laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Everybody's Got Something to Hide Except Me and My Monkey

Everybody's Got Something to Hide Except Me and My Monkey הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס שנכתב על ידי ג'ון לנון והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. הוא יצא באלבומם משנת 1968 הקרוי על שם הלהקה (ידוע גם כאלבום הלבן). מילות השיר מכילות אמרות שהביטלס שמעו ממהרישי מהש יוגי, איתו למדו מדיטציה טרנסצנדנטלית בהודו בתחילת 1968. שם השיר הוא הארוך ביותר שניתן לשיר כלשהו של הביטלס. ב-1980, לנון אמר: "זו הייתה בעצם איזושהי שורה נחמדה והפכתי אותה לשיר. זה עליי ועל יוקו. כולם נראו פרנואידים לגבינו מלבד שנינו, היינו בזוהר האהבה. הכל ברור כשאתה מאוהב. כולם היו במתח מסביבנו: אתה יודע, 'מה היא עושה כאן בסשן?' 'למה היא איתו?' כל הטירוף הזה מסביבנו היה בגלל שרצינו להיות ביחד כל הזמן". ג'ורג' האריסון אמר שהחלק הראשון של הכותרת מצוטט מדבריו של מהרישי מהש יוגי. אך בנוגע ל-"... except me and my monkey", הוא טוען ש"אין לו מושג מאיפה זה הגיע", למרות שמקרטני מאמין שזוהי התייחסות להרגל של לנון בעבר של עישון הרואין. "ג'ון התחיל לדבר על תיקונים וקופים", הוא אמר. "זה היה מינוח קשה שאנחנו לא היינו בקטע שלו". במבט לאחור, לנון אמר, "הסנפנו קצת כשהיינו מדוכאים. לקחנו הרואין בגלל מה שהביטלס והחברים האחרים עשו לנו". דמו של השיר שלא יצא לאור, הוקלט בביתו של ג'ורג' האריסון במאי 1968, הכולל כלים אקוסטיים, ובשירה המושרת באוקטבה נמוכה יותר מאשר הגרסה שיצאה לאור. הגרסה הסופית של השיר הוקלטה באולפני אבי רוד ב-27 ביוני 1968, ותהליך האובר-דאבינג נעשה ב-1 ביולי של אותה שנה. המוזיקאי פאטס דומינו ביצע גרסת כיסוי לשיר בשנת 1969. להקת The Feelis ביצעה גרסת כיסוי לשיר באלבום הבכורה שלהם, Crazy Rhythms משנת 1980. כשמגזין מוג'ו הוציא לאור אלבום מחווה בו מבצעים אמנים מודרניים את כל שירי האלבום הלבן. גרסת הכיסוי לשיר זה בוצעה על ידי My Brightest Diamond. ג'ון לנון - זמר, גיטרה מלווה, כלי הקשה, מחיאות כפיים פול מקרטני - שירה מלווה, גיטרת בס, פעמון, כלי הקשה, מחיאות כפיים ג'ורג' האריסון - שירה מלווה, גיטרה מובילה, כלי הקשה, מחיאות כפיים רינגו סטאר - תופים, כלי הקשה, מחיאות כפיים מידע על היצירה "Everybody's Got Something to Hide Except Me and My Monkey" באתר מיוזיק בריינז Sheff 2000, pp. 190-191. MacDonaldp 2005, p. 293. Lewisohn 1988, p. 139. "73 - 'Everybody's Got Something to Hide Except for Me and My Monkey'". 100 Greatest Beatles Songs. Rolling Stone. נבדק ב-17 ביוני 2012. {{cite web}}: (עזרה) The White Album Recovered 2 - Track Listing | Mojo Cover CDs - The Definitive List
כנסיית ישו הקדושה

