laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אהרון אנטונובסקי

אהרון אנטונובסקי (19 בדצמבר 1923 - 7 ביולי 1994) היה פרופסור לסוציולוגיה ישראלי-אמריקאי, אשר עבודתו הדגישה את הקשר שבין דחק, בריאות ורווחה. אהרון אנטונובסקי נולד בארצות הברית, הוא היגר לישראל ב-1960, לאחר שהשלים את הדוקטורט שלו באוניברסיטת ייל. במשך שנים מספר הוא היה חוקר במחלקה לסוציולוגיה רפואית באוניברסיטה העברית. במהלכה של תקופה זאת הדגישה עבודתו האקדמית את הבדלי המעמדות החברתיים בריבודיות ובמוסריות. ב-1972 הוא סייע לייסד את בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחזיק בקתדרה על שם קונן-לוננפלד בסוציולוגיה רפואית. במהלך עשרים שנות עבודתו במחלקה זו, פיתח אנטונובסקי את התאוריה של בריאות וחולי, אותה הוא כינה "המודל הסלוטוגני", שתואר בספרו משנת 1979 ונקרא: "בריאות, לחץ והתמודדות", שלאחריו הוציא ספר נוסף שמונה שנים מאוחר יותר: "חשיפת המסתורין על הבריאות", שבאותה עת קשרו לו כתרים מלומדי בריאות כבעל תרומה חשובה להבנת הקשר שבין בריאות וחולי. מושג מפתח בתאוריה הסלוטוגנית של אנטונובסקי נוגע לתכונות אישיות ייחודיות שמשרתות על מנת להפוך את האינדיבידואלים לעמידים יותר ללחצים בהם הם נתקלים בחיי היום-יום. אנטונובסקי זיהה מאפיינים אלו שהוא טען שסייעו לאדם להתמודד טוב יותר (ולהישאר בריא) על ידי אספקת "תחושת הקוהרנטיות" לגבי החיים המאתגרים בפניהם הוא ניצב. מחקר שנעשה לאחרונה בפסיכונוירואימונולוגיה, תומך ברבות מהנחותיו של אנטונובסקי בתורת הסלוטוגניה. אנטונובסקי נפטר ב-1994, אולם המחקר ממשיך להשתמש בתאוריה שלו. The Sociology of health and health care in Israel/ editor: Aaron Antonovsky, series editor: Ernest Krausz. Studies of Israeli society; v. 005. New Braunswick: transaction Publishers, 1990. Unraveling the mystery of health: how people manage stress and stay well/ Aaron Antonovsky. San Francisco, California.: Jossey-Bass Publication, 1987. A time to reap: the middle age of women in five Israeli subcultures/ Nancy Datan, Aaron Antonovsky, Benjamin Maoz. Baltimore, Md.: Johns Hopkins University Press, 1981. Health, stress, and coping: New perspective on mental and physical well-being/ Aaron Antonovsky. San Francisco, California.: Jossey-Bass, 1979. Abraham David Katz: Jew, man and sociologist/ Aaron Antonovsky. Jerusalem, 1975. Hopes and fears of Israelis: consensus in a new society/ Aaron Antonovsky and Alan Arian. Jerusalem: Jerusalem Academic Press, 1972. חיי חברה בקיבוץ: בעיותיו של משק אחד בקיבוץ המאוחד/ הלן אנטונובסקי, אהרן אנטונובסקי, נעמי בירן. ירושלים: המכון למחקר חברתי שמושי, תש"ל, 1970. תקציר המאמר של אהרון אנטונובסקי "המודל הסלוטוגני כתאוריה מכוונת בקידום הבריאות אהרן אנטונובסקי (1923-1994), דף שער בספרייה הלאומית
דייגו קרוסה

