laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גורדון מור (אדמירל)

אדמירל סר ארצ'יבלד גורדון הנרי וילסון מור, KCB‏, CVO (באנגלית: Sir Archibald Gordon Henry Wilson Moore‏; 2 בפברואר 1862 – 2 באפריל 1934) היה קצין בצי המלכותי ששירת כלורד הים השלישי בין השנים 1912 עד 1914. מור נולד ב-2 בפברואר 1862. הוא הצטרף לצי המלכותי ב-1875 ושירת במלחמה האנגלו-מצרית של 1882. הוא הועלה לדרגת קפטן ב-30 ביוני 1901. בתחילת 1903 הוא השתתף במשלחת המיוחדת (בראשותו של לורד דאון) שמילאה את מקום המלך לנסוע לאיראן כדי להעניק לשאה את עיטור מסדר הבירית. הוא מונה לעוזר ימי של לורד הים הראשון ב-1907 ולמנהל התחמושת הימית והטורפדות ב-1909 הוא הועלה לדרגת אדמירל משנה ב-1911, ומונה ללורד הים השלישי ב-1912. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה, ופיקד על שייטת סיירות המערכה השנייה משנת 1914. כסגן המפקד של תת אדמירל סר דייוויד ביטי בקרב שרטון דוגר, מור הוביל את הטבעת SMS בליכר בינואר 1915. נמתחה עליו ביקורת קשה על כך שאיפשר ל-SMS זיידליץ ו-SMS דרפלינגר שנפגעו קשות להימלט יחד עם SMS מולטקה שלא נפגעה. הוא "סולק בשקט מהצי הגדול והוצב לפקד על (שייטת הסיירות ה-9) באיים הקנריים, שם האפשרות של כל מפגש עם אוניות שטח גרמניות היה רחוק". בשנת 1917, מור מונה למפקח על מחלקת הלוחמה המכנית. הוא פרש ב-1919 ומת ב-2 באפריל 1934. מדיה וקבצים בנושא גורדון מור בוויקישיתוף "Moore, Sir Archibald Gordon Henry Wilson". Liddell Hart Centre for Military Archives. אורכב מ-המקור ב-31 ביולי 2007. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) World War One By Priscilla Mary Roberts, p.585 Massie, Robert (1991). Dreadnought: Britain, Germany, and the Coming of the Great War. Random House Inc. p. 415. ISBN 978-0394528335.
משה כהן (ספורטאי)

משה כהן הוא שחיין פאראלימפי לשעבר זוכה מדליות. במשחקי סטוק מנדוויל בשנת 1974 זכה בארבע מדליות. הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר בסגנון חתירה עם תוצאה של 1:19.1 דקות ומדליית כסף במשחה ל-25 מטר בסגנון פרפר עם תוצאה של 21.1 שניות. במשחה 3X50 מטר בסגנון מעורב אישי זכה במדליית כסף עם תוצאה של 2:37.5 דקות. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) השתתף כהן בחמש תחרויות בדרגת נכות 2: הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר פרפר עם תוצאה של 38.60 שניות. במשחה ל-100 מטר בסגנון חופשי סיים במשחה הגמר במקום החמישי עם תוצאה של 1:14.99 דקות, במשחה 3X50 מטר בסגנון מעורב אישי סיים במשחה הגמר במקום השישי עם תוצאה של 2:27.81 דקות ,במשחה ל-100 מטר בסגנון חזה סיים במשחה הגמר במקום השביעי עם תוצאה של 2:01.60 דקות, ובמשחה ל-100 מטר בסגנון גב סיים במשחה המוקדמות עם תוצאה של 1:54.12 דקות ולא העפיל למשחה הגמר. בנוסף הוא היה שותף לזכייה במדליית זהב במשחה שליחים 4X100 מטר (יחד עם אורי ברגמן, משה לוי ואריה רובין) עם תוצאה משותפת של 6:12.65 דקות. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) במשחקי הנכים בסטוקמנדוול: 19 מדליות לישראל, מעריב, 1 באוגוסט 1974 מדליית זהב לישראל במשחקי סטוקמנדוויל, מעריב, 25 ביולי 1974 בתחרויות ספורט הנכים באנגליה, מעריב, 28 ביולי 1974
שנתון הממשלה

