laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוהאן ט'סרקלס פון טילי

יוהאן ט'סרקלס פון טילי (בגרמנית: Johann ’t Serclaes Graf von Tilly; ‏1559, בלגיה - 15 באפריל 1632, אינגולשטאדט), הידוע גם בכינויים רוזן טילי או הגנרל טילי, היה מצביא שפעל בשירות האימפריה הרומית הקדושה והיה מפקד צבאות הליגה הקתולית במהלך מלחמת שלושים השנים. נהרג בקרב ריין מול מלך שוודיה גוסטבוס אדולפוס. יוהאן טילי נולד בטירת טילי באזור בלגיה של ימינו, אז בהולנד הנתונה תחת שלטון ספרד. התחנך בקלן, שם קיבל חינוך ישועי, ובגיל חמש עשרה הצטרף לצבא הספרדי ולחם בקרבות המרד ההולנדי. כמו כן השתתף במצור על אנטוורפן, אחר כך לחם בצבא האימפריה הרומית הקדושה נגד העות'מאנים בהונגריה וטרנסילבניה. אחר כך נשאר עם רודולף השני בפראג עד שמינה אותו מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה למפקד צבאות הליגה הקתולית. כשפרצה מלחמת שלושים השנים היו המורדים הבוהמים במצב מצוין – הם זכו לתמיכה מריינלנד-פפאלץ, מטרנסילבניה, מהולנד ומהאימפריה העות'מאנית. כמו כן פרוטסטנטים אוסטרים מאוסטריה עילית ומאוסטריה תחתית ארגנו גדודים לוחמים בפיקודם של היינריך מתיאס פון תורן וארנסט פון מנספלד והגיעו עד וינה ממש. אולם הקיסר פרדיננד השני הצליח לשכנע את ספרד הקתולית לסייע לו, וכך פלשו הכוחות הקיסריים והספרדים לאוסטריה התחתית, וכוחות הליגה הקתולית בפיקודו של טילי לאוסטריה עילית. לאחר מכן התאחדו הכוחות ופלשו לבוהמיה, ובקרב ההר הלבן שנערך בסמוך לפראג הביס טילי את מלך בוהמיה פרידריך והדיח אותו, ובוהמיה נותרה בשליטת בית הבסבורג במשך 300 שנים. לאחר מכן הכניע טילי את שאריות הצבא הפרוטסטנטי אוסטרי בפיקודו של מנספלד שניסו לחבור לכוחות ההולנדיים. אולם אז פלש צבא דני שמנה כ-20,000 חיילים בפיקודו של כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק לכמה נסיכויות גרמניות. הכוח הדני נהנה מתמיכה מהולנד וסקוטלנד, וכן מראש ממשלת צרפת הקרדינל רישלייה. הקיסר הבין שצבאו של טילי לא יוכל לעצור את הצבא הדני, ונאלץ לשכור את שירותיו של אלברכט פון ולנשטיין. מלך דנמרק, שלא ידע על כוחותיו של ולנשטיין אלא רק על אלו של טילי, נאלץ לסגת במהירות. אולם טילי השיג את צבאו בקרב לותר והשמיד אותו בעוד ולנשטיין מתקדם לעבר שטרלזונד. לאחר זמן מה פיטר הקיסר את ולנשטיין וכעת היה טילי המפקד היחיד של הכוחות הקתוליים. ייתכן שהמלחמה יכלה להיגמר כעת, אולם מלך שוודיה גוסטבוס אדולפוס, שחשש מפני שכן קתולי חזק יתר על המידה, פלש גם הוא לגרמניה ונהנה כמו צבא דנמרק לפניו מתמיכה הולנדית, צרפתית, וסקוטית. בקרב ברייטנפלד (1631) הובס טילי בפני השוודים, ובקרב ריין הובס שוב, והפעם מת מפגיעת כדור תותח. לחובתו של טילי נרשמו מספר פשעי מלחמה: בין היתר, הוא הורה ב-1631 לדוכס גוטפריד היינריך פון פפנהיים לטבוח באזרחיה הפרוטסטנטיים של מגדבורג. מדיה וקבצים בנושא יוהאן ט'סרקלס פון טילי בוויקישיתוף יוהאן ט'סרקלס פון טילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמברוסיו ספינולה

