laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ערמון

עַרְמוֹן (שם מדעי: Castanea sativa) הוא מין עץ נשיר בעל פרי אכיל שמוצאו מדרום אירופה וטורקיה. הערמון האכיל הוא עץ גדול מידות, היכול להגיע לגובה של 20–25 מטרים וגזעו יכול להגיע לקוטר של שני מטרים. עליו ארוכים ומחורצים, אורכם 16–28 סנטימטרים ורוחבם 5–9 סנטימטרים. הפרחים חד-מיניים, ומצויים על אותו עץ, רק בנפרד. הפרחים של שני המינים נמצאים במישורים שונים, הפרחים הזכריים בחלק העליון של העץ והנקביים בחלק התחתון. לפרחים יש ניחוח אופייני אשר מושך חרקים מאבקים. הפריחה מופיעה בחודש יוני עד תחילת יולי. העץ זקוק לאקלים נוח עם לחות מספקת אך לא מופרזת. השם "ערמון" אמנם נזכר במקרא (ספר בראשית, פרק ל', פסוק ל"ז, על פי רש"י שם), אך ככל הנראה הכוונה שם היא לעץ הדולב, שכן ערמון הוא שם נרדף לעץ דולב. אם כי הרלב"ג בביאורו על המקרא שם, כותב כי "ערמון הוא עץ עושה ערמונים", כפי הלשון בזמנינו. פרי הערמון הוא אגוז המוגן על ידי קליפה קשיחה בעלת צבע חום נאה-מבריק, הנפתחת בהדרגה לפי הבשלת הפרי. השלמת ההבשלה מתרחשת באמצע חודש אוקטובר. דרך הכנה מפורסמת היא קליית הערמונים באש. את הקלייה מבצעים בצורה שונה בהתאם למסורות המקומיות השונות. במרוקו חורצים שני חריצים, בתוניסיה אחד ארוך, באירופה ארבעה חריצים ואילו ברוסיה אך ורק חריץ אחד. מהפרי מייצרים ממרח המשמש בתעשיית הממתקים. בצרפת ובאיטליה מטגנים את הפירות. בקורסיקה מכינים מהפרי הטחון פולנטה, מין ממליגה מקומית ובהונגריה מכינים קינוח הנקרא פירה ערמונים (בהונגרית Gesztenyepüré). בצרפת מכינים עוגת ערמונים. העץ המופק מהאילן נאה וחזק ומשמש בתעשיית הרהיטים, לייצור חביות ולבניית גדרות. קליפת הערמון היא מקור חשוב לטאנין. פרי הערמון שימש את בריטניה בזמן מלחמת העולם הראשונה להפקת אצטון (וממנו הופק אבק שרפה) בעצתו של חיים ויצמן. ילדים מכל רחבי בריטניה יצאו ליערות ואספו את פרי הערמון על מנת לעזור במאמץ המלחמתי. לפני אכילת ערמון שנקטף מעץ, יש לוודא שאין מדובר במין דומה לו, אך רעיל במקצת, ערמונית הסוסים. ערמון, באתר ITIS (באנגלית) ערמון, באתר NCBI (באנגלית) ערמון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערמון, באתר Tropicos (באנגלית) ערמון, באתר GBIF (באנגלית) ערמון, באתר The Plant List (באנגלית) ערמון, באתר IPNI (באנגלית) מידע על ערמונים באתר גאמנון. שגיא קופר, המלכה תבקש, באתר ynet, 11 בדצמבר 2003 עופר ורדי, ערמון המלך - מחית ערמונים בעיטור קצפת, באתר ynet, 29 בנובמבר 2006 גיל ברזילי‏, בול בזמן: כל היתרונות המדהימים של ערמונים, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2023 הנס ברטלה, ספגטי ערמונים בכוס שוקולד, באתר "על השולחן" ערמון באתר הרשימה האדומה של IUCN Saul David,‏ Did Conkers help win the first world war?, מגזין History של ה-BBC, מהדורת נובמבר 2011.
יחסי עומאן – ערב הסעודית

