laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
להב (קיבוץ)

לַהַב הוא קיבוץ בצפון הנגב, כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לבאר שבע ובקרבת היישוב להבים. הקיבוץ מצוי בגובה של כ-470 מטר מעל פני הים וסביבו יער להב. הקיבוץ משתייך לזרם הקיבוץ הארצי ולמועצה האזורית בני שמעון. בשנת 2013 התגוררו בקיבוץ כ-500 תושבים כאשר כמחצית מהם חברי קיבוץ. 28 משפחות מתגוררות בשכונת ההרחבה בתוך שטח הקיבוץ. הקיבוץ נוסד בשנת 1952 למרגלות "תל חליף", ובתחילה נקרא "צקלג", על שם עיר מקראית בשם זה ששכנה בסמוך. מאוחר יותר שונה שמו ל"להב", על שם גרעין הנח"ל שהקים אותו. בשנת 2009 עבר הקיבוץ שינוי באורחות החיים. כיום הוא ממשיך ומקיים מסורות, שירותים ומוסדות קיבוציים ותיקים ובהם: חדר האוכל המשותף, מרפאה, מכבסה, חגים משותפים, מערכת חינוך מגיל 0 עד גיל 18 ועוד. החקלאות בקיבוץ כוללת גידולי שדה (בשותפות עם קיבוץ כרמים) וכן חוות גידול ומשחטת חזירים לצורך ייצור ושיווק מוצרי בשר לבן. בקיבוץ פועל מכון מחקר בשם "מוסד ומכון למדע ולמחקר החי", שנוסד בשנת 1963 עם חקיקת חוק איסור גידול חזיר, עמותה רשומה שמטרתה "עידוד וקידום המדע והמחקר של בעלי חיים, תזונתם, רבויים ודרכי הטיפול בהם וניצולם לצורך האדם". בדיר החזירים תועדו במספר מקרים תנאי צפיפות והתעללות. הקיבוץ שותף עם קיבוץ דביר הסמוך בבעלות על מפעל "דולב" לייצור מיכלי פלסטיק. בפאתי הקיבוץ ממוקם מרכז ג'ו אלון לתרבות ולמורשת הבדואים בנגב שמוחזק על ידי המועצה האזורית. תלמידי בית הספר היסודי בלהב לומדים בבית הספר האזורי המועצתי "יובלי הנגב" הנמצא בגבעות בר. תלמידי חטיבת הביניים והתיכון לומדים בקמפוס בית הספר האזורי מועצתי "מבואות הנגב" בקיבוץ שובל. כמאה מילדי הקיבוץ מתחנכים ומדריכים בקן השומר הצעיר בקיבוץ. מדיה וקבצים בנושא להב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של להב להב, סרטונים בערוץ היוטיוב להב (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית סיפור מקומי -קיבוץ להב, ארכיון קהלתי מבוסס על ציר זמן עם תמונות ומסמכים להב, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור קיבוץ להב באתר המועצה האזורית בני שמעון אתר מוצרי הבשר הלבן תוצרת הקיבוץ אתר מכון המחקר של הקיבוץ בתאריך 29 במאי 2013, בארכיון האינטרנט גלית אורן, קיבוץ להב: סיפורו של הסילו הראשון, באתר מלאבס, ‏2 באוקטובר 2021 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אתר מפעל להב-הבשר מהקיבוץ תמר נהרי‏, מי מרוויח מהניסויים בחזירים בקיבוץ להב?, באתר וואלה, 7 בפברואר 2002 מוסד ומכון למדע ולמחקר החי, באתר "גיידסטאר ישראל" תומר ממיה, ריקבון, צפיפות והתעללויות: תיעוד קשה חושף את המתרחש בדיר החזירים בקיבוץ להב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בפברואר 2020 אורנה רינת, קפיטליזם חזירי, גרסת קיבוץ להב, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנגולין הודי

