laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוח דרומית (סרט)

רוח דרומית (בסרבית: Južni vetar, Јужни ветар) הוא סרט פשע סרבי משנת 2018 בבימויו של מילוש אברמוביץ' ובכיכובו של מילוש ביקוביץ'. הסרט הופק בתמיכת ממשלת סרביה באמצעות מרכז הקולנוע של סרביה (Филмски центар Србије). הסרט הפך לשובר קופות ואחד הסרטים המכניסים ביותר בתולדות הבלקן כשהכניס 2,365,712 מיליון יורו לעומת תקציב הפקה של 360,000 אירו בלבד. עלילת הסרט נמשכת גם בסדרת טלוויזיה בשם זה משנת 2020 הכוללת 14 פרקים בעונת הבכורה שהחלה להיות משודרת ב-19 בינואר 2020 בערוץ RTS 1‏ (РТС 1) של הרדיו והטלוויזיה של סרביה, רשות השידור הציבורי. חבר צעיר בכנופיית פשע בבלגרד, סרביה, מסכן את עצמו ואת משפחתו כשדרכו נפגשת עם ראש מאפיה שעובד בצמוד למפקד המשטרה. מילוש ביקוביץ' - פטאר מאראס נובוזה גלוגובץ' - גולוב דראגאן בלוגרליץ' - דרגוסלב מיודראג ראדוניץ' - באצ'ה "רוח דרומית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רוח דרומית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "„Јужни ветар", савремен, суров и оригиналан трилер". Radio Television of Serbia. 19 נוב' 2017. נבדק ב-2020-01-21. {{cite news}}: (עזרה) "Za nedelju dana film Južni vetar pogledalo 100.000 ljudi". N1. 31 באוקטובר 2018. נבדק ב-2020-01-21. {{cite news}}: (עזרה) Јужни ветар
Still Breathing

Still Breathing (בעברית: עדיין נושמת) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי אמינטה וסמנטה טינה, ובוצע על ידי סמנטה טינה. ב-8 בפברואר 2020 השיר זכה בתוכנית "Supernova 2020" שמהווה את קדם האירוויזיון הלטבי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד. Latviju Eirovīzijā pārstāvēs Samanta Tīna ar dziesmu «Still Breathing», אתר רשות השידור הלטבית, 8 בפברואר 2020
דסטיני צ'וקוניארה

דסטיני צ'וקוניארה (במלטזית: Destiny Chukunyere; נולדה ב-29 באוגוסט 2002) היא זמרת מלטזית שהתפרסמה לראשונה באירוויזיון הילדים 2015, בו זכתה במקום הראשון עם השיר "Not My Soul". היא נבחרה לייצג את מלטה באירוויזיון 2020, אך בעקבות מגפת הקורונה, התחרות בוטלה. בהמשך, הוכרזה כנציגה המלטזית לאירוויזיון 2021. צ'וקוניארה ביצעה את השיר "Je me casse" בחצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2021 ובגמר אירוויזיון 2021 והגיעה למקום השביעי. דסטיני צ'וקוניארה נולדה ב-29 באוגוסט 2002. היא חיה בעיר בירקירקארה ולמדה בבית ספר תיכון בעיר. אביה הוא ניגרי בן שבט האיגבו, ואימה היא מלטזית. יש לה שני אחים הצעירים ממנה. עוד לפני השתתפותה בתחרות אירוויזיון הילדים 2015, השתתפה צ'וקוניארה במספר תחרויות ובהן "פסטיבל סאן רמו-ג'וניור" באיטליה. ב-11 ביולי 2015 זכתה צ'וקוניארה בייצוג מדינתה בתחרות אירוויזיון הילדים בתחרות גמר לאומי שהתקיימה בולטה. היא ייצגה את מלטה בתחרות ב-21 בנובמבר בסופיה, בולגריה. צ'וקוניארה זכתה באירוויזיון הילדים עם שירה "Not My Soul" שנכתב בשבילה על ידי אלטון זרב ומוקסו. זכייתה היא זו עם הניקוד הרב ביותר, 185 נקודות. היא שברה את השיא שנקבע על ידי הספרדייה מריה איסבל בשנת 2004. ב-13 בדצמבר באותה השנה זכתה צ'וקוניארה בעיטור אזרחי מלטזי מטעם נשיא מלטה. צ'וקוניארה התמודדה בשנת 2017 בתוכנית "Britains Got Talent" בעונתה האחת עשרה. היא הגיעה לחצי הגמר