laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חגי ברגמן

חגי ברגמן (נולד ב-1952 בתל אביב) הוא חוקר מוח ורופא ישראלי, המכהן כפרופסור באוניברסיטה העברית. ברגמן נודע בעיקר בזכות עבודתו בחקר מחלת פרקינסון ובטיפולה, בין היתר בפיתוח טיפול הנודע בשם גירוי מוחי עמוק. חתן פרס ישראל לשנת ה'תשפ"ד (2024). ברגמן סיים את לימודי הרפואה בטכניון ב-1984 ולא המשיך להתמחות כמקובל, ולאחר פוסט דוקטורט ראשון באוניברסיטה העברית בהנחייתו של משה אבלס יצא לפוסט דוקטורט שני בבולטימור. מונה למרצה באוניברסיטה העברית ב-1990. בעבודתו ניצל את הידע על אודות הבסיס העצבי למחלת פרקינסון - העדר דופמין בשל כשל בחומר השחור המהווה חלק מהגרעינים הבזליים ובעיקר הבנת המאזן הדופמינרגי של אלו, כדי לבצע הפחתה בפעילות המוגברת של הגרעין התת-תלמי. עבודה זו הביאה לטיפול בחולים על ידי גרייה חשמלית של גרעין זה באמצעות אלקטרודה קבועה. טיפול זה גורם להפסקת התסמינים של המחלה כאקינזיה, ברדיקינזיה ורעד, ובוצע עד היום במעל 250,000 חולים ברחבי העולם. במסגרת עבודתו פרסם את מחקריו בערוצי תקשורת שונים ובכתבי עת מדעיים ובינלאומיים פרס רפפורט למצוינות בתחום המחקר הביו-רפואי לשנת 2013. פרס רוטשילד לשנת 2016. פרס בלומברג קק"ל למדען המצטיין 2017 פרס אופזיין לחקר הפרקינסון ממרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח והפקולטה לרפואה 2021 יחד עם ד"ר אבנר טלר. מענק מחקר מהקרן הלאומית למדע, לקידום מחקר על הקשר בין הפרעות שינה לבין מחלות ניורולוגיות, כגון פרקינסון (האוניברסיטה העברית) 2022. ב-28 במרץ 2024 הוכרז כזוכה בפרס ישראל לשנת 2024 בחקר מדעי החיים. נשוי לרויטל ואב לארבעה, עם שבעה נכדים ומתגורר בירושלים מדיה וקבצים בנושא חגי ברגמן בוויקישיתוף חגי ברגמן, ברשת החברתית LinkedIn חגי ברגמן, באתר גוגל סקולר חגי ברגמן, באתר Semantic Scholar חגי ברגמן, באתר המעבדה לחקר הגרעינים הבזליים חגי ברגמן, באתר הפקולטה לרפואה ברגמן באתר מרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח סמדר רייספלד, ד"ר רננה איתן ופרופ' חגי ברגמן מעניקים תקווה חדשה לסובלים מדיכאון עמוק, באתר הארץ, 3 במרץ 2015 פרופ' חגי ברגמן: מחלות המוח והנפש - מהבנה לטיפול, סרטון באתר יוטיוב פיתוח ישראלי תקדימי יקל על ניתוחים של חולי פרקינסון, באתר new.huji.ac.il יד הנדיב מברכת את זוכי פרס רוטשילד לשנת תשע"ו / 2016, באתר www.yadhanadiv.org.il (ארכיון) זוכה פרס קק"ל למדען המצטיין בתחום הרפואה - פרופ, באתר pt.kkl.org.il פרס אופזיין לחקר פרקינסון הוענק לפרופ' חגי ברגמן ממרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח והפקולטה לרפואה, באתר new.huji.ac.il 11 פרופסורים יקבלו מענקי "מחקרים פורצי דרך" של הקרן הלאומית למדע, באתר ynet, 11 בספטמבר 2022 ירון דרוקמן, תמר טרבלסי חדד, חתני פרס ישראל: איל וולדמן והרב הראשי יצחק יוסף | הרשימה המלאה, באתר ynet, 28 במרץ 2024
הורמון טרופי

הורמון טרופי הוא הורמון שיעדו הוא בלוטה אנדוקרינית, וגורמת ליעד להפריש הורמון אחר. רוב ההורמונים הטרופיים מיוצרים על ידי האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח. אלו כוללים: הורמון אדרנוקורטיקוטרופי תירוטרופין - שולט בהפרשת תירוקסין על ידי בלוטת התריס הורמון מגרה זקיק - FSH הורמון מחלמן - LH הורמון גדילה - GH, בעל תפקיד משולב הכולל יעדים טרופיים ויעדים לא טרופיים נוסף לכך, ההיפותלמוס מייצר הורמונים טרופיים השולטים בפעילות בלוטת יותרת המוח ובלוטת התריס משגרת את הורמון התירוקסין אל ההיפותלמוס, ועל כן נחשב גם הוא להורמון טרופי. ההורמונים הטרופיים נתגלו על ידי ברנרד צונדק, אשר גילה בשנים 1925–1926 את ההורמונים הגונדוטרופיים המופרשים על ידי בלוטת יותרת המוח וגורמים לבגרות מינית. גילויו זה פתח את שדה המחקר של השליטה ההדדית של ההורמונים בגוף האדם. הורמון טרופי (יותרת המוח) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד אברהמסון

