laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפעה מצרי

אפעה מצרי (שם מדעי: Echis pyramidum) הוא מין של נחש ארסי בסוג אפעה ממשפחת הצפעיים הנפוץ בעיקר בצפון מזרח אפריקה, אך גם בחצי האי ערב. אורכו נע בין 30-60 ס"מ כאשר אורכו המרבי יכול להגיע ל-85 ס"מ. הזכרים גדולים מן הנקבות. צבעם נע בין אפור, ירוק זית ל-אדמדם, חום. הגוף דק ולאורכו מופיעות נקודות בהירות. הראש נבדל מהגוף ובעל עיניים גדולות יחסית. האפעה המצרי נפוץ בצפון מצרים, מרכז סודאן, אריתריאה, אתיופיה, קניה וסומליה באפריקה ובמדינות חצי האי ערב הוא נפוץ בערב הסעודית, תימן ועומאן. האפעה המצרי הוא נחש לילי. הוא ניזון מלטאות, יונקים קטנים ומציפורים קטנות. ארסו רעיל ביותר ומכיל מרכיבים המו-טוקסינים (הרעלת דם) חזקים מאוד, ורכיבים נוירו-טוקסינים (רעלן עצבים), שחלשים יחסית. לאחר הכשה, בתוך שעה עד 6 שעות, האזור שנפגע מתחיל לדמם בלי הפסקה, להתנפח מאוד ונקרוזה עלולה להתפתח. ללא טיפול בנסיוב, רוב המקרים מסתיימים במוות. אין נסיוב ייחודי למין זה, אולם הנסיוב המשמש מפני מיני אפעה אחרים יעיל כנגד ארסו. למין שלושה תת-מינים: E. p. aliaborri - נפוץ בצפון קניה E. p. leakeyi - נפוץ בצפון-מערב ודרום-מערב קניה E. p. pyramidum - נפוץ בשאר האזורים מדיה וקבצים בנושא אפעה מצרי בוויקישיתוף אפעה מצרי, באתר ITIS (באנגלית) אפעה מצרי, באתר NCBI (באנגלית) אפעה מצרי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפעה מצרי, באתר GBIF (באנגלית) אפעה מצרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנדוטוקסין

אנדוטוקסין (באנגלית: Endotoxin) או רעלן תוך־תאי הוא רעלן הנמצא בממברנה של חיידקים מסוימים. בניגוד לאקסוטוקסין שהוא רעלן חלבוני המופרש מן החיידק החי, אנדוטוקסין אינו מופרש מן החיידק החי אלא רק כאשר החיידק מת משתחרר האנדוטוקסין. אב הטיפוס של האנדוטוקסינים הוא הליפופוליסכריד (LPS) הנמצא בקרום חיצוני של חלק מחיידקים גראם-שליליים (בעיקר מהפרוטאובקטריה). LPS משתחרר מתא החיידק במותו ויכול להוביל לתגובה חיסונית, הכוללת תסמיני מחלה כגון חום. ריכוז גבוה של LPS חופשי ברקמה יכול במצבי קיצון לגרום לאלח דם. אנדוטוקסין יציב בחימום ממושך, ודרושה כמות של מיקרוגרמים אחדים עבור פעילותו הרעלנית. זאת בניגוד לאקסוטוקסין שאינו יציב בחימום ממושך, ודרושה כמות של פיקוגרמים- ננוגרמים עבור פעילותו הרעלנית. אנדוטוקסין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנדוטוקסינים, דף שער בספרייה הלאומית אֶנְדּוֹטוֹקְסִין במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית רַעֲלָן תּוֹךְ־תָּאִי במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עכן גדול

