laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Id Tech 2

id Tech 2 (ידוע גם בשם Quake 2 Engine) הוא מנוע משחק שפותח ב-1997 על ידי id Software עבור המשחק Quake 2 ומאוחר יותר הופץ ברישיון עבור משחקים אחרים. המנוע היווה שדרוג מינורי יחסית לQuake Engine היותר ותיק. אחד החידושים הגדולים שלו הייתה תמיכה מובנית בהאצת חומרה על בסיס OpenGL, לצד האצת התוכנה (המבוצעת על ידי המעבד המרכזי) המסורתית. תכונה מעניינת נוספת של מנוע זה הייתה חלוקת חלק מן הרכיבים שלו לספריות קישור דינאמיות (קובצי DLL), מה שאפשר לבחור את ההאצה הנדרשת (OpenGL או האצת תוכנה) מתוך תפריט המשחק, בניגוד למנוע הקודם שם גם בו הייתה תמיכה בהאצת חומרה, אם כי כדי להחליף בין המצבים היה צורך לצאת מהמשחק ולבחור בקובץ ההפעלה המתאים. כמו כן ל־id היו מספר סיבות לעשות כך: לאפשר שחרור של קוד המקור לציבור הרחב כדי לעודד פיתוח מודים, ועם זאת לשמור על רוב המשחק כקנייני. לאפשר ריצה מהירה יותר של המשחק, כיוון שבניגוד לקודמו המנוע נכתב בשפה טבעית (C) ולא בשפה שנבנתה במיוחד לכתיבת המנוע (במקרה של המנוע הקודם, השתמשו במפרש QuakeC) בדומה לקודמו, המפות נשמרות בפורמט BSP, וכדי ליצור את התאורה למפות נעשה שימוש במפת-תאורה (Lightmap). כמו כן הוא היה בין הראשונים להשתמש בתאורה צבעונית ובהוספת אובייקטים סטטיים ברקע. קוד המקור של המנוע שוחרר ב-22 בדצמבר 2001 תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. עם שחרור קוד המקור של המשחק (והמנוע עצמו) נוצרו למנוע לא מעט מודיפיקציות שהתמקדו בעיקר במשחק Quake 2, ותומכים במגוון אפשרויות מתקדמות, מצבי משחק חדשים ואפשור הורדת מודלים וטקסטורות באיכות גבוהה, כגון: Quake 2 Evolved KMQuake2 Berserker@Quake 2 מוד שמאפשר תמיכה בטקסטורות באיכות HD (ברוסית) כמו כן, המנוע GoldSrc שפותח על ידי Valve למשחק Half-Life ולמשחקים נוספים, תוכנן במקור להוות פיתוח של מנוע זה, אך לבסוף המנוע היווה מודיפיקציה רחבה של Quake Engine הוותיק, אך כלל שורות קוד אחדות מ־id Tech 2. Quake 2 Heretic 2 Sin Kingpin: Life of Crime Soldier of Fortune Daikatana Blade Amsterdoom Anachronox CodeRED: Alien Arena Warsow UFO: Alien Invasion Gravity Bone Digital Paint: Paintball 2 Quake Engine id Tech 3 אתר האינטרנט הרשמי של Id Tech 2
ג'ייסון בונהם

ג'ייסון ג'ון בונהם (מאנגלית: Jason John Bonham; נולד ב-15 ביולי 1966) הוא מתופף בריטי שהתפרסם בעיקר כבנו של ג'ון בונהם מתופף להקת הרוק הכבד לד זפלין. בונהם השתתף בהופעתה המפורסמת של הלהקה בשנת 2007. בונהם החל לתופף לראשונה בגיל 4, ואף הופיע עם אביו באלבום ההופעה של לד זפלין The Song Remains the Same. בגיל 17 הצטרף לראשונה ללהקת "Airrace". ב-1985 הצטרף ללהקת "Virginia Wolf". ב-1988, שימש בונהם כמתופף באלבום "Outrider" של ג'ימי פייג', לשעבר גיטריסט לד זפלין. באותה שנה הופיע בונהם עם חברי לד זפלין הנותרים בהופעת חגיגית יום השנה ה-40 לאולפני אטלנטיק רקורדס בניו יורק. ב-1989 השתתף בפסטיבל "Moscow Music Peace Festival" שם ביצע את השיר המפורסם של לד זפלין "Rock and Roll", יחד עם כוכבי רוק רבים נוספים. באותה שנה הוא הקים את להקתו "בונהם". בספטמבר באותה שנה הוציאה הלהקה אלבום ראשון בשם "The Disregard of Timekeeping". למרות הצלחה יחסית באלבום זה, לאחר שחרור האלבום ב-1992, שהתקבל בקרירות רבה, פירק בונהם את הלהקה. ב-28 באפריל 1990, התחתן בונהם עם ג'אן צ'ארטריס. בקבלת הפנים של החתונה השתתפו בין היתר רוברט פלאנט, ג'ימי פייג' וג'ון פול ג'ונס. בונהם ניגן במשך השנים עם מוזיקאים שונים, ואף שיתף פעולה עם מוזיקאים רבים בסרט רוק סטאר משנת 2001. ב-1995 השתתף בונהם