דייגו סבסטיאן קרוסה (בספרדית: Diego Sebastián Crosa; נולד: 18 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. קרוסה נולד ברוסאריו אשר בפרובינציית סנטה פה, ארגנטינה. בראשית דרכו שיחק בקבוצת ניואל'ס אולד בויס, במדיה גם ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים. קרוסה בלט כבלם מבטיח בזכות משחקו הנוקשה והטכני, והוא זומן לנבחרת הנוער של ארגנטינה. הוא שותף בהרכב הנבחרת במשחקי אליפות העולם שנערכה בקטר, במהלכה שבר את רגלו. הנבחרת זכתה בגביע, אך קרוסה לא שותף במשחקים המכריעים בעקבות פציעתו. חבריו לנבחרת התקדמו משמעותית בעקבות ההופעה באליפות וחלקם אף עברו לשחק באירופה, אך קרוסה הפצוע הושבת לתקופה ממושכת והמשיך לשחק בארגנטינה גם לאחר ששב לשחק. בתום עונת 1998/99, אותה סיימה ניואל'ס כסגנית האלופה, עבר קרוסה לריאל בטיס הספרדית. קרוסה הציג יכולת טובה ברוב המשחקים, אך בגלל שתפס משבצת זר החליטה בטיס, שירדה ליגה, להשאילו לולס סארספילד. בתום העונה חזר השחקן לבטיס שכעבור ארבעה משחקים בלבד מכרה אותו לבוקה ג'וניורס. במדי בוקה שיחק קרוסה ב-51 משחקים בכל המסגרות וזכה בשלושה תארים: אליפות ארגנטינה, גביע הליברטאדורס והגביע הביניבשתי. לקראת עונת 2004, בוצעו בבוקה חילופי משמרות במטרה להצעיר את הקבוצה, עבר קרוסה לראסינג קלוב. אוהדי ראסינג טוענים שקרוסה לא מספיק אגרסיבי, ולא בכדי יש לו כרטיס אדום אחד בלבד בכל הקריירה. בראיון שהעניק לתקשורת בארגנטינה בשנת 2003 אמר בנוגע לסוגיה: "בכדורגל לא חייבים להיות אלימים". בשנת 2007 הגיע קרוסה לישראל וחתם בקבוצת מכבי חיפה, לטענתו, בגלל הקשיים הכלכליים אליהם נקלעה ראסינג קלוב. בשנת 2008, לאחר עונה אחת בישראל, חתם קרוסה באתלטיקו קולון, אך לאחר 13 הופעות בלבד שוחרר מהקבוצה. לאחר מכן שיחק גם בצ'קריטה ג'וניורס ובקבוצה הצ'יליאנית סן לואיס קיוטה. קרוסה היה בסגל נבחרת ארגנטינה באולימפיאדת אטלנטה ולזכותו רשומות שתי הופעות בנבחרת ארגנטינה בשנת 2000. דייגו קרוסה, באתר Transfermarkt דייגו קרוסה, באתר BDFutbol דייגו קרוסה, באתר WorldFootball.net דייגו קרוסה, באתר National Football Teams דייגו קרוסה, באתר FootballDatabase.eu דייגו קרוסה, באתר ESPN עדי סרדס, מכבי חיפה רכשה את דייגו קרוסה, באתר ynet, 31 ביולי 2007
שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ

"שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ" (בהולנדית: De anatomische les van Dr. Nicolaes Tulp) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט משנת 1632. הציור, שאורכו 216.5 ס"מ ורוחבו 169.5 ס"מ, מוצג כיום בגלריה המלכותית מאוריצהאוס בעיר האג שבהולנד. הציור מתאר נתיחה (דיסקציה) של זרוע אדם, לשם לימוד אנטומי של גוף האדם. מעדויות ידוע לנו כיום כי גופת האדם המנותח הייתה שייכת לפושע בשם אריס קינט (Aris Kindt), אשר הוצא להורג בעוון רצח וכי המאורע התרחש, כנראה, ב-16 בינואר 1632 בבית גילדת המנתחים שבאמסטרדם. נתיחה פומבית של גופה הייתה מאורע נדיר באמסטרדם של אותם ימים, ודוקטור טולפ, רופא האנטומיה הרשמי של העיר, הורשה רק פעם בשנה לנתח גופת פושע שהוצא להורג. מצדו האחד של שולחן הניתוחים ניצבות כמה דמויות של צופים, אשר שילמו תמורת הזכות להשתתף בניתוח. מבטיהן של דמויות אלו מופנים אל כיוונים שונים. יש ביניהן המתבוננות בניתוח, אחרות מתבוננות לעברו של ד"ר טולפ ואילו אחרות מביטות דווקא לכיוונו של הצופה. החדר בו מתבצע הניתוח הוא חשוך באופן יחסי. תאורה מלאכותית אשר אינה נמצאת בתוך הקומפוזיציה, יוצרת אזורים מוארים יותר ואזורים חשוכים. על רקע הקיר האחורי של החדר בולטות הדמויות במלבושיהן השחורים ובצווארון הלבן שלהן. ידו האחת של טולפ אוחזת בכלי ניתוח וידו השנייה מונפת באוויר, כאילו