laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אזור ורניקה

אזור ורניקה (Wernicke's area) הוא אזור בקליפת המוח, שנמצא בחלקו האחורי של אזור ברודמן 22 באונה הרקתית. הוא ממוקם בהמיספרה הדומיננטית - המתמחה בתפקודים הקשורים לשפה (בדרך כלל שמאל). האזור קרוי על שם קרל ורניקה (Wernicke), נוירולוג ופסיכיאטר גרמני שגילה בשנת 1874 כי פגיעה באזור זה מובילה לאפזיה רצפטיבית (אמילות שוטפת), הכוללת פגיעה ביכולת להבין שפה מדוברת, ודיבור מבולבל, הנשמע כדיבור שוטף אך לעיתים חסר פשר, כולל קפיצות מנושא לנושא, שימוש במילים מתחום אחר שאינו זה שבו עוסקת השיחה, בחלקי משפט ואפילו במילים מומצאות. אזור ורניקה מעורב בתפיסה של דיבור והוא קשור ליכולת להבין מילים. בהמיספרה השנייה הוא קשור ליכולת להבין ולבטא את הפרוזודיה של השפה. אזור ורניקה מכיל זכרונות של צלילי מילים. זיכרונות אלו מסייעים לזיהוי המילים שהאדם שומע. אזור ורניקה מקושר לאזור השמיעה הראשוני בקליפת המוח, המעיד על התפקיד של האזור בהבנת שפה מדוברת. זאת משום שהבנת המילים המדוברות קשורה להעברה של המידע מאזורי העיבוד השמיעתי הראשוני בשני צדי המוח לאזור ורניקה. אזור ורניקה מחובר לאזור ברוקה באמצעות סיבים קשתיים (arcuate fasciculus); ולחלק בקליפת הראייה שעל יד Angular gyrus. בהליך הקריאה, מידע כתוב נקלט ברשתית של העין. לאחר מכן הוא מעובד במרכז הראייה הראשוני בקליפת המוח ומפורש באזור ורניקה. דבר זה מאפשר להפיק משמעות מהטקסט ולפתח מיומנות של הבנת הנקרא. פגיעה באזור ורניקה גורמת לחרשות מילים ואפזיה רצפטיבית (אימלות שוטפת) - בחירת מילות תוכן לא מתאימות, אך מבנה המשפט ומילות התפקוד כמו מילות יחס ומילות שאלה נותרות כשהיו. זהו מצב בו האדם אינו מסוגל להבין דיבור, בעוד שיכולת ההפקה של שטף ורצף הדיבור לכאורה לא נפגעת. בבדיקה מעמיקה יותר מתברר שמילות התוכן חסרות משמעות או אינן מתאימות לשיחה.. אזור ברוקה קליפת המוח אפזיה רצפטיבית (אימלות שוטפת, נקראת גם אפזיית וֶרניקֶה, ראו הסבר קצר לעיל) מדיה וקבצים בנושא אזור ורניקה בוויקישיתוף אזור ורניקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) (באנגלית) על ההבדלים בין אפזיית ברוקה לאפזיית ורניקה, כולל סרטים המציגים את לקויות אלו. חומרי המעבדה לחקר הדדיות הקלט החושי ISLE, של מכללת הנובר במדינת אינדיאנה שבארצות הברית. (אתר הלימודים האקדמיים המקוון SAGE) Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. נופר ישי-קרין, (2006). לקות שפתית (SLI) והקשר שלה להפרעת קשב (ADHD), דיסלקסיה ומוטוריקה (DCD). מתוך אתר פסיכולוגיה עברית.
ורניקה

האם התכוונתם ל... קרל ורניקה – נוירולוג גרמני בן המאה ה-19 אזור ורניקה – אזור בקליפת המוח הקשור בהפגנת שפה.
ברוקה

האם התכוונתם ל... פול ברוקה – רופא ואנתרופולוג צרפתי בן המאה ה-19 אזור ברוקה – אזור בקליפת המוח יוחנן בן ברוקה – תנא מהדור השלישי של התנאים
מסלול קורטיקו-ספינלי

