laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2002 במדע

ערך מורחב – 2002 גילוי בקטריה Desulforudis audaxviator המתקיימת בעומק של כ-3 ק"מ ואינה זקוקה לאור השמש לקיום חייה הגשושית האמריקאית 2001 מארס אודיסיי מבצעת מיפוי במאדים, ובמהלכו מתגלות כמויות גדולות של קרח 4 ביולי – התגלה כוכב הלכת המינורי קווה-וואר השוכן בחגורת קויפר קווין ווריק חיבר למחשב חלק ממערכת העצבים 12 בנובמבר – גרגורי פרלמן פרסם פתרון להשערת פואנקרה תחילת מגפת סארס בסין מערכת נאוטילוס הצליחה ליירט פגז של תותח הפעלת רשת טלפון סלולרי מדור השלישי פרס נובל פרס נובל לפיזיקה - ריימונד דייוויס ארצות הברית, מסטושי קושיבה יפן, על תרומה חלוצית באסטרופיזיקה ובמיוחד על גילוי נייטרינואים קוסמיים; ריקרדו ג'אקוני ארצות הברית, על תרומה חלוצית באסטרופיזיקה ובמיוחד על גילוי מקורות לקרינת X קוסמית פרס נובל לכימיה - קורט וותריך שווייץ, ג'ון פן ארצות הברית, קואיצ'י טנקה יפן, על פיתוח שיטות לזיהוי וניתוח מבנה של מאקרו-מולקולות ביולוגיות פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - סידני ברנר דרום אפריקה/בריטניה/סינגפור, ה. רוברט הורביץ ארצות הברית, ג'ון א. סולסטון בריטניה, על שקבעו את הסדר המדויק של חלוקה ומות התאים בתולעת Caenorhabditis elegans ועל הבהרת התהליך של אפופטוזה מדליית פילדס: ולדימיר וויבודסקי, לורן לפורג פרס ישראל בחקר הפסיכולוגיה - אשר קוריאט בחקר הגאוגרפיה - משה ברור בחקר הארכאולוגיה - אברהם בירן בחקר הכלכלה - יעקב פרנקל, אריאל רובינשטיין בחקר הכימיה - איתמר וילנר, עדה יונת 8 בינואר – אלכסנדר פרוכורוב, פיזיקאי סובייטי, חתן פרס נובל, (נולד ב- 1916) 6 בפברואר – מקס פרוץ, ביולוג בריטי, חתן פרס נובל (נולד ב-1914) 18 באפריל – תור היירדאל - ביולוג ימי נורווגי שעסק באתנולוגיה. הוא התפרסם בשל מסע "קון-טיקי". 4 ביולי – לורן שוורץ, מתמטיקאי צרפתי זכה במדליית פילדס (נולד ב-1915) 6 באוגוסט – אדסחר דייקסטרה, מדען מחשבים הולנדי (נולד ב-1930) 31 באוגוסט – ג'ורג' פורטר, כימאי בריטי חתן פרס נובל (נולד ב-1920) 29 בספטמבר – ג'וליאנה טסורו, כימאית איטלקית שרשמה במהלך חייה מעל ל-125 פטנטים (נולדה ב-1921) 25 באוקטובר, רנה תום, מתמטיקאי נורווגי, זכה במדליית פילדס (נולד ב-1923) מדיה וקבצים בנושא 2002 במדע בוויקישיתוף
עזנה, קיסר אקסום

