laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משפחת אוירבך

אוירבך (מוכר גם כאויערבך, אויערבאך או אורבך) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו, ככל הנראה, מהעיר אווערבך (Auerbach), בוואריה. משפחת אוירבך היא גם משפחת רבנים מפורסמת. התיעוד הראשון הקיים של שם המשפחה אוירבך נמצא בארכיון הכללי של מדינת באדן, בקרלסרוהה, שם נמצא כתב חסות וזכות מגורים מתאריך 1 ביולי 1499 עבור יהודי בשם משה מאווערבך (Mosse Juden von auwerbach) שניתן על ידי שליט פפאלץ העילית, שם כתוב: אנו... מצהירים... שהענקנו את חסותנו והגנתנו למשה, יהודי מאווערבך, לו וליורשיו ובני ביתו, בתוקף מכתב זה לגור בעשר השנים הבאות בעירנו אווערבך ולהתלך ולסחור בארצנו בוואריה... הוא יגור בעירנו זאת - אווערבך, ולא נטיל עליו יותר מסים מאשר על יתר נתינינו הנוצרים. תיעוד מאוחר יותר של אותו אדם נמצא בארכיון העיר אמברג. מדובר בשני מסמכים המתעדים כי היהודי משה מאוורבעך שילם את מס היהודים השנתי וכן רישיון ליהודי משה הגר באווערבך למעבר חופשי עבור גביית חובותיו. על פי הניסוח שנכתב על מצבת ביתו גיטל שנפטרה בשנת 1522, "פה טמונה האישה... מרת גיטל בת ר' משה אורבעך ז"ל", נראה כי משה אימץ את שם העיר כשם משפחתו. על פי ד"ר דניאל י. כהן משה אויערבך הוא ככל הנראה אבי סבתו של הרמ"א והראשון שנשא את שם המשפחה הזה. בני המשפחה השונים נפוצו על פני מערב ומזרח אירופה. נתן רפאל אוירבך משער בספרו שומרי משמרת הקודש כי ככל הנראה לווריאציות השונות של השם המשפחה, אוירבעך, אוערבאך ואורבך, יש שורש משותף, אולי אותו משה אוירבך המוזכר להלן. אילן היוחסין של משפחת אוירבך מבוסס על כתב ידו הרב צבי הירש אוירבך מורמייזא. אילן זה הועתק ונמצא בשלושה עותקים: בכתב ידו של הרב צבי בנימין אויערבך ובכתב ידו של בנו הרב אביעזרי זעליג אויערבך - שניהם הוסיפו לו נתונים, וכתב היד השלישי הוא של נכדו, הרב יצחק אויערבך, כולם רבנים בקהילת הלברשטאדט. אילן היוחסין מתחיל בר' דוד טעבלה אויערבך מווינא בשנת של"ה (אביו של רבי שמעון וולף אוירבך), ומסתיים בר' צבי בנימין אויערבך, שנת תרס"א, שנפטר בשנת תשל"ג בתל אביב. נתן רפאל אוירבך, שומרי משמרת הקודש: הרבנים למשפחת אויערבך באשכנז, הוצאת פלדהיים, תש"ע. הרב מרדכי אוירבך הרב שלמה זלמן אוירבך הרב שמואל אוירבך נתן רפאל אויערבך, שומרי משמרת הקודש, עמ' 10. מנהל הארכיון המרכזי לתולדות עם ישראל, מתוך מכתבו המצוטט בספר להלן.
