laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חתול שחור

הביטוי חתול שחור מתייחס לאמונה טפלה לפיה חתול שצבעו שחור הוא התגלמות שטנית וכן שראיית חתול שחור (או חצייתו של חתול שחור את דרכך בבוקר, חתול שחור המפנה אליך את גבו או חתול שחור הנועץ בך את מבטו) היא סימן למזל רע. הביטוי "בין פלוני לאלמוני עבר חתול שחור", שפירושו שהשניים חדלו לשתף פעולה והפכו לאויבים, מגלם את אחת המשמעויות של אמונה טפלה זו. עם זאת, קיימות תרבויות (כגון בבריטניה, ביפן, בלטביה הכפרית ובמצרים העתיקה) בהן סימל חתול שחור דווקא מזל טוב. אגודת חובבי החתולים (אנ') מונה 22 הגזעים של חתול הבית היכולים להופיע עם פרווה בצבע שחור. פרווה בעלת פיגמנט שחור בלעדי (מלנין) נפוצה יותר בחתולים זכרים מאשר בנקבות. הכמות הגבוהה של המלנין גורמת לקשתית עין החתול השחור להופיע בצבע צהבהב. חתולי הגזע חתול בומביי הוא תמיד שחור כפחם. מצרים העתיקה סימל חתול שחור את האלה בסתת. קיימות עדויות לכך שחתול הבית ככלל והחתול השחור בפרט נחשבו לחיות מקודשות והן נקברו חנוטות לצד בעליהן והריגת חתול שחור הייתה עברה. במיתולוגיה הקלטית מוכרת דמותו של חתול הסית' המקושר לגנבת נשמות ולכישוף, בעיקר בהיילנדס של סקוטלנד. עם זאת באזורים אחרים של בריטניה נחשבה בעלות על חתול שחור כמגנה מפני המוות וסגולה למזל טוב (עם זאת, פגישה באקראי עם חתול שחור נחשבה למזל ביש). נשות דייגים נהגו להחזיק חתולים שחורים כסגולה לכך שבני זוגן ישובו מן הים בשלום. האמונה הטפלה שרווחה בקרב יורדי הים הייתה שחתול שחור הניגש אליהם מבשר מזל טוב, בעוד חתול שחור הנרתע מהם או מסובב את גבו, מבשר מוות. מן המאה ה-15 לערך נפוצה בכל ארצות הנצרות האמונה שאשה המחזיקה חתול (ובפרט שחור) היא מכשפה או שחתול שחור הוא למעשה מכשפה בשינוי-צורה או ביטוי לשליח השטן, פרי זיווג של המכשפה עם השטן או אף השטן עצמו. בצרפת קיימת אמונה שראיית חתול שחור בעל שערה לבנה יחידה פירושה שפע מזל טוב. בגרמניה חתול שחור החוצה את הדרך מימין לשמאל פירושו מזל רע, בעוד חתול שחור החוצה את הדרך משמאל לימין פירושו מזל טוב. בלטביה הכפרית נהוג לזהות גורי חתולים שחורים הנמצאים באסמי תבואה כגלגוליו של רוגניס, אל הקציר, ולחגוג את מציאתם, כיוון שהיא סימן למזל טוב ולשפע. החתול השחור הוא אחד מסמלי ליל כל הקדושים, בפרט בארצות הברית ודמותו מעטרת קישוטים שונים לחג תנועת האנרכיזם אימצה את החתול השחור כאחד מן הסמלים האנרכיסטיים ובפרט סימל החתול השחור את אנרכו-סינדיקליזם אחד ממועדוני הקברט הראשונים בפריז נקרא Le Chat Noir "החתול השחור", המקום גם הוציא לאור כתב עת באותו שם החתולה השחורה היא דמות בדיונית של אנטי גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. בת-דמותה ביקום באטמן של DC קומיקס היא קאטוומן. שתיהן מעוצבות כאשה/חתולה שחורה והן מקור לתחפושות פופולריות. "החתולים שחורים" הוא שם יחידת האווירובטיקה של הצי הבריטי החתול השחור הוא סיפור קצר מפורסם מאת אדגר אלן פו מדיה וקבצים בנושא חתול שחור בוויקישיתוף מיתוסים על חתולים שחורים למשל: טל שלו‏, "סיבכה את ראש הממשלה": האם עבר חתול שחור בין נתניהו ורגב?, באתר וואלה, 4 ביולי 2018 חתול שחור, Superstition Bash Hackett, Stacy N., "Black Cat Breeds and History" מיתוסים על חתולים שחורים חתולים שחורים האל רוגניס חתולים שחורים, אתר לליל כל הקדושים הצעות קישוט לליל כל הקדושים בצורת חתולים שחורים
המועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר

המועצה לאבטחת אינטרס המשטר (בפרסית: مجمع تشخیص مصلحت نظام) היא ועדה הממונה על ידי המנהיג העליון באיראן. מטרתה ליישב סכסוכים המתגלעים בין המג'לס לבין מועצת שומרי החוקה, ולשמש כגוף מייעץ למנהיג העליון. בידי המועצה הסמכות העליונה ליישוב המחלוקות בחקיקה. מאחר שהיא ממונה על ידי המנהיג העליון, היא נוטה לתמוך בעמדתו, והיא משמשת ככלי שליטה נוסף בידי המנהיג. את המועצה מרכיבים נציגים ממועצת שומרי החוקה, מהרשות השופטת, ומהממשלה (הרשות המבצעת). המועצה לאבטחת אינטרס המשטר הוקמה בהוראת המנהיג העליון אייתוללה ח'ומייני ב-6 בפברואר 1988[1], בעקבות סכסוכים בלתי פוסקים בין מחוקקים מהשמאל לבין מועצת שומרי החוקה. ח'ומייני הורה על הקמת מועצה בת 13 חברים, שתפקידה ליישב את הסכסוכים הללו, והעניק לה סמכות לחוקק חוקים זמניים וצווי חירום. רק בתיקוני החוקה של 27 ביולי 1989, לאחר מותו של ח'ומייני, עוגן קיומה של המועצה בחוקה ונוסף לתפקידיה הייעוץ למנהיג העליון. בשנות ה-90 המאוחרות, עם עלייתם של מחוקקים רפורמיסטים רבים במג'לס, פעילותה של המועצה לאבטחת האינטרס מורגשת במיוחד, בשל הגברת הפעילות מצד מועצת שומרי החוקה, שדחתה מספר רב של חוקים בטענה כי הם סותרים את חוקי האסלאם. המועצה לאבטחת האינטרס נהגה להכריע לצד מועצת שומרי החוקה השמרנית. ב-1998, לאחר תום כהונתו של חוג'ת אל-אסלאם עלי אכבר האשמי רפסנג'אני כנשיא, מינה אותו עלי ח'אמנאי ליושב ראש המועצה. באוגוסט 2001, למשל, תפקידה של המועצה לאבטחת האינטרס היה להכריע בשאלת סירוב מחוקקים רפורמיסטים במג'לס לאשר שני מועמדים שמרנים למועצת שומרי החוקה. השמרנים, מצדם, התנגדו למינויים של מועמדים ליברליים יותר, לאור הכוח הרב שמחזיקה מועצת שומרי החוקה (בעיקר היכולת לפסילת חקיקה ומועמדים בבחירות). ב-2005, לאחר הפסדו של רפסנג'אני בבחירות לנשיאות למחמוד אחמדינז'אד, העניק המנהיג העליון ח'אמנאי למועצה את זכות הפיקוח על כל רשויות השלטון באיראן. יש האומרים כי צעד זה נועד לחזק את מעמדו של רפסנג'אני ולפצות על כך שהמנהיג העביר את תמיכתו לאחמדינז'אד ימים ספורים טרם הבחירות. המועצה הנוכחית, שמונתה ב-2022, מונה 35 חברים ועוד 13 חברים נוספים מתוקף תפקידם. מדיה וקבצים בנושא המועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר (בפרסית) סקירה כללית של המועצה מגלובל סקיוריטי (באנגלית) סקירה קצרה של ה-BBC אודות המועצה (אנגלית) פרק 112 של חוקת איראן. צו המנהיג העליון ח'אמנאי בנוגע למועצה לאבטחת האינטרס של המשטר, 18 במרץ 1997. Leader appointed members of Expediency Council for the new term, khamenei.ir, ‏20/9/2022 (באנגלית)
כתונת פסים (שיר)

