laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון ג'. וולש

ג'ון ג'יימס "ג'ק" וולש הבן (באנגלית: .John James "Jack" Welch Jr;‏ 23 באוגוסט 1930 – 8 באוקטובר 2010) היה מדען, איש עסקים ואיש ממשל אמריקאי. הוא שימש כסגן מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית לרכש בין השנים 1987–1992. ב-1989 הוא כיהן לזמן קצר כמזכיר חיל האוויר בפועל. ג'ון וושל נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס. הוא למד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם הוא סיים לימודי בוגר במדעים ב-1951. לאחר סיום לימודיו הוא החל לעבוד בחברת ייצור המטוסים "ווט" (Vought), שב-1961 נרכשה על ידי חברת "לינג-טמקו-ווט" (Ling-Temco-Vought). בשנים 1965–1970 הוא היה סגן נשיא חטיבת הטילים והחלל של LTV אירוספייס קרופוריישן. בתקופה זו הוא שימש במקביל כמדען הראשי של חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1970 הוא היה לסגן הנשיא של LTV אירוספייס, משרה בה הוא שימש עד 1974, כאשר התמנה כסגן נשיא התאגיד. ב-1975 הוא מונה כסגן נשיא בכיר של LTV איירוספייס, תפקידו בו הוא כיהן עד 1985. ב-1 ביולי 1987 מינה הנשיא רונלד רייגן את וולש כסגן מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית לרכש. הוא המשיך לכהן בתפקיד זה עד תום נשיאותו של הנשיא הבא, ג'ורג' הרברט ווקר בוש. לזמן קצר, מה-29 באפריל ועד ה-21 במאי 1989, הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל. לאחר סיום שירותו בממשל הפדרלי שימש וולש כחבר דירקטוריון בכמה תאגידים, כולל MBDA-ארצות הברית, ורינט מערכות, סרקו, דינקס צבא וביטחון, מגיט ווילקוקסון. ג'ון וולש נפטר ב-8 באוקטובר 2010 בדאלאס, טקסס. George Bush: Continuation of John J. Welch Jr. as an Assistant Secretary of the Air Force, Aug. 9, 1989 John Welch Obituary ג'ון ג'. וולש, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הנריק דלסגארד

הנריק דלסגארד (בדנית: Henrik Dalsgaard; נולד ב-27 ביולי 1989) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת המגן הימני באורהוס הדנית. דלסגארד התחיל את הקריירה שלו במספר מועדונים מקומיים, אחד מהם הוא ויבורג. בדצמבר 2008 חתם באולבורג. ב-11 במאי 2009, דלסגארד ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד אורהוס. ב-31 במאי 2009, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד נורשלן. בדצמבר 2015, דלסגארד חתם לשנתיים וחצי בזולטה ורכם, עם אופציה לשנה נוספת. ב-23 במאי 2017, דלסגארד חתם לשלוש שנים בברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-1 בנובמבר 2017, נפצע בברכו במשחק נגד ברמינגהאם סיטי ונעדר לשלושה חודשים. ב-10 באפריל, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד נוטינגהאם פורסט. ב-29 בנובמבר 2019, האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת. ב-7 ביוני 2021, חזר דלסגארד לדנמרק וחתם על חוזה לשלוש שנים במיטיולן. בקיץ 2024 חתם באורהוס. בצעירותו, דלסגארד שיחק בנבחרות הצעירות של דנמרק. ב-26 בינואר 2013, דלסגארד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–4 נגד קנדה. ב-26 במרץ 2019, דלסגארד הבקיעת את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 3-3 נגד שווייץ. אולבורג ליגת העל הדנית: 2013/2014 הגביע הדני: 2013/2014 זולטה ורכם הגביע הבלגי: 2016/2017 אישיים נבחרי העונה בדנמרק: 2017 מדיה וקבצים בנושא הנריק דלסגארד בוויקישיתוף הנריק דלסגארד, באתר Transfermarkt הנריק דלסגארד, באתר Soccerway הנריק דלסגארד, באתר WorldFootball.net הנריק דלסגארד, באתר National Football Teams הנריק דלסגארד, באתר FootballDatabase.eu
הנס גלובקה

