laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גרד

האם התכוונתם ל... גירוד – תחושה גופנית גרד לימון - קליפת לימון מגורדת המשמשת מרכיב באפיה ובמשקאות גרד' – אלה מהמיתולוגיה הנורדית גארד גראד (פירושונים) גרדת
ימבול (מחוז)

מחוז (אובלסט) ימבול (בבולגרית: област Ямбол) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה, השוכן בדרום מזרח בולגריה, שטחו מהווה 3.1% משטח המדינה ועיר בירתו היא ימבול. המחוז גובל בדרומו בטורקיה. ראשית התיישבות אנושית פזורה במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת החלה במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. בהמשך נכבש האזור על ידי פיליפוס השני מלך מוקדון ובראשית המאה ה-1 לפנה"ס על ידי צבא הרפובליקה הרומית. עם הפיצול באימפריה הרומית עבר המחוז לחזקת האימפריה הביזנטית ובשלהי המאה ה-6 הוחרבו יישוביו בפשיטות של אווארים. במהלך המאה ה-7 עבר לשליטת האימפריה הבולגרית הראשונה ובהמשך נשלט גם על ידי האימפריה הבולגרית השנייה. ב-1363 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית ובמשך 500 שנות שלטונה קיבל את צביונה ובכלל זה מבני ציבור שנבנו באדריכלות עות'מאנית כגון מסגדים ושווקים מקורים. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחרר המחוז על ידי צבא האימפריה הרוסית, אך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נותר בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז באופן חד צדדי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, על איחודו של האזור עם נסיכות בולגריה. עיקר התוצר המקומי הגולמי במחוז מגיע מחקלאות ומתעשייה הכוללת מפעלי מזון, טקסטיל ומכונות חקלאיות. בראשית המאה ה-21 הוחל בשיתוף עם חברות מיפן, אוסטריה וספרד בבניית מפעל לאביזרי רכב, תחנת כוח סולארית ומפעל למיחזור פלסטיק. באזור מתבצעת גם כריית ליגניט. אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון (תמותה לעומת ילודה) ובין 2004 – 2009 קטנה אוכלוסיית המחוז בשיעור שנתי ממוצע של 6.5%. 89.86% מתושבי המחוז הם ממוצא בולגרי, 6.23% הם צוענים ו-2.68% ממוצא טורקי. במחוז שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכיוון הים השחור. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10oc וערכי הקיצון נעים מ-1oc בינואר ועד 23oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 540 ל-700 מילימטרים. מדיה וקבצים בנושא ימבול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ימבול ההיסטוריה של מחוז ימבול, באתר מחוז ימבול (בבולגרית). כלכלת מחוז ימבול, באתר מחוז ימבול (בבולגרית). האקלים במחוז ימבול, באתר מחוז ימבול (בבולגרית).
פובליוס קורנליוס סקיפיו

פּוּבּלִיוּס קוֹרְנֵלִיוּס סְקִיפּיוֹ (מת ב־211 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי בתקופת הרפובליקה הרומית. הוא השתייך לענף הסקיפיונים של בית האב של הקורנליים (gens Cornelia). נולד ללוקיוס קורנליוס סקיפיו והיה אב לפובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס. סקיפיו כיהן כקונסול בשנת 218 לפנה"ס, השנה הראשונה למלחמה הפונית השנייה. בידיו של סקיפיו נמסרו שני לגיונות רומים, איתם יצא מפיזה למאסיליה (כיום מרסיי) במטרה להיערך לקראת פלישה לספרד. עמיתו למשרה טיבריוס סמפרוניוס לונגוס נשלח לסיציליה עם שני לגיונות נוספים לקראת פלישה לאפריקה עצמה. לאחר שלמד על תוכניתו של חניבעל לחצות את האלפים ולחדור לאיטליה, ניסה סקיפיו לעצור את התקדמות אך נכשל, ומיהר לחזור לגאליה הקיס-אלפינית, בעודו מפקיד את צבאו תחת אחיו, גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס, במטרה להדוף תגבורת קרתגית מכיוון ספרד. עם חזרתו לאדמה איטלקית מיהר לצאת לקרב. במאבק פרשים ליד נהר הטיקינוס (ר' קרב טיקינוס), פלג של נהר הפו, הובס המצביא הרומי ונפצע אנושות. חייו הוצלו, לטענת מספר מקורות, בידי בנו פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, מנצח המלחמה הפונית השנייה. בדצמבר של אותה השנה הובס סקיפיו בשנית בקרב טרביה, לאחר שעמיתו לפיקוד, טיבריוס סמפרוניוס לונגוס, שנקרא גם הוא לשוב לאיטליה לאור פלישת חניבעל, דחה את עצתו. למרות הפסדיו, כהונתו הוארכה והוא יצא לספרד לצד אחיו. בספרד, זכו הצמד למספר ניצחונות על הקרתגים, אך סקיפיו מצא את מותו בהפסד הרומי בקרב באיטיס (211 לפנה"ס), מול כוחותיו של עזרובעל, אחיו של חניבעל. אחיו וצבאו מצאו גורל דומה באילורקי, סמוך לקרתגו החדשה. פרטי המסעות הצבאיים אינם ידועים במלואם, אולם סביר להניח שהגורם לתבוסת האחים היה עריקת הקלטיברים לצד קרתגו. פובליוס קורנליוס סקיפיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פקיד

