laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפיוס קלאודיוס פולכר (קונסול 54 לפנה"ס)

אפיוס קלאודיוס פולכר (בלטינית: Appius Claudius Pulcher‏; ? - 48 לפנה"ס), היה פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית. פולכר נולד ברומא בתחילת המאה הראשונה לפני הספירה לערך והיה בן למשפחת הקלאודיים רבת ההשפעה. אביו אפיוס קלאודיוס פולכר כיהן כקונסול בשנת 79 לפנה"ס. את תחילת הקריירה שלו עשה פולכר בשנת 70 לפנה"ס יחד עם אחיו פובליוס קלודיוס פולכר בצבאו של לוקיוס ליקיניוס לוקולוס שהיה נשוי לאחותו. באותו הזמן היה הצבא מוצב באסיה ועסוק במלחמה כנגד מיתרידטס השישי, מלך פונטוס וטיגרנס השני מלך ארמניה. לוקולוס שלח אותו אל טיגרנס עם הדרישה שיסגיר לידי הרומאים את מיתרידטס. פולכר שהה ביוון בשנת 61 לפנה"ס למטרת איסוף חפצי אמנות שישמשו אותו במשחקים שהוא התכוון לעלות כשיבחר כאיידיל, אולם תודות להשפעתו של הקונסול של שנת 58 לפנה"ס, לוקיוס קלפורניוס פיסו, הוא נבחר לפראיטור של שנת 57 לפנה"ס מבלי לכהן קודם כאיידיל כפי שנדרש במסלול המשרות. כפראיטור פיקח על משפטי הסחיטה שהתנהלו כנגד מושלי הפרובינקיות. כמו כן תמך באחיו קלודיוס שכיהן באותה שנה כטריבון הפלבס ושכר בשבילו גלדיאטורים שישמשו אותו בקרבות הרחוב שהוא ניהל בעיר. הוא התנגד להחזרתו של קיקרו, שיצא לגלות שנה קודם לכן, כתוצאה מחוק שחוקק אחיו. לאחר תום כהונתו הוא כיהן כמושל סרדיניה עד שנת 55 לפנה"ס. פולכר נבחר לכהן כקונסול של שנת 54 לפנה"ס לצדו של לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס, הוא היה זה שהאשים את אולוס גביניוס בקבלת שוחד של 10,000 טאלנטים מידיו של תלמי השנים עשר בתמורה לסיוע שהוא נתן לו להחזיר את כס המלוכה במצרים. הוא גם תמך בהענקת טריומף לגאיוס פומפטינוס. לפי קיקרו המניע שלו לפעולות אלו היה רצונו לרווח כספי תמורת תמיכתו. לאחר סיום כהונתו הוא מונה למושל קיליקיה. התנהלותו בזמן תקופת שלטונו הייתה רודנית והוא נהג לעשוק את תושבי הפרובינקיה. פולכר ניהל מערכה צבאית באזור אמנוס כנגד התושבים המקומיים. כאשר חזר לרומא הוא הואשם בניהול רודני של הפרובינקיה שלו ובכך שהוא שיחד מצביעים במהלך מסע הבחירות שלו לקנסורה ורק תודות להתערבות של פומפיוס, קיקרו, מרקוס יוניוס ברוטוס והורטנסיוס הוא זוכה. פולכר נבחר לכהן כקנסור בשנת 50 לפנה"ס יחד עם פיסו. כקנסור נהג בחומרה יתרה וכשערך את רשימת הסנאט (lectio senatus) סילק מספר חברים שלדעתו לא היו ראויים להיכלל בין חברי המוסד. פולכר היה מקורבו של פומפיוס וכשמלחמת האזרחים פרצה בשנת 49 לפנה"ס בינו לבין יוליוס קיסר הוא תמך בפומפיוס והלך אחריו ליוון. הוא מת בשנת 48 לפנה"ס, לפני שיכל היה לחזות במפלה הרפובליקאית בקרב פארסאלוס. אפיוס קלאודיוס פולכר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כובע סמט

כובע סַמֶט (בכתיב יידישאי - סאמעט) הוא כובע שחור, שטוח (הנקרא כובע סופר) או מוגבה (הויכער), עשוי לבד מפרוות בונים או ארנבות, שאותו חובשים בחלק ניכר מהחצרות החסידיות. מקור השם ביידיש, שבה "סאמעט הוט" (נהגה: samet hit) משמעותו כובע קטיפה. נקרא גם "ביבער הוט", דהיינו כובע מפרוות בונים. כובע הסמט לסוגיו היה מקובל בקרב יהודי אירופה במאות ה-18 וה-19[דרוש מקור]. כמה מקורות דרשו שהמילה סמע"ט היא ראשי תיבות: סור מרע עשה טוב. לכובע שני סוגים עיקריים: גבוה ("הויעכער"), ונמוך או שטוח ("פלאטשיגער" - הנקרא גם כובע "סוּפֶּר"). הוא כובע בעל תיתורה עגולה