אתגר (יישוב)

אתגר היה אתר קראוונים ישראלי שהוקם בשנת 1991 כפתרון זמני לעלייה ההמונית מברית המועצות. האתר הוקם בתחומי מועצה האזורית משגב שבמערב הגליל התחתון, בצמוד ליישוב הקהילתי עצמון (שגב) וכ-11 קילומטרים מכרמיאל. מנהל האתר היה גדי כץ[דרוש מקור] האתר שימש למגורי העולים עד לשיכונם בבתי קבע. היישוב התקיים לאורך כ-10 שנים וגרו בו מאות משפחות של עולים מברית המועצות. אוכלוסיית היישוב מנתה בשיאה כ-300 איש. חלק מהעולים נקלטו ביישובי המועצה האזורית משגב והשאר ביישובים אחרים. כיום היישוב אינו קיים ואינו מוכר במועצה האזורית משגב, ולא נותר זכר לקיומו למעט שרידי שבילים בין המקומות בהם שכנו הקרוואנים. כדי לקלוט את העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הוחלט להקים בקרבת משגב כ-96 קרוונים, תוצרת קנדה. תושבי אתר הקרוונים קיבלו שירותים מוזלים ממועצה אזורית משגב והשתמשו במכולת שהקימה אחת ממשפחות העולים שהתגוררו באזור. ב-1993 אושרה בנייה של כ-125 יחידות דיור באשחר, יובלים, שכניה וקורנית ולאחר בנייתם חלק ממשפחות האתר עברו להתגורר ביישובים אלו. מרבית המשפחות עברו אחרי מספר שנים לכרמיאל ועשור לאחר הקמת האתר עזבה המשפחה האחרונה והאתר פורק. חלק מהקרוואנים הועברו לשימוש מפעלי התעשייה בפארק תעשיות משגב ולשאר יישובי הגליל. חצרות יסף אתגר באתר מילים פיקניק בצד הדרך - עדן אוריון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שריל בארנס

שריל בארנס (באנגלית: Cheryl Barnes) היא זמרת אמריקאית אפריקאית שהתפרסמה כשחקנית בסרטו של מילוש פורמן "שיער" – הגרסה הקולנועית למחזמר "שיער" שיצאה למסכים ב-1979. תפקידה בסרט היה צנוע באופן יחסי ועיקר פרסומה בא הודות לביצועה לשיר "Easy to Be Hard". בארנס החלה לעסוק במוזיקה בצורה מקצועית בעת לימודיה ביוניון קולג' בניו ג'רזי. היא הייתה זמרת בלהקת רוק שהופיעה מספר פעמים כלהקת חימום למופעי להקות רוק. בתחילת שנות ה-70 היא נטלה חלק כזמרת ושחקנית במספר הפקות מוזיקליות בברודוויי. בארנס נבחנה והתקבלה לסרט "שיער" במבחנים פתוחים לציבור. באותה עת היא עבדה כחדרנית במוטל במרתה'ס ויניארד במסצ'וסטס ולא היה לה סוכן. היא גילמה בסרט את אם ילדו של האד – אחד מצעירי חבורת ההיפים סביבם נסובה עלילת הסרט. בסצנה בה התפרסמה, היא מוצאת את האד והחבורה בכיכר וושינגטון המושלגת בניו יורק כשלצידו בחורה בהריון. היא שואלת אותו האם הוא אבי התינוק ומבקשת מהאד שישוב לביתם המשותף. האד טוען שהיא אינה מבינה את הדברים שהוא עושה, מתכחש אליה ואל ילדם הניצב יחד איתה ברחוב ופונה ללכת מן המקום ברוגז, ואז שרה בארנס את השיר "Easy to Be Hard" (בתרגום חופשי לעברית: "קל להיות קשה-לב"), המתקומם כנגד אותם מהפכנים המתגייסים לטובת האנושות אך אינם מסוגלים לתת תמיכה נפשית וחומרית לקרובים אליהם. בהקלטת הפסקול לסרט ביצעה בארנס את השיר בטייק אחד בלבד והקלטה זו נכנסה לפסקול ולאלבום פסקול הסרט שיצא מאוחר יותר. הסצנה הבאה בה נטלה חלק בסרט צולמה בברסטו בקליפורניה והיא נשארה במקום לאחר הצילומים. במאי הסרט, מילוש פורמן, ניסה לשכנעה לעבור לניו יורק כיוון שסבר שחבל לבזבז כישרון קולי שכזה, אולם לאחר תקופה קצרה שבה בארנס לברסטו והחלה להתפרנס מהוראת נגינה בפסנתר. היא נשארה מיודדת עם פורמן וליוותה אותו בעת צילומי "אמדאוס" שנערכו בפראג. ב-1976 ליוותה כזמרת ליווי את לאונרד כהן במסע הופעות באירופה (יחד עם לורה ברניגן). ב-1980 היא ביצעה את השיר "Love and Passion" בפסקול הסרט "ג'יגולו אמריקאי", בבימויו של פול שרדר, שאף כתב את המילים לשיר (לחן: ג'ורג'ו מורודר). אתר האינטרנט הרשמי של שריל בארנס (באנגלית) שריל בארנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שריל בארנס, באתר MusicBrainz (באנגלית) שריל בארנס, באתר Discogs (באנגלית) שריל בארנס, באתר Songkick (באנגלית) שריל בארנס, באתר בילבורד (באנגלית) בתרגום המחזמר לעברית שנעשה על ידי אהוד מנור, שם השיר הוא: "כמה קל ללעוג" פרטי התקליטון: "Do I Have To Dance All Night/The Butcher