בו התמקמה במקום השישי והודחה מהתחרות. בשנת 2019 שימשה צ'וקוניארה כזמרת ליווי של מיקלה פאצ'ה, שהופיעה באירוויזיון 2019 בתל אביב. בשנת 2020 החליטה צ'וקוניארה להתמודד על ייצוג המדינה כזמרת ראשית ונרשמה לעונה השנייה של התוכנית "אקס פקטור מלטה". ב-8 בפברואר 2020 זכתה בתוכנית וזכתה לייצג את מלטה באירוויזיון שיתקיים ברוטרדם, הולנד. צ'וקוניארה הייתה אמורה לשיר בתחרות את השיר "All of My Love" אך ב-18 במרץ נודע כי התחרות בוטלה לאור מגפת הקורונה. מאוחר יותר הודיעה רשות השידור המלטזית TVM כי צ'וקוניארה תמשיך ותייצג את מלטה באירוויזיון 2021 עם השיר "Je Me Casse". ב-18 במאי 2021, ביצעה צ'וקוניארה את השיר בחצי הגמר של התחרות, ובתום ההצבעות, הגיעה למקום הראשון עם 325 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה דסטיני למקום השביעי עם 255 נקודות. אתר האינטרנט הרשמי של דסטיני צ'וקוניארה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דסטיני צ'וקוניארה בוויקישיתוף דסטיני צ'וקוניארה, ברשת החברתית פייסבוק דסטיני צ'וקוניארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דסטיני צ'וקוניארה, ברשת החברתית אינסטגרם דסטיני צ'וקוניארה, סרטונים בערוץ היוטיוב דסטיני צ'וקוניארה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דסטיני צ'וקוניארה, באתר ספוטיפיי דסטיני צ'וקוניארה, באתר Last.fm (באנגלית) דסטיני צ'וקוניארה, באתר AllMusic (באנגלית) דסטיני צ'וקוניארה, באתר MusicBrainz (באנגלית) דסטיני צ'וקוניארה, באתר דיזר דסטיני צ'וקוניארה, באתר Discogs (באנגלית) דסטיני צ'וקוניארה, באתר Genius Who is Destiny Chukunyere?, אתר רשות השידור המלטזית, 4 במרץ 2016 ג'ורג' סרמונה, "Xħin rebħet binti, aġixxejt qisni rbaħt logħba futbol" - Ndubisi Chuckunyere, אתר ניוזבוק, 12 ביולי 2015 Here are the ten qualifiers of the first semi at Eurovision 2021!
סמנטה טינה

סמנטה פוליאקובה (בלטבית: Samanta Poļakova; נולדה ב-31 במרץ 1989) ידועה בעיקר בשם הבמה שלה, סמנטה טינה, היא זמרת ומלחינה לטבית. טינה ניסתה להגיע לתחרות האירוויזיון שמונה פעמים בסה"כ, פעמיים דרך הקדם הליטאי לאירוויזיון (2017, 2013) ושש פעמים בסך הכל דרך הקדם הלטבי לאירוויזיון (2012, 2013, 2014, 2016, 2019, 2020). ב-8 בפברואר 2020 זכתה טינה לראשונה בקדם הלטבי לאירוויזיון "Supernova 2020" עם שיר Still Breathing ונבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד- שבוטל. לאחר ביטול התחרות, רשות השידור הלטבית הודיעה כי טינה תמשיך לייצג את ארצה באירוויזיון 2021 עם השיר "The Moon Is Rising". ב-20 במאי 2021, טינה ביצעה את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשלה להעפיל לגמר. סמנטה פוליאקובה נולדה ב-31 במרץ 1989 בפרבר של עיר הבירה ריגה, טוקומס, שבלטביה. בשנת 2010 ניצחה טינה בתחרות המוזיקה הלטבית "O!Kartes akadēmija", בה זכתה בלימודים בבית ספר למוזיקה בלונדון, הממלכה המאוחדת. בשנת 2011 זכתה טינה בתחרות שירה מולדובנית. ובשנת 2012 סיימה במקום השני בתחרות מוזיקה מקדונית. רוב קריירתה של סמנטה טינה התרכזה בניסיונות רבים להגיע לתחרות האירוויזיון. היא החלה בניסיונותיה דרך הקדם הלטבי לאירוויזיון, איירודיזמה 2012, בו התחרתה עם השיר "I Want You Back" ובסופו התמקמה במקום השני מיד לאחר המנצחת אמארי ושירה "Beautiful Song". ב-2013 