laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איחוד בני הברית

איחוד בני הברית (בערבית: اتحاد أبناء العهد) היא מפלגה פוליטית ישראלית. זוהי ברובה מפלגה ערבית נוצרית, עם תמיכה מסוימת של יהודים ומוסלמים. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים שינתה המפלגה את שמה ל"התנועה הנוצרית הליברלית" (בערבית: الحركة المسيحية الليبرالية). לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע שינתה המפלגה את שמה ל"ברית השותפות לאיחוד לאומי". בני הברית החדשה, שהפכה במהרה לבני ברית, הוקמה ב-2013 במטרה לייצג את האינטרסים של הנוצרים הערבים בישראל. המפלגה מעודדת שילוב מלא של נוצרים ערבים בחברה הישראלית, פתרון שתי המדינות וגיוס נוצרים דוברי ערבית לצבא ההגנה לישראל. היא נוסדה על ידי בשארה שליאן, רב חובל מנצרת, וממייסדי פורום הגיוס הנוצרי ומקדם מרכזי של גיוס נוצרים לצבא ההגנה הישראלי. הנוצרים הערבים בישראל הם בעיקר יוונים מלכיים וקתולים ומייצגים מיעוט באוכלוסייה הערבית הרחבה יותר של המדינה. מייסד המפלגה, בשארה שליאן, אמר שהוא רוצה לבנות 30.5 מטרים (100 רגל) פסל גבוה של ישו (בדגם של פסל ישו הגואל של ריו דה ז'ניירו) על ראש הר בנצרת. לדבריו, מטרת הפסל תהיה למנוע את כרסום המורשת הנוצרית של נצרת. האוכלוסייה הנוצרית בעיירה הצטמצמה בהתמדה ביחס לאוכלוסייתה המוסלמית, כאשר תושבים נוצרים עזבו לערים היהודיות ברובן נצרת עילית, שפרעם וחיפה . הרשימה הוגשה רשמית בבחירות לכנסת העשרים ואחת כאיחוד בני הברית. המפלגה שואפת לקדם שוויון בין רוב ומיעוטים בישראל, ברוח מגילת העצמאות הישראלית. בשידור הטלוויזיה שלה הבטיח שליאן להפוך את ישראל למעצמה ימית במאמץ נוצרי-יהודי מצטרף. המפלגה השתתפה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים תחת השם החדש "התנועה הליברלית הנוצרית", עם אותו מנהיג. רשימת המפלגות בישראל הנצרות בישראל פוליטיקה של ישראל עמוד הפייסבוק הרשמי
יונג מיקו

מריה ויקטוריה רמירז דה ארלאנו קרדונה (נולדה ב-8 בנובמבר 1998) הידועה בשם יונג מיקו, היא ראפרית, זמרת-יוצרת וכדורגלנית עבר פורטוריקנית. יונג מיקו הוציאה את EP הבכורה שלה, Trap Kitty בשנת 2022 . ב-5 באפריל 2024 הוציאה את אלבום הבכורה שלה. רמירז נולד באנאסקו, פוארטו ריקו. היא החלה לכתוב שירים לראשונה בזמן שלמדה בבית ספר קתולי במאיאג'אז, פוארטו ריקו . רמירז למדה אומנות חזותית באוניברסיטה המקומית. עד שפרצה בתחום המוזיקה, עבדה כאמנית קעקועים במשך 4 שנים. ב-2018, היא התחילה לשיר ראפ, בהתחלה כתבה מילים למנגינות שהורידה מיוטיוב והעלתה אותם ל- SoundCloud תחת השם יונג מיקו. השיר הראשון שהעלתה נקרא Quiero. בשנת 2022, רמירז הוציאה את EP הבכורה שלה, Trap Kitty, הכולל בעיקר שירים בסגנון טראפ לטיניות . יונג מיקו משלבת את זהותה המינית ותחומי העניין שלה במוזיקה שלה, כולל אנימה, מוזיקה אורבנית ו-בנות הפאוור פאף. ב-27 ביולי 2023, יצא דואט עם פייד שלה, "Classy 101". השיר צבר מעל 430 מיליון צפיות ביוטיוב והגיע למקום ה-99 ב- Billboard Hot 100. בינואר 2024 הקליטה סשן עם התקליטן המצליח ביסאראפ. באפריל 2024 זכתה בפרס האימפקט לנשים של מגזין בילבורד. רמירז הוא לסבית מוצהרת. אלבומי אולפן מדיה וקבצים בנושא יונג מיקו בוויקישיתוף יונג מיקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יונג מיקו, ברשת החברתית אינסטגרם יונג מיקו, ברשת החברתית טיקטוק יונג מיקו, סרטונים בערוץ היוטיוב יונג מיקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יונג מיקו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) יונג מיקו, באתר ספוטיפיי יונג מיקו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) יונג