laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'ואאו גומס

ז'ואאו ויקטור גומס דה סילבה (בפורטוגזית: João Victor Gomes da Silva; נולד ב-12 בפברואר 2001 בריו דה ז'ניירו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת וולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג ובנבחרת ברזיל. גומס גדל במחלקת הנוער של פלמנגו. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית. בסך הכל ערך 86 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. בעונת 2022 זכה עם המועדון בגביע ליברטדורס. ב-30 בינואר 2023 חתם גומס בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג. ב-11 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על סאות'המפטון במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת 2022/2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שהיה שער הניצחון במשחק. ב-23 במרץ 2024 ערך גומס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 1-0 על נבחרת אנגליה במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר קופה אמריקה 2024. ז'ואאו גומס, ברשת החברתית אינסטגרם ז'ואאו גומס, באתר Transfermarkt ז'ואאו גומס, באתר Soccerway ז'ואאו גומס, באתר BDFutbol ז'ואאו גומס, באתר WorldFootball.net ז'ואאו גומס, באתר National Football Teams ז'ואאו גומס, באתר FootballDatabase.eu Flamengo vende João Gomes para o Wolverhampton באתר Globo, ‏ 26 בינואר 2023 (בפורטוגזית) Brazil name Copa América squad with Casemiro dropped באתר OneFootball, ‏ 10 במאי 2024 (באנגלית)
קרב א-זלאקה

קרב א-זלאקה (בערבית: الزلاقة, בספרדית ובמקורות נוצריים מכונה הקרב Batalla de Sagrajas – קרב סגראחאס) נערך ב-23 באוקטובר 1086 בין מנהיג המוראביטון יוסוף בן תאשפין ואלפונסו השישי, מלך לאון. יוסוף בן תאשפין נענה לקריאתם של שלושה ממנהיגי אל-אנדלוס (עבד השלישי אל-מועתמיד ואחרים) וחצה את מצר גיברלטר לאנדלוסיה עם 7,000 לוחמים מהמוראביטון. הוא הצעיד את צבאו לצפונה של אל-אנדלוס עד שהגיע אל א-זלאקה. צבא המוראביטון תוגבר מלוחמים מכל מקום באל-אנדלוס וצבאו גדל לכדי 30,000 איש. אלפונסו השישי מקסטיליה הגיע לשדה הקרב עם כ-60,000 לוחמים. שני המנהיגים החליפו ביניהם מסרים לפני הקרב. יוסוף בן תאשפין הציע אחת משלוש האפשרויות לאויבו: להתאסלם, לשלם מס גולגולת (בערבית ג'יזיה) או להילחם. אלפונסו השישי בחר להילחם במוראביטון. הקרב החל ביום שישי עם שחר בהתקפה של הקסטליאנים. יוסוף בן תאשפין חילק את צבאו לשלוש דיוויזיות. הדיוויזיה הראשונה בפיקודו של עבד השלישי אל-מועתמיד כללה 15,000 לוחמים, הדיוויזיה השנייה בפיקודו של יוסוף בן תאשפין כללה 11,000 לוחמים, והדיוויזיה השלישית כללה 4,000 לוחמים שחורים מאפריקה נושאים חרבות הודיות ורומחים ארוכים. הדיוויזיה בפיקודו של עבד השלישי אל-מועתמיד נלחמה בכוחותיו של אלפונסו עד אחר הצהריים, ואז הצטרפו לקרב יוסוף בן תאשפין והדיוויזיה שלו וכיתרו את אלפונסו השישי ולוחמיו. כוחותיו של אלפונסו נתקפו בעתה והחלו לסגת, אז הורה יוסוף בן תאשפין לדיוויזיה השלישית מצבאו לתקוף ולסיים את הקרב. על פי מקורות מתקופה זו, אבדותיו של אלפונסו היו עצומות (יותר מ-59,500 מתים). רק 100 אבירים הצליחו לשוב לקסטיליה. אלפונסו השישי שרד בקרב, אך איבד את רגלו. שדה הקרב מכונה א-זלאקה (מערבית "מדרון חלקלק") משום שהלוחמים החליקו במשך כל הקרב בשל הכמויות האדירות של הדם שנשפך באותו יום. מספרי הלוחמים והאבדות