laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אל-וכרה

אל-וכרה (בערבית: الوكرة) היא עיר שנמצאת במחוז אל-וכרה (אנ'), קטר. העיירה ממוקמת כ-14 ק"מ מבירת קטר, דוחה. הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (37 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 94 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (24 מ"מ גשם), וחודש יוני הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם). איראן ראמסר, איראן (מ־2010) בנין דג'וגו, בנין (מ־2014) מדיה וקבצים בנושא אל-וכרה בוויקישיתוף Qatar: Municipalities, Major Cities & Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Al Wakrah, Al Wakrah (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא קטר ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודי רוסאפה

יהודי רוסאפה (באנגלית: Rusape Jews) הוא שבט בזימבבואה המונה למעלה מ-5,000 חברים הטוענים כי הם צאצאים לעשרת השבטים. הקהילה המודרנית מתקיימת משנת 1935. בני שבט רוסאפה מאמינים כי אבותיהם היו צאצאי יהודים שהוגלו מישראל בידי האשורים בשנת 722 לפני הספירה. בדומה לבני הלמבה אלו מאמינים כי אבותיהם הגיעו לאפריקה מחבל ארץ תימן ונדדו בה עד אשר התמקמו באזור בו הם חיים היום. בני הרוסאפה מאמינים שכל השבטים דוברי הבנטו הם במקור צאצאים של עשרת שבטיה האבודים של ישראל. האדם שאליו מיוחסת הקמת הקהילה בתקופה המודרנית הוא ויליאם ס. קראודי, אשר הגיע לאזור אפריקה הדרומית בסוף המאה ה-19. קראודי, עבד אמריקאי אשר היה לכומר בפטיסטי, זכה להתגלות ובה סופר לו כי האפריקאים הם צאצאי השבטים האבודים של ישראל ושניתנה עליו האחריות להתחיל להחזיר את בני הגזע השחור אל חיק היהדות. במהלך פועלו הכיר קראודי את אלברט כריסטיאן וחלק עמו את אמונתו לגבי מוצאם היהודי של עמי אפריקה. כריסטיאן התמקם באפריקה הדרומית ולימד את חסידיו את מצוות וחוקי הדת. ניתן למצוא דמיון בין מנהגי הקהילה לאופן קיום המצוות בעת העתיקה שלפני גלות אשור. דוגמת: בני הרוסאפה קוברים את מתיהם במערות קבורה. בן רוסאפה אשר אחיו הגדול מת ישא לאישה את אשת אחיו. בני הרוסאפה עוברים ברית מילה. מדי שבת מתקיימות תפילות בבית הכנסת הקהילתי. בני הרוספה מאמינים שישו לא היה למשיח, אלא לנביא. הם מאמינים שישו לא עלה לשמיים כאמונת הנוצרים, אלא נקבר כאחד האדם. אמונתם זו גרמה לפגיעה בהכרה בהם כביהודים כשרים, היות שהיהדות אינה מקבלת הכרה כלשהי בישו. אף על פי זאת, ובדומה ליהדות שלפני גלות אשור מקיימים בני הרוסאפה מנהגים יהודיים רבים. Who Are the Jews of Africa?By Erika E. Machar Jewish Cultural School,1999 [ http://www.mindspring.com/~jaypsand/rusape.htm The Jews of Africa] Scattered Among The Nations
קרחון נוסיי

קרחון נוסיי (באנגלית: Nosei Glacier; בבולגרית: ледник Носеи) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 1.3 קילומטרים. רוחבו של הקרחון קילומטר אחד. הקרחון זורם בתלילות רבה. הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון. הקרחון ממוקם ממזרח לקרחון דאלגופול, מדרום-מזרח לקרחון קונגור, ומדרום-מערב לקרחון ריטייה. הקרחון זורם לכיוון מזרח - מהאוכף שבין פסגת מזק והר כריסטי. הקרחון נשפך אל ראשו של מפרצון פאקושה, הנפתח אל מצר בויד. הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים משנים 2009 ו-2017. הקרחון נקרא על שם הכפר נוסייטה (Носеите) שבצפון בולגריה. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) קרחון נוסיי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון נוסיי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הקרחון, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי הגאזט האנטארקטי הבולגרי בגאזט האנטארקט המשווה SCAR מצוין בטעות כי המיפוי בוצע בשנת 2008
הר פסגה (איי שטלנד הדרומיים)

