laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אייריק האדום

אֵרִיק תוֹרְוַואלְדְסוֹן (בנורדית עתיקה: Eiríkr Þorvaldsson; ‏950–1003), המוכר גם בכינוי "אֵיְירִיק האדום" (בנורדית עתיקה: Eiríkr hinn rauði), היה מגלה ארצות נורדי. לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה, ואף העניק לה את השם "ארץ ירוקה" (Grœnland). אריק שיכנע כמה עשרות משפחות איסלנדיות לבוא בעקבותיו. אריק האדום היה אביו של לייף אייריקסון, אשר גם היה מגלה ארצות נורדי חשוב שהיה האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה. הכינוי "אריק האדום" ניתן לו בנורווגיה, עוד לפני שהגיע לאיסלנד. ייתכן שמקורו בשערו האדמוני של אריק, או שיש להבין את הכינוי "אדום" כ"אמיץ לב". אביו הואשם ברצח ועל כן הוא ומשפחתו ברחו אל "ארץ הקרח", היא איסלנד. בטקסטים האיסלנדיים נאמר כי אריק היה בן עשר כאשר אביו הורשע כרוצח. ברבות השנים רצח אריק שני תושבים באיסלנד, ולכן ברח מהאי. אריק החליט לברוח מערבה, בעקבות הסיפור שסיפר גונביורן בן אוּלף (Gunnbjörn Ulfsson) על יבשה ממערב לאיסלנד. בשנת 982, לאחר טלטולים בים, הגיע אריק למקום שכונה מאות שנים אחר כך "יוליאנה-הוב" ("תקוות יוליאנה" - על שם מלכת דנמרק יוליאנה, Julianehåb), בחופיה הדרומיים של גרינלנד. אריק לא נתקל בהתנגדות ולכן לא נדרש להילחם על אדמת גרינלנד. לאחר זמן חזר אריק לאיסלנד והצליח לגייס מאות אנשים ו-25 ספינות. במסעו השני, ספגה משלחתו מכה קשה כאשר עקב סערה אבדו תשע ספינות, אך אריק ואנשיו המשיכו והגיעו אל גרינלנד בה הקימו מושבה בשם "המושבה המזרחית" (אייסטריביגד', Eystribygð). אריק עמד בראש המושבה, שתחילה מנתה כ-350 תושבים. במרוצת השנים היגרו לאי צפוניים (נורדים) רבים ויסדו גם את "המושבה המערבית" (באזור עיר הבירה של גרינלנד היום, נוק). אחד מגלי ההגירה הביא עמו מגפה שקטלה תושבים רבים, כולל אריק עצמו. בנו של אריק, לייף אייריקסון, המשיך את דרך אביו ויצא למסע גילויים במה שמכונה היום "צפון אמריקה", שם גילה ארץ אותה כינה "וינלנד" ("ארץ היין") בערך בשנת 1000 לספירה. על לפי הערכות כיום, היה בנו של אריק האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה, זמן רב לפני קולומבוס (שהגיע אליה ב-1492, כ-500 שנים מאוחר יותר). המושבות בגרינלנד שרדו כ-500 שנה, אך במאה ה-15 אבד הקשר עם אירופה, והמושבות לא שרדו. עלייתה ונפילתה של המושבה הנורדית בגרינלנד הן אחד מנושאי הספר התמוטטות. על אריק ומסעותיו מסופר בטקסטים איסלנדיים אחדים, המכונים "סאגות" ("סיפורים"), הידועה שבהן היא "הסאגה על אריק האדום" שנכתבה במאה ה-13, והיא המקור העיקרי לסיפור חייו של אריק האדום. מדיה וקבצים בנושא אייריק האדום בוויקישיתוף אייריק האדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אייריק האדום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מבחש

מַבְחֵשׁ, בּוֹחְשָׁן או סְטִירֶר, הוא אביזר בר המשמש לערבוב משקאות. המבחש הוא מקלון מוארך העשוי פלסטיק או פלדת אל-חלד ומוגש יחד עם משקה כדי שהלקוח יוכל לערבב את המשקה כראות עיניו. המבחש משמש בדרך כלל לערבוב קפה או קוקטיילים. לעיתים הוא צבעוני ומעוטר בהתאם לסוג הקוקטייל ואופי הבר. ישנם גם משקאות שאליהם מקובל לצרף מבחש אכיל, כמו גבעול סלרי בקוקטייל "בלאדי מרי", או מקל קינמון. ישנם מבחשים חלולים העשויים זכוכית ומשמשים גם כקשית. כוס נייר מדיה וקבצים בנושא מבחש בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפוקאפס

אפוקאפס או אפוקאפי הייתה משפחת אצילים ארמנית-גאורגית, שהיו ידועים כמי שהחזיקו בעמדות מפתח במנהלת הצבא הביזנטי במאה האחת עשרה. הנציג המפורסם ביותר של המשפחה היה בסיל אפוקאפס, בנו של האציל מיכאל אפוקאפס או אבו ק'אב, ששרת כשומר אוהלו של הנסיך הבגרטי רב ההשפעה, דוד השלישי קורופלאטס (966-1000), ולאחר מכן היה מפקד העיר המסופוטמית אדסה (Eδεσσα) (כיום שנלאורפה שבטורקיה) תחת הקיסר הביזנטי, מיכאל הרביעי פפלגוניאן (1034-1041). בשנת 1054, ליכד בסיל אפוקאפס את אנשי מנזיקרט והדף את הסלג'וקים בראשות טוגורול (Tuğril). מאוחר יותר, בשנים 1059–1065, הוא מתמנה לארכון (מגיסטרוס ודוקס) של פרדואונאבון (מילולית: "אדמות ליד הדנובה"). לאחר תבוסתו של רומנוס הרביעי בידי אנדרוניקוס דוקסוס בשנת 1071, הוא היה תחת פיקודו שלפילרטוס בראחמיוס (Φιλάρετος Βραχάμιος), גנרל ביזנטי ממוצא ארמני, שביסס את עצמו בקיליקיה, ושרת תחתיו כמושל אדסה בשנים 1077-1083 Grünbart, M., "Die Familie Apokapes im Licht neuer Quellen," in N. Oikonomides, ed., Studies in Byzantine sigillography, V (Washington, DC, 1998), 29-41. Alexios G. C. Savvides. The Armenian-Georgian-Byzantine family of Apocapes/Abukab in the 11th c., Δίπτυχα 5 (1991), 96-104. Speros Vryonis, Jr. The Will of a Provincial Magnate, Eustathius Boilas (1059). Dumbarton Oaks Papers, Vol. 11, 1957 (1957), pp. 263-277.
שווא (פונטיקה)

שווא (בגרמנית: Schwa) הוא תנועה מרכזית חצי-סגורה בלתי-מעוגלת. מקור המונח במילה העברית "שְׁוָא". סמל ה-IPA לתנועה הוא /ə/, מעין E קטנה הפוכה. תנועות ראו גם: IPA, עיצורים כאשר מופיעות זוג תנועות באותה משבצת, הימנית מעוגלת. בכמה שפות קיים סימן מיוחד לציון השווא הפונטי: רומנית: ă ארמנית: ը אלבנית: ë בולגרית: ъ לוגלאן: y ככל הנראה, לא הייתה זו הגייתו של השווא העברי מעולם. האות 'a' במלה About ‏[əˈbaʊt] האות 'e' במילים Taken ‏[tʰeɪkənˈ] ו-The ‏[ðə] (לפני עיצור) האות 'i' במלה Pencil ‏[pʰɛnsəlˈ] האות 'u' במלה Circus ‏[sɜː(ɹ)kəsˈ] האות 'o' במלה Eloquent ‏[eləkwəntˈ] האות 'y' במלה Sibyl ‏[sɪbəlˈ] האות 'e' במלה Mücke ‏[mʏkəˈ] האות 'e' במלה gegangen ‏[gəˈgaŋən] האות 'e' במלה Dschungel ‏[dʒʊŋəlˈ] מדיה וקבצים בנושא שווא בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלווה אחלציחלי

שַלווה אחאלציחֶלי (גאורגית: შალვა ახალციხელი, מילולית: "שלווה מאחלציחה") (נפטר ב-1227; יום האזכרה 17 ביוני או 30 ביוני על פי הלוח היוליאני) היה גנרל בצבא הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוצא להורג בידי פולשים חווארזמים על שום סירובו לשרת אותם ולהוקיע את הנצרות. שלווה היה ממשפחת אצילים רבת השפעה מאחלציחה בעלת אחוזות רבות. תחת שלטונה של תמר, מלכת גאורגיה, הוא הגיע לתפקיד הרם של גזבר הממלכה. הוא החזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתווי של האריסתווים או דוכס הדוכסים) ושרת כגנרל מושל במחוז הדרומי של גאורגיה, ג'אוואחתי. שלווה התפרסם בעיקר בקרב שמכור, קרב בין הממלכה הגאורגית המאוחדת כנגד האטבאגות הסלג'וקית של אזרבייג'ן, בשנת 1195, כאשר נלחם בחיל החלוץ של הצבא הגאורגי, ולכד את דגל הח'ליף. בשנת 1206/1207, שלווה יחד עם סרגיס וטמוגבי פיקד על הצבא הגאורגי שכבש את קארס מידי הסלג'וקים. בקרב בסיאן, בשנת 1203, שלווה אוחיו איוון מונה לפקד על חיל החלוץ המסחתי ושיחק תפקיד מפתח בניצחון הגאורגי. האחים פיקדו על חיל חלוץ גאורגי גם בקרב גרני, בשנת 1225, כנגד החווארזמים. אולם בקרב זה הפסידו הגאורגים. איוון נהרג בקרב ושלווה נפצע באופן חמור ונשבה. השאח מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), השליט האחרון של האימפריה החוואריזמית, הציע לו תפקיד בצבאו בתנאי שימיר את דתו לאסלאם. שלווה סירב והפך לקדוש מעונה בשנת 1227. על פי הרשומות המסורתיות, שיר הפולקלור הגאורגי, "שוולגו", הוא שיר הלל למעשיו של שלווה. השיר התפרסם בעיקר בשנות השמונים, כאשר שימש כהמנון לא רשמי של התנועה הלאומית של גאורגיה בתקופה הסובייטית. מדיה וקבצים בנושא שלווה אחלציחלי בוויקישיתוף הקדוש שלווה מאחלציחה, (אנגלית)
סמל הונדורס

