laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגי סימפסון

מרגרט "מגי" סימפסון (באנגלית: Margaret "Maggie" Simpson) היא דמות בסדרת הטלוויזיה המצוירת האמריקנית "משפחת סימפסון". דמותה של מגי נוצרה ומעוצבת על ידי הקריקטוריסט מאט גריינינג בעת שהמתין בלובי של משרדו של ג'יימס ברוקס והיא הדמות היחידה במשפחת סימפסון לזהות אותה רק על סמך הצללית של דמותה. שמה מבוסס על שם אחותו הצעירה של גריינינג. מגי היא בתם הצעירה של הומר ומארג' סימפסון והאחות של בארט וליסה. למעט מקרים חריגים היא אינה מדברת. לעיתים קרובות היא נראית עם מוצץ בפיה. בפרקי הסדרה הראשונים מגי נהגה ליפול על פניה כשהלכה והתנגשה בבגדיה, דבר שהפך לזיהוי קומי של דמותה. המילה הראשונה שלה הייתה "דאדא" (אבא), והיא אמרה אותה מבלי שאיש מהמשפחה שמע. במהלך כל הסדרה בני המשפחה אכן לא שמעו את מגי מדברת, אפילו בפרק 9 בעונה 23, בו הציגו את ילדי המשפחה כמבוגרים, כל פעם שמגי רצתה לדבר, הפריע רעש רקע לשמוע אותה. עם זאת, בסופו של "משפחת סימפסון - הסרט", במהלך הכתוביות, אומרת מגי את המילה הראשונה שלה - "סרט המשך?" (באנגלית: Sequel). במהלך פתיח הסדרה מגי מועברת בקופה בסופרמרקט אשר מראה כי היא עולה 847.63 USD - סכום זה היה למעשה העלות החודשית הממוצעת לתינוק בשנת 1989 בארצות הברית (תאריך הפקת הפרק הראשון של הסדרה). בתחילת הסדרה מגי סייעה לדוד שלה הרברט פאוול לבנות את ההמצאה שלו - מכשיר אשר מסוגל לתרגם את הבכי של תינוקות למשפטים. פרק 11 בעונה 26 הסתיים בסצנת הזדהות עם צרפת לאור הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" שהתחולל בשבוע בו הוקרן הפרק: בסצנה נראית מגי מניפה דגל עליו נישא הסלוגן הידוע ממפגני ההזדהות שהתקיימו בכל העולם עם קרבנות הפיגוע: "אני שרלי!". לאורך הסדרה מגי מוצאת עצמה במגוון מצבים מסוכנים בהם היא תמיד ניצלת לבסוף על ידי בני אדם או בעלי חיים. כאשר המשפחה הלכה לאיבוד ביער, מגי מוצאת מחסה במערה של קבוצת דובי גריזלי. כמו כן, מו סיזלאק הציל את חייה של מגי פעמיים - בפעם הראשונה כאשר הומר ביצע עצירה פתאומית, מגי עפה מהמכונית מעל גשר לתוך נהר אך מו אשר ניסה להתאבד בקפיצה מהגשר תפס אותה. בפעם השנייה, הוא סיכן את חייו כאשר הציל אותה מעימות קטלני של המאפיה האיטלקית. מצד שני, מגי בעצמה הצילה את חייו של הומר מספר פעמים במקרים שונים, כמו טביעה וניסיונות חיסול. יש המתייחסים למגי כאל ילדה עם סממנים של גאון, לאחר שהפגינה יכולות בלתי רגילות לגילה כמו לכתוב את שמה במכשיר Etch A Sketch, לנגן בסקסופון של ליסה ואפילו לירות במר ברנז באקדח שלו לאחר שלקח לה סוכרייה. בפרק 20 בעונה ה-20 של הסדרה ניתן לראות את מגי מדברת בצורה חלקה וכשטון הדיבור הוא טון של אישה בוגרת בפרק זה היא דובבה על ידי השחקנית ג'ודי פוסטר. פרק אחד אחר כך (21), בעקבות האומנת ממוצא נורווגי שטיפלה בה במסירות, היא החלה לומר: "יה!" במשמעות של 'כן', אבל במבטא נורווגי. מדיה וקבצים בנושא מגי סימפסון בוויקישיתוף
נרצ'ינסק

נרצ'ינסק (ברוסית: Нерчинск; בסינית: 尼布楚) היא עיר בחבל עבר הבאיקל, השוכנת על הגדה השמאלית של נהר הנרצ'ה (אנ'). נרצ'ינסק היא עיר ראשית של נפת נרצ'ינסקי משנת 1937. אוכלוסייתה מונה 14,959 תושבים נכון ל-2010. נרצ'ינסק היא אחת מהערים הרוסיות העתיקות בעבר הבאיקל. קוזאק רוסי פיטר בקטוב בנה את המצודה הראשונה בנרצ'ינסק בשנת 1654. הסכם נרצ'ינסק בין רוסיה לבין סין נחתם בעיר זו ונרצ'ינסק הפכה לעיר מרכזית באזור ענק. בעיר נמצאו מכרות כסף ועופרת ואסירים רבים מאירופה נשלחו לכאן כעובדי מכרות רבות. אזורה של נרצ'ינסק הפך לבית סוהר ענק בהיסטוריה של האימפריה הרוסית שהיה קיים עד שנת 1917. בסוף המאה ה-19 הרכבת הטרנס-סיבירית פסחה על העיר וזה גרם לירידתה של נרצ'ינסק מכל הבחינות. מדיה וקבצים בנושא נרצ'ינסק בוויקישיתוף נרצ'ינסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נרצ'ינסק (רוסיה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל גינאה