הגיעה טינה פעם נוספת למקום השני עם השיר "I Need a Hero", באותה השנה השתתפה גם בקדם הליטאי בו הודחה בשלב הראשון. בשנת 2014 התמודדה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "The Voice" בגרסתה הליטאית. מכיוון שהיא לא ליטאית, היא תקשרה עם השופטים ברוסית. לאודישן שלה, סמנטה ביצעה את השיר "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" של ויטני יוסטון. עבור הדו-קרב שלה ביצעה את השיר "I'm Every Woman" של צ'אקה קאן, נגד מוניקה וכריסטינה, אותם סמנטה ניצחה. טינה סיימה את התחרות בשמינית הגמר. לאחר מספר ניסיונות נוספים, וכישלון אחרון בשנת 2019 עם שירה "Cutting The Wire", הצליחה טינה להעפיל בשנת 2020 לתחרות האירוויזיון עם השיר "Still Breathing" והיא הייתה הנציגה הלטבית באירוויזיון 2021 שנערך ברוטרדם, הולנד. מדיה וקבצים בנושא סמנטה טינה בוויקישיתוף סמנטה טינה, ברשת החברתית פייסבוק סמנטה טינה, ברשת החברתית אינסטגרם סמנטה טינה, סרטונים בערוץ היוטיוב סמנטה טינה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סמנטה טינה, באתר ספוטיפיי סמנטה טינה, באתר Last.fm (באנגלית) סמנטה טינה, באתר AllMusic (באנגלית) סמנטה טינה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סמנטה טינה, באתר דיזר סמנטה טינה, באתר Discogs (באנגלית) סמנטה טינה, באתר Genius „O!Kartes akadēmijā” uzvar Samanta Tīna, יונס, 17 במאי 2010 Samanta Tīna izcīna "Moldovas kausu", דלפי, 8 במרץ 2011
לוטונג פוליוצפלוס

לוטונג פוליוצפלוס (שם מדעי: Trachypithecus poliocephalus) הוא מין של קוף מהסוג לוטונג. המין מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע ונחשב לאחד הפרימטים הנדירים ביותר באסיה, וככל הנראה בעולם כולו, עם אוכלוסייה המוערכת בלא יותר מ-70 פרטים בוגרים. הוא חי בדרום-מזרח אסיה, בווייטנאם ובסין. במקור לוטונג זה השתייך למין Trachypithecus francoisi כפרטים לבקנים ובמשך גם כתת-מין נפרד, אך ב-1995 הופרד למין עצמאי. הוא קרובם של לוטונג ג'אווה ולוטונג ממושקף. הלוטונג מגיע לאורך של 50 סנטימטרים ולאורך זנב של 85 סנטימטרים בממוצע. המשקל של הזכרים ושל הנקבות מגיע לתשעה קילוגרם. פרוות הקופים הצעירים כתומה-זהובה ובחודש הרביעי הם הופכים לבעלי פרווה של בוגרים שצבעה שחור. הגרון והבטן בהירים, הכתפיים והחלק העליון של החזה ערמוניים, הלחיים זהובות והראש והאוזניים כהים. הם ניזונים בעיקר מעלים צעירים שהם קוטפים מצמרות העצים. העלים מהויים 70% מתזונתם והם מוסיפים גם קליפות עצים, פרחים ופירות. קופים אלה חיים רוב זמנם קרוב לצוקים דמויי-צריחים עשויים מאבן גיר, הנפוצים בווייטנאם וסין. קופים אלה חיים בעיקר בין המערות ונקרות הצוקים ובהם הם ישנים, ניזונים ונחים. הם משתמשים בצוקים כדי להתגונן מטורפים וממזג אוויר סוער. עם זאת ציידים נמשכו אל קופים אלה והרגו אותם ביעילות בתוך הצוקים והמערות שסביבם. הקופים ניצודו לאורך השנים עד שהגיעו לסכנת כליה, לטובת שימוש ברפואה עממית סינית בבשרם ועצמותיהם. הקופים חיו יחד כך שרבים מהם נהרגו עם כל ציד. הקופים מוגנים בשמורתם, אך פקחים ששמרו עליהם לעיתים נפגעו ונפצעו קשה מציידים ורבים מהם החליטו לעזוב את השמירה. בנוסף האי שבו חיים הקופים מצוי בתיעוש ונבנים מלונות למשיכת תיירים לאזור, במקום תחומי מחייתם של הקופים. Trachypithecus poliocephalus poliocephalus - מצוי באי קט בה (Cát