דוד (הַרפּוֹ) אברהמסון (1960 – י"ד בתשרי ה'תשע"א, 22 בספטמבר 2010) היה מוזיקאי-יוצר וזמר רוקנ'רול-קאנטרי ושחקן יהודי-אמריקאי. אברהמסון נולד בסן פרנסיסקו לאב יהודי ואם שאינה יהודייה. נדד עם הוריו בדרכים וקלט מוזיקה דרום אמריקאית. הוא למד לנגן בגיטרה ומפוחית. הכינוי "הרפו" דבק בו מאחר שהוא ידע לנגן במומחיות במפוחית והשוו אותו לנגן מפוחית אמריקאי ידוע באותה התקופה בעל אותו השם. לאחר שאביו ואמו נפרדו בהיותו ילד, נטל אותו אביו ויחדיו הם נסעו בטרמפים מקליפורניה, דרך אירופה עד לישראל. אביו השאיר אותו בקיבוץ יטבתה והמשיך במסעותיו תוך שהוא מבקר את בנו לעיתים. בהגיעו לגיל 13 חגג בר מצווה שלאחריה נודע לו מפי אביו שהוא לא יהודי על-פי ההלכה – מאחר שאמו גויה. הוא רצה להתגייר ופנה לבית הדין הרבני בירושלים אך לא השלים אז את תהליך הגיור. אברהמסון נסע לארצות הברית, ושם היה זמר פאבים. התגייס ליחידה המיוחדת כוח דלתא בצבא ארצות הברית. בעת שירותו בצבא ארצות הברית במלחמת המפרץ הראשונה בעיראק התפעל מכך ש-39 טילי סקאד נפלו בישראל ואדם אחד נהרג – ואילו טיל אחד שנפל בערב הסעודית הרג כ-38 חיילים אמריקאים. הוא ראה בזה השגחה משמים על עם ישראל והיהודים, והחליט לחזור לארץ ולהשלים את תהליך הגיור. הוא התגייר בבית דינו של הרב מרדכי אליהו. לאחר מכן התקרב לחסידות חב"ד ולימד בישיבת "מעיינות" בירושלים. אברהמסון נפטר בגיל 50 מהתקף לב בערב חג הסוכות (י"ד בתשרי) ה'תשע"א בביתו שבתקוע. בתחילת דרכו במוזיקה היהודית הוא היה חבר בלהקת רבע לשבע, שם גם הלחין וביצע את הלהיט "אהבת ישראל". לאחר תקופה הוא פרש מהלהקה והקים להקה בשם "הרפו והנשמות". לאחר כשנה הלהקה התפרקה, ודוד המשיך את דרכו בהופעות ובאירועים. בשנת 2003 שיחק בסדרה הישיבה, סדרת דוקו בהפקת ערוץ 10 על ישיבה תיכונית בכפר הרואה. כמו כן השתתף כשחקן ראשי בסרטיו של יהודה גרובייס "האוצר מסיני" (2006), וסדרת הסרטים "הלהקה", בה מסופר על להקת "הרפו והנשמות" שהתפרקה. רבע לשבע דוד אברהמסון, באתר Discogs (באנגלית) רענן זיו "סיפור חייו של הרפו", באתר "שורש", 19 באוגוסט 2011 דוד "הרפו" אברמסון נפטר בערב החג, באתר ערוץ 7, 24 בספטמבר 2010 הרפו והמוזיקה, מתוך סדרת הלהקה, סרטון בערוץ "יהודה גרובייס", באתר יוטיוב (אורך: 11:23)
ג'מבורי הצופים העולמי ה-22

ג'מבורי הצופים העולמי ה-22 הוא התכנסות צופים עולמית, אשר התקיימה בין ה-27 ביולי עד ה-8 באוגוסט 2011 ברינקבי, קריסטנסטד, שוודיה. האירוע נמשך 12 יום ונושאו היה "צופיות פשוטה"; השתתפו בו כ-40,000 צופים וצופות מ-143 מדינות שונות בעולם. הג'מבורי הוא התכנסות עולמית של צופים ומטרתו להפגיש בין צופים מכל העולם. הג'מבורי מתקיים מאז שנת 1920 ובכל פעם מתארח אצל מדינה אחרת, הג'מבורי הספיק להתארח אצל מדינות רבות בעולם, הג'מבורי ה-21 נערך באנגליה והג'מבורי ה-23 היה בשנת 2015 ביפן. המחנה היה ביער רינקבי בשוודיה והוא חולק ל-4 "ערים" וכיכר מרכזית. הערים קיבלו את השמות של עונות השנה; קיץ, חורף, סתיו ואביב