laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורמולה 1 עונת 1957

עונת 1957 היא העונה השמינית בה התקיימה אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). שמונה מרוצים התקיימו במהלך העונה - מרוץ בארגנטינה, מרוץ האינדינפוליס 500, שהתקיים בארצות הברית ושישה מרוצי פורמולה ברחבי אירופה. חואן מנואל פנג'יו, שעבר לנהתחרות בקבוצת מזארטי, זכה בתואר בפעם הרביעית ברציפות. חואן מנואל פנג'יו, שזכה באליפות בעונה הקודמת, שב להתחרות עבור מזארטי. בהיעדרו קבוצת פרארי לא הצליחה לנצח אף מרוץ במהלך העונה. בנוסף, במהלך העונה איבדה הקבוצה שני נהגים: יוג'ין קסטלוטי ואלפונסו דה-פורטגו, שנהרגו בתאונות במהלך מרוצים. המתחרה המרכזי של פנג'יו על התואר היה סטירלינג מוס, שעזב את מזארטי ועבר להתחרות עבור וונוול. פנג'יו ניצח ארבעה מרוצים וזכה באליפות הרביעית ברציפות והחמישית בקריירה. מלחמת סיני גרמה לעלייה במחירי הדלק באירופה. הדבר השפיע גם על לוח המרוצים המתוכנן בעונה. הגרנד פרי ההולנדי, הבלגי והספרדי, שתוכננו כחלק מתוכנית המרוצים לעונה, בוטלו עקב עליית מחירי הדלק. בסיום העונה הודיע פנג'יו על פרישתו מהאליפות. גם קבוצת מזארטי סיימה את פעילותה עקב קשיים פיננסיים. הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ, במידה ויותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, מחולקת הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג. נהגים שחלקו רכב במהלך מרוץ, קיבלו מחצית מהנקודות, כל אחד. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה. הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 1957 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.
ריי פליקס

ריימונד דרלינגטון "ריי" פליקס (באנגלית: Raymond Darlington "Ray" Felix;‏ 10 בדצמבר 1930 – 28 ביולי 1991) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1953–1962, בעמדת הסנטר. לאורך קריירת ה-NBA רשם ממוצעים של 10.9 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק. פליקס נולד וגדל בעיר ניו יורק, ולמד באוניברסיטת לונג איילנד בין השנים 1949–1951. בדראפט ה-NBA לשנת 1953 נבחר פליקס בבחירה הראשונה על ידי קבוצת בולטימור בולטס, אותה אימן מאמנו של פליקס באוניברסיטת לונג איילנד, חבר היכל התהילה לעתיד קלייר בי. בעונת הרוקי שלו הפך במהרה לאחד השחקנים המצטיינים בליגה, כשהעמיד ממוצעים של 17.6 נקודות (חמישי ב-NBA) ו-13.3 ריבאונדים למשחק (רביעי ב-NBA). במהלך אותה עונה נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, בו קלע 13 נקודות והוריד 11 ריבאונדים, ובכך הפך לשחקן האפרו-אמריקאי השני אי פעם שלוקח חלק במשחק הראווה (אחרי דון בארקסדייל). על אף שקבוצתו סיימה במקום האחרון בליגה, עם מאזן ניצחונות 16–56 (22.2%), זכה פליקס בתואר רוקי השנה. לקראת עונתו השנייה בליגה נשלח בטרייד לניו יורק ניקס, במדיה שיחק במשך חמש וחצי עונות. בתקופתו עם הניקס שיתף פעולה עם שחקנים בולטים דוגמת הארי גלאטין, קארל בראון, קני סירס וריצ'י גארין, אך הקבוצה דשדשה במרכז טבלת הליגה ורשמה מאזן מצטבר של 203 ניצחונות ו-204 הפסדים בתקופה זו. כשחקן הניקס הציג פליקס יכולת טובה עם ממוצעים של 12.0 נקודות ו-9.1 ריבאונדים למשחק, אך לא הצליח לשחזר את תפוקתו מעונת הרוקי, אשר התבררה בדיעבד כעונתו הטובה בקריירה. במהלך עונת 1959/1960 נשלח בטרייד למיניאפוליס לייקרס, בה שימש כשחקן ספסל בשתיים וחצי העונות הבאות. בעונתו האחרונה ב-NBA,‏ 1961/1962, העפיל עם הלייקרס לגמר הליגה, בו הפסידה קבוצתו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4 על אף יכולת שיא של שחקני הלייקרס אלג'ין ביילור וג'רי וסט. בסיום אותה עונה פרש פליקס ממשחק פעיל, בגיל 31. פליקס נפטר ב-28 ביולי 1991 כתוצאה מהתקף לב, בגיל 60. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של פליקס ב-NBA, באתר Basketball-Reference רשימת הנבחרים בדראפט ה-NBA‏ 1953, באתר Basketball-Reference ההודעה על פטירתו של פליקס, באתר הניו יורק טיימס, 31 ביולי 1991 דוח משחק האולסטאר 1954, באתר הרשמי של ה-NBA סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 1962, באתר Basketball-Reference
בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה

בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה (באנגלית: Billy Dilley's Super-Duper Subterranean Summer) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית, אשר נוצרה על ידי אהרון ספרינגר שידוע בעבודתו בסדרות כגון: המעבדה של דקסטר, בובספוג מכנסמרובע, סמוראי ג'ק, ההרפתקאות של בילי ומנדי, גרוויטי פולס, וונדר מציל את העולם ומיקי מאוס. הסדרה החלה את שידוריה ב-3 ביוני 2017 בדיסני XD בארצות הברית וב-27 באוגוסט 2017 בערוץ דיסני ישראל, והסתיימה בארצות הברית ב-15 ביוני 2017 ובישראל ב-19 בספטמבר 2017. בילי דילי אוהב המדע, חבריו זאק ומרשה וחיית המחמד שלו אנקסימנדר מוצאים את עצמם במהלך חופשת הקיץ לכודים בעולם מוזר הממוקם בליבת כדור הארץ. הסדרה הוכרזה ב-2014 כפיילוט פוטנציאלי. במרץ 2016 הסדרה הוכרזה רשמית על ידי דיסני XD. ב-2015 מעצב הדמויות רוברטראיין קורי הכריז בעמוד הטאמבלר שלו כי הוא עובד על הסדרה מאז דצמבר 2014. "בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בילי דילי: קיץ מוטרף מתחת לאדמה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מיליגן, מרסדס (4 במרץ 2016). "Disney XD Announces 'Billy Dilly' and 'Country Club'". Animation Magazine. נבדק ב-30 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Calendar - Disney XD Press". Disney ABC Press. נבדק ב-9 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) אמידי, אמיד (17 ביולי 2014). "Disney TV Inks Deals With Aaron Springer, Jhonen Vasquez, Jesse LeDoux, and Ryan Quincy". Cartoon Brew. נבדק ב-30 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Your work is starting to look...Aaron Spinger-ish". אורכב מ-המקור ב-2016-10-12. נבדק ב-10 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אנדריי מרקוביץ'

אנדריי ס. מרקוביץ' (בכתב לטיני: Andrei S. Markovits, שם הפרטי כתוב ברומנית, שם המשפחה - בכתיב הונגרי, נולד ב-6 באוקטובר 1948 בטימישוארה שברומניה) הוא מומחה במדעי המדינה וסוציולוג יהודי אמריקאי, יליד רומניה, מומחה בפוליטיקה השוואתית ולימודי גרמניה, מכהן כפרופסור בתחומים אלה באוניברסיטת מישיגן. מרקוביץ' נולד בשנת 1948 בטימישוארה שברומניה, כבן יחיד במשפחה יהודית. אביו היה כלכלן, שסיים דוקטורט באוניברסיטת בודפשט בשנת 1938. הסבים מצד שני ההורים נספו בשואה. בגיל 9, התייתם מרקוביץ' מאמו והיגר עם אביו לאוסטריה. מרקוביץ' למד מילדותו רומנית, גרמנית, אנגלית וצרפתית, ובנוסף שולט בהונגרית וביידיש, בהמשך למד לקרוא גם ברוסית, בעברית ובאיטלקית. אחרי לימודי תיכון, התקבל מרקוביץ' ללימודי מדעי המדינה, כלכלה, סוציולוגיה ומנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. אחרי סיום עבודת הדוקטורט בשנת 1976 עבד במרכז ללימודים אירופיים באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1983-1977 