המסדר האולימפי

המסדר האולימפי (באנגלית: Olympic Order) הוא העיטור הגבוה ביותר של התנועה האולימפית. המסדר נוסד ב-1975 ומוענק על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי לציון תרומה מכובדת במיוחד לתנועה האולימפית. המסדר האולימפי נוסד במאי 1975 על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי כיורשה של דיפלומת ההצטיינות האולימפית (Olympic Diploma of Merit). במקור היו למסדר שלוש דרגות (זהב, כסף וארד), אך ב-1984 הוחלט כי מסדר הכסף והארד יאוחדו למסדר הכסף. ב-2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, נשללו עיטורי המסדר האולימפי משלושה רוסים שקיבלו את עיטור מסדר הזהב: נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, סגן ראש ממשלת רוסיה לענייני ספורט דמיטרי צ'רנישנקו וסגן ראש סגל הקרמלין דמיטרי קוזאק. עיטור המסדר האולימפי הוא שרשרת בזהב, כסף או ארד, לפי הדרגה, וחלקה הקדמי מתאר את חמש טבעות הדגל האולימפי ובצדיהן זר עלי זית (Kotinos). בנוסף מוענק למעוטרים תג בצורת חמש הטבעות והקוטינוס בצבע העיטור. ערך מורחב – קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי העיטור מוענק לספורטאים ועסקני ספורט שתרמו תרומה משמעותית לתנועה האולימפית ולספורט, למשל האתלט היפני צ'ואהיי נמבו שהחזיק בו זמנית בשיאי העולם בקפיצה לרוחק וקפיצה משולשת ועל כן עוטר במסדר הכסף ב-1983, או הכדורסלן הסרבי ולאדה דיבאץ שזכה עם נבחרות יוגוסלביה וסרביה ומונטנגרו בשתי מדליות כסף אולימפיות וכיהן כיושב ראש הוועד האולימפי הסרבי ועל כן עוטר במסדר הכסף ב-2016. שלושה אישים זכו בפרס פעמיים: המתעמלת הרומניה נדיה קומנץ' שזכתה בעיטור הכסף ב-1984 ו-2004, הכדורסלן ומזכ"ל פיב"א הסרבי-יוגוסלבי בוריסלב סטנקוביץ' שזכה בעיטור הכסף ב-1985 ו-2005 ושחקן הכדורעף הברזילאי קרלוס ארתור נוזמן שזכה בעיטור הזהב ב-1992 וב-2016. עיטור הזהב מוענק ברוב המקרים לראשי מדינה ופוליטיקאים ממדינות שונות כגון אולף החמישי, מלך נורווגיה (1981), ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי (1983), נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו וחואן קרלוס הראשון, מלך ספרד (1985) ונשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה (1994). בנוסף הוענק עיטור הזהב לאפיפיורים יוחנן פאולוס השני (1981) ופרנציסקוס (2013), למזכ"לי האו"ם קופי אנאן (2007) ובאן קי-מון (2012) ולנשיאי הוועד האולימפי הבין-לאומי אייברי ברנדג' (1975), מייקל מוריס (1980), חואן אנטוניו סמראנש (2001) וז'אק רוג (2013). בנוסף, באופן מסורתי מוענק עיטור הזהב לראשי המדינה ופוליטיקאים מהמדינה המארחת בטקס הסיום של כל משחקי חורף וקיץ אולימפיים, ולעיתים גם בסיום המשחקים האולימפיים לנוער. כך, לדוגמה, לאחר אולימפיאדת ברצלונה (1992) הוענק העיטור לנשיא ממשלת קטלוניה ז'ורדי פוז'ול ושר החוץ של ספרד חאבייר סולאנה, ולאחר אולימפיאדת לילהאמר (1994) הוענק להאראלד החמישי, מלך נורווגיה ולסוניה, מלכת נורווגיה. 