laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרין ליוביצ'יץ'

מרין ליוביצ'יץ' (בקרואטית: Marin Ljubičić; נולד ב-28 בפברואר 2002 בספליט שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ל.א.ס.ק. לינץ מהבונדסליגה האוסטרית. ליוביצ'יץ' גדל במחלקת הנוער של היידוק ספליט. ב-2 במרץ 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–3 על נ.ק. זאגרב במסגרת הגביע הקרואטי. ב-20 במרץ ערך ליוביצ'יץ' את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הקרואטית, בניצחון 0–1 על שיבניק במסגרת המחזור ה-26 לעונת 2020/2021, בו הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. הוא ערך שבע הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שער אחד. בעונת 2021/2022 ערך ליוביצ'יץ' 30 הופעות ליגה והבקיע שני שערים, והוסיף ארבעה שערים בארבע הופעות במסגרת הגביע הקרואטי, בו זכתה היידוק ספליט. לקראת עונת 2022/2023 הושאל ליוביצ'יץ' לל.א.ס.ק. לינץ מהבונדסליגה האוסטרית. ב-16 ביולי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–9 על שוואץ במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע האוסטרי. הוא הבקיע שלושער במשחק זה. ב-23 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 1–3 על אוסטריה קלגנפורט במסגרת המחזור הראשון, בו הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה. ב-6 באוגוסט הבקיע ליוביצ'יץ' ארבעה שערים בניצחון 1–5 על וולפסברג במסגרת המחזור השלישי בליגה. היידוק ספליט הגביע הקרואטי (1): 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא מרין ליוביצ'יץ' בוויקישיתוף מרין ליוביצ'יץ', באתר Transfermarkt מרין ליוביצ'יץ', באתר Soccerway מרין ליוביצ'יץ', באתר WorldFootball.net מרין ליוביצ'יץ', באתר FootballDatabase.eu
הקורינתי (קומיקס)

הקורינתי (באנגלית: The Corinthian) הוא דמות בדיונית בסדרת הרומנים הגרפים סנדמן מאת ניל גיימן. הוא הופיע לראשונה בגיליון העשירי של הסדרה שפורסם באוקטובר 1989, שהוא חלק מקשת הסיפור השנייה של הסדרת הרומנים, שאוגדה לאוגדן בשם The Doll's House (מאנגלית: "בית הבובות"). הקורינתי הוא סיוט עריק שנוצר בידי חלום, אדון החלומות וממלכת החלימה, שמשמיד אותו במהלך אותה קשת עלילה כעונש על כך שמרד בו וכשל במילוי ייעודו המקורי. הוא מסתתר בעולם הערות ונוהג כרוצח סדרתי המנקר את עיני קרבנותיו. חלום בורא את הקורינתי מחדש מאוחר יותר בסיפור, עם "מספר שינויים קלים" שטבעם המדויק לא מפורט. המאפיין הבולט ביותר של הקורינתי הוא ארובות העיניים שלו, שעיניים לא נמצאות בהן ובמקומן ישנם שני פיות אנושיים קטנים מלאים בשיניים, שהוא לרוב מסתיר באמצעות משקפי שמש. הוא יכול לדבר, לראות ואפילו לנשום דרך הפיות הללו. בנוסף נרמז שהוא משתמש בהם כדי לאכול את עיני קרבנותיו. בויד הולברוק מגלם את הקורינתי בסדרת הטלוויזיה סנדמן משנת 2022. ב-15 ביולי 2020 Audible (אנ') הוציאה עיבוד של הקומיקס "סנדמן" ל"מחזה שמע", שנכתב בידי ניל גיימן ודירק מאגס. השחקן הבריטי ריז אחמד מדבב את דמותו של הקורינתי בעיבוד לשמע. ערך מורחב – סנדמן (סדרת טלוויזיה) ביוני 2019, נטפליקס חתמה על עסקה עם חברת האחים וורנר להפיק סדרת טלוויזיה המבוססת על "סנדמן" באורך 11 פרקים. על פי ההוליווד ריפורטר, האחים וורנר הציעה פיץ' של הסדרה למספר רשתות - בין השאר רשת HBO, שסירבה להצעה בשל התקציב הרב שדרשה. הסדרה פותחה בידי אלן היינברג, ששימש גם מפיק בפועל יחד עם גיימן ודייוויד גויר. בינואר 2021 פורסמו הליהוקים של מגוון דמויות