laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גוש שקד

גוש שקד (נקרא גם: גוש ריחן) הוא גוש התנחלויות בקצה הצפון–מערבי של השומרון, על גבול הקו הירוק מצידו המזרחי. הגוש שוכן על רכס אמיר והוא הוקם בשנת 1977. בשנת 2021 התגוררו בו קרוב ל-3,000 תושבים. הגוש מכיל ארבע התנחלויות: שקד, חיננית, ריחן וטל מנשה, כולן חלק מהמועצה האזורית שומרון. מלבד היישובים, בגוש אזור תעשייה אחד: אזור התעשייה שח"ק. גבולותיו הם: גדר ההפרדה במזרח, הקו הירוק במערב ויער ריחן בדרום. הגוש נמצא כולו בתחומי גדר ההפרדה. הכוונה בגוש לעיתים כוללת את כל השטח בין גדר ההפרדה באזור הגוש לקו הירוק, כולל החלקים שמדרום ליער ריחן. בתחומי הגוש נמצאים גושים קטנים של מבנים ערביים, כאשר אום א-ריחאן הוא הכפר היחיד בהם. הגדרת הגוש המורחבת כוללת בתוכו גם את ברטעה. הגוש מוקף מארבעת כיווניו ביישובים ערביים. בגוש ישנם שני יערות, יער שקד ויער ריחן, שביחד מהווים את רוב שטחו של הגוש. מיקומו של הגוש וגובהו מקנה לו ראות טובה, עד החרמון. לגוש שתי יציאות מערבה, לכביש 65: הדרך הדרומית היא כביש 6513, שעובר ליד קציר ועוקף מדרום את אחד היישובים הערביים הסוגרים על הגוש ממערב, ערערה, והדרך הצפונית היא כביש 6535 המתחבר למי עמי ועוקף את היישובים הערביים אום אל-פחם וערערה. העיר חריש מהווה את היישוב היהודי הגדול הקרוב ביותר לגוש, ולכן גם משמשת כעיר האם שלו. שלוש ההתנחלויות בעמק דותן - חרמש, מבוא דותן ומעוז צבי, המוקפות ביישובים ערביים כמעט מכל עבריהן, יכולות להתחבר לשאר חלקי המדינה רק דרך גוש שקד בכביש 596, מאחר שמשאר הכיוונים ישנם יישובים ערביים.[דרושה הבהרה] הגוש, יחד עם היישובים קציר ומי עמי, מייצר חוצץ טריטוריאלי בין הערים והיישובים הערביים של צפון המשולש לבין הערים והיישובים הערביים בצפון השומרון. בכך, הוא מונע קשר ישיר בין יישובים ערביים משני צידי הקו הירוק, ומונע בפועל צירוף של יישובי המשולש למדינה פלסטינית, במידה ותקום. שיטת הפרדה זו, הפועלת לכל אורך המשולש, נוצרה לראשונה בבניית יישובי הכוכבים, ופועלת בין היתר גם בגוש חורשים. בעקבות עובדה זו, ובתוספת גובהו הרב של הגוש, הוא מהווה אזור שישראל רואה בו כבעל חשיבות אסטרטגית גבוהה. בהצעות לסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני, גוש שקד נכלל מאז ומתמיד (למעט בהצעות הפלסטיניות בועידת אנאפוליס ובועידת טאבה) בתחומי יהודה ושומרון שיישארו בשטחי ישראל, למרות גודלו הקטן יחסית. מדיה וקבצים בנושא גוש שקד בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. מקרה גדר הביטחון בגדה המערבית" יניב גמבש, הוצאת אוניברסיטת חיפה עמ' 26-27
תחת מצור 2

תחת מצור 2: הטריטוריה האפלה (באנגלית: Under Siege 2: Dark Territory) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 1995 בכיכובו של סטיבן סיגל. זהו סרט המשך לסרט "מצור ימי" (שבמקור נקרא "תחת מצור"). קייסי רייבאק (סטיבן סיגל) היה בעברו לוחם ומפקד מעוטר בקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים", המתמחה בלוחמה בטרור. לאחר פרישתו מהצבא הוא הפך לטבח. לאחר שאחיו וגיסתו נהרגו בתאונה, רייבאק לוקח חופשה מהעבודה כדי לקחת חסות על אחייניתו המתבגרת שרה (קתרין הייגל). הם נפגשים בתחנת הרכבת בדנוור ועולים על רכבת שנוסעת ללוס אנג'לס דרך הרי הרוקי. על הרכבת הם מתיידדים עם דייל בשם בובי זאקס (מוריס צ'סטנאט). על הרכבת נמצאים גם שני מדענים שמחזיקים בקודים סודיים לשליטה בלוויין "גרייזר 1" – לוויין החמוש בנשק לייזר קטלני. במהלך הנסיעה, משתלטת על הרכבת כנופיית טרוריסטים שמונהגת בידי מהנדס מחשבים בשם טראוויס דן (אריק בוגוסיאן). דן סייע בפיתוח הלוויין עבור צבא ארצות הברית, אולם סולק מהפרויקט. לצדו מפקד על הכנופיה