laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מועצת המדינה של גרמניה המזרחית

שטאטסראט (גרמנית: Staatsrat, מועצת המדינה) הייתה לפי חוקת גרמניה המזרחית הגוף הקולקטיבי העליון במדינה. השטאטסראט נוצרה באמצעות חוק ב-12 בספטמבר 1960 כמחליפה של מוסד הנשיאות, לאחר מותו של נשיא גרמניה המזרחית וילהלם פיק ב-7 בספטמבר אותה שנה. לפי סעיף 66 של חוקת גרמניה המזרחית, יושב ראש מועצת המדינה הוא ראש המדינה. מועצת המדינה כללה, מלבד היושב ראש, את ששה עשר סגניו ומזכיר. חברי מועצת המדינה נבחרו על ידי הפרלמנט המזרח-גרמני (הפולקסקאמר) אחת ל-5 שנים. דה פקטו, לא היה לחברי המועצה כוח של ממש בקביעת המדיניות, וזו הודרכה בעיקר על ידי היושב ראש. בשנות ה-70, לאחר הדחת ולטר אולבריכט ב-1971, גבר כוחה של מועצת המדינה; תפקידיה כללו פרסום תאריך בחירות לפולקסקאמר וגופים ממשלתיים אחרים, בחירת חברי מועצת ההגנה הלאומית, חנינה, חתימה על הסכמים עם מדינות זרות ויצירה והענקה של עיטורי גרמניה המזרחית. על אף כוחה, מרכז הכוח התרכז בפוליטביורו של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי, המפלגה השלטת בגרמניה המזרחית. לכן, גם ולטר אולבריכט וגם אריך הונקר לקחו את תפקיד יושב ראש מועצת המדינה בנוסף להיותם מזכירי המפלגה. ב-5 באפריל 1990 בוטלה מועצת המדינה של גרמניה המזרחית ותפקידיה הועברו ליושב ראש הפולקסקאמר. כמה חודשים לאחר מכן אירע איחוד גרמניה. פוליטיקה של גרמניה המזרחית מדיה וקבצים בנושא מועצת המדינה של גרמניה המזרחית בוויקישיתוף
פנגולינאים

פַּנְגּוֹלִינָאִים (שם מדעי: Pholidota) היא סדרה במחלקת היונקים, ובה קיימת בימינו משפחה אחת, הכוללת שלושה סוגים (בעבר היה רק סוג אחד) ושמונה מינים. משקלם של הפנגולינים נע בין ארבעה קילוגרם (אצל פנגולין עצים קטן) ל-33 קילוגרם (אצל פנגולין ענק). אורכם נע בין 30 ל-100 סנטימטר. סדרה פנגולינאים (Pholidota) סוג ללא מקור Argyromanis - נכחד סוג ללא מקור Orthoarthrus - נכחד סוג ללא מקור Euromanis - נכחד משפחה Eurotamanduidae - נכחדה סוג אירוטמנדואה (Eurotamandua) על-סדרה Eupholidota משפחה Eomanidae - נכחדה סוג אאומאניס (Eomanis) על-משפחה Manoidea משפחה פטריומאניים (Patriomanidae) - נכחדה סוג קריפטומאניס (Cryptomanis) סוג פטריומאניס (Patriomanis) - נכחד משפחה פנגולניים (Manidae) סוג נקרומאניס (Necromanis) - נכחד תת-משפחה Smutsiinae סוג פנגולין עצים (Phataginus) מין פנגולין עצים קטן (Phataginus tricuspis) מין פנגולין עצים גדול (Phataginus tetradactyla) סוג פנגולין גדול (Smutsia) מין פנגולין ענק (Smutsia gigantea) מין פנגולין הכף (Smutsia temmincki) תת-משפחה Maninae סוג פנגולין (Manis) מין Manis hungarica - נכחד מין Manis lydekkeri - נכחד מין פנגולין אסייתי ענק (Manis paleojavanica) - נכחד תת-סוג Manis מין פנגולין הודי (Manis crassicaudata) מין פנגולין סיני (Manis pentadactyla) תת-סוג Paramanis מין פנגולין מלאי (Manis javanica) מין פנגולין פיליפיני (Manis culionensis) פנגולין ענק פנגולין הכף פנגולין הודי פנגולין מלאי פנגולין עצים קטן פנגולין עצים גדול הפנגולין הקדום Necromanis פנגולין מתגונן מפני אריות מדיה וקבצים בנושא פנגולינאים בוויקישיתוף פנגולינאים, באתר ITIS (באנגלית) פנגולינאים, באתר NCBI (באנגלית) פנגולינאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פנגולינאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגולינאים, באתר GBIF (באנגלית) פנגולינאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