Bà Island) שבווייטנאם Trachypithecus poliocephalus leucocephalus - מצוי בגואנגשי שבסין מדיה וקבצים בנושא לוטונג פוליוצפלוס בוויקישיתוף לוטונג פוליוצפלוס, באתר ITIS (באנגלית) לוטונג פוליוצפלוס, באתר NCBI (באנגלית) לוטונג פוליוצפלוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לוטונג פוליוצפלוס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לוטונג פוליוצפלוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוטונג פוליוצפלוס, באתר GBIF (באנגלית) לוטונג פוליוצפלוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
הוביק אברהמיאן

הוביק ארגאמי אברהמיאן (בארמנית: Հովիկ Արգամի Աբրահամյան; נולד ב-24 בינואר 1958 במחצ'יאן) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים ארמני. הוא כיהן בשנים 2014–2016 כראש ממשלת ארמניה ובספטמבר-נובמבר 2008 ובשנים 2012–2014 כיושב ראש האספה הלאומית של ארמניה. ממשלתו הודחה אחרי הפגנות המוניות. הוא מהנדס וכלכלן בהכשרתו. אברהמיאן נולד בכפר מחצ'יאן במחוז אררט שבארמניה, בימי השלטון הסובייטי בארמניה בשנת 1958. נודע מילדותו בכינוי "מוק" ("עכבר"), מאוחר יותר בפי יריביו גם "העכבר ממחצ'יאן". בשנים 1977–1979 שירת בצבא הסובייטי. בשנים 1980–1984 למד הנדסה אזרחית (בניית כבישים) במכון הפוליטכני בירוואן, ובהמשך למד שנים 1985–1990 במכון לכלכלה לאומית בירוואן. בהמשך עבד בתעשיית היין והמשקאות החריפים - כמנהל מחלקה במפעל לברנדי בוראסטן ובהמשך כמנכ"ל המפעל ליינות בעיר ארטאשאט. בעקבות התפרקות ברית המועצות והכרזת עצמאות ארמניה בשנת 1991 נכנס אברהמיאן לפוליטיקה, במסגרת המפלגה הרפובליקנית (שמרנית). עם הקמת האספה הלאומית בשנת 1995 הוא נבחר בה. בשנת 1996 נבחר כראש העיר ארטאשאט ואחר כך התמנה לפרפקט מחוז אררט בין השנים 1998–2001. בשנים 2000–2008 כיהן כשר המנהל והתשתיות בממשלות בראשות אנדרניק מרגריאן וסרז' סרקזיאן. בשנים 2007–2008 כיהן גם כסגן ראש הממשלה לצידו של סרז' סרקזיאן. בספטמבר-נובמבר 2008 כיהן לזמן קצר כיושב ראש האספה הלאומית. באפריל 2014 התמנה על ידי הנשיא סרז' סרקזיאן כראש ממשלה בעקבות התפטרותו של טיגראן סרקזיאן. על רקע משבר כלכלי והתגברות מתחים פוליטיים במדינה ביולי 2016 התקיימו בה הפגנות המוניות. היו 3 הרוגים. ב-8 בספטמבר 2016 התפטר אברהמיאן מתפקידו והוחלף כעבור 5 ימים על ידי קארן קרפטיאן. הועלו טענות לגבי נכסיו שכוללים מעל 20 חברות, לרבות שלוש מחצבות חול על הנהר אראקס, 15,000 דונם של כרמים בארטאשאט, מעל 10 תחנות דלק מחוץ לירוואן, שליש ממניות חברת "Ararat Cement", בתי קזינו, ובית קיץ פרטי בשווי שבעה מיליון דולר בחצי האי קרים. אברהמיאן התנגד להצעת החוק של קודמו שנועד לאלץ פוליטיקאים ואנשי ציבור להצהיר על נכסיהם ועל האינטרסים העסקיים שלהם. בנו של אברהמיאן, ארגאם, נשוי לבתו של גאג'יק צארוקיאן, אוליגרך ומנהיג מפלגת ארמניה המשגשגת. מדליית אנאני שיראקאצי מדליית מרשל איוואן בגרמיאן מדיה וקבצים בנושא הוביק אברהמיאן בוויקישיתוף הוביק אברהמיאן, ברשת החברתית פייסבוק [1] באתר wikileaks
מאיאצטוס

