laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה

דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה (בגרמנית: 2. Kosaken-Kavallerie-Division) הייתה דיוויזיית פרשים בוורמאכט אשר הורכבה ממתנדבים קוזאקים. ב-1945 הועברה היחידה לוואפן אס אס כחלק מקורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15, ושמה שונה בהתאם לדיוויזיית הפרשים הקוזאקים אס אס השנייה (2. SS-Kosaken-Kavallerie-Division). באפריל 1942, בשיאה של מלחמת העולם השנייה, העלה הלמוט פון פנוויץ, אוברסט בוורמאכט, את הרעיון של הקמת כוח מתנדבים קוזאקים שיילחם לצד הוורמאכט. ילדותו של פנוויץ עברה עליו בערים שלגבול האימפריה הרוסית, והוא ראה במו עיניו את התועלת הצבאית שהקוזאקים מסוגלים להביא כפרשים. הקוזאקים זוהו לרוב כמלוכנים וכמתנגדי הקומוניזם, ולפיכך נרדפו והופלו לרעה בברית המועצות. בעיני רבים מהם נתפס הכיבוש הגרמני כשחרור, והם היו מוכנים לשרת בוורמאכט בתקווה לקבל אוטונומיה מסוימת. הצעתו של פנוויץ התקבלה בהסתייגות מצד אישים כמו היינריך הימלר שראו בקוזאקים עמים נחותים בדיוק כמו הרוסים, אך קצינים אחרים קיבלו אותה בהתלהבות. בספטמבר 1942 קיבל פנוויץ אישור להקים כוח ניסיוני בן כ-1,000 פרשים קוזאקים, שעד מהרה התברר כהצלחה אדירה והצליח להשמיד יחידות פרשים שלמות של הצבא האדום. על מעשה זה ב-23 בדצמבר של אותה שנה הוא קיבל תוספת של עלי אלון לצלב האבירים שלו. ב-4 באוגוסט 1943 הוקמה "דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה" עם פנוויץ כמפקדה. חרף פשעי המלחמה בהם הואשמה, הדיוויזיה זכתה להצלחה רבה, ובספטמבר 1944 הוחלט להקים דיוויזיה קוזאקית נוספת. בנובמבר של אותה שנה הוקמה דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה על בסיס מגויסים קוזאקים חדשים ויחידות שנלקחו מדיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה, וכמפקדה מונה אוברסט הנס-יואכים פון שולץ. הדיוויזיה השתתפה בפעילות אנטי-פרטיזנית בקרואטיה. שתי הדיוויזיות אוחדו ליצירת קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 אשר חרף התנגדותו של פנוויץ נכלל במסגרת האס אס. פנוויץ עצמו לא היה מעולם חבר באס אס, אולם מונה למפקד הקורפוס. שתי הדיוויזיות הקוזאקיות לחמו כנגד הצבא האדום שהתקדם בבלקן, ובהמשך לחמו בקרבות בהונגריה לפני שנסוגו לאוסטריה. פנוויץ נכנע לצבא הבריטי בראש הקורפוס ב-9 במאי, לאחר שהובטח לו כי הוא ואנשיו לא יוסגרו לידי ברית המועצות. כמה שבועות לאחר מכן הפרו הבריטים את ההבטחה, והסגירו את כל הקוזאקים העריקים לידי הסובייטים. פנוויץ התלווה אל אנשיו בעונש עבודות הפרך שקיבלו, וב-1947 הוצא להורג במוסקבה. דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה באתר Axis History (באנגלית)
בסיס הצי רוטה