המופעים במקורות מתקופה זו כנראה מוגזמים מאוד. הצבא של קסטיליה כלל כנראה כ-14,000 איש, כולל כ-2,000 אבירים רכובים. לפחות מחצית מצבא זה אבד. המלך הפצוע ורוב האצילים שרדו את המפלה, אף שחלקם נהרגו, כולל הרוזנים רודריגו מוניוז וְולָה אוֹוְוגוּס. גם בצד השני היו אבדות כבדות, בייחוד אצל המוסלמים המקומיים בפיקודם של דאוד איבן עיסה, שמחנהו נבזז בשעות הראשונות של הקרב, ושל אל-מותאוואקיל איבן אל-אפטז מושל בדחוס. מושל סביליה אל-מועתמיד נפצע בקרב הראשון אך הגבורה שהפגין שמשה דוגמה ללוחמיו והם התלכדו סביבו ברגעים הקשים של ההתקפה הקסטליאנית הראשונית בפיקודו של אלוואר פאנייז. בין ההרוגים היה האימאם הפופולרי של קורדובה, אבו אל-עבאס אחמד איבן רומיילה. נאמר כי בן תאשפין נרתע מהטבח, ובנוסף הוא נאלץ לחזור בטרם עת לאפריקה בשל מות יורשו המיועד, כך שקסטיליה כמעט שלא איבדה שטחים אל אף שרוב צבאה הושמד. בשני הצבאות היו לוחמים יהודים וקיים מקור הנוקב במספר של 40,000 לוחמים יהודים בשני הצבאות. תחת ממשלות אלמוראווידים ואלמוהדים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
קווין שאדה

קווין שאדה (בגרמנית: Kevin Schade; נולד ב-27 בנובמבר 2001 בפוטסדאם שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג. שאדה גדל במחלקות הנוער של באבלסברג 03, אנרגי קוטבוס ופרייבורג. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פרייבורג. ב-21 באוגוסט 2021 ערך שאדה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1–2 על בורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור השני בבונדסליגה לעונת 2021/2022. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–6 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור ה-14 בליגה. ב-4 בינואר 2023 הושאל שאדה עד לתום עונת 2022/2023 לברנטפורד מהפרמייר ליג, עם אופציית רכישה בתום העונה. ב-7 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לווסטהאם יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA. ב-14 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על בורנמות' במסגרת המחזור ה-20 בליגה. ב-17 במרץ 2023 זומן שאדה לראשונה לסגל נבחרת גרמניה, לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות נבחרת פרו ונבחרת בלגיה. קווין שאדה, באתר Transfermarkt קווין שאדה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קווין שאדה, באתר Soccerway קווין שאדה, באתר BDFutbol קווין שאדה, באתר WorldFootball.net קווין שאדה, באתר FootballDatabase.eu Brentford sign Schade באתר הרשמי של ברנטפורד, 4 בינואר 2023 (באנגלית) Vier Rückkehrer und fünf Neulinge für Peru und Belgien באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 17 במרץ 2023 (בגרמנית)
פליקס מצ'ה

פליקס מצ'ה (בגרמנית: Felix Kalu Nmecha; נולד ב-10 באוקטובר 2000 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה. מצ'ה גדל במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי. ב-23 בינואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1-0 על בורטון אלביון במסגרת גביע הפוטבול ליג. ב-3 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–3 על אולימפיאקוס במסגרת שלב הבתים לעונת 2020/21. הוא לא ערך הופעות פרמייר ליג במדי המועדון. ב-21 ביולי 2021, זמן קצר לאחר מעברו של אחיו לוקאס לוולפסבורג מהבונדסליגה, עבר גם מצ'ה לוולפסבורג. ב-17 במרץ 2023 זומן מצ'ה לראשונה לסגל נבחרת