laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוברט המילטון

האם התכוונתם ל... רוברט המילטון (חבר בית הנבחרים) – חבר בית הנבחרים של ארצות הברית רוברט המילטון (כדורגלן אירי) – כדורגלן אירי רוברט המילטון (כדורגלן סקוטי) – כדורגלן סקוטי רוברט המילטון (מושל) – מושל טסמניה רוברט ויליאם המילטון – ארכאולוג בריטי
יהודה לייב לאופולד פליישר

יהודה לייב לאופולד פליישר (בהונגרית: Lipót Fleischer, בגרמנית: Leopold Fleischer, ‏ 26 בפברואר 1886, סקשפהרוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 2 בדצמבר 1955, טימישוארה) היה פילולוג יהודי-רומני יליד הונגריה, רב בהכשרתו, חוקר הספרות העברית מימי הביניים, נחשב בר סמכא ביצירתו של אברהם אבן עזרא. פליישר היה גם איש חינוך, מורה לעברית בעיר טימישוארה ברומניה, בה הקים וניהל בית ספר יסודי יהודי ולימד בתיכון היהודי בעיר. יהודה (אריה) לייב לאופולד פליישר נולד בשנת 1886 בסקשפהרוואר כבן בין ששת ילדיהם של יעקב צבי פליישר ואשתו, מריה, בתו של הרב ברוך אקפלד. הוא למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט אותו סיים כרב. בשנת 1918 הקים פליישר ברובע יוזפין בעיר טימישוארה, בחבל באנאט, שהפך אחרי מלחמת העולם הראשונה לחלק מרומניה, בית ספר יסודי יהודי, שבו פעל כמנהל ומורה לעברית. מאוחר יותר היה מורה לעברית גם בתיכון היהודי שקם בעיר. פליישר כתב עבודות מחקר ומאמרים, בין השאר על יצירתו של אברהם אבן עזרא ופירושים למקרא, שפורסמו החל משנת 1912 בכתבי העת "הצופה לחכמת ישראל", "סיני" ואחרים. הרבה מכתביו נשארו בכתב יד. בשנת 1948 נסגר בית הספר שבהנהלתו מכוח החלטה של הממשלה הקומוניסטית שאסרה על פעילותם של בתי ספר פרטיים, לרבות אלה שבבעלות קהילות דתיות. פליישר התחתן עם צילה סרנה לבית ויטמן, שכיהנה גם כן כמורה בבית הספר היהודי. לזוג נולדו שלושה ילדים: ברוך טוביהו; עזרא פליישר, שנודע כחוקר השירה העברית מימי הביניים וכמשורר ואסיר ציון, שזכה בפרס ישראל בעת מאסרו ברומניה; ומרים שנברגר. פליישר חקר והכין מהדורות של כתבי אברהם אבן עזרא בתחום האסטרולוגיה ופירושים למקרא. ספר הטעמים - נוסח ראשון מאת אברהם אבן עזרא הוצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק לפי כתב יד, מחברות לספרות, ירושלים 1951 פירוש של אברהם אבן עזרא לספר שמות בהוצאת ציון פירוש של אברהם אבן עזרא לספר שמות עם מבוא והערות - בדפוס מנורה, 1926 ספר המאורות לפי כתב יד של אברהם אבן עזרא שבספריית הוותיקן, עם מבוא והערות ספר העולם לפי כתב יד של אברהם אבן עזרא, שבספריית הוותיקן, דפוס HALADAS קורות פירושי אבן עזרא לספר שמות- בהוצאת קאטצנבורג 1924 ר' אברהם החוזה ור' אברהם אבן עזרא הנקבר ראב"ע בארץ־ישראל או לא? - בלוח ירושלים, 1947-1946 לקורות יצחק אבן עזרא השתתף בקובץ אגרות אל ומאת רבני אנקונה על שני הורוסקופים המיוחסים לאברהם אבן עזרא - עם נחמיה אלוני Baruch Tercatin, Lucian Zeev Herșcovici Prezențe rabinice în perimetrul românesc ,Hasefer, București ,2008 Encyclopaedia Judaica 1971/72/Bd 6 Getta Neumann - Minienciclopedia evreilor din Timisoara הערך על יהדות טימישוארה בלקסיקון היהודי ההונגרי בעריכת פ. אויווארי, ע' 890 1929 Újvári Péter (szerk.)- Magyar Zsidó Lexikon באתר הגנאלוגי geni באתר הגנאלוגי geni יהודה ליב פליישר (1886-1955), דף שער בספרייה הלאומית
יום (נהר)