היה מרצה באוניברסיטת וסליי במידלטאון שבקונטיקט. אחר כך, בשנים 1992-1983, לימד כמרצה בפקולטה למדעי המדינה באוניברסיטת בוסטון. בהמשך התמנה מרקוביץ' כפרופסור בפקולטה למדעי המדינה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז. החל מ-1999 הוא מכהן כפרופסור לפוליטיקה השוואתית וללימודי גרמניה באוניברסיטת מישיגן. עיקר תחומי המחקר שלו הם המדיניות של גרמניה ואוסטריה, האנטישמיות והאנטי-אמריקניזם, התנועות החברתיות והפוליטיות באירופה, התרבות הגופנית באירופה ובצפון אמריקה, תפקידם של בעלי החיים המבויתים בחברה העכשווית וכו'. בשנת 1983 הקים מרקוביץ' את הרבעון "German Politics and Society" (הפוליטיקה והחברה הגרמנית) שהפך לכתב העת החשוב ביותר בארצות הברית המוקדש לפוליטיקה העכשווית של גרמניה. מרקוביץ' היה מרצה ופרופסור אורח באוניברסיטאות בגרמניה (בוכום, אוסנאבריק ולינבורג), בסנקט גאלן בשווייץ, וינה, אינסברוק, ובאוניברסיטה העברית בירושלים ובתל אביב. הוא היה חוקר במכון למחקר מתקדם בברלין (Wissenschaftkolleg zu Berlin) בברלין (1999-1998) ובמרכז ללימודים מתקדמים במדעי ההתנהגות CASBS של אוניברסיטת סטנפורד (2009-2008). 1997 - מורה השנה - פרס להצטיינות בהוראה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 2007 - פרס טרונשטיין למורה השנה בפקולטה למדעי המדינה של אוניברסיטת מישיגן 2007- פרס "תפוח הזהב" למורה הטוב ביותר בקמפוס אן ארבור של אוניברסיטת מישיגן 2012 - הצלב הפדרלי של מסדר ההצטיינות של גרמניה - דרגה א 2015 - פרס הספר של ההוצאה לאור של אוניברסיטת מישיגן על ספרו From Property to Family From Bundesrepublik to Deutschland: German Politics after Unification German Politics and Society The German Left: Red, Green, and Beyond The German Predicament: Memory & Power in the New Europe The Politics of the West German Trade Unions: Strategies of class and interest representation in growth and crisis Uncouth Nation: Why Europe Dislikes America Amerika, dich haßt sich's besser Offside: Soccer and American Exceptionalism (עם סטיבן ל. הלרמן) Sports Culture Among Undergraduates: A Study of Student-athletes and Students at the University of Michigan Gaming the World: How Sports are Reshaping Global Politics and Culture" (עם לארס רנסמן) Hillel at Michigan 1926/27 - 1945: Struggles of Jewish Identity in a Pivotal Era 2015 - From Property to Family מדיה וקבצים בנושא אנדריי מרקוביץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדריי מרקוביץ' http://press.princeton.edu/titles/9157.html
משה יצחק טובל

משה יצחק טובל (11 בנובמבר 1952 – 6 באוקטובר 1973) היה לוחם בגדוד הנח"ל 904 שנהרג ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים בעת הקרב על מוצב המזח, כאשר קפץ על רימון יד על מנת להציל שלושה מחבריו. על מעשה זה עוטר לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל. משה יצחק טובל נולד ברחובות ב-11 בנובמבר 1952. הוא התחנך בתלמוד תורה ברחובות ובבני ברק והמשיך את לימודיו בישיבה לצעירים ברמות רמז שבחיפה. בינואר 1971 התגייס טובל לצה"ל ושירת בנח"ל, אחר הטירונות נשלח לתקופת של"ת בנח"ל קוממיות, והמשיך במסגרת הנח"ל המוצנח במשק קוממיות. את תקופת שירותו ביחידה עשה בהצטיינות ראויה לשבח. את חודשי השירות האחרונים שלו עשה במעוז "המזח" ושם גם נמצא בפרוץ מלחמת יום-הכיפורים. יחד עם יתר מוצבי התעלה הותקף מוצב המזח מתחילת המלחמה. תעודת צל"ש הרמטכ"ל שקיבל