הוא מסביר דבר מה לקהל הצופים. אולם, פניו של הד"ר מכוונים אל מחוץ למסגרת הקומפוזיציה (הציור) ונראה כי הוא נותן ברגע זה מעין הסבר לקהל השומעים. גופת המנותח מונחת על השולחן בצורה אלכסונית, המעניקה אשליה פרספקטיבית של עומק, לתיאור השטוח באופן יחסי. להבדיל מן התיאור הנפחי של החלל והדמויות, מתוארת ידו המבותרת של המנותח בצורה חומרית ואקספרסיוניסטית מאוד. הדבר בולט בייחוד בשל העובדה כי זהו המישור הקדמי ביותר של היצירה. מדיה וקבצים בנושא שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ בוויקישיתוף
When I'm Sixty-Four

"When I'm Sixty-Four" (בעברית: "כשאהיה בן 64") הוא שיר של להקת "הביטלס" שיצא באלבום "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". השיר נכתב על ידי פול מקרטני כשהיה בן 16 לכבוד יום ההולדת של אביו (באלבום הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון בעקבות שיתוף הפעולה בין השניים). זהו אחד מהשירים הראשונים שכתב מקרטני. השיר ותזמורו הם בסגנון דיקסילנד ג'אז עם קלרינט ופסנתר בסגנון הונקי טונק. השיר הוקלט בין 6 בדצמבר ל-21 בדצמבר 1966 ויצא ב-1 ביוני 1967 יחד עם האלבום. השיר תורגם לעברית על ידי רימונה די נור ובוצע על ידי "להקת פיקוד דיזנגוף" בשם "עוד שבעים שנה". ישנו תרגום נוסף לשיר של יורם טהרלב, אשר נקרא "כשאהיה זקן", שבוצע בתוכנית הרדיו "שלכם לשעה קלה" בביצועם של בני אמדורסקי ורבקה מיכאלי. בשנת 2012 יצאה גרסת כיסוי לשיר על ידי להקת הצ'רצ'ילים לכבוד יום העצמאות ה-64 של מדינת ישראל. הגרסה נוגנה בסגנון רוק כבד. ג'ון לנון - גיטרת ליווי וקולות רקע. פול מקרטני - שירה, גיטרת בס ופסנתר. ג'ורג' האריסון - קולות רקע. רינגו סטאר - תופים. רוברט בארנס, הנרי מקנזי ופרנק ריידי - שני קלרינטים וקלרינט בס. מידע על היצירה "When I'm Sixty-Four" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "When I'm Sixty-Four" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"When I'm Sixty-Four" באתר SecondHandSongs פרק 31 בתוכנית מסע הקסם המסתורי, באתר LISTEN NOTES לכבוד ישראל: הצ'רצ'ילים שרים ביטלס, באתר ynet, 23 באפריל 2012 מצעד שירי הביטלס של כאן 88 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הגדודים

בית הגדודים הוא מוזיאון ישראלי הנמצא במושב אביחיל, צפונית לנתניה, המוקדש להנצחת המתנדבים היהודים והארצישראלים לצבא הבריטי בשתי מלחמות העולם. המוזיאון מופעל בידי יחידת המוזיאונים של משרד הביטחון. המוזיאון הוקם ב-1961 על ידי יוצאי הגדודים היהודיים שלחמו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה במטרה להנציח את סיפור הקמת הגדודים, ההווי, ופעילות הלחימה בהם השתתפו. האתר במושב אביחיל נבחר משום שהמושב הוקם במקור על ידי יוצאי הגדודים. בחזית המוזיאון מוצבים תותחים ששימשו את חיילי הבריגדה היהודית. התצוגה במוזיאון כוללת צילומים, מסמכים מקוריים, מדים ודגמים של חייל ופרדה מגדוד נהגי הפרדות על רקע קרב גליפולי. באולם הבנוי כבית כנסת מונחים אלבומים על מדפים המסודרים כרונולוגית על פי הגדוד שבהם מוקדש כל דף לאחד מחברי הגדוד. ב-2009 נפתח במוזיאון אגף חדש: מתנדבי היישוב היהודי בארץ ישראל לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה המוקדש למעלה מ-30,000 המתנדבים בני היישוב שהתנדבו לחילות השונים של צבא בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה כשהשיא היה הקמת הבריגדה היהודית. התצוגה באגף מתמקדת בשלושה נושאים: השירות הצבאי – מוצגים ומדים מגוון החילות שאליהם התנדבו בני היישוב באמצעות צילומים, קטעי עיתונות, קטעי וידאו. כמו כן מוצג הווי השירות באמצעות מכתבים של המתנדבים, צילומי פעילות בשעות הפנאי וההווי החברתי. המפגש עם שארית הפליטה – מוקדש לתרומתם של לוחמי הבריגדה והחילות האחרים לסיוע לניצולים ולהשתתפות בתנועת הבריחה ובהעפלה. בניית צה"ל – מוקדש לתיאור התרומה של המתנדבים במלחמת העולם השנייה להקמת צה"ל כצבא מודרני וכיצד תרמו לניצחון במלחמת העצמאות. כמו כן יש במוזיאון אולם הקרנות שבעבר התקיימו בו אירועי תרבות, הצגות וסרטים וכיום מוקדש להצגת סרטים בנושאים בהם עוסק המוזיאון: הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, ותיאור השתתפות הבריגדה היהודית במערכה על נהר סניו במלחמת העולם השנייה. המתחם מוגדר כאתר לאומי במסגרת תוכנית המתאר של היישוב אביחיל. מוזיאון בית הגדודים, באתר האינטרנט של משרד הביטחון אתר לאומי בית הגדודים, באתר "טבע ונופים בישראל" ע' פריפז, נחנך "בית הגדודים" באביחיל, דבר, 16 במאי 1961 אלעד בצלאלי ודקלה ליאני, בית הגדודים, מדריך לאתרי המורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, 299, עמ' 104
תאולוגיה נוצרית

התאולוגיה הנוצרית היא תאולוגיה או שיח, המתייחסת לישו וקורותיו כאל "דבר האל" (יוונית עתיקה: λόγος θέου \ logos theou, לטינית: "Verbum Dei") ומהווה ניסיון לברר את "טעם האמונה הנוצרית". שימוש בתאולוגיה נוצרית העוסקים בה מחולקים על פי פלגי האמונה הנוצרית. תאולוגים נוצרים משתמשים בניתוח רציונלי וטיעון לוגי על מנת להבין, להסביר, לבחון, לבקר, להגן או לקדם את הדוקטרינה הנוצרית. התאולוגיה הנוצרית מאפשרת להבין את התפיסה הנוצרית יותר לעומק, לערוך השוואה בין הנצרות לדתות אחרות, להגן על הנצרות מפני ביקורת, לאפשר רפורמות, לסייע בהפצת הנצרות, לבחון את מקורות התרבות הנוצרית ולתת מענה לסוגיות ולצרכים עכשוויים. במילותיו של אנסלם מקנטרברי, תאולוגיה נוצרית היא Fides Quaerens Intellectum, כלומר, אמונה המחפשת הסבר לעצמה. לתאולוגיה הנוצרית הייתה השפעה חשובה על תרבות המערב, בעיקר באירופה, בתקופה הפרה־מודרנית. תחומים בתאולוגיה הנוצרית יש המחלקים את העיסוק בתאולוגיה כדיסציפלינה אקדמית לארבעה תחומים עיקריים שונים: תאולוגיה של כתבי הקודש הנוצריים (כלומר, הניסיון לנתח את הכתבים) תאולוגיה שיטתית ניתוח היסטורי תאולוגיה פרקטית (הטיפול בבעיות יום יום) חלוקות אחרות מתמקדות בהוגי דעות נוצריים ובפילוסופיה שלהם; או בזרמים שונים בנצרות. התאולוגים הנוצרים עשויים להיות מומחים בדיסציפלינה תאולוגית אחת או יותר, בין הדיסציפלינות החשובות ניתן למנות את: הגנת הנצרות – מחקר התאולוגיה הנוצרית בהשוואה לתפיסות עולם אחרות על מנת להגן על האמונה הנוצרית ולקרוא תיגר על אמונות אחרות. פרשנות ספרי הקודש – פרשנות של התנ"ך והברית החדשה עם דגש על הטבע ועל המגבלות של כלי הפרשנות העכשוויים. מחקר ספרי הקודש – פרשנות של התנ"ך והברית החדשה, עם דגש על מחקר ביקורתי היסטורי. תאולוגיה של ספרי הקודש – פרשנות התנ"ך וספרי הקודש עם דגש על הקשרים בין הטקסט והנושאים התאולוגיים הסיסטימטיים. תאולוגיה קונסטרוקטיבית – שם נרדף לתאולוגיה שיטתית/סיסטמטית (גם זרם פוסט־מודרני של