laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאדאם דה לה פאייט

מארי-מדלן פִּיוש דה לה ורן, הרוזנת דה לה פָאיֶיט (בצרפתית: Marie-Madeleine Pioche de La Vergne, comtesse de La Fayette;‏ 18 במרץ 1634 – 25 במאי 1693), הידועה יותר בשם מאדאם דה לה פָאיֶיט (Madame de La Fayette), הייתה סופרת צרפתייה. מחברת הרומן "הנסיכה מקלֶב", הרומן ההיסטורי הצרפתי הראשון. דה לה פאייט נולדה בפריז למשפחת אצולה. אביה היה שר הסייסים של מלך צרפת, ואמה הייתה בתו של אחד מרופאי חצר המלכות. ב־1650 נפטר אביה, ובאותה שנה אמה נישאה לרנו דה סבינייה (דודה של מאדאם דה סבינייה). מגיל 16 שימשה בחצרה של העוצרת אן מאוסטריה, אמו של המלך לואי הארבעה עשר, וקיבלה את חינוכה באיטלקית ובלטינית. השתתפה בחוגים הספרותיים שנערכו בביתה של קתרין דה ראמבוייה, ובביתה של מדלן דה סקודרי. ב־1655, כשהייתה כבת 21, נישאה לפרנסואה מוֹטיֶיה, הרוזן דה לה פאייט, שהיה מבוגר ממנה ב־18 שנה, וילדה לו שני בנים. היא התגוררה באחוזתו של בעלה בחבל אוברן שבדרום צרפת, אך ביקרה בפריז לעיתים קרובות, השתלבה בחיי החברה הגבוהה והחלה לקיים חוג ספרותי משלה. ב־1659 נפרדה מבעלה ועברה להתגורר בפריז. ב־1662 פרסמה בעילום שם את הרומן "הנסיכה ממוֹנפֶּסיֶיה" (La Princesse de Montpensier). ב־1665 התיידדה עם פרנסואה דה לה רוֹשְׁפוּקוֹ, מחבר האמרות הנודע, שהכיר לה רבים מאנשי הספרות של התקופה, ובהם רָסין וניקולה בּוּאַלוֹ. ב־1669 פרסמה את הרומן "זאיד" (Zaïde). יצירתה החשובה ביותר היא הרומן "הנסיכה מִקְלֵב", שפורסם תחילה בעילום שם ב-1678 וזכה להצלחה רבה בציבור. יצירה זו נחשבת על ידי רבים כסוללת דרך של הרומן הצרפתי. אחרי מותו של ידידה לה רושפוקו, מיעטה להשתתף בחיי החברה. אחרי מותה של מאדאם דה לה פאייט ב־1693 יצאו לאור ספריה "הרוזנת מטנד" (La Comtesse de Tende;‏ 1718), "סיפורה של הנרייטה מאנגליה" (Histoire d'Henriette d'Angleterre;‏ 1720) ו"זיכרונות מחצר המלכות הצרפתי" (Memoires de la Cour de France;‏ 1731). מאדאם דה לה פייט, הנסיכה דה מונפנסייה : סיפורה של הנסיכה לבית מונפסייה תחת שלטונו של שארל ה-IX מלך צרפת, תרגמה מצרפתית: אביבה ברק־הומי ; עורך הספר והתרגום: ראובן מירן, בנימינה: נהר ספרים, תשפ"ב 2022 (הספר בקטלוג ULI) מאדאם דה לה פיט, הנסיכה דה קלֶיו, תרגם מצרפתית ירוחם לוריא, תל אביב: דביר (ספרית גביש), תשל"ו 1975. ("הנסיכה מִקְלֵב") (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא מאדאם דה לה פאייט בוויקישיתוף מאדאם דה לה פאייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי מאדאם דה לה פאייט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) מרי מדלן דה להפיט, דף שער בספרייה הלאומית מאדאם דה לה פאייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאדאם דה לה פאייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סמדר מודעי

סמדר מודעי-אילון (נולדה בשנת 1945) היא אתלטית עבר ישראלית, 4 פעמים אלופת ישראל (1961, 1964, 1967 ו-1968) ושיאנית ישראל במשך 5 שנים בקפיצה לרוחק. מודעי גדלה בקיבוץ נען, והתאמנה בהפועל נען ובהמשך בהפועל ראשון לציון. באליפות ישראל שנערכה ביולי 1960 זכתה מודעי במדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.96 מטר, אחרי אילנה קרשיק ממכבי תל אביב (5.13 מטר) ומרים סידרנסקי מהפועל הדסים (5.04 מטר). באליפות ישראל שנערכה בשנת 1961 זכתה מודעי לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.25 מטר. באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1963 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.47 