laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רעידת האדמה בנפאל

האם התכוונתם ל... רעידת האדמה בנפאל (1934) – רעידת אדמה בעוצמה 8.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט שהתרחשה במזרח נפאל ב-15 בינואר 1934 רעידת האדמה בנפאל (1988) – רעידת אדמה בעוצמה 6.9 בסולם מגניטודה לפי מומנט שהתרחשה במזרח נפאל ב-21 באוגוסט 1988 רעידת האדמה בנפאל (2015) – רעידת אדמה בעוצמה 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט שהתרחשה באזור העיר קטמנדו ב-25 באפריל 2015
אסתר ניזנטל קריניץ

אסתר ניזנטל קריניץ (Esther Nisenthal Krinitz; ‏1927–2001) הייתה אמנית יהודייה אמריקאית, ילידת פולין, ניצולת שואה. יצרה סדרת עבודות אוטוביוגרפיות רקומות אודות חייה המתארות את ילדותה בפולין, את קורותיה בתקופת השואה ואת ההגירה לארצות הברית ושיקום החיים לאחר מלחמת העולם השנייה. אסתר ניזנטל קריניץ נולדה בשנת 1927 בכפר קטן בשם מנישק הממוקם לאורך הגדה המזרחית של נהר הוויסלה שבפולין. בהיותה בת שתים עשרה, בתחילת מלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1939, נכנסו כוחות הצבא הגרמני לכפר. מאותו הרגע ועד אוקטובר 1942 חיו יהודי הכפר והסביבה תחת הטרור הגרמני. באוקטובר 1942 הורה מושל האזור ליהודים לעזוב את בתיהם ולהתייצב בתחנת הרכבת בקרשניק הסמוכה. היהודים לא ידעו לאן מועדות פניהם. ניזנטל קריניץ, שהייתה אז בת חמש עשרה, פחדה מאוד מהגירוש וגמלה בדעתה כי לא תצטרף למשפחתה. היא פנתה אל הוריה בבקשת עזרה, וביקשה מהם לנקוב בשם אחד האיכרים הפולנים שעמם היו בקשרי מסחר כדי שתוכל למצוא אצלו מחסה ולעבוד. ניזנטל קריניץ גם הפצירה באחותה הצעירה, מניה, בת השלוש עשרה להצטרף אליה. כך, ב־15 באוקטובר 1942 יצאה משפחתה של האמנית לדרך, והאחיות הצעירות נותרו לבדן. זה היה היום האחרון שבו ראו את משפחתן ומרגע זה ואילך הן נאלצו להסתדר בכוחות עצמן. הן התחזו לנערות כפר פולניות קתוליות וכך שרדו את המלחמה. לאחר המלחמה התחתנה ניזנטל קריניץ והיגרה לארצות הברית, ואחותה מניה עלתה לישראל. בשנת 1977, כשהיא בת חמישים, החליטה ניזנטל קריניץ לא להסתפק עוד בסיפור ילדותה ובסיפור השואה שהייתה נוהגת לספר לבנותיה בעל פה, אלא להראות להן את חייה בפולין ולספר את סיפורה באמצעות תמונות. ניזנטל קריניץ לא קיבלה הכשרה כאמנית ולעולם לא תפסה עצמה ככזאת, אך הייתה בטוחה בכישרונה בתפירה וברקמה. כבר שהייתה בת תשע היא אומנה כתופרת, ולפיכך הרקמה והתפירה היו בעבורה הכלים הטבעיים שבאמצעותם תיצור את התמונות. לאורך תקופה של עשרים שנה יצרה האמנית סדרה של שלושים ושש יצירות מפורטות עשויות בסגנון נאיבי המתארות את תקופת השואה ואת מהלך חייה. היצירות ראו אור בספר Memories of Survival, שפורסם לאחר מותה על ידי בנותיה בשנת 2005. הסדרה של ניזנטל קריניץ בנויה כסיפור מסע המתחיל הבנוי עם ילדות מאושרת בכפר בפולין, וממשיך בפרידה מהילדות, התבגרות בטרם עת, מאבק להישרדות ומסתיים בייסודם של חיים חדשים. רוב העבודות בסדרה נעשו לאורך שנות התשעים של המאה העשרים, כשהאמנית מתקרבת לגיל שבעים. לאורך הסיפור האמנית מציגה את זהויותיה המשתנות: בתחילה כילדה יהודייה בפולין הכפרית, לאחר מכן כילדה יהודייה הנאבקת לשרוד תחת השלטון הנאצי, רוב הזמן תחת זהות בדויה של נערה קתולית, ולאחר המלחמה כאישה אמריקאית וכאם. מרכיב אחד המאפיין את הזהות הפסיכולוגית שלה נשאר קוהרנטי לאורך כל הסיפור – האמנית מציגה את עצמה כדמות אמיצה ולא קונפורמיסטית הבוחרת לעצמה גורל אחר מזה של סביבתה. אמנות וזיכרון (Art and Remembrance) היא תערוכה נודדת של יצירותיה של ניזנטל קריניץ המוצגת מאז שנת 2011 במוזיאונים שונים בארצות הברית. בשנת 2011, צולם סרט תיעודי מטעם עמותת התערוכה בשם "דרך קוף המחט: האמנות של אסתר ניזנטל קריניץ" (Through the Eye of the Needle: The Art of Esther Nisenthal Krinitz). הסרט מספר על חוויותיה של האמנית במהלך השואה בפולין ומספר על יצירתן של עבודות הרקמה והקולאז' שלה. הסרט כולל ריאיון עם האמנית ועם בני משפחתה. Art and Remembrance Through the Eye of the Needle: The Art of Esther Nisenthal Krinitz, סרט דוקומנטרי באתר יוטיוב Art and Remembrance, Art and Remembrance (באנגלית אמריקאית)
הוקי שדה במשחקים האולימפיים

