laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבי פרנקל

צבי פרנקל (במקור: גריגורי (גרישה) פרנקל; 3 בדצמבר 1908 – 30 בינואר 1995) היה אדריכל ישראלי. פרנקל נולד בכפר אוגלי-זבוד שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בנם של אביגיל לבית ברמן ויקותיאל פרנקל. בהיותו ילד עברה המשפחה לעיר חרקוב. בשנת 1924, בהיותו בן 15 וחצי, עלה לארץ ישראל עם אחיו אברהם המבוגר ממנו בשנה וחצי. אביו רצה מאוד שבניו ייסעו לארץ ישראל ואמם התנגדה; בעת שהייתה בחופשה עם שתי אחיותיו התאומות, אמליה וברטה בנות ה-10, לקח האב את הבנים לאודסה ללא ידיעתה, ומשם הפליגו באונייה איטלקית ארצה לנמל חיפה. בארץ חיכו להם קרובי משפחה. פרנקל ואחיו אברהם התיישבו בחיפה. לפרנסתם עבד פרנקל בבניין, ואחיו ניגן ושר בבתי קפה. הם תכננו לנסוע ללמוד הנדסה בצרפת, אולם, בעקבות פתיחת הטכניון ב-1925, הצטרפו האחים ל-14 התלמידים הראשונים במוסד ופרנקל היה לאחד מבוגרי המחזור הראשון במגמת אדריכלות. ב-1928 סיים את לימודיו בטכניון והחל לעבוד כאדריכל במשרד לעבודות ציבוריות של הממשלה המנדטורית בחיפה ובירושלים. ב-1930 עבד בצוות שבנה את מלון המלך דוד. בשנת 1932 עבר לתל אביב והחל לעבוד במשרד מהנדסים אדריכלים עם האדריכל יצחק רפופורט. לאחר תקופה מסוימת הפך לשותף עם רפופורט ועובד נוסף, האדריכל אשר גליברמן. שותפות זו הייתה ארוכת שנים והחזיקה כ-45 שנה עד לשנת 1976. לאחר מכן המשיך בעבודתו כאדריכל עצמאי עוד כעשר שנים. היה חבר בארגון "ההגנה" (מפקד אזור) בתל אביב, שם הכיר את לנה לבית ויכודיץ, אף היא חברת ההגנה, ונישא לה ב-1941. שירת כקצין בצה"ל והשתתף במלחמת העצמאות ובמבצע סיני. לאחר מות רעייתו עבר לדיור מוגן ב"נווה עמית" ברחובות, ונפטר כעבור שנים אחדות, ב-1995. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. בית אלקון, רח' נצח ישראל 15 פינת שדרות ח"ן 38 (*) בנייני משרדים ברח' אחד העם 25 פינת אלנבי 27 (משרד האוצר) הבניין המרכזי פילץ ומטלון, רח' אלנבי 94 (*) בית בנק איגוד, רח' אחד העם 11 בית לנדוי, רח' פינסקר 2 פינת אלנבי (כיכר מוגרבי) (*) בית גורניצקי, רח' רופין 2 (*) בניין מגורים, רח' גורדון 83 (בו גרו גלייברמן ופרנקל) בניין מגורים, רח' הוברמן 18 (בו היה משרד רפופורט-גליברמן-פרנקל בשנים האחרונות) בית בנק דיסקונט, רח' יהודה הלוי 25 בית חברת "יואר" (קולנוע "זמיר"), רח' אלנבי 32 (כיכר מוגרבי) (*) בית חברת הביטוח "מגדל", שד' רוטשילד 53 בית אמישראגז, רח' אחד העם 34 (*) מפעל הטקסטיל אופ-אר, אופקים מפעל הטקסטיל צ'ורלי, באר שבע מפעל אריגי ראפופורט, בני ברק מפעל הטקסטיל ויטלגו, רח' הברזל, רמת החי"ל (נהרס ובמקומו הוקמו בנייני זיו) בנק מרכנתיל, שד' רוטשילד פינת נחלת בנימין בית הפרוגרסיבים (קולנוע "מקסים"), שד' בן ציון 1 (כיכר מיכאלס) בית מפעל הפיס והשלטון המקומי, רח' הפטמן 3 קריית המלאכה, שד' הר ציון – דרך קיבוץ גלויות – רח' שוקן חניון גרוזנברג, רח' גרוזנברג (חניון הקומות הראשון בארץ) דפוס "הארץ", רח' שוקן 18 בניין חברת מקורות, רח' לינקולן בניין המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, רמת גן בית הספר התיכון העירוני י' ("אליאנס"), רח' רדינג, רמת אביב בית דפוס "גרפיקה בצלאל", רח' התעשייה 10 כל סניפי בנק דיסקונט מאותן שנים ברחבי הארץ בנין המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן, רמת גן מלון בזל, רח' הירקון בניין משרדים, רח' מאפו 16 בנין משרדי חברת אל-ים, חיפה בית פוליטי, רח' רופין 27, רחובות בית פרנקל, רח' הנרקיסים 36, נווה הפרחים, עתלית ( * – מבנים לשימור) נועם דביר, היה היה מגדל, באתר הארץ, 9 במאי 2012 (על בית מגדל בשדרות רוטשילד בתל אביב) צבי פרנקל באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
