laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Magnus II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 1324 – 25 ביולי 1373), היה הדוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1369–1373. מגנוס נולד למגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולסופיה מברנדנבורג-שטנדאל, בתם של היינריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל ואגנס מבוואריה. בשנת 1362 סייעו מגנוס ואחיו לודוויג לאחיהם אלברכט השני, ארכיבישוף ברמן, נגד מנהל הבישופות מוריץ מאולדנבורג, ובסיועו של חותנו של לודוויג - וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, הכריחו את מוריץ להתפטר מתפקידו. בשנת 1369 מת אביו מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומגנוס ירש את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. באותה שנה מת גם דודו וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ומגנוס ירש אף את נסיכות לינבורג. אולם בשנת 1370 פרצה מלחמת הירושה של לינבורג, וכתוצאה ממנה השתלטו ונצל הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ואחיו אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג על חלק ניכר מנחלותיו. ב-25 ביולי 1373 מת מגנוס, ורק כמה שנים לאחר מותו הצליחו בניו לרשת את השטחים שנכבשו במהלך המלחמה. מגנוס התחתן עם קתרינה מאנהלט-ברנבורג, בתם של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ואגנס מסקסוניה, ממנה נולדו לו 11 ילדים: קתרינה אליזבת מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1423), התחתנה עם גרהרד השישי, דוכס הולשטיין-רנדסבורג היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1355–1416) אגנס מבראונשווייג-לינבורג (1356–1430/1434), התחתנה עם בוקהארד החמישי, רוזן מנספלד, ולאחריו התחתנה עם בוגיסלאב השישי, דוכס פומרניה, ולאחריו התחתנה עם אלברכט, מלך שוודיה פרידריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1357–1400) סופיה מבראונשווייג-לינבורג (1358–1416), התחתנה עם אריק הרביעי, דוכס סקסוניה-לאוונבורג ברנהרד הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1358/1364–1434) אוטו, ארכיבישוף ברמן (1364–1406) אגנס מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1410), התחתנה עם אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן הלנה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע), התחתנה עם אריק הראשון, רוזן הויה אליזבת מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1420), התחתנה עם מוריץ הרביעי, רוזן אולדנבורג מכטילד מבראונשווייג-לינבורג (1370–לא ידוע), התחתנה עם אוטו השלישי, רוזן הויה מדיה וקבצים בנושא מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג בוויקישיתוף
דוב שחור היידה גוואי

דוב השחור היידה גוואי (שם מדעי: Ursus americanus carlottae) הוא תת-מין מורפולגי מובחן של דוב שחור אמריקני. ההבדלים המורפולוגיים המשמעותיים ביותר הם גודל הדוב, הגולגולת המסיבית, והשיניים טוחנות הגדולות. תת-מין זה אנדמי להיידה גוואי (קנדה), ונחשב כמין בעל השפעה גדולה על סביבתו ביחס לשטח, בשל אוכלוסיית הדובים ביערות הסובבים את היידה גוואי. דוב שחור היידה גוואי, באתר ITIS (באנגלית) דוב שחור היידה גוואי, באתר NCBI (באנגלית) דוב שחור היידה גוואי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוב שחור היידה גוואי, באתר GBIF (באנגלית)
