laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פקצה

פָקַצָה (נכתב גם פקאצה) הוא כינוי שהופיע בעברית לראשונה ככל הנראה בתחילת שנות ה-80, והתבסס על ראשי תיבות של "פקידה צבאית" וסיומת הנקבה: ה. במילון העולמי לעברית מדוברת (1982) בעריכת דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה מופיעה המילה בנספח ככינוי לטירונית, אך במהרה גלש הביטוי והפך כינוי לנשים (צעירות או מבוגרות), נערות או ילדות שהתנהגותן נחשבת סנובית, גסה, קיטשית, חסרת עידון ולעיתים גם חסרת מצפון וכפויית טובה. בתחילת שנות ה-2000 נוספה לביטוי משמעות נוספת והיא כינוי גנאי לנערות בנות עשרה (תחת ראשי התיבות: פרחה שמנה ומכוערת וסיומת הנקבה: ה) שמפגינות התלהבות מאופנה חולפת ונוהגות להתבטא בשפה רדודה, צווחנית ועתירת הגזמות, המוצאת ביטוי לרוב ברשת האינטרנט. שפתן של ה"פקצות", שאף זכתה לכינוי – "פקצית" – רווּיה בביטויים כתובים כמו "ס22ה" (סבבה), "פ33ה" (פצצה), "100מם" (מהמם), "כאילו", "מושי" (מושלם), "אומייגד" (Oh my God), "חיימשלי" (חיים שלי) ודומיהם. בלוגים של נערות אלו מתאפיינים בשפתם ה"פקצית" כמו שימוש בסיומת וּש לשמות ושמות עצם, ובהתמקדותם באלמנטים העיצוביים של הבלוג, שהבולט ביניהם הוא שימוש רב בצבע ורוד. עבודה אקדמית בנושא טענה כי החלפת התווים אינה באה ליצור שפה מקודדת הבהירה רק ליודעי ח"ן, אלא נובעת משיקולים "נשיים" יותר של אסתטיקה ועיצוב. בעונה הרביעית של תוכנית הבידור הסאטירית ארץ נהדרת הוקדשה פינה קבועה בשם "הבלוג של מאי" אודות הרפתקאותיהן של מאי (עלמה זק), עדי (אסי כהן) ושיפשיף (טל פרידמן), שלוש בלוגריות "פקצות". בסדרה "בצפר" לירון פרידמן (רוני דואני) ושרון רוזן (נדב אסולין) הן שתי פקצות שמנצלות את שירן פסטרנק (הדר שחף). סלנג באינטרנט שולת!!!1 פרחה ואלי גירל (אנ') כתבה 100ממת!!! על הפקצות כפלח שוק, נמרוד קמר, גלובס, 24 באוקטובר 2006 אילן הבלשן, על הפקצית קווים לדמותה של ה"נאו ערסיות", באתר וואלה! גל מור, בין הפקצית ל-SMSית יש קצת עברית, באתר ynet, 14 ביוני 2006 עצומה לחוק נגד פקצית המדריך לזיהוי הפקאצה(הקישור אינו פעיל, 12 ביולי 2021), פוסט בבלוג "בוץ עמוק" בישרא-בלוג תרבות נוער בבלוגים: מההאקרים לפקצות(הקישור אינו פעיל, 12 ביולי 2021), פוסט בבלוג של כרמל וייסמן בישרא-בלוג רועי צוקרמן, טויוטה שולתת!!!1, באתר ynet, 13 באוקטובר 2006 - כתבה עם כותרת פאקצית אני כותב, משמע אני קיים(הקישור אינו פעיל, 12 ביולי 2021) - כתבה מאתר "הארץ" העוסקת ב"עברית אינטרנטית" ובפרט בהגדרת הפקצה. ראשי תיבות מאוחרים יותר, כגון: "פרחה קטנה צועקת הרבה" או "פרחה קטנה וצעקנית" אינם קשורים לאטימולוגיה המקורית של הביטוי. כרמל ווייסמן, משהו להסתכל עליו(הקישור אינו פעיל, 12.7.2021), בבלוג "דוקטור בלוג", 20 ביוני 2005 VOD של כל תוכניות ומערכוני ארץ נהדרת -> עונה 4 -> הדמויות -> הבלוגריות, באתר mako
זיפזיף

