laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגדלי מרטלו

מגדלי מרטלו (באנגלית: Martello towers) הם מגדלים מבוצרים שבנו הבריטים בחופי בריטניה ומושבותיה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות (תחילת המאה התשע עשרה) כדי להגן עליה מפלישות צרפתיות דרך הים. המגדלים היו בשימוש במחצית הראשונה של המאה, וננטשו מאוחר יותר, לאור פיתוח פגזים מתקדמים יותר, שהפחיתו את יעילות המגדל. ב-1794 שלחה בריטניה לקורסיקה כוח ימי בפיקודו של האדמירל הוד, כדי לסייע לפסקל פאולי, קורסיקאי שעמד בראש המאבק בצרפתים. בנקודת מורטלה (Mortella) נתקל הכוח במגדל מבוצר מאויש על ידי כוח צרפתי. המגדל תוכנן על ידי איטלקי בשם פראטינו, ונבנה ב-1565 על ידי בני העיר ג'נובה בתקופת שלטונם באי, כחלק ממערכת ההגנה שלהם, ובמטרה להגן על האי מפני פשיטות פיראטים צפון אפריקאים. מגדלים אלה היו בקוטר של 12–15 מטר, בעלי דלת כניסה יחידה שהגישה אליה הייתה בסולם. הכפריים באזור שילמו לשומרי המגדלים (Torregiani), שתפקידם היה, במקרה שנצפתה ספינה שהגעתה לחוף הייתה בלתי צפויה, להבעיר אש על גג המגדל וכך להזעיק כוחות מגן. ב-7 בפברואר 1794 כשלו שתי ספינות תותחים בריטיות בניסיון התקפה על המגדל בנקודת מורטלה, ורק כוח יבשתי בפיקודו של ג'ון מור הכריע את הכוח הצרפתי לאחר שבועיים של לחימה. לאחר מספר שנים עזבו הבריטים את קורסיקה ופוצצו את המגדל. הבריטים כה התרשמו מהמגדל הקורסיקאי, עד כי החליטו לאמצו כמודל לבניית מגדלים מבוצרים על חופי האימפריה. שם המקום "מורטלה" שובש ל"מרטלו", והמגדלים נקראו מאז "מגדלי מרטלו". מגדלי מרטלו נבנו בתצורה של גליל משופע, על פי תבנית של המגדל הצרפתי בקורסיקה. גובהם הגיע עד לכ-12 מטרים, ועובי הקירות לכ-2.4 מטרים[דרוש מקור]. המגדלים כללו בדרך כלל שתי קומות וגג: בקומת הקרקע שכן מחסן אבק השריפה וכן מחסני המזון וציוד אחר. לעיתים כלל המגדל גם קומת מרתף בה הוצב מכל למי שתייה. בקומת הביניים שכנו חדרי המגורים, שכללו חדר נפרד לקצינים. חיל המצב במגדל כלל עד 24 איש. בקומת הגג הוצב תותח חוף בעל טווח של כקילומטר וחצי. המבנה העגול והקירות העבים סיפקו הגנה נאותה מאש תותחים לכוח ששהה במגדל. מגדל מרטלו בחוף סנדיקוב מדיה וקבצים בנושא מגדלי מרטלו בוויקישיתוף מגדלי מרטלו באירלנד Mortella Tower. Corsica (elevation). First illustration in Plan of Mortella Tower, St Fiorenzo Bay. Corsica, 1794 | Royal Museums Greenwich, www.rmg.co.uk
מקום פטור

