laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף כנאפו

הרב יוסף כנאפו (ה'תקפ"ג, 1823 – ל' בחשון ה'תרס"א, 20 בדצמבר 1900) היה רב ומקובל, מרבני מרוקו. חיבר 18 ספרים, שבעה מהם הודפסו בחייו. נולד במוגדור למשה כנפו, במשפחה בת שלושה בנים, דור שלישי ל"נשרפי אופראן" - קהילה ש-50 מחבריה נשרפו על קידוש השם בעיירה אופראן, לאחר שסירבו להתאסלם. בגיל 13 כבר החל ללמוד את תורת הקבלה, ונסע בצעירותו למרקש ללמוד אצל הרב אברהם קוריאט ("ברית אבות"), בן דודו של הרב אליהו בן אמוזג. בהמשך נישא לאשתו זהרה, ונולדו להם שלשה ילדים; הרב דוד, הרב משה ובת. הרב כנאפו סירב לקבל על עצמו משרת רבנות, ואת זמנו הקדיש ללימוד בבית המדרש ולכתיבת חיבוריו. הרב יוסף כנאפו נפטר בר"ח כסלו, ל' בחשון ה'תרס"א (1901) בעיר מוגדור, בה נטמן. הרב כנאפו הקדיש את חייו ללימוד תורה והוראה, וכתב 18 ספרים תורניים. ספרו הראשון[דרושה הבהרה] "זבח פסח" נדפס בשנת ה'תרל"ד (1874). שבעה ספרים מתוך חיבוריו נדפסו בחייו, רובם בבית הדפוס של רבי אליהו בן אמוזג בליוורנו איטליה, אשר הוסיף וכתב לחלקם הקדמות. ספרים נוספים ראו אור בדפוס של שלמה בילפורטי וחבריו. סירב לקבל עליו משרת רבנות, עסק בכתיבה בבית המדרש והתפרנס מספריו בדוחק רב. אחר פטירתו רעייתו הרבנית זהרה עלתה בגפה בגיל 70 לירושלים. בנו הרב דוד כנפו כיהן לימים כאב בית הדין של קהילת מוגדור. נכדו הוא יצחק קנפו, עיתונאי ואיש רוח מרוקאי-ישראלי. בין צאצאיו נמנים אמנים, סופרים, חוקרים וקצינים בכירים בצה"ל. צאצאיו הקימו בארץ את עמותת "אות ברית קודש" (על שם אחד מספריו), העוסקת בהנחלת מורשת יהודי מרוקו. זך ונקי - על המידות והחגים מנחת ערב - הלכות ופירושים על תפילת מנחה אות ברית קודש - על שמירת הברית זבח פסח ו-יפה עיניים - על ההגדה והלכות פסח שומר שבת - הלכות שמירת שבת ותפילות, חלק בעברית וחלק בערבית יהודית חסדי אבות - סיפורי הבעש"ט ולקחי מוסר בעקבותיהם, בערבית יהודית טוב רואי - פירוש על מסכת אבות טרילוגיה מעט מים (יו"ל מכת"י על ידי פרופ' משה עמאר, ירושלים תש"פ) מעט צרי ו-מעט דבש קול זמרה - דרושים על התורה יוסף בסתר - ביאורים על ספר הזוהר ומפרשיו בדי הארון - הגהות על ספר "אוצרות חיים" לרבי חיים ויטל וביאורים על כתובים יצחק ד. קנפו אליחי כנפו, רבי יוסף כנאפו זיע"א, חייו ומשנתו אשר כנפו, יכי"ן רבי יוסף כנאפו - משנתו החינוכית ערכית - קובץ מאמרים, ניסן תשס"ב אשר כנפו, ארון הספרים של זקני-רבי יוסף כנאפו זצ"ל, אתר ברית אשר כנפו, עיצוב הזיכרון ההיסטורי של קהילה, אתר ברית יוסף כנאפו, באתר "החכם היומי" יוסף בן משה כנאפו (1823-1900), דף שער בספרייה הלאומית רבי יוסף כנאפו, באתר החכם היומי
קוסטאס צרצריס

קוסטאס צרצריס (ביוונית: Κώστας Τσαρτσαρής; נולד ב-17 באוקטובר 1979 בורייה, יוון) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר וכיום מאמן כדורסל. ברוב הקריירה שלו שיחק בקבוצת פנאתינייקוס מהליגה היוונית. גובהו 2.10 מטרים. צרצריס הוא בוגר מחלקת הנוער של פיליפוס ברויה (יוון), בה שיחק בין השנים 1995–1997. בעונת 1997/1998 עבר לשחק בקבוצת גרינדביק האיסלנדית וכבר בעונתו הראשונה כמקצוען העמיד ממוצעים גבוהים ביותר של 20.7 נקודות, 16.3 ריבאונדים, 3 אסיסטים, 2.8 חטיפות ו-1.3 חסימות למשחק. בעונה שלאחר מכן עבר לניר איסט וממוצעיו ירדו משמעותית ל-6.6 נקודות, 4.8 ריבאונדים ואסיסט אחד למשחק. לאחר מכן שיחק שלוש שנים בפריסטרי בהן העמיד בסך הכל ממוצעים של 11.4 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק. בעונת 2002/2003, שב צרצריס למולדתו וחתם