הוקי שדה היה לראשונה ענף במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לונדון (1908), ומאז אולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערך טורניר הוקי שדה כחלק מהמשחקים באופן קבוע. מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980) נערך גם טורניר הוקי שדה לנשים. באולימפיאדת לונדון (1908) השתתפו ארבע נבחרות הוקי שדה, בהן ארבע נבחרות מבריטניה עצמה (אנגליה, אירלנד, ויילס וסקוטלנד, שאף חלקו בארבעת המקומות הראשונים. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) לא נערך טורניר הוקי שדה, ובאולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערך טורניר בהשתתפות ארבע נבחרות בלבד. בעיות ארגון ותשתיות מנעו את קיום הטורניר באולימפיאדת פריז (1924), וכדי למנוע מקרים דומים בעתיד, הוקמה באותה שנה התאחדות ההוקי הבינלאומית. החל מאולימפיאדת אמסטרדם (1928), נערכו תחרויות הוקי שדה כחלק מהמשחקים באופן קבוע. באותם משחקים השתתפו תשע נבחרות. משחקים אלו סימנו את ראשית שליטתה של נבחרת הודו, שזכתה בכל האולימפיאדות שנערכו עד שנות ה-50, ויחד עם נבחרת פקיסטן, המשיכה להיות דומיננטית גם בשנות ה-60. מאז שנות ה-70, התחלקו הזכיות בין מספר מדינות, רובן מדינות מערביות. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), שסבלה ממיעוט משתתפים בשל השפל הגדול, השתתפו רק שלוש נבחרות, ובאולימפיאדת ברלין (1936) נערך טורניר רחב יותר, בהשתתפות 11 נבחרות. באולימפיאדת לונדון (1948) עלה מספר הנבחרות ל-13, באולימפיאדת הלסינקי (1952) השתתפו 12 נבחרות, ובאולימפיאדת רומא (1960) עלה שוב, ל-16. באולימפיאדת מונטריאול (1976) הופחת שוב מספר המשתתפות ל-12, והוא המספר הנהוג גם כיום. בפועל, באולימפיאדת מונטריאול עצמה השתתפו רק 11 נבחרות, בשל החרם שהטילו מדינות אפריקה על המשחקים. באולימפיאדת מוסקבה (1980) השתתפו רק שש נבחרות, בשל החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים, בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. אולימפיאדת מוסקבה הייתה גם הראשונה בה נערך טורניר הוקי שדה לנשים, בהשתתפות 6 נבחרות. באולימפיאדת סיאול (1988) עלה מספר נבחרות הנשים לשמונה, באולימפיאדת סידני (2000) עלה לעשר, ומאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערך טורניר בהשתתפות 12 נבחרות נשים, בדומה לטורניר הגברים. הנבחרות הבולטות בין נבחרות הנשים הן נבחרות אוסטרליה והולנד, שזכו כל אחת בשלושה מבין תשעת התארים האולימפיים שחולקו עד כה. 12 הנבחרות מחולקות לשני בתים שבהם שש נבחרות משחקות זו מול זו. הנבחרת שמנצחת מקבלת שתי נקודות, ובמקרה של תיקו, הנקודות מתחלקות ביניהן. שתי הנבחרות שסיימו במקומות הראשונית בכל בית מעפילות לשלב חצי הגמר. הנבחרת שסיימה ראשונה בבית הראשון משחקת בשלב זה מול הנבחרת שסיימה שנייה בבית השני, ולהפך. המנצחות בחצי הגמר מעפילות לשלב הגמר, והמפסידות משחקות על המקום השלישי, המקנה מדליית ארד. בנוסף, יתר הנבחרות ממשיכות למשחקי דירוג על מקומות 5 עד 12. בשלבי חצי הגמר, הגמר ומשחקי הדירוג, אם תוצאת המשחק בתום המועד החוקי לסיומו היא תיקו, מתווספת הארכה. אם גם אז התוצאה היא תיקו, המשחק מוכרע בחבטות הכרעה. לאורך השנים זכו נבחרות הוקי שדה מ-20 מדינות במדליות אולימפיות. מדיה וקבצים בנושא הוקי שדה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוקי שדה במשחקים האולימפיים בתום המשחקים היו לשתי הנבחרות מספר נקודות זהה ויחס שערים זהה. כדי להכריע מי מהן תזכה במדליית הארד נערכו חבטות הכרעה, שבהן ניצחה ארצות הברית 5-10.
ניז'ין

