laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רבותיי הקצינים (סדרת טלוויזיה)

"רבותיי הקצינים" (ברוסית: Господа офицеры) היא סדרה דרמה היסטורית רוסית-קזחית משנת 2004, ששודרה ברשת NTV בשנת 2004. שלושה חברים: פדטוב, אסלנבקוב וחומנקו לחמו יחד באפגניסטן, אך לאחר נסיגת הכוחות פדוטוב גורש מהכוחות המיוחדים, אחרי שבמהלך המלחמה בצ'צ'ניה, הרג בטעות ילד ונידון לחמש עשרה שנות מאסר, אסלנבקוב מונה לראש מושבה לחיילים לשעבר, חומנקו הועלה בדרגה לשרת במטה הכללי. בגין רצח רשלני של ילד בצ'צ'ניה, פדטוב מוצא עצמו במושבה עם אסלנבקוב ולאחר שאסלנבקוב קבע מפגש בין פדטוב ומספר אסירים אחרים עם קרובי משפחה בניגוד לחוק, חומנקו מגיע לבדיקת פתע. אולג שטפנקו – סרגיי פדוטוב, קולונל לשעבר בכוחות המיוחדים של המודיעין הצבאי, שהורשע בחטיאר קוז'ה – נוראלי אסלנבקוב, קולונל, ראש המושבה של אנשי צבא לשעבר איגור ליוואנוב – אנדריי חומנקו, מייג'ור גנרל, בודק מטעם המטה הכללי אירינה רוזנובה – גלינה, רופאה, אשתו של אסלנבקוב מיכאיל אליזייב – סגן ראש המושבה המכונה "הסנדק", לוטננט קולונל יורצ'נקוב קונסטנטין וורוביוב – מייג'ור שמארוב, סוהר הכלא "רבותיי הקצינים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רבותיי הקצינים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "רבותיי הקצינים", באתר "אנציקלופדיה של הקולנוע הרוסי"
ואסיליסה (סרט, 2013)

"ואסיליסה" (ברוסית: Василиса) הוא סרט היסטורי רוסי משנת 2013 (שיצא גם בגרסה מורחבת כמיני סדרה בת ארבעה פרקים) בבימויו של אנטון סיוורס. הסרט מספר על חייה של ואסיליסה קוז'ינה, שלחמה במלחמת 1812 בין רוסיה לצרפת. במקור תוכנן כי את הסרט יביים דמיטרי מסחייב והסרט יעלה לאקרנים בשנת 2012 כדי לחפוף לציון 200 שנה למלחמת 1812, אולם יישום התוכנית התארך עד 2014 ואנטון סיוורס הפך לבמאי. הקרנה מיוחדת של הסרט התקיימה באפריל 2014 בחצי האי קרים, ולאחר מכן בסנקט פטרבורג במסגרת פסטיבל "ויוואט, קולנוע רוסיה!". הסרט הוקרן בבכורה בבתי הקולנוע ב-4 בדצמבר 2014. הצמיתה ואסיליסה נמצאת במערכת יחסים רומנטיים עם האציל איוואן רייזנוב, שמבטיח לה חתונה, אבל מילדות הוא היה מאורס לנערה במעמדו. ראש הכפר קוז'ין מחזר אחרי ואסיליסה. לאחר שפירשה לא נכון את ההסבר של רייזנוב בעניין ארוסתו, ואסיליסה מסכים להתחתן עם ראש הכפר. זמן קצר לאחר מכן מתחילה מלחמת רוסיה-צרפת. האיכרים מתמודדים עם התעללות החיילים הצרפתים ועם חוסר המעש של ראש הכפר. ואסיליסה מחליט להילחם ומארגנת את האיכרים לצבא פרטיזני, שתוקף את העגלות הצרפתיות וגורם להן נזק משמעותי. "ואסיליסה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ואסיליסה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט "וסיליסה", באתר FilmzGuru.ru "Сиротин С. Василиса Кожина — амазонка 1812 года". // Сайт радиостанции «Голос России» (rus.ruvr.ru). 2010-12-09. 20101231092557.
כריס אנתוני