פנגולין הודי (שם מדעי: Manis crassicaudata) הוא פנגולין הנפוץ בהודו, בנגלדש, סרי לנקה ופקיסטן. הזכרים גדולים מן הנקבות. אורך גופו של הפנגולין ההודי עשוי לנוע בין 45 ל-75 ס"מ, אורך זנבו מגיע ל-33–45 ס"מ. משקלו 5 עד 35 ק"ג וחלק נכבד ממשקל זה הוא הקשקשים הגדולים, שבדומה למיני פנגולין אחרים, מכסים את גופו ומשמשים כשריון. הוא מסוגל להתכרבל בצורת כדור לשם הגנה מטורפים כדוגמת טיגריס. בכל אחת מרגליו יש 5 טפרים ארוכים המשמשים אותו להשגת מזונו. לשונו, שאורכה מגיע ל-23-25.5 ס"מ, גם היא כלי חשוב בהשגת מזונו. הפנגולין ההודי חסר שיניים. הפנגולין ההודי פעיל במהלך הלילה ותר אחר מזון, ואילו במהלך היום הוא נוהג לנוח במאורה. הוא ניזון מנמלים ומטרמיטים שאותם הוא מוציא מהתל באמצעות טפריו הארוכים. הם מסוגלים לטפס על עצים. ההיריון נמשך כ-65–70 ימים ובסופו נולד גור במשקל של כ-200–500 גרם. אורך חייו של הפנגולין ההודי בשבי 13 שנה. מין זה נמצא בסכנת הכחדה בגלל ציד והרס בית הגידול שלו. מדיה וקבצים בנושא פנגולין הודי בוויקישיתוף פנגולין הודי, באתר ITIS (באנגלית) פנגולין הודי, באתר NCBI (באנגלית) פנגולין הודי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פנגולין הודי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פנגולין הודי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגולין הודי, באתר GBIF (באנגלית) de Guia, N. 2000. "Manis crassicaudata" (On-line), Animal Diversity Web פנגולין הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פלוטואיד

פְּלוּטוֹאִיד (באנגלית: Plutoid) הוא תת-קטגוריה של כוכב לכת ננסי וגוף טרנס-נפטוני ("Trans Neptunian Object") במערכת השמש. כינוי נוסף לפלוטואיד הוא גמד קרח, תת-קטגוריה שמאפייניה דומים. זהו סוג של גרמי שמים במערכת השמש כפי שהוחלט על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (ה-IAU) ב-11 ביוני 2008. ההגדרה הרשמית של האיגוד האסטרונומי מגדירה "פלוטואיד" כך: גרם שמים הנמצא במסלול סביב השמש אשר חצי הציר הגדול שלו עולה על מסלולו של נפטון בעל מסה מספקת לכך שהכבידה העצמית שלו תתגבר על כוחות הגוף הצפיד שבו ותגרום לגרם לקבל שיווי משקל הידרוסטטי - כלומר, שצורתו תהא "כמעט כדורית" לא "פינה את סביבותיו", כלומר, שבמסלולו סביב השמש נשארו גופים זרים לאחר היווצרותו. ירחים של פלוטואידים אינם פלוטואידים. בהמשך להגדרה זו, ניתן להגדיר פלוטואיד כחיתוך של קבוצת כוכבי הלכת הננסיים עם קבוצת הגופים הטרנס נפטוניים. נכון ל-2008, פלוטו, אריס, האומיה ומאקה-מאקה מוגדרים רשמית כפלוטואידים. כארון כירח של פלוטו אינו פלוטואיד. ב-24 באוגוסט 2006 החליט האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (ה-IAU) לסווג מחדש את פלוטו ככוכב לכת ננסי תוך הגדרה כי כוכב לכת בהגדרה צריך "לפנות את סביבתו במסלולו". האספה הכללית של האיגוד החליטה לסווג מחדש את פלוטו כקטגוריה חדשה של גוף טרנס-נפטוני. במהלך הדיונים על ההגדרה הוצע לסווג את פלוטו וכוכבי לכת הדומים לו כ"פלוטון", ולהגדיר "פלוטונים" ככוכבי לכת אשר זמן המחזור של מסלולם סביב השמש נמשך יותר מ-200 שנים יוליאניות, ושמסלולם אליפטי יותר ובעל אינקלינציה גבוהה יותר מאשר כוכבי לכת "מסורתיים". הצעה נגדית הייתה לא להגדיר את פלוטו ככוכב לכת ולסווגו כגוף טרנס נפטוני. לבסוף הוחלט להגדיר את פלוטו וגורמי שמיים הדומים לו ככוכבי לכת ננסיים אשר "דומים לפלוטו" מבחינת מאפייני המסלול הבאים: אינקלינציה, אקסצנטריות וזמן מחזור. כמו כן הוחלט כי ההגדרה הרשמית והשם יוגדרו במועד מאוחר יותר. באותו זמן הוחלט כי אריס יוגדר גם כן כאותו סוג של כוכב לכת ננסי. לאחר האספה הכללית של ה-IAU השם "פלוטואיד" הוצע על ידי הוועדה לשמות גרמי שמיים קטנים והתקבל רשמית ב-11 ביוני 2008. יחד עם ההכרזה על תת-הקטגוריה הזו של כוכבי הלכת הננסיים הוגדר מאקה-מאקה כפלוטואיד. יחד עם ההחלטה שהוכרזה, ניתנה הגדרה מפושטת מאוד: כל כוכבי הלכת הננסיים שהם גופים טרנס-נפטונים הם פלוטואידים. נכון ל-2008 פלוטו, אריס, האומיה ומאקה-מאקה מוגדרים רשמית ככוכב לכת ננסי מסוג כפלוטואידים. מדיה וקבצים בנושא פלוטואיד בוויקישיתוף