גרמניה, לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות נבחרת פרו ונבחרת בלגיה. מצ'ה הוא אחיו הצעיר של כדורגלן נבחרת גרמניה ווולפסבורג לוקאס מצ'ה. אמו של מצ'ה היא ממוצא גרמני ואביו הוא ממוצא ניגרי (חלק מקבוצת האיגבו), והוא עצמו מצהיר שהוא נוצרי אדוק. מדיה וקבצים בנושא פליקס מצ'ה בוויקישיתוף פליקס מצ'ה, באתר Transfermarkt פליקס מצ'ה, באתר Soccerway פליקס מצ'ה, באתר BDFutbol פליקס מצ'ה, באתר WorldFootball.net פליקס מצ'ה, באתר FootballDatabase.eu Felix Nmecha arrives באתר הרשמי של וולפסבורג, 21 ביולי 2021 (בגרמנית) Vier Rückkehrer und fünf Neulinge für Peru und Belgien באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 17 במרץ 2023 (בגרמנית) Who is Felix Nmecha? Man City youngster in profile after he's named on the bench vs Hoffenheim באתר Manchester Evening News, ‏ 12 בדצמבר 2018 (באנגלית)
אלן וארלה

אלן גונסאלו וארלה (בספרדית: Alan Gonzalo Varela; נולד ב-4 ביולי 2001 באיסידרו קסנובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית. וארלה גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-20 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על אינדפנדיינטה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית לעונת 2020/2021. אלן וארלה, ברשת החברתית אינסטגרם אלן וארלה, באתר Transfermarkt אלן וארלה, באתר Soccerway אלן וארלה, באתר BDFutbol אלן וארלה, באתר FootballDatabase.eu
מריו פטרקוביץ'

מריו פטרקוביץ' (בקרואטית: Mario Petreković; נולד ב-8 ביולי 1972) הוא שחקן ומנחה טלוויזיה קרואטי. זוכה העונה הראשונה של Tvoje lice zvuči poznato.‏ פטרקוביץ' נולד בבילובר, והחל לעבוד כחשמלאי רכב לאחר לימודיו. לאורך תקופה מסוימת חי בשוודיה ובממלכה המאוחדת. הוא התמקצע במספר רב של תחומים כמו כושר גופני, מכירת מכונת פוקר ואימוני טאקוונדו. אולם לאחר אימון אחד נפצע בברך, ועבר ניתוח חמש פעמים. בשנת 1994 החל לעבוד ברדיו Bjelovar-Bilogor. מאוחר יותר הוקרנה התוכנית בטלוויזיה המקומית NetT. ב-9 בדצמבר 2022 נחשף כי פטרקוביץ' עתיד להשתתף בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "Putovanje" בהשתתפות טופ אוף דה פופס. הם הגיעו למקום העשירי עם 33 נקודות. מריו פטרקוביץ', ברשת החברתית פייסבוק מריו פטרקוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם מריו פטרקוביץ', סרטונים בערוץ היוטיוב מריו פטרקוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריו פטרקוביץ', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מריו פטרקוביץ', באתר ספוטיפיי מריו פטרקוביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) מריו פטרקוביץ', באתר Discogs (באנגלית) מריו פטרקוביץ', באתר Genius מריו פטרקוביץ', באתר טיידל (באנגלית) "Mario Petreković pobjednik je showa Tvoje lice zuči poznato" (בקרואטית). 24 sata. 2014-12-21. נבדק ב-2015-01-04. Granger, Anthony (9 בדצמבר 2022). "Croatia: Dora 2023 Participants Announced". eurovoix. נבדק ב-5 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Gru Kako je ukrao mjesec at zena.hr (in Croatian)
Ai coração

