laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורך חיים ממוצע

אורך חיים ממוצע (mean lifetime) הוא הממוצע החשבוני של משך הקיום של חלקיקים במערכת פיזיקלית. באופן כללי יותר, אורך חיים ממוצע הוא הממוצע החשבוני של משכי זמן הנוכחות של איברים בקבוצה. קיים הבדל בין אורך חיים ממוצע לבין זמן מחצית חיים. זמן מחצית החיים הוא הזמן שנדרש לדעיכת חצי מהחלקיקים או המרכיבים של מערכת. לעומת זאת, אורך חיים ממוצע הוא ממוצע הזמן שנדרש לכל החלקיקים או המרכיבים של מערכת כדי לדעוך. השימוש בנתון זמן מחצית החיים נפוץ בתחום הפיזיקה הגרעינית; השימוש בנתון אורך החיים הממוצע נפוץ בתחום פיזיקת החלקיקים. זאת, בין היתר, מכיוון שמשך החיים של חלקיקים תת-אטומיים בלתי-יציבים הוא, לרוב, קצר בהרבה מזה של אטומים בלתי-יציבים. יתר על כן, פיזיקת החלקיקים מרבה לעסוק במערכות המכילות מספר קטן של חלקיקים תת-אטומיים – לעיתים, רק אחד – כך שאין טעם או אפשרות של ממש לדון בזמן הנדרש לדעיכת חצי מהחלקיקים. אורכי החיים הממוצעים של חלקיקים שונים משתרעים על פני טווח רחב. כך, לדוגמה, אורך החיים הממוצע של בוזוני W הוא כ-‎3×10-25‎ שניות, אורך החיים של נייטרון חופשי (כזה שאינו חלק מגרעין) הוא כ-881.5 שניות ואורך החיים של חלקיקים יציבים הוא אינסופי, או אינסופי מבחינה תצפיתית (observationally stable). דעיכה מעריכית פיזיקת חלקיקים ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריבר

האם התכוונתם ל... אהרן פריבר – פסל ישראלי יליד פולין אידה פריבר – חלוצה וסופרת ישראלית איתן פריבר – שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי פרבר (פירושונים)
גנית אנקורי

גנית אנקורי (נולדה ב-1958) היא פרופסור לאמנות באוניברסיטת ברנדייס. אנקורי נולדה בירושלים. עברה עם הוריה ואחותה, השחקנית גילת אנקורי, לארצות הברית עקב עבודתו של אביה, צבי אנקורי, שם הוא לימד. בגיל שבע עשרה חזרה לישראל והתגייסה לדובר צה"ל. בשנות השמונים החלה ללמוד ספרות אנגלית ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית. היא עוסקת רבות במחקר של אמנות ישראלית, פלסטינית ומקסיקנית ופרסמה שלושה ספרים העוסקים בנושא. בשנת 1994 קיבלה תואר דוקטור בהיסטוריה של האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "The Fractured Self: Identity and Fragmentation in the Art of Frida Kahlo". שימשה כפרופסור וכראש החוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית. בשנת 2010 הצטרפה לסגל אוניברסיטת ברנדייס כפרופסור לתולדות האמנות ולתאוריה של האמנות. ב-2003 שימשה כאוצרת של תערוכה על פרידה קאלו שנערכה במוזיאון היהודי של ניו יורק. נוסף על כך, היא עוסקת במגדר ובהיסטוריה של הנשים באמנות. אנקורי נשואה ואם לשלושה בנים. גנית אנקורי, באתר אוניברסיטת ברנדייס (באנגלית) גנית אנקורי, באתר לינקדאין (באנגלית) תהל פרוש, עכבר העיר אונליין, אמנות פלשתינאית תחת אש, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2008 ליאה לוין, פרופ' גנית אנקורי: "עשו בי לינץ'" סמדר שפי, קתולית, יהודייה ופטריוטית מקסיקאית, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2003 רשימת הפרסומים של גנית אנקורי, בקטלוג הספרייה הלאומית גנית אנקורי, דף שער בספרייה הלאומית Gannit Ankori, באתר אוניברסיטת ברנדייס ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות גרמניה בכדורגל 1905

