laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האצ'יוג'י

האצ'יוג'י (ביפנית: 八王子市) היא עיר במטרופולין טוקיו שביפן. בשנת 2021 אוכלוסיית העיר הוערכה בכ-576,000 תושבים החיים בצפיפות של 3,000 נפש לקמ"ר בשטח המתפרס על פני 186.38 קילומטרים רבועים. לפי מפקדי האוכלוסין היפניים, אוכלוסיית האצ'יוג'י גדלה בהתמדה במשך למעלה ממאה שנה: 1920 – 78,705 1930 – 95,389 1940 – 111,028 1950 – 131,470 1960 – 164,622 1970 – 253,407 1980 – 387,178 1990 – 466,347 2000 – 536,046 2010 – 579,799 בשנת 1584 (במהלך תקופת סנגוקו) נבנתה טירה באזור האצ'יוג'י, אך היא נהרסה בשנת 1590 על ידי טויוטומי הידיושי. בתקופת אדו, האזור נשלט על ידי שוגונות טוקוגאווה. ב-22 ביולי 1878, לאחר רסטורציית מייג'י, אזור האצ'יוג'י הפך לחלק ממחוז קנאגאווה. העיירה האצ'יוג'י עצמה נוצרה ב-1 באפריל 1889, עם הקמת מערכת העיריות המודרנית. האצ'יוג'י קיבלה מעמד של עיר ב-1 בספטמבר 1917. במהלך אולימפיאדת הקיץ 1964, העיר אירחה את אירועי המקצים של רכיבת הכביש. האצ'יוג'י הפכה לעיר ליבה ב-1 באפריל 2015, וקיבלה אוטונומיה מוגברת. טאיוואן גאושיונג, טאיוואן (מ־2006) מדיה וקבצים בנושא האצ'יוג'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האצ'יוג'י (ביפנית) האצ'יוג'י, ברשת החברתית פייסבוק האצ'יוג'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האצ'יוג'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Tōkyō (Japan): Metropolitan Prefecture, Cities, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map". www.citypopulation.de. נבדק ב-2021-08-12.
קלאודיה ג'ריני

קלאודיה ג'ריני (באיטלקית: Claudia Gerini; נולדה ב-18 בדצמבר 1971) היא שחקנית איטלקייה. ג'ריני נולדה ברומא, ב-1985 זכתה בתחרות היופי לנערות "Miss Teenager", לאחר מכן הופיעה בכמה פרסומות בטלוויזיה. בשנות ה-80 היא גם החלה להופיע בקולנוע, ב-1991 שיחקה בסרט המתח "Favola Crudele" עם ג'ון סאבאג', ב-2003 הופיע בסרט האמריקאי "תחת שמש טוסקנה", ב-2004 גילמה את אשתו של פונטיוס פילאטוס בסרט "הפסיון של ישו", בשנה זו גם שיחקה בסרט "Non ti muovere" לצד פנלופה קרוז שהוצג בפסטיבל קאן. בשנת 2006 שיחקה בסרטו של ג'וזפה טורנאטורה "אישה אלמונית". ב-2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "Labyrinth" העוסקת בצרפת של ימי הביניים. היא דיבבה את מרינה בדיבוב לאיטלקית של הסרט "סינבד: אגדת שבעת הימים" ואת ברבי ב"צעצוע של סיפור 3". היא הייתה בין המנחים של פסטיבל סן רמו 2003. בשנת 2017 שיחקה בסרט האמריקאי "ג'ון וויק 2" בכיכובו של קיאנו ריבס, ובשנת 2019 שיחקה בסרט אמריקאי נוסף "הורד המורעל" לצד ג'ון טרבולטה. בשנת 2020 היא שיחקה בסרט "חמאמט". בשנת 2021 שיחקה בסרט "אהבה איטלקית" לצד פאביו וולו. בשנת 2022 שיחקה בפרק של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "מאפס" של שירות הסטרימינג "נטפליקס". מדיה וקבצים בנושא קלאודיה ג'ריני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלאודיה ג'ריני קלאודיה ג'ריני, ברשת החברתית פייסבוק קלאודיה ג'ריני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קלאודיה ג'ריני, באתר AllMovie (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר Metacritic (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלאודיה ג'ריני, באתר Last.fm (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר MusicBrainz (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר Discogs (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר Songkick (באנגלית) קלאודיה ג'ריני, באתר SecondHandSongs
