laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טיסה 301 של לאו איירליינס

טיסה 301 של לאו איירליינס (Lao Airlines Flight 301) הייתה טיסת נוסעים מקומית בלאוס, שהתרסקה ב-16 באוקטובר 2013 לנהר מקונג סמוך לכפר דון קו. בהתרסקות נהרגו 44 נוסעי המטוס וחמשת אנשי צוות. הטיסה בוצעה במטוס ATR 72-600, והיא יצאה מנמל התעופה של עיר הבירה ויינטיאן, בדרכה לפקאסה שבדרום המדינה. המטוס בעל הרישום RDPL-34233, טס לראשונה ב-6 במרץ 2013, והוא נמסר לחברת התעופה ב-29 במרץ. טיסה 301 המריאה מוויינטיאן בשעה 14:45 שעון מקומי, והתרסקה בסביבות השעה 16:00. מזג האוויר היה מעונן, בעקבות סופת הטייפון נארי שהשתוללה אותה שעה בווייטנאם הסמוכה. תאונה זו היא הראשונה בה מעורב הדגם החדיש של ה-ATR 72, ה-ATR 72-600. תאונה זו היא הקטלנית ביותר שהתרחשה על אדמת לאוס, והקטלנית ביותר בחברת התעופה שנוסדה בשנת 1976. הזרימה המהירה במקונג הקשתה על איסוף הנספים ושברי המטוס. עד 23 באוקטובר נאספו 44 גופות מתוך 49 הנספים. אחדים מהם נמצאו במרחק 19 ק"מ ממקום ההתרסקות. הרשויות בלאוס פתחו בחקירת התאונה. יצרנית המטוס ATR, יחד עם המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית של צרפת שלחו צוות של ארבע חוקרים על מנת לסייע בחקירה. שרידי המטוס נמשו מהמקונג ב-22 באוקטובר, וכעבור ימים אחדים נמשו הקופסאות השחורות של המטוס. לפי דו"ח חקירת התאונה, הגורם לה הוא כישלון של הטייסים לנחות בבטחה בתנאי מזג האוויר המשתנים, לאחר שנכשלו בניסיון הנחיתה הראשון. Aircraft Accident Investigation Committee (AAIC), Ministry of Public Works and Transport Summary of final report (Archive) (EN) Summary of final report (Archive) (LO) Announcement – Lao Airlines (Documents available in English and Lao) (Archive) חדשות 2, ‏לאוס: עשרות הרוגים בהתרסקות מטוס לנהר המקונג, באתר ‏מאקו‏, 16 באוקטובר 2013 עשרות הרוגים בהתרסקות מטוס לנהר מקונג בדרום לאוס, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2013 תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 301 של לאו איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית) Lao Airlines ATR 42/72 - MSN 1071 - RDPL-34233 באתר airfleets.net Simon Hradecky ‏Crash: Lao AT72 at Pakse on Oct 16th 2013, went into Mekong River on approach באתר Aviation Herald, ‏16 באוקטובר 2013 JERRY HARMER‏ BODIES RECOVERED IN MEKONG AFTER LAOS PLANE CRASH‏ 17 באוקטובר 2013 באתר Associated Press Vol QV 301 du 16 Octobre 2013 - ATR 72-600 (בצרפתית)
לאו איירליינס

לאו איירליינס (בלאית: ການບິນລາວ, באנגלית: Lao Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של לאוס. בסיסה בויינטיאן, והיא מפעילה טיסות לכ-20 יעדים מקומיים ובינלאומיים. חברת התעופה הוקמה בספטמבר 1976 בשם לאו אוויאיישן, כמיזם משותף בין ממשלת לאוס לחברת התעופה הסינית צ'יינה יונאן איירליינס. בשנת 1994 רכשה החברה מטוסי טורבו-פרופ מדגם ATR 42, ובשנת 1995 רכשה את הדגם המתקדם שלו, ה-ATR 72. באותה השנה רכשה גם מספר מטוסי חרבין Y-12 ושיאן Y-7. בשנת 2000 הלאימה ממשלת לאוס את החברה, ובשנת 2003 שונה שמה ללאו איירליינס. בשנת 2011 רכשה מטוסי סילון מדגם איירבוס A320. ללאו איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות: תאילנד בנגקוק איירווייז וייטנאם וייטנאם איירליינס (SkyTeam) תאילנד תאי איירווייז