laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עבד אל-עזיז א-זועבי

עבד אל-עזיז א-זועבי (בערבית: عبد العزيز الزعبي; תעתיק מדויק: עבד אלעזיז אלזעבי; 4 בפברואר 1926 – 14 בפברואר 1974) היה איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כראש עיריית נצרת, כחבר הכנסת וכסגן שר הבריאות מטעם מפ"ם. א-זועבי נולד בנצרת, צאצא למשפחת זועבי. בסיום לימודיו התיכוניים, למד בקולג' הערבי בירושלים והחל לעבור כפקיד מכס בממשלת המנדט הבריטי. עם קום המדינה השתלב בשירות המדינה ועבד כפקיד במינהל מקרקעי ישראל. במנהל הוא עבד עד שנת 1958 ובמהלך שנים אלו נבחר למזכיר אגודת עובדי המדינה בנצרת. במקביל החלה פעילותו הציבורית, משום שהיה ממייסדי "האיגוד היהודי-ערבי לשלום ולשוויון זכויות" (1956) וחבר מערכת העיתון "ניו אאוטלוק". בשנת 1958 הצטרף א-זועבי למפ"ם ונבחר מטעמה למועצת העיר נצרת (1961–1974). בשנים 1961–1965 כיהן כסגן ראש העירייה בתואר ללא שכר. בבחירות בסוף שנת 1965 עלה כוחה של רק"ח שזכתה בשבעה מנדטים, וא-זועבי שהיה הנציג היחיד של מפ"ם היה ללשון המאזנים בין רק"ח ומפא"י. הוא נבחר בקולות רק"ח, בניגוד לעמדת מפלגתו, לתפקיד ראש העיר וניסה ללא הצלחה לגבש קואליציה רחבה שתכלול את רק"ח ואת המערך. לאחר שלושה חודשים הוא התפטר ולעירייה מונתה ועדה קרואה. בשנים 1965 עד 1966 הוא שימש גם כעורך הירחון "אל-פג'ר", חבר מערכת בשבועון "אל-מרסד" ונמנה בין מייסדי המכון הערבי בגבעת חביבה. בשנת 1965 נבחר א-זועבי לכהן כחבר הכנסת בכנסת השישית. כהונתו נמשכה תשע שנים (מטעם המערך), עד לפטירתו, ובמהלכן הוא היה חבר בוועדות הכלכלה, הפנים והעבודה והרווחה. בשנת 1971 מונה לסגן שר הבריאות וכיהן בממשלת ישראל החמש עשרה, תחת שר הבריאות ויקטור שם-טוב. א-זועבי נפטר באופן מפתיע בפברואר 1974, בגיל 48. א-זוועבי נפטר בעודו מכהן כסגן שר הבריאות וחבר הכנסת. בנובמבר 1967 התחתן עם יהודייה בנישואין אזרחיים בקפריסין. א-זועבי הוא חלק ממשפחת זועבי, שהוציאה מספר חברי כנסת, ראשי ערים ואישי ציבור אחרים. מדיה וקבצים בנושא עבד אל-עזיז א-זועבי בוויקישיתוף עבד אל-עזיז א-זועבי, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) עבד אל-עזיז א-זועבי, באתר כנסת פתוחה אליהו אגרס, סגן שר הערבי הראשון בישראל, דבר, 18 במאי 1971 יואל דר, מת ח"כ זועבי, סגן שר הבריאות, דבר, 15 בפברואר 1974 יואל דר, סגן שר הבריאות ח"כ עבדול עזיז זועבי – למנוחות, דבר, 17 בפברואר 1974 ר. יורם, כולם אנשי זועבי, מעריב, 24 בדצמבר 1965 יואל דר, מה קרה בנצרת?, דבר, 26 בדצמבר 1965 טוביה כרמל, עיריית נצרת שוב ללא ראש, מעריב, 22 במרץ 1966 יואל דר, חבר הכנסת זועבי נשא יהודיה בטקס אזרחי, דבר, 13 בנובמבר 1967
דנאלי

