laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אטלס F

אטלס F שנקרא גם SM-65F Atlas היה טיל בליסטי בין-יבשתי בשימוש חיל האוויר האמריקאי בין 1961 ל-1966. הטיל הוא חלק מסדרת הטילים אטלס והאחרון ששימש כטיל בליסטי. מספר טייסות של טילי אטלס F הוקמו ומוקמו ברחבי ארצות הברית. הם יצאו משימוש מבצעי במחצית שנות ה-60 של המאה ה-20. לאחר פרישתם משימוש כטילים בליסטיים, הטילים הוסבו יחד עם טילי אטלס E למשגרי לוויינים תחת השם אטלס E/F. שיגור האטלס E/F האחרון שהיה במקורו אטלס F בוצע ב-23 ביוני 1981. הטיל שוגר בסך הכול 70 פעמים, מתוכם 53 שיגורים הצליחו ו-17 נכשלו. לשיגור הטיל הוסבבו מתקני שיגור בנמל החלל קייפ קנוורל ובסיס חיל האוויר ונדנברג. מדיה וקבצים בנושא אטלס F בוויקישיתוף על סדרת טילי האטלס (באנגלית)
גלויות האחים אליהו

גלויות האחים אליהו הן סדרות גלויות, שהוציאו לאור האחים מתתיהו אליהו ויוסף אליהו בארץ ישראל המנדטורית, מראשית שנות העשרים עד 1939. הסדרות כללו כאלף דימויים; רובם של נופי ארץ ישראל ומיעוטם של מנהיגי התנועה הציונית והיישוב. מתתיהו ויוסף אליהו נולדו בעיר קורפו למלכה (לבית בללי) ולאברהם אליה (Elia), פעיל התנועה הציונית בקורפו, אחים ל: מטילדה, מזל, ישעיהו, משה, שבתאי, דוד ולאסתר. הם עלו בשנת תרע"ד 1914, והתיישבו עם משפחתם בסמוך לנווה צדק, ועבדו בבית דפוס בבעלותם בעיר יפו. במלחמת העולם הראשונה, בשנת 1917, הם גורשו מתל אביב, יחד עם תושביה, ובהיותם נתינים זרים, שלא התעתמנו, ובמיוחד נתיני יוון - מדינת אויב לטורקיה, הם נרדפו, ונשלחו עם מאות יהודים לעיר חמה שבסוריה, ואחר כך לקושטא. בתום המלחמה חזרו לארץ ועברתו את שמם ל-אליהו. הם הקימו חנות למכשירי כתיבה ברחוב בוסטרוס ביפו, ואחר ברחוב נחלת בנימין בתל אביב, ועברה לרחוב הרצל. הם היו ליבואנים של מוצרי חברת פרקר Parker הבריטית, ובהם: דיו, סוגי עט נובע, ועזרים נוספים, על היבוא והמסחר הייתה פרנסתם; ובמקביל, פתחו במפעל הגלויות שנועד להציג את מראות ארץ ישראל המסורתיים כמו הכותל המערבי וקבר רחל ואת מפעל ההתיישבות הציוני החדש, במושבות כגון פתח תקווה וחדרה, בקיבוצים כגון דגניה ועין חרוד ובערים כגון ירושלים וחיפה. מחצית מדימויי הנוף היו מתל אביב; "וגם פורטרטים של אישים - מנהיגים ציונים ודמויות חשובות ליישוב היהודי בארץ, ביניהם הרצל, נורדאו, סוקולוב, אחד-העם, ביאליק, דיזנגוף, הברון אדמונד דה-רוטשילד, טרומפלדור", וז'בוטינסקי. ד"ר דליה לוי, החוקרת את מפעלם כתבה כי "בשנים 1939-1920 הם היו המפיקים הגדולים ביותר של גלויות ארץ-ישראל". בסדרת הגלויות שולבו צילומים פרי עבודתם של צלמי ארץ ישראל באותה תקופה, חלקם שעבודתם מומנה על ידי הקק"ל, כגון אברהם סוסקין וזולטן קלוגר. דוד תדהר (עורך), "מתתיהו (מיכאל) אליהו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3115 דוד תדהר (עורך), "יוסף אליהו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3116 דוד תדהר, בשירות המולדת [1960-1912], זכרונות, דמויות, תעודות ותמונות, תל אביב 1960-1961, עמ' 177. שלמה שבא, הגלויות של האחים אליהו, עת־מול, ט', 6 (56), אב תשמ"ד אוגוסט 1984, עמ' 13-12. דליה לוי, "תוציא את ז'. מהוויטרינה - ציווה האופיצר האנגלי", האומה, 178, קיץ תש"ע-2010, עמ' 86-82. דליה לוי-אליהו, גלויות האחים אליהו, מראות ארץ-ישראל 1940-1920, תל אביב תשע"ד 2014. ״האחים אליהו״ בתוך: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 21, 25, 27-26. מדיה וקבצים בנושא גלויות האחים אליהו בוויקישיתוף דליה לוי, "תוציא את ז'. מהוויטרינה - ציווה האופיצר האנגלי", האומה, 178, קיץ תש"ע-2010, עמ' 82. דליה לוי, שם, עמ' 82.
שמואל מליקה