טובל לאחר מותו מתארת את הנסיבות שבהן נפל: במלחמת יום הכיפורים לחם רב"ט יצחק טובל ז"ל במעוז המזח. עם פרוץ המלחמה הותקף המעוז, ורב"ט יצחק טובל ז"ל השתתף בניסיונות בלימת המצרים החוצים את התעלה כשהוא חשוף לאש האויב. כאשר כותר המעוז נשלח רב"ט יצחק טובל ז"ל עם עוד שלושה לוחמים לעמדה קיצונית אשר נפילתה בידי האויב, הייתה מאפשרת להם לחדור למעוז. מעמדה זו ניהלו רב"ט יצחק טובל ז"ל ושלושת הלוחמים קרב בטווחים קצרים ביותר, בנשק קל וברימונים, נגד אנשי קומנדו מצריים שעלו עליהם פי כמה במספר. תוך כדי הקרב צעק אחד הלוחמים כי לעמדה נזרק רימון. שלושת הלוחמים קפצו מחוץ לעמדה לא נפגעו. רב"ט יצחק טובל ז"ל, שעסק בירי לעבר האויב, קרס לעבר הרימון. באותו רגע התפוצץ הרימון ורב"ט יצחק טובל ז"ל נפצע פצעי מוות. במעשיו אלה גילה רב"ט יצחק טובל ז"ל אומץ-לב, רוח התנדבות ואחוות לוחמים. — תיאור קבלת העיטור, באתר הגבורה לאחר נפילת מוצב המזח נלקחה גופתו על ידי צבא מצרים. בשנת 1979 לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים, הובאה גופת טובל לישראל והוא נקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול. צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לרב"ט משה יצחק טובל, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל; רב"ט משה יצחק טובל, באתר הגבורה תיאור חייו ושירותו הצבאי באתר 'יזכור' לזכרו של משה יצחק טובל, סרטון באתר יוטיוב משה יצחק טובל ז"ל, סרטון באתר יוטיוב ההנצחה ללוחם החרדי שקפץ על רימון והציל את חבריו, באתר ערוץ 7, 31 ביולי 2023 החייל החרדי שקפץ על רימון והציל את חבריו, ישראל היום קורין אלבז-אלוש, 50 שנה אחרי, משפחתו של הלוחם שקפץ על רימון עוד נלחמת על הכרה, באתר ynet, 30 ביולי 2023
דוד פרץ (רב)

הרב דוד פרץ (מאי 1933, ו' בסיוון תרצ"ג – 25 באוגוסט 2017, ג' באלול תשע"ז) היה אב בית דין[דרוש מקור] ורבה הספרדי של טבריה במשך כ-40 שנים. נולד במרוקו לרחל וליעיש פרץ. בילדותו למד במוסדות אוצר התורה במרוקו, מאוחר יותר עברו לצרפת ובגיל 13 בחודש נובמבר 1950 (כסלו ה'תשי"א) עלה לישראל יחד עם אמו, והחל ללמוד בישיבת "בית יוסף" בתל אביב אצל הרב הלל ויטקינד. בישיבה למד בין היתר אצל הרב מרדכי מן והרב אהרון ויינשטיין, ובסיום לימודיו עבר ללמוד בישיבת אור תורה בטבריה. לאחר נישואיו לרחל לחיאני, החל ללמוד בכולל אברכים "אור תורה" בטבריה. בתקופה זו הרב אשר זאב ורנר לקחו תחת חסותו. במקביל מסר הרב פרץ שיעורים בשכונות העיר ופעל להקים בה מוסדות חינוך, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) החל לשמש כרבה של טבריה עילית וכחבר לשכת הרבנות בעיר. לאחר פטירת הרב מאיר ועקנין, נבחר ב-30 בדצמבר 1975 לכהן כרבה הספרדי של העיר. טקס ההכתרה נערך ב-17 בפברואר 1976 בבית הכנסת "אוהל נחום" בטבריה, בהשתתפות שר הפנים דאז יוסף בורג, ראש העיר דאז משה צחר ורבנים נוספים. עם בחירתו, הייתה זו הפעם הראשונה שנבחר בטבריה רב ראשי אחד, ללא רב אשכנזי לצידו, וסמכותו חייבה את כלל העדות. בשנת ה'תשל"ח (1978) הוסמך כדיין בידי הרבנות הראשית. בטבריה פעל לייסד את כולל "זיכרון מאיר" וישיבת "תורת מאיר". כן ייסד בשיכון ד' בעיר כולל אברכים, שבו לומדים אברכים ממוסדות רבי מאיר בעל הנס. עם הגיעו לגיל 80, סיים את תפקידו הרשמי ברבנות, ומאז עסק בצורכי הדת. הלך לעולמו בטבריה ב-25 באוגוסט 2017 (ג' באלול ה'תשע"ז) ונקבר בבית העלמין הישן בעיר. בניו: הרב יוסף יחיאל, ראש ישיבת "פני יהושע" בירושלים וראש מוסדות "תורת מאיר" בטבריה. הרב שלמה, ראש כולל הרמב"ם בטבריה. הרב חיים ראובן, מחבר ספרים