אינטרנשיונל (סטאר אלייאנס) צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: ב-19 באוקטובר 2000 התרסק מטוס חרבין Y-12 בטיסה 703 בעת הגישה לנחיתה בסאם נאו. נהרגו שמונה מתוך שבעה עשר שהיו במטוס. ב-16 באוקטובר 2013 התרסק מטוס בטיסה 301 לנהר מקונג. בתקרית נהרגו 44 הנוסעים ו-5 אנשי הצוות. מדיה וקבצים בנושא לאו איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאו איירליינס לאו איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק לאו איירליינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לאו איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם לאו איירליינס, ברשת החברתית LinkedIn לאו איירליינס, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא לאו איירליינס באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של לאו איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית) חדשות 2, ‏לאוס: עשרות הרוגים בהתרסקות מטוס לנהר המקונג, באתר ‏מאקו‏, 16 באוקטובר 2013
לוח שנה (כלי)

לוח שנה הוא כלי מוחשי, שבאמצעותו ניתן להציג את לוח השנה המופשט. בלוח השנה ניתן למצוא מידע רלוונטי מסוגים שונים, כגון: באיזה יום בשבוע חל תאריך מסוים מתי חל חג או מועד אחר בלוח שנה עברי מצוינים פעמים רבות זמני כניסת השבת ויציאתה, ופרטי פרשת השבוע. בנוסף ניתן לרשום בלוח השנה פעולות שנקבעו למועד מסוים, כגון המועד שבו יש להתייצב לבדיקה אצל רופא השיניים או המועד שנקבע לישיבה מסוימת. במשך שנים רבות היה לוח השנה מודפס על גבי נייר, במגוון רחב של וריאציות. בשלהי המאה העשרים, עם התפתחות המחשוב, פותחו תוכנות להצגתו של לוח השנה, ובשימוש משרדי נעשה שימוש נרחב בתוכנות המאפשרות גם זימון פגישות לתאריך מסוים. אמצעי אלקטרוני נוסף שהפך לתחליף ללוח השנה המסורתי הוא מחשב כף יד. גם בדגמים רבים של טלפונים סלולריים מתאפשרת הצגה של לוח שנה. לוחות השנה הנפוצים מציגים את הלוח הגרגוריאני, בישראל מוצג בנוסף גם הלוח העברי. לוח קיר הוא לוח שנה עשוי דפי נייר, שתלוי על הקיר. הגרסה הנפוצה של לוח זה מציגה בדף אחד חודש אחד, וכן מקובלים, אף נפוצים פחות, לוח קיר המציג שבוע בכל דף או יום אחד בלבד בכל דף. בנוסף למימוש המטרה הפונקציונלית של לוח שנה, משמש לוח זה (בעיקר בגרסתו החודשית) כאלמנט קישוטי, שבו מופיעים צילומי נוף, ציורים, תצלומי דוגמניות וכדומה. לעיתים ניתנים לוחות קיר על ידי יצרנים ונותני שירות כאמצעי פרסום, ובמקרה זה כולל הלוח רכיב המציין את דבר המפרסם. יומן הוא לוח שנה שצורתו כצורת ספר או מחברת. כל זוג עמודים סמוכים משמש, בדרך כלל, להצגתו של שבוע אחד, אם כי קיימים גם יומניים יומִיים וחודשִיים. השימוש ביומן היה מקובל מאוד כאמצעי לרישום פגישות, לשימוש אישי ולשימוש משרדי. עם התפתחות המחשוב השימוש בו הולך ומצטמצם, עקב המעבר לתחליפים אלקטרוניים. לוח שנה שאינו מציין את ימות השבוע, ומתאר לוח שנה לפי שיטה אחת בלבד (למשל, רק לוח עברי או רק לוח גרגוריאני). הלוח מיועד לרישום תאריכים חשובים, כך שיישמרו לשנה הבאה. HebCal לוח שנה יהודי מקוון (אנגלית). לוח שנה - כלים ללוח השנה העברי. לוח שנה - לוח שנה עברי
