laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רודולף סרקין

רודולף סרקין (בגרמנית: Rudolf Serkin;‏ 28 במרץ 1903 – 8 במאי 1991) היה פסנתרן יהודי-אוסטרי. רודולף סרקין נולד באגר, בוהמיה (עכשיו צ'ב, צ'כיה) למשפחה יהודית-רוסית. המשפחה עברה לווינה כשרודי היה בן תשע, ושם למד פסנתר אצל ריכרד רוברט וקומפוזיציה אצל יוזף מרקס. רודולף הוכר כילד פלא והופעתו הראשונה בציבור הייתה עם הפילהרמונית של וינה, כשהיה בן 12. הוא החל בקריירת קונצרטים סדירה בשנת 1920 וחי בברלין עם הכנר אדולף בוש ומשפחתו, ביניהם הבת אירנה בת השלוש, שסרקין יישא לאישה כעבור חמש-עשרה שנים. במשך שנות ה-20' וראשית ה-30' הופיע סרקין בכל רחבי אירופה, הן כסולן והן עם אדולף בוש ועם רביעיית בוש. עם עליית היטלר לשלטון עזבה משפחת בוש, יחד עם סרקין, את גרמניה, תחילה לווינה ואחרי הסיפוח, לשווייץ. בשנת 1935 הופיע סרקין לראשונה בארצות הברית, בפסטיבל קולידג' בוושינגטון הבירה. בשנה שלאחריה, פתח בקריירת קונצרטים כסולן בארצות הברית, עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח ארטורו טוסקניני. המבקרים התלהבו ותיארו אותו כ"אמן בעל כישרונות יוצאי דופן ומרשימים, טכניקה צלולה כגביש, כוח רב, עדינות ונקיון צלילי." בשנת 1937 ניגן סרקין ברסיטל הראשון שלו בניו יורק, בקרנגי הול. בשנת 1939, כשראו כי המלחמה ממשמשת ובאה, היגרו בני סרקין ובוש לארצות הברית. סרקין קיבל עליו את משרת מנהל מכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, שם לימד רבים מטובי הפסנתרנים של ימינו עד 1978. נוסף לבתים בפילדלפיה ובהמשך בניו יורק, רכשה המשפחה המורחבת משק חלב בגילפורד הכפרית, ורמונט, והשתקעה שם. אחרי המלחמה, ייסדו סרקין ואדולף בוש את בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו סמוך לבראטלבורו, ורמונט. בשנים אלה גם הרבה רודולף סרקין בהקלטות עם חברת קולומביה. סרקין קיבל את מדליית החירות הנשיאותית בשנת 1964 ובמרץ 1972 חגג את הופעתו ה-100 עם הפילהרמונית של ניו יורק בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ברהמס. כמו כן העניקה התזמורת לסרקין תואר חבר כבוד של אגודת התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, אגודת עלית מוזיקלית, הכוללת את אהרן קופלנד, איגור סטרווינסקי ופאול הינדמית. בשנת 1986 חגג סרקין את יובל החמישים שלו כאמן אורח עם התזמורת. ב-14 בפברואר 1977 הופיע סרקין בפני נשיא ארצות הברית ג׳ימי קרטר ובפני נשיא מקסיקו, חוסה לופס פורטייו, בארוחת ערב ממלכתית שנערכה בבית הלבן. סרקין זכה להערצת מוזיקאים והיה לדמות אב להמוני הנגנים הצעירים, שבאו אל פסטיבל מרלבורו. הוא סייר ברחבי העולם והמשיך בקריירת הסולו שלו ובהקלטותיו עד שמחלת הסרטן מנעה ממנו את המשך העבודה בשנת 1989. הוא מת מסרטן בחוותו האהובה בגילפורד. הוא ואירנה היו הורים לשישה ילדים (שאחד מהם מת בינקותו), ביניהם הפסנתרן פיטר סרקין. אירנה בוש סרקין מתה בשנת 1998. פרס ארנסט פון סימנס (1978) פרס גראמי על ביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית: מסטיסלב רוסטרופוביץ' ורודלף סרקין על ברהמס: סונאטה לצ'לו ופסנתר במי מינור, אופוס 38 (וסונאטה בפה מז'ור, אופוס 99), 1984 מדיה וקבצים בנושא רודולף סרקין בוויקישיתוף רודולף סרקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רודולף סרקין, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רודולף סרקין, באתר ספוטיפיי רודולף סרקין, באתר AllMusic (באנגלית) רודולף סרקין, באתר MusicBrainz (באנגלית) רודולף סרקין, באתר Discogs (באנגלית) רודולף סרקין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רודולף סרקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