שקצותיה מוגבהים ומצופים סרט מבד ריפס. כיפת הכובע היא עגולה וגבוהה וישרה בחלקה העליון, כשחלקה התחתון מצופה בסרט רחב מבד ריפס עם דיגום בצורת עניבת פרפר. רוב חסידויות הונגריה וגליציה, חובשים כובע זה בימי החול וצעירים רווקים חובשים אותו גם בשבתות וחגי ישראל. אצל רוב החסידויות נמצא דיגום הפרפר שעל הסרט שסביב כיפת הכובע (המכונה "שלייף") בצד שמאל, ואילו אצל חסידי ויז'ניץ הפרפר נמצא מצד ימין. על פי גרסה אחת, הסיבה לכך נובעת מכך שרבי מנחם מנדל הגר (צמח צדיק) פגש כומר שחבש כובע זהה, וכדי שלא להתדמות לו סובב את כובעו משום "בחוקותיהם לא תלכו". על פי גרסה אחרת הסיבה היא קבלית ובאה להגביר את הימין על השמאל. על פי רוב, התיתורה של הכובע היא צרה, אולם רבנים ואדמו"רים נוהגים ללכת עם תיתורה רחבה יותר כשהשלייף בנוי בצורת פסים ולא בצורת פרפר. כובע זה מכונה גם "א רעבישע הוט" - כובע רבנים. מכונה גם "א ברייטע ביבער הוט" (ביידיש: כובע קטיפת בונים רחב) על שם התיתורה הרחבה שלו, או "סוּפֶּר" על שם חברת גראנד סופריור הצ'כית שייצרה את הכובע במאה העשרים. זהו כובע קטיפה, אולם הוא נמוך מאוד ורחב שוליים, והשלייף שלו מורכב תמיד מפסים ולא מפרפר. במאות ה-18, ה-19 ותחילת המאה ה-20 היה זה הכובע האופייני ליהודים בגליציה והונגריה. כיום הוא מאפיין גם את חסידויות ירושלים ובני היישוב הישן והעדה החרדית. חלק מחסידי סאטמר ושאר החסידיות יוצאות הונגריה בברוקלין, בניו יורק רבתי ובאירופה, חובשים אף הם כובע זה ויש צעירים לא נשואים החובשים הומבורג בימי החול, וסופר בשבתות וחגים. דנצ'וּ ארנון, על ראש שמחתי: כובעים של חרדים, בבלוג "עונג שבת", 5 בספטמבר 2020
קנת פרנץ'

קנת רונלד פרנץ' (באנגלית: Kenneth Ronald French; נולד ב-10 במאי 1954) הוא כלכלן אמריקאי ופרופסור בדארטמות' קולג'. פרנץ' התפרסם בתרומתו לתורת המימון, בזכות מחקרים שפרסמו הוא ועמיתו יוג'ין פאמה בתחום הערכות שווי ניירות ערך. פרנץ' סיים ב-1975 תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת ליהיי שבפנסילבניה ועבד שנתיים כמהנדס בחברת איסטמן קודאק. הוא סיים ב-1978 תואר MBA באוניברסיטת רוצ'סטר, תואר M.S באקונומטריקה ומימון ב-1981, ודוקטורט במימון ב-1983. לאחר סיום הדוקטורט עבר פרנץ' לאוניברסיטת שיקגו ומ-1989 כיהן כראש המרכז למחקר מחירי ניירות ערך, בבית הספר למנהל עסקים. בשנת 1993 ביחד עם יוג'ין פאמה הוא פרסם מאמר על השקעות מונחות פקטורים. בין השנים 1994 ל-1998 שימש כראש המרכז הבינלאומי למימון בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ייל ומ-1998 עד 2001 במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. מאז 2001 משמש כפרופסור בבית ספר למימון של דארטמות' קולג'. בשנים 2006 ו-2007 כיהן פרנץ' כנשיא האגודה האמריקאית למימון, הוא משמש כעמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER), עורך ויועץ של כתבי עת מובילים בכלכלה ומימון, וחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מאז 2007. עיקר פרסומו של פרנץ' נובע ממחקריו המשותפים עם עמיתו לאוניברסיטת שיקגו יוג'ין פאמה, השניים מצאו כי המודל המקובל להערכת שווי ניירות ערך, ה-CAPM, אינו מדויק. ב-1992 פרסמו פאמה ופרנץ' את מחקרם על סיכון ותשואה בו בחנו את ביצועיהן של אלפי מניות משנות ה-60 ועד תחילת שנות ה-90. הם הראו כי הבטא במודל ה-CAPM אינה מהווה מדד מספק לקביעת התשואה הנדרשת על מחיר המניות וכי קיימים גורמים משפיעים נוספים, אותם הביאו לידי ביטוי במודל חדש שבנו המכונה Fama-French three-factor model. פרנץ' נשוי ואב לשלושה ילדים, הוא משמש כדירקטור בחברת ניהול ההשקעות Dimensional Fund Advisors בה משמש גם כיועץ בתחום בניית אסטרטגיות השקעה. קנת פרנץ', באתר SSRN עמוד הבית של קנת פרנץ' באתר דארטמות' קולג'
