רקוויאם

רקוויאם (באנגלית: Requiem) היא מיסה קתולית הנכתבת ומבוצעת לזכר אדם מת, בלטינית נקראת היצירה גם "מיסה פרו דפונקטיס" (Missa pro Defunctis), כלומר "מיסה עבור המתים". לרוב נכללת המיסה בטקסי אשכבה וכן משמשת כתפילה ביום כל הנשמות, מועד נוצרי המתקיים כל שנה ב-2 בנובמבר ובו מתפללים לעילוי נשמות כל המתים. הקתולים מאמינים כי ביצוע מיסת הרקוויאם לכבודו של נפטר מסוים, יכול לזרז את מסלול הייסורים שנגזר על נשמתו לעבור בדרכה אל גן העדן. השם רקוויאם מגיע מהמשפט הפותח את המיסה: Requiem æternam dona eis, Domine, et lux perpetua luceat eis ומשמעותו בלטינית: "מנוחה" (ביחסת מושא ישיר). רקוויאם היא גם יצירה מוזיקלית, הנכתבת לטקסטים ולפיוטים של טקס האשכבה הקתולי. ברוב המיסות הקתוליות, חלק מהטקסטים שביצירה יכולים להיות מוחלפים בהתאם ליום ולמועד בו מנוגנת היצירה, אולם במיסת הרקוויאם, הטקסטים המושרים קבועים תמיד. פיוטים אלו, אשר נושאים אופי דרמטי וסוער, היוו מאז ומתמיד מוקד משיכה ללחניהם של מלחינים, אשר שאפו להציג את יכולתם להביע פאתוס בהלחינם את המילים הדרמטיות. בין הרקוויאמים המוכרים שנכתבו ניתן למנות את אלה של מוצרט (ראו: רקוויאם (מוצרט)), ורדי (ראו: הרקוויאם של ורדי), פורה (ראו: רקוויאם (פורה)) ושל ברליוז (ראו: רקוויאם (ברליוז)). קיימת גם מסורת מוזיקלית של רקוויאם לא-קתולי (נוצרי). הדוגמאות הבולטות הן "Musikalische Exequien" מאת היינריך שיץ, "אקטוס טרגיקוס" (מס' 106 ברי"ב) מאת באך ו"הרקוויאם הגרמני", מאת יוהנס ברהמס (שלושתן מבוססות על אוסף טקסטים גרמניים מכתבי הקודש ולא על טקסט קנוני); "רקוויאם המלחמה" מאת בנג'מין בריטן משלב לסירוגין קטעים מתוך הרקוויאם הקתולי, עם שירים אנטי-מלחמתיים מאת המשורר וילפרד אוון שנהרג במלחמת העולם הראשונה. רקוויאם אנטי-מלחמתי נוסף הוא "הרקוויאם הברלינאי" שכתב קורט וייל ב-1928, לטקסטים של שירים בנושא המוות מאת ברטולט ברכט. מיסת הרקוויאם שונה בתבניתה מכל מיסה רגילה, כיוון שהיא משמיטה בכוונה את הקטעים השמחים והמביעים תקווה אשר נמצאים בכל מיסה רגילה, דוגמת המזמור "גלוריה", וכן את הקְרֶדוֹ (ה'אני מאמין' הקתולי), ותחתיהם נוסף לתפילה המזמור דיאס אירה שמורכב מקינות וקטעים המפארים את בוא יום הדין. הטקסט הקבוע במיסת הרקוויאם (כפי שנקבע בוועידת טרנטו) הוא: מלחינים רבים מוסיפים קטעים נוספים לטקסט הרשמי כגון: Libera me, Domine, de morte æterna, in die illa tremenda, quando coeli movendi sunt et terra. Dum veneris iudicare sæculum per ignem. Tremens factus sum ego et timeo, dum discussio venerit atque ventura ira. Dies iræ, dies illa, calamitatis et miseriæ, dies magna et amara valde. Requiem æternam dona eis, Domine: et lux perpetua luceat eis. "גאל אותי מן המוות הנצחי ביום ההוא הנורא, בו ינועו ארץ ושמים, ואתה תבוא לדון את העולם באש. אני מפחד ונרעד בבוא הדין והזעם. יום הדין, האסון והאומללות, היום הגדול והמר עד-מאוד. תנה להם מנוחת עולם, ואור נצחי יזרח עליהם." In paradisum deducant te Angeli; in tu adventu suscipiant te martyres, et perducant te in civitatem sanctam Ierusalem. Chorus angelorum te suscipiat, et cum Lazaro quondam paupere æternam habeas requiem. "ינחוך המלאכים אל גן העדן, יקבלו פניך הקדושים המעונים ויוליכוך אל העיר הקדושה ירושלים. מקהלת מלאכים תקבלך, ועם לזרוס, שהיה פעם עני, תמצא מנוחת עולמים." פסוק המחבר את המשפט האחרון מה-Dies Iræ עם ה-Agnus Dei. Pie Iesu Domine, dona eis requiem. Dona eis requiem sempiternam. "ישו הרחום, תנה להם מנוחה, תנה להם מנוחת עולמים". בין המלחינים שהלחינו את הרקוויאם ניתן לציין: תפילת המיסה – טקסט המיסה הכללית ספר הליטורגיקה ("מלים לצלילים", ד) / בעריכת עדה ברודסקי, ירושלים: כרמל, תשע"ג–2013. מנשה רבינא, "רקוויאם", דבר, 9 ביולי 1954 תרגום מקצועי לעברית של הרקוויאם, מאת בתיה באיאר רקוויאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Fahlbusch, Erwin (2005). The Encyclopedia Of Christianity, Volume 4. Wm. B. Eerdmans Publishing. ISBN 978-0802824165. נבדק ב-3 בנובמבר 2012. The possibility of a funeral Eucharist is provided in North American Lutheran, Episcopal/Anglican, and United Methodist worship books. {{cite book}}: (עזרה)