יוסף חיון

רבי יוסף בן רבי אברהם הנשיא חיון היה מנהיג קהילת ליסבון גדול פרשני המקרא בפורטוגל. לא ידועים הרבה פרטים על תולדותיו ככל שידוע הוא שנולד למשפחה עשירה והחליט לזנוח את הקריירה המסחרית בשביל לימוד תורה, אך עדיין עסק באופן מועט במסחר, בצעירותו למד אצל רבי יצחק קנפנטון, חיון הושפע ממנו מאד. התאריך היחיד הידוע בחייו הוא 1466 שבו מספר שנמצא בעיר איבורה הרחוקה מליסבון אשר שם מתרחשת מגפת דבר. תאריך פטירתו של חיון אינו ברור ולא ידוע האם נפטר לפני גירוש ספרד ב-1492 או אחרי. רבי אליהו קפשאלי כתב שחיון יצא מפורטוגל ונפטר לפני הגירוש, מאיר בניהו כתב שחיון היגר לטורקיה, ח"ה בן ששון טען שהיה מראשוני המגורשים, יוסף הקר סבר שנפטר קודם הגירוש בפורטוגל בסביבות 1490, מאיר בניהו סבור שנפטר ב־1496, ישעיהו תשבי טען שנפטר לפחות ב־1500. רבי יוסף יעבץ אשר כתב את ספרו על פיו, וכך כותב על רבו: "ויהי להם לראש, יושב בשבת תחכמוני, זקן ונשוא פנים, הוא הראש הגדול, מלא תורה כאחד האמוראים, רבי יוסף חיון ז"ל" — אור החיים עמ' 96 כמו כן היו גם, רבי דוד אבן יחיא מחבר הספרים קב ונקי, קהלות משה, ועוד. רבי אברהם חיון מחבר ספר אמרות טהורות. בנו רבי משה. ולדעת מספר חוקרים נכדו רבי יהודה אלבוטיני היה תלמידו, רבי יצחק אברבנאל שאל אותו שאלות, ובעקבות כך יש שמנו אותו בין תלמידיו אך יש חולקים על טענה זו. בנו רבי משה כיהן אחריו כרב האחרון של ליסבון. בן בתו רבי יהודה בן משה אלבוטיני - ראש ישיבה ומקובל מחבר ספר יסוד משנה תורה ועוד. רבי אברהם חיון, נכד נכדתו, המוציא לאור של ספרו מילי דאבות. החוקרים עמדו על כמה נקודות ייחודיות שבפירושי חיון: רוב חיבוריו מתחילים בהקדמה נרחבת בה הוא עומד על שמונה או עשרה עניינים כלליים שבספר, שלמות - מעתיק את כל הפסוק ומבאר את כל חלקיו ואת הביטויים החוזרים על עצמם, רוב פירושו על פי הפשט, אך אינו נמנע להביא לעיתים פירושיים דרשנים, אופיו היסודי הביאו לפרש כמה פירושים לפסוק אחד, כמו כן בפירושו כלולים מיטיבים אנטי נוצריים רבים. עיקר חידושו של חיון היה בזה שלא השתמש כלל בכלל כפל העניין במילות שונות אברהם גרוס טען שזה מוטיב עיקרי בפירושו. למשל על הפסוק 'שמעה ה' צדק הקשיבה רינתי - האזינה תפלתי בלא שפתי מרמה' כתב רד"ק 'וכל הפסוק הוא כפל עניין במלות שונות' וכך הבין גם ראב"ע, אך חיון נתן משמעות שונה לכל אחד מארבעת ביטוייו: ”וביאר בכאן ד' תנאים שהיתה שלימה תפלתו בהם הא' - היות דברי תפלתו אמתיים ולא יאמר בם דבר כזב להלל עצמו בה בדברי שקר, וזהו אמרו שמעה יי' צדק. והב' - היותה בשמחת הלב לא מדאגה ועצב... וזהו אמרו הקשיבה רנתי. והג' - היותה נעשית דרך הכנעה ושפלות כורע ומשתחוה ומתנפל בארץ, וזהו אמרו האזינה תפלתי... והד' - הסכמת הלב עם הלשון, וזהו אמרו בלא שפתי מרמה”. יוחנן קאפח הוכיח שלא שלל לגמרי את כלל זה (כשיטת המלבי"ם למשל) אלא דווקא במקרה שהפסוק חוזר על עצמו מראשו לסופו, אך במקרה שרק חלקו חוזר על עצמו נקט את כלל זה. פרט נוסף בדרככו הפרשנית: בדרך כלל הוא מתחם את כל נבואה לפני שהוא מפרש אותה. חיון התנגד באופן קלוש לפילוסופיה. תלמידו רבי