הפרטה בישראל

ההפרטה בישראל היא העברה או מכירה של שירות או רכוש בבעלות ממשלת ישראל או גוף ציבורי אחר במדינה לבעלות פרטית. משמעות ההפרטה היא הקטנת חלקה ורמת התערבותה הישירה של הממשלה במשק, מול הגדלת חלקה ופעילותה הכלכלית של קבוצה פרטית בשליטה ובבעלות על הנכסים. ההליך ההפוך להפרטה מכונה "הלאמה". הליכי הפרטה התקיימו בישראל מראשית קיומה. בין השנים 1962–1977 נמכרו 64 חברות, 25 חברות נסגרו, ב-21 חברות נמכרו חלק מהמניות של החברה, 214 חברות הונפקו בבורסה וב-2 חברות בוצע הליך של מכירת חלק מהנכסים. בין השאר מכרה המדינה את החזקותיה באוצר החייל בשנת 1962, את חלקה (50%) בבנק "סוויס ישראל" בשנים 1963-1965, את מניותיה בחברה לפיתוח קיסריה ב-1970 ואת מניותיה בחברת הכשרת היישוב ב-1964. חברות נוספות שהופרטו לפחות באופן חלקי בתקופה זאת כוללות את: אזורים חברה להשקעות, אלדא, אוצר מפעלי ים, בנייני הבורסה, בנק יעד, בקר החולה, המטוויות המאוחדות, חברת רפפורט, שירותי ים אילת, יונה ים סוף, נעלי ירושלים, עלי טבק, תעשיות כפר ותרכיבי בית דגן. מצע הליכוד בבחירות לכנסת התשיעית כלל את ההפרטה כחלק ממדיניות כוללת להקטנת המעורבות הממשלתית במשק הישראלי. עם מינויו של שמחה ארליך לשר האוצר בעקבות המהפך הוא הכריז על כוונתו למכור חברות ממשלתיות ליזמים פרטיים. ב-5 במרץ 1978 החליטה ועדת שרים לענייני כלכלה על מכירת 47 חברות כדי לצמצם את מעורבות הממשלה במשק הישראלי. בשנת 1985 הוקמה ועדת שרים לענייני מכירת חברות ממשלתיות. אולם ההתקדמות בקצב מכירת החברות הייתה איטית והשוואה מספרית של צעדי ההפרטה בשנים 1967–1977 ובשנים 1977–1987 מצאה שקצב ההפרטה לא השתנה. בעיתונות עלתה הטענה ששרים מקשים על מכירת חברות בניסיון לשמור על כוח פוליטי ויכולת למנות מקורבים למועצות מנהלים של החברות. הליכי ההפרטה בישראל התעצמו החל משנת 1986 בעקבות גל כלל עולמי של הפרטה בהובלת הממלכה המאוחדת, בשנות ה-80 של המאה ה-20. עד כה הופרטו בישראל כ-90 חברות ממשלתיות וחברות בנות והפיקו למדינה, בין השנים 1991 ו-2003 הכנסות בגובה 8.75 מיליארד דולר אמריקני. הליכי ההפרטה בישראל שייכים בעיקר לסוגים הבאים: מכירה מדורגת: מכירה הדרגתית או דילול החזקות המדינה בגוף הציבורי עד לדרגה בה למדינה אין אחזקה משמעותית בגוף. דוגמה בולטת לכך היא מכירתה המדורגת של חברת "בזק" ומכירתם ההדרגתית של הבנקים, שהולאמו בעקבות משבר מניות הבנקים של שנת 1983. מכירה חד פעמית: מכירה בבת אחת או הנפקת כל מניות החברה בבורסה. מכירה כזו ישימה בהפרטה של חברות קטנות או במכירה לקונה אחד. זיכיונות ורישיונות: ביצוע פעולות הפרטה באמצעות מיקור חוץ, העברת זיכיונות, הרשאות, וכדומה, בעיקר של שירותים מסוימים הנצרכים על ידי גופי ממשלה. פעולה כזו אינה נחשבת הפרטה כהגדרתה על ידי ממשלת ישראל. פירוק: פירוק גוף ממשלתי לחלוטין מנימוקים של היעדר צורך בקיומו או הפסדים על רקע שוק תחרותי קיים. רבים נוהגים לכנות את השינוי המבני ברבים מהקיבוצים בישראל הפרטת הקיבוצים, אך לפעולה זו אין למעשה קשר להפרטה. הקיבוץ הוא התאגדות וולונטרית פרטית ולא ציבורית, והשינויים