laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריתמיקון

הריתמיקון (באנגלית: Rhythmicon), המוכר גם בשם פוליריתמופון, היה מכונת התופים האלקטרונית הראשונה ("מכונת קצב", בשמה המקורי). המלחין האוונגארדי ותאורטיקן המוזיקה האמריקאי הנרי קוול עבד בשנת 1930 בשיתוף פעולה עם הממציא הרוסי לב סרגייביץ' טרמן בתכנון ובנייה של הריתמיקון החדשני. קוול רצה ליצור כלי, שיוכל לנגן בו יצירות בעלות תבניות קצב מרובות, שאינן אפשריות לביצוע על מקלדת אקוסטית או על כלי הקשה בידי נגן יחיד. ההמצאה, אותה השלים טרמן בשנת 1931, יכולה להפיק עד שישה-עשר מקצבים שונים - מקצב בסיס מחזורי על גובה צליל יסודי נבחר, וחמישה-עשר מקצבים במהירות גדלה והולכת, שכל אחד מהם קשור לאחד מן הצלילים העולים של סדרת הצלילים העיליים של גובה הצליל היסודי. בדומה לסדרת הצלילים העיליים עצמה, המקצבים מתקדמים במהלך אריתמטי, כך שלכל פעמה יחידה של הבסיס, הצליל העילי הראשון (אם הוא מנוגן) מושמע פעמיים, הצליל העילי השני מושמע שלוש פעמים, וכן הלאה. בשימוש במקלדת של המתקן, אפשר להפיק כל אחד משישה-עשר המקצבים בנפרד או בכל צירוף שהוא. קליד נוסף, השבעה-עשר במספר, מאפשר סינקופה לפי בחירה. הכלי מפיק צליל דמוי-הקשה בשימוש במערכת, לפי הצעת קוול, הכרוכה בהעברת אור דרך חורים ערוכים במעגל בסדרה של דיסקיות "גלגלי שיניים", לפני שהוא מגיע אל קולטני אור חשמליים. זמן קצר לאחר מכן החליף לורנס האמונד את הטכנולוגיה האופטית-מכנית בטכנולוגיה מגנטית-מכנית, ויישם אותה באורגן ההאמונד הראשון בשנת 1935. קוול תכנן להציג את הריתמיקון באירופה. באוקטובר 1931, במכתב אל אייבס מברלין, אמר, "אני עוסק בהלחנה וסיימתי את הפרק השני של יצירתי לריתמיקון עם תזמורת, שניקולאס ישתמש בה בפריז בפברואר". המלחין צ'ארלס אייבס, ידידו הקרוב של קוול, פנה אל טרמין בבקשה לבנות דגם שני של הריתמיקון לשימוש קוול ועמיתו, המנצח ניקולס סלונימסקי. הריתמיקון הוצג לראשונה באופן רשמי ב-19 בינואר 1932 על ידי קוול והמחנך המוזיקלי והתאורטיקאי יוזף שילינגר בבית הספר החדש למחקר חברתי בניו יורק. שילינגר הכיר את טרמין משנות העשרים המוקדמות והתעניין במשך כל חייו בטכנולוגיה ומוזיקה. מדיה וקבצים בנושא ריתמיקון בוויקישיתוף אלברט גלינסקי, Theremin: ether music and espionage. Urbana and Chicago: University of Illinois Press, 2000 p.136. ISBN 0-252-02582-2 online ThereminVox.Com, Lev Sergeivitch Termen: The Inventor of the Theremin, p. 3. "המכשיר הזה, ששני דגמים שלו קיימים, האחד ברשותו של קוול ואת השני נתן סלונימסקי לשילינגר - עורר עניין רב בשנת 1932 במהלך קונצרט מוקדם בבית הספר החדש למחקר חברתי בניו יורק." שילינגר רכש בסופו של דבר מכונה מקורית. אלמנתו של שילינגר תרמה את המכשיר למכון הסמיתסוני בשנת 1966.