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש של 5.52 מטר ולפני א. פונדיק (5.17 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי 1964 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.49 מטר. באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט ביולי 1965 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.33 מטר, אחרי גאולה גדישביץ (5.41 מטר) ולפני חנה סמוך (5.14 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-7 שנערכה באוגוסט 1965 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.53 מטר, אחרי גאולה גדישביץ שקבעה שיא ישראלי חדש ושיא מכביה חדש של 5.61 מטר ולפני חנה סמוך (5.45 מטר). בתחרות הבינלאומית לנשים שנערכה בבארי שבאיטליה בספטמבר 1966 זכתה מודעי במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.62 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפריז שבצרפת ב-2 באוקטובר היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש של 5.90 מטר, שיפור לשיא בן ה-8 חודשים וחצי של חנה סמוך (5.85 מטר). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה באצטדיון רמת גן, ב-27 באוקטובר היא השוותה את שיאה הישראלי (5.90 מטר). שיא זה החזיק מעמד 5 שנים ונשבר על ידי אסתר רוט-שחמורוב (6.14 מטר). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון האוניברסיטה בירושלים בדצמבר 1967 זכתה מודעי במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.33 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1968 הגנה מודעי על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.60 מטר, לפני אילנה ברוך מהפועל רמת גן (5.34 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-8 שנערכה באוגוסט 1969 זכתה מודעי במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.52 מטר, אחרי אסתר שחמורוב שקבעה שיא מכביה חדש של 5.68 מטר ולפני אן לוי מבריטניה (5.25 מטר). מדיה וקבצים בנושא סמדר מודעי בוויקישיתוף 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לרוחק באתר איגוד האתלטיקה בישראל אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) ברוך שיינברג, 4 שיאים ארציים באליפות המדינה באתלטיקה קלה, דבר, 3 ביולי 1960 יעקב פתאל, רייס קבע שיא במשולשת - 15.14 מ', דבר, 30 ביוני 1963 אברהם פז, סידרנסקי הבטיחה את הכרטיס לטוקיו, מעריב, 12 ביולי 1964 אברהם פז, אליפות ישראל באתלטיקה, מעריב, 11 ביולי 1965 אברהם פז, קפיצות הזהב של למדני וגדישביץ, מעריב, 30 באוגוסט 1965 מעריב לספורטאים - אלופי המכביה ה-7, מעריב, 1 בספטמבר 1965 חנה צדיק ניצחה ב-800 מ' סמדר מודעי - בקפיצה לרוחק, דבר, 12 בספטמבר 1966 מודעי שיפרה שיאה בקפיצה לרוחק -5.90 מ', דבר, 3 באוקטובר 1966 שתי אתלטיות עברו את המינימום לבאנגקוק, דבר, 28 באוקטובר 1966 דני מילין, 4 הגדולות נוצחו, דבר, 3 בדצמבר 1967 אברהם פז, שיא בודד באליפות ישראל באתלטיקה, מעריב, 30 ביוני 1968 שיא ישראלי ו-5 שיאי מכביה באתלטיקה-קלה, דבר, 4 באוגוסט 1969
תל אביב (שיר של עומר אדם)

תל אביב (מכונה גם "תל אביב, יא חביבי, תל אביב" על שם הפזמון החוזר) הוא שיר מסוגת המוזיקה הים-תיכונית, שכתב והלחין דורון מדלי עבור הזמר המבצע עומר אדם בשנת 2013. השיר נכתב במטרה לקדם את מצעד הגאווה בתל אביב ויצא לאור בשנת 2013. הוא הופק כקליפ צבעוני על ידי צוות ליין המסיבות הלהט"בי אריסה, עם רקדני הצוות וביניהם אוריאל יקותיאל שהופיעו בו, וצולם בחוף הילטון בתל אביב. הזמר שנבחר לבצע את השיר היה עומר אדם, שאינו משתתף בצילומי הקליפ. החיבור בין סוגת המוזיקה הים-תיכונית לבין קהילות הלהט"ב התקיים כבר