האספה הלאומית הגדולה של טורקיה

האספה הלאומית הגדולה של טורקיה (בטורקית: TBMM – Türkiye Büyük Millet Meclisi, המכונה בדרך כלל "האספה" – Meclis) היא הפרלמנט של טורקיה באנקרה. חוקת טורקיה מעניקה לאספה את הזכות החקיקתית הבלעדית במדינה. האספה הלאומית הגדולה של טורקיה היא פרלמנט המורכב מבית אחד ובו 600 חברים. הבחירות נערכות אחת לחמש שנים ב-85 אזורי בחירה – 81 הנפות של טורקיה, כשאיסטנבול מחולקת לשלושה אזורי בחירה ואנקרה ואיזמיר מחולקות כל אחת לשניים. הבחירות נערכות בהתאם לשיטת ויקטור ד'הונד הדומה לחוק בדר-עופר. שיטה זו מחלקת את עודפי הקולות אגב העדפת המפלגות הגדולות יותר. אחוז החסימה בבחירות גבוה במיוחד ועומד על 10%. כתוצאה זכו רק שתי מפלגות בייצוג באספה בבחירות שנערכו בשנת 2000, ובבחירות 2007 חצו אותו שלוש מפלגות. אחוז החסימה הגבוה עשוי להביא לעיוות קיצוני של תוצאות הבחירות ונמתחה עליו ביקורת בינלאומית נוקבת. מאידך מועמדים עצמאיים מטעם הנפות, אינם כבולים באחוז החסימה, גם אם הם משתייכים פוליטית לאחת המפלגות. לאחר הבחירות בשנת 2007, 5 מחברי האספה הלאומית היו מועמדים עצמאיים בלתי תלויים. יושב ראש האספה הלאומית הגדולה של טורקיה משמש כממלא מקומו של נשיא הרפובליקה בכל עת שנבצר מהאחרון, באורח זמני או קבוע, למלא את תפקידו. התמוטטותה של האימפריה העות'מאנית לאחר מלחמת העולם הראשונה ותחילת כיבושה של אסיה הקטנה בידי צבאות מדינות ההסכמה החל בסוף שנת 1918 הביאה לצמיחתה של התנועה הלאומית הטורקית. התנועה קיימה מספר ועידות, ובוועידת סיוואס, שהתכנסה בסיוואס מ-4 בספטמבר 1919 עד 11 בספטמבר 1919 והנחשבת לחשובה שבהן, שינתה את שמה באופן רשמי ל"האגודה להגנה על זכויות אנטוליה ותראקיה" (Anadolu ve Rumeli Müdafaa-i Hukuk Cemiyeti). האגודה התמודדה בבחירות לפרלמנט העות'מאני הרביעי והאחרון שנערכו בחודש דצמבר 1919, וזכתה ברובם של 140 המושבים שבו. פרלמנט זה היה קצר ימים ולמרות שפעל באיסטנבול הכבושה בידי הבריטים והצרפתים, הוא לא הכיר בכיבוש. יתר על כן, הפרלמנט קיבל שש החלטות חשובות אשר עסקו בזכויותיו ובריבונותו של העם הטורקי וזכו לשם הכולל "מיסק-אה מילי" (Misak-ı Millî – "שבועת הלאום"), וכן אשרר את החלטות ועידת סיווס ואלה שקדמו לה. אולם פעולתו העצמאית של הפרלמנט העות'מאני לא נשאה חן בעיני מינהל הכיבוש, ובליל 15 במרץ 1920 החלו כוחות בריטיים להשתלט על בניני מפתח בעיר וכן עצרו חמישה מחבריו. ב-18 במרץ 1920 התכנס הפרלמנט העות'מאני בפעם האחרונה ומחה על מעצר חבריו. ב-5 באפריל 1920, תחת לחץ המינהל הצבאי של מדינות ההסכמה, הורה הסולטאן מהמט השישי על פיזורו של הפרלמנט. בתגובה הכריז מוסטפא כמאל אטאטורק ב-23 באפריל 1920 על הקמתו של הפרלמנט הטורקי החדש באנקרה, אשר זכה לשם "האספה הלאומית הגדולה של טורקיה". כמאה מחברי הפרלמנט העות'מאני האחרון הצליחו להגיע מאיסטנבול לאנקרה ולהצטרף ל-190 חברי הפרלמנט ששהו בה כבר ואשר נבחרו על ידי חברי התנועה הלאומית ברחבי המדינה. האספה הכריזה על מוסטפא כמאל כנשיא ועל איסמט אינני (İsmet İnönü) כראש המטות המשולבים של טורקיה. האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ניהלה את מלחמת העצמאות של טורקיה ואת מגעיה הבינלאומיים