עמירם גונן

עמירם גונן (3 באוקטובר 1935 – 1 באוקטובר 2018) היה גאוגרף ישראלי, פרופסור מן המניין לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ראש מכון ירושלים לחקר ישראל, ראש מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות בירושלים, ראש המרכז ללימודי אירופה באוניברסיטה העברית ונשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית. גונן נולד בירושלים לפרומה ולחיים גוּטֶלֶבסקי, עולים מפולין, וגדל במושבה כרכור. בצבא שירת ביחידת הסיור ובקורס מ"כים של חטיבת גולני, מה שבהמשך הוביל אותו לגלות עניין בגאוגרפיה. סיים לימודי תואר הראשון באוניברסיטה העברית, והשתלם באוניברסיטת טוקיו. למד לתואר שני באוניברסיטת סירקיוז, והשתלם בגאוגרפיה ובמדעי החברה באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטה העברית עסקה במיקום החרושת בעיר תל אביב-יפו. שהה בשנת שבתון במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת טורונטו, שם התגבש עניינו בחקר הגאוגרפיה החברתית-תרבותית של העיר. עסק בעיור המושבות ובשיכוני העולים והוותיקים אשר קמו בשולי הערים הוותיקות בישראל. במקביל החל לחקור את הדפוסים הגאוגרפיים של האוכלוסייה הקשישה, במסגרת מכון ברוקדייל לחקר התפתחות האדם והגרונטולוגיה. חקר את מערכות התמיכה של אוכלוסייה בוגרת הסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית בעיר, במסגרת שנת שבתון בבית הספר לארכיטקטורה ותכנון ערים של אוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1978 התמנה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית. בשנים 1979–1981 שימש כראש המחלקה לגאוגרפיה וניהל את העברתה לקמפוס הר הצופים. בשנים 1982–1984 כיהן כדקאן הסטודנטים של האוניברסיטה. בשנת 1985 שהה בשבתון והיה חבר-מחקר אורח בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנים 1986–1989 עמד בראש מכון ירושלים לחקר ישראל. בתקופת ניהולו התרחבו מאוד תחומי הפעילות של המכון. בשנים 1988–1990 היה נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית. ב-1995 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. בשנת 1990[דרוש מקור] נקרא גונן להקים את מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, ובשנים 2000–2006 עמד בראש המכון. עסק בחקר האוכלוסייה הערבית בישראל. השתתף בצוותי תכנון חשובים, ביניהם צוות הכנת תוכנית אב לשנת 2020, בראשות אדם מזור. בשנת 2000 עסק במחקר מקיף על המעבר של חרדים מעולם הישיבות למעגל העבודה באזור ניו יורק. תיעוד המחקר, המעריך את הניסיון האמריקני בתחום זה והמפיק את הלקחים הרלוונטיים לישראל, יצא לאור כספר. בשנת 2005 היה לפרופסור אמריטוס. עד מותו כיהן כראש המרכז לחקר החברה החרדית במכון ירושלים למחקרי מדיניות, במסגרתו ייסד את כתב העת לחקר החברה החרדית. גונן היה נשוי לרבקה ואב לשלושה בנים. בנו הבכור הוא נועם גונן, מנהל בכיר בחברת דלויט ישראל. נפטר בשמחת תורה תשע"ט, ב-1 אוקטובר 2018, בגיל 83. נקבר בבית העלמין בכרכור. ירושלים: התחזקות בהתחברות, ירושלים: מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, 2007 ישראל: היום אתמול שלשום, ירושלים: הוצאת כתר ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997 (כן יצאו לספר תרגומים לאנגלית, גרמנית, הולנדית) חיי חיים, פרוזה המבוססת על חיי אביו, חיים גוטלבסקי. הוצאת כרמל, 1995 Linking Jerusalem to the Global Economy of Higher Education, Jerusalem: The Floersheimer Institute for Policy Studies, 2008 Diccionario de los Pueblos Del Mundo, Madrid: Anaya & Maria Muchnik, 1996 (Spanish) Between the City and Suburb: Urban and residential Patterns and Processes in Israel, England: Avebury, 1995 ממשל ופיתוח מקומי: סוגיות והמלצות של מדיניות, ירושלים: מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, 1998 גאוגרפיה של קליטת עלייה: לקחי העבר ומבט לעתיד, ירושלים: האגודה הגאוגרפית הישראלית והמחלקה לגאוגרפיה של האוניברסיטה, 1990 Peoples of the World: Cultures and Customs, New York: Groliers Educational, 1998 Encyclopedia of the Peoples of the World, New York: Henry Holt and Co., 1993 ביוגרפיה באתר של עמירם גונן רשימת פרסומיו של פרופ' עמירם גונן באתר האוניברסיטה העברית בירושלים חצי תורתו, חצי אומנותו, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2005 טלילה נשר, סיכויי ההעסקה של גברים חרדים זהים לסיכוי של אלו שלא סיימו בי"ס יסודי, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2012 עמירם גונן (1935-2018), דף שער בספרייה הלאומית תמר רותם, תנועת ההשכלה, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2002. כתב העת לחקר החברה החרדית, באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות "פרופ' עמירם גונן (גוטלבסקי) ז"ל | 02.10.18". מודעות אבל. 2018-10-02. נבדק ב-2018-10-02..