laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקהלת האמנים של לוס אנג'לס

מקהלת האמנים של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Master Chorale) היא מקהלה מקצועית מלוס אנג'לס, קליפורניה. היא נוסדה ב-1964 בידי רוג'ר וגנר כאחת משלושת מוסדות התרבות המקוריים שפעלו במרכז המוזיקה של לוס אנג'לס. גרנט גרשון משמש כמנהל מוזיקלי של המקהלה מאז 2001, ולפניו היה בתפקיד פול סלמונוביץ', שמשמש כיום מנהל מוזיקלי אמריטוס. במהלך עונת ההופעות שלה מקיימת מקהלת האמנים כעשר הופעות בשנה. בסה"כ קיימה המקהלה מעל 450 קונצרטים, ממוזיקת מקהלות קלאסית ועד ללחנים מודרניים. כמו כן, שרה המקהלה 24 יצירות מקוריות שלה ו-40 יצירות שהושרו לראשונה בביצועה. המקהלה מרבה בשיתופי פעולה עם התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס ועם תזמורת הוליווד בוול (Hollywood Bowl Orchestra), שתיהן פועלות במרכז המוזיקה, ואף שיתפה פעולה עם מנצחים מובילים כמו אסה-פקה סאלונן, זובין מהטה, אנדרה פרווין, פייר בולז, מייקל טילסון תומאס ורוג'ר נורינגטון. בשנותיה הראשונות שימשה מקהלת הבית של האופרה של לוס אנג'לס, עד שביססה את עצמה והקימה מקהלה עצמאית. המקהלה אף מקיימת קונצרטים לקהילה ברחבי דרום קליפורניה. מעונה המקורי של המקהלה היה הדורותי צ'נדלר פביליון, אך מאז 2003 האולם המרכזי של המקהלה הוא אולם הקונצרטים על שם וולט דיסני. מורטן לאורידסן היה מלחין הבית (composer-in-residence) של המקהלה בין 1994 לשנת 2001. אתר האינטרנט הרשמי של מקהלת האמנים של לוס אנג'לס מקהלת האמנים של לוס אנג'לס, ברשת החברתית פייסבוק מקהלת האמנים של לוס אנג'לס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקהלת האמנים של לוס אנג'לס, באתר Discogs (באנגלית) מקהלת האמנים של לוס אנג'לס, באתר Songkick (באנגלית) מקהלת האמנים של לוס אנג'לס, באתר בילבורד (באנגלית)
חוק ארכימדס

חוק הציפה של ארכימדס, ובקיצור חוק ארכימדס, הוא חוק פיזיקלי בסיסי בהידרוסטטיקה המסביר מדוע ספינות צפות על-פני המים ואינן שוקעות, כיצד צוללת הצוללת ומדוע ספינת אוויר מצליחה לרחף באוויר. על פי החוק, על גוף המצוי בתווך זורם (נוזל או גז) פועל כוח בכיוון מנוגד לכוח הכובד (תאוצת המערכת במקרה הכללי), השווה למשקלו של זורם שנפחו כנפח הגוף ושצפיפותו כמו של הזורם שמסביב לגוף. למשל, אם כדור בנפח של ליטר שקוע במים, יפעל עליו כוח כלפי מעלה השווה למשקל של ליטר מים באותה צפיפות של המים המקיפים את הגוף. החוק בניסוח מתמטי:   F ¯ b u o y a n c y = − ρ l V i n g ¯ {\displaystyle \ {\bar {F}}_{buoyancy}=-\rho _{l}V_{in}{\bar {g}}} , כאשר: F ¯ b u o y a n c y {\displaystyle {\bar {F}}_{buoyancy}} הוא כוח הציפה הפועל על גוף ρ l {\displaystyle \rho _{l}} מציין את צפיפות החומר של התווך (נוזל או גז) V i n {\displaystyle V_{in}} מציין את נפח הגוף שנמצא בתוך התווך, ועליו פועל כוח הציפה g ¯ {\displaystyle {\bar {g}}} היא תאוצת הנפילה החופשית. אין להתבלבל בין כוח הציפה (buoyancy) לבין כוח העילוי. כוח הציפה פועל על הגוף בכיוון הפוך לכיוון פעולת המשקל, וניתן להתייחס אליו כאילו הוא פועל במרכז הגאומטרי של חלק הגוף הנמצא בתווך (נקרא גם "מרכז הציפה"). הגוף הנמצא בתוך התווך דוחק חלק מהתווך בנפח זהה לשלו. הן לגוף הדוחק והן לתווך הנדחק יש צפיפות, המתבטאת ביחס בין המסה לנפח. מכאן נובע שאם צפיפותו של הגוף קטנה מצפיפותו של התווך אזי הגוף יצוף (כי כח הציפה שווה למשקל התווך שנדחה והוא גדול יותר ממשקל הגוף), ואם להפך - הוא ישקע. בהקשר של מים כתווך, צפיפות יחסית זו מכונה משקל סגולי. במילים אחרות ניתן לתאר את הכוחות על גוף השקוע בנוזל כך: המשקל מושך את הגוף כלפי מטה, אך ככל שירד מטה הוא ידחק נפח יותר גדול מהנוזל ולכן יאבד משקל השווה למשקל הנוזל הנדחק. אם המשקל הסגולי הממוצע של הגוף הוא פחות ממשקלו הסגולי של הנוזל, הגוף יגיע לשיווי משקל כאשר חלקו שקוע בנוזל וחלקו צף מעליו. שיווי משקל זה יקרה כאשר משקל הנוזל שנדחק שווה למשקלו הכולל של הגוף. זהו מקור המונח הדחק כיחידת משקל של כלי שיט. פעולת המנגנון הקרוי צוללן קרטזי מבוססת על חוק ארכימדס. חוק זה גם מסביר תופעה העשויה להפתיע: אף על פי שממבט ראשון נדמה שהציפה על-פני המים תלויה בעיקר במשקל, אדם שמן צף בקלות רבה יותר מאדם רזה. כמוסבר לעיל, בציפה הגורם הקובע הוא היחס בין מסת הגוף לבין נפחו, ולא המשקל. בלי קשר לחוק ארכימדס, גם מתח פנים של נוזל יכול לגרום לגוף שצפיפותו גבוהה לא לשקוע בנוזל שצפיפותו נמוכה יותר. מדיה וקבצים בנושא חוק ארכימדס בוויקישיתוף אבי סאייג, מדידת נפח אגרופים – ארכימדס וניוטון משלבים ידיים, במדור "ניסויי מדע בבית" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 25 מרץ 2012
ראג' צ'טי