בסדרה, ביניהם הליהוק של ברוק הולברוק לתפקיד הקורינתי. “The Sandman” by Neil Gaiman to Become an Audible Original, Audible.com, ‏4 במרץ 2020 (באנגלית) Lesley Goldberg, Lesley Goldberg, ‘Sandman’ TV Series From Neil Gaiman, David Goyer — With Huge Price Tag — a Go at Netflix, The Hollywood Reporter, ‏2019-06-30 (באנגלית אמריקאית) Dino-Ray Ramos, Dino-Ray Ramos, Netflix Orders ‘The Sandman’ Series Based On Neil Gaiman’s DC Comic – Update, Deadline, ‏2019-07-01 (באנגלית אמריקאית) Netflix Officially Orders The Sandman Series From Neil Gaiman and David S. Goyer, DC (באנגלית) Dino-Ray Ramos, Dino-Ray Ramos, Neil Gaiman’s ‘The Sandman’ Casts Tom Sturridge, Gwendoline Christie, Vivienne Acheampong, Boyd Holbrook, Charles Dance, Nina Wadia, Asim Chaudhry And Sanjeev Bhaskar, Deadline, ‏2021-01-28 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'רד ייטס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריצ'רד ייטס – סופר אמריקאי ריצ'רד ייטס (מושל אילינוי) – מושל אילינוי ה-13 ריצ'רד ייטס הבן – בנו, מושל אילינוי ה-22
גטו מונקאץ'

גטו מונקאץ או גטו מוקצ'בו היה גטו שהקימה גרמניה הנאצית במונקאץ' (מוקצ'בו) שבהונגריה. הגטו היה אחד מהגטאות הראשונים בהונגריה, יחד עם עוד מספר גטאות באזור קרפטורוס (כיום זקרפטיה באוקראינה). בעיר הוקמו 2 גטאות, לעיר ולסביבה. בחודש מרץ 1944, הוקמו שני גטאות במונקאץ', אחד לתושבי העיר ואחד לתושבי האזור. גטו העיר יועד לאכלס 15,000 יהודים, וגטו האזור - 14,000. גטו העיר הוקם בשכונה שהייתה מיושבת בצפיפות ביהודים, הגטו השני הוקם בבית החרושת ללבנים "שיוביץ". לגטו הובאו בהדרגה יהודים מהסביבה דוגמה יהודי קליאצ'נובו. בתחילת חודש אפריל נערכו התייעצויות ודיונים בין משרד הפנים ההונגרי, קציני אס אס, ז'נדרמריה ומשטרה, בהם דנו ביהודי הונגריה. לבסוף, הוחלט על ריכוז היהודים, שוד רכושם ושילוחם אל מחוץ לגבולות הונגריה. במקור, כל יהודי זקרפטיה היה אמורים להיות בגטו עד 6 באפריל 1944, אך תהליך הכנסת היהודים לטו נדחה משום שצבא הונגריה טען שהליך מהיר ישבש את פעילותו באזור. ב-15 באפריל התקיימה התייעצות במוקצ'בבו בנוכחותו של דיטר ויסליצני, מעוזריו הבכירים של אדולף אייכמן, על ריכוז יהודי העיר בגטו. אייכמן עצמו הגיע לביקור בגטו מונקאץ' בסוף אפריל בליווי לסלו אנדרה. ב-18 באפריל, לאחר פסח. לאחר יומיים רוכזו כל יהודי מונקאץ' בגטו, חוץ מכמה עשרות יהודים שהצטיינו בצבא ההונגרי במלחמת העולם הראשונה. מאוחר יותר שטחו של הגטו הוקטן. בשבת הראשונה לאחר כניסת היהודים לגטו, אולצו מאות יהודים להחריב את בתי הכנסת שבעיר. ענייני הגטו נוהלו על ידי היודנראט, שאנשיו התגוררו באזור מיוחד, יחד עם משפחותיהם. באזור זה שכן גם בית החולים היהודי של הגטו. יושב ראש היודנראט היה שאנדור שטיינר. כל יום הוכנו במטבח הגטו כ-11,000 מנות של אוכל מבושל, אך הן לא הספיקו לכל תושבי הגטו. ב-8 וב-9 במאי התקיימו דיונים להעברת יהודי זקרפטיה ובעיקר מונקאץ'. נקבע שבכל רכבת יועברו כ-3,000 יהודים. אנשי הגטו בבית הבלנים הועברו לאושוויץ ב-15 במאי 1944, ויהודי גטו העיר הועברו בין 19 ל-24 במאי. סך הכל יצאו 9 רכבות, שבתוכן היו 28,587 יהודים. רז סגל (אנ'), מונקאץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 355–357), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) גטו מונקאץ', באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם הגטו במונקאץ', באתר www.yadvashem.org מאת Ami, שרה ליבוביץ , בת 15, בגטו מונקאץ' | ילדים בשואהילדים בשואה, ‏2017-06-18 האנציקלופדיה של הגטאות | www.yadvashem.org, באתר www.yadvashem.org זכור - אמונה בימי השואה, באתר zachor.michlala.edu חיסול הקהילה היהודית במונקאץ', באתר www.yadvashem.org
