laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'אן-פייר סובאז'

קשרים במקרומולקולות ז'אן-פייר סובאז' (בצרפתית: Jean-Pierre Sauvage, נולד ב-21 באוקטובר 1944) הוא כימאי אי-אורגני צרפתי, מומחה בקומפלקסים, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת שטרסבורג וחבר האקדמיה הצרפתית למדעים. לסובאז' תרומה מרכזית במחקר פורץ דרך בכימיה סופרא מולקולרית ושימוש ננוטכנולוגי במכונה מולקולרית, בעבור תרומתו הוענק לו פרס נובל לכימיה בשנת 2016 יחד עם בן פרינחה ופרייזר סטודרט. סובאז' נולד בפריז שבצרפת. את עבודת הדוקטורט עשה בהנחיית ז'ן-מארי להן (מי שיהיה חתן פרס נובל 1987), באוניברסיטה על שם לואי פסטר (כיום אוניברסיטת שטרסבורג). בעבודת מחקר זו תרם לפיתוח החלוצי של סינתזת ליגנדים מסוג קריפטנדים (אנ'). לאחר שהשלים פוסט-דוקטורט במחקר משותף עם מלקום גרין (אנ') שב לשטרסבורג עם מינויו למרצה. סובאז' היה מדען פורה וחקר מספר תחומים, בהם "חיזור אלקטרוכימי של פחמן דו-חמצני" ופיתוח מודלים של "מרכז התגובה" בפוטוסינתזה. ענף מרכזי במחקרו הוא "טופולוגיה מולקולרית" (יישום תובנות מטופולוגיה מתמטית בכימיה סופרא מולקולרית) ובפרט "ארכיטקטורות מולקולריות משולבות מכנית". במחקריו תיאר סינתזת "קטניינים" (אנ'), מקרומולקולות שהן למעשה כלים ננומטריים, וקשרים כימיים על פי "קואורדינציית קומפלקסים". ב-26 במרץ 1990 נבחר לעמית מכותב של האקדמיה הצרפתית למדעים וב-24 בנובמבר 1997 לחבר מן המניין. סובאז' הוא פרופסור אמריטוס מאוניברסיטת שטרסבורג. זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 2016. תורת הקשרים טופולוגיה מדיה וקבצים בנושא ז'אן-פייר סובאז' בוויקישיתוף ז'אן-פייר סובאז', באתר פרס נובל (באנגלית) ז'אן-פייר סובאז', באתר ResearchGate ז'אן-פייר סובאז', באתר גוגל סקולר דר. משה נחמני, ‏פרס נובל לכימיה לשנת 2016 הוענק לשלושה חוקרים על פיתוח הסינתזה של מכונות מולקולאריות, באתר "הידען", 5 באוקטובר 2016 לביא ביגמן, נובל כימיה 2016: המכונות הקטנות בעולם, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 באוקטובר 2016 רויטרס, פרס נובל בכימיה יוענק לשלושה חוקרים על פיתוח המכונות הזעירות בעולם, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2016 פרס נובל בכימיה למפתחי המכונות הקטנות ביותר בעולם, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2016 ז'אן-פייר סובאז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) LABORATOIRE DE CHIMIE ORGANO-MINÉRALE (JEAN-PIERRE SAUVAGE), Université de Strasbourg Jean-Pierre Sauvage, Académie des Sciences אתר פרס נובל Collin, J. P.; Sauvage, J.-P. (1989). "Electrochemical reduction of carbon dioxide mediated by molecular catalysts". Coord. Chem. Rev. 93: 245–268
לוגאס

לוגאס (בספרדית: Lugás; בגליסיאנית: Llugás) הוא כפר ופרוקיה (אנ') על הר קחידה (Cajide) שברשות המקומית וייאביסיוסה (אנ') בקהילה האוטונומית אסטוריאס שבצפון ספרד. הכפר מצוי בשטח הררי בקרבת נהר ריו דה לה ריה וממוקם כ-30 דקות נסיעה מעיר החוף חיחון וכ-40 דקות נסיעה מהעיר אוביידו, בירת הקהילה האוטונומית. הכפר הוקם בתקופה הקלטית כמקום פולחן לאל הקלטי, לוגוס; מקבילו של מרקוריוס. בימי הביניים שכנה במקום, שהיה עיירה, קהילה יהודית שהגיעה למקום ככל הנראה במאה ה-12, שכן