laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיסים כעבדות

מיסים כעבדות הוא מושג המבטא תפיסה, הנפוצה בעיקר בליברטיאניזם ואנרכו-קפיטליזם, שלפיה מיסים יוצרים חברה לא חופשית, שבה היחיד מאולץ לעבוד כדי להעשיר את הממשלה, במקום שיוכל לעבוד למען טובתו האישית. הצורה המוקדמת ביותר של מיסוי הייתה הקורווה, שקיים ככל הנראה מראשית הציוויליזציה. הקורווה הייתה עבודת כפייה שהוטלה על איכרים שהיו עניים מכפי שיוכלו לשלם מיסים בכל דרך אחרת (משמעות המילה labour - פועל, באנגלית - במצרית עתיקה, היא מיסים). העיתונאית גלי באקלי כתבה בספרה, 'פטריוטים אמריקנים', ש"שמנקודת מבט בריטית, הקולוניות האמריקניות קיימות רק בשביל טובת מדינת האם, אבל האמריקנים ראו כל סוג של מיסוי כעבדות." אנרכיסטים היו מהתומכים הראשונים בכך שמיסוי שווה לעבדות. 'החברה לחירות הפרט' ו-Beureaucrash (רשת בינלאומית של פעילים ליברטריאנים) הביעו גם הם תמיכה ברעיון, והאחרונה אף טענה ש"ביטחון סוציאלי זו עבדות סוציאלית" (בגלל שלא ניתן להעניק ביטחון סוציאלי, שעולה לממשלה כסף רב, מבלי לגבות מיסים). ניתן להסביר את הרעיון באמצעות משל - ליוסי יש ארגון צדקה, שעוסק באספקת אוכל לנזקקים. כמות התרומות לארגון של יוסי לא מספיקה כדי לדאוג שלכולם יהיה די אוכל. לכן - יוסי נוטל רובה, יוצא לרחוב ומאלץ אנשים לתרום את כספם לארגון. כך, יוסי מצליח לדאוג שאף אחד לא יהיה רעב. לפי הרעיון של 'מיסים כעבדות', יוסי מעביד למעשה את האנשים שאת כספם הוא לקח, בגלל שהוא החליט על דעת עצמו שיש לו הזכות לקחת את 'פירות עבודתם' ולהשתמש בהם כראות עיניו. במשל זה יוסי מדמה את הממשלה, שכופה על אזרחיה - באמצעות מיסוי (שיש עונש למסרבים לשלמו) - להעביר לה חלק מרכושם, כדי לקדם מטרות שחשובות בעיניה אך לא בהכרח בעיני מי שמשלם את המס. ישנם כמה סוגים של ביקורת על הרעיון, ביניהם הטענות הבאות: מיסים אינם עבדות, מכיוון שהאזרחים הסכימו למעשה לשלם מס - זה חלק מ'ההסכם החברתי' הבלתי-כתוב שלהם עם הממשלה. גביית מיסים על ידי המדינה לא מהווה עבדות, מכיוון שזכויות הקניין נובעות מהמדינה ומחוקיה (ולא מ'זכויות טבעיות' של אדם באשר הוא אדם). אם המדינה נוטלת רכוש, אין לבעל הרכוש זכות עליו - ולכן אין פה פגיעה באף זכות של בעל הרכוש. מיסים הם פשוט המחיר שהאזרח משלם בעבור השירותים שהממשלה מספקת לו, ולכן - הם לא מהווים 'עבדות', אלא תשלום בעבור פעולות הממשלה. אם הממשלה לא תגבה את המיסים - היא לא תוכל לספק את השירותים, בגלל שלשירותים יש עלות כספית (שמשהו צריך לממן אותה). אנרכיזם השתמטות ממס מס מס הכנסה מיסים כגנבה צמיתות David F. Burg, A World History of Tax Rebellions: An Encyclopedia of Tax Rebels, Revolts, and Riots from Antiquity to the Present, Taylor & Francis, 2004-01-09. (באנגלית) American Patriots, www.nytimes.com "Is Taxation Theft?". Libertarianism.org (באנגלית). נבדק ב-2017-09-29. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיסים כעבדות".
טליסמן

האם התכוונתם ל... קמע טליסמן – משחק קופסה טליסמאן – זמר ישראלי הקמיע (באנגלית: The Talisman) – ספר פנטזיה
יחסי יוון–רואנדה