המסלול הקורטיקו-ספינלי או המסלול הפירמידלי (Pyramidal tracts) הוא קבוצת אקסונים היורדת מקליפת המוח אל חוט השדרה. זהו המסלול העצבי המרכזי של המערכת המוטורית, והוא משמש לשליטה רצונית על רבים משרירי השלד. המסלולים נקראים פירמידליים כיוון שהם עוברים דרך הפירמידות של גזע המוח, במוח המאורך. המסלול כולל ברובו אקסונים תנועתיים (מוטוריים), והוא ערוך בצורה של זוגות תאי עצב עם סינפסה אחת המקשרת ביניהם. המסלול מתחיל בקליפת המוח, בעיקר באזורים המוטוריים שנמצאים באונה המצחית. משם יוצאים קבוצת תאי עצב כמו תאי בץ, הנקראים הנוירונים המוטורים העליונים (אנ'), והם אמונים על העברת האות החשמלי מן המוח אל מערכת העצבים ההיקפית. האקסונים של נוירונים אלו יורדים דרך מרכזים תת-קליפתיים כמו הקפסולה אינטרנה ועוברים באזור הקרן האחורית שלה. לאחר מכן הסיבים עוברים דרך המוח האמצעי ומגיעים לגזע המוח. מרבית האקסונים חוצים (עוברים דקוסציה) לצדו הנגדי (קונטרלטרלי) של הגוף בנקודה כלשהי לאורך המסלול. מסיבה זו, מרבית הפקודות המוטוריות פועלות בצורה קונטרלטרלית, כלומר כך שההמיספרה הימנית של המוח שולטת על צדו השמאלי של הגוף, ולהפך. המסלול הקורטיקו-ספינלי נחלק לשני מסלולי משנה: צרור צידי, שהוא החלק הגדול יותר של המסלול, וצרור קדמי. במסלול הצידי הסיבים חוצים לצד הנגדי של הגוף ברמת המוח המוארך (בגזע המוח) ובמסלול הקדמי החצייה נעשית ברמת החוליה ממנה העצבים יוצאים מחוט השדרה. מקום החצייה משפיע על איזה צד של הגוף משותק במקרה של פגיעה במסלול. כאשר הם מגיעים לגובה המתאים בחוט השדרה, האקסונים יוצרים סינפסה עם תא עצב מוטורי נוסף, אשר מכונה "הנוירון המוטורי התחתון" וממוקם בקרן הגחונית של חוט השדרה. תא עצב זה שולח אקסון שיוצא למערכת העצבים ההיקפית ומעצבב את שריר המטרה. בכל פגיעה מוטורית יש לברר האם מדובר בפגיעת נוירון מוטורי עליון או תחתון כאמור לעיל. קיימים מאפיינים שונים לפגיעות אלו- מאפייני פגיעת נוירון מוטורי עליון: טונוס ער, או היפרטוניות, המוגדרת גם כספסטיות. מנסים לבדוק תנועות פסיביות של המטופל, ספסטיות תתבטא בכך שיש התנגדות לתנועה פסיבית המאופיינת כמו פתיחת אולר- Clasp knife: בתחילה יש טונוס מוגבר ולאחר מכן יש שחרור. החזרים גידיים ערים (רפלקסים ערים או מוגברים) בגפיים החלשות לעומת הגפיים התקינות. סימן בבינסקי חיובי. פגיעות כגון שבץ הן פגיעות המאופיינות בפגיעה בנוירון מוטורי עליון. אצל אדם אשר חווה שבץ הקליניקה תכלול בין היתר רפלקסים ערים בגפיים הפגועות, סימן בבינסקי חיובי וספסטיות. מאפייני פגיעת נוירון מוטורי תחתון: אטרופיה של שרירים בגפיים החלשות- יחסית בולטת. החזרים ירודים, כלומר רפלקסים חלשים בגפיים הפגועות. טונוס ירוד, המאופיין בכך שהגפיים רפויות. נקרא גם פלסידיות. בבינסקי תקין (בבינסקי שלילי). קיומן של פסיקולציות- אלו קפיצות קטנות מתחת לעור, נובע מירי ספונטני של יחידות מוטוריות. מדובר בירי שאינו מספק כדי לייצר תנועה. פגיעות כגון פריצת דיסק, גייאן-בארה ומצבים כגון נוירופתיה פריפרית מביאים לסימנים של פגיעות בנוירון מוטורי תחתון. המערכת המוטורית מדיה וקבצים בנושא מסלול קורטיקו-ספינלי בוויקישיתוף
הגרינץ'