בסיס הצי רוטה (למפת ספרד מוגדלת)   מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריה בסיס הצי רוטה (למפת ספרד רגילה)   מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריה בסיס הצי רוטה (למפת אנדלוסיה רגילה)   סביליה מאלגה קורדובה גרנדה חרס אלמריה חאאן אקסטרמדורה קסטיליה-לה מנצ'ה מורס. הים התיכון מ. האוקיינוס האטלנטי פור. בסיס הצי רוטה (למפת אנדלוסיה מוגדלת)   סביליה מאלגה קורדובה גרנדה חרס אלמריה חאאן אקסטרמדורה קסטיליה-לה מנצ'ה מורס. הים התיכון מ. האוקיינוס האטלנטי פור. בסיס הצי רוטה בסיס הצי רוטה (בספרדית: Base Naval de Rota, באנגלית: Naval Station Rota) הם נמל ושדה תעופה צבאיים ברשות המקומית רוטה בחוף האטלנטי של ספרד, בקרבת העיר קדיס. מאז הפעלתם בשנת 1958 הם עומדים תחת פיקוד ספרדי, אך משרתים בעיקר את צי ארצות הברית. הבסיס הוקם במיקום אסטרטגי - בחוף האוקיינוס האטלנטי וממערב למצר גיברלטר, הכניסה המערבית לים התיכון, בדרום מערב אירופה ובמחצית הדרך בין ארצות הברית לדרום-מערב אסיה. הבסיס הוקם בעקבות חוזה מדריד הסכם שנעשה בשנת 1953 בין ארצות הברית לבין ספרד שבשלטון הרודן פרנקו, על רקע המלחמה הקרה. במסגרת ההסכם קיבלה ארצות הברית זכות שימוש בבסיס רוטה וכן בשלושה שדות תעופה צבאיים ברחבי ספרד בתמורה לסיוע צבאי וכלכלי נרחב שהעבירה לספרד. ארצות הברית השיגה בכך מאחזים צבאיים לכוחותיה בדרום-מערב אירופה, ואילו ספרד חיזקה את כלכלתה. במהלך השנים נעשו בין שני הצדדים הסכמים נוספים ביחס לבסיס. שטח הבסיס הוא כ-24 קילומטר רבוע, כאשר כוחות ארצות הברית משתמשים בכ-21 קילומטר רבוע ממנו. בחלקו האמריקאי כולל הבסיס שדה תעופה בשטח של 2.7 קילומטר רבוע, שלושה רציפים ימיים ולמעלה מ-1,200 מבנים, שכשני שלישים מהם משמשים למגורים. הפעלתם ותחזוקתם ממומנת על ידי ארצות הברית. בשיא הנוכחות האמריקאית בבסיס, בראשית שנות השמונים, נמצאו בו 16,000 איש - אנשי צבא, אזרחים ובני משפחותיהם. לאחר סיום המלחמה הקרה פחת מספרם לכ-4,000. בבסיס הוצבו אוניות שטח ומטוסי סיור שפעלו באוקיינוס האטלנטי. החל ב-1964 הוצבו בו גם צוללות אמריקאיות, בהן צוללות נושאות טילים גרעיניים. הבסיס מספק סיוע לפעילות כוחות ארצות הברית באירופה, במזרח התיכון ובאפריקה ובמיוחד לצי השישי של ארצות הברית בים התיכון. בין השאר הוא משמש כאתר תדלוק למטוסים בדרכם לזירות הפעולה במזרח התיכון. הבסיס מספק שירותי תחזוקה לכלי שיט של הצי האמריקאי ושל נאט"ו וכן לכלי שיט של הצי הספרדי, לרבות נושאות מטוסים של צי זה. מאז ראשית שנות השמונים נערכות בקרבת הבסיס הפגנות מחאה של תנועות שמאל ותנועות שלום ספרדיות נגד הנוכחות האמריקאית בו. צריח גוארדמר מדיה וקבצים בנושא בסיס הצי רוטה בוויקישיתוף בסיס הצי רוטה, באתר צי ארצות הברית 50 שנים להקמת בסיס הצי רוטה, באתר צי ארצות הברית בסיס הצי רוטה, באתר Global Security
לוי סעדיה נחמני

