laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרפיסורניס

פרפיסורניס (שם מדעי: Paraphysornis; משמעות השם: "קרוב לפיסורניס") הוא סוג של עוף טורף ממשפחת הפורוסרקוסיים, שחי באמריקה הדרומית מסוף תקופת האוליגוקן עד לתחילת המיוקן, לפני 23–28 מיליון שנה. מאובניו נתגלו בברזיל, כשהשלד שנמצא היה כמעט שלם. הוא סווג ב-1982 ונכלל בו מין אחד - Paraphysornis brasiliensis, הקרוי על שם הארץ בה נתגלה. עוף זה היה היה מהגדולים שבבני משפחתו - עופות האימה, אשר היוו חלק מטורפי העל של אמריקה הדרומית. אורכו היה כשלושה מטרים, גובהו 2.4 מטרים, ואורך גולגולתו הגיע עד ל-60 סנטימטרים. משקלו הגיע ל-180 קילוגרם. הוא היה גדול מהפורוסרקוס, אך קטן מהברונטורניס. מין זה שוטט בערבות ברזיל הקדומה וחיפש מזון בשרי כמו נבלות. באגם קדום בו אותר שלדו נמצאו מאובני דגים רבים, כך שייתכן שהאגם התייבש והפרפיסורניס הגיע לאכול את השאריות. אפשרות אחרת היא שהוא רדף אחרי יונקים קדומים לאורך הערבות, בהסתמך על מבנה הרגל המהירה שלו שדמתה לרגל יען. מדיה וקבצים בנושא פרפיסורניס בוויקישיתוף פרפיסורניס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרפיסורניס, באתר GBIF (באנגלית)
פסגת פיתגורס

פסגת פיתגורס (באנגלית: Pythagoras Peak) היא הפסגה הגבוהה ביותר, במרכז הרי טולה, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. צידה המזרחי של הפסגה נראה כמו משולש ישר-זווית, ואילו צידה הצפוני נראה כמלבן, בשל כך נראית הפסגה כחריץ. גובהה של הפסגה 1,275 מטרים מעל פני הים. הפסגה ניצבת לצידו הצפוני של קרחון ביוור, ו-15 קילומטרים דרומית-מזרחית להר סטורר. הפסגה צולמה לראשונה מהר ריסר-לארסן בפברואר 1958, על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בראשותו של פיליפ לו; אולם רק בדצמבר 1958 הגיעה צוות של משלחת החקר לפסגה, בראשותו של ג. א. נאקי (G.A. Knuckey) שחקר ומדד אותה. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה. הפסגה נקראת על שמו של פיתגורס, הפילוסוף והמתמטיקאי היווני, שנודע בשל משפטו הנוגע למשולש ישר-זווית (משפט פיתגורס) - וזאת בשל צורתה של הפסגה. פסגת פיתגורס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת פיתגורס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגת פיתגורס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור פסגת פיתגורס מפת אזור פסגת פיתגורס תחזית מזג אוויר עדכנית שעתית עבור פסגת פיתגורס תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת פיתגורס גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
הירי בג'רזי סיטי (2019)

