laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיטר פירת'

פיטר פירת' (באנגלית: Peter Firth; נולד ב-27 באוקטובר 1953) הוא שחקן אנגלי הידוע במגוון תפקידים שגילם בסרטי קולנוע וטלוויזיה משנות השבעים ועד שנות האלפיים. פיטר פירת' נולד בברדפורד, יורקשייר שבאנגליה. בשנת 1969 כיכב כנער בסדרת הטלוויזיה נערי פלקסטון (אנ') ומשנת 1970 לשנת 1971 כיכב בסדרת הטלוויזיה "!Here Come the Double Deckers" (אנ') שהציגה ילדים בתפקידים הראשיים. פירת' שיחק את סקופר, מנהיג החבורה. בשנת 1973 כיכב בתיאטרון בלונדון במחזה "אקווס" מאת פיטר שאפר בתפקיד נער בגיל העשרה המטופל על ידי פסיכיאטר. תפקידו החשוב הראשון כבוגר היה בסרט הטלוויזיה "תמונתו של דוריאן גריי" של ה-BBC, עיבוד לספרו של אוסקר ויילד. את התסריט כתב ג'ון אוסבורן, ובנוסף לפירת' שיחקו בו ג'רמי ברט וג'ון גילגוד. הסרט זכה להצלחה רבה ולשבחי המבקרים. באותה שנה שיחק שוב לצידו של גילגוד בסרט "Aces High", בתפקיד טייס חסר ניסיון של חיל האוויר המלכותי, על רקע מלחמת העולם הראשונה. בתיאטרון שיחק פירת' במחזה נוסף של שפר, "אמדיאוס", בתפקיד מוצרט לצידו של איאן מקלן כסאליירי. ב-1977 כיכב פירת' בסרט הקולנוע "אקווס" - עיבוד הקולנועי למחזה "אקווס" - לצידו של ריצ'רד ברטון, באותו תפקיד שגילם בלונדון ובברודוויי. על תפקידו זה היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית שחקן המשנה, וזכה באותה קטגוריה בפרס גלובוס הזהב. מכאן הייתה דרכו סלולה להופעה בסרטים נוספים, שהבולט שבהם היה טס של רומן פולנסקי על פי ספרו של תומאס הרדי "טס לבית דרברוויל". בין הסרטים שהשתתף בהם אחר כך נמנו "When You Comin' Back, Red Ryder", "ערפדי החלל" (1985), "נורת'אנגר אבי" על פי ספרה של ג'יין אוסטן בתפקיד הנרי טילני, "המרדף אחר אוקטובר האדום" (1990), "מלאך לבן" (1993), "פרל הארבור" (2001) וב-2005 שיחק בסרט "כנגד כל הסיכויים". במקביל לעבודתו בקולנוע המשיך פירת' להופיע בהפקות טלוויזיוניות שונות בתפקידים בולטים בדרמות טלוויזיוניות. ב-1980 כיכב בסרט המדע בדיוני "The Flipside of Dominick Hide" כנוסע בזמן. אחרי שנתיים כיכב בסרט ההמשך "Another Flip for Dominick". החל משנת 2002 הוא מופיע בסדרה הפופולרית "ספוקס", בתפקיד הארי פירס, המשמש כראש מחלקה בסוכנות הביון הבריטית MI5. ב-2004 שיחק בתפקיד פרד הויל בסרט "הוקינג", דרמה של ה-BBC על חייו של סטיבן הוקינג. מדיה וקבצים בנושא פיטר פירת' בוויקישיתוף פיטר פירת', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר פירת', באתר AllMovie (באנגלית) פיטר פירת', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פיטר פירת', באתר MusicBrainz (באנגלית) פיטר פירת', באתר Discogs (באנגלית)
שמפו

שַׁמְפּוֹ (בעברית: תַּחְפִּיף, על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית) הוא מוצר ניקוי וטיפוח לשיער. מטרת השמפו היא לנקות את השיער, לרככו ולהקל על סירוקו, באמצעות חפיפה. בדרך כלל השמפו נמכר בצורה נוזלית בתוך בקבוקים, היום ניתן למצוא גם שמפו מוצק. שמפו המוקצף עם מים הוא חומר פעיל המסיר שומנים מהשיער והקרקפת. חפיפה באמצעות שמפו ומרכך שיער מקלה על עיצוב תסרוקת. המילה שמפו מתועדת בשפה האנגלית במשמעות "לעסות" משנת 1762. מקורה במילה בשפת הינדו שאומצה אל תוך הניב האנגלו-הודי. המילה ההינדית הגיעה מהמילה בסנסקריט "צ'אמפה" - הנגזרת משמו של פרח הצמח Michelia