נפתלי הרץ קרצ'מר

רבי נפתלי הרץ קרצ'מר (מכונה: ר' הרצל קרצ'מר; ~ה'תרכ"ג, 1863 – ה'תרע"ג, 1913) היה שוחט העיר פוניבז' בליטא, שהתפרסם כצדיק וראש ישיבה שנקראה בשמו "ישיבת הגאון ר' הרצל". עיקר פרסומו נבע מספרו בן חמשת הכרכים נועם המצוות. נולד בביאליסטוק לר' אברהם (מֶמִי) קרצ'מר, נכדו של רבי אשר מטיקטין רבה של שרשוב ומחבר "כתר ראש" על הנהגות רבי חיים מוולוז'ין, ו"ברכת ראש" על מסכת ברכות ונזיר. אביו היה סוחר טקסטיל ועלה עם משפחתו ליפו. בנותיו נישאו לרבנים יוסף גרשון הורביץ, יונה ראם, ולשמואל הומינר. אחיו הגדול משה שמואל היה נציג הברון וחי בפתח תקווה. נישא לשרה בתו של ר' אליהו מאיר זילברבלט ועבר לגור בפוניבז'. בראשית דרכו התפרנס כסוחר, אך החברה בשוק לא הייתה לרוחו והוא בחר לשמש שוחט תחת פיקוחו של רב העיר, רבי יצחק יעקב (איצל'ה) רבינוביץ. הוא התפרסם כשהדפיס את ספרו "נועם המצוות" שזכה למספר מהדורות ולהסכמות נלהבות של רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק שהכירו בצעירותו בביאליסטוק, של רבי איצל'ה מפוניבז' ושל ר' יוסף לוינשטיין מסרוצק. בהקדמתו למהדורה המחודשת של הספר, מספר תלמידו הרב שך, כי השתתף בקביעות בשיעוריו על טעמי המצוות שנמסרו מדי יום בין מנחה למעריב, והעיד כי "דבריו הבוערים ביראת ה', חדרו עמוק לליבות הצעירים". שנים ספורות לפני פטירתו הפתאומית, הקים ישיבה לצעירים בעיר פוניבז' שעד אז הסתובבו מחוסר מסגרת מתאימה, חלקם בבית המדרש וחלקם ברחובות העיר. מתלמידיו בישיבה זו היה הרב נחום ברוך גינצבורג. הישיבה התרחבה ועברה לבית המדרש "גליקל'ס קלויז" (הבית של גליקל'ה), ביתה של גליקל'ה אלמנת רב העיר הקודם הרב יעקב הלוי, שהוקדש על ידה לשמש בית מדרש. את טובי הבחורים היה מפנה ללימודי המשך בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה, מסלול אותו עבר גם תלמידו המפורסם ביותר, הרב אלעזר מנחם שך, שהיה מנהיג הציבור החרדי במשך שנים. לרבי נפתלי הרץ קרצ'מר לא היו צאצאים, הוא נפטר כנראה בפתאומיות בפוניבז' בשנת תרע"ג. נועם המצות - חלק ראשון, פיעטרקוב תרס"ה נועם המצות - חלק שני, פיעטרקוב תרס"ז נועם המצות - חלק שלישי, פיעטרקוב תרס"ט נועם המצות - חלק רביעי, פיעטרקוב תרע"א נועם המצות - חלק חמישי, פיעטרקוב תרע"ב הרב מרדכי מנחם וינגורט, הצדיק רבי נפתלי הרץ קרצ'מר זצ"ל מפוניבז', בתוך: ישורון, כרך יא, ירושלים תשס"ב, עמ' תתקה-תתקיח (כולל מאמר על תלמידו רבי נחום ברוך גינצבורג), באתר היברובוקס. במפעל הביבליוגרפיה העברית נרשם תאריך הלידה ה'ת"ר, 1840 בערך. אך במקורות הביבליוגרפים לרשומה לא מופיע תאריך כזה. לפי וינגורט (להלן "קישורים חיצוניים") ומקורותיו, הוא נפטר בגיל 50, ולכן התאריך בסביבות 1863. א"ש הרשברג, פנקס ביאליסטאק, ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"ט, עמ' 196. ברל כהן, יידישע שטעט, שטעטלעך און דארפישע יישובים אין ליטע ביז 1918, ניו יורק 1991, עמ' 380, מצטט בשם "תולדות אנשי שם" של ראנד, כי הרב קרצ'מר היגר לארצות הברית וכיהן כרב בכמה ערים בארצות הברית, אך הוא מעיר כי אינו יודע דבר על אמיתות גרסה זו. בספרו של ראנד "תולדות אנשי שם" ניו יורק תש"י, אין ערך המוקדש לרב קרצ'מר. על פי מה שמסופר במשפחתו[דרוש מקור] נפטר בדרך לארץ ישראל ונקבר בים. התפילין שלו נמסרו לשלמה ראם בן אחותו גולדה. פרטיו נחקקו על מצבת אביו ר' אברהם בבית הקברות בטבריה.