תאולוגיה סיסטמטית), דיסציפלינה זו מיישמת למשל תאוריות פמיניסטיות, דקונסטרוקציה, הרמנויטיקה וזאת בקשר עם הנושאים התאולוגים. תאולוגיה דוגמטית – חקר התאולוגיה כפי שהתפתחה בכנסיות ובזרמים כנסייתיים שונים. מדרש – פרשנות של ספרי הקודש עם דגש על פרשנות לצרכים אקלזיאסטיים. תאולוגיה היסטורית – חקר התאולוגיה הנוצרית כפי שהתפתחה ומתפתחת בהיסטוריה. תאולוגיה מוסרית – חוקרת את האספקלריות המוסרית והאתית של החיים על פי האמונה הדתית. תאולוגיה טבעית – חקר האספקטים השונים של התאולוגיה אשר ניתן לחוקרם ללא סיוע דברי ההתגלות, הטקסט או התרבות. פטרולוגיה – חקר החיבורים של אבות הכנסייה (או אבות הנצרות), ובכלל זאת התפתחות של הרעיונות והפולחן הנוצרי בתקופת האבות הראשונים. תאולוגיה פילוסופית – ניתוח פילוסופי של נושאים תאולוגים. תאולוגיה פרגמטית או פרקטית – חקר התאולוגיה כפי שזו מתקשרת עם חיי היום יום ושירות האל, לרבות שירותו של אדם ככומר או כנזיר. הנושאים העיקריים העולים שוב ושוב בתאולוגיה הנוצרית הם: התנ"ך, הברית החדשה, חקר אחרית הימים, ישולוגיה, הבריאה, חקר כנסי, רוח הקודש, אנתרופולוגיה ועוד. מדיה וקבצים בנושא תאולוגיה נוצרית בוויקישיתוף
הוצאת שוקן

הוצאת שׁוֹקֶן היא הוצאת ספרים ישראלית העוסקת במגוון סוגות ספרותיות: ספרי עיון, סיפורת ושירה. הוצאת הספרים הוקמה בברלין בירת גרמניה על ידי איש העסקים היהודי-גרמני שלמה זלמן שוקן ב-1931. חלק ממשרדי ההוצאה מוקמו בפראג. שוקן, שהיה פטרונו ואיש סודו הבולט של הסופר ש"י עגנון, הכיר את עגנון בשנת 1915 בחוג בית ציוני בביתו של מרטין בובר בברלין, ומאז תמך בעגנון. עגנון, שהיה בקיא בספרות חז"ל, רכש עבור שוקן ספרים יהודים עתיקים לאוסף שלו והשנים התיידדו. הספרים הראשונים של עגנון הודפסו בדפוס חנויות הכל בו של שוקן. שוקן הקים את הוצאת שוקן (Schocken Verlag), שהחלה לפעול בשנת 1931 כדי להוציא לאור את כתבי ש"י עגנון ותרגומים של ספרות יהודית חשובה ליהדות גרמניה המתבוללת שהפסיקה לקרוא עברית. מאז ואילך, כל הזכויות על פרסום כתבי עגנון היו בידי הוצאת שוקן, שאף שילמה לו משכורת קבועה ודאגה לכל צרכיו, כדי שיוכל לעסוק בנחת בכתיבתו. מלבד כתבי עגנון, פרסמה ההוצאה תרגומים רבים לגרמנית של כתבים בעלי ערך רב בתרבות היהודית, זאת במטרה להנחיל את התרבות היהודית בקרב יהודי גרמניה. כמו כן, פרסמה הוצאת שוקן את כתביהם של מרטין בובר, פרנץ רוזנצווייג ופרנץ קפקא. בעקבות עליית היטלר לשלטון חיסל שוקן את מרבית עסקיו בגרמניה, ובינואר 1934 עלה לארץ ישראל. הוצאת שוקן המשיכה לפעול בברלין, עד שהנאצים סגרו אותה בשנת 1938. הוצאת שוקן הוקמה בירושלים ובתל אביב. ב־1940 עבר לניו יורק וב-1945 הקים את הוצאת הספרים באנגלית "Schocken Books", בה העסיק את נחום גלאצר, ששימש כמורה פרטי של ילדיו בגרמניה בתחילת שנות ה-30. הוצאת שוקן בניו יורק הוציא לאור באנגלית את ספריהם של פרנץ קפקא, חנה ארנדט, גרשם שלום וולטר בנימין. הוצאת שוקן בניו יורק נמכרה להוצאת רנדום האוס, בשנת 1987 והיא פועלת באופן נפרד מההוצאה בישראל. מ-1958 עד 1972 היה גרשום שוקן המו"ל של ההוצאה ומשנת 1972 המו"ל היא רחלי אדלמן, נכדתו של שלמה זלמן שוקן. הוצאת שוקן חברה בהתאחדות המו"לים בישראל. בשנת 2013 נבחרה רחלי אידלמן בפעם השמינית לתפקיד יו"רית ההתאחדות. בשנת 1997, קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי משכל הוצאה לאור הפרה את זכות היוצרים שבבעלות הוצאת שוקן ביצירות עגנון. בשנת 2013 פוצתה על ידי האוניברסיטה העברית, לאחר שנקבע שהפרה את זכויות היוצרים של ההוצאה בהדפסת מקראות ושימוש בקטעים מספרים במחשבי האוניברסיטה. ההוצאה היא אחת ההוצאות המובילות בישראל, ובין 1,500 הספרים שהוציאה לאור נמצאים הסופרים החשובים בספרות העולמית שתורגמו מעשרות שפות לעברית. ספרים ביהדות במדעי הרוח ובמדעי החברה, ספרות ושירה עברית מקורית כשירתו של יהודה עמיחי, ביוגרפיות ומילונים וספרות אקטואלית. ההוצאה מוציאה לאור גם ספרי ילדים שזכו להצלחה רבה, ביניהם ספרי "הפיה לילי" וסדרת ״פינוקי״. משפחת שוקן - המשפחה המייסדת של ההוצאה. נחום גלאצר - מראשוני העובדים בהוצאה בארצות הברית. אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת שוקן אתר הוצאת Schocken Books פניה עוז-זלצברגר, ספריו עודם על מדפינו, באתר הארץ, 26 ביולי 2006 רחלי אידלמן, סבי שלמה זלמן שוקן, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2007 יניב מגל, ‏"איימו עליי שאם לא אצטרף למבצעים, יפנו את הספרים מהשולחנות", באתר גלובס, 12 בדצמבר 2013 מאת יצחק דנון, ‏ביהמ"ש: הוצאת משכל הפרה זכויות יוצרים של שוקן בעזבונו של עגנון, באתר גלובס, 6 בפברואר 1997 יסמין גואטה, האוניברסיטה העברית תפצה את הוצאת שוקן ומוסד ביאליק בגין הפרת זכויות יוצרים, באתר TheMarker‏, 1 בדצמבר 2013
Fear of a Blank Planet

Fear of a Blank Planet הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הרוק המתקדם הבריטית פורקיופיין טרי. האלבום יצא לאור ב-16 באפריל 2007 בבריטניה ובאירופה, וב-24 באפריל 2007 בארצות הברית. בשונה מאלבומיה האחרים של הלהקה, אלבום זה הוא אלבום קונספט, המורכב מיצירה אחת המחולקת לשש רצועות. שמו של האלבום מתייחס לאלבומם של Public Enemy משנת 1990 - Fear of a Black Planet, העוסק בחלקו בנושא הגזענות. בריאיון עם סולן הלהקה סטיבן וילסון, הוא אמר שבעוד שבשנות השמונים בעיית הגזענות הייתה במרכז תשומת הלב הציבורית, הדור של ימינו ריקני (blank), ומתעניין בעיקר בטכנולוגיה ובגאדג'טים שונים. הנושא המרכזי של מילות השירים באלבום שאוב מתוך הספר "לונאר פארק" (אנ') מאת ברט איסטון אליס. בספר מתואר טיפול בילד בעייתי בעזרת תרופות, צפייה בטלוויזיה ומשחק ב-Xbox, המנתקים את הילד מהעולם החיצון. האלבום מתאר את הדברים מנקודת מבטו של הילד, בשונה מהספר שמציג את נקודת המבט של האב. השמעות הבכורה של שירי האלבום, פרט ל-Way Out of Here, התקיימו בספטמבר ונובמבר 2006, בזמן סיבוב ההופעות לקידום "Arriving Somewhere", ה-DVD הראשון המציג הופעה של הלהקה. בדצמבר 2006 גילה רוברט פריפ כי ערך דוגמאות מהשיר Nil Recurring ששלח לו וילסון, אך שיר זה לא מופיע באלבום. קטעים משירי האלבום החלו להתפרסם בחודשיים שקדמו ליציאתו הרשמית, חלקם כפרסומים של הלהקה וחלקם כהדלפות. ב-21 בפברואר 2007 הלהקה פרסמה דוגמאות מכל שיר באתר המייספייס שלה. שיר הנושא של האלבום יצא לאור באתר iTunes ב-6 במרץ 2007 כשיר בונוס לאלבום Blackfield II, אלבומם השני של ההרכב Blackfield. הקליפ לשיר הנושא באלבום יצא לאור באתר המייספייס של הלהקה ב-16 באפריל 2007, יחד עם יציאתו הרשמית של האלבום. בעקבות הטבח בווירג'יניה טק שהתרחש באותו יום בארצות הברית, חברי הלהקה הורידו את הקליפ מהאתר, משום שהרגישו