טלעת יעקוב

טלעת יעקוּבּ (בערבית: طلعت يعقوب; 1944 – 17 בנובמבר 1988) היה מזכ"ל החזית לשחרור פלסטין וממייסדיה. נולד בכפר עבאסייה שבחיפה. בעקבות מלחמת העצמאות נמלטה משפחתו ב-1948 מהכפר והשתכנה במחנה הפליטים עקבת ג'אבר שליד יריחו. את לימודיו התיכוניים סיים בירושלים, ואחר נדד לדמשק בירת סוריה, שם סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת דמשק. בגיל 21 ייסד בדמשק ארגון קטן בשם פלוגות השיבה, שהורכב בעיקר מצעירים פלסטיניים שגדלו במחנות הפליטים הסמוכים לדמשק. חודשיים לאחר מכן התאחד הארגון הצעיר עם ארגונו המבוסס יותר של אחמד ג'יבריל החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית. בחודש אפריל 1977, על רקע מלחמת האזרחים בלבנון, פרש יחד עם חברים נוספים, כדי להקים את החזית לשחרור פלסטין. בסוף 1983, לאחר חילוקי דעות קשים בתוך החזית, חל בה פילוג משולש, ויעקוב עמד בראש אחד הפלגים הללו. יעקוב, שבמשך שנים נקט אוריינטציה פרו-סורית, נותר נאמן למשטרו של חאפז אל-אסד גם לאחר הפילוג הזה. ואולם, החל מאמצע שנות השמונים החל לגלות סימנים של התמתנות. בנובמבר 1988 אף השתתף במושב של המועצה הלאומית הפלסטינית שהתקיים באלג'יר, ובו הכריז יאסר ערפאת על הקמת מדינה עצמאית לעם הפלסטיני. ב-17 בנובמבר 1988, מיד לאחר כינוס המועצה, מת לפתע טלעת יעקוב מדום לב. במקומו מינו אנשי החזית לתפקיד את אבו נידאל אלאשקר. שנה לאחר מכן התאחדו פלגיהם של טלעת יעקוב ושל אבו עבאס בתיווך לוב והפת"ח. Obituaries: Talaat Yacoub, a Palestinian Leader, Dies, The New York Times, November 19, 1988
צמ"ח (עמותה)

צמ"ח - ציונות, מנהיגות, חינוך (ע"ר) היא עמותה חברתית-סטודנטיאלית התנדבותי, הפועלת למען העמקה של ערכי הציונות, אהבת הארץ, יוזמה ועשייה, וסולידריות חברתית בקרב סטודנטים ותלמידי חטיבות ביניים בישראל. עמותת צמ"ח מכשירה צוותים של סטודנטים היוצאים לבתי ספר ברחבי הארץ ומעבירים מערך מפגשים, שבמסגרתם נערכים דיונים בנושאים הקשורים בהוויה הישראלית ובסוגיות איתן מתמודדים בני הנוער ביום יום. כחלק מכך, התלמידים יוזמים ביחד עם הסטודנטים פעילות התנדבותית בקהילה. העמותה נוסדה בשנת 2006 כיוזמה סטודנטיאלית עצמאית של דנה סנדר-מולה. בראש העמותה כיהנו כיו"ר משותף, נכון ל-2012, סנדר-מולה ואווה מדז'יבוז'. פעילות העמותה נשענת בין היתר על תרומות שמקורן בהתאחדות הסטודנטים בישראל, אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת ת"א, קרן ברל כצנלסון, קרן גרוס וצו פיוס. גיל המשתתפים בתוכנית הוא כיתות ח' ומטרת המפגשים היא יצירת דו-שיח בין הסטודנטים לתלמידים ובין התלמידים לבין עצמם אודות סוגיות המטרידות את הבני הנוער ביום יום. ישנם 6 מערכים הבנויים כמרצפות כך שכל מערך בנוי על קודמו על מנת ליצור תהליך. המערכים הם: נוכחות פעילה וסקרנות, שייכות, מעורבות, חשיבה עצמאית, החופש להיות אני. במהלך מערך מעורבות חברתית, ובהדרכת הסטודנטים, תלמידי הכיתה יוזמים ומוציאים לפועל פרויקט חברתי, כדוגמת ניקוי חופים או נחלים, סיוע לקשישים, ביקור בבית חולים, שיפוץ מרכז קהילתי בשכונת מצוקה ועוד. נכון ל-2012 פועלת העמותה ב-11 אוניברסיטאות ומכללות, ובשנת הלימודים 2011–2012 התנדבו במסגרתה כ-300 סטודנטים, שעסקו בהעברת שיעורים ובהובלת פעילויות התנדבותיות לכ-3,000 תלמידי תיכונים. tzemach.co.il ערוץ ה-Youtube של העמותה צמ"ח, באתר "גיידסטאר ישראל" אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, המכללה האקדמית ספיר, המכללה למינהל, המרכז האקדמי רופין, המרכז הבינתחומי הרצליה, המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, המכללה האקדמית בית ברל.