ובכל עיר היו שישה תת-מחנות; לכל תת-מחנה היה שם, צבע וסמל משלו והיו בו 2,000 חניכים שהורכבו מגדודים מכל מיני מדינות בעולם. אביב הייתה העיר היחידה שבה לא היו תת-מחנות מאחר שהיא הייתה העיר של המבוגרים (18+) שבה היו בעיקר חברי משלחות בוגרים ו-IST. בנוסף, כל עיר התאפיינה בפעילויות אקראיות משלה המאפיינות את העונה. הכיכר המרכזית נקראה "כיכר ארבע העונות" ובה היו מסעדות, חנות הג'מבורי, פעילויות אקראיות למיניהם, אוהלים של משלחות בהן הציגו את המדינה שלהם ועוד. בג'מבורי היו 5 מרכזי פעילות: "אנשים" - פעילות בה חוקרים את האלמנטים המרכיבים תרבויות שונות בעולם. "מסע" - פעילות המורכבת ממשחקי חשיבה ועבודת צוות, טיפוסים ומבוכים. "כפר התפתחות עולמית" - פעילות בה לומדים לחשוב בצורה כלל-עולמית ולפעול כדי לעשות שינוי וליצור עולם טוב יותר. "חלום" - פעילות לילית, מסע הלוקח את המשתתף מהלידה ועד המוות. "ארץ" - פעילות העוסקת בארבעת האלמנטים ומלמדת כיצד אפשר לנצל יותר טוב את המשאבים שיש בטבע. בנוסף, החניכים יצאו לאחת משתי הפעיליות הבאות: מחנה במחנה: פעילות בה החניכים התארחו באחד ממחנות הקיץ של הצופים השוודים, הדנים או הנורווגים. הם יצאו לגיחה בת יומיים ולומדים על הצופים במחנה בו הם מתארחים. טיול במחנה: החניכים יצאו לטיול יומי בשוודיה, לראות מקומות ולטייל. המשלחת הישראלית מנתה 116 חניכים מכל קבוצות הצופים בישראל, המשלחת חולקה ל-4 גדודים. בכל גדוד היו ארבע אחוות ולכל אחווה היה מדריך. חוץ מכל הפעילויות במחנה, חלקם זכו לפגוש את מלך ומלכת שוודיה ואת שגריר ישראל בשוודיה. בנוסף, גם להקת צופי תל אביב הגיעה למספר ימים והופיעה ברחבי המחנה. כאמור, כל משלחת הקימה אוהל ובו הציגה את מדינתה. המבקרים באוהל הישראלי למדו לרשום את שמם בעברית, לראות דרך מספר פריסקופים מקומות וערים שונים בארץ ישראל ולקבל צמיד של המקום האהוב עליהם. ה-International service team)IST)- צוות שירות לאומי, הוא צוות של מתנדבים מכל העולם, שכולל יותר מ-10,000 אנשים מעל גיל 18 שניהלו את הג'מבורי ואת כל הפעילויות בו. חברי הצוות הגיעו אל שטח המחנה יום לפני ונשארו יום אחרי כדי להקים ולפרק את המחנה, הם אלו שהפעילו את מרכזי הפעילות ואת הפעילויות האקראיות, עבדו בחנות ובקיוסקים, במרכזי המדיה, דאגו לניקיון ולסדר הכללי של המחנה. לפעילויות התוכנית של הצוות היו 4 נושאים: העולם שלנו. פיתוח אישי. ניסיון רוחני. מיומנויות חדשות. על חברי הצוות היה להשתתף בלפחות 2 פעילויות מ-2 נושאים שונים כדי לקבל את תג הכסף של הצוות, ולהשתתף ב-3 פעילויות מ-3 נושאים שונים כדי לקבל את תג הזהב. הגדודים של חברי הצוות הורכבו מאחוות של 4-8 אנשים ממדינות שונות, כל אחווה קיבלה משימה שונה. ג'מבורי ג'מבורי הצופים העולמי ה-21 מדיה וקבצים בנושא ג'מבורי הצופים העולמי ה-22 בוויקישיתוף אתר הג'מבורי הישראלי, באתר צופים ברשת. אתר הג'מבורי העולמי
ריקו שירזי

אריה (ריקו) שירזי (נולד ב־1962 בנתניה) הוא עבריין המוגדר על ידי משטרת ישראל כראש ארגון פשיעה. בצעירותו היה כדורגלן מקצועי אשר שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי נתניה. שירזי נולד ב־1962 בנתניה לאב שהיה מנהל של תחנת דלק, ולאם עקרת בית. בצעירותו היה שחקן כדורגל (בתפקיד בלם) בקבוצות מכבי נתניה, שירת בצה"ל כשקמיסט. שירזי נאלץ לפרוש ממשחק הכדורגל עקב פציעה בברך. אחד משלושת אחיו הוא שחקן העבר בכדורגל שלמה שירזי. במהלך השנים נעצר שירזי על ידי משטרת ישראל על רקע מגוון חשדות, ביניהם