קדימה (מושבה)

קדימה נוסדה כמושבה בשרון, דרומית-מזרחית לנתניה וצפונית לכפר סבא, מזרחית לכביש 4. בשנת 1950 הוכרזה קדימה כמועצה מקומית. מאז 2003 מהווה קדימה חלק מהמועצה המקומית המאוחדת, קדימה-צורן. שטח השיפוט של קדימה, ללא החשבת צורן, משתרע על פני כ-11,000 דונם. מתוכם, כ-3,000 דונם שטחי בנייה וכ-1500 דונם חורשות, יער ונופש פעיל והשאר שטחים חקלאיים לגידולים חקלאיים, ירקות, תותים, פרחים ומטעים. קדימה נוסדה ב-5 ביולי 1933 כמושבה חקלאית ביוזמתו של יהושע חנקין, שהיה אז מראשי חברת הכשרת היישוב. מקור השם בדבריו של חנקין לאחר רכישת האדמה: "צעדנו צעד קדימה". ראשוני המתיישבים הגיעו לקדימה ממושבות הברון, ממושבי השרון הצפוני וממושבות ותיקות אחרות. עולים שהגיעו מארצות מזרח אירופה ומגרמניה, אשר רכשו אדמות והתארגנו כישוב חקלאי. בשנת 1946 החלה קדימה לקלוט עולים נוספים, תחילה פליטי שואה מאירופה שנשבו באופן זמני בקפריסין. לאחר קום המדינה הגיעו לקדימה עולים ממדינות ערב, ארצות אסיה ואפריקה, ואוכלוסיית המושבה גדלה במהירות מ-500 תושבים ל-3,000. בשנת 1950 הוכרזה קדימה כמועצה מקומית. ב-1958 סופח האזור הדרומי שהיה מכונה "השיכון" למושבה ומאז שתי האוכלוסיות, הוותיקה והחדשה עברו תהליך של מיזוג. בשנת 1965, הוקם אזור התעשייה של קדימה, בו שכן מפעל המעליות "ישראליפט" עד למכירת מבנה המפעל ב-2019. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמה בדרום היישוב שכונת בנה ביתך. בשנת 2000 הוקם פארק השרון הירוק בשכונת בנה ביתך. ב-2003 אוחדה קדימה עם היישוב צורן שהוקם ב-1994 צפונית-מזרחית לה, והוקמה המועצה המקומית קדימה-צורן. בין שני חלקי המועצה המקומית מפריד יער קדימה. בקדימה ארבעה בתי ספר יסודיים (שניים ממלכתיים ושניים ממלכתי-דתי) ששמם יגאל אלון, ניצני השרון נתיבות משה ואור תורה, וחטיבת ביניים ("גוונים"), והחל משנת 2016, תיכון אחד - "תיכון עודד" (עד הקמתו, למדו תלמידי התיכון מהיישוב קדימה בבית הספר "ויצו הדסים" שבאבן יהודה, ותלמידי היישוב צורן ב"תיכון רבין" שבתל מונד). מדיה וקבצים בנושא קדימה בוויקישיתוף קדימה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית קדימה צועדת קדימה, מעריב, 15 ביוני 1965 השרון הירוק (הקישור אינו פעיל) רנית נחום-הלוי, קדימה: התדמית השתפרה, המחירים עלו ב-100%, באתר TheMarker‏, 13 בנובמבר 2009
פרקמבריון

עידן העל פרקמבריון (Precambrian, לפני קמבריון) הוא עידן על המציין את הפרק הקדום ביותר בלוח הזמנים הגאולוגי של כדור הארץ. משך תקופתו כ-4 מיליארד שנים, החל מהיווצרות כדור הארץ לפני כ-4.54 מיליארד שנה ועד לפני 542 מיליון שנה, תקופה בה הופיעו בעלי חיים נראים לעין. הסלעים מעידן על זה הם בעיקרם סלעי יסוד וסלעים מותמרים. בפרקמבריון הופיעו (החל מלפני כ-3.5 מיליארדי שנים) האורגניזמים הראשונים בכדור הארץ – כחוליות וחיידקים. הפרקמבריון מתחלק לשלושה עידנים: האדן – הקדום ביותר ארכאיקון פרוטרוזואיקון לוח הזמנים הגאולוגי יחידת זמן גאולוגית ארנב בפרקמבריון המסלע הפריקמברי באזור אילת וסיני לוח הזמנים הגאולוגי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנגולין מלאי