"כתונת פסים" הוא פזמון שנכתב על ידי מאיר אריאל והולחן על ידי ארקדי דוכין, והופק בשנת 1995 על ידי גלי צה"ל, כחלק ממסע הסברה של משרד הקליטה. הפזמון מתאר את החברה הישראלית ככותנת פסים צבעונית, כמו כתונת הפסים של יוסף, כאשר כל פס מייצג מוצא תרבותי אחר. בהתאמה, גם מבצעי הפזמון מסמלים ז'אנרים שונים וקבוצות שונות בחברה הישראלית (עדות ומיעוטים אחרים). למרות המסר הפלורליסטי החיובי, הפזמון אינו מהסס למתוח ביקורת על תופעות של גזענות בין-עדתית בישראל, וכדגש לכך, הוא אף מסתיים בקולה של ילדה ממוצא אתיופי. הפזמון נכתב בהשראת שירי צדקה אחרים, כמו השיר הבריטי "Do They Know It's Christmas?", השיר האמריקאי "We Are the World" והשיר הישראלי "עם אחד שיר אחד". בשנת 2023 יצא לשיר עיבוד מחודש. את השיר מבצעים 40 אמנים מסגנונות מוזיקה שונים: זמר עברי, רוק, פופ, ג'אז, מוזיקת נשמה ומוזיקה מזרחית. בין הזמרים, מופיעות שתי זמרות המייצגות מיעוטים שעד אז לא השתתפו בשיר מרובה אמנים בישראל: טרנסקסואלית (דנה אינטרנשיונל) וערביה (חיה סמיר). בשנת 2023, ברקע המחאה נגד הרפורמה המשפטית, איגוד תעשיית התרבות והפקות הבמה בישראל בראשות יוני פיינגולד, נטל על עצמו יוזמה לקידום אחדות בתוך השסעים בחברה הישראלית בהפקה מחודשת של השיר "כתונת פסים". בגרסה העכשווית של השיר, בהפקה ובעיבוד מוזיקלי של אלדד ציטרין, משתתפים האמנים: אביבה אבידן, אדם בן אמיתי, אודי אריאל, איה כורם, איזי, אלדד ציטרין, ארז לב ארי, ארקדי דוכין, גורי אלפי, גיא מזיג, דוד ד'אור, דורון טלמון, דורית ראובני, דניאל זמיר, הילה כהן אלעזר, יוני בלוך, מאיר אריאל (דגימת קולו), מיה סולימאן, מיכאל בן דוד, סי היימן, עדן מאירי, עמרי גליקמן, קובי אפללו, קובי אוז, שחר אריאל ושי צברי. מילות השיר "כתונת פסים" באתר שירונט דויד פרץ, ניתוח השיר 'כתונת פסים', באתר "תרבות•il" יובל אראל, אמני ישראל – כתונת פסים 2023, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 17 באוגוסט 2023
נחום גולן

נחום גולן (שפיגל; 11 בינואר 1915 – 17 במאי 1991) היה אלוף בצה"ל ומפקדה של חטיבת גולני במלחמת העצמאות. נחום שפיגל נולד בעיר גרה בגרמניה. גדל בבית מסורתי וחונך לאהוב את ארץ ישראל. כבר בגיל צעיר רצה לעלות ארצה, ופעל בתנועות נוער ציוניות. בשנת 1935 עלה ארצה והצטרף לפלוגת הקיבוץ המאוחד בגדרה (לימים קיבוץ כפר סאלד). בפרוץ מאורעות 1936 התגייס לנוטרות ועבר קורסים צבאיים אצל הבריטים. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי, למרות נסיונותיו של יצחק שדה לגייסו לפלמ"ח. שירת בחי"ל וצוין לשבח פעמיים על פעילות יוצאת מגדר הרגיל. שהה חמש שנים באירופה, מהן שנה אחת עם פליטי שואה. בתום המלחמה חזר ארצה והתיישב בכפר סאלד. הוא סירב שנית להתגייס להגנה כי רצה לבנות את הגליל וליישב אותו. לפני פרוץ מלחמת העצמאות, היה גולן מפקד הגזרה שכללה את קיבוצו ואת הקיבוצים שמיר ודן. בתחילת ינואר 1948 הוא נקרא לשמש קצין מבצעים של חטיבת גבעתי. אולם בעקבות המתקפה על כפר סאלד ב-9 בינואר 1948, הוא הושאר בגליל והתגייס לכוחות חטיבת גולני שזה עתה הוקמה. לאות הזדהות עם החטיבה אף שינה את שם משפחתו לגולן. גולן שימש כקצין המבצעים של החטיבה מפברואר 1948 וביולי מונה למפקדה. הוא השתתף במספר מבצעים חשובים במלחמה. במרץ 1949, במסגרת מבצע עובדה, הגיע עם כוחות חטיבתו לאום רשרש, ושלח משם, יחד עם נחום שריג מפקד חטיבת הנגב, את המברק שציין את סוף מלחמת העצמאות. הוא המשיך לפקד על החטיבה עד מרץ 1950,לאחר מכן שימש כראש מחלקת המבצעים של צה"ל ואז פרש מהשירות בצה"ל למרות בקשות של אישים שונים, ביניהם דוד בן-גוריון, שיישאר בצבא, . לאחר פרישתו משירות הקבע גולן כיהן בתפקיד בכיר בכוחות המילואים של צה"ל וכן