הרב לוי סעדיה נחמני (י"א באדר א' ה'תרפ"א, 19 בפברואר 1921 – ז' בשבט ה'תשנ"ה 8 בינואר 1995) היה רב, דרשן, ספרא דדיינא וראש ישיבת מקובלים. בשנותיו האחרונות התפרסם בישראל, בשל היותו כאחד מ'בעלי המוסר', וממלמדי תורת הסוד בעיון מעמיק. נולד בשנת ה'תרפ"א לאביו המקובל רבי יעקב נחמני, ולאימו רינה, במרקש שבמרוקו. נולד אחרי שנים שבהן ילדי אביו ואמו מתו בינקותם, ונקרא על שם רבי אלעזר הלוי, רבו של אביו, ועל שם רבי סעדיה רבאח, שעל קברו התפללו הוריו להולדת ילדים. הרב לוי למד בילדותו אצל אביו וחידש חידושים על התלמוד מגיל עשר. כמו כן למד בנערותו אצל הרב יעקב חזות ואצל ראש ישיבת מרקש הרב אברהם אביטבול. בהמשך למד במשך שנה בקזבלנקה עם קבוצת רבנים בראשות רבי שלום משאש את הטור ובית יוסף והשולחן ערוך ונושאי הכלים על הסדר. לאחר מכן נסמך לרבנות על ידי רבי שלום משאש. הרב לוי לימד בתלמוד תורה 'אוצר התורה', ובשנת ה'תשי"ד (1954) התמנה לרב בישיבת 'נווה שלום'. במקביל לימד תנ"ך ותלמוד בבית המדרש למורים בקזבלנקה. היה גם סופר בית הדין של מרקש. בשנת ה'תשכ"ד (1964) עלה לארץ ישראל כשהוא מסביר לתלמידיו שעוד מספר שנים תפרוץ מלחמת ששת הימים. התיישב בפתח תקווה, שם הוצעה לו משרת רבנות. הוא ויתר על המשרה לאחר זמן קצר, לטובת חברו, הרב משה מלכה. בהמשך עבר לירושלים, והיה ממקימי ישיבת 'אוהל מועד' בשכונת בית וגן בעיר. היה שותף להקמת בית הכנסת 'בית שמואל' בשכונת שמואל הנביא ו'דרכי נועם' – מוסד להפצת תורה למבוגרים ונוער. כמו כן מסר שיעורי תורה ויהדות באוניברסיטאות, וארגן שיעורים לבני נוער בשעות אחר הצהריים. מסר גם שיעורים בקבלה בספר עץ חיים. עסק לפרנסתו בכתיבת סת"ם. הרב לוי כיהן כראש ישיבת המקובלים 'פניך יעקב' בירושלים. בין תלמידיו נמנים הרב שבתי סבתו, הרב אברהם ואזאנא, הרב ד"ר אליהו זיני,הרב יהודה אשכנזי הרב דניאל סטבסקי, והרב ד"ר חיים ציגלר. הרב לוי התפרסם רבות בעיסוקו באקטואליה, בגאולה העתידה ובחזון אחרית הימים. התפרסם גם כבעל מוסר. דברי תורתו נדפסו בקבצים שונים. נפטר ביום ז' שבט ה'תשנ"ה ונקבר בהר המנוחות בירושלים. 'ברית הלוי' – פירוש לספר קהלת. 'וענתה השירה הזו' (חוברת) העוסקת בעניינים אקטואליים ובגאולה. הוציא קונטרסים נוספים בעניינים אלו. 'כיצד נגאלין' (חוברת) - הבנת וקירוב הגאולה בזמנינו. 'אור הלוי' - מבואות לפנימיות התורה. נכתב על ידי תלמידו הרב אברהם ואזאנא. 'הוא היה אומר' - הדרכות והנהגות בעבודת ה' שנשמעו מפיו, וסיפורי מופת על דמותו. נכתב על ידי תלמידו הרב אברהם ואזאנא. נשא לאישה את מרת פיבי, נולדו להם שלושה עשר ילדים. ביניהם הרב שר שלום רב קהילה בתל ציון. ספר פעולת צדיק – תולדות חייו ופעלו של רבי לוי נחמני, ירושלים תשס"ט. חכם לוי נחמני באתר החכם היומי. רבי לוי נחמני באתר צדיק. מידע על לוי סעדיה נחמני בקטלוג הספרייה הלאומית לוי סעדיה נחמני, באתר "החכם היומי" לוי סעדיה נחמני (1921-1995), דף שער בספרייה הלאומית הקדמה לברית הלוי עמודים יח–יט. הקדמה לברית הלוי עמוד כ. 'שמע בני' לרבי שמעון ביטון, עמוד כב. תועד על ידי אחד מתלמידיו שכתב את ה'נבואה' במחברתו, הובא בברית הלוי עמוד כב. ראו באתר יוטיוב. ראו באתר צדיק. ראו בספר רכב ישראל – קבלת רמח"ל בחלק ההמלצות. ראו למשל בקובץ 'לא תעמוד על דם רעך' עמ' 47.