כנציג של אביו, ג'ון בטקס בו הוכנסו לד זפלין להיכל התהילה של הרוק אנד רול. ב-1997 הוציא בונהם את אלבום הסולו שלו "In the Name of My Father – The Zepset – Live from Electric Ladyland" כמחווה לאביו. ב-12 בספטמבר 2007 הוכרז כי בונהם יכנס לנעליו של אביו וישמש כמתופף בהופעת האיחוד ההיסטורית שערכה לד זפלין ב-10 בדצמבר 2007. בונהם שימש כמתופף במשך כל ההופעה ועבודתו זכתה לביקורות ולשבחים רבים. ההופעה יצאה לאחר מכן כסרט וכאלבום בשם Celebration Day. בסוף 2009 הצטרף ללהקת הרוק הכבד "Black Country Communion". ב 2012 ייצג שוב את אביו בטקס קבלת פרס מרכז קנדי שהוענק ללד זפלין. בונהם נשוי לג'אן צ'ארטריס. לזוג שני ילדים, ילד בשם ג'אגר, וילדה בשם ג'אז. מדיה וקבצים בנושא ג'ייסון בונהם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייסון בונהם ג'ייסון בונהם, ברשת החברתית פייסבוק ג'ייסון בונהם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ייסון בונהם, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ייסון בונהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ייסון בונהם, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ייסון בונהם, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ייסון בונהם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ייסון בונהם, באתר ספוטיפיי ג'ייסון בונהם, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ייסון בונהם, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ייסון בונהם, באתר דיזר ג'ייסון בונהם, באתר Discogs (באנגלית) ג'ייסון בונהם, באתר Songkick (באנגלית)
מדיניות כלכלית

מדיניות כלכלית הוא מונח המתייחס לפעולות שבהן נוקטת הממשלה בתחום הכלכלי. מונח זה כולל פעולות, כגון: המערכת לקביעת שיעורי הריבית, תקציב המדינה, הלאמה, ותחומים רבים נוספים שבהם מתערבת המדיניות הכלכלית של הממשלה. מדיניות זו, מושפעת בדרך כלל ממוסדות בינלאומיים כמו קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי כמו גם מהאמונות הכלכליות והפוליטיות של הממשלה. להלן דוגמאות לסוגים שונים של מדיניות כלכלית הקיימים כיום: מדיניות מקרו-כלכלית שתפקידה לשמור על היצע הכסף על מנת למנוע אינפלציה. מדיניות סחר, המתייחס לתעריפים, הסכמי סחר ולמוסדות הבינלאומיים הקובעים אותם. מדיניות שנועדה לייצור צמיחה כלכלית. מדיניות העוסקת בכלכלת פיתוח. מדיניות המטפלת בחלוקה מחדש של הכנסות, עוני או\ו עושר. מדיניות רגולטורית, הגבלים עסקיים, מדיניות תעשייתית ומבוססת טכנולוגיה. מדיניות פיסקלית שלעיתים קרובות קשורה בכלכלה קיינסיאנית. מדיניות מס (אנ'). הוצאות הממשלה. מדיניות מוניטרית המתייחס למערכת המשתנים הנומינליים במשק. מדיניות הכנסות ופיקוח על מחירים. הוראות נזילות המתייחס לאפשרויות מתן האשראי שמאפשר הבנק. המדיניות הכלכלית מכוונת להשגת מטרות ספציפיות על מנת לשפר תחומים כמו אינפלציה, אבטלה וצמיחה כלכלית. על מנת להשיג מטרות אלו, על הממשלה להיעזר בכל האמצעים והכלים העומדים לרשותה. אלה בדרך כלל כוללים: שיעורי הריבית, היצע הכסף, הוצאות הממשלה, שערי חליפין והיבטים רבים אחרים שעל הממשלה לבחון. הממשלות והבנקים המרכזים מוגבלים בדרך כלל ביכולתם להשיג מטרות מרחיקות לכת בטווח הקצר. לדוגמה, אם יש לחץ על הממשלה להפחית את האינפלציה, לצמצם את האבטלה ולהוריד את הריבית תוך שמירה על יציבות המטבע, התוצאה של שילוב ארבעת דברים אלה תהיה קטסטרופלית, כיוון שבמקרה זה מה שנדרש הוא להעלות את האבטלה והריבית. דילמה מסוג זה נפתרת בחלקה בדרך כלל באמצעות מיקרו-כלכלה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על הנאמר. המדיניות הכלכלית החדשה (ישראל 1952) כלכלת ישראל מדיה וקבצים בנושא מדיניות כלכלית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טטיאנה סמוסנקו

