laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניסים סרוסי

ניסים סרוסי (בצרפתית: Nessim Saroussi; נולד בתוניס ב-15 באפריל 1948) הוא זמר יהודי־צרפתי ישראלי. משפחת סרוסי הרחבה עלתה לישראל מספאקס, תוניסיה, בה נולד, בשנת 1962 והתגוררה ברחובות ובבית שאן. כנער החל סרוסי את דרכו המוזיקלית בלהקות קצב ("הנמרים", "הגולדפינגרז"). בשנת 1967 התגייס סרוסי לצה"ל לחטיבת גולני והופיע בסופי שבוע כדי לעזור בפרנסת המשפחה. לאחר מספר שנים בהן הופיע במועדונים יחד עם להקות בהרכבים שונים, פצח בשנת 1973 בקריירת סולו משלו, עת הוציא את השיר שכתב והלחין בעקבות אהבה נכזבת שחווה - "איני יכול" שהפך לימים ללהיט גדול. העיבוד של ירון גרשובסקי היה בסגנון של פסטיבל סן רמו וסרוסי שראה כי טוב, הוציא אלבום בכורה "מצעד הפזמונים של ניסים סרוסי" בהפקה עצמית, ובעיבודים של גרשובסקי שהתאפיינו בצליל הצרפתי-איטלקי של שנות השישים. להיטים נוספים באלבום אותם הלחין היו "אשליות" (למילותיו של דוד חלפון) ו"אמא" (למילותיו של יוסי בכר). בשנת 1974 השתתף סרוסי בסרטו של הבמאי ג'ורג' עובדיה, יום הדין, והלחין את פסקול הסרט, שיצא על גבי תקליט, ונחשב לאלבומו השני. בין שירי האלבום, שעיבד בני נגרי, בלטו: “אם סיסרא", “הלילה הזה", “אשת החלומות", ו"לברוח מהעצב". בינואר 1975 התראיין סרוסי לתוכנית הטלוויזיה "טנדו", בהנחיית ירון לונדון, אשר הציג שאלות לסרוסי באופן שנתפס על ידי רבים כמתנשא ומזלזל. הריאיון הפך סמל לקיפוח בני עדות המזרח והזלזול במוזיקה המזרחית בישראל ועורר סערה רבה. סרט ההקלטה של התוכנית לא שרד בארכיון, ויש האומרים שיד מכוונת דאגה לכך. התקרית הולידה שתי פארודיות: מערכון בביצועו של דובי גל בתוכנית "ניקוי ראש", וסצנה בהשתתפותו של לונדון עצמו בסרט "שלאגר" (1979). ביום העצמאות באותה שנה, השתתף גם בפסטיבל הזמר 1975 שהחליף את פסטיבל הזמר והפזמון וזכה במקום הראשון עם השיר "שיר פרטי" אותו הלחין למילותיו של אילן גולדהירש ולעיבוד של מרטין מוסקוביץ'. בהמשך השנה השתתף בפסטיבל טוקיו עם השיר "טוב לי טוב לי" והוציא בהשראת ביקורו שם את תקליטו השלישי "מטוקיו באהבה" שכלל בין השאר את "יש לנו תינוק חדש" (מילים: יוסי בכר), “איש עם אוטו אוטומטי" (מילים: אילן גולדהירש), “מהים אל האגם" (מילים: זלמן שזר) וגם "הגשר הסנדלים", שכתב ירון לונדון. בהקלטות האלבום השתתפו בין היתר: דודי רוזנטל בפסנתר, ויוסי אטיאס בתופים. בשנת 1976 עבר סרוסי לצרפת והחל להופיע בפני יהודים בפריז. ברשותו חברת הפצת דיסקים ישראלים בפריז בשם Ness Music. בשנת 1977 הוציא סרוסי את אלבומו הרביעי "ירושלים", שחלקו הוקלט בישראל, וחלקו בצרפת. בין שירי האלבום בלטו שיר הנושא, "מקום אחר", "נדודים" ו"מורנה". עיבודי האלבום התחלקו בין ניקוס לברנוס, יגאל חרד ולוסיאן לבוט. סרוסי היה שותף להפקה "זמרים שרים זוהר" שהועלתה בשנת 1997 לציון 10 שנים למותו של זוהר ארגוב, שם הוא שר את להיטו של ארגוב "ים של דמעות". סרוסי מתגורר כיום בצרפת ומבקר בישראל בכל מספר חודשים. מדיה וקבצים בנושא ניסים סרוסי בוויקישיתוף ניסים סרוסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניסים סרוסי, באתר שירונט ניסים סרוסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניסים סרוסי, באתר Tab4u