רבים. הרב יצחק, ר"מ בישיבת "ישמח משה" בירושלים הרב רפאל. הרב יוסף יצחק שלוש (בנו של הרב דוד שלוש), חבר מועצת הרבנות הראשית, רב המועצה האזורית דרום השרון ויושב ראש ארגון הרבנים בהתיישבות הרב יוסף דנינו, ר"מ בישיבת "אור חדש" ברכסים הרב יעקב כהן, ראש ישיבת "קניני התורה" בירושלים הרב מרדכי כהן, רב קהילת "בית אברהם" בירושלים. הרב ציון כריסי, שימש כרב קהילה בירוחם. הרב יעקב ארוש, מנהל תלמוד תורה בנתיבות * הרב אליהו הלל בנו של הרב יעקב משה הלל, מרבני ישיבת "אהבת שלום" בירושלים. חיבר מספר חיבורים תורניים, ופרסם מאמר בעניין שאלת זמני הזריחה והשקיעה בטבריה. אהבת דוד - על התורה, כתב יד וידבר דוד - על התורה, כתב יד לדוד זרעו - על התורה, כתב יד נבחר רבה של טבריה, בעיתון מעריב, 31 בדצמבר 1975 הרב דוד פרץ רב ראשי בטבריה, בעיתון דבר, 18 בפברואר 1976 מאיר הראובני, רב ראשי יחיד לכל העדות, בעיתון מעריב, 10 בפברואר 1976 רב העיר טבריה לשעבר נגד אריה דרעי, באתר ערוץ 7 אבל בטבריה: רב העיר הגאון רבי דוד פרץ, באתר כיכר השבת, 26.8.17 משה ויסברג, רבה של טבריה הגאון רבי דוד פרץ זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 26.8.17 ראו: הרב הראשי לישראל שלמה גורן - כללי - מכתבים נכנסים - כרך ב', באתר ארכיון המדינה, עמ' 230 הסמכה לדיינות, באתר ארכיון המדינה, עמ' 8 יענקי כץ, ‏הקהילה החרדית בירוחם סוערת: מדוע פוטר הרב הספרדי?, באתר כיכר השבת, 4 בספטמבר 2019 קובץ בית אהרן וישראל, ירושלים תש"ע, שנה כה גיליון ג, עמ' סט-עא
אסכולת ייל

אסכולת ייל (אנגלית: Yale school) הייתה קבוצה של מבקרי ספרות שפעלה בעיקר בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים. על הקבוצה נמנו בין היתר פול דה מאן וג'וזף היליס מילר. חברי הקבוצה נודעו בפרקטיקות וטקטיקות שונות של קריאה דקונסטרוקטיביסטית שאותן הפעילו על טקסטים ספרותיים, במגמה להראות, ברוח כתביו ורעיונותיו של הפילוסוף היהודי-צרפתי, ז'אק דרידה, כי קיימת אי-אפשרות עקרונית להעמיד טקסט על משמעות אחת ויחידה, ולכן גם הגיעה למסקנה הפרדוקסלית, שאין להעמיד טקסט על משמעות כלשהי, שכן מספר המשמעויות כמספר הקוראים בכוח. מכאן שהתפקיד היחיד שנועד למבקר ולפרשן הספרותי הוא להנהיר את אי-אפשרות הקריאה. תורת הספרות דקונסטרוקציה פוסט-סטרוקטורליזם זאב לוי, הרמנויטיקה, הוצאת "ספריית פועלים" אסכולת ייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונגרס חוק הבולים

קונגרס חוק הבולים הייתה התכנסות של נציגים של שלוש עשרה המושבות הבריטיות בצפון אמריקה, בתגובה לחוק הבולים שהטילה בריטניה על המושבות ב-1765. הנציגים החליטו על מגילת זכויות וכתבו עצומות למלך ולפרלמנט הבריטי. ישנם הרואים בקונגרס הבולים את הצעד המשמעותי הראשון לקראת הכרזת העצמאות של ארצות הברית. חוק הבולים גרר תגובות נזעמות מצד תושבים רבים במושבות. קבוצת בני החירות המיליטנטית הצליחה לעורר זעם רב ולארגן הפגנות נגד הממשלה הבריטית. במאי 1765, בית הנבחרים של וירג'יניה גינתה את החוק והגינוי הופץ בין המושבות. ב-8 ביוני 1765 שלח ג'יימס אוטיס בתמיכת האספה הכללית של מסצ'וסטס, מכתב הקורא לכינוס של נציגי המושבות בניו יורק באוקטובר. נציגים של 9 מושבות מתוך ה-13 הגיעו לניו יורק. ארבע המושבות שלא שלחו נציגים: ניו המפשייר, וירג'יניה, צפון קרוליינה וג'ורג'יה תמכו בכל זאת בהחלטת הקונגרס. לאחר שבועיים של דיונים, מה-7 באוקטובר עד ה-19 באוקטובר, הסכימו הנציגים על מגילת הזכויות והחליטו לשלוח עצומות למלך ולפרלמנט הבריטי. הצהרת הזכויות הכילה 14 נקודות ובהם: רק לתושבי המושבות ונציגיהם יש זכות להטיל