אמברוסיו ספינולה (בספרדית: Ambrosio Spínola;‏ 1569 ג'נובה - 25 בספטמבר 1630 מנטובה) היה מרקיז ואיש צבא ספרדי ממוצא איטלקי שלקח חלק פעיל במלחמת שמונים השנים, ופיקד גם על כוח ספרדי שנשלח לסייע לפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בדיכוי המרד הבוהמי שהוביל למלחמת שלושים השנים. כמו כן שימש כמושל מילאנו במשך שנה אחת עד מותו. ב-1625 הטיל מצור כנגד הוראת הממונים עליו על העיר ההולנדית ברדה והכניע אותה, אירוע שהונצח בציורו המפורסם של הצייר הספרדי דייגו ולסקס, כניעת ברדה. מדיה וקבצים בנושא אמברוסיו ספינולה בוויקישיתוף אמברוסיו ספינולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שולטוואדקרט

שולטוואדקרט (בהונגרית: Soltvadkert, בקרואטית: Vakier, בדומה לשמה העתיק של העיר בהונגרית, Vadkert) היא עיר במחוז באץ'-קישקון, הונגריה. העיר מוקפת במספר אזורים של הפארק הלאומי קישקונשאג (Kiskunság), בהם האגם וואדקרט, המכונה גם בודוש-טו (Büdös-tó), והיא ידועה בתור אתר תיירותי. בקיץ מתקיימים בעיר מספר קונצרטים ופסטיבלים. תעשיית היין בעיר היא בת מאות שנים. העיר נקראה שולטוואדקרט מאז שנת 1900. לפני כן היא נקראה וואדקרט (Vadkert, "גן פרא" בהונגרית), בהתייחס לאופי הסביבה בתקופה זו. העיר נוסדה בשנת 1376 וכאשר הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית עזבה, גורשה או נהרגה רוב אוכלוסייתה. במאה ה-18 החלה העיר לעבור תהליך של פיתוח תיירותי ומסחרי. ב-1722 הגיעו מספר משפות קלוויניסטיות לעיר. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-18 הובאו אל העיר מתיישבים גרמנים, ואלה הקימו בה כנסייה לותרנית. עם זאת, הקתולים בעיר הרסו את הכנסייה. זו נבנתה מחדש, אך נהרסה שוב, וכך חזר התהליך מספר פעמים. הכנסייה הלותרנית הקיימת בעיר כיום נבנתה בשנת 1837. היא עדיין עומדת על תלה, ובה שלושה פעמונים שעדיין נמצאים בשימוש. כנסייה זו משרתת קהילה לותרנית הפועלת כיום בעיר. כמו כן פעילים כיום בעיר כמה מאות בפטיסטים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר פעילים מהכנסייה הפנטקוסטלית וייסדו גם הם קהילה בעיר, קהילה שקיימת עד היום. לפני הכיבוש הגרמני במרס 1944 היו בעיר כ-400 יהודים, שהשתייכו לקהילה האורתודוקסית. בסוף מאי 1944 רוכזו יהודי העיר בגטו וביוני הוצעדו תושבי הגטו 26 קילומטרים לבית חרושת לנחושת גופרתית בקצ'קמט, משם גורשו לאושוויץ. כיום מעיד רק בית הקברות היהודי על קיום קהילה יהודית בעיר בעבר. לאחר השואה, התקיימה קהילה יהודית במקום בראשה עמד הרב שמעון יחזקאל יעקובוביץ, שאף פתח ישיבה במקום שהייתה אחת משתי הישיבות היחידות בהונגריה. הקהילה התפזרה בעקבות דיכוי המרד ההונגרי ב־1956. אימרה סקיי היה רופא שיניים יהודי-הונגרי-בריטי. מדיה וקבצים בנושא שולטוואדקרט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שולטוואדקרט שולטוודקרט (Soltvadkert), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 11009/1905. Forrás: MNL-OL 30806. mikrofilm 433. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1905. év 42. oldal 28. sor
טירנו–אדריאטיקו

טירנו–אדריאטיקו (מכונה גם מרוץ שני הימים) הוא מרוץ אופני כביש החוצה את איטליה לרוחבה, מהחוף הטירני ועד לחוף האדריאטי. באופן מסורתי נערך המרוץ בראשית עונת המרוצים, והוא מהווה הכנה חיונית למרוץ מילאנו – סן רמו. בין השנים 2005 ל-2007 היה המרוץ חלק מהסבב המקצועני של איגוד האופניים הבין-לאומי, אך בשנת 2008 ירד לסבב היבשתי האירופי לאחר שמארגניו פרשו מהאיגוד הבין-לאומי לאופניים. עם זאת, המירוץ שב לדירוג העולמי בשנה שלאחר מכן. נחשב למרוץ הקטעים החשוב באיטליה לאחר הג'ירו ד'איטליה. טירנו–אדריאטיקו נערך לראשונה בשנת 1966, וכלל שלושה קטעים. בשנה שלאחר מכן נוספו שני קטעים, וב-1984 עלה מניין הקטעים במרוץ לשישה. במשך השנים נע מספר הקטעים בין שישה לשמונה, אך מ-2002 כולל המרוץ שבעה קטעים. החל ב-1967, המירוץ מסתיים מדי שנה בעיר סן בנדטו דל טרונטו. הרוכב רוז'ה דה ולאמיק הבלגי מחזיק בשיא הניצחונות בטירנו–אדריאטיקו, עם שישה בין השנים 1972–1977. זהו אחד המרוצים היחיד בהם לא ניצח אדי מרקס. אתר האינטרנט הרשמי של טירנו–אדריאטיקו (באיטלקית ובאנגלית)
פאט

