laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליפות העולם בשחמט 2002 (פיד"ה)

אליפות העולם בשחמט 2002 הייתה תחרות שאורגנה על ידי פיד"ה. בגמר רוסלן פונומריוב ניצח בדו-קרב את וסילי איוונצ'וק והוכתר כאלוף העולם בגיל 18. מתכונת התחרות הייתה דומה לאליפות הקודמת. התחרות התנהלה בשיטת פלייאוף בהשתתפות מספר רב של שחמטאים. עד לחצי גמר השלבים כללו מפגש כפול. אם לא נוצרה הכרעה התקיים יום משחקים נוסף בו השחמטאים ישחקו משחקים מהירים עם זמן מוגבל. חצי גמר כלל 4 משחקים ומפגש הגמר כלל עד 8 משחקים. אלוף העולם לפי גרסת האיגוד, גארי קספרוב, לא השתתף. הודו וישוואנתן אנאנד, 2797 - אלוף העולם המכהן, הודח בחצי הגמר אנגליה מייקל אדמס, 2744 - הודח בסיבוב הרביעי רוסיה אלכסנדר מורוזביץ', 2739 - הודח בסיבוב הרביעי אוקראינה וסילי איוונצ'וק, 2731 - הפסיד במשחק הגמר הונגריה פטר לקו, 2730 - הודח בסיבוב השני רוסיה יבגני ברייב, 2719 - הודח ברבע הגמר ישראל בוריס גלפנד, 2714 - הודח ברבע הגמר בולגריה וסלין טופלוב, 2711 - הודח בסיבוב הרביעי ספרד אלכסיי שירוב, 2706 - הפסיד ברבע הגמר אוזבקיסטן רוסטם קסימג'אנוב, 2704 - הודח בסיבוב השלישי התחרות נערכה במוסקבה, שברוסיה, במהלך נובמבר-דצמבר 2001. רבע הגמר כלל מפגש כפול. אם לא נוצרה הכרעה התקיים יום משחקים נוסף בו השחמטאים ישחקו משחקים מהירים עם זמן מוגבל. חצי גמר כלל 4 משחקים ומפגש הגמר כלל עד 8 משחקים. בוריס גלפנד דורג במקום ה-7 והודח ברבע הגמר. איליה סמירין דורג במקום ה-11 והודח בסיבוב השלישי. לב פסחיס דורג במקום ה-84 והודח בסיבוב השני. אמיל סוטובסקי דורג במקום ה-29 והודח בסיבוב השלישי. בוריס אברוך דורג במקום ה-61 והודח בסיבוב הראשון. הדו-קרב נערך במוסקבה. הוא היה במתכונת של 8 משחקים. אם לא הייתה הכרעה זהות המנצח הייתה נקבעת בשני סיבובים של שחמט מהיר. רוסלן פונומריוב ניצח את וסילי איוונצ'וק והוכתר כאלוף העולם בשחמט. משחקי התחרות, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
זוראן זאאב

זוֹרָאן זָאאֶב (במקדונית: Зоран Заев; נולד ב-8 באוקטובר 1974 בסטרומיצה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) הוא כלכלן ופוליטיקאי מקדוני שכיהן כראש הממשלה השמיני של מקדוניה הצפונית ממאי 2017 עד ינואר 2020, ובשנית מאוגוסט 2020 עד ינואר 2022. בתפקות כהונתו נחתם הסכם פרספה (אנ') עם יוון שסיים מחלוקת סביב השימוש בשם מקדוניה ואפשר את הצטרפות מקדוניה הצפונית לברית נאט"ו. זוראן זאאב נולד בסטרומיצה, סיים בית ספר תיכון בעירו, והוסמך בכלכלה באוניברסיטת סקופיה. לאחר לימודיו השתלב במערכת הפוליטית בארצו והצטרף למפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה. הוא כיהן כראש עיריית סטרומיצה ונבחר לפרלמנט המקדוני. בהמשך נבחר ליושב ראש מפלגתו. לאחר הבחירות שנערכו במקדוניה ב-2016 הקים זאאב ממשלת קואליציה ומ-31 במאי 2017 מכהן כראש ממשלת מקדוניה. ממשלתו של זאאב מקיימת יחסים קרובים עם ישראל וקיים שיתוף פעולה כלכלי ותרבותי נרחב. בחודש מרץ 2018 נערכו בביטולה ובסקופיה שבמקדוניה מספר אירועים לציון יום השנה ה-75 לגירוש יהודי מקדוניה לטרבלינקה. ב-10 במרץ נערך בסקופיה "מצעד החיים" ואליו הצטרפו ראש ממשלת בולגריה בויקו בוריסוב, סגן שר הביטחון אלי בן דהן, חבר הכנסת זוהיר בהלול ושר החוץ הפולני. בהמשך נערכה ישיבת פרלמנט מיוחדת ובה נאמו זאאב ואלי בן דהן. באותה שנה זאאב הוביל מהלך לחתימת הסכם עם ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס שסיים סכסוך ארוך שנים בין שתי המדינות על שמה של רפובליקת מקדוניה, שבמסגרתו ב-2019 שונה שם המדינה ל"מקדוניה הצפונית". באוקטובר 2021 זאאב התפטר מתפקידו כראש מפלגתתו, האיחוד הסוציאל-דמוקרטי המקדוני, בבחירות המקומיות. דימיטר קובצ'בסקי נבחר להחליפו בראשות המפלגה בדצמבר באותה שנה, ובסופו של דבר החליף אותו בראשות הממשלה ב-16 בינואר 2022. מדיה וקבצים בנושא זוראן זאאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זוראן זאאב Macedonia: 75th anniversary of Jewish deportations observed, באתר apnews (באנגלית). חוה פנחס-כהן, אחרי 75 שנים בולגריה לא מתנצלת, באתר ישראל היום, 14 במרץ 2018. אלפים השתתפו בצעדה לזכר יהודי מקדוניה שנרצחו בשואה, באתר ynet, 12 במרץ 2018. אלדד בק, להציל את הזיכרון, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2018. AP, סופית: מקדוניה נקראת מעתה "צפון מקדוניה", באתר ynet, 13 בפברואר 2019 TESTORIDES, KONSTANTIN (2021-11-01). "North Macedonia PM announces resignation after election loss". AP (באנגלית). נבדק ב-2022-06-24. "North Macedonia Ruling Party Elects Dimitar Kovacevski as Leader". Balkan Insight (באנגלית). 2021-12-13. נבדק ב-2022-06-24. "North Macedonia's Newly Elected PM Faces Raft of Challenges". Balkan Insight (באנגלית). 2022-01-17. נבדק ב-2022-06-24.
השישה ביוני