מיסים במושבות זכותו של כל תושב למשפט על ידי חבר מושבעים לתושבי המושבות אותן זכויות כמו לתושבי בריטניה הפרלמנט הבריטי אינו יכול לייצג את תושבי המושבות אשר אינם רשאים להצביע לפרלמנט קונגרס הבולים החליט גם על חרם על תוצרת בריטית כדי להימנע מתשלום מס הבולים וכן על צעדים אקטיביים נגד גובי המס, שכללו אלימות נגד הגובים והשמדת הבולים. חוק הבולים בוטל באביב הבא, וההצלחה של הפעולה המשותפת של תושבי המושבות, כמו גם ההצלחה של החרם על תוצרת בריטית שימנו את הדרך לפעילות משותפת של תושבי המושבות נגד הכתר הבריטי. מדיה וקבצים בנושא קונגרס חוק הבולים בוויקישיתוף נוסח החלטת הזכויות, באנגלית
מוריס סטאנס

מוריס הוברט סטאנס (באנגלית: Maurice Hubert Stans;‏ 22 במרץ 1908 – 14 באפריל 1998) היה רואה חשבון ופוליטיקאי אמריקאי. הוא כיהן כאחראי על המימון ב"וועדה לבחירה מחדש של הנשיא" ריצ'רד ניקסון, והיה דמות פריפריאלית בפרשת ווטרגייט. סטאנס נולד ב-22 במרץ 1908 בעיר שקופי שבמדינת מינסוטה, לג'יימס הוברט סטאנס ומטילדה ניסן סטאנס. אביו היה בנם היחיד של יאן הנדריק סטנס ומריה קתרינה קריינס, זוג בלגי שעלה לארצות הברית בשנת 1880. את לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1925. הוא עבד בבית היציקה המקומי לפני שנסע לשיקגו שבאילינוי כדי למצוא עבודה עם חברו. באותה השנה הוא החל לעבוד כסטנוגרף וכמנהל חשבונות של יבואן משיקגו, בעודו לומד שיעורי ערב באוניברסיטת נורת'ווסטרן. בשנת 1928 הוא הצטרף לחברת רואי החשבון המוסמכים של שיקגו, והמשיך את לימודיו הזמניים באוניברסיטת קולומביה בעת שעבד במשרד בניו יורק. באוניברסיטת קולומביה למד בשנים 1928-1930. הוא היה שותף בכיר במשרד עורכי הדין אלכסנדר גרנט ושות' מ-1940 עד 1955. הוא היה רואה חשבון מוסמך ומורשה במדינת ניו יורק, אוהיו ווירג'יניה והיה נשיא המכון האמריקאי לרואי חשבון בשנים 1954-1955. הוא צורף להיכל התהילה של החשבונאות בשנת 1960. מאוחר יותר הוא כיהן כסגן מנהל שירות הדואר של ארצות הברית בשנים 1955-1957, בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר. שימש כסגן מנהל משרד הניהול והתקציב 1957-1958, וכמנהל המשרד בשנים 1958-1961, עדיין תחת הנשיא אייזנהאואר. הוא הצטרף לממשלו של ריצ'רד ניקסון כמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1969-1972. בשנת 1961, סטנס היה אחד ממייסדי קרן חיות הבר האפריקאיות. באמצע פברואר 1972 התפטר מתפקידיו כמזכיר המסחר וכאחראי המימון של "וועדה לבחירה מחדש של הנשיא" ריצ'רד ניקסון. בחשבון הבנק של אחד מן הפורצים למתחם ווטרגייט נתגלתה המחאה על סך 25,000 דולר, שיועדה במקורה לוועדה לבחירה מחדש של הנשיא. הקשר אל מטהו של הנשיא החל להתבהר מכמה כיוונים; הסתבר שההמחאה נכתבה לפקודתו של מזכיר המסחר סטאנס. התובע הכללי ג'ון מיטשל וסטאנס זוכו מהאשמות לקשירת קשר ולשיבוש הליכי חקירה בבית המשפט המחוזי בניו-יורק. מוריס סטאנס נפטר בעיר פסדינה שבקליפורניה ב-14 באפריל 1998, בגיל 90, מאי-ספיקת לב. מדיה וקבצים בנושא מוריס סטאנס בוויקישיתוף מוריס סטאנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) De Nederlandsche leeuw. Koninklijk Nederlandsch Genootschap voor Geslacht- en Wapenkunde. 1969. p. 205 Maurice Stans papers, החברה ההיסטורית של מינסוטה Raymond Bonner, At the hand of man: peril and hope for Africa's wildlife, Knopf, 1993, ISBN 0-679-40008-7 אולם ומלואו, באתר גלובס, 26 בינואר 2004
גזרן אמריקני

