laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פטרופבלובסק (אוניית מערכה, 1894)

פטרופבלובסק הייתה אוניית מערכה פרה-דרדנוט שנקראה על שם העיר בקמצ'טקה. אונייה זו השתתפה במלחמת רוסיה–יפן כאוניית דגל של אדמירל סטפאן מקארוב. האונייה נבנתה כתשובה לחיזוק הצי הגרמני בים הבלטי. אותה תקופה מתאפיינת בהתפתחות מהירה של הטכנולוגיה לבניית אוניות מלחמה ולכן לאונייה זו הוכנסו עדכוני תכנון גם במהלך בנייתה. האונייה הושקה ב-28 באוקטובר 1894 אך סיום בנייתה התארך עקב בעיות תקציביות. בשנים 1897–1899 הסתיימה בנייתה והצטיידות של האונייה. בתחילת המעבר לאוקיינוס השקט השתתף בו גם אלכסנדר קולצ'ק, אך בהיותו בים התיכון הוא קיבל פקודה לעזוב את הצוות והצטרף למשלחת לחקר אזור הצפון. במרץ 1900 האונייה הגיעה לפורט ארתור ושולבה בצי המקומי. בשנת 1900–1901 האונייה השתתפה בדיכוי המרד בסין. במהלך שנת 1901 היא נהפכה אוניית דגל של הצי. עם תחילת המלחמה האונייה השתתפה במספר פעולות צבאיות. לאחר אי-הצלחת הצי היפני לסגור את האוניות הרוסיות בנמל פורט ארתור החליטו היפנים להציב סביב נתיבי יציאה מהנמל מוקשים ימיים. הדבר בוצע בליל 31 במרץ 1904. האוניות היפניות התגלו על ידי הרוסים, אך אלה חשבו בטעות שהן אוניות רוסיות שמסיירות באזור. בבוקר 1 באפריל אוניות רוסיות קיבלו פקודה לצאת מהנמל לצורך מתן עזרה לאוניית מלחמה רוסית שהוטבעה. האוניות הצליחו לצאת מהנמל ללא התנגשויות עם המוקשים. לאחר מספר שעות, אוניות יפניות שהיו באזור עזבו את השטח וסוכם על חזרת אוניות רוסיות לנמל. הפעם הנתיב שלהם עבר ישירות אל שדה המוקשים. ב-9:43 האונייה התנגשה עם המוקש. תוך זמן קצר התפוצצה תחמושת של האונייה והיא נשברה ל-2 חלקים. אוניות רוסיות בסביבה ניסו לעזור בחילוץ אך רק 80 אנשי הצוות ניצלו, כולל מפקד האוניה והנסיך הגדול קיריל ולדימירוביץ' שנפצע קשה אך הצליח לשרוד. מפקד הצי באזור סטפאן מקארוב ו-10 קציני מטה טבעו. כמו כן טבע הצייר וסילי ורשצ'אגין. טביעת האונייה ומות האדמירל השפיעו לרעה על מורל מגני הנמל הנצור. עד לסיום המלחמה הרוסים לא הצליחו למנות למפקד הצי מפקד חדש בעל מוניטין דומה. מדיה וקבצים בנושא פטרופבלובסק בוויקישיתוף תיאור סיפור האונייה
פרוש אי הקוקוס

פָּרוּש אי הקוקוס (שם מדעי: Pinaroloxias inornata) הוא מין של ציפור בקבוצת פרושי דרווין. פרוש זה הוא אנדמי לאי הקוקוס, והוא היחידי מבין פרושי דרווין שלא חי באיי גלאפגוס. כמו כן, הוא היחידי מבין פרושי דרווין שלא מסווג תחת סוג הפרוש הקרקעי (Geospiza) אלא בסוג אחר (Pinaroloxias). בעבר, סיווגו אותו, כמו את שאר פרושי דרווין, תחת משפחת הדרורים האמריקאיים (Emberizidae) אך מחקרים אחרונים הוכיחו כי הוא שייך למשפחת הטנגריים. אורכו של פרוש שמנמן זה הוא בערך 12 ס"מ ומשקלו נע בסביבות 12.5 גרם. לפרוש מקור שחור מעוקל ומחודד, כאשר הזכר כולו שחור והנקבה מפוספסת חומה ובעלת בטן חיוורת. לגוזלים מראה דומה, אך עם מקור צהוב. נקבת הפרוש בונה קן מעוגל בקצוות העצים בו היא מטילה לרוב שתי ביצים בעלות נקודות חומות. פרוש אי הקוקוס היא הציפור הנפוצה ביותר באי הקוקוס. היא ניזונה ממגוון רחב של חרקים וצמחים באי וגדלה בכל בתי הגידול שהאי מספק. מצב השימור של פרוש זה מסווג כפגיע עקב תפוצתו הקטנה, המצומצמת לאי זה בלבד. מדיה וקבצים בנושא פרוש אי הקוקוס בוויקישיתוף פרוש אי הקוקוס, באתר ITIS (באנגלית) פרוש אי הקוקוס, באתר NCBI (באנגלית) פרוש אי הקוקוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרוש אי הקוקוס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פרוש אי הקוקוס, באתר GBIF (באנגלית) פרוש אי הקוקוס באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איסאק פאסי