היפו היפי

היפו היפי הוא שיר ילדים שכתבה לאה לופנפלד, הלחין קובי אשרת וביצע השחקן והזמר הישראלי־אמריקאי מייק בורשטיין. בורשטיין ביצע את השיר בפסטיבל שירי הילדים השמיני, שהתקיים בחנוכה תשל"ח (1977), וזכה במקום הראשון. השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר של דודו זר, אפרת רייטן, חנן גולדבלט, עודד מנשה ודנה דבורין, טל מוסרי וארז בן הרוש, עירית ענבי, דליה עמיהוד, מיכל צפיר וסיון ברטלה, משתתפי ההצגה "ילד פלא", והגרובטרון. כותבת המילים, הפזמונאית לאה לופנפלד, כתבה את השיר כמחווה להיפופוטמים. לופנפלד, שהעידה על עצמה כאוהבת בעלי חיים, ביקרה בספארי ברמת גן, שם סיפרו לה מבקרים אחרים שההיפופוטם שבמקום לא זוכה לתשומת לב. הדבר נגע לליבה. ”החלטתי לקדם את מעמדו של ההיפופוטם, וכתבתי שיר, 'היפו היפי'”, סיפרה. היא מסרה את השיר לקובי אשרת להלחנה משום שהרגישה שהוא יתאים למשימה. מייק בורשטיין ביצע את השיר בפסטיבל שירי הילדים השמיני, שהתקיים ב־1977, וזכה במקום הראשון. לטענתה של לופנפלד, מאז ”מעמדם של ההיפופוטמים ממש השתדרג”. נועם שגב מ־ynet בחר בשיר כאחד מ־25 השירים הטובים של פסטיבלי הילדים (מתוך 87 מועמדים). השיר הוצג למצעד רשת ג' ב־12 בדצמבר 1977, נכנס למקום ה־25 במצעד בשבוע שלאחר מכן, ויצא ממנו בשבוע שלאחר מכן. סרטון השיר "היפו היפי" באתר יוטיוב מילות השיר "היפו היפי" באתר שירונט "היפו היפי" בביצוע מייק בורשטיין (אודיו), באתר יוטיוב מיוזיק כל תולדות תחרויות הזמר (פסטיבל הילדים מספר 8), באתר festi.co.il, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים מס' 8, באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 היצירה בספריה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 אלי ניסמן, הפזמונאית לאה לופנפלד מספרת על יצירתה, באתר יוטיוב, 2013, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 יעקב בר-און, ‏הפזמונאית המיתולוגית ששיריה זכו בפסטיבלי שירי הילדים בראיון מיוחד, באתר מעריב אונליין, 21 ביולי 2016 דידי הררי, השירים המשחקים, איפה הם עכשיו? | היפו היפי, באתר 103fm, 30 ביולי 2019, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 נועם שגב, 25 השירים הגדולים, באתר ynet, 5 בדצמבר 2001 השיר מוצג ב"פינה לשיפוטכם" של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (25), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023 השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
מיכל פלטי

מיכל פלטי (נולדה ב-10 בנובמבר 1966) היא עיתונאית ויזמית ישראלית. כתבותיה פורסמו בעיתונים הארץ ודה-מרקר. עבדה גם בדמוקרטTV. משמשת כיועצת תקשורת עבור "אורנשטיין חושן". מיכל פלטי נולדה בתל אביב וגדלה בשכונת מעוז אביב. היא למדה בתיכון עמל ליידי דייוויס בתל אביב. שירתה בנח"ל. פלטי בעלת תואר ראשון ותואר שני בהצטיינות בחוג לתורת הספרות הכללית באוניברסיטת תל אביב. היא גם התמחתה בלימודי שוק ההון בבית ההשקעות "מיטב". פלטי הייתה כתבת בעיתון הארץ בנושאי אוכל ומוזיקה בין השנים 1992 ל-2011. בתחום המוזיקה כתבה על מוזיקת רוק. החל משנת 2003, כתבה גם בתחום הכלכלה, בתחילה במוסף "כלכלה חדשה", ובהמשך ב"דה מרקר". פלטי הקימה ב-2020 מיזם סחר הוגן עם לילך רובין בשם East Jerusalem Goods Company, המשווק לעולם מוצרי בוטיק ממזרח ירושלים. הייתה עורכת וכתבת בתוכניות אקטואליה וכלכלה כ"שיחת היום", ו"סוגרים חשבון". פלטי גם עסקה בהכשרת תחקירנים ובהקמת מחלקות תחקירים ב"דמוקרטTV" וב"שיחת היום". מיכל פלטי אם לשניים וגרה בתל אביב. מיכל פלטי, ברשת החברתית פייסבוק מיכל פלטי, ברשת החברתית אינסטגרם מיכל פלטי, ברשת החברתית LinkedIn מיכל פלטי, כתבות, באתר