מרקוס פאן (אוורט מקגיל) – שכיר חרב אכזרי. דן מכריח את המדענים לתת לו את הקודים לשליטה בלוויין, ולאחר מכן רוצח אותם. באמצעות הלווין, הוא מבצע מספר פעולות טרור, ומאיים להשמיד כור גרעיני שנמצא מתחת לפנטגון – מה שיגרום להשמדת כל וושינגטון די סי. רייבאק מבין שהוא התקווה היחידה לנוסעי הרכבת ולתושבי העיר, ומתחיל במאבק יחיד כנגד הטרוריסטים. "תחת מצור 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תחת מצור 2", באתר נטפליקס "תחת מצור 2", באתר AllMovie (באנגלית) "תחת מצור 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תחת מצור 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תחת מצור 2", באתר Metacritic (באנגלית) "תחת מצור 2", באתר אידיבי "תחת מצור 2", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "תחת מצור 2", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "תחת מצור 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'וליאן דופרה

ז'וליאן דופרה (בצרפתית: Julien Dupré; ‏18 במרץ 1851 – אפריל 1910) היה צייר צרפתי. הוא נולד בפריז ב-18 במרץ 1851 לז'אן דופרה (תכשיטן) ולפולין בּוּאִייה. היה צפוי שהוא ייכנס לעסק המשפחתי, ולשם כך החל דופרה לעבוד בחנות שמוכרת תחרה. עם זאת, הוריו נאלצו לסגור את חנותם עקב מלחמת צרפת-פרוסיה בשנת 1870 והמצור על פריז. מאחר שעתותיו היו בידיו החל דופרה לקחת קורסי ערב בבית ספר לאמנויות הקישוט, ובאמצעות השיעורים הללו הוא זכה להתקבל לבית הספר לאמנויות יפות. שם הוא למד אצל איזידור פיס והנרי להמן. באמצע שנות ה-70 נסע לפיקרדי והפך לתלמידו של צייר הז'אנר הכפרי Désiré François Laugée, שעם בתו מארי אלונור פרנסואז התחתן ב-1876; השנה שבה הציג את הציור הראשון שלו בסלון פריז. דופרה קיבל מדליית זהב בתערוכה העולמית של 1889 בפריז. בשנת 1892 הוענק לו אות לגיון הכבוד. הוא היה מורה של לוסי סקארבורו קונאנט. לאורך הקריירה שלו התעניין בחיי האיכר והמשיך לצייר סצנות באזורים של נורמנדי ובריטני. הוא הציג באופן קבוע עד מותו באפריל, 1910. מדיה וקבצים בנושא ז'וליאן דופרה בוויקישיתוף ז'וליאן דופרה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Julien Dupré biographie Peintre". Peintres et Sculpteurs.com (in French). Julien Dupre: A Survey". Rehs Galleries. Rehs, Howard L. (2008), "Julien Dupré: The Making, Unmaking, and Remaking of an Academic Reputation", in Chu, Petra ten-Doesschate; Dixon, Laurinda S. (eds.), Twenty-First-Century Perspectives on Nineteenth-Century Art : Essays in Honor of Gabriel P. Weisberg, Newark, DE: University of Delaware Press, pp. 93–99, "Dupré, Julien (French painter, 1851-1910)". Getty Research Institute. Welcome Page, Catalogue Raisonné - Julien Dupré (1851-1910) (באנגלית)
פיגוע הירי ליד קדומים

פיגוע הירי ליד קדומים הוא פיגוע ירי שבוצע ב-6 ביולי 2023, י"ז בתמוז ה'תשפ"ג, על ידי מחבל פלסטיני סמוך ליישוב קדומים בשומרון. במהלך הפיגוע המחבל ירה למוות בלוחם סיירת גבעתי, שהוקפץ למקום בעקבות התרעה של תצפיתנית. המחבל נהרג בידי כוחות צה"ל. ב-6 ביולי 2023, סמוך לשעה 15:45, נסע המחבל אחמד ע'יט'אן, תושב הכפר קיביה בנפת רמאללה, ברכב בעל לוחית לבנה (פלסטינית), בציר הביטחון היישובי של קדומים. תצפיתנית שראתה זאת הקפיצה את כוח צה"ל של סיירת גבעתי שהיה באזור. כשהתבקש להציג תעודה, פתח המחבל בירי מאקדח לעבר הלוחם סמ"ר שילה אמיר מטווח אפס, ומותו נקבע במקום. בהמשך רץ לכיוון רכבו והמשיך את הירי לעבר ישראלים שעמדו בצומת ג'ית, ללא נפגעים. בשלב זה הוקפץ כוח של סיירת גבעתי שניהל עימו חילופי אש עד להריגתו. בתחילה היה חשש שהמחבל מנסה לחדור