אדריאן (כדורגלן)

אדריאן סן מיגל דל קסטייו (בספרדית: Adrián San Miguel del Castillo; נולד ב-3 בינואר 1987 בסביליה שבספרד) הידוע כאדריאן הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בריאל בטיס. אדריאן סה מיגל דל קסטייו, המוכר יותר בשמו הפרטי אדריאן נולד וגדל בסביליה שבחבל אנדלוסיה בספרד, בילדותו שיחק כחלוץ וכקיצוני אך כשהצטרף לאקדמיית הנוער של ריאל בטיס עשה הסבה לעמדת השוער. את שתי העונות הראשונות שלו כשחקן בוגר בילה אדריאן בריאל בטיס ג' ושיחק גם בקבוצת המילואים של בטיס ריאל בטיס ב' מהליגה הספרדית השנייה בכדורגל. בשנים 2008 ו-2009 הושאל אדריאן לאלקלה ואוטררה מהליגות הנמוכות בספרד ולאחר מכן חזר לקבוצה הראשונה של בטיס כשהוא השוער השלישי בסגל הקבוצה. ב-29 בספטמבר 2012, ערך אדריאן את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה כשהחליף את השוער הראשון קסטו בהפסד החוץ 4-0 למאלגה. בהמשך עונת 2012/13 החל לתפוס אדריאן את אפודת השוער הראשון בבטיס בקביעות ורשם דקות משחק רבות כשוער הבכיר בקבוצה. ב-24 בנובמבר, נבחר אדריאן לשחקן המצטיין בניצחון ריאל בטיס 1-0 על ריאל מדריד. לאחר הופעת הבכורה שלו במדי בטיס המשיך אדריאן לשחק בעוד 31 משחקים מתוכם שמר שבע פעמים על שער נקי וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום השביעי בטבלת הלה ליגה שמובילה למוקדמות הליגה האירופית. לאחר שנצפה במדי בטיס על ידי מאמן וסטהאם יונייטד סם אלדרייס, ב-1 ביולי 2013, חתם אדריאן על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לעונה נוספת בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. ב-27 באוגוסט 2013, ערך אדריאן את הופעת הבכורה שלו במדי וסטהאם בניצחון הביתי 2-1 על צ'לטנהאם טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-21 בדצמבר ערך אדריאן את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי וסטהאם בהפסד קבוצתו 3-1 למנצ'סטר יונייטד. ב-11 בינואר 2014, שמר אדריאן בפעם הראשונה על שער נקי במשחק פרמייר ליג בניצחון וסטהאם 2-0 על קארדיף סיטי. ב-6 במאי זכה אדריאן בפרס עצירת העונה בטקס הפרסים של המועדון על הדיפת הכדור שלו במשחק נגד צ'לסי בחודש ינואר. ב-15 באוגוסט 2015, ספג אדריאן כרטיס אדום ישיר לאחר שביצע הכשלה על ג'יימי ורדי, שחקנה של לסטר סיטי, והותיר את קבוצתו בעשרה שחקנים כשלא נותרו לה חילופים. בשל כך, נכנס המגן קרל ג'נקינסון במקום אדריאן לשערה של וסטהאם עד לתום המשחק, בסיומו הפסידה וסטהאם 2-1 ללסטר. בחודש אוקטובר 2015, האריך אדריאן את חוזהו בשנתיים בווסטהאם יונייטד ובכך הבטיח את הישארותו בקבוצה עד שנת 2017. ב-5 באוגוסט 2019 חתם אדריאן בליברפול, שם ישמש כשוער המחליף של אליסון בקר. ב-14 באוגוסט 2019, במהלך משחק הסופר קאפ האירופי נגד צ'לסי. הדף אדריאן בדו-קרב הפנדלים פנדל אחד ובכך עזר לליברפול לזכות בתואר. ב-8 ביולי 2024 חזר אדריאן לריאל בטיס וחתם לשנתיים. אליפות אנגליה: 2019/2020 הסופר קאפ האירופי -2019 גביע העולם למועדונים- 2019 גביע הליגה האנגלי: 2021/2022 הגביע האנגלי: 2021/2022 מגן הקהילה: 2022 מדיה וקבצים בנושא אדריאן בוויקישיתוף אדריאן, באתר Transfermarkt אדריאן, באתר Soccerway אדריאן, באתר BDFutbol אדריאן, באתר WorldFootball.net אדריאן, באתר FootballDatabase.eu העברות בעולם, 5.8: ליברפול החתימה שוער חדש, חאמס בכל זאת לנאפולי?, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2019
פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים

פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים (בגרמנית: Ferdinand IV; ‏ 8 בספטמבר 1633 - 9 ביולי 1654), היה מלך גרמניה (1653-1654), מלך הונגריה (1647-1654) ומלך בוהמיה (1646-1654). פרדיננד נולד בווינה ב-8 בספטמבר 1633 לפרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו הראשונה מריה אנה מספרד, בתם של פליפה השלישי, מלך ספרד ומרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד. מגיל צעיר, היה פרדיננד הרביעי שותף בתפקידו של אביו בתור הארכידוכס של אוסטריה. בשנת 1646 הוכתר פרדיננד הרביעי למלך בוהמיה בשותפות עם אביו, ובשנת 1647 הוכתר פרדיננד הרביעי למלך הונגריה וקרואטיה בשותפות עם אביו. ב -31 במאי 1653 נבחר פרדיננד למלך הרומאים, למרות ניסיונות ממלכת צרפת לשנות את תוצאות הבחירות, וב-18 ביוני 1653 הוכתר בטקס ברגנסבורג. ב-9 ביולי 1654 מת פרדיננד בווינה בפתאומיות במגפת אבעבועות שחורות, ואחיו לאופולד הראשון נבחר למלך הרומאים, ולאחר מותו של פרדיננד השלישי, נבחר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. מדיה וקבצים בנושא פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים בוויקישיתוף פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרדיננד הרביעי, מלך הרומאים, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טל בנש

טל בנש (נולד ב-26 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת הפועל מרמורק מליגה א'. בנש נולד וגדל בעיר כפר סבא, ובגיל צעיר הצטרף למחלקת הנוער של הפועל כפר סבא. ב-14 באפריל 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי תל אביב שהסתיים בתיקו 0–0. עד תום העונה שותף במשחק נוסף במסגרת ליגת העל, ובעונה שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער. בעונת 2008/2009 שותף בשישה משחקים במסגרת גביע הטוטו של הליגה הלאומית. בינואר 2009 הושאל בנש לבית"ר כפר סבא מליגה א', ובתום חצי עונת השאלה בה רשם שלוש הופעות ליגה ועוד הופעה אחת בגביע המדינה סיים את דרכו במועדון. בקיץ 2011 חתם בנש בהפועל הוד השרון ששיחקה אז בליגה ב', ובמדיה ערך 15 הופעות וכבש שער אחד עד שעזב את הקבוצה בינואר 2012. בנש חזר להפועל כפר סבא ששיחקה בליגה הלאומית והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-21 במרץ 2012 כבש בנש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3–4 למכבי חיפה במסגרת גביע המדינה. בסיום עונת 2012/2013 ירד בנש עם הקבוצה לליגה א', ולאחר מכן היה שותף להעפלתה בחזרה לליגת העל כאשר עלתה שתי ליגות תוך שנתיים. בעונת 2015/2016 ערך בנש 25 הופעות בליגת העל וסיים את העונה עם הקבוצה במקום העשירי בטבלה. ב-20 ביולי 2016 הושאל בנש לבית"ר ירושלים. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד ילגבה הלטבית בסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית. ב-28 באוגוסט ערך בנש את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי בית"ר ירושלים וכבש שער עצמי בתיקו 2–2 נגד עירוני קריית שמונה. ב-5 בינואר 2017 סיים את תקופת ההשאלה, וחזר להפועל כפר סבא, עמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית. ב-20 ביוני 2017 חתם בנש לשלוש שנים בהפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, במשחק מול הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. את שער הבכורה שלו במועדון כבש בנש ב-8 בספטמבר 2017, בניצחון 2–0 על מכבי הרצליה. בסך הכל כבש בעונת 2017/2018 שער אחד ב-25 הופעות, ובסופה עלה עם הקבוצה לליגת העל. ב-3 באוגוסט 2018 חתם בנש בהפועל רמת גן, ובעונת 2018/2019 ערך במדיה 21 הופעות בליגה הלאומית. ב-27 באוגוסט 2019 חתם בנש בקבוצת שמשון כפר קאסם מליגה א' דרום, אך לאחר שערך במדיה הופעה אחת בלבד בגביע המדינה עבר ב-28 באוקטובר להכח עמידר רמת גן מאותה הליגה. ב-11 בנובמבר 2020, בנש חתם במ.