laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עקמומיות ממוצעת

במתמטיקה, העקמומיות הממוצעת (באנגלית: Mean curvature) היא מדד חיצוני לעקמומיות מתחום הגאומטריה הדיפרנציאלית אשר מתאר מקומית את העקמומיות של משטח משוכן במרחב משכן כלשהו כדוגמת המרחב האוקלידי. במונח נעשה שימוש בידי סופי ז'רמן במסגרת עבודתה על תורת האלסטיות. Jean Baptiste Marie Meusnier עשה בו שימוש ב-1776, במחקריו על משטחים מינימליים. המונח חשוב באנליזה של משטחים מינימליים, להם עקמומיות ממוצעת קבועה אפס, ובניתוח של ממשקים פיזיקליים בין נוזלים (למשל, קרומי סבון), אשר, למשל, הם בעלי עקמומיות ממוצעת קבועה בזרימות סטטיות, בהתאם למשוואת יאנג-לפלס. תהי p {\displaystyle p} נקודה על משטח S {\displaystyle S} . כל מישור שעובר דרך p {\displaystyle p} ומכיל את הנורמל ל- S {\displaystyle S} יחתוך את S {\displaystyle S} לאורך עקומה מישורית. התאמה של וקטור יחידה נורמלי לכל נקודה בעקומה המישורית מגדירה עקמומיות לעקומה הזאת. כאשר המישור הזה מסתובב בזווית θ {\displaystyle \theta } (כך שהוא תמיד מכיל את הנורמל למשטח), העקמומיות עשויה להשתנות. הערך המרבי κ 1 {\displaystyle \kappa _{1}} והערך המזערי κ 2 {\displaystyle \kappa _{2}} של העקמומיות מכונים ערכי העקמומיות הראשיים של S {\displaystyle S} . העקמומיות הממוצעת ב- p ∈ S {\displaystyle p\in S} מוגדרת כממוצע של כל ערכי העקמומיות של עקומות מישוריות שנחתכות מן המשטח על ידי מישורים בזוויות θ {\displaystyle \theta } שונות: H = 1 2 π ∫ 0 2 π κ ( θ ) d θ {\displaystyle H={\frac {1}{2\pi }}\int _{0}^{2\pi }\kappa (\theta )\;d\theta } . אלא שלפי משפט אוילר בגאומטריה דיפרנציאלית: κ θ = k 1 cos 2 ⁡ θ + k 2 sin 2 ⁡ θ {\displaystyle \kappa _{\theta }=k_{1}\cos ^{2}\theta +k_{2}\sin ^{2}\theta \,} , כך שמהעובדה שהממוצע של sin 2 ⁡ θ {\displaystyle \sin ^{2}\theta } על פני מחזור שלם הוא 1/2, נקבל: H = 1 2 ( κ 1 + κ 2 ) . {\displaystyle H={1 \over 2}(\kappa _{1}+\kappa _{2}).} . באופן כללי יותר, בעבור על-משטח T {\displaystyle T} העקמומיות הממוצעת נתונה בנוסחה: H = 1 n ∑ i = 1 n κ i . {\displaystyle H={\frac {1}{n}}\sum _{i=1}^{n}\kappa _{i}.} באופן מופשט יותר ניתן לומר שהעקמומיות הממוצעת היא העקבה של התבנית היסודית השנייה חלקי n. משטח נתון הוא משטח מינימלי אם ורק אם העקמומיות הממוצעת שלו מתאפסת בכל נקודה. העקומיות הממוצעת קובעת את קצב גידול שטח היריעה תחת הזזה של כל נקודה על פני היריעה בכוון מאונך, בקצב אחיד. יריעה מישורית היא דוגמה טריויאלית: השטח של יריעה מישורית אינו גדל תחת הזזה בכוון מאונך בהלימה עם התאפסות העקומיות הממוצעת של היריעה. הדוגמה הבסיסית שאינה טרויואלית היא יריעה כדורית. שטח של יריעה כדורית ברדיוס r {\displaystyle r} הוא כידוע A = 4 π r 2 {\displaystyle A=4\pi r^{2}} . ניפוח היריעה בכוון רדיאלי בקצב v = r ˙ {\displaystyle v={\dot {r}}} מביא להתפשטות השטח בקצב A ˙ = 8 π r r ˙ = 2 A r r ˙ = 2 H A v {\displaystyle {\dot {A}}=8\pi \,r\,{\dot {r}}=2{\frac {A}{r}}{\dot {r}}=2H\,A\,v} עבור יריעה כללית, כאשר העקומיות הממוצעת אינה בהכרח קבועה של פני היריעה מתקיימת הכללה של הנוסחה ליריעה כדורית A ˙ = 2 v ∫ H d A {\displaystyle {\dot {A}}=2v\int H\,dA} עקמומיות גאוס עקמומיות ממוצעת, באתר MathWorld (באנגלית) Manfredo Perdigão do Carmo, Differential geometry of curves & surfaces, Revised & updated second edition, Mineola, New York: Dover Publications, INC, 2018, ISBN 978-0-486-80699-0
אלכסנדר, נסיך ליפה