מספר שנים קודם. זמרים כדוגמת מרגלית צנעני, דודו אהרון ואחרים, הופיעו בפני להט"בים באירועים שונים, חלקם רשמיים, בעשור השני של המאה ה-21. מעבר לכך, המוזיקה המבוצעת על ידי הצוות הגאה של "אריסה" היא מוזיקה ים-תיכונית. אך השיר "תל אביב" חצה גבול תרבותי שעשור שנים קודם לא היה נראה כסביר, במדינת ישראל, כאשר לראשונה נבחר ביצוע של זמר ים תיכוני לייצג את חגיגות אירועי הגאווה בישראל, ולראשונה מאז מרגלית צנעני שהופיעה בסיום המצעד בספורטק[דרוש מקור], הופיע זמר ים תיכוני בעל-שם כזמר מוביל על הבמה המרכזית בסיום מצעד הגאווה . השיר "תל אביב" חרג במהרה מפס-קול לקליפ והפך לשיר בפני עצמו המושמע בתחנות ים תיכוניות. המבקרים גמרו עליו את ההלל כתופעה תרבותית המשלבת שני קהלים שונים לכאורה, ובכך מייצגת את תרבות הפופ הים-תיכוני הישראלי העכשווי, ומהווה חלק ממגמה של ביטול סטריאוטיפים בחברה הישראלית והבאתה למקום תרבותי חברתי משותף. בשיר נעשה שימוש ייחודי במילות סלנג להט"בי, מילים שהשימוש בהן קודם לכן לרוב לא חרג מגבולות קהילת הלהט"ב בישראל, ושימש כאמצעי פנימי לבידול מאוכלוסיית דוברי העברית הכללית. לדוגמה: "פגשה אחד, גבר-גבר ורג'אל (=גברי מאוד)", "תסתכל כמה לירדים (=יפֵי-תואר) מסביב"; השיר הושמע רבות ברדיו, במועדונים ובאירועים לכלל הציבור הישראלי, ונצפה רבות ברשת האינטרנט. בין השאר אף הופץ ברשת כשהוא מתורגם לשפת הסימנים. בעיתונות הגאה הוזכר השיר כאחד מעשרת השירים המשפיעים על קהילת הלהט"ב בישראל בכל הזמנים. השיר בוצע על ידי אלקנה מרציאנו בשלב הגמר של תוכנית המציאות "The Voice" בישראל בשנת 2014, והביא אותו לניצחון. בשנת 2016, הוציאה הזמרת אישתאר, המתגוררת בצרפת, גרסה בצרפתית לשיר הנקראת "A Paris". סרטון השיר "תל אביב" באתר יוטיוב מילות השיר "תל אביב" באתר שירונט השיר ללא הקליפ, בביצועו של עומר אדם, באתר היוטיוב של עומר אדם תל אביב, בביצוע עומר אדם, סרטון באתר יוטיוב "גאווה 2013: עומר אדם שר "תל אביב" - הקליפ הרשמי של אירוע הגאווה בתל אביב - 2013, בהשתתפות צוות "אריסה", ובביצוע עומר אדם. מפיק: הנרי. באתר harif.co.il עומר אדם ישיר את השיר הרשמי של אירועי הגאווה, "בטריבונה", 5 במאי 2013 אלכס פולונסקי‏, "תל אביב" של עומר אדם ואריסה: רגע מושלם של פופ ישראלי, באתר וואלה, 29 במאי 2013 ערן גלובוס, תל אביב, יא חביבי, תל אביב – על מזרחית, גאווה, סטאריוטיפים ועומר אדם, מגזין המוזיקה Andy Was Wrong‏ 27 במאי 2013 קליפ השיר "תל אביב" של עומר אדם, בשפת הסימנים, בביצוע הילה נהרי אסרף, בדף היוטיוב הפרטי שלה השירים המשפיעים על קהילת הלהט"ב בישראל, אתר "מוזיקה נטו", 7 ביוני 2013
נבחרת מיוט בכדורגל

נבחרת מיוט בכדורגל היא נבחרת הכדורגל של האי מיוט שבשליטת צרפת הנמצא באוקיינוס ההודי, בין מדגסקר לצפון מוזמביק. הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של מיוט. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או ב AFC ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע אפריקה לאומות. בשנים 2010, 2012 שיחקה בגביע המושבות מעבר לים של צרפת בכדורגל. במשחק על המקום השלישי הפסידה לנבחרת גוואדלופ. בשנת 2007 הנבחרת השתתפה בפעם הראשונה במשחקי איי האוקיינוס ההודי וסיימה במקום השלישי אחרי הפסד בחצי הגמר לנבחרת מדגסקר וניצחון במשחק על המקום השלישי על נבחרת מאוריציוס. בשנת 2011 הנבחרת השתתפה בפעם השנייה במשחקי איי האוקיינוס ההודי וסיימה במקום הרביעי אחרי הפסד בחצי הגמר לנבחרת מאוריציוס והפסד במשחק על המקום השלישי לנבחרת ראוניון. 2008 - שלב הבתים 2010 - מקום רביעי 2012 - מקום רביעי
כלא דרטמור