שעונית צהובה

שעונית צהובה (שם מדעי: Passiflora edulis var. flavicarpa או בקיצור Passiflora flavicarpa) היא שעונית מקומית לאמריקה הטרופית, בעלת פרי צהוב ואכיל. זהו מין שונה מהשעונית הנאכלת. העלים מנוגדים, מסולסלים, בעלי שלוש אונות עמוקות. הצמח מטפס על ידי קנוקנות הנמצאות בכל מפרק עלה. הפרחים לבנים בקוטר 5-8 ס"מ ומאופיינים על ידי זירים ארוכים, לבנים או לבנים-סגולים. הפרי עגול או אליפטי בקוטר 5 ס"מ, וצבעו משתנה מירוק לצהוב בהבשלה. תוך הפרי מלא בזרעים קטנים הניתנים בציפה ונוזל צהוב ארומטי וסמיך המשמש כתוספת לשרבט ולהכנת ריבות וג'לי. הפרי משומש לגידול ביתי ועם פוטנציאל לשוק המסחרי. פרי השעונית הסגולה (שעונית נאכלת) בעל טעם המתעלה באיכותו על הסוג הצהוב. השעונית מצליחה בקרקעות מנוקזות ועשירות ברקבובית. את הצמח כדאי להדלות על כבלים או גדרות, והוא פורח בשנה השנייה לשתילה, ומניב ברציפות מיוני ועד נובמבר. מין זה אינו מגודל בפוארטו ריקו בגלל מחלה אשר הורגת את הצמחים, וייתכן שנגרמת על ידי מין של פוסריום. מחקרים בהוואי הראו שהחרק המוצלח ביותר להאבקה הוא דבורת העץ מהמין Xylocopa varipuncta. מספר מינים של דבורה זו נמצאים באזורים הטרופיים. כדאי לעודד את הימצאותן כמאביקים טבעיים. הצמח מניב לשנים רבות וזקוק למעט השגחה, מלבד גיזום ודישון מדי פעם. הציפה נאכלת גם בצורתה הטריה ישירות מהפרי לאחר תוספת קטנה של סוכר. השימוש הנפוץ ביותר הוא במשקה מרענן המוכן על ידי ערבוב של הציפה עם קרח, מים, סוכר וסודה לשתייה. זן ישראלי בשם Passion Dream) P.D) נוצר מהכלאה של שעונית צהובה ושעונית נאכלת. בפרי ישנה כמות רבה של ויטמין C. ישנם גם זנים מתוקים לפרי. פרי פתוח פסיפלורה סגולה וצהובה זה לצד זה פסיפלורה צהובה למכירה בשוק
אבי ישראלי

אבי ישראלי (נולד ב-1953) הוא רופא פנימאי ומנכ"ל משרד הבריאות לשעבר. משמש מנהל מחלקת מדיניות מינהל וכלכלת בריאות במרכז הרפואי הדסה. ישראלי סיים ב-1978 לימודי רפואה בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה ברפואה פנימית ובניהול רפואי. הוא מוסמך בבריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית ומוסמך במנהל עסקים מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. משנת 1996 מכהן כפרופסור מינהל וכלכלה רפואית בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. מונה לתפקיד מנכ"ל משרד הבריאות בשנת 2003 על ידי שר הבריאות, דני נוה. קודם למינויו זה מילא ישראלי את תפקיד מנהל המחלקה למינהל בריאות וכלכלת בריאות בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ועוד קודם לכן כיהן בתפקיד מנכ"ל המרכז הרפואי הדסה. כן כיהן כיו"ר הוועדה להרחבת סל הבריאות. פרש מתפקיד מנכ"ל המשרד בשנת 2009. מכהן כיושב ראש חברת הביומד "בריינסטורם". דן אבן, ערב פרישתו, מנכ"ל משרד הבריאות, אבי ישראלי, מודה בכישלונות ומציע פתרונות למחסור ברופאים, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסופר קלאסיקו