יחסי עומאן–ערב הסעודית הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין סולטנות עומאן לממלכת סעודיה. שתי המדינות מנהלות מערכת יחסים היסטורית ארוכה, והן חברות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. שתי המדינות הן מוסלמיות, אולם עומאן משתייכת לזרם האיבאדיה ואילו ערב הסעודית משתייכת לאסלאם הסוני. שתי המדינות בעלות ברית חזקות, אולם לעומאן יש גישה מקלה יותר בכל הנוגע לאיראן. שתי המדינות חולקות גבול ארוך, שני באורכו רק לגבול ערב הסעודית–תימן בקרב הגבולות הסעודיים. הח'וארג', קבוצה איסלאמית קיצונית שהוקמה לאחר מותו של הנביא מוחמד במה שעתיד להיות ערב הסעודית, היה אחראי למרד נגד הח'ליף עלי. עם זאת, חלקם, סירבו לסמכותו של ח'וארג' ועברו לדרום ערב, לאזור הכולל כיום את עומאן, והקימו את זרם האיבאדיה. כאשר הגישה הפוליטית המודרנית של עומאן וסעודיה התגבשה על רקע נסיגת הכוחות המזוינים הבריטיים, הם ביססו מערכת יחסים בשנת 1971. עם זאת, עומאן בחרה בגישה מתונה בסדר היום הפוליטי בהשוואה לסעודיה. עומאן שימשה כמתווכת השומרת על היחסים עם איראן כאשר לאיראן יש מתיחות עם מדינות ערביות אחרות, ומאז הפכה לגשר המחבר בין שתי מדינות. כמו כן, עומאן אינה משתתפת בקואליציה בראשות סעודיה במלחמת האזרחים בתימן. לאחרונה, עומאן משמשת גם כמתווכת מתונה במהלך המשבר הדיפלומטי הקטרי בין קטר לערב הסעודית, ומספקת דרך חלופית לעקוף את חסימת קטר על ידי ערב הסעודית ובעלות בריתה. עומאן מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד וקונסוליה בג'דה. ערב הסעודית מחזיקה בעומאן שגרירות במסקט. "Khawarij: A History of Violence". "Oman, stuck between Saudi Arabia and Iran". Al-Monitor. 10 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אוידומבראד

אוידומבראד (בהונגרית: Újdombrád) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. פירוש שם הכפר בהונגרית הוא דומבראד (dombrád) החדשה (Új), והוא הוקם בשנת 1989 אחרי שנפרד מדומבראד. מדיה וקבצים בנושא אוידומבראד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוידומבראד נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
אויקנז

אויקנז (בהונגרית: Újkenéz) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם באויקנז מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,021 ובשנת 2020 רק 942 תושבים. באויקנז חיו יהודים בתקופות זמן שונות והחל משנת 1867 קיבלו את שירותי הדת מקהילת מאנדוק, יהודים רבים מהכפר נרצחו בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא אויקנז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אויקנז נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מאויקנז שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
פטריניה

פטריניה (בקרואטית: Petrinja) היא עיירה במחוז סיסאק-מוסלאבינה (אנ'), קרואטיה. ב-29 בדצמבר 2020, התרחשה באזור רעידת אדמה. העיירה ממוקמת כ-48 ק"מ מבירת קרואטיה, זאגרב, וכ-9 ק"מ מבירת המחוז, סיסאק. בנוסף, העיירה נמצאת ליד הנהר קופה (אנ'). העיירה נמצאת ליד הכבישים הלאומים 30 ו-37. אנדרטת סטייפן ראדיץ' בפטריניה פארק בפטריניה מדיה וקבצים בנושא פטריניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטריניה (בקרואטית) Petrinja (Petrinja, Sisak-Moslavina , Croatia) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Petrinja, Petrinja (באנגלית) M 6.4 - 3 km WSW of Petrinja, Croatia, earthquake.usgs.gov Seismological Service of Croatia, Faculty of Science, University of Zagreb (29 בדצמבר 2020). "Razoran potres kod Petrinje" [Destructive earthquake near Petrinja] (בקרואטית). נבדק ב-29 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) "OBAVIJESTI O POTRESIMA KOD PETRINJE". pmf.unizg.hr. נבדק ב-30 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com Petrinja Monthly Climate Averages, WorldWeatherOnline.com ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא קרואטיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוחמד מחמוד אל-חאג'ה