הארץ מיכל פלטי, כתבות, באתר דה-מרקר ייצוא סחורות ממזרח ירושלים | מיכל פלטי, סרטון בערוץ "דמוקרטTV", באתר יוטיוב (אורך: 15:10) רעות ברנע, השלום מתחיל בטחינה: מיזם חדש של אוכל פלסטיני ממזרח ירושלים, באתר כלכליסט, 1 ביוני 2020 הילה אלפרט, ירח דבש: חיבור בין חקלאות ליצרני בוטיק, באתר ישראל היום, 10 בספטמבר 2020 גיא ליברמן, ‏העיתונאית שמשקיעה בברלין:"הקפאת שכר הדירה לא מפחידה אותי", באתר גלובס, 28 ביולי 2019 האתר של East Jerusalem Goods Company סיון קלינגבייל, יום בחיי מיכל פלטי, שני מתבגרים זה כמויות מזון שעולות כמו במרוץ חימוש, באתר הארץ, 19 ביולי 2020 וואלה! כסף‏, מהעיתונות הכלכלית לייעוץ תקשורת: מיכל פלטי ומתן בר-ניר ישמשו כיועצים בכירים ב'אורנשטיין חושן', באתר וואלה, 26 בפברואר 2023 אלכסנדר כץ, אחרי 19 שנים במוסף 'גלריה': כתבת האוכל מיכל פלטי פורשת מעיתון 'הארץ', באתר ביזפורטל, 3 באוגוסט 2011
ניק ללוטה

ניקולס ג'וזף ללוטה (באנגלית: Nicholas Joseph LaLota; נולד ב-23 ביוני 1978) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת ניו יורק. ללוטה הוא חבר המפלגה הרפובליקנית. ללוטה נולד ב-23 ביוני 1978 בעיר ביי שור (Bay Shore) שבניו יורק. בשנת 1996 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון סנט אנתוני השוכן בפרוור האמיד סאות' הנטינגטון, ובשנת 2000 היה לבוגר האקדמיה הימית של ארצות הברית. במשך שמונה שנים שירת בצי ארצות הברית, ושלוש פעמים הוצב בשליחות מבצעית מעבר לים. בנוסף, הוא בעל תואר שני במנהל עסקים ובמשפטים מאוניברסיטת הופסטרה. בראשית דרכו הפוליטית היה ללוטה ראש הסגל של נציב מחוז סאפוק קווין מקפרי. הוא גם כיהן כחבר במועצת הבחירות של מחוז סאפוק וכן כנאמן במועצת העיר אמיטיוויל שבניו יורק. בבחירות 2022 התמודד ללוטה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס הראשון של ניו יורק במקומו של נציג המחוז המכהן לי זלדין, שפרש כדי להתמודד לתפקיד מושל ניו יורק. בבחירות הכלליות ניצח ללוטה את ברידג'ט פלמינג, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, ונבחר אל הקונגרס ה-118 של ארצות הברית. ב-27 בדצמבר 2022, עוד בטרם השבעתו לקונגרס, נהיה ללוטה לאחד הרפובליקנים הראשונים שקראו לבצע חקירה מלאה של ועדת האתיקה של בית הנבחרים של ארצות הברית בדבר הטענות הכוזבות בקורות חייו של עמיתו הרפובליקני מלונג איילנד, ג'ורג' סנטוס. מדיה וקבצים בנושא ניק ללוטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניק ללוטה בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) ניק ללוטה, ברשת החברתית פייסבוק ניק ללוטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניק ללוטה, ברשת החברתית אינסטגרם ניק ללוטה, ברשת החברתית LinkedIn ניק ללוטה, סרטונים בערוץ היוטיוב ניק ללוטה, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) New York New Members 2023, באתר The Hill‏, 17 בנובמבר 2022 (באנגלית) טים גאנון, Former Suffolk BOE commissioner, Nick LaLota, announces campaign for Congress; Zeldin picks lieutenant governor, באתר The Suffolk Times‏, 24 בפברואר 2022 (באנגלית) מייקל גורמלי, Fleming, LaLota vie to replace Zeldin in 1st Congressional District, באתר ניוזדיי, 20 באוקטובר 2022 (באנגלית) ג'וליה שפירו, Incoming GOP congressman from NY calls for full House ethics investigation into Santos, באתר The Hill‏, 27 בדצמבר 2022 (באנגלית)
כריסטיאן מיכלסן