הסופר קלאסיקו של הכדורגל הארגנטינאי (בספרדית: Superclásico del fútbol argentino), או בקיצור הסופר קלאסיקו, הוא משחק הדרבי של העיר בואנוס איירס, בירת ארגנטינה, בין בוקה ג'וניורס לבין ריבר פלייט. המשחקים בין שתי הקבוצות, שהן המצליחות ביותר ובין הפופולריות ביותר בכדורגל הארגנטינאי, מושכים קהל רב, וזוכים לאחוזי צפייה גבוהים בטלוויזיה. הסופר קלאסיקו ידוע ברחבי העולם כאחד ממשחקי הדרבי החשובים והמרתקים ביותר. באפריל 2004 דירג העיתון האנגלי "האובזרבר" את המשחק בראש רשימת "50 דברי הספורט שתרצה לעשות לפני מותך", וטען כי "יום הדרבי בבואנוס איירס גורם לאולד פירם להיראות כמו משחק בין בתי ספר יסודיים". היריבות בין שני המועדונים היא מהמפורסמות בעולם והמשחקים ביניהם רווי רגשות בשני הצדדים, על רקע חברתי ופוליטי: כאשר ריבר מזוהה עם העשירים ואילו בוקה מזוהה עם העניים. משחק הסופר קלאסיקו הארגנטינאי הראשון נערך ב-24 באוגוסט 1913, ובו ניצחה ריבר 2–1 באצטדיונה של ראסינג קלוב. סופרקלאסיקו בולט נערך ב-9 בדצמבר 2018 במסגרת צמד משחקי גמר גביע ליברטדורס 2018, באצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד, זאת לאחר שמשחק הגומלין נדחה כבר פעמיים (בשל התפרעות אוהדים) והיה אמור להיערך במקור באצטדיון המונומנטל של ריבר פלייט. המשחק הסתיים בניצחון ריבר 1–3. השניים נפגשו שוב בשלב חצי גמר ליברטדורס באוקטובר 2019 בצמד משחקים שבהם ריבר גברה על בוקה. נכון ל-2 בספטמבר 2019: מקור:סטטיסטיקות באתר RSSSF‏ ב-15 באפריל 2007 כבש פבלו לדסמה מול ריבר פלייט שער לאחר 50 שניות מהפתיחה, שער שנחשב למהיר בתולדות משחקי הדרבי בין שתי הקבוצות. 19 באוקטובר 1941: ריבר מנצחת את בוקה 5 - 1 בדרך לאליפות ארגנטינה. 19 ביולי 1942: ריבר מנצחת את בוקה בתוצאה 4 - 0. 17 באוגוסט 1955: בוקה מנצחת את ריבר בתוצאה 4 - 0. 19 במאי 1959: בוקה מנצחת את ריבר 5 - 1 עם שני שערים של חוסה יודיקה, וגומלת לה על ההפסד מ-1941. 7 במרץ 1982: בוקה מנצחת את ריבר 5 - 1 במונומנטל, וזוכה בניצחון החוץ הגדול ביותר עד כה. 15 באוקטובר 1972: ריבר חזרה מפיגור 2 - 4 לניצחון 5 - 4 בסיום. במשחק זה הובקעו הכי הרבה שערים בתולדות הסופר קלאסיקו. 24 בנובמבר 1957: ריבר מנצחת את בוקה בתוצאה 5 - 3. 27 ביוני 1973: בוקה מנצחת בתוצאה 5 - 2. 3 בפברואר 1974: ניצחון נוסף לבוקה בתוצאה 5 -2. קרלוס גרסיה קמבון מבקיע ארבעה שערים, וקובע שיא לשחקן בסופר קלאסיקו. 2 במרץ 1980: ריבר מנצחת בתוצאה 5 -2. הקבוצות נפגשו ביניהן לראשונה במשחק גמר של מפעל יבשתי בעונת 2018 בגביע ליברטדורס. המשחק הראשון התקיים ב-10 בנובמבר 2018 והסתיים בשוויון. משחק הגומלין נערך ב-9 בדצמבר 2018 והסתיים בניצחון 1–3 של ריבר, שזכתה בתואר. על אף היריבות בין שני המועדונים, מספר שחקנים עברו בין שניהם או שיחקו בשניהם: הקלאסיקו הספרדי מדיה וקבצים בנושא הסופר קלאסיקו בוויקישיתוף Crossing the Superclasico divide, באתר פיפ"א סטטיסטיקות באתר ESPNdeportes (בספרדית) נדב יעקבי, גמר כל הגמרים: הסופר קלאסיקו בין בוקה ג'וניורס לריבר פלייט, באתר ynet, 9 בנובמבר 2018 תומר יצחק‏, תרנגולים וכפרות: חזרה למפגשי בוקה - ריבר במפעלים היבשתיים, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2018 סטטיסטיקות כתבה באתר האובזרבר גמר הליברטדורס בין בוקה וריבר נדחה ליום ראשון ב-22:00, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2018 פוצץ המשחק בין ריבר פלייט לבוקה ג'וניורס אחרי שגז פלפל רוסס על שחקנים, באתר וואלה, 15 במאי 2015 הסימבולוגיה של ריבר פלייט ובוקה ג'וניורס
סימון דה מונפור