מוחמד מחמוד אל-חאג'ה (בערבית: محمد محمود الحاجة; נולד ב-1980) הוא דיפלומט אמירתי המכהן ממרץ 2021 כשגריר הראשון של איחוד האמירויות הערביות בישראל. קודם לכן כיהן כראש לשכתו של שר החוץ של איחוד האמירויות הערביות במשך כעשור. אל חאג'ה בן למשפחת אצולה, נשוי ואב לארבעה בנים, בעל תואר ראשון בלימודי מדע המדינה מאוניברסיטת נורת'איסטרן בבוסטון, ובעל תואר שני בניהול אנרגיה מאוניברסיטת וינה לכלכלה ולעסקים. בפברואר 2021 מונה לשגריר איחוד האמירויות הראשון בישראל. ב-1 במרץ הגיע אל-חאג'ה לביקור בן 5 ימים בישראל, שבמהלכו הגיש את כתב אמנתו לנשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, שרת התיירות אורית פרקש-הכהן ושר החוץ גבי אשכנזי. אמיר חייק – מקבילו הישראלי, שגריר ישראל באיחוד האמירויות הערביות מדיה וקבצים בנושא מוחמד מחמוד אל-חאג'ה בוויקישיתוף מוחמד מחמוד אל-חאג'ה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שמעון איפרגן, ‏"הוא נחשב לאדם לא שגרתי": הכירו את השגריר החדש של איחוד האמירויות בישראל, באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2021 דני קושמרו, ‏בין הרצלייה לאבו דאבי, בין החליפה לגלבייה: ריאיון ראשון עם שגריר איחוד האמירויות בישראל, באתר ‏מאקו‏, 18 בפברואר 2022 In the Illuminated Dark, Hebrew Union College Press, 31 בדצמבר 2014, עמ' 189–193, ISBN 978-0-8229-8048-3 בן למשפחת אצולה: זהו השגריר הראשון של האמירויות בישראל, באתר ynet, 14 בפברואר 2021 ניצן קידר, באיחוד האמירויות מינו שגריר לישראל, באתר ערוץ 7, ‏14 בפברואר 2021 ברק רביד‏, שגריר האמירויות הראשון בישראל הגיש את כתב האמנה לנשיא, באתר וואלה, 1 במרץ 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא דיפלומטים ובנושא איחוד האמירויות הערביות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקו והבאנימן

אקו והבאנימן (באנגלית: Echo & the Bunnymen) היא להקת פוסט-פאנק אנגלית, שהוקמה בליברפול בשנת 1978. הלהקה נוסדה בידי הסולן איאן מקאלך, הגיטריסט ויל סרג'נט והבסיסט לס פטינסון. בשנת 1980 הצטרף פיט דה פרייטאס כמתופף הלהקה. אלבום הבכורה שלהם משנת 1980, Crocodiles, נכנס לראשונה 20 של מצעד האלבומים בבריטניה. לאחר שהוציאו את אלבומם השני "Heaven up Here" במהלך שנות השמונים זכתה הלהקה להצלחה בבריטניה: ב-1983, נכנס הלהיט שלהם "The Cutter" לטופ 10 במצעד הבריטי, והאלבום ממנו הגיע השיר, Porcupine הגיע למקום השני. האלבום Ocean Rain, המשיך את הצלחת הלהקה עם הסינגל "The Killing Moon" שנכנס לעשירייה הראשונה. ב-2001 השתתף השיר בפסקול של סרט הפולחן דוני דארקו. לאחר שהוציא אלבום סולו בשנת 1987, עזב מקאלך את הלהקה והוחלף בידי נואל בורק. בשנת 1989 נהרג דה פרייטס בתאונת אופנוע. ומקאלך וסרג'נט הקימו את הלהקה מחדש יחד עם פטינסון. מאז עשתה הופיעה הלהקה ברחבי העולם, כולל בישראל והוציאה מספר אלבומים נוספים. איאן מקאלך - שירה, גיטרה (1978–1988, 1996 – הנוכחי) ויל סרג'נט - גיטרות, תכנות (1978–1993, 1996 – הנוכחי). לס פטינסון - בס (1978–1993, 1996–1998) פיט דה פרייטאס - תופים (1979–1989; נפטר ב-1989) נואל בורק - שירה (1988–1993) דיימון ריס - תופים (1989–1993) ג'ייק ברוקמן - מקלדות (1989–1993; נפטר ב-2009). Crocodiles (1980) Heaven Up Here (1981) Porcupine (1983) Ocean Rain (1984) Echo & the Bunnymen (1987) Reverberation (1990) Evergreen (1997) What Are You Going to Do with Your Life? (1999) Flowers (2001) Siberia (2005) The Fountain (2009) Meteorites (2014) The Stars, The Oceans & The Moon (2018). אקו והבאנימן הופיעו לראשונה בישראל במועדון הזאפה ב-7 וב-8 במרץ 2006. לאחר מכן חזרו להופעה נוספת ב-2011 במועדון הרידינג 3. מדיה וקבצים בנושא אקו והבאנימן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקו והבאנימן אקו והבאנימן, ברשת החברתית פייסבוק אקו והבאנימן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקו והבאנימן, ברשת החברתית אינסטגרם אקו והבאנימן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר ספוטיפיי אקו והבאנימן, באתר Last.fm (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר AllMusic (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר דיזר אקו והבאנימן, באתר Discogs (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר Songkick (באנגלית) אקו והבאנימן, באתר Genius אקו והבאנימן, באתר טיידל (באנגלית) אור ברנע, להקת "אקו והבאנימן" תופיע בישראל, באתר ynet, 16 בפברואר 2011 עינב שיף‏, השפן הנכון: אקו והבאנימן בהופעה - חוויה פנטסטית, באתר וואלה, 30 באפריל 2011 הגרדיאן 5.7.2017 Echo and the Bunnymen – 10 of the best הביוגרפיה של הלהקה באתר All Music Official charts Echo & the Bunnymen אבי פיטשון, "אקו והבאנימן" מציגים: אבק כוכבים, באתר הארץ, 13 ביוני 2014 תומר משיח. אקו והבאנימן לישראל. להקת הפוסט פאנק מליברפול תנחת כאן במרץ לשתי הופעות בזאפה. מעריב אוןליין, 2 בפברואר 2006 שי ברזילי, ‏הופעה מהדהדת, באתר ‏מאקו‏, 30 באפריל 2011
הסימפוניה הראשונה של פרוקופייב