כנסיית ישו הקדושה (Sei Iesu Kai, ‏聖イエス会) היא כנסייה יפנית עצמאית, אשר נוסדה על ידי האב טקג'י אוצוקי (Ōtsuki Takeji,‏ 大槻武二) בשנת 1946. כנסיית ישו הקדושה היא השלישית בגודלה מתוך הכנסיות שנוסדו ביפן. כנסיית ישו הקדושה הוקמה על ידי האב טקג'י אוצוקי, שהחל את דרכו בנצרות בכנסיית יפן הקדושה של ג'וג'י נקאדה, אך לאחר הארה רוחנית שחווה ב-1938, שינה את עיקרי אמונתו והחליט להקים קהילה חדשה. הקבוצה, שבימיה הראשונים מנתה כשלושים מאמינים. החלה את דרכה בנאגנו, משם עברה במהרה להירושימה, ולבסוף מצאה את מקום משכנה הסופי בקיוטו ב-1949. הכנסייה משרתת את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל", הידועה גם בשם "בית שלום יפן". עיקרי האמונה של כנסיית ישו הקדושה כוללים תפילה למען התקומה הרוחנית של ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. בכך ממשיכה הכנסייה החדשה את עיקרון אמונתו של נקאדה בהכרת תפקידם החשוב של היהודים ושל ישראל בחזרתו של ישו. עם זאת, בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, בזמן הקמתה של מדינת ישראל ומלחמת העצמאות, ולאור הלכי הרוח הפציפיסטיים ביפן, הובילו את הכנסייה לנטוש את האלמנטים הלאומנים בדוקטרינה של נקאדה ולשים דגש רב יותר במקומם על ערכים של שלום ואי-אלימות. ב-1962 נפגשו לראשונה חברי הקהילה והאב אוצוקי שבראשה עם ישראלי, טוביה בלומנטל, ששהה באזור באותה התקופה בעקבות לימודי הדוקטורט שלו לכלכלה באוניברסיטת אוסקה. מהמפגש הראשוני הזה התהדק הקשר בין חברי הקהילה לישראל ומאז החלו אלה לשלוח מתנדבים לקיבוצי ישראל, לעבוד וללמוד עברית. ב-1970 הקים בנו של אב הקהילה, אוצ'וקי מאזורו את מקהלת השחר (ביפנית: shinonome ;dawn) ששרה שירים יפניים ועבריים כאחד. שנה לאחר מכן הגיעה המקהלה לראשונה לישראל להופיע ב-1971. באותה השנה גם הוקם בית הארחה לישראלים, בסמוך לכנסייה בקיוטו, בשם "בית שלום". מאז נוצרו בתי הארחה נוספים בערים אחרות ברחבי יפן בהם יכולים ישראלים לשהות עד לשלושה ימים ללא תשלום. בשנת 1992 הקים אוצוקי את אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית בירושלים - "מזרע". ב-1995 הוקם מרכז חינוך לזכר 1.5 מיליון הילדים היהודיים שנספו בשואה (Holocaust Education Center). בפברואר 1998 העניקה ישראל לאב אוצוקי את התואר נאמן ירושלים, לאות כבוד והערכה לפעילותו ותפילותיו למען המדינה. אגודת בית שלום סייעה בהקמת גן יפני בפארק יצחק רבין. אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית ישו הקדושה (ביפנית) מדיה וקבצים בנושא כנסיית ישו הקדושה בוויקישיתוף דף הבית של כנסיית ישו הקדושה דרישת שלום מ"בית שלום" מאת משה הרפז מדריך טיול ליפן - בית שלום קיוטו עפרי אילני, הכירו את היפנים הנוצרים שמאוהבים באוניברסיטה העברית, באתר הארץ, 25 במרץ 2010 מלגה על שם האב טקג'י אוצוקי, מטעם אגודת "מזרע" של בית-שלום יפן פרס שר החוץ היפני יוענק לזוג מורים מהאוניברסיטה העברית 1. Jews & the Japanese: The Successful Outsiders, Tuttle Pub, 1992 2. Jews in the Japanese Mind: The History And Uses Of A Cultural Stereotype (Studies of Modern Japan), Lexington Books; Expanded edition, 2000 MAKHELAT HASHACHR (ארכיון) דוגמאות לשירים בביצוע מקהלת "השחר" באתר יוטיוב פארק רבין באתר קק"ל
מקסיקו (מדינה)

מדינת מקסיקו (בספרדית: Estado de México, נהגה: אסטדו דה מחיקו; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של מקסיקו, בספרדית: Estado Libre y Soberano de México) היא המאוכלסת והצפופה ביותר מבין 31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. מדינת מקסיקו נמצאת בדרום-מרכז מקסיקו, גובלת בקרטרו ואידלגו בצפון, גררו ומורלוס בדרום, מיצ'ואקאן במערב, פואבלה, טלקסקלה, ומקיפה את המחוז הפדרלי של מקסיקו סיטי. בירתה היא טולוקה והעיר הגדולה ביותר בה היא אקטפק דה מורלוס. מדינת מקסיקו נוצרה עם עצמאות מקסיקו ב-1824, כשמקסיקו סיטי היא בירתה. עם זאת, מקסיקו סיטי נבחרה לבירת מקסיקו והפכה למחוז פדרלי נפרד, ובנוסף על כך, במהלך הזמן טריטוריות נוספות נלקחו מהמדינה והוקמו בהן מדינות אחרות, כמו גררו ב-1852 ואידלגו ומורלוס ב-1869. עיר הבירה של מדינת מקסיקו הועברה לטולוקה ב-1830. כלכלת מדינת מקסיקו מסתמכת בעיקר על תעשייה, הכוללת כימיקלים, מוצרי מזון, טקסטיל, מוצרי נייר, מתכות ובנייה ותחזוקה של כלי רכב. בנוסף התיירות מהווה גם היא חלק חשוב בכלכלה המקומית, כמו גם החקלאות שכוללת בעיקר גידול תירס ובנוסף על כך גידול אפונה, שעורה, שעועית, תפוח אדמה, אלפלפה, חיטה, אבוקדו וגויאבה. בעבר גם כרייה הייתה ענף חשוב בכלכלה המקומית, אך כיום היא מהווה רק ענף משני למרות שנותרו מרבצים של זהב, כסף, עופרת ומינרלים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מקסיקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקסיקו מקסיקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אליפים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אליפים – כינוי לתלמידי כיתה ט' אליפים (ספר) – ספר מאת אסתר שטרייט-וורצל אליפים (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה המבוססת על הספר אליפים (הצגה) – הצגה המבוססת על הספר
שזלונג

