טל יצחקי

טל יצחקי (נולדה ב-1 במרץ 1956) היא מעצבת במה, מתרגמת, אוצרת ומנהלת תיאטרון אלפא לאמנויות המופע בישראל. טל (טלי) יצחקי נולדה בתל אביב, בתם של רינה, מדריכה פדגוגית במכללת סמינר הקיבוצים וד"ר ידידיה יצחקי, אדריכל ומרצה לספרות עברית וכללית באוניברסיטת בר-אילן, מכללת עמק הירדן ומכללת צפת, ומעורכי כתב העת עלי שיח. היא בוגרת המדרשה לאמנות (כיום במכללת בית ברל), שם הייתה בין השאר תלמידתם של הציירים רפי לביא, אליהו גת יאיר גרבוז ושלמה ויתקין, והחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שם הייתה בין השאר תלמידתם של המעצבים לידיה פינקוס-גני, אלי סיני ובן ציון מוניץ. היא משלימה כיום באוניברסיטת תל אביב עבודת דוקטור בנושא: "סצנוגרפיה ותמונת הבמה בתיאטרון הישראלי". היא גרה בתל אביב ונשואה לפרופסור אברהם עוז. אחיה, רביב יצחקי, הוא איש פרסום בכיר ומחבר הרומן "קונוורז'ן". טל יצחקי ניהלה את "האקדמיה לאמנויות המופע" בתל אביב מאז ייסודה ב-2010 - לימים תיאטרון אלפא לאמנויות המופע שהיא מנהלת כיום. היא לימדה בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, ושימשה מרצה בכירה לתיאטרון במכללת ספיר. היא ייסדה את המגמה לעיצוב תיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה ועמדה בראשה במשך תשע שנים (2004-1996). בין 2003 ל-2005 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, שם כתבה (בשיתוף עם הבמאי עמית גזית) ועיצבה מופעים דרמטיים כ"שכנים" (על פי חנוך לוין) ו"קסנדרה", מופע בימתי על פי אוריפידס ועשרים יוצרים אחרים (מאמר מאת שרה פיין בכתב העת "תיאטרון" על הצגת "קסנדרה" בניו יורק). טל יצחקי עיצבה תפאורות, תלבושות, בובות ומסכות בכ-250 הצגות ומופעים בתיאטרונים, להקות מחול ובתי ספר לתיאטרון בישראל ומחוצה לה, וזכתה לפרסים וציונים לשבח. על הצגת אישה מן האדמה שזכתה לפרס העיצוב המצטיין בפסטיבל עכו נכתב בין השאר: התפאורה הבהירה השמיימית של טלי יצחקי, ובה מלאכים רקומים וסילואטות של כרובים ושרפים הניצבות על הבימה, נהדרת. התפאורה של טלי יצחקי פשוטה ומשרתת את הגישה הבסיסית של ההצגה. אבל היא גם מרשימה ביופיה בשילוב של דמויות לילית בגוונים של אדום על רקע לבן. על הצגת "שבועת אמונים" בפסטיבל עכו ותיאטרון הספרייה, נכתב: "שבועת אמונים"... הפך בזכות תסיסה בימתית קלאסית נפלאה לחווית חושים, חווית חלום... ימה של יפו – אחד מסמליו המרכזיים של הסיפור – סמל התת-מודע, התשוקה, השיגעון, עוצב על ידי התפאורנית טלי יצחקי כרקע אחורי נפלא, המשמש בבואה של עולם הנפש של הגיבורים ההולכים ונשבים בידי טירופם. הים, כמו הבמה כולה, נע בין אור ארץ-ישראלי בוהק של הכרה, לבין התכהות נורווגית או שוודית, של תת-ההכרה המעלה בזיכרון את איבסן, ברגמן, או הצייר הנורווגי אדוארד מונק. ואילו על הצגת משפט הקופים שעיצבה בתיאטרון חיפה נכתב, בין השאר: אי אפשר לתאר את בימויו של גזית, בעיקר באותם חלקים בהם נדרשת תנופה תיאטרלית וראוותית גדולה, ללא שיתוף הפעולה הפורה שלו עם מעצבת הבמה טלי יצחקי. עיצוב הבמה המרשים שלה אכן מאפשר הצגה בעלת פרישה תיאטרלית כזאת. העיצוב הצליח ליצור שילוב מצויין בין אותה אווירה של רקע אמריקני מובהק, לבין תפיסה ברורה של חלל גדול ומרשים. נקיונה האסתטי של התפאורה, המשלב להפליא את צבעי העץ החומים עם המבנה הקלאסי הלבן של עמודים ומעקות, היא תאווה לעין. ואמנם הבמאי מיטיב לנצל מסגרת זו, כאשר הוא מושיב על היציעים למעלה את בני העיירה הנוכחים במשפט. את התמונה הבימתית המצויינת משלימות עוד התלבושות היפות. יצחקי עיצבה גם תוכניות לטלוויזיה, ביניהן "ערב שירי יעקב שבתאי" (שידורי קשת, 1997), "הוא לא יחזור - ערב מחווה ל-70 שנות