הר פסגה (באנגלית: Mount Pisgah) הוא הר בצפון-מרכז רכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה. גובהו של ההר 1,860 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,359 בגובהו באנטארקטיקה. הר פסגה מתנשא לגובה של 485 מטרים מעל סביבתו. אוכף בשם אוכף קוסטנץ מחבר הר פסגה לבין פסגת דרינוב, שמדרום-מערב להר פסגה. הר פסגה ממוקם 7.64 קילומטרים צפונית-מזרחית להר פוסטר; 1.85 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת דרינוב; 3.9 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת גרגורי; ו-1.1 קילומטרים מערבית לפסגת מזק. האי סמית' מופה לראשונה על ידי צידי כלבי ים בשנות ה-20 של המאה ה-19. במראה מרחוק, פסגות האי סמית' העניקו לאי מראה של מזלג (באותה עת חשבו שלהר פוסטר שלוש פסגות, שהר פסגה הוא אחת מהן). ציידי כלבי הים שראו את האי, קראו לאי כולו "הר פסגה" על שמו של הר פסגה, שבסמוך לעיירה דרהאם שבמדינת קונטיקט, שבארצות הברית, אשר לו פסגה כפולה. לימים נותר השם לפסגה זו בלבד, והאי, כמו גם רכס אימאון קיבלו שם אחר. • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 105 הר פסגה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר פסגה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר פסגה באתר peakbagger הר פסגה באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) תצלום לוויין של אזור ההר, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע על גובה ההר נתוני גובה השוואתיים מידע היסטורי
קוניאר

קוניאר (בהונגרית: Konyár) הוא כפר בהונגריה במחוז היידו-ביהר שבנפת דרצ'קה. קוניאר שוכנת 30 ק"מ דרומה מדברצן, באזור צפון המישור הגדול. ניתן להגיע אליו ברכבת בקו הרכבת דברצן – שאראנד – נאג'קרקי. קוניאר היה רכושו עתיק של "חמולת צ'ירה" שמושבם היה בכפר אלמושד הסמוך. במאה ה-16 הבעלים היו גם משפחות באצ'ו, קאלאי וצ'אקי. בשנת 1605 קיבל היישוב תעודת שחרור מאישטוואן בוצ'קאי. בין השנים 1660–1690, הכפר סבל מאוד מהטורקים. בשנת 1745 היה בעל האחוזה של אדמות היישוב משפחת הנסיך אסטרהאזי. בגבול היישוב עובר מה שנקרא "תעלת השטן" (עד העשור האחרון של המאה הרביעית, התעלה היוותה קו הגנה מתקדם עבור הרומאים (לימס סארמאטיה) והגן על שלום האימפריה הרומית מפני התקפות של עמים ברברים שפלשו בנדידת העמים). יהודים התיישבו בקוניאר באמצע המאה ה-19. רובם היו חנוונים ורוכלים. הקהילה התארגנה ב-1840, עם ייסוד החברה קדישא המקומית. בעקבות קונגרס יהודי הונגריה (סוף 1868 ראשית 1869) והקרע ביהדות הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. בית הכנסת נבנה ב-1900. במקום היו גם "חדר", "תלמוד תורה" ומקווה. ב-1919, בעת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, נאסרו עשירי הקהילה והושמו במחנה הסגר. בתקופת "הטרור הלבן" (1919–1921), הכו בריונים את היהודים שנחשדו בסיוע לקומוניסטים. בשנת 1930 מנתה הקהילה 80 נפש. מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה משנת 1938 את "החוקים היהודיים", חוקי אפליה שהגבילו את היהודים חברתית וכלכלית. פרנסתם של יהודי קוניאר נפגעה קשות (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). ב-1941 גויסו 15 גברים מהכפר לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים במסגרת שרות עזר לצבא ההונגרי, שלחם לצד גרמניה בחזית המזרחית). הם נשלחו לחזית אוקראינה, שם נספו רבים בשדות מוקשים. במרץ 1944, מיד לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה), נאסר על היהודים לצאת מבתיהם, ורכושם הוחרם על ידי השלטונות. בסוף מאי הועברו יהודי קוניאר לגיטו שהוקם באוראדיה (בהונגרית: נאג'ווארד), ובסוף יוני נשלחו לאושוויץ. לאחר המלחמה חזרו לקוניאר רק יהודים ספורים ששרדו, חיי הקהילה לא התחדשו והם עלו תוך זמן קצר לישראל. את שני ספרי התורה שנשתמרו במקום מסרו לקהילת בודפשט. כנסייה קלוויניסטית שנבנתה במאה ה-18. הכנסייה שופצה בשנת 2006 בתמיכת האיחוד האירופי. ממזרח ליישוב, נמצאת תעלת צ'רס, הידועה גם בשם תעלת השטן, שנבנתה על ידי הסרמטים בין השנים 324 לבין 337, והיא מקיפה להגנה את המישור ההונגרי הגדול (אלפלד). אלפרד טיבור (נולד במקום ב-10 בפברואר 1920) – פסל יהודי-הונגרי-אמריקאי. קוניאר בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 486-487 קונ'אר, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 371. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא קוניאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוניאר
אדוארד וילהלם פוזה