יחסי יוון–רואנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת רואנדה. על פי משרד החוץ היווני היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יוון לרואנדה "טובים מאוד". סכסוכים מזוינים פנימיים ברואנדה ביניהם רצח העם ברואנדה הביאו לעזיבתה של הקהילה היוונית הקטנה במדינה, כיום נשארו במדינה שלוש משפחות יווניות - כ-15 איש. יוון אינה מיוצגת ברואנדה בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה הממוקמת בניירובי, קניה. רואנדה אינה מיוצגת ביוון בדרג השגרירות אלא באמצעות שתי שגרירויות הנותנות שירותים קונסולריים, זו באנקרה, בירת טורקיה, וזו בתל אביב, ישראל. יחסי בורונדי–יוון מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–רואנדה בוויקישיתוף Greece's Bilateral relations with Rwanda
יעקב דינזון

יעקב דִינֵזוֹן (ביידיש: יענקֶב דינעזאהן; בכתב רוסי: Яков Динезон;‏ 1858?‏, נובי-זאגור, מחוז קובנה, האימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו) – 29 באוגוסט 1919 ורשה, פולין) היה סופר יידיש, מורה, איש חינוך ופובליציסט. יעקב דינזון מוכר בתולדות ספרות היידיש כעוזרו הקרוב של י"ל פרץ, יוצק מים על ידיו, וכמייסד של רשת חינוך יהודית אשר התבססה על בתי ספר חילוניים שפעלו בשיטת חינוך משלו, ונקראו על שמו: "דינזון שוּלֶן" (יידיש: "בתי הספר של דינזון"). דינזון זכה לחינוך מסורתי, בחדר ובישיבה. בגיל 12 נתייתם מאביו; דודו אימץ אותו, והוא עבר לביתו שבעיר מוהילב שברוסיה הלבנה. עוד בהיותו תלמיד ישיבה נתפס להשכלה, ויצא לחילוניות. בנעוריו שימש כמורה פרטי בבתיהם של יהודים אמידים, והיה גם סוכן-נוסע לממכר ספרים. בשנת 1884 השתקע בוורשה שבפולין, ועשה בה את כל חייו. בוורשה פגש בחוגי סופרים את י"ל פרץ, ומאז לא נפרד ממנו. פרץ לא רק שהשפיע מאוד על דרכו הספרותית של דינזון, אלא הפך למורה-חבר לכל חייו. יעקב דינזון היה מחנך ומורה מסור ומחדש. הוא פרסם מאמרים רבים בעיתוני התקופה בשאלות חינוך. לבד מרשת בתי הספר הקרויה על שמו, הוא הקים מערכת חינוך מיוחדת לילדים יהודים פליטים וחסרי בית בעקבות מלחמת העולם הראשונה. ראשית כתיבתו הייתה דווקא בעברית, אבל הוא החליט להתמסר לכתיבה ביידיש. הוא היה ממחדשי סוגת הרומנים המתקתקים, הסנטימנטליים, ותיאר את החיים היהודיים בפולין וליטא ברגשנות עודפת, לצד סיפורים ריאליסטיים ביקורתיים מאוד. רומן פרי עטו בשם "הנאהבים והנעימים" (1887) התחבב מאוד על קהל קוראי היידיש, והופץ בלמעלה מרבע מיליון עותקים. הוא פרסם כחמישים כרכים של סיפורת, סיפורי ילדים, רומנים ומאמרים. לעברית תורגמו שלושה מספריו. ארכיונו האישי של יעקב דינזון שמור במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים. הרשלה: סיפור; תרגם: ש. הרברג, תל אביב: מצפה, 1937 שתי אמות: רומן; תרגם: ש. הרברג, תל אביב: מצפה, 1937 יוסילי; תרגם: ח"ד שחר, תל אביב: מצפה, 1936 ר' יעקב בר' בנימין דינעסזאן, בתוך: נחום סוקולוב וישראל חיים זגורודסקי (עורכים), ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים אתנו כיום, מערכת "האסיף", ורשה תרמ"ט, עמ' 26 מאמרו של יוסף חיים ברנר, בכל כתביו: דמעות פייטן; יעקב דינזון מדיה וקבצים בנושא יעקב דינזון בוויקישיתוף כתבי יעקב דינזון בפרויקט בן-יהודה בן-ציון אייזנשטט, דינעסזאהן, יעקב, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ו, עמודים 24–25, באתר היברובוקס ג'רמי דאובר (Dauber), יעקב דינזון, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) מאמרו של רמי נוידרפר על חיי הספרות בפולין ובורשה תמונה של דינזון עם י"ל פרץ וש. אנ-סקי, בסביבות 1910(הקישור אינו פעיל), ב-Center of Jewish History אתר ייעודי שהוקם לכבוד דינזון, המתמקד בחייו, יצירתו ופועלו יעקב דינעזאהן (1856-1919), דף שער בספרייה הלאומית יעקב דינזון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה על פי הכתובת על קברו. מקורות שונים גורסים גם: 1856, 1859 או 1862. ארכיון אוסף יעקב דינזון, בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2001/2002 בגביע ספורטה