כריס אנתוני לנסדון (באנגלית: Chris Anthony Lansdowne; נולדה ב-10 בינואר 1957) היא מדבבת ברדיו, בטלוויזיה ובקולנוע, המוכרת בעיקר כמארחת בתוכניות ואירועיי הארגון הדתי האמריקאי מיקוד על המשפחה (אנ'). אנתוני נולדה בפנסילבניה. כמארחת תוכניות ומדבבת במשך למעלה משלושה עשורים, היא מושמעת מדי שבוע ביותר מ-2,000 תחנות רדיו ברחבי העולם. מלבד עבודתה בדרמה ברדיו, משחקי וידאו, אנימציה ופרסומות בטלוויזיה וברדיו, כריס ידועה גם בכך שהיא מושמעת ביותר מ-100 משחקי וידאו של מאטל טוקינג-ברבי, צעצועים, בובות וספרים קוליים, בין השנים 1994–2000. לפי ההודעות לתקשורת של חברת מאטל, והדיווחים של חברי האיחוד, אנתוני נבחנה בחברת מאטל ב-19 בינואר 1994 והחלה לעבוד כמדבבת את קולה של ברבי למחרת. שני הפרויקטים הראשונים שלה היו Super Talk Barbie, ומסעדת Barbie McDonald's. משנת 1987 מגישה ומדבבת בתוכנית "הרפתקאות באודיסיאה". כריס שיחקה גם כמה דמויות במהלך הסדרה. היא השתתפה בסדרת הווידאו של הרפתקאות באודיסיאה לטיסה אל הגמר וכוכב החיפוש. עבודות אחרות בדרמת הרדיו כוללות את התפקיד של "רונדה" בדרמת הרדיו לילדים "!Jungle Jam and Friends" ו"מארשה" בסרט "Paws & Tales". מדיה וקבצים בנושא כריס אנתוני בוויקישיתוף כריס אנתוני, ברשת החברתית פייסבוק כריס אנתוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריס אנתוני, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Chris Anthony Lansdowne: Host of Adventures in Odyssey". The Odyssey Scoop. נבדק ב-1 בדצמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל) "AIO Cast: 'C'". The Soda Fountain. אורכב מ-המקור ב-2020-11-26. נבדק ב-1 בדצמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה)
כדוריקים

כדוריקים (ברוסית: Малышарики, "מלישריקי"; "בֵּייבִּירִיקִי") היא סדרת טלוויזיה רוסית בהנפשה ממוחשבת לילדים בגיל הרך, המהווה ספין אוף לקיקוריקי. הסדרה משודרת החל מיולי 2017 בערוצים השונים ברחבי העולם. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בערוץ הופ! ובערוץ לולי בשנת 2017. הסדרה מאפשרת לימוד דברים חדשים לילדים בגיל הרך, בגילאי 0–3, ועוזרת להתפתחות. הכדוריקים הם דמויות שמתקשרים עם הסביבה שלהם במבט המתאים לילדים, כאשר בכל פרק הם מגלים דברים חדשים. בסדרה יש דמות של מספר או מספרת המשמשים כדמויות אב או אם של הכדוריקים; כמו כן, הם מתקשרים עם הצופים. הדמויות מבוססות על דמויות סדרת הטלוויזיה "קיקוריקי". קראשי – ארנב בצבע כחול. אופטימי, נלהב, חברתי, תקשורתי וסקרן. מבוסס על אופיו של קראש. צ'יצ'י – קיפוד בצבע מג'נטה. רציני וחרוץ. הוא אוהב סדר ומשחקים שקטים. מבוסס על אופיו של צ'יקו. וולי – כבש בצבע לבנדר. ביישן ורגיש. מבוסס על אופיו של דמות באותו השם. רוזי – חזירה ורודה. אחראית, ולעיתים קרובות מחפשת תשומת לב בכל דרך שהיא יכולה. מבוססת על אופייה של רוזה. פנדי – פנדה. חכמה, שנונה, עליזה, וערמומית. ברוסיה הסדרה זמינה לצפייה ברוב רשתות הילדים, ביניהן קרוסלה. הסדרה שודרה ב-Movile של PlayKids וב-Splash של Kabillion בארצות הברית ובבריטניה. סדרה שלישית בת 52 פרקים נמצאת בהפקה ותוכננה להסתיים עד דצמבר 2018. כדוריקים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית כדוריקים, באתר Fun Union כדוריקים, באתר אמזון כדוריקים, באתר Total Licensing "FUN Union expands Riki brand in UK, North America". נבדק ב-19 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) "FUN Union's 'BabyRiki' to Launch in the U.K. & U.S." Animation World Network (באנגלית). נבדק ב-21 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) "ITV picks up Russia's BabyRiki". C21media (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-21 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה)
סבילינס

