laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פספורטה סרבו

פספורטה סרבו (באספרנטו: Pasporta Servo, מילולית: שירות דרכונים) הוא פרויקט אירוח חינמי (CouchSurfing) של קהילת דוברי האספרנטו מסביב לעולם. תיירות היא תחביב נפוץ בקרב דוברי אספרנטו, באמצעות השירות יכולים אספרנטיסטים להוזיל את עלויות הטיול שלהם ולהתארח בחינם אצל עמיתיהם. המוטיבציה לארח היא על פי רוב הרצון להכיר דוברים אחרים של השפה המגיעים ממקומות אחרים בעולם. הפרויקט מקשר בין אספרנטיסים המעוניינים לארח לבין כאלו המעוניינים להתארח. אירוח חינמי היה רעיון נפוץ ומקובל בקהילת האספרנטו עוד קודם להקמת הפרויקט, ומארחים נהגו לפרסם את כתובותיהם בעיתונים המוקדשים לשפה ולתנועה. את הפרויקט במתכונתו הנוכחית התחיל רובן פלדמן גוננזלס מארגנטינה אשר הקים ב-1966 שירות אירוח לדוברי אספרנטו במדינה. ב-1974 יצא לראשונה עותק מודפס ובו כתובותיהם של 40 מארחים מ-19 מדינות, ומאז יצאו עותקים מתעדכנים מדי שנה. ספר הכתובות של פספורטה סירבו יוצא בהוצאת ארגון הנוער האספרנטי העולמי (TEJO). ב-2008 הודיעה נשיאות TEJO כי בכוונתה להפוך את המיזם לוירטואלי, אך גם ההוצאה המודפסת המשיכה עד שנת 2012. את האתר תוכנת על ידי חואן קטלה, אספרנטיסט מולנסיה והוא עלה לרשת במרץ 2009 והושק באופן רשמי בקונגרס הנוער האספרנטי ה-65. בשנת 2010 מספר המארחים באתר היה 1,450 מ-91 מדינות. בנובמבר 2020 היו רשומים באתר 2,217 מארחים מ-1,584 ערים ב-113 מדינות ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא פספורטה סרבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פספורטה סרבו (באספרנטו) פספורטה סרבו, ברשת החברתית פייסבוק פספורטה סרבו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האודות, באתר הרשמי (באספרנטו)
פפיאמנטו

פפיאמנטו (Papiamento או Papiamentu) היא שפה קריאולית המבוססת על פורטוגזית, המדוברת באיים האנטילים ההולנדיים. היא מכילה אלמנטים של ספרדית, פורטוגזית, הולנדית, אנגלית וצרפתית, וכן משפות כגון אראוואקית(אנ'). זו השפה המדוברת ביותר באיי ABC (ראשי תיבות: ארובה, בונייר, קוראסאו). פפיאמנטו היא בעלת מעמד רשמי בארובה ובקוראסאו והיא גם שפה מוכרת בגופים הציבוריים ההולנדיים של בונייר, סנט אוסטטיוס(אנ') וסאבא. אלא שבאלו האחרונים השפה האנגלית היא המדוברת ביותר. השפה התפתחה בקוראסאו בשנות ה-1500. יהודים ספרדים (סוחרים) תרמו רבות להתפתחות השפה. האנטילים ההולנדיים מדיה וקבצים בנושא פפיאמנטו בוויקישיתוף פפיאמנטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Papiamentu | language, Encyclopedia Britannica (באנגלית) Concise Encyclopedia of Languages of the World, Elsevier, 2010-04-06, ISBN 978-0-08-087775-4. (באנגלית) עמ' 835 Papiamento language, alphabet and pronunciation, omniglot.com Mark_Stevens, Papiamento Island, ALL AT SEA, ‏2016-07-14 (באנגלית אמריקאית) שבט ועם, ההנהלה הישראלית של הפדרציה הספרדית העולמית., 1960. (בiw) עמ' 160 Juha Öörni, Traveler's Paradise - ABC Islands: Travel Guide for ABC Islands (Aruba, Bonaire, Curaçao), Juha Öörni via PublishDrive, 6 באוקטובר 2017. (באנגלית) Lynne M. Sullivan, Adventure Guide to Aruba, Bonaire & Curacao, Hunter Publishing, Inc, 2006, ISBN 978-1-58843-572-9. (באנגלית) Ministerie van Binnenlandse Zaken en