בהלכה, מקום פטור הוא אחת מארבע רשויות השבת. לרשות זו ניתן להכניס או להוציא חפץ או משא בשבת, ללא הגבלה. מהתורה, כל מקום שאינו מוקף במחיצות (רשות היחיד), או שאינו מקום הילוך לרבים (רשות הרבים) הוא מקום פטור, אולם חכמים תיקנו את רשות הכרמלית, שבה אסור לטלטל, במקומות רבים שהם מקום פטור מהתורה. מקום פטור הוא כל שטח הקטן מארבעה על ארבעה טפחים (כ-1,000 סמ"ר), ובלבד שגובהו או עומקו יהיה מעל שלושה טפחים מהקרקע (כ-24 ס"מ). אף שטח שאורכו או רוחבו ארוכים מאוד, אך המימד השני קטן מ-4 טפחים (כ-32 ס"מ), נחשב למקום פטור, כיוון שכדי שהשטח יצא מידי גדר מקום פטור, צריך שיהיה בו ריבוע שלם של ארבעה על ארבעה טפחים, ואין מתחשבים בשטח הכולל. מקום שגובהו או עומקו קטן משלושה טפחים, בטל לרשות שבה הוא עומד ואינו מקום פטור. מקום פטור יכול להיות גם בדברים המחוברים לקרקע. דוגמאות למקום פטור הם מדחן, ברז כיבוי, סלעים קטנים ותעלה צרה. מקום פטור יכול להיות ברשות הרבים, אולם אינו יכול להיות ברשות היחיד, שאז הוא בטל כלפי רשות היחיד. ישנה מחלוקת ראשונים האם יכול להיות מקום פטור בתוך כרמלית או שגם במקרה כזה, המקום פטור בטל לרשות שבה הוא עומד: לדעת רש"י והרשב"א גם בתוך כרמלית יכול להיות מקום פטור, אך לפי בעל הגהות מרדכי אין דין מקום פטור בכרמלית, והבינו הפוסקים כך גם מתוך דברי הרמב"ם והטור. כתבו אחרונים, שנראה כי הכרעת הרמ"א היא שאין דין מקום פטור בכרמלית. אמנם, כשמדובר במקום הגבוה מעשרה טפחים הנמצא בכרמלית, כגון עמוד שאין בו רוחב ארבעה על ארבעה טפחים - כתבו אחרונים שגם לדעת המחמירים יש לו דין מקום פטור, משום שאוויר כרמלית למעלה מעשרה טפחים דינו כמקום פטור. מותר להכניס ולהוציא חפץ או משא ללא הגבלה ממקום פטור לרשות היחיד, לכרמלית, לרשות הרבים ולמקום פטור אחר. מדרבנן אסור להשתמש במקום פטור כדרך להוציא חפצים מרשות היחיד לרשות הרבים, גזירה שמא יעביר בצורה ישירה מרשות היחיד לרשות הרבים, דבר שהוא איסור מדאורייתא. אולם ישנה מחלוקת האם אפשר להשתמש במקום פטור כדי להוציא חפצים בין רשויות שאיסור ההוצאה בהן הוא מדרבנן. במקום הצורך הותר להעביר בין רשויות דרך מקום פטור. לדין זה שימוש רב בצבא, שכן בו מרובים המקומות שאינם מעורבים, ומשתמשים במקום פטור על מנת להוציא חפצים בין רשויות, כאשר יש צורך בדבר. מאמרים בנושא מקום פטור, באתר ספריית אסיף ערוך השולחן אורח חיים שמה סעיף מה בית יוסף אורח חיים סימן שמה. ביאור הלכה סימן שמה ד"ה 'ויש חולקין'. ועיין שם שצידד להקל במקום הדחק. ערוך השולחן אורח חיים שמו סעיף ח ערוך השולחן אורח חיים שנה סעיף י
חי בן אחיטוב

חי בן אחיטוב (בערבית: حيي بن أخطب, בתעתיק מדויק: חיי בן אח'טב), ממנהיגי שבט בני נדיר לפני קרב ח'ייבר שנערך בינם לבין אנשיו של מוחמד בשנת 628 לספירה. בשנים שלפני הגעתו של מוחמד היה ממנהיגי שבט בני נדיר. חי היה נשוי לברה בת שמואל בן עדיה ולהם ילדה אחת: צפייה. אשר בקרב ח'ייבר נלקחה בשבי ונישאה למוחמד. כאשר גדודיו של מוחמד הקיפו את שכונת היהודים הנותרים בית'ריב, הורה מוחמד על אנשיו להוציא להורג אותו ואת בנו. גם בעלה של בתו צפייה, כנאנה בן אלרביע, נרצח בעינויים בשל סירובו לספר על מקום המסתור של אוצרות יהודי ח'יבר. את תיאור העינויים שעבר מוצאים בספרות החדית' (סירת אבן-הישאם, 2:515): מוחמד הורה על זוביר בן אל-עוואם: "ענהו עד שיחשוף מקום האוצרות"; על כן לקח זוביר ברזלים והתיכם, ושפך על חזהו של כנאנה עד שגסס. לאחר מכן לקחהו אל מוחמד בן מסלמה אשר ערף את ראשו. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קא' ונדראמין קאלרגי

