laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוטה רייניגר

לוטה רייניגר (בגרמנית: Lotte Reiniger; ‏2 ביוני 1899 – 16 ביוני 1981) הייתה במאית גרמניה (ואחר כך בריטית) של סרטי אנימציית צלליות. יצרה למעלה מ-40 סרטים. אחד מסרטיה הידועים הוא עלילות הנסיך אחמד, בין סרטי האנימציה באורך מלא הראשונים שנוצרו, והראשון שהשתמר עותק מלא שלו. נולדה בברלין בשנת 1899. עוד בילדותה גילתה עניין רב באמנות סינית של בובות וצלליות, ואפילו בנתה תיאטרון בובות משלה, כדי שתוכל ליצור מופעים למשפחתה ולחבריה. כנערה שגדלה בשנותיו הראשונות של הקולנוע, התאהבה רייניגר בקולנוע, ובמיוחד בסרטים של הבמאי הצרפתי הנודע ז'ורז' מלייס, שנודעו באפקטים המיוחדים שלהם. בסופו של דבר שכנעה רייניגר את הוריה שיאפשרו לה להירשם לקבוצת תיאטרון, והחלה ליצור דיוקנאות וצלליות של השחקנים שסביבה. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה הצליחה מאוד בזכות סרטיה הקצרים. בשנת 1923 הוציאה סרט ראשון באורך מלא, שהצליח מסחרית, אף על פי שרק כעבור שנה נמצא לו מפיץ. עם עליית הנאצים לשלטון, בשנת 1933, החליטו רייניגר ובעלה להגר מגרמניה (שניהם היו פעילים בשמאל הפוליטי). הם נדדו ממדינה למדינה והמשיכו בעשיית סרטים. בשנת 1935 התיישבה בלונדון והחלה לעסוק גם בפרסום. בשנת 1979 קיבלה את אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. נפטרה בגיל 82 בגרמניה, ביוני 1981. מדיה וקבצים בנושא לוטה רייניגר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוטה רייניגר (בגרמנית) לוטה רייניגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוטה רייניגר, באתר AllMovie (באנגלית) לוטה רייניגר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גוגל מציינים את יום הולדתה ה117 של הבמאית לוטה רייניגר קדימון לסרט "הרפתקאות הנסיך אחמד" (Die Abenteuer des Prinzen Achmed), מתוך פסטיבל קנדי לסרטי אנימציה הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-117 של לוטה רייניגר, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מר עולם

מר עולם (באנגלית: Mister World) היא תחרות יופי בינלאומית לגברים הנערכת משנת 1996. התחרות נערכת על ידי ג'וליה מורלי וארגון מיס עולם. התחרות אינה נחשבת כאירוע שנתי ונערכה במועדים שונים ובמרווחי זמן משתנים. בשנת 1996 החל שבועון לאשה לערוך תחרות יופי לגברים שנקראה "הגבר הישראלי" ובה הזוכה ייצג את ישראל בתחרות מר עולם, ב-1996 הזוכה היה צפריר בן צבי, ב-1997 הזוכה היה אלעד מדני וב-2000 ייצג את ישראל בתחרות ערן אליהו. מיס עולם אתר האינטרנט הרשמי של מר עולם רשימת המועמדים במר עולם All Mister World winners from 1996 to 2019, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 7:17)
מחוזות ארמניה

מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולקת ארמניה ל-11 מחוזות (מארזות). חלוקה זו התגבשה בשנת 1995. ראש כל מחוז מקבל את המינוי מהממשלה. ראש מחוז ירוואן, הוא גם ראש העיר ומקבל מינוי מנשיא המדינה. מדיה וקבצים בנושא מחוזות ארמניה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטר זימן

פיטר זימן (בהולנדית: Pieter Zeeman; ‏25 במאי 1865 – 9 באוקטובר 1943) היה פיזיקאי הולנדי, זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1902 יחד עם הנדריק לורנץ על גילוי אפקט זימן הקרוי על שמו ועל התרומה למחקר על השפעת המגנטיות על תופעת הקרינה. זימן נולד בעיר זונמייר שבהולנד. כבר מגיל צעיר התעניין בפיזיקה. בהיותו תלמיד תיכון צפה בתופעת זוהר הקוטב בהולנד בשנת 1883 ושרטט תיאור של התופעה שפורסם במגזין Nature. לאחר סיום הלימודים בתיכון החל ללימוד שפות קלאסיות בעיר דלפט, אז דרישה מקדימה ללימודים באוניברסיטה, שם פגש לראשונה בהאיקה קמרלינג אונס, לימים המנחה בעבודת התזה שלו. פיטר זימן, באתר פרס נובל (באנגלית) פיטר זימן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פיטר זימן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיטר זימן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דונכאד מק קונייג