champaca. פרחים אלו, בצבע כתום בוהק ובעלי ריח אופייני, שימשו (ועדיין משמשים) להפקת שמן ארומטי אותו נוהגים בהודו לעסות דרך השיער אל תוך עור הקרקפת. בימיו הראשונים של השמפו, מעצבי שיער אנגלים הרתיחו סבון במים והוסיפו צמחים שונים כדי להעניק לשיער זוהר וריחנות. במקור, סבון ושמפו היו מוצרים דומים מאוד, שניהם הכילו חומר פעיל שטח, סוג של חומר מקציף לשיער. השמפו המודרני הראשון נוצר ב-1930 ונקרא "דריין", השמפו הסינתטי הראשון (שהוא לא סבון). מזמנים עתיקים ועד היום הודים משתמשים בנוסחאות שונות של שמפו הכוללות צמחים שונים כמו: אזדרכת הודית, שיקקאי, חינה, בל, ברהמי, חילבה, אלוי ושקדים בשילוב עם מרכיבים ארומאטיים כמו יסמין, כורכום, ורד ומוּשְׁק. הפעולה העיקרית של השמפו היא ניקוי הקרקפת מלכלוך ומזהמים סביבתיים אחרים כמו זיעה, קשקשים ושאר שומנים כולל מוצרי טיפוח שהשתמשו בהם בעבר, שמנים, קרמים ותרסיסים. השמפו מרגיע את הקרקפת וגורם לשיער להיראות נקי, רך, מבריק וניתן לסירוק, זאת באמצעות חומרים הנותרים בשיער לאחר החפיפה, גם אחרי שהמים שוטפים את הקרקפת. מטרות אלו מושגות באמצעות שימוש בבסיסי סבון, שבימינו, בזכות ההתקדמות בכימיה ובטכנולוגיה הוחלפו בתרכובות הכוללות חומרי ניקוי להם תוספים פונקציונליים, חומרים משמרים, תוספים אסתטיים ולפעמים אפילו חומרים פעילים מבחינה רפואית. מרכך שיער תַּחְפִּיף במילון שימוש כללי (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית שפה יפה – מילים מתחום הקוסמטיקה והתשפורת, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏13 במאי 2012 Paschal D'Souza, Sanjay K Rathi, Shampoo and Conditioners: What a Dermatologist Should Know?, Indian Journal of Dermatology 60, 2015, עמ' 248–254 doi: 10.4103/0019-5154.156355 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוליגופול

אוֹלִיגוֹפּוֹל (מיוונית עתיקה: "מועטים - למכור") הוא מבנה שוק שבו ענף מסוים נשלט על ידי מספר קטן של מוכרים (אוליגופוליסטים). כאשר מדובר בשני גופים השולטים בשוק נקרא המצב דואופול. בגלל שישנם רק מתחרים ספורים בשוק, כל אוליגופוליסט מודע לפעולות רעהו, ושווקים אוליגופוליסטים, לפיכך, מאופיינים במידה רבה של הידודיות (אינטראקטיביות) בין השחקנים העיקריים בשוק, כשכל פעולה מצד אחד האוליגופוליסטים זוכה במהרה לתגובה מן האחרים. בעת תכנון האסטרטגיה שלהם, אוליגופוליסטים תמיד לוקחים בחשבון את צעדיהם הסבירים של שאר השחקנים בשוק, היות שקיימים מועטים כאלו והדבר אפשרי. מסיבה זו שווקים ותעשיות אוליגופולים מועדים בסבירות גבוהה להיווצרות קנוניה כלשהי וקרטל בפרט. בישראל מספר רב של אוליגופולים בשווקים דוגמת תקשורת סלולרית, שיחות חוץ, דלק, טלוויזיה, ועוד. מונח מקושר, אך הפוך במשמעותו, הוא אוֹלִיגוֹפְּסוֹן – מצב המתרחש כאשר בשוק כלכלי פעיל מספר קטן של קונים, כאשר מספר המוכרים עשוי להיות גדול. מצב כזה מתרחש בדרך כלל בשווקים שבהם הקונים הם הממשלה או גופים עסקיים גדולים מאוד. דוגמה טיפוסית לאוליגופסון הוא השווקים לקניית רכיבים המשמשים לייצור כלי רכב, מטוסים ואניות. שוק שבו יש מוכרים מועטים וקונים מועטים נקרא אוליגופול דו-צדדי. ישנם חילוקי דעות רבים ביחס לסיבות המביאות להופעתם של אוליגופולים. לפי אחת התאוריות, לשווקים הפועלים על פי עקרונות קפיטליסטיים יש נטייה טבעית, אחרי שלב של צמיחה מהירה, לקונסולידציה והתרכזות הייצור או