אליפות גרמניה בכדורגל 1905 הייתה העונה שלישית של התחרות. בהתאם לתקנון, המשחקים היו אמורים להתקים במגרש נייטרלי. הדבר גרם לכמה קבוצות בעיות תקציביות ושיבש את לוח זמנים של התחרות. מנצחת התחרות הייתה יוניון 92 ברלין בפעם הראשונה והיחידה בתולדות המועדון. כמו בעונה הקודמת מנצח תחרות אזורית או מקומית היה זכאי להשתתף בתחרות הארצית. הוחלט שאלוף של העונה הקודמת יקבל זכות להשתתף בתחרות. לתחרות נרשמו 11 קבוצות ולכן אורגן סיבוב מוקדם. המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות). בתחרות השתתפו הקבוצות הבאות: אלופת אזור וורוצלב - שלזיה ברסלאו אלופת אזור לוזטיה התחתית - אלמניה קוטבוס אלופת אזור ברלין - יוניון 92 ברלין אלופת מרכז גרמניה - דרזדנר אלופת אזור מגדבורג - מגדבורג ויקטוריה 96 אלופת אזור המבורג -ויקטוריה המבורג אליפות דוכסות בראונשווייג - איינטרכט בראונשווייג אלופת אזור הנובר - הנובר 96 אלופת מערב גרמניה - דיסבורגר אלופת דרום גרמניה - פ.צ. קרלסרוהה האלופה הקודמת - וו.פ.ב. לייפציג (בסופו של דבר לא השתתפה בגלל בעיות תקציביות) תחילה נערכו משחקים מוקדמים שמהם עלה לשלב רבע הגמר איינטרכט בראונשווייג. מספר כדורגלנים כבשו 4 שערים במהלך התחרות: פאול הרצוג, יוניון 92 ברלין. ריינהרד ריכטר, דרזדנר. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
רנו 15

רנו 15 היא מכונית בתצורת קופה מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1971–1979. רנו 15 יוצר במקביל לדגם הקופה רנו 17. דגם הרנו 15 החליף את הדגם רנו קרוול. במהלך שנות הייצור, יוצרו 209,887 יחידות. בשנת 1972 בתחרות מכונית השנה באירופה זכה דגם רנו 15 במקום השני, עם 107 נקודות. במקום הראשון זכתה פיאט 127 עם 239 נקודות. מרצדס SL350 זכה במקום השלישי עם 96 נקודות. 3 דלתות - קופה 2 דלתות - קבריולה Renault 15 TL (מהירות שיא - 150 קמ"ש Renault 15 TS (מהירות שיא - 170 קמ"ש), הדגם שווק גם בגרסת תמסורת אוטומטית. GTL דגם Renault 15 (ממרץ 1976) מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים, 1,289 סמ"ק המפיק 40 כ"ס ו- 54 כ"ס מנוע 1,565 סמ"ק המפיק 66 כ"ס מנוע 1,605 סמ"ק מכל דלק - 55 ליטר בלמים : דיסק קדמיים, תוף אחוריים רנו 15 רנו 15 קבריולט רנו 15 - מבט לתא הנהג רנו 15 מנוע רנו 15 רנו 15 רנו 15 גרסת TS רנו דופין רנו 6 רנו 10 רנו קרוול רנו 18 רנו 17 רנו פואגו מכונית השנה באירופה מדיה וקבצים בנושא רנו 15 בוויקישיתוף
גביע העולם בכדורגל נשים 2003

גביע העולם בכדורגל נשים 2003 (אנגלית: 2003 FIFA Women's World Cup) נערך בארצות הברית. על פי התכנון המקורי הוא היה אמור להיערך בסין, אך הועבר לארצות הברית בעקבות התפשטות מחלת הסארס במדינה. ארצות הברית נבחרה כמחליפה לאירוח התחרות, כיוון שצפוי היה שתצליח לארגן בזמן המועט שנותר לה את התחרות, זאת לאור האירוח המוצלח של המונדיאל הקודם. כפיצוי, סין קיבלה את אירוח גביע העולם 2007. הטורניר החל ב-20 בספטמבר והסתיים ב-12 באוקטובר 2003. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באוגוסט 2001, שבהם שיחקו 99 נבחרות לאומיות. משחק הגמר נערך בהום דיפו סנטר שבקרסון והפגיש את נבחרות גרמניה ושוודיה, שלה הייתה זו הופעת בכורה בגמר. בסיום משחק מותח, ניצחו הגרמניות 1-2 משער זהב בדקה ה-98 של ניה קונזר וזכו בטורניר. חלוצת הנבחרת הגרמנית, בירגיט פרינץ, שסיימה כמלכת השערים של הטורניר (שבעה שערים) זכתה גם בפרס השחקנית המצטיינת. בסך הכל, נכבשו במהלך הטורניר 107 שערים על ידי 56 שחקניות שונות, בעוד אחד מהם היה שער עצמי. להלן מוצגות הכדורגלניות שהבקיעו ארבעה שערים ומעלה במהלך הטורניר: 7 שערים גרמניה בירגיט פרינץ 4 שערים ברזיל קאטיה גרמניה קרסטין גרפרקס גרמניה מארן מיינרט מדיה וקבצים בנושא גביע העולם בכדורגל נשים 2003 בוויקישיתוף גביע העולם בכדורגל נשים 2003, באתר פיפ"א
קוקונינו