ראג' צ'טי (בהינדית: राज चेट्टी, באנגלית: Raj Chetty; נולד ב-4 באוגוסט 1979) הוא כלכלן הודי-אמריקאי הבולט במחקריו האמפיריים בתחום השפעות מדיניות כלכלית ציבורית. מכהן כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. צ'טי נולד בניו דלהי שבהודו ולמד בבית ספר יסודי קתולי בעיר. בגיל 9 היגר עם הוריו ושתי אחיותיו הבוגרות לארצות הברית. הוא למד בבית ספר יסודי במרילנד ובתיכון במילווקי. ב-2000 סיים בהצטיינות יתרה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו שימש כעוזר המחקר של פרופסור מרטין פלדסטיין. הוא הציג בפני פלדסטיין תאוריה כלכלית מקורית, לפיה בהתקיים תנאים מסוימים, סביבת ריבית גבוהה תעודד השקעות במקום להפחיתן. פלדסטיין הנפעם הנחה את צ'טי להמשיך ולעבוד על רעיונותיו במקום לשמש כעוזרו. ב-2003 סיים את הדוקטורט שלו בהרווארד. עבודת המחקר שלו, תחת הכותרת Consumption Commitments and Risk Preferences, עסקה בשיעור דמי האבטלה וההטבות שעל המדינה להעניק לעובד שפוטר ממשרתו. באותה שנה החל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-2007 מונה לפרופסור חבר בברקלי ולעמית במכון הובר, וב-2008 מונה לפרופסור מן המניין. באפריל 2009 החל לכהן כפרופסור מן המניין במחלקה לכלכלה של אוניברסיטת הרווארד, ובכך היה לאחד מחברי הסגל הבכיר הצעירים ביותר בתולדות המחלקה. ב-2015 עבר לאוניברסיטת סטנפורד, ב-2018 עבר לאוניברסיטת הרווארד. בשנת 2012 זכה במלגת מקארתור, ובשנת 2013 זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן המשפיע ביותר מתחת לגיל 40. ב-2015 זכה בפרס פאדמה שרי מממשלת הודו. ב-2018 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית למדעים, ב-2020 זכה בפרס אינפוסיס למדעי החברה. אביו של צ'טי הוא כלכלן המכהן כפרופסור באוניברסיטת בוסטון, ואמו רופאה העובדת כחוקרת באוניברסיטת טאפטס. רעייתו היא חוקרת בתחום תאי גזע. אתר האינטרנט הרשמי של ראג' צ'טי ראג' צ'טי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ראג' צ'טי, באתר גוגל סקולר ביוגרפיה באתר האגודה האמריקאית לכלכלה Raj Chetty: I've learnt to question why things are the way they are, ריאיון עם צ'טי באתר timesofindia, אפריל 2013 Raj Chetty was just named the best American economist under 40. Here’s why, סקירה על מחקריו הבולטים, באתר וושינגטון טיימס. ראג' צ'טי באתר מלגת מקארתור The Experimenter דיוויד לאונהרדט, הדרך להצלחה ועושר מתחילה כבר בגן חובה, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2010 הניו יורק טיימס, נוסחה מנצחת: מורה מצוין שווה יותר הכנסות + פחות הריונות בלתי רצויים, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2012
בריח פתיל