מיקו, באתר Last.fm (באנגלית) יונג מיקו, באתר AllMusic (באנגלית) יונג מיקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) יונג מיקו, באתר דיזר יונג מיקו, באתר Discogs (באנגלית) יונג מיקו, באתר Songkick (באנגלית) יונג מיקו, באתר Genius יונג מיקו, באתר טיידל (באנגלית) יונג מיקו, באתר אמזון מיוזיק Federación Puertorriqueña de Fútbol, Otra victoria para nuestra Selección U-20 Femenina, Federación Puertorriqueña de Fútbol, ‏2015-06-22 (באנגלית אמריקאית) Frances Solá-Santiago, Welcome to Young Miko's World, Rolling Stone, ‏2023-06-26 (באנגלית אמריקאית) YOUNG MIKO || BZRP Music Sessions #58, נבדק ב-2024-04-04 Stefanie Tanaka, Young Miko Receives the AMEX Impact Award | Billboard News, Billboard, ‏2024-03-11 (באנגלית אמריקאית) Guisell Gomez, The Power of LGBTQ+ Representation: Latina Trap Star Young Miko Held Her First Concert and It Was Sold Out, BELatina, ‏2023-07-03 (באנגלית אמריקאית) 2024 iHeartRadio Music Awards: See The Full List Of Winners, iHeart (באנגלית) Karol G and Feid Dominate at the 2024 Latin American Music Awards (Complete Winners List), Variety, ‏26 באפריל 2024 Sigal Ratner-Arias, Karol G Tops 2024 Billboard Latin Music Awards Finalists: Complete List, Billboard, ‏2024-09-12 (באנגלית אמריקאית)
מוכרים בלבד

במסחר בניירות ערך, מוכרים בלבד הוא מצב שבו אין ביקוש לנייר ערך מסוים, גם לא בירידה המרבית המותרת, לפי כללי המסחר, ביום אחד. במקרה זה נרשמת בשערו של נייר הערך הירידה המרבית המותרת, מבלי שמתקיים בו מסחר באותו יום. לפי כללי הבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר שני ימי מסחר רצופים שבהם נרשם נייר ערך כמוכרים בלבד, מותר ביום השלישי מסחר ללא הגבלה על שערו של נייר הערך. מצב של "מוכרים בלבד" הוא מצב קיצוני ביותר במסחר בניירות ערך, הנובע ממידע על הרעה משמעותית ביותר בפעילותה של החברה שזה נייר הערך שלה. בניירות ערך בעלי סחירות נמוכה, עלול להיווצר מצב כזה גם ללא כל הרעה בפעילותה של החברה. מונח זה התקיים בבורסה לניירות ערך בתל אביב לפני הנהגת שיטת המסחר הרציף בשנת 1997.
פרנק ביירן

פרנק מייקל ביירן (באנגלית: Frank Michael Byrne;‏ 23 באוקטובר 1858 – 24 בדצמבר 1928) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית השמיני. פרנק ביירן נולד ליד וולניי, איווה, כבנם של מייקל ודליה (לבית הארט) ביירן, שניהם מהגרים אירים. חינוכו הרשמי הוגבל לבית ספר כפרי, אך לעיתים מזומנות הוא קרא ספרים מספרייתו הגדולה. ביירן נשא לאישה את אמילי (אמה) ביוור, ולשניים נולדו חמישה ילדים. ב-1879 נהג ביירן עגלה רתומה לשוורים אל סו פולס שבטריטוריית דקוטה (כיום בדקוטה הדרומית). הוא עבד עבור בעלי בתים ליד סו פולס עד שב-1880 זכה בנחלה משלו במחוז מק'קוק. ב-1883 מכר ביירן את נחלתו ועבר למחוז פאולק, שם עסק במכירת ביטוחים. בשנים 1885 ו-1886 הוא שהה לזמן מה בחלק הצפוני של טריטוריית דקוטה, השקיע בחברת ביטוח בעיר פארגו, ולאחר מכן, ב-1888, ייצג את החברה במחוזות פאולק ופוטר. ביירן החל להיות מעורב בפוליטיקה כאשר פקידי ממשל בפורסט סיטי סירבו להעביר את מסמכי מחוז פוטר לגיטסברג, מקום מושב המחוז, במהלך ויכוח על מיקום עיר המחוז. ביירן היה אחד מהאנשים שארגנו כוח פשיטה, שהעביר את המסמכים בהצלחה לגטיסברג. ב-1889 החזיק ביירן במשרה הציבורית הראשונה שלו כחבר הסנאט של דקוטה הדרומית מטעם מחוזות פאולק ופוטר, אך בבחירות של 1890 נוצח. במשך ארבע שנים הוא שימש כגזבר של מחוז פאולק. ביירן ומורהו לשעבר, קו