האם התכוונתם ל... FAT – (ראשי תיבות של: File Allocation Table, בתרגום טבלת מיקומי קבצים) היא מערכת קבצים שפותחה בשנת 1977 על ידי ביל גייטס ומארק מקדונלד'ס. משפחת פֶט (באנגלית: Fett) היא משפחה בדיונית מיקום מלחמת הכוכבים של ציידי ראשים. ג'נגו פט – המודל לצבא המשובטים, אביו של בובה פאט. בובה פט – צייד ראשים ידוע לשמצה ובנו של ג'נגו.
מרצדס-בנץ AG

מרצדס-בנץ AG לשעבר דיימלר AG ‏ (Daimler AG) הוא תאגיד גרמני המייצר כלי רכב ועוסק גם בשירותים פיננסיים. תאגיד דיימלר הוא יצרן כלי הרכב הוותיק ביותר בעולם, וחטיבת המשאיות שלו היא הגדולה בעולם. תאגיד דיימלר-קרייזלר קם בשנת 1998 כשחברת מרצדס-בנץ קנתה את חברת קרייזלר שעמדה בפני הליך פירוק, כתוצאה מאיחוד החברות נבחר השם דיימלר-קרייזלר. איחוד זה נשבר כשהחברה הודיעה ב-15 במאי 2007 על רצונה למכור את חטיבת קרייזלר לקרן ההשקעות האמריקאית סרברוס. ב-3 באוגוסט 2007 כשהמכירה הושלמה החברות החליפו את שמן, קבוצת דיימלר ל-"דיימלר AG" וחברת קרייזלר ל-"קרייזלר LLC". התאגיד בנוי מחמש חטיבות: חטיבת הרכב - החטיבה המרכזית בפעילות התאגיד הכוללת את ייצור הרכבים הפרטיים של מרצדס-בנץ, סדנת הביצועים AMG, מותג הרכב סמארט ורכבי היוקרה של מייבאך. חטיבת המשאיות - כוללת את המשאיות של מרצדס, פרייטליינר, מיצובישי פוזו, ווסטרן סטאר ותומאס. חטיבת המסחריות - כוללת את דגמי מרצדס ופרייטליינר חטיבת האוטובוסים - כוללת את דגמי מרצדס ו-Setra החטיבה הפיננסית מרצדס-בנץ - המותג הראשי, מותג רכב עולמי למכוניות יוקרה, מסחריות, משאיות ואוטובוסים מייבאך - מותג רכבי יוקרה שמבוסס על רכבי מרצדס סמארט - יוצרה בתחילה במסגרת מיזם משותף בין תאגיד כלי הרכב הגרמני דיימלר-בנץ וחברת השעונים השווייצרית סווטש (סווטש נסוגה בהמשך לחלוטין מהפרויקט) אשר מטרתו הייתה לייצר רכב עירוני דו-מושבי וחסכוני בדלק מרצדס AMG - סדנת ביצועים לרכבי מרצדס פרייטליינר - חטיבת משאיות סמי-טריילר כולל חברת מותגי סטרלינג, וטומאס חברת אוטובוסים בארצות הברית מיצובישי פוזו - מותג משאיות. היה שייכת בעבר לחברת מיצובישי אך לאחר בעיות בדוחות הכספים העבירו את המותג לחברת דיימלר 85% בחברת מיצובישי פוזו 40% בחברת מקלארן 19.9% בחברת קרייזלר LLC 30.2% בחברת EADS חברת אם ליצרנית המטוסים אירבוס 6.2% ברנו-ניסאן (3.1 ברנו, 3.1 בניסאן) בעבר דיימלר קרייזלר הייתה בעלת אחזקות (22%) ביצרנית המכוניות היפנית מיצובישי וכן 10% ביצרנית הקוריאנית יונדאי אך נפטרה מהם עד שנת 2004. בשנת 2018 רכש המיליארדר הסיני לי שופו 9.69% ממניות "דיימלר AG". מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ AG בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרצדס-בנץ AG (בגרמנית ובאנגלית) מרצדס-בנץ AG, סרטונים בערוץ היוטיוב מרצדס-בנץ AG, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרצדס - וואלה! רכב https://group.mercedes-benz.com/company/business-units/daimler-trucks המיליארדר לי סו פו שותף בדיימלר nzz.ch/wirtschaft/der-groesste-einzelaktionaer-von-daimler-ist-nun-ein-chinesischer-milliardaer
טור דאון אנדר