מקור הדן ביהודי ספרד של ימי הרמב"ם מזכיר את השם "לוגסי" באיות מעט שונה. ייתכן כי הקהילה גדלה לאחר הגבלת ישיבת היהודים בבירה אוביידו לג'ודריה של 500 נפש ב-1274 או כמה שנים לאחר מכן בימי אברהם אל ברצ'ילון, איש עסקים יהודי ששימש כגובה המיסים של ממלכת קסטיליה, ששכר אדמות באסטוריאס מהמלך סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה עבור יהודים. הקהילה גורשה מהמקום במסגרת גירוש ספרד וצאצאיהם כיום הם בעלי שם המשפחה לוגסי. נשמרו בלוגאס ובמחוז וילהויסיוסה (אליו היא שייכת) שמות משפחה שלדעת חוקרים ובהם הכומר יליד לוגאס, אגוסטין הווייה-באלינה אשר משמש כארכיונאי של קתדרלת אוביידו, הם שמות משפחה יהודיים ששובשו ומעידים על היות שורשיהם באנוסים. אותו הכומר טוען כי בוילהויסיוסה נשתמרו תפישות שגויות ואנטישמיות בנוגע ליהודים. צפונית-מערבית לכפר קיימת כנסייה קתולית המוקדשת למרים אם ישו הנקראת: "כנסיית סנטה מריה אשר בלוגאס"(אנ'), זהו המנזר השני שהוקם באסטוריאס מאז קבלת הנצרות בחבל ארץ זה. המבנה הוקם ב-1180 על גבי קסטרום בסגנון רומנסקה שהתקיים במקום. כיום פועל בכפר בית מלון בשם: "חצר לוגאס" (La Corte de Lugas). לוגסי מדיה וקבצים בנושא לוגאס בוויקישיתוף Juan Carlos Olivares Pedreño, Los dioses de la hispania céltica, Real Academia de la Historia, 2002, ISBN 978-84-95983-00-8. (בספרדית) Antonio L. Turnes, Maimónides: el sabio sefaradí : el médico judío-español de la Edad de Oro, 1135-1204, Ediciones Granada, 2007, ISBN 978-9974-96-299-6. (בספרדית) [1](הקישור אינו פעיל, 3.6.2021) Oviedo, www.fluido.es «Sefarad en Villaviciosa» de Agustín Hevia Ballina - Cartas de los lectores en La Nueva España - Diario de Asturias, mas.lne.es Lugás, el segundo santuario de Asturias באתר La Nueva España ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גברת דאלוויי (סרט)

גברת דאלוויי (באנגלית: Mrs Dalloway) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1997 בבימויה של מרלין גוריס ובכיכובם של ונסה רדגרייב, נטשה מקאלהון ומייקל קיצ'ן. הסרט הוא עיבוד של הרומן "גברת דאלוויי" מאת וירג'יניה וולף. ההפקה בשיתוף פעולה בריטי, אמריקני והולנדי. קלריסה דאלוויי יוצאת בבוקר יום יפה לערוך קניות עבור המסיבה שהיא מתכננת לאותו ערב. באותו זמן בלונדון, איש צעיר בשם ספטימוס וורן סמית' סובל מהזיות כתוצאה מאוחרת מהלם קרב (השנה היא 1923). בתה של קלריסה מרוחקת וטרודה. בהמשך היום מגיע לביתה של קלריסה פיטר, שהיה מחזר נלהב שלה בעבר, ושזה עתה חזר מהודו. עוד באותו יום ספטימוס מתאבד. קלריסה חווה מחדש יום אחד בנעוריה, ומהרהרת בסיבות שבגללן בחרה בחיים עם ריצ'רד דאלוויי המהימן. ונסה רדגרייב – גברת קלריסה דאלוויי נטשה מקאלהון – קלריסה הצעירה מייקל קיצ'ן – פיטר וולש אלן קוקס – פיטר הצעיר שרה באדל – ליידי רוסיטר לנה הידי – סאלי הצעירה ג'ון סטנדינג – ריצ'רד דאלוויי רוברט פורטל – ריצ'רד הצעיר אוליבר פורד דייוויס – יו ויטברד האל קרוטנדן – יו הצעיר רופרט גרייבס – ספטימוס וורן סמית' אמליה בלמור – רזיה וורן סמית מרגרט טייזאק – ליידי ברוטון רוברט הארדי – סר ויליאם ברדשו ריצ'נדה קארי – ליידי ברדשו קייטי קאר – אליזבת דאלוויי סלינה קאדל – מיס קילמן אמנדה דרו – לוסי פיליס קלוורט – הדודה הלנה דניס ליל – ד"ר הולמס ג'ון פרנקלין-רובינס – ליונל, אביה של קלריסה "גברת דאלוויי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גברת דאלוויי", באתר נטפליקס "גברת דאלוויי", באתר AllMovie (באנגלית) "גברת דאלוויי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גברת דאלוויי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Mrs Dalloway (1998)