שהצגתו של שיר בעל נושא זה לאחר הטבח הוא חסר טעם. השיר Anesthetize מחולק לשלושה חלקים, המופרדים בעזרת הסימון *** בחוברת המצורפת לאלבום. שמם של שלושת החלקים לא רשום, אך בריאיון לרדיו ה-BBC גילה גאווין האריסון כי לחלק השני קוראים "The Pills I'm Taking". בשיר זה מתארח אלכס לייפסן מהלהקה הקנדית ראש, ומנגן סולו גיטרה של 56 שניות. ב-18 באפריל 2007 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה וארצות הברית בעקבות האלבום, שנמשך עד לשנת 2008, כאשר בכל הופעה נוגן האלבום כולו. "Fear of a Blank Planet" – 7:28 "My Ashes" – 5:07 "Anesthetize" – 17:42 "Sentimental" – 5:26 "Way Out of Here" – 7:37 "Sleep Together" – 7:28 את המילים והלחן לכל השירים כתב סטיבן וילסון, פרט ל-My Ashes שריצ'רד ברביירי עזר בהלחנתו, ו-Way Out of Here שהלחינו כל חברי הלהקה. סטיבן וילסון - שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים, עיבודים ריצ'רד ברביירי - סינתיסייזר, קלידים קולין אדווין - גיטרה בס גאווין האריסון - תופים, כלי הקשה רוברט פריפ (קינג קרימזון) - soundscapes בשיר Way Out of Here אלכס לייפסן (ראש) - סולו גיטרה בשיר Anesthetize מידע על האלבום Fear of a Blank Planet באתר MusicBrainz מידע על האלבום Fear of a Blank Planet באתר AllMusic האלבום Fear of a Blank Planet באתר Discogs אתר קידום המכירות של האלבום ריאיון עם סטיבן וילסון באתר Progarchives ביקורת על האלבום באתר Metalsetlists Robert Fripp's Diary פורקיופיין טרי, ברשת החברתית Myspace
פאלקו

יוהאן הלצל (בגרמנית: Johann Hölzel;‏ 19 בפברואר 1957 – 6 בפברואר 1998) המוכר יותר בשם הבמה פאלקו (Falco) היה זמר פופ שפעל בעיקר בשנות ה-80. מחוץ למולדתו אוסטריה ולגרמניה, הוא נחשב לזמר של להיט אחד, בזכות הצלחתו הגדולה של הלהיט "Rock Me Amadeus" (אנ'). פאלקו נולד בווינה, נחשב לילד פלא ולמד בקונסרבטוריון של וינה. עם סיום לימודיו ב-1977, נסע לברלין ובמשך זמן קצר שימש כסולן של להקת פיוז'ן ששילבה ג'אז ורוק. עם שובו לווינה, כינה עצמו פאלקו, על שם גולש הסקי הגרמני פאלקו וייספלוג. הוא היה חבר בלהקות "Spinning Wheel" ו"Hallucination Company", ועד 1983 שימש כנגן הבס של להקת הרוק Drahdiwaberl. ב-1982 הוציא פאלקו אלבום סולו ראשון, "Einzelhaft". השיר "Der Kommissar", שעסק בצריכת סמים, הפך ללהיט ואף זכה לשתי גרסאות כיסוי באנגלית. אלבומו השני, "Junge Roemer", לא נחל הצלחה מחוץ לאוסטריה ולגרמניה, ועל כן החליט לנסות להקליט גם באנגלית. ב-1986 הגיע פאלקו לשיא הצלחתו. זמן קצר לאחר הקרנתו של הסרט עטור הפרסים "אמדאוס", הקליט את "Rock Me Amadeus", להיט דיסקו שזכה להצלחה בינלאומית. בארצות הברית שהה השיר בראש מצעד הוט 100 של בילבורד במשך שלושה שבועות. האלבום, "פאלקו 3", הגיע עד למקום השלישי ברשימת המכירות. במצעד הרית'ם אנד בלוז הגיע למקום השישי, שהיווה שיא עבור זמרים לבנים (רק ג'ורג' מייקל, רובין ת'יק ואמינם הצליחו, מאוחר יותר, להגיע להישגים גבוהים יותר). "Rock Me Amadeus" זכה להצלחה אף במדינות כרוסיה ויפן. הסינגל השני מהאלבום, "Vienna Calling", זכה גם הוא להצלחה בינלאומית נאה כולל הגעה מקום 10 בבריטניה ומקום 18 במצעד בילבורד בארצות הברית. הסינגל השלישי שהוציא במסגרת "פאלקו 3", "Jeanny", היה שיר שנוי במחלוקת, שנכתב מנקודת מבטו של אנס