קא' ונדראמין קאלרג'י (באיטלקית: Ca' Vendramin Calergi) המכונה גם פאלאצו ונדראמין קאלרג'י (Palazzo Vendramin Calergi) הוא ארמון הממוקם על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה. כיום המבנה משמש כאתר החורף של הקזינו של ונציה, וכן כמוזיאון לזכרו של ריכרד וגנר. הארמון ממוקם ברובע קאנארג'ו של העיר. המבנה הוקם בשלהי המאה ה-15 בתכנונו של מאורו קודוצי, האדריכל שתכנן את כנסיית סן זכריה שבעיר. הקמת המבנה החלה בשנת 1481 והסתיימה לאחר מותו של קודוצי, תחת פיקוחו של בית המלאכה (בוטגה) של משפחת לומברדו, בשנת 1509. המבנה הוקם ביוזמת אנדראה לורדן ובמימון הדוג'ה לאונרדו לורדאן. הארמון בנוי בסגנון הרנסאנס, וכולל שלוש קומות. חזית המבנה הפונה לעבר התעלה הגדולה בנויה בסגנון נאו-קלאסי, ומעוטרות בקשתות ובחלונות טרפויי (trefoil). תקרות המבנה עוטרו בפרסקאות מעשה ידי האמן מאטיה בורטולוני בסגנון הבארוק. בשנת 1581, בשל קשיים כלכליים של משפחת לורדאן, נמכר המבנה ליוליוס, דוכס ברנזוויק-לנבורג במחיר של 50,000 דוקאטים. הדוכס מכר את המבנה לאחר שנתיים לגוליימו גונזגה השלישי, דוכס מנטובה, אשר לימים מכר אותו לאציל הוונציאני ויטרה קאלרג'י. קאלרג'י הרחיב את המבנה בשנת 1614 ובנה אגף נוסף בתכנונו של האדריכל וינצ'נזו סקאמוצי. אגף זה נהרס בשנת 1659 ובמקומו נבנה אגף חדש באותה שנה. בשנת 1739 עבר המבנה למשפחת ונדראמין בדרך נישואין. בשנת 1844 נרכש המבנה על ידי מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי, אולם לאחר איחוד איטליה נאלצו למכור את המבנה לנכדה של הנסיכה - הנסיך אנריקו, דוכס בארדי, אשר מכר את מרבית יצירות האמנות שהיו בארמון במכירות פומביות בפריז. אנריקו ורעייתו האינפנטה אדלגונדס, דוכסית חימאראס התגוררו במבנה שהפך למרכז לחברה הגבוהה של ונציה. המלחין הגרמני ריכרד וגנר ביקר בוונציה שש פעמים בין שנת 1858 ועד מותו. וגנר שכר את הקומה השנייה של המבנה (הפיאנו נובילה) מהנסיך אנריקה והגיע למבנה ב-16 בספטמבר 1882 עם רעייתו וילדיו. בעת מגוריו במבנה, ב-13 בפברואר 1883, נפטר וגנר מהתקף לב. שלט על קיר המבנה מציין את מותו. בשנת 1937 נמכר המבנה לג'ובאני וולפי, רוזן מיזוראטה, אשר הפך את המבנה למרכז לחקר האלקטרומגנטיות. בשנת 1946 רכשה עיריית ונציה את המבנה ומאז 1959 הוא משמש את הקזינו של ונציה. בפברואר 1995 נפתח במבנה מוזיאון לזכרו של וגנר המכיל ספרי תווים, ציורים וחפצים שונים של משפחת וגנר. אוסף זה מהווה את האוסף הגדול ביותר של חפצי המשפחה מחוץ לביירוית. מדיה וקבצים בנושא קא' ונדראמין קאלרגי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קא' ונדראמין קאלרגי הקזינו של ונציה - אתר רשמי מוזיאון וגנר - אתר רשמי
עובד (דמות מקראית)

עוֹבֵד הוא דמות מקראית מתקופת השופטים, הנזכרת במגילת רות כבנם של רות ובועז, אביו של ישי וסבו של דוד המלך. רות ובועז ילדו את עובד, כאמור בסופה של מגילת רות: ”וּבֹעַז הוֹלִיד אֶת עוֹבֵד. וְעֹבֵד הוֹלִיד אֶת יִשָׁי, וְיִשַׁי הוֹלִיד אֶת דָּוִד”. עובד, הוא צאצא של שני מעשי גנבת זרע וגילוי עריות: האחד, המתייחס אל פרץ (מצד אביו) שנולד כתוצאה ממעשה יהודה ותמר, והשני, המתייחס אל מואב (מצד אמו), כתוצאה ממעשה לוט ובנותיו. רבים מפרשים את השם עובד במובן של: עובד את האלוהים. ויש אומרים כי זהו שם לבן זקונים, הנשאר לטפל בהורה המזדקן, וזאת בהסתמך על הפסוק במלאכי: ”כַּאֲשֶׁר יַחְמֹל אִישׁ עַל בְּנוֹ הָעֹבֵד אֹתוֹ”, וכן על מונחים מקבילים בשפות אחרות מהמזרח הקדום. זו הסיבה שבגללה אומרות השכנות לנעמי על עובד ”וְהָיָה לָךְ לְמֵשִׁיב נֶפֶשׁ וּלְכַלְכֵּל אֶת שֵׂיבָתֵךְ”. בעז היה בן 80 כשנשא לאישה את רות. הפרש הגילאים ביניהם – ארבעים שנה – מנע ממנו להציע את עצמו לרות מלכתחילה. במדרש נאמר כי ביום בו הגיעה רות לבית לחם, מתה אשתו של בועז. רש"י פתר את הסתירה המתוארת בפרק ד' במגילה: וַיִּקַּח בֹּעַז אֶת רוּת וַתְּהִי לוֹ לְאִשָּׁה וַיָּבֹא אֵלֶיהָ, וַיִּתֵּן ה' לָהּ הֵרָיוֹן וַתֵּלֶד בֵּן. וַתֹּאמַרְנָה הַנָּשִׁים אֶל נָעֳמִי: "בָּרוּךְ ה' אֲשֶׁר לֹא הִשְׁבִּית לָךְ גֹּאֵל הַיּוֹם, וְיִקָּרֵא שְׁמוֹ בְּיִשְׂרָאֵל. וְהָיָה לָךְ לְמֵשִׁיב נֶפֶשׁ וּלְכַלְכֵּל אֶת שֵׂיבָתֵךְ, כִּי כַלָּתֵךְ אֲ‍שֶׁר אֲהֵבַתֶךְ יְלָדַתּוּ, אֲשֶׁר הִיא טוֹבָה לָךְ מִשִּׁבְעָה בָּנִים". וַתִּקַּח נָעֳמִי אֶת הַיֶּלֶד וַתְּשִׁתֵהוּ בְחֵיקָהּ וַתְּהִי לוֹ לְאֹמֶנֶת. וַתִּקְרֶאנָה לוֹ הַשְּׁכֵנוֹת שֵׁם לֵאמֹר "יֻלַּד בֵּן לְנָעֳמִי", וַתִּקְרֶאנָה שְׁמוֹ עוֹבֵד, הוּא אֲבִי יִשַׁי אֲבִי דָוִד. — מגילת רות, פרק ד', פסוקים י"ג–י"ז השכנות אומרות כי "יולד בן לנעמי", אף על פי שרות היא שילדה אותו, זאת מאחר שנעמי, חמותהּ של רות, גידלה למעשה את עובד ושימשה לו כאומנת (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ט, עמוד ב'). הסנהדרין הסיקה מכך כי "כל המגדל יתום בתוך ביתו, מעלה עליו הכתוב כאילו ילדו" (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ג, עמוד א') ולצורך כך מפרש רש"י כי עובד היה יתום, מאחר שבועז נפטר בלילה שבו נשא לאישה את רות. עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה בית דוד עולם התנ"ך - מגילות. בעריכת פרופ' יעקב קליין, דברי הימים הוצאה לאור בע"מ, 2002. עמודים 71 עד 106. רות, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) רות, ד', כ"א–כ"ב. אבן עזרא על רות, ד', י"ז. רבי יוסף קרא על רות, ד', י"ז, ועוד. מלאכי, ג', י"ז. רות, ד', ט"ו.
פאלאצו גרימאני די סן לוקה