מילא תפקידים בתנועת הקיבוץ המאוחד. בסוף שנות ה-50 היה גולן מזכיר הקיבוץ המאוחד. מאפריל 1969 ועד מרץ 1972 הוא כיהן כשליח עלייה ראשי בארצות הברית. נחום גולן נפטר בישראל בשנת 1991 והובא למנוחות בכפר סאלד. מדיה וקבצים בנושא נחום גולן בוויקישיתוף ארכיון הסרטים של הפלמ"ח אתר "Billiongraves" יעקב ארז, חטיבת גולני נוסדה בעמק, מעריב, 11 באוקטובר 1968 הפריצה אל המפרץ, דבר, 20 במרץ 1959 מועצת הקיבוץ המאוחד דנה ביציאת הבנים להתישבות החדשה, על המשמר, 12 באפריל 1959 נחום גולן - מרכז העליה בארה"ב, למרחב, 17 באפריל 1969 נחום גולן מסיים תפקידו כשליח עליה, מעריב, 10 בינואר 1972 עמי שמיר, הגשר היהודי מעל האוקיינוס האטלנטי, למרחב, 7 באוגוסט 1970
סינמסקופ

סינמסקופ (מאנגלית: CinemaScope) היה פורמט להצגת סרטים במסך רחב, שהיה בשימוש רב בין 1953 ל-1967. מאז מצולמים רק מעטים מהסרטים בפורמט זה. פורמט אנאמורפי מאפשר לעבד את הסרט עד ליחס של 1:2.66, יחס כפול מזה שהיה נהוג עד אז, של 1:1.33. אף על פי שפורמט הסינמסקופ בוטל לאחר מספר שנים לטובת שיטות טכנולוגיות חדשות יותר, השיטה האנאמורפית להצגת סרטים, שהתחילה עם הסינמסקופ בשנות ה-50 ממשיכה עד היום. סינמסקופ היא שיטת צילום והקרנה של סרטים כך שתמונות הסרט מנצלות טוב יותר הן את שטח הפילם והן את שטח מסך הקולנוע. בפילם של סינמסקופ אין קטע של רווח שחור בין התמונות ובעת ההקרנה הסרט תופס שטח רחב יותר על מסך בית הקולנוע. כדי להקרין סרט בסינמסקופ, בית הקולנוע צריך להצטייד במסך רחב ובעדשות סינמסקופ למקרנה. אם סרט סינמסקופ מוקרן בעזרת עדשה רגילה, התמונות נראות מעוותות על המסך – השחקנים נראים כאילו הם גבוהים ורזים מאוד. צילום סרט בסינמסקופ דורש גם הוא ציוד מיוחד ויקר. על כן מרבית הסרטים אינם מצולמים בסינמסקופ. הסרט הראשון בסינמסקופ היה "איך להינשא למיליונר"  של הבמאי ג'ין נגולסקו, אולם הוא היה השני שהוקרן בבית הקולנוע, שכן הסרט "הגלימה" בבימויו של הנרי קוסטר ובכיכובו של ריצ'רד ברטון היה הראשון בסינמסקופ שהוקרן בהקרנה מסחרית. סינמסקופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Charles Barr, CinemaScope: Before and After, Film Quarterly David Bordwell, Poetics of Cinema, 2008, עמ' 281-282 10 great films shot in CinemaScope, BFI The Robe: The birth of CinemaScope, New York Times ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היכחדות שפה

היכחדות שפה הוא מושג בבלשנות, אשר מתאר תהליך שבו מצטמצמת ונעלמת הכשירות הלשונית (השליטה בשפה) בקרב קהילת דובריה. מוות מוחלט של שפה מתרחש כאשר לא נותרו עוד דוברים חיים של השפה ברמת שפת אם. מוות מוחלט של שפה יכול להתרחש בכל סיווגי השפות, כולל ניבים (דיאלקטים) ושפות. ברמת הפרט מתמקדים מחקרים בתחום איבוד השפה בסוג השפה שנעלמת (שפת אם – L1, או שפה שנייה, L2); ובסביבה שבה מתרחש איבוד השפה. דוגמאות לשפות שמצויות בימינו על סף היכחדות הן הלאדינו – שפה שהייתה נפוצה אצל יהודי ספרד, וכן שפות הערבית יהודית, דהיינו הניבים של הערבית שהיו שגורים בפי הקהילות היהודיות, כגון הערבית יהודית העיראקית יהודית והערבית יהודית המרוקאית. אנלוגיה בין האבולוציה של הביולוגיה לבין התפתחות שפות הדיבור (והסימנים) של האדם המודרני היא אנלוגיה נפוצה