של "המדינה שבדרך", עד להקמתה של הרפובליקה הטורקית שלוש וחצי שנים לאחר מכן, ב-29 באוקטובר 1923. ההפיכה הצבאית שהתחוללה בטורקיה ב-1960 בעקבות החששות לפגיעה באופייה החילוני של המדינה הביאה לביטולה של חוקת 1924. במטרה להגדיל את הפיקוח ההדדי בין הרשויות השונות, חילקה החוקה החדשה את האספה הלאומית הגדולה של טורקיה לשני בתים – אספה לאומית (Millet Meclisi) ובה 450 חברים הנבחרים אחת לארבע שנים, וסנאט (Senato) ובו 150 סנטורים, הנבחרים אחת לשש שנים בסבבים דו-שנתיים. כמו כן נקבע כי בסנאט יכהנו 15 סנטורים נוספים ממונים. שיטה זו עמדה בתוקפה עד לקבלתה של החוקה הרביעית במספר ב-1982, עת האספה הלאומית הגדולה של טורקיה שבה למבנה של בית בודד. לאחר משאל עם שנערך ב-16 באפריל 2017 בטורקיה, בוצעו שינויים בחוקת טורקיה. התיקונים העיקריים נועדו לבטל את תפקיד ראש ממשלת טורקיה, להחליף את המשטר הפרלמנטרי במשטר נשיאותי ולהגדיל את מספר חברי הפרלמנט הטורקי מ-550 ל-600. אלה אושרו ברוב דחוק. בין היתר נקבע כי לנשיא טורקיה יש סמכות לקבוע את תקציב המדינה, להכריז על מצב חירום ולהנפיק צווים מיוחדים שיאפשרו לו למנות שרים ללא אישור האספה. שלושה מבנים באנקרה קשורים לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה. המבנה הראשון ששימש את האספה נמצא בשכונת אולוס מצפון למרכז העיר ושימש את מועצת האיחוד והקידמה העות'מאנית לפני ששינה את ייעודו. כיום שוכן בבניין מוזיאון העצמאות. לא הרחק ממנו שוכן "מוזיאון הרפובליקה" ששימש כמעונה השני של האספה. כיום שוכן הפרלמנט הטורקי בבנין גדול ברובע בקנלקלאר (Bakanlıklar) מדרום לכיכר קזלאיי. לאורך ההיסטוריה ארבעה חברי פרלמנט מתו במהלך שהותם באספה. האחרון שבהם הוא חסן ביטמז, אשר התמוטט בעת שנשא נאום אנטי ישראלי. עד שנת 1946, בתקופת המפלגה הבודדת, נבחרה מפלגה אחת, מפלגת העם הרפובליקאית (CHP). מאז נבחרו כמה מפלגות. מפלגות עיקריות הטבלה שלהלן מפרטת את הזרמים המדיניים העיקריים במערכת הפוליטית בטורקיה מאז 1950: התוצאות: הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1946 – 21 ביולי 1946 – סה"כ: 465 CHP‏ : 396 מושבים DP‏ : 62 מושבים עצמאים: 7 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1950 – 14 במאי 1950 – סה"כ: 487 DP‏ : 408 מושבים CHP :‏ 69 מושבים CMP : מושב אחד עצמאים: 9 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1954 – 2 במאי 1954 – סה"כ: 541 DP :‏ 502 מושבים CHP :‏ 31 מושבים CMP :‏ 5 מושבים עצמאים: 3 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1957 – 27 באוקטובר 1957 – סה"כ: 610 DP :‏ 424 מושבים CHP :‏ 178 מושבים CMP :‏ 4 מושבים HP :‏ 4 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1961 – 15 באוקטובר 1961 – סה"כ: 450 CHP :‏ 173 מושבים AP :‏ 158 מושבים YTP :‏ 65 מושבים CMKP :‏ 54 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1965 – 10 באוקטובר 1965 – סה"כ: 450 AP :‏ 240 מושבים CHP :‏ 134 מושבים MP‏ : 31 מושבים YTP :‏ 19 מושבים TIP :‏ 14 מושבים CMKP : 11 מושבים עצמאים: מושב אחד הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1969 – 12 באוקטובר 1969 – סה"כ: 450 AP :‏ 