"Ai coração" (בעברית: "אוי לבי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הפורטוגזית מימיקאט. את השיר הוציאה לאור ב-27 בינואר 2023 חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. לאחר זכייתו ב-Festival da Canção 2023 נבחר לייצג את פורטוגל באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. קליפ המילים של השיר עלה לערוץ היוטיוב הרשמי של Festival da Canção ב-19 בינואר 2023. ב-27 בינואר יצאו שירי התחרות לפלטפורמות הסטרימינג השונות, דוגמת ספוטיפיי ואפל מיוזיק. ב-11 בנובמבר 2022 הוכרז מימיקאט כאחת ממצבת כותבי השירים המשתתפים בקדם הפורטגזי לאירוויזיון. ב-19 בינואר 2023 נחשף כי היא תבצע את שירה "Ai coração". היא התמודדה בחצי הגמר הראשון של הקדם ב-26 בפברואר, והעפילה לשלב הבא, שנערך ב-12 במרץ. היא זכתה הן בהצבעות השופטים והן בקהל, ונבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2023. על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. פורטוגל שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023. לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. פורטוגל שובצה חמישית, אחרי לטביה ולפני אירלנד. ב-9 במאי 2023 ביצעה מימיקאט את "Ai coração" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פורטוגל הופיעה שנייה, לפני שווייץ ואחרי אוסטריה. סרטון השיר "Ai coração" באתר יוטיוב "Mimicat wins 'Festival da Canção' in Portugal". Eurovision.tv (באנגלית בריטית). EBU. 2023-03-12. נבדק ב-2023-03-12. Davies, Megan (2023-03-12). "🇵🇹 Portugal: Mimicat To Eurovision 2023". eurovoix.com (באנגלית בריטית). Eurovoix. נבדק ב-2023-03-12. Granger, Anthony (2023-01-19). "🇵🇹 Portugal: Festival da Canção 2023 Participants & Songs Revealed". eurovoix.com (באנגלית בריטית). Eurovoix. נבדק ב-2023-03-12. Eurovision 2023: Allocation Draw results, eurovision.tv, ‏31 בינואר 2023 (באנגלית) "Eurovision Song Contest 2023 Semi-Final running orders revealed!". Eurovision.tv (באנגלית בריטית). EBU. 2023-03-22. נבדק ב-2023-03-22. Eurovision 2023 Semi-final 1 Results Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל

הליגה הבלגית-הולנדית או בשמה הנפוץ BNXT היא ליגת הכדורסל המאוחדת של בלגיה והולנד. ליגה זו החליפה את הליגות הבכירות בשתי המדינות. בשלב הראשון של העונה הליגה מורכבת משתי ליגות המחולקות לפי שתי המדינות, כאשר כל קבוצה משחקת בשני סבבים נגד כל קבוצה במסגרת הליגה המקומית, ובסיומם הליגה מפוצלת לשתי ליגות: א) ליגת הזהב הכוללת 10 קבוצות - 5 קבוצות מכל ליגה שסיימו במקומות 1-5; ב) ליגת הכסף הכוללת 10 קבוצות - 5 מכל ליגה שסיימו במקומות 6–10. בליגת הזהב ובליגת הכסף משחקות הקבוצות סבב בודד ובסיומו עוברות הקבוצות לשחק בפלייאוף הצלבה לפי מדינה, כאשר הקבוצות במקומות 1–2 בבית הזהב מעפילות אוטומטית לשלב חצי הגמר ושתי קבוצות אחת מכל מדינה מבית הכסף מצטרפות. שלב הפלייאוף מתקיים בשיטת הטוב מ-3 ברבע והטוב מ-5 בחצי הגמר והגמר. שמונה הקבוצות מליגת הכסף שלא סיימו במקומות הראשונים מעפילות לסדרת פלייאוף מורחבת של הטוב מ-2 בעלת 4 סבבים ובסיומן שתי המנצחות (ללא תלות מדינה) מעפילות לפלייאוף האליפות יחד. בכל עונה אלופת הליגה היא הקבוצה שזכתה בפלייאוף המשותף, ו-2 קבוצות, אחת מכל מדינה, מקבלת את תואר האליפות המקומי. כל קבוצה ניצחה משחק 1 ביתרון 13 ולכן התקיים משחק שלישי אתר האינטרנט הרשמי של הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל, ברשת החברתית פייסבוק הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל, ברשת החברתית אינסטגרם הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל, ברשת החברתית טיקטוק
