laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקס ומוריס

מקס ומוריס הוא סרט קומדיה ישראלי שיצא לאקרנים בשנת 1994. התסריט נכתב על ידי חיים מרין, הסרט בוים על ידי יעקב גולדווסר והשחקנים הראשיים בו הם משה איבגי ואורי גבריאל. הסרט מבוסס על ההצגה "עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס" שהועלתה לראשונה בתיאטרון בית לסין בשנת 1987. הסרט עוסק במקס ומוריס, צמד עבריינים. הסרט נפתח בחזרתו של מקס (אורי גבריאל) לארץ שמעלה סיפורים קומיים משהותו בחו"ל. לאחר האיחוד המחודש בין צמד העבריינים הוותיק חולמים השניים על "מכה", שתסדר אותם, ותגרור לאחריה את פרישתם מעולם הפשע. השניים מתכננים לגנוב את הכסף מהכספת של "הגרוזיני". במהלך הסרט פורצים השניים לישיבה של ג'קי אמזלג וגונבים את הקופה של הגרוזיני בעזרת שואב אבק. הם מתכננים לטוס לחו"ל עם הכסף עד שמתברר להם שחברתו של מוריס גנבה את הכסף וברחה לחו"ל. המוזיקה לסרט הולחנה על ידי יוני רכטר והמלל נכתב על ידי חיים מרין ועלי מוהר. "שירו של מקס" ("חו'ל") ו-"שיר התשובה" בוצעו בעבר על ידי גידי גוב וחיים צינוביץ' בערב שירי רכטר ומוהר, "העיקר זה הרומנטיקה", ב-1991. "מקס ומוריס" - פרק בפודקאסט "טראשטוק", בהגשת גילי פורת ושני קיניסו "מקס ומוריס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מקס ומוריס", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מקס ומוריס", באתר אידיבי "מקס ומוריס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים מקס ומוריס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא לצפייה ישירה באתר וואלה VOD "מקס ומוריס" באתר חברת ההפקה "טרנספקס" דף ההצגה "עלילות מכס, מוריס ובלה, מורדוך הערבי וזבשיק הסוס" באתר בית לסין. ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברני מרינבך

ברני (דוב) מרינבך (נולד ב-1946) הוא קלרניתן של מוזיקת כליזמר. מרינבך נולד וגדל בשכונות יהודיות בניו יורק וסיים תואר דוקטור בהיסטוריה יהודית. הוא הרצה באוניברסיטאות בארצות הברית ובישראל ובמקביל ניגן בתזמורות חסידיות. בשנת 1975 עלה לישראל. בין השנים 1980–2001 עבד כנגן בתזמורת משטרת ישראל ואף שימש בה כנגן ראשי. במקביל הופיע בחתונות ופיתח את סגנון הכליזמר. בשנת 1987 הקים את "להקת הכליזמר הישראלית" המבוססת בירושלים ומופיעה בכל רחבי ישראל. מרינבך ולהקתו זכו בפרס הראשון בשנת 1992 בפסטיבל הכליזמרים בצפת ובעוד פרסים במשך השנים. מרינבך משתתף כל שנה בפסטיבל בצפת. מרינבך מנגן בסגנונות שונים בקלרינט ובסקסופון, ובמהלך השנים, הוא הפיק מספר תקליטורים: "צלילים מצפת" – נגינת קלרינט בסגנון כליזמר. "סקסופון מצפת" – מנגינות "כליזמר" בסגנון "פופ" ושירים חסידיים בסגנון ג'אז. "צלילי מולדת בסקסופון" – מיטב שירי ארץ ישראל בסגנון הכליזמר והג'אז. "ניגונים בצל השואה" - שירים ששרו ולחנים שהולחנו בזמן השואה, לפניה ולאחריה. "איידישע כליזמר" - נעימות מרגשות מתרבות היידיש, בביצוע כליזמרי חדשני. מרינבך גר בירושלים בשכונת גילה ולו חמישה ילדים. ברני מרינבך, ברשת החברתית פייסבוק ברני מרינבך, באתר ספוטיפיי ברני מרינבך, באתר Discogs (באנגלית) ברני מרינבך והכלייזמרים(הקישור אינו פעיל), אתר אמנות לעם ברני (דב) מרינבך, אתר עיריית ירושלים עפרה לקס, ברני מרינבך, נגן כלייזמר, בעקבות דיסק חדש, באתר ערוץ 7, 24 בדצמבר 2009 חזקי עזרא, מי יהיה נגן הכלייזמר הטוב ביותר בארץ ?, באתר ערוץ 7, 25 באוגוסט 2011