עָכָן גָּדוֹל (שם מדעי: Cerastes gasperettii) הוא נחש ארסי מסוג עכן ממשפחת הצפעיים המצוי ברחבי המזרח התיכון מישראל ועד איראן, ובייחוד באזור חצי האי ערב. מראהו מזכיר מאוד את זה של עכן החרטומים, אך אזורי תפוצתם לא חופפים. נמנה בין תשעת הנחשים הארסיים בישראל. לא ידוע על תת-מינים. אורכו הטיפוסי של העכן נע בין 30 ל-60 ס"מ, כאשר אורכו המרבי מגיע ל-85 ס"מ. הנקבות גדולות מן הזכרים. צבעי הנחש הם בגוני חום, צהבהב ואפרפר, שעוזרים לו להסתוות באזורי החולות בהם הוא חי. הגחון בצבע לבן והזנב עשוי להיות שחור. הראש נבדל מן הגוף, בדומה לרוב הצפעיים. מעל לכל עין יש לרוב קשקש בולט אחד הנראה כמו קרן, אולם ייתכנו פרטים ללא הקשקשים דמויי הקרניים. הגוף מוצק יחסית לאורכו. העכן הגדול הוא נחש לילי. הוא נע בחול בתנועה צדית, כך שבכל רגע רק שני חלקים מגופו נוגעים בקרקע, ובכך הוא לא מתחמם יתר על המידה כאשר נע על החול החם. כאשר הוא חש מאוים הוא מסתובב לכיוון הסכנה, משמיע קול אזהרה באמצעות חיכוך של קשקשיו בחול, ומכיש כמוצא אחרון. העכן מתחפר בחול כאשר רק עיניו מציצות, ואורב לטרף שיעבור לידו. הוא ניזון מלטאות, יונקים קטנים, וציפורים. העכן מצוי ברחבי המזרח התיכון. שטח המחיה שלו כולל חלקים מירדן, עיראק, איראן, ואת רוב שטחי חצי האי ערב: בערב הסעודית, כווית, תימן, עומאן, קטר ואיחוד האמירויות. בישראל מצוי הנחש באזור הערבה. הארס של העכן הגדול מסוכן ביותר, אולם אירועי הכשה נדירים ביותר ואין תיעוד על מוות כתוצאה מהכשת הנחש. לא ידוע על נסיוב המגן מפני הארס של מין זה. מין זה מטיל ביצים, הנקבה מטילה בין 8 ל-20 ביצים. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 236-238 מדיה וקבצים בנושא עכן גדול בוויקישיתוף עכן גדול, באתר ITIS (באנגלית) עכן גדול, באתר NCBI (באנגלית) עכן גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עכן גדול, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עכן גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עכן גדול, באתר GBIF (באנגלית) מחפשים עקבות: עכנים בסכנת הכחדה, 22 במרץ 2010 עכן גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים – א"י (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
מרגרטה הקדושה

האם התכוונתם ל... מרגרטה הבתולה – בתולה שמתה על אמונתה הנוצרית, 289 - 304 או 305 מרגרט הקדושה – מלכת סקוטלנד וקדושה קתולית, 1045 - 16 בנובמבר 1093
תרבות וארי

תרבות וארי (ידועה גם כתרבות הוארי או הווארי) הייתה תרבות פרה-קולומביאנית חשובה שהתקיימה בשנים 500–900 לספירה וככל הנראה התרבות העירונית הראשונה באזור פרו של ימינו. בשיאה חלשה תרבות זו על רוב אזורי החוף והאזורים ההרריים של פרו. לאחר שקיעתם של המרכזים העירוניים של תרבות זו בשנים 800–900 לספירה, הושפעו ממנה תרבויות פרה-קולומביאניות מאוחרות יותר ושימרו את זכרה. החשובה ביותר מבין תרבויות אלו הייתה תרבות האינקה. חלק ניכר מחורבותיה נמצאות במחוז הואנטה שבאזור איהקוצ'ו. עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שתרבות וארי החלה כעיר מדינה עצמאית לא גדולה במיוחד שעם השנים גדלה, והפיצה את תרבותה על ידי כיבושי העמים החלשים יותר, כגון תרבות פצ'אקמק. בסופו של דבר הפכה לבירת אימפריה ששלטה על מרבית שטחי פרו של ימינו, כאשר היא שולטת או לפחות משפיעה על תרבויות ושבטים שונים כגון מוצ'ה, וירו, צ'אנקה, אנקון, צ'ימו ואפילו תרבויות פאראקס ונסקה. מהחפירות הארכאולוגיות עולה שעיר-מדינה זו ששמה לא ידוע ולכן נקראת על שם כל הממלכה, בירת וארי, השפיעה על תרבות טיוואנאקו המאוחרת יותר. מסקנה זאת נתמכת בעיקר על ידי השוואות בין כלי החרס של שתי התרבויות. מעט מאוד ידוע על המערכת הפוליטית והמנהלית של תרבות וארי עקב חוסר עדויות בכתב אבל מה שכן ידוע הוא שמערכות השלטוניות החברתיות-מעמדיות של תרבות זו היו מורכבות ויוצאות דופן יחסית לזמנן. עוד ידוע שאנשי וארי הפיצו את דרך התנהלותם לרוב המקומות אותם כבשו. כמו כן ידוע שאנשי וארי היו מתקדמים יותר טכנולוגית משכניהם בכמה תחומים, כשבראש ובראשונה לא היה להם מתחרה בתחום העירוני. על מערכות הדרכים והכבישים המתוחכמות שפיתחו העפילה רק מערכת הדרכים של האינקה המאוחרת יותר שגם היא הייתה בעצם הרחבה של מערכות הדרכים של הווארי. גם בתחום החקלאות היו אנשי וארי מתקדמים יחסית לזמנם. הם היו בין הבודדים באזור פרו (יחד עם טיוואנאקו) שפיתחו והשתמשו בטרסות. האזכור המערבי הראשון לתרבות זו נמצא בכתביו של הכרוניקן הספרדי בן המאה ה-16 פדרו סייסה דה לאון (אנ') שם חורבות וארי מופיעות בשם "וינאקו" ומצוינות כאתר שקדם לאימפריית האינקה. לאחר אזכור זה האתר אינו מוזכר עוד בכרוניקות הספרדיות. האתר זכה לתשומת לב מחודשת בעקבות גילויו של "חואן טלו", אבי הארכאולוגיה בפרו, ב-1931. מאז נחפר האתר פעמים רבות ונתגלו אתרים נוספים, כאשר האתר שהשתמר בצורה הטובה ביותר נמצא ליד העיר קווינואה. כמו כן לאחרונה התגלו אתרים נוספים המזוהים עם תרבות זו ליד העיר צ'יקלאיו. הסברה המקובלת על החוקרים כיום היא ששפתם של אנשי וארי הייתה ניב של שפת איימרה, אם כי זו השערה בלבד. מדיה וקבצים בנושא תרבות וארי בוויקישיתוף תרבות וארי, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה ובנושא פרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוליקרטס

פוליקרטס (ביוונית: Πολυκράτης) היה טיראן הפוליס סאמוס בין השנים 538 ל-522 לפנה"ס, אשר היה ידוע בעושרו ובעוצמתו הרבה. פוליקרטס השתלט על הפוליס במהלך פסטיבל לאלה הרה, יחד עם שני אחיו. זמן קצר לאחר מכן, הוא הרג אחד מהם והגלה את האחר, ובכך לקח את מושכות השלטון לידיו. במהלך שלטונו פעל פוליקרטס רבות לפיתוח הפוליס, לרבות בניית נמל חדש, מערכת אספקת מים וכן מקדש מפואר לאלה הרה, ועל כן היה אהוד מאוד על העם. הוא פיתח קשרים הדוקים עם טיראנים ושליטים רבים אחרים, לרבות המלך המצרי יעחמס השני. תחת שלטונו הוא הצליח לבנות צי מרשים ואף כבש ערים רבות באסיה הקטנה ובאיי הים האגאי. מסופר כי במהלך מסעות אלו איגד סביבו חכמים רבים, אולם פיתגורס סירב להצטרף אליו. מעשייה מפורסמת אודותיו היא "טבעת פוליקרטס". מדיה וקבצים בנושא פוליקרטס בוויקישיתוף פוליקרטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פוליקרטס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) איביקוס, האודה לפוליקרטס. תירגם מיוונית עתיקה טדי פסברג, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרץ שלמה

מפרץ שלמה הוא השם העברי שנתנה ישראל למפרץ שארם א-שייח' בדרום סיני לאחר כיבושו במלחמת ששת הימים ב-1967. הפעם הראשונה שבה כבשה ישראל את שארם א-שייח' הייתה במלחמת סיני ב-1956. צה"ל החזיק באזור ארבעה חודשים עד נסיגתו מסיני. במלחמת ששת הימים ב-1967, כבש צה"ל בפעם השנייה את המפרץ. המפרץ נתחם בלשונית יבשתית ומחלק את המפרץ לשניים ("שארם" בערבית זוהי לשונית ים). עם השנים הוקם בצד המערבי של המפרץ בסיס חיל הים - בסיס מפרץ שלמה שפונה באפריל 1982. מן העבר השני של הבסיס, הוקמה ממול מפרץ שארם אל מויה (שהוא הצד השני של מפרץ שלמה), העיר אופירה. על שם המפרץ, נקרא כל אזור דרום סיני - מרחב שלמה, שהייתה המפקדה שניהלה את האזור כולו. עקב חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים פינתה ישראל את סיני עבור מצרים, והמפרץ נעזב באפריל 1982. כיום המקום נמצא בשליטת מצרים. ממול למפרץ הוקמה העיר התיירותית שארם א-שייח'. תושבי סיני המצרים ביטלו את השם הישראלי של המקום, הן של מפרץ שלמה והן של העיר אופירה. בשנת 1982 יצא לאור השיר "מפרץ שלמה" של הזמר זוהר ארגוב במסגרת אלבומו נכון להיום
צ'ארלס רוברטס סווארט