ניוקאסל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות: בריטניה ניוקאסל על נהר הטיין או בקיצור ניוקאסל – עיר בצפון-מזרח אנגליה ניוקאסל-אנדר-ליים (מחוז) – מחוז (borough) במחוז שייר סטפורדשייר באזור מערב המידלנדס ניוקאסל-אנדר-ליים – עיר ראשית במחוז ניוקאסל-אנדר-ליים אירלנד ניוקאסל ווסט – עיר במחוז לימריק שבאירלנד אוסטרליה ניוקאסל (אוסטרליה) – אזור מטרופוליני במחוז האנטר, במדינת ניו סאות' ויילס, השני הצפוף ביותר בניו סאות' ויילס ניוקאסל סיטי (אוסטרליה) – עיר במחוז האנטר קנדה ניוקאסל (אונטריו) – שמה הקודם של רשות מקומית קלרינגטון בפרובינציית אונטריו. כיום קהילה עירונית באותה הרשות ארצות הברית מחוז ניו קאסל – אחד משלושת המחוזות של מדינת דלאוור ניו קאסל (דלאוור) – עיר במחוז ניו קאסל במדינת דלאוור ניו קאסל (אינדיאנה) – עיר מחוז של מחוז הנרי שבמדינת אינדיאנה כ-70 ק"מ מאינדיאנפוליס ניו קאסל (ניו יורק) – עיר במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק ניו קאסל (פנסילבניה) – עיר מחוז של מחוז לורנס במדינת פנסילבניה ניוקאסל (וושינגטון) – עיר במחוז קינג במדינת וושינגטון דרום אפריקה ניוקאסל (דרום אפריקה) – עיר (והמטרופולין השלישי בגודלו) בפרובינציית קוואזולו-נטאל סנט קיטס ונוויס ניוקאסל (סנט קיטס ונוויס) – בירת מחוז סנט ג'יימס וינדווארד במדינת סנט קיטס ונוויס רפואה: מחלת ניוקאסל – מחלה ויראלית (נגיפית) מדבקת הפוגעת בבעלי הכנף שנתגלתה לראשונה בעיר ניוקאסל ב-1926 ספורט: ניוקאסל יונייטד – מועדון כדורגל אנגלי מהעיר ניוקאסל שבאנגליה אחר: ניוקאסל (סרט) – סרט דרמה אוסטרלי משנת 2008 ניוקאסל (בירה)
אסיאט

אָסִיאָט (בגרינלנדית: Aasiaat – עכבישים, ובאורתוגרפיה הישנה Ausiait), לשעבר אֵגֵדֶסְמִינְדֶה (בדנית: Egedesminde), היא עיר במערב גרינלנד השוכנת בדרום מפרץ דיסקו. זוהי העיר החמישית בגודלה בגרינלנד, והיא שייכת מנהלית למחוז קקרטליכּ. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור העיר, נמצאו שרידים המתוארכים לאלף החמישי לפני הספירה. המתיישבים המודרניים הגיעו לאזור בסביבות שנת 1200. מתיישבים אלו התבססו על ציד כלב ים נבלי ודגי קפלין בסתיו ובאביב, דג הליבוט ואייל הצפון בקיץ, ושל חדשן ולבנתן לבן בחורף. בקיץ, כשהמפרץ הפשיר, השתמשו התושבים בקייאקים ובאומיאקים (Umiak), ובחורף השתמשו במזחלות כלבים. היישוב הנוכחי נוסד בשנת 1759 על ידי נילס אגדה (Niels Egede), בנו של המיסיונר הנורווגי הנס אגדה, והוא קרא ליישוב על שמו. בשנת 1763 הועבר היישוב למיקומו הנוכחי, לאחר שבתחילה הוקם היישוב כ-125 קילומטרים דרומית. מרבית תושבי אסיאט התפרנסו מציד לווייתנים. בשנת 1770 התפשטה בעיר מגפת אבעבועות שחורות, שהרגה תושבים רבים. בתחילת המאה ה-19 החלה האוכלוסייה להתייצב, והיא צמחה מ-390 בשנת 1805, ל-1,260 בשנת 1901. ב-3 במאי 1940 נחתם הסכם קקרטרסואק, שאפשר למטוסי הסיוע של ארצות הברית וקנדה להשתמש במרחב האווירי של גרינלנד, איסלנד וסקוטלנד, בדרכם לאיים הבריטיים. דנמרק, שהייתה תחת שלטון הנאצים, נותקה מגרינלנד המרוחקת. ארצות הברית וקנדה ניצלו זאת ואחסנו אספקה ליד העיר, וכן ליד ערים נוספות באזור כסיסימיוט, ואומאנאק (Uummannaq). בשנת 1942 בנתה ארצות הברית בעיר תחנה לחיזוי מזג אוויר. בשנת 1950 נבנו בעיר תחנת כוח ותחנת תקשורת. בשנת 1998 נפתח בעיר שדה התעופה שבו מסלול באורך 799 מטרים. לפני כן התחבורה האווירית בוצעה באמצעות מסוקים בלבד. נכון ל-2013 מתגוררים באסיאט ובעיירה הסמוכה כּנגאציאק (Kangaatsiaq) כ-4,800 תושבים. תחום השיפוט של אסיאט כולל בתוכו מספר איים. האי הגדול הוא הארכיפלג אסיאט סקרשֹיופ נונה (Saqqarliup Nunaa) שאינו מיושב בקביעות, אולם קיימים בו מבנים המשמשים לתיירים. בקצה המערבי של האי