laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טורי

האם התכוונתם ל... טורים (מתיישבים) – שמם של המתיישבים האמריקאים שהיו נאמנים לכתר הבריטי בתקופת מלחמת העצמאות האמריקאית טורי (יפן) – מונח באמנויות הלחימה היפניות המתאר מגן באימון משותף טורי או טורוס - בגאומטריה: הוא גוף תלת-ממדי בצורת גליל טבעתי טורי (שבט) – שבט פתאני טורי (מיתולוגיה) – אב קדמון מאורי טורי (מחוז) – מחוז היסטורי בגאורגיה ערים טורי (אסטוניה) (Türi) - עיר באסטוניה טורי (איטליה) – עיר במחוז פוליה שבאיטליה טורי (צרפת) (Toury) - עיירה בצרפת איים טורי שימה (鳥島) - אי קטן ביפן טורי (אי) – אי בצפון-מערב אירלנד פוליטיקה טורי (בריטניה) – השם הקדום של המפלגה השמרנית הבריטית טורי (סקוטלנד) – השם הקדום של המפלגה השמרנית הסקוטית שמה של מפלגת השמרנים בקנדה לדורותיה: המפלגה השמרנית הקנדית (קדומה) (1867-1942) המפלגה השמרנית המתקדמת של קנדה (1943-2003) המפלגה השמרנית הקנדית (קדומה) משנת 2003 אישים גדעון טורי – פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב יעקב טורי – פרופסור מן המניין לתולדות עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ג'ון טורי – סופר לאפי טור תורי טוריאי
פרס דוש לקריקטורה

פרס דוֹש לקריקטורה הוא פרס המחולק על ידי עיריית תל אביב-יפו אחת לשנתיים, במעמד ראש עיריית תל אביב-יפו, ל"יוצרים בתחום הקריקטורה לסוגיה אשר פועלים בישראל, ועבודותיהם מתפרסמות בעיתונות, ספרות ובמדיה האלקטרונית בארץ". קרן הפרס הוקמה ביוזמת משפחתו של הקריקטוריסט ועיתונאי "מעריב" קריאל גרדוש (דוש), יוצר הדמות "שרוליק" לאחר מותו בשנת 2000 ובשיתוף העיתון "מעריב". סכום הפרס עומד על 13 אלף ש"ח. הזוכים בפרס: עמוס בידרמן (2002) פרידל שטרן (2004) שמואל כץ (2006) מישל קישקה (2008) מושיק לין (2011) דניאלה לונדון דקל (2013) שלמה כהן (2015) ערן וולקובסקי (2017) אסף חנוכה (2019) גיא מורד (2021) שי צ'רקה (2023) אתר האינטרנט הרשמי של פרס דוש לקריקטורה (בעברית, בערבית ובאנגלית) אתר עיריית תל אביב יפו חגית פלג-רותם, ‏מישל קישקה הוא זוכה פרס דוש לקריקטורה, באתר גלובס, 5 בינואר 2009 קרני עם-עד, "פרס דוש" למאייר הקיבוצניק מושיק לין, באתר mynet‏ קיבוץ, 15 ביוני 2011 מאיה נחום שחל, דניאלה לונדון דקל תקבל את פרס דוש לקריקטורה, באתר כלכליסט, 12 בנובמבר 2013 הזוכים בפרסי עיריית תל אביב-יפו 2023 באתר עיריית תל אביב-יפו ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק טוניק (עיתונאי)

יצחק טוניק (נולד ב-1953) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי, כיהן כמפקד גלי צה"ל בשנים 2007–2011. יצחק טוניק נולד ב-1953. הוא מילא תפקידים עיתונאיים שונים בגלי צה"ל כעשרים שנה, ביניהם ממלא מקום מפקד התחנה (2001–2002) והעורך הראשי. ערך והגיש לפרקים את התוכנית היומית "רצועת הביטחון", העוסקת בענייני צבא. בעבר שימש גם כראש ענף קישור לעיתונות (עק"ל) בחטיבת דובר צה"ל וכעורך עיתון "במחנה". בשנתו הראשונה של ערוץ 10 שימש טוניק כמנהל חטיבת החדשות של הערוץ. ב-2007 מונה טוניק למפקד גלי צה"ל, לאחר פרישתו של אבי בניהו, שמונה לדובר צה"ל. ב-19 במאי 2011 הודיעה לשכת שר הביטחון על הקמת ועדה בראשות אלוף (מיל') יפתח רון-טל, לבחירת מחליפו של טוניק בתפקיד מפקד גלי צה"ל. בדצמבר 2011 הוחלף בתפקידו כמפקד גלי צה"ל על ידי קצין חינוך ראשי אלי שרמייסטר , שכיהן עד כניסתו לתפקיד של ירון דקל. טוניק מגיש פינה בנושא מוזיקה ברזילאית בתוכנית "העונג השישי" של שמעון פרנס שמשודרת בגל"צ, ובמשך כמה חודשים הגיש יחד עם אלי ישראלי את "ציפורי לילה", בכותרת "ציפורי לילה ברזילאיות". הוא אחיינו של מבקר המדינה השלישי, יצחק טוניק. בן כספית, "חמקן", זמורה ביתן, 2013. מדיה וקבצים בנושא יצחק טוניק בוויקישיתוף מירב קריסטל, יצחק טוניק הוא מפקד גל"צ החדש, באתר ynet, 13 באוקטובר 2007 היאלמותה של המסורת לילך שובל, גל"צ: מפוטרים מהשטח, באתר ישראל היום, 20 במאי 2011 יואב בורוביץ', רוני אפרת, איך הפך יצחק טוניק לסמל המאבק על חופש העיתונות בגל"צ?, באתר הארץ, 27 במאי 2011 ערן בר-און ורונן מדזיני, ברק הדיח את מפקד גל"צ יצחק טוניק, באתר ynet, 19 במאי 2011
יצחק טוניק