פנגולין מלאי (שם מדעי: Manis javanica) הידוע גם כפנגולין סונדה הוא פנגולין הנפוץ במדינות דרום-מזרח אסיה בהן תאילנד, אינדונזיה (ג'אווה, סומטרה, בורנאו, איי סונדה הקטנים), הפיליפינים, וייטנאם, לאוס, קמבודיה, מיאנמר וסינגפור. אורך גופו 40-55 ס"מ (ללא הזנב), אורך זנבו 35-45 ס"מ ומשקלו 5-7 ק"ג. זנבו, גבו ורגליו מבחוץ מכוסים קשקשים. צבע הקשקשים בגבם חום ירקרק או צהבהב. בטנו ופניו מכוסים בשיער לבן עד חום בהיר. הפנגולין המלאי קרוב לפנגולין הסיני, אך גדול ממנו, צבעו בהיר יותר וטופרי רגליו הקדמיות קצרים יותר. הוא חסר שיניים, ובעל לשון באורך של כ-25 ס"מ המסייעת לו בהשגת מזונו. הפנגולין המלאי פעיל בלילה. הוא מתגורר במאורות. הוא ניזון מנמלים ומטרמיטים. הוא בעל חושי ריח ושמיעה חדים, וניחן ביכולת טיפוס מצוינת. ההיריון אורך כחמישה חודשים ובסופו נולד לרוב גור אחד במשקל של 100 עד 500 גרם. הגורים פוקחים את עיניהם כעבור כ-10 ימים מן הלידה, בגיל שלושה חודשים הם נגמלים מיניקה ובגיל שנה הם מגיעים לבגרות מינית. האם לוקחת את גוריה על זנבה. טורפיו העיקריים הם הטיגריס ונמר ערפילי מצוי. הפנגולין המלאי ניצוד על ידי האדם לצורך מזון, ולשימושים ברפואה עממית שם נעשה בקשקשיו שימוש לטיפול במחלות עור. מדיה וקבצים בנושא פנגולין מלאי בוויקישיתוף פנגולין מלאי, באתר ITIS (באנגלית) פנגולין מלאי, באתר NCBI (באנגלית) פנגולין מלאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פנגולין מלאי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פנגולין מלאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגולין מלאי, באתר GBIF (באנגלית) Breen, K. 2003. "Manis javanica" (On-line), Animal Diversity Web. פנגולין מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN פנגולין מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
סטלה בליץ-אחסטריבה

סטלה (אסטלה) בליץ-אחסטריבה (בהולנדית: Stella Blits-Agstribbe; ‏ 6 באפריל 1909 – 17 בספטמבר 1943) הייתה מתעמלת אולימפית הולנדית יהודיה, זוכת מדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות נשים באולימפיאדת אמסטרדם, שנרצחה בשואה. בליץ-אחסטריבה נולדה באמסטרדם ב-1909. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. בליץ-אחסטריבה זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה. אחסטריבה נישאה לסמואל בליץ שהתעמל יחד אתה במועדון הספורט "באטו". סמואל עבד כחרט יהלומים ונולדו להם שני ילדים, נני (1937) ואלפרד (1940). בסוף יולי 1943 נעצרה עם משפחתה באמסטרדם ונאסרה בפוכט(אנ'). לאחר כחמישה שבועות הועברה המשפחה לווסטרבורק. ב-14 בספטמבר 1943 גורשה לאושוויץ, שם נרצחה עם ילדיה בהגיעה למחנה. שמואל עבר את הסלקציה, אך נרצח באפריל 1944. מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שלוש מתעמלות נוספות (דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט. מדיה וקבצים בנושא סטלה בליץ-אחסטריבה בוויקישיתוף סטלה בליץ-אחסטריבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי סטלה בליץ-אחסטריבה, באתר olympedia.org Gymnast Estella Agsteribbe performing a routine on the parallel bars at a sports competition, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:18), 28 ביוני 2021, המתעמלת סטלה בליץ-אחסטריבה בתרגיל על המקבילית בתחרות באמסטרדם, דצמבר 1932 דף זיכרון לזכר בליץ-אחסטריבה ומשפחתה באתר ההנצחה ליהודי הולנד. דף הנצחה ליהודיות מבין נבחרת המתעמלות ההולנדית ב-1928 ביד לאיש הספורט היהודי. סטלה בליץ-אחסטריבה באתר יד ושם
פטסי קנזיט

