laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורקינט

קוֹרְקִינֵט או גַּלְגִיליים הוא כלי תחבורה העשוי ממשטח צר, המקביל אל הקרקע, שני גלגלים וכידון היגוי המחובר לגלגל הקדמי. המשתמש בכלי תחבורה זה עומד עליו ברגלו האחת, ודוחף אותו ברגלו השנייה, כשבידיו הוא מחזיק בכידון. בעבר נהגו ילדים ליצור קורקינטים לשימוש אישי. בשלהי המאה העשרים הפכו הקורקינטים למוצר תעשייתי, שלו דגמי מתכת יקרים. ישנם גם קורקינטים ממונעים, אשר פועלים על חשמל או דלק. המילה קורקינט משמשת רק בעברית; מקורה הוא שינוי של המילה הצרפתית trottinette ("טרוטינט"). הלשונאי והבלשן יצחק אבינרי הציע תחת המילה קורקינט את המילה טפפית, והעיד כי בבית איתמר בן-אב"י חודשה המילה אוֹפַנִּית: כלי הנסיעה־למשחק של ילדים, הנקרא בצרפתית טרוטינט, שובש בפי ילדינו ל"קורקינט". שִבוש זה כבר חדר ללשון עִתוני ילדים ואף לעולם התעשִיה... השם הצרפתי לקוח מהשורש trottiner שעניינו – הָלוֹךְ וְטָפוף. לפי זה ראוי לקרוא לטרוטינט – טְפָפִית (על משקל עששית, צללית). בבית איתמר בן-אב"י שמעתי אומרים "אופנית". — פורסם בפינת הלשון של אבינרי בסיוון תש"ז, יוני (1947), מתוך "יד הלשון" עמוד 8, יזרעאל 1964 החוק בישראל מגביל את השימוש בקורקינט חשמלי לרוכב אחד מגיל 16 ומעלה בחבישת קסדה. בנוסף על הכלי לעמוד בתנאים הבאים: משקל הכלי עד 30 ק"ג הספק המנוע עד 250 וואט מהירות הכלי עד 25 קמ"ש קורקינט אינו צריך רישוי. צ'וקודו קורקינט ממונע גַּלְגִּלַּיִם, באתר האקדמיה ללשון העברית ספר ישעיהו, פרק ג', פסוק ט"ז תקנות - גלגינוע (קורקינט חשמלי), באתר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, 13 ביוני 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנהל תשתיות מחשוב

מנהל תשתיות מחשוב הוא האדם האחראי על תשתיות לתפעול טכנולוגיות המידע בארגון. מחלקת תשתיות מחשוב אחראית על רכיבי חומרה, תוכנה, תקשורת, שרתים, תחנות קצה, אבטחת מידע, תמיכת מחשוב לעובדי החברה, ודואגת לזמינותן ותפעולן, שכן ללא מערכות אלו הארגון הממוחשב אינו יכול לתפקד. תחת מנהל תשתיות מחשוב יש מספר תת-תחומים ובדרך כלל לכל תחום יש מנהל או ראש צוות משלו, לדוגמה: מנהל חדר שרתים - אחראי על חדר השרתים, שם נמצאים כל השרתים והמערכות שנותנות שירות לכל החברה. במקום זה מרוכזים באופן פיזי כל המידע, התוכנות והידע. בדרך כלל מערכות המידע נדרשות לזמינות של 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע, במיוחד בארגונים או חברות שנותנות שירות. לדוגמה: משרדי ממשלה, חברות השקעות בורסאיות, בנקים, חברות עסקים בינלאומיות, וכל חברה נוספת שמגדירה את תחום פעילותה כמחייב זמינות 24*7. בשל האמינות התפעולית הנדרשת, חדר זה מופעל על ידי מערכות מיזוג נפרדות משאר הבניין ומערכת אספקת מתח UPS נפרדת, כך שבמקרה של הפסקת חשמל החדר ימשיך לעבוד. לרוב, כדי למזער את הסיכונים הנובעים מריכוז כל המערכות בחדר אחד, החברות מבצעות תוכנית לשחזור מאסון ( Disaster Recovery Plan -DRP) ומשכפלות את המערכות באתר נוסף, רחוק מחדר השרתים המרכזי. מנהל מרכז תמיכת משתמשים (Help Desk) - במרבית החברות, קיים צוות אנשי תמיכה שנותן שירות לעובדי החברה כאשר מי מהם נתקל בבעיות מחשוב. בארגונים גדולים מקובל להשתמש בתוכנה המרכזת את כל הקריאות שירות, ומרכז טלפוני עם מענה אנושי. חלק מהבעיות נפתרות טלפונית ובחלקן נדרשת הגעה פיזית של איש תמיכה לעובד החברה. המטרה המרכזית היא לספק פתרון בזמן הקצר ביותר כדי לא לפגוע בתפוקת העבודה השוטפת. מנהל תקשורת - חברות בינלאומיות בעלות מספר סניפים ברחבי העולם, מקיימות תקשורת בין הסניפים לצורך שיתוף מידע עסקי ומשאבים של החברה. קישוריות זו מבוססת על רכיבי תקשורת אקטיביים שאותם יש להגדיר לנהל ולתחזק. פעילות זו היא באחריות מנהל התקשורת. מנהל אבטחת מידע - אחראי על תחום אבטחת המידע בארגון. באחריותו לתחזק ולתפעל את מערכות אבטחת המידע, לוודא את תקינותן, ובנוסף להציע שיפורים והצעות התייעלות כדי להגן טוב יותר על המידע העסקי הרגיש. מנהל מערכות מידע מנהל טכנולוגיות ראשי
יין נתזים