כלא דרטמור (באנגלית: HM Prison Dartmoor) הוא בית סוהר, השוכן ליד הכפר פרינסטאון שבמחוז דבון בבריטניה. הכלא ממוקם בליבה של ערבת דרטמור שבדרום דבון ובשולי הפארק הלאומי דרטמור. הוא נמצא בבעלות דוכסות קורנוול ומופעל על ידי שירות בתי הסוהר של בריטניה. הכלא נפתח בשנת 1809 כדי לשמש כאתר מבודד שבו ישוכנו אלפי שבויי מלחמה - שבויים צרפתים מן המלחמות הנפוליאוניות ושבויים אמריקאים ממלחמת 1812. לאחר שחרור השבויים עמד הכלא נטוש במשך שנים רבות. ב-1851 נפתח מחדש, הפעם כבית סוהר אזרחי לפושעים פליליים, ויצא לו מוניטין ככלא שמור המיועד לפושעים מסוכנים ביותר. בין האסירים שנכלאו בו מאז היה איימון דה ואלירה, לימים ראש ממשלת אירלנד. ב-1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הומר למתקן עבודה עבור 1,100 סרבני שירות בצבא מטעמי מצפון, אשר זכו לשחרור ממאסר. ב-1920 שב המתקן לשמש כבית כלא. כיום, למרות המוניטין שיצאו לו, משמש האתר כמתקן בדרגת ביטחון ג' (אחת לפני הנמוכה ביותר) בתכולה של עד 659 אסירים, ומשמש לכליאת עברייני מין, עבריינים לא אלימים ועברייני צווארון לבן. רוב המבנים בו הם אלו שנבנו במאה ה-19. מאז 1996 פועל בו מוזיאון המציג את תולדות המקום מאז היווסדו. הכלא זכה לאזכורים רבים בתרבות הבריטית. בין השאר התייחס הסופר ארתור קונאן דויל לכלא (אותו כינה "כלא פרינסטאון") בארבעה מהסיפורים שכתב על הבלש שרלוק הולמס. בספר כלבם של בני בסקרוויל, אחד מארבעת הספרים באורך מלא שכתב על הולמס, דובר על אסיר נמלט מהכלא שבסופו של דבר נהרג בעת מנוסתו מפני הכלב. הכלא נזכר גם בסדרה המלאך, בסדרה איסטאנדרס ובתוכניות נוספות. מראה הכלא השער הראשי של הכלא מתקן מעצר למהגרים הארמונדסוורת' הפארק הלאומי דארטמור מדיה וקבצים בנושא כלא דרטמור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כלא דרטמור הכלא באתר משרד המשפטים הבריטי
גאולה גדישביץ

גאולה גדישביץ (נולדה בשנת 1947) היא אתלטית עבר ישראלית, שלוש פעמים אלופת ישראל (1962, 1963 ו-1965), שיאנית ישראל במשך כארבע שנים, אלופה ושיאנית המכביה (1965) בקפיצה לרוחק. גדישביץ התאמנה בקבוצת הפועל חדרה בהדרכתו של שורה רפפורט. בתחרות שנערכה במכון וינגייט בתחילת פברואר 1962 קבעה גדישביץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 5.48 מטר, שיפור ב-9 ס"מ לשיא הישראלי בן השנתיים של אילנה קרשיק (5.39 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1962 זכתה גדישביץ לראשונה בקריירה שלה, במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.24 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני 1963 היא הגנה על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש של 5.52 מטר, לפני סמדר מודעי (5.47 מטר) וא. פונדיק (5.17 מטר). בתחרות הליגה באתלטיקה שנערכה בחדרה בתחילת אפריל 1965 קבעה גדישביץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 5.53 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאה. בתחרות שנערכה במסגרת מחנה אימונים שנערך במכון וינגייט במאי אותה שנה היא שיפרה את שיאה הישראלי בקפיצה לרוחק והעמידה אותו על 5.56 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.41 מטר, לפני סמדר מודעי (5.33 מטר) וחנה סמוך (5.14 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה ה-7 שנערכה בסוף אוגוסט היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש ובשיא מכביה חדש של 5.61 מטר, לפני סמדר מודעי (5.53 מטר) וחנה סמוך (5.45 מטר). שיא זה החזיק מעמד ארבעה חודשים ונשבר על ידי חנה סמוך (5.69 מטר). מדיה וקבצים בנושא גאולה גדישביץ בוויקישיתוף 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לרוחק, באתר איגוד האתלטיקה