האם התכוונתם ל... הפארק הלאומי דנאלי – פארק לאומי גדול באלסקה הר דנאלי – ההר הגבוה בצפון אמריקה, ידוע גם כהר מקינלי, נמצא בשטח הפארק הלאומי דנאלי
גן עדן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גן עדן – המקום שבו, לפי הדתות האברהמיות, הציב אלוהים את האדם לאחר בריאתו ושאליו מגיעים צדיקים לאחר מותם גן עדן (להקה) – להקת רוק ישראלית שער גן העדן – הכינוי לדלתות המזרחיות של הבפטיסטריום של פירנצה שער גן עדן – כת שפעלה בשנות ה-90 עד התאבדותה ההמונית אם יש גן עדן – רומן מאת רון לשם המגולל את סיפורו של צוות חיילים במוצב הבופור גן עדן עכשיו – סרט קולנוע שיצא בשנת 2005 ועוסק בשני חברים משכם המתכוננים לביצוע פיגוע התאבדות בתל אביב מבט מגן עדן – סרט קולנוע משנת 2009 בבימויו של פיטר ג'קסון ממלכת גן עדן – סרט קולנוע משנת 2005 בבימויו של רידלי סקוט, העוסק במלחמה בין המוסלמים והצלבנים גן העדן האבוד – אפוס שנכתב בידי המשורר האנגלי בן המאה ה-17, ג'ון מילטון סיפור גן-העדן – סיפור סאטירי מאת איציק מאנגר מדרגות לגן עדן (Stairway to Heaven), שיר של לד זפלינג דמעות בגן עדן (Tears in Heaven) שיר של אריק קלפטון ראו גם: ציפור גן עדן (פירושונים)
כף אווז לבנה

כף אווז לבנה (שם מדעי: Chenopodium album, באנגלית Goosefoot או Fat-Hen) היא מין של כף האווז, עשב שוטה הצומח במהירות יחסית. כף אווז לבנה נפוצה בכל רחבי אירופה, שם תיאר אותה קארולוס ליניאוס כבר ב-1753. היא נפוצה גם במזרח הרחוק עם מאפיינים חיצוניים שונים במעט. פרט לשני אזורים אלו, התפשטה כף האווז הלבנה לאוקיאניה, צפון אמריקה, אוסטרליה ואפריקה. כצמח שוטה, היא מעדיפה קרקע עשירה בחנקן, וצומחת היטב באתרי עזובה. צמח בעל גבעול מרכזי ישר וגלילי, הצומח ישר לגובה שבין 10 ס"מ למטר וחצי. נוטה לכפוף לאחר הפריחה, ממשקל הפרחים והפירות. העלים מסורגים ומשתנים בצורתם לאורך הגבעול: אלו שקרובים לבסיס בצורת יהלום עם פתח משונן, ואלו הקרובים לקצה להביים ושפתם תמימה. הפריחה מתחילה במאי וממשיכה עד נובמבר. הפרחים קטנים ובעלי חמישה עלי כותרת, הדומים לחמש אצבעות עם קרומים ביניהן (ייתכן כי מכאן הגיע השם "כף אווז"). האבקנים עשויים לעורר את קדחת השחת. הפירות עגולים ומכילים עשרות זרעים שחורים אכילים. זרעים אלו עשירים בחלבון, סידן, זרחן וויטמין A, וערכם התזונתי קרוב לזה של כף אווז הקינואה. כף אווז לבנה היא לרוב מטרד לחקלאים, היות שהיא מתפשטת במהירות בקרקע מדושנת ולא מלוחה. בגידולים כמו תירס, התפשטות של כף אווז לבנה עשוי להוריד את היבול ב-13%. עם זאת, באזורים מסוימים בעולם מגדלים את הצמח באופן מכוון כגידול חקלאי, לטובת מאכל הגרעינים. במטבחים מסוימים משתמשים בעלים הרחבים מבסיסו של הצמח כעלה ירוק לסלטים, בדומה לעלי סלק ותרד. הגרעינים והעלים משמשים מספוא טוב לעופות (על כך השם האנגלי לצמח - Fat Hen, תרנגולת שמנה). כמספוא לבקר היא נחותה מעשבים אחרים, ועשויה לגרום לתופעות לוואי בהמוגלובין הפרות. הקנה המרכזי של הצמח מתקשה עם הזמן ומתעצה, ולכן באזורים מסוימים בסין השתמשו בו כמטה הליכה. כף אווז לבנה היא ממיני העשבים השוטים הנפוצים בארץ. ניתן למצוא אותה צומחת באזורי עזובה בחרמון, רמת הגולן והגליל; בעמק יזרעאל, הר הגלבוע והכרמל; השרון, מישור החוף וגוש דן; ים המלח, מדבר יהודה, הרי ירושלים והשפלה; בנגב ובהרי אילת. כף אווז לבנה, באתר ITIS (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר NCBI (באנגלית) כף אווז לבנה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר צמח השדה כף אווז לבנה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה כף אווז לבנה, באתר Tropicos (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר GBIF (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר The Plant List (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר IPNI (באנגלית) כף אווז לבנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שפעול פרוטאוליטי