פקיד הוא תוארו של מי שמחזיק במשרה הכרוכה בביצוע משימות משרדיות או הקשורות במכירות או קניינות. באופן כללי, תחומי אחריותו של הפקיד כוללים תיעוד ותיוק של רשומות ומסמכים, איוש עמדת שירות, הנפקת תכתובות, וניהול מטלות אדמיניסטרטיביות שונות. בתרבויות רבות המונח פקיד מציין דרגה הייררכית נמוכה ברשות זו או אחרת של המינהל הציבורי, והמאפיין של תפקידו הוא שהוא אינו מקבל החלטות, כי אם מוציאן לפועל או מעבירן בין הדרגים השונים. עם זאת, פקידים עובדי ציבור יכולים להגיע למעמד רם. דוגמאות לפקידוּת בישראל, הם פקידים של המשרדים הממשלתיים השונים - כפקיד שומה, פקידי רווחה: "פקיד סעד לחוק הנוער", "פקיד סעד בשירות הזקן" ועוד; נציב קבילות הציבור, פקיד היערות ועוד. בעולם הערבי, נאמן-השלטון הוא המוח'תאר, בברית המועצות - קומיסר. בארצות דוברות אנגלית המילה לפקיד היא קלרק (Clerk) והיא נגזרת מתפקידו ההיסטורי-מסורתי של הפקיד בשרשרת משׂרות הכמורה. פקידות קבלה היא תפקיד תומך משרדי/מנהלי שמתבצע מול קהל. ניהול פקיד בנק מזכיר בירוקרטיה ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוריאן (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוריאן (בהגייה צרפתית: lɔˈryɑ̃ bʁətaɲ syd), המכונה לוריאן, הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר לוריאן המשחק בליגת העל הצרפתית. המועדון הוקם בשנת 1926 והשתתף לראשונה בליגת העל הצרפתית בכדורגל בעונת 1998/99. ב-2 באפריל 1926 הוקם המועדון מחבל הארץ ברטאן בתור מועדון חובבני. משנת 1995 נחשב המועדון למקצועני אף על פי שלמועדון היו תקופות בהם היה מקצועני: בין השנים 1967–1977 ובשנים 1988–1991. בעונת 2002 זכתה הקבוצה בגביע הצרפתי והגיעה לגמר גביע הליגה הצרפתי, שם הפסידה 0–2 לבורדו. בעונת 2002–2003 הודחה בסיבוב הראשון בגביע אופ"א על ידי הקבוצה דניזליספור מטורקיה. בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הצרפתית השנייה. מקום זה הוביל בשנה שאחריה לליגה הראשונה. בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה הראשונה ועונה לאחר מכן במקום העשירי. את עונת 2008/2009 סיימה הקבוצה גם היא במקום העשירי ועונה לאחר מכן במקום השביעי. בעונת 2008/2009 הקבוצה העפילה לשמינית גמר הגביע הצרפתי ובעונות 2010/2011 ובעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לשלב רבע גמר הגביע הצרפתי. בסוף עונת 2016/2017 ירדה לוריאן לליגה הצרפתית השנייה וחזרה לליגה הראשונה בסוף עונת 2019/2020. בסוף עונת 2023/2024 ירדה לליגה השנייה. נכון ל-1 בפברואר 2024 מדיה וקבצים בנושא לוריאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוריאן (בצרפתית) לוריאן, ברשת החברתית פייסבוק לוריאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוריאן, ברשת החברתית אינסטגרם לוריאן, ברשת החברתית טיקטוק לוריאן, ברשת החברתית LinkedIn לוריאן, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu נתונים על המועדון L'équipe professionnelle 2021-22, FC Lorient (ב־) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל צרפתי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסל

האם התכוונתם ל... אוניברסל – בתורת האוניברסליזם, תכונה שניתן להחילה על כלל הפרטים אוניברסל (מתמטיקה) אוניברסל (בלשנות) כרזה וצו – נקראים גם "אוניברסל" יוניברסל
ילדי בוכנוואלד