זיפזיף, בעברית ישראלית, הוא שם גנרי לחול שפת הים, הכולל גרגירי חול, חלוקי אבנים ממקורות שונים, ושרידי יצורי הים, כגון צדפים, קונכיות, הנפלטים אל חוף הים בכוח תנועת הגלים. עד מחצית המאה ה-20, היה מקובל בארץ ישראל לכרות זיפזיף בחוף הים ולשאת אותו על גבי בהמות הובלה, במיוחד גמלים או בעגלות, אל אתרי בנייה ואתרי יציקת לבנים. רבים מלבני הבתים שנבנו באותן שנים בתל אביב, עשויים מזיפזיף מעורב בחומרי הדבקה, כגון מלט. הובלת הזיפזיף נעשתה על ידי מובילים ערבים, שנקראו גמלים, ובשל חשיבותה אז לבנייה החדשה, הייתה אחת העבודות אשר החלוצים ניסו להשתלם ולהשתלב בהן, כחלק מהשאיפה לעבודה עברית, בעשור השלישי והרביעי של המאה ה-20. בשנת 1963 מינה שר הפיתוח והשיכון, יוסף אלמוגי, ועדה בראשות פרופ' בן-חור. על הוועדה (ועדת הזיפזיף) היה לבדוק האם כריית הזיפזיף בחוף הים משפיעה על "נסיגת" החוף. בדו"ח הוועדה שהוגשו לשר בפברואר 1964 הומלץ להפסיק כל כריית זיפזיף בשפת הים. לכן בשל המודעות לשמירה על משאבי הטבע, ובשל חסרונותיו של הזיפזיף, העשוי חומרים אורגניים, זנחו אותו האדריכלים והבנאים לטובת חומרי בנייה אחרים. כיום רוב השימוש בו הוא לדקורציה ונוי של מבנים וגנים. אדיב גל, הגיעו לחוף מבטחים, באתר tene-eco ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Half-Life: Opposing Force

Half-Life: Opposing Force היא חבילת הרחבה של משחק הירי בגוף ראשון Half Life. משחק פותח על ידי Gearbox Software ו-Valve Corporation ופורסם לראשונה על ידי Sierra Entertainment ב-1 בנובמבר 1999. זוהי חבילת ההרחבה הראשונה של Half Life. המשחק יצא בסטים ב-28 בספטמבר 2005. עלילת המשחק מתרחשת במקביל לאירוע עלילת Half Life, אך היא מתמקדת באירועים מנקודת המבט של נחת אמריקאי (דמויות האויב במשחק המקורי). המשחק משלב בחוכמה חלק מהאירועים המקוריים של המשחק Half Life, באופן בו השחקן מדי פעם מבחין במהלך המשחק בגורדון פרימן, דמות השחקן במשחק המקורי, ומבקר במספר מקומות מהמשחק הראשון. השחקן מגלם במשחק זה את רב"ט אדריאן שפרד, אשר נשלח יחד עם צוות נחתים לנטרל מתקן מחקר תת-קרקעי ענק בשם "בלאק מסה" באזור ניו מקסיקו. אף על פי כן, לאחר שמטוס התובלה של צוות הנחתים נורה ומופל שפרד מופרד מיתר חברי הצוות שלו, והוא מצטרף בהמשך לניצולים הפזורים ברחבי המתקן אשר נלחמים על חייהם. מדיה וקבצים בנושא Half-Life: Opposing Force בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Half-Life: Opposing Force (באנגלית) "Half-Life: Opposing Force", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Half-Life: Opposing Force, באתר PCGamingWiki (באנגלית) האתר הרשמי - כפי שנשמר במטמון של ארכיון האינטרנט ב-24 בינואר 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר קיסנקוב

ולדימיר סרגייביץ' קיסנקוב (ברוסית: Владимир Сергеевич Кисенков; נולד ב-8 באוקטובר 1981 בקלוגה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן הימני. התחיל לעסוק בכדורגל בלוקומוטיב קלוגה. ב-2004 עבר לויטיאז פודולסק. בשנים 2007–2010 שיחק בספרטק נלצ'יק. באוגוסט 2010 חתם בדינמו מוסקבה, אך בשל פציעה שקיבל באימון אחרי התנגשות עם קווין קוראני לא שיחק במועדון החדש עד סוף העונה, כאשר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו רק במחזור הראשון של העונה הבאה מול לוקומוטיב מוסקבה. במשחק זה הקבוצה ספגה 2 שערים בעיקר בגלל טעותיו, וולדימיר עצמו קיבל הישנות פציעה. עד היום אותו משחק הוא היחיד שקיסנקוב ערך במדי דינמו. ב-12 ביולי 2012 הושאל לרוסטוב. החל מעונת 2013/2014 החל לשחק בטום טומסק. ידוע בשל בעיטותיו החזקות ממרחק. מאמנו הקודם מספרטק נלצ'יק יורי קרסנוז'אן ועוד אמן בעיטות ממרחק דמיטרי מולוש מכנים אותו כבעל אחת הבעיטות הכי חזקות בליגה הרוסית. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר קיסנקוב בוויקישיתוף ולדימיר קיסנקוב, באתר Transfermarkt ולדימיר קיסנקוב, באתר Soccerway ולדימיר קיסנקוב, באתר WorldFootball.net ולדימיר קיסנקוב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
אגרות ארץ ישראל