ניסים סרוסי, דף שער בספרייה הלאומית ניסים סרוסי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) האתר הרשמי של Ness Music(הקישור אינו פעיל) יעקב בר-און, ‏נסים סרוסי: "נעשה לי עוול גדול, לא עזבתי את הארץ - דחפו אותי מכאן", באתר מעריב אונליין, 3 בספטמבר 2016 רן בוקר, ניסים סרוסי: "הקהל החליט מה שהרדיו לא רצה", באתר ynet, 13 בינואר 2019 דויד פרץ, "חכו חכו, אתם עוד תשמעו מניסים סרוסי", באתר ישראל היום, 28 ביוני 2023
אמיסטאד

האם התכוונתם ל... "אמיסטאד" הוא שם עצם בספרדית שפירושו "ידידות". השם עשוי להתייחס ל: לה אמיסטאד – ספינת סקונר ספרדית מהמאה ה-19 שבה במהלך שנת 1839 ערכה קבוצת עבדים אפריקאים מרד והצליחה להשתלט על הספינה שזו עברה בסמוך לחופי קובה משפטי אמיסטאד – סדרת תביעות משפטיות שהתקיימו בקונטיקט בין השנים 1839 עד 1841 כנגד העבדים שקיימו את המרד בספינה לה אמיסטאד אשר בסופם הנאשמים זוכו. הפרסום הנרחב של התביעות הללו סייע בהמשך להוביל לביטול העבדות בארצות הברית אמיסטאד (סרט) – סרט משנת 1997 בבימויו של סטיבן שפילברג העוסק במרד על ספינת העבדים לה אמיסטאד ובמשפטי אמיסטאד הפארק הבינלאומי לה אמיסטאד – אתר מורשת עולמית משותף לפנמה ולקוסטה ריקה אמיסטאד (ניו מקסיקו) – כפר במחוז יוניון שבניו מקסיקו אמיסטאד אייקרס – עיר בטקסס
פארק מורנינגסייד

פארק מורנינגסייד (אנגלית: Morningside Park) הוא פארק הנמצא בחלק הצפוני של ניו יורק ברובע מנהטן. הפארק משתרע על שטח של 120 דונם ונמצא בין רחוב 110 ל-רחוב 123 בגבול בין שכונת הארלם למורנינגסייד הייטס. הייחוד הגאוגרפי של הפארק הוא צוק סלעי אבן צפחה במנהטן. הפארק הוקם כאמצעי לחיסכון בעלויות, וזאת כדי למנוע את ההוצאות של הרחבת רשת הרחובות על פני שטח סלעי קשה. הוא מופעל על ידי מחלקת הגנים של העיר ניו יורק. רעיון יצירת הפארק הוצע בשנת 1867. עקב השפל הכלכלי באותה תקופה נדחה התכנון והביצוע עד ל-1887. פרדריק לו אולמסטד, וידידו קלוקט וו נתבקשו לתכנן מחדש את תוכניתם המקורית ולהתאימה לתקופה החדשה תוך תכנון תחנת רכבת עילית ברחוב ה-116 והשדרה השמינית. בפארק קיימים מגרשי משחקים, מגרשי כדור-סל, מגרשי כדור יד. מכו כן ישנם מספר פסלים ברחבי הפארק: פסלי המרקיז דה לה פאייט וג'ורג' וושינגטון שפוסלו על ידי פרדריק אוגוסט ברתולדי ב-1900. פסלו שלקרל שולץ משנת 1913 שפוסל על ידי קרל ביטר מזרקת הדוב משנת 1914 על ידי אדגר וולטר בריכה ובה מספר בעלות כגון אנפות כחולות, אנפות לילה, שחרורים, וכן צבים ואווזים. הפארק נכנס להיסטוריה של העיר ניו יורק עקב הכוונה של אוניברסיטת קולומביה להתרחב על חשבון הפארק בשנת 1968 ולבנות אולם התעמלות. הפארק שימש אז מוקד להפגנות מאחר שנראה היה שהכוונה היא גזענית במטרה ליצור הפרדה בין שחורים ולבנים. האוניברסיטה ניסתה לשכנע שהכוונה הייתה הפוכה ורצתה ליצור אינטגרציה ולא הפרדה, נטשה את רעיון הבנייה עקב כך. מדיה וקבצים בנושא פארק מורנינגסייד בוויקישיתוף
שדה עוזיהו