צ'אז פלמינטרי

קאלוגרו לורנזו "צ'אז" פלמינטרי (באנגלית: Calogero Lorenzo "Chazz" Palminteri; נולד ב-15 במאי 1952) הוא שחקן קולנוע וסופר אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1994 על תפקידו בסרט "קליעים מעל ברודוויי", התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "החשוד המיידי" ו"סיפור מרובע ברונקס". פלמינטרי נולד למשפחה אמריקאית ממוצא סיציליאני ברובע הברונקס, ניו יורק. אזור מגוריו היה חלק מאוד חשוב ומשפיע על חייו ועבודתו המקצועית של פלמינטרי, את תפקידו המשמעותי הראשון בתחום הקולנוע במותחן הפשע של רוברט דה נירו "סיפור מרובע ברונקס" כתב פלמינטרי לעצמו וכמו כן גם את תסריט הסרט בהשפעת חוויותיו האישיים באזור הברונקס. בסרט גילם פלמינטרי את בוס המאפיה סוני לוספיצ'יו, תפקיד אשר פתח לפלמינטרי דלתות רבות לאחר מכן. בעקבות הופעתו בסרט קיבל פלמינטרי פנייה מוודי אלן לשחק בקומדיית הפשע שלו "קליעים מעל ברודוויי", בסרט גילם פלמינטרי את דמותו של צ'יץ', גנגסטר המתלווה אל שחקנית הקולנוע אוליביה ניל, אט אט מתחיל צ'יץ' לחשוף צדדים אומנותיים באישיותו ומשתלט על ההצגה של המחזאי הצעיר דייוויד שיין (ג'ון קיוזאק). ב-1995 גילם את דמותו של חוקר המכס דייוויד קויאן בסרט המתח עטור הפרסים "החשוד המיידי". ב-1999 שיחק פלמנטרי בפעם השנייה לצידו של רוברט דה נירו בקומדיית הפשע "בואו נדבר על זה" שם גילם את בוס "הטורקים הצעירים" פרימו סינדונה, בנוסף דיבב פלמינטרי בסרט "סטיוארט ליטל" את דמותו של סמוקי החתול הרשע. ב-2006 הופיע פלמינטרי במותחן הפשע האלים "כרוניקה של אקדח", בסרט גילם פלמינטרי את השוטר המושחת ריידל המפיץ שהשוטר הסמוי שעובד בחסות המאפיה הרוסית ג'ואי (פול ווקר) איבד אקדח, שהחל שרשרת תקריות אלימות. באותה שנה שיחק בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" בכיכובו של צ'נינג טייטום.  פלמינטרי נשוי לשחקנית ג'ינה ראנאודו, איתה לפלמינטרי 2 ילדים. הדרקון האחרון (1985) אוסקר (1991) בלאדי מרי (1992) סיפור מרובע ברונקס (1993) קליעים מעל ברודוויי (1994) החשוד המיידי (1995) המילה האחרונה (1995) ג'ייד (1995) נשות השטן (1996) שחיתות בצמרת (1996) בגידות שכאלו (1996) - גם תסריטאי הרלי ברלי (1998) בואו נדבר על זה (1999) סטיוארט ליטל (1999) מת לצחוק (2001) היפהפייה והיחפן 2 (2001) One Eyed King‏ (2001) נוכלים (2002) נואל (2004) נסיעה אחת אחרונה (2004) כיפה אדומה: הסיפור האמיתי (2005) חיה (2005) במיקס (2005) כרוניקה של אקדח (2005) קטן עליו (2006) מדריך להכרת קדושיך (2006) ארתור והמינימונים (2007) ג'ולין (2008) יונקר ג'ו (2008) הוליווד למטומטמים (2010) המשימה (2019) Clover ‏(2020) קוז'אק (2005) קווין יכול לחכות (2016) הסנדק של הארלם (2021-2019) מדיה וקבצים בנושא צ'אז פלמינטרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'אז פלמינטרי צ'אז פלמינטרי, ברשת החברתית אינסטגרם צ'אז פלמינטרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'אז פלמינטרי, באתר AllMovie (באנגלית) צ'אז פלמינטרי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) צ'אז פלמינטרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צ'אז פלמינטרי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
השיטה המטרית

