laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטן גץ

סטנלי גייטסקי (באנגלית: Stanley Gayetzky;‏ 2 בפברואר 1927 - 6 ביוני 1991), המוכר בשם הבמה שלו סטן גץ (Stan Getz), היה מוזיקאי יהודי אמריקאי, אחד מנגני הסקסופון הבולטים בג'אז, במחצית השנייה של המאה ה-20. היה מחלוצי הבוסה נובה ונגן קול ג'אז מפורסם. גץ נולד בפילדלפיה, אך גדל בניו יורק במשפחה יהודית שמוצאה מרוסיה. הוא ניגן במספר כלי נגינה לפני שאביו קנה לו את הסקסופון הראשון שלו בגיל 13. בשנת 1943, כשהיה בן 16, הצטרף לתזמורתו של הטרומבוניסט ג'ק טיגרדן. לאחר שניגן במספר תזמורות אחרות (זו של סטן קנטון ב-1944; זו של ג'ימי דורסי ב-1945; וזו של בני גודמן בשנים 1945–1946), הוא התפרסם כסולן בתזמורתו של וודי הרמן בשנים 1947–1949. הסולו המלודי והלירי שניגן בקטע "סתיו מוקדם" ("Early Autumn") שחיבר רלף ברנז הפך ללהיט. כמעט בכל ההקלטות בהן השתתף החל משנת 1950, גץ היה המנהיג המוזיקלי. בשנים 1953-1954 הוא ניגן ביחד עם ג'ימי רייני. בשנות החמישים צבר גץ פופולריות כנגן קול ג'אז, כשניגן לצידם של הוראס סילבר הצעיר, אוסקר פיטרסון, ורבים אחרים. בחטיבות הקצב שליוו אותו באותן השנים השתתפו גדולי הנגנים של התקופה, ביניהם נגני חטיבת הקצב של צ'ארלי פארקר - המתופף רוי היינס, הפסנתרן אל הייג, והבסיסט טומי פוטר. בשנת 1958, במסגרת נסיונותיו להתמודד עם התמכרותו לסמים, עבר גץ לקופנהגן שבדנמרק (בשנת 1954 הוא בילה חצי שנה בכלא בלוס אנג'לס בעוון שוד של בית מרקחת, ממנו ניסה לשדוד מורפיום). לאחר שחזר לארצות הברית ב-1961, היה גץ אחד מחלוצי סגנון הבוסה נובה. יחד עם הגיטריסט צ'ארלי בירד הוא הקליט ב-1962 את התקליט "ג'אז סמבה", שזכה להצלחה מסחרית גדולה. שיר הנושא של התקליט היה עיבוד ליצירה "Só Danço Samba" של המלחין והגיטריסט הברזילאי אנטוניו קרלוס ז'ובים. גץ זכה בפרס גראמי לביצוע קטע ג'אז של שנת 1963 על נגינתו בקטע "Desafinado" בתקליט זה. הצעד הבא של גץ בתחום הבוסה נובה היה מפגש עם הנגנים הברזילאיים עצמם - המלחין אנטוניו קרלוס ז'ובים, הגיטריסט ז'ואאו ז'ילברטו ואשתו הזמרת אסטרוד ז'ילברטו. שיתוף הפעולה עם מוזיקאים אלה הוליד ב-1963 את התקליט "גץ/ז'ילברטו", שכלל את השיר "הנערה מאיפנימה" ("The Girl from Ipanema"). התקליט זכה להצלחה אדירה - הוא זכה בשני פרסי גראמי לשנת 1965 (התקליט הטוב ביותר והסינגל הטוב ביותר) - ודחק ממצעדי הפזמונים את "לילה של יום מפרך" ("A Hard Day's Night") של הביטלס. באמצעות התקליט התוודעו מיליוני מאזינים למוזיקת הבוסה נובה והוא סלל את הדרך למוזיקה הברזילאית ולכלי הנגינה הברזילאיים לתוך מוזיקת הג'אז. גץ הבין היטב את שפת הבוסה נובה ונגינתו נשמעת טבעית ובוטחת במחיצת נגנים ברזילאיים. ב-1967 הוא החל להיות מושפע ממוזיקת פיוז'ן וכן מהתפתחויות אחרות בסגנון הבופ, והקליט מספר אלבומים עם צ'יק קוריאה וסטנלי קלארק. מדיה וקבצים בנושא סטן גץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטן גץ (באנגלית) סטן גץ, סרטונים בערוץ היוטיוב סטן גץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטן גץ, באתר ספוטיפיי סטן גץ, באתר AllMusic (באנגלית) סטן גץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטן גץ, באתר Discogs (באנגלית) סטן גץ, באתר Songkick (באנגלית) סטן גץ, באתר בנדקמפ סטן גץ, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) סטן גץ, באתר בילבורד (באנגלית) סטן גץ, באתר טיידל (באנגלית) סטן גץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטן גץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
1958 בארצות הברית