דונטו ברמנטה

דונטו ברמנטה (באיטלקית: Donato Bramante;‏ 1444 – 11 באפריל 1514) היה אדריכל וצייר איטלקי בתקופת שיא הרנסאנס. ברמנטה פעל בתחילת דרכו בעיקר במילאנו ובאורבינו ובהמשך בעיר רומא. אחד המבנים הידועים ביותר שתכנן (למעשה, רק חלק מהמבנה) הוא כנסיית פטרוס הקדוש. ברמנטה נולד למשפחת איכרים בכפר מונטה אברואלדו סמוך לאורבינו. הוא עסק תחילה בציור והיה מתפרנס מציור פרסקאות (ציורי קיר) כאשר הכיר והתלמד אצל הציירים מלוצו דה פורלי ופיירו דלה פרנצ'סקה. ברמנטה חי ועבד במילאנו בין השנים 1477–1499 ועבד על פרויקטים רבים. הוא תכנן ושיפץ כנסיות וחלקים שונים של כנסיות באזור מילאנו. בין השאר עבד על תכנון המגדל של קתדרלת מילאנו יחד עם לאונרדו דה וינצ'י. הקריירה של ברמנטה התקדמה במילאנו והוא היה לאדריכל החצר של הדוכס לודוביקו ספורצה עד 1499 כאשר עבר לרומא. עבודותיו ברומא היו פחות קישוטיות ומעוטרות כפי שאופיינו בצפון איטליה. הוא הושפע מאוד מהאדריכלות הרומית והחל לתכנן בצורה נקייה והרמונית יותר, כמאפיין את אדריכלות הרנסאנס. הפרויקטים המוכרים ביותר שלו ברומא מאותה תקופה הם מנזר סנטה מריה דלה פאצה, הטמפייטו של סן פייטרו אין מונטוריו וסנטה מריה פרסו סן סטירו במילאנו. בין השנים 1513-1503 עבד עבור האפיפיור יוליוס השני ותכנן מספר פרויקטים בוותיקן ביניהם בית המשפט וארמון קפריני. המבנה החשוב ביותר אותו תכנן היה כנסיית סן פייטרו על חורבות הבזיליקה של קונסטנטינוס שעמדה שם קודם, עוד מתקופת הקיסר קונסטנטינוס. ברמנטה נפטר בטרם השלים את מבנה חשוב זה. כנסיית סן פייטרו הושלמה לאחר מכן על ידי כמה אדריכלים שונים והתכנון המקורי שונה מספר פעמים. ברמנטה נודע כאיש אשכולות שעסק אמנם בעיקר באדריכלות אך היה בעל הבנה מעמיקה גם בתחומים מדעיים ואמנותיים שונים. הוא עסק גם בהנדסה ובמוזיקה. הוא יישם ברבים מתכנוניו את חוקי הפרספקטיבה שהמציא רק כמה שנים לפניו פיליפו ברונלסקי. עבודותיו של דונטו ברמנטה הן דוגמאות טובות לסגנון הרנסאנס האיטלקי בשיאו. הביוגרפיה של ברמנטה נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר. טמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומא האפסיס של כנסיית סנטה מריה דלה גרציה במילאנו כנסיית סנטה מריה פרסו סן סטירו במילאנו מדיה וקבצים בנושא דונטו ברמנטה בוויקישיתוף דונטו ברמנטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דונטו ברמנטה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
חובב כרובי

חובב קרויטהמר כרובי (4 בינואר 1930 – אפריל 2007) היה אמן ישראלי, גרפיקאי, צייר ופסל. יצר ועיצב את אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים. על שמו קרויה המועצה נאות חובב. כרובי נולד בפולין עם אחיו התאום אמנון (נהרג בתאונת מטוס ריסוס ב-1960), בנם של מרים ואורי קרויטהמר. המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנות ה-30 והתגוררה במעונות העובדים ברחוב פרוג בתל אביב. אביו עבד בחברת "סולל בונה" ואימו הייתה עקרת בית. ב-1946 זכה בפרס ראשון בגרפיקה בתחרות לנוער לרגל 25 שנים לקרן היסוד. ב-1947 הוא התגייס לפלמ"ח ושרת בגדוד החמישי של חטיבת הראל והיה מפקד מחלקה בפלוגה ב'. בין השאר שימש קודם לכן גם כמפקד כיתה של חברי הכשרת כפר מנחם. בדצמבר 1959 הקים את בית הדפוס הראשון באילת. בשנות ה-60 עבד עם יונתן כרמון וביחד יצרו את התפאורה והתלבושות למופעים של להקת כרמון. כרובי היה קצין בחטיבה 99 וב-6 ביוני 1972 נחנכה אנדרטת חטיבה 99 במלחמת ששת הימים