נהר יום (בתאית: แม่น้ำยม) הוא נהר בתאילנד. הוא מתחבר בהמשך אורכו לנהר נאן ולנהרות נוספים בתאילנד. הנהר מספק מקור פרנסה לתושבים רבים בתור ספק דגים. נהר יום עובר בפארק הלאומי המוגן התאילנדי, מאה יום. שטח הניקוז הכולל של נהר יום ויובליו הוא 23,615.59 קמ"ר (9,285 מיילים רבועים), אגן הניקוז של הנהר מכונה "אגן יום". נהר יום הוא חלק מאגן הניקוז של נהר נאן ושל נהר הצ'או פראיה. סכר גדול ושנוי במחלוקת תוכנן בנהר בשנת 1991, למרבה מזלם של המתנגדים, הפרויקט ננטש. הוויכוח על הקמת הסכר נפתח שוב בשנת 2011. נכון לשנת 2012, מתנהל דיון על בניית שני סכרים קטנים יותר על נהר יום באזור המדובר במקום סכר הענק שתוכנן. מדיה וקבצים בנושא יום בוויקישיתוף Living River Siam Bangkok Post - Living in the ugly shadow of the kaeng sua ten dam A Never-ending Story… Living with the Forest and Protection of the river fish(הקישור אינו פעיל) State of Water : Thailand Floodgates reopen in dam debate, בנגקוק פוסט, 14 באוגוסט 2011 Study to decide Yom River fate, בנגקוק פוסט, 30 ביולי 2012
הנס איזידור וייזר

הנס איזידור וייזר (בגרמנית: Hans Isidor Weiser;‏ 1908–1990) היה מפורצי הדרך במדינת ישראל ברפואת השיקום, ייסד וניהל את המרכז לשיקום של צה"ל ליד יפו, ניהל את המכון לרפואה פיזיקלית וראומטולוגית בבית החולים הדסה (תל אביב) ובהמשך בבית החולים איכילוב. וייזר נולד ב-1908 בגרמניה. התקבל ללימודי רפואה בליפציג ובשנת 1933 סיימם. במקביל סיים את האקדמיה לספורט ועבד במחלקה לפיזיולוגיה, באוניברסיטה. ב-1933 עלה לארץ ישראל. משנת 1935 ניהל את המכון לרפואת ספורט מבית שטראוס והיה רופא הגימנסיה העברית "הרצליה" . במלחמת העצמאות ייסד וניהל את המרכז לשיקום של צה"ל ליד יפו. המרכז היה ראשוני, חדשני ופורץ דרך באותם ימים. בשנת 1952 התמנה למנהלו של המכון לרפואה פיזיקלית וראומטולוגית בבית החולים הדסה.. ב-1961 עם פתיחתו של בית החולים איכילוב, הקים מכון מודרני לרפואה פיזיקלית ושיקום, אשר עמד לרשות שלושת בתי החולים העירוניים - ממשלתיים, (איכילוב, הדסה, בית היולדות הקריה). המכון טיפל בחולים הסובלים ממחלות חריפות וממושכות במערכת שריר-שלד, מחלות דלקתיות וניווניות ומחלות ראומטיות אחרות הגורמות סבל והגבלה בפעולות היום-יומיות. כמו כן טיפל בחולים הסובלים מהפרעות נירו-מוסקולריות שונות והפרעות חבלתיות שונות.. בשנות ה-50 היה ממייסדיה של החברה הישראלית לשיקום וראומטולוגיה. ב-1978 פרש לגמלאות. וייזר היה חבר באיגוד השיקום האמריקני, באיגוד השיקום הבינלאומי, וחבר כבוד באיגוד השיקום והרמטולוגיה הישראלי. פרסם עשרות עבודות מחקר, (בשנים 1969-1972 פרסם 18 עבודות מחקר). מתלמידיו: פרופ' מיכאל ירון, ד"ר ש. וייס. נפטר ב-1990. השאיר אישה, ליזל וייזר (1915–2014) וארבעה ילדים. סשה ברון כהן הוא נכדו.. "נופך לבעיות שיקום חולה פלגה (המיפלגיה)", הרפואה, כרך מ"ג, חוברת ה', י"א אלול תשי"ב, עמודים 71-72 שיקום (רפואה) פרופ' אבי עורי, "מבוא לתולדות הרפואה השיקומית בישראל", 1996, עמוד 56. יש לציין כי בשנות השלושים של המאה העשרים, לפני הגעתו של וייזר היה קיים בבית החולים (במבנה שממול לבית החולים) מכון לפזיוטרפיה בהנהלתו של ד"ר רטנר. אפרים סיני, "במלוא העין - מיומנו של רופא", צ'ריקובר הוצאה לאור, 1994, עמוד 154 מרכז רפואי עירוני ממשלתי - ספר השנה 1971-1972, הוצאת המחלקה ליחסי-ציבור של בתי החולים העירוניים-ממשלתיים, העורך : אריה תורג'מן, 1972, "המכון לרפואה פיזיקלית וראומטולוגיה", עמודים 148-153 נסים לוי, יעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל, 1799–1948, מהדורה ב', זכרון יעקב: איתי בחור, 2012, עמ' 196. שי ארזואן‏, חולק כבוד אחרון: סשה ברון כהן בישראל, באתר וואלה, 30 בנובמבר 2014