דמויי-קרנון

דמויי-קרנון (שם מדעי: Lutjanidae) היא תת-סדרה אחת מתוך 18 תת-סדרות של סדרת הדקראים הגדולה, בתוכה מצויים מיני הקרנוניים. זוהי קבוצה גדולה הכוללת מעל 880 מינים ב-139 סוגים. למיני הקרנון עיניים גבעוליות, פה נוקשה וגוף חלק ומוארך. דגים אלה קטנים ברובם ומתחבאים בין הסלעים מטורפים. רוב המינים חיים בים אך חלק מהמינים כמו קרנון הנהרות (Salaria fluviatilis) מגיעים גם למים מתוקים. דגים אלה חיים במים טרופיים, בשוניות, חופים סלעיים ובחולות. הם ניזונים בעיקר מחסרי חוליות שונים שהם חוטפים או מגרדים מהסלעים ולסתותיהם חזקות מספיק לפצח שריונות. תת-סדרה דמויי-קרנון (Blennioidei) קרנוניים (Blenniidae) צ'נופסידיים (Chaenopsidae) קלינוסיים (Clinidae) Dactyloscopidae Labrisomidae תלתוניים (Tripterygiidae) דמויי-קרנון, באתר ITIS (באנגלית) דמויי-קרנון, באתר NCBI (באנגלית) דמויי-קרנון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דמויי-קרנון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דמויי-קברנון

דמויי-קברנון (שם מדעי: Gobioidei) היא אחת מ-18 תת-הסדרות של סדרת הדקראים הגדולה, בתוכה משפחת הקברנוניים. תת-סדרה זו היא הגדולה ביותר בסדרה וכוללת מעל 2,210 מינים שונים. בנוסף היא כוללת את המינים הקטנים ביותר של חולייתנים כשהקטנים ביותר מגיעים למ"מ אחד בלבד. קבוצה זו בעלת מספר מינים החיים בים, במים מתוקים וחלקם כמו היבשתנים יכולים לעלות לזמן קצר ליבשה. הם נפוצים בכל האזורים החמימים והטרופיים. לקברנוניים ולקרוביהם ישנו גוף מוארך ובעל קוצים מעטים, עיניים גדולות ולסתות גדולות וחזקות. הם חיים באזורים הטרופיים, בעיקר בין סלעים ואלמוגים וגם בחולות. חלקם חיים גם בביצות וביצות מנגרובים. תת-סדרה דמויי-קברנון (Gobioidei) משפחה אלאוטריים (Eleotridae) משפחה Milyeringidae – נפרדה מהאלאוטריים משפחה Butidae – נפרדה מהאלאוטריים משפחה קברנוניים (Gobiidae) משפחה גדלסתיים (Kraemeriidae) – ייתכן ששייכת לקברנוניים משפחה תולענוניים (Microdesmidae) – ייתכן ששייכת לקברנוניים משפחה Odontobutidae משפחה אוקסודרסיים (Oxudercidae) – נפרדה מהקברנוניים משפחה Thalasseleotrididae – נפרדה מהקברנוניים משפחה Rhyacichthyidae משפחה Schindleriidae – בה סוג יחיד: Schindleria. ייתכן ששייכת לקברנונים משפחה פְּתַלְתּוּלִיִּים (Xenisthmidae) – ייתכן ששייכים לאלאוטריים קברנון סטימפסון מדיה וקבצים בנושא דמויי-קברנון בוויקישיתוף דמויי-קברנון, באתר ITIS (באנגלית) דמויי-קברנון, באתר NCBI (באנגלית) דמויי-קברנון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) animal/Gobioidei דמויי-קברנון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שב"י

