laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צימר

צִימֶר (מילולית מגרמנית ומיידיש: "חדר"; החלופה העברית התקנית שקבעה האקדמיה: חֲדַר נופש; שמות נוספים: חדרי אירוח, אירוח כפרי) הוא חדר או מערכת חדרים, על פי רוב בבית מגורים או בחצרו, המושכרים למטיילים ולנופשים למשך לילה אחד או מספר לילות לצורכי הלנה. המונח "צימר" אומץ לעברית המדוברת מיידיש וממדינות מרכז אירופה דוברות הגרמנית, שם הרבו מטיילים ישראליים להיתקל בשלטי "צימר פריי" (Zimmer Frei - חדר פנוי) מוצבים על בתים המציעים חדר להשכרה למטיילים, בעיקר באזורים הכפריים, טרם הייתה תופעת אירוח זו נפוצה בישראל.[דרוש מקור] במדינות דוברות אנגלית מוכר המושג המקביל "B&B" (או "Bed and Breakfast", משמע, "מיטה וארוחת בוקר") לסגנון אירוח דומה המציע חלופה אינטימית-ביתית לאירוח במלון. בגליל וברמת הגולן התפתחה תעשייה ענפה של צימרים, השייכים למשפחות פרטיות במושבים וביישובים כפריים, המשכירות אותם לתקופה קצרה. התעשייה החלה להתפתח בשנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר חלה ירידה ברווחי ענף החקלאות, ומשפחות רבות בעלות חוות חקלאיות ביישובים קהילתיים, קיבוצים, מושבים וחוות בודדים החליטו לנסות את כוחן בעסקי האירוח. הצימרים הראשונים הופיעו בקיבוצים ובמושבים שונים, תחילה במבנים על קרקע שיועדה לחקלאות, אך בפועל שימשה לאירוח נופשים. כיום יש קיבוצים, כפרים ומושבים שעיקר פרנסתם על אירוח נופשים בתיירות פנים. בהמשך התרחב ענף הצימרים גם בנגב ובערבה. הענף היה בשיא שלו בעשור הראשון של המאה ה-21, עם שיעורי רווחיות גבוהים, אך בעשור השני של המאה ה-21, החלה דעיכה בענף, שבאה בעקבות עלייה בסטנדרטים של הלקוחות, שהביאה אותם לחוסר רווחיות. חדרי האירוח בישראל מציעים שירותים ברמות איכות רבות ומגוונות, כשרובם נבדלים זה מזה בנוף, ברמת הבידוד, ובמגוון התוספות. תוספות שגורות הן ג'קוזי, בריכת שחיה, טלוויזיה, אינטרנט, פינת אוכל, ארוחות בוקר (לרוב בתשלום נוסף). כמה צימרים אף מציעים שילוב של פעילויות חוץ, טיפולי ספא ומסאז' ושירותים נלווים נוספים. על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ענף התיירות הכפרית בישראל הציע בשנת 2015 כ-6,500 חדרי אירוח. משרד התיירות הכניס לשימוש תו איכות IBB, אשר מדרג את מתקני האכסון על פי כ-140 קריטריונים בינלאומיים, איכותיים וכמותיים אשר הותאמו לישראל. מספר קריטריונים לדוגמה: אמת בפרסום, בטיחות, גודל מינימלי של יחידה, מיזוג/חימום, ניקיון ותחזוקה, מידע זמין על אזור האכסון, שירותי הסעדה בסביבתו ועוד. המשרד הוביל את תהליך הדרוג על מנת ליצור שפה אחידה בין בעלי הצימרים לבין הלקוחות. המטרה היא לאפשר לקהל הנופשים לקבל את מירב המידע על מצאי החדרים ואופציות לנופש באזור, ובד ובד עולה רמת השרות והאיכות של חדרי האירוח הכפרי בישראל. מוטל אכסניה בית מלון מלון בוטיק פנסיון דפנה ברמלי-גולן, עלייתו ונפילתו של הצימר הישראלי. באתר גלובס, 19 בדצמבר 2014 רשימת ההוצאות נחשפת: למה אנחנו משלמים כל כך הרבה על לילה בצימר?, באתר וואלה, 18 במרץ 2018 בישראל, B&B משמש במשמעות שונה במקצת - בסיס תעריפי של אירוח בבית מלון המגלם לינה וארוחת בוקר כלולה בתעריף החדר. אריק מירובסקי, בצימרים בצפון מתחילים להרגיש את הצפיפות, באתר TheMarker, ‏9 בדצמבר 2005 גילי מלניצקי, ענף הצימרים בישראל על סף קריסה, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2017
אדמונד הראשון, מלך אנגליה