דונכאד מק קונייג או דונכאד מק דוביין (בגאלית סקוטית: Dúnchad mac Conaing - "דונכאד בנו של קונייג" או Dúnchad mac Dubáin - "דונכאד בנו של דוביין"; נפטר בשנת 654) היה מלך דאל ריאטה, ביחד עם קונאל קראנדומנה החל משנת 650 ועד פטירתו. על פי "דברי ימי טיגרנאך", דונכאד נהרג בשנת 654 לאחר שהובס בקרב על ידי טלורקן מלך הפיקטים בקרב סטרת' את'יירט (Strath Ethairt). בשל צורות כתיבה שונות של שם אביו, לא ברורה זהות האב. על פי "דברי ימי טיגרנאך" שם אביו הוא קונייג, ואילו על פי ה"סנכוס פר נ-אלבן" שם אביו הוא אידאן מק גאבראן. ככל הנראה היה לדונכאד בן אחד - קונאל קאאל, אשר נפטר בשנת 681, וישנה סברה לפיה דונכאד בק הוא אחד מצאצאיו. דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים
ג'ראר אוסקם

ג'ראר אוסקם (באנגלית: Gerard Cornelis Adrianus Oskam;‏ 12 באפריל 1880 – 7 במאי 1952) היה שחמטאי ממוצא הולנדי. אוסקם ניצח בתחרות גרוניגן בשנת 1900, הגיע למקום השני בתחרות לויורדן בשנת 1904, חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1905, הגיע למקום ה-12 בתחרות שבינגן בשנת 1905, הגיע למקום הרביעי בתחרות אמסטרדם 1907, הגיע שני בתחרות האג 1907, הגיע שלישי בתחרות אוטרכט 1907 והגיע למקום הרביעי בתחרות הרלם 1908 (ניצח: יאן אסר). במהלך מלחמת העולם הראשונה, חלק אוסקם מקום 3-5 בתחרות רוטרדם 1915, חלק מקום שני בתחרות שבינגן בשנת 1915, חלק מקום 7-8 בתחרות אמסטרדם 1916, חלק פעמיים את המקום הראשון - בתחרויות האג ושבינגן בשנת 1917, ניצח בתחרות רוטרדם 1918, חלק מקום 5-6 בתחרויות ארנהיים ושבינגן בשנת 1918, וחלק מקום ראשון עם יאן טה קולסטה בתחרות הרטוגנבוש בשנת 1918. לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק אוסקם מקום 9-10 בתחרות הסטינגס בשנת 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום החמישי בתחרות האג 1919 (ניצח: מקס מרשנד), הגיע למקום החמישי בתחרות ברומלי 1920, הגיע למקום הרביעי בתחרות אדינבורו 1920, למקום הרביעי בתחרות אוטרכט 1920, חלק מקום 1-4 בתחרות בוסום 1921, חלק מקום 3-4 בתחרות האג 1922, הגיע למקום הרביעי בתחרות מרגייט 1923, חלק מקום 4-5 בתחרות שבינגן 1923 וחלק מקום ראשון בתחרות גרוניגן 1925. אוסקם ייצג את הולנד באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז. במוקדמות צבר 2.5 נקודות ובשלב הגמר צבר 3.5 נקודות [1]. מדיה וקבצים בנושא ג'ראר אוסקם בוויקישיתוף ג'ראר אוסקם, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי
דומאנגארט מק דומנל

דומאנגארט מק דומנל או דומנגארט מק דומנייל (בגאלית סקוטית: Domangart mac Domnaill - "דומנגארט בנו של דומנל"; נפטר בשנת 673) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 660 ועד פטירתו. דומאנגארט היה בנו של דומנל ברק, אולם לא ברור אם מלך על דאל ריאטה כולה או שמא מלך רק על קנל נ'גבריין (שבט גבריין). דומאנגארט אינו מוזכר ב"דואן אלבאנאך", אולם מוזכר במקורות נוספים, ובהם הגניאולוגיה של ויליאם הראשון וזו של קונסטנטין השלישי. כמו כן מוזכר דומאנגארט ב"סנכוס פר נ-אלבן". בגניאולוגיות אלה מצוין דומאנגארט כאביו של אאוכאיד מק דומאנגארט. על פי "דברי ימי אלסטר", נהרג דומאנגארט, בנו של דומנל ברק בשנת 673. עוד מצוין כי בשנה זו (וייתכן בשל מותו של דומאנגארט) נפרד קנל קומגייל (שבט קומגייל) משבט גבריין. דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים
שנת האסטרונומיה הבין-לאומית

