laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי

מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי (בספרדית: Partido Obrero de Unificación Marxista; קטלנית: Partit Obrer d'Unificació Marxista), או ה-POUM הייתה מפלגה ספרדית שנוצרה בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה ופעלה בעיקר בתקופת מלחמת האזרחים בספרד. היא נוצרה מאיחוד של המפלגה הטרוצקיסטית שנקראה השמאל הקומוניסטי של ספרד עם בלוק הפועלים והאיכרים, בניגוד לדעתו של ליאון טרוצקי. הסופר ג'ורג' אורוול שירת במיליציה של המפלגה בזמן מלחמת האזרחים בספרד ותיעד את הדיכוי הסטאליניסטי של התנועה באופן שעיצב את גישתו האנטי-טוטליטרית. בשנת 1935 הוקמה מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי כאופוזיציה קומוניסטית לסטאליניזם בידי המהפכנים אנדראו נין וחואקין מאורין. שניהם הושפעו עמוקות מהגותו של ליאון טרוצקי, בעיקר מרעיון המהפכה המתמדת. כנגד רצונו של טרוצקי התאחדו המפלגה הטרוצקיסטית שנקראה השמאל הקומוניסטי של ספרד (Izquierda Comunista de España, ICE) עם בלוק הפועלים והאיכרים (BOC). המפלגה גדלה והייתה לגדולה יותר מהמפלגה הקומוניסטית של ספרד (PCE). המפלגה הייתה ביקורתית מאוד למדיניות האיחוד העממי של סטלין והקומינטרן. אף על פי כן, השתתפה מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי בחזית העממית בראשות מנואל אסאניה, מנהיג מפלגת הפעולה הרפובליקאית. חברי המפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי ניסו לקדם גישה מהפכנית-רדיקלית במדיניות ממשלת החזית העממית, אך הם נתקלו בהתנגדות של הכוחות השמרניים יותר בחזית. ג'ורג' אורוול שלחם עם המפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי במלחמת האזרחים, דיווח שהיו בה פחות מ-10,000 חברים ביולי 1936, 70,000 בדצמבר 1936 ו-40,000 ביוני 1937, על אף שהוא מציין שהמספרים עשויים להיות מופרזים. העמדה הקומוניסטית העצמאית של המפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי, ובעיקר ההתנגדות לסטלין, יצרו חיכוך מתמיד עם ה-PCE והסניף של בקטלוניה, המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה שהיו נאמנות לקומינטרן. המחלוקות אלו, שגררו בתחילה האשמות מצד ה-PCE בטרוצקיסטיות ובשיתוף פעולה עם הפאשיזם, הביאו לבסוף להתנגשויות אלימות בין תומכי המפלגות. הבולטות ביותר התרחשו בשנת 1937, כאשר ל-PCE הייתה דומיננטיות גדולה בממשלת האיחוד העממי כתוצאה מתמיכתה של ברית המועצות. באחד במאי תקפו כוחות הממשלה בברצלונה את ה-POUM. בעוד שבתחילה המפלגה האנרכיסטית הגדולה, CNT, תמכה ב-POUM, הופעל לחץ על מנהיגיה שלא להתערב. חברי המפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי נותרו מבודדים ביחד עם הסקציה הבולשביקית-לניניסטית ונאלצו לרדת למחתרת. אנדראו נין נשבה ועונה למוות בידי סוכני ה-NKVD במדריד. בשונה ממפלגות החזית העממית האחרות, המפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי לא קמה מחדש לאחר נפילת שלטון פרנקו. הסופר הבריטי ג'ורג' אורוול לחם כחלק ממיליציית המפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי. הוא כתב על חוויותיו בספרו מחווה לקטלוניה. הסרט על תמימות וחופש, שביים קן לואץ', מתאר את קורות חיילי מחלקה במפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי דרך עיניו של מתנדב בריטי חבר המפלגה הקומוניסטית הבריטית. מדיה וקבצים בנושא מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי בוויקישיתוף ליאון טרוצקי, "מדוע הובס הפרולטריון הספרדי ?" מידע על מתנדבים בינלאומיים במפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי - באנגלית. מחווה לקטלוניה, ג'ורג' אורוול