שמואל מליקה (1 בינואר 1947 – 16 באוגוסט 2011) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת השוער במספר קבוצות בליגה הראשונה בישראל ובנבחרת ישראל. אביו מאיר מליקה היה שוער בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל. בניו, ירון ומאיר מליקה היו שחקנים בליגת העל. מאיר היה חלוץ במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל, וירון היה שוער במכבי תל אביב. מליקה החל את דרכו בנוער של מכבי תל אביב בגיל 11, ובגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בפתיחת עונת 1965/1966 עבר לבני יהודה תל אביב כשוער ראשי, וזומן לנבחרת הנוער של ישראל, איתה השתתף וזכה בגביע אסיה לנוער. בעונת 1967/1968 זכה מליקה בגביע המדינה במדי בני יהודה, ובאותה עונה רשם שתי הופעות בנבחרת ישראל, מתוכן אחת במשחקים האולימפיים 1968. בעונת 1972/1973 חזר למכבי תל אביב. בעונת 1975/1976 עבר מליקה להפועל חולון מהליגה השנייה, ונשאר במדי הקבוצה 4 עונות. בעונת 1979/1980 חזר מליקה לליגה הראשונה כשוער הפועל ראשון לציון, שם נשאר שנתיים עד שפרש. למליקה שתי הופעות במדי נבחרת ישראל, במשחק ידידות נגד צפון אירלנד, ונגד גאנה במשחקים האולימפיים 1968. לאחר שפרש מקריירת המשחק, המשיך מליקה בהפועל ראשון לציון כמאמן השוערים של הקבוצה הבוגרת וכל מחלקות הנוער. לאחר מכן עבר למכבי תל אביב שם היה 10 שנים כמאמן נערים ומאמן שוערי מחלקות הנוער. בתקופתו במכבי זכה ב-7 אליפויות וגביע אחד עם הקבוצות השונות. לקראת עונת 1993/1994 עבר מליקה לאמן את מחלקת הנוער של בית"ר תל אביב. בעונת 1995/1996 עבר מליקה למחלקת הנוער של הפועל רמת גן, שם אימן עד יומו האחרון, למעט הפסקה בתחילת שנות האלפיים. ב-16 באוגוסט 2011 נהרג מליקה בתאונת אופנוע. שמואל מליקה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שמואל מליקה, באתר National Football Teams עמוד השחקן של שמואל מליקה באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ריאיון עם מליקה בשנת 2007(הקישור אינו פעיל) באתר הפועל רמת גן אבא אמר לי: לעולם לא ייצא ממך שוער..., אברהם פינקלשטיין חדשות הספורט (עמוד 9) 12 המאי 1978
שחייה באולימפיאדת אנטוורפן (1920)

אולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכה באנטוורפן, בלגיה. תחרויות השחייה נערכו בין ה-22 באוגוסט 1920 ל-29 באוגוסט 1920. 10 משחים נערכו במשחקים אלו (3 לנשים ו-7 לגברים), בהשתתפות 116 משתתפים (24 נשים ו-92 גברים) מ-19 מדינות. נבחרת השחייה של ארצות הברית (ארצות הברית) לנשים זכתה בכל 7 המדליות האפשריות. אתלדה בלייבטריי (ארצות הברית ארצות הברית), שזכתה בכל שלוש מדליות הזהב האפשריות. נורמן רוס (ארצות הברית ארצות הברית), שזכה ב-3 מדליות זהב, דיוק קהנמוקו (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב והקן מאלמרוט (שוודיה שוודיה) שזכה בשתי מדליות זהב. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת אנטוורפן בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת אנטוורפן (1920), באתר סימוכין ספורט אולימפי
עולמי

עולמי היה ירחון לילדים מבית נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל שהגיע כמוסף אל מגזין האב. במרץ 2014 העיתון נסגר והוחלף בגרסה הישראלית של National Geographic Kids באותו שם. הכתבות והפעילויות המופיעות בירחון היו: סקופ - מדור של שני עמודים שבו מקבץ כתבות קטנות כמו: מהנדסים ואסטרונומים פיתחו מכשיר חדשני לזיהוי מערכות כוכבים בשמים. לכבוד חתונתם של הנסיך וויליאם ובת זוגו קייט הוכן מקפא הדומה בצורתו לארמון בקינגהאם בלונדון. בעבר המדור כלל גם 5 עובדות על נושא שמשתנה מירחון לירחון, אוזניים, חיפושיות, דגלים. אולם בגרסתו החדשה (מאפריל 2011) הוחלף בפינה קטנה, "עולמי ממליץ". עוד בעיתון: כתבה קבועה בנושא "חיות" וכתבות בנושאים משתנים (כמו בית ספר להישרדות, החוקרים הנועזים וכו...) כתבה על סרט חדש שיצא לקולנוע (קונג פו פנדה 2, איגור, ריו) ומספר פעילויות משעשעות כמו מצא את ההבדלים, ניחוש מילה מעוותת ומספר חידות. המגזין עולמי הוא בעצם היה הגרסה העברית של המגזין האנגלי (והמקורי) National Geographic Kids. המגזין יצא לאור לראשונה בספטמבר 1975 תחת השם National Geographic World. העיתון נשאר עם שמו כ- 26 שנים, עד שבאוקטובר 2001 שונה שמו לשמו הנוכחי כיום. העיתון, בדומה לעולמי, מיועד לילדים. כיום יוצא לאור על ידי חברת גוניור מדיה בע"מ ומופץ ליותר מ-70,000 בתי-אב בישראל הירחון מתפרסם גם בארצות: בולגריה, קרואטיה, מצרים, גרמניה, יוון, הונגריה, אינדונזיה, ארצות הברית (National Geographic Kids), אמריקה הלטינית, בלגיה, הולנד, רומניה, רוסיה, סרביה, סלובניה, דרום אפריקה (שתי המהדורות), טורקיה ובריטניה. אתר האינטרנט הרשמי של נשיונל גיאוגרפיק קידס בישראל (בעברית) עולמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) nrg מעריב, כי גם לילדים מגיע נשיונל ג'יאוגרפיק, באתר nrg‏, 1 בינואר 2009
אטלס E/F

האטלס E/F שנקרא גם SB-1A היה משגר לוויינים שנבנה מחלקי הטילים אטלס E ואטלס F. הטיל הוא חלק מסדרת טילי האטלס. השלב הראשון של הטיל נבנה מחלקי הטילים אטלס E ו-F. על השלב הראשון הורכבו שלבי שיגור אחרים, תלוי במטען המשוגר. מספר שיגורי אטלס E/F בוצעו כדי לבחון טכנולוגיות חדירה לאטמוספירה. מדיה וקבצים בנושא אטלס E/F בוויקישיתוף על סדרת טילי האטלס (באנגלית)
אטלס G