256 מקומות ישיבה CHP :‏ 143 מושבים GP :‏ 15 מושבים BP :‏ 8 מושבים MP :‏ 6 מושבים YTP :‏ 6 מושבים TIP :‏ 2 מושבים MHP : מושב אחד עצמאים: 13 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1973 – 14 באוקטובר 1973 – סה"כ: 450 CHP :‏ 185 מושבים AP :‏ 149 מושבים MSP :‏ 48 מושבים DP :‏ 45 מושבים CGP :‏ 13 מושבים MHP :‏ 3 מושבים TBP : מושב אחד עצמאים: 6 הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1977 – 5 ביוני 1977 – סה"כ: 450 CHP :‏ 213 מושבים AP :‏ 189 מקומות ישיבה MSP :‏ 24 מושבים MHP :‏ 16 מושבים CGP :‏ 3 מושבים DP ‏: מושב אחד עצמאים: 4 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1983– 6 בנובמבר 1983 – סה"כ: 399 ANAP ‏: 211 מושבים HP :‏ 117 מושבים MDP :‏ 71 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1987 – 29 בנובמבר 1987 – סה"כ: 450 ANAP :‏ 292 מושבים SHP :‏ 99 מושבים DYP :‏ 59 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1991 – 20 באוקטובר 1991 – סה"כ: 450 DYP :‏ 178 מושבים ANAP :‏ 115 מושבים SHP :‏ 88 מושבים RP :‏ 62 מושבים DSP :‏ 7 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1995 – 24 בדצמבר 1995 – סה"כ: 550 RP :‏ 158 מושבים DYP :‏ 135 מושבים ANAP :‏ 132 מושבים DSP :‏ 76 מושבים SHP :‏ 49 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 1999 – 18 באפריל 1999 – סה"כ: 550 DSP :‏ 136 מושבים MHP :‏ 129 מושבים FP :‏ 111 מושבים ANAP :‏ 86 מושבים DYP :‏ 85 מושבים עצמאים: 3 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 2002 – 3 בנובמבר 2002 – סה"כ: 555 AKP :‏ 363 מושבים CHP :‏ 178 מושבים עצמאים: 9 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 2007 – 22 ביולי 2007 – סה"כ: 550 AKP :‏ 341 מושבים CHP :‏ 112 מושבים MHP :‏ 71 מושבים עצמאים: 26 מושבים (כולל 20 חברי מפלגת החברה הדמוקרטית) הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, 2011 – 12 ביוני 2011 – סה"כ: 550 AKP :‏ 327 מושבים CHP :‏ 135 מושבים MHP :‏ 53 מושבים עצמאים: 35 מנדטים (כולל 29 חברי מפלגת השלום והדמוקרטיה) הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, יוני 2015 – 7 ביוני 2015 – סה"כ: 550 AKP :‏ 258 מושבים CHP :‏ 132 מושבים MHP :‏ 80 מושבים HDP :‏ 80 מושבים הבחירות הפרלמנטריות בטורקיה, נובמבר 2015 – 1 בנובמבר 2015 – סה"כ: 550 AKP:‏ 317 מושבים CHP :‏ 134 מושבים HDP :‏ 59 מושבים MHP :‏ 40 מושבים הבחירות לאספה הלאומית בשנת 2018, במסגרת הבחירות הכלליות בטורקיה (2018) – 24 ביוני 2018 – סה"כ: 600 AKP :‏ 295 מושבים CHP :‏ 146 מושבים HDP :‏ 67 מושבים MHP :‏ 49 מושבים İYİ :‏ 43 מושבים אחוז ההצבעה: מלחמת העצמאות של טורקיה היסטוריה של הרפובליקה הטורקית מדיה וקבצים בנושא האספה הלאומית הגדולה של טורקיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, ברשת החברתית אינסטגרם תקציר האתר הרשמי באנגלית צילום אוויר של TBMM בגוגל מפות יואב זיתון, איתמר אייכנר, משלחת צה"ל תצא לטורקיה, ישראל תקים במוקד האסון בית חולים שדה, באתר ynet, 6 בפברואר 2023 Kurtuluş Savaşı Müzesi Cumhuriyet Müzesi