דוב שחור ניופאונדלנד

הדוב השחור של ניופאונדלנד (שם מדעי: Ursus americanus hamiltoni) הוא תת-מין מורפולגי מובחן של הדוב השחור האמריקני. דוב שחור ניופאונדלנד אנדמי לאי ניופאונדלנד שבאוקיינוס האטלנטי, והוא בדרך כלל גדול יותר מהדובים השחורים האמריקניים שחיים ביבשת. משקלו נע בין 90 ל-270 ק"ג, והמשקל הממוצע הוא 135 ק"ג. כמו כן, תרדמת החורף של דוב שחור ניופאונדלנד היא בין הארוכות ביותר מבין הדובים החיים באמריקה הצפונית. דוב שחור ניופאונדלנד, באתר ITIS (באנגלית) דוב שחור ניופאונדלנד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוב שחור ניופאונדלנד, באתר GBIF (באנגלית)
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Magnus I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 1304 – 1369), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1344–1369. מגנוס נולד בשנת 1304, לאלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר. בשנת 1318 מת אביו אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם מכיוון שמגנוס ואחיו ארנסט היו קטינים, ירש אחיהם אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג את כל הנחלות. לאחר שהתחתן מגנוס עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל שהייתה אחייניתו של לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עבר מגנוס בשנת 1333 להתגורר בזנגרהאוזן. בשנת 1444 מת אחיו אוטו המתון, ומגנוס וארנסט ירשו את נחלותיו, אולם ב-17 באפריל 1345 הם חילקו ביניהם את הנחלות. בשנת 1346 פרצה מלחמה בין מגנוס לארכיבישוף מגדבורג, ובתמורה לסיוע מכר מגנוס את מרקיזות לנדסברג לפרידריך השני, מרקיז מייסן. אולם על אף הסיוע ניצח ארכיבישוף מגדבורג את מגנוס וכבש שטחים נרחבים מנחלותיו, ובעקבות כך השיגו ערי הדוכסות (ובעיקר בראונשווייג) יותר זכויות לעצמם. בשנת 1348 מסר הקיסר את לנדסברג והפלטינט של סקסוניה לברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג, אולם הסכסוך ביניהם נפתר בדרכי שלום, על ידי שבנו של מגנוס - מגנוס התחתן עם קתרינה בתו של ברנהרד מאנהלט. מגנוס ניסה לקבל את זכויות הירושה של נסיכות לינבורג שהייתה בידי בן דודו וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אולם וילהלם ניסה להוריש זאת לנכדיו מדוכסות סקסוניה, מה שהוביל לאחר מותו למלחמת הירושה של לינבורג, שנמשכה עד לשנת 1388. בשנת 1367 הצטרף מגנוס לדיטריך, ארכיבישוף מגדבורג, אלברכט, בישוף הלברשטט, ולדמאר, נסיך אנהלט, ואחרים למערכה נגד גרהרד מברג, בישוף הילדסהיים, אולם הם הובסו בקרב דינקלאר, ומגנוס נפל בשבי ונאלץ לפדות את עצמו בתשלום כופר. בשנת 1369 מת מגנוס, ובנו מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. מגנוס התחתן עם סופיה מברנדנבורג-שטנדאל, בתם של היינריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל ואגנס מבוואריה, ממנה נולדו לו 8 ילדים: מגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1324–1373) לודוויג מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1367) אלברכט מבראונשווייג ולאוונבורג-וולפנביטל (לא ידוע–1395) היינריך מבראונשווייג-לינבורג ארנסט מבראונשווייג-לינבורג מתילדה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג אגנס מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם היינריך השביעי, רוזן הונשטיין סופיה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם דיטריך החמישי, רוזן הונשטיין מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית)