צ'ארלס רוברטס סווארט (באנגלית: Charles Robberts Swart‏; 5 בדצמבר 1894, וינבורג, מדינת אורנג' החופשית – 16 ביולי 1982, בלומפונטיין, דרום אפריקה) היה המושל הכללי האחרון של איחוד דרום אפריקה ונשיאה הראשון של הרפובליקה של דרום אפריקה. סווארט נולד ב-5 בדצמבר 1894 בחוות מורגנצון, במחוז וינבורג ברפובליקה הבורית מדינת אורנג' החופשית (שהפכה לקולוניה בריטית בשנת 1902 ולפרובינציה באיחוד דרום אפריקה בשנת 1910). סווארט היה השלישי מבין ששת ילדיהם של הרמאנוס ברנארדוס סווארט ואלטה קתרינה רוברטס. מלחמת הבורים השנייה פרצה כשהיה בן חמש שנים, ובמהלכה שהה עם אמו ואחיו במחנה ריכוז בווינבורג. אביו נפצע ונשבה על ידי הבריטים במהלך קרב פרדברג, ונותר שבוי עד תום המלחמה. בגיל 7 החל ללמוד בבית ספר ממשלתי בווינבורג, אולם לאחר מכן עבר לבית ספר שהוקם על ידי הקהילה האפריקאנרית בתגובה למדיניות האנגליפיקציה בבתי הספר הממשלתיים של אלפרד מילנר. בסופו של דבר בתי הספר התאחדו וסווארט השלים את לימודיו בגיל 13. בשנת 1914 החל לעסוק בעריכת דין. הוא שהה תקופה קצרה בהוליווד, שם השתתף בסרטים אילמים. בשנת 1923 נבחר לפרלמנט מטעם ליידיברנד, וייצג את המקום עד לשנת 1938. במהלך תקופה זו הפך למנהיג המפלגה הלאומית במדינת אורנג' החופשית ובשנת 1939 נבחר לפרלמנט כנציג וינבורג. בשנת 1948, עם ניצחונה של המפלגה הלאומית בבחירות הכלליות, מונה סווארט לתפקיד שר המשפטים, והיה אחראי לחקיקה שחיזקה את סמכויות המשטרה במאבקה נגד פעילות נגד מדיניות האפרטהייד. בין 1949–1950 שימש גם כשר החינוך, האמנות והמדע, ובשנת 1958 שימש כראש הממשלה בפועל. בשנת 1960 התמנה סווארט למושל כללי של איחוד דרום אפריקה. כמו קודמו בתפקיד סירב אף הוא להישבע אמונים למלכה אליזבת השנייה וללבוש את התלבושת הייצוגית של נציגיה. במשאל עם שנערך בהמשך אותה שנה תמך רוב קטן של המצביעים הלבנים בכינון רפובליקה. כך, בשנת 1961, לאחר שחתם על החוקה הראשונה של הרפובליקה, ביקש סווארט ממלכת אנגליה לשחררו מתפקידו, והפרלמנט בחר בו כנשיאה הראשון של הרפובליקה, תפקיד ראש מדינה ייצוגי בעיקרו, שבא תחת תפקיד המושל הכללי. למרות שנבחר לכהונה בת שבע שנים, סווארט פרש במאי 1967 לאחר שכיהן שש שנים בתפקיד. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס רוברטס סווארט בוויקישיתוף סווארט - נשיא דרום אפריקה, מעריב, 11 במאי 1961 ד"ר דונגס - נשיא דרום אפריקה, דבר, 1 במרץ 1967
ג'נינגס

האם התכוונתם ל... אדמונד ג'נינגס רנדולף – משפטן אמריקאי שכיהן כמושל וירג'יניה, מזכיר המדינה של ארצות הברית והתובע הכללי הראשון. אלכס ג'נינגס – שחקן אנגלי ברנדון ג'נינגס – רכז אמריקאי בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA. ויליאם ג'נינגס ברייאן – פוליטיקאי אמריקני. התמודד במירוץ לנשיאות ארצות הברית שלוש פעמים והפסיד. היה גם התובע במשפט הקופים. פט ג'נינגס – כדורגלן עבר צפון אירי ששיחק בעמדת השוער, והשתתף בלמעלה מ-1,000 משחקים בקריירה. פיטר ג'נינגס – עיתונאי קנדי-אמריקני ומגיש חדשות בטלוויזיה במשך ארבעה עשורים ג'נינגס (סדרת ספרים) – סדרת ספרי ילדים
RTA type 2

RTA type 2 הוא סוג של חמצת אבובית הכליה, המתרחש באבובית המקורבת (הפרוקסימלית, נקרא גם pRTA), כאשר הפגם הוא בריאבסורפציה של ביקרבונט (ספיגה מחדש של ביקרבונט) בגוף. כתוצאה מכך יש דליפה (leaking) של ביקרבונט לשתן, ויש מעט ביקרבונט בדם- ולכן נוצרת אצידמיה (יתר חומציות של הדם). שלא בדומה ל- RTA type 1, תאי הביניים של האבובית המרוחקת (intercalated cells) מתפקדים באופן נורמלי, ולכן האצידמיה היא פחות חמורה מאשר ב- RTA type 1, והשתן יכול להיות חומצי מתחת ל- ph של 5.5. לרוב, RTA type 2 אינו מהווה פגם יחיד אלא מקושר למספר פגמים - כמו בתסמונת פנקוני, המאופיינת בפוספטוריה, גליקוזוריה, ופתולוגיות נוספות כגון פרוטאינוריה. הסיבות להיווצרות RTA type 2: מחלות משפחתיות: ציסטינוסיס גלקטוזמיה מחלת אגירת גליקוגן (סוג 1) אי סבילות ללקטוז תסמונת Lowe טירוזינמיה מחלת וילסון מחלות נרכשות: עמילואידוזיס מיאלומה נפוצה paroxysmal nocturnal hemoglobinuria טוקסינים, כגון HAART, ifosfamode, עופרת וקדמיום הטיפול נשען על מתן ביקרבונט- ואולם, יש לתת כמויות גדולות של ביקרבונט כדי להתגבר על ה"בזבוז" בשתן.
המדליה הלאומית למדעים

