laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908)

אולימפיאדת לונדון (1908) נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-13 ביולי לבין ה-25 ביולי 1908. נערכו 26 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 431 משתתפים מ-20 מדינות. נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה ב-16 מדליות זהב מתוך 26 אפשריות. מל שפרד (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-3 מדליות זהב, ריי יורי (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב פעם שלישית ברציפות בקפיצות מהמקום, מרטין שרידן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב ופעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס. ג'ורג' לרנר (בריטניה בריטניה) ואריק למינג (שוודיה שוודיה) שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב. ג'ון פלנגן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בפעם השלישית ברציפות ביידוי פטיש. ג'ון טיילור (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה במדליית זהב בריצת שליחים והיה לאתלט האפרו-אמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב. דורנדו פייטרי (איטליה איטליה) סיים ראשון את ריצת המרתון, אך מאוחר יותר נפסל ולא קיבל את מדליית הזהב שבה זכה ג'וני הייז (ארצות הברית ארצות הברית). לקראת סיום הריצה פייטרי התמוטט ושני שופטים אחזו בו בזרועותיו וסייעו לו להגיע לקו הסיום ולכן נפסל. למחרת היום העניקה לו הנסיכה אלכסנדרה גביע זהב על ההישג מאחר שהפסילה שלו לא הייתה באחריותו. אירוע שנוי במחלוקת התרחש בגמר ריצת 400 מטר, שבה ג'ון קרפנטר (ארצות הברית ארצות הברית) ניצח בתוצאה של 47.8 שניות, השווה לשיא העולם. השופט הבריטי הבחין שקרפנטר חסם את וינדהם הלסוול (בריטניה בריטניה) בתמרון שהיה חוקי לפי החוק האמריקאי אך אסור היה לפי החוק הבריטי. לאחר ויכוח, שנימשך כ-30 דקות, בין הנציגים הרשמיים של ארצות הברית ובריטניה, הוחלט לפסול את קרפנטר ולערוך מקצה גמר חוזר, רק לשלושת האצנים האחרים: הלסוול, ויליאם רובינס (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ון טיילור (ארצות הברית ארצות הברית), שהחליטו במחאה שלא להתחרות וכך כרץ יחיד בגמר זכה הלסוול במדליית זהב בריצה זו. ריצת 3200 מטר מכשולים, באולימפיאדת לונדון (1908) ראלף רוז מנצח בהדיפת כדור ברזל באולימפיאדת לונדון (1908) מרטין שרידן מנצח בזריקת דיסקוס באולימפיאדת לונדון (1908) ג'ון פלנגן מנצח ביידוי פטיש באולימפיאדת לונדון (1908) אריק למינג מנצח בהטלת כידון באולימפיאדת לונדון (1908) מדיה וקבצים בנושא אתלטיקה באולימפיאדת לונדון בוויקישיתוף אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908), באתר סימוכין ספורט אולימפי
התורן

התורן (הַתֹּרֶן) (Hatoren) היה כתב עת ל"ספרות, מדע וציונות", כפי שהצהיר בראש כל אחד מגיליונותיו, שיצא לאור בעברית בארצות הברית. כתב העת יצא כשבועון בין השנים ה'תרע"ד (1914) ועד ה'תרפ"א (1921), על ידי ההסתדרות הציונית באמריקה ("הסתדרות אַחיעבֶר"). לאחר מכן הפך להיות ירחון עצמאי, בלתי תלוי בגוף כלשהו, שיצא לאור באמצעות חברת ההוצאה לאור "ספרות", עד שהפסיק להופיע בה'תרפ"ה (1925). עורכי "התורן" בראשיתו היו מרדכי ליפסון, ד"ר ש"מ מלמד ודניאל פרסקי, לאחריהם י"ד ברקוביץ' ושמריהו לוין ומ-1918 ועד הפסקת הופעתו, ראובן בריינין. כתב העת הצטיין בפלורליזם מפלגתי ודתי (כתבו בו גם אישים הקשורים ליהדות רפורמית וקונסרבטיבית), בתוך המחנה הציוני. בכתב העת פורסמו מאמרים בנושאי השעה הבוערים בתחום הציונות, השפה והתרבות העברית וכן סיפורים מקוריים ומתורגמים, סקירות עיתונות זרה (אמריקאית, אנגלית, איטלקית, ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית), מאמרי מדע פופולרי בעיקר בתחומי מדעי החברה למשל בתחומי בלשנות השפות השמיות, גאוגרפיה, פילוסופיה הודית, מדעי הדתות ועוד. עם הכותבים בירחון נמנו פסח גינזבורג, אשר ביילין, מנחם שיינקין, נחמן סירקין, דוד ניימרק, יהושע ברזילי, פנחס חורגין, אב"א אחימאיר, שאול טשרניחובסקי, חוה שפירא ועוד. התורן, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS) מודעת החתמה ל"התורן", הצפירה, 24 במרץ 1914 ראובן בריינין, "העז החביבה", הצפירה, 13 בפברואר 1921 - מאמר שנכתב על רקע הקרע בין כתב העת העברי לבין ההסתדרות הציונית באמריקה התורן, האומה (ארצות הברית), 17 בדצמבר 1915
אתיופית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שפות אתיו-שמיות – קבוצה שפות במשפחת השפות השמיות געז (אתיופית עתיקה) – שפתה של ממלכת אקסום אמהרית – שפתם של האמהרים ושפתה הרשמית של אתיופיה
אדגר מורן

