laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאוזוליאום מוחמד ה-5

מאוזוליאום מוחמד ה-5 הוא מאוזוליאום הממוקם בקצה הרחבה של מגדל חסאן ברבאט בירת מרוקו. במבנה ממוקמים קברי המלך המרוקאי ושני בניו, המלך חסן השני והנסיך עבדאללה שנקברו בו לאחר קבלת עצמאות ב-1956. הבניין נחשב ליצירת מופת של האדריכלות המרוקאית המאפיינת את הצללית הלבנה שלה ועליה גג רעפים ירוק טיפוסי המאפיין את האסלאם. בתוך מבנה הקברים מצוי לעיתים איש דת הקורא מתוך ספר הקוראן, ומסביב למבנה מצויים שומרים רבים בלבוש מסורתי מרוקאי. חסן השני נקבר במקום לאחר מותו בשנת 1999. את המבנה תכנן האדריכל הווייטנאמי אריק וו טון והוא הוקם בין 1961 ל-1971 במשך 10 שנות עבודה יחד עם 400 אומנים מרוקאים. בשנת 2012 הוכרז על ידי אונסק"ו בתור אתר מורשת עולמית ביחד עם "מגדל חסאן". המאוזוליאום בנוי משלושה מבנים הבנויים בני קומה אחת הבנויים מעל מבנה אחד המחבר ביניהם. המבנה הצפוני - בו נמצאים קברי המלכים המבנה המרכזי - המשמש בתור מסגד ללא צריח המבנה הדרומי - המשמש בתור מבנה אשכבה או טקסים ואירועים אחרים הקשורים אל המקום בין המאוזוליאום לבין מגדל חסאן נמצאת: כיכר יעקוב אבן מנסור שבה נמצאים חלקי המסגד הלא גמור. מסביב למאוזוליאום נמצאים שומרים בלבוש מסורתי ושומרים על גבי סוסים. פנים מבנה הקברים שומר בכניסה אל מבנה הקברים משמר המלך בכניסה למתחם לפני ביקור המלך מדיה וקבצים בנושא מאוזוליאום מוחמד ה-5 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרפרון שחור-אוכף

פַּרְפָּרוֹן שְׁחֹר-אֻכָּף (שם מדעי: Chaetodon lineolatus) הוא מין של דג ממשפחת הפרפרוניים החי בשוניות אלמוגים בהאזור האינדו פסיפי. מין זה נחשב למין הפרפרון הגדול בעולם, לצד המין פרפרון אוכף (Chaetodon ephippium). אורכו של פרפרון זה עד 30 ס"מ והוא בעל מבנה מוגבה עם סנפיר גב גבוה הפונה אחורה וסנפירי שת מעוגל וגדול. הזנב קצר בהרבה מסנפירים אלה. צבע הסנפירים צהוב וצבע הגוף לבן עם שורות של פסים שחורים דקים אנכיים. הראש קטן בעל חוטם לבן וארוך ופס שחור לאורך העיניים. קצה הגוף שחור עם פס פנימי צהוב. כמו מינים אחרים של פרפרונים גם פרפרון זה מסתיר את עיניו להסחה של טורפים המתמקדים בזנבו הצבעוני במקום. הפרפרון מצוי בשוניות אלמוגים, לגונות וחופים בין דרום אפריקה ויפן או הוואי. הוא מצוי גם במפרץ אילת. הפרפרון מסייר בעומק 2–50 מטר בין האלמוגים ומחפש חסרי חוליות קטנים כמו שושנות ים, אלמוגים וכן אצות. השפתיים המוארכות עוזרות לו לחטוף את הטרף ולהימנע מעקיצות כואבות מהטרף. כמה מינים דומים לפרפרון זה (מהמינים Chaetodon falcula‏, Chaetodon oxycephalus ו-Chaetodon ulietensis) אשר שייכים לאותו תת-סוג ובעלי מבנה צבעים דומה, אף שגופם בעל צורות מעט שונות. מדיה וקבצים בנושא פרפרון שחור-אוכף בוויקישיתוף פרפרון שחור-אוכף, באתר ITIS (באנגלית) פרפרון שחור-אוכף, באתר NCBI (באנגלית) פרפרון שחור-אוכף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרפרון שחור-אוכף, באתר FishBase (באנגלית) פרפרון שחור-אוכף, באתר GBIF (באנגלית) פרפרון שחור-אוכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
יקטרינה אנדרייבה