אדמונד הראשון (או אידמונד, Edmund I;‏ 921 – 26 במאי 946), המכונה גם הזקן, עושה המעשים או המפואר, היה מלך אנגליה משנת 939 ועד למותו. הוא היה בנו של המלך אדוארד הזקן מאשתו השלישית, אדגיבה, ואחיו למחצה של אתלסטאן, מלך אנגליה, שאת כסאו ירש ב-27 באוקטובר 939. זמן מועט לאחר הכתרתו נאלץ אדמונד להתמודד עם צבאו של אולף השלישי גות'פרית'סון, מלך דבלין, שהשתלט על נורת'מבריה והחל לנגוס בשטחים במרסיה. עם מותו של גות'פרית'סון ב-941, החל שלטונו ומעמדו של אדמונד להתחזק. ב-942 השיב לעצמו את השטחים שנלקחו ממנו במרסיה, וב-943 אף שימש כסנדק בטקס ההטבלה של אולף קואראן, ששלט ביורק כיורשו של אולף גות'פרית'סון, יחד עם בן דודו רגנאל. שנה מאוחר יותר' ב-944, השתלט אדמונד על נורת'מבריה, תוך שקואראן מודח מכסאו ונמלט לדבלין, שם הוכתר למלך. ב-945 כבש אדמונד את ממלכת סטרת'קלייד, אך מסר את השטח למלקולם הראשון, מלך סקוטלנד, בתמורה לברית צבאית, שהניחה את הבסיס ליחסי ידידות עם סקוטלנד. במהלך שלטונו השתפר מצבם של המנזרים באנגליה, והם שבו לשגשג. אשתו של אדמונד, אלגיבה, ילדה לו את אדוויג ואת אדגר, שניהם זכו למלוך באנגליה. אדמונד נרצח ב-26 במאי 946 בפוקלצ'רץ'. נסיבות הרצח אינן ברורות ומהוות מקור לשמועות רבות. כרך ד' בכרוניקה האנגלו-סקסונית, שנכתב כמאה שנים לאחר האירוע, מזוהה אדם בשם ליאופה כרוצח, ללא ציון מניעיו. לעומת זאת, כרכים אחרים העוסקים ברצח אינם מציינים את שם הרוצח או שאינם ברורים דים. מקורות מאוחרים יותר, מהמאה ה-12 מוסיפים פרטים לרצח לפיהם אדמונד נהרג בקטטה עם פושע גולה בשם ליאופה, לאחר שזיהה אותו במהלך ארוחה חגיגית, ולפי מקור נוסף, כשניסה להגן על אחד ממשרתיו מאותו פושע. נראה שחלק מהפרטים המוצגים במקורות, שנכתבו יותר ממאה וחמישים שנים לאחר האירועים, ומטבע הדברים הושפעו מסיפורים שהתגלגלו מפה לאוזן, אינם הגיוניים ואינם עולים בקנה אחד עם מעמדו ואופן התנהלותו של מלך. מאמר משנת 2015 מעלה סברה כי אדמונד היה קורבן לקנוניה ומותו היה התנקשות פוליטית. אדמונד נקבר במנזר גלסטונברי. אחיו הצעיר אדרד ירש את כסאו. מדיה וקבצים בנושא אדמונד הראשון, מלך אנגליה בוויקישיתוף אדמונד הראשון, מלך אנגליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kevin Halloran, The murder of King Edmund, 26 May 946, Academia.edu
איש הברזל

האם התכוונתם ל... איש הברזל (סרט) – סרט של אנדז'יי ויידה מ-1981 איש הברזל (פיתוח גוף) – תחרות הנערכת על ידי ארגון IFBB טריאתלון איש הברזל – תחרות ספורט המשלבת שחייה, רכיבה על אופניים וריצה איש: ברזל – פסל בברמינגהאם איירון מן
יעל כהן

יעל כהן (נולדה ב-1971) היא מתופפת ישראלית, הייתה חברה בהרכב המכשפות. יעל כהן, המוכרת בעיקר כמתופפת של להקת הרוק הנשי, "המכשפות", נחשבת לאחת המתופפות הבולטות בישראל. כהן נכנסה לתודעת הציבור בשנות ה-90, עם פריחתו של הרוק הישראלי. המכשפות הוציאו 3 אלבומים וצברו קהל מעריצים רחב. עם התפרקות הלהקה בנסיבות טרגיות, כתוצאה ממותה בתאונה של הסולנית ענבל פרלמוטר, המשיכה כהן לעסוק במוזיקה, אך רוב עבודותיה נחשבות לרחוקות מהמיינסטרים. גוונים כהים אלמנה שחורה בלה דונה המכשפות קינמון ונוס ליליפוט מונרו ליידיD תחנה סופית (אחד ההרכבים הראשונים של כהן, שפעל בין 1989-1987 ובו הייתה חברה הגר מגן, לעתיד באסיסטית להקת הנויז רוק פלסטיק ונוס) שנדליר יעל כהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יעל כהן, באתר Discogs (באנגלית) יעל כהן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) עולם התופים של יעל כהן שוב זאת תקופה של גאות בחיי, באתר עיתון תל אביב ליידי די, ליידי די לייט, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בסון