אדגר מורן (בצרפתית: Edgar Morin; נולד ב-8 ביולי 1921) הוא אינטלקטואל, פילוסוף וסופר יהודי-צרפתי. מורן נולד בשם אדגר נחום למשפחה יהודית ממוצא ספרדי. משפחתו היגרה מסלוניקי למרסיי ומשם לפריז. מלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936 סימנה את מעורבותו הפוליטית הראשונה. בשנת 1941 הפך רשמית לחבר המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, ובשנת 1942 הצטרף למחתרת בשם הבדוי "מורן". הוא היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית (ה"רזיסטאנס") במהלך מלחמת העולם השנייה. מההוגים החשובים של צרפת המודרנית. כתב עשרות ספרים ומאות מאמרים. תרם תרומה מכריעה לדיון האפיסטמולוגי על ארגון חדש של הידע והחינוך. בשנת 1960 השתתף בצילומי סרט תיעודי על חיי צרפת, יחד עם ז'אן רוש. מדיה וקבצים בנושא אדגר מורן בוויקישיתוף אדגר מורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדגר מורן, דף שער בספרייה הלאומית Biographie d'Edgar Morin, france culture ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי פז

אורי פז הוא עיתונאי ישראלי ובעל תואר שלישי בתקשורת מאוניברסיטת בר-אילן, המשמש הממונה על קבילות הציבור בתאגיד השידור הישראלי ויושב ראש ועדת האתיקה הפנימית. שימש בעבר מנכ"ל ועורך ראשי של ערוץ 99 - ערוץ הכנסת, מאז הקמתו בשנת 2004, עד לשנת 2018 וסמנכ"ל התוכן בחברת החדשות של ערוץ 2. פז הוא בנו של העיתונאי ישראל פז, ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", עורך הספורט והכתב הצבאי של "על המשמר". פז קיבל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וארץ ישראל מאוניברסיטת תל אביב ב-1981, ותואר שני בתקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים ב-1987. עבודת המאסטר שלו התמקדה באתיקה עיתונאית: "הפיקוח על אמצעי התקשורת – הקשר בין מועצת העיתונות לציבור". ב-2018 סיים את לימודי התואר השלישי בתקשורת באוניברסיטת בר-אילן (בהנחיית פרופ' איתן גלבוע) בנושא: "אתיקה עיתונאית - טעות, תיקון, מניעה". החל את הקריירה העיתונאית בעיתונים "על המשמר" ו"חדשות הספורט" ככתב וכעורך (בשנים 1975 – 1983). נמנה עם צוות ההקמה של העיתון "חדשות" ב-1984. ד"ר פז שימש בתפקידים רבים בתחנת הרדיו גלי צה"ל. הוא החל ככתב, מגיש מבזקים ויומני חדשות, ועבר לתפקידי עורך ועורך ראשי של יומן הערב "ערב טוב ישראל", ראש מחלקת החדשות והאקטואליה (בשנים 1994 – 1988), וממלא-מקום מפקד גלי צה"ל. פז נמנה עם צוות אנשי גלי צה"ל שזכו בפרס סוקולוב לתקשורת האלקטרונית על סיקור מלחמת לבנון הראשונה ב-1984. זכה בפרס מפקד גלי צה"ל במסגרת השידורים על התוכנית "ערב טוב ישראל" כעורך ראשי ב-1987 וכן על ניהול הגל המיוחד עם "קול ישראל" במלחמת המפרץ (1991) ושידורי מחלקת האקטואליה מוועידת מדריד (1992). לאחר 16 שנים בגלי צה"ל היה פז בין מקימי תחנת הרדיו האזורית רדיוס 100FM, ושימש בה כמנהל הרדיו והתוכניות בשנים 1994 – 1996. עבד בחדשות ערוץ 2 בתפקיד רכז הכתבים, רכז המערכת וסמנכ"ל התוכן של החברה עד להקמת ערוץ הכנסת. במסגרת פעילותו בחברה היה שותף ב-2002 להקמת מערכת החדשות של "ישראל פלוס" (ערוץ 9) ברוסית, וניהל מטעמה את המערכת בשנתה הראשונה. בנוסף לעבודתו כעיתונאי, פז משמש כמרצה לתקשורת, ובמיוחד לאתיקה עיתונאית ולמקצועות הרדיו, במוסדות להשכלה גבוהה. לימד מ-1996 באוניברסיטת בר-אילן ומ-1990 במכללה למנהל. בשנת 1994 קיבל מלגה מטעם ממשלת ארצות הברית והוזמן על ידי מחלקת המדינה להשתתף בפרויקט בינלאומי בנושא "תהליך קבלת ההחלטות במדיניות החוץ האמריקאית", בהשתתפות דיפלומטים ועיתונאים בכירים מרחבי העולם. בשנת 2018 קיבל תואר דוקטור מבית הספר לתקשורת והמחלקה למדעי המדינה של אוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "אתיקה עיתונאית: טעות, תיקון, מניעה", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' איתן גלבוע. בספטמבר 2022, מונה על ידי מועצת תאגיד השידור הישראלי "כאן" לתפקיד הממונה על קבילות הציבור בתאגיד. ביולי 2023 מונה על ידה גם כיו"ר קבוע לוועדת האתיקה הפנימית בתאגיד. פז פרסם מחקרים ומאמרים רבים בתחומי התקשורת בכתבי עת שונים. נשוי לרחל, פסיכולוגית קלינית, ואב לשלושה ילדים: אמיר, נדב ויובל. אתר האינטרנט הרשמי של אורי פז אורי פז, ברשת החברתית פייסבוק ראיון באחד מפרקי התוכנית "המושכים בחוטים", באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית גדעון אלון, "מילת המפתח היתה איזון. רשמתי כמה פעמים הופיע אצלנו כל ח"כ", באתר ישראל היום, 23 באוגוסט 2018 אריאל שנבל, ‏המילה שמערכות העיתונים לא רוצות להדפיס, בעיתון מקור ראשון, 24 בדצמבר 2018 אורי פז, ‏אתיקה עיתונאית: טעות, תיקון, מניעה, מסגרות מדיה 18, אוקטובר 2018 ד"ר אורי פז מונה לנציב קבילות ופניות הציבור של כאן, באתר אייס, 21 בספטמבר 2022
מספרים