פטרישה ג'וד פרנסס קנזיט, הידועה בשם הבמה פטסי קנזיט (אנגלית: Patsy Kensit;‏ נולדה ב-4 במרץ 1968) היא שחקנית, דוגמנית וזמרת אנגלייה. קנזיט נולדה וגדלה בהאונסלו שבלונדון רבתי למשפחה קתולית. בגיל 4 הופיעה לראשונה על המסך בפרסומת לאפונה קפואה. בשנת 1972 אף השתתפה לראשונה בסרט קולנוע (For the Love of Ada, מבוסס על סדרת טלוויזיה באותו השם). בשנת 1974 השתתפה בסרט "גטסבי הגדול" לצד רוברט רדפורד ומיה פארו. בבחרותה למדה באקדמיה של איטליה קונטי, בית הספר למשחק הוותיק באנגליה. קנזיט פרצה אל התודעה באמצע שנות השמונים כזמרת של להקת הפופ "הפלא השמיני". שני סינגלים של הלהקה הגיעו למקומות גבוהים במצעד הבריטי, והלהקה אף הופיעה בתוכנית הטלוויזיה Top of the Pops. במקביל קידמה קנזיט את קריירת המשחק שלה. ב-1985 השתתפה בסרט הטלוויזיה "סילאס מארנר" לצידו של בן קינגסלי וב-1986 השתתפה בסרט הקולנוע Absolute Beginners על פי ספרו של קולין מק'ינס. בשנת 1988 הגיע השיר I'm Not Scared של "הפלא השמיני" (בהפקה של הפט שופ בויז) לעשירייה הראשונה במצעד הבריטי. השיר שובץ לסרט נשק קטלני 2 בו שיחקה קנזיט את דמותה של ריקה ואן דן האס, מזכירתו של דיפלומט דרום אפריקני שבה התאהב הגיבור מרטין ריגס (מל גיבסון). בשנת 1991 זכתה לשבחי הביקורת בעקבות השתתפותה בסרט "עשרים ואחת" (אף שהסרט לא זכה להצלחה קופתית). בשנת 1992 גילמה את דמותה של קרולין רייט בסרט הקומי Blame it on the Bellboy לצידו של דאדלי מור. ב-1995 שיחקה ב"מלאכים וחרקים" לצד קריסטין סקוט תומאס, וב-1999 שיחקה בדרמת הפשע "כביש מהיר" לצד דריל האנה. ב-2001 השתתפה בסרט "הדברים שמאחורי השמש" לצד רוזנה ארקט ודון צ'ידל. תפקידה הקולנועי החשוב האחרון היה בשנת 2002 בסרט One and Only שנכשל בקופות. בשנת 2004 החלה קנזיט לגלם את דמותה של סיידי קינג באופרת הסבון האנגלית "אמרדייל". כמו כן השתתפה בתוכנית המערכונים הקצרים של ערוץ 4 הבריטי Bo' Selecta! ובספין אוף A Bear's Tail. בספטמבר 2006 הפסיקה את השתתפותה ב"אמרדייל" משום שלטענתה הנסיעות ליורקשייר - שם צולמה הסדרה - והפרידה הממושכת משני בניה בזמן הצילומים גרמו לה מועקה. מינואר 2007 משחקת קנזיט בסדרת הדרמה הרפואית עטורת הפרסים של ה-BBC - ‏ הולבי סיטי Holby City. בשנת 1988 נישאה קנזיט לזמר דן דונובן, קלידן Big Audio Dynamite. הנישואין נמשכו זמן קצר בלבד. בשנת 1992 נישאה קנזיט בשנית לזמר ג'ים קר מלהקת ה-Simple Minds, מנישואין אלה נולד בנה הראשון, והם הסתיימו בגירושין. בשנת 1997 נישאה קנזיט לליאם גלאגר סולן להקת אואזיס, מנישואין אלה נולד בנה השני, והם הסתיימו בגירושין. מדיה וקבצים בנושא פטסי קנזיט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטסי קנזיט פטסי קנזיט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פטסי קנזיט, ברשת החברתית אינסטגרם פטסי קנזיט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר AllMovie (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פטסי קנזיט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פטסי קנזיט, באתר Last.fm (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר AllMusic (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר MusicBrainz (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר Discogs (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר Songkick (באנגלית) פטסי קנזיט, באתר בילבורד (באנגלית)
חריט קלירקופר