סבילינות (סבילינס / סביאנאס) (בספרדית: Sevillanas, [הגייה בספרדית: seβiˈʝanas]) הם סוג של מוזיקת עם וריקודים עממיים של סביליה ואזוריה. הם נגזרו מהסגידיליה (Seguidilla קרי: סגידיה), ז'אנר מוזיקלי וריקודים עממיים וקסטיליאנים. במאה ה-19 הם הושפעו מפלמנקו. ריקוד ספרדי זה, מקורו בסביבות המאה ה-15. במשך מאות השנים, ובמיוחד במאה ה-18, הסביליאנים התערבבו עם צורות מחול ספרדיות אחרות, כמו פלמנקו, כדי לתת את המגוון הגדול של הריקודים שתוכלו למצוא כיום. למרות ההיסטוריה הארוכה שלהם, המילה 'Sevillanas' שמשמעותה סוג של ריקוד ספרדי רק נכנסה למילון בשפה הספרדית בשנת 1884. לפני זמן זה, האקדמיה "אספניולה" (האקדמיה הספרדית המלכותית) לא הכירה רשמית במילה עם משמעות זו. יש להם דפוס מוזיקלי מוגבל יחסית, אך הם עשירים במילים המבוססות על חיי כפר, עיירות כפריות, שכונות, עלייה לרגל ונושאי אהבה. הם מושרים על ידי שפע של קבוצות מקומיות, כמו לוס רומרוס דה לה פואבלה, לוס אמיגוס דה ג'ינס, לאס קורלראס דה לבריה, קנטורס דה היספאליס ולוס דל ריו. מדי שנה מתפרסמים עשרות סבילינות חדשות על גבי תקליטור. הסגנון שונה מהפלמנקו בכך, שהריקודים הם כוריאוגרפיים ומבוצעים בדרך כלל על ידי זוגות או קבוצות של אנשים. מדיה וקבצים בנושא סבילינס בוויקישיתוף Spanish Dance and Music: Sevillanas, www.spanish-art.org What’s the difference between Flamenco and a Sevillana? | The Pothole | Pura Aventura, www.pura-aventura.com
יעקב יהודה אריה לייב פרנקל

הרב יעקב יהודה אריה לייב פרענקל (ה'תרט"ו, 1855 בערך-ו' בסיוון ה'ת"ש, 12 ביוני 1940) היה רב הונגרי, מקובל ומחבר ספרים. נולד לר' יום טוב צבי בן הרב יעקב מאשוואר, שהיה נכדו של רבי יעקב קאפל מהעיר לוקאוו (סבו של החוזה מלובלין). היה תלמיד של הרב יקותיאל יהודא טייטלבוים. לאחר חתונתו החל הרב טייטלבוים לחפש עבורו משרת רב עיר לפרנסתו. בינתיים הוא יעץ לו לקבל תפקיד כמלמד בעיר ספינקא ושם היה חבר וחברותא של הרב יוסף מאיר ווייס, מייסד חסידות ספינקא. לאחר זמן קצר החל לכהן כרב העיר פיריצ'ה (אנ') הסמוכה לעיר נירבאטור (אנ') ושימש שם כשו"ב ומ"ץ כשלשים שנה. לאחר מכן מונה לאחראי על הכשרות בעיר סאטמאר. גבורת אריה - על פירוש הרמב"ן על התורה מגיד שני - פירוש על המשנת חסידים מגדנות מהרי"ל - על הלכות טריפות הגדה של פסח "שבח לפי" ליקוטי מהרי"ל - על התורה גבורת אריה על התורה - חלק א (שאמלויא, ה'תרע"ו) גבורת אריה על התורה - חלק ב (שאמלויא, ה'תרפ"ד) גבורת אריה על התורה - ב' חלקים (סאטמאר, ה'תרצ"ב) מגיד שני (שאמלויא, ה'תרס"ט) הגדה של פסח שבח לפי (סאיני, ה'תש"ד) מגדנות מהרי"ל (שאמלויא, ה'תרפ"ז) לקוטי מהרי"ל (סאטמאר, ה'תרצ"ז) יעקב יהודה אריה ליב בן יום טוב צבי פרנקל, דף שער בספרייה הלאומית צפונות חלק ח', שנה ב' גיליון ד', דף קי"א (בני ברק, תמוז תש"נ) גבורת אריה - מהדורת תש"נ (מכון שערי זיו שע"י ישיבת שער השמים) "מתולדות המחבר"
אוסיפ בראז