אריה רמות-שיפמן

אריה רמות-שיפמן (נולד ב-1948 ברמת גן) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שימש כסגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים, ולאחר שחרורו משירות צבאי כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1967 התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר רמות-שיפמן מסלול הכשרה כלוחם וקורס סיור. בהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר אותם סיים בהצטיינות. עם סיום הקורס שב לסיירת ושימש כמפקד צוות. שיפמן שימש כמפקד פלוגה בסיירת. בשנת 1970 לחם רמות-שיפמן בראש פלוגתו במבצע ויקטוריה, בו צלחו לוחמי הסיירת את תעלת סואץ וביצעו פשיטה על מוצבי הצבא המצרי שבגדה המערבית של התעלה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של הסיירת. לאחר מלחמת יום הכיפורים שימש רמות-שיפמן כקצין המבצעים של פיקוד הדרום. בשנת 1975 מונה למפקד סיירת שקד. לאחר מכן שימש כמושל עזה במשך כחמש שנים. בהמשך פיקד על חטיבה 27. במלחמת לבנון הראשונה היה רמ"ח מבצעים במטה הכללי. ב-1987 הועלה לדרגת תת-אלוף ושימש ראש המנהל האזרחי ברצועת עזה. רמות-שיפמן הוא בוגר בית הספר הגבוה למלחמה בפריז. לאחר לימודיו במוסד שימש נספח צה"ל בצרפת. לאחר שחרורו מצה"ל שימש רמות-שיפמן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים, תחת השר שלמה בן עמי. לאחר מכן כיהן כסמנכ"ל למינהל בארגון נתיב ולאחר מכן כמנכ"ל נתיבי הגז הטבעי לישראל. כיום (2024) משמש מנכ"ל לשכת המסחר ישראל-צרפת. אריה רמות-שיפמן בארכיון לוחמי סיירת שקד אבי בר-אלי, מנכ"ל נתג"ז אריה רמות-שיפמן התפטר מתפקידו, באתר TheMarker‏, 21 בפברואר 2010 אייל לוי, ‏החזון הלא מעודד של דיסקין: "שכחנו איך לנצח במלחמות", באתר מעריב אונליין, 13 במאי 2015 יוסי מלמן, "צה"ל פעל כדי לנקום, לא רק כדי לחסל את חמאס", באתר הארץ, 2 באפריל 2024 אורי מילשטיין ודב דורון, סיירת שקד, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמוד 333. יוסי מלמן, "אוטוביוגרפיה של ריצה", הוצאת ידיעות ספרים, 2011, עמוד 109. אורי מילשטיין ודב דורון, סיירת שקד, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמוד 214, אריה רמות-שיפמן: "לבסוף נכנסנו לתוך הבוץ הסמיך, חצינו את התעלה בעזרת חבלים, עלינו על סוללת מסילת- הברזל והמשכנו לנוע צפונה, לפני פלוגתו של אברהמי ובמקביל לה, וסייענו לה באש". אבי בר-אלי, על רקע ביקורת קשה: דירקטוריון נתג"ז יבחר היום את המנכ"ל הבא, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008 ליאור ברון, ‏פואד ניצח למרות הביקורת: דירקטוריון נתיבי גז החליט למנות את אריה רמות שיפמן למנכ"ל החברה, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2008
מצפה גלעד

מצפה גלעד היה יישוב בגלעד בתקופת המקרא ובתקופת ממלכת החשמונאים. אוזכר בשמו זה בספר שופטים המספר על יפתח אשר התגורר במצפה גלעד, ושם דיבר לפני האל: ...