laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד מושקוביץ

הרב דוד מושקוביץ (בכתיב ארכאי: מאשקאוויטש; ה'תרכ"ט, 1868 - ד' באדר א' ה'תשי"ט, 12 בפברואר 1959) היה רב חסידי ציוני דתי, פוסק הלכה ופובליציסט, רבה של נאסוד שבטרנסילבניה ובאחרית ימיו רבה של שכונת פלורנטין וחבר הרבנות הראשית לתל אביב-יפו. הרב מושקוביץ, בן למשפחה מיוחסת, שימש במשך שנים כרבה של נאסוד שבטרנסילבניה והקים בה מוסדות ציבור ומוסדות חינוך. במסגרת פעילותו הציונית חבר לרב משה שמואל גלזנר מקלוז' והיה מדבריה הראשיים של הציונות הדתית בדורו. הוא נסע ברחבי אירופה כדי לעשות נפשות לציונות ובימי מלחמת העולם הראשונה אף נשפט כמורד במלכות בבית דין צבאי בשל הלשנה על פעילותו הציונית. לבסוף שוחרר והמשיך בפעילותו. פרסם מאמרים ציוניים ומאמרי הגות כלליים בביטאון הציוני "העולם" והיה ידידו הטוב של עורך הביטאון, נחום סוקולוב. הרב מושקוביץ היה חסיד רוז'ין וכשפרצה המחלוקת הגדולה בין חסידות צאנז לחסידות רוז'ין והראשונים אסרו לאכול משחיטת השוחטים הרוז'ינאים פרסם את הספר "משפט לעשוקים" (1910) שהגן על כשרות השחיטה של שוחטים אלו ותקף בחריפות את הניסיונות לשבור את מטה לחמם. ב-1922 הדפיס את ספרו ההגותי "רגלי מבשר" ובו מאמריו "האומה והדת" ו"הגאולה והדת" המבססים את ההשקפה שלפיה הציונות אינה עומדת בסתירה לדת ומסורת ישראל אלא מבוססת עליהן. ספר זה היה מספרי היסוד של הציונות הדתית באוסטריה והונגריה. גם את ספריו על התורה "גלילי זהב" הדפיס בהיותו בסאטו מארה (סאטמאר) ב-1935. בסוף אותה שנה עלה ארצה והתיישב בחיפה. לאחר תקופת קליטה, התמנה כחבר הרבנות הראשית לתל אביב-יפו וכרבה של שכונת פלורנטין בעיר. הוא עקר לתל אביב והקים בקרבת ביתו בית כנסת. בעת מלחמת העולם השנייה איבד את בנו הרב משה מושקוביץ, שהיה אף הוא הוגה דעות וממנהיגי תנועת תורה ועבודה בטרנסילבניה, שנרצח בשואת יהודי צפון טרנסילבניה. בן נוסף, אברהם-זאב מושקוביץ, נהרג במלחמת השחרור. הרב מושקוביץ נפטר בד' באדר א' ה'תשי"ט, 12 בפברואר 1959 ונטמן בבית העלמין קריית שאול. בעזבונו נותרו רבים מכתביו שלא נדפסו. יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ט; דוד מושקוביץ (מאשקאוויטש), בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך ב, עמ' 428–429. שלמה זמרוני, האיש וספריו: לזכר הרב דוד מושקוביץ, תגים, ג, ירושלים תשל"ב, עמ' 147 ואילך. מספריו משפט לעשוקים, סאמאש איוואר תרע, באתר היברובוקס גלילי זהב - א, סאטמאר תרצו, באתר היברובוקס גלילי זהב - ב, סאטמאר תרצה, באתר היברובוקס הרב דוד מושקוביץ באתר GRAVEZ ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דוד מושקוביץ".