הסימפוניה מס' 1 ברה מז'ור, אופ. 25 המכונה גם "הקלאסית" היא הסימפוניה הראשונה של סרגיי פרוקופייב. הוא התחיל להלחין את הסימפוניה בשנת 1916 וסיים להלחין אותה ב-10 בספטמבר 1917. הכינוי של הסימפוניה: 'הקלאסית' הוענק על ידי פרוקופייב עצמו. הופעת הבכורה של הסימפוניה התקיימה ב-21 באפריל 1918 בפטרבורג, בניצוחו של פרוקופייב. הסימפוניה היא בסגנון הלחנה הדומה לסימפוניות של היידן ומוצרט, אך אינה כך בדיוק. רק חלקים ממנה דומים לסגנון של שני המלחינים הללו. אף על פי שהיצירה תוארה לעיתים קרובות כ"נאו-קלאסית" וזו שמבשרת אותה, פרוקופייב הכחיש זאת. היצירה נוצרה בהשראת לימודי הניצוח שלו בקונסרבטוריון של סנט פטרבורג, שם המורה, ניקולאי צ'רפנין, לימד את תלמידיו על ניצוח בשיטתו של היידן, בין השאר. הסימפוניה מוקדשת לבוריס אספייב (אנ'). לסימפוניה ארבעה פרקים והיא נמשכת כ-16 דקות פחות או יותר. אלגרו. לרגטו. גבוט. מולטו ויוואקה. במאי 1917 פרוקופייב קיבל את ההחלטה: להלחין את הסימפוניה ללא סיוע של פסנתר. "במשך זמן מה," כתב, "שקלתי להלחין את הסימפוניה הקלאסית שלי מהפסנתר, וכל העבודה שעשיתי עד כה על כך עשיתי בראש. עכשיו החלטתי לסיים את זה. זה נראה לי שהלחנה עם או בלי פסנתר הייתה עניין של הרגל בלבד, וזה יהיה טוב לצבור ניסיון רב יותר ביצירה לא פשוטה כמו הסימפוניה הזו." באותו חודש המשיך להלחין את המבנה של הסימפוניה. בסוף קיץ 1917 כתב פרוקופייב כי סוף סוף התחיל לתזמר את הסימפוניה, אך העבודה תחילה נעה באיטיות בגלל חוסר היכרותו עם סגנון המוזיקה הנאו-קלאסי. במקור, הופעת הבכורה של הסימפוניה בפטרבורג נקבעה ל-4 בנובמבר 1917 יחד עם הופעת הבכורה של הקונצ'רטו לכינור מספר 1 מאת פרוקופייב. עם זאת, הדבר נדחה. משום שב־18 בינואר 1918 אימצה רוסיה את לוח השנה הגרגוריאני. פירוש הדבר הוא שהתאריך היה למעשה 18 באפריל, שהוא התאריך שהתקיימה בו הופעת הבכורה לסימפוניה הקלאסית. הסימפוניה זוכה לתזמור בגודל סימפוניה בתקופה הקלאסית המורכבת משני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות יער, שתי חצוצרות, טימפני וכלי מיתר. מידע על היצירה "הסימפוניה הראשונה של פרוקופייב" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "הסימפוניה הראשונה של פרוקופייב" באתר AllMusic הסימפוניה מס' 1 מאת פרוקופייב Symphony No.1, Op.25 (Prokofiev, Sergey) PROKOFIEV: SYMPHONY NO. 1, “CLASSICAL” Concert Library
הקרב (סרט)