נמצא הכפר הנטוש מאנרמיוט (Manermiut). העיר אסיאט, נמצאת על אי ששמו אסיאט, וממוקם צפונית-מערבית לסאקארליופ נונה. היישוב אכּונאק (Akunnaaq) ממוקם באי בשם זה, הנמצא כ-23 קילומטרים מזרחית לאסיאט. היישוב כּיציסוארסואיט (Kitsissuarsuit) ממוקם באי בעל אותו השם, הנמצא כ-21 קילומטרים צפונית-מערבית לאסיאט. האי וסטר איילן (Vester Ejland) ובו כפר נטוש באותו השם, נמצא כ-29 קילומטרים דרומית-מערבית לאסיאט. אסיאט היא העיר החמישית בגודלה בגרינלנד. דיג שרימפסים וסרטנים ובניית סירות הם מקור ההכנסה העיקרי לרבים מתושבי העיר. אזור הארכיפלג מציע אטרקציות תיירותית מגוונות, כשיט בקיאקים, סקי למרחקים, נסיעה במזחלות כלבים וצפייה בלווייתנים. בעיר יש בית ספר יסודי בשם "Gammeqarfik", בית ספר תיכון בשם "GU-Aasiaat", בית ספר מקצועי בשם "Piarersarfik" ובית ספר ללקויי למידה בשם "ADO Lyngep Atuarfia". קו המעבורת "Arctic Umiaq", המקשרת בין נארסאק לאילוליסאט, עוצר בעיר. חברת הספנות "Diskoline" מפעילה קווי מעבורת בתוך מפרץ דיסקו. משדה התעופה של העיר יוצאות טיסות סדירות של אייר גרינלנד לכפרים במפרץ דיסקו, לאילוליסאט ולקאנגרלוסואק. חברת התעופה פליגפיילג איסלנדס מפעילה לעיתים טיסות שכר לשדה. מדיה וקבצים בנושא אסיאט בוויקישיתוף אתר בית הספר gammeqarfik אתר תיכון GU-Aasiaat האקלים באסיאט באתר המכון המטאורולוגי הדני
קארדו

קארדו (בלטינית: Cardo) הוא כינויו של הציר הראשי שחצה ערים ומחנות צבא ברחבי האימפריה הרומית מצפון לדרום. הקארדו שימש בדרך כלל כמרכזה המסחרי הראשי של העיר, והיו בו חנויות רבות; הוא נקרא גם "קארדו מקסימוס" - הקארדו הגדול. הרחוב המשני, הניצב לקארדו, נקרא דקומנוס. שני רחובות אלה חילקו כל עיר (או מחנה צבאי) לארבעה רבעים, לכן עד היום, בשפות רבות, סקטור בעיר נקרא "רובע" מלשון "רבע" (לדוגמה, Quarter באנגלית ו-Quartier בצרפתית). בצומת הדרכים בין הקארדו והדקומנוס השתרעה כיכר גדולה - הקרדינה, שבה היה הפורום הרומי. פירוש המונח "קארדו" בלטינית הוא "רחוב", מכאן כינויו של הרחוב הראשי בעיר הרומית. למרות הדמיון בשם, אין קשר בין ה"קארדו" הלטיני לבין ה"קרדיה" היוונית, שמשמעותה "לב". ערך מורחב – הקארדו (ירושלים) בירושלים הקארדו שימש כרחוב הראשי לאורך התקופה הרומית בארץ ישראל וכן הביזנטית, ונמתח בתוואי העובר משער שכם לשער ציון. בשונה מרוב הערים הרומיות, היה בירושלים 'קארדו מכסימוס' נוסף, הקארדו המשני - שנמשך משער שכם לכיוון שער האשפות, בתוואי 'הגיא המרכזי' המכונה על ידי יוספוס פלביוס ה"טירופיאון". מונחון גאוגרפיה עירונית מדיה וקבצים בנושא קארדו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנימיית ניצנים

פנימיית ניצנים הייתה פנימייה פוסט-אשפוזית לנוער בסיכון עם הפרעות נפשיות או התנהגותיות, שפעלה במושב זיתן ונסגרה ב-2011. פנימיית ניצנים נפתחה בשנת 1994 במושב זיתן השייך למועצה אזורית שדות דן (שם קודם: עמק לוד). בפנימייה שהו כ-60 בני נוער בסיכון בגילאי חטיבת ביניים ובית ספר תיכון, שהופנו אליה לאחר סיום אשפוז פסיכיאטרי בשל הפרעות נפשיות והתנהגותיות שונות. בשטח הפנימייה נכלל בית ספר לחינוך מיוחד לבני נוער, בית הספר ניצנים, בו למדו חניכי הפנימייה לצד חניכי חינוך מיוחד אקסטרניים מיישובי הסביבה. בית הספר עבר ב-2010 לגדרה. בפנימייה ניתן מענה טיפולי לבני הנוער. כן פעלו בה מגוון חוגים ופעילויות עבור החניכים, בהם נינג'יטסו, דרמה, כדורגל, כלכלת בית, בישול, קולנוע, ספורט ועוד. חניכים שביטאו יכולות והתנהגות מתאימה, יכלו לעבור למעון שיקומי מוגן בחולון, הוסטל בית ורד, אשר פעל לצד הפנימייה והיווה שלב מעבר לקראת יציאה מהמסגרת השיקומית והשתלבות בקהילה. הפנימייה נסגרה ב-29 ביולי 2011 בשל קשיים תקציביים בהפעלתה. הפנימייה הועברה לחסותה של רשת ג.