בישראל אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה, באתר gbrathletics (באנגלית) אלופי המכביה - גאולה גדישביץ, מעריב, 30 באוגוסט 1965 א. פז, 4 תוצאות טובות משיאים ישראלים באתלטיקה, מעריב, 4 בפברואר 1962 יעקב פתאל, רייס קבע שיא במשולשת - 15.14 מ', דבר, 30 ביוני 1963 גדישביץ קפצה למרחק של 5.53 מ', דבר, 11 באפריל 1965 גדישביץ קפצה לרוחק - 5.56 מ', דבר, 16 במאי 1965 אברהם פז, אליפות ישראל באתלטיקה, מעריב, 11 ביולי 1965 אברהם פז, קפיצות הזהב של למדני וגדישביץ, מעריב, 30 באוגוסט 1965 מעריב לספורטאים - אלופי המכביה ה-7, מעריב, 1 בספטמבר 1965 אהרן להב, שיא ישראלי חדש באתלטיקה - חנה סמוך קפצה לרוחק -5.69 מטר, דבר, 2 בינואר 1966
ימים טובים (אלבום של דודו אהרון)

ימים טובים הוא אלבומו השישי של הזמר דודו אהרון. האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 2013 כשנה לאחר אלבומו הקודם גיבור, על ידי חברת התקליטים פליי רקורדס. אהרון כתב והלחין את חלק משירי האלבום. האלבום כולל גרסת כיסוי של דודו אהרון לשיר "קרוסלה" אותו כתב והלחין בן ארצי. כמו כן, האלבום כולל את שיר הנושא של העונה השנייה של סדרת הריאליטי "הרווק" בכיכובו של אהרון, אשר שידורה הסתיים בסמוך ליציאת האלבום ואת השיר "לא מאוחר לשנינו" אותו הלחין הזמר אייל גולן למילים של יוסי גיספן. כמה חודשים לאחר צאתו, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב". ב-29 בנובמבר 2012 יצא הסינגל "אבא סלח לי" המוקדש לאביו למילים ולחן של אהרון. ב-12 בפברואר 2013 יצא הסינגל "תהיי שלו" למילים של יוסי גיספן ולחן של אהרון. ב-27 במאי 2013 יצא הסינגל "האוטו שלי היופי שלך", שכתב והלחין יחד עם אבישי ספיר לעיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי. בקליפ שיצא עם השיר השתתפה שיר אלמליח. ב-7 ביולי 2013 הוציאו אהרון וג'ולייטה את הסינגל המשותף "לילה מסובך" שכתב דורון מדלי והלחין קונסטנטינוס פאנזיס, הפקה מוזיקלית ביצע יעקב למאי. מידע על האלבום ימים טובים באתר MusicBrainz ימים טובים, רשימת השמעה, באתר יוטיוב מוזיקה - דודו אהרון חוגג יום הולדת 29 ומקבל אלבום זהב - ראיון מיוחד, באתר פרוגי, ‏2013-12-12 האוטו שלי היופי שלך, בביצוע דודו אהרון, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
נבחרת ואליס ופוטונה בכדורגל

נבחרת ואליס ופוטונה בכדורגל (בצרפתית: Équipe de Wallis-et-Futuna de football) היא נבחרת הכדורגל של איי ואליס ופוטונה שבשליטת צרפת הנמצאים באוקיינוס השקט, בין פיג'י וסמואה. הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של ואליס ופוטונה. הנבחרת אינה חברה בפיפ"א או ב-OFC ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע אוקיאניה לאומות. הנבחרת משתתפת במשחקי דרום הפסיפיק. 1963 - לא נכנסה 1966 - סיבוב 1 1969 - לא נכנסה 1971 - לא נכנסה 1975 - לא נכנסה 1979 - רבע גמר 1983 - רבע גמר 1987 - מקום חמישי 1991 - סיבוב 1 1995 - סיבוב 1 2003 - לא נכנסה 2007 - לא נכנסה 2011 - לא נכנסה 2008 - לא השתתפה 2010 - לא השתתפה 2012 - לא השתתפה
קצלקואטל

קֶצַלְקוֹּאַטְל (מנאוואטל, בספרדית: Quetzalcóatl, אלפבית פונטי: kɛtsɑːlˈkoʊɑːtəl ‏האזנה‏Ⓘ‏[ket͡saɬˈkowaːt͡ɬ]) הוא אל בתרבות מסו-אמריקה. מקור השם הוא במשפחת שפות הנאוואטל, ופירוש שמו הוא "נחש מנוצה". עבודת אל בדמות נחש מנוצה תועדה לראשונה בטאוטיווקאן במאה הראשונה לספירה או במאה הראשונה לפנה"ס. תקופה זו נמצאת בין סוף התקופה הקדם-קלאסית לבין תחילת התקופה הקלאסית (400 לפנה"ס-600 לספירה) של תרבות מסו-אמריקה, והערצת אל זה נפוצה לכל האזור עד לסוף התקופה הקלאסית (900-600). בתקופה הפוסט-קלאסית (1519-900), עבודת אל הנחש המנוצה התבססה במרכז הדתי המקסיקני הראשי בצ'ולולה. בתקופה זו הוענק שמו של האל על ידי חסידיו, בני הנהואה. באזור המאיה, הוא מקביל לאלים קוקולקאן (Kukulcan) או גוקומאץ (Gujkumatz), אשר מתפרשים בשפות המאיה השונות ל"נחש מנוצה". בתקופה שלאחר כיבושי הספרדים במאה ה-16, במספר מקורות מזהים את קצלקואטל כצה אקאטל טופילצין, שליט העיר המיתית טולאן. קיים ויכוח בין היסטוריונים האם התיאורים במקורות האלו מתארים אירועים היסטוריים. בנוסף, מקורות ספרדים ראשוניים, אשר נכתבו על ידי אנשי דת, מזהים את קצלקואטל דווקא כהרנאן קורטס או תומאס הקדוש. גם על זיהוי זה קיימת מחלוקת לגבי טיבו של קצלקואטל. בקרב האצטקים, שכתבי הקודש שלהם תועדו היטב, קצלקואטל נקשר באלי הרוח, נוגה, השחר, הסוחרים, האומנויות, המלאכה והידע. הוא היה גם פטרונם של אנשי הדת האצטקים. קצלקואטל היה אחד מהאלים החשובים בפנתיאון האצטקי, יחד עם האלים טלאלוק וטסקטליפוקה. ציור הקיר "הופעתו של קצלקואטל" (1934-1932) מאת חוסה קלמנטה אורוסקו, הנמצא במכללת דארטמות' בהנובר, ניו המפשייר בארצות הברית הפטרוזאור העצום קוואצלקואטלוס קרוי על שם האל. ספר המדע הבדיוני של איבן הנטר "מסע אל העבר" שתורגם לעברית ב-1955 עוסק במסע בזמן בניסיון לגלות את זהותו ומוצאו של קצלקואטל. אלי אשד "מסע בזמן אל הנחש בעל הנוצות" בלוג המולטי יקום של אלי אשד" https://www.no-666.com/2019/12/05/מסע-בזמן-אל-הנחש-בעל-הנוצות-מסע-אל-העבר/ בסרט "ווקאנדה לנצח" הנבל הוא נאמור שאנשיו קוראים לו "קוקולקאן". מדיה וקבצים בנושא קצלקואטל בוויקישיתוף קצלקואטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קצלקואטל, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדמונד גוון

אדמונד גוון (באנגלית: Edmund Gwenn;‏ 26 בספטמבר 1877 - 6 בספטמבר 1959) היה שחקן קולנוע אנגלי זוכה שני פרסי גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1947 על הופעתו בסרט "נס ברחוב 34". גוון נולד בשם אדמונד ג'ון קלאוויי בוונדוורת' שבדרום מערב לונדון, למד ב"מכללת המלך" והחל לשחק בגיל צעיר תחת הדרכתו של המחזאי המפורסם ג'ורג' ברנרד שו שגילה אותו. גוון נאלץ להקפיא את הקריירה שלו בתקופת מלחמת העולם הראשונה מאחר ששירת כלוחם בצבא בריטניה. גוון החל את דרכו בקולנוע הבריטי בשנות ה-20 של המאה ה-20, התגלה לראשונה על ידי אלפרד היצ'קוק בשנות ה-30 בסרטיו "משחק ההונאה" בו שיחק גוון בתפקיד ראשי ו "הואלסים מווינה" בתפקיד המלחין האוסטרי יוהאן שטראוס. את הופעותיו הראשונות בהוליווד עשה גוון בקומדיה של ג'ורג' קיוקור "סילביה סקרלט" לצידם של אגדות הקולנוע קרי גרנט וקתרין הפבורן ובדרמה של מרווין לרוי "אנתוני אדוורס" בתפקיד ג'ון בוניפאטר. בשנת 1940 שיחק בפעם השלישית עבור אלפרד היצ'קוק בסרטו המפורסם "כתב חוץ" בתור שומר הראש רוולי וכמו כן גם בעיבוד ההוליוודי הראשון לרומן "גאווה ודעה קדומה". ב-1941 הופיע גוון בקומדיה של סם ווד "השטן ומיס ג'ונס" ובדרמה "הריעו לגברת בישוף" ב-1943 השתתף בקומדיית הילדים "לאסי שובי הביתה" ב-1944 שיחק גוון בדרמה הבריטית "מפתחות הממלכה" בתור איימיש מקנאב. גוון זכה בשנת 1947 בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור קריס קרינגל המגלם את סנטה קלאוס בפנטזיית חג המולד "נס ברחוב 34". גוון זכה בפרס גלובוס זהב שני בקריירה בשנת 1950 על תפקידו בתור סקיפר מילר בקומדיה "מר 880", על הופעתו הועמד גם בשנית לפרס האוסקר אותו הפסיד לג'ורג' סנדרס. את תפקידיו האחרונים עשה גוון בקומדיה השחורה של אלפרד היצ'קוק "מי רצח את הארי?" בתפקיד קפטן אלברט וויז ובסרט האימה הבדיוני "הם!" בתור ד"ר הארולד מדפורד. היה נשוי