המבצע לביעור הבערות

ביעור הבערות היה מבצע ללימוד עברית למבוגרים אותו יזם משרד החינוך בשיתוף עם צה"ל בין השנים 1964 ועד לאמצע שנות ה-70. המבצע החל ביוזמתו של מנהל המחלקה לתרבות במשרד החינוך, יצחק נבון, לימים הנשיא החמישי, בשיתוף פעולה עם סא"ל סטלה לוי, מפקדת ח"ן ראשית בצה"ל. מטרתו הייתה להרחיב את ידיעת קרוא וכתוב בעברית בקרב מבוגרים. ייחודו של המבצע היה בניסיון השיטתי והמקיף ובגיוס של מוסדות אזרחיים וצבאיים לפתרון הבעיה. צה"ל העמיד חיילות לרשות משרד החינוך ואלה נשלחו אל "החזית", אל יישובים בהם היה ריכוז גבוה של מבוגרים חסרי השכלה או בעלי השכלה מעטה. המבצע החל במושבים באזורים מרוחקים והורחב אל עיירות פיתוח, שכונות בערים ויישובים במרכז הארץ. במפקד האוכלוסין ב-1961 נמצא כי רבע מיליון מהיהודים המבוגרים בישראל (מגיל 14 ומעלה) אינם יודעים קרוא וכתוב בשום שפה. זלמן ארן, שר החינוך ב-1963, אמר בריאיון לעיתון הארץ כי: זו בושה וחרפה ש'עם הספר' כולל אנשים אנאלפביתיים וכי עלינו למחוק את הכתם הזה מעלינו. הדבר יועיל לא רק לחיבור בין הקהילות השונות של יהודים בישראל, אלא גם לחיבור בין דור ההורים לדור הילדים. דברים אלו היו בבסיס המניע למבצע רחב ההיקף שכלל מאות מורות-חיילות ושרשרת פיקוד ענפה, שהתפרסו ביישובים השונים. למען איתור האנאלפביתים ברחבי הארץ, איסוף הנתונים והכנת הקרקע לגיוס ומאות מורים הנחוצים להוצאת המבצע לפועל, נחלץ לעזרת נבון יהודה אילן, ראש מרכז ההסברה, שהפנה את נבון אל חיים ציפורי, מעובדי משרד החקלאות ולימים מי שיעמוד בראש החברה למתנ"סים. ציפורי ונבון בדקו כמה אנאלפביתים ישנם, היכן הם מצויים ובזמן קצר יצרו מסד נתונים אמין. המבצע יצא לדרך בינואר 1964. מספר האנאלפביתים שאותרו עמד על כ-260,000 - שני שלישים נשים ושליש גברים. אחוז גבוה מן האנאלפביתים היה מצוי במושבים, בערי הפיתוח, אך גם במשכנות העוני בערים הגדולות. בערים הגדולות כדוגמת ירושלים היה קל למצוא מורים להפנות אותם אל המיזם. אך המכשול אותו צריך היה נבון לעבור, היה השגת המורים הדרושים לערי הפיתוח. המורות-החיילות קיימו שיעורים פרטיים בבתיהם של מבוגרים שונים, אם ביחידים או אם בקבוצות קטנות, ולימדו אותם קריאה וכתיבה בסיסיים בעברית. עיקר התלמידים היו נשים, שכן הגברים נהגו לעבוד מחוץ לבית רוב שעות היום. לתלמידות היה זמן מועט בין עבודות הבית לטיפול בילדים, והן התלמידות והן המורות תמרנו את השיעורים בין הזמנים השונים. חומרי הלימוד המתקדמים כללו את עיתוני שער, למתחיל ובהמשך שער למתחיל. הישגי התלמידים היו קריאה בעיתונים אלה, כתיבה וקריאה של מכתבים, והיכולת לחתום את שמם במקום טביעת אצבע בדיו. בשנת 1977 תוכנן הפרויקט מחדש תחת השם תהיל"ה. תפיסתו הייתה יצירת כיתות לימוד במוסדות ציבוריים אליהם יגיעו התלמידים, במקום שהמורות יגיעו אל ביתם. מסלול זה כולל בעשור השני של המאה ה-21 השלמת תעודת בגרות עבור טכנאים. אתר מחקרי אודות המבצע לביעור הבערות, מטעם האוניברסיטה העברית. הסרט "המבצע לביעור הבערות" של משרד ההסברה. צבא ההוראה לישראל, באתר ynet, 28 באפריל 2008 יצחק נבון, כל הדרך, 2015, עמ' 270 תוכנית השכלה ייחודית ללומד המבוגר, מסלול השכלת יסוד, אתר משרד החינוך תוכנית תהל"ה, אתר ארכיון המדינה תוכנית תהיל"ה-הזדמנות שנייה לטכנאים והנדסאים, אתר משרד החינוך