אדוארד וילהלם פוזה (בגרמנית: Eduard Wilhelm Pose‏; 9 ביולי 1812 – 14 במרץ 1878) היה צייר נוף רומנטי גרמני, קשור לבית הספר לציור בדיסלדורף. אביו, לודוויג פוזה היה צייר דקורטיבי. כילד הוא ליווה אותו בעבודתו בכל רחבי ריינלנד. במהלך ביקור בטירת ריינשטיין, שם קיבל אביו עבודה מהנסיך פרידריך, הוא החליט להיות גם צייר. בין השנים 1829 עד 1836, הוא למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ולמד אצל צייר הנוף, יוהאן וילהלם שירמר בין השנים 1832–1833. רשימות הסטודנטים לסמסטר החורף 1832/1833 אישרו שיש לו כישרונות "משמעותיים", חריצות "נעימה" והתנהגות "טובה". בשנת 1831 ערך את הופעת הבכורה שלו בדיסלדורף עם "נוף קטן" שנרכש על ידי הנסיך וילהלם מפרוסיה. נופיו הראשונים תיארו את אזורי הונרוק ואייפל וזכו לציונים מצוינים. בשנת 1836 הוא וכמה סטודנטים אחרים עזבו את האקדמיה, עקב סכסוכים עם המנהל השמרני שלה, וילהלם פרידריך שדו. הוא נסע למינכן ומצא תפקיד באולפן של קרל רוטמן. התפרצות של כולרה הכריחה אותו לעבור לפרנקפורט ולמצוא עבודות ציור בטירת אלץ. הוא חזר למינכן בשנת 1838. זמן קצר לאחר מכן הציג את ציורו על טירת טירול בבריסל, שם הוא נרכש על ידי המלך ליאופולד הראשון. לאחר מכן חזר לדיסלדורף. הוא גר עם אחותו ובעלה, האדריכל מקס יוזף קוסטודיס (1805–1885), ונסע עם אמנים אחרים ברחבי האזור. את השנים 45–1842 בילה באיטליה, בעיקר ברומא, שם לוח הצבעים שלו התבהר במידה ניכרת. לאחר 1845 חזר לפרנקפורט והפך לחלק מחוג האמנים המזוהה עם פיליפ פייט. בשנותיו המאוחרות היה מעורב במושבת האמנים בקרונברג על טאונוס. הוא ואשתו, פאולין, הכירו את גוסטב קורבה במהלך ביקורו בפרנקפורט בשנת 1858. קורבה השתמש בה כמודל לציורו "גברת מפרנקפורט". פוזה נחשב לאחד מציירי הנוף החשובים ביותר של בית הספר בדיסלדורף. עד מותו נותר פוזה מחויב לסגנון הקומפוזיציה המושרש ברומנטיקה, שהתבסס על קרל פרידריך לסינג ויוהאן וילהלם שירמר. הוא הכין את תמונותיו באמצעות מחקרים מדוקדקים של הטבע. מדיה וקבצים בנושא אדוארד וילהלם פוזה בוויקישיתוף Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 26, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1888, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 455 Johann Josef Scotti: Die Düsseldorfer Maler-Schule, oder auch Kunst-Akademie in den Jahren 1834, 1835 und 1836, und auch vorher und nachher. Schreiner, Düsseldorf 1837, S. 139, Nr. 125 The J. Paul Getty Museum, Looking at the Landscapes: Courbet and Modernism, Getty Publications, 2007-12-31, ISBN 978-0-89236-927-0. (באנגלית)
מערב פינמרק