פיג'ו סוג 4

פיג'ו סוג 4 (בצרפתית: Peugeot Type 4) היא מכונית שרד בתצורה פתוחה (קבריולה) מסוג "Runabout (car)" (אנ'), 4 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בשנת 1892 עבור "Ali III ibn al-Husayn" (אנ') שליט תוניסיה משושלת ("List of Beys of Tunis" (אנ'). מהדגם יוצרה יחידה אחת בלבד. 4 מושבים (2+2) מנוע בעירה פנימית מנוע בנזין מנוע אחורי מנוע הנעה אחורית 4 גלגלים לא סימטריים (2 גלגלים קדמיים גדולים) פיג'ו פיג'ו סוג 1 פיג'ו סוג 2 פיג'ו סוג 6 פיג'ו סוג 10 פיג'ו סוג 15 פיג'ו סוג 27 פיג'ו סוג 37 פיג'ו סוג 1525 פיג'ו סוג 156 מדיה וקבצים בנושא פיג'ו סוג 4 בוויקישיתוף Toutes les Peugeot, René Bellu, Jean-Pierre Delville Editeur פיג'ו סוג 4 web.archive.org/web/20080415233233/http://www.histomobile.com/1/Peugeot/1892/Type_4 פיג'ו סוג 4 autoconcept-reviews.com/cars_reviews/peugeot/peugeot-type-4-1892/cars_reviews-peugeot-type-4-1892
קמבודיה במשחקים האולימפיים לנוער

קמבודיה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מקמבודיה מדליית ארד יחידה בענף הג'ודו המשלחת הראשונה של קמבודיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה. המשלחת הגיעה להישג בענף הג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 44 ק"ג נערות. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענף האתלטיקה והשחייה אולם לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים אתלטיקה, היאבקות ושחייה וסיימה במקומות האחרונים. קמבודיה במשחקים האולימפיים קמבודיה במשחקים הפאראלימפיים
הרייכסווהר השחור

הרייכסווהר השחור (בגרמנית: Schwarze Reichswehr) הוא הכינוי ליחידות צבאיות לא-רשמיות אשר הוקמו בגרמניה בתחילת תקופת רפובליקת וויימאר, חרף ההגבלות של חוזה ורסאי. יחידות אלו פעלו בחשאי ושמרו על אוטונומיה רבה. הן פורקו בעקבות הפוטש של קיסטרין ב-1923. לאחר מלחמת העולם הראשונה צומצם גודלו של צבא גרמניה על פי חוזה ורסאי למאה אלף איש, לעומת אחד-עשר מיליון חיילים שהיו בו עם תום המלחמה. כדי לשמור על הגבלות אלה, הקימו מדינות ההסכמה ועדה צבאית שתפקידה היה לפקח על הפעילות הצבאית הגרמנית. ה"רייכסווהר", כפי שנקרא הצבא הגרמני בתקופת רפובליקת ויימאר, לא היה המשכו הישיר של הצבא הקיסרי הישן, אלא נוצר כתוצאה מהכרזה על "צבא זמני" שלאחריה באה הכרזה על "צבא המעבר" (בספטמבר 1919). היו אלה מסגרות ארגוניות חדשות וגמישות, והתחלופה של כוח אדם ויחידות הייתה גבוהה. עם סיומה של המלחמה החל גל רחב היקף של מהפכנות אשר שטף את האומה הגרמנית. עוד בטרם הוכרז על רפובליקה, הכריז העיתונאי היהודי קורט אייזנר על הקמת "רפובליקה סוציאליסטית" בבוואריה, ולאחר רציחתו בידי איש ימין קיצוני, נתפס השלטון בידי פועלים אשר הכריזו על הרפובליקה הסובייטית הבווארית בנוסח המוכר שראו בברית המועצות אך שנה לפני כן. מצב האנרכיה שרר גם בצפון ובמזרח גרמניה. על גבולותיה המזרחיים של גרמניה איימו כוחות פולניים, בעוד במדינות הבלטיות התקדם הצבא האדום, והיה חשש כי משם ימשיך ויהווה איום על אזורים בהם יש לגרמניה אינטרס. במערב שלט הצבא הצרפתי כצבא כיבוש בחבל הרוהר. במצב עניינים זה, החליטו הגנרלים הגרמנים הנס פון זקט (מפקד הרייכסווהר בשנים 1920–1926) ואוטו גסלר כי לגרמניה אין די ב-100,000 חיילים. בעקבות המרד השלזי גויסו בחשאי כמה יחידות פרייקור (מיליציות ימניות קיצוניות) בפיקודו של פדור פון בוק, ועברו אימונים צבאיים בסתר. הם הוצבו