פאלאצו גרימאני די סן לוקה (באיטלקית: Palazzo Grimani di San Luca) הוא ארמון הניצב על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה, על גדת תעלת ריו די סן לוקה, במפגש עם התעלה הגדולה . הארמון נבנה באמצע המאה ה-16 על ידי גרויאמו גרימאני, בתכנונו של האדריכל מיקלה סאנמיקלי. לאחר מותו של סנמיקאלי הושלם המבנה על ידי האדריכל ג'אן ג'אקומו דה גריג'י. משפחת גרימאני התגוררה במבנה עד שנת 1806. כיום המבנה משמש את בית המשפט לערעורים של ונציה. למבנה תכנון אופייני לארמונות ונציה - חדרי המבנה בנויים סביב חצר פנימית, והחזית, הפונה לתעלה הגדולה בנויה בסגנון נאו-קלאסי האופייני לתקופת בנייתו. החזית מעוטרת בעמודים מהסדר הקורינתי. פאלאצו גרימאני די סנטה מריה פורמוזה
רנדי וייט

רנדי וייט (אנגלית: Randy White; נולד ב-4 בנובמבר 1967 בשרבפורט, לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק ב-NBA ובאירופה בעמדת הפאוור פורוורד. וייט החל את קריירת המכללות לאחר שהצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיזיאנה טק. עימה שיחק במשך ארבע עונות, בהן קלע 19.8 נקודות, הוריד 10.2 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים בממוצע למשחק. בשנות המשחק שלו באוניברסיטה, הזכיר במשחקו את כוכב העבר של האוניברסיטה, קארל מלון. אחרי כן, נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 1989 ונבחר במקום ה-8 בסיבוב הראשון על ידי הדאלאס מאבריקס. במדי המאבריקס שיחק במשך חמש עונות בהן העמיד ממוצעים של 7.4 נקודות, כ-5 ריבאונדים בכ-20 דקות משחק. בינואר, 1994, וייט שוחרר מן הקבוצה ונדד במספר קבוצות מאירופה. תחילה שיחק בפריסטרי אתונה מליגת העל היוונית עד לסיומה של עונת 1993/94, ולאחר מכן הצטרף למדיה של רג'יו קלאבריה האיטלקית, ושיחק עימה בעונת 1994/95. עונה לאחר מכן, נדד לספרד, כדי לשחק בחובנטוד בדאלונה. לאחר מספר עונות ששיחק בקבוצות שהופיעו במפעלים השוליים באירופה, קיבל וייט הזדמנות לשחק בקבוצת יורוליג כשהוחתם על ידי מכבי תל אביב הישראלית. וייט היה אחד השחקנים המובילים בקבוצה והמשיך לשחק בה עונה נוספת. וייט שיחק בקבוצה בתקופה שבה המועדון לא הצליח להשיג הישגים משמעותיים באירופה, והגיע לשלב שמינית הגמר בלבד. בסך הכול, במשך שתי עונות זכה בשתי אליפויות ובגביע אחד. במדי מכבי באירופה קלע 518 נקודות. לאחר מכן, שיחק בצסק"א מוסקבה, אך בסביבות פברואר נפצע ונעדר ממשחקי הקבוצה. וייט, הבריא ושיחק במשך שנה וחצי באריס סלוניקי ובניר איסט היווניות ללא הצלחה רבה ולכן פרש ממשחק פעיל בסוף 1999. כיום, וייט פעיל בליגה חובבנית ומשמש כמאמן אישי בניו יורק. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר ה-NBA‏ דף השחקן באתר היורוליג דף השחקן באתר הסריה א' דף השחקן באתר ליגת ה-ACB אתר האוהדים הרשמי של מכבי תל אביב
הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה

הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה הוא משחק תפקידים ממוחשב ישראלי המבוסס על זיכיון חטיף הבוטנים במבה. הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה מבוסס על טכנולוגיית פלאש, ועלה באתר האינטרנט של החטיף "במבה". המשחק זכה בתחרות של תעשיית המשחקים הישראלית בכנס GameIS בקטגוריית "משחק הווב של השנה" (לשנת 2009). המשחק הופק על ידי הסטודיו Playful Shark ואידאולוג'יק. המוזיקה והפסקול נוצרו על ידי ניב גולן. המשחק מספר על עלילותיו של במבה הקוסם (התינוק של במבה). כאשר המשחק מתחיל, מופיע סרטון ובו מוצג הסיפור הראשוני. במבה אומר שלום לצופים, ומתחיל לבצע קסמים בעזרת הידיים שלו, ספק נכשל ספק מצליח. מישהו דופק בדלת, במבה פותח והאיש הזר מביא לו מגילה. המנהל של בית הספר לקוסמות וכישוף מודיע לבמבה שהוא קוסם אמיתי ומביא לו שרביט קסמים. במבה שמח ומצליח לעשות קסמים. לפתע כדור הבדולח מתריע כי יש אויבים בממלכה ובמבה מבין שהוא צריך להילחם. אז המשחק מתחיל בפועל. על השחקן לבחור מה יהיה כוח הקסם שלו: מסדר האש - קסמים השולטים באש מסדר הקרח - קסמים השולטים בקרח מסדר הטבע - קסמים השולטים בטבע המשחק מכיל 20 מפלצות שונות, 10 מבוכים, עשרות קסמים שונים ומאות פריטי לבוש. המשחק הוא משחק תפקידים ממוחשב. בסיפור הרקע של המשחק מופיע התינוק של במבה כקוסם מתחיל, שעושה את צעדיו הראשונים בעולם הקסמים. הוא נתקל במפלצות שחדרו לאזור ומאיימות להטיל כאוס ברחבי הממלכה. השחקן מגלם את התינוק של במבה בעודו מתמודד מול המפלצות, מוצא אוצרות ומשפר את רמת הקסימה שלו עד לדרגת קוסם מקצועי. במשחק זה יש רמות, וכדי להגיע לשלבים יותר מתקדמים צריך להתקדם במבוך, לבצע משימות ולאסוף חטיפי במבה. לאחר סגירת המשחק ב-2017, מספר עצומות נפתחו באינטרנט, שמטרתן להחזיר את המשחק, אך ללא הצלחה. בשנת 2020, כ-3 שנים לאחר שהורד מהרשת, מיזם בשם "Make Bamba Great Again" החל להתפרסם באינסטגרם, ומטרתו לפתח את המשחק מחדש. לאחר אישור מאסם ומהמפתחים המקוריים של המשחק, הוא הופץ ב-30 באוגוסט של אותה שנה. נכון לשנת 2023, אתר האינטרנט החדש אף הוא לא זמין. נכון ל-2024 ניתן לשחק בו דרך התוכנה flashpointarchive. אתר האינטרנט של Make Bamba Great Again, הכולל את המשחק, באתר ארכיון האינטרנט במבה בממלכה הקסומה, באתר magic-kingdom.live (ארכיון) Flashpoint Archive, flashpointarchive.org זוכי פרסי GameIS לשנת 2009
America, I Hear You Singing