שנתון הממשלה היה כתב עת שנתי רשמי מטעם ממשלת ישראל, ובו סקירה על הפעילות העיקרית של משרדי הממשלה ושאר מוסדות המדינה בשנה החולפת. השנתונים יצאו משנת תש"י (שיצא לאור בנובמבר 1949) ועד שנת תשס"ד – תשס"ה (שיצא לאור אוגוסט 2006). השנתונים יצאו לאור על ידי גופים שונים הקשורים לממשלה: מזכירות הממשלה, שירותי ההסברה במשרד ראש הממשלה, מרכז ההסברה ומטה ההסברה במשרד החינוך. בשנתון נכללו גם רשימות של בעלי התפקידים המרכזיים במוסדות המדינה באותה שנה. בשנתון הובא מקבץ תמונות המתארות את פעילות משרדי הממשלה והתפתחות המדינה באותה שנה. בסוף השנתון הובאה סדרת פרסומות וחסויות, שמימנו את הוצאת השנתון. בפתח השנתונים הראשונים הובא נאום או מאמר של ראש הממשלה. בחלק מהשנים קיים גם תקציר באנגלית בסוף השנתון. בשנים המאוחרות יותר השנתון יצא בפורמט עברית-אנגלית מלא. ב־1951 ראובן אלקלעי מונה על ידי מזכיר הממשלה זאב שרף לעורך שנתון הממשלה, תפקיד בו החזיק עד שנת 1974. הגיליון הראשון של שנתון הממשלה יצא בכסלו תש"י (התאריך הלועזי לא נכתב בו). הגיליונות יצאו מדי שנה וחלקם מדי שנתיים, עד לגיליון תשנ"ז-תשנ"ח (1998). נעשה ניסיון לחדש את הופעת השנתון על ידי ממשלת ישראל השלושים ואחת, שהפיקה את גיליון תשס"ד-תשס"ה שעסק בממשלת ישראל השלושים. הגיליון הוצא על ידי מטה ההסברה של משרד החינוך ולא על ידי מזכירות הממשלה. הגיליון לא הוצא יותר. שנתוני הממשלה, באתר ארכיון המדינה רשימת השנתונים ותמונות מיצגות, באתר ארכיון המדינה שנתון הממשלה תש"י, באתר ארכיון המדינה שנתון הממשלה - רשויות הממשל בישראל תשס"ד-תשס"ה, באתר ארכיון המדינה
ישיבת רחובות הנהר

ישיבת רחובות הנהר היא ישיבה השכונת בשכונת הבוכרים בירושלים, ששימשה ללימודי קבלה בעיקר למקובלים יוצאי יהדות סוריה, ארם צובא, דמשק וקהילת אורפה הסמוכה לסוריה. שם הישיבה לקוח מהפסוק ”וַיָּ֖מׇת שַׂמְלָ֑ה וַיִּמְלֹ֣ךְ תַּחְתָּ֔יו שָׁא֖וּל מֵרְחֹב֥וֹת הַנָּהָֽר” (ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק ל"ז), כאשר בפסוק נרמז גם שמו של ראש הישיבה רבי חיים שאול הכהן דוויק. וכן רומז לשמה המקורי של שכונת הבוכרים – 'שכונת רחובות' – על השם הפסוק ”וַיִּקְרָ֤א שְׁמָהּ֙ רְחֹב֔וֹת” (ספר בראשית, פרק כ"ו, פסוק כ"ב). הישיבה נוסדה בשנת התרנ"ו (1896) על ידי המקובל חיים שאול הכהן דוויק, יליד חאלב, לאחר שעלה לירושלים, יחד עם המקובל הרב אברהם חיים עדס. הקמת הישיבה התאפשרה על ידי סיוע של סיניור נסים נחום, נדבן ופילנתרופ יליד טריפולי שהחזיק ישיבות ללימוד קבלה ברחבי העולם בארצות הברית ובישראל, תלמיד הרב יעקב חי מונסא-רופא. הישיבה התפלגה מישיבת המקובלים בית אל שבעיר העתיקה בישיבה למדו באותה העת כ-60 חכמי קבלה. התפילות בישיבה נעשו על פי כוונות הרש"ש, כשראש הישיבה רבי חיים שאול עובר לפני התפילה מדי יום. תפילות אלו שהיו בעלי אופי מיסטי כונו בפי אנשי ירושלים "מניין המכוונים". החל משנת ה'תרצ"ג עמד בראש הישיבה הרב אליהו דוויךּ הכהן. רחובות הנהר ספר פדה את אברהם - מאת הרב אברהם מונסא ירושלים, כולל תיאור מפורט על הישיבה והנהגותיה ספר פאת השולחן - בהקדמה הספר בהוצאת ישיבת חברת אהבת שלום, ירושלים ה'תשס"ו תולדות חכמי ירושלים חלק ב - מאת אברהם אליעזר סופר, ירושלים ה'תש"ע 2010. יונתן מאיר, רחובות הנהר: קבלה ואקזוטריות בירושלים (תרנ"ו-תש"ח), הוצאת יד יצחק בן צבי, בשיתוף עם המכון למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים תשע"א. המכונה הרב ה"שד"ה"
כביש M9 (רוסיה)