שֶזלוֹנג (בצרפתית: Chaise longue, שפירושו בעברית הוא "כיסא ארוך") הוא כיסא מוארך (או כורסה מוארכת) המאפשר החזקת רגלי האדם היושב עליו, לכל אורכן, על גבי הכיסא. בתקופה המודרנית פותחו שזלונגים מתקפלים. שזלונג מתקפל מורכב ממסגרת נפתחת וממזרן הנפרס על המסגרת. שזלונג מתקפל זול יותר ותופס פחות מקום בשעה שהוא מקופל. שזלונגים מתקפלים פשוטים ביותר, הכוללים מסגרת מתקפלת ועליה יריעת אריג, משמשים לנופשים על שפת הים ובמקומות דומים. שזלונג בסגנון רוקוקו מהמאה ה-18 שזלונג מהמאה ה-19 שזלונג מתקפל הדום מדיה וקבצים בנושא שזלונג בוויקישיתוף שזלונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שזלונג באתר "הכל לעיצוב הבית"
NSFW

NSFW הוא ביטוי סלנג אינטרנט, ראשי תיבות באנגלית של המילים Not Suitable For Work או Not Safe For Work (לא הולם או לא בטוח למקום העבודה). נהוג להשתמש בסימון זה בעת שליחת דואר אלקטרוני או בעת פרסום במרחב אינטרנטי כלשהו כגון פורום, בלוג או רשת חברתית, בצמוד לקישורים המכילים עירום, פורנוגרפיה, אלימות, גסויות או כל תוכן אחר שאינו מתאים לצפייה במקום פומבי או סביבה פורמלית כגון מקום עבודה. הביטוי ההפוך לביטוי זה הוא SFW (הולם / בטוח למקום העבודה), אותו נהוג להצמיד לקישורים אשר מכותרתם עשוי להשתמע כי אינם מתאימים למקום העבודה, על מנת להבהיר שלא כך הדבר. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ענת אדמתי