באלופת היורוליג פנאתינייקוס. בעונתו הראשונה במדיה קלע 5.4 נקודות והוריד 3.4 ריבאונדים בממוצע למשחק וסייע לקבוצתו לזכות באליפות יוון ובגביע היווני. בעונה שלאחר מכן ממוצעיו עלו ל-8.5 נקודות, 5 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק והוא אף נבחר למשחק האולסטאר היווני וסייע לקבוצתו לזכות שוב באליפות הליגה. בחמש העונות שלאחר מכן (2004/2005 - 2008/2009), סייע צרצריס לפנאתינייקוס לזכות ב-5 אליפויות הליגה היוונית, ב-5 גביעי יוון מתוכם נבחר 3 פעמים (2006–2008) ל-MVP של המפעל ובשתי אליפויות יורוליג (2007, 2009) ובנוסף על כך נבחר עוד ארבע פעמים להשתתף באולסטאר הליגה היוונית. צרצריס משחק גם בנבחרת יוון. את דרכו בנבחרת הלאומית החל בנבחרת עד גיל 18, לאחר מספר שנים עלה לנבחרת עד גיל 22, עימה השתתף באליפות אירופה 1998. באולימפיאדת אתונה הפך לראשונה לשחקן רשמי של הנבחרת הבוגרת והיה שותף לזכייתה באליפות אירופה שנה לאחר מכן. בנוסף על כך היה בסגל נבחרת יוון שזכתה במדליית הכסף באליפות העולם 2006 והיה שותף לה באליפות אירופה 2007 ובמשחקים האולימפיים בבייג'ינג 2008. מדיה וקבצים בנושא קוסטאס צרצריס בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל באתר היורוליג
גלגל הצבעים

גלגל הצבעים הוא ייצוג מופשט של גוני הצבע השונים הניתנים לתפיסה על ידי עין אנושית, על פני מעגל. בשימוש בצבע כחומר לציור נהוג להשתמש בגלגל צבעים המורכב משלושת צבעי היסוד: אדום,צהוב וכחול, והצבעים המיוחדים שחור ולבן, כשבין כל שניים מהם, הצבע הנוצר מערבובם. כך ניתן לראות את הצבע הכתום בין הצהוב והאדום, את הירוק בין הכחול והצהוב, ואת הסגול בין האדום והכחול. שלושת צבעים אלו נקראים צבעים משניים. ניתן להציג בגלגל צבעים גם את הצבעים הנוצרים בין ערבוב כל צבע יסוד והצבע המשני שלידו, וכך ליצור את ששת הצבעים השלישוניים וכאשר יערבבו את כל הצבעים יחד יצא שחור, ניתן לחלק את גלגל הצבעים לשני חצאים על מנת להפריד בין הצבעים החמים (האדומים, הצהובים וחלק מהירוקים) לצבעים הקרים (הסגולים, הכחולים וחלק מהירוקים). קיימים גם גלגלי צבעים המבוססים על שלושה צבעי יסוד שונים כמו גלגל צבעים המבוסס על הצבעים אדום ירוק וכחול (RGB), וכן כאלו המכילים ארבעה צבעי יסוד. לרוב נהוג לשרטט את הצבעים כאשר הצבע האדום נמצא בזווית של 0 מעלות (כלומר - מצד ימין, או 'בשעה 3'), ויתר והצבעים מסודרים בהדרגה אחריו, עם כיוון השעון, בהתאם לתחום התדרים שלהם בספקטרום הנראה. [דרוש מקור] בהינתן מודל של גלגל צבעים, קל לגזור ממנו שילובי צבעים משלימים ושאר ערכות צבעים לצורכי עיצוב חזותי, קריאות וכדומה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הרעיון שניתן לסדר את צבעי הספקטרום הנראה בסידור מעגלי כדי לחזות את הגוון של תערובת צבעים הוצע לראשון על ידי אייזק ניוטון בספרו אופטיקה משנת 1704. ניוטון הציע תהליך חישובי המאפשר לחזות את גוון התערובת לפי שני הצבעים ועוצמת התאורה היחסית של כל צבע. החישוב של ניוטון את הצבע המתקבל כרך בשלושה שלבים: ראשית, סמן את שני הצבעים על גלגל הצבעים, ולידם כתוב את משקלו של כל צבע. שנית מצא את ה-barycenter (מרכז מסה) של שני הצבעים המשוקללים בצורה שונה. שלישית, פרש את המרחק הרדיאלי של מרכז המסה של שני הצבעים ממרכז המעגל כרוויה של הצבע, ואת המיקום האזימוטלי של התו המתקבל על המעגל כצבע של התערובת. לכן, גלגל הצבעים של ניוטון הוא חיזוי של מודל הצבעים המודרני CIE 1931 color diagram. צבע יסוד ייצוג צבע במחשב עיוורון צבעים מדיה וקבצים בנושא גלגל הצבעים בוויקישיתוף אודי אדרי, כך נולד גלגל הצבעים המודרני, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, יוני 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסיי סאבראשנקו