עונת 2001/2002 בגביע ספורטה הייתה העונה ה-35 ואחרונה של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-30 באוקטובר 2001 ומשחק הגמר התקיים ב-30 באפריל 2002. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. במשחק הגמר של התחרות גברה מונטפסקי סיינה על פאמסה ולנסיה בתוצאה 71:81, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-4 בתים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. 16 קבוצות (4 מכל בית) העפילו לפלייאוף שהתקיים בשיטת משחק בית/משחק חוץ. משחק הגמר התקיים במגרש שנקבע בתחילת התחרות. הפועל ירושלים הייתה הנציגה הישראלית. היא התחילה את התחרות בבית ב', סיימה אותו במקום השלישי והעפילה לשלב המתקדם. בשלב 1/8 היא פגשה את שניידרו אודינה מאיטליה וניצחה אותה. ברבע הגמר היא ניצחה את ריטאס וילנה והעפילה לחצי הגמר. בחצי הגמר היא הפסידה למונטפסקי סיינה שבסופו של דבר ניצחה בתחרות כולה.חצי הגמר נערך בערב יום העצמאות ביד אליהו מאחר שהקבוצה האיטלקית סירבה לשחק בירושלים לאור המצב הביטחוני. פירוט התוצאות באתר לינואספורט פירוט התוצאות באתר פיב"א אירופה
לירון בן שמעון

לירון בן שמעון (נולדה ב-4 באוגוסט 1980) היא זמרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית. בן שמעון נולדה וגדלה בירושלים. בילדותה למדה מוזיקה ותיאטרון. הופעתה הראשונה התקיימה בגיל 9 בפסטיבל מקומי כששרה את שירה של ירדנה ארזי "היא רוקדת" מול קהל של כאלף איש. בגיל 15 שיחקה בתיאטרון הנוער הירושלמי "קטרון". בגיל 20 החלה ללמוד משחק בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי שם גילתה שאהבתה הגדולה היא למוזיקה. ב-2006 נבחר שירה המקורי "אומץ גדול" להשתתף בפסטיבל השירים של ישראל והופיעה עם להקה שהקימה. במקביל לעיסוקה במוזיקה, שידרה וערכה תוכניות מוזיקה ישראלית ברשת ג' בין השנים 2010–2017, והייתה בת טיפוחם של טוני פיין ועופר נחשון. בשנת 2017 יצא הדואט לרדיו "איש גדול" יחד עם עינן פרל. בהמשך השנה העלתה פרויקט מימון המונים עבור האיפי "לחזור" באתר הדסטארט. הוא יצא בשנת 2019, בין היתר עם השירים "קילומטר לזריחה", שנכתב על-ידי ארז ברזוליק והולחן על-ידי עמרי קסטן, ונכנס לפלייליסט כאן גימל, "לחזור" שנכנס לפלייליסט גלגלצ ולפלייליסט כאן גימל, ו"מספיק קרוב". ביוני 2020 יצא השיר "בושם", אותו הלחינה בן שמעון עם עמרי קסטן. השיר יצא במסגרת הפרויקט להנצחת בעלה המנוח של כותבת השיר, אסתי צרויה רומשקנו. בשנת 2021 הוציאה את הסינגל "וואחאד פה". ב-2022 הוציאה את הסינגל "תנו לי לחלום". בפברואר 2023 הוציאה בן שמעון את הסינגל "כולם כמוך". ב-22 בנובמבר 2023 הוציאה לאור יחד עם הזמרת לאה שבת את השיר "קום". השיר הגיע למקום ה-20 במצעד השבועי של מדיה פורסט. נוסף על עשייתה כזמרת מבצעת, כתבה והלחינה בן שמעון לאמנים רבים, ביניהם ישי לוי ("מספיק קרוב"), זהבה בן ("הפעם"), אריק סיני ("מנגנת בי"), הראל סקעת ("בא לי"), שיר לוי והאולטראס ("דיזנגוף 30"), רבקה זהר ("לשמוע את הלב") ועוד. ערגה (2013) כל חלומות העולם (2016) לחזור (2019) מדיה וקבצים בנושא לירון בן שמעון בוויקישיתוף לירון בן שמעון, ברשת החברתית פייסבוק לירון בן שמעון, סרטונים בערוץ היוטיוב לירון בן שמעון, באתר שירונט לירון בן שמעון, באתר ספוטיפיי חן לב, ‏בית משותף: לירון בן שמעון הגשימה חלום ומופיעה עם אהובה עוזרי, באתר מעריב אונליין, 1 ביולי 2015 נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 123: אחינועם ניני צודקת בהתנהלותה מול אמ"י בפרשת זילבר. דעה, באתר וואלה, 25 בינואר 2016 דודי טל, יש לה את זה, באתר Tlv Times‏, 13 באוקטובר 2015 שחר אמאנו, הארץ בוערת - האמנים שותקים, באתר mynet‏, 18 באוקטובר 2015 יעקב בר-און, ‏כוכבת "מלכת הכרם" על הגעגוע לאהובה עוזרי: "הייתה ילדה נצחית", באתר מעריב אונליין, 24 באוגוסט 2021 המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏17 בדצמבר 2023
כורדיסטן הטורקית