דגל גינאה אומץ ב-10 בנובמבר 1958. מאחר שגינאה הייתה מושבה של צרפת, מושפע דגלה מדגל הטריקולור הצרפתי. צבעי הדגל הם הצבעים הכלל-אפריקאיים: אדום, צהוב וירוק (מכיוון הניצב אל הכיוון הנגדי). סמל גינאה המנון גינאה מדיה וקבצים בנושא דגל גינאה בוויקישיתוף גינאה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל גינאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנטו (נפה)

נפת טְרֶנְטוֹ (באיטלקית: Provincia autonoma di Trento - הפרובינציה האוטונומית - טרנטו) היא אחת משתי הנפות שמרכיבות את מחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבצפון איטליה ובירתה טרנטו. שטחה חופף במידה רבה לשטחו של האזור ההיסטורי "טרנטינו". שטחה של טרנטו הררי ברובו כשעמק ואל ד-אדיג'ה (אי') הגדול, הנקרא על שמו של נהר אדיג'ה שזורם בו, חוצה אותה במרכזה. רוב עריה החשובות של הפרובינציה נמצאות בעמק זה. העמק מחבר מזה דורות רבים את צפון איטליה עם אירופה. עמקים חשובים נוספים הם: ואל די נון (אי') הידוע בתפוחים הגדלים בו, ואל די סול (אי'), ואל גידיקארי (אי') ואחרים. שטח הנפה הוא 6,207 קמ"ר ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2023 כ-543,890 נפש. מבחינה אדמיניסטרטיבית הנפה נהנית מאוטונומיה רבה בתחומי החינוך, הבריאות, הרווחה והתשתיות. מועצת הפרובינציה מורכבת מ-35 חברים שאחד מהם מייצג את מיעוט דוברי ה-לדינית. יחד עם מדינת טירול האוסטרית ונפת דרום טירול, אשר שטחיהם חופפים כמעט לחלוטין לשטחי האזור ההיסטורי של טירול, היא מיוצגת באיחוד האירופי בשם האזור האירופאי טירול-דרום טירול-טרנטינו (בגרמנית: Europaregion Tirol-Südtirol-Trentino, באיטלקית: Euregio Tirolo-Alto Adige-Trentino). מדיה וקבצים בנושא טרנטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרנטו Monthly Demographic Balance, demo.istat.it
אטיין דה לה בואסי

אטיין דה לה בואסי (בצרפתית: ‏Étienne de La Boétie‏Ⓘ‏; 1 בנובמבר 1530 – 18 באוגוסט 1563) היה סופר ופילוסוף צרפתי. לה בואסי נולד בעיר סרלה לה קנדה במחוז דורדון בחבל אקיטן שבדרום-מערב צרפת. כבן למשפחת משפטנים, הוא גדל בחברה בורגנית, ואף למד משפטים באוניברסיטה של העיר אורליאן. הוא פיתח נטייה לפילולוגיה של לשונות העת העתיקה (יוונית ולטינית). תרגם לצרפתית את יצירותיהם של פלוטרכוס ושל ורגיליוס, וכתב 29 סונטות אהבה. אולם, כיצירתו החשובה נחשבת "מסה על עבדות מרצון". בינואר 1553 התקבל לה בואסי כחבר המועצה המשפטית של בורדו (שם פגש במישל דה מונטן, מחבר ספר "המסות"). ב-13 בדצמבר של אותה שנה נתמנה לתפקיד יועץ בחצרו של מלך צרפת. ב-1560 הוסמך על ידי מישל ל'אופיטאל, ראש לשכת המלך, לנהל משא ומתן במטרה להביא להסכמה בין הפרוטסטנטים לבין הקתולים בצרפת. בחיבורו "על ההשתעבדות מרצון" תקף לה בואסי את המונרכיה האבסולוטית ואת העריצות. במסה זו טען שכוחם של עריצים נובע מהסכמתם של הנשלטים. לדעתו, הפתרון הוא לחדול מלשתף פעולה עם העריץ. המסה נכתבה תחת הרושם של דיכוי אכזרי של התקוממות בבורדו. ב-1539 ניסה המלך פרנסואה הראשון לאחד את מס המלח ברחבי צרפת. לשם כך הטיל מס מלח על אזור הגבול של צרפת עם ספרד, שבו מס זה לא היה קיים. הדבר גרם להתקוממות ב-1548, שדוכאה באכזריות על ידי אן דה מונמורנסי, המפקד העליון של צבא צרפת. מישל דה מונטן התרשם מאוד ממסה זו והיכרותו עם לה בואסי הפכה לידידות שהונצחה במסה של מונטן "על הידידות". כעבור ארבע מאות שנה, תיאר אליאס קנטי דמות של שליט פראנואידי - בדומה למסה של לה בואסי - ביצירת המופת שלו: "ההמון והכוח" (1960). אטיין דה לה בואסי נפטר לאחר שנדבק במחלת הדבר שפקדה את בורדו וסביבותיה ב-1563. על ההשתעבדות מרצון, תרגם ראובן מירן, אחרית דבר: אלי בר נביא, הוצאת נהר ספרים, 2007. אטיין דה לה בואסי, ברשת החברתית Goodreads ערן סבאג, "חיים של אחרים" על אטיין דה לה בואסי‏, 31 ביולי 2011 אווה אילוז, איך למדנו לציית ושכחנו להתנגד, באתר הארץ, 22 במאי 2013. כתבי אטיין דה לה בואסי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אטין דה לה-בואטי (1530-1563), דף שער בספרייה הלאומית אטיין דה לה בואסי באתר www.chateau-montaigne.com.
פאזור