השיטה המטרית מייצגת את יחידות המידה המקובלות ביותר בעולם למדידות גדלים פיזיקליים המסודרות על פיה, והן קרויות מערכת היחידות הבין-לאומית או SI. כך לגבי רוב המדינות בעולם, לעומת השיטה האימפריאלית בארצות הברית המצויה בעיקר שם. על פי השיטה כל יחידת מידה יכולה לגדול או לקטון בכפולות של 10 כשלכל כפולה כזו יש תחילית (שמקורה בלטינית). למשל 1,000 מטרים הם קילומטר אחד, 0.001 מטרים הם מילימטר אחד. יחידת המטר נקבעה בתקופת המהפכה הצרפתית. היא נקבעה כחלק העשרה מיליון של המרחק בין קו המשווה לקוטבי כדור הארץ. מאחר שהמרחק המדויק לא היה ידוע אז, וגם אינו ידוע כיום, אלא עם שיפור המדידות הוא הולך ונעשה מדויק יותר, הרי שהיה צורך לשמר את המטר התקני המקורי, והוא מצוי במוזיאון המדידות בסבר ליד פריז. נכון ל-2022 ישנה הגדרה מדויקת יותר: מטר אחד הוא המרחק שעוברת קרן אור בריק בזמן של 1 חלקי 299,792,458 שניות. מאחר שמקובלת במתמטיקה היום-יומית השיטה העשרונית, הרי שגם המטר הוא חלק מהשיטה באופן הבא, וחלוקותיו הם: עשירית המטר = דצימטר מאית המטר = סנטימטר אלפית המטר = מילימטר מיליונית המטר = מיקרומטר או מיקרון יחידות הקטנות מהמטר משמשות למדידת אורך גופים קטנים יחסית. יחידה גדולה יותר המבוססות על כפולות עשרוניות של המטר היא הקילומטר (אלף מטר). הקילומטר משמש כיחידת מרחקים בין מקומות על כדור הארץ. ראו גם: שמות מספרים. יחידות שטח מבוטאות במטר וחלקיו, בציון "-"ר" (מ"ר = מטר רבוע (מרובע), סמ"ר וכו') לציון שטח משתמשים גם במונח "דונם" (=1,000 מטר מרובע). ביחידות בעלות שלושה ממדים משתמשים במושג "מעוקב", למשל סמ"ק (סנטימטר מעוקב) ומ"ק (מטר מעוקב, או בקיצור, "קוב"). גם יחידת הנפח ליטר נגזרת מהשיטה המטרית – נפח של ליטר אחד שווה לדצימטר מעוקב. במקור גם יחידת המסה קילוגרם הוגדרה כנגזרת של השיטה המטרית: מסתו של ליטר מים (בתנאים סטנדרטיים של לחץ אטמוספירה אחת וטמפרטורה של 4 מעלות) היא קילוגרם אחד. כשמשתמשים ביחידות גדולות מאוד, החורגות מכדור הארץ, השיטה המטרית על גווניה אינה מעשית, ולמשל בתחום מערכת השמש כבר נוהגים להשתמש ביחידה אסטרונומית, שהוא המרחק הממוצע בין כדור הארץ לשמש. מערכת היחידות הבין-לאומית מעבר לשיטה המטרית רשימת הקידומות המטריות והמספר המקביל להם השיטה המטרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רחוב ג'אמפ 21

רחוב ג'אמפ 21 (באנגלית: Jump Street‏ 21) היא סדרת דרמת פשע אמריקאית מצליחה ששודרה בין השנים 1987–1991 ברשת FOX האמריקנית למשך ארבע עונות ולאחר מכן בסינדיקציה לעונה החמישית והאחרונה. היא אחת הסדרות הראשונות של רשת FOX באותה תקופה, וקרש הקפיצה של השחקן ג'וני דפ, שהפכה אותו לאליל נוער. הסדרה זכתה להצלחה ופופולריות רבה ברחבי העולם כולל ישראל בערוץ 3. לאחר העונה הרביעית רשת FOX החליטה לבטל את התוכנית עקב אחוזי צפייה נמוכים, אבל לבסוף היא המשיכה בשידורי סינדיקציה למשך העונה החמישית. בעונה החמישית כמעט כל השחקנים הראשיים עזבו ונוספו כמה שחקנים מחליפים, אך הדבר לא עזר להעלות את המידרוג, מה שגרם לביטול הסדרה. הסדרה מביאה את סיפורה של יחידת שוטרים סמויים מיוחדת הממוקמת ברחוב ג'אמפ מספר 21, שמטרתה לעצור פשעים חמורים בבתי ספר ובמוסדות. הסדרה דנה בנושאים כאלכוהוליזם, פשעי שנאה, שימוש בסמים, גזענות, הומופוביה, איידס והתעללות בילדים בין היתר. ג'וני דפ - טום הנסון, נער מבוגר שהצטרף למשטרה לאחר שאביו נהרג (עונות 1–4) הולי רובינסון-פיט - ג'ודי הופס, שוטרת (לאחר מכן בלשית) פיטר דה-לואיז - דאג פנהול, שוטר וחברו הטוב של