השלכת רימון רסס לעבר ביתו של איש העסקים אהרון שקד שבבעלותו אתר אינטרנט להימורים ב-2006, ושותפות במעילה בבנק למסחר, אך לא הוגשו נגדו כתבי אישום בפרשות אלו. במשפט אחר שהתנהל נגדו על רקע גביית חובות נידון שירזי במסגרת עסקת טיעון ל־7 חודשי מאסר. בדיונים בבית המשפט משנת 2011 עלה כי שירזי היה מיודד עם רפי חיים-קדושים והם פעלו יחד בתחום ההלוואות בשוק האפור. שירזי הורשע במהלך השנים במגוון עבירות: העלבת עובד ציבור, תקיפה הגורמת חבלה, היזק לרכוש במזיד, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו, זיוף, קבלת דבר במרמה והתחזות במטרה להונות[דרוש מקור]. ב-7 בדצמבר 2015 נגזרו עליו שמונה שנות מאסר בפועל בגין עבירות מס בהן הורשע. לפי כתב האישום שירזי ואחרים הוציאו חשבוניות פיקטיביות בישראל על סך של למעלה מ-25 מיליון שקלים. כמו כן, יוחסו לשירזי עבירות של הלבנת הון ביותר מ-14 מיליון שקלים וחצי. בנו שי שהיה אף הוא עבריין מורשע, נרצח במאי 2016 כאשר נורה למוות מאופנוע חולף. היורה, מיכאל לוי, המסוכסך עם אנשיו של שירזי, נעצר לאחר מכן והורשע בהריגה, ונגזרו עליו 24 שנות מאסר. בשנת 2017 הורשע בסיוע להריגה של העבריין גיא יחזקאל ב-2003, וקשירת קשר לניסיון חיסול של אסי אבוטבול ב-2004. הוא נידון ל-9 שנות מאסר. בית המשפט קבע שאת שנות המאסר ירצה במקביל למאסרו בגין הלבנת הון, ועל כן הוא צפוי להשתחרר בשנת 2024. אמיר זוהר, גידי וייץ, דון ריקו, באתר הארץ, 20 במרץ 2007 רענן בן צור, מי אתה ריקו שירזי?, באתר ynet, 5 באוגוסט 2007 חיים לוינסון, יהושע בריינר, תיעוד: השר לוין חוגג במסיבת פורים של בעל בריתו, שישב בכלא 4 פעמים, באתר הארץ, 20 במרץ 2023 ציוץ של Chaim Levinson: רפי קדושים היה בקשר הדוק עם ריקו שירזי. ברשת החברתית אקס (טוויטר), 6 באוקטובר 2023 מת 43689-11/11 מדינת ישראל נ' אריה שירזי, באתר "DataCheck", ‏22 באפריל 2012 שרון פולבר, 8 שנות מאסר לראש ארגון הפשע ריקו שירזי שהורשע בעבירות מס, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2015 עזרי עמרם, ‏העבריין שחוסל בת"א: שי שירזי, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2016 מאזן האימה הנתנייתי: מחסל בנו של ריקו שירזי שוהה בהפרדה מוחלטת כבר 4 שנים, באתר mynetnetanya, ‏2020-08-17 שמעון איפרגן, ‏הבחירה של ריקו שירזי: לסגור חשבון על הילד שנרצח, או לצאת לפנסיה עם הילד שנולד, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2024 פרשה 512: תשע שנות מאסר נגזרו על ריקו שירזי, באתר ynet, 18 ביולי 2017
רובי דואניאס

ראובן (רובי) דוּאֵנְיָאס (נולד ב-14 בינואר 1967) הוא במאי טלוויזיה, תסריטאי, שחקן, וקומיקאי ישראלי. דואניאס נולד ביפו, לרחל וליצחק, וגדל בפתח תקווה. הוא בוגר בית הספר למשחק "בית צבי". בשנים 1991–1995 שיחק בתיאטרון החאן שבירושלים. פריצתו הגדולה לתודעת הציבור התרחשה כאשר שיחק במשך שלוש עונות בצוות הקבוע של תוכנית הטלוויזיה הקומית "הקומדי סטור" בין השנים 1994–1996 לצד צביקה הדר, אסף אשתר, גיל ססובר ואיתי שגב, שם גילם דמויות רבות, בהן דמותו של ז'ק, מגיש "המבזק של ז'ק", דמותו של חם, אביו של הילד יפת (גיל ססובר) ודמות המגיש המפחיד של אזור הדמדומים. השיר "חם ויפת" שדואניאס כתב והלחין, נכלל בין 50 שירי היובל של המדינה. במסגרת "הקומדי סטור" השתתף דואניאס גם ב"משדרים חשמונאים פלוס", ספיישל לחנוכה ב-1996, ולאחר מכן השתתף בתוכנית ההמשך "פרה פרה" (1997). תוכניות אלה שודרו בערוץ הילדים. בשנת 1996 