הגרינץ' (באנגלית: How the Grinch Stole Christmas, בתרגום חופשי: "איך גנב הגרינץ' את חג המולד") הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2000. בסרט מככב ג'ים קארי ובבימויו של רון הווארד, והוא מבוסס על הספר "הגרינץ' שגנב את חג המולד" של דוקטור סוס. הסרט זכה בפרס אוסקר על האיפור. הסרט עוסק בעולם פנטזי המתקיים על פתית שלג. בעולם זה נפגשים הגרינץ', יצור ירקרק ומריר, וסינדי, בת הכפר מישהו-ויל שעל פתית השלג, הנחושה להנחיל לו אושר ושמחת חיים לקראת חג המולד. הגרינץ', אשר סובל מטראומת ילדות לגבי החג, גזר על עצמו גלות מהכפר וחי לבד ללא חברים (חוץ מכלבו מקס). סינדי מנסה לפייס את הגרינץ', אך מאמציה לא נושאים פרי והוא הופך למריר יותר. הגרינץ' מחליט שאין זה די להתבודד ולא לחגוג החג - עליו לחרבו, גם עבור אנשי הכפר. לשם כך מחליט הגרינץ' להתגנב לכפר בערב חג המולד ולגנוב כל דבר הקשור לחג, החל בקישוטים וכלה במתנות. לאחר שגנב את המתנות מאשימים אנשי הכפר את סינדי באשר קרה. זו מזכירה להם כי ניתן לחגוג את חג המולד גם ללא קישוטים ומתנות, והם פוצחים בזמרה. כאשר שומע זאת הגרינץ', ליבו מתמלא בחמלה וחרטה על אשר עשה. לבסוף חוזר הגרינץ' לכפר ומתקבל על ידי אנשיו. ספרו של דוקטור סוס, עליו מבוסס הסרט, עוסק בעקרונות נוצריים אף שמסרו רחב יותר וניתן לייחסו לתרבות החומרית ולדתות באופן כללי. אי לכך, הספר יצא לאור בישראל רק בשלהי 2018 בתרגומה של לאה נאור, תחת השם "הגרינץ' שגנב את חג המולד!". עם זאת, הסרט, אף שעוקב אחר מסריו של הספר ועלילתו עדיין נסובה סביב חג המולד, כן הופץ בישראל, בתקווה כי כוכביו יביאו את הקהל הישראלי לבתי הקולנוע. מדיה וקבצים בנושא הגרינץ' בוויקישיתוף "הגרינץ'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הגרינץ'", באתר נטפליקס "הגרינץ'", באתר AllMovie (באנגלית) "הגרינץ'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הגרינץ'", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הגרינץ'", באתר Metacritic (באנגלית) "הגרינץ'", באתר אידיבי "הגרינץ'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הגרינץ'", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג"
רומרו בריטו

רומרו בריטו (בפורטוגזית: Romero Britto; נולד ב-6 באוקטובר 1963) הוא אמן נאו פופ ברזילאי רב תחומי העוסק בציור, פיסול, הדפסת משי ובטכניקות יצירה נוספות. ביצירתו משלב בריטו מרכיבי קוביזם, פופ ארט וגרפיטי. בריטו מתגורר במיאמי ויצירותיו מוצגות במקומות רבים ברחבי העיר. לבריטו שתי גלריות במיאמי וכן גלריה בסאו פאולו. בריטו, יליד רסיפה, החל להתעניין באמנות החלה בגיל צעיר. בהיותו בן 14 הציג את תערוכתו הראשונה ומכר את עבודתו הראשונה לארגון מדינות אמריקה. לאחר שפקד בתי ספר ציבוריים זכה במלגת לימודים לקורס הכנה ממושך לקראת בחינות כניסה לאוניברסיטה ובגיל 17 החל את לימודי המשפטים באוניברסיטת פרנמבוקו. חלק ניכר מיצירותיו של בריטו שואבות את השראתן מחיי היום-יום. בריטו יצר גם פורטרטים של ידוענים רבים, בהם רוג'ר פדרר, דסטין הופמן, מייקל ג'ורדן, גלוריה אסטפן, אנדרה אגאסי וטד קנדי וכן דמויות נוספות רבות מתחומי הבידור והפוליטיקה. בו בזמן עיצב בריטו מותגים וצייר ופיסל יצירות עבור חברות שונות, כגון אבסולוט וודקה, דיסני, אוויאן, BMW, פפסי, אפל ויבמ, razer. מדיה וקבצים בנושא רומרו בריטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רומרו בריטו רומרו בריטו, ברשת החברתית אינסטגרם
אקס סילנטיו