ליישוב, ובשל כך הופעלה התרעה ותושבי קדומים התבקשו להסתגר בבתיהם. המחבל, פעיל החמאס אחמד ע'יט'אן, הוא בנו של מנהיג חמאס המקומי בכפר, הילאל ע'יט'אן, ובן דוד של מעתז אלח'ואג'א, פעיל החמאס שביצע את פיגוע הירי בתל אביב במרץ 2023. דודו סולימאן גיידאן, ביצע פיגוע התאבדות באזור בית אל בשנת 1993. על פי השב"כ היה ללא רקע ביטחוני קודם. דובר הזרוע הצבאית של החמאס אבו עוביידה נטל אחריות על הפיגוע וברך עליו, באומרו כי הפיגוע הוא המשך לתגובות הפלסטיניות למבצע בית וגן. בכפר קיביה, כפרו של המחבל, קראו המסגדים להתאבל על מותו של המחבל, ותושביו התעמתו עם כוחות הצבא שהגיעו לעצור את בני משפחתו. בכפר קדום הסמוך לקדומים החלו ערבים להתפרע והציתו צמיגים. הפיגוע בקדומים מבצע בית וגן גל הטרור בישראל (2023) פיגוע ירי רצחני באזור הישוב קדומים בשומרון, תושבים התבקשו להסתגר בבתים, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2023 פיגוע רצחני סמוך לקדומים: מחבל נעצר לבדיקה לאחר שעורר חשד - פתח באש ורצח ישראלי, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 01:33), 6 ביולי 2023 הפיגוע בשומרון: המחבל ירה באקדח, ולאחר מכן נמלט בריצה וחוסל בתום מרדף, באתר ynet, 6 ביולי 2023. כרמל דנגור, איתי בלומנטל וכרמלה מנשה, אדם נרצח בפיגוע ירי סמוך לקדומים שבשומרון; המחבל חוסל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 ביולי 2023 פיגוע ירי רצחני באזור הישוב קדומים בשומרון, תושבים התבקשו להסתגר בבתים, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2023 ישראלי נרצח בפיגוע סמוך לקדומים, באתר ערוץ 7, 6 ביולי 2023 המחבל ממשפחת מחבלים חמאסית. שב"כ: "ללא עבר ביטחוני", באתר הקול היהודי, ‏6 ביולי 2023 אלישע בן קימון, יואב זיתון, עינב חלבי, חמאס נטל אחריות לפיגוע ליד קדומים: המחבל ניסה להיכנס ליישוב - ולא הצליח, באתר ynet, 6 ביולי 2023 שילה פריד, ‏יהודי נרצח בפיגוע ירי ליד קדומים, בעיתון מקור ראשון, 6 ביולי 2023 יואב זיתון, אלישע בן קימון, חמאס נטל אחריות לפיגוע ליד קדומים: המחבל ניסה להיכנס ליישוב - ולא הצליח, באתר ynet, 6 ביולי 2023
חריף אש

חריף אש (באנגלית: Flamin' Hot) הוא סרט אמריקאי ביוגרפי-קומי משנת 2023, המספר את סיפורו של ריצ'רד מונטנייז – איש עסקים אמריקאי ממוצא מקסיקני, אשר המציא את החטיף הפופולרי "צ'יטוס חריף אש". הסרט מתבסס על ספרו האוטוביוגרפי של מונטנייז " A Boy, a Burrito and a Cookie: From Janitor to Executive". עם זאת, טענתו של מונטנייז על פיה הוא זה שהמציא את החטיף הפופולרי, שנויה במחלוקת ונסתרת על ידי טענותיהם של אנשים שעבדו עמו. ריצ'רד מונטנייז (ג'סי גרסיה) הוא צעיר מקסיקני-אמריקאי שגדל בבית עני בקליפורניה. הוא מתדרדר לחיי פשע, אולם מחליט לצאת מהם בהשפעת אשתו ג'ודי (אני גונזלס). מונטנייז מנסה למצוא עבודה כדי לפרנס את שני ילדיו, אולם בשל עברו הפלילי וחוסר ההשכלה שלו, הוא מתקשה בכך. בסופו של דבר הוא מקבל הזדמנות כאשר הוא מתקבל לעבודה בחברת החטיפים פריטו ליי. אולם הוא אינו אומר די בכך, ושואף להמציא את החטיף שיעניק לו פריצת דרך. מדיה וקבצים בנושא חריף אש בוויקישיתוף "חריף אש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חריף אש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חריף אש", באתר Metacritic (באנגלית) "חריף אש", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "חריף אש", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "חריף אש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) I. P. A. Admin, IPA Reveals Nominations for the 28th Satellite™ Awards | International Press Academy (באנגלית אמריקאית) The 96th Academy Awards | 2024, www.oscars.org, ‏2024-01-23 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאונת האוטובוס בהודו (2023)