האם התכוונתם ל... יצחק טוניק (מבקר המדינה) – מבקר המדינה השלישי של ישראל יצחק טוניק (עיתונאי) – מפקד גל"צ בשנים 2007–2011
מארק יוז

מארק ריינולד יוז (באנגלית: Mark Reynolds Hughes‏; 1 בינואר 1956 - 21 במאי 2000) היה איש עסקים אמריקני, ייסד את חברת הרבלייף ועמד בראשה. בפברואר 1980, ייסד יוז את חברת הרבלייף הבינלאומית שמרכזה בלוס אנג'לס. מאז הפכה החברה להיות לאחת המפיצות הגדולות בעולם של תוספי תזונה באמצעות שיווק רב-שכבתי, עם מחזור מכירות של כ-3.8 מיליארד דולר ב-2014. ב-1994 הקימו מארק וסוזן יוז את "קרן המשפחה של הרבלייף" (Herbalife Family Foundation), ארגון צדקה המוקדש לסיוע לילדים. קרן המשפחה של הרבלייף והארגון התאום שלו "קרן המשפחה של הרבלייף הבינלאומית" (International Herbalife Family Foundation), תרמו למעלה מחמישה מיליון דולר לילדים נפגעים ברחבי תבל. יוז הצהיר לעיתים תכופות כי אמו הלכה לעולמה כתוצאה מלקיחת מינון יתר של גלולות להרזיה בהיותו בן 18, והוא טען שאירוע זה דחף אותו לייסד את הרבלייף. מארק יוז נפטר בגיל 44. חוקר מקרי המוות של מחוז לוס אנג'לס קבע כי הוא מת כתוצאה ממינון יתר של כמויות גדולות של אלכוהול ותרופות אנטי-דיכאוניות. הוא הלך לעולמו בהיותו נשוי לדארסי לאפייר, לה היה נשוי למשך זמן קצר מאוד. לפני נישואיו ללאפייר, היה יוז נשוי לסוזן יוז במשך עשר שנים, ולהם בן משותף. לאחר מותו של מארק יוז, עורך דינו קונראד קליין ניסה להשתלט על כל יוזמות העסקיות של יוז בכללן הרבלייף, קרן המשפחה של הרבלייף וקרן הנאמנות של מארק יוז. ב-2006 בית המשפט העליון של לוס אנג'לס קבע כי האפוטרופסות של קרן הנאמנות של מארק יוז עברה מידי ג'ק ריינולדס לידי קונראד קליין תמורת 40 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא מארק יוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מארק יוז אתר קרן המשפחה של הרבלייף (אורכב 01.03.2013 בארכיון Wayback Machine) Copage EV. Mark R. Hughes, 44; Founded Nutrition Supplement Concern New York Times, 23 May 2000. Section B, Page 11, Column 5. Heller M. Death and Denial at Herbalife; The Untold Story of Mark Hughes' public image, Secret Vice and Tragic Destiny "Los Angeles Times". 18 February 2001 Judge Fires Custodian of Herbalife Heir's $40 Million.
תורי

תורי (בגאורגית: თორი) הוא מחוז היסטורי-גאוגרפי במסחתי שבמרכז גאורגיה, כיום בנפת בורג'ומי שבמחוז סאמצחה-ג'אוואחתי. הוא גובל ממזרח במחוז ההיסטורי תריאלתי, מצפון-מערב באימרתי ומצפון-מזרח בכארתלי הפנימית. רובו של המחוז שוכן בערוץ בורג'ומי, אחד הערוצים בהם זורם נהר הקורה, הנמשך מטאשיסקארי (ტაშისკარი) ועד לדווירָה (დვირა). כמו כן נמצאים בשטח המחוז העמקים גוּגָ'רֶתי (გუჯარეთი) ושאבצק'אלי (შავწყალა). בתקופה הפאודלית הייתה תורי מחוז צבאי (סאדרושו) שבראשה עמדו שליטים ממשפחת ה"תורים" (თორელები, תוֹרֶלֶבּי) (במאות ה-14-12), שעל שמם נקרא המחוז. במאה ה-15 הפך המחוז לאחוזת אצילי בית אוואלישווילי, ובמאה ה-16 הייתה תחת שלטון אתאבגות סאמצחה. ס. מקלתיה (1957), "ערוץ בורג'ומי: אזור היסטורי גאוגרפי", גאורגית ბერძენიშვილი დ., ქსე, ტ. 4, გვ. 694, თბ., 1979 מדיה וקבצים בנושא תורי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגיה ובנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים

פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים ע"ש ד"ר חיים ויצמן הוא פרס המחולק מטעם עיריית תל אביב-יפו לחוקרים ישראלים במדעים מדויקים ונועד לעודד ולהמריץ אותם בחוקרם נושאים אלו. הפרס נוסד בשנת 1944 במלאת 70 שנה לחיים ויצמן, נשיא ההסתדרות הציונית העולמית, ומחולק אחת לשנתיים במעמד ראש עיריית תל אביב-יפו. גובה הפרס האחרון עמד על סך של 18,000 ש"ח. אתר האינטרנט הרשמי של פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים ד"ר ויצמן ב"הבימה" לקראת חלוקת הפרס בפעם הראשונה, תערוכה באתר ארכיון צה"ל פרס ויצמן – הזוכים עד כה, באתר עיריית תל אביב-יפו פרס וויצמן ביום ה', חרות, 8 במרץ 1954 יעקב פריי, חתני פרס וויצמן, זמנים, 17 במרץ 1954 Komarov, A.; Hornstein, K. "Studies on the Pathogenicity of an Avianized Street Rabies Virus". The Cornell veterinarian v.43 (1953). נבדק ב-19 במאי 2024. {{cite web}}: (עזרה), באתר HathiTrust פרס וייצמן למדעים מדוייקים, חרות, 28 באפריל 1955 חלוקת פרס וייצמן ביום ה', דבר, 5 ביוני 1956 פרס וויצמאן למדע לרינר יפה ותבור, הצופה, 8 ביוני 1956 חולק פרס ווייצמן למדעים מדוייקים, חרות, 31 במאי 1957 פרס וייצמן לפרופסור ברנבלום ופרופ' ליפסון, חרות, 26 ביוני 1959 פרס וייצמן למדע לפרופ' שטיין, ד"ר אבי דור וד"ר רבין, דבר, 22 ביוני 1960 הזוכים בפרסי עיריית תל אביב-יפו 2023 באתר עיריית תל אביב-יפו
פיוס האחד עשר

האפיפיור פיוס האחד-עשר (בלטינית: Pius XI; באיטלקית: Pio XI;‏ 31 במאי 1857 – 10 בפברואר 1939) נולד בשם אמברוג'ו דמיאנו אקילה ראטי (Ambrogio Damiano Achille Ratti), היה האפיפיור מ-1922 ועד מותו ב-1939. ראטי שירת כנציג האפיפיור (נונציו) בפולין אחרי מלחמת העולם הראשונה, וכארכיבישוף מילאנו ב-1921. הוא נבחר לכהונת האפיפיור בהצבעה הארוכה ביותר במאה ה-20, שכללה 14 סיבובים. עם בחירתו, חידש פיוס האחד עשר את מנהג התפילה הפומבית ממרפסת הוותיקן שהופסקה עם קיצה של מדינת האפיפיור ב-1870. פיוס האחד-עשר לא ראה עצמו כמחויב לשיטת שלטון אחת, וטען כי הכנסייה מסכימה לכל שיטה שתאפשר חופש מצפון לנוצרים. הוא תמך בפעילות מסיונרית קתולית באפריקה ובאסיה. בשמו של פיוס האחד-עשר נחתמו ההסכמים הלטרניים עם איטליה אשר הקימו את מדינת הוותיקן, קבעו את הנצרות הקתולית כדתה הרשמית של איטליה, והעניקו לכנסייה את המנדט על נושא הנישואים באיטליה. הסכם עם גרמניה הנאצית הכיר במעמד הכנסייה ובאוטונומיה שלה, ובמהלכו כפה האפיפיור על המפלגה הקתולית הגרמנית להתפרק. היסטוריה של קריית הוותיקן ההסכמים הלטרניים Mit brennender Sorge מדיה וקבצים בנושא פיוס האחד עשר בוויקישיתוף פיוס האחד-עשר באתר קריית הוותיקן סרג'יו (יצחק) מינרבי, שתיקה רועמת: יחסי הוותיקן עם גרמניה הנאצית, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2010 פיוס האחד עשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיוס האחד עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיוס האחד עשר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
חמד חלאילה

חמד חלאילה (בערבית: حمد خلايلة; 1928 - 13 במאי 2014) היה חבר הכנסת בכנסת העשירית מטעם המערך. חלאילה נולד בסח'נין. במהלך השנים עבד בהסתדרות העובדים הכללית. בשנת 1981 נבחר חלאילה לכנסת העשירית מטעם המערך. בשנות כהונתו הוא היה חבר ועדת החינוך והתרבות, וחבר בוועדה למינוי קאדים שרעים . נפטר ב-13 במאי 2014. חמד חלאילה, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) חמד חלאילה, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיטת חיפוש היוריסטית

