laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שעת הזאבים (סרט, 2003)

שעת הזאבים (בצרפתית: Le Temps du Loup) הוא סרט קולנוע דובר צרפתית מ-2003 שכתב וביים מיכאל הנקה. הסרט עוסק בנסיונותיה של משפחה לשרוד בעולם בו אירע אסון כלשהו שטבעו אינו ברור מן הסרט. מהסרט לא ברור גם מהם התקופה והמקום בהם מתנהלת העלילה, אם כי הוא כולל רמיזות על כך שמדובר במדינה אירופית. שמו של הסרט לקוח מתוך פואמה נורדית בשם "חזון הנביאה" המתארת את התקופה שלפני הראגנארוק – סוף העולם במיתולוגיה הנורדית. הנקה כתב את "שעת הזאבים" עוד לפני שכתב את סרטו מ-1992, "הווידאו של בני", אך מגבלות מימון אילצו אותו לדחות את יצירתו של הסרט. הוא ניסה ליצור את הסרט שוב לאחר יציאתו של "משחקי שעשוע", סרטו הראשון שזכה להצלחה בינלאומית נרחבת, אך נתקל שוב בקשיי מימון ויצירתו של הסרט בוטלה ברגע האחרון. את סרטו הבא, "לחיות על הקצה", יצר הנקה בצרפת בעקבות הצעתה של השחקנית ז'ולייט בינוש שהביעה את רצונה לשחק בסרט שלו. "שעת הזאבים" הופק לבסוף לאחר יציאתו של הסרט "המורה לפסנתר", שגם בו שיחקה איזבל הופר בתפקיד ראשי. הסרט צולם בבורגנלנד, באוסטריה תחתית ובווינה. הוא לא הוקרן באופן מסחרי בישראל. הסרט מתחיל בבריחתם של בני המשפחה מן העיר אל בית הנופש שלהם, הממוקם באזור כפרי, שם הם מגלים שמשפחה זרה כבר עושה שימוש בבית כמקום מקלט מן האסון. הפרטים היחידים על טבעו של האסון המוצגים בסרט הם גופות שרופות של בהמות ועובדת חסרונם של מי שתייה בלתי-מזוהמים. בדומה לסרטו של הנקה "משחקי שעשוע" שעסק בהשפעתם השלילית לכאורה של מותחנים הוליוודיים, "שעת הזאבים" מהווה מעין פרודיה על סרטים הוליוודיים פוסט-אפוקליפטיים. לדבריו של הנקה הסכנה בז'אנר סרטי האסונות של הוליווד היא הנטייה להגזמה – דבר שהופך את האסון, בעיני הצופים, ל"משהו שניתן ליהנות ממנו מכיוון שהוא כל כך בלתי מציאותי". הסרט גם חוקר את נושא "הכשל בתקשורת" בין בני אדם בתקופה המודרנית, על ידי הצגתם של בני אדם ה"מושלכים" אל עולם כאוטי שהם אינם מסוגלים לעכל את משמעותו או אפילו להבינו. הסרט מתואר לעיתים כסרט מדע בדיוני או סרט דיסטופי, אך מן הסרט עצמו לא ברור אם עלילתו מבוססת על אירועים היסטוריים או לא, ואם היא מתנהלת בעבר, בהווה או בעתיד. אחד המוטיבים המרכזיים בסרט הוא מוטיב החושך, כאשר חלקים גדולים מן הסרט מתמקדים בשוטטותם של בני המשפחה באפלה כמעט מוחלטת. "שעת הזאבים" הוקרן במסגרת פסטיבל קאן מחוץ לתחרות הרשמית. הוא היה פסול לזכייה בפרס כלשהו בפסטיבל קאן מכיוון שאחד משחקני הסרט, הבמאי הצרפתי פטריס שרו, נכלל בחבר השופטים של אותה השנה. הסרט זכה בפרס המבקרים ובפרס התסריט הטוב ביותר וכן הועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סיטג'ס (קטלוניה). אתר האינטרנט הרשמי של שעת הזאבים (בגרמנית) "שעת הזאבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שעת הזאבים", באתר נטפליקס "שעת הזאבים", באתר AllMovie (באנגלית) "שעת הזאבים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שעת הזאבים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שעת הזאבים", באתר Metacritic (באנגלית) "שעת הזאבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מתיאס פריי, מיכאל הנקה, באתר "Senses of Cinema" (באנגלית) אדם בינגהם, מסע של לילה ארוך אל תוך היום, באתר "Kinoeye" (באנגלית)
שעת הזאבים

האם התכוונתם ל... שעת הזאבים (סרט, 1968) – סרט קולנוע בבימויו של אינגמר ברגמן שעת הזאבים (סרט, 2003) – סרט קולנוע בבימויו של מיכאל הנקה שעת הזאבים (ספר) – ספר מאת יגאל לב שעת הזאבים (תערוכת פסלים, 2014) - של לוטה בלוקר שעת הזאבים (שיר, 2017) - של החצר האחורית מתוך אלבומם השני "החצר האחורית 2".