תאונת האוטובוס בהודו הייתה תאונה שהתרחשה ב-1 ביולי 2023 כאשר אוטובוס פרטי שנסע בכביש המהיר מומבאי-נגפור (אנ') במחוז בולדהנה (אנ') במהרשטרה שבהודו עלה באש. לפחות 26 בני אדם מתו ו-7 נוספים נפצעו בתאונה. האוטובוס נסע מנאגפור לחתונה בפונה, פגע בעמוד בכביש המהיר, התהפך ועלה באש. התאונה אירעה בסביבות השעה 2 לפנות בוקר שעון מקומי. באוטובוס היו 33 נוסעים. 26 מהם מתו והנותרים נפצעו. צוותי חילוץ וכיבוי מקומיים הגיעו למקום התאונה וכיבו את השריפה. מושל מהרשטרה אקנת שינדה (אנ') וראש הממשלה נרנדרה מודי הביעו את צערם על התאונה. ממשלת מהרשטרה הודיעה על פיצוי לכל אחת ממשפחות המתים. הממשלה גם הודיעה שהם ישאו במלוא עלות הטיפול בפצועים. עקב השריפה לא ניתן היה לזהות את הגופות והרשויות החליטו לערוך בדיקות DNA כדי לקבוע את זהות הקורבנות. "25 passengers charred to death after bus catches fire on Samruddhi Expressway in Maharashtra". Deccan Herald (באנגלית). 2023-07-01. נבדק ב-2023-07-01. ""They Were Sleeping": 25 Dead As Bus Catches Fire On Maharashtra Expressway". NDTV.com. נבדק ב-2023-07-01. "Maharashtra: 25 killed as Pune-bound bus catches fire on Samruddhi Mahamarg Expressway in Buldhana". The Times of India. 2023-07-01. ISSN 0971-8257. נבדק ב-2023-07-01. "Maharashtra Accident LIVE: 26 Dead, Rs 7L Ex Gratia Declared; Bus Was Less Than Four Years Old, Say Officials". News18 (באנגלית). 2023-07-01. נבדק ב-2023-07-01.
עודד קרבצ'יק

עודד קרבצ'יק (נולד ב-19 ביולי 1966) הוא קואוצ'ר לספורטאים וכדורסלן בעברו. קרבצ'יק צמח כשחקן כדורסל במועדון מכבי תל אביב (כדורסל) החל מקבוצת הילדים בשנת 1978, ועד להצטרפותו לקבוצת הבוגרים בשנת 1984. בעונת 6–1985 עבר לקבוצת מועדון הפועל רמת גן-גבעתיים, הצטרף לקבוצת מועדון מ.ס. גבעת שמואל ב־1987, ולאחר מכן המשיך בהפועל כפר סבא (שנים 1992–1996). ב־1996 פרש מכדורסל מקצועי בעקבות פציעה. לאחר פרישה ממשחק כדורסל מקצועי, החל לעבוד בעסק המשפחתי לציוד כיבוי אש והצלה, ובמקביל השלים לימודי חינוך גופני, פסיכולוגיה ומנהל עסקים. לאחר לימודיו, החל לעבוד כמרצה לשיווק במכללת הקידמה הצפונית ולהתעניין בתחום הליווי העסקי. עודד גם פנה ללימוד הנחיית קבוצות ובהמשך החל לעבוד עם ארגונים כיועץ עסקי וכמרצה. עם התפתחותו החל עודד קרבצ'יק לנהל את בית הספר לקואצ'ינג של מרכז ההשתלמויות של אוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מכן נבחר להקים ולנהל את בית הספר לקואצ'ינג ביחידה ללימודי חוץ של הקריה האקדמית אונו. במהלך עבודתו, הוא פיתח את שיטת האימון המנטלי FTC לתחומי זוגיות, ספורט ועסקים, והקים שתי קליניקות לטיפול בשיטה. לאורך השנים, עודד ליווה ארגונים כמנטור ומרצה בתחום החוסן המנטלי, ניהול, שיווק ומכירות, ביניהם בנק לאומי, שירותי בריאות כללית, בזק וצה"ל. בשנת 2008 הצטרף לצוות המקצועי של נבחרת ישראל בכדורסל כמאמן מנטלי של הנבחרת. לאורך השנים ליווה באופן פרסונלי ספורטאים כמאמן מנטלי, בהם שחקני הכדורסל עומרי כספי, יובל זוסמן, נמרוד טשמן, דורי סהר, שחקן הכדורגל בן שהר והמתעמל, בעל מדליה אולמפית, ארטיום דולגופיאט, וכן את נבחרת התעמלות המכשירים האולימפית. בשנת 2012 הוביל את תוכנית הריאליטי "להציל את הנישואים" בערוץ עשר כיועץ בתחום מערכות היחסים. טביעת אצבע (2022) – ספר הבוחן את טביעת האצבע הייחודית שמאפיינת כל אדם באינטראקציה שלו עם אנשים ואירועים שונים. המסע בעקבות ה"את זה" (2011) – סיפור חיים אישי שנועד לספק לקוראים תובנות מרחיקות לכת כלפי חייהם, הן ברובד הרוחני