האם התכוונתם ל... סימון הרביעי דה מונפור – רוזן לסטר החמישי, אדונן של אחוזות מונפור ואמורי, מהאצילים הצרפתים שהשתתפו במסע הצלב הרביעי ומראשי מסע הצלב האלביגנזי ואביהם של אמורי דה מונפור וסימון החמישי דה מונפור סימון החמישי דה מונפור – חלוץ הייצוג הפרלמנטרי, בנו של סימון הרביעי דה מונפור, דמות מפתח במסע הצלב האלביגנזי
כליל החורש

כליל החורש (כְּלִיל הַחֹרֶש, שם מדעי: Cercis siliquastrum) הוא עץ חורש נשיר במשפחת הקסאלפיניים (הוא קרוב משפחה של החרוב). פריחתו הבוהקת בחודשי מרץ-אפריל העניקה לו את שמו, אשר משמעותו היא "כתר החורש" או "נזר החורש". העץ קטן מאוד; שיח עץ נשיר המגיע לגובה 6–8 מטר, בעל גזע מרכזי יחיד המתפצל בחלקו התחתון, רוחב גזעו כ-30 ס"מ. העץ גדל בר בחבל הים תיכוני ההררי בגובה 100–1,000 מ'. בעולם העץ גדל בדרום אירופה ודרום מערב אסיה; בספרד, דרום צרפת, איטליה, יוון ואסיה הקטנה. כליל החורש הוא צמח מוגן בישראל. כליל החורש נמוך וצמרתו שופעת. בתחילת האביב מתכסה העץ בשפע פרחים בצבע ורוד לילך, המופיעים לפני העלים. לפרחים טעם חומצי עדין, וניתן לאכלם בסלטים. העלים עגולים, תמימים ומזכירים צורת לב. פירות העץ הם תרמילים פחוסים. הפרחים יוצאים מתוך הגזע ומתוך ענפים בוגרים (קאוליפלורה), דבר המעיד על מוצאו הטרופי של העץ. זרעי העץ נזרעים בחודש פברואר. בערבית נקרא כליל החורש "ערוס אל-ע'אבה" שפירושו "כלת החורש/היער". בעברית מבטא שמו של העץ את היותו כליל יופי, וגם כליל במובן כתר ונזר. יש בו גם דמיון לשם הערבי, שאולי משמר שם עברי הקדום שאבד במרוצת הדורות. לפי האמונה הנוצרית תלה עצמו יהודה איש קריות על כליל החורש, ולכן הוא נקרא באנגלית Judas-tree (באירופה הייתה לעץ חשיבות פולחנית טרום-נוצרית). לפי החוקר הבריטי דייוויד ג'ון מאברלי בספרו משנת 2008, מקור השם באנגלית הוא בעצם שיבוש של אחד משמות העץ בצרפתית arbre de Judee, "עץ [ארץ] יהודה". לדבריו העץ כונה בשם זה מכיוון שהוא היה מוכר כעץ קיים בארץ ישראל, שהיא הפרובינקיה הרומית IVDEA. נטיעת כליל החורש בקרבת מטעים של עצי זית, תפוח ואגס תורמת בהגנה על המטעים מפני פשפשים שהם טפילים. לכליל החורש קיים פשפש ייחודי בשם Cacopsylla pulchella המופיע על קליפת הגזע באמצע האביב. פשפשים אחרים, מסוג אנתוכוריס, טורפים פשפש זה. בחודש יוני, כאשר פשפש כליל החורש נודד, טורפיו עוברים לעצי המטע וניזונים מהפשפשים הייחודיים להם. השתתפות דומה בהדברה ביולוגית מספק גם עץ התאנה. ברפואה העממית יש המשתמשים בפרחים ובעלים לבעיות כבד, לטחול, לנזלת כרונית, לבעיות בדרכי הנשימה, לצהבת, לאבנים בכליות ונפיחות ברגליים של נשים הרות. כליל החורש, באתר ITIS (באנגלית) כליל החורש, באתר NCBI (באנגלית) כליל החורש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כליל החורש, באתר צמח השדה כליל החורש, באתר צמחיית ישראל וסביבתה כליל החורש, באתר Tropicos (באנגלית) כליל החורש, באתר GBIF (באנגלית) כליל החורש, באתר The Plant List (באנגלית) כליל החורש, באתר IPNI (באנגלית) כליל החורש, באתר טיולי (כולל אגדות) פורסם: 12.09.07 , 08:23, כליל החורש, באתר ynet, 12 בספטמבר 2007 כליל החורש באתר גן החיות התנכי בירושלים כליל החורש באתר הרופאים המומחים כליל החורש באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח מאמר בצרפתית אודות תפקידם של עצים הנטועים כגדרות בהגנה על מטעים (עמוד 27) http://olivarbo.fr/wp-content/uploads/2013/03/haies-2011-NOL-84.pdf
יום שישי השחור (1978)