1958 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 182 שנה מיום היווסדה. הנשיא: דווייט אייזנהאואר (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: ריצ'רד ניקסון (המפלגה הרפובליקנית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 8 בינואר – בובי פישר בן ה-14 זוכה באליפות ארצות הברית בשחמט 31 בינואר – ארצות הברית משגרת את אקספלורר 1, לווינה הראשון לחלל 24 במרץ – הזמר אלביס פרסלי מתגייס לצבא ארצות הברית 12 במאי – ארצות הברית וקנדה חותמות על הסכם שלפיו הוקם פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה (NORAD) 15 ביולי – 5,000 נחתים אמריקאים נוחתים בביירות בלבנון כדי לסייע לממשלה הפרו-מערבית 29 ביולי – הקונגרס האמריקאי מקים את נאס"א 3 באוגוסט – הצוללת הגרעינית נאוטילוס משלימה מעבר מתחת לכיפת הקרח של הקוטב הצפוני 18 באוגוסט – לוליטה, ספרו מעורר המחלוקת של ולדימיר נבוקוב, התפרסם בארצות הברית 26 באוקטובר – הטיסה המסחרית הראשונה של הבואינג 707, מניו יורק לפריז 26 בינואר – אלן דג'נרס, קומיקאית ושחקנית קולנוע אמריקאית 10 במרץ – שרון סטון, שחקנית קולנוע אמריקאית 3 באפריל – אלק בולדווין, שחקן קולנוע אמריקאי 29 באפריל – מישל פייפר, שחקנית קולנוע אמריקאית 23 במאי – דרו קארי, קומיקאי אמריקאי 7 ביוני – פרינס, מוזיקאי אמריקאי 8 ביולי – קווין בייקון, שחקן קולנוע אמריקאי 16 באוגוסט – מדונה, זמרת ושחקנית אמריקאית 25 באוגוסט – טים ברטון, במאי קולנוע אמריקאי 29 באוגוסט – מייקל ג'קסון, זמר פופ ורקדן אמריקאי (נפטר ב-2009) 16 באוקטובר – טים רובינס, שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי 20 באוקטובר – ויגו מורטנסן, שחקן אמריקאי 27 באוגוסט – הפיזיקאי ארנסט לורנס ממציא הציקלוטרון וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1939 (נולד ב-1901) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Havana Moon

Havana Moon הוא אלבום סולו מאת קרלוס סנטנה. האלבום כולל גרסאות כיסוי לשירים של בו דידלי, צ'אק ברי, וילי נלסון, ו-Booker T. & the M.G.'s. האלבום דורג במקום ה-31 במצעד הבילבורד 200 של שנת 1983. קרלוס סנטנה - גיטרה, כלי הקשה, וקולות רקע חוזה סנטנה - כינור ושירה פלאקו חימנס - אקורדיון בוקר ט. ג'ונס - קלידים וקולות רקע אלן פסקואה - קלידים ושירה חוזה סלקדו - חצוצרה וטרומבון כריס סולברג - קלידים, גיטרה, ושירה אורסאס וילטו - חליל, טימבלס, וקולות רקע אוסקר צ'אבז - טרומבון וחצוצרה דייוויד הוד - גיטרה בס ארמנדו פראזה - תופי בונגו ושירה ראול ראקוו - תופי קונגה וקולות רקע אלכס ליגרטווד - כלי הקשה ושירה גרהם ליר - תופים מידע על האלבום Havana Moon באתר MusicBrainz האלבום Havana Moon באתר Discogs Havana Moon באתר Allmusic J.D. Considine, ‏Santana - Havana Moon, באתר הרולינג סטון, 9 ביוני 1983
Blues for Salvador

Blues for Salvador הוא אלבום סולו מאת קרלוס סנטנה. האלבום הוקדש לאשתו דבורה סנטנה, וזכה בפרס גראמי, בקטגוריית ביצוע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר לשנת 1989. קרלוס סנטנה – גיטרה אורסאס וילטו – חליל, טימבלס, וקולות רקע אלפונסו ג'ונסון – גיטרה בס גרהם ליר – כלי הקשה ותופים טוני ויליאמס – תופים אלכס ליגרטווד – כלי הקשה ושירה באדי מיילס – קולות רקע ארמנדו פראזה – תופי בונגו ושירה כריס סולברג – קלידים, גיטרה, ושירה ראול ראקוו – תופי קונגה, שירה וקולות רקע גרג ווקר – שירה מידע על האלבום Blues for Salvador באתר MusicBrainz האלבום Blues for Salvador באתר Discogs Blues for Salvador באתר allmusic
1957 בארצות הברית