והן ברובד הגשמי. נולד ברמת אפעל, בן לרינה ונפתלי קרבצ'יק, בעל עסק לציוד כיבוי אש, חילוץ והצלה. אב לשני בנים מנישואים ראשונים, ובת מנישואים שניים לגלית. בשנת 2009 נחשף לתורת הנפש היהודית בעקבות מפגש עם סטודנט בבר-אילן, החל לחקור את התחום ובהמשך חייו החליט לפנות לחיים של שמירת תורה ומצוות, ופנה לחזרה בתשובה. תהליך שהיווה חלק ביצירת שיטת FTC לחוסן מנטלי על בסיס תורת הנפש היהודית. אתר האינטרנט הרשמי של עודד קרבצ'יק איתי עמיקם, "הרומן הסוער" שלי עם עומרי כספי, באתר ynet, 13 ביוני 2019 מאגר שיעורים של עודד קרבצ'יק – אתר ערוץ הידברות עומרי כספי בשיחה עם ד"ר עודד קרבצ'יק: אימון מנטאלי והתפתחות אישית, סרטון בערוץ "עודד קרבצ'יק – אימון מנטלי להצלחה", באתר יוטיוב (אורך: 41:20) טביעת אצבע, באתר נוריתה דודו כהן, ‏"משה רבנו היה הקואוצ'ר הראשון", באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2013 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עודד קרבצ'יק".
משה יהודה בלוי

הרב חיים משה יהודה הכהן בלוי (ד' בחשוון ה'תרע"ג, 15 באוקטובר 1912 – ג' באייר ה'תשס"ג, 5 במאי 2003) היה רב, ומהדיר ספרות תורנית, פרסם כ-40 כרכים של ספרי הראשונים שלא נדפסו לפניו. בלוי נולד בהמבורג, גרמניה לד"ר ירמיהו (ארמין) הכהן ולאה בלוי. בגיל 19 נסע ללמוד בישיבת מיר, בפולין, ולמד אצל רבי ירוחם ליבוביץ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא נמלט יחד עם הישיבה לליטא, בהמשך קיבל אשרה מצ'יאונה סוגיהארה שאיפשרה לו ולאשתו להימלט ליפן, ולבסוף לשנחאי שבסין, שם הכיר בחורי ישיבה מתומכי תמימים ונהיה מקורב לחב"ד, בתום המלחמה הוא היגר לארצות הברית. הרב בלוי שימש כרב בית הכנסת "אהבת אחים" במזרח ניו יורק, ברוקלין במשך 20 שנה, ולאחר מכן של קהילת אברהם וצבי הירש בבורו פארק, ברוקלין במשך 30 שנה. הרב בלוי פעל למען קיום מצוות תפילין ומזוזות. הוא היה כותב ומרצה על כשרות תפילין ומזוזות ועל כך שמזוזות קטנות לרוב אינן כשרות. הוא סידר לסופרים נודדים לנסוע לערים קטנות בארצות הברית ובקנדה לבדוק תפילין ומזוזות ללא תשלום וסיפק תפילין ומזוזות במחיר מסובסד. כמו כן בלוי כתב ספר בנושא בשם "צורת אותיות האלף-בית: בספרי תורה תפילין ומזוזות", הספר נדפס בניו יורק תשמ"ז. בארצות הברית החל להתכתב עם ספריות, מוסדות, אוניברסיטאות ומוזיאונים שונים כדי לבחון את מאגריהם בחיפוש אחר כתבי יד עתיקים שלא פורסמו מתקופת הראשונים. הוא הזמין עותקים או מיקרופילמים של כתבי היד, שאותם ניתח וניסה לקבוע מי חיבר אותם, שכן רבים מהם היו אנונימיים. בכדי להצליח, נדרש חיפוש כמעט כירורגי של כל פרשנות אפשרית רלוונטית, בתקווה למצוא ציטוט מיוחס שנלקח מהיצירה האנונימית. לפעמים זה היה כרוך בתפיסה של סגנון מסוים, בחירת מילים קבועה, או ביטוי שחוזר על עצמו, שנמצאו בפירוש קיים שכבר ייחס את המילים הללו לרב ספציפי. הוא הצליח לזהות עשרות כתבי ראשונים. לאחר הזיהוי הוא פרסם את הספר עם הערות משלו. הראשון ואחד הספרים המפורסמים שפרסם היה חידושי הריטב"א לבבא בתרא. רבים מספריו כונו על ידו "שיטת הקדמונים". עוד בזמן שהותו במיר נשא את חיה הניה שוחט מהעיר טלז ממנה נולדו לו ארבעה בנים. לאחר פטירתה בי"ג כסלו תשמ"ג נישא לאיטה אנסבכר. מידע על משה יהודה בלוי בקטלוג הספרייה הלאומית שיטת הקדמונים באתר היברובוקס ספרי רבי משה יהודה הכהן בלוי, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי טננבום, ר' גרשון (13 יוני 2003). "Machberes". ברוקלין, ניו יורק: ג'ואיש פרס. p. 46. זלמן מאנסזון, "באם ח"ו אסתלק מן העולם, תמשיכו לפעול את ביאת המשיח!", באתר חב"ד אינפו, ‏29 ביולי 2016 Hecht, M (16 במאי 2003). "Champion of the Rishonim". יתד נאמן (באנגלית). pp. 40–42. {{cite news}}: (עזרה) החתונה התקיימה בסלבודקה בי"ג שבט תש"א בהוראת הרבי מחב"ד