יום שישי השחור הוא הכינוי שניתן לתאריך 8 בספטמבר 1978 (על פי לוח השנה הפרסי: 17 בחודש שהריוור, 1357), במהלכו נורו מפגינים על ידי כוחות ביטחון איראניים בכיכר ז'אלה שבטהראן, בירת איראן. יום זה הוגדר ברבות השנים כאירוע מכונן במהפכה האיראנית, והוריד לטמיון כל תקווה לפשרה בין תנועות המחאה לבין משטר השאה. עם החרפת ההתנגדות לשלטון השאה באיראן במהלך 1978, הכריזה ממשלת איראן על משטר צבאי בשטח המדינה. ב-8 בספטמבר באותה השנה נערכה הפגנת ענק בעיר הבירה טהראן. על פי עדויות של גורמים אנטי-ממשלתיים, צבא איראן עשה שימוש בכוח רב, שכלל טנקים ומסוקי קרב, על מנת לפזר את קהל המפגינים. גורמי אופוזיציה ועיתונאים מערביים דיווחו כי צבא איראן ביצע טבח במפגינים, והדיווחים אודות מניין ההרוגים נעו בין 95 ל-3,000 נפש. ההנהגה הדתית, מצדה, דיווחה בעקבות האירוע כי "אלפים נטבחו בידי כוחות ציוניים" (רמז להיותו של השאה נתון להשפעות חיצוניות). התגובה האלימה של הממשל האיראני עוררה התנגדות רבה בקרב העם האיראני, כמו גם בקרב גורמים מחוץ לאיראן - בכללם גורמים שזוהו כתומכי השאה. למשל, הזמר מוחמד רזא שג'ריאן פרסם מכתב בכתב ידו שבו הודיע כי לא יופיע עוד ברדיו ובטלוויזיה הממלכתיים. ההפגנות באיראן נמשכו כ-4 חודשים לאחר יום שישי השחור, במהלכן הוכרזה שביתה כללית בחודש אוקטובר. השביתה כללה בין היתר השבתה של תעשיית הנפט באיראן, שהייתה חשובה מאוד להישרדות מוסדות השלטון. הפגיעה במעמדו של השאה בעקבות הטבח, הן פנימית והן בינלאומית, הייתה בבחינת הכנת השטח לקראת המהפכה האיראנית, ואכן בתוך פחות משנה התרחשה המהפכה האיראנית והאייתוללה רוחאללה ח'ומייני תפס את השלטון. עם סיום המהפכה שונה שם הכיכר בה התרחש האירוע ל"כיכר השאהידים" (میدان شهداء). בדוחות רשמיים שפורסמו לאחר סיום המהפכה נכתב כי ביום שישי השחור נהרגו ונפצעו 15,000 איש. עם זאת, על פי מחקרים שנערכו על ידי מכוני מחקר, עולה כי בכיכר עצמה נהרגו 64 איש בלבד, וברחבי העיר נהרגו באותו היום 24 איש נוספים בהתנגשויות עם כוחות הביטחון. המהפכה האיראנית מדיה וקבצים בנושא יום שישי השחור בוויקישיתוף כתבה אודות "יום שישי השחור" ב-BBC (בפרסית) Abrahamian, Ervand, History of Modern Iran, Cambridge University Press, 2008, p.160-1 Cyrus Kadivar,‏ A Question of Numbers, באתר "Emad Baghi",‏ 8 באוגוסט 2003 ‎(לקוח מכתב העת Rouzegar-Now גיליון אוגוסט) The Islamic Revolution מאת Mohammad Mehdi Khorrami (מסמך WORD) Taheri, The Spirit of Allah (1985), p. 223.
אלמגסט

אַלְמַגֶסְט הוא השם המקובל היום לספרו של האסטרונום היווני תלמי, שהתפרסם במהלך המאה ה-2 לספירה. הספר, בן 13 הכרכים, נחשב ליצירת הפאר של האסטרונומיה היוונית, והוא מציג גרסה משוכללת של המודל הגאוצנטרי לפיו כוכבי הלכת נעים סביב כדור-הארץ לפי אפיציקלים - מודל שהיה מקובל על הקהילה המדעית עד לעבודותיו של יוהאנס קפלר במאה ה-16. משום כך נחשב ספר זה לאחד הספרים החשובים והמשפיעים בתולדות המדע. הספר נקרא בתחילה ביוונית Μαθηματικἠ Σύνταξις ‏(Mathematikē Sýntaxis, "חיבור מתמטי"), ובמהדורות מאוחרות יותר כונה Ἡ Μεγάλη Σύνταξις ‏ (Hē Megálē Sýntaxis, "החיבור הגדול") ואחר כך Ἡ μεγίστη‏ (Hē Megistē, "הגדול ביותר"). הוא תורגם פעמיים לשפה הערבית במאה ה-9 (אחת מהן במימונו וחסותו של הח'ליף אל-מאמון). בגרסה הערבית הפך שם הספר ל- الكتاب المجسطي (אלכתאב אלמג'סטי, "הספר הגדול"), ומשם זה נגזר כינויו בלשונות אירופה, ה"אלמגסט". הספר תורגם לראשונה