הקרב (ברוסית: Би́тва) הוא סרט דרמה רוסי מאת אנאר עבאסוב בכיכובם של רינאל מוחמטוב ואנה איסאייבה. הקרנת הבכורה של הסרט ברוסיה התקיימה ב-29 באוגוסט 2019. סנקט פטרבורג, רקדן הרחוב המוכשר אנטון, נפצע במהלך קרב ריקודים בהתמודדות אישית מול יריבו בחולות הסמוכים למרכז לאחטה, כשהוא נחבט בראשו וכתוצאה מכך מאבד את שמיעתו. הוא נאלץ ללמד ילדים חירשים לרקוד, אך מסייע להוביל אותם לניצחון תוך התמודדות עם אובדן השמיעה שלו. "הקרב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקרב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי (ברוסית) Ермакович, Евгений (2019-08-29). "«Битва»: Рецензия Киноафиши". kinoafisha.info. נבדק ב-2019-11-18. Оболонков, Сергей (2019-08-29). "Битва (2019) Скобка. Рецензия редакции". Кино Mail.ru. נבדק ב-2019-11-18. Токмашева, Мария (2019-08-30). "«Битва»: Глухому танцору музыка мешает". Кино-театр.ру. נבדק ב-2019-11-18. Фильм Битва
דיסטלולוגיה

דיסטלולוגיה (באנגלית: Dysteleology) היא העמדה הפילוסופית שלשום דבר שקיים אין טלוס (telus) או סיבה סופית, ולא עיצוב מכוון. המונח "דיסטלולוגיה" הוא מושג מודרני שטבע הביולוג, חוקר הטבע, והפילוסוף הגרמני ארנסט האקל (1834–1919). דיסטלולוגיה היא צורה רדיקלית של אתאיזם עם אוריינטציה מדעית. במקור הוא נקשר עם האקל וחסידיו, אך החל מסוף המאה ה-20 היא מתייחסת יותר לסוג האתאיזם בו דוגלים ריצ'רד דוקינס, סם האריס וכריסטופר היצ'נס. תפיסה החורגת מעבר לנקודות מבט פילוסופיות ודתיות מסורתיות כמו האידיאליזם הגרמני (בן זמננו של האקל, של הוגים כמו הגל ושלינג) או תפיסת נגד לתרבות הניו-אייג' שהתפחתה באותה עת, ובמובן זה היא מצטרפת לנטורליזם הפילוסופי שטוען שאין שום סיבתיות מחוץ לטבע. דיסטלולוגיה היא גם השם שניתן לקו חשיבה בתוך הפילוסופיה של הדת, העומד בניגוד לטיעון הטלאולוגי. היא טוענת כי המחלוקת, הכאב והרע ביקום מצביעים על כך שאין מאחוריו אלוהים או כוח עליון יוצר, או שאם יש כוח כזה, הוא מרושע ולא מיטיב. הטיעון הטלאולוגי טלאולוגיה הטיעון מהתכנון הלקוי דיסטלולוגיה, באנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Romanes, George J. (1874-03-12). "Natural Selection and Dysteleology". Nature. 9 (228): 361–2. doi:10.1038/009361a0. 'Prof. Haeckel has invented a new and convenient name, "Dysteleology," for the study of the "purposelessnesses" which are observable in living organisms—such as the multitudinous cases of rudimentary and apparently useless structures.' dysteleology". Oxford English Dictionary (1st ed.). Oxford University Press. 1933.
הרמן אנשיץ