בסוֹן (וכן פגוט, באנגלית: Bassoon) הוא כלי נשיפה מעץ. לבסון מנעד רחב המשתרע בין צלילי הבס לטנור, והוא מתאפיין בצליל, נמוך, עמוק ומאנפף. בדומה לאבוב יש לו לשונית כפולה (Double reed) עשויה במבוק. כשנושפים אוויר בין שתי הלשוניות הן רועדות ומפיקות צליל. הבסון הוא כלי א־טרנספוזיציוני, הצלילים כתובים כפי שהם נשמעים, בניגוד לחלק מהכלים האחרים במשפחת כלי הנשיפה. תווים לבסון נכתבים במפתח פה, מפתח דו טנור, ולעיתים גם במפתח סול. הוא מנוגן בדרך כלל בישיבה, אך ניתן לנגן בו בעמידה, כשהכלי מוחזק בעזרת רתמה. הבסון המודרני הופיע במאה ה-19 וזוכה לשימוש רב במוזיקה סימפונית וקאמרית, ולעיתים ניתן לשמוע אותו גם בפופ, רוק וג'אז. הבסון מורכב משישה חלקים: העלה הכפול - פיה העשויה מעץ היוצרת את צליל הבסון. העיקום (בּוֹקָל) - עיקום צינור מתכתי, המחבר בין מפרק הטנור אל העלה. המפרק הכְּנַּפִי (הטנור) - מחבר בין "תחתית הכלי" ובין העיקום. תחתית הכלי - מרכז הבסון. מחבר בין מפרק הבס לטנור. בחלק זה מתעקל צינור הבסון. המפרק הארוך (הבס) - מחבר בין הפעמון ובין תחתית הכלי. הפעמון - מאריך את הבסון כלפי מעלה ומאפשר לו להגיע אל התו האחרון, הנמוך ביותר שלו. הבסון המודרני מיוצר לרב מעץ האדר (מייפל), בעיקר ממינים קשים וחזקים. דגמים זולים יותר של הבסון, המיוצרים מפלסטיק קשיח, משמשים בעיקר נגנים מתחילים בשנות לימודיהם הראשונות. בעבר, יוצרו גם בסונים ממתכת, אך מאז 1889 הופסק ייצור מסוג זה לחלוטין. אורכו של בסון סטנדרטי כאשר הוא מורכב הוא 1.34 מטרים, אך אורכו האמיתי, כלומר אורך צינורותיו ללא ההתעקלות בתחתית הכלי, הוא 2.54 מטרים. הבסון הופיע לראשונה בצורתו המודרנית בשנת 1800, והוא אחד מהכלים היחידים שלא שונתה צורת בנייתם באופן מהותי מאז יצירתם. הבסון, כשמו כן הוא - הכלי הנמוך ביותר מקבוצת כלי הנשיפה מעץ אחרי הקונטרה־בסון. מנעדו משתרע ממתחם הבס ועד הטנור. צליליו נכתבים במפתח פה או במפתח דו טנור. הבסון מתפקד כחוליה חשובה בהרכבים סימפוניים וקאמריים, ולעיתים גם בתזמורות כלי נשיפה. בהרכבים ובאנסמבלים אלו הוא מנגן לרוב את תפקיד הבס. בימינו קיימות שתי אסכולות עיקריות לבניית בסונים: האסכולה הצרפתית והאסכולה הגרמנית. כל אסכולה מייצרת בסונים משלה אשר גווניהם שונים ואיצבועיהם שונים. קונטרה-בסון הוא גרסה נמוכה באוקטבה מהבסון הרגיל, הבנוי בכיפופים רבים יותר ומסתיים לרוב בפעמון מתכת. art/French-bassoon בסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרן הזהב

המונח "הליץ'" מפנה לכאן. לערך העוסק בעיירה באוקראינה, ראו האליץ'. קרן הזהב (בטורקית: Haliç - "האליץ'"; ביוונית: Χρυσόν Κέρας) היא לשון ים צרה באורך של כ-8 ק"מ היוצאת ממצר הבוספורוס ומחלקת את חלקה האירופי של איסטנבול לשני חלקים. מצפון וממזרח לה משתרע רובע בייאואולו (Beyoğlu) ומדרום וממערב לה רבעי אמינאני (Eminönü) ופתיה (Fatih) וכן העיר אייפ (Eyüp). קרן הזהב מהווה מעגן טבעי ומקיפה, יחד עם הבוספורוס וים מרמרה את חלקה העתיק של העיר איסטנבול, והופכת אותו לחצי אי. לפי אגדה יוונית, מקור שמה של קרן הזהב ביוונית (חריסון קרס) בשמה של קרואסה, אימו של ביזס (Βύζας) מייסדה של ביזנטיון בשנת 667 לפנה"ס. לפי מקורות אחרים מקור שמה של קרן הזהב