מקסימילאן ראל

מקסימילאן ראל (בגרמנית: Maximiliane Rall; נולדה ב-18 בנובמבר 1993) היא כדורגלנית גרמנייה, המשחקת בעמדת הבלמת בשיקגו רד סטאר(אנ') מליגת העל האמריקאית. ראל החלה את קריירת הכדורגל שלה כשהייתה בת 5, כשהצטרפה למועדון בזינגן . בקיץ 2009 עברה לקבוצת הנוער של המועדון זינדלפינגן(אנ'). בקיץ 2010 עלתה ראל לקבוצה הראשונה של זינדלפינגן, ואת הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה השנייה ערכה ב-15 באוגוסט 2010, במשחק נגד קלן (אנ'). לאחר שתי עונות בהן ערכה 27 הופעות במדי הקבוצה, זכתה זינדלפינגן באליפות הבונדסליגה השנייה ועלתה לבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה בהפסד 9:1 לטורבינה פוטסדם. לאחר 61 הופעות ליגה במדי המועדון עזבה ראל את הקבוצה ונסעה למרוקו לתקופה ממושכת. בפברואר 2015 הצטרפה ראל להופנהיים. בתחילת תקופתה במועדון שיחקה ראל במדי קבוצת המילואים של הופנהיים, וב-2017 עלתה לסגל הקבוצה הראשונה המשחקת בבונדסליגה. לקראת עונת 2021-22, הצטרפה ראל לקבוצת הנשים של המועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה. במהלך העונה שינתה את תפקידה בקבוצה משחקנית הגנה לפעילה מרכזית בקישור, וסיימה במקום השני ברשימת הכובשות המצטיינות של הקבוצה, עם 10 שערים בכל המסגרות. בסיום אותה עונה סיימה באיירן במקום השני בבונדסליגה אחרי האלופה וולפסבורג. בעונת 2022-23 זכתה ראל בבונדסליגה יחד עם קבוצתה. הנהלת באיירן סיימה את חוזה של ראל בקבוצה, לאחר שנעתרה לבקשתה להגשים את חלומה לשחק בארצות הברית. ב-22 בינואר 2024 עברה ראל לשיקגו רד סטאר(אנ') מליגת העל האמריקאית. ראל ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה ב-10 בנובמבר 2018, בניצחון 5:2 על נבחרת איטליה במסגרת משחק ידידות. לאחר תקופתה בזינדלפינגן, נסעה ראל למרוקו, שם עבדה במשך 3 חודשים. ב-2014 קיבלה ראל תואר מבית הספר אוסוולד פון נל ברוינינג(גר') ברוטווייל. מאז 2015, לומדת ראל היסטוריה באוניברסיטת היידלברג. מדיה וקבצים בנושא מקסימילאן ראל בוויקישיתוף מקסימילאן ראל, ברשת החברתית אינסטגרם מקסימילאן ראל, באתר Soccerdonna (בגרמנית) מקסימילאן ראל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מקסימילאן ראל, באתר Soccerway מקסימילאן ראל, באתר WorldFootball.net מקסימילאן ראל, באתר FootballDatabase.eu תחביב שדורש זמן, באתר woodz.schwarzwaelder-bote.de בזינגן כאבן דרך בכדורגל האירופי, באתר schwarzwaelder-bote.de ראל עברה לזינדלפינגן, באתר neckar-chronik.de זינלדפינגן פותחת עונה עם 13 החתמות, באתר szbz.de הפרופיל של ראל, באתר fussballdaten.de כתבה על ראל, באתר זינדלפינגן ראל מצטרפת להופנהיים, באתר הופנהיים ראל הצטרפה לבאיירן, באתר באיירן ראל משנה עמדה, באתר eurosport.de באיירן נשים הודיעה על סיום חוזה של מקסי ראל, באתר באיירן מינכן הבלמית הגרמנית חותמת בשיקגו, באתר chicagoredstars.com ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מקסימילאן ראל".