כורדיסטן הטורקית או צפון כורדיסטן (בכורדית: Bakurê Kurdistanê) הוא מונח המתייחס לחלקים של טורקיה במזרח אנטוליה ודרום-מזרח אנטוליה שבהם הכורדים מהווים את הקבוצה האתנית השולטת. גודלם של השטחים הנ"ל תואם לערך את שטחה של ארמניה המערבית (אנ') ההיסטורית, וגאוגרפית את שטחה של רמת ארמניה. על פי נתוני ה-CIA אוכלוסיית הכורדים בטורקיה הוערכה בשנת 2023 בכ-15,880,000 איש. ככלל, רואים הכורדים את דרום-מזרח טורקיה כאחד מארבעת חלקיה של "כורדיסטן", הכוללת גם חלקים מצפון סוריה (מערב כורדיסטן), צפון עיראק (דרום כורדיסטן), צפון-איראן (מזרח כורדיסטן או כורדיסטן האיראנית). ערך מורחב – הסכסוך הכורדי-טורקי מרידות כורדיות התרחשו באנטוליה ותועדו כבר במאה ה-18, אך הן התגברו לאחר הקמת הרפובליקה הטורקית בשנת 1923. בשנים הראשונות שיתפו הכורדים פעולה עם אטאטורק, אך עם הזמן התגברו הקולות שקראו לעצמאות כורדית ופרצו מרידות כורדיות, הראשונה שבהן בתחילת 1925, הונהגה על ידי שייח' סאאד פיראן (כו'), אך דוכאה באפריל 1925 וכל המנהיגים הוצאו להורג בתלייה. בהמשך, בשנות ה-30 היו מרידות כורדיות בדיארבקיר בבאררט ובדרסים. הגורמים העיקריים למרידות הכורדיות היו: רצון לאוטונומיה מנהלית, או אף תרבותית, כגון האפשרות ללמוד, ללמד ולהוציא לאור עיתונות בכורדית. משנות ה-80 החל סכסוך מזוין, בין מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK), לבין הכוחות המזוינים הטורקים, סכסוך שגבה את חייהם של עשרות אלפים, משני הצדדים. מדיה וקבצים בנושא כורדיסטן הטורקית בוויקישיתוף CIA - The World Factbook, Turkey, נצפה: 1/1/2024 19% מכלל האוכלוסה: 83,593,483 Dr. Clay Arnold, Chair, 16. Turkey/Kurds (1922-present), University of Central Arkansas (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תלמה סטקלוב

תלמה סטקלוב-גלאוברט (נולדה בשנת 1940) היא טניסאית שולחן לשעבר, הייתה 3 פעמים אלופת ישראל בטניס שולחן לנשים יחידות (1958, 1960 ו-1969). סטקלוב שיחקה בקבוצת הפועל בת ים. בהמשך עברה לקבוצת מכבי הצפון תל אביב בהדרכתו של יוסף ישועה. בשנת 1958 זכתה סטקלוב לראשונה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות, בשנת 1959 היא סיימה שנייה באליפות ישראל לאחר שהפסידה במשחק הגמר להלינה ליטמן מהפועל חיפה 1-2 ובשנת 1960 היא זכתה בפעם השנייה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות לאחר שניצחה את פרומה פישביין. בשנת 1969 זכתה סטקלוב בפעם השלישית בקריירה שלה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות, לאחר שניצחה במשחק הגמר את שרה אידלס מהפועל פתח תקווה 0–2 (17-21, 22-24). בשלב חצי הגמר היא גברה על צילה טיילר ממכבי הצפון תל אביב 1-2. סטקלוב עבדה כמפיקה בטלוויזיה הישראלית. בין התוכניות המפורסמות שהפיקה היו זהו זה!. א. ברוך, רמה גבוהה והשתתפות גדולה באליפות הפועל בטניס שולחן, דבר, 2 במרץ 1958 פינקלשטיין אלוף בטניס שולחן, דבר, 24 במאי 1959 טניס השולחן - ישועה אלוף בטניס שולחן, הַבֹּקֶר, 24 באפריל 1960 ישועה אלוף בטניס שולחן, על המשמר, 24 באפריל 1960 סטקלוב בת ה-29 אלופה בט. שולחן, מעריב, 1 באוקטובר 1969
רמי קאשי