באדמות הפוריות ובנוף היפה שסביב לה, אך ככל הנראה השם מתייחס לעושרם של המבנים שנבנו סביב לשון הים בתקופה הביזנטית. בתקופת זו שימשה קרן הזהב כנמל העיקרי של הצי וחומות העיר נמתחו על גדתה הדרומית כמו גם סביב לעיר כולה. על חופה הצפוני של קרן הזהב (כיום באמינני) הוקם "המגדל הגדול" (Megalos Pyrgos) ושרשרת נמתחה בינו ובין העיר שעל הגדה הדרומית, כדי למנוע מכלי שיט זרים מלהיכנס אל לשון הים. המגדל נהרס ברובו בידי צלבני מסע הצלב הרביעי ב-1204. השרשרת נמתחה בשלוש הזדמנויות לאורך ההיסטוריה - במאה ה-10 בעת מתקפת רוס של קייב, בעת מסע הצלב הרביעי ובעת הכיבוש העות'מאני. לאחר כיבוש איסטנבול בידי העות'מאנים ב-1453 התיישבו לאורך קרן הזהב שהייתה אותה עת בקצה העיר יהודים, איטלקים, יוונים ולא מוסלמים אחרים. בשנת 1502 ערך לאונרדו דה וינצ'י שרטוט של גשר לרוחבה של קרן הזהב. הגשר באורך של 240 מטר תוכנן לבקשתו של הסולטאן באיזיט השני אולם הוא לא הוקם לבסוף. בשנת 2001 הוקם לפי שרטוטיו של דה וינצ'י גשר להולכי רגל בממדים קטנים יותר בעיר אוס (Ås) בנורווגיה, וב-17 במאי 2006 הודיעו ראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן וראש עיריית איסטנבול כי הגשר יוקם מעל קרן הזהב לפי תוכניותיו וקנה המידה המקוריים של דה וינצ'י. אם אכן יוקם הגשר הוא יהיה הגשר החמישי החוצה את לשון הים. כיום משתרעים בניינים לכל אורכן של שתי גדותיה של קרן הזהב, אם כי בחלקים מחופיה ישנם גנים ופארקים. בשנות השמונים של המאה ה-20 נוקו מימיה של קרן הזהב והופסקה הזרמת שפכים תעשייתיים אליהם. שלושה גשרים חוצים את קרן הזהב - גשר גלאטה (Galata Köprüsü) סמוך למקום מפגשה עם הבוספורוס, גשר אטאטורק (Atatürk Köprüsü) כ-750 מטר ממנו וגשר הליצ' (Haliç Köprüsü) הנושא את הכביש המהיר הפנימי של העיר (Çevre yolu - D100/O-1). גשר רביעי שעליו תחצה הרכבת התחתית של איסטנבול את קרן הזהב נמצא בשלבי הקמה. לאורכה של קרן הזהב מזגזגים קווי אוטובוס הים באיסטנבול. אחד האתרים הידועים הנמצאים בסמוך לקרן הזהב הוא מסגד וקבר איוב אל-אנסרי (Eyüp El-Ansari'nin camii ve türbesi) בעיר אייפ (Eyüp), שהיה למקום קדוש ומוקד לעלייה לרגל. עוד נמצאת לידה העיר המיניאטורית "מיניאטירק" (Miniatürk). גשר גלאטה רכבל אייפ-פייר לוטי מדיה וקבצים בנושא קרן הזהב בוויקישיתוף
מאובן חי

מאובן חי הוא אורגניזם אשר כמעט לא השתנה מאז תקופות גאולוגיות קודמות, ושהיצורים הקרובים אליו ביותר נכחדו בדרך כלל. לעיתים קל הרבה יותר למצוא מאובנים שלו או מהקבוצה הטקסונומית שאליה הוא שייך מאשר פרטים חיים. תת-מחלקת דגי ריאות (Dipnoi) בסדרת מחודקי ראש (Sphenodontia), יש רק משפחה אחת, ספנודוניים, והסוג היחיד במשפחה ובסדרה הוא טואטרה. 2 מינים קיימים: Sphenodon punctatus ו-Sphenodon guntheri. סדרת התנינאים (Crocodylia) שרדה מאז אמצע הקרטיקון, כ-100 מיליון שנה לפני זמננו, עם שינויים מעטים במבנה הגוף הכללי. הסדרה כוללת 3 משפחות (אליגטוריים, גוויאליים ותניניים) וכ-26 מינים. בסדרת השנבובאים (Tubulidentata), יש רק משפחה אחת, שנבוביים (Orycteropodidae), והמין היחיד במשפחה ובסדרה הוא שנבוב (Orycteropus afer). משפחת זנבות חרב (Limulidae) – המשפחה היחידה במחלקת בעלי כליצרות ימיים (Merostomata) משפחת החסחוסניים (Chlamydoselachidae) ובה שני מינים: חסחוסן צלופחי (Chlamydoselachus anguineus) וחסחוסן דרום-אפריקאי. הסוג נאוטילוס (Nautilus) – הסוג היחיד בתת-מחלקת נאוטילוסאים (Nautiloidea) הסוג לטימריה (Latimeria) – הסוג היחיד בסדרה צלקנתאים (Coelacanthiformes) הסוג פנגולין (Manis) – הסוג היחיד בסדרת פנגולינאים (Pholidota) הסוג דג ריאות אפריקני (Protopterus) – הסוג היחיד במשפחת דגי ריאות אפריקנים (Protopteridae) הסוג לינגולה (Lingula) במערכת הברכיופודים (בעלי חיים ישיבים ימיים השייכת לעל-מערכה לופוטרוכוזואה). המין גינקגו דו אונתי (Ginkgo biloba) – המין היחיד בקבוצת גינקגואים (Ginkgophyta) המין דג ריאות דרום-אמריקני (Lepidosiren paradoxa) – המין היחיד במשפחת דגי ריאות דרום-אמריקנים (Lepidosirenidae) המין דג ריאות אוסטרלי (Neoceratodus forsteri) – המין היחיד בסדרת בעלי ריאה אחת (Ceratodontiformes) המין קיפודן נמלים אוסטרלי (Tachyglossus aculeatus) - אחד מן המינים המעטים שנותרו במשפחת קיפודן נמליים (Tachyglossidae) המין קיפודן חרטומני מערבי (Zaglossus bruijni) - אחד מן המינים המעטים שנותרו במשפחת קיפודן נמליים (Tachyglossidae) המין ברווזן (Ornithorhynchus anatinus) – המין היחיד במשפחת ברווזניים (Ornithorhynchidae). המין דרקון קומודו (Varanus Komodoensis Owensi) מאובניו הקדומים ביותר של המין האינדונזי נתגלו באוסטרליה ומיוחס להם גיל של יותר מ-3.8 מיליון שנה. המין צב גלדי (Dermochelys coriacea) שריד יחיד לקבוצתו, בן לפחות 100 מיליון שנה, מתקופת הקרטיקון. המין כח המים (Varanus Salvator) מאובניו מיוחסים לראשית הפלייסטוקן, לפני כ - 2.5 מיליון שנה. המין צפרדע סגולה (Nasikabatrachus sahyadrensis) נתגלה ב-2003. גילו מוערך בלמעלה מ-100 מיליון שנה. המין עגולשון שחור-גחון (Latonia nigriventer) המין דג תנין מפוספס. טקסון מונוטיפי טקסון לזרוס אסור לפספס‏, דייג תפס בידיו "דינוזאור חי" באורך 3 וחצי מטרים, באתר וואלה, 29 במרץ 2022 ד"ר יונת אשחר, הדג שהאבולוציה שכחה, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 13 באפריל 2024 "living fossil", Merriam-Webster. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2748693/ https://www.thoughtco.com/leatherback-turtle-evolution-2291977 https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2748693/ בתרשים תפוצת המינים המופיעה שם על דג התנין המפוספס - מאובן חי, באתר מכון דוידסון, 13 באפריל 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק אמדל

חוק אמדל, הקרוי על שמו של ארכיטקט המחשבים ג'ין אמדל, משמש למציאת חסם עליון לשיפור הצפוי במערכת מחשב, כאשר חלקה ממוקבל וחלקה נותר סדרתי. החוק משמש לרוב במחשוב מקבילי לחיזוי ההאצה (Speedup) התאורטית המקסימלית המתקבלת מהרצת המערכת על מספר מעבדים במקביל. חוק אמדל המוכלל הוא: 1 ∑ k = 1 n ( P k S k ) {\displaystyle {\frac {1}{\sum _{k=1}^{n}{{\big (}{\frac {P_{k}}{S_{k}}}{\big )}}}}} כאשר P k   {\displaystyle P_{k}\ } הוא אחוז ההוראות שניתן לשפר (או להאט), S k   {\displaystyle S_{k}\ } הוא מכפיל האצה (כאשר 1 הוא ללא האצה או האטה), k   {\displaystyle k\ } מייצג תווית עבור כל אחוז והאצה, n   {\displaystyle n\ } הוא מספר האצות/האטות השונות המתקבלות משינוי המערכת. Gene Amdahl, "Validity of the Single Processor Approach to Achieving Large-Scale Computing Capabilities", AFIPS Conference Proceedings, (30), pp. 483-485, 1967. מדיה וקבצים בנושא חוק אמדל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניסוי מסלסון ושטאל