רחוב מיכאילו הרושבסקי

רחוב מיכאילו הרושבסקי (באוקראינית: Вулиця Михайла Грушевського) הוא רחוב ברובע פצ'רסקי של העיר קייב, באזור ליפקי. הרחוב קרוי על שמו של מיכאילו הרושבסקי, מאבות ההיסטוריוגרפיה הלאומית האוקראינית. רחוב מיכאילו הרושבסקי ממוקם ברובע הממשלה שבו ממוקמים מוסדות השלטון של אוקראינה. בית ממשלת אוקראינה בניין הראדה העליונה משרד הבריאות של אוקראינה משרד האוצר של אוקראינה (אנ') משרד הכלכלה של אוקראינה (אנ') אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי המוזיאון הלאומי לאמנות של אוקראינה (אנ') מוזיאון מים (אנ') תיאטרון הבובות הממלכתי של קייב (אנ') המכון להיסטוריה של אוקראינה (אנ') מכון לספרות ע"ש טאראס שבצ'נקו (רו') פארק מרינסקי (אנ') מדיה וקבצים בנושא רחוב מיכאילו הרושבסקי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארתור ינדז'ייצ'יק

ארתור מרצ'ין ינדז'ייצ'יק (בפולנית: Artur Marcin Jędrzejczyk; נולד ב-4 בנובמבר 1987 בדמביצה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לגיה ורשה מליגת העל הפולנית ובנבחרת פולין. ינדז'ייציק החל את הקריירה המקצוענית שלו באיגלופול דמביצה, ובשנת 2006 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. במהלך תקופתו במועדון הושאל ליסטשמביה ולדולקאן זומפקי מליגת המשנה הפולנית, ולקורונה קיילצה מליגת העל הפולנית. ב-30 במאי 2013 חתם ינדז'ייצ'יק בקרסנודאר מליגת העל הרוסית. בסך הכל ערך 60 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-1 בינואר 2016 הושאל ינדז'ייצ'יק ללגיה ורשה מליגת העל הפולנית. ב-30 בדצמבר 2016 חתם במועדון באופן קבוע. ב-12 באוקטובר 2010 ערך ינדז'ייצ'יק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אקוודור במשחק ידידות. ב-14 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-1 על נבחרת מקדוניה הצפונית במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים יורו 2016 ומונדיאל 2018. נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022. לגיה ורשה אליפות פולין (6): 2012/2013, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021 הגביע הפולני (6): 2007/2008, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2015/2016, 2017/2018 מדיה וקבצים בנושא ארתור ינדז'ייצ'יק בוויקישיתוף ארתור ינדז'ייצ'יק, באתר Transfermarkt ארתור ינדז'ייצ'יק, באתר Soccerway ארתור ינדז'ייצ'יק, באתר WorldFootball.net ארתור ינדז'ייצ'יק, באתר National Football Teams ארתור ינדז'ייצ'יק, באתר FootballDatabase.eu Игроком «Краснодара» стал поляк Артур Енджейчик . Новости. Официальный сайт ФК «Краснодар» באתר הרשמי של קרסנודאר, 30 במאי 2013 (ברוסית) ARTUR JĘDRZEJCZYK TO RETURN TO POLAND באתר הרשמי של קרסנודאר, 30 בדצמבר 2016 (באנגלית) Czesław Michniewicz ogłosił kadrę na mundial w Katarze באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפולנית, 10 בנובמבר 2022 (בפולנית)
יאצק גורלסקי

יאצק גורלסקי (בפולנית: Jacek Góralski; נולד ב-21 בספטמבר 1992 בבידגושץ' שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בוכום מהבונדסליגה ובנבחרת פולין. גורלסקי גדל במחלקת הנוער של זבישה בידגושץ'. בשנת 2011 שיחק בוויקטוריה קורונובו ובבלקיטני גאבין מהליגות הנמוכות בפולין. בהמשך השנה חתם בוויסלה פלוק, עמה שיחק בליגת המשנה הפולנית ובליגה הפולנית השלישית. ב-1 ביולי 2015 חתם גורלסקי ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית. הוא ערך 57 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. ב-1 באוגוסט 2017 חתם גורלסקי בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. בסך הכל ערך 61 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-19 בינואר 2020 חתם גורלסקי בקאיראט אלמטי מליגת העל הקזחית. בסך הכל ערך גורלסקי 26 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עמו באליפות קזחסטן ובגביע הקזחי. ב-17 ביוני 2022 חתם גורלסקי בבוכום מהבונדסליגה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 7-0 לבאיירן מינכן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-14 בנובמבר 2016 ערך גורלסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סלובניה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 2018, וערך שתי הופעות בטורניר. ב-19 בנובמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2020. לודוגורץ ראזגרד אליפות בולגריה (2): 2017/2018, 2018/2019 הסופר קאפ הבולגרי (2): 2018/2019, 2019/2020 קאיראט אלמטי אליפות קזחסטן (1): 2020 הגביע הקזחי (1): 2021 מדיה וקבצים בנושא יאצק גורלסקי בוויקישיתוף יאצק גורלסקי, באתר Transfermarkt יאצק גורלסקי, באתר Soccerway יאצק גורלסקי, באתר WorldFootball.net יאצק גורלסקי, באתר National Football Teams יאצק גורלסקי, באתר FootballDatabase.eu Яцек Горалски подписа с Лудогорец за 3 години и взе №44 באתר Top Sport, ‏ 1 באוגוסט 2017 (בבולגרית) ОФИЦИАЛЬНО: ЯЦЕК ГУРАЛЬСКИЙ – ИГРОК КАЙРАТА באתר הרשמי של קאיראט אלמטי, 19 בינואר 2020 (ברוסית) VfL verpflichtet Jacek Góralski באתר הרשמי של בוכום, 17 ביוני 2022 (בגרמנית)
ריו ראנצ'ו

ריו רנצ'ו (באנגלית: Rio Rancho) היא העיר השלישית בגודלה בניו מקסיקו שבארצות הברית, עם כ-87,521 תושבים (נכון ל-2010). העיר קרויה על שם לוס ראנצ'וס, החוות הקולוניאליות הספרדיות שהוקמו לאורך הריו גראנדה. העיר התפתחה בסוף המאה ה-20 כפרוור של אלבקרקי. הרוב הגדול של שטח ריו רנצ'ו היה במקור חלק מהעיירה אלמדה גרנט, אשר נוסדה על ידי מתיישבים קולוניאליים ספרדים ב-1710. השטח הועבר לארצות הברית ב-1848, לאחר שהביסה את מקסיקו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו. האזור החקלאי החל להיות מיושב החל משנות ה-60 של המאה ה-20 והלאה. העיר עצמה התאגדה כעיר ב-1981. העיר התפתחה משמעותי באותה השנה לאור פתיחת מפעל של חברת אינטל. מאז שנות ה-90, ריו רנצ'ו נקטה מספר צעדים על מנת להפוך לעצמאית יותר מאלבקרקי השכנה. פיתוח זה כלל יצירת מחוז חינוכי חדש, וכן הקמת מרכזים מסחריים ועסקיים, בית עירייה חדש, והקמת קמפוס חדש של אוניברסיטת ניו מקסיקו. ההכנסה החציונית לנפש בעיר היא 20,322 דולר, לעומת 47,169 דולר למשק בית ו-52,233 דולר למשפחה. לגברים הכנסה חציונית היא $39,162, לעומת $27,385 לנשים. כ-3.7% מהמשפחות ו-5.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 5.1% מאלו מתחת לגיל 18 ו-5.8% מבני 65 ומעלה. על כל 100 נשים, היו 94.2 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 89.9 גברים. המעסיקים הבולטים בעיר הם אינטל, וולמארט, בנק אוף אמריקה, היולט פקארד, וכן מערכות הבריאות המקומיות. הגיל החציוני הוא 35 שנים. החלוקה הגילית בעיר היא: 29.2% מתחת לגיל 18 7.0% – 18–24 32.0% – 25–44 20.1% – 45–64 11.7% – 65+ ראש העיר הוא גרגורי האל מהמפלגה הרפובליקנית, שנבחר לראשונה ב-2014. הוא נבחר מחדש לכהונה שנייה במרץ 2018 ולקדנציה שלישית במרץ 2022. חברי מועצת העיר נבחרים משישה מחוזות חד-נציגיים. מתוך ששת חברי המועצה הנותרים, חמישה הם רפובליקניים ורק אחד הוא מן המפלגה הדמוקרטית. כמו כן, תושבי העיר בוחרים את שופט בית המשפט העירוני. מדיה וקבצים בנושא ריו ראנצ'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריו ראנצ'ו (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ריו ראנצ'ו (באנגלית) "Rio Rancho Profile". City of Rio Rancho. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2008. נבדק ב-18 בספטמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Census Population API". United States Census Bureau. נבדק ב-12 אוק' 2022. {{cite web}}: (עזרה)