אלכסנדר, נסיך ליפה (בגרמנית: Alexander Fürst zur Lippe;‏ 16 בינואר 1831 – 13 בינואר 1905) היה השליט של נסיכות ליפה משנת 1895 עד מותו. אלכסנדר נולד ב-16 בינואר 1831 בדטמולד, והיה הילד השביעי של לאופולד השני, נסיך ליפה ואמיליה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של גינטר פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן וקרולינה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט. בצעירותו שירת אלכסנדר לזמן מה כקצין בצבא ממלכת הנובר. בשנת 1895 מת אחיו וולדמאר, נסיך ליפה, ואלכסנדר עלה לשלטון במקומו. מאחר שאלכסנדר היה חולה נפש, הוקמה עוצרות בליפה, בשל המגבלות החוקיות משנת 1870. וולדמאר הורה בצוואתו כי העוצרות תינתן לאדולף, נסיך שאומבורג-ליפה, גיסו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה מבית שאומבורג-ליפה לבין ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1897 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, בראשות אלברט, מלך סקסוניה, שהנסיכות תעבור להיות תחת העוצרות של ארנסט. בשנת 1904 מת ארנסט, ובנו לאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד ירש את נחלותיו ותאריו, וכמו כן ירש את העוצרות על נסיכות ליפה. ב-13 בינואר 1905 מת אלכסנדר בסנט גילגנברג, וכמה חודשים לאחר מכן החליט בית המשפט הקיסרי שלאופולד יקבל את הנסיכות. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר, נסיך ליפה בוויקישיתוף אלכסנדר, נסיך ליפה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Huberty, Michel; Giraud, Alain; Magdelaine, F. and B. (1979). L'Allemagne Dynastique, Tome II. France: Laballery. p. 337. ISBN 2-901138-02-0. Beéche, Arturo E. (באוקטובר 2006). "A Headless House? The Dynastic Dispute of the House of Lippe". European Royal History Journal (LIII): 13. {{cite journal}}: (עזרה)
קושיית הבית יוסף