מאוד. שפות דיבור שונות מתפתחות ונכחדות כל העת. בזמנים בהם יש שיפורי תחבורה ותקשורת, או כיבושים נרחבים והגירה נרחבת, ישנה הכחדות המונית של שפות, בדומה להיכחדות של מינים. דהיינו, המאורע שבו הדובר האחרון של שפה מסוימת נפטר הופכים לשכיחים ביותר. מסיתית, סרמטית ואלאנית הן שפות שנכחדו, ומהן התפתחה ככל הנראה השפה ה-אוסטית. אוסטית היא שפה הודו-איראנית מזרחית המדוברת בחבל אוסטיה השוכן במורדות הרי הקווקז. אכדית, חורית, לוּוִית פַּלַאית (אנ') (הפלאית דוברה לתקופה קצרה באזור קטן בצפון-מרכז אנטוליה ונעלמה) וחִתִּית, הן שפות שדוברו בממלכת חתים. המדאנית יהודית היא השפה הנכחדת של הקהילה היהודית שהתגוררה בהמאדן ומהווה ניב של שפה פרסית יהודית. שפה בסכנת הכחדה החייאת שפה אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם ניקולאס קייסי, הניו יורק טיימס, הטאושירו האחרון נאבק להציל שפה שאיש כבר לא דובר, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2017 CNN וג'יימס גריפית, יותר מ-1,700 שפות בעולם בסכנת הכחדה. האם אפשר להציל אותן?, באתר הארץ, 29 באפריל 2019 אתר גלוטולוג לשפות מוכרות מעט התיישנות שפה, דף שער בספרייה הלאומית איתמר זינגר, החתים ותרבותם, הוצאת מוסד ביאליק, 2009, עמ'11 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור גרן

ויקטוֹר אונורה גֵּרֵן (בצרפתית: Victor-Honoré Guérin;‏ 15 בספטמבר 1821, פריז – 21 בספטמבר 1891, פריז) היה משכיל צרפתי, שערך מסעות מחקר וכתב ספרים שהיו סיכומי מסעות החקר הגאוגרפיים והארכאולוגיים שערך בצפון אפריקה, ביוון ובאיי יוון, באסיה הקטנה, בלבנון, בסוריה ובארץ ישראל. ויקטור גרן נולד בשנת 1821 בפריז. הוא למד בבית מדרש למורים בפריז ב-1840. לאחר סיום לימודיו, הוא החל לעבוד כמורה לרטוריקה וחבר סגל בקולג'ים ובתי ספר תיכוניים שונים בצרפת, לאחר מכן באלג'יריה ב-1850, וב-1852 הוא הפך לחבר בבית הספר הצרפתי של אתונה. עבודת הדוקטורט שלו משנת 1856 עסקה באזור החוף של ארץ ישראל, מ'חאן יונס ועד הר הכרמל. ביקר בארץ ישראל שמונה פעמים, בשנים 1852, 1854, 1863, 1870, 1875, 1882, 1884, 1888. בשנת 1878 התמנה לפרופסור באוניברסיטה הקתולית של פריז. בספרים גרן כותב על זיהוי האתרים וההיסטוריה שלהם והוא מרבה להוסיף מראי מקום ומובאות מהתנ"ך, מהמיתולוגיה היוונית, מכתבי חוקרים אחרים בני זמנו כגון רובינסון, טוֹבְּלֶר ודה סוֹסִי. גרן מצטט גם מקורות עבריים כגון המשנה והתלמוד וגם נוסעים יהודים כמו יצחק חילו ובנימין מטודלה. ביומני המסע של גרן מצוינים במדויק זמני הביקור בכל אתר ואתר וכיווני המסע. החוקרים רוברט מקאליסטר, בנימין מזר ויהושע בן אריה משבחים את עבודתו, את מחקריו ואת כתביו. גרן זכה בפרס האקדמיה הצרפתית למדעים על ספרו "ארץ הקודש - תולדותיה וזכרונותיה" שפורסם בשנים 1881–1883. "תיאור ארץ ישראל", בשבעה כרכים (1869–1880) "דוחות על שליחות לארץ ישראל" (1879) "ארץ הקודש תולדותיה וזיכרונותיה" (1881–1883) "ירושלים תולדותיה, תאורה ומוסדות הדת שבה" (1889) "תוניסיה" (1862) "איי יוון פטמוס וסאמוס" (1865) "רודוס" (1866) "צרפת הקתולית בתוניסיה במלטה ובטריפוליטניה" (1886) "צרפת הקתולית במצרים" (1887) ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ-ישראל / תרגם מצרפתית והוסיף מבוא