אלצ'ידה דה גספרי

אלצ'ידה דה גספרי (באיטלקית: Alcide De Gasperi‏; 3 באפריל 1881 - 19 באוגוסט 1954) היה מדינאי איטלקי, מייסד המפלגה הדמוקרטית-נוצרית, וראש ממשלת איטליה הראשון שמונה מטעמה, בשנים 1945–1953. דה גספרי נחשב לאחד ממייסדי האיחוד האירופי יחד עם רובר שומאן הצרפתי וקונראד אדנאואר הגרמני. דה-גספרי נולד בפרובינציית טרנטו, אזור שהיה שייך לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1896 הוא הצטרף לשורות המפלגה הסוציאליסטית-נוצרית. בשנת 1911 הוא נבחר לחבר ברייכסטג האוסטרי, בתפקיד זה כיהן עד שנת 1917. לאחר התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית בעקבות מלחמת העולם הראשונה, הצטרף חבל טרנטו לממלכת איטליה, ודה-גספרי קיבל אזרחות איטלקית. ב-1919 ייסד דה גספרי את המפלגה העממית האיטלקית וב-1921 הוא נבחר לפרלמנט האיטלקי עד שנת 1924. באותן שנים עלתה המפלגה הפשיסטית לשלטון באיטליה. מפלגתו של דה גספרי הצטרפה לקואליציה בראשותו של בניטו מוסוליני באוקטובר 1922, אך לאחר שהשתלט מוסוליני על מוסדות השלטון באיטליה והנהיג שינויים בחוקת המדינה, פרשה מפלגתו של דה גספרי מהקואליציה. ב-1924 הפך למעשה דה גספרי, לראש המחנה הפוליטי המתנגד למפלגה הפשיסטית. בנובמבר 1926 הוציא מוסוליני את מפלגתו של דה גספרי מחוץ לחוק, ובשנת 1927 נעצר דה גספרי על ידי המשטר ונשפט למאסר של ארבע שנים על שימוש במסמך מזויף כדי להשיג דרכון. בלחצם של מוסדות הכנסייה והוותיקן הוא שוחרר ב-1928. בשנת 1929 קיבל דה גספרי מקלט מדיני בוותיקן ברומא, שם הוא שימש כספרן בספריית הוותיקן במשך 14 שנים עד נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה בשנת 1943. במהלך מלחמת העולם השנייה, הקים דה גספרי את המפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה, שבתחילה הייתה בלתי חוקית. לאחר שחרור דרום איטליה על ידי בנות הברית צורף דה גספרי לוועד השחרור הלאומי. לקראת סוף המלחמה היה חבר בוועד השחרור של איטליה הצפונית. הוא כיהן כשר בלי תיק ובהמשך כשר חוץ בממשלתו של איוונו בונומי, ומיוני 1945 כשר חוץ בממשלתו של פרוצ'ו פארי. כבר ביוני 1945 עלה שמו של דה גספרי כמועמד לתפקיד ראש הממשלה, אך הוא זכה בתפקיד רק בדצמבר 1945. דה גספרי שימש כראש ממשלת איטליה במהלך שמונה שנים, בהן הקים ממשלות רבות. תחת שלטונו הפכה איטליה בשנת 1946 מממלכה לרפובליקה, מפלגתו ניצחה בבחירות של שנת 1948, המדינה הצטרפה לנאט"ו ב-1949 וחיזקה את יחסיה עם ארצות הברית שסייעה לשיקום כלכלת איטליה באמצעות "תוכנית מרשל". בשנות שלטונו של דה גספרי הפכה איטליה גם לאחת ממייסדות האיחוד האירופי אשר החל את תחילת דרכו ב"איחוד קהילת הפחם והפלדה". בשנת 1950 הוא הוביל מהלך לרפורמה אגררית של הפקעת אחוזות והעברת הקרקע לאיכרים חסרי קרקע, אולם הרפורמה לא יצאה אל הפועל. בבחירות ביוני 1953, ירד כוחן של המפלגה הדמוקרטית נוצרית ובנות בריתה