שיטת חיפוש היוריסטית היא שיטת חיפוש המתבטאת בהערכה וניחוש המצמצמים את אזור החיפוש של פתרון מסוים לבעיה, ולכן מקצרים את זמן החיפוש מחד גיסא, אך אינם מבטיחים הצלחה מאידך גיסא. בשיטות היוריסטיות מעבר ממצב אחד למצב הבא נקבע על סמך שיקולים היוריסטיים, המציינים את מידת הכדאיות לעבור למצב הבא שנבחר, שממנו ניתן להגיע אל היעד. שיקולים היוריסטיים לא בהכרח מבוססים על חישובים מספריים. את השיקולים ההיוריסטיים ניתן לייצג בעזרת פונקציות היוריסטיות. פונקציה היוריסטית מתאימה לכל מצב ציון המבטא את ערך השיקולים ההיוריסטיים, לפיו עוברים למצב הבא. זו שיטת חיפוש היוריסטית המבוססת על שיטת חיפוש לעומק. שיטה זו יכולה לקבל עץ קיים או עץ חיפוש הנבנה באופן דינאמי תוך כדי תהליך של פתרון בעיה של מצב במרחב. שורש העץ מייצג את המצב ההתחלתי. לכל צומת מתאימים ציון לפי פונקציית הערכה או פונקציה היוריסטית. ציון הצומת מבטא לרוב את עלות החיפוש ממנו עד צומת המטרה. לפי שיטת החיפוש, מוצאים את הבן בעל הציון הנמוך ביותר של צומת המוצא, מגדירים את הבן כצומת המוצא מחדש וממשיכים ממנו עד שנגיע למטרה או עד שניתקע. החיסרון בשיטה זו הוא האפשרות להגיע למבוי סתום, שהרי רוב הצמתים לא יובילו לפתרון גם אם היה להם את הציון הגבוה ביותר. האלגוריתם: 1. קבע את T כשורש העץ. 2. צרף את T לרשימת המסלול המוביל אל המטרה. 3. כל זמן ש-T אינו צומת מטרה בצע: 3.1 מבין כל הבנים של T אתר את הבן B בעל הציון הטוב ביותר. 3.2 קבע את T כ-B. 3.3 צרף את T לרשימת המסלול המוביל אל המטרה. זהו הפתרון לחיסרון המתואר לעיל. זה מתבטא בכך שבמידה והמסלול הראשון, הנבנה על פי הצמתים "הטובים ביותר", אינו מוביל לצומת המטרה, מתבצע ניסיון לבנות מסלול נוסף עד קבלת מסלול המוביל לצומת המטרה. זה מתבצע בעזרת שימוש במחסנית. להלן האלגוריתם: 1. הכנס את שורש העץ למחסנית. 2. כל זמן שהמחסנית לא ריקה וכן לא הגענו עדיין לצומת המטרה בצע: 2.1 שלוף את ראש המחסנית T. 2.2 אם T הוא צומת המטרה בצע: 2.2.1 הדפס הודעה ועצור. 2.3 אחרת: 2.3.1 מיין את הבנים של T והכנס למחסנית את הבנים כך שהבן בעל הציון הגרוע ביותר נכנס ראשון, והבן בעל הציון הטוב ביותר נכנס אחרון. שיטת חיפוש זו מבוססת על חיפוש לרוחב. גם בשיטה זאת יש שימוש בפונקציית הערכה שמתאימה ציון לכל צומת. הציון מתאר את סיכוי הצומת להימצא על מסלול המוביל לצומת המטרה. שיטת חיפוש זאת מבוססת על בניית עץ החיפוש לפי רמות. בניגוד לחיפוש לרוחב הרגיל, מפתחים רק את תתי העצים של הצמתים הטובים ביותר בכל רמה. מתקבלת חזית של צמתים בכל שלב, אשר מהם ייבחרו הצמתים להמשך החיפוש לפי טיבן. החיסרון בשיטת חיפוש זו הוא ההתעלמות מצמתים שהיה להם ציון טוב פחות אך הם חלק מהמסלול שמוביל לצומת המטרה. ישנה אפשרות כי הצמתים עם הציון הטוב יותר יובילו למבוי סתום, בעוד מתעלמים מצמתים עם ציון פחות טוב. להלן האלגוריתם (R מייצג את שורש העץ, הראשון בתור Q מייצג את הצומת הנוכחי, L מייצג את רשימת הבנים של S): 1. הכנס את R לתוך Q‏. 2. כל זמן שהתור לא ריק בצע: 2.1 הוצא צומת S מהתור. 2.2 הדפס את S. 2.3 קבע את L כרשימת הבנים של S‏. 2.4 הורד מ-L את הבנים שציונם אינו מתאים להמשך החיפוש. 2.5 הכנס לתור Q את L לפי סדר הופעתם של הבנים. שיטת חיפוש זו משלבת בין חיפוש לעומק וחיפוש לרוחב. בכל שלב בוחרים להמשיך מהצומת המבטיח ביותר בחזית הצמתים ומוצאים את בניו. מצרפים את הבנים לרשימה של צמתים שנבנו עד כה, ושוב בוחרים מהרשימה את הצומת המבטיח ביותר. כך מבצעים עד אשר מגיעים לצומת המטרה. אלגוריתם חיפוש A* ברוריה הברמן, מבוא לבינה מלאכותית, המחלקה להוראת המדעים, מכון ויצמן למדע, 1998
המלח הבודד