שפעול פרוטאוליטי הוא התהליך שבו נוצר אנזים פעיל מצורתו הלא פעילה. אנזימים רבים משופעלים בדרך זו כאשר בתהליך עצמו מתרחשת הידרוליזה של מינימום קשר פפטידי ספציפי אחד באנזים הלא פעיל הנקרא זימוגן או פרואנזים. השפעול מתבצע על ידי אנזימים ספציפיים הנקראים פפטידאזות או פרוטאזות. ביקוע על ידי אנזימים אלה אינו דורש אנרגיה ויתרון זה מאפשר חיתוך חלבונים גם מחוץ לתא ואי צורך בהשקעת ATP. כמו כן, התהליך משמש כבקרה לכמות האנזימים הדרושה. התהליך מסתיים כאשר מתבצע כיבוי באמצעות קשירה של מעכבי אנזימים (לדוגמה זירחון או חלבונים ספציפיים) לאנזימים הפרוטאוליטיים. ניתן להדגים אקטיבציה של זימוגנים באמצעות כימוטריפסין, אנזים המזרז פירוק חלבונים במהלך תהליך העיכול. כימוטריפסינוגן, צורתו הלא פעילה (זימוגן) של כימוטריפסין עובר הידרוליזה של מספר קשרים פפטידים על ידי האנזים הפרוטאוליטי טריפסין. החיתוך מאפשר חשיפה של האתר הפעיל ואת יצירת כיס האוקסיאניון שהוא מוטיב מבני החיוני לפעילותו של הכימוטריפסין המסייע בייצוב מצב הביניים הלא יציב הנוצר במהלך הריאקציה. בנוסף, כימוטריפסינוגן הוא פוליפפטיד שלם והחיתוכים מאפשרים את קבלת צורתו של הכימוטריפסין המורכב משלושה פוליפפטידים שביניהם קשרים דיסולפידיים. טריפסין, אנזים השייך למשפחת הסרין פרוטאזות. הטריפסין מפרק חלבונים במהלך תהליך העיכול כאשר הוא מבקע שרשראות פוליפפטידיות בצד הקרבוקסילי של ליזין וארגינין. האנזים מופרש מהלבלב בצורתו הלא פעילה - טריפסינוגן ובתריסריון עובר חיתוך והופך לטריפסין. טריפסין למעשה מבצע בעצמו שפעול פרוטאוליטי לאנזימים שונים הקשורים לתהליך העיכול כמו כימוטרפסינוגן, טריפסינוגן. הוא למעשה משפעל כללי של זימוגנים המגיעים מהלבלב. קרישת דם משופעלת באמצעות מפל אקטיבציה של זימוגנים שמבטיח תגובה מהירה ומוגברת לטראומה. בסיומו של מפל הפעילות מתבצע חיתוך של פיברינוגן על ידי תרומבין לקבלת פיברין, מרכיב חשוב במנגנון קרישת הדם. ההורמון אינסולין, החיוני לוויסות רמות הגלוקוז בדם, הוא למעשה התוצר המוגמר הנוצר על ידי חיתוכים פרוטאוליטיים. הפרה-פרואינסולין עובר שפעול פרוטאוליטי כאשר מקטע של 23 חומצות אמינו בקצה האמיני נחתכות. בשלב זה מתקבל פרואינסולין שגם הוא עובר שפעול פרוטאוליטי- חיתוך בשני אתרים ספציפיים וקבלת האינסולין הבוגר. טריפסין כימוטריפסין אינסולין פרואינסולין
רוברט קורי