האם התכוונתם ל... פאזור (אלקטרוניקה) – מושג בהנדסת חשמל המתאר עירור סינוסי פאזור (פיזיקה) – מושג בפיזיקה המתאר חלקיק בתנועה הרמונית פשוטה או תנועה גלית פאזור (תפילה) – תפילת שחרית באסלאם
תקן זיהום אוויר

ערך זה מתייחס לתקני זיהום אויר מכלי רכב. תקן זיהום אוויר הוא שם כולל למערך מגבלות, תקנים, חוקים, תקנות או אישורים מנהלתיים, הקובעים מהם הגבולות המדויקים המותרים לכמות מזהמי האויר הנפלטת לסביבה. אופי התקן, הגבולות שהוא מציב ואופן אכיפתו של התקן, משתנים בהתאם למדינה האוכפת אותו. ככלל, קיימים תקני זיהום אויר העוסקים בפליטה ממקורות פליטה שונים, בין היתר פליטת זיהום אויר מכלי רכב (לרבות כלי רכב יבשתיים, ימיים, אוויריים), פליטת זיהום אויר ממקורות תעשייתיים (לרבות תעשייה כבדה, תחנות כוח, משרפות, בתי זיקוק וגנרטורים ועוד). פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. באיחוד האירופי היה קיים תקן בשם "euro-2" המווסת את כמות זיהום האוויר המותרת לפליטה מכלי רכב. תקן זה השפיע גם על התקינה הישראלית ומיושם גם במדינות אחרות בעולם שאינן באירופה. על פי החלטת הפרלמנט האירופי בשנת 2006 נכנס לתוקף תקן חדש בשם "euro-3" (דומה לתקן שנקבע על ידי ארגון EPA האמריקאי). התקן החדש דורש שינויים מפליגים בכלי רכב חדשים ואכיפתו צפויה לגרום להפסקת הייצור של דגמי מנועים בעלי מחזור שתי פעימות וכן של כלי רכב רבים בעלי מנוע דיזל. האיחוד האירופי הציג 3 יעדים חדש/ים לתקני זיהום האוויר. יורו 4 (Euro 4), בתוקף החל מ-1 בינואר 2008, יורו 5 (Euro 5), בתוקף החל מ-1 בינואר 2010, ויורו 6 (Euro 6), בתוקף מ-1 בינואר 2014. בפועל תאריכים אלו נדחו על ידי האיחוד האירופי בשנתיים, על מנת לאפשר לבתי הזיקוק לשדרג את המערכות שלהם. החל מחודש ינואר 2012 אין היתר לייבא לישראל כלי רכב שלא עומדים בתקן יורו 6. דרגת זיהום אוויר מרכב מנועי מדיה וקבצים בנושא תקן זיהום אוויר בוויקישיתוף חוק אוויר נקי, התשס"ח-2008 תקנות אוויר נקי (זיהום אוויר מכלי רכב) (תיקון), התשע"ח - 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאשה הורנשטיין