האם התכוונתם ל... קוקונינו (מחוז) – מחוז במדינת אריזונה שבארצות הברית רמת קוקונינו – רמה השוכנת במחוז קוקונינו אבן חול קוקונינו – תצורה גאולוגית של סלעי משקע קשים
רנו 17

רנו 17 (צרפתית: Renault 17) היא מכונית בתצורת קופה מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1971–1979. יוצרו 96,969 יחידות. במקביל ייצרה חברת רנו את דגם הקופה רנו 15. דגם הרנו 17 החליף את דגם הקופה של חברת רנו רנו קרוול. 3 דלתות - קופה 2 דלתות - קבריולה (גג מתקפל - חשמלי) דגם TL, מנוע 4 צילינדרים בשורה, 1,289 סמ"ק, המפיק 66 כ"ס, מהירות שיא - 169 קמ"ש (בשנים 1971 - 1976) דגם TS, מנוע 1,565 סמ"ק, המפיק 79 כ"ס, מהירות שיא - 180 קמ"ש, (בשנים 1971 - 1974) דגם TS, מנוע 1,647 סמ"ק, המפיק 72 כ"ס, מהירות שיא - 175 קמ"ש (בשנים 1976–1979) דגם גורדיני (17 Gordini), מנוע 1,605 סמ"ק, המפיק 79 כ"ס, מהירות שיא 180 קמ"ש - (שנת 1977) דגם TX - (שנת 1978) דגם GTL (החליף את דגם TL) רנו 17 רנו 17 רנו 17 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים רנו 17 מדיה וקבצים בנושא רנו 17 בוויקישיתוף
גל מאך

במכניקת הזורמים, גל מאך הוא גל לחץ הזז במהירות הקול (של אותו המדיום) והנגרם על ידי שינוי קטן בלחץ המוסף לזורם דחיס. מריחה של גלים אלו יכול ליצור מניפת התפשטות ושילובם של "מספיק" גלים בנקודה מסוימת, בזרימה על קולית, יכול ליצור גל הלם. שמו של גל הלם זה הוא "חזית מאך" או "גזע מאך". בניגוד לגלי הלם רגילים, ניתן, על ידי גלי מאך, לגרום לדחיסה במהירויות על קוליות (והתפשטות) על ידי העמדת מספר גלי מאך במרחקים מספיקים ועל ידי כך ליצור דחיסה/התפשטות איזנטרופית. גל המאך מתקדם בזורם בזווית מאך μ, שהיא הזווית הנוצר בין חזית הגל לבין הווקטור המצביע הפוך לכיוון התנועה שלו. הזווית נתונה על ידי μ = arcsin ⁡ ( 1 M ) {\displaystyle \mu =\arcsin \left({\frac {1}{M}}\right)} כאשר M הוא מספר המאך. בעזרת גלי המאך ניתן היה בעבר להשתמש בצילומים כדי להבין את מספר המאך המקומי של הזרימה. הראשון שהשתמש בשיטה זאת היה ארנסט מאך אשר צילם אזורים שחירץ בתעלות בעלות זרימה על קולית כדי לקבוע את מהירות הקול בהן ובנחירים מתכנסים-מתבדרים המוצבים לפני. עוד דוגמה לגלי מאך היא התעבות אדי אוויר מאחורי כנף מטוס בזרימה במהירות שגא קולית. מכניקת הזורמים מדיה וקבצים בנושא גל מאך בוויקישיתוף סרטון בזרימה במאך 2.5 המציג גלי מאך, באתר יוטיוב הסבר על זווית מאך באתר נאס"א
תמר גוטליב-סטימצקי