קושיית הבית יוסף היא קושיה ידועה בענייני חנוכה שנשאלה לראשונה בתקופת הראשונים והתפרסמה בספר "בית יוסף" של רבי יוסף קארו. תמצית הקושיה היא בהתבסס על דברי התלמוד, לפיו חג החנוכה נחוג שמונה ימים לזכר נס פך השמן, שבמהלכו נמצא פך המכיל שמן שמספיק להדלקת המנורה למשך יום אחד בלבד, ובדרך נס הספיק לשמונה ימים. נמצא שהנס היה רק שבעה ימים - שהרי עבור היום הראשון היה מספיק שמן ללא צורך בנס, ומדוע חג החנוכה נקבע לשמונה ימים. הקושיה הפכה במהלך הדורות לנכס צאן ברזל בקרב לומדי התורה ולעיסוק מרכזי בימי החנוכה. בדרשות רבות לחנוכה מוצעים לה תירוצים אפשריים. בספר "בית יוסף" בהלכות חנוכה הקשה: ואיכא למידק למה קבעו שמונה ימים דכיון דשמן שבפך היה בו כדי להדליק לילה אחת ונמצא שלא נעשה הנס אלא בשבעה לילות. — בית יוסף אורח חיים סימן תר"ע. עוד לפניו, כמה ראשונים שאלו את השאלה, אך ספרי הראשונים הללו לא היו מצויים תקופה ארוכה, ולכן הקשה אותה הבית יוסף מעצמו, בלא לדעת שהראשונים הקדימוהו.[דרוש מקור], הקושיא התפרסמה בשל אזכורה בבית יוסף, ובלשון העם נקראה השאלה על שמו "קושיית הבית יוסף". ה"בית יוסף" עצמו מתרץ שלושה תירוצים: החשמונאים חילקו את השמן שבפך לשמונה חלקים ובכל לילה נתנו במנורה שמינית מכמות השמן המספיקה להדלקת המנורה, ובכל זאת היא דלקה עד הבוקר. נמצא שבכל הלילות נעשה נס. הפך נשאר מלא גם לאחר מילוי תוכנו בנרות המנורה, והנס ניכר כבר בלילה הראשון. בלילה הראשון נתנו את כל השמן שבפך בנרות המנורה, ולאחר שדלקו כל הלילה נמצאו הנרות מלאים שמן וכן בכל לילה ולילה. הקושיה ותירוצי ה"בית יוסף" נדונו בהרחבה בספרי ההלכה, הפרשנות, החסידות ואף בספרי המוסר והקבלה. במשך השנים נוספו אלפי תירוצים וחוברו ספרים מיוחדים שאספו תירוצים לקושיה (ראו להלן). רוב התירוצים מבוססים על אחת משלוש האפשרויות. א. גם ביום הראשון היה נס. ב. היום הנוסף נקבע על נס אחר. ג. מסיבות אחרות היה עניין בקביעת חג של שמונה ימים. נס פך השמן ירחמיאל זלצר, נר למאה - מאה תירוצים על קושיית הבית יוסף ימי שמונה, חמש מאות תירוצים על קושיית הבית יוסף, מכון "אור חדש", אשדוד, תשס"ז שמונה מי יודע - אלף תירוצים על קושיית הבית יוסף, עם ביאורים והרחבות, הרב שמואל דוד וייס, ירושלים, תש"פ קובי אריאלי, מלחמת התרבות וקושיית הבית יוסף, באתר מעריב, (הקישור אינו פעיל, 26 ביוני 2023) (ארכיון) קושיית בית יוסף על חנוכה באתר ויקישיבה. קושיית הבית יוסף לחנוכה באתר ויקיטקסט מידע על קושיית הבית יוסף בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית נחום זאב רוזנשטיין, קושית הבית יוסף בחג החנוכה והתירוצים העיקריים שנאמרו בקושיא זו, באתר בית מדרש לבירורי הלכה בנין ציון, (הקישור אינו פעיל, 15 באוקטובר 2022) (ארכיון) הלל מן, מאות תירוצים על קושיית הבית יוסף מגדולי המפרשים בכל הדורות, באתר דרשו הרב אשר וייס, קושית הבית יוסף, חנוכה, שיעור לשמיעה באתר "קול הלשון", כ"א בכסלו, תשע"ו היינו שכל שמונת הימים נקבעו לזכר משהוא אחר, ולא רק היום ה"מיותר". גישות אלו מתבססות בעיקר על הגרסה בגמרא שגורסת "מאי נר חנוכה", ולפיה שאלת הגמרא אינה מדוע יש חנוכה, אלא מדוע מדליקים נרות בחנוכה. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"א, עמוד ב'. תוספות הרא"ש ובית הבחירה למאירי על תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"א, עמוד ב', ועוד. הקשו על שני התירוצים האחרונים, כי לפיהם ביום האחרון לא היה נס כלל, ושוב יש לשאול מדוע חוגגים אף ביום השמיני. כגון גרסת השאילתות (סוף שאילתא כו'), שבפך לא היה שמן אפילו להדלקה של יום אחד.
אורלה (בלארוס)