אנטי הקנן

אנטי אדוורד הקנן (בפינית: Antti Edvard Häkkänen; נולד ב-16 בינואר 1985) הוא פוליטיקאי פיני ממפלגת הקואליציה הלאומית אשר שימש כשר המשפטים של פינלנד בין 2017 ל-2019. מאז 20 ביוני 2023 הוא משמש כשר ההגנה. הקנן נולד ב-16 בינואר 1985 במנטהריו שבסאבו הדרומית. הוא למד משפטים באוניברסיטת הלסינקי וסיים תואר שני. הוא הצטרף למפלגת הקואליציה הלאומית, ובשנת 2009 נבחר למועצת העיר מנטהריו מטעמה. בין השנים 2011–2013 הוא שימש כמנהיג תנועת הנוער של המפלגה. שנה לאחר מכן הוא נבחר להתמודד מטעם המפלגה על מושב בפרלמנט האירופי, אולם הפסיד. בבחירות 2015 הוא נבחר לפרלמנט מטעם מחוז דרום-מזרח פינלנד. ב-5 במאי 2017 הוא מונה לשר המשפטים בממשלתו של יוהה סיפילה. הוא סיים את תפקידו ב-6 ביוני 2019 עם פירוק ממשלתו של סיפילה. ב-20 ביוני 2023 הוא מונה לשר ההגנה בממשלתו של פטרי אורפו. הקנן נחשב למייצג האגף השמרני-קיצוני בתוך מפלגת הקואליציה הלאומית. הוא מתנגד להגירה לפינלנד מאפריקה ומהמזרח התיכון, ותומך בהגדלתו וחיזוקו של צבא פינלנד. כמו כן הוא תומך במדיניות כלכלית ליברטריאנית. אתר האינטרנט הרשמי של אנטי הקנן (בפינית) מדיה וקבצים בנושא אנטי הקנן בוויקישיתוף אנטי הקנן, ברשת החברתית פייסבוק אנטי הקנן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנטי הקנן, ברשת החברתית אינסטגרם Antti Häkkänen, Kokoomukseen kasvanut. Tulospalvelu | Eduskuntavaalit 2019 | Iltalehti, www.iltalehti.fi (בפינית)
בחודש התשיעי

בחודש התשיעי הוא סרט קולנוע ישראלי דובר ערבית משנת 2002 בכתיבה, הפקה ובימויו של עלי נאסר, עם אשרף ברהום, נסרין פאעור, ראידה אדון וג'וליאנו מר בתפקידים הראשיים. העלילה מתרחשת בכפר עראבה בגליל, כפרו של עלי נאסר ועיקרה הוא אגדה עממית שפשטה בכפרים הערביים בימי הטורקים, ולפיה איש ושמו "נושא ישבנו בסל" מתגנב לסמטאות הכפר בלילות, לבוש גלימה שחורה, חוטף צעירים ומעביר אותם לשירות בצבא הטורקי. האגדה הזאת שונתה בכפרים הערביים במדינת ישראל ו"נושא ישבנו בסל" הוא כעת אדם שמסתובב בכפרים, חוטף ילדים ומוכר אותם ליהודים. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2002: פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר, פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר, עלי נאסר פרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר, אשרף ברהום פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר, עלי נאסר פרס אופיר לצילום הטוב ביותר, אמנון סלומון פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר, טובה אשר פרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר, יורם שייר הסרט זכה בפרס וולג'ין לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הוא הופק בעזרת הקרן לעידוד הסרט הישראלי. מוחמד (אשרף ברהום) עומד ליד קברה של אשתו סמירה (נסרין פאעור) עם "בנו" אמל (ויסאם נאסר) בן העשר ומגלה לו בפעם הראשונה כי הוא אינו אביו. אחיו חלילי (ג'וליאנו מר) גורש על ידי השב"כ ללבנון בגלל פעילות עוינת. חליל היה נשוי לסמירה ולאחר עשר שנים שלא נשמע ממנו דבר, לוחץ עליה אביה לקבל גט ולהינשא לגבר הראשון שיציע לה. לאחר עשר שנים מצליח חליל להתגנב לכפר, פוגש במוחמד ומבקש ממנו לעזור לו להיפגש עם סמירה. הכפר מלא במשתפי פעולה עם השב"כ ומוחמד עושה זאת בלילות כשהוא עטוף בגלימה שחורה כדי שלא יתגלה למסוקים הסורקים את הכפר בזרקורים. מוחמד מוביל את סמירה למערה מחוץ לכפר בו מתגורר חלילי ושם הם מתייחדים. מוחמד מאורס לסנא (ראידה אדון) שאוהבת אותו ורוצה להתחתן אבל כרגע הוא עסוק בחליל ולא מגלה לה זאת. גם לאם (סלווה