אקס סילנטיו (לטינית, argumentum ex silentio, טיעון מן השתיקה. מילולית: שתיקה כהודאה) הוא כשל לוגי שבו שתיקתו של הדובר או הכותב בנוגע לשאלה מסוימת מוכיחה או מצביעה על כך שאין לדובר מה לומר ביחס ל-X או שהפגין את בורותו בנושא. טיעונים המתבססים על "שתיקה כהודאה" עשויים להיות נכונים או סבירים ובמקרים מסוימים, במיוחד בהקשרים משפטיים, שתיקה בנושאים מסוימים עשויה להחשב כתורמת לסבירות הנחה מסוימת, אך התייחסות אליה כהוכחה בלעדית היא כשל לוגי. שתיקה עשויה להתפרש כהודאה באמיתות הטענה במקרים כמו הבא: ראובן: גד, האם הכנת את שעורי הבית שלך? גד: (שותק) ראובן: אם כן, אני מבין משתיקתך שלא הכנת אותם. במקרה זה אפשר להניח שגד לא הכין את שיעורי הבית שלו, שכן אם הוא היה מכין אותם, לא הייתה לו סיבה לא לומר זאת. במקרה הבא, לעומת זאת, זו הנחה שגויה: ראובן: האם אתה מסכים איתי שהמנהל שלנו, שמעון, הוא נבל? גד: (שותק) ראובן: אתה שותק, ואני יכול להבין מזה שאתה מסכים איתי. כאן, לא ניתן לקבל ששתיקתו של גד מהווה קבלה של הטיעון של ראובן. ייתכן והוא מחבב את שמעון, אך חושש מראובן, ייתכן ולדעתו ראובן הוא הנבל האמיתי, אך חושש להתמודד עמו, ייתכן שהוא מבקש שלא להחל בוויכוח עמו, וכן הלאה. טיעונים המתבססים על שתיקה כהוכחה על דרך ההיפוך למשהו נפוצים במחקר, במיוחד כזה שבסיסו טקסטים כתובים או מושמעים. לדוגמה, העובדה שהמילה "ירושלם" אינה מוזכרת בחומש בתנ"ך מתפרשת אצל חלק מהחוקרים כהוכחה לחשיבותה הזוטרה יחסית עבור הכותבים בעת כתיבת החומש. אצל כמה חוקרי נצרות, העובדה שפאולוס (שאול התרסי) אינו מאזכר את לידת הבתולין של ישו מהווה עדות לכך שטיעון זה לא היה מוכר בזמנו. בשני המקרים, שתיקת המקורות הכתובים עשויה להצביע על נכונות הטיעונים, אך היא אינה הופכת אותם לנכונים בוודאות. דרך יעילה לאשש הוכחה "מן השתיקה", תהיה להצביע על נימוקים מדוע יש לצפות במקרה זה ל"אמירה מפורשת".
יאנוש בלוג

יאנוש בלוג (ברומנית: János Balogh;‏ 10 בספטמבר 1892 - 12 בספטמבר 1980, בודפשט) היה שחמטאי הונגרי-רומני ואלוף רומניה לשחמט בשנת 1930. דר' בלוג ייצג את רומניה באולימפיאדות השחמט הבאות: באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט בין 26 ביוני לבין 15 ביולי 1926. בלוג שיחק בלוח הראשון בנבחרת שהשיגה מקום שלישי באולימפיאדה וזכה במדליית ארד קבוצתית. באולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בהאג בין 21 ביולי לבין 6 באוגוסט 1928. בלוג ניצח בארבעה משחקים, סיים חמישה בתיקו והפסיד בשבעה. באולימפיאדת השחמט 1930, אולימפיאדת השחמט השלישית שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בהמבורג בין 13 ביולי לבין 27 ביולי 1930. בלוג ניצח בחמישה משחקים, סיים חמישה בתיקו והפסיד חמישה. באולימפיאדת השחמט 1931, אולימפיאדת השחמט הרביעית שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בפראג בין 11 ביולי לבין 26 ביולי 1931. בלוג ניצח בשלושה משחקים, סיים חמישה בתיקו והפסיד שבעה. דר' בלוג ייצג את הונגריה באולימפיאדת השחמט 1936 אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השלישית שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת ברלין (1936) ואורגנה על ידי האיגוד השחמט הגרמני (Grossdeutscher Schachbund). האירוע התקיים במינכן בין 17 באוגוסט לבין 1 בספטמבר 1936. בלוג ניצח בחמישה משחקים, סיים שבעה בתיקו והפסיד משחק אחד. בלוג שיחק בלוח התשיעי בנבחרת שהשיגה מקום ראשון באולימפיאדה וזכה במדליית זהב קבוצתית ומדליית ארד אישית. לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף בלוג באליפויות הונגריה לשחמט בשנים 1946, 1947 ו-1950. בלוג השתתף, החל משנת 1910, גם בתחרויות שחמט בהתכתבות וזכה לתואר אמן בינלאומי לשחמט בכתב בשנת 1953. מהצלחותיו הבולטות בתחום זה ניצחונו על פאול קרס משנת 1937 ועל ולדימיר זגורובסקי, אלוף העולם הרביעי לשחמט בכתב משנת 1973 כאשר בלוג היה בן 81. על שמו קרויות כמה הסתעפויות פתיחה: הגנת בודפשט A52 : הסתעפות אלכין, גמביט בלוג: 1. ד4 פו6 2. ג4 ה5 3. ד:ה5 פז4 4. ה4 ד6 הולנדית A82 : גמביט סטאונטון, הגנת בלוג: 1. ד4 ו5 2. ה4 ד6 הגנת אלכין B03, הסתעפות בלוג: 1. ה4 פו6 2. ה5 פד5 3. ד4 ד6 4. רג4 גמביט המלכה D08, אלבין, הסתעפות בלוג: 1. ד4 ד5 2. ג4 ה5 3. ד:ה5 ד4 4. פו3 פג6 5. פבד2 מהה7 יאנוש בלוג, באתר צ'סגיימס (באנגלית) 2nd Chess Olympiad: The Hague 1928, Romania, באתר OlimpBase 3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930, Romania, באתר OlimpBase 4th Chess Olympiad: Prague 1931, Romania, באתר OlimpBase unofficial Chess Olympiad: Munich 1936, Romania, באתר OlimpBase Janos Balogh vs Paul Keres, 1937, באתר chessgames.com
כתב פלילי