שאותה עיצב, כ-1 ק"מ צפונית למועצה נאות חובב. בעקבות האנדרטה שיצר, קרויה המועצה על שמו. בשנת 1988 עיצב את המצבה של רפי נלסון. כרובי נפטר ממחלת הסרטן באפריל 2007. כרזות לאירועים: כינוס הפועל - התשיעי (1971) והעשירי (1975), פסטיבל מחול כרמיאל (1994), מרוצי העצמאות בירושלים (1968) כרזות להצגות וסרטים - טוביה ושבע בנותיו (1968), פרנסואה ראש גזר (1966), טופול בשירי מלחמה, נאסר א דין (מחזמר ב-1965), שייקה אופיר (חדש וגם ישן), "ילדות קשה" (יוסי בנאי ורבקה מיכאלי - 1964), דוקטור דוליטל באפריקה, "העושה נפלאות" תיאטרון הבימה (1960), "מסיבת יום הולדת" -תיאטרון הקאמרי, עזית הכלבה הצנחנית בשלגי החרמון הצגה מוזיקלית (1972), "הערב יוצאים" שלישיית התאומים (1966) עטיפות לתקליטים - הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי (1964), "סינמה גשש" - הגשש החיוור (1967), החלונות הגבוהים, ירושלים של זהב (שירי מלחמת ששת הימים), פסקול הסרט "שלאגר" (1979). אלבום שחקני קולנע מפורסמים - יצרני הגלידה שליד התאחדות הסוחרים הכללית בשיראל הגשש החיוור במועדון הסנטר הכפול - שמחת זקנתי החלונות הגבוהים חובב כרובי, באתר הפלמ"ח דף לזכרו של חובב כרובי כרזות שיצר חובב כרובי באתר The Farkash Gallery כרזות שיצר חובב כרובי באתר The Farkash Gallery אמנון כרובי, באתר הפלמ"ח עדנה שבתאי, חוזרים הביתה, חדשות, 31 ביולי 1987 תוצאות תחרויות הנוער של קרן היסוד, באתר הארץ, 29 באוקטובר 1946 בית דפוס ראשון באילת, למרחב, 17 בדצמבר 1959 יוצרים מעיין ושואבים ממנו, דבר, 20 במאי 1966 ג'קי פומס, 30 למותו של רפי נלסון: עשרות ערכו צעדה לכפר, חדשות, 9 במרץ 1988 ההצעות של חובב כרובי, מעריב, 25 בינואר 1971 חובב כרובי באתר The Farkash Gallery כרזות שיצר חובב כרובי באתר The Farkash Gallery בן שלו, עלייתן ונפילתן של עטיפות התקליטים הישראליות, באתר הארץ, 22 בינואר 2013 אלבום שחקני קולנע מפורסמים, באתר הגלריה לספרות
אדלברט, דוכס לורן

אדלברט, דוכס לורן (1000 – 11 בנובמבר 1048) היה דוכס לורן עילית משנת 1047 ועד מותו בשנה לאחר מכן. אדלברט היה בנם הראשון של גרהרד הרביעי, רוזן מץ וגיזלה, אולי בתו של תיאודוריק הראשון, דוכס לורן עילית. אביו של גרהרד, אדלברט ירש את רוזנות מץ מאחיו גרהרד מהמוזל. גותלו הראשון, דוכס לורן התחתונה ולורן עילית, מת בשנת 1044 ובנו גודפרי השלישי ירש אותו בלורן עילית אך נדחה בלורן התחתונה. נרגז, גודפרי מרד באותה שנה והרס את אדמותיו של המושל בלורינ התחתונה. עד מהרה הוא הובס ואדלברט נקרא במקומו בלורן עילית. גודפרי המשיך להילחם למען כל לורן ואדלברט מת בקרב נגדו ב-Thuin ב-11 בנובמבר 1048. לא היו לו בנים ידועים, והיינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה מיד את אחיו גרהרד למקומו. In 1960, Szabolcs de Vajay hypothesized that Adalbert was count of Longwy and father-in-law of William VII of Aquitaine and William I, Count of Burgundy. (Annales de Bourgogne, Vol 32 (1960) 258-261), and has been followed in this by Frederick Lewis Weis, Ancestral Roots of Certain American Colonists Who Came to America Before 1700, Line 144-22. However, de Vajay subsequently published an unqualified retraction of his hypothesis in "Parlons encore d'Etiennette" in Onomastioque et Parente dans l'Occident medieval (Prosopographica et Genealogica, no.3), K. S. B. Keats-Rohan and C. Settipani, eds. (2000), pp. 2-6.