רגוזה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דוברובניק – עיר בקרואטיה שנקראת באיטלקית רגוזה רגוזה – עיר בסיציליה רגוזה (נפה) – הנפה בה שוכנת העיר רגוזה
מצעד פזמונים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מצעד מוזיקה – דירוג של מוזיקה מוקלטת מצעד הפזמונים העברי השנתי – תחרות שירים ישראליים המתקיימת מדי שנה בסמוך לראש השנה מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תשכ"ג–ה'תשכ"ט) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלי צה״ל בשנים 1962–1969 מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ל–ה'תשל"ט) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלי צה״ל בשנים 1970–1979 מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ם–ה'תשמ"ט) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלי צה״ל בשנים 1980–1989 מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ן–ה'תשנ"ט) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלי צה״ל בשנים 1990–1999 מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ס–ה'תשס"ט) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלגלצ בשנים 2000–2009 מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ע–ה'תשע"ט) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלגלצ בשנים 2010–2019 מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ף ואילך) – מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלגלצ בשנים 2020 ואילך מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי – תחרות שירים זרים המתקיימת מדי שנה בסמוך לסיום השנה האזרחית מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (1970–1979) מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (1980–1989) מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (1990–1999) מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2000–2009) – מצעדי פזמונים שהתקיימו בגלגלצ מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2010–2019) – מצעדי פזמונים שהתקיימו בגלגלצ מצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי (2020 ואילך)
קלימנט בויג'ייב

קלימנט בויג'ייב (בבולגרית: Климент Бояджиев;‏ 27 באפריל 1861, אוחריד, האימפריה העות'מאנית – 15 ביולי 1933, סופיה, ממלכת בולגריה) היה שר המלחמה הבולגרי באוגוסט 1913, ראש המטה הכללי הבולגרי בשנת 1915, גנרל, ומפקד הארמייה הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה אשר הכריעה את ההתנגדות הסרבית. בויג'ייב היגר לסופיה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), עם הקמת נסיכות בולגריה. בשנת 1883 סיים את בית הספר הצבאי בסופיה. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), הוא שירת בחזית, בתפקידי מטה. בשנת 1895 סיים בהצטיינות את לימודיו באקדמיה הצבאית בטורינו, איטליה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על אוגדת הרגלים הרביעית "פרסלב" של הצבא הבולגרי והנחיל לעות'מאנים תבוסה בקרב לולבורגז. למשך תקופה קצרה, בין ה-22 באוגוסט עד ה-1 בספטמבר 1913, כיהן כשר המלחמה הבולגרי. ב-1 בפברואר 1915 שכל את בנו, שהיה קצין צעיר בצבא ונהרג בפיגוע בקזינו בעיר סופיה. בין ה-15 באפריל ועד ה-7 בספטמבר 1915, כיהן כראש המטה הכללי הבולגרי ובתפקידו פעל לשיקום הצבא הבולגרי בחומר וברוח, לאחר התבוסה במלחמת הבלקן השנייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד הארמייה הבולגרית הראשונה אשר לחמה במסגרת המערכה על סרביה והכתה את הסרבים בקרב מוראבה ובקרב קוסובו שהובילו להכרעתם. כוחותיו כבשו בזו אחר זו ערים סרביות בחבל מקדוניה ובכלל זה את העיר אוחריד, בה נולד. בהמשך עברה הארמייה שתחת פיקודו לחזית המקדונית. בשלהי אוגוסט 1916 נחלו כוחותיו כישלון לאחר קרב לרין, עת נפלה העיר פלורינה בחזרה לידי כוחות מדינות ההסכמה והוא הודח מהצבא ב-25 בספטמבר 1916. בויג'ייב היגר לגרמניה בין השנים 1918 ועד 1923. בשנה זו נשפט בפני בית משפט צבאי על חלקו בכישלון הצבא במלחמה שהוביל לחוזה ניי ונידון לחמש שנות מאסר. בויג'ייב נכלא, אך שנה מאוחר יותר זכה לחנינה מטעם המלך בוריס השלישי ושוחרר. הוא נפטר בסופיה ב-15 ביולי 1933. בולגריה במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא קלימנט בויג'ייב בוויקישיתוף חוזה ניי מכונה בפי הבולגרים "אסון לאומי"
המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל

המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל (בצרפתית: Le Centre national d'études spatiales, מוכר בראשי תיבות: CNES) הוא גוף ממשלתי צרפתי שנועד לקיים פעילות מחקרית ותעשייתית בתחומי חלל, כולל תכנון ובניית לוויינים, משגרים ותיאום המאמצים של צרפת בתחום החלל. גוף זה שנוסד ב־1961, משמש כסוכנות החלל הצרפתית. מטרת העל של CNES, המוצהרת על ידה רשמית היא ”להמציא את מערכות החלל של העתיד, להביא טכנולוגיות חלל לכדי בשלות ולהבטיח את עצמאות צרפת בגישה לחלל”. מיעדים אלה נגזרים תחומי הפעולה השונים של CNES, שחלקם מבוצעים תחת המטריה הכוללת של סוכנות החלל האירופית, אשר צרפת הייתה בין מייסדיה. מדיה וקבצים בנושא המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל (באנגלית) המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל, ברשת החברתית פייסבוק המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל, ברשת החברתית אינסטגרם המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל, ברשת החברתית LinkedIn המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל, סרטונים בערוץ היוטיוב מצגת רשמית מ - 2010 המתארת את פעולות CNES
סוכנות החלל האיטלקית

סוכנות החלל האיטלקית (באיטלקית: L'Agenzia Spaziale Italiana, המוכרת בראשי התיבות: ASI), היא גוף ממשלתי איטלקי שנועד לקיים פעילות מחקרית ותעשייתית בתחומי חלל, כולל תכנון ובניית לוויינים, משגרים ותיאום המאמצים של איטליה בתחום החלל. הסוכנות הוקמה בשנת 1988. נשיא הסוכנות הוא ג'ורג'יו סאקוצ'יה. איטליה, באמצעות סוכנות החלל שלה ותעשיות החלל הפרטיות, מהווה גורם משמעותי בתוכניות החלל של אירופה. לסוכנות החלל האיטלקית הסכמים לשיתופי פעולה עם מדינות אחרות ועם סוכנויות חלל שונות ובהן נאס"א. מטה הסוכנות נמצא ברומא, ושני מרכזים גדולים שלה ממוקמים במטרה וטרפאני. כמו כן, בבעלות הסוכנות אתר שיגור לחלל, בסמוך לקניה. תקציבה השנתי של סוכנות החלל האיטלקית עומד על כ־2.1 מיליארד דולר. טלסקופ החלל AGILE הוא בין הפרויקטים הבולטים של הסוכנות. סוכנות החלל האיטלקית שותפה בבעלות על ארבע חברות העוסקות במחקר ובטכנולוגיות ליישומי חלל, התומכות בפעילותה של איטליה בתחום החלל: ELV - פעילות עיקרית בפיתוח משגר הלוויינים וגה והנעה רקטית, בשיתוף אוויו CIRA - המרכז האיטלקי למחקרי תעופה וחלל ALTEC - תמיכה לוגיסטית בתחנת החלל הבינלאומית ובלוויינים איטלקיים e-GEOS - פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, רכיבים ושירותים של חישה מרחוק מדיה וקבצים בנושא סוכנות החלל האיטלקית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות החלל האיטלקית (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות החלל האיטלקית (באנגלית) סוכנות החלל האיטלקית, ברשת החברתית פייסבוק סוכנות החלל האיטלקית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוכנות החלל האיטלקית, ברשת החברתית אינסטגרם סוכנות החלל האיטלקית, סרטונים בערוץ היוטיוב
השריר פושט האצבע

השריר פושט האצבע (TA: Musculus extensor indicis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו השריר מיישר (פושט) את האצבע המורה בעיקר במפרק בין הגלילים המקורב. השריר משפיע על יישורם של מפרקי האצבע האחרים ובסך הכל הוא גורם לתנועה המביאה להצבעה בעזרת האצבע. תחילתו של השריר פושט האצבע בפן האחורי של הגומד ובקרום הבין-גרמי (שבין הגומד לחישור), מעט בהמשך לתחילתו של השריר פושט האגודל הארוך. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בחלקה האחורי של האצבע השנייה. השריר פושט האצבע מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור. מבט אחורי על כף יד שמאל מדיה וקבצים בנושא השריר פושט האצבע בוויקישיתוף
חוסר שינה תורשתי קטלני

חוסר שינה תורשתי קטלני (באנגלית: Fatal familial insomnia או FFI) היא מחלה גנטית דומיננטית נדירה, הנגרמת בשל נוכחות פריון ופוגעת בפעילות המוח. המוטציה האחראית על המחלה נמצאה רק בחמישים משפחות בעולם ואופיינית לאזור הרי הדולומיטים באיטליה. התדרדרותו של החולה עד למצב של חוסר שינה מוחלט, לא ניתנת לטיפול ומובילה בסופו של דבר למוות תוך 7 עד 36 חודשים. המחלה תוארה לראשונה בשנת 1974 על ידי רופא איטלקי בשם איגנציו רויטר. בשנות התשעים חוקרים גילו שהמחלה נגרמת על ידי מוטציה בחלבון הפריון. בניגוד לשאר המחלות הנובעות מפגם בחלבון זה, אשר נגרם בהן נזק מוחי רחב, במחקר שנערך על המוחות של חולים שנפטרו מהמחלה, נמצא נזק ממוקד באזור התלמוס, אזור האחראי לכניסה למצב השינה. חולים במחלה לא נרדמו גם בהשפעת תרופות השינה החזקות ביותר. התפרצות המחלה מתרחשת בין גיל 18 ל-60, כאשר לרוב המחלה פורצת דווקא בסביבות גיל 50. ומתרחשת בארבעה שלבים. בשלב הראשון, הנמשך כארבעה חודשים, החולה חווה אינסומניה (נדודי שינה) הולכת וגוברת המובילה להתקפי פאניקה, פרנויה ופוביות. בשלב השני, הנמשך כחמישה חודשים, מופיעות הלוסינציות (הזיות) והתקפי הפאניקה מורגשים יותר. בשלב השלישי, הנמשך כשלושה חודשים, היעדר השינה המוחלט מוביל לאובדן משקל מהיר. בשלב האחרון, הנמשך כשישה חודשים נוספים, מופיעה דמנציה (שיטיון) אשר מובילה לאובדן יכולתו של החולה לתקשר עם סביבתו ולבסוף למותו. מחלת קרויצפלד-יעקב מחלת קורו מחלת הפרה המשוגעת מחלות הקשורות בפריונים מדיה וקבצים בנושא חוסר שינה תורשתי קטלני בוויקישיתוף כתבת ה-BBC על התסמונת התורשתית והחיפוש אחר טיפול מתוך הרצאתו של פרופ' פרץ לביא, "שינה - אשנב לפעילות המוח", התייחסותו למחלה מתוארת בדקה 0:24:26 בסרטון
סדרת קושי