אורלה (בבלארוסית: О́рля, נהגה: אורליה; ברוסית: Орля, אורליה; בפולנית: Orla; בפי יהודיה: אורלובה, אורלי) הוא כפר במחוז משנה שצ'וצ'ין במחוז גרודנו שבבלארוס, על גדות נהר הניימן מדרום-מערב לנבהרדק. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. התיישבות יהודית באורלה מתועדת כבר ממחצית המאה ה-17, הקהילה המקומית הייתה עשירה ושילמה לבדה כשליש מן המיסים שהטיל ועד מדינת ליטא על גליל טיקטין שאליו השתייכה הקהילה. במשך השנים גדלה הקהילה וקטנה בהתאם לתנאי החיים הכלכליים, וערב מלחמת העולם הראשונה עמדה אוכלוסייתה היהודית של אורלה על קרוב ל-400 איש. בימי המלחמה שותק הכפר, תושביו סבלו רעב, ותושביו היהודיים סבלו קשות מידי חיילי הצבא הרוסי שבזזו את רכושם ונהגו כלפיהם באלימות קשה. כבר לפני המלחמה החלה הגירה יהודית מאורלה, הן כחלק מתהליך העיור הכללי, והן בהגירה אל מעבר לים. לאחר המלחמה היו יהודי הכפר, 195 במספר, כשליש מן האוכלוסייה הכללית, אך את המיעוט הקטן ביותר בכפר היוותה האוכלוסייה הפולנית. רוב ככל תושבי אורלה שנותרו בכפר עד מלחמת העולם השנייה, נרצחו בשואה. בנובמבר 1941 הם הועברו לגטו שהוקם בעיירה הקרובה ז'ולודק שרוב ככל יושביו נרצחו במספר אקציות, כשהעיקרית שבהן התרחשה כעבור חצי שנה. אין מידע על ניצולים יהודיים מן הכפר. חלק מרבני הכפר ידועים: ר' אהרן ב"ר פסח - הרב הראשון של אורלה שמוזכר בתעודות רבי אליעזר ב"ר צבי הירש - כיהן באורלה בסוף המאה ה-18 וממנה עבר לכהן בגרודנו, נמסר שהניח אחריו חיבורים רבים שלא נדפסו רבי חיים לייב מישקובסקי - כיהן באורלה בסביבות 1860, וממנה עבר לכהן בז'ולודק רבי ישראל יהונתן ירושלימסקי - כיהן אחרי הרב מישקובסקי, ונפטר בימי מלחמת העולם הראשונה (1917). חתנו של הרידב"ז וחותנו של הרב יחזקאל אברמסקי א' מאירוביץ (עורך), ספר ז'לודוק ואורלובה: גלעד לזיכרון, תל אביב תשכ"ז רחל גרוסבאום-פסטרנק, "אורלה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 106–107. מדיה וקבצים בנושא אורלה בוויקישיתוף "אורלה (בלארוס)", באתר JewishGen (באנגלית) סיארהיי פיבברצ'יק (בלא') ואנדרו קוס, ז'ולודק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1310), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ז'ולודק (Żołudek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
אורלה

האם התכוונתם ל... מקומות יישוב אורלה (פולין) – עיירה במחוז ביילסק מדרום לביאליסטוק בפולין אורלה (בלארוס) – כפר במחוז משנה שצ'וצ'ין מדרום לנבהרדק בבלארוס אורלה (טורקיה) – כפר ליד איזמיר אחר אורלה איירליינס (Aurela) - חברת תעופה ליטאית
תולין A

תולין A (בשוודית: Thulin A (automobile)) היא מכונית משפחתית פתוחה, מתוצרת יצרנית כלי הטיס השוודית "Enoch Thulins Aeroplanfabrik " (מאוחר יותר, החברה הייתה קרויה "AB Thulinverken" (אנ')), אשר יוצרה בין השנים 1920–1925. דגם ה-"תולין A" תוכנן ונבנה על ידי מהנדס המטוסים ומנועי הבעירה הפנימית "Enoch Thulin" (אנ'), אשר נהרג ב-19 במאי 1919 בזמן שהטיס את מטוסו מסוג "Thulin K3". "Thulin A20" "Thulin A25" 4 נוסעים מנוע קדמי מנוע בנזין מערכת היגוי - מימין מערכת חשמל - 6 וולט חלון קדמי בלבד (חצוי במרכזו) גלגל רזרבי "תולין A", שנת 1921 "תולין A" דגם 25, שנת 1923 "תולין A" דגם 25, שנת 1923 "תולין A" דגם 20, שנת 1920 "תולין A" דגם 20, שנת 1920 "תולין A", שנת 1924 "תולין A" - תמונות מדיה וקבצים בנושא תולין A בוויקישיתוף "תולין A" bjorns-story.se/private/Tekniska המהנדס Enoch Thulin יצרן Enoch Thulins Aeroplanfabrik bjorns-story.se/private/Enoch%20Thulinhtm ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תולין A".
שינסקה נקאמורה