יקטרינה סרגייבנה אנדרייבה (ברוסית: Екатери́на Серге́евна Андре́ева; נולדה ב-27 בנובמבר 1961, מוסקבה) היא עיתונאית, שחקנית רוסייה, מגישת ורמיה, מהדורת החדשות המרכזית בערוץ הראשון ברוסיה, מאז 1997. אביה היה סגן יו"ר גוסנאב (ועדה טכנית) של ברית המועצות, ואמה הייתה עקרת בית. ליקטרינה אנדרייבה יש אחות צעירה, סווטלנה. בילדותה התעניינה בכדורסל ולמדה זמן קצר בבית הספר להכשרה אולימפית. בשנת 1990 נכנסה לקורסי ההכשרה של האיגוד לשדרני רדיו וטלוויזיה. למד עם איגור קירילוב, מגיש חדשות אחר. בשנת 1991 החלה לעבוד בטלוויזיה. תחילה כשדרנית טלוויזיה במרכז אוסטנקינו, שהובילה את התוכנית בוקר טוב. מאז 1995 - בחברת הטלוויזיה ORT: כעורכת תוכניות מידע ומגישת מבזקי החדשות נובוסטי ומאז 1997 מגישה את מהדורת ורמיה. היא קיבלה את מסדר הידידות בשנת 2006 וקיבלה את פרס האקדמיה הרוסית לטלוויזיה 2007. בשנת 2010 היא הייתה ברשימת עשרת מנחי הטלוויזיה הרוסית הטובים ביותר. באוגוסט 2014, אוקראינה כללה את יקטרינה ברשימת הסנקציות על עמדתה על המלחמה במזרח אוקראינה וסיפוח קרים לרוסיה. מדיה וקבצים בנושא יקטרינה אנדרייבה בוויקישיתוף יקטרינה אנדרייבה, ביישום טלגרם יקטרינה אנדרייבה, ברשת החברתית אינסטגרם יקטרינה אנדרייבה, ברשת החברתית VK יקטרינה אנדרייבה, סרטונים בערוץ היוטיוב יקטרינה אנדרייבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יקטרינה אנדרייבה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Екатерина Андреева Наши любимые телеведущие российского телевидения. Фото Видео из эфиров Радиостанция «Эхо Москвы» / Андреева Екатерина Цица Первого Канала: Екатерина Андреева Беседа на «Эхо Москвы», 06.03.2005 Указ Президента Российской Федерации от 27 ноября 2006 года № 1316 «О награждении государственными наградами Российской Федерации» Екатерина Андреева Власти Украины опубликовали список невъездных российских журналистов ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסטי (מהדורת חדשות)

וסטי (ברוסית: Вести) היא תוכנית טלוויזיה חדשותית של חברת הטלוויזיה והרדיו הממלכתית ברוסיה משודרת בערוצי רוסיה 1 ו-RTR Planeta. מאז אמצע שנות התשעים (עם כמה יוצאים מן הכלל) משודרת כל 3 שעות. התוכנית נחשבת למהדורת החדשות המרכזית של רשת VGTRK ולאחת המתקדמות המובילות ברוסיה. זוכת פרס TEFI בקטגוריית תוכנית החדשות הטובה ביותר. מגישים נוכחיים דמיטרי קיסליוב סרגיי בריליוב ארנסט מצקיאביצ'יוס מריה סיטל איגור קוז'ווין אירינה רוסיוס דניס פולונצ'וקוב טטיאנה רמזובה יבגני רוז'קוב מגישי עבר סרגיי דורנקו מיכאיל זלנסקי אולג דוברודייב (1991) ולדימיר בטורוב (1991–1993) אלכסנדר נהורושב (1993–1996) בוריס נפומנישצ'י (1996–1999) רף שקירוב (ינואר-אפריל 2000) אנדריי ביסטריצקי (אפריל-אוקטובר 2000) אלכסנדר אברמנקו (2000-2002) ולדימיר קוליסטיקוב (2002-2004) אנדריי ביסטריצקי (2004-2006) יוליה ביסטריצקאיה-רשצ'ייבה (2006-2012) יבגני רבנקו (2012–2016) אנדריי קנדרשוב (מאז 2016) הסוסים, ששימשו מזה עשור כשומרי המסך של התוכנית, הומצאו ועוצבו יחד עם האחים ולדן על ידי האמן, הבמאי והמפיק איגור ברבה. הלוגו של התוכנית לשנים 2002–2010 דומה ללוגו של ה-BBC. מדיה וקבצים בנושא וסטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסטי (‏Vesti.ru) וסטי, ברשת החברתית פייסבוק וסטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וסטי, ביישום טלגרם וסטי, ברשת החברתית אינסטגרם וסטי, ברשת החברתית טיקטוק וסטי, ברשת החברתית VK וסטי באתר ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 "Человек из телевизора". הד מוסקבה. 