רן ברץ

ד"ר רן ברץ (נולד ב-1973, ט"ו בסיון ה'תשל"ג) הוא פובליציסט ומרצה, דוקטור לפילוסופיה. לשעבר מוביל תחום ההסברה בפועל בלשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו. מייסדו של אתר האינטרנט "מידה". ברץ תומך בציונות, שמרנות, חירות האדם ושוק חופשי, ומקדם ערכים אלו באמצעות הרצאות וכתיבה באתר "מידה" וכלי תקשורת נוספים. ברץ נולד בפתח תקווה. כשהיה בן שבע, עברה המשפחה להתגורר ברעננה. שירת ביחידת מודיעין מוטסת של חיל האוויר. בעל תואר ראשון בפילוסופיה ופסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני ושלישי בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר השני קיבל בשנת 2002 על עבודה שכותרתה "הפילוסופיה של ההיסטוריה בהגותו המאוחרת של הוסרל". את תואר הדוקטור קיבל בשנת 2008, על עבודה בהנחיית שמואל שקולניקוב שכותרתה "דרך האמת ודרך ההיראות: פילוסופיית הטבע של פרמנידס". ב-2008 ייעץ לכתיבת דו"ח "מדד הציונות" של תנועת אם תרצו. על פי הדוח קיים פער משמעותי בין עמדות הציבור בישראל בנושאי לאומיות וציונות לבין השיח האינטלקטואלי המקודם במחלקות מדעי המדינה באוניברסיטאות בישראל. ב-2012 הקים את אתר האינטרנט "מידה" והוא מנכ"ל עמותת "אל הפרט" המפעילה אותו. בנובמבר 2015 ביקש ראש הממשלה בנימין נתניהו למנות את ברץ לתפקיד ראש מערך ההסברה הלאומי. המינוי נתקל בקשיים. תחילה התפרסמו בעיתונות פוסטים פוגעניים של ברץ בפייסבוק נגד אישים שונים ובהם ברק אובמה, ג'ון קרי וראובן ריבלין. בעקבות הסערה התנצל ברץ על דבריו. לאחר מכן נפסל המינוי על ידי נציבות שירות המדינה בשל אי עמידה בקריטריונים. ביולי 2016 הצטרף ברץ ללשכת ראש הממשלה כמוביל תחום ההסברה בפועל, ובינואר 2017 הודיע על החלטתו לפרוש מתפקיד זה. בעל טור קבוע במוסף "היומן" של העיתון מקור ראשון. ברץ משמש איש סגל במרכז שלם ובמכללה למדינאות. בעבר היה מתרגל ומרצה מן החוץ באוניברסיטה העברית. ברץ גר בכפר אדומים. הוא נשוי לד"ר אדווה ברץ ואב לארבעה. רן ברץ, ברשת החברתית פייסבוק רן ברץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארכיון כתבות באתר מידה רן ברץ, על-גב פיסות נייר: הבלוג של רן ברץ, באתר מידה צ'לו רוזנברג, רן ברץ - בצלו ובדמותו של נתניהו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בנובמבר 2015 אריאל כהנא, רן ברץ הצטרף ללשכת רה"מ ויוביל את תחום ההסברה, באתר nrg‏, 26 ביולי 2016 אריאל כהנא, מקור ראשון, "אין שום אדם מלבד נתניהו שהיה עומד ב-8 שנות אובמה", באתר nrg‏, 2 ביוני 2017 ארנון סגל, מקור ראשון, "הדרך לשינוי – שיהודים רבים ירצו לעלות להר הבית", באתר nrg‏, 15 ביולי 2017 יוני רוטנברג, מסבירן לאומי, באתר ערוץ 7, 3 במאי 2018 הילו גלזר, תורת המידות והמדינה על־פי ברץ, באתר הארץ, 9 במאי 2018 מאמריו: "מפוליטיקה ימנית לפוליטיקה שמרנית", השילוח, "גיליון השמרנות", מאי 2019 מהרצאותיו: הלאום, המדינה והחופש לשגשג | ד"ר רן ברץ | כנס שמרנות ישראלית 1#, סרטון בערוץ "קרן תקווה", באתר יוטיוב (אורך: 31:26) אור קשתי, האגדה של "אם תרצו" וד"ר אודי לבל, באתר הארץ, 5 ביוני 2010 אל הפרט: חירות ואחריות אזרחית (ע"ר) - בעלי תפקידים, באתר www.guidestar.org.il רן ברץ: "מתנצל על הדברים שפרסמתי ברשת", באתר "סרוגים", 5 בנובמבר 2015 עמית סגל, ‏"פסילת מינויו של ברץ מונעת משיקולים זרים", באתר ‏מאקו‏, 31 במרץ 2016 שלמה צזנה, רן ברץ, יועצו של רה"מ נתניהו, מסיים את תפקידו, באתר ישראל היום, 31 בינואר 2017 אפרת זמר-ברונפמן, האוניברסיטה העברית פיטרה המרצה הימני, באתר nrg‏, 21 ביולי 2010