Koninkrijksrelaties, Invoeringswet openbare lichamen Bonaire, Sint Eustatius en Saba, wetten.overheid.nl (בהולנדית) Statistics Netherlands, Papiamento most-spoken language on Bonaire, English on Saba and St Eustatius, Statistics Netherlands (באנגלית בריטית) Rough Guides, The Rough Guide to the Caribbean, Penguin, 2008-11-03, ISBN 978-1-4053-8447-6. (באנגלית) עמ' 800 Shirley Freitas, Gabriel Antunes de Araujo, Manuele Bandeira, Shirley Freitas, THE SEPHARDIC JEWS IN CURAÇAO AND THEIR ROLE IN THE FORMATION OF PAPIAMENTU, Alfa: Revista de Linguística (São José do Rio Preto) 63, 2019-03, עמ' 11–36 doi: 10.1590/1981-5794-1904-1 Romero, Simon (2010-07-05). "A Language Thrives in Its Caribbean Home (Published 2010)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-11-27. Vista de Papiamento y la conexión brasileña establecida mediante los judíos sefardíes | LETRAS, www.revistas.una.ac.cr
דגל ניו אורלינס

הדגל העירוני של ניו אורלינס הוא הדגל המייצג של העיר ניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית. לדגל שדה לבן גדול המכיל שלושה פלורס דה ליס והוא תחום בראשו בפס אדום ומלמטה בפס כחול. נוכחותו של פלר דה ליס, תיאור מסוגנן של פרח וסמל צרפתי מסורתי, מדגימה את המורשת הצרפתית של העיר וקשרים חזקים עם צרפת. עיריית ניו אורלינס אימצה את דגלה הרשמי לאחר שבחרה את תכנונה מתוך כמעט 400 רעיונות שהוגשו לוועדת דגל האזרח שלה לקראת החגיגה הדו-שנתית בעיר. הדגל האדום, הלבן והכחול שעליו מוטבע פלורס דה ליס שילב את ערכת הצבעים המוצעת של הצעה אחת עם אלמנטים דקורטיביים מהאחר. את ערכת הצבעים הפטריוטית הציע ברנרד בארי, שהועסק אז כחרט ב-AB Griswold and Co., תכשיטנים, ואת הרעיון של הפלורס דה-ליס מייחסים לגוסטב קורט, שרטט עם משרד האדריכלים דיבול, אוון וגולדשטיין. הדגל הרשמי של העיר ניו אורלינס נבחר על ידי מועצת העיר בינואר 1918. הרקע הלבן הוא סמל הצדק והשלטון, הפס הכחול מייצג חירות והפס האדום מייצג אחווה. בנוסף אלה גם צבעי דגל צרפת. השדה הלבן ארוך פי חמישה מהפסים. שלושת פלורס דה-ליס המקובצים בצורה משולשת מייצגים את ניו אורלינס תחת עקרונות השלטון, החירות והאחווה. מדיה וקבצים בנושא דגל ניו אורלינס בוויקישיתוף איכורן, אם. אל. (סתיו 2016). "Couret Family Papers". The Historic New Orleans Collection Quarterly (באנגלית). "New Orleans, Louisiana (U.S.)". Flags of the World (באנגלית). Flags of the World. 6 ביוני 2009. נבדק ב-21 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) פורסל, ג'ון אמ.; קרופט, ג'יימס איי.; מונכן, ריץ' (2003). American City Flags: 150 Flags from Akron to Yonkers (PDF) (באנגלית). North American Vexillological Association. pp. 233–234. ISBN 978-0-9747728-0-6. OCLC 1011001515. נבדק ב-3 בפברואר 2020. {{cite book}}: (עזרה)
נשים קטנות (אנימה)