1957 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 181 שנה מיום היווסדה. הנשיא: דווייט אייזנהאואר (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: ריצ'רד ניקסון (המפלגה הרפובליקנית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 3 בינואר – השעון החשמלי הראשון מוצג על ידי חברת השעונים המילטון 13 בינואר – ייצור הפריזבי הראשון 23 בינואר – לואיס מארדן, איש החברה הגאוגרפית האמריקאית, מוצא את שרידי הבאונטי 27 ביוני – סערת ההוריקן "אודרי" הורגת 500 בני אדם בלואיזיאנה וטקסס 4 בספטמבר – משבר ליטל רוק במסגרת המאבק לזכויות האזרח בארצות הברית: מושל ארקנסו, אורוול פובוס, קורא למשמר הלאומי של ארקנסו לחסום את דרכם של תלמידים שחורים המבקשים להירשם לתיכון בליטל רוק. 27 ביוני: סערת ההוריקן "אודרי" הורגת 500 בני אדם בלואיזיאנה וטקסס 17 בינואר – סטיב הארווי, קומיקאי, מנחה טלוויזיה ושחקן אמריקאי 21 בינואר – ג'ינה דייוויס, שחקנית קולנוע אמריקאית 27 בינואר – פרנק מילר, אמן קומיקס אמריקאי 28 בפברואר – ג'ון טורטורו, שחקן אמריקאי 12 במרץ – מרלון ג'קסון, זמר אמריקאי 20 במרץ – ספייק לי, במאי קולנוע 9 באוגוסט – מלאני גריפית', שחקנית קולנוע אמריקאית 18 באוגוסט – דניס לירי, שחקן אמריקאי 1 בספטמבר – גלוריה אסטפן, זמרת אמריקאית 21 בספטמבר – איתן כהן, יוצר קולנוע אמריקאי 5 באוקטובר – ברני מק, שחקן אמריקאי (נפטר ב-2008) 9 בדצמבר – דוני אוסמונד, שחקן אמריקאי 13 בדצמבר – סטיב בושמי, שחקן אמריקאי 21 בדצמבר – ריי רומנו, שחקן וקומיקאי אמריקאי 14 בינואר – המפרי בוגרט, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1899) 20 בינואר – ג'יימס קונולי, האלוף האולימפי הראשון בתקופה המודרנית (נולד ב-1868) 8 בפברואר – ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי (נולד ב-1903) 10 בפברואר – לורה אינגלס וילדר, סופרת ילדים אמריקאית (נולדה ב-1867) 18 בפברואר – הנרי נוריס ראסל, אסטרונום, ממפתחי דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל (נולד ב-1877) 23 בפברואר – סטן לורל, שחקן וקומיקאי מהצמד "לורל והארדי" (נולד ב-1890) 11 במרץ – ריצ'רד בירד, חוקר ארצות אמריקאי (נולד ב-1888) 2 במאי – ג'וזף מקארתי, סנטור אמריקאי (נולד ב-1908) 16 במאי – אליוט נס, איש חוק אמריקאי, עצר את אל קפונה (נולד ב-1903) 7 באוגוסט – אוליבר הארדי מצמד הקומיקאים הידועים בשם "השמן והרזה" (נולד ב-1892) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאן קובליק

יאן קובליק (בצ'כית: Jan Kubelík‏, 5 ביולי 1880 – 5 בדצמבר 1940) היה כנר ומלחין יהודי-צ'כי. יאן קובליק נולד במיחלה (חלק מפראג של ימינו). אביו, גנן במקצועו, היה כנר חובב. הוא לימד את שני בניו נגינה בכינור ומשעמד על כישרונו של יאן, שהיה אז בן חמש, העביר את הכשרתו לידי קרל ובר וקרל קונדריצ'ק. בגיל שמונה החל את לימודיו בקונסרבטוריון של פראג אצל אוטאקאר שווצ'יק והיה למייצג המפורסם ביותר של טכניקות הנגינה שלו. כילד, נהג להתאמן 10 עד 12 שעות ביום, או "עד שאצבעותיי החלו לדמם." משנת 1898 יצא לסיורי קונצרטים באירופה, בארצות הברית, בדרום אמריקה, במזרח אסיה, באוסטרליה ובאפריקה ועד מהרה נודע בווירטואוזיות שלו ובצליל הנקי, המלא והמעודן. כבר בראשית דרכו נודע כ"ניקולו פאגאניני השני" בווינה, בלונדון ועוד. קובליק ניגן בכינור גוארנרי דל ג'זו ובשני כינורות סטרדיוואריוס; "סטדריוואריוס הקיסר" משנת 1715 נרכש למענו בשנת 1910 בלונדון. קובליק ניהל קריירה וירטואוזית פעילה במשך 40 שנה ופרש ב-1940 לאחר עונה של עשרה קונצרטים בפראג, שבמהלכה ביצע קרוב לחמישים יצירות. הקונצרט האחרון שלו, ב-8 במאי 1940, לפני