השישה ביוני (באנגלית: D-Day the Sixth of June) הוא סרט מלחמה רומנטי משנת 1956 בבימויו של הנרי קוסטר, עם רוברט טיילור, ריצ'רד טוד, דנה ווינטר ואדמונד או'בראיין בתפקידים הראשיים. התסריט, המבוסס על הרומן "השישה ביוני" מאת הסופר היהודי-קנדי ליונל שפירו (אנ')‏ (1955), מתאר משולש אהבה בין שני גברים לוחמים ואישה אחת על רקע מלחמת העולם השנייה ובעיקר בקשר לפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944. העלילה מתחילה כששני הגברים משתתפים בפלישה, ומהרהרים בפלשבק באהבתם לאותה אישה. ריצ'רד טוד השתתף בעצמו כקצין לוחם בפלישה זו. לוחמי הכוח המיוחד מס' 6 ממתינים לנחיתתם בחוף נורמנדי 40 דקות לפני הכוח העיקרי, כדי להשמיד סוללת תותחים גרמנים, העלולה להקשות על הפלישה (במציאות היה זה קרב פואנט דו אוק). הכוח מורכב מלוחמים בריטים, קנדים ואמריקאים במידה שווה. מפקד הכוח הזה הוא קולונל ג'ון ווינטר (ריצ'רד טוד), ואחד מקציניו הוא קפטן בראד פארקר (רוברט טיילור). לאחר שווינטר מתדרך את קציניו, הוא נפגש עם פארקר על סיפון האונייה ושניהם שוקעים בזיכרונות. ואלרי ("ואל") ראסל (דנה ווינטר) היא בתו של בריגדיר מתוסכל, ששוחרר מהצבא לאחר פינוי דנקרק. ווינטר מחזר אחריה, אך דרכיהם נפרדות לאחר שהוא נשלח להילחם במערכה בצפון אפריקה. ואל מתגייסת ומשרתת בצלב האדום האמריקאי בלונדון, שם היא פוגשת בפארקר. הוא מודיע לה שהוא נשוי, אך למרות זאת הרומן ביניהם מתלהט. פארקר הוא אמריקאי שנפצע בצניחה, ונשלח לשרת במפקדת בעלות הברית בלונדון כסגנו של לויטננט קולונל טימר (אדמונד או'בראיין). לאחר זמן רב חוזר ווינטר ללונדון פצוע וצולע. ואל עוזבת את פארקר וחוזרת לטפל בווינטר שמשתקם וחוזר לתפקד. טימר מתמנה למפקד הכוח המיוחד מס' 6, אך נמצא בסערת נפש בגלל ניסיונו המר בפשיטה על דייפ. באחת הפעמים הוא משתכר בפאב, ומוסר בפומבי פרטים על המבצע הסודי עליו הוא אמור לפקד. הוא מודח ובמקומו מתמנה ג'ון. בהתקפה מצליח הכוח לכבוש את עמדת התותחים. פארקר נפצע ווינטר דואג לפינויו, אולם כעבור זמן קצר דורך ווינטר על מוקש ונהרג. ואל מקבלת את הידיעה על מותו של ווינטר. היא מבקרת את פארקר הפצוע, ולא מספרת לו על כך. הוא מאחל לה כל טוב עם ווינטר לפני חזרתו לארצות הברית. "השישה ביוני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השישה ביוני", באתר AllMovie (באנגלית) "השישה ביוני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השישה ביוני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט, סרטון באתר יוטיוב הרומן ראה אור בתרגום עברי כשנה לאחר פרסומו: ליונל שפירא, השישה ביוני, עברית: חוה שור, תל אביב: לדורי, 1956 (ולאחר מכן בסדרת "מועדון הספר הטוב" של הוצאת מ. מזרחי).
Kawei K1