טור דאון אנדר (אנגלית: Tour Down Under) הוא מרוץ אופני כביש שנתי הנערך בסביבות העיר אדלייד שבאוסטרליה הדרומית, ובו משתתפים רוכבי אופניים מכל העולם. לאחר שראש ממשלת אוסטרליה הדרומית מייק ראן ושרת התיירות ג'יין לומקס סמית' פתחו במסע פרסום לשדרוגו, נכלל המרוץ בסבב המקצועני של האיגוד הבין-לאומי לאופניים ב-2008, ושנה לאחר מכן נכלל בסבב העולמי החדש. מסלול המרוץ עובר בסביבותיה של העיר אדלייד, והוא נע משטוח לגלי. אין במרוץ טיפוסים קשים במיוחד, ונוסף על כך מסתיימים רוב הקטעים בספרינט קבוצתי, עובדה שמותירה את מרבית המטפסים המקצועיים מחוץ למרוץ. הטמפרטורות היומיות באוסטרליה הדרומית בחודש ינואר, בו נערך המרוץ, גבוהות ועשויות להגיע ל-40 מעלות. הרוכב בעל הזמן המצטבר הנמוך ביותר בתום כל שלב ובסיום המרוץ לובש את חולצת האוכרה. צבע האוכרה הוא אחד מצבעיה של אוסטרליה, וזהו המרוץ היחיד בסבב העולמי המשתמש בצבע זה. במהלך השנים התפתחה במרוץ מסורת לפיה האוהדים בוחרים לעצמם רוכב עלום שם, שלרוב אינו דובר אנגלית, ומתייחסים אליו ככוכב לאורך כל המרוץ, צועקים את שמו, מעודדים אותו, ומתקהלים סביבו בסוף כל קטע על מנת לבקש חתימה. אתר האינטרנט הרשמי של טור דאון אנדר
משינה Unplugged

משינה Unplugged הוא אלבום ההופעה השלישי של להקת הפופ רוק הישראלית משינה. הוא הוקלט בשנת 2008 במתחם רדינג 3 בתל אביב ויצא לאור בשנת 2012. האלבום הוא אלבום כפול והוא כולל את מיטב השירים המוכרים ביותר של להקה ("הכוכבים דולקים על אש קטנה", "את לא כמו כולם") וגם שירים שזכו לפחות הצלחה ("פולארויד", "ג'וני האדום") בכלים אקוסטיים ובעיבודים שונים ומחודשים. האלבום גם כולל שני שירים של יובל בנאי מאלבומי סולו ("לא יכול לעצור את זה", "מעבר להרים"ׂ). אל ההקלטה הצטרף אחיו של איגי דיין - נאור דיין בגיטרה. לאלבום יצאה גם מהדורת DVD ובה השירים שבדיסק ובנוסף להם "העמותה לחקר התמותה" ו"אחכה לך בשדות". אז למה לי פוליטיקה עכשיו אישה בדרך אל הים פולארויד את לא כמו כולם לא יכול לעצור את זה מעבר להרים התשובה אבל אין הכוכבים דולקים על אש קטנה בואי וניפול כולם אומרים לי תזהר את באה לבקר ג'וני האדום יובל בנאי - שירה, גיטרה אקוסטית. שלומי ברכה - גיטרה אקוסטית, קולות. מייקל בנסון - גיטרה בס אקוסטית, קולות. איגי דיין - תופים, קולות. אבנר חודורוב - קלידים, אקורדיון, סקסופון, קולות. נאור דיין - גיטרה אקוסטית.
וולטה אה קטלוניה