שנת 2009 הוכרזה כשנת האסטרונומיה הבין-לאומית על ידי איגוד האסטרונומיה הבין-לאומי וארגון האו"ם לחינוך, תרבות ומדע, אונסק"ו. שנת 2009 מציינת ארבע מאות שנה לשימוש האסטרונומי הראשון בטלסקופ, על ידי גלילאו גליליי. במהלך שנת האסטרונומיה הבינלאומית יתקיימו פעילויות חינוכיות ומיזמים שונים במדינות רבות, שתכליתן קירוב הציבור לאסטרונומיה. ליוזמה נרתמו האקדמיות הלאומיות למדעים בכ-140מדינות, יחד עם סוכנויות החלל המובילות בעולם (NASA, ו–ESA סוכנות החלל הארופית). בישראל בחרה האקדמיה הלאומית לאומית למדעים בד"ר שי צוקר מאוניברסיטת תל אביב להוביל את ההערכות הלאומית. ד"ר צוקר הקים למטרה צוות היגוי אליו הוזמנו: חובבי אסטרונומיה, נציגי גופים המתמחים בהעשרה בתחומי המדע ומנהלי יחידות ההעשרה של מוסדות המחקר האקדמיים. מרבית הארגונים הלאומיים העוסקים בהנגשת אסטרונומיה חברו יחדיו, כפי שתועד באתר הישראלי של שנת האסטרונומיה הבינלאומית. ביניהם: מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה הטכנודע בגבעת אולגה מצפה הכוכבים בגבעתיים מצפה הכוכבים ברקת בכיכר רבין הוצבו טלסקופים של חובבי אסטרונומיה. עמותת ראשית מדע ריכזה את תצפיות השדה אלפי מבקרים פקדו מרכזים אלה במהלך שנת האסטרונומיה, נוסף להם השתתפו גולשים דרך רשת האינטרנט בתצפיות דיגיטליות ושידורים ישירים של גרמי השמיים. מדיה וקבצים בנושא שנת האסטרונומיה הבין-לאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שנת האסטרונומיה הבין-לאומית האתר הישראלי של שנת האסטרונומיה הבינלאומית תמונת היום באסטרונומיה (בעברית)
תומאסון

האם התכוונתם ל... אישים: בריידן תומסון (1928–1991) – מנצח סקוטי גבריאל תומסון – שחקן אנגלי ג'יי ג'יי תומסון (1856–1940) – פיזיקאי אנגלי ג'ורג' פג'ט תומסון (1892–1975) – פיזיקאי אנגלי ויליאם תומסון (1824–1907) – פיזיקאי ומתמטיקאי ממוצא אירי-סקוטי וירג'יל תומסון (1896–1989) – מלחין אמריקאי יון דאל תומאסון – כדורגלן דני, חלוץ פיינורד רנדל תומסון (1899–1984) – מלחין ומנצח אמריקאי שיבון תומסון (אנ') – קומיקאית וסופרת בריטית-אמריקאית אחר: צבי תומסון – מין של צבי אפריקני ג'וזף תומסון תומפסון
הות'ורן

האם התכוונתם ל... אישים: נייג'ל הות'ורן (1929 - 2001) – שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי נתניאל הות'ורן (1804 - 1864) – סופר אמריקאי מדע: ניסויי הות'ורן – סדרת ניסויים סוציולוגיים שהחלו באביב 1927 במפעלי הות'ורן אפקט הות'ורן – תופעה שהתגלתה בתחום המחקר התצפיתי על קבוצות אחר הות'ורן (נבדה) – עיר במדינת נבדה שבארצות הברית הות'ורן (קליפורניה) – עיר במחוז לוס אנג'לס, שבמדינת קליפורניה שבארצות הברית הות'ורן (סדרת טלוויזיה) (אנ')
חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני

השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני (בערבית: الشيخ حمد بن خليفة آل ثاني; נולד ב-1 בינואר 1952) היה אמיר קטר משנת 1995, אז הדיח את אביו ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני מהשלטון בעת שזה בילה בחופשה בשווייץ, ועד יוני 2013, עת הודיע רשמית על העברת השלטון לבנו, תמים בן ה-33. נולד בשנת 1952. אמו מתה זמן קצר אחרי הלידה, והוא גודל על ידי דודו. בשנת 1971 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנים שלאחר מכן אף מונה למפקד הכוחות הצבאיים במדינה. שייח' חמד מונה לנסיך הכתר ושר ההגנה בשנת 1977. בתחילת שנות השמונים הוא הוביל את התוכנית הכלכלית של קטר שכללה פיתוח משאביה הטבעיים של קטר: נפט וגז. שייח' חמד למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבאנגליה. בשנת 1971 כאשר סיים את לימודיו באקדמיה מונה לקולונל בצבא הקטרי. הוא עזר בפיתוח הצבא של מדינתו. כספורטאי נלהב, לקח חמד חלק נכבד בפיתוח ובקידום האתלטיקה בקטר. ב-27 ביוני 1995 הדיח את אביו מהשלטון והפך לשליט המדינה. בשנת 1997, תחת הנהגת חמד, הפכה קטר למדינה השנייה במפרץ הפרסי אשר העניקה לנשים את הזכות והרשות להצביע. תרם 100 מיליון דולר לעיר ניו אורלינס לאחר הוריקן קתרינה בשנת 2005. היה המנהיג הראשון מהמפרץ שניסה לפרוץ דרך ביחסים עם ישראל כאשר בספטמבר 2007 נפגש עם שרת החוץ הישראלית ציפי לבני. למרות שהיה נחשב כידיד של ישראל, קטר ניתקה את יחסיה עם ישראל בשנת 2009, כתגובה למבצע עופרת יצוקה. אאל ת'אני הצהיר על התנגדותו למפעל ההתנחלויות ול"ייהוד ירושלים". באוקטובר 2012 היה ראש המדינה הראשון שביקר ברצועת עזה מאז עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה והטלת הסגר על רצועת עזה בשנת 2007. ב-2012, עת ביקורו ברצועת עזה, הכריז על הקמת פרויקט העיר חמד בצפון מערב ח'אן יונס לשם רכישת דירות עבור מעוטי יכולת. מוזא בנת נאסר אל-מסנד אל-מיאסה בנת חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני מדיה וקבצים בנושא חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בוויקישיתוף אלי אבידר, האיש שזיעזע את העולם הערבי, באתר ישראל היום, 4 בפברואר 2011 פז חסדאי‏, מעושרים: הספונסר של מסי וזלאטן, באתר וואלה, 27 באוגוסט 2012 חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמיר קטאר אל ת'אני הודיע רשמית על העברת השלטון לבנו, באתר ynet, 25 ביוני 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר רואב

אלכסנדר רואב (הולנדית: Alexander Rueb;‏ 27 בדצמבר 1882, האג - 2 בפברואר 1959) היה עורך דין, דיפלומט ושחמטאי הולנדי. רואב ייצג את הולנד באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז, הן כשחקן שצבר 5 נקודות (+3-4=4) (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), והן כנציג המשלחת ההולנדית למשחקים. [1]. רואב הוא אחד מהמייסדים של איגוד השחמט הבינלאומי פיד"ה, ונבחר להיות הנשיא הראשון של האיגוד בשנת 1924. החליף אותו בשנת 1949 פולקה רוגרד. ספריית השחמט העשירה והידועה שלו נהרסה על ידי פצצות בשנת 1945, אך לאחר מלחמת העולם השנייה רואב שיקם אותה. האוסף מוצב כיום בספרייה של אוניברסיטת אמסטרדם. לרואב היה תפקיד חשוב בתחום האטיודים, סיומי שחמט. הוא פרסם שתי סדרות ספרים שבכל אחת חמישה כרכים, De Schaakstudie ו-Bronnen van de Schaakstudie. בשנת 1951 פיד"ה העניקה לו דרגת שופט בינלאומי ליצירות שחמט. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר רואב בוויקישיתוף אלכסנדר רואב, באתר צ'סגיימס (באנגלית) תפקידו של רואב במבנה אליפות העולם לשחמט ראה 5184, מכתבו של רואב איגוד לחקר סיומי שחמט מיסודו של רואב
גיא צלמוות (צילום)

"גיא צלמוות" (באנגלית: Valley of the Shadow of Death) הוא צילום מלחמה מאת הצלם הבריטי רוג'ר פנטון המתעד את מלחמת קרים. התצלום הוא המפורסם ביותר מבין סדרה של כ-360 תצלומים המתעדים את מלחמת קרים. התצלום מתאר נוף פתוח, באזור הקרבות של המלחמה, שומם מבני אדם. במרכז הנוף דרך עפר, מלאה בכדורי תותחים, הממשיכה אל המישור האחורי של התצלום. פנטון נשלח אל אזור הקרבות על ידי בית המלוכה הבריטי במטרה לעורר תמיכה במלחמה בקרב העם הבריטי. מסיבה זו הורה משרד המלחמה הבריטי לפנטון להימנע מלצלם חיילים פצועים או הרוגים. פנטון ביקר באזור זה פעמיים. בביקורו השני צילם פנטון שני תשלילי קולדין של הנוף ממרחק. מקור שמו של התצלום הוא בפואמה "הסתערות הבריגדה הקלה" מאת אלפרד טניסון שנכתבה בעקבות הקרב הנורא שהתחולל במקום זה. פנטון צילם, כאמור, שני תשלילים שונים של הנוף. תשלילים אלו שונים זה מזה במיקום כדורי התותחים. בעוד באחד מהם מופיעים כדורי התותחים רק בצד הדרך, בשני מופיעים כדורים גם על הדרך עצמה. ייתכן כי הדבר מצביע על פער זמנים ובו הופצצה גם דרך העפר, אולם סוזן סונטג טענה בספרה "להתבונן בסבלם של אחרים" (2003) כי פנטון ביים ושינה את הנוף עבור התצלום. גיא צלמוות באתר ספריית הקונגרס (באנגלית) גיא צלמוות באתר מוזיאון ד'אורסי (בצרפתית) Errol Morris, "Which Came First, the Chicken or the Egg?", The New York Times, September 25, 2007.
מאל דואין מק קונאל