חֶריט קלֵירֶקופר (בהולנדית: Gerrit Kleerekoper; ‏ 15 בפברואר 1897 - 2 ביולי 1943) היה מאמן התעמלות יהודי-הולנדי, שהוביל את נבחרת התעמלות הנשים של הולנד לזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת אמסטרדם ואת נבחרת הגברים למקום שמיני באותה אולימפיאדה. הוא נרצח בשואה כמו כל המתעמלים היהודים שאימן באולימפיאדה זו, פרט לאחת. קלירקופר היה לוטש יהלומים ומורה במקצועו. קלירקופר שאימן את נבחרת ההתעמלות ההולנדית לגברים, לקח על עצמו לאמן גם את נבחרת הנשים ההולנדית, באולימפיאדת אמסטרדם. הייתה זו הפעם הראשונה במשחקים האולימפיים שהתעמלות נשים הופיע כמקצוע אולימפי. שלא כנהוג כיום, התבצעו התחרויות במרחב פתוח, ובהתעמלות הנשים לא היו תחרויות אישיות, אלא תחרות קבוצתית אחת בלבד. נבחרת הנשים שכללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, סטלה בליץ-אחסטריבה, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי), זכתה במדליית הזהב ונבחרת הגברים שמנתה 8 מתעמלים, ביניהם 3 יהודים (אליאס מלקמן, מוזס יעקובס וישראל ויינסחנק) סיימה במקום השמיני. ב-1943 נרצח חריט קלירקופר ביחד עם אשתו קטיה ובתו אליזבת בסוביבור. בנם הגדול לינדרט נספה כמה ימים לאחר מכן באושוויץ. מבין חמש חברות נבחרת ההתעמלות היהודיות שאימן קלירקופר, ארבע נספו בשואה (דרזדן-פולק, בליץ-אחסטריבה, קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), ורק אחת, דה לוי, שרדה. על שמו של קלירקופר נקראת תחרות התעמלות שנתית הנערכת באמסטרדם. בשנת 1997 הונצחו קלירקופר ובנות הנבחרת ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט. מדיה וקבצים בנושא חריט קלירקופר בוויקישיתוף הנצחתם של חריט קלירקופר ונבחרת השנים שאותה אימן, באתר יד ושם דף זיכרון לזכר קלירקופר ומשפחתו באתר ההנצחה ליהודי הולנד. דף הנצחה לקלירקופר וליהודיות מבין נבחרת המתעמלות ההולנדית ב-1928 באתר היכל התהילה לספורטאי היהודי.
הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו

נואל קמפף מרקאדו (בספרדית: Noel Kempff Mercado) הוא פארק לאומי במחוז סנטה קרוס בצפון-מזרח בוליביה, בסמוך לגבולה של המדינה עם ברזיל. הפארק משתרע על פני 15,234 קמ"ר, באזור בעל אקלים טרופי, בגובה שנע בין 200 ל-1,000 מ' מעל פני הים. רוב גבולותיו של הפארק תחומים בנהרות: אִיטֶנֶס, וֶרְדֶה, טָארְווֹ ופָּרָגוּאָה. בפארק מספר מערכות אקולוגיות, ביניהן יער גשם אמזוני, סוואנה וסראדו. בהשוואה לפארקים גדולים אחרים ביבשת, נואל קמפף מרקאדו נחשב לאחד הגדולים, המגוונים והשמורים. הוא אמנם מגוון פחות מהפארק הלאומי מנו שבפרו, אך בניגוד לו, הוא מכיל אזורי סוואנה, סראדו וביצות. הפארק הוכרז ב-28 ביוני 1979 ונקרא תחילה ואנצ'אקה (Huanchaca), אך בהמשך שונה שמו, והוא נקרא על שם המדען שחקר אותו. בשנת 2000 הכריז אונסק"ו על הפארק כאתר מורשת עולמית. בניגוד לאזורים דומים בבוליביה, אזור הפארק כמעט לא מיושב - בפארק ובאזורים הסמוכים לו מתגוררים פחות מ-30 תושבים, ולפיכך, אין הוא נפגע מחקלאות. עם זאת, סובל הפארק מדיג ומציד מצדו הברזילאי של הגבול, שבהיעדר פיקוח על הגבולות גולש לעיתים גם לשטחו הוא. פחות מאלף תיירים פוקדים מדי שנה את הפארק, וזאת בשל מיקומו המבודד - נדרשים שני ימי נסיעה מהעיר הגדולה הקרובה, סנטה קרוס. יחד עם זאת, מכיל הפארק תשתית לביקורי תיירים וחוקרים. לפי ההערכות, בשטח הפארק כ-4,000 מיני צמחים, ובהם 110 מיני סחלבים, וכן ברומליות, פסיפלורות, לופיים ודקליים. 2,700 מינים כבר נסקרו ובהם 26 מינים שלא היו ידועים קודם לכן. הפארק מאכלס כ-130 מיני יונקים, ובהם כלבי נהרות, דולפיני נהרות, טפירים, קופי עכביש, שאגנים, ארמדילים, דובי נמלים, זאבי רעמה ויגוארים. בנוסף, יש בפארק כ-620 מיני עופות (ובהם 9 מיני ארות), המהווים כ-20% ממיני העופות בדרום אמריקה, וכן כ-70 מיני זוחלים, ובהם הקיימן השחור. כן יש בפארק כ-350 מיני חרקים וכ-250 מיני דגים. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו הפארק באתר UNEP