האטלס G שנקרא גם Atlas G Centaur-D1AR היה משגר לוויינים שפותח על ידי קונבאייר ג'נרל דיינמיקס (אנ') [דרושה הבהרה] מטיל האטלס-קנטאור. הטיל הוא חלק מסדרת טילי האטלס והוא שימש לשיגור 7 לווייני תקשורת במהלך שנות ה-80. מ-7 שיגורים שבוצעו 2 נכשלו. האטלס G הוחלף בסופו של דבר באטלס 1. מדיה וקבצים בנושא אטלס G בוויקישיתוף על סדרת טילי האטלס (באנגלית)
בורהן דג'אני

בורהן דג'אני (1921, יפו - 15 בספטמבר 2000, עמאן) היה סופר, כלכלן, אינטלקטואל ופרופסור לכלכלה פלסטיני באוניברסיטה האמריקאית בביירות. נולד למשפחת דג'אני המפורסמת מיפו. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטה האמריקאית בבירות, והחל ללמד בה משנת 1944. בשנת 1948 סיים לימודי משפטים בבית הספר למשפט שפעל בירושלים בחסות המנדט. בשנת 1950 ייסד את העיתון אל-חדף בירושלים. בתחילת שנות השישים היה ממייסדי המכון ללימודים פלסטינים בביירות וחבר הוועד המנהל שלו. בשנת 1951 מונה למנהל האיחוד הכללי של לשכות התעשייה, המסחר והחקלאות הערביות (General Union of Arab Chambers of Commerce, Industry, and Agriculture), תפקיד בו החזיק עד ליום מותו. בשנותיו האחרונות התגורר בירדן, שם נפטר בשנת 2000.
Pop Life

Pop Life (חיי הפופ) הוא אלבום האולפן השלישי של הדי.ג'יי הצרפתי דייוויד גטה, אשר יצא ב-18 ביולי 2007. מידע על האלבום Pop Life באתר MusicBrainz מידע על האלבום Pop Life באתר AllMusic האלבום Pop Life באתר Discogs האלבום Pop Life באתר ספוטיפיי מידע על Pop Life במצעד הבריטי מידע על Pop Life, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Pop Life, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
One Love

One Love (בתרגום חופשי לעברית: אהבה אחת) הוא אלבום האולפן הרביעי של ה-DJ הצרפתי דייוויד גטה. האלבום יצא באוגוסט 2009 בהוצאת וירג'ין. האלבום הצליח מסחרית ונמכר ב-3 מיליון עותקים ברחבי העולם. מידע על האלבום One Love באתר MusicBrainz מידע על האלבום One Love באתר AllMusic האלבום One Love באתר Discogs האלבום One Love באתר ספוטיפיי האלבום One Love באתר דיזר האלבום One Love באתר יוטיוב FMIF Remix Edit ‏"One Love - David Guetta", במגזין בילבורד מידע על One Love במצעד הבריטי מידע על One Love, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על One Love, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על One Love, באתר המצעד הגרמני מידע על One Love, באתר מצעד דנמרק מידע על One Love, באתר המצעד הנורווגי מידע על One Love, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על One Love, באתר המצעד הספרדי מידע על One Love, באתר המצעד הפיני מידע על One Love, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על One Love, באתר המצעד השוודי זוכי פרסי גראמי ה-52 - 2009
מאניש

נונו ריקרדו אוליביירה ריבריו (בפורטוגזית: Nuno Ricardo de Oliveira Ribeiro; נולד ב-11 בנובמבר 1977 בליסבון שבפורטוגל), הידוע בכינוי מאניש (Maniche), הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בנבחרת פורטוגל. מאניש החל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של בנפיקה ליסבון. לאחר מכן עלה לקבוצה הבוגרת של בנפיקה. עם נבחרת פורטוגל זכה במקום השני ביורו 2004. לאחר 4 עונות מוצלחות מ-2001 עד 2005 בפורטו עבר לקבוצת דינמו מוסקבה הרוסית תמורת 16 מיליון יורו. פורטו גביע אופ"א 2003 אליפות פורטוגל 2003 ו-2004 הגביע הפורטוגזי 2003 ליגת האלופות 2004 צ'לסי אליפות הפרמייר ליג 2006 אינטר מילאנו אליפות איטליה: 2007/2008 מדיה וקבצים בנושא מאניש בוויקישיתוף מאניש, באתר Transfermarkt מאניש, באתר Soccerway מאניש, באתר BDFutbol מאניש, באתר WorldFootball.net מאניש, באתר National Football Teams מאניש, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמייה טביליסי