בלתזר לינסינגר

בלתזר לינסינגר (בגרמנית: Balthasar Linsinger;‏ 1902 – ‏ 19 באוקטובר 1986, טאמסווג (אנ')) היה כומר וצייר אוסטרי, חסיד אומות העולם. לינסינגר נולד בסנקט וייט אים פונגאו (אנ'). הוא הוסמך לכמורה בשנת 1925. בשנת 1943 היה כומר בגרוסארל (אנ') והציע למשפחה יהודית מזלצבורג לבוא אליו לגרוסארל בעת סכנה. בשנת 1944 כאשר הגירוש היה צפוי, הגיעה משפחת באומר היהודית לביתו - בני זוג ושלושה ילדים בגילים שלוש, תשע ו-12. לינסינגר הציג את המשפחה כמשפחה שאיבדה את ביתה בווינה בגלל הפצצה. המשפחה ולינסינגר לא הוסגרו, ושרדו את תקופת הנאציזם. בשנת 1954 החל לינסינגר לכהן בתור כומר בסנקט מיכאל אים לונגאו (אנ'). ב-13 באפריל 2011 הוכר לינסינגר כחסיד אומות העולם. זאת ביוזמת העיתונאית הווינאית אנג'ליקה באומר, אחת מבין שלושה הילדים של האמן היהודי אדוארד באומר, אותו ואת משפחתו הציל לינסינגר. מדיה וקבצים בנושא בלתזר לינסינגר בוויקישיתוף בלתזר לינסינגר, באתר יד ושם (באנגלית) http://derstandard.at/1302516018221/Salzburg-Ein-Retter-vor-Teufeln-und-Daemonen http://salzburg.orf.at/stories/510080/ ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטריה ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לויד בנטסן

לויד מילרד בנטסן הבן (באנגלית: Lloyd Millard Bentsen, Jr.;‏ 11 בפברואר 1921, טקסס, ארצות הברית – 23 במאי 2006, יוסטון, טקסס) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית ה-69, כסנאטור מטעם מדינת טקסס וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988. בנטסן נולד ב-11 בפברואר 1921 במישן, טקסס ללויד מילרד בנטסן האב, איש עסקים ממוצא דני, ולעדנה רות קולבת'. בשנת 1942 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין. לאחר שסיים את לימודיו, גויס בנטסן לחיל האוויר של ארצות הברית, שירת במהלך מלחמת העולם השנייה וקיבל את צלב התעופה המצוינת לאחר שהמטוסים שהטיס, מפציצים כבדים מדגם B-24 ליברייטור, הופלו פעמיים. מאוחר יותר במהלך המלחמה הועלה לדרגת מייג'ור. את שירותו הצבאי סיים בדרגת קולונל. בשנת 1946, לאחר שסיים את שירותו הצבאי, כיהן כשופט בטקסס עד 1948, אז נבחר להיות חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. נבחר מחדש פעמיים וכיהן בתפקיד עד 1955. לאחר שעזב את תפקידו בבית הנבחרים, עבד בתפקידים שונים בשוק ההון. בשנת 1970 חזר לפוליטיקה, ונבחר לכהן כסנאטור, ונבחר מחדש שלוש פעמים. בשנת 1988, ניצח מייקל דוקאקיס בבחירות המקדימות והיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד נשיא ארצות הברית, ובחר בבנטסן למועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. בבחירות ניצח מועמד המפלגה הרפובליקנית. בשנת 1992 מינה אותו ביל קלינטון, לאחר שזכה בבחירות לנשיאות של אותה השנה, לתפקיד מזכיר האוצר של ארצות הברית, בו כיהן עד דצמבר 1994, אז פרש מהחיים הפוליטיים. בשנת 1998 עבר בנטסן שבץ מוחי. ב-23 במאי 2006 נפטר בנטסן בביתו שביוסטון, טקסס בגיל 85, ונקבר בבית הקברות פורסט פארק לאונדייל שביוסטון. מדיה וקבצים בנושא לויד בנטסן בוויקישיתוף לויד בנטסן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) לויד בנטסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לויד בנטסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לויד בנטסן, באתר MusicBrainz (באנגלית) לויד בנטסן, באתר Discogs (באנגלית) בנטסן, לויד מילרד הבן, באתר המחלקה הביוגרפית של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) בנטסן, לויד מילרד הבן, באתר ארגון ההיסטוריה של טקסס (באנגלית) לויד בנטסן מת בגיל 85, באתר ב אתר הניו יורק טיימס (באנגלית) בנטסן, לויד מילרד האב, באתר ארגון ההיסטוריה של טקסס (באנגלית)