ג'ורג'י גלן

ג'ורג'י גלן (באנגלית: Georgie Glen; נולדה ב-20 באפריל 1956) היא שחקנית סקוטית, הידועה מהופעותיה בתיאטרון ובטלוויזיה. גלן נולדה בהלנסבורו שבמחוז ארגייל וביוט בסקוטלנד. תפקידה הבולט ביותר הוא בדמות האנה מור בסרט "רוחות של חופש" משנת 2006. היא גילמה את אמו של ג'ון ראסקין בדרמה "רומנטיקנים נואשים" על אנשי האחווה הפרה-רפאליטית. גלן הופיעה בדמות סרג'נט ג'ניפר נוקס בסדרת הטלוויזיה "בקצב הלב", ושיחקה בתפקיד ראש מחלקת ההיסטוריה, אודרי מקפול, בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One. עוד בטלוויזיה הופיעה גלן בסדרה "הממלכה הקטנה" וב-2011 שיחקה בסיטקום "The Royal Bodyguard". בקולנוע שיחקה גלן בתפקיד קטן בסרט "השבוע שלי עם מרילין" לצדן של ג'ודי דנץ' ומישל ויליאמס. ב-2012 הופיעה בסרט "עלובי החיים" בתפקיד מאדאם בטיסטין. ג'ורג'י גלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ורג'י גלן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ורג'י גלן, באתר MusicBrainz (באנגלית) "BBC One - Waterloo Road, Series 8, Episode 1". Bbc.co.uk. 1970-01-01. נבדק ב-2012-08-11. Amazing Grace (2006) Full Cast & Crew
להפציץ את אנגליה

להפציץ את אנגליה או פצצות על אנגליה (בגרמנית: Bomben auf Engeland), הוא שיר בגרמנית שחובר בידי וילהלם סטופר בשנות מלחמת העולם השנייה. השיר הולחן בידי נורברט שולצה, והיה ללהיט בלופטוואפה במהלך הקרב על בריטניה. במקור השיר נקרא "להפציץ את פולין", והוא חובר בספטמבר 1939 במהלך המערכה בפולין. השיר כלל במקור שני בתים, שבהם מתארים טייסים את תחושת ההתעלות והשמחה שהם חשים כאשר הם ממריאים להפציץ את ערי האויב. אולם לאחר סיום הקרב על פולין ותחילת הבליץ והקרב על בריטניה, שונה שמו ל"להפציץ את אנגליה", והוסף לו בית נוסף אשר בו נאמר: "אנו מעניקים לאריה הבריטי/את המכה המכרעת האחרונה". מילות השיר עם תרגום לאנגלית השיר בתרגום לאנגלית, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב השיר כולל סרטונים של הלופטוואפה
אילן בנק

אילן בנק (נולד ב-1951) הוא פנימאי, ראומטלוג, לשעבר מנהל מעבדת מחקר בנושא מערכת החיסון בבית החולים תל-השומר, פרופסור לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב ומנהל מחלקה פנימית במרכז רפואי מעיני הישועה בבני ברק. בין התמחויותיו של בנק בראומטולוגיה, נמנית מומחיותו במחלת לופוס, תסמונת אנטי-פוספוליפידית, (קדחת ים תיכונית משפחתית) ומחלות אוטואינפלמטוריות. בנק נולד למיירה ופרופ' הרי צבי בנק. במסגרת העתודה האקדמית התקבל בגיל 18 לפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בנק בוגר הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות בשנת 1975. בצה"ל שירת כרופא צבאי עד 1982. לאחר סיום השירות הצבאי יצא בנק לארצות הברית, שם התמחה במחלות פנימיות וראומטולוגיה, (1982-1988). בשנת 1987 התמנה לפרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה College of Physicians and Surgeons באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בשנת 1986 פרסם בנק מאמר מדעי על גילוי של תאי חיסון חדשים מסוג תאי ה-T המכונים 'גאמה-דלתה' האחראים על מערכות החיסון וההגנה מפני חיידקים, וירוסים ומחלות סרטן, המשמשים היום לטיפול בסרטן בניסויים קליניים מתקדמים. המאמר הוכר כ-Pillar of Immunology על יד האיגוד האימונולוגי