טטיאנה סמוסנקו (ברוסית: Татьяна Дмитриевна Самусенко;‏ 2 בפברואר 1938 – 24 בינואר 2000 מינסק) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 5 מדליות זהב באליפויות העולם. טטיאנה פטרנקו נולדה בעיירה ברבת מינסק (אז בתחומי ברית המועצות). אביה היה גיבור ברית המועצות שנהרג במהלך מלחמת החורף ואמה הייתה עובדת נ.ק.וו.ד. בתחילת מלחמת העולם השנייה היא גויסה לצבא וטטיאנה התגוררה עם סבתה. בשנת 1952 היא הגיעה לאימוני סיף במינסק וכבר בשנת 1954 היא זכתה באליפות ברית המועצות לנוער. לאחר הזכייה סמוסנקו עזבה את הסיף והחל להתאמן בהחלקה על הקרח. לאחר הפסקה של שלוש שנים היא חזרה לסיף וכבר בשנת 1959 נכללה בנבחרת ברית המועצות. היא הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות ששלטה בסיף במהלך שנות ה-60. בשנת 1966 סמוסנקו הייתה אלופת עולם במקצוע אישי. טטיאנה סמוסנקו (שם משפחה לאחר שהתחתנה) הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות עד לשנת 1972 וזכתה ב-3 אולימפיאדות בתחרות קבוצתית. בטוקיו 1964 היא עם קבוצתה זכתה במדליית כסף. למרות הצלחותיה מאמני הנבחרת לא כללו אותה בסגל שהתחרה בתחרויות אולימפיות אישיות. בנוסף לכך סמוסמנקו זכתה כמה פעמים בתחרויות אירופאיות ו-8 פעמים הייתה אלופת ברית המועצות. בשנת 1972 סמוסמנקו עזבה את הספורט. עוד בשנת 1962 היא סיימה את לימודי הנדסה, אך לא עסקה במקצוע. היא החלה לאמן ילדים ואחר כך קודמה למנהלך בית ספר מיוחד לסיף במינסק. בשנת 1996 היא נפצעה במסגרת שוד בביתה הפרטי. מפציעה זו היא כבר לא השתקמה. מדיה וקבצים בנושא טטיאנה סמוסנקו בוויקישיתוף טטיאנה סמוסנקו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טטיאנה סמוסנקו, באתר olympedia.org ביוגרפיה טטיאנה סמוסנקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דוד אולר

דוד אוֹלֶר (בצרפתית: David Olère;‏ 19 בינואר 1902, ורשה – 21 באוגוסט 1985, פריז) היה צייר ופסל יהודי-צרפתי ממוצא פולני, ניצול השואה, שנודע בעיקר ברישומיו המתארים את תהליך ההשמדה באושוויץ. אולר נולד בעיר ורשה שבפולין הרוסית, שם למד באקדמיה לאמנויות יפות בוורשה (אנ'). בגיל 16 עבר לגדנסק, ואחר-כך לברלין, שם הציג חיתוכי עץ. הוא נשכר על ידי במאי הקולנוע ארנסט לוביץ' לצייר כרזות ולבנות תפאורות לסרטיו. ב-1923 התיישב בפריז, שם השתלב בתעשיית הקולנוע הצרפתית ויצר כרזות, תלבושות ותפאורות לחברת "סרטי פרמאונט". ב-1930 נישא לז'ולייט ונטורה, והשניים היו הורים לבן, אלכסנדר. בפרוץ מלחמת העולם השנייה גויס אולר לגדוד 134 של חיל הרגלים הצרפתי. עם תבוסת צרפת חזר לפריז והצליח להתחמק ממספר מצודים על יהודים. ב-2 במרץ 1943 נעצר ונשלח למחנה המעצר דראנסי. ב-2 במרץ 1943 נשלח משם במשלוח מס' 49 לאושוויץ. מתוך משלוח זה, שכלל 1,000 יהודים, נבחרו 119 לעבודות, ובהם אולר, אסיר מס' 106144. השאר הומתו בתאי הגזים תוך זמן קצר. אנשי האס אס השתמשו בכישוריו הקליגרפיים ושליטתו בשפות רבות ומינו אותו לכתיבת מכתבים בכתב יפה ומעוטרים בציורים לבני משפחותיהם. עבודתו העיקרית בבירקנאו הייתה בזונדרקומנדו בתאי הגזים ובקרמטוריום III, וכך היה עד לזוועות שהתרחשו בתהליך ההשמדה. אולר הוא מהבודדים שנשארו בחיים מהזונדרקומנדו, שכן האס אס היו מוציאים אותם להורג מדי פעם לבל יתגלה סוד ההשמדה. ב-18 בינואר 1945 החל את צעדת המוות מאושוויץ למטהאוזן. משם עבר למחנות מלק ואבנזה, שם שוחרר על ידי הצבא האמריקאי ב-6 במאי 1945 וחזר לאשתו ובנו. בשנים 1945–1946 רשם אולר כ-70 רישומים המתארים את מה שראה וחווה בתאי הגזים ובקרמטוריום בבירקנאו. רוב הרישומים האלה