חסן סלאמה (חמאס)

חסן עבד א-רחמן סלאמה (בערבית: حسن عبد الرحمن سلامة; נולד ב-9 באוגוסט 1971 במחנה הפליטים ח'אן יונס) הוא מחבל פלסטיני מבכירי הזרוע הצבאית של חמאס. מאז שהועמד לדין ב-1997, הוא מרצה 46 מאסרי עולם בישראל. סלאמה הצטרף לחמאס בתחילת שנות ה-90, נעצר וריצה מספר חודשי מאסר. בשנת 1992 הוא גורש ללבנון ועבר הכשרה צבאית אצל פעילים של חזבאללה ושל משמרות המהפכה האסלאמית של איראן. בהכשרתו בלבנון הוא למד, בין היתר, להרכיב מטעני חבלה. עם חזרתו מלבנון, הוא נעצר על ידי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים ושוחרר כעבור שבעה חודשים. ב-5 בינואר 1996 חיסל שירות הביטחון הכללי את יחיא עיאש בבית לאהיא שברצועת עזה, בתגובה לחיסול החליט חברו של סלאמה ומפקדו מוחמד דף לנקום את מותו של עיאש בסדרת פיגועים. דף מינה את סלאמה כאחראי על ההוצאה לפועל של אותם פיגועים ושלח אותו ליהודה ושומרון. סלאמה היה מהמתכננים של שני הפיגועים בקו 18 בירושלים שבהם נרצחו 46 בני אדם ושל פיגוע ההתאבדות ב-25 בפברואר 1996 בטרמפיאדה ליד אשקלון שבו נרצחה חיילת צה"ל חופית אייש ו-36 בני אדם נפצעו. סלאמה נעצר בחברון במאי 1996, לאחר שחיילים של צה"ל, שרדפו אחריו, ירו בו ופצעו אותו. הוא הועמד למשפט צבאי בישראל והורשע ברציחתם של 46 ישראלים. ביולי 1997, אחד השופטים, אלוף-משנה במילואים אילן כץ, דרש להטיל על סלאמה עונש מוות. גם סלאמה עצמו, שלא התחרט על מעשיו, ביקש שיוטל עליו עונש מוות, על אף שהתביעה דרשה להטיל עליו 46 מאסרי עולם מצטברים. מי אתה חסן סלאמה?, כתבה (ערוץ 22) אלירם משה, היום לפני 22 שנה: חופית אייש הי"ד נרצחה בצומת אשקלון, 22 שנים לפיגוע באשקלון, 25 בפברואר 2018 יואב זיתון, גזר דין מוות למחבלים: בידיים של נתניהו וליברמן, באתר ynet, 28 ביולי 2017
אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Otto I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 1204 - 9 ביוני 1252) היה דוכס בראונשווייג-לינבורג הראשון בין השנים 1235–1252. אוטו הראשון נולד בשנת 1204 לוילהלם, הלורד של לינבורג ולהלנה מדנמרק, בתם של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג וסופיה ממינסק. בשנת 1202 חילק אביו את נחלות בית ולף עם אחיו אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והיינריך החמישי, רוזן הפלטינט שעל הריין, ועל פי ההסכם קיבלו אביו ואוטו הרביעי את אזור בראונשווייג, בעוד היינריך קיבל את רוזנות הפלטינט שעל הריין. בשנת 1212 מסר דודו היינריך את נחלותיו לבנו היינריך השישי, רוזן הפלטינט שעל הריין. בשנת 1213 נפטר אביו וילהלם, הלורד של לינבורג, ואוטו ירש את נחלותיו ששכנו באזור בראונשווייג ולינבורג. בשנת 1214 מת בן דודו היינריך השישי, רוזן הפלטינט שעל הריין, ואוטו היה אמור לרשת אותו, אולם לבסוף החליט דודו לתת לאוטו את כל נחלות המשפחה בסקסוניה ובוואריה, בעוד רוזנות הפלטינט שעל הריין נמסרה ללודוויג הראשון, דוכס בוואריה מבית ויטלסבאך. פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שחשש מההתעצמות המחודשת של בית ולף, שלח נגדו את בנו היינריך השביעי, אולם תושבי בראונשווייג עמדו לצידו של אוטו והדפו את כוחותיו של היינריך. על מנת למנוע ניסיונות נוספים לנשלו מנחלותיו, כרת אוטו ברית עם דודו ולדמר השני, מלך דנמרק, אולם הסכם זה פגע באוטו שנאלץ להילחם לצד דודו בקרב בורנהובד בשנת 1227, ונפל בשבי דוכסות מקלנבורג. בשנת 1228 שוחרר אוטו לאחר תשלום כופר וחזר לבראונשווייג. בדרכו עבר אוטו במרקיזות ברנדנבורג, שם פגש את בתו של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג - מתילדה, ועד מהרה התחתנו השניים. בשנת 1227 מת דודו היינריך החמישי, רוזן הפלטינט שעל הריין, ואוטו נותר היורש היחידי של בית ולף, אולם נאלץ להיאבק על ירושתו בתומכי בית הוהנשטאופן. בשנת 1235 הגיע אוטו להסכם עם פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ועל פי ההסכם מסר אוטו את כל נחלותיו לקיסר, ומיד החזיר לו הקיסר את הנחלות כנסיך האימפריה. אמנם את דוכסות סקסוניה לא היה ניתן למסור לאוטו, מאחר שנמסרה בשנת 1180 לבית אסקניה, ומשום כך הוקמה בשבילו דוכסות בראונשווייג-לינבורג. ב-9 ביוני 1252 מת אוטו, ובניו אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ויוהאן, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו. בשנת 1228 התחתן אוטו עם מתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג ומתילדה מגרוייטש, ממנה נולדו לו 9 ילדים: אליזבת מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1266), התחתנה עם וילם השני, רוזן הולנד הלנה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1273), התחתנה עם אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה, ולאחריו עם הרמן השני, רוזן תורינגיה אדלייד מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1274), התחתנה עם היינריך הראשון, רוזן הסן מטילדה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1295), התחתנה עם היינריך השני, נסיך אנהלט-אשרסלבן אגנס מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם ויצלב השני, נסיך ריגן אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1236–1279) יוהאן, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1242–1277) אוטו, בישוף הילדסהיים (לא ידוע–1279) קונרד, בישוף ורדן (לא ידוע–1300) מדיה וקבצים בנושא אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג בוויקישיתוף אוטו הילד (בגרמנית). Otto das Kind, בביוגרפיה הגרמנית הכללית (בגרמנית).
רוי צ'יפולינה

רוי צ'יפולינה (באנגלית: Roy Chipolina; נולד ב-20 בינואר 1983) הוא כדורגלן גיברלטרי חצי מקצועני המשחק בלינקולן בעמדת הבלם. בנוסף להיותו כדורגלן, צ'יפולינה עובד גם כפקיד מכס. צ'יפולינה התחיל את הקריירה שלו בלינקס. בשנת 2006 הצטרף ללינקולן איתה זכה באליפות בכל עונה בין השנים 2007 ו-2016. צ'יפולינה אף השתתף בתיקו 1-1 נגד הבנר בולטפלאג במסגרת מוקדמות ליגת האלופות שהיה המשחק הראשון של קבוצה גיברלטרית אי פעם בזירה האירופית. עד הצטרפותה של נבחרת גיברלטר לאופ"א, צ'יפולינה רשם 8 הופעות בנבחרת וכבש 3 שערים. ב-1 במרץ 2014 צ'יפולינה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת מאז הצטרפותה לאופ"א בהפסד 1–4 לאיי פארו שהיה גם השער הראשון של הנבחרת מאז שהתקבלה בה כחברה. צ'יפולינה משמש כיום גם כקפטן הנבחרת והוא מדורג שני בשיאני ההופעות בנבחרת עם 66 הופעות. לינקולן ליגת העל של גיברלטר בכדורגל (10): 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016 גביע הצוק (8): 2006/2007, 2007/2008, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016 מדיה וקבצים בנושא רוי צ'יפולינה בוויקישיתוף רוי צ'יפולינה, באתר Transfermarkt רוי צ'יפולינה, באתר Soccerway רוי צ'יפולינה, באתר WorldFootball.net רוי צ'יפולינה, באתר National Football Teams רוי צ'יפולינה, באתר FootballDatabase.eu
אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב

אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב ידוע גם כאדי (באזרית: Eddi İsrafilov; נולד ב-2 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן אזרי המשחק בעמדת הקשר בנפטצ'י באקו. אדי נולד ברוקאטס דה מאר שבספרד לאב אנגולי ואם אזרית. אדי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מילאן. כעבור שנתיים חזר לספרד ושיחק במחלקות הנוער של לה מוחונרה ופולי אחידו ובגיל 18 הצטרף לריאל מרוסיה. ב-8 במאי 2011 אדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד חומיאה. בעונת 2013/2014 אדי הפך לשחקן הרכב פותח במורסיה, וב-26 בינואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בתיקו 2-2 