"ארמייה" טביליסי (בגאורגית: არმია" თბილისი") היא קבוצת כדורסל גאורגית מהעיר טביליסי. המשחקת בליגת העל הגאורגית. הקבוצה הוקמה בשנת 1937 כמועדון ספורט צבאי המייצג את הצבא (Army Sport Сlub). הקבוצה שיחקה בליגה הסובייטית, בה זכתה בשתי אליפויות בשנות ה-40. לאחר קריסת ברית המועצות, המועדון ירד מחשיבותו והתפרק. המועדון החל לקבל בשנת 1996 תמיכה של משרד הביטחון הגאורגי, והחל לשחק בליגה הגאורגית. בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בגביע הגאורגי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת האקדמיה המשטרתית מ.י.א טביליסי. ובליגה ניצחה בסדרת גמר הפלייאוף את הקבוצה האוניברסיטאית טסאו טביליסי 1-3 וזכתה באליפות. בעונת 2011/12 זכתה שוב באליפות לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת אולימפי טביליסי 1-3. בעונת 2011/12 השתתפה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג'. וכך גם בעונת 2012/13. הליגה הגאורגית: אליפות (2) 2011, 2012 חצי גמר: 2013 הגביע הגאורגי: זכייה: 2011 חצי גמר: 2013 הסופרקאפ הגאורגי: זכייה (1): 2011 הליגה הסובייטית: אליפות (2): 1944, 1946 מקום שני: 1945 גאורגיה סרגו אתּוּאַשוִילִי (נ. 1985) גאורגיה גיאורגי זוביאשוילי (נ. 1978) גאורגיה בוריס נותסובודזה (נ. 1978) גאורגיה גאורגי שָרַבִּידזֶה אתר האינטרנט הרשמי של ארמייה טביליסי ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלקת הלחמית

דלקת הלחמית או קוֹניוּנקטיביטיס, (באנגלית: Conjunctivitis), המכונה בלשון הדיבור בשם הלא-מדויק "דלקת עיניים", היא דלקת בלחמית העין. הלחמית היא קרום שקוף המצפה את לובן העין ואת החלק הפנימי של העפעפיים. זוהי אחת ממחלות העיניים הנפוצות ביותר. היא יכולה להיגרם על ידי נגיף, חיידק, תגובה אלרגית לקרדית אבק הבית, אבקנים, עישון, חומרים נדיפים או כימיקלים שונים. הטיפול במחלה אם היא ממקור וירוס ההרפס סימפלקס הוא באמצעות אציקלוביר. דלקת ויראלית (Viral Conjunctivitis) לרוב פוגעת בעין אחת וגורמת להדמעה מרובה והפרשה בהירה ושקופה. דלקת חיידקית (Bacterial Conjunctivitis) לרוב פוגעת בשתי העיניים וגורמת להפרשה סמיכה צהובה ולעיתים ירקרקה. דלקת אלרגית (Allergic Conjunctivitis) פוגעת בשתי העיניים וגורמת לגירוד, עקצוץ ודמעות בעיניים. ולעיתים גם נזלת. סוג מיוחד של דלקת לחמית אלרגית הנקרא Giant Papillary Conjunctivitis) GPC), מופיעה לאחר הרכבה ממושכת של עדשות מגע. דלקת כימית כתוצאה מחשיפה לחומרים כימיים. חלזיס (אנ'). באזורים טרופיים דלקת מסוג "אפולו" מתפשטת כל שנה לפני עונת הגשמים. דלקת ויראלית - דלקת הלחמית נגיפית קשורה לעיתים קרובות עם זיהום בדרכי הנשימה העליונים, הצטננות או כאבי גרון. התסמינים שלה כוללים הפרשות מימיות לגרד משתנה. הזיהום מתחיל בדרך כלל עם עין אחת, אך עלול להתפשט בקלות אל השנייה. Ophthalmology : a short textbook Gerhard K. Lang; ISBN 3131261617 דלקת עיניים: מה הסיבה להופעתה של דלקת בלחמית העין?, בתוכנית "בריאות 10" עם רפי קרסו דלקת הלחמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קונרד פון הצנדורף