הנס גלובקה (בגרמנית: Globke Hans;‏ 10 בספטמבר 1898 – 13 בפברואר 1973) היה משפטן ופקיד במשרד הפנים של הרייך השלישי ופקיד בכיר בממשלת מערב גרמניה בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה. גלובקה שירת ברפובליקה הוויימרית, וב-1929 מונה ליועץ לענייני מנהל של משרד הפנים הפרוסי. גלובקה לא היה חבר במפלגה הנאצית, אולם סייע לה. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 סייע בחקיקת חוקי החירום שהעניקו להיטלר סמכויות רודניות בלתי מוגבלות. בין החוקים שהיה שותף לכתיבתם היה החוק מיום 10 ביולי 1932, המפזר את ממשלת פרוסיה בראשות הסוציאל-דמוקרט אוטו בראון. בשנת 1936 כתב עם וילהלם שטוקרט ועם ברנהארד לוזנר את ה'פרשנות לחקיקת הרייך בענייני גזע' שמבוסס על השיתוף של 'העם הגרמני ההומוגני מבחינה גזעית, והקשור בקשרי דם. בפרשנותו הבהיר כי 'בעלי דם זר' – כלומר, בעיקר יהודים – יהיו מנועים אוטומטית מקבלת אזרחות הרייך, ומכהונה במשרת ציבור כלשהי. גלובקה הגה את הרעיון לחייב את כול יהודי גרמניה להוסיף לשמם את השמות 'ישראל' לגבר ו'שרה' לאישה. במסגרת הרייך תפקידו עזר בניסוח חוקי נירנברג וקבע קווים מנחים ל'גרמניזציה' של העמים הנכבשים באזורי הכיבוש. כמו כן סייע לממשלה הפשיסטית של סלובקיה לנסח את החוקים הנוגעים ליהודים. גלובקה נהנה ממעמד יוקרתי בגרמניה שאחרי המלחמה. ב-1953 מונה גלובקה למנהל כללי של משרד ראש-הממשלה (הקנצלריה) ולראש אגף כוח-אדם, את תפקידיו אלו מילא עד שנת 1962. הקאנצלר קונראד אדנאואר העניק לגלובקה את חסותו ומנע את התפטרותו בעקבות ביקורת שנשמעה לכיוונו ממזרח גרמניה. לפני פרישתו, העניק אדנאואר אות הצטיינות לגלובקה. עם זאת במזרח גרמניה, ראו בגלובקה פושע ומסמך שחובר שם נקרא: "גלובקה - הביורוקרט של המוות". המסמך מוכיח את הקשר של גלובקה לחקיקה הנאצית. בעקבות זאת בית משפט העליון של מזרח גרמניה גזר עליו מאסר עולם. בשנת 1961 בימי משפט אייכמן בישראל, סוכנות הביון של מערב גרמניה פעלה להצניע את קשריו של גלובקה עם אייכמן. פריץ באואר ששימש כתובע הכללי של מדינת הסן, זימן את גלובקה וגבה ממנו עדות על חלקו בניסוח החוקים. גלובקה טען להגנתו, כי סייע בכתיבת החוקים במטרה לרכך את החוקים שניסו לחוקק הנאצים. לבסוף, החליטו משרדי המשפטים של המדינות הסן ונורדריין וסטפאליה על העברת תיק החקירה של גלובקה לתובע הכללי בבון. לאחר שהועבר התיק לבון, החליט התובע הכללי שם על סגירת התיק והפסקת החקירה בעניין. בשנת 1963 בעקבות הביקורת הציבורית וגזר הדין שניתן כנגדו במזרח גרמניה, עזב גלובקה את תפקידיו הציבוריים והיגר לשווייץ. דה-נאציפיקציה רוצח מכתבה מדיה וקבצים בנושא הנס גלובקה בוויקישיתוף הנס גלובקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אות הצטיינות לגלובקה [05/11/1963 - נח זבולוני - רנ"ז - מאמרים], באתר ranaz.co.il מזרח גרמניה פותחת במשפט נגד האנס גלובקה [06/06/1963 - נח זבולוני - רנ"ז - מאמרים], באתר ranaz.co.il רוני שטאובר, גרמניה עוקבת אחר פרשת אייכמן בהיסטריה של ממש, באתר הארץ, 7 באפריל 2021 מרכז המידע של יד ושם, גלובקה, הנס, באתר יד ושם גלובקה ונאצים אחרים מקימים "מושבה" בשוויץ [02/08/1963 - נח זבולוני - רנ"ז - מאמרים], באתר ranaz.co.il
יעקב בן יזרי

