laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי הודו – ערב הסעודית

יחסי הודו–ערב הסעודית (בערבית: العلاقات السعودية الهندية; בהינדי: भारत-सऊदी अरब संबंध) הם היחסים הדיפלומטיים, הכלכליים, המדיניים והצבאיים שבין הרפובליקה של הודו לממלכת ערב הסעודית. היחסים בין המדינות היו לאורך ההיסטוריה חמים וקרובים, במיוחד כתוצאה מאינטרסים מסחריים וכלכליים. שווי המסחר הכולל בין ערב הסעודית להודו בשנת 2017–2018 עמד על 27.48 מיליארד דולר, שיא חדש לעומת 25.1 מיליארד דולר בשנה שלפני כן. כלל הייצוא מערב הסעודית בשנה המדוברת עמד על 22.06 מיליארד דולר, ואילו הייצוא של הודו עמד על 5.41 מיליארד דולר. קשרים מסחריים ותרבותיים בין הודו העתיקה לחצי האי ערב נקשרו לראשונה כבר באלף השלישי לפני הספירה. משנת 1000 לספירה (לערך) החלו יחסי הסחר בין דרום הודו וערב לפרוח, והפכו לעמוד השדרה של הכלכלה הערבית. בעקבות שליטת חצי האי ערב על כל ייבוא של מוצרים מהודו דרך הים הערבי וים סוף לים התיכון ולאירופה, תושבי חצי האי נהנו ממונופול נרחב על כל ייבוא מהודו. הודו, תחת שלטון בריטי, הייתה מהתומכות הראשונות של הקמת ממלכת סעודיה. במהלך שנות השלושים של המאה העשרים, מימנה הודו הבריטית התיישבות כוללת בכל אזור נג'ד כדי לפתח כלכלה והתיישבות בכל חלקי המדינה החדשה ובכך לקבוע את קיומה בשטח. יחסים דיפלומטיים רשמיים בין הודו העכשווית לערב הסעודית נוצרו זמן קצר מאוד לאחר שהודו קיבלה את עצמאותה מהממלכה המאוחדת בשנת 1947. היחסים בין המדינות התחממו בצורה ניכרת עם תחילת הסחר בין המדינות. ערב הסעודית היא אחת מספקיות הנפט הגדולות ביותר של הודו, והודו היא אחת משבע השותפות הכלכליות הגדולות ביותר של ערב הסעודית. בנוסף, הודו היא המשקיעה החמישית בגודלה בסעודיה. במהלך ההיסטוריה נערכו בסך הכול ארבעה ביקורים של ראש ממשלת הודו בערב הסעודית: ג'ווהרלל נהרו (1955), אינדירה גנדי (1982), מאנמוהאן סינג (2010) ונרנדרה מודי (2016). שתי המדינות משתפות פעולה כנגד פעולות טרור והקצנה דתית. בנוסף קיים קשר גאוגרפי חזק בין הודו לערב הסעודית, משום שהן מהוות את הים הערבי, ולכן ספינות שיוצאות מערב הסעודית לכיוון אסיה חייבות לעבור בהודו, וספינות שיוצאות מהודו לאירופה חייבות לעבור בערב הסעודית. קיים גם קשר דמוגרפי הדוק בין המדינות משום שהאסלאם (שמקורו בחצי האי ערב) היא הדת השנייה בגודלה בהודו, והאוכלוסייה המוסלמית בהודו היא השלישית בגודלה בעולם. יתר על כן, האוכלוסייה המוסלמית בהודו היא השנייה בגודלה בעולם. על כן, מדי שנה מקבלת ערב הסעודית מספר עצום של תיירים הודים שבאים למכה בחאג' על מנת לבקר בכעבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הודו – ערב הסעודית בוויקישיתוף Chaudhury, Dipanjan Roy. "Prince Salman planning maiden India trip, Modi could be in for an oil boost". The Economic Times. נבדק ב-2020-11-08. Najma Heptulla, Indo-West Asian Relations: The Nehru Era, Allied Publishers, 1991, ISBN 978-81-7023-340-4. (באנגלית) Richard Edmund Ward, India's pro-Arab policy : a study in continuity, New York : Praeger, 1992, ISBN 978-0-275-94086-7 Jackson Spielvogel, Western Civilization: A Brief History, Volume II: Since 1500, Cengage Learning, 2007-01-04, ISBN 978-0-495-09975-8. (באנגלית) Joseph Kostiner, The Making of Saudi Arabia, 1916-1936: From Chieftaincy to Monarchical State, Oxford University Press, 1993-12-02, ISBN 978-0-19-536070-7. (באנגלית) 'India, Saudi Arabia to better understanding', web.archive.org, ‏2008-12-16
4 לטקסס