גרייסי

גרייסי יליאנה רנדון קבאלוס (בספרדית :Greeicy Yeliana Rendón Ceballos; נולדה ב-30 באוקטובר 1992) היא שחקנית וזמרת קולומביאנית. היא ידועה בזכות משחקה בסדרה "צ'יקה ומפירו", שם גילמה את הדמות הראשית, דייזי. רנדון נולדה בסנטיאגו דה קאלי, ואיה דל קאוקה, קולומביה, בתם של לואיס אלברטו רנדון ולוסי קבאלוס. בגיל חמש עברה עם משפחתה לבוגוטה, שם היא התעניינה במוזיקה, ולקחה שיעורי משחק, פסנתר, חליל וגיטרה. הופעתה הראשונה על המסך הייתה בשנת 2007 בתוכנית המציאות "Xs פקטור", עיבוד של הפורמט הבריטי האקס פקטור ששודר בקולומביה, שם הזמר והמלחין חוזה גביריה לקח אותה תחת חסותו, למרות שלא זכתה. הופעתה בתוכנית זו נתנה לה את ההזדמנות להיכנס לעולם המשחק. היא החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2009 בטלנובלה הקולומביאנית "Cuando el sol llega" ("כאשר השמש מגיעה") וגילמה את דמותה של קרולינה פארה, בתם של זוג השחקנים הראשי. בשנת 2010 שיחקה בתפקיד משני בטלנובלה "La pola" בתפקיד המשרתת. בשנת 2011 שחקה בסדרה "Correo del inocentes" ("דואר של חפים מפשע"), בתפקיד פלור פוראס. בשנת 2012 שיחקה בסדרה "Donde esta Alicia" ("איפה אליסיה"), בתפקיד מרסלה. בשנת 2013 שיחקה בסדרה "La Prepago" ("מראש"). באותה שנה גילמה את הדמות הראשית בסדרה הנוער "צ'יקה ומפירו", בדמותה של דייזי אובריאן. בשנת 2014 שיחקה בסדרה "La ronca de oro", בתפקיד פילאר היא מכבת בדמות ראשית על פי סיפור חייה של הזמרת הקולומביאנית הלנה ורגס. באותה שנה שיחקה בסדרה "Los anos maraviosos" ( שנים קסומות) בתפקיד קארן גונזלס. בשנת 2015 שיחקה בסדרה "Tiro de gracia". בשנת 2016 שיחקה את הדמות הראשית בסדרה "Las vega", בתפקיד קמילה וגה. בשנת 2017 שיחקה בטלנובלה "Reveng" ("נקמה"), אשר מבוססת על הסדרה האמריקאית "נקמה", בתפקיד גבריאלה פידראיתה. בשנת 2022 החלה לשחק בסדרת הדרמה "לרקוד בקצב הלב" בשירות נטפליקס. בשנת 2017 התארחה בשיר "Olvidé Tu Nombre". בשנת 2018 ביצעה דואט בשם "Perdon" עם הזמר הספרדי המצליח דויד ביסבל. השיר התפרסם בחודש ספטמבר וגרף מעל 56 מיליון צפיות ביוטיוב בחודשיים בלבד. חודש לאחר מכן, פורסם דואט שלה עם הזמרת הברזילאית אניטה "Jacuzzi", שיר שנכלל באלבומה הראשון של רנדון אשר עתיד לצאת. לאחר מכן, התארחה ברמיקס לשירה של אנה גרה "Lo malo". בשנת 2019 פורסם הסינגל "22" אותו ביצעה עם השחקנית והזמרת הארגנטינאית מרטינה סטואסל, ולאחר מכן יצאה בסינגל נוסף (רמיקס) בשם "Mala Fama" בשיתוף עם דנה פאולה. עוד באותה שנה פורסם אלבומה הראשון "Baila", והייתה מועמדת לפרס גראמי הלטיני לאמן החדש הטוב ביותר. מאז 2012, היא נמצאת בזוגיות עם הזמר מייק באהייה (אנ'). בני הזוג הודיעו שהם מצפים לילד ראשון ב-20 בדצמבר 2021, לאחר חודשים של שמועות. הילד הראשון של בני הזוג, קאי אגרד רנדון, נולד באפריל 2022. 2019: Baila 2022: La Carta 2024: Yeliana מדיה וקבצים בנושא גרייסי בוויקישיתוף גרייסי, ברשת החברתית פייסבוק גרייסי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרייסי, ברשת החברתית אינסטגרם גרייסי, סרטונים בערוץ היוטיוב גרייסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרייסי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) גרייסי, באתר ספוטיפיי גרייסי, באתר Last.fm (באנגלית) גרייסי, באתר AllMusic (באנגלית) גרייסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) גרייסי, באתר דיזר גרייסי, באתר Discogs (באנגלית) גרייסי, באתר Genius תרגום השיר הנשיקות, 2020 התרגום