כ. חולון ירמיהו. ב-11 באוגוסט 2021 חתם במכבי יבנה. ב-6 בדצמבר 2023 חתם בנש בהפועל מרמורק. טל בנש, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל טל בנש, באתר Transfermarkt טל בנש, באתר Soccerway טל בנש, באתר FootballDatabase.eu הפועל תל אביב רכשה את טל בנש וגיא בדש מהפועל כפר סבא, באתר וואלה, 20 ביוני 2017 אוהד רון, פרסום ראשון: טל בנש חתם בהכח עמידר רמת גן, באתר גולר, 28 באוקטובר 2019 מיכאל וייסרמן, טל בנש חתם בירמיהו חולון, באתר דאבל פס, 11 בנובמבר 2020 טל בנש חתם במכבי יבנה, באתר דאבל פס, ‏11 באוגוסט 2021 מיכאל וייסרמן, טל בנש חתם בהפועל מרמורק, באתר דאבל פס, ‏6 בדצמבר 2023
וינסוריזציה

וינסוריזציה (Winsorization) היא שינוי של סטטיסטי על ידי הגבלת הערכים הקיצוניים שיכולים להתקבל במדגם, על מנת להקטין את ההשפעה של התצפיות החריגות. הטכניקה נקראת על שם צ'ארלס פ. וינסור (אנ') (1895–1951). וינסוריזציה מתבצעת בשני שלבים - בשלב הראשון מתבצעת החלטה על ערכי סף – ערך מינימום וערך מקסימום – שיגדירו את תחום התצפיות שיישמרו, ולאחר מכן החלפת הערכים הקיצוניים מערכים אלו באותם ערכי מקסימום ומינימום. לדוגמה, בווינסוריזציה ברמה 90% מוצאים את האחוזון ה-5% בנתונים ואת האחוזון ה-95% בנתונים, ומחליפים כל תצפית שערכה קטן מהמספר הראשון במספר הראשון עצמו, וכל תצפית שערכה גבוה מהמספר השני במספר השני. נניח שהסטטיסטי בו אנו מעוניינים הוא הממוצע, ונניח שערכי המדגם הם: { 92 , 19 , 101 , 58 , 1053 , 91 , 26 , 78 , 10 , 13 , − 40 , 101 , 86 , 85 , 15 , 89 , 89 , 28 , − 5 , 41 } ( N = 20 , mean = 101.5 ) {\displaystyle \{92,19,\mathbf {101} ,58,\mathbf {1053} ,91,26,78,10,13,\mathbf {-40} ,\mathbf {101} ,86,85,15,89,89,28,\mathbf {-5} ,41\}\qquad (N=20,{\text{mean}}=101.5)} האחוזון ה-5 הוא − 5 {\displaystyle -5} , והאחוזון ה-95 הוא 101 {\displaystyle 101} . לכן, ערכים נמוכים מ- − 5 {\displaystyle -5} (במקרה זה, − 40 {\displaystyle -40} ) ישונו ל- − 5 {\displaystyle -5} , וערכים גבוהים מ- 101 {\displaystyle 101} (במקרה זה, 1053 {\displaystyle 1053} ) ישונו ל- 101 {\displaystyle 101} : { 92 , 19 , 101 , 58 , 101 , 91 , 26 , 78 , 10 , 13 , − 5 , 101 , 86 , 85 , 15 , 89 , 89 , 28 , − 5 , 41 } ( N = 20 , mean = 55.65 ) {\displaystyle \{92,19,\mathbf {101} ,58,\mathbf {101} ,91,26,78,10,13,\mathbf {-5} ,\mathbf {101} ,86,85,15,89,89,28,\mathbf {-5} ,41\}\qquad (N=20,{\text{mean}}=55.65)} ניתן לראות שהווינסוריזציה שינתה את הערך של הסטטיסטי (הממוצע) מ-101.5 ל-55.65 - שינוי משמעותי מאוד. למעשה, לפני יישום השיטה הממוצע הושפע בצורה קיצונית מאוד מתצפית בודדת, ולכן הוא לא ייצג בצורה טובה את המדגם. המטרה העיקרית של השיטה היא ליצור סטטיסטי יותר חסין (robust). שיטה נוספת ודומה שמאפשרת ליצור סטטיסטים חסינים יותר היא קטימה. ההבדל בין השיטות הוא שבווינסוריזציה לא משמיטים ערכים אלא רק משנים את ערכם כך שהם לא יהיו גדולים או קטנים מערכים מסוימים, בעוד בקטימה הערכים שערכם קיצוני מדי מושמטים לחלוטין. אומד קטום
הארמייה השישית (צרפת)