קהל של סטודנטים, התקיים באולם סמטנה בפראג. כמלחין גילה קובליק יותר טעם וחוש לגון הצליל מאשר מקוריות ביצירותיו, בהן סימפוניה, שישה קונצ'רטי לכינור ויצירות לכינור ופסנתר. הוא כתב קדנצות לכמה קונצ'רטי, בהם הקונצ'רטו לכינור של בטהובן, הקונצ'רטו לכינור של ברהמס והקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי, בין השאר. קובליק הביא לעולם שמונה ילדים, חמש בנות ושלושה בנים. אחת מבנותיו, אנה, הייתה לכנרת ואחד הבנים, רפאל קובליק, היה למנצח. בתקופת חייו בווינה התיידד יאן קובליק עם המלחין מרסל טיברג, שהיה צעיר ממנו ב-13 שנים והיה מיודד גם עם בנו, רפאל. טיברג הקדיש כמה מחיבוריו המוזיקליים לבנותיו של קובליק. הידידות בין טיברג למשפחת קובליק עמדה בעינה עד מותו של טיברג, שנרצח באושוויץ בשנת 1944. מדיה וקבצים בנושא יאן קובליק בוויקישיתוף יאן קובליק, באתר AllMusic (באנגלית) יאן קובליק, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאן קובליק, באתר Discogs (באנגלית) יאן קובליק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Jan Kubelík Society "In the musical world" (PDF). New York Times. 6 באוקטובר 1901. נבדק ב-2008-07-16. {{cite news}}: (עזרה) "News of the Music World" (PDF). New York Times. 8 באוקטובר 1911. נבדק ב-2008-07-16. {{cite news}}: (עזרה) גרציאן צ'רנושאק ואלנה נמקובה, "יאן קובליק" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1956 בארצות הברית

1956 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 180 שנה מיום היווסדה. הנשיא: דווייט אייזנהאואר (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: ריצ'רד ניקסון (המפלגה הרפובליקנית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 22 במרץ – מרטין לותר קינג מנהיג השחורים בארצות הברית, מואשם בבית משפט באלבמה על ארגון החרם של השחורים על נסיעה באוטובוסים, נקנס אחר כך ב-500$ 30 ביוני – מטוס נוסעים של חברת יונייטד איירליינס מתנגש במטוס נוסעים של חברת טראנס וורלד איירליינס מעל לגרנד קניון באריזונה. כל 128 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו על המטוס נהרגו. זה היה אסון התעופה הקטלני ביותר נכון לאותה העת. האסון הוביל לשינויים רבים בבקרת התנועה האווירית מעל ארצות הברית. 24 ביולי – דין מרטין וג'רי לואיס מעלים בפעם האחרונה במועדון הלילה קופקבאנה בניו יורק את מופע הקומדיה שלהם יחדיו, שהחל ב-25 ביולי 1946 25 ביולי – 45 מייל מדרום לאי ננטקט טובעת האונייה האיטלקית "אנדריאה דוריה", לאחר שהתנגשה בספינה "סטוקהולם" בשל הערפל הכבד 30 ביולי – נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר חותם על החלטת הקונגרס לפיה המוטו של ארצות הברית יהיה "In God We Trust" 6 בנובמבר – דווייט אייזנהאואר מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית. 13 בנובמבר – בעקבות חרם האוטובוסים של מונטגומרי שהתחילה רוזה פארקס, מכריע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי ההפרדה הגזעית מנוגדת לחוקת ארצות הברית 30 ביוני: אסון תעופה מתרחש מעל לגרנד קניון. 