בריח פתיל (באנגלית: Matchlock) הוא המנגנון המכני הראשון להצתת מטען אבק השרפה (התחמיש) של רובים ואקדחים נטעני־לוע, שהומצא באירופה בתחילת המאה ה-15. עד אז אחזו ביד אחת ברובה וביד השנייה קרבו פתיל הצתה בוער אל אגן ההצתה שלו. המנגנון הותיר את שתי הידיים חופשיות לאחוז בכלי הירי, והיורה יכול היה לרכז את מבטו במטרה. מצת הפתיל היה בנוי מזרוע מעוקלת על ציר שנקראה "סרפנטינה". הזרוע אחזה בקצהַ הקדמי פתיל הצתה בעל בעירה איטית. "לחיצה על ההדק" סובבה את הסרפנטינה וקרבה את הקצה הבוער של הפתיל אל אגן ההצתה; אבק השריפה באגן התלקח, והאש התפשטה דרך קדח פנימי אל מטען אבק השריפה הראשי בתוך הקנה והציתה אותו. העדות מוקדמת ביותר לשימוש ברובה עם הדק, מוצגת במוזיאון הלאומי בווינה. בתמונה משנת 1411 נראה חייל יורה ברובה, באמצעות לחיצה על ציר בצורת האות Z, אשר שימש כהדק. מנגנון בריח-פתיל שימש ברובי הארקבוז ורובי המוסקט. הוא נותר בשימוש עד המצאת מצת החלמיש במאה ה-17. בריח פתיל נותר בשימוש לצד בריח החלמיש, אך נעלם בהדרגה עד המחצית הראשונה של המאה ה-18. מדיה וקבצים בנושא בריח פתיל בוויקישיתוף בריח פתיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Jeremey Black, European Warfare 1494-1660, London and New-York: Routledge, 2002, עמ' 37 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסטרובוטניה המרכזית

אוסטרובוטניה המרכזית (בפינית: Keski-Pohjanmaa, בשוודית: Mellersta Österbotten) הוא אזור במערב פינלנד, בירתו העיר קוקולה. האזור שהוקם בשנת 2010, היה בעברו חלק מהמחוז ההיסטורי אוסטרובוטניה. האזור גובל בצפונו באוסטרובוטניה הצפונית, במזרחו בפינלנד המרכזית, בדרומו באוסטרובוטניה ואוסטרובוטניה הדרומית, ובמערבו במפרץ הבוטני. באזור 8 רשויות מקומיות ל-2 מהן מעמד של עיר (מודגשות), נתוני האוכלוסייה נכונים ליולי 2011: באטלי (3,448) האלסואה (1,290) טוהולמפי (3,462) לסטייארוי (857) פרהו (2,932) קאוסטינן (4,316) קאנוס (5,725) קוקולה (46,439) מדיה וקבצים בנושא אוסטרובוטניה המרכזית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסטרובוטניה המרכזית אוסטרובוטניה המרכזית, ברשת החברתית פייסבוק אוסטרובוטניה המרכזית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסטרובוטניה המרכזית, ברשת החברתית LinkedIn אוסטרובוטניה המרכזית, סרטונים בערוץ היוטיוב
אוסטרובוטניה

אוסטרובוטניה (בפינית: Pohjanmaa, בשוודית: Österbotten) הוא אזור במערב פינלנד, בירתו העיר ואסה. האזור שהוקם בשנת 2010, היה בעברו חלק מהמחוז ההיסטורי אוסטרובוטניה. האזור גובל בצפונו באוסטרובוטניה המרכזית, במזרחו באוסטרובוטניה הדרומית, בדרומו בסטאקונה, ובמערבו במפרץ הבוטני. באזור 16 רשויות מקומיות לשישה מהן מעמד של עיר (מודגשות), נתוני האוכלוסייה נכונים ל-2008: מדיה וקבצים בנושא אוסטרובוטניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסטרובוטניה (בשוודית) אוסטרובוטניה, ברשת החברתית פייסבוק אוסטרובוטניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסטרובוטניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האגודה הבין-לאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ

האגודה הבין-לאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ (באנגלית: International Association of Volcanology and Chemistry of the Earth's Interior), או בראשי תיבות שמה באנגלית IAVCEI, היא אגודה בינלאומית היוזמת מחקרים בוולקנולוגיה, משקיעה מאמצים למנוע או לצמצם את הסכנות מהתפרצויות געשיות, ויוזמת מחקרים בתחומים נושקים כדוגמת גאוכימיה ופטרולוגיה של סלעי יסוד, גאוכרונולוגיה, מרבצים של מינרלים שמקורם געשי והפיזיקה של יצירת ועליית מאגמה במעטפת העליונה ובקרום. זוהי אחת משמונה האגודות של האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה (International Union of Geodesy and Geophysics בראשי תיבות IUGG). את האגודה מפעילה ועדה מנהלת שחבריה מתחלפים מדי ארבע שנים. הוועדה קובעת את מדיניות האגודה, ומיישמת אותה באמצעות ועדות משנה וקבוצות משימה. האגודה מוציאה לאור את כתב העת Bulletin of Volcanology (עלון הוולקנולוגיה). האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה בראשי תיבות IUGG, ארגון בלתי-ממשלתי, הוקם ב-1919. גם מחלקת הוולקנולוגיה של ה-IUGG הוקמה ב-1919, והיא הייתה הגרעין שממנה נוצרה אחר-כך ה-IAVCEI. היא הוקמה רשמית באספה הכללית הראשונה של ה-IUGG (רומא, 1922). שמה שונה ל"האגודה הבינלאומית לוולקנולוגיה" (International Association of Volcanology בראשי תיבות IAV) באספה הכללית הרביעית של ה-IUGG (סטוקהולם, 1930). הכללים והתקנון של ה-IAV אושרו בהלסינקי ב-1960 ועברו רביזיה בציריך ב-1967, ובקנברה ב-1979. שמה הנוכחי של האגודה אומץ ב-1967 במטרה ליצור אחידות עם שמה של האגודה המשלימה במסגרת ה-IUGG - "האיגוד הבינלאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ" (International Association of Seismology and the Physics of the Earth's Interior בראשי תיבות IASPEI).‏ התקנון של ה- IAVCEI כולל ארבע מטרות: לחקור בעיות מדעיות הקשורות בהרי געש ובתהליכים געשיים, בעבר ובהווה, ובכימיה של פנים כדור הארץ. לעודד, ליזום ולתאם מחקר, ולקדם שיתוף פעולה בינלאומי בביצוע מחקרים אלו. לעודד וולקנולוגים להתריע בפני הרשויות המתאימות על חשיבות המעקב הנאות על הרי געש פעילים או פעילים בפוטנציה, ועל הערכת הסיכון הגעשי. לארגן לשם דיון ופרסום תוצאות של מחקר מדעי על וולקנולוגיה והכימיה של פנים כדור הארץ. ב-IUGG חברות רק מדינות (ובהן ישראל) והן חברות באופן אוטומטי גם ב-IAVCEI. לאחר 1966 יכלו גם אנשים פרטיים להיות חברים ב-IAVCEI. Bulletin of Volcanology (עלון הוולקנולוגיה) הוא הביטאון של האגודה. הוא החליף את הביטאון Bulletin Volcanologique שיצא לאור לראשונה ב-1922. האגודה הדפיסה 22 כרכים של "הקטלוג של הר הגעש הפעילים של העולם". על הכוונה להוציא את ה"קטלוג" הוחלט ב-1924, והוא החל לצאת לאור ב-1948 כאשר נקבעו החלוקה לאזורים והפורמט. הכרך הראשון, על אינדונזיה יצא לאור ב-1951, והכרך ה-22 על ניו זילנד יצא לאור ב-1967. מדליית תוררינסון (Thorarinsson Medal) - לכבודו של סיגורדור תוררינסון (Sigurdur Thorarinsson‏; 1983-1912) מדליית וגר (Wager Medal) – לכבודו של לורנס וגר (Lawrence Wager‏; 1965-1904) מדליית קראפט (Krafft Medal) לכבודם של בני הזוג קטיה ומוריס קראפט שנספו בהתפרצות הר הגעש אונזן ב-1991. פרסי ג'ורג' ווקר (George Walker Awards) לכבודו של ג'ורג' פ. ל. ווקר (George P.L. Walker‏; 2005-1926) מספר הר געש – שיטה שפותחה עבור "קטלוג של הרי הגעש הפעילים של העולם" אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הבין-לאומית לוולקנולוגיה ולכימיה של פנים כדור הארץ רשימת החברים באגודה ספר השנה (2013) של ה-IUGG IAVCEI: Who we are and what we do – יש להקליק על Look Inside רשימת הפרסים באתר האגודה
כדורגל נגד האויב

כדורגל נגד האויב (באנגלית: Football Against The Enemy) הוא ספר שנכתב על ידי הסופר הבריטי סיימון קופר שיצא לאור בשנת 1994 ועוסק במסעו מסביב לעולם בניסיון לפענח את הקשר המיוחד בין משחק הכדורגל לתהליכים פוליטיים, מדיניים, כלכליים וחברתיים ברחבי העולם. הספר הוא ספר תיעודי שעלילתו מתפרסת על פני שנתיים תמימות. במהלך המסע פוגש קופר דמויות מרחבי העולם שקשורות בדרך כזו או אחרת לפן אחר של כדורגל. השאלה המרכזית שניצבת במרכז המסע היא כיצד היסטוריה ואופי לאומי של מדינה מסוימת או חברה מסוימת משפיע על האופן בו משחקים בה כדורגל. שאלה נוספת שחוזרת ועולה במהלך הסיפור היא כיצד הכדורגל משפיעה על כל חברה ומדינה. עמוד הספר באתר הוצאת חרגול
היתלום