ח'אלד מנסור

ח'אלד סעיד שחאדה מנסור (בערבית: خالد سعيد شحادة منصور, תעתיק מדויק: ח'אלד סעיד שחאדה מנצור; 14 באוגוסט 1975 – 6 באוגוסט 2022) היה טרוריסט פלסטיני, מפקד הגזרה הדרומית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ברצועת עזה. נהרג על ידי צה"ל בסיכול ממוקד במבצע עלות השחר. ח'אלד סעיד שחאדה מנסור נולד ברפיח שברצועת עזה ב-14 באוגוסט 1975. הוא הצטרף לתנועת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במקביל לפרוץ האינתיפאדה הראשונה ב-1987. לאורך השנים היה מעורב בפיגועים רבים, בהם הפיגוע ביולי 2004 שבו נפצע באורח בינוני מפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה, אל"ם פנחס זוארץ. בשנת 2010, כששימש כראש היחידה הרקטית של הג'יהאד, נטל מנסור אחריות על הפיגוע שבו נהרגו רס"ן אלירז פרץ וסמ"ר אילן סביאטקובסקי. החל משנת 2015 שימש מנצור מפקד המרחב הצפוני ברצועת עזה ולאחר מכן עבר לתפקיד מפקד המרחב הדרומי. במהלך מבצע צוק איתן בשנת 2014 שרד מספר ניסיונות של חיל האוויר הישראלי להתנקש בחייו. היה אחראי בין היתר על תיק המנהרות ופיקד על היחידה הרקטית של הג'יהאד. במהלך מבצע שומר החומות במאי 2021 היה אחראי על ירי רקטי כבד לעבר העורף הישראלי, בעיקר לעבר הערים אשדוד ואשקלון, ופעל לממש מתווים התקפיים נגד כוחות צה"ל ונגד ישראלים. ב-6 באוגוסט 2022 נהרג בתקיפה אווירית של צה"ל ב"מבצע עלות השחר". עמו נהרגו ככל הנראה שני מחבלים נוספים ששהו לצדו בזמן התקיפה: ח'טאב עמאצי, מפקד חטיבת רפיח בג'יהאד האסלאמי, וזיאד אל-מדלל, סגנו של מנסור. מדיה וקבצים בנושא ח'אלד מנסור בוויקישיתוף צה"ל ושב"כ סיכלו את מפקד מרחב דרום ברצועת עזה, באתר צה"ל, 7 באוגוסט 2022
היידי מוזס

היידי מוזס (נולדה ב-ו' בניסן ה'תשמ"ב, 30 במרץ 1982) היא לוביסטית ופעילה להט"בית. היידי היא השמינית מבין עשרת ילדיו של מנחם אליעזר מוזס, לשעבר חבר כנסת מטעם יהדות התורה. גדלה בבית חרדי בשכונת גאולה בירושלים, ומגיל צעיר גילתה סימני מרדנות בחברה החרדית. בין היתר סירבה לדבר יידיש, התעקשה לרכוב על אופניים, וכבר בגיל 6 החלה להתעניין בפוליטיקה והייתה קוראת עיתונים שאביה הביא הביתה. למדה בבית הספר החרדי "בית יעקב", ובגיל 14 נשלחה לשנתיים למנצ'סטר למוסד לבנות חרדיות שנחשבות לסוררות, ושם נחשפה לראשונה ללסביות והחלה להבין שגם היא נמשכת לנשים. בגיל 16 שבה לירושלים והתארסה בשידוך עם יצחק, חסיד מאקאווא, שלא פגשה לפני כן, ולאחר 7 חודשים השניים נישאו. בגיל 23 וכשהיא אמא לבן ולבת עזבה את בעלה, חזרה להתגורר בבית הוריה עם הילדים, והחלה ללמוד לימודי רפואה אלטרנטיבית. הוריה לחצו עליה לעזוב את השכונה החרדית והיא עברה לגור בשכונת רחביה, שם פתחה גם קליניקה לטיפולים אלטרנטיביים. בגיל 25 השתמשה לראשונה בחייה במחשב, ובאותה תקופה החלה גם בתהליך יציאה מהארון ונעזרה בארגון בת קול. לאחר יציאתה מהארון לא דיברה עם אביה במשך חמש שנים. השניים חזרו לקשר במהלך כהונתו של האב כחבר כנסת, אך חבריו לסיעת יהדות התורה בחרו שלא לדבר עם היידי. מאז שנת 2008 פועלת מוזס כלוביסטית חברתית ומשתתפת בדיוני ועדות הכנסת בנושאי רווחה, חינוך ובריאות. לדבריה ההשראה לכניסה לפוליטיקה הייתה ציפי לבני, ששמה פורסם בעיתונים