שב"י - "שחרור בעלי חיים ישראל" היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום ההכרה בזכויות בעלי החיים ולשינוי היחס כלפיהם. העמותה נוסדה בשנת 2005 על ידי מספר פעילים שפרשו מעמותת אנימלס עקב מחלוקות על דרכי הפעולה. לפי עקרונות העמותה, לבעלי החיים, מתוקף היותם יצורים המסוגלים לחוש, יש זכויות בסיסיות שאסור להפר, כמו הזכות לחיות והזכות לחיות ללא שעבוד וסבל. לפיכך, טבעונות היא בסיס הכרחי להגשמת רעיון זה. פעילות העמותה מתרכזת בהגברת מודעות הציבור לתנאי הגידול של בעלי חיים במשקים המתועשים, בתעשיית הביגוד ובתעשיית הבידור על מנת להוביל לשינוי בתפיסה המוסרית כלפיהם, ולהימנעות מצריכת מוצרים ושירותים הכרוכים בסבל בעלי חיים. פעולות העמותה כוללות הפעלת דוכני הסברה ברחבי הארץ, הרצאות בבתי ספר, הפגנות ומיצגים. בספטמבר 2011, השיקה עמותת שב"י את האתר 'מבשלים מחוץ לקופסה' - תוכנית בישול אינטרנטית ללא מזון מן החי. בשנים 2013–2014, הפיקה בשיתוף עמותת אנימלס את מיצג 'היום הבינלאומי להזדהות עם חיות המשקים', אותו כונן פעיל זכויות בעלי החיים, אלכס הרשאפט, בשנת 1983. הפעילות בעמותה נעשית בהתנדבות מלאה מתוך הזדהות אידאולוגית עם רעיונות העמותה. אנימלס האגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים אתר האינטרנט הרשמי של שב"י שב"י, סרטונים בערוץ היוטיוב מבשלים מחוץ לקופסה - תוכנית הבישול של עמותת שב"י ארז ארליכמן, לבד בכלוב: הצצה לחיי העגלים ברפתות החלב, באתר ynet, 2 באוקטובר 2013 שגב בן- דוד, על בשר, מוסר וחיות אחרות, באתר nrg‏, 26 בפברואר 2008 דן בר-דב, מיצג הזדהות עם בעלי-חיים במשקים בתל אביב, אתר מגפון, 5 באוקטובר 2013 אורן דותן‏, על קצה המזלג: מדריך לטבעוני המתחיל בפייסבוק, באתר וואלה, 4 במאי 2015 מי בעד זכויות בעלי חיים? עמותת שב"י, באתר עמותת שקל, 7 בינואר 2010 שב"י, באתר "גיידסטאר ישראל"
בוהם

האם התכוונתם ל... דייוויד בוהם – פיזיקאי יהודי-אמריקאי יוחנן בוהם – מלחין ונגן קרן ישראלי לה בוהם – אופרה מאת פוצ'יני בם (פירושונים) בהם ביהם
קושט (קטורת)

קוֹשְׂטְ הוא אחד מסממני קטורת הסמים שהוקטר במקדש. הוא הוכנס בכמות של שנים עשר מנה לתוך הקטורת בכל שנה, כנאמר בפרשת פיטום הקטורת. הקֹשְׁט מזוהה עם צמח הקוֹסְטוּס (Costus speciosus - זנגביל המלמלה) ממשפחת הזנגוויליים, צמח שגדל בהרי ההימליה. יש המשערים שהקושט הוא אגוז מוסקט, שבימינו משתמשים איתו לתיבול מוצרי מזון[דרוש מקור]. שמותיהם של סממני הקטורת ומרכיביה, מופיעים בחיבורו של הרמב"ם משנה תורה: נטף האמור בתורה הוא עצי הקטף שיוצא מהן הצרי והשחלת היא הצפורן שנותנין אותה בני האדם במוגמרות והחלבנה כמו דבש שחור וריחו קשה והוא שרף אילנות בערי יון וזהו שמות הסמנים בלשון ערבי: עוד בלסאן ואצפאר טיב ומיעה ולכאן ומוסקי וקציעה וסנבלי אלנטורין וזעפרן וקושט ועוד הירדי וקסבר סליכה וענבר — משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ב', הלכה ד'. הקושט, והחימום, וראשי בשמים – זנגביל המלמלה, באתר הדף היומי קוֹשְׁט, מכון התורה והארץ הקושט, והחימום, וראשי בשמים – זנגביל המלמלה, באתר הדף היומי ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרייזר סטודרט