וולטה סיקליסטה אה קטלוניה (בקטלאנית: Volta Ciclista a Catalunya) או בקיצור וולטה אה קטלוניה (בקטלאנית: Volta a Catalunya, סובב קטלוניה) הוא מרוץ אופני כביש המתקיים מדי שנה בקטלוניה, ספרד. המרוץ הוא חלק מההסבב העולמי של איגוד האופניים הבין-לאומי, ונחשב למרוץ השני בפופולריות שלו בספרד, לאחר הוואלטה אספניה. בעבר נערך המרוץ בסוף חודש מאי, ולפיכך נחשב למרוץ הכנה חיוני עבור הטור דה פראנס. ב-2010 העביר האיגוד הבין-לאומי לאופניים את המירוץ לסוף חודש מרץ. הוולטה אה קטלוניה נערך לראשונה ב-1911, והוא אחד המרוצים הוותיקים ביותר בעולם. הרוכב בעל הזמן המועט ביותר בסיום כל שלב לובש חולצה לבנה בעלת פסים ירוקים. הרוכב בעל מספר נקודות המיאוצים הגבוה ביותר לובש את החולצה הלבנה. הרוכב בעל מספר נקודות הטיפוס ("מלך ההרים") לובש את החולצה האדומה. הרוכב הקטלאני הטוב ביותר לובש את חולצת נבחרת קטלוניה. אתר האינטרנט הרשמי של וולטה אה קטלוניה וולטה אה קטלוניה, ברשת החברתית פייסבוק וולטה אה קטלוניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וולטה אה קטלוניה, ברשת החברתית אינסטגרם וולטה אה קטלוניה, סרטונים בערוץ היוטיוב במקור ניצח אלברטו קונטדור, אך מאוחר יותר נפסלה זכייתו.
גאורגי פרבאנוב

גאורגי סדפצ'וב פרבאנוב (בבולגרית: Георги Седефчов Първанов; נולד ב-28 ביוני 1957 בסירישטניק, מחוז פרניק בבולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כנשיא בולגריה מ-2002 ועד 2012. פרבאנוב למד בבית הספר התיכון למתמטיקה בפרניק. ב-1975 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת סופיה וב-1981 קיבל דוקטורט בהיסטוריה מאותה אוניברסיטה עם עבודה בנושא "דימיטר בלגואב והשאלה הלאומית הבולגרית". הצטרף למכון להיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית כחוקר ב-1981. עניינו העיקרי היה בעניין הלאומי הבולגרי ובימיה הראשונים של התנועה הסוציאל-דמוקרטית והסוציאליסטית בבולגריה. באותה שנה, 1981, הצטרף כחבר למפלגה הקומוניסטית. פרבאנוב כיהן בתפקידו מאז ה-22 בינואר 2002. הוא נחשב תומך נלהב בשותפות בולגרית בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי ורואה עצמו כסוציאליסט. הוא ניצח בבחירות את קודמו בתפקיד, פטר סטויאנוב, בבחירות הנשיאותיות בנובמבר 2001. באוקטובר 2006 נבחר לתקופת כהונה שנייה כנשיא. בסיבוב הבחירות הראשון, שנערך ב-22 באוקטובר, זכה ב-64% מקולות הבוחרים והקדים ברוב גדול את יריבו העיקרי, איש הימין הקיצוני, וולן סידרוב שזכה ב-21.5%. החוק הבולגרי מחייב תמיכה של מעל 50% מקולות כלל הבוחרים כדי להיבחר לנשיאות בסיבוב הראשון (אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון היה רק 42.51%) ולכן, נערך סיבוב בחירה שני. בבחירות שהתקיימו ב-29 באוקטובר זכה פרבאנוב ב-75.9% מהקולות, מול 24.1% בהם זכה סידרוב, ונבחר שנית לנשיאות. הייתה זו הפעם הראשונה בבולגריה בה נבחר מחדש נשיא מכהן בבחירות דמוקרטיות. בביקור שערך בישראל ב-2008, אמר פרבאנוב כי בולגריה אינה מתנערת מאחריותה לשילוחם של 11,000 מיהודי תראקיה ומקדוניה למחנות השמדה במלחמת העולם השנייה. הייתה זו הפעם הראשונה בה נטל גורם בולגרי רשמי אחריות לפרשה זו. באוקטובר 2011 נערך הסיבוב השני לבחירות לנשיאות בבולגריה ורוסן פלבנלייב מועמד מפלגת השלטון זכה בבחירות, לאחר שגבר על איבאיילו קאלפין מועמד המפלגה הסוציאליסטית. ב-22 בינואר 2012 החל פלבנלייב את כהונתו והחליף את פרבאנוב. מדיה וקבצים בנושא גאורגי פרבאנוב בוויקישיתוף גאורגי פרבאנוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יוסי מלמן, לראשונה: בולגריה מקבלת אחריות להשמדת 11 אלף יהודים, באתר הארץ, 28 במרץ 2008
ג'וזפין האל