2005-09-03. "Дмитрий Киселев уходит с ICTV". Сегодня (газета, Украина). 2006-03-18. "Back to the USSR". Независимая газета. 2007-01-19. Время московское, уральское и центральносибирское "Пять лет без права переписки. Весной 2001-го раскололась лучшая телекомпания страны". Собеседник. 2006-04-04. "Телелидеры с Ариной Ъ-Бородиной". Коммерсантъ. 2006-05-24. "Раф Шакиров покидает "Вести"". Независимая газета. 2000-04-13. "Из "Вестей" пропавший. В информационной службе РТР сменился генеральный директор". Коммерсантъ. 2000-10-03. "Главный редактор «Вестей» ушел с должности". NEWSru. 2002-06-03. אורכב מ-המקור ב-2013-02-15. נבדק ב-2013-02-13. Мила Кузина. (2004-07-16). "У «Вестей» новый руководитель". «איזבסטיה». אורכב מ-המקור ב-2013-08-16. נבדק ב-2013-08-14. "Участники встречи с руководством и членами коллектива Всероссийской государственной телевизионной и радиовещательной компании (ВГТРК)". Президент Российской Федерации, официальный сайт. 2006-05-13. אורכב מ-המקור ב-2014-08-11. נבדק ב-2013-08-14. "Евгений Ревенко возглавит дирекцию информационных программ «России-1»". Lenta.ru. 2012-10-25. אורכב מ-המקור ב-2013-08-16. נבדק ב-2013-08-14. "В ВГТРК поступила новая информация. Госхолдинг реорганизует новостную службу". Коммерсантъ. 2016-07-08. אורכב מ-המקור ב-2016-07-08. נבדק ב-2019-10-21. VESTI91 93 DVD MPEG 2a — YouTube
מטייה ליוייץ'

מטייה ליוייץ' (בסרבית: Матија Љујић; נולד ב-28 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר באויפשט. ליוייץ' התחיל את הקריירה שלו בפרטיזן בלגרד ובגיל 17 הצטרף לטלאופטיק, קבוצת הבת של המועדון. בקיץ 2014 הושאל למלאדוסט לוצ'אני בה שיחק משחק אחד. בינואר 2015 שוחרר מפרטיזן וחתם בראד בלגרד. ב-15 ביולי 2016 הצטרף לז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית. בסיום העונה הראשונה שלו בקבוצה, זכה עימה באליפות ליטא שהייתה התואר הראשון בקריירה שלו. ב-9 בינואר 2018 חתם בוולינגטון פיניקס מליגת העל האוסטרלית. ב-1 ביוני 2018 חתם בבלננסש סאד מליגת העל הפורטוגלית. ב-18 בספטמבר 2019 ליוייץ' חתם בבני יהודה תל אביב מליגת העל. ב-21 באוקטובר 2019 ליוייץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מכבי חיפה. ב-1 ביולי 2021 חתם ליוייץ' בגנגוואן מליגת העל של קוריאה הדרומית. ב-17 בינואר 2022 חזר לישראל וחתם בהפועל חיפה. ב-23 ביוני 2022 חתם באויפשט ההונגרית. ז'לגיריס וילנה ליגת העל הליטאית בכדורגל: 2016 מטייה ליוייץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מטייה ליוייץ', באתר Transfermarkt מטייה ליוייץ', באתר Soccerway מטייה ליוייץ', באתר FootballDatabase.eu אלון בן דוד, ‏ליואיץ' חתם בבני יהודה, יגיע היום לישראל, באתר ONE‏, 19 בספטמבר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הונדה טורנאו