America, I Hear You Singing הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-39 של סינטרה וה-12 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1964. האלבום הוא אלבום של שירים פטריוטיים שיצא כמחווה לנשיא ארצות הברית ג'ון קנדי שנרצח ב 22 בנובמבר 1963 בעיר דאלאס, טקסס. בעקבות הרצח עבר על ארצות הברית גל של פטריוטיות שהשתקף בהוצאה חסרת תקדים של אלבומים המכילים שירים פטריוטיים. כך עשו גם שניים מגדולי הזמרים של אותה התקופה ונחשבו לאייקונים תרבותיים, פרנק סינטרה ובינג קרוסבי. האלבום מכיל 12 שירים, אך שירים אלא כבר הוקלטו והושמעו פעמים רבות כל כך עד שהציבור האמריקאי מאס בהם, דבר שהתבטא במכירות דלות יחסית לכוח המכירה של שני האומנים המוכרים. האלבום היה אחד הכשלונות הנדירים של סינטרה מבחינת מכירות והגיע רק למקום ה-116, היה זה המיקום הנמוך ביותר אליו הגיע אלבום של סינטרה במצעד מכירות האלבומים בארצות הברית. פרנק סינטרה - קולות בינג קרוסבי - קולות America, I Hear You Singing This Is A Great Country The House I Live In The Hills of Home Give Me Your Tired, Your Poor You're a Lucky Fellow, Mr. Smith A Home In the Meadow Early American You Never Had It So Good Let Us Break Bread Together The Stars And Stripes Forever מידע על האלבום America, I Hear You Singing באתר MusicBrainz מידע על האלבום America, I Hear You Singing באתר AllMusic האלבום America, I Hear You Singing באתר Discogs האלבום America, I Hear You Singing באתר ספוטיפיי
יחס גלישה

יחס גלישה הוא מנה המבטאת את שיעור איבוד הגובה (כתוצאה מגרר והשפעת הכבידה) של עוף או כלי טיס בלתי ממונע, ביחס למרחק האופקי שאותו הוא עובר. ליחס זה נודעת חשיבות רבה בקביעת יעילות התעופה של עופות או כלי טיס חסרי מנוע, כגון דאונים ומצנחי רחיפה. כך למשל, יחס גלישה של 10:1 ("עשר לאחת") משמעו שכלי הטיס, למשל, עובר 10 מטרים בקו אופקי על כל מטר שהוא מנמיך בקו אנכי (קוטנגנס זווית הגלישה). L D = Δ s Δ h = v h o r v h {\displaystyle {L \over D}={{\Delta s} \over {\Delta h}}={v_{hor} \over v_{h}}} כאשר L מציין את כוח העילוי ו-D את כוח הגרר. ככל שהגוף בנוי באופן יעיל יותר, ומפיק עילוי רב יותר ביחס למשקלו, יחס הגלישה גדל וניתן לעבור מרחק רב יותר עד הנחיתה על הקרקע. כיוון שיחס גלישה גדול הוא דבר רצוי, נובעת מכך דרישה על כלי הטיס לייצר גרר (D) מינימלי. ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנוח בן יעקב

רבינו מנוח בן יעקב, מחכמי פרובאנס, חי ופעל בסוף המאה ה-13, ומחבר פירוש על משנה תורה לרמב"ם. רבינו מנוח התגורר במשך ימי חייו בנרבונא ובלוניל. רבותיו היו אביו רבי שמעון, רבי מאיר ב"ר שמעון המעילי ורבי ראובן בן רבי חיים, ולדברי החיד"א רבו היה רבי מאיר בן ברוך. חיבר את ספר המנוחה - ביאור לדברי הרמב"ם במשנה תורה, ובידינו מצויים פירושיו לחלקים מספר אהבה וזמנים. בחיבורו משתדל רבינו מנוח בעיקר להביא את מקורות הרמב"ם ולתרץ את השגות הראב"ד. הוא מתייחס לרמב"ם בכבוד רב מאד. רבי דוד קונפורטי בספרו "קורא הדורות" מעלה השערה כי התוספות במסכת חולין דף כד/א (ד"ה טעמא) המצטטים מרבינו מנוח, כוונתם אליו. רבי יוסף קארו מרבה להביא מדבריו ולדון בהם בספריו כסף משנה ובית יוסף. לראשונה נדפסו חידושיו בקושטא שנת ה'תע"ח, על חלק מספר זמנים שבמשנה תורה. חידושים אלו חזרו ונדפסו בשנת ה'תרל"ט בפרשבורג, וצורף להם פירוש ארוך ורחב מאת הרב שמעון סידאן בשם בית מנוחה. בשנת ה'תש"ל הוצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק מכתב יד פירושי רבינו מנוח לחלק מספר אהבה שבמשנה תורה. במהדורת משנה תורה שבהוצאת שבתי פרנקל נוספו פירושיו לחלקים נוספים של הרמב"ם. לא ברור האם רבינו מנוח חיבר את פירושו על כל המשנה תורה, ורובו אבד, או שמא חיברו רק על חלק ממנו. פרטי חייו ותאריכי לידתו או פטירתו אינם ידועים. אלעזר הורביץ, ספר המנוחה, ירושלים, מוסד הרב קוק, ה'תש"ל מידע על רבינו מנוח מנרבונה בקטלוג הספרייה הלאומית ספר המנוחה - מהדורת קושטא, ספר המנוחה - מהדורת פרשבורג, מאתר Hebrew Books מרדכי מרגליות (עורך כללי), "מנוח בן יעקב", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1035-1034, באתר היברובוקס רבינו מנוח, ‏ספר המנוחה, פרוש על ספר זמנים, טקסט דיגיטלי באתר ספריא הרב פרופ' אלעזר הורביץ (אנ'), ספר המנוחה- מבנהו ותוכנו ותולדות המחבר, הדרום מ, תשל"ה, עמ' 57-122 (מידע בקטלוג רמב"י) רבינו מנוח מנרבונה, ספר המנוחה, באתר אוצר החכמה ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטה מריה נובלה

