laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בני מר (קצין)

בני מר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כמפקד אגד בחיל התותחנים וכראש מטה פיקוד הצפון. מר נולד בחולון, בן להורים ניצולי השואה. התגייס לצה"ל ב-1984, שירת כלוחם כחיל התותחנים ולאחר קורס מפקדים שימש מפקד צוות בגדוד 55. לאחר קורס קצינים שימש קצין סיור בגדוד 55, קצין עמדה בקורס מפקדים ומפקד סוללה בגדוד 55. בהמשך שימש קצין אג"ם במפקדת קצין התותחנים של פיקוד המרכז, סגן מפקד גדוד 403 וקצין אג"ם בעוצבת הגולן. כסגן-אלוף פיקד על גדוד 404 וכאלוף-משנה שירת כראש תורת חיל תותחנים במפקדת זרוע היבשה. ב-2003 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. בתפקיד זה מונה ב-2004 גם למפקד חטיבת מכבים, חטיבה מרחבית חדשה שהוקמה באוגדת אזור יהודה ושומרון. בתפקידו הבא פיקד על בית הספר לתותחנות שדה, במקביל שירת כקצין התותחנים הפיקודי בפיקוד הדרום. שירת כראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה ובתפקידו האחרון בשירות הקבע כיהן כראש מטה פיקוד הצפון עד שחרורו ב-2013. לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל פיתוח וחדשנות בחברת הייעוץ הביטחוני SBM. ב-2016 הקים את חברת 'בימר ייעוץ אסטרטגי' - העוסקת בייעוץ ביטחוני ושיווק בינלאומי מר בוגר תואר ראשון בעבודה סוציאלית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. מר מתגורר בגדרה, נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא בני מר בוויקישיתוף בני מר, ברשת החברתית LinkedIn עמיר רפפורט, "כדי להיות איש אש טוב צריך להבין הקשרים רחבים" אתר חיל התותחנים, 23 בינואר 2014. בני מר, "לקחי האש הסטטיסטית", ישראל דיפנס, 7 יוני, 2016 פליקס פריש, ‏48 התרעות לפיגועים; 10 מבוקשים נעצרו ביו"ש, באתר גלובס, 10 בפברואר 2004 BEEMEHR – Precision.Focus.Creativity., www.beemehr.com (באנגלית)
יעקב זיגדון

יעקב זיגדון (נולד ב-7 בדצמבר 1955) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף ומנכ"ל עיריית חדרה בעבר. כיהן כמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וכראש מטה פיקוד המרכז. זיגדון נולד ב-1955 במעברה בחולון להורים עולים חדשים מלוב, ילד שישי מתוך שבעה, אח לחמש אחיות. בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב. זיגדון התגייס לצה"ל בנובמבר 1973. עשה את מרבית שירותו הצבאי בחיל התותחנים. במלחמת ההתשה במובלעת הסורית שירת במפקדת אגד ארטילרי 282. ב-1975 סיים קורס קציני תותחנים ושובץ בגדוד 411, בו שימש קת"ק (קצין תצפית קדמי), קע"ת (קצין עמדה) ומסו"ל (מפקד סוללה). בהמשך שירותו שימש מפקד בקורס קציני תותחנים בביסל"ת, עוזר קצין אג"ם באגד ארטילרי 282, ומד"ר בביסל"ת. במלחמת לבנון הראשונה היה זיגדון שותף להפעלת האש הגייסי בקרב סולטאן יעקוב, תחת פיקודו של אהוד ברק. לאחר המלחמה מונה לסגן מפקד גדוד 404 ופיקד על הגדוד בשנים 1984–1985. בתפקידו הבא פיקד על קורס קציני תותחנים. שימש קצין אג"ם במפקד קצין תותחנים ראשי ומפקד ענף אימון יחידות. ב-1990 מונה למפקד אגד ארטילרי 215 ולאחר מכן שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הצפון. ב-1997 מונה לראש מטה פיקוד המרכז ושימש בתפקיד בפרוץ האינתיפאדה השנייה.. בשנים 2001 עד 2004 כיהן כמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בשירות המילואים שירת במטה הגיס המטכ"לי כמפקד מרכז האש. מחבר הספרים "בניין הכוח הצבאי" ו"תותחנים בשל"ג". לאחר שחרורו מונה באוקטובר 2005 לסמנכ"ל השמה בשירות התעסוקה. ב-2013 מונה למנכ"ל עיריית חדרה. זיגדון בעל תואר ראשון בגאוגרפיה עם התמחות בתכנון עירוני מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי ובית הספר לתותחנות של צבא ארצות הברית. נשוי לנילי ואב לשלושה. יעקב זיגדון, "עיונים בתורת בניין הכוח הצבאי", הוצאת צה"ל - המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, 2004. יעקב זיגדון וסימן טוב שגיא, "תותחנים בשל"ג – סיפור מלחמה", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2016. מדיה וקבצים בנושא יעקב זיגדון בוויקישיתוף יעקב זיגדון יהיה מנכ"ל עיריית חדרה הבא(הקישור אינו פעיל), אתר עיריית חדרה. מפרי עטו לא הפקרנו - לא הסברנו, מערכות 382, פברואר 2002 . בניין כוח המילואים בעידן הצבא הפוסט-מודרני, מערכות 394, 2004. הרבה אש, מעט מחשבה, מערכות 421-420, ספטמבר 2008 . אחי רז , במחנה, האלוף הראשון מחיל התותחנים?, באתר web.archive.org, ‏1998-01-19 יעקב זיגדון, באתר "בהשקט ובבטחה" מאת אמיר אורן, תורת לחימה לפינוי התנחלויות, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2002. מופז: הפלשתינאים חצו כל הקווים, באתר הארץ, 1 באפריל 2001. עמיר רפפורט, עידן דן, באתר nrg‏, 25 בפברואר 2005. עמוס הראל, האלוף שלא מתבייש לא להסתער, באתר הארץ, 11 במאי 2012. חן אברמוביץ’, חדרה: מנכ"ל ואיש ספר, "מגזין המושבות", ‏ 16.03.2015. "אלוהים, תן לי להגיע בשלום למכשיר הקשר", באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2016.