הונדה טורנאו (ביפנית: ホンダ・トルネオ, באנגלית: Honda Torneo) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב היפנית הונדה, אשר יוצרה בין השנים 1997–2002 ביפן. 4 דלתות. 5 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה קדמית. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.9 שניות (מנוע 1,849 סמ"ק). "1.8VTS". "2.0VTS". "SiR-T". "Euro-R". "הונדה טורנאו", דגם "Euro R" "הונדה טורנאו" "הונדה טורנאו" דגם "SIR-T" "הונדה טורנאו" "הונדה טורנאו" "הונדה טורנאו" "הונדה טורנאו" הונדה מדיה וקבצים בנושא הונדה טורנאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הונדה טורנאו הונדה טורנאו, סרטון באתר יוטיוב "הונדה טורנאו" - מפרט automobile-catalog.com/model/honda/torneo "הונדה טורנאו" tradecarview.com/specifications/honda/torneo "הונדה טורנאו" honda.co.jp/auto-archive/torneo "הונדה טורנאו" sbtjapan.com/kp-honda-torneo
יחסי זמביה–שווייץ

יחסי זמביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת זמביה לבין הקונפדרציה השווייצרית. רפובליקת זמביה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין רפובליקת זמביה והקונפדרציה השווייצרית הם חמים וידידותיים. המעורבות השווייצרית בזמביה מתחילה בסוף המאה התשע עשרה. מיסיונרים פרוטסטנטים מהאזור דובר הצרפתית בשווייץ החלו לעבוד במזרח זמביה בשנת 1885. אזרחים שווייצרים התיישבו במזרח זמביה באזורים עם מכרות מעט אחרי הגעת המיסיונרים למקום. שווייץ הכירה בעצמאותה של זמביה מיד לאחר שזכתה בעצמאותה מהממלכה המאוחדת בשנת 1964 והפכה לזמביה מרודזיה הצפונית. לאחר ההכרה השווייצרית בעצמאותה של זמביה החלו בין השתיים מגעים דיפלומטיים בלתי רשמיים שנמשכו שנתיים, עד שסוכם ב-1966 על כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות. שווייץ פתחה את הקונסוליה שלה בלוסקה, בירת זמביה, ב-1969. שווייץ וזמביה הסכימו לשתף פעולה בעיקר בתחום הביטחון באוכל ובמלחמה נגד נגיף האיידס. זמביה היא חלק מהתוכנית האזורית לפיתוח של אפריקה הדרומית, תוכנית המנוהלת מגאבורון, בירת בוטסואנה. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 חיו בזמביה מאה שלושים ושניים אזרחים שווייצרים. שווייץ אינה מיוצגת בזמביה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בזמביה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלוסקה, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבדאר א-סלאם, טנזניה, על זמביה. זמביה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. Bilateral relations Switzerland–Zambia, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE OF SWITZERLAND IN LUSAKA, ZAMBIA
ניזה: לב הטירוף

ניזה: לב הטירוף (בפורטוגזית: Nise: O Coração da Loucura) היא דוקו-דרמה ברזילאית, בבימויו של רוברטו ברלינר ובכיכובה של גלוריה פירס, על חייה של הפסיכיאטרית ניזה דה סילביירה, חלוצת הריפוי בעיסוק בברזיל. הסרט עלה לאקרנים בשנת 2015 וזכה לשבחים רבים. בשנת 1944, הרופאה ניזה דה סילביירה חוזרת לעבוד בבית חולים פסיכיאטרי בפרברי ריו דה ז'ניירו ומסרבת להשתמש בהלם חשמלי ולובוטומיה בטיפול בסכיזופרנים. בעודה מבודדת מהרופאים האחרים, הרופאה מצליחה לארגן מחדש את התחום של ריפוי בעיסוק; זאת אף על פי שמדובר בתחום שזכה ליחס שלילי בבית החולים, ביחס לטיפולים פולשניים. על אף היחס המזלזל לדרך הטיפולית בה היא נוקטת, הרופאה מצליחה ליישם גישה קלינית חדשה של הקשבה והתבוננות; דבר המחדד את הפער בינה לבין הרופאים האחרים בבית