החרדיים ללא תמונתה. היא מסייעת הן לקהילת היוצאים מהעולם החרדי והן לקהילת הלהט"ב ומקדמת חוקים חברתיים כגון חוק היתומים החרדים, חוק הנקה במרחב הציבורי וחוק המגשרים. בשנת 2014 הקימה את תנועת "אנה אפנה" שמאתרת שבאבניקים בגיל העשרה כדי להחזיר אותם לבני משפחותיהם, בשנת 2016 השתתפה ביום הקהילה הגאה שצוין לראשונה בכנסת, ומשתתפת בקביעות בישיבות השדולה למען הלהט"ב לקראת הבחירות לכנסת ה-21 ב-2019 התמודדה בפריימריז של מפלגת הליכוד והוצבה במקום ה-51 לא ריאלי. בבחירות לכנסת ה-22 וה-23 הוצבה במקום ה-53 ברשימה ובבחירות לכנסת ה-24 הייתה במקום ה-52 ברשימת המועמדים. לקראת הפריימריז בליכוד לכנסת ה-25 התפרסמה כשחילקה בכנס פעילים "שרשרת נאמנות" מוזהבת עם דמותו של בנימין נתניהו, אך הגיעה רק למקום ה-66 בהצבעה עצמה. מוזס מתנגדת לגיוס חרדים, בעד העלאת גיל הנישואים, והקמת קואליציה על בסיס מפלגות גדולות שלא תהיה תלויה במפלגות קטנות או סקטוריאליות שיעכבו קידום חוקים חברתיים. בראיון עימה אמרה היא מעוניינת להגיע למשרד הרווחה ולהקים בו גוף פיקוח. היידי מוזס, ברשת החברתית פייסבוק היידי מוזס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) היידי מוזס, ברשת החברתית אינסטגרם מאת מירי סער, היידי מוזס גדלה כחרדית, התחתנה בגיל 16, עזבה את הדת והפכה ללסבית תל אביבית, באתר מגזין את, ‏2018-03-18 עמיחי אתאלי, היידה היידי, באתר "ידיעות אחרונות", 19 בינואר 2017 נעמה אביטל, איך אומרים "אני לסבית" ביידיש?, באתר wdg.co.il, ‏2016-08-24 היידי מוזס הדליקה נרות עם אביה הח"כ. צפו, באתר כיכר השבת, ‏2018-12-06 שלום ירושלמי, בת חורגת לאלוהים, באתר www.makorrishon.co.il, ‏2014 אריק בנדר, ‏הכר את המועמד: היידי מוזס תיאבק בהדרת הקשר בין ילדים להוריהם, באתר מעריב אונליין, 3 בפברואר 2019 דב גיל-הר‏, בתו הלסבית של הח"כ החרדי: "אבא ואני הצלחנו להגיע להכרה והבנה", באתר וואלה, 24 בפברואר 2016 ערוץ 7, בכנס הליכוד: היידי מוזס, ישראל כ"ץ ושרשרת הנאמנות לנתניהו, באתר ערוץ 7, ‏2022-07-18 https://twitter.com/kann_news/status/972170946785181696, Twitter היידי מוזס I לוביסטית בכנסת ופעילה חברתית I חיתון קטינות במדינת ישראל, נבדק ב-2022-08-06
יחסי הולנד–ונצואלה

יחסי הולנד–ונצואלה הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. היחסים הדיפלומטיים בין ממשלות הולנד וונצואלה כוננו ב-1921 בעקבות אמנה בין שתי המדינות שנחתמה בקראקס ב-11 במאי 1920. היחסים בין שתי הממשלות היו מתוחים, מאחר שצי ונצואלה תפס מספר ספינות הולנדיות במהלך מלחמת העולם הראשונה - למרות שממשלת הולנד נותרה נייטרלית במלחמה. באמנה זו, ממשלת ונצואלה הסכימה לשלם לממשלת הולנד 20,000 בוליבר כפיצוי על תפיסת הספינות הללו. איי ABC, הנמצאים תחת התלות של ממלכת ארצות השפלה, נמצאים במרחק של פחות מ-24 ק"מ מחופי ונצואלה. האי המאוכלס ביותר מבין הטריטוריות הללו הוא קוראסאו, שהדמוגרפיה שלו אינה דומה לזו של ונצואלה וחלק גדול ממדינות דרום אמריקה. נשיא ונצואלה לשעבר הוגו צ'אווס קרא ל"עצמאות מהפכנית" לאיים הללו, הצעה שהטרידה רבים מתושבי האי ופקידי צבא הולנדים בכירים בהאג. זאת, בנוסף לבריתות האחרונות של צ'אווס עם מדינות עוינות לעולם המערבי, הניעו את ממשלת הולנד להציב נשק צבאי ימי במספר איים לא מאוכלסים סמוך לוונצואלה. בינואר 2010, במהלך ראיון טלוויזיה, טען צ'אווס כי מטוסי מלחמה אמריקאים נפרסו באיים ההולנדים כחלק מהתקפה מתוכננת על ונצואלה, והראה תצלום של מטוס קרב אמריקאי P3 כהוכחה. ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה דחה את ההאשמות של צ'אווס. לדברי בלקנאנדה, המטוסים שימשו למאבק בסחר בסמים והתמונה "נלקחה מוויקיפדיה" והיא מתוארכת לשנת 2002. בשנת 2019, מספר הפליטים מוונצואלה שהגיעו לטריטוריה ההולנדית ארובה נאמד בכ-17,000, המהווים כ-15% מאוכלוסיית האי. יחסי החוץ של הולנד מדיה וקבצים בנושא יחסי הולנד–ונצואלה בוויקישיתוף Text in League of Nations Treaty Series, vol. 7, pp. 86–95. Mock, Vanessa (22 בינואר 2010). "Stop talking nonsense, Dutch PM tells Chávez". Radio Netherlands. אורכב מ-המקור ב-8 במרץ 2012. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "HIAS in Aruba".
עונת 1985/1986 בליגת המשנה ההולנדית

עונת 1985/1986 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-30 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, דן האג, זוולה ופיינדאם העפילו לליגה הראשונה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 15 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, זוולה, נאק ברדה ופולנדם והמצטרפת מהליגות החובבניות, אמן. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה. הליגה חולקה ל-4 סבבי דירוג, סבב 1 בן 9 מש', סבב 2 בן 9 מש' סבב 3 בן 9 מש' וסבב 4 בן 9 משחקים כ-36 משחקים בסף הכל. בסיום כל סבב המדורגת ראשונה קיבלה כרטיס לפלייאוף הדירוג.
חכמת התנינים

חכמת התנינים (באנגלית: The Wisdom of Crocodiles; יצא לאקרנים גם תחת השם "חיי נצח") הוא סרט מותחן משנת 1998 בכיכובו של ג'וד לאו ובבימויו של פו-צ'י לאונג. הסרט מבוסס על ספר מאת פול הופמן. סטיבן הוא רווק מסתורי וכריזמטי שחי בלונדון אשר שתי נשים שהיה איתן בקשר מצאו את מותן באופן מסתורי. בת זוגו שרה מתה בתאונת דרכים ולאחר מכן הוא מציל את מריה מהתאבדות בקפיצה אל פסי הרכבת והשניים נכנסים למערכת יחסים רצינית, אך סטיבן הורג אותה ושותה את דמה. המשטרה חושדת בסטיבן שהוא גרם למותן, אך אין לשוטרים שום הוכחות כנגדו. סטיבן פוגש את אן, מהנדסת מבנים, ומתאהב בה. לסטיבן יש בעיות רפואיות כמו המופיליה, אפניאה ודום לב ובכוונתו להרוג אותה ולשתות את דמה, כי הוא סבור שהדבר יציל את חייו. הסרט קיבל ביקורות שליליות. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 44%, המבוססת על ידי 18 מבקרים. ב-1999 הסרט זכה בפרס הראשי בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע פנטסטי בבריסל. "חכמת התנינים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חכמת התנינים", באתר נטפליקס "חכמת התנינים", באתר AllMovie (באנגלית) "חכמת התנינים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חכמת התנינים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חכמת התנינים", באתר Metacritic (באנגלית) "חכמת התנינים", באתר אידיבי "חכמת התנינים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מצוק לאקיי

מצוק לאקיי או רכס לאקיי (באנגלית: Lackey Ridge) הוא רכס מצוקים ברכס אוהיו, בהרי הורליק, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה. כיוונו של הרכס: מזרח-מערב ואורכו בכיוון זה 7 קילומטרים. הרכס מהווה את הקצה המערבי של מישור (שולחן) באקאיי. שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית. המצוק נקרא על שם לארי ל. לאקיי (Larry L. Lackey), שהיה גאולוג במשלחת אוניברסיטת המדינה של אוהיו לחקר הרי הורליק (the Ohio State University expedition to the Horlick Mountains) בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1960 – 1961.