הנסון (עונות 1–4, תפקיד אורח בעונה 5) דסטין נגוין - הארי טרומן איוקי, שוטר (עונות 1–4) סטיב ויליאמס - קפטן אדם פולר, מפקד היחידה ריצ'רד גרייקו - דניס בּוּקֶר, שוטר (עונות 3–4) מייקל דה-לואיז - ג'ואי פנהול, שוטר (עונה 5) מייקל בנדטי - אנטוני "מאק" מקיי, שוטר (עונה 5) מבין השחקנים האורחים שהופיעו בסדרה נמנים דום דה-לואיז, ג'ייסון פריסטלי, ג'וש ברולין, דייוויד פיימר, בראד פיט, כריסטינה אפלגייט, וינס ווהן, בלייר אנדרווד, ג'ון ווטרס, שאנן דוהרטי, רוזי פרז, כרים עבדול-ג'באר, תומאס היידן צ'רץ, ברידג'ט פונדה, שרילין פן וקורטווד סמית'. לאחר הצלחתה של התוכנית הוחלט להוציא סדרת בת בשם "בּוּקֶר" שמתמקדת בדמותו של השוטר דניס בּוּקֶר, שהופיע בעונות השלישית והרביעית של הסדרה "רחוב ג'אמפ 21". הסדרה שודרה ברשת FOX בין השנים 1989–1990, אך לא הצליחה כמו קודמתה וירדה לאחר שתי עונות בלבד. גרסה קולנועית לסדרה יצאה במרץ 2012, בכיכובם של ג'ונה היל וצ'אנינג טאטום, ועם ג'וני דפ בתפקיד אורח. ביוני 2014, יצא סרט המשך "רחוב ג'אמפ 22". "רחוב ג'אמפ 21", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רחוב ג'אמפ 21", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רחוב ג'אמפ 21", באתר Metacritic (באנגלית) "רחוב ג'אמפ 21", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "רחוב ג'אמפ 21", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שומר אוצר המלך

שומר אוצר המלך (אנגלית: Keeper of the Privy Purse), המכונה גם אוצֵר מלך או המזכיר הכלכלי של המלך, הוא תואר שהמחזיק בו אחראי על ניהול העניינים הכלכליים במשק הבית המלכותי של ריבון הממלכה המאוחדת, ודואג למימון הוצאותיו הפרטיות או הרשמיות. מתחת לשומר נמצא סגן אוצר המלך/מלכה לניהול הרשימה הציבורית וקרן תצוגת הארמונות המלכותיים. מנהל הכספים אחראי גם על הניהול הפיננסי של כל הקרנות הנמצאות ברשימה הציבורית או ממומנות על ידי משרדי ממשלת בריטניה השונים למטרות ייחודיות. סגן השומר מסייע לו בעניינים פרטיים למחצה כגון הטיפול באורוות המרוצים, אוסף הבולים המלכותי, האסקוט המלכותי, הקפלה המלכותית, האבירים הצבאיים של וינדזור, המסדר הוויקטוריאני המלכותי, מגורים מלכותיים המושכרים לאנשים שונים כחלק מחוזה העסקתם או הוקרה על פועלם, ודוכסות לנקסטר. הדוכסות היא מקור ההכנסה העיקרי של התקציב המלכותי. בנוסף לכך הוא אחראי על משרד הדואר המלכותי, דרכו עוברות התכתובות הרשמיות של ארמון בקינגהאם והארמונות המלכותיים האחרים במדינה. שומר אוצר המלך נפגש עם הריבון אחת לשבוע. השומר הנוכחי הוא סר מיכאל סטיבנס, המכהן בתפקיד מאז 2018. שומר התקציב המלכותי באתר המלוכה הבריטית רשימת השומרים (1660 - 1837) באתר British History Online
לילה קדרובה

לילה קדרובה (ברוסית: Ли́ля Кедро́ва; 9 באוקטובר 1918 – 16 בפברואר 2000) הייתה כוכבת קולנוע רוסייה, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1964 על תפקידה בסרט "זורבה היווני" וזכתה בפרס טוני על תפקידה בעיבוד הבימתי לסרט. קדרובה נולדה בסנקט פטרבורג. בשנת 1922 משפחתה עזבה את רוסיה הסובייטית ובשנת 1928 היא עברה לצרפת. בשנת 1932 הצטרפה קדרובה לתיאטרון האמניות המרכזי שיה מבוסס על השחקנים ממוצא רוסי. את קריירת המשחק שלה החלה קדרובה במספר סרטים צרפתיים. בשנת 1964 שיחקה לראשונה בסרט "זורבה היווני" המבוסס על ספרו של ניקוס קאזאנצאקיס בתפקיד מאדאם הורטנס המכונה "בובולינה" שבצעירותה הייתה זונת צמרת. על תפקידה בסרט קיבלה קדרובה את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר והפכה לשחקנית הרוסיה הראשונה ולמעשה היחידה עד היום שזכתה בפרס האוסקר על משחק. ב-1972 השתתפה בסרטו של מנחם גולן "הבריחה אל השמש". בשנת 1983 הופיעה קדרובה בגרסת המחזה לספר "זורבה היווני" וגילמה בו את הדמות אשר הקנתה לה את פרס האוסקר. על תפקידה במחזה זכתה קדרובה בפרס הטוני וב"פרס דרמה דסק" היוקרתי. בשנת 1988 שיחקה בסרטו של רוברט הופמן "Some Girls". ב-16 בפברואר שנת 2000 נפטרה קדרובה בביתה שב סאלוט סט. מרי, אונטריו, קנדה. מדיה וקבצים בנושא לילה קדרובה בוויקישיתוף לילה קדרובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילה קדרובה, באתר AllMovie (באנגלית) לילה קדרובה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לילה קדרובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לילה קדרובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) לילה קדרובה, באתר Discogs (באנגלית) לילה קדרובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אלישע בעל כנפיים

אלישע בעל כנפיים הוא דמות המוזכרת בתלמוד הבבלי (מסכת שבת) בתקופת גזירות השמד של אדריאנוס. במסגרת הגזירות נקבע כי המניח תפילין יוצא להורג. למרות הגזירות, היה אלישע מניח את התפילין ויוצא לשוק. חייל רומי ראה זאת ורדף אחריו. כשתפסו שאל אותו מה יש בידו, ואלישע ענה "כנפי יונה"; להפתעתו ראה החייל כי בדרך נס, אכן בידיו של אלישע היו אלה כנפי יונה, ומאז הוא נקרא "אלישע בעל כנפיים". קרו ליה אלישע בעל כנפים שפעם אחת גזרה מלכות הרשעה גזרה על ישראל שכל המניח תפילין על ראשו יקרו את מוחו והיה אלישע מניח תפילין ויצא לשוק וראהו קסדור אחד רץ מלפניו ורץ אחריו כיון שהגיע אצלו נטלן מראשו ואחזן בידו א"ל מה בידך אמר לו כנפי יונה פשט את ידו ונמצאו בה כנפי יונה לפיכך היו קוראין אותו בעל כנפים מאי שנא כנפי יונה דא"ל ולא א"ל שאר עופות משום דדמיא כנסת ישראל ליונה שנאמר (תהלים, ס"ח, י"ד) כנפי יונה נחפה בכסף ואברותיה בירקרק חרוץ מה יונה זו כנפיה מגינות עליה אף ישראל מצות מגינות עליהן. — תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף מ"ט, עמוד א' אלישע בעל כנפיים הוא דמות אשר מייצגת את החכמים ששאפו לקיים את מצוות התורה בפומבי, למרות הגזירות הקשות שנגזרו על היהודים בארץ ישראל לאחר דיכוי מרד בר כוכבא. הרב אהרן הימן, "אלישע בעל כנפיים", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט המפרשים נחלקים האם זה שהוריד את התפילין כשהגיע אליו הקסדור היה מעשה נכון או לא[דרוש מקור]. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צוקי מאובני ג'וגינס

צוקי ג'וגינס (אנגלית Joggins Fossil Cliffs) הם צוקים הנמצאים סמוך לעיירה הכפרית ג'וגינס במערב מחוז קמברלנד, בפרובינציה נובה סקוטיה, קנדה. בסביבה נמצאים מרבצי פחם גלויים שנכרו עוד בשנת 1686. המכרה הראשון הוקם באזור בשנת 1731, ובאזור התקיימו פעולות כרייה נרחבות עד אמצע המאה ה-20. העיירה הוקמה כעיירת כורים, וגדלה במידה כזו עד שבשנת 1919 הוכרזה כעיר. ב-1949 בוטל מעמד זה, עקב הידלדלות הכרייה וירידה משמעותית באוכלוסיית המקום בעקבות כך. אסון שהתרחש ב-1958 במכרות בספרינגהיל, כ-40 קילומטרים ממזרח לג'וגינס, ובו נספו 74 כורים, הביא לסגירת כל המכרות באזור. ג'וגינס נמצאת סמוך לחוף הים של מפרץ צ'יגנקטו, שהוא