ת'אבת מרדאווי

ת'אבת עזמי סליימאן מרדאווי (בערבית: ثابت عزمي سليمان مرداوي) הוא איש הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני באזור ג'נין, טרוריסט אשר חימש וצייד 9 מחבלים מתאבדים, שלח אותם אל מותם וגרם לרציחתם של 20 ישראלים ופציעתם של 150. הוא נעצר במבצע חומת מגן, נשפט ומאז יושב בכלא בישראל. ת'אבת מרדאווי, תושב הכפר עראבה שבאזור ג'נין, החל בפעילותו הטרוריסטית ב-1994. הוא נעצר על ידי ישראל וישב בכלא בשנים 1994 - 1998. לאחר שחרורו הצטרף לג'יהאד האסלאמי והשתלב בהנהגת הארגון בג'נין. בנובמבר 1998 הוא נעצר על ידי המודיעין המסכל הפלסטיני, והיה כלוא באופן חלקי בג'נין עד לשחרורו במאי 2000. לאחר פרוץ האינתיפאדה השנייה בספטמבר 2000 חידש קשריו עם פעילי הג'יהאד האסלאמי. במהלך האירועים בלט כטרוריסט אשר פעילות הטרור שיזם גרמה להריגת 20 ישראלים ולפציעת 150. היה סגנו (ביחד עם עלי ספורי) של מחמוד טוואלבה, הידוע בכינויו "נורסי", שהיה ראש הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי בשומרון. במסגרת מבצע חומת מגן הסגיר עצמו מרדאווי לידי כוחות צה"ל ב-11 באפריל 2002. בחקירתו סיפר כי במהלך הקרב עם חיילי צה"ל במחנה הפליטים ג'נין הוא עשה שימוש בפיצוץ בלוני גז ובכך גרם להרס בתים שבהם התגוררו אזרחים תמימים. כמו כן הודה מרדאווי שהוא וחבריו החליטו להיכנע מאחר שלא יכלו לעשות דבר כדי לעצור את הדחפורים המשוריינים של צה"ל שהחלו לפעול באופן מסיבי במחנה. במהלך חקירתו הודה מרדאווי כי הוא עומד מאחורי תכנון וביצוע הפיגועים הבאים: 25 במאי - פיצוץ מכונית תופת, שהיו בה שני מפגעים, בתחנה המרכזית בחדרה. בפיגוע נפצעו 45 אנשים. 16 ביולי - פיגוע התאבדות בתחנת אוטובוס מול תחנת הרכבת בבנימינה. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו שני אזרחים ונפצעו 8, מתוכם 3 באורח קשה ו- 5 באורח קל. 12 באוגוסט - שילוח המחבל המתאבד שהתפוצץ במסעדת וול- סטריט בקריית מוצקין. כתוצאה מהפיצוץ נפצעו 14 אזרחים. 7 באוקטובר - מחבל מתאבד התפוצץ בכניסה לקיבוץ שלוחות. כתוצאה מהפיגוע נהרג אזרח ישראלי. 28 באוקטובר - פיגוע ירי לעבר עוברי אורח בשוק בחדרה. כתוצאה מהירי נהרגו 4 נשים ונפצעו 20. 29 בנובמבר - פיגוע באוטובוס ליד מחנה 80, מחבל מתאבד פוצץ עצמו באוטובוס "אגד" בצומת מחנה 80-ואדי עארה. 3 אזרחים נהרגו ו-8 נפצעו. 26 בפברואר - תכנון פיגוע התאבדות בחיפה אשר לא יצא אל הפועל. המחבל נתפס על ידי המשטרה, סיכול פיגוע ההתאבדות בכיכר פריז בחיפה. 5 במרץ - פיגוע באוטובוס בתחנה המרכזית בעפולה, מחבל מתאבד פוצץ עצמו באוטובוס "אגד" 823 בעפולה. אזרח נהרג ו-19 אזרחים נפצעו. 20 במרץ - פיגוע באוטובוס בוואדי עארה בצומת מוצמוץ, מחבל מתאבד פוצץ עצמו באוטובוס "אגד" 823 שנסע מתל אביב לנצרת. 5 אזרחים נהרגו ו-28 נפצעו. בכל תקופת פעילותו הופעל מרדאווי על ידי מפקדת הארגון בסוריה, עמה עמד בקשר. על-פי אחד ממסמכי השלל, הועברו סכומי כסף גדולים מהנהגת הארגון בדמשק אל תשתית הטרור של הג'יהאד האסלאמי בג'נין. ריאיון עם ת'אבת מרדאווי ב-CNN על הקרב בג'נין, 23 באפריל 2002
בולדר