במרכז המפה הפוליטית ודה גספרי לא השיג רוב במרכז המפה הפוליטית להקמת ממשלה חדשה. דה גאספרי ניסה בכל זאת להרכיב ממשלת מיעוט, תוך שילוב שר ביטחון שיקרוץ למלוכנים, אולם כשל בכך. בעקבות זאת, הועבר התפקיד של הרכבת הממשלה לאיש מפלגתו, אטיליו פיצ'יוני, ולאחר שזה לא הצליח הועבר התפקיד לג'וזפה פלה שהצליח לקבל את תמיכת המלוכנים. פלה לא כלל את דה גספרי בין שריו, צעד שפורש כניסיון לעבור למדיניות חוץ מאוזנת יותר שלא נשענת על ברית נאט"ו. דה גספרי המשיך להנהיג את מפלגתו ולקראת סוף 1953 יצר משבר קואליציוני עקב חוסר שביעות רצון מהשותפות של פלה עם המלוכנים. לאחר התפטרות פלה בראשית ינואר 1954, הצליח דה גספרי לגבש קואליציה חדשה של מפלגות המרכז, אך סירב לעמוד בראש הממשלה והתפקיד הועבר לידי שלבה. באפריל 1954 הוביל דה גאספרי ועידה בין פרלמנטרית לדיון על שיתוף פעולה אירופי. במאי 1954 נתמנה דה גספרי לנשיא הפרלמנט של קהילת הפחם והפלדה האירופית. באוגוסט 1954 מת דה גספרי. קברו נמצא בבזיליקת סן לורנצו שמחוץ לחומות רומא. דה-גספרי נחשב לאחד מבכירי המדינאים באיטליה במאה ה-20. הוא נחשב למנהיג אמיץ אשר התנגד למשטר הפשיסטי ואשר שיקם את איטליה לאחר תבוסתה במלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא אלצ'ידה דה גספרי בוויקישיתוף אלצ'ידה דה גספרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלצ'ידה דה גספרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלצ'ידה דה גספרי, באתר Discogs (באנגלית) מאסר ציר איטלקי, דואר היום, 30 במאי 1927 וועד השחרור בצפון איטליה, משמר, 30 באפריל 1945 פגישת השלושה תהיה ברומא?, משמר, 31 בינואר 1945 פארי ירכיב ממשלה איטלקית חדשה, המשקיף, 18 ביוני 1945 יש סיכויים לנני להיות ראש הממשלה, משמר, 8 ביוני 1945 תזוזה ימינה בממשלת איטליה, הַבֹּקֶר, 2 בדצמבר 1945 עוד ממשלה דימו-נוצרית, דבר, 30 בינואר 1950 דה גאספרי רוצה לשלם לבעלי אחוזות, על המשמר, 16 במרץ 1950 2 מליון מובטלים באיטליה, דבר, 1 ביוני 1951 הריפורמה הקרקעית באיטליה, על המשמר, 22 ביוני 1951 כשלונו של דה גאספרי, מעריב, 12 ביוני 1953 ממשלתו החדשה של דה־גאספרי, חרות, 27 ביולי 1953 פיליפ בן, איטליה בלי ממשלה, מעריב, 30 ביולי 1953 נוצרי קתולי מרכיב ממשלה באיטליה, דבר, 3 באוגוסט 1953 ג'וספה פלה בראש קבינט איטלקי חדש, על המשמר, 17 באוגוסט 1953 דחיית הפתרון למשבר הפוליטי באיטליה, על המשמר, 26 באוגוסט 1953 פללה דרש ממפלגת דה־גאספרי הבהרת עמדתה לו ולממשלתו, חרות, 21 בדצמבר 1953 ערב משבר ממשלתי באיטליה, חרות, 24 בדצמבר 1953 פללה לא השיג תמיכת דה גאספרי, חרות, 4 בינואר 1954 שלבה זכה בהצבעת אימון, הצופה, 14 במרץ 1954 דה גאספרי יסרב להקים ממשלה, חרות, 8 בפברואר 1954 ועידה בין פרלמנטרית בפאריס, חרות, 20 באפריל 1954 דה גאספרי נשיא רשות הפחם והפלדה, חרות, 13 במאי 1954 דה־גספרי מת, מעריב, 19 באוגוסט 1954