פסל המלח הבודד (באנגלית: The Lone Sailor) הוא פסל ברונזה לזכר מלחי צי ארצות הברית, חיילי חיל הנחתים של ארצות הברית, חיילי משמר החופים של ארצות הברית וצי הסוחר של ארצות הברית. הפסל, מעשה ידי הפסל סטנלי בלייפלד הוקם עבור אנדרטת צי ארצות הברית הממוקמת בשדרת פנסילבניה בוושינגטון בירת ארצות הברית. המלח שהיווה השראה לפסל היה סמל דן מלוני (Petty Officer 1st class Dan Maloney). בעת עבודת ההכנה לפסל הגיע בלייפלד לבסיס הצוללות בניו לונדון שם הוצג בפניו משמר כבוד של חיילים, אולם בלייפלד ביקש חייל טיפוסי יותר. הפסל ניצוק מברונזה בה שולבו ברזלים מותכים משמונה ספינות שונות של צי ארצות הברית, אשר סופקו לפסל על ידי המרכז להיסטוריה של הצי. העתקים של הפסל הוצבו באתרי הנצחה בכל רחבי ארצות הברית: ברמרטון, מדינת וושינגטון (47°33′48″N 122°37′25″W﻿ / ﻿47.56333°N 122.62361°W﻿ / 47.56333; -122.62361). ברלינגטון, ורמונט (44°28′33.4″N 73°13′17.7″W﻿ / ﻿44.475944°N 73.221583°W﻿ / 44.475944; -73.221583). פורט לודרדייל, פלורידה, בפארק אספלנדה. פסל המלח צופה לעבר הנהר ניו (26°07′10.8″N 80°08′53.5″W﻿ / ﻿26.119667°N 80.148194°W﻿ / 26.119667; -80.148194). גרייט לייקס, אילינוי בבסיס ההדרכה של הצי גרייט לייקס (42°18′29.0″N 87°50′57.7″W﻿ / ﻿42.308056°N 87.849361°W﻿ / 42.308056; -87.849361). לונג ביץ', קליפורניה. פסל המלח צופה לעבר האוקיינוס השקט (33°45′41.7″N 118°09′22.4″W﻿ / ﻿33.761583°N 118.156222°W﻿ / 33.761583; -118.156222). נורפוק וירג'יניה. הפסל ניצב בכיכר ויסקונסין בסמוך לספינת המוזיאון אצ"א ויסקונסין (36°50′55.2″N 76°17′39.9″W﻿ / ﻿36.848667°N 76.294417°W﻿ / 36.848667; -76.294417). סן פרנסיסקו, קליפורניה בסמוך למצודת בייקר 37°49′57.6″N 122°28′47.8″W﻿ / ﻿37.832667°N 122.479944°W﻿ / 37.832667; -122.479944). ווטרלו, איווה במוזיאון גרוט (42°29′35.5″N 92°20′37.0″W﻿ / ﻿42.493194°N 92.343611°W﻿ / 42.493194; -92.343611). וסט הייבן, קונטיקט. הפסל ממוקם בפארק אולד גרוב (Old Grove Park) (41°15′28.0″N 72°56′54.7″W﻿ / ﻿41.257778°N 72.948528°W﻿ / 41.257778; -72.948528). מדיה וקבצים בנושא המלח הבודד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המלח הבודד (באנגלית) אתר רשמי - מיקום הפסלים ברחבי ארצות הברית כתבת חדשות בעקבות הקמת הפסל במרינת ברמרטון. אתר מוזיאון גרוט
הכוחות המזוינים של ארגנטינה