אגרות ארץ ישראל, שכתבו היהודים היושבים בארץ לאחיהם שבגולה מימי גלות בבל ועד שיבת ציון שבימינו הוא קובץ של איגרות יומנים של 83 איגרות של אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל אל תפוצות ישראל, מאז העת העתיקה ועד העת החדשה, בעריכתו ועם ביאוריו של הביבליוגרף אברהם יערי. הקובץ יצא לאור ב-1946. כותבי האיגרות היו בחלקם עולים חדשים וחלקם וותיקים; מוצאם היה משלל קהילות יהודיות; והם התגוררו ביישובים ברחבי הארץ. מחברי האיגרות מתארים את מצב האוכלוסייה בארץ ומדיניות השלטונות כלפיה; הם מוסרים מידע על חיי התרבות והכלכלה ועל יחסי הקבוצות האתניות והעדות השונות, במיוחד על מעמד היהודים ואפשרויות המחייה להם בארץ. יערי השתדל להביא באוסף האיגרות מבחר מייצג של מחברים ויוצרים מבין האתרים והתקופות. בין מחברי האיגרות שהובאו בקובץ: ירמיהו הנביא, רבן גמליאל הזקן, ראשי הקראים בירושלים, דניאל בן-משה אלקומסי, סהל בן מצליח הכהן, "המיוסרים" מטבריה, רבי שמואל ב"ר שמשון, הרמב"ן, אליהו מפרארא, יוסף דמונטנייא, יצחק לטיף, ר' עובדיה מברטנורא, תלמידו של רבי עובדיה, רבי ישראל מפירושא, דוד די רוסי, שמשון בק, רבי שלמה שלומיל מיינשרל, רבי ישעיה הלוי הורוויץ, אברהם רוויגו, אברהם ישמעאל חי סנגויניטי, ר' חיים אבולעפיה, ר' חיים אבן עטר, ר' אברהם גרשון מקיטוב, יוסף סופר, תלמידי הגר"א, רבי ישראל משקלוב, אריה נאמן, יהוסף שווארץ, אליעזר הלוי, מרדכי צורף, יעקב ספיר הלוי, יחיאל מיכל פינס, אברהם משה לונץ, אנשי ביל"ו, זאב יעבץ, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הלל יפה, יוסף ויתקין, אהרן דוד גורדון, יוסף טרומפלדור, חיים ארלוזורוב והעולים מתימן. אוצר מסעות מסעות ארץ ישראל של עולים יהודים (ספר) אברהם יערי, אגרות ארץ ישראל, ‏תל אביב תש"ג, באתר היברובוקס
Half-Life: Blue Shift