ועידת קוויבק (1944)

ועידת קוויבק השנייה הייתה מפגש של מנהיגים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, שנערכה בעיר קוויבק שבקנדה מ-12 ועד 16 בספטמבר 1944. משתתפיה היו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל וראש ממשלת קנדה. הייתה זו הוועידה השנייה של מנהיגי בעלות הברית שנערכה בעיר. שם הקוד שלה היה אוקטגון (Octagon). בוועידה הושגו הסכמות ביחס לנושאים הבאים: תחומי אזורי הכיבוש של בעלות הברית שיוקמו בגרמניה לאחר שתיכבש; אימוץ תוכנית מורגנטאו; המשך הסיוע הכלכלי של ארצות הברית לבריטניה - נקבע כי תוקף הסכם החכר והשאל יוארך עד לתום המלחמה נגד יפן; השתתפות הצי המלכותי הבריטי במלחמה נגד יפן - בעקבות זאת נשלח כוח משימה בריטי לזירת האוקיינוס השקט ופעל בה ממרץ ועד אוגוסט 1945. ועידת קוויבק (1943) Fact File: Second Quebec Conference באתר ה-BBC ועידת קוויבק השנייה באתר האוספים הדיגיטליים של אוניברסיטת ויסקונסין ועידת קוויבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
From Genesis to Revelation

From Genesis to Revelation הוא אלבום הבכורה של להקת ג'נסיס. האלבום יצא לאור ב-7 במרץ 1969 על ידי דקה רקורדס בבריטניה ולונדון רקורדס בארצות הברית. האלבום הופק על ידי ג'ונתאן קינג שגילה את הלהקה ב-1967. בזמן זה, חברי הלהקה היו תלמידים בבית הספר צ'רטרהאוס. ג'נסיס בתקופה הזו כללה את פיטר גבריאל, טוני בנקס, מייק רות'רפורד ואנתוני פיליפס. האלבום נשאר עד היום תחת הזכויות של חברת Jonjo ולכן, השירים מהאלבום אינם מופיעים באלבום אוסף, בהופעה חיה או במארז תקליטורים. באלבום זה שירי הלהקה לא היו בעלי רעיונות מרכזיים או סיפורים מהמיתולוגיה היוונית או סיפורים סוריאליסטיים. קינג רצה לעשות את האלבום כמין אלבום קונספט עם שירים שעוסקים בתנ"ך. האלבום הוקלט ב-1968 בחופשות מבית הספר ולאחר מכן, נוספו לאלבום כלי קשת וכלי נשיפה. מאוחרי גבם של הלהקה, הגיטריסט אנתוני פיליפס הגיב על זאת כך: "היו לנו המון ויכוחים בנוגע להפקה, ועל התוצאה הסופית. שנאתי את מה שיצא בסוף. הוסיפו לנו עיבוד של רביעיית מיתרים, בלי לשאול אותנו, ממש מאחורי גבינו. לא ידענו על זה כלום. הייתי מאוד מדוכדך. כל החברים שלנו שמעו את ההקלטות ושאלו אותנו 'איך הסכמתם שיעשו לכם דבר כזה?' לא ידענו מה לענות להם". האלבום התאפיין בסגנון בארוק פופ, אולם Silent Sun התאפיין בפולק רוק. ב-1990, יצא דיסק בונוס לאלבום שכלל חומר מהאלבום שלא יצא וריאיון עם הלהקה הנמשך 21 דקות. השיר נכתב על ידי טוני באנקס ופיטר גבריאל והופק על ידי ג'ונתן קינג ששכנע את הלהקה לנגן מוזיקת פופ במקום רוק מתקדם. בהתאמה, לאחר שדרכיהן של ג'נסיס וקינג נפרדו, ג'נסיס עברו לרוק מתקדם שהוא הז'אנר בו הם רצו להתמקד מלכתחילה. קינג, שהיה מעריץ של להקת הבי ג'יז, הוא הסיבה שבאנקס וגבריאל כתבו את השיר בסגנון פופי. תחת חוזה ההוצאות של הלהקה, הסינגל יצא לאור ב-22 בפברואר 1968 ולאחר שנה יצא לאור באלבום הבכורה של הלהקה From Genesis to Revelation. השיר, The Silent Sun, הוא שילוב בין פולק רוק ופופ רוק ואילו השימוש הכבד בכלי מיתר נותן לשיר תחושה רומנטית. הסגנון של אלבום זה לא דומה כלל לסגנון האלבום הבא של ג'נסיס, Trespass, אשר מאופיין ברוק מתקדם. השיר, כמו כל שירי האלבום From Genesis to Revelation, לא נכלל בשום אלבום הופעה או אלבום אוסף של הלהקה. הסינגל