Kawei K1 הוא טנדר, בתצורת טנדר עם קבינה כפולה מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Kawei Auto אשר מיוצר משנת 2014 במפעל בדאן-יאנג. דגם ה-K1 נבנה על בסיס דגם הטנדר של פורד מסדרת פורד סדרה F מסוג "Ford F-150" (דור 12). מנוע בנזין - 4 צילינדרים מנוע דיזל - 6 צילינדרים דלתות: 4/5 צמיגים: 235/65 R17 מתלים קדמיים: מקפרסון מתלים אחוריים: קפיץ עלים בלמים קדמיים: דיסק בלמים אחוריים: תוף הנעה אחורית הנעה 4x4 Kawei K1, סרטון באתר יוטיוב Kawei K1, סרטון באתר יוטיוב מנוע טורבו 3,168 סמ"ק מסוג CA4DC2 ] (דיזל טורבו מסוג "CA4DC2") made-in-china.com/showroom/truckengine/product-detailRqrxgwIVaeYp/China-Deutz-Truck-Engine-CA4DC2-.html יצרנית הרכב הסינית ""kaweigroup aweigroup דגם "Kawei K1" jalopnik.com/the-kawei-k1-is-a-dieselmanual-shameless-f-150 דגם "Kawei K1" על בסיס ford-f-150 autoblog.com/2014/04/24/kawei-k1-pickup-blatantly-copies-ford-f-150 דגם "Kawei K1" actualidadmotor.com/kawei-k1-pick-ford-f-150 מנועי דגם "Kawei K1" autoblog.com/2014/04/24/kawei-k1-pickup דגם "Kawei K1" - מפרט chinamobil.ru/eng/kawei/k1
מערכות הגוף

מערכות גוף-האדם הן אוסף קבוצות האיברים השונים בגוף שהם בעלי תפקיד משותף. בין מערכות הגוף השונות יש תלות, אחת לא יכולה לתפקד כראוי בלעדי אחרת וקיים ביניהן תיאום המאפשר חיפוי וביצוע תהליכים שונים בגוף המצריכים יותר ממערכת אחת. המערכת השולטת בכל שאר מערכות הגוף ויוצרת את התיאום היא מערכת העצבים, לעזרתה קיימת המערכת האנדוקרינית האחראית על ויסות התהליכים הכימיים בגוף ותיאום הפעולות, אשר מבצעת את תפקידה בעזרת מערכת הדם ומערכת הלימפה. מערכת הראייה, השמיעה וחושי המגע, הריח והטעם מאפשרים מודעות של היצור לסביבתו והתמצאותו בה. מערכת הקול, ביצורים מסוימים גם השתן ובאדם גם העיניים, מסייעות לתקשורת בין הפרטים השונים. מערכת העיכול ומערכת הנשימה אחראיות על סיפוק האנרגיה לכלל הגוף. מערכת השתן והנשימה אחראיות על הפרשת הרעלים שנוצרו בגוף עקב תהליך המטבוליזם, ביניהם פחמן דו-חמצני ושתנן, באמצעות השתן ופליטת האוויר מהריאות. גוף האדם בנוי ממערכות. כל מערכת בנויה מאיברים. כל איבר בנוי מרקמות. כל רקמה בנויה מתאים. כל תא בנוי מאברונים. 3 האברונים הם: ציטופלזמה (נוזל התא), גרעין התא (המכיל את חומר התורשה DNA), והאברונים הקטנים שתפקידם לשמור על כניסה ויציאה של חומרים. מערכת החיסון ביחד עם מערכת הכסות, מגנה על הגוף מפני נגיפים, חיידקים ופטריות (ראו גם: זיהום). מערכת השלד אחראית על תנועתו וייצובו של הגוף ומערכת הרבייה אחראית להמשך קיומו של המין. לכל מערכת תפקיד מרכזי בהישרדות האורגניזם וקיומו. מדיה וקבצים בנושא מערכות הגוף בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילה שמיר