רמי קאשי (נולד ב-29 ביולי 1983) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי. רמי קאשי נולד וגדל בשכונת ג'סי כהן שבחולון. לאחר שירותו הצבאי למד במסלול התלת-שנתי בית הספר למשחק של יורם לוינשטיין (2010-2007), אותו סיים בהצטיינות. במהלך לימודיו זכה במלגות של עדי קמרי ואורנה בן חורי, שיחק במחזמר "סיגל" בבימויו של צדי צרפתי, "בייבי בייבי" בבימויו של רוני מנדלסון, "אחד משלנו" בבימויו של כפיר אזולאי. בשנת 2013 החל לשחק בסדרה "שנות השמונים", שמיוצריה: שלום אסייג ומני אסייג בה גילם את דמותו של פרדי "פלאברה" עובדיה. הסדרה צברה קהל צופים רב ולאחר 3 עונות שידור, זכיינית השידור רשת, הודיעה כי תפיק כ-2 עונות נוספות. בשנת 2019 השתתף בעונה הרביעית של הסדרה "כפולה", שם שיחק את צוף, עוזרו של מר רוג'ר/שימי הנדריקס. בשנת 2020 שיחק בסדרה זיגי את דמותו של אמיר פורר. קאשי שיחק בסרטים: "הדילרים", "עלטה", "שייח", ארבע על ארבע ובורג, וכן בסדרה "שנות ה-80". כמו כן השתתף בסדרות: "ישראל", "חברות", "מיאמי", מזימות הציונים", "כפולה" וזיגי. קאשי שיחק בהצגות: "כרטיס לקרקס" שיצרה דפנה זילבר בתיאטרון תמונע, "משחקים בחצר האחורית" בבימויו של נועם שמואל בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, "מרחב מוגן" בבימויו של ארז שפריר, פאפעג'ינה שיצרה חנה גרינוולד בתיאטרון יפו. כמו כן, שיחק באנסמבל כאן בבימוי של שלמה פלסנר ושיחק בהצגות "פרויקט S" ו "גן ריקי". שתי ההצגות עלו בתיאטרון יפו. במרץ 2019 הודיע בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא עתיד להשתתף בעונתה הרביעית של הסדרה כפולה שבערוץ kidz. כמו כן שיחק במופע הבידור "בלאגן ברשת" ביחד עם דניאל אסייג. אתר האינטרנט הרשמי של רמי קאשי רמי קאשי, ברשת החברתית אינסטגרם רמי קאשי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רמי קאשי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רמי קאשי באתר איילה ברק ניהול אישי אפי אליסי, סקס, רמי קאשי, שנות ה-80 (אורכב 02.10.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר efifo, ‏10 בינואר 2015 "רמי קאשי - איילה ברק". איילה ברק. אורכב מ-המקור ב-2017-09-29. נבדק ב-2017-10-02. יאיר אשכנזי, דמויותיהם של גדעון סער ומירי רגב מככבות במחזה חדש על חוק המסתננים, באתר הארץ, 24 במרץ 2015
עונת 2002/2003 בגביע יול"ב

עונת 2002/2003 בגביע יול"ב הייתה העונה הראשונה של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי יורוליג בסקטבול. המשחק הראשון התקיים ב-15 באוקטובר 2002 ומשחק הגמר התקיים ב-24 באפריל 2003. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. בסדרת הגמר של התחרות ניצחה פאמסה ולנסיה וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא העפילה לעונת 2003/2004 ביורוליג. בתחילת התחרות התקיימו משחקים ב-4 בתים בשיטת מפגש כפול בין קבוצות הבית. 16 קבוצות (4 מכל בית) העפילו לפלייאוף שהתקיים בשיטת משחק בית/משחק חוץ כולל סדרת הגמר. לתחרות הוזמנו קבוצות ממדינות הבאות: 5 קבוצות - ספרד 4 קבוצות - איטליה 3 קבוצות - צרפת, גרמניה 2 קבוצות - בלגיה, סלובניה קבוצה בודדת - קרואטיה, הולנד, רוסיה, סרביה ומונטנגרו, טורקיה אף קבוצה ישראלית לא השתתפה בתחרות. פירוט התוצאות באתר לינואספורט פירוט התוצאות באתר התחרות
חוק הברזל של השכר