הכוחות המזוינים של הרפובליקה הארגנטינאית (בספרדית: Fuerzas Armadas de la Republica Argentina) כוללים בצבא קבע את צבא ארגנטינה, חיל האוויר הארגנטינאי והצי הארגנטינאי ובנוסף את הז'נדרמיות הז'נדרמיה הלאומית הארגנטינאית האחראית על השמירה על גבולות המדינה ומשמר החופים הארגנטינאי. הנשיא ושר ההגנה מופקדים על השליטה בכוחות. בזמן שלטון החונטה, היוו הכוחות המזוינים של ארגנטינה לאחד מהכוחות החזקים בדרום אמריקה. עם נפילת שלטון החונטה והמשבר הכלכלי שפקד את המדינה צומצמה ההשקעה בצבא, בעקבות כך ארגנטינה העדיפה בחלופות של אמצעי נשק זולים וביניהם אפשר למצוא את: TAM (טנק ארגנטינאי בינוני בעלות נמוכה) ואת הפוקרה. הצבא נמצא תחת פיקודו הישיר של משרד ההגנה הארגנטינאי. הוא מורכב מחמישה ענפים המחולקים לשתי קטגוריות: הכוחות המזוינים (Fuerzas Armadas) וכוחות הביטחון (Fuerzas de Seguridad). ב12 ביוני 2006 הפעיל הנשיא נסטור קירשנר את חוק ההגנה (שנחקק עוד בשנת 1988 במסגרתו נקבע שהכוחות המזוינים של ארגנטינה יפעלו רק כנגד כוח חיצוני התוקף את המדינה, צמצום הסמכויות שבידי המפקדים השונים וריכוז הסמכויות תחת המטה הכללי המשותף לחילות השונים בדגש על שילוביות. ישראל הייתה ונותרה אחת מיצואניות הנשק העיקריות של ארגנטינה ובין היתר סיפקה בעבר מטוסי קרב כדוגמת הכפיר ונשר. החל מאמצע שנות ה-70 ועד לאמצע שנות ה-80, שימשו הכוחות המזוינים של המדינה ככלי בשירות שלטון החונטה, במסגרת המלחמה המלוכלכת נהרגו ונעלמו עשרות אלפי אזרחים. בשנת 1982 החליט שלטון החונטה לפלוש לאיי פוקלנד, פלישה שהביאה לפרוץ מלחמת פוקלנד שהסתיימה בתבוסתה של ארגנטינה. שלטון החונטות נמשך עד 1984 אז נערכו הבחירות הדמוקרטיות. בשנות ה-90 התהדקו יחסי הביטחון שבין ארגנטינה לברזיל וצ'ילה במסגרתם עורכים המדינות תמרונים משותפים. בנוסף, ארגנטינה שולחת כוחות לפעילויות האומות המאוחדות. עם הסרת האמברגו הבריטי, הפכה ארגנטינה לאחת מבעלות הברית החשובות שמחוץ לנאט"ו של ארצות הברית בזמן שלטונו של ביל קלינטון. מדיה וקבצים בנושא הכוחות המזוינים של ארגנטינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכוחות המזוינים של ארגנטינה (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא ארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גורם g

גורם g הוא מושג בחקר האינטליגנציה, אשר טבע צ'ארלס ספירמן(אנ') בניסיון להסביר כיצד קורה שבין כל שני מבחנים לאינטליגנציה יש מתאם גבוה. לכאורה אפשר היה לצפות שכישור מסוג אחד יבוא על-חשבון כישורים מסוג אחר (למשל בכך שהראשון תופס חלק מן המקום במוח, או בכך שהוא נובע מתרגול וגוזל זמן מתחומים אחרים), אבל בפועל מתברר שכל מדדי האינטליגנציה מתואמים זה עם זה. ספירמן פיתח שיטות סטטיסטיות (כמו ניתוח גורמים מקבילים) כדי לארגן את המידע רב-הפנים על אינטליגנציה באופן חסכוני, וקרא בשם "גורם g" לציר הראשי של הנתונים. הביצוע של אדם במבחן מסוים מבוסס על שני גורמים אלו. הגורם הכללי g הוא החשוב ביותר והמשפיע ביותר. המתאם הגבוה בין כל שני מבחני אינטליגנציה נובע מהדומיננטיות של גורם g בכל אחד מהמבחנים. ספירמן אפיין את גורם g כשילוב של כושר הפשטה וכושר הסקה לגבי קשרים ויחסים. ישנם כמה ניסיונות להסביר את קיומו של גורם g (שהוא עובדה סטטיסטית). הסבר נוירופיזיולוגי – מקור ההבדלים הבין אישיים באינטליגנציה נעוץ בסיבות הקשורות במבנה המוח, הפלסטיות המוחית, מהירות העברת המידע על ידי הנוירונים ועוד. הסבר מוטיבציוני – הרצון להצליח מתבטא בכל סוגי המבחנים. רצון זה הוא שיוצר מתאם חיובי בין המבחנים. הסבר זה נשען על ממצאים שישנו קשר בין ביצועים נמוכים של נבחנים משכבות סוציואקונומיות נמוכות, ובין גילויי חוסר אמון ביכולת האישית וחוסר רצון להתמודד. עם זאת, הסבר זה מתבסס על מחקרים מתאמיים, ולכן הטיעון הסיבתי שלו הוא חלש. הסבר ארכיטקטוני – כל סוגי הפעילות הקוגניטיבית דומים, כך שישנם רכיבים בסיסיים המשותפים לכולם, שמובילים למתאם בין הביצועים במבחנים השונים. מונחים בפסיכולוגיה קוגניטיבית מונחים בהערכה פורמלית אינטליגנציה אינטליגנציה גבישית ונוזלית אין מידה לאדם
עמית דולברג