ילדי בוכנוואלד הם 244 ילדים ממחנות ריכוז שונים בגרמניה אשר קובצו במחנה בוכנוואלד. מחנה בוכנוואלד שוחרר על ידי הכוחות האמריקאים באפריל 1945. בעת השחרור, לחלק מהילדים לא היו בגדים במידות המתאימות להם. הפתרון נמצא לאחר שנפרץ מחסן אשר בו אוחסנו בגדים של הנוער ההיטלראי. אלו חולקו אז לילדים תושבי בוכנוואלד כך שיוכלו לשמש אותם בחודשים שלאחר מכן. במאי אותה שנה הגיע הרב מרקוס, קצין יהודי-אמריקאי, ואסף את כל הילדים שהגיעו למחנה ואשר רצו לנסוע לפלשתינה. ביוני 1945 החלו להישלח ילדי המחנה ברכבות לצרפת. באקואי חיכה להם בית הבראה שנשכר על ידי אוז"ה, ארגון צדקה יהודי צרפתי. יהודית המנדינגר ניהלה את בית היתומים לילדי בוכנוואלד. במקום התקבצו באותה עת כ-500 נערים, מבוכנוואלד ומברגן-בלזן. ב-3 ביולי 1945 יצאו 152 מהנערים באקואי למסע לכיוון ארץ ישראל, מלווים בנציגי הסוכנות היהודית. ב-7 ביולי הפליגה הקבוצה ממרסיי על אונייה של הצי הצרפתי והגיעה לנמל ג'נובה. לאחר כשעתיים בג'נובה הפליגו באוניית העולים מטרואה וב-15 ביולי הגיעו לנמל חיפה. החל מיולי של אותה שנה הקבוצה השתכנה למספר חודשים בארמון "Château d'Ambloy" בכפר Ambloy בחבל Loir-et-Cher שהיה בבעלות משפחת מרצבך. עם "ילדי בוכנוואלד" נמנים: ישראל מאיר לאו ואחיו הגדול נפתלי לאו אברהם אוברציגר יעקב ונתן צימברקנופף שלום מרקוביץ אלעזר וחנינא שיף דב פרומן ג'וזף שלייפשטיין מאיר אריה אקרמן אפרים לנגנסר הרב ישראל מאיר לאו, אל תשלח ידך אל הנער, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005 רוז'קה קורצ'ק, ילדים במחנה ריכוז בוכנוואלד, ילקוט מורשת, ח' (אדר תשכ"ח); עמ' 74-42 יהושע ביכלר, בלוק ילדים 66 במחנה-הריכוז בוכנוואלד, ילקוט מורשת, כ"ה (ניסן תשל"ח); עמ' 60-45 יהושע ביכלר, בוכנוולד, האנציקלופדיה של השואה, כרך ראשון, הוצאת יד ושם וספרית פועלים, תל אביב 1990, עמ' 155-157 יהודית המנדינגר פיסט, ילדי בוכנוואלד : ניצולים וקורותיהם, ר מוס, 1990 מיכל כהן-חי, לוּלֶק, הוצאת ידיעות אחרונות, 2021 מפגש "ילדי בוכנוולד" וטקס לרגל הוצאתו לאור של הספר "להציל את הילדים", מאי 2010, באתר יד ושם ילדים במחנה הריכוז בוכנוואלד, באתר מורשת על ילדי בוכנוואלד בבית הילדים באקואי, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניצב (אמנות הבמה)