שינסקה נקאמורה (באנגלית: Shinsuke Nakamura; נולד ב-24 בפברואר 1980) הוא מתאבק יפני, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. לפני הופעת הבכורה שלו ברוסטר הראשי, נקאמורה היה שייך למותג הפיתוח של ה-WWE, ה-NXT, שבו הוא אחד משלושה מתאבקים (ביחד עם סמואה ג'ו ופין באלור) שזכו באליפות ה-NXT יותר מפעם אחת. בינואר 2018, נקאמורה ניצח בקרב הרויאל ראמבל של אותה השנה. כמו כן, נקאמורה ידוע בשל עבודתו עבור הארגון היפני New Japan Pro-Wrestling, שבו הוא שלוש פעמים אלוף במשקל כבד של IWGP, הכהונה הראשונה שלו הגיעה בגיל 23 ו-9 חודשים. עוד הישגים שרשם בארגון הם חמש זכיות באליפות הבין יבשתית של IWGP (כשהוא גם מחזיק בכמות ההחזקות הרבה ביותר וגם בכהונה הארוכה ביותר של 313 ימים), אליפות הזוגות של IWGP ביחד עם הירושי טנהאשי, האלוף האחרון במשקל כבד של NWF ועוד. הישגים בארגון ההיאבקות New Japan Pro-Wrestling - NJPW האליפות השלישית של IWGP (פעם אחת) אליפות במשקל כבד של IWGP (שלוש פעמים) האליפות הבין יבשתית של IWGP (חמש פעמים) אליפות הזוגות של IWGP (פעם אחת) - עם הירושי טנהאשי אליפות U-30 במשקל פתוח של IWGP (פעם אחת) אליפות במשקל כבד של NWF (פעם אחת) G1 Climax‏ (2011) גביע New Japan‏ (2014) הישגים במגזין ההיאבקות Nikkan Sports קרב השנה (2009) נגד הירושי טנהאשי ב-8 בנובמבר קרב השנה (2014) נגד קאזוצ'יקה אוקדה ב-10 באוגוסט פרס על יכולת יוצאת מן הכלל (2003) הפרס הטכני (2012) הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI המתאבק הפופולרי של השנה (2016) PWI דירג אותו במקום ה-5 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2015 הישגים במגזין ההיאבקות Tokyo Sports ההתמודדות הטובה ביותר של השנה (2013) נגד קוטה איבושי ב-4 באוגוסט ההתמודדות הטובה ביותר של השנה (2014) נגד קאזוצ'יקה אוקדה ב-10 באוגוסט טירון השנה (2003) הפרס הטכני (2012) הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter - WON המתאבק הכריזמטי ביותר (2014, 2015) קרב ההיאבקות של השנה (2015) נגד קוטה איבושי ב-4 בינואר מתאבק השנה (2014) היכל התהילה של Wrestling Observer Newsletter‏ (2015) הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE אליפות ה-NXT (פעמיים) אליפות ארצות הברית (פעמיים) האליפות הבין-יבשתית (פעמיים) אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעם אחת) - עם סזארו רויאל ראמבל (2018) פרסי סוף השנה של NXT (פעמיים) מתאבק השנה (2016) המתחרה הכללי של השנה (2016) מדיה וקבצים בנושא שינסקה נקאמורה בוויקישיתוף שינסקה נקאמורה, ברשת החברתית פייסבוק שינסקה נקאמורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שינסקה נקאמורה, ברשת החברתית אינסטגרם שינסקה נקאמורה, באתר United World Wrestling שינסקה נקאמורה, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית שינסקה נקאמורה, באתר Online World of Wrestling שינסקה נקאמורה, באתר שרדוג
ניקולאי רוקאבישניקוב