פרופ' איסאק סולומון פאסי (בבולגרית: Исак Соломон Паси;‏ 13 במרץ 1928, פלובדיב, ממלכת בולגריה – 13 באוגוסט 2010, סופיה, בולגריה) היה פילוסוף יהודי-בולגרי מזרם האסתטיקה, נחשב למוביל והפורה ביותר בבולגריה בתחומו ולאורך שנות פעילותו חיבר למעלה מ-40 מונוגרפיות ו-80 ספרים. פאסי נולד בפלובדיב והוא נצר למשפחת כָּלֶב, שהייתה מהמשפחות הנודעות והמכובדות בקהילה היהודית בפלובדיב. סבתו הייתה בתו של אליעזר כלב שנחשב גיבור לאומי בולגרי, על פועלו להצלת בולגרים רבים מעלייה לגרדום וסיועו למנהיגי הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). אביו, סולומון פאסי, היה אחד מעורכי הדין הבולטים בפלובדיב ובנו סולומון פאסי כיהן בתפקיד שר החוץ של בולגריה. ב-1957 הוסמך פאסי על ידי אוניברסיטת סופיה כדוקטור לפילוסופיה וב-1971 הוענק לו תואר פרופסור. פאסי כיהן כמרצה באוניברסיטת סופיה מ-1952 ועד 1993. הוא הלך לעולמו ב-2010 והוא בן 82 שנים. פאסי חקר את ההיסטוריה של האסתטיקה כפי שמתבטאת בספרות המערבית ובכתבי הוגי דעות מובילים בתחום. ב-1964 כתב את המונוגרפיה הראשונה שלו "דון קישוט". בהמשך כתב את סדרת הספרים "האסתטיקה באמנות" שנחשבת לאחת מעבודותיו הבולטות. פאסי תרגם לבולגרית ספרים רבים מפרי עטם של פילוסופים מובילים מהעת העתיקה ועד למאה ה-20. הוא זכה להערכה רבה על עבודתו וב-2008 העניק לו נשיא בולגריה, גאורגי פרבאנוב את אות מסדר קירילוס ומתודיוס על תרומתו יוצאת הדופן להתפתחות מדע הפילוסופיה בבולגריה. מבין כתביו הרבים ניתן לציין את: חקר הפילוסופיה בספרות (1968) תומאס מאן (1975) אסתטיקאים גרמנים קלאסיים (1982) מקורות האסתטיקה המודרנית (1987) פרידריך ניטשה (1996) סרן קירקגור (1998) פילוסופים צרפתים (2007) אוטוביוגרפיה, "44 התנסויות פילוסופיות" (2009). יהדות פלובדיב מדיה וקבצים בנושא איסאק פאסי בוויקישיתוף הפילוסוף הבולגרי המבריק איסאק פאסי הלך לעולמו בגיל 82, באתר novinite.com (באנגלית) יהודים נודעים בבולגריה, באתר omda.bg (בבולגרית) חיים קשלס, היהודים בבולגריה בימי השלטון העותומני, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 37–62.
תבנית קוביות קרח