חוק הברזל של השכר (בגרמנית: Ehernes Lohngesetz, באנגלית: iron law of wages) היא תאוריה כלכלית, שנוסחה בנפרד על ידי פרדיננד לסל ודוד ריקארדו. על פי התיאוריה, השכר הריאלי נוטה, במהלך הזמן, להגיע לשכר המינימלי הדרוש לצורכי הקיום של העובד. קרל מרקס ופרידריך אנגלס ייחסו נוסחה זו לפרדיננד לסל במהלך המאה ה-19. לדברי לאסל, השכר לא יכול לרדת מתחת לרמת שכר הקיום, כי ללא קיום, פועלים לא יוכלו לעבוד. עם זאת, הפועלים נמצאים בשוק עבודה תחרותי שבסופו של דבר תוריד את השכר בתפקידים מסוימים לרמה מינימלית זו. הדבר נובע מהתיאוריה הדמוגרפית של מלתוס, לפיה האוכלוסייה עולה כאשר השכר הוא מעל "שכר הקיום" ויורדת כאשר השכר נמוך מהקיום. בהנחה שהביקוש לעבודה הוא פונקציה נתונה בירידה מונוטונית של שיעור השכר הריאלי, התיאוריה חזתה אז, כי היצע העבודה (כלומר האוכלוסייה) יעלה או ירד למספר העובדים הדרושים בשכר קיום. ההצדקה לכך הייתה שכאשר השכר גבוה יותר, היצע העבודה יגדל ביחס לביקוש, וייצור עודף היצע ובכך ידכא את השכר הריאלי בשוק; כאשר השכר נמוך יותר, היצע העבודה יירד, ויגדיל את השכר הריאלי בשוק. הדבר ייצור התכנסות דינמית ויביא לאיזון שכר קיום עם אוכלוסייה קבועה, בהתאם לתאוריית ההיצע והביקוש. ריקרדו ציין, כי התחזית העומדת בבסיס התיאוריה לא תתגשם כל עוד השקעה חדשה, טכנולוגיה או גורם אחר יביא לביקוש לעבודה לגדול מהר יותר מהאוכלוסייה. זאת, כיוון שבמקרה כזה, גם השכר הריאלי וגם האוכלוסייה יגדלו עם הזמן. המעבר הדמוגרפי (מעבר משיעורי ילודה ותמותה גבוהים לשיעורי ילודה ותמותה נמוכים במדינות מתועשות) הביא לשינוי הדינמיקה האמורה ברוב מדינות העולם המפותח, והוביל לכך שהשכר במדינות אלו גבוה בהרבה משכר הקיום. אפילו במדינות הסובלות מאוכלסיה המתרחבת במהירות, הצורך בכוח אדם מיומן במקצועות מסוימים גורם לשכר במקצועות אלו לעלות הרבה יותר מהר מאשר באחרים. עיקר הביקורת על התיאוריה מקורה בכלכלנים סוציאליסטיים, כמו קרל מרקס, שטענו כי אף על פי שקיימת נטייה לירידת השכר עד רמת הקיום, ישנן גם נטיות בכיוונים מנוגדים. מרקס מתח ביקורת על הבסיס המלתוסיאני לחוק הברזל של השכר. לפי מלתוס, האנושות מיועדת במידה רבה לחיות בעוני מכיוון שגידול ביכולת הייצור מביא לגידול באוכלוסייה. Lassalle, Ferdinand (1863) Offenes Antwortschreiben, http://www.marxists.org/deutsch/referenz/lassalle/1863/03/antwortschreiben.htm Marx, Karl (1965) Capital, Volume 1, Chapter XXV: "The General Law of Capitalist Accumulation", Progress Publishers Marx, Karl (1963, 1969) Theories of Surplus Value, Part I, Chapter II, Progress Publishers ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'רטנובו (כדורגל נשים)

מועדון כדורגל נשים "צ'רטנובו" (ברוסית: Женский Футбольный Клуб "Чертаново") הוא מועדון כדורגל נשים מקצועני, משכונת צ'רטנובו שבעיר מוסקבה המתמודדת באליפות רוסיה בכדורגל נשים. בשנת 2016 שתי כדורגלניות של המועדון נאדז'דה קרפובה ומרגריטה צ'רנומירדינה התחלקו בתואר "מלכת השערים של העונה", אך הקבוצה הגיעה רק למקום הרביעי. הקבוצה העפילה עד לשלב גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים בעונת 2017, אך הפסידה לצסק"א מוסקבה בתוצאה 1:0. בעונת 2019/2020 השתתפה לראשונה בליגת האלופות לנשים והעפילה עד לשלב 16 האחרונות. הגביע הרוסי: גמר 2017 אליפות רוסיה בכדורגל נשים: מקום שלישי 2016, מקום שני 2017 בעונת 2021, קבוצת הנוער של המועדון העפילה לגמר טורניר אליפות רוסיה לנערות עד גיל 16, המכונה "ליגת הכדורגל לנוער–בנות" (ЮФЛ-девушки). קבוצת הקטרגל של המועדון זכתה באליפות רוסיה בקטרגל נשים בשנים 2004, 2005, 2006. אתר האינטרנט הרשמי של צ'רטנובו (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי צ'רטנובו, ברשת החברתית פייסבוק צ'רטנובו באתר womenfootball.ru צ'רטנובו באתר soccerway.com צ'רטנובו, ברשת החברתית VK פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Soccerway ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורן רוזנשטיין