נשים קטנות (באנגלית: Little Women, ביפנית: 愛の若草物語) היא סדרת אנימה יפנית בת 48 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1987 בהשראת הספר "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט. בישראל שודרה הסדרה בטלוויזיה החינוכית בתחילת שנות ה-90. הסדרה מתארת את חייהן של בנות משפחת מארץ' - מרגרט (מג) הענוגה והחולמת על בעל, ג'וזפין (ג'ו) המרדנית והפרועה, אליזבת' (בת') הצייתנית והביישנית, איימי הצעירה ביותר והמפונקת ואימן, בתקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית, כשאבי המשפחה, רופא משרת בצבא הצפון. לאחר קרב קשה בעיירה הסמוכה, צבא הדרום המובס עובר בעיירה שלהם ושורף אותה עד היסוד. על חורבות ביתן מגלות בנות משפחת מארץ' שהמפעל שבו השקיע מר מארץ' את כל הונו נשרף גם הוא. חסרת פרוטה וקורת גג, נוסעת המשפחה לעיר אחרת, שבה גרה הדודה של האב, בתקווה שהיא תוכל לעזור. הבנות מנסות להסתגל לחייהן החדשים, למכשולים השונים ופוגשות חברים חדשים, ביניהם לורי, הנער השכן הבודד וסבו חמור הסבר שמתגלה כאדם בעל לב זהב. רק החלק הראשון של הספר עובד לסדרה (כלומר הסדרה לא עוסקת בחלק השני של הספר, המספר את קורות האחיות לאחר שהתבגרו והפכו לנשים). בנוסף, אומנם לא מוזכר בסדרה באופן ישיר גילן של האחיות, ניתן לראות ששתי האחיות הקטנות צעירות יותר מגילן בספר. בעוד בת' בספר היא בת 13 ואיימי בת 12, הרי שכאן גילה של איימי לא עולה על 8–9 שנים, וגילה של בת' הוא בין 10–12. אך ההבדל המשמעותי ביותר הוא בעלילה. בסדרה ישנה עלילה התחלתית המתפרסת על כמה וכמה פרקים: הסיפור על הקרב הקשה והריסת העיירה, הסתרת הנער העבד השחור, שריפת הבית, המעבר לעיירה ניוקורד אל הדודה מארץ, חיפוש בית להתגורר בו - כל אלו הם פרי המצאתם המקורית של מחברי הסדרה. כמו כן, קיימות דמויות שלא הופיעו בספר: החתולה מילקי אן (בתרגום העברי "אנני הלבנה"), העבד הנמלט ג'ון, העיתונאי אנת'וני, בן הדוד דייוויד וכדומה. חנה, שמעמדה במשפחה בספר אינו מוגדר (מטפלת, משרתת...) היא בסדרה המטפלת של הבנות שהפכה לבת בית ונותרה עם המשפחה גם בזמנים הקשים, כאשר לא היה באפשרות האם לשלם לה שכר. היא מאוירת כשחורה, אך נוהגים בה כשווה, כהוכחה לכך שהמשפחה אכן נגד העבדות, העיקרון האנושי שלמענו נלחם האב בחזית. "נשים קטנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נשים קטנות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סוכנות האנרגיה הפדרלית

סוכנות האנרגיה הפדרלית של רוסיה (ברוסית: Федеральное агентство по энергетике) היא גוף פדרלי בסמכות משרד האנרגיה של רוסיה, המבצע את תפקידי מתן שירותים ציבוריים, ניהול רכוש המדינה בייצור ושימוש במשאבי דלק ואנרגיה. יישום משימות אכיפת החוק בתחום: הבטחת פעילותם של מפעלים ייחודיים פדרליים הכפופים למוסדות מדינה; הקפדה על ביטחון אנרגיה; ייצור ושימוש במשאבי דלק ואנרגיה; תיאום פעילויות הארגונים לפיתוח תחזיות לפיתוח הנדסת חשמל וחום (למעט אנרגיה גרעינית), ייצור נפט, זיקוק נפט, גז, פחם, פצלים, אספקת גז ומתקני גז, אספקת מוצרי נפט, צינורות נפט, גז ומוצרים פטרוכימיים; הכנת הצעות לפיתוח פרויקטים של השקעות בתחום מתחם הדלק והאנרגיה, תוכניות לפיתוח ושימוש בפחמימנים ומשאבי דלק ואנרגיה אחרים; פיתוח הצעות לשימוש בצינורות נפט וגז; פיתוח הצעות בתחום חיסכון באנרגיה והבטחת בטיחות במהלך תפקוד ופיתוח מתחם הדלק והאנרגיה; יישום מדיניות המדינה בנושא פיתוח ויישום הסכמי שיתוף לייצור נפט; יישום אמצעים למניעה וסילוק מצבי חירום במתקני מתחם הדלק והאנרגיה. הסוכנות בוטלה על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 12 במאי 2008 מספר 724 ולאחר מכן הפכה לחלק ממשרד התעשייה והאנרגיה. בתחילת 2012, משימות דומות לאלה של סוכנות האנרגיה הפדרלית מבוצעות על ידי סוכנות האנרגיה הרוסית, הממוקמת באותם מבנים ומפעילה אתר אינטרנט באותה כתובת וכפופה למשרד האנרגיה של הפדרציה הרוסית. אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות האנרגיה הפדרלית תקנות סוכנות האנרגיה הפדרלית