רוברט בריינארד קורי (באנגלית: Robert Brainard Corey; ‏19 באוגוסט 1897 – 23 באפריל 1971) היה ביוכימאי אמריקאי, יליד ספרינגפילד, מסצ'וסטס. שמו של קורי נקשר לרוב עם לינוס פאולינג עמו עבד בשנים 1940–1950. קורי ופאולינג יחד עם הרמן ברנסון עבדו במכון לטכנולוגיה בקליפורניה שם פענחו מבנים ביולוגיים. שמם פורסם בעקבות התחזית שפרסמו בשנת 1951 בנוגע לקיום סליל אלפא ומשטח בטא. פאולינג, קורי וברנסון חזו קיום מבנים אלה על סמך פוטנציאל קשרי המימן של השרשרת הפוליפפטידית. מספר שנים מאוחר יותר אושר מבחינה נסיונית קיום מבנים אלה במבנה השניוני של חלבונים רבים. גילוי נוסף חשוב בעבודותיו של קורי הוא פיתוח מודלים המלמדים על הסידור האטומי והקונפיגורציה של חומצות אמינו בחלבונים. לינוס פאולינג מבנה שניוני סליל אלפא משטח בטא ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרך הבשמים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דרך הבשמים – דרך עתיקה בין אסיה לאירופה דרך הבשמים (ישראל) – חלקה של דרך הבשמים בישראל המוכרז כאתר מורשת עולמית ארץ הלבונה – חלקה של דרך הבשמים בעומאן המוכרז כאתר מורשת עולמית
ארגן

ארגן (פורטוגזית Arguim; צרפתית והולנדית Arguin) הוא אי מול חופיה של מאוריטניה הנמצא במפרץ ארגן. אורכו של האי הוא כ-6 קילומטר ורוחבו הוא כ-2 קילומטר. מסביב לאי נמצאות שוניות גדולות ומסוכנות. כיום האי הוא חלק מהפארק הלאומי בנק ד'ארגן המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז 1989. ארגן היה מטרתן של אומות רבות שחשקו בו בשל מיקומו האסטרטגי, והשליטה על האי עברה מיד ליד פעמים רבות. בשנת 1443 הגיע האירופאי הראשון לאי, החוקר הפורטוגזי נונו טריסטו. ב-1445, הנסיך אנריקה הספן הקים נקודת מסחר על האי, שסחרה בגומי ערבי ובעבדים למען פורטוגל. מ-1455, כ-800 עבדים הועברו מארגן לפורטוגל כל שנה. ב-18 באוגוסט 1518 חתם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על צו מלכותי המאשר הובלת עבדים ישירות מאפריקה לאמריקה, ולאחר מכן יצאו ארבעה משלוחי עבדים מהאי לפוארטו ריקו. משלוחים אלו נחשבים לראשיתו של סחר העבדים האטלנטי. ב-1633, במהלך המלחמה נגד ספרד (שאז שלטה בפורטוגל), הולנד כבשה את האי. הוא נשאר בשליטה הולנדית עד לשנת 1678. צרפת קיבלה את השליטה על האי בספטמבר 1678, אך האי ננטש עד לשנת 1682. ארגן הייתה אחת הקולוניות המוקדמות של ברנדנבורג ושל פרוסיה בין 1685 ל-1721. לאחר מכן צרפת כבשה בחזרה את האי, רק כדי לאבד אותו בשנה שלאחר מכן להולנדים. צרפת כבשה בחזרה את האי בשנת 1724. התקופה הזו של השלטון הצרפתי נמשכה כארבע שנים; ב-1728 האי נכבש בידי הצ'יפים של מאוריטניה. האי חזר לשלטון הצרפתי בשנותיה המוקדמות של המאה ה-20, כחלק מהקולוניה הצרפתית במאוריטניה; האי עבר לבסוף לידי מאוריטניה כשזו קיבלה עצמאות בשנת 1960. לה מדוז מדיה וקבצים בנושא ארגן בוויקישיתוף המבצר ההולנדי בארגן משנת 1721 תרשים המבצר Details of horrific first voyages in transatlantic slave trade revealed, בעיתון האינדפנדנט, ‏17 באוגוסט 2018 (באנגלית).
דגל ברוניי

דגל ברוניי אומץ ב-29 בספטמבר 1959, בזמן שהמדינה הייתה פרוטקטורט בריטי, והמשיך לשמש כדגל המדינה גם כאשר קיבלה המדינה עצמאות ב-1 בינואר 1984. במרכז הדגל מופיע סמל ברוניי, על רקע צהוב. הרקע נחתך על ידי קווים אלכסוניים - לבן ושחור. הסמל מורכב מסהר (סמל אסלאמי) המלווה בשמשייה (סמל למלוכה), עם שתי כפפות משני הצדדים. מתחת לסהר נמצא סרט, עליו כתוב בערבית "מדינת ברוניי, משכן השלום" ו"תמיד בשרות בהדרכת האל". בדרום־מזרח אסיה, צהוב מסמל באופן מסורתי את המלוכה, והדגלים המלכותיים של מלזיה ותאילנד, כמו גם הדגל הנשיאותי של אינדונזיה גם הם בעלי רקע צהוב. דגל זה הוא דגל המדינה הריבונית בעל ריכוז הצבע הצהוב הגדול ביותר – 54.6% ממנו צבועים בצהוב. סמל ברוניי המנון ברוניי מדיה וקבצים בנושא דגל ברוניי בוויקישיתוף דגל ברוניי, באתר דגלי העולם (באנגלית) הדגל הלאומי והסמל של ברוניי(הקישור אינו פעיל) באתר משרד ראש הממשלה של ברוניי (באנגלית) דגל ברוניי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוני

האם התכוונתם ל... לאונרדו ברוני – היסטוריון ומדינאי איטלקי מיריאנה לוצ'יץ'-ברוני – טניסאית קרואטית קרלה ברוני – זמרת ודוגמנית איטלקייה-צרפתית ברוני (עיר) – עיר עתיקה שהייתה בירת האימפריה הח'ווארזמית ברון ברוניי
אלן ליץ'

אלן ליץ' (Allen Leech; נולד ב-18 במאי 1981) הוא שחקן אירי. ליץ' למד תיאטרון בטריניטי קולג' בדבלין. בשנתו הראשונה בקולג' שיחק במחזה הסטודנטים "This Lime Tree Bower". בעקבות החשיפה לה זכה עקב הופעתו במחזה, לוהק למחזות נוספים במהלך תקופת הלימודים. פריצת הדרך הקולנועית של ליץ' התרחשה ב-2003, אז גילם את דמותו של וינסנט, סטודנט הומוסקסואל לאופנה בסרט הקולנוע "Cowboys and Angels". על משחקו בסרט זה היה מועמד לפרס האקדמיה האירית לטלוויזיה ולקולנוע (IFTA) בקטגוריית הכישרון החדש הטוב ביותר. בשנה שלאחר מכן השתתף בסרט הקולנוע "Man About Dog", שהיה מועמד ל-10 פרסים מטעם האקדמיה האירית לטלוויזיה ולקולנוע (IFTA). בשנת 2004 הופיע ליץ' לראשונה בסדרת טלוויזיה, "Love is the Drug". על משחקו בסדרה היה מועמד לפרס IFTA בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. בשנת 2007 היה מועמד בשלישית לפרס IFTA, הפעם בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו בסדרת הטלוויזיה "Legend". באותה שנה גם גילם את דמותו של מרקוס ויפסניוס אגריפה בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "רומא", בהפקתן של הרשתות BBC ו-HBO. ליץ' גילם את דמותו של טום ברנסון בסדרת הטלוויזיה התקופתית "אחוזת דאונטון", מ-2011 עד לסיומה של הסדרה ב-2016. בשנת 2014 גילם את ג'ון קיירנקרוס שעבד לצד המתמטיקאי אלן טיורינג, בסרט "משחק החיקוי". בשנת 2017 השתתף בסרט "טרף קל". בשנת 2018 שיחק בדרמה הביוגרפית "רפסודיה בוהמית" שביים בריאן סינגר. בשנת 2019 שיחק בסרט הטלוויזיה "שמירה קפדנית" לצדם של סופיה בוש, מת'יו מודין וקטלינה סנדינו מורנו. בשנת 2022, שב עם תפקידו כטום ברנסון לסרט "אחוזת דאונטון 2". מדיה וקבצים בנושא אלן ליץ' בוויקישיתוף אלן ליץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלן ליץ', ברשת החברתית אינסטגרם אלן ליץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלן ליץ', באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אלן ליץ', באתר AllMovie (באנגלית) אלן ליץ', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלן ליץ', באתר "רומא"
ז'ורז' פרטר