והערות חיים בן-עמרם (התרגום לפי מהדורת פאריס 1868), ירושלים: יד יצחק בן-צבי (ספרייה לתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל), תשמ"ב 1982 – תשמ"ה 1985. (כרכים: א–ג – יהודה; ד–ה – השומרון; ו–ז – הגליל). מדיה וקבצים בנושא ויקטור גרן בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של ויקטור גרן, בקטלוג הספרייה הלאומית משה גלעד, הוא ביקר בארץ ישראל במאה ה–19, והיא היתה הכל חוץ מריקה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2022 ויקטור גרן (1821-1891), דף שער בספרייה הלאומית "Mission Scientifique en Palestine. Rapports envoyes a leurs Exc. le ministre d'etat et M. le ministre de 'instruction publique. | Folios" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-12-15. ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנגולין

פַּנְגּוֹלִין (שם מדעי: Manis) הוא סוגם של רוב מיני הפנגולינאים - סדרה קטנה של יונקים מכוסי שריון אצטרובלי ואוכלי חרקים קטנים הנפוצים באסיה. בני סוג זה חיים רק ברחבי דרום-מזרח אסיה ובהודו באזורים הטרופיים וחלקם נמצאים בסכנת הכחדה, בייחוד בשל הצייד הלא חוקי של חיה זו למטרות קולינריות ורפואיות. יש הקושרים אותו אל מגפת הקורונה, כיוון שאותר בהם וירוס בעל רצף שדומה מאוד לזה שנמצא בבני אדם. פנגולין פיליפיני (Manis culionensis) פנגולין הודי (Manis crassicaudata) פנגולין סיני (Manis pentadactyla) פנגולין מלאי (Manis javanica) פנגולין אסייתי ענק (Manis paleojavanica) - נכחד בעבר נכללו בסוג זה גם המינים פנגולין ענק ופנגולין הכף, שסווגו מחדש לסוג פנגולין גדול (Smutsia) והמינים פנגולין עצים קטן ופנגולין עצים גדול, שסווגו מחדש לסוג פנגולין עצים (Phataginus). מדיה וקבצים בנושא פנגולין בוויקישיתוף פנגולין, באתר ITIS (באנגלית) פנגולין, באתר NCBI (באנגלית) פנגולין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגולין, באתר GBIF (באנגלית) קסניה ז'ורבל, מקושׂקשׂים, ניצודים ובסכנת הכחדה: מה אנחנו יודעים על הפנגולינים?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 ביוני 2024 מהו הפנגולין ולמה משמשת לשונו?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה מקור השם פנגולין הוא במאלאית PENGGULING משמעותו: "מתגלגל" הניו יורק טיימס, "בין סנפיר כריש לאבקת פנגולין; הסחר הלא חוקי פורח בהונג קונג", הארץ, 15 בפברואר 2019 הידען, ניתוח גנום נגיף הקורונה מגלה כי נוצר מהכלאה בין שני נגיפים, באתר https://www.hayadan.org.il, ‏23 מרץ 2020 Helen Briggs, Coronavirus: Pangolins found to carry related strains, https://www.bbc.com, ‏26 March 2020
מיון של

מיון של (באנגלית: Shell Sort) הוא אלגוריתם מיון הבא לשפר את אלגוריתם מיון הכנסה (Insertion Sort), שיעילותו רבה רק כאשר הקלט שעליו למיין כבר ממוין ברובו ואילו במקרה הממוצע יעילותו פחותה. האלגוריתם הוצג לראשונה ב-1959 על ידי מדען המחשב האמריקאי דונלד של שהציג את האלגוריתם כחלק מעבודת דוקטורט, באוניברסיטת סינסינטי, אוהיו. האלגוריתם נועד לשפר את אלגוריתם מיון ההכנסה, ומבוסס עליו. בקצרה, פעולתו של מיון ההכנסה מבוססת על מעבר על המערך, כאשר אם נמצא ערך שאינו במקומו, הוא מוזז למיקומו הנכון. כאמור, אלגוריתם