יחסי אזרבייג'ן–רוסיה

יחסי אזרבייג'ן–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הפדרציה הרוסית. אזור אזרבייג'ן הפך לחלק מהאימפריה הרוסית לאחר שהשושלת הקאג'ארית נאלצה לוותר על חלק משטחיה בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1804–1813) והסכם גוליסטן, וכן בעקבות מלחמת רוסיה-פרס (1826–1828) והסכם טורקמנצ'אי. לאחר כמה עשרות שנים שהאזור היה חלק מהאימפריה הרוסית, זכתה אזרבייג'ן לעצמאות לאחר מלחמת העולם הראשונה, אולם בשנת 1922 סופחה  לברית המועצות. לאחר קריסת ברית המועצות בשנת 1991, היחסים בין שתי המדינות החלו להתקרב בשל מדיניות החוץ של אייאז מוטאליבוב. עם זאת, לאחר טבח חוג'אלי, מוטאליבוב נאלץ להתפטר ואלבופאז פלצ'יביי עלה במקומו לשלטון. במהלך שלטון אלצ'יביי, הדרדרו היחסים בין המדינות, ורק כאשר היידר אלייב עלה לשלטון בשנת 1993, הוא חידש את היחסים החמים עם רוסיה. היחסים בין שתי המדינות היו ידידותיים וקרובים במשך השנים, אולם היו גם חילוקי דעות רבים, כגון במלחמת נגורנו קרבאך, במלחמת גאורגיה–רוסיה ובמעמד המשפטי של הים הכספי. אזרבייג'ן תמכה ברוסיה בסוגיית צ'צ'ניה וסגרה את נציגות נשיא המורדים הצ'צ'נים אסלאן מסחאדוב בבאקו. על פי סקר שנערך ב-2007, כ -80% מהאזרים תמכו בידידות עם רוסיה, אולם לאחר מלחמת גאורגיה–רוסיה, התמיכה ירדה ל 52%. ב -27 בפברואר 2003, חתמו רוסיה ואזרבייג'ן בבאקו על הסכם בין-ממשלתי לשיתוף פעולה צבאי-טכני, וב-4 בדצמבר 2006 חתמו הצדדים על הסכם בין-ממשלתי בדבר הגנה הדדית על זכויות קניין רוחני. ראשי מחלקות ההגנה של שתי המדינות נפגשים באופן קבוע. בשנת 2002 נחתם הסכם בין המדינות, בנוגע לשימוש בתחנת המכ"ם בגבאלה. ב-8 ביוני 2007, בעת פסגת הG-8 ב בהייליגנדם, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הציע להשתמש במכ"ם בגבאלה כחלק ממערכת ההגנה נגד טילים שפותחה בארצות הברית, וההצעה נתמכה על ידי אזרבייג'ן. כמו כן, קיימים הסכמים שונים ושיתופי פעולה בין המדינות בנוגע להגנת הגבולות והלחימה בטרור. שיתוף הפעולה המסחרי והכלכלי בין רוסיה לאזרבייג'ן הולך וגדל. בשנת 2008 גדל מחזור הסחר בין שתי המדינות ב-39.3% והסתכם ב-2.403 מיליארד דולר, היצוא גדל ב-42.6% ל -1.911 מיליארד דולר, ואילו היבוא גדל ב-25.4% ל-411.4 מיליון דולר.[דרוש מקור] למרות שאספקת הגז הרוסית לאזרבייג'ן הסתיימה ב-1 בינואר 2007, המסחר שמר על מגמה חיובית, והיקף הסחר בין המדינות נמצא במגמת התרחבות. יחסי המדינות בתרבות ובחינוך מתפתחים בהתמדה. בדצמבר 2006 אימצו שתי המדינות תוכנית לשיתוף פעולה בין-לאומי בתחום ההומניטרי לשנים 2007-2009. שנת 2005 הייתה "שנת אזרבייג'ן" ברוסיה ואילו שנת 2006 הייתה "שנת רוסיה" באזרבייג'ן; שתי המדינות קיימו 110 אירועי תרבות מיוחדים בשנתיים אלו. בשנת 2008 הוקם סניף בבאקו של אוניברסיטת מוסקבה. באוניברסיטאות של אזרבייג'ן למעלה מ-15 אלף סטודנטים מתחנכים בשפה הרוסית. באזרבייג'ן יש למעלה מ-50 עיתונים בשפה הרוסית ו-10 סוכנויות חדשות רוסיות. אזרבייג'ן מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ושתי קונסוליות כלליות בסנקט פטרבורג וביקטרינבורג. רוסיה מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי אזרבייג'ן–רוסיה בוויקישיתוף יחסי אזרבייג'ן–רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יחסי אזרבייג'ן–רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם יחסי אזרבייג'ן–רוסיה, סרטונים בערוץ היוטיוב Swietochowski, Tadeusz (1995). Russia and Azerbaijan: A Borderland in Transition. Columbia University Press. pp. 69, 133. ISBN 978-0-231-07068-3. L. Batalden, Sandra (1997). The Newly Independent States of Eurasia: Handbook of former Soviet Republics. Greenwood Publishing Group. p. 98. ISBN 978-0-89774-940-4. E. Ebel, Robert, Menon, Rajan (2000). Energy and Conflict in Central Asia and the Caucasus. Rowman & Littlefield. p. 181. ISBN 978-0-7425-0063-1. An Analysis of Hegemony in Azerbaijani-Russian relations (אורכב 28.05.2012 בארכיון Wayback Machine) Cornell, Svante (1 בדצמבר 2000). "Small Nations and Great Powers: A Study of Ethnopolitical Conflict in the Caucasus". Taylor & Francis. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)