י.א, ונפתחה מחדש בשם כפר הנוער האורנים - פנימיית האורנים, הממוקמת סמוך לצומת גן הוורדים בין ראשון לציון לנס ציונה. מעון שיקומי ניצנים, באתר המשרד לשירותים חברתיים בית ספר ניצנים, באתר משרד החינוך מחוז דרום אתר בית הספר לחינוך מיוחד "ניצנים" מבשלים אהבה, על פרויקט התנדבות בחוג בישול בפנימיית ניצנים, באתר המועצה לילד החוסה מכתב ממנהל הפנימייה על סדנת הקולנוע והטלוויזיה דנה ויילר-פולק, 2 מעונות נוספים לילדים בסיכון עלולים להיסגר, באתר הארץ, 18 במאי 2011 כפר הנוער האורנים - פנימיית אורנים, באתר "מקום מיוחד"
אז'ן פוטייה

אז'ן אדין פוטייה (בצרפתית: Eugène Edine Pottier;‏ 4 באוקטובר 1816 – 6 בנובמבר 1887), משורר ואנרכיסט מהפכני צרפתי, הידוע כמחבר המנון האינטרנציונל בגרסתו המקורית הצרפתית. עבד כמעצב בדים ואף היה חבר הסינדיקט של מעצבי הבדים שהצטרף לאינטרנאציונל הראשון. השתתף במהפכת אביב העמים ב-1848 ולאחר מכן בקרבות בתקופת המצור על פריז. בחודש מרץ 1871 נבחר אז'ן פוטייה כחבר מועצת עיריית פריז - הקומונה הפריזאית (הממשלה הסוציאליסטית אשר שלטה בפריז לאחר התבוסה לממלכת פרוסיה) כנציב הרובע שלו וכחלק מנציבות השירותים האזרחיים. במהלך התקופה בה היה חבר בקומונה, הוא כתב את השיר הסוציאליסטי "האינטרנציונל", אשר נכתב לכבוד הקומונה ולשם ייצוג השקפתה. שיר זה הוכרז כהמנון הסתדרות הפועלים הבינלאומית (האינטרנציונל הראשון) בשנותיה האחרונות (1871 - 1876). השיר זכה לפרסום נרחב לאחר ששימש כהמנון ברית המועצות והמפלגה הקומוניסטית עד שנת 1944. . 15 שנים לאחר תבוסת הקומונה, כתב פוטייה שיר נוסף לזכרם : לאחר תקופת הקומונה נדון פוטייה למוות וברח לגלות - תחילה לאנגליה ואחרי כן לארצות הברית. בין השנים 1873–1880 חי בניו יורק שם הצטרף למסדר הבונים החופשיים ולתנועה הסוציאליסטית בארצות הברית וניסה לארגן סיוע לגולים מהקומונה. ב-1880 שב לפריז בעקבות החנינה הכללית ללוחמי הקומונה. הוא המשיך לפרסם פואמות וחיבורים, אך נותר בלתי מוכר ועני, ולבסוף ומת בחוסר כל. מעט לאחר מותו פרסמו חבריו אסופה משיריו המהפכניים. כמו רבים מחבריו אנשי הקומונה, נקבר בפר לשז בפריז. מדיה וקבצים בנושא אז'ן פוטייה בוויקישיתוף אז'ן פוטייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אז'ן פוטייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אז'ן פוטייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אז'ן פוטייה, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Het zotte geweld

Het zotte geweld (בתרגום מילולי מהולנדית: "אלימות מטורפת"), הוא פסל של הפסל והצייר הבלגי ריק ואוטרס. הפסל עשוי ברונזה וגובהו כ-2 מטרים. שמות נוספים בהם ידוע הפסל הם "La Vierge folle" (בצרפתית: "הבתולה המטורפת") ו-La folle danseuse (בצרפתית: "הרקדנית המטורפת"). הפסל נוצר בהשראתה הישירה של הרקדנית האמריקאית המפורסמת איזדורה דאנקן. דנקן הייתה מפורצות הגבולות של הבלט הקלאסי וטענה שהציר המרכזי של התנועה הוא החופש של היוצרת. דנקן הייתה באותן שנים פופולרית בקרב אמנים רבים באירופה והשאירה רושם רב על ואוטרס לאחר שצפה בה מופיעה בבריסל