ניצב, ולעיתים סטטיסט, הוא שחקן בתפקיד שולי אשר אינו מערב מלל או יכולות משחק מיוחדות. הניצב, מופיע לרוב כדמות אחת מתוך רבות ברקע ההתרחשות המצולמת, בלא שדמותו נושאת השפעה עלילתית, כי אם משלימה אווירה מבוקשת זו או אחרת. על כן, קרוי הניצב בתעשיית הבמה גם "Non-actor". ניצב שמבצע קטע דיבור, או שורת דיאלוג, קרוי "ביט" (Bit Part). הפקות שדורשות ניצבים שוכרות אותם על-פי רוב ליום צילומים אחד או יותר. ברוב המקרים, הניצב נבחר על פי מראהו החיצוני ומאפיינים פיזיים התואמים את סוג הדמויות שאותן מבקש התסריט לשזור ברקע מאחורי הדמויות הראשיות. הפקות מסוגים שונים דורשות היקף משתנה של ניצבים: סרטי-מלחמה לדוגמה, דרמות היסטוריות רחבות-יריעה או לחלופין אופרות-ענק, עושים שימוש במספר רב של ניצבים – לעיתים מאות. השחקנים הזוטרים נקראים לבוא על-פי רוב עם בגדיהם היומיומיים, בהתאם לצורכי הסצנה שבה הם יופיעו, ובמידת הצורך מולבשים במקום, וברוב המקרים משולמים על פי יום עבודה. לעיתים קרובות יום כזה עשוי לארוך שעות רבות ולכלול רק אפיזודות צילום מועטות, שביניהן הפוגות ארוכות שבהן הניצב נותר על הסט. רבים מהשחקנים הידועים ביותר על המסך החלו את דרכם כניצבים: בראד פיט, שירלי טמפל, סילבסטר סטאלון ואחרים. במרבית הפעמים סוכנויות שחקנים או אף סוכנויות-ניצבים ייעודיות מספקות את הניצבים להפקות השונות, כאשר באחדות מארצות המערב, האחרונים זוכים להגנתם של איגודים מקצועיים. בישראל פועלות סוכנויות שחקנים המגייסות ניצבים לסרטוני פרסומת, לסדרות טלוויזיה, לסרטי קולנוע ולמגוון הפקות מקור. הופעת קמע היא סוג של הופעת ניצב קצרצרה ביותר, של ידוען או של אחד מאנשי ההפקה, שאינו שחקן, בסרט או על הבמה. אלפרד היצ'קוק, למשל, הופיע בהופעת קמע, בכ-37 מתוך 52 סרטיו הוא. דויד גרוסמן הופיע בהופעת קמע בסרט "מישהו לרוץ איתו", שהופק על פי ספרו. סטן לי הופיע בהופעת קמע בכל סרטי מארוול וסוני עד למותו. שחר סמוחה, ‏מאיפה אנחנו מכירים? הצצה לעולם של הניצבים המקצועיים, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2014
פרימיטיביות

בשיח האבולוציוני והאנתרופולוגי, פְּרִימִיטִיבִיוּת (מהמילה "פרימוס" שמשמעותה "ראשון") היא אפיון הנקשר למינים אלה ואחרים, או תכונות, השייכים לאוסף פרטים קדמוני, ולדרגה התפתחותית קדומה או ראשונית, ביחס למתבונן או לשלב היסטורי או ביולוגי נתון. סיווגו של אורגניזם - או מעשה אמנות - כפרימיטיבי מציין את היותו פחות מורכב משלבים אפשריים מאוחרים יותר של אותו מין. השימוש במונח בקרב כמה ביולוגים התפתחותיים דעך, מאחר שהוא לכאורה מציג את האבולוציה כ"סולם" שבו כל תוספת חדשה שמתגלה מציבה את קודמתה כנחותה ממנה, ויצור חדש יכול להיות עליון ביחס לזה שבמדרגה הקדומה יותר. הפרשנות התאורטית המצומצמת הזו נענית בטענה הנגדית, שלפיה הרבה אורגניזמים מורכבים דווקא אינם איכותיים יותר מאורגניזמים פשוטים שקודמים להם כרונולוגית. הדוגמה הבולטת - חיידקים קדומים, נחשבים כפרימיטיביים בשעה שהם מסוגלים לשגשג בסביבות קיצוניות מגוונות בהרבה מאלו שמאפשרות לאדם - לכאורה מין מתקדם - לשרוד. השימוש בדיכוטומיה אלטרנטיביות כ"פשוט" מול "מורכב" מאפשר לפיכך מתן עדיפות להתבוננות ביחס שבין "סדרות", על-פני יחס שבין "דרגות" - של התהליך האבולוציה. בהתייחסות לתרבות, תרבות פרימיטיבית נדונה כיחידה תרבותית שנעדרים ממנה סממנים מהותיים של מודרניות, או כתב. הסתכלות זו הייתה בשימוש אצל מערביים שביקשו לחקור את החברות החדשות שאותן גילו או כבשו. כיוצא מכך, התואר "פרימיטיבי" משמש ככינוי גנאי לאדם המחזיק בתפיסות ובדעות שאינן נחשבות ל"מודרניות", כמו הומופוביה וסקסיזם. גישה שקוראת לצפייה בעולם השלישי כבעל-ערך עדיף מזה המערבי קרויה פרימיטיביזם. פילוגנטיקה פרימט פרהיסטוריה
עונת המעשרות