דיבב דמויות במשחק המחשב הישראלי "תככי הרייטינג". בשנת 1997 הופיע דואניאס בפסטיגל לצד צחי נוי. בשנת 1998 שיחק בהצגת הילדים אלאדין לצידו של ליאור כלפון. בשנת 1999 הופיע בפסטיגל, באותה שנה השתתף במופע זה יחד עם עמיתו, הקומיקאי אסף אשתר. דואניאס ביים וכתב את סדרות הטלוויזיה של "טדי הפקות" (כגון "שמש", "חשיפה", "הפיג'מות", שבעונות 8-9 האחרונות השתתף בתפקיד קבוע, "השמיניה", עד 2013, וחלק מסדרות הטלוויזיה של yes: "השיר שלנו" ו"דני הוליווד"). בשנת 2007 כתב, ערך וביים את סדרת הטלוויזיה "הנפילים" יחד עם חן קלימן. ב-2009 עלתה הסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" אותה הוא יצר, ערך, כתב וביים, ובאותה שנה השתתף בתוכנית הריאליטי של אבי ביטר, "חי בסרט" בבימויו של איתי שגב. ב-2010 עלתה הסדרה "15 דקות" ב-yes, שהוא התסריטאי הראשי שלה. ב-2011 יצר יחד עם יניב פולישוק את הסדרה "סברי מרנן" ואף ביים אותה. ב-2013 ביים את העונה הרביעית והחמישית של "השמיניה הדור הבא". ב-2014 ביים את הסדרה "משפחה שולטת", סיטקום יומי בערוץ הילדים ב-yes, עם מור פולנוהר, רמי ורד ואורנה בנאי. ב-2016 ביים את הסדרה "הרוסים", אשר שודרה במשך עונה בערוץ עשר. ב-2017 ביים את הסדרה הקומית "שמחות", ששודרה בערוץ 2. בפברואר 2019 לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הוציא יחד עם גיל ססובר את השיר "המדינה בוחרת ולכ" כשחזרו לגלם את תפקידיהם מ"הקומדי סטור" בתור חם ויפת, כהמשך לשיר סאטירי נודע אותו ביצעו. בספטמבר 2006 זכה בפרס עבור בימוי לסדרת ילדים בפרס האקדמיה לטלוויזיה, על הסדרה "השמיניה". הסדרה עצמה זכתה בפרס זה בשנים 2006 ו-2007. דואניאס נשוי לאילנית, ולהם שתי בנות. רובי דואניאס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רובי דואניאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רובי דואניאס, דף שער בספרייה הלאומית גילי איזיקוביץ, מה קורה סביב השולחן בסעודת ערב שבת משפחתית?, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2011 הפיג'מות בפודקאסט | פרק 5 - רובי דואניאס, 14 בפברואר 2022 גיל ססובר ורובי דואניאס חוזרים ל"חם ויפת" מה"קומדי סטור", באתר ‏מאקו‏, 8 באפריל 2019
המאה ה-11 לפנה"ס

המאה ה-11 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1100 לפני הספירה והסתיימה בשנת 1001 לפני הספירה. זוהי המאה ה-11 לפני תחילת הספירה הנוצרית. 1085 לפנה"ס: רעמסס האחד-עשר, פרעה מצרים מת. סוף השושלת ה-20. סמנדס פרעה מצרים מתחיל השושלת ה-21. 1046 לפנה"ס: המלך ווּ מג'וֹאוּ, מביס את המלך ג'וֹאוּ משָׁאנְג, מסיים את שלטונה של שושלת שאנג והופך למלך הראשון של שושלת ג'ואו בסין. 1000 לפנה"ס: תחילת שימוש באלפבית פיניקי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. דוד, ראש שושלת בית דוד שמואל, נביא מקראי שאול, מלך מקראי גדעון בן יואש, שופט מקראי (על פי כרונולוגיה מקראית נפטר בשנת 1080 לפנה"ס) זרתוסטרה, נביא ממדי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. על פי הערכות, נכתבו במאה זו ראשית הטקסטים שעתידים להיכנס לאנתולוגיית השירה הסינית המוקדמת ביותר שנכתבה, הקלאסיקה של השירים. בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בהלל לשושלת ג'ואו. בתקופה זו נכתב פפירוס האריס א המתאר את תקופת שלטונו של רעמסס השלישי מדיה וקבצים בנושא המאה ה-11 לפנה"ס בוויקישיתוף היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia התגבשות השירה הקלאסית ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסל הלבלר היושב