נגד מאיורקה. ב-1 בספטמבר 2014 אדי הושאל לגרנדה. ב-20 בספטמבר 2014 אדי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אתלטיק בילבאו. ב-12 ביולי 2015 אדי הושאל לאייבר עד לסיום העונה. בהיותו באייבר הוא הואשם בהפצת קלטת לוהטת ביחד עם סרג'י אנריץ' ואנטוניו לונה. בשנת 2021 הוא זוכה מאשמה, אך כדורגלנים אחרים נשפטו לתקופות מאסר. אחרי שלא הצליח להשתלב באייבר, ב-1 בפברואר 2016 חתם בקורדובה עד לסיום העונה. ב-18 באוגוסט 2016 אדי חתם לשנתיים בקדיס. ב-29 באוגוסט 2017 חתם בז'ימנסטיק טרגונה לשלוש שנים. ב-29 בינואר 2018 חתם לשנתיים וחצי באלקורקון. בתחילת עונת 2018/19 הגיע למספר ימי התרשמות בהפועל באר שבע, אך לא הרשים ולבסוף שוחרר. ב-12 באוגוסט 2019 אדי חתם באלבסטה בה שיחק שנתיים. את עונת 2021/2022 החל כשחקן חופשי, אולם ב-5 בינואר 2022 חתם בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית. אדי נולד בספרד, אך נתנה לו האפשרות לייצג את אנגולה ארץ מוצאו של אביו או את אזרבייג'ן ארץ מוצאה של אמו. במאי 2013 אדי זומן לראשונה לסגל נבחרת אזרבייג'ן לקראת משחק הידידות נגד קטר, אך אדי דחה את הזימון בטענה כי הוא רוצה לעזור למורסיה במשחקים שנשארו לה עד סיום העונה. ב-8 בינואר 2015 פורסם כי אדי החליט לייצג את אזרבייג'ן. ב-28 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-2 נגד מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2016. אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב, באתר Transfermarkt אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב, באתר Soccerway אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב, באתר BDFutbol אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב, באתר WorldFootball.net אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב, באתר National Football Teams אדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב, באתר FootballDatabase.eu futbol/abci-enrich-luna-condena-pionera-contra-exhibicionismo-elite-202101200053_noticia.html?ref=https:%2F%2Fwww.google.com%2F
ממשק מוח-מחשב

ממשק מוח-מחשב (נקרא גם ממשק מוח-מכונה, BCI או BMI; מאנגלית: Brain–Computer Interface או Brain–Machine Interface) הוא ערוץ תקשורת ישיר בין מוח לבין התקן חיצוני. ממשק-מוח מחשב משמש לעיתים קרובות למחקר, מיפוי, שיפור או תיקון של תפקודים קוגניטיביים, חושיים ומוטורים. המחקר בנושא ממשק-מוח מחשב החל בשנות ה-70 באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במימון הקרן הלאומית למדע בארצות הברית, ובהמשך גם על ידי DARPA. מאז, המחקר בתחום ממשק מוח-מחשב התמקד בעיקר בנוירופרוסתטיקה, במטרה לשקם שמיעה, ראייה, ותנועה. בגלל תכונת הפלסטיות של מערכת העצבים, אותות מהתותב המחובר יכולות לאחר תקופת ההסתגלות לשמש כמו חוש או ערוץ שליטה טבעי. לאחר שנים של ניסויים בבעלי חיים, התקן ראשון לשימוש בני אדם הופיע באמצע שנות ה-90. בשנת 1999 חוקרים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי פענחו אותות נוירונים ושחזרו מהם תמונות שנצפו על ידי חתולים. החוקרים השתמשו במערך של אלקטרודות שחוברו לתלמוס של החתולים, והתמקדו ב-177 תאים במוח באזור גרעין הברך הצדי, אזור האחראי על פענוח אותות מהרשתית. מתוך האותות המוקלטים הצליחו החוקרים לשחזר סרטונים ניתנים לזיהוי של מה שהחתולים ראו. מספר מעבדות הצליחו להפעיל התקנים תנועתיים על ידי אותות מוקלטים מקליפת המוח של עכברים וקופים. במאי 2008, מדענים מאוניברסיטת פיטסבורג הצליחו לגרום לקוף להפעיל יד רובוטית בכוח מחשבתו. התפתחות טכנולוגיות ה-BCI מביאה עמה אתגרים אתיים רבים, כגון: בטווח הקצר: ניסויים בבעלי חיים. תופעות-לוואי הנגרמות מההתקן, כגון ירידה באיכות השינה. קושי בקבלת הסכמה מפורשת מאנשים המתקשים לתקשר. בטווח הארוך: שינוי