הרמן פרנץ אנשיץ (בגרמנית: Hermann Anschütz‏; 12 באוקטובר 1802 – 30 באוגוסט 1880) היה צייר גרמני. כילד בית ספר הוא קיבל את שיעורי הציור הראשונים שלו, וברגע שמשפחתו הייתה מסוגלת כלכלית, הלך לאקדמיה לאמנות בדרזדן. שם הוא הפך לתלמידם של צייר ההיסטוריה פרדיננד הרטמן ופרידריך מתאי. בשנת 1822 הצטרף אנשיץ לפטר פון קורנליוס באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. כעוזרו של קרל שטירמר והרמן סטילקה, עבד על הפרסקו הגדול "פסק הדין האחרון" בקובלנץ. קורנליוס לקח אותו לבסוף למינכן בשנת 1826, יחד עם חבריו לכיתה וילהלם קולבאך ואדם אברלה. במינכן אנשיץ הוציא לפועל אחד משלושת ציורי הקיר של התקרה של אולם אודאון עד 1827, "פסק הדין של מידאס", שנהרס במלחמת העולם השנייה. המלך לודוויג הראשון מבוואריה התלהב ומשנת 1830 עד 1831 מימן לאנשיץ נסיעה לימודית לנאפולי, שם צייר במוזיאון הארכאולוגי הלאומי. ובהמשך צייר רישומים בחורבות הרקולנאום ובפומפיי. לאחר שובו תרגם את הרישומים שצבר לפרסקאות בבית המגורים המלכותי. בשנת 1847 הוא הפך למורה לציור היסטורי באקדמיה המלכותית לאמנות במינכן, שם ארגן שיעורי ציור ורישום יחד עם יוהאן גאורג הילטנספרגר ואלכסנדר סטרחובר עד שנת 1873. בשנת 1860 הוא היה אחד המייסדים של האגודה לאמנות נוצרית במינכן. אנשיץ היה נשוי לפסנתרנית קרולין דולקן והיה אב למספר ילדים. מדיה וקבצים בנושא הרמן אנשיץ בוויקישיתוף Hyacinth Holland: Anschütz, Hermann. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 46, Duncker & Humblot, Leipzig 1902, S. 16 f. Heinrich Habel: Das Odeon in München und die Frühzeit des öffentlichen Konzertsaalbaus. W. de Gruyter, Berlin 1967, S. 49–57
אנדרטת יהודים שנרצחו (פוסטהקמרש)

אנדרטת יהודים שנרצחו בפוסטהקמרש (בהונגרית: Meggyilkolt zsidók emlékműve Pusztakamarás, ברומנית: Monumentul evreilor uciși în al doilea război mondial Cămărașu, Cluj) היא אנדרטה שהוכרזה כמונומנט במחוז קלוז' ברומניה. היא נכללת ברשימת האנדרטאות ברומניה תחת המספר הסידורי CJ-IV-mB-07857. האנדרטה הוקמה לזכר טבח יהודי גטו שארמאש (Sármás). ב-17 בספטמבר 1944 הוצאו להורג במקום על ידי הצבא ההונגרי 126 יהודים: 52 נשים, 31 גברים ו-43 ילדים שהועברו מגטו נאג'שארמאש ליער שושקוט, כשני קילומטרים מגבול הכפר פוסטאקמראש (Pusztakamarás). Lista monumentelor istorice: Județul Cluj. Ministerul Culturii, 2015 לאיוש ארדיי: כתב עת עבר ועתיד ארד 1944(הקישור אינו פעיל) Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument Crimă colectivă cu autori cunoscuți (אורכב 05.03.2016 בארכיון Wayback Machine) Masacrul de la Sărmașu
אשירה זמיר

אשירה זמיר (נולדה ב-1955) היא קצינה במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב, המכהנת כראש החטיבה לזיהוי פלילי באגף החקירות והמודיעין. זמיר נולדה בקריית ביאליק, בת לאם עקרת בית ואב מנהל נפת צפון בחברת מקורות, ניצולי שואה, שעלו לישראל בשנת 1948. היא למדה בתיכון קריית חיים במגמה ריאלית-ביולוגית, וסיימה 10 שנות לימוד בקונסרבטוריון לפסנתר. בצעירותה הייתה חברה בתנועת הצופים ובהמשך בנוער העובד והלומד. היא התגייסה לצה"ל למערך המודיעין 8200 ולאחר שחרורה סיימה תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בביוכימיה באוניברסיטה העברית. התגייסה למשטרת ישראל בשנת 1980 למערך הביולוגית במחלקה לזיהוי פלילי (מז"פ). במסגרת שירותה הקימה את מאגר ה-DNA של המשטרה ובשנת 1985 מונתה לסגנית ראש המעבדה. בשנת 2006 מונתה לראש מאגר הדנ"א, בשנת 2013 מונתה לראש מחלקת מעבדות מז"פ ובשנת 2017 מונתה לראש מחלקת ביומטריה פורנזית. בשנת 2019 מונתה לראש החטיבה לזיהוי פלילי. במהלך תפקידיה לאורך השנים סייעה לפענוח פשעים רבים, ובהם, רצח רחבעם זאבי, מעשי האונס של אדריאן שוורץ, שלושה מקרי עבירות מין שביצע איתן פרחי, רצח בני משפחת פוגל באיתמר, רצח עורכת הדין ענת פלינר ברמת השרון ורצח נועה אייל בירושלים. זמיר אם לארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אשירה זמיר בוויקישיתוף סבב מינויים לפיקוד הבכיר במשטרת ישראל בדרגת תת ניצב, באתר משטרת ישראל, ‏13 בפברואר 2020
קרל ארפ