כביש הרכב הפדרלי M9 "בלטייה" (ברוסית: Федеральная автомобильная дорога М-9 «Ба́лтия») הוא כביש פדרלי ברוסיה בכיוון מוסקבה-וולוקולמסק עד גבול המדינה עם לטביה, ואז הוא עובר לכביש המהיר הלטבי A12. הוא חלק ממסלול האירופי E 22. אורך המסלול כ-597 ק"מ. במחוז מוסקבה, זהו היעד השני הפופולרי והיוקרתי ביותר, אחרי רובליובקה, בקרב רוכשי דאצ'ות, חלקות קרקע ומשקי בית פרטיים, שם נבנו באופן פעיל מה שנקרא "כפרי קוטג' יוקרתיים" ליד מוסקבה מאז תחילת המאה ה-21. בתקשורת הרוסית, בקרב קונים ומוכרים של נדל"ן בפרברי מוסקבה, הכביש המהיר נקרא בסלנג כ "ריגה החדשה" או "נובוריגה". מדיה וקבצים בנושא כביש M9 בוויקישיתוף Элитные коттеджные поселки на Новорижском шоссе, коттеджи на Новой Риге, www.vposelke.ru
צ'נאיין

מועדון הכדורגל צ'נאיין (בהינדי: चेन्नई फुटबॉल क्लब) הוא מועדון כדורגל הודי מהעיר צ'נאי, טמיל נאדו, המשחק כיום בליגת העל ההודית. צ'נאיין הוקמה באוגוסט 2014 כחלק מהקמת הסופר ליג ההודי על ידי השחקן הבוליוודי, אבישק באצ'אן ושחקן הקריקט מאהנדרה סינג דוני. מאמנה הראשון של צ'נאיין היה כדורגלן העבר מרקו מטראצי. בעונה הראשונה סיים במקום הראשון, אך הפסיד בחצי גמר פלייאוף האליפות. עונה לאחר מכן זכה באליפות הראשונה בהיסטוריה שלו. למועדון יריבות מרכזית עם בנגלור והמשחקים בין הקבוצות נקראים "הדרבי של דרום הודו". צ'נאיין ליגת העל ההודית: 2015, 2017/2018 צ'נאיין, ברשת החברתית פייסבוק צ'נאיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'נאיין, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net אתר האינטרנט הרשמי של צ'נאיין
חואן נונייס

חואן נונייס גרסיה (בספרדית: Juan Núñez García; נולד ב-4 ביוני 2004) הוא כדורסלן ספרדי המשחק בעמדת הרכז. נונייס נולד במדריד, וב-2015 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד. ב-2020 נבחר ל-MVP של טורניר המוקדמות של טורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול, עם ממוצעים של 9.5 נקודות ו-5 אסיסטים ב-4 משחקים. בשנת 2021 זכה עם ריאל בטורניר הדור הבא, אך לא השתתף במשחק הגמר מפני שזומן על ידי המאמן פאבלו לאסו לקבוצה הבוגרת וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון בחצי גמר פלייאוף ליגת ה-ACB על ולנסיה. במשחק הוא קלע 2 נקודות מקו העונשין והוסיף 2 ריבאונדים ואסיסט ב-7 דקות משחק. ב-15 באוגוסט 2023 חתם ברטיופארם אולם הגרמנית, ובתום העונה זכה עימה באליפות גרמניה. ב-27 ביוני 2024 נבחר נונייס במקום ה-36 על ידי אינדיאנה פייסרס בדראפט ה-NBA ‏2024, ומיד בליל הדראפט הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס. ב-2019 זכה נונייס עם נבחרת הקדטים של ספרד באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 וב-2022 הוביל את נבחרת העתודה של ספרד לזכייה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 ונבחר ל-MVP הצעיר ביותר בהיסטוריה של התחרות, בגיל 18 בלבד. ב-11 באוגוסט 2022 רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הבוגרת, בניצחון 87–80 במשחק ידידות על יוון, והופיע במדיה בגביע העולם בכדורסל 2023. מדיה וקבצים בנושא חואן נונייס בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל, באתר פיב"א El Madrid ya tiene a 'su' Teodosic: Juan Núñez, la joya de su cantera, אס, [למדריד כבר יש את התאודוסיץ' 'שלה': חואן נונייס, היהלום מהמחצבה שלה], ‏21 בינואר 2020 (בספרדית) Real Madrid lifts second consecutive ANGT trophy, Eurohoops, ‏6 ביוני 2021 Real Madrid 81–70 Valencia Basket, ליגת ה-ACB (בספרדית) Ratiopharm Ulm officially signs Spanish top prospect Juan Nuñez, Sportando, ‏15 באוגוסט 2022 Juan Núñez, campeón de Alemania con el ratiopharm Ulm, Gigantes del Basket, [חואן נונייס, אלוף גרמניה עם רטיופארם אולם], ‏16 ביוני 2023 (בספרדית) בנעליים של לורנזו בראון, בגיל 19: בעל הבית החדש של נבחרת ספרד, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2023
מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי

המצעד השנתי של קול פליי הוא מצעד של מוזיקה יהודית-חסידית המדרג את השירים הפופולריים במגזר החרדי והדתי מהשנה האחרונה. המצעד משודר מדי שנה בחול המועד של חג הסוכות. למצעד מתמודדים כ-100 שירים שיצאו באותה שנה ולבסוף נבחרים מתוכם כ-25 שירים. בנוסף קיימות עוד מספר קטגוריות המועמדות לזכייה כמו זמר השנה, תגלית השנה, אלבום השנה, מעבד השנה, מלחין השנה ועוד. המצעד מבוסס על דירוג הקהל באתר או בטלפון. מבין המדרגים את המצעד מתקיימת מדי שנה הגרלה על כרטיסי טיסה ליעדים באירופה. את המצעד של שנת תש"פ ותשפ"א הגישו גבי כץ וארי המניק. משנת תשפ"ב הצטרף אליהם להגשה השדרן אשר גרייבר שמגיש גם מדי שבוע את המצעד השבועי בתחנה. בשנת תשפ"ג החליף אורי כהן את ארי המניק בהגשת המצעד. על עריכת המצעד השנתי אחראים גבי כץ, דני לוי ואורי כהן. בשנה זו קטגוריית מעבד השנה לא התקיימה תוצאות המצעד השנתי של קול פליי תש"פ 🏆 - קול פליי | kol-play, באתר קול פליי | kol-play, ‏2 באוגוסט 2022 תוצאות המצעד השנתי של קול פליי תשפ"א 🏆 - קול פליי | kol-play, באתר קול פליי | kol-play, ‏2 באוגוסט 2022 קול פליי • המצעד השנתי של קול פליי // התוצאות | המחדש, באתר המחדש, ‏24 בספטמבר 2021 תוצאות המצעד השנתי של קול פליי תשפ"ב 🏆 - קול פליי | kol-play, באתר קול פליי | kol-play, ‏17 באוקטובר 2022 תוצאות המצעד השנתי של קול פליי לשנת תשפ"ג 🏆 - קול פליי | kol-play, באתר קול פליי | kol-play, ‏5 באוקטובר 2023
בית הכנסת תפארת ישראל (ונצואלה)

בית הכנסת תפארת ישראל הוא בית כנסת בקראקס, בירת ונצואלה. זהו גם המטה של האגודה הישראלית של ונצואלה. הקרקע של בית הכנסת נקנתה על ידי הקהילה היהודית בעיר בשנת 1954, הקרקע נקנתה במטרה לבנות עליה בית כנסת במקום בית הכנסת הקודם בעיר שנהרס בעקבות בניית כביש מהיר. בשנת 1956 הונחה אבן הפינה של בית הכנסת וב-1963 נפתח בית הכנסת לציבור. בית הכנסת משמש את הקהילה היהודית בקראקס. בינואר 2009 חולל בית הכנסת והושחת על ידי כנופיית עבריינים. המתקפה באה בעקבות מתיחות בין מדינת ישראל לוונצואלה בעקבות מבצע עופרת יצוקה. שלושה שוטרים לשעבר ושלושה אזרחים נמצאו אשמים במתקפה ונידונו לעשר שנות מאסר. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת תפארת ישראל בוויקישיתוף
גסטון אווילה

גסטון לוסיאנו אווילה (בספרדית: Gastón Luciano Ávila; נולד ב-30 בספטמבר 2001 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אייאקס מליגת העל ההולנדית. אווילה גדל במחלקות הנוער של בוקה ג'וניורס ורוסאריו סנטראל. ב-3 בפברואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בוקה ג'וניורס, בניצחון 2-1 על טאז'רס במסגרת המחזור ה-18 בליגת העל הארגנטינאית לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה במועדון. ב-10 בפברואר 2021 הושאל אווילה לרוסאריו סנטראל מליגת העל הארגנטינאית למשך עונת 2021. ב-15 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על ארחנטינוס ג'וניורס במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-3 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לאלדוסיבי במסגרת הליגה. הוא ערך 27 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים. ב-23 ביולי 2022 חתם אווילה ברויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על אויפן במסגרתת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2022/2023. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עם המועדון באליפות בלגיה, בגביע הבלגי ובסופר קאפ הבלגי. ב-22 באוגוסט 2023 חתם אווילה על חוזה לארבע שנים באייאקס מליגת העל ההולנדית. אחיו, צ'ימי אווילה (אנ'), הוא כדורגלן אוססונה. גסטון אווילה, באתר Transfermarkt גסטון אווילה, באתר Soccerway גסטון אווילה, באתר WorldFootball.net גסטון אווילה, באתר FootballDatabase.eu גסטון אווילה, באתר ESPN Gastón Avila renovó con Boca pero se va a préstamo a Central באתר Olé, ‏ 10 בפברואר 2021 (בספרדית) Ajax signs Gaston Avila באתר הרשמי של אייאקס, 22 באוגוסט 2023 (באנגלית)
מתיאס קוויסטגורן