6 בנובמבר: דווייט אייזנהאואר מנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית. 3 בינואר – מל גיבסון, שחקן קולנוע אמריקאי 27 בינואר – מימי רוג'רס, שחקנית אמריקאית 24 בפברואר – ג'ודית באטלר, אקדמאית פמיניסטית אמריקאית 7 במרץ – בריאן קראנסטון, שחקן אמריקאי 12 באפריל – אנדי גרסיה, שחקן קובני-אמריקאי 18 באפריל – אריק רוברטס, שחקן אמריקאי 17 במאי – בוב סאגט, שחקן וקומיקאי אמריקאי-יהודי 11 ביוני – ג'ו מונטנה, שחקן פוטבול אמריקאי 25 ביוני – אנתוני בורדיין, שף, סופר ואישיות טלוויזיונית אמריקאי-יהודי 26 ביוני – כריס אייזיק, זמר אמריקאי 9 ביולי – טום הנקס, שחקן אמריקאי 21 באוגוסט – קים קטרל, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית 17 באוקטובר – מיי ג'מיסון, אסטרונאוטית רופאה ומהנדסת אמריקאית 21 באוקטובר – קארי פישר, שחקנית אמריקאית 7 בדצמבר – לארי בירד, כדורסלן אמריקאי 6 ביוני – היירם בינגהאם השלישי, ארכאולוג ופוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1875) 23 ביוני – אלפרד קינסי, ביולוג אמריקאי שנחשב למייסד ענף הסקסולוגיה במדעי האדם (נולד ב-1894) 11 באוגוסט – ג'קסון פולוק, אמן (נולד ב-1912) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוכב לכת מינורי

כוכב לכת מינורי (באנגלית: Minor planet; מכונה גם פלנטואיד) הוא גוף שמימי הנע במסלול סביב כוכב, שאינו מוגדר בלעדית ככוכב לכת או כשביט. נכון ל-1 בפברואר 2024, נתגלו 1,350,486 כוכבי לכת מינוריים, מתוכם מוספרו 660,000. עד שנת 2006 השתמש האיגוד האסטרונומי הבינלאומי במונח "כוכב לכת מינורי" באופן רשמי. החל מאותה שנה סווגו כוכבי לכת מינוריים לגופים המוגדרים ככוכבי לכת ננסיים ואלה המוגדרים כגופים קטנים במערכת השמש (SSSB). ההגדרה 'כוכב לכת מינורי' נטבעה ב-1801, כדי לתאר עצמים כאלה, בראשם קרס, המוגדר כיום ככוכב לכת ננסי. בהמשך נתגלו גופים טרנס-נפטוניים כמו סדנה, קווה-וואר ואורקוס הנכללים בהגדרה זו. המונח הלועזי "Minor planet" - שתורגם לעברית כ"כוכב לכת מינורי" - מתייחס לעיתים במשמעות צרה לאסטרואיד. כוכב לכת מינורי הוא גוף שמיימי שאינו מוגדר ככוכב לכת, כירח או כמטאורואיד, אבל גם לא כשביט. אסטרואידים, קנטאורים וגופים טרנס-נפטוניים בחגורת קויפר ובדיסק המפוזר הם כוכבי לכת מינוריים. minor planet center - אתר המרכז מידע על כוכבי הלכת המינוריים IAU, The Minor Planet Center אסטרואידים' באתר נאס"א (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אח"י אילת (סער 5)

אח"י אילת היא קורבטה בסדרת הקורבטות סער 5 של חיל הים הישראלי, שנבנתה על ידי חברת נורת'רופ גרומן (Northrop Grumman Ship Systems) בשנת 1993. היא אחת משלוש קורבטות מהסדרה סער 5 (להב וחנית) שבשירות חיל הים הישראלי ונמל הבית שלה הוא בסיס חיפה. חוזה לבניית שלוש ספינות של הסדרה נחתם בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. אילת הייתה הראשונה מתוך שלוש האוניות שהושקו ונכנסו לשירות. זוהי הספינה הרביעית בחיל הים בשם זה. הראשונה הייתה אוניית המלחמה הראשונה בחיל הים (א-16), לשעבר שוברת קרח ואוניית מעפילים. מ-1956, נקראה אח"י מצפן. בשירות חיל הים בשנים 1948–1962. השנייה הייתה משחתת (ק-40), בשירות חיל הים בשנים 1956–1967. טובעה על ידי סטי״לים מצריים. השלישית הייתה ספינת טילים מדגם "סער 2", בשירות חיל הים בשנים 1991-1968. החימוש של אח"י אילת נועד להגן על הספינה מכל איום אפשרי. ראשית, לספינה יש 8 משגרים של טילי הרפון מונחי מכ"ם נגד ספינות, בעלי ראש נפץ במשקל 221 ק"ג וטווח מרבי של 130 ק"מ. בנוסף, הספינה מוגנת מפני התקפה אווירית על ידי 64 משגרים לטילי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים הנותנים רדיוס הגנה של עד 70 ק"מ. חימוש נוסף נגד טילים הוא M61A1 וולקן מונחה - פלנקס, מקלעים קלים ותותחי אורליקון 20 מ"מ. הספינה מוגנת נגד צוללות, באמצעות 2 משגרי טורפדו Mk32 כשכל משגר נושא שלושה צינורות לשיגור טורפדו. בנוסף הספינה נושאת מסוק "עטלף" שאינו חמוש ונועד לסייר בחיפוש אחר מטרות או איומים עבור הספינה. בנובמבר 2009 השתתפה הספינה במבצע ארבעת המינים לתפיסת אוניית הנשק "פרנקופ" (Francop), שהובילה נשק, תחמושת ואמצעי לחימה מאיראן בדרכה לארגון חזבאללה שבלבנון. בין השלל שנמצא על כלי השיט: 2000 רקטות ארטילריות בקוטר 170 מ"מ, 600 רקטות "גראד", 8,400 פצצות מרגמה, 3,000 פגזים, 20,000 רימוני יד וחצי מיליון כדורים ל-AK-47. מפקד הספינה אח"י אילת בזמנו, סא"ל זיו, סיפר "אנו מרגישים שהצלנו חיים במדינת ישראל". זיו סיפר כי בתחילה לא הבין כי לא מדובר בספינה תמימה. "רק שהבנו שיש שם משהו חריג התחלנו לבדוק לעומק". "דיברתי עם הקפטן על האוניה ואמרתי לו שהוא חשוד בהברחת תחמושת לחזבאללה". ב-2 ביולי 2022 שוגרו טילי "ברק" מספינת הטילים אח"י אילת והפילו שני כטב"מים של חזבאללה שטסו לכיוון אסדת הקידוח שבשדה הגז כריש. הייתה זו הפעם הראשונה לשימוש בטילי ברק בפעילות מבצעית ונרשמה הפלת בכורה. מפקדי אח"י אילת (סער 5) כמו מפקדי הקורבטות האחרות מדגם סער 5 הועלו לדרגת סא"ל עם קבלת הפיקוד. אח"י אילת משייטת במיצר הבוספורוס אח"י אילת בתרגיל עם הצי היווני והצי השישי אח"י אילת עוגנת בנמל קפלוניה ביוון אח"י אילת עם מסוק עטלף עוגנת בבסיס חיפה עמית וולפוביץ' ואחרים, השירות שלי קווים לדמותו, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 318. מדיה וקבצים בנושא אח"י אילת בוויקישיתוף צפי מרלי, 'אח"י אילת' - שם אחד ארבעה כלי שיט, "בין גלים". אוקטובר 2002, ע' 50. אילנית פנר, סיפור של אוניה - אח"י אילת (סער 5), 'שובל' מידעון עמותת חיל הים, אוגוסט 1998 עמ' 4. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. תמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 132–133, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005. צ'יקו מנשה ואור הלר, שלל ספינת הנשק: מאות רקטות גראד ואלפי פצצות מרגמה, באתר nana10‏, 15 בנובמבר 2009 יורטו 3 כטב"מים עוינים שהתקרבו למרחב האווירי במים הכלכליים של ישראל, באתר צה"ל, 2 ביולי 2022
פירמוס ותיסבי

פִּירָמוֹס ותיסבֵּי (במקור: Πύραμος καὶ Θίσβη) הוא סיפור קצר מהמיתולוגיה היוונית, המספר על זוג אוהבים והקשר ביניהם, המסתיים בסוף טרגי. הסיפור היווה השראה רבה לאמנים רבים ובכל העולם ניתן למצוא יצירות שמתארות אותו, כגון רומיאו ויוליה. פירמוס ותיסבי הם שני שכנים שהתאהבו והוריהם התנגדו לקשר ביניהם, והם נאלצו לשמור עליו בסוד. פירמוס מצא סדק בקיר משותף של בתיהם, הרחיב אותו, ודרכו הם דיברו זה עם זה. לבסוף החליטו להיות ביחד, ברחו, וקבעו להפגש ליד בית קברות. תיסבי הקדימה וכעבור זמן מה ראתה לביאה, שירדה למעיין להרוות את צמאונה לאחר ציד. תיסבי נבהלה ורצה למקום מחבוא, ובמהלך ריצתה צעיפה נפל לאדמה, ונמצא על ידי הלביאה, שקרעה אותו לגזרים. פירמוס, שהגיע למקום זמן קצר לאחר מכן, לא מצא את תיסבי, אך ראה את צעיפה מוטל על הרצפה וקרוע לגזרים. בנוסף, דם הטרף של הלביאה הכתים את הצעיף, ופירמוס טעה וחשב שתיסבי נטרפה, ומרוב צער התאבד. תיסבי יצאה ממחבואה וראתה שפירמוס מת, וחרבו העקובה מדם מוטלת לצדו, התאבלה עליו, והתאבדה אף היא. לפני מותה התפללה תיסבי לאלים שהיא ופירמוס לא יישכחו, ומכיוון שהתאבדו ליד עץ תפוחים, מאז ועד היום צבע התפוחים הוא אדום כדמם של השניים. במחזהו של ויליאם שקספיר "חלום ליל קיץ" ממחיזים בעלי המלאכה סיפור זה, אך עושים זאת בצורה נלעגת ומעוררים אצל הצופים צחוק, במקום הרגשות הנעלים שהם מנסים לעורר. האסטרואיד 88 Thisbe (אנ') שהתגלה ב-1866 נקרא על שם תיסבי. מדיה וקבצים בנושא פירמוס ותיסבי בוויקישיתוף פירמוס ותיסבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן גדזוריץ'