ז'ורז' פרטר (בצרפתית: Georges Prêtre, ‏14 באוגוסט 1924 ‒ 4 בינואר 2017) היה מנצח צרפתי. פרטר נולד בוואזייר (צפון) ולמד בקונסרבטואר של פריז. עם מוריו שם נמנו מוריס דיריפלה (הרמוניה) ואנדרה קלויטנס, (ניצוח). אחרי שסיים את לימודיו, ניצח במספר בתי אופרה צרפתיים קטנים, לעיתים בשם הבימה ז'ורז' דהריין, לפני הופעתו הראשונה בפריז, באופרה קומיק ב"קפריצ'ו" של ריכרד שטראוס. הופעתו הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון הייתה ב-1961. בהמשך שנות ה-60 ניצח לראשונה במטרופוליטן אופרה, ניו יורק ובלה סקאלה, מילאנו. בכמה הזדמנויות עבד עם מריה קאלאס והקליט עמה את כרמן ואת טוסקה. זמן מה כיהן כמנהל מוזיקלי באופרה של פריז. מלבד אופרה, פרטר נודע בעיקר בניצוח על מוזיקה צרפתית. שמו נקשר בייחוד עם פרנסיס פולנק, לאחר שניצח על הצגת הבכורה של האופרה של פולנק, "הקול האנושי" באופרה קומיק ב-1959 ועל Sept répons des ténèbres ("שבע רספונסוריות של הצללים") שלו ב-1963. בשנת 1999 ניצח על סדרת קונצרטים בפריז לחגוג את שנת המאה להולדת פולנק. בשנת 1989 הקדיש מרסל לנדובסקי את הסימפוניה הרביעית שלו לפרטר. פרטר ניצח גם על תזמורת לה סקאלה בגרסאות הקולנוע של פרנקו זפירלי משנת 1982 ל"קנאת בן כפר" של מסקאני ו"ליצנים" של לאונקוואלו. בשני הסרטים כיכב פלאסידו דומינגו. פרטר ניצח על "קונצרט השנה החדשה בווינה" של וינה ב-2008. הוא המנצח הצרפתי היחיד, עד כה, שניצח על קונצרט מסורתי זה. מדיה וקבצים בנושא ז'ורז' פרטר בוויקישיתוף ז'ורז' פרטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'ורז' פרטר, באתר ספוטיפיי ז'ורז' פרטר, באתר AllMusic (באנגלית) ז'ורז' פרטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'ורז' פרטר, באתר Discogs (באנגלית) ז'ורז' פרטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אינצ'ון

אינצ'ון (בהנגול: 인천광역시, בהנג'ה: 仁川廣域市, ‏IPA:‏ [inʨʰʌn], תעתיק מדויק: אינצ'האן) היא עיר נמל בצפון-מערב קוריאה הדרומית הנמצאת באזור הבירה סיאול לחוף הים הצהוב. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020, אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.9 מיליון תושבים והיא העיר השלישית בגודלה במדינה, אחרי סיאול ופוסאן. בעיר שוכן נמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון, המשרת את הבירה סיאול. העיר מאוכלסת מאז התקופה הנאוליתית, והתגוררו בה רק 4,700 איש כאשר העיר הפכה לנמל בינלאומי בשנת 1883. הצמיחה של העיר הובטחה בעת המודרנית עם התפתחות הנמל שלה ובשל היתרונות הטבעיים שלה כמו קרבתה לחוף ולבירת דרום קוריאה. במהלך מלחמת קוריאה נכבשה אינצ'ון על ידי הצבא הצפון-קוריאני ב-4 בספטמבר 1950. עשרה ימים לאחר מכן פלשו כוחות אמריקאיים מן הים ובעקבות קרב אינצ'ון, שבו הובסו הצפון-קוריאנים, שוחררה העיר ב-19 בספטמבר אותה שנה. העיר אירחה את משחקי אסיה בשנת 2014. הרפובליקה העממית של סין דאליין, ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין ישראל תל אביב, ישראל יפן קיטקיושו, פוקואוקה, יפן יפן קובה, היוגו, יפן ארצות הברית אנקוראג', אלסקה, ארצות הברית ארצות הברית פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית ארצות הברית ברבנק, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית הונולולו, הוואי, ארצות הברית מונגוליה אולן בטור, מונגוליה אתר האינטרנט הרשמי של אינצ'ון אינצ'ון, ברשת החברתית פייסבוק אינצ'ון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אינצ'ון, ברשת החברתית אינסטגרם אינצ'ון, סרטונים בערוץ היוטיוב אינצ'ון, הבלוג הרשמי אינצ'ון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.citypopulation.de/en/southkorea/admin/ אומנם אינצ'ון שוכנת באזור המטרופולין של סיאול, אך נתון זה מטעה כיוון שהיא נהנית ממעמד של "עיר מטרופוליטנית" - בהנגול:광역시 - "'גְווַאנְגְיוֹקְסִי" - עיר מיוחדת בעלת סמכויות זהות למחוז, האחרות הן פוסאן, דאיגו, טג'אן, קוואנגג'ו ואולסן. ערך זה הוא קצרמר בנושא קוריאה הדרומית ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיליפ לנארד