ענת רות אדמתי (באנגלית: Anat R. Admati; נולדה ב-1956) היא פרופסורית למימון וכלכלה באוניברסיטת סטנפורד. אדמתי נולדה בקריית גת לשרה ועזרא אדמתי, מדריך בשרות ההדרכה של משרד החקלאות. למדה בתיכון רוגוזין בקריית גת (היום נקרא על שם זאב בוים שהיה ממוריה). השלימה תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה ובסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית ב-1979, תואר שני בחקר ביצועים באוניברסיטת ייל ב-1981 ותואר שלישי בהצטיינות בחקר ביצועים באוניברסיטת ייל ב-1983. את עבודת הדיסרטציה עשתה תחת הנחייתו של פרופסור סטיבן רוס בנושא מודלים ומדידה של אינפורמציה אסימטרית בשווקים הפיננסים. החל משנת 1983 היא חברת סגל באוניברסיטת סטנפורד בבית הספר למנהל עסקים. הייתה גם פעמיים מרצה אורחת באוניברסיטת תל אביב. ספרה "בגדי הבנקאים החדשים: בעיות בבנקאות והדרכים לטפל בהן" (2013) היה לרב מכר וזכה בפרסים רבים. בשנת 2014 נכללה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של השבועון "טיים" בקטגוריה "פורצי דרך", וברשימת 100 ההוגים הגלובליים של מגזין "Foreign Policy". נשואה לדייוויד קרפס, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת סטנפורד, ולהם שלושה ילדים משותפים. Forcing Firms to Talk: Financial Disclosure Regulation and Externalities: Review of Financial Studies - 2000 Robust Financial Contracting and the Role of Venture Capitalists: Journal of Finance - 1994 The Wall Street Walk and Shareholder Activism: Exit as a Form of Voice: Review of Financial Studies - 2009 Large Shareholder Activisim, Risk Sharing, and Financial Market Equilibrium: Journal of Political Economy - 1994 A Theory of Intraday Patterns: Volume and Price Variability: Review of Financial Studies - 1988 ענת אדמתי ומרטין הלוויג, בגדי הבנקאים החדשים: בעיות בבנקאות והדרכים לטפל בהן, הקדמה: גיא רולניק, הוצאת קוראים, 2015. מדיה וקבצים בנושא ענת אדמתי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ענת אדמתי (באנגלית) ענת אדמתי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ענת אדמתי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) (באנגלית) עמוד אישי באתר אוניברסיטת סטנפורד (באנגלית) אורי פסובסקי, הבנקאים העירומים, באתר כלכליסט, 18 באפריל 2013 גיא רולניק, בגדי הבנקאים, השמאלנים, הרגולטורים, הפוליטיקאים והעיתונאים החדשים, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2014 סיון רהב-מאיר ודוריה למפל, ‏הכירו את הישראלית המשפיעה בעולם, באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2014 אורי פסובסקי, "מאז שהתחלתי להתריע נגד מצב הבנקים, המצב רק נעשה גרוע יותר", באתר כלכליסט, 9 במאי 2014 קרן צוריאל ואורי פסובסקי, "עזרנו לעסקים להצליח כל כך טוב, עד שהם השתלטו על הממשלות ועל כל החברה", באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2018 אורי פסובסקי, ‏"צוקרברג יותר חזק מרוב המנהיגים": פרופ' ענת אדמתי הקדישה חייה לקרב נגד הבנקים, עכשיו היא נלחמת בענקיות הטק, באתר גלובס, 19 ביולי 2019 איתן אבריאל, הבעיה עם הבנקים? גם שם הכל פוליטיקה, כוח ודיסאינפורמציה, באתר TheMarker‏, 22 באפריל 2024 https://www.volkskrant.nl/economie/topeconoom-anat-admati-over-Topeconoom Anat Admati over banken: ‘niet meer voortdurend op het randje van de afgrond balanceren’/ נילי פרידלנדר, הגינה של סבא, מעריב, 11 ביולי 1980
אידיאליזם

אידיאליזם הוא שם כולל לזרמים בפילוסופיה הסבורים כי מציאות היא בראש ובראשונה אידאה, כלומר משהו מופשט ולא פיזי, ורק בעקבות האידאה (אם בכלל) אפשר לדבר גם על עצמים פיזיים כדברים הקיימים במציאות. האידיאליזם מנוגד לתפיסה המניחה כי העצמים הפיזיים הם המציאות, ואילו המחשבה המופשטת איננה אלא צעד חיצוני, מאוחר למצוי הפיזי, המתבונן עליו מבחוץ, באופן רפלקטיבי ומנותק ממנו עצמו. בניגוד לכך, על פי התפיסה האידיאליסטית, למחשבה, או ליתר דיוק לתבונה, תפקיד מרכזי בעיצוב המציאות עצמה – המחשבה והיקום מקיימים או יוצרים זה את זה. גישה זו מנוגדת למטריאליזם ושונה מהדואליזם. לדוגמה, עמנואל קאנט טען כי התבונה היא שמאלצת אותנו לקלוט את המציאות כבעלת תכונות של זמן ומקום וקשרים של סיבתיות, ואילו הגל טען כי להיסטוריה האנושית יש כיוון רציונלי כלשהו, בדיוק כמו למחקרים מדעיים. חשובה ההבחנה בין אידיאליזם סובייקטיבי, המייחס את המציאות לסובייקט אנושי, מישהו החושב מחשבה וזו יוצרת אצלו מציאות, לבין אידיאליזם אובייקטיבי, כמו זה של הגל למשל, המנתק את האידאה מסובייקט אנושי ספציפי כלשהו החושב את המחשבה, ומאמין בקיומה העצמאי, האובייקטיבי, של המחשבה כשלעצמה. חשיבה אידיאליסטית יכולה לכלול גם אמונה שדברים מופשטים או חומריים כוללים גם תכונות שאינן תלויות במציאות החומרית. חלק מהפילוסופים ייחסו למספרים תכונה כזאת; אפלטון גרס כי לכל החפצים יש תכונות כאלה וכינה "אידאות". שיטה זו נקראת גם אידיאליזם אפלטוני. את הזרם הזה אפשר לחלק לשתי תקופות: האידיאליזם הטרום קאנטיאני שמייצגו העיקרי הוא ג'ורג' ברקלי והאידיאליזם הגרמני המאוחר יותר, שמייצגיו הבולטים הם הגל, פיכטה ושלינג. קווליה ודאנטה מטריאליזם מדיה וקבצים בנושא אידיאליזם בוויקישיתוף אידיאליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אידיאליזם, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איפראן