סר פרייזר סטודרט (אנגלית: James Fraser Stoddart; ‏נולד ב־24 במאי 1942) הוא כימאי סקוטי בתחום הכימיה סופרא מולקולרית והננוטכנולוגיה. סטודרט הוא פרופסור באוניברסיטת נורת'ווסטרן, אילינוי וחבר מועצת הנאמנים של המרכז לכימיה של מערכות משולבות באוניברסיטה. סטודרט פיתח סינתזה יעילה במיוחד של "ארכיטקטורות מולקולריות משולבות מכנית" (ראו מכונה מולקולרית), בהן ארכיטקטורת "טבעות בורומאיות מולקולריות" (ראו טבעות בורומאיות), קטנינים (סוג של ליגנד), "רוטאקסאין" (לא חומר אלא תצורה של מבנה בין-מולקולרי בו מולקולה המהווה ציר ומקרוציקל כלומר מאקרומולקולה בעלת מבנה טבעתי, ראו גם כן ליגנד) כל זאת תוך ניצול קשרים בין מולקולריים ותהליכים של "הרכבה מולקולרית עצמית". הדגים השימוש בטפולוגיות כמפסקים או כמולקולות-מנוע כמו כן יישם רעיונות אלה בפיתוחים ננטכנולוגיים. עבור תרומותיו בתחום המכונה המולקולרית הוענק לו פרס נובל לכימיה בשנת 2016 יחד עם בן פרינחה וז'אן-פייר סובאז'. סטודרט נולד באדינבורו, סקוטלנד. למד בבית ספר יסודי בכפר המקומי הסמוך קארינגטון שבמחוז מידלוד'יאן, ובבית הספר התיכון הפרטי "מלוויל קולג'" שבעיר הולדתו. ב-1964 הוענק לו תואר בוגר במדעים וב-1967 תואר דוקטור מאוניברסיטת אדינבורו עבור מחקרו על שרף טבעי באקסייה (ראו שיטה) בהנחיית אדמונד לנגלי הירסט ודי. אמ. וו אנדרסון. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. סטודרט נישא לנורמה אגנס ב-1968, ולהם שתי בנות. על שם הזוג ובמימונו מוענק פרס לדוקטורים בכימיה בעלי הישגים יוצאי דופן באוניברסיטת אדינבורו החל מ-2013. פרס המלך פייסל פרס נובל לכימיה מדיה וקבצים בנושא פרייזר סטודרט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרייזר סטודרט פרייזר סטודרט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרייזר סטודרט, באתר פרס נובל (באנגלית) פרייזר סטודרט, באתר dblp דר. משה נחמני, ‏פרס נובל לכימיה לשנת 2016 הוענק לשלושה חוקרים על פיתוח הסינתזה של מכונות מולקולאריות, באתר "הידען", 5 באוקטובר 2016 לביא ביגמן, נובל כימיה 2016: המכונות הקטנות בעולם, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 באוקטובר 2016 רויטרס, פרס נובל בכימיה יוענק לשלושה חוקרים על פיתוח המכונות הזעירות בעולם, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2016 סוכנויות הידיעות‏, פרס נובל בכימיה למפתחי המכונות הקטנות ביותר בעולם, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2016 פרייזר סטודרט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) באתר אוניברסיטת נורת'ווסטרן A. Coskun, M. Banaszak, R. D. Astumian, J. F. Stoddart, B. A. Grzybowski, Chem. Soc. Rev.,Great expectations: can artificial molecular machines deliver on their promise? 2012, 41, 19–30. באתר "פרס נובל" הרשמי Capecelatro, Alex N. (2007)."From Auld Reekie to the City of Angels, and all the Meccano in between: A Glimpse into the Life and Mind of Sir Fraser Stoddart" . The UCLA USJ. 20.. [ https://issuu.com/stewartsmelvillefpnews/docs/fp_news_2014 "It's all Kids Stuff"]. FP News, The magazine and Annual Review of The Stewart's Melville FP Club. Daniel Stewart's and Melville College Former Pupils Club. December 2014. pp. 13–14. Stoddart, James Fraser (1967). Studies on plant gums of the Acacia group (PhD thesis). University of Edinburgh. [ http://web.archive.org/web/20161005211334/http://stoddart.northwestern.edu/Fraser_Stoddart/Stoddart%20CV%20full.pdf קורות חיים על ידי פרייזר סטודרט] באתר אוניברסיטת אדינבורו ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוראות הפעלה