החולים. בשונה מעמיתיה למקצוע, היא מתעקשת להתייחס אל המטופלים כאל לקוחות, ולא כאל חולי נפש. היא מצליחה לעודד את חופש הביטוי שלהם באמצעות אמנות, ולגלות את כישרונותיהם הסמויים. העלילה עוקבת אחר האופן בו החוסים בבית החולים מתפתחים בעקבות התהליך והדרך שעושה הרופאה, הפותחת בבית החולים את "קאסה דאס פלמייראס" (בתרגום חופשי: בית עצי הדקל) - מרפאה וסטודיו, ובהמשך מוזיאון המוקדש ליצירות האמנות של החוסים. הסרט זכה לשבחים רבים וקיבל על פי נתוני Rotten Tomatoes, ביקורות חיוביות שהתבטאו בדירוג כולל של 86%. ניל גנזלינגר מעיתון הניו יורק טיימס התייחס לסרט כאל "דרמה מהפנטת". "ניזה: לב הטירוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ניזה: לב הטירוף", באתר נטפליקס "ניזה: לב הטירוף", באתר AllMovie (באנגלית) "ניזה: לב הטירוף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ניזה: לב הטירוף", באתר Metacritic (באנגלית) "ניזה: לב הטירוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Nise: The Heart of Madness (Nise: O Coração da Loucura) (2017)". Rotten Tomatoes. Fandango. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Genzlinger, Neil (27 באפריל 2017). "Review: 'Nise', the Therapist Who Resisted Lobotomies". The New York Times. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) Erbland, Kate (26 באפריל 2017). "'NISE: The Heart of Madness' Clip Finds Beauty in Chaos in New Historical Drama". IndieWire. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Brzeski, Patrick (31 באוקטובר 2015). "Tokyo Film Festival: Brazilian Drama 'Nise' Wins Grand Prix". The Hollywood Reporter. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) Gonçalves, Anderson (21 באפריל 2016). ""Nise - O Coração da Loucura" retrata a psiquiatra que descobriu gênios" ["Nise - The Heart of Madness" portrays the psychiatrist who discovered geniuses]. Gazeta do Povo (בפורטוגזית). GRPcom. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Hopewell, John (15 במאי 2016). "Cannes: Outsider, Strand Take U.S. On 'Nise'". Variety. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2016 IndieWire Critics Poll: Ernesto Diezmartinez". IndieWire. 5 בדצמבר 2016. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניזה: לב הטירוף".
הונדה רפגה

הונדה רפגה (ביפנית: ホンダ・ラファーガ, באנגלית: Honda Rafaga) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב היפנית הונדה, אשר יוצרה בין השנים 1993–1997 ביפן. . 4 דלתות. 5 נוסעים. מנוע קדמי - אורכי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה קדמית. לוחות עץ על לוח מחוונים וקונסוליית המרכז (עור - אופציונלי). משנת 1994 כריות אוויר כפולות לנוסעים הקדמיים. חלון גג מזכוכית (אופציונלי). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.5 שניות (דגם "2.0E", מנוע 1,996 סמ"ק שנת 1994). "HONDA RAFAGA 2.0EX". "HONDA RAFAGA 2.0TX". "HONDA RAFAGA 2.0SX". "HONDA RAFAGA 2.0CS". "HONDA RAFAGA 2.5S". "HONDA RAFAGA 2.0E". "HONDA RAFAGA 2.0T". "HONDA RAFAGA 2.0S". "הונדה רפגה", מנוע 2.0 ליטר "הונדה רפגה", מנוע 2.0 ליטר הונדה מדיה וקבצים בנושא הונדה רפגה בוויקישיתוף "הונדה רפגה" autotalkz.com/cat-honda/honda-rafaga דגמי: "Honda Ascot", "הונדה רפגה" oocities.org/honda5c "הונדה רפגה" car.info/en-se/honda/rafaga/rafaga-ce-283572 "הונדה רפגה" (ביפנית) honda.co.jp/pressroom/products/auto/rafaga "הונדה רפגה" - דגמים goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA "הונדה רפגה" דגם "2.0EX" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002489 "הונדה רפגה" דגם "2.0TX" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002491 "הונדה רפגה" דגם "2.0SX" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002494 "הונדה רפגה" דגם "2.0CS" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002500 "הונדה רפגה" דגם "2.5S" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002503 "הונדה רפגה" דגם "2.0E", שנת 1994 - מפרט automobile-catalog.com/make/honda/rafaga/rafaga_4-door_sedan/1994 "הונדה רפגה" דגם "2.0T" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002226 "הונדה רפגה" דגם "2.0S" goo-net-exchange.com/catalog/HONDA__RAFAGA/2002230
בל איירקראפט

בל איירקראפט קורפוריישן הייתה יצרנית כלי טיס אמריקאית. החברה בנתה מספר דגמי מטוסי קרב לשימוש בתקופת מלחמת העולם השנייה, כגון P-39 איירקוברה ו-P-63 קינגקוברה (אנ'), אך מפורסמת בעיקר בגלל המטוס בל X-1 מייצורה, שהיה המטוס העל-קולי הראשון בהיסטוריה, וכן מפורסמת מאוד בשל פיתוחם וייצורם של מסוקים אזרחיים וצבאיים רבים. "בל" גם פיתחה את מערכת בקרת התגובה של החללית מרקורי, ה-X-15 וה-Bell Rocket Belt (תרמיל ריחוף). החברה נרכשה בשנת 1960 על ידי טקסטרון וממשיכה להתקיים בשם בל הליקופטר. מדיה וקבצים בנושא בל איירקראפט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חברות שלך

"חברות שלך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב-20 במרץ 2018, כסינגל השלישי מתוך אלבומו השישי של אדם, Omer. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי אלעד טרבלסי ומאור תיתון. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני. הדובר בשיר פונה לאהובתו המעדיפה המתוארת כבעלת אופי "חנוני". היא מעדיפה להישאר בבית על פני יציאה לבילויים. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ח (2018) הגיע השיר למקום החמישי. במצעד השנתי של כאן גימל דורג השיר במקום העשירי. לפי נתוני שירות המוזיקה ספוטיפיי, "חברות שלך" דורג במקום השני ברשימת הישירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי בשנת פעילותה הראשונה בישראל. במצעד העברי השבועי של מדיה פורסט דורג השיר במקום הראשון. נכון לאפריל 2021 עומד מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב על כ-36 מיליון. חברות שלך 2 הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב־10 בפברואר 2019, כסינגל התשיעי מתוך האלבום השישי של אדם, Omer, על ידי חברת התקליטים NMC. השיר הוא המשך לשירו של אדם "חברות שלך", בגרסה זו, הבחורה המתוארת פרודה מהדובר, בניגוד לגרסה הראשונה, בה הוא נמצא במערכת יחסים עימה. נכון לאפריל 2021, מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב עומד על כ-11 מיליון. סרטון השיר "חברות שלך" באתר יוטיוב מידע על השיר "חברות שלך" באתר iTunes מידע על השיר "חברות שלך" באתר ספוטיפיי