laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנאמורפוזה

אנאמורפוזה (Anamorphosis) היא טכניקה אמנותית המציגה אשליה על ידי פרספקטיבה מעוותת המחייבת את הצופה להשתמש בהתקנים מסוימים או בנקודת מבט שונה כדי לראות אלמנט המוסתר ביצירה כשמביטים בה בנקודת מבט חזיתית. המילה אנאמורפוזיס נגזרת מיוונית כשמשמעותה של אנא היא בחזרה או שוב, ומורפה היא צורה או אופן. יצירתו של לאונרדו דה וינצ'י "עינו של לאונרדו" משנת 1485, היא הדוגמה המוקדמת המובהקת והידועה של שימוש באנאמורפוזיס בעידן המודרני. גם ציורי המערות הפרהיסטוריים בלסקו מחזיקים בטכניקה בשל הזוויות האלכסוניות של המערה שאילצו את הציורים להיות בזוויות מסוימות כדי שלא יהיו מעוותים מנקודת מבטו של הצופה. הצייר האנס הולביין הבן התפרסם בעיקר בציורו השגרירים כשהטמין בחלקה התחתון של התמונה צורה מעוותת שבזווית חדה מהצד הופכת לדמות של גולגולת. במהלך המאה ה-17 יצירות בסגנון הבארוק שנועדו להטעות את העין, השתמשו לעיתים בטכניקה כדי לשלב אלמנטים אדריכליים עם אשליה. כך בעמידה בנקודה מסוימת הארכיטקטורה הייתה משתלבת עם הציור הדקורטיבי. בדרך זו כיפת כנסיית סנט איגנטיוס ברומא, שצוירה על ידי אנדריאה פוזו, מייצרת את שיאה של האשליה כיוון שבשל תלונות על חסימת האור לשכונות שבסמוך לכנסייה, פוזו הוזמן לצייר את התקרה כדי שתראה כמו חלקה הפנימי של כיפה, במקום שיבנו חלק כזה, עם זאת, התקרה שטוחה ויש רק נקודה מסוימת בה האשליה מושלמת ונראית אמיתית. במאות ה-18 וה-19 יצירות אנאמורפיות שימשו יותר כחלק ממשחקי ילדים, מאשר אלמנט אמנותי. במאה ה-20 אמנים מסוימים ניסו לחדש את הטכניקה, כדוגמת מרסל דושאן שבחלק ממוצגיו הייתה נגיעה של אנאמורפוזה, כדוגמת הזכוכית הגדולה. אמן נוסף הוא סלבדור דאלי שהטכניקה השפיעה על מספר מציוריו. בשלהי המאה ה-20 הטכניקה תפסה תאוצה בעיקר בצעצועים ומשחקי ילדים. הכיפה המצוירת על התקרה השטוחה בכנסיית סנט איגנטיוס ברומא משחק ילדים בו בעזרת מראה בצורת כוס מתקבל הציור שנראה במבט ראשון כמו קשקוש מדיה וקבצים בנושא אנאמורפוזה בוויקישיתוף ההיסטוריה של אנאמורפוזה (באנגלית) Descriptive Geometry and anamorphoses (באנגלית) אמנות אנאמורפית (באנגלית) אנאמורפוזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנאמורפוזה, באתר MathWorld (באנגלית)
טקס פרסי אוסקר ה-81