פוטאקט

פוֹטַאקֶט (באנגלית: Pawtucket) היא עיר במדינת רוד איילנד שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2020, מתגוררים בעיר כ-75,604 תושבים, מה שהופך את העיר לרביעית בגודלה במדינה. העיר נמצאת באזור ניו אינגלנד שבצפון מזרח ארצות הברית. פּוטאקט הייתה מיושבת על ידי ילידים עוד לפני בואם של האירופאים. המתיישב האירופי הראשון היה ג'וזף ג'נקס, שהגיע לאזור ממסצ'וסטס. הוא רכש כ-60 דונם ליד מפלי פוטאקט ב-1671, ואז הקים מנסרה. כל מה שג'נקס בנה נהרס מאוחר יותר, במהלך מלחמות האינדיאנים. ב-1775 כבר גרו ופעלו בפוטאקט יצרני מוסקטים, שמן פשתן, אשלג וספינות. במקביל, אוזיאל וילקינסון ומשפחתו הקימו מפעל ברזל שייצר עוגנים, מסמרים, ברגים, כלים חקלאיים ואפילו תותחים. פוטאקט נחשבת למרכז משמעותי לייצור טקסטיל במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. העיירה שגשגה מאוד במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 עת פעלו בה אולמות קולנוע ובתי מלון רבים, ובמקביל העיר חוותה תנופת בנייה משמעותית. עסקי הטקסטיל בניו אינגלנד צנחו במהלך השפל הגדול, כאשר יצרנים רבים סגרו את מפעליהם ועברו דרומה, שם הפעילות וכוח העבודה היו זולים יותר. לפי מפקד האוכלוסין מ-2010, התגוררו בעיר כ-71,141 נפשות ב-32,055 משקי בית ו-18,508 משפחות. פוטאקט הייתה העיר הרביעית בגדולה מבין 39 הערים והעיירות שברוד איילנד. צפיפות האוכלוסין היא 3,224 נפש לקילומטר רבוע. על כל 100 נשים, היו 90.2 גברים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 85.9 גברים. ההכנסה החציונית לנפש בעיר היא 17,008 דולר, לעומת 28,124 דולר למשק בית בעיר ו-40,578 דולר למשפחה. לגברים הייתה הכנסה חציונית היא 31,129 דולר לעומת 23,391 דולר לנשים. כ-14.9% מהמשפחות ו-16.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 24.5% מאלו מתחת לגיל 18 ו-15.2% מבני 65 ומעלה. פוטאקט הוא גם אחד האזורים הבודדים בארצות הברית עם אוכלוסייה ליברית משמעותית, בעיקר פליטים ממשטרו של צ'ארלס טיילור. למעשה, ברוד איילנד יש את אחוז הליברים הגבוה ביותר בארצות הברית. באופן כללי, בפוטאקט יש ריכוז גבוה של מערב-אפריקאים. ההרכב הגזעי בעיר הוא: 50.4% לבנים לא היספנים 18.9% אפרו אמריקאים לא היספנים 0.60% אינדיאנים 1.6% אסייתים לא היספנים 0.10% ילידי האוקיינוס השקט 3.9% מגזעים מעורבים 4.7% מגזעים אחרים 25% מהתושבים הם לטינים. הגיל החציוני היה 35 שנים. התפרסות הגיל בעיר: 24.9% – 0–18 9.1% – 18–24 31.3% – 25–44 19.9% – 45–64 14.8% – 65+ הממלכה המאוחדת בלפר, דרבישייר, הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא פוטאקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוטאקט (באנגלית) פוטאקט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Greene, Welcome Arnold (1886). The Providence Plantations for 250 Years. Providence, RI: J.A. & R.A. Reid. pp. 375–379. "The Leroy Theatre, RIP". Providence, RI: The Providence Journal-Bulletin. 14 בספטמבר 1997. p. D6. {{cite news}}: (עזרה) ZINER, KAREN LEE. "R.I., with its sizable Liberian population, prepares for an Ebola case / Poll". Providence Journal. נבדק ב-2021-03-09.