המדליה הלאומית למדעים (באנגלית National Medal of Science) הוא אות כבוד המוענק אחת לשנה על ידי נשיא ארצות הברית בטקס שנערך בבית הלבן, לאנשים שתרמו תרומה משמעותית בנושאים הבאים: סוציולוגיה ומדעי ההתנהגות, ביולוגיה, כימיה, הנדסה, מתמטיקה, סטטיסטיקה, מדעי המחשב ופיזיקה. הוועדה הקובעת את המועמדים לזכייה מורכבת מצוות של שנים עשר איש, ומנוהלת על ידי הקרן הלאומית למדע (NSF).‏ 38% ממקבלי המדליה לדורותיהם היו יהודים. הענקת המדליה הלאומית למדעים נעשית על פי חוק שנחקק על ידי הקונגרס של ארצות הברית, בשנת 1959. בתחילה הוענקה המדליה רק על תרומות למדעי הטבע, אולם בשנת 1980 נכנס לתוקפו תיקון לחוק המאפשר הענקת מדליות לאומיות גם על תרומות במדעי החברה וההתנהגות. המדליה הראשונה הוענקה בשנת 1963 (עבור שנת 1962) על ידי הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי לתיאודור פון קרמן על פועלו במעבדה להנעה סילונית במכון הטכנולוגי של קליפורניה. החוק מאפשר להעניק עד 20 מדליות מדי שנה, אולם בממוצע מוענקות רק 12–15 מדליות. היו אף מספר שנים (1985, 1984, 1980, 1978, 1977, 1972, 1971) בהן לא הוענקו כלל מדליות. ב-2010 הוענקו המדליות ליקיר אהרונוב, סטפן בנקוביץ', וורן וושינגטון, אמנון יריב, סוזן לינדקוויסט, מורטימר מישקין, דייוויד ממפורד, מרי אן פוקס, סטנלי פרוזינר ואסתר קונוול. הנשיא דונלד טראמפ לא העניק מדליות לאומיות למדע במהלך כהונתו. הפעם האחרונה שהמדליה הוענקה לפני נשיאותו הייתה ב־19 במאי 2016, כאשר הנשיא ברק אובמה העניק את המדליות ב־2013 ו־2014. ב־23 באוקטובר 2023, הנשיא ג'ו ביידן העניק תשע מדליות למדעים ו־12 מדליות לאומיות לטכנולוגיה וחדשנות בטקס שנערך בחדר המזרחי של הבית הלבן. עד שנת 2023 הוענקו 515 מדליות בסך הכל. במדליה דמות אדם המוקף באדמה, ים ושמיים, מהרהר ומתאמץ כדי להבין את הטבע. כדור הבדולח בידו, מסמל את הסדר ביקום. הנוסחה המצוירת בחול, מתחת לרגלי האדם מסמלת את ההפשטה המדעית. רשימת זוכי המדליה הלאומית למדעים, ויקיפדיה באנגלית, ממוין לפי מקצועות ושנים המדליה הלאומית לאמנויות המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות המדליה הלאומית למדעי הרוח מדיה וקבצים בנושא המדליה הלאומית למדעים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המדליה הלאומית למדעים (באנגלית) הקרן הלאומית למדעים איתור זוכי הפרס במדעים, באתר הקרן הלאומית למדעים הקרן הלאומית למדליות במדע וטכנולוגיה "JEWISH RECIPIENTS OF THE US NATIONAL MEDAL OF SCIENCE"
מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות

מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות הוא עמותה שהוקמה על ידי תנועת הנוער "הנוער העובד והלומד" ו"המחנות העולים" בשנת 2006, בעקבות החלטת מועצת תנועות הנוער בישראל לקבל את דרישת משרד החינוך ולהכניס לתוך המועצה תנועות נוער שאינן ציוניות. בנוסף למקימות, גם תנועת השומר הצעיר חברה במעגל. התנועות החברות במעגל חברות גם במועצת תנועות הנוער בישראל. מטרת המעגל לעורר שיח בין תנועתי ובחברה הישראלית בכלל על מהותה של הציונות ועל תפקיד החלוציות וההגשמה בחברה. התנועות החברות במעגל מוציאות מסע נוער משותף לפולין, המונה כ-1000 חניכים תחת הכותרת "המסע לגילוי שורשי המהפכה הציונית ומרד תנועות הנוער-שואה וגבורה". המסע הוא חלק ממסלול החניכות בתנועות ומתקשר לתהליכים העוברים על החניכים לפניו ואחריו. בנוסף מקים המעגל את "קרן הדורות", על בסיס תרומות, שמטרתה לסייע בסבסוד המסע לחניכים שמצבם הכלכלי אינו מאפשר להם לשלם את עלותו המלאה (כ-30% מהחניכים). מפעל נוסף של מעגל תנועות הנוער הוא מפעל ההנצחה לבנימין זאב הרצל. במהלך יום הזיכרון על שמו החל ב-י באייר, מתפרסים מדריכי התנועות הבוגרים (כ-450 מדריכים) בין בתי ספר בארץ ומעבירים בהם שיעורי חברה (כ-900 שיעורי חברה בכ-76 רשויות מקומיות) (המספרים נכונים לדצמבר 2009). השיעורים עוסקים בנושא הבית לאומי לעם היהודי. המעגל לקח חלק ביוזמת המועצה לשימור אתרים - פרויקט "בדרכו של הרצל". המעגל גם מקיים שותפות עם המועצה הציבורית להנצחת זכרו של הרצל במשרד ראש הממשלה ועם המשרד לענייני גמלאים. המעגל גם היה פעיל במאבק נגד הפרטת קרקעות המדינה במסגרת התוכנית הכלכלית בשנת 2009. כמו כן הביע המעגל את מחאתו על ניסיונה של מפלגת "האיחוד הלאומי" להקים תנועת נוער הדוגלת ברעיון ה"טרנספר". מעגל תנועות הנוער הציוניות-חלוציות-מגשימות אימץ את השיר "אני מאמין" כהמנון בלתי רשמי. מועצת תנועות הנוער בישראל המחנות העולים הנוער העובד והלומד השומר הצעיר אתר קרן הדורות שהוקמה על ידי המעגל על מנת להבטיח כי כל חניכי התנועות יוכלו להשתתף במסע לפולין. מסמך (PDF) רקע על יום הזיכרון לבנימין זאב הרצל. יו"ר מעגל תנועות הנוער מתנגד להקמת תנועה הדוגלת בטרנספר, באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2007
אלכסנדר איוואנוב

אלכסנדר אנדרייביץ' איוואנוב (ברוסית: Алекса́ндр Андре́евич Ива́нов;‏ 16 ביולי 1806 – 3 ביולי 1858) היה צייר רוסי שהתמחה בציור בסגנון הנאו קלאסי. בשל סגנונו המיושן, ציוריו לא זכו לפופולריות. איוואנוב נולד בסנקט פטרבורג ולמד לצד קארל ברולוב באקדמיה הקיסרית לאמנויות תחת אביו, אנדרי איוואנוב. לאחר תום לימודיו עבר להתגורר ברומא, בה חי שנים רבות, והתחבר עם ניקולאי גוגול. במשך 20 שנה, בין השנים 1837–1857 עבד על יצירתו המונומנטלית "הופעת ישו בפני העם", המוצגת כיום בגלריית טרטיאקוב שבמוסקבה. היצירה היא שהביאה לאיוואנוב את פרסומו. בשנות חייו עבודותיו לא זכו להצלחה. סגנונו הנאו-קלאסי ושמרנותו האמנותית הביאו לביקורת רבה, בעיקר בשל היעדרן של תמות דמוקרטיות וליברליות או תמות לאומיות (שהיו אופייניות לציורי תנועת "הנודדים") בציוריו. במהלך המאה ה-20 השתנתה הגישה הביקורתית לציוריו, וכיום עבודות ההכנה שהכין עבור היצירה "הופעת ישו בפני העם" נחשבות יצירות מופת בפני עצמן, ומוצגות, לצד יצירות אחרות של איוואנוב, במוזיאון הרוסי שבסנקט פטרבורג. יצירותיו של איוואנוב אלכסנדר איוואנוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסנדר איוואנוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) על פי הלוח הגרגוריאני: 28 ביולי 1806 - 15 ביולי 1858
הצהרת הארארה