לדף השיר באתר הספרייה הלאומית יוסי חרסונסקי, עומר אדם, חברות שלך, באתר יוסמיוסיק, ‏מרץ 2018 דודי פטימר, ‏"החברות שלך": האזינו לשיר החדש של עומר אדם, באתר מעריב אונליין, 20 במרץ 2018 מעריב אונליין, ‏מצעד ספוטיפיי: עומר אדם בראש, אייל גולן בחוץ, נטע ברזילי מאחור, באתר מעריב אונליין, 13 במרץ 2019 חברות שלך, סרטון באתר יוטיוב מערכת mako מוזיקה, ‏עומר אדם - חברות שלך 2, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2019 חברות שלך 2, סרטון באתר יוטיוב
דוד פרנקו-מנדס

דוד פרנקו-מֶנְדֶס (מינדיס, מינדיז; דוד חפשי; 13 באוגוסט 1713 – 10 באוקטובר 1792), משורר ומחזאי עברי יהודי-הולנדי. נולד באמסטרדם למשפחה מכובדת של הקהילה הספרדית-פורטוגזית, צאצא למהגרים אנוסים מפורטוגל. למד לימודי קודש ושלט בשפות וספרויות רומניות. בשנים 1735–1743 היה תלמידו של רמח"ל, שישב אז באמסטרדם. רוב ימיו עסק במסחר, אך גם למד תורה, תלמוד, ושפות זרות. באמצע המאה היה מן הפעילים בקבוצה של שוחרי השכלה וספרות שפעלה באמסטרדם, והשפיע מאוד על נפתלי הרץ וייזל הצעיר ששהה אז בעיר. לקראת סוף ימיו החל לעסוק בכתיבה. כשהזמינו אותו עורכי "המאסף", כתב העת של אנשי תנועת ההשכלה, לפרסם מחיבוריו אצלם, הסכים בשמחה; עם זאת, היה חריג למדי בקבוצת המשכילים, הן מפני שהיה מבוגר מהם בהרבה והן מפני שהשתייך לעדת הספרדים, בעוד המשכילים הצעירים היו כולם אשכנזים. הוא פרסם ב"המאסף" כמה שירים וביוגרפיות של חכמי ישראל כגון מנשה בן ישראל, ובגיל 76 התקבל כחבר מן המניין ב"חברת דורשי לשון עבר" של המשכילים. הוא גם החל לכתוב חיבור אנציקלופדי בשם "אהבת דוד". חיבוריו העיקריים הם שני המחזות שכתב. הראשון הוא גמול עתליה (אמסטרדם תק"ל 1770, מהדורות נוספות ב-1800 וב-1860), מחזה מקראי על חייה של עתליה, שהוא עיבוד ופיתוח של יצירותיהם של ראסין ושל מטאסטאזיו על אותו נושא. המחזה השני, תשועת ישראל בידי יהודית, הוא תרגום ועיבוד של יצירה אחרת של מטסטסיו. את המחזה הזה כתב ב-1791, אך הוא יצא לאור רק ב-1804 ברדלהיים על ידי המדפיס והמדקדק וולף היידנהיים. מלבד זאת הוציא עוד קובץ שירים בשם "כינור דוד", שמכיל שירים על אירועים בחיי הקהילה היהודית באמסטרדם, והותיר עוד כמה חיבורים בכתב יד. יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, חלק א', ירושלים תשי"ב, עמ' 200 - 203 "דוד פרנקו (חפשי) מנדס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) גמול עתליה, אמסטרדם תק"ל, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית כתבי דוד פרנקו-מנדס בפרויקט בן-יהודה קול תפלה וקול זמרה, ירושלים, ה'תשל"ג, מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית – ישראל דוד פרנקו-מנדס (1713-1792), דף שער בספרייה הלאומית S. Avisar, המחזה והתיאטרון העברי והיידי, ר. מס, 1996, עמ' 12, מסת"ב 978-965-09-0065-6
פרנסיסקו ביאנזובס