מושג האישיות והאני; טשטוש הגבול בין אדם למכונה. קריאת מחשבות עלולה לשמש גופים ממשלתיים לטובת חקירות. שיפור יכולות אנושיות עלול להוביל לריבוד חברתי. שימוש בטכנולוגיה לצורך שליטה מחשבתית. Neuralink מציאות וירטואלית מדיה וקבצים בנושא ממשק מוח-מחשב בוויקישיתוף אנדרו פאלמר, אקונומיסט, כה קרוב, כה רחוק, באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2018 אנטוניו רגלאדו, MIT Technology Review, ‏עכבר מחשב בתוך הראש שלך, באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2022 עדי יניב, ‏עוד לבנה בדרך לקריאת מחשבות, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי‏, 10 בספטמבר 2023 Reconstructed movie showing animal view of world proves scientists have a good understanding of how the brain processes visual information באתר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. A Cat's Eye View באתר Wired. Looking through cats' eyes באתר BBC. Science & Technology: Monkey Uses Brain Power to Feed Itself With Robotic Arm, באתר אוניברסיטת פיטסבורג. וידאו: קוף שולט בזרוע רובוטית מתקדמת בכוח מחשבתו באתר הארץ. מוח של קופים הפעיל זרוע רובוטית באתר הידען. Minds, motherboards, and money: futurism and realism in the neuroethics of BCI technologies, מתוך כתב העת המדעי frontiersin.
שיאי עולם בשחייה

(מעודכן ל-4 באוגוסט 2024) (מעודכן ל-11 בדצמבר 2023) שחייה במשחקים האולימפיים אליפות העולם בשחייה אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) אליפות אירופה בשחייה אליפות הפאן פסיפיק בשחייה שיאי ישראל בשחייה
טימותי צ'ריוט

טימותי צ'ריוט (באנגלית: Timothy Cheruiyot; נולד ב-20 בנובמבר 1995) הוא אתלט קנייתי, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (דוחה 2019) וסגן אלוף העולם (לונדון 2017) בריצת 1500 מטר. צ'ריוט נולד בכפר סינגורווט שבמחוז בומט, קניה. באליפות העולם שנערכה באותה שנה, סיים צ'ריוט במקום שביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.05 דקות. בתחרות ליגת היהלום ברבאט שנערכה בשנת 2016, ניצח צ'ריוט לראשונה בזירה הבינלאומית, לאחר שקבע בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:33.61 דקות. באליפות אפריקה שנערכה בדרבן ביוני אותה שנה, הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:39.71 דקות. בספטמבר אותה שנה הוא שיפר את שיאו האישי בריצת 1500 מטר, לאחר שסיים ראשון בתחרות ליגת היהלום בבריסל בתוצאה של 3:31.34 דקות. בתחרות ליגת היהלום בדוחא שנערכה במאי, סיים חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:32.87 דקות. בסוף אותו חודש, סיים שלישי בריצת המייל בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין בשיא אישי חדש של 3:49.64 דקות. חודש לאחר מכן, ניצח צ'ריוט בריצת 1500 מטר בתחרות ליגת היהלום בסטוקהולם, לאחר שקבע שיא אישי חדש של 3:30.77 דקות. בתחרות ליגת היהלום במונקו שנערכה ביולי, שיפר צ'ריוט את שיאו האישי בשנית, לאחר שסיים במקום שני בתוצאה של 3:29.10 דקות. באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה זכה צ'ריוט במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:33.99 דקות, אחרי בן ארצו וחברו לאימונים אלייז'ה מנאנגוי (3:33.61 דקות) ולפני פיליפ אינגבריגטסן מנורווגיה (3:34.59 דקות). בשובו אל כפר הולדתו לאחר האליפות, הוא קנה להוריו בית ושטח חקלאי בכפר, ומימן את לימודיהם של אחיו. חודש לאחר מכן, בגמר ליגת היהלום, שנערך בציריך, זכה צ'ריוט במדליית זהב בריצת 1500 מטר, בתוצאה של 3:33.93 דקות, לפני בני ארצו סילאס קיפלגאט (3:34.26 דקות) ואלייז'ה מנאנגוי (3:34.65 דקות). במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד אוסטרליה באפריל 2018 הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.17 