יין נתזים או יין מבעבע (לעיתים "מוּסֶה", מצרפתית: Mousseux) הוא יין שבו כמויות משמעותיות של פחמן דו-חמצני מומס, הגורמות לו לבעבע עם פתיחת הבקבוק ומזיגתו. הפחמן הדו-חמצני נוצר כתוצאה מהתססה טבעית של היין, במכל התססה גדול אשר תוכנן לעמוד בלחצים הנוצרים בתהליך, בשיטה הנקראת גם שיטת שרמה (Methode Charmat). קיימות דוגמאות רבות ליינות נתזים המיוצרים במדינות ובאזורים מגוונים בעולם. אלה בדרך כלל יינות לבנים או ורודים, אבל קיימים גם מספר סוגי יין נתזים אדומים. חלק מיינות הנתזים מכילים בועות קטנות בבעבוע עדין מאוד, כינויים של יינות כאלה הוא פריזנטה או פטילנט, וההבדל הוא הלחץ הנוצר בבקבוק. לתיאור הליך הייצור של השמפניה ראו בערך שמפניה. מתכון יין נתזים עדין פשוט מילון היין השלם של האקדמיה ללשון העברית (גללו לערך "יין נתזים") ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תנור

תַּנּוּר הוא מכשיר המשמש לחימום, כשבדרך כלל התנורים מתחלקים לאלה המשמשים לחימום של אקלים מקומי, אלה המשמשים בבישול והכנת מזון, ואלה המשמשים בתעשייה. לרוב, התנורים יוצרים את החום דרך בעירה, או באמצעות גוף חימום חשמלי ההופך אנרגיה חשמלית לחום. תנור חשמלי בסיסי, כאמור משתמש רק בגופי חימום. מפזר חום, תנור חשמלי המשתמש במאוורר כדי להאיץ את פיזור האוויר החם. משאבת חום, או מזגן שגם מחמם, הפועל בצורה דומה. רדיאטור, התקן המעביר חום באמצעות נוזל מחומם. מקרן חום קרמי, המשתמש בחומר קרמי כדי למקסם את הקרנת החום של גוף החימום החשמלי. תנור גז, המחמם באמצעות שריפת גז. קמין (אח), המחמם באמצעות שריפת עצים, נפט, פחם או סולר. תנור אפייה, מכשיר המשמש לאפיית מזון. כיריים, לוח עם מבערים המשמש לבישול. תנור מיקרוגל, מכשיר המשתמש בגלי מיקרו לחימום מזון. תנור מקלה, מכשיר המשמש לקליית לחם ולחימום מזון. תנור אדים, חימום ובישול מזון בעזרת אדים חמים. כבשן, תנור המיועד לשרפה בטמפרטורה גבוהה. תנור רם, תנור המשתמש בטמפרטורה גבוהה להפקת יצקת מעפרות ברזל. תנור קרמיקה. במגילת איכה, פרק ה', פסוק י', לאחר חורבן בית המקדש ובזמן תיאור המצב הרע של בני ישראל, מצוינת המילה תנור במשמעות דומה לשלנו: "עוֹרֵנוּ כְּתַנּוּר נִכְמָרוּ מִפְּנֵי זַלְעֲפוֹת רָעָב" תנור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרסומת לתנור חימום קמין, 1960, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
אברהרד יקל