אלכסיי סאבראשנקו (ברוסית: Алексей Саврасенко; נולד ב-28 בפברואר 1979 בקרסנודאר) הוא כדורסלן עבר רוסי בעל אזרחות יוונית, ששיחק בעמדת הסנטר. סאבראשנקו החל את הקריירה שלו בשנת 1995, בהיותו בן 17 בלבד, בקבוצת אולימפיאקוס מהליגה היוונית. בעונותיו הראשונות בקבוצה הוא מיעט לקבל דקות משחק, וכתוצאה מכך גם תפוקתו עבור הקבוצה הייתה דלה. בעונת 2000/2001 הושאל סאבראשנקו לקבוצת פריסטרי אתונה מליגת העל היוונית, וכשחזר לאולימפיאקוס בעונה שלאחר מכן, הפך לשחקן משמעותי בקבוצה וזכה עמה בגביע היווני ב-2002. זמן קצר לאחר תחילת עונת 2002/2003, עבר סאבראשנקו לצסק"א מוסקבה מהליגה הרוסית. בעונתו הראשונה בצסק"א הוא שותף במספר מועט של משחקים, אך בעונות הבאות השתפר והפך לאחד משחקני הקבוצה הבולטים. עונת השיא שלו הייתה עונת 2006/2007, שבה הוא קלע 9.8 נקודות בממוצע למשחק בליגה וזכה בתואר ה-MVP של הגביע הרוסי. סאבראשנקו היה שותף לזכייה בתארים רבים של צסק"א: שני גביעי היורוליג בשנים 2006 ו-2008, שש אליפויות רוסיה רצופות בשנים 2003-2008, ושלושה גביעים רוסיים בשנים 2005-2007. בראשית 2009 עבר סאבראשנקו בהשאלה לקבוצת ספרטק סנקט פטרבורג, ולבסוף, חתם בהמשך אותה שנה בדינמו מוסקבה. ב-2010 עבר לחימקי מוסקבה ושיחק בה במשך שתי עונות. ב-2011 חתם באוניקס קאזאן. ב-2012 חתם בלוקומוטיב קובאן לעונה, ובסיומה פרש מכדורסל. סאבראשנקו שיחק לראשונה עבור נבחרת רוסיה באליפות אירופה בשנת 2001 וכעבור שנה השתתף באליפות העולם 2002, ומאז הוא שחקן קבוע בנבחרת הלאומית ואחד משחקניה המובילים. הישג השיא שלו עם הנבחרת היה זכייה במדליית הזהב באליפות אירופה 2007. הוא השתתף עם הנבחרת גם באליפויות אירופה של 2003 ו-2005, וכן בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג 2008. אולימפיאקוס יורוליג: 1997 אליפות יוון: 1996, 1997 הגביע היווני: 1997, 2002 צסק"א מוסקבה יורוליג: 2006, 2008 אליפות רוסיה: 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 הגביע הרוסי: 2005, 2006, 2007 MVP של הגביע הרוסי: 2007 נבחרת רוסיה אליפות אירופה: 2007 פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג אלכסיי סאבראשנקו באתר אולימפיאדת בייג'ינג
שריון ריאקטיבי

שריון ריאקטיבי הוא סוג שריון המותקן ברכב קרבי משוריין המגיב לפגיעת תחמושת באופן שמקטין את הנזק לרכב. מיגון כזה יעיל בעיקר נגד חימוש המבוסס על מטען חלול (כגון רקטות נ"ט וטילי נ"ט). קיימים סוגים שונים של מיגון ריאקטיבי, אולם מרביתם עושים שימוש ביחידות של חומר נפץ הודף המותקנות על הדופן החיצונית של הרכב. יחידות אלה מתפוצצות עם פגיעת החימוש, וכך מפחיתות משמעותית את יעילותו. טכנולוגיה זו פותחה לאחר מלחמת ששת הימים על ידי חוקר גרמני בשם מנפרד הלד שעסק בניתוח הפגיעות שנגרמו לטנקים ישראליים במלחמה. הפיתוח של הלד הוא הבסיס למרבית מערכות המיגון הריאקטיבי המצויות בשימוש כיום. שימוש חלוצי בטכנולוגיה של הלד נעשה על ידי ישראל במיגון הידוע בשם "בלייזר" על טנקי שוט ומגח במלחמת לבנון הראשונה, אז הוכיח את יעילותו. כדי להתגבר על המיגון הריאקטיבי פותחו טילי נ"ט ופגזי טנקים בעלי ראש קרב כפול (טַנְדֵּם). בתצורה זו מכיל טיל הנ"ט או הפגז שני מטעני נפץ, במקום אחד, המוצבים אחד מאחורי השני (מכאן השם "טנדם"). המטען הקדמי, אשר בדרך כלל קטן משמעותית ביחס למטען האחורי, בא במגע ראשון עם המטרה. הוא מתפוצץ ראשון בזמן הפגיעה במטרה, על מנת ליזום את חומר הנפץ שבקופסת המיגון הריאקטיבי ובכך לנטרל את ההגנה שמספקת קופסת המיגון. המטען האחורי, לאחר שהמטען הראשון יזם, מפעיל מטען חלול החודר דרך הפתח בנקודת הפגיעה שפרץ המטען הראשון בשריון הריאקטיבי וחודר דרך השריון הפסיבי של גוף הרכב הקרבי המשוריין. מערכת הגנה אקטיבית לטנקים מדיה וקבצים בנושא שריון ריאקטיבי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר אליאנס