האם התכוונתם ל... כתב לענייני פלילים כתב פלילי (סדרת טלוויזיה) כתב אישום
מסעוד גנאים

מַסְעוּד גַנַאִים (בערבית: مسعود غنايم, תעתיק מדויק: מַסְעוּד עַ'נַאיֶם; נולד ב-14 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי אשר כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת רע״ם ובסיעת הרשימה המשותפת ושימש כיו"ר רע"ם. גנאים, בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במדעי מדינה מאוניברסיטת חיפה, החל את פעילותו הציבורית כחבר הוועדה העממית בסח'נין. בשנים 1999–2001 שימש מנכ"ל המרכז התרבותי בעיר. הוא היה חבר המועצה המרכזית של התנועה האסלאמית, ובשנים 2000–2007 כיהן כיו"ר התנועה בסח'נין. בשנים 2003–2005 היה חבר המועצה המקומית סח'נין. עבד כמורה להיסטוריה ועסק בהוראה ובחינוך חברתי בתיכון בסח'נין. גנאים הוצב בבחירות לכנסת השמונה עשרה במקום הרביעי ברשימת רע"מ-תע"ל, ונבחר כחבר הכנסת ה-18. בכנסת ה-18 היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת המשנה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. בכנסת ה-19 היה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, וכן יושב ראש השדולה למאבק באלימות בחברה הערבית והשדולה לקידום החינוך בחברה הערבית. חבר בשדולות לחיזוק וקידום הכלכלה הערבית, והשדולה לקידום תעסוקת אקדמיות ערביות. בכנסת ה-20 ( 2015) כיהן כיו"ר סיעת הרשימה המשותפת. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 החליט לפרוש מהפוליטיקה. גנאים נשוי ואב לארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא מסעוד גנאים בוויקישיתוף מסעוד גנאים, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) מסעוד גנאים, סרטונים בערוץ היוטיוב מסעוד גנאים, באתר כנסת פתוחה כרטיס ביקור – מסעוד גנאים, בערוץ כנסת באתר יוטיוב דוד בן בסט מראיין את מיכאל בן ארי ומסעוד גנאים, "הנבחרים", באתר YouTube, ‏18 בנובמבר 2011 זוהר ישראל, ‏"כשאתה מצייר את הנביא באופן מכוער, זו הסתה", באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דחף (פסיכולוגיה)

דחף הוא צורך או רצון פנימי בלתי נשלט לביצוע פעולה מסוימת, במיוחד פתאומית. הדחף טבעי וחיוני למחשבה ולהתנהגות האנושית. הדחף הוא טבעי וחיוני למחשבה ולהתנהגות האנושית או להתנהגות בעלי חיים. בזכותו מכוון האורגניזם את התנהגותו במטרה לדאוג לצרכיו הבסיסיים, כגון אכילה, שינה והגנה מפני איומים. בפסיכואנליזה נהוג להפריד בין דחף וצורך או אינסטינקט. דחף נובע בראשית החיים מן הצרכים הביולוגיים ובשלב מוקדם הוא ניתק מהם והופך לחלק האנרגטי של הנפש. שליטה עצמית כוללת את היכולת לשלוט על דחפים. יכולת זו היא חלק מהתפקודים הניהוליים של האדם ומצריכה הפעלה של אינהיביציה. היכולת לשלוט בדחף וברצון לבצע פעולות אלו, היא מרכיב חשוב באישיות הנורמלית ובסוציאליזציה לחברה. דוגמה ליכולת כזו היא היכולת לדחיית סיפוקים, בה האדם מצליח לשלוט בדחף שלו להשיג דבר מה באופן מיידי, ויכול להמתין זמן מסוים עד להשגתו. היכולת לשלוט על דחפים נחוצה לצורך השגת הקשב המתמשך הנחוץ ליצירת מצב הזרימה והתמדה בו. אימפולסיביות היא נטייה לפעול ללא מחשבת תחילה, ועל כך אדם אימפולסיבי מתקשה לשלוט בדחפיו. כאשר הדחף הוא פתאומי, לא מותאם למצב ולסביבה, או חוזר ונשנה באופן שהאדם חווה כמטריד - מתחזק הקושי לבצע בקרה ושליטה על הדחף, ועלולות להיווצר הפרעות נפשיות, דוגמת הפרעה טורדנית-כפייתית, בה קיים צורך בלתי נשלט לבצע פעולות כפייתיות שוב ושוב. קיימות מספר הפרעות נפשיות נוספות, המסווגות במדריכים הפסיכאטריים האבחוניים ICD ו-DSM כהפרעות שליטה בדחפים, בהן הפרעת התפרצות לסירוגין, קלפטומניה, הימור כפייתי וטריכוטילומניה. אינסטינקט רפלקס תאוריית הדחף שפעול ליקוי בתפקודים הניהוליים Definition of Impulse in APA Dictionary of Psychology, Dictionary APA (באנגלית) Definition of IMPULSE, Merriam-Webster (באנגלית) de Manzano, Ö., Cervenka, S., Jucaite, A., Hellenäs, O., Farde, L., & Ullén, F. (2012). Individual differences in the proneness to have flow experiences are linked to dopamine D2-receptor availability in the dorsal striatum. NeuroImage 67, 1-6.
תאוריית הדחף