1946 בירדן

1946 בירדן הייתה השנה בה העניקה הממלכה המאוחדת עצמאות לאמירות עבר הירדן. מונרך – עבדאללה הראשון ראש ממשלה – אבראהים האשם 22 במרץ – הממלכה המאוחדת מעניקה לאמירות עבר הירדן עצמאות; 3 שנים לאחר מכן המדינה משנה את שמה לירדן. 25 במאי – ייסוד הממלכה ההאשמית של עבר הירדן והכתרת עבדאללה הראשון למלך. 7 באוקטובר – נאדר א-דהבי, ראש הממשלה ה-70 של ירדן עלי אבו א-ראע'ב, ראש הממשלה ה-66 של ירדן אומייה טוקאן, פוליטיקאי וכלכלן ירדני
הרכבת התחתית של דוחה

דוחה מטרו היא רכבת תחתית בקטר, אשר נפתחה ב-8 במאי 2019. היא מהווה חלק חשוב ובלתי נפרד ממערכת הרכבות הכללית של קטר. המערכת כוללת ארבעה קווים באורך כולל של 211.9 קילומטרים, מספר התחנות של המערכת עומד על 85 תחנות. היא מחוברת לרכבת הקלה של העיר לוסייל. מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של דוחה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של דוחה (בערבית) Doha Metro, Qatar 25 of the biggest construction projects in the GCC region" "Red Line (Coast Line)". Qatar Rail. "Green Line (Education Line)". Qatar Rail. "Gold Line Under Construction". Railway Technology. "Gold Line (Historic Line)". Qatar Rail. 31 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Blue Line (City Line)". Qatar Rail. ערך זה הוא קצרמר בנושא רכבות ובנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1947 בירדן

1947 בירדן הייתה השנה בה חגגה ירדן שנה מיום היווסדה. מונרך: עבדאללה הראשון ראש ממשלה: עד 4 בפברואר: אבראהים האשם 4 בפברואר - 28 בדצמבר: סמיר א-ריפאעי החל מה-28 בדצמבר: תאופיק אבו אל-הודא 20 באוקטובר – בחירות כלליות בממלכה ההאשמית של עבר הירדן 20 במרץ – הנסיך חסן בן טלאל 20 בספטמבר – מערוף אל-בח'ית, ראש הממשלה ה-69 וה-72 של ירדן 5 בנובמבר – וג'יה עויס (אנ'), שר ההשכלה הגבוהה והמחקר המדעי לשעבר תאופיק קרישאן (אנ'), פוליטיקאי ירדני סייד סעיד (אנ') סעד האיל אל-סרור (אנ'), פוליטיקאי ירדני ויושב ראש פרלמנט ירדן לשנת 2013
גאורגה סקרש

ג'ורג' סקרש (בהונגרית: Szekeres György באנגלית: George Szekeres בודפשט, 29 במאי 1911 - אדלייד, 28 באוגוסט 2005) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי-אוסטרלי. סקרש נולד בבודפשט, הונגריה. קיבל את התואר הראשון שלו בכימיה מאוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. עבד 6 שנים בבודפשט בכימיה אנליטית. בשנת 1936 התחתן עם אסתר קליין. כדי לעזוב את אירופה בה גרמניה הנאצית התעצמה, סקרש פנה וקיבל עבודה בשאנגחאי, בה התגורר במהלך מלחמת העולם השנייה, הכיבוש היפני והמהפכה הקומוניסטית. בנם פטר נולד בשאנגחאי. בשנת 1948 הוצעה לו משרה באוניברסיטת אדלייד, אוסטרליה, וקיבל אותה ברצון. לאחר כל הצרות שעבר, הוא החל לפרוח כמתמטיקאי. כמה שנים לאחר מכן נולדה בתו ג'ודי. בשנת 1963 המשפחה עברה לסידני, וסקרש קיבל משרה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. הוא לימד שם עד פרישתו לגמלאות בשנת 1975. בנוסף, הוא המציא בעיות עבור אולימפיאדת מתמטיקה בתיכון המנוהל על ידי האוניברסיטה בה לימד. סקרש עבד צמוד עם הרבה מתמטיקאים