בו אינם נחשבים להפרטה. שורשיהן של החברות, כמו יתר מרכיבי המגזר הציבורי בישראל, נמצא בתקופת היישוב, אשר התפתחו במקביל למדינה. מבנה המגזר הציבורי בישראל עוצב בתקופת טרום המדינה, תקופה שבה גובשו המוסדות הלאומיים ועוצבו המוסדות שבמידה רבה הוסיפו לפעול ולמלא תפקיד מרכזי גם לאחר קום המדינה. בין המגזר הציבורי למגזר הפרטי התגבשו קשרי גומלין ושיתוף פעולה. דפוסים אלה התבטאו בהקמת עסקים משותפים, לצד מקרים שונים של מעבר מן המגזר הפרטי לציבורי ומן המגזר הציבורי לפרטי. שחקניו השונים של המגזר הציבורי הכירו בחשיבות הכלכלית של פעולותיהם, וקשה להבחין בין שיקולים ומניעים פוליטיים לבין שיקולים כלכליים. השניים היו, וימשיכו להיות, שלובים זה בזה. הסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית ההסתדרות הכללית ממשלת ישראל כשהוקמה מדינת ישראל וכוננה הממשלה, הועברו אליה ב"ירושה" מוסדות רבים שפעלו עוד טרם לכן. ממשלת ישראל כמו ממשלות אחרות, פועלת ומתערבת בחיי הכלכלה למימוש יעדים כגון: יצירת תחרות ושימורה, הספקת מוצרים ציבוריים, הבטחת קיום מידע ומניעת הגבלות על יכולת הבחירה של הציבור, הבטחת יציבות וצמיחה וסיוע במצבי שפל ומשבר. המערכת הציבורית בישראל מכילה בקרבה גופים שאינם ממשלתיים, ומכלול הארגונים הוא מקור תקציבי לא רק להכנסות, אלא גם להוצאות. זרימת כספים ממקורות שונים מרחיבה את גבולותיו של המגזר הציבורי ומוסיפה ממד חשוב לכלכלה הפוליטית הישראלית. פעולותיו של המגזר הציבורי נמדדות במידה רבה על ידי הצריכה הציבורית. צמצום או גדילה בצריכה משקפים שינויים בהיקף מעורבותה של המדינה במשק. היקף המעורבות בישראל יכול לנבוע מהוצאות ביטחוניות ושירותי קליטת עלייה. המוסדות הלאומיים אומנם תרמו להתפתחות הכלכלית של המדינה ולממלכתיות, אך נוצר גם קושי להמשיך ולשאת ברמות גבוהות של פיתוח וצמיחה. מדיניות ההפרטה היא נושא בעל מטען אידאולוגי. קיימות שתי תפיסות עולם כלכליות-חברתיות קוטביות ביחס אליה: תפיסת הליברליזם הכלכלי המצדד בשוק חופשי, התערבות ממשלתית נמוכה ועידוד התחרות, ולעומת זאת קיימת התפיסה הסוציאליסטית המצדדת בניהול ישיר בידי המדינה. טיעונים בעד הפרטה: הגברת התחרות, הגברת הצמיחה, חופש העיסוק, זכות הקניין, שחרור משאבים למשק, הוזלת מוצרים ושירותים, שיפור איכות המוצרים והשירותים ומידת התאמתם לדרישות הצרכנים. המצדדים טוענים שרמת הניהול שאותו מפגינה המדינה - נמוכה, בתחומים מסוימים הממשלה אינה בעלת ידע מקצועי מספיק ולפעמים נגועה בשחיתות ונפוטיזם ולכן צמצום מעורבותה תביא לתוצאות טובות, ותשפר את החוסן הכלכלי של המשק. בזכות ההפרטה של מספר חברות במשק רמת החיים בישראל עלתה משמעותית. טיעונים נגד הפרטה: הפרטה תוביל לריכוז כוח בידי בעלי ההון והדבר עלול להביא לניצול כוח מונופוליסטי, פגיעה בעובדים חלשים (בעיקר בלתי מקצועיים או בלתי יעילים), פגיעה באיכות השירותים. מתנגדי ההפרטות סבורים שהנזק שבחוסר היעילות הקיימת בניהול הממשלתי קטן מנזקים שתיצור ההפרטה עצמה. עבור שירותים מסוימים מושמעת גם הטענה לפיה סיפוק שירותים אלו מוגדר כתפקיד הממשלה. ולכן עליה לספק לתושבים