בולדר (באנגלית: Boulder) היא בירת מחוז בולדר בקולורדו, ארצות הברית, העיר הגדולה במחוז וה-11 בגודלה בקולורדו. העיר שוכנת למרגלות הרי הרוקי, בגובה 1,655 מטרים מעל פני הים והיא ממוקמת 40 ק"מ צפונית לדנוור, העיר הגדולה בקולורדו. העיר ידועה בזכות אוניברסיטת קולורדו השוכנת בה, ונחשבת לעיר בעלת איכות חיים גבוהה. ב-1858 נוסדה התיישבות בשם בולדר ובשנה שאחריה היא הגיעה למעמד של עיר. ב-1870 היו בה 343 תושבים. ב-1875 נורתה אבן הפינה לאוניברסיטת קולורדו שנפתחה בפועל ב-1877. ב-1890 נבנתה תחנת הרכבת בעיר והיו בה כבר 3,330 תושבים. בתחילת המאה ה-20 היו בה 6,150 תושבים והיא הוסיפה לגדול. נכון ל-2016, עומד מספר תושביה על 108,090. העיר נחשבת לדמוקרטית וליברלית. נכון ל-2012 נרשמו המצביעים במחוז בולדר על פי התפלגות של 41% דמוקרטים, 20% רפובליקנים, 1% מפלגות אחרות ו-38% לא הזדהו. כבר ב-1975 אישר המחוז נישואים חד מיניים ושישה זוגות נרשמו כך לנישואים, עוד לפני שאושר החוק האוסר זאת בארצות הברית. העיר נמצאת בעמק בולדר, במפגש הרי הרוקי עם המישורים הגדולים. במערב העיר מתנשאים בשורה מצפון לדרום חמישה הרים של סלעי משקע אופייניים לאזור, והם סימן היכר ידוע של בולדר. גוף המים העיקרי בעיר הוא נחל בולדר קריק שניזון משלגי ההרים ונביעות קטנות. הנחל הוא אחד מיובליו של הנהר סאות פלאט (Platte River) שנשפך לתוך הנהר פלאט, אחד מיובליו של הנהר מיזורי. שמו של הנחל ניתן לו הרבה לפני ייסוד העיר, על שם סלעי (בולדרים) הגרניט הגדולים שנמצאים בערוץ זרימתו. על פי המשוער, קיבלה העיר את שמה מהנחל, המספק את רוב מי השתייה של העיר. האקלים בבולדר יבש כמו ברוב מדינת קולורדו, עם ימי שמש רבים. על פי שיטת קפן, מסווג האקלים כאזור ערבתי קר, צחיח למחצה (BSk). ההרים ממערב לעיר חוסמים את זרם האוויר ואיתו גם משקעים רבים, אף על פי שממטרים כבדים מתרחשים מעת לעת. שילוב של שמש ורוח צ'ינוק שנושבת, יכול לחמם את האזור ולהמיס שלגים במהירות. לבולדר שמונה ערים תאומות ברחבי העולם: טג'יקיסטן דושנבה, טג'יקיסטן (מ־1987) ניקרגואה חלפה (אנ'), ניקרגואה (מ־1983) הרפובליקה העממית של סין להסה, טיבט, הרפובליקה העממית של סין (מ־1986) מקסיקו סיודד מנטה, מקסיקו (מ־2000) יפן יאמאגטה, יפן (מ־1994) קובה יטראס (אנ'), קובה (מ־2002) קניה קיסומו, קניה (מ־2008) ישראל מועצה אזורית רמת הנגב, ישראל (מ־2018) נפאל קטמנדו, נפאל (מ־2018) הרשות הפלסטינית שכם, הרשות הפלסטינית (מ־2016) פיגוע הירי בקולורדו (2021) אתר האינטרנט הרשמי של בולדר (בפנג'אבי) אתר האינטרנט הרשמי של בולדר (באנגלית) בולדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בולדר, ברשת החברתית פייסבוק רשימת תארים של העיר הרשמה לבחירות במחוז בולדר בחדשות SFGate "Creating weather files for climate change and urbanization impacts analysis" Fellows, David (26 באוגוסט 2018). "It's Official: Ramat HaNegev, Israel Is Boulder's New Sister City". Boulder Jewish News (באנגלית). {{cite news}}: (עזרה)
זיאפלטה

זיאפלטה (שם מדעי: Ziapelta)‏ הוא סוג של דינוזאור במשפחת אנקילוזאוריים - הדינוזאורים המשוריינים. זיאפלטה חי כ-72 מיליון שנה לפני זמננו, בשלהי תקופת הקרטיקון. הוא חי בדרום אמריקה הצפונית והיה אוכל צמחים. בסוג זה יש מין טקסונומי יחיד: Ziapelta sanjuanensis. פירוש שמו הוא "מגן הזיא", pelta = מגן ביוונית עתיקה ואילו ה-Zia הם שבט עתיק שחי באזור ושידוע בסמל השמש שלו (חוליות הצוואר של זיאפלטה מזכירות את סמל השמש הזה). הזיאפלטה היה כנראה אנקילוזאור טיפוסי. הוא היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו. זנבו הכיל שתי בליטות עצם כבדות ואף דוקרנים שהפכו אותו לאלה אפקטיבית וכלי נשק כנגד טורפים. הזיאפלטה היה