מן המקור היווני ללטינית בסביבתו של הנרי אריסטיפוס (אנ') (בשנת 1160 לערך), אך התרגום הלטיני (הפעם מן הערבית) המשפיע יותר נעשה מעט מאוחר יותר, בידי ג'רארדו דה קרמונה בשנת 1175. גם הערבים שבו ותרגמו את המקור היווני לערבית (הפעם היה זה נסיר א-דין א-טוסי בשנת 1273). הספר השתמר אצל הערבים ורק במהלך המאה ה-16 התגלה מחדש לאירופים. גילויו היה בין הגורמים שעכבו את קבלת המודל ההליוצנטרי. ספרו שונה מזה של אריסטו בכך שהספר מתמקד בחישובים של מקומם של גרמי השמיים לצורך מסעות ימיים וגם מתאר את המכשירים הנדרשים לצורך חישובים אלו, בעוד אריסטו מתמקד בתיאור המכני של פעולות הגלגלים. מ"ח צורות הגלגל מדיה וקבצים בנושא אלמגסט בוויקישיתוף מסמך המראה את ההנפשות שאפשר היה להפעיל בטרם הוסרה תוכנת האדובי פלאש. המקור ביוונית בויקיטקסט ההלני הדגם של תלמי (באנגלית) סרטון באתר יוטיוב אלמגסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הקלטת הבי.בי.סי של דיון אקדמי באנגלית בעניין ספר האלמגסט, בהשתתפות ההוגה וחוקרת תולדות המדע פרופ' ליבה טאוב מקיימברידג', מנהל בית הנכאות לתולדות המדע באוקספורד פרופ' ג'ים (חיים) בנט, וחוקר השפעות האסלאם על אירופה פרופ' צ'ארלס ברונט ממכון ורבורג באוניברסיטת לונדון. (ערוץ הבי.בי.סי באתר יוטיוב) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. המהפכה הקופרניקאית
פסיקה

האם התכוונתם ל... פסיקה - מכלול פסקי דין בתחום מסוים סוגי פסיקה ספציפיים: פסיקת הלכה – פסיקה בהלכה היהודית פסיקה (ריבית) – קציצה של שיווי סחורה מראש, תמורת תשלום מראש. פתווה – פסיקה במשפט המוסלמי צו כנסייתי – פסיקה במשפט הקנוני פסיקה (מחשב) – במחשב: אות המתקבל במעבד מרכיב חומרה או תוכנה, ומאפשר לשנות את סדר ביצוע הפקודות בתוכנית מחשב שלא על ידי בקרה מותנית
אמנות הסלע באלטה

אמנות הסלע באלטה (בנורווגית Helleristningene i Alta) היא חלק מאתר ארכאולוגי הנמצא סמוך לעיירה אלטה אשר במחוז הצפוני ביותר בנורווגיה, פינמרק. גילופי אלטה הם האוסף הגדול ביותר של גילופי סלע עם מוטיבי ציד בצפון אירופה. ב-1972 נמצא הפטרוגליף הראשון באתר, ומאז נמצאו יותר מ-5000 תגליפים הנמצאים באזורים הסובבים את אלטה. באתר המרכזי, הממוקם כ-4 ק"מ דרומית לאלטה, מצויים כ-3000 תגליפים, והוא הפך למוזיאון בשנת 1991. החל מה-3 בספטמבר 1985 נכלל האתר כחלק מרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בנימוקי ההחלטה נכתב כי "אלפי הציורים והתגליפים מוסיפים להבנתנו על הפעילות האנושית בצפון הרחוק בתקופה הפרה-היסטורית". התגליפים המוקדמים ביותר באזור מתוארכים לסביבות 4200 לפנה"ס; התגליפים המאוחרים יותר מתוארכים לסביבות 500 לפנה"ס. בציורים נראים חייהם של הציידים-לקטים באזור, תוך תיאור מעשי הצייד וכן פולחנים שמאניים. אולם, מלבד המתואר בציורים כמעט ואין יודעים דבר על התרבות שייצרה אותם, על אף כמה השערות בנושא. גילופי אלטה מגולפים במשטחי של סלע המורכב מאבן חול אפורה ומוצקה. המוטיבים הנפוצים ביותר הם איילים ודובים, אך מתוארים גם ציפורים ודגים. המוטיבים משקפים את עולם החי באזור מהאביב לסתיו. דמויות בעלי החיים מצוירות באופן טבעי. הדמויות האנושיות, לעומת זאת, מופיעות באופן סכמטי. מדיה וקבצים בנושא אומנות הסלע באלטה בוויקישיתוף אתר מוזיאון אלטה Alta-ristningene, STORE NORSKE LEKSIKON ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציפורים מתות בסתר

