יואן מונטגיו

יואן אדוארד סמואל מונטגיו (באנגלית: Ewen Edward Samuel Montagu;‏ 19 במרץ 1901 – 19 ביולי 1985), היה יהודי בריטי, קצין מודיעין בצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה, שופט וסופר. נודע בתפקידו בהובלת "מבצע קציצה" - פעולת הונאה צבאית, שהטעתה את גרמניה הנאצית לחשוב שכוחות הפלישה של בעלות הברית ינחתו ביוון ולא בסיציליה במסגרת מבצע האסקי. החזיק בכמה תוארי אצולה בריטיים. מונטגיו, נצר למשפחת בנקאים עשירה, הוא בנו השני של הברון לואיס מונטגיו, שהיה בן דודו של הרברט סמואל, ונכדו של הברון סמואל מונטגיו. בית המשפחה היה ארמון פאר ברובע קנסינגטון שהעסיק משרתים רבים. יואן התחנך בבית הספר וסטמינסטר. במלחמת העולם הראשונה היה מאמן מקלע בבסיס צי-אוויר של ארצות הברית. לאחר המלחמה למד בטריניטי קולג' (קיימברידג'), באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1924 הוסמך כעורך דין. אחד המקרים המפורסמים שלו כעורך דין זוטר היה ההגנה על אַלְמָה ראטנברי בשנת 1935 שהואשמה יחד עם מאהבה בן השמונה עשרה ברצח בעלה הקשיש פרנסיס ראטנברי (Francis Rattenbury). בשנת 1939 התקדם להיות "פרקליט המלך" (King's Counsel). בשנת 1938 התנדב מונטגיו למערך המילואים של הצי המלכותי. בשל הרקע המשפטי הוא הוצב למחקר מיוחד. אחר כך הוצב במטה הצי המלכותי בהאל כקצין צוות סיוע במודיעין. מונטגיו שירת באגף המודיעין של האדמירליות ועלה לדרגת קומנדר. הוא היה נציג חיל הים בוועדת XX, שפיקחה על הפעלת סוכנים כפולים (Double-Cross System) במסגרת MI5. הוא פיקד על צ'ארלס צ'ולמונדליי, שהגה את תוכנית ההונאה "מבצע קציצה". מונטגיו קיבל את הרעיון לתת לגופת חסר בית שנפטר זהות של קצין בריטי, ולהניח לגופה להישטף לחוף כשעליה מסמכים עם מידע כוזב, לפיו מתוכננת פלישה של בעלות הברית ליוון ולסרדיניה, ולא לסיציליה, שם התרחשה הפלישה בפועל. הגרמנים אכן הולכו שולל, עד היטלר עצמו והפלישה לסיציליה נחלה הצלחה. ההיסטוריון יו טרבור-רופר כינה את המבצע 'ההונאה הטובה ביותר בהיסטוריה של הונאה צבאית'. על תפקידו במבצע קציצה, הוא זכה לתואר "מפקד" בחטיבה הצבאית של מסדר האימפריה הבריטית. מ-1945 עד 1973 הוא החזיק בתפקיד פרקליט הצי, שימש כשופט בהמפשייר ובמידלסקס ורשם בבתי המשפט בדוויז ובסאות'המפטון. כתב את הספר "האיש שלא היה מעולם" (אנ') (1953), דין וחשבון על מבצע קציצה, שהפך לסרט "האיש שלא היה מעולם" שלוש שנים מאוחר יותר. את דמותו של מונטגיו בסרט משחק קליפטון וב, מונטגיו עצמו מופיע בסרט בתפקיד סגן מרשל של חיל האוויר המלכותי, המותח ביקורת צינית על תוכנית "מבצע קציצה". כתב גם את "מעבר לסודי ביותר אולטרה" (1977), שהתמקד בטקטיקות טכנולוגית מידע וריגול שהיו בשימוש במלחמת העולם השנייה. מונטגיו היה נשיא ק"ק כנסת ישראל, 1954-1962, וסגן נשיא של ההתאחדות האנגלו-יהודית. אחיו הבכור, סטיוארט מונטגיו, פנה לעסקי הבנקאות של המשפחה ואילו אחיו הצעיר, אייבור מונטגיו (Ivor Montagu), היה יוצר סרטים, סופר, מייסד איגוד טניס השולחן העולמי, קומוניסט, שריגל עבור גה-אר-או במהלך מלחמת העולם השנייה. יואן מונטגיו התחתן עם איריס, בתו של הצייר סולומון ג'וזף סולומון, בשנת 1923. נולד להם בן, ג'רמי, שעסק בכלי נגינה ובת, ג'ניפר (Jennifer Montagu), היסטוריונית אמנות. דודו הוא אדווין מונטגיו - בנו השני של סמואל מונטגיו, מדינאי בריטי ליברלי, חבר המועצה המלכותית ומזכיר המדינה להודו ודודתו היא ליליאן הלן מונטגיו - בתו של סמואל מונטגיו, עובדת סוציאלית, שופטת בבית משפט לנוער בלונדון ופעילת יהדות ליברלית (בריטניה). בן מקנטייר, מבצע קציצה: פרשיית הריגול האמיתית ששינתה את מהלכה של מלחמת העולם השנייה, תרגום מאנגלית כרמית גיא, תל אביב: עם עובד, 2010. אורה מורג, האניגמה במבצע קציצה אלוף שלמה גזית, ‏התפקיד - נוכל בשירות הוד מלכותו, מערכות 273-274, מאי-יוני 1980 (על ספרו של יואן מונטגיו "מעבר לסודי ביותר אולטרה") אלוף (דימ') שלמה גזית, בלדה לסוכן כפול, מבט מל"מ, גיליון 69, יולי 2014, עמ' 28–30 יפתח רייכר-עתיר, "מבצע קציצה" מאת בן מקנטייר - על גופתי המתה, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2010 שאול אדר, הגיבור המת של פרשיית הריגול המצליחה ביותר של מלחמת העולם השנייה, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2010 אל"ם (מיל.) בני מיכלסון, מבצע קציצה - האיש שלא היה ולא נברא; קפטיין (בצי) איאן מונטאגיו 1901 – 1985, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה "מבצע קציצה" - סיפורו של המרגל האמיתי ששינה את מהלכה של מלחמת העולם השנייה, מאת: בן מקנטייר בדף הפייסבוק של הוצאת עם עובד, 29 בנובמבר 2010 איון מונטגיו, דף שער בספרייה הלאומית יואן מונטגיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואן מונטגיו, באתר AllMovie (באנגלית) יואן מונטגיו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלוף שלמה גזית, ‏התפקיד - נוכל בשירות הוד מלכותו, מערכות 273-274, מאי-יוני 1980 המקור לסימוכין הבאים הוא: בן מקנטייר, מבצע קציצה: פרשיית הריגול האמיתית ששינתה את מהלכה של מלחמת העולם השנייה, תרגום מאנגלית כרמית גיא, תל אביב: עם עובד, 2010 עמודים 30-31 עמוד 34 עמודים 302-303 עמודים 32-33 עמודים 86-93