הוראות הפעלה הן ספר, חוברת או קובץ המסופקים עם מוצר ומפרטים כיצד להפעילו או להשתמש בו. הוראות הפעלה נחוצות במוצרים שהפעלתם מורכבת, כגון כלי רכב, מכשירי חשמל ביתיים ומחשבים, אך מלוות פעמים רבות, בגרסה מצומצמת, גם מוצרים פשוטים. המידע הכלול בהוראות הפעלה כולל: הוראות בטיחות; מסיבות תוקף האחריות פרק זה עשוי להיות נרחב, לעיתים קרובות כולל אזהרות שימוש לא נכון במוצר לטובת אריכות ימים של המוצר ובטיחותו של המשתמש. הוראות הרכבה; למוצרים המגיעים בחלקים. הוראות התקנה; למוצרים שיש להתקינם טרם הפעלתם. הוראות שימוש. הוראות תכנות; עבור מכשירים המבוקרים על ידי מעבד כגון מכשירי וידאו, מחשבונים בני תכנות וסינתיסייזרים. הוראות תחזוקה. פתרון בעיות; כאשר המוצר אינו פועל כצפוי. איתור נקודות שירות; כאשר המוצר דורש תיקון על ידי טכנאי מורשה מטעם היצרן. תאימות מידע אודות רגולציה; כך למשל ביחס בטיחות או הפרעות אלקטרומגנטיות. מפרט טכני של המוצר. פרטי האחריות; לעיתים מוגש בנפרד. עד לסוף המאה העשרים היה מקובל כי הוראות הפעלה כוללות מידע מפורט לביצוע תיקונים, כגון סכימת חשמל; עם זאת, ככל שמוצרים נעשו מורכבים יותר, מידע זה הפך בהדרגה לנחלת אנשי מקצוע בלבד בצורת מדריכי שירות, או שתיקון מכשירים הפך יקר מכדי להיות כדאי כלכלית לתיקון. הוראות הפעלה של מכשירים פשוטים יותר הן לעיתים קרובות רב-לשוניות - אותו מוצר יכול להימכר בשווקים שונים ברחבי העולם. לעיתים, הוראות הפעלה מגיעות עם מגוון של מוצרים קשורים והספר עצמו מכיל מספר פרקים שרק חלקם רלוונטיים למוצר. עם המורכבות הגדלה של מכשירים מודרניים, רבים מספרי הוראות ההפעלה צריכים להיות מקיפים, עד כי מדריך התחלה מהירה מסופק בנפרד. למשך תקופה מסוימת היו הוראות הפעלה של מחשבים וציודם מסופקות על-גבי תקליטור כדי לצמצם את עלויות הייצור, שכן ההנחה היא שלבעלים יש מחשב המסוגל לקרוא את התקליטור. מגמה נוספת היא לספק עם המוצר חומרי הדרכה בווידאו, כגון קלטת או DVD, בנוסף לספר הוראות ההפעלה. עסקים רבים מציעים עותק בקובץ PDF של הוראות הפעלה שניתן להוריד בחינם מאתרי האינטרנט שלהם. כל המכוניות החדשות מגיעות עם ספר רכב מהיצרן. רוב בעלי המכוניות מעדיפים להשאיר אותם בתוך תא הכפפות לעיון קל. ספרי רכב מקיפים בדרך כלל שלושה נושאים עיקריים: תיאור של מיקום ותפעול של כל מערכות הרכב; לוח זמנים ותיאורים של התחזוקה הנדרשת, הן על ידי הבעלים ועל ידי מכונאי; ומפרטים טכניים לתפעול כגון סוג וכמות שמן, סוג דלק מומלץ וקיבולת, לחץ אוויר וסוג צמיגים, מספרי חלקים של נורות ועוד. ספרי רכב הפכו זה מכבר הרבה יותר גדולים בעיקר בשל אזהרות בטיחות רבות. מערכות הניווט והשמע הפכו גם הן מורכבות, ולעיתים קרובות מגיעות עם הוראות הפעלה נפרדות. מדריך למשתמש RTFM מדיה וקבצים בנושא הוראות הפעלה בוויקישיתוף
אריה מכנס

אריה מכנס (1921 - 22 במאי 2008) היה כדורגלן ישראלי ששיחק כרץ ימני במכבי הרצליה ובמכבי נתניה. אריה הוא בנו של יצחק מכנס, ממייסדי רמת גן והרצליה ואביהם של עודד וגד מכנס. מכנס החל את הקריירה כשחקן בקבוצת מכבי הרצליה. בשנת 1941 עבר לקבוצת מכבי נתניה לאחר שמנהל הקבוצה, אליהו טרבלוס, אסף מהאוהדים סכום של 28 גרוש לצורך הבאתו לקבוצה. בעונת 1941/1942 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה, ומכנס היה שותף לזכייתה באליפות המחוז ולעלייה לליגה הבכירה. בשנת 1947 היה מעורב באירוע משעשע, כאשר במשחק