טקס פרסי אוסקר ה-81 (באנגלית: 81th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2008 הטקס נערך בתיאטרון קודאק שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-22 בפברואר 2009 השחקן והמפיק יו ג'קמן הנחה את הטקס. לוארנס מארק וביל קונדון הפיקו את הטקס. האקדמיה החליפה מפיקים כדי לרענן את השורות, דבר שעורר ביקורות חיוביות ומדרוג גבוה. הסרט "נער החידות ממומביי" זכה בשמונה פרסים, כולל הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר עבור דני בויל. הסרט "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" זכה בשלושה פרסים. הסרטים "האביר האפל" ו"מילק" זכו כל אחד מהם שני פרסים. הית' לדג'ר זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וכך הפך לשחקן השני שמקבל פרס אוסקר בקטגוריית משחק לאחר מותו. הראשון היה פיטר פינץ' על תפקידו בסרט "רשת שידור" (1976). המועמדויות לטקס פרסי האוסקר ה-81 הוכרזו ב-22 בינואר 2009 בתיאטרון סמואל גולדווין בבוורלי הילס על ידי נשיא האקדמיה סיד גניס והשחקן פורסט ויטאקר. הסרט עם מירב המועמדויות היה "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" עם 13 מועמדויות. אחריו היה הסרט "נער החידות ממומביי" עם 10 מועמדויות. הזוכים הוכרזו בטקס מיוחד שנערך ב-22 בפברואר 2009. הזוכים מודגשים ונמצאים בראש הרשימה. חמישה עשר הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות: 13 מועמדויות: "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" 10 מועמדויות: "נער החידות ממומביי" 8 מועמדויות: "מילק" ו"האביר האפל" 6 מועמדויות: "וול-E" 5 מועמדויות: "ספק", "פרוסט/ניקסון" ו"נער קריאה" 3 מועמדויות: "ההחלפה" ו"חלון פנורמי" 2 מועמדויות: "הדוכסית", "אגם קפוא", "איירון מן", "מבוקש" ו"המתאבק" ארבעת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של זכיות: 8 פרסים: "נער החידות ממומביי" 3 פרסים: "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן" 2 פרסים: "האביר האפל" ו"מילק" ג'רי לואיס מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-81 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-81 טקס פרסי אוסקר ה-81, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Academy Awards American Idol and The Mentalist lead broadcast viewing - Ratings | TVbytheNumbers.Zap2it.com
משמר החיים

רגימנט משמר החיים (באנגלית: Life Guards; בראשי תיבות: LG) הוא רגימנט פרשים (חיל שריון) בצבא הבריטי. הרגימנט ממוקם במקום הראשון בסדר הבכירות של הפרשים בצבא, ויחד עם רגימנט הכחולים והמלכותיים הוא מרכיב את משמר הפרשים. הרגימנט משמש יחידת סיור משוריינת לצד משימות ייצוגיות ומשמר המלוכה הבריטית והוא נחשב לקטן יחסית לרגימנטים אחרים בצבא עם ארבע מחלקות בלבד. ההיסטוריה של רגימנט משמר החיים התחילה עם כוח פרשים ששימשו שומרי הראש של המלך צ'ארלס עוד בגלותו בהולנד ב-1658. עם חזרתו ושיקום המלוכה באנגליה לאחר מלחמת האזרחים האנגלית, גוף שומרי הראש שלו הפך לגרעין של הצבא האנגלי החדש. הרגימנט במתקונתו הנוכחית הוקם בשנת 1922 על ידי איחוד שני הרגימנטים של משמר החיים (הראשון והשני). מאז הקמתו שירת הרגימנט בין היתר במלחמת העולם השנייה שם נלחם בחזית באירופה, המערכה בצפון אפריקה והמערכה בסוריה ולבנון. לאחר המלחמה הוצב ושירת במספר מוקדים סביב העולם והשתתף בין היתר במלחמת המפרץ ומלחמת עיראק. 'הרגימנט הראשון של משמר החיים' (באנגלית: 1st Regiment of Life Guards) או בקיצור 'משמר החיים הראשון', הוקם בשנת 1788 על ידי איחוד "מחלקת משמר הפרשים הראשונה" ו-"מחלקת משמר הגרנדירים הרכובים הראשונה". 'הרגימנט השני של משמר החיים' (באנגלית: 2nd Regiment of Life Guards) או 'משמר החיים השני', הוקם גם הוא בשנת 1788 על ידי איחוד "מחלקת משמר הפרשים השנייה" ו-"מחלקת משמר הגרנדירים הרכובים השנייה (הסקוטים)". מדים יצוגיים: חיילי הרגימנט לובשים מדים יצוגיים בצבע אדום ולעיתים לובשים גם קיראס (שריון חזה). בדומה לחיילי הכחולים והמלכותיים, גם אלו של משמר החיים עושים שימוש בקסדות "שירות בית" (Home Service helmet), קסדה שהייתה נהוגה ברחבי הצבא בסוף המאה ה-19. סממנים נוספים המייחדים את הרגימנט הם נוצת מצנפת בצבע לבן הגולשת כלפי מטה מראש הקסדה וצבע צווארון שחור. סייסי הרגימנט: הרגימנט מכיל מספר סייסים (חיילים האמונים על טיפול בסוסים), אשר מוכנים תמיד לטפל במקרי חירום וסיוע לסוסים של הרגימנט. חיילי הרגימנט נמצאים בסביבת הסוסים באימוני מסדרים ותרגילי סדר כמו משימות ייצוגיות ותהלוכות באזור מחנה הרגימנט בלב לונדון, כאשר איתם נמצאים סייסי הרגימנט. במדים יצוגיים הסייסים עונדים גרזן במקום חרב ובהצדעה כשנשלפת החרב הסייס אוחז בגרזן מול פניו. שני הרגימנטים של משמר הפרשים אינם משמשים רגימנטים משוריינים מלאים, אך בכל זאת בעלי יכולת להישלח למוקדים שונים ולהשתתף בפעילות מבצעית. רגימנט משמר החיים מורכב משלוש פלוגות (squadron), שניים שמשמשים פלוגות סיור משוריינות המבוססות על רק"מי סיור שונים כגון הווריור. הפלוגה השלישית משמשת פלוגת פרשים ייצוגית אשר מוצבת דרך קבע בלונדון וחייליה שומרים באופן ייצוגי במספר מוקדים מרכזיים בעיר ובאתרי המלוכה הבריטית. חיילי המשמר במדי חורף יצוגיים. חיילי המשמר במדים יצוגיים. חיילי המשמר רכובים מחוץ לארמון בקינגהאם. חיילי המשמר במדים יצוגיים לצד רק"ם סיור. חיילי הרגימנט במשימת שמירה ייצוגית. אתר האינטרנט הרשמי של משמר החיים עמוד הרגימנט באתר משרד הביטחון הבריטי. אתר אודות הרגימנט. עמוד על ההיסטוריה של הרגימנט באתר 'רגימנטל ארט'.
עלמה רוויל