אוסיפ בראז (ברוסית: Осип Браз;‏ 16 בינואר 1873 אודסה – 6 בנובמבר 1936 ליד פריז) היה צייר ריאליסטי יהודי-רוסי. הוא החל את לימודיו לאמנות באודסה, כיום אוקראינה, והמשיך אותם במינכן (1891–1893), שם למד באקדמיה לאמנויות יפות. במהלך שהותו באירופה השתלם בסגנון המערב אירופי, שהשפיע משמעותית על יצירתו. אחרי שהייה בגרמניה הוא נסע לפריז, ואז להולנד שם למד על תור הזהב של הציור ההולנדי. הידע היסודי בציור שצבר ברוסיה, מילא תפקיד חשוב בעתידו כאמן. בשנים 1895–1896 הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרסבורג, ולמד בבית המלאכה של איליה רפין. בשנים שלאחר מכן, צייר סדרת דיוקנאות של אמנים עמיתים, ביניהם לאוניד פסטרנק וסרגיי איבנוב, ודמויות בולטות של התרבות הרוסית שנעשו עבור פאבל טרטיאקוב הביאה לבראז לתהילה. יצירתו הידועה ביותר הייתה דיוקנו של הסופר אנטון צ'כוב משנת 1898. הוא צייר גם נופים במהלך מסעותיו בצרפת, חצי האי קרים ופינלנד. בין השנים 1900 ל-1905 העביר שיעורים בסטודיו שלו על נהר מויקה. בשנת 1907 נסע בראז לצרפת, שם התגורר עד 1911. ההישגים האחרונים של האמנות הצרפתית השפיעו על יצירתו. בשנת 1914 סיים בראז את לימודיו באקדמיה, והיה חבר בוועדה לשיקום ציורים של מוזיאון הארמיטאז'. בשנים הראשונות לשלטון הסובייטי הוא מונה לאוצר מוזיאון הארמיטאז'. בשנת 1924 נעצר בראז באשמת שווא של רכישת ציורים לייצוא לחו"ל וריגול, ואז נכלא לשלוש שנים במחנה סולובקי. אוספי האמנות שלו, כולל יצירות הולנדיות חשובות מהמאה ה-17, הוחרמו והפכו לרכוש ממלכתי. בסוף שנת 1926 הוא שוחרר לבקשת איגודי אמנים בלנינגרד. על מנת למנוע בעיות נוספות הוא עבר לגרמניה בשנת 1928, ואז התיישב בפריז. את השנים האחרונות של חייו בילה בפריז, שם המשיך לצייר, לסחור בעתיקות ולאסוף אמנות. אנטון צ'כוב (1898) סנט פטרסבורג (c.1915) ירקות ודגים הרוזנת אלנה טולסטיה (1900) מדיה וקבצים בנושא אוסיפ בראז בוויקישיתוף "New Classics" (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2010. נבדק ב-29 בפברואר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Maslovka.org" (ברוסית). נבדק ב-29 בפברואר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
צירקון 3M22

צירקון 3M22 (ברוסית: Циркон, קוד נאט"ו : SS-N-33) הוא טיל שיוט שגא-קולי נגד ספינות בעל מנוע על-מגח סילוני בפיתוח רוסי. הטיל הוא פיתוח נוסף של HELA (רכב מעופף ניסיוני היפרקולי) שפותח על ידי משינוסטרויניה שהוצג בתערוכת הסלון האווירי במוסקבה (MAKS) בשנת 1995. ב-20 בפברואר 2019 הצהיר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כי הטיל מסוגל להאיץ עד מאך 9 ולהשמיד מטרות ים ויבשה בטווח של 1,000 ק"מ. בסוף אותה שנה, ב־24 בדצמבר 2019, הצהיר פוטין כי גרסה יבשתית של צירקון נמצאת בפיתוח. ב-26 בנובמבר 2020 הודיע משרד ההגנה הרוסי על ניסוי מוצלח נוסף של הטיל שהופעל מהפריגטה "האדמירל גורשקוב (אנ')" בים הלבן, ופגע ביעד ימי שנמצא במרחק 450 ק"מ בים ברנץ. ב-4 באוקטובר 2021 הודיעה רוסיה על שיגור טיל השיוט העל-קולי צירקון 3M22 מצוללת בים ברנץ. ב-31 ביולי 2022, בנאום בסנקט פטרבורג ביום הצי (אנ') של רוסיה, הנשיא ולדימיר פוטין הכריז כי צי הים השחור יצויד בטילי שיוט היפרסוניים מסוג צירקון נגד ספינות, "בחודשים הקרובים". Kh-47M2 קינז'אל בואינג X-51 ברהמוס-2 "Analysis: 3K22 and 3M22 Zircon, the Next Generation Hypersonic Missile of the Russian Navy". Navy Recognition. TASS. 7 באפריל 2016. נבדק ב-5 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה) CMANO:WOTY DB "Russia develops hypersonic 4,600 mph Zircon missile". Fox News. 1 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Эксперт рассказал о суперспособности ракеты "Циркон" преодолеть системы ПРО". РЕН ТВ. 15 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Гиперзвуковая ракета "Циркон" впервые появится на одном из фрегатов". radiosputnik.ria.ru (ברוסית). 21 בינואר 2020. נבדק ב-21 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Ivanov, Yuri (17 באפריל 2017). "Гиперзвуковая ракета "Циркон" ослабит позиции США" (ברוסית). ОРУЖИЕ РОССИИ. נבדק ב-6 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Putin Reveals Zircon Mach 9 Missile Specification". Aviation International News. 22 בפברואר 2019. נבדק ב-14 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Работы по МБР "Сармат", гиперзвуковому "Циркону", аппарату "Посейдон" идут по плану - Путин" (ברוסית). Interfax. נבדק ב-24 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Russia test-launches Tsirkon hypersonic missile". Dailynewsegypt. 26 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Russia test-fires new hypersonic missile from submarine, AP, October 4, 2021 Russian Forces to get Zircon hypersonic missiles in coming months: Putin, Business Standard, July 31, 2022
רנו אלטיקה