הרביבור ואכל צמחייה נמוכה על פני הקרקע. מאובנים שלו נמצאו בתצורת קירטלנד באגן סן חואן שבניו מקסיקו, ארצות הברית וכללו גולגולת כמעט שלמה, מספר אוסטאודרמים ו-3 טבעות שמקיפות את הצוואר. הוא נתגלה ב-2011 ותואר ב-2014. הגולגולת טבעות הצוואר מדיה וקבצים בנושא זיאפלטה בוויקישיתוף זיאפלטה, באתר GBIF (באנגלית) Arbour, Victoria M.; Burns, Michael E.; Sullivan, Robert M.; Lucas, Spencer G.; Cantrell, Amanda K.; Fry, Joshua; Suazo, Thomas L. (24 בספטמבר 2014). "A New Ankylosaurid Dinosaur from the Upper Cretaceous (Kirtlandian) of New Mexico with Implications for Ankylosaurid Diversity in the Upper Cretaceous of Western North America". PLOS ONE. PLOS. 9 (9). doi:10.1371/journal.pone.0108804. נבדק ב-25 בספטמבר 2014. {{cite journal}}: (עזרה) New Mexico's New Armored, Club-Tailed Dino Had Canadian Cousins,‏ IFLS,‏ 25 בספטמבר 2014 Arbour, Victoria M.; Burns, Michael E.; Sullivan, Robert M.; Lucas, Spencer G.; Cantrell, Amanda K.; Fry, Joshua; Suazo, Thomas L. (24 בספטמבר 2014). "A New Ankylosaurid Dinosaur from the Upper Cretaceous (Kirtlandian) of New Mexico with Implications for Ankylosaurid Diversity in the Upper Cretaceous of Western North America". PLOS ONE. PLOS. 9 (9). doi:10.1371/journal.pone.0108804. נבדק ב-25 בספטמבר 2014. {{cite journal}}: (עזרה)
אנדרטת הג'יפ ברמת הגולן

אנדרטת הג'יפ ברמת הגולן נמצאת כ-300 מטר ממערב לצומת המפלים, מצפון לכביש 87 ברמת הגולן. האנדרטה היא לזכר שני חיילי גדוד התותחנים 405 ("נמר") שנפלו במקום זה ב-7 באוקטובר 1973 (י"א בתשרי תשל"ד). גדוד 405 הוזעק לגזרה לאחר ראש השנה. שתי סוללות נפרשו ממערב לתל ג'וחדר וסוללה אחת באזור הר חרמונית. ב-6 באוקטובר 1973, זמן קצר לפני פתיחת האש במלחמת יום הכיפורים בקשו יואל פורת שהיה שליש הגדוד ואבי דיטשי שהיה רס"ר הגדוד מהסמג"ד אורי מנוס להשתתף במאמץ המלחמה העומדת לפרוץ. הוא השאיל להם את הג'יפ שלו והורה להם להגיע למחנה צנובר וללוות משם שיירת תחמושת לסוללות הגדוד. הם יצאו לאחר חצות ממחנה צנובר ליד צומת בית המכס העליון, בשיירה של חמש משאיות תחמושת כשהג'יפ של יואל ואבי בראש. בתחילה נסעו באורות מלאים אך כיבו אותם כשהתקרבו לצומת המפלים (צומת קצביה). סמוך לצומת הבחין יואל בטנקים ושיער שהם טנקים ישראלים. הוא התקרב אליהם עם הג'יפ אך מייד זיהה שאלה טנקים סורים. הסורים פתחו באש מקלעים מהם נהרג אבי דיטשי. יואל פורת הספיק להודיע בקשר לנהגי המשאיות לקפוץ ולמצוא מחסה ובכך הציל את חייהם אבל נהרג מיד לאחר מכן על ידי פגז מטנק סורי שכוון ישירות לג'יפ. אורי מנוס זיהה את הג'יפ שלו רק ב-8 באוקטובר 1973. הוא הניח על הג'יפ ארגז תחמושת עליו נכתבו שמות הנופלים וגדוד 405. בזכות זאת לא נגרר הג'יפ מהמקום. ב-8 באוקטובר 1998 נחנכה האנדרטה הקבועה בתכנונה של לביאה מנוס. למקום הובאה אבן ממחנה צנובר עליה הונח סלע מתל מוטילה שעליו חקוקים שמות הנופלים. על האנדרטה מסוכך עץ פלפלון דמוי אלה. השניים מונצחים גם באנדרטת גדוד 405. מחנה הקבע של הגדוד נקרא על שמם "מחנה יואב" (יואל, אבי) ובו אנדרטה לחללי הגדוד בכל מערכות ישראל. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הג'יפ ברמת הגולן בוויקישיתוף אנדרטת הג'יפ בגולן, באתר יוטיוב האנדרטה האחרונה בגולן, באתר "שישי בגולן"