תבנית קוביות קרח היא מתקן ביתי להכנת קוביות קרח המשמשות בעיקר לקירור משקאות ולעיתים ליצירת גלידה ביתית בצורת קוביות. בתבנית קוביות קרח מספר רב של שקעים, בדרך כלל שווי גודל, המופרדים זה מזה. אל תוך התבנית נמזגים מים והיא מוכנסת להקפאה. כיום, תבנית קוביות קרח טיפוסית עשויה לרוב מחומר גמיש על מנת לאפשר את כיפופו לאחר ההקפאה ולהקל על הוצאת הקוביות המוכנות. עד להתפשטות הייצור ההמוני של מוצרי פלסטיק גמיש היו תבניות אלו מורכבות ממגש מתכת אליו נמזגו מים והונחה עליו תבנית שתי וערב שנועדה ליצור את הקוביות. אף שיחידות הקרח מעוצבות לרוב בצורת קוביות (ומכאן שם המוצר), ישנן תבניות המאפשרות ייצור של יחידות קרח בצורות אחרות כמו חצאי-כדורים, גלילים, לבבות וכדומה. הפטנט הראשון על תבנית קוביות קרח גמישה נרשם על ידי גאי ל' טינקהאם בשנת 1933. טינקהאם פיתח תבנית עשויה פלדת אל חלד. את הרעיון לייצר תבנית קוביות קרח מגומי הגה הממציא האמריקאי לויד גרוף קופמן. בשנת 1928, כאשר הסתובב ביער כדי ללקט שרף מעצי מייפל, הבחין קופמן שפתיתי קרח לא נדבקו למגפי הגומי שלו. בעקבות זאת החל לבצע ניסויים בהקפאת מים בכוסות גומי. הניסויים הובילו לרישום כמה פטנטים – על תבנית קוביות קרח ממתכת שבה רק ההפרדה בין הקוביות נעשית באמצעות גומי, תבנית מתכת שבתוכה כוסיות גומי, ותבנית העשויה כולו מגומי. כיום מיוצרות מרבית התבניות מפלסטיק או מגומי. כיום, ברוב המקפיאים הביתיים החדשים (המשולבים עם מקרר) מותקנת מערכת מורכבת יותר, התבנית מחולקת לשתי יחידות ובקצה כל אחת מותקן כפתור מסתובב, התבנית מושחלת במסילה קבועה במקפיא, תחת התבנית קיימת מגירה. מוציאים את התבנית מהמסילה, ממלאים אותה במים ומשחילים אותה חזרה לתוך המסילה, לאחר קפיאת הקוביות מסובבים את התבנית על ידי הכפתורים שבקצותיה, והקוביות נופלות לתוך המגירה התחתונה, כעת ניתן לשוב ולהקפיא קוביות נוספות. מדיה וקבצים בנושא תבנית קוביות קרח בוויקישיתוף הפטנט של טינקהאם משנת 1933 ביוגרפיה של לויד קופמן (2006), בעמ' 32–33 .
תחתית

תחתית היא משטח המשמש כמצע עליו מונחות כוסות משקה, במטרה להגן על השולחן שעליו הן מונחות. תחתיות משמשות לעיתים קרובות כוסות בירה בפאבים, ולכן נפוצות גם תחתיות שעליהן פרסומות למשקאות אלכוהוליים. תחתיות מיוצרות ממגוון רחב של חומרים, ובהם שעם, נייר, עיסת נייר, עץ, פלסטיק, זכוכית וכדומה. התחתיות הראשונות יוצרו בגרמניה ב-1880 בידי פרידריך הורן, וב-1892 ייצר רופרט ספוט את התחתיות הראשונות העשויות עיסת נייר, בדרזדן. מבשלת הבירה הבריטית "ווטני" השתמשה בהן לראשונה בבריטניה ב-1920, כשפרסמה באמצעותן את מוצריה, וב-1931 החלה חברת "קווארמבי פרומושנז" לייצר אותן בהיקף רחב יותר. ייצור התחתיות בארצות הברית החל רק כמאה שנים לאחר המצאתן, ב-1978, בידי חברת "אמריקן קואסטר קומפני". במהלך השנים השתלטה על הענף חברת "KATZ" הגרמנית, שמהווה כיום מונופול בתחום. בשנת 2009 ייצרה החברה כ-75% מתוך 5.5 מיליון התחתיות שיוצרו בעולם באותה שנה, ובכלל זה כשני שלישים מהתחתיות באירופה וכ-97% מהתחתיות בארצות הברית. לחברה מפעלים בגרמניה ובארצות הברית. עם התרחבות השימוש בתחתיות והמגוון שנוצר, הפכו התחתיות גם לפריט אספנות. אגודת אספני התחתיות הראשונה הוקמה ב-1958 בגרמניה, וב-1960 נוסדה מקבילתה הבריטית. אתר Beermatmania, המכיל למעלה מ-49 אלף תחתיות תחתיות מצ'כיה ומסלובקיה Simon Atkinson, "Last orders for beer mat maker?", BBC,‏ 25 במאי 2009 "Tough Times for the Humble Beer Mat", באתר דר שפיגל, 24 באפריל 2009
מאהלר

מאהלר (Mahler) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית האם התכוונתם ל... אדוארד מאהלר – מזרחן, אשורולוג, אגיפטולוג, חוקר תנ"ך ואסטרונום יהודי-הונגרי אנה מאהלר – פסלת אוסטרית בתו של גוסטב מאהלר גוסטב מאהלר – מלחין אוסטרי אלמה מאהלר – אשת חברה אוסטרית, אשתו של גוסטב מאהלר מרגרט מאהלר – פסיכולוגית התפתחותית רפאל מאהלר – היסטוריון ישראלי
האזור הנאוטרופי