פסל הלבלר היושב או פסל הסופר היושב הוא פסל אבן גיר שמור במצב מצוין שהתגלה ב-1850 בסקארה שבמצרים. הפסל מהווה דוגמה לסוגת פסלי לבלרים יושבים שהיו מקובלים באמנות המצרית העתיקה. הפסל מתוארך לתקופת השושלת הרביעית של מצרים (2620–2500 לפני הספירה) ומוצג כיום במוזיאון הלובר בפריז. הדמות ריאליסטית מאוד בהשוואה לפסלים ייצוגיים אחרים שנוצרו באותה תקופה. בפסל מתואר תיאור ריאליסטי ונטורליסטי ביותר של אדם לבוש בחצאית רשמית לבנה, בתנוחת ישיבה ברגליים משוכלות. על ברכיו מונח פפירוס וידו הימנית נמצאת במצב כתיבה. ככל הנראה היה בידו של האיש קולמוס שאבד. תפקידו של הלבלר במצרים העתיקה היה תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים. הפסל מציג דמות הנמצאת בתווך בין הדמויות המשניות של משרתים והעבדים לבין דמויות הפרעונים והפקידים הבכירים. הן מבחינת התנוחה הייחודית והן מבחינת העיצוב המוקפד עומדת הדמות בקטגוריה ייחודית. הפסל, בגובה כ-54 ס"מ עשוי ברובו מאבן גיר צבועה. אצבעות ידיו וציפורניו מפוסלים בדייקנות ובפרטי-פרטים. גופו חזק ורחב אך רפוי בשל תנוחת הכתיבה (וניתן להשוות את שרירי הגב המתוחים מול קפלי השומן של הבטן והחזה). הפטמות עוצבו על ידי שתי פיסות עץ. פניו של האיש גלויות, נסוכה עליהן הבעת ערנות ועניין ומבטן חד ומלא חיים. מבט חד זה הושג באמצעות עיצוב העיניים תוך שילוב של אבני מגנזיט שחורות מחוררות במקומם של האישונים. החלק הלבן של העין עשוי זכוכית לבנה והיא ממוסגרת בשני פסי נחושת צבועה. הפסל התגלה ב-19 בנובמבר 1850 בחפירה ארכאולוגית שערך אוגוסט מארייט (Auguste Mariette) בסקארה. המקום המדויק בו נמצא הפסל אינו ידוע. ממלכת מצרים הקדומה דף תיאור הפסל, באתר מוזיאון הלובר (באנגלית) מצגת אינטראקטיבית על הפסל, מוזיאון הלובר (באנגלית) דף הפסל, באתר ערכי מורשת עולמיים (באנגלית) דף הפסל, באתר מוזיאון מצרים בקהיר (באנגלית) פסל הלבלר היושב, באתר אנציקלופדית אאוריקה דף הפסל, באתר מוזיאון מצרים בקהיר (באנגלית)
סמל איי הבתולה של ארצות הברית

החותם של איי הבתולה של ארצות הברית או סמל איי הבתולה של ארצות הברית (באנגלית: Seal of the United States Virgin Islands) הוא סמלם של איי הבתולה, קבוצת איים בים הקריבי המהווים שטח חסות של ארצות הברית. בסמל מופיעה מפת האיים, כאשר בה מופיעים האיים העיקריים: סנט קרואה, סנט ג'ון וסנט תומאס בצבע ירוק על רקע כחול. בכל אחד מהאיים מופיע סמל המייצג את האי: באי סנט תומאס, במיקומה של בירת המדינה, שארלוט אמאלי, מופיע ציור של מבנה ולצידו דגל ארצות הברית המסמל את שליטת ארצות הברית באיים, ודגל דנמרק המסמל את שליטת דנמרק באיים עד שנת 1917, עת היו חלק ממושבת איי הודו הדנים. דגל דנמרק מצוי בחצי התורן, על מנת לסמל שמדובר בשליטה בעבר (למעשה הדגל מורד לחצי התורן, במטרה לסמל את העברת השליטה באיים בין דנמרק לארצות הברית). על המפה, במיקומו של האי סנט קרואה מופיעה טחנת רוח להפקת קנה סוכר, בשל היות אי זה המרכז החקלאי שהיווה בעבר את עיקר כלכלת האיים. על המפה, במיקומו של האי סנט ג'ון מופיעים מבנים הרוסים המסמלים את הריסות אנברג - אתר היסטורי המסמל את התקוממות העבדים באי. הספינה שבין האיים, בסמוך לאי סנט תומאס, מסמלת את חשיבות הסחר לאיים, ואת גילוי האיים על ידי כריסטופר קולומבוס. במרכז הסמל מופיעה ירגזי, הציפור הלאומית של האיים, היושבת על ענף ארז צהוב - הצמח הלאומי של האיים. בתחתית