תאוריית הדחף או תאוריית הפחתת הדחף היא מושג המתייחס למגוון תאוריות בפסיכולוגיה הנוגעות להנעה. תאוריות אלו מבוססות על הרעיון לפיו אדם או בעל חיים נולדים עם דחפים וצרכים ביולוגיים, אותם הם רוצים לספק, ואם הם לא מסופקים – נוצר אצלם מצב שלילי של מתח. כאשר הדחף מסופק, מופחת המתח, והאורגניזם חוזר למצב של הומאוסטזיס, איזון פנימי ורגיעה. על פי התאוריה, הדחף נוטה להתגבר עם הזמן, ומופעל בין השאר בהתאם למשובים שמתקבלים מהמצב הפנימי ומהסביבה. המצב הפנימי הוא זה שמכוון את האורגניזם לפעילות למען מטרה מסוימת, מטרת סיפוק הדחף. תאוריית הדחף מזוהה עם התאוריה הפסיכואנליטית. למרות שתאוריה זו מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי. מושג הדחף תואר כבר בתחילת המאה ה-19 על ידי פסיכיאטרים גרמנים, כגון וילהלם ניומן, שתיאר את תחושת המצוקה של האדם כאשר הדחפים שלו אינם מסופקים, והפילוסוף פרידריך ניטשה כתב על הנפש כמערכת דחפים שמצויים באינטראקציה – מין, תוקפנות והרס עצמי. ב-1895 החל אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, לכתוב על נושא הדחפים, כמרכיב מרכזי באישיות האדם, וטען כי נוירוזות נובעות מקונפליקט לא פתור והדחקה של אירועים ודחפים מיניים בילדות. ממשיכי דרכו של פרויד עסקו לאורך השנים בנושא תאוריית הדחף כמניע מרכזי בחיי האדם, ומחלוקות רבות נתגלו ביניהם סביב מרכזיותו של הדחף. רובם זנחו את הגדרת הדחף ומרכזיותו כפי שנטבעו על ידי פרויד (למשל קרל גוסטב יונג), או פיתחו את המושג בכיוונים אחרים ותוך התאמה לתאוריות פסיכולוגיות חדשות (אנה פרויד, ז'אק לאקאן ועוד). עם זאת, אנשי אסכולות רבות אחרות בפסיכולוגיה, דוגמת העוסקים בביהביוריזם או בפסיכולוגיה חברתית, שללו את האופן בו התייחסו פסיכואנליטיקאים למושג הדחף כחלק מהותי באישיות, והתמקדו בקשר שלו להנעה ובהשפעתו על פעולות למידה, התנהגות, יחסים חברתיים ועוד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. על פי התאוריה הפסיכואנליטית של פרויד, תאוריית הדחף מתייחסת לדחפים ואינסטינקטים שמכוונים כלפי אובייקט ברור. הדחפים המרכזיים בתאוריה של פרויד הם הארוס – דחף המין, דחף החיים – הדחף לשימור עצמי והתנטוס – דחף התוקפנות והמוות. אלו דחפים מנוגדים. דחף (פסיכולוגיה) בונדי, א., התפתחות מושג הדחף בתיאוריות הפסיכואנליטיות של פרויד ולאקאן, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏2017 אסף בונדי, דחפים וגורלותיהם - התפתחות מושג הדחף בתאוריות הפסיכואנליטיות של פרויד ולאקאן, 6 בפברואר 2009, אתר אימגו Frederick Crews, The Verdict on Freud, Psychological Science 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, Skeptical Inquirer, 2006, עמ' 29-37 Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, The Lancet Psychiatry 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3 Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, World Psychiatry 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217 T. E. Weckowicz & H. P. Liebel-Weckowicz, (1990), A History of Great Ideas in Abnormal Psychology , pp 149
בורות בלתי-מנוצחת