המשניות הראשונות במסכת מעשרות עוסקות בשלבי גידול שונים המחייבים בהפרשת תרומות ומעשרות. במשנה הראשונה במסכת נאמר כך: כלל אמרו במעשרות: כל שהוא אוכל ונשמר וגדוליו מן הארץ חייב במעשרות. ועוד כלל אחר אמרו: כל שתחלתו אוכל וסופו אוכל אף על פי שהוא שומרו להוסיף אוכל חייב קטן וגדול, וכל שאין תחלתו אוכל אבל סופו אוכל אינו חייב עד שיעשה אוכל. מהמשנה עולים שני כללים. מהכלל הראשון עולה התנאי שכדי להתחייב, הגידול צריך להיות בגדר אוכל למעט צמחים שאינם משמשים לאכילה כגון עלים שמיועדים להכנת צבע. בכלל השני המשנה מבארת שהגידול מתחייב רק ברגע שהוא ראוי לאכילה ולא לפניו. אם כן, קיימים שני מצבים שונים: כל שתחילתו אוכל וסופו אוכל - גידול שכבר מרגע ראשוני ראוי לאכילה, מתחייב במעשר מיד, אף על פי שהבעלים מעוניין להשאירו על מנת שיגדל. כל שאין תחילתו אוכל אבל סופו אוכל - בתחילת הגידול עדיין אינו עונה לגדר אוכל - כמו פירות בתחילת גידולן, ורק לבסוף נהיה אוכל, גם חיובם בתרומה ומעשר הוא רק מאותה עת שנעשה ראוי לאכילה. משניות ב'- ד' מפרטות את המועד הזה בפירות שונים שכאמור אינם ראויים בתחילת גידולן ולכן עונת המעשרות שלהן בהתאם למצבם. אם כן, עונת המעשרות הוא הזמן שבו הגידול מגיע לכלל הגדרת אוכל, דבר המשתנה בין גידול לגידול. וכן כתב הרמב"ם (משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות מעשרות, פרק ב', הלכה ג'): אינן חייבין במעשר עד שיגדלו ויעשו אוכל ... וזו היא עונת המעשרות וכן פסק השולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"א, סעיף ע"ט: כל פרי שמקטנותו הוא ראוי לאכילה ואינו מניח אותו אלא כדי להוסיף בגופו, מיד הוא חייב במעשרות. וכל פרי שאינו ראוי לאכילה בקטנו, אינו חייב במעשרות עד שיגיע לעונת המעשרות הערך "עונת המעשרות", באנציקלופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה אף על פי שהמשנה מדברת על מעשר זאת מכיוון שמשנה זו ממוקמת במסכת מעשרות, אבל הדין הוא גם לגבי חיובם לתרומות. עונת המעשרות הוא מושג הקשור לעצם המוצר שחל עליו חובת הפרשת תרומות ומעשרות, מאימתי ראוי המוצר שתחול עליו חובת ההפרשה, אבל אין בזה התיחחסות לתנאים הנוספים שקשורים בהחלת חובת הפרשת התרו"מ, כמו גמר מלאכה וכדומה שאין זה כלול בערך זה משנה, מסכת מעשרות, פרק א', משנה א' ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
LATAM אקספרס

LATAM אקספרס או בשמה הקודם: LAN אקספרס (באנגלית: LATAM Express) היא חברת תעופה צ'ילנית המהווה חלק מקבוצת LATAM איירליינס. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של עיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בצ'ילה וכן טיסות לארגנטינה ולברזיל, בעוד שחברת LAN איירליינס מפעילה את הטיסות הבינלאומיות. החברה נוסדה בשנת 1958 כחברת לאדקו (Ladeco), אך באוגוסט 1995 היא נרכשה על ידי חברת LAN איירליינס. ב-2010 LAN אקספרס נשלטת בידי LAN איירליינס ב-99.4 אחוזים. צי המטוסים של LAN אקספרס, נכון לאוגוסט 2017: מדיה וקבצים בנושא LATAM אקספרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של LATAM אקספרס אתר LAN About Us, www.latam.com (באנגלית) LAN Airlines on ch-aviation, ch-aviation (באנגלית)
מריה קנטקוזינו