האם התכוונתם ל... מספר – מושג המציין כמות, כגון מספר טבעי או מספר ממשי מערכות מספרים – קבוצה של מספרים עם מבנה אריתמטי מספרים (משחק) – משחק ילדים המתקרא גם "אווירונים" המתנהל באוויר הפתוח מספ7ים (Numb3rs) - סדרת מתח אמריקאית מספריים – כלי עבודה המשמש לגזירה מספרים (שיר) – שיר של להקת הדג נחש
מתושלח

מְתוּשֶׁלַח, בנו של חנוך, אביו של למך וסבו של נח בונה התיבה, הוא דמות מקראית הנזכרת בספר בראשית (פרק ה'), בסדר הדורות שבין אדם לנח על פי המקרא, הוא חי 969 שנים, משנת תרפ"ז לבריאת העולם, עד שנת א'תרנ"ו, משך זמן החיים הארוך ביותר במקרא. על-פי נוסח המסורה מתושלח מת באותה שנה בה התרחש המבול, ולכן יש שטוענים כי הוא מת במבול עצמו. רש"י, על-פי שיטתו של רב בתלמוד (מסכת סנהדרין, ק"ח), מפרש כי מתושלח מת שבוע לפני המבול, ולכן נכתב בפסוק: ”כי לימים עוד שבעה אנכי ממטיר על הארץ” (ספר בראשית, פרק ז', פסוק ד'), כלומר, אלוהים המתין שבוע למותו של מתושלח, ורק אז החל את המבול, וזאת כדי "ללמדך שהספדן של צדיקים מעכבין את הפורענות לבא". על פי נוסח שומרון ירד, מתושלח ולמך מתו שלושתם בשנת המבול. על פי נוסח השבעים מת מתושלח 14 שנים לאחר המבול, אולם בנוסח האלכסנדרוני מופיע תיקון לתאריכים, כך שמתושלח מת 6 שנים לפני המבול. שם חיצוני לאשתו הוא עדנה בת עזריאל. בתלמוד מוזכר מתושלח כאחד משבעת הרועים שיבואו יחד עם המשיח. רש"י מסביר שם שהוא (יחד עם אדם ושת) היה מהצדיקים שהיו לפני דור המבול, כמו שכתוב במסכת סנהדרין שהמבול התעכב עד סיום ימי האבל למתושלח. בילקוט ראובני מובא שלמתושלח הייתה חרב ששם המפורש כתוב עליה ,שאיתה הרג מזיקים. יעקב ירש את החרב הזו ומכרה לעשו[דרוש מקור][מפני ש...]. שמו של מתושלח הפך לסמל של אריכות ימים. העץ "מתושלח", שהוא מן העצים העתיקים ביותר בעולם כיום הנמצא בקליפורניה, נקרא על שמו וכנראה נבט קרוב לתקופת לידתו של מתושלח על פי הכרונולוגיה המקראית. סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין השתמש במונח "בני מתושלח" בספריו, לתיאור קבוצת אנשים בעלי פוטנציאל גנטי לאריכות ימים. בתרגום לעברית של חלק מספרי אסטריקס, זקן הכפר נקרא מתושלחיקס. קרן מתושלח היא קרן לעידוד מחקר מדעי בנושאי הארכת תוחלת החיים והצערה (חידוש נעורים). כוכב HD 140283, המרוחק כ-190 שנות אור מכדור הארץ נקרא "כוכב מתושלח" בשל גילו המוערך בקצת פחות מגילו של היקום. בשנת 2007 הונבט במכון הערבה גלעין דקל מזן "דקל יהודה" שנמצא בחפירות מצדה, בן כ-1250 שנה, על ידי איילין סולווי. לעץ ניתן השם מתושלח. ב-2013 הוא ניטע בגן הבוטני של אילת. המשורר וכותב הפלינדרום נעם דובב, כתב פלינדרום על מתושלח. הפלינדרום מופיע בספרו הלימת מילה. מתושלח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כך לפי נוסח המקרא ונוסח השבעים, יצוין שעל פי הנוסח השומרוני שנות חייו הן 727 שנים בלבד. מנחם בן ישר, דורו של נֹח (דף שבועי מאת היחידה ללימודי יסוד ביהדות, מס' 832, פרשת נח, תש"ע, באתר אוניברסיטת בר-אילן. ספר היובלים, ד תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ב, עמוד ב'. בדיבור המתחיל "אדם שת ומתושלח". תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ח, עמוד ב'. זרע בן אלפיים שנה של זן תמר נכחד הונבט בישראל, 30 בדצמבר 2015
עיטים ונבלות