הסמל מופיעה מגילת קלף ועליה מוטו האיים: "מאוחדים בגאווה ובתקווה" (United in Pride and Hope). סביב הסמל מופיע הכיתוב "ממשלת איי הבתולה של ארצות הברית", על רקע צהוב, המסמל את מזג האוויר הקיצי באיים. סמל זה נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1991 והחליף סמל קודם שהיה זהה לדגל האיים. הסמל עוצב על ידי מיץ' דייוויס (Mitch Davis), תושב האיים, ונבחר מבין 33 הצעות שהוגשו. דגל איי הבתולה של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא סמל איי הבתולה של ארצות הברית בוויקישיתוף תיאור הסמל, באתר דגלי העולם (באנגלית)
סמל וושינגטון די. סי.

החותם הגדול של מחוז קולומביה או סמל מחוז קולומביה הוא סמלם הן של המחוז, והן של בירת ארצות הברית וושינגטון די. סי.. הסמל מציג את אלת הצדק מניחה זר על פסלו של ג'ורג' וושינגטון. על הסמל מופיע המוטו של המחוז, בלטינית: "צדק לכל" (JUSTITIA OMNIBUS), השנה 1871 – שנת ייסוד המחוז במתכונתו הנוכחית. ברקע הסמל מופיע מבנה קפיטול ארצות הברית (בניין מושבו של הקונגרס של ארצות הברית), בימין הסמל, ורכבת הנוסעת על גשר רכבת תחת שמש זורחת, בשמאלו. סמל זה החליף את הסמל המקורי, בו הניחה אלת הצדק את הזר על פסלה של אלת החרות שניצב בראש בניין הקפיטול. דגל וושינגטון די. סי.
דררה אלכסנדרונית

דררה אלכסנדרונית או דררה רבה (שם מדעי: Psittacula eupatria), הוא מין בסדרת התוכאים השייך למשפחת הדרראים. המין נקרא על שמו של אלכסנדר הגדול, שלו יוחס ייבוא של פרטי דררה אלכסנדרונית מפנג'אב למספר אזורים במזרח התיכון ובאירופה, שם גודלו אצל בני אצולה. אורכה של הדררה האלכסנדרונית מגיע ל־60 סנטימטרים, משקלה ל-250 גרם ומוטת הכנפיים 19–22 סנטימטרים. גופה מכוסה בגוונים של ירוק עם כתמים אדומים באזור הכתפיים. לזכרים הבוגרים יש טבעת שחורה בתחתית הלחיים ופס ורוד על העורף. הדררה ניזונה בעיקר מפירות. לדררות האלכסנדרוניות תוחלת חיים ממוצעת של עד 30 שנים. מדיה וקבצים בנושא דררה אלכסנדרונית בוויקישיתוף דררה אלכסנדרונית, באתר ITIS (באנגלית) דררה אלכסנדרונית, באתר NCBI (באנגלית) דררה אלכסנדרונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דררה אלכסנדרונית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דררה אלכסנדרונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דררה אלכסנדרונית, באתר GBIF (באנגלית) דררה רבה במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המאה ה-10 לפנה"ס

המאה ה-10 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 1000 לפני הספירה והסתיימה בשנת 901 לפני הספירה. זוהי המאה העשירית לפני תחילת הספירה הנוצרית. במאה זו רבות מהתרבויות המפותחות ורחבות הידיים היו באזור הסהר הפורה, כאשר בהמשך אסיה בתרבויות הבולטות היו התרבות הוודית בצפון אזור הודו ושושלת ג'ואו באזור סין. באמריקה, אפריקה ואירופה היו בעיקר תרבויות נוודיות, או נוודיות למחצה, שטרם יצרו ריבונות ברורה על שטחים. 993 לפנה"ס: פרעה אמנמוף מלך מצרים 993 לפנה"ס: ארכיפוס מלך אתונה העתיקה מת. 984 לפנה"ס: פרעה אוסורקון המבוגר מלך מצרים. 978 לפנה"ס: פרעה סיאמון מלך מצרים. 977 לפנה"ס: המלך גָ'או מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון. 967 לפנה"ס: תגלת פלאסר השני מלך אשור. 959 לפנה"ס: פסוסנס השני (חר-פא-סבא-ח'עי-נ-ניוות) פרעה מצרים. 