מערב פינמרק (בנורווגית: Vest-Finnmark; נקרא גם וסט-פינמרק) הוא מחוז הכולל את חלקה המערבי של מחוז פינמרק שבנורווגיה. באזור נמצא פיורד פורסנגר וחצי האי פורסנגר, אלטה ואת האיים בלופבהט. מערב פינמרק מונה בסך הכל 39,468 תושבים (נכון ל-1 ביולי 2007) ושטחו הוא 14,014 קמ"ר. במחוז יש 8 נפות: אלטה, לופה, הסוויק, המרפסט, קוואלסונד, מאסוי, נורדקאפ ופורסנגר. נפות אלו הקימו שיתוף פעולה בין עירוני במועצה האזורית למערב פינמרק, למעט פורסנגר, שבמקום זאת בחרה לשתף פעולה עם שתי הנפות במישור פינמרק במועצה אזורית נפרדת למרכז פינמרק. שלוש העיירות ברובע הן אלטה, המרפסט והוננגסוואג. פינמרק מזרח פינמרק טרומס ופינמרק ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ק

ק' היא האות התשע-עשרה באלפבית העברי. שמה קו"ף (קוֹף/קוּף). מבחינה פונולוגית, ייצגה האות ק' במקור עיצור ענבלי, סותם, אטום (/q/ ‏:IPA). עיצור זה הוא עיצור נחצי, כמו קאף (ق) הערבית. בהגייה התימנית המסורתית, מלבד מסורת השרעבים, נהגית האות ק' כעיצור וילוני, סותם, קולי (/g/ ‏:IPA), כהגיית גימ"ל דגושה. בפי רוב דוברי העברית בימינו נהגית האות ק' כעיצור וילוני, סותם, אטום (/k/ ‏:IPA), כהגיית כ"ף דגושה. בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ק' נמנית עם ארבע האותיות החכיות: גיכ"ק. בקוד ASCII מיוצגת האות ק' בערך F7, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E7. בקוד מורס מיוצגת האות ק' באמצעות הרצף (משמאל לימין): -.-- (קו קו נקודה קו). הוא ייצוגה של האות ק' בכתב ברייל. באלפבית צלילי מיוצגת האות ק' באמצעות המילה "קורח". באיתות בדגלי סמפור ק' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה צפונה (כלפי מעלה) ודגל שני הפונה צפון-מערבה. בגימטריה ערכה 100. על שרה אמנו מסופר בבראשית רבה "בת ק' כבת כ' שנה לחטא". בשפה העברית המודרנית שכיחות השימוש באות ק' היא כ־1.95% מכלל אותיות האלפבית העברי. ק' הוא הקיצור של קדוש, קְרי. האות ק' מופיעה בביטוי העברי בשין-קוף-ריש: בשקר. נאמר, בשפת הילדים, לאחר דברים שאינם אמת. ق – האות קאף בערבית – האות היוונית קופא
כרייה