4 לטקסס (באנגלית: for Texas ‏4) הוא מערבון קומי משנת 1963 בבימויו של רוברט אולדריץ', עם פרנק סינטרה, דין מרטין, אניטה אקברג ואורסולה אנדרס בתפקידים הראשיים. בסרט משחקים גם בהופעה קצרה ומצחיקה, שלושת המוקיונים (The Three Stooges). זאק תומאס (פרנק סינטרה) וג'ו גארט (דין מרטין) נוסעים במרכבת דואר לגלבסטון טקסס, ב-1870. הם מותקפים על ידי הפושע מטסון (צ'ארלס ברונסון) ואנשיו. לאחר שהצליחו להרוג שישה מהתוקפים מטסון נסוג והמרכבה מתהפכת. זאק יוצא ומגלה בתוכה 100,000 דולר המיועדים לבנק בגלבסטון. גם ג'ו יוצא מהמרכבה ההפוכה ומאיים עליו שימסור את הכסף. לאחר שהכסף עובר מיד ליד הוא נשאר בידי ג'ו שמפקיד חלק ממנו בבית היתומים שבו גדל ואת השאר בבנק בגלבסטון המנוהל על ידי המנהל המושחת הארווי ברדן (ויקטור בונו) שהוא זה ששלח את מטסון לשדוד את הכסף. לזאק יש בגלבסטון ידידה בשם איליה (אניטה אקברג) בעלת סלון יופי. זאק וג'ו הם יריבים. לג'ו יש את העוזר הנאמן אנג'ל (ניק דניס) ולזאק יש את צ'אד (מייק מורקי). שניהם רוצים לפתוח מועדון הימורים על ספינה בנמל. הם נפגשים במסעדה שם מנסה מטסון לחסל את זאק אך נפצע על ידי ג'ו. ג'ו מגיע לספינה נטושה בנמל ונפגש שם עם מקסין (אורסולה אנדרס) שבעלה המנוח הוריש לה אותה. הוא חותם אתה על הסכם להקמת מועדון הימורים בספינה בשם "מולן רוז'". לערב הפתיחה מוזמנים כל נכבדי העיר. לג'ו נודע שזאק ואנשיו יבואו לחבל בערב הזה והוא מגייס את כל העובדים למלחמה. מתנהל קרב בין האנשים ולבסוף בין ג'ו וזאק שמופסק באיום אקדחים של הנשים איליה ומקסין ושניהם משלימים ומתכוננים להתקפה של מטסון ואנשיו בשליחותו של ברדן המושחת. לבסוף מטסון נהרג, אנשיו נסוגים, ברדן נאסר ושני הגברים נישאים לידידותיהם, עולים על מרכה ונוסעים לירח דבש בטקסס. "4 לטקסס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "4 לטקסס", באתר נטפליקס "4 לטקסס", באתר AllMovie (באנגלית) "4 לטקסס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "4 לטקסס", באתר אידיבי "4 לטקסס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) 4 לטקסס, באתר TCM קדימון ל-"4 לטקסס", באתר יוטיוב שלושת המוקיונים ב-"4 לטקסס", באתר יוטיוב תהליך יצירת הסרט, באתר יוטיוב
ננו פלוסל קוונטינו