כיכר אליאנס (בצרפתית Place d'Alliance) היא כיכר עירונית בעיר נאנסי שבצפון-מזרח צרפת, השוכנת כ-150 מטרים ממזרח לכיכר סטניסלאס הגדולה והידועה ממנה. בשנת 1983 הוכרזו שתי הכיכרות, ביחד עם כיכר קרייר כאתר מורשת עולמית. הכיכר הוקמה בהוראתו של סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין שנשא גם בתואר דוכס לורן בין השנים 1766-1738. היא תוכננה על ידי האדריכל עמנואל ארה (Emmanuel Héré), וסביבה הוקמו בתי מידות פרטיים ("hôtel particulier"). בתחילה נקראה הכיכר על שמו של סטניסלה הקדוש, אך עד מהרה הוסב שמה לכיכר אליאנס, על מנת להנציח את הברית שנחתמה בשנת 1756, בעקבות מלחמת שבע השנים, בין לואי החמישה עשר, מלך צרפת, למריה תרזה מאוסטריה. ברית זו שינתה בריתות קודמות שנכרתו לאחר מלחמת הירושה האוסטרית, ואשר במסגרתן היו צרפת ואוסטריה יריבות. צורתה של הכיכר היא כשל מלבן באורך של כ-70 מטרים מצפון לדרום, וברוחב של כ-60 מטרים ממזרח למערב. הרחבה אינה מרוצפת ושדרת עצי טיליה שנטעה בשנת 1763 מקיפה אותה מכל כיווניה. במרכז הרחבה נצבת מזרקה ועליה מתנוססת הכתובת: Éternel traité de concorde année 1756 L'ancienne et la nouvelle fidélité forment maintenant un même vœu La discorde est vaincue par cette alliance voulue de tous L'ancienne et la nouvelle fidélité forment maintenant un même vœu ברית הסכמה נצחית, שנת 1756 הנאמנויות הישנה והחדשה מהוות כעת שבועה אחת המחלוקת נוצחה על ידי ברית זו, מושא רצון הכל הנאמנויות הישנה והחדשה מהוות כעת שבועה אחת מעל אגן האבן נצבות דמויות אלגוריות עשויות עופרת המשמשות כמזרקות, ומעליהן אובליסק אבן שבראשו דמות התוקעת בביוגל. מדיה וקבצים בנושא כיכר אליאנס בוויקישיתוף הכיכר באתר לשכת התיירות העירונית
מפונגובווה

מפונגובווה (Mapungubwe) הייתה עיר המדינה הגדולה ביותר בחלקה הדרומי של אפריקה במאה ה-13. בשיאה חלשה על שטח של כ-30,000 קמ"ר סמוך למפגש הנהרות לימפופו ושאשה בתחומן של דרום אפריקה, זימבבווה ובוצוואנה של ימינו. שורשיה של הממלכה בראשית המאה ה-10 והיא התקיימה משך 400 שנה. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1995, והנוף התרבותי שהותירה מפונגובווה הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2003. האזור בו שכנה מפונגובווה היה נושב כבר בתקופת האבן בידי אבותיהם של בני הסן שהיו ציידים-לקטים. כאשר שבטי בנטו היגרו לאזור כ-2000 שנה לפני זמננו, הם הביאו עימם ידע חקלאי אשר אומץ בידי חלק מבני הסן. מתקופת הברזל באזור, החל באמצע המאה ה-3, השתמרו ממצאים בדמות חרסים וערימות פסולת. בין המאה ה-7 למאה ה-9 האזור היה נושב בדלילות בשל תקופה של מיעוט גשמים. שורשיה של מפונגובווה מתוארכים לשנת 900 לערך, ומאז ועד לשקיעתה נהוג להבחין בשלושה שלבים שבכל אחד מהם היה יישוב מרכזי (או עיר בירה) אחר: כאשר תנאי האקלים השתפרו, קהילות חקלאים של תקופת הברזל אשר השתייכו לשבטי הבנטו, החלו מקימות יישוב סביב דיר מרכזי. עם הזמן מספר היישובים גדל והאוכלוסייה פיתחה קשרי סחר עם חופי האוקיינוס ההודי, דבר הנלמד ממצאים דוגמת חרוזי זכוכית ומוצרי