כרייה היא פעולה של הפקת מחצבים בעלי ערך כלכלי מאדמת כדור הארץ. לרוב הכרייה מתבצעת על ידי חפירה של עפרת המחצב מאזור גאולוגי העשיר בה ומכונה עורק. עם החומרים הנכרים בעולם נמנים זהב, בוקסיט, פחם, יהלומים, ברזל, אבני חן, עופרת, אבן גיר, חול, ניקל, פוספט, מלח, בדיל, אורניום ומוליבדן. למעשה, על האדם לכרות כל חומר שלא ניתן לגדלו בתהליך חקלאי, ובכלל זה כוללת הכרייה במשמעותה הרחבה גם הפקת מים, גז טבעי ונפט. המכרה העתיק ביותר הידוע הוא "מערת האריה" בסוואזילנד. באתר זה, המתוארך כבן 43,000 שנה חצבו בתקופה הפלאוליתית המטיט שנטחן להפקת פיגמנט אדום. אתרים מתקופה דומה בהם נחצב צור נתגלו בהונגריה ובהולנד. מכרה עתיק נוסף של טורקיז נתגלה בוואדי מגרה שבחצי האי סיני והופעל על ידי המצרים הקדמונים. תאורים שיטתיים של שיטות כרייה והפקת מתכות החלו להופיע במאה ה-16. הספר החשוב ביותר De Re Metallica (על המתכות) נכתב בידי גאורגיוס אגריקולה בשנת 1556 והיה ספר ההדרכה המרכזי במשך 250 שנים אחר כך. ספר זה מתאר בפרוטרוט שיטות איתור מרבצים, חפירת מכרות, מנהרות ופירים הוצאת העפרות, שטיפתן במים וטחינת המחצבים באמצעות מכונות המונעות בזרם מים. את רוב התיאורים מלווים 270 תחריטי עץ מפורטים. אחד הנושאים שהעסיקו כורים (ונדון בפירוט בספרו של אגריקולה) הוא הוצאת מי תהום ממעמקי המכרה. הכורים גילו כי אי אפשר לשאוב מים ביניקה יותר מ-10 מטר ולכן יש להוציא מים ממכרה עמוק בכמה שלבי שאיבה. הבנת סיבתה של המגבלה הזו הביאה לגילוי הלחץ האטמוספירי. הפעם הראשונה בה נעשה שימוש באבק שרפה במכרה הייתה בסלובקיה ב-1627. בארץ ישראל ישנן עדויות על כריית שטח של נחושת בבקעת תמנע בראשית התקופה הכלכוליתית, ובשנות החמישים של המאה העשרים פעלו באזור 10 מכרות, חלקם פתוחים וחלקם תת-קרקעיים. הכרייה בתמנע הופסקה סופית ב-1984 בשל אי כדאיות כלכלית. את שיטות הכרייה ניתן לחלק לשתי קבוצות: 1. כרייה על-קרקעית (כריית שטח) כרייה בבור פתוח חציבה כריית שכבות כרייה באמצעות לחץ מים 2. כרייה תת-קרקעית כרייה צידית או במדרון פיר כרייה כרייה בסלע קשה ("כריית חדרים") קידוח ישנן גם שיטות כרייה תאורטיות עתידיות, כגון כריית אסטרואידים. חברות כרייה מודרניות נדרשות לעמוד בתקנים מחמירים של איכות הסביבה ושיקומה, להבטחת השבת אזור המכרה למצבו המקורי או אף למצב טוב יותר מאשר לפני תחילת הכרייה. בעבר המודעות וההקפדה היו נמוכות יותר, וכך הן גם כיום במדינות בעלות פיקוח רופף על איכות הסביבה. מכרות יכולים לגרום לנזק משמעותי לסביבה ולבריאות הציבור בשל פיזור של מינרלים רעילים בקלות יתרה מהסיגים הנותרים לאחר הפקת המחצב מהעפרה וזיהום מי התהום והגשם המחלחלים דרכם. כמו כן, פעולות כרייה עלולות לגרום לשחיקת הנוף (בליה), היווצרות בורות ושקיעה בתת-הקרקע, פגיעה בבעלי חיים ובצומח וזיהום אבק נשימתי. הקרן לשיקום מחצבות כרייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מזרח פינמרק