ניז'ין (באוקראינית: Ніжин) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה. נכון לשנת 2021 מתגוררים בה כ־67,000 תושבים. לראשונה ניז'ין מוזכרת בתעודה מ-1078. החל מ-1320 ניז'ין היא חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא. לאחר מלחמת רוסיה-ליטא (1500-1503) עברה ניז'ין לידיה של רוסיה. ב-1618 עברה לידיה של פולין. ב-26 במרץ 1625 לניז'ין הוענקו זכויות מגדבורג. ב-1648 נכבשה העיר על ידי קוזאקים של בוגדן חמלניצקי וב-1654 הועברה לידיה של רוסיה. העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-13 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-15 בספטמבר 1943. היהודים החלו להתיישב בניז'ין בראשית המאה ה-17, אך הקהילה הושמדה בעקבות גזירות ת"ח-ת"ט וחודשה במאה ה-18. בניז'ין קבור רבי דובער שניאורי שהיה האדמו"ר השני של חסידות חב"ד. לידו, נכדו, האדמו"ר מניז'ין, רבי ישראל נח, בן רבי מנחם מנדל שניאורסון מליובאוויטש. לאחר מלחמת העולם הראשונה, בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה התרחשו מספר פוגרומים בניז'ין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שינוי אוכלוסייה יהודית לאורך השנים: בלארוס מאזיר, בלארוס פולין שווידניצה, פולין יוון יואנינה, יוון אתר האינטרנט הרשמי של ניז'ין (באוקראינית) תולדות הקהילה היהודית בניז'ין (באנגלית) ניז'ין באנציקלופדיה של אוקראינה (באנגלית) תולדות ניז'ין (ברוסית) נז'ין במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) ניז'ין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניזהין (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית תולדות הקהילה היהודית בניז'ין
בכמץ'

בכמץ' (אוקראינית: Бахмач) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה. בכמץ' החלה את דרכה כיישוב בשנות השישים והשבעים של המאה ה-19 כשבמקום החלו לסלול מסילת רכבת. בינואר 1919 בקרבת העיר התרחשו קרבות בין כוחות הבולשביקים לבין הכוחות של הרפובליקה העממית של אוקראינה. ב-1938 בכמץ' קיבלה מעמד של עיר. העיר הייתה תחת הכיבוש הגרמני בין התאריכים 13 בספטמבר 1941 - 9 בספטמבר 1943. היהודים התיישבו לראשונה בבכמץ' ב-1796. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה שלאחר מלחמת העולם הראשונה התרחשו בעיר מספר פוגרומים. ב-1939 חיו בעיר 295 יהודים. מספר גדול של יהודים הצליח להתפנות מעיר לפני פלישתם של הגרמנים לעיר, ואילו הרוב מאלו שנשארו בתוכה נרצחו. אתר האינטרנט הרשמי של בכמץ' מדיה וקבצים בנושא בכמץ' בוויקישיתוף בכמץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) אתר העיתון העירוני "פורדניק" (באוקראינית) אתר העיר הרשמי בכמץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
נוסיבקה