זה יעיל בעיקר רק עבור מערכים שכבר ממוינים ברובם. אלגוריתם מיון של פועל בשלבים, בהם הוא ממיין תאי מערך הרחוקים זה מזה מרחק שהולך וקטן בכל שלב, כשהמיון עצמו מתבצע בצורת מיון הכנסה. לדוגמה (דוגמה אפשרית התלויה במימוש) - במערך שגודלו 12 (בהנחה שמספרי התאים מתחילים ב-1 ונגמרים ב-12) יתחיל המיון בתאים שרחוקים 6 מקומות זה מזה. האלגוריתם ימיין רק את התאים 1 ו-7, לאחר מכן את 2 ו-8, 3 ו-9, וכן הלאה עד 5 ו-11, כאשר הוא פועל בכל פעם על שני תאים בלבד. בשלב השני יעבור האלגוריתם למיון התאים שמרחקם זה מזה הוא שלוש, ולכן ימיין את התאים 1, 4, 7, ו-10, לאחר מכן את 2, 5, 8, ו-11, ולבסוף את 3, 6, ו-9. בשלב הבא והאחרון יבצע האלגוריתם מיון הכנסה רגיל על המערך. לסיכום - מספר רב של מעברים על הקלט נלקחים במרווחים יותר ויותר קטנים, עד שלבסוף מתבצע מיון הכנסה רגיל על כל המערך, כשבשלב זה המערך כמעט ממוין לגמרי. נאמר שהערך הקטן ביותר במערך שגודלו N {\displaystyle N} נמצא במקום האחרון, ואילו אנחנו מעוניינים לסדר את המערך מהקטן אל הגדול, כך שערך זה יעבור אל התא הראשון במערך. בשימוש במיון בועות (Bubble Sort) או מיון הכנסה (Insertion Sort) זה ייקח בערך N {\displaystyle N} השוואות והחלפות כדי להביא את אותו ערך למיקומו המתאים. במיון של אנו מזיזים את הערך בצעדים גדולים (בשלבי המיון הראשוניים) כך שערך קטן ינוע דרך ארוכה לקראת המיקום הסופי שלו באמצעות השוואות בודדות. אם כך, למרות שבמיון זה מתבצעים מעברים רבים על המערך, בכל פעם המערך ממוין יותר ולכן גם יעילות מיון ההכנסה שמתבצע בכל שלב רבה יותר. כתוצאה מכך, יעילותו של מיון זה רבה יותר מזו של אלגוריתם מיון ההכנסה. דרך אחת לתאר זאת היא זו: ארגן את הרשימה למיון לטבלה ומיין כל עמודה בנפרד, תוך שימוש במיון הכנסה. חזור על התהליך כשכל פעם עשה זאת עם מספר קטן יותר של תורים ארוכים יותר. לבסוף תקבל טבלה עם עמודה אחת. על ידי הפיכת הרשימה לטבלה יותר פשוט לראות זאת: האלגוריתם עצמו מבצע את המיון במקום (על ידי הגדלת האינדקס בגודל הצעדים). נתונה הרשימה הבאה למיון: [ 13 14 94 33 82 25 59 94 65 23 45 27 73 25 39 10 ] נתחיל עם מיון ב-5 צעדים. נהפוך את הרשימה לטבלה בעלת 5 עמודות: 13 14 94 33 82 25 59 94 65 23 45 27 73 25 39 10 לאחר מיון כל עמודה בנפרד נקבל את הטבלה הבאה: 10 14 73 25 23 13 27 94 33 39 25 59 94 65 82 45 כעת כשנחזיר את הטבלה לצורת רשימה נקבל [ 10 14 73 25 23 13 27 94 33 39 25 59 94 65 82 45 ]. ניתן לראות שהערך 10 זז מהסוף להתחלה. כעת נוכל למיין את הרשימה ב-3 צעדים ואחר כך על ידי צעד ואז נקבל אותה ממוינת לחלוטין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבוכיות של אלגוריתם זה, במקרה הגרוע ביותר תהיה O(n²)‎. מיון של, באתר MathWorld (באנגלית)
ג'ון פלאבל

ג'ון ה. פלאבל (באנגלית: John H. Flavell; נולד ב-9 באוגוסט 1928) הוא פסיכולוג התפתחותי אמריקאי שמתמחה בהתפתחות קוגניטיבית של ילדים. פלאבל שינה את כיוון המחקר של הפסיכולוגיה ההתפתחותית בארצות הברית, לאחר שגילה תופעה התפתחותית חדשה וניתח את התאוריות של ז'אן פיאז'ה. הוא ערך מחקר מקיף על מטה קוגניציה ועל תאוריה של תודעה אצל ילדים. ב-1955 קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קלארק. ב-1984 קיבל מהאגודה האמריקאית לפסיכולוגיה פרס על תרומה ייחודית למדע וב-1994 נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. כיום פלאבל הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת סטנפורד. ערך יחד עם פרופסור עמנואל דונחין מחקרים הנוגעים לגלי המוח המכונים P300. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנפי חפייה