סמל הונדורס משלב מרכיבים המייצגים את ההיסטוריה והגאוגרפיה של המדינה. בראש הסמל אשפת חצים המסמלת את הילידים האינדיאנים של הונדורס, ומתחתיה שתי קרנות שפע ובתוכן פירות ופרחים. החלק האליפטי האמצעי לקוח מדגל ההפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, שהונדורס הייתה אחת מהן, ומוקף בכתובת "רפובליקת הונדרוס החופשית, הריבונית והעצמאית" באותיות זהב. במרכזו פירמידה ושני מגדלים, ומעליהם קשת בענן. מתחת לקשת שמש עולה, סמל לתקווה, והר געש בין שני האוקיינוסים, האטלנטי והשקט, המייצג את הטריטוריה של הונדורס. בחלק התחתון מוצגים עצי אלון ואורן, מכרות וכלי כרייה, המסמלים את אוצרות הטבע של הארץ. סמל הונדורס נוצר בשנת 1825 על פי החלטת נשיא הונדורס (אנ') דיוניסיו דה הררה (אנ'), והשימוש בו עוגן בחוק בהחלטת הקונגרס של הונדרוס משנת 1935. מדיה וקבצים בנושא סמל הונדורס בוויקישיתוף
The Great Southern Trendkill

The Great Southern Trendkill ("קוטל הטרנדים הדרומי הגדול") הוא אלבום האולפן השמיני של להקת המטאל האמריקאית פנטרה, והשני במסגרת חברת התקליטים "איסט ווסט". האלבום ראה אור ב-22 במאי 1996. ההקלטות לאלבום נערכו בשני אולפנים שונים, כשפיל אנסלמו הקליט את השירה באולפן של טרנט רזנור, האיש שמאחורי הלהקה ניין אינץ' ניילס, בניו אורלינס. שאר חברי הלהקה הקליטו בטקסס שבדאלאס. מצב זה מצביע על הריחוק אשר שרר באותם ימים בין חברי הלהקה. שם האלבום הוא בעצם ביקורת על סגנונות המוזיקה שהפכו להיות פופולרים בתקופת יציאת האלבום, ובהם הגראנג', הראפ מטאל והנו מטאל. השירים באלבום עוסקים בתקשורת, סמים, גזענות, טרנדים (לרוב מוזיקליים) ובעיקר במאפייני התרבות (יש להניח שמכיוון שהלהקה היא אמריקאית, רבים הסיכויים שהכוונה היא לאמריקניזם). דוגמאות טובות הן שיר הנושא אשר תוקף את תרבות הטרנדים ואת התקשרות אשר תומכת ומפתחת את תרבות זו, והשיר "The Underground in America", המבקר את תרבות הפאנק. שוב, כמנהגה של הלהקה, פנטרה הקצינו את האלמנטים שבהם השתמשו בעבר, ואלבום זה מציב גבולות חדשים לסגנון המוזיקה המיוחד שיצרה הלהקה במהלך השנים. אלמנט בו משתמשים לא מעט לאורך האלבום הוא הכפלת שכבות השירה הנשמעות בשיר, ובכך מקבלת השירה אפקט אשר מפורש לעיתים קרובות כשטני. דוגמה מובהקת לכך ניתן לשמוע בשיר "13 Steps to Nowhere", כאשר אנסלמו נשמע שר על גבי צרחותיו המעובדות של סת' פוטנאם, סולן להקת הגריינדקור אנאל קאנט (Anal Cunt). לצד שירים קיצוניים, ישנם בדיסק מספר שירים שקטים יותר, אולי אפילו בעלי אלמנטים הדומים לאלמנטים הנמצאים בבלדות, כאשר נעשה בהם שימוש בגיטרה אקוסטית. בשירים אלו השירה שקטה יחסית לשירים האחרים שבאלבום, והמלודיה איטית יותר. כשיצא, נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד הפזמונים האמריקאי. למרות הצלחתו, השיר "Drag the Waters" הוא השיר היחידי שיצא לו קליפ. חודש לאחר צאתו לאור, ב-25 ביוני 1996, האלבום זכה במעמד אלבום זהב, וב-17 באוגוסט 2004 באלבום פלטינה. "The Great Southern Trendkill" - ‏3:46 "War Nerve" - ‏4:53 "Drag the Waters" - ‏4:55 "10's" - ‏4:49 "13 Steps to Nowhere" - ‏3:37 "Suicide Note Pt. I" - ‏4:44 "Suicide Note Pt. II" - ‏4:19 "Living Through Me (Hell's Wrath)" – ‏4:50 "Floods" - ‏6:59 "The Underground in America" - ‏4:33 "Sandblasted Skin (Reprise)" – ‏5:39 פיל אנסלמו - סולן דיימבאג דארל - גיטרה ויני פול - תופים רקס בראון - גיטרה בס הסולו בשיר "Floods" דורג בסקר קהל שערך מגזין המוזיקה Guitar World במקום ה15 ברשימת "100 הסולואים הטובים ביותר בכל הזמנים". הסקר פורסם בגיליון שיצא בספטמבר 1998. השיר "10s" נכלל בפסקול של הדיבוב האנגלי לסרט "דרגון בול Z - ברולי: הסופר סאיין האגדי". מידע על האלבום The Great Southern Trendkill באתר MusicBrainz האלבום The Great Southern Trendkill באתר Discogs האלבום The Great Southern Trendkill באתר Last.fm
תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה

תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (בטורקית: AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) הממוקמת במערבה של אנקרה בירת טורקיה, החלה לפעול ב-31 במרץ 1995. התחנה משתרעת על שטח כולל של 446,000 מ"ר. השטח המקורה מכסה 128,520 מ"ר מהם 40,453 מ"ר באולמות ההמתנה. שטח בנוי פתוח נוסף משתרע על 100,000 מ"ר. בתחנה 121 רציפים מהם 64 לאוטובוסים יוצאים ו-47 לאוטובוסים מגיעים. 211 חברות אוטובוסים פועלות בתחנה ולשרותן עומדות 80 קופות. גם נתוני היקף השירותים והתשתית בתחנה מרשימים, ובין היתר, 28 דוכני מזון מהיר, 5 מסעדות ובתי קפה, 30 חנויות, 20 מתקני כספומט ושוק מקורה ובו 57 דוכנים. מהתחנה יוצאים אוטובוסים תכופים לכל רחבי טורקיה, והיא משרתת 250,000 איש בכ-3,000 נסיעות ביום. תחנת האוטובוסים מקושרת לקו רכבת הקלה "אנקראי" ומחוברת לרשת הכבישים הבינעירונית באמצעות כביש מהיר עירוני. תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול מדיה וקבצים בנושא תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה
מסגד קוג'אטפה

מסגד קוג'אטפה (בטורקית: Kocatepe Camii) הוא המסגד הגדול באנקרה בירת טורקיה שהפך לאחד מסמליה של העיר. המסגד נבנה בין שנת 1967 ל-1987 ברובע קוג'טפה, דרומית-מזרחית למרכז העיר. הרעיון לבנות את המסגד עלה כבר בשנות הארבעים של המאה ה-20 וב-1947 הוגשו הצעות לתכנונו של המסגד אך אף אחת מהן לא התקבלה. ב-1956 בהתערבותו של ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הוקצע שטח אדמה לבניית המסגד, ושוב הוגשו הצעות לבניית המסגד ב-1957. בניית המסגד החלה לפי ההצעה הזוכה שהייתה מודרנית וחדשנית באופייה, אך בשל ביקורת נוקבת שנמתחה עליה מצד גורמים שמרנים, נפסקו העבודות בשלב הנחת היסודות. לאחר תחרות שלישית שנערכה בשנת 1967, נבחרה הצעה שמרנית, והמסגד נבנה לבסוף בסגנון עות'מאני קלאסי המזכיר את המסגד הכחול באיסטנבול שנבנה בתחילת המאה ה-17 על ידי הסולטן אהמט הראשון, ונחשב עד היום כאחד המבנים היפים ביותר בעיר. מסגד קוג'אטפה נחנך בשנת 1987 על ידי ראש הממשלה טורגוט אזאל. המסגד משתרע על שטח של 4,500 מ"ר ובארבע פינותיו ניצבים ארבעה צריחים. המסגד הכחול המסגד המרכזי על שם סבנג'י מדיה וקבצים בנושא מסגד קוג'אטפה בוויקישיתוף אתר המציג תמונות מהמסגד אתר נוסף של תמונות המסגד סרט: מבט על המסגד מכיוונים שונים
תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול

תחנות האוטובוסים המרכזית של איסטנבול (בטורקית: Büyük İstanbul otogarı - "תחנת האוטובוסים הגדולה של איסטנבול", ובדרך כלל רק Otogar - "תחנת האוטובוסים") ממוקמת ברובע בייראמפשה (Bayrampaşa) הסמוך לרובע אסנלר (Esenler) בצידה האירופי של איסטנבול. התחנה נמצאת במרחק של כ-10 ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר. התחנה שהחלה לפעול בשנת 1997 בנויה בצורת משושה בן מספר קומות הדומה לאצטדיון ענק, ושטחה 642,000 מ"ר. רציפי האוטובוסים ממוקמים בצידו החיצוני של המבנה ואילו בצידו המרכזי נמצאים כבישי גישה לכלי רכב, תחנת רכבת וחניונים. בתחנה 168 קופות המשרתות יותר מ-300 חברות אוטובוסים הפועלות בה, והמפעילות קווי אוטובוס לכל רחבי טורקיה. בנוסף כ-25 חברות מפעילות קווים בינלאומיים ובין היתר לאיראן, אזרבייג'ן, בולגריה, יוון, רומניה, מקדוניה, מולדובה וסרביה, ואף ליעדים רחוקים יותר כמו אוסטריה, גרמניה ושווייץ. בתחנה פועלים מסגד, תחנת משטרה, מרפאה, ו-796 בתי עסק, כ-170 מהם בתחום המזון (מסעדות, דוכני אוכל, בתי קפה וכו'). התחנה מסוגלת לטפל בתנועה של 600,000 איש וב-15,000 תנועות אוטובוסים ביום, ומועסקים בה 6,000 איש. התחנה מרוחקת יחסית ממרכז העיר, ומקושרת אליו באמצעות קו הרכבת הקלה של איסטנבול החוצה את התחנה מצפון לדרום, ותחנתו ממוקמת במרכזו של המבנה. קו הרכבת הקלה מוביל בתוך מספר דקות אל נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק מצד אחד ואל תחנת אקסראי במרכזה של העיר בצידו האחר. בנוסף ממוקמת התחנה בסמוך למפגשם של כבישי הטבעת המהירים של איסטנבול O-1 ו-O-2 עם כביש O-3 המוביל לתראקיה והלאה לאירופה. תחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה מדיה וקבצים בנושא תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול, ברשת החברתית פייסבוק אודות התחנה
סקלר

האם התכוונתם ל... סקלר (מתמטיקה) מכפלה סקלרית סקלר (פיזיקה) סקלר (מחשבים) מחלק תדר (Scaler) – רכיב אלקטרוני המקבל אות בתדר מסוים ומחזיר אות בתדר נמוך יותר מלאכי רביב (נקרא גם סקלר) – מין של דג גלריית ארתור מ. סקלר – גלריה המהווה חלק מהסמית'סוניאן סקלרים – קבוצה אתנית דוברת הונגרית שחיה בטרנסילבניה מרשל סקלאר – סוציולוג אמריקאי שעסק ביהודי ארצות הברית פרס מרשל סקלאר – פרס מטעם האגודה לחקר היהודים במדעי החברה (ASSJ)
סקלר (מתמטיקה)

במתמטיקה, סקלר הוא איבר של שדה מתמטי המשמש להגדרת גודל המרחב הווקטורי המוגדר כנגד שדה זה. אחת התכונות של מרחב וקטורי שהוא סגור ביחס לכפל בסקלר. אם V מרחב וקטורי ו-F שדה אזי לכל   v ∈ V {\displaystyle \ v\in V} ו   λ ∈ F {\displaystyle \ \lambda \in F} גם   λ v ∈ V {\displaystyle \ \lambda v\in V} . משמעות השם סקלר מגיעה מהמילה האנגלית scale (סקאלה), וממחישה לדוגמה את התכונה של הסקלר לשנות את מידת הכיוון של וקטור. מבנה אלגברי אלגברה ליניארית מדיה וקבצים בנושא סקלר בוויקישיתוף סקלר, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וריד נבוב