גזרן אמריקני (שם מדעי: Rynchops niger) הוא מין של עוף מים ממשפחת הגזרניים המצוי באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. הוא נודד בחורף גם לקריביים. עוף זה מגיע לאורך 40-50 ס"מ ומוטת כנפיו 107-127 ס"מ. משקלו 212-447 גרם בממוצע והוא בעל גוף שחור עם גרון ולחיים לבנות וראש שחור עם מקור ארוך ואדום בעל לסת תחתונה ארוכה מהעליונה. קצות המקור שחורים. העיניים קטנות. הגזרן מעופף בלהקות בינוניות בחופי ימים רדודים, לגונות, גדות אגמים ונהרות איטיים ובביצות ושם מחפש את מזונו. הגזרן מעופף מעל המים במהירות כשקצה מקורו נמצא מתחת למים, הוא ממשיך לעופף הלוך ושוב לאורך אזור הדיג עד שמרגיש משהו שנוגע במקור ואז סוגר אותו בחבטה מהירה. הוא ניזון מדגים קטנים, סרטנים וחרקי מים. גזרנים אלה בונים את קינם על גדות מקווי המים. בתטולה יש 3-7 ביצים. זוג ההורים דואג לצאצאים למזון של דגים וסרטנים או רכיכות. מצב השימור של גזרן זה הוא ללא חשש. לגזרן זה יש 3 תת-מינים: Rynchops niger niger Rynchops niger cinerescens Rynchops niger intercedens מדיה וקבצים בנושא גזרן אמריקני בוויקישיתוף גזרן אמריקני, באתר ITIS (באנגלית) גזרן אמריקני, באתר NCBI (באנגלית) גזרן אמריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גזרן אמריקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) גזרן אמריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גזרן אמריקני, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) גזרן אמריקני, באתר GBIF (באנגלית) גזרן אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
שלצדף אמריקני

שלצדף אמריקני (שם מדעי: Haematopus palliatus) הוא מין של עוף מים ממשפחת השלצדפיים המצוי באמריקה. אורכו של השלצדף 42-45 ס"מ ומוטת כנפיו 76 ס"מ. הוא בעל ראש וחזה שחורים, מקור אדום חזק וארוך, עיניים צהובות, כנפיים חומות, רגליים ורודות בהירות ובטן לבנה. השלצדף הוא עוף שוכן חופי ימים פתוחים המצוי מחופי ניו אינגלנד ופלורידה עד לחופי ארגנטינה וצ'ילה. הוא מצוי גם בגדות של אגמים ומקווי מים מתוקים שונים אך מעדיף חופי ימים ואיים שונים. השלצדף ניזון בעיקר מרכיכות אותם הוא מוצא בחוף הים. הוא ניזון מצדפות שונות אותם הוא פותח על ידי הכאה במקורו החזק עד שהם נשברות אך כמה קבוצות מצליחות לפתוח את הצדפות על ידי הכאה מהירה של השריר הסוגר את הקונכייה, כך שהרכיכה יכולה להישלף החוצה מבלי לפגוע בצדף. כמו כן הם ניזונים מתולעים שוכנות חופים. השלצדף נפוץ בעיקר בחופי סלעים אך גם בחופים חוליים. הוא עצמו איננו יכול לשחות ולכן כשהגאות מגיעה כל עופות החוף עפות ומחכות לשפל. מדיה וקבצים בנושא שלצדף אמריקני בוויקישיתוף שלצדף אמריקני, באתר ITIS (באנגלית) שלצדף אמריקני, באתר NCBI (באנגלית) שלצדף אמריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שלצדף אמריקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) שלצדף אמריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שלצדף אמריקני, באתר GBIF (באנגלית) שלצדף אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנפית מנגרובים

אנפית מנגרובים או אנפת מנגרובים (שם מדעי: Butorides striata) היא מין אנפה קטנה החיה באזור הטרופי של העולם. בעבר תפוצתה בישראל הייתה מוגבלת לאזור מפרץ אילת בלבד, אך עם השנים התפשטה צפונה; בעיקר לאורך מישור החוף. בעבר הייתה שייכת למין אחד שנקרא באנגלית אנפה ירוקת-גב, שכלל בנוסף אליה גם את המינים אנפת הלבה מאיי הגלאפגוס והאנפה הירוקה מאמריקה הצפונית. אורכה 40–46 ס"מ ומשקלה 200–250 גרם. היא בעלת נוצות אפורות-סגולות וראש צהוב עם מקור ארוך בצבע צהוב ואפור. הרגליים ארוכות וכתומות ואין להם