תמר גוטליב-סטימצקי (1921 – 26 במרץ 2013) הייתה וירולוגית ישראלית, ממייסדי המעבדה לנגיפים במרכז הרפואי שיבא, פרופסור בחוג למיקרוביולוגיה ואימונולוגיה קלינית בפקולטה לרפואה שבאוניברסיטת תל אביב. הייתה מהמדענים שבזכותם נבלמה מגפת הפוליו בישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20. גוטליב נולדה בצפת, בת להורים שעלו לארץ ישראל מאוקראינה. אביה עבד כפקיד במנדט הבריטי האחראי על רשת הטלפונים באזור הצפון, והיא התגוררה עם משפחתה ביישובים שונים בגליל, בחיפה, בקריית חיים ולמדה בבית הספר הריאלי. סיימה תואר ראשון ושני בביולוגיה, מיקרוביולוגיה וכימיה ודוקטורט במיקרוביולגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופת מלחמת העצמאות שירתה בחיל המדע. בתחילת שנות החמישים עברה לארצות הברית להתמחות במכון לנגיפים בפילדלפיה. עקב התפרצות מגפת שיתוק הילדים בישראל, פנה אליה ראש המחלקה לאפידמיולוגיה במכון לחקר רפואה צבאית, נתן גולדבלום, בבקשה שתסייע בלימוד גידול נגיף הפוליו לצורך הכנת חיסונים. ב-1955 היא עברה למעבדת המחקר לזיהומים ומחלות בבית החולים לילדים של בוסטון תחת ניהולו של ג'ון פרנקלין אנדרס ולמדה את שיטת גידול הנגיף ברקמות קופי מקוק רזוס. בסוף 1955 חזרה לישראל, חברה לגולדבלום ולג'ורג' מילר להקמת מעבדה בבית החולים צהלון בה פותח חיסון לפוליו ובכך ישראל נהייתה לאחת משש המדינות היחידות בהן יוצר חיסון מעין זה. השימוש בחיסון החל ב-1957 ובזכותו נבלמה המגפה בישראל. ב-1960 החלה ללמד במחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובהמשך מונתה למנהלת המעבדה שעברה לבית החולים תל השומר והייתה תחת הנהגתה למעבדת הנגיפים המרכזית במדינה. גוטליב הייתה נשואה לצייר אביגדור סטימצקי ואם לבת אחת. במרץ 2013 הלכה לעולמה ונקברה בבית הקברות קריית שאול. עופר אדרת, המדענית הצעירה שהצילה אותנו מהפוליו, באתר הארץ, 11 באפריל 2013 ליאור פרידמן, ימי מגפה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009 חיסון המוני של ילדים בתרכיב סאלק יתחיל החורף, חרות, 8 באוקטובר 1956 ש. פינס ישראל בין חמש הארצות המייצרות תרכיב סאלק, דבר, 10 באוקטובר 1956
הסוציאל-דמוקרטיה של רפובליקת פולין

הסוציאל-דמוקרטיה של רפובליקת פולין (בפולנית: Socjaldemokracja Rzeczypospolitej Polskiej) או בקיצור SdRP הייתה מפלגה בפולין שדגלה בעקרונות סוציאליזם וסוציאל-דמוקרטיה. המפלגה הייתה חברה בארגון האינטרנציונל הסוציאליסטי. המפלגה הקומה בשנת 1990 לאחר סתיו העמים והייתה סוג של ממשיכת הדרך של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. מנהיג המפלגה היה אלכסנדר קוושנייבסקי. פוליטיקאים רבים כיהנו בתפקידים בכירים מטעם המפלגה, הבולטים ביניהם הם נשיא פולין אלכסנדר קוושנייבסקי וראשי ממשלת פולין לשעבר יוזף אולקסי ולשק מילר. המפלגה התמזגה למפלגת ברית השמאל הדמוקרטי בשנת 1999. מפלגות בפולין אתר האינטרנט הרשמי של הסוציאל-דמוקרטיה של רפובליקת פולין ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוזף אולקסי

יוזף אולקסי (בפולנית: Józef Oleksy; ‏22 ביוני 1946 – 9 בינואר 2015) היה פוליטיקאי פולני, שכיהן כראש ממשלת פולין וכיושב ראש הסיים השני של פולין, חבר הסיים במשך שבע שנים, בשנים 2005-1998. יוזף אולקסי נולד בנובי סונץ' ב-22 ביוני 1946, אז ברפובליקה העממית של פולין. אולקסי הצטרף לפוליטיקה בשנת 1968. מ-1968 עד 1990 היה חבר במפלגה הקומוניסטית מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. הוא כיהן כשר הפנים ולאחר מכן כיושב ראש הסיים מ-14 באוקטובר 1993 עד 3 במרץ 1995. לאחר שסיים את תפקידו כיושב ראש הסיים, מונה על ידי נשיא פולין לך ואלנסה לכהן כראש ממשלת פולין. בתפקיד זה כיהן בשנים 1995–1996. אולקסי התפטר מראשות ממשלת פולין לאחר שנחשפו קשרים לטווח ארוך עם קצין הקג"ב לשעבר וסוכן הביון הרוסי ולדימיר אלגאנוב. הוא הודה בקשר, אך הכחיש שהוא מכיר את פעילותו של אלגאנוב בקג"ב. הוא חזר לתפקיד יושב ראש הסיים בשנים 2005-2004. ב-22 במרץ 2007 נחשפו תיעודים של שיחות פרטיות בין אולקסי לאיש העסקים אלכסנדר גוּדְזוֹבָאטִי (Gudzowaty). בהקלטות נשמע גודזובאטי מציע הצעת שוחד במפלגת ברית השמאל הדמוקרטית. אולקסי, שהיה כנראה שיכור מעט, האשים את עמיתיו למפלגה ולפוליטיקה בשחיתויות רבות וחמורות. פרשה זו עוררה סערה בפולין והובילה להתפטרותו של אולקסי ולירידה בכוחה של מפלגתו, שהובסה בבחירות שנערכו לאחר הפרשה. אולקסי נפטר ונקבר בוורשה לאחר שנאבק במחלת הסרטן. יוזף אולקסי בשנת 2013 אולקסי, 2012 קברו של אולקסי בית העלמין הצבאי בורשה פוליטיקה של פולין מדיה וקבצים בנושא יוזף אולקסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוזף אולקסי (בפולנית) יוזף אולקסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) האיש העשיר בפולין שהסתכסך עם הממשל: "אני מקווה מאוד שלא יהרגו אותי בגלל הראיון הזה", באתר themarker Former PM Jozef Oleksy dies
חשבונית שכיר