שדה עוזיהו (שְׂדֵה עֻזִּיָּהוּ) הוא מושב באזור הדרום, מדרום-מזרח לעיר אשדוד, השייך למועצה אזורית באר טוביה. היישוב הוקם בשנת 1949, על ידי 120 משפחות עולים מהערים מיסראתה ואל-ח'ומס שבלוב, חלקם ניצלו משואת יהודי לוב. היישוב נקרא בהתחלה "אשדוד ד", לאחר מכן "יד שמשון". שמו הנוכחי של היישוב הוא על שמו של עוזיהו, מלך יהודה אשר לפי דברי הימים בנה ערים באזור בו נמצא כיום היישוב. בתאריך 7 פברואר 1951 נרצח אחד התושבים על ידי חוליית פדאיון שחדרו מרצועת עזה. עד סוף שנות ה-60 פעל במושב בית קולנוע קטן ובית ספר על שם "עוזיאל" עד חטיבת ביניים. בשנת 1970 חובר הטלפון הביתי הראשון במושב, ובשנת 1975 חוברה מערכת ביוב במושב לראשונה מאז הוקם. בשנת 2000 הופשרו קרקעות לבניה במרכז המושב, מה שמשך זוגות צעירים לאווירה הפסטורלית השוררת במושב וכמות האוכלוסייה גדלה לכ-400 משפחות ול-1500 אנשים ומעלה שחלקן מתפרנסות מחקלאות מחסנים ומפעלים תעשייתיים. מאז תחילת שנות החמישים ייצגה את המושב קבוצת כדורגל בשם "הפועל שדה עוזיהו", שהתמודדה רוב שנותיה בליגה ג', הנמוכה ביותר. בנוסף התמודדה באופן קבוע במשחקי גביע המדינה. בסיום עונת 1999/2000 העפילה לליגה ב' דרום ב' כשמשחק העלייה התקיים באצטדיון הי"א באשדוד לעיני 2,000 צופים. בליגה ב' שיחקה במשך שלוש עונות ונשרה בסיום עונת 2002/2003 מהמקום האחרון. בשנת 2006 התפרקה הקבוצה סופית בעקבות פסילת מגרשה הביתי שלא עמד בתקנות החדשות של ההתאחדות לכדורגל. הקבוצה הוזכרה בתשדיר פרסומת למפעל הפיס בכיכובו של השחקן, ספי ריבלין. ניסים דבוש, נולד במושב, היה ממקימי הקבוצה וניהל אותה שנים רבות כמפעל חיים. לימים ניסים פתח תחנת טוטו לוטו במושב המהווה עד היום מוקד להתכנסות לצפייה משותפת באירועי והימורי ספורט. בית העם מגדל המים הישן בית הכנסת המרכזי מדיה וקבצים בנושא שדה עוזיהו בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצר לטרון

מבצר לטרון הוא מבצר צלבני השוכן על גבעת לטרון בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. המבצר ממוקם כ-250 מטרים דרומית-מזרחית למנזר השתקנים וצופה עליו. המבצר הוקם כחלק ממערך הגנה על הדרך לירושלים. המגדל הראשון הוקם בשנת 1132 או 1137 ועבר בשנת 1141 לידי מסדר הטמפלרים שבנה במקום מבצר גדול בשם "לה טורון דה שבלייה" (Le toron des chevaliers), היינו, "מגדל האבירים". שם זה השתבש בפי תושבי הסביבה והפך ל"לטרון". המבצר נהרס על ידי צבאות צלאח א-דין בשנת 1187. הצלבנים שבו וכבשו את המקום בשנת 1229, במסגרת מסע הצלב השישי, אך לא ידוע אם שבו והקימו את המבצר. באמצע המאה ה-13 נהדפו הצלבנים מהמבצר. במלחמת העצמאות שכנה במבצר עמדה של הלגיון הירדני, שכוחות צה"ל ניסו ללא הצלחה לכובשה בקרבות לטרון. שרידי העמדה ניכרים בשטח וסביבה נראות עד היום תעלות קשר ירדניות. האתר נכבש במלחמת ששת הימים. במקום נערכו סקרים בלבד שחשפו מגדל עוז ומרתף, וכן שרידי חומה, קשתות, מגדלים וכנסייה. סמוך ממזרח לשרידי המבצר שוכנת אנדרטת עוצבת סער. מראש הגבעה תצפית פנורמית, ממנה ניתן לצפות אל הרי ירושלים ושפלת יהודה, כביש מס' 1, שער הגיא, אזור מודיעין, גוש דן ומישור החוף הדרומי. סביב לגבעה ועל מורדותיה חלקות של כרמי זיתים בבעלות מנזר השתקנים, ובעמק מדרום למבצר עובר נחל נחשון. מדיה וקבצים בנושא מבצר לטרון בוויקישיתוף דובי זכאי, בחזרה למבצר הדמים: ביקור במבצר לטרון, באתר nrg‏, 27 באפריל 2009 קטע שביל ישראל העובר באזור המבצר ד"ר ענת אביטל, טיול מיד לשריון לטרון אל מנזר השתקנים והמבצר הצלבני – מקטע מהמם על שביל ישראל, באתר "מטיילים עם ענת".