מאל דואין מק קונאל (בגאלית סקוטית: Máel Dúin mac Conaill - "מאל דואין בנו של קונאל"; נפטר בשנת 688) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 673 לערך ועד פטירתו. מאל דואין היה בנו של קונאל קראנדומנה. על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר מאל דואין בשנת 688, אולם "דברי ימי אלסטר" אינם מציינים את תארו של מאל דואין - והחוקרים סבורים שייתכן שמאל דואין שלט במקביל לאחיו דומנאל דון, או שהאחד משניהם שלט על דאל ריאטה והאחר עמד בראש שטחי קנל נ'גאבריין (שבט גבריין) בקינטייר. על פי ה"דואן אלבאנאך" שלט מאל דואין לפני אחיו דומנל דון. דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים
חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי

חסן אל-בולקיה (במלאית: Hassanal Bolkiah; נולד ב-15 ביולי 1946) הוא סולטאן ברוניי הנוכחי, הסולטאן ה-29 במספר, וכן גם ראש ממשלת ברוניי. אל-בולקיה הוא בנו הבכור של עומר עלי השלישי, שהיה הסולטאן הקודם של ברוניי. הסולטאן הוא אחד מהמונרכים האבסולוטים היחידים כיום, והוא עלה לשלטון לאחר שאביו ויתר על כס המלוכה ב-5 באוקטובר 1967. אל-בוקליה הוא ראש המדינה המכהן הוותיק ביותר בעולם (נכון ל-2023, הוא מכהן בתפקידו כבר 56 שנים). אל-בולקיה נולד ב-15 ביולי 1946 בעיר ברוניי (שנקראת היום בנדר סרי בגוואן). הוא הפך לנסיך הכתר בשנת 1961 ולסולטאן ב-5 באוקטובר 1967. הכתרתו נערכה ב-1 באוגוסט בשנה שלאחר מכן על ידי מלכת בריטניה, אליזבת השנייה. הוא רכש את השכלתו בבית ספר במלזיה וגם חונך פרטית בברוניי. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבאנגליה, אך חזר לברוניי כדי למלא את תפקידו כנסיך הכתר של ברוניי כמה חודשים לפני שסיים את לימודיו. לפי חוקת ברוניי משנת 1959 הסולטאן הוא ראש המדינה ובעל הסמכות הגדולה ביותר. אל-בולקיה מכהן גם כראש הממשלה ומחזיק תיקים רבים בה ובהם תיק ההגנה. יש לו תפקיד חשוב בניהול השוק הפיננסי והכלכלה של ארצו, כלכלה אשר נשענת כמעט כולה על נדל"ן ומאגרי הנפט המרובים שבה. הסולטאן נשא את אשתו הראשונה, ראג'ה אוסטרי פנגריאן, בשנת 1965. בשנת 1982 נשא לאישה שנייה את האג'ה מריאם, דיילת בחברת התעופה הלאומית רויאל ברוניי, אותה גירש בשנת 2003. בשנת 2005 נשא לאישה נוספת את אזרינז מזהאר חכים, בעברה קריינית בטלוויזיה המאלזית, הצעירה ממנו בשלושים ושלוש שנים, אך בשנת 2010 הסתיימו גם נישואים אלה. שתי נשותיו לשעבר אינן נושאות תארים ואינן מקבלות קצבה ממלכתית. נכון לשנת 2012 יש לסולטאן חמישה בנים ושבע בנות משלוש נשותיו. אשתו הראשונה היא המלכה הרעיה. בנו הבכור אל-מוהתדי באללה הוא יורש העצר. הסולטאן מפורסם מאוד בשל אוסף כלי הרכב הענק שלו, הכולל אלפי מכוניות, בהן 350 מכוניות רולס-רויס, שמונה מקלארן F1, שש דאואר 962 LM, מרצדס CLK-GTR היחידה בעולם לנהיגה בצד ימין, למבורגיני דיאבלו ג'וטה, למבורגיני LM002 סטיישן, שתי מכוניות יגואר XJR-15, ודגמים רבים של פרארי, פורשה ובנטלי. בשנת 1998 פרסם מגזין בריטי כי באוסף שלו יש כ-6,000 כלי רכב עתיקים ומפוארים ששוויים ארבעה מיליארד דולר אמריקני. האוסף הכניס אותו לספר השיאים של גינס כאדם עם אוסף המכוניות הגדול בעולם. במעונו של הסולטאן 1,788 חדרים ו-257 חדרי אמבטיה ושירותים, והוא נחשב לארמון השני בגודלו בעולם, אחרי העיר האסורה בבייג'ינג. הארמון כולל מוסך ל-110 מכוניות, אורווה ממוזגת ל-200 סוסי פוני שנועדו למשחקי פולו, וחמש בריכות שחייה. לסולטאן יש גם מטוס בואינג 747 פרטי בשווי 230 מיליון דולר. מגזין פורבס העריך כי שווי הונו הוא 22 מיליארד דולר, והוא נחשב לאחד מהאנשים העשירים ביותר בעולם. מדיה וקבצים בנושא חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי בוויקישיתוף חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הניו יורק טיימס, איסלאמיסט שמרן שגר בארמון בן 1,788 חדרים: הסולטן שהורה להלקות הומואים, באתר הארץ, 14 באפריל 2019
אל-מוהתדי באללה, נסיך ברוניי