הירי בג'רזי סיטי הוא אירוע ירי אנטישמי שהתרחש בסופרמרקט יהודי בעיר ג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, ארצות הברית, ביום שלישי, 10 בדצמבר 2019, י"ב בכסלו ה'תש"ף, ובו נהרגו שוטר, שלושה אזרחים ושני היורים. סמוך לשעה 1 בצהריים עצרו שוטרים בסמוך לבית קברות רכב חשוד, בו גבר ואישה שהיו מבוקשים על ידי המשטרה בחשד למעורבות ברצח באזור כמה ימים לפני כן. הגבר ירה בשוטר שמת לאחר מכן, ונמלט עם האישה ברכב כקילומטר וחצי. השניים נכנסו לחנות מזון יהודית באזור ריכוז חרדי בג'רזי סיטי וירו לעבר האנשים בחנות. לאחר כשעה של התבצרות בחנות וחילופי ירי עם השוטרים, פרצו השוטרים למקום, שם נמצאו חמישה הרוגים: בעלת החנות, עובדת, לקוח ושני היורים. המשטרה מצאה לאחר מכן בכלי רכב שהיה בחזקת היורים כ-300 מחסניות מלאות בכדורים ומספר מטעני צינור. היורים היו דייוויד אנדרסון (47) ובת זוגו פרנסין גראהם (50). אנדרסון הזדהה כעברי שחור, כלומר כחלק מתנועה המאמינה כי שחורים בארצות הברית הם צאצאים של העברים המקראים. בעוד רוב חברי התנועה אינם מחזיקים באידאולוגיה גזענית, מספר קבוצות קיצון בדלניות בתוכה מחזיקות באידאולוגיה אנטישמית הדוגלת בעליונות שחורה. אנדרסון פרסם פוסטים אנטישמיים ואנטי-משטרתיים ברשתות החברתיות טרם הפיגוע. הרב קייפרס פוניי, חבר בתנועת העבריים השחורים גם הוא וחבר בקונגרס היהודי האמריקאי ורבו של בית כנסת איתיופי בשיקגו, גינה את האירוע אותו תיאר כ-"פעולה מחרידה של שני אנדיבידואלים פגועים בנפשם שעטפו עצמם באידאולוגיה אנטישמית ורטוריקה של שנאה". בנוסף קרא למדיה להציג את התנועה כפי שהיא, ולא דרך קבוצות הקיצון שיצאו ממנה, באמריתו: "לא רוצים להתפס כקבוצת קיצון הזויה רק בגלל שאנחנו שחורים ומזדהים עם היהדות. אנחנו יהודים תורניים". ראש עיריית ג'רזי סיטי, סטיבן פולופ, מספר שהתקרית נחקרת כפעולה אנטישמית, בהתבסס על סרטוני אבטחה המציגים את היורים מתכוננים מחוץ לחנות, דבר המלמד כי המקום נבחר מראש. מחקירת ה-FBI עלה כי נמצא מטען חבלה במכוניתם של היורים וכן הם תכננו פיגועים נוספים נגד יהודים. יונה לייבזון, עמית ולדמן, ‏הרוגים מירי ליד מרכול כשר בניו ג'רזי: 2 חשודים חוסלו, באתר ‏מאקו‏, 10 בדצמבר 2019 איתמר אייכנר ו-ynet, ירי בניו ג'רזי: חמושים התבצרו במרכול כשר, 4 נהרגו, באתר ynet, 11 בדצמבר 2019 מערכת ישראל היום, מאות ליוו את קורבנות הירי בניו ג'רזי: "קרה לנו משהו הרסני - אך אנו מלוכדים", באתר ישראל היום, 12 בדצמבר 2019 ZACHARY EVANS, Perpetrators of Anti-Semitic Jersey City Shooting Had Powerful Bomb Hidden in Van, National Review, ‏13 בינואר 2020 יענקי פרבר, מוויליאמסבורג לניו ג'רזי: באה עם בעלה להקים קהילה ונרצחה בטבח הנורא, באתר בחדרי חרדים, 11.12.2019 ירי במרכול הכשר בג'רזי סיטי: לחמושים היו 300 מחסניות ומטעני צינור, באתר ערוץ 7, 11 בדצמבר 2019 דיווח: אחד המעורבים בירי בג'רזי סיטי פרסם פוסטים אנטישמיים לפני המתקפה, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2019 יענקי פרבר, נחשפו פוסטים אנטישמיים של הרוצח מג'רזי, באתר בחדרי חרדים, 18.12.2019 Chafets, Zev (2009-04-03). "Obama's Rabbi". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-06-11. תקרית הירי בניו ג'רזי: "המרכול הכשר נבחר כיעד מראש לתקיפה", באתר וואלה, 11 בדצמבר 2019 גבי שניידר, הפיגוע במרכול הכשר: במכוניתם של המפגעים נמצא מטען חבלה עוצמתי, באתר הידברות, ‏14 בינואר 2020 Derick Waller, Jersey City shooting was planned for months, based on hate, investigators say | abc7ny.com, abc7ny.com, ‏13 בינואר 2020
מייקל וריפס