וַיְדַבֵּר יִפְתָּח אֶת כָּל דְּבָרָיו לִפְנֵי ה' בַּמִּצְפָּה. [...] וַתְּהִי עַל יִפְתָּח רוּחַ ה' וַיַּעֲבֹר אֶת הַגִּלְעָד וְאֶת מְנַשֶּׁה וַיַּעֲבֹר אֶת מִצְפֵּה גִלְעָד וּמִמִּצְפֵּה גִלְעָד עָבַר בְּנֵי עַמּוֹן. [...] וַיָּבֹא יִפְתָּח הַמִּצְפָּה אֶל בֵּיתוֹ וְהִנֵּה בִתּוֹ יֹצֵאת לִקְרָאתוֹ בְתֻפִּים וּבִמְחֹלוֹת... — שופטים, י"א, י"א; כ"ט; ל"ד פרשנים וחוקרים הציעו זיהויים שונים למצפה גלעד. יש אשר קשרו בינה לבין אתר שעליו מסופר בספר בראשית; שבו נפגשו יעקב ולבן; שמו של האתר הורכב מהמילים מצפה וגלעד, והשניים כרתו ביניהם שם ברית והקימו גל לעד: וַיַּעַן לָבָן וַיֹּאמֶר אֶל יַעֲקֹב: הַבָּנוֹת בְּנֹתַי וְהַבָּנִים בָּנַי וְהַצֹּאן צֹאנִי וְכֹל אֲשֶׁר אַתָּה רֹאֶה – לִי הוּא, וְלִבְנֹתַי, מָה אֶעֱשֶׂה לָאֵלֶּה הַיּוֹם אוֹ לִבְנֵיהֶן אֲשֶׁר יָלָדוּ? וְעַתָּה לְכָה נִכְרְתָה בְרִית, אֲנִי וָאָתָּה, וְהָיָה לְעֵד בֵּינִי וּבֵינֶךָ. וַיִּקַּח יַעֲקֹב אָבֶן וַיְרִימֶהָ מַצֵּבָה. וַיֹּאמֶר יַעֲקֹב לְאֶחָיו: לִקְטוּ אֲבָנִים, וַיִּקְחוּ אֲבָנִים וַיַּעֲשׂוּ גָל וַיֹּאכְלוּ שָׁם עַל הַגָּל. וַיִּקְרָא לוֹ לָבָן 'יְגַר שָׂהֲדוּתָא' וְיַעֲקֹב קָרָא לוֹ 'גַּלְעֵד'. וַיֹּאמֶר לָבָן: הַגַּל הַזֶּה עֵד בֵּינִי וּבֵינְךָ הַיּוֹם, עַל כֵּן קָרָא שְׁמוֹ גַּלְעֵד. וְהַמִּצְפָּה אֲשֶׁר אָמַר: 'יִצֶף ה' בֵּינִי וּבֵינֶךָ כִּי נִסָּתֵר אִישׁ מֵרֵעֵהוּ'. — ספר בראשית, פרק ל"א, פסוקים מ"ג–מ"ט חוקרי ארץ ישראל והתנ"ך הציעו לזהות אותה עם רמת המצפה בנחלת שבט גד: וַיִּתֵּן מֹשֶׁה לְמַטֵּה גָד לִבְנֵי גָד לְמִשְׁפְּחֹתָם. וַיְהִי לָהֶם הַגְּבוּל יַעְזֵר וְכָל עָרֵי הַגִּלְעָד וַחֲצִי אֶרֶץ בְּנֵי עַמּוֹן עַד עֲרוֹעֵר אֲשֶׁר עַל פְּנֵי רַבָּה. וּמֵחֶשְׁבּוֹן עַד רָמַת הַמִּצְפֶּה וּבְטֹנִים, וּמִמַּחֲנַיִם עַד גְּבוּל לִדְבִר. — ספר יהושע, פרק י"ג, פסוקים כ"ד–כ"ו רמת המצפה זוהתה אצל פרשנים גם עם ראמות בגלעד; עיר זו הייתה עיר מקלט וגם נתנה ללוויים: וּלְמִשְׁפְּחוֹת בְּנֵי מְרָרִי הַלְוִיִּם הַנּוֹתָרִים מֵאֵת מַטֵּה זְבוּלֻן – אֶת יָקְנְעָם וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ, אֶת קַרְתָּה וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ. אֶת דִּמְנָה וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ, אֶת נַהֲלָל וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ – עָרִים אַרְבַּע. וּמִמַּטֵּה גָד – אֶת עִיר מִקְלַט הָרֹצֵחַ אֶת רָמֹת בַּגִּלְעָד וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת מַחֲנַיִם וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ. — ספר יהושע, פרק כ"א, פסוקים ל"ד–ל"ו בספר חשמונאים א' תואר כיבוש מצפה בגלעד על ידי כוחות צבאו של יהודה המכבי; שלאחריו הועלתה העיר באש. בחיבורו כתב אוסביוס כי מצפה בגלעד נמצאת בסמוך לפילדלפיה, הידועה בשמה העברי המקראי רבת בני עמון ובשמה הערבי עמאן, בסמוך לנחל יבוק. בעת החדשה הוצע לזהותה באתר בשם א-רמתה, מדרום מערב לאדרעי. רמות גלעד הערך: מצפה, מצפה גלעד, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמוד 550. יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמוד 123. ספר חשמונאים א', ה, לה.
גשר הזיו

גֶּשֶׁר הַזִּיו הוא קיבוץ מתחדש, בגליל המערבי, צפונית לעיר נהריה. זהו היישוב היהודי הגדול ביותר במועצה אזורית מטה אשר. היישוב מוגדר כ"אגודה שיתופית להתיישבות כפרית" ומנוהל על ידי אגודה מוניציפלית. הקיבוץ הוקם ב-27 בינואר 1949 על ידי חלק ממפוני קיבוץ בית הערבה, אשר מצפון לים המלח, שתמכו אז רעיונית בתנועת "איחוד הקבוצות והקיבוצים", אשר הייתה מקושרת באותה תקופה למפא"י. אלו נטשו אז את מושבם בעקבות מלחמת העצמאות ולצורך הקמת קיבוץ, חברו לאנשי תנועת הבונים, אשר הגיעו מאמריקה הצפונית. הקיבוץ הוקם על גבי בסיס נטוש של הצבא הבריטי, אשר שימש כוחות של הבריגדה הניו־זילנדית במלחמת העולם השנייה, ועל אדמות הכפר הערבי המרוקן א-זיב. שמו של היישוב ניתן לו לזכרם של ארבעה־עשר לוחמי הפלמ"ח שנפלו בפעולת פיצוץ גשר א-זיב בליל הגשרים בשנת 1946. שם היישוב שואב את השראתו מ-יזכור