הוורידים הנבובים (בלטינית: venae cavae (צורת הרבים של vena cava); מכונים גם הוורידים החלולים) – הווריד הנבוב העליון והווריד הנבוב התחתון – הם שני כלי הדם הוורידיים העיקריים המנקזים דם מחוזר מכל רקמות הגוף לתוך הלב (מלבד הריאות, שמתנקזות דרך ורידי הריאה). הווריד הנבוב העליון (Vena cava superior) מנקז את וריד הזרוע והראש (vena brachiocephalica) הימני והשמאלי, שאחראים על ניקוז הדם המחוזר בעיקר מן הראש, החזה והגפיים העליונות. וריד מרכזי נוסף המתנקז לווריד הנבוב העליון הוא הווריד האי-זוגי (Azygos vein), אשר מנקז דם מכלי הדם העוטפים את עמוד השדרה והשרירים הבין-צלעיים. הווריד הנבוב התחתון (Vena cava inferior), לעומת זאת, מנקז את איברי הבטן, האגן והגפיים התחתונות. הסעיפים העיקריים של הווריד הנבוב התחתון הם וריד הכבד, ורידי הכליה והוורידים הפמורליים המגיעים מן הירך ומנקזים את הדם הוורידי ברגליים. בשונה משאר הגוף, כלי הדם המנקזים את מערכת העיכול אינם מנוקזים ישירות לווריד הנבוב התחתון, אלא עוברים שלב של סינון הכרוך במעבר דרך הכבד. סינון זה נועד למנוע הגעה לא מבוקרת של מרכיבים מתהליך העיכול אל יתר חלקי הגוף מבלי שעברו "מיון". בסופם, מתנקזים שני הוורידים הנבובים לחלל העלייה הימנית בלב. העלייה הימנית מעבירה את כלל הדם המחוזר שקיבלה לחדר הימני, ומשם עובר הדם דרך ארבעה עורקים עיקריים לחימצון בנאדיות הריאה. בזמן ההתפתחות העוברית משמש הווריד הנבוב התחתון כצינור המרכזי שדרכו מגיע דם מחומצן למערכת כלי הדם של העובר. במסגרת סדרה של כלי דם עוקפים ופתחים זמניים מסופקים צורכי העובר על אף שריאותיו אינן מסוגלות לחמצן דם. תסמונת הווריד הנבוב העליון וריד משוואת האגן-פואזיי וריד נבוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Joshua Henrina Sundjaja, Bruno Bordoni, Anatomy, Thorax, Lung Veins, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2022
שפות סלאביות מזרחיות

השפות הסלאביות המזרחיות היא הקבוצה הגדולה ביותר של שפות סלאביות מבחינת מספר הדוברים. השפות העיקריות בקבוצה הן רוסית, אוקראינית ובלארוסית. כמו כן נכללת בה גם הרוסינית, שנחשבת על ידי חלק מהבלשנים כניב של האוקראינית. מספר הדוברים שפות אלו כשפה ראשונה הוא כ־190 מיליון. מפאת חשיבותה התרבותית, ההיסטורית והפוליטית של השפה הרוסית, יש עוד כ־113 מיליון דוברי רוסית כשפה שנייה. מדיה וקבצים בנושא שפות סלאביות מזרחיות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלום זיסמן

שלום זיסמן (14 במרץ 1914 – 12 בפברואר 1967) היה חבר הכנסת השנייה מטעם הציונים הכלליים, יושב ראש תנועת מכבי ישראל, ממלא מקום ראש עיריית רמת גן ויושב ראש הוועד האולימפי בישראל. נולד בז'לחוב שבפולין. אביו, שמואל יהודה היה דמות מרכזית בקהילה וכיהן בתור חבר מועצת העיירה ויו"ר הבנק המסחרי. שלום זיסמן נסע ללמוד משפטים בוורשה בהיותו בן 16, אולם היותו ציוני נלהב, וכן האנטישמיות החריפה של אותה העת, הביאוהו לעלייה בגפו לארץ ישראל בגיל 19. בתקופת המנדט הבריטי, נכנס לפעילות ספורטיבית במכבי צעיר מתוך אמונה בערכו העצום של החינוך הגופני לנוער היהודי, ותוך זמן קצר התמנה למפקד המכבי הצעיר בחיפה. בתנועת "המכבי", הכיר זיסמן את ציונה, מי שעתידה לימים להיות אשתו. ב-1936, בהתקרב ימי המאורעות, הצטרף לשורות ההגנה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס זיסמן לצבא הבריטי, לגדוד השני של הבריגדה היהודית, שם לחם בקרבות המערכה במדבר המערבי ובחזית איטליה. אחרי המלחמה נשלח למזרח אירופה לפעולות בתחומי העלייה, רכש והצלת שארית הפליטה, והצליח לאתר בין היתר את שתי אחיותיו, שריד אחרון למשפחתו הענפה. עם התגברות המאבק כנגד המנדט הבריטי, חזר זיסמן לפעילות בהגנה, ופרסם סדרת מאמרים בעיתונים מעריב והארץ על כל סוגי הנשק ואופן שמושם. פרסם גם ספר בשם "דע את נשקך", אשר היה בעל מטרה זהה למאמריו, הכנת היישוב היהודי בארץ ישראל ליום פקודה. במלחמת העצמאות היה רב-סרן שלום זיסמן סגן ראש מחלקת ההסברה וממייסדי עיתון צה"ל במחנה. ב-1951 נבחר לכנסת השנייה מטעם מפלגת הציונים הכלליים והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון. לצד עבודתו בהיבט הביטחוני, התאפיינה כהונתו ביוזמות רבות ביניהם בתחום הכלכלה, שהאמין כי עליה להיות חופשית, ואף בתחום בטיחות הדרכים שכבר אז זיהה בו פוטנציאל נזק משמעותי. ב-1953 נבחר לתפקיד יושב ראש מכבי ישראל, תפקיד שמילא מתוך אמונה שהספורט, לצד מעלותיו הרבות לאדם בכלל, משמעותו חשובה ביותר גם עבור מדינת ישראל החדשה. האמין כי הדגלים של מדינת ישראל, המתנופפים במגרשי ספורט בבירות העולם, מפגינים את קומתה הזקופה של מדינת ישראל המתחדשת לקהל רב, וההמנון הלאומי המנוגן במגרשי ספורט - מפלס דרך אל לב יהדות התפוצות. ב-1955 בתום כהונת הכנסת השנייה, נבחר זיסמן למועצת עיריית רמת גן, וכיהן בה כממלא מקומו של ראש העירייה אברהם קריניצי. במסגרת זו יזם את הקמת בורסת היהלומים בשטחה של רמת גן, נמנה עם מייסדיו של כפר המכביה, הכפר האולימפי של האולימפיאדה היהודית, וכן נמנה עם מקימי אצטדיון רמת גן והפארק הלאומי. נבחר ליושב ראש הוועד האולימפי הישראלי, ונאבק על זכותה של ישראל להשתתף באירועי הספורט השונים בזירה האסיאתית. ב-1966 במהלך משחקי בנגקוק שם שהה עם המשלחת הישראלית, נבחר לכהן בדירקטוריון פדרציית אסיה לספורט, ונטל את התפקיד למרות היותו במצב בריאותי ירוד. נפטר ב-12 בפברואר 1967. בנו, עורך דין שמואל זיסמן, היה שחקן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב בכדורסל. שלום זיסמן, באתר הכנסת שלום זיסמן, באתר כנסת פתוחה דוד תדהר (עורך), "שלום זיסמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2790 דוד תדהר (עורך), "עדכון על פטירתו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 5006 עיטור 'עמית כבוד' – לחמישה מבכירי עסקני הספורט בישראל, דבר, 9 בינואר 1977
ירכית