מייקל רובין וריפס (בהולנדית: Michael Robin Verrips; נולד ב-3 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת השוער בפורטונה סיטארד מליגת העל ההולנדית. וריפס שיחק במועדוני הנוער של ויטסה ארנהם ופ.ס.וו. איינדהובן. לאחר שנתיים במועדון הנוער של איינדהובן, עבר למועדון הנוער של טוונטה, ובשנת 2014 חתם על חוזהו המקצועני הראשון בקבוצה. לאחר שלא שיחק כלל במדי הקבוצה, עבר לספרטה רוטרדם. הוא שיחק בעיקר בקבוצת הנוער של המועדון, וערך את הופעתו היחידה בליגת העל ההולנדית ב-14 במאי 2017, במשחק ליגה נגד גו אהד איגלס. בעונת 2017/2018 הושאל למאסטריכט מהליגה ההולנדית השנייה וערך במדיה 38 הופעות. ב-1 ביולי 2018 חתם במכלן. ביולי 2019 נחתך חוזהו באופן חד צדדי בעקבות השערורייה בכדורגל הבלגי. ב-8 באוגוסט 2019 חתם על חוזה לארבע עונות בשפילד יונייטד. וריפס ייצג גם את נבחרת הולנד עד גיל 19 וגם את נבחרת הולנד עד גיל 20. מייקל וריפס, באתר Transfermarkt מייקל וריפס, באתר Soccerway מייקל וריפס, באתר FootballDatabase.eu "Game Report by Soccerway". Soccerway. 14 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) https://www.vi.nl/nieuws/verrips-reageert-op-heisa-meest-zware-misdaad-in-de-sport "2019/20 Premier League squads confirmed". Premier League. 3 בספטמבר 2019. נבדק ב-3 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Dutch stopper signs". Sheffield United F.C. 8 באוגוסט 2019. נבדק ב-9 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) Michael Verrips, worldfootball.net (באנגלית)
אינו קורבה

אינו קורבה (בדנית: Aino Korva; נולדה ב-16 בדצמבר 1942) היא דוגמנית דנית. קורבה נולדה בקופנהגן, דנמרק. לאחר סיום בית הספר נסעה לאנגליה, שם עבדה כאו-פר. היא למדה תקופה בקיימברידג', ולאחר מכן חזרה לדנמרק ועבדה בחברה לציוד רפואי. היא גרה מספר שנים באי יווני, שם ניהלה מסעדה. לאחר מכן שבה לארצות הברית. היא מתגוררת בקנטקי. היא נבחרה למיס דנמרק 1963, לאחר שאדם שהבחין ביופייה שלח תמונה שלה לתחרות. בתחרות מיס תבל 1963 נבחרה לסגנית הראשונה (המקום השני) ובכך הביאה את ההישג הגבוה ביותר של דנמרק בהיסטוריה של התחרות. בתחרות מיס עולם 1963 הגיעה למקום הרביעי. בתחרות מיס אירופה 1963 הגיעה למקום השלישי. בטקס בחירת מיס סקנדינביה 1964 הגיעה למקום השני. היא עבדה מספר שנים כדוגמנית בניו יורק ובלוס אנג'לס והייתה בין היתר חתומה על חוזה עם סוכנות פורד. באוגוסט 1968 הייתה דוגמנית השער של מגזין פלייבוי. ביולי 1969 הייתה על שער מגזין קוסמופוליטן. ב-1964 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "Sommer i Tyrol", קומדיה אודות דנים המבלים את החופשה שלהם באלפים האוסטרים. ב-1965 גילמה מלכת יופי בסרט "Passer passer piger". אינו קורבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כתבה, באתר mirror הביוגרפיה שלה
דאטסון 17T

דאטסון 17T (באנגלית: Datsun 17T) הוא טנדר מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation (בשנת 1934 ניסאן השתלטה על Datsun), אשר יוצר בין השנים 1938–1944 ביפן. דגם "דאטסון 17T" יוצר בתקופת מלחמת סין–יפן השנייה. לאחר שיפן נכנסה למלחמה, הצבא היפני הקיסרי העביר את הייצור ממכוניות נוסעים לעבר משאיות, טנדרים וכלי רכב מסחריים. מכונית הנוסעים "דאטסון סוג 17", עליה התבסס הטנדר "דאטסון 17T", נשארה בייצור במשך כשנה, ודגם הטנדר "דאטסון 17T" יוצר עד לינואר 1944. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה אחורית. תא נהג (קבינה): נהג + נוסע. מיקום ידית תמסורת ידנית: על הרצפה. ניסאן דאטסון סוג 11 דאטסון סוג 14 דאטסון סוג 15 דאטסון סוג 16 דאטסון סוג 17 דאטסון DC-3 מדיה וקבצים בנושא דאטסון 17T בוויקישיתוף מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan "דאטסון 17T" web.archive.org/web/20170526142603 מלחמת סין–יפן השנייה התחוללה בין 7 ביולי 1937 ל-9 בספטמבר 1945 בין הרפובליקה הסינית לבין האימפריה היפנית. מרבית המלחמה התחוללה במקביל למלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת כאחת הזירות במלחמה זו "דאטסון 17T" nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_17t_pickup "דאטסון 17T" - תמונה flickr.com/photos/mmqmmq/15079326934
מחלף נחל עמוד