יאשה הורנשטיין (גרמנית: Jascha Horenstein‏; 6 במאי 1898, קייב - 2 באפריל 1973, לונדון) היה מנצח יהודי יליד אוקראינה. ביאטה סירוטה גורדון הייתה האחיינית שלו. הורנשטיין נולד בקייב לאברהם הורנשטיין. יאשה היה הילד ה-13 מתוך 16 ילדי אברהם הורנשטיין; אמו הייתה מריה אטינגר בת לרב מפורסם מאוסטריה. משפחתו היגרה לווינה ב-1911 והוא למד שם אצל יוזף מרקס (תאוריה של המוזיקה) ופרנץ שרקר (קומפוזיציה). לאחר סיום לימודיו עבר לברלין, שם עבד כעוזר למנצח וילהלם פורטוונגלר וארגן את מקהלות הדיבור של האגודות המקצועיות בגרמניה. במשך שנות ה-20' ניצח על התזמורת הסימפונית של וינה ועל הפילהרמונית של ברלין. בשנת 1940, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, הוא היגר לארצות הברית ועם הזמן קיבל אזרחות אמריקאית. הורנשטיין תמך במוזיקה מודרנית וכמנצח מאהלרי, אם כי הרפרטואר שלו, כפי שהוא משתקף ברשימת הקלטותיו, היה רחב ומגוון. בשנת 1929 ניצח על ביצוע הבכורה של שלושה פרקים מן "הסוויטה הלירית" של אלבן ברג בעיבוד לתזמורת מיתרים ובשנת 1950 ניצח על הביצוע הקונצרטנטי הראשון של האופרה "ווצק" של ברג. הוא ניצח על יצירותיהם של אנטון ברוקנר וגוסטב מאהלר במשך כל הקריירה שלו, וכן הפגין עניין מתמשך בקרל נילסן בתקופה שהמלחינים הללו לא היו באופנה; ההקלטה שלו משנת 1951 לסימפוניה התשיעית של מהלר, בחברת פוקס, הייתה ההקלטה המסחרית הראשונה של יצירה זו. הוא ניצח על הקלטות אולפן של כמה מן הסימפוניות של מהלר בזמנים שונים בקריירה שלו; כמה ארכיבי רדיו שומרים על הקלטות שידורים של שאר היצירות, ביניהן השיר על הארץ, שחלקן יצאו בתקליטים מסחריים. כן הקליט את הסימפוניה השלישית של רוברט סימפסון ומוזיקה משל פאול הינדמית וריכרד שטראוס בשנות חייו האחרונות. בשנת 1960 התפרסם באירופה בביצוע יצירות של מאהלר ובטהובן. הורנשטיין ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בשנת 1938 ושב לנצח עליה בתחילת 1948. הוא שוב ניצח עליה בשנת 1949, בשנת 1952 וגם לאחר מכן. יאשה הורנשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יאשה הורנשטיין, באתר AllMusic (באנגלית) יאשה הורנשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאשה הורנשטיין, באתר Discogs (באנגלית) מנשה רבינא, הקונצרט הסימפוני מס' 10, דבר, 31 במאי 1968 Jascha Horenstein ישה הורנשטיין ינצח על התזמורת, דבר, 27 בפברואר 1948 התזמורת הסימפונית הלונדונית, מעריב, 29 במאי 1968 פתיחת העונה בפילהרמונית, מעריב, 9 באוקטובר 1961 הוברמן ינגן בארץ בעונה הקרובה, דבר, 14 ביוני 1938 ישה הורנשטיין לא"י, על המשמר, 29 בינואר 1948 סיכום העונה בתזמורת הפילהרמוניה, דבר, 18 ביוני 1948 מחר קונצרט חגיגי ראשון, על המשמר, 23 בפברואר 1949 קונצרט פילהרמוני ראשון, מעריב, 9 באוקטובר 1952 המנצח הורנשטיין הגיע, מעריב, 2 באוקטובר 1952
מוך

האם התכוונתם ל... מוך (חומר) – סיבים מסולסלים המצטברים במארגים שונים, במסנן הסיבים במייבש כביסה וכדומה מסיר מוך – כלי ניקוי המורכב מגליל של נייר דבק חד צדדי המותקן על גבי גלגלת עם ידית. המכשיר מאפשר הסרת מוך או סיבים קטנים אחרים מביגוד, ריהוט מצעים וכולי מוך השן – הרקמה הפנימית ביותר בשן דלקת המוך (פּולפּיטיס) – דלקת במוך השן מוך טבורי – הצטברות של סיבים בטבור מוך (פלומה) – פלומת האווז מוק מוח
צ'רבו (נהר)

נהר צֵ'רְבוֹ (Cervo), (פימונטזית "סאר" Sar) הוא היובל הראשי של נהר סזיה (Sesia) במחוז פיימונטה שבאיטליה. אורכו 65 ק"מ וספיקתו נמוכה יחסית - 29.6 מקל"ש. מוצא הנהר באגם דלה ווקיה (Lago della Vecchia) בגובה של 1,900 מטר מעל פני הים, חוצה את נפת ביאלה ואת העיר ביאלה, את נפת ורצ'ילי וליד "קווינטו ורצ'לזה" (Quinto Vercellese) הוא נשפך לנהר "סזיה". למרות השפיעה הנמוכה שלו, עלול הצ'רבו לגרום להצפות בחודשי האביב בעת הפשרת השלגים, כפי שקרה בשנים 1968 ו-2002. בנהר דגי סלמון (salmonidi) מובחרים. מקור השם Cervo הוא במילה הלטינית cervus (צבי), או שמא במילה הגרמנית saar (נחל או נהר). מדיה וקבצים בנושא צ'רבו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמיואל אדלר