Half Life: Blue Shift הוא חבילת הרחבה של Half Life שבו מגלמים את בארני קלהון - שומר שעבד במעבדות של Black Mesa והכיר את גורדון. Half Life: Blue Shift הוא משחק על מדע בדיוני בגוף ראשון. המשחק פותח על ידי Valve ו-Gearbox Software ויצא ב-12 ביוני 2001 ופורסם על ידי Sierra Entertainment וב-24 באוגוסט 2005 הגיע גם לסטים כמו חבילת ההרחבה הקודמת (Half-Life: Opposing Force) הסיפור הוא בידיוק כמו של Half-Life רק מנקודת מבט של דמות אחרת, הגיבור במשחק זה הוא מאבטח "בארני קלהון" שהיה מועסק בתור המאבטח של "בלאק מסה".לאחר תקלה מדעית שנגרמת ב"בלאק מסה" שגרמה לפלישת חייזרים, קלהון חייב להילחם ולהגיע למקום מבטחים. המשחק קיבל הערכה שלילית מידי השחקנים מרחבי העולם, מכיוון שהוא היה חסר תוכן חדש וזהה לגרסאות הקודמות: Half-Life ו-Half-Life: Opposing Force. בדומה למשחק המקורי, ברני קלהון מגיע בקרון רכבת חשמלית לאגף C בו הוא עובד כמאבטח ב"בלק מאסה". בהיגעו לשם, לאחר כדקה של טיפול בתקלה בדלת, הוא נקרא לעזור בהפעלת מעלית ראשית באגף G שמשום מה נתקעה. ברני לובש את אפודו, טוען את נשקו ויוצא למעלית התקועה, אך הוא נאלץ ללכת ברגל עקב תקלות בקרונות הרכבת. לאחר שהפעיל את המעלית בהיותו מתקבל בקרירות על ידי המדענים, הניסוי של גורדון פרימן מתבצע ומשתבש וגורם לשיבוש קשה של המעלית וכך ברני הופך עד ראייה לפלישת החייזרים. ברגע הבא, המעלית מתמוטטת וברני מתעלף בעוד שני המדענים אותם ליווה נהרגים. כשברני חוזר להכרה, הוא מתחיל להילחם בחייזרים דמויי הכלב וראשי הסרטן ובעצת מדען שמצא מתחבא, יוצא לכיוון התעלה הצפונית על מנת לצאת מהמקום. בדרך הוא ממשיך להילחם בדמויי כלב, ראשי סרטן וורטיגונטים, אשר משתמשים בחשמל כדי לתקוף. ביוצאו מהתעלה, מגיע ברני לחצרות המיון של בלק מאסה, ולומד ממדען בשם דוקטור הרולד שהוא וחברו דוקטור רוזנברג ועוד קבוצת מדענים קטנה ניסו לברוח למעבדת אבטיפוס המשמשת לניסויי שיגור (טלפורטציה) על מנת לברוח, אבל חלקם נתפסו. הרולד, אשר עונה על ידי קבוצת נחתים לפני שברני הגיע, מת מפצעיו, וברני מבין שרוזנברג הוא הסיכוי היחיד שלו לברוח למקום מבטחים. לבסוף, מוצא ברני את רוזנברג ומחלץ אותו ויורד איתו אל מעבדת האבטיפוס, שם על מנת לכוון במדויק את יעד הבריחה, רוזנברג שולח אותו לכוכב זן (Xen) ממנו הגיעו החייזרים כדי שיפעיל מכשיר של קבוצת מדענים שהגיעה לכוכב וחקרה את הקריסטלים שבו ונהרגה כליל. ברני מפעיל את המכשיר וחוזר אל רוזנברג ששולח אותו לקומה התחתונה ביותר אל הגנרטור הראשי כדי להביא תא כוח טרי ומלא בשביל הטלפורטר הגדול, כי השליחה של ברני לכוכב זן רוקנה את הסוללה שהייתה. לאחר שנלחם בנחתים וחייזרים גם בקומת הגנרטור הראשי, ברני חוזר לרוזנברג עם סוללה מלאה ועוזר לו להפעיל את הטלפורטר ולשגר את כולם למקום היציאה. ברני יוצא מהמעבדה אחרון וברגע האחרון לפני שהנחתים הפולשים הרסו את הטלפורטר ואת רוב המעבדה. הרס הטלפורטר גרם ל"ריפלוקס הרמוני שוטף", תופעת לוואי של השיגור אשר משגרת את ברני אקראית למקומות בזן ובלק מאסה, באחד מהם הוא עד ללכידת גורדון פרימן בידי נחתים. לבסוף מתייצב השיגור ונעצר וברני חוזר אל רוזנברג ושאר המדענים ובורח איתם ברכב שטח של החברה. מדיה וקבצים בנושא Half-Life: Blue Shift בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Half-Life: Blue Shift "Half-Life: Blue Shift", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Half-Life: Blue Shift, באתר PCGamingWiki (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסדר פרנץ יוזף