מחלף נחל עמוד הוא מחלף בצפון ישראל המחבר בין כביש 65 לכביש 85. המחלף נקרא על שם נחל עמוד הסמוך לו. המחלף משמש למעבר תנועת כלי רכב הנוסעים לקריית שמונה, לאצבע הגליל ולצפון רמת הגולן ומנקז חלק גדול מהתנועה ליעדים אלה דרך צומת עמיעד, תנועה המגיעה בחלקה ממרכז הארץ דרך מחלף גולני, יחד עם התנועה המגיעה מאזור חיפה, עכו וכרמיאל דרך כביש 85.בשל כך ישנם עומסי תנועה במחלף בעיקר בשבתות ובחגים, בהם ישנה תנועת מטיילים רבה לכיוון אצבע הגליל. המחלף נפתח לתנועה מלאה ב-2016, עד אז היה המחלף צומת מרומזר שניחן בגודשי תנועה רבים. מדיה וקבצים בנושא מחלף נחל עמוד בוויקישיתוף אבי בר-אלי, ממחלף גולני עד צומת עמיעד - ללא רמזורים, באתר TheMarker‏, 25 בספטמבר 2016 סרטון ב-Youtube המציג את הדמיית הנסיעה המשופרת ב-110 קמ"ש ללא עצירה שנסללה ממחלף גולני עד לצומת עמיעד החברה הלאומית לדרכים בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו הרנון

אליהו הרנון (1931 – 25 בספטמבר 2019) היה פרופסור בתחומים של דיני הראיות וסדר הדין הפלילי וראש הקתדרה ע"ש סילבן מ' כהן בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. הרנון נולד בעיר צ'רנוביץ כשזו הייתה חלק מרומניה, ועלה לארץ ישראל בילדותו. את שלושת תאריו האקדמיים במשפטים – מהתואר הראשון ועד הדוקטורט – השלים באוניברסיטה העברית, כאשר את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא ביזיון בית המשפט, הנחה פרופ' שלו גנוסר. במהלך לימודי התואר השלישי שהה הרנון לצורכי מחקר באוניברסיטת אוקספורד ובקינגס קולג' לונדון. הרנון הצטרף כמרצה לפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בשנת 1963, ובשנת 1967 עלה לדרגת מרצה בכיר. הגם שלמשך תקופה קצרה ביותר לימד סדר דין אזרחי, הוא התמקד לאורך כל שנותיו המקצועיות בהוראת דיני ראיות וסדר דין פלילי. בשנת 1965 שהה לצורכי מחקר, כמלגאי של קרן פולברייט, באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1975–1977 ניהל הרנון את המכון לקרימינולוגיה של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, ובשנת 1978 מונה כחוקר אורח במכון מקס פלנק למשפט פלילי בינלאומי והשוואתי שבגרמניה. כן ניהל את המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הארי סאקר. במשך שנים ארוכות היה חבר בוועדה המייעצת לסדר דין פלילי וראיות, תחילה תחת שופט בית המשפט העליון אליהו מצא ולאחר מכן תחת השופטת מרים נאור. מחקר שערך בשנות ה-80 של המאה ה-20 עבור ועדת ציבורית בראשות שופט בית המשפט העליון בדימוס דוד בכור, שמונתה על ידי שר המשפטים משה נסים, היווה בסיס חשוב שהוביל שנים מאוחר יותר להקמתה של הסניגוריה הציבורית. הרנון יצא לגמלאות בשנת 1999. בשנת 2009 יצא לכבודו ספר הכולל אסופת מאמרים בתחומים שלימד וחקר, מגמות בדיני ראיות ובסדר הדין הפלילי – אסופת מאמרים לכבודו של פרופסור אליהו הרנון, בעריכת ד"ר ענת הורוויץ ופרופ' מרדכי קרמניצר. בין תלמידיו הרבים לאורך השנים באוניברסיטה העברית: נשיאי בית המשפט העליון אהרן ברק ומרים נאור, שופט בית המשפט העליון אלכס שטיין, סגן נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה רון סוקול, סגנית הסניגור הציבור הארצי ענת הורוויץ, פרופ' אדריאן צוקרמן מאוניברסיטת אוקספורד, שופט בית משפט השלום בתל אביב מוקי לנדמן, נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין וחבר הכנסת דב חנין. הרנון פרסם במהלך הקריירה האקדמית שלו כ-50 מאמרים אקדמיים בעברית ובאנגלית, וכן חמישה ספרים אקדמיים (לרבות ספר חשוב בן שני חלקים בנושא דיני ראיות). מידע על אליהו הרנון בקטלוג הספרייה הלאומית מכּתביו: הפעלת הידיעה השיפוטית — אימתי וכיצד?, עיוני משפט ד, 1974 אליהו הרנון (1931-2019), דף שער בספרייה הלאומית פרופ' אליהו הרנון באתר האוניברסיטה העברית ענת הורוויץ ומדרכי קרמניצר "תרומתו האקדמית של אליהו הרנון בראי האסופה" מגמות בדיני ראיות ובסדר הדין הפלילי - אסופת מאמרים לכבודו של פרופסור אליהו הרנון 11 (ענת הורוויץ ומדרכי קרמניצר עורכים, 2009) הועלו בדרגה באוניברסיטה, על המשמר, 22 במאי 1967 מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971 הורוויץ וקרמניצר (2009); קנת מן "הקמת הסנגוריה הציבורית בישראל" שורשים במשפט 541 (דינה זילבר עורכת, 2020), הוצאת נבו ענת הורוויץ ומדרכי קרמניצר (עורכים), מגמות בדיני ראיות ובסדר הדין הפלילי - אסופת מאמרים לכבודו של פרופסור אליהו הרנון 2009 הורוויץ וקרמניצר (2009); השופט רון סוקול "דברים לזכרו של השופט מוקי לנדמן ז"ל ומובאות מהחלטותיו" הסניגור 203, 4 (2014) פרוטוקול ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת, 15 במאי 2007 "רשימת פרסומים" מגמות בדיני ראיות ובסדר הדין הפלילי - אסופת מאמרים לכבודו של פרופסור אליהו הרנון 19 (ענת הורוויץ ומדרכי קרמניצר עורכים, 2009)
דאטסון סוג 17