ג'וזפין האל (באנגלית: Josephine Hull; ‏3 בינואר 1877 – 12 במרץ 1957) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1950 על הופעתה בסרט "הארווי". האל נולדה בכפר ניוטנוויל שבמסצ'וסטס בשם מרי ג'וזפין שרווד. בתם של מרי אליזבת טוויקבארי וויליאם שרווד. היא למדה מוזיקה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד ואומנויות ב"מכללת רדקליף". החלה להופיע על במות בצעירותה כנערת מקהלה ופרשה לאחר מספר שנים לאחר מותו של בעלה השחקן שלי האל. היא חזרה לבמות הבידור בשנת 1923 הפעם תחת השם "ג'וזפין האל". האל בנתה לעצמה שם במשך למעלה מ-30 שנות עשייה בבמות בניו יורק ובברודוויי. ב-1944 שיחקה האל בקומדיית הפשע הקלאסית של פרנק קאפרה "רעל ותחרה" בתור הדודה אבי ברוסטר. כמו כן היא שיחקה במחזה המפורסם "הארווי" בתפקיד וטה לואיז סימונס. בשנת 1950 הופק עיבוד הוליוודי למחזה בבימויו של הנרי קוסטר. האל שהופיעה בסרט לצידו של ג'יימס סטיוארט חזרה על התפקיד שלה, היא זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. לאחר זכייתה באוסקר מיעטה להופיע ופרשה ממשחק בשנת 1955. היא נפטרה ב-12 במרץ 1957 בביתה שברובע הברונקס, ניו יורק מדימום תוך-גולגולתי בגיל 80. מדיה וקבצים בנושא ג'וזפין האל בוויקישיתוף ג'וזפין האל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וזפין האל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וזפין האל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וזפין האל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בור (סרביה)

בור (בסרבית קירילית: Бор) היא עיר ורשות מקומית במזרח סרביה, בירת מחוז בור. העיר מתפקדת כמרכז כרייה, עם אחד ממכרות הנחושת הגדולים באירופה. אוכלוסיית העיר מונה כ-34 אלף תושבים, מתוך כ-48 אלף ברשות המקומית כולה. משמעות השם "בור" (Бор) בסרבית היא "אורן". המכרה בבור הוקם ב-1903, ב-1904 חברה צרפתית החלה לחפור שם. במהלך מלחמת העולם השנייה, עם כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר, במקום הוקם מחנה הריכוז בור בידי הארגון הגרמני טודט על מנת לנצל את משאבי המכרות. האוסטאשה, ביחד עם הגרמנים וההונגרים הביאו למקום בעיקר יהודים ומעט קבוצות נוצריות פציפיסטיות, שם הועסקו בכפייה. ב-1947 בור קיבלה באופן רשמי מעמד של עיר, עם 10,000 תושבים באותה תקופה. החל מ-1961 פועלת בבור הפקולטה ללימודי מקצועות טכניים של אוניברסיטת בלגרד. עד היום 1804 סטודנטים סיימו את לימודיהם במכון, 122 המשיכו לתואר שני ו-70 סטודנטים כתבו עבודת דוקטורט. בור היא אחת מהרשויות המקומיות הכי מגוונות מבחינה לאומית בסרביה, 32 לאומים נכללים באוכלוסייתה. מונטנגרו בר, מונטנגרו צרפת לה קרזו, צרפת אוקראינה חמלניצקי, אוקראינה זמביה קיטווה, זמביה בולגריה וראצה, בולגריה מדיה וקבצים בנושא בור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בור בור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Municipalities of Serbia, 2006, המשרד הסרבי לסטטיסטיקה, בלגרד, מרץ 2007 2011 Census of Population, Households and Dwellings in The Republic of Serbia: Age and Sex – Data by settlements, המשרד הסרבי לסטטיסטיקה, בלגרד, 2012 John Everett-Heath (ed.), "Bor", The Concise Dictionary of World Place-Names, Oxford University Press, 2005 צבי ארז, "יהודים תמורת נחושת: פלוגות עבודה יהודיות-הונגריות ב-Bor", יד ושם - קובץ מחקרים 28, ירושלים, 2000, עמ' 193-226 The history of the Technical Faculty, באתר הפקולטה ללימודי מקצועות טכניים של בור
אנרג'יה רובינאר