מזרח-פינמרק (בנורווגית: Øst-Finnmark; נקרא גם אוסט-פינמרק) הוא חבל ארץ היסטורי במחוז טרומס ופינמרק בנורווגיה. מזרח פינמרק משתרע על שטח של 18,738 קמ"ר (7,235 מ"ר) מהגבול עם רוסיה במזרח ועד חצי האי סוורהולט במערב. המחוז כולל את תשע העיריות ברלבווג, באטספיורד, גמוויק, לבסבי, נסבי, סור-וארנגר, טאנה, ואדסו, ורדו. המחוז כולל את כל חצי האי ורנגר וחצי האי נורדקין כמו גם את האזורים המקיפים את לקספיורדן, טנאפיורדן וורנגרפיורדן. מערב פינמרק פינמרק טרומס ופינמרק Svein Askheim, Øst-Finnmark, Store norske leksikon, 2020-04-01 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לופהאווה

לופהאווה (בנורווגית: Lopphavet) הוא קטע של ים פתוח לאורך גבול מחוז טרומס ופינמרק בנורווגיה. רוחבו הוא כ-70 ק"מ (43 מייל), והוא משתרע בין האי הגדול סורויה בפינמרק לבין האיים ארנויה ונורד-פוילייה בטרומס. פיורד קוואננגן מתחבר אליו מדרום. מיצר פוגלויסונד מתחבר אליו ממערב. הטמפרטורה הממוצעת היא 1 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (10 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא פברואר (-4 מעלות צלזיוס). Geir Thorsnæs, Lopphavet, Store norske leksikon, 2019-01-13 "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל רוטמן

קרל אנטון יוזף רוטמן (בגרמנית: Carl Anton Joseph Rottmann‏; 11 בינואר 1797 – 7 ביולי 1850) היה צייר נוף גרמני והמפורסם ביותר במשפחת הציירים רוטמן. רוטמן השתייך לחוג האמנים סביב לודוויג הראשון מבוואריה, שהזמין ציורי נוף גדולים אך ורק ממנו. הוא ידוע בעיקר בזכות נופים מיתיים והרואיים. רוטמן נולד בהיידלברג ב־11 בינואר 1797. שם קיבל את שיעורי הרישום הראשונים מאביו, פרידריך רוטמן (גר'), שלימד רישום באוניברסיטה בהיידלברג. הוא התגבש בעיקר באמצעות חקר הטבע ויצירות מופת גדולות. בתקופה האמנותית הראשונה שלו הוא צייר תופעות אטמוספיריות. לאחר שהתבלט עם הציור של היידלברג בשקיעה (צבע מים) וטירת אלץ, התיישב במינכן בשנת 1822 והתמסר לנוף בוואריה. כאן החלה תקופתו השנייה, ובשנת 1824 התחתן עם פרידריקה, בתו של דודו, פרידריך לודוויג פון סקל, ששימש כעובד בחצר המלכות. באמצעות קשר זה הוא הכיר את המלך לודוויג הראשון מבוואריה, שבשנת 1826/27 מימן את מסעותיו באיטליה במטרה להרחיב את הרפרטואר שלו, שעד אז היה מורכב אך ורק מנופים גרמניים. באיטליה, רוטמן עשה רישומים עבור 28 הנופים האיטלקיים בפרסקו אותם הוזמן לצייר במינכן. מחזור הציורים האטלקי שהושלם בשנת 1833, נתן ביטוי חזותי לבריתו של לודוויג עם איטליה, והעלה את ז'אנר ציור הנוף לשיא כמו ציור ההיסטוריה - הנושא המועדף עם העמלות הגדולות האחרות של המלך לציור מונומנטלי. לרוע המזל הפרסקו התדרדר בהשפעות מזג האויר. התוכניות עבורם נמצאים בגלריה בדרמשטאדט. בשנת 1834 נסע רוטמן ליוון כדי להתכונן להזמנה של לודוויג למחזור ציור שני. כאן התחילה התקופה השלישית שלו - 23 הנופים הגדולים שהותקנו בסופו של דבר במוזיאון ניו פינאקוטק במינכן שנבנה בעת ההיא, שם הם קיבלו אולם משלהם. קרל רוטמן נפטר ב־7 ביולי 1850 במינכן, בן 53 מסיבות שלא פורסמו. הוא קבור באלטר סודריפהוף במינכן. מדיה וקבצים בנושא קרל רוטמן בוויקישיתוף Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds, Rottmann, Karl, The New International Encyclopædia
אולי בעולם אחר