הארמייה השישית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית. ב-26 באוגוסט 1914 הוקמה על בסיס ארמיית לורן הארמייה השישית מהקורפוסים ה-4 וה-7, קבוצות המילואים ה-5 וה-6, והדיוויזיות ה-37 והמילואים ה-45, חטיבה קולוניאלית וקורפוס פרשים. הארמייה לחמה בקרב הראשון על המארן, וסייעה בבלימת המתקפה הגרמנית. בשנת 1916 השתתפה הארמייה בקרב על הסום, ובשנת 1918 השתתפה במתקפת מאה הימים. הארמייה פורקה ב-11 בספטמבר של אותה שנה, וב-15 באוקטובר הפכו הכוחות שהרכיבו אותה להיות "הצבא הצרפתי בבלגיה". ב-18 בנובמבר הוקמה הארמייה השישית מחדש. במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השישית בפיקוד גנרל רובר טושון פרוסה בדרום צרפת. לאחר פריצת הכוחות הגרמניים בארדנים הועברה הארמייה לנהר האן, ולחמה בגרמנים במהלך מבצע אדום. מישל-ז'וזף מונורי (26 באוגוסט 1914 - 13 במרץ 1915) פייר ז'וזף דובואה (13 במרץ 1915 - 26 בפברואר 1916) אמיל פאיול (26 בפברואר 1916 - 19 בדצמבר 1916) שרל מנז'ן (19 בדצמבר 1916 - 4 במאי 1917) פול מייסטר (4 במאי 1917 - 11 בדצמבר 1917) דני אוגוסט דושן (11 בדצמבר 1917 - 10 ביוני 1918) ז'אן-מריה דגוט (10 ביוני 1918 - 11 בספטמבר 1918) אנטואן בושרון דה בואסוד (15 באוקטובר 1918 - 18 בנובמבר 1918) אנטואן-מארי-בנואה בסון (3 בספטמבר 1939 - 16 באוקטובר 1939) רנה אולרי (16 באוקטובר 1939 - 13 בפברואר 1940) רובר טושון (13 בפברואר 1940 - 20 ביוני 1940) החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החזית המערבית במלחמת העולם השנייה שהשתייכו לארמיות הראשונה והשלישית
הארמייה החמישית (צרפת)

הארמייה החמישית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור הגבול עם בלגיה תחת פיקוד גנרל שארל לנרזאק. הארמייה השתתפה במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב שרלרואה וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית במהלך הקרב על המארן בראשות מפקדה החדש לואי פראנשה ד'אספרה. הארמייה השתתפה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים. במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה החמישית בפיקוד גנרל ויקטור בורה פרוסה בקו מאז'ינו, כחלק מקבוצת הארמיות השנייה, ונכנעה לגרמנים כגוף אחד ב-26 ביוני 1940. שארל לנרזאק (2 באוגוסט 1914 - 3 בספטמבר 1914) לואי פראנשה ד'אספרה (3 בספטמבר 1914 - 31 במרץ 1916) אוליבייה מאזל (31 במרץ 1916 - 22 במאי 1917) ז'וזף אלפרד מישלר (22 במאי 1917 - 10 ביוני 1918) אדמון ביאה (10 ביוני 1918 - 5 ביולי 1918) אנרי מתייה ברטלו (5 ביולי 1918 - 7 באוקטובר 1918) אדולף גיומא (7 באוקטובר 1918 - 11 בנובמבר 1918) ויקטור בורה (2 בספטמבר 1939 - 26 ביוני 1940) החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
פרננדו השני, מלך פורטוגל

פרננדו השני, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Fernando II de Portugal; ‏ 29 באוקטובר 1816 - 15 בדצמבר 1885) היה מלך פורטוגל בזכות אשתו מריה השנייה, מלכת פורטוגל. פרננדו עלה לשלטון עם לידת בנם המשותף הראשון בשנת 1837, ושלט עד מותה של מריה השנייה בשנת 1853. עם זאת, גם לאחר מכן הוא המשיך לשמש כעוצר עבור בנו פדרו החמישי במשך שנתיים נוספות. פרננדו נולד כנסיך גרמני בשם פרדיננד. הוא נולד ב-29 באוקטובר 1816 בווינה בירת האימפריה האוסטרית. אביו היה פרדיננד, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה ואמו הייתה מריה אנטוניה קוהארי דה צ'אבראג. ילדותו עברה עליו בין נחלות משפחתו בסלובקיה, אוסטריה וגרמניה. הוא היה אחיינו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים ובן דודם של לאופולד השני, מלך הבלגים ושל שארלוט קיסרית מקסיקו. דודנית מפורסמת נוספת שלו הייתה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. ב-1 בינואר 1836 התחתן פרדיננד עם מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ובשנת 1837 נולד בנם הראשון, מה שעל פי החוק הפורטוגזי זיכה את פרדיננד בתואר "מלך פורטוגל". לשם הוא כך הוא שינה את שמו מ"פרדיננד" ל"פרננדו". למרות שרשמית מריה הייתה המלכה, הרי שהזוג