נמצאים בבית לוחמי הגטאות ובחלקם הוא מופיע. לרישומים יש ערך תיעודי ממעלה ראשונה, הואיל ותהליך ההשמדה לא תועד חזותית ואולר היה עד יחיד שיכל לתעד זאת ממקור ראשון. הוא המשיך לצייר עד 1962. יצירותיו-רישומים, ציורים ופסלים הוצגו במוזיאונים רבים כמו המוזיאון היהודי של ניו יורק מוזיאון האנווליד והגראנד פאלה בפריז, מוזיאון ברקלי ועוד. יצירותיו של אולר שימשו את ההגנה במשפט הדיבה של מכחיש השואה דייוויד אירווינג נגד דבורה ליפשטדט. דוד אולר, ממעמקים: עדות מצוירת ממחנה ההשמדה אושוויץ; אוצרת התערוכה ועורכת הקטלוג: בלה שומר-זייצ'יק; תרגום: מיכל ואדוארד לוין, ירושלים: יד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה (מחלקת המוזיאונים), 1997. דוד אולר, עדות: רישומי אושוויץ; אוצרת התערוכה: פנינה רוזנברג; תרגום ועריכה לשונית באנגלית: לינדה מילר, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות, תשנ"ח. ציורים ורישומים של דוד אולר באתר Florida Center for Instructional Technology ציורים וביוגרפיה של דוד אולר (בצרפתית) David Olère, artiste et témoin de l'extermination à Auschwitz: ציורים (בצרפתית) ביוגרפיה של דוד אולר (באנגלית) רישומים של דוד אולר באתר יד ושם דוד אולר (1902-1985), דף שער בספרייה הלאומית
יורם לוקוב

יורם לוקוב (נולד ב-29 במרץ 1940) הוא צייר ישראלי. לוקוב נולד בקיבוץ נען, לשרה ואברהם לוקוב מייסדי הקיבוץ והחל לצייר בגיל צעיר. לאחר שירותו הצבאי עבר ללמוד ציור במחלקה לאמנות בבצלאל בירושלים. לאחר שסיים את לימודיו ב-1966 הציג תערוכת יחיד ראשונה בגלריה גורדון בתל אביב. שנה לאחר מכן הופיע ציור שלו על עטיפת האלבום "ישן וגם חדש" של הזמר אריק איינשטיין שהיה בשעתו בשיא הצלחתו. בנוסף הציג באותה שנה תערוכת יחיד נוספת בגלריה צ'מרינסקי. והחל מאותה עת הציג בקביעות בגלריות בישראל ובעולם. בשנת 1984, כחלק מגל החזרה בתשובה שפקד רבים מאנשי הבוהמה התל אביבית, התקרב לוקוב לדת. בהשפעת הרב אברהם רביץ. אחר כך הפך מקורב לחסידות גור. כך גם השתנו נושאי ציוריו כשהחל לצייר סצנות מהעולם הדתי והחרדי, סצנות מהשטייטל היהודי באירופה של המאה ה-19, וכן פורטרטים של רבנים. ב-1986 חזר אריק איינשטיין והזמין ציור מלוקוב שהופיע בעטיפת אלבומו אוהב להיות בבית. את הציור עיצב לוקוב בהשראת שירי האלבום. התגורר במשך שנים ברחוב שינקין בתל אביב, ובשנת 2020, בגיל 80 רכש בית בלוד ועבר להתגורר בו. מדיה וקבצים בנושא יורם לוקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יורם לוקוב תערוכת הצייר יורם ליקוב נפתחה בת"א, דבר, 7 במרץ 1966 רבקה כצנלסון, תערוכות - יורם לוקוב, דבר, 18 במרץ 1966 תערוכת יחיד של יורם לוקוב, למרחב, 6 במרץ 1966 רות בן־חורין, תערוכות - יורם לוקוב (גלריה צ'מרינסקי), למרחב, 22 בספטמבר 1967 חיה שפיר, תערוכות - יורם לוקוב בגלריה צ'מרינסקי, על המשמר, 8 בספטמבר 1967 איילת דקל, אורי זוהר, לוקוב בדרך אליך, חדשות, 28 במאי 1984 שרית ישי לוי, רק תנו לו חילוני, חדשות, 11 בנובמבר 1988 גואל פינטו, פסטיבל "עץ החיים" לתרבות יהודית נפתח בסינמטק ת"א, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2004 נתן זהבי, ‏הצייר יורם לוקוב בן ה-81 מבהיר: "עם ישראל חוזר לשורשיו, ודבר לא יעצור אותו", באתר מעריב אונליין, 21 במאי 2021
מגלניה