שירותים ציבוריים אלה. השיטה הנהוגה במדינת ישראל היא מכירת גרעיני השליטה, בעוד שבארצות אחרות השיטה היא הנפקת מניות לציבור ולעובדי החברות. רשימת חברות שהופרטו באופן מלא או חלקי: חקלאות אגרידב חברה לפיתוח חקלאי (ארצות חוץ) החברה להדברת עשבי בר אגרקסקו בנייה ושירותי תשתית שקם בע"מ ושקם נדל"ן מכירת דירות בבעלות הממשלה או חברות ציבוריות לדייריהן. אפרידר החברה לפיתוח אזור לוד-רמלה (לור"ם) כלכלית ירושלים מבני תעשייה מרכז הבנייה הישראלי (פירוק) שיכון ופיתוח לישראל שיכון עובדים תכנון המים לישראל (תה"ל מהנדסים יועצים) אנרגיה ומים תחנת הכוח אלון תבור תחנת הכוח רמת חובב חגית מזרח תחנת הכוח אשכול מתקן התפלה אשדוד שירותי תחבורה ותעופה אל-על נתיבי אוויר (כולל סאן דור, תש"ת - תעופה ושירותי תיירות) ממן - מסופי מטען וניטול צים חברת השייט הישראלית מספנות ישראל נמל אילת נמל חיפה קורסי נהיגה מונעת מערך מבחני הנהיגה כספים, בנקאות ומימון אי.די.בי החזקות בנק אגוד בנק דיסקונט (חלקי) בנק המזרחי בנק הפועלים בנק לאומי (הפרטה חלקית) בנק החקלאות לישראל בנק הספנות בנק למלאכה (הפרטת האחזקה החלקית) החברה הישראלית לביטוח אשראי אוצר השלטון המקומי החברה לפתוח התעשיה בישראל יוזמה - קרנות הון סיכון דואר ישראל בע"מ (לשעבר רשות הדואר) בנק הדואר אוצרות טבע חברת הנפט הלאומית כימיקלים לישראל (כולל למעלה מעשרים חברות בנות כמו מפעלי ים המלח, רותם אמפרט, ברום ים המלח, ועוד לפידות חברת מחפשי נפט לישראל (וחברת הבת מצדה) מגן משאבי גז ונפט מוסד ויצמן לפרסומים במדעי הטבע ובטכנולוגיה נפטא חברה ישראלית לנפט פז נפט (כולל 28 חברות בת ממשלתיות כמו פז נפט, פזגז ו"שירותי תעופה") החברה הלאומית לאספקת פחם (עברה לבעלות חברת החשמל) בתי זיקוק לנפט טכנולוגיה, תעשייה ותקשורת בזק (כולל בזק בינלאומי, בזכל תקשורת, בזק אונליין) כור תעשיות החברה הממשלתית למדליות ומטבעות מלם מערכות (המרכז למיכון משרדי) מנועי בית שמש עשות אשקלון (ההפרטה בוטלה) רפא"ל (חלקי) תע"ש שור-ואן הקרנות מפעל הנשק הקל מגן של התעשייה הצבאית החממות הטכנולוגיות החברה לאוטומציה במנהל השלטון המקומי (אוטומציה החדשה) סמכויות שלטוניות מעבר ארז, מחסום שער אפרים (טולכרם), מחסום תרקומיא, מחסום ריחן (ברטעה) ועוד. תיירות תדמור, בית הספר לתיירות בישראל (הפרטה בוטלה) חברה לפיתוח מפעלי תיירות (פירוק) בריאות הפרטת מערך אחיות בית ספר הפרטת שירותי בריאות הציבור כללית כתית מערך שירותי האומנה נמל אשדוד שיטת השקשוקה הרפורמה בנמלי הים בישראל הסכם הסחר בשירותים - הסכם סחר בינלאומי (ידוע גם בשם טיס"א) עליו הוטלה ביקורת בשל חוסר שקיפות והטלת מגבלות על הממשלה מצד התאגידים יצחק כץ, הפרטה בישראל ובעולם, פקר, 1997. שלמה אקשטיין, בן-ציון זילברפרב ושמעון רוזביץ, הפרטת חברות בישראל ובעולם, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1998 פלג איל, ההפרטה כהצברה - גופים מופרטים במשפט הציבורי, רמות, 2005. קבוצת גיזה, הפרטה בישראל, קבוצת גיזה, 1995. כבר לא שלנו: שלושה סיפורי הפרטה בישראל, הוצאת דרור לנפש, 2014. גיא ישראל זיידמן, צבא והפרטה, כתב