גיליירמינה סוז'ה

גיליירמינה סוז'ה (פורטוגזית: Guilhermina Suggia‏; 1885–1950) הייתה צ'לנית ילידת פורטוגל. סוג'ה למדה בלייפציג אצל יוליוס קלנגל. משנת 1907 עד 1913 חיה ועבדה בפריז עם הצ'לן פבלו קזאלס, אך לא נישאה לו. החל ב-1914 בנתה לה קריירה מרהיבה, שבסיסה בלונדון ובפורטוגל. היא הרבתה לבקר בטירת לינדיספרנה, שם, בחדר המוזיקה, מונח עכשיו צ'לו לזכר הימים שעשתה שם. הקונצרט הבריטי האחרון שלה התקיים בפסטיבל אדינבורו ב-1949. תמונתה המפורסמת ביותר של מאדאם סוז'ה היא, כנראה, תמונת דיוקן נהדרת בצבע שמן של הצייר הולשי אוגוסטוס ג'ון. ציור תמונה זו החל ב-1920 אבל הסתיים רק ב-1923. נראה, שסוז'ה ניגנה באך בשעת הישיבה. התוצאה היא פוזה מציאותית מאוד, שהונצחה כנראה ברגע הסיום של אחת הסוויטות לצ'לו של באך, תנוחה שוודאי לא הייתה קלה לצ'לנית להישאר בה לאיזה שהוא משך זמן. הצייר הצליח במיוחד במיקום נכון ומדויק של ברכה השמאלית. תמונת הדיוקן הוצגה במכון קרנגי בפיטסבורג, פנסילבניה, נקנתה על ידי אמריקאי אך הושבה לאנגליה והיא מוצגת בגלריית טייט. ממדי התמונה הם 186X165ס"מ. מדיה וקבצים בנושא גיליירמינה סוז'ה בוויקישיתוף גיליירמינה סוז'ה, באתר AllMusic (באנגלית) גיליירמינה סוז'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) גיליירמינה סוז'ה, באתר Discogs (באנגלית)
Youthanasia

Youthanasia הוא אלבום האולפן השישי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת', שיצא ב-1 בנובמבר 1994 דרך חברת התקליטים קפיטול רקורדס. שם האלבום בא ממשחק מהמילים האנגליות Youth (נוער) ו-Euthanasia (המתת חסד), מהרעיון שהחברה ממיתה את הנוער שלה, עוד רעיון הוא שהנוער בחברה מתנהג בחוסר כבוד למבוגרים שלה, אך הכריכה של האלבום (תינוקות נתלים לייבוש) יעיד על הפירוש הראשון. האלבום המשיך במגמה של האלבום הקודם Countdown to Extinction לעבר שירים יותר מלודיים ואיטיים, דבר זה גרם לפילוג בסיס המעריצים של הלהקה שרצו מוזיקה יותר ת'ראשית ומהירה. למרות זאת האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה. Youthanasia קיבל ביקורות חיוביות עם יציאתו. הוא זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום ה-4 במצעד בילבורד 200, ובשנת 1995 הגיע למעמד פלטינה לאחר שמכר מיליון עותקים בארצות הברית. מהדורה מחודשת הכוללת מספר רצועות בונוס והערות מפורטות יצאה לאור מחדש ב-27 ביולי 2004. אלבום האולפן הקודם של מגאדת', Countdown to Extinction, הפך להישג המסחרי הגדול ביותר של הלהקה, נכנס לבילבורד 200 במקום השני ובסופו של דבר הגיע לפלטינה כפולה. כתוצאה מכך, הם מכרו ללא הרף זירות ברחבי צפון אמריקה, בנוסף לפיתוח קהל מעריצים חזק מעבר לים. עם Youthanasia, הלהקה עברה לצליל מיינסטרימי יותר. זו הייתה תקופה של בעיות וקונפליקטים עבור מגאדת', שבכל שבועיים בערך, לדברי סולן הלהקה דייב מאסטיין, היו "התערבויות רגשיות שערורייתיות" כדי להפוך את הקבוצה לדמוקרטית. פגישות להקה רבות בתקופה זו עסקו בשליטה היצירתית של מאסטיין על "נוסחה מוצלחת", כך ששאר חברי הלהקה יוכלו לממש טוב