דקות, אחרי אלייז'ה מנאנגוי (3:34.78 דקות) ולפני ג'ק וייטמן מסקוטלנד (3:35.97 דקות). ביולי אותה שנה הוא זכה שוב בתחרות ליגת היהלום במונקו בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 3:28.41 דקות. באליפות אפריקה שנערכה באסבה, ניגריה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.93 דקות, אחרי אלייז'ה מנאנגוי (3:35.20 דקות) ולפני רונלד מוסגלה מאוגנדה (3:36.41 דקות). באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-6 באוקטובר 2019 הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:29.26 דקות, לפני תאופיק מחלופי מאלג'יריה (3:31.38 דקות) ומרצ'ין לבנדובסקי מפולין (3:31.46 דקות). באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית כסף בתוצאה של 3:29.01 דקות, לאחר המנצח יקוב אינגבריגטסן (3:28.32 דקות). באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים שישי בתוצאה של 3:30.69 דקות. ריצת 800 מטר: 1:45.92 דקות (2014) ריצת 1500 מטר: 3:28.28 דקות (2021) ריצת מייל: 3:49.64 דקות (2017) מדיה וקבצים בנושא טימותי צ'ריוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טימותי צ'ריוט (באנגלית) טימותי צ'ריוט, ברשת החברתית פייסבוק טימותי צ'ריוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טימותי צ'ריוט, ברשת החברתית אינסטגרם טימותי צ'ריוט, באתר olympedia.org טימותי צ'ריוט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טימותי צ'ריוט, באתר ליגת היהלום טימותי צ'ריוט, באתר Track and Field (גברים) High and Low - Timothy Cheruiyot, באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
ג'ון דילייני

ג'ון קווין דילייני (באנגלית: John Kevin Delaney; נולד ב-16 באפריל 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית אשר כיהן כנציג המחוז השישי של מרילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית. ב־28 ביולי 2017 דילייני הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020 אך פרש בהמשך. דילייני נולד בווד רידרג' שבניו ג'רזי. ב-1985 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה וב-1988 סיים תואר JD במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. לאחר הלימודים עבד כעורך דין פרטי. ב-1996 הקים את חברת "HealthCare Financial Partners" בתחום אספקת מימון לעסקים בענף השירותים הרפואיים. החברה הפכה לציבורית ב-1996. בשנת 2000 הקים את חברת "CapitalSource" העוסקת בתחום המימון לעסקים קטנים ובינוניים, החברה הונפקה ב-2003 בבורסה לניירות ערך בניו יורק. באפריל 2012 ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למושב המחוז השישי של מרילנד בבית הנבחרים של ארצות הברית. בנובמבר אותה שנה ניצח בבחירות הכלליות לאחר שגבר על חבר הקונגרס המכהן רוסקו ברלט מהמפלגה הרפובליקנית ברוב של 58.4%. בבחירות 2014 גבר על דן בוניגנו ברוב זעום של 49.7% לעומת 48.2% ליריבו. בבחירות 2016 נבחר לכהונה שלישית לאחר שהשיג רוב של 56%. הוא כיהן כחבר ועדת השירותים הפיננסים של בית הנבחרים וחבר ועדת הכלכלה של הקונגרס. דילייני בחר לא להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2018. דילייני נשוי לאפריל מקיין-דילייני והם הורים לארבע בנות. מדיה וקבצים בנושא ג'ון דילייני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון דילייני (באנגלית) ג'ון דילייני, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון דילייני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון דילייני, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ון דילייני, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ון דילייני באתר בית הנבחרים ג'ון דילייני, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) John Delaney: Why I’m running for president, באתר