האזור הנאוטרופי (באנגלית: Neotropical realm) הוא אחד משמונת האזורים הביוגאוגרפים שמחלקים את שטח כדור הארץ. האזור הנאוטרופי כולל את דרום ומרכז אמריקה, אזורי השפלה במקסיקו, האיים הקריביים ודרום פלורידה. האזור מוגדר על פי הדמיון בפלורה ובפאונה. הפלורה והפאונה של האזור שונים משל האזור הנארקטי (הכולל את רוב צפון אמריקה), בשל ההפרדה הארוכה שהתקיימה בין שתי היבשות. היווצרותו של מצר פנמה לפני כשלושה מיליון שנה חיברה בין שתי היבשות, והביאה לנדידת מינים ביניהן. ברוב האזור הנאוטרופי למעט דרום ארצות הברית,צ'ילה וארגנטינה יש אקלים טרופי. לפי תאוריית נדידת היבשות, הייתה דרום אמריקה חלק מגונדוונה, שכללה גם את אפריקה, אוסטרליה, הודו, ניו זילנד ואנטארקטיקה. האזור הנאוטרופי משתף שושלות אבולוציוניות עם יבשות אלו, כדוגמת חיות כיס והפלורה האנטארקטית (אף שלרוב צמחים אלה נחשבים לבני ממלכה אחרת - הממלכה האנטארקטית). אמריקה הדרומית נפרדה מאפריקה לפני כ-110 מיליון שנה, ולפני כ-2-3 מיליון שנה חוברה היבשת עם צפון אמריקה על ידי מצר פנמה. החיבור שנוצר בין היבשות, הביא להגירת מינים בין היבשות: האבות הקדמוניים של אופוסום וירג'יניה והארמדיליים הגיעו לאמריקה הצפונית מהדרום, ואילו האבות הקדמוניים של הגמליים הדרום אמריקניים, בהן הלמה, מקורם באמריקה הצפונית. תהליך זה של הגירת המינים נקרא ההחלפה האמריקנית הגדולה והוא הביא להיכחדותם של מינים דרום אמריקניים רבים. 31 משפחות של עופות אנדמיים לאזור הנאוטרופי, למעלה מפי שניים מכל אזור אקולוגי אחר. בין משפחות עופות אלו נמנים הראיים (ננדו), טינמיים, הוקיים והטוקניים. משפחות עופות שמקורן מדרום אמריקה הם הקוליבריים והגדרוניים (Troglodytidae). יונקים שמקורם מהאזור הנאוטרופי הם על-סדרת הדלשינאים (הכוללת דובי נמלים, עצלנאים וארמדילאים), קופים רחבי אף, המכרסמים מתת-הסדרה דמויי קביה (קפיבארה, שרקן, צ'ינצ'ילה), סדרת האופוסומים וסדרת חדפאי כיס. 43 משפחות ותת משפחות של דגים אנדמיים לאזור הנאוטרופי, יותר מכל אזור אקולוגי אחר. אלו כוללים למעלה מ-5,700 מינים, ובהם המינים מסדרת דגי-חשמל טרופיים, ממשפחת החריתיים (Characidae), משפחת הלוריקידיים (Loricariidae), מתת משפחת Cichlinae (תת משפחת של אמנוניים), תת-משפחת Poeciliinae (תת משפחה של גמבוזיים). דוגמאות לקבוצות נוספות בעלי חיים שעיקר תפוצתן הוא באזור הנאוטרופי: תנריים (Furnariidae), ציפורי נמלים (Thamnophilidae), טנגריים (Thraupidae), קיימנים (Caimaninae), דנדרובטיים (Dendrobatidae) ו-Gonyleptidae. משפחות צמחים שמקורן מהאזור הנאוטרופי הם ברומליים (Bromeliaceae), קאניים (Cannaceae) והמרנטיים (Heliconiaceae). מיני צמחים שמקורם מהאזור הנאוטרופי כוללים: תפוח אדמה (Solanum tuberosum), עגבנייה (Solanum lycopersicum), קקאו (Theobroma cacao), תירס (Zea mays), שעועית ירוקה (Phaseolus lunatus), כותנה (Gossypium barbadense), מניהוט מצוי (Manihot esculenta), בטטה (Ipomoea batatas), ירבוז מזניב (Amaranthus caudatus) וקינואה (Chenopodium quinoa). עצלן חום-גרון קוליברי קפיבארה מצויה בסיליסק מצוי דג ממשפחת השרייניים קיימן ז'קרה גואנקו טוקן ססגוני מקור science/Neotropical-kingdom האזור הנאוטרופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סתיו