באנליזה מתמטית, סדרת קוֹשי היא סדרה שאבריה הולכים ומצטופפים ככל שמתקדמים בסדרה. באופן מדויק יותר, סדרה { a n } n = 1 ∞ {\displaystyle \left\{a_{n}\right\}_{n=1}^{\infty }} נקראת סדרת קושי אם לכל ε > 0 {\displaystyle \varepsilon >0} קיים N {\displaystyle N} מתאים לו, כך שלכל n , m > N {\displaystyle n,m>N} מתקיים | a n − a m | < ε {\displaystyle |a_{n}-a_{m}|<\varepsilon } . כלומר, לכל מרחק חיובי ε {\displaystyle \varepsilon } , קטן ככל שיהיה, יש איבר בסדרה שממנו והלאה ההפרש בין כל שני איברים קטן מ- ε {\displaystyle \varepsilon } . הגדרה זו תקפה לא רק עבור מספרים, אלא בכל מרחב מטרי ( X , d ) {\displaystyle \left(X,d\right)} , כשמחליפים את התנאי האחרון d ( a n , a m ) < ε {\displaystyle d\left(a_{n},a_{m}\right)<\varepsilon } . סדרת קושי נקראת על שם המתמטיקאי הצרפתי אוגוסטן לואי קושי. השימושיות של סדרות קושי נובעת מכך שבמרחבים מטריים שלמים (מרחבים בהם כל סדרות קושי מתכנסות לגבול) הקריטריון להתכנסות סדרה תלוי אך ורק באיברי הסדרה, בניגוד להגדרת ההתכנסות שתלויה גם באיברי הסדרה וגם בגבול עצמו. תכונה זו מנוצלת באלגוריתמים, בהם ניתן להראות כי תהליך איטרטיבי מייצר סדרת קושי. בכל מרחב מטרי, כל סדרה מתכנסת היא סדרת קושי. מאידך ישנם מרחבים מטריים בהם יש סדרות קושי שאינן מתכנסות. מרחב מטרי שלם הוא כזה שבו לכל סדרת קושי בו קיים גבול. המספרים הממשיים הם דוגמה למרחב מטרי שלם. דוגמה למרחב מטרי שאינו שלם היא הקטע הפתוח ( 0 , 1 ) {\displaystyle \left(0,1\right)} עם המטריקה המושרית מהמספרים הממשיים, שכן הסדרה { 1 / n } n = 1 ∞ {\displaystyle \left\{1/n\right\}_{n=1}^{\infty }} היא סדרת קושי שאין לה גבול בקטע. לא מספיק לדרוש שההפרש בין כל שני איברים עוקבים הולך וקטן, לדוגמה בסדרה a n = n {\displaystyle a_{n}={\sqrt {n}}} , ההפרש בין כל שני איברים עוקבים נעשה קטן יותר ככל שמתקדמים בסדרה: a n + 1 − a n = n + 1 − n = 1 n + 1 + n < 1 2 n {\displaystyle a_{n+1}-a_{n}={\sqrt {n+1}}-{\sqrt {n}}={\frac {1}{{\sqrt {n+1}}+{\sqrt {n}}}}<{\frac {1}{\sqrt {2n}}}} אך עם זאת, ככל שערכי n גדלים, כך גם ערכי a n {\displaystyle a_{n}} גדלים באופן שרירותי. ולכן, לכל אינדקס n ומרחק d, קיים אינדקס m גדול מספיק שעבורו a m − a n > d {\displaystyle a_{m}-a_{n}>d} (מתקיים עבור: m > ( n + d ) 2 {\displaystyle m>{({\sqrt {n}}+d)}^{2}} ). לכן, לא משנה כמה נתקדם בסדרה, איברי הסדרה לעולם לא יתקרבו זה אל זה, ולכן סדרה זו אינה סדרת קושי. אפיון התכנסות לפי קושי הגדרת הגבול לפי קושי סדרת קושי, באתר אנציקלופדיה למתמטיקה (באנגלית) סדרת קושי, באתר MathWorld (באנגלית)
הונג קונג (אי)

האי הונג קונג (בסינית: 香港島 בתרגום: צד האי) הוא האי שבו נוסדה המושבה הקולוניאלית של הונג קונג בעיר ויקטוריה. האי הוא המרכז ההיסטורי, הפוליטי והכלכלי של הונג קונג ומתגוררים בו 1.3 מיליון איש, מה שהופך אותו לאחד המקומות הצפופים ביותר בעולם (19,000 איש לקמ"ר). שטחו הכולל של האי כ־80 קמ"ר, שהם כ־7 אחוזים משטח הונג קונג כולה. הוא גובל בצפון בנמל ויקטוריה, המפריד אותו מחצי האי קאולון והטריטוריות החדשות. מרכזו של האי הררי, ולאורך החופים מישור צר. מנהרות מעשה ידי אדם נחפרו מתחת להר כדי לחבר את החופים השונים ואת האי לקאולון. האי הונג קונג היה ידוע בשם "הסלע הנטוש" ולא היה מיושב, עד שב־20 בינואר 1841 נתפש על ידי קפטן צ'ארלס אליוט מן הצי המלכותי הבריטי. האי הועבר לרשות בריטניה במסגרת חוזה ננקינג משנת 1842. מדיה וקבצים בנושא הונג קונג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנפיים (סרט)