תלמי יחיאל

תַּלְמֵי יְחִיאֵל הוא מושב באזור מישור החוף הדרומי, השוכן ליד העיר גדרה. המושב משתייך לתנועת המושבים ונמצא בשטח שיפוט מועצה אזורית באר טוביה. היישוב הוקם בשנת 1949 בידי עולים מבולגריה ורומניה. שמו של היישוב הוא על שמו של יחיאל צ'לנוב שהיה מנהיג ציוני ברוסיה. בתחילה, סבלו המתיישבים מחוסר הצלחה כלכלית וחקלאית בגלל חוסר ניסיון חקלאי, ומתיישבים עזבו את המקום. בשנת 1955 הופנו למושב עולים חדשים מארצות צפון אפריקה. אתר המושב דף המושב בפייסבוק אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אתר המושב (ארכיון)
סולסיזם

סוֹלְסִיזְם (באנגלית: Solecism) הוא מונח בבלשנות המתאר מצב של סטייה מחוקי הדקדוק או התחביר הרשמיים או המקובלים. המונח הושאל לתחומים נוספים ומשמש שם לתיאור חריגה מהמקובל או מהנימוס. כמו כן משמש המונח לתיאור חריגה מההיגיון השכלי או מעובדות ידועות. ישנן דוגמאות רבות בשפה העברית לסולסיזם, להלן כמה מן המפורסמות שבהן: אי שימוש כראוי באותיות אית"ן בפועלי בזמן עתיד (לדוגמה: אני יאכל במקום אני אוכל) אי הקפדה על התאם בין שמות המספרים למין הדקדוקי (לדוגמה: עשר אנשים במקום עשרה אנשים. פי עשר במקום פי עשרה) אי הקפדה על צורת משקלי השמות - הנכונה (לדוגמה: יושן במקום יָשֵׁן, וכן יושנים במקום יְשֵׁנִים) במקום ציווי נעשה שימוש בצורת עתיד או בציווי החדש (למשל תִּכָּנְסוּ או "כנסו" במקום הִכָּנְסוּ) מקור המונח בשפה יוונית עתיקה; המילה עברה גלגולים רבים עד לשפה העברית. בתחילה אנשי הקולוניה סולי (Soli - Σόλοι) שבקיליקיה אשר באסיה הקטנה, נחשבו כשוגים בלשון באוזני האתונאים. לכן החלו היונים להשתמש בפועל סוילויקוס (soloikos) או סולוקימוס (soloikismós) על מנת לתאר אנשים ששוגים בלשון, כמו אנשי סולי, וכך נולד פועל חדש בשפה היוונית שמשמעותו "לדבר בצורה לא תקינה". מכאן עברו המילה ומשמעותה לשפה הלטינית מעט בשינוי: soloecismus; מהלטינית עברה המילה לשפה האנגלית ולבשה צורה חדשה: solecism, וממנה עברה כמות שהיא לשפה העברית: סוֹלְסִיזְם. אהרן מוריאלי, לקסיקון השמות, עם עובד, 1994, עמ' 136. Thomas Gamaliel Bradford, Encyclopædia Americana: a popular dictionary of arts, sciences (כרך 11- עמ' 479) James Donnegan, A new Greek and English lexicon, London 1826 (עמ' 880) Granville Sharp, Three tracts on the syntax and pronunciation of The Hebrew tongue, London 1804, עמ' 54. Online etymology dictionary, solecism dictionary.com - solecism ראו אהרן מוריאלי, לקסיקון השמות, עמ' 136.
מרק"ם

מרק"ם הוא מיזם משותף של התנועות גשר וצו פיוס ובו קהילות מעורבות חילונים ודתיים המתגוררים ביישובים שונים ברחבי הארץ, ויוצרים חברה הרואה את כוחה ברבגוניותה. בעקבות גילויים של מחלוקות קשות בין דתיים לחילונים, המתבטאים לעיתים בהתלהמות משני הצדדים ומגיעים עד לכדי שנאה, החליטו חברי הארגונים צו פיוס וגשר, באוגוסט 2008, להקים רשת קהילות מעורבות, אשר בהן יקיימו חיים משותפים, אוכלוסיות בעלות אורחות חיים שונים, חילונים ודתיים, תוך כבוד הדדי וקבלת האחד את משנהו. בחודש יוני 2009, נערך בכנסת, כנס הייסוד של המיזם. הכנס התקיים בחסותם של ראשי 'השדולה ליחסי דתיים חילוניים' חברי הכנסת אורי אורבך ואיתן כבל. בישראל קיימות כיום למעלה מ-20 קהילות השותפות למיזם, ומקיימות חיים קהילתיים משותפים, מתוך כבוד הדדי, וקבלת גישות שונות ליהדות. קהילות אלו חברו לארגונים צו פיוס וגשר, ומקבלות מהם תמיכה כלכלית וארגונית, ליווי וייעוץ. צופים - התנחלות עירונית מעורבת ליד קלקיליה, אשר הוקמה בשנת 1989 על ידי ארגון אמנה, ושייכת למועצה אזורית שומרון. שלפים - יישוב קהילתי לעתיד. כיום (2021) שכונה זמנית בעמק המעיינות, בין קיבוץ שלוחות הדתי לקיבוץ רשפים החילוני. אליאב - יישוב קהילתי מעורב המצוי במזרח חבל לכיש ושייך למועצה אזורית לכיש. עלה לקרקע ב-2004. מרק"ם רשת הקהילות המעורבות לדתיים וחילונים - אתר הבית