סוכנות האנרגיה הרוסית

סוכנות האנרגיה הרוסית היא גוף של משרד האנרגיה של רוסיה האחראי לניהול מחקר ופיתוח של מגזר האנרגיה ברוסיה והוא אחד הגופים החשובים של ממשלת רוסיה במגזר האנרגיה. הסוכנות מהווה מרכיב חשוב במערכת המידע והתמיכה האנליטית בפיתוח אנרגיה בת קיימא ברוסיה וממלאת תפקידים בעלי חשיבות לאומית ובין-מחלקתית בתמיכה מדעית, אנליטית, ארגונית וטכנולוגית לצורך יישום מדיניות האנרגיה הלאומית כדי לפתור ביעילות שלוש משימות הקשורות זו בזו - אנרגיה ביטחון, צמיחה כלכלית ויציבות סביבתית. מטרת הסוכנות היא ליישם את ההוראות העיקריות של מדיניות המדינה בתחום מגזר הדלק והאנרגיה, צעדים שמטרתם לעמוד בדרישות בטיחות סביבתית ואנרגיה, להגדיל את האטרקטיביות להשקעה של משק האנרגיה הרוסי, שימוש רציונלי במקורות אנרגיה מתחדשים ורבייה אפקטיבית של בסיס משאבי המינרלים, ביצוע מחקר בנושא מדעי ופיתוח טכני של פוטנציאל התעשייה והאנרגיה במחוזות. הקמה, אחזקה וארגון השימוש בכספי מידע, מאגרי מידע ומסדי נתונים במחוזות הפדרציה הרוסית, הכנה, פרסום והפצת מידע, כולל פרסום כתב העת "משאבי המידע של רוסיה", על תוצאות פעילויות מדעיות, טכניות וחדשניות המבוססות על השגת מידע ראשוני; מידע ותמיכה אנליטית בפעילות משרד האנרגיה של רוסיה במגזר הדלק והאנרגיה, כולל איסוף נתונים הקשורים לשימור משאבים, מקורות אנרגיה מתחדשים ודלקים חלופיים וארגון השימוש בהם, מידע ותמיכה מדעית ומתודולוגית עבור משרד האנרגיה של רוסיה, תמיכה ארגונית וטכנולוגית של מערכות מידע ממלכתיות בתחום הפעילות של משרד האנרגיה של רוסיה; הבטחת יישום מדיניות משרד האנרגיה על פי תוכניות יעד פדרליות של הפדרציה הרוסית, תוכניות ממשלתיות של הפדרציה הרוסית ותוכנית ההשקעות הפדרלית; סיוע בהכנסת טכנולוגיות מידע חדשות לתרגול תמיכה במידע בשטחי הפדרציה הרוסית; יישום שיתוף פעולה עם ארגונים זרים בנושא העברה, החלפה ורכישת מידע; סיוע בהבטחת ביטחון אנרגיה ופיתוח אמצעים להבטחת יציבותו של משק האנרגיה בפני איומים כלכליים חיצוניים ופנימיים, מעשה ידי אדם ואסונות טבע, תוך יישום אמצעים לחיסכון, שימוש רציונלי ויעיל במשאבי הדלק והאנרגיה; פיתוח פרויקטים מורכבים של השקעות, מידע, ניתוח, ייעוץ, סיוע מתודולוגי וארגוני ביישום פרויקטים של השקעות במגזר הדלק והאנרגיה במעורבות חברות רוסיות וזרות, ארגונים פיננסיים בינלאומיים, כולל פיתוח כלים למשיכת משקיעים לפרויקטים המבוססים על שותפות ציבורית-פרטית, השקעה מראש, הכנה, פיתוח תוכניות עסקיות ומחקרי היתכנות של פרויקטים של השקעות. לסוכנות רשת ענפים ענפה וסניפים ב-63 מחוזות בפדרציה הרוסית, צוותו מונה יותר מ-2000 איש ולו הסכמי שיתוף פעולה עם מכוני חינוך ומחקר רוסים מובילים ואוניברסיטאות המסייעות בחקר שוק האנרגיה הרוסי. אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות האנרגיה הרוסית "סוכנות האנרגיה הרוסית", באתר משרד האנרגיה
יאן ואניק