אברהרד יקל (גרמנית: Eberhard Jäckel;‏ 29 ביוני 1929 - 15 באוגוסט 2017) היה היסטוריון גרמני סוציאל-דמוקרטי, שנודע בזכות מחקריו על מקומו של אדולף היטלר בהיסטוריה של גרמניה. מאז 1967 לימד באוניברסיטת שטוטגרט כפרופסור להיסטוריה מודרנית. יקל נולד ב-1929 בעיר וזרמינדה (כיום ברמרהאפן). למד היסטוריה באוניברסיטאות של גטינגן, טיבינגן, פרייבורג, פלורידה ופריז. עבודת הדוקטורט שלו יצאה לאור בשנת 1966 כספרו הראשון, Frankreich in Hitlers Europa ("צרפת באירופה של היטלר"). מאז 1967 לימד באוניברסיטת שטוטגרט כפרופסור להיסטוריה מודרנית. התפרסם לראשונה בעקבות ספרו משנת 1969 "Hitlers Weltanschauung" ("היטלר השקפת עולמו וחותמו בהיסטוריה"), שבו בחן את השקפת עולמו ואת אמונותיו של הפיהרר הנאצי. במחקריו ראה יקל את היטלר כמקבילה ההיסטורית לאסון צ'רנוביל. הוא טען כי להיטלר, בניגוד לעמדתו של ההיסטוריון האנגלי אלן בולוק שגרס כי היטלר היה אופורטוניסט ללא אמונות מוצקות, היה מטען מגובש של אמונות והוא פעל במהלך חייו בעקביות מתוך פילוסופיית "הגזע והמרחב". לטענת יקל, במוקד תפיסת עולמו של היטלר ניצב מאבק ההישרדות חסר הרחמים בין "הגזע הארי" ל"גזע היהודי" והאמונה הנגזרת מתוך מאבק זה כי גזעים חזקים חייבים להחזיק במרחבי מחיה גדולים. יקל היה אחד הבולטים בקרב ההיסטוריונים ה"תכליתיים" שניהלו ויכוח עם ההיסטוריונים "הפונקציונליסטים", כדוגמת הנס מומזן ומרטין ברושאט. ההיסטוריונים "התכליתיים" טענו כבר מאז שנות השישים כי להיטלר הייתה תוכנית ארוכת טווח להשמיד את היהודים כבר משנת 1924. לאחרונה הגדיר יקל מחדש את עמדותיו, וכעת הוא מאמין שרוב היוזמות לביצוע השואה באו ישירות בפקודתו של היטלר, והיו יותר תולדה של סדרת החלטות אד הוק מאשר תוכנית פעולה כוללת. בוויכוח שפרץ בין ההיסטוריונים הגרמנים בין השנים 1986–1988 היה יקל מבקר חריף של ההיסטוריון ארנסט נולטה, והוא טען כי התאוריה של נולטה לפיה פשעי המלחמה הנאציים היו תגובה לפשעים הסובייטים שביצע סטלין, היא "א-היסטורית". בהסברו זה נשען יקל על הבוז והזלזול שהיטלר הפגין כלפי ברית המועצות, דבר המצביע לדעתו על כך שהיטלר לא יכול היה לחוש מאוים על ידי הסובייטים, כפי שטען נולטה. בסוף שנות ה-70 של המאה העשרים הוביל יקל את הביקורת נגד ההיסטוריון הבריטי דייוויד אירווינג, שטען בספרו "מלחמתו של היטלר" כי הרודן הנאצי לא היה מודע לשואה. יקל כתב עשרות מאמרי תגובה בעיתונות בהם טען כי ספרו של אירווינג אינו אלא ניתוח היסטורי שגוי, שכן לדבריו היטלר היה מעורה היטב בכל מהלכי השואה ואף אישר אותם. מדיה וקבצים בנושא אברהרד יקל בוויקישיתוף אברהרד יקל, ברשת החברתית Goodreads אבנר שפירא, מת ההיסטוריון הגרמני אברהרד יקל, מחשובי חוקרי הנאציזם, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2017 הוויכוח בין ההיסטוריונים הגרמנים Prof. Dr. em. Eberhard Jäckel אברהרד יקל (1929-), דף שער בספרייה הלאומית
Network News Transfer Protocol

NNTP (ראשי תיבות של: Network News Transfer Protocol) הוא פרוטוקול תקשורת המשמש בעיקר להבאה ופרסום הודעות קבוצות דיון (Usenet) בעת התקשורת עם שרת המספק את השרות. הפרוטוקול משמש גם לסנכרון ההודעות בין השרתים השונים המציעים שירות זה. את RFC 977, תקן הפרוטוקול, השלימו בריאן קנטור מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ופיל לפסליי מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי במרץ 1986. לרוב, פורט ה-TCP מס' 119 שמור בעבור שירות ה-NNTP. בעת ההתחברות מאובטחת בעזרת SSL, משתמשים בפורט TCP מס' 563. צורת התחברות זו לעיתים נושאת את השם NNTPS. במקור, קבוצות הדיון פותחו מסביב לפרוטוקול ה-UUCP, כשרוב העברות המאמרים נעשו בתקשורת טלפונית ישירה לשרת. הקוראים והכותבים היו מתחברים למחשב אשר אירח את קבוצת הדיון, כשהם קוראים וכותבים ישירות לכונן הקשיח של השרת. בהמשך, כאשר השימוש ברשתות המקומיות ובאינטרנט נעשה שכיח יותר, עלה רצון לאפשר לתוכנות הקוראות בקבוצות הדיון לרוץ על מחשבים אישיים, כמו גם רצון להשתמש באינטרנט כדי לטפל בהעברות המאמרים. היות שלרוב מערכות קבצים רשתיות התואמות לאינטרנט לא היו זמינות, הוחלט לפתח פרוטוקול חדש אשר ידמה לפרוטוקול ה-SMTP אך יהיה מותאם לטיפול בקבוצות הדיון - זהו פרוטוקול ה-NNTP. מונחים ברשת מחשבים RFC 977 - הגדרת הפרוטוקול RFC 1036 - הגדרת מבנה ההודעה
ריינהולד מק