דומודדובו

דומודדובו (ברוסית: Домодедово) היא עיר במחוז מוסקבה שברוסיה, הממוקמת 37 קילומטרים (23 מיל) דרומית למוסקבה העיר. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-96,000 תושבים, לעומת 54,000 ב-2002, וזאת מאחר שאוחדו אל העיר כמספר כפרים סמוכים. העיר נמצאת בסמוך לנמל התעופה דומודדובו. החברה הפרטית הגדולה טראנסאארו החזיקה את משרדיה בנמל תעופה זה. התיעודים הראשונים לקיומה של דומודדובו הם מתחילת המאה ה-15. ההתיישבות עצמה הוסדרה וקיבלה מעמד רשמי ב-1900. ב-1947 העיירה קיבלה מעמד של עיר. מדיה וקבצים בנושא דומודדובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דומודדובו Contact us (אורכב 19.10.2014 בארכיון Wayback Machine).
בלקובו

Balakovo (ברוסית: Балако́во) היא עיר במחוז סראטוב שברוסיה, הממוקמת על הגדה המזרחית של נהר הוולגה כ-131 קילומטרים (81 מיל) צפונית מזרחית לעיר סראטוב. בשנת 2010 התגוררו בעיר כמעט 200,000 תושבים (מספר כמעט זהה בהשוואה ל-2002 ול-1989). בעבר פעל בסמוך לעיר נמל תעופה, שסגר ב-2003. בבלקובו ישנן תשתיות רכבת מפותחות, והיא מחוברת כך לעיר מוסקבה. בלקובו נוסדה ב-1762 על ידי אדוקי האמונה הישנה שחזרו מפולין. במהלך המאה ה-19 המסחר והתעשייה בעיר התפתח מאוד. בשנת 1897 כבר התגוררו בעיירה כ-18,388 נפשות. התפתחות התעשייה המשיכה אל תוך המאה ה-20. במאי 1911 ניתנו לעיירה עוד סמכויות. העיירה קיבלה מעמד של עיר ב-1913. ערב מהפכת אוקטובר היו בבלקובו 6 כנסיות, 7 בתי ספר, שוק תבואה ומפעלים רבים. בשנת 1985 הוקמה תחנת הכוח הגרעינית בלאקובו, שכיום מייצרת כחמישית מהייצור הגרעיני ברוסיה. סלובקיה טרנבה, סלובקיה רוסיה צ'רפובץ, רוסיה ארצות הברית סקרנטון, פנסילבניה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא בלקובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלקובו בלקובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Энциклопедия Города России. Moscow: Большая Российская Энциклопедия. 2003. p. 33. ISBN 5-7107-7399-9.