האמריקני (The American Association of Immunologists) ופורסם שוב ככזה בכתב העט המדעי Journal of Immunology באוגוסט 2016. בשנת 1988 חזר בנק לישראל, לבית חולים תל-השומר, למחלקה פנימית ו'. בנק מונה לסגן מנהל בכיר של המחלקה, בנוסף ניהל מרפאת מפרקים ואת מעבדת המחקר בנושא מערכת החיסון. בנוסף מכהן בנק כפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ברפואה. משנת 2016 מכהן בנק כמנהל מחלקה פנימית בבית החולים מעייני הישועה בבני ברק. מדיה וקבצים בנושא אילן בנק בוויקישיתוף ממאמריו של א. בנק (באתר pubmed) "סגירת מעגל: האב היה רופא גדולי ישראל והבן מונה למנהל המחלקה" בחדרי חדרים, 12 ביולי 2016 אתר הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר - פרופ' אילן בנק אתר בית החולים מעייני הישועה - מחלקה פנימית - מנהל: פרופ' אילן בנק אתר בית החולים תל-השומר - פרופ' אילן בנק
אבנית

אבנית היא שכבה מוצקה בצבע לבן-אפור המצויה בקומקומים חשמליים, בגופי חימום מים אחרים ובמערכות בהן זורמים מים חמים. האבנית נוצרת כשיונים המומסים במים שוקעים בעקבות תהליך החימום. מקורו של המשקע הוא בסלע גיר שהומס על ידי הגשמים ועשה דרכו למי התהום ומשם למי השתייה. הסרת האבנית מתבצעת בדרך כלל באמצעות יצירת סביבה חומצית, שממיסה מחדש את הגיר שנוצר על גוף החימום. במכשירים ביתיים ניתן לעשות זאת באמצעות המסת חומצת לימון (מלח לימון) או חומץ ביתי. מים בהם עשויה להיווצר אבנית נקראים "מים קשים", והם מכילים לרוב יוני סידן, מגנזיום, ויון מימן פחמתי (ביקרבונט). המלח העיקרי המרכיב את סלע הגיר, סידן פחמתי שנוסחתו CaCO3, אינו מסיס במים מזוקקים, אולם הוא מתמוסס במים חומציים. מי הגשמים חומציים מעט בשל התמוססות פחמן דו-חמצני מהאוויר, היוצר במים חומצה פחמתית, H2CO3. זו ממיסה את סלע הגיר, לפי התגובה הכוללת הבאה:   C a C O 3 ( s ) + C O 2 ( g ) + H 2 O ( l ) → C a ( a q ) + 2 + 2 H C O 3 ( a q ) − {\displaystyle \ CaCO_{3(s)}+CO_{2(g)}+H_{2}O_{(l)}\rightarrow Ca_{(aq)}^{+2}+2HCO_{3(aq)}^{-}} תוצר התגובה, סידן מימן פחמתי, Ca(HCO3)2 הוא מלח מסיס הנמצא במים קשים בכמות גדולה. גם התגובה ההפוכה מתרחשת כל הזמן, ולמעשה מדובר בתהליך הנמצא בשיווי משקל (Ca2+ + 2HCO3- ⇋ Ca2+ + CO32- + CO2 + H2O). בעת חימום תגרום התגובה ההפוכה לשיקוע: מסיסותו של הפחמן הדו-חמצני, הנוצר מפירוק הסידן המימן פחמתי במים, קטנה מאוד עם עליית הטמפרטורה, והוא משתחרר לאוויר; על פי עקרון לה-שטלייה, התגובה ההפוכה תתגבר, וייווצר משקע של סידן פחמתי בכלי המחומם. על כן, רוב האבנית בגופי חימום עשויה גיר או מגנזיום פחמתי, ששוקע בתהליך דומה. יונים של סידן עשויים להקשר גם לסבון. סבון מכיל אניונים (יון טעון שלילית) שמקורם בחומצות שומן נייטרליות או תרכובות כימיות דומות. מלחי הסידן של אניונים אלה אינם מתמוססים היטב במים. השילוב יוצר קרום שמתקשה כשכבה דקה על משטחים באמבטיה, בכיור, על אריחי חרסינה או בצינורות ניקוז. מניעת שקיעת האבנית נעשית בתהליכים הנקראים ריכוך מים ועיקרם הקטנת ריכוז היונים הבלתי מסיסים. בקרב הציבור ישנם חששות מהשלכות בריאותיות של שתיית אבנית, ובפרט אמונה כי שתיית אבנית גורמת לאבנים בכליות. על פי הידוע, אין לחששות אלו ביסוס. ארגון הבריאות העולמי דיווח כי לא ידועה עדות להשפעה שלילית של מים קשים על בני אדם. על פי מועצת המחקר הלאומי של ארצות הברית, "מים קשים יכולים לספק חלק מצריכת הסידן והמגנזיום הדרושה לתזונה היומית." על