כריסטיאן מיכלסן (בנורווגית: Christian Michelsen;‏ 15 במרץ 1857 – 29 ביוני 1925) היה איל ספנות ומדינאי נורווגי. כיהן כראש ממשלת נורווגיה מ-1905 עד 1907. מיכלסן ידוע בעיקר בתפקידו המרכזי בפירוק האיחוד בין נורווגיה לשוודיה ב-1905, והיה אחד מהפוליטיקאים המשפיעים ביותר בנורווגיה באותו הזמן. מיכלסן נולד בברגן, ונקרא על שם סבו, הבישוף פטר כריסטיאן הרסלב קירשוב. הוא היה הבכור מבין חמישה אחים שנולדו למשפחת סוחרים. מיכלסן למד משפטים באוניברסיטת פרדריק המלכותית ועבד כעורך דין. בהמשך הקים חברת הספנות שהפך לאחת מהגדולות בנורווגיה. מיכלסן נבחר לסטורטינג ב-1891 מטעם המפלגה הליברלית של נורווגיה. כיהן כשר האוצר תחת ממשלו את פרנסיס הגרופ ותמך במדיניות תקיפה יותר כלפי האיחוד השוודי-נורווגי. במרץ 1905 מונה לראש ממשלת נורווגיה, ומיד הפך למנהיג התנועה לקראת פירוק האיחוד. הבסיס הפורמלי לפירוק היה סירובו של המלך אוסקר השני לקבל את החוקים הקונסולריים הנורווגים (Konsulatsaken). ממשלת שוודיה התעקשה שחוקים המסדירים את ענייני החוץ חייבים להיות חלק מהסכם האיחוד, וככזה, חוקים אלו לא יכולים לעבור על ידי הסטורטינג ללא הסכמת הריקסדאג. ב-27 במאי 1905 סירב המלך אוסקר לחתום על הצעת החוק, ובתגובה התפטרו שרי הקבינט הנורווגי. המלך לא נקט בפעולה נוספת, והפוליטיקאים השוודים לא עשו דבר. ב-7 ביוני הכריז הסטורטינג שמכיוון שהמלך לא הצליח להקים ממשלה חדשה בנורווגיה לאחר התפטרותו של מיכלסן, הוא איבד את יכולת השלטון ולכן הפסיק לשמש כמלך נורווגיה. מיכלסן קיבל את העיקרון שלמלוכה דמוקרטית יהיו סיכויים גדולים יותר להתקבל בעולם ובקרב רוב הנורווגים. הוקון השביעי הפך למלך נורווגיה לאחר שמשאל עם חדש העניק לו כ-79% מהקולות. ב-1907 התפטר מתפקידו, וירגן לובלנד החליף אותו בתפקיד. ב-1925 הקים, יחד עם פריטיוף ננסן והתעשיין ג'ואקים להמקוהל (אנ'), את מפלגת ליגת המולדת (אנ'). מיכלסן היה נשוי ליוהאן בנדיקטה ולנדלה משנת 1881 (1861–1910). בשנת 1905 הוענק לו הצלב הגדול של מסדר אולף הקדוש. ב-1899 החל מיכלסן בבניית אחוזת גמלהאוגן (אנ'), אשר הושלמה ב-1900. האחוזה כיום מתפקדת כבית המגורים של משפחת המלוכה הנורווגית ופתוחה לציבור. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן מיכלסן בוויקישיתוף כריסטיאן מיכלסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הנסי ברטמן

הנסי ברטמן (בגרמנית: Hansi Bratmann) הייתה שחיינית יהודייה-אוסטרית. אלופת אוסטריה בשחייה וזוכת 3 מדליות, אחת מכל סוג, מהמכביה הראשונה (1932). ברטמן התאמנה בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגי ורטהיימר. באליפות אוסטריה שנערכה בלינץ באוגוסט 1931 זכתה ברטמן בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה שליחות 3x100 מטר מעורב במכביה הראשונה שנערכה בישראל בשנת 1932 זכתה ברטמן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:35.2 דקות, אחרי חברתה לנבחרת הדי ביננפלד (1:34.8 דקות) ולפני אווה ביין מארצות הברית (1:40.1 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:56.6 דקות, אחרי הדי ורטהיימר (3:24.8 דקות) וחברתה לנבחרת פריצי לוי (3:27.4 דקות). היום נכנסת לדורית ישראל המכביה הראשונה, דואר היום, 29 במרץ 1932 Hakoah Vienna and the International Nature of Interwar Austrian Sports William bowman (באנגלית) זיגי וארטהיימר, דבר, 19 באוקטובר 1936 בספורט - בתפוצות, דבר, 17 באוגוסט 1931 Maccabiah Games before World War II (באנגלית) המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
טריטוריית אורלינס