ניקולאי ניקולייביץ' רוקאבישניקוב (ברוסית: Николай Николаевич Рукавишников; 18 בספטמבר 1932 – 19 באוקטובר 2002) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות במסגרת תוכנית סויוז. ניקולאי רוקאבישניקוב נולד בטומסק למשפחת עובדי מערכת הרכבת. לאחר מספר שנים המשפחה עברה למוסקבה בה הוא סיים את בית הספר בשנת 1951. באותה שנה הוא התקבל ללימודי הנדסה במכון לפיזיקה הנדסית. לאחר סיום הלימודים החל לעבוד במחלקת תכנון מס' 1. ניקולאי רוקאבישניקוב עסק בפרויקטים שקשורים בשיבוץ מערכות ממוחשבות במערכות טילים. בשנת 1967 שובץ ניקולאי רוקאבישניקוב ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. טיסתו הראשונה בוצעה בשנת 1971 על סיפון סויוז 10 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). בשל התקלה חללית לא הצליחה לבצע עגינה בתחנת חלל סאליוט 1 וטיסה קוצרה. בשנת 1974 שוגר רוקאבישניקוב לחלל בפעם השנייה, בחללית סויוז 16 (אנטולי פיליפצ'נקו) ה יה מפקד צוות). בטיסה זו בוצעו בדיקות שינויים שנערכו בחללית לקראת שיגור פרויקט אפולו-סויוז. בהמשך הוא היה חבר צוות המשנה של מספר משימות חלל סובייטיות. בשנת 1979 רוקאבישניקוב שוגר לחלל בפעם השלישית בחללית סויוז 33 כמפקד צוות לצד גאורגי איוואנוב מבולגריה. הם היו צריכים לעגון בתחנת החלל סאליוט 6, במהלך תמרון התקרבות במרחק של כ-16 ק"מ מתחנת החלל המנוע הראשי הפסיק לפעול. בהיעדר המנוע הראשי לא היה שום סיכוי להתחבר לתחנת החלל ולא היה ברור האם הצוות בכלל יוכל לחזור לכדור הארץ תוך שימוש במנוע רזרבי בלבד. הודות הידע המעמיק של רוקבישניקוב בחלליות הוא הצליח להנחית את החללית בשלום. בשנת 1987 ניקולאי רוקאבישניקוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים וחזר לעבוד במחלקת תכנון מס' 1. ניקולאי רוקאבישניקוב נפטר בשנת 2002 מבעיות לב. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי רוקאבישניקוב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית) ניקולאי רוקאבישניקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Akbot

אקבוט (באנגלית: Akbot) היה וירוס מחשב שנבנה על ידי ההאקר אוואן ווקר (Owen Walker) מניו זילנד. הווירוס הופץ באמצעות שימוש בפרוטוקול IRC והדביק 1.3 מיליון מחשבים. לאחר ההדבקה הראשונית מחשבו של הקורבן אפשר לתוקף חיצוני להשתלט עליו ולבצע פעולות בשמו. בעזרת מחשבי הקורבנות בנה התוקף בוטנט זדוני שסייע לו באיסוף נתונים, שליטה על תהליכי מערכת וביצוע התקפות מניעת שירות. ווקר נעצר בחודש אפריל 2008, במהלך מבצע של ה-FBI לתפיסת פושעי סייבר המהווים איום על הביטחון הלאומי, אך שוחרר ולא הורשע לאחר שבית המשפט פסק לטובתו. בוטנט וירוס פשע מקוון Bot Herder Grum botnet קוד המקור של Akbot באתר Github (באנגלית) כתבה אודות התוקף באתר Nzherald (באנגלית) heise online - New Zealand teenager accused of controlling botnet of 1.3 million computers, ‏2007-12-01
המילון הכללי של הלשון הקטלאנית