מגלניה (שם מדעי: Megalania priscus) היא מין קדום של לטאה ענקית ממשפחת הכוחיים שחיה באוסטרליה. היא הוגדרה ב-1859 בידי החוקר ריצ'רד אוון ופירוש שמה הוא: "משסע ענקי נודד". פירוש השם של המין הוא: "גברי", עקב כוחה הרב. ישנם חוקרים שרואים בסוג זה שם נרדף למין של כוח תחת השם: Varanus priscus. הלטאה חיה באוסטרליה מלפני כ-1,600,000 עד לפני כ-40,000 שנה. אורכה נע לפי אומדנים שונים בין 4.5 מטרים לתשעה מטרים – בדרך כלל הייתה המגלניה באורך שישה מטרים, ומשקלה הגיע ל-400 קילוגרם, אומדן המשקל הגדול ביותר הוא 1,360 קילוגרמים, מה שהופך אותה ללטאה היבשתית הגדולה ביותר שחיה מעולם. המגלניה התגוררה בעשבי הסוואנה וביערות דלילים והייתה טורפת שניזונה מציד יונקים ועופות שונים, בין השאר גם היונקים הגדולים ביותר שחיו אז באוסטרליה, כמו הדיפרוטודון והפרוקופטודון. יש המיחסים את סיבת כליונה לאבוריג'ינים של אוסטרליה שהרגו אותה, כנראה באמצעות שריפות יער מכוונות, כהתגוננות מהטורפת הגדולה או שצדו את טרפה עד שהוא נכחד, כל אלה לצד הכחדת המגה-פאונה האוסטרלית של הפליסטוקן. המגלניה מופיעה בסדרות מפלצות שפגשנו ומפלצות חוזרות לתחייה. מדיה וקבצים בנושא מגלניה בוויקישיתוף מגלניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מגלניה, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טלי פלוסקוב

טלי פלוסקוב (נולדה ב-30 ביולי 1962) היא פוליטיקאית ישראלית, שכיהנה בעבר כחברת הכנסת מטעם הליכוד ובעבר גם מטעם כולנו. כמו כן כיהנה כיושבת ראש ועדת האתיקה, סגנית יושב ראש הכנסת וראש עיריית ערד. נולדה בשם טטיאנה נובק בעיר בלץ שבמולדובה הסובייטית שבברית המועצות דאז, שם גם עבדה כפסיכולוגית במערכת החינוך עד עלייתה לישראל בשנת 1991, במסגרת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90. בישראל החלה לעבוד כמטפלת בבית אבות. לאחר מכן עבדה כחדרנית בבית מלון בים המלח, וקודמה תוך ימים מספר לתפקיד אחראית חדרניות. ב-1994 עברה לעבוד בסניף בנק לאומי בערד ולימים הפכה למנהלת מחלקה, ובמקביל הפכה פעילה ציבורית. לפני בחירתה לראשות עיריית ערד כיהנה כחברת מועצת העיר וכסגנית ראש העיר. באפריל 2010 נבחרה לראשות עיריית ערד. בשנת 2014 זכתה ב-55% מקולות הבוחרים ונבחרה שנית לראשות העירייה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים הצטרפה למפלגת כולנו, הוצבה במקום השישי ברשימת המפלגה לכנסת ונבחרה לכנסת. בכנסת שימשה כסגנית יושב ראש הכנסת. הייתה מועמדת במקום החמישי מטעם "כולנו" בבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך לא נבחרה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, התאחדה כולנו עם מפלגת הליכוד וב-31 ביולי 2019 התפקדה פלוסקוב לליכוד, יחד עם יו"ר כולנו משה כחלון והשר אלי כהן. היא הוצבה במקום ה-35 ברשימת הליכוד ולא נבחרה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש הוצבה שוב במקום ה-35 ונבחרה לכנסת, הפעם מטעם הליכוד. ביולי 2020 מונתה ליושבת ראש ועדת האתיקה. לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצבה במקום ה-31 ברשימת הליכוד ולא נכנסה לכנסת. אך היא שבה לכהן כחברת כנסת לאחר כניסת התפטרותו של גדי יברקן לתוקף. לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודדה לראשונה בפריימריז של הליכוד ולא הצליחה להגיע למקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת. שובצה במקום ה-71 ברשימה לכנסת. בעלת תואר ראשון ושני בפסיכולוגיה, עבדה כפסיכולוגית טרם עלייתה. מתגוררת עם בעלה, מיכאל פלוסקוב, בערד, אם לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא טלי פלוסקוב בוויקישיתוף טלי פלוסקוב, באתר הכנסת טלי פלוסקוב, ברשת החברתית פייסבוק טלי פלוסקוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טלי פלוסקוב, באתר כנסת פתוחה טלי פלוסקוב, באתר ערוץ הכנסת נועם דביר, מחדרנית במלון לח״כית, באתר ynet, 27 במרץ 2015 שמעון איפרגן, ‏"לא אישרו לי תקציב, ויום אחרי זה העבירו חצי מיליארד להתנחלויות", באתר ‏מאקו‏, 11 בפברואר 2015 יעקב לוי, פלוסקוב ניצחה שוב בערד: "אין לי זמן