ורוצח, והוחרם בארצות הברית. במדינות אירופה נחל השיר הצלחה, אף שבגרמניה ובהולנד היו תקליטנים שסירבו להשמיעו. האלבומים שהקליט בהמשך לא הצליחו מחוץ למדינות דוברות הגרמנית, גם כשכללו קוריוזים כמו דואטים עם בריג'יט נילסן וסינדי קרופורד. ב-6 בפברואר 1998 נפצע בתאונת דרכים בעת ששהה בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית, ומת מפצעיו בתוך זמן קצר. נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה. מדיה וקבצים בנושא פאלקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאלקו פאלקו, ברשת החברתית פייסבוק פאלקו, ברשת החברתית אינסטגרם פאלקו, ברשת החברתית טיקטוק פאלקו, סרטונים בערוץ היוטיוב פאלקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאלקו, באתר AllMovie (באנגלית) פאלקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פאלקו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פאלקו, באתר ספוטיפיי פאלקו, באתר Last.fm (באנגלית) פאלקו, באתר AllMusic (באנגלית) פאלקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאלקו, באתר דיזר פאלקו, באתר Yandex.Music (ברוסית) פאלקו, באתר Discogs (באנגלית) פאלקו, באתר Songkick (באנגלית) פאלקו, באתר SecondHandSongs פאלקו, באתר בילבורד (באנגלית) פאלקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ארג'ייספור

קייסרי ארג'ייספור (טורקית Kayseri Erciyesspor) היא קבוצת כדורגל טורקית השייכת לעיר קייסרי. הקבוצה משחקת בליגת המשנה הטורקית. הייתה ידועה כקייסריספור משנת היווסדה ועד 2004, ואז החליפה את שמה עם היריבה העירונית, ארג'ייספור. בשנת 2009 הקבוצה עברה לשחק באצטדיון החדש. בשנת 2005 הקבוצה הגיעה לשלב שמינית גמר הגביע הטורקי ושם הפסידה לדניזליספור 4-1. בשנת 2007 הקבוצה העפילה לגמר הגביע הטורקי ושם הפסידה לבשיקטש 1-0. בארג'ייספור נוצר מצב ייחודי-הקבוצה שיחקה בעונת 2007/2008 בשלב המוקדמות השני של גביע אופ"א למרות שירדה ליגה, משום שהעפילה לגמר הגביע. הקבוצה ניצחה את מכבי תל אביב בסיבוב המוקדמות השני והפסידה בסיבוב הראשון לאתלטיקו מדריד. מדיה וקבצים בנושא ארג'ייספור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארג'ייספור (בטורקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
4 תחנות

4 תחנות הוא אלבום הופעה של הזמר-יוצר שלום חנוך שיצא בשנת 2011. האלבום מחולק לארבעה תקליטורים, שכל אחד מהם כולל שירים שנכתבו בתקופה אחרת בקריירה האמנותית של חנוך. האלבום הוקלט ביוזמת לואי להב, בסדרת הופעות שנערכו בחורף 2010 בנמל תל אביב. המופעים כולם שודרו בערוץ 10. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלום חנוך (למעט היכן שמצוין אחרת).  לואי להב - ניהול אמנותי משה לוי ושלום חנוך - עיבוד והפקת המוזיקה משה לוי, שלום חנוך ורוני פיטרסון - גיטרות משה לוי - פסנתר, המונד ואקורדיון אשר פדי - תופים זיו הרפז - גיטרה בס טל אבירם - קלידים וסמפלר אלונה טוראל - פנדר רודס אלי דג'יברי - סקסופון גליה חי - ויולה יעל שפירא - צ'לו ספי ציזלינג - חצוצרה עודד מאיר - טרומבון עופר פלד - סקסופון עמרי קרן - גיטרה חשמלית אהד שרגאי - קולות עודד גולדשטיין - קולות יואב קוטנר, שלום חנוך: שיחה על ארבע תחנות - חלק א, גלי צה"ל, 7 ביוני 2011, באתר "קוטנר רוק.נט"
עלעול

האם התכוונתם ל... טורנדו עלעול מים עלעול חול