המילון הכללי של הלשון הקטלאנית (Diccionari General de la Llengua Catalana; בקיצור DGLC) מאת פומפאו פברה הוא מילון של השפה הקטלאנית, שפורסם לראשונה בהמשכים בשנת 1931 ובתור כרך אחד בשנת 1932. הוא היה המילון התקני של קטלאנית במשך 63 שנה, עד שב־1995 הופיעה המהדורה הראשונה של מילון השפה הקטלאנית של המוסד ללימודים קטלאניים (IEC). המוסד ללימודים קטלאניים רצה ליצור אוצר מילים רשמי, ומשימה זו הופקדה בידי קבוצה קטנה בראשות פומפאו פברה. פברה כבר פרסם לפני־כן מילון אורתוגרפי (1917) על פי הכללים של המוסד ללימודים קטלאניים, בנוסף לעבודות רבות נוספות בנושא תקנון השפה הקטלאנית. פברה ערך המילון בזמן הדיקטטורה של פרימו דה ריברה (1923–1930). הוא הקדיש לכך שש שנים. הוא הופיע בצורה של סדרת חוברות שהופצוא למנויים במהלך 1931. ב־30 בנובמבר 1932 חנות הספרים הגדולה ליברריה קטלוניה פרסמה את המהדורה הראשונה בכרך אחד. העורך האחראי על ההוצאה לאור היה אנטוניו לופז ליאוזאס. ב־4 בפברואר של 1939, בסוף מלחמת האזרחים הספרדית ובאווירה של דיכוי של השפה הקטלאנית, הלוחות המקוריים של המילון וטיוטות העורכים הושמדו על ידי הצבא של פשיסטי גנרל פרנקו. המהדורה השנייה יצאה לאור רק בשנת 1954 (לאחר מותו של פברה), והייתה מצונזרת. עד שנת 1994 יצאו לאור עוד 32 מהדורות. פברה יישם בעריכת המילון שיטה מדעית קפדנית שזיכתה אותו בהכרה של בני דורו. ברוח הזאת, הוא דחה מילים אזוריות בעלות תפוצה מוגבלת ומילים מיושנות שיצאו מהשימוש. פברה כתב בהקדמה למהדורה הראשונה על מקורות לעבודה: "בעריכת המילון עמדו למולי מילונים רבים של קטלאנית ושל שפות אחרות (בעיקר זה של האקדמיה הספרדית, זה של האצפלד ודרמסטטר, וזה של ובסטר), ואוספים מילונאיים שפורסמו בעבר (מילון אגילו [Aguiló], עלון הדיאלקטולוגיה בקטלאנית, וכו') והפעילויות הנוכחיות של הלשכה המילונאית (בהן אלה של מנואל דה מונטוליו וקרלס ריבה, והמאמרים על בוטניקה מאת פיוס פונט אי קר ומאת מיקל דה גרגנטה אי פאברגה); נעשו שאילתות רבות למומחים, ובמקרים רבים בהם היו ספקות על המשמעות עצמה או על ההגדרה הטובה ביותר של מילה, זה הועבר למחלקה הפילולוגית: ננקטו כל אמצעי הזהירות כדי למנוע הגדרות לא מדויקות." המילון הכללי, או פשוט "הפברה", כפי שרבים כינוהו, הצליח לאחד את הכתיב, לטהר את אוצר המילים, ולתקנן את הדקדוק ואף לטבוע תחדישים. Germà Colon i Amadeu-J. Soberanas, Panorama de la lexicografia catalana: de les glosses medievals a Pompeu Fabra, Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1991 (2ª ed.). Albert Rico i Joan Solà, Gramàtica i lexicografia catalanes, síntesi històrica. Universitat de València, València 1995. מדיה וקבצים בנושא המילון הכללי של הלשון הקטלאנית בוויקישיתוף Els anys de les 32 diferents edicions del DGLC Un llibre d'opinions de contemporanis sobre el DGLC Web de l'IEC Web sobre Pompeu Fabra "L'abecé de Pompeu Fabra: D". נבדק ב-2018-11-30. המילון הכללי של הלשון הקטלאנית, באתר OCLC (באנגלית) את Fabra 1931 הודעה של ההוצאה לאור של המילון של המוסד ללימודים קטלאניים.
מחוזות משנה של בלארוס

מחוזות משנה של בלארוס (ברבים: ראיוני, וביחיד: ראיון) הם יחידות החלוקה המנהלית ברמה השנייה, בחלוקה המנהלית של בלארוס. מחוזות בלארוס מחולקים למחוזות משנה, ובסך הכל מחולקת בלארוס כולה ל-118 מחוזות משנה. הטבלה דלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי מחוזות בלארוס, אך היא ניתנת למיון גם לפי שם מחוז המשנה, בעברית, ברוסית ובבלארוסית. מחוזות בלארוס מדיה וקבצים בנושא מחוזות משנה של בלארוס בוויקישיתוף
סעווה (יישוב)

סעווה (בעבר מולדה) הוא יישוב בדואי במחוז הדרום, אחד מ-7 היישובים המוכרים המרכיבים את המועצה האזורית אל קסום בישראל. הוא הוקם בשנת 2003, לפי החלטת הממשלה על הקמת מספר יישובי קבע לבדואים בנגב. היישוב מתפרש על פני שטח של 11,000 דונם ומהווה מקום מושבם של בני שבט אטרש. ביישוב מתגוררים כ-2,300 תושבים (נכון לשנת 2022). בינואר 2022 קרן קיימת לישראל ביצעה נטיעות על אדמות מדינה ביער מולדה הסמוך ליישוב, דבר שעורר מהומות אלימות במספר מוקדים מצד תושבי הנגב הבדואים, שראו במהלך השתלטות על קרקעות בדואיות. 18 איש, בהם 6 קטינים, נעצרו במהומות אלימות שכללו זריקות אבנים. שני שוטרים נפצעו. חברי כנסת מהרשימה הערבית המאוחדת (רע"מ) הודיעו שעד שלא יפסקו הנטיעות לא יצביעו בעד הקואליציה. כעבור יממה הנטיעות הופסקו. בדואים בישראל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אילנה קוריאל, מורן אזולאי, אליאור לוי, מהומות בנגב בשל נטיעות קק"ל: רכבת בלמה בגלל אבנים, רכב הועלה באש, באתר ynet, 11 בינואר 2022 הנטיעות בנגב הופסקו, גורם המעורה בפרטים: "הופעל לחץ מלמעלה"; בימין זועמים: "פרס לטרור" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Bot herder