יאן ואניק (בצ'כית: Jan Vaník;‏ 7 במאי 1891 – 12 ביוני 1950) היה כדורגלן צ'כוסלובקי. היה לזוכה הראשון בתואר מלך השערים בליגת העל הצ'כוסלובקית כאשר עשה זאת בשנת 1925. ואניק נולד ב-7 במאי 1891 בפראג של האימפריה האוסטרו-הונגרית באותם הימים. כנער שיחק תחילה בגיל 15 ב-SK לטנה ומשם עבר ל-SK בובנק, שם משך את תשומת הלב במפגשים נגד הקבוצות החזקות מפראג. בשנת 1910 ואניק עשה את הופעת הבכורה הרשמית שלו בגיל 18 במדי ספרטה פראג, וכעבור שש שנים בה עבר ליריבתה סלביה פראג. עם האדומים-לבנים שיחק במספר משחקי ידידות נגד קבוצות מהעיר ווינה בשנת 1917, והציג יכולת טובה בניצחונות 0–10 ו-0–1 על אוסטריה וינה ו-AC הווינאי בהתאמה. בזכות זאת הוא זומן לנבחרת אוסטריה בה ערך שתי הופעות באותה שנה. ואניק היה לקפטן הקבוצה במשך שנים רבות וזכה עימה באליפות הראשונה של הליגה הצ'כוסלובקית בשנת 1925. בנוסף לכך זכה בתואר מלך השערים באותה שנה עם 13 שערים. בסך הכל כבש 247 שערים ב-449 משחקי ליגה ונחשב עדיין לאחד החלוצים הטובים ביותר בהיסטוריה הארוכה של הליגה הצ'כוסלובקית והצ'כית. בשנת 1926 הוא פרש מכדורגל ונוסג לחיים פרטיים. עם סיום מלחמת העולם הראשונה ואניק שיחק עבור נבחרת צ'כוסלובקיה. הופעת הבכורה שלו הגיעה במשחקים האולימפיים ב-28 באוגוסט 1920 נגד יוגוסלביה, בה כבש שלושער בניצחון 0–7. גם ברבע הגמר מצא את הרשת בניצחון 1–4 על נורווגיה ובסוף הם סיימו במקום השני לאחר הפסד 2–0 בגמר למארחת בלגיה. המשחק הטוב ביותר של ואניק במדיה היה גם כן נגד יוגוסלביה בשנת 1921 בו כבש רביעייה לרשתה בניצחון 0–6. הופעתו האחרונה הייתה ב-24 במאי 1925 בניצחון 1–3 על אוסטריה בפראג, משחק שסגר 12 הופעות ו-10 שערים בסך הכל. מדיה וקבצים בנושא יאן ואניק בוויקישיתוף יאן ואניק, באתר Transfermarkt יאן ואניק, באתר WorldFootball.net יאן ואניק, באתר National Football Teams יאן ואניק, באתר FootballDatabase.eu
Don't It Make My Brown Eyes Blue

"Don't It Make My Brown Eyes Blue" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קריסטל גייל, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, We Must Believe in Magic. השיר יצא לאור ביוני 1977, על ידי חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס רקורדס, כסינגל הראשון מתוך האלבום. השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. המלחין של "Don't It Make My Brown Eyes Blue", ריצ'רד לי, היה אחראי על שלושת אלבומיה הקודמים של גייל: Crystal Gayle,‏ Somebody Loves You ו-Crystal. השיר עצמו הופק על ידי אלן ריינולדס ונכתב על ידי ריצ'רד לי. השיר הוקלט באולפני ג'ק בנאשוויל ב-27 באוקטובר 1976. מכיוון שהקלידן הקבוע של ריינולדס, צ'ארלס קוקראן, לקה בשבץ מוחי ריינולדס שכר קלידן חדש בהקלטות השיר. השיר נחשב לשיר המצליח ביותר של גייל ולאחד משירי הקאנטרי המצליחים ביותר בכל הזמנים. השיר כבש שלוש פסגות מצעדים בקנדה, תוך שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 ואף דורג במצעד סוף השנה של המצעד. את השיר הקליטו עשרות אמנים במרוצת השנים, כדוגמת דולי פרטון, מיריי מאתיה ומישל טור. הוא גם זכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע סולו הקאנטרי הווקאלי הטוב ביותר ‑ אישה" והועמד בקטגוריית "הקלטת השנה". מידע על היצירה "Don't It Make My Brown Eyes Blue" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Don't It Make My Brown Eyes Blue" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Don't It Make My Brown Eyes Blue" באתר Discogs Crystal Gayle – Don't It Make My Brown Eyes Blue Crystal Gayle, Billboard Crystal Gayle, Discogs (באנגלית) "Top 100 Hits of 1978/Top 100 Songs of 1978". Musicoutfitters.com. Retrieved 2016-10-12. Crystal Gayle, GRAMMY.com, ‏2019-11-19 (באנגלית)