אנרג'יה רובינאר (ברומנית: Clubul Sportiv Energia Rovinari) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טרגו ז'יו. המתמודדת בליגת העל הרומנית. המועדון הוקם בשנת 2002 ובסיום עונת 2007/08 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני. בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה בגביע לאחר ניצחון 55-58 מול קבוצת מוניציפל אוראדיה. הקבוצה מארחת באולם הספורט ספורטורילור המכיל 1,000 מקומות ישיבה. הספונסר הראשי של הקבוצה הוא חברת "אנרגיה" מהעיירה רובינאר הסמוכה. הגביע הרומני: זכייה (1): 2014 חצי גמר: 2009 מדיה וקבצים בנושא אנרג'יה רובינאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנרג'יה רובינאר עמוד המועדון באתר "eurobasket" ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זריצ'נה

זריצ'נה (באוקראינית: Зарічне, בפולנית: Pohost Zarzeczny) היא עיירה במחוז רובנה במערב אוקראינה, סמוך לגבול אוקראינה–בלארוס. עיירה זו מהווה מרכז של ראיון זריצ'נה שגובל עם ראיון דוברוביצקי וראיון ולדימירץ של מחוז רובנו. היישוב נוסד ב-27 בספטמבר 1480, בשם פוהוסט זז'צ'ני (באוקראינית: Погост-Зарічний). כך עולה מכתב צ'רטר שנתן קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין לסוחרים ביישוב, כתב שקיים עד היום בארכיון רשמי אוקראיני. היישוב היה חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא ועם הקמת האיחוד הפולני-ליטאי ב-1569 - חלק מאיחוד זה. אחרי חלוקת פולין השלישית, ב-1795, סופח האזור לאימפריה הרוסית. במפקד אוכלוסין שהתקיים בשנת 1897 נמנו ביישוב 647 תושבים. הם התפרנסו מחקלאות, מלאכה ומסחר. כמו כן היו ביישוב כנסייה אורתודוקסית, בית כנסת ומזקקה. בינואר 1918 כבשו כוחות סובייטיים את היישוב וביישוב הוקמה מועצת איכרים, אך כוחות אוסטריים וגרמנים כבשו את היישוב מהסובייטים. מתחילת 1919 השתייך היישוב לרפובליקה העממית של אוקראינה אך בשנת 1921 כבשו אותו כוחות של הרפובליקה הפולנית השנייה. בתקופה זו שרר ביישוב מחסור במצרכי מזון בסיסיים, ואת היישוב פקדו רעב ומגפות. בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את העיירה, בהתאם לנספח הסודי להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ביוני 1941 נסוגו הסובייטים מהעיירה ומקומיים אוקראינים השתלטו עליה והנהיגו בה שלטון אוקראיני. באוגוסט 1941, עם כיבוש העיירה על ידי גרמניה הנאצית במסגרת מבצע ברברוסה, הוקם שלטון של רשות גרמנית בעיירה. כ-260 היהודים שחיו בעיירה לפני מלחמת העולם השנייה נרצחו בספטמבר 1942 מחוץ לעיירה על ידי יחידות מזוינות גרמניות, ככל הנראה האיינזצגרופן. האזור שוחרר על ידי הצבא האדום באביב 1944. בשנת 1946 שונה שמו של היישוב, והוא נקרא "זריצ'נה". בשנת 1959 הוענק ליישוב מעמד של יישוב עירוני. משנת 1991 מהווה זריצ'נה חלק מאוקראינה העצמאית. מדיה וקבצים בנושא זריצ'נה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זריצ'נה פוהוסט זז'צ'ני (Pohost Zarzeczny), זריצ'נה, באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאבד עניין בזמן

לאבד עניין בזמן הוא אלבומו השני של הזמר-יוצר הישראלי עידן חביב, שיצא ב-אוגוסט 2013. סינגל הבכורה "עכשיו או לעולם" הושמע רבות בכל תחנות הרדיו בישראל ואף הגיע אל המקום ה-19 במצעד השנתי של גלגלצ. האלבום עצמו, פחות משנתיים לאחר צאתו, זכה במעמד "אלבום זהב". הערוץ הרשמי ביוטיוב ynet, מיקה קרני ועידן רפאל חביב בשיר פרידה חשוף, באתר ynet, 29 בינואר 2015
כל פעם קצת

כל פעם קצת הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר והשחקן הישראלי עידן רפאל חביב שיצא ב-2011. הסינגל "מחכה" הגיע למקום הראשון במצעדי תחנות הרדיו בישראל, וזכה ללמעלה מארבעה עשר מיליון צפיות ביוטיוב. האלבום עצמו זכה במעמד "אלבום זהב", על מכירת 20,000 עותקים. מידע על האלבום כל פעם קצת באתר MusicBrainz ערן סויסה, קודם המוסיקה, באתר ישראל היום, 18 בינואר 2015
אמיר בר-שלום