עמית דולברג (נולד ב-9 בינואר 1979) הוא פסנתרן ישראלי. עמית דולברג סיים תואר ראשון בהצטיינות בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אצל פרופסור יונתן זק ופרופסור עמנואל קרסובסקי. הוא אף בוגר החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את התואר השני סיים בהצטיינות בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון אצל פרופסור רונן אוהורה. בהמשך השתלם אצל פרופסור גאורג סבה בברלין. כן השתתף בכיתות אמן בהנחיית פנינה זלצמן, מאריי פרחיה, פסקל רוז'ה, ג'ון אוקונר ואריה ורדי. דולברג מתמקד בנגינת מוזיקה ישראלית בת זמננו, בהופעות בישראל ובעולם. בישראל השתתף דולברג בחג המוזיקה בירושלים, בביאנלה למוזיקה בת זמננו במוזיאון תל אביב, בפסטיבל כפר בלום, בפסטיבל לילות קיץ בתיאטרון החאן בירושלים. כן ביצע יצירות ישראליות חדשות בביצועי בכורה ברסיטלים. באירופה הופיע באנגליה, פינלנד, גרמניה, ספרד ופולין ובשנת 2008 הוזמן לרסיטל של מוזיקה ישראלית ברדיו הבולגרי בסופיה. דולברג הופיע גם בארצות הברית, בניו יורק ובלוס אנג'לס. עמית דולברג מלמד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הוא חבר באנסמבל המאה ה-21 ומנהל אנסמבל מיתר, שאותו הקים בשנת 2004. עמית נשוי לאסנת ואב לדניאל ואביתר. מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל מלגת ארקין מלגת החברה היהודית-אנגלית בלונדון מלגת רחמנינוב פרס על הביצוע הטוב ביותר ליצירה רומנטית בפסטיבל כיתות האמן תל-חי בשנת 2004 מדיה וקבצים בנושא עמית דולברג בוויקישיתוף עמית דולברג, ברשת החברתית פייסבוק עמית דולברג, באתר Discogs (באנגלית)
עץ הדודו

עץ הדודו (sideroxylon grandiflorum, בעבר נודע בשם Calvaria major) הוא מין עץ מסדרת האברשאים, הקרוי על שם העוף הנכחד דודו והוא מין אנדמי למאוריציוס. לפי מחקרו של סטנלי טמפל (1977), שהתפרסם בכתב-העת היוקרתי "סיינס", עמד הצמח להיעלם מן העולם ונותרו ממנו רק 13 פרטים, שכן העץ היה תלוי בהנבטה של זרעיו אחרי שעברו בקיבת דודו ונשחקו בה. מחקר מאוחר יותר העלה כי טמפל, אורניתולוג בהכשרתו, התעלם מנתונים וממחקרים בוטניים שסתרו את טענתו. התאוריה של טמפל, שהופצה ברבים, גם עמדה בסתירה לקיומם של עצי דודו שנבטו אחרי היכחדותו של העוף. הנטייה היום היא לייחס את הירידה במספר עצי הדודו, לשיעור של כמה מאות, לסיבות סביבתיות אחרות. מדיה וקבצים בנושא עץ הדודו בוויקישיתוף עץ הדודו, באתר NCBI (באנגלית) עץ הדודו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עץ הדודו, באתר Tropicos (באנגלית) עץ הדודו, באתר GBIF (באנגלית) עץ הדודו, באתר The Plant List (באנגלית) עץ הדודו, באתר IPNI (באנגלית) יהודה בלו, כשטועם תרנגול הודו מפירות עץ הדודו, באתר ynet, 23 ביולי 2006 Herhey, David R. (2004). "The Widespread Misconception that the Tambalacoque or Calvaria Tree Absolutely Required the Dodo Bird for its Seeds to Germinate". Plant Science Bulletin 50 (4): 105-108. מקור
אנדרטת הצי וצי הסוחר

אנדרטת הצי - צי הסוחר (באנגלית: Navy - Merchant Marine Memorial) היא אנדרטה הממוקמת בפארק ליידי ברד ג'ונסון על האי קולומביה שבוושינגטון בירת ארצות הברית. האנדרטה מנציחה את זכרם של מלחי צי ארצות הברית וצי הסוחר של ארצות הברית שנפלו במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה תוכננה בשנת 1922 על ידי הרוי קורברט והפסל הוא מעשה ידי הפסל ארנסטון בני דל פיאטה. האנדרטה נחנכה ב-18 באוקטובר 1934. בשל צורתה מכונה האנדרטה "הגלים והשחפים", והיא מציגה שחפים העפים מעל גל. האנדרטה עצמה עשויה אלומיניום יצוק, והבסיס עשוי גרניט ירוקה. בעת חנוכת האנדרטה היה הבסיס עשוי בטון אולם הבסיס הוחלף בשנת 1940. גובהה של האנדרטה 10.6 מטרים ורוחבה 9.1 מטרים. על האנדרטה מופיעה הכתובת: לזכרם של הנפשות חזקות והאמיצות של אנשי צי ארצות הברית, צי הסוחר של ארצות הברית ובנתיבות פעילות אחרת עלי ים ברחבי תבל נתנו את נפשם ועדיין עושים זאת בפעילות גבורה - אנדרטה זו מוקדשת להם בידי אומה אסירת תודה אנדרטת השלום אנדרטת צי ארצות הברית אנדרטת החוף המזרחי אנדרטת החוף המערבי מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הצי וצי הסוחר בוויקישיתוף מאמר על האנדרטה "To the strong souls and ready valor of those men of the United States who in the Navy, the Merchant Marine and other paths of Activity upon the waters of the world have given life or still offer it in the performance of heroic deeds this monument is dedicated by a grateful people."
חיל האוויר הארגנטינאי