איגוס

איגוס (באנגלית: Agus) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם יצחק איגוס – היסטוריון יהודי אמריקאי, מומחה לתולדות יהדות אשכנז בימי הביניים. אחיו של יעקב ואביו של אהרן אליהו אהרן אליהו איגוס – חוקר, הוגה דעות, מחבר ופרופסור מן המניין לתלמוד ויהדות רבנית. בנו של אברהם יצחק דוד איגוס – רופא וסופר יהודי-אמריקאי. נכדו של יעקב יעקב אגוס (אגושביץ) - ממנהיגי היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית בדור שלאחר מלחמת העולם השנייה. אחיו של אברהם יצחק וסבו של דוד
חתונה בירושלים (סרט קצר)

חתונה בירושלים הוא סרט קולנוע ישראלי תיעודי קצר בבימויו של רנן שור משנת 1985. לאחר שנבחר לפתוח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב־1985, החליט מפיץ הסרטים אלי גלפנד לרכוש את הסרט להקרנתו בארבעה בתי קולנוע מסחריים ברחבי ישראל בפורמט 35 מ"מ. הסרט הוקרן באותה השנה לפני סרטם של האחים כהן "רציחות פשוטות". הסרט הוקרן פעמים רבות בהערוץ הראשון ומאות פעמים בפורמט 16 מ"מ במועדוני "צוותא" ובקיבוצים שונים. בשנת 2015 החליטה נועה רגב, מנהלת פסטיבל הקולנוע ירושלים וארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים לערוך לסרט רסטורציה לצורך פתיחת הפסטיבל לקולנוע יהודי - ירושלים לשנת 2015. בשנת 2022, לאחר מותם של אריק איינשטיין ואורי זוהר, ערך רנן שור רסטורציה מחודשת המוקדשת לזכרם. הרסטורציה הוקרנה לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2022. במרץ 1985 נישאו בחתונה חרדית אפרים, בנו הבכור של אורי זוהר לבחירת ליבו שירי, בתו של אריק איינשטיין, חברו הקרוב מלהקת הנח"ל ושותפו הקולנועי למציצים, עיניים גדולות, לסדרה הטלוויזיונית "לול", ועוד. המפגש בין המחותנים החדשים בחתונה המערבבת חוזרים בתשובה ובוהמה תל אביבית חושף מראה לשברו של החלום הישראלי, דרך שניים ממיצגיו הבולטים של הצבר (כינוי). באפריל 1989 נישאו בירושלים בן נוסף של אורי זוהר ובת נוספת של אריק איינשטיין מנישואיו לאלונה איינשטיין שהתחרדה. בהסכמתו של אורי זוהר צילם שור את החתונה הנוספת לצד צלמי חדשות טלוויזיה מהערוצים השונים שהגיעו לאירוע. בחודשים שלאחר מכן לא הגיע שור לעריכת החתונה השנייה כסרט קצר נוסף. "חתונת השנה", במחנה, רותי לויאב, 4.9.85, עמ' 30–35 "קצרים אבל גדולים", נחמן אינגבר, ידיעות אחרונות, 25.10.1985 "ראיון מחשיד", הדה בושס, הארץ, 15.8.86 מדיה וקבצים בנושא חתונה בירושלים בוויקישיתוף "חתונה בירושלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חתונה בירושלים", באתר אידיבי צפו: "חתונה בירושלים" של רנן שור, עם אורי זהר ואריק איינשטיין, יאיר רוה, באתר סינמסקופ, 26 ביוני 2013 "חתונה בירושלים" באתר אידיבי, סקירה מלאה על סרט התעודה חתונה בירושלים סרטו המיתולוגי של רנן שור: החתונה של אריק איינשטיין ואורי זוהר, פורום רוטר, 27.11.13 "חתונה בירושלים": עם מותו של אריק איינשטיין, דוד אסף, אתר עונג שבת, 27 בנובמבר 2013 "חתונה בירושלים" באתר אריק איינשטיין הוא חזר בתשובה - חתונה מיוחדת במינה, בא-במייל תרבות ואומנות, 10 בדצמ׳ 2013 נירית אנדרמן, רטרוספקטיבה לסרטי אורי זוהר בשדרות, באתר הארץ, 28 בינואר 2013 אורן שטרנברג, ‏יצירות מופת, להיטים וסרטים שנשכחו: פועלו הקולנועי של אורי זוהר, באתר מעריב אונליין, 3 ביוני 2022 שמוליק דובדבני, אורי זוהר היה הרבה יותר מ"מציצים" ו"לול" | מבקר הקולנוע של ynet נפרד, באתר ynet, 2 ביוני 2022 