קונסוליית ישראל במומבאי

הקונסוליה הישראלית במומבאי היא נציגות דיפלומטית של מדינת ישראל בעיר מומבאי שבהודו, שתפקדה כנציגות העליונה של ישראל בהודו בין השנים 1951 ועד להקמת שגרירות ישראל בניו דלהי ב-1992. הקונסוליה אחראית כיום למדינות מהאראשטרה, גואה, גוג'ראט ומאדהיה פרדש. הודו הכירה בישראל ב-1950 והתירה לישראל, בספטמבר 1951, למנות נציג מסחרי בבומביי שבהמשך הועלה לדרג של קונסול כבוד. ישראל הקימה קונסוליה בבומביי, בה שכנו באותה עת מרבית הנציגויות הזרות, ב-1953, ומשרד החוץ ההודי הכיר בה בנובמבר אותה שנה. ב-1957 מונה יצחק שנהר לקונסול, אך הוא נפטר לפני שהמינוי יצא לפועל. בספטמבר 1960 הועלה דרג הנציגות לקונסוליה כללית. ביום העצמאות ה-16 ב-1964 ביקש קונסול ישראל במומבאי לקיים מסיבה לציון היום בניו דלהי, שפוזרה על ידי ממשלת הודו, שטענה כי אין לקונסול סמכות אלא במדינת מהאראשטרה בה שוכנת מומבאי ולא בשאר מדינות הודו. המדינת ישראל טענה ששטח האמנתו של הקונסול כולל את כלל שטח הודו. במאי 1970 שיגר פת"ח מכתבי איום לקונסול. באפריל 1972 ערכו בני ישראל ההודיים הפגנה מול הקונסוליה במומביי, כמחאה על "המדינות הגזענית" של ישראל. בקיץ 1982 הוכרז קונסול ישראל בבומביי, יוסף חסיף, כ"אישיות בלתי רצויה" לאחר שהאשים בראיון עיתונאי את ממשלת הודו בכניעה לסחטנות ערבית. בעקבות כך נוהלה הקונסוליה על ידי סגן קונסול. ב-1989, בעקבות פגישה שקיים ראש הממשלה רג'יב גנדי עם חבר הקונגרס היהודי סטפן סולארז, יושב ראש תת-ועדת החוץ לענייני דרום-מזרח אסיה ובעל עניין מיוחד בהודו וניסה אף לסייע בקידום יחסי הודו–ישראל, התיר גנדי לישראל למנות מחדש קונסול בבומביי. לתפקיד מונה עמוס רדיאן, שכיהן כסגן הקונסול. בדצמבר 1991 החלה הודו לקשור יחסים עם ישראל, ואף שדרגה את מעמד הקונסוליה במומביי, כשהודיעה לקונסול כי מכאן ואילך יורשה להיפגש במהלך ביקוריו בניו דלהי עם ראש האגף המדיני האחראי למערב אסיה במשרד החוץ ההודי ולא רק עם ראש האגף הקונסולרי. ב-29 בינואר 1992 הודיעה הודו על העלאת דרג היחסים עם ישראל לרמת שגרירות משני הצדדים, והקונסוליה הוכפפה לשגרירות ישראל בניו דלהי. הקונסוליה נסגרה באוגוסט 2003 משיקולי תקציב ונפתחה שוב ב-2004. אתר האינטרנט הרשמי של קונסוליית ישראל במומבאי תיקי נציגות ישראל בבומביי, הודו, באתר ארכיון המדינה Consular Information, embassies.gov.il יחסי הודו-ישראל (עמ' 11), באתר המכללה לביטחון לאומי הודו הכירה בקונסוליה הישראלית, דבר, 25 בנובמבר 1953 מעט לעט – בשבעה דרכים, מעריב, 21 ביוני 1957 נפטר הסופר יצחק שנהר, חרות, 19 ביוני 1957 יועלה דרג הנציגות של הודו וישראל, שערים, 8 בספטמבר 1960 אשוק ג'אשר, מסיבה שבוטלה, על המשמר, 8 במאי 1964 קונסול ישראל בהודו לא חרג מסמכויותיו, דבר, 27 באפריל 1964 קונסול ישראל בהודו: הפתרון ־ יחסים מלאים, מעריב, 21 באפריל 1964 מכתבי איום של "פתח" לקונסול ישראל בהודו, מעריב, 1 במאי 1970 "בני ישראל" מאיימים בפנייה אל מוסדות האו"ם, מעריב, 30 באפריל 1964 יחסי הודו ישראל (עמ' 12), באתר המכללה לביטחון לאומי קונסול ישראל מגורש מבומביי, דבר, 9 ביולי 1982 רפאל מן, ממשלת הודו התירה העלאת דרגת נציג ישראל בבומבי-לקונסול, מעריב, 17 ביולי 1988 יחסי הודו ישראל (עמ' 14), באתר המכללה לביטחון לאומי יחסי הודו ישראל (עמ' 15), באתר המכללה לביטחון לאומי הודו הודיעה על כינוןן יחסים עם ישראל, חדשות, 30 בינואר 1992 אריה אילן – קונסול כללי בהודו, הארץ, 5 ביולי 1962 Harkov, Lahav (20 ביוני 2021). "Meet the 36 new ambassadors approved to new posts around the world". The Jerusalem Post. נבדק ב-26 באוגוסט 2022. {{cite news}}: (עזרה)