1981: נורווגיה אולף החמישי, מלך נורווגיה 1982: מלזיה אחמד שאה מפהנג, היאנג די-פרטואן אגונג של מלזיה 1983: הודו אינדירה גנדי, ראש ממשלת הודו 1984: יוגוסלביה ברנקו מיקוליץ', ראש ממשלת יוגוסלביה; צרפת פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת 1985: רומניה (1965–1989) ניקולאה צ'אושסקו, נשיא רומניה; גרמניה המזרחית אריך הונקר, מנהיג גרמניה המזרחית; ספרד חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד 1987: תאילנד ראמה התשיעי, מלך תאילנד; טורקיה קנן אוורן; בולגריה (1971–1990) טודור ז'יבקוב, מנהיג בולגריה 1988: מונקו רנייה השלישי, נסיך מונקו 1989: יפן אקיהיטו, קיסר יפן; פוארטו ריקו רפאל הרננדס קולון, מושל פוארטו ריקו 1990: איטליה ג'וליו אנדראוטי, ראש ממשלת איטליה 1992: מקסיקו קרלוס סלינס, נשיא מקסיקו 1993: רוסיה (1991–1993) בוריס ילצין, נשיא רוסיה 1994: גרמניה ריכרד פון וייצזקר, נשיא גרמניה; דרום אפריקה נלסון מנדלה, נשיא דרום אפריקה; פינלנד מאונו קויביסטו, נשיא פינלנד; נורווגיה האראלד החמישי, מלך נורווגיה וסוניה, מלכת נורווגיה 1995: הונגריה ארפאד גנץ, נשיא הונגריה; זימבבואה רוברט מוגאבה, נשיא זימבבואה 1996: יוון קונסטנדינוס סטפנופולוס, נשיא יוון; אוזבקיסטן אסלאם קרימוב, נשיא אוזבקיסטן 1997: בורקינה פאסו בלז קומפאורה, נשיא בורקינה פאסו; גבון עומר בונגו, נשיא גבון; קזחסטן נורסולטן נזרבייב, נשיא קזחסטן; לבנון אליאס הראווי, נשיא לבנון; מקסיקו ארנסטו סדייו, נשיא מקסיקו; פולין אלכסנדר קוושנייבסקי, נשיא פולין; טורקיה סוליימאן דמירל, נשיא טורקיה 1998: קוריאה הדרומית קים דה-ג'ונג, נשיא קוריאה הדרומית; לוקסמבורג ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג 1999: גאורגיה (1990–2004) אדוארד שוורדנדזה, נשיא גאורגיה 2000: שווייץ אדולף אוגי, נשיא שווייץ 2001: עומאן קאבוס בן סעיד אאל סעיד, סולטאן עומאן; סינגפור גו צ'וק טונג, ראש ממשלת סינגפור; רוסיה ולדימיר פוטין, נשיא רוסיה; סנגל עבדוליי ואד, נשיא סנגל 2002: צרפת ז'אק שיראק, נשיא וראש ממשלת צרפת 2003: לבנון אמיל לחוד, נשיא לבנון; אוסטרליה ג'ון הווארד, ראש ממשלת אוסטרליה 2004: יוון קוסטס קרמנליס, ראש ממשלת יוון; אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה, נשיא אלג'יריה; גרמניה יוהנס ראו, נשיא גרמניה 2010: סינגפור סלפן רמנתן, נשיא סינגפור; סינגפור לי שיינלונג, ראש ממשלת סינגפור 2013: הולנד וילם-אלכסנדר, מלך הולנד; ספרד פליפה השישי, מלך ספרד; הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג, נשיא הרפובליקה העממית של סין 2018: קוריאה הדרומית מון ג'יאה-אין, נשיא קוריאה הדרומית; ארגנטינה מאוריסיו מאקרי, נשיא ארגנטינה 2020: יוון פרוקופיס פבלופולוס, נשיא יוון; יפן שינזו אבה, ראש ממשלת יפן 2021: יפן יושיהידה סוגה, ראש ממשלת יפן 2022: פולין אנדז'יי דודה, נשיא פולין נכון ל-2024 זכו שישה ישראלים בעיטור המסדר האולימפי: המורה לחינוך גופני חיים ויין (ארד, 1976), מזכיר הוועד האולימפי בישראל חיים גלובינסקי (כסף, 1982), האתלטית אסתר רוט-שחמורוב (ארד, 1983), הכדורגלן והאתלט יצחק כספי (כסף, 1992) הכדורסלן מיקי ברקוביץ' (כסף, 1995) ועסקן הספורט אלכס גלעדי (כסף, 2022 – לאחר מותו). מדליית פייר דה קוברטן הגביע האולימפי מדיה וקבצים בנושא המסדר האולימפי בוויקישיתוף רשימת חברי המסדר האולימפי באתר Olympedia.org אופ"א ופיפ"א החליטו שרוסיה לא תשתתף באף תחרות בינלאומית, באתר וואלה, 28 בפברואר 2022 אורן אהרוני, מרגש: הוועד האולימפי הבינלאומי קיים טקס לזכרו של אלכס גלעדי ז"ל, באתר ישראל היום, 20 במאי 2022 נשלל ב-28 בפברואר 2022