עיטים ונבלות הוא ספר מאת יורם קניוק. הספר יצא בשנת 2006 ומכיל את הסיפור עיטים ואת הנובלה נבלות. לספר מצורפת אחרית דבר מאת פרופ' יגאל שוורץ. הפרוזה עיטים היא מעין תיעוד רוחני לתרחיש שחווה קניוק במרץ, 1948 כלוחם בחטיבת הראל. יחידתו של קניוק נשלחה להשתלט על נבי סמואל. כוח של כנופיות ערביות בגיבוי יחידה של הלגיון הירדני העולה במספר ובאמצעי לחימה השיב אש וחיסל אותה. חיילים בודדים (כשלושה ע"פ יורם קניוק) נשכבו בין גופות 38 החיילים והעמידו פני מתים על מנת לשרוד. עיטים צורף לנבלות במהדורת הספר שיצא בשנת 2006. הסיפור עיטים מתחיל ברגע שלאחר שבירת ההתקפה על נבי סמואל. השעה היא שלוש אחר הצהריים והרגע שנמשך כארבע שעות, הוא רגע רצוף אי ודאות ורווי בתהיות על המתרחש. במשך כארבע שעות, לסירוגין, יורים ערבים בגופות החיילים. במקביל חגים עיטים מעל ולהקות עורבים מתעניינות גם הן בגופות. קניוק מעמיד פני מת, מסתתר בין הגופות ותוהה על מהות העיט, נגעל ממעשיו ומהדרו. הוא מבכה את הישרדותו ובה בעת מנסה להצדיק אותה אל מול חבריו שזה עתה נפלו בקרב. הסיפור מופנה אל אישה, אשר זהותה אינה ידועה. סיפורם של שלושה פלמ"חניקים המנהלים מלחמת צדק כנגד ה"נבלות". שלושת החברים, מקשישים והלומי קרבות מימי מלחמת העצמאות. בעודם יושבים בבית קפה בתל אביב, עולה במוחם רעיון הנבלות שמתעתד להציל את הדור הצעיר מעתיד נטול משמעות קיומית. השלושה פותחים במסע רצח ברחובות תל אביב. הסיפור מסתיים לאחר שזהותה של אחת הנרצחות מתגלה. הרומן עובד ל"נבלות", מיני-סדרה בת 5 פרקים, בבימויו של דרור סבו, שהוקרנה בערוץ הוט 3 בשנת 2010. הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2011. אפרים המבוגר – יוסי פולק אפרים הצעיר – עוז זהבי מושקה המבוגר – יהורם גאון מושקה הצעיר – מיכאל מושונוב תמרה – טלי רובין דינה – נועה ברקאי זהבה המבוגרת – מרים גבריאלי זהבה הצעירה – אדוה בולה מלכה – תרצה אריאל קרב נבי סמואל תש"ח (ספר) יורם קניוק, עיטים ונבלות, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006. אתר סדרת הטלוויזיה "נבלות" באתר ynet רן יגיל, טלה נבלות: על המיני סדרה "נבלות", באתר nrg‏, 21 באפריל 2010
מהללאל