יותר את היצירתיות שלהם. בעיה נוספת הייתה חוסר ההחלטה היכן תתבצע ההקלטה. מאסטיין לא רצתה להקליט בלוס אנג'לס, ולכן הוחלט בסופו של דבר להקליט בפיניקס, מכיוון שרוב חברי הלהקה התגוררו באריזונה. הסשנים של האלבום החלו באולפני Phase Four Studios (Tempe) בינואר 1994, לאחר מספר שבועות הסשנים הועברו ל-Vintage Recorders בפיניקס ונמשכו שם עד מאי. המפיק מקס נורמן הציע להם לבנות אולפן חדש ייעודי לעצמו, בשיתוף פעולה עם הלהקה, קפיטול ונורמן מימנו אולפן מודולרי שנבנה במחסן בדרום פיניקס. בדברו על תהליך ההקלטה, אמר מאסטיין כי Youthanasia נכתב אך ורק באולפן. "לא ניגנו חומרים ישנים ומקוטלגים. שום דבר מהעבר לא באמת השפיע על האלבום החדש". הוא ציין שהוא נתן "יותר חופש" לשאר חברי הלהקה וכינה את האלבום "מאמץ מוחלט של הלהקה". מעניין לציין כי זה היה התקווה להיות האלבום הראשון שהוקלט אך ורק על דיסק קשיח, ולא סרט מגנטי. גם נורמן וגם מאסטיין האמינו בחוד החנית של הטכנולוגיה, נורמן השתמש זמן רב במחשבים כדי לדגום, לכוון ולהלחין רצועות. המחשבים בהם נעשה שימוש היו בעיקר מקינטוש קוואדרה ובמאמץ רב של כולם, היה ברור עד מהרה שיהיה צורך להשתמש בסרט מגנטי. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם צוין אחרת. דייב מאסטיין - שירה, גיטרה חשמלית מרטי פרידמן - גיטרה חשמלית, קולות רקע דייוויד אלפסון - גיטרה בס, קולות רקע ניק מנזה - תופים, קולות רקע מידע על האלבום Youthanasia באתר MusicBrainz מידע על האלבום Youthanasia באתר AllMusic האלבום Youthanasia באתר Discogs האלבום Youthanasia באתר ספוטיפיי
וקטור האקסצנטריות

באסטרודינמיקה, וקטור האקסצנטריות הוא וקטור המצביע לכיוון הפריאפסיס ושווה בגודלו לאקסצנטריות המסלול. הפלנטה נמצאת על מוקד הנקרא ממשי, ואילו המוקד השני נקרא מדומה (Vacant focus). הנקודה הקרובה ביותר לפלנטה נקראת במקרה הכללי פריאפסיס (במקרה של כדור הארץ - פריגיאה, ובמקרה של השמש - פריהליון). מגדירים את וקטור האקסצנטריות:   e → = v → × h → μ − r → | r | {\displaystyle \ {\vec {e}}={\frac {{\vec {v}}\times {\vec {h}}}{\mu }}-{\frac {\vec {r}}{|r|}}} כאשר: v - מהירות הגוף אשר נמצא במסלול. h - התנע הזוויתי הסגולי. μ - קבוע הגרביטציה עבור הפלנטה. r - המרחק של הגוף מן המוקד הממשי של המסלול. מסלול סביב פלנטה יכול להיות כל חתך חרוט בעל תנע זוויתי (כלומר כל חתך פרט לקו ישר). מגדירים: a - חצי ציר גדול. b - חצי ציר משני. c - חצי המרחק בין המוקדים. p - פרמטר המסלול. e - אקסצנטריות המסלול. ν - זווית אנומליה אמיתית. x - מרחק הגוף מן הדירקטיקס. מתקיימים הקשרים: מיקום הגוף:   r = p 1 + e cos ⁡ ν {\displaystyle \ r={p \over 1+e\cos \nu }} . מיקום הדירקטיקס באליפסה ובהיפרבולה:   x = a 2 c {\displaystyle \ x={a^{2} \over c}} ; בפרבולה:   x = − a {\displaystyle \ x=-a} . האקסצנטריות:   e = r x {\displaystyle \ e={r \over x}} . פרמטר המסלול:   p = a ( 1 − e 2 ) {\displaystyle \ p=a(1-e^{2})} . גובה הפריאסיס:   r m i n = p 1 + e = a ( 1 − e ) {\displaystyle \ r_{min}={p \over 1+e}=a(1-e)} . גובה האפואפסיס:   r m a x = p 1 − e = a ( 1 + e ) {\displaystyle \ r_{max}={p \over 1-e}=a(1+e)} . וקטור לפלס-רונגה-לנץ
אדוארד ליין