השיניים יכולה להיווצר אבן שן (אנ'), כתוצאה ממינרליזציה והתקשות של הרובד החיידקי (אנ'). תהליך זה קורה בעקבות תגובת שיקוע של מינרלים מהרוק והמזון ברובד החיידקי. אבן שן יכולה לגרום לפגיעה בבריאות השן והחניכיים. בין השאר, המשקע מהווה מצע נוח לחיידקים, ואלה עלולים לגרום לדלקת חניכיים. ניתן להסיר אבן שן מהשיניים באופן מכני, בדרך כלל על ידי שיננית. בשפת היום-יום אבן השן מכונה לעיתים קרובות "אבנית", אבל הרכבה הכימי שונה מזה של האבנית שמקורה במי השתייה. אבן שן מכילה תערובת של חומרים אורגנים ואי-אורגניים, בעיקר צורות שונות של סידן-פוספט (אנ'). ד"ר אבי סאייג, האם מגנט יכול למנוע היווצרות אבנית?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏מאי 2010 מאיר ברק, כיצד אבנית נוצרת?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏2 בספטמבר 2009 The Effects of Limescale on Health
צ'ייס קייליש

צ'ייס טיילר קייליש (באנגלית: Chase Tyler Kalisz; נולד ב-7 במרץ 1994) הוא שחיין אמריקאי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020) ואלוף העולם (בודפשט 2017) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ואלוף העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (בודפשט 2017). באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד באוגוסט 2013 זכה קייליש במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.22 דקות, אחרי דאיה סטו מיפן (4:08.69 דקות) ולפני טיאגו פריירה מברזיל (4:09.48 דקות). באליפות המכללות שנערכה ב-2014 קבע במשחה ל-400 יארד מעורב אישי שיא אמריקאי חדש של 3:34.50 דקות, שיפור לשיא של טיילר קלרי (3:35.98 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, בריזביין אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.62 דקות, אחרי קוסוקה הגינו מיפן (4:08.31 דקות) וטיילר קלרי (4:09.03 דקות). באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכה במדליית ארד במשחה ל- 400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:10.05 דקות, אחרי דאיה סטו (4:08.50 דקות) ודוד וראסטו מהונגריה (4:09.90 דקות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:06.75 דקות, אחרי קוסוקה הגינו (4:06.05 דקות) ולפני דאיה סטו (4:09.71 דקות). באליפות המכללות שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-24 במרץ 2017 קבע במשחה ל-400 יארד מעורב אישי שיא אמריקאי חדש של 3:33.42 דקות. באליפות ארצות הברית שנערכה ביוני אותה שנה ושמשה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.51 דקות, לפני אברהם דוויין (1:56.79 דקות) וג'וש פרנו (1:57.14 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:06.99 דקות, לפני ג'יי לית'רלנד (4:09.31 דקות) וגונאר בנץ (4:11.66 דקות). חודש לאחר מכן, באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:55.56 דקות, לפני קוסוקה הגינו (1:56.01 דקות) וואנג שון מסין (1:56.28 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 2018 זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מוערב אישי בשיא אישי חדש של 1:55.40 דקות לפני מיץ' לרקין מאוסטרליה (1:56.21 דקות) וקוסוקה הגינו (1:56.66 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:07.95 דקות, לפני קוסוקה הגינו (4:11.13 דקות) ודאיה סטו (4:12.60 דקות). באולימפיאדת טוקיו זכה קייליש במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:09.42 דקות, לפני בן ארצו ג'יי לית'רלנד (4:10.28 דקות) וברנדון סמית' מאוסטרליה (4:10.38 דקות). בשנת 2018 זכה קייליש בתואר שחיין השנה באמריקה. 