נגד ראשון לציון במצב של 2–2 בעט בעיטה חזקה בכדור. כתוצאה מהבעיטה התפוצץ הכדור והשופט נאלץ להפסיק את המשחק. בשנת 1948, לאחר שמאמן הקבוצה ברוך פוייר וארבעה משחקני הקבוצה נהרגו בקרב לטרון, מונה מכנס לקפטן הקבוצה. בשנת 1954 היה שותף להעפלה ההיסטורית לגמר גביע המדינה בו הפסידה 0–4 למכבי תל אביב. בשנת 1956 פרש מכנס ממשחק פעיל. באותה שנה נולדו שני בניו עודד וגד, שהיו מכוכבי מכבי נתניה בשנות השבעים. לאחר הפרישה שימש במשך שנים רבות כמאמן קבוצת הנערים במועדון. אנשי המועדון - אריה מכנס ז"ל, באתר מכבי נתניה אשר גולדברג, זיכרון צילומי, באתר הארץ, 7 באפריל 2002
מאבק אחד

מאבק אחד הייתה קבוצת שמאל רדיקלי ישראלית אנרכיסטית שפעלה למען זכויות בעלי חיים תוך שימת דגש על הקשר בין כלל צורות הדיכוי השונות בחברה, כגון סקסיזם, דיכוי עובדים, גזענות, כיבוש ועוד; חברי הקבוצה כינו את עצמם "טבעונרכיסטים" - הלחם של "טבעונים" ו"אנרכיסטים". הקבוצה קשרה בין הדיכוי התאגידי, המעמדי, המגדרי, החברתי והפוליטי וטענה שכל אלה מקורם באותו הבסיס הרעיוני, ושיש להילחם בכולם במקביל, מכיוון שמדובר שמקורם זהה. מתוך אתר האינטרנט של מאבק אחד: "האחיזה שיש לשקרים החברתיים המודרניים על כל פן ופן בחיינו מעולם לא הייתה חזקה יותר בהיסטוריה האנושית. המונופולין התקשורתי, השתלטות הטכנולוגיה על חיינו, התרבות הצרכנית ההורגת את תושבי המערב נפשית ואת תושבי שאר העולם פיזית... ובמדינת ישראל, כוחה של הלאומנות ושל הכוחניות – צבאית ואחרת – הוא ללא ספק מן החזקים והנוראיים בעולם. מערכות ה"חינוך" הממשלתיות והתאגידיות דוחפות אותנו עמוק יותר ויותר אל פתחם של חיים שהם, לכל היותר, מוות איטי ומתמשך, נטול ערך, רווי הרס, וההתנגדות שלנו צריכה להיות גורפת. הדיכוי שלנו, של כל אחת ואחד מאתנו, נמצא ביחסנו היומיומי לבעלי החיים האחרים ולטבע הסובב אותנו, לכסף, מוצרים ומוסר העבודה, למערכות יחסים, מין ומגדר, לדת, מסורת ולאום. כל גישה שאינה משחררת אותנו באופן ישיר ומיידי משעבדת אותנו באופן עקיף. סירבו לחיות את החיים המוצעים לכן ביום הבחירות ובערוץ הקניות, גם באשר סירוב זה "קיצוני" וקשה: חיים קלים הם שקר קל. המאבק לחופש, צדק ושוויון פירושו בחירתנו בחיים." הקבוצה החזיקה באידאולוגיה אנרכיסטית שגרסה כי כל צורת משטר שאינה משטר עצמי היא דכאנית מטבעה, ונוטלת מבני האדם את יכולת הבחירה. כל התנהלות שמונעת את זכות הבחירה מהאחר, כגון תזונה מן החי, סקסיזם, גזענות, תרבות הצריכה וכדומה, מדכאת את שני הצדדים באותה מידה. מאבק אחד הייתה אחד הארגונים הראשונים שקראו לסגירת חוות הקופים מזור. מאבק אחד השתמשה בחוברות ובפליירים לצורכי הסברה. בין השאר, הוציאה מאבק אחד: חוברות רבות בנושא זכויות בעלי חיים, המפרטות את הקשר בין המאבקים השונים. חוברות נגד מקדונלד'ס המסבירות לא רק על הנזק לבעלי החיים אלא גם את הנזק האקולוגי, החברתי, התרבותי, הסביבתי והפוליטי שגורמת מקדונלד'ס. פליירים וכרזות הקוראים לטבעונות. מידע על גדר ההפרדה. פלייר למצעד הגאווה. פליירים למאבק נגד מכירת פרוות. אתר האינטרנט של מאבק אחד בארכיון האינטרנט
מסילת דימונה–ירוחם