ננו פלוסל קוונטינו (באיטלקית: NanoFlowcell Quantino) היא מכונית קונספט בתצורה של מכונית קופה חשמלית מתוצרת החברה השווייצרית, חברה מחקר ופיתוח של סוללות זרימה NanoFlowcell (אנ') "ננו פלוסל קוונטינו" הוצגה לראשונה בסלון המכוניות של ז'נבה ("Geneva Motor Show" (אנ')) בשנת 2015, "היצרן nanoFlowcell" טוען שפיתח את סוללת הזרימה הראשונה הקטנה מספיק לשימוש במכוניות יוצרו 3 יחידות בין השנים 2017 - 2015 2 דלתות 4 מושבים סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4 תאוצה בין 0–100 היא פחות מ-5.0 שניות סוללת ליתיום-יון, נוצרת על ידי שני מכלים, אחד עם מטען חיובי והשני של מטען שלילי, המשמשים להכנת 175 ליטר נוזל יוני כל אחד, בנפח כולל של 350 ליטר טווח נסיעה: כ-1,000 ק"מ בשנת 2016 הוצגה דוגמה שנייה מהדגם גם בתערוכת ז'נבה אשר מלבד צבע המרכב והגמורים אינה מציגה שינויים משמעותיים בהשוואה לדוגמה הראשונה. הדגימה השנייה הזו הועברה בסמוך לציריך לבדיקה שערך מנהל הטכנולוגיה נונציו לה וקיה (Nunzio La Vecchia). המכונית הצליחה לנסוע כ־14 שעות במהירות המרבית של 74 קמ"ש מבלי לעצור, אולם יצרנית הרכב השווייצרית הודיעה כי ה-"ננו פלוסל קוונטינו" יכולה לנסוע ללא הפסקה יותר מ־14 שעות, נסיעת המבחן הופסקה בגלל עייפות הנהג "ננו פלוסל קוונטינו" "ננו פלוסל קוונטינו" "ננו פלוסל קוונטינו" "ננו פלוסל קוונטינו" "ננו פלוסל קוונטינו" "ננו פלוסל קוונטינו" "ננו פלוסל קוונטינו" מדיה וקבצים בנושא ננו פלוסל קוונטינו בוויקישיתוף ננו פלוסל קוונטינו, סרטון באתר יוטיוב סוללת זרימה, או סוללת זרימת חיזור - היא סוג של תא אלקטרוכימי שבו אנרגיה כימית מסופקת על ידי שני מרכיבים כימיים מומסים בנוזלים ננו פלוסל קוונטינו quattroruote.it/news/concept/2016/02/23/nanoflowcell_quantino_primo_test_in_condizioni_reali ננו פלוסל קוונטינו topgear.com/car-reviews/quantino/first-drive "ננו פלוסל קוונטינו" inhabitat.com/nanoflowcell-quantino-is-a-saltwater-powered-sports-car-that-can-drive-up-to-621-miles ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ננו פלוסל קוונטינו".
ג'וסי לופטה

ז'ואקים מנואל וולו לופטה (בפורטוגזית: Joaquim Manuel Welo Lupeta; נולד ב-24 במרץ 1993) הוא כדורגלן פורטוגזי ממוצא קונגולזי המשחק בעמדת החלוץ בבוצ'און. לופטה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של לורינהננסה, ממנה הצטרף לפורטו. במאי 2013, עת סיים את גיל הנוער חתם בווידאוטון מליגת העל ההונגרית. בקיץ 2014 שב לפורטוגל וחתם בוויטוריה סטובאל. במשחקו השלישי בקבוצה כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–2 על נסיונל. בקיץ 2015 חתם בבידווסט ויטס מליגת העל של דרום אפריקה, ובינואר של אותה שנה חתם ביריבתה לליגה, אייאקס קייפטאון. בינואר 2017 שוחרר מקייפטאון וב-25 בפברואר חתם בצליה מליגת העל הסלובנית. ב-24 באוגוסט חתם באולימפיה ליובליאנה לשלוש שנים. ב-5 בנובמבר 2020 חתם במכבי פתח תקווה. ב-21 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב. ביולי 2021 חתם בארג'ש פיטשט מליגת העל הרומנית. ב-15 בספטמבר 2021 חתם בבוטושאן. ב-28 ביולי 2022 שב לישראל וחתם במכבי קביליו יפו מהליגה הלאומית. ב-13 ביולי 2023 חתם בבוצ'און מהליגה השנייה בקוריאה הדרומית. ג'וסי לופטה, באתר Transfermarkt ג'וסי לופטה, באתר Soccerway ג'וסי לופטה, באתר FootballDatabase.eu עמית קרקו, ‏רשמית: ג'וסי לופטה חתם במכבי פתח תקווה, באתר ONE‏, 5 בנובמבר 2020 יונתן גינזבורג, ‏ממשיכה להתחזק: ג'וסי לופטה חתם במכבי יפו, באתר ONE‏, 28 ביולי 2022 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וסי לופטה".
Lukas Graham (אלבום, 2012)