אל-מוהתדי באללה (נולד ב-17 בפברואר 1974) הוא בנו הבכור של סולטאן ברוניי, חסן אל-בולקיה, ויורש העצר. אל-מוהתדי באללה למד בבית הספר "עמנואל" ובאוניברסיטת אוקספורד. בעת שלמד באוקספורד, הוא למד תוכנית לימודים שתוכננה במיוחד בשבילו, שכללה לימודי אסלאם ולימוד יחסים בינלאומיים. ב-10 באוגוסט 1998 הוכתר רשמית כנסיך הכתר של ברוניי, והוא צפוי להיות סולטנה השלושים במספר. בשנת 2004 הוא התחתן עם פנגריאן אנק שרה בת ה-17 בחתונה מפוארת שעלתה כ-5 מיליון דולר. במרץ 2007 נולד לזוג בנם הבכור, שהוא גם הסולטאן העתידי של ברוניי, הנסיך עבדול. אל-מוהתדי באללה הוא שר במשרד ראש הממשלה, והוא גם גנרל בצבא ברוניי. יש לו אוסף מכוניות גדול והוא חובב ומשחק מקצועני פול וסנוקר. אל-מוהתדי באללה הוא מוסלמי סוני. מדיה וקבצים בנושא אל-מוהתדי באללה, נסיך ברוניי בוויקישיתוף
אליפות העולם בפיתוח הגוף לחובבנים

אליפות העולם בפיתוח הגוף לחובבנים (לשעבר: מר יוניברס, באנגלית: World Amateur Bodybuilding Championships לשעבר: IFBB Mr. Universe) היא תחרות פיתוח גוף לגברים המאורגנת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB), שנערכה לראשונה בשנת 1959. השם שונה בשנת 1976 כדי למנוע בלבול עם התחרות בעלת השם הדומה "NABBA Mr. Universe". בין השנים 1959-1969 התקיימה התחרות רק בקטגוריה אחת - קטגוריה פתוחה. בשנת 1970 חולקה התחרות לשלוש קטגוריות גובה שונות: נמוך, בינוני וגבוה. במצב זה, היו בכל תחרות ארבעה מנצחים - מנצח בכל קטגוריה, ובנוסף מנצח כללי בתחרות. בשנת 1976 הוחלפו קטגוריות הגובה בקטגוריות משקל חדשות. משנת 1976 עד 1995 לא הוכתר מנצח כללי אך בשנת 2006 הוחזרה מסורת זו לתחרות. מר אולימפיה מיס אולימפיה מנצחים בתחרות בשנים 1959-1999 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מר יוניברס

האם התכוונתם ל... מר יוניברס של NABBA – חלק מאליפות היקום מר יוניברס של IFBB – היום נקראת אליפות העולם בפיתוח הגוף לחובבנים
הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף

הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף (או בקיצור: IFBB) הוא ארגון בין-לאומי של פיתוח גוף שיוסד בשנת 1946 על ידי ג'ו ובן וידר. הארגון אחראי לקיומם של התחרויות מר אולימפיה, מיס אולימפיה, מר יוניברס ועוד. הארגון ערך גם את התחרות מאסטרס אולימפיה בין בשנים 1994-2003. כמו כן מקיים הארגון את תחרות מר ישראל. בנובמבר 2004 קונגרס הארגון החליט על שינוי השם ל-"הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף והכושר" (באנגלית: "International Federation of Bodybuilding & Fitness") אך הלוגו IFBB נשאר ללא שינוי. עד שנות ה-40 של המאה העשרים סצנת פיתוח הגוף באמריקה נשלטה על ידי איחוד אתלטים חובבים (AAU) האחים וידר החליטו להקים את ארגון ה IFBB אחרי שסברו שארגון ה AAU מעוניין יותר בקידום ענף הרמת המשקולות במשחקים האולימפיים מאשר בפיתוח גוף. הארגון הוקם כדי לתת במה למפתחי גוף. התחרות הראשונה של הארגון נערכה בשנת 1949 ונקראה "מר אמריקה" (Mr. America) מאז יוסדו עשרות תחרויות על ידי הארגון כמו מר אולימפיה, מיס אולימפיה, לילה של אלופים, המקצוען של ניו יורק, ארנולד קלאסיק, איש הברזל, הפגנת כוח ועוד. מאז שנות השמונים עתר נשיא הארגון לוועד האולימפי הבין-לאומי בניסיון להכניס את ענף פיתוח הגוף למשחקים האולימפיים. במשך שנים רבות לא הצליח בכך וידר אך בינואר 1998 הפך הארגון לחבר זמני באולימפיאדה. החברות הפכה לקבועה באוגוסט 2000. אז פנה ארגון IFBB לוועדה היוונית המארגנת (באולימפיאדת אתונה 2004) במטרה להדגים את הספורט באולימפיאדת אתונה, יוון. הארגון נכשל בהשגת ההדגמה ומצבו במשחקים האולימפיים כרגע הוא לא ידוע. מחזור הראשון בישראל של גופנאות (פיתוח גוף) נערך בשנת 1991 במכון וינגייט על ידי המרצה ד"ר בוב גולדמן מארצות הברית וד"ר אורי שפר. מאותה שנה נערכות תחרויות שנתיות בישראל לעוסקים בענף. בשנת 2013 זכה בתואר מר ישראל עזרא רג'ואן ובתואר מרת ישראל זכתה שגית אייזנמן. בשנת 2012 זכה בתואר מר ישראל אסי דגש בקטגוריה מעל 90 קילו ואלוף האלופים לשנת 2012 חפיז סעיד עלי מיס פיטנס לשנת 2012 (טרם נוצרה קטגוריה של מרת ישראל) היא טטיאנה קורבצקי וסגנתה דריה שובייב. בשנת 2006 זכה בתואר מר ישראל ליבנה שביט. תחרויות מר ישראל של איגוד IFBB תחרות מר ישראל 2007 IFBB, התחרות נערכה במרכז הספורט הלאומי תל אביב - הדר יוסף. תחרות מר ישראל 2012 IFBB, התחרות נערכה בווינגייט, נתניה. תחרות מר ישראל 2019 IFBB, מר ישראל לנוער, מר ישראל מעל גיל 65, ואלוף האלופים, התחרות נערכה בווינגייט, נתניה. תחרות מר ישראל 2021 IFBB, התחרות נערכה בבית המלון אורכידאה שברחוב הירקון 79 תל אביב, האגודה הלאומית של מפתחי הגוף לחובבים (NABBA) האגודה העולמית לפיתוח הגוף (WABBA) הליגה המקצועית של IFBB הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף
מר אירופה

מר אירופה של השנה (באנגלית: Mister Europa Player of the Year) היה פרס כדורסל חד שנתי שנוצר בשנת 1976 והופסק ב-2010. הוא הוענק על ידי חברי העיתון האיטלקי "סופרבאסקט". מטרת חלוקת הפרס היא לשבח את שחקני הכדורסל האירופים הטובים ביותר. הפרס ניתן הן על בסיס ההופעות במועדון והן בנבחרת הלאומית. זהו אחד משלושת הפרסים היוקרתיים ביותר המחולקים לכדורסלנים אירופיים, יחד עם שחקן השנה של פיב"א אירופה ופרס יורוסקאר. מאמר באתר פיב"א
אגרטל אלטו