מסילת דימונה–ירוחם היא מסילת רכבת עתידית של רכבת ישראל, שתחבר בין דימונה לבין ירוחם ותשפר את הנגישות אל ירוחם, כחלק מחיבור הפריפריה למרכז. תוואי המסילה יסתעף דרומה מקו הרכבת לאילת סמוך לדימונה לאורך 13 ק"מ ויחבר את ירוחם לרשת המסילות הארצית. המסילה תשמש להובלת מטענים במהירות של כ-70 קמ"ש ולהובלת נוסעים במהירות של כ-160 קמ"ש. תחנת הרכבת ירוחם תמוקם בסמוך לאזור התעשייה של היישוב. התכנון של המסילה מתבצע במסגרת התוכנית הממשלתית נתיבי ישראל, אחריות על התכנון הוטל על חברת נתיבי ישראל[דרושה הבהרה]. בינואר 2019 הציג מנכ"ל חברת נתיבי ישראל, ניסים פרץ, את תוכנית החומש של החברה בתקציב של כ-60 מיליארד שקלים. במסגרתה החברה תהיה אחראית לתכנון של מספר מסילות: מסילת כרמיאל – קריית שמונה, מסילת עפולה–טבריה, מסילת דימונה–ירוחם, באר שבע – ערד ואת קו הרכבת לאילת. מסילות אלו הן חלק מהתוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040. מפת תוכנית נתיבי ישראל(הקישור אינו פעיל) באתר חברת כביש חוצה ישראל מסילת דימונה-ירוחם באתר נתיבי ישראל אורה קורן, המתחם הסולארי הגדול בישראל יוקם סמוך לדימונה, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2018 ליאור גוטמן, "התחבורה הציבורית בישראל לא זמינה, לא נגישה ולא יעילה", באתר כלכליסט, 23 בינואר 2019
גאולייטר

גַאוּלַייטֶר (בגרמנית: Gauleiter) היה תפקיד של מפקד ומושל אזורי ברייך השלישי מטעם המפלגה הנאצית, גאולייטר היה הדרגה הבכירה ביותר במפלגה הנאצית מתחת לרייכסלייטר. תפקידי הגאולייטרים התחילו למעשה שנים רבות לפני עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, בשנת 1925 חילקה המפלגה הנאצית את גרמניה ל-32 מחוזות ("גאו" - "Gau") ובכל אחד מהם מינתה הפלגה אחראי מטעמה לפעילות המפלגה באזור בעיקר לצורך ארגון כנסים נאציים עצרות והפגנות, בהמשך עם התפתחות הארגונים הנאציים כמו האס אה (SA) וה"היטלריוגנד" (נוער היטלר), היו אלו בתחומי האחריות של הגאולייטרים המקומיים. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הפך תפקידי הגאולייטרים לשליטי המחוזות לכל דבר ועניין, צורת השלטון הטוטליטרית והאוטוריטרית שללה בחירות מקומיות ומינויים דמוקרטיים, ועל כן היה הגאולייטר כמפקד אזורי מטעם המפלגה הנאצית לשליט כל יכול במחוז השליטה שלו. כמו כן היו הגאולייטרים לשדרת מבנה ופיקוד ההנהגה הנאצית. עד תחילת הסיפוחים והכיבושים הגרמנים ב-1936 כל סניפי המפלגה הנאצית מחוץ לגרמניה נכללו ב"גאו" נפרד ומיוחד לפעילות הנאצית מחוץ לגרמניה, לאחר תחילת הכיבושים הנאציים מינה השלטון גאולייטרים בשטחים שסופחו לשטחי הרייך. כל גאו חולק ליחידות המשנה הבאות: נפה (Kreis) - נוהל בידי קרייסלייטר קבוצה מקומית (Ortsgruppe) - נוהלה בידי אורתסגרופנלייטר תא (Zelle) - נוהל בידי צלנלייטר בלוק (Block) - נוהל בידי בלוקלייטר. כל בלוק מנה כ-40 עד 60 בתי-אב. במרבית המקרים היו הגאולייטרים נאצים קנאים ואידאולוגיים, הם הוציאו לפועל את האידאולוגיה הנאצית ככתבה וכלשונה ברוחו של היטלר, הם היו מעורבים ברדיפות ברציחות ובגירושי היהודים במחוזות השליטה שלהם כמו גם ברציחות, בטרור ובהפחדה של האוכלוסיות האחרות, בשטחים הכבושים במזרח היו הגאולייטרים לרוב גם מתאמי הפעילות הכללית בהקמת מחנות השמדה ועבודה ובגירוש יהודים ואחרים אליהם. בטרמינולוגיה העברית והכללית המילה 'גאולייטר' הפכה כינוי לאיש אכזרי ומרושע מילון 'ספיר מקוון' מביא כמילים נרדפות לגאולייטר גַזלָן, הורֵג, טובֵחַ, קַטלָן, רַב טַבָּחים, רוצֵחַ, רַצחָן, מרַצֵחַ. מדיה וקבצים בנושא גאולייטר בוויקישיתוף מילון ספיר, באתר www.milononline.net