Lukas Graham (בעברית: לוקאס גרהאם) הוא אלבום הבכורה של להקת הפופ הדנית לוקאס גרהאם, הקרוי על שמה. האלבום יצא לאור ב-26 במרץ 2012 על ידי חברת התקליטים קופנהגן רקורדס. האלבום נכנס במצעד האלבומים הדני והגיע למקום הראשון, בו החזיק 15 שבועות, והגיע למעמד שש פעמים פלטינה. במהדורה המקורית של האלבום יצאו שלושה סינגלים – "Ordinary Things", "Drunk in the Morning" ו"Criminal Mind"; במהדורה הבינלאומית החדשה נוסף הסינגל "Better Than Yourself (Criminal Mind Pt 2)". מספר שירים מאלבום זה הוכנסו גם לאלבום השני של הלהקה, שגם נקרא "Lukas Graham", עבור המהדורה החדשה שלו. מידע על האלבום Lukas Graham באתר MusicBrainz מידע על האלבום Lukas Graham באתר AllMusic האלבום Lukas Graham באתר Discogs "Lukas Graham - Lukas Graham". Discogs. "Lukas Graham - Lukas Graham". Discogs. "Lukas Graham - Lukas Graham". Discogs. Lukas Graham "Lukas Graham" | IFPI, ifpi.dk Goud/Platina, nvpi.nl
סונאטה לפסנתר מס' 1 של ברהמס

הסונאטה לפסנתר מס' 1 בדו מז'ור, אופוס 1 היא סונאטה שכתב יוהנס ברהמס בהמבורג בשנת 1853, והוציא לאור מאוחר יותר באותה השנה. למעשה, חיבר ברהמס את סונאטת הפסנתר מספר 2 שלו תחילה, אך הוא בחר בסונאטה זו כאופוס הראשון שלו, משום שסבר כי היא איכותית יותר. היצירה נשלחה יחד עם הסונאטה השנייה שלו להוצאת המוזיקה ברייטקופף והרטל עם מכתב המלצה מאת רוברט שומאן, שכבר שיבח את ברהמס בהתלהבות, וניכר בה מאמץ להרשים בדרישותיה הטכניות ובאופי הדרמטי שלה. הסונאטה הוקדשה ליוזף יואכים. לסונאטה ארבעה פרקים: "אלגרו"' (ב-דו מז'ור). "אנדנטה" (על פי שיר גרמני נושן) (דו מינור, מסתיים ב-דו מז'ור). "אלגרו מולטו א קון פוקו – פיו מוסו (מי מינור – דו מז'ור – מי מינור). "אלגרו קון פוקו – פרסטו נון טרופו אד אג'יטאטו" (דו מז'ור). הפרק הראשון הוא בצורת סונאטה קונבנציונלית עם אקספוזיציה חוזרת ונשנית. פתיחת הנושא הראשון דומה לפתיחת סונאטת "המרקלאוויר" של בטהובן. הפרק השני הוא נושא ווריאציות בהשראת השיר "Verstohlen geht der Mond auf". ברהמס אמור היה לכתוב אותו מחדש למקהלת נשים בשנת 1859 (WoO 38/20). הפרק השלישי הוא סקרצו וטריו. הפרק הרביעי הוא רונדו רופף, שהנושא שלו משתנה באופן ניכר בכל חזרה. צורת הרונדו היא ABACACABA בפלינדרום. Verstohlen geht der Mond auf. Blau, blau Blümelein! Durch Silberwölkchen führt sein Lauf Blau, blau Blümelein! Rosen im Tal Mädel im Saal schönste Rosa! חרש מתגנב הירח פרח כחול מכחול! מבעד לענני כסף בוקע, פרח כחול מכחול! ורדים בגיא, עלמות באולם, ואת, רוזה, הנאוה מכולן! "ברהמס ועולמו", פריש, וולטר, 1951-, קרנס, קווין, 1972-, פסטיבל המוזיקה בָּארְד. (מהדורה מתוקנת). פרינסטון: הוצאת אוניברסיטת פרינסטון. Verstohlen geht der Mond auf free midi mp3 download Strand Hotel Sechelt bed breakfast, ingeb.org Stealthily the moon rises (Volkslieder (Folksongs), set by (Johannes Brahms, Elise Breiderhoff, née Frey, George Henschel, Julius Joseph Maier, Karl Heinrich Carsten Reinecke, Paul Stöbe)) (The LiederNet Archive: Texts and Translations to Lieder, mélodies, canzoni, and other classical vocal music), www.lieder.net Piano Sonata No.1, Op.1 (Brahms, Johannes) – IMSLP, imslp.org Opus 1 Listening Guide - Piano Sonata #1 in C Major, www.kellydeanhansen.com
סבסטיאן ולאסקס