עלמה רוויל (באנגלית: Alma Reville;‏ 14 באוגוסט 1899 - 6 ביולי 1982) הייתה תסריטאית ועורכת תסריט ממוצא בריטי, אשר הייתה אשתו של הבמאי אלפרד היצ'קוק ותרמה רבות ליצירה של סרטיו. עלמה רוויל נולדה בנוטינגהאם, אנגליה. היא הבת השנייה של מת'יו אדוארד ולוסי רוויל. רוויל ידועה בעיקר משיתוף הפעולה ארוך השנים שלה עם בעלה סר אלפרד היצ'קוק שאיתו היא נפגשה לראשונה באולפני "סרטי פרמאונט" בלונדון בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. היא שיתפה פעולה עם הבמאים הבריטים רטולד ירטל ומוריס אלבי למרות שרוב עבודתה התמקדה בסרטיו של היצ'קוק. היא הומרה לנצרות הקתולית לפני נישואיה. רוויל והיצ'קוק התחתנו ב-2 בדצמבר 1926 בכנסיית ברומפטון שבלונדון. בתם, פטרישיה היצ'קוק, נולדה ב-7 ביולי 1928. רוויל הייתה ידועה בחדות עיניה ובשמיעתה הטובה. היא אף הבחינה במהלך צילומי הסרט "פסיכו" (1960) שהשחקנית ג'נט לי בלעה רוק במהלך סצנה שבו היא הייתה אמורה להיות מתה. רוויל נפטרה ב-6 ביולי 1982 מסיבות טבעיות כשנתיים לאחר מותו של היצ'קוק. בשנותיה האחרונות היא סבלה מסרטן השד. בשנת 2012 הלן מירן גילמה את דמותה של רוויל בסרטו של סצ'ה גרבסי "היצ'קוק" על הפקת הסרט "פסיכו". מירן קיבלה ביקורות חיוביות על גילום דמותה של רוויל ואף הייתה מועמדת לגלובוס הזהב ולפרס גילדת שחקני המסך. באותה שנה אימלדה סטאונטון גילמה את דמותה בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO "הנערה של היצ'קוק" על יחסם של היצ'קוק (טובי ג'ונס) והשחקנית טיפי הדרן (סיינה מילר). הטבעת (1927) ג'ונו והפייקוק (1930) רצח! (1930) מארי (1931) עשיר וזר (1931) מספר 17 (1932) וולטרס מווינה (1934) סוכן חשאי (1936) סבוטז' (1936) צעירים ותמימים (1937) הגברת הנעלמת (1938) פונדק גמייקה (1939) צל של ספק (1943) פחד במה (1950) מדיה וקבצים בנושא עלמה רוויל בוויקישיתוף עלמה רוויל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עלמה רוויל, באתר AllMovie (באנגלית) עלמה רוויל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עלמה רוויל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
213 (להקה)