וושינגטון פוסט, 28 ביולי 2017 Rodrigo, Chris Mills (2019-03-10). "Delaney: 'I don't believe religious doctrine should inform public policy'". TheHill (באנגלית). נבדק ב-2019-04-18. "Delaney Hosts Entrepreneurship Workshop in Rockville". Delaney.house.gov. 7 באפריל 2014. נבדק ב-26 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 13.11.2021) "Maryland House results". Politics. CNN. 4 בנובמבר 2014. נבדק ב-4 בנובמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Biography". Delaney.house.gov. נבדק ב-26 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 13.11.2021)
הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק

הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק (בצרפתית: Bibliothèque et Archives nationales du Québec; ובקיצור BAnQ) הוא ארגון ממשלתי של קוויבק המנהל את ספריית ההפקדה והארכיונים הלאומיים של הפרובינציה ואת הספרייה הלאומית שלה, שנמצאת ב"ספרייה הגדולה" ( Grande Bibliothèque) במונטריאול. הארגון נוסד מאיחוד של הספרייה הלאומית של קוויבק (Bibliothèque nationale du Québec; BNQ) ושל הארכיונים הלאומיים של קוויבק (Archives nationales du Québec) ב-2006. הספרייה מקדמת ומשמרת חומרי מורשת הקשורים לקוויבק וכן מספקת שירותים של ספרייה ציבורית. הארגון מפעיל ספריות הפתוחות לקהל. במונטריאול נמצאים הספרייה הגדולה (Grande Bibliothèque) שבנייתה החלה ב-2001 והיא נפתחה לציבור ב-2005, BAnQ Vieux-Montréal שנפתח ב-1971 ו-BAnQ Rosemont–La Petite-Patrie שהוקם ב-1948 ושופץ ב-1996 ושם ממוקם משרדי ההנהלה. בנוסף מפעיל הארגון ספריות בגאספה (הוקמה ב-2010), בגאטינו (הוקמה ב-1977), באוניברסיטת לאוול שבקוויבק סיטי (1920), ברימוסקי (1979), ברוין-נוראנדה (1980), בסאגנה (1978), בסט איל (1981), בשרברוק (1979) ובטרואה ריבייר (1977). אוסף הספרייה כולל עותקים של כל היצירות שיצאו לאור בקוויבק, וכן יצירות שעוסקות בקוויבק או נכתבו על ידי יוצרים מקוויבק. הארכיונים הלאומיים של קוויבק נוסדו ב-2 בספטמבר 1920 כשהמנהל הראשון של הארגון היה ז'ורז'-פייר רוי. הספרייה והארכיון הלאומי של קנדה מדיה וקבצים בנושא הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, ברשת החברתית פייסבוק הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, ברשת החברתית אינסטגרם הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, ברשת החברתית LinkedIn הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, סרטונים בערוץ היוטיוב הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, ברשת החברתית Goodreads הספרייה והארכיונים הלאומיים של קוויבק, באתר פליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא ספריות ובנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ים טיילור

ג'ים טיילור (באנגלית: Jim Taylor; נולד ב-1962) הוא תסריטאי ומפיק אמריקאי. נודע בשיתופי הפעולה שלו עם הקולנוען אלכסנדר פיין. טיילור גדל במדינת וושינגטון. ב-1984 סיים תואר ראשון בפומונה קולג' שבקליפורניה. הוא עבד בסין עבור קנון גרופ. לאחר שובו לארצות הברית פגש את אלכסנדר פיין, השניים הפכו לשותפים למגורים וליצירה של סרטים קצרים. הוא זכה בתוכנית הטלוויזיה גלגל המזל, מה שאפשר לו ב-1992 ללמוד בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק. יחד עם פיין כתב את התסריט לסרט הקולנוע "החברות של רות" מ-1996. הוא המשיך לשתף פעולה עם פיין גם בסרטיו הבאים. בשנת 2000 היה מועמד עם פיין לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על התסריט לסרט "בחירות או לא להיות" וזכה עמו בפרס גילדת הכותבים של אמריקה. ב-2003 זכה עם פיין בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר על הסרט "אודות שמידט". ב-2005 זכה יחד