ריינהולד מק (באנגלית: Reinhold Mack; ידוע גם בשם Mack) הוא מפיק מוזיקלי וטכנאי קול הידוע בעיקר בהפקה המוזיקלית של תקליטי להקת קווין, Electric Light Orchestra, בלאק סבאת' ואחרים. בחלק מהאלבומים הוא אף השתתף כאשר ניגן בסינטיסייזר או בקולות רקע. Electric Light Orchestra: Face The Music - (1975) Electric Light Orchestra: A New World Record - (1976) Electric Light Orchestra: Out of the Blue - (1977) Electric Light Orchestra: Discovery - (1979) Electric Light Orchestra: Xanadu - (1980) Queen: The Game - (1980) Queen: Flash Gordon - (1980) Electric Light Orchestra: Time - (1981) Queen: Hot Space - (1982) Queen: The Works - (1984) רוג'ר טיילור: Strange Frontier - (1984) פרדי מרקיורי: Mr. Bad Guy - (1985) Queen: A Kind of Magic - (1986) הרווי פטין: Lettin Loose -(1987); ביחד עם בריאן מיי Extreme: Extreme - (1989) בלאק סבאת': Dehumanizer - (1992) SBB: New Century (2005) Sweet: Give Us a Wink (1976) בריאן מיי וחברים: Star Fleet Project (1983) - מיקס Queen: Live Magic (1986) - הקלטה ביחד עם דייוויד ריצ'רדס Queen: Made in Heaven - (1995) - הקלטות מקוריות לשירים Queen: Live at Wembley '86 - (1992) - הקלטה ריינהולד מק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריינהולד מק, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריינהולד מק, באתר Discogs (באנגלית) ריינהולד מק, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסתר שניאורסון גרי

אסתר שניאורסון-גרי (נולדה בתל אביב) היא פובליציסטית, משוררת, סופרת וד"ר להיסטוריה. שניאורסון גרי היא דור שביעי לבעל התניא, מייסד חסידות חב"ד, נשואה ואם לשלושה. החלה לפרסם את שיריה בתשמ"ב (1982) כמה שנים לאחר מותו של אביה, טוביה שניאורסון. שיריה המאוחרים יותר, לדוגמה אלה שבספרה "לא כדרך משל" הם בלדות. בשיריה מרבה שניאורסון גרי לעסוק בשאלות קיומיות ומשתמשת במוטיבים מהתנ"ך ומאוצר הפולקלור העממי בעולם. בספר שיריה "אל ירושלים" היא מביעה את אהבתה לארץ ישראל, לאדמתה ולירושלים. מתגוררת בנתניה. רשות החיים : שירים (1982) הגיגי סתו : שירים (1983) אגדת המלח : שירים (1985) שחור ולבן : סיפורים (1991) המשפט : שירים (1985) לא כדרך משל: שירים (1996) בין המיצרים : סיפורים (1996) אל ירושלים : שירים (2006) אל ההר : שירים (2010) הסתר לשרה : שירים (2012) משגב אמהות : יהדות: נשים במקרא (2014) כתר גיבורים : עיון: (2019) מדיה וקבצים בנושא אסתר שניאורסון גרי בוויקישיתוף האתר של אסתר שניאורסון גרי רשימת הפרסומים של אסתר שניאורסון גרי, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת דעות הכותבת באתר "בשבע" דעה באתר הר הבית שלנו אסתר שניאורסון גרי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אתר הסופרת בגלובל ריפורט(הקישור אינו פעיל, 29.5.2019) אסתר שניאורסון גרי, דף שער בספרייה הלאומית אסתר שניאורסון גרי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה הערך על אביה טוביה שניאורסון, ב-הצאצאים: עמוד 318 קטע 992 | על סבה שנ"ז שניאורסון: עמוד זה קטע 454 | אביו דוד צבי אריה שניאורסון: עמוד 207, קטע 182 (אודותיו) | אביו שנ"ז: עמוד זה קטע 72 | אמו שרה רבקה: עמוד זה קטע 27 | אביה משה שניאורי | אביו: בעל התניא ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ענן משפך