עֵזָנָה (געז: ዔዛና) היה קיסר קיסרות אקסום בין השנים 325–356 לערך שהיום ממוקמת בצפון אתיופיה, אריתריאה תימן, דרום ערב הסעודית, צפון סומליה, ג'יבוטי, צפון סודאן ודרום מצרים. הוא נשא בתואר "מלך סבא סאלחן חימיר ודו-ראיידן". הוא היה השליט הראשון של אקסום שאימץ את הנצרות בשנת 334. המסורת גורסת שעזנה ירש את אביו אלה אמידה כאשר עוד היה ילד, אמו סופיה שימשה כסגניתו. הוא היה הקיסר הראשון לאחר זוסקאלס (שהיה השליט הידוע הראשון של אקסום) שהוזכר על ידי היסטוריונים בני זמנו. מה שהוביל את סטוארט מאנרו-האי לקבוע שעזנה היה "השליט המפורסם ביותר מבין קיסרי אקסום בתקופה שלפני כלב". מחנכו האישי פרומנטיוס הסורי נתמנה על ידי הפטריארך אלכסנדריה לאבונה הראשון (געז:"אבינו",הגמון) של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית. שרידי מכתב של קונסטנטיוס, קיסר רומא תומך המינות האריאנית שנשלח לעזנה ולאחיו סזאנה שבו ביקש לשלוח את פרומנטיוס לאלכסנדריה לבירור טעויות של דוקטרינה, מאנרו-האי מניח שעזנה התעלם או דחה את הבקשה.. עזנה השיק מספר קמפיינים צבאיים שאותם תיעד ברישומיו. זוג כתובות בשפת הגעז שנימצאו במרואה מהוות הוכחה למבצע שנעשה במאה הרביעית על ידי עזנה או יורשיו. יש חוקרים הסבורים שאקסום בעצם השמידה את ממלכת כוש ואחרים מנגד מציינים שהוכחות ארכאולוגיות מצביעות על החלשות פוליטית וכלכלית במרואה בסביבות 300 לספירה.. בכמה מהמטבעות שנטבעו בזמנו מופיע ביוונית המוטו TOYTOAPECHTHXWPA-"שיכול לשמח את האנשים". מספר מטבעות שנושאים את שמו נמצאו במספר אתרים ארכאולוגים בהודו בסוף שנות ה-90, מה שמרמז על קשרי מסחר בין המדינות.. מאפיין נוסף של אקסום לאחר שעזנה התנצר היה מעבר המטבעות מאיורים פגאנים לאיורים עם צלבים ובכך היה הראשון שטבע את הצלב על מטבעותיו. עזנה הקים גם אובליסקים רבים בממלכתו. עזנה ואחיו סאזנה, קיבלו תואר של קדושים על ידי הכנסייה האורתודוקסית האתיופית וב-1 באוקטובר נקבע יום הזבח שלהם. מדיה וקבצים בנושא עזנה, קיסר אקסום בוויקישיתוף ראו: S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity, Edinburgh: University Press, 1991, עמוד 81. ראו: S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity, Edinburgh: University Press, 1991, עמוד 77. ראו: S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity, Edinburgh: University Press, 1991, עמוד 78. ראו: S. C. Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity, Edinburgh: University Press, 1991, עמוד 79. על פי: Paul B. Henze, Layers of Time: A History of Ethiopia, New York: Palgrave, 2000, עמוד 31.
מקוק ברברי

מקוק ברברי או מָקוֹק גִּיבְּרַלְטָר (שם מדעי: Macaca sylvanus) הוא קוף מקוק מהמשפחה קופים בעלי זנב. הוא נפוץ בהרי האטלס של אלג'יריה ומרוקו, בנוסף לאוכלוסייה קטנה בגיברלטר והוא הפרימט היחידי שחי בטבע באירופה, נוסף לאדם. על אף שהמקוק הברברי הוא חסר זנב, הוא אינו נחשב להומוניד. המקוק הברברי נחשב למקוק הקרקעי ביותר. אורכו כ-60 ס"מ משקלו הוא עד 15 ק"ג לזכרים ו-10 ק"ג לנקבות. אורך חייו כשלושים שנה. למקוק הברברי יש כיסי לחיים המכילים כמות מזון שתשביע אותו, כמו כן הוא בעל ניבים ונחן בלסתות עוצמתיות. והוא גם מצויד בפרוה עבה וסמיכה העוזרת לו לשרוד במקומות מושלגים. את חייו הוא מבלה בקבוצות של 10 - 30 והזכרים שבקבוצה מגנים עליה בנחישות רבה. לאחר הריון של 165 יום ממליטה האם ולד אחד שמשקלו כמאתים גרם, צבעו שחור והוא משתנה לאחר כמה חודשים. במקוק הצעיר מטפלים כל בני הקבוצה, כולל הזכרים, וכמו כן הם שומרים עליהם מכל משמר מפני עופות דורסים. המזון של המקוק הברברי הוא פירות, עלים, קליפות ושורשים. האוכולוסייה של המקוק הברברי נמצאת בירידה מתמדת בשל אובדן בתי הגידול בהרי האטלס. נכון ל-2008 הוערך מספר הפרטים בין 12,000 ל-21,000, כשמונים אחוז מהם חיים במרכז הרי האטלס שבמרוקו. המקוקים הברבריים של גיברלטר מדיה וקבצים בנושא מקוק ברברי בוויקישיתוף מקוק ברברי, באתר ITIS (באנגלית) מקוק ברברי, באתר NCBI (באנגלית) מקוק ברברי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מקוק ברברי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מקוק ברברי, באתר GBIF (באנגלית) מקוק ברברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מקוק ברברי באתר הרשימה האדומה של IUCN מקוק ברברי באתר הרשימה האדומה של IUCN ע"פ החלטות האקדמיה Barbary Macaqu
בארי צימרמן