הוכיח את עצמו כצוות יעיל שפעל בשיתוף פעולה הדוק. פרננדו היה שליט יחיד בכל הפעמים שאשתו הייתה בהריון. ב-15 בנובמבר 1853 מתה מריה במהלך לידת הבן ה-11 שלהם, מה ששלל מפרננדו את התואר מלך פורטוגל. עם זאת, הוא המשיך לשלוט כעוצר עבור בנו פדרו החמישי, מלך פורטוגל במשך שנתיים נוספות. בשנת 1869 הציע לו חואן פרים את כתר ספרד, אולם פרננדו דחה את ההצעה, והמליץ לפרים במקום זה על חתנו, לאופולד פון הוהנצולרן. האירוע גרם בסופו של דבר לפריצת מלחמת צרפת–פרוסיה, ולהקמת הרייך השני. פרננדו נחשב לאדם אינטליגנטי, רחב אופקים, חובב אומנות ובעל רעיונות מודרניים וליברליים. הוא מת בליסבון ב-15 בדצמבר 1885. ב-1 בינואר 1836 התחתן פרננדו עם מריה השנייה, מלכת פורטוגל, והיא ילדה לו 11 ילדים: פדרו החמישי, מלך פורטוגל (16 בספטמבר 1837 - 11 בנובמבר 1861), ירש את הכס לאחר מותה של מריה. התחתן עם סטפני, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן. לואיש הראשון, מלך פורטוגל (31 באוקטובר 1838- 19 באוקטובר 1889), ירש את הכס לאחר מותו של פדרו. התחתן עם מריה פיה, נסיכת סבויה. הנסיכה מריה (4 באוקטובר 1840), מתה בלידה. הנסיך ז'ואאו, דוכס בז'ה (16 במרץ 1842 - 27 בדצמבר 1861), לא נישא מעולם. מריה אנה, נסיכת פורטוגל (21 באוגוסט 1843 – 5 בפברואר 1884), התחתנה עם גאורג, מלך סקסוניה. אנטוניה, נסיכת פורטוגל (17 בפברואר 1845 - 27 בדצמבר 1913), התחתנה עם לאופולד, נסיך הוהנצולרן. פרננדו, נסיך פורטוגל (23 ביולי 1846 - 6 בנובמבר 1861), לא נישא מעולם. הנסיך אאוגוסטו, דוכס קוימברה (4 בנובמבר 1847 - 26 בספטמבר 1889), לא נישא מעולם. הנסיך לאופולדו (7 במאי 1849), מת בלידה. הנסיכה מריה (3 בפברואר 1851), מתה בלידה. הנסיך אאוז'ניו (15 בנובמבר 1853, מת בלידה. ב-10 ביוני 1869 נישא בליסבון לשחקנית אליזה הנסלר, שלה העניק תואר רוזנת. היא לא ילדה לו ילדים. פרננדו השני בציור על גבי חרסינה בארמון הלאומי פֵּנָה פרוטומה של פרננדו השני בארמון הלאומי פֵּנָה מדיה וקבצים בנושא פרננדו השני, מלך פורטוגל בוויקישיתוף פרננדו השני, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרננדו השני, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הארמייה התשיעית (צרפת)

הארמייה התשיעית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. ב-29 באוגוסט 1914 במהלך המערכה על הגבולות, הוקמה הארמייה התשיעית בפיקוד גנרל פרדיננד פוש, על מנת למלא את הפער בין הארמייה הרביעית לארמייה החמישית. הארמייה השתתפה בקרב על המארן, ולאחר מכן פורקה הארמייה, ופוש מונה למפקד קבוצת הארמיות הצפונית. ב-6 ביולי 1918 הוקמה הארמייה התשיעית מחדש בפיקוד אנטואן דה מיטרי, ולחמה בקרב השני על המארן, ולאחר מכן פורקה שוב. במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה התשיעית בפיקוד גנרל אנדרה קוראפ פרוסה בין נאמור לסדאן. הארמייה התשיעית לא הייתה ארמיית עילית, והרכבה האנושי כלל חיילי מילואים וחיילים טריטוריאליים מהמושבות, שסבלו מחסרון בחימוש ובאימון. צבאות אלו הותקפו על ידי עיקר הכוח התוקף של הצבא הגרמני, יחידות עילית משוריינות, החמושות במיטב הנשק החדיש. לזאת יש להוסיף את הכשל העיקרי בטקטיקה הצרפתית, והוא האמונה שהמתקפה אינה יכולה לבוא בגזרת קוראפ, שכן יער הארדנים כביכול אינו עביר לרכב קרבי משוריין. כאשר החלה המתקפה, ב-10 במאי 1940, עמדו יחידות הארמייה תחת מתקפה כבדה, וקרסו. קוראפ עצמו התמוטט והודח ב-15 במאי 1940. הוא הוחלף בגנרל אנרי ז'ירו. התמוטטות הארמייה של קוראפ, והארמייה השנייה בפיקוד שארל הונציגר שלחמה דרומית ומזרחית לו באזור סדאן פתחה את הדרך למבקע גרמני מערבה אל תעלת למאנש ולכיתור עיקר הצבא