נוסיבקה (אוקראינית: Носівка) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה. היישוב מוזכר לראשונה במסמכים משנת 1147. החל מ-1471 הוא חלק ממלכת ליטא, והחל מ-1569 חלק מממלכת פולין. ב-1662 ושוב ב-1679 נשרפה בפלישות של הטטרים. ב-1866 היו בנוסיבקה 1,991 בתי אב ו-11,123 תושבים, ב-1897 היו 3,155 בתי אב ו-16,947 תושבים. החל מ-1917 היא חלק של הרפובליקה העממית של אוקראינה, ב-1921 הפכה לחלק מברית המועצות. ב-1960 נוסיבקה קיבלה מעמד של עיר. מדיה וקבצים בנושא נוסיבקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נובהורוד-סיוורסקי

נובהורוד-סיוורסקי (אוקראינית: Новгород-Сіверський) היא עיר במחוז צ'רניהיב אוקראינה. היישוב מוזכר לראשונה בחיבוריו של ולדימיר השני, נסיך קייב לצאצאיו. לאחר חתימת הסכם שלום לאחר מלחמת רוסיה-ליטא (1500-1503) העיר עברה לידיה של רוסיה. ב-1618 עברה לידיו של האיחוד הפולני-ליטאי וחזרה לידיה של רוסיה ב-1667 בעקבות חתימת הסכם אנדרוסובו. ב-1808 בעיר נפתחה גימנסיה לבנים, ב-1875 גימנסיה לבנות. נובהורוד-סיוורסקי נכבשה על ידי הגרמנים ב-25 באוגוסט 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-16 בספטמבר 1943. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לפי מירשם האוכלוסין של האימפריה הרוסית בשנת 1897, התגוררו בעיר 2941 יהודים (יהודים היוו כשליש מאוכלוסיית העיר). מדיה וקבצים בנושא נובהורוד-סיוורסקי בוויקישיתוף נובגורד-סוורסקי במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) "נובהורוד-סיוורסקי", באתר JewishGen (באנגלית) נובגורוד-סוורסק ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית) נובהורוד-סיוורסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נובהורוד-סברסקי (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
אריאל ששה-הלוי

אריאל שִׁשָּׁה-הלוי (נולד ב-1945) הוא פרופסור אמריטוס לשפות ובלשנות בפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים. נולד בחיפה ב-1945. ב-1966 סיים תואר בוגר בשפות מצריות והודו-אירופיות באוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות יתרה), וב-1968 סיים תואר מוסמך בתחום זה. ב-1972 סיים דוקטורט באוניברסיטה העברית בנושא השפה הקופטית. מרצה בחוג לשפות מצריות והודו-אירופיות החל מ-1968. ב-1973-1974 ערך פוסט-דוקטורט בקיימברידג' ואוקספורד, ולאחר מכן היה מרצה אורח על מצרית וקופטית באוניברסיטת תל אביב. ב-1978 חזר להרצות ולחקור באוניברסיטה העברית כמרצה בכיר, ב-1984 מונה לפרופסור חבר בחוג לשפות מצריות וב-1990 לפרופסור מן המניין. בשנים 1986-1990 היה ראש המחלקה לשפות, והוא חזר לכהן בתפקיד זה ב-1998. הרצה לאורך השנים כמרצה אורח ועמית מחקר במספר מוסדות מחקר ברחבי העולם, בהן המכון לחקר מצרים בקופנהגן, האקדמיה הבריטית, קולג' וולף והמכון האוריינטלי באוקספורד, אוניברסיטת גטינגן, קולג' דה פראנס ועוד. משנת 2000 הוא חבר האקדמיה הישראלית למדעים. תחומי המחקר של ששה-הלוי כוללים דקדוק קלטי, מצרי, קופטי ויווני-קופטי, השפה הוולשית והאירית, דקדוק השוואתי ועוד. ב-2013 פרש לגמלאות מעבודתו באוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס. אתר הבית של אריאל ששה-הלוי (באנגלית) אריאל ששה-הלוי - קורות חיים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (באנגלית) אריאל ששה-הלוי, על צורה ותוכן, הווה ועבר בבלשנות בלא גבולות, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, גיליון איגרת 20 יניב קרן‏, בלשנות ממוחשבת, באתר וואלה, 31 ביולי 2001 אריאל ששה-הלוי (1945-), דף שער בספרייה הלאומית רשימת מקבלי תארים באוניברסיטה העברית בירושלים: מקבלי תואר בוגר במדעי הרוח, דבר, 7, 19 בפברואר 1968.
אליפות צרפת בטניס 1934