סמיואל אדלר (באנגלית: Samuel (Sam) Adler; נולד ב-4 במרץ 1928) הוא מלחין ומנצח יהודי-אמריקאי ממוצא גרמני. אדלר נולד למשפחה יהודית במנהיים, גרמניה, בנם של הוגו חיים וזלמה אדלר. המשפחה נמלטה בשנת 1939 לארצות הברית, שם היה הוגו לחזן בבית כנסת בווסטר, מסצ'וסטס. אדלר הלך בעקבות אביו ללימודי מוזיקה וקיבל תואר ראשון מאוניברסיטת בוסטון ותואר שני מאוניברסיטת הרווארד. הוצעה לו משרת ניצוח בסגל המורים של אוניברסיטת ברנדייס, כממשיכו של ליאונרד ברנשטיין, אך הוא בחר תחת זאת במשרה של מנהל מוזיקלי של "היכל עמנואל" בדאלאס, טקסס. רב ההיכל, לוי אולאן, היה ידיד של משפחת אדלר. אדלר החל את תקופת כהונתו בדאלאס ב-1953. בתקופת עבודתו בהיכל עמנואל הקים שם מקהלת ילדים ומקהלת מבוגרים, שלה הקצה מקום חשוב בטקסים הדתיים של ההיכל. המקהלה ביצעה לא אחת יצירות כוראליות יהודיות מודרניות, שאלמלא הוא לא היו זוכות לתשומת לב. בשנת 1966 עזב אדלר את דאלאס לטובת משרה בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, ניו יורק, שם לימד קומפוזיציה וניצוח עד לפרישתו בשנת 1994. מאז 1997 אדלר חבר בסגל מורי הקומפוזיציה בג'וליארד בניו יורק. בין תלמידיו המצליחים ביותר המלחינים לואיס קרצ'ין, מייקל איזאקסון ומייקל קארפ. אדלר קיבל פרסים רבים, ביניהם חברות באקדמיה ובמכון לאמנויות ולספרות של אמריקה, פרס צ'ארלס אייבס, פרס לילאן פיירצ'ילד ועוד. בשנת 1983 זכה בפרס דימס טיילור על ספרו בנושא תזמור; בשנת 1984 התמנה לפרופסור עמית של כבוד באוניברסיטה קולג' של קארדיף, ויילס ומענק גוגנהיים ל- 1984-1985. בשנת 1986 קיבל "תואר בוגר מצטיין" מאוניברסיטת בוסטון. האיגוד הלאומי של מורי מוזיקה בחר באדלר ל"מלחין השנה 1986-87" על Quintalogues, שזכתה בתחרות לאומית. בשנת 1989 הוענק לו פרס אייזנהרט של בית הספר איסטמן למוזיקה על הצטיינות בהוראה וכן זכה באות הכבוד של "מלחין השנה" (1991) מטעם אגודת נגני העוגב האמריקאית. בעת ביקורו השני בצ'ילה נבחר אדלר לאקדמיה הצ'יליאנית לאמנויות (1993) "על תרומותיו הבולטות לעולם המוזיקה כמלחין, מנצח וסופר". הרפרטואר של אדלר כולל יותר מ-400 יצירות בסוגות שונות, ביניהן חמש אופרות, שש סימפוניות, שמונה רביעיות מיתרים, לפחות אחד-עשר קונצ'רטי (עוגב, פסנתר, כינור, ויולה או קלרינט, צ'לו, חליל, גיטרה, רביעיית סקסופון, חמישיית כלי נשיפה מעץ), הרבה יצירות תזמורתיות קצרות, יצירות להרכב כלי נשיפה מעץ ותזמורת קטנה, מוזיקה קאמרית, כמות גדולה של מוזיקה כוראלית ושירים. Choral Conducting, הוצאת הולט, ריינהרט ווינסטון 1971, מהדורה שנייה ספרי שירמר 1985 Sight Singing הוצאת ו. ו. נורטון 1979, 1997 The Study of Orchestration הוצאת ו. ו. נורטון 1982, 1989, 2001 כמו כן כתב מספר רב של מאמרים לכתבי עת חשובים ולספרים, שיצאו לאור בארצות הברית ומחוצה לה. Cristol, Gerry. A Light in the Prairie: Temple Emanu-El of Dallas 1872–1997. Fort Worth TX: TCU Press, 1998. ISBN 0-87565-184-4. אתר האינטרנט הרשמי של סמיואל אדלר סמיואל אדלר, באתר MusicBrainz (באנגלית) סמיואל אדלר, באתר Discogs (באנגלית) סמיואל אדלר, דף שער בספרייה הלאומית
פיימונטית