אדמות מדינה

אדמות מדינה הן האדמות שבשטחה של המדינה הנמצאות בבעלותה של המדינה (להבדיל מאדמות שבבעלות של יחידים או תאגידים). אדמות מדינה קיימות בכל המדינות המודרניות. בישראל מנהלות אדמות המדינה בידי רשות מקרקעי ישראל. בתחומי יהודה ושומרון מנוהלות אדמות המדינה על ידי המנהל האזרחי (ראו: מעמד הקרקעות ביהודה ושומרון). בארצות הברית מתקיימות אדמות ציבוריות בכל רמות השלטון: בערים, במחוזות, במדינות ובממשל הפדרלי. מרבית קרקעות אלה, שהן כשמינית משטח ארצות הברית, מנוהלות בידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (BLM), שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (NPS), לשכת הטיוב של ארצות הברית (USBR), שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית או שירות היערות של ארצות הברית. סוכנויות פדרליות נוספות המנהלות אדמות ציבוריות הן מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי ומחלקת ההגנה של ארצות הברית. באחדות ממדינות חבר העמים הבריטי, בהן קנדה, אוסטרליה וניו זילנד, אדמות המדינה קרויות אדמות הכתר. בפורטוגל אדמות הנמצאות בבעלות המדינה, חבלי פורטוגל האוטונומיים (האיים האזוריים ומדיירה) והרשויות המקומיות הן משני סוגים: אדמות שהן בנחלת הכלל: אדמות אלה אינן ניתנות למכירה, וייעודן העיקרי הוא שימוש הציבור, אם כי ניתן להשכיר אותן, לתקופה מוגבלת, לשימוש פרטי. אדמות בשימוש פרטי: אדמות אלה מנוהלות כרכוש פרטי וניתנות למכירה. קרקעות מדינה, דף שער בספרייה הלאומית
סטילטו

האם התכוונתם ל... סטילטו (פגיון) – פגיון עם להב צר וארוך סטילטו (מגזין) – מגזין אופנה ישראלי עקב סטילטו – עקב ארוך וצר, נפוץ בנעלי נשים דאגלס X-3 סטילטו – מטוס ניסוי אמריקאי בשנות ה-50 שנבנה על ידי חברת דאגלס
מעבר לטוב ולרוע

מעבר לטוב ולרוע: הקדמה לפילוסופיה של העתיד (בגרמנית: Jenseits von Gut und Böse. Vorspiel einer Philosophie der Zukunft) הוא ספר אשר נכתב על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר פורסם לראשונה בשנת 1886 בהוצאה עצמאית של ניטשה, אשר מומנה בכספו, ותחילה לא יוחסה לו חשיבות רבה. הספר תורגם לעברית על ידי ישראל אלדד, ויצא יחד עם הספר לגנאלוגיה של המוסר בהוצאת שוקן ב-1967. בספר מגנה ניטשה את מה שהוא רואה כריקנות מוסרית של הוגי הדעות של המאה ה-19. הוא תוקף פילוסופים על מה שהוא מחשיב כחוסר רגישות חמור, וקבלה עיוורת של הנחות יסוד נוצריות בהשקפת עולמם בענייני מוסר וערכים. אחד מהפרקים בספר, "פתגמים ופרפראות ביניים", מכיל אוסף של פתגמים המעלים תובנות ניטשיאניות על רבים מהנושאים בחיי אנוש. מעבר לטוב ולרוע מספק נקודת מבט כוללת לעמדתו של ניטשה בעניין תורת המידות, והוא נכתב בחלקו במטרה להעמיק את ההסבר לרעיונות שהוצגו ביצירתו הקודמת, כה אמר זרתוסטרא. ספרו הבא של ניטשה, לגניאולוגיה של המוסר, נועד להוות תוספת והבהרה ל"מעבר לטוב ולרוע". רשימת יצירות של פרידריך ניטשה על הפילוסופיה של ניטשה בנושא המוסר בספריית מט"ח A searchable, self-referential edition with concordance Beyond Good and Evil – Large Print Edition "On the Significance of Genealogy in Nietzsche's Critique of Morality", by Carsten Korfmacher ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אן קואטס