קרופורד, היו מעורבים בפעילות הפרוגרסיבים במדינה, וביירן ייצג את שוב מחוזו בסנאט של המדינה בשנים 1907 ו־1909. בשנים 1911–1913 כיהן ביירן כסגן מושל המדינה תחת המושל רוברט וסי במהלך תקופת הכהונה השנייה של זה האחרון. ב-1912 נבחר ביירן כמושל דקוטה הדרומית לאחר מערכת בחירות קשה בה הוא התמודד מול השופט ג'יימס ו. מק'קרטר. ב-1914 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה כמושל, כשלצידו נבחר פיטר נורבק כסגן המושל. הוא כיהן כמושל מ-1 בינואר 1913 ועד 2 בינואר 1917. במהלך תקופת כהונתו הוקמה נציבות המס המדינתית, וחוק אחריות הבנקים התקבל בזכות התעקשותו. לאחר תום כהונתו כמושל, שב ביירן לפאולקטון. ב-1918 הוא התמודד בבחירות המקדימות של הרפובליקנים לסנאט של ארצות הברית. הוא נוצח כאשר קו קרופורד ופיטר נורבק תמכו בסנאטור המכהן תומאס סטרלינג. הוא עזב את הפוליטיקה עד אשר ב-1922 מינה אותו המושל ויליאם מקמסטר כנציב החקלאות המדינתי, משרה בה הוא החזיק עד פרישתו ב-1924. מחלת השיגרון אילצה את ביירן להתהלך עם מקל הליכה, והוא עבר לאזור עם אקלים מתון יותר באורגון ולאחר מכן בקליפורניה. פרנק ביירן נפטר בסן פרנסיסקו ב-24 בדצמבר 1927. הוא נטמן בבית הקברות של הלסיון שבקליפורניה. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1451. פרנק ביירן באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) פרנק ביירן באתר The Political Graveyard (באנגלית) פרנק ביירן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אנטוניה

האם התכוונתם ל... מצודת אנטוניה – מצודה מתקופת בית שני שהקים הורדוס בירושלים אנטוניה הצעירה – אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית, אשתו של דרוסוס, אמם של המצביא גרמניקוס והקיסר קלאודיוס וסבתו של הקיסר קליגולה אנטוניה הזקנה – אצילה רומאית, בתם של מרקוס אנטוניוס ואוקטביה (אחותו של אוקטביאנוס), וסבתו של נירון קיסר אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג – בתו של גיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ואשתו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל – בתם של מלכי פורטוגל ואשתו של לאופולד, נסיך הוהנצולרן, שהיה מועמד לכתר ספרד אנטוניה שלי – ספרה של וילה קאתר מ-1918, המספר את סיפור המתיישבים בערבות נברסקה, ארצות הברית מריה אנטוניה
ריצ'רד קניפ

ריצ'רד פרנסיס קניפ (באנגלית: Richard Francis Kneip; 7 בינואר 1933 – 9 במרץ 1987) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-25 של דקוטה הדרומית בין השנים 1971–1978. הוא התפטר מתפקידו כמושל המדינה לאחר שמונה בידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לשגריר ארצות הברית בסינגפור. קניפ נולד ב-7 בינואר 1933 בטיילר שבמינסוטה, בנם של ברניס ופרנק קניפ, שהתגוררו באלקטון שבדקוטה הדרומית. הוא היה ממוצא לוקסמבורגי. הוא למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית ובאוניברסיטת סנט ג'ון. קניפ שירת בחיל האוויר של ארצות הברית ולאחר מכן היה הבעלים של חברה להפצה סיטונאית של ציוד חלב בסיטונאי בסיילם, דקוטה הדרומית. הוא נישא לננסי לו פאנקי. מ-1965 עד 1971 היה חבר הסנאט של דקוטה הדרומית. כשקניפ נבחר למושל דקוטה הדרומית בבחירות 1970, תוך שהוא מביס את המושל המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית פרנק פאראר, הוא היה רק המושל הרביעי שנבחר מהמפלגה הדמוקרטית מאז ייסוד המדינה. קניפ, שנודע למצביעים במדינה כ"דיק", זכה לפופולריות באמצעות מסעות הפרסום שלו "אנשים אל אנשים". קניפ השיק את מסע הבחירות שלו ב-1970 עם מודעות רדיו ששואלות "מה זה קניפ?". קניפ הושבע לתפקידו יומיים לאחר