פיימונטית (או פיימונטזית; באיטלקית Piemontese מPiedmontese, ובשפה עצמה Piemontèis) היא שפה רומאנית בדומה לצרפתית, אוקסיטנית וקטלאנית. השפה מדוברת בפי כשני מיליון דוברים בצפון-מערב מחוז פיימונטה, והיא אחת השפות המקומיות המדוברות בצפון איטליה כמו לומברדית, אמיליאנו-רומניולה, ליגורית וונטית. הפיימונטית אינה שפה רשמית באיטליה. מספר בלשנים מכירים בפיימונטית כשפה עצמאית, ואינם רואים אותה כניב איטלקי. המסמך הראשון בפיימונטית, "sermones subalpini", נכתב במאה ה-12, ובלשונו דומה מאוד לאוקסיטנית. ספרות פיימונטית נכתבה במאה ה-17 ובמאה ה-18, אך לא זכתה בפיימונטה להערכה הספרותית שלה זכו יצירות באיטלקית או בצרפתית, השפות האחרות המדוברות בפיימונטה. עם זאת, היצירה הספרותית בפיימונטית לא פסקה והיא כוללת שירה, תיאטרון, חלקי נובלות ועבודות מדעיות. Einar Haugen, Hans G?bl, Helmut L?dtke, George Bossong, Klaus Bochmann, Karl Gebhardt, Guiu Sobiela Caanitz, Gianrenzo P. Clivio
עבדוללה גול

עבדוללה גוּל (בטורקית: Abdullah Gül;‏ נולד ב-29 באוקטובר 1950 בקייסרי) הוא נשיא טורקיה האחד-עשר, שכיהן בתפקיד זה בשנים 2014-2007. קודם לכן כיהן כראש ממשלת טורקיה, כסגן ראש הממשלה וכשר החוץ שלה. גול גדל במשפחה דתית בעיר קייסרי שבמרכז טורקיה. אף שלא הלך בדרכו של אביו האימאם, הוא נותר אדם מסורתי. הוא למד כלכלה באוניברסיטת איסטנבול, ואת השנתיים האחרונות ללימודיו השלים בבריטניה. עם שובו לטורקיה סייע בהקמתה של אוניברסיטת סקריה באדאפזרי, והיה בין מקימיו של בית הספר להנדסת תעשייה וניהול. לאחר שקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת איסטנבול, ב-1983, החל לעבוד בבנק לפיתוח איסלאמי בג'דה בערב הסעודית, עד לבחירתו לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1991. מעורבותו הפוליטית של גול החלה כבר בתקופת לימודיו. הוא היה חבר באיגוד הסטודנטים הטורקי הלאומי (Millî Türk Talebe Birliği), המזוהה עם הימין האיסלאמי הלאומני. גול נבחר לראשונה לאספה הלאומית ב-1991, מטעם מפלגת הרווחה (Refah Partisi). ב-1995 שימש כיו"ר ועדת החוץ של האספה הלאומית, ובין 1996 ל-1997 כיהן כשר וכדובר הממשלה. ב-1999 עבר גול למפלגת המידות הטובות (Fazilet Partisi) ומאוחר יותר היה בין מקימיה של מפלגת הצדק והפיתוח (Adalet ve Kalkınma Partisi) בשנת 2001. המפלגה ניצחה בבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר 2002, אך מנהיגה, רג'פ טאיפ ארדואן היה מנוע מלכהן כראש הממשלה מטעמה, בשל הרשעתו בהסתה לשנאה דתית. גול מונה לראש הממשלה, עד שהאספה הלאומית תיקנה את החוק כך שיאפשר את כהונתו של ארדואן. ב-14 במרץ 2003 מונה ארדואן לראש הממשלה, וגול היה לסגן ראש הממשלה ולשר החוץ. כשר חוץ, עסק גול במאמץ לפתיחת שיחות עם האיחוד האירופי על כניסתה של טורקיה לאיחוד, בשיפור היחסים עם סוריה ובחיזוק הקשרים עם המדינות האסיאתיות דוברות השפות הטורקיות. ב-24 באפריל 2007 הודיע ארדואן כי גול הוא מועמד מפלגת הצדק והפיתוח לנשיאות טורקיה. לחץ הציבור והצבא שחששו ממינויו של נשיא ראשון בטורקיה ממפלגה איסלאמית, הביא לכך שלמרות הרוב הגדול של המפלגה באספה הלאומית, לא הושג הרוב הדרוש לבחירתו (שני שלישים). ב-6 במאי 2007 הודיע גול על הסרת מועמדותו. מספר ימים אחר כך, הודיעה הממשלה כי בכוונתה ליזום תיקון בחוקה שיעביר את הליך בחירת הנשיא מהאספה לעם. עקב כך, הודיע גול כי הוא חוזר בו מהסרת מועמדותו. אולם המשבר הפוליטי החריף שנוצר בעקבות הפרשה הביא את ארדואן להודיע ב-10 במאי 2007 על הקדמת הבחירות לאספה הלאומית. בבחירות שהתקיימו קודם מועדן, ב-22 ביולי 2007, שוב ניצחה מפלגת הצדק והפיתוח, ומועמדותו של גול לנשיאות טורקיה הובאה בפני האספה הלאומית בפעם השלישית ביום 28 באוגוסט 2007. בסבב בחירה זה, בו נדרש רוב רגיל, נבחר גול על ידי 339 מחברי האספה הלאומית לנשיאה האחד-עשר של טורקיה והושבע בו ביום. ב-28 באוגוסט 2014 סיים את כהונתו, והוחלף על ידי רג'פ טאיפ ארדואן. גול נישא לבת דודתו היירוניסה אזיורט ב-1980, בהיותה בת 15. לזוג שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא עבדוללה גול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עבדוללה גול עבדוללה גול, ברשת החברתית פייסבוק עבדוללה גול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עבדוללה גול, ברשת החברתית אינסטגרם עבדוללה גול באתר נשיאי טורקיה האתר הרשמי של משרד החוץ הטורקי סוכנויות הידיעות, המועמד האיסלאמי עבדאללה גול נבחר לנשיא טורקיה, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2007 עבדוללה גול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אאוג'ן פילוטי