בולטים במהלך חייו, ביניהם פאול ארדש, אסתר סקרש, פאל טוראן, רונלד גרהם, אלפרד ון דר פורטן, מיקלוש לצ'קוביץ' וג'ון קוטס. בשנת 1968 זכה במדליית תומאס רייקן לייל מטעם האקדמיה האוסטרלית למדעים. במאי 2001 יצא לכבודו ספר יובל לרגל יום הולדתו התשעים באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. בינואר 2001 הוענקה לו מדליית המאה האוסטרלית "עבור שירותו לחברה האוסטרלית ולמדע במתמטיקה טהורה". בשנת 2001 איגוד המתמטיקה האוסטרלי יצר את "מדליית גאורגה סקרש" לכבודו. מדיה וקבצים בנושא גאורגה סקרש בוויקישיתוף גאורגה סקרש, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה גאורגה סקרש, באתר MacTutor (באנגלית) גאורגה סקרש, באתר dblp Commonwealth of Australia (1 בינואר 2001). "It's an Honour". www.itsanhonour.gov.au. Canberra: Honours and Awards Branch, Department of Prime Minister and Cabinet. אורכב מ-המקור ב-2013-05-01. נבדק ב-20 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה)
סאל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סאל – אי תחת שלטון כף ורדה סא"ל – סגן-אלוף, דרגה בצה"ל אישים: ניסים סאל – חזן יהודי־אמריקאי מאקי סאל – מנשיאי סנגל ז'אן-בטיסט דה לה סאל – קדוש נוצרי רובר דה-לה-סאל – מגלה ארצות צרפתי סאל - שם קדוש על פי היהדות, חלק מתוך שם בן ע"ב סל סאלה
קארן פנס

קארן סוּ פנס (באנגלית: Karen Sue Pence; לשעבר קארן באטן (Batten); נולדה ב-1 בינואר 1957) היא מורה אמריקאית, לשעבר הגברת השנייה של ארצות הברית, לשעבר הגברת הראשונה של אינדיאנה ורעייתו של מייק פנס, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר. פנס נולדה ב-1 בינואר 1957 בקנזס, בתם של ליליאן האקר (1931–2004) וג'ון מ' באטן (1932/1931–1988). פנס גדלה והתחנכה בשכונת בורד ריפל שבאינדיאנפוליס. את השכלתה התיכונית רכשה בבישופ צ'אטארד, בית ספר תיכון קתולי. בעת שלמדה בתיכון היא פגשה את בעלה הראשון, סטיב ויטקר, ממנו התגרשה מאוחר יותר. לפנס תואר ראשון ותואר שני בחינוך יסודי מאוניברסיטת באטלר (Butler). היא לימדה בשורה של בתי ספר יסודיים באינדיאנפוליס. לאחר שלמדה ציור בצבעי מים החלה בקריירה של ציור פורטרטים של בתים. באוגוסט 1984 התארסו קארן ומייק, וב-8 ביוני 1985 הם נישאו בכנסייה קתולית. לבני הזוג שלושה ילדים; אודרי, שארלוט ומיכאל. מייק הוא בעלה השני של קארן. קודם לכן הייתה נשואה לסטיב ויטקר, מ-1978 ועד גירושיהם של השניים. מ-2013, אז נבחר בעלה למושל אינדיאנה, ועד 2017 הייתה פנס הגברת הראשונה של המדינה. ב-20 בינואר 2017, עם כניסתו של בעלה מייק פנס לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, נעשתה קארן פנס לגברת השנייה של ארצות הברית, תואר לא-רשמי שבו מחזיקות נשותיהם של סגני הנשיא (שם התואר מבוסס על תוארה של אשת הנשיא, הגברת הראשונה של ארצות הברית). פנס סיימה לשמש כגברת השנייה ב-20 בינואר 2021, עם סיום כהונתו של בעלה כסגן נשיא ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא קארן פנס בוויקישיתוף קארן פנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קארן פנס, ברשת החברתית אינסטגרם קארן פנס באתר הבית הלבן Karen Pence Biography Political Relative Lillian R. Barcio "John Batten dies; ex-airline official". What it means that Mike Pence called himself an ‘evangelical Catholic’
אלכסיי גלאגולב