שנהב מיובאים. מתקופה זו השתמרו 23 אתרים ארכאולוגיים והתקופה קרויה על שמו של אחד האתרים בזימבבווה. היישוב הגדול ביותר בתקופה זו קרוי שרודה, והוא מנה בין 300 ל-500 תושבים. סביבו התרכזו יתר היישובים ברדיוס של עד 40 ק"מ. המנהיג העליון התגורר בשרודה שתפקדה כעיר בירה בעוד שביישובים האחרים היו מנהיגים משניים. הכלכלה נסמכה על גידול העדרים, ציד, דיג מהנהרות וגידול של דורה. אבותיהם של שבטי שונה תפסו את מקומה של אוכלוסיית הז'יזו, אף שהם שימרו תחילה את הנוהג להתרכז סביב דיר מרכזי. עם הזמן נוצרה הבחנה בין השכבה השלטת לפשוטי העם והמבנה שנסמך על ארגון העדרים החל להיחלש. הדיר הורחק ממרכז היישוב לשוליו וניכר שעיבוד האדמה הפך אינטנסיווי יותר. מתקופה זו התגלו 89 אתרי יישוב, והיישוב המרכזי המכונה K2 קם כ-7 ק"מ דרומית-מערבית לשרודה שננטש. ביישוב זה התגוררו בין 1,000 ל-2,000 איש. הכלכלה נהייתה מגוונת יותר ולדורה נוספו גם שעועית ודוחן. כ-6,500 חרוזי זכוכית שנמצאו באתר מעידים על התגברות יחסי המסחר של היישוב, וקיימות עדויות לעיבוד ברזל ונחושת. חברה בעלת שלטון מרכזי שנחלקה לעד חמישה מעמדות, שלטה על שטח נרחב של כ-30,000 קמ"ר. האוכלוסייה התגוררה בכ-80 נחלות ומנתה כ-9,000 איש בסך הכל. הממצא החשוב ביותר מתקופה זו הוא האתר הארכאולגי של גבעת מופונגובווה, כ-2.5 ק"מ דרומית-מזרחית למקום מפגשם של נהרות הלימפופו והשאשה. בעיר התגוררו בין 3,000-5,000 תושבים - פשוטי העם במורדות הגבעה בצידה הדרומי, והשכבה השלטת על הגבעה עצמה. שטחו הכולל של היישוב היה כ-10 הקטאר. שרידיו של מכלול גדול - ככל הנראה ארמון - התגלו במרכז הגבעה, ודי במבנים, בקברים ובשרידי גללי עדרים שהתגלו במקום, כדי להעיד על שליטה ריכוזית בעדרים ועל צבירת עושר רב. בין היתר נמצאו באתר כלי קדרות מסין, כלי זכוכית, חרוזים שיכול והגיעו מפרס וזהב בצורות שונות. ממצאים אלה מעידים על סחר עם הודו וסין דרך נמלי האוקיינוס ההודי אליהם יצאה מפונגובווה זהב ושנהב. לאחר תקופה זו, בשל שינויי אקלים, שוב לא ניתן היה לכלכל אוכלוסייה גדולה, וממלכת מומפונגובווה התפוררה. מדיה וקבצים בנושא מפונגובווה בוויקישיתוף הפארק הלאומי מפונגובווה
ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון

ז'ורז-לואי לקלר דה בופון (בצרפתית: Georges-Louis Leclerc, Comte de Buffon;‏ 7 בספטמבר 1707 – 16 באפריל 1788) היה חוקר טבע, מתמטיקאי, קוסמולוג ועורך אנציקלופדיות צרפתי. ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון נולד בעיר מונבאר במחוז קוט ד'אור שבחבל בורגון בצרפת. אביו היה לחבר המועצה המשפטית של העיר דיז'ון, והמשפחה עברה להתגורר שם. אחרי שסיים לימודים בבית ספר תיכון של מסדר הישועים שבעיר, למד בופון הצעיר משפטים והוסמך כעורך דין ב-1726, אך העדיף את המדעים למרות שמשפחתו לא ראתה זאת בעין יפה. ב-1728 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטה של העיר אנז'ה. הוא קרא את כתבי אייזק ניוטון ונרשם גם לקורס ברפואה, אך היות שהרג קצין קרואטי בדו-קרב נמלט לדיז'ון או לנאנט. משם יצא למסע נרחב באירופה, אך שב למשפחתו כדי להבטיח את ירושתו אחרי שאביו נישא בפעם השנייה. בופון תרגם לצרפתית את כתבי ניוטון וניסה לעשות שימוש בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי בתורת ההסתברות. הוא עקר לפריז ושם התוודע אל וולטר ואל אנשי רוח אחרים, וב-1734 התקבל כחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1739 התמנה על ידי פטרונו, השר מורפה, למנהל הגן הבוטני המלכותי בפריז. הוא הרחיב אותו על ידי הוספת עצים וצמחים רבים מכל