פיליפ אדוארד אנטון פון לנארד (בגרמנית: Philipp Eduard Anton von Lénárd; ‏7 ביוני 1862 - 20 במאי 1947) היה פיזיקאי גרמני, יליד סלובקיה של היום, זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1905, על עבודתו בחקר הקרניים הקתודיות. לנארד היה לאומן גרמני שכתב את החיבור האנטישמי "פיזיקה גרמנית". בהמשך היה תומך ופעיל במפלגה הנאצית וייעץ לאדולף היטלר. לנארד נולד בפרסבורג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (היום ברטיסלאבה, בירת סלובקיה), למשפחה שמקורה בטירול שבאוסטריה. הוא למד באוניברסיטת היידלברג אצל הרמן פון הלמהולץ ורוברט בונזן, וקיבל את תואר דוקטור ב-1886, על עבודה בהנחיית גאורג קווינקה ורוברט בונזן. בשנים 1894-1892 עבד כעוזר להיינריך רודולף הרץ באוניברסיטת בון. לאחר מכן עבד שנה באוניברסיטת ברסלאו (כיום ורוצלב) ולאחריה שב להיידלברג, שם מונה לפרופסור לפיזיקה תאורטית ולראש המכון שייקרא לימים על שמו. הוא נשאר באוניברסיטת היידלברג עד פרישתו לגמלאות, והמשיך בקשריו עם המוסד כפרופסור אמריטוס עד שגורש מעמדה זו על ידי בעלות הברית ב-1945. עבודתו כללה בתחילתה מחקרים בתחום הפוספורסנציה והלומינסנציה. הוא חקר את התפלגות גודלן וצורתן של טיפות גשם, לשם כך בנה מנהרת רוח חדשנית שבה ניתן היה להחזיק את הטיפות במנוחה למשך שניות ספורות. לנארד גילה שצורתן של טיפות גשם גדולות אינה כשל דמעה, כמו טיפות גשם רגילות, אלא כעין "קציצה" פחוסה. ב-1892 גילה את האפקט הקרוי על שמו "אפקט לנארד", הידוע גם כ"אפקט המפל", או (באנגלית)"spray electrification". כפיזיקאי, תרומתו הגדולה של לנארד הייתה בחקר קרניים קתודיות, בו החל ב-1888. בתחילת מחקרו היו בנמצא שפופרות קתודיות פרימיטיביות בלבד, הבנויות משפופרת זכוכית אטומה ובה יצוקות אלקטרודות ביניהן היה הפרש מתח חשמלי גבוה. הקושי בחקר הקרניים נבע מהימצאותן בתוך שפופרות זכוכית אטומות. לנארד התגבר על הבעיה בקבעו חלונות מתכת קטנים בזכוכית, שהיו עבים מספיק כדי לעמוד בהפרשי הלחצים, אך דקים מספיק כדי לאפשר מעבר הקרניים דרכם; כיום קרויים הללו על שמו: "חלונות לנארד". הוא השתמש בחלונות אלה להעברת הקרניים לתא ריק אחר, מרוקן לחלוטין מאוויר, בו מדד את עוצמתן בעזרת דפי נייר מצופים בחומרים זרחניים. בנוסף לזכייתו בפרס נובל, זכה יחד עם וילהלם רנטגן במדליית רמפורד, ב-1896. לנארד היה לאומן גרמני שהפגין שנאה למדענים בריטיים מהיותם "גונבי רעיונות גרמניים", והצטרף אל המפלגה הנאצית עוד בתחילת דרכה. הוא היה תומך נלהב בדעה שגרמניה צריכה להסתמך על "פיזיקה גרמנית" ולהתעלם מ"רעיונות שגויים", ואולי אף "מטעים בכוונה תחילה", של פיזיקאים יהודים, כשדבריו כוונו בעיקר כלפי אלברט איינשטיין ותורת היחסות שלו, אשר כונתה בפיו "התרמית היהודית". חיבורו בן ארבעת החלקים "פיזיקה גרמנית" (Deutsche Physik), טען כי יש לדבוק בפיזיקה הקלאסית ללא שימוש בתורות ה"יהודיות", בין היתר באמצעות תורות שהיו ידועות כשגויות בתקופתו כמו האתר. לנארד שימש כיועץ לאדולף היטלר ובתקופת השלטון הנאצי היה ראש מחלקת "הפיזיקה הארית". הוא פרש ממשרתו כמרצה לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת היידלברג ב-1931, אך המשיך לעבוד שם כגמלאי. בשנת 1945 הוא סולק מעבודתו על ידי כוחות הכיבוש של בעלות הברית בהיותו בן 83, ומת שנתיים אחר כך במסלהאוזן שבגרמניה. מדיה וקבצים בנושא פיליפ לנארד בוויקישיתוף פיליפ לנארד, באתר פרס נובל (באנגלית) פיליפ לנארד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה לנרד, פיליפ (1947-1862), באתר "יד ושם" שפופרות קרן קתודית פיליפ לנארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיליפ לנארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אפקט לנארד ג'ורג' ג'ונסון, המקפצה היהודית לתורת היחסות של איינשטיין, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2012
אנטיפרוטון