הסתיו הוא אחת מארבע עונות השנה, מציין את המעבר בין הקיץ לחורף ובשל כך מהווה עונת מעבר. באזורים ממוזגים הסתיו הוא העונה בה רוב הגידולים החקלאיים נאספים, ויש שלכת שבמהלכה העצים משירים את עליהם, מזג האוויר קריר וגשם יורד. בישראל, שבה האקלים הוא ים תיכוני, הסתיו הוא העונה שבה יורדים הגשמים הראשונים, אך שאר המאפיינים הנפוצים בסוגי אקלים ממוזגים אינם קיימים בשל היעדר עצים נשירים. ברצועת המדבריות שבאזורים הסובטרופיים (שישראל נמצאת בקצה הצפוני שלהם) שולטות עדיין מערכות תרמיות, כמו האפיק הפרסי והאפיק מים סוף. בסתיו גם מתחולל לעיתים שרב. מערכות אלה דועכות לקראת סוף עונת המעבר. לפי ההגדרה האסטרונומית, הסתיו מתחיל ביום השוויון, שבו אורך היום שווה לאורך הלילה, ומסתיים ביום ההיפוך שבו היום הוא הקצר ביותר בשנה והלילה הוא הארוך ביותר בשנה. בחצי הכדור הצפוני הסתיו מתחיל ב-22 בספטמבר ונגמר ב-21 בדצמבר ולפי דעת פרשנים אחרים, הסתיו מתחיל ב-23 בספטמבר וכלה ב-22 בדצמבר. בחצי הכדור הדרומי הסתיו מתחיל ב-22 במרץ ונגמר ב-21 ביוני. לשם הפשטות, יש מחשיבים כסתיו את החודשים ספטמבר, אוקטובר ונובמבר בחצי הכדור הצפוני, ואת החודשים מרץ, אפריל ומאי בחצי הדרומי. המילה "סתיו" היא מילה יחידאית בתנ"ך, שם מופיעה כמילה נרדפת לחורף. בלשון חז"ל עונת הסתיו נקראת תקופת תשרי. בלוח השנה במגילות קומראן הסתיו נקרא זרע. הסתיו הישראלי הוא עונת מעבר הפכפכה התמאפיינת בשינויים קיצוניים במזג האוויר במרווחים של שעות בודדות. ייתכנו ימים שרביים לצד ימים גשומים מלווים בסופות רעמים. במהלך הסתיו משפיעה על ישראל מערכת שנקראת אפיק ים סוף. זוהי מערכת קשה מאוד לחיזוי אשר עשויה לגרום ליום שרבי כמו גם ליום גשום. בנוסף, יכולים להופיע בסתיו שקעים קפריסאיים ראשוניים אשר גורמים למזג אוויר בעל אופי חורפי. המפה המצורפת היא דוגמה למקרה כזה. ברוב מדינות אירופה הסתיו יציב יותר מאשר בישראל, ומהווה מעבר טבעי בין הקיץ החמים לחורף המקפיא. בתרבות ובשירה הסתיו מסמל נוגות עדינה ועצב רומנטי. שעות האור מתקצרות דבר שמשפיע על אנשים רבים במלנכוליה והתכנסות. ביאליק, בשירו "הקיץ גווע", מתאר את יופיו של הסתיו יחד עם העצב שהוא נושא בהיותו מבשר החורף, עונה קשה ומסוכנת לעניי מזרח אירופה בתקופתו. בין שירי הסתיו הידועים בעברית ניתן למצוא את "רוח סתיו" (יחיאל מוהר/יוחנן זראי), "סתיו" (שמשון חלפי/משה וילנסקי), ציפורים נודדות (זה היה עם בוא הסתיו) (יורם טהרלב/אפי נצר), סתיו בחלונות (אמיתי נאמן) ועוד שירים נוספים. ביהדות חגי תשרי – ראש השנה, יום כיפור וסוכות – חלים בסתיו, דבר המגדיל את חגיגיות העונה והופך אותה לסמל להתחלה חדשה. גם תחילתה של שנת הלימודים והשנה האקדמית בעונת הסתיו מוסיפה לסמליות זו. פרח החצב נחשב למבשר בואו של הסתיו בישראל, והחיות המזוהות עם עונה זו הם השבלולים והציפורים הנודדות (הנחליאלי, לדוגמה). פרחי סתיו נוספים הם סתוונית היורה, כרכום חורפי, חלמונית גדולה, נרקיס סתווי ולקראת סוף הסתיו גם נרקיס מצוי. המין הפולש טיונית החולות מגיעה לשיא פריחתה בסוף הקיץ והסתיו. קיץ אינדיאני מאפייני עונת הסתיו בישראל, באתר Israel weather אבי בליזובסקי, ‏סתיו בפתח: יום הכיפורים נופל השנה על יום השוויון, באתר "הידען", 23 בספטמבר 2015 איתן לשם, העונה הכי יפה של השנה פוקדת ערים רבות בכדור הארץ הצפוני, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2023 סתיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זיוה שמיר, הסתיו החורפי של הספרות העברית החדשה- שימושיהם של ביאליק, עגנון ואלתרמן במושג "סתיו", אתר מב"ע, 2023 מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק י"א.
סלט ווטרגייט