הצרפתי וחיל המשלוח הבריטי על אדמת בלגיה, ובסופו של דבר לתבוסה הצרפתית. כאשר קיבל ז'ירו את הפיקוד על הארמייה התשיעית, כבר לא היה מדובר בגוף צבאי הכשיר ללחימה, אלא בשרידי דיוויזיות מנותקים ומותשים ללא פיקוד מרכזי, הנעים בחוסר תיאום לאורך חזית בת 80 קילומטר, בין שלושת הנהרות העיקריים של צפון צרפת המז, הסאמבר והאן, כאשר כוח המחץ של המתקפה הגרמנית עובר דרך החזית ללא מעצור של ממש. ז'ירו דרש תגבורות, וקיבל לפיקודו חלקים מן הארמייה השביעית, שלאחר כניעת הולנד לא היה עוד תועלת בהישארותה בגזרה כה צפונית, והיא פורקה לחלקים שנשלחו לסתום "חורים" בחזיתות השונות. כן נשלחו אליו כוחות מגזרות אחרות, מהלוחמים שהחזיקו בקו מז'ינו (אשר לא הותקף), וכן את דיוויזיית השריון הרביעית בפיקודו של הגנרל שארל דה גול. יחידות אלו הובהלו אל קו החזית, אך בימים הראשונים לפיקוד שקיבל על עצמו ז'ירו, רוב היחידות הללו לא היו פרוסות בגזרתו, אלא בתנועה לכיוונו ממקומות שונים. ז'ירו היה זקוק לשבוע נוסף על מנת לארגן את הכוחות. במציאות שנוצרה במהלך פלישת הבזק הגרמנית, הדבר היה בלתי אפשרי. במהלך הימים הקרובים נאבק ז'ירו כנגד כוחות עדיפים, והשליך את כל כוחותיו אל המערכה, לרבות מתקפת נגד הרואית שביצע שארל דה גול. כל אלו לא היה בהם כדי לעזור. ב־18 במאי נראה היה כי הארמייה התשיעית חדלה מלהתקיים למעשה. בלילה שבין ה־18 במאי ל־19 במאי נתקלה מכוניתו של ז'ירו תוך כדי תנועה בחיילי משמר גרמנים (על פי הגרסה הצרפתית מיחידת שריון, בעוד שלפי הגרסה הגרמנית היה מדובר ביחידת מטבח נייד) אשר עסקו בכיוון תנועת הצבא הגרמני על מנת להימנע משדה מוקשים שהונח במקום. המכונית נעצרה, וניסתה להימלט, אולם החיילים ירו בגלגליה, והצליחו לשבות את ז'ירו. הוא נלקח אל טירת קניגשטיין, ליד דרזדן כשבוי מלחמה. עקב שבייתו של ז'ירו התפרקה הארמייה התשיעית, וחדלה להילחם. פרדיננד פוש (29 באוגוסט 1914 - 5 באוקטובר 1914) אנטואן דה מיטרי (6 ביולי 1918 - 7 באוגוסט 1918) אנדרה קוראפ (2 בספטמבר 1939 - 15 במאי 1940) אנרי ז'ירו (15 במאי 1940 - 19 במאי 1940) החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
הארמייה השלישית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה השלישית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה השלישית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה רודולף פון ברודרמן. הארמייה נפרסה בחזית המזרחית, ותפקדה בצורה כושלת בקרב גליציה. עקב כך הוחלף פון ברודרמן בסבטוזר בורוייביץ'. הארמייה נכשלה בניסיונה לחלץ את הכוחות הנצורים במהלך המצור על פשמישל. הארמייה הועברה לבלקן במהלך שנת 1915, ולקחה חלק פעיל בפלישה השנייה לסרביה ומונטנגרו. לאחר הניצחון הועברה הארמייה לחזית האיטלקית ולקחה חלק בקרב אסיאגו בשנת 1916. לקראת סוף השנה הוחזרה הארמייה לחזית הרוסית ולחמה שם עד שפורקה ב-1918. גנרל חיל הפרשים רודולף פון ברודרמן (אוגוסט 1914 - 3 בספטמבר 1914) גנרל חיל הרגלים סבטוזר בורוייביץ' (3 בספטמבר 1914 - 25 במאי 1915) פלדצויגמייסטר פאול פואהלו פון ברלוג (25 במאי 1915 - 10 ביוני 1915) גנרל חיל הפרשים קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש (10 ביוני 1915 - 27 בספטמבר 1915) גנרל אוברסט הרמן קבש (27 בספטמבר 1915 - 20 באוקטובר 1916) גנרל אוברסט קרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך (20 באוקטובר 1916 - 5 במרץ 1917) גנרל אוברסט קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש (5 במרץ 1917 - 12 ביולי 1917) גנרל אוברסט קרל קריטק (12 ביולי 1917 - 12 בינואר 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא הארמייה השלישית בוויקישיתוף