יום הולדתו ה-38, והיה למושל הצעיר ביותר שנבחר בדקוטה הדרומית. הוא ורעייתו ננסי עברו להתגורר באחוזת המושל יחד עם שמונת ילדיהם. הקדנציה הראשונה של קניפ נודעה בהחלת רפורמות רבות. הוא שינה בהצלחה את ארגון ממשלת המדינה על ידי יצירת מערכת קבינט. קניפ נבחר מחדש ב-1972, והפך למושל דקוטה הדרומית האחרון שנבחר בתקופות כהונה של שנתיים. הוא כיהן פעמיים קדנציות בנות שנתיים ולאחר מכן נבחר לכהונה נוספת בת ארבע שנים ב-1974. בכך נהפך למושל הראשון שנבחר שלוש פעמים ברציפות. קניפ הופיע בפרק של סאטרדיי נייט לייב ב-19 בנובמבר 1977 כאחד מחמשת המועמדים הסופיים בתחרות "כל אחד יכול לארח" של התוכנית. קניפ התפטר מתפקידו חודשים ספורים טרם סיום כהונתו ב-1978, לאחר שנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר בחר בו לשרת כשגריר ארצות הברית בסינגפור. הוא תכנן לשוב לחיים הפוליטיים בבחירות 1986, אך הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ללארס הרסת'. הוא לא ויתר ועדיין ניסה לבצע קאמבק פוליטי, אך בראשית 1987 אובחן כחולה במחלת הסרטן. ב-9 במרץ 1987 נפטר והוא בן 54 בלבד. ריצ'רד קניפ, באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ריצ'רד קניפ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Governor Richard Francis Kneip, באתר Trail of Governors (באנגלית)
יאן ואן רויסברוק

יַאן ואַן רוֹיסְבְּרוּק (בפלמית: Jan van Ruusbroec, בכתיב מודרני Jan van Ruysbroek; 1293 – 2 בדצמבר 1381) היה תאולוג וסופר פלמי. הוא כתב את יצירותיו, העוסקות בנושאים תאולוגיים ורוחניים, בהולנדית תיכונה. יאן ואן רויסברוק הוסמך לכומר ב-1317 וזמן קצר לאחר מכן הפך לכומר בכנסיית סנט גודולה (אנ') בבריסל. בשנת 1343 הוא עקר עם כמה חברים לגרננדל (Groenendaal) ליד בריסל, שם הם חיו בתחילה בקהילה דתית ללא תקנון. ממנה נוסדה קהילה של מסדר האוגוסטינים הקאנוניקים, אשר הוא הפך לאב הקהילה בה ונשאר בה עד מותו בדצמבר 1381. כאן גם כתב את מרבית חיבוריו בהולנדית תיכונה. יאן ואן רויסברוק היה תלמידו של מייסטר אקהרט. בין הרבים שהושפעו ממנו ישירות נמנים חירט גרוטה (אנ'), מייסד האחים של החיים המשותפים (אנ'), יוהאן טאולר ומאוחר יותר הנדריק הרפ (אנ'). יאן ואן רויסברוק, נחשב יחד עם המשוררת והמיסטיקנית הדוויח (אנ'), למחברים החשובים ביותר של השפה ההולנדית התיכונה. חיבוריו כוונו בעיקר לאנשי דת שלא דיברו לטינית. בשנת 1908 הוכרז יאן ואן רויסברוק מבורך על ידי צו האפיפיור פיוס העשירי. יום הזיכרון שלו ב-2 בדצמבר הוא יום זיכרון מחויב לאוגוסטינים הקאנוניקים. יצירותיו של רויסברוק תורגמו בחלקן ללטינית על ידי בן זמנו וחברו וילהלם יורדאנס. מסורת כתב היד הלטיני של שמונת היצירות, שתורגמו ללטינית לפני הרפורמציה, נרחבת יותר מזו העממית; זה מראה כי רויסברוק התקבל בעיקר על ידי המשכילים בסוף ימי הביניים. במאה ה-14, הקבלה עדיין הייתה מוגבלת מאוד מבחינת הכמות; רוב העותקים נעשו רק במחצית השנייה של המאה ה-15. בתחילת המאה ה-16 תורגמו יצירותיו ללטינית על ידי לורנטיוס סוריוס (אנ'), חבר מסדר הקרטוזיאנים ולאחר מהדורה זו יצאה לראשונה בגרמנית על ידי היסטוריון הכנסייה הפרוטסטנטי גוטפריד ארנולד (אנ') (אופנבך 1701 ואילך). במאה ה-19 הוא תורגם לצרפתית על ידי חלוץ התחייה הקתולית ארנסט אלו (אנ'). Dat rijcke der ghelieven ("האימפריה של האהובים", בלטינית Regnum amantium deum), כנראה יצירתו הראשונה, שנכתבה בבריסל בסביבות 1330 Chierheit van der gheestelijcker brulocht ("העיטור של החתונה הרוחנית", בלטינית De ornatu spiritalium nuptiarum) Vanden blinkenden steen ("האבן הנוצצת", בלטינית De perfectione