מתיאס דאם קוויסטגורן (בדנית: Mathias Damm Kvistgaarden; נולד ב-15 באפריל 2002 בבירגרו שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ברונדבי מליגת העל הדנית. קוויסטגורן גדל במחלקות הנוער של סקיולד בירגרו, לינגבי בולקלוב וברונדבי. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ברונדבי במסגרת ליגת העל הדנית. קוויסטגורן הוא חלק מסגל נבחרת דנמרק עד גיל 21. ברונדבי אליפות דנמרק (1): 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא מתיאס קוויסטגורן בוויקישיתוף מתיאס קוויסטגורן, ברשת החברתית פייסבוק מתיאס קוויסטגורן, ברשת החברתית אינסטגרם מתיאס קוויסטגורן, באתר Transfermarkt מתיאס קוויסטגורן, באתר Soccerway מתיאס קוויסטגורן, באתר BDFutbol מתיאס קוויסטגורן, באתר WorldFootball.net מתיאס קוויסטגורן, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מתיאס קוויסטגורן".
פרידריך בודיקר

פרידריך בודיקר (בגרמנית: Friedrich Boedicker;‏ 13 במרץ 1866 – 20 בספטמבר 1944) היה ויצה-אדמירל של הצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. בודיקר נולד ב-13 במרץ 1866 בקאסל, ולאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1884, הצטרף לצי הקיסרי הגרמני ועבר את ההכשרה הרגילה להיות קצין ימי. הוא שירת הן על סיפון ספינות שונות והן בתפקידי מטה. בתור קפיטן-לויטננט, הוא קיבל את הפיקוד על הסיירת הקלה פראונלוב באוקטובר 1907 וקודם לפריגטנקפיטן זמן קצר לאחר מכן. בינואר 1908 הוא הפך למפקד הסיירת הקלה שטטין, שהחליפה את הפראונלוב בכוחות הסיור ועליה פיקד עד ספטמבר 1908. מ-17 ביוני עד 8 באוגוסט 1908, הוא ליווה את היאכטה הקיסרית הוהנצולרן עם השטטין במהלך השייט לנורווגיה ובביקור בסטוקהולם. מספטמבר 1910 עד ספטמבר 1913 פיקד על אוניית המערכה שלזוויג-הולשטיין כקפיטן צור זי. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא פיקד על סיירות המערכה של קבוצת הסיור הראשונה במהלך הפגזת ירמות' ולואוסטופט חודש לפני קרב יוטלנד, עקב חופשת מחלה של פרנץ פון היפר. בודיקר ידוע אולי בעיקר בשל היותו נוכח בקרב יוטלנד, שם ירו ספינות של קבוצת הסיור השנייה שלו כמה מהיריות הראשונות של הקרב. בסתיו 1916, מ-2 בספטמבר עד 14 באוקטובר, פיקד בודיקר פעם נוספת על קבוצת הסיור הראשונה בהיעדרו של היפר, ומ-15 באוקטובר הוא היה סגן מפקד על קבוצת הסיור הראשונה. קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר החליף אותו בתפקיד זה ב-22 בינואר 1918, כאשר בודיקר, שהיה כעת ויצה-אדמירל, מונה לראש השייטת ה-I של צי הים הפתוח והניף את דגלו על אוניית המערכה הגדולה אוסטפריזלנד. הוא החזיק בתפקיד זה עד תום המלחמה. ב-23/24 באפריל 1918 השתתפה השייטת שלו בגיחה האחרונה אל הים הצפוני של צי הים הפתוח. באוגוסט 1918 מונה בודיקר למפקד מבצע שוסשטיין, שמטרתו הייתה לכבוש את מסילת הרכבת מורמן בקרליה. בודיקר החל בהכנות לכך ב-12 באוגוסט על ידי פינוי מוקשים בגישה למפרץ פינלנד. הוא עצמו יצא עם הצוות שלו בסיירת הקלה שטרלזונד דרך ליבאו, רוואל, הלסינקי, נארווה והונגרבורג ל-Borkö Sund על מנת לכוון את ההכנות בזמן שהחזיק את אוניות המערכה שלו בקיל בכוננות. עם זאת, המבצע נדחה באופן זמני בשבוע הראשון של ספטמבר בגלל המצב הלא ברור בחזית המזרחית, ובודיקר חזר לווילהלמסהאפן עם השטרלזונד. ב-27 בספטמבר ננטש המבצע סופית. ב-2 באוקטובר, השייטת הראשונה של בודיקר הייתה מוכנה לקלוט את הצוללות של פלנדריה. ב-3 בנובמבר, לאחר שננטשה פקודת הצי מ-24 באוקטובר 1918, הוביל בודיקר את השייטת לתוך שפך האלבה והיא עגנה ברונסבוטל. ב-6 בנובמבר ערכו מלחים מרד ומועצת חיילים השתלטה על הפיקוד. ב-9 בנובמבר חזרה השייטת לווילהלמסהאפן, שם ראתה את סוף המלחמה ב-11 בנובמבר. ספינות השייטת פורקו מנשקם עד השבוע הרביעי של נובמבר, ופיקוד השייטת פורק ב-27 בנובמבר. מ-28 בנובמבר 1918 הועמד בודיקר לרשות ראש התחנה הימית של הים הצפוני ומזכיר המדינה של משרד הצי של הרייך, ולאחר מכן שוחרר מתפקידו ב-17 במרץ 1919. לאחר מכן התגורר בודיקר בקאסל עד מותו ב-20 בספטמבר 1944. מדיה וקבצים בנושא פרידריך בודיקר בוויקישיתוף
אלוף האלופים 2017