רחבי העולם, והקים בו מוזיאון ומרכז למחקר מדעי. ב-1753 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית, ובנאומו בטקס קבלתו קרא את חיבורו "מחקר על הסגנון". ב-1773 הוענק לו תואר האצילות דה בופון. הוא מת בפריז ב-1788. דה בופון נודע בעיקר בשל יצירתו המקיפה "היסטוריה של הטבע" (Histoire naturelle), שכללה 35 כרכים שיצאו לאור בשנים 1749–1788. תשעה כרכים נוספים פורסמו אחרי מותו. יצירה זו כוללת את כל שהיה ידוע בזמנו על עולם הטבע. היא נכתבה בסגנון מלוטש, תורגמה לשפות רבות ונקראה על ידי משכילים רבים ברחבי אירופה. בין השאר, תורגמו חלקים מן היצירה לעברית על ידי אברהם בן הגר"א. בין היתר, עסק דה בופון בבעיית מקורה של מערכת השמש, וסבר כי כוכבי הלכת נוצרו כתוצאה של התנגשויות מטאורים בשמש. הוא הביע את דעתו כי גיל כדור הארץ הוא 75,000 שנה - טענה שהייתה מנוגדת לדוגמה של הכנסייה הקתולית בצרפת, שהטילה חרם על ספריו והעלתה אותם באש. דה בופון הכחיש את מה שנאמר בספר "בראשית" על אודות תיבת נוח, וסבר כי החיות לא נוצרו כפי שהן, אלא עברו תהליכים של התפתחות ושל התנוונות במשך הזמן. הוא בחן את הדמיון בין האדם לבין הקוף ואת האפשרות כי יש להם אב-קדמון משותף. צ'ארלס דרווין כתב כי דה בופון היה החוקר הראשון בזמן החדש שעסק בתורת האבולוציה. המחט של בופון ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון, באתר MacTutor (באנגלית) יוסי לוי, סטטיסטיקאי בפריז, באתר "נסיכת המדעים" קטע מהספר שכתב, Cours de l'histoire naturelle des mammifères, google books ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
איהן מנסיז

איהן מנסיז (נולד ב-10 באוגוסט 1975 בבוואריה, גרמניה) הוא כדורגלן טורקי אשר התפרסם בקבוצה האיסטנבולית בשיקטש, ממנה עבר לקבוצה ויסל קובה ביפן. הוא כיכב עם נבחרת טורקיה בכדורגל במונדיאל 2002 וכבש שלושה שערים בטורניר, שניים מהם היו במשחק על המקום השלישי מול קוריאה הדרומית, שנתנו את הניצחון לטורקיה. את בכורתו עם הנבחרת, עשה מנסיז בתור מחליף בשלב ההפעלה למונדיאל נגד מולדובה באוקטובר 2001. הוא הגיע לנבחרת בזכות עונה מרשימה בבשיקטש בשנת 2001, כשהוביל את טבלת מלך השערים של טורקיה ועזר לקבוצתו להגיע למקום השלישי. בזכות לבושו האופנתי וסגנון השיער שלו, הוא מושווה לשחקנים אחרים כדוגמת דייוויד בקהאם שמקוטלגים כמטרוסקסואלים. מדיה וקבצים בנושא איהן מנסיז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איהן מנסיז איהן מנסיז, באתר Transfermarkt איהן מנסיז, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) איהן מנסיז, באתר Soccerway איהן מנסיז, באתר WorldFootball.net איהן מנסיז, באתר National Football Teams איהן מנסיז, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מלאי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מלאי – כמות חומרים זמינים ברשות עסק חצי האי המלאי שבדרום-מזרח אסיה מלאים – תושבי מלזיה מלאי (מאכל) – מאפה רומני
תנועה מקבילה

בתאוריית המוזיקה תנועה מקבילה היא תנועתם של שני קולות לאותו הכיוון באותה קפיצה, כך שהמרווח ביניהם נשמר. לדוגמה, מעבר מדו וסול לרה ולה הוא קווינטות מקבילות. תנועה מקבילה אינה רצויה בדרך כלל במוזיקה פוליפונית. יש הפרדה בין תנועה במרווח זך, שאינו כולל את הקוורטה, לתנועה של שאר המרווחים. הסיבה לכך שהתנועה המקבילה אסורה (או אינה מומלצת) היא שבמוזיקה פוליפונית כל הקולות צריכים להיות עצמאיים ובלתי תלויים זה בזה. מקורו של האיסור הוא בקונטרפונקט. נהוג להשתמש בתנועה מקבילה "אסורה" כדי להדגיש את המלודיה