הילה שמיר (נולדה ב-1979) היא פרופסור חבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, לשעבר סגנית הדקאן לענייני הוראה. היא חוקרת בתחומי הרווחה, הגירה ופמיניזם. הילה שמיר נולדה בראשון לציון, בת הזקונים במשפחה עם ארבעה ילדים. גדלה ביבנה. בתיכון למדה בבית הספר הבינלאומי בשלוחה בהונג קונג. השלימה לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות, והתמחתה אצל השופט אליהו מצא בבית המשפט העליון. היא המשיכה ללימודי תואר שני ושלישי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הארווארד, אותם סיימה בשנת 2008. עם תום לימודיה, הצטרפה כחברת סגל בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. לימדה כמרצה אורחת בבתי הספר למשפטים באוניברסיטת ברקלי (קורס על פמיניזם ומשפט), באוניברסיטת קורנל (קורס על סחר בבני אדם והגירת עבודה), ובאוניברסיטת הארווארד (קורס על סחר בבני אדם). כיהנה כסגנית דקאן לענייני הוראה בשנת הלימודים תשע"ח. הייתה עורכת במשותף של כתב העת "מעשי משפט". היא בעלת רישיון עריכת דין בישראל ובמסצ'וסטס. חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023. שמיר זכתה בשורה של מלגות ומענקי מחקר: מלגת פישמן, מלגת פולברייט ללימודים בחו"ל; מלגת אלון לחוקרים צעירים, ומלגה של האיחוד האירופי למדענים חוזרים. היא זכתה בפרס צלטנר לחוקרת צעירה בשנת 2014, ובפרס חשין לחוקרת צעירה בשנת 2018. היא זכתה במענקי מחקר של משרד המדע, למחקר בנושא מנגנונים משפטיים לקידום נשים, ובמענק של הקרן הלאומית למדעים בנושא סחר בבני אדם. בשנת 2018 זכתה במענק ERC חמש-שנתי של האיחוד האירופי בסכום של למעלה ממיליון יורו, בנושא סחר בבני אדם בראי דיני העבודה. בשנת 2018 נבחרה להיות חברה באקדמיה הצעירה הישראלית, במסגרת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2023 זכתה במענק ERC חמש-שנתי נוסף, למחקר בנושא עבודה בהקשרים גלובליים. שמיר נשואה לאורי אהרונסון, ד"ר למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ולהם שני בנים, עברי והלל. הילה שמיר, באתר ResearchGate הילה שמיר, באתר גוגל סקולר הילה שמיר, באתר SSRN אתר הבית של פרופ' הילה שמיר, באתר הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב איילת שני, "ראיינתי נשים בזנות, מטפלים ועובדי חקלאות. פועלי הבניין במצב הכי קשה", באתר הארץ, 24 ביוני 2021 "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
מיטת הציפורן

מיטת הציפורן, או מצע הציפורן (TA: luctulus unguis), היא מצע רקמות עור בציפורן עליו מונחת לוחית הציפורן. מיטת הציפורן מורכבת משתי שכבות של רקמות: עור (דרמיס) שהיא שכבת העור העמוקה, ועילית העור (אפידרמיס) שהיא שכבת העור העליונה, בעלת אופי רירי, עליו מונחת הלוחית. מטרתה העיקרית לתמוך בלוחית הציפורן ולאפשר את גדילתה לכיוון הקצה החופשי. הקצה התחתון שלה הוא קו התפר עם שורש הציפורן, הקצה העליון הוא הקצה החופשי, בו לוחית הציפורן חשופה לחלוטין. היא עשירה בצינוריות דם זעירות שתפקידן להזין ולנקות את לוחית הציפורן. גדילת הציפורן מתאפשרת באמצעות החלקת האפידרמיס, שצמודה ללוחית הציפורן, על פני הדרמיס. מיטת הציפורן עלולה לסבול מתופעות ומחלות שגורמות לעיוותים ולפגיעה בציפורניים. כתבה בנושא מרכיבי הציפורן, מאת אבי שגיא Nail Structure and Product Chemistry, Douglas D. Schoon, second edition An Atlas of Diseases of the Nail ,Phoebe Rich, Richard K. Scher & Taylor Francis, 2005
פולקסווגן SP2

פולקסווגן SP2 (בספרדית: Volkswagen SP2) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת Volkswagen do Brasil (אנ'), חברת בת של קונצרן הרכב פולקסווגן אשר יוצרה בין השנים 1972–1976 והייתה מיועדת לשוק הדרום אמריקאי. סך הכול יוצרו 11,123 יחידות. מנוע אחורי 3 דלתות צמיגים: 185 SR 14 מאייד כפול: "2 Fallstromvergaser Solex 32 PDSIT" (בדגמי מנוע 1,584 סמ"ק) מאייד כפול: "2 Fallstromvergaser Solex 34 PDSIT" (בדגמי מנוע 1,678 סמ"ק) "פולקסווגן SP2", שנת 1974 "פולקסווגן SP2" "פולקסווגן SP2" "פולקסווגן SP2" - מבט למנוע האחורי "פולקסווגן SP2" - מבט לתא הנהג "פולקסווגן SP2" "פולקסווגן SP2" "פולקסווגן SP2" "פולקסווגן SP2" "פולקסווגן SP2" פולקסווגן ברזיליה פולקסווגן סדרה 3 מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן SP2 בוויקישיתוף פולקסווגן SP2, סרטון באתר יוטיוב פולקסווגן SP2, סרטון באתר יוטיוב פולקסווגן SP2, סרטון באתר יוטיוב "פולקסווגן SP2" web.archive "פולקסווגן SP2" carthrottle.com/post/the-volkswagen-sp2 "פולקסווגן SP2" newsroom.vw.com/company/throwback-thursday-1973-volkswagen-sp2 "פולקסווגן SP2" bestcars.uol "פולקסווגן SP2" garaz.cz/magazin/novinky/3004179-volkswagen-sp2-sportovni
אליפות העולם בשחמט 2004 (קלאסי)