כחיל מצב בקיסטרין שבברנדנבורג. בהמשך גויסו בחשאי יחידות נוספות שהיוו יחד את "הרייכסווהר השחור". הרייכסווהר הרשמי סיפק לרייכסווהר השחור לא רק נשק, תחמושת וציוד, אלא גם קצינים, מאמנים ומתקני אימונים; עם זאת, מפקדי הרייכסווהר השחור לא נשלטו לחלוטין בידי הצבא הסדיר, ונהנו מאוטונומיה מסוימת. חיילי הרייכסווהר השחור היו מעורבים בסדרת רציחות המכונות "רציחות פמה" בהן נרצחו אנשים אשר נחשבו לאויבי המולדת ולמשתפי פעולה עם הוועדה הצבאית של מדינות ההסכמה. לציבור בגרמניה נודע על קיומו של הרייכסווהר השחור בעקבות "הפוטש של קיסטרין". ב-1 באוקטובר 1923 התמרדו 18,000 מחיילי הרייכסווהר השחור בפיקודו של ברונו בוכרוקר וניסו ללכוד את קיסטרין. אנשי הרייכסווהר הסדיר הדפו אותם. במקביל, נכשל המרד גם במספר מוקדים נוספים, ובוכרוקר נעצר והורשע בבגידה, אולם רבים מהמורדים לא נעצרו כלל. בעקבות כך פורקו יחידות הרייכסווהר השחור, אולם גרמניה המשיכה להגדיל את כוחה הצבאי בחשאי. Vorbereitung auf den Nationalsozialismus – „Die Schwarze Reichswehr“ als Mentalitätsgeschichte. Telepolis Bernhard Sauer: Goebbels »Rabauken«. Zur Geschichte der SA in Berlin-Brandenburg. (PDF; 6,5 MB) In: Jahrbuch des Landesarchivs Berlin, 2006 Bernhard Sauer: Die Schwarze Reichswehr und der geplante Marsch auf Berlin. (PDF; 1,1 MB) In: Berlin in Geschichte und Gegenwart. Jahrbuch des Landesarchivs Berlin, 2008. Alexander Dimitrios: Oberleutnant Schulz 1898–1963 Organisator der „Schwarzen Reichswehr“, Kurzbiographie. (PDF; 430 kB) März 2010
קובאדונגה

קובאדונגה (ספרדית Covadonga) היא כפר ופרוקיה (אנ') המהווה חלק מהרשות המקומית קנגס דה אוניס בקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד. המקום התפרסם בזכות קרב קובאדונגה שנערך בקרבתו. קובאנדונגה היא חלק מהנתיב הצפוני של דרך עולי הרגל: דרך סנטיאגו. קובאדונגה נמצאת על מורדות הר אאוסבה (Auseva) (ספ') ברכס פיקוס דה אירופה, כ-11 ק"מ ממרכז קנגס דה אוניס. פרוש השם הוא "מערת הגבירה". זהו הלחם של cova (מערה בלטינית וולגרית) עם donga (אדון או גבירה בלטינית). קובאדונגה התפרסמה בזכות קרב קובאדונגה שנערך בסביבתה. אבל עוד קודם לכן המערה היוותה אתר פולחן למרים אם ישו. לאחר הקרב הפכה קובאדונגה ליעד של עלייה לרגל ובהמשך הוקמה הבזיליקה. בזיליקת Santa María la Real de Covadonga הבנויה כולה מאבן גיר ורודה. נבנתה בסוף המאה ה-19 בסגנון נאו-רומנסקי. ממנה נשקפות הפסגות של פיקוס דה אירופה. המערה הקדושה של "הבתולה של קובאדונגה" שבה קבורים פלגיוס מלכה הראשון של אסטוריאס ואלפונסו הראשון המלך השלישי. כנסיית "גבירתנו של קובאדונגה" (Nuestra Señora de Covadonga) שנבנתה במאה ה-16. המערה הקדושה של קובאדונגה, מראה כללי. המערה הקדושה של קובאדונגה. קפלה בתוך המערה. בית הכמרים (Casa Capitular). הקבר של פלגיוס. מדיה וקבצים בנושא קובאדונגה בוויקישיתוף http://www.realsitiodecovadonga.com//// (אורכב 05.08.2018 בארכיון Wayback Machine) אתר כנסיית "גבירתנו של קובאדונגה" (באנגלית) קובאדונגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צ'דר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צ'דר (כפר) – כפר במחוז סאמרסט באנגליה. צ'דר – סוג של גבינה קשה, קרויה על שם הכפר שהוא המקור שלה. קניון צ'דר – קניון אבן גיר בסאמרסט, בקרבת הכפר. איש צ'דר – שלד אנושי בן אלפי שנים שהתגלה בקניון צ'דר.