רפובליקת לייז'

רפובליקת לייז' (בצרפתית: République liégeoise) הייתה מדינה קצרת מועד שבמרכזה העיר לייז' בבלגיה של ימינו. הרפובליקה נוצרה באמצע אוגוסט 1789 לאחר מהפכת לייז' שהובילה להרס של המדינה הכנסייתית הקודמת ששלטה בשטח, נסיכות-בישופות לייז'. היא התקיימה יחד עם המדינה המהפכנית הקצרה עוד יותר, המדינות הבלגיות המאוחדות, שנוצרה על ידי מהפכת בראבנט של 1789, מצפון. עד שנת 1791, כוחות הרפובליקה הובסו על ידי כוחות פרוסים ואוסטריים והנסיך בישוף הוחזר לתפקידו. ב-18 באוגוסט 1789, ז'אן ניקולס באסנג' ודמוקרטים אחרים הגיעו למלון דה ויל של לייז'. הם דרשו את פיטורי השופטים הנוכחיים לטובת שני בורגנים פופולריים: ז'אק-ז'וזף פאברי וז'אן-רמי דה שאסטרה. מצודת סנט וולבורג נפלה לידי המורדים. הנסיך-הבישוף, סזאר-קונסטנטין-פרנסואה דה הונסברוק, הוחזר מארמון הקיץ שלו בסרינג כדי לאשרר את מינויו של הפקידים החדשים ולבטל את ה-Reglement de 1684 הלא פופולרי. מספר ימים לאחר מכן, דה הונסברוק ברח לעיר טריר בגרמניה המודרנית. האימפריה הרומית הקדושה גינתה את מהפכת לייז' ודרשה את השבת המשטר העתיק בנסיכות-בישופות. הלך הרוח הרדיקלי בלייז' הוביל להכרזה על רפובליקה, שנתיים לפני שצרפת הכריזה על עצמה כרפובליקה. אחד המעשים הראשונים של הרפובליקה היה הצגת "הצהרת זכויות האדם והאזרח של פראנשימון" ב-16 בספטמבר 1789. המסמך הושפע מאוד מההצהרה הצרפתית בדבר זכויות האדם והאזרח שהוצגה באוגוסט 1789, אך הכיל כמה הבדלים חשובים: סעיף 3: הריבונות שוכנת בעם [ולא באומה] סעיף 10: לכל אזרח יש חופש מחשבה ודעה [ללא הגבלה] סעיף 17 של ההצהרה הצרפתית הנוגעת לרכוש נעדר מכיוון שזכויות אזרחיות ומשפטיות בלייז' ביחס לרכוש היו בתוקף מאז 1196. הצהרת זכויות האדם והאזרח של פראנשימון
מורס (מיתולוגיה)

מורס (בלטינית: Mors, מוות) הוא התגלמות המוות במיתולוגיה הרומית. האל המקביל שלו במיתולוגיה היוונית הוא תנטוס. הגוף הטרנס-נפטוני מורס-סומנוס 341520 (אנ') נקרא על שמו. מורס הוא בנה של אלת הלילה נוקס ואחיו התאום של אל השינה סומנוס. מזוהה לעיתים עם אלי העולם התחתון הרומי, כמו מרס, אל המלחמה, ופלוטו, אל השאול. הוא מוזכר בסיפורי המיתולוגיה כשהרקולס נלחם בו כדי להציל את בת-זוגו של חברו. בכתביו של הורטיוס מתואר מורס כדמות חיוורת, אשר נכנסת "אל מחנות העניים ואל מגדלי המלכים באופן שווה". סנקה מתאר גם הוא את מורס כדמות חיוורת. טיבולוס, לעומת זאת, מתאר את מורס כדמות שחורה או כהה. ורגיליוס מזכיר את מורס כאחיו התאום של אל השינה סומנוס. מורס מיוצג לעיתים קרובות באופן אלגורי בספרות ובאמנות המערבית המאוחרת יותר, במיוחד במהלך ימי הביניים. תיאורי צליבתו של ישו מראים לפעמים את מורס עומד למרגלות הצלב. Perseus Digital Library, Tufts University, Latin Dictionary Headword Search Results (341520) Mors-Somnus, IAU Minor Planet Center Somnus: The Personification of Sleep | History Cooperative, The History Cooperative, ‏2 באוקטובר 2022