באֵרי צימרמן (23 בדצמבר 1951 – 2 באוגוסט 2016) היה פובליציסט ומשורר ישראלי, מראשי תנועת ההתחדשות היהודית בתנועה הקיבוצית. בין השאר הרצה במכללת "עלמא", במכינה הקדם-צבאית "בני ציון" בתל אביב ובמדרשת השילוב נטור. נולד במושב נחלת יהודה שליד ראשון לציון. כשהיה בן שנתיים עבר עם אביו, דוד צימרמן, מורה ופרשן של מקורות ישראל, לקיבוץ משמר השרון, שם למד והתחנך עד 1969. יצא לשנת שירות בקריית שמונה (1970) והיה ממקימי גרעין "עודד". לאחר תום שירותו בצה"ל שב למשמר השרון ויצא ללמוד ב"סמינר אורנים" בחוגים למחשבת ישראל ולספרות. שיריו הראשונים פורסמו ב-1968 בכתב העת "שדמות" וב"משא". ב-1978 התמנה לעורך הרבעון "שדמות", כתב העת של התנועה הקיבוצית, וכיהן בתפקיד זה עד 1981. באותה שנה יצא לאור ספר שיריו הראשון דיבור המתחיל, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הנושאים של שיריו הראשונים ליוו אותו כל חייו: התמודדות עם העבר היהודי וגיבורי הספרות היהודית ובמקביל התמודדות עם השירה המודרנית ועם חיי הפרט בקיבוץ ובעיר. ב-1982 עבר עם משפחתו לקיבוץ גבעת חיים איחוד ולימד היסטוריה, מקרא וספרות בחטיבה העליונה של בית הספר התיכון האזורי "חוף הכרמל" במעגן מיכאל (1982–1993). ב-1993 יצא עם משפחתו לשליחות של שלוש שנים בצפון אמריקה. עם שובו חזר להוראה ולימד בבית הספר התיכון האזורי "מעיין" בקיבוץ עין החורש, עד 2005. במקביל הצטרף לצוות המורים של מכללת "עלמא", בה לימד עד מותו. היה פרשן מקרא ועסק רבות בפרשת השבוע. פרשנותו מתאפיינת בבקיאות מעמיקה במקרא ובפרשניו מצד אחד, וביכולות לשונית וספרותית מרשימות מצד אחר. את פרי עבודתו זו פרסם בספריו הרבים. היה פעיל במכון "שיטים", מכון החגים שבבית השיטה. דיבור המתחיל, 1981, בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בובר לימוני תנ"ך סחט, 1994, בהוצאת תמוז ואגודת הסופרים. דורש טוב לתורה, דרשות-שיר על מבחר פסוקים מפרשות השבוע, 2002, בהוצאת מחברת שדמות המדרשה באורנים. אלוהים גדול, כמה מאמרים מקובצים, מכון יצחק, 1999. חד גדיא וגדיא, עם בוג'ה (בנימין יוגב), מכון החגים, בית השיטה, 1999. השריקה והמקלדת, מסות ושירים, 1990. היום השביעי, יוצרים ישראלים כותבים על השבת שלהם, עם מירי גרז'י, משכל 2001. דורש טוב, דרשות שיר לפרשות השבוע, מכון יצחק, 2001. המ"ם הסופית של אלוהים, 2 שירים ושש מסות, קשר תרבות יהודית לכל, 2006 בוא אלי פסוק נחמד, 60 דרשות, קשר תרבות יהודית לכל, 2011 שירי סמוטרקי, 37 שירים, 2015 מדיה וקבצים בנושא בארי צימרמן בוויקישיתוף בארי צימרמן - האתר הרשמי לזכרו בארכיון האינטרנט יאיר שלג, יהודי השמש ויהודי הירח, מקור ראשון, מוסף "שבת", 17 באוגוסט 2016 הרב שמואל ריינר, מי יגיד קדיש אחרי מיתתו של בארי?, אתר ישיבת מעלה גלבוע, 17 ביולי 2017 בארי צימרמן, דף שער בספרייה הלאומית בארי צימרמן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מכּתביו: פתחים רבים לה, באתר וואלה! דתיים וחילונים - כשמש לירח, באתר ynet, 7 באוגוסט 2009 האיש היהודי השלם והשבור, באתר ynet, 21 בנובמבר 2008 איפה אלוהים גר?, ארץ אחרת 6, 31 באוקטובר 2001 יאיר שלג, יהודי השמש ויהודי הירח, מקור ראשון, מוסף "שבת", 17 באוגוסט 2016, 17 באוגוסט 2016 אורית פראג, ונחמד הפסוק להשכיל, בבלוג "אלף נודדת", 12 בינואר 2012
דמיאן וילקינס