אליפות העולם בשחמט 2004 הייתה תחרות שנערכה בבריסאגו, שווייץ. אלוף העולם, ולדימיר קראמניק, ניצח את פטר לקו והמשיך לכהן כאלוף עולם. בשנת 1993 גארי קספרוב היה אמור להתמודד עם מנצח תחרות המועמדים, אך לקראת ההתמודדות התברר שקיימת אי-הסכמה בין השחמטאים לבין פיד"ה. כתוצאה מכך, קספרוב ומנצח תחרות המועמדים, נייג'ל שורט, פרשו מפיד"ה וארגנו התמודדות בחסות "איגוד השחמטאים המקצוענים". במפגש זה ניצח גארי קספרוב. איגוד השחמטאים הצליח לארגן תחרות על תואר אלוף העולם במתכונת דומה לזו של פיד"ה בשנת 1995. בשנת 1996 האיגוד איבד את הספונסר העיקרי שלו אינטל. זה קרה בעקבות ההחלטה של גארי קספרוב לשחק נגד תוכנת המחשב כחול עמוק, שנכתבה על ידי IBM. לאור התפרקות האיגוד קספרוב לא היה יכול לארגן את תחרות המועמדים. במהלך שנת 2000, סוכם על מפגש על התואר בין קספרוב לבין ולדימיר קראמניק. בתחרות זו ניצח קראמניק, שזכה בתואר. בשנת 2004 הוא החזיק בתואר במקביל לרוסטם קסימג'אנוב, שזכה בתואר מטעם פיד"ה. בשנת 2002 נערכה תחרות המועמדים להיפגש עם אלוף העולם ולדימיר קראמניק. תחרות זו נערכה בדורטמונד בהשתתפות 8 שחמטאים. גארי קספרוב לא השתתף כי לדעתו היה מגיע לו לשחק עם קראמניק משחק חוזר. וישוואנתן אנאנד שלפי מד כושר היה שני בעולם, לא השתתף כי האמין שהשתתפות זו תהיה בניגוד למחויבויות שלו כלפי פיד"ה. התחרות נערכה בדורטמונד בין 6 ביולי ל-21 ביולי 2004. בתחילה השחמטאים התמודדו בשני בתים. השחמטאים החזקים בכל בית העפילו לחצי הגמר והגמר. מפגשים אלו כללו עד 4 משחקים. הדו-קרב נערך בבבריסאג שבשווייץ בספטמבר-אוקטובר 2004. הוא היה במתכונת של 14 משחקים. אם הוא היה מסתיים ללא הכרעה, קראמניק היה ממשיך לכהן כאלוף עולם. הדו-קרב הסתיים בתיקו תוך ניצחון של קראמניק במשחק אחרון. לפיכך, ולדימיר קראמניק המשיך לכהן כאלוף עולם. משחקי הדו-קרב, באתר צ'סגיימס (באנגלית) משחקי תחרות דורטמונד, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
בנדיקטוס השלושה עשר