שמעיה סמילן

שמעיה סמילַן (סמילנסקי) (1 במרץ 1919 – 23 ביולי 2013) היה דיפלומט ישראלי, מראשוני משרד החוץ, לשונאי ומתרגם ומזכיר המועצה להשכלה גבוהה. בנו של דוד סמילנסקי ממייסדי "אחוזת בית". שמעיה סמילן (סמילנסקי) נולד בתל אביב הקטנה, בן יחיד לשרה בלומה לבית בילוצרקובסקי ולדוד סמילנסקי, שהיה מחמשת מייסדי תל אביב (אחוזת בית). ביתו ברחוב יהודה הלוי 30 היה אחד מארבעת הבתים הראשונים של העיר, שנבנו ב-1910. הסופר ס. יזהר היה בן דודו של שמעיה (בן אחיו של אביו, זאב). למד בגימנסיה העברית הרצליה (מחזור כ"ד) בינואר 1937 נסע ללמוד בלונדון ב"קינגז קולג" אך בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה נאלץ להפסיק לימודיו.עם שובו ארצה ב-1939, החל ללמוד באוניברסיטה העברית וכעבור זמן מה התגייס לצבא הבריטי. ולאחר הקמת הבריגדה הוא הצטרף אליה ונשלח במסגרתה לצפון איטליה. באוגוסט 1944 נשא לאשה את רות שפירא, לימים קריינית ידועה ומדריכת קריינים בקול ישראל. במלחמת העצמאות שרת ב"ההגנה". לאחר קום המדינה שרת בצה"ל בחזית השכונות הדרומיות של ירושלים ואחר כך במפקדת ירושלים ברחוב זבוטינסקי. בדצמבר 1949 סיים לימודיו באוניברסיטה העברית לתואר שני במדעי הרוח במקצועות היסטוריה, אנגלית ופילוספיה. ב-18 בנובמבר 1949 הצטרף למשרד החוץ, וברוח הימים ההם שינה שם משפחתו מסמילנסקי לסמילן. תחילה עבד במחלקה המדינית באגף החקר. בהמשך שימש עוזר ראשי למנכ"ל המשרד ולטר איתן והופקד על העריכה הלשונית של דיווחי השגרירים בעולם ופרסומים שונים במשרד. בספטמבר 1953 קיבל סמילן מלגה מטעם משרד החוץ ללימוד השפה האיטלקית ומדע המדינה באוניברסיטת פירנצה שבאיטליה, כששב ארצה למשרד החוץ בשנת 1954 מונה לעוזר ראשי במב"ר (המחלקה לחבר העמים הבריטי). ביוני 1956 נשלח לשרת בהולנד בצירות ישראל בהאג כמזכיר שני. בשנים 1958–1961 כיהן כקונסול ישראל הראשון במילאנו. ב-1962 הושאל למשרד החינוך למשך כשנה לשמש מזכיר המועצה להשכלה גבוהה. כעבור שנה, בינואר 1963, חזר למשרד החוץ. בשנים 1966 – 1963 שימש בתפקיד עוזר ראשי במחלקה לאמריקה הלטינית (מל"ט). בנובמבר 1965 נפטרה רעייתו רות ממחלה. בשנים 1966-1968 שימש סמילן בתפקיד יועץ מדיני בשגרירות ישראל בדנמרק לשגרירה אסתר הרליץ. ב-26 בספטמבר 1967 נשא לאישה את חנה כהן עובדת משרד החוץ. בשנים 1970–1969 עבד במחלקה לשיתוף בינלאומי (מש"ב), ובשנים 1976–1970 היה עוזר ראשי במחלקת לקשרי תרבות ומדע (קשתו"ם). בשנים 1976–1981 שימש סמילן בתפקיד יועץ לענייני תרבות ומדע בשגרירות ישראל ברומא. באוגוסט 1981, שב ארצה משליחותו ברומא ומונה לתפקיד סגן מנהל המחלקה לקשרי תרבות ומדע במשרד החוץ בירושלים, תפקיד בו כיהן עד לפרישתו לגמלאות ב-31 במרץ 1984. לאחר פרישתו לגמלאות עסק בתרגום מאיטלקית לעברית. כמו כן, כתב מספר ערכים באנציקלופדיה העברית על מדינאים איטלקים. נפטר ב-23 ביולי 2013, בגיל 94, ונקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים. הותיר אשה, חנה, שתי בנות ובן, נכדים ונינים. היה חבר המכון לתרגום ספרות עברית היה חבר מטעם משרד החוץ בוועדה מיוחדת לחיבור מילון למונחי הדיפלומטיה של האקדמיה ללשון העברית קורציו מאלאפארטה, העור; מאיטלקית: שמעיה סמילן, תל אביב: זמורה-ביתן ('מבחר'), תשמ"ח 1988. דן ויטוריו סגרה, זכרונותיו של יהודי בר מזל; [תרגום והערות: שמעיה סמילן], ירושלים: שוקן, תש"ן 1990. דינו בוצאטי, אהבת; מאיטלקית: שמעיה סמילן, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ג 1993. מדיה וקבצים בנושא שמעיה סמילן בוויקישיתוף שמעיה סמילן, באתר ההנצחה של משרד החוץ אלי אלון, שמעיה סמילן (סמילנסקי) דיפלומט ומתרגם, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2014 (מאורכב בוייבאק מאשין) הודעה על הולדת בנו, דבר, 17 באפריל 1952 (מודעה);