אינטרנט בכבלים

אינטרנט בכבלים הוא יצירת תקשורת בין ספק שירותי אינטרנט (ISP) ובין צרכן של שירותים אלה (משתמש ביתי או עסקי), באמצעות תשתית הכבלים שהונחה לשם אספקת שירותי טלוויזיה בכבלים. העברת תקשורת IP (בעיקר גישה לאינטרנט) בכבלים היא טכנולוגיה נפוצה לתקשורת נתונים ברוחב פס גבוה. בישראל, טכנולוגיה זו, אשר בשימוש על ידי חברת הכבלים HOT מהווה מתחרה עיקרית לטכנולוגיית ה־ADSL אשר בשימוש על ידי חברת התקשורת הגדולה בישראל, בזק. התשתית של חברות הכבלים באמצעותה מועברים הנתונים היא תשתית של סיבים אופטיים. בשכונות ובאזורים שהם קרובים לקצה הלקוח, הנתונים עובר דרך כבל קואקסיאלי, שמאפשר רוחב פס של מאות מגה-הרץ - מספיק לשידורי טלוויזיה, אינטרנט וטלפון מבוסס אינטרנט על כבל יחיד. סוג תשתית זו, המשלב בין סיב אופטי לכבל קואקס נקרא HFC - Hybrid Fiber Coax. כדי לאפשר תקשורת נתונים על גבי הכבלים, יש צורך בשני סוגי ציוד: מודם כבלים בצד הלקוח, ומערכת אשר מוכרת יותר בשמה הלועזי – CMTS Cable Modem Termination System . ה־CMTS מקבל את כל תעבורת הנתונים המגיעה אליו מקבוצה כלשהי של לקוחות על ערוץ יחיד ומנתב זאת לספק האינטרנט. כמו כן, ה־CMTS הוא הציוד מולו המודם מסתנכרן. גם המודם וגם ה־CMTS עובדים בתקן תשתית הכבלים העולמי - דוקסיס. לשם השוואה, תפקוד ה־CMTS מקביל לתפקוד ה־DSLAM במערך ה-ADSL.
המערכה במדבר המערבי

המערכה במדבר המערבי או מלחמת המדבר הייתה הזירה העיקרית במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. הלחימה התקיימה במדבר המערבי, במצרים ובלוב. ונמשכה לסירוגין בין הפלישה האיטלקית למצרים בספטמבר 1940 עד סמוך לאחר קרב אל-עלמיין השני באוקטובר 1942, במדבר המערבי. בתחילה לחמו כוחות איטליה הפשיסטית בכוחות בריטניה, מושבותיה ובעלות בריתה, אך לאחר התבוסה האיטלקית במבצע מצפן נשלחו לזירת הלחימה יחידות ורמאכט בפיקודו של פילדמרשל ארווין רומל, אשר התגבשו לכלל כוח גייסי שנתכנה קורפוס אפריקה. זו הייתה מערכה דינאמית שכללה תנועות שריון לאורך מאות קילומטרים, הבקעות עמוקות של קווי האויב ונסיגות חפוזות. בתחילה תקפו כוחות איטליה הפשיסטית את הצבא הבריטי, שהיה מוצב במצרים, אך נהדפו לאחור במבצע מצפן בדצמבר 1940. על מנת למנוע את התמוטטותו של המערך האיטלקי נשלחו למדבר המערבי כוחות גרמניים, ואלו הצליחו ליצור תנופת הבקעה, ולהדוף את הכוחות הבריטים עמוק לתוך מצרים, פעמיים. ככל שהתקדמה המערכה הפכה גרמניה הנאצית לגורם הדומיננטי שלחם בבעלות הברית במדבר המערבי. לאחר המתקפה הגרמנית השנייה, שהסתיימה בקרב אל-עלמיין השני, באוקטובר 1942, הצליחו כוחות הארמייה השמינית של הצבא הבריטי בפיקודו של גנרל ברנרד מונטגומרי להדוף את האויב עד לתוניסיה, כאשר במקביל נחתו כוחות ארצות הברית על חופי מרוקו ואלג'יריה במבצע לפיד והתקדמו אל תוניסיה ממערב. המערכה בתוניסיה הסתיימה בניצחון בעלות הברית, הייתה השלב הסופי במערכה בצפון אפריקה בשימה קץ לנוכחות הצבאית של מדינות הציר בצפון אפריקה. המערכה לא הייתה מערכה מבודדת, אלא הייתה תלויה מאוד בקווי אספקה בים ובאוויר, ובמתרחש בזירות לחימה קרובות ומקבילות כגון המערכה במזרח אפריקה, מלחמת איטליה–יוון, הקרב על הים התיכון והמצור על מלטה שהשפיעו מאוד על קווי האספקה ביבשה ובים, דרך הים התיכון ותעלת סואץ, על החימוש והציוד שעמד לרשות הצדדים הלוחמים, ועל מכלול האיומים שהיה עליהם לעמוד בפניהם. מדיה וקבצים בנושא המערכה במדבר המערבי בוויקישיתוף יובל מלחי, הקרבות בצפון אפריקה, פרק א', פרק ב', פרק ג', בפודקאסט "מלחמת העולם השנייה", באתר הטלוויזיה החינוכית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תראו מי מדברת