דמיאן למונט וילקינס (אנגלית: Damien Lamont Wilkins; נולד ב-11 בינואר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2004–2018, בעמדות הסמול פורוורד והקלע. ב-10 עונותיו בליגת ה-NBA העמיד ממוצעים כוללים של 6.2 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. בנו של כדורסלן העבר ג'רלד וילקינס, ואחיינו של דומיניק וילקינס. וילקינס נולד בעיר וושינגטון שבקרוליינה הצפונית, וגדל באורלנדו, פלורידה. בין השנים 1999–2001 למד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ובין השנים 2002–2004 למד באוניברסיטת ג'ורג'יה. ב-4 עונותיו בליגת המכללות קלע 10.9 נקודות בממוצע למשחק. לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2004, חתם על וילקינס על חוזה בסיאטל סופרסוניקס. בעונתו הראשונה בסיאטל העפיל עמה לחצי גמר האזור המערבי, בו הפסידה מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4. בעונת 2007/2008 קבע שיאי קריירה של 9.2 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים בממוצע למשחק, אך הסופרסוניקס סיימו במקום האחרון באזור המערבי, עם מאזן שלילי 20–62. ב-16 בנובמבר 2007 קלע שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון קבוצתו מול אטלנטה הוקס. ביולי 2009, לאחר 5 עונות עם סיאטל/אוקלהומה סיטי, הועבר עם צ'אקי אטקינס בטרייד למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לאית'ן תומאס ושתי בחירות דראפט עתידיות. לקראת עונת 2010/2011 חתם על חוזה באטלנטה הוקס. בפלייאוף של אותה עונה העפילה אטלנטה לחצי גמר האזור המזרחי, בטרם הפסידה מול שיקגו בולס (2–4). בעונת 2011/2012 שיחק עבור דטרויט פיסטונס, ובעונה העוקבת שיחק בפילדלפיה 76'. בין השנים 2013–2017 שיחק לתקופות קצרות עבור קבוצות מליגת העל הסינית, מליגת הפיתוח של ה-NBA, מוונצואלה ומפוארטו ריקו. בעונת 2017/2018 שיחק ב-19 משחקים במדי אינדיאנה פייסרס, בטרם שוחרר ממנה בינואר 2018. עד לסיום אותה עונה שיחק עבור גרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-2015 היה חבר סגל נבחרת ארצות הברית בכדורסל, אשר זכתה במדליית הארד במשחקים הפאן-אמריקאיים. מדיה וקבצים בנושא דמיאן וילקינס בוויקישיתוף דמיאן וילקינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של וילקינס ב-NBA, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של וילקינס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין סיאטל לאטלנטה, באתר basketball-reference.com
שיטת ברקאי

שיטת ברקאי היא תוכנית לימודים תורנית, שיוצריה דוגלים בשימוש בכללים המופיעים בספרות חז"ל ובדרכו של הראי"ה קוק. השיטה הופעלה לראשונה בתלמוד תורה שהוקם בעיר חברון על ידי הרב דן בארי. התוכנית משלבת הקנייה של מקורות היהדות במקביל למקצועות כלליים. היא מופעלת בכעשרים בתי ספר שונים ברחבי הארץ באופן חלקי או מלא. יסודות השיטה הם הרמוניה בין לימודי קודש וחול, לימוד על פי הפשט ופחות פלפול וכן לימוד הדרגתי - על פי דברי המשנה במסכת אבות "בן חמש למקרא, בן עשר למשנה, בן חמש-עשרה לתלמוד". במסגרת השיטה נעשה מאמץ שיטתי להקנות לתלמיד בכיתות א'-ד' את מרבית ספרי המקרא בידיעה מקיפה, ובכיתות ה'-ט' את המשנה. מכיתה י' ואילך המטרה היא הקניית ידע בסיסי בתלמוד. נעשה שימוש בקריאה משותפת ושינון של הפסוקים להסדרת גרסה מדויקת של הפסוקים בפי התלמידים. אחד מהשלוחות הוותיקות של מוסדות ברקאי הוא בתלמוד תורה ביישוב נווה מנחם בקרני שומרון. מוסד נוסף ותיק המלמד לפי שיטה זו הוא תלמוד תורה 'חברון' במועצת קריית ארבע. באפרת הוקמו מוסדות "אורות עציון" המלמדים על פי שיטת הלימוד של ברקאי. הרב דן בארי מלווה בפועל את בתי הספר ומהווה מדריך חינוכי לצוותים. המלווים את התלמידים מהמכינה ועד לכיתה ח' בארבעה מוסדות שונים: "מכינות" לילדי גן-חובה בניהולה של הגב' מיכל תעסן. בכל מכינה ישנה גננת (או גנן), סייעת וכן, רב האחראי להקניית הקריאה. "החטיבה הצעירה" לילדים בכיתות א-ב, זוהי מסגרת לבנים ובנות הלומדים בכיתות נפרדות, המנהל הוא יהודה אייזנברג. "אורות עציון בנות" ו"אורות עציון בנים" הם שני בתי ספר נפרדים לתלמידים בכיתות ג'-ח'. בבית הספר אורות עציון בנים הוקמה מערכת של כיתות לתלמידים הזקוקים לאתגר אינטלקטואלי, כיתה אחת בכל שכבה. פרויקט זה כונה כיתות "למען תשכיל". מבואות לשיטת הלימוד מהאתר דעת הרב דן בארי מתאר את שיטת ברקאי, באתר youtube ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולאה בראנה