יום עסקים

יום עסקים קובע את הזמן בו נעשים חיובים וזיכויים בפעולות בנקאיות. על מנת לאפשר ביטחון בפעילות הכלכלית, מבקשים לקבוע אותם מראש. המועדים תלויים באירועים רבים, למשל סופי שבוע, חגים, חופשות, וגם, באסונות המוניים בלתי צפויים. על כן הם משתנים בין אזורים שונים, ואף במפתיע. אך על מנת להקל על סחר בין אזורי ובין-לאומי, יש ניסיון להתחשב במועדי ימי העסקים שבאזורי סחר עיקריים אחרים. באתרי אינטרנט של מסחר מקוון קמעונאי משתמשים לעיתים קרובות במונח ימי עסקים כדי לציין פרקי זמן. במקרים כאלו יש לבדוק באתר למה הכוונה. באופן כללי: כאשר מדובר בפנייה למנהל האתר, למשל משך הזמן בו ניתן להתלונן אחרי אירוע, הכוונה יכולה להיות לימי עבודה של המנהל, כלומר כלל הימים להוציא ימי חג, חופשה, וכל יום אחר בהם מנהל האתר לא עובד. כאשר מדובר בפעולה של המוכר, למשל לעניין פרק הזמן המרבי מהתשלום עד המשלוח, הכוונה יכולה להיות ימי עבודה של חברת השילוח. למשל, ימי עבודה של חברת הדואר בארצו של המוכר, אם מדובר בשילוח בדואר. בגלל חשיבותו, משנה הפיקוח על הבנקים בבנק ישראל לעיתים רחוקות מאוד את הזמנים של יום העסקים בבנקים, בהתאם להתפתחויות שונות. על פי הרשום באתר בנק ישראל: תאגיד בנקאי יקבע ויפרסם את השעה המאוחרת ביותר שבה יסתיים יום העסקים אצלו. השעה המאוחרת ביותר שניתן לקבוע לעניין זה היא 18:30, למעט ימי שישי וערבי חג כמפורט להלן, בהם השעה המאוחרת ביותר שנקבעה לסיום יום העסקים 14:30. בפרקטיקה רוב מוחלט של המוסדות הפיננסים בישראל מאמצים את הגדרת בנק ישראל ליום עסקים, גם משום שהם קשורים לזמנים בהם ניתן לעשות פעולות בנקאיות. ההגדרה של יום העסקים הבנקאי בישראל, בימים שאינם ימי שבתון של כלל המשק, ולהוציא ימים ספורים שהם יוצאי דופן, החל מפברואר 2006, היא: שעת ההתחלה של יום העסקים היא שעת הסיום של יום העסקים שקדם לו. שעת הסיום: בימים ראשון עד חמישי, להוציא ימים שחל בהם ערב חג – לא יאוחר מ־18:30. ביום שישי, וכן בכל הימים שחל בהם ערב חג – לא יאוחר מ־14:00. יוצא איפוא ששעת ההתחלה של יום העסקים שחל ביום ראשון היא יום שישי שקדם לו, בשעה 14:00, אלא אם כן יום שישי זה לא היה יום עסקים. ניתן לראות, שיום העסקים הבנקאי לא חופף לשעות פתיחת הסניפים לציבור הרחב. אך קיימים שירותים בנקאיים, למשל חדר סחר מטבע חוץ בסכומים גדולים, בהם שעות הפעילות דומים יותר לימי העסקים. ערבי חג בהם סיום יום העסקים הוא עד השעה 14:00 הם: ערב ראש השנה, ערב ראשון של סוכות, ערב שמיני עצרת של סוכות, ערב ראשון של פסח, ערב שביעי של פסח, ערב יום העצמאות, וערב חג השבועות. ימים שאינם ימי עסקים בנקאיים הם: שבת, ימי שבתון, שני ימי ראש השנה, ערב יום כיפור ויום כיפור, ראשון ושמיני עצרת של סוכות, פורים, ראשון ושביעי של פסח, יום העצמאות, חג השבועות ותשעה באב. עמדת הממונה על אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר בעניין יום עסקים, 12 באוגוסט 2014 יום עסקים – איך הוא מוגדר ואיך לחשב ימי עסקים בביצוע עסקאות ופעולות?, באתר "פרוטוקול", 13 בנובמבר 2019 יום עסקים בתאגידים בנקאיים, תקציר, למידע נוסף בנושא יש לעיין בהוראת ניהול בנקאי תקין 402: יום עסקים בתאגידים בנקאיים תמר ברזילי, הארכת יום העסקים בבנקים - מה המשמעות?, באתר ynet, 3 בפברואר 2006 הגדרת יום עסקים באתר בנק לאומי