אולי בעולם אחר הוא סינגל של הזמרת הישראלית זהבה בן, אשר יצא לאור ב-5 בינואר 2021, כסינגל מתוך אלבום עתידי, על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר נכתב על ידי נעם חורב, הולחן על ידי אלון פרץ והופק על ידי גיא דאן. השיר תואר על ידי ישראל היום כ"בלדה ים-תיכונית", ונאמר כי לשיר שני תפקידים, תוך שהתפקיד הראשון הוא "להציג את יכולותיה הווקאליות העדיין מרשימות של אחת מכוכבות הזמר המזרחי הוותיקות בארץ" והתפקיד השני הוא "לרגש". מילות השיר תוארו כ"טקסט פוסט פרידה קטן ויפה על שברי אהבה קטנים". השיר יצא לאור במהלך השתתפותה של בן בעונה ה-11 של תוכנית המציאות האח הגדול. הווידאו קליפ שיצא עבור השיר פורסם באתר יוטיוב בסמוך לצאת הסינגל עצמו ובוים על ידי לירן סגל. השיר הגיע לראשונה למקום ה-20 במצעד השבועי של מדיה פורסט, תוך שצבר כ-43 השמעות בתחנות הרדיו בישראל. שבועיים לאחר מכן, הגיע השיר למקום הראשון, עם 128 השמעות. השיר הוא שירה הראשון של בן שהגיע להישג זה מזה 7 שנים; ב-4 באוגוסט 2013 הגיע השיר "קול העולם" בדואט עם מרגלית צנעני למקום הראשון במצעד. עמי פרידמן מישראל היום אמר על השיר כי "אם בפזמון היא נשמעת כמו גרסתה הקלאסית והמסלסלת, בבתים אפשר לשמוע אפילו ניסיוניות", וטען כי "כמו העכשוויות שבכוכבות הפופ, גם זהבה יודעת לירות שורות בקצב" וכי "למען האמת, היא עושה זאת לא רע בכלל". לעומת זאת, דודי פטימר העניק לשיר ביקורת מעורבת, באומרו כי "היא אמנם מגישה ברגש ובקול מלטף את הטקסט המצוין שזוכה ללחן טוב, אך חסרה בשיר האנרגיה, חסר הפלפל וחסרה פשוט התשוקה שלעיתים מאפיינים את בן בשיריה", והוסיף כי "השיר קליט וטוב, אבל לא בעל סיכוי רב להישמר בתודעה הקצרה כי הוא לא מבושל מספיק לדעתי והשבלוניות שבו היא בעוכריו". באתר פרוגי, נאמר כי " השיר בהחלט מצוין, ואת זהבה אהבנו מאוד עוד לפני, אז היום אנחנו כבר לגמרי מאוהבים! מקווים שכאשר היא תצא מהבית, היא תקרא את הכתבה הזו, ותדע ששמחנו על ההזדמנות להכיר את האישיות האמיתית והאותנטית של זהבה, ולא רק את של זהבה בן". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית עמי פרידמן, התאהבנו: זהבה בן עדיין מרגשת, באתר ישראל היום, 7 בינואר 2021 מערכת mako מוזיקה, ‏זהבה בן - אולי בעולם אחר, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2021 זהבה בן - אולי בעולם אחר, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:34) המצעד השבועי, שבוע 02, 2021, באתר מדיה פורסט ישראל המצעד השבועי, שבוע 04, 2021, באתר מדיה פורסט ישראל אסף נבו, ‏מאיה בוסקילה בעקבות מרגול וזהבה בן, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013 דודי פטימר, ‏חם בסגר: השירים החדשים שינעימו את זמננו, באתר מעריב אונליין, 10 בינואר 2021 אושר סיגרון, בזמן שהיא בבית האח הגדול: זהבה בן בסינגל חדש, באתר פרוגי, ‏2 בundefined 2021
הר פסגה