סלט ווטרגייט או סלט פיסטוקים (באנגלית: Watergate salad) הוא סלט פירות המהווה קינוח במטבח האמריקאי. סלט זה מורכב מפודינג פיסטוקים מוכן, מפירות משומרים (לרוב אננס משומר או קוקטייל פירות) ומקצפת. הסלט מהיר וקל להכנה וצבעו ירוק בוהק בשל פודינג הפיסטוקים. לעיתים מוסיפים לסלט מרשמלו או גבינת קוטג'. מקור השם של הסלט אינו ידוע. הסלט הוכן לראשונה בשנת 1975 כאשר החלו למכור בארצות הברית פודינג פיסטוקים מוכן, וככל הנראה שמו של הסלט מתייחס לפרשת ווטרגייט שהביאה להתפטרות ריצ'רד ניקסון מנשיאות ארצות הברית שנה קודם לכן. הסלט זכה לפופולריות רבה באזור המערב התיכון של ארצות הברית, והיה ל"מאכל חובה" בכל אירוע חברתי. המתכון המקורי של הסלט הומצא ככל הנראה על ידי חברת קרפט אשר שיווקה את הפודינג המוכן, במטרה לעודד את מכירתו של המוצר. קרפט העניקה לסלט את השם "מעדן פיסטוקים ואננס" (Pistachio Pineapple Delight). מקור שמו הנוכחי של הסלט, ככל הנראה, מהעיר שיקגו. היסטוריה של סלט ווטרגייט מתכון באתר allrecipes מתכון בוויקיספר
בוקן

בוקן (ביפנית: 木剣) היא חרב עץ יפנית המשמשת לאימונים. חרב הבוקן משמשת כתחליף זול ובטיחותי לאימוני חרב בכמה אמנויות לחימה יפניות, כגון קנדו, איאיידו, אייקידו וקנג'וטסו. ב-2003 הציגה התאחדות הקנדו העולמית (AJKF - All Japan Kendo Federation) תרגילים (קאטות) המבוססים על השימוש בבוקן. חרב סובוריטו היא סוג של בוקן המשמשת בסובורי (אימוני חיתוך). חרבות סבוריטו כבדות ועבות יותר מאשר חרב הבוקן הרגילה ואינן מתאימות לאימוני זוגות או לאימוני קאטות. חרבות הבוקן עתיקות כחרבות היפניות עצמן, ושימשו לאימוני הלוחמים. ביפן, ההיסטוריה של החרב והאימון בשימוש בה מגיעה עוד לפני ההיסטוריה הכתובה. ישנן אגדות המספרות על השימוש בחרבות עוד בתקופת האלים. מיאמוטו מוסאשי, סמוראי ומורה דגול לקנג'וטסו היה ידוע בהכרעת קרבות מול לוחמים חמושים כשברשותו רק בוקן או שתיים. ישנן מספר סוגים של חרבות בוקן, להלן הסוגים הנפוצים: דאיטו/טאצ'י - חרב ארוכה, באורך קטאנה. שוטו/קודאצ'י/ואקיזאשי-בו - חרב קצרה באורך ואקיזאשי. טנטו-בו - חרב קצרה באורך של טנטו (סכין). סובוריטו - חרב באורכים שונים, עבה יותר וכבדה יותר המשמשת לאימוני חיתוך. התאחדות הקנדו העולמית הגדירה את האורך המומלץ לאימוני קנדו (קנדו קאטה): טאצ'י - אורך כולל - 102 ס"מ; אורך הידית (טסוקה) - 24 ס"מ. קודאצ'י - אורך כולל - 55 ס"מ; אורך הידית (טסוקה) - 14 ס"מ. בנוסף, לאסכולות מסורתיות שונות של אימוני חרב (קוריו) יש מידות וסגנונות בוקן משלהן, עם טסובה (מגן יד) או בלעדיו. שינאי - חרב העשויה במבוק ומשמשת בקנדו מדיה וקבצים בנושא בוקן בוויקישיתוף העמותה הישראלית לקנדו ובודו All Japan Kendo Federation אתר רשמי של התאחדות הקנדו העולמית
סלט פסטה

סלט פסטה (באנגלית: Pasta Salad) הוא סלט הכולל ירקות ופסטה (לרוב פסטה מסוג פנה או פסטה בצורת קונכיות) ולעיתים גם בשר (לרוב בשר עוף אך גם פירות ים) הסלט מוגש קר כשהוא מלווה ברוטב על בסיס חומץ, שמן או מיונז. סלט זה מוגש כמנה ראשונה או כמנה עיקרית. הגשת פסטה קרה הייתה מקובלת במטבח האיטלקי, בעיקר בחודשי הקיץ, כאשר הפסטה לוותה ברוטב העשוי מעגבניות טריות קצוצות או ירקות לא מבושלים. סלט הפסטה עצמו פותח במטבח האמריקאי בראשית המאה ה-20, ומתכונים רבים פורסמו בספרי בישול ובמגזיני בישול בשנות ה-60. הסלט הפך פופולרי בשנות ה-80 בארצות הברית, כשבאזורים שונים התפתחו גרסאות שונות של הסלט, הכולל סוגי ירקות שונים, וסוגי גבינות. סלט פסטה מופיע כמעט בכל בר סלטים במסעדה אמריקאית. מדיה וקבצים בנושא סלט פסטה בוויקישיתוף ההיסטוריה של סלט הפסטה
מהר"ם