רנו אלטיקה (בצרפתית: Renault Altica) היא מכונית קונספט, המוגדרת כמכונית סטיישן בתצורה קופה בסגנון "Shooting-brake" (אנ'), שהוצגה בשנת 2006 בצרפת. "רנו אלטיקה" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית ("Geneva Motor Show" (אנ')) בז'נבה בשנת 2006. בגלל מבנה האווירודינמיקה והמבנה האחורי של גוף הרכב, ביחס לצריכת הדלק הדגם פועל על עיקרון ה"סילון סינתטי" ("Synthetic Jet" (אנ')). "הסילון הסינתטי" הוא סוג של זרימת סילון, בדגם ה"רנו אלטיקה" נבנה חריץ ברוחב 2 מ"מ הממוקם בחלק האחורי הקיצוני של הגג. דרך חריץ זה נשאב אוויר לסירוגין כדי לשלוט בהפרדת האוויר בהתאם למהירות של ה"רנו אלטיקה". במהירות 128.7 קמ"ש טוען היצרן כי הסילון הסינתטי מפחית את מקדם הגרר של הדגם ב-15% וכתוצאה מכך משפר את צריכת הדלק. 4 מושבים. 3 דלתות, 2 דלתות צד מסוג "Butterfly doors" (אנ'). מנוע דיזל, הזרקת דלק ישירה. נפח תא מטען - 1,300 ליטר. תאוצה בין 0–97 היא 7.5 שניות. "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" "רנו אלטיקה" - מבט לתא הנהג "רנו אלטיקה" רנו רנו סימביוז מדיה וקבצים בנושא רנו אלטיקה בוויקישיתוף רנו אלטיקה, סרטון באתר יוטיוב ה-"Shooting-brake" חוזר nytimes.com/2006/11/26/automobiles "רנו אלטיקה" autocar.co.uk/car-news/concept-cars/sporty-spacious-renaults-altica סילון סינתטי - הוא סוג של זרימת סילון, אשר מורכבת של סובבים נוזלים. סילונים סינתטיים נוצרים בדרך כלל על ידי זרימה הנעה קדימה ואחורה דרך פתח קטן. סילונים סינתטיים מיוצרים על ידי פליטה ושאיבת נוזלים תקופתיים מפתח הנגרם על ידי תנועה של דיאפרגמה בתוך חלל "רנו אלטיקה" conceptcarz.com/vehicle/z10981/renault-altica "רנו אלטיקה" motorbox.com/auto/magazine/auto-novita/renault-altica "רנו אלטיקה" 16valvulas.com.ar/concept-car-renault-altica
דירוג המדינות לפי צריכת המזון לנפש

צריכת מזון היא כמות המזון הזמינה לצריכה אנושית על פי הערכת ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO). ייתכן שהצריכה האמיתית נמוכה יותר היות שיש פחת מזון במשקי הבית, בין היתר באחסון ובהכנה, בשאריות הנזרקות ובהעברה לצריכת בעלי חיים. לפי ארגון המזון והחקלאות, צריכת האנרגיה היומית המינימלית הדרושה לאדם היא בממוצע 1,800 קילוקלוריות. "FAO Food Consumption Nutrients spreadsheet - 2008". Food and Agriculture Organization of the United Nations. נבדק ב-18 בפברואר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-10-07. נבדק ב-2011-02-04. {{cite web}}: (עזרה) קיימת מדינה נוספת בשם הרפובליקה של קונגו. לא ברור לאיזו מהן הכוונה
הידגקוט

הידגקוט (בהונגרית: Hidegkút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. בהידגקוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא הידגקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הידגקוט נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זהב לבן עבודה שחורה