מסדר פרנץ יוזף או בשמו המלא המסדר האוסטרי הקיסרי של פרנץ יוזף (בגרמנית: Kaiserlich-Österreichische Franz-Joseph-Orden), הוקם על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ב-2 בדצמבר 1849, בחגיגות יום השנה הראשון להכתרתו לקיסר. תחילה העניק המסדר עיטורים בעלי שלוש דרגות: צלב הכבוד, צלב המפקד וצלב האביר. עם אורחי הכבוד של המסדר נמנו אנטון ברוקנר ואמיל בודו. צלב עם כוכב המפקד, אשר דורג ישר מתחת לצלב הכבוד, נוסף בשנת 1869, וצלב הקצין, אשר דורג בין צלב המפקד לצלב האביר, הוצג לראשונה ב-1 בפברואר 1901. הדרגות: - צלב כבוד - צלב עם כוכב המפקד - צלב המפקד - צלב הקצין - צלב האביר צלב הכבוד, צלב עם כוכב המפקד וצלב הקצין נענדו כסיכות לדש, בעוד שצלב המפקד נענד בסרט סביב הצוואר. צלב האביר נענד כסיכה בצד השמאלי של החזה כשהצלב נתלה על סרט משולש. צלבי המפקד והאביר נתלו במקור על סרט בצבע אדום, בהתאם לעיטורים אוסטרו הונגרים אחרים מאותה התקופה. מסדר פרנץ יוזף נבדל בהוספת עיטורי מלחמה וחרבות, אולם העיטור ניתן בפועל בדרך כלל עבור שירות מצוין, ולאו דווקא עבור מעשה גבורה אל מול האויב. הטקס נערך ללא הבדל דת, מוצא, לאום או מעמד. לכל חברי המסדר נתנה גישה לחגיגות המסדר. עם מקבלי העיטור נמנים: יצחק גולדמן, ברנהרד גולדמן, מאוריצ'יו ברוצ'ינר, וילהלם שטיאסני ואלפרד גרינפלד, פרידייש גרוס ועוד. המסדר חדל מלהתקיים עם פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918, ולא הוקם מחדש עם הקמת הרפובליקה האוסטרית בשנת 1919, בה תארים הפכו לבלתי חוקיים. מדיה וקבצים בנושא מסדר פרנץ יוזף בוויקישיתוף
קירגיזסטן במשחקים הפאראלימפיים

קירגיזסטן השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באטלנטה (1996), כששלחה למשחקים שני ספורטאים, ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף השתתפה קירגיזסטן לראשונה במשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014). המתחרים ששלחה קירגיזסטן למשחקים הפאראלימפיים השונים התחרו כולם בתחרויות הרמת כוח. המשלחות אותן שלחה המדינה למשחקים לאורך השנים היו תמיד קטנות בגודלן, ומעולם לא עלו על שלושה ספורטאים. במשלחותיה של המדינה ייצגו אותה גברים בלבד ומעולם לא נשלחה ספורטאית. הספורטאים הנכים אותם שלחה קירגיזסטן למשחקים מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים. קירגיזסטן במשחקים האולימפיים קירגיזסטן במשחקים האולימפיים לנוער רשימת המשתתפים במשחקים באטלנטה
פרשת שופטים