ינון (מושב)

יִנּוֹן הוא מושב באזור הדרום ליד העיר קריית מלאכי השייך למועצה אזורית באר טוביה. המושב הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתימן על אדמות הכפר מסמיה אלכבירה. שמו של היישוב לקוח מספר תהילים: ”יְהִי שְׁמוֹ לְעוֹלָם לִפְנֵי שֶׁמֶשׁ ינין [יִנּוֹן] שְׁמוֹ וְיִתְבָּרְכוּ בוֹ כָּל גּוֹיִם יְאַשְּׁרוּהוּ” (תהילים, ע"ב, י"ז). המושב מונה כ-110 משקים חקלאיים וכ-50 בתים פרטיים בהרחבה. בית כנסת אחד עוד בית כנסת בית כנסת שלישי רחוב במושב עוד רחוב במושב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 עורך: יובל אלעזרי, לקסיקון מפה לארץ ישראל, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, עמ' 222
שם שועלים יש

שָׁם שׁוּעָלִים יֵשׁ הוא שירו של קדיש סילמן. הולחן בלחן עממי. נושא השיר הוא כינון היישוב היהודי החדש בארץ ישראל, הקמת היישובים ובניית הבתים והרחבת ההתיישבות החקלאית ברחבי הארץ, ובעיות הביטחון והקמת ארגוני המגן העבריים בתקופת השלטון העות'מאני ותקופת המנדט, המסופרים מבעד לדברי שיחתם הרצינית והמבודחת כאחד, והמעגלית, של זוג צעירים: הבחור קורא לחברתו אהובתו בכינויים מצטטים משיר השירים, כגון "תמתי", או יונת חן שלי המתכתב עם "יונתי" המקראי, לבוא ולהתקרב אליו, ואולם לבחורה שאלות רבות ושונות הנוגעות לקיום, להגנה עליו, למגורים ולחיי היומיום, ועליהן תשובות מיידעות של הבחור המנסה לרצות את אהובתו. השיר רצוף בדימויים מטפוריים: "שועלים" הם שודדים ורוצחים תושבי הארץ, "אגרשם" מתכוון לעימות חמוש, "אקדוח" הוא כל כלי נשק, "במחצלתי" הוא אתר אחסון של הנשק - במחסן חוקי או ב"סליק", סֻכָּתִי היא כל מקום מגורים, גם אם צנוע באוהל, צריף או בית אבן, ו"כרמי" הוא המתחם החקלאי שבו חי ועובד המשיב, בין שבמציאות ובין שבדמיונו. השיר נעשה אהוד ביישוב, נהגו לשיר אותו באירועים שמחים וחגיגיים במסגרת המשפחה והקהילה, ונחשב אחד משירי התנועה הציונית. כך למשל, הוא צורף אל "פנקסי" – הספרון שהוענק לכל חבר או חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר" בראשיתה, מאז 1918. קולו של החזן המפורסם משה קוסביצקי נתגלה בהיותו בן שבע (בשנת 1906) כאשר שר בערב נשף חנוכה את השיר שנקרא גם "שיר של נוטרים" (מתוך עיתון "דבר" 25.8.1961 כתבה לרגל ביקורו של החזן קוסביצקי בישראל). שרה צ'יזיק (מגיבורות תל-חי) מספרת במכתב מעקרון בפברואר 1919 על חוויות השמירה בגן הירק, על העצבים המתוחים ,וצל העצים והגדר שנדמו לגנבים -ואז כשעלתה הלבנה החלו היא וחברתה לשיר והיא מציינת במיוחד את השיר "שם שועלים יש". שרה ממשיכה ומתארת חוויה היתולית שהייתה קשורה לשיר זה. בעת השמירה נשמעה יללת שועל ,שרה כותבת כי הבחינה שאין זה שועל אמיתי ,היא יללה אף היא כשועל בתשובה ליללה ששמעה ואמנם לא טעתה, תוך זמן קצר נכנסו בקול צחוק השומרים שניסו להפחידן.(המכתב מעקרון פורסם יחד עם זכרונות ומכתבים אחרים שלה לאחר שנפלה. בעיתון "הצפירה" 4.6.1920). "שם שועלים יש" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שם שועלים יש" והאזנה לו באתר זמרשת פנקסי, ורשה: הוצאת לוין אפשטיין, תרע"ח 1918, עמ' 46.