אדוארד ויליאם ליין (באנגלית: Edward William Lane, ‏ 17 בספטמבר 1801 - 10 באוגוסט 1876) היה בלשן אנגלי ידוע בחקר הלשון והספרות הערבית. ליין נולד בעיירה הרפורד הנמצאת במערב אנגליה. כבנו של כומר העיירה הוא נשלח בבחרותו לאוניברסיטת קיימברידג' מתוך מטרה לרכוש את מקצוע הכמורה, אך תוכנית זו לא התממשה משום שהוא נשר מן האוניברסיטה ועבר ללונדון, שם למד את מלאכת התגליף. כאשר אובחן כחולה בשחפת מדבקת, הומלץ לו לשהות באקלים חם ויבש והוא עקר למצרים. בזמן שהותו במצרים הוא הקדיש את מרצו ללמידת ערבית, ספרות ערבית ודת האסלאם. כמו כן הוא בחן את מנהגיהם ואורחות חייהם של המצרים ואימץ לעצמו את הלבוש ואורח החיים של מצרי משכיל. בשנת 1828 חזר ליין לאנגליה כשבאמתחתו טיוטת ספר מסע שכתב אשר כללה גם איורים פרי יצירתו. לאחר קשיים רבים מצא לבסוף ליין מוציא לאור אשר הסכים לפרסם את ספרו, אולם הוא ביכר לערוך מסע נוסף במצרים בשנת 1833 על מנת להרחיב את תצפיותיו הקודמות. תוצאת שני מסעות אלה היא ספרו המפורסם "מנהגיהם ואורחות חייהם של המצרים המודרניים". הספר יצא לאור בשנת 1833 ולמרבה ההפתעה הוכתר כרב מכר, כנראה עקב צימאון הקהל האירופי לידע אודות בני ערב. בין השנים 1833 ו-1840 הוציא ליין לאור מספר כרכים מתוך תרגומו לקובץ "סיפורי אלף לילה ולילה" וגם ספרים אלו זכו להצלחה. בשנת 1840 נישא ליין לאישה ממוצא יווני. לאחר שפרסם ספר הכולל תרגומי תקצירים מתוך הקוראן, החליט ליין לערוך מילון ואגרון של השפה הערבית. בשנת 1842 חזר ליין למצרים על מנת לעבוד על ספרו זה ונשאר שם עד שנת 1849 בה חזר לאנגליה. עד יום מותו בשנת 1876 שקד ליין על יצירת מילונו העצום אך הוא לא הספיק להשלימו. את מלאכת ההשלמה עשה בן אחיינו, המזרחן סטנלי ליין-פול, שהפיק את הכרכים השישי, השביעי והשמיני של המילון בשנים 1877–1893. ספרו של ליין על מנהגי המצרים מספק עד היום עדות ממקור ראשון על החיים במצרים של המאה ה-19. ליין אף ספג ביקורת נוקבת על תיאוריו בספר זה בספרו של אדוארד סעיד "אוריינטליזם". מדיה וקבצים בנושא אדוארד ליין בוויקישיתוף מילונו של ליין יורם מלצר, "האיש שמת באות ק'", אלכסון, 1 ביולי 2015 כתבי אדוארד ליין בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
אליהו אורשנסקי

אליהו (איליה גריגורייביץ) אוֹרְשַנְסקי (ברוסית: Илья Григорьевич Оршанский;‏ 1846 – 1875) היה משפטן, עיתונאי, פובליציסט, סופר והיסטוריון יהודי-רוסי, חוקר ההיסטוריה של עם ישראל. את מחקריו כתב ברוסית. כמה ממאמריו נכתבו בעיתון היהודי-רוסי "ראזסווייט", וכונסו לימים בקובץ אחד. נולד ביקטרינוסלב, אוקראינה ובנעוריו התפרסם בקרב הקהילה היהודית בעירו כעילוי. חרף זאת, לא המשיך ללמוד בישיבה, ותחת זאת הלך ללמוד משפטים באוניברסיטאות חארקוב ואודסה. אורשנסקי נחשב בין ההיסטוריונים המוקדמים של התנועה החסידית. אחיו, יצחק (איסאק) אורשנסקי, היה פרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת חארקוב, ומאנשי העיתון היהודי-רוסי "ראזסווייט". יצחק מאור, 'אליהו אורשאנסקי ומקומו בהיסטוריוגראפיה של יהודי רוסיה', העבר, כ' (תשל"ג), עמ' 49–61 מדיה וקבצים בנושא אליהו אורשנסקי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרביט

שרביט הוא מוט מעוטר המשמש כאביזר טקסי, לרוב בידי מלכים או אנשי אצולה. פרשן התנ"ך הרב יעקב ב. חרר בספרו באר יעקב (אסתר ד, יא), כותב, כי מילת שרביט מורכבת משתי מילות שר - שבט, כלומר שבט הנתון ביד השר והמושל. ומקל זה שונה מן השאר בעיטוריו ובמהותו. השרביט משמש כאביזר בעל משמעות סמלית המייצג עוצמה וסמכות עוד מזמנים קדומים מאוד. במצרים העתיקה, צמד שרביטים בדמות מורג ומטה רועים שימש כאחד מסימני ההיכר העיקריים של הפרעה. באיליאדה מוזכר השרביט כסמל הן של מלוכה (לדוגמה, איליאדה א 279) והן של כהונה (לדוגמה, איליאדה א 15). בתנ"ך מוזכר שרביטו של המלך אחשוורוש, במגילת אסתר. המלך מושיט את שרביטו לאסתר כמחווה סמלית לנכונותו לחון אותה מעונש על־אף שהפרה את הוראתו, שאין לאף אדם להיכנס לחצר הפנימית ללא הוראה מפורשת מהמלך. בסיפורי אגדות ופנטזיה, משמש לעיתים שרביט קסמים ככלי לחולל נפלאות בידי מכשפים או פיות. שרביטים משמשים גם כאביזר מקובל במופעי קוסמות. שרביט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונודיה

למונח מונודיה שתי משמעויות במוזיקה: מילה נרדפת למונופוניה, כלומר מנגינה בעלת קו מלודי ומקצב אחידים, בניגוד להומופוניה ופוליפוניה. בהיסטוריה המוזיקלית מונח זה מציין שירה בעלת קו מלודי אחיד וליווי כלי המנוגן על אותו קו מלודי. אף כי סגנון זה היה קיים במגוון תרבויות לאורך ההיסטוריה, מונח זה מציין בדרך כלל סגנון אשר התפתח בשיר האיטלקי בתחילת המאה ה-17 (1640-1600). המונח מתייחס הן לסגנון בכללותו והן לשיר הבודד. המונח עצמו הוא המצאה מאוחרת והוא לא היה קיים במאה ה-17. השירים בסגנון המתואר לעיל כונו בתקופתם במגוון שמות כגון: מדריגל, מוטט או קונצ'רטו (במשמעותו הקדומה, כלומר - "בליווי כלי"). בשנות ה-80 של המאה ה-16 התפתחה המונודיה מתוך ניסיונות "הקמראטה הפלורנטינית" לשחזר ערכים יווניים עתיקים של מלודיה ודקלום (קרוב לוודאי ללא דיוק היסטורי). המונודיה פורשה בתקופה זו כשירת סולן אשר כללה לרוב קישוטים רבים. את השירה ליווה קו קונטינואו בעל עצמאות קצבית. בין הכלים ששימשו לליווי: לאוטה, קיטארונה, תיאורבו, צ'מבלו, עוגב ולעיתים אף גיטרה. חלק קטן מהמונודיות היו עיבודים של יצירות להרכב קטן יותר (תופעה אשר הייתה מקובלת בשלהי המאה ה-18, במיוחד באסכולה של פירנצה), אך רובן היו יצירות עצמאיות. התפתחות המונודיה הייתה אחת מסימני ההיכר של תקופת הבארוק המוקדמת בניגוד לתקופת הרנסאנס המאוחרת אשר התאפיינה ברב קוליות. שני סגנונות מוזיקליים אשר התפתחו במקביל למונודיה ואף שאלו ממנה רעיונות היו המדריגל והמוטט. מעברים מנוגדים במונודיות התאפיינו במלודיה או דקלום ואופני ביצוע אלו התפתחו יותר מאוחר לסוגות האריה והרצ'יטטיב. בשנת 1635 לערך, התמזגה המונודיה עם הקנטטה. בשנת 1601, ערך המלחין הפירנצי ג'וליו קצ'יני חיבור חשוב ומוקדם על המונודיה, אשר נכלל בקובץ שיריו "המוזיקה החדשה" (Le nuove musiche) שיצא בפירנצה ב-1601. מונודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארקטיק וורפר