חיל האוויר הארגנטינאי (בספרדית: Fuerza Aérea Argentina; בקיצור FAA) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של ארגנטינה. החיל הוא אחד החזקים בדרום אמריקה למרות הירידה במעמדו בשנים האחרונות בשל המצב הכלכלי הקשה שפקד את ארגנטינה. ראשית הקמת החיל מתחיל ב־10 באוגוסט 1912 עם ייסוד בית הספר לתעופה. ב־1927 נוסד הדירקטוריון הכללי לאירונאוטיקה שתפקידו היה תיאום וכיוון התעופה הצבאית במדינה. במהלך אותה שנה נוסדה גם התעשייה האווירית הארגנטינאית - ה FMA (Fuerza Aérea Argentina) בעיר קורדובה. בשנות ה-40 פעלו מספר יחידות אוויריות בצבא הארגנטינאי ובחיל הים הארגנטינאי. ב־11 בפברואר 1944 נוסד הפיקוד האירונאוטיקלי ושנה מאוחר יותר, ב 4 בינואר 1945 הפך החיל לזרוע עצמאית. במהלך שנות ה-70 עבר החיל תהליך חימוש נמרץ במסגרתו קלט מטוסי קרב צרפתיים (מטוסי מיראז' 3 ומיראז' 5), ישראליים (כפיר ונשר) ואמריקאיים (A-4 סקייהוק) וכן מטוסי קרב מתוצרת עצמית (הפוקרה). חיל האוויר הארגנטינאי מילא תפקיד עיקרי בלחימה הארגנטינאית במהלך המלחמה. למרות הנחיתות האיכותית וכן חוסר היכולת להשתמש במפציצים מדגם מיראז' 5 בשל היעדר יכולת תדלוק אווירי, הפגינו הטייסים הארגנטינאים אומץ ונועזות. החיל ספג אבדות קשות ואיבד כ־60 מטוסים אך הצליח להטביע מספר ספינות בריטיות. עם הסרת האמברגו הבריטי, עבר חיל האוויר הארגנטינאי תהליך שיקום. החיל קלט 36 מטוסי סקייהוק משודרגים ובמקביל הפך להיות פעיל במשימות האומות המאוחדות. בשנת 2005 התפוצצה פרשה גדולה אחרי שמספר קציני אוויר עסקו בסחר בסמים. כיום מתעסק החיל במספר בעיות - תיאום הבקרה והשליטה האווירית, החלפת מערכות הנשק המיושנות וקליטת מערכות נשק חדישות. החיל בוחן את האפשרות לרכישת מטוסים חדשים בהתאם לתקציבים המוגבלים בשל מצבה הכלכלי של המדינה. על פי ההערכות, אמורה ארגנטינה להחליט בשנת 2008 על רכישת מטוסי קרב, ככל הנראה 12 מטוסי מיראז' 2000 משומשים מחיל האוויר הצרפתי כפי שעשה חיל האוויר הברזילאי. ארגנטינה גם בחנה את האפשרות לרכוש מטוסי F-16 פייטינג פלקון וכן קיבלה הצעה לרכוש את הדאסו ראפאל הצרפתי אך תקציב הרכש אינו מסוגל להתמודד מול עלויות שני המטוסים. מיראז' 3 - 12 מטוסים בשירות מבצעי, 12 מטוסים נוספים מאוחסנים. מיראז' 5 - 7 מטוסים מאוחסנים. פוקרה - מטוס קרב קל מתוצרת ארגנטינה, עבר שינויים במסגרתם ניתן לתדלקו בדלק שהופק מצמחים. נשר - 13 מטוסים מאוחסנים ולא בשימוש. A-4 סקייהוק - המטוס העיקרי של החיל המתפעל 34 מטוסים מדגם משופר המותאם לצורכי החיל. בואינג 707 בואינג 757 - מטוס אחד המשמש כמטוס הנשיאותי. סאאב 340 פוקר F27 - מתוצרת הולנד. פוקר F28 - מתוצרת הולנד. C-130 הרקולס אירוספטיאל לאמה בל 205 בל 212 S-70 בלקהוק S-76 ספיריט מדיה וקבצים בנושא חיל האוויר הארגנטינאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חיל האוויר הארגנטינאי (בספרדית)