פסגת ולדימיר פוטין

פסגת ולדימיר פוטין (בקירגיזית: Владимир Путин атындагы чоку) היא פסגת הר בקירגיזסטן, שממוקמת ברכס ההרים של טיין שאן בשטח מחוז צ'וי. בשנת 2011 החליטה ממשלת קירגיזסטן לקרוא לפסגה על שמו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. הפסגה ממוקמת בהרי טיין-שאן. הראות מהפסגה הוא עד 20 קילומטרים. על המדרון הדרומי של ההר זורם נהר קרטס (יובל של נהר אקסו). בדצמבר 2010 חברי הדומה של מחוז המשנה מוסקבה שבמחוז צ'וי הציעו לקרוא לפסגה נטולת שם בגובה 4,446 מטרים על שמו של ראש ממשלת רוסיה דאז, ולדימיר פוטין. ההצעה זכתה לתמיכת ממשלת קירגיזסטן וב-24 בדצמבר 2010 ראש ממשלת קירגיזסטן אלמאזבק אטמבאייב חתם על חוק להקצאת שמות גאוגרפיים וכך הוענק השם "פסגת פוטין" לאחת הפסגות של הר טיין-שאן, לאחר מכן ההחלטה אושררה בבית המחוקקים של קירגיזסטן, ב-17 בפברואר 2011, ברוב מוחלט. פסגת בוריס ילצין מקרה חריג / / חברי פרלמנט קירגיזים קראו לפסגה הררית על שמו של פוטין, דיווח (ברוסית) Путиндин ысымын чокулардын бирине берүү тууралуу мыйзамга кол коюлду, 2011-03-14, דיווח האתר azattyk.org, בקירגיזית Парламент Кыргызстана одобрил присвоение одному из горных пиков Чуйской области имени Владимира Путина Безымянный пик Тянь-Шаня предложили назвать именем Путина Парламент Киргизии присвоил горной вершине имя Путина
פסגת בוריס ילצין

פסגת בוריס ילצין (עד 2002 פסגת אוגוז באשי מרכז) היא פסגת הר בקירגיזסטן. הפסגה שוכנת על רכס הרי טרקסי עלא-טו, במערכת הרי טיין-שאן. ממוקם בשטח מחוז איסיק-קול. בשנת 2002 שונה שם הפסגה לכבוד נשיא הפדרציה הרוסית הראשון, בוריס ניקולאייביץ' ילצין. הפסגה ממוקמת בהר טיין-שאן ברכסי אוגוז באשי וטרסקי עלא-טו. נמצאת בחלקו המרכזי העליון של רכס טרסקי עלא-מדי . זו הפסגה השלישית בגובהה (אחרי פסגות קראקול וג'יגיט). הפסגה מכוסה קרחונים. לדברי מושל מחוז איסיק-קול שבקירגיזסטן אמילבק אנפיאייב, הרעיון לקרוא לפסגת ההר על שם נשיא רוסיה לשעבר בא בעת ביקורו של ילצין עם רעייתו באגם סונקל הסמוך. באוקטובר 2002 משלחת בינלאומית, בהיקף של 18 אנשים הגיעה לפסגת ההר והורכבה מאזרחים קירגיזים ורוסיים. הם הביאו עמם לפסגת ההר קפסולה ובה דברי החלטת ממשלת מחוז איסיק-קול להענקת השם בוריס ילצין. פסגת ולדימיר פוטין מדיה וקבצים בנושא פסגת בוריס ילצין בוויקישיתוף "«Пик Ельцина» - вершина в горах Алатау". yeltsincenter.ru. ארכיון מ-2012-05-27. נבדק ב-2012-02-28. "Тольяттинская альпинистка покорила пик Ельцина". ארכיון מ-2012-12-17. נבדק ב-2012-10-17.
אולוס קלאודיוס כאראקס

אולוס קלאודיוס כאראקס (בלטינית: Aulus Claudius Charax) היה סנאטור והיסטוריון רומאי במאה ה-2 לספירה, שהחזיק במספר תפקידים בשירות הקיסר. הוא שירת כקונסול בנונדיניום (תקופת שירות קצרה משנה אחת) בחודשים אפריל–יוני בשנת 147 לספירה, לצד עמיתו, הקונסול קווינטוס פופיקיוס קורנוטוס (אנ'). כאראקס כתב חיבור היסטורי בארבעים ספרים בשם "הלניקה" (Hellenika), שמתוכו שרדו רק קטעים. מסלול המשרות של כאראקס ידוע בחלקו מתוך כתובת יוונית שהוצבה בפרגמון. כתובות במקומות אחרים באסיה הקטנה ויוון מספקות פרטים אחרים על חייו. ייתכן שבמהלך מסעותיו בפרובינקיות המזרחיות, הקיסר אדריאנוס פגש את כאראקס. יש שפע של עדויות שכאראקס היה אמיד מאוד; נכסיו כללו מפעל גדול לאריחים. בהיותו די עשיר ואדם תרבותי, הוא ככל הנראה קסם לקיסר ההלנופיל (אוהב התרבות ההלניסטית), שהחליט להקל על בחירתו לקוואיסטור; משרה זו הכניסה אותו לסנאט. הכתובת מפרגמון מאשרת שכאראקס כיהן במשרתו בפרובינקיה של סיציליה, ואז מוסיפה את ההערה המתמיהה שהוא נבחר למלא מקום פנוי (אנ')‏ – inter aedilicios, או כאיידיל – מה שהיה הגיוני יותר אם כאראקס דילג על משרת הקוואיסטור. ייתכן, אם כן, שהאדם שכתב את הכתובת התבלבל לגבי בחירתו זו של כאראקס. לאחר מכן