ארקטיק וורפר (באנגלית: Arctic Warfare או בשמו המלא Accuracy International Arctic Warfare) היא משפחה של רובי צלפים שתוכננה ומיוצרת על ידי החברה הבריטית Accuracy International. רובי הצלפים ממשפחה זו פופולריים בשימוש אזרחים, שוטרים וחיילים מאז שהוצגה בשנות ה-80 של המאה ה-20. הרובה Accuracy International Precision Marksman השתתף בתחרות של הצבא הבריטי ונבחר כתחליף לרובי הצלפים שהיו מבוססים על הלי אנפילד. הרובה נכנס לשירות תחת השם L96A1 בשנת 1982. כמה שנים לאחר מכן, הצבא השוודי חיפש רובה חדש, ו-Accuracy International הציעה גרסה חדשה של ה-PM בשם Arctic Warfare או AW. זאת הייתה ההתחלה של השם Arctic Warfare שיהפוך להיות השם העיקרי של משפחת הרובים. כמה מהתכונות החדשות של הרובה כוללות מערכות שמאפשרות לו לפעול בטמפרטורות נמוכות וכמו כן חלקי הרובה הוגדלו כך שיהיה אפשר להשתמש בהם עם כפפות עבות. הגרסה הזאת התקבלה על ידי השוודים ב-1988 בשם PSG-90. כיום גם מדינות אחרות כמו אוסטרליה, אירלנד, בלגיה, גרמניה, הולנד וסינגפור משתמשות ברובה. שני סוגי הקליבר של רובה הצלפים ארקטיק וורפר הגרסה המקורית שממנה פותחה משפחת הרובים. הגרסה המשופרת הבסיסית של ה-PM. שמה של הגרסה נובע מיכולתו של הרובה לתפקד במזג אוויר קר. צבאות בריטניה, שוודיה ואוסטרליה משתמשים ברובה. גרסה לשימוש משטרתי. גרסה המצוידת במשתיק קול, קת מתקפלת וקנה הניתן לפירוק. יחידות כמו כוח דלתא בארצות הברית ו-SAS בבריטניה משתמשות בגרסה זו. רובה AW רגיל עם קת מתקפלת. ערך מורחב – AWM גרסה המשתמשת בתחמושת יותר חזקה מה-AW. העיקרי שבהם הוא כדור 0.338 לפואה מגנום בקוטר 8.59 מ"מ. הצבא הגרמני והצבא הבריטי משתמשים בגרסה זו. בצבא הבריטי נקרא ה-AWM בקליבר 0.338 בציון L115A3 והדיוק שלו הוא 0.5 דקת קשת, דבר המציב אותו בשורה הראשונה של רובי 0.338 בעולם (המשמשים כרובי צלפים לטווחים ארוכים). ב-2010 צלף בריטי בשם קרייג הריסון שבר את שיא הצליפה מטווח רחוק כאשר הרג שני מקלענים של הטאליבאן מטווח 2,475 מטר (8,120 רגל) ברובה זה. גרסה המותאמת לשימוש בקליבר 0.5 BMG‏ (12.7x99 מ"מ נאט"ו) ומשמשת הן כרובה צלפים כבד לטווח ארוך (1,500-1,800 מטר) וכן כרובה נגד חומרים. רובה AW50 עם קת מתקפלת. גרסה חצי-אוטומטית של הרובה עם קליעים בקליבר 0.5 BMG. בעל דיוק של 1.5 דקת קשת. פותחה בעיקר עבור יחידת אריות הים. גרסה זולה של ה-AW המשמשת בעיקר כוחות אכיפת חוק. אוסטרליה אוסטרליה - כוחות ההגנה של אוסטרליה (דגם עם קת מתקפלת הידוע בשם SR-98) ויחידות עילית משטרתיות. איטליה איטליה - גרסת PM. גרסת ה-AWS בשימוש 9th Parachute Assault Regiment, וגרסת ה-AWP בשימוש הקרביניירי. אירלנד אירלנד - Army Ranger Wing. בלגיה בלגיה בנגלדש בנגלדש דרום אפריקה דרום אפריקה - כוח משימה מיוחדת שירות במשטרה בדרום אפריקה. הולנד הולנד - Korps Commandotroepen הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - L96A1 נכנס לשירות של הכוחות המזוינים של בריטניה בשנת 1985, וכיום נמצא בשימוש גם רובה L115A3 (רובה AWM 0.338). יוון יוון - היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור. לטביה לטביה מלזיה מלזיה - גרסת ה-PM וה-AW בשימוש המבצעים המיוחדים של החיל המלזי. ניו זילנד ניו זילנד ספרד ספרד פורטוגל פורטוגל - הצבא הפורטוגזי. פקיסטן פקיסטן - בשימוש קבוצת השירות המיוחדת של צבא פקיסטן. פרו פרו צ'כיה צ'כיה - מספר יחידות של גרסת ה-AWF, בעיקר לשימוש הכוחות המיוחדים. רוסיה רוסיה - בשימוש משרד פנים של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי של רוסיה. שוודיה שוודיה - אימצו את גרסת ה-AW בשנת 1988. איאן דרורי, The super sniper: Hero picks off two Taliban from a mile and a half away, דיילי מייל, 2.5.2010.