ניקולאה בראנה (רומנית: Nicolae al României‏; 15 באוגוסט 1903 - 9 ביוני 1978), מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, נסיך רומני בשם ניקולאה מרומניה, בנם של פרדיננד הראשון ושל מריה מאדינבורו, מלכת רומניה, נשיא מועצת העוצרות בתקופת המלוכה הראשונה של בן אחיו, מיכאי הראשון. ניקולאה נולד ב-15 באוגוסט 1903 בסינאיה, רומניה, והיה הרביעי בין ילדי המלך הרומני פרדיננד. הוא לא היה יורש העצר וייעד עצמו לקריירה בצי הבריטי. האח הבכור, קרול, ויתר על זכות הירושה כדי שיוכל לחיות כראות עיניו בחו"ל, לכן במות פרדיננד יורש העצר היה בנו של קרול, מיכאי, שהיה בן חמש בלבד. ברומניה הוחלט על הרכבת מועצת עוצרות שתנהל את המדינה עד להתבגרות המלך ובראש המועצה, שמנתה שלושה אישים, הוצב הנסיך ניקולאה. ניקולאה, שהוזעק מבריטניה על כורחו, לא היה פעיל בענייני המדינה וכשאחיו קרול שב לרומניה בשנת 1930, כדי לתפוס את השלטון, שמח ניקולאה לקראתו ושמח להשתחרר מחובות השלטון. ניקולאה חפץ לשאת לאישה את יואנה דומיטרסקו-דולטי, גרושה רומניה, ונזקק לאישור אחיו לנישואים אלה, כי החוק הרומני אסר על בני משפחת המלוכה להינשא לרומנים. קרול ייעץ לאחיו לשאת את בחירת ליבו ולצפות לאישור בדיעבד, אך לאחר הנישואים, שנערכו ב-28 באוקטובר 1931, שינה קרול את טעמו, לא הכיר בנישואים ופנה לבית משפט רומני, שהכריז בדצמבר 1931 על הנישואים כמבוטלים. ניקולאה התמיד בזוגיות שלו וב-1937, שש שנים לאחר הנישואים, ניסה להפעיל לחץ על אחיו המלך על ידי הצעת תמיכה כספית לתנועה הלגיונרית העוינת למלך. המלך הגיב בכינוס מועצת הכתר, ב-8 באפריל וקבלת החלטה להדיח את ניקולאה מזכויותיו כבן משפחת המלוכה ולהגלותו מרומניה. ייתכן שרצונם של פולנים מסוימים להכתיר את ניקולאה למלך פולין היה בין מניעיו של קרול ואומנם, לאחר מכן, התחילו לדבר בפולין על הכתרתו של קרול גם כמלך פולין ולחזק בכך את ברית ההגנה הפולנית-רומנית. הנסיך ניקולאה, שהפך להיות ניקולאה בראנה, עבר לספרד ומאוחר יותר לשווייץ. לאחר הדחתו של קרול על ידי יון אנטונסקו, מיכאי הראשון השיב לו את זכויותיו כבן משפחת המלוכה. בשנת 1967, ארבע שנים לאחר מות רעייתו, נשא ניקולאה אישה שנייה. לניקולאה לא היו ילדים והוא הלך לעולמו בשנת 1978 במדריד. מדיה וקבצים בנושא ניקולאה בראנה בוויקישיתוף מלך בגולה, המשקיף, 8 בספטמבר 1940 Ioan Scurtu: Politică şi viaţă cotidiană în România: în secolul al XX-lea şi începutul celui de-al XXI-lea עמוד 168 (ברומנית)
שרשור (מחרוזות)

שרשור היא פעולה בינארית בין שתי מחרוזות, שתוצאתה היא מחרוזת שלישית, שבה מוצמדת המחרוזת השנייה בהמשכה של הראשונה. אם נסמן את פעולת השרשור בסימן +, מתקיים, למשל, 'ויקי' + 'פדיה' = 'ויקיפדיה'. פעולת השרשור אינה קומוטטיבית, שהרי, למשל, 'ויקי' + 'פדיה' ≠ 'פדיה' + 'ויקי'. פעולת השרשור היא פעולה אסוציאטיבית, כלומר לכל שלוש מחרוזות a,b,c מתקיים a+(b+c) = (a+b)+c. איבר היחידה לפעולת השרשור הוא המחרוזת הריקה (שנסמנה בשני גרשים (בודדים) צמודים, ''), כלומר לכל מחרוזת a מתקיים a+'' = ''+a = a. האיבר היחיד באוסף של מחרוזות שיש לו איבר הופכי הוא המחרוזת הריקה. בהתאם לכך, האוסף של מילים סופיות באלפבית X, ביחס לפעולת השרשור, הוא מונואיד (זהו המונואיד החפשי על X, ראו חבורה חופשית). בשפות טבעיות רווחת פעולה של שרשור מורפמות ליצירת מילים חדשות והטיות של מילים קיימות. דוגמה: המילה האנגלית unbreakable מורכבת משרשור של שלושה צורנים: un+break+able. כך גם המילה העברית 'וכשכתבנו' = 'ו' + 'כש' + 'כתב' + 'נו'. פעולת השרשור ממומשת בשפות תכנות רבות, כחלק מהכלים לטיפול במחרוזות. האופרטור מסומן בדרכים שונות, ובהן: סימן חיבור (+) – BASIC, ויז'ואל בייסיק, פסקל, JavaScript, Java, פייתון, C sharp אמפרסנד (&) – עדה, BASIC, ויז'ואל בייסיק שני קווים ניצבים (||) – PL/I נקודה (.) – פרל, PHP שרשור, באתר MathWorld (באנגלית)
מתניה