213 הייתה להקת היפ הופ מלונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית. הלהקה כללה את הראפרים: וורן ג'י, נייט דוג וסנופ דוג.שם הלהקה "213" בא מהקידומת הטלפונית של לוס אנג'לס. ההופעה הראשונה שלהם כלהקה בריש גלי היה באלבום של ד"ר דרה The Chronic, עם השיר "Deeez Nuuuts". וורן ג'י וסנופ דוג אחראיים על הבתים המרכזיים בשיר ונייט דוג אחראי על פתיחת השיר, הפזמון וסיום השיר. הפעם הראשונה שבה הופיעו שלושת הראפרים ביחד (לפני שהקימו את הלהקה) היה עם השיר "Ain't No Fun" מהאלבום של סנופ דוג Doggystyle, שכלל גם את הראפר קורופט מהלהקה דה דוג פאונד. ב-2004 הלהקה הוציאה לאור את האלבום The Hard Way, שהגיע למקום 4 במצעד בילבורד 200 שכלל את הסינגלים ,"Groupie Luv" ו-"So Fly". ב-15 במרץ 2011, נייט דוג נפטר בלונג ביץ', קליפורניה מסיבוכים של שבץ מוחי. 2004 - The Hard Way אתר האינטרנט הרשמי של 213 213, באתר AllMusic (באנגלית) 213, באתר MusicBrainz (באנגלית) 213, באתר דיזר 213, באתר Discogs (באנגלית) 213, באתר Songkick (באנגלית) 213, באתר בילבורד (באנגלית)
סעיד מוראע'ה

סעיד מוסא מוראע'ה (בערבית: سعيد موسى مُراغة; 1927 – 29 בינואר 2013), הידוע בכינוי אבו מוסא, היה קצין צבא וטרוריסט פלסטיני. מוראע'ה נולד בשנת 1927 בכפר סילואן. בשנת 1948 החל בקריירה בצבא ירדן, שבמהלכה נשלח לאימונים באקדמיה הצבאית המלכותית סנדהרסט. בשנת 1969 מונה למפקד גדוד תותחנים. שנה לאחר מכן באוקטובר, לאחר העימותים בין תנועת פת"ח לצבא ירדן במסגרת מאורעות ספטמבר השחור, התפטר מוראע'ה מתפקידו, ובשנת 1971 הצטרף כחבר בארגון פת"ח, שם הגיע לדרגת עקיד (מקבילה לקולונל). הוא היה מפקד גדוד "ירמוכ" בדרום לבנון בין השנים 1972–1977. בתקופה זו לחם נגד צבא סוריה בלקחו חלק במלחמת האזרחים בלבנון ב-1976. בשנת 1978 ניצל מניסיון סורי להתנקש בחייו. משנת 1977 עד שנת 1982 שימש עוזר לגנרל סעד סאיל (אבו וליד), בזמן המצור שנערך על העיר ביירות בידי כוחות צה"ל. בפברואר 1983 נבחר למועצה הלאומית הפלסטינית. במאי של אותה שנה הסתכסך מוראע'ה עם יאסר ערפאת, שאותו האשים בשחיתות ובנפוטיזם ובכך שהוא מקדם אנשים בלתי מתאימים רק על סמך נאמנותם אליו. לביקורתו זו הצטרפה גם התנגדותו של מוראע'ה למדיניות יאסר ערפאת בנושא הסגת כוחותיו מלבנון, וכן התנגדותו לכל משא ומתן עם ישראל והמשך המאבק המזוין. בנובמבר באותה שנה הוא סולק מהפיקוד הצבאי והקים את תנועת פתח אל-אינתיפאדה יחד עם מוסא מחמוד אל-עמלה (אבו ח'אלד אל-עמלה) ונימר סאלח (אבו סאלח) כאופוזיציה תקיפה לתנועת פת"ח. מכאן ואילך החל מוראע'ה לתמוך במדיניותה של סוריה, זכה לתמיכה כלכלית ואף העביר את מפקדתו לדמשק. עזרה כספית נוספת הגיעה לארגונו מאיראן ובמידה פחותה גם מלוב. בשנת 1985 הוא הצטרף ל"חזית ההצלה הלאומית הפלסטינית", גוף שאיחד את כל התנועות המתנגדות ליאסר ערפאת. בשנת 1989 חל פילוג בתנועת "פתח אל-אינתיפאדה", שאכר אל-עבסי, ביחד עם אבו ח'אלד אל-עמלה, שהיה סגנו של אבו מוסא, הדיחו אותו מהתפקיד ואל-עבסי מינה את עצמו ליושב ראש הארגון. משנת 1993 עד מותו ישב מוראע'ה בדמשק ולא היה פעיל פוליטית. הוא נפטר בבית חולים בדמשק לאחר מחלה קשה וממושכת. Abu Musa: Hard-line Palestinian commander, The Independent, 30 January 2013 Dictionary of the Israeli-Palestinian Conflict: Culture, History, and Politics, Claude Faure Macmillan Reference USA; December 20, 2004 חגי הוברמן, פלסטיני קשור לאלקעידה נעצר בדמשק, חדשות ערוץ 7, 12 בדצמבר 2006 בכיר פתח לשעבר אבו מוסא מת בדמשק, באתר ynet, 29 בינואר 2013 Fatah al-Intifada chief dies in Damascus at 85, Ma'an News Agency, 31 January 2013 (updated)
תיה