תראו מי מדברת (במקור: Look Who's Talking Too) הוא סרט המשך משנת 1990 לסרטה של איימי הקרלינג משנת 1989 "תראו מי מדבר". בסרט מככבים ג'ון טרבולטה וקירסטי אלי כהוריו של הילד מייקי (קולו של ברוס ויליס). עלילת הסרט מתארת כיצד הפעוט מתמודד עם תוספת חדשה למשפחה - אחותו התינוקת ג'ולי (קולה של רוזאן בר). בסרט ההמשך, ג'יימס (ג'ון טרבולטה) ומולי (קירסטי אלי) נשואים ונולדת להם בת בשם ג'ולי. עם זאת, מייקי איננו שמח על כך משום שהוא מקנא בתשומת הלב הרבה שאחותו הקטנה מקבלת, ובעקבות כך הקנאה הופכת להיות המקור לסכסוך עם אחותו. מייקי צריך ללמוד גם כיצד להשתמש בשירותים בפעם הראשונה. הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 17% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 12 ביקורות. הסרט גרף $47,789,074 בקופות , מה שהופך אותו להצלחה מתונה, אך לא להצלחה כלכלית מוחלטת. "תראו מי מדברת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תראו מי מדברת", באתר נטפליקס "תראו מי מדברת", באתר AllMovie (באנגלית) "תראו מי מדברת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תראו מי מדברת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תראו מי מדברת", באתר אידיבי "תראו מי מדברת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תראו מי מדברת, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Look Who's Talking, Too‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) "Look Who's Talking Too", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
תראו מי מדבר עכשיו

תראו מי מדבר עכשיו (במקור: Look Who's Talking Now) הוא קומדיה רומנטית משנת 1993, שהיא סרט המשך שני לסרט משנת 1989 "תראו מי מדבר". בסרט זה מככבים ג'ון טרבולטה וקירסטי אלי. עוד מככבים בסרט: ליזל אנתוני ואולימפיה דוקאקיס. ג'ורג' סיגל וצ'ארלס בארקלי מופיעים הופעת קמאו בסרט. שלא כמו בסרטים הקודמים, סרט זה לא כולל קריינות של המונולוגים הפנימיים של הילדים על ידי ברוס ויליס, רוזאן בר, או ג'ואן ריברס, אלא הפעם דני דה ויטו ודיאן קיטון מספקים קריינות בעבור זוג כלבים - המצטרפים החדשים למשפחה. בהתאמה, עלילת הסרט מתמקדת יותר על אירועים המתרחשים בחיי חיות המחמד, יותר מאשר יתר בני המשפחה. בסרט המשך זה הילדים כבר גדלו וכעת מדברים. ג'יימס (ג'ון טרבולטה) מוצא עבודה בתור טייס פרטי של נשיאת חברת קוסמטיקה בעוד שאשתו מולי (קריסטי אלי) מפוטרת מעבודתה ומתבקשת להשגיח על כלבת הפודל המפונקת של נשיאת החברה. בנוסף בנם מייקי אשר מעוניין בכלב משלו מזה זמן רב, מביא הביתה כלב רחוב קשוח. בניגוד לשני הסרטים הראשונים בהם הילדים מדברים, בסרט זה הכלבים הם המספרים (קולותיהם של דני דה ויטו ודיאן קיטון). הסרט קיבל ביקורות שליליות בלבד, ולפיכך לציון 0% (אפס אחוזים) באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 23 ביקורות. "תראו מי מדבר עכשיו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תראו מי מדבר עכשיו", באתר נטפליקס "תראו מי מדבר עכשיו", באתר AllMovie (באנגלית) "תראו מי מדבר עכשיו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תראו מי מדבר עכשיו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תראו מי מדבר עכשיו", באתר אידיבי "תראו מי מדבר עכשיו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תראו מי מדבר עכשיו, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Look Who's Talking Now‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