אלכסיי אלכסנדרוביץ גלאגולב (ברוסית: Алексей Александрович Глаголев;‏ 2 ביולי 1901 – 23 בינואר 1972) היה כומר אוקראיני אורתודוקסי וחסיד אומות העולם. גלאגולב היה בנו של אלכסנדר גלאגולב, כומר ופרופסור באקדמיה התאולוגית של קייב. אביו נפטר בכלא בקייב בשנת 1937. אמו, זינאידה פטרובנה (לבית סלסרסקאיה) הייתה בתו של הספרן הראשי של האקדמיה התאולוגית של קייב. היה לו אח, סרגיי, ואחות, ברברה. גלגולב סיים בהצטיינות את בית הספר התיכון בקייב. בין 1919 ו-1923 למד באקדמיה התאולוגית בקייב, בעת שהייתה סגורה על ידי הבולשביקים ופעלה באופן בלתי חוקי. ב-1926 נישא לטטיאנה פבלובנה לבית בולאשביץ, בת לבעליו של מפעל סוכר. הם היו חברים בקהילה הדתית של הכומר אנטול זוראקובסקי בקייב. ב-1926 נולדה בתם מגדלינה (Magdalina) וב-1943 - בתם מריה. ב-7 במאי 1932 גלאגולב נעצר והואשם שפעל נגד המהפכה. הוא שוחרר כעבור שבוע אבל זכויות ההצבעה שלו נשללו. הוא עבד כפועל בניין, כמאבטח ובמפעל מזון. בשנת 1936 החל ללמוד לתואר בפיזיקה ומתמטיקה במכון הפדגוגי של קייב, וסיים בשנת 1940. הוא המשיך לפעול בסתר בכנסייה לא חוקית. בשנת 1941, לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה גלאגולב לכומר על ידי הארכיבישוף וניאמין נוביצקי (Veniamin Novitsky) ושירת בכנסיית פוקרוב (Pokrov) בקייב. בתקופת הכיבוש הנאצי באוקראינה במלחמת העולם השנייה הצילו גלאגולב ומשפחתו יהודים מהנאצים. בני משפחתו של גלגולב הסתירו יהודים בביתם ובבתיהם של חברי קהילתם. גלגולב גם נתן ליהודים אישורי הטבלה שנותרו לו מאביו, הכומר אלכסנדר גלאגולב. באחד המקרים החליפה אשתו של גלגולב טטיאנה את התמונה שלה בדרכונה ונתנה את התמונה ליהודייה שהייתה במקום מסתור. הכומר אלקסיי גלגולב כתב על זה פרק בספר הזכרונות שלו: "אשתי כמעט שילמה בחייה על אותה פעולה פזיזה. הגסטפו חקר פעולות כאלה. הם ביקשו את מסמכיה וכאשר גילו כי לא היה לה דרכון, עמדו לעצור אותה ולקחת אותה למשרדי הגסטפו. מעט מאוד אנשים חזרו לבתים שלהם אחרי מעצרים כאלה. התחננו, ובקושי הצלחתי לשכנע אותם לעזוב אותה, גם בזכות כמה עדים שזיהו אותה." בני משפחת גלגולב הצליחו להציל משפחה של סגן-אלוף רוסי בצבא האדום - אשתו וששת ילדיו. משפחת גלגולב הסתכנה מאוד. הסתרת יהודים הייתה מעשה שהעונש עליו היה הוצאה להורג, אבל בני המשפחה המשיכו לעשות זאת למרות הריונה של טטיאנה (היא ילדה את מריה ב-1943). ב-1943 גלאגולב עבד בבית החולים בכנסיית מנזר פוקרוב. הוא נשאר בשכונת פודיל בקייב עם אנשים שהחביא למרות דרישות הממשל הגרמני לעזוב את החלק הזה של קייב. בסתיו 1943 נעצר על ידי השלטונות הגרמניים, הוכה וגורש לגרמניה עם בנו, אבל השניים הצליחו לברוח. ב-1945 כתב גלאגולב מכתב מפורט על היהודים שהציל למזכיר הראשון של הוועד המרכזי של אוקראינה, ניקיטה חרושצ'וב. אחרי המלחמה המשיך גלאגולב לעבוד בתור כומר בכנסיית פוקרוב עד סגירתה בשנת 1960. לאחר מכן עבד בכנסיות אחרות. לקראת סוף חייו חלה מאוד כתוצאה מהמכות שספג בידי ידי הנאצים ב-1943, ועבר מספר ניתוחים. ב-12 בספטמבר 1991, יד ושם הכיר בגלאגולב, באשתו טטיאנה ובבתם מגדלינה פיילאן (Palyan) בתור חסידי אומות העולם. ב-8 באוקטובר 2000 הכיר יד ושם בניקולאי גלאגולב בתור חסיד אומות העולם. ניקולאי שימש כשליח בין הוריו ובין אנשים שהצילה המשפחה. ב-30 בינואר 2002, לזכר יום השנה המאה ללידתו של גלאגולב, הוצב לוח זיכרון לגלגולב על קיר האוניברסיטה הלאומית של קייב-מוהילה (אנ'). אתר המוקדש למשפחת גלאגולב, כולל תמונות, ברוסית יד ושם - דף על משפחת גלאגולב, כולל תמונות, באתר יד ושם (באנגלית) ביוגרפיה, ברוסית פרטים על גלגולב באתר יד ושם זכרונותיה של מריה גלגולב-פליאן