פרנסיסקו "פאקו" ביאנזובס אוקאריס (בספרדית: Francisco 'Paco' Bienzobas Ocáriz;‏ 26 במרץ 1909 - 30 באפריל 1981) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ. ביאנזובס, ששיחק בריאל סוסיאדד במשך רוב הקריירה שלו, היה השחקן הראשון שזכה בתואר הפיצ'יצ'י למלך השערים של הלה ליגה. פרנסיסקו ביאנזובס נולד בגפסקואה שבסן סבסטיאן ב-26 במרץ 1909. היו לו שני אחים שהיו גם כדורגלנים: קוסטודיו המבוגר שיחק בקבוצת ריאל סוסיאדד במשך שתי עונות, ואנסטסיו הצעיר, שכינויו היה "קוקי", היה קשר ששיחק באוסאסונה, שם הצטרף אליו ביאנזובס במהלך הקריירה שלו. הוא הגיע לריאל סוסיאדד בגיל 17 מקבוצת החובבנים יוניון דפורטיבו סן סבסטיאן, ועזר לקבוצה הבסקית לזכות באליפות האזורית בשנתו הראשונה. בשנה שלאחר מכן, 1928, הוא הגיע עם קבוצתו עד לגמר גביע המלך הספרדי, שבו הפסידה 5–3 לברצלונה לאחר שלושה משחקים (שני משחקים שתוצאתם תיקו 1–1, והפסד 1–3). בשנת 1929 נוצרה הלה ליגה, הליגה הלאומית הספרדית, וריאל סוסיאדד שבה שיחק ביאנזובס השתתפה בעונתה הראשונה של הליגה, וסיימה במקום הרביעי מתוך 10 קבוצות. ביאנזובס כבש 17 שערים במהלך העונה, ובסופה נבחר לשחקן הראשון לזכות בתואר הפיצ'יצ'י לכובש המצטיין בליגה. לאחר מכן בילה עוד 4 שנים נוספות במועדון. בשנת 1934 עבר לאוסאסונה, ששיחקה באותה תקופה בליגה השנייה בספרד, וסייע לה לעלות לליגת העל, הלה ליגה. כעבור שנה חזרה הקבוצה לליגה המשנה. מלחמת האזרחים בספרד עצרה את הקריירה של ביאנזובס למשך 3 שנים ולאחר מכן חזר לריאל סוסיאדד בשנת 1940, ופרש מכדורגל בסוף עונת 1941/42 בגיל 33 בלבד. בסיכום שיחק 92 משחקים וכבש 50 שערים בלה ליגה עבור ריאל סוסיאדד, ובסך הכל שיחק עבור הקבוצה 196 משחקים וכבש 109 שערים. ביאנזובס, שנודע כמומחה לבעיטות עונשין, בעט 75 בעיטות עונשין לאורך הקריירה שלו והחטיא אחת בלבד. אחרי מלחמת האזרחים בספרד שיחק בדפורטיבו לה קורוניה למשך רוב שנות הארבעים. ביאנזובאס שיחק בנבחרת ספרד פעמיים בלבד, וכבש שני שערים. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-4 ביוני 1928, כאשר ספרד הפסידה 1–7 נגד איטליה באולימפיאדת הקיץ. לאחר פרישתו עבר למשך זמן קצר כמאמן אוסאסונה, וב-1942 החל לשמש כשופט. בסך הכל שפט החל מ-1948 בכמעט 50 משחקי כדורגל בליגה הספרדית. ביאנזובס נפטר ב-30 באפריל 1981, יום לאחר שנודע לו כי ריאל סוסיאדד זכתה לראשונה באפילות הלה ליגה. מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו ביאנזובס בוויקישיתוף פרנסיסקו ביאנזובס, באתר Transfermarkt פרנסיסקו ביאנזובס, באתר BDFutbol פרנסיסקו ביאנזובס, באתר WorldFootball.net פרנסיסקו ביאנזובס, באתר National Football Teams Spain - List of Topscorers ("Pichichi"), rsssf.com Historia de la Real Sociedad, real-sociedad.diariovasco.com (בספרדית)
Some Great Reward

Some Great Reward הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, שיצא ב-1984. האלבום הגיע למקום ה-51 במצעד האלבומים האמריקאי, והפך למעשה לאלבום המצליח ביותר של הלהקה בארצות הברית עד אז. בבריטניה, הגיע האלבום למקום החמישי, שהיה בדומה לארצות הברית, המיקום הגבוה ביותר של הלהקה במצעד דאז. כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור, למעט "If You Want", שנכתב על ידי אלן ויילדר. דייב גהאן שר את כל השירים, מלבד "It Doesn't Matter" ו-"Somebody", שאותם שר מרטין גור. באלבומים הקודמים, גור שר שיר אחד בלבד בכל אלבום. החל מאלבום זה, גור שר לפחות שני שירים באלבום. "Somebody" הוא הסינגל הראשון של הלהקה שמרטין גור שר, מתוך שלושה בלבד ("A Question Of Lust" ו-"Home"). מידע על האלבום Some Great Reward באתר MusicBrainz מידע על האלבום Some Great Reward באתר AllMusic האלבום Some Great Reward באתר Discogs האלבום Some Great Reward באתר ספוטיפיי