ציפורים מתות בסתר ("The Thorn Birds") הוא רומן מאת הסופרת האוסטרלית קולין מקאלוג, שראה אור בשנת 1977. הספר הפך לרב-מכר עם מכירות של למעלה מ-10 מיליון עותקים. הספר עובד לתוכנית טלוויזיה בעלת אותו שם בכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין בשנת 1983, שהפכה למיני סדרה השנייה הנצפית ביותר, לאחר "שורשים", וכן לסדרת המשך בשם "ציפורים מתות בסתר: השנים הנעלמות". שתי הסדרות הופקו על ידי דוד ל. וולפר. ב-2009 עובד גם למחזמר. הרומן מתמקד במשפחת קלירי ובחייה באחוזת דרוגדה המבודדת, מקום דמיוני באוסטרליה ובו נחלה לעדרי כבשים. העלילה מתפרשת על פני יבשות ונמתחת על פני כ-60 שנים, החל משנת 1915 ועד 1969. הסאגה המשפחתית מחולקת לשבעה חלקים, כאשר כל חלק סובב סביב אחת הדמויות הראשיות בפרק זמן מסוים ומתואר מנקודות תצפית שונות. מגהן "מֶגִי" קְלִירִי - הדמות הראשית, הבת היחידה במשפחה גדולה של בנים. הרומן מלווה אותה החל מילדותה המוקדמת ועד לזיקנה. האב (בהמשך קרדינל) ראלף דה-בריקאסאר - כומר קתולי אירי נאה, אהובה של מגי. אבי דיין. פדריק "פאדי" קלירי - אביה של מגי, פועל פשוט מניו זילנד (אירי במקור), אחיה של מרי קארסון. נהרג בשריפת ענק. פיאונה "פי" ארמסטרונג קלירי - אשתו של פאדי ואמה של מגי, אישה ממשפחה אריסטוקרטית ניו זילנדית, שירדה אל מעמד הפועלים עם נישואיה לפאדי קלירי. פרנק ארמסטרונג קלירי - הבן הבכור במשפחה, הבן הראשון והלא-חוקי של פי. מֶרי קארסון - אחותו המבוגרת והעשירה של פאדי. בעלת דרוגדה. כוח מניע ומעצב של עלילת הספר. היא אשר משנה את גורל המשפחה בהביאה אותם מעוני בניו זילנד לחיות ולעבוד בדרוגדה מתוך כוונה שיירשו אותה. היא משנה את חיי ראלף בהורישה לו את הונה. בוב, ג'ק ויואי קלירי - אחיה הגדולים של מגי הדומים לפאדי. גרים כל חייהם בדרוגדה, לא נשואים. לוּק אוֹ'ניל - בעלה של מגי ואביה של ג'אסטין. דיין או'ניל - בנם (הסודי) של מגי וראלף, מקור השמחה והגאווה של אמו. גדל כבנו של לוק או'ניל. הופך לכומר, ומת מטביעה בים בגיל 26. ג'אסטין או'ניל - בתם העצמאית והאינטליגנטית של מגי ולוק. בסוף הספר היא הנכדה החיה היחידה של פאדי ופי קלירי. סטיוארט "סטיו" קלירי - אחיה הצעיר והשקט של מגי שדומה לאמם. נהרג בגיל צעיר על ידי חזיר בר, מיד לאחר מות אביו בשרפה. הארולד "האל" קלירי - אחיה הצעיר של מגי, ובן טיפוחיה. נפטר בגיל ארבע. ג'יימס ופאטריק "ג'יימס ופאטסי" קלירי - אחים תאומים, הבנים הצעירים לבית קלירי. שירתו כחיילים בכוח האוסטרלי במלחמת העולם השנייה. רַיינר "ריין" מרלינג הארטהיים - חבר של ראלף ודיין. חבר בפרלמנט של מערב-גרמניה. בתום הספר - בעלה של ג'אסטין. ארכיבישוף (בהמשך קרדינל) די קונטיני-וֶרקזה - מעסיקו של ראלף. חבר לראלף, לריינר ולדיין. הספר "ציפורים מתות בסתר", באתר "סימניה" תמונות המהדורה הראשונה של "ציפורים מתות בסתר" באנגלית (באנגלית) ציפורים מתות בסתר, באתר OCLC (באנגלית) יהודה קורן, הארי פוטר עדיין לא עבר את התנ"ך, באתר ynet, 26 ביוני 2003 חגי לוי, הצירוף המסוכן של סקס ואלוהים, חדשות, 30 באפריל 1992 שירות "הארץ", ציפורים מתות בסתר: עכשיו המחזמר, באתר הארץ, 5 בינואר 2009
אבו נבוט

האם התכוונתם ל... מוחמד אגא א-שאמי – היה מושל יפו מטעם השלטון העות'מאני, כונה "אבו נבוט" משום שנהג להתהלך עם אלה בידו סביל אבו נבוט – סביל עות'מאני בשכונת אבו כביר ביפו סביל אבו נבוט ב' – סביל השוכן ממערב למסגד מחמודיה ביפו גן אבו נבוט – גן בשכונת אבו כביר ביפו ובו מספר פסלים מעשה ידיו של הפסל יגאל תומרקין