היתלום (בקווניה: היסילומה) היא ארץ בצפון מערב הארץ התיכונה, בעולם הפנטזיה המתואר בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין. ארץ היתלום שוכנת מצפון לארצות בלריאנד. היא אינה חלק מבלריאנד עצמה, אבל נכללת יחד עם ארצות בלריאנד ככל הארצות שממערב לארד לוין - ההרים הכחולים. היתלום היא ארץ גדולה. היא שוכנת בצפון ועל כן היא קרירה. שמה בא לה בגלל האובך והעננים הרבים המכסים אותה בדרך כלל. היתלום מתוארת כארץ נאה, ברובה מישורית עם התגבעויות קלילות, עד להרים התוחמים אותה מכל עבר. היתלום כוללת שני מחוזות גדולים המסונפים אליה: מיתרים ודור לומין. את גבולותיה של היתלום במזרח ובדרום, מתווים הרי ארד ותרין. פשר שמם הוא "הרי הצל", כי ממזרח ומצפון להם שוכנת ארצו של מורגות' שר האופל. במערב תוחמים את היתלום הרי ארד לומין. פשר שמם הוא "הרי ההדים" כי הם מתרוממים במזרחו של עמק למות והם חלק מהגורם להדים המתעוררים בו. ארץ מיתרים היא שלוחה דרומית-מזרחית של היתלום. ארץ מיתרים היא כעמק בין הרי ארד ותרין ממזרח ומדרום, ובין הרי מיתרים ממערב. בצפונה שוכן אגם מיתרים ובזכותו הארץ מלאה בעופות ממינים שונים, בעיקר עופות מים. רוב אוכלוסיית הנולדור בהיתלום שוכנת לחופי אגם מיתרים, שם גם היה משכנו של פינגולפין, מלך עליון על כל הנולדור. ארץ דור לומין היא שלוחה דרומית של היתלום. ארץ דור לומין היא כעמק בין הרי מיתרים במזרח, ארד ותרין בדרום וארד לומין במערב. דור לומין הייתה מקום מושבו וממלכתו של פינגון בן פינגולפין, שם גם התגוררו אנשי בית הדור, הגדול מבין שלושת בתי האדין. בזמן העידן הראשון יצאו האלדר במסע הגדול מערבה מקווינן לארץ אמן. לא כולם חצו את הים מערבה והחלק שנשאר לחיות בארצות בלריאנד נקראו הסינדר. בהיתלום ישבו מעטים מבני הסינדר, עד שגלו הנולדור ושבו לארץ התיכונה. אז התיישבו נולדור רבים במחוזות שמצפון לבלריאנד. פינגולפין ובניו נטלו להם לנחלה את הארצות שבין ארד ותרין לבלגיר הים הגדול. עם בוא האדם לבלריאנד, עברו אנשי מרך לחיות בדור לומין, שם קיבלו להם נחלות וארצות באוטונומיה משלהם, תחת שלטון בית פינגולפין. לאחר קרב נירנית ארנוידיאד, השתנתה לבלי הכר האוכלוסייה בדור לומין. רוב העלפים ובני האדם שהתגוררו שם נספו במלחמה. אלה שלא נספו, הצטרפו לממלכות וקהילות אחרות ואיש מהם לא שב לביתו. את הנשים והילדים שנשארו בלא מגן, שיעבדו בני המזרח - אנשי מורגות' שפלשו לארץ ההיא לאחר ניצחונו בקרב. אנשי בית הדור ששרדו לאחר הנירנית, חוללו מעשים גדולים והניעו את רוב ההתרחשויות הגדולות בבלריאנד עד תומו של העידן הראשון. את העידן הראשון סיימה מלחמת החרון בה הביסו צבאות הולאר את מורגות' ומשרתיו. תהפוכות המלחמה העזות ריסקו את ארצות בלריאנד והמחוזות הנלווים אליה והים הציף את כולן. כך שבעידן השני ארץ היתלום הייתה קיימת אך בזיכרון. ילדי הורין גלדור הגבוה הורין תליון טורין טורמבר מורוון אלדוון ניינור ניניאל
עדלי סטוק