אורן רוזנשטיין (נולד ב-30 בספטמבר 1967) הוא עורך חדשות, עורך דין, מגשר, שדרן ספורט, מנחה טלוויזיה, עיתונאי וסופר ישראלי. אורן רוזנשטיין נולד בירושלים, למד בתיכון רנה קסין ושירת בגלי צה"ל. בוגר תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית. בשנת 1992 היה מצוות מנחי רצועת תוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון. בהמשך הגיש בערוץ הראשון תוכניות, בהן, "זה רק ספורט" ו"זאפ לראשון" (2006) וערך את מהדורת מבט לחדשות (2013). בשנת 1995 החל רוזנשטיין לערוך חדשות בעיתון ידיעות אחרונות. בין השנים 2002–2009 גר בארצות הברית ושימש כמנהל פיתוח של עמותות המגזר השלישי.  בשנת 2010 חזר לעבוד כעורך בעיתון ידיעות אחרונות, שם הוא גם כותב טורים וכתבות. בשנת 2011 יצא לאור ספרו "מזל טוב, אתה בהריון", מדריך לגברים לתקופת ההריון וההורות הטרייה שהפך לרב-מכר. רוזנשטיין הוא מאמן אישי למציאת זוגיות, ומעביר הרצאות בנושאי מונוגמיה, זוגיות וגירושין במאה ה-21. החל משנת 2017 הוא משחק בנבחרת אמני ישראל בכדורגל. רוזנשטיין גרוש פעמיים ואב לשתי בנות ולשני בנים מנישואיה הקודמים של בת זוגו, המשרתת כקצינה בכירה בצה"ל. מתגורר בשוהם. הפרופיל של אורן רוזנשטיין, באתר לינקדאין (באנגלית) אורן רוזנשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורן רוזנשטיין, ברשת החברתית פייסבוק כתבות של אורן רוזנשטיין בשנת 2011, באתר Xnet ילדוֹת של אבא: "אף פעם לא רציתי בנים", באתר ynet, 22 בינואר 2009 סמדר שיר, "מזל טוב, אתה בהריון". 9 חודשים מוזרים מהצד הגברי, באתר ynet, 22 ביוני 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראול סלומון

אלעזר ראול סלומון (נולד בשנת 1940), הוא אתלט יהודי-צרפתי בעבר, פעמיים סגן אלוף המכביה (השביעית 1965 והשמינית 1969) בריצת 100 מטר וסגן אלוף המכביה (השביעית 1965) בריצת 200 מטר. סלומון נולד וגדל במרוקו. בגלל יהדותו הוא לא נכלל במשלחת של מרוקו למשחקים האולימפיים לטוקיו 1964. בסוף אותה שנה הוא גויס לצבא הצרפתי. בתחרויות האתלטיקה של מכביה השביעית שנערכו בשנת 1965 זכה סולמון בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות, אחרי האלוף האולמפי ג'רי אשוורת' (10.6 שניות) ולפני רובינסון (10.7 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.8 שניות, אחרי רוג'ר וולף (21.7 שניות) ולפני לאמב (22.0 שניות), שניהם מארצות הברית. בתחרויות האתלטיקה של מכביה השמינית שנערכו בשנת 1969 זכה סולמון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.5 שניות, אחרי סטפן וולד מדרום אפריקה (10.5 שניות) ולפני פרטקין מארצות הברית (10.7 שניות) ומדליית ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.8 שניות, אחרי פרטקין (21.6 שניות) וסטפן וולד (21.7 שניות). סלומון עלה לישראל ב-6 בינואר 1970 ובמסגרת מפעל אידלסון שנערך באפריל אותה שנה הוא השווה את שיאי ישראל בריצת 100 מטר (10.5 שניות) ובריצת 200 מטר (21.8 שניות). דמויות במכביה - מוחרם אולימפי בנבחבת צרפת, מעריב, 22 באוגוסט 1965 החלה המכביה ה-8, מצעד הכוכבים היהודיים - סלומון, דבר, 1 באוגוסט 1969 משה לרר, האיש המהיר בישראל רץ לבאנגקוק - על קיבה ריקה, מעריב, 19 באוגוסט 1970 מעריב לספורטאים - אלופי המכביה ה-7, מעריב, 1 בספטמבר 1965 תמונה של האצן היהודי צרפתי אלעזר (ראול) סלומון, דבר, 8 בינואר 1970 משה לרר, 37 מעלות חום "ציינו" את "מפעל אידלסון" ה-37 במספר, מעריב, 12 באפריל 1970
אלברכט מרץ פון קירנהיים