המכירה של מוצרים מסוימים בידיים מועטות. תופעה זו מקושרת לעיתים גם לגלובליזציה – מכירת מוצרי חברה אחת במקומות רבים בעולם. הסיבה העיקרית לאותה קונסולידציה והגברת הריכוזיות בשוק חופשי, טוענים התומכים בדעה זו, היא היתרון שיש בייצור בסדרי-גודל רחבים של מוצרי צריכה סטנדרטיים. תאוריה אחרת, הפוכה, אינה רואה הכרח בהיווצרות אוליגופולים, למרות היתרון שיש לייצור בסדרי-גודל רחבים וטוענת כי אוליגופולים, ובמיוחד מבנה אוליגופולי יציב, הוא כמעט תמיד תוצר של מעורבות ממשלתית, במיוחד באמצעות רישיונות ורגולציה של שוק. על-פי תפישה זו, גם כאשר ישנו יתרון לייצור בסדרי-גודל, הענקת רישיונות או זיכיונות בלעדיים ורגולציה מעלים את חסם הכניסה לשוק ובכך מונעים כניסת יצרנים חדשים לתחום והופכים את האוליגופול ליציב. העימות בין שתי הדעות הסותרות נוגע במיוחד למצב נפוץ בו אוליגופול הופך לקרטל ומצליח בהעלאת מחירים או הפחתת איכות השירות לצרכנים (או שתיהן) באמצעות השגת הסכמה בין כל היצרנים באוליגופול על תיאום מחירים. בחירת אסטרטגיית פעולה באוליגופול נעשית תוך התבססות אינטנסיבית על תורת המשחקים, מאחר שזו מאפשרת מידול של התנהגות השחקנים האחרים בשוק: מודל סטקלברג – מודל בו החברות המתחרות פועלות בזו אחר זו (רלוונטי למשל בשוק בו יש חברה דומיננטית אחת, ושאר החברות ממתינות להחלטתה כדי לגזור משמעויות ורק אז לפעול). מודל קורנו – מודל בו החברות המתחרות בוחרות בו-זמנית את הכמויות. מודל ברטראן – מודל בו החברות המתחרות בוחרות בו-זמנית את המחירים. כלל השלושה שוק העבודה – מונחים רשות ההגבלים העסקיים מונופול תורת המשחקים מיכל (שיצר) גל והילה נבו, ‏אסדרה של קבוצת ריכוז, דין ודברים ‏י, תשע"ז אוליגופול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוליגופולים, דף שער בספרייה הלאומית
ברודן בוהק

ברודן בוהק (גם: גַּז-גַּף; שם מדעי: Amata mestralii, וגם: Syntomis mestralii) הוא עש צבעוני בן משפחת הברודניים, בעל גלגול מלא. אורך גופו הוא 14–19 מ"מ, ומוטת כנפי הזכר מגיעה עד 40 מ"מ. כנפי הנקבה מנוונות, מן הכנפיים האחוריות נותרו רק שרידי, והיא אינה מסוגלת לעוף. צבע גוף הברודן הבוהק הוא שחור עם ברק כחול-מתכתי. בפרק השני של הבטן יש כתם כתום, ובפרק החמישי של הבטן יש חגורה כתומה. לזכר יש שישה כתמים לבנים גדולים בכל כנף קדמית ושני כתמים די מאוחים בכל כנף אחורית. גם על כנפי הנקבה המנוונות ניתן לראות כתמים לבנים. הבוגרים פעילים ביום. זהו המין הנפוץ ביותר בין מיני משפחת הברודניים בארץ. הנקבה מטילה קבוצת ביצים כדוריות בין סוף האביב לתחילת הקיץ. מן הביצים בוקעים זחלים שחורים עם טבעות מברשות שיער בצבע חום בהיר. הברודן הבוהק הוא רב-פונדקאי, וזחליו ניזונים בעיקר מצמחים נמוכים. תפוצה: בעיקר בהרי הצפון בישראל, באביב ובתחילת הקיץ. זהו מין אנדמי לישראל, סוריה ולבנון. מדיה וקבצים בנושא ברודן בוהק בוויקישיתוף ברודן בוהק, באתר GBIF (באנגלית) זכרונות זואולוג עברי מאת ישראל אהרוני, עמוד 217
לכתחילה ובדיעבד