הטריטוריה של אורלינס או טריטוריית אורלינס הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-1 באוקטובר 1804 עד 30 באפריל 1812, אז התקבלה לאיחוד כמדינת לואיזיאנה. בשנת 1804, כל רכישת לואיזיאנה מדרום לקו הרוחב ה-33 הפכה לטריטוריית אורלינס, והשאר הפך למחוז לואיזיאנה (מחוז לואיזיאנה שונה מאוחר יותר לטריטוריית לואיזיאנה; ומאוחר יותר, כשטריטוריית אורלינס הפכה למדינת לואיזיאנה, שונה שם הטריטוריה של לואיזיאנה לטריטוריית מיזורי). החוק האורגני של 1804, שהתקבל ב-26 במרץ ליישום ב-1 באוקטובר, יצר גם את בית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור מחוז אורלינס – הפעם היחידה שהקונגרס אי פעם יצר טריטוריה עם בית משפט מחוזי של ארצות הברית השווה בסמכותו ובסמכות השיפוט שלו לאלה של המדינות. הקונגרס גם הקים את בית המשפט העליון לטריטוריה של אורלינס ששלושת שופטיו היו בית המשפט הטריטוריאלי העליון. ב-10 באפריל 1805, בית המחוקקים הטריטוריאלי ארגן 12 מחוזות (החל מהפינה הדרום-מזרחית לכיוון מערב וצפון): מחוז אורלינס, מחוז לפורצ'ה, החוף הגרמני, מחוז אכדיה, מחוז איברוויל, מחוז אטקאפאס, מחוז פוינט קופה, מחוז אופלוס, ראפידס. מחוז, מחוז קונקורדיה, מחוז נאצ'יטוצ'ס ומחוז אואצ'יטה. האזור שהפך מאוחר יותר לקהילות פלורידה בצד המזרחי של נהר המיסיסיפי לא נכלל בשלב זה בטריטוריית אורלינס, כמו גם השטח הספרדי של מערב פלורידה. אזור זה צורף רשמית לשטח ב-14 באפריל 1812, לאחר שסופח בכוח על ידי ארצות הברית ב-1810, אם כי ספרד לא ויתרה רשמית על אף שטח ממערב פלורידה עד 1821. הגבול המערבי עם טקסס הספרדית לא הוגדר במלואו עד שנערך משא ומתן על הסכם אדמס-אוניס ב-1819. רצועת אדמה הידועה בשם מדינת סבין החופשית ממש מזרחית לנהר סבין שימשה כאזור חיץ קרקעי נייטרלי משנת 1807 לערך ועד שהחוזה נכנס לתוקף לאחר אשרור ב-1821. טריטוריית אורלינס הייתה המקום של מרד העבדים הגדול ביותר בהיסטוריה האמריקאית, מרד החוף הגרמני ב-1811. במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1810, 20 קהילות בטריטוריית אורלינס דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות: מדיה וקבצים בנושא טריטוריית אורלינס בוויקישיתוף "An Act erecting Louisiana into two territories and providing for the temporary government thereof" "An Act for the admission of the state of Louisiana into the Union, and to extend the laws of the United States to the said state" U.S. District Courts of Louisiana, Legislative history, Federal Judicial Center.
יצחק בן אליעזר

יצחק בן אליעזר היה רב גרמני שחי בוורמס בערך בשנים 1460–1480, מתלמידי רבי משה בן אליעזר הדרשן, ומחבר "ספר הגן". רבי יצחק חיבר בגרמנית ספר מוסר בשם "ספר הגן" (קרקוב, ה'של"ט בערך). הספר מחולק לשבעה חלקים לפי ימות השבוע. הספר תורגם לעברית על ידי רבי משה שערטילש ב"ר יששכר, ונדפס לאחר מכן יחד עם "ספר הדרכה" של רבי יוחנן לוריא, בפראג (ה'שנ"ז, ה'שע"ב) ובאמסטרדם (ה'תכ"ג, ה'תע"ג). הספר תורגם שוב מעברית לגרמנית ("Das Hochgelobte Sefer ha-Gan", האנווא, בערך ה'ש"פ; "Das Ist der Teutsch Sefer ha-Gan", פיורדא, ה'תנ"ב). אין לבלבלו עם רבי משה הדרשן. "יצחק בן אליעזר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית). יצחק אייזיק בן יעקב, אוצר הספרים, ס' הגן, באתר היברובוקס. ספר הגן, באתר ויקיטקסט ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאיל מורביוב-וילנסקי