מריה קנטקוזינו (ברומנית: Maria Cantacuzino;‏ 1822 - אוגוסט 1898) הייתה אשת החברה הגבוהה בנסיכות מולדובה ומודל של כמה ציירים ידועים. מריה קנטקוזינו נולדה באחוזת הורודניצ'ן (Horodniceni), באזור סוצ'אבה, בנסיכות מולדובה. היא הייתה השביעית מבין 18 הילדים של הלוגופט הגדול ניקולאה קאנטה (Nicolae Canta). האב, שהיה משכיל וידע שפות זרות (קרא את הומרוס במקור), השגיח בכישוריה האמנותיים וטיפח אותם. באפריל 1834 הופיעה בפני קהל באירועים לכבוד פאבל קיסליוב, המושל שעמד לעזוב. בגיל 16, בלחץ האם, הושאה לבן של בעל אחוזה שכנה, אך במהרה התגרשה מבעלה ונישאה לבן משפחתה, הנסיך אלכסנדרו קנטקוזינו-קנאזול (Alexandru (Alecu) Cantacuzino Kneazul), חדרן של הצאר הרוסי, מקורב של אלכסנדרו יואן קוזה וחבר של וסילה אלכסנדרי. מריה קנטקוזינו, לצד אחותו של אלכסנדרי ועוד כמה גבירות נכבדות, היו העילית הנשית הבולטת בחיי הרוח והחברה ביאשי. וסילה אלכסנדרי התאהב במריה קנטקוזינו. הוא ליווה אותה, בשנת 1850 עד צ'רנוביץ (את יתרת הנסיעה עשתה בליווי אחיו של וסילה אלכסנדרי, ינקו), בנסיעתה על פני אירופה אל איי דרום צרפת, שם קיוותה להבריא ממחלתה (כנראה שחפת). ב-1852 כתב אלכסנדרי את שיר האגדה "Mărioara Florioara" ("מריוארה פלוריוארה"), שפורסם ב-1853 והוקדש למריה קנטקוזינו. בצרפת הצטרפה מריה קנטקוזינו לניקולאה בלצ'סקו, שגם הוא חלה בשחפת ושניהם נסעו לאיי דרום צרפת, לאקלים שהתאים יותר למחלתם. מצבו של בלצ'סקו היה קשה יותר ומריה, שהתגוררה איתו, סייעה בידו על ידי כך שכתבה, לפי הכתבתו, פרקים בספרו: "ההיסטוריה של הרומנים תחת שלטונו של מיהאי האמיץ". בלצ'סקו ניסה לשוב לנסיכות ולאכיה בעזרת דרכון עותמאני, שהשיג בפריז, אך שלטונות ולאכיה לא נתנו לו להיכנס והוא נסע לאיטליה, שם מת. לזוג אלכסנדרו ומריה קנטקוזינו היה בית בפריז והם השתלבו בחברה הגבוהה ובחברה האינטלקטואלית, כשהם מופיעים יחד לאירועים. בביתם התארחו אמנים רבים, בהם גם ויקטור הוגו, שהיה אסיר תודה למריה קנטקוזינו על סיוע שהגישה לו כשנמלט מצרפת בגלל עמדתו נגד נפוליאון השלישי. גם תאודור שסריו (Théodore Chassériau), תאופיל גוטייה, ז'ול מישלה וארנסט רנן היו בין באים ביתם. מריה דגמנה לתאודור שסריו ובין השניים התפתחו קשרים מעבר לכך. מאוחר יותר, בסביבתו של הצייר, הכירה מריה צייר נוסף, פייר פובי דה שאבאן והחלה לדגמן גם עבורו ולמעשה הייתה הדוגמנית הראשית שלו. בציור שבו שלומית בת הרודיאס תובעת את ראשו של יוחנן המטביל מהורדוס, דגמנה מריה את שלומית ואת הורדוס דגמן אנטול פראנס. מריה עודדה את דה שאבאן, שבאותה תקופה טרם זכה להצלחה, ובנוסף להיותה דוגמניתו הייתה גם ליועצת שלו בנושאים אומנותיים ובהמשך התפתחו ביניהם גם יחסים רומנטיים. לאחר שבעלה נסע ליאשי מריה נשארה לבדה בבית הפריזאי ולאחר מות שסריו, בגבור בדידותה היא עברה אל הסטודיו של דה שאבאן. לאחר מות בעלה, ב-1884, מריה ודה שאבאן נישאו. מריה ליוותה את עשייתו של דה שאבאן עד מותה במשך כארבעים שנה ועל כך אמר עליה דה שאבאן: ”Ce que je suis et ce que j'ai fait c'est a elle que je dois.‏” חודשיים אחר מותה של מריה, נפטר גם דה שאבאן. בת יאשי שצוירה בפריז - באתר של הפובליציסט יון מיטיקאן(הקישור אינו פעיל) (ברומנית) Mihai Sorin Rădulescu, מאמר על ציור של פייר פובי דה שאבאן בכתב העת הרומני "רומניה הספרותית". בתרגום לעברית: "כל מה שאני וכל מה שהשגתי אני חייב לה".
גרמיו