בורות בלתי-מנוצחת היא כשל לוגי של מעגליות מסוג הצדקה מעגלית בו מגינים על עמדה באמצעות סירוב להכיר בכוחם של הטיעונים התומכים בעמדה האחרת. משפטים כמו "אני מסרב לשמוע את זה...", "אני לא מוכן לדון בנושא זה...", או " הנך שטוף מוח, ועל כן כל תשובה שתתן אינה מקובלת עליי..." משקפים כשל "בורות בלתי מנוצחת". המושג מתייחס לא רק לכשל בעת דיון אלא גם לחוסר נכונות להשתתף בדיון. כשל זה הוא כשל מעגליות משום שהוא מניח שהנושא הנדון - במקרה זה, אמיתות העמדה המוגנת - נכון בכל מקרה. הכשל מהווה לעיתים קרובות בלבול בין עקביות ועמדות עקביות ובין עקשות לשמה, המסרבת לשמוע עמדה אחרת. מקורו של מושג זה בתאולוגיה הקתולית, שם הוא מוצג לעומת בורות שניתן להביסה, לשם תיאור מצבם של אנשים (כגון עובדי אלילים), שאינם מכירים בבשורה נוצרית משום שטרם הזדמן להם להכירה. השימוש הידוע המוקדם ביותר במושג הוא על ידי האפיפיור פיוס התשיעי בשנת 1863, אם כי דיון ברעיון קיים במקורות קדומים יותר. לא ידוע מתי החלו לוגיקנים להשתמש במושג לתיאור אדם המסרב להכיר בכוחם של טיעונים התומכים בעמדה אחרת משלו, אך אחד השימושים המוקדמים הוא בספר Fallacy: The Counterfeit of Argument שיצא לאור בשנת 1959. "שכר מינימום הוא דבר טוב, ולא משנה בכלל מה תגיד". "קפיטליזם תורם לכולם, ולא משנה בכלל אילו עדויות אתה מתכוון להביא בפני". "אני מקבל את הדעה שהארץ שטוחה. כל העדויות לכך שהיא כדור מוכרחות להיות מזויפות". "אני צודק ודעתך לא מעניינת אותי". "אמונה פלונית היא האמת, ואני פוסל מראש כל אמונה אחרת". אד איגנורנטיאם
פיורנטינו

פיורנטינו (באיטלקית: Fiorentino) היא אחת מתשע היחידות האדמיניסטרטיביות (הקסטלי) המרכיבות את סן מרינו (Castelli). העיר ממוקמת בדרום המדינה ומשתרעת על שטח של 6.57 קמ"ר. בשנת 2006 התגוררו בה 2245 תושבים. העיר גובלת עם איטליה, עם קייזאנואובה, עם סן מרינו, עם בורגו מג'ורה, עם פאטאנו ועם מונטג'ארדינו. ראיות קדומות מוכיחות שהעיר הייתה קיימת עוד לפני קום האימפריה הרומית. ראש העירייה מאז 30 בנובמבר 2003 הוא אלפרדו אמיצ'י. קבוצות הכדורגל של העיר הן ס.פ. טרה פיורי ואפ. סי. פיורנטינו. מדיה וקבצים בנושא פיורנטינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיורנטינו ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאון (מקסיקו)

לאון (בספרדית: León), הנקראת גם לאון דה לוס אלדמה, היא העיר החמישית בגודלה במקסיקו[דרוש מקור: חמישית] והעיר הגדולה ביותר במדינה המקסיקנית גואנחואטו שנמצאת במרכז מקסיקו. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2005 היו בעיר לאון 1,137,465 תושבים, 1,278,087 בעיר ומסביבה ו-1,634,917 במטרופולין שלה שכולל את הערים: סילאו, פוריסימה דל רינקון וסן פרנסיסקו דל רינקון. חוץ מאוכלוסייה מקסיקנית יש בעיר גם אוכלוסייה לבנונית וארגנטינאית רחבה. שטח העיר עומד על כ-1,219.67 קמ"ר ועם צפיפות של כ-932.58 איש לקמ"ר. בעיר משחקת קבוצת הכדורגל "לאון" שזכתה בשבע אליפויות ליגת העל המקסיקנית. מדיה וקבצים בנושא לאון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאון לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במקסיקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המלך ג'ורג'