אלוף האלופים 2017 היה המהדורה ה-22 של גביע אלוף האלופים (הסופר-קאפ הישראלי). המשחק נערך ב-10 באוגוסט 2017 בין הפועל באר שבע, אלופת ליגת העל לעונת 2016/2017, לבין בני יהודה תל אביב, מחזיקת גביע המדינה לעונת 2016/2017. בעונה שלפני כן זכתה הפועל באר שבע לאחר ניצחון של 2–4 על מכבי חיפה. בתום 90 דקות גברה הפועל באר שבע 2–4 על בני יהודה תל אביב משערים של מוחמד גדיר, תומאש פקהארט, לואי טאהא ואנתוני ואקמה.
שסתום פרפר

שסתום פרפר הוא שסתום שמבדד או מווסת את זרימת הנוזל. מנגנון הסגירה הוא דיסק שמסתובב. הפעולה דומה לזו של שסתום כדורי, המאפשר כיבוי מהיר. שסתומי פרפר מועדפים בדרך כלל מכיוון שהם עולים פחות מעיצובי שסתומים אחרים, ומשקלם קל יותר כך שהם זקוקים לפחות תמיכה. הדיסק ממוקם במרכז הצינור. מוט עובר דרך הדיסק אל מפעיל בצד החיצוני של השסתום. מוט עובר דרך הדיסק אל מפעיל בצד החיצוני של השסתום. סיבוב המפעיל הופך את הדיסק במקביל או מאונך לזרימה. שלא כמו שסתום כדורי, הדיסק נמצא תמיד בתוך הזרם, כך שהוא גורם לירידה בלחץ, גם כשהוא פתוח. שסתום פרפר הוא ממשפחת שסתומים הנקראים שסתומי רבע סיבוב. בפעולה, השסתום פתוח או סגור לחלוטין כאשר הדיסק מסובב רבע סיבוב. ה"פרפר" הוא דיסק מתכת המותקן על מוט. כאשר השסתום סגור, הדיסק מסובב כך שהוא חוסם לחלוטין את המעבר. כאשר השסתום פתוח לגמרי, הדיסק מסובב רבע סיבוב כך שהוא מאפשר מעבר כמעט בלתי מוגבל של הנוזל. ניתן גם לפתוח את השסתום בהדרגה כדי להגביל את הזרימה. ישנם סוגים שונים של שסתומי פרפר, כל אחד מותאם ללחצים שונים ולשימוש שונה. בתעשיות התרופות, הכימיות והמזון, שסתום פרפר משומש כדי להפסיק את זרימת המוצר (מוצק, נוזל, גז) בתהליך. השסתומים המשומשים בתעשיות אלו מיוצרים בדרך כלל על פי הנחיות נוהלי ייצור נכונים עדכניים. שסתומי פרפר בדרך כלל החליפו שסתומים כדוריים בתעשיות רבות, במיוחד נפט, בשל עלות נמוכה יותר וקלות ההתקנה. מדיה וקבצים בנושא שסתום פרפר בוויקישיתוף
לאולאוגה טאוסאגה