זרמי הערבול (גאולוגיה)

זרמי הערבול הם תאי זרימה הנוצרים במעטפת של כדור הארץ. בכל תא כזה עולה המגמה ממעמקי המעטפת, וכשהוא מתקרב הוא מתקרר ונוחת חזרה. זרמי הערבול הם האחראים לנדידת היבשות, המוסברת באמצעות טקטוניקת הלוחות. דוגמה להמחשת תהליך פיזיקלי זה מהווה מנורת לבה שבה השעווה מתפקדת כחומר הסלעי. החומר הסלעי בסמוך לפני השטח של כדור הארץ, בייחוד הליתוספרה שמתחת לימים, מתקרר על ידי מעבר חום אל האוקיינוסים והאטמוספירה, מתכווץ עקב איבוד החום וצפיפותו גדלה, ואז שוקע תחת כובד משקלו באזורי הפחתה שבהם הלוח האוקייני שוקע מתחת ללוח היבשתי. חומר זה שוקע עד לעומק מסוים בתוך כדור הארץ עד שצפיפות השכבה בה הוא נתקל מונעת ממנו לשקוע יותר. עצירה זו יוצרת את "שכבת הגבול התרמי" שבה החומר ששקע סופג חום מהשכבה מתחתיו, מתרחב, ומחדש את יכולת הציפה שלו והוא עולה כעמוד עשן כלפי קרום כדור הארץ בחזרה. מדיה וקבצים בנושא זרמי הערבול בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת כפר חב"ד

תחנת הרכבת כפר חב"ד היא תחנת רכבת של רכבת ישראל שהוקמה בשנת 1952. התחנה שוכנת באזור התעשייה שבפאתי כפר חב"ד וסמוכה למושב צפריה, למושב אחיעזר וליישובים נוספים. ליד התחנה עובר נחל שפירים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לפני הקמת הרציף הראשון במקום, עוד בימי המנדט הבריטי הייתה התחנה "נקודת עצירה" בלבד (באנגלית: Halt) שזה מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה כלשהו, שנקראה "סאפארייה" על שם הכפר הערבי ששכן במקום, על קו מסילת הרכבת יפו–ירושלים, בקום המדינה עם החזרת קו הרכבת לירושלים, נקראה התחנה על שם היישוב כפר חב"ד והיה זה עם סככה מפח. במרוצת השנים, הוקם בנקודה רציף עץ קצר באורך של כ-50 מטר, עם סככה קטנה מפח. עם השלמת העבודות להכפלת המסילה בין לוד לתל אביב בשנת 1999, החליטה רכבת ישראל להרוס את התחנה, והוציאה מכרז לבניית תחנה מודרנית בכפר חב"ד. ב-2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס. ב-2022 התחילה לעבור בתחנה רכבת חשמלית. מבנה התחנה הנוכחי הוא מבנה מודרני, הכולל שני רציפים ארוכים עם ספסלים לישיבה ומעבר תת-קרקעי המחבר את הרציפים. בתחנה אמצעי נגישות שונים וחניה חינם ל־40 מכוניות ולאופניים. בתחנה נעשים עבודות תשתית כך שבעתיד יהיו 150 מקומות חניה נוספים ומחלף בעל הפרדה מפלסית שיחליף את המפגש כביש-מסילה הצמוד לתחנה. בתחנה עוצרת רכבת אחת בשעה בכל כיוון בקו בנימינה - אשקלון. מתוכנן להוסיף בתחנה עוד שתי מסילות, להאריך את התחנה בשני הכיוונים, ולשלב את הכניסה אליה במחלף חב"ד האמור להבנות במקום. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת כפר חב"ד בוויקישיתוף תחנת הרכבת כפר חב"ד באתר רכבת ישראל ווידאו של הסוכנות משנת תשכ"א - 1961 מתחנת הרכבת בכפר חב"ד, 12 שנים לאחר קום הכפר, באתר col היו ימים: תחנת הרכבת בכפר חב"ד באתר col הרכבת של כפר חב"ד באתר col לראשונה - רכבות חשמליות בקו החוף בין נתניה ות"א ודרומה ממנה עד רחובות, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2022 תיאור העבודות ותמונות אביעד ברטוב, הנה באה הרכבת: מגדילים את מספר המסילות ברצועת האיילון - עד לוד, באתר מקומונט לוד - כל מה שחדש בלוד, ‏2018-06-11 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.