ענן משפך הוא ענן דמוי משפך המאופיין בעמודת רוח סיבובית הנובעת מבסיסו, אך אינה נוגעת בקרקע (בדרך כלל מענן קומולונימבוס, בעיקר תא-על או קומולוס מגדלי). ענן משפך הוא מעין שלב בתהליך ההיווצרות של סופת הטורנדו אשר נעצר באמצע. כלומר, נוצרת רוח סיבובית, אולם, היא איננה מספיק עוצמתית כדי להתעבות ולהתרחב כדי שתוכל להגיע אל פני הקרקע. לעיתים, סופת טורנדו הרסנית עשויה להיראות כמו ענן משפך. תופעה זו מתרחשת כאשר האוויר הקרוב לקרקע יבש, ולכן חלקו התחתון של הטורנדו אינו מתאפיין בהתעבות נראית לעין. כשענן משפך נוגע בקרקע הוא משנה פניו לטורנדו. למעשה, רוב סופות הטורנדו מתחילות כענני משפך, עם זאת רוב ענני המשפך לא באים במגע עם הקרקע, אחרת תכיפות סופות הטורנדו בעולם הייתה גבוהה הרבה יותר. ענני משפך קרֵי ליבה (או מרכז) הם לרוב קצרי חיים וכן חלשים יותר מענני משפך רגילים. לרוב, אינם באים במגע עם הקרקע, אך כאשר הם כן נוגעים בה, עשוי להיווצר טורנדו חלש עוצמה או נד מים. בניגוד לתופעות אחרות דומות, אשר מלוות בסופות ברקים ורעמים, ענני משפך אלה נוצרים פעמים רבות בשמיים מעוננים למחצה כחלק מחזית קרה, כאשר האטמוספירה אינה יציבה. כדי שתופעה זו תתרחש וייווצר ענן משפך, הוא צריך "להיאחז" בענן קומולוס שאינו מוריד משקעים. השילוב בין אוויר קר יותר בטרופוספירה הנמוכה יחד עם אוויר הזורם בכיוונים שונים בטרופוספירה הבינונית גורם לרוטציה בציר מאוזן שכאשר מוטה אנכית על ידי תנאים אטמוספיריים נוצר ענן משפך. טורנדו נד מים Cooley J. R., and M. E. Soderberg, 1973: Cold air funnel clouds. NOAA Tech. Memo. NWS CR-52, Scientific Services Division, NWS Central Region, Kansas City, MO, 29 pp. מדיה וקבצים בנושא ענן משפך בוויקישיתוף
פרץ רוח

פרץ רוח הוא כינוי לרוחות עזות הנושבות מתחת לענן קומולונימבוס מפותח מאוד. פרץ הרוח נוצר בעקבות זרמים של אוויר היורדים אל הקרקע מהענן. קוטר התופעה עשוי להגיע אף לכמה מאות מטרים או לקילומטרים בודדים, זאת בהתאם לגודל הענן. מהירות הרוח יכולה להגיע ליותר מ-120 קמ"ש. כאשר אזור התרחשות התופעה הוא עד 4 קילומטרים התופעה מכונת "מיקרוברסט" וכאשר אזור התרחשות התופעה גדול מ-4 ק"מ היא מכונה "מקרוברסט". כאשר האוויר שמתחת לענן קומולונימבוס לח מאוד, האטמוספירה לא יציבה. כשיורדים ממטרים חזקים במיוחד, משקל טיפות המים מעצים את זרם האוויר היורד בענן. אירועי "מיקרוברסט לח" נפוצים בין חזיתות קרות. המיקרוברסט הוא זרם אוויר יורד שגורם לשינוי פתאומי במהירות הרוח וכיוונה, ולכן טייסים חייבים להימנע מכניסה למיקרוברסט כדי למנוע התרסקות. פרץ יבש מתרחש כשמתחת לקומולונימבוס יש שכבות אוויר יבשות. משקעים היורדים מהענן מתאדים במהירות רבה (וירגה). זו גורמת להתקררות האוויר מתחת לענן. האוויר הקר והכבד נוסג במהירות כלפי מטה וכך נוצרת רוח אנכית. תופעות "מיקרוברסט יבש" נפוצות בסיום אירועי שרב והיא עשויה להביא לירידה משמעותית בטמפרטורה באופן זמני. מדיה וקבצים בנושא פרץ רוח בוויקישיתוף
זוגדידי