מַהֲלַלְאֵל הוא דמות מקראית (בראשית, ה', ט"ו–י"ז), בנו של קינן, ואביו של ירד. דור חמישי לאדם. מהללאל חי 895 שנים, אורך החיים השמיני באורכו בתנ"ך. הוא נולד בשנת שצ"ה לבריאת העולם (3366 לפנה"ס) ומת בשנת א'ר"צ (2471 לפנה"ס). בנו, ירד, נולד לו בהיותו בגיל 65. היו לו בנים ובנות נוספים. שם אשתו של מהללאל לא מוזכר בתנ"ך, אך זיהוי חיצוני לשמה מופיע בספר היובלים - דינה בת ברכאל. הוא מוזכר בספר בראשית, פרק ה', פסוקים י"ב–י"ז ובספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ב'. כמו כן מהללאל מופיע בברית החדשה בבשורה על-פי לוקס. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ספר היובלים, ד
טירת לדלו

טירת לדלו (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת)   לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי הים הצפוני תעלת למאנש האוקיינוס האטלנטי צרפת אירלנד איי שטלנד אורקני האיים ההברידיים טירת לדלו (למפת הממלכה המאוחדת רגילה)   לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי הים הצפוני תעלת למאנש האוקיינוס האטלנטי צרפת אירלנד איי שטלנד אורקני האיים ההברידיים טירת לדלו (למפת אנגליה רגילה)   לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד איר. תעלת למאנש הים הצפוני הים האירי טירת לדלו (למפת אנגליה מוגדלת)   לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד איר. תעלת למאנש הים הצפוני הים האירי טירת לדלו טירת לדלו (באנגלית: Ludlow Castle) היא טירה גדולה, הרוסה בחלקה ובלתי מיושבת ליד העיירה לדלו בשרופשייר, במערב אנגליה, סמוך לגבול ויילס. הטירה ממוקמת בראש גבעה המשקיפה על הנהר ת'יים. בין השנים 1461–1648 שימשה כארמון של בית המלוכה הבריטי וכנחלתו המסורתית של יורש העצר, הנסיך מוויילס. הטירה הוקמה במאה ה-11 כמבצר-גבול על גבול ויילס על ידי הלורד רוג'ר דה לייסי. היא מוזכרת לראשונה בכרוניקה משנת 1138, כאשר סטיבן, מלך אנגליה עצמו צר עליה במסגרת מלחמת האזרחים. בשנת 1224 נחתם בטירה הסכם בין הנרי השלישי, מלך אנגליה למנהיג הוולשי ל'ואלין הגדול בתיווכו של הארכיבישוף מקנטרברי, סטיבן לנגטון. במאה ה-14 הגדיל רוג'ר מורטימר את הטירה והפך אותה לארמון מפואר. בעת מלחמת השושנים הייתה הטירה מעוז חשוב והמרכז האדמיניסטרטיבי של האזור. היא נפלה בידי בית לנקסטר ב-1459 לאחר קרב גשר לדפורד שנערך בסמוך לעיירה לדלו. שנתיים מאוחר יותר עברה לידי בית יורק והפכה לארמון של בית המלוכה. אדוארד הרביעי, מלך אנגליה העניק את הטירה כנחלה ליורש העצר ונסיך ויילס אדוארד החמישי ואחיו, ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק (שנודעו כ"נסיכים שבמצודה"). ב-1501 התגוררו בטירה ארתור, נסיך ויילס ורעייתו קתרין מאראגון, עד למותו של ארתור. מרי, בתם של הנרי השמיני, מלך אנגליה וקתרין מאראגון, קיבלה את הטירה כנחלה מידי אביה (עובדה שביססה את מעמדה כיורשת עצר) ושהתה בה לסירוגין בין 1525 ל-1528. אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה מסרה את הטירה לסר הנרי סידני שהרחיב אותה. בעת מלחמת האזרחים האנגלית הייתה הטירה מעוז מלוכני וכוחות הפרלמנט צרו עליה. בעת שלטון ויליאם מאוראנז' ומרי השנייה הועבר המרכז האדמיניסטרטיבי של האזור מהטירה וכך החל תהליך ארוך של נטישה והתפוררות שלה. הטירה משלבת מספר סגנונות אדריכליים לפי שלבי ההקמה שלה, אדריכלות נורמנית, אדריכלות גותית אנגלית וסגנון טיודור. המבנה המבוצר מקיף חצר פנימית רבועה, בה הוקמו מבני המגורים וקפלה המזכירה בתבניתה העגולה הבלתי שגרתית את כנסיית טמפל בלונדון. הכניסה מוגנת על ידי חפיר עם גשר ומגדל שמירה מבוצר הנקרא "מגדל מורטימר". הספר הוולשי מדיה וקבצים בנושא טירת לדלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת לדלו (באנגלית) טירת לדלו, ברשת החברתית פייסבוק מידע באתר טירות אנגליה (באנגלית)
ארפכשד