אליפות צרפת 1934 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-2 ביוני. זו הייתה האליפות ה-39 מאז ייסודה. בתחרות זו השתתפו 81 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן: פרד פרי (בריטניה בריטניה), הודח ברבע הגמר ג'ק קרופורד (אוסטרליה אוסטרליה), מנצח תחרות 1933, הפסיד בגמר באני אוסטין (בריטניה בריטניה), הודח ברבע הגמר גוטפריד פון קרם (גרמניה גרמניה), ניצח בתחרות רודריך מנצל (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודח ברבע הגמר כריסטיאן בוסי (צרפת צרפת), הודח בחצי הגמר דניאל פרן (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי ג'ורג'ו דה סטפני (ממלכת איטליה ממלכת איטליה), הודח בחצי הגמר אדריאן קוויסט אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב השלישי פטריק יוז (בריטניה בריטניה), הודח ברבע גמר ולנטינו טארוני (ממלכת איטליה ממלכת איטליה), הודח בסיבוב השלישי פרניו פונצ'ץ (ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה), הודח בסיבוב הראשון וילמר היינס (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השלישי הרמן ארטנס (אוסטריה אוסטריה), הודח בסיבוב הרביעי מוחמד סלים (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי אנטואן ז'נטיין (צרפת צרפת), הודח בסיבוב השלישי בגמר התחרות נפגשו גוטפריד פון קרם (גרמניה גרמניה) ומנצח תחרות 1933 ג'ק קרופורד (אוסטרליה אוסטרליה). גוטפריד פון קרם ניצח ב-5 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 54 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג: הלן ג'ייקובס (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה בגמר מרגרט סקריבן, (בריטניה בריטניה) מנצחת תחרות 1933, ניצחה בתחרות אליס מרבל (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השני בתי נות'ל (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי סימון מאתיה (צרפת צרפת), הודחה בחצי הגמר קיי סטמרס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר סילבי הנרוטן (יונג) (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השני לולט פאיו (שווייץ שווייץ), הודחה ברבע הגמר במשחק הגמר מנצחת תחרות 1933 מרגרט סקריבן (בריטניה בריטניה) ניצחה את הלן ג'ייקובס (ארצות הברית ארצות הברית) ב-3 מערכות ובכך זכתה בתחרות בפעם השנייה ברציפות. בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחי תחרות 1928 ז'אן בורוטרה וז'אק בריניון (צרפת צרפת) נפגשו עם ג'ק קרופורד וויוויאן מקגרת' (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו ב-5 מערכות. בתחרות השתתפו 24 זוגות. במשחק הגמר מנצחות תחרות 1933 סימון מאתיה (צרפת צרפת) ואליזבת ריין (ארצות הברית ארצות הברית) שיחקו נגד הלן ג'ייקובס ושרה פלפרי (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו בשתי מערכות. בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר ז'אן בורוטרה וקולט רוזמבר (צרפת צרפת) נפגשו עם אליזבת ריין (ארצות הברית ארצות הברית) ואדריאן קוויסט (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו בשתי מערכות. תחרות נשים תחרות גברים האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה נתונים נוספים על האליפות
בלאק