לאולאוגה טאוסאגה-קולינס (באנגלית: Laulauga Tausaga-Collins; נולדה ב-22 במאי 1998) היא אתלטית אמריקאית, אלופת העולם (בודפשט 2023) בזריקת דיסקוס. באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיימה טאוסאגה במקום 12 בזריקת דיסקוס, לאחר שלא הצליחה לקבוע תוצאה בגמר. באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית סיימה טאוסאגה במקום 12 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.47 שניות. באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים שנערכה באוגוסט בפריפורט שבאיי בהאמה זכתה טאוסאגה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 63.18 מטר. באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה טאוסאגה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 69.49 מטר, לפני בת ארצה ולארי אולמן (68.61 מטר) ופנג בין מהרפובליקה העממית של סין (68.20 מטר). זריקת דיסקוס: 69.49 מטר (2023) מדיה וקבצים בנושא לאולאוגה טאוסאגה בוויקישיתוף לאולאוגה טאוסאגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לאולאוגה טאוסאגה, ברשת החברתית אינסטגרם לאולאוגה טאוסאגה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
משה באסולה

רבי משה באסולה (לעיתים בסולה; נולד בשנת ה'ר"ם (1480) בפזארו, איטליה - נפטר בשנת ה'ש"ך (1560) בצפת) רב ומקובל. ספר מסעותיו זכה לפופולריות רבה. שמו המלא הוא רבי משה ברבי מרדכי באסולה. כינה את עצמו 'הצרפתי' ולכן ייתכן שמוצאו מצרפת. רבי משה היה בן למשפחת רבנים ידועת שם בארץ ישראל ובאיטליה בין המאה ה-15 למאה ה-18. שם משפחתו של רבי משה - 'באסולה'- מלמד שמקור המשפחה הוא כנראה מהעיר בזל (הצורה הלטינית של השם בזל היא: Basilea) שבשווייץ. שימש בצעירותו ברבנות בעיר הולדתו פזארו. בשנת 1521 הפליג לארץ ישראל דרך כרתים וקפריסין וסייר בה כשנה חצי. את רשמיו בביקורו זה הנציח בספר הקרוי "ספר המסעות". ספר זה הוא מקור עשיר לתיאור ארץ ישראל, אתריה ותושביה באותן שנים ובמיוחד הקהילה היהודית. לאחר שחזר לאיטליה התגורר רבי משה באסולה באנקונה ועמד בה בראש ישיבה. בערוב ימיו עלה רבי משה לארץ ישראל וקבע את מושבו בעיר צפת, שם קשר קשרי ידידות עם רבני העיר ובמיוחד עם רבי משה קורדובירו. בנו של רבי משה, הרב עזריאל, היה תלמיד חכם ידוע. ובין תלמידיו היה רבי יהודה אריה ממודנה. שמו הונצח ברחוב בשיכון דן, תל אביב. בספר זה מתאר רבי משה באסולה אתרים שונים בארץ מצפונה לדרומה (רשימה חלקית): טריפולי, ביירות, צידון, ברעם, עין זיתים, צפת, מירון, כפר חנניה, עכברה, פקיעין, עמוקה, גוש חלב, דלתון, כרם בן זמרה ובשמה דאז 'ראס אל אחמר', חוקוק, קבר יתרו בקרני חיטים, שכם, ירושלים, בית לחם, חברון. בכל מקום שבקר תיאר רבי משה את יושבי הארץ, מספר היהודים היושבים בכל יישוב ועיסוקיהם והאתרים החשובים ליהודים (קברי צדיקים, בתי כנסת ועוד) שבכל מקום. תקופה מסוימת של ביקורו זה בארץ ישראל, התגורר רבי משה ביישוב עין זיתים. באותה העת הייתה בעין זיתים קהילה יהודית עם כארבעים משפחות. הספר נקרא בשמות שונים לאורך הדורות. בתחילה הודפסו רשמי המסע כחטיבה בתוך הספר 'שבחי ירושלים' לרבי יעקב בן משה חיים ברוך (דפוס ליבורנו תקמ"ה - 1785) וללא ציון שמו של רבי משה באסולה כמחבר רשימות המסע. רשמי המסע עמדו לפני רבי עזריה מן האדומים והוא קרא לספר: קונטריס מהלך הגאון הר"ר ר' משה באסולה. עם השנים זכה הספר לאהדה והודפס במהדורות רבות. בשנת 1938 הוציא לאור יצחק בן-צבי מחדש את הספר והפעם עם שמו המפורש של המחבר. בנו - ר' עזריאל באסולה. בן בתו - ר' משה באסולה מלרוקה. בן אחותו - ר' מרדכי דאטו. פירוש על מגלת אסתר רות למדן, רבי משה בסולה - חייו ויצירתו, אוניברסיטת תל אביב, עבודת גמר לתואר "מוסמך", תשמ"ג - 1983. זאב וילנאי, 'אנציקלופדיה אריאל לידיעת ארץ ישראל', כרך 'חוקרים ותיירים בארץ ישראל', עם עובד, תל אביב, תשמ"ד - 1984, עמ' 121-122. כתבי משה באסולה בפרויקט בן-יהודה אברהם יערי, מסע ר׳ משה באסולה, בתוך: אברהם יערי, מסעות ארץ ישראל, תל אביב, תש"ו, 1946, באתר היברובוקס, עמ' 125-165 עופר אדרת, ירושלים חרבה, טבריה שוממה והאוכל טוב: 500 שנה לתיעוד הנדיר ממסעות הפוסק היהודי בארץ ישראל, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2021 משה בן מרדכי צרפתי בסולה (1480-1560), דף שער בספרייה הלאומית כן הביא בן אחותו, ר' מרדכי דאטו, בהקדמתו לפירושו על מגלת אסתר: "וכבר ראיתיו בדרשותיו של הגאון המופלא דודי כמהר"ר משה באסולה זצ"ל, שהפליא לדבר סודות בקצת דברי מגילה זאת.
האגודה הישראלית של ונצואלה