זהב לבן עבודה שחורה הוא סרט טלוויזיה דוקומנטרי בהפקת מערכת תוכנית "עובדה" עם אילנה דיין, בבימוייה של טלי שמש ששודר ביוני 2004. הסרט מבקר את מפעלי ים המלח. נטען בו שכאשר החל המפעל בתהליך הפרטה הוא אמנם התחזק, אבל חילק את העובדים לשתי קבוצות עיקריות: עובדים הנהנים מזכויות ועובדי קבלן העובדים בלי זכויות סוציאליות ואפשר לפטרם בכל רגע. חלוקה זו השליכה על העיר דימונה ותושביה וגרמה להתפוררות יחסים חברתיים בין תושבי העיר. תהליך זה החל לפני המכירה והתעצם אחריה, בשל מיעוט מקורות הפרנסה באזור וההגמוניה של מפעלי ים המלח וחברות הקשורות אליהם על שוק העבודה באזור. בסרט רואים כיצד עובדי הקבלן מעמיסים שקי מלח בחום של 50 מעלות, עובדים עם חומרים מסוכנים, בתמורה לשכר מינימום. רק בודדים מהפועלים, בהם יצחק ג'קי אדרי, הסכימו להיחשף למצלמה. זמן קצר לאחר הקרנתו של הסרט הוא פוטר. אחרים הסכימו לדבר רק בתנאי שלא יזוהו. הפועלים דיברו על משטר של פחד, על איומים, על חלוקת העובדים לשתי קבוצות ועוד. עוד טוען הסרט כי מדינת ישראל נתנה "במתנה" את ים המלח למשפחת עופר, אחת המשפחות העשירות בישראל, כחלק מתהליך מכירת מפעלי ים המלח. הסרט היה בין חמשת המועמדים לפרס אופיר לשנת 2005 בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט ביוטיוב נחמיה שטרסלר, ועדים ועבדים, באתר הארץ, 18 ביוני 2004 נתן זהבי, דמגוגיה זולה, באתר nrg‏, 10 ביוני 2004 אייל דותן, ‏סדום ועמורה, באתר גלובס, 10 ביוני 2004 רענן שקד, פחד ותיעוב, באתר ynet, 10 ביוני 2004 האדם החושב., בריונות של בוסים, באתר nrg‏, 25 ביולי 2004 רותה קופפר, המקום הנמוך ביותר בעולם, באתר הארץ, 8 ביוני 2004 יצחק ספורטא, סרט ודיון, באתר "העוקץ", 26 באוגוסט 2004 משה בהר, דר` דוד בוקעי והשאלה המזרחית?, באתר "העוקץ", 28 באפריל 2005 איתי רום, ‏העובד שיצא נגד כי"ל ופוטר: "המדינה הפסידה הון-עתק", באתר גלובס, 28 בספטמבר 2010 גואל פינטו, טקס פרסי "אופיר" יתקיים מחר על רקע הפגנה של איגודי היוצרים, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2005
מארקו

מארקו (בהונגרית: Márkó, בגרמנית Markusdorf) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. הכפר הוקם במאה ה-16, נחרב בזמן השלטון הטורקי בהונגריה והוקם מחדש במאה ה-18 על ידי מתיישבים גרמניים. לאחר מלחמת העולם השנייה גורשו המתיישבים הגרמניים והכפר אוכלס בידי אזרחים הונגרים. בשנת 2011 רק 11.8% מהתושבים הגדירו עצמם גרמנים. מדיה וקבצים בנושא מארקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מארקו נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי יוון–מרוקו

יחסי יוון–מרוקו הם יחסי החוץ בין יוון למרוקו. שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון ובלה פרנקופוני. היחסים המדיניים בין יוון למרוקו מצוינים ומועדפים הן בהיעדר בעיות דו-צדדיות והן בשל היחסים החשובים בין מרוקו לאיחוד האירופי. יוון תומכת במאמצי מרוקו להעמיק את יחסיה עם האיחוד האירופי והמדינות החברות בו. יוון מכירה בתפקיד הבונה של מרוקו בעולם הערבי ובצפון אפריקה. קיים גם שיתוף פעולה מסורתי וארוך שנים בין שתי המדינות בארגונים בינלאומיים. ב-7–9 בספטמבר 2016 ביקר במרוקו סגן שר החוץ היווני, דימיטריס מרדאס. כמו כן, תת-שר החוץ מר קטרוגלוס ביקר במרוקו בתאריכים 2–4 במאי 2018. יוון מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט, וקונסוליה בקזבלנקה. מרוקו מחזיקה ביוון שגרירות באתונה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–מרוקו בוויקישיתוף יחסי יוון–מרוקו, באתר משרד החוץ היווני יחסי יוון–מרוקו, באתר משרד החוץ היווני אתר על יחסי מדינות
יתוש (כלי שיט)