איפראן (בערבית: إفران, בברברית: ⵉⴼⵔⴰⵏ (מערות), בצרפתית: Ifrane) היא עיירת נופש בהרי האטלס התיכון במרוקו, כ-70 קילומטר דרומית לעיר פאס. העיירה ממוקמת 1665 מטר מעל גובה פני הים וידועה בתור אתר מרכזי לתיירות סקי במרוקו. היא הוקמה במאה ה-20 בתקופת הפרוטקטורט הצרפתי. העיירה מונה כ-14 אלף תושבים, נכון לשנת 2014. בנוסף לאטרקציות תיירותיות רבות נמצאת בעיירה אוניברסיטת אל-אחוויין, מהאוניברסיטאות היוקרתיות במרוקו. הלימודים באוניברסיטה מתנהלים באנגלית. העיירה בנויה ברובה בסגנון אדריכלי מערב-אירופאי. אוניברסיטת אל-אחוויין דרך מושלגת באיפראן שכונת מגורים באיפראן מדיה וקבצים בנושא איפראן בוויקישיתוף איפראן, ברשת החברתית פייסבוק איפראן, ברשת החברתית אינסטגרם איפראן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפקד אוכלוסין 2014
וזרח השמש

וזרח השמש (במקור: The Sun Also Rises) הוא רומן מודרניסטי מאת ארנסט המינגוויי שפורסם בשנת 1926. עלילת הרומן עוקבת אחר חבורת אמריקאים ואנגלים בשנות השלושים לחייהם, שהיגרו מארצם לצרפת, ומואסים באורח החיים הפריזאי. החבורה, משועממת משתייה וריקודים בבתי הקפה של פריז, יוצאת לשבוע הפייסטה בעיירה הספרדית פמפלונה. מתחת לפני השטח של המעבר האינסופי של החבורה מבר, לקפה, לעוד כוס ברנדי או ויסקי, או שיטוט בין הגדה הימנית לשמאלית, ל"אי" וחוזר חלילה, מתחת לכל אלה רוחשת החוויה שלא מדברים עליה - "ה-מלחמה", מלחמת העולם הראשונה. כל אחד (ואחת) סוחבים עמם את השפעותיה. הייצוג של אורח החיים חסר המטרה, האבוד, בגדה השמאלית של פריז בשנות ה-20 של המאה ה-20, התיאורים הריאליסטיים של מלחמות השוורים בספרד, הפכו את "וזרח השמש" ליצירה על-זמנית שהשפיעה על דורות רבים של כותבים וקוראים. הרומן משקף את תחושותיו של הדור האבוד, שכללו אכזבה, יאוש, תלישות וניכור של צעירים משכילים, שנשאבו אל מערבולת האלימות האדירה שהביאה עמה מלחמת העולם הראשונה. דור שלם ששרד את המלחמה הגדולה אבל נשאר עם צלקות שלא היה אפשר להשכיח, לא בשתייה ולא במסע כאילו-דתי אל מחוזות של אמונה (פמפלונה היא תחנה בדרך סנטיאגו). בנוסף, ובהקשרים אלה, סוקר המינגוויי ברומן תמונות של אהבה, מוות, התחדשות וגבריות. המינגוויי החל לכתוב את הרומן ביום הולדתו ה-26 (21 ביולי 1925), וסיים את הטיוטה הראשונית כעבור חודשיים בלבד. הספר הוא רומן מפתח המבוסס על חוויותיו האישיות של המינגוויי, שהיה בעצמו גולה אמריקאי ועבר להתגורר עם אשתו בפריז. הדמויות בו מבוססות על אנשים אמיתיים ממעגל חבריו של המינגוויי, והעלילה עצמה מבוססת על אירועים מהמציאות. שנה לאחר שפורסם לראשונה בארצות הברית, הוא פורסם בבריטניה בשם "פייסטה" (Fiesta). הספר יצא לאור בתרגום לעברית של וירה ישראלית, ב"ספריה לעם" של הוצאת עם עובד, בתשכ"ג (1962). הוצאה נוספת, בתרגומו של יואב כ"ץ, יצאה לאור בהוצאת ידיעות אחרונות ב-2006. ב-1957 יצא למסכים הסרט "וזרח השמש", בבימויו של הנרי קינג ובכיכובם של מיטב כוכבי הוליווד באותן שנים: טיירון פאואר, אווה גרדנר, מל פרר וארול פלין. מדיה וקבצים בנושא וזרח השמש בוויקישיתוף משה שמיר, שקיעה בעמק השמש..., מעריב, 7 ביולי 1961 משה דור, גבר בגברים, מעריב, 8 בנובמבר 1985 בנג'מין שול The Wall Street Journal, ‏איזו יצירת המופת גילתה לעולם את אחד הסופרים החשובים במאה ה-20?, באתר גלובס, 16 במרץ 2023 וזרח השמש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זרעי פרג