האם התכוונתם ל... רבי מאיר מלובלין - מהר"ם לובלין, פרשן התלמוד (ה'שי"ח, 1558 - ה'שע"ו, 1616). בדפוסי ש"ס וילנא מופיע פירושו ושניהם מתחת לחידושי הלכות של המהרש"א, לצד פירוש חכמת שלמה של המהרש"ל, משום כך כיום הכינוי 'מהר"ם' באופן סתמי, מתייחס בדרך כלל אליו. רבי מאיר בן ברוך מרוטנבורג – המהר"ם מרוטנבורג (נפטר ה'נ"ג, 1293) מגדולי הפוסקים באשכנז בתקופת בעלי התוספות. פעמים רבות מתייחסים אליו כ'מהר"ם' סתם. מהר"ם רקנאטי – רבי מנחם רקנאטי, מראשוני איטליה, פוסק הלכה ומקובל (ה'י', 1250 – ה'ע', 1310) מהר"ם ס"ל – רבי מאיר בן ברוך הלוי, מאחרוני הראשונים באשכנז, ראש ישיבת וינה (סוף המאה ה-14) מהר"ם סג"ל – רבי משה (מולין) בן רבי יקותיאל הלוי. מרבני גליל ריינוס. אביו של מהרי"ל (נפטר ה'קמ"ז, 1387). מהר"ם חלאווה – רבי משה חלאווה, מראשוני ספרד, (פעל במאה ה-14, בסביבות שנות הה'ק' – ה'ק"ס) רבי משה ממינץ – המהר"ם מינץ או מהר"ם סגל (סביבות ה'קע"ה, 1415 – ה'ר"ם, 1480), בעל שו"ת מהר"ם מינץ רבי משה אלשקר – המהר"ם אלשקר (ה'רכ"ו, 1466 – ה'ש"ב 1542) רבי מאיר קצנלנבוגן – מהר"ם פדובה (נפטר ה'שכ"ה, 1565) רבי מנחם דוד בן יצחק - "מהר"ם טיקטין", תלמיד הרמ"א, שימש כרבה של טיקטין, חידושיו על המרדכי הודפסו בשנת ה'שנ"ז. רבי מנחם מנדל אביגדורש – מהר"ם מקרקא מנסח היתר העסקה הראשון (נפטר ה'שנ"ט, 1599) רבי משה גאלנטי (הראשון) – מהר"ם גאלנטי תלמידו של הבית יוסף, (נפטר אחרי ה'שע"ב 1612) רבי מרדכי יפה – ה"לבוש". בספרות האחרונים מכונה גם מהר"ם יפה (נפטר ה'שע"ב, 1612) רבי מאיר שיף – מהר"ם שיף (נפטר בגיל צעיר בשנת ה'ת"א, 1641) רבי מאיר איזנשטט – מהר"ם א"ש (ה'ת"ל 1670 – ה'תק"ד, 1744) רבי מאיר הלוי איש הורוביץ – "מהר"ם טיקטין", (ה'שצ"ז, 1637 – ה'תק"ד, 1744) – סבם של "ההפלאה" ור' שמעלקא מניקלשבורג. רבי מאיר פישלס – מהר"ם בומסלא, רבה של פראג, (בערך תס"ג, 1713 – י"ז בכסלו, תק"ל, 16 בדצמבר 1769) רבי מאיר ברבי – מהר"ם ברבי, רבה של פרשבורג (ה'תפ"ה, 1725 – ה' באב ה'תקמ"ט, 28 ביולי 1789 רבי משה מינץ – המוהר"ם מינץ רבה של בודפשט, (ה'תק"י, 1831 – ה'תקצ"א, 1750) רבי מאיר איזנשטטר – מהר"ם א"ש, תלמידו של החת"ם סופר, (ה'תק"ם 1780 – ה'תרי"ב 1852) רבי מרדכי בנט – מהר"ם בנט (ה'תקי"ג, 1753 – ה'תקפ"ט, 1829) רבי משה שיק – מהר"ם שיק מקים תנועת האורתודוקסיה בהונגריה (ה'תקס"ז, 1807 – ה'תרל"ט, 1879) רבי יהודה מאיר שפירא – מהר"ם שפירא מלובלין – מייסד הדף היומי (ה'תרמ"ז, 1887 – ה'תרצ"ד, 1934) רבי מרדכי בריסק – מהר"ם בריסק – ראש ישיבת טושאנד (אביב תרמ"ו, 1886 – י"א בסיוון ה'תש"ד, 2 ביוני 1944) רבי מיכל ר' יוזפש (מהר"ם יוזפש) – מחבר הספר "סדר השמות" על גיטין שם משפחה דורותי מהרם (אנ') – מתמטיקאית אמריקנית משפט מהרם (אנ') שונות מהרם (חברה) – חברת טקסטיל גדולה השם מהר"ם סתם מופיע כך בשער של ש"ס וילנא: פירוש המהר"ם - למוה"ר מאיר מלובלין, ובסופי המסכתא מופיע "חידושי הלכות - מהרש"א" בראש העמוד, ובשני טורים בתחתית העמוד טור עם כותרת מהר"ם וטור עם כותרת חכמת שלמה. הדבר השתמר גם במהדורות החדשות של ש"ס וילנה דוגמת המהדורה באוצר החכמה. וראו דוגמה להתייחסות הלכתית למהרש"א ולמהר"ם שבדפוס.
פרפטואום מובילה (מוזיקה)