filiorum dei) Vandenvier becoringhen ("מארבעת הפיתויים", בלטינית De quatuor tentationibus) Vanden kerstenen ghelove ("על אמונה", בלטינית De fide et iudicio) Vanden gheesteliken tabernakel ("על המשכן הרוחני", בלטינית In tabernaculum foederis commentaria ) Vanden seven sloten (בלטינית De septem custodiis) Een spieghel der eeuwigher salichheit ("מראה של אושר נצחי", בלטינית Speculum aeternae salutis), נכתב ב-1359 Van seven trapen in den graed der gheesteleker minnen ("משבע דרגות האהבה הרוחנית", בלטינית De septem amoris gradibus) Vander hochster werheit ("של האמת הגבוהה ביותר"; נקרא גם Dat boecsken der verclaringhe וסמואל; בלטינית Samuel vel de alta contemplatione) Vanden XII beghinen ("מתוך שתים עשרה ההתחלות", בלטינית De vera contemplatione) מכתבים (שבעה מכתבים מהתכתבויות שלו נשמרו) מדיה וקבצים בנושא יאן ואן רויסברוק בוויקישיתוף יאן ואן רויסברוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יאן ואן רויסברוק בפרויקט גוטנברג (באנגלית) John Ruysbroeck, Blessed at The Original Catholic Encyclopedia
רוקס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רוקס – פרוור בסידני בית רוקס – מבנה מפואר במרכז קיבוץ גבעת ברנר אישים: סוניה רוקס – פסיכולוגית ישראלית רוק רוקאס
יום הדין באסלאם

יום הדין באסלאם הוא יום תחיית המתים ומתן הדין של כל בני האדם. הדבר מכונה "המסר הדומיננטי" של הספר הקדוש לאסלאם, הקוראן, ותחיית המתים והשיפוט הם שני הנושאים שנחשבים "מרכזיים להבנת האסכטולוגיה האסלאמית. יום הדין נחשב לעיקרון אמונה של כל המוסלמים, ואחד מששת סעיפי האמונה האסלאמית. ביום זה יקומו המתים מקברותיהם, הכופרים יכירו בכפירתם ויעמדו למשפט האל. במשפט זה ייפתח ספר המכיל את כל מעשי האדם מלידתו, האל ידון את האדם ברחמים. לאחר הדין יצעדו בני האדם מעל תהום אש הגיהנום על גשר דקיק, רק אלו המאמינים והתמימים יגיעו אל העבר השני, שם גן העדן; כל החוטאים והכופרים יפלו מהגשר אל להבות הגיהנום. הניסיונות, הקשיים והפרטים הקשורים אליו מפורטים בקוראן ובחדית'. אלה פורטו באמונות, פרשנויות קוראניות, כתיבה תאולוגית, ומדריכים אסכטולוגיים כדי לספק פרטים נוספים ורצף אירועים ביום. חוקרי אסלאם ורשויות מלומדים שהסבירו את הנושא בפירוט כוללים את אל-ע'זאלי, אבן קתר, אבן מג'ה, מוחמד אל-בוכרי ואבן ח'וזיימה. היום מכונה בקוראן בשמות שונים כמו "יום א-דין" (יום הדין), "יום אל-חק" (היום הבלתי נמנע), "יום אל-חסאב" (יום חשבון הנפש) ו"יום אל-ח'רוג'" ('יום היציאה' מהקברים). האירועים שנובאו ליום התחייה והמשפט רבים ומוצגים בדרכים שונות, אך פרשנים דתיים עורכים אותם לרצף של האירועים לפי פרשנות של הקוראין ולפי "ההסברים והתוספות שסופקו על ידי החדית'ים, המדריכים והפרשנויות של תאולוגים. ניתן להציג ארבעה מקטעים של זמני קץ באסלאם: סימנים של "השעה" (אס-סאא - as-sa’a) ואירועים אחרים המבשרים את סוף העולם הקרוב "קולות החצוצרה", תחיית המתים (qiyāma) והתאספות כל היצורים החיים (ḥashr) ההתחשבנות (ḥisāb) שבה נשפטים אלו שקמו לתחייה ההכנה לתהלוכות הסופית לגן עדן או לגיהנום. חציית הגשר (ṣirāṭ) שהארורים נופלים ממנו לגיהנום למטה, והניצולים מגיעים לצד השני, אפשרות השתדלות (shafā'a שפאע) כדי להציל חוטאים מהגיהנום. לפי מקורות פלסטינים, תפיסות דתיות משיחיות הביאו את הנהגת חמאס לתכנן את מתקפת הפתע על ישראל, אשר העריכו כי התערבות אלוהית תביא לניצחונם. לפי סופיאן אבו זיידה, החל משנת 2021 הנהגת חמאס בראשות יחיא סנוואר החלה לדבוק במונחים של אחרית הימים ומימוש "ההבטחה האחרונה" (אלועד אלאוחרא) מסורת אל-אסראא.. המסר המרכזי היה קיום ההבטחה האחרונה כולל הריגת כל ה"כופרים" או המרתם בכוח לאסלאם. ארמגדון מדיה וקבצים בנושא יום הדין באסלאם בוויקישיתוף שלומי אלדר, בחמאס באמת חשבו שהם יכבשו את ישראל. הם כבר חילקו את המדינה לקנטונים, באתר הארץ, 4 באפריל 2024 אליהו גליל, האם מדינת ישראל תיחרב עד סוף שנת 2022?, באתר ישראל היום, 17 במאי 2022