קרל ארפ (בגרמנית: Carl Arp;‏ 3 בינואר 1867 – 6 בינואר 1913) היה צייר נוף גרמני. קרל ארפ ידוע בעיקר כצייר נוף, חבר מייסד בקואופרטיב האמנות שלזוויג-הולשטיין ונציג בית הספר לציור של ויימאר. משנת 1886 למד ארפ אצל תאודור האגן ולאופולד פון קלקרוט בבית הספר לאמנות בוימאר. לאחר מכן, ואז בילה כמה שנים באיטליה. הוא נחשב לאחד הנציגים העיקריים של גישת - "plein air" (אנ'), כלומר של ציור בחוץ. בשנת 1891 הוא חזר ללימודיו בויימאר, אך עזב את בית הספר לאמנות בשנת 1894 ללא תואר לאחר מכן עבד במקומות שונים, כולל בקיל ובויימאר, ערך טיולים רבים. בשנת 1912 הוענק לו תואר פרופסור. ארפ לימד בקיל ובויימאר והציג תערוכות במינכן, ברלין ודיסלדורף. עבודותיו של ארפ הן בדרך כלל ציורי שמן וצבעי מים של נופים גרמניים עם מוטיבים מביתו בשלזוויג-הולשטיין - הוא צייר בגוטמונד בשנת 1892 - ופיורד קיל, כמו גם ממסעותיו לדרום גרמניה, האלפים ואיטליה. ארפ היה בן דודו של הצייר, הפסל והמשורר הנס ארפ, והיו לו קשרי ידידות עם כריסטיאן רולפס. במהלך מלחמת העולם השנייה נקראה על שמו ספינה, שהוטבעה על ידי חיל האוויר מול דנקירק והפכה שוב לכשירה לשיט. מדיה וקבצים בנושא קרל ארפ בוויקישיתוף Wolff-Thomsen et al.: Vertreter der Schleswig-Holsteinischen Kunstgenossenschaft Carl Arp – Jacob Alberts – Ludwig Dettmann – Georg Burmester – Helene Gries-Danican. In: Ich muss ja – sammeln! Die Kunstsammlung des Malerfreundes, Wagnerianers und Arztes Dr. Paul Wassily (1868–1951) in Kiel, Gesellschaft für Kieler Stadtgeschichte, Ludwig, Kiel, 2006 ISBN 978-3-93771941-2, S. 85 ff Carl Arp - Artworks and biography | Galerie Paffrath, www.galerie-paffrath.de
הבחירות למועצת ההתנגדות הלאומית של אוגנדה 1989

הבחירות למועצת ההתנגדות הלאומית התקיימו באוגנדה בין התאריכים 11–28 בפברואר 1989 לבחירת חברים למועצת ההתנגדות הלאומית. 278 נציגים נבחרו למועצה, מתוכם 210 עצמאים. באותה שנה נאסרו מפלגות פוליטיות, לכן כל המועמדים היו עצמאיים. מאז עצמאות אוגנדה ממשלות אוגנדה היו במצב של דו ערכיות לגבי עקרון העליונות של הפרלמנט. בתחילה החוקה של 1962 הפכה את ראש הממשלה והקבינט לאחרים על הפרלמנט אך זה השתנה בשנת 1967 בחוקה החדשה שבה הנשיא הוא זה שמעל הפרלמנט. בשנת 1979, בעקבות הפרתו של אידי אמין את החוקה, פתח יוורי מוסווני במלחמת הגרילה נגדו ובמהלכה הודח אמין, והוחזרה החוקה משנת 1967 לשלוט במדינה. מילטון אובוטה, שהיה נשיא בסוף שנות ה-60, חזר לשלטון. גם הפעם פעל יוורי מסווני לביצוע מהפכה נגד המשטר החדש, מה שהוביל למספר ממשלות מעבר בין השנים 1986 עד 1996, בעת שמסווני מחזיק בשלטון בראש התנועה להתנגדות הלאומית. לקראת בחירות 1989 הייתה ביקורת מקומית סביב הלגיטימיות של ממשלתו של מסווני - שקיבלה את השלטון כתוצאה מלחימה ולא מבחירות - ובתגובה לקראת הבחירות חיזקו אנשי מסווני את כוחו של הפרלמנט. Elections in Uganda African Elections Database Uganda - The National Resistance Council, countrystudies.us
יגאל שיינברג