העת משפט ועסקים, 2014. יצחק גל-נור, אמיר פז-פוקס, נעמיקה ציון (עורכים), מדיניות ההפרטה בישראל: אחריות המדינה והגבולות בין הציבורי לפרטי, הוצאת מכון ון ליר בירושלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015. פז-פוקס אמיר, לשם אלעד, בין הציבורי לפרטי: הפרטות והלאמות בישראל, מכון ון-ליר בירושלים, דו"ח שנתי 2011 סטיבון, עופר, ההפרטה וגבולותיה – היבטים משפטיים (פורסם ב'חברה', גיליון 29) אסף חמדני, ריכוזיות השליטה בישראל: היבטים משפטיים, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, נובמבר 2009 הפרטה, רגולציה ואחריות המדינה, מרכז חזן מכון ון ליר ניצן כהן, רוצים הפרטה? לכו לעם, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2005 ניצן כהן, מכירה בנזיד עדשים: האוצר מוכר מפעל ייצור נשק קל שמרוויח 3 מיליון דולר בשנה תמורת 2.5 מיליון דולר, באתר הארץ, 15 בפברואר 2005 אורי רם, הפרטה היא הפרדה של הציבור מנכסיו: הערות על שיח ריכוזיות ההון, באתר "העוקץ", 22 ביולי 2010 שאול אמסטרדמסקי, המדינה הפריטה גם את המימון לקורס הטיס ואת שעות האימון, באתר כלכליסט, 27 במאי 2013 מירב ארלוזורוב, המדינה מודה בכשלים במכרזי ההפרטה ובפיקוח על השירותים המופרטים, באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2016 זמן אמת עונה 5 | המכרז של המדינה - פרק 15 יצחק כ"ץ, ההפרטה בישראל: 1962 - 1987, מדינה ממשל ויחסים בינלאומיים 35, סתיו חורף תשנ"ב, עמ' 140 - 143 מרדכי צבי, אוצר החייל - מגבר חיילים..., מעריב, 8 באוגוסט 1965 י. שדמי, מהון יסודי של רבע מיליון לא"י להון רשום של 50 מליון ל"י, מעריב, 14 בפברואר 1965 עודד שורר, אז מה אם הממשלה החליטה, מעריב, 27 בנובמבר 1987 שירי לב-ארי, דור אי הוודאות, באתר הארץ, 24 באפריל 2001 סטלה קורין-ליבר, ‏החברה הממשלתית אגרידב נמכרה ב-4.3 מיליון שקל - פי שניים מהונה העצמי, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2002 אורנה רביב, ‏חברת שלג לבן זכתה במיכרז לרכישת %84 מהחברה להדברת עשבי בר, באתר גלובס, 6 באוגוסט 1998 אפרידר: הפרטה ללא בדיקה של חלופות, באתר הארץ, 24 במאי 2001 צבי לביא, ‏ועדת הכספים אישרה את הפרטת החב' הממשלתית לפיתוח לוד-רמלה, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2003 אורן דורי, הפרטת לימודי הנהיגה: טסט בתוך 3 ימים - ו-400 מיליון שקל לשני זכיינים, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2017 בניגוד לרוב המוסדות ברשימה זו, שהוקמו כמוסדות ציבוריים, הבנקים בישראל הופרטו לאחר שהולאמו בשנת 1983 במסגרת פרשת משבר מניות הבנקים. דוד חיון, ‏"טעות להפריט את חנ"ל", באתר גלובס, 28 ביולי 1997 דן אבן ורוני לינדר-גנץ, תימשך הפרטת שירותי הבריאות לתלמידים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012 עידו אפרתי, אחות אחת ל-10,000 תלמידים: כך הופרטו שירותי הבריאות בבתיה"ס, באתר הארץ, 24 ביולי 2016 ליאת לוי, "צירוף מקרים": תרמו עשרות אלפי שקלים לחסידות של ליצמן - וקיבלו חוזים במיליונים, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2019