תֶיַה (נכתב במקור תֶיַ) הייתה מלכת מצרים שחיה כנראה בין השנים 1338–1398 לפנה"ס. היא נולדה לפקיד הגבוה יויה ולאשתו תויה, והפכה לאשתו הראשית של מלך מצרים אמנחותפ השלישי. אביה יויה היה בעל אדמות עשיר מהעיר אחמין שבמצרים העליונה, ואימה תויה הייתה כוהנת דת, וכנראה הייתה חלק ממשפחת המלוכה. לתי היה אח שנקרא אנן, והוא שירת ככוהן השני לאל אמון. תיה נישאה לאמנחותפ השלישי בשנה השנייה למלכותו, ולהם נולדו לפחות שבעה ילדים. היא אמו של אמנחותפ הרביעי שידוע יותר בשם אחנתון. בעלה אמנחותפ השלישי הקדיש לה מספר מקדשים במצרים ובנוביה, וגם בנה אגם מלאכותי לכבודה בשנה ה-12 למלכותו. שמה מופיע לצד שם בעלה בהרבה חפצים קטנים שהתגלו בחפירות, כמו תכשיטים, כלי אגירה וחרפושיות. מכל הממצאים הללו ניתן ללמוד שהייתה לה השפעה רבה בחצר המלוכה בזמן מלכותם של בעלה אמנחותפ השלישי ובנה אחנתון. ישנן עדויות למלכים זרים כגון מלך מיתני ומלך בבל שיצרו איתה קשרים ישירים, אם זה לצורכי שידוך עם בנות משושלת המלוכה או לצורכי מסחר. לאחר מות בעלה היא המשיכה ליעץ לבנה אחנתון, היא ממשיכה להיות מוזכרת במכתבי אל עמרנה ובכתובות מלכותיות. ממכתבי אל עמרנה ניתן ללמוד גם שהיה לה בית בעמרנה, מהכתובות המלכותיות ניתן ללמוד שהיא כנראה המשיכה לחיות לפחות עד השנה ה-12 למלכותו של אחנתון. תיה כנראה נקברה במקור בעמרנה. ארון הקבורה שלה התגלה בקבר KV55. בשנת 2010 פורסמו תוצאות בדיקת סמני DNA שקבעו שמומיה שהתגלתה בקבר KV35 בעמק המלכים, שנבנה עבור אמנחותפ השני, היא המלכה תיה. המומיה התגלתה כבר בשנת 1898 בקבר KV35 יחד עם עוד מומיות מלכותיות, ביניהן אמנחותפ השלישי. לקחו שיער שנמצא בקבר של תות ענח' אמון, בתוך תיבה שרשום עליה שמה של תיה. את הדנ"א בשיער השוו לדנ"א בשיניים של המומיה, ונמצאה התאמה מושלמת. זאהי הוואס, סודות במשפחת המלוכה של המלך תות, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 148, ספטמבר 2010 מדיה וקבצים בנושא תיה בוויקישיתוף תיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
סאר