כפר אחים

כְּפַר אַחִים הוא מושב במישור חוף יהודה, ממוקם כקילומטר צפונית מזרחית לעיר קריית מלאכי בסמוך לקטע כביש בין צומת מלאכי (קסטינה) לצומת מסמיה (ראם) בו חופף כביש 3 לאורך כ-4 קילומטרים לתוואי של כביש 40. המושב שייך למועצה אזורית באר טוביה. היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי עולים דתיים מרומניה, צ'כוסלובקיה והונגריה בסמוך לחורבות הכפר הערבי קסטינה ובשטחי אדמותיו. הגרעין המייסד כלל עשרה זוגות צעירים, ללא ילדים. המושב נקרא בתחילה "קסטינה א'" וגם "יחיאל" עד שנקבע השם "כפר אחים" על ידי המתיישבים עצמם, על שמם של האחים אפרים וצבי גובר, בניהם של מרדכי ורבקה גובר מהמושב הסמוך כפר ורבורג, שנפלו במלחמת העצמאות. המושב היה המושב הדתי הראשון שהצטרף להסתדרות. בשנת 1949 חברי המושב נמנו עם סיעת העובד הדתי בהסתדרות. בתחילה הושיבה הסוכנות היהודית את העולים על שטח המחנה הצבאי הבריטי ששכן סמוך לקסטינה (אין מדובר בשדה התעופה הבריטי הסמוך). המתיישבים בקשו להקים משק חקלאי המספק חלב. לכל משפחה ניתנה פרה והוקצו 3.5 דונם, שטח שהוגדל בהמשך ל-6 דונם. אולם, ב-1950 הוקמה באותו שטח עצמו מעברת קסטינה, שהפכה לימים לקריית מלאכי. תחילה נעשה ניסיון לשלב בין ההתיישבות החקלאית והמעברה החדשה, אך המעברה התפתחה בעיקר בתחום התעשייה והמשק החקלאי התקשה להשתלב במקום. לבעיה נמצא פתרון בדמות יוזמה של ממשלת שוודיה לממן הקמת יישוב עבור ניצולי השואה. במימון השוודי (כמיליון קרונות) הוקם כפר חקלאי מספר קילומטרים מצפון למעברה, וב-1953 הועברו מתיישבי קסטינה א', כפי שנקראה אז, אל הכפר השוודי. לאחר ההעברה נקבע שמו של הכפר כ"כפר אחים". המושב נחנך ב-30 בנובמבר 1953, ובחנוכתו נכחו נציג שוודיה בישראל נס מאלינג (אנ'), חברי פרלמנט שוודים, וראש עיריית סטוקהולם. במיקומו החדש של המושב, התגוררו במושב 69 משפחות, וכל אחת קיבלה 27 דונם. ב-2007 הוקם בכפר אחים מסלול הפאמפטרק הראשון בישראל. בין ילדי המושב נמנה בני גנץ, הרמטכ"ל ה-20 של צה"ל וחבר הכנסת, שר הביטחון וראש הממשלה החלופי בממשלת ישראל השלושים וחמש. בין חברי המושב כיום נמנה חבר הכנסת ושר האוצר לשעבר ישראל כץ. מדיה וקבצים בנושא כפר אחים בוויקישיתוף היסטוריה של ההתיישבות היהודית באזור חנוכת היישוב כפר אחים, יומני כרמל דצמבר 1953 (התחלה 3:49) אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מושב עולים אדוקים הצטרף להסתדרות, דבר, 11 באוקטובר 1949. איתן הלבן, כפר אחים – מושב פורח שנבל תוך שנתיים, למרחב, 2 בינואר 1963. נחנך כפר אחים, הארץ, 1 בדצמבר 1953. מפמפמים את הפאמפטרק: אל תקראו לזה פארק אופניים, תקראו לזה מתקן אימונים, באתר ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג, ‏2014-10-04 אסף קמר וירון דרוקמן, בין גנץ לישראל כץ: תושבי כפר אחים עדיין מתלבטים, באתר ynet, 23 במרץ 2019
אוליגואנצפאליה

אוֹלִיגוֹאֶנְצֶפַאלְיָה (באנגלית: Oligoencephaly) הוא מונח פסיכיאטרי המתאר מצב של אדם הלוקה בשכלו כתוצאה ממוח שלא התפתח פיזית כראוי. ישנם מספר מקרים רפואיים אשר נמצאים תחת המונח אוליגואנצפאליה. המילה אוֹלִיגוֹאֶנְצֶפַאלְיָה מקורה ביוונית עתיקה ומשמעותה המילולית היא "מוח קטן". למעשה מילה זו מורכבת ממילה ותחילית, המילה אליגו- היא תחילית בשפה היוונית (oligos - ὀλιγο) שתרגומה "קטן" (small / little). המילה השנייה היא אֶנְצֶפַאלְיָה (ἐγκέφαλος - אנצפַלוס) שאף היא מיונית עתיקה ופירושה "מוח". המונח נמצא בספרות הרפואה זמן רב ולא ברור זמן תחילתו. מוח הפרעה אורגנית Harvey A. Stevens,Mental retardation: a review of