כתובות על גלוסקמאות

כתובות על גלוסקמאות הן כתובות שנחרתו או נצבעו בצבע על גלוסקמאות – תיבות אבן קטנות ששימשו לקבורה משנית. בחלקה השני של המאה ה-1 לפנה"ס ובמאה ה-1 הייתה נהוגה בירושלים וביהודה שיטת קבורה ייחודית שנקראה ליקוט עצמות. בשיטה זו, לאחר כשנה אחרי הקבורה הראשונית של הנפטר, שנעשתה בכוך החצוב במערת הקברים, הועברו עצמותיו לגלוסקמא, שגם היא נותרה בתוך מערת הקברים. על גבי תיבת האבן הוספה כתובת. מרבית הכתובות הן קצרות מאוד, בארמית (הרוב) או בעברית, שתיהן בכתב הרווח באותה תקופה (הכתב המרובע) ו/או ביוונית. כתובות קצרות המביאות את שם הנפטר, וזיקות משפחתיות שלו (בר, ברה, אנתת (=אשת), אב, אבינו, וכדומה). מאחר שהייחוסים המשפחתיים ניתנים בעיקר בארמית (בר לעומת בן, ברת לעומת בת, אתת או אנתת לעומת אשת) ניתן להסיק שהלשון היום-יומית המדוברת בירושלים הייתה בעיקר ארמית. מרבית הכתובות לא נחקקו על ידי אומנים, אלא בידי בני משפחה יודעי קרוא וכתוב, ולפיכך צורת הכתב היא לעיתים בלתי מוקפדת, ושונה מאוד מכתב סופרים בן התקופה. מאחר שאת מרבית הכתובות שוב לא ניתן היה לקרוא לאחר שהגלוסקמה עם העצמות שבתוכה נתחבו בחזרה לכוך הצר, ולא נראו יותר, הרי ברור למדי שהכתובות לא נועדו לזיהוי על ידי בני המשפחה בזמן מאוחר יותר. להלן מבחר מייצג של כתובות על גלוסקמאות בצירוף מספר הגלוסקמה כפי שהיא מופיעה בקורפוס הגלוסקמאות של לוי יצחק רחמני: 9. ישוע בר יהוסף; 12. אבונה שמעון סבא, יהוסף ברה; 13. שלום אשת אלעזר; 15. יועזר (בר י)הוסף; 16. יהוסף, יהוסף בר שמעון; 17. הלעזר בן שת; 18. שמעון בר אלכסא; 20. אלעזר; 22. יהוסף; 23. שלום; 24. שלום אשת יהודה, שלום אתת יהודה; 26. שלמציון ברה שמעון; 27. שלון בת ליעזר; 31. מרים, יחנה; 35. יהודה שפירא; 38. הושע בר שמוען; 41. שמעון בוטון; 42. מתתיה; 44. גרידא; 57. יהודה בר יהוחנן בר יתרא; 61. שמעון בר יני שת; 63. יהושע; 66. שלם; 67. מרתא ברת חנניה; 68. יהונתן; 71. אמא שלמציון, שלמציון אמנה; 72. מתתיה; 73. שלם ומתתיה ברה, אתת מתיה וברה; 74. אנתת אלעזר; 75. בני אלעזר; 76. בן יחנן; 77. דוסתס; 82. מרים, עזריה; 83. יהוסף; 86. אפיחס בת אתנגרש; 87. חניה (א)בר אלכשה; 88. עזרא, ועוד. מאחר שמספר הגלוסקמאות נושאי השמות שהתגלו עד היום הוא ניכר, הרי שהן תורמות מידע חשוב על השמות הפרטיים שהיו בשימוש באותה תקופה. שמות הגברים השכיחים ביותר הם: שמעון, יהוסף, יהודה, יהוחנן ואלעזר; ואילו שמות הנשים הנפוצים ביותר הם: מרים או מריה, שלום ושלומציון. כתובות ובהן מידע רב יותר, על הנפטר, על עיסוקו, ייחוסו, מקצועו, מוצאו או פרט שזיהה אותו בתוך קהילתו, וכדומה. למשל: 62 – הגדם 200 – שמעון בנה הכלה (=בונה ההיכל) 226 – חלת (=גלוסקמת) שלום ברת שאול די שברת (=שהתקשתה ללדת?), שלום ברתא 430 – שלבידוד (=של בית דוד) 777 – פלטיא מן ירושלם (=פליט מן ירושלים) 871 – יהוחנה ברת יהוחנן בר תפלוס הכהן הגדול קיימות כתובות ובהן לשון אזהרה מפני פתיחת הגלוסקמה או הקבר, מפני הוצאת דבר מה, ואולי בעיקר כנגד הכנסת דבר מה (כגון הוספת עצמות של נפטר נוסף אל זה שעצמותיו כבר קיימות בגלוסקמה). האזהרה מלווה באחת מן המלים שמציינות נדר, כגון 'קרבן'. 70 – אבא דוסתס, דוסתס אבונה ולא למפתח כוכה דנה עביד לגרמי אבהתנה, אריך אמין תרתין ולא למפתח עליהון (=הכוך הזה עשוי לעצמות אבותינו, אורכו שתי אמות, ואין לפתוח עליהם). כל די אנש מתהנה בחלת (=גלוסקמה) הדה קרבן אלה מן דבגוה (=כל דבר שאדם נהנה מן הגלוסקמה הזו, הוא קרבן לאלוהים מזה שקבור בתוכה) גלוסקמת מרים ברת ישוע בועז זיסו ויובל גורן, "גלוסקמת מרים ברת ישוע בר קיפא כהן ממעזיה מבית אמרי", קדמוניות, 142, 2012, עמ' 84–87 רוני רייך, "כתובת על גבי גלוסקמות מקבר משפחת קיפא בירושלים", קדמוניות, 99, 1992, עמ' 114–115 L.Y. Rahmani, A Catalogue of Jewish Ossuaries: In the collections of the State of Israel, The Israel Antiquities Authority and the Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem, 1994 יעקב ביליג, ‏גלוסקמה מירושלים הנושאת כתובות קרבן, קתדרה 98, דצמבר 2000, עמ' 49–60 משה בנוביץ', ‏נדר הקרבן וכתובות הגלוסקמה משכונת ארנונה בירושלים, קתדרה 104, יוני 2002, עמ' 177–179 בועז זיסו ואמיר גנור, ‏כתובת 'קרבן' על גלוסקמה מירושלים, קתדרה 123, מרץ 2007, עמ' 5–12