ב-1907 ולאחר שפגש אותה ב-1909. כבר ב-1909 החל ואוטרס לעבוד על הפסל שנוצק בתחילת 1912 בבריסל. הדוגמנית לפסל הייתה אשתו נֵל, ששימשה כדוגמנית ברוב ציוריו ופסליו של ואוטרס. ברוב עבודותיו של ואוטרס מתוארת נל כעקרת בית העוסקת בגיהוץ, תפירה וקריאה או כ"יפהפייה נרדמת". לעיתים נדירות משורטטת דמותה באופן כה חופשי ודינמי. באף עבודה אחרת של ואוטרס לא מופגנת בעוצמה שכזו שמחת חיים, קלילות ודינמיות. בסגנון הפסל ניכרת השפעתם של אוגוסט רודן ושל הפסל האיטלקי מדראדו רוסו (אנ') שליצירתו נחשף ואוטרס ב-Salon des indépendants (צר') שהוצג גם בבריסל. ב-1955 הוציא הדואר הבלגי בול שבו מצויר הפסל. ואוטרס יצר מספר העתקי יציקות של פסל זה והוא מוצב במספר אתרים בשמות שונים: Het zotte geweld - הפסל היה מוצב במוזיאון המלכותי לאמנות באנטוורפן ומ-1950 הושאל לגן הפסלים מידלהיים שבאנטוורפן, שם הוא נמצא מאז. La Vierge folle - פסל המוצב בגן הפסלים של אוניברסיטת ליאז'. La folle danseuse - במוזיאון איקסל (בבריסל) (צר') La folle danseuse - במוזיאון ליון לאמנות (צר'). מדיה וקבצים בנושא Het zotte geweld בוויקישיתוף Rik Wouters (Belgium), באתר Middelheim Museum (באנגלית) De Meesterwerken: She has so much fun that she doesn't care about anything else', באתר bruzz.be, כולל סרטון בו מוצג הפסל בפרוטרוט, 18 במאי 2016 על פי אתר מוזיאון מידלהיים שם הפסל מתורגם לאנגלית כ-Crazy Violence. על פי גרסה אחרת, תרגום זה הוא מעוות והתרגום המתאים יותר הוא "כוח תוסס", Het Zotte Geweld, באתר פליקר ISADORA DUNCAN (1877 – 1927) Une sculpture vivante, באתר מוזיאון בורדל, נובמבר 2009 קטלוג לתערוכה רטרוספקטיבית של ריק ואוטרס ב-2017, במוזיאון המלכותי לאמנות בבריסל (בהולנדית) Rik Wouters (Belgium), באתר Middelheim Museum BELGIUM 1955 Commemorative Stamps 1.2 franc, La Vierge folle, באתר המוזיאון הפתוח של סאר-טילמאן, ליאז' Une journée à Bruxelles Dialogue des courants artistiques, ‏11 בינואר 2011 Le musée des Beaux Arts de Lyon, ‏14 בספטמבר 2012
שמעון הקנאי

שמעון הקנאי (ביוונית: Σίμων ὁ Ζηλωτής, זלוטס, או Σίμων ὁ Κανανίτης, קנאניטס) היה אחד משנים עשר השליחים של ישו. מעט ידוע על זהותו ועל חייו והמידע עליו הוא המעורפל ביותר מבין כל השליחים. שמו מופיע בשלוש הבשורות הסינופטיות ובספר מעשי השליחים ללא פרטים נוספים אודותיו מלבד תוארו - "הקנאי", כנראה כדי להבדילו מפטרוס שנקרא אף הוא שמעון. פרשנים קדומים כגון הירונימוס טעו לפרש את תוארו ("קנאניטס"), כמי שבא מקנה, כפר כנא של ימינו. ניתן להניח שיש קשר בין קנאותו של שמעון לקבוצות הקנאים בימי בית שני ("זלוטס"), אלא שאלה החלו לפעול בעיקר בתקופה מאוחרת ביותר מעשר שנים מהתקופה שבה עוסקים הסיפורים בברית החדשה. קיימות גם פרשנויות שטוענות שהוא שמעון אחיו של ישו (אנ') המוזכר בבשורה על פי מרקוס או בן דודו. מסורות אחרות מזהות אותו כשמעון מירושלים (אנ'). איזידורוס מסביליה קיבץ את כל המידע והמסורות אודותיו בספרו החיים והמוות. כמו כן, המעשים והניסים שהוא ביצע מתוארים במקראת הזהב. קיימות גרסאות שונות אודות שליחותו כשעל פי המרכזיות שבהן, הוא ביצע אותה במצרים ולאחר מכן חבר אל תדיאוס הקדוש במסופוטמיה. גם באשר למקום ולצורת מותו חלוקות הגרסאות: הוא נצלב בשומרון, נוסר לשניים בפרס, הומת באיבריה הקווקזית או בארמניה או אף שהוא הגיע לבריטניה והומת בלינקולנשייר. על פי המסורת הוא קבור יחד עם תדיאוס הקדוש בבזיליקת פטרוס הקדוש שברומא. שמעון הקנאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "זלוטס" במעשי השליחים א, 13; ובלוקאס ו, 15. "קנאניטס" במתי י, 4; ובמרקוס ג, 18. לוקס ו, 15; מתי י, 4; מרקוס ג, 18 פרק א, 13 באנציקלופדיה הקתולית פרק ו, 3 שמעון הקנאי באנציקלופדיה הקתולית שמעון ויהודה במקראות הזהב אתר על קדושי הנצרות