אוברסט (אלוף-משנה) אלברכט ריטר פון מרץ פון קירנהיים (בגרמנית: Albrecht Ritter Mertz von Quirnheim;‏ 25 במרץ 1905 – 21 ביולי 1944) היה איש צבא גרמני, מראשי קשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר ולהפלת המשטר הנאצי בגרמניה. מרץ היה בעל תפקיד בכיר ב"צבא המולדת", ענף של הוורמאכט שתפקידו לתכנן תוכניות ולארגן חיילי מילואים למקרה של התקוממות של עובדי כפייה ברייך, או כל מקרה חירום. בראש "צבא המולדת" עמד הגנרל פרידריך פרום. סגנו הגנרל פרידריך אולבריכט, היה מתנגד משטר פעיל, והמפקדה כולה שימשה את מטרת הקשר כנגד היטלר, בראשות הקולונל גראף קלאוס שנק פון שטאופנברג. התוכנית המרכזית להפעלת אנשי "צבא המולדת" הפכה למעשה לתוכנית להשתלטות צבאית של אנשי הקשר על הרייך השלישי, תחת שם הקוד "ואלקירי". כאשר פוצץ שטאופנברג את הפצצה במפקדתו של היטלר, סייע מרץ לאנשי הקשר, והוציא ביחד עם הגנרל אולבריכט את הפקודות שנועדו להפעיל את "ואלקירי". ביחד עם אולבריכט ושטאופנרג עצר מרץ את הגנרל פרום, וניסה לפעול על מנת לקדם את מטרת הקושרים. עם זאת אנשי הקשר נכשלו במספר משימות בסיסיות, כגון השתלטות על תחנות הרדיו, דבר שהיה מונע את התפשטות הידיעה כי היטלר חי. פרום נמלט ממעצרו, ובערבו של יום ה-20 ביולי 1944, נעצרו הגנרל לודוויג בק שאמור היה לעמוד בראש המדינה הגרמנית לאחר הקשר, שטאופנברג, מרץ, ורנר פון האפטן (קצין שסייע לשטאופנברג בהטמנת הפצצה) ואולבריכט. פרום היה להוט להראות כמי שפעל לדיכוי הקשר, ולהסתיר את העובדה כי מטה הקושרים פעל במפקדת "צבא המולדת" עליו היה מופקד. (הדבר לא עזר לפרום, והוא הוצא להורג על ידי היטלר בשל "פחדנות"). פרום נתן לגנרל בק את האפשרות להתאבד, ומשזה נכשל בניסיון ההתאבדות ירה בו אחד החיילים. לאחר מכן נתן פרום לשטאופנברג, מרץ, אולבריכט והאפטן לכתוב מכתבים לבני ביתם, העמידם לקיר בחצר בנדלרבלוק והוציאם להורג באמצעות כיתת יורים. קשר העשרים ביולי ההתנגדות הגרמנית לנאציזם ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, שוקן, 1976. מדיה וקבצים בנושא אלברכט מרץ פון קירנהיים בוויקישיתוף
סאנדוויקן

סאנדוויקן (בשוודית: Sandviken) היא עיירה במרכז שוודיה במחוז יבלבורג. העיירה מנתה 22,965 איש ב-31 בדצמבר 2010. העיירה ממוקמת כ-25 קילומטרים מהעיר יבלה ו-200 קילומטרים צפונית מהבירה סטוקהולם. נסיעה לסטוקהולם ברכבת אורכת כשעתיים וכדי להגיע אל נמל התעופה סטוקהולם ארלנדה דרושות 1.5 שעות. סאנדוויקן היא העיירה בה הוקמה החברה "Sandvik" הקרויה על שם העיר. המשרד הראשי של החברה היה ממוקם בסאנדוויקן עד שהועבר לסטוקהולם ב-1 בינואר 2012. סאנדוויקן היא גם עיירה מוזיקלית - קיים בה בית ספר מוזיקלי העוסק בעיקר בג'אז ולמדו בו מוזיקאים כגון זמרת האופרה מאלנה ארנמן. סאנדוויקן אירחה את אליפות העולם בבנדי לשנת 2017 ולקחה חלק באירוח מונדיאל 1958 אשר התקיים בשוודיה. מדיה וקבצים בנושא סאנדוויקן בוויקישיתוף "Tätorternas landareal, folkmängd och invånare per km2 2005 och 2010", בדיקה אחרונה ב-29 בספטמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של שוודיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.