סנטה מריה נובלה היא כנסייה בפירנצה אשר באיטליה, הממוקמת בסמוך לתחנת הרכבת המרכזית בעיר הנושאת את שמה. הכנסייה נבנתה לאורך תקופות שונות על ידי מספר אדריכלים, אך המבנה בצורתו הנוכחית מיוחס ללאונה בטיסטה אלברטי. האזור עליו נבנתה הכנסייה נשלט על ידי הדומיניקנים החל מ-1221. הם החליטו לבנות את הכנסייה בשטח בו הייתה ממוקמת כנסיית סנטה מריה דלה וין (Santa Maria delle Vigne) ולכן הוסיפו לשם הכנסייה את המילה "נובלה" ("חדשה"). הכנסייה נבנתה בסגנון רומנסק טוסקני על ידי שני נזירים דומיניקנים אשר החלו במלאכה באמצע המאה ה-13. הכנסייה הושלמה כמאה שנה לאחר מכן, אך בשלב זה, רק החלק התחתון של הכנסייה היה בנוי. באמצע המאה ה-15 נבנה החלק העליון של הכנסייה על ידי לאונה בטיסטה אלברטי, בחסות ג'ובאני די פאולו רוצ'לאי, סוחר טקסטיל בן העיר פירנצה. אלברטי שאף להקנות למבנה את עקרונות הרנסאנס ובהם ההומאניזם, ההרמוניה והחזרה לקלאסיקה. כיוון שהחזית נבנתה מבעוד מועד בסגנון רומנסק טוסקני, המשיך אלברטי באותו סגנון על מנת לשמור על מראה אחיד. ואולם, המבנה כולל מאפיינים רנסאנסיים שונים שבבסיסו שאיבת ההשראה מהתרבות הקלאסית של יוון ורומא הבאה לידי ביטוי בפתח הכניסה המזכיר שער ניצחון רומי והחלק העליון שלו צורת מקדש יווני. מאפיין רנסאנסי אחר הוא השימוש ביחידת מודולוס, שהיא אמת המידה לפיה נבנה כל חלק במבנה ביחס קבוע. עיצוב החזית מבוסס על יחידת מודולוס משוכפלת ברוח הרנסאנס. אלברטי מוסיף אלמנט נוסף המכונה "וולוטה" (בעברית יש המתרגמים: "לוליין" או "מגילה"), המחבר בין שני חלקי המבנה ומעניק לו עניין קישוטי, ללא תפקיד מעשי. פנים הכנסייה מעוצב כצלב קטום דמוי האות T, מחולק לשלושה אולמות תווך. בתקופה זו התגלה עקרון הפרספקטיבה, דהיינו שעצם נראה קטן יותר, ככל שהוא רחוק יותר, ולהפך. על ידי יצירת מרווחים קטנים בין העמודים ככל שמתרחקים מהכניסה, נוצרת אשליה שהמבנה ארוך בהרבה מאורכו האמיתי.  ישנם שני אזכורים של הפטרון, נותן החסות על המבנה– ג'ובאני רוצ'לאי, בשני האפריזים שבחזית הכנסייה. האחד מרומז, באפריז התחתון - לכל אורך האפריז משוכפל סמל המשפחה – המפרש. והשני מפורש, באפריז שתחת הגמלון - שמו של הפטרון מופיע עליו: "ג'ובאני רוצ'לאי בן-פאולו בשנה המבורכת 1470" (IOHAN(N)ES ORICELLARIUS PAU(LI) F(ILIUS) AN(NO) SAL(UTIS) MCCCCLXX). מדיה וקבצים בנושא סנטה מריה נובלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטה מריה נובלה (באיטלקית) סנטה מריה נובלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל מניטובה

דגל מניטובה הוא דגלה של פרובינציית מניטובה. הדגל, בצורת מלבן אדום, משלב שלט אצולה ודגל של בריטניה הגדולה. הדגל נקבע כדגל רשמי על בסיס חוק שהתקבל ב-11 במאי 1965 ואושר על ידי המלכה אליזבת השנייה באוקטובר 1965. רשמית הוכרז רשמית כדגל הפרובינציה ב-12 במאי 1966. ההחלטה להחליף את הדגל התקבלה לאחר שממשלת קנדה החליפה את דגלה הקודם - נס קנדה האדום לדגל הנוכחי של קנדה בו מופיע עלה האדר. מדיה וקבצים בנושא דגל מניטובה בוויקישיתוף דגל מניטובה, באתר דגלי העולם (באנגלית) חוק הדגל של פרובינציית מניטובה - החוק כולל את התיאור הרשמי של הדגל. 2001 תחרות בחירת הדגל - תחרות להחלפת דגל מניטובה. סמלי מניטובה באתר למורשת קנדה (באנגלית) אליסטר ב. פרייזר, דגלי קנדה - פרק 12. מניטובה‏, 1997 (באנגלית) דגל מניטובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיומקין

טיומקין (בכתב קירילי: Тёмкин) או טֶמקין (Темкин) הוא שם משפחה יהודי שמקורו במַטרונים "תמרה" (ביידיש: תֶמֶה או תֶמְקֶ'ה). היה נפוץ מאוד בראשית המאה ה-20 בקרב יהודים באזור רוסיה הלבנה (צ'ריקוב, הומל וויטבסק). האם התכוונתם ל... אליהו טל (טמקין) – פרסומאי ישראלי, מחלוצי הפרסום בארץ; בנו של מרדכי טמקין אובסיי טמקין – היסטוריון של הרפואה יהודי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת ג'ונס הופקינס בנימין טמקין – פרופסור למדע המדינה ובכיר במפלגות "רצ" ו"מרצ", חבר הכנסת השלוש העשרה בתיה טמקין ברמן – ספרנית ופעילה חברתית יהודייה ורשאית, דמות מרכזית בפעולות הסעד ליהודים בגטו ורשה הרב מנחם דוד טמקין – רבה של העיר פיוטרקוב ומחשובי רבני פולין, מחבר הספר "ויברך דוד" על מסכתות ברכות ושבת דימיטרי טיומקין – מלחין ומנצח אמריקאי יהודי ממוצא אוקראיני שהתפרסם כמלחין מוזיקה לפסי קול מצליחים של סרטים הוליוודים רבים (מהם מערבונים רבים) בשנות ה-40, ה-50 וה-60 של המאה ה-20; בנו של זינובי יונוביץ' טיומקין זאב (ולדימיר) טיומקין – מנהיג ציוני יליד האימפריה הרוסית; אחיו של זינובי יונוביץ' טיומקין זינובי יונוביץ' טיומקין – רופא יהודי-רוסי ואחד ממייסדי המפלגה הרוויזיוניסטית; אחיו של זאב טיומקין ואביו של דימיטרי טיומקין חגי טיומקין – עורך דין וסופר ישראלי מרדכי טמקין – משורר ומתרגם ישראלי; אחיו של משה טמקין ואביו של אליהו טל משה טיומקין – ניצב במשטרת ישראל משה טמקין – סופר ישראלי; אחיו של מרדכי טמקין רמת טיומקין – מושב חקלאי על שמו של זאב טיומקין, שהוקם בשנת 1932 על ידי אנשי בית"ר וקבוצת מנורה; היה המושב הראשון שהקימו הרוויזיוניסטים בארץ ישראל, וברבות השנים הפך לשכונה בנתניה קשה להפריד בין שני הווריאנטים, הואיל ובמסמכים היסטוריים ברוסית הוא מופיע רק באות Е, העשויה לציין הן את התנועה е ("יֶה") והן את התנועה ё ("יוֹ").
פאלאצו בארבאריגו

פאלאצו בארבאריגו (באיטלקית: Palazzo Barbarigo) הוא ארמון הניצב על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה. הארמון הוקם במאה ה-16, בסגנון הרנסאנס. לארמון שלוש קומות, והוא בנוי בסגנון אופייני - מרפסת (לוגיה) פתוחה פונה לעבר התעלה הגדולה, כאשר בקומה השנייה של המבנה (הפיאנו נובילה) מרפסת נוספת מעוטרת בעמודים. בקומה השלישית נבנתה קומת מגורים נוספת (סקונדו פיאנו נובילה). כיום, הארמון הוא אחד הארמונות המפוארים ביותר לאורך התעלה הגדולה, בזכות פסיפסים העשויים זכוכית מוראנו שהמבנה עוטר בהם בשנת 1886, עת היה בבעלות חברה לייצור זכוכית שמקום מושבה במוראנו. פסיפסים אלה נוצרו בסגנון ביזנטי בהשפעת פסיפסי בזיליקת סן מרקו הסמוכה. התקנת הפסיפסים עוררה ביקורת ציבורית שכן בכך הפך המבנה למעוטר הרבה יותר מהמבנים האחרים שסביבו, שמצבם באותה עת התדרדר בשל הזנחה. בתגובה טענו בעלי המבנה כי בתקופת הרנסאנס כל הארמונות שלאורך התעלה הגדולה עוטרו בפרסקאות ועיטורי זהב וגבס, שנזקקו לחידוש מעת לעת, ורק בשל הזנחה הם אינם בנמצא כיום. כיום משמש המבנה כאולם תצוגה וכחנות לממכר זכוכית מוראנו. תצלום לוויין של המבנה באתר גוגל מפות עיבוד ראשוני
תהודה מגנטית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דימות תהודה מגנטית – טכנולוגיית אבחון ברפואה המבוססת על תהודה מגנטית גרעינית. תהודה מגנטית גרעינית – תופעה פיזיקלית. תהודה (פירושונים)