זרעי הפרג נמצאים בשימוש נרחב כחומרי טעם וריח, תבלין, הסמכה, עיבוי או קישוט בתבשילים, מאפים ומוצרי מזון. לזרעים ערך תזונתי גבוה, והם מכילים 40%-50% שומן, כ-18% חלבון, וכן סידן וויטמינים מקבוצה B. הם בעלי רמה נמוכה של אלרגנים בהשוואה לסוגים רבים אחרים של זרעים. הזרעים אינם מכילים רמה משמעותית של אופיאטים ויכולים להוות מקור לחומרים מונעי סרטן. מטבחים אתניים ומקומיים המשתמשים בזרעי הפרג, עושים זאת בשני אופנים עיקריים: פיזור זרעי פרג שלמים על גבי מאפים כגון לחמנייה, בייגל ומאפין, בדומה לשימוש בזרעי שומשום, או ערבוב שלהם בתוך בצק של עוגת ספוג. טחינה ויצירת תערובת למילוי מאפים וקינוחים. לצורך מילוי של מאפים בזרעי פרג משרים בדרך כלל את הזרעים לשם ריכוך ולאחר מכן טוחנים ומערבבים עם חומרים ממתיקים, עם חמאה או חלב, וכו'. לעיתים קרובות מוסיפים למילוי גם נגיעות טעמים של לימון או גרידת לימון, וניל, רום, קינמון או טעמים אחרים, וכן צימוקים או שקדים. צריכה של מוצרי מאפה הממולאים בתערובת כזו עדיפה כאשר הם טריים במיוחד וזאת עקב נטיית המילוי לשינויים מהירים בטקסטורה ובטעם ככל שחולף הזמן. ניתן לרכוש באופן מסחרי תערובות זרעי פרג למילוי המוכנות לשימוש מיידי, כשחומרי טעם ותיבול כבר משולבים בהן. השימוש בזרעי פרג נפוץ בעיקר במטבחי מרכז ומזרח אירופה. רוב השימושים הם לצורך מילוי מאפים בתערובת זרעים טחונה ומתוקה. המאפה המפורסם מכולם שבו נעשה שימוש בתערובת כזו הוא עוגת שטרודל. במדינות הבלקן יוון ומדינות האימפריה האוסטרו הונגרית לשעבר, נהוג להכין ממתקים מזרעי פרג הדומים לטבלאות השומשום המסוכרות המוכרות מן המטבח הים תיכוני. במטבח ההודי והפקיסטני משתמשים בזרעים לבנים של פרג לצורך הסמכה ועיבוי של תבשילים בנוסף על הוספת הטעם האופייני. בישראל השימוש הנפוץ ביותר בתערובת זרעי פרג מתוקה הוא לצורך מילוי אוזני המן בפורים. מדיה וקבצים בנושא זרעי פרג בוויקישיתוף ד"ר אבי סאייג, הצד האפל של אוזני המן, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 28 בפברואר 2018 זרעי פרג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מי ורדים

מי ורדים (בפרסית: گلاب; גולב) הם תרחיף המופק כתוצר לוואי של זיקוק עלי כותרת של ורדים. מי הוורדים מהווים תחליף זול לשמן ורדים שמשמש בתעשיית הקוסמטיקה. מקור מי הוורדים במטבח הפרסי. מי הוורדים ניחנים בארומה חזקה ומשמשים במזרח הרחוק ובמזרח התיכון כתבלין למאכל – בעיקר בקינוחים מתוקים כגון מעמול, מלבי, סחלב, פלודה, לאסי, רחת לוקום, גלידה מסטיק, גלידה פרסית, פודינג אורז טורקי (Sütlaç), ועוד. מי הוורדים משמשים גם לצורכי דת בהינדואיזם ובאסלאם. במערב מי הוורדים משמשים בעיקר בתעשיית הקוסמטיקה. בישראל משווקים מי ורדים שבחלקם מייצור מקומי ובחלקם מיובאים בשווקים, בחנויות ייחודיות, בבתי הטבע והקוסמטיקה. בחנויות התבלינים ניתן להשיג מי ורדים מהולים במים או בתמצית מרוכזת יותר בדיוק כמו מי זהר. מבחינת ההלכה היהודית, הרחת מי הוורדים חייבת בברכת "בורא מיני בשמים" ושימשו גם במנהגי אבלות בקהילות מסוימות כמו בציטוט הזה מהבן איש חי מבגדאד. ...דזהו הטעם דנוהגין פה עירנו בגדאד יע"א שבתוך י"ב חודש מביאים יורשי הנפטר מי ורדים או שושנים או מיני עשבים שיש להם ריח טוב ואוחזים אותם ועומדים בפתח בית הכנסת כדי שיברכו (בורא מיני בשמים א.א) הנכנסין והיוצאים ... — הבן איש חי מבגדאד מי זהר ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'לונה גורה (כדורסל)