אריה קרן

אריה קרן (נולד ב-1935 בתל אביב) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף. שירת כמפקד חטיבה 500 במהלך מלחמת יום הכיפורים. נולד בישראל ב-1935 לשמואל קרן, יליד רוסיה שהגיע לישראל ב-1918 מארצות הברית כחייל בגדודים העבריים, ולאלזה לבית מלר, ילידת גרמניה שעלתה לארץ ישראל עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון. קרן עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. במלחמת סיני שירת כמפקד מחלקה בגדוד טנקי שרמן שלחם בקרבות בכיבוש רצועת עזה. בשנות השישים שירת כמפקד פלוגת מילואים בגדוד 46. ב-1964 היה חבר במשלחת החשאית של צה"ל למערב גרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון האמריקאים (שזכו לכינוי מגח בצה"ל). במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 121, גדוד חרמ"ש בחטיבה 8, ולחם עמו בקרבות ההבקעה ברמת הגולן. לאחר המלחמה, מונה למפקד גדוד 46, אותו הקים כגדוד סדיר, והוא פיקד עליו עד אוגוסט 1968 כולל במהלך פעולת כראמה. ב-1972 מונה למפקד מתקן 500 בצאלים, ובמקביל מפקדה הראשון של חטיבה 500. במלחמת יום הכיפורים פיקד על החטיבה שלחמה במסגרת אוגדה 162. במהלך המלחמה צלחה החטיבה את תעלת סואץ והשתתפה בקרב העיר סואץ. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן מפקד גייסות השריון. מייד לאחר שהשתחרר מצה"ל בשנת 1978, התמודד בבחירות לראשות העיר אשקלון בראש רשימה עצמאית, לאחר שנכשל ניסיונו לזכות במועמדות לתפקיד מטעם "המערך". במהלך מערכת הבחירות הוצגו קרן, ומועמד הליכוד נתן ניר, כמועמדים המרכזיים, והקרב על ראשות העיר כונה "קרב הגנרלים". בבחירות, זכה קרן למספר הקולות הרב ביותר (28%) והתמודד בסיבוב שני נגד אלי דיין, שהתמודד גם הוא מטעם רשימה עצמאית. לקראת הסיבוב השני, הודיע "המערך" על תמיכה בקרן ו"הליכוד" על תמיכה באלי דיין, ובבחירות הפסיד קרן לדיין לאחר שזכה ל-46% מהקולות. קרן לא שותף על ידי דיין בקואליציה העירונית, כיהן כחבר מועצת העיר במשך כ-10 שנים ופעל כאופוזיציה לדיין. בשנת 1981 עמד בראש הוועד הציבורי נגד הקמת תחנת הכוח רוטנברג. ב-2013 זכה לעיטור יקיר העיר אשקלון. קרן כיהן כמנכ"ל יד לשריון משנת 1990 ועד 1996. בתקופה זו החלו החלו עבודות הפיתוח באתר בלטרון, נבנה אתר ההנצחה ומוזיאון הרק"ם. נשוי לסימה, אב לבן ולבת וסב לנכדים. בנו אלון הוא סא"ל במילואים בחיל השריון, חבר כיתת הכוננות של נתיב העשרה, שנלחם להגנת המושב במהלך מתקפת הפתע על ישראל ב-2023. בנו של אלון, נכדו של אריה קרן, נרצח באותה שבת במהלך הטבח בחוף זיקים. עדות אל"ם קרן אריה - מח"ט 500, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים אריה קרן, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון אתר יד לשריון התארגנות ברשימה למען אשקלון, דבר, 24 באוגוסט 1978 דני צדקוני, ארבעה רצים באשקלון, דבר, 30 באוגוסט 1978 דני צדקוני, מלחמת הגנרלים באשקלון, דבר, 14 בספטמבר 1978; המשך קרב שריון בשריון באשקלון, מעריב, 20 באוקטובר 1978 אשקלון, קרן ודיין יתמודדו שוב, מעריב, 8 בנובמבר 1978 נתן ניר, מעריב, 16 בנובמבר 1978 אברהם רותם, במספר רשויות כבר קבעו, מעריב, 20 בנובמבר 