לצפייה בסרט באתר ארכיון הסרטים הישראלי סינמטק ירושלים דורון נשר מראיין את רנן שור לערוץ הראשון בתוכנית "כרטיסי ביקור" לאחר הקרנת "חתונה בירושלים", יוני 1986 רנן שור מדבר על "חתונה בירושלים", מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי, יוצרים מרט פרמחובסקי ואביטל בקרמן, הקטע: רנן שור- במאי הסרט התעודי הקצר "חתונה בירושלים-1985 מתן שירם, ‏פסטיבל הקולנוע היהודי בסינמטק ירושלים יוצא לדרך, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2015
נתאי עוקשי

נתאי עוקשי (נולד ב-19 במרץ 1982) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשרת כסגן מפקד אוגדה 36. קודם לכן שירת כמפקד חטיבת ירושלים (16), סגן מפקד חטיבת גולני, מפקד גדוד נצח יהודה ומפקד גדוד 906. עוקשי נולד וגדל במושב ישעי. למד בבית הספר "אבן העזר" ובישיבת כפר הרא"ה. התגייס לצה"ל במרץ 2001, ושובץ בחטיבת גולני. עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לפלנ"ט גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידה ומונה למפקד צוות מסלול. בהמשך שימש כמפקד צוות לוחמים. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה. בהמשך שירת כמפקד פלוגת מסלול. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה הרובאית "אווזי הפרא" בגדוד 12. בשנת 2007 הוביל כוח מהפלוגה לעבר גדר המערכת ברצועת עזה בעקבות חשש לחדירת מחבל. במהלך האירוע נתקל במחבל מטווח קרוב, נאבק עמו והרגו. על האומץ שהפגין בהתקלות הוענק לו צל"ש אלוף ממפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט. בשנת 2009 מונה למפקד פלנ"ט גולני, ושירת בתפקיד עד שנת 2010. בשנים 2012–2013 שירת כסגן מפקד גדוד 13. לאחר מכן מונה למפקד מחזור טירונים בבא"ח גולני בין השנים 2013–2015. בשנת 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 906, ושירת בתפקיד עד שנת 2018. במאי 2018 מונה למפקד גדוד נצח יהודה, תפקיד בו שירת עד שנת 2020. בשנים 2020–2021 שירת כסגן מפקד חטיבת גולני. בסיום התפקיד יצא ללימודים. ב-3 באוגוסט 2022 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת ירושלים. במלחמת חרבות ברזל קיבל משימות אופרטיביות במרחב רצועת עזה. החטיבה בפיקודו הביאה להשמדת פירים, סריקות אמל"ח והריגת מחבלים. ב-18 במרץ 2024 סוכם כי יתמנה לסגן מפקד עוצבת געש (אוגדה 36). עוקשי מתגורר במושב ישעי, נשוי לטליה ואב לארבעה. יוסי יהושוע וראובן וייס, משיבים אש, באתר ynet, 1 באפריל 2019 טל זגרבה, החזקתי את המחבל וחיכיתי לפיצוץ. רציתי רק לסיים עם זה, במחנה, 3 באפריל 2009, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה" טל זגרבה, החזקתי את המחבל וחיכיתי לפיצוץ. רציתי רק לסיים עם זה, במחנה, 3 באפריל 2009, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה" אורי בינדר, המ"פ שקיבל צל"ש: חשבתי על החיילים שלי, באתר nrg‏, 25 בדצמבר 2007 עדו בן פורת, פרסום ראשון הסתער על מחבל בידיים ומונה למג"ד, באתר ערוץ 7, 24 בספטמבר 2017 רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 18 במרץ 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוני בראון