זוּגדידי (בגאורגית: ზუგდიდი) היא בירתה ההיסטורית של סמגרלו, המחוז ההיסטורי שבמערב גאורגיה. כאשר היא ממוקמת בצפון-מערב סמגרלו. היא מהווה מרכז מנהלתי של נפת זוגדידי, ובירת מחוז סמגרלו וסוואנתי עילית. זוגדידי שוכנת על גדת נהר צ'חוֹאוּשי (ჩხოუში) במרחק 110 ק"מ מהים השחור. היא הוכרזה לעיר בשנת 1918, ואוכלוסייתה מונה 42,998 איש. בעיר עוברת מסילת ברזל, ודרכים חשובות במדינה (זוגדידי-מסטיה, שבנפת מסטיה). בזוגדידי ישנם מפעלים חשובים, ביניהם מפעל לתה. בשנת 2005 הוקם בזוגדידי בית חולים מודרני לחולי לב. כמו כן יש בעיר יש בית ספר גבוה צרפתי-גאורגי. ליד זוגדידי, לפני הכניסה לסכר אנגורי, שעל נהר האנגורי, מפעל ההידרו-אלקטרי הגדול ביותר בקווקז. שמה של זוגדידי מורכב מ-2: זורג-דידי (דידי פירושו גדול). לראשונה נזכרת בכתובים בתחילת המאה ה-17, כמרכז הפוליטי, האדמיניסטרטיבי והתרבותי של נסיכות אודישי או נסיכות מגרליה. ושימשה ככזו עד ל-1803. נסיכי דדיאני בנו במחצית השנייה של המאה ה-19 ארמון. בשנים 1855–1857 הייתה תחת שליטת האימפריה העות'מאנית, ולאחר מכן תחת שליטת האימפריה הרוסית. שהיה בבעלותו של צ'ארלס לואיס נפולאון מוראט, נכדה של אחותו של נפולאון, שנשא לאישה, בשנת 1868, את ביתו של אחד משליטי מגרליה האחרונים, סלומה דדיאני. הארמון נשרף בשנת 1894 ושוחזר בשנת 2000. ארמון דדיאני הפך למוזאון היסטורי בשנת 1921. וכולל בין מוצגיו את מסכת המוות של נפולאון, תמונה של הקיסר הצרפתי, על חימושו, סמלי האצולה שלו, רהיטיו וספריו. בהסכמת הנציג הסובייטי לענייני דתות בנו יהודי העיר בית כנסת, שהחל לפעול בשנות ה-40. לנוכח פעולה זו של סולק הנציג הסובייטי לענייני דתות מתפקידו. ארצות הברית קולומבוס, ג'ורג'יה, ארצות הברית נונה גפרינדשווילי אתר האינטרנט הרשמי של זוגדידי גאורגיה: כוחות רוסים השתלטו על תחנות משטרה בעיר זוגדידי, באתר ynet, 11 באוגוסט 2008 דיווחים על נפילת פגזים בזוגדידי - גאורגים מדווחים על התקפות מבעיתות, 10.8.2008, AFP, (באנגלית) זוגדידי שבקו החזית האבחזית פונתה(הקישור אינו פעיל), 10.8.2008, "Civil Georgia", (באנגלית) חדשות מקומיות של זוגדידי, באנגלית נפולאון במוזאון דדיאני בזוגדידי "2014 General Population Census Main Results General Information" (PDF). National Statistics Office of Georgia. נבדק ב-2 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1964-1941, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256
A Space In Time

A Space In Time הוא אלבומה השביעי של להקת הבלוז רוק, Ten Years After. האלבום יצא לאור באוקטובר 1971 והיה שונה מקודמיו בכך שסגנונו נטה יותר לפופ מאשר לרוק ולבלוז ששלטו באלבומיה הקודמים של הלהקה. המשפט האחרון בשיר Over The Hill הוא "I Think I Will Leave The Blues Over The Hill" ומכאן אפשר להבין שהלהקה רוצה לשנות את הכיוון המוזיקלי שלה. למרות זאת, הוא נחשב בעיני רבים לאלבום הטוב ביותר של הלהקה. האלבום כלל את השיר המצליח ביותר של הלהקה I'd Love To Change The World, השיר נחשב לאחד משירי הרוק הטובים ביותר בעיקר בגלל סולו הגיטרה שלקראת סופו. עטיפת האלבום עוצבה על ידי אד קריף, את העטיפה האחורית צילם גיטריסט הלהקה אלווין לי. כל השירים באלבום נכתבו על ידי אלווין לי למעט "Uncle Jam", שנכתב בשיתוף פעולה של כל חברי הלהקה, אפשר להבחין בהבדל של הקטע משאר הקטעים, הוא אינו מכיל ליריקה והוא אינסטרומנטלי, כשבשאר הקטעים אלווין לי הוא כותב המילים; באותו השיר גם גיטרה הוא לא כלי הנגינה הדומיננטי אלא שווה לשאר. הסינגל היחיד שמכיל שירים מהאלבום הוא Id Love To Change The World, צד ב' של התקליט הכיל את השיר Let The Sky Fall שגם הוא יצא לאור באלבום. מידע על האלבום A Space In Time באתר MusicBrainz מידע על האלבום A Space In Time באתר AllMusic האלבום A Space In Time באתר Discogs האלבום A Space In Time באתר ספוטיפיי
כוכית