מארק (יגאל) שיינברג (באנגלית: Mark (Igal) Scheinberg; נולד בשנת 1973) הוא מיליארדר ומשקיע ישראלי-קנדי, הפועל במגזרים שונים כולל נדל"ן ואירוח יוקרתי. הוא המייסד והבעלים המשותף לשעבר של חברת ההימורים המקוונת PokerStars, שנמכרה בשנת 2014 ל-Amaya Gaming תמורת 4.9 מיליארד דולר. מארק שיינברג נולד בישראל בשנת 1973 ועבר עם משפחתו לטורונטו, אונטריו, קנדה כשהיה בן 13. הם התיישבו בריצ'מונד היל בשנות ה-80. בשנת 2001 ייסד שיינברג את פוקרסטארס עם אביו ישי שיינברג, מתכנת מחשבים. במהלך כהונתו כמנכ"ל הפכה פוקרסטארס לעסקי הפוקר המקוונים הגדולים בעולם ומארחת את סדרת הטורנירים המקוונים הגדולים בעולם, כשרכשה את המותג פול טילט בשנת 2012. באוגוסט 2014, אולדפורד גרופ, חברת האם של פוקרסטארס, נרכשה על ידי החברה הקנדית המונפקת בבורסה Amaya Gaming תמורת 4.9 מיליארד דולר. עם סיום המכירה יצא שיינברג מקבוצת פוקרסטארס. לפי פורבס, לשיינברג הון אישי של 4.9 מיליארד דולר נכון לפברואר 2021. שיינברג רווק ומתגורר באי מאן. במרץ 2020 הוא ובני משפחתו הקימו את קרן הסיוע לשיינברג, כדי לסייע בהתמודדות עם ההשפעה הישירה של מחלת הקורונה. בהקצאה של 50 מיליון דולר, היא תומכת בארגונים וביוזמות במקומות שבהם למשפחה עסק של נוכחות אישית. לשיינברג יש עניין בשימור ורווחת בעלי חיים. בספטמבר 2020 הוכרז כי קרן הסיוע של שיינברג תשווה "דולר-לדולר" כל תרומה לאתגר ריינג'ר רייד, גיוס תרומות לשימור, שעובד עם ארגוני צדקה כמו "קרן הצלת הקרנף". לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע, פורסם כי תמך כלכלית במפלגתו החדשה של גדעון סער, תקווה חדשה. "Igal Mark SCHEINBERG - Personal Appointments (free information from Companies House)". beta.companieshouse.gov.uk. Palmeri, Christopher (13 ביוני 2014). "PokerStars' Scheinberg Becomes Billionaire on Sale to Amaya". Bloomberg. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Mark Scheinberg". Forbes. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) Freeze, Colin (22 באפריל 2011). "A look at the mysterious Canadian founder of PokerStars". The Globe and Mail. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Mark Scheinberg". Forbes. נבדק ב-7 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "PokerStars Founder Mark Scheinberg Invests in Spain's Real Estate Market". Casino News Daily. 17 במאי 2017. נבדק ב-24 במאי 2017. {{cite news}}: (עזרה) "PokerStars: Online Gambling's Quiet Giant", Forbes, Nathan Vardi, February 10, 2010 "PokerStars Strikes U.S. Deal to Buy Full Tilt Poker", Bloomberg, Caroline Winter, July 31, 2012 "Amaya Completes Acquisition of Pokerstars and Full Tilt Poker", August 1, 2014, press release "How A $4.9 Billion Purchase Of PokerStars Could Change Online Poker In America", Forbes, Darren Heitner, June 19, 2014 Palmeri, Christopher (13 ביוני 2014). "PokerStars' Scheinberg Becomes Billionaire on Sale to Amaya". Bloomberg. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "About us". My Great Blog (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-25. "Top-fit rhino rangers to run in challenge to raise funds for wildlife protection | Namibia Economist" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-09-21.
ברנדט ני גלקור

ברנדט ני גלקור (באירית: Bernadette Ní Ghallchóir) היא מנחת טלוויזיה אירית. ני גלקור הגישה בשנות ה-60 את "Buntús Cainte", תוכנית טלוויזיה לילדים ללימוד השפה האירית. היא הייתה המנחה של אירוויזיון 1971, הפעם הראשונה בה אירלנד אירחה את התחרות. ב-1973 הנחתה את תחרות הקדם הלאומית לבחירת נציג אירלנד באירוויזיון. ב-1978 נוסד באירלנד ערוץ הטלוויזיה "RTÉ2" שהיווה את הערוץ השני במדינה, זאת לאחר החלטת הממשלה על שינוי התקשורת הטלוויזיונית במדינה, והיא היוותה את אחד המנחים הראשונים בערוץ שלקחו חלק בפתיחתו. בשנות ה-80 את עבודתה בטלוויזיה ופנתה לתחום הפיסול, היא נשואה לסאן או היגין, שגריר אירלנד בארצות הברית. ברנדט ני גלקור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)