רוני בראון (נולד ב-8 בנובמבר 1951) הוא מלחין ומפיק מוזיקלי, מנכ"ל חברת התקליטים "הליקון". בראון החל את דרכו בשירותו הצבאי בלהקת פיקוד דרום, בה שימש כזמר ומחבר שירים, והשתתף בתוכניות השונות בתחילת שנות השבעים. לאחר שירותו הצבאי, ולאורך שנות השמונים, עסק בכתיבה ובעיבוד מוזיקליים. בין השאר חיבר מילים לשיר "אשליות" עבור יזהר כהן, יצר את "מקסמים" עבור חברי להקת "ההדים", חיבר את השירים המפורסמים "אתמול היית שונה", "למות בתוכך", "אולי אמצא הערב אהבה" ו"תני לי את הלב" (יחד עם יוריק בן-דוד) עבור שימי תבורי, כתב את "קוראים לי אבנר" עבור אבנר גדסי ואת "אני נגעל מן העולם" עבור שלמה גרוניך, כתב לצביקה פיק את "מישהו אחר" ועיבד את "יש לך". לאורך השנים עסק בראון בהפקה וניהול, היה שותף בתחילת דרכו בצוות ההנהלה של חברת התקליטים "סי-בי-אס", ואף שימש לאורך תקופה משמעותית כסמנכ"ל החברה, אולם ב-1985 פרש מהחברה והקים לייבל משלו, יחד עם איציק אלשייך, חברת התקליטים "הליקון". מייסדיהּ, איציק אלשיך ורוני בראון, בחרו לקרוא לה על שם ההר "הליקון" שביוון, "אשר על פי המיתולוגיה היוונית שכנו בו תשע המוזות – אלות היצירה, האמנויות והמדעים, שעיקר תפקידן היה להעניק השראה ליוצרים ובעיקר למשוררים, למוזיקאים ולפילוסופים". עם השנים הפכה "הליקון" לאחת מחברות התקליטים המובילות בארץ, וייצגה והפיקה עבור אמנים מובילים, ביניהם קילר הלוהטת, ריטה ורמי קלינשטיין, אתניקס, יהודית רביץ, יוני רכטר, אריק איינשטיין, נורית גלרון, ארקדי דוכין, אביב גפן, אבטיפוס, עידן רייכל, יהודה פוליקר, קובי אוז ורבים אחרים. לאורך השנים החלה "הליקון" לייצג חברות בינלאומיות כמו "וירג'ין", "פוליגרם" ו"אי-אנד-אם". ב-1979 הפיק את אלבום הפסקול של הסרט "דיזנגוף 99". בשנת 1983 כתב יחד עם בן-דוד את המוזיקה לסרט של יעוד לבנון "הפנימייה", במסגרתה ביצעה הזמרת האלמונית ריטה יאהן-פרוז שיר, והפכה לתגלית. (בראון אף הלחין את המוזיקה לסרט אחר של לבנון, שזכה בפרסים, "צחוק במלבנים לבנים" על פי תסריט מאת אריה קרישק). ב-2003 הפיק את אלבום הפסקול של הסרט "סוף העולם שמאלה". הפיק במסגרת "סי-בי-אס" את האלבומים "עכשיו" ו"אוסף פרטי" של צביקה פיק, ובמסגרת "הליקון" את האלבומים "ריטה" של ריטה, "מנגו" של להקת מנגו, ו"אתניקס", "יללת תן", "אדם ונחש", "אתה", "פופ", "ברוכים הבאים לישראל" ו"מסאלה" של להקת אתניקס. בשנת 2004, בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד", שימש כשופט לצד ריקי גל וצדי צרפתי. במרץ 2007 פרשו ריטה ורמי קלינשטיין מ"הליקון", והגישו נגדו כתב-תביעה, בגין העלמת כספים המגיעים להם, וזאת לאחר שיתוף פעולה בן 20 שנה. בית המשפט סירב לדון בתביעה זו והפנה את הצדדים לבוררות. בעשור השני של המאה ה-21 הלחין והפיק בראון לדיקלה שירים רבים, ביניהם: "תודה", "אתי", "מסקרה שחורה", "בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי)", "אל תלך", "הוא כותב לי מאמי", "ואם פרידה", "בשביל אהבתה", ו-"יהיה לנו טוב". בשנת 2018, הפיק עבור מירי מסיקה את הלהיט "מפחד עלייך". רוני בראון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רוני בראון, באתר שירונט רוני בראון, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוני בראון, באתר Discogs (באנגלית) רוני בראון, דף שער בספרייה הלאומית רוני בראון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) רחל מהגר, תפס אותם קטנים (עמ' 45-47), כל העיר, 27 ביוני 1986 עמי ברנד, "אם לא יוטיוב, יכולנו להיות במקום אחר", באתר כלכליסט, 27 באפריל 2016 אודות הליקון אור ברנע, רמי וריטה חויבו ב-20 אלף שקל, באתר ynet, 12 בדצמבר 2007 MiriMesikaOfficial (2018-10-21), מירי מסיקה - מפחד עלייך FT. E-Z - איזי, נבדק ב-2019-04-02