עדלי סטוק (נולד ב-1960) הוא מעצב גרפי ישראלי ומנכ"ל משותף ומנהל קריאטיבי בחברת מיתוג מובילה. נולד בארצות הברית ב-1960, בוגר המחלקה לתקשורת חזותית, בצלאל לשנת 1985. המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת אאיצ'י לאמנות ומוזיקה, יפן. משנת 2007 הוא מרצה בכיר במחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. בין השנים 1996-1990 היה המעצב ומנהל הקריאטיב במשרדיה הראשיים של חברת שיסיידו בטוקיו, יפן. לאחר מכן, בין השנים 2003-1996, פעל בחברה שהקים, "עדלי דיזיין", ושימש חבר הנהלה בקבוצת מקאן אריקסון. במקביל, בין השנים 2003-2001, היה המנכ"ל של חברת FutureBrand Israel - נציגות חברת המיתוג הבינלאומית בארץ. בין השנים 2019-2003 היה מנכ"ל משותף ומנהל קריאטיבי בחברת המיתוג "Adlai & Partners". בין מהלכי המיתוג והעיצוב להם היה שותף בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21: מהלך מיתוג כולל לבנק הממוזג "מזרחי טפחות", עיצוב אריזות לחברת "טבע", מיתוג ועיצוב הזהות התאגידית של חברת "בזק", מיתוג מחדש של חברת הביטוח "הפניקס", מיתוג חברת פז ומותג Yellow, בניית מותג "יקב טפרברג" ועיצוב זהות תת-המותג "יקבי אפרת", עיצוב אריזות לסדרות המוצרים השונים של גלידת "שטראוס", מהלך מיתוג כולל ועיצוב אריזות המוצרים למחלבת "טרה", כולל אריזות המותג "Muller" בישראל. 1985 - בוגר תואר B.A. - המחלקה לתקשורת חזותית, בצלאל 1990 - בוגר תואר M.A. - אוניברסיטת אייצ'י לאמנות ומוזיקה, יפן 1997 - אקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, המחלקה לתקשורת חזותית 2000-1998 - מכללת עמק יזרעאל, בי"ס גורן לתקשורת חזותית 1995 - מקום רביעי- המעצב המבטיח של השנה מטעם איגוד הגרפיקאים היפני JAGDA 1995 - מדליית ארד- עבור פרומושון ווידאו- NEW YORK FESTIVALS 1996 - מדליית זהב FCC- ENGLISH ADVERTISING IN JAPAN 1997 - מדליית כסף "כוכב ישראל" עבור אריזת מטרנה פרימיום- מוצרי מעברות 2001 - פרס ראשון לעיצוב אריזת "אקמול צינון" בתחרות "כוכב ישראל" 2003 - מדליית זהב עבור אריזת Esc בתחרות Golden Drumstick 2004 - שמונה פרסים בתחרות חתך הזהב 2010 - מקום ראשון עבור תווית יקב טפרברג רזרב בתחרות Windigo 2010 2006 - The 8th International Poster Triennial in Toyama, Japan 2007 - עוצב בישראל 2008 - עוצב בישראל 2011 - עוצב בישראל 4 כרזה שנקראה "לכל כתר יש מלך" שהוצגו בתערוכה בשנת 1998 בגלריית המומחה בנווה צדק, בהשראת כיסאות של חברת כתר פלסט. מדיה וקבצים בנושא עדלי סטוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עדלי סטוק בצלאל, עבודותיו של עדלי סטוק בבצלאל קטלוג, בצלאל קטלוג כתבתה של הדס בכר "עיצוב שפה קשה" מתוך "זמן דיגיטלי" מספר 21 ורד שרון-ריבלין, ‏קשר-בראל מקים חברה לבניית מותג בשיתוף עם פיוצ'ר ברנד, באתר גלובס, 4 במאי 2000 לימור גל, אדווה בשביל הרוגע, נוף הרים נגד גודש באף, באתר הארץ, 27 ביוני 2005 נכנסים לפוקוס, באתר הארץ, 12 באפריל 2010 ורד שרון-ריבלין, ‏הלוק ומבחן המציאות, באתר גלובס, 19 ביוני 2001 שלומי שפר, הפניקס מקדמת תדמית בטוחה בקמפיין בטלוויזיה, באתר הארץ, 15 בפברואר 2004 שני שילה, הגביע הוא כחול, באתר הארץ, 13 בפברואר 2008 האתר של תערוכת עוצב בישראל
פרויקט הגנום האישי