אֵאוּגֵ'ן פִילוֹטִי (ברומנית: Eugen Filotti;‏ 28 ביולי 1896 – 1 ביוני 1975) היה פובליציסט, דיפלומט, עורך ומתרגם רומני. פילוטי נולד בבוקרשט, ילדם השני של ניקולאה פילוטי, רוקח צבאי בעל דרגת סגן, ואאורליה, בתו של ד"ר יעקב פליקס. שנתיים לאחר לידתו מת האב משחפת, והאם גידלה את ילדיה מגמלה צנועה. אאוג'ן ניסה להמשיך בדרכו של אביו, ובשנת 1914 נרשם לפקולטה לרוקחות. עוד בהיותו בבית הספר התיכון החל פילוטי לכתוב בעיתונים, בעיקר בנושאי מדיניות חוץ. בשנת 1916, עם כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה, גויס ומונה לרוקח צבאי בדרגת סגן. בסיום המלחמה זנח את לימודי הרוקחות ונרשם לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט, לימודים שסיים בהצלחה בשנת 1922. גם בתקופת לימודי המשפטים המשיך בעבודתו הפובליציסטית, ובסיום לימודיו נכנס לעבוד כעורך בעיתון "האמת". בעבודתו כעורך המשיך להתמקד בנושאי מדיניות חוץ וגם, הפעם בתפקיד מנהל, פרסם את השבועון "המילה החופשית". בשנת 1927 עבר פילוטי לתחום הדיפלומטיה ומונה לנספח עיתונות בצ'כוסלובקיה. שנה מאוחר יותר צורף למשלחת הרומנית שליד חבר הלאומים בז'נבה, שם פעל עד 1930, עת מונה למנהל מדור העיתונות והמידע במשרד החוץ הרומני. בשנת 1935 מונה לשגריר רומניה בטורקיה, אולם לאחר שנה, עם חילופי הממשלה ברומניה, העבירו שר החוץ החדש להיות שגריר ביוון, עמדה חשובה פחות מנקודת מבט רומנית. בסתיו 1938 עבר להיות שגריר בבולגריה, מדינה עוינת לרומניה באותה תקופה, ופעל להשגת הסכם חילופי אוכלוסין בדוברוג'ה. לאחר תכתיב וינה מונה פילוטי לשגריר בהונגריה, ובמהלך תפקידו זה פעל למען האוכלוסייה הלא-הונגרית של צפון טרנסילבניה, אשר הועברה מרומניה להונגריה. החל משנת 1942 סיפקה המשלחת הדיפלומטית הרומנית בראשותו של פילוטי כמויות גדולות של דרכונים ליהודים הונגרים שמוצאם מטרנסילבניה, דרכונים שאפשרו להם מעבר לרומניה והצילו אותם מהגורל המר של יהודי הונגריה. לאחר שינוי השלטון באוגוסט 1944 ברומניה, מונה פילוטי למנהל משרד החוץ הרומני, עד ששוב התחלפה הממשלה במרץ 1945, מועד בו העדיף להתפטר. בשנים 1946–1947 פעל במשלחת הרומנית לשיחות השלום בפריז בתפקיד מומחה, ובסיומה מונה לשגריר באיטליה, תפקיד שלא הצליח לממש בגלל וטו סובייטי שהביא לפרישתו לגמלאות. בהמשך חייו עסק פילוטי בעריכה ותרגום, ואף מונה בשנת 1957 למנהל "ההוצאה לאור בשפות זרות". מדיה וקבצים בנושא אאוג'ן פילוטי בוויקישיתוף לפי הלוח היוליאני
סוקוטרה