המנהל לענייני נשיא רוסיה

המנהל לענייני נשיא הפדרציה הרוסית (ברוסית: Управление делами президента Российской Федерации, בראשי תיבות Управделами президента) הוא סוכנות פדרלית המארגנת ומספקת באופן ישיר תמיכה מהותית וטכנית ושירותים חברתיים, רפואיים, הפעלת אתרי הבראה ונופש לפעילותם של גופים ממשלתיים פדרליים והוא מהווה גוף לתמיכה לוגיסטית בפעילותיו של נשיא רוסיה. הארגון עוסק בניהול עסקי, תמיכה כספית בפעילותם של נשיא הפדרציה הרוסית, ממשלת הפדרציה הרוסית, הסגל הנשיאותי של רוסיה ומשרד מזכירות הממשלה. לארגון אין סמכות להשתמש בכספים, אלא בהוראת הנשיא והליך השימוש בכספים אלה נקבע בתיאום עם משרד האוצר של הפדרציה הרוסית. הסוכנות יונקת את שורשה מהמנהל לענייני הוועד המרכזי של המפלגה, שעסק בתמיכה לוגיסטית עבור בכירי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שבעצמה יונקת את שורשיה מהמשרד הקיסרי לענייני החצר, שעסק בתחזוקת המשק וארמונות הצאר בזמן שלטון שושלת רומנוב בתקופת האימפריה הרוסית. המנהל נוצר ב-15 בנובמבר 1993 על פי צו נשיאותי מספר 735 כדי להחליף את המינהל החברתי והתעשייתי הראשי של לשכת נשיא הפדרציה הרוסית (GSPU). מאז ה-2 באוגוסט 1995 הוא בעל מעמד של גוף ביצוע פדרלי ונכון לשנת 2013 הוא העסיק 500 עובדים. הקרמלין ארמון הקרמלין הממלכתי ארמון טרם ארמון הסנאט להקת בריוזקה יחידת הטיסה המיוחדת "רוסיה" בית החולים הקליני המרכזי הספרייה הנשיאותית על שם בוריס ילצין גורקי-9 ריביירה-6 מעון פלגי בושארוב ארמון יוסופוב ארמון מסנדרה מעון ההארחה הממלכתי נובו-אוגריובו מעון קונצבו אחוזת מיינדורף מחלקת בקרה מחלקת ביקורת המחלקה לביקורת פיננסית פנימית מחלקת בקרת רכש מחלקת גיוס מחלקה רפואית ראשית מחלקת טיפול רפואי מחלקת טיפול רפואי דחוף ואשפוז מחלקת הנהלת חשבונות המחלקה לפעילויות פרמצבטיות ורפואיות-טכניות מחלקת ארגון טיפולי ושיווק אתרי הבראה ממשלתיים המחלקה לחדשנות וטכנולוגיות רפואיות מודרניות המנהל הכללי לשיכון ושירותים חברתיים מחלקת מתחמי בתי מלון ואולמות של פקידים ומשלחות חטיבת חוזים מחלקת דיור מחלקת שירותי צרכנות מנהל כללי לבניית הון מחלקת הכנה לבנייה מחלקה טכנית מחלקת תכנון המחלקה לתוכניות ממוקדות המנהל הכללי לשיתוף פעולה בינלאומי מחלקת רכוש חיצוני ושיתוף פעולה בינלאומי המחלקה לאירועי פרוטוקולים ושירותי משלחת מנהלת הקייטרינג הכללית מחלקת שירות אירועים ומזון מחלקת החקלאות והמסחר המנהל הכללי לרכוש פדרלי אתר האינטרנט הרשמי של המנהל לענייני נשיא רוסיה (ברוסית) המנהל לענייני נשיא רוסיה, ביישום טלגרם המנהל לענייני נשיא רוסיה, ברשת החברתית VK "Указ Президента Российской Федерации от 30 апреля 2014 года № 287 «О Территориальном управлении Управления делами Президента Российской Федерации в Республике Крым»". אורכב מ-המקור ב-2014-05-17. נבדק ב-2014-05-16. "Справка о численности и оплате труда гражданских служащих федеральных государственных органов (центральных аппаратов министерств и ведомств) в I полугодии 2012 года". Государство, общественные организации (ברוסית). Росстат. אורכב מ-המקור (HTML) ב-2013-01-05. נבדק ב-2013-01-12.