אמיר בר-שלום (נולד ב-17 ביוני 1966) הוא עיתונאי, כתב ופרשן ישראלי. משמש כפרשן צבא וביטחון בגלי צה"ל ובזמן ישראל. בעבר שימש ככתב המדיני של תאגיד השידור הישראלי "כאן" וגם ככתב לענייני צבא וביטחון של הערוץ הראשון. בר-שלום נולד בשם אמיר פרידמן. בנעוריו למד בתיכון רנה קסין שבירושלים. עם גיוסו לצה"ל, שובץ בחטיבת גבעתי. במהלך שירותו הצבאי עיברת את שמו ל"אמיר בר-שלום". בחטיבת גבעתי עבר בר-שלום מסלול הכשרה כלוחם, את קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן, שב בר-שלום לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בשנת 1988 השתלם בקורס מפקדי פלוגות ובהמשך שימש כמפקד פלוגה בגבעתי ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. במילואים שימש כקצין מבצעים מיוחדים באחת מחטיבות החי"ר שבפיקוד מרכז, והשתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן. אחרי שרותו הצבאי, התגייס לשב"כ, עבר קורס מאבטחים שבמהלכו נפצע, פרש ולמד לתואר ראשון במדעי המדינה ובהיסטוריה של ארצות הברית, באוניברסיטה העברית בירושלים. את דרכו כעיתונאי החל בר-שלום במחלקת הספורט של הערוץ הראשון ואף סיקר את אולימפיאדת סידני. בשנת 2000, בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך לכתב ופרשן לענייני צבא וביטחון, בערוץ. בהמשך מונה לראש הדסק הצבאי של הערוץ הראשון ושימש גם כמגיש "מבט". עם סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי, מונה בר-שלום לתפקיד הכתב המדיני של תאגיד השידור הישראלי. מאוקטובר עד דצמבר 2017 הגיש את התוכנית שבע אקטואלי בערוץ כאן 11. החל מ-5 בינואר 2018 ועד פברואר 2019, הגיש את מהדורת חדשות השבוע בימי שישי בערוץ כאן 11. בחודש מרץ 2019 התפטר מתאגיד השידור. מאז, הוא משמש עמית מחקר במכון למדיניות נגד טרור. בחודש מאי 2019 הצטרף לזמן ישראל כפרשן לענייני צבא וביטחון. בחודש מאי 2020 הצטרף לגלי צה"ל והוא משמש כעורך ומגיש מחליף ב"חמש בערב", יומן הערב ותוכנית החדשות של הבוקר "בוקר טוב ישראל" ופרשן לענייני ביטחון. בר-שלום מגיש את תוכנית האסטרטגיה והממשל של גלי צה"ל, "רצועת הביטחון", בימי רביעי. בר-שלום נשוי ואב לשתיים. הם מתגוררים בכפר האורנים. בת הדודה של אביו היא סוכנת המוסד יהודית נסיהו. מדיה וקבצים בנושא אמיר בר-שלום בוויקישיתוף יעקב בר-און, מלחמה ובר שלום, באתר ynet, 27 בנובמבר 2002 אסף כרמל, אמיר בר-שלום וירון דקל מועמדים להגשת "מבט", באתר הארץ, 16 באוקטובר 2007 ניר ליברך, ‏"אני עוצר את השידור. יורים עליי", באתר ‏מאקו‏, 20 בינואר 2009 ערן סויסה, זמן פציעות: ריאיון עם אמיר בר שלום, באתר nrg‏, 10 באפריל 2011 עוזי בנזימן, אין מה לדווח, באתר העין השביעית, 21 בינואר 2015 כל הכתבות של אמיר בר-שלום באתר זמן ישראל יעקב בר-און, מלחמה ובר שלום, באתר ynet, 27 בנובמבר 2002 ניר ליברך, ‏"אני עוצר את השידור. יורים עליי", באתר ‏מאקו‏, 20 בינואר 2009 שי פוגלמן, ינאי יחיאל, אמיר בר-שלום, באתר הארץ, 18 בפברואר 2018 אלכסנדר כץ, התאגיד: אמיר בר שלום כתב מדיני, רועי ינובסקי למשטרה, באתר אייס, 3 במאי 2017 ענת ביין-לובוביץ', ‏האם מנכ"ל תאגיד השידור מתערב בניהול חטיבת החדשות באופן שאסור עפ"י החוק?, באתר גלובס, 6 במרץ 2019 ע"פ השידור ביום שלישי ה-12 במאי 2020. ע"פ השידור ביום שישי ה-18 בפברואר 2022.