סוקוטרה (בערבית: سُقُطْرَى) הוא ארכיפלג קטן באוקיינוס ההודי הנקרא על שם האי הגדול שבו. סוקוטרה נמצא כ-350 ק"מ דרומית לתימן וכ-250 ק"מ מזרחית לסומליה. האיים בריבונות תימן. שטחו של האי המרכזי הוא 3,650 קמ"ר והאיים האחרים קטנים וחלקם לא מיושבים. בשנת 2008 הוכרז הארכיפלג כאתר מורשת עולמית. ב-2 במאי 2018, כחלק ממלחמת האזרחים בתימן, נחתו באי כוחות צבא של איחוד האמירויות הערביות והשתלטו על נקודות מפתח בו. נכון להיום, האי נמצא בשליטה דה פקטו של מועצת המעבר הדרומית הנתמכת על ידי איחוד האמירויות הערביות. יש מעשיות פולקלור הקושרות את האי להולדתם של קין והבל וגם למקום שבו רצח קין את הבל. פולקלור זה נקשר לעץ דם הדרקון (דרקונית קינבר) (אנ') ממנו יוצא שרף שצבעו מזכיר דם. האקלים באיים הוא מדברי למחצה. גשם עונתי יורד בקיץ, במיוחד בהרים הנמצאים בחלקו הפנימי של האי. סוקוטרה הוא אחד האיים המבודדים ביותר בעולם מבין האיים הנמצאים על מדף יבשתי. האי, כנראה, ניתק מאפריקה בעידן הפלאוקן. בידודו של האי יצר צמחייה ייחודית לאי בלבד. צמחייה זו מותאמת לתנאי האקלים הקשים השוררים במקום ורגישה מאוד לשינויים. מתוך 800 מיני צמחים הנמצאים באי, כשליש אנדמיים לסוקוטרה. סוקוטרה מפורסמת גם בזכות צמחי האלוורה שגדלים בה ונחשבים כבעלי איכות מעולה. האוכלוסייה מונה כ-50,000 נפש. ברצועת החוף מתגוררת אוכלוסייה, חדשה יחסית, ממוצא ערבי. בהרים מתגוררים הסוקוטרים המקוריים, כנראה ממוצא שמי גם הם, והם דוברים את השפה השמית סוקוטרית הנמצאת בסכנת הכחדה, והיא אחת משש שפות דרום-ערב החדשות. רמת החיים נמוכה ואין בסוקוטרה חשמל ומים זורמים. סוקוטרה תוארה במאה הראשונה לספירה, ב"פֶריפְּלוּס הים האריתראי" (אנ') (פריפלוס - קובץ הוראות ניווט ימי). המגלה טריסטאו דה קוניה הגיע אל האי ב-1507 והכריז על האי כשטח פורטוגלי, אולם כעבור ארבע שנים בלבד איבדו הפורטוגזים את השליטה באי לטובת סולטנות מע'רה. בשנת 1839, בהמשך לכיבוש עדן, השתלטו על האי הבריטים, וב-1967, כשתימן זכתה לעצמאות, עבר האי לחסותה. האי היה מקום מחסה ליהודים שנדחו מתימן במאה ה-17, והקימו קהילה קטנה ומבודדת באי. הקהילה היהודית נשארה באי עד שנות ה-70 של המאה ה-20, כשהיא עברה לישראל, היהודים הסוקוטרים שמרו על מנהגים ומסורות ייחודיים, והשפיעו על התרבות המקומית.[דרוש מקור] מל ווייט, ארץ גידולי הפרא, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, יוני 2012 מדיה וקבצים בנושא סוקוטרה בוויקישיתוף אהוד יערי, ‏הקרב על אי עצי דם הדרקון, באתר ‏מאקו‏, 12 ביולי 2020 ליעד אוסמו, איחוד האמירויות מחזקת אחיזה באי האקזוטי, ומשרתת אינטרס ישראלי, באתר ynet, 6 באוגוסט 2021 סוקוטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The hermit of Socotra Island - מאתר ה-BBC מה שונה באיי סוקוטרה שבתימן?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה "Yemen officials say Emiratis boost forces on Socotra island". The Washington Post. 2 May 2018 "Tensions erupt over UAE 'occupation' of Yemen's Socotra". The New Arab. 5 May, 2018 https://www.iflscience.com/socotra-legend-of-cain-and-abel-lives-on-at-this-troubled-island-69040
פאולוס השלישי

האפיפיור פאולוס השלישי (בלטינית: Paulus III; נולד בשם אלסאנדרו פארנזה ב-29 בפברואר 1468 – 10 בנובמבר 1549), היה אפיפיור ומנהיג הכנסייה הקתולית בין 1534 למותו בשנת 1549. הבולט בין הישגיו בתקופת כהונתו הוא כינוס ועידת טרנטו ב-1545. פאולוס השלישי היה האפיפיור הראשון אשר מינה קרדינלים ללא גילוי שמם בפומבי. אלסאנדרו פארנזה היה בן לשושלת פארנזה מצד אביו וקרוב רחוק מצד אימו של האפיפיור בוניפקיוס השמיני (1294–1303). הוא מצויר בציור "פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה". פרסם בשנת 1537 את הבולה Sublimis dues בו הכריז כי הילידים באמריקה (אינדיאנים) הם בני אדם, והם יכולים לקבל על עצמם את הנצרות. בשנת 1542 פרסם בולה שהבטיחה הטבות כלכליות ליהודים שמתנצרים. מדיה וקבצים בנושא פאולוס השלישי בוויקישיתוף פאולוס השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאולוס השלישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.