ירכית היא חולצה המיועדת ללבישה באופן ששוליה אינם מוכנסים לתוך המכנסיים או החצאית. הירכית משמשת כחלק ממדי צבא. ירכית כבגד אזרחי מכונה בדרך כלל טוניקה. ירכית היא חלק ממדי שרד במספר רב של צבאות בעולם ובאופן היסטורי מקושרת לטוניקה, שהייתה חלק ממדי השרד בעת העתיקה. בישראל, לובשים חיילי חטיבת הצנחנים ירכית כחלק ממדי ה-א' שלהם, וזאת בהשראת מדי הצנחנים בצבא הבריטי. את הירכית במקרה זה לובשים מעל המכנסיים, ומעליה חוגרים חגורה. על פי הנחיות צה"ל, אסור ללבוש אפודה או סוודר מעל הירכית. בעבר ירכית הייתה חלק ממדי א' של חיילות צה"ל. לילך שובל, שינוי בהרגלי האופנה: צה"ל לא יחלק יותר "ירכיות" למתגייסות, באתר ישראל היום, 5 בנובמבר 2012
פיכטלגבירגה

פיכטלגבירגה (בגרמנית: Fichtelgebirge) הוא רכס הרים הנמצא בצפון-מזרח בוואריה, גרמניה. הרכס נפרס מעמק נהר המיין האדום עד לגבול הצ'כי, שם שמו של הרכס נקרא הרי האורה, ששייכים גם כן ליער הבוהמיה. ההר הגבוה ביותר ברכס הוא שנברג המגיע לגובה של 1051 מטר מעל פני הים. הנהרות הנובעים מהפיכטלגבירגה הם מיין, סקסון סאלה, אגר והפיכטלנב שבהמשך מצטרף לנהר הוואלדנב. מדיה וקבצים בנושא פיכטלגבירגה בוויקישיתוף place/Fichtel-Mountain פיכטלגבירגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Sabotage (שיר של ביסטי בויז)

Sabotage הוא סינגל שיצא לאור בשנת 1994 על ידי להקת ההיפ הופ האמריקנית "ביסטי בויז". השיר מופיע באלבומם "Ill Communication". השיר משלב מגוון סגנונות שהבולטים ביניהם הם ראפ ומטאל, המשולבים עם רוק, סקרצ'ינג וקטעי גיטרה חוזרים. בשנת 2004 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-480 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. ב-2005 מיקם המגזין Q את השיר במקום ה-46 מבין 100 השירים הטובים ביותר המשלבים קטעי גיטרה בולטים. השיר מזוהה בעיקר עם הווידאו קליפ שלו שבויים על ידי ספייק ג'ונז והוקרן רבות בערוץ ה-MTV. הקליפ היווה מחווה לסדרות המשטרה שרווחו בשנות ה-70 כגון "הוואי חמש-אפס" ו"סטארסקי והאץ'", וחברי להקת הביסטי בויז הופיעו בו כשחקנים בסדרת טלוויזיה בדיונית בשם "Sabotage" שהקליפ מהווה את הפתיח שלה. מידע על היצירה "Sabotage" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Sabotage" באתר SecondHandSongs 500 Greatest Songs of All Time, rollingstone.com
סבוטז'