האם התכוונתם ל... מתניה – צדקיהו, ממלכי יהודה אביתר מתניה – איש סייבר ישראלי שאול מתניה – כדורגלן ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא מתניה
1453

שנת 1453 היא השנה ה-53 במאה ה-15. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. יש היסטוריונים הרואים בשנה זו את תחילת העת החדשה, כיוון שהמעוז האחרון של האימפריה הנוצרית המזרחית נכבש על ידי האסלאם ובכך לא נותרו לנוצרים ישויות מדיניות יותר באסיה. הסיבה השנייה היא סיום מלחמת מאה השנים בין אנגליה לצרפת, תוצאות המלחמה הקטינו את שטחה של אנגליה מחד, אך סיום המלחמה איפשר את פיתוחה המהיר של ארץ זו. 2 באפריל – מתחיל המצור על קונסטנטינופול (איסטנבול של ימינו) על ידי העות'מאנים 29 במאי – כוחות עות'מאניים בראשות הסולטאן מהמט השני כובשים את קונסטנטינופול ומביאים לסופה של האימפריה הביזנטית 17 ביולי – קרב קסטיליון – ניצחון צרפתי על האנגלים. הקרב הגדול האחרון של מלחמת מאה השנים 19 באוקטובר – סיום מלחמת מאה השנים. ביבשת אירופה נותרה רק העיר קאלה בשליטת האנגלים 25 באוקטובר – ג'וליאנו דה מדיצ'י, שליט פירנצה (נרצח ב-1478) 17 בנובמבר – אלפונסו, נסיך אסטוריאס (נפטר ב-1468) 29 במאי – קונסטנטין ה-11, הקיסר הביזנטי האחרון (נולד ב-1404) 17 ביולי – ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי (נולד ב-1384) 24 בדצמבר – ג'ון דאנסטפל, מלחין אנגלי (נולד ב-1390) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1453‎ נפטרים ב-1453‎ מדיה וקבצים בנושא 1453 בוויקישיתוף
פטריק קים

פטריק קים הוא שמה של סדרת ספרי מתח פופולריים בכריכה רכה, מסוגת ספרות זולה, שנתפרסמו בישראל בשנות ה־60, ה־70 וה־80 של המאה ה־20. הספרים יצאו בהוצאת רמדור, תל אביב, ולמחברם ניתן שם העט ברט ויטפורד, כשהמחברים האמיתיים הוצגו, בדרך כלל בשם עט משלהם, כמתרגמי הספר לעברית. פטריק קים הוא סוכן קוריאני, שני מטרים גובהו, בשירות ה־CIA, שנודע בביצועיו המושלמים בכל התחומים, לרבות במיטה. "ידיו המסוקסות" הפכו למטבע לשון בישראל. יוצרו הוא חוקר הספרות גלעד מורג שחיבר את הספרים הראשונים להזמנת המו"ל, אורי שלגי. מורג כתב את הספרים הראשונים בסדרה בשנות ה־60, כשהיה סטודנט, ושמו מופיע בהם כמתרגם "ג. מור". עד יציאתו לגמלאות, הוא שימש כפרופסור לספרות עברית בארצות הברית וכנשיא איגוד הפרופסורים לעברית. בסדרה נתפרסמו למעלה מ־150 ספרים. הספרים נכתבו על ידי שורה של סופרים ישראלים – ובהם – בנוסף למורג: פנחס דנציגר ("פ. דן"), עמוס אריכא ("ע. דולג"), אריה קרישק ("דן בימור"), שלמה פרנקל, אשר דורי, אריה מקל, איל מגד, אלישע בן מרדכי, אורי בר-יוסף ואחרים. הסדרה זכתה למעמד "קאלט" ומהווה מקור לנוסטלגיה בקרב קוראיה. היו מספר ניסיונות לחדש את הסדרה, אף להפכה לסרט קולנוע (מנחם גולן) – אך הם לא צלחו. בראשית 2017 העלה תיאטרון החנות מחזה, המבוסס חופשית על ספרי הסדרה – "Radio Play", בעיבודה של נועה בקר ובבימויו של שחר מרום. ההצגה הפכה להצלחה אדירה וזכתה לשבחים על מקוריותה. ביל קרטר באק ג'ונס רינגו אלי אשד‏, האיש שיצר את פטריק קים: על גלעד מורג, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 13 באוגוסט 2007 ענבל שגיב, פטריק קים – תרגום פיקטיבי – מדוע הסתתרו המתרגמים?, באתר "מתרגמת", 2007 ענבל שגיב-נקדימון, פטריק קים – הגיבור האמריקאי המסוקס שנולד בישראל, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, יוני 2021 יאיר אשכנזי, ההצגה שמפיחה חיים ברב המרגלים-שגלים, פטריק קים, באתר הארץ, 29 במאי 2019 אלי אשד‏, האיש שיצר את פטריק קים: על גלעד מורג, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 13 באוגוסט 2007 אלי אשד, התככים והמזימות מאחורי (ואחרי) מלחמת יום הכיפורים: ריאיון עם אורי בר יוסף, מגזין יְקוּםתַּרְבּוּת מנחה נופה, הלהיט הבא: סיפורו של פטריק קים מגיע לבמות, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2017
דגל אדמונטון