שירות חשבונית שכיר הוא שירות שבו אדם, שאינו מעוניין להירשם ברשויות המס כעצמאי, מציג עצמו, בפיקציה רישומית, כשכיר של חברה המוציאה חשבונית מס על השירות שסיפק אותו אדם, ומשלמת לאדם משכורת, לאחר ניכוי המיסים ממנה. במקום קשר ישיר בין נותן השירות למקבל השירות, נוסף במסגרת זו גורם נוסף, שאינו תורם דבר לביצוע השירות, ובא לפתור בעיה פורמלית, שספק האם הוא פותר אותה. תמורת השירות של הוצאת חשבונית גובה החברה עמלה, כ-5% בדרך כלל. השירות הוכרז והועלה לראשונה בשנת 1992, ובשנת 1995, לאחר שלוש שנות התנסות בפועל, נפתח כשירות ארצי על ידי חברת "החשבונית של השכיר בע"מ", שהוקמה לשם מתן שירות זה. במשך השנים נפתחו עוד לשכות שירות מסוג הזה, על ידי חברות ועוסקים פרטיים. השירות בא לשחרר את העובד מהביורוקרטיה הכרוכה בהוצאת חשבונית מס (רישום במשרדי מס הכנסה, מע"מ והמוסד לביטוח לאומי, ניהול פנקסי חשבונות, הגשת דו"חות). כיוון שבמסגרתו נוסף מעסיק (מוציא החשבונית), השירות מצריך מתן מענה לשלל שאלות בתחום דיני העבודה. המוסד לביטוח לאומי מתנגד לפעילות זו, שבה הוא רואה התחזות של עצמאי לשכיר, והגיש למשתמשי השירות תביעות לתשלום דמי ביטוח לאומי כעצמאיים. בית הדין האזורי לעבודה תמך בגישתו של המוסד לביטוח לאומי, ודחה בקשה של חברות חשבונית למתן פסק דין הצהרתי כנגד המוסד לביטוח לאומי, אשר יצהיר כי בין החברות לבין המשתמשים בשירותיהן התקיימו יחסי עובד-מעביד. על פסק דין זה הוגש ערעור לבית הדין הארצי לעבודה, אך הערעור נדחה. רשות המיסים מתנגדת אף היא לפעילות זו, בנימוק שהוצאת חשבונית עבור עבודה או שירות שבוצעו על ידי אחר או ניכוי תשומותיו של אחר מהוות עבירת מס. בפסק דין של בית המשפט המחוזי בתל אביב נפסק שחברות המספקות שירות זה ומנהליהן אשמים בעבירות על חוק מס ערך מוסף, ועל המנהלים נגזרו עונשי מאסר וקנסות. בקשת רשות ערעור על הרשעות אלה ועל חומרת העונש נדחתה בבית המשפט העליון. בעקבות זאת נסגרו רבות מלשכות השירות שכבר נפתחו, אך נותרו ספקי שירות המציעים של שירות "חשבונית שכיר". אליצפן רוזנברג ואלפי שאולי, הוצאת חשבונית על חלטורה: מהלך חוקי?, באתר ynet, 7 ביולי 2013 מעין מנלה, "פרילנסרים שעובדים עם חברות תלושי שכר ניזוקים מכל הכיוונים", באתר כלכליסט, 22 ביולי 2013 הילה ויסברג, פרילנסרים שעבדו באמצעות חברות שכר: הביטוח הלאומי דורש עשרות אלפי שקלים, באתר TheMarker‏, 13 במרץ 2013 עובד עצמאי המדווח כשכיר בחברה, באתר המוסד לביטוח לאומי בל (ת"א) 5062/06 חברת במה ותקשורת בע"מ ואחרים נגד המוסד לביטוח לאומי, ניתן ב-13 מאי 2013 עבל (ארצי) 13632-06-13 ייעול שכיר בע"מ נגד המוסד לביטוח לאומי, ניתן ב-23 ביוני 2014 עפ (ת"א) 7366/09 מדינת ישראל / מס קניה ומע"מ ת"א נגד דב לוין ואחרים, ניתן ב-15 בספטמבר 2010 רע"פ 802/12 דב לוין ואחרים נ' מדינת ישראל, ניתן ב־10 ביוני 2013 החשבונית של השכיר - תוצאות חיפוש בגוגל
גרפומניה