דניאל "דן" גדזוריץ' (בהולנדית: Daniel "Dan" Gadzuric; נולד ב-2 בפברואר 1978 בהאג) הוא כדורסלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הסנטר. גדזוריץ' החל את הקריירה כששיחק ארבע עונות במדי אוניברסיטת UCLA וסיים אותן עם ממוצעים של 10.5 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-1.5 חסימות ב-24.1 דקות למשחק. הוא נבחר בדראפט 2002 במקום ה-34 על ידי מילווקי באקס. גדזוריץ' שיחק 8 עונות במדי מילווקי ובשנת 2010 הועבר בטרייד לקבוצת גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונת 2010/2011 הועבר פעם נוספת בטרייד, לקבוצת ניו ג'רזי נטס. אביו של גדזוריץ' הוא מסנט וינסנט והגרנדינים ואימו מסרביה. הוא נשוי לליזט ויש להם שני ילדים. הוא הקים יחד איתה את קרן גדזוריץ' (Gadzuric Foundation). מדיה וקבצים בנושא דן גדזוריץ' בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA קרן גדזוריץ' פרופיל באתר ה-NBA
ישראל הרשברג

ישראל הרשברג (נולד ב-7 בנובמבר 1948) הוא צייר ישראלי-אמריקאי. עבודתו כאמן וכמורה תרמה רבות להתפתחות ולהתבססות סגנון הציור הפיגורטיבי בישראל החל משנות התשעים של המאה ה-20. ישראל הרשברג נולד בשנת 1948 במחנה עקורים בלינץ, אוסטריה. בשנת 1949 הוא עלה לישראל וחי בישראל עד גיל תשע. בשנת 1958 הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית. בין השנים 1966–1968 למד אמנות בבית הספר של מוזיאון ברוקלין. בשנת 1972 הוא קיבל תואר ראשון באמנות מטעם מכון פראט (אנ') בניו יורק. בשנת 1973 הוא סיים תואר שני באמנות מטעם האוניברסיטה הממשלתית בניו יורק. בין השנים 1973–1984 שימש הרשברג כמנהל הציור ורישום במכללה לאמנות של מרילנד ובשנת 1984 אף לימד ציור באקדמיה לאמנות בניו יורק. בשנת 1984 הוא עלה לישראל עם משפחתו. בשנת 1998 הוא הקים את "הסדנא לציור ורישום בירושלים", שהוא משמש כמנהלה האמנותי שם לימד את טל סלוצקר, ארם גרשוני, אלדר פרבר וסאם רחמין. בשנת 2013 קבע בית משפט כי שלושה ציורים החתומים בשם "הר צבי", שהרשברג התכחש ליצירתם, הם ציוריו. הרשברג זכה בפרס מוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 1988. בשנת 1991 זכה בפרס סנדברג לאמנות ישראלית, מטעם מוזיאון ישראל. הוא מיוצג כיום בידי גלריית מרלבורו בניו יורק, ועבודותיו נכללות באוספים פרטיים וציבוריים רבים ברחבי העולם. לשון פרה מס' 74, 1987-1988 שמן על בד אוסף מוזיאון ישראל שבעה דגים מעושנים, 1992 צבעי שמן על פשתן אוסף מוזיאון ישראל נובה II‏, 1993 שמן על נייר מוצמד לעץ קערה פנומברית, 2003 שמן על פשתן ועץ אוויר אומברי, 2003-2004 שמן על פשתן פראטה טודינה ממרחק, 2005 שמן על פשתן מוצמד לעץ 1966-1968 - מוזיאון ברוקלין, ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 1969-72 - פראט אינסטיטוס .,B..A, ניו יורק. 1973 - אוניברסיטת ניו יורק, אולבני,M.F.A. ניו יורק. 1973-1984 - מורה לאמנות במכון מרילנד, מכללה לאמנות, בולטימור, מרילנד 1984 - לימד בניו יורק אקדמיה לאמנות, ניו יורק 1988 ואילך - הסדנה לציור ורישום בירושלים, ירושלים. 1980 - מלגת קרן פורד 1991 - פרס סנדברג, מוזיאון ישראל, ירושלים 1991 - פרס ישראכרט ומוזיאון תל אביב לאמן ישראלי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב 1998 - פרס מוזיאון תל אביב, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב. 2015 - פרס מפעל חיים ע”ש מרדכי איש-שלום ישראל הרשברג באוספי מוזיאון ישראל ישראל הרשברג, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל יצירות של ישראל הרשברג באתר אירופיאנה. From Afar תערוכת ציורי נוף בגלריית מרלבורו ראיון עם ישראל הרשברג (באנגלית) דנה גילרמן, היה או לא היה, באתר כלכליסט, 15 במאי 2011 אלי