לוקיוס קורנליוס סקיפיו אסיאטיקוס

לוקיוס קורנליוס סקיפיו אסיאטיקוס (ביוונית עתיקה: Lucius Cornelius Scipio Asiagenes המאה ה-3 לפנה"ס - 183 לפנה"ס) היה גנרל ומדינאי של הרפובליקה הרומית. הוא היה בנו של פובליוס קורנליוס סקיפיו ואחיו הצעיר של סקיפיו אפריקנוס. הוא נבחר לקונסול בשנת 190 לפני הספירה, ומאוחר יותר באותה שנה הוביל (עם אחיו) את הכוחות הרומאים לניצחון בקרב מגנסיה. לוקיוס השתייך לג'נס הפטריציאני קורנליה, אחד מהג'נטים החשובים ביותר של הרפובליקה, שמנה יותר קונסוליות מכל אחת אחרת. הוא היה בנם של פובליוס, הקונסול של 218 שמת נגד הקרתגנים בקרב הבאטיס העליון ב-211, ושל פומפוניה, בתו של מניוס פומפוניוס מאטו, הקונסול ב-233. ללוציוס היה גם אח מבוגר, פובליוס, הידוע יותר בשם פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, שהיה המנהיג בדורו וזה שהביס את חניבעל בקרב זאמה ב-202. לוציוס היה קרוב מאוד לאחיו לאורך הקריירה שלו, אבל היה לו מערכת יחסים סותרת עם בן דודו סקיפיו נאסיקה מאחר ששניהם נולדו בסביבות שנת 228, ולכן נלחמו על אותם רשויות השופטים בכל שלב של מסלול המשרות שלהם. אשתו של לוציוס אינה ידועה. לוציוס שירת תחת אחיו בספרד במהלך המלחמה הפונית השנייה, כשהביס את המפקד הקרתגי לארוס בדו-קרב מפורסם, ובשנת 208 לפני הספירה כבש עיירה בכוחות עצמו. בשנת 206 לפני הספירה, הוא נשלח לסנאט עם חדשות על הניצחון בספרד. הוא כיהן כאיידיל בשנת 195 לפנה"ס, וכפריאטור הוצב בסיציליה בשנת 193 לפנה"ס, בסיוע השפעתו של אחיו. הוא היה מועמד לקונסול בשנת 191 לפנה"ס, אך הפסיד לבן דודו הראשון פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה. לבסוף הוא נבחר לקונסול בשנת 190 לפני הספירה, כאשר הקונסול השותף שלו היה השני בפיקודו הוותיק של אחיו גאיוס לאליוס. לפי סמית', לסנאט לא היה אמון רב ביכולותיו, ורק באמצעות הצעת אחיו אפריקנוס להתלוות אליו כיורש השיג את מחוז יוון ואת ההתנהלות. של המלחמה כנגד אנטיוכוס. הוא הציב א עצמו כנגד אחיו בכך שסירב לשלום שנערך עם האטולים. עם זאת, פובליוס התעקש שכמפקד עליון במגנזיה לוציוס צריך לקבל קרדיט מלא על הניצחון על אנטיוכוס. עם שובו לרומא, הוא חגג ניצחון (189 לפני הספירה) וביקש את התואר "אסיאטיקוס" כדי לציין את כיבוש מערב אסיה הקטנה. לקראת סוף חייו של אחיו, לוציוס הואשם בהפקת חלק מהכספים שנאספו מאנטיוכוס כפיצוי. אפריקנוס שכיהן כפרינספס סנטוס זעם והרחיק לכת והרס את הרשומות הפיננסיות של הקמפיין בזמן שדיבר בסנאט, כאקט של התרסה. לאחר מות אחיו (בערך 183 לפנה"ס), נכלא לוציוס בגין גניבה זו לכאורה. בסופו של דבר הוא קיבל חנינה על ידי הטריבון טיבריוס גרכוס, אף על פי שנאלץ למכור את רכושו ולשלם למדינה סכום חד פעמי. היסטוריונים רומאים מדווחים שהוא סירב לקבל מתנות או הלוואות מחבריו כדי לשלם את הקנס. במהלך חייו של אחיו בשנת 185 לפני הספירה, לוציוס חגג בפאר רב את הניצחונות במלחמתו נגד אנטיוכוס. ולריוס מאנטיום סיפר כי השיג את הכסף הדרוש במהלך שגרירות שעליה נשלח לאחר גינוי, כדי ליישב את המחלוקות בין המלכים אנטיוכוס ואומנס. הוא היה מועמד למשרת קנסור בשנת 184 לפני הספירה, אך הובס על ידי אויב ותיק של משפחתו קאטו הזקן אשר שלל מלוציוס את הסוס הציבורי שלו בביקורת הון. Coarelli, "I ritratti di ‘Mario’ e ‘Silla’", pp. 73, 74. Etcheto, Les Scipions, pp. 274–278. Briscoe, p. 392. Etcheto, Les Scipions, p. 166. Silius Italicus, Punica, 16, 46-65 T.R.S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic (1951, 1986) vol. 1, pg 300. Broughton, vol. 1 pg. 340. Liv. 35.24.4-5. Liv. xxviii. 3, 4, 17, xxxiv. 54, 55, xxxvi. 45, xxxvii. 1. Publius offered to serve as his brother's legate, which convinced the Senate to award the Asian campaign to Lucius, rather than to the more experienced Gaius Laelius who had been Scipio's second in command in Spain. Publius was reportedly ill during the campaign, and absent from the field on the actual day of battle. It is not known whether this was a new illness or a recurrence of his illness in 206 BC. The illness was certainly very convenient for his brother who was thus allowed to gain the credit for planning and executing the campaign. This Gracchus, later a consul and censor, was father of the famous politician of the 130s. He would later marry Asiaticus's niece Cornelia, mother of the Gracchi. Liv. xxxviii. 60. Liv. xxxix. 22, 40, 44.