בלאק (Black) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו שחור. האם התכוונתם ל... ג'ק בלאק – שחקן ומוזיקאי אמריקאי ג'רמיה בלאק – משפטן אמריקני שכיהן כתובע הכללי ומזכיר המדינה של ארצות הברית הוגו בלאק – פוליטיקאי אמריקני, סנאטור מטעם מדינת אלבמה, ושופט בית המשפט העליון האמריקני מארי בלאק – פוליטיקאית סקוטית ניסים בלאק – ראפר פרנק בלאק – שם הבמה של צ'ארלס תומפסון, זמר, גיטריסט וכותב השירים העיקרי של להקת הפיקסיז קלאודיה בלק – זמרת ג'אז ושחקנית אוסטרלית רבקה בלאק – זמרת פופ אמריקאית ג'יימס וו. בלאק – פרמולוג סקוטי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ג'יימס בלאק – פוליטיקאי אמריקאי בלאק – זמר-יוצר בריטי ליסה הרטמן בלאק (אנ') – שחקנית וזמרת אמריקאית שונות Black (שיר) – שיר של פרל ג'אם בלאק מטאל – סוגה של מטאל קיצוני בלק (פירושונים) בלייק
ארמדיל חשוף-זנב

ארמדיל חשוף-זנב (שם מדעי: Dasypus) הוא סוג של ארמדיל שכולל את המינים הבאים: מין ארמדיל חשוף-זנב צפוני (cabassous centralis) מין ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו (cabassous chacoensis) מין ארמדיל חשוף-זנב גדול (cabassous tatouay) מין ארמדיל חשוף-זנב דרומי (cabassous unicinctus) כל המינים בסוג ארמדיל חשוף-זנב חיים ביבשת אמריקה. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל חשוף-זנב בוויקישיתוף ארמדיל חשוף-זנב, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל שעיר

ארמדיל שעיר (שם מדעי: Chaetophractus) הוא סוג של ארמדיל שכולל את המינים הבאים: ארמדיל שעיר האנדים (chaetophractus nationi) ארמדיל שעיר צווחני (chaetophractus vellerosus) ארמדיל שעיר הררי (chaetophractus villosus) כל המינים בסוג ארמדיל שעיר חיים ביבשת אמריקה. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל שעיר בוויקישיתוף ארמדיל שעיר, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל שעיר, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל שעיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל שעיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל שעיר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רצינו להיות

רצינו להיות הוא אלבומו השלישי של הזמר והיוצר הישראלי עידן עמדי שיצא ב-17 במאי 2015. כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי עמדי, מלבד מילות הפיוט "יה ריבון עולם", שנכתב על ידי רבי ישראל נג'ארה, אותו הוא מבצע באלבום יחד עם אחיו הגדול, אלעד. ביקורות: מתן מיכלין, רצה להיות: עידן עמדי באלבום חדש, באתר פרוגי, 21 במאי 2015 נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 96: ייתכן שהחדש של עידן עמדי הוא האלבום הגרוע של השנה, באתר וואלה, 16 ביוני 2015 מידע על האלבום רצינו להיות באתר MusicBrainz
ארמדיל ארוך-אף גדול

ארמדיל ארוך-אף גדול (שם מדעי: Dasypus kappleri) הוא סוג של ארמדיל דרום אמריקאי שחי בקולומביה, ונצואלה, אקוודור, גויאנה, סורינאם, גינאה הצרפתית, פרו, בוליביה וברזיל. הארמדיל ארוך-האף הגדול הוא חיה יבשתית מתבודדת, פעילת לילה, שבדרך כלל חיה בקרבה לביצות ומקורות מים אחרים וכן ביער האמזונאס. הוא ניזון מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים. הוא אחד מזני הארמדילים הגדולים ביותר, כשהוא מגיע לאורך של 83–106 סנטימטר ומשקל של 8.5–10.5 קילוגרם בממוצע ומשקל מרבי של 15 קילוגרם (33 ליברות). הוא מסוגל לשחרר ריח מסריח במקרה שהוא מותקף (בדומה לבואש). ארמדיל ארוך-אף גדול הוא הארמדיל הגדול ביותר בסוגו, אורך ראשו וגופו נע בין 51-58 ס"מ ומשקלו נע בדרך כלל בין 8.5 ל-10.5 קילוגרמים. ארמדיל זה מקורו בצפון מזרח דרום אנריקה הטרופי. תפוצתו כוללת את גויאנה, סורינאם, גויאנה הצרפתית, קולומביה ממזרח להרי האנדים, ונצואלה מדרום לנהר אוריקונו ואמזוניה שבברזיל, אקוודור, פרו וצפון מזרח בוליביה. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל ארוך-אף גדול בוויקישיתוף ארמדיל ארוך-אף גדול, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף גדול, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף גדול, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל ארוך-אף יאנוסי