סאר (גרמנית: Saar) הוא נהר הזורם בצפון מזרח צרפת ומערב גרמניה ומהווה אחד מיובליו של נהר המוזל. הנהר מתחיל ברכס הרי הווז' שבצרפת, בגבול אלזס-לורן ומתמזג לתוך המוזל בסמוך לטריר. הנהר מקבל את עיקר מימיו משני יובלים מרכזיים הנובעים בסמיכות למון דונון (Mont Donon), שבהרי הווז'. לאחר 246 ק"מ (126 בצרפת והשאר בגרמניה) הוא מתחבר למוזל בסמיכות לעיר קונץ שבריינלנד-פפאלץ, בין טריר לגבול עם לוקסמבורג. אגן הניקוז של הנהר הוא 7,431 קמ"ר, וספיקתו היא 75 קוב לשנייה. הנהר הוא מרכיב חיוני בתעשיית הפחם, ברזל והפלדה של חבל הסאר בגרמניה. על גבי הנהר מובלים חומרי גלם ומוצרים מוכנים אל חבל הרוהר ולנמל רוטרדם. מדיה וקבצים בנושא סאר בוויקישיתוף מידע על הנהר מאתר sandre - השירות ההידראולי הלאומי של צרפת סאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דורנבירן (מחוז)

מחוז דורנבירן (בגרמנית: Bezirk Dornbirn) הוא מחוז באוסטריה, במדינת פורארלברג. בירתו היא העיר דורנבירן, שהעניקה למחוז את שמו. המחוז חולק ממחוז פלדקירך בשנת 1969. שטח המחוז הוא 172.37 קמ"ר ואוכלוסייתו 83,358 נפשות (נכון ל-2012). המחוז מחולק לשלוש מועצות מקומיות, שניים מהן - ערים. מדיה וקבצים בנושא דורנבירן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דורנבירן פורארלברג (אוסטריה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונעם אל-עאבד

מונעם אל-עאבד (בערבית: منعم العابد) הוא אתלט פאראלימפי תוניסאי. הוא היה התוניסאי הראשון שהשתתף במשחקים הפאראלימפיים, כשב-1988 הוא זכה בשתי מדליות ארד. תוניסיה במשחקים הפאראלימפיים ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייל וינקלר

אייל וינקלר (נולד ב-1960) הוא רופא מומחה לכירורגיה פלסטית, מנהל מחלקה לכירורגיה פלסטית, חוקר רפואה פלסטית ופרופסור בחוג לכירורגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. וינקלר סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא בעל רישיון מומחה בכירורגיה פלסטית וניתוחים קוסמטיים. השתלם במיקרוכירורגיה בבית החולים של אוניברסיטת ניו יורק ובניתוחים קוסמטיים בארצות הברית ובקנדה. שימש כיו"ר איגוד הפלסטיקאים בישראל משנת 2005 ועד 2009. משנת 2011 משמש מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא. שימש גם מנהל מרפאת קלאס קליניק הפועלת בבית החולים, והושעה מתפקיד זה במאי 2014, לאחר שהועלה חשד שערך ניתוחים רבים במסגרת זו בשעות הבוקר. בשנת 2012 יצא לאור ספרו "כל האמת בפנים", הפונה אל הציבור הרחב. בשנת 2013 הועלה לדרגת פרופסור בחוג לכירורגיה של אוניברסיטת תל אביב. וינקלר עמד בראש 15 משלחות הומניטריות בעשרים השנים האחרונות, במהלכן טיפל בהתנדבות בעשרות נפגעי כוויות בלימה, פרו, ובאוובירה שבקונגו. כמו כן ניתח עשרות ילדים שסועי שפתיים בנפאל, וייטנאם, הרי האנדים והג'ונגלים של פרו. החל מ-1 בדצמבר 2014 הושעה וינקלר מתפקידו בבית החולים שיבא, עד לסיום ההליך המשמעתי המתבצע בעניינו. ההליך עסק בניתוחים פרטיים שביצע במרפאתו ללא אישור מהנהלת בית החולים ובנוסף הואשם בקבלת שכר כפול: פרטי וציבורי על ניתוחים שביצע. במאי 2016 נקבע בהסדר טיעון שווינקלר יפוטר משירות המדינה, יורחק משירות המדינה ל-4 שנים ולא יוכל למלא תפקיד במשרד הבריאות במשך 5 שנים. אייל וינקלר, ברשת החברתית פייסבוק אתר האינטרנט הרשמי של אייל וינקלר אייל וינקלר, באתר מרכז הרפואי שיבא, תל השומר מאמרים מחקריים שפרסם וינקלר בכתבי עת מדעיים עם ביקורת עמיתים אייל וינקלר, לא קל להיות מלאך, באתר ynet, 19 באפריל 2013 אסתי אהרונוביץ', ‏"בגלל זוטות ניהוליות שנעשו בתום-לב הופכים אותי לעבריין; אני טסט קייס, נקלעתי לצומת קטלני", באתר גלובס, 8 בנובמבר 2014 רוני לינדר-גנץ, מנהל שיבא השעה את פרופ' וינקלר מתפקידו כמנהל מרפאת קלאס קליניק, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2014 גלית יצחק-אוגנוב, אייל וינקלר הועלה לדרגת פרופסור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 במאי 2013 אייל וינקלר, "לתחושה שהצלת חיים אין מחיר", באתר ynet, 20 ביולי 2010 כנען ליפשיץ, במשלחת הסיוע הישראלית לקונגו, חיוכים ותודות לצד מתחים פוליטיים, באתר הארץ, 18 ביולי 2010 רופאים ישראלים ערכו ניתוחים לשפה שסועה בפרו, באתר וואלה, 7 במרץ 2006 רוני לינדר-גנץ, מנהל שיבא מאיים: אם וינקלר יושעה - נשבית את המחלקה לכירורגיה פלסטית, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2014 שי ניב, ‏הסדר טיעון: פרופ' וינקלר יפוטר ויורחק משירות המדינה ל-4 שנים, באתר גלובס, 29 במאי 2016
אלטמינסטר