אנטיפרוטון (p) הוא האנטי-חלקיק של הפרוטון. אנטיפרוטונים הם חלקיקים יציבים. עם זאת, לרוב הם מתקיימים משך זמן קצר, עקב ההסתברות הגבוהה למפגש עם פרוטון, ששכיחותו בטבע גבוהה לאין שיעור, תוך איון איתו. האנטיפרוטון התגלה ב-1955 על ידי הפיזיקאים אמיליו סגרה ואוון צ'מברלין מהמעבדה הלאומית לורנס ברקלי, אשר זכו בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1959 על תגליתם זו. קוארקי הערכיות (valence quarks) של האנטיפרוטון הם שני אנטיקוארקי למעלה ואנטיקוארק למטה אחד (uud). אנטיפרוטון עשוי להיווצר באופן ספונטני בתנאים שווי-ערך לטמפרטורה של כ-‎1013‎ מעלות קלווין, תנאים שהתקיימו באופן טבעי רק במפץ הגדול. ב-CERN, למשל, משתמשים במאיץ חלקיקים מסוג סינכרוטרון של פרוטונים, כדי להאיץ פרוטונים לאנרגיה קינטית של 26 ג'יגה אלקטרון וולט ולהטיחם לעבר מוט אירידיום. האנרגיה של הפרוטונים הניתזים מגרעיני האירידיום גבוהה דיה כדי להביא ליצירת חלקיקים שונים, כשהאנטיפרוטונים הנוצרים מופרדים באמצעות מגנטים הנתונים בריק. פוזיטרון אנטי-חומר מדיה וקבצים בנושא אנטיפרוטון בוויקישיתוף
דיסקית

האם התכוונתם ל... עיגול דיסקה (מכניקה) – לוחית דקה, בדרך כלל בצורת עיגול עם חור במרכזו, לפיזור העומס בחיזוק מכני של חלקים דסקית זיהוי – לוחית מתכת לזיהוי, בעיקר בצבא
סמל ברוניי

סמל ברוניי מוצג באופן בולט בדגל ברוניי. הוא אומץ באופן רשמי בשנת 1932, ועל פי האתר הממשלתי הרשמי יש בו חמישה מאפיינים עיקריים: בראש הסמל ישנו הדגל - מסמלי המשפחה המלכותית. מתחתיו המטריה המלכותית - מסמלי המשפחה המלכותית. תחתיה הכנפיים- מסמלות הגנה של צדק ושלום. בצידי הסמל ידיים מושטות לעזרה - מסמלות את תפקיד הממשלה - להגן על אזרחיה. באמצע ממוקם סהר - סמל האסלאם שהיא הדת הרשמית במדינה. עליו רשום בערבית המוטו הלאומי של המדינה ("תמיד בשירות בהדרכת האל"). כמו כן בתחתית ממוקמת כרזה עליה רשום בערבית שמה של המדינה - "ברוניי, בית השלום". דגל ברוניי המנון ברוניי מדיה וקבצים בנושא סמל ברוניי בוויקישיתוף הדגל הלאומי והסמל של ברוניי באתר משרד ראש הממשלה של ברוניי (באנגלית)
עליית גג

עליית גג הוא חלל בתוך בניין, הממוקם ישירות מתחת לגג. עליית הגג קיימת לרוב בבתים בעלי גגות משופעים וממלאת את החלל בין התקרה לבין הקומה העליונה בבניין. החלל בעליות הגג לרוב לא מיועד למגורים, כאשר קורות הבניין גלויות לעין ולעיתים רבות קיים קושי להגיע לפינות החדר. לעיתים משודרגות עליות הגג למגורים, לחדרי שינה או למשרדים ביתיים, אולם ברוב המקרים,אינן בשל העובדה שקשה לנוע בחלל שלהן או לנצל את השטחים הבלתי-נגישים, הן לרוב משמשות כאזור אחסון. בוידעם ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.