שלוחה של מפרץ פאנדי, חלקו הצפוני של מפרץ מיין. הצוקים הפונים אל המפרץ ידועים במרבצי המאובנים הנמצאים בהם, המתוארכים לעידן הקרבון, בפרק הזמן הקרוי קרבון פנסילבני, לפני 354 עד 290 מיליוני שנים. צוקי ג'וגינס נמצאים בתהליך של סחיפה רצופה על ידי משטר הגאות והשפל. ההבדל בין רמת הגאות והשפל במפרץ פאנדי הוא הגדול בעולם, והסחיפה המתמשכת מביאה לחשיפה בלתי פוסקת של המאובנים הנמצאים במעבה האדמה. גאולוגים גילו את מאגר המאובנים בצוקי ג'וגינס כבר בשנות העשרים של המאה ה-19. באמצע המאה נערכו במקום מחקרים על ידי אחד ממניחי היסוד לגאולוגיה המודרנית, סר צ'ארלס לייל. בספרו "יסודות הגאולוגיה" (Students' Elements of Geology, יצא לאור ב-1871) הכריז לייל שצוקי ג'וגינס והמאובנים החשופים בהם הם "הדוגמה הטובה בעולם" לחשיפה שכזו. המאובנים שנמצאו בצוקי ג'וגינס מוזכרים גם בספרו של צ'ארלס דרווין, "מוצא המינים". חלק נכבד מן המאובנים שנמצאו באתר נחשפו בידי סר ויליאם דוסון (Dawson), תלמידו של לייל. רבים מן הממצאים שחשף נמצאים כיום במוזיאון רדפאת' (Redpath) באוניברסיטת מקגיל, במונטריאול. ב-1852 גילו דוסון ולייל תגלית חשובה: מאובנים טטרפודיים, שנקברו בתוך גזע עץ. דוסון המשיך בחקירת המאובנים וגילה את אחד המאובנים החשובים ביותר בתולדות המדע, ההילונומוס (Hylonomus) - הזוחל הקדום ביותר הידוע למדע, ולפיכך גם המין בעל שפיר עוברי (Amniota) הקדום ביותר. בנוסף למאובני בעלי חיים נמצאו בצוקי ג'וגינס גם עקבות של בעלי חיים שהשתמרו מאובנות בסלע, וכן צמחים שהשתמרו בשלמות, בעיקר שרכים ועצים פרהיסטוריים. בשנת 2008 הוכרזה רצועת חוף באורך של כ-15 קילומטרים, הכולת את צוקי ג'וגינס, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. מדיה וקבצים בנושא צוקי מאובני ג'וגינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צוקי מאובני ג'וגינס צוקי ג'וגינס באתר אונסק"ו
שיקגו (נהר)

נהר שיקגו (באנגלית: Chicago River) הוא נהר באורך 251 ק"מ הזורם דרך העיר שיקגו, אילינוי. בעבר זרם הנהר אל עבר ימת מישיגן, אך במאה ה-19 הוטה מהלכו כך שיזרום לאגן הניקוז של נהר המיסיסיפי. נהוג לצבוע את הנהר בירוק לכבוד חגיגות יום פטריק הקדוש. בעבר זרם נהר שיקגו אל עבר ימת מישיגן. עם הגידול באוכלוסיית שיקגו והתפתחות התעשייה בה במאה ה-19, הוזרמו כמויות גדולות של ביוב ושפכים לנהר. דבר זה הוביל לזיהום של ימת מישיגן ובעיות תברואה קשות, עקב שאיבת מי שתייה מזוהמים מהאגם. כדי לפתור בעיות אלו, הוטתה בשנות ה-50 של המאה ה-19 חלק מן הזרימה דרך תעלת אילינוי ומישיגן אל עבר נהר אילינוי, מיובלי המיסיסיפי. בשנת 1900 הושלמה הפיכת הטיית הנהר. באמצעות שימוש בתאי שיט, שונה כיוון זרימת המים בנהר כך שיזרום מימת מישיגן דרך תעלת התברואה והספנות של שיקגו (Chicago Sanitary and Ship Canal) לנהר דפליינס (Des Plaines River) אשר עובר ממערב לעיר ונשפך לנהר אילינוי. הנהר במרכז העיר שיקגו מדיה וקבצים בנושא שיקגו בוויקישיתוף שיקגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרסיס פלפל