האגודה הישראלית של ונצואלה (בספרדית: La Asociación Israelita de Venezuela) היא הארגון היהודי העתיק ביותר בוונצואלה. האגודה נוסדה בשנת 1919. האגודה פועלת בבית הכנסת תפארת ישראל בקראקס, עיר הבירה של ונצואלה. ישנן כ-800 משפחות חברות באגודה. ערך מורחב – תקיפת בית הכנסת תפארת ישראל בסוף ינואר 2009, בית הכנסת, בו שוכנת האגודה, ניזוק קשות בתקיפה מאורגנת. המתקפה בוצעה בעקבות כתבה המסיתה לאלימות אנטישמית, שהופיעה באתר ממשלתי בוונצואלה, לאחר מבצע עופרת יצוקה. כנופיה חמושה המורכבת מ-15 אנשים פרצה לבית הכנסת, קשרה את המאבטחים ושלטה בבניין במשך מספר שעות. כתובות נאצה אנטישמיות ואנטי-ישראליות הוטבעו על הקירות, משרד בית הכנסת וארון הקודש נבזזו. מבצעי המתקפה קראו לגרש יהודים מהארץ. שר החוץ של ונצואלה, ניקולאס מדורו, גינה את המעשה. שר המדע ג'סי צ'קון גינה גם הוא את המתקפה והכחיש את הטענות שיש לה קשר לממשלה. יהדות ונצואלה Venezuela Virtual Jewish History Tour, www.jewishvirtuallibrary.org Synagogue desecrated in Venezuela, BBC, 1 February 2009
אינגריד טולין

אינגריד טולין (Ingrid Thulin‏ ;27 בינואר 1926 - 7 בינואר 2004) הייתה שחקנית קולנוע שוודית שהתפרסמה בהשתתפותה בסרטיו של אינגמר ברגמן. טולין החלה ללמוד בלט מגיל צעיר והתקבלה לתיאטרון הדרמה המלכותי בסטוקהולם ב-1948. היא התפרסמה בהשתתפותה במספר סרטים של אינגמר ברגמן: תותי בר (Smultronstället) (1957) סף החיים (Nära livet) עליו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביתר בפסטיבל הקולנוע בקאן. פני מכשף (Ansiktet ) - 1958 השקט (Tystnaden) עליו זכתה בפרס גולדבאג - 1963 שעת הזאבים (Vargtimmen) (1968) זעקות ולחישות (Viskningar och rop) עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (1973). ב-1962 הופיעה בסרטו של וינסנט מינלי "ארבעת פרשי האפוקליפסה" לצדם של גלן פורד ושרל בואייה. ב-1965 הופיעה כניצולת שואה בסרט "בחזרה מן האפר" לצדו של מקסימיליאן של. ב־1966 הופיעה בסרט הצרפתי "המלחמה נגמרה" לצדו של איב מונטאן. ב-1969 הופיעה בסרטו של לוקינו ויסקונטי "הארורים". ב-1972 הופיעה במיני-סדרה "משה" בתפקיד מרים. ב-1976 הופיעה בסרט המתח והאסונות "מפגש קסנדרה". ב-1970 התיישבה באיטליה וחייה שם במשך 34 שנים. היא חזרה לשוודיה בשנת חייה האחרונה כדי לטפל במחלת הסרטן ממנה נפטרה בגיל 78. אתר האינטרנט הרשמי של אינגריד טולין אינגריד טולין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אינגריד טולין, באתר AllMovie (באנגלית) אינגריד טולין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אינגריד טולין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מדיה וקבצים בנושא אינגריד טולין בוויקישיתוף מחווה לאינגריד טולין, באתר יוטיוב מחווה לאינגריד טולין, באתר יוטיוב אינגריד טולין בסרטי אינגמר ברגמן, באתר יוטיוב אורי קליין, אינגריד טולין 1929 - 2004 באתר הארץ אינגריד טולין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)