1978 עזרא ינוב, עו"ד אלי דיין, מעריב, 22 בנובמבר 1978 עזרא ינוב, אנשיו של אריה קרן ניסו לבודדנו, מעריב, 4 בינואר 1979 דני צדקוני, תסיסה בקואלציה העירונית, דבר, 6 בדצמבר 1979 סיעת למען אשקלון לא תצטרף כחטיבה לליכוד, דבר, 16 באוגוסט 1983 שעיה סגל ועזרא ינוב, אשקלונים הפגינו נגד תחנת הכח בפחם, מעריב, 29 באוקטובר 1981 עיטור יקיר העיר אשקלון לתא"ל מיל' אריה קרן, באתר "צוות - ארגון גמלאי צה"ל" חן מור אטיאס, "התקשרתי אליו והטלפון צלצל בחדר של הגופות": תא"ל במיל' אריה קרן על נכדו טל שנרצח בחוף זיקים, באתר "כאן דרום - אשקלון", 3 בנובמבר 2023
מכבי צ'רנוביץ

מכבי צ'רנוביץ (בגרמנית: Makkabi Czernowitz וברומנית: Maccabi Cernăuți אוקראינית: Маккабі Чернівці) היה מועדון כדורגל יהודי שפעל בעיר צ'רנוביץ החל מ-1909 ועד 1940. עם הקמתו ב-1909 המועדון נקרא Wanderbund Blau-Weiß Czernowitz (עוברי דרך כחול-לבן צ'רנוביץ), וב-1910 שונה השם ל"הכח צ'רנוביץ". ב-1914 שינה המועדון את שמו פעם נוספת ל"מכבי צ'רנוביץ". ב-1923 שיחק בקבוצה במשך עונה אחת הכדורגלן האוסטרו-הונגרי איזידור גנסל, ששיחק בעבר בהכח וינה. גנסל היה הכדורגלן היחיד של מכבי צ'רנוביץ שהגיע לנבחרת רומניה בכדורגל. ב-25 בפברואר 1932 מועדון הכח צ'רנוביץ התאחד עם מכבי צ'רנוביץ. בשנים 1920, 1922, 1927, 1931 ו-1932 מכבי צרנוביץ הייתה אלופת בוקובינה וב-1932 הגיעה לחצי גמר אליפות רומניה. זכיית הקבוצה בשנת 1932 הובילה להתנפלות של קהל הקבוצה היריבה על אוהדי ושחקני מכבי. ב-1940, לאחר פלישת ברית המועצות לבוקובינה, פורק המועדון. מכבי צ'רנוביץ בארכיב הכדורגל האוקראיני (באוקראינית) אין לבלבל עם קבוצה ששיחקה תחת שם זהה בשנים 1932-1920. שיחק כחלוץ במשחק מול טורקיה, שהסתיים בתוצאה 2 - 2. גנסל הבקיע את שני השערים לטובת רומניה. מוכים בכדור מכים באגרוף, דבר, 29 במאי 1932
רפי נוי

רפאל (רפי) נוי (נולד ב-14 ביולי 1944) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, בעל עיטור המופת. נוי נולד וגדל בקיבוץ דן. התגייס לצה"ל ב-1962, שירת בחיל השריון וסיים בהצטיינות קורס קציני שריון. הוא השתחרר משירות סדיר לאחר שלוש שנים, לאחר שסירב להתחייב לשירות קבע. במלחמת ששת הימים השתתף במספר קרבות בחזית המרכז, בין היתר השתתף בכיבוש ג'נין. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ושירת כקצין מבצעים בחטיבה 9 שלחמה בקרבות ברמת הגולן. במהלך הקרב לכיבוש חושניה הכווין את כוחות הטנקים תחת אש תוך סיכון חייו, ועוטר על פועלו בעיטור המופת. ב-1978 התגייס לשירות קבע. הוא פיקד על גדוד שריון בחטיבה 188, וב-1981 מונה למפקדה הראשון של חטיבה 640. בשנים 1984–1985 פיקד על חטיבה 7, פיקד על באלי"ש, כיהן כמפקד אוגדה 380, היה ראש מטה פיקוד המרכז וראש מטה פיקוד הצפון בשנים 1991–1995. לאחר שחרורו מצה"ל, שימש עוזר לשר הביטחון יצחק מרדכי. כיהן כמנהל מרחב צפון בחברת מקורות ומנכ"ל אגודת "מים בגליל" המאגדת את הקצאות המים לחקלאים ולעסקי התיירות בצפון. בנוסף היה מנהל קבוצת הכדורסל הפועל גליל עליון ומנהל תחנת הרדיו "קול הצפון". נוי נשוי לחגית, אב לשלושה וסב לתשעה. סיפור חייו מתואר בספר "חי על הגבול" שהוציא לאור בספטמבר 2021. רפי נוי, חי על הגבול, הוצאת סער, 2022 עיטור המופת שהוענק לרפי נוי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל חגי עינב, "אי אפשר ליצור רצועת ביטחון בעזה", באתר ynet, 6 ביולי 2006