יצא מחדש ב-2006 ללא "בי-סייד". עטיפת האלבום היא הדלה ביותר, בניגוד לאחרים שהיו עשירים בפריטים. העטיפה כוללת רקע שחור עם שם האלבום בסגנון כתיבה גותי. Where the Sour Turns to Sweet - 3:16 In the Beginning - 3:47 Fireside Song - 4:20 The Serpent - 4:40 Am I Very Wrong? - 3:33 In the Wilderness - 3:33 The Conqueror - 3:42 In Hiding - 2:40 One Day - 3:22 Window - 3:35 In Limbo - 3:32 Silent Sun - 2:15 A Place to Call My Own - 2:00 פיטר גבריאל - שירה, חליל אנתוני פיליפס - גיטרה, שירה טוני באנקס - עוגב, פסנתר, שירה מייק רות'רפורד - גיטרת בס, גיטרה, שירה ג'ון סילבר - תופים, שירה מלבד silent sun כריס סטיוארט - תופים בשיר silent sun מידע על האלבום From Genesis to Revelation באתר MusicBrainz מידע על האלבום From Genesis to Revelation באתר AllMusic האלבום From Genesis to Revelation באתר Discogs האלבום From Genesis to Revelation באתר ספוטיפיי האלבום From Genesis to Revelation באתר יוטיוב העמוד של ג'נסיס באתר "מתקדם"
ישראל שטיין

ישראל שטיין (נולד ב-1934) הוא אדריכל ישראלי. שטיין נולד בוורשה בירת פולין כבן יחיד לאב שהיה תעשיין טקסטיל ולאמא שסיימה לימודי אדריכלות בפוליטכניקום של ורשה ערב המלחמה (לאחר המלחמה עסקה באופנה). המשפחה התכוננה לעלות לארץ ישראל, ואף רכשה מראש נכס למגורים בתל אביב, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל את תוכנותיה. למרות התלאות, ניצלה המשפחה ועם תום המלחמה היגרה מפולין לבלגיה, שם התאוששו קודם שעלו לישראל בשנת 1949. באמצע שנות ה-50 החל ללמוד אדריכלות בטכניון ובתום לימודיו הצטרף למשרדם המשותף של האדריכלים אריה שרון ובנימין אידלסון. בהמשך הצטרף למשרדו של האדריכל ורנר יוסף ויטקובר. עבודתו החשובה הראשונה במשרד הייתה בניין גילמן בקמפוס אוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן תכנן פרויקטים מוכרים כמו בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, הפלנטריום במוזיאון ארץ ישראל ומתחם מגורים ומסחר בשכונת קריית קריניצי ברמת גן. בשנת 1974 הפך שטיין לשותפו של ויטקובר יחד עם אריה אדיב והמשרד שינה את שמו ל"ויטקובר, אדיב, שטיין אדריכלים". שטיין המשיך לפעול כאדריכל פעיל עד לשנת 2003. מאז ועד עתה מקפיד שטיין להגיש הצעות לתחרויות תכנון אדריכליות ישראליות ובינלאומיות. שטיין היה נשוי לשופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב הֶניה שטיין לבית ויתקין (1938–2001). הוא אב לשלושה. בניין הפקולטה למדעי הרוח ע"ש גילמן, אוניברסיטת תל אביב, 1965 בית הספר אורט רמת גן (רחוב הירדן), 1965 פלנטריום, מוזיאון הארץ, רמת אביב, תל אביב, 1966 מגדלי מגורים בשכונת קיראון בקריית אונו, 1966 מתחם מגורים, חינוך ומסחר, קריית קריניצי, רמת גן, 1971 בנייני הפקולטה למדעי החיים, אוניברסיטת תל אביב, 1973 'בית הפרקליט' רחוב דניאל פריש, תל אביב המועצה הבריטית, רחוב הירקון, תל אביב, 1975 שכונת מגורים של שיכון עובדים ברחוב ביאליק, חולון שגרירות הודו, תל אביב (רחוב הירקון) בית כנסת בקרית קריניצי, רמת גן, 1976 בניין דפי זהב, רחוב אבא הלל 17, רמת גן, 1983 'מרכז לוינסקי', רחוב השוק, תל אביב, סוף שנות ה-80 תוכנית 'חסן ערפא', תל אביב (בין דרך בגין ורחוב המסגר) עם אריה בר און הרחבת מוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה עם אריה סונינו משטרת שדרות עם אריה סונינו בתים פרטיים ברחובות גרניט 15 ובזלת 20, ראש העין מועדון באולינג, רמת גן הצעה במסגרת תחרות לעיצוב מחודש לגראונד זירו, ניו יורק ו. י. ויטקובר, הבריזה הקרירה באה ממערב: 65 שנות ארכיטקטורה; אוצר התערוכה ועורך הקטלוג: עוזי אגסי, תל אביב 1993. (תערוכת מחווה לוויטקובר שנערכה באוניברסיטת תל אביב) מיכאל יעקובסון, סיפור תכנונו של בניין גילמן באוניברסיטת תל אביב באתר 'חלון אחורי', 19 ביוני 2012 מיכאל יעקובסון, סיפור תכנון של בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, באתר 'חלון אחורי', 4 בספטמבר 2012 מיכאל יעקובסון: הריסת חזיתות בנייני הפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב, באתר 'חלון אחורי', 22.3.14 ישראל שטיין, באתר הרשות השופטת; הדס מגן, נפטרה השופטת המחוזית הניה שטיין: סללה את הדרך לביקורת שיפוטית על חוקים ולאפשרות ביטולם, גלובס, 3 בספטמבר 2001.
אירמה לה דוס (מחזה)

אירמָה לָה דוּס (בצרפתית: Irma La Douce, 'אירמה המתוקה') הוא מחזמר צרפתי, עם עלילה ומילים מאת אלכסנדר בּרֶפוֹר (Breffort) ומוזיקה מאת מַרגֶריט מוֹנוֹ (Monnot). המחזמר הועלה לראשונה על הבמה בפריז בשנת 1956, בשנת 1963 הופק סרט קולנוע בשם זה בכיכובם של שירלי מקליין וג'ק למון ובבימויו של בילי ויילדר. אירמה לה דוס היא פרוצה החיה בפריז ועובדת במועדון לילה ברובע פיגאל. סטודנט צעיר ואביון בשם נסטור מתאהב בה אנושות, אך אינו יכול להשיגה. בניסיון להתקרב אליה ולהציל אותה מחיי פרוצה, הוא מתחזה לאדם מבוגר ועשיר בשם אוסקר, ההופך ללקוח קבוע. לאחר שהוא מסתבך עקב גילום הדמות, מחליט נסטור "לרצוח" את אוסקר. נסטור מואשם ברצח ונידון לגלות ב"אי השדים". הוא מצליח להימלט מהאי, לשוב לפריז, להוכיח את חפותו ולזכות באהבתה של אירמה. בכורת המחזמר הייתה בתיאטרון גרמו (Théâtre Gramont) בפריז ב-12 בנובמבר 1956, ההצגה זכתה להצלחה רבה ורצה במשך ארבע שנים. ב-17 ביולי 1958 הוצג המחזמר לראשונה באנגלית בווסט אנד בלונדון בבימויו של פיטר ברוק, שם הועלה 1,512 פעמים (כשלוש שנים). ב-29 בספטמבר 1960 הועלה המחזמר לראשונה בברודוויי גם שם בבימויו של ברוק, הוא הועלה 524 פעם (כשנה וחצי). אליזבת סיל, שגילמה את אירמה, זכתה בפרס טוני לדמות נשית ראשית במחזמר והמחזמר היה מועמד לשש קטגוריות נוספות, בהן המחזה הטוב ביותר. ב-1962 הועלה המחזמר בתיאטרון הבימה בתרגומם של חיים חפר ודן בן אמוץ בבימויו של אברהם ניניו ועם אריק איינשטיין כנסטור והשחקניות/זמרות דינה דורון, גאולה נוני ושרה אמן כאירמה. עוד שיחקו בהפקה זו שלמה בר-שביט, יהודה אפרוני, שי דנון ואחרים. ב-1971 הועלה המחזמר בהפקת אברהם דשא (פשנל), בשם "אירמה לה דוס מיפו", בכיכובם של גדי יגיל ורבקה זהר. ב-1987 הועלה המחזמר בהפקה רחבת-ממדים על בימת היכל התרבות בבימויו של צדי צרפתי עם חנה לסלאו כאירמה ומשה בקר כנסטור. ב-2001 העלה את המחזמר תיאטרון חיפה בבימוי רוני ניניו ועם תפאורה של סבטלנה ברגר, עם רמה מסינגר ודני שטג בתפקידים הראשיים. מדיה וקבצים בנושא אירמה לה דוס בוויקישיתוף אירמה לה דוס במסד הנתונים IBDB (באנגלית) "אירמה לה דוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הפקת אירמה לה דוס בתיאטרון הבימה הפקת 2001 בתיאטרון חיפה זאב רב נוף, אירמה הפריסאית חוזרת, דבר, 17 בדצמבר 1970 אליקים ירון, הלם הקרב של אירמה, מעריב, 5 באוגוסט 1987 נילי ברקן, ‏הכל על הכתפיים של רמה, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2001 עכבר העיר, אירמה לה דוס, באתר הארץ, 31 ביולי 2001