"אגרטל אלטו" או "אגרטל סאבוי" הוא אגרטל זכוכית שעוצב בשנת 1937 על ידי האדריכל והמעצב הפיני אלוור אלטו. האגרטל תוכנן לראשונה עבור תחרות עיצוב שערכה חברת הזכוכית הפינית "איטאלה" (iittala Glassworks) בשנת 1936. אלטו, שזכה בתחרות, הגיש את האגרטל ביחד עם עוד שורה של צלחות וכלי זכוכית אחרים. בעקבות הזכייה בתחרות הוצג האגרטל בתערוכה העולמית של פריז (1937). עיצוב האגרטל קיבל את השראתו משמלות לאפיות. אלטו יצר אבטיפוס של הכד על ידי ניפוח זכוכית על קבוצה של מקלות עץ הנעוצים באדמה, שאיפשרו לזכוכית להתרחב בצדדים אחדים בלבד ובכך ליצור קו מתאר ברור ומעוגל בסגנון "ביו-מורפי". הייצור התעשייתי הראשוני של האגרטל נעשה בשנת 1937, כחלק מעיצוב מסעדת "סאבוי" בהלסינקי. גובהם המקורי של האגרטלים היה 14 ס"מ ורוחבם כ-21 ס"מ. במסעדה הונח כד כזה על כל שולחן ובו פרחים. צורתם הייחודית איפשרה לפרחים שבהם להסתדר בצורות לא שגרתיות. האגרטל יוצר על ידי שימוש בתבניות עץ, שהעניקו לזכוכית את הצורה הייחודית. בשנת 1954 שונה תהליך הייצור לניפוח בתבניות העשויות ברזל יצוק. עד שנת 1950 יוצר הכד במגוון מצומצם של צבעים. לאחר תאריך זה נוספו לייצור צבעים רבים נוספים. מדיה וקבצים בנושא אגרטל אלטו בוויקישיתוף Jan Michl, Alvar Aalto's Savoy Vase אגרטל אלטו באתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט (באנגלית) אגרטל אלטו באתר המוזיאון לאמנות מודרנית (באנגלית)
אוברוביט

אוּבַרוֹבִיט – מינרל נזוסיליקטי השייך לקבוצת הגארנט, והמכיל כרום. נוסחת המבנה הכימי של אוברוביט היא Ca3Cr2(SiO4)3. האוברוביט הוא המינרל הנדיר ביותר בקבוצת הגארנט, והסוג היחיד שצבעו הוא ירוק בלבד. הוא מופיע בטבע בגבישים מפותחים היטב שפניהם מחורצים וצורתם רומבודודקהדרון (פאון בעל 12 פאות) או טרפזוהדרון (פאון בעל 24 פאות). דגימות של אוברוביט מבוקשות מאוד בין אספני המינרלים בשל הברק של המינרל וצבעו, ירוק בהיר בגוון המזכיר אזמרגד. האוברוביט משתתף בשורה איזומורפית (מצב בו אטום אחד או יותר במבנה המינרל יכול להיות מוחלף על ידי אטום אחר מבלי שיחול שינוי במבנה המינרל) עם המינרל גרוסולר (Ca3Al2(SiO4)3). האוברוביט, הגרוסולר והאנדרדיט ידועים באופן קיבוצי כקבוצת האוגראנדיט (אוברוביט, גרוסולר, אנדרדיט), כשאלומיניום וברזל מחליפים את הכרום במבנה האוברוביט. אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם השבירה הממוצע של האוברוביט הוא 1.86. צבעו הנפוץ של האוברוביט הוא ירוק. האוברוביט נתגלה ב-1832 במכרה סרנובסקי בהרי אורל בחלק המצוי במחוז פרם שברוסיה על ידי הכימאי השווייצרי שהשתכן ברוסיה, ז'רמן אנרי הס (Germain Henri Hess). הס קרא למינרל על שם הדוכס סרגיי אוברוב, מדינאי רוסי שהיה אספן מינרלים חובב, ונשיא האקדמיה למדעים של סנקט פטרבורג (1855-1818). השימוש המסחרי הנפוץ ביותר הוא כמינרל לאספנים. למרות הקשיות הגבוהה יחסית, והגוון הירוק היפהפה שלו, האוברוביט מופיע בגבישים קטנים מדי מכדי שניתן יהיה ללטש אותם. לכן האוברביט הוא הגארנט היחיד שכמעט ולא נעשה בו שימוש כאבן חן. האוברוביט מופיע בעיקר בסלעים מותמרים של אבני גיר וסקארן כתוצאה מתגובה כימית בין דולומיט לכרומיט, וכן כתוצאה מהתמרה הידרותרמית של סרפנטיניט המכיל כרומיט. למרות שהאוברוביט הוא מינרל נדיר ניתן למוצאו במספר מקומות, למשל בעפרות הכרום בפיקו דו פוסטס (Pico do Posets) שבהרי הפירנאים בספרד; בסרנאי שבהרי אורל שברוסיה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); במגוג (Magog) במחוז סטנסטיד (Stanstead ) בפרובינציית ׂקוויבק שבקנדה; באוטוקומפו (Outukumpu) שבפינלנד (שם נמצאו הגבישים הגדולים ביותר של אוברוביט); במכרה קופ קרום (Kop Krom ) בארזורום שבטורקיה; ובמספר מקומות בארצות הברית, כדוגמת מכרה הכרום וודס (Wood's Chrome mine) במחוז לנקסטר (Lancaster) שבפנסילבניה. אתר WebMineral Mindat אתר Mindat אתר Mineral Galleries אתר Minerals Net פרויקט rruf אוברוביט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.