research ,University of Chicago Press, 1964 עמ' 430-438 Abe Bert Baker, Clinical neurology (כרך 4) עמ' 1959. Joseph Godwin Greenfield, William Blackwood, Greenfield's Neuropathology, עמ' 372. Max L. Hutt, Robert Gwyn Gibby, The mentally retarded child: development, education, and treatment, Allyn and Bacon, 1976 עמ' 56. The British encyclopaedia of medical practice: Medical progress, עמ' 295. Hans Mautner, Mental retardation: its care, treatment, and physiological base, Pergamon Press, 1959 עמ' 234. M. Basavanna, Dictionary Of Psychology, 2000, עמ' 282. Clemens Ernst Benda, Developmental disorders of mentation and cerebral palsies, Grune & Stratton, 1952 (עמ' 16 וכן עמ' 163) Harvey A. Stevens, a review of research Mental retardation, University of Chicago Press, 1964 (עמ' 430) American Psychopathological Association, Paul H. Hoch, Joseph Zubin, Psychopathology of childhood, Grune & Stratton, 1955, עמ' 62 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עזריקם

עַזְרִיקָם הוא מושב בישראל, באזור דרום מישור החוף, סמוך לאשדוד, השייך למועצה אזורית באר טוביה וחבר בתנועת המושבים. המושב נוסד בשנת 1950 על ידי קבוצת עולים מגרעין ״צעירי ציון להתיישבות בארץ ישראל״ מהעיר בז׳ה שבטוניסיה שמטרתם הקמת ישוב חקלאי בארץ ישראל. חלק מחברי הגרעין עזבו כבר בחודש הראשון בעקבות קשיים רבים (לא היו חשמל, מים ומזון, לינה באוהלים) ונותרו שלושה זוגות נשואים ורווק אחד. שמותיהם: הזוג סממה, הזוג חלפון, הזוג הלן ומוריס כהן, והבחור הרווק שמעוני. לאחר חמישה חודשים, בעקבות הצעות מחברים ביישובים וותיקים אחרים וקשיים בסיסיים רבים ביישוב החדש עזבו הזוג סממה והזוג חלפון וגם מר שמעוני. נשארו ה״וותיקים״ מהגרעין המקורי הלן ומוריס כהן. לאחר שמוריס הצליח לתפעל באר מים מהיישוב הערבי וליצור קשר חיובי עם השכנים מהמושב הוותיק באר טוביה, שסייעו לו. שלושה חודשים לאחר מכן, נציג הסוכנות היהודית הודיע שמגיעים עולים חדשים מטונסיה ממגוון ערים לתגבור ההתיישבות והפעם משפחות שהתארגנו בתוניסיה בסיוע תנועת ״גורדוניה״. בגל הזה הגיע מירים ושמעון אוזן, שמואל ושמחה ג'ורנו, אמילי ואדמונד כהן, שמעון וברטה טהר. לאחר חצי שנה הגיעו עולים ממרוקו שהיו במעברה בעתלית. המשפחות הצעירות התגוררו באוהלים ללא תנאים בסיסיים, ללא חשמל, ללא מים זורמים וכבישים. המושב הוקם על חורבותיו של יישוב ערבי בשם "בתניה", ונקרא בראשית ימיו בתניה ב'. מאז אמצע שנות ה-90, התווספו שלוש הרחבות חדשות למושב, בסגנון "בנה ביתך", על מנת להצעיר את המושב ולקלוט תושבים מן החוץ ובנים חוזרים. במושב שני בתי כנסת; 'אם הבנים', בסגנון מרוקאי ספרדי ו'אהבה ואחוה', בסגנון תוניסאי ספרדי. כמו כן קיים מקווה טהרה. מועדון נוער ומועדון יישובי. מתקני ספורט וכושר: מגרשי כדורסל, קט רגל, מגרש טניס, כדורגל ומתקנים ציבוריים המדמים "חדר כושר פתוח". בפאתי המושב קיימת פינת יער ובה: שבילים, פינות חמד, מסלולי טיול ברגל ומסלולי רכיבה על אופניים, ואמנות ופיסול סביבתי. בתחום היער מטווח ומאגרי החדרה של "מקורות". קק"ל החלה בנטיעת יער עזריקם בשנת 1962. בכ-1,000 דונם משטח היער ניטעו בשעתו עצי אקליפטוס, אורן וברוש, עצים רחבי עלים ועצי בוסתן כמו שקמה, תות ותאנה בחלקות שהתנוונו. במושב כ-35 משקים המתפרנסים מפעילות חקלאית הכוללת רפתות ולולים כמו גם מטעים של פירות נשירים ושדות ירק. ליישוב כ–300 דונם של פרדס משותף וכחמש מאות דונם פלחה. רוב תושבי המושב אינם עוסקים בחקלאות: רובם הם יוממים - עובדים שכירים ועובדים עצמאים העובדים מחוץ למושב. במושב פועל סניף של תנועת הנוער 'התנועה החדשה'. תותח ישן בעזריקם מבנה קבר ערבי קדום בכניסה הדרומית למושב מדיה וקבצים בנושא עזריקם בוויקישיתוף קבר השי'ח ממושב עזריקם אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מפה בהוצאת צבא בריטניה, 1918, עם ציון הכפר El Butani (גליון Falujeh), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