כנפי חפייה (באנגלית: Elytra, מהמילה היוונית ἔλυτρον (אלוּטרוֹן) 'מעטה, כיסוי'; נקראות גם: tegmina או forewings) הן כנפיים גלדניות הנמצאות בגבם של בעלי חיים ממחלקת החרקים. הכנפיים נמצאות לרוב מעל כנפי התעופה העדינות ומשמשות להגנתן. בין הסדרות בעלות כנפי החיפוי ניתן למצוא את החיפושיות, צבתנאים, חגבאים, גמלי שלמה, תיקנאים ועוד. אצל הצרצריים כנפי החיפוי משמשות גם להשמעת קול הצירצור. ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דינר שווייצרי

דינר שווייצרי (בערבית: دينار سويسري) הוא כינוי למטבע שהיה מקובל בכורדיסטן העיראקית בין מלחמת המפרץ (1991) למלחמת עיראק (2003). באותן שנים נהנה חבל כורדיסטן מאוטונומיה בחסות הגנתה הצבאית של ארצות הברית, והקשר בין החבל לבין השלטון העיראקי המרכזי בבגדאד היה רופף מאוד. ה"דינר השווייצרי" לא הונהג באופן רשמי, אלא הפך מטבע עצמאי עקב סירובם של הכורדים להכיר בשטרות הכסף החדשים שהנפיק הבנק המרכזי העיראקי עקב העיצומים הכלכליים על עיראק (איכותם של השטרות שהודפסו בעיראק הייתה ירודה יחסית לשטרות שהודפסו בבריטניה). הכורדים התעקשו להמשיך להשתמש בשטרות הישנים שבוטלו בשאר חלקי עיראק. מקור שמו של המטבע לא ברור, יכול להיות שהוא ניתן לו בגלל ששווייץ הייתה מקור ההדפסים ששימשו לייצורו. ערכו של ה"דינר השווייצרי" נשמר, בניגוד למטבע בשאר חלקי עיראק שאיבד מערכו במהירות עקב העיצומים הכלכליים. כיוון שה"דינר השווייצרי" התפצל מהדינר העיראקי, ערכו בתחילת השימוש בו היה שווה לערך הדינר העיראקי. עם הנפקת שטרות כסף חדשים ב-15 באוקטובר 2003, עקב הפלת שלטון סדאם חוסיין והנהגת הממשל הזמני בחסות הקואליציה בראשות ארצות הברית, הוחלפו שטרות ה"דינר השווייצרי" לפי שער של 150 דינר עיראקי כנגד דינר שווייצרי אחד. ה"דינר השווייצרי" לא הונפק על ידי בנק מרכזי כלשהו ולא היה נתון לכל פיקוח. כמו כן לא היה שום גוף שהתחייב לכבד אותו או לשלם תמורתו במטבע אחר. הבנק המרכזי העיראקי שהיה אחראי להנפקת השטרות מלכתחילה, הכריז עליהם כבטלים וחדל לכבד אותם. ערכו נבע מתוך מוסכמה חברתית בתוך הקהילה הכורדית של צפון עיראק. זהו מקרה נדיר שבו ערכו של מטבע נובע אך ורק ממוסכמה חברתית ללא כל גיבוי אחר, ולדעת חלק מהכלכלנים זהו יוצא מן הכלל שמעיד על הכלל - האפשרות לבסס מטבע על מוסכמה חברתית בלבד מעידה על כך שזהו הבסיס העיקרי לתפקוד מערכת פיננסית, וכי הגיבוי הבנקאי או הממשלתי הוא משני ביצירת ערך המטבע. בסופו של דבר הוכר ה"דינר השווייצרי" באופן רשמי על ידי הממשל הזמני בעיראק, אולם לא כהילך חוקי, אלא במסגרת החלפת כל שטרות הכסף בעיראק בשטרות חדשים, ללא דמותו של סדאם חוסיין. הכרה זאת באה לידי ביטוי בקביעת שער רשמי ל"דינר השווייצרי" מול הדינר העיראקי והתחייבות להחליף את השטרות ה"שווייצריים" בשטרות החדשים. http://people.ischool.berkeley.edu/~hal/people/hal/NYTimes/2004-01-15.html