פָּרָשַׁת שֹׁפְטִים היא פרשת השבוע החמישית בספר דברים. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק ט"ז, פסוק י"ח ומסתיימת בפרק כ"א, פסוק ט'. בפרשה זו ממשיך משה בנאום המרכזי בחומש דברים, הקורא לעם ישראל לשמור תורה ומצוות ולהתיישב בארץ ישראל. בפרשה מצווה משה על הקמת מערכות שלטון שונות, הכוללות את מערכת המשפט בכל עיר ועיר, בית דין מרכזי שהוא הסמכות העליונה בענייני הלכה, ועל מינוי המלך. את פרשת שופטים קוראים בין ב' באלול לז' באלול. משה רבנו ממשיך את הנאום שנשא לפני מותו ובמסגרת זו מפרט את המצוות שנצטוו בהן בני ישראל. כרגיל בספר דברים, רוב המצוות כבר הופיעו בספרים הקודמים, לעיתים בשינויים בעלי משמעות. בין הציוויים: מינוי שופטים ושוטרים בכל עיר ועיר, חיוב לשפוט משפט צדק, ואיסור שוחד. איסורי עבודה זרה. מצווה לשמוע לדברי החכמים שבכל דור ודיני זקן ממרא. מינוי מלך ופירוט חובותיו. מתנת כהן של הזרוע, לחיים וקיבה וראשית הגז – זכויות הכהנים והלוויים. איסור על קיום מכשפים, בעלי אוב וידעונים, ואיסור על נביאי שקר. דיני רוצח בשגגה וערי מקלט. דיני עד שקר ועדים זוממים. דיני מלחמה, מצור ולקיחת שלל. פרשת עגלה ערופה: טקס המתקיים כשנמצא הרוג שלא נודע מי הרגו מחוץ לעיר. בפרשת שופטים יש 97 פסוקים, אשר מאוגדים ב-3 פרשיות פתוחות ועוד 15 סתומות. הפרשה מכילה 3 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת באמצע סדר. לעומת זאת לפי החלוקה לפרקים הפרשה מתחילה באמצע פרק ומסתיימת באמצע פרק. השבת בה קוראים את פרשת שופטים יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים: שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה – ב' באלול שנת השג ושנת זחג, שנת זשג ושנת בחג – ד' באלול שנת החא, שנת השא ושנת זחא – ו' באלול שנת הכז, שנת בשז ושנת גכז – ז' באלול ההפטרה המקורית של פרשת שופטים, הקשורה לפרשת השבוע, היא בספר שמואל א', פרק ח', פסוק א' ("ויהי כאשר זקן") עד פרק ח', פסוק כ"ב. ההפטרה מכילה את בקשת בני ישראל משמואל למנות להם מלך, בהתאם לעיסוק הפרשה בהלכות מינוי המלך. הפטרה זו מתועדת בכתבי הגאונים ובמשנה תורה לרמב"ם. אולם החל מתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות הנקראות שבע דנחמתא, המהוות נבואות נחמה לאחר החורבן. לפיכך אין קוראים את הפטרת הפרשה המקורית, ובמקומה קוראים את ההפטרה הרביעית משבע דנחמתא. מפטירים ספר ישעיהו, מפרק נ"א, פסוק י"ב ("אָנֹכִי אָנֹכִי") עד פרק נ"ב, פסוק י"ב, אחת משירי עבד ה'. רק במנהג איטליה, שקיבל רק שלוש הפטרות נחמה, נקראת עדיין ההפטרה המקורית של הפרשה. הטקסט: פרשת שופטים, באתר ויקיטקסט פרשת שופטים - הטקסט עם תרגום אונקלוס, באתר "מכון ממרא" פרשת שופטים, באתר "מקראות גדולות הכתר" פרשת שופטים, באתר "תורת אמת" פרשנות: גיליונות נחמה לפרשת שופטים פרשת שופטים, באתר אוניברסיטת בר-אילן פרשת שופטים, באתר "כיפה" פרשת שופטים עם פירוש רש"י, באתר "בית חב"ד" שיעורי תורה לפרשת שופטים, באתר "ישיבה" שיעורים לצפייה על פרשת שופטים, באתר "בינינו" פרשת שופטים, באתר פרשת השבוע הערך "פרשת שופטים", באתר ויקישיבה דברי תורה לפרשת שופטים באתר ישיבת הר ברכה שיעורים לצפייה על פרשת שופטים, באתר "התנועה הרפורמית" רוחמה וייס, יצאנו לבדוק: כמה מצוות אנחנו מקיימים?, באתר ynet, 21 באוגוסט 2015 מכתבי רב סעדיה גאון עולה כי הוא התחיל את ההפטרה שלושה פסוקים קודם לכן, בספר שמואל א', פרק ז', פסוק ט"ו. משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, סדר התפילה, סדר ההפטרות.
מונגוליה במשחקים הפאראלימפיים

מונגוליה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסידני (2000), כששלחה למשחקים שני ספורטאים, ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף השתתפה מונגוליה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006). המשלחת הראשונה של מונגוליה למשחקים הפאראלימפיים בסידני בשנת 2000 כללה שני ספורטאים, גברים שניהם, שהתחרו במקצועות האתלטיקה והקשתות ולא הצליחו לזכות במדליה. הקשת באטרייב דמבדונדוג, שהתחרה בסידני, המשיך והתחרה גם במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) ובמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008). במשחקים שנערכו בבייג'ינג היה דמבדונדוג לספורטאי המונגולי הראשון שמצליח לזכות במדליה פאראלימפית, כאשר הצליח לגבור בגמר האישי על היריב הסיני. מונגוליה במשחקים האולימפיים מונגוליה במשחקים האולימפיים לנוער רשימת המשתתפים במשחקים בסידני Beijing 2008 Paralympic Games Archery Men's Individual Recurve standing באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
Half-Life 2: Deathmatch

Half-Life 2: Deathmatch - מצב מרובה משתתפים ל-Half Life 2. המשחק פותח על ידי Valve ויצא בנובמבר 2004 לסטים. המשחק כולל את אותו מנוע שנמצא ב-Half-Life 2 וכולל רמות ייחודיות המאפשרות לשחק במצב מרובה משתתפים. ב-10 בינואר 2008 Valve איפשרה גם לשחקנים שמשחקים על הכרטיס הגרפי NVIDIA לשחק במשחק. Deathmatch - כל פעם מתחילים מחדש מבלי לעבור סיבוב שלם, והמטרה היא בסך הכל להרוג, לאחר שהורגים שחקן כלשהו, אחרי פחות מ-3 שניות הוא חוזר למשחק. במצב זה הוא אין קבוצות אלא כולם מול כולם. Team Deathmatch - דומה ל-Deathmatch רק שבו יש קבוצות. המשחק קיבל ציונים גבוהים מהאתרים IGN שנתנה ציון של 9.7/10 ומהאתר GameSpot שנתן ציון של 9.2/10. Half-Life 2 Half-Life 2: Deathmatch, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
אבזית