בנק דרום סודאן

בנק דרום סודאן הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של הרפובליקה של דרום סודאן. הוא הוקם ביולי 2011 על ידי צו נשיאותי והחליף את "הבנק של דרום סודאן" (שהיה סניף של בנק סודאן) שהיווה את הבנק המרכזי של דרום סודאן בין השנים 2005-2011. הבנק שייך לממשלת דרום סודאן והוא היחידי שהוסמך מבחינה חוקתית להנפיק שטרות ומטבעות של לירה דרום סודאנית. הסניף הראשי של הבנק ממוקם בעיר הבירה, ג'ובה, וקיימים לו עוד שני סניפים בערים ואו ומלקאל. התפיקים העיקריים של הבנק המרכזי של דרום סודאן הם: לתפקד כבנק מרכזי בדרום סודאן. לייסד ולפקח על השירות הבנקאי בדרום סודאן כולל הנפקת רישיונות למוסדות פיננסיים לפי כל החוקים והתקנות. בראש הבנק עומד נגיד שאחראי לנהל את המערכת הבנקאית בדרום סודאן לפי כל החוקים, התקנות ובהתאם למדיניות. לפעול כבנק של ממשלת דרום סודאן, כיועץ ונציג לכל עניין כספי ופיננסי. לפקח על כל הבנקים המסחריים שפועלים בדרום סודאן. אתר האינטרנט הרשמי של בנק דרום סודאן Central Bank of South Sudan Introduces New Payment Systems The Defunct Bank of Southern Sudan Was A Branch of Bank of Sudan Central Bank of South Sudan Is The Central Bank of the Republic of South Sudan
תחבורה בדרום סודאן

מערכת התחבורה בדרום סודאן היא אחת מבין מערכות התחבורה הכי פחות מפותחות ברחבי העולם. רוב הדרכים המהירות בדרום סודאן הן דרכי עפר. רוב הדרכים שמקשרות את עיר הבירה, ג'ובה, עם ערים אחרות במדינה ומחוצה לה, אינן סלולות באספלט. ב-12 בספטמבר 2012 נחנכה הדרך הסלולה הראשונה בדרום סודאן (לאחר קבלת עצמאותה). דרך זו, שאורכה 192 ק"מ, מקשרת את עיר הבירה ג'ובה עם העיר נימיול כחלק מפרויקט של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי לסלילת כביש מג'ובה לעיר גולו באוגנדה, שאמורה להקל על ייבוא וייצוא סחורות מדרום סודאן לשכנותיה ולחזק עימן את הקשר. בדרום סודאן קיימים 248 ק"מ של מסילות ברזל ברוחב צר סטנדרטי (1,067 מ"מ) בקו יחיד המחבר את ואו עם העיר הסודאנית באבונוסה. הקו ניזוק במלחמת האזרחים הסודאנית השנייה ושופץ במימון האו"ם. שדה התעופה העמוס ביותר במדינה הוא שדה התעופה ג'ובה ממנו יוצאות טיסות לאנטבה, ניירובי, קהיר, אדיס אבבה וח'רטום. בנוסף מהווה כמעוזה של חברת פידר איירליינס. שדות תעופה בינלאומיים נוספים הם: שדה התעופה מלאקל ממנו יוצאות טיסות שבועיות לאדיס אבבה וחרטום, שדה התעופה ואו עם טיסה שבועית לחרטום ושדה התעופה רומבק עם טיסה שבועית לחרטום. דרום סודאן איירליינס, מספקת שירות לנימיול ואקובו, בשניהם מסלול ההמראה אינו סלול. קיימים עוד מספר שדות תעופה קטנים בדרום סודאן ובכולם מסלולי המראה לא סלולים. מדיה וקבצים בנושא תחבורה בדרום סודאן בוויקישיתוף דרך ג'ובה נימול נחנכה בדרום סודאן במעמד נשיא דרום סודאן, סאלווה קיר מאיארדיט (12 בספט' 2012) United Nations Mission in Sudan, 27 January 2008
טייסת הגליל

טייסת הגליל (שנודעה גם כ"טייסת 3") הייתה מהטייסות הראשונות של חיל האוויר הישראלי כשהוקמה באפריל 1948 כגף של טייסת א'. הטייסת פעלה לאורך מלחמת העצמאות עד איחודה בינואר 1949 עם "טייסת 2" ("טייסת הנגב") וטייסת א' כדי ליצור את טייסת 100. במהלך המלחמה ביצעו טייסי הטייסת מעל 1,200 גיחות מבצעיות. בעקבות קשיים מבצעיים שנבעו מריחוקו של שדה דב, בסיסה של טייסת א' מהנגב ומהגליל הוחלט בשירות האוויר על הקמת גפים באזורים אלו, שכונו נספחת א' (לימים טייסת מס' 2 וטייסת הנגב בניר עם) ונספחת ב' ביבנאל (ששמה שונה בהמשך לטייסת מס' 3 ולטייסת