יתוש הוא כינוי למספר דגמי סירות משמר (סמ"ר), ששימשו בחיל הים הישראלי למשימות סיור במסגרת פעילות ביטחון שוטף. הסירות, תוצרת החברות יוניפלייט וברטרם שבארצות הברית, נרכשו בסוף שנות ה-60 ושימשו בעיקר לסיור במבואות הנמלים חיפה ואילת ובמשימות סיור בראש הנקרה, ימת ברדוויל, האגמים תעלת סואץ ובים המלח. עד ראשית שנות ה-80. גוף הסירה היה עשוי מפיברגלס. חימוש הסירה כלל שני מקלעים ונשק קל. החימוש המקורי היה מקלע בראונינג 0.5 אינץ' דו קני חשמלי בסיפון הקדמי, מקלע בראונינג 0.5 אינץ' ידני ממוקם על גבי חצובה בירכתיים. חימוש נוסף היה תול"ר קרל גוסטב 84 מ"מ ("קרגו") וכמו כן רובי M16 ו-AK-47. חיל הים גיוון את החימוש והוסיף אפשרות למאג כנשק עיקרי בשליטה ידנית, חרטום וירכתיים. שלושה דגמים עיקריים שירתו כסירות משמר וזכו לשם הגנרי "יתוש": צרעה - סירת משמר סירה קטנה ומהירה מתוצרת חברת ברטרם, קטנה מהיתוש, מונעת באמצעות מדחפים (אין לבלבלה עם הצרעה מתוצרת חברת Safe Boats, בשימוש של יחידת סנפיר). צרעות שרתו תחת פיקוד בסיס אשדוד שרתו בזי"ס - זירת ים סוף מהתקופה שאחרי מלחמת ששת הימים ועד לנסיגה מסיני. לאחר הנסיגה מסיני הועברו אל ים המלח ולאחר סגירת הפעילות בים המלח הועברו למפרץ אילת. סירות "צרעה" השתתפו במבצע רביב כמלוות של נחתות הטנקים שהובילו את כח השריון אל הגדה המצרית. יתוש - תוצרת חברת יוניפלייט, מונע באמצעות 2 מנועי דיזל 220 כוחות סוס הדוחפים סילון מים. היתושים שרתו תחת פיקוד בסיס אשדוד בימת ברדוויל מתחילת שנות ה-70 ועד לנסיגה מסיני, לאחר הנסיגה מסיני הועברו אל ים המלח ולאחר סגירת הפעילות בים המלח הועברו למפרץ אילת. נץ - סירת משמר PBR MK II של הצבא האמריקאי שנשאה לוחמים אמריקאיים בנהרות וייטנאם והייתה גדולה מהיתוש והצרעה. לאחר מלחמת יום הכיפורים, חיל הים רכש מספר סירות על מנת שישמשו כסירות להובלת פושטים (סירות פשיטה, ספ"ט) עבור הקומנדו הימי ויחידה 707, אולם הן הופעלו כסירות משמר בפלגת הדבורים בחיפה ומשנת 1976 גם באילת. אחד מכלי השיט טובע במפרץ אילת, מול חוף אקווה ספורט, על מנת לשמש כאתר צלילה. אתר זה מוכר בשם "היתוש" עקב טעות שהשתרשה. סירה מדגם זה השתתפה בסרט אפוקליפסה עכשיו של הבמאי פרנסיס פורד קופולה. מדיה וקבצים בנושא יתוש בוויקישיתוף אתר warboats צרעה באתר עמותת חיל הים יתוש באתר עמותת חיל הים נץ באתר עמותת חיל הים בתיה שם-אל, יחידות בחיל - היתושים בסיירת הימית של אילת אינם עוקצים, 'בין גלים' יולי 1975 עמ' 18. אוניות הקרב בווייטנאם Djiban Molniya ספטמבר 22 2015. "סיירת חיל הים פועלת בים המלח" - ידיעה בעיתון "דבר" מ-16 ביוני 1971, באתר הספרייה הלאומית. ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנצ'היי

מנצ'היי (בהונגרית: Mencshely) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם במנצ'היי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 293 תושבים, ובשנת 2020 240 תושבים. במנצ'היי חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ינה קרטס, (במקור קוֹהְן כלומר כהן, 1889 – 1969) היה רופא שיניים (DMD) יהודי-הונגרי. מדיה וקבצים בנושא מנצ'היי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנצ'היי נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביל לי