פיגאל (רובע בפריז)

המונח "פיגאל" מפנה לכאן. לערך העוסק בפירושים אחרים, ראו פיגל. פיגאל (בצרפתית: Quartier Pigalle) הוא רובע בפריז, סביב כיכר פיגאל בין הרובע התשיעי של פריז לרובע השמונה עשר של פריז. הרובע קרוי על שם הכיכר, הקרויה על שמו הפסל ז'אן-בטיסט פיגאל (1714–1785; Jean-Baptiste Pigalle). הרובע הוא מרכז לזנות, מופעי חשפנות, חנויות מין ותיירות מין. מועדון הלילה מולן רוז' ממוקם ברובע פיגאל. הרחוב הראשי של הרובע הוא שדרות קלישי במרכזן ניצב מוזיאון הארוטיקה. עם זאת, החלקים הדרומיים של הרובע, מדרום לכיכר נחשבים מהוגנים יותר והמאפיין שלהם הוא ריכוז בתי מסחר רבים לכלי נגינה, רובם כלי מסורתיים כגיטרה, אקורדיון ותופים שונים. הרובע משך אליו אמנים שגרו או קיימו בו סדנאות בהם וינסנט ואן גוך, אנרי טולוז-לוטרק, פבלו פיקאסו וסלבדור דאלי. מתחם דאלי ממוקם בשולי הרובע, סמוך למונמארטר. מדיה וקבצים בנושא פיגאל בוויקישיתוף סקירת תיירות על פיגאל
פיינינגר

האם התכוונתם ל... ליונל פיינינגר (1871–1956) - צייר אקספרסיוניסטי אמריקאי אנדראס פיינינגר (1906–1999) - צלם אמריקאי, בנו של ליונל פיינינגר תאודור לוקס פיינינגר (1910–2011) - צלם וצייר אמריקאי, בנו של ליונל פיינינגר
ישיבת קריית מלך

ישיבת קריית מלך היא ישיבה גדולה בבני ברק, המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה הוקמה בשנת תש"ס (2000) כשיעור רביעי של ישיבת תפארת ציון שקמה שלוש שנים קודם לכן. בשנת הלימודים הבאה הפכה לישיבה גדולה בפני עצמה, עם כולל אברכים. בישיבה לומדים כמה מאות בחורים. מקים הישיבה והעומד בראשה הוא הרב שלמה קניבסקי, בנו של הרב חיים קניבסקי. הישיבה נקראת על שם ספרו הראשון של האב. את דרך הלימוד התווה ראש הישיבה הרב אייזנשטיין על פי דרך רבו, הרב נחום פרצוביץ. בעבר שימש בתפקיד הרב דב (בערל) אייזנשטיין (משנת 2000 - תש"ס, ועד לפטירתו בפברואר 2003 - אדר תשס"ג). לאחריו החל לשמש הרב שמואל יעקב בורנשטיין עד לפטירתו בשנת תשע"ז (2017), ובמקומו מונה הרב יעקב קארפ, ששימש עד אז כראש ישיבת כנסת יצחק במודיעין עלית. ראשי הישיבה כיום הם הרב שלמה קניבסקי, הרב בנימין רימר והרב קארפ. מגידי השיעורים הם: הרב יהושע אייזנשטיין (ראש הקיבוץ), הרב נח אייזנשטיין, הרב דב טננבוים, הרב אלישע כהן והרב ישראל פרוכטר. בעבר לימד בישיבה הרב חיים מרדכי אוזבנד. המנהל הרוחני היה הרב נתן כהן, עד לפטירתו ב-2008 (תשס"ח). לאחריו התמנה לתפקיד הרב ישראל הבלין. ישיבת קריית מלך, באתר שטייגען קריית מלך התכנסה במלאת שנה לפטירת הגרש"י בורנשטיין זצוק"ל הַצָלָתוֹ הַצָלָתִי, יְשׁוּעָתוֹ יְשׁוּעָתִי - חלקי עמו (סרטון תדמית), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:12) ישיבת קרית מלך (בני ברק), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הונאת קליקים