הגליל). את הדחיפה להקמת הטייסת בגליל נתנו הטייסים בני יישובי הצפון: משה פלדמן מבית קשת, פרץ גרוסר מאשדות יעקב, פסח (פוסי) טולצ'ינסקי מכפר גלעדי וכן דניאל בוקשטיין. טולצ'ינסקי מונה למפקדה הראשון של הטייסת החדשה. משימותיה של הטייסת הוגדרו כך: סיוע לכוחות צה״ל, ובעיקר סיורי אוויר ללימוד השטח, ההיערכות הערבית, ולקראת מבצעים יזומים. צילומי אוויר לצורכי מודיעין. הובלת פצועים, חולים ויולדות. עזרה ליישובים במצוקה (הצנחת מזון, תרופות ונשק). סיוע צמוד לכוחות הלוחמים, בעיקר הפצצת הכוחות הערביים. ב-4 באפריל 1948 נחתו ביבנאל שני מטוסי אוסטר אוטוקרט הראשונים של הטייסת, ושעות ספורות לאחר מכן כבר המריאו לגיחות מבצעיות, למשימות סיור עם מפקדים מחטיבת גולני. כוחות הטייסת פעלו בחודשים הבאים במשימות מבצעיות רבות וסייעו בין היתר בקרבות רמות נפתלי, קרב משמר העמק, בקרב על מצודת כ"ח, קרבות מלכיה, קרבות סג'רה, כיבוש כפר לוביה, קרבות עשרת הימים, מבצע יעל ומבצע חירם. לאור הקרבה לחזית ולהתקפות חיל האוויר הסורי והארטילריה הערבית, עברה הטייסת ב-19 במאי לשדה התעופה מחניים, עברה לבסיס רמת דוד אך נאלצה לחזור באותו חודש ליבנאל ובאוקטובר עברה שוב לרמת דוד. ב-29 בינואר 1949 פורקה הטייסת ואנשיה הועברו לטייסת 100 בתל נוף. הטייסת הפעילה את המטוסים שלהלן (לא בו זמנית) ובשיאה מנתה 8 מטוסים פעילים : אוסטר J1 אוטוקרט (כינוי בח"א: "נמלה") אוסטר AOP5 טיילורקרפט (‏Taylorcraft Auster‏) ("נמלה") טיילורקרפט BL ("נמלה") פייפר PA11-90 קאב ספיישל (‏Piper PA-11 Cub Special‏) (ללא כינוי) פיירצ'יילד F24R ארגוס - שלל (‏Fairchild F24R Argus‏) ("חרגול") פסח (פרסי) טולצ'ינסקי - 6 באפריל עד 21 באפריל 1948 דניאל בוקשטיין - 21 באפריל עד 10 במאי 1948 משה פלד (פלדמן) - 10 במאי עד 6 באוגוסט 1948 נחום רפפורט (אפרת) - 6 באוגוסט עד 17 בנובמבר 1948 חיים גולדשטיין - 17 בנובמבר עד 30 בנובמבר 1948 יוסף שטינמן - 30 בנובמבר 1948 עד 17 בינואר 1949 אהרון בירם - 17 בינואר 1949 עד 28 בינואר 1949 טייסת הגליל באתר הפלמ"ח טייסת הגליל באתר מרקיע שחקים תמונות מאוסף ישעיהו בודילובסקי (בודי) - חלוצי התעופה וטייסת הגליל מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה רזי גוטרמן, ‏'ציפורי הלילה' של טייסת הגליל, בטאון חיל האוויר 109, דצמבר 1978, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר אבי כהן, תולדות חיל־האוויר - במלחמה לעצמאות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004 - כרך ב', עמודים 693 או 707. נעם הרטוך, טייסת הגליל במלחמת העצמאות, ד.ג. הנדסה ייעוץ וכתיבה טכנית, 1999 - עמ' 137, פרק ו' - מטוסי טייסת הגליל.
משין גאן קלי

ג'ורג קלי בארנס (באנגלית: George Kelly Barnes;‏ 18 ביולי 1895 – 18 ביולי 1954), הידוע בכינויו "משין גאן קלי" (Machine Gun Kelly, "קלי המקלע"), היה גנגסטר אמריקאי בתקופת היובש בארצות הברית. כינויו ניתן לו בשל נשקו האהוב, תת מקלע מסוג תומפסון. פשעו המפורסם ביותר היה חטיפתו של איל הנפט ואיש העסקים צ'ארלס אורטשל ביולי 1933, אשר בעטיו הוא וחבורתו הרוויחו כ-200,000 דולר דמי כופר. חקירת ה-FBI בנושא איפשרה בסופו של דבר את מעצרו של קלי בעיר ממפיס, במדינת טנסי ב-26 בספטמבר 1933. בין יתר פשעיו נכללו מסחר בלתי חוקי באלכוהול ושוד מזוין. במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, בתקופת היובש, קלי עבד כמבריח בלתי חוקי של אלכוהול, עבור עצמו ועבור אחרים. כעבור זמן קצר והיתקלויות ספורות עם כוחות שיטור מקומיים בעיר ממפיס, הוא החליט לעזוב את העיר ולנוע מערבה עם חברתו החדשה. על מנת להגן על