אמבוש

האם התכוונתם ל... אמבוש – מארב (מאנגלית: ambush) אמבוש (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית מתיחות טלוויזיונית ישראלית, בהנחיית עופר שכטר
יוסף זבדיה

יוסף זבדיה (בשמו האמהרי: אספה גטה; 1946 – 9 במרץ 2022) היה מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון. נולד בכפר מיליקו שבאזור וגרה אשר במחוז בגמדר שבאתיופיה לדבתרה גטה אסרסה ולאדיס ראדה ונקרא בשם "אספה". בילדותו עברה המשפחה אל הכפר אמבובר, וזבדיה החל ללמוד בבית הספר העברי במקום. בשלהי 1956 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה, שבה עוברת שמו ל"יוסף", ושבסיומה המשיך בלימודיו בבית ספר התיכון אורט שבנתניה. בראשית דצמבר 1964 חזר לאתיופיה, ולאחר כשמונה חודשים החל לעבוד כמורה ברשת בתי הספר של ביתא ישראל. בעת שלטון החונטה הצבאית האתיופית הקומוניסטית באתיופיה הוא נעצר כשלימד עברית בכיתה. הוא ריצה שלוש שנות מאסר, במהלכן עונה, תוך פגיעה בבריאותו. לימים הוכר בשל כך כאסיר ציון. זבדיה עלה לישראל באוגוסט 1984. חצי שנה לאחר מכאן החל לעבוד בסוכנות היהודית, שבמסגרתה פעל לקליטתם של עולי אתיופיה, תוך חירוף נפש וסיכון רב במבצעי עלייה חשאיים וחשובים של יהדות אתיופיה. נפטר ב-9 במרץ 2022. הותיר אישה, ילדים ונכדים. ב-2021 נערך לכבודו ערב הוקרה בסוכנות היהודית. יוסף היה אחיה של בליינש זבדיה, שגרירת ישראל באתיופיה לשעבר. קורין אלבז-אלוש, הלך לעולמו אסיר ציון יוסף זבדיה, פעיל מרכזי בהעלאת יהודי אתיופיה לישראל, באתר ynet, 10 במרץ 2022 שמואל ילמה ואחרים (עורכים), על כנפי היונה: 100 שנה להולדתו של יונה בוגלה: 100 שנות פעילות ציונית באתיופיה, הוצאת גפן, 2008, עמ' 80–82 עזריאל קמון (עורך), הגשר הראשון: עדותם של חניכים יהודים יוצאי אתיופיה מכפר בתיה 1955 - 1995, יד טבנקין, 1996, עמ' 15, 19-18, 24, 36-37, 53-51, 66 שרון אופיר רופא, "כן אני יכולה - סיפור חייה המרגש של שגרירת ישראל באתיופיה", לאשה, 1 במאי 2014 קורין אלבז-אלוש, הלך לעולמו אסיר ציון יוסף זבדיה, פעיל מרכזי בהעלאת יהודי אתיופיה לישראל, באתר ynet, 10 במרץ 2022
העולם המופלא (אלבום)

העולם המופלא הוא אלבום האולפן השמיני מאת להקת רוקפור והראשון מאז האיש שראה הכל שכולו בעברית (ללא אלבומי הופעות) משנות התשעים. האלבום יצא ב-2 במאי 2010. בספטמבר 2009 החלה הלהקה להקליט את האלבום באולפני אנובה בתל אביב, ויצא ב־2 במאי 2010. ב־24 בפברואר יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "העולם המופלא". השיר ניתן להאזנה ולהורדה ללא תשלום דרך אתר הלהקה. במרץ 2010, לרגל 15 שנה ליציאת "האיש שראה הכל" יצאה רוקפור לסיבוב הופעות קצר להשקת האלבום. באותו סיבוב נוגנו רוב שירי האלבום, בעיבודים קרובים למקור. את הבכורה שלו בהופעות הלהקה, עשה שיר הנושא במסגרת סיבוב ההופעות שציין 15 שנה לאלבום האיש שראה הכל. ברוך בן יצחק - שירה, גיטרות מרק לזר - שירה, באס איסר טננבאום - תופים, כלי הקשה יקי גני - קלידים מידע על האלבום העולם המופלא באתר MusicBrainz עמית מלכא, ‏העולם המופלא, מי פה סול לה לה, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2010 בן שלו, עכבר העיר אונליין, "העולם המופלא" של רוקפור: בין מלודי למופשט, באתר הארץ, 7 במאי 2010 תימורה לסינגר, תחקרו במופלא, באתר ynet, 6 במאי 2010 עינב שיף‏, שפה עליונה: "העולם המופלא" של רוקפור , "קוץ ברוח" של שלום גד - ביקורת, באתר וואלה, 18 במאי 2010