במוזיקה למקלדת למשל, ובמוזיקה מודרנית היא נפוצה גם בליווי. תנועה מקבילה באוקטבה, קווינטה, או פרימה, נחשבת אסורה במוזיקה פוליפונית על פי המסורת של באך. איסור זה הוא אולי החמור ביותר בקונטרפונקט. התנועה היחידה המותרת היא בירידה מקווינטה זכה לקווינטה מוקטנת. כלומר, אם בין שני קולות יש מרווח של קווינטה זכה, ושניהם יורדים כך שהמרווח ביניהם נהיה קווינטה מוקטנת (כלומר טריטון). למשל, מדו סול לסי פה. עם זאת, המהלך ההפוך אינו קביל. לדוגמה, כששני קולות זזים באוקטבות מקבילות הם למעשה רק קול אחד. לכן, אם בתוך ארבעה קולות שניים נעים בתנועה מקבילה של אחד המרווחים לעיל, זה נשמע כאילו יש רק שלושה, והמהלך ההרמוני נחלש מאד. תנועה מקבילה בפרימה, קווינטה או אוקטבה, היא כל כך לא רצויה, שאפילו תנועה שנשמעת כמו תנועה מקבילה אסורה. כששני קולות נכנסים מאותו הכיוון לאחד מהמרווחים הללו ישנה תנועה נסתרת. לדוגמה, מהלך מדו סי ללה מי תהיה קווינטה נסתרת. אמנם מקובל מאוד להימנע מתנועה נסתרת, אך כיוון שהיא פחות חריפה מתנועה מקבילה, יש יותר יוצאים מן הכלל המאפשרים אותה. ראשית, כל תנועה נסתרת אסורה רק בין קולות חיצוניים, כלומר במקרה של ארבעה קולות (בס, טנור, אלט וסופרן) אסור שהאלט או הסופרן יקיימו תנועה נסתרת עם הבס והטנור, אך בין בס לטנור, או בין אלט לסופרן מותר. כמו כן, אם הסופרן יורד בצעד, ואילו הבס יורד בקפיצה, התנועה מותרת. למשל מסול רה, לדו דו (לרוב יגיע בסיום קדנצה) מותר לנוע. תנועה במרווחים אחרים, כשהנפוצים הם טרצה או קוורטה, מותרת אך לא מומלצת. בעוד שהיא לא גורמת לקולות להישמע כקול אחד, היא מחלישה את הייחוד של כל קול, ועל כן לא נהוג להשתמש בה בכמה מהלכים ברצף. לרוב אומרים שעד שלושה מהלכים בתנועה מקבילה שכזו הוא דבר אפשרי, אך יותר מכך גורם לקולות לאבד את עצמאותם. המספר הזה הוא גבול שרירותי, והאוזן היא למעשה הריבון הקובע. כאמור, ה"איסורים" או ה"הגבלות" הם למוזיקה פוליפונית, והם נכונים לתקופתו של באך. כיום נפוץ מאוד לשבור אותם במודע, או שלא במודע. לדוגמה, במוזיקה פופולרית או רוק יש מעט נגני גיטרה שלא נעים לאורך שיר שלם כמעט באוקטבות, וקווינטות נסתרות. כמו כן, גם באך היה משתמש בתנועה מקבילה כדי להדגיש. לדוגמה, אחת היצירות המוכרות שלו, טוקטה ופוגה ברה מינור, נפתחת בשני קולות המבצעים את אותה המלודיה במרווח של אוקטבה. עם זאת, תנועה מקבילה היא תיאור של תופעה פסיכואקוסטית שמשפיעה עלינו בכל מוזיקה שאנו שומעים, גם אם איננו בהכרח מודעים אליה. יש מצבים הרגישים אליה יותר (למשל קוראלים למקהלה) ויש כאלה שפחות (מוזיקה מודרנית), יש מלחינים שהיו משתמשים בה בכוונה, לדוגמה בטהובן, גם במוזיקה שיחסית רגישה אליה. תאוריית המוזיקה - מונחים
אילן ברקוביץ' (כדורסלן)

אילן ברקוביץ' (נולד ב-1 בפברואר 1975) הוא מאמן וכדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז. בארבע שנותיו הראשונות בקריירה שיחק ברקוביץ' בעירוני נהריה, אך רק לאחר ירידתה לליגה הלאומית החל לקבל דקות משחק משמעותיות. בעונתו האחרונה בנהריה שיחק 22 משחקים בהם קלע 18.2 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1996/1997 עבר לשחק בהפועל אילת ובעונה שלאחר מכן שיחק במכבי חדרה. לאחר מכן ירד לשחק בליגה הארצית וחתם בהפועל מעיליא לשנתיים. בעונת 2000/2001 שב לעירוני נהריה ועם 11.4 נקודות בממוצע למשחק סייע לה לחזור לליגת העל. בעונת 2001/2002 עבר להפועל גלבוע/גליל עליון ובעונתו השנייה בה נבחר לשחקן השישי של העונה בליגת העל. לאחר חמשת המחזורים הראשונים של עונת 2003/2004 עבר למכבי חיפה ולאחר עונה אחת