משפחתו ולברוח ביתר קלות מכוחות השיטור המקומיים, הוא שינה את שמו לג'ורג ר. קלי. הוא המשיך לבצע פשעים קטנים והברחה בלתי חוקית של אלכוהול. ב-1928 הוא נעצר בטלסה, במדינת אוקלהומה, בשעה שניסה להבריח אלכוהול לתוך שמורה אינדיאנית. הוא נידון לשלוש שנות מאסר בבית הכלא לווינוורת' במדינת קנזס, והחל מרצה עונשו ב-11 בפברואר 1928. על פי הדיווחים הוא היה אסיר למופת ולפיכך שוחרר בשחרור מוקדם. זמן קצר לאחר מכן, קלי נשא לאישה את קאתרין תורן, אשר רכשה עבורו את תת-המקלע הראשון שלו, ואף טרחה רבות לפרסם את שמו בחוגי הפשע השונים. בין היתר, היא נודעה כמי שחילקה לפושעים שונים כמזכרת את תוף (מחסנית) מכונת היריה שלו. יתר על כן, על פי היסטוריונים שונים היא זו שיזמה מעשי שוד בנק שונים. משין גאן קלי ריצה עוד 21 שנות מאסר בהם השתתף בעבודות כלא ולאחר מכן הועבר בשנת 1951 לליווינוורת'. ב-18 ביולי 1954, שהיה יום הולדתו ה-59, נפטר קלי מהתקף לב. קלי נקבר בקוטונדייל שבטקסס. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הראפר ושחקן הקולנוע קולסון בייקר אימץ את הכינוי Machine Gun Kelly כשם במה. מדיה וקבצים בנושא משין גאן קלי בוויקישיתוף משין גאן קלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) משין גאן קלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בלנית (לווייתן)

בלנית (שם מדעי: Caperea marginata) הוא לווייתן מזיפות היחיד במשפחה בלניים מפותחים (Neobalaenidae; לעיתים - בלנים ננסיים). הבלנית תוארה לראשונה על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי ב-1846. אורכה המרבי נע בין שישה לשישה וחצי מטרים, ומשקלה - בין שלוש לשלוש וחצי טונות; בכך היא הקטנה שבלווייתני המזיפות. הבלנית חיה באזורי האוקיינוס הדרומי, וניזונה בעיקר משטרגליים ומקריל. מעט ידוע אודות מצב האוכלוסייה ואודות התנהגותה. במהלך המסע של ג'יימס קלארק רוס בין 1839 ל-1843, חוקרי טבע מצאו עצמות ומזיפות שדמו לאלו של אובלנה, רק קטנים יותר. בפרסומו "זואולוגיה במסע של אוניות הוד מלכותו ארבוס וטרור" (1846), ג'ון אדוארד גריי מתאר את המין החדש, ומעניק לו את השם המדעי Balaena marginata. מעט לאחר מכן, קיבל גריי לידיו גולגולת ומספר עצמות של בלנית אחרת, והחליט ליצור סוג חדש בשם Caperea. שש שנים מאוחר יותר, ב-1870, קרא לבלנית אחרת בשם Neobalaena. רק מאוחר יותר הוא הבין כי כל שלושת הסוגים שיצר חד הם, והבלנית כונתה באופן סופי Caperea marginata. משמעות שם הסוג Caperea (מלטינית) הוא "קפל", בהתייחס לחזות המקופלת של עצם האוזן, בעוד שמשמעות שם המין הספציפי marginata (מלטינית) הוא "תחום בגבול", בהתייחס לגבול הכהה מסביב למזיפות של הבלניות. הבלנית נצפית רק לעיתים רחוקות, ולכן הידע אודותיה מועט יחסית. זוהי באופן ברור לווייתן המזיפות הקטן ביותר. אורך הגורים בלידה נע בין 1.6 ל-2.2 מטרים. הזכר הארוך ביותר שנצפה היה באורך של 6.1 מטרים, והנקבה - באורך 6.45 מטרים. משקלה המרבי נע בין 3 ל-3.5 טון. תוחלת החיים כמו גם משכי תקופות ההיריון וההנקה אינם ידועים. צבען של הבלניות שחור עד אפור כהה בגבן, ובטנן - לבנה. בדומה לבלניים, ראשן גדול והלסת התחתונה שלהן מעוקמת. עם זאת, יש ביניהם הבדלים בולטים: סנפיר הגב צורתו כצלב, ועורן של הבלניות אינו מחוספס כשל הבלניים. בדומה ללווייתן מינקי, הם אינם מוציאים את סנפיר הזנב שלהם מהמים לפני הצלילה. במרכזו של סנפיר זה נמצא חתך קטן. לבלנית 17 זוגות של צלעות (וסך של 34), יותר מכל מיני הבלניים. ההתנהגות החברתית והמבנה החברתי אינם ידועים. באופן טיפוסי הבלניות נצפו בזוגות או בגפן, ולעיתים - עם מיני לווייתנאים