כנפיים (באנגלית: Wings) הוא סרט ראינוע משנת 1927 על טייסי קרב במלחמת העולם הראשונה. זהו הסרט הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס האוסקר שהחל להתקיים משנת 1929 (כאשר אז תואר הפרס היה "ההפקה היוצאת מן הכלל ביותר") וסרט הראינוע היחיד שזכה בפרס זה (עד זכייתו של הסרט "הארטיסט" ב-2012 היה זה גם הסרט האילם היחיד שזכה בפרס). הסרט בוים על ידי ויליאם ולמן והשחקנים הראשיים הם קלרה בואו, צ'ארלס "באדי" רוג'רס וריצ'רד ארלן. גרי קופר הופיע בסצנה, שבזכותה נסקה הקריירה שלו בהוליווד, וסימנה את תחילת הרומן שלו עם קלרה בואו. ג'ק פאוול (צ'ארלס "באדי" רוג'רס) ודייוויד ארמסטרונג (ריצ'רד ארלן) הם יריבים בעיירה אמריקאית קטנה, ושניהם נלחמים על ליבה של סילביה לואיס היפה (ג'ואניה רלסטון). ג'ק לא מבין ששכנתו, מרי פרסטון (קלרה בואו), מאוהבת בו. שני הבחורים הצעירים מתגייסים לשרת כטייסי קרב בחיל האוויר. כשהם עוזבים למחנה האימונים, ג'ק טועה לחשוב שסילביה מעדיפה אותו, והיא טובת לב מדי כדי להשלות אותו, אך מנגד מגלה לדייוויד שהיא אוהבת אותו. בטירונות, ג'ק ודייוויד מצוותים יחד. שותפם לאוהל הוא צוער וויט (גרי קופר), אולם היכרותם איתו היא קצרה, כאשר וויט נהרג בהתרסקות מטוס באותו היום. במהלך האימונים הקשים שהם עוברים יחדיו, שני הבחורים הופכים מאויבים לחברים הטובים ביותר. אחרי סיום האימונים הם נשלחים להילחם בכוחות הגרמניים שבצרפת. מרי מתגייסת למאמץ המלחמתי בתור נהגת אמבולנס. כשהיא בפריז, היא מגלה שג'ק בחופשה שם. היא מוצאת אותו, אבל הוא שיכור מדי מכדי לזהות אותה. היא מכניסה אותו למיטה, אבל כששני שוטרים צבאיים מתפרצים לחדר כשהיא מחליפה בתמימות את השמלה ששאלה למדיה באותו חדר, היא מאולצת להתפטר ולחזור לאמריקה. הסיפור מגיע לשיאו בקרב סן-מייל המפורסם. מטוסו של דייוויד מיורט והוא נחשב למת. הוא, בכל אופן, שורד את ההתרסקות, גונב מטוס גרמני, וממריא חזרה לבסיסו. בצירוף מקרים טרגי, ג'ק, שרוצה לנקום את מות חברו, מזהה את המטוס הגרמני שבו טס דייוויד ומיירט אותו. כשג'ק נוחת כדי לקחת מזכרת מהמטוס הוא מזועזע לגלות מה עשה, אבל לפני שהוא מת, דייוויד סולח לחברו. לאחר המלחמה, ג'ק חוזר הביתה ומתקבל כגיבור. כשהוא מחזיר את חפציו של דייוויד להוריו האבלים, אמו מאשימה את המלחמה ולא את ג'ק במות בנה. ג'ק פוגש שוב את מרי ומבין שאותה הוא אוהב. קלרה בואו – מרי פרסטון צ'ארלס "באדי" רוג'רס – ג'ק פאוול ריצ'רד ארלן – דייוויד ארמסטרונג. ג'וביאנה רלסטון – סילביה לואיס. ארלן ורלסטון נפגשו במהלך הצילומים והתחתנו ב-1927. גרי קופר – צוער וויט. בטקס פרסי אוסקר ה-1 (1928), לא היה קיים פרס לסרט הטוב ביותר, אלא היו קיימים שני פרסים נפרדים. אחד שנקרא פרס אוסקר להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה סרט זה, והשני שנקרא פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר שבו זכה הסרט "זריחה". שנה לאחר מכן האקדמיה פתחה פרס יחיד, והוא על ההפקה הטובה ביותר, בהחלטה שהפרס בו זכה סרט זה שווה ערך לפרס זה. מדיה וקבצים בנושא כנפיים בוויקישיתוף "כנפיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כנפיים", באתר נטפליקס "כנפיים", באתר AllMovie (באנגלית) "כנפיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כנפיים", באתר Metacritic (באנגלית) "כנפיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) The 1st Academy Awards (1929) Nominees and Winners
נער מקהלה

נער מקהלה הוא חבר במקהלה כנסייתית נוצרית. מקורו של המונח בהשקפה המגדרית הנוצרית קתולית (השקפה אשר נותרה אף בכנסייה האנגליקנית ובכנסיות אחרות) לפיה טקסי הכנסייה צריכים להיערך על ידי גברים בלבד. מקורה של השקפה זו בצו של שאול התרסי (השליח פאולוס), שלפיו "נשים צריכות להיות שקטות בכנסייה" (בלטינית: mulieres in ecclesiis taceant) – צו המבוסס על ההשקפה היהודית האוסרת תפילת נשים בקול רם בנוכחות גברים, ובייחוד שירת נשים בנוכחות גברים (קול באישה ערווה). בהתאם להשקפה זו, התפילה בכנסייה הקתולית נערכה על ידי גברים, והמקהלה אשר התפתחה לצד התפילה על מנת ללוות את הכומר בתפילה ולשיר מזמורי תהילים ומזמורים אחרים הייתה על טהרת הגברים. על מנת לאפשר מגוון רחב של קולות, את קולות הסופרן והאלט נהגו לשיר ילדים ונערים אשר קולם טרם התחלף. במהלך ימי הביניים ותקופת הרנסאנס והבארוק נכתבו יצירות מוזיקליות רבות המיועדת למקהלות אלה. מספר זרמים בנצרות הפרוטסטנטית מאפשרים גם לילדות ונערות לשיר במקהלות הכנסייה. על מנת שנערי המקהלה יוכלו לקרוא את הטקסטים שהיה עליהם לשיר וכן ידעו לקרוא תווים, נפתחו בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית בתי ספר יסודיים בתנאי פנימייה (בתי ספר מקהלתיים) בהם למדו נערי המקהלה הן לימודי חול, הן לימודי קודש והן שירה, ובכך הפכו בתי ספר אלה, אשר נחשבו לרוב (ועדיין נחשבים) לבתי ספר איכותיים, כאמצעי לנערים ממשפחות חסרות יכולת לרכוש השכלה טובה. לרוב הנערים הצטרפו לבתי ספר אלה בגיל 7, והשתתפו במקהלה הכנסייתית עד גיל 14, כאשר הזמרים הטובים ממשיכים לשיר במקהלת הכנסייה לאחר גיל זה בקולות הטנור והבריטון והבס. מלחינים רבים החלו את דרכם המוזיקלית כנערי מקהלה, לדוגמה: יוזף היידן, אשר החל את דרכו המוזיקלית בגיל 8 בשנת 1740, פרנץ שוברט אשר הפך לנער מקהלה בהיותו בן 11 וטוביאס האסלינגר שהיה נער מקהלה בעיר לינץ. ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות ובנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המקהלה

בית המקהלה, (באנגלית: Choir או Quire) באדריכלות כנסייתית, הוא כינויו של אזור הכנסייה או הקתדרלה שבין הטרנספט (בית הרוחב) או הספינה (במקרים בהם אין טרנספט, או במקרים בהם חלק מהספינה נמצא מערבית לטרסנפט) לבין אזור הקודש המכיל את המזבח. לרוב האזור נמצא בחלקו המזרחי ביותר של הספינה, אולם במנזרים, בהם הציבור אינו משתתף בתפילה, לעיתים, נמצא בית המקהלה בחלק המערבי של הספינה. לעיתים קרובות בית המקהלה מסתיים באפסיס, גומחה חצי-מעוגלת בה נמצא המזבח הראשי (בקתדרלות וכנסיות אנגליות בדרך כלל אין אפסיס ובית המקהלה מסתיים בקיר ישר ובו חלון ויטראז' גדול). באדריכלות הכנסייתית הקדומה, אזור הקודש היה ממוקם בקצה המערבי של הספינה. המקהלה עמדה בסמוך למזבח על מנת להשתתף בטקסים, וגדר שכונתה "cancelli" הפרידה בין מושבי המקהלה לבין מושבי המתפללים. לימים התפתחה גדר זו לסורג המפריד בין המתפללים לבין המקהלה ואזור המזבח. סורג זה נועד להפריד בין החלק הציבורי של הספינה הראשית, ששימש כמושבים למתפללים בעת טקסים ותפילות, אך גם שימש למטרות חולין (כגון מסחר) בזמנים שבהם לא נערכו תפילות, זאת לעומת בית המקהלה ששימש רק לענייני דת ופולחן. בית המקהלה התפתח והפך לאזור הכולל מבנה מושבים עשוי עץ. לרוב עוטרו בית המקהלה ומושביו בתגליפי עץ רבים (דוגמה ידועה לכך הם תגליפי העץ של ירג סירלין האב במינסטר של אולם). בתקופה קדומה יותר שימשו ספסלים ארוכים את מושב המקהלה. בהמשך עם התפתחות המבנה נבנו מושבים לכל אחד מחברי המקהלה, כאשר אלה יכלו להתקפל על מנת לאפשר לחברי המקהלה לעמוד, ולכרוע ברך במהלך התפילה. לעיתים עוצב המושב על מנת להקל על חברי המקהלה העומדים בזמן התפילה ולאפשר הישענות נוחה עליו. בקתדרלות מוקם מושבו של הבישוף - הקתדרה - באזור בית המקהלה. מושב זה הופרד משאר מושבי בית המקהלה בכך שהיה גבוה מהם וחופה בגג עץ. בית המקהלה של בזיליקת סן-דני, בסגנון גותי קורן בית המקהלה בקתדרלת שארטר, בסגנון גותי בשל בית המקהלה של קתדרלת בווה, גובה פנימי של 48 מטר (הגבוה ביותר בעולם) מושבי עץ מגולפים בבית המקהלה בבוסטון סטאמפ בלינקולנשייר. אחד הכיסאות מקופל ומציג את המיזריקורד - משענת לזמן העמידה בתפילה בית המקהלה של קתדרלת אלבי, מבט מערבה. הסורג המקושט, שהפריד בין הספינה הראשית, שם ישב הקהל, לבין בית המקהלה, בו התרחש הפולחן הנוצרי. בית מקהלה מגולף במנזר בקסהיים תרשים המדגים את מושבי המקהלה באנלו שבצרפת אדריכלות כנסיות סורג (אדריכלות) מדיה וקבצים בנושא בית המקהלה בוויקישיתוף בית המקהלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דיקטטור נאור

דִּיקְטָטוֹר נָאוֹר (באנגלית: benevolent dictator) הוא כינוי לאדם שיש לו סמכויות של דיקטטור, אך הוא משתמש בהן לטובת הכלל ולא לטובתו האישית בלבד. זאת בניגוד לדיקטטור רגיל (לא נאור), המשתמש בסמכויותיו לטובתו האישית בלבד או לטובת מספר קטן של אנשים. במדע המדינה יש אסכולות הרואות את אי השחיתות ואי הפלגנות של משטר דיקטטורי מוחלט כסוג של אוטופיה לניהול יעיל ביותר, בו הדעה היחידה בעלת הסמכות מונעת דיונים טרומיים ומאפשרת פעולה. עם זאת, האוקסימורון בביטוי "דיקטטור נאור" הוא שמניסיון היסטורי ניתן ללמוד שלעיתים דיקטטורים מעבירים את רוב זמנם בחיזוק וביסוס שלטונם, בניית תשתית להאדרת שמם ולהנצחתו, והענקת טובות הנאה למקורביהם, לאו דווקא לעם שאותו הם לכאורה אמורים לשרת. בקוד פתוח המונח "דיקטטור נאור" מתאר מצב שבו אדם אחד קובע ומכתיב לאחרים כיצד ייראה המיזם. לדוגמה, חידו ואן רוסום, הוא "דיקטטור נאור לכל חייו" (אנ') של שפת פייתון. בדרך כלל סמכותו העיקרית של ה"דיקטטור" היא יכולת ההחלטה הסופית לגבי מה שיכנס לתוכנה. במקרה של תוכנה חופשית, לכל אדם אחר יש את האפשרות לקחת את הקוד הקיים ולהקים פרויקט מתחרה, לכן אותו "דיקטטור" יודע שסמכותו נובעת בעיקר מכך שיכולתו המקצועית הוכחה בעבר. לכן בפועל זו דוגמה למריטוקרטיה. מוסטפא כמאל אטאטורק, מייסד הרפובליקה הטורקית, נחשב בעיני רבים לדיקטטור נאור. אנטוניו דה אוליביירה סלזאר, דיקטטור פורטוגל מ-1932 עד 1968. לי קואן יו, אבי האומה הסינגפורית. יוסיפ ברוז טיטו, דיקטטור הרפובליקה הסוציאלית של יוגוסלביה אבסולוטיזם נאור מלך-פילוסוף
E-GEOS

e-GEOS היא חברה איטלקית, בבעלות משותפת של סוכנות החלל האיטלקית וחברת טלספאציו. מטרות החברה הן פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, שירותים ויישומים של חישה מרחוק של כדור הארץ. החברה תומכת בפעילות החלל של איטליה, ומאפשרת שילוב המגזר העסקי בתחום המו"פ החללי של המדינה. תכנון, הטמעה ושיווק אפליקציות, מוצרים ושירותים בתחום החישה מרחוק תפעול מתקני קרקע לרבות מפעלי ייצור, התומכים בפעילויות החישה מרחוק באמצעות לוויינים איטלקיים אספקת שירותי ניהול וייעוץ טכני מחקר ופיתוח של רכיבים חדשניים ליישומי חלל ולחישה מרחוק, כולל מערך הבדיקות והניסויים פעילות לעידוד שותפויות עסקיות בין חברות פרטיות לסוכנות החלל האיטלקית מחקר טכנולוגי בסיסי מוכוון חישה מרחוק, ויצירת שותפויות על בסיס עסקי עם חברות אחרות אתר האינטרנט של החברה עלון מידע על החברה ופעילותה ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.