977 לפנה"ס: המלך גָ'או מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר. 976 לפנה"ס: המלך מוּ מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון. 952 לפנה"ס: תריסיפוס מלך אתונה העתיקה מת. 947 לפנה"ס: המלך מוּ מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר. 946 לפנה"ס: המלך גונְג מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון. 945 לפנה"ס: סיום שושלת ה-21 במצרים. פרעה שישק הראשון מתחיל השושלת ה-22. 935 לפנה"ס: המלך גונְג מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר. 934 לפנה"ס: המלך יִי מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון. 922 לפנה"ס: פורבס מלך אתונה העתיקה מת. 914 לפנה"ס: פרעה אוסורכון מהשושלת ה-21 - מלך מצרים. 912 לפנה"ס: אדד ניררי השני הופך למלך אשור. זו תחילתה של האימפריה האשורית החדשה שהפכה במהלך המאה ה-8 וה-7 לפנה"ס לאימפריה הגדולה במזרח התיכון, והייתה האימפריה הגדולה ביותר עד אז. 910 לפנה"ס: המלך יִי מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, נפטר. 909 לפנה"ס: המלך שְׂיָאו מג'וֹאוּ, מלך סין בשושלת ג'ואו, עולה לשלטון. 900 לפנה"ס: הקמת ממלכת כוש. עדויות ראשונות על כתב ארמית התיישבות בפלימות' שבאנגליה עדויות ראשוניות לקיום חקלאות בהרי קניה. תחילתה של תרבות סא היון (Sa Huỳnh) בשפך נהר המקונג, דרום-מזרח אסיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הליקרנסוס ספרטה זורואסטר מלכת שבא אדד-ניררי השני דוד המלך שלמה המלך ירבעם בן נבט רחבעם פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נכתבו במאה זו טקסטים שעתידים להיכנס לאנתולוגיית השירה הסינית המוקדמת ביותר שנכתבה, הקלאסיקה של השירים. על פי הערכות, בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בהלל לשושלת ג'ואו, ובתיאור ימי הפאר הגדולים ביותר שלה, לצד שירים ששימשו לפולחן. מדיה וקבצים בנושא המאה ה-10 לפנה"ס בוויקישיתוף Interactive World History Atlas since 3000 BC היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia התגבשות השירה הקלאסית ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולפגנג הייניגר

וולפגנג הייניגר (בגרמנית: Wolfgang Heiniger; נולד בשנת 1964 בבזל) הוא מלחין שווייצרי ופרופסור למוזיקה אלקטרו אקוסטית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין. הייניגר למד כלי-הקשה, מוזיקה אלקטרו אקוסטית וקומפוזיציה בבזל ובאוניברסיטת סטנפורד. תומאס קסלר היה אחד ממוריו. בין השנים 1995 ו-2003 כיהן כראש החוג לעיצוב סאונד באקדמיה למוזיקה בבזל. מאז 2003 הוא פרופסור לקומפוזיציה אינטר-מדיאלית באקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין. הייניגר הקים אנסמבלים שונים למוזיקה אלקטרונית כגון Basel Electric Art Messengers, European Powerbook Orchestra כמו כן ארגן פסטיבלים רבים בין היתר Echt!Zeit, Tage für Neue Musik Rümlingen. יצירותיו המשלבות לרוב אלמנטים תיאטרליים אינטראקטיביים ומכילות שימוש במערכות חיישנים וכלים אלקטרו-אקוסטיים זוכות לביצועים רבים על ידי הרכבים שונים בין היתר: musikFabrik Nordrhein-Westfalen, Ensemble mosaik Berlin ו Ensemble Phoenix Basel. פועלו של הייניגר הוא גם בתחום הבימאות-סאונד (מגרמנית:"Klangregisseur") וביצוע של מוזיקה אלקטרונית בהפקות שונות באירופה, אסיה ואמריקה. דף הבית של המלחין קורות חייו של וולפגנג הייניגר באתר האינטרנט של האקדמיה למוזיקה על שם הנס אייזלר בברלין וולפגנג הייניגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)