ארץ מובטחת

ארץ מובטחת (באנגלית: A Promised Land) הוא ספר זיכרונות מאת נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה. הספר פורסם ב-17 בנובמבר 2020. וזהו הראשון משני כרכים מתוכננים שכתב אובמה אודות כהונתו כנשיא ארצות הברית בין השנים 2009 ל-2017. אובמה אמר בציוץ בטוייטר בעקבות ההכרזה על פרסום הספר כי הוא "מתכוון לספק מחשבות כנות על נשיאותי, על הכוחות שאנו מתמודדים איתם וכיצד אנחנו יכולים לרפא את המחלוקות שלנו ולגרום לדמוקרטיה לעבוד עבור כולם". הגרסה המוקלטת של הספר קיבלה מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה אלבום הספוקן וורד הטוב ביותר. בכרך ראשון זה של זיכרונותיו, ברק אובמה מספר על חייו, החל בימיו כצעיר שעדיין מחפש את זהותו ועד לשנותיו הראשונות כמנהיג העולם החופשי, הוא מתאר את התפתחותו הפוליטית ואת נקודות הציון החשובות בקדנציה הראשונה של כהונתו. בספרו אובמה מביט לאחור על שנות נשיאותו ומשתף את הקוראים בהרהוריו האישיים בנוגע ליכולותיו של הנשיא, כמו גם בנוגע למגבלות כוחו, ובתובנותיו על הדינמיקה של המערך הפוליטי באמריקה ושל הדיפלומטיה הבינלאומית. הספר יצא לאור ב-17 בנובמבר 2020, שבועיים לאחר הבחירות הארציות שנערכו בארצות הברית, הספר יצא לאור בפורמט של ספר, ספר דיגיטלי ואף ספר שמע, הניו יורק טיימס אמר כי ככל הנראה הספר יהיה הנמכר ביותר במהלך השנה, בנוסף לכך פורסם כי יודפסו כ-2.5 מיליון עותקים לקהלי קוראים בינלאומיים. לצד המקור האנגלי, פורסמו לספר כ-24 תרגומים בשפות הבאות: אלבנית, ערבית, בולגרית, סינית, צ'כית, דנית, הולנדית, פינית, צרפתית, גרמנית, יוונית, עברית, הונגרית, איטלקית, יפנית, קוריאנית, ליטאית, נורווגית, פולנית, פורטוגזית, רומנית, ספרדית, שוודית ווייטנאמית. הספר זכה לביקורות חיוביות רבות. אתר האינטרנט הרשמי של ארץ מובטחת (באנגלית) קרן בצלאל, ‏אובמה בספרו החדש על יחסיו עם נתניהו: "חכם, ערמומי וקשוח, שיכול להיות מקסים כשזה עשוי להועיל לו", באתר ‏מאקו‏, 14 בנובמבר 2020 סוכנויות הידיעות, ‏אובמה בספר חדש: "חילוקי דעות עם ישראל גבו ממני מחיר פוליטי", באתר מעריב אונליין, 13 בנובמבר 2020 זיכרונות מהבית הלבן: הנשיא לשעבר השיק ספר חדש, באתר בחדרי חרדים, 14 בנובמבר 2020 שמואל רוזנר, ‏לא רק היחסים עם נתניהו: ספר הזיכרונות המדובר של ברק אובמה, באתר מעריב אונליין, 18 בנובמבר 2020 ארץ מובטחת, באתר OCLC (באנגלית) נועם שיזף, "ארץ מובטחת" של ברק אובמה מעורר תהיות על מה שלא נאמר בו, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2020 Williams, Sydney (17 בנובמבר 2020). "Barack Obama's memoir 'A Promised Land' releases today". NBC News. נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Alter, Alexandra (2020-09-19). "Best Sellers Sell the Best Because They're Best Sellers". הניו יורק טיימס (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. אורכב מ-המקור ב-2020-09-20. נבדק ב-2020-09-20. Alter, Alexandra; Harris, Elizabeth A. (15 בנובמבר 2020). "Readers Have Been Eagerly Waiting for Barack Obama's New Memoir. Struggling Booksellers Have, Too". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-15 בנובמבר 2020. נבדק ב-15 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "A Promised Land". Bookmarks. נבדק ב-18 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות (רוסיה)

המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית (ברוסית: Главное управление специальных программ Президента Российской Федерации, בראשי תיבות: ГУСП) היא סוכנות ממשלתית פדרלית אשר פועלת תחת לשכת נשיא הפדרציה הרוסית בתחום הכשרת צוותים, ניהול הבונקרים הממשלתיים ואחזקתם ואחזקת מערך החירום וההתרעה הארצי בשיתוף פעולה עם המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית. הגוף הוקם במקור ב-6 בינואר 1977 כמחלקה 5 של המחלקה לענייני מועצת השרים של הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרטיבית הסובייטית הרוסית (RSFSR) על פי החלטת מועצת השרים של ה-RSFSR. המשימה העיקרית שהופקדה על ידיה הייתה לפעול כלקוח בבניית מבנים חדשים, במודרניזציה ובנייה מחדש של מבנים ממשלתיים קיימים (בניינים ואתרים) עבור הממשלה, תוך שמירה על מוכנותם המתמדת לשימוש מיידי ובתיאום פעילויות בין משרדים ומחלקות לשמירה על נקודות בקרה (אתרים) ופיקוח על בניית אתרים לשימוש ממשלת הפדרציה הרוסית, כמו גם מתן הנחיה מתודולוגית בנושאי שמירה ואבטחת אתרים ממשלתיים. מאז שנת 1991 הופקדה עליה האחריות לארגון ומתן הכשרה לגיוס צוותים ומאז ינואר 1992, מהווה מינהל לענייני הנשיא וממשלת הפדרציה הרוסית ועוסקת באחזקת ובבניית בונקרים ממשלתיים ומבני ממשל. על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 5 באוגוסט 1991, מספר 32, שולבה מחלקה 5 במינהל לענייני נשיא רוסיה ומאז 24 בספטמבר 1992, הוא הפך למנהל התכנון והיישום של תוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית. בצו של נשיא הפדרציה הרוסית מיום 5 בינואר 1994, הפך משרד התכנון והיישום של תוכניות מיוחדות של ממשל נשיא הפדרציה הרוסית למנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא רוסיה. סוכנות ממשלתית חדשה זו איגדה לא רק את היחידות המספקות הכנת צוות, אלא גם טיפול במערכת של מתקנים מיוחדים. המנהלת הראשית, כיחידה מבנית, נכללת בלשכת נשיא הפדרציה הרוסית. וסילי פרולוב (1994–1998) ויקטור זורין (1998–2000) אלכסנדר צארנקו (2000–31 באוקטובר 2011) דמיטרי ריז'קוב (31 באוקטובר 2011–10 במרץ 2014) ולדיסלב מנשצ'יקוב (18 במרץ 2014–7 באפריל 2015) אלכסנדר לינץ' (מאז 7 באפריל 2015) הסוכנות הפדרלית לרזרבות (רוסיה) מדיה וקבצים בנושא המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המנהל הראשי לתוכניות מיוחדות של נשיא הפדרציה הרוסית אתר הקרמלין האתר הרשמי של ממשלת רוסיה "Decree of the President of the Russian Federation of September 7, 2004 № 1146" (ברוסית). The Kremlin. 2004-09-07. נבדק ב-2017-10-08. "General information from the GUSP main web site" (ברוסית). GUSP. 2004. נבדק ב-2017-10-08. "Decree of the President of the Russian Soviet Federative Socialist Republic of August 5, 1991 № 32" (ברוסית). The Kremlin. 1991. נבדק ב-2017-10-08. "Information on GUSP leadership from the GUSP main web site" (ברוסית). GUSP. 2004. נבדק ב-2017-10-08.