אן וואזה קואטס (באנגלית: Anne Voase Coates; נולדה ב-12 בדצמבר 1925) הייתה עורכת סרטים שתחת הקריירה שלה שארכה כ-60 שנה, היא ערכה מעל ל-50 סרטים. זוכת שלושה פרסי אוסקר. קואטס למדה בבית ספר ברייגייט שנקרא "בית הספר מיקלפילד". לאחר מכן היא למדה בבית הספר "היי טריס" בהורלי (סוריי). היא סיימה את לימודיה ב"ברטרום גייבלס" בברואודסטיירס (קנת). קואטס נולדה באנגליה, בתם של מייג'ור לורנס קאלורט וקטלין וואזה (שם נעורים) קואטס. קואטס התחתנה עם דאגלס היקוקס, שעסק גם הוא בתחום הקולנוע והיה במאי. לשניים נולדו שלושה ילדים, אנתוני היקוקס, אמה א. היקוקס וג'יימס ד.ר. היקוקס. גם שלושת ילדיהם עוסקים בתחום הקולנוע כאשר שני הבנים עוסקים בבימוי כמו אביהם ובתם עוסקת בעריכה כמו אמה. אהבתה הראשונה של קואטס הייתה סוסים. כילדה, היא חשבה שתהייה מאמנת סוסי מרוץ. כנערה, היכרות עם ספרות קלאסית על סרטים כמו למשל "ג'יין אייר" ו"אנקת גבהים" שינתה את דעתה. לפני שנהייתה עורכת סרטים היא עבדה כאחות בבית חולים להליכים קוסמטיים "סיר ארצ'יבלד מקלנדוס" במזרח גרינסטד, אנגליה. בתחילת דרכה היא החלה לעבוד כעוזרת בחברת הפקות המתמחה בסרטים דתיים, שם היא תיקנה הדפסי פילם של סרטים דתיים קצרים. משם זה הוביל אותה להצטרף לאיגוד ולעבוד כעוזרת שנייה באולפני פיינווד. הסרט הראשון שערכה היה "רשומות מועדון הפיקוויקים". בהמשך קואטס עבדה עם הבמאי דייוויד לין על הסרט "לורנס איש ערב" עליו גם קיבלה אוסקר בהמשך. קואטס הייתה חברה בגילדת עורכי הטלוויזיה והסרטים הבריטיים ובגילדת עורכי הסרטים האמריקאיים. 1963: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר עבור לורנס איש ערב 1965: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר (מועמדות) עבור בקט 1981: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר (מועמדות) עבור איש הפיל 1994: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר (מועמדות) עבור בקו האש 1999: פרס האקדמיה על עריכת הסרט הטובה ביותר עבור רומן לא חוקי 2017: פרס הוקרת הכבוד האקדמי ידוע גם כפרס מפעל חיים 1975: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור רצח על האוריינט אקספרס 1981: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור איש הפיל 1993: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור בקו האש 2001: פרס BAFTA על העריכה הטובה ביותר (מועמדות) עבור ארין ברוקוביץ' 2007: BAFTA fellowship 1963: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור לורנס איש ערב 1965: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור בקט 1994: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור בקו האש 1995: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס הקריירה ההישגית 1997: נשים בסרטים, פרס קריסטל, פרס בינלאומי 1998: עורכי הקולנוע האמריקאי, פרס ACE אדי, על הסרט העלילתי הערוך הטוב ביותר עבור רומן לא חוקי 1999: פרס קהילת מבקרי הסרטים האינטרנטי, על עריכת הסרט הטובה ביותר עבור רומן לא חוקי 2012: גילדת עורכי הסרטים, הסרט הערוך הטוב ביותר של כל הזמנים עבור לורנס איש ערב (1962) ועבור רומן לא חוקי (1998) אן קואטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן קואטס, באתר AllMovie (באנגלית) אן קואטס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אן קואטס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) film reference anne v. coates, IMDB Elizabeth Sleeman, The International Who's Who of Women 2002, Europa Publications, 2001 Sheila Whitaker, Anne V Coates obituary, The guardian, ‏Wed 9 May 2018 18.48 BAFTA Awards, BAFTA Anne V. Coates, WomenFilmEditors