תרסיס פלפל (אנגלית: Pepper spray) הוא תרסיס המכיל קפסאיצין, החומר הפעיל בפלפל חריף; התזתו על פני אדם גורמת לגירוי עז בעיניים עד למצב של דימוע מיידי, קוצר נשימה, גודש באף, שיעול, ודלקת. השפעות אלה נמשכות כחצי שעה לאחר התזה בודדת אך תופעות הלוואי הקלות יותר, עלולות להימשך גם שעות. חולים במחלות דרכי הנשימה או אחרות, כגון קצרת, עלולים גם למות כתוצאה משאיפת הגז. תרסיס פלפל משמש כאמצעי להגנה עצמית בתור גז מדמיע, וגרסאות חריפות שלו משמשות לניטרול התפרעויות ושליטה בקהל על ידי כוחות ביטחון. מכל התרסיס הוא קטן ונייד, בדרך כלל, כדי שיוכל להיות בשימוש כאמצעי הגנה עצמית שניתן להסתירו בתיק יד. קיימות גם גרסאות מסחריות של מכל תרסיס פלפל קטן, שניתן לשגרו מרובה, שמיועד לשיגור מטעני צבע ("פיינטבול"). הקפסיאצין מופק מפלפלים באמצעות מיצוי מהצמח לאחר כתישה בממס אורגני דוגמת אתנול. לאחר שהממס מתאדה נשאר השרף שמורחף במים בעזרת חומר פעיל שטח כפרופילן גליקול. האמולסיה נארזת במיכלי לחץ ליצירת התרסיס. תכולת הקפסאיצין בתרסיס צריכה להיות 1% לפחות על פי התקן האמריקני. גרסה סינתטית של קפסאיצין, pelargonic acid vanillylamide, נמצאת בשימוש בתרסיסי פלפל בבריטניה. גרסה סינתטית הדומה בהשפעותיה לתרסיס פלפל, pelargonic acid morpholide, נמצאת בשימוש נרחב ברוסיה. בשני המקרים המוצרים נמכרים למטרות דומות ומתאפיינים בתגובה דומה בהתזה על פני אדם. התזת תרסיס פלפל על פני אדם מעוררת דלקת, גורמת לדימוע מיידי של העיניים, קשיי נשימה, גודש באף ושיעול. השפעת התזה בודדת יכולה לגרום להשפעות אלו למשך 30-45 דקות, ולהשפעות לוואי קלות יותר למשך שעות לאחר מכן. לחולי קצרת התגובה מהתזת תרסיס פלפל עלולה להיות קטלנית. שטיפת פני המותקף במים לא תקל על הצריבה. בבדיקה קלינית בה נבדקו ארבעה סוגי שטיפות (מים, חלב, סותר-חומצה, ג'ל לידוקאין ושמפו תינוקות) נמצא כי אף אחד מפתרונות אלו לא הקל על הצריבה, וזו פגה כעבור אותו פרק זמן. פרמדיקים המובילים חולים שהותקפו בתרסיס פלפל, משתמשים לעיתים בשמפו תינוקות, וטוענים כי הדבר מועיל במידת מה. הקפסאיצין הגורם להפעלה של קצות תאי עצב תחושתיים ולדלדול תכולת הנוירו-פפטידים בהם, התוצאה היא כאב עז ותגובה דלקתית המתבטאת בהגברת זרימת הדם ללחמית והתנפחות של תאי אפיתל בקרנית. נגרם נזק לתאי אפיתל בעין שנרפא לאחר כיום. בשבוע שלאחר הפגיעה נצפתה ירידה ברגישות העין לגרוי מכני, הרגישות הכימית עולה ביום שלאחר הפגיעה ואחרי שבוע יורדת מתחת לנורמלי. מחקר שבחן כ-3,600 מקרים בהם הופעל תרסיס פלפל על אסירים העלה ששיעור הפגיעות החמורות (המצריכות טיפול רפואי) היה 6.8% מהנפגעים כשרוב הפגיעות החמורות היו בעיניים (כ-54%) או בדרכי הנשימה (32%). גז מדמיע קפסאיצין מדיה וקבצים בנושא תרסיס פלפל בוויקישיתוף A randomized controlled trial comparing treatment regimens for acute pain for topical oleoresin capsaicin (pepper spray) exposure in adult volunteers, באתר PubMed, ‏דצמבר 2008 (באנגלית). Minna Vesaluoma et al, Effects of Oleoresin Capsicum Pepper Spray on Human Corneal Morphology and Sensitivity, Investigative Ophthalmology & Visual Science, July 2000, Vol. 41, No. 8 Kearney, T; Hiatt, P; Birdsall, E; Smollin, C (Jul–Sep 2014). "Pepper spray injury severity: ten-year case experience of a poison control system.". Prehospital emergency care : official journal of the National Association of EMS Physicians and the National Association of State EMS Directors 18 (3): 381–6
קייס פירו