הגרף מיכאיל ניקולאייביץ' מורביוב (ברוסית: Граф Михаи́л Никола́евич Муравьёв; ‏12 באוקטובר 1796, מוסקבה – 1 בספטמבר 1866, סנט פטרבורג) היה מדינאי רוסי אימפריאלי. נודע בעיקר בשל דיכוי מרד ינואר הפולני, ובעקבותיו - הובלת תהליך הרוסיפיקציה והדה-פולוניזציה של שטחי הקריי (край, יחידת חלוקה לא רשמית של האימפריה הרוסית) הצפון־מערבי (אנ') של האיפריה הרוסית. שטחים אלו כללו שש גוברניות בשטחי בלארוס וליטא של המאה ה-21: וילנה, קובנה, גרודנה, מינסק, מוגילב, ויטבסק. בפולין וליטא היה מורביוב לסמל אנושי לדיכוי והרוסיפיקציה הכפויה של שלטון הצאר. בין השנים 1901–1918 נקראה העיר הליטאית מז'ייקיאי על שמו: מורביובו. השם בוטל בידי הממשלה הליטאית החדשה. אין להחליפו עם נכדו, המדינאי הרוסי ושר החוץ של רוסיה בשנים 1897–1900, מיכאיל ניקולאייביץ' מורביוב (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מיכאיל מורביוב-וילנסקי בוויקישיתוף זכרונותיו של הרוזן מורביוב (Michał Mikołajewicz Murawiew), המהדורה הפולנית הראשונה, באתר פרויקט הספרייה הדיגיטלית של קויאוויה-פומרניה (אנ') מיכאיל מורביוב-וילנסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס ובנושא ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרשת האונס הקבוצתי בקרית טבעון

האונס הקבוצתי בקריית טבעון הייתה פרשת אונס קבוצתי של נערה בת 14 בקריית טבעון בשנת 1994. האונס התרחש 6 שנים לאחר פרשת האונס בשמרת מ-1988 אך לא זכה לתהודה רבה כמוהו. בעקבות סיקור האונס בתקשורת, יהלי סובול כתב את השיר "כל החבר'ה" שיצא כסינגל של להקת מוניקה סקס בפברואר 1995. הפרשה נמשכה כחודשיים, ותחילתה כשהמתלוננת הייתה בת ארבע-עשרה ושלושה חודשים. שבעת המעורבים בפרשה אשר נגדם הוגש כתב האישום לבית המשפט היו אף הם קטינים בעת הפרשה: נאשם מס' 1 היה בן חמש-עשרה וחודש; נאשם מס' 2 היה בן שבע-עשרה ואחד-עשר חודשים; נאשם מס' 3 היה בן שש-עשרה; נאשם מס' 4 היה בן חמש-עשרה ושלושה חודשים; נאשם מס' 5 היה בן ארבע-עשרה וחודשיים; נאשם מס' 6 בן שש-עשרה ושלושה חודשים; נאשם מס' 7 היה בן חמש-עשרה וחמישה חודשים. הנאשמים בפרשה, למעט אחד, כפרו בביצוע עבירות-המין והעבירות האחרות שביצעו כלפי הקטינה במשך כחודשיים, והם הורשעו לאחר שבית-המשפט האמין לעדות הקטינה. ששה משבעת הנאשמים הורשעו ונגזרו עליהם עונשי מאסר שנעו בין 6 חודשים לשנה. השופט אליעזר גולדברג ציין בגזר הדין: "לא ניתן להתעלם מגילם הצעיר של הנאשמים ומהעובדה כי זו להם הסתבכותם הראשונה בפלילים. אין גם להתעלם מהשלכתה של ההרשעה כשלעצמה על עתידם. על אחת כמה וכמה, יש להביא בחשבון את התוצאה הקשה של עונש מאסר בפועל על נערים בגילם. אם עברו, עתידו וסיכויי שיקומו של נאשם צריכים דרך כלל לבוא במניין שיקוליו של בית-המשפט, מקבלים שיקולים אלה משנה תוקף, כשמדובר בעבריין שהוא קטין, הן לעניין ההחלטה אם להרשיעו, והן לעניין מידת העונש, אם נמצא כי ראוי הוא להיות מורשע בדין. מאידך גיסא, ואף-על-פי שמדובר בנערים, אין שיקול ההרתעה, ובעיקר הרתעתם של עבריינים בכוח, נדחק בכגון דא לקרן זווית. על בית-המשפט להגן על גופן וכבודן של קטינות, לא רק מפני פגיעתם הרעה של מבוגרים בהן, אלא גם מפני התעללות מינית של נערים שעדיין לא בגרו. זאת בנוסף לאמצעי חינוך והסברה הנדרשים כדי להעצים, כבר מגיל צעיר, את המודעות לערך כבוד האדם, איש ואישה כאחד." בניגוד לפרשת האונס בשומרת, פרשת האונס בקריית טבעון כמעט ולא נדונה בתקשורת. בכנסת ישראל דנו בה שנתיים מאוחר יותר, במסגרת דיון על מסיבות סמים בגואה, הודו. פסק הדין בנושא האונס הקבוצתי בקרית טבעון מאיה פולק, ‏אונס קבוצתי: האם התרבו המקרים?, באתר onlife הישיבה הארבע-מאות-וארבע של הכנסת השלוש-עשרה, באתר knesset.gov.il, ‏3 בינואר 1996 עפרה שניידר, דינאמיקה של אונס קבוצתי: הסברים תיאורטיים, באתר מכון יסודות, ‏11 באוגוסט 2011 רז שכניק, "כל החבר'ה לא נכתב על האונס בשמרת, אלא על מקרה אחר": הסודות מאחורי השירים של מוניקה סקס, באתר ynet, 4 במרץ 2022 בניגוד לאמונה הרווחת השיר "כל החבר'ה" לא נכתב על פרשת האונס בשמרת אלא על מקרה שקרה בטבעון, בעמוד הפייסבוק של Jonathan Schoenbrunn Decktor שיר אחד – עיבוד טלוויזיוני להסכת | מוניקה סקס – כל החברה, סרטון בערוץ "כאן 11 – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 29:07) פסק דין: ע"פ 1148/96 – פלוני ו-2 אח' נ' מדינת ישראל ו-6 אח', באתר תקדין מדינת ישראל - חן בן שמעון הרוש, באתר datacheck.co.il
פרקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרקה – מין של דג פרקה (סוג) – סוג של דג ז'קט פרקה – סוג של מעיל מארי לואיז קוליירו פרקה – הנשיאה התשיעית של מלטה פרק (פירושונים) פריקה (פירושונים)
זבלודובסקי

זבלודובסקי (בפולנית: Zabłudowski; ברוסית: Заблудовский) הוא שם משפחה הנגזר משם העיירה זבלודוב הסמוכה לביאליסטוק. משפחת זבלודובסקי הייתה משפחה יהודית עשירה בקהילת יהודי ביאליסטוק ורבים מצאצאיה התפרסמו. האם התכוונתם ל... אברהם זבלודובסקי (אנ') - ארכיטקט יהודי מקסיקני יליד ביאליסטוק, אחיו של חאקובו. אהרן זבלודובסקי (אנ') - אמן שחמט יהודי פולני, נספה בשואה בביאליסטוק איזיל זבלודובסקי (רו') - שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי סובייטי, אביו של אנדריי אנדריי זבלודובסקי (רו') - מוזיקאי רוק סובייטי ורוסי, בנו של איזיל איטשע זבלודובסקי – איש עסקים יהודי, 'גביר' נודע בביאליסטוק אנדז'יי זבלודובסקי (פול') - פילוסוף ולוגיקן יהודי פולני. בנו של טדאוש דניס זבלודובסקי (פול') - שחקן הוקי אוקראיני הימן זבלודובסקי – איש תנועת החלוץ ומנהל חוות ההכשרה בגרוכוב חאקובו זבלודובסקי (אנ') - עיתונאי יהודי מקסיקני, אחיו של אברהם טדאוש זבלודובסקי (פול') - היסטוריון יהודי פולני. אביו של אנדז'יי יחיאל מיכל זבלודובסקי – איש עסקים ומשכיל יהודי בביאליסטוק, פרשן המדרש ישראל זבלודובסקי (רופא) (אנ') - רופא וחוקר רפואה רוסי יליד ביאליסטוק ישראל עמיר (זבלודובסקי) - מפקד ש"י בארגון ההגנה ומפקדו הראשון של חיל האוויר הישראלי נח זבלודובסקי – מחזאי יהודי פולני (בר נש) רחבעם עמיר (זבלודובסקי) - מצנחני היישוב, שגריר, ראש הטקס, ובכיר במשרד החוץ
יחיאל בר וולקוביסקי

יחיאל דב בר וולקוביסקי (יחד"ו; 1819 – י' בשבט ה'תרס"ג, 20 בינואר 1903) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי פולני, חבר מועצת העיר ביאליסטוק ומנהיג קהילת יהודי ביאליסטוק במשך יובל שנים (משנת 1850 ועד סמוך לפטירתו ב-1903). נולד בוולקוביסק שעל שמה כונה למשפחה של סוחרים מהמעמד הבינוני. מסחרו בשוקי אוקראינה צלח והקנה לו הון רב. הוא זכה לאותות כבוד ממשלתיים רבים, התמנה כחבר מועצת העיר ביאליסטוק והחזיק במשרה זו במשך 32 שנים. כן היה חבר דירקטוריון ברבים מהבנקים המקומיים כולל בבנק הממשלתי. וולקוביסקי ניהל שלטון יחיד בכל מוסדות הקהילה המקומית. הוא היה מתנגד לציונות והדבר גרם לחיכוכים בינו ובין רב העיר בתקופתו, הרב שמואל מוהליבר שהיה בעצמו ממייסדי "חובבי ציון". הוא נפטר בצהרי יום שבת, י' בשבט תרס"ג, 20 בינואר 1903 ונקבר בביאליסטוק. על מצבת קברו נחרת: פ"נ ר' יחיאל דוב ב"ר ישראל ז"ל וואלקאוויסקי. איש רב פעלים עושה ומעשה ראש וראשון למוסדי הצדקה כחמישים שנה, אב לכל קשי יום מגן ומליץ בעד עדתו ועמו לפני שרים ורוזנים, שמונים וארבע היו ימי שני חייו ונפטר בשם טוב ביום ש"ק י' שבט תרס"ג. תנצב"ה א"ש הערשבערג, פנקס ביאליסטאק, תש"ט. פרק 11: די פופציק-יאריקע הערשאפט פון יחיאל-בער וואלקאוויסקי איבער ביאליסטאקער קהילה, עמ' 249–268 (בהערת שוליים מס.5 מפנה הכותב למאמר ארוך יותר בשם 'פופציק יאר ביאליסטאקער מושל' שפרסם בהמשכים מעל דפי העיתון היהודי 'דאס נייע לעבן', שנה ? גליונות 44, 50, 54, 62, 79. (ביידיש) ומאמר נוסף ב"הצפירה" משנת תרס"ג, גיליון 26, שנכתב תחת הפסבדונים רעבי"ה [היפוך אותיות של 'העברי']). וולקוביסקי, יחיאל בר, ערכו ב"Encyclopaedia Judaica" רעבי"ה, בתפוצות ישראל (ביאליסטאק), הצפירה, 12 בפברואר 1903.