ויליאם ביירון לי (באנגלית: William Byron Lee;‏ נולד ב-9 באוקטובר 1959) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, אשר מכהן מאז ינואר 2019 כמושל טנסי. לי נולד בחווה חקלאית של משפחתו במרכז טנסי ב-9 באוקטובר 1959. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות. בשנים 1992–2016 היה מנכ"ל חברת הבנייה של משפחתו. באפריל 2017 הכריז לי על מועמדותו בבחירות למושל המדינה. ב-6 בנובמבר 2018 נבחר לתפקיד, עם כ-59.5% מהקולות. לי מחובר ליהדות ולישראל, ואף יש לו מזוזה במשקוף לשכת המושל מדיה וקבצים בנושא ביל לי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביל לי (באנגלית) ביל לי, ברשת החברתית פייסבוק ביל לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביל לי, ברשת החברתית אינסטגרם ביל לי, סרטונים בערוץ היוטיוב Natalie Allison and Joel Ebert, Bill Lee sworn in as Tennessee's 50th governor, nearly 2 years after long-shot bid, The Tennessean, ‏19 בינואר 2020 (באנגלית) Bill Lee stepping down as CEO of Lee Co., Nashville Post (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי יוון–עומאן

יחסי יוון–עומאן הם יחסי החוץ בין יוון לעומאן. יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם עומאן במרץ 1974, ואילו הסמכת שגרירי שתי המדינות התקיימה בשנת 1980. ליוון ולעומאן יש יחסים טובים, במיוחד ברמה הפוליטית, שכן קיימת גישה משותפת בנושאים בינלאומיים רבים ושיתופי פעולה במסגרת ארגונים בינלאומיים. לא קיימת קהילה יוונית בעומאן, אולם כ-20 יוונים נרשמו כמתגוררים בקבע בעומאן. יוון מיוצגת בעומאן באמצעות שגרירותה בריאד, ערב הסעודית, ובנוסף מחזיקה קונסוליה במסקט. עומאן מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–עומאן בוויקישיתוף יחסי יוון–עומאן, באתר משרד החוץ היווני יחסי יוון–עומאן, באתר משרד החוץ היווני אתר על יחסי מדינות
אירסה

אירסה (Iressa) או בשמה הגנרי גנפיטיניב (gefitinib) היא תכשיר אנטי סרטני המיועד לטיפול בחולי סרטן הריאות של תאים לא קטנים (NSCLC). התכשיר אושר לשימוש כתרופה במאי 2003 לטיפול ב-NSCLC, אך ב-17 ביוני 2005 בעקבות תוצאות ניסוי קליני שלב 3, שהוכיח כי התרופה אינה מאריכה את חיי החולים הנוטלים אותה, בוטל רישיון התרופה והיא הורדה מן המדפים. התכשיר מיוצר בחברת AstraZeneca ויעילותו בשילוב עם טיפולים שונים נבחנת בניסויים קליניים. אירסה הנקשרת באופן סלקטיבי לאזור הטירוזין קינז של החלבון EGFR (נקרא גם ErbB-1 או HER-1) ובכך מונעת קשירת ATP וזירחון עצמי (אוטופוספורילציה) של החלבון. מאחר שהזירחון חיוני להעברת סיגנל על ידי החלבון לפנים התא, התרופה מעכבת את מסלול העברת הסיגנל של EGFR. נמצא כי החלבון EGFR מעודד את גידולם של רוב סוגי הסרטן מסוג קרצינומה כגון סרטן הריאה, סרטן השד, סרטן הערמונית וסרטן השחלות. עיכוב פעילות טירוזין קינז על ידי אירסה מעכבת את גידול התאים המכילים את החלבון ובכך מאריך את חיי החולה. נכון לשנת 2006, אירסה מאושרת אך ורק לשימושם של חולי NSCLC במצב מקומי מתקדם או גרורתי, אשר קיבלו בעבר טיפול כימותרפי אחר שנכשל, שהחלו להשתמש באירסה לפני שהוצאה מן השוק, ושהרופא המטפל בהם הצהיר כי לטיפול השפעה חיובית על החולה. בנוסף, אירסה נבדקת במספר ניסויים קליניים כדי למצוא את יעילותה לסוגים אחרים של סרטן. אירסה היא מעכב ה-EGFR הסלקטיבי הראשון שנכנס לטיפול סדיר ועם הוצאתו לשוק נחשב להבטחה בתחום הטיפולים האנטי סרטניים, אלא שניסויים קליניים מאוחרים יותר הוכיחו כי אין יתרון שרידותי למשתמשים באירסה. ארלוטניב (טרסבה) היא תרופה אחרת המעכבת את פעילות הקינז של EGFR במנגנון דומה לאירסה, ברוב העולם טרסבה מחליפה את האירסה כטיפול קו שני בחולי NSCLC. אירסה ניתנת בצורת כדור במינון 250 מ"ג להמסה בתוך נוזל. מדיה וקבצים בנושא אירסה בוויקישיתוף הערך "אירסה", באתר "ויקיתרופות" Iressa (gefitinib) dosing, indications, interactions, adverse effects, and more, reference.medscape.com הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.