כל דעביד רחמנא לטב עביד

כָּל דְּעָבִיד רַחְמָנָא - לְטַב עָבִיד הוא ביטוי ארמי שמשמעו: "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה הוא עושה זאת" (מילולית: "כל שעושה הרחמן לטובה עושה"). ביטוי זה, המיוחס לרבי עקיבא, מתאר אמונה אבסולוטית בכל מעשיו של הקב"ה שהם נועדו לטוב, אף אם בראייה עכשווית נראה שהם רעים, וכן מתאר ביטוי זה ביטחון מלא בכל הנקרה בדרכו של האדם. מקורו של הביטוי הוא בתלמוד, שם מובא סיפור על רבי עקיבא שכאשר הלך בדרך והגיע לעיר אחת ותושביה סירבו לארחו, אמר לעצמו: "כל מה שעושה הקב"ה לאדם - זה לטובתו"; הלך רבי עקיבא ונשכב לישון בשדות. היו עמו תרנגולת (להעיר אותו מהשינה), וחמור (לשאת משאות) ונר (כדי ללמוד בלילה). באה רוח וכיבתה את הנר, ואז בא חתול ואכל את התרנגול ולאחר מכן בא אריה וטרף את החמור. רבי עקיבא הגיב בסיסמה "כל מה שעושה הקב"ה - לטובה". באותו לילה בא גדוד רומאי לעיר, פשט עליה ושבה את בני העיר, ובכך הוברר לו שכל המקרים המצערים הללו - היו לטובתו. רש"י מוסיף ואומר ש"אילו היה נר דלוק היה הגייס רואה אותי ואילו היה החמור נוער או התרנגול קורא היה הגייס בא ושובה אותי". אמר רב הונא אמר רב משום רבי מאיר וכן תנא משמיה דר' עקיבא לעולם יהא אדם רגיל לומר כל דעביד רחמנא לטב עביד כי הא דרבי עקיבא דהוה קאזיל באורחא מטא לההיא מתא בעא אושפיזא לא יהבי ליה אמר כל דעביד רחמנא לטב אזל ובת בדברא והוה בהדיה תרנגולא וחמרא ושרגא אתא זיקא כבייה לשרגא אתא שונרא אכליה לתרנגולא אתא אריה אכליה לחמרא אמר כל דעביד רחמנא לטב ביה בליליא אתא גייסא שבייה למתא אמר להו לאו אמרי לכו כל מה שעושה הקדוש ברוך הוא הכל לטובה?! בהתאם לדברי התלמוד, נפסק בשולחן ערוך: "לעולם יהא אדם רגיל לומר: כל מה דעביד רחמנא, לטב עביד". פסיקה זו עוררה את תמיהתם של הפרשנים, מהסיבה שספר השולחן ערוך עוסק יותר בענייני הלכה ופחות בענייני השקפה, רבים מהם ראו בכך את הנחיצות של השימוש באידיאה זו ביהדות עד כדי כך שהיה צריך לחרוג מהקו המנחה של ספרו כדי לכתוב זאת[דרוש מקור]. בשירת האזינו בספר דברים נכתב "הַצּוּר תָּמִים פָּעֳלוֹ, כִּי כָל דְּרָכָיו מִשְׁפָּט, אֵל אֱמוּנָה וְאֵין עָוֶל, צַדִּיק וְיָשָׁר הוּא". על פי התפיסה המתוארת בפסוק כל מעשי האל מושלמים, ולא יוצא ממנו חוסר צדק ועוול. בתלמוד מסופר כי מקור שמו של התנא מהדור השני של התנאים נחום איש גמזו היה מפני שהייתה לו אמונה תמימה, ובכל מה שאירע לו הוא היה אומר "גם זו לטובה". בימינו קיבל הביטוי שינויים נוספים: הכל לטובה, הכל דבש. רבי עקיבא ביטחון (יהדות) נחום איש גמזו ערך מילוני בנושא כל דעביד רחמנא לטב עביד, בוויקימילון הביטוי המקורי בתלמוד הוא ללא המילה "מה" או "מאי". (נפוצה גם הגרסה "כל מה דעביד רחמנא לטב עביד" וכן "כל מאי דעביד רחמנא לטב עביד") תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס', עמוד ב' שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ר"ל, סעיף ה' ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק ד' תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"א, עמוד א'