סבוטז' (בצרפתית: Sabotage) היא פעולה אשר מכוונת להחלשה ופגיעה מכוונת בגוף או ישות כלשהי. במקומות עבודה, מתייחס המושג לפגיעה מוסכמת בין העובדים ביעילות התפוקה, בדרך כלל כדי לשפר את תנאי העבודה או למחות כנגד עוולה שנעשתה לדעת העובדים, בידי ההנהלה. על פי רוב מקרה של סבוטז' במקום עבודה יתרחש במכונות או רכוש אחר, כדרך להביע מחאה והתנגדות למדיניות אשר נקבעה בידי ההנהלה. מבצעי הסבוטז' ישמרו על אלמוניותם, בשל ההשלכות הפליליות של מעשיהם. ישנם שלושה הסברים אפשריים למושג, כולם מתייחסים למקורו במילה הצרפתית וההולנדית לנעלי עץ, "סאבוט": בשפה ההולנדית, במאה ה-15 היו עובדים שדחפו את נעלי העץ שלהם (סאבוט) בין גלגלי השיניים של נולי הטקסטיל. מעשים אלה נעשו מחשש שהמכונות יגזלו מהעובדים את המשרות שלהם.‏ בשפה הצרפתית סאבוט (sabot) שפירושה נעל עץ, נחשבת למקור המושג ובפרט לנגזרת המילה סאבוטר (saboter) שמשמעה בצרפתית "לדפוק עם הרגל" או "לעבוד באופן חסר אחריות". המושג נגזר מסלנג צרפתי של המאה ה-19 המאוחרת. המילה סאבוט, שימשה לתיאורם של עובדים לא מיומנים, אשר נקראו כך בשל נעלי העץ שנהגו לנעול. סבוטז' היה המושג שתיאר את העבודה הגרועה שעובדים אלו סיפקו בדרך כלל. בארצות הברית של תחילת המאה ה-20 ארגוני פועלים רבים, ובראשם ה-IWW, התייחסו לפעולת הסבוטז' כפעולה של הגנה עצמית מפני פעולות לא מוסריות שהונחתו על הפועלים מידי מעסיקיהם. אחד ממנהיגיו המפורסמים של ה-IWW, "ביג" ביל הייווד, אשר תרם רבות לעיצוב הארגון והפילוסופיה שלו, נחשף למושג בעת סיור באירופה שערך ב-1910 כשהגיעו לצרפת: החוויה שנודעה לה ההשפעה המתמשכת ביותר על הייווד הייתה שביתה כללית של עובדי הרכבת בצרפת, שבה חזה במו עיניו. הפועלים היו חסרי סבלנות להמתין לפרלמנט שיפעל בעניינם, עזבו את עבודתם בתחנות רכבת ברחבי המדינה. הממשלה הצרפתית, בתגובה למעשים אלו, הוציאה צווים לגיוס העובדים, והציבה אותם כחיילים לעבוד בתחנות הרכבת. העובדים היו נחושים בדעתם, והמשיכו את השביתה שלהם גם לאחר הגיוס פעלו בטקטיקת הסבוטז'. לפתע הם לא הצליחו לעשות שום פעולה כראוי, ויצרו עיכובים רבים. מטענים לפריז נשלחו בטעות לליון או למרסיי. הטקטיקה של העיכובים, שהצרפתים קראו לה "סבוטז'", הצליחה להביא את הניצחון לעובדים והרשימה רבות את הייווד. — Peter Carlson, Roughneck: The Life and Times of Big Bill Haywood, 1983‏, עמ' 152 אנדראס מאלם בספרו How to Blow Up a Pipeline: Learning to Fight in a World on Fire מצדיק פעולות סבוטז' כחלק של המאבק נגד התחממות עולמית. לודיטים סבוטז' (סרט) מדיה וקבצים בנושא סבוטז' בוויקישיתוף topic/monkeywrenching-crime סבוטז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sabotage Hodson, Randy and Teresa A. Sullivan, The Social Organization of Work, Chap. 3, pg. 69 Sabots - toss your shoes into the machine works Partridge, Eric (1977). Origins: A Short Etymological Dictionary of Modern English. Routledge. p. 2843. Donald, Graeme (2008). Sticklers, Sideburns & Bikinis: The Military Origins of Everyday Words and Phrases. Osprey Publishing. p. 230 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.