מאיאצטוס (שם מדעי: Maiacetus; מילולית: "אמא לווייתן") הוא סוג של לווייתן נכחד מהמשפחה פרוטוצטיים. הוא חי בתקופת האאוקן שלפני 47.5 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בפקיסטן בחבל בלוצ'יסטן לצד סוגי לווייתנים דומים. הסוג הוגדר ב-2009 ונכלל בו מין אחד - Maiacetus inuus. המאיאצטוס הוא סוג לווייתנאי קדום שהגיע לאורך 2.6 מטר ולמשקל של 280 עד 390 קילוגרמים. בדיקה של מבנה השלדים שהתגלו הראתה הבדלים בין הזכרים לנקבות, שהיו כבדים יותר ב-12% בערך. הוא היה בעל ארבע גפיים מתפקדות ובעל זנב ארוך ללא אונות סנפיר. החרטום שלו היה רחב והלסתות היו מלאות בשיניים חדות שעוצבו לתפיסת דגים. הוא דמה במראהו לאמבולוצטוס מאותו אזור וכנראה חי באורח דומה. ממצאי לווייתן זה שימרו נקבה עם עובר מתקדם בבטנה, הגילוי הראשון של עובר לווייתן קדום. ממצא זה הוכיח שהמאיאצטוס המליט את צאצאיו ביבשה, מאחר שפניהם הופנו קדימה דבר שיכול לגרום לטביעת הצאצא הנולד מתחת למים. כך הלווייתנים והדולפינים המודרניים ממליטים כשזנב העובר כלפי חוץ ורק לבסוף מגיח ראשו. מספר חוקרים חלקו על המסקנה וטענו שמדובר בפרט שנטרף בידי הבוגר, אך מאחר שאין עליו סימני שיניים אין הוכחות חותכות לכך. בצורתו הלווייתן הותאם לאורח חיים אמפיבי וחי כמו לוטרה או תנין הן על היבשה והן במים, אך ככל הנראה הוא ניזון מדגים אחריהם רדף בתוך המים. מדיה וקבצים בנושא מאיאצטוס בוויקישיתוף מאיאצטוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מאיאצטוס, באתר GBIF (באנגלית)
קוטכיצטוס

קוטכיצטוס (שם מדעי: Kutchicetus) הוא סוג נכחד של לווייתן קדום בן המשפחה רמינגטונוצטיים אשר חי סביב פקיסטן והודו במשך תקופת האאוקן שלפני 46 עד 43 מיליון שנה. הוא הוגדר בשנת 2000 ובסוגו נכלל מין אחד - Kutchicetus minimus. במראהו הוא קרוב לסוג אנדרוסיפיוס (אנ') שבעבר נחשב לבן אותו סוג. הקוטכיצטוס היה לווייתן מהלך בעל מבנה גמיש כמו של לוטרה, והוא הותאם לחיים אמפיביים לאורך לגונות וחופים רדודים. הוא הגיע לאורך של 2.5 מטר ולמשקל 150 קילוגרמים, כך שהיה הלווייתן הקטן ביותר במשך האאוקן. היו לו רגליים נמוכות מתפקדות וזנב עבה ארוך, הלסתות שלו היו ארוכות ודקות והזכירו במראם את לסתות הגאביאל ההודי עם שיניים חרוטיות לאורכם. לווייתן זה התפתח להתאמה טובה יותר לחיים בים מאבות כמו האמבולוצטוס, באמצעות חוליות רבות שהסתעפו מעצמות האגן וכן עצמות נוספות על הזנב שעזרו לו לנווט במים. עם זאת ההתפתחות לא הייתה מושלמת מאחר שגפיו היו חסרי קרומי שחייה, הוא היה חסר אוזן פנימית המתאימה לחיות צוללות. הוא נע כנראה בתנועות דומות לתנועות שחייה של לוטרות ואולי צד באופן דומה דגים. מדיה וקבצים בנושא קוטכיצטוס בוויקישיתוף קוטכיצטוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוטכיצטוס, באתר GBIF (באנגלית)
אינדוהיוס

אינדוהיוס (שם מדעי: Indohyus) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה קדום שחי במהלך האאוקן של אסיה וייתכן שהיה מאבותיהם של הלווייתנאים. המאובנים שלו התגלו בחבל קשמיר בהודו שלמורדות הרי ההימלאיה סביב שנות ה-70. הוא קיבל את שמו ב-1971 ונקרא עקב הימצאותו בהודו (מילולית: "חזיר הודי"). סוג זה הכיל 2 מינים: Indohyus indirae שהוגדר ב-1971 ו-Indohyus major, שהוגדר ב-1987. האינדוהיוס היה יונק קטן בגודל של ראקון או של חתול בית במשקל 10 קילוגרם. הוא דמה במראהו לאיילוניים, ובעיקר למין איילון המים המצוי זמן רב יחסית מתחת למים ובעל יכולת לצלול מעט זמן. הוא היה קרוב מעט להיפופוטמיים, אשר התפתחו מאב קדמון משותף אך רק לפני 15 מיליון שנה וכן ללווייתנים. המבנה של עצמותיו הדחוסות התאים ליונקי מים שונים כמו לווייתנים וכלבי ים. עם זאת