במשך תקופה קצרה לשחקנית מיני ביאטריס טרי. גוון נפטר ב-6 בספטמבר 1959 מדלקת ריאות בגיל 81 בשכונת וודלנד הילס שבלוס אנג'לס. גופתו של גוון נשרפה ואפרו נשמר במשרפת "צ'אפל אוף פינס". על שמו של גוון כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. משחק ההונאה (1931) הייתי מרגל (1933) הואלסים מווינה (1934) סילביה סקרלט (1935) המתים המהלכים (1936) אנתוני אדוורס (1936) המתים המהלכים (1936) יאנקי באוקספורד (1938) גאווה ודעה קדומה (1940) כתב זר (1940) הריעו לגברת בישוף (1941) השטן ומיס ג'ונס (1941) יאנקי באיטון (1942) לאסי שובי הביתה (1943) בין שני עולמות (1944) מפתחות הממלכה (1944) זרם תחתי (1946) נס ברחוב 34 (1947) החיים עם אבא (1947) רחוב דולפין ירוק (1947) גבעות במולדת (1948) דירה לפגי (1948) אתגר ללאסי (1949) לואיזה (1950) תינוק יפה (1950) מר 880 (1950) למען השם (1950) בונזו הולך לקולג' (1952) עלובי החיים (1952) הביגמיסט (1953) מיסטר סקאוטמאסטר (1953) הם! (1954) מי רצח את הארי? (1955) קלאבוך (1956) מדיה וקבצים בנושא אדמונד גוון בוויקישיתוף אדמונד גוון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדמונד גוון, באתר AllMovie (באנגלית) אדמונד גוון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדמונד גוון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדמונד גוון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שטרסבורג (כדורסל)

שטרסבורג אילקירש-גראפנסטדן באסקט (בצרפתית: Strasbourg Illkirch-Graffenstaden Basket) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר שטרסבורג, הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית ובליגת האלופות. המועדון נוסד בשנת 1929. בשנת 1938 החל להשתתף בליגה הבכירה. בעונת 1948/49 הקבוצה ירדה לליגה השנייה. בעונת 1960/61 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל. מאז החלה היסטוריה של עליות וירידות מהליגה הראשונה לשנייה. בעונת 1993/94 העפילה לליגה הבכירה תוך שהיא מגיעה גם לגמר הגביע הצרפתי ומפסידה בו לקבוצת אנז'ה 49. בעונת 2004/05 (עם הישראלי אפיק ניסים) זכתה הקבוצה באליפות צרפת לאחר ניצחון 68-72 במשחק הגמר מול קבוצת נאנסי. בעונת 2012/13 הגיעה לסדרת גמר האליפות והפסידה לקבוצת נאנטר 3-1. בעונת 2013/14 הפסידה בגמר הסופרקאפ הצרפתי 77-69 לקבוצת גראבלין דנקירק. בנוסף הפסידה שוב את האליפות, הפעם לקבוצת לימוז' לאחר 3-0 בסדרת הגמר. בעונת 2014/2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון 70:68 על לה מאן. הקבוצה השתתפה במפעלים היבשתיים במסגרת גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב, היורוצ'לנג' והיורוקאפ. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה היה בהגעה לגמר היורוקאפ בעונת 2015/2016, בו הפסידה לגלאטסראיי. עונת 2013/2014 הייתה העונה הראשונה והיחידה של הקבוצה בשלב הבתים של היורוליג. הקבוצה מארחת בהיכל רנוס ספורט המכיל 6,200 מקומות ישיבה. ישראל אפיק ניסים הליגה הצרפתית: אליפות (1): 2005 מקום שני: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 חצי גמר: 2006, הגביע הצרפתי: זכייה (1): 2015 גמר: 1994, 1999 חצי גמר: 2007 הסופרקאפ הצרפתי: זכייה (1): 2015 גמר: 2013 גביע יול"ב: רבע גמר: 2007 מדיה וקבצים בנושא שטרסבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שטרסבורג
אוליבר סמיתיס