הונאת קליקים היא ייצור מצג שווא, על אודות מספר הצופים בפרסומות מקוונות באינטרנט, על ידי תשלום לפי לחיצות לגולש או גולשים בודדים. ההונאה היא יצירת תוכנה או תסריט, המדמים פעילות לחיצה לגיטימית של בני אדם על פרסומות, כשכל לחיצה על פרסומת מחייבת את המפרסם לשלם עמלה לנותן שטח הפרסום. לחברות המספקות שטחי פרסום קיים לפעמים אינטרס להעלים עין מהתופעה בשל רווחיהן היוצאים מכך. הונאת קליקים נחשבת לעבירה פלילית במדינות רבות, ואף בוצעו במקומות שונים מעצרים בשל כך. כתבה אודות מהי הונאת קליקים Software bots could menace Google ads - tech - 04 February 2005 - New Scientist CA Codes (pen:484-502.9) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרה אמן

שרה אמָן (באנגלית: Sara Aman; נפטרה ב-1986) הייתה שחקנית תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ישראלית-אמריקאית. אמן נולדה בתל אביב לאביגדור ושושנה, ושהתה בילדותה תקופות ארוכות עם משפחתה במדינות שונות בעולם, בעיקר בסינגפור. למדה שנתיים בגימניסה רחביה בירושלים לפני שעברה ב-1945 לניו יורק על מנת לפתח קריירה במחול. בניו יורק למדה משחק אצל לי סטרסברג ותנועה ומחול בסטודיו של מרתה גרהם. השתתפה במחזות זמר בארצות הברית, בהם במחזמר "המלך ואני" לצד יול ברינר. בישראל שיחקה ב"הבימה" כמחליפתה של דינה דורון ב"אירמה לה דוס" (ב-1963, תפקיד בעקבותיו השתקעה באופן קבוע בישראל). כן שיחקה בהפקות תיאטרון גיורא גודיק, כגון "הלו, דולי!". אמן השתתפה בסרטים הישראלים "סלומוניקו" (1972), "יופי של צרות" (1976) ו"אסקימו לימון" (1976, בו גילמה את הרוקחת). בנוסף שיחקה בתוכניות הטלוויזיה הלימודית "רגע עם דודלי" (1981, בתור גברת רחל), Here we are‏ (1976, בתור שרה מגדת העתידות), ו-Neighbours ‏(1976, בתור הבובה "סוזי סורפרייז"). תפקידה הקולנועי האחרון היה בהפקה אנגלית נחשבת -"לא ממש גן-עדן"- בבימויו של לואיס גילברט. הסרט צולם ברובו בישראל. (1985) אמן נישאה לדני מולטיז ולהם שני ילדים. הייתה בעלת גלריה לאמנות בתל אביב. היא נפטרה ב-1986 ממחלת הסרטן. נקברה בהרצליה. שרה אמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שרה אמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה אמן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שרה אמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרה אמן, באתר הבימה שרה אמן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שרה אמן באתר Playbill Vault (באנגלית) שרגא הר-גיל, הנדודים המרים אחר תפקיד "המתוקה", מעריב, 31 במאי 1963 שרגא הר-גיל, הנדודים המרים אחר תפקיד "המתוקה", מעריב, 31 במאי 1963 הלם: האם "סוזי סופרייז" היא מתחזה?, באתר nana10‏, 27 באפריל 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יידישע קולטור

יִידישע קולטור (ביידיש: 'תרבות יהודית') היה ירחון יידי שהוציא "האיגוד הכול-עולמי לתרבות יהודית (איקוּ"ף)" בניו יורק מ-1938 ועד 2004. מייסדו ועורכו במשך שנים רבות היה הסופר והעיתונאי נחמן מייזל. אחריו ערך את העיתון יצחק גולדברג. מלבד העורכים, השתתפו בו ה. לייוויק, פרץ הירשביין, אברהם ביק, משה כץ, ד"ר רפאל מאהלר, קלמן מרמר ואחרים. 'רשימה פון שרייבער און קינסטלער פאר 35 יאר אין "יידישע קולטור"', יידישע קולטור 36, 6 (1974), 50–59. ערך זה הוא קצרמר בנושא יידיש ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטיבן בולדווין