גרפומניה (מיוונית γραφειν – כתיבה, μανία – שגעון), הידועה גם כסקריבומניה, היא דחף כפייתי לכתוב. בהקשר הפסיכיאטרי המילה מתארת מצב נפשי הכרוך בכתיבת טקסטים מבולבלים ובלתי לכידים, לעיתים קרובות תוך הידרדרות לרצפי מילים או אותיות חסרי משמעות, אז המצב נקרא גם גרפוריאה (Graphorrhea). המונח גרפומניה נכנס לשימוש נפוץ במאה ה-19. מושג פסיכיאטרי קרוב לגרפומניה הוא טיפומניה – רצון כפייתי של אדם לראות את שמו בדפוס או לכתוב לפרסום. מחוץ לעולם הפסיכיאטריה המילה משמשת לתיאור דחף עודף לכתוב, בין אם באופן מקצועי או לאו דווקא. מכס נורדאו, בניסיון לתקוף אמנות שהוא תפס כמנוונת, השתמש לעיתים תכופות במונח גרפומניה לתאר אמנים שהיו לצנינים בעיניו, ובהם למשל ריכארד ואגנר או המשוררים הסימבוליסטים הצרפתים. לדוגמה במאמר הזה בניו יורק טיימס, 1896 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות ובנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דשת-י יהוד

דשת-י יהוד (בפרסית: دشتِ یهودی = "המדבר היהודי", באורדו: دشتِ یہودی, ובהינדי दश्त-ए-यहूदी) הוא מדבר במערב פקיסטן ובמזרח אפגניסטן ששמו הנוכחי מוזכר כבר במקורות בפרסית מהעת העתיקה ומהאימפריה המוגולית. משמעות השם בשפת הפשטו: "הערבה היהודית". בשטח זה ישנה מצודה שנקראת בפי המקומיים (וגם במקורות ערביים, פרסיים ומוגוליים) "קיל' יהוד" או "קיל' יהודייה" ("מבצר היהודים"). קיימות עדויות על נדודי סוחרים יהודים במקום, שקרוב למעבר ח'ייבר, הרי סולאיימאן (שלטענת האפרידי המקומיים נקראים על שם שלמה המלך) והינדו-כוש, וקשרי מסחר עם ארץ ישראל, אנטיוכיה ויוון העתיקה במאה ה-3 לפנה"ס. באזור התגלתה כתובת מונומנטלית דו-לשונית של צו מלכותי מאת אשוקה, שהיה שליט רובה המכריע של תת-היבשת ההודית מטעם האימפריה המאורית, שנכתבה בארמית וביוונית. בשטח חיים כיום, וגם בימי קדם, לאחר שהיגרו מדשת-י מארגו שבדרום אפגניסטן, שבטי הפתאנים: יוסופזאי, אפרידי וחאתאק, שלגבי כולם יש טענות מצדם ומצד חוקרים וסופרים שונים שחקרו כי מוצאם הוא מעשרת השבטים (יוסופזאי הם לכאורה "צאצאי יוסף", אפרידי הם לכאורה "צאצאי שבט אפרים" והחאתאק טוענים למוצא מחוץ למרכז אסיה, ולדעת אחדים מקורם שלהם גם הוא בגלות אשור. יש לציין כי לא נמצא ביסוס גנטי לתאוריה הזו של מוצא עברי). בצפון-מערב שטחי המדבר חיים גם בני השבט הפתאני מוחמאנד, שמקורם בעיר גזאני שבאפגניסטן. היוסופזאי והחאתאק נהגו לבזוז שיירות סחר של האימפריה המוגולית ולאיים על נתיבי הסחר בהן השתמשה האימפריה בדרך קבע, ולבסוף החליטו המוגולים להקים את מצודת אטוק להגנה מפניהם. כוזרים רדהנים Rosenwein, Cristiani, Emotions and Mediaeval Monasticism: Introduction, Pakistan Journal of Historical Studies 5, 2020, עמ' 1 doi: 10.2979/pjhs.5.1-2.01 Khan, Learning How to Feel, Children’s Literature and Emotional Understanding, 1870–1970, Pakistan Journal of Historical Studies 1, 2016, עמ' 95 doi: 10.2979/pjhs.1.1.09 SASP News, Feb-Mar, 2008, PsycEXTRA Dataset, ‏2008
פרס פתאל