פרויקט הגנום האישי (באנגלית: Personal Genome Project, בראשי תיבות: PGP) הוא מחקר עוקבה ארוך-טווח, אשר שם לו למטרה לרצף ולפרסם את רצף הגנום השלם של 100,000 מתנדבים לצד הרשומה הרפואית המלאה שלהם. חזון הפרויקט, שהחל בשנת 2005, הוא לאפשר התקדמות במחקר הגנומיקה האישית ופיתוח הרפואה המותאמת אישית. הפרויקט החל ביוזמתו של ג'ורג' מ. צ'רץ' מאוניברסיטת הרווארד. לפי שעה מתקבלים לפרויקט מתנדבים שהם אזרחי ארצות הברית בלבד ובעלי אפשרות לשלוח דגימות רקמה או DNA ברחבי ארצות הברית. הפרויקט יפרסם את הגנוטיפ - רצף הגנום המלא - של כל אחד מהמתנדבים, לצד מידע רב אודות פנוטיפ כגון: מידע רפואי, מדידות שונות (מידות גוף, למשל), הדמיות MRI ועוד. המידע שייאסף יהיה נגיש לכל באמצעות רשת האינטרנט, ויוגדר כנחלת הכלל. מידע שכזה יוכל לאפשר לחוקרים לבחון היפותזות שונות על הקשר בין פנוטיפ מסוים לגנוטיפ ולתנאים הסביבתיים. חלק מרכזי בפרויקט יהיה בחינת הסיכונים השונים אליהם נחשפים המתנדבים בעת השתתפות במיזם מסוג זה, כגון הפליה על ידי חברות ביטוח או מעסיקים במקרים בהם הרצף הגנטי של המתנדב מצביע על סיכוי מוגבר לחלות במחלה מסוימת. ועדת האתיקה של בית הספר לרפואה של הרווארד ביקשה כי סבב המתנדבים הראשון למיזם יכלול את ג'ורג' צ'רץ' עצמו וכן יכלול בעלי עניין נוספים לעניין הגנומיקה האישית מתחומי המדע, הרפואה והחברה, וזאת משום שהם בעלי מעמד והשכלה מספקים על מנת לתת את הסכמתם מדעת להשתתפות בפרויקט. כעת, ומשהסבב הראשון, שמנה עשרה מתנדבים, תם, מקווים שמספר רב של מתנדבים מכל גוני האוכלוסייה ייקחו חלק בפרויקט. בטווח הארוך הציבו יוזמי הפרויקט כיעד את הפיכת רצף הגנום האישי זמין לכל אחד ואחד באוכלוסייה. זהו יעד שהופך אפשרי יותר ויותר, בפרט לאור כניסתן לשימוש של שיטות ריצוף DNA מהדור החדש (next-generation sequencing), ולאור ההוזלה המתמשכת במחירי הריצוף. התקווה היא שידיעת הגנוטיפ של כל אדם תאפשר התאמת טיפולים במסגרת רפואה מותאמת אישית. על המעוניינים להתנדב לפרויקט לעבור סדרה קצרה של מבחנים מקוונים על-מנת לאשר כי הם כשירים לספק הסכמה מדעת. נכון לנובמבר 2017 מעל 10,000 מתנדבים נרתמו למיזם, והמידע אודותיהם זמין באתר האינטרנט של הפרויקט. ריצוף DNA גנומיקה גנום אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט הגנום האישי פרויקט הגנום האישי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) G M Church, The Personal Genome Project, Molecular Systems Biology 1, 2005-01 doi: 10.1038/msb4100040 Duncan, David Ewing (2010-06-07). "On a Mission to Sequence the Genomes of 100,000 People". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-05-17.
מנצורה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אל-מנסורה – עיר השוכנת בדלתה של נהר הנילוס במצרים אל-מנצורה - (או מנסורה) כפר דרוזי במזרח הכפר מע'אר, כיום חלק מן העיר מע'אר אל-מנסורה – כפר ערבי בנפת צפת המנדטורית. נחרב במלחמת העצמאות ובשטחו הוקם מושב נטועה אישים: שלום מנצורה – איש ציבור ישראלי שלום מנצורה (רב) – חכם תימני מנצור
סימפוניה מס' 36 של מוצרט

הסימפוניה מס' 36 בדו מז'ור קכל 425 מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט, נכתבה על ידו בשנת 1783, בעצירת ביניים בעיר לינץ, ועל שמה היא מכונה סימפוניית לינץ. הסימפוניה נכתבה בתוך ארבעה ימים, כדי לעמוד בציפייתו של רוזן העיר, שהודיע על קיום קונצרט עם היוודע לו בואו של מוצרט. הסימפוניה הושמעה לראשונה בלינץ ב-4 בנובמבר 1783, ובווינה היא הושמעה לראשונה ב-1 באפריל 1784. כתב היד המקורי של היצירה לא שרד. הסימפוניה כתובה לשני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, ,תופי דוד וכלי קשת. ליצירה ארבעה פרקים: אדאג'יו במשקל 3/4 שנמשך אל אלגרו ספיריטוזו במשקל 4/4 פוקו אדאג'יו במשקל 3/4 מנואט במשקל 3/4 פינאלה - פרסטו במשקל 2/4 כל הפרקים ביצירה, למעט המנואט, כתובים בצורת סונאטה.
המנלינה