נאקרה) הוא לא מגלה דבר. באותו זמן נעלם מהכפר ילד בשם חסן ואביו אבו חסן (עדנאן טראבשה) מאשים את מוחמד כי הוא "נושא ישבנו בסל" שחטף את בנו. מוחמד מובל למסגד הכפר בפני אבו סאלח (בסאם זועמוט) אבל לא מסביר מדוע הוא משוטט מדי לילה בכפר. מוחמד נפגש עם סוכן שב"כ (עמוס לביא) שמבטיח לעזור לו להעביר את סמירה וחליל ללבנון אבל בתמורה הוא מבקש ממוחמד שיתוף פעולה. מוחמד מחליט להבריח את סמירה וחליל. סמירה נתפסת וחליל מצליח לברוח. היא מגלה למוחמד כי היא בהריון מחליל. כדי למנוע את רצח סמירה בגלל פגיעה בכבוד המשפחה, מבטל מוחמד את אירוסיו לסנא ומתחתן עם סמירה כדי שתדע שבחודש התשיעי להיריון יהיה לוולד "אבא" (מכאן שם הסרט). זאת הוא יכול לגלות בסתר לאמל רק לאחר מות סמירה. "בחודש התשיעי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בחודש התשיעי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "בחודש התשיעי", באתר אידיבי "בחודש התשיעי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בחודש התשיעי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בחודש התשיעי, באתר "סרט"
ח'אלד אל-בטש

ח'אלד עאשור עלי אל-בַּטְשׁ ובקיצור: ח'אלד אל-בַּטְשׁ (בערבית: خالد البطش; נולד ב-1961) הוא פוליטיקאי פלסטיני שנחשב לאחד מסמלי ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני וממנהיגיו. בעבר נכלא בבתי כלא במצרים, בישראל וברשות הפלסטינית. במרץ 2023 פורסם בעזה כי אל בטש נתפס על ידי צה"ל במבצע ניתוח מקומי, אולם הטענה לא אומתה. אל-בטש נולד בשנת 1961 בג'באליה. הוא גדל במשפחה חקלאית עזתית ותיקה. הוא למד בבתי הספר בג'באליה, וב-1980 עבר למצרים. בשנת 1986, בהיותו במצרים, קיבל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה הערבית של ביירות. לאחר יותר משני עשורים רכש תואר דוקטור מ"האוניברסיטה האמריקאית העולמית", מוסד לא מוכר שהוגדר כבית חרושת לתארים. אל-בטש החל את דרכו הפוליטית במהלך לימודיו האוניברסיטאיים במצרים, שם הצטרף לתנועת הג'יהאד האסלאמי, ושלטונות מצרים עצרו אותו בשנת 1986 על רקע פעילותו בתנועה.[דרוש מקור] אל-בטש עבר לתחומי הרשות הפלסטינית, ולאחר מספר חודשים בסוף 1987 השתתף באינתיפאדה הראשונה, ונכלא בישראל מספר פעמים על חברות בארגון בטרור. המשטרה הפלסטינית ושירותי המודיעין הפלסטיניים עצרו אותו חמש פעמים לאחר הקמת הרשות הפלסטינית ב-1994.[דרוש מקור] אל-בטש הקים וניהל את "מרכז איליאא לעיתונאות", השתתף בהקמת מספר מוסדות אזרחיים וייצג את תנועת הג'יהאד האסלאמי ב"וועדת המעקב לכוחות הלאומיים והאסלאמיים" במשך שמונה שנים.[דרוש מקור] היה חבר בוועדת ההתנגדות להתנחלויות, ועמד בראש ועדת המזכירות של הכוחות הלאומיים והאסלאמיים (אנ') בעזה. ברצועת עזה הוא היה אחראי מטעם הארגון על "צעדות השיבה" ב-2018. הוא ייצג את ההג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ופלוגות אל-קודס בכל שיחות שביתת הנשק עם ישראל בתיווך מצרים. ישראל הכניסה את שמו לרשימת אנשי הטרור הפלסטיני המיועדים לחיסול,[דרוש מקור] ובכל המבצעים ברצועת עזה, שמו של אל-בטש מופיע כאחד היעדים להתנקשות. במרץ 2023 פורסם בעזה כי אל בטש נעצר על ידי צה"ל במבצע ניתוח מקומי במתחם בית החולים שיפא, אולם הטענה לא אומתה על ידי גורמים בישראל או בפלוגות אל-קודס. "خالد البطش". נבדק ב-2019-12-19. "خالد البطش". נבדק ב-2019-12-19. נטע בר, הישג לצה"ל? מתרבות השמועות על מעצר בכיר בג'יהאד האסלאמי בבית החולים שיפא, באתר ישראל היום, 20 במרץ 2024 נדב שרגאי, צינור השנאה, באתר ישראל היום, 21 בנובמבר 2019 עינב חלבי, דיווחים בעזה: בכיר הג'יהאד האיסלאמי חאלד אל-בטש נלכד בידי כוחות הביטחון, באתר ynet, 20 במרץ 2024 "مقربون: القيادي". נבדק ב-2019-12-19.