הצהרת הארארה (באנגלית: Harare Commonwealth Declaration) היא הצהרה של מדינות חבר העמים הבריטי המהווה אחד ממסמכי החוקה של הארגון. במסגרת ההצהרה הוגדרו מחדש עקרונות הארגון, עקרונות החברות בארגון, וכן הוגדרו מחדש מטרותיו של הארגון תוך מתן דגשים למטרות מסוימות. ההצהרה ניתנה ב-20 באוקטובר 1991 בהארארה שבזימבבואה, במסגרת הכנס ה-12 של ראשי מדינות חבר העמים. ההצהרה התבססה על העקרונות שנקבעו בהצהרת סינגפור, עשרים שנה קודם לכן, ונחשבת לחלק ממסמכי החוקה של חבר העמים הבריטי. במסגרת הצהרת סינגפור, משנת 1971, נקבעו מטרות חבר העמים ובהם: קידום שלום עולמי ותמיכה בארגון האומות המאוחדות, קידום זכויות אדם ואגליטריות, התנגדות לגזענות, התנגדות לקולוניאליזם, מיגור העוני, הבורות, המחלות ואי שוויון כלכלי, קידום סחר חופשי, שיתוף פעולה מוסדי בין מדינות חבר העמים הבריטי והתנגדות ללחץ פוליטי בינלאומי. במסגרת הצהרת הארארה הוצהרו מחדש המטרות לעיל כמטרות הארגון, ובנוסף הוצהר כי מדינות חבר העמים הבריטי מאמינות כי: שלום בינלאומי, פיתוח כלכלי, ושלטון החוק הבינלאומי הכרחיים לביטחונו ושגשוגו של המין האנושי. לכל אדם צריכות להיות חירויות וזכויות שוות מבלי תלות במגדר, גזע, צבע עור, אמונה דתית, או דעות פוליטיות, וכן לכל אדם זכות קבועה שלא תישלל להשתתף בהליכי שלטון דמוקרטיים אשר יקבעו את החברה בה הוא או היא חיים. דעות קדומות גזעניות, וחוסר סבלנות הם מחלה מסוכנת, וסיכון להתפתחות הבריאה של החברה האנושית. אפליה גזעית היא רוע שיש למגרו. מדינות חבר העמים מתנגדות לכל צורה של אפליה על בסיס גזע, ומחויבות לעקרונות של כבוד האדם ושוויונם של בני האדם. המדינות מכירות בחשיבות של פיתוח כלכלי ופיתוח חברתי על מנת לספק את צורכיהם הבסיסיים של בני האדם ברחבי העולם. הצהרת הארארה נועדה לקדם את העקרונות במדיניות מדינות החבר, וזאת לאור המצב הגאו-פוליטי העולמי שנוצר בשל תום המלחמה הקרה, ולאור תום שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה. הבדל עיקרי בין הצהרה זו להצהרות הקודמות היא הורדת ההתייחסות להתנגדות ללחץ פוליטי בינלאומי - אשר הופיעה בהצהרת סינגפור. משמעות ההתייחסות שהייתה בהצהרת סינגפור היא שאפילו החבר עצמו לא יכול ללחוץ על חברותיו לעמוד בעקרונות. הורדת ההתייחסות אפשרה לארגון חבר העמים להשפיע על מדיניות הפנים של חברות הארגון. נוסח ההצהרה
Billie Jean

Billie Jean הוא הסינגל השני מתוך האלבום "Thriller" של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון, אשר יצא ב-2 בינואר 1983. השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והוא נחשב לאחד השירים המשפיעים ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הפופ. השיר זכה בשני פרסי גראמי בשנת 1984. באוטוביוגרפיה שלו כתב ג'קסון כי השיר מבוסס על מפגשיו עם מעריצים שלו ושל אחיו בתקופת חמישיית הג'קסונים. לפי ביוגרפיה שכתב ג'. רנדי טרבורלי על ג'קסון, השיר מבוסס על סיפור אמיתי מ-1981 על מעריצה של ג'קסון שהטרידה אותו במכתבים בהם טענה כי הוא אבי תאומיה. היא שלחה לו מכתבי אהבה רבים ובהמשך גם חבילה עם תמונתה ואקדח. מאוחר יותר גילתה משפחתו של ג'קסון כי האישה אושפזה במוסד פסיכיאטרי. כשג'קסון הופיע לראשונה עם תנועת "הליכת הירח" המפורסמת שלו הוא שר את Billie Jean, בטקס לציון 25 שנים לחברת מוטאון. הווידאו קליפ לשיר נחשב לפורץ דרך בכך שהוא אחד הווידאו קליפים הראשונים של אמנים אפרו-אמריקאים ששודרו בערוץ המוזיקה MTV. כמו כן הוא נחשב לאחד הקליפים שהביאו את MTV למרכז תשומת הלב הציבורית בתחילת דרכו. השיר דורג על ידי מגזין הרולינג סטון במקום ה-58 מתוך "500 השירים הטובים בכל הזמנים". "Billie Jean" שהה במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 במשך 7 שבועות, ובמקום הראשון במצעד הבילבורד רית'ם אנד בלוז במשך 9 שבועות. השיר כבש את המצעדים במדינות רבות. בצרפת הגיע השיר למקום ה-45. לאחר מותו של ג'קסון ב-2009, חזר השיר למצעדי העולם, ובצרפת הגיע למקום הראשון. השיר זכה ל-1.4 מיליארד צפיות באתר יוטיוב. Maria (שיר של ג'סטין ביבר)#הקבלה עם Billie Jean מידע על היצירה "Billie Jean" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Billie Jean" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Billie Jean" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Billie Jean" באתר יוטיוב 500 Greatest Songs of All Time: Michael Jackson, 'Billie Jean' | Rolling Stone The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) Michael Jackson - Billie Jean (Official Video), נבדק ב-2022-07-06 מידע על Billie Jean במצעד הבריטי R. J. Cabral, Billboard Global 200, Billboard, ‏6 באפריל 2024 (באנגלית אמריקאית) מידע על Billie Jean, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Billie Jean, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Billie Jean, באתר המצעד הגרמני מידע על Billie Jean, באתר מצעד דנמרק מידע על Billie Jean, באתר המצעד הנורווגי מידע על Billie Jean, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Billie Jean, באתר המצעד הספרדי מידע על Billie Jean, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Billie Jean, באתר המצעד השוודי American Music Awards - 1984 | Winners & Nominees, awardsandwinners.com זוכי פרסי גראמי ה-26 - 1984
אפרים לוזון

אפרים לוזון (1912 -1957) היה עיתונאי וסופר יהודי, ממייסדי תנועת בית"ר בתוניסיה (1931). ב-1935 התמנה לנציב בית"ר בתוניסיה. לוזון נולד למשפחה ציונית בספקס שבתוניסיה. אביו ניסים לוזון ייסד את האגודה הציונית הראשונה בעיר ספקס, "אוהבי ציון". אחיו אליהו לוזון היה ממייסדי התנועה הרוויזיוניסטית ב-1911, ונציג התנועה הציונית בקונגרס הציוני של 1931. אח נוסף, יצחק לוזון, היה ממקימי "השומר הצעיר" ב-1935, ובין החלוצים הראשונים של קיבוץ דן. לוזון היה ממייסדי תנועת בית"ר בתוניסיה ב-1931. ב-1935 התמנה לנציב התנועה בתוניסיה. כיהן בתפקיד זה עד עלייתו לישראל ב-1955. בספר "בית"ר קורות ומקורות" כותב ההיסטוריון בן ירוחם חיים, בין היתר, על אפרים לוזון ותנועת בית"ר בתוניסיה: "מרכזה העיקרי והחשוב של תנועת בית"ר באפריקה הצפונית היה סניף תוניס שבפיקודו של הנציב אפרים לוזון. התנהלה בו תוכנית פעולה במתכונת מלאה ויעילה, פעולות עברור ומועדון עברי. פעולות במקצועות שונים של ספורט ובתחרויות צופיות, מקהלה עליה ניצחה אדית בובליל, חוג מפקדים יהדות וציונות. אין תמה שבסניף תוניס התנהלה העבודה לפי המקובל באירופה ... בית"ר תחת הנהגתו התפשטה לאלג'יריה ומרוקו (בשנים 1937-8 היו 6 קנים בתוניסיה, 7 באלגיריה ו-3 במרוקו). בתוניס תורגמו כל החוזרים והתוכניות מטעם שלטון בית"ר לצרפתית ומשם נשלחו גם לבית"ר צרפת ובלגיה. בבית"ר התנהלה פעילות תרבותית ענפה: הוקמו חבורות זמר ומקהלות כמו "להקת כינור דוד", והועלו הצגות בנושאים יהודיים וציוניים, כמו: "יהודה המכבי", "הדיבוק", "דבורה" ו"נס הרצל"." לוזון ערך והוציא לאור את העיתון הציוני של תנועת בית"ר "Cahier du Betar" בין השנים 1937-1939, בו פורסמו כרוניקה על בית"ר ועל ארץ ישראל והגולה היהודית, וכן עיבודים לסיפורים קצרים מתורגמים לצרפתית מסופרים עבריים שונים כמו י.ל. פרץ. כמו כן תרגם לשפה הצרפתית מאמרים של זאב ז'בוטינסקי, ובין היתר, חוברת על חייו ופועלו של זאב ז'בוטינסקי (שערך וכתב יהודה בן ארי). הוא הוציא מאמרים אלו לאור בתוניס ומשם נשלחו גם לצרפת ובלגיה. לאחר עלייתו לישראל ב-1955, עבד לוזון כעיתונאי בעיתון "חירות" (La Liberté). היה מועמד לכנסת השלישית מטעם תנועת החירות. אפרים לוזון נהרג ב-1957, עת ניסה להציל את ילדו מטביעה בירקון. לאחר מותו, ביוזמת חבריו לתנועה, הונצח שמו בשמות רחובות בבאר שבע ובלוד. ניסים טאיטו, "בית"ר בצפון אפריקה: עדות ומעש", הוצאת מנורה, 2004, עמ' 59 על מותו של אפרים לוזון, באתר העולם הזה, ‏21 אוגוסט 1957