רגליו היו דקות מאוד ובעלות פרסות ולא יכלו לעזור לו לשחות לזמן רב. הוא היה בעל זנב רחב שאולי שימש כהגה במים. החוקר שסיווג את האינדוהיוס, הנס תייאסן (אנ') מצא דמיון בין מבנה עצם הרקה שלו לבין הפקיצטוס, כך שהאוזן שלו הותאמה לצלילה. מבנה זה גם מקשר ביניהם ומציג את הקשר בין מכפילי הפרסה ללווייתנים הקדומים. הוא היה יונק חצי מימי, שאף על פי שרוב הלווייתנים הם טורפים הוא עצמו היה צמחוני בהתאם למבנה שיניו. מדיה וקבצים בנושא אינדוהיוס בוויקישיתוף אינדוהיוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אינדוהיוס, באתר GBIF (באנגלית) האם התגלתה החוליה החסרה של הלווייתנים או ההיפופוטמים או שניהם? באתר עולם אחר
מפלגת שלד

מפלגת שלד היא מפלגה שבסיס גיוסה צר ובראשה עומדת קבוצה קטנה של נכבדים ועסקנים. האידאולוגיה במפלגות שלד משנית בחשיבותה, פעילותן עונתית ומצטמצמת בעיקר לתקופת הבחירות, והמנגנון שלהן הוא ביזורי ורופף למדי. בדרך כלל מפלגות שלד אופייניות יותר לדמוקרטיות נשיאותיות מאשר לדמוקרטיות פרלמנטריות. ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לילה מוראד

לילה מוראד (בערבית: ليلى مراد, תעתיק מדויק: לילא מראד) (17 בפברואר 1918 – 21 בנובמבר 1995) הייתה שחקנית וזמרת מצרייה ממוצא יהודי. מוראד נולדה בשם ליליאן מרדכי ברובע עבאסיה בקהיר למשפחה יהודית דתית אדוקה, משפחה של רבנים מפורסמים ודיינים. אביה, איברהים זאכי מרדכי (כונה מאוחר יותר זאכי מוראד), שנולד באלכסנדריה, היה מוזיקאי וזמר מפורסם בשנות העשרים ונחשב לאחד הזמרים האחרונים אשר שר לפי אסכולת המוזיקה הערבית הישנה.[דרושה הבהרה] אמה, ג'מילה, הייתה ממשפחת סלומון שמוצאה בפולין. למוראד היו עוד שלושה אחים ואחות. אחד מאחיה, מוניר מוראד, התפרסם בפעילות בימתית והיה שחקן. דאוד חוסני עזר לה להתחיל צעדיה הראשונים בקריירה כאשר הלחין עבורה את שירה הראשון. עם זאת, פריצתה הראשונה התרחשה כאשר מוחמד עבד אל-והאב, אחד המלחינים החשובים במצרים, שמע את שירתה ונתן לה תפקיד בסרטו "יַחיא אל-חֻבּ" (يحيا الحب - "תחי האהבה") בשנת 1938. בשנות ה-40 היא התחילה להצטלם בסרטים של טוגו מזרחי. שמועה על ביקור של מוראד בישראל ומתן תרומה למדינה הציבה אותה כחשודה בריגול ואף גרמה למספר תחנות רדיו ערביות להחרימה. היא הכחישה בתוקף את ההאשמות הללו, ואף קיבלה תעודה מכוחות הביטחון של מצרים המזכה אותה מן ההאשמות. מוראד חדלה לשחק לקראת סוף שנות החמישים של המאה העשרים, והפסיקה לשיר לאחר 1973, אך השאירה מורשת מוזיקלית של מעל ל-1200 שירים. היא נישאה לאנוור וג'די בשנת 1947, ובעקבות זאת גם המירה את דתה לאסלאם. לאחר שהתאסלמה לילה, הושפעה אחותה ואף היא המירה את דתה והתאסלמה. וג'די ומוראד התגרשו ב-1954 השמועות אמרו שוג'די בגד בה ואומרים שהיה עקר. לאחר מכן נישאה למוחמד ואג'י אבאזה, קצין ממשפחת אבאזה המפורסמת, וילדה את בנה הבכור אשרף. לאחר מספר שנים התגרשו בני הזוג. אחר כך התחתנה בשלישית עם במאי הסרטים פאטין עבד אל-והאב, ממנו התגרשה ב-1969. לשניים נולד בן, זאכי פאטין עבד אל-והאב. מעט מאוד ידוע על חייה של מוראד, מכיוון שסיפורה של לילה נשמר כסוד בין בני המשפחה, ביניהם קרובי משפחה בישראל, אשר מיעטו לדבר בעניין מהסיבה שהתביישו בעובדה שבחורה יהודיה התאסלמה. הבושה והמבוכה היו כה עזות עד שלא העלו את שמה על דל שפתם, ואף כאשר מישהו אחר שאל אודותיה חתמו את שפתיהם והכחישו כל קשר אליה.