עם ישראל - ההספד שחיבר ברל כצנלסון לנופלים במאורעות תל-חי שבו מתאבלים על "זיו עלומיהם" של הלוחמים. השם נבחר כך שיזכיר גם את אכזיב הקדומה, עיר על חוף הים בנחלת שבט אשר. על פי המשנה נמצאת כזיב בגבולה הצפוני של ארץ ישראל. שמה נשתמר בשמו של הכפר הערבי שננטש "אֶ-זִיב". עד לסוף שנות ה-90, היישוב תיפקד בצורה המסורתית של קיבוץ שיתופי. פעלו בו ענפי משק, חדר־אוכל, בתי ילדים וכו'. בשנת 1998 התבצעה ביישוב הפרטה. מאז ההפרטה פועל הקיבוץ על פי מודל כלכלי של "רשת ביטחון" ומשכורות אישיות לחבריו. בעזרת שינוי זה התגבר גשר הזיו על חובותיו לבנקים. בשנות האלפיים בנוי היישוב מאגודה חקלאית המאגדת את מה שהיה שייך ל"קיבוץ הישן" (חבריו ונכסיו), ואגודה מוניצפאלית, הכוללת את כלל תושבי היישוב. הנהלת האגודה המוניציפלית מנהלת את חיי היום יום של הקהילה ומהווה גם הוועד המקומי של היישוב. בשנת 2004 הוחל אכלוס של 200 בתים חדשים שנוספו ליישוב כשכונה חדשה. כמו כן, עוד כ־30 משפחות של "בנים חוזרים" רכשו בתים קיימים או בנו בתים חדשים ונקלטו כחברי האגודה החקלאית ולקהילה בכלל. העברת זכויות בשטחים שהיו בעבר של הקיבוץ לטובת בתים צמודי קרקע לתושבי האגודה הייתה חלק עיקרי בתהליך ההבראה הכלכלית של היישוב. ביישוב ישנם בתי-תינוקות, גני ילדים, בית ספר יסודי ("חופי הגליל"), ובית ספר על-יסודי ("סולם-צור"), בו לומדים תלמידים מקיבוצים ומהיישובים בסביבה. המקום מהווה מרכז תרבותי אזורי: יש בו מתנ"ס אזורי של המועצה, מתקיים בו מִשׂחֶה "אכזיב" השנתי ובפאב המקומי נערכות הופעות מוזיקה מגוונות בסגנונות שונים. בעבר נערכו במקום מדי שנה מרוץ "אורן" לזכרו של בן הקיבוץ אורן הדרי שנפל במלחמת יום הכיפורים וטורניר טניס מסורתי "זוגות בסוכות" שהיה מיועד לתושבי היישוב ונוסד והופעל על ידי "העורף" (שמה של חברת הנעורים באותן שנים). מדיה וקבצים בנושא גשר הזיו בוויקישיתוף גשר הזיו באתר הרשות לפיתוח הגליל גשר הזיו - אתר היישוב מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על מבנים בקיבוץ, בבלוג "חלון אחורי", 2 בינואר 2015 אבשלום קור, באופן מילולי במלחמה: שני קיבוצים ושני מושבים - סיפורי גבורה בשרשרת, גלי צה"ל, 3.7.2024 גשר הזיו, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור גשר הזיו (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, עמוד 37 יהודה זיו, על דעת המקום: הלילה בו רעדה הארץ ונֶעְתְּמוּ שָׁמַיִם, באתר עונג שבת (עונ"ש), ‏27.06.2014 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, ידיעות אחרונות ספרי חמד,2001, עמ' 36
אנדרומדה (קבוצת כוכבים)

אנדרומדה היא קבוצת כוכבים שנקראת על שם הנסיכה אנדרומדה, שמשמעות שמה ביוונית "שליטה על הגברים", דמות במיתולוגיה היוונית. קבוצת הכוכבים נמצאת בשמי הצפון ליד קבוצת הכוכבים פגסוס. היא מכילה בתוכה את גלקסיית אנדרומדה. הכוכב הבהיר ביותר באנדרומדה, אלפרץ (α באנדרומדה) מרכיב יחד עם α בפגסוס,‏ β בפגסוס ו-γ בפגסוס אסטריזם הנקרא "ריבוע פגסוס הגדול". כפי שניתן להבין משם זה, אלפרץ נחשב פעם לחלק מקבוצת פגסוס וסימונו היה δ בפגסוס. מיראך (β באנדרומדה), הוא האבנט של אנדרומדה. הוא במרחק 88 שנות אור ובהירותו 2.1. אלמאך (γ באנדרומדה), נמצא בקצה של הרגל הדרומית של ה-A הגדולה והוא כוכב כפול ססגוני. ל-υ באנדרומדה יש מערכת כוכבי לכת עם 3 כוכבי-לכת ידועים: אחד עם מסה של 0.71 מסות צדק, שני עם מסה של 2.11 מסות צדק ושלישי עם מסה של 4.61 מסות צדק. גרם השמיים העמוק המפורסם ביותר באנדרומדה הוא M31, גלקסיית אנדרומדה, העצם השני הרחוק ביותר הנראה לעין הבלתי-מזוינת. זוהי גלקסיה ספירלית גדולה בדומה מאוד לשביל החלב. כדי למצוא אותה המשך את הקו המחבר בין β ו-μ באנדרומדה. המרחק בין הגלקסיה ל-μ באנדרומדה הוא בערך המרחק בין β ו-μ. לצד גלקסיית אנדרומדה יש מספר גלקסיות לוויין, ביניהן M32 ו-M110. מדיה וקבצים בנושא אנדרומדה בוויקישיתוף תמונה של קבוצת אנדרומדה, עם הגלקסיה ברקע אנדרומדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