בנדיקטוס השלושה עשר (בלטינית: Benedictus XIII; ‏2 בפברואר 1649 – 21 בפברואר 1730; נולד בשם פייטרו פרנצ'סקו אורסיני וכיהן במסדר הדומיניקני בשם ויצ'נצו מריה) היה אפיפיור מ-29 במאי 1724 ועד מותו. האפיפיור השלישי והאחרון מבית אורסיני. מאז 24 בפברואר 2017, בעל תואר "משרת האל" (Servus Dei). גם בתור אפיפיור חי חיים שקטים וצנועים, התרכז במיוחד בנושאי דת וכמעט ולא היה מעורב פוליטית בניהול מדינת האפיפיור. כתוצאה מכך זכה מזכירו האישי, ניקולו קושיה (Niccolò Coscia), ביד חופשית אותה ניצל לשחיתות ומעילה בכספי הכנסייה. נולד למשפחת אורסיני בגרווינה (Gravina) שבמחוז פוליה, כבנו הבכור ויורשו של פרדיננדו השלישי דוכס גרווינה. בגיל 18 ויתר על ההון והתואר והפך לנזיר דומיניקני. ב-1671 הוסמך ככומר. ב-1672 מינה אותו קלמנס העשירי לקרדינל. ב-1686 מונה לארכיבישוף בנוונטו, משרה כנסייתית בעלת משמעות מדינית וכלכלית, כיוון שהארכיבישוף היה למעשה הסניור (שליט) הפיאודלי של אזור בנוונטו. הוא המשיך לשאת בתואר זה גם לאחר שהתמנה כאפיפיור ושלט בו באמצעות מזכירו, ניקולו קושיה. אורסיני התמנה לאפיפיור על ידי קונקלווה שהתכנסה עם מות קודמו, אינוקנטיוס השלושה עשר. אינוקנטיוס השלושה עשר מינה בימי כהונתו רק שלושה קרדינלים, כך שרוב הקרדינלים שנכחו בקונקלווה מונו על ידי קודמו, קלמנס האחד עשר. אורסיני התמנה בגיל מופלג, 75, וסירב בתחילה לקחת על עצמו את התפקיד. הוא בחר לעצמו את השם בנדיקטוס, על מנת לציין את המשכיות דרכו של בנדיקטוס האחד עשר שהיה אף הוא מן המסדר הדומיניקני. בתחילה כינה את עצמו "בנדיקטוס הארבעה עשר", אך כיוון שפירוש הדבר היה הכרה כביכול באנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר כלגיטימי, שינה את כינויו לבנדיקטוס השלושה עשר. הוא ביקש להמשיך לנהל חיים צנועים וצמצם במידה ניכרת את משק ביתו ואת כמות בעלי המשרות בוותיקן והעמיד את מצבת המשמר השווייצרי על המינימום ההכרחי. הוא לא היה פעיל כמעט מבחינה מדינית, והותיר את ניהול המדינה לאחרים, בהם מזכירו המושחת ניקולו קושיה, שנחקר, נודה מן הכנסייה, נמלט מרומא וסופו שנכלא בטירת סנטאנג'לו למשך עשר שנים. "האח ויצ'נצו מריה", כפי שכונה תמיד, נפטר מדלקת חריפה של הקרום הרירי ונקבר בכנסיית המסדר הדומיניקני, סנטה מריה סופרה מינרווה ברומא. ב-1755 ביקש האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר להתחיל בתהליך קאנוניזציה על מנת להכריז עליו כמבורך ולאחר מכן כקדוש, אולם התהליך נעצר. התהליך התחיל בשנית בשנת 1931 אך נסגר שוב ב-1940, בשל ספקות לגבי השאלה האם ידע האפיפיור על מעשי השחיתות של מזכירו, או שהללו נעשו לחלוטין שלא בידיעתו. התהליך נפתח מחדש ב-17 בינואר 2004 והחקירה החלה במעמד חגיגי בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו בראשית 2012. היא הסתיימה חמש שנים מאוחר יותר, כאשר הוכרז על מעבר השלב הראשון בתהליך הקנוניזציה והכתרתו בתואר "משרת האל" (Servus Dei). מדיה וקבצים בנושא בנדיקטוס השלושה עשר בוויקישיתוף ערך באנציקלופדיה הקתולית דף מידע "כתר משולש" על האפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר חקירה לקראת העלאתו לקדושה בנדיקטוס השלושה עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האפיפיור בנדיקטוס העשירי נחשב כיום כאנטי-אפיפיור. לעומת זאת, באותה תקופה, לא הוכר מעמד זה ולכן האדם שהכנסייה הקתולית מכירה רשמית כבנדיקטוס העשירי נטל לעצמו את הכינוי בנדיקטוס האחד עשר, ולא העשירי. פעולה זו קידמה באחד את מספרם של כל האפיפיורים שהתכנו בנדיקטוס. בנדיקטוס האחד עשר עד בנדיקטוס השישה עשר, הם מנקודת השקפה רשמית, האפיפיור העשירי עד החמישה עשר בשם זה.
אילן גולדשמיט