אַרְפַּכְשָׁד, הוא דמות בתנ"ך, בנו השלישי של שם בן נח, על פי ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ב וספר דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ז. על פי ספר היובלים הוא מקורו של עם הכשדים. גם נפתלי הרץ טור-סיני מזהה אותו כאב האפונימי של עם זה. שמות אחיו על פי פרק י': עילם, אשור, לוד וארם. על פי דברי הימים א', היו לו עוד 4 אחים: עוץ, חול, גתר ומשך. אולם על פי בראשית, 4 האחרונים היו בני ארם, אחיו של ארפכשד. בנו של ארפכשד היה שלח וע"פ תרגום השבעים וכן ספר היובלים קינן או קינם. ארפכשד נולד שנתיים לאחר המבול (א'תרנ"ח לבריאת העולם (2103 לפנה"ס), על פי הכרונולוגיה המסורתית) וחי 438 שנים. את שֶלַח ילד בגיל 35. יוסף בן מתתיהו מציין כי ארפכשד נולד שתים עשרה שנה לאחר המבול. השם ארפכשד מוזכר גם בספר יהודית (פרק א') כשמו של מלך מדי שנבוכדנצר ניצח. בקוראן, הוא קרוי בשם "ארפכשו". ארפכשד מת בגיל ארבע מאות שלושים ושמונה, כשיצחק היה בן ארבעים ושמונה. שם חיצוני לאשתו הוא רצויה בת ששון או בת שושנה. ספר היובלים פרק ט', פסוק ה' הלשון והספר: בעיות יסוד במדע הלשון ובמקורותיה הספרותיים - כרך האמונות והדעות, הלשון והספר בעיות יסוד במדע הלשון ובמקורותיה הספרותיים, מדור שלישי עולם ומלואו בהשקפת המקרא, פרק ו' "ארפכשד ומולדת האבות", עמ' 249, מאת נ. ה. טור-סיני, הוצאת מכון ביאליק, 1955 פרק ח', פסוק ב' יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ירושלים, מוסד ביאליק, 2002, עמ' 17. ספר יהודית פרק א' תרגום עברי של הקוראן מן המאה הי"ז, חוה לצרוס-יפה ספר הישר
עוץ

עוּץ הוא שמן של שלוש דמויות שונות, שוליות וזוטרות בתנ"ך: בכורו של ארם בן שם בן נח. אחיהם של חול, גתר ומש (ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ג). בדברי הימים א', הוא מוזכר כבנו של שם בן נח, אחיו של ארם בנו הבכור של נחור אחי אברהם בנו של דישן בן שעיר גם המונח ארץ עוּץ מוזכר 3 פעמים בתנ"ך: בירמיהו (כ"ה, כ') כאחד העמים ששותים מכוס התרעלה במגילת איכה (ד', כ"א) ”שִׂישִׂי וְשִׂמְחִי בַּת-אֱדוֹם, יושבתי (קרי: יוֹשֶׁבֶת) בְּאֶרֶץ עוּץ...” בספר איוב (א', א') כמקום מושבו של איוב ישנם חוקרים ותאולוגים המשערים שמיקומה של ארץ עוץ העתיקה היה באזור ארם, באזור אדום או בבשן. ראו עמוס חכם, מבוא לספר איוב, דעת מקרא, עמ' 16-17
גתר

גתר, על פי המסופר בבראשית, היה בנו השלישי של ארם בן שם בן נח. על פי הגרסה המובאת בדברי הימים א', לא היה בנו של ארם כי אם אחיו, בנו של שם. יוסף בן מתתיהו זיהה אותו כאבי הממלכה הבקטריית. גתר נזכר בבראשית: " וּבְנֵי, אֲרָם עוּץ וְחוּל וְגֶתֶר וָמַשׁ" — ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ג ובדברי הימים א': "בְּנֵי שֵׁם עֵילָם וְאַשּׁוּר וְאַרְפַּכְשַׁד וְלוּד וַאֲרָם וְעוּץ וְחוּל וְגֶתֶר וָמֶשֶׁךְ" — ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ז
קראנץ

קראנץ (מוכר גם כבצק שמרים-עלים, בצק פלונדר ובצק כרוך) הוא עוגה עשויה מבצק שמרים בסיסי אותו מקפלים פעמים רבות (כמו בצק עלים או קרואסון) על מנת ליצור מרקם אוורירי. את הקראנץ ממלאים במליות שונות שהפופולריות הן שוקולד, פרג וגבינה ומעצבים אותו בצורה ייחודית. מקור השם בגרמנית קראנץ - (kranz), מילה שמשמעותה זֶר, בגלל צורת העיצוב המסורתית של העוגה בתבנית קוגלהוף. אולם, כיום מקובל יותר לעצב קראנצים בתבנית מלבנית מוארכת. לאחר גלגול הבצק המרוח במלית לרולדה חותכים אותה באמצעה לשני חלקים נפרדים ומפתלים אותם בצורת בורג. הקרנץ מזכיר את עוגת הבבקה של יהדות מזרח אירופה. השוני ביניהן הוא בכך שהבבקה אינה עוברת תהליך של כריכה בחמאה, אלא מורכבת מבצק שמרים רגיל בתוספת מילוי, שלרוב מעוצב ל"כתר" כמו הקראנץ. באבקה מתכון לקראנץ של הנס ברטלה באתר של קרין גורן אולגה טוכשר, כמה רמות מעל השאר: קראנץ שוקולד מבצק שמרים כרוך, באתר Xnet‏, 23 בדצמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרינת הוקינג