הניסוי של מסלסון ושטאל הוא ניסוי שערכו מת'יו מסלסון ופרנקלין שטאל ב-1958, כדי לבדוק את ההשערה שהכפלת ה-DNA היא סמי-קונסרבטיבית. הכפלה סמי-קונסרבטיבית משמעותה שכאשר דו-גדיל DNA שוכפל, כל אחד משני הדו-גדילים מכיל גדיל אחד מהסליל המקורי וגדיל חדש שסונתז. הניסוי נחשב לניסוי קלאסי ואלגנטי ואחד החשובים בהיסטוריה של הביולוגיה. החוקרים ביססו את הניסוי על העובדה שחנקן מהווה מרכיב משמעותי מה-DNA. האיזוטופ הנפוץ של חנקן הוא 14N, אך DNA עם האיזוטופ הכבד יותר 15N מסוגל גם הוא להתקיים. החוקרים גידלו במשך מספר דורות חיידקי E.coli על מצע המכיל 15N. כתוצאה מכך נוצרו חיידקים בעלי DNA כבד מהרגיל, לאחר מכן נלקחו חיידקים שה-DNA שלהם מכיל רק 15N והועברו למצע המכיל 14N, שם אפשרו להם להתחלק פעם אחת בלבד. בסיום ההכפלה הושווה ה-DNA שנוצר בהכפלה זו עם DNA המכיל חנקן כבד ועם DNA המכיל חנקן קל. התגלה כי צפיפות ה-DNA החדש הייתה קרובה לממוצע הצפיפות בין החנקן הקל והכבד. תוצאה זו אפשרה לשלול את מנגנון ההכפלה הקונסרבטיבי, שכן על פי שיטה זו הייתה מתקבלת תוצאה שבה חצי מה-DNA הוא כבד וחצי ממנו קל, ללא משקל בינוני. עם זאת תוצאות אלו התאימו הן למודל הסמי-קונסרביטי והן למודל האקראי. לפי המודל הסמי-קונסרבטיבי בכל סליל DNA יהיו לאחר הכפלה אחת גדיל המורכב מחנקן כבד וגדיל מורכב מחנקן קל, כך שבסך הכול תהיה צפיפותו בינונית. לפי השיטה האקראית היה מורכב כל גדיל בסליל החדש ממקטעים רבים, שחלקם מורכב מחנקן קל וחלקם מכבד, כך שהסליל כולו אף הוא בעל צפיפות בינונית. כדי לקבוע איזה מהמודלים המוצעים הוא המתרחש בפועל, ביצעו השניים ניסוי נוסף. ראשית, גידלו שוב חיידקים במצע המכיל 15N במשך מספר דורות, וקיבלו חיידקים בעלי DNA כבד. לאחר מכן העבירו את החיידקים, כבניסוי הראשון, אל מצע המכיל 14N ואפשרו להם הפעם לבצע שתי הכפלות. בתוצאות הניסוי התקבלו כמויות שוות של DNA בשתי צפיפויות שונות, אחת בינונית ואחת כמו של DNA שנוצר במצע של 14N בלבד. תוצאות אלו שללו את המודל האקראי, כיוון שלפיו היה מתקבל DNA בצפיפות אחת בלבד, גבוהה מעט מזו של DNA שגודל במצע 14N, הואיל וכל גדיל היה מכיל כמויות קטנות של הגדיל המקורי המורכב מ-15N. תוצאות אלו תואמות את המודל הסמי-קונסרבטיבי, חצי מהסלילים בדור השני מכילים גדיל אחד מקורי המורכב מחנקן כבד וגדיל נוסף קל, כך שהצפיפות היא בינונית, שאר הסלילים מורכבים מגדילים המכילים 14N בלבד - גדיל אחד סונתז בחלוקה הראשונה והשני בחלוקה השנייה. כך החוקרים איששו באופן משכנע את ההשערה ששאר המודלים אינם מתרחשים בפועל בגוף החי והמודל הנכון הוא הסמי-קונסרבטיבי. שכפול DNA גילויים חשובים בחקר ה-DNA Meselson, M. and Stahl, F.W. (1958). "The Replication of DNA in Escherichia coli". PNAS 44: 671-82. [1] מדיה וקבצים בנושא ניסוי מסלסון ושטאל בוויקישיתוף
משפט גאוס-לוקאס

באנליזה מרוכבת, משפט גאוס-לוקאס, הקרוי על שמם של קרל פרידריך גאוס ופליקס לוקאס, מספק יחס גאומטרי בין השורשים של פולינום P לשורשים של הנגזרת שלו P ′ {\displaystyle \,P'} . קבוצת השורשים של פולינום ממשי או מרוכב היא קבוצת נקודות במישור המרוכב. המשפט קובע כי כל השורשים של P ′ {\displaystyle \,P'} נמצאים בתוך הקמור של השורשים של P. בין המסמכים שהותיר מאחוריו קרל פרידריך גאוס (1777 - 1855) נמצאה מחברת אשר הוא החל לכתוב בספטמבר 1813. בעמוד 76 במחברת הוא כתב את הטענה שנודעה כמשפט גאוס-לוקאס. מספר מכתבים שלו שנשלחו לשומאכר מעידים