במוזיקה קלאסית, פרפטואום מובילה הוא כינוי לפרק מהיר שבו תנועה בלתי פוסקת בערכי צליל קצרים (על פי רוב חלקי שש-עשרה). דוגמאות מוכרות הן הטוקטה לפסנתר של פרוקופייב, הפרק האחרון בסונטה לפסנתר וכינור של ראוול ומעוף הדבורה של רימסקי קורסקוב. כמו כן, חוברו קטעי נגינה בשם זה במיוחד לשם הפגנת הווירטואוזיות של הנגן לראווה; הידועים שבהם: "moto perpetuo" מאת פגניני לכינור בליווי פסנתר ו"פרפטואום מובילה" מאת נובצ'ק, אף הוא לכינור בליווי פסנתר. פרפטואום מובילה (פיזיקה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כף נעליים

כף נעליים היא כלי עזר המקל על נעילת נעליים. כף הנעליים עושה את עבודתה, בכך שתוך כדי נעילת הנעל, היא משאירה את הנעל פתוחה, ומאפשרת החלקה של כף הרגל פנימה, עד למיקום העקב במקומו. כף הנעליים המקורית הייתה עשויה מקרן של בעל חיים. כיום ניתן למצוא כפות נעליים המיוצרות מעץ, מפלסטיק, ממתכת ומשנהב. יש כפות נעליים קצרות, שיתרונן הוא בקומפקטיות שלהן ובעובדה שנוח לארוז אותן כשיוצאים למסע, וכפות נעליים בעלות ידית ארוכה יותר, שיתרונן הוא שניתן להשתמש בהן בלי צורך להתכופף עד לנעל עצמה. ידית זו עשויה לעיתים מחומר שונה. בנוסף לשימוש ביתי, כף נעליים שימושית במיוחד בחנויות נעליים. כפות נעליים כף נעליים קצרה ממתכת כפות נעליים ארוכות - העליונה מעץ והתחתונה ממתכת מדיה וקבצים בנושא כף נעליים בוויקישיתוף Joan Evans, "Shoe-Horns and a Powder Flask by Robert Mindum", The Burlington Magazine for Connoisseurs, Vol. 85, No. 500 (Nov., 1944), pp. 282–284, JSTOR ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פול או'בריאן

פול או'בריאן (באנגלית: Paul O'Brien; נולד ב-14 באפריל 1978) הוא שחקן אוסטרלי. או'בריאן נולד בדרום אפריקה, וגדל בגולד קוסט שבאוסטרליה ובמאוריציוס. הוא השתתף במספר סרטים קצרים, וב-2005 קיבל את תפקידו המשמעותי הראשון, עת החל לגלם את דמותו של השוטר טוב הלב ג'ק הולדן באופרת הסבון "קרוב רחוק". הוא גילם את התפקיד במשך ארבע עונות, במהלכן זכה בפרס לוגי בקטגוריית הכישרון החדש הפופולרי ביותר (2006) ופעמיים היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר (2007 ו-2008). בשנת 2008 השתתף או'בריאן בתוכנית "It Takes Two", הכוללת תחרות זמר בה מתחרים זה לצד זה ידוענים וזמרים מקצועיים (במתכונת דומה ל"רוקדים עם כוכבים"). או'בריאן התחרה לצדה של ג'ייד מקריי והזוג הגיע למקום הרביעי. לאחר עזיבתו את "קרוב רחוק" פתח בית ספר למשחק בסנט קילדה. מדיה וקבצים בנושא פול או'בריאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פול או'בריאן פול או'בריאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פול או'בריאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)