סבסטיאן ולאסקס (בספרדית: Sebastián Velásquez; נולד ב-11 בפברואר 1991) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בעמדת הקשר בגרינוויל טריימפ. ולאסקס נולד במדיין ובגיל צעיר, היגר עם משפחתו לקרוליינה הדרומית, ארצות הברית. בשנת 2009 זכה באליפות ארצות הברית לבתי ספר תיכוניים, כאשר שיחק בתיכון גרינוויל, בו למד. לאחר שסיים את לימודיו, שיחק בקבוצת הנוער של SMC פיונירס. ולאסקס נבחר במקום ה-36 בסופרדראפט ה-MLS בשנת 2012 על ידי ריאל סולט לייק. ב-10 במרץ 2012 ערך ולאסקס את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד לוס אנג'לס גלאקסי. ב-8 בנובמבר 2013 כבש ולאסקס את שער ה-MLS הראשון שלו בקבוצה בחצי גמר המערב נגד לוס אנג'לס גלאקסי. בדצמבר 2014 חתם ולאסקס בניו יורק סיטי. ב-15 בינואר 2016 חתם ולאסקס בראיו OKC ובכך הפך לכדורגלן הראשון שחותם בקבוצה, שהוקמה מספר חודשים לפני החתימה. ב-16 בינואר 2019 חתם ולאסקס בסוואן, מקוריאה הדרומית, וכעבור חתם שנה חזר לארצות הברית וחתם באל פאסו לוקומוטיב. בשנת 2020 חתם במיאמי. ב-6 באוקטובר 2020 חתם ולאסקס בבני סכנין מליגת העל. בשנת 2021 חתם באל פאסו לוקמוטיב. ב-13 ביולי 2022 חתם בהפועל אום אל פאחם. בינואר 2023 חזר לארצות הברית וחתם בממפיס 901 מאליפות הליגה האמריקאית. בינואר 2024 חתם בגרינוויל טריימפ. מדיה וקבצים בנושא סבסטיאן ולאסקס בוויקישיתוף סבסטיאן ולאסקס, באתר Transfermarkt סבסטיאן ולאסקס, באתר Soccerway סבסטיאן ולאסקס, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏חיזוק לסכנין: סבסטיאן ולאסקס הקולומביאני חתם, באתר ONE‏, 6 באוקטובר 2020 סבסטיאן ולאסקס חתם באום אל פאחם, מכבי פ"ת הביסה במשחק הכנה, באתר וואלה, 13 ביולי 2022 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סבסטיאן ולאסקס".
הנרי רושברי

הנרי רושברי (באנגלית: Henry Rushbury‏; 28 באוקטובר 1889 – 5 ביולי 1968) היה צייר ותחריטאי אנגלי. נולד כבן לפקיד בהרבורן, שהייתה בפאתי בירמינגהם. הוא למד בעזרת מלגה של רוברט קטרסון סמית' בבית הספר לאמנות בברמינגהאם מגיל שלוש עשרה. הוא עבד כעוזרו של הנרי פיין בעיקר כאמן ויטראז'ים, עד שנת 1912, אז עבר ללונדון, שם חלק חדר עם סטודנט מבירמינגהם, ג'רלד ברוקהרסט. רושברי היה אמן מלחמה רשמי במהלך מלחמת העולם הראשונה, והשתלם בתחריט והדפס אצל פרנסיס דוד לאחר שלמד זמן קצר אצל הנרי טונקס בבית הספר לאמנות סלייד בשנת 1921. הוא נבחר לחבר במועדון האמנות האנגלי החדש בשנת 1917, באגודה המלכותית של ציירים בשנת 1921, באגודה המלכותית לציירים בצבעי מים בשנת 1922 ולהאקדמיה המלכותית בשנת 1936. בשנת 1940 הוא מונה שוב לאמן מלחמה רשמי עד 1945. בשנת 1943 הבעלים של מספנת פורט גלאזגו, ג'יימס ליתגו, התלונן בפני הוועדה המייעצת של אמני המלחמה, WAAC, על עבודתו של סטנלי ספנסר שתיעד את המספנה בזמן המלחמה. הוועדה המייעצת הזמינה את הנרי רושברי לנסוע לפורט גלאזגו ולייצר כמה תצוגות קונבנציונליות יותר של בניית ספינות עבור ליתגו בעל המספנה. בשנת 1949 הוא נבחר לראש האקדמיה המלכותית וראש בתי הספר האקדמיים המלכותיים, תפקיד אותו מילא עד 1964. הוא מונה למפקד אביר במסדר הוויקטוריאני המלכותי ב-1964. ישנה אנדרטה להנרי רושברי בכנסיית סנט ג'יימס, פיקדילי, לונדון. תצוגת שלל גרמנית שלל תותחים מספנות גלאזגו במחנה פליטים כיכר טרפלגר 1918 מבני ממשלה זמניים ארמון קניזגטון מדיה וקבצים בנושא הנרי רושברי בוויקישיתוף Rushbury, Sir Henry George [Harry (1889–1968), painter and engraver], Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית) Tate, Sir Henry Rushbury 1889–1968, Tate (באנגלית) Brain Foss (2007). War paint: Art, War, State and Identity in Britain, 1939–1945. Yale University Press ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי רושברי".
סונאטה לפסנתר מס' 2 של ברהמס