פרס פתאל הוא פרס בתחום חקר המשפט, המוענק מדי שנה על ידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, לזכרו של עורך הדין יוסף פתאל. הפרס מוענק מדי שנה, בתחום מסוים בחקר המשפט שנקבע מראש על ידי ועדת ההיגוי של הפרס. הוא מוענק לחוקר ישראלי מצטיין, אשר גילו אינו עולה על 50, על סמך ההישגים האקדמיים של המועמד והצטיינות במחקר. גובה הפרס עומד על 30,000 ש"ח. ועדת הפרס, הבוחרת מדי שנה את הזוכה, מורכבת מחברי סגל מארבע הפקולטות למשפטים של האוניברסיטאות בישראל. הבחירה נעשית על בסיס מצוינות אקדמית, כפי שזו באה לידי ביטוי בפעילות האקדמית של החוקר, ובכלל זה התרומה המשמעותי והחדשנות לקידום השיח והידע המשפטי בתחום הנבחר. בשנת הלימודים תשע"ד (2013-2014) הפרס ניתן בתחום המשפט הציבורי לפרופ' ברק מדינה בשנת הלימודים תשע"ה (2014-2015), הפרס ניתן בתחום דיני החיובים לפרופ' רונן פרי ופרופ' אהוד גוטל בשנת הלימודים תשע"ו (2015-2016) הפרס ניתן לפרופ' אורן גזל-אייל, על מחקריו בתחום חקר משפט וחברה ומחקר אמפירי של המשפט בשנת הלימודים תשע"ז (2016-2017) הפרס ניתן בתחום סדרי הדין ויישוב סכסוכים לפרופ' יששכר רוזן-צבי ולפרופ' מיכל אלברשטין. בשנת הלימודים תשע"ח (2018-2017) הפרס ניתן בתחום המשפט הפלילי (מהותי ודיוני) לפרופ' טליה פישר ולפרופ' באדי חסייסי. בשנת הלימודים תשע"ט (2019-2018) הפרס ניתן בתחום המשפט המסחרי לפרופ' אהוד קמר. בשנת הלימודים תש"פ (2020-2019) הפרס ניתן בתחום משפט, טכנולוגיה וקניין רוחני לפרופ' טל ז'רסקי בשנת הלימודים תשפ"א (2021-2020) הפרס ניתן בתחום התיאוריה של המשפט לפרופ' דוד אנוך ופרופ' יובל פלדמן בשנת הלימודים תשפ"ב (2021-2022) הפרס ניתן בתחום חיי אדם וקהילתו: משפט ורווחה, משפט ודת לפרופ' הילה שמיר וד"ר אריאן ברזילי-רנן בשנת הלימודים תשפ"ג (2022-2023) הפרס ניתן בתחום מקורות ההיסטוריים של המשפט הישאלי לפרופ' אורנה אלייגון דר וד"ר איילת הופמן ליבזון בשנת הלימודים תשפ"ד (2023-2024) הפרס ניתן בתחום המשפט הבינלאומי ובכללו משפט בינ"ל םרטי, דיני מלחמה, משפט בינלאומי הומניטארי, בינ"ל פרטי, משפט על- לאומי, סחר בינ"ל, דיני אמנות, משפט כלכלי בינ"ל, משפט בינ"ל פלילי, טריבונאליים בינ"ל, דיני סביב ואקלים בינ"ל לפרופ' איתמר מן כהנוביץ וד"ר סיון שלמה-אגון פרס חשין פרס צלטנר ליאור פרי, אוניברסיטת חיפה תעניק פרס על-שם יוסף פתאל, באתר mynet‏ חיפה, 23 במרץ 2014 חן מענית, ‏פרס פתאל לחקר המשפט יוענק השנה לפרופ' אורן גזל-אייל, באתר גלובס, 29 בפברואר 2016 שני זוכים בפרס פתאל לחקר המשפט, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בינואר 2015
אשר אנשיל וייס

אשר אנשיל וייס (ה'תרמ"ב, 1882 – ה'תש"ד, 1944) היה רבה של קהילת נאדי פאלו במחוז/גליל סילאדי שבטרנסילבניה. בן הרב משה שלמה וייס מרקוביץ וחנה לבית ברגר. תלמידו של רבי אברהם שמואל בנימין סופר. חיבר את הספר "שמן למנחה" שכולל את פירושיו ודברי תורה שכתב על סוגיות בגמרא. בימי השואה נשלח לגטו שאמלויא, וממנו נשלח למחנה ההשמדה אושוויץ בו נרצח יחד עם רעייתו מייד עם הגעתם למחנה, בי"א סיוון תש"ד. ארבעה מילדיו שרדו, עלו לארץ ישראל והקימו בה את משפחותיהם. שני בתי כנסת באמריקה נקראים על שמו: "קהל בני אשר" בבורו פארק, העומד תחת נשיאות נכדו, הרב חיים אלעזר פרידמן (בן חתנו הרב שלמה זלמן פרידמן מטנקה וחתן הרב משה צבי אריה ביק ממז'יבוז') קהילת "שמן למנחה - נאדיפאלו" בלייקווד (ניו ג'רזי), העומדת תחת נשיאות נינו, הרב שאול שמחה פרידמן (בנו של הרב חיים אלעזר פרידמן וחתן הרב משה טויב מקאלוב) מדיה וקבצים בנושא אשר אנשיל וייס בוויקישיתוף הרב אשר אנשיל וויס, “תמחה את עמלק” על ידי ענווה ועל ידי ש”לא תשכח” שאתה יהודי, אתר תורתך לא שכחתי גלעדי, ד., ספר יהודי סאלאז'-סילאדי: תולדותיהם, קהלותיהם, משפחותיהם: בנין ופריחה, חורבן וקמילה, Steven Spielberg digital Yiddish library, 2001 דף העד של הרב וייס באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות גרמניה בכדורגל 1906

אליפות גרמניה בכדורגל 1906 הייתה העונה הרביעית של התחרות. הוחלט שמנצחי תחרויות מקומיות לא יכולים להשתתף בתחרות, זאת למעט ברלין בה היו קיימים שני איגודים (VBB ו-MFB). וו.פ.ב. לייפציג זכתה באליפות הליגה באותה העונה. הייתה זו הזכייה השנייה בתואר בתולדות המועדון. אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות: המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות). תחילה נערכו משחקים מוקדמים שמהם עלה לשלב רבע הגמר איינטרכט בראונשווייג. אדרג בלוחר, וו.פ.ב. לייפציג כבש 7 שערים והיה מלך השערים של התחרות. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
סיביידיים

סיביידיים (שם מדעי: Cybaeidae) היא משפחה של עכבישאים החיים בעיקר בחצי הכדור הצפוני וכן בכמה אזורים בצפון אמריקה הדרומית, אינדונזיה ואפריקה. משפחה זו קרובה למשפכניים ובעבר הייתה תת-משפחה שלה. כמו כן היא קרובה למשפחה Dictynidae. המין המוכר ביותר במשפחה זאת הוא עכביש הבועה (Argyroneta aquatica) היודע לשחות ולצלול ורוב חייו מצוי בתוך המים. שאר העכבישים מצויים בקרבה לנשורת העלים ושם הם ממתינים לקרבנותיהם בתוך הרשת. משפחה סיביידיים (Cybaeidae) סוג ומין יחיד עכביש הבועה (Argyroneta aquatica) סוג Cedicoides סוג Cedicus סוג Cybaeina סוג Cybaeota סוג Cybaeozyga סוג Cybaeus סוג Dolichocybaeus סוג Heterocybaeus סוג Paracedicus סוג Symposia סוג ומין יחיד Vagellia helveola מדיה וקבצים בנושא סיביידיים בוויקישיתוף סיביידיים, באתר ITIS (באנגלית) סיביידיים, באתר NCBI (באנגלית) סיביידיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סיביידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סיביידיים, באתר GBIF (באנגלית)
עכביש הבועה

עכביש הבועה (שם מדעי: Argyroneta aquatica) הוא מין של עכביש יחידי בסוגו ממשפחת הסיביידיים. זהו אחד העכבישים היחידים החיים כמעט לחלוטין מתחת למים, בעיקר באגמים ברחבי אירואסיה כולל באקלימים ממוזגים. אורכו של העכביש 1-1.5 ס"מ. צבעו משתרע מכתום עד לחום כהה ושחור והבטן אפורה ושעירה. בניגוד לרב העכבישים הזכרים גדולים יותר מהנקבות ב-30%, דבר המקל עליהם להתגבר על טרף זריז. העכביש נושם אוויר אותו הוא אוסף בין שערות הבטן והרגליים וכך נושם מתחת למים. עכביש זה יכול לחיות במשך כשנתיים. העכביש ניזון מתחת למים ומצוי בעיקר ליד עשבי מים, בהם הוא אורב לטרפו. הוא ניזון מחרקי מים, סרטנים, זחלי יתושים ומדפניות. הוא עצמו עלול להיטרף על ידי צפרדעים ודגים. העכבישים משני המינים מקימים בועה אותה הם בונים מאוויר בין העשבים המימיים. בתוכה הם מזדווגים, אוכלים ומתרבים. מדיה וקבצים בנושא עכביש הבועה בוויקישיתוף עכביש הבועה, באתר ITIS (באנגלית) עכביש הבועה, באתר NCBI (באנגלית) עכביש הבועה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עכביש הבועה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עכביש הבועה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עכביש הבועה, באתר GBIF (באנגלית) עכביש הבועה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)