עם פיין בפרסים רבים עבור כתיבת התסריט לסרט "דרכים צדדיות", בהם: פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר, בפרס באפט"א לקולנוע, בפרס אינדפנדנט ספיריט, בפרס סטלייט, בפרס גילדת הכותבים של אמריקה ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. ב-2012 היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע ולפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר על הפקת הסרט "היורשים". החברות של רות (1996) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין בחירות או לא להיות (1999) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין פארק היורה 3 (2001) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין ופיטר ביוקמן אודות שמידט (2002) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין דרכים צדדיות (2004) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין אני מכריז עליכם צ'אק ולארי (2007) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין סידר רפידס (2011) - מפיק יחד עם אלכסנדר פיין, אד הלמס, ג'ים בורק ובריאן בל היורשים (סרט, 2011) (2011) - מפיק יחד עם אלכסנדר פיין וג'ים בורק. לחיות בקטן (2017) - תסריט יחד עם אלכסנדר פיין ג'ולייט, הגרסה העירומה (2018) - תסריט יחד עם תמרה ג'נקינס, פיל רובינסון ואוונג'ינה פרז ג'ים טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ים טיילור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'ים טיילור, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ים טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריאיון עם ג'ים טיילור
דרק בנפילד

דרק בנפילד (באנגלית: Derek Benfield;‏ 11 במרץ 1926 - 10 במרץ 2009) היה מחזאי ושחקן בריטי. בנפילד נולד בברדפורד במערב יורקשייר, ולמד בבית הספר בינגלי. הוא כתב את הפארסה "Running Riot" ושיחק בדמות בעלה של פטרישה ראוטלדג' בסדרה "הטי ויינתרופ חוקרת" בשנים 1996–1998. אחד מתפקידיו הידועים של בנפילד היה בדמות ביל ריילי בסדרת הטלוויזיה הבריטית "האחים" מתחילת שנות השבעים של המאה העשרים. לפני כן כיכב בתפקיד פרנק סקינר בסדרת המדע בדיוני "Timeslip" ששודרה ברשת ITV. תפקידים נוספים שלו היו בתפקיד וולטר גרינהאלג באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" ב-1961 עד 1969, אלברט הפקיד בלשכת עורכי הדין בסדרה "רמפול" בשנים 1978–1980, בסדרה "Breakaway" מ-1980, ובסדרה "First of the Summer Wine" מ-1988. בקולנוע שיחק בנפילד בתפקידים קטנים בסרטים "Crossplot" (מ-1969), "I Don't Want to Be Born" (מ-1975) וב"ערפדי החלל" (1985). בנפילד כתב מחזות בהם הפארסות "Post Horn Gallop" ו-"Wild Goose Chase", שניהם על הדמויות הבדיוניות של הלורד והליידי אלרוד התמהוניים ואורחיהם בטירה שלהם. עוד הופיע בנפילד יחד עם קולין בייקר ב-"Catch-1782", מחזה אודיו של הסדרה "דוקטור הו", בהפקת Big Finish Productions. בנפילד היה נשוי לסוזן. היו לו שני ילדים קייט וג'יימי, ושני נכדים. Wild Goose Chase, 1956 Running Riot, 1958 Fish out of Water, 1963 Down to Brass Tacks, 1964 Third Party Risk, 1964 The Party, 1964 Post Horn Gallop, 1965 Murder for the Asking, 1967 Off the Hook, 1970 A Bird in the hand, 1973 Panic Stations, 1975 Caught on the Hop, 1979 Beyond a Joke, 1980 In for the Kill, 1981 מדיה וקבצים בנושא דרק בנפילד בוויקישיתוף דרק בנפילד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Derek Benfield (Obituary), The Telegraph, 30 March 2009 הודעת פטירה בעיתון The Guardian הודעת פטירה בעיתון The Independent דרק בנפילד (אורכב 15.06.2017 בארכיון Wayback Machine) "BENFIELD - Deaths Announcements - Telegraph Announcements". Announcements.telegraph.co.uk. 2009-03-10. נבדק ב-2012-04-09.