ז'לונה גורה (פולנית: Zielona Góra) הוא מועדון כדורסל פולני מהעיר ז'לונה גורה שבמערב פולין. הקבוצה משחקת בליגת העל הפולנית, בליגת VTB ובליגת האלופות. המועדון נוסד בשנת 1946 בשם KS ז'לונה. בעשורים הראשונים לקיומו שינה המועדון פעמים רבות את שמו. בשנות ה-60 המוקדמות המועדון נקרא "לצ'יה" ושיחק בקביעות בליגה השלישית בפולין. בעונת 1966-67, המועדון עלה בפעם הראשונה לליגה השנייה. בשנת 1968 אימץ המועדון את השם "זסטל ז'לונה גורה". בעונת 1983-84, המועדון עלה בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה הראשונה בפולין, הוא נשאר שם שנים רבות אך בשנת 2000 נאלץ לעזוב את הליגה עקב בעיות כלכליות. בעונת 2009-2010 ז'לונה עלתה בחזרה לליגה הראשונה ובשנים שלאחר מכן זכה המועדון להצלחה. בעונת 2011-12, המועדון סיים במקום השלישי בליגה. בעונת 2012-13 זכה המועדון לראשונה באליפות פולין ובכך העפיל ליורוליג. בהמשך העשור, המועדון הספיק לזכות בשלוש אליפויות נוספות ובשני גביעים. כמו כן התחרה בהצלחה במפעלים האירופיים ובעונת 2015/16, המועדון הגיע לרבע גמר היורוקאפ. הליגה הפולנית: אליפות (5): 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2019/2020 מקום שני (2): 2013/2014, 2020/2021 הגביע הפולני זכייה (2): 2015, 2017 הסופרקאפ הפולני בכדורסל: זכייה (3): 2015, 2020. 2021 2012/13: יורוקאפ - 16 האחרונות 2013/14: יורוליג - שלב הבתים 2015/16: יורוקאפ - רבע הגמר מדיה וקבצים בנושא ז'לונה גורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'לונה גורה ז'לונה גורה, ברשת החברתית פייסבוק ז'לונה גורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'לונה גורה, ברשת החברתית אינסטגרם ז'לונה גורה, סרטונים בערוץ היוטיוב הקבוצה באתר היורוליג
אלכסנדר סטנוייביץ'