המונחים לכתחילה ובדיעבד מתארים את שתי הדרכים לביצוע מעשה שיש לו משמעות הלכתית: לכתחילה היא הדרך שבה ראוי לבחור לפני מעשה כדי לבצע את הפעולה בשלמות, ודיעבד (מארמית: "דאי עבד": שאם עשה) הוא החשבת הפעולה לאחר מעשה כמבוצעת, אף על פי שהדרך שבה בוצעה הייתה שונה מהדרך שבה הייתה צריכה להתבצע לכתחילה. המונח משמש בהשאלה גם בהקשרים שאינם הלכתיים, לדוגמה: הערכה בדיעבד, ראשי תיבות בדיעבד. ישנה דרישה ביהדות שגודל יריעה של ספר תורה יהיה בין שלוש לשמונה עמודות כתובות. דרישה זו אינה אלא לכתחילה, אולם אם כבר הוכנסה לספר תורה יריעה קטנה יותר – ניתן יהיה להשתמש בספר בכל זאת. דוגמה זו נמצאת גם בדינים מסוימים של חציצה בטבילה ובתחומים נוספים. לעיתים דרישה הלכתית לקיום מצווה בצורה מסוימת אינה מעכבת את מקיימה מלצאת ידי חובה לאחר מעשה. דוגמאות נוספות הן תקנות חכמים מסוימות אשר נקבעו מראש שאינן מעכבות. לפעמים הבדיעבד יהפוך לכתחילה במקרים מסוימים כדוגמה: בתפילת שמונה עשרה צריך לעמוד, אך חולה שלא יכול לקום מהמיטה ולעמוד יכול להתפלל לכתחילה שמונה עשרה בישיבה או בשכיבה. דוגמה נוספת: בתפילת שמונה עשרה צריך לפחות להזיז את השפתיים כמו שנאמר: "רק שפתיה נעות וקולה לא ישמע", אבל אילם או אדם שלא יכול אפילו להזיז את השפתיים, יכול לכתחילה גם להרהר את התפילה בלב, בניגוד לאדם רגיל שלדעת רוב הפוסקים אפילו בדיעבד לא יצא. לפעמים אפשר להקל ולהתיר לחיילים או לאנשים מסוימים לעשות בדיעבד, או להקל בעיניין מסוים אם יש צורך, למשל במקרה שרוב הפוסקים אומרים שאסור לעשות דבר מה, ופוסק אחד אומר אחרת, וסומכים על הרוב, וככה ההלכה לכתחילה – אבל בשעת הדחק מותר להקל לחיילים בעניין מסוים שבדיעבד, אפילו אם ההקלה נסמכת על דעת יחיד. הערכה בדיעבד שעת הדחק הערך "דיעבד", באתר ויקישיבה מידע על לכתחילה ובדיעבד בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון בארי

ג'ון בארי (באנגלית: John Barry;‏ 3 בנובמבר 1933 – 30 בינואר 2011) היה מלחין בריטי ידוע אשר הרבה להלחין פסקולים עבור סרטי קולנוע. בארי זכה עבור יצירותיו בחמישה פרסי אוסקר, וגם בפרסי באפט"א, פרס גלובוס הזהב ובפרס גראמי. בין למעלה ממאה פסקולי הסרטים שהלחין נמצאים "קאובוי של חצות" ו"רוקד עם זאבים". עם זאת, נראה ששמו של בארי מוכר בעיקר עקב נעימת סרטי ג'יימס בונד, על אף שבארי לא נחשב למלחינה. ג'ון בארי פרנדרגאסט נולד ב-1933 ביורק אשר בבריטניה למשפחה אשר עסקה בתחום הקולנוע. בזמן שירותו בצבא גילה את אהבתו למוזיקה ועם שחרורו למד בהתכתבות הלחנה וחיבור מוזיקה והקים מספר להקות קטנות. עבודתו עם הזמר אדם פיית' בחיבור שירים לסרטי קולנוע תפסה את עינם של מפיקי הסרט "ד"ר נו", הראשון בסדרת ג'יימס בונד. בארי נשכר כדי להלחין את הפסקול שליווה את הסרט, אך לא זכה להכרה על גולת הכותרת – הנעימה שהפכה לסימן ההיכר של הסדרה לאורך כל סרטיה. על אף שהיה מעורב במוזיקה אשר ליוותה את הסרט, זהות מחברה של הנעימה הייתה למחלוקת ארוכת שנים בינו ובין המלחין המוכר מונטי נורמן, אשר נשכר במקור כדי לחבר את הפסקול השלם לסרט. בארי נשכר כדי לשפר את עבודתו של נורמן, ואף ציין כי הגיעה לידיו טיוטה של הנעימה, אותה תזמר מחדש והפכה לזו המוכרת כיום. עם זאת, נורמן זכה בתביעת דמי נזיקין כנגד העיתון לוס אנג'לס טיימס כאשר זה טען במאמר שפרסם שבארי הוא היוצר. בארי הלחין את הפסקולים ושירי הנושא עבור 11 סרטי בונד נוספים בהם היה לפורץ דרך, כאשר היה הראשון להשתמש בסינתיסייזר ובאמני מוזיקת פופ בפסקול קולנועי. מלבד סרטי קולנוע הלחין בארי מוזיקה עבור הצגות מוזיקליות, סדרות וסרטי טלוויזיה.ב-1962 הלחין את הפסקול של "החדר בצורת L". ב-1966 הלחין את הפסקול לסרט "רדיפה" ב-1972 הלחין את הפסקול לסרט "העין הציבורית" בכיכובם של חיים טופול ומיה פארו וב-1975 הלחין את הפסקול לסרט "יומו של הארבה". בארי נישא ארבע פעמים. שלושת נישואיו הראשונים עם: ברברה פיקארד (1959–1963), השחקנית ג'יין בירקין (1965-1968) וג'יין סידי (1969–1971) הסתיימו בגירושין. ב-1978 נישא ללורי לה היה נשוי עד יום מותו ב- 30 בינואר 2011. לבארי היו ארבעה ילדים; מנישואים מספר 2,1 ו-4 (אחד מכל אישה) וילד אחד מאולה לרסון איתה חי תקופה מסוימת בשנות ה-60. פרס האוסקר על השיר הטוב ביותר, לסרט לחופש נולדה (1967) פרס האוסקר על הפסקול הטוב ביותר, לסרט לחופש נולדה (1967) פרס האוסקר על הפסקול הטוב ביותר, לסרט אריה בחורף (1969) פרס האוסקר על הפסקול הטוב ביותר, לסרט זכרונות מאפריקה (1986) פרס האוסקר על הפסקול הטוב ביותר, לסרט רוקד עם זאבים (1991) פרס גלובוס הזהב על הפסקול הטוב ביותר, לסרט "זכרונות מאפריקה" (1985) פרס גראמי לאלבום הפסקול הטוב ביותר, לסרט "רוקד עם זאבים" (1992) פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר, לסרט "אריה בחורף" (1969) פרס "חברות באפט"א" (2005) ג'ון בארי צורף ל"היכל התהילה של מחברי שירים" ב-1998. מדיה וקבצים בנושא ג'ון בארי בוויקישיתוף ג'ון בארי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון בארי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון בארי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון בארי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ון בארי, באתר ספוטיפיי ג'ון בארי, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ון בארי, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון בארי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון בארי, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון בארי, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון בארי, באתר SecondHandSongs מת מלחין סרטי ג'יימס בונד, ג'ון בארי, באתר וואלה, 31 בינואר 2011 ג'ון בארי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מניפנית מצויה

מניפנית מצויה (שם מדעי: Ptyodactylus guttatus) היא מין של מניפנית, סוג במשפחת הפילודקטיליים. המניפנית המצויה היא שוכנת קרקע באזורי סלעים ומצוקים. אורכה כ-14–16 ס"מ. צבעה חום בהיר עם נקודות לבנות וחומות, אשר נותנים לה יכולת הסוואה. בכל אצבע ישנן שערות המתחלקות לשעריות משנה. כל אחת ממיליוני השעריות יוצרת אינטראקציה (קשרי ואן דר ואלס) עם משטח קשה, המאפשר למניפנית להיצמד לקירות או לתקרה כנגד כוח המשיכה. מניפות הצמדה אלו, הנראות כמניפות (ומכאן שמה), מאפשרות לה לברוח מעלה בשעת סכנה. ייתכן וזו הסיבה שרוב המניפניות הבוגרות בורחות למעלה לצורך התגוננות או למסתור כגון חריץ בסלע, אך הן לא יסרבו למסתור בשיחים בשעת סכנה. בשעת דחק המניפנית (כמו שממיתיים אחרים) משילה את זנבה, שנותר מפרפר בידי הטורף. לאחר זמן צומח זנב חדש, אם כי מנוון מעט יחסית לזנב המקורי (בתמונה ניתן לראות את ההבדל בין הזנב לשאר הגוף). נפוצה בגליל, צפון הנגב, יהודה ושומרון, מישור החוף והשפלה, הכרמל והגולן. פעילה בשעות הערב, עד לשעות הלילה המוקדמות. ניזונה מחרקים. לנקבות החיות עם אותו זכר בטריטוריה משותפת יש לרוב אתר הטלה משותף. המניפנית מטילה כ-2 ביצים, באדמה או בחריצי סלעים, ומדביקה אותן לתקרת הסלע. ביצי המניפנית הן בעלות קליפה רכה וגמישה, המתקשה לאחר ההטלה. כל נקבה חוזרת להטיל באותו מקום עד ארבע פעמים בשנה, וכך מצטברות על התקרה ביצים כדוריות רבות שקוטרן כ-15 מילימטרים. יכולת מלאכותית דומה (ביומימיקרי) הודגמה עבור בני אדם תוך שימוש בעזרים חיצוניים הבנויים ככפות רגלי המניפנית ומאפשרים לאנשים לטפס על קירות.[דרוש מקור] הזכר טריטוריאלי, ומכריז על נחלתו בנקישות קצובות המושמעות באמצעות החך. מניפנית אילתית (Ptyodactylus hasselquistii hasselquistii) – הגדולה במניפניות בארץ, אורכה כ-18–19 ס"מ, תפוצה בהרי אילת. מניפנית גלילית (Ptyodactylus puiseuxi) – צבעה אפור עד שחרחר ועל גופה כתמים בהירים בגוון אפור עד לבן. פעילה ביום. תפוצה בגליל ובגולן. מניפנית מצויה בשמורת דאנא בירדן מניפנית מצויה בהר הגלבוע ביצי מניפנית מחורשת הארבעים בכרמל מניפנית שנלכדה בשדרות אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 43-45 מדיה וקבצים בנושא מניפנית מצויה בוויקישיתוף מניפנית מצויה, באתר ITIS (באנגלית) מניפנית מצויה, באתר NCBI (באנגלית) מניפנית מצויה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מניפנית מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מניפנית מצויה, באתר GBIF (באנגלית) לטאות ישראל באתר snakes מניפנית מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
בית אלשיך

בית אלשיך היה מקום ישיבה ובית מדרש ששכן בבית הכנסת "כניס בית אלשיך" שבשכונת קאע אל-יהוד בצנעא שבתימן, ופעל החל משנות ה-80 של המאה ה-17 ועד לעלייה הגדולה של יהודי תימן לישראל בשנת 1949. בית המדרש הוקם על ידי מארי יחיא הלוי, דיין בבית הדין של צנעא, מיד לאחר שוב הגולים מגלות מוזע בשנת הת"מ 1680. במקום הייתה הספרייה הגדולה בעיר צנעא וכנראה הגדולה בתימן כולה. הספרייה הכילה ספרים יקרי ערך, כתבי יד וכתבים מודפסים, חלקם בני 400 ו-500 שנה. חלק מהספרים העתיקים הועברו אליה מבית הכנסת בסאילה, שהיה בשכונת היהודים הקודמת שבתוך חומות העיר העתיקה. בין הרבנים הבולטים שלמדו ולימדו במקום במהלך הדורות היו הרב אברהם אלשיך, הרב חיים קורח ותלמידיו הרב אהרון הכהן, הרב יחיא קאפח והרב יחיא יצחק הלוי. בדור האחרון, בעקבות המחלוקת עם הדרדעים, עברו אליה תלמידי החכמים שלמדו בבית מדרש בית אלכסאר ובהם הרב חיים כסאר (ראש הישיבה) והרב חיים חובארה. בסמוך לעלייה הגדולה לארץ ישראל היה הרב יחיא אלשיך אחד מחכמי הישיבה. על בית אלשיך לא פסחה גזירת החורבן שקבע האמאם בשנת 1762. מהרי"ץ קונן על כך ובין היתר כותב כך: "אללי לי עת אזכור לדור הולך ודור בא, לבית הכנסת הלוי והן עתה נרה כבה, כי חדלו שוחריה ואין יוצא ואין בא". אז פנה סאלם בן יוסף בן יחיא הלוי לשלטונות על מנת לחדש את בית המדרש, הצליח ובנה אותו מכספו. בשנת 1829 הקדיש הרב אברהם בן סאלם הלוי את בית אלשיך לכלל הציבור, מלבד החזקה על נוהלי השררות הנהוגים בבית הכנסת שהשאיר ליורשיו. כיוון שהיה נשיא הקהילה, זכה לכינוי "אלשיך", כלומר הנשיא, והכינוי עבר למשפחתו ולבית הכנסת. בבית הכנסת התפללו רבנים ידועים. כמו רוב בתי הכנסת בתימן ובפרט בצנעא, הנוסח בו התפללו היה נוסח הבלדי. בלילות שבת לאחר חצות הלילה מתקבצים היו לאמירת תהלים ובקשות. בית הכנסת תפקד עד העלייה הגדולה בשנת 1949. אוסף הספרים הנדירים שהיה במקום לא שרד. בעת העלייה הגדולה, ארזו מנהיגי הישיבה את הספרים בארגזים על מנת להעלותם עמם לישראל. מארגני העלייה הודיעו כי הספרים יישלחו באניה דרך הים, ולבסוף נעלמו הספרים כולם בטענה שהם נשרפו. על פי חשד, נמכרו הספרים לספריות ומוזיאונים בעולם. בשנת תשמ"ט (1989) הקים מחדש הרב יחיא אלשיך את ישיבת בית אלשיך בירושלים. בראשה עומד אחד מחתניו, הרב דוד אלנדאף (נכדו של הרב אברהם אלנדאף). שמעון כהן, כך הועלמו כתבי יד עתיקים מיהודי תימן, באתר ערוץ 7, 13 ביוני 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנציקלופדיה יודאיקה

אנציקלופדיה יודאיקה (באנגלית: Encyclopaedia Judaica) היא אנציקלופדיה המתמקדת בנושאי עם ישראל: יהדות, מדעי היהדות ותולדות עם ישראל שיצאה לאור בישראל באנגלית, בשנת 1972, ובה 16 כרכים ו-25,000 ערכים. בתחילת 2007 יצאה לאור מהדורה מחודשת של האנציקלופדיה, ב-22 כרכים. בשנים 1928–1934 יצאה לאור בגרמנית אנציקלופדיה יודאיקה, שלא הושלמה עקב עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. אחדים מהערכים של אנציקלופדיה זו, (וכן חלק מכספי השילומים לגולדמן), שימשו בהכנת "אנציקלופדיה יודאיקה" באנגלית שיצאה לאור ב-1972, בהוצאת כתר. במהלך השנים 1972–1994 יצאו לאור עשרה כרכי עדכונים, שקובצו בשני מקבצים: אירועי 1973–1982 ואירועי 1983–1992. העורך הראשי של האנציקלופדיה היה ססיל רות, ואחריו ג'פרי ויגודר (השניים ערכו קודם את "אנציקלופדיה של היהדות", בשפה העברית, שראתה אור בהוצאת מסדה ב-1969). העורך הגרפי היה מרדכי אנסבכר. פרויקט האנציקלופדיה יודאיקה (מהדורת 1972) היה הראשון בישראל בו מרבית שלבי העבודה הטכנית בוצעו בעזרת מחשב: הטקסטים הוקלדו במכונות כתיבה שייצרו סרטי נייר, סרטי הנייר נקלטו במחשב ועברו בו עיבודים אחדים, וביניהם: הגהות וקליטת התיקונים, הכנה אוטומטית של אינדקס, סדר דפוס ממוחשב (computerized typesetting), עימוד ממוחשב, ופלט בסרט מגנטי לסדר-צלם (אנ'). במהלך השנים יצאה לאור גם גרסת CD-ROM של מהדורה זו. בתחילת שנות השבעים הושק מיזם להוצאת מהדורה מקוצרת ברוסית. מיזם זה הפך למיזם עצמאי, בשם "אנציקלופדיה יהודית קצרה בלשון הרוסית" (Краткая еврейская энциклопедия), שיצא לאור ב-11 כרכים בשנים 1976–2005. מהדורה מחודשת של האנציקלופדיה יצאה לאור בתחילת 2007, בעריכתם של פרד שקולניק, שנמנה עם עורכיה של מהדורת 1972, ומיכאל ברנבאום. במהדורה החדשה נוספו ערכים חדשים, חלק מהערכים הישנים עודכנו ומספר התמונות והאיורים הוקטן. יש כמה ערכים שהיו במהדורה הראשונה ואינם בחדשה, ועל כן המהדורה החדשה אינה מייתרת את הראשונה. בין כותבי ועורכי המשנה של המהדורה: פרופ' אבי רביצקי (מחשבה יהודית ופילוסופיה), פרופ' משה אידל (קבלה וחסידות), פרופ' מנחם אלון ופרופ' אביעד הכהן (משפט עברי), פרופ' ענת פינברג (ספרות). המהדורה יצאה לאור ב-22 כרכים והודפסה בשיתוף פעולה של הוצאת כתר עם הוצאת מקמילן (Macmillan Reference USA) מדטרויט, שבבעלות חברת תומסון גייל. מהדורה זו מופצת גם בגרסת ספר אלקטרוני. מדיה וקבצים בנושא אנציקלופדיה יודאיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיה יודאיקה (באנגלית) (הקישור אינו פעיל, 8 באוקטובר 2022) אנציקלופדיה יודאיקה. מהדורה שנייה, כרכים 1–22 בארכיון האינטרנט שירי לב-ארי, מדינת ישראל קיבלה כרך שלם, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007 מירב קריסטל, הושקה מהדורה שנייה ל"יודאיקה", באתר ynet, 12 בדצמבר 2007 ביקורות על המהדורה החדשה של אנציקלופדיה יודאיקה באתר Seforim Blog * Urim Publications: Encyclopaedia Judaica
מארש

מארש, שיר לכת או צְעוּדָה, כסוגה מוזיקלית, הוא לחן בעל מקצב קבוע ועוצמתי, המשמש בעיקר במצעדים צבאיים או חגיגיים. המארשים מבוצעים בעיקר בכלי הקשה ובכלי נשיפה, בידי תזמורת צועדת או תזמורת הנמצאת על במה לצד הדרך שבה עובר המצעד. המוזיקה של המארש כתובה בקצב זוגי של ארבעה רבעים או של שני רבעים (אלה ברווה – על החצי), מכיוון שעליה ללוות את קצב הצעידה בימין-שמאל. סוג נוסף של מארש הוא מארש אבל – לחן במקצב איטי המיועד לצעידה בהלוויות. מקורו של המארש הוא כנראה צבאי. המלחינים ניסו לחקות את תנועות החיילים ובכך הצורה הבסיסית של המארש החלה להיווצר. המארשים הלהיבו את החיילים ונתנו להם מוטיבציה להילחם ולכן רבות לפני מלחמה נוגנו מארשים. המארשים החלו להיכתב באופן מסודר רק מהמאה ה-16 והלאה. עד אז המארשים היו רק קטעי תיפוף עם אלתורים של כלי בודד או מספר כלים. בתקופות הקלאסית והרומנטית, המארשים שולבו בעיקר באופרות, ולעיתים בסונאטות ובסימפוניות. במאה ה-16 החלה התפתחות של כלי הנשיפה ועם הזמן עד למאה ה-19 המארשים נהפכו להיות נפוצים, ונוגנו במיוחד על ידי כלי הנשיפה המפותחים יותר, מבתקופות הבארוק והקלאסית. מהעת החדשה, המארשים היו כבר צורה מוזיקלית מבוססת ומכובדת, ומלחינים רבים יותר ויותר החלו לכתוב מארשים לתזמורת גדולות יותר ויותר, ואף בקצבים שאינם זוגיים (לדוגמה the washington post). כיום המארשים מנוגנים בעיקר באירועים ובטקסים חגיגיים כגון תהלוכות, מצעדים והכתרות. תזמורת צועדת שירי מארש בוויקיפדיה העברית מדיה וקבצים בנושא מארש בוויקישיתוף חיים נחמן ביאליק, לממשלת המַרש מארש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שירי לכת, דף שער בספרייה הלאומית
חיים רומנו (מנהל)

חיים רומנו (נולד ב-10 בספטמבר 1954) הוא מנהל ישראלי, לשעבר מנכ"ל חברת התעופה "אל על" ופרטנר תקשורת (מותגי Orange ו-012). רומנו שירת בחיל הים ובתפקידו האחרון היה סגן ראש מספן כוח האדם (רמכ"א). לאחר מכן היה ראש מרכז תעסוקת אזרחים בצה"ל, ובשנת 1996 פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה. בשנים 1996–1998 היה ראש אגף משאבי אנוש בשירות הביטחון הכללי. בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש ותשתיות בחברת פרטנר תקשורת, בשנת 2000 מונה לסמנכ"ל שירות לקוחות, בשנת 2002 מונה לסמנכ"ל מכירות ושירות לקוחות, ובשנת 2004 מונה למשנה למנכ"ל החברה. בעקבות השתלטותה של משפחת בורוביץ' על חברת התעופה "אל על", מונה רומנו ב-10 במרץ 2005 למנכ"ל החברה, ובדצמבר 2009 פרש מתפקידו. ב-14 בספטמבר 2011 חזר לחברת "פרטנר תקשורת" כמנכ"ל החברה. במאי 2015 הודיע על פרישתו וב-1 ביולי אותה שנה סיים את תפקידו. רומנו בוגר תוכנית ניהול לבכירים AMP באוניברסיטת הרווארד, בעל תואר BA במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב ו-MA במדע המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. מאז סיום תפקידו בפרטנר התמקד רומנו בעסקיו הפרטיים, ובנוסף הוא משמש כמנטור למנהלים בכירים במשק, מייעץ ומלווה חברות בשלבים שונים ומרצה בתחומי ניהול, ניהול משברים, יחסי לקוחות ועוד. רומנו מתגורר בגבעתיים, נשוי ואב לשניים. שמוליק שלח, הפתעה - חיים רומנו מתמנה למנכ"ל אל על, באתר nrg‏, 3 בפברואר 2005 הדר חורש, אף אחד לא ימכור טיסות לפאריס ב-100 דולר, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2007 גילעד נס, זעזוע בפרטנר: רומנו יחליף את גלברד כמנכ"ל, באתר ynet, 14 בספטמבר 2011 אופיר דור, מנכ"ל פרטנר: "אין ברירה אלא לפרק את בזק ו-HOT", באתר כלכליסט, 4 במאי 2015