סונאטה לפסנתר מס' 2 בפה דיאז מינור, אופוס 2 היא סונאטה של יוהנס ברהמס שנכתבה בהמבורג, גרמניה בשנת 1852, ופורסמה בשנה שלאחריה. למרות היותה יצירתו השנייה שפורסמה, היא למעשה הולחנה לפני הסונאטה לפסנתר מס' 1 במול מז'ור שלו, אך פורסמה מאוחר יותר מכיוון שברהמס הכיר בחשיבותו של פרסום מכונן וחש שהסונאטה ב-דו מז'ור איכותית יותר. היא נשלחה יחד עם הסונאטה הראשונה שלו לברייטקופף והרטל עם מכתב המלצה של רוברט שומאן. שומאן כבר שיבח את ברהמס בהתלהבות, והסונאטה מראה סימני מאמץ להרשים, עם דרישותיה הטכניות ואופייה הדרמטי ביותר. הסונאטה הוקדשה לקלרה שומאן. לסונאטה ארבעה פרקים: אלגרו נון טרופו, מא אנרג'יקו (מהיר, לא יותר מדי, אבל אנרגטי) (פה ♯ מינור). אנדנטה קון אספרסיונה, (בקצב הליכה מתון, ברגש) (סי מינור). "סקרצו: אלגרו – פוקו פיו מודראטו (מהיר - בקצב מתון יותר. (סי מינור – רה מז'ור –סי מינור). "פינאלה: סוסטנוטו - אלגרו נון טרופו - א רובאטו - מולטו סוסטנוטו - (קצב רציף ומתון - מהיר לא יותר מדי, עם רובאטו). (פה ♯ מינור, מסתיים בפה ♯ מז'ור) הפרק הראשון בסונאטה הוא כמקובל אלגרו. הפרק השני הוא נושא ווריאציות המבוססות על שיר גרמני "Mir ist leide". כמו הנושא והווריאציות של סונאטת הפסנתר מספר 1, הווריאציות עוברות ממצב מינור למז'ור מקביל. הפרק השלישי הוא הסקרצו וטריו שהנושא הפותח שלו כמעט זהה לזה של הפרק השני. הפינאלה מתחיל בהקדמה קצרה בלה מז'ור, המז'ור היחסי של פה דיאז מינור. הנושא העיקרי של המבוא משמש כנושא הראשון של פרק זה, שהוא בצורת הסונאטה ומכיל תצוגה חוזרת. הקודה של הפינאלה, בסימן פיאניסימו, לביצוע עם הדוושה השמאלית החרישית, חוזרת אל החומר מן המבוא לפרק ומרחיבה אותו. Piano Sonata No.2, Op.2 (Brahms, Johannes) – IMSLP, imslp.org Opus 2 Listening Guide – Piano Sonata #2 in F-sharp Minor, www.kellydeanhansen.com
אבן אל-סיד אל-בטליוסי