ארמדיל ארוך-אף יאנוסי (שם מדעי: Dasypus sabanicola) הוא סוג של ארמדיל דרום אמריקאי שאנדמי לקולומביה וונצואלה. הוא קרוב מאוד לארמדיל טאטו וארמדיל ארוך-אף גדול. הוא חי באזורים של אבן-גיר והוא ניזון מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים. אין לו הרבה שיער וכשהוא מגיע לאורך של 60 סנטימטר ומשקל של 9.5 קילוגרם. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל ארוך-אף יאנוסי בוויקישיתוף ארמדיל ארוך-אף יאנוסי, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף יאנוסי, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף יאנוסי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף יאנוסי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף יאנוסי, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף יאנוסי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל יפס

ארמדיל יפס (שם מדעי: Dasypus yepesi) הוא מין של ארמדיל דרום אמריקאי שאנדמי לארגנטינה ובוליביה. חי באזורי יערות סובטרופיים ומישורי עשב וניזון מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים. קרוי על שם הזואולוג שגילה אותו, חוסה יפס. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל יפס בוויקישיתוף ארמדיל יפס, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל יפס, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל יפס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל יפס, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל יפס באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דון בדג'

דון בדג' (John Donald Budge;‏ 13 ביוני 1915 – 26 בינואר 2000), היה טניסאי אמריקאי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-30, כשלזכותו 14 זכיות בטורנירי גראנד סלאם מהם 6 זכיות יחיד. בשנת 1938 הוא היה הראשון שהצליח לזכות בתחרויות היחידים ב-4 טורנירים של גראנד סלאם. דון בדג' נולד באוקלנד, ארצות הברית למשפחת מהגר סקוטי שהיה שחקן כדורגל לפני הגירתו לארצות הברית. בשנת 1933 דון בדג' למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אך עזב אותה ללא קבלת תואר. בשנים 1937–1938 הוא היה השחקן הטוב בטניס וזכה במספר רב של תחרויות לרבות קבלת גראנד סלאם הראשון בהיסטוריה של הטניס. הוא גם היה הצעיר שהצליח להגיע להישג זה בהיותו בן 23 בלבד. החל משנת 1939 דון בדג' עבר למקצוענים וגם פה היה החזק בין השחקנים. במהלך שנת 1939 הוא שיחק נגד פרד פרי 36 משחקים וניצח ב-28. בשנת 1942 הוא התגייס לצבא ארצות הברית אך זמן קצר לאחר הגיוס נפצע בכתף במהלך האימונים. למרות הפציע, דון בדג' חזר לטניס המקצועי וזכה להצלחה. הוא המשיך להופיע עד לשנת 1954. דון בדג' נכלל בהיכל תהילה של הטניס בשנת 1964. בשנת 1968 דון בדג' חזר לווימבלדון למשחקי ותיקים. בשנת 1973, בגיל 58 הוא זכה בתחרות זוגות גברים לוותיקים בווימבלדון. בדצמבר 1999 דון בדג' נפצע בתאונת דרכים ונפטר בינואר 2000. מדיה וקבצים בנושא דון בדג' בוויקישיתוף דון בדג', באתר ה-ATP דון בדג', באתר ה-ITF דון בדג', באתר גביע דייוויס דון בדג', באתר היכל התהילה של הטניס אמיר ענבר, טעם של פעם | דון בדג', האיש שהגדיר מחדש את גבולות הטניס, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2015 דון בדג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בארות בנגב