אַבָּזִית (Абаза Бызшва, Abaza Byzšwa; אדיגית: Абазэбзэ), או אַבָּזָה, היא שפה המדוברת על ידי האבזים בקאראצ'אי-צ'רקסיה. היא שייכת למשפחת השפות הקווקזיות ותחת הגדרה זו למשפחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. השפה משתייכת לאותו "ענף" משפחתי כמו האבחזית, והן יוצרות את הענף אבחזית-אבזית. אבזית באתר אתנולוג אבזית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Half-Life 2: Lost Coast

Half-Life 2: Lost Coast הוא תוספת קטנה למשחק Half-Life 2 אשר פותחה על ידי חברת Valve. המשחק פורסם לראשונה להורדה ללא תשלום ב-27 באוקטובר 2005 עבור כל מי שרכש את המשחק Half Life 2. התוספת היא למעשה מיני משחק אשר מטרתה העיקרית הייתה להמחיש את יכולת העיבוד הגבוהה בזמן אמת של הסביבות הווירטואליות במשחק (טכנולוגיית HDRR) אשר בהן נעשה שימוש במנוע התלת־ממד של המשחק. השלב נוצר עם מגוון רחב של סביבות וירטואליות על מנת להדגיש את האפקטים השונים שמנוע התלת־ממד מסוגל להפיק בזמן אמת. במשחק זה גיבור המשחק גורדון פרימן נע במעלה צוק גבוה על מנת לסכל שיגור טילים ממשגר טילים על העיר הסמוכה. שלב זה נוצר במקור עבור המשחק Half-Life 2, אבל בסופו של דבר הוסר מהמשחק. עלילת המשחק מתרחשת במזרח אירופה, באחת ממדינות ברית המועצות לשעבר. בתחילת המשחק הגיבור, גורדון פרימן, מצא את עצמו ליד מזח רקוב ומתפורר, בקרבת מנזר הממוקם על צוק אשר משקיף על עיירה קטנה בשם סנט אולגה. בהמשך, דייג זקן מזהה את פרימן ומפנה אותו למנזר אשר ממנו הקומביין נוהגים לשגר טילים על העיירה. בהמשך גורדון מטפס לעבר המנזר, נתקל בהתנגדות כבדה מצד החיילים ששומרים עליו ומנסים לעצור אותו. בהמשך גורדון מצליח להגיע למנזר ולהשבית את משגר הטילים. בעקבות כך קבוצת חיילים נוספת תוקפת את המנזר בעת שמסוק תקיפה של הקומביין מגבה את החיילים. לאחר שפרימן מביס את החיילים, הוא משמיד את המסוק באמצעות רקטה נגד טנקים. המסוק מתרסק על פיגומים ויוצר עבור פרימן נתיב המוביל את פרימן בחזרה אל המזח. הדייג מברך את פרימן על ההצלחה שלו ומזמין אותו לסעודה בסנט אולגה. Half-Life 2: Lost Coast, באתר PCGamingWiki (באנגלית) בשונה משאר משחקי הסדרה, סקריפט ה-AI של מסוק הקוביין תוכנן כך שיראה דומה לזה של חללית קרב של הקומביין (Combine Gunship) - הוא נשמע, מתנהג ואפילו יורה את אותם יריות כמו חללית הקרב ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולאי צ'רקסוב