Bed of Roses

"Bed of Roses" (בעברית: "מיטה של שושנים") הוא שיר של להקת בון ג'ובי' שהופיע לראשונה באלבום האולפן החמישי שלהם Keep the Faith בשנת 1992 ולאחר מכן יצא כסינגל ב-11 בינואר 1993. ג'ון בון ג'ובי כתב את המילים בחדר בבית מלון כשהוא סובל מחמרמורת, כשמילות השיר שיקפו את הרגשותיו באותו זמן. השיר מכיל ריפי גיטרה נמשכים ונגינת פסנתר רכה, יחד עם שירה מרגשת וגבוהה של ג'ון בון ג'ובי. סגנון השיר כבלדת רוק (בלדה חזקה), הפך אותו ללהיט עולמי, והוא הדגים את הסאונד החדש והבוגר יותר של הלהקה לאחר הצלחתה כלהקת גלאם מטאל בשנות ה-80. השיר הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, למקום השני במצעד של RPM (מגזין) הקנדי, למקום השלושה עשר במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום העשירי במצעד המצעדי ה-GfK אנטרטיינמנט הגרמני. הקליפ של השיר מתחיל בצילום של ריצ'י סמבורה מנגן על גיטרה גבוה על פסגת הר, ואז חותך לסצנות של ג'ון לבדו בחדרו במלון, הלהקה מקליטה את השיר באולפן, ולבסוף מופיעה עם השיר בהופעה חיה על הבמה. בתחילה, במאי הקליפ רצה שג'ון בון ג'ובי יהיה על פסגות ההרים, אך ג'ון אמר: "הייתי בפסגת ההר בשיר "Blaze of Glory", שלח אותם" (ריצ'י סמבורה ודייוויד בריאן שנראה מנגן על הפסנתר בראש ההר). החלקים החיים של השיר צולמו ב"סטבלר ארנה" (Stabler Arena) בבית לחם בפנסילבניה, ב-31 בדצמבר 1992, כחלק מקונצרט מיוחד לכבוד הסילבסטר. על מנת להשיג את הקהל התוסס והגדול ביותר לקליפ, הלהקה עשתה סידורים כך שלא יהיו מקומות ישיבה ושיהיה מחיר אחיד עם כרטיסי כניסה כלליים. השיר נהיה מרכיב מרכזי ברשימת השירים של ג'ון בון ג'ובי בהופעותיו במשך שנים רבות, והופיע באלבום הלהיטים הגדולים של הלהקה "Cross Road", ובסגנון מוזיקה אקוסטית באלבומם "This Left Feels Right". גרסה חיה לשיר ניתן לראות בDVD של האלבום "Crush". כמו כן הוקלטה גרסה עם מילים בספרדית, בשם "Cama De Rosas". השיר הוצג לפרק זמן קצר בפרק של מיס מארוול בכיסוי של להקה בשם "Brown Jovi". מידע על היצירה "Bed of Roses" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Bed of Roses" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Bed of Roses" באתר יוטיוב Bon Jovi - Bed Of Roses (באנגלית), 1992, נבדק ב-2023-07-06
רקיט

Reckitt Benckiser Group plc, הנסחרת בשם Reckitt, היא חברת מוצרי צריכה בריטית רב-לאומית שבסיסה בסלאו, אנגליה. אתר האינטרנט הרשמי של רקיט (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא רקיט בוויקישיתוף רקיט, ברשת החברתית פייסבוק רקיט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רקיט, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.