עמרם רוזנבוים

רבי עמרם רוזנבוים (נקרא בשם: רבי "עמרם חסידא", מפני חסידותו וצדקותו; ה'תק"ן, 1790 - ט"ז בחשוון ה'תק"ץ, נובמבר 1829) היה רב בהונגריה ולאחר מכן בארץ ישראל. נולד בנג'וואז'ון שבהונגריה בשנת 1790, לרבי משה נחום, רבן של מספר קהילות בהונגריה. למד אצל הרב מרדכי בנט, רבה של חבל הארץ מוראביה ושל העיר מיקולוב. בגיל 13 נישא לבתו הרב ישראל ברי"ל, רבה של וארפלוטה ותלמידו של הרב יחזקאל לנדא (הנודע ביהודה). התגורר אצל חמיו ככל הנראה עד לפטירתו ב-1808. בשנת ה'תקע"א הוא כבר התגורר בבונהאד ולימד שם תורה. בשנת ה'תקע"ד, בגיל 24, נקרא לכהן כרבה של אירשה (נתאחד עם הכפר אלברטי, וכיום נקרא אלברטירשה), ושימש שם כרב עד לשנת ה'תק"ף, אז נקרא לכהן כרבה של מאד. היה חברו של רבי משה סופר, בעל "החתם סופר", שהעריכו וכיבדו מאוד. הוא כותב עליו: "רב חביבי הרב הגאון חסידא ופרישא וכו', נשיא אלקים בתוך הנשיאים לאומתם, עיניו הבדולחים יביטו בהעתק תשובתו". ובתשובה אחרת הוא כותב: "ומאד תמהתי על דברי ידיד נפשי הגאון מוה' עמרם, מוחזקני בו שהוא בקי בחדרי תורה, ואך הפעם לא כיון יפה". בשנת ה'תקפ"ו (1826) עלה לארץ ישראל והשתקע בצפת, בהצעתו של הרב יעקב שאלתיאל ניניו. בדרכו לארץ ישראל עבר במיקולוב אצל רבו הרב מרדכי בנט ובברטיסלאבה אצל החתם סופר. שימש כרב בצפת במשך 4 שנים וכממונה על כולל החסידים במקום, עד לפטירתו בט"ז בחשוון ה'תק"ץ (1829), בהיותו בן ארבעים. נקבר בבית העלמין העתיק בצפת. מסופר כי לפני פטירתו בירך בשם ומלכות: "ברוך המאיר לעבדיו מאור הגנוז מששת ימי בראשית". החתם סופר - שהמליץ לו להתגורר בירושלים דווקא - הספידו: "נשא נפשו בכפו ונסע עם כל בני ביתו אל ארץ הקודש, וכל מגמתו הייתה לשבת בירושלים עיר הקודש, ונתעכב על ידי סיבות בצפת תיבנה ותכונן". על פי מסורת המשפחה, צאצא של הרב אדם בעל שם. בנוסף, צאצא למהר"ל מפראג, של הרב גרשון אשכנזי, רבה של וינה, של הרב מנחם מנדל קרוכמל, של מהר"י וייל, מהר"ם מרוטנבורג רבי יהודה החסיד, רש"י ועוד. גיסיו של הרב היו הרב חיים קיצה, אב בית הדין של אירשא וישראל קאהוט, אביו של חנוך יהודה קאהוט, ממייסדי היהדות הקונסרבטיבית ומחבר "ערוך השלם" ילדיו: הרב משה פירסט, רבה הראשון של מאראש-ואשרהעלי ומחבר "מראה משה" מרים בלוך, נישאה לדיין אלימלך ממאד. בזיווג שני נשאה את הרב יצחק יעקב בלום, רבה של היידושאמשון. בנם הוא הרב עמרם בלום אביטל, אשת הרב אברהם דייטש אשת הרב משה לייב הלר, שוחט ובודק בטבריה. אשת הרב מאיר זינגר הרב מנשה קליין היה נשוי לאחת מהצאצאיות שלו. הוא נקשר לדמותו, שיפץ את קברו, ועל פי צוואתו נקבר בסמוך אליו. רבי עמרם חסידא וצאצאיו בבלוג תולדות ושורשים-עצי משפחה רפאל בן יעקב הלפרין, אטלס עץ חיים - ט, באתר אוצר החכמה עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה יהודה שוורץ, מורשת רבני הונגריה, באתר אוצר החכמה שלמה שפיצר, קהילת הונגריה, באתר אוצר החכמה ספר "ערוגות הבושם" וספר "דברי תורה" ישכר בעריש גרינפלד - שמעון הירשלער, משפחת השמעוני, באתר אוצר החכמה