אבו מחמד עבד אללה אבן מחמד אבן אל-סיד אל-בטליוסי (בערבית: ابن السيد البطليوسي; 1052 – 1127) היה פילוסוף ובלשן מוסלמי מאל-אנדלוס (כיום - ספרד). עבודותיו סייעו בהעברת רעיונות נאו-פלאטוניים הן לאירופה הנוצרית והן למחשבה היהודית ובין היתר השפיע על הקבלה. ספרו תורגם על ידי משה אבן תיבון בשם "ספר העגולות הרעיוניות להחכם הערבי אלבטליוסי". נולד בשנת 444 להג'רה בבדחוס והתחנך כמלומד, בעיקר בבלשנות. כאשר נכבשה עירו על ידי המוראביטון ב-1094 נמלט לטרואל שבטאיפת אלבראקין, שם התמנה ללבלרו של השליט. הוא נאלץ לעבור גם משם ונדד לטולדו, סרגוסה ולבסוף הגיע לוולנסיה. בסרגוסה, לפני שנת 1110 נפגש עם הפילוסוף אבן באג'ה ודן עמו על תפקיד הלוגיקה בדקדוק. Geoffroy, Marc (2011). "al-Baṭalyūsī, Abū Muḥammad ibn al-Sīd", Henrik Lagerlund (ed.). Encyclopedia of Medieval Philosophy, Springer pp. 149–150. אבן אל-סיד אל-בטליוסי, באתר אנציקלופדיה האסלאמית עבדאללה בן מחמד אל-בטליוסי, דף שער בספרייה הלאומית Altmann, Alexander, "The Ladder of Ascension", Studies in Mysticism and Religion Presented to Gershom G. Scholem on his Seventieth Birthday by Pupils, Colleagues, and Friends, Jerusalem 1967 pp. 1-32 ראה אור בההדרתו של דוד קאופמן, ספר העגולות הרעיוניות להחכם הערבי אלבטליוסי, בודפשט 1880, באתר היברובוקס
ארשת (מגזין מקוון)

ארשת היה מגזין מקוון מהראשונים שהוקמו ופרסמו תכנים בשפה העברית. ארשת עסק בנושאי אקטואליה, ספרות, מוזיקה, תרבות דיגיטלית ועוד. ארשת הוקם בתחילת 1999 על ידי שלום רוזנפלד מירושלים,בימים בהם מספר הגולשים בארץ הסתכם בכמה מאות אלפים, ונחשב חלוץ בתחומו. מייסדי ארשת הגדירו אותו "יומן עברי מקוון על ענייני היום", ולראשונה נחשף הציבור הישראלי לכתבות ומאמרים במגזין מקוון שנחשב חדשני באותם ימים. היותו פורץ-דרך מוזכרת בהקשר להיותו הראשון אשר השתמש באינטרנט כמדיה עיתונאית עצמאית, ובין היתר: נחשף בו לראשונה הדו"ח שחיבר חבר-כנסת מיכאל איתן אודות השערורייה הקשורה בעמותות אהוד ברק. היה בו הריאיון הראשון עם שר בממשלה שנערך ופורסם במיוחד לאתר אינטרנט. כמו גם סדרת ראיונות עם אישים פוליטיים, שהתראיינו בפעם הראשונה ובאופן מיוחד לכלי תקשורת אינטרנטי. תחקיר אודות מחבר הספר "שתיקת החרדים" נחשב לתחקיר הראשון שניצל את פורמט האינטרנט למטרה כזו. ארשת חדל לפעול בסוף שנת 2000. ניתן למצוא חלק מהתכנים בשירותי ארכיב אינטרנטיים על מגזין ארשת ומגזיני אינטרנט אחרים בצילום כתבה מעיתון הארץ 31.3.2000 באתר "חיים שהולכים לעיבוד" אחד מעמודי השער של המגזין ארשת בארכיב האינטרנט [1] [2]
הר מאליונה

הר מאליונה (באנגלית: Mount Maglione) הוא הר נמוך בהרי קלארק בארץ מארי בירד, שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם 2 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר אקבלו. גובהו של ההר 1,190 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-3,667 בגובהו באנטארקטיקה. ההר מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא על שמו של לוטננט צ'ארלס ר. מאליונה (Charles R. Maglione), מחיל המילואים של צי ארצות הברית, שהיה נווט במטוס הרקולס LC-130F במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1968. רכס מאליונה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס מאליונה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
הר בראון-קופר

הר בראון-קופר או הר ברון-קופר (באנגלית: Mount Browne-Cooper) הוא הר מכוסה קרח בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם 2 קילוטרים דרום-מערבית מהר פורקסט; ההר מתנשא מעל הקצה הדרומי של מדרון בנט. גובהו של ההר 1,908 מטרים מעל פני הים. ההר מופה בהתבס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בין השנים 1956–1965. שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה. ההר נקרא על שמו של פי. ג'יי. בראון-קופר (P.J. Browne-Cooper), שהיה גאופיזיקאי בתחנת וילקס בשנת 1965. הר בראון-קופר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר בראון קופר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הר בראון-קופר מידע גאוגרפי והיסטורי
מרתף הבית הלבן