דאטסון סוג 17 (באנגלית: Datsun Type 17) היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין מאפריל 1938–1939 ביפן. בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun. דגם "דאטסון סוג 17" יוצר במשך כשנה עד תקופת מלחמת סין–יפן השנייה. לאחר שיפן נכנסה למלחמה, הצבא היפני הקיסרי העביר את הייצור ממכוניות נוסעים לעבר משאיות, טנדרים וכלי רכב מסחריים. הטנדר "דאטסון 17T", אשר התבסס על דגם "דאטסון סוג 17" יוצר עד לינואר 1944. דגמי "דאטסון סוג 16" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton", סדאן, קופה, רודסטר. מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine). סוג הנעה: הנעה אחורית. 4 נוסעים (דגם "סדאן"). 2 דלתות (דגם "סדאן"). דגם "דאטסון סוג 17" שיוצר לאחר דגם "דאטסון סוג 16" היה כמעט זהה ל"דאטסון סוג 16" שקדם לו אך נבדל על ידי מוט אנכי רחב באמצע הסורג הקדמי ובעיצוב פנים הרכב שהיו פשוטים יותר. "דאטסון סוג 17" דגם "רודסטר" "דאטסון סוג 17" דגם "Phaeton", שנת 1938 "דאטסון סוג 17" דגם "Phaeton", שנת 1938 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים מנוע 4 צילינדרים "דאטסון סוג 17", שנת 1939 ניסאן דאטסון DC-3 דאטסון סוג 11 דאטסון סוג 14 דאטסון סוג 15 דאטסון סוג 16 דאטסון 17T מדיה וקבצים בנושא דאטסון סוג 17 בוויקישיתוף מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan "דאטסון סוג 17" web.archive.org/web/20131117193222 כלי רכב "ניסאן דאטסון" אשר יוצרו ביו השנים 1933 - 1938 / ראו "דאטסון סוג 17" דגמי סדאן ופאטון myautoworld.com/nissan/cars/history/history-cars33-38/history מלחמת סין–יפן השנייה התחוללה בין 7 ביולי 1937 ל-9 בספטמבר 1945 בין הרפובליקה הסינית לבין האימפריה היפנית. מרבית המלחמה התחוללה במקביל למלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת כאחת הזירות במלחמה זו פאטון הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנת 1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20
צ'פוד

צ'פוד (בהונגרית: Csapod) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בצ'פוד חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא צ'פוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'פוד (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אגיאגושסרגן

אגיאגושסרגן (בהונגרית: Agyagosszergény) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. באגיאגושסרגן חיו 15 יהודים בשנת 1880 מדיה וקבצים בנושא אגיאגושסרגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אגיאגושסרגן (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
זלימחאן חנגושווילי