אוליבר סמיתיס (באנגלית: Oliver Smithies‏; 23 ביוני 1925 - 10 בינואר 2017) היה גנטיקאי בריטי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2007 ביחד עם מרטין אוואנס ומריו קפקי. סמיתיס ואחיו התאום נולדו בהאליפקס בבריטניה. סמיתיס זכה למלגה ללימודים בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, סיים תואר ראשון, במהלך לימודי הרפואה עבר ללימודי ביוכימיה וסיים תואר שני ושלישי (1951). בין 1953 ל-1960, כיהן סמיתיס כעמית מחקר באוניברסיטת טורונטו. בשנים 1960–1988 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ב-1978 נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-1988 מונה לפרופסור לפתולוגיה במעבדה למחקר רפואי באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. סמיתיס זכה במספר פרסים ובהם פרס לסקר ב-2001, פרס וולף לרפואה ב-2003 יחד עם רלף ברינסטר ומריו קפקי ופרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-2007. מדיה וקבצים בנושא אוליבר סמיתיס בוויקישיתוף אוליבר סמיתיס, באתר פרס נובל (באנגלית) אוליבר סמיתיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוליבר סמיתיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בטסי ברנדט

בטסי אן ברנדט (באנגלית: Betsy Ann Brandt, נולדה ב-14 במרץ 1973) היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת בעיקר בזכות תפקידה בתור מארי שריידר בסדרת הפשע "שובר שורות" ברשת AMC, ובתור הת'ר יוז בקומדיית המצבים "במשפחות הכי טובות" ברשת CBS. ברנדט נולדה בעיר ביי סיטי, מישיגן, לג'נט, אשת חינוך ולגארי ברנדט, חשמלאי. היא ממוצא גרמני. היא סיימה את בית הספר התיכון ביי סיטי ווסטרן באובורן, מישיגן, ב-1991. ברנדט התעניינה בתיאטרון מגיל צעיר, אבל בניגוד לרבים מבני גילה, היא התעניינה יותר לביים מחזות זמר מאשר לככב בהם. לאחר שזכתה בתפקיד הראשי בהפקה בית ספרית של המחזה "Exit the Body", היא התמקדה יותר במשחק. לברדנט תואר ראשון באומנויות מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אותם סיימה ב-1996. לאחר מכן למדה לתואר שני באומנויות הבמה באוניברסיטת הרווארד ולמדה בחו'"ל בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד שבגלאזגו. לאחר סיום לימודיה, היא עברה לסיאטל, וושינגטון והחלה לעבוד כשחקנית תיאטרון ושיחקה במספר סרטים קצרים, ביניהם "Confidence" ב-1998. החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון בסן חוזה, במדינת אריזונה ובתיאטרון של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בהפקות בימתיות שונות ביניהם "מהומה רבה על לא דבר" מאת ויליאם שייקספיר, "Ridiculous Fraud" מאת בת' הנלי, "The Language Archive" מאת ג'וליה צ'ו ו-"Next Fall" מאת ג'פרי נופטס. את תפקידה הראשונים קיבלה בסדרות טלוויזיה כמו "המשפט של איימי", "ג'אג", "ללא עקבות" ו-"CSI". התפרסמה לראשונה בשנת 2008 בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "שובר שורות" ברשת AMC, בה שיחקה בתפקיד מארי שריידר, אחותה של סקיילר ווייט (אנה גאן) ואשתו של סוכן ה-DEA האנק שריידר (דין נוריס) במשך חמש עונות הסדרה. מחוץ ל"שובר שורות" שיחקה ברנדט לצידו של מייקל ג'יי פוקס בסיטקום "המופע של מייקל ג'יי פוקס" ובתפקיד קטן בדרמה הקומית "מג'יק מייק". ב-1996 נישאה ברנדט לגראדי אולסן; השניים הכירו כאשר למדו יחד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. יש להם שני בנים. היא ילדה את בנה השני ב-2008 בזמן שצילומי העונה השנייה של "שובר שורות". ברנדט ומשפחתה מתגוררים בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא בטסי ברנדט בוויקישיתוף בטסי ברנדט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בטסי ברנדט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בטסי ברנדט, באתר AllMovie (באנגלית) בטסי ברנדט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)