הקיבוץ הארצי" (שידורי קשת, 1997) ועוד. הלילה ה-12 (תיאטרון האוניברסיטה חיפה, 1998) הלילה ה-12 (תיאטרון האוניברסיטה חיפה, 1998) ביחד עם משה שטרנפלד ואחרים הייתה מיוזמי ומייסדי מרכז הפרינג' בתל אביב. שימשה שנים רבות מזכ"ל "אמבי" - איגוד מעצבי הבמה בישראל, אצרה תערוכות עיצוב במה בישראל ומחוצה לה, ביניהן בקוואדריאנלה בפראג (6 תערוכות בין 1991 ל-2011), ו"הצגת אופנה" בתיאטרון ירושלים (2008), תערוכת ענק של תולדות עיצוב הבמה בישראל שזכתה לכיסוי נרחב ומבקרים רבים. יצחקי כתבה מאמרים בנושאי סצנוגרפיה שפורסמו בכתבי עת בינלאומיים וספרים בישראל ומחוצה לה וארגנה כנסים בינלאומיים בתחומים אלה. היא משמשת כנציגת ישראל בוועדות הארגון הבינלאומי של מעצבי התיאטרון (Oistat) וחברת קבוצת העבודה בסצנוגרפיה של הפדרציה הבינלאומית לחקר התיאטרון (IFTR-FIRT). היא הרצתה, הנחתה סדנאות עיצוב ושימשה שופטת בתחרויות עיצוב בינלאומיות בין השאר בפראג; אמסטרדם; ארצות הברית; אנטוורפן; ליסבון; אבורה; מינכן; ג'איפור, הודו; סיאול, קוריאה; גוטנבורג, שוודיה ועוד. טל יצחקי תרגמה מחזות רבים לעברית, בהם "לחץ פיזי מתון" מאת איירין מריה פורנז, "עשב השדה" מאת שרה דניאלס, "משהו יפה" מאת ג'ונתן הארווי, "תשוקה נסתרת" מאת דייוויד הר, "ברקיע השביעי" ו"שבע ילדות יהודיות" מאת קריל צ'רצ'יל, "אותה שעה בעוד שנה" מאת ברנרד סלייד, "אנחנו לבדנו" מאת אן דוולין, "חתומות" מאת סו גלובר, "אמנות ההצלחה" מאת ניק דיר ועוד. היא תרגמה גם את קובץ נאומי וינסטון צ'רצ'יל ("לעולם לא ניכנע" בהוצאת כנרת-זב"ם). שרה דניאלס, עשב השדה, עברית: טל יצחקי, הוצאת בית צבי, רמת גן, 1993. וינסטון צ'רצ'יל, לעולם לא ניכנע! מבחר נאומי צ'רצ'יל, עברית: טל יצחקי, הוצאת דביר, ת"א, 2011 איירין מריה פורנז, לחץ פיזי מתון, עברית: טל יצחקי, מתוך: במה משלהן: שבעה מחזות מאת מחזאיות אמריקאיות פמיניסטיות, בעריכת רותי אבליוביץ', שרון אהרונסון-להבי ולינדה בן צבי, הוצאת אסף, ת"א, 2015. Tal Itzhaki, Beyond Concrete:, American Theatre May-June 2008, 34-35, 80. Tal Itzhaki,Ways of Unseeing: Glass Walls on the Main Stage, in: Susan Haedicke, Dee Heddon, A. Oz, E J Westlake (eds.), Political Performances: Theory and Practice, New York & Amsterdam: Rodopi, 2009, pp 97–109. טל יצחקי, תיאטרון ונסיעות, תיאטרון, 27 (2010), עמ' 1–3 Tal Itzhaki Notes Concerning the PQ Changes, in: Sodja Lotker (ed.), Transformations of Prague Quadrennial from 1999 to 2015, Prague, PQ 2017 מדיה וקבצים בנושא טל יצחקי בוויקישיתוף המעצבת טל יצחקי והבמאי עמית גזית העלו בניו יורק עיבוד ל"נשות טרויה" צבי גורן: "אהבה קשה – סיפור פשטני ומשחק רגיש", אתר הבמה, 27 בנובמבר 2003 תערוכת עיצוב במה שאצרה טל יצחקי בפראג שבה ומוצגת בפסטיבל עכו 2007 דליה קרפל, סיפורי בדים; נטע ריסקין לובשת חנה רובינא, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2008, 5 בנובמבר 2008 תערוכת הענק "הצגת אפנה" שאצרה טל יצחקי באכסדרות תיאטרון ירושלים (2008-2009) עוד על תערוכת הענק "הצגת אופנה", 2008-2009 ליאת רגב מראיינת את טל יצחקי על התערוכה "מאחורי הקלעים", הערוץ הראשון, נובמבר 2011, סרטון באתר יוטיוב מאחורי הקלעים, תערוכה בגלריית מגדל שלום, אוצרת: טל יצחקי, ינואר-יוני 2011 מאחורי הקלעים, תערוכת תלבושות במה, אוצרת: טל יצחקי, 2011 "הקסם טמון בעבודה המשותפת" ריאיון עם טל יצחקי ונטי שמיע-עפר בגיליון 10 (2011) של כתב העת "מעקף" של בית הספר לתיאטרון חזותי גיורא מנור, על המשמר, 23.11.81 אמיר אוריין, העיר, 18.11.81 שרית פוקס, מעריב, 15.10.84 אליקים ירון, מעריב, 30.3.89