אלטמינסטר (בגרמנית: Altmünster) היא עיירת שוק הממוקמת 3 קילומטרים מגמונדן שבמחוז גמונדן שבמדינת אוסטריה עילית. העיירה ממוקמת על החוף המערבי של אגם טראונזה. הכלכלה המקומית מבוססת על תיירות, תעשייה קלה ואירוח של עובדים בערים הגדולות הסמוכות, כמו גמונדן ופקלאברוק. ראש העיר של אלטמינסטר היא אליזבת פייכטינגר(גר') ממפלגת SPÖ, בבחירות לראשות העיר בשנת 2015 היא קיבלה 60% מהקולות. הוגו שובה (ÖVP) היה ראש העירייה שכיהן הכי הרבה זמן כראש העיר של אלטמינסטר, 28 שנים (1961–1989). אוסטריה הוחרדן, אוסטריה גרמניה דירן, גרמניה מדיה וקבצים בנושא אלטמינסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלטמינסטר (בגרמנית) אלטמינסטר, ברשת החברתית פייסבוק STADT DÜREN | Stadtverwaltung, www.dueren.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם טראונזה

אגם טראונזה (בגרמנית: Traunsee) הוא אגם בזאלצקמרגוט, אוסטריה. שטחו 24.5 קמ"ר ועומקו המרבי הוא 191 מטרים, כך שהוא האגם העמוק ביותר באוסטריה והשני בגודלו (אחרי האטרזה). האגם מהווה מוקד תיירותי פופולרי, ואחת האטרקציות בו הוא השלוס אורט, מבצר ביניימי. מצפון לאגם נמצאת העיר גמונדן, והעיירה אלטמינסטר על חופו המערבי. האגם מוקף בהרים, ביניהם הטראונשטיין. מדיה וקבצים בנושא אגם טראונזה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטריה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועאז אל-ח'טיב

מועאז אל-ח'טיב (ערבית: أحمد معاذ الخطيب الحسني, בתעתיק מדויק: אחמד מעאד' אלח'טיב אלחסני; נולד ב-1960) הוא נשיא הקואליציה הסורית הלאומית של האופוזיציה והכוחות מהפכניים ולשעבר אימאם המסגד האומיי בדמשק. ח'טיב למד בצעירותו גיאופיזיקה שימושית, ועבד כמהנדס ומנהל במספר חברות נפט גדולות. בין השאר עבד בסניף הסורי של "Royal Dutch Shell", במשך שש שנים. הוא חבר החברה הגאולוגית הסורית והאגודה הסורית למדע פסיכולוגי. כיהן בעבר כנשיא ונשאר נשיא כבוד של האגודה האסלאמית לאורבניות. ב-11 בנובמבר 2012 נבחר ח'טיב לנשיא הקואליציה הסורית, שהיא חלק מכוחות המורדים במלחמת האזרחים בסוריה. מדיה וקבצים בנושא מועאז אל-ח'טיב בוויקישיתוף מועאז אל-ח'טיב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Syria cleric Moaz al-Khatib to lead opposition ראיון Moaz al-Khatib: ex-imam charged with uniting Syria's opposition Syrian opposition agrees deal, chooses preacher as leader ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדי רובין