אדגר, מלך סקוטלנד

אדגר (באנגלית: Edgar, בגאלית סקוטית: אטגר מק מאל קולים – Étgar mac Maíl Choluim באיות עתיק, Eagar mac Mhaoil Chaluim באיות מודרני, כלומר "אדגר בנו של מלקולם";‏ 1074 לערך – 8 בינואר 1107) היה מלך סקוטלנד בין השנים 1097 ועד מותו. אדגר היה בנם של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד ושל מרגרט מווסקס (לימים הוקדשה וכונתה "מרגרט הקדושה"). בעקבות הירצחו של אחיו למחצה דאנקן השני בשלהי שנת 1094 טען אדגר לכס המלכות של סקוטלנד בראשית 1095. דאנקן השני נרצח על ידי מאל פטייר, תומך של טענת דודו דונלד השלישי לכתר. אדמונד, אחיו הבכור של אדגר תמך דווקא בטענת דונלד השלישי לכתר – ככל הנראה בתמורה להכרתו כיורשו (מאחר שלדונלד לא היו צאצאים שיירשו אותו). בטענת אדגר לכתר תמך מלך אנגליה ויליאם השני, אולם בשל מרד רוברט דה מוובריי בוויליאם, רוזן נורת'מבריה, לא יכל ויליאם לשלוח כוחות שיסייעו לאדגר (ככל הנראה רוברט פתח במרד על מנת לסייע לדונלד השלישי). ויליאם ניהל מסע צבאי בצפונה של ממלכת אנגליה בשנת 1095, מסע שסייע לאדגר להשתלט על לותי'אן. אחיו האחרים של אדגר תמכו בתביעתו לכתר (בהם היה אלכסנדר – לימים המלך אלכסנדר הראשון, ודייוויד – לימים המלך דייוויד הראשון). בשנת 1096 שהה ויליאם השני בנורמנדי, ורק בשנת 1097 שב לאנגליה וסייע לאדגר בכוחות צבאיים שאפשרו לו להביס את דונלד ואת אדמונד. ישנם היסטוריונים הסבורים שבתמורה לסיוע הפך אדגר לווסאל של ויליאם השני, אולם אחרים סותרים טענה זו בעובדה שבעת שאדגר שהה בחצר הכתר האנגלי (כך, למשל, ב-29 במאי 1099 נכח אדגר בטקס החנוכה של אולם וסטמינסטר) שילם לו ויליאם השני את מחייתו (40 או 60 שילינגים ליום). לאחר מותו של ויליאם השני לא שב אדגר לבקר בארמון המלוכה האנגלי. לאחר תבוסתם של דונלד ואדמונד, התבסס שלטונו של אדגר. לא ידועים פרטים רבים על תקופת מלכותו, למעט העובדה שנתן גמל או פיל במתנה למלך אירלנד. בשנת 1098 חתם אדגר על הסכם עם מאגנוס השלישי, מלך נורווגיה, וקבע את הגבול בין סקוטלנד ונורווגיה (אדגר הכיר בטענת נורווגיה לשליטה באיים ההברידיים ובקינטייר). באותה שנה ייסד אדגר מנזר בקולדינגהאם. אדגר נפטר באדינבורו ב-8 בינואר 1107 ונקבר במנזר דנפרמליין. אדגר לא נישא, ובטרם מותו לא היו לו צאצאים, ולכן הכיר באחיו, אלכסנדר, כיורשו. מדיה וקבצים בנושא אדגר, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף אדגר, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדגר, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
MathWorld