200 מטר פרפר: 1:54.79 דקות (2018) 200 מטר מעורב אישי: 1:55.40 דקות (2018) 400 מטר מעורב אישי: 4:05.90 דקות (2017) 400 יארד מעורב אישי: 3:33.42 דקות (2017), שיא ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא צ'ייס קייליש בוויקישיתוף צ'ייס קייליש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ייס קייליש, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ייס קייליש, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי צ'ייס קייליש, באתר olympedia.org צ'ייס קייליש, באתר Swimrankings צ'ייס קייליש, באתר SwimSwam
הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער (גיור 2017)

פסטיבל הקיץ האולימפי האירופי לנוער 2017 נערך בעיר גיוֹר שבהונגריה, בין 23 ביולי ל-30 ביולי 2017. כ-50 מדינות השתתפו בפסטיבל, הכולל תחרויות בעשרה ענפי ספורט: אופניים, אתלטיקה, ג'ודו, התעמלות, טניס, כדוריד, כדורסל, כדורעף, קאנו/קיאק, שחייה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הקמע של המשחקים היה תרנגול בשם הוגו. הבחירה בדמות של תרנגול כקמע מבוססת על אגדה מקומית הקשורה לתרנגול הברזל. משלחת ישראל למשחקים כללה 36 ספורטאים (18 נערות ו-18 נערים). המשלחת זכתה במדליית זהב בג'ודו ובשלוש מדליות כסף בשחייה. - גפן פרימו זכתה במדליית זהב בג'ודו במשקל עד 52 ק"ג - לאה פולונסקי זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות גיל 18-16 בתוצאה של 2:16.19 דקות. - רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, רון פולונסקי, גל כהן גרומי ומיכאל סמירנוב) במשחה ל-4X100 מטר מעורב זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:46.60 דקות. - רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, לאה פולונסקי, גל כהן גרומי ואנסטסיה גורבנקו) במשחה ל-4X100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:59.99 דקות. הערות: דורגה בפתיחת הטורניר במקום ה-14 הערות: לא העפילה לשלב הבא במשחה עקב ההעפלה של אנסטסיה גורבנקו בתוצאה טובה יותר הערות: לא העפיל לשלב הבא במשחה עקב ההעפלה של מיכאל סמירנוב בתוצאה טובה יותר לא העפיל לשלב הבא במשחה עקב ההעפלה של גל כהן גרומי בתוצאה טובה יותר אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הקיץ האולימפי האירופי לנוער 2017 "EYOF MASCOT". 19 ביולי 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-08-22. נבדק ב-28 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) אסי ממן, ‏36 ספורטאים ישראלים ייצאו למשחקי אירופה לנוער, באתר ONE‏, 17 ביולי 2017
ישראל גויכברג

ישראל גוֹיכְבֶּרג (בכתיב יידי: גויכבערג; 1 בינואר 1894, חוטין, בסרביה – 1970, ניו יורק) היה משורר יידי, עורך ומחנך. גויכברג נולד בחוטין שבבסרביה (כיום אוקראינה) בשנת 1894 למשפחת חזנים. הוא למד ב"חדר מתוקן", והשלים לימודיו אצל מורים פרטיים. לאחר סיום הגימנסיה בקמניץ-פודולסקי יצא ללימודי רוקחות, והגיע לדרגת עוזר לרוקח. בשנת 1913, כשהיה בן 19, היגר לארצות הברית, השתקע בבוסטון, השלים קורס בהנדסה ופתח בית ספר יהודי בלשון יידיש. בשנת 1926 עבר גויכברג לעיר ניו יורק, שם חי עד לפטירתו ב-1970. בניו יורק הצטרף כמורה לרשת החינוך על שם שלום עליכם. בצד עבודתו בהוראה עסק כל ימיו בכתיבת שירת