קרינת הוקינג היא בחלקה קרינה אלקטרומגנטית הנפלטת מחור שחור עקב מנגנון קוונטי, על פי העיקרון של קרינת גוף שחור. ב-1975 סטיבן הוקינג העלה טענה כי חור שחור חייב לפלוט קרינה, תוצאה של זוגות חלקיקים וירטואליים שנוצרים קרוב לפני אופק האירועים שלו. החישובים הראו שקרינה זו מתאימה לקיום אנטרופיה הפרופורציונלית לשטח אופק האירועים של החור השחור, כפי שהציע האסטרופיזיקאי הישראלי יעקב בקנשטיין (אנטרופיית בקנשטיין-הוקינג). תהליך זה מוציא אנרגיה מהחור השחור, ויכול לגרום לבסוף להתאיידותו, אם כי עוצמת הקרינה כל כך קטנה, שהזמן שתהליך זה דורש הוא ארוך מאוד. עבור חור שחור בעל מסת שמש, זמן זה גדול מגיל היקום. התאיידות של חור שחור עקב קרינת הוקינג יוצרת פרדוקס של אובדן מידע (המושג הטכני במכניקת הקוונטים הוא "חוסר יוניטריות"). בשנת 2004 הכריז הוקינג שהצליח למצוא פתרון לפרדוקס זה, על ידי חישוב התנודות באופק האירועים עקב קרינת הוקינג. פתרונות אחרים לבעיה זו הם ניסיונות למצוא מנגנונים פיזיקליים שמונעים התאיידות לגמרי של חור שחור. ב-2019, לראשונה נמצא אישוש לקרינת הוקינג על ידי יצירת חור שחור קולי. את המדידה ביצע החוקר הישראלי פרופ' ג'ף סטיינהאור מהטכניון על ידי כך שיצר מודל במעבדה המדמה את הקרינה הנפלטת מחור שחור. הרצאה על פרדוקס המידע של הוקינג מייקל מויר, ‏חורים שחורים במחלוקת מחודשת, במדור סיינטיפיק אמריקן של מכון דוידסון, 2 יונ, 2014 איתי נבו, מדען בטכניון: הוכחתי קיומה של קרינת הוקינג, המאור הקטן, אתר רשת ב', 30.10.2014 קרינת הוקינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חוקר ישראלי הצליח למדוד לראשונה כמה קרינה פולט חור שחור, באתר הארץ, 31 במאי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשור (דמות מקראית)

אַשּׁוּר, דמות מקראית, מוזכר במקרא כאחד מבניו של שם בן נח, ושממנו התפתחה האומה והממלכה האשורית. המקרא אינו ממשיך לסקור את צאצאיו של אשור והוא עובר לסקירת שאר משפחתו - צאצאי שם. על פי המקרא, אשור נולד לשם בתקופה שלאחר המבול, בין השנים 2103 לפנה"ס עד 1602 לפנה"ס, לפי התיארוך המקראי. ישנו אזכור נוסף בתנ"ך לגבי אשור, בעת סקירת צאצאי חם בן נח. וְכוּשׁ, יָלַד אֶת-נִמְרֹד; הוּא הֵחֵל, לִהְיוֹת גִּבֹּר בָּאָרֶץ. הוּא-הָיָה גִבֹּר-צַיִד, לִפְנֵי ה'; עַל-כֵּן, יֵאָמַר, כְּנִמְרֹד גִּבּוֹר צַיִד, לִפְנֵי ה'. וַתְּהִי רֵאשִׁית מַמְלַכְתּוֹ בָּבֶל, וְאֶרֶךְ וְאַכַּד וְכַלְנֵה, בְּאֶרֶץ, שִׁנְעָר. מִן-הָאָרֶץ הַהִוא, יָצָא אַשּׁוּר; וַיִּבֶן, אֶת-נִינְוֵה, וְאֶת-רְחֹבֹת עִיר, וְאֶת-כָּלַח. וְאֶת-רֶסֶן, בֵּין נִינְוֵה וּבֵין כָּלַח--הִוא, הָעִיר הַגְּדֹלָה — בראשית, י', ח' - י"ב אולם לא ניתן להסיק בצורה חד משמעית האם אשור הוא זה שיצא מארצו של נמרוד ובנה את כל הערים האלה, או שנמרוד יצא מארצו לארץ אשור ובנה את אותם הערים. בפרשנות המסורתית למשל, רש"י נוקט כמובא במדרש ”כיון שראה אשור את בניו שומעין לנמרוד ומורדין במקום (כינוי לה') לבנות המגדל יצא מתוכם” (רש"י בפירושו למקרא). אולם הרמב"ן מפרש את המשך הפסוק על נמרוד, ”במלכו עליה... יצא אל אשור, כי אשור מבני שם היה, ....ולכך תקרא ארץ אשור "ארץ נמרוד".” (הרמב"ן בפירושו למקרא). ממלכת אשור אשור (עם) אשור (אל) כלח נינוה שכן המבול התרחש לפי הכרונולוגיה המקראית בשנת 2104-3 לפנה"ס, ואביו הוליד את בניו מלאחר המבול עד למותו - 502 שנה לאחר המבול.
התאחדות ציוני גרמניה