דגל אדמונטון הוא דגל כחול שבמרכזו פס קנדי. במרכז הריבוע הלבן מופיע סמל העיר. הצבע הכחול מסמל את מי נהר צפון ססקצ'ואן העובר בעיר, והצבע הלבן מסמל שלום ושלווה. הצבע הלבן והצבע הכחול הם הצבעים הרשמיים של העיר. הדגל אומץ על ידי מועצת העיר אדמונטון ב-12 בדצמבר 1966 ושונה שינוי קל בשנת 1986. אדמונטון, באתר דגלי העולם (באנגלית)
1756 במוזיקה

ערך מורחב – 1756 כריסטוף ויליבלד גלוק מקבל מהאפיפיור בנדיקט ה-14 את תואר אביר מסדר דורבן הזהב. 27 בינואר – וולפגנג אמדאוס מוצרט (נפטר ב-1791) 7 במאי – תומאס לינלי הצעיר (נפטר ב-1778) 20 ביוני – יוזף מרטין קראוס (נפטר ב-1792) 10 באפריל – ג'יאקומו אנטוניו פרטי (נולד ב-1661) 15 באפריל – יוהאן גוטליב גולדברג (נולד ב-1727) מדיה וקבצים בנושא 1756 במוזיקה בוויקישיתוף
סמל אדמונטון

סמל אדמונטון הוענק לעיר אדמונטון שבפרובינציית אלברטה שבקנדה ב-28 באוקטובר 1994. במרכז הסמל מופיע שלט אצולה המתאר את מאפייני העיר. בחלקו העליון של שלט האצולה מופיעה שמש המסמלת את המספר הרב יחסית של ימים שמשיים ביחס לשאר חלקי קנדה. במרכז שלט האצולה מופיע גלגל שיניים בעל כנפיים המסמל את התעשייה ואת תחום התעופה המהווים תחומי כלכלה חשובים באדמונטון כיום. מתחת לפס הכחול הגלי המסמל את נהר צפון ססקצ'ואן מופיעה אלומת שיבולי חיטה המסמלים את החקלאות - ענף שהיווה את החשוב בענפי הכלכלה של העיר בעבר. משני צידי שלט האצולה עומדים התומכים - מימין אתנה, אלת החוכמה, המסמלת את תחום החינוך המפותח של העיר ואת אוניברסיטת אלברטה ומשמאל חוקר ארצות המהווה תזכורת לסחורי הפרוות שהקימו את היישוב הראשון באזור. מעל מגן האבירים מופיעה אלה המסמלת את היותה של העיר בירת הפרובינציה. מעלה האלה רשום שם העיר באנגלית: "Edmonton". מתחת מגן האבירים מופיע המוטו של העיר: "תעשייה, כנות, קדמה" (באנגלית: Industry - Integrity - Progress).
נמל התעופה הבין-לאומי קילימנג'רו