MathWorld הוא אתר אינטרנט המהווה אנציקלופדיה למתמטיקה, המקיפה מסוגה בדפוס ובאינטרנט, ובה למעלה מ-13,000 ערכים (נכון למאי 2021). האתר נוסד בשנת 1995 על ידי אריק וייסשטיין, סטודנט לפיזיקה ואסטרונומיה. עם הקמתו, נקרא האתר "Eric's Treasure Trove of Mathematics" (בעברית: "אוצר המתמטיקה של אריק"). האתר זכה להצלחה רבה, והורחב בהתמדה על ידי מייסדו, גם על פי הערות של הקוראים. בשנת 1998, חברת CRC הוציאה לאור את תוכן האתר כספר וכ-CD-ROM, בשם: "CRC Concise Encyclopedia of Mathematics" (בעברית: "CRC אנציקלופדיה תמציתית של מתמטיקה"). גרסת האינטרנט החופשית נותרה פתוחה לציבור רק בחלקה. בשנת 1999, הצטרף וייסשטיין לחברת Wolfram Research של סטיבן וולפרם, וזו שינתה את שם האתר לשמו הנוכחי, "MathWorld", ואחסנה אותו בשרתי החברה, תוך פתיחתו לציבור ללא הגבלה. בשנת 2000, תבעה חברת CRC את Wolfram Research ואת וייסשטיין על הפרת חוזה, בטענה שווייסשטיין התחייב שהמידע יופיע בגרסת הדפוס בלבד. בעקבות זאת, נסגר אתר MathWorld. לבסוף, הגיעו הצדדים לפשרה, ובמסגרתה נפתח האתר לציבור ללא הגבלה. האתר עשיר בתרשימים ובנוסחאות, המופקים באמצעות תוכנת Mathematica של Wolfram Research. וולפרם אלפא אתר האינטרנט הרשמי של MathWorld (באנגלית) הסכסוך סביב MathWorld, בתיאורו של אריק וייסשטיין (בצרפתית)
דונלד השלישי, מלך סקוטלנד

דונלד השלישי (באנגלית: Donald III, בגאלית סקוטית: דומנאל מק דונכדה - Domnall mac Donnchada באיות עתיק, Dòmhnall mac Dhonnchaidh באיות מודרני, כלומר "דונלד בנו של דאנקן";‏ 1033 - 1099), המכונה "היפה", היה מלך סקוטלנד. דונלד היה בנו השני של המלך דאנקן הראשון. לא ידועים מעשיו של דונלד במהלך שלטונו של אחיו הבכור, מלקולם השלישי. ידוע כי אדוארד, בנו הבכור של מלקולם (מרעייתו השנייה, מרגרט מווסקס), היה יורש העצר של מלקולם ולא דונלד. בעקבות מותם של מלקולם השלישי ואדוארד בקרב אלנוויק בנורת'מבריה בשנת 1093, וזמן קצר לאחר נפטרה גם המלכה הרעייה מרגרט. על פי כתביו של ג'ון מפרדון, בעקבות מות המלכה פלש דונלד לסקוטלנד בראש כוחות צבא וצר על אדינבורו בה שהו בניו האחרים של מלקולם, ולאחר שכבש את העיר גירש את בניו של מלקולם לממלכת אנגליה. תעוד אנגלי מאותה תקופה מציין כי דונלד נבחר למלך סקוטלנד לאחר מותו של מלקולם השלישי. במאי 1094, דאנקן, אחיינו של דונלד, בנו של מלקולם השלישי מרעייתו הראשונה אינגיביורג פינסדוטר פלש בראש צבא אנגלי ונורת'מברי לסקוטלנד (בסיועו של אחיו למחצה אדמונד ואבי אשתו גוספטריק, רוזן נורת'מבריה). בעקבות הפלישה המוצלחת הומלך דאנקן על כס המלוכה כ"דאנקן השני", אולם מאוחר יותר באותה שנה מרדו הסקוטים בדאנקן, והוא נהרג ב-12 בנובמבר 1094. לאחר מותו של דאנקן שב דונלד למלוך בסקוטלנד. בהיותו בן כ-60, ומאחר שלא היו לו צאצאים, בחר דונלד את אדמונד כיורשו, אולם לאחר מותו נאבקו אדמונד ואדגר בנו של מלקולם השלישי על הכתר, ואדגר זכה בכתר בסיועו של ויליאם השני, מלך אנגליה. נסיבות מותו של דונלד אינן ברורות. ויליאם ממאלמסברי מתאר כי דונלד נרצח על ידי דייוויד, לימים מלך סקוטלנד או ביוזמת ויליאם השני. דברי ימי טיגרנאך מציינים כי עיניו של דונלד נעקרו על ידי אחיו, ואילו ג'ון מפרדון מציין שדונלד נכלא על ידי אדגר לאחר שעיוורו אותו. לפי חלק מהמקורות נקבר דונלד במנזר דנפרמליין ובקתדרלת דנקלד אולם אין מחלוקת שגופתו הועברה מאוחר יותר לאיונה. לדונלד לא היו בנים, אולם נולדו לו שתי בנות. דמותו של דונלד מוזכרת (אזכור קצר) בדמותו של "דונלביין" במחזה מקבת' מאת ויליאם שייקספיר. מדיה וקבצים בנושא דונלד השלישי, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף דונלד השלישי, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דונלד השלישי, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Gothic kings of Britain: the lives of 31 medieval rulers, 1016-1399 By Philip J. Potter עמוד 124