יידיש, ממנה גם שירה לילדים, ובעריכת עיתוני ילדים. בין השאר הקים וערך במשך שנים רבות את עיתון הילדים "קינדער זשורנאַל" ('עיתון הילדים'). שיריו של ישראל גויכברג הם שירי חגים ומועדים יהודיים, שירי לאום ומשחק. אחדים מהם הולחנו ונפוצו בקהילות יהודיות בעולם; שירו "שלושה ילדים" תורגם על ידי נחמה הנדל ואוריאל אופק ובוצע על ידי נחמה הנדל. גויכברג פרסם כמה עשרות כרכים של יצירתו, וכן אנתולוגיות ומבחרי שירה. לעברית לא תורגמה יצירתו כלל. כתביו של ישראל גויכברג בארכיון האינטרנט ישראל גויכברג, דף שער בספרייה הלאומית
פסל החירות (בודפשט)

פסל החירות או פסל החופש (בהונגרית: Szabadság-szobor; מבוטא: סאבאצ'אג סובור) הוא אנדרטה הממוקמת בגבעת גלרט בבודפשט, הונגריה. הפסל מנציח את אלו שהקריבו את חייהם עבור עצמאותה, חירותה, שגשוגה ופריחתה של הונגריה. פסל הברונזה בגובה 14 מ' עומד על בסיס בגובה 26 מ' ומחזיק עלה דקל. לפסל מתלווים שני פסלים קטנים המוצבים לצדי הבסיס. בזכות מיקומו הגבוה מעל גבעת גלרט, הפסל הוא מאפיין בולט בנוף של בודפשט. הבסיס שעליו נמצא הפסל הוקם על גבעת גלרט, המתנשאת לגובה 250 מטר מעל העיר, בידי מיקלוש הורטי, במטרה להציב עליו פסל לזכר בנו, אישטוון הורטי, שנספה בתאונת מטוסים ברוסיה. לפי התכנון המקורי הפסל על הבסיס היה אמור להיות בדמות ילד. בשנת 1947, הועמדה על הבסיס אנדרטה של מספר פסלים, לזכר שחרור הונגריה במלחמת העולם השנייה באוקטובר 1944, על ידי הצבא האדום. הפסל עוצב על ידי הפסל והאמן ההונגרי זיגמונד קישפלאודי שטרובל. בדצמבר 1949 תואר הפסל בעיתון דבר: "על פסגת גבעה מעבר לנהר, השלטת על כל העיר, הועמדה אנדרטה ענקית, דמות אדירה של חייל סובייטי בהסתערותו. דמות זו רואים מכל פנות העיר, היא מוארת בלילות בזרקורים, היא רבת רושם ורבת משמעות." על המצבה נרשם במקור ברוסית והונגרית: A FELSZABADÍTÓ SZOVJET HŐSÖK EMLÉKÉRE A HÁLÁS MAGYAR NÉP 1945 שיכול להיות מתורגם כ"לזכר גיבורי מועצת השחרור הסובייטים, הוקם על ידי ההונגרים אסירי התודה ב-1945". במקור היו באנדרטה עוד שני פסלים, שהועברו לפארק המזכרת, מוזיאון חוץ הכולל פסלים של המלחמה הקרה הנמצא בבודפשט. בקול העם הופיע הסבר של הפסלים שהרכיבו את האנדרטה: "מצבת הזיכרון המפוארת, המונומנטלית, רבת הדמויות, שהקים העם האונגארי כאות הוקרה למשחדריו הגיבורים הסובייטיים, עם הדמות המרכזית של האשה בעלת הכפיים המורמות המחזיקה מעל לראשה את עלה הזית הענקי, כשמראשותיה עומדות דמויות של חיילים סובייטיים, מכניעי הדראקון הנאציסטי ומשחררי־העם, ומשמאלן — הדמות הקורנת של החייל, המרים בעוז את לפיד השחרור". למרגלות המצבה, על לוח זיכרון נרשמו שמות המפקדים, הקצינים והחיילים הסובייטיים, "אשר מסרו את חייהם על שחרורה של העיר." האנדרטה נקראה "פסל השחרור", "אנדרטת החרות" או "אנדרטת השלום". בימי המרד ההונגרי ב-1956 האנדרטה ניזוקה בכמה מחלקיה. לאחר המעבר בשנת 1989 משלטון קומוניסטי לדמוקרטי הכיתוב על המצבה שונה ל: MINDAZOK EMLÉKÉRE AKIK ÉLETÜKET ÁLDOZTÁK MAGYARORSZÁG FÜGGETLENSÉGÉÉRT, SZABADSÁGÁÉRT ÉS BOLDOGULÁSÁÉRT בתרגום מהונגרית: "לזכר כל אלו שהקריבו את חייהם עבור עצמאותה, חירותה ושיגשוגה של הונגריה" הונגריה במלחמת העולם השנייה הרפובליקה העממית ההונגרית פסל החירות פסל החירות (סן מרינו) פארק ממנטו מדיה וקבצים בנושא פסל החירות בוויקישיתוף מ. אבי שאול, בחוצות בודאפשט, קול העם, 21 ביולי 1955 ש. אלישיב, בודפשט, דבר, 16 בדצמבר 1949 שמואל אייזנשטדט, רשמי מסע בהונגריה ובולגריה, קול העם, 17 ביולי 1953 ואף על פי כן נוע ינוע, קול העם, 6 באוגוסט 1954 י. להב, פנינת הדנובה שוב מפיצה זוהרה, קול העם, 13 בפברואר 1955 הונגריה, דבר, 2 בנובמבר 1956