אחרים. לעיתים רחוקות נצפות קבוצות גדולות של בלניות. כך, ב-2001 נצפתה קבוצה של 14 בלניות בדרום האוקיינוס השקט, וב-2007 - נצפתה קבוצה של מעל ל-100 פרטים כ-40 קילומטרים דרום-מערבית לעיר פורטלנד שבמדינת ויקטוריה, אוסטרליה. בלנית, באתר ITIS (באנגלית) בלנית, באתר NCBI (באנגלית) בלנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בלנית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בלנית, באתר GBIF (באנגלית) מידע על הבלנית באתר marinebio.org בלנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
בלניים מפותחים

בלניים מפותחים (שם מדעי: Cetotheriidae; לעיתים - בלנים ננסיים) היא משפחה של לווייתני מזיפות קטנים החיים בימים ממוזגים וקוטביים. בעבר היו מינים רבים במשפחה אך כיום נותר מין יחיד - הבלנית (Caperea marginata), החיה במימי אנטארקטיקה. בני משפחה זו כוללים את הקטנים שבלווייתני המזיפות. הם החלו להתפתח בתקופת האוליגוקן אך רובם נכחדו בתחילת הפליסטוקן. סוג Hibacetus - נכחד סוג Cephalotropis - נכחד סוג Joumocetus - נכחד תת-משפחה Cetotheriinae - נכחדה סוג Brandtocetus סוג צתותריום (Cetotherium) סוג Eucetotherium סוג Imerocetus סוג Kurdalagonus סוג Mithridatocetus סוג Otradnocetus סוג Vampalus סוג Zygiocetus תת-משפחה Herpetocetinae - נכחדה סוג Herentalia סוג Herpetocetus סוג Metopocetus סוג Nannocetus סוג Piscobalaena תת-משפחה Neobalaeninae סוג ומין יחיד בלנית (Caperea marginata) סוג Miocaperea - נכחד מדיה וקבצים בנושא בלניים מפותחים בוויקישיתוף בלניים מפותחים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בלניים מפותחים, באתר GBIF (באנגלית)
על הזוג מורגן שמעתם?

על הזוג מורגן שמעתם? (באנגלית: Did You Hear About the Morgans?) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר קומדיה רומנטית שיצא בשנת 2009. הסרט נכתב ובוים על ידי מארק לאורנס ומככבים בו יו גרנט, שרה ג'סיקה פרקר, סם אליוט ומרי סטינבורגן. הסרט עוסק בזוג פרוד שעד לרצח ונכנס לתוכנית להגנת עדים, ועובר לגור חזרה ביחד במקום מסתור. זהו שיתוף הפעולה השלישי בין הבמאי והתסריטאי מארק לאורנס לבין יו גרנט, אחרי שעבדו יחד בסרטים "שבועיים מראש" בשנת 2002 וב"מילים ולחן" בשנת 2007. פול מורגן (יו גרנט) הוא עורך דין מצליח המתגורר בניו יורק וחי בנפרד מאשתו, סוכנת הנדל"ן מריל (שרה ג'סיקה פרקר). ערב אחד, לאחר שהוא מצליח לשכנע אותה לצאת איתו למסעדה הם מוצאים עצמם עדים לרצח, והופכים להיות מטרה בעצמם. הם נרדפים על ידי הרוצח חוזה וינסט (מייקל קלי), וכדי לשמור עליהם מכניסים אותם לתוכנית להגנת עדים והם מועברים לדירת מסתור בעיירה נידחת בשם ריי, ויומינג. פול ומריל עוברים לדירתם של סגן השריף המקומי ואשתו (סם אליוט ומרי סטינבורגן) ולמען ביטחונם מנתקים אותם בעלי הבית משימוש בטלפון או באינטרנט. השניים מתקשים להסתגל לחיים החדשים שלהם והשהות בבית אחד גורמת להם לגלות אחד את השני מחדש. פיל ומריל, שאינם יודעים כמה זמן יצטרכו לשהות בזהותם המזויפת, מתחילים להכיר אנשים בעיירה ולהתרגל לחיי הכפר. מכיוון שאינם מצליחים להתנתק מחייהם הישנים, הם ממשיכים ליצור קשר עם העובדים שלהם, בלי לדעת שהרוצח שרודף אחריהם מאזין לשיחות. הוא מצליח לאתר אותם ומנסה להתנקש בחייהם. הם מצליחים לברוח וניצלים הודות לעזרתם האדיבה של חבריהם החדשים בעיירה. שישה חודשים מאוחר יותר הם חוזרים לשגרת חיים נורמלית, מתגוררים באותה דירה ואף מאמצים ילדה סינית ומחליטים לקרוא לה ריי, על שם העיירה שבה התגוררו. מרים אף נכנסת להריון והחיים של השניים עולים על המסלול הנכון. הסרט כשל בקופות וגם הביקורות לא היו מחמיאות במיוחד. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, זכה הסרט לציון נמוך במיוחד של 12% בלבד מתוך 119 ביקורות. שרה ג'סיקה פארק גם הייתה מועמדת לפרס "פטל הזהב" כשחקנית הגרועה ביותר באותה שנה. אתר האינטרנט הרשמי של על הזוג מורגן שמעתם? (באנגלית) "על הזוג מורגן שמעתם?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "על הזוג מורגן שמעתם?", באתר נטפליקס "על הזוג מורגן שמעתם?", באתר AllMovie (באנגלית) "על הזוג מורגן שמעתם?", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "על הזוג מורגן שמעתם?", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "על הזוג מורגן שמעתם?", באתר Metacritic (באנגלית) "על הזוג מורגן שמעתם?", באתר אידיבי "על הזוג מורגן שמעתם?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) על הזוג מורגן שמעתם?, קדימון הסרט באתר יוטיוב "did you hear about the morgans‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) RAZZIES Noms for Worst Actress
צ'ן גואנגצ'נג

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא צ'ן. צ'ן גואנגצ'נג (בסינית: 陈光诚, נולד ב-12 בנובמבר 1971) הוא פעיל זכויות אדם ומתנגד משטר סיני. מאז שנמלט מסין הוא סטודנט בבית הספר למשפט באוניברסיטת ניו יורק. עיוור מילדות. גואנגצ'נג ידוע כ"עורך דין היחף", אשר פעל למען זכויות נשים ועניים. גואנגצ'נג הושם במעצר בית מספטמבר 2005 עד מרץ 2006 לאחר שהתראיין בטיים מגזין לגבי תחקיר שערך אודות הפלות כפויות בסין. ביולי 2006 נעצר רשמית, ובאוגוסט נגזר עליו עונש של ארבע שנים ו-3 חודשי מאסר בעוון "פגיעה ברכוש וארגון אספסוף להפרעה בתנועה", אולם עורכי דינו טענו לאי-סדרים במשפטו. גואנגצ'נג שוחרר מהכלא ב-8 בספטמבר 2010 לאחר ריצוי עונשו, אולם הושם במעצר בביתו בדונגשיגו, שבמחוז שנדונג שבמזרח המדינה. בספטמבר 2011 דווח כי הוא ואשתו הוכו לאחר שארגון זכויות אדם פרסם סרטון בו מוצג המעקב שהמשטרה מקיימת על ביתו. באפריל 2012 ברח לשגרירות ארצות הברית בבייג'ינג. במאי ניתנה לו האפשרות לעזוב את המדינה לארצות הברית. גואנגצ'נג הוא זוכה פרס רמון מגסאיסאי לשנת 2007. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הכריז על גואנגצ'נג כאסיר מצפון. מדיה וקבצים בנושא צ'ן גואנגצ'נג בוויקישיתוף צ'ן גואנגצ'נג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סרטון בו מדבר גואנגצ'נג לאחר בריחתו, סרטון באתר יוטיוב רני סינגה, מדבר מביתו החדש: "עורך הדין היחף" שברח מסין והגיע לארה"ב, באתר "פורבס ישראל", 31 בדצמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס רמון מגסאיסאי

פרס רמון מגסאיסאי הוא פרס אסיאתי למצוינות במנהיגות, שירות ציבורי, ספרות ועיתונות המוענק מדי שנה החל משנת 1957. הפרס ניתן להנצחתו של נשיא הפיליפינים רמון מגסאיסאי, אשר נהרג בתאונת מטוס. הפרס נוסד על ידי קרן של משפחת רוקפלר האמריקאית בהסכמת ממשלת הפיליפינים. במאי 1957 הוקמה קרן הפרס במנילה ונבחרו תשעה חברים ראשונים לוועד הנאמנים של הקרן. חמשת הפרסים הראשונים הוענקו באוגוסט 1958, כאשר הזוכים היו מהודו, הפיליפינים, טיוואן, אינדונזיה וסרי לנקה. הפרס מוענק ליחיד או לארגון באסיה אשר הוכיחו מצוינות, באחת משש הקטגוריות הבאות: פעילות ממשלתית שירות ציבורי מנהיגות קהילתית עיתונות, ספרות ותקשורת יוצרת שלום והבנה בינלאומית מנהיגות מתפתחת החל משנת 2009 הופסקה החלוקה לקטגוריות בפרס. מדיה וקבצים בנושא פרס רמון מגסאיסאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס רמון מגסאיסאי (באנגלית)