עבר להפועל תל אביב עימה שיחק גם ביורופליג. בעונה שלאחר מכן חתם בהפועל חולון והיה גורם מרכזי בעלייתה לליגת העל כשהוא נבחר לחמישיית העונה של הליגה הלאומית. בעונת 2006/2007 עבר לשחק בהפועל באר שבע ושוב נבחר לחמישיית העונה של הליגה, בעונה שלאחר מכן קיבל גם את תפקיד המאמן של קבוצת הנוער של המועדון. לאחר קריסתה של באר שבע החליט ברקוביץ' לחזור לליגת העל וחתם בעירוני רמת גן, אך כבר בפתיחת העונה שוחרר וחתם בהפועל עפולה, עימה עלה שוב לליגת העל. לאחר עונה זו חתם בהפועל חיפה. בתחילת עונת 2010/11 חתם ברקוביץ' באליצור נווה דוד רמלה. לאחר שתי עונות מוצלחות ברמלה, ירד ברקוביץ' לליגה הארצית וחתם בקבוצת א.ס. רמת השרון לה סייע לעלות לליגה הלאומית. בשנת 2015 עלה ברקוביץ' פעם נוספת הפעם עם הפועל רמת גן לליגה הלאומית ובין השנים 2015-2017 שיחק במדי בית"ר כפר יונה מהליגה הארצית, איתה העפיל לחצי גמר הפלייאוף. ב-2017 שימש כמאמן קבוצת הנוער של הפועל גבעתיים/רמת גן בליגה הלאומית. ביולי 2017 חתם כשחקן בקבוצת מכבי הוד השרון בפברואר 2018 נפצע וגמר את העונה. בקיץ 2018 אימן את קבוצת הבוגרים של אליצור רמלה ובסיום העונה העפיל עימה לליגה הארצית. ביוני 2019 חזר ברקוביץ' לכפר יונה בליגה הארצית, שם הוא משמש כמאמן ראשי וכשחקן. לקראת עונת 2023/2024 עבר ברקוביץ' להפועל רמת גן / גבעתיים. ארצית: כפר יונה מכוונת גבוה
סיפורים קצרים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סיפור קצר – ז'אנר ספרותי סיפורים קצרים - ספר סיפורים מאת נאם לה
עבודות עפר

עבודות עפר הן עבודות הנדסה הכוללות הזזה או העברה של כמויות גדולות של עפר, אדמה, סלעים, חצץ, חול וכדומה. עבודות כאלה נעשות בדרך כלל באמצעות ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) כגון דחפורים, מגרדות, מחפרים, שופלים ומשאיות עפר. עבודות עפר כוללות פריצת דרכים, סלילת כבישים והנחת מסילות רכבת, בניית סכרים, הקמת סוללות עפר, חפירת תעלות, יישור שטח ועוד. בהנדסה צבאית, משמשות עבודות עפר גם לבניית ביצורים כגון עמדות מגנן כנגד אש תותחים (כחלק מביצורי קבע כנגד ארטילריה שהתפתחו בעקבות המצאת התותח והעלמות החומות הגבוהות המסורתיות) וטילים נגד טנקים (עבור עמדות מגנן לטנקים ורכב קרבי משוריין), בניית חפירים, חפירת תעלות נ"ט ושוחות והקמת חסימות עפר. כמו כן, נעשה שימוש בעבודות עפר כדי להתגבר על ביצורי האויב על ידי מילוי תעלות, פריצת צירים, הריסת סוללות וכו'. עבודות עפר דורשות ידע בהנדסה גאוטכנית (כגון נוזליות עפר וחיכוך) וכן הערכת כמויות כדי להבטיח שנפח העפר באזור ה-cut (האזור ממנו מפנים את העפר) יתאים לזה שב-fill (האזור אליו מפנים את העפר), תוך כדי מזעור מרחק התזוזה. בעבר, נעשו חישובים אלה על ידי סרגל חישוב ושיטות כמו חוק סימפסון. כיום ניתן לבצעם באמצעות מחשב ותוכנה ייעודית, כולל אופטימיזציה עבור עלויות הגרירה/דחיפה ולא עבור מרחק הגרירה/דחיפה (שכן העלות לא עומדת ביחס ישר למרחק). בגלל הכמויות הגדולות של חומר שנדרש להזזה - שיכולות להגיע אף למיליוני מטר מעוקב במקרים של בניית סכרים גדולים - נדרש ציוד מכני הנדסי כבד וגדול כדי לבצע את העבודה ביעילות. ואכן, תחום עבודות העפר עבר מהפכה עם המצאת מגרדת פרזנו והטרקטור ומאוחר יותר כלי הצמ"ה שנגזרו מהם: דחפור, מגרדת, יעה אופני, מחפר, מפלסת, מחפרון, משאיות עפר ומכונות חפירה גדולות. מדיה וקבצים בנושא עבודות עפר בוויקישיתוף ארגון עבודות עפר, התאחדות הקבלים סרטונים וקטעי וידאו דחפור D9R דוחף עפר, יוטיוב צילום של D9T בעבודה באמצעות רחפן, ביוטיוב שני דחפורי D9T בעבודה, יוטיוב