המנלינה (בפינית: Hämeenlinna, בשוודית: Tavastehus) היא בירת אזור קאנטה-המה שבדרום פינלנד. בשנת 2013 התגוררו בעיר 67,577 תושבים, נתון הממקם את המנלינה במקום ה-14 ברשימת הערים הגדולות במדינה. העיר שוכנת לחופו הדרומי של אגם ואניאווסי, וממוקמת כ-98 קילומטרים צפונית להלסינקי, 73 ק"מ דרומית לטמפרה, ו-72 ק"מ מערבית ללאהטי. להמנלינה אחת עשרה ערים תאומות: נורווגיה בארום, נורווגיה גרמניה צלה, סקסוניה התחתונה, גרמניה דנמרק פרדריקסברג, דנמרק גרינלנד קקרטרסואק, גרינלנד איסלנד הפנרפיירדיר, איסלנד רוסיה טבר, רוסיה הונגריה פישפקלאדני, הונגריה פולין טורון, פולין (מ־1989) שוודיה אופסלה, שוודיה גרמניה ויימאר, תורינגיה, גרמניה אסטוניה טרטו, אסטוניה מדיה וקבצים בנושא המנלינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המנלינה (בפינית, בשוודית ובאנגלית) המנלינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ייבסקילה

ייבסקילה (בפינית: Jyväskylä; בעברית נקראת לעיתים גם יובסקילה וגם יובסקולה) היא בירת אזור פינלנד המרכזית שבמרכז פינלנד, והעיר הגדולה בו. העיר ממוקמת כ-147 קילומטרים צפונית מזרחית לטמפרה, וכ-270 ק"מ צפונית להלסינקי. ייבסקילה שוכנת לחוף מערב האגם הפיני. שטח העיר הררי ומיוער. ברחבי העיר מבנים רבים שתכנן האדריכל הפיני אלוור אלטו. העיר מארחת מדי שנה את ראלי פינלנד, שהוא חלק מאליפות העולם בראלי. בנוסף, קבוצת ההוקי קרח של העיר זכתה בליגת האלופות בעונת 2014/2015 והעפילה לגמר בעונת 2017/2018. המטה ומפעלים של החברה הפינית פנדה ממוקמים בעיר. על פי גודל האוכלוסייה בעיר, ממוקמת ייבסקילה במקום השביעי במדינה. בשנת 1940 התגוררו בעיר כ-8,000 תושבים, מאז התפתחה העיר במהירות, ובשנת 2013 התגוררו בה 133,687 תושבים. לייבסקילה שלוש עשרה ערים תאומות: דנמרק אסביירג, דנמרק (מ־1947) שוודיה אסקילסטונה, שוודיה (מ־1947) נורווגיה סטוונגר, נורווגיה (מ־1947) איסלנד נסקופסטדור, איסלנד (מ־1958) רוסיה ירוסלבל, ירוסלבל, רוסיה (מ־1966) הונגריה דברצן, הונגריה (מ־1970) פולין פוזנן, פולין גדול, פולין (מ־1974) גרמניה פוטסדאם, ברנדנבורג, גרמניה (מ־1985) הרפובליקה העממית של סין מודאנג'יאנג, חיילונגג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין (מ־1988) ניקרגואה חלפה, ניקרגואה (מ־1988) אסטוניה טרטו פאריש, אסטוניה (מ־1991) יפן ניזה, יפן (מ־1997) הרפובליקה העממית של סין קונמינג, יונאן, הרפובליקה העממית של סין (מ־2005) מדיה וקבצים בנושא ייבסקילה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ייבסקילה (בפינית ובאנגלית) ייבסקילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קוקולה

קוקולה (בפינית: Kokkola; בשוודית: Karleby) היא בירת אזור אוסטרובוטניה המרכזית שבמערב פינלנד, ממוקמת לחופי המפרץ הבוטני. בשנת 2013 התגוררו בעיר 46,714 איש, נתון הממקם את העיר במקום ה-22 בפינלנד. תחום השיפוט של קוקולה 2,730.81 קמ"ר, ממקם אותה במקום ה-25 במדינה. בעיר מתגוררים 84.2% פינים, ו-13.9% פינים שוודים. לקוקולה חמש עשרה ערים תאומות: שוודיה הרנוסאנד, שוודיה שוודיה מורבילאנגה, שוודיה שוודיה אולנגר, שוודיה נורווגיה אייברי, נורווגיה נורווגיה קריסטיאנסונד, נורווגיה דנמרק פרדריציה, דנמרק אסטוניה אמבלה, אסטוניה אסטוניה יארבה-יאני, אסטוניה ליטא מריאמפולה, ליטא הונגריה בולדוג, הונגריה הונגריה הטוון, הונגריה גרמניה רטינגן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה ארצות הברית פיצ'בורג, מסצ'וסטס, ארצות הברית קנדה גרייטר סדברי, אונטריו, קנדה הרפובליקה העממית של סין פושון, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא קוקולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוקולה (בפינית, בשוודית ובאנגלית) קוקולה, ברשת החברתית פייסבוק קוקולה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוקולה, ברשת החברתית אינסטגרם קוקולה, ברשת החברתית LinkedIn קוקולה, סרטונים בערוץ היוטיוב