המרתף של הבית הלבן, מעונו הרשמי של נשיא ארצות הברית, המרתף כולל את חדר המצב של הבית הלבן, חנות פרחים של מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן, משרד של רופא השיניים של הבית הלבן, נגרייה ואף אולם כדורת. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם מקלט לעת חירום מתחת לאגף המזרחי, עם השנים הוסב המקלט לבונקר אשר קיבל את השם "מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום", הבונקר ככל הנראה מסוגל לעמוד בפני מתקפה של נשק גרעיני על ארצות הברית. בשנת 1953 הנשיא הרפובליקני, דווייט אייזנהאואר ביצע את שידור הטלוויזיה הראשון בבית הלבן מחדר מיוחד ששכן במרתף. במסגרת שיפוץ נרחב שעבר הבית הלבן במהלך כהונתו של הנשיא הדמוקרטי, הארי טרומן, נבנו במרתף חדרים נוספים בהם מכבסה, חדר לבקרת מעליות, משרפת פסולת ואף חדרי הלבשה. מדיה וקבצים בנושא מרתף הבית הלבן בוויקישיתוף "White House basement". Whitehousemuseum.org. נבדק ב-2009-08-08. "Presidential Dentist Visits U-M" (PDF). University of Michigan School of Dentistry. Spring–Summer 2006. p. 29. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2006-10-14. נבדק ב-2009-01-28. Worm told the dental students that in addition to an operatory in the basement of the White House, there is a dental clinic at the presidential retreat at Camp David, Maryland. "White House basement". Whitehousemuseum.org. נבדק ב-2009-08-08. "White House Plumbing". Theplumber.com. 1917-12-28. נבדק ב-2009-08-08. ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תוכניות התנקשות באדולף היטלר

תוכניות ההתנקשות באדולף היטלר היא רשימה חלקית של תוכניות מתועדות להתנקשות באדולף היטלר. היסטוריונים מצאו תיעוד ל-42 תוכניות התנקשות בהיטלר, חלקן מוזכרות ברשימה למטה. לא ידוע מהו מספר התוכניות הלא מתועדות ולכן לא ניתן לדעת מהו מספר התוכניות הכולל. חלק מהתוכניות יצאו אל הפועל ונכשלו וחלקן בוטלו מסיבות שונות עוד לפני שלב הביצוע. התנגדות גרמנית לנאציזם מבצע ואלקירי (סרט) דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009. אדולף היטלר (1889-1945), ניסיונות התנקשות בחייו, דף שער בספרייה הלאומית Christian Zentner, Friedemann Bedürftig (1991). The Encyclopedia of the Third Reich, pp. 47–48. Macmillan, New York. ISBN 0-02-897502-2 Roger Moorhouse (2006). Killing Hitler: The Plots, the Assassins, and the Dictator Who Cheated Death, Bantam ISBN 0553382551 T. D. Conner (2016). Demolition Man: Hitler: from Braunau to the Bunker, pp 769 מאיה גז, ‏המשימה החשובה בהיסטוריה: כך כמעט חוסל אדולף היטלר, באתר מעריב אונליין, 9 ביולי 2022 Michael Thomsett (2016). The German Opposition to Hitler: The Resistance, the Underground, and Assassination Plots (1938-1945), pp 87. Crux Publishing. ISBN 978-1909979383 Robert B. Kane (2008). Disobedience and Conspiracy in the German Army, 1918-1945, pp 180. McFarland ISBN 0786437448 Peter Hoffmann. History of the German Resistance, 1933-1945. McGill-Queen's University Press ISBN 0773515313 Michael Newton (2014). Famous Assassinations in World History: An Encyclopedia, pp 227. ABC-CLIO ISBN 1610692853 Warszawski zamach na Hitlera בפולנית) 2011, 5 באוקטובר) Klemens von Klemperer (1994). German Resistance against Hitler: The Search for Allies Abroad 1938-1945, pp 73. Oxford University Press ISBN 0198205511 Hans-Joachim Röll (2010). Generalleutnant der Reserve Hyacinth Graf Strachwitz von Groß-Zauche und Camminetz: Vom Kavallerieoffizier zum Führer gepanzerter Verbände [Lieutenant General of the Reserve Hyacinth Graf Strachwitz von Groß-Zauche und Camminetz: From a Cavalry Officer to a Leader of Armoured Units] (בגרמנית). Flechsig Verlag. ISBN 978-3-8035-0015-1 Ian Kershaw (2000). Hitler 1936-1945: Nemesis. Penguin Press. ISBN 0-393-32252-1 Michael Thomsett (1997). The German Opposition to Hitler: The Resistance, the Underground, and Assassination Plots, 1938-1945. McFarland. ISBN 0-78-6403721