אנדרו (אנדי) אי. רוּבין (באנגלית: Andrew E. "Andy" Rubin, נולד ב-1962) הוא מהנדס אמריקאי יהודי, מייסד ומנכ"ל החברות Danger ו-Android (שנקנתה על ידי גוגל ומוכרת כמערכת ההפעלה אנדרואיד). כיהן כסגן נשיא מערכת הנייד הדיגיטלית של חברת "גוגל" ובמהלך 2013 מונה על ידי פייג' לנהל את מחלקת הרובוטיקה בגוגל הכוללת חברות שנרכשו לשם כך כגון בוסטון דיינמיקס. רובין פיקח על פיתוח מערכת אנדרואיד, מערכת הפעלה של קוד פתוח למכשירי טלפון מתקדמים, עד שהוחלף על ידי סונדאר פיצ'אי. על שמו רשומים שבעה עשר פטנטים, והוא בעל הון מוערך בכ-100 מיליון דולר. רובין גדל במדינת ניו יורק שבארצות הברית. אביו הוא פסיכולוג שהקים חברה לשיווק ישיר משלו. רובין הפעיל מערכת מחשב מסוג BBS בילדותו. בבגרותו סיים תואר במדעי המחשב בקולג' יוטיקה במרכז מדינת ניו יורק, ב-1986. מסיום לימודיו ועד 1989 עבד כמהנדס רובוטיקה, ובין השנים 1989 ל-1992 עבד כמהנדס ייצור לחברת אפל. אחר כך עזב לטובת ספין-אוף שהתמקד במערכות הפעלה וממשק של אפל, עד עזיבתו ב-1995. הוא עבר לעבוד כמהנדס עבור חברה שנרכשה על ידי מיקרוסופט. ב-1999 הקים את חברת Danger יחד עם שותף נוסף, פרויקט עליו עבדו במשך 3 שנים. בשנת 2003 ייסד רובין את חברת "אנדרואיד", שפיתחה תוכנה לטלפונים ניידים. ב-2005 נמכרה החברה ל"גוגל", ורובין התמנה לסגן נשיא בכיר, האחראי על פיתוח מערכת אנדרואיד בגוגל. ב-2013 נבחר לנהל את חטיבת הרובוטיקה בגוגל, תחום אליו נכנסה גוגל כשחקן חדש ואותתה נכונות להעמיד חטיבה יוקרתית עם רכישות מאסיביות בענף, כגון חברת בוסטון דיינמיקס. באוקטובר 2014, לאחר 9 שנים, עזב את גוגל כדי להקים "חממה" לקידום חברות הזנק בתחום החומרה. על פי תחקיר הניו יורק טיימס, הרקע לעזיבתו את החברה היה תלונה של עובדת בגוגל על הטרדה מינית כלפיה מצידו של רובין. מדיה וקבצים בנושא אנדי רובין בוויקישיתוף אנדי רובין, ברשת החברתית פייסבוק פטנטים שיצר רובין: פטנט 1, פטנט 2, פטנט 3, פטנט 4 אנדי רובין: 900,000 מכשירי אנדרואיד מופעלים מדי יום, באתר "The gadget spot" עומר כביר, אנדי רובין נגד סירי: "הטלפון שלך לא צריך להיות עוזרת", באתר כלכליסט, 23 באוקטובר 2011 נחמה אלמוג, ‏אנדי רובין, גוגל: "אנחנו חייבים להכפיל את הנוכחות שלנו בטאבלטים ולהוביל את השוק", באתר "אנשים ומחשבים", 28 בפברואר 2012 עומר כביר, אנדי רובין מייסד אנדרואיד מפתח סמארטפון מהפכני, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2017 יניב אביטל, ‏האיש שהמציא את אנדרואיד ממציא את הסמארטפון מחדש, באתר ‏מאקו‏, 1 ביוני 2017 "בשלב מסוים הטלפון כבר לא יטרח לשאול אותך מה דעתך", באתר גלובס, 21 באוגוסט 2017 במרץ 2013 (אנ') גוגל רכשה עוד 7 חברות רובוטיקה עבור אנדי רובין, דצמבר 2013 עומר כביר, טלטלה בגוגל: ממציא אנדרואיד, אנדי רובין, התפטר מתפקידו, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2014 יזהר שי, ‏כמה שילמה גוגל עבור שתיקתו של אבי האנדרואיד?, באתר גלובס, 31 באוקטובר 2018