אילן גולדשמיט (נולד ב-30 באפריל 1983) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג. בשנת 2005 גולדשמיט זכה במדליית ארד באליפות העולם בטאקוונדו, והפך לישראלי הראשון שזוכה במדליה באליפות העולם בטאקוונדו. אילן גולדשמיט היה חבר ב"סגל היהלום" - הסגל הבכיר ביותר בוועד האולימפי הישראלי וסומן כאחת התקוות של ישראל למדליה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), אולם פרש מנבחרת ישראל בשל מחלוקת עם הנבחרת. באליפות העולם 2005 שנערכה במדריד, זכה גולדשמיט במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את אוקן מוטום ההודי בתוצאה 5:3, בקרב השני הוא ניצח את איונל מנגירו הרומני בתוצאה 7:2 ובשמינית הגמר הוא ניצח את מיגל טולדו מאנדורה בתוצאה 8:3. ברבע הגמר ניצח אוטומטית לאחר שיריב איראני לא הופיע מולו לקרב. בחצי הגמר גולדשמיט התמודד מול מרסיו פריירה הברזילאי והוביל בתוצאה 3–4 אחרי שני סיבובים, אבל בסיבוב השלישי והאחרון חולל הברזילאי מהפך וניצח 6–8 בסיום. עד זכייתו של גולדשמיט, לא זכה ישראלי או ישראלית במדליה כלשהי באליפות עולם בענף זה. באותה השנה גולדשמיט זכה במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open'. בשנת 2006 זכה גולדשמיט שוב במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open' הנערך באיינדהובן. מדליית ארד - אליפות העולם 2005 מדליית זהב - אליפות ירושלים הפתוחה (2005) מדליית זהב - אליפות קרואטיה הפתוחה (2005) מדליית כסף - אליפות הולנד הפתוחה (2004) מדליית ארד - אליפות בלגיה הפתוחה (2005) מדליית ארד - אליפות הולנד הפתוחה (2005) מקום 9 באליפות אירופה (2005) אילן גולדשמיט באתר Taekwondo Data ניר שועלי, מדליה ראשונה לישראל באליפות העולם בטקוואנדו, 16 באפריל 2005, nrg ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
MP Lafer

MP Lafer היא מכונית רודסטר בסגנון רטרו, בעלת מרכב פיברגלס, מתוצרת יצרן הרכב הברזילאי Lafer S.A אשר יוצרה בין השנים 1974–1990. מטה ומפעל החברה מוקם בסאן פאולו, ויוצרו בו 4,300 יחידות. כ-1,000 יחידות יוצאו ברובם לאירופה ומיעוטם לארצות הברית. דגם ה"MP Lafer" דמה חיצונית למכוניות הספורט הבריטיות הקלאסיות שיוצרו בשנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, בעיקר לדגם "MG T-type" (אנ') ולדגם מורגן פלוס 4. MP Lafer "MP Lafer" קלאסי "TI" - יוצר ממרץ 1984 2 דלתות 2 נוסעים בעלת מרכב פיברגלס מנוע אחורי סוג הנעה: הנעה אחורית מנוע פולקסווגן - 4 צילינדרים בוקסר מסוג (אנ') תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 21.6 שניות תמסורת, מערכת היגוי ומתלה - נלקחו מפולקסווגן חיפושית דגם "MP Lafer", שנת 1967 דגם "MP Lafer", שנת 1987 דגם "MP Lafer" דגם "MP Lafer" לוגו דגם "MP Lafer" רודסטר מדיה וקבצים בנושא MP Lafer בוויקישיתוף MP Lafer, סרטון באתר יוטיוב MP Lafer, סרטון באתר יוטיוב MP Lafer, סרטון באתר יוטיוב MP Lafer, סרטון באתר יוטיוב Mastrostefano, Raffaele, ed. (1985). Quattroruote: Tutte le Auto del Mondo 1985 (in Italian). Milano: Editoriale Domus S.p.A. p. 495. ISBN 88-7212-012-8. דגם "MP Lafer" - מפרט automobile-catalog דגם "MP Lafer" flaviogomes.grandepremio דגם "MP Lafer" lafer.ind.br/mp-lafer דגם "MP Lafer" - תמונות pinterest.com/macchinarilegno/mp-lafer-spyder
מזרח ניו יורק (ברוקלין)

מזרח ניו יורק (באנגלית: East New York) היא שכונת מגורים במזרחו של רובע ברוקלין אשר בניו יורק, ארצות הברית. בשטח השכונה שכנה העיירה ניו לוטס אשר ננטשה במהלך קרב לונג איילנד שהתחולל במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בראשית המאה ה-19 נרכשו אדמות ניו-לוטס והוחל בהתיישבות באזור ובפיתוח שטחי מסחר ותחבורה. האזור כונה "מזרח ניו יורק" בשל מיקומו. ב-1886 סופחה ניו-לוטס לברוקלין וב-1898 סופחה ברוקלין לעיר ניו יורק רבתי. החל מראשית המאה ה-20 הייתה תנועת הגירה משמעותית של יהודים מהבלקנים לניו יורק. יהודי ביטולה למשל, היגרו בהמוניהם לעיר. רובם התיישבו בלואר איסט סייד, בדאונטאון ברוקלין ובניו לוטס. יוצאי מונסטיר הקימו את בית הכנסת "אמת ושלום". ב-1915 התגוררו בניו יורק כ-1,000 מהגרים יהודים ממונסטיר, וב-1919 כ-2,000. לאחר מלחמת העולם השנייה השתנה אופייה הדמוגרפי של השכונה כאשר הגיעו מהגרים רבים מפוארטו ריקו והאיים הקריביים. חל גידול ברמת הפשיעה ועזיבה משמעותית של תושבים ותיקים, עניין שהותיר אזורי מגורים נטושים בשכונה. בחלק מהמקומות הפכו שטחים פתוחים למטמנות. לאור המצב הוחל בשלהי המאה ה-20 בתהליך התחדשות עירונית ונבנו מרכזי קניות ומבני מגורים חדשים. מנתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית אשר נערך ב-2010 עולה כי 63.6 אחוזים מתושבי השכונה היו אפרו-אמריקאים, 29.6 אחוזים היו היספנים או לטינים ו-3 אחוזים היו ממוצא אסייתי. כמחצית מהאוכלוסייה הייתה מתחת לקו העוני. מדיה וקבצים בנושא מזרח ניו יורק בוויקישיתוף Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, Foundation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture, New York, 2003, pages 96-117.
צב רך אסייתי