נמל התעופה הבין-לאומי קילימנג'רו הוא נמל תעופה המשרת את הערים ארושה ומושי שבצפון טנזניה. נמל התעופה שוכן בין שתי הערים, במרחק של כ-40 ק"מ ממזרח לארושה וכ-30 ק"מ מערבית למושי. זהו שדה התעופה הבינלאומי המופרט הראשון באפריקה ומופעל על ידי חברת פיתוח שדות תעופה קילימנג'רו (KADCO), הנמצאת בבעלות מלאה של ממשלת טנזניה. שדה התעופה זכה בפרס השיווק Routes Africa בשנים 2013 ו -2014. נמל התעופה נחנך בשנת 1971, במטרה להקל על הגישה לכמה מהפארקים הלאומיים החשובים השוכנים באזור, כגון הפארק הלאומי קילימנג'רו (בתחומו נמצא הר הקילימנג'רו), הפארק הלאומי סרנגטי ומכתש נגורונגורו. טיסות סדירות מתקיימות מנמל תעופה זה לנמלי תעופה אחרים בטנזניה, למדינות נוספות באפריקה ואף ליעדים באירופה. נמל התעופה אינו משמש כנמל הבית של אף חברת תעופה. חברות תעופה העיקריות הפועלות משדה התעופה הן KLM, קטאר איירווייס, פליי דובאי, טורקיש איירליינס וקניה איירווייס. בשנת 2004 עברו בנמל התעופה 294,750 נוסעים, לעומת כמיליון נוסעים בנמל התעופה הגדול בטנזניה, ג'וליוס נייררה שבדאר א-סלאם. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי קילימנג'רו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי קילימנג'רו AIRPORT TECHNOLOGY, Kilimanjaro International Airport (KIA)
המפה הוורודה

המפה הוורודה (בפורטוגזית: "Mapa cor-de-rosa") היה מסמך שהציג את שאיפותיה הטריטוריאליות של האימפריה הפורטוגזית בשטח שבין אנגולה ומוזמביק, שהוא כיום בתחומי המדינות זמביה, זימבבווה ומלאווי. לאחר הכרזת ברזיל על עצמאותה ב-1822, החלה פורטוגל למקד את מאמציה בחקר שטחי פנים יבשת אפריקה הכלולים במושבותיה אנגולה ומוזמביק. חוקרי הארצות הרמנז'ילדו קאפלו ורוברטו איוונש היו האירופים הראשונים שחצו את אפריקה מחוף אל חוף. כך הפכה התוכנית לחיבור שתי המושבות לאחד היעדים המדיניים העיקריים של פורטוגל במחצית השנייה של המאה ה-19. הבריטים לא קיבלו תוכנית פורטוגזית זו בסבר פנים יפות, כי גם להם הייתה תוכנית משלהם שעוררה מחלוקת עם פורטוגל, תוכנית הקו האדום "מהכף לקהיר" של סר ססיל רודס: יצירת רצף טריטוריאלי חוצה יבשת בין קהיר לקייפטאון אשר יאפשר לבריטים להגיע למעמד של הגמוניה באפריקה. מתיחות זו בין פורטוגל לבריטניה הובילה לאולטימטום בריטי ב-1890. לבסוף ויתרה פורטוגל על עמדתה ופעלה לפי סעיפי האולטימטום שהציבה בריטניה. כך נפגע אנושות מעמד השלטון המלוכני בפורטוגל. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל ויניפג

דגל ויניפג המשמש את העיר ויניפג, בירת פרובינציית מניטובה שבקנדה אומץ רשמית ב-1 באוקטובר 1975. במרכז הדגל מצוי עיגול לבן (בהרלדיקה: דיסק) שעליו סמל ויניפג. בחציו השמאלי העליון של הדגל מופיע משולש כחול, ובחציו הימני התחתון של הדגל משולש צהוב, כאשר פס לבן מפריד בין שני המשולשים. המשולש הכחול מסמל את השמים הכחולים של העיר, והמשולש הצהוב מסמל את שדות החיטה שעליהם התבססה בעבר כלכלת העיר. בשנת 1974 (קודם לאימוץ הדגל) הוכרזו הצבעים צהוב וכחול כצבעים הרשמיים של העיר, כחלק מחגיגות 100 שנה להכרזתה של ויניפג כעיר. הדגל הרשמי עצמו אומץ בהצבעה במועצת העיר ב-1 באוקטובר 1975, ונרשם כסימן מסחרי ב-7 באפריל בשנה שלאחר מכן. ב-18 בינואר 2001, העיר וויניפג אימצה לוגו חדש כחלק מיוזמת מיתוג, שהותאם לדגל לוגו בפרופורציות 1:2. דגל זה משמש כיום למטרות קידום מכירות, בניגוד לשימוש של הדגל הרשמי למטרות טקסיות ורשמיות. דגל הלוגו משתמש בצבעים שנמצאים על הדגל הרשמי, כמו גם אחרים. יש לו שדה כחול כהה (רקע) עם "וויניפג" באותיות שרשרת לבנות, במרכז השדה התחתון. מעל האותיות קשת בצבע כחול-בינוני, מעליה שני סהרונים: צהוב משמאל, פונה ימינה וכחול כהה מימין, בתוך הצהוב, פונה שמאלה. בתוך הסהר הזה יש עיגול אדום או צורה דמוית טיפה, שנועדו לסמל את ה'לב' של קהילת ויניפג ואנשיה. לפי הסיטי, הלוגו, בכללותו, "דומה לשמש זורחת מעל האופק וגם מחקה צורה של דמות מדלגת." ויניפג, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.