האם התכוונתם ל... מלכים בממלכת בריטניה הגדולה: בית הנובר: ג'ורג' הראשון – היה מלך בריטניה בשנים 1727-1714 ג'ורג' השני – היה מלך בריטניה בשנים 1727-1760 ג'ורג' השלישי – היה מלך בריטניה בשנים 1760-1801 מלכים בממלכה המאוחדת: בית הנובר: ג'ורג' השלישי – מלך הממלכה המאוחדת בשנים 1801-1820 ג'ורג' הרביעי – מלך הממלכה המאוחדת בשנים 1820-1830 בית וינדזור: ג'ורג' החמישי – מלך הממלכה המאוחדת בשנים 1910-1936 ג'ורג' השישי – מלך הממלכה המאוחדת בשנים 1936-1952 רחובות: רחוב המלך ג'ורג' (תל אביב) – אחד הרחובות המרכזיים בעיר תל אביב רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים) – אחד הרחובות המרכזיים בעיר ירושלים
אורית זוארץ

אורית זוארץ (ברוסית: Орит Зуарец; נולדה ב-21 בפברואר 1967) היא פוליטיקאית ישראלית לשעבר, חברת הכנסת ה-18 מטעם סיעת קדימה וסיעת התנועה. נולדה בשם סבטלנה מויסייבנה צ'רניאק (Светлана Моисеевна Черняк) בסיביר שבברית המועצות דאז (כיום ברוסיה). היא עלתה ארצה בשנת 1971 עם משפחתה למגדל העמק. בישראל עברה תהליך גיור יחד עם אמה ואחיה, בליוויו של הרב יצחק דוד גרוסמן ורעייתו במגדל העמק., זוארץ, שאובחנה כמחוננת, למדה בפנימיית שטיינברג ובתיכון כצנלסון בכפר סבא. שירתה בצה"ל ביחידת ממר"ם וביחידה 8200 של חיל המודיעין, כולל שירות קבע. בעלת תואר ראשון במדעי החברה והרוח עם התמחות בניהול ופיתוח קהילתי מהאוניברסיטה הפתוחה ובית ברל, ותואר שני במזרח התיכון בעת החדשה מאוניברסיטת תל אביב. זוארץ שימשה כסגנית ראש המועצה המקומית קדימה-צורן בשנים 2003 - 2006. הייתה חברה בהנהלת פורום נבחרי ציבור יוצאי רוסיה בסוכנות היהודית וחברה בשתי"ל, פורום ראשי ארגונים חברתיים כלכליים סביבתיים, שדולת הנשים בישראל והפורום המוניציפלי. בכנסת ה-18 הייתה זוארץ חברה בוועדה לקידום מעמד האישה וכיהנה כיושבת ראש ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים בישראל. כחלק מפעילותה בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים קידמה את הצעת חוק "איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה", לפיו יופללו לקוחות של שירותי זנות. הצעת החוק מאפשרת לחשודים שנתפסו בפעם הראשונה לעבור "טיפול בקהילה" שהשלמתו תביא לכך שהחקירה נגדם תיסגר בשל חוסר עניין לציבור. במהלך כהונתה, יזמה זוארץ מספר חוקים, ובהם: תיקון לחוק העונשין האוסר לחלוטין פרסום שירותי זנות, מחמיר את הענישה על פרסומים כאלה ומאפשר הטלת קנסות (יחד עם דב חנין) תיקון לחוק העונשין האוסר על צילום של נפגע עבירת מין שלא נתן לכך את הסכמתו, אם הצילום נעשה תוך בילוש או התחקות אחריו, או תוך הטרדתו בדרך אחרת (יחד עם ציפי חוטובלי) תיקון לחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל האוסר על גביית תשלום בעבור השתתפות באזכרות, עצרות עם וטקסי יום הזיכרון שמארגנים גופים ציבוריים (יחד עם שלי יחימוביץ' ומשה מטלון) תיקון לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות המאפשר להורים לקטינים שחיים בנפרד לקבל עותק מהמידע על הקטין שגופים ציבוריים מסוימים מחויבים לפי דין למסור להורה (יחד עם דב חנין ויריב לוין) לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה פרשה מ"קדימה" והצטרפה למפלגת "התנועה" בראשות ציפי לבני, הוצבה במקום העשירי ברשימתה ולא נבחרה לכנסת התשע עשרה. במרץ 2018 מונתה זוארץ למנהלת תוכנית "מסלול" לזהות יהודית של קרן "טריגובוף" והסוכנות היהודית בסנט פטרבורג. זוארץ היא תושבת קדימה-צורן. נשואה ואם לשלושה. אורית זוארץ, באתר הכנסת אורית זוארץ, באתר כנסת פתוחה זיו גולדפישר, ח"כ זוארץ על הגיור שעברה: "זו חוויה משפילה, על גבול הסטייה", באתר nrg‏, 4 בינואר 2011 הצעת החוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה, אתר כנסת פתוחה כתבה באנגלית באתר JWire