בוט הרדר (אנגלית: Bot Herder, רועה בוט) הוא כינוי להאקרים העושים שימוש במערכות אוטומטיות כדי לסרוק רשתות, למצוא מערכות עם פגיעויות ולהתקין בהן תוכנה שתהפוך אותם לחלק מבוטנט. לאחר ההדבקה הראשונית מחשבו של הקורבן יהפוך לזומבי מכיוון שהוא ממתין לקבלת פקודות מהמפעיל שלו. השם הוא נגזרת מהמילים רועה צאן ובוטנט משום שמטרתו העיקרית של התוקף היא הרחבת כמות הקורבנות והוספת אזורי תקיפה חדשים. התוקפים שולחים פקודות מרוחקת אל מחשבי הקורבנות באמצעות שרתי שליטה ובקרה ומשתמשים בשרתי פרוקסי על מנת להסתיר את כתובות ה-IP ושומרים על אנונימיות. וירוס בוט בוטנט קונפיקר הסבר על Bot Herder באתר Techtarget (באנגלית) כתבה אודות השתלטות Bot Heders על מחשבים (באנגלית) Bot herder pleads guilty to 'zombie' sales, www.securityfocus.com
קרחון מינסוטה

קרחון מינסוטה (באנגלית: Minesota Glacier) הוא קרחון רחב-ידיים, באורך 72 ק"מ וברוחב 9 ק"מ, הזורם מזרחה דרך הרי אלזוורת' באנטארקטיקה, ומפריד בין רכס סנטינל לרכס הריטג'. המקור המזין אותו הוא קרח מרמה מערבית להרים וכן קרחון נימיץ וקרחון ספלטסטוסר, והוא מתמזג עם זרם הקרח ראטפורד הגדול ממנו בשוליים המזרחיים של הרי אלזוורת'. הקרחון נקרא על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים על שם אוניברסיטת מינסוטה במיניאפוליס, ששלחה צוותי מחקר להרי אלזוורת' בשנים 1962-1961, 1963-1962 ו-1964-1963. קרחון ספלטסטוסר קרחון גוואן קרחון ובסטר קרחון נימיץ קרחון וסבכר קרחון האדמן קרחון קארי קרחון מינסוטה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
חוזה מדריד (1953)

חוזה מדריד נחתם ב-23 בספטמבר 1953 בין ארצות הברית לספרד. ההסכם, שנחתם בתקופת המלחמה הקרה, סיים תקופה של בידוד ומתח בין בעלות הברית לספרד, אחרי שהרבה מבעלות הברית עדיין ראו את ספרד משטר פאשיסטי שתמך במדינות הציר. לפי ההסכם קיבלה ארצות הברית זכות שימוש בבסיס רוטה בספרד וכן בשלושה שדות תעופה צבאיים במדינה בתמורה לסיוע צבאי וכלכלי נרחב שהעבירה לספרד. ארצות הברית השיגה בכך מאחזים צבאיים לכוחותיה בדרום-מערב אירופה, ואילו ספרד חיזקה את כלכלתה. אף על פי שלא נחתמה ברית צבאית מלאה, ארצות הברית חיזקה מאוד את הסיוע שלה לספרד בעקבות ההסכם. בין השנים 1956–1961, סך הסכום הצבאי שארצות הברית השקיעה בספרד נאמד ב-500 מיליון בצורה של מענקים, ובין 1962 ל-1982 נאמד בסכום ב-1.238 מיליארד דולר, בצורת הלוואות (727 מיליון דולר) ומענקים (511 מיליון דולר). בשנים 1983–1986, הסיוע הצבאי של ארצות הברית, הסתכם בממוצע ב-400 מיליון דולר בשנה, אך הוא ירד במעט ל-100 מיליון דולר בשנה ב-1987 וב-1988. המענקים שנחתמו כחלק מההסכם נגמרו ב-1989 בהתאם להתחזקות הצבא הספרדי. יותר מ-200 קצינים ספרדים ומש"קים קיבלו הכשרה מיוחדת בארצות הברית בכל שנה במסגרת תוכנית מקבילה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.