[דרוש מקור] בישראל היא הייתה ידועה מתפקידיה הרבים ב"סרטים הערבים" ששודרו בימי שישי בערוץ הראשון. מוראד נפטרה בבית חולים בקהיר ב-21 בנובמבר 1995. Hanan Hammad, Unknown Past: Layla Murad, the Jewish-Muslim Star of Egypt, Stanford University Press 2022 מדיה וקבצים בנושא לילה מוראד בוויקישיתוף לילה מוראד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילה מוראד, באתר AllMusic (באנגלית) לילה מוראד, באתר MusicBrainz (באנגלית) לילה מוראד, באתר Discogs (באנגלית) מבחר משירי לילה מוראד בסרטי וידאו גיא בכור, נשף המסיכות של לילה: והואלס האחרון במצרים איל שגיא-ביזאוי, סינדרלה בת החזן המצרי, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2009 איל שגיא ביזאוי, בחזרה אל תור הזהב: לאן נעלמו כל היהודים שהצליחו כאמנים בארצות ערב?, באתר הארץ, 30 ביולי 2015 לילה מוראד - בת החז (ו)ן המצרי, באתר cinemaarabiya לילה מוראד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שבבית בררנית

שבבית בררנית (שם מדעי: Squamarina cartilaginea) היא חזזית קשקשנית מהמשפחה Stereocaulaceae הנפוצה באירופה, אסיה, אפריקה ובאמריקה הצפונית ומקסיקו, על אבנים ועל האדמה. הפטריה יוצרת סימביוזה עם ירוקיות מהסוג טרבוקסיה או כלורלה. גוף החזזית, התאלוס, עשוי קשקשים צפופים בגודל 1–5 מ"מ, מהודק בצורה רופפת למסד. המושבת מעוגלות או חסרות צורה. רוחב העונות החיצוניות הוא 1–2 מ"מ. צבע התאלוס נע בין צהוב-ירוק לירוק ועד חום, לפעמים יש לו כיסוי קמחי. מבני פרי בצורת אפותציות נמצאות חלק מהזמן, צבעם חום. הנבגים חד-תאיים, 8 לנאדית. מבחן-כתם של החזזית מאפיין שלושה זנים עיקריים של המין- תגובה חיובית של המדולה אם פארא-פנילנדיאמין בצבע צהוב, תגובה שלילית ותגובה בצבע אדום. החזזית גדלה על אדמה קלה, סלעים גירניים ועל טחבים. שבבית בררנית קולטת וצוברת מזהמים, ויכולה לשמש מדד ביולוגי לזיהום. קליטת מזהמים גם עלולה לפגוע ברכיכות ועיזים האוכלים את החזזית. שבבית בררנית נפוצה מאוד בכל חלקי הארץ. מדיה וקבצים בנושא שבבית בררנית בוויקישיתוף שבבית בררנית, באתר NCBI (באנגלית) שבבית בררנית, באתר GBIF (באנגלית) Squamarina cartilaginea בקטלוג החיים http://fungi.myspecies.info/taxonomy/term/7831/descriptions http://lichenportal.org/cnalh/taxa/index.php?taxauthid=1&taxon=Squamarina&clid=1287 מרגלית גלון, יעקב גרטי, חזזיות ישראל: (מדריך מאויר); צילם: עמיקם שוב, תל אביב: עם עובד, תש"מ 1979. Stefano Martellos, Fabio Attorre, Alessio Farcomeni, Fabio Francesconi, Elena Pittao, Mauro Tretiach, Species distribution models backing taxa delimitation: the case of the lichen Squamarina cartilaginea in Italy, Flora - Morphology, Distribution, Functional Ecology of Plants, Volume 209, Issue 12, 2014, Pages 698-703, https://doi.org/10.1016/j.flora.2014.08.008. Galun, M., & Mukhtar, A. (1996). CHECKLIST OF THE LICHENS OF ISRAEL, Israel Journal of Plant Sciences, 44(2-3), 195-218. doi:10.1080/07929978.1996.10676647 Jacob Garty, The amounts of heavy metals in some lichens of the Negev Desert, Environmental Pollution Series B, Chemical and Physical, Volume 10, Issue 4, 1985, Pages 287-300, ISSN 0143-148X, https://doi.org/10.1016/0143-148X(85)90021-7.