גרמיו פוט-בול פורטו אלגרנסה (בפורטוגזית: Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר פורטו אלגרה שבמדינת ריו גראנדה דו סול, ברזיל. גרמיו ואינטרנסיונל הן שתי קבוצות הכדורגל הגדולות בריו גראנדה דו סול. בדירוג הקבוצות הברזילאיות של ההתאחדות הברזילאית באוגוסט 2010 מופיעה גרמיו במקום הראשון. ברזיל רונאלדיניו ברזיל ז'ילברטו דה סילבה מלו אורוגוואי סבסטיאן אבראו ארגנטינה לאונרדו אסטרדה ברזיל פליפה מלו ברזיל רנאטו גאושו ברזילדוגלאס קוסטה ברזיל ארתור מלו ברזיל אדוארדו דו קיירוס אורוגוואי לואיס אלברטו סוארס הגביע הבין-יבשתי: (1) (1983) מקום שני: 1995 גביע ליברטדורס: (3) (1983, 1995, 2017) מקום שני: 1984, 2007. גביע רקופה סודאמריקנה: (2) (1996, 2018) הגביע הברזילאי: (5) (שיא) 1989, 1994, 1997, 2001, 2016. מקום שני 3 פעמים. ליגת העל הברזילאית: (2) (1981, 1986) מקום שני פעמיים ליגה ב' הברזילאית (סדרה ב' של האליפות הברזילאית): 2005. אליפות ריו גראנדה דו סול - (38) 1921, 1922, 1926, 1931, 1932, 1946, 1949, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968 1977, 1979, 1980, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1993, 1995, 1996, 1999, 2001, 2006, 2007, 2010, 2018, 2019. מדיה וקבצים בנושא גרמיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרמיו (בפורטוגזית) גרמיו, ברשת החברתית פייסבוק גרמיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרמיו, ברשת החברתית אינסטגרם גרמיו, ברשת החברתית טיקטוק גרמיו, סרטונים בערוץ היוטיוב גרמיו, באתר פליקר פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu כתבה על הקבוצה באתר פיפ"א. (באנגלית) כתבה על הדרבי גרמיו נגד אינטרנסיונל באתר פיפ"א (באנגלית) דירוג הקבוצות הארצי  של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית באוגוסט 2010. (בפורטוגזית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרולהטן

טרולהטן (בשוודית: Trollhättan) היא עיר בשוודיה, במחוז וסטרה ייטלנד, על הנהר יֶטָה. נכון לשנת 2020 התגוררו בשטח עיריית טרולהטן 50,502 נפשות. השם הקדום בו נזכר המקום הוא Eiðar - "מעברים צרים במים", שמה של העיר כיום, עם זאת, יכול להתפרש כ"מצנפתו של הטרול" (דמות מסאגות נורדיות), והוא מתייחס לצורתן של כיפות הגבעות. העיר שוכנת כעשרה קילומטרים דרומית לאגם ונרן, מוצאו של הנהר יטה; והיא משופעת במפלים קטנים ובשערי-ויסות לאורכו של הנהר, שנבנו החל מראשית המאה ה-19 אחרי דורות של ניסיונות להכניע את קצפו של הזרם הגועש ולאפשר מעבר כלי שיט. הקטע הראשון, תעלת-טרוֹלהֵטֵה, נפתח בשנת 1800 והיה לשם דבר טכנולוגי. יחסיה ארוכי השנים של טרולהטן עם הנהר הניעו את התעשייה ההידרואלקטרית והיוו את התשתית לתעשייתה של שוודיה המודרנית. מרכז העיר התפתח סביב בתי מלאכה לניסור עצים שפעלו כבר בימי הביניים, וגם היום רבים בו בתי העץ הנמוכים. עם זאת העיר קיבלה את מעמדה לא לפני המאה ה-20, אז התבססה באזור תעשיית החשמל. חברת סאאב, מהגדולות במשק השוודי והעולמי בייצור מכוניות, יושבת בטרולהטן. המפלים של טרולהטן, כמו גם הסכרים והגשר מהגדולים בשוודיה, נמנים עם האטרקציות שמציעה העיר. תעשיית הסרטים הצעירה העניקה למקום את הכינוי "טרוליווד" (Trollywood), על משקל הוליווד. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, בעקבות גירוש אסיאתים מאוגנדה, רבים מהם התיישבו בעיר והוקם מסגד טרולהטן. בעיר קיים אי עם טירה עליו. אי הטירה מופיע בסדרת האנימה נילס הולגרסון כשמתואר שמסביבו אגם ברבורים. מדיה וקבצים בנושא טרולהטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרולהטן (בשפות מרובות) ברוכים הבאים לטרולהטן, דף התיירות באתר של מערב שוודיה חברת "פִילְם-אִי-וֵסְט" ורשימת הסרטים שנעשו בה
מטא-הלכה