איזק ישראלס

איזק לזרוס ישראלס (בהולנדית: Isaac Lazarus Israëls; ‏3 בפברואר 1865, אמסטרדם – 7 באוקטובר 1934, האג) היה צייר יהודי-הולנדי. בנו של הצייר יוזף ישראלס. ישראלס התעניין בציור כבר בילדות, והראה כישרון מגיל צעיר. הוא למד בשנים 1878–1880 באקדמיה בהאג. בשנת 1881, כשהיה בן 16, הוא מכר ציור בטרם סיים אותו לאמן והאספן הנדריק וילם מסדאך. עבודתו של ישראלס בתקופה זו הציגה יכולות טכניים מעבר לגילו ועומק פסיכולוגי. הוא התמקד בדיוקנאות של סבתו וידיד משפחה, ובציורים בנושאי תמרונים צבאיים שסיקרנו אותו. בשנת 1882 הופיע לראשונה בסלון האמנים (Salon des Artistes Français) בפריז, עם ציורו "קבורה צבאית" ובו חיילים הנאספים סביב קבר פתוח ביום סתווי. על אף ההשוואות לציור הקבורה של גוסטב קורבה, ישראלס השתמש בקומפוזיציה זהירה יותר הנשענת על הרנסאנס האיטלקי. לאחר הבכורה המוצלחת, זכה ישראלס בשנת 1885 לאזכור מכובד על ציורו "המתנדבים יוצאים אל המושבות", ציור נוסף עם סצנה צבאית על רקע הרציפים ברוטרדם. בין השנים 1886–1908 התגורר ישראלס באמסטרדם, שם נרשם לאקדמיה לאמנות במטרה להשלים את לימודיו, אולם נשאר בה רק במשך שנה אחת. ישראלס הרבה לבלות את הקיץ עם אביו בסכוונינגן, והתעניין ביחסי האור המשתנים בין השמש לים. בתקופה זו הרבה לצייר סצינות חוף ים צבעוניות. בין השנים 1903–1923 שהה ועבד בעיקר בפריז ובלונדון. בפריז הושפע רבות מאדגר דגה ואנרי דה טולוז-לוטרק והחל לצייר את האוכלוסייה הפריזאית בפארקים, בתי קפה, קברטים. ואקרובטים בירידים ובקרקס. בשנים 1913–1915 התגורר בלונדון, שם הרבה לצייר רוכבי סוסים ורקדניות בלט. בשנת 1921 ביקר באי האינדונזי ג'אווה. ובשנת 1923 חזר לבית הוריו בהאג, שם הפך את הסטודיו של אביו למקום העבודה שלו. בשנת 1928 זכה במדליית זהב בתחרות האמנותית של אולימפיאדת אמסטרדם בקטגוריית הציור. בניגוד לאביו, לא היו כלל מוטיבים יהודיים בציוריו. עד למותו בשנת 1934, ישראלס יצר בעיקר ציורים אימפרסיוניסטים בעלי גוונים בהירים בוהקים. נפטר בהאג ב-7 באוקטובר 1934, כתוצאה מתאונת דרכים שעבר מספר ימים סמוך למותו. רכיבה על חמור בחוף הים (1898-1890) פורטרט של אשה צעירה יער בולון אישה לפני החמניות של וינסנט ואן גוך (1917) פורטרט של יאן וילס (אנ') (1932) מדיה וקבצים בנושא איזק ישראלס בוויקישיתוף נעה לאה-כהן, יפי המים השקטים, מוסף שבת של מקור ראשון, 12 באוקטובר 2012 איזק ישראלס, באתר רייקסמוזיאום (באנגלית) יצירותיו יש איזק לזרוס, באתר artnet איזק ישראלס, באתר rehs (באנגלית) יוסף ישראלס, דף שער בספרייה הלאומית
כליל

כְּלִיל הוא יישוב קהילתי בגליל המערבי, כ־10 ק"מ ממזרח לנהריה, בתחום המועצה האזורית מטה אשר. היישוב מוגדר כאקולוגי ומושך אליו תיירות אקולוגית מקומית. היישוב משתייך לתנועת בני המושבים. היישוב עלה לראש על הקרקע בשנת 1979 במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", בסיוע הסוכנות היהודית ומשרדי הממשלה, חלקו על אדמות מדינה וחלקו על אדמות פרטיות. מקור שם היישוב במבנה עתיק הנמצא בתחומי היישוב ומכונה חורבת (ח'ירבת) כליל. היישוב מאופיין במטעי זיתים גדולים וחורש טבעי בשטח שבין הבתים. עד שנת 2003 רוב הדרכים ביישוב לא היו סלולות. אין גדר סביב היישוב ואין בו שירותים קהילתיים או מרכז כלשהו. צורת הפריסה של היישוב היא חריגה ליישוב יהודי, שכן הרוב המוחלט מיישובי היהודים בארץ בנויים בצורה מקובצת