יעקב בן יזרי (1 באוקטובר 1927 – 17 בפברואר 2018) היה שר הבריאות וחבר הכנסת מטעם מפלגת גיל. בן יזרי נולד בפאס שבמרוקו, למשפחה בת 13 אחים ואחיות. ב-1940 סיים את לימודיו עם תעודת בגרות מלאה. עלה לישראל יחד עם רעייתו ב-30 בנובמבר 1949. תחילה התגורר במחנות עולים בחיפה, משם עבר למעברה ואחר כך לשיכון בפרדס חנה. התגורר בכמה יישובים לאורך השנים בשל תפקידיו בקופת חולים כללית. שירת בצה"ל בשירות קבע והשתחרר בדרגת רב-סמל. לאחר מכן עבד ברשות הדואר, בסוכנות היהודית ובאיגוד מגדלי הבקר בישראל. בין השנים 1955–1963 היה חבר המועצה המקומית פרדס חנה מטעם מפא"י. בין השנים 1958–1993 עבד בקופת חולים כללית, תחילה כמזכיר מרפאה, ובין השנים 1974–1993 כיהן כמנהל מספר מחוזות. במהלך השנים שימש גם כראש ארגון עובדי קופת החולים בחיפה והצפון. בשנים 1971–1973 היה המזכיר בפועל של המזכירות הארצית של עובדי קופת חולים והוביל מאבקי שכר של העובדים נגד ההסתדרות. בשנת 1972 צורף להנהלת קרן הגמלאות המרכזית כנציג העובדים. כיהן משנת 2001 כיו"ר ארגון גמלאי קרן הגמלאות המרכזית (קג"מ) של עובדי ההסתדרות וחבר פורום יושבי ראש גמלאי קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. בן יזרי היה חבר ופעיל רוב חייו במפלגת העבודה, להוציא תקופה קצרה בה היה חבר ב"עם אחד" בשלהי שנות התשעים, עד שסולק מהמפלגה בשנת 2002 בשל חשד לקיום קשרים עם מפלגה אחרת. ב-2004 הקים את "עמותת גמלאי ישראל למענך" מתוך כוונה לרוץ לכנסת, לקראת הבחירות לכנסת ה-17 השתלב ברשימת מפלגת גיל בראשות רפי איתן ומשה שרוני. בן יזרי הוצב במקום השני ברשימת מפלגת גיל ונבחר לכנסת ה-17. הוא נתמנה לשר הבריאות בממשלה ה-31, לאחר שגבר על משה שרוני בבחירות פנימיות שנערכו על התפקיד בקרב חברי הסיעה. בשלהי שנת 2008 התעלף בכנס של משרד הבריאות בחיפה, ואושפז לתקופה ממושכת בבתי החולים רמב"ם ומאיר. הוא סבל מאנמיה וממחלת כליות ועיניים. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה שנערכו ב-2009 הוצב במקום הרביעי של מפלגת גיל, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה, ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית של בן יזרי. בן יזרי התאלמן מרעייתו חווה באוקטובר 2008. נולדו להם שני בנים: אריה, שנהרג ב-1971 בתאונת דרכים בעת שירותו הצבאי, ואבשלום, שהיה בעל קונדיטוריה ואיש שב"כ, ונפטר ביוני 2017 לאחר מאבק במחלה קשה. מאבשלום נולדו לבן-יזרי שלושה נכדים. התגורר בכפר סבא. בן יזרי נפטר ב-17 בפברואר 2018, בגיל 90. הובא למנוחות בבית העלמין בפרדס חנה. יעקב בן יזרי, באתר הכנסת יעקב בן יזרי, באתר כנסת פתוחה ביוגרפיה באתר הארץ ניר גונטז', אני הזקן מהמסדרון. ביקור אצל שר הבריאות בבית, באתר ynet, 18 בדצמבר 2008 ציון נאנוס, ממשרד הבריאות לתור בקופת חולים (אורכב 05.06.2020 בארכיון Wayback Machine), 1 באפריל 2009, באתר חדשות ערוץ 2 דן אבן, עולה לו בבריאות: ריאיון עם שר הבריאות היוצא יעקב בן יזרי, באתר nrg‏, 7 באפריל 2009 נטע פלג, העיקר הבריאות, מגזין המושבות, 26 בפברואר 2010 אסף זגריזק ורענן בן צור, השר לשעבר יעקב בן יזרי הלך לעולמו בגיל 91, באתר ynet, 17 בפברואר 2018 ילקוט הפרסומים 437, באתר נבו, ‏28 באוגוסט 1955 מועצת עובדי קופ"ח החליטה להחריף סנקציות עובדי המשק, דבר, 22 ביולי 1971; המשך שמעון פינס, 16,000 עובדי קופ"ח מאיימים, בשביתת אזהרה ביום א', דבר, 2 באוגוסט 1971 שמעון פינס, רופאים ועובדים בקופת חולים, דבר, 6 בדצמבר 1972 אישים ומוסדות, מעריב, 31 בינואר 1972 ראו למשל שבשנת 1973 היה מועמד מספר 72 ברשימת המערך בבחירות לוועידת ההסתדרות ה-12: רשימת מועמדי המערך, דבר, 10 בספטמבר 1973
דמומית