קייס מאדי פירו (בערבית: قيس فرو 21 ביוני 1944 – 11 בספטמבר 2019) היה היסטוריון ישראלי ממוצא דרוזי, פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. תחומי מחקרו הם העדה הדרוזית, החברה במזרח התיכון במאה ה-19, העלווים והשיעים בסוריה ובלבנון. פירו נולד בשנת 1944 בכפר עספיא במשפחה דרוזית בימי שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. למד בבית ספר יסודי ואחר כך בתיכון הנוצרי האורתודוקסי של חיפה, כיום המכללה האורתודוקסית הערבית בחיפה. שירת בצה"ל בגדוד הדרוזי ובמהלך שירותו סיים קורס מ"כים. בשנת 1966 נרשם לאוניברסיטת חיפה ובהמשך סיים בה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה כללית וספרות ערבית ותואר שני באוניברסיטת חיפה, ואת לימודי הדוקטורט השלים במחלקה למזרח התיכון באוניברסיטת ניס שבצרפת בשנת 1979. נושא עבודתו - "הקשרים בין מרסיי לאימפריה העות'מאנית ולמצרים בין 1860 ל-1914". לימד בבית ספר תיכון ומשנת 1982 לימד באוניברסיטת חיפה. בשנת 1996 יצא לשנת שבתון כחוקר במרכז המזרח התיכון באוניברסיטת אוקספורד. כסטודנט באוניברסיטת חיפה הציע להקים ארכיון שירכז חומרים כתובים בנושא הדרוזים. נשיא האוניברסיטה אימץ את הרעיון והחליט על הקמת המדור הדרוזי באוניברסיטת חיפה. פירו עמד בהמשך בראש המדור. בשנים 1997–2000 עמד בראש החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. הוא היה המנחה של תדי כ"ץ בעבודתו לתואר שני בנושא הקרב בטנטורה במלחמת העצמאות שנפסלה על ידי האוניברסיטה. התגורר ביישוב הולדתו, מועצה המקומית עספיא, בה נפטר בשנת 2019 בגיל 75. היה נשוי והשאיר שלושה ילדים: שני בנים - גסאן, מרצה במתמטיקה תאורטית, וטארק, מרצה וחוקר בתחום האסלאם, ובת - סאוסן, מורה. קיס פירו, המשי והתמורות החברתיות-כלכליות בלבנון: 1860–1914, חיפה: אוניברסיטת חיפה - המרכז היהודי-הערבי, המכון לחקר המזרח התיכון ע"ש גוסטאב היינמן, 1986 (סדרת מונוגרפיות בחקר המזרח התיכון, 5). קייס פירו, לבנון – אתגר השונות (ספר 5 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ג–2013. Silk and Socio-economic Change in Lebanon (1860 – 1914), Haifa, Haifa University Press, 1986 A History of Druzes, Brill Academic Pub, 1997 The Druzes in the Jewish State: A Brief History ,Brill Academic Pub, 1999 Inventing Lebanon: Nationalism and the State Under the Mandate, I B Tauris & Co Ltd, 2002 Metamorphosis of the Nation (al-Umma): Arabism and Minorities in Syria and Lebanon 1850-1940, 2009 קייס פירו, ברשת החברתית פייסבוק קייס פירו (1944-2019), דף שער בספרייה הלאומית שש אחרי המלחמה, ריאיון עם פירו בנושא לבנון לאחר מלחמת לבנון השנייה בערוץ האקדמי עופר אדרת, ההיסטוריון שנתן 97 לעבודה על "טבח טנטורה", באתר הארץ, 26 בספטמבר 2019
אזורי סידני

העיר סידני, בירת מדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה, היא אחת מהמטרופולינים הגדולות בעולם מבחינת שטחה הגאוגרפי, כ־12,145 קמ"ר. מבחינה מנהלית, היא מחולקת למספר אזורים (Regions) המכילים כל אחד מספר רשויות עירוניות, להן בתורן כפופים מספר פרוורים. שיטה עירונית זאת מייצרת מארג מוניציפלי תאי: כל פרוור נחשב לרשות עצמאית ומנהל באופן פרטני את צרכיו. כך למשל הפרוור קיריבילי, המרוחק קילומטרים ספורים מסידני, נחשב לרשות עצמאית ועשוי לכלול רחובות בשמות זהים לרחובות בסידני (כגון רחוב פיט); רחובות ארוכים במיוחד, כגון דרך פאראמטה, עשויים להתפרש על פני מספר פרוורים, ובמעבר מפרוור למשנהו תחל ספירת מספרי הבתים מחדש ברחוב. אמנון כרמל, ‏חוף מנלי - הפנינה של סידני, באתר GoTravel