ובדרך כלל עם גדר. היישוב מוגדר כאקולוגי, הוא אינו מחובר לרשת החשמל הארצית ותושביו מייצרים חשמל בעצמם בשיטות שונות. רוב הפסולת עוברת מיחזור וכך גם המים. אופיו המיוחד של היישוב מושך אליו תיירות מקומית ולאורך השנים נפתחו בו חדרי אירוח רבים, מסעדות וחנויות לממכר עבודות יד ומוצרים חקלאיים אורגניים. אף על פי שהיישוב עלה לקרקע בשנת 1979, לא הוסדרה לו תוכנית מתאר במשך שנים רבות. היישוב הוכלל בתוכנית מתאר מחוזית בשנת 1989 ואף הוכנה לו תוכנית מתאר מקומית שאושרה בשנת 1991 על ידי ועדה מחוזית לתכנון ובנייה אך לא פורסמה למתן תוקף. תוכנית נוספת, שקבעה לכליל שטח יותר מצומצם, הוכנה בשנת 1996 ואושרה להפקדה בתנאים במאי 2002. על סמך תוכנית זאת הונפקו היתרי בנייה לחלק מהבתים ביישוב, אולם עדיין כנגד רבים מתושבי כליל ננקטו הליכים פליליים בגין בנייה בלתי חוקית עקב היעדר תוכנית מתאר מוסדרת ליישוב. בפברואר 2008 קבעה הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים של המועצה הארצית לתכנון ובנייה את שטח היישוב באופן שהסדיר מבחינה חוקית את רוב הבתים ביישוב, אך השאיר מחוץ לתוכנית של היישוב ארבעה בתים של תושבים המרוחקים משאר בתי היישוב. בנוסף, הוחלט להגדיל את היקף היישוב מ־75 ל־180 יחידות דיור, בתוך תחומי התוכנית. החלטה זאת נועדה לאזן בין המצב הקיים של הבנייה ביישוב לבין הצורך לשמור על שטחים ירוקים ומסגרת יישובית מקובלת, תוך חיסכון במשאבי קרקע ובהתחשב בגבולות יישובים סמוכים ובשטחיהם. עתירה לבג"ץ של התושבים שבתיהם הושארו מחוץ ליישוב, נדחתה. אף על פי שתוכנית מתאר הוכנה, עד שנת 2015 היא לא הופקדה ולא קודמה. עם זאת, הוועדה לתכנון ובנייה ניהלה אכיפה הדוקה נגד בנייה שלא תאמה את התוכנית. אמנון גופר, סודות גליליים, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2007, עמ' 206–229 אתר האינטרנט הרשמי של כליל כליל באתר הרשות לפיתוח הגליל ארי ליבסקר, לבד בפסגה, באתר כלכליסט, 4 באוקטובר 2012 זיו ריינשטיין, כליל: הודו של הגליל, באתר ynet, 10 באוקטובר 2013 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 בג"ץ 5137/08 בני אלבז נ' הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים של המועצה הארצית לתכנון ובנייה, פסק דין מיום 14 באוקטובר 2010 בג"ץ 4984/15 חנוך בן דרור נ' המועצה הארצית לתכנון ולבנייה - משרד הפנים ואח׳
אוניברסיטת יורק (אנגליה)

אוניברסיטת יורק (באנגלית: The University of York) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית שנוסדה ב־1963 סמוך לעיר יורק באנגליה. על אף גילה הצעיר, היא נמנית עם האוניברסיטאות הטובות בעולם ובבריטניה בתחומי ההוראה והמחקר, בעיקר מצוינות בתחום המחקר והפרסומים במחלקות למדעי המחשב, ספרות אנגלית, ארכיטקטורה, פילוסופיה, פסיכולוגיה, פוליטיקה, כלכלה, מוזיקה ולימודי תרבות. כמו אוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג', בנויה האוניברסיטה מקולג'ים עצמאיים (אחד עשרה, נכון ל־2024) ולה כ־30 מחלקות בשלוש פקולטות. לאוניברסיטה שלושה קמפוסים: קמפוס מערב, קמפוס מזרח ו"אחוזת המלך (אנ')". קמפוס האוניברסיטה (הנקרא קמפוס הסלינגטון (אנ')) ממוקם מדרום-מזרח לעיר ובנוי סביב אגם מלאכותי גדול ובו ממוקמות כמעט כל מחלקות האוניברסיטה, פרט למחלקה לארכאולוגיה הממוקמת ב"אחוזת המלך", הנמצא כ־3 ק"מ ממנו. ב־2007 החלה הרחבה של הקמפוס לשטח חדש הנקרא הסלינגטון מזרח, ב־2010 עברו מספר מחלקות לקמפוס החדש. נכון לשנת 2021, למדו באוניברסיטה מעל ל־23,000 סטודנטים, כולל סטודנטים זרים שהגיעו ממעל ל־150 מדינות, המהווים 27% מכלל הסטודנטים. האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), ברשת אוניברסיטאות עולמית (WUN) ובקבוצת