כנרת רובינשטיין

כנרת רובינשטיין (נולדה ב-18 בינואר 1979) היא סופרת ישראלית, עורכת ומבקרת ספרים. כנרת רובינשטיין נולדה בירושלים. למדה כתיבה, תקשורת ותסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות. בעלת תואר שני בספרות עברית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת התזה שלה עסקה בייצוגים של דיכוי ואלימות ברומן "קול צעדינו" לרונית מטלון. בזמן לימודיה באוניברסיטה הייתה העורכת של עיתון הסטודנטים "פי האתון" ואף ערכה את הגיליון המיוחד שיצא לרגל חמישים שנות הוצאתו לאור. מלמדת ומנחה סדנאות כתיבה יוצרת במקום לשירה בירושלים. תיבת נוח רומן (גבעתיים: רימונים ועמדה, תשע"ג 2013) חבלי הלידה של הירח קובץ סיפורים קצרים (חיפה: פרדס, תשע"ו 2016) העובר והשב (חיפה: פרדס, תש"ף, 2020) עליך לא הייתי מאמינה, קובץ סיפורים, (הוצאת כרמל בשיתוף הוצאת עמדה, 2023) הרומן תיבת נוח מגולל את סיפורם של זוג קשישים, חווה ונוח, הנעלם מבית האבות שלהם. ההיעלמות מוצאת את משפחתה המפורקת של חווה חסרת אונים וחושפת אותם בחולשות שלהם ובמקומות האנושיים ביותר שלהם. סיפורים קצרים פרי עטה יצאו לאור באנתולוגיה "סופת חול עומדת להגיע" (ינשוף, 2005) ובאנתולוגיה "שולחן לאחד" (בוסקילה, 2014). בשנת 2008 זכתה במקום הראשון בתחרות הכתיבה ע"ש הרי הרשון על קובץ סיפורים פרי עטה. מדיה וקבצים בנושא כנרת רובינשטיין בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של כנרת רובינשטיין בקטלוג הספרייה הלאומית. כנרת רובינשטיין, במיזם "סופרים קוראים" של מרכז הספר והספריות בישראל. השאלון עם כנרת רובינשטיין במגזין "קורא בספרים" של ירין כץ. מרץ, 2016. הבלוג של כנרת רובינשטיין באתר בננות. סיפור קצר "האחות" במעבורת – פרויקט הסיפור הקצר. סיפור קצר "אמה" במעבורת – פרויקט הסיפור הקצר. סיפור קצר "על כרעי תרנגולת" במעבורת – פרויקט הסיפור הקצר. על קרקע המציאות גדלות הבדיות הכי טובות, באתר "מעלה", יוני 2023 | דברי פרידה ממאיר שלו לכל שיר יש תולדות חיים, באתר "מעלה" ספטמבר 2023 על "אותות רחוקים של אור: שירים וציורים" מאת זלדה רן יגיל, פותחים רומן. דיאלוג קצר על "תיבת נוח" באתר nrg, יוני 2013. תלמה אדמון, ‏"חבלי הלידה של הירח": צירוף מפתה ומרתק של המוכּר עם טוויסט מפתיע, באתר מעריב אונליין, 13 באוגוסט 2016 הסדקים הרוחשים של האמת, סיפור קצר מתוך הספר "חבלי הלידה של הירח" במדור ספרים בישראל היום, פברואר 2016. עינת ברזילי, סיפורים קצרים עליך. ביקורת ספרים על הספר "חבלי הלידה של הירח" במוסף שבת של מקור ראשון. נובמבר, 2016. אורי כהן, זה רק אור הירח. ביקורת על הספר "חבלי הלידה של הירח" במדור ספרים בישראל היום. אפריל, 2016. ירון פריד, ‏שלוש נשים כותבות: מציאות ובדיון, פוליטיקה ואירוטיקה, חלומות ואשליות, באתר מעריב אונליין, 11 בדצמבר 2020 קרן דותן, דרך הכתיבה החזקתי את אחי, באתר מוסף הספרים, ישראל היום, ‏נובמבר, 2020. רני יגיל, אוי נמרוד, בוא הביתה, באתר סלונט, מגזין אינטרנטי לספרות, ‏אפריל, 2021. כנרת רובינשטיין, איבּיריה - קטע מהספר "עלייך לא הייתי מאמינה", באתר הארץ, 9 בפברואר 2023 רן יגיל, מקטע מתוך הסיפור "השתתפות עצמית" המופיע באסופה הדיגיטלית "שולחן לאחד" בהוצאת בוסקילה. באתר nrg, ינואר, 2014.