ערמון אזולאי, הצייר ישראל הרשברג יוצא ממעבה היער, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2012 אלי ערמון אזולאי, ביהמ”ש: ישראל הרשברג לא יכול להתכחש לציוריו, באתר הארץ, 17 במרץ 2013 שני ליטמן, הצייר ישראל הרשברג אומר "זה זבל", אבל ב"מונטיפיורי" מתעקשים למכור, באתר הארץ, 1 ביולי 2014 יונתן אמיר, לצייר את האור הצפוני במזרח התיכון, כתב העת ערב רב, 31.5.19 ישראל הרשברג, דף שער בספרייה הלאומית אלי ערמון אזולאי, ביהמ”ש: ישראל הרשברג לא יכול להתכחש לציוריו, באתר הארץ, 17 במרץ 2013 ת"א (י-ם) 4460-05-11 סטוארט מאקלין נגד ישראל הרשברג
מקרא משוכתב

מקרא משוכתב (Rewritten Bible) או סיפור מקראי משוכתב הוא סוגה ספרותית שהייתה נפוצה בתקופת בית שני. ייחודה בכך שהסופרים השונים כותבים את המקרא מחדש בפרפרזה. גזה ורמש (Geza Vermes), שהיה הראשון לעמוד על טיבה של סוגה זו, מגדיר אותה כסיפור שעוקב אחר הרצף המקראי אבל כולל גם תוספות והרחבות רבות. יעקב כדורי (ג'יימס קוגל) סבור כי מאחורי השכתוב המקראי עומד לעיתים קרובות גם רקע פרשני. כלומר, השכתוב לא נעשה מתוך דחף יצירתי סתמי אלא מתוך רצון לפרש את סיפורי המקרא. הגדרתה של סוגה זו היא הגדרה מודרנית, ואין משמעותה שהכותבים של הספרים השונים מסוגה זו ראו את עבודתם כבעלת מצע ומאפיינים משותפים לספרים האחרים מאותה סוגה.[דרוש מקור] בשיטה זו המחבר מנסח מחדש את המקרא בסגנונו הוא ובתוך כך הוא מפרש מילים קשות, ממלא פערים בסיפור המקראי, ומשלב אגדות שונות ברצף הסיפור. לסוגה זו משויכים החיבורים הבאים: ספר היובלים, החלקים הראשונים של קדמוניות היהודים ליוסף בן מתתיהו, קדמוניות המקרא, המגילה החיצונית לבראשית, דברי הימים של משה רבנו וכן ספר הישר המאוחר. דוגמה לכך ניתן להביא מספר הישר המשכתב את ספר בראשית, פרק ד', פסוק ח': "וַיֹּאמֶר קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיְהִי בִּהְיוֹתָם בַּשָּׂדֶה וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ", סיפור זה קצר וסתום. לא נאמר כלל מה אמר קין להבל ומהו המעשה שאירע בשדה שהוביל לרצח. הפרשנים והמדרשים השונים מתמודדים עם הקושי כל אחד על פי דרכו. וכך מתמודד עמו ספר הישר: ויהי מימים ויצאו קין והבל אחיו בשדה ביום לעשות מלאכתם ויהיו שניהם בשדה ויהי קין עובד וחורש אדמתו והבל רועה צאנו ויעבור הצאן על מקום החרישה אשר חרש קין בארץ ויחר לקין מאד על הדבר הזה ויגש קין אל הבל אחיו בחמתו ויאמר אליו מה לי ולך כי באת אתה וצאנך לעבור ולרעות בכל ארצי ויען גם הבל את קין אחיו ויאמר אליו מה לי ולך אשר תאכל את פרי צאני ולובש את צמרם ועתה הסר מעליך את צמרי אשר לבשת ושלם את פרים ואת בשרם אשר אכלת ויהי כאשר תעשה את הדבר הזה גם אנכי אצא מארצך כאשר אמרת או אעוף בשמים אם אוכל ספר הישר אינו מביא את הפסוק כלשונו ומפרשו כפי שעושים מדרשי אגדה, אלא נוקט בדרך אחרת: הוא מרחיב ומשכתב את הכתוב, מציע את הדברים בפרפרזה משלו ומשלב מסורת אגדה המשלימה את הפערים שהותיר המספר המקראי. Geza Vermes, Scripture and Tradition in Judaism, Leiden 1973 עלי יסיף, סיפור העם העברי, עמ' 64-58, ירושלים תשנ"ד יהושע לוינסון, הסיפור שלא סופר, אמנות הסיפור המקראי המורחב במדרשי חז"ל, ירושלים תשס"ה מאמרים בנושא מקרא משוכתב, באתר Academia.edu (באנגלית)
גלובר

גלובר (Glover) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו יצרן כפפות. האם התכוונתם ל... דונלד גלובר – שחקן, כותב, ראפר, מוזיקאי, קומיקאי, במאי, זמר ומפיק אמריקאי דני גלובר – שחקן ובמאי אמריקני מרטין גלובר – מוזיקאי בריטי קריספין גלובר – שחקן וסופר אמריקני גלובר (מכשיר) – מכשיר אופטי