יאקובה אואטרה

בילי יאקובה אואטרה (בצרפתית: Billy Yakuba Ouattara; נולד ב-24 בינואר 1992) הוא כדורסלן גנאי-צרפתי המשחק בעמדת הקלע במונקו מהליגה הצרפתית והיורוליג. אואטרה החל את הקריירה המקצועית שלו בצרפת במדי אלאן שאלון מליגת העל הצרפתית בשנת 2012, כשהיה בן 20. הוא שיחק עם הקבוצה במשך שתי עונות לפני שחתם על חוזה לשנה עם דניין-וולטייר מהליגה השנייה. באותה עונה הוא עזר לקבוצה להעפיל לגמר הליגה, שם הפסיד ליר-טולון. ב-24 ביולי 2015 חתם אואטרה במונקו, וחזר ל-Pro A. בעונתו השנייה במונקו, ב-2017, נבחר למשחק האולסטאר ועזר למונקו לזכות בגביע הליגה הצרפתית בכדורסל על חשבון אסוול ליון-וילרבאן. ב-21 ביולי 2017 חתם אואטרה על חוזה דו כיווני בברוקלין נטס מה-NBA, והפך לשחקן יליד-החוץ הראשון שחותם על הסכם דו כיווני בליגה. על פי החוזה הוא היה אמור לחלק את זמנו בין ברוקלין לבין קבוצת ליגת הפיתוח שלה, לונג איילנד נטס. עם זאת, עקב פציעות במהלך השנה הוא מעולם לא שיחק במדי ברוקלין, ושיחק רק במשחק אחד בליגת הפיתוח. ב-17 בדצמבר 2017 נחתך אואטרה על ידי הנטס, אך ב-17 בינואר 2018 הוא נרכש מחדש על ידי לונג איילנד נטס. ב-30 במרץ 2018 חתם אואטרה לשארית עונת 2017/18 במונקו. ב-17 ביולי 2020 הוא חתם בריאל בטיס מליגת ה-ACB הספרדית. ב-20 ביולי 2021 הוא חזר למונקו מליגת העל הצרפתית והיורוליג. בגלל חוסר הזמינות של נבחרת גאנה בכדורסל, הוא היה חבר בנבחרת צרפת, ושיחק במדיה במוקדמות טורנירי גביע העולם בכדורסל 2019, יורובאסקט 2022 וגביע העולם בכדורסל 2023. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) "BeBasket". "Nets sign Yakuba Ouattara to two-way contract". ברוקלין נטס. 21 ביולי 2017. נבדק ב-21 ביולי 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Brooklyn Nets Waive Yakuba Ouattara". NBA. 17 בדצמבר 2017. נבדק ב-18 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Yakuba Ouattara Rejoins Long Island Nets". NBA. 17 בינואר 2018. נבדק ב-17 בינואר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Yakuba Ouattara signe pour la fin de saison à Monaco" (בצרפתית). ל'אקיפ. 30 במרץ 2018. נבדק ב-31 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Yakuba Ouattara signs with Coosur Real Betis". ספורטנדו (באנגלית). 17 ביולי 2020. נבדק ב-17 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "YAKUBA OUATTARA REVIENT À LA MAISON". מונקו (בצרפתית). 20 ביולי 2021. נבדק ב-21 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Yakuba Ouattara - Player Profile, פיב"א (באנגלית)