בארות בנגב הוא מרכז מורשת שהוקם בקיבוץ עלומים. המרכז עוקב אחרי תולדותיו של הקיבוץ הדתי, בארות יצחק שהוקם במקום ב-1943, ונהרס בעקבות הקרב עם המצרים במלחמת העצמאות. מרכז המורשת מכיל את מרכז המבקרים בקיבוץ עלומים, ואת מגדל המים הישן של הקיבוץ. המרכז נבנה על מנת לספר את סיפורה של תנועת הקיבוץ הדתי, ובפרט את סיפורה של קבוצת בארות יצחק. על אף הניצחון של הקיבוץ בקרב הקשה שהתחולל נגד המצרים בח' בתמוז תש"ח, החברים מספרים על שורה של אירועים טראומטיים שגרמו להדחקת הסיפור מעל בימת ההיסטוריה. על מנת לתקן את השבר, תנועת הקיבוץ הדתי החליטה לשקם את אתר המורשת ולהקים מרכז מבקרים. המרכז, שנחנך בפברואר 2014, נבנה בתוך בית ילדים ישן של קיבוץ עלומים. הקומה הראשונה כוללת אירוח כפרי ואולם כנסים, ובקומה השנייה תצוגת חפצים ותמונות מחיי "תורה ועבודה" של היישובים הדתיים הראשונים בנגב. בנוסף לתצוגה ישנו מיצג אור-קולי המתאר את עלילות הקבוצה והתנועה. לצד מרכז המבקרים בוצעו עבודות שימור ושיקום של מגדל המים הישן, והוא קיבל מעמד של אתר מורשת לאומי. מרכז המורשת מקיים מגוון סיורים במרחב הסובב כמו, בעקבות נשים בנגב, הכרות עם אתרי מורשת בעוטף עזה, ובמסגרת פסטיבל "דרום אדום" אף סיורי פריחה. מרכז המורשת עוקב אחרי הקמת היישובים הדתיים בנגב, ובפרט סיפורה של קבוצת בארות יצחק, המהווה את הקיבוץ הדתי הראשון במרחב. במרכז המבקרים מספרים את סיפור ההתיישבות והגבורה של הקבוצה שהקימה את הקיבוץ. במלחמת העצמאות (לאחר פינוי האמהות והילדים לתל אביב) נשארו להגן על הקיבוץ כשמונים חברים, מבני 17 ועד 40, מתוכם גם 20 נשים. בתום הקרב הקשה, בארות יצחק ניצחה והמצרים נסוגו משטחי המשק, אולם המחיר היה כבד: 17 נהרגו, 15 נפצעו וכל בתי הקיבוץ נשארו הרוסים. בתום המלחמה, חברי הקיבוץ החליטו לשקם את עצמם בנקודה חדשה - במרכז הארץ. החלטתם של אנשי הקיבוץ להקים את הקיבוץ במקום אחר התקבלה רק לאחר שמרכז התנועה החליט לשלוח גרעין נוסף להתיישב באתר שבנגב. הגרעין שהגיע לבארות יצחק שבנגב נשאר שם כשנה ובסופו של דבר חבר לפליטי כפר עציון שהקימו את ניר עציון שבכרמל. נחום ברוכי, בארות יצחק בהתיישבות ובמלחמה, הוצאת ספרים אריאל, תשס"ט - 2009 מדיה וקבצים בנושא בארות בנגב בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא מגדל המים בבארות יצחק הישנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בארות בנגב אתר הקיבוץ בארות יצחק מתוך ביקור במרכז ביוני 2015 ד"ר נחום ברוכי הקרב על בארות יצחק
חרובי

האם התכוונתם ל... וינסנז חרובי – שחמטאי צ'כי מנחם חרובי – פעיל ציוני שמואל חרובי – צייר ארץ ישראלי חרוב חרובית
רוזנקרנץ

האם התכוונתם ל... דפוס רוזנקרנץ – דפוס עברי שפעל בעיר וילנה מ-1863 ועד ראשית המאה ה-20 רוזנקרנץ וגילדנשטרן - חבריו הבוגדניים של המלט, במחזהו של ויליאם שייקספיר "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" – מחזה מאת טום סטופארד שהועלה לראשונה בפסטיבל אדינבורו בשנת 1966 אישים ששמם רוזנקרנץ: אברהם רוזנקרנץ – אתלט יהודי-אמריקאי גרהרד רוזנקרנץ – רופא פנימי ישראלי, מנהלו הראשון של בית חולים הכרמל דוד רוזנקרנץ – עורך דין ופעיל ציבור רומני-יהודי עמרי רוזנקרנץ – איש צבא ישראלי קארל רוזנקרנץ – פילוסוף, ביוגרף ופדגוג גרמני קארל וילהלם רוזנקרנץ – שחמטאי לטבי