לחגיגות", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 15 בינואר 2014 אביעד פוהורילס, יוצאי ברית המועצות לשעבר משתלטים על הרשויות, באתר nrg‏, 15 במאי 2013 ליאור לרנר, ראש עיריית ערד: אחוז הלא יהודים גדל, וזו בעיה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 1 ביולי 2010 יעקב לוי, האם תושבי ערד יבחרו באישה החזקה?, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 14 בינואר 2010 צפריר בן סיני, טלי פלוסקוב: פסנתרנית, חדרנית, ראשת עיר, סגנית יו"ר הכנסת, באתר Xnet‏, 18 ביולי 2015 ניר גונטז', ח"כ טלי פלוסקוב על ההחלטה של הח"כים להעלות את השכר של עצמם: "אנחנו נמצאים בעולם הפוליטיקה ולא אתה ולא אני נשנה אותו", באתר הארץ, 12 בנובמבר 2015 אורי בינדר, טלי פלוסקוב נבחרה לראשות עיריית ערד, באתר nrg‏, 14 באפריל 2010 משה ויסברג, הגוראים ניצחו בערד: טלי פלוסקוב נבחרה, באתר בחדרי חרדים, 15 בינואר 2014 אריק בנדר, ‏ראש עיריית ערד, טלי פלוסקוב, מצטרפת למפלגת "כולנו", באתר מעריב אונליין, 29 בינואר 2015 אחרי שנה וחצי: הוקמה ועדת האתיקה של הכנסת, באתר "סרוגים", 2 ביולי 2020
דיפרוטודון

דיפרוטודון (שם מדעי: Diprotodon; מילולית: "בעל שתי שיניים קדמיות") הוא סוג נכחד של חיית כיס, שחי בערבות העשב של אוסטרליה בתקופת הפליסטוקן. יונק זה היה יונק הכיס הגדול ביותר שהתקיים אי פעם: משקלם של הפרטים הגדולים ביותר שנמצאו (ככל הנראה זכרים) קרוב לשלושה טון, אורך גופם כשלושה מטרים וגובה הכתפיים שלהם כשני מטרים. הדיפרוטודון דמוי הקרנף היה נפוץ כמעט בכל היבשת, וחי ככל הנראה בעדרים נפרדים של זכרים ונקבות. הכחדתו אירעה כ-46,000 שנים לפני זמננו, במקביל להתיישבות האדם הראשונה באוסטרליה. הדיפרוטודון צלח בשלום 10 עידני קרח לפני שנכחד. בשל כך יש שהציעו כי לאדם תפקיד בהכחדתו על ידי ציד-יתר או הרס מקומות המחיה. לעומת זאת, עדויות ישירות לניצולו על ידי האדם נדירות מאוד. הדיפורוטודון היה חלק מהמגאפאונה הנכחדת שהתקיימה באוסטרליה הפלייסטוקנית, לצד הקנגורו פרוקופטודון וקנגורי ענק נוספים, העופות הקדומים דרומורניס וגניאורניס וגם מינים נוספים ממשפחת הדיפרוטודוניים כמו הזיגומטורוס. אויביו העיקריים היו אריות כיס, תניני ענק, הנחש וונאמבי, מין נכחד של פיתון מים ולטאת המגלניה הענקית. יונק קדום זה תואר על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1838. הדיפורוטודון הוא כנראה המקור ליצור הקרפיטודי בשם בוניפ (אנ') מהמיתולוגיה האבוריג'ינית. הוא נראה בסדרה מפלצות שפגשנו בפרק השני, עם גילוי אוסטרליה בידי האנשים הראשונים. הוא נראה במפלצות חוזרות לתחייה, בה הוא נטרף בידי לטאת המגלניה. בנוסף הוא נראה במספר משחקי וידאו: Zoo Tycoon 2 על החיות הנכחדות, Jurassic Park Builder ועולם היורה: המשחק, שם הוא מוצג בצורה שגויה כדמוי-טורף. השוואת גדלים בין אדם לדיפרוטודון הדמיה של אריה כיס תוקף דיפרוטודון שחזור אמנותי של דיפרוטודון מדיה וקבצים בנושא דיפרוטודון בוויקישיתוף דיפרוטודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דיפרוטודון, באתר ITIS (באנגלית) דיפרוטודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דיפרוטודון, באתר GBIF (באנגלית) Price, G. J. (2008). Taxonomy and palaeobiology of the largest‐ever marsupial, Diprotodon Owen, 1838 (Diprotodontidae, Marsupialia). Zoological Journal of the Linnean Society, 153(2), 369-397. Wroe, S., Field, J. H., Archer, M., Grayson, D. K., Price, G. J., Louys, et al. (2013). Climate change frames debate over the extinction of megafauna in Sahul (Pleistocene Australia-New Guinea). Proceedings of the National Academy of Sciences, 110(22), 8777-8781.