W Series

W Series היא אליפות מרוצי מכוניות גלגל-פתוח המיועדת לנשים בלבד. האליפות נוסדה בסוף שנת 2018 מתוך מטרה לקדם את השתתפותן של נשים בענף הספורט המוטורי. החל משנת 2020 האליפות מאפשרת צבירת נקודות לרישיון-על, המאפשר השתתפות במרוצי פורמולה 1. ההכרזה על הקמת האליפות הייתה ב-10 באוקטובר 2018. האליפות נוצרה על מנת לתת מענה למחסור לנשים ברמות הגבוהות של הספורט המוטורי, במיוחד בפורמולה 1. האליפות זכתה לגיבוי ותמיכה מצד דמויות בולטות בענף דוגמת דייוויד קולטהרד ואדריאן ניואי. בעונת הבכורה של האליפות לקחו חלק 18 נהגות קבועות ועוד שתי נהגות ששימשו כמחליפות. עשרים הנהגות, מכל רחבי העולם, נבחרו לאחר תהליך סינון שהחל עם 54 משתתפות. במהלך העונה התקיימו שישה מרוצים, כולם באירופה, כאירועים מלווים לחלק ממרוצי אליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM). בינואר 2020 הודיעה FIA כי החל מהעונה השנייה באליפות תקנה נקודות לסופר לייסנס לנהגות שיסיימו את העונה באחד משמונת המקומות הראשונים. הניקוד הניתן הוא 15–12–10–7–5–3–2–1, בדומה לניקוד המוענק בתחרויות הנאסקר קאפ, אינדי לייטס, פורמולה רנו יורוקאפ, סופר פורמולה לייטס, אליפות הסופרקאר האוסטרלית וגביע העולם למכוניות טורינג (WTCR). ההשתתפות באליפות לא דורשת השקעה של הון וגיוס ספונסרים מצד המשתתפות. סך הפרסים המחולקים בעונה עומד על 1.5 מיליון דולר. הזוכה באליפות מקבלת 500,000 דולר. שאר הסכום מתחלק בין הנהגות השונות. כל סיבוב באליפות מורכב משני מקצי אימון, מקצה דירוג ומרוץ. מקצי הדירוג נמשכים מקסימום 45 דקות כל אחד. מקצה הדירוג נמשך מקסיום 30 דקות. מספר ההקפות בכל מרוץ קבוע מראש ומתבסס על חישוב של מספר ההקפות שניתן להשלים ב-30 דקות, בתוספת הקפה אחת. הניקוד בכל מרוץ ניתן לנהגות המסיימות באחד מעשרת המקומות הראשונים בכל מרוץ, בדומה לשיטת הניקוד בפורמולה 1. האליפות זכתה לביקורות רבות מהרגע בו הוכרזה. הטענה המרכזית שהופנתה כלפי האליפות היא שאליפות נפרדת לנשים לא מקדמת את מעמדן כשוות, אלא מקבעת את ההפרדה המגדרית בענף. נהגת המרוצים הבריטית פיפה מאן הגיבה להכרזה ואמרה: "איזה יום עצוב לספורט המוטורי. אלו שמתיימרים לסייע לנהגות המרוצים בוחרים להפריד אותן במקום לתמוך בשילובן. אני מאוכזבת מאוד לראות מהלך לאחור שכזה שנעשה בתקופתי". טענות דומות הושמעו מצד נהגת המרוצים צ'רלי מרטין שאמרה: "האליפות מבוססת על הפרדה, ובזמן שהיא אולי תייצר הזדמנות לנהגות מסוימות, היא תשלח מסר ברור שהפרדה מגדרית היא דבר תקין. אנחנו לא מפרידים בספורט על בסיס גזע, אז זה צורם במיוחד כשזה נעשה על רקע מגדר". מדיה וקבצים בנושא W Series בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של W Series W Series, ברשת החברתית פייסבוק W Series, ברשת החברתית אקס (טוויטר) W Series, ברשת החברתית אינסטגרם W Series, ברשת החברתית טיקטוק W Series, ברשת החברתית LinkedIn W Series, סרטונים בערוץ היוטיוב All-female motor racing series offers potential F1 pathway, CNN Women-only motor racing series to start in 2019, ESPN, 10 October 2018 DC-backed women’s racing series launched, PlantF1.com, 10 October 2018 W Series reveals details of Super Licence points, PitPass.com, 30 January 2020 New all-female W Series to launch in 2019, Motorsport.com, 10 October 2018 ‘W Series’ launched to mixed reviews in bid to increase number of women drivers challenging men in F1, Independent, 10 October 2018 Women-only W Series 'feels like a backwards step', says Charlie Martin, Sky Sport, 4 December 2018