וילהו טולוס

וילהו אימנואל "וילה" טולוס (בפינית: Vilho "Ville" Immanuel Tuulos;‏ 26 במרץ 1895 – 2 בספטמבר 1967) היה אתלט פיני. אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920), פעמיים ברציפות זכה במדליית ארד אולימפית (פריז 1924 ואמסטרדם 1928) ושיאן אירופה כ-20 שנה (1919–1939) בקפיצה משולשת. בתחרות שנערכה בטמפרה, פינלנד ב-20 ביולי 1919 הוא קבע בקפיצה משולשת שיא אירופה חדש של 15.30 מטר. באולימפיאדת אנטוורפן זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.505 מטר, לפני פולקה יאנסון (14.48 מטר) ואריק אלמלף (14.27 מטר), שניהם משוודיה. בתחרות שנערכה בבורוס, שוודיה ב-6 ביולי 1923 הוא שיפר את שיאו האירופי והעמידו על תוצאה של 15.48 מטר, 4 ס"מ משיא העולם. שיא זה החזיק מעמד כשיא אירופה במשך כ-16 שנים ונשבר על ידי קארה שטרם מנורווגיה (15.49 מטר). באולימפיאדת פריז זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.37 מטר, אחרי ניק וינטר מאוסטרליה שקבע בקפיצה השישית והאחרונה שיא עולם חדש של 15.525 מטר ולואיס ברונטו מארגנטינה שהוביל לאורך כל התחרות עד הקפיצה השישית והאחרונה בשיא אולימפי 15.425 מטר. טולוס לא הצליח להגן על תוארו האולימפי. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.070 מטר. באולימפיאדת אמסטרדם זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.11 מטר, אחרי מיקיו אודה מיפן (15.21 מטר) ולוי קייסי מארצות הברית (15.17 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר. קפיצה משולשת: 15.48 מטר (1923), שיא אירופה בעבר (1923–1939) מדיה וקבצים בנושא וילהו טולוס בוויקישיתוף וילהו טולוס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי וילהו טולוס, באתר olympedia.org וילהו טולוס, באתר Track and Field (גברים)
פוטמוי

הפוטמוי (ביוונית עתיקה: Ποταμοί, 'נהרות') הם אלי הנהרות והנחלים במיתולוגיה היוונית. אלי הנהר היו 3000 בניהם של אוקיינוס ואשתו טתיס ואחי האוקיינידים. הם היו גם האבות של הנאיאדות. אלי הנהר תוארו באחת משלוש צורות: שור בעל ראש אדם, אדם בעל ראש שור עם גוף של דג דמוי נחש מהמותניים ומטה, או כאדם שוכב עם זרוע מונחת על כד אמפורה שופך מים. אלי הנהר המפורסמים כוללים את: אכלואוס - אל נהר אכלואוס, הנהר הגדול ביותר ביוון, שנתן את בתו לאלקמאאון (אנ'), והובס על ידי הרקולס בתחרות היאבקות על הזכות להינשא לדיאנירה (אנ'). אלפאוס (אנ') - התאהב בנימפה ארתוסה, ורדף אחריה לסירקוזה, שם הפכה למעיין על ידי ארטמיס. אינכוס (אנ') - אב לנאיאדות רבות. בתו אייגינה נישאה לאי אגינה על ידי זאוס. בת אחרת, סינופה (אנ'), רימתה שלושה אלים מאוהבים כדי להישאר בתולה. אסופוס (אנ') - המלך הראשון של ארגוס ואב שושלת ארגוס באמצעות בנו ארגוס. ניילוס - אל הנהר המצרי ואב למספר רב של בנות שהתערבבו עם צאצאיו של אינכוס ויצרו שושלת של מלכים במצרים, לוב, ערב ואתיופיה. סקמנדר (אנ') - נלחם לצד הטרויאנים במהלך מלחמת טרויה, ונעלב כשאכילס זיהם את מימיו במספר רב של גופות טרויאניות. בתגובה, הוא עלה על גדותיו, וכמעט הטביע את אכילס. המשורר היווני הסיודוס הזכיר מספר אלי נהרות בשמם, יחד עם סיפור מוצאם, בתאוגוניה: וטתיס חשפה לאוקיינוס נהרות מערבלים, נילוס ואלפאוס, ואת ארידנוס, סטרימון