לילי בוניש

לילי בוניש (בערבית: ليلي بونيش, בצרפתית: Lili Boniche; נולד כאלי בוניש; 1921, אלג'יר – 6 במרץ 2008, פריז) היה זמר ומלחין יהודי-צרפתי אלג'יראי בסגנון אנדלוסי-ערבי. בוניש נולד למשפחה יהודית-ספרדית בקסבה של אלג'יר. היה ילד פלא, שלימד את עצמו לנגן על המנדולה של אביו בגיל שבע. בהמשך היה זמר מבוקש ברחבי צרפת של שנות ה-40 ובמהלך המלחמה. בוניש שילב טנגו, פסדובלה וממבו לתוך הרפרטואר שלו, במיוחד בזמן שבידר את החיילים. הוא היה ידוע בכך ששר עם מילים בערבית מספר מהשירים הקובניים הגדולים והפופולריים ביותר, כחלק מהרפרטואר הקבוע שלו. הוא הקליט מספר שירים בחברת "dounia" בבעלות של אל-כחלאווי א-תונסי. לילי בוניש פרש במהלך שנות ה-50 ופתח מחדש את הקריירה שלו בשנת 1990, כשהוא מוציא את אלבומו Boniche Dub' ב-1998, שהופק על ידי ביל לאסוול ודיואן ז'אן טויטו. האלבום זיכה אותו במעריצים חדשים בכל רחבי אירופה. רטרוספקטיבה זו, של שילוב הלהיטים הגדולים ביותר שלו עם חומרים שטרם פורסמו בעבר, לא רק שממלא את החסר ביחס להקלטות זמינות, אלא גם מהווה מחווה לחלוציות חשובה בתחום של היתוך תרבותי. בנוסף לכתיבת מוזיקה מסחרית, הוא גם היה מלחין סרטים. נפטר בפריז. Alger, Alger , Roir Records/E1, February 16, 1999 Œuvres récentes , APC Play it Again Sam, 2003 Il n'y a qu'un seul Dieu (live à l'Olympia), East West Warner Music France, 1999 Trésors de la chanson judéo-arabe, Créon Mélodie לילי בוניש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילי בוניש, באתר MusicBrainz (באנגלית) לילי בוניש, באתר Yandex.Music (ברוסית) לילי בוניש, באתר Discogs (באנגלית)
עדני מפואר

עדני מפואר (שם מדעי: Lophorina superba) הוא מין של עדני, הידוע בעיקר בשל תצוגות החיזור המרהיבות שלו וצבעו השחור-כחול. העדני המפואר הוא מין קטן יחסית, אורכו כ-26 ס"מ, והוא חי ביערות גשם בגינאה החדשה. הוא מין יחיד בסוגו הטקסונומי. הזכר שחור, ובעל "כיפה" ירוקה ססגונית, ומעין "מגן" כחול על חזהו. העדני מאופיין בדו-צורתיות זוויגית, והנקבה אדומה-חומה. הצעיר דומה לנקבה. ישנן מעט מאוד נקבות, ותחרות החיזור בין זכרים לבחירת בני זוג היא מאוד קשה, וזה הוביל את המין לפתח את אחת מתצוגות החיזור המוזרות ביותר בעולם העופות. אחרי הכנה זהירה וקפדנית של "רחבת ריקודים" (אפילו ניקוי הענף עם עלים חלקים), הזכר קורא לנקבה. כאשר הנקבה הסקרנית מגיעה, ה"מגן" הכחול שעל חזה הזכר מתפשט מיד לכיוון ראשו. הראש מכחיל וכל החזית של הזכר הופכת למעין אליפסה כחולה, עם עיגולים כחולים במקום עיניים. במקביל סובב הזכר במעגל קדחתני סביב הנקבה ומצליף בנוצותיו בקרקע. למרות התצוגה המרשימה, הנקבה הממוצעת דוחה 15–20 מחזרים פוטנציאליים לפני שתסכים להזדווג. מדיה וקבצים בנושא עדני מפואר בוויקישיתוף עדני מפואר, באתר ITIS (באנגלית) עדני מפואר, באתר NCBI (באנגלית) עדני מפואר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עדני מפואר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עדני מפואר, באתר GBIF (באנגלית) ריקוד החיזור של העדני המפואר, YouTube עדני מפואר באתר הרשימה האדומה של IUCN שם מהספר "עולם מופלא" מאת אלסטר פותרגיל (כנרת, 2007). על פי ויקיפדיה האנגלית. כל הטקסט הנ"ל מתורגם מוויקיפדיה האנגלית.