יצחק אברבנאל הסתפק בנוגע לזהות מחבר ספר דברים האם משה חיברו מדעתו או דינו כשאר החומשים ונכתב מפי ה'. הוא שאל את חיון מספר שאלות, א. למה חוזר ספר דברים על התורה, ב. מדוע משה נזכר בספר דברים בגוף ראשון בניגוד לשאר החומשים בהם מוזכר בגוף שלישי, ג. מדוע אמרו חז"ל שאת הקללות שבדברים כח אמר משה מפי עצמו, וממילא הוקשה לו שאם משה כתבו מפי עצמו איך הדבר מסתדר עם העיקר השמיני מי"ג עיקרים שכל התורה משמים, ואיך משה היה יכול להמציא מצוות חדשות. רבי יוסף, חיבר פירוש בשם מגיד משנה ליישב את ספקותיו של תלמידו, ובו הוא כתב שספר דברים מתחלק לשלושה חלקים: ביאורי מצוות, תוכחות ומצוות חדשות. את השניים הראשונים משה סיגנן מדעתו אך המצוות החדשות כולם מילה במילה מפי ה'. אברבנאל הסכים עם רבו בצורה חלקית, רבי יצחק קארו הביא את דברי רבי יוסף חיון. חיון היה מחבר פורה מאד, לבד מכתביו האבודים נשארו בידינו כ-1200 דפים. חיון כתב ביאורים על תהלים, ישעיה, ירמיה, יחזקאל, תרי עשר, משלי, שיר השירים, אסתר, איכה, הפטרות, ומספר מאמרים. מתוך כתביו נשארו ספרים אלו: פירוש להפטרות, החיבור מוזכר בפירושיו לירמיהו ובמקורות אחרים, בספר לקוטי מן של רבי משה אלשיך נדפסו ארבעה קטעי פירוש וכך שרדו חלקים מהפירוש. יוחנן קאפח, פירוש רבי יוסף חיון לספר ירמיהו, הוצאת אשכולות תשפ"ב. אברהם שושנה ומשה ציפור, פירוש לספר יחזקאל לרבנו יוסף ב"ר אברהם חיון הנשיא ('חלק א', חלק ב), מכון אופק, ירושלים תשס"ו, כתיבת הספר הסתיימה בה' בתמוז ה'רל"א. יוחנן קאפח, פירוש לתהלים לרבינו יוסף חיון, מוסד הרב קוק, ירושלים תשע"ו. י' אליצור, פירוש רבי יוסף חיון לספר הושע: הפירוש להושע מבוא לשיטתו ומצע למחקר המשך, עבודה לשם קבלת תואר מוסמך, טורו קולג' ירושלים תשס"ו. משה צפור, פירוש רבי יוסף חיון לספר יואל מחקרי גבעה, ד, תשע"ו-ז, עמ' 55. יוחנן קאפח, פירוש רבי יוסף חיון לספר עמוס, קבץ על יד, כרך כו ירושלים תשע"ח עמ' 251. משה צפור, רבי יוסף חיון פירוש לספר עובדיה: מהדורה עם מבוא, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום, יז תשס"ז, עמ' 309–327. משה ציפור, רבי יוסף חיון פירוש לספר יונה, קבץ על יד - כח, ירושלים תשס"ה, עמ' 289–313., באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) משה צפור, רבי יוסף חיון פירוש לספר מיכה, סיני קלט, תשס"ח, עמ' ג-כט. מילי דאבות, ביאור על פרקי אבות, ונציה ש"ס, כתיבת הספר הסתיימה בי"ד בתמוז ה'ר"ל. רבי יוסף חיון פירוש לאסתר מכון באר התורה לייקווד תשס"ו, אברהם שושנה עורר על אמינות החיבור. יוחנן קאפח, הכתב העברי לרבי יוסף חיון: מהדורה חדשה, עלי ספר, ל-לא, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשפ"א, עמ' 127-142. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" יוחנן קאפח מגיד משנה לרבי יוסף חיון - מהדורה חדשה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כה, תשע"ז, עמ' 311 – 341. כמו כן מספר מאמרים אשר שרדו ממנו נדפסו בספרו של גרוס, הרב יעקב משה טולידאנו הדפיס תשובה הלכתית ממנו בענייני עגונות. יוחנן קאפח, מבוא לפירוש רבי יוסף חיון לספר ירמיהו, הוצאת אשכולות, תשפ"ב. אברהם גרוס, רבי יוסף בן אברהם חיון – מנהיג קהילת ליסבון ויצירתו הוצאת אוניברסיטת בר-אילן רמת גן תשנ"ג. י' אליצור, שיטתו הפרשנית של רבי יוסף חיון בפירושיו למקרא, חיבור לשם קבלת התואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשע"ה. מידע על יוסף חיון בקטלוג הספרייה הלאומית י' הקר, רבי יוסף חיון ודור הגרוש מפורטוגל (להורדה), ציון, מח, תשמ"ג, עמ' 273–280. עמוס פריש, המילה המנחה בכתיבת הפרשן חשיפת אמצעי ספרותי בפרשנות רבי יוסף חיון לספר התהלים מגדים ס (ללא ציון עמוד). יוחנן קאפח, 'מושך עצמו ואחר עמו' בפירושו של הרב יוסף חיון, מחקרי גבעה, כרך ו, המכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון תשע"ט, עמ' 55-67. "רבי יהודה בן רבי משה אלבוטיני וספרו יסוד משנה תורה", סיני, לו, תשט"ו, עמ' רמ-רעד "דור גולי ספרד" ציון, כו, תשכ"א, עמ' 23-64 דפי גניזה מחיבור משיחי מיסטי על גירושי ספרד ופורטוגל, ציון, מט, תשמ"ד, עמ' 26-60 כך הדעה הרווחת במחקר, יוחנן קפאח טען שמכיוון שאברבנאל התעלם לגמרי מחיון סביר להניח שלא היה תלמידו, ראו: יוחנן קאפח, מבוא לפירוש רבי יוסף חיון לספר ירמיהו, הוצאת אשכולות, תשפ"ב, עמ' 26 "לו היה עלינו לבחור במוטיב העיקרי והמיוחד שביצירתו הפרשנית של רי"ח היינו מצביעים על דבקותו בעיקרון השולל את המונח הפרשני המכונה כפל העניין במילות שונות והתמדתו בכך" תהלים יז, א להרחבה בנושא ראו: יוחנן קאפח כפל העניין במילות שונות בפרשנותו של רבי יוסף חיון כתב העת "אורשת" א עמ' 7, (באתר מכללת אורות ישראל). תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ל"א, עמוד ב' ראו גם: ערן ויזל, בין שאלתו של יצחק אברבנאל לתשובתו של יוסף חיון – שלב חדש בשאלת חלקו של משה בכתיבת התורה בתוך זר רימונים מחקרים במקרא ובפרשנותו מוקדשים לפרופסור רימון כשר עמ' 603 אברבנאל, פירוש לספר דברים, הקדמה רבי יצחק קארו, תולדות יצחק, הקדמה לספר דברים ככל הנראה היה בידי בעל המצודות את כתב ידו על יחזקאל שכן בהרבה מקומות דבריהם זהים. ליקוטי מן, אמשטרדם תקכ"ד, באתר היברובוקס ראשיתו של ספר זה נדפס על ידי א. וי. שושנה,ראו: פירוש רבנו יוסף חיון ספר יחזקאל, ישורון, חלק טז אלול תשסה, באתר היברובוקס על הספר ראו: יהודה שביב, מבוא לפירושו של ר"י חיון לספר יחזקאל, מעלין בקודש, כרך ה, תשס"ב, 129 - 149. כך לפי קולפון הספר מהדורה ישנה של ספר זה: ספר תהלים עם פירוש הרד"ק ורבי יוסף חיון, שלוניקי רפ"ב, באתר היברובוקס הספר הוא עבודת המשך של הדוקטורט של קאפח, ראו: יוחנן קאפח, הפירוש לתהלים של רבי יוסף בן רבי אברהם חיון - ניתוח הדרך הפרשנית בצירוף מהדורה מדעית מבוארת של מבחר המזמורים חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשע"א. כך לפי קולפון הספר המאמר נדפס גם כנספח בספרו של גרוס על חיון קידושין על תנאי והפקעת קידושין לתקנות בני ישראל בזמן הזה תשובה קדמונית לרב מפורטוגל, אוצר החיים, ו תר"ץ, עמ' 207-223 מאמר נוסף שלו ראו, אברהם גרוס, רבי יוסף חיון ורבי יצחק אברבנאל יחסים אינטלקטואלים, בכתב העת מיכאל, יא, תשמ"ט, עמ' א