דְּמוּמִית (שם מדעי: Adonis) היא סוג פרח ממשפחת הנוריתיים בו כ-20–30 מינים, הצומח באופן טבעי באירופה ובאסיה. הפרחים הם אדומים, צהובים או כתומים ויש להם 5–30 עלי כותרת. שמו העברי של הפרח, במובן Adonis, מיוחס לאליהו ספיר, לאחר שאליעזר בן יהודה, שחידש את הביטוי דמומית, ייחסו ל-Anemone, היא הכלנית. מיני הדמומית גדלים לגובה של 10–40 סנטימטרים, עם עלים נוצתיים. פרחי הדמומית משמשים כצמחי נוי בגינות. מיני דמומית מכילים כימיקלים רעילים, בדומה לאלו שנמצאו במספר רב של נוריתיים. השם המדעי Adonis מתייחס לדמות המיתולוגית אדוניס, אהובה של האלה אפרודיטה (או ונוס בגרסת המיתולוגיה הרומית), שנהרג מפגיעת חזיר בר. על פי השיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס, הכלנית, גם היא ממשפחת הנוריתיים, נוצרה כאשר ונוס יצקה את נקטר האלים על דמו. דמומית קטנת-פרי - נפוץ בכל אגן הים התיכון. אדום-כותרת בארץ ישראל. במערב אזור התפוצה, ובמיוחד בספרד, נפוץ זן שפרחיו צהובים. דמומית ארם צובא - ידוע גם בשם: "דְּמוּמִית אֶרֶץ יִשְׂרָאֵלִית". בעל עלי כותרת בצבע אדום קטיפתי. דומה מאוד לכלנית מצויה ולנורית אסיה ומרחוק קשה להבחין ביניהם. דמומית עבת שיבולת - שמו המדעי: Adonis aestivalis (אנ'). צמח נוי המשמש גם לרפואה מסורתית. צומח באופן טבעי באירופה אך נפוץ גם באזורים אחרים, כולל ארצות הברית. דמומית השדה - שמו המדעי: Adonis annua (אנ'). בעל עלי כותרת בצבע שני. צמח נוי. צומח באופן טבעי בצפון אפריקה, מערב אסיה, אזור הים התיכון ואירופה. בעל פרחים ועלים רעילים. דמומית משוננת - שמו המדעי: Adonis dentata Delile. נפוץ בארץ ישראל, צפון אפריקה וספרד. בארץ ישראל צבע הכותרת שלו צהוב-כתום, בשונה משאר מיני הדמומית. "Adonis amurensis" (אנ'). בעל עלי כותרת צהובים-זהובים. צומח באופן טבעי ביפן, סין, קוריאה והמזרח הרחוק הרוסי. "Adonis cyllenea" (אנ'). צמח נוי. צומח באופן טבעי ביוון. בעבר נחשב כמין נכחד, אך התגלה מחדש בשנת 1976. בעל עלי כותרת צהובים-כתומים. "Adonis flammea" (אנ'). צומח באופן טבעי באנטוליה, הלבנט ודרום אירופה. "Adonis microcarpa" (אנ'). צומח באופן טבעי במערב אסיה ודרום אירופה, אך הובא גם לאוסטרליה. בעל עלי כותרת אדומים. "Adonis pyrenaica" (אנ'). מין מאוד נדיר בטבע. צומח באופן טבעי בהרי הפירנאים. צמח נוי. בעל עלי כותרת צהובים. "Adonis vernalis" (אנ'). צמח נוי. צומח באופן טבעי באזורים נרחבים באירואסיה. פורח באביב (בניגוד לרוב מיני הדמומית), משמש כצמח מרפא, בעיקר למחלות לב. בעל עלי כותרת צהובים. דמומית קטנת-פרי דמומית ארם צובא "דמומית עבת שיבולת" "דמומית השדה" "דמומית משוננת" "Adonis amurensis" "Adonis flammea" "Adonis microcarpa" "Adonis pyrenaica" "Adonis vernalis" אדוניס צמחי מרפא מדיה וקבצים בנושא דמומית בוויקישיתוף דמומית, באתר ITIS (באנגלית) דמומית, באתר NCBI (באנגלית) דמומית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דמומית, באתר Tropicos (באנגלית) דמומית, באתר GBIF (באנגלית) דמומית, באתר IPNI (באנגלית) ראובן סיוון, הדמומית והכלנית, לשוננו לעם, כרך יב חוברת ו (תשכ"א), עמ' 149, באתר האקדמיה ללשון העברית Adonis dentata Delile, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרופ' אבינעם דנין, דמומית משוננת, באתר צמחיית ישראל ברשת
מישור רוסון