המתפתל ומסתחרר עמוק, ואת הנחל היפה של איסטר, ופאזיס, ורזוס, ומערבולות הכסף של אכלואוס, נסוס ורודיוס, הליאקמון, והפטפורוס, גרניקוס ואיספוס, וסימואיס הקדוש, ופניוס, והרמוס, וקאיקוס נחל יפה, וסנגריוס הגדול, לאדון, פרתניוס, יונוס, ארדסקוס וסקמנדר האלוהי. — תאוגוניה, הסיודוס. תורגם על ידי יו ג'י אוולין-וויט (אנ') (1914) מדיה וקבצים בנושא פוטמוי בוויקישיתוף פוטמוי, באתר תאואי (באנגלית) הסיודוס, תאוגוניה, 337–345, 366–370 אפולודורוס, ביבליותקה, 3.7.5 אפולודורוס, ביבליותקה, 1.8.1, 2.7.5 אלפאוס בפרויקט פרסאוס הומרוס, איליאדה, 20.74, 21.211 ואילך אייגאוס, באתר תאואי (באנגלית) איסר, באתר תאואי (באנגלית) אמניסוס, באתר תאואי (באנגלית) אנאורוס, באתר תאואי (באנגלית) אניגרוס, באתר תאואי (באנגלית) אסקניוס, באתר תאואי (באנגלית) סימתיס, באתר תאואי (באנגלית) ארדסקוס, באתר תאואי (באנגלית) ארנוס, באתר תאואי (באנגלית)
עונת 1993/1994 בגביע קוראץ'

עונת 1993/1994 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה ה-23 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 6 בספטמבר 1993 ל-16 במרץ 1994. פאוק סלוניקי מיוון ניצחה בגמר את פלקנסטרו טריאסטה מאיטליה וזכתה בטורניר בפעם הראשונה. שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצות בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לרבע הגמר. מכבי תל אביב, הפועל ירושלים, הפועל אילת ובני הרצליה, שסיימו בסדר זה במקומות 3–6 בעונת 1992/1993 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות. מכבי תל אביב הוגרלה בשלב 32 האחרונות מול רטיופארם אולם וניצחה 206–145 (86–72 באולם ו-120–73 בתל אביב), ובשלב הבתים סיימה במקום הראשון בבית עם אסטודיאנטס מדריד (ניצחון 74–71 בבית והפסד 72–82 בחוץ), רג'ו קלבריה (ניצחונות 81–55 בבית ו-75–71 בחוץ) ופריסטרי אתונה (ניצחונות 70–60 בחוץ ו-103–83 בבית). ברבע הגמר הודחה הקבוצה על ידי פאניוניוס בתוצאה (72–92 באתונה ו-74–77 בתל אביב). הפועל ירושלים הוגרלה בסיבוב השני מול א.א.ק. אתונה וניצחה 140–133 (ניצחון 88–60 בירושלים והפסד 52–73 באתונה), אך הודחה בשלב 32 האחרונות לאחר שהפסידה ללאון 160–175 (ניצחון 81–77 בירושלים והפסד 79–98 בלאון). הפועל אילת הודחה בסיבוב השני לאחר שהפסידה לא.א.ק. לרנקה 145–151 (תיקו 65–65 באילת והפסד 80–86 בלרנקה). בני הרצליה הוגרלה בסיבוב השני מול צסק"א קייב וניצחה 189–160 (88–81 בקייב ו-101–79 בהרצליה), אך הודחה בשלב 32 האחרונות לאחר שהפסידה לסביליה 146–186 (79–87 בהרצליה ו-67–99 בסביליה). תוצאות, באתר פיב"א אירופה תוצאות, באתר Linguasport קבוצות שלא הופיעו למשחק ספגו הפסד טכני 0–20
לינדון ויקטור

לינדון ויקטור (באנגלית: Lindon Victor; נולד ב-28 בפברואר 1993) הוא אתלט גרנדי, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (בודפשט 2023) ופעמיים אלוף חבר העמים הבריטי (גולד קוסט 2018 וברמינגהאם 2022) בקרב עשר. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ביולי בטורונטו שבקנדה סיים במקום שביעי בקרב עשר בשיא אישי חדש של 7,453 נקודות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום 16 בקרב עשר בתוצאה של 7,998 נקודות. באליפות העולם שנערכה באוגוסט בלונדון שבממלכה המאוחדת פרש מקרב עשר לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאות בזריקת דיסקוס ובקפיצה במוט. באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת פרש מקרב שבע לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאה בקפיצה לגובה. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגולד קוסט שבאוסטרליה זכה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8,303 נקודות. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באוגוסט בלימה שבפרו זכה במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 8,240 נקודות. באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר פרש מקרב עשר לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאות בזריקת דיסקוס ובקפיצה במוט. באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בקרב עשר בתוצאה של 8,414 נקודות. באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיים במקום שמיני בקרב שבע בשיא גרנדה חדש של 6,029 נקודות. באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום חמישי בקרב עשר בתוצאה של 8,474 נקודות. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם זכה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8,233 נקודות. באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית ארד בקרב עשר בשיא גרנדה חדש של 8,756 נקודות, אחרי פירס לפייג' (8,909 נקודות) ודמיאן וורנר (8,804 נקודות), שניהם מקנדה. באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט,זכה במדליית ארד בקרב עשר בשיא גרנדה חדש של 8,756 נקודות, אחרי מרקוס רות' וליאו נויגבאוור. במהלך התחרות קבע שיא אולימפי בזריקת דיסקוס כחלק מקרב 10, בתוצאה של 53.91 מטר. ריצת 100 מטר: 10.56 שניות (2019) ריצת 400 מטר: 48.05 שניות (2023) ריצת 1500 מטר: 4:39.67 דקות (2023) ריצת 110 מטר משוכות: 14.45 שניות (2017) קפיצה לגובה: 2.09 מטר (2017) קפיצה במוט: 4.92 מטר (2021) קפיצה לרוחק: 7.55 מטר (2023) הדיפת כדור ברזל: 16.52 מטר (2017) זריקת דיסקוס: 55.87 מטר (2019) הטלת כידון: 71.56 מטר (2023) קרב עשר: 8,756 נקודות (2023), שיא גרנדה ריצת 60 מטר: 6.91 שניות (2022) קפיצה לרוחק: 7.56 מטר (2022) הדיפת כדור ברזל: 16.55 מטר (2017) קפיצה לגובה: 2.07 מטר (2017) ריצת 60 מטר משוכות: 8.24 שניות (2016) קפיצה במוט: 4.76 מטר (2017) ריצת 1000 מטר: 2:48.21 דקות (2022) קרב שבע: 6,029 נקודות (2022), שיא גרנדה מדיה וקבצים בנושא לינדון ויקטור בוויקישיתוף לינדון ויקטור, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי לינדון ויקטור, באתר olympedia.org לינדון ויקטור, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית לינדון ויקטור, באתר Track and Field (גברים)
ניק וינטר

אנתוני ויליאם "ניק" וינטר (באנגלית: Anthony William "Nick" Winter;‏ 25 באוגוסט 1894 – 6 במאי 1955) היה אתלט אוסטרלי. אלוף אולימפי (פריז 1924) ושיאן עולם (1924–1931) בקפיצה משולשת. וינטר נולד וגדל בניו סאות' ויילס. ב-1915 התגייס לכוח האימפריאלי האוסטרלי ושירת במצרים עם גדוד הפרשים השביעי ובצרפת עם חיל השירות של הצבא האוסטרלי. הוא חזר לאוסטרליה ביוני 1919 ומדצמבר 1920 עבד ככבאי במנלי (פרוור של סידני) (אנ') באולימפיאדת פריז זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש אותו קבע בקפיצה השישית והאחרונה 15.525 מטר, לפני לואיס ברונטו מארגנטינה שהוביל לאורך כל התחרות עד הקפיצה השישית והאחרונה בשיא אולימפי אותו קבע בפיהצ הראשונה 15.425 מטר ווילהו טולוס מפינלנד האלוף האולימפי היוצא (15.37 מטר). באולימפיאדת אמסטרדם סיים במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.15 מטר ולא הצליח להגן על תוארו. קפיצה משולשת: 15.52 מטר (1924), שיא עולם בעבר (1924–1931) ניק וינטר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ניק וינטר, באתר olympedia.org ניק וינטר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ניק וינטר, באתר Track and Field (גברים)