זֵלִימְחָאן חַנְגּוֹשְׁווִילִי או זלימחאן חאנגוֹשווילי (15 באוגוסט 1979 – 23 באוגוסט 2019) היה מפקד צבאי גאורגי ממוצא צ'צ'ני, מדינאי וטרוריסט, שלפי רשויות החוק ברוסיה היה בעל קשרים לארגונו של שאמיל בסאייב. הוא נהרג בהתנקשות בברלין באוגוסט 2019. הרשויות בגרמניה חושדות כי ההתנקשות בוצעה על ידי כוחות הביטחון הרוסיים. זלימחאן חנגושווילי נולד בשנת 1979 בכפר דואיסי בערוץ פנקיסי בגאורגיה. צ'צ'ני במוצאו. בדואיסי סיים את לימודיו בתיכון ובסוף שנות התשעים נסע לאחיו הבכור זוראב בצ'צ'ניה. הוא לחם במלחמת צ'צ'ניה השנייה נגד הצבא הרוסי והתגורר במחצ'קלה שבדאגסטן. שירותי הביטחון הפדרליים האשימו אותו בשיתוף פעולה עם שאמיל בסאייב, והוא עזב לגאורגיה בשנת 2008. לטענת הרוסים, הוא התנדב לצבא הגאורגי במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה באוגוסט 2008. בשנת 2019 ביקש מקלט מדיני בגרמניה, לשם נמלט. ב-23 באוגוסט 2019, לפי עדי ראייה, גבר רכוב על אופניים ירה בזלימחאן חנגושווילי באקדח עם משתיק קול בדרכו מתפילה במסגד בפארק טירגארטן ברובע טירגארטן שבברלין. החוקרים בגרמניה טענו כי ישנם מניעים פוליטיים לרצח, וסוכנויות מודיעין של כמה ממדינות נאט"ו אינן מוציאות מכלל אפשרות מעורבות של סוכנים רוסים מהמודיעין הרוסי. בעקבות התקרית, גרמניה הודיעה על גירוש מספר דיפלומטים רוסים מהמדינה. סרגיי סקריפאל Зелимхан Хангошвили החיסול בברלין: גרמניה מגרשת דיפלומטים רוסים, באתר ynet, 4 בדצמבר 2019 Germany expels Russian diplomats after murder in Berlin ירי מאופניים, בלב פארק בברלין: מי התנקש בגולה צ'צ'ני?, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שנטל יאנזן

שנטל יאנזן (בהולנדית: Chantal Janzen; נולדה ב-15 בפברואר 1979) היא שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה הולנדית. יאנזן נולדה בעיר טייחלן (Tegelen) הסמוכה לפנלו. היא בוגרת אוניברסיטת אמסטרדם לאומנויות (Amsterdamse Hogeschool voor de Kunsten) שם למדה משחק ומוזיקה. ב-2014 נישאה ולה שני ילדים. ב-2002 שיחקה בסרט הנעורים "Volle maan" ("ירח מלא"), שהפך לשובר קופות. ב-2004 שיחקה בסרט הפשע "De Dominee", המבוסס על סיפורו האמיתי של סוחר סמים שהתפרסם בהולנד. ב-2005 גילמה שחקנית פורנו סקנדינבית בסרט "הג'יגולו מת מצחוק 2". ב-2007 דיבבה את ג'יזל הנסיכה בדיבוב ההולנדי של הסרט "מכושפת" ואת שלגיה בדיבוב של "שרק השלישי". בשנה זו גם שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "Alles is Liefde", לצד קאריס ואן האוטן. ב-2009 הופיעה בסרט "De Hel van '63" העוסק במסע 11 הערים. היא הופיעה במספר מחזות זמר, בהם "טרזן" ו"היפה והחיה". ב-2006 הנחתה את "Idols", הגרסה ההולנדית של אמריקן איידול. מ-2013 היא שופטת ב-"Got Talent" ההולנדית. מ-2014 ועד 2016 היא הנחתה בגרמניה את התוכנית "The Voice Kids". ב-4 בדצמבר 2019 הוכרז כי יאנזן תנחה את אירוויזיון 2020, ביחד עם אדסיליה רומבלי ויאן סמיט. לאחר ביטול האירוע בשל מגפת הקורונה, הנחתה את האירוע החלופי אירוויזיון: Europe Shine a Light. ב-22 במאי 2021 הנחתה את אירוויזיון 2021, ביחד עם אדסיליה רומבלי, יאן סמיט וניקי דה יאחר. מדיה וקבצים בנושא שנטל יאנזן בוויקישיתוף שנטל יאנזן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שנטל יאנזן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שנטל יאנזן, באתר AllMovie (באנגלית) שנטל יאנזן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שנטל יאנזן, באתר MusicBrainz (באנגלית) שנטל יאנזן, באתר Discogs (באנגלית) Introducing the Eurovision 2020 presenters!, Eurovision.tv, ‏4 בדצמבר 2019
פטרה הולטגרן