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה איי שטלנד הדרומיים הר פסגה (איי שטלנד הדרומיים) – הר בצפון-מרכז רכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה אוסטרליה הר פסגה (ויקטוריה) – הר געש במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה ארצות הברית הר פסגה (קרולינה הצפונית) – הר ברכס הרי האפלצ'ים במדינת קרולינה הצפונית שבארצות הברית הר פסגה (פנסילבניה, יורק) – הר במחוז יורק במדינת פנסילבניה שבארצות הברית הר פסגה (פנסילבניה, קרבון) – הר במחוז קרבון במדינת פנסילבניה שבארצות הברית הר פסגה (פנסילבניה, ברדפורד) – הר במחוז ברדפורד במדינת פנסילבניה שבארצות הברית הפארק המדינתי הר פסגה – פארק מדינתי סביב הר פסגה במחוז ברדפורד שבפנסילבניה הר פסגה (אורגון) – הר במחוז ליין במדינת אורגון שבארצות הברית ארבורטום הר פסגה – ארבורטום על מורדות הר פסגה, במחוז ליין שבאורגון הר פסגה (ניו יורק, דלוור) – הר בהרי קטסקיל, במחוז דלאוור, במדינת ניו יורק שבארצות הברית הר פסגה (ניו יורק, גריני) – הר בהרי קטסקיל, במחוז גריני, במדינת ניו יורק שבארצות הברית הר פסגה (מסצ'וסטס) – הר במחוז ווסטר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית הר פסגה (ורמונט) – הר במחוז וסטמור במדינת ורמונט שבארצות הברית הר פסגה (מיין) – הר במחוז קנבנק במדינת מיין שבארצות הברית קנדה הר פסגה (קוויבק) – הר ברכס הרי האפלצ'ים, בגבול שבין מדינת מיין שבארצות הברית ופרובינציית קוויבק שבקנדה
נאג'אצ'ד

נָאגְ'אֶצֶ'ד (בהונגרית: Nagyecsed) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בנאג'אצ'ד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 7,109 ובשנת 2022 רק 5,984 תושבים. יהודים התיישבו בנאג'אצ'ד בסוף המאה ה-18, רובם עסקו במסחר ובחקלאות ומיעוטם היו בעלי מלאכה. בעקבות קונגרס יהודי הונגריה הצטרפה הקהילה לזרם הקהילות האורתודוקסיות. היו בה חברה קדישא, בית כנסת, בית עלמין, מוסדות צדקה וחינוך. בתקופת הטרור הלבן נפגעו יהודי המקום מכנופיות של בריונים וכמה מהיהודים נכלאו במחנה הסגר. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה בקיץ 1941 גויסו 120 גברים מהקהילה ונשלחו לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים, רובם ניספו. במרץ 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נאסר על יהודי הכפר ליצור כל קשר עם התושבים. הם הורשו לצאת מבתיהם רק לשעה אחת לקניית מזון. מיד לאחר הפסח, רוכזו היהודים בבית הכנסת וכעבור יומיים הועברו לגטו במאטסלקה משם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי המלחמה חזרו לעיירה ניצולים מעטים. בעזרת הג'וינט הם שיפצו את בניין בית הכנסת ואת בית העלמין וחיי הקהילה נתחדשו. אחרי הקמת מדינת ישראל החליטו רוב יהודי נאג'אצ'ד לעלות לישראל. הם מכרו את בניין "תלמוד תורה" ואת המגרש שנועד לבניית בית כנסת חדש ובמחירם מימנו את עלייתם ארצה. בשנת 1963 נותרו במקום רק שלוש משפחות יהודיות והקהילה בוטלה רשמית. פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 366–367 נאג'-אצ'אד (נאדי-עטשעד), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 235. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא נאג'אצ'ד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאג'אצ'ד (בהונגרית) (בהונגרית) "נאג'אצ'ד", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת נאגייצ'ד, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מנאג'אצ'ד שנרצחו בשואה באתר יד ושם נאג'אצ'ד בפנקס הקהילות מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993