Whole Lotta Love

"Whole Lotta Love" הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית לד זפלין שיצא לאור ב-1969. השיר הפך במהרה ללהיט הראשון של הלהקה, וב-13 באפריל 1970 קיבל תקליט זהב, לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים. כמו בשירים אחרים של הלהקה, השיר לא יצא כסינגל באנגליה, אולם הוא יצא כסינגל בארצות הברית, יפן, גרמניה, הולנד, בלגיה וצרפת כשבחלקם הגיע למקום ראשון במצעדים. בשנת 2004 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-75 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. במרץ 2005 דירג מגזין Q את השיר במקום השלישי ברשימת "100 קטעי הגיטרה של כל הזמנים". ב-2009 הוא מוקם במקום השלישי ברשימת 100 שירי הרוק הגדולים בכל הזמנים על ידי VH1. לאחר שהשיר זכה להצלחה עצומה במצעדים ברחבי העולם והפך ללהיט ענק, הוא יצא כשיר הפותח את האלבום השני של הלהקה Led Zeppelin II שיצא ב-22 באוקטובר 1969. Whole Lotta Love ידוע בעיקר בזכות ריף הגיטרה שלו. נגן הבס של הלהקה ג'ון פול ג'ונס אמר כי הריף המפורסם של השיר נרקם ככל הנראה כאלתור בעת שחברי הלהקה ניגנו על הבמה את שירם המפורסם "Dazed and Confused". לעומת זאת, גיטריסט הלהקה ג'ימי פייג' הכחיש שהשיר נוצר כתוצאה מאלתור במה. עם שחרורו, ראה השיר הצלחה ענקית בכל תחנות הרדיו כשהוא הופך לאחד השירים המושמעים ביותר. דא עקא, השיר שלטעמם של עורכי הרדיו היה ארוך מדי, קוצץ על ידי רבים מהם בעריכה כשחלקו האמצעי הוסר, למרות התנגדות חריפה של הלהקה. באנגליה התאכזבו המעריצים מגישתה האנטי מסחרית של הלהקה שנקטה באי הוצאת סינגלים באנגליה. בזכות גישה זו, שנשמרה לאורך כל הקריירה שלה, זכתה הלהקה במשך השנים להערצה רבה בקרב אנשים בתעשיית המוזיקה שראו בה סמל למותג בינלאומי ששמר ללא פשרות על יצירה אמנותית ולא ממוסחרת. על פי ז'אן-מישל גדון ופיליפ מרגוטין: רוברט פלאנט - שירה, טמבורין ג'ימי פייג' - גיטרות, טרמין, קולות רקע (?) ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, בונגו, קולות רקע (?) ג'ון בונהם - תופים, קונגה, מאראקס בשנת 1962 כתב וילי דיקסון את השיר "You Need Love" עבור אמן הבלוז מאדי ווטרס. חברי להקת לד זפלין, שדיקסון היה אמן אהוב עליהם במיוחד ובפרט על רוברט פלאנט, שאבו השראה מהשיר ו-"Whole Lotta Love" נשמע כגרסה כבדה של You Need Love. העתקה זו, שלא קיבלה קרדיט באלבומם, הובילה ב-1985 לתביעה נגדם, שהוסדרה לבסוף בבית המשפט לטובתו של דיקסון. להקת הפנים הקטנות שאף היא העתיקה מדיקסון, לא נתבעה מעולם. השיר זכה לאינספור גרסאות כיסוי שבוצעו על ידי אמנים רבים מהשורה הראשונה. גרסת הכיסוי של להקתו של אלכסיס קורנר The Collective Consciousness Society הגיעה למקום ה-13 במצעד הסינגלים הבריטי בשנת 1970 ושימשה כאות הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה הבריטית Top of the Pops מאמצע שנות ה-70 עד אמצע שנות ה-80 ושנית בשנות ה-90. מידע על היצירה "Whole Lotta Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Whole Lotta Love" באתר Discogs גרסאות נוספות ל"Whole Lotta Love" באתר SecondHandSongs מילות השיר, באתר שירונט באתר RIAA Top Of The Pops: Still number one