פטרה הולטגרן (בשוודית: Petra Hultgren; נולדה ב-21 באפריל 1972) היא שחקנית שוודית. הולטגרן נולדה בורמדה שבמחוז סטוקהולם, ולה שני אחים ואחות. היא נבחרה למיס שוודיה 1995. בתחרות מיס תבל 1995 ייצגה את שוודיה וזכתה בפרס של מיס פוטוגניק. מ-1997 ועד 1999 שיחקה ב-"Vita lögner", אופרת הסבון של ערוץ TV3 העוסקת בחייהם של צוות בית חולים. ב-2005 סיימה את לימודי המשחק שלה בסטוקהולם, בשנה זו הופיעה בסרט "Wallander – Afrikanen" העעוק בתעלומת רצח. ב-2006 שיחקה תפקיד קטן בסרט "Att göra en pudel", קומדייה על ספרית כלבים. ב-2008 שיחקה תפקיד קבוע ב-"Andra Avenyn", אופרת סבון של SVT אודות מספר משפחות החיות בגוטנבורג. בשנה זו שיחקה גם בסרט המתח "Guldkalven". ב-2011 שיחקה בסדרה המשטרה הגרמנית "Tatort". היא שיחקה בתיאטרון בסטוקהולם ובאופסלה. היא נשואה ואם לשני בנים, מתגוררת בהמבורג. פטרה הולטגרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פטרה הולטגרן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטרה הולטגרן".
עידו לב

עידו לב (נולד ב-18 באוקטובר 1982) הוא שחקן ודוגמן. לב הוא בנם של לאה גלובוס ורני לב, ודודתו היא הזמרת עדנה לב. אביו החורג הוא יורם גלובוס, ואחותו הגדולה היא השחקנית לירון לב, ובנוסף יש לו אח תאום בשם רועי. ב-2000 הוא גילם את יריב באופרת הסבון "רמת אביב גימל". ב-2001 הוא גילם את מומו בגרסה המחודשת של סרטי אסקימו לימון – "אסקימו לימון: החגיגה נמשכת". ב-2001 הוא גילם את אדם בטלנובלה "סיטי טאוור". באירופה הוביל לב את הקמפיינים של חברות מובילות כמו "אנרג'י ג'ינס" ו- "ג'ורג'יו ארמני". לב למד משחק ב Lee Strasberg Theater & Film Institute וקולנוע ב UCLA בארצות הברית והוא מתגורר שם. עידו לב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יפעת יעקובסון, דוגמן עם לב, באתר ynet, 2 באפריל 2003 יפעת יעקובסון, הולך בעקבות הלב, באתר ynet, 5 במאי 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיס תבל 1958

מיס תבל 1958 היא תחרות מיס תבל ה-7 במספר, התחרות נערכה בלונג ביץ'. התחרות הונחתה על ידי ביירון פאלמה, 36 מתמודדות לקחו בה חלק. בתחרות זו זכתה נציגה קולומביה שזוהי השתתפותה הראשונה של המדינה בתחרות, בנוסף ביצעו את הופעת הבכורה שלהם בתחרות המדינות פולין וסורינאם. מלכת היופי הישראלית מרים הדר קיבלה את התואר "הנואמת הטובה ביותר. כתבה באתר jpress [1]
כדורסל באולימפיאדת טוקיו (2020)