סטיבן אנדרו בולדווין (באנגלית: Stephen Andrew Baldwin; נולד ב-12 במאי 1966) הוא שחקן קולנוע, במאי ומפיק אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "החשוד המיידי", "שלושה במיטה אחת", "עולם קטן שלי" ו"הפלינסטונס – ויוה רוק וגאס" ובסדרה "הרוכבים הצעירים". בולדווין נולד במאספקוואה, ניו יורק לקרול ניוקום ולאלכסנדר בולדווין הבן. לבולדווין שלושה אחים גדולים שזכו גם הם להצלחה בתור שחקנים: כוכב הסדרה "רוק 30" אלק בולדווין, דניאל בולדווין וויליאם בולדווין (ידועים בתור האחים בולדווין). בתקופת התיכון שלו שר בולדווין אופרה ולאחר מכן למד ב"אקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה". החל את דרכו כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה לפני הופעותיו הקולנועיות הראשונות בדרמות המלחמה "חיית המלחמה" בתפקיד החייל הסובייטי גוליקוב, "נולד בארבעה ביולי" ובמערבון של מריו ואן פיבלס "פלוגה". בולדווין התגלה לראשונה ככוכב ראשי בסדרת המערבונים "רוכבים צעירים" בתפקיד הסייר באפלו ביל ובמותחן הפשע "החשוד המיידי" בו שיחק בתפקיד הפושע מקמנוס. לאחר מכן הופיע בולדווין בקומדיה "עולם קטן שלי"בתפקיד דויל "סטאבס" ג'ונסון ובסרט הפעולה "בריחה" בתור הפושע הנמלט לוק דוג'. בשנת 2000 שיחק בולדווין בתפקיד ברני ראבל בקומדיה "הפלינסטונס – ויוה רוק וגאס". ב-2002 שיחק בקומדיית ההוקי "לשבור את הקרח" בתפקיד השחקן והמאמן שון לינדן. בשנים האחרונות החל בולדווין להפיק סרטים והתפרסם בעיקר בסדרות הריאליטי "האח הגדול" בבריטניה, "המתמחה" ו-"Scare Tactics". לבולדווין שתי בנות: אליה והיילי בולדווין, נשוי למעצבת הגרפית הברזילאית קניה בולדווין. ביולי 2009 הכריז בולדווין על פשיטת רגל לאחר שצבר ביחד עם אשתו חובות של כ-2.3 מיליון דולרים. חיית המלחמה (1988) נולד בארבעה ביולי (1989) ברוקלין, תחנה אחרונה (1989) לחצות את הגשר (1992) קציר מר (1993) פלוגה (1993) שינוי פשוט של הגורל (1994) 8 שניות (1994) גברת פארקר והחוג המרושע (1994) שלושה במיטה אחת (1994) החשוד המיידי (1995) עונת סתיו (1995) עולם קטן שלי (1996) נמלטים (1996) זמן הפשע (1996) חברים בכל מחיר (1998) סיפורו של שוטר (1998) מר רצח (1998) חברים ומאהבים (1999) מפלצת הסקס (1999) רחמים (2000) התנתקות (2000) שולחן מספר אחד (2000) הפלינסטונס – ויוה רוק וגאס (2000) החלפה (2001) סקס מסוכן (2001) פרוטקשן (2001) לשבור את הקרח (2002) הזהרות שקט (2003) בעקבות האוצר האבוד (2003) שש: הסימן משוחרר (2005) מועדון הגאונים (2006) ג'סי סטון: מעבר לילי (2006) – סרט טלוויזיה הרשע (2007) פרד קלאוס (2007) ילדי שמיים (2008) להתחיל את המשחק (2010) God's Club‏ (2015) The Costume Shop‏ (2014) Faith of Our Fathers‏ (2015) Magi‏ (2016) No Panic, With a Hint of Hysteria‏ (2016) The Apostle Peter: Redemption‏ (2016) RUN‏ (2017) The Least of These: The Graham Staines Story‏ (2019) The Great American Sex Scandal‏ (1990) – סרט טלוויזיה של ABC חזיונות לילה (2001) Nova Vita‏ (2021) משפחת בולדווין מדיה וקבצים בנושא סטיבן בולדווין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן בולדווין (באנגלית) סטיבן בולדווין, ברשת החברתית פייסבוק סטיבן בולדווין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיבן בולדווין, ברשת החברתית אינסטגרם סטיבן בולדווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן בולדווין, באתר AllMovie (באנגלית) סטיבן בולדווין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סטיבן בולדווין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)