התאחדות ציוני גרמניה (בגרמנית: Zionistische Vereinigung für Deutschland) נוסדה על ידי מקס בודנהיימר ב-1894 בשם "האיגוד היהודי הלאומי" ("National-Jüdische Vereinigung") וב-1897 הפכה ל"איגוד הציוני של גרמניה" ("Zionistische Vereinigung für Deutschland"). עד שנת 1920 מנה הארגון כ-20,000 חברים והיה זה ארגון הגג של הציונים בגרמניה. ההתאחדות פרסמה כמה עיתונים ביניהם עיתון ה-Jüdische Rundschau שעד 1938 הגיע לתפוצה של 25,300 גליונות. ב-1925 פוצל הארגון ולצדו התקיים גם "האיגוד הציוני" ("Zionistischen Vereinigung"). ב-1937 נאסרה פעילותה של ההתאחדות בגרמניה. מקס בודנהיימר (1894-1910) ארתור הנטקה (1910-1920) אלפרד קליי (1914) פליקס רוזנבליט (1920-1923) אלפרד לנדסברג (1923-1924) קורט בלומנפלד (1924-1933) זיגפריד מוזס (1933-1937) יהודה אלוני, "התאחדות ציוני גרמניה" ועליית הנאציזם לשלטון, שנתון המכון להיסטוריה גרמנית, נספח 8, 1983, עמ' 105-122. גיא מירון, ציוני גרמניה: מבמאים מבחירה לשחקנים בעל כורחם, בתוך: בין המולדות; היקים במחוזותיהם, (עורכים: משה צימרמן, יותם חותם), ירושלים: הוצאת מרכז זלמן שזר, מרכז קבנר להיסטוריה גרמנית, תשס"ו-2006, עמ' 55-59. מדיה וקבצים בנושא התאחדות ציוני גרמניה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארם (דמות מקראית)

אֲרָם הוא שמן של מספר דמויות מקראיות שוליות. המוכר מביניהם הוא, ככל הנראה, בנו החמישי של שם בן נח, הנחשב לאבי העם הארמי. הוא מוזכר בתולדות בני נח, הן בספר בראשית והן בדברי הימים: בְּנֵי שֵׁם: עֵילָם, וְאַשּׁוּר, וְאַרְפַּכְשַׁד, וְלוּד, וַאֲרָם. וּבְנֵי אֲרָם: עוּץ, וְחוּל, וְגֶתֶר, וָמַשׁ. — ספר בראשית, פרק י', פסוקים כ"ב–כ"ג בְּנֵי שֵׁם: עֵילָם, וְאַשּׁוּר, וְאַרְפַּכְשַׁד, וְלוּד, וַאֲרָם, וְעוּץ, וְחוּל, וְגֶתֶר, וָמֶשֶׁךְ. — ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ז כפי שניתן לראות, בין שני מקורות אלו ישנה מחלוקת, העוסקת בקשר בינו לבין עוץ, חול, גתר ומש; בבראשית כתוב שארבעתם היו בניו, ואילו דברי הימים טוען שהם היו אחיו, בני שם. מקובל לזהות את ארם בן שם עם רָאם (ࡓࡀࡌ), אחד מנביאי דת המנדעים. בנוסף, בתנ"ך מוזכרים עוד שני אנשים בשם אֲרָם: הִנֵּה יָלְדָה מִלְכָּה גַם הִוא בָּנִים לְנָחוֹר אָחִיךָ: אֶת עוּץ בְּכֹרוֹ, וְאֶת בּוּז אָחִיו, וְאֶת קְמוּאֵל אֲבִי אֲרָם, וְאֶת כֶּשֶׂד, וְאֶת חֲזוֹ, וְאֶת פִּלְדָּשׁ, וְאֶת יִדְלָף, וְאֵת בְּתוּאֵל. — ספר בראשית, פרק כ"ב, פסוקים כ'–כ"ב וְחֶבֶר הוֹלִיד אֶת יַפְלֵט, וְאֶת שׁוֹמֵר, וְאֶת חוֹתָם, וְאֵת שׁוּעָא אֲחוֹתָם [...] וּבְנֵי שָׁמֶר: אֲחִי, וְרָהְגָּה, וְחֻבָּה, וַאֲרָם. — ספר דברי הימים א', פרק ז', פסוקים ל"ב–ל"ד מדיה וקבצים בנושא ארם בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.