מישור רוסון או רמת רוסון המכונה גם הר רוסון (באנגלית: Rawson Plateau; המכונה גם Mount Rawson) הוא רמה מישורית מכוסה קרח, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אורכו של המישור 24 קילומטרים; גובהו 3,400 מטרים מעל פני הים. המישור הוא מוצאם של קרחון באומן, קרחון מופט, וקרחון סטיגל. הרמה מופתה לראשונה על ידי משלחת החקר של ריצ'רד בירד בשנים 1928 - 1930, ובשנית על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964. הרמה נקראת על שמו של קנט ל. רוסון (Kennett L. Rawson), שנתן חסות למשלחת ריצ'רד בירד שנערכה בין השנים 1928–1930, והיה חבר במשלחת ריצ'רד בירד שנערכה בין השנים 1933–1935. מישור רוסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מישור רוסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה זמני זריחת/שקיעת שמש/ירח במישור רוסון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מישור רוסון (לפי גבהים) גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי
מות אדוניס (מצואולי)

מות אדוניס (באיטלקית: Morte di Adone) הוא פסל שיש של הפסל ג'וזפה מצואולי, שהושלם בשנת 1709 ומתאר את מות אדוניס. הוא נחצב בגודל טבעי (גובה 193 ס"מ) ומוצג במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג. על פי השיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס, גידלה האלה ונוס את אדוניס כאם והוא הפך למאהב שלה. באחת מגיחות הציד שלו נפצע אדוניס פציעה קשה בירכו על ידי חזיר בר ומת מפצעיו בידיה של ונוס, אשר יצקה את נקטר האלים על הדם הניגר, וממנו צמחו פרחי הכלנית האדומים (למרות זאת, סוג הפרח הקרוי על שם אדוניס הוא הדמומית). הציור הגיע למוזיאון הארמיטאז' בשנת 1923, לאחר ששכן לפני כן באוסף מוסין-פושקין (Musin-Pushkin collection). יצירה זו של מצואולי, מתלמידיו של ברניני, שעליה עבד כמעט 30 שנה (החל מ-1680), מגלמת את כל התכונות של הבארוק המאוחר. היא מתארת את הרגע שבו אדוניס עומד ליפול, לאחר שספג מהלומה מחזיר הבר. תנוחתו ולבושו של אדוניס מחזקים את הדינמיות של הרגע הדרמטי הזה. גלימתו, אשר מועפת אל מעבר לכתפו, מעניקה לפסל רוגע וציוריות. העיבוד המגוון של השיש, החל מליטוש אלגנטי לחספוס, משפר את הדקורטיביות של היצירה. מות אדוניס, ציור שמן של פטר פאול רובנס ונוס ואדוניס, ציור שמן של טיציאן מדיה וקבצים בנושא מות אדוניס בוויקישיתוף "The Death of Adonis". מוזיאון הארמיטאז'. (באנגלית)
עובר מה שעובר

עובר מה שעובר הוא פזמון ישראלי שכתב והלחין אודי דמארי, ובוצע על ידי הזמר החסידי האמריקאי אברהם פריד, באלבומו כמה טוב שנפגשנו. מילות השיר עוסקות בניחום ועידוד על הצרות בחיים, ובכך שעם ישראל עובר אותן ביחד. מילות הפזמון בשיר הן "על כולנו עובר מה שעובר, רק לקום להתגבר; אל תיפול אחי, האמונה בלב. על כולנו עובר מה שעובר, רק תקום ותתגבר, ותתעודד כי אלוקים שומר". השיר זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי והחרדי והושמע גם במגזר החילוני. היה מהשירים המושמעים בתחנות רדיו קול חי ורדיו קול ברמה והועמד מספר פעמים בראש מצעד ההאזנות לתחנות החרדיות. אברהם פריד - עובר מה שעובר, סרטון באתר יוטיוב יאיר טוקר, ‏אלו השירים הכי מושמעים השבוע ברדיו החרדי, באתר כיכר השבת, 14 בינואר 2018 יאיר טוקר, ‏בשבוע האחרון של תשע"ז: אברהם פריד ואיציק דדיה מובילים בהשמעות, באתר כיכר השבת, 18.09.17 יאיר טוקר, ‏אלו השירים הכי מושמעים השבוע ברדיו החרדי, באתר כיכר השבת, 12.09.17 "עובר מה שעובר": אברהם פריד כובש את המצעד, באתר כיכר השבת, 27.08.17 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי טנזניה–קניה