אלכסנדר סטנוייביץ' (בסרבית: Александар Станојевић; נולד ב-28 באוקטובר 1973 בבלגרד), המכונה "סאלה", הוא כדורגלן עבר סרבי, וכיום מאמן כדורגל. סטנוייביץ' החל לשחק במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, והיה קפטן קבוצות הנוער של המועדון עד שחלה בגיל 17 והושבת מכדורגל לכמעט שנתיים. כשהבריא חזר לשחק והיה כדורגלן מקצועי עד שפרש ממשחק בגיל 30, בעונת 2002/2003. במהלך הקריירה הספיק לשחק במיורקה הספרדית, אוביליץ' בלגרד, OFK בלגרד, פרטיזן בלגרד ו-MOL וידי ההונגרית. את קריירת האימון שלו החל כמאמן כדורגל בקבוצת הנוער של OFK בלגרד ובשנת 2004 עבר לתפקיד עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת. בשנת 2006 החל לאמן את הקבוצה הסרבית FK סרם, אותה עזב לאחר עונה אחת. הוא חזר למועדון נעוריו, פרטיזן בלגרד, שם שימש כעוזר המאמן. בשנת 2007 הפך לעוזר מאמן נבחרת סרביה ועונה לאחר מכן אימן את נבחרת סרביה עד גיל 19, עמה הגיע למקום שלישי באליפות אירופה לנוער. בשנת 2008 החל לאמן את פרטיזן בלגרד, עמה זכה בשתי אליפויות, אחת בעונת 2009/2010 ואחת בעונת 2010/2011. בנוסף לכך זכה סטנוייביץ' עם פרטיזן בלגרד גם בגביע הסרבי ב-2011. בשנת 2012 עזב את פרטיזן בלגרד ועבר לאמן את קבוצת דליאן ארבין הסינית וממנה עבר לאמן את בייג'ינג גוואן, אותה הוביל בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון לליגת האלופות האסיאתית. ב-25 באפריל 2014 נחת סטנוייביץ' בישראל וסיכם את תנאיו כמאמן מכבי חיפה. ב-28 בדצמבר, לאחר 15 מחזורים בהם השיגה מכבי חיפה 19 נקודות, התפטר סטנוייביץ' מתפקידו. באוגוסט 2019 מונה למאמן א-זמאלכ המצרית, אך פוטר לאחר שבוע. ב-2 בספטמבר 2020 חזר לקדנציה שנייה ומונה למאמנה של פרטיזן בלגרד. הוא עזב את תפקידו בפרטיזן ב-26 במאי 2022, לאחר הפסד בגמר הגביע הסרבי לכוכב האדום בלגרד. לאחר שפרטיזן בלגרד, אותה אימן, זכתה בפעם השנייה באליפות סרביה, במשחק דרבי מול יריבתה המושבעת, הכוכב האדום בלגרד, צולם סטנוייביץ' בחדר ההלבשה של קבוצתו כשהוא שר יחד עם שחקני הקבוצה שיר אוהדים של קבוצתו, אשר כלל ביטויים פוגעניים כלפי הקבוצה היריבה. הסרטון זכה לפרסום גדול וסטנוייביץ' סומן כאויב הקבוצה היריבה. בשנת 2014 סיכם סטנוייביץ' עם התאחדות הכדורגל הסרבית על מינויו למאמן הנבחרת הלאומית, אולם לחצים שהפעילו עסקני כדורגל סרביים, יריבים מאז פרשת השיר, הביאו להכשלת המינוי. פרטיזן בלגרד אליפות: 2009/2010, 2010/2011 הגביע הסרבי: 2011 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר סטנוייביץ' בוויקישיתוף אלכסנדר סטנוייביץ', באתר Transfermarkt אלכסנדר סטנוייביץ', באתר BDFutbol אלכסנדר סטנוייביץ', באתר WorldFootball.net אלכסנדר סטנוייביץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אורי קופר, "מוריניו הסרבי": הכל אודות סטנוייביץ', באתר ynet, 25 באפריל 2014 פארסה: סטאנוייביץ' הודח מזמלאק אחרי שבוע, באתר ערוץ הספורט, 17 באוגוסט 2019
ארגו

האם התכוונתם ל... ארגו (אנ') (קרי: "המהירה") – ספינתם של הארגונאוטים מהמיתולוגיה היוונית, ראו ארגונאוטים#בניית ספינת הארגו ארגו (סרט) – סרט מ־2012 ארגו (מכונית) – מכונית של The Argo Motor Co.
ונטורה

ונטורה (Ventura) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ואיטלקית ומשמעותו מזל טוב. האם התכוונתם ל... משפחת ונטורה – שם משפחה יהודית באיטליה אייס ונטורה: בלש בצחוק – סרט קומי אמריקאי המופע של שביט ונטורה – סדרה קומית ישראלית פונטיאק ונטורה – היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת חטיבת הרכב פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1960–1977 בארצות הברית אישים ששם משפחתם ונטורה: אנה ונטורה – פרטיזנית יהודייה מבולגריה ג'סי ונטורה – מדינאי אמריקאי, מתאבק מקצועי בעברו יעקב ונטורה מוכר בשם הבמה קובי אושרת מריה ונטורה – שחקנית תיאטרון רומנייה וצרפתייה משה ונטורה – איש חינוך ומנהיג ציוני במצרים סוזן הייק ונטורה – מוזיקולוגית ומלחינה יהודיה צרפתית קאסי ונטורה – זמרת, שחקנית ודוגמנית אמריקאית שבתי ונטורה – רב ופוסק באימפריה העות'מאנית, מחבר "נהר שלום"
סקרוג'

האם התכוונתם ל... אבנעזר סקרוג' - הדמות הראשית בספרו של צ'ארלס דיקנס מזמור חג המולד סקרוג' (סרט, 1913) – סרט אילם משנת 1913 סקרוג' (סרט, 1935) – סרט קולנוע בכיכובו של סימור היקס סקרוג' (סרט, 1951) – סרט קולנוע בכיכובו של אלסטייר סים סקרוג' (סרט, 1970) – סרט מוזיקלי על פי הספר בכיכובו של אלברט פיני הדוד קמצוץ – ידועה גם בשמה, הדוד סקרוג'. דמות מצוירת של חברת וולט דיסני ראו גם מזמור חג המולד (פירושונים)
טעמי המצוות

האם התכוונתם ל... טעמי מצוות התורה מספר ספרים בשם זה: ספרו של רבי מנחם רקנאטי ספרו של רבי מנחם בן משה הבבלי ספרו של רבי חיים ויטאל מתורת רבו האר"י - לקוטי תורה וטעמי המצות. ספרו של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב