laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה

הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה הייתה סיעה קצרת ימים שפרשה ממפ"ם בתחילת 1952 והצטרפה למפא"י בתחילת 1954, בתקופת כהונתה של הכנסת השנייה. הסיעה נוצרה ב-21 בפברואר 1952 כאשר פרשה ממפ"ם קבוצת חברים, יוצאי התנועה לאחדות העבודה ההיסטורית, בראשות חברי הכנסת דוד ליבשיץ וחנה למדן. רוב חברי חטיבת אחדות העבודה במפ"ם נשארו במפלגה. ועדת הכנסת הכירה בליבשיץ ולמדן כסיעה נפרדת ב-4 במרץ, אך שם הסיעה אושר רק כעבור שנה, ב-10 במרץ 1953. ליבשיץ ולמדן הקימו, ב-20 ביוני 1952, את מפלגת הפועלים לאחדות העבודה. המפלגה התקיימה במשך כשנה וחצי, עד שב-13 בינואר 1954 התמזגה עם מפא"י. חטיבת אחדות העבודה במפ"ם התקיימה עד אוקטובר 1954, אז הקימו חבריה את סיעת אחדות העבודה - פועלי ציון. אתר האינטרנט הרשמי של הסיעה הבלתי תלויה – לאחדות העבודה סיעת סיעה בלתי תלויה באחדות העבודה בכנסת השנייה, באתר הכנסת דוד ליבשיץ: "הפילוג במפ"ם היה לעובדה", דבר, 22 בפברואר 1952 מ. מייזלס, סיעה חדשה נולדה, מעריב, 29 בפברואר 1952 כנס היסוד של "מפלגת פועלים לאחדות העבודה", דבר, 22 ביוני 1952 לקראת הצטרפות מפלגת "לאחדות העבודה" - למפא"י, דבר, 27 בדצמבר 1953 "לאחדות העבודה" התמזגה במפלגת פועלי ארץ ישראל, דבר, 13 בינואר 1954 חוסלה מפלגת הנפל של לבשיץ-למדן, חרות, 10 בינואר 1954 "לאחדות העבודה תשאר במפ"ם", חרות, 2 במרץ 1952 ליבשיץ ולמדן הוכרו כסיעה נפרדת בכנסת, הצופה, 5 במרץ 1952 הכנסת לפגרה מ-26 במרץ, על המשמר, 11 במרץ 1953
מספר זה"ב

מערכת זה"ב (ראשי תיבות של זיכוי העברות יומניות בזמן אמת, באנגלית: RTGS - Real Time Gross Settlement) היא מערכת בנקאית המאפשרת לבצע העברת כספים מחשבון בנק אחד לאחר באופן מיידי, באמצעות מספר חשבון ייחודי (מספר זה"ב) שנוצר לכל חשבון התואם למערכת. הרשם הרשמי של מספרי זה"ב הוא האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין בנקאית (SWIFT). מספר זה"ב (באנגלית: IBAN ראשי תיבות של International Bank Account Number) הוא תקן בינלאומי ISO 13616 המציין באופן ייחודי את מספר חשבון הבנק, מספר הסניף, זיהוי הבנק והמדינה בה מתנהל החשבון. בישראל מורכב המספר מ-23 תווים, הכוללים את קוד המדינה, את מספר הבנק, את מספר הסניף, את מספר חשבון הבנק של הלקוח, וכן ספרות ביקורת. מספר התווים מהם מורכב המספר משתנה ממדינה למדינה. המערכת אומצה בעיקר באירופה ובמזרח התיכון, כאשר מדינות נוספות מאזורים גאוגרפיים אחרים בוחנות את התקן את השפעתו על מערכת הבנקאות שלהן בעקבות אימוץ המערכת. בתוך האזור הכלכלי האירופי כל המדינות חייבות להשתמש במערכת, ועל פי החלטת הפרלמנט האירופי, עד פברואר 2014 כל מדינות גוש האירו היו חייבות להחליף את המערכות הלאומיות שלהן ולעבור לבצע העברות בנקאיות רק באמצעות מערכת SEPA (אזור תשלומים אירופי אחיד, Single European Payments Area), שבה נעשה שימוש בלעדי במספרי זה"ב. בישראל המערכת נכנסה לשימוש ב-3 בספטמבר 2007, והיא פועלת בכל הבנקים ומאפשרת לבצע העברות כספים בין כל החשבונות בכל הבנקים. העברה שמתבצעת באמצעות מערכת זה"ב היא סופית ואינה ניתנת לביטול. העברות בין חשבונות המתנהלים בבנקים בישראל מתבצעות באותו יום עסקים. החל מ-4 ביולי 2007 כל העברת כספים בשקלים המתבצעת בין חשבונות בבנקים ישראליים בסכום של 3 מיליון ש"ח ומעלה חייבת להתבצע באמצעות מערכת זה"ב. בסכום הנמוך מ-3 מיליון ש"ח, ניתן היה לבחור לבצע העברת זה"ב. החל מ-10 ביוני 2010 הוחלט כי סכום הגבוה ממיליון ש"ח חייב יהיה להיסלק באמצעות המערכת. לכל מדינה מבנה שונה בהתאם למערכת הבנקאות הלאומית שלה. בישראל, למשל, מבנה חשבון הבנק הייחודי הוא כדלהלן: ILkk BBBN NNCC CCCC CCCC CCC, כאשר האותיות k מציינות ספרות ביקורת, האותיות B מסמנות את מספר הבנק, האותיות N את מספר הסניף, והאותיות C - את מספר החשבון (13 ספרות המתחילות באפסים). סוויפט קוד מדיה וקבצים בנושא מספר זה"ב בוויקישיתוף מערכת זה"ב - בנק ישראל בנק ישראל - סימולטור IBAN ‏מכתב הממונה על החשבות ומערכות תשלומים וסליקה בבנק ישראל בנושא העברת כספים במס"ב
מכשיר אליפטי

מכשיר אליפטי הוא מכשיר אימון אירובי (תרגום מילולי מ-Elliptical Trainer, ידוע גם בכינוי Cross Trainer או "אליפטיקל"), הנפוץ בחדרי כושר רבים. המכשיר מאפשר למתאמן לדמות תנועת ריצה על ידי הסעת דוושות הרגליים על מסלול אליפטי, ומכאן שמו. תנועה זו מחקה את מיקום הרגליים בעת ריצה, ומאפשרת טווח תנועה כמעט מלא לברכיים ולמפרקי האגן, ללא לחץ (Impact) על פרקי הקרסול, הברך, האגן ועוד. המכשיר האליפטי הראשון יוצר בשנת 1995 על ידי חברת Precor, המתמחה בייצור ציוד כושר מקצועי לחדרי כושר, בין השאר מסילות ריצה, אופני כושר ומכשירי כוח. תיאור המכשיר היה "מסייע לדפוס תנועה מועדף של הרגליים באמצעות שימוש בדוושות", כאשר אותו דפוס תנועה לא פורט. המכשיר המקורי דמה לדגמים הקיימים כיום, עם גלגל אליפטי, אך ללא ידיות אחיזה נעות. אחריו חברת ריבוק הוציאה מכשיר מבוסס טכנולוגיה דומה, שכלל ידיות אחיזה נעות שהשתלבו בדוושות הרגליים. קיימים מספר סגנונות ודגמים למכשיר האליפטי, אך רובם כוללים את המאפיינים הבאים: דוושות רגליים שטוחות ורחבות, המאפשרות מדרך מלא של כף הרגל, מחוברות במוט לציר סיבוב. מסלול עגול או סגלגל, המהווה גל ארכובה והופך את תנועת מוטות הדוושות מישרה לסיבובית. מוטות ידיים, המחוברות באופן ישיר או עקיף לתנועת הדוושות ומאפשרות הנעתן על ידי משיכה ודחיפה. צג ועליו בקרת אימון, עם אפשרות לתוכניות אימונים שונות ומעקב אחר אלמנטים של כושר גופני, כגון דופק. ידיות אחיזה נייחות, עליהן ניתן להישען בעת האימון. מכשיר אליפטי לרוב מצויד במנוע חשמלי, ופעמים רבות גם בדינמו. המנוע החשמלי אחראי בין השאר לשליטה בהתנגדות של הדוושות (על ידי שדה מגנטי במסלול הסיבוב). בדגמים מודרניים (שנות ה-2000) המכשיר האליפטי מאתחל את תצוגת המכשיר רק לאחר תנועת הדוושות (הפעלת הדינמו) ובכך מוריד את תצרוכת החשמל במנוחה של המכשיר. במכשירים אליפטיים בהם ניתן להסיע הדוושות לאחור (סיבוב הפוך) לרוב הדינמו לא יפעל. קיימים מכשירים בהם ניתן להגביה את המסלול באופן מכני, ולהפכו מעגול ליותר אליפטי (מסלול גמיש). בכך ניתן לשנות את תנועת הרגליים ולאמן קבוצות שרירים שונות. ככל שהמסלול יותר עגול כך שרירי התאומים והשריר הארבע ראשי נושאים ביותר עומס, וככל שהמסלול יותר אליפטי שרירי העכוז והדו ראשי ירכי מתחלקים במאמץ. היסטוריה של מכשירים אליפטים(הקישור אינו פעיל), The History Of.
למי צלצלו הפעמונים

למי צלצלו הפעמונים (באנגלית: For Whom the Bell Tolls), ספרו של ארנסט המינגוויי מ-1940 המספר את סיפורו של רוברט ג'ורדן, אמריקאי בשורות הבריגדות הבינלאומיות המצטרף ללוחמי גרילה אנטי-פשיסטיים במלחמתם במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. שם הספר נלקח מפואמה מאת המשורר ג'ון דאן. את הספר הקדיש המינגוויי למי שהייתה אשתו השלישית, מרתה גלהורן. עלילת הספר מתרחשת במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. מלחמת האזרחים שררה בספרד בין השנים 1936 ו-1939 בין הכוחות הלאומניים של פרנסיסקו פרנקו לבין הרפובליקאים, ונחשבת בדיעבד למעין "חזרה גנרלית" לקראת מלחמת העולם השנייה. בעוד גרמניה הנאצית העניקה סיוע אקטיבי רב לכוחות המורדים של פרנקו, המדינות הדמוקרטיות (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) אשר תמכו ברפובליקאים, נמנעו מלקחת חלק פעיל במלחמה. למרות הימנעות זאת, אזרחים רבים התנדבו ללחום לצד הכוחות הרפובליקאיים במסגרת הבריגדות הבינלאומיות, וארנסט המינגוויי היה אחד מהמתנדבים הללו (ומן המפורסמים ביותר מביניהם). הספר איננו אוטוביוגרפי, אך הוא מבוסס על מציאות שאותה המינגוויי הכיר מקרוב, וגיבורו הראשי של הספר גם הוא אמריקאי שמתנדב בשורות הבריגדות הבינלאומיות. הספר מסופר בעיקר דרך חוויותיו של רוברט ג'ורדן, האמריקאי שמסייע במאבק נגד הגנרליסימו פרנסיסקו פרנקו. כמומחה חבלה מוטלת עליו משימה לפוצץ גשר כחלק ממהלך כולל לכיבוש העיר סגוביה. ג'ורדן מתאהב בספרדייה בשם מריה, שמעוררת בו רצון מחודש לחיים. הספר מתאר את האכזריות הנוראה שמאפיינת מלחמת אזרחים. הנושא המרכזי הוא מוות. מרגע קבלתו את המשימה ברור לכל שג'ורדן לא יוכל לצאת ממנה בחיים. מריה, המאוהבת בו היא היחידה שאינה ערה לעובדה זו. נושא אחר הוא החברות ההדוקה שנוצרת בזמן לחימה בין חברי התא הלוחם. כמו כן מודגשת האהבה לארץ ולתרבות. בנוסף ניתן לראות את הנכונות להקרבה - הדמויות מוכנות למות למען המטרה ולא ליפול בשבי ולהסגיר את החברים. נושא שזכה לפחות תשומת לב בספר, היא ביקורת על התנהלות הצד הרפובליקני - כולל הוצאות להורג של אזרחים וניהול המלחמה לפי המודל הסובייטי. שם הספר (במקור האנגלי משמעותו שונה מעט: "למי הפעמון מונה") לקוח מתוך קטע בפרוזה של המשורר בן המאה ה-17, ג'ון דאן, העומד על אחדותה היסודית של האנושות: "שום אדם אינו אי... מות כל אדם אותי הוא מְמַעֵט, כי בכלל האנושות אני, לכן לעולם אל תחקור לדעת עבור מי הפעמון מצלצל: לך הוא מצלצל". הספר עובד לסרט בכיכובם של גרי קופר, אינגריד ברגמן, אקים טמירוף וארטורו דה קורדובה בשנת 1943. שיר על הספר נעשה על ידי להקת המטאל, מטאליקה, ונכלל באלבומם Ride The Lightning, שיצא ב-1984. תרגם מנשה לוין, הוצאת הקיבוץ הארצי מרחביה, 479 עמודים, 1942, ושוב בשנת 1947. יצא בהוצאת עידית בשנת 1954. יצא בהוצאת עמיחי בשנת 1967. תרגם גדעון טורי, הוצאת זמורה ביתן תל אביב, 444 עמודים, 1986. תרגמה תרצה גור-אריה, הוצאת פן תל אביב, 567 עמודים, 2006. א.ב. יפה, "למי צילצלו הפעמונים", המינגוואי ו"הזקן והים", תל אביב: הוצאת גדליהו גפני, תשכ"ו 1966, עמ' 22–28. למי צלצלו הפעמונים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאמר על הספר באתר אימגו ד"ר ישראל בנימינוב, הפעמונים מצלצלים לך, לוחם למען חירות האדם, באתר "עיונים" קרן דותן, האם אפשר לכתוב את הסיפור האמיתי של המלחמה וזוועותיה, באתר הארץ, 31 ביולי 2006 "למי צלצלו הפעמונים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) למי צלצלו הפעמונים, באתר OCLC (באנגלית) ג'ון דאן באתר ויקיציטוט
המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (וושינגטון די. סי.)

המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (באנגלית: The National Museum of Natural History) הוא חלק ממוסד הסמית'סוניאן, וממוקם במול בעיר וושינגטון בארצות הברית. המוזיאון נוסד בשנת 1910 ובו מעל 125 מיליון מוצגים של צמחים, בעלי חיים, מאובנים, מינרלים, סלעים, מטאוריטים וחפצים מעשי ידי אדם. מוזיאון זה הוא אחד המוזיאונים הפופולריים ביותר של הסמית'סוניאן, שני רק למוזיאון האוויר והחלל הלאומי. בקומה הראשונה נמצא אולם היונקים המציג פוחלצים של יונקים רבים - חלקם נאספו על ידי הנשיא תאודור רוזוולט. סמוך לו נמצא אולם הדינוזאורים המציג מספר רב של שלדי דינוזאורים, ביניהם שלדים של טריצרטופס (בשם האטצ'ר) וטירנוזאורוס רקס זה מול זה. בקומה השנייה מוצג אוסף היהלומים של המוזיאון ובו מוצג יהלום הופ. ב-2014 נסגר אולם הדינוזאורים לשיפוצים לצורך הצבת שלד חדש של טירנוזאורוס רקס בשם "סטן" שהוחכר מחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. התצוגה נפתחה מחדש ב-2019 תחת השם "Deep Time Fossil Hall" ובמרכזה דיורמה המראה את הטירנוזאורוס סטן טורף את הטריצרטופס האטצ'ר. כיפת המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע. ברקע ניתן לראות את בית הדואר הישן של וושינגטון אולם היונקים אולם הדינוזאורים "האטצ'ר", שלד של טריצרטופס הנחשב לאחד המוצגים החשובים במוזיאון ולשלד השלם הראשון של טריצרטופס שהושלם ומוצג במוזיאון (הוצג לראשונה ב-1905) מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע (באנגלית) המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ברשת החברתית LinkedIn המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, סרטונים בערוץ היוטיוב המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, ברשת החברתית Goodreads המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע סיור וירטואלי במוזיאון ערוץ היוטיוב הרשמי של המוזיאון (ביוטיוב) Preview of "The Last American Dinosaurs: Discovering a Lost World", ערוץ היוטיוב הרשמי של המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דינוזאור הטי-רקס מוחכר לסמית'סוניאן, הוושינגטון פוסט, 27 ביוני 2013. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסיעה הדרוזית הישראלית

הסיעה הדרוזית הישראלית הייתה סיעת יחיד שכיהנה בכנסת השישית. הסיעה הוקמה ב-11 באפריל 1967 על ידי ג'בר מועדי לאחר שפרש ממפלגת שיתוף ואחווה. מועדי הקים את הסיעה לאחר שסיעת שיתוף ופיתוח בה היה חבר, שהיוותה איחוד של המפלגות שיתוף ואחווה וקידמה ופיתוח התפרקה מספר חודשים קודם לכן. לכנסת השביעית נבחר מועדי מטעם מפלגת קידמה ופיתוח, ובכך בא נמחקה המפלגה מהמפה הפוליטית, המפלגה הייתה הסיעה היחידה בתולדות הכנסת שייצגה במופגן את הציבור הדרוזי. אתר האינטרנט הרשמי של הסיעה הדרוזית הישראלית סיעת הסיעה הדרוזית הישראלית בכנסת השישית, באתר הכנסת
גנט (כדורגל)

איגוד האתלטיקה המלכותי גנט (בפלמית: Koninklijke Atletiek Associatie Gent, מבוטא חנט) הוא מועדון כדורגל בלגי הממוקם בעיר גנט, בירת מזרח פלנדריה, ונמנה עם המועדונים שייסדו את התאחדות הכדורגל הבלגית. בשנת 2015 זכה המועדון לראשונה באליפות הליגה הבלגית. כינוייה של הקבוצה הוא "הבאפלוים" כאשר מקור השם הוא, כנראה, בעובדה שבתחילת המאה ה-20, ביקר בעיר באפלו ביל וקרקס המערב הפרוע שלו. המועדון, שהוקם בשנת 1864 כלל גם מחלקות הוקי שדה ואתלטיקה, ובכך היה למועדון הספורט הראשון בתולדות בלגיה. קבוצת הכדורגל, שיחקה רק משחקי ידידות לא רשמיים בשנותיה הרשמיות עד שבשנת 1900 נרשמה רשמית בהתאחדות הכדורגל הבלגית, ובכך הייתה לאחד המועדונים המייסדים שלה. הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה בבלגיה 1908/09, אז בשמה הישן "ראסינג קלאב גנטויס", שמה הצרפתי של הקבוצה שניתן לה עם הקמתה. השם הנוכחי, ההולנדי, ניתן לקבוצה רק בשנת 1971. בעונתה הראשונה בליגה הבכירה הקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה, דבר שגרם לה לרדת לליגת המשנה, ממנה עלתה חזרה רק בעונת 1911/12. לאורך השנים, עלתה וירדה הקבוצה מליגת המשנה לליגה הבכירה וחוזר חלילה. הקבוצה העפילה בפעם האחרונה מהליגה השנייה לליגה הבכירה בעונת 1989/90, כאשר מאז נשארה בליגה הבכירה עד היום. בעונת 1991/92 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז עברה בסיבוב הראשון את קבוצת לוזאן ספורט השווייצרית ואת קבוצת איינטרכט פרנקפורט הגרמנית בסיבוב השני. בסיבוב השלישי עברה את קבוצת הפאר הרוסית דינמו מוסקבה לפני שהפסידה בשלב רבע הגמר לאייאקס אמסטרדם ההולנדית. בעונת 2005 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת בוהמיאן האירית וכן גברה בסיבוב השני על קבוצת טסצומה זלין הצ'כית אך נכנעה בסיבוב השלישי לקבוצת ולנסיה הספרדית. בעונת 2007 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו וגברה בסיבוב השני על קבוצת קליפטונביל מצפון אירלנד. בסיבוב השלישי והאחרון שיחקה הקבוצה מול קבוצת אולבורג בולדספילקלאב הדנית והפסידה לה את הכרטיס לגביע אופ"א באותה העונה. לאורך השנים שיחקה הקבוצה נגד חלק מהקבוצות הגדולות ביבשת, כגון וסטהאם יונייטד, אייאקס אמסטרדם, גראסהופרס ציריך, סלטיק, ולנסיה, איינטרכט פרנקפורט, דינמו מוסקבה, לאנס, קלן, ז'ירונדינס דה בורדו, המבורג, ורדר ברמן ופריז סן-ז'רמן כאשר לרובן הפסידה ורק מעטות ניצחה. ב-21 במאי 2015 זכתה גנט באליפות הראשונה בתולדותיה, 151 שנה לאחר היווסדה. בעונת 2022/2023 השיגה את הישג השיא שלה במפעל אירופי כאשר העפילה לרבע גמר הקונפרנס ליג. נכון ל-8 בפברואר 2024 ליגת העל הבלגית: אליפות (1): 2014/2015 סגנות (3): 1954/1955, 2009/2010, 2019/2020 הגביע הבלגי: זכייה (4): 1963/1964, 1983/1984, 2009/2010, 2021/2022 סגנות (2): 2007/2008, 2018/2019 הסופר קאפ הבלגי: זכייה (1): 2015/2016 סגנות (2): 1983/1984, 2009/2010 גביע האינטרטוטו: סגנות (2): 2006, 2007 מדיה וקבצים בנושא גנט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גנט (בהולנדית) גנט, ברשת החברתית פייסבוק גנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גנט, ברשת החברתית אינסטגרם גנט, ברשת החברתית טיקטוק פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
לאודיקיאה

לאודיקיאה (ביוונית:Λαοδίκεια, ‏Laodicea) הוא שמן של 10 ערים שנוסדו על ידי מלכי בית סלאוקוס, ונקראו על שמן של לאודיקה הראשונה אשתו של אנטיוכוס השני ולאודיקה השישית בתו של אנטיוכוס אפיפנס. האם התכוונתם ל... ערים בטורקיה לאודיקיאה על הליקוס (אנ') באזור לידיה לאודיקיאה פונטיקה (Laodicea Pontica) לאודיקיאה קומבוסטה (Laodicea Combusta) במרכז אנטוליה ערים בסוריה לאודיקיאה על הלבנון (Laodicea ad Libanum) או "Laodiceia Scabiosa" המזוהה כקדש (ארנת) לאודיקיאה על הים – היום לטקיה ארצות אחרות לאודיקיאה (ארקאדיה) ביוון בחבל ארקאדיה לאודיקיאה (פניקיה) בלבנון, כיום העיר ביירות לאודיקיאה (מסופוטמיה) בעיראק של היום לאודיקיאה (איראן) – שמה הקודם של ניהבנד (Nahavand) לאודיקה
טימור (אי)

טימור (פורטוגזית: Timor) הוא אי בצידו הדרומי של הארכיפלג המלאי, המחולק בין המדינה העצמאית מזרח טימור, ומערב טימור השייכת למחוז מזרח נוסה טנגרה באינדונזיה. שטח האי 30,777 קמ"ר. מקור שמו במילה המלאית טימור שפירושה מזרח, מפני שהאי נמצא בחלקה המזרחי של שרשרת האיים. השפות הרשמיות במזרח טימור הן טטום ופורטוגזית, בעוד שבמערב טימור השפה הרשמית היא אינדונזית. ממזרחו ודרום-מזרחו של האי שוכנת אוקיאניה. בצפון-מזרחו שוכן האי סוּלָאווֵסִי, וממערבו האי סומבה. ממערב צפון-מערב לאי שוכנים האיים פלורס ואלור, ומצפון-מזרחו שוכנים איי באראט דיה, כולל האי ווטאר. בטימור אין געשיות ויש בו ארכאולוגיה עתיקה יותר מאשר בשאר איי סונדה הקטנים. תופעות אלה הן תוצאה מהיותו של האי על קצהו הצפוני של הלוח האינדו-אוסטרלי שנדחק אל תוך דרום-מזרח אסיה. כאי הקרוב ביותר להתיישבות אירופאית בתקופה, טימור היה יעדו של ויליאם בליי ושל הימאים הנאמנים לו לאחר המרד על הבאונטי הידוע לשמצה ב־1789 הוא הגיע אל קופאנג שנשלטה על ידי ההולנדים ומשם שלח אל בריטניה את מכתב התלונה על המרד. באי גם נמצאו שרידיה של הספינה HMS pandora, שנשלחה לעצור את מורדי הבאונטי, לאחר שהתרסקה לתוך שונית המחסום הגדולה. האי חולק פוליטית לשני חלקים: מערב טימור, שנודע כטימור ההולנדית מהשנים הראשונות של המאה ה-19 עד ל-1949 כשהיא הפכה לטימור האינדונזית, חלק מרפובליקת אינדונזיה שהוקמה מאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ומזרח טימור, שנודע שטימור הפורטוגזית מ-1512 ועד ל-1975. מזרח טימור כוללת בתוכה את גם את המובלעת אוקוסי-אומנו שבמערב טימור. הולנד ופורטוגל לא פתרו רשמית את בעיית הגבול עד לשנת 1915. כוחות יפנים השתלטו על האי מ-1942 עד ל-1945. לאחר התקוממות נגד המשטר הקולוניאלי פלשו כוחותיה של אינדונזיה אל תוך מזרח טימור ב-1975. מזרח טימור סופחה לאינדונזיה ונודעה כטימוֹר טימוּר או בקיצור "טים טים". היא נחשבה בידי האינדונזים כמחוז ה-27, אך הכיבוש מעולם לא הוכר בידי האו"ם או בידי פורטוגל. אוכלוסיית מזרח טימור התקוממה במשטר האינדונזי ופתחה ממלחמת גרילה. לאחר משאל עם ב-1999, נחתם הסכם בין פורטוגל ואינדונזיה בחסות האו"ם שקבע שמזרח טימור תקבל עצמאות מלאה. אחד מפחדיה הגדולים ביותר של הממשלה האינדונזית בנוגע למזרח טימור תמיד היה האפשרות שמערבו של האי יתעודד מעצמאותו של מזרחו, וינסה להצטרף לחציו השני בהקמת מדינת אי שלמה. חשדה של הממשלה האינדונזית אושר בהקמתה של תנועת טימור הגדולה, שהחלה לפעול ב-2001 בצדו המערבי של האי. מדיה וקבצים בנושא טימור בוויקישיתוף טימור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיכאל פרי

מיכאל פרי (1938 – יוני 2022) היה פרופסור לאסטרטגיה ושיווק, כמו כן, היה איש סגל בבית הספר למדעי ההתנהגות במכללה למינהל ובפקולטה למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו. פרי התגורר בחיפה בשנות ילדותו. הוא למד בבית הספר הריאלי העברי בחיפה וסיים אותו בשנת 1956. פרי שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל עם גרעין של הצופים. למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית והמשיך ללימודי תעודה במנהל עסקים. בהמשך סיים את לימודי הדוקטורט (PhD) באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, בשנת 1970. עם חזרתו לישראל, הקים את חברת "מיצוב", חברת הייעוץ האסטרטגי הראשונה בישראל. מאז לימד פרי במספר אוניברסיטאות בארצות הברית ובישראל. קיבל את הפרופסורה מאוניברסיטת חיפה. בשנת 1991 הוציא לאור את ספרו העוסק בתכנון אסטרטגי, הנקרא "אסטרטגיה של יתרון תחרותי – הגישה השיווקית". הספר משמש כיום ללימוד במספר קורסים למנהל עסקים באוניברסיטאות ומכללות בישראל. בנוסף פרסם פרי מספר רב של מאמרים מקצועיים ומאמרים בעיתונות העסקית. את המונח העברי מיצוב (שילוב של מיקום ומצב) טבע פרופסור פרי בתחילת שנות ה-80 ועד למותו היה היו"ר של חברת הייעוץ "מיצוב – תכנון אסטרטגי וייעוץ שיווקי", המתמחה בייעוץ אסטרטגי. בשנת 2014 הוציא לאור את ספרו השני: "מהג'ונגל לכרי הדשא – בניית אסטרטגיה עסקית בשוק תחרותי לשם 'שיאור באושר'" יחד עם גיא פרי, בהוצאת אחווה הוצאה לאור. נפטר ביוני 2022. מיכאל פרי, באתר חברת הייעוץ "מיצוב" רשימת הפרסומים של מיכאל פרי, בקטלוג הספרייה הלאומית מיכאל פרי (1938–2022), דף שער בספרייה הלאומית
לאודיקה הראשונה

לאודיקה הראשונה (ביוונית: Λαοδίκη) הייתה אשתו של אנטיוכוס השני ובתו של אחיאוס, אחיו הצעיר של אנטיוכוס הראשון. כאשר אנטיוכוס השני ירש את המלוכה מאביו בשנת 261 או 262 לפנה"ס, הוא נישא ללאודיקה, לאודיקה ילדה לו שני בנים ושתי בנות. לאחר מכן, בהשפעת תלמי השני, התגרש ממנה, ונשא לאישה את ברניקי, בתו של תלמי. היה זה אמור להיות הסדר מלכותי, שעל פיו לא יהיו מלחמות בין מצרים לממלכה הסלאוקית. הסדר זה לא הצליח, כי אנטיוכוס השני הורעל ומת, ולפי ההיסטוריון פליניוס, הייתה זו לאודיקה שהרעילה אותו. לאחר מותו של אנטיוכוס השני פרצה מלחמה בין שתי המלכות הסוריות. לאודיקה ותומכיה נלחמו למען בנה של לאודיקה - סלאוקוס, ואילו ברניקי ותומכיה נלחמו למען בנה, אותו היא ילדה לאנטיוכוס השני. למרות הצבא המצרי שנשלח לעזרתה של ברניקי, הומתו היא ובנה לבסוף על ידי לאודיקה ותומכיה. ערך מורחב – המלחמה הסורית השלישית תלמי השלישי, שראה שתוכניתו לאיחוד הממלכות נכשלה, הגיע עם צבא גדול לאנטיוכיה לשם הצלת אחותו ואחיינו. הוא נתקל בהתנגדות מועטת, וזאת משום שאנשי הערים בו הוא עבר חשבו שהוא נלחם לטובת המלך החוקי. לאחר שהידיעה על מות ברניקי ובנה התפרסמה בשנת 245, הועלתה השאלה מי יהיה המלך הבא, תלמי או סלאוקוס. רבים מהאנשים שבתחילה קידמו את פניו של תלמי בשמחה, התנגדו לו כעת. מלחמה שלישית זו בין הסלאוקים לבין המצרים, נקראה המלחמה הלאודיקית. בסופו של דבר הומלך סלאוקוס, בנה של לאודיקה (סלאוקוס השני). הוא כבש עד מהרה שטחים רבים, בעקבות כיבושים אלה נקרא על ידי הסלאוקים, קליניקוס, שמשמעותו - המנצח. לאחר מכן, כאשר ניסה לכבוש את סוריה הדרומית ופיניקיה, הוא לא הצליח. בסופו של דבר, ברית שלום נכרתה בין שתי המעצמות. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאודיקה

האם התכוונתם ל... לאודיקה הראשונה הייתה אשתו של אנטיוכוס השני - חיה במאה השלישית לפנה"ס לאודיקה השנייה – אשתו של סלאוקוס השני לאודיקה השלישית – אשתו של אנטיוכוס השלישי לאודיקה הרביעית – בתו של אנטיוכוס השלישי אשתו של סלאוקוס הרביעי לאודיקה החמישית – הבת של סלאוקוס הרביעי ולאודיקה הרביעית לאודיקה השישית בתו של אנטיוכוס אפיפנס כתובת לאודיקה – כתובת בו מצווה אנטיוכוס השלישי על הקמת כת שתסגוד לאשתו לאודיקה השלישית המלחמה הלאודיקית – שמה הנוסף של המלחמה הסורית השלישית לאודיקיאה
TM

האם התכוונתם ל... TM Racing - יצרנית אופנועי שטח וסופרמוטו איטלקית בעבודת יד .tm – סיומת האינטרנט הלאומית של אתרי אינטרנט הרשומים בטורקמניסטן ™ – סימן מסחרי סויוז TM-2 – משימה של תוכנית החלל סויוז הסובייטית תוליום – יסוד כימי שסמלו Tm TM - קיצור של Transverse Magnetic, סוג של מוד אלקטרומגנטי המתקיים בגלבו (מוליך גלים) Turing Machine (מכונת טיורינג)
באדה מריאם הראשון, קיסר אתיופיה

באדה מריאם הראשון (געז: "በእደ ማርያም", תרגום: "בידי מרים") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. מריאם נולד בעיר דברה ברהן ב-1446 בשם "הנסיך חאזקאיס" היה בנה השני של הקיסרית היהודייה ציון ציפורה מהקיסר זרע יעקב. הוטבל לנצרות בשם "באדה מריאם". יירש את אביו לאחר שזה נפטר ב-26 באוגוסט 1468 הוכתר בשם "אדמס סגד" אימץ את שם המלכות "דווית השלישי". ערך מורחב – מרד ציפורה לקראת סוף חיי אביו, יותר ויותר אנשים מבית המלוכה התנכלו לו בגלל יהדותה של אמו, עקב השמועות אודות נאמנותה ליהדות בסתר לאחר ההתנצרותה, שנפוצו לאחר מותה, ובעקבות הידיעה כי קבר את אמו בחשאי בכנסיית מקדס מריאם ליד עיר הולדתו דברה ברהן, באמצעות שוחד. כאשר אביו גילה שקבר את אמו שהוא עצמו נתן פקודה להורגה בעקבות המרד, הוא כעס עליו אך לאחר שהבין שבאדה מריאם לא יבגוד בו ולאחר שכנוע מהכנסייה האורתודוקסית האתיופית הוא השלים עם בנו. באדה מריאם הוכרז כיורש מכיוון שהיה בנו השני של הקיסר, ומכיוון שהבן הבכור אסקל, בחר לבגוד באביו לאחר שהוא שחרר את השבויים היהודים שהוחזקו בגלל כעסו על רצח אמו בידי אביו. בסופו של דבר הצטרף אסקל לנזיר אבא צברה שהיה אחד מהשבויים והחל לנדוד יחד איתו בכפרי ביתא ישראל ושינה את שמו ל"צאגה אמלק" (פירוש: "בן המלך"). בריחתו ובגידתו של אסקל סימנה את באדה מריאם כיורש לכס הקיסרות, שמונה שנים לאחר מות אמו ובריחת אחיו הגדול הוא הוכתר לקיסר אתיופיה. בעקבות מות אמו ולאחר הכתרתו כקיסר, הוא נתן להלני אשתו השנייה של אביו ואמו החורגת את התואר האם הקיסרית ואכן היא הוכיחה את עצמה כשליטה, ההיסטוריון פאלו ב. האנז כותב שהייתה למעשה שליטה שותפה לצד הקיסר. לעומת זאת ההיסטוריון אדוורד אלאנדורף כותב שקיסר זה לא יכל להחזיק את האימפריה שבנה אביו ומחוזות הפריפריה שהיו רחוקים ממחוזות המרכז החלו להראות סימני התקוממות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. באדה מריאם העביר את ארמונו לארץ גורגה, כך שהיה יותר קל לנהל קמפיינים צבאיים בדאווארו ובבלה. מבצעיו הצבאיים הובילו להסכם שלום עם הסולטאן של אדאל, מוחמד אבן באדלאי והשתמש בשלום הזה בגבול הדרומי להזיז את כוחותיו צפונה ולנהל מבצעים צבאיים כנגד יהודי אתיופיה שבצפון המדינה בראשותו של הגנרל מרקוס. אך אחרי מותו של סולטאן אדאל פרצה שוב מלחמה בדרום. באדה מריאם מת באבסי ווארה גאבי ב-8 בנובמבר 1478 ונקבר בכנסיית גאורגיוס הקדוש שבמנזר אטרסנה אגזאטנה מריאם שבסאינט. קברו נהרס מאוחר יותר בעקבות הגירת האורומו הגדולה שהגיעה לאזור ב-1709 כאשר הם צרו על הכנסייה, והשליכו את ארון המתים של באדה מריאם. Paul B. Henze, Layers of Time, A History of Ethiopia (New York: Palgrave, 2000), p.75. E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, p. 313