ראסל. דרוונט קולג' (אנ') ע"ש נהר דרוונט (אנ') (1965) לנגוויט קולג' (אנ') (1965) אלקווין קולג' (אנ') ע"ש אלקווין (1967) ואנברו קולג' (אנ') ע"ש ג'ון ואנברו (1967) גודריק קולג' (אנ') ע"ש ג'ון גודריק (1968) וונטוורת' קולג' (אנ') ע"ש תומאס וונטוורת' (אנ') (1972) ג'יימס קולג' (אנ') ע"ש אריק ג'יימס (אנ') (1990) הליפקס קולג' (אנ') ע"ש הליפקס (2002) קונסטנטין קולג' (אנ') ע"ש קונסטנטינוס (2014) אן ליסטר קולג' (אנ') ע"ש אן ליסטר (2021) דייוויד קאטו קולג' (אנ') ע"ש דייוויד קאטו (2022) דירוג שאנגחאי - מקום 301–400 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 147 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 167 (2024) דירוג שאנגחאי - מקום 26–33 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 18 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 25 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת יורק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת יורק (באנגלית) אוניברסיטת יורק, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת יורק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת יורק, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת יורק, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת יורק, סרטונים בערוץ היוטיוב הקמת האוניברסיטה באתר ההיסטוריה של יורק ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדין צוצאליץ'

אדין צוצאליץ' (בבוסנית: Edin Cocalić; נולד ב-5 בדצמבר 1987 בווישגראד) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ז'לייזניצ'אר סרייבו. צוצאליץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ז'לייזניצ'אר סרייבו שם שיחק במשך 11 שנים, ושימש כקפטן בשלוש שנותיו האחרונות בקבוצות הבוגרים. צוצאליץ' נחשב לקפטן הצעיר ביותר בתולדות המועדון. רגע השיא שלו היה בהבקעת השער השני בדרבי העירוני נגד FK סרייבו במשחק הגביע, שהוביל לניצחון 1–3 והעפלה למעמד חצי גמר הגביע. בשנת 2010 חתם ל-3 וחצי שנים ב-פאניוניוס היוונית. ב-9 בינואר 2012 הצטרף צוצאליץ' למכבי חיפה בה חתם לשלוש וחצי שנים, ובסיום אותה העונה העפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם פתח בהרכב בהפסד 2–1 להפועל תל אביב. בינואר 2015 חתם בקבוצת מכלן מליגת העל הבלגית. ב-21 בינואר 2019 חתם לשנתיים וחצי באקהיסאר בלדייספור הטורקית. צוצאליץ' היה הקפטן של נבחרת בוסניה והרצגובינה עד גיל 17, וחלק מהנבחרות הלאומיות עד גיל 19 ועד גיל 21. ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת ב-28 במרץ 2015 נגד אנדורה בניצחון 0–3 במסגרת מוקדמות יורו 2016. צוצאליץ' נשוי למרימה ואב לילדה. הוא דובר אנגלית שוטפת. מדיה וקבצים בנושא אדין צוצאליץ' בוויקישיתוף אדין צוצאליץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אדין צוצאליץ', באתר Transfermarkt אדין צוצאליץ', באתר Soccerway אדין צוצאליץ', באתר WorldFootball.net אדין צוצאליץ', באתר National Football Teams אדין צוצאליץ', באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן(הקישור אינו פעיל) באתר הרשמי של מכבי חיפה צוצאליץ' כבר תורגל ב-11: מכיר את הבעיות בחיפה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרומדה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אנדרומדה – דמות במיתולוגיה היוונית סלע אנדרומדה – סלע בים מול יפו גלקסיית אנדרומדה – גלקסיה הסמוכה לשביל החלב גבעת אנדרומדה – שכונת מגורים ביפו אנדרומדה (קבוצת כוכבים) – קבוצת כוכבים המכילה את גלקסיית אנדרומדה אנדרומדה (סדרה) – סדרת מדע בדיוני בטלוויזיה אנדרומדה בלק/טונקס – דמות מסדרת הארי פוטר