תחרויות הכדורסל באולימפיאדת טוקיו (2020) התקיימו בין ה-25 ביולי וה-8 באוגוסט 2021. בתחרויות השתתפו 12 נבחרות גברים ו-12 נבחרות נשים. המשחקים התקיימו בסאיטאמה סופר ארנה. מבנה הטורניר של הגברים ושל הנשים היה זהה: לאולימפיאדה העפילו 12 נבחרות שחולקו לשלושה בתים, כאשר בשלב הבתים לכל נבחרת היו שלושה משחקים - אחד מול כל אחת מהנבחרות האחרות בבית. בסיום שלב הבתים עלו שתי הנבחרות המובילות בכל בית וכן שתי הנבחרות הטובות מבין הנבחרות שסיימו במקום השלישי ל"שלב הפלייאוף", הנערך בשיטת "נוק-אאוט". שתי הנבחרות המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו ביניהן על המקום השלישי בטורניר וזכייה במדליית הארד. נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה במדליית הזהב בטורניר הגברים וכן בטורניר הנשים. מדיה וקבצים בנושא כדורסל באולימפיאדת טוקיו בוויקישיתוף "Qualification for Olympic Games". FIBA. נבדק ב-10 בנובמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Stein, Mark (2 במאי 2017). "USA Basketball to use non-NBA players for qualifying after FIBA changes". ESPN. נבדק ב-10 בנובמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה)
רביעיית בוש

רביעיית בוש (בגרמנית: Busch Quartet) הייתה רביעיית מיתרים, שהקים הכנר הגרמני אדולף בוש. בשנת 1912 ייסד בוש את ה-Konzertvereins Quartet שנגניו היו ראשי הקבוצות בתזמורת, שנשאה אותו שם. הרביעייה התפרקה לפני מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, ייסד את רביעיית בוש, שכללה את בני משפחתו ואת פאול גרימר כצ'לן. הרביעייה המשיכה להתקיים בהרכבים שונים עד שנת 1933. החבר הנוסף בחוג היה הפסנתרן רודולף סרקין, שהחל לנגן עם בוש בגיל 15 ובסופו של דבר נשא את בתו של בוש לאישה. הרביעייה, עם רודולף סרקין, היוותה גרעין להרכב קאמרי של בוש, מבשר התזמורת הקאמרית המודרנית. רביעיית בוש נודעה בפרשנותה לרביעיות של ברהמס, שוברט, ומעל לכל בטהובן. היא ערכה סדרת הקלטות בשנות ה-30, שכללו, למעשה, את כל המוזיקה הקאמרית של מלחינים אלה. בשנת 1941 השלימה הרביעייה את ההקלטות האלה ברביעייה אחת של בטהובן שלא הוקלטה קודם לכן, אופוס 130. מדיה וקבצים בנושא רביעיית בוש בוויקישיתוף רביעיית בוש, באתר AllMusic (באנגלית) רביעיית בוש, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביעיית בוש, באתר Discogs (באנגלית)
פאראמונד

פאראמונד (בפרנקית: Faramund;‏ 365-430) הוא מלכם הראשון של הפרנקים, מתואר לראשונה בטקסט אנונימי שנכתב במאה השמינית לספירה "ליבר היסטוריה פרנקורום" לפי מקורות עממים הוא נחשב למלך הראשון שאיחד שני שבטים גרמאניים תחת ממלכה אחת - הפרנקים. מסופר שלאחר מות אחיו (במקורות אחרים אביו), פאראמונד הציע לפרנקים שינויים ורפורמות על מנת לחזק את השבט ולהבטיח את כוחם באירופה בתקופת נפילתה של האימפריה הרומית המערבית, ובכך להפוך את עצמם משבט נודד למעצמה שתתקיים זמן רב. מוזכר גם כי לאחר מותו של פאראמונד, בנו, כלודיו, ונכדו, מרובך, שלטו על הפרנקים ובכך הקימו את השושלת המרובינגית. אין עוד מקורות מידע נוספים שהזכירו את פאראמונד. ההיסטוריון והבישוף הרומאי של העיר טור, גרגוריוס, הזכיר את המלך פאראמונד בספרו "שלטונו של פאראמונד בפרנקיה" -("Pharamundus regnat in Francia" - Annales Francici, page 151). סיגברט מגמבלו הזכיר את פאראמונד מלך הפרנקים וטוען שהוא מלך בין תקופת שלטונם של המלכים כלודיו ומרכומר. גרגוריוס הקדוש כתב מכתב על שבט גרמאני שנדד ממזרח אירופה לפנוניה יחד עם הסקיתים ולבסוף התיישב בפרובינקיות גאליה והיספניה בשם סיקמברי. המלך פאראמונד מוזכר במכתב בשם "פרומונדוס" והוא בנו של מרכומר, מלך פרנקי אחר ששלט לפניו. בספר "גאסטה פרנקורום" שנכתב ב-1100 לערך, מסופר בפרק השמיני על הרפורמות של המלך פאראמונד. מדיה וקבצים בנושא פאראמונד בוויקישיתוף