מטא-הלכה הוא מושג בן-זמננו המכוון לעקרונות יסוד בתשתית ההלכה - כדוגמת רעיונות מחשבתיים להם השפעה מסוימת על כל תחומי ההלכה, וכן כללי פרשנות ופסיקה אשר משפיעים פוטנציאלית על כל הלכה באשר היא, כאשר הם מודדים אותה לפי עקרונות על. אין הסכמה על עצם קיומם של כללים מטא-הלכתיים, ולא על טיבם המדויק. דוגמה לכלל מטא-הלכתי לחלק מהשיטות הוא דרכיה דרכי נועם - שלפי הנוקטים שמדובר בכלל מטא-הלכתי, הוא חל על תחומים רבים ומגוונים וקובע שההלכה צריכה להתחשב גם בעקרונות מופשטים כגון נועם ושלום. דוגמה נוספת היא הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", כנימוק להקל במקום הפסד כספי ניכר ליחיד או לרבים, וזאת בתחומים הלכתיים רחבים. המושג הומצא על ידי פרופ' אליעזר גולדמן בשנת 1958. אבינועם רוזנק, "חינוך ומטא-הלכה במשנת הרב קוק", דעת 46 (חורף תשס"א), עמ' 99–123. אבינועם רוזנק, "הלכה, מטא-הלכה והגות דתית מודרנית: קוים למחשבת יוסקה אחיטוב", אבי שגיא ונחם אילן (עורכים), תרבות יהודית בעין הסערה: ספר היובל לכבוד יוסקה אחיטוב, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז יעקב הרצוג בקיבוץ עין צורים, תל אביב תשס"ב, עמ' 85–116. הרב נריה גוטל, חדשים גם ישנים: בנתיבי משנתו ההלכתית-הגותית של הרב קוק, הוצאת מאגנס (תשס"ה) הרב פרופ' דניאל שפרבר, דרכה של הלכה, הוצאת ראובן מס, תשס"ז, פרק שלישי: עקרונות-על הלכתיים הרב מיכאל אברהם, האם ההלכה היא פלורליסטית?, המעיין טבת תשס"ז; דיון המשך עם הרב זלמן נחמיה גולדברג, המעיין תמוז תשס"ט, שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 'סוג: כנס עיון' אינו ערך חוקי הלכה ואידאולוגיה: הכנס הבינלאומי השלישי בתחום הפילוסופיה של ההלכה, רשימת השמעה, באתר יוטיוב‏ (18 חלקים) הרב יובל שרלו, מטא הלכה, אתר מורשת מאמרים בנושא מטא-הלכה, באתר ספריית אסיף Alexander Kaye, ELIEZER GOLDMAN AND THE ORIGINS OF META-HALACHA, Modern Judaism 34 (3), 2014, עמ' 309-333 doi: 10.1093/mj/kju010 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ורג' גילברט סקוט

סר ג'ורג' גילברט סקוט (באנגלית: George Gilbert Scott;‏ 13 ביולי 1811 – 27 במרץ 1878) היה אדריכל אנגלי, הנחשב לאחד ממובילי האדריכלים בתקופה הוויקטוריאנית. ג'ורג' גילברט סקוט נולד בבקינגהאם שבבקינגהאמשייר, והיה בנו של הכומר האנגליקני וחוקר התנ"ך תומאס סקוט. סקוט החל את לימודי האדריכלות בשנת 1827 ולמד תחת ג'יימס אדמסטון, ובין השנים 1832–1834 עבד לצד הנרי רוברטס. בשנת 1835 החל סקוט לעבוד עם ויליאם בוניתון מופאט בתחילה כעוזרו, ולאחר מכן, בין השנים 1838–1845 עבדו כשותפים. בשנת 1838 נשא לאישה את קרולין אולדריד. הזוג נישא בבוסטון שבלינקולנשייר. שנים מבניהם, ג'ורג' גילברט סקוט הבן וג'ון אולדריד סקוט וכן נכדו, גיילס גילברט סקוט נודעו אף הם כאדריכלים. סקוט הושפע מאוגוסטוס פוג'ין והצטרף לתנועת התחייה הגותית שאפיינה את התקופה הוויקטוריאנית. בין עבודותיו הידועות בסגנון זה היא האנדרטה בסנט גיילס שבאוקספורד שנבנתה בשנת 1941, המגדל בכנסיית ניקולאי הקדוש בהמבורג, וכנסיית סנט גיילס שבקמברוול שנבנתה בשנת 1844. יצירה נוספת שתכנן היא מלון מידלנד גראנד (Midland Grand Hotel) בתחנת סנט פנקרס שבלונדון. בין השנים 1864–1867 תכנן את אנדרטת אלברט בגני קנזינגטון שהוקמה ביוזמת המלכה ויקטוריה לזכרו של בעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה. בשנת 1859 זכה סקוט במדליה מאת המכון הבריטי המלכותי לארכיטקטורה ובשנת 1872 הוענק לו תואר אבירות. סקוט נפטר בשנת 1878 וזכה לכבוד שבקבורה במנזר וסטמינסטר. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' גילברט סקוט בוויקישיתוף קורות חיים באתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט (באנגלית) קורות חיים (באנגלית) ג'ורג' גילברט סקוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'ורג' גילברט סקוט בפרויקט גוטנברג (באנגלית)