כוכית (שם מדעי: Riparia) סוג של עוף ממשפחת הסנוניתיים שתפוצתו בתחומי העולם הישן - אירופה, אסיה ואפריקה. בסוג זה ארבעה מינים: כוכית אתיופית (Riparia cincta) כוכית קונגו (Riparia congica) כוכית כהת גרון (Riparia paludicola) כוכית גדות (Riparia riparia), תת-מינים: כוכית גדות חיוורת (R. r. diluta), לעיתים מסווג כמין נפרד Riparia diluta. כוכית גדות מצויה (R. r. riparia), תת-המין הנפוץ ביותר בישראל. מדיה וקבצים בנושא כוכית בוויקישיתוף כוכית, באתר ITIS (באנגלית) כוכית, באתר NCBI (באנגלית) כוכית, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טסית

טסית (שם מדעי: Delichon), היא סוג עוף במשפחת הסנוניתיים הקרובה לסוג סנונית. הטסית היא ציפור מהירה המעופפת אחרי חרקים מהירים כמו זבובים בעזרת כנפיה הרחבות. מיני הטסית מקימים קנים מבוץ בצמוד לתקרות ולקירות. בסוג שלושה מינים: טסית אסייתית (Delichon dasypus), נצפתה בישראל פעם יחידה.. טסית נפאלית (Delichon nipalensis). סנונית הערים (Delichon urbica) – נפוצה בישראל. רבי יונה אבן ג'נאח ורב האיי גאון זיהו את הטסית עם ה"שממית" הנזכרת במקרא (ספר משלי, פרק ל', פסוק כ"ח). רב סעדיה גאון זיהה את התחמס הנזכר ברשימת העופות הטמאים עם הטסית. חלק מהחוקרים זיהו את ה"עגור" המזוכר בפסוק "וְתֹר וְסִיס וְעָגוּר שָׁמְרוּ אֶת עֵת בֹּאָנָה" עם הטסית. טסית מתכוננת לשתייה מבריכה מדיה וקבצים בנושא טסית בוויקישיתוף טסית, באתר ITIS (באנגלית) טסית, באתר NCBI (באנגלית) טסית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טסית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טסית, באתר GBIF (באנגלית) תיעוד תצפית יחידה בטסית אסייתית בישראל, מתוך אתר המרכז לצפרות בלוטן. ספר השרשים (מהדורת נויבאור אוקספורד 1875) שורש שמם. אבן ג'אנח מזהה את השממית עם המין המכונה בערבית "כ'טאף", המזוהה היום כטסית ואולי ככוכית (ראו בהרחבה: זהר עמר, מסורת העוף תשס"ד, עמ' 285-283. הובא בפירוש הרד"ק למשלי, שם תרגום רס"ג לספר ויקרא, יא טז. ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ט"ז; ספר דברים, פרק י"ד, פסוק ט"ו ספר ירמיהו, פרק ח', פסוק ז' ישראל אהרוני, זכרונות זואולוג עברי ה'תש"ו, ב עמ' 251; מנחם דוד, החי בימי המקרא, המשנה והתלמוד, תשנ"ז, עמ' 142. וראו בחידושי הרמב"ן חולין סב עמוד ב. ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לדיסלאב סלובאק

לדיסלאב סלובאק (סלובקית: Ladislav Slovák;‏ 10 בספטמבר 1909 – 22 ביולי 1999, ברטיסלאבה) היה אחד המנצחים הידועים של סלובקיה. סלובאק עמד במשך שנים רבות בראש התזמורת הפילהרמונית הסלובקית, מחליפו בתפקיד של מורו ומדריכו, ואצלב טאליך. בין החשובות שבהקלטותיו הקובץ השלם של חמש-עשרה הסימפוניות של שוסטקוביץ', שיצא בחברת נאקסוס. סלובאק פגש את שוסטקוביץ' פנים אל פנים במהלך ביקור לימודי בסנקט פטרבורג, שם למד אצל המנצח הרוסי הנודע יבגני מראווינסקי. בתו, קאמילה מאגאלובה היא אחת משחקניות התיאטרון המפורסמות ביותר בסלובקיה וחברה בתיאטרון הלאומי הסלובקי. לדיסלאב סלובאק, באתר AllMusic (באנגלית) לדיסלאב סלובאק, באתר MusicBrainz (באנגלית) לדיסלאב סלובאק, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יבגני מראווינסקי