קרומי שחייה. האנפה מצויה בטבע מאפריקה ויפן ועד לאוסטרליה ולאמריקה הדרומית וגם בכמה איים כמו איי מריאנה. היא נפוצה גם בישראל. היא מצויה בביצות, ביצות מיוערות ומנגרובים, אגמים ומקווי מים שקטים ובהם היא אורבת לטרף בגדה. האנפה מפתה את טרפה להגיע אליה על ידי זריקת פיתיון למים כגון פירורי לחם. דגים קטנים מתקרבים ללחם, במקרים רבים בפארקים בהם אנשים מאכילים את הדגים, ונתפסים על ידי האנפה. היא ניזונה גם מצפרדעים, חרקי מים וסרטנונים. מדיה וקבצים בנושא אנפית מנגרובים בוויקישיתוף אנפית מנגרובים, באתר ITIS (באנגלית) אנפית מנגרובים, באתר NCBI (באנגלית) אנפית מנגרובים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפית מנגרובים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנפית מנגרובים, באתר GBIF (באנגלית) אנפית מנגרובים באתר הרשימה האדומה של IUCN מגדיר הציפורים של ישראל - אנפית מנגרובים, באתר פורטל צפרות ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנפה ירוקה (סוג)

אנפה ירוקה (שם מדעי: Butorides) היא סוג של עופות ממשפחת האנפתיים החיים במקווי מים טרופיים הן במים מתוקים והן במים מלוחים כמו גם במים מליחים בשפכי נהר או ביצות מנגרובים. לאנפות אלה גוף עגלגל, ראש עם ציצה בולטת וכנפיים ירוקות או סגולות. הפנים צהובות והמקור עבה. הן ניזונות מטרף שהן תופסות במים וחלקן משתמשות בפתיון כדי לתפוס את צידן. אנפית מנגרובים (Butorides striata) אנפה ירוקה (Butorides virescens) אנפת לבה (Butorides sundevalli) מדיה וקבצים בנושא אנפה ירוקה בוויקישיתוף אנפה ירוקה, באתר ITIS (באנגלית) אנפה ירוקה, באתר NCBI (באנגלית) אנפה ירוקה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפה ירוקה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנפה ירוקה, באתר GBIF (באנגלית)
הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה

הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה (בגרמנית: Internationalen Friedrich-Nietzsche-Preises) הוא פרס גרמני-שווייצרי, המוענק מדי שנתיים ליוצרה של עבודה פילוסופית מדעית או ספרותית בשפה הגרמנית. ראשיתו של הפרס הייתה ב-1995, עת נוסד על ידי ממשלת מדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, אשר בה ממוקמת העיר נאומבורג, שבה חי ניטשה חלק ניכר מחייו. גובה הפרס היה 15 אלף אירו והוא הוענק מדי כשנתיים על ידי ראש ממשלת סקסוניה-אנהלט לזוכה שבחר חבר שופטים. לאחר 2012 נעשה ארגון מחדש של הפרס והוא קיבל את שמו הנוכחי. הוא ניתן כעת על ידי קרן פרידריך ניטשה, אגודת פרידריך ניטשה, קרן אליזבת ג'ני משווייץ, עיריית נאומבורג ועיריית בזל שבשווייץ - שתי הערים שבהן בילה ניטשה את מרבית חייו. סכום הפרס נותר ללא שינוי והוא מוענק מדי שנתיים, בטקס שייערך באחת משתי הערים לסירוגין. הזוכה בפרס נבחר על ידי חבר שופטים ובו נציגים לכל אחד מחמשת הגופים השותפים לפרס. 1996 – וולפגנג מולר-לאוטר (אנ'), ברלין 1998 – קורט פול יאנץ (גר'), בזל 2000 – רודיגר ספרנסקי (אנ'), ברלין 2002 – מארי לואיז האז, ברלין ; ומייקל קולנבך, בזל 2004 – דורס גרינביין, ברלין 2006 – סילביו ויאטה (אנ'), הילדסהיים 2009 – לוגדר לוקהאוס (גר'), פרייבורג 2012 – אנדראס אורס זומר (אנ'), היידלברג 2015 – מרטין וולסר (אנ'), אוברלינגן 2017 – וולפרם גרודק, ציריך 2019 – אגנש הלר, ניו יורק/בודפשט (לאחר מותה) 2022 – בטינה שטנגנט, המבורג אתר האינטרנט הרשמי של הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה (בגרמנית) Friedrich-Nietzsche-Preis | Literaturpreis Gewinner (בגרמנית)