צב רך אסייתי (שם מדעי: Amyda cartilaginea) הוא מין של צב רך יחידי בסוגו החי בדרום-מזרח אסיה. למרות שמו, הוא אינו הצב הר היחידי ביבשת אסיה ורוב בני משפחתו גם חיים באסיה. אורכו של הצב 70-80 ס"מ, משקלו הממוצע 15-25 ק"ג אך ישנם תיאורים של צבים במשקל 105 ק"ג. הצבים הצעירים בעלי שריון קשה ומחוספס בצבע ירוק-כתום ועם נקודות צהובות לאורך הגוף. הבוגרים בעלי גוף שחור כמעט לגמרי אך בעל נקודות צהובות לאורך הצוואר והפנים. הגפיים שטוחים ובעלי קרומי שחייה והחוטם ארוך ודמוי חוטם חזיר. צב זה מצוי הצב מצוי מהודו עד אינדונזיה (בג'אווה וקלימנטן) לאורך יערות הגשם, הביצות הטרופיות, שפלי נהרות, אגמים ובריכות במדינות חיותו. הוא אוכל כל הניזון מהחי ומהצומח ולעיתים ניזון גם מנבלות. הצב נמצא בסיכון בטבע עקב פגיעה בביצות ונהרות בהם הוא חי וכן עקב ציד בשביל בשרו ובשביל שימוש בשריונו. מדיה וקבצים בנושא צב רך אסייתי בוויקישיתוף צב רך אסייתי, באתר ITIS (באנגלית) צב רך אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) צב רך אסייתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צב רך אסייתי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צב רך אסייתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צב רך אסייתי, באתר GBIF (באנגלית) צב רך אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב

עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב (612 - 695, או 10 לפני ההג'רה - 73 להיג'רה) הוא בנו של הח'ליף השני, עומר אבן אל ח'טאב. בן עומר היה אחד הצחאבים הצעירים ביותר בתקופת הנביא מוחמד, ואחד מגדולי פוסקי ההלכה (בפתווה), וכן הפגין יכולות מיוחדות במסירת החדית'. אבן עומר השתתף בכמה מערכות צבאיות עם הנביא מוחמד, ולאחר מות הנביא השתתף בכל המערכות הצבאיות: בעיראק, פרס, מצרים ובאפריקה. עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב בן נפיל בן עבד אל-עוזי אבן ריאח בן כרט בן רזאח בן עודי בן כאעב אל-קוראשי (שבט קורייש), נולד במכה לפני הגירתו של הנביא מוחמד לית'ריב. אמו ואמה של אחותו חאפסא הייתה זיינב בתו של מז'עון אל-ג'ומחיה. הוא התאסלם כשהיה בן שתים עשרה, ביחד עם אביו. לאחר מותו של הנביא מוחמד, עבדאללה בן עומר השתתף בפאתוח אל-שאם, בעיראק, בפרס, במצרים ובאפריקה. ולאחר מכן חזר והשתכן באל-מדינה. הח'ליף השלישי עות'מאן בן אפאן הציע לו משרה ברשות השופטת, והוא סרב. בתקופת המצור על עותמאן לקח אבן עומר את החרב של אביו ויצא להגן על עותמן. עבדאללה בן עומר נפטר בשנת 695 במכה, ונטמן בבית הקברות של המוהאג'רין. הוא מסר חדית' מהנביא מוחמד, וגם מגדולי הצחאבה, כמו: אבו בכר ועותמן ועלי. ממנו מסרו רבים מאלתאבעין, כמו: סעיד אבן אלמוסייב, עבדאללה אבן דינאר, ועוד. מדיה וקבצים בנושא עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב בוויקישיתוף [1] الطبقات الكبرى ط العلمية • الموقع الرسمي للمكتبة الشاملة, shamela.ws (בערבית) (ארכיון) أسد الغابة ط العلمية • الموقع الرسمي للمكتبة الشاملة, shamela.ws (בערבית) (ארכיון) الكتب - حلية الأولياء لأبي نعيم - عبد الرحمن بن مهدي, library.islamweb.net