התקדם כאראקס למשרת פראיטור, ולאחריה הוא קודם בקצב מהיר. הוא מונה לקוראטור של ויה לטינה (אנ'), וכיהן במשרה זו בין השנים 138–141 לערך. מיד לאחר מכן מונה ללגאטוס או מפקד הלגיון השני אוגוסטה, שהיה מוצב בפרובינקיה בריטניה, ובמשרה זו כיהן בין השנים 141–144 לערך. במרוצת השנים הללו היה הלגיון עסוק במלחמות של המושל קווינטוס לוליוס אורביקוס בסקוטלנד, ובבנייתה של חומת אנטונינוס. לאחר מכן היה כאראקס מושל פרובינקיה קיליקיה (אנ'), וכיהן במשרה זו עד סביבות זמן כהונתו כקונסול. בשלב זה המידע בכתובת של פרגמון מסתיים, והדבר מצביע על כך שהיא נכתבה זמן קצר לאחר תקופת הקונסולות של כאראקס. על פי פרטי מידע מכתובות אחרות, כאראקס בנה על חשבונו את אולם הכניסה (propylon) לאסקלפיאיון (Asklépiéion) בפרגמון. כתובת מספרטה מעידה שהוא היה פאטרונומוס (Patronomos, "שומר החוק") בסביבות אמצע המאה ה-2; זו הייתה משרה שלעיתים החזיקו בה נוכרים מכובדים. סטפנוס מביזנטיון מצטט בערך "עברים" במילונו הגאוגרפי את כאראקס, שאומר ש"כך נקראים יהודים על שם אברמון (אברהם)". אולם לא ניתן לדעת באיזה הקשר התייחס כאן כאראקס ליהודים. ההסבר לפיו מקור השם "עברים" הוא בשם "אברהם", נמצא כבר בקטעים מתוך חיבורו של הסופר היהודי-הלניסטי ארתפנוס (המאה ה-2 לפנה"ס), אולם הצורה הכמו-יוונית "אברמון" אינה ידועה משום מקום אחר. M. Stern, Greeks and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol.2, CIII. Claudius Charax of Pergamum, pp. 160–161 (מנחם שטרן)
תאילנד במשחקים האולימפיים לנוער

תאילנד משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). תאילנד החלה להשתתף במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער לוזאן (2020). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער התאילנדים 27 מדליות, מהן אחת עשרה מדליות זהב. במשחקי הקיץ תאילנד מדורגת במקום ה-16 עם 26 מדליות מתוכן אחת עשרה מדליות זהב. הענף בו השיגו ספורטאי הנוער התאילנדים את מירב המדליות הוא הרמת משקולות (8 מדליות, מהן שתי מדליות זהב). תאילנד אינה מוליכה את טבלאות המדליות של כל הזמנים בשום ענף. אולם, תאילנד מדורגת במקום השני בבדמינטון ובהרמת משקולות אחרי סין. בענפים הטאקוונדו והשיט היא מדורגת במקום הרביעי, ובענף הגולף היא מדורגת במקום החמישי. המשלחת הראשונה של תאילנד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 34 ספורטאים שהתחרו ב-15 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מתוכן ארבע מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענף הבדמינטון עם זכייה כפולה במדליות זהב בטורניר הנערים והנערות, בענף השיט עם זכייה במדליית זהב בתחרות לנערות על דגם הטכנו 293, בענף הטאקוונדו עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 49 ק"ג נערות ובענף הרמת משקולות עם זכייה בשלושה מדליות כסף בתחרות הנערים עד 77 ק"ג, תחרות הנערות עד 48 ק"ג והנערות מעל 63 ק"ג ומקום חמישי בתחרות הנערים עד 69 ק"ג. המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם העפלה לגמרים וסיום במקום החמישי בריצת 100 מטר נערים וזריקת דיסקוס לנערות, בשחייה עם העפלה לגמר במשחה 200 מטר בסגנון שחיית חזה לנערים, העפלה לרבע גמר בתחרות היחידות לנערות בענף הטניס. כמו כן, המשלחת סיימה במקום הרביעי בתחרות הנערות בטניס שולחן ובמקום החמישי בתחרות הקפיצות לנערים בענף ההתעמלות. המשלחת השתתפה ולא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים אופניים,חתירה, טריאתלון, כדורסל, קליעה וקשתות. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 37 ספורטאים שהתחרו ב-13 ענפי ספורט והיא המשלחת הגדולה ביותר שתאילנד שלחו עד כה. המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב. ההישגים המשמעותיים ביותר היו בענף ההרמת משקולות עם זכייה בשתי מדליות זהב בקטגוריות המשקל עד 53 ק"ג נערות ומעל 63 ק"ג נערות ומדליית כסף בקטגוריית משקל עד 62 ק"ג נערים, בענף הטאקוונדו עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג לנערות. המשלחת הגיעה להישגים בענפים שחייה עם זכייה במדליית כסף במשחה 400 מטר שחייה חופשית לנערות, בגולף עם זכייה כפולה בארד בטורניר הנערים והנערות. בענף הבדמינטון המשלחת הגיעה להישגים פחות טובים מאולימפיאדת הנוער סינגפור, וזכתה רק במדליית ארד בטורניר הנערות. המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם העפלה לגמר בריצת 400 מטר משוכות נערים ודורגה במקום החמישי, בשיט עם סיום במקום החמישי בתחרות הנערות על דגם הטכנו 293, בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור שם היא זכתה במדליית זהב, ובמקום החמישי בתחרות הנערים על דגם ביט. המשלחת לא העפילה מעבר לרבע הגמר בתחרות הנערות בטניס שולחן. המשלחת השתתפה ולא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים התעמלות, טניס, כדורסל, כדורעף חופים וקליעה. תאילנד במשחקים האולימפיים תאילנד במשחקים הפאראלימפיים
נונדיניום

נוּנדיניוּם (Nundinium) היא מילה לטינית שמקורה במילה "נונדינאי" (Nundinae), המציינת את מחזור הימים של הרומאים (ה"שבוע" הרומאי), ושימשה לציון תקופת זמן של קונסולות. בתקופת הקיסרות הרומית, כאשר מספר זוגות של קונסולים נוצרו במהלך שנה אחת, פרק הזמן של קונסולות אחת נקרא "נונדיניום". המושג נזכר, למשל, בהיסטוריה אוגוסטה (חיבור שנערך בסביבות 400 לספירה), בביוגרפיות של חיי אלכסנדר סוורוס ובחיי טקיטוס. William Smith, LLD, William Wayte, G. E. Marindin, Ed., A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890), NU´NDINAE היסטוריה אוגוסטה, חיי אלכסנדר, פרק 28, סעיף 1; פרק 43, סעיף 2; חיי טקיטוס, פרק 9, סעיף 6. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פקודה מס' 227

פקודה מס' 227 הייתה פקודה צבאית שהוציא יוסיף סטלין ב-28 ביולי 1942 מתוקף תפקידו כקומיסר העממי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות. על פי הפקודה חל איסור מוחלט על חייל בחזית לסגת או לעזוב את העמדה ללא אישור. הפקודה מפורסמת בשל הביטוי אף לא צעד אחורה! (ברוסית: Ни шагу назад!; ני שאגו נזד) שהפך לססמת תעמולה סובייטית ידועה עד סוף מלחמת העולם השנייה. ב-28 ביוני 1942 (שנה לאחר תחילת מבצע ברברוסה), פתחו הגרמנים ב"מבצע מקרה כחול" אשר במסגרתו התקדמו במהירות לכיוון סטלינגרד מצד אחד ולכיוון הקווקז מצד שני. בצבא האדום השתררו יאוש ודמורליזציה כללית, אשר גרמו לסטלין לפרסם את הפקודה. את הפקודה ניסח עבור סטלין הגנרל אלכסנדר ואסילבסקי, והיא נועדה למנוע עריקות ונסיגות בהלה. על פי הפקודה חל איסור מוחלט על חיילים בחזית לסגת או לנטוש את העמדה שלהם ללא הוראה מגבוה. על פי הפקודה: "מפיצי בהלה ופחדנים יושמדו בו במקום. יש לחסל לחלוטין את מנטליות הנסיגה. מפקדי ארמיות שירשו נטישת עמדות מרצון יודחו ויישלחו למשפט מיידי בבית דין צבאי". הפקודה יושמה באכזריות דורסנית. בכל ארמייה הוקמו קבוצות חסימה שירו בחיילים נסוגים. עוד לפני כן היו בצבא האדום אנשי נ.ק.ו.ד. שביצעו את אותה משימה ללא הוראה מיוחדת. למפקדי הארמיות ניתנה אפשרות להוציא להורג ללא משפט עד אלף איש שעברו על הפקודה. גנרלים רבים ניצלו את הפקודה כדי לחסל חשבונות ולירות בחיילים חפים מפשע. חיילים שלא הוצאו להורג במקום נשלחו לשטראפבאט - גדודי העונשין. לאחר המלחמה נאסר פרסום פרטים על הפקודה אף על פי שחולקה בקרב כל היחידות. קיומה התגלה לאזרחי ברית המועצות רק ב-1988. עם זאת הביטוי "אף לא צעד אחורה!" אשר נכלל בפקודה הפך לססמת תעמולה סובייטית ידועה עד סוף המלחמה. נוסח הפקודה ברוסית ובאנגלית אנטוני ביוור, מלחמת העולם השנייה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2014. עמ' 361. אנדרו רוברטס, סערת המלחמה, הוצאת דביר, 2011. עמ' 307-308. ריצ'רד אוברי, מלחמתה של רוסיה, הוצאת דביר, 2001. עמ' 179.