שהוא חשב על המשפט לראשונה ביוני 1836 ושהוא הכיר היטב את ההשלכות הנובעות ממנו. מאוחר יותר, פליקס לוקאס ניסח משפט דומה, אם כי בגרסה מעט חלשה יותר, במאמר מ-1868. המשפט נתגלה מחדש באופן בלתי תלוי על ידי Legebeke ב-1882, בעזרת שיקולים גאומטריים. אם P הוא פולינום בעל מקדמים מרוכבים, כל האפסים של P ′ {\displaystyle \,P'} נמצאים בתוך המצולע הקמור הקטן ביותר המכיל את האפסים של P (במישור המרוכב). מן המשפט היסודי של האלגברה, נובע כי ל-P קיים פירוק יחיד מעל שדה המספרים המרוכבים: P ( z ) = α ∏ i = 1 n ( z − a i ) {\displaystyle P(z)=\alpha \prod _{i=1}^{n}(z-a_{i})} , כאשר המספרים a 1 , a 2 , … , a n {\displaystyle a_{1},a_{2},\ldots ,a_{n}} הם השורשים של P. יהי Z מספר מרוכב עבורו P ( z ) ≠ 0 {\displaystyle P(z)\neq 0} . נבצע בפולינום נגזרת לוגריתמית ונקבל: P ′ ( z ) P ( z ) = ∑ i = 1 n 1 z − a i . {\displaystyle {\frac {P^{\prime }(z)}{P(z)}}=\sum _{i=1}^{n}{\frac {1}{z-a_{i}}}.} . באופן ספציפי, אם Z הוא שורש של P ′ {\displaystyle P'} ועדיין P ( z ) ≠ 0 {\displaystyle P(z)\neq 0} , אז: ∑ i = 1 n 1 z − a i = 0.   {\displaystyle \sum _{i=1}^{n}{\frac {1}{z-a_{i}}}=0.\ } או:   ∑ i = 1 n z ¯ − a i ¯ | z − a i | 2 = 0. {\displaystyle \ \sum _{i=1}^{n}{\frac {{\overline {z}}-{\overline {a_{i}}}}{\vert z-a_{i}\vert ^{2}}}=0.} . הביטוי האחרון יכול להיכתב גם כ-: ( ∑ i = 1 n 1 | z − a i | 2 ) z ¯ = ∑ i = 1 n 1 | z − a i | 2 a i ¯ . {\displaystyle \left(\sum _{i=1}^{n}{\frac {1}{\vert z-a_{i}\vert ^{2}}}\right){\overline {z}}=\sum _{i=1}^{n}{\frac {1}{\vert z-a_{i}\vert ^{2}}}{\overline {a_{i}}}.} . ניתן לראות כי Z הוא סכום משקלים בעל מקדמים חיוביים, או מרכז כובד של המספרים המרוכבים a i {\displaystyle a_{i}} ולכן הוא נמצא בתוך המצולע הקמור הקטן ביותר המכיל את האפסים של P, מש"ל. עמודים 91-92 ,Analytic Theory of Polynomials מדיה וקבצים בנושא משפט גאוס-לוקאס בוויקישיתוף משפט גאוס-לוקאס, באתר MathWorld (באנגלית)
אלגוריתם גאוס-ניוטון

אלגוריתם גאוס-ניוטון הוא אלגוריתם לפתרון בעיות ריבועים פחותים לא ליניאריות. האלגוריתם, המיוחס לקרל פרידריך גאוס, הוא למעשה תיקון של שיטת ניוטון למציאת שורשים של פונקציה ממשית, ללא שימוש בנגזרות ממעלה שנייה. בהינתן m פונקציות f i ( x 1 , . . . , x n ) {\displaystyle f_{i}(x_{1},...,x_{n})} כאשר 1 ≤ i ≤ m {\displaystyle 1\leq i\leq m} , וכן   m ≥ n {\displaystyle \ m\geq n} , בעיית האופטימיזציה היא למצוא וקטור   p = ( x 1 , . . . , x n ) {\displaystyle \ p=(x_{1},...,x_{n})} כך שהסכום   S ( p ) = ∑ i = 1 m ( f i ( p ) ) 2 {\displaystyle \ S(p)=\sum _{i=1}^{m}(f_{i}(p))^{2}} הוא מינימלי, כלומר לכל וקטור   q = ( y 1 , . . . , y n ) {\displaystyle \ q=(y_{1},...,y_{n})} מתקיים S ( p ) ≤ S ( q ) {\displaystyle S(p)\leq S(q)} . אלגוריתם גאוס-ניוטון הוא תהליך איטרטיבי. כלומר, יש לספק ערך התחלתי ל-   p {\displaystyle \ p} , שנקרא לו   p 0 {\displaystyle \ p^{0}} . ערכים עוקבים של   p k {\displaystyle \ p^{k}} ניתנים אחר כך על ידי חזרה על היחס:   p k + 1 = p k − ( J f ( p k ) ⊤ J f ( p k ) ) − 1 J f ( p k ) ⊤ f ( p k ) {\displaystyle \ p^{k+1}=p^{k}-{\Big (}J_{f}(p^{k})^{\top }J_{f}(p^{k}){\Big )}^{-1}J_{f}(p^{k})^{\top }f(p^{k})} כאשר:   f = ( f 1 , … , f m ) {\displaystyle \ f=(f_{1},\dots ,f_{m})} ו-   J f ( p ) {\displaystyle \ Jf(p)} מסמן את היעקוביאן של   f {\displaystyle \ f} ב-   p {\displaystyle \ p} . את המטריצה ההופכית אין צורך לחשב במפורש. במקומה נוכל לסמן את δ k = − ( J f ( p k ) ⊤ J f ( p k ) ) − 1 J f ( p k ) ⊤ f ( p k ) {\displaystyle \delta _{k}=-{\Big (}J_{f}(p^{k})^{\top }J_{f}(p^{k}){\Big )}^{-1}J_{f}(p^{k})^{\top }f(p^{k})} מתקיים p k + 1 = p k + δ k {\displaystyle p^{k+1}=p^{k}+\delta _{k}} ( J f ( p k ) ⊤ J f ( p k ) ) δ k = J f ( p k ) ⊤ f ( p k ) {\displaystyle {\Big (}J_{f}(p^{k})^{\top }J_{f}(p^{k}){\Big )}\delta _{k}=J_{f}(p^{k})^{\top }f(p^{k})} על ידי הכפלה של שני הצדדים ב ( J f ( p k ) ⊤ J f ( p k ) ) {\displaystyle {\Big (}J_{f}(p^{k})^{\top }J_{f}(p^{k}){\Big )}} נסמן A = ( J f ( p k ) ⊤ J f ( p k ) ) , b = J f ( p k ) ⊤ f ( p k ) {\displaystyle A={\Big (}J_{f}(p^{k})^{\top }J_{f}(p^{k}){\Big )},b=J_{f}(p^{k})^{\top }f(p^{k})} וקיבלנו אם כך מערכת משוואות ליניאריות A δ k = b {\displaystyle A\delta _{k}=b} למציאת δ k {\displaystyle \delta _{k}} .
המכללה למינהל

המכללה למינהל היא מוסד ישראלי להקניית השכלה, המפעיל רשת בתי ספר תיכוניים, לימודי תעודה חוץ-אקדמיים, לימודי סיווג מקצועי, ורשת בתי ספר להנדסאים. המדרשה למינהל הוקמה בשנת 1962 על ידי הסתדרות הפקידים שבהסתדרות הכללית, למתן השכלה על-תיכונית בענפי המינהל. בשנותיה הראשונות עמד בראשה דב יוהנס, מנהל המחלקה לתרבות ולחינוך מקצועי בהסתדרות הפקידים. המדרשה החלה בפעולתה בתל אביב, והרחיבה פעילותה לערים נוספות. בשנות ה-70 שינתה את שמה לשם המכללה למינהל. בשנת 1978 היא קיבלה אישור מהמועצה להשכלה גבוהה לקיים לימודים אקדמיים. בשנת 1992 נפרד ממנה המסלול האקדמי והפך למכללה אקדמית נפרדת בשם "המסלול האקדמי - המכללה למינהל", בעוד שהמסלול הלא-אקדמי הפועל בנפרד מאז נשאר עם השם המכללה למינהל. המכללה מפעילה 11 סניפים ברחבי ישראל מחיפה בצפון ועד אילת בדרום. כמו כן המכללה מפעילה את רשת "מדיסין" ללימודי רפואה משלימה, וניהלה בעבר את שלוחת אוניברסיטת פוליטכניק מניו-יורק. החל משנת 2009, עומד בהנהלת המכללה רו"ח רוני דיוה. נכון לינואר 2024 המכללה למינהל מונה למעלה ממיליון בוגרים. בין תחומי הלימוד במכללה: לימודים לתואר הנדסאי בשלל תחומים. חשבונאות, לתעודת מנהל חשבונות, יועץ מס וחשב שכר מקצועות החשמל, לרישיון חשמלאי מוסמך לימודי ביטוח וייעוץ השקעות לימודי ניהול לימודי מזכירות רפואית ומזכירות משפטית לימודי מקצועות המחשב לימודי חשבונאות וראיית חשבון משולבים בתואר ראשון של האוניברסיטה הפתוחה לימודי שמאות מקרקעין משולבים בתואר ראשון של האוניברסיטה הפתוחה לימודי הנדסת תעשייה וניהול משולבים בתואר ראשון של האוניברסיטה הפתוחה המסלול האקדמי המכללה למינהל - המסלול האקדמי שפועל כגוף נפרד ממנו מאז 1992 אתר האינטרנט הרשמי של המכללה למינהל דורון סוסליק, המדרשה למינהל - מוסד להשכלה מתקדמת בענפי המינהל השונים, דבר, 27 באוגוסט 1971 המכללה למינהל, באתר "גיידסטאר ישראל" נחנכה במדרשה למינהל, דבר, 18 ביולי 1962 המדרשה למינהל, דבר, 26 באוגוסט 1966 המכללה למינהל של ההסתדרות הוכרה כמוסד להשכלה גבוהה, דבר, 22 בפברואר 1978 אודות המכללה למינהל, באתר המכללה למינהל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.