יבגני מראווינסקי (ברוסית: Евгений Александрович Мравинский‏; 4 ביוני 1903 - 19 בינואר 1988) היה מנצח רוסי. מראווינסקי נולד בסנקט פטרבורג. לאחר מות אביו בשנת 1918 החל לעבוד מאחורי הקלעים של תיאטרון מארינסקי. תחילה למד ביולוגיה באוניברסיטה בלנינגרד, אך עבר ללימודי מוזיקה בקונסרבטוריון של לנינגרד. משנת 1923 עד 1931 עבד כעוזר מנצח לבלט. הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה ב-1929. בשנות השלושים ניצח על בלט קירוב והבולשוי אופרה. בספטמבר 1938 זכה בתחרות של איגוד המנצחים הארצי במוסקבה. באוקטובר 1938 התמנה מראווינסקי למשרה, שבה יחזיק עד 1988: מנצח ראשי של הפילהרמונית של לנינגרד, שעמה הופיע לראשונה כמנצח ב-1931. בהנהגת מראווינסקי עלתה קרנה של הפילהרמונית של לנינגרד, בייחוד במוזיקה רוסית, של צ'ייקובסקי ושוסטקוביץ', למשל. בשנות מלחמת העולם השנייה פונתה התזמורת עם מנצחה לסיביר. מראווינסקי ניצח בביצועי בכורה עולמיים על שש מן הסימפוניות של שוסטקוביץ: 5, 6, 8 (עם הקדשת המלחין למנצח), 9, 10 ו-12. כן ניצח על ביצוע הבכורה לסימפוניה השישית של סרגיי פרוקופייב בלנינגרד בשנת חיבורה (1947). מראווינסקי הקליט הקלטות אולפן מסחריות משנת 1938 עד 1961. הקלטותיו שיצאו לאור משנת 1961 ואילך נעשו בקונצרטים חיים. הקלטתו האחרונה הייתה מהופעה חיה באפריל 1984, לסימפוניה ה-12 של שוסטקוביץ'. מראווינסקי לקח את התזמורת לסיור ראשון לפסטיבל האביב בפראג. ביוני 1956 יצאה התזמורת לגרמניה המערבית והמזרחית, לאוסטריה ולשווייץ. הסיור היחיד של התזמורת בבריטניה חל בספטמבר 1960, לפסטיבל אדינבורו ולרויאל פסטיבל הול. הסיור הראשון ביפן היה במאי 1973. לסיור האחרון שלה עם מראווינסקי מחוץ לגבולות רוסיה יצאה התזמורת בשנת 1984, אל גרמניה המערבית. הקונצרט האחרון של מראווינסקי היה ב-6 במרץ 1987 (השמינית של שוברט והרביעית של ברהמס. יבגני מראווינסקי מת בלנינגרד בשנת 1988. מן ההקלטות אפשר להסיק, כי למראווינסקי הייתה שליטה טכנית יוצאת מן הכלל בתזמורת, בייחוד בכל הנוגע לדינמיקה. כמו כן, היה מנצח מלהיב מאוד, שהרבה בשינויי קצב כדי להעצים את הרושם המוזיקלי ששאף להשיג. בהקלטות וידאו שעודן זמינות נראה מראווינסקי מפוכח וכבד-ראש על הדוכן, מנצח בתנועות פשוטות אך ברורות מאוד, ללא שרביט. המבקר דייוויד פאנינג תיאר, במילים הנחרטות בזיכרון, את ביצועי צ'ייקובסקי של מראווינסקי: הפילהרמונית של לנינגרד מנגנת כסוס פראי, שרק כוח הרצון של רוכבו מצליח בקושי לרסן אותו. בכל תנועה קלה שבקלות עצורה יוהרה עזה; בכל רגע היא עלולה לפרוץ בדהרת טירוף כזאת, שאינך יודע מה להרגיש - התעלות או אימה. קשר כזה, הנמשך חמישים שנה בין מנצח לתזמורת גדולה, איננו דבר שכיח. כמוהו, או קרובים אליו, היו רק רוברט קאיאנוס עם הפילהרמונית של הלסינקי, וילם מנגלברג עם תזמורת הקונצרטחבאו, ארנסט אנסרמה עם תזמורת שווייץ המערבית ויוג'ין אורמנדי עם תזמורת פילדלפיה. Tassie, Gregor, "A Truly Noble Conductor". Gramophone (US Edition), May 2002, pp. 36-37 מדיה וקבצים בנושא יבגני מראווינסקי בוויקישיתוף יבגני מראווינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יבגני מראווינסקי, באתר AllMusic (באנגלית) יבגני מראווינסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) יבגני מראווינסקי, באתר Discogs (באנגלית) יבגני מראווינסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)