יחסי טנזניה–קניה הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה לבין רפובליקת קניה. טנזניה היא שותפה בולטת של קניה בתחומים רבים, בעיקרם סחר, ביטחון (צבאי), חינוך, חקלאות ואנרגיה. טנזניה מחזיקה בנציבות גבוהה בניירובי, וקניה בדאר א-סלאם. הנציבויות הגבוהות הראשונות של קניה בטנזניה ולהפך נפתחו לאחר שקניה זכתה בעצמאות. עם זאת, לאחר התפרקות הקהילייה המזרח-אפריקנית בשנת 1977, שתי המדינות ניתקו את הקשר המדיני. התפרקות ה-EAC הראשונה, שהוקמה בשנת 1967 הובלה על ידי הבדלים אידאולוגיים בין טנזניה לקניה. כפי שהיה במלחמה הקרה, מדינות אפריקה עמדו בפני החלטות האם להפוך לסוציאליסטיות או קפיטליסטיות. מנהיג קניה, ג'ומו קניאטה, התכוון לדאוג שקניה לא תהפוך לסוציאליסטית אלא תצטרף לזרם הקפיטליסטי. טנזניה, לעומת זאת, דגלה באוג'אמה, מדיניות סוציאליסטית מרכז-אפריקאית. טנזניה וקניה חידשו את הקשרים הדיפלומטיים בשנת 1983. באותה תקופה, גורמים רבים האטו את הרעיון של אוג'אמה בטנזניה וביניהם המלחמה עם אוגנדה ועוד גורמים חברתיים רבים אחרים. ב-7 ביולי 2000, טנזניה וקניה יחד עם אוגנדה הקימו מחדש את הקהילייה המזרח-אפריקנית (EAC). ה-EAC תרמה רבות בשיפור הסחר והיחסים הכלליים בין שתי המדינות. כיום שתי המדינות נהנות מיחסים בריאים. שתי המדינות מאוכלסות באוכלוסיות דוברות סוואהילי מהגדולות בעולם. סוואהילי היא השפה הרשמית והלאומית בשתי המדינות. קניה וטנזניה חולקות קווי דמיון תרבותיים רבים. לאורך ההיסטוריה ביקרו נשיאי טנזניה וקניה פעמים רבות במדינות זה של זה. בספטמבר 2014 הייתה טנזניה יעד הייצוא הגדול ביותר של סחורות מקניה בתוך מזרח אפריקה. סך היצוא של קניה לטנזניה בשנת 2011 הוערך בכ-488 מיליון דולר אמריקאי לעומת 390 מיליון דולר בשנת 2010. הייבוא לקניה מטנזניה הוערך ב-185.4 מיליון דולר בשנת 2011, עלייה מ-126 מיליון דולר בשנת 2010. בשנים שבין 2007–2008 היצוא הטנזני לקניה גדל ב -17%. בשנת 2009 הוערכה ההשקעה הקנייתית ביותר משני מיליארד דולר אמריקני, שהפכה את קניה למשקיעת החוץ הישירה השנייה בגודלה בטנזניה. טנזניה וקניה קשורות בכביש ורכבת. סכום כסף אדיר הוקצה לשדרוג ותחזוקה של התשתית המחברת בין שתי המדינות. באותה עת ערך הנשיא אוהורו קניאטה את אחד מביקוריו בטנזניה בדרך. הקהילייה המזרח-אפריקנית (EAC) יחסי אוגנדה–טנזניה יחסי החוץ של טנזניה מדיה וקבצים בנושא יחסי טנזניה–קניה בוויקישיתוף Fred Oluoch Lest we forget: What killed the first EAC marriage (אורכב 15.02.2020 בארכיון Wayback Machine) The EastAfrican 2 November 2013. Retrieved 20 January 2015. https://www.nber.org/papers/w17764.pdf "Press Releases". www.eac.int. נבדק ב-2020-05-26. "Julius Nyerere | Biography, Philosophy, & Achievements". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2020-05-26. Tanzania becomes Kenya’s largest East Africa market (אורכב 10.06.2020 בארכיון Wayback Machine) The EastAfrican 30 August 2014. Retrieved 20 January 2015. East Africa: Tanzania Exports to Kenya On Rise. AllAfrica.com/East African Business Week 7 September 2009. Retrieved 20 January 2015. President pushes for strong EAC Retrieved 20 January 2015.
הרי רוסון (אנטארקטיקה)

הרי רוסון או הרי פרדריק רוסון (באנגלית: Rawson Mountains או Frederick H. Rawson Mountains) הם רכס הרים בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. צורת הרכס - חצי סהר. ההרים ממוקמים בין מוצאם של הקרחונים אמונדסן וסקוט. הגבוהים בהרי הרכס הם הר וייאט (שגובהו 2,930 מטרים מעל פני הים), והר ויבר (שגובהו 2,780 מטרים מעל פני הים). ברכס מצויים: הקרחונים קרחון אמונדסן, קרחון סקוט וקרחון פולטר, וההרים הר וייאט, הר ויבר, וילבר, הר ורלאוץ. הראשונים שהגיעו אל ההרים, הייתה הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), הגיעה אל ההרים בדצמבר 1934. ריצ'רד בירד נתן לרכס את שמו. הרכס נקרא על שמו של פרדריק ה. רוסון (Frederick H. Rawson), בנקאי אמריקאי שנתן חסות למשלחות ריצ'רד בירד שנערכו בין השנים 1928–1930 ובין השנים 1933–1935. הרי רוסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הרי רוסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מזג אוויר נוכחי מעודכן בהרי רוסון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הרי רוסון סטטיסטיקות ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור הרי רוסון גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר גובהו של ההר 2,743 מטרים מעל פני הים הר ואייט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית לפי מקור אחר גובהו של ההר 3,048 מטרים מעל פני הים הר ויבר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
הרי רוסון

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה הרי רוסון (אנטארקטיקה) – רכס הרים בהרי המלכה מוד בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה הר רוסון (כינויו של מישור רוסון) - רמה מישורית בהרי המלכה מוד בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה ארצות הברית הרי רוסון (קליפורניה) – רכס הרים במחוז ריברסייד, במדינת קליפורניה שבארצות הברית
הר ויבר (אנטארקטיקה)

הר ויבר (באנגלית: Mount Weaver) הוא הר בהרי רוסון, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם 3 קילומטרים ממערב להר וילבר. גובהו של ההר 2,780 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם במוצאו של קרחון סקוט. ההר התגלה על ידי הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), הגיעה אל ההר בדצמבר 1934. הקבוצה בהנהגתו של בלקברן נתנה להר את שמו. ההר נקרא על שמו של צ'אלרס א. ויבר (Charles E. Weaver), פרופסור לפלאונטולוגיה באוניברסיטת וושינגטון, בעיר סיאטל במדינת וושינגטון, שבארצות הברית. • Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide • Doumani, George & Minshew, Velon. (2013), General Geology of the Mount Weaver Area, Queen Maud Mountains, Antarctica, https://doi.org/10.1029/AR006p0127 הר ויבר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר ויבר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר ויבר (לפי גבהים) גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר גובהו של ההר 3,048 מטרים מעל פני הים
Miracle (שיר של סמרה רחימלי)

"Miracle" (בעברית: "נס") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת האזרית, סמרה רחימלי. השיר נכתב על ידי אמיר אלי, יעקב "ג'קה" אריקסון, הנריק וויקסטרום ודון אמיר וייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2016. השיר יצא לאור לקהל הרחב ב-13 במרץ 2016. ב-10 במרץ 2016, השיר "Miracle" הוכרז על ידי רשות השידור האזרית (IVT) כשיר האזרי לאירוויזיון 2016. סקר שהוכן על ידי רשות השידור האזרית בקרב מעריצי אירוויזיון מ-35 מדינות באירופה, קבע כי השיר "Miracle" הוא השיר שאזרבייג'ן צריכה לשלוח לתחרות. ב-13 במרץ 2016 השיר פורסם רשמית בפלטפורמות השונות. ב-10 במאי 2016 סמרה הופיעה בחצי הגמר הראשון, 14 בסדר ההופעות, לפני מונטנגרו ואחרי אסטוניה. השיר זכה במקום ה-6 עם 185 נקודות ובכך העפיל לגמר. ב-14 במאי באותה השנה, סמרה הופיעה בגמר, רביעית בסדר ההופעות, לפני הונגריה ואחרי הולנד. היא זכתה במקום ה-17 עם 117 נקודות (44 נקודות מהשופטים ו-73 נקודות מהקהל). מידע על היצירה "Miracle" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Miracle", באתר יוטיוב Samra will represent Azerbaijan in Stockholm!, אתר האירוויזיון, מרץ 2016 Azerbaijan: Samra's song "Miracle" presented, אתר האירוויזיון, 13 במרץ 2016 Eurovision 2016 Results: Voting & Points, EurovisionWorld
הר ויבר

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה הר ויבר (אנטארקטיקה) – הר בהרי המלכה מוד בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה ארצות הברית הר ויבר (קרולינה הצפונית) – הר במחוז סווין, במדינת קרולינה הצפונית שבארצות הברית קנדה הר ויבר (קולומביה הבריטית) – הר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה
בלדה על מעיין וים

"בלדה על מעיין וים" (מכונה גם "בלדה למעיין") הוא שיר עברי, שכתב יחיאל מוהר והלחין משה וילנסקי. השיר בוצע לראשונה על ידי להקת הנח"ל ב-1958 במסגרת התכנית "צריך לחיות", הסולן היה איתמר כהן (שביצע את השיר לימים גם בקריירת הסולו שלו). באותה שנה ביצעה את השיר גם שושנה דמארי ובביצועה קיבל השיר את עיקר פרסומו. השיר זכה להצלחה ולפופולריות ובוצע בעשרות גרסאות כיסוי, היה נפוץ בחוגי ריקודי עם בישראל והיה מבוצע כריקוד עם קלאסי למתחילים. מילות השיר שהן למעשה בלדה העוסקת במעיין ומתייחסת לרגשותיו וביחס בין המעיין הקטן אל הים, נשאו משמעות אלגורית והועלו פירושים שונים לפשר משמעות המילים. ביצוע נפוץ של השיר הוא של יהורם גאון לאחר כעשור באלבומו "משירי משה וילנסקי". בין מבצעי השיר נמנו גם בעז שרעבי, שגיב כהן, רוני דלומי, צילה דגן (דואט עם עודד בן-חור), רוחמה רז (עם עידן דוד),יערה בן-דוד, איתן מסורי, יזהר כהן, ליאורה, אופירה גלוסקא, מתי סרי בדואט עם דקלון, חנן יובל עם דפנה ארמוני, אורנה ומשה דץ ואחרים. בתוכנית הטלוויזיה הסאטירית ניקוי ראש בוצעה גרסת כיסוי למנגינת השיר בשם "הישבן שרצה כיסא" כפרודיה על המבצעת שושנה דמארי. בלדה על מעיין וים באתר שירונט בלדה על מעיין וים בביצוע יהורם גאון, יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
מלאו אסמינו בר

מלאו אסמינו בר הוא פזמון עברי שכתב פנחס לנדר (אלעד) והלחין דוד זהבי, השיר נכתב בסוכות ה'תרצ"ג (1932) בעת שלנדר, מחנך וסופר, נתבקש על ידי הנוער העובד לכתוב פזמונים. לדברי דוד זהבי, ברגע הראשון שקרא את המילים "בקע השיר מתוכו". הוא בוצע לראשונה בציבור בקיבוץ נען. השיר נחשב לאחד משירי החלוצים הידועים ביותר וממאפייני החלוציות והקיבוצים בארץ ישראל. לשיר חובר גם ריקוד עם שהיה נפוץ בחוגי הריקודים בישראל. הפזמון, במילותיו הקצרות, מבטא (במשמעות אלגורית) את ערך החלוציות, ההתמקדות בביצוע החזון והשמחה במה שקיים. מילות השיר הן: מָלְאוּ אֲסָמֵינוּ בָּר וִיקָבֵינוּ יַיִן בָּתֵּינוּ הוֹמִים, הוֹמִים מִתִּינוֹקוֹת וּבְהֶמְתֵּנוּ פּוֹרָה – מָה עוֹד תְּבַקְּשִׁי מֵאִתָּנוּ מְכוֹרָה וְאֵין, וְאֵין עֲדַיִן? ביצועים קדומים של השיר היו של חבורת רננים, הגבעטרון ועוד. הוא נתפס אז כשיר מקהלות. בהמשך הוא בוצע בעשרות גרסאות כיסוי נוספות על ידי להקות וזמרים ידועים בישראל. בתשדיר השני שנעשה לקמפיין של "חכם בשמש" ששודר בערוץ הילדים מופיע בחור ממושקף ששומע ברשמקול שלו את השיר בביצוע של דודו זכאי ואחרי כן הוא מחליף את קלטת השמע שלו בשיר של חכם בשמש בביצוע של גני תמיר. ובתום השיר הוא מחזיר את הקלטת הקודמת (בעלת השיר הזה). "מלאו אסמינו בר" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "מלאו אסמינו בר" והאזנה לו באתר זמרשת מילות השיר "מלאו אסמינו בר" באתר שירונט ישראל הראל, מה עוד תבקשי מאתנו מכורה, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2019 מלאו אסמינו בר ופרספקטיבה חדשה, מאמר