ניקולאי צ'רקסוב (ברוסית: Никола́й Константи́нович Черка́сов;‏ 27 ביולי 1903 – 14 בספטמבר 1966) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי. הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1947), חתן פרס סטלין 5 פעמים (1941, 1946, 1950, 1951-פעמיים) ופרס לנין (1964). ניקולאי צ'רקסוב נולד בסנקט פטרבורג במשפחת פקיד במערכת רכבות הברזל. החל משנת 1919 הוא החל להשתתף בהצגות תיאטרון. בשנת 1926 סיים צ'רקסוב את לימודיו במכון לאמנויות בסנקט פטרבורג. בתחילת דרכו היה שחקן פנטומימה. במשך מספר שנים הופיע בהצגות של תיאטראות שונים. בשנת 1933 התקבל לתיאטרון על שם פושקין בסנקט פטרבורג ועבר בתיאטרון זה עד לשנת 1965. זכה לפופולריות לאחר שצולם בסרטי הרפתקאות על פי סיפורי "ילדי רב חובל גרנט" (1936) ו"אי המטמון" (1937). לאחר מכך גילם את התפקיד הראשי בסרטים "פיוטר הגדול" (1937-38) ואלכסנדר נבסקי של סרגיי אייזנשטיין (1938). בשנים 1944-1945 כיכב בסרט של סרגיי אייזנשטיין "איוואן האיום". בשנת 1958 זכה לפרסים בפסטיבלים בינלאומיים עבור התפקיד הראשי בסרט "דון קישוט". צ'רקסוב היה פעיל ציבורי. בשנת 1948 התמנה למנהל סניף ארגון השחקנים בסנקט פטרבורג. על פעילותו הציבורית והצלחותו כשחקן הוענק לו פעמיים עיטור לנין ופעמיים עיטור הדגל האדום. צ'רקסוב כתב מספר ספרים על פעילותו כשחקן ורשמים מנסיעותיו למדינות שונות. 2 בנותיו נפטרו במהלך מלחמת העולם השנייה, בנו שרד והקים משפחה. נפטר בשנת 1966 ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי. דיוקנו של צ'רקסוב הוטבע על עיטור אלכסנדר נבסקי הסובייטי והרוסי. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי צ'רקסוב בוויקישיתוף ניקולאי צ'רקסוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקולאי צ'רקסוב, באתר AllMovie (באנגלית) ניקולאי צ'רקסוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) אתר לזכרו (ברוסית) ניקולאי צ'רקסוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יולי רייזמן

יולי רייזמן (ברוסית: Ю́лий Я́ковлевич Ра́йзман;‏ 15 בדצמבר 1903 – 11 בדצמבר 1994) היה במאי קולנוע סובייטי ממוצא יהודי. רייזמן קיבל את תואר אמן העם של ברית המועצות (1964), חתן פרס סטלין 6 פעמים (1941, 1943, 1946- פעמיים, 1950 ו-1952), פרס ברית המועצות (1983) וגיבור העמל הסוציאליסטי (1973). בשנת 1988 הוענקו לו פרס ניקה. יולי רייזמן נולד במוסקבה. בשנת 1924 החל לעבוד כעוזרו של במאי הקולנוע יעקב פרוטזנוב. החל משנת 1926 התחיל לביים סרטים באופן עצמאי. לחלק מסרטיו היה שותף לכתיבת תסריט. בשנת 1935 זכה להצלחה עם סרט "הטייסים". שיא נוסף בקריירה שלו היה סרט "משנקה" (1942) שצילומיו החלו עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. בהמשך צילם כמה סרטים בנושאים פוליטיים. בשנת 1947 הוגלה ממוסקבה לריגה בה היה אולפן לקולנוע. אומנם בהיותו שם ביים סרט שזכה בפרס סטלין והורשה לחזור למוסקבה. בתחילת שנות ה-50 נרדף עקב מוצאו היהודי. במהלך סוף שנות ה-50 ושנות ה-60 ביים מספר סרטים שזהו לתהודה ציבורית גדולה בברית המועצות. הסרט "החיים הפרטיים" (1982) זכה לפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה והיה מועמד לפרס אוסקר כסרט הזר הטוב ביותר. בשנים 1944-1964 רייזמן לימד ב-VGIK. רייזמן זכה לעיטורים רבים עבור תרומתו לקולנוע הסובייטי, ביניהם עיטור לנין (פעמיים), עיטור הדגל האדום של העמל (פעמיים) ועוד. בשנת 1988 הוענק לו פרס ניקה. 1935 - "הטייסים" (Лётчики) 1936 - "הלילה האחרון" (Последняя ночь), שותף לתסריט, זכה בפרס סטלין 1942 - "משנקה" (Машенька), זכה בפרס סטלין 1944 - "בהקשר להפסקת אש עם פינלנד" (סרט תעודה) (К вопросу о перемирии с Финляндией), זכה בפרס סטלין 1945 - "ברלין" (סרט תעודה) (Берлин), זכה בפרס סטלין 1949 - "רייניס" (Райнис), זכה בפרס סטלין 1950 - "מעוטר בכוכב הזהב" (Кавалер Золотой Звезды), זכה בפרס סטלין 1957 - קומוניסט" (Коммунист) 1961 - "ומה אם זה האהבה?" (А если это любовь?), שותף לתסריט 1982 - "החיים הפרטיים" (Частная жизнь), שותף לתסריט, זכה בפרס ברית המועצות מדיה וקבצים בנושא יולי רייזמן בוויקישיתוף יולי רייזמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יולי רייזמן, באתר AllMovie (באנגלית) יולי רייזמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)