קונרד פון הצנדורף (בגרמנית: Conrad von Hötzendorf‏; 11 בנובמבר 1852 – 25 באוגוסט 1925) היה ראש המטה הכללי בצבא האוסטרו-הונגרי בתחילת מלחמת העולם הראשונה. פון הצנדורף נולד בווינה לאב שהיה הוסר בדרגת אוברסט. הוא למד באקדמיה הצבאית בווינה על שם מריה תרזה ובשנת 1871 הצטרף לחיל הרגלים בדרגת לויטננט. לאחר שסיים את בית הספר לקצינים - "Kriegschule", בווינה בשנת 1876 הצטרף למטכ"ל האוסטרו-הונגרי ושירת בבוסניה ודלמטיה. ב-1888 הוא נתמנה לפרופסור לטקטיקה בבית הספר לקצינים לאחר שערך מחקר על מלחמת צרפת–פרוסיה. לפי בקשתו חזר לתפקידי פיקוד ונתמנה למפקד בריגדת חי"ר ה-55 בטריאסטה, שם דיכא התקוממות של האיטלקים ב-1902. הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לויטננט ופיקד על הדיוויזיה ה-8 באינסברוק. דרכו לרמטכלו"ת הייתה מהירה למרות שלא היה לו ניסיון צבאי מספיק. בנובמבר 1906 התמנה לרמטכ"ל. הוא פעל רבות לצייד את הצבא בנשק מודרני. במשבר יולי 1914 הוא היה אחד המצדדים העיקריים בהכרזת מלחמה על סרביה. עם פרוץ המלחמה פון הצנדורף לא העריך נכון את כוחם של אויביו. במערכת סרביה נכשל בתחילת המערכה נגד צבא סרבי קטן יותר אך יעיל. במתקפת ברוסילוב בחזית המזרחית, בשנת 1916, נאלץ פון הצנדורף לסגת נסיגה עמוקה וסבל מ-370.000 הרוגים ופצועים ו-380.000 שבויים. באותה שנה נכשל בניסיונו להביס את הצבא האיטלקי בקרב אסיאגו. ערכו של פון הצנדורף ירד, קרל הראשון, קיסר אוסטריה לא העריך אותו וכשעלה לשלטון בנובמבר 1916 לאחר מותו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, הוא לקח על עצמו את תפקיד המפקד העליון של הצבא וב-1 במרץ 1917 הוא פיטר את פון הצנדורף מתפקיד הרמטכ"ל אך ביקש ממנו להישאר בצבא. פון הצנדורף הסכים להמשיך בצבא בתפקיד מפקד הצבא בדרום טירול. בתפקידו זה נכשל פון הצנדורף במתקפה באביב 1918 בקרב מונטה גראפה ולצבאו נגרמו אבדות כבדות. ב-15 ביולי 1918 הודח פון הצנדורף מתפקידו, ומונה למפקד הראשי של חיל המשמר הקיסרי. לאחר המלחמה עבר פון הצנדורף להתגורר בגרמניה, וב-25 באוגוסט 1925 נפטר בעיר מרגנטיים. האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה קונרד פון הצנדורף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונרד פון הצנדורף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חקיקה נגד חרם (ארצות הברית)

בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 נעשו בארצות הברית שני צעדי חקיקה נגד השתתפות בחרם כלכלי. אף שהחקיקה מנוסחת בצורה כללית, כמקובל, היא נועדה בעיקר למנוע חרם על ישראל. צעדי החקיקה הם: ב-1977 אושרה, ביוזמת הסנאטור אברהם ריביקוף, תוספת לרפורמה במס הכנסה Tax Reform Act of 1976, שלפיה נאסר על חברות אמריקאיות להשתתף בחרם של מדינה זרה על מדינה אחרת, אלא אם ארצות הברית משתתפת אף היא בחרם זה. למען המעקב אחר יישום חוק זה, נפתח בארצות הברית משרד בשם Office of Antiboycott Compliance, המהווה חלק ממשרד המסחר האמריקני. חברות אמריקניות שהפרו את החוק, נקנסו בסכומים גבוהים. חוק מנהל הייצוא מ-1979 (Export Administration Act of 1979), שבו נכללו הוראות נגד חרם. על פי החוק יוטל קנס על חברות אמריקאיות המשתפות פעולה עם החרם הערבי. החוק חל אפילו על העברת מידע שעלול לסייע לחרם, וזאת משום שיוזמי החרם נגד ישראל ביקשו לדעת מי עושה עסקים עם ישראל, על מנת שלא לשתף עמו פעולה. העונש המרבי לעובר על החוק הוא חמש שנות מאסר. הסברה ישראלית BDS חרם על ישראל חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם – חוק ישראלי חוק איסור החרם על ישראל – הצעת חוק אמריקאית נדב ספרן, מדינת ישראל ויחסיה עם ארצות הברית, (תרגום מאנגלית: שלמה גונן), ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן, תשל"ט 1979 אברהם בן-צבי, מטרומן ועד אובמה: עלייתם וראשית שקיעתם של יחסי ארצות הברית-ישראל, תל אביב: ידיעות ספרים, 2011 Antiboycott Regulations האם ישראל באמת עומדת בפני סכנת חרם כלכלי עולמי?, nrg, 4 ביולי 2010 ועדה אביאל מגנזי, סערת חוק החרם: כל הסוגיות המשפטיות, באתר ynet, 12 ביולי 2011 אביאל מגנזי, סערת חוק החרם: כל הסוגיות המשפטיות, באתר ynet, 12 ביולי 2011
אחורי החדשות

אחורי החדשות הייתה תוכנית הומור וסאטירה ששודרה בערוץ ישראל 10, בהגשת יאיר ניצני בשנים 2003–2005. הסדרה הייתה בנויה במתכונת של מהדורת חדשות הומוריסטית, עם כתבים ומבזקים. השתתפו בה קומיקאים מוכרים וותיקים, לצד קומיקאים מתחילים. העונה הראשונה הייתה קצרה ושודרה במשך שלושה חודשים. בעונה השנייה שודרו 54 תוכניות ולאחר הפסקה של 4 חודשים שודרה עונה שלישית, החל מדצמבר 2004. בעונה השלישית שודרו 24, עם ממוצע רייטינג נאה שנע סביב ה-7%. שיא הצפייה בתוכנית נרשם בפברואר 2005, כש"אחורי החדשות" קיבלה רייטינג של 9.6%. התוכנית האחרונה שודרה ב-21 ביוני 2005. בין היתר כללה התוכנית סדרת כתבות סאטיריות בשם "נחמה בעיר הגדולה" העוסקת במתנחלת בשם נחמה בת יפונה (יעל לבנטל) שעוברת לתל אביב מן ההתנחלות הפיקטיבית "נקבים דרום". דמות בשם מוחמד פיאדה אותה גילם ניצני עצמו אשר מלאה שורה של תפקידים בין היתר זמר מצרי המשתף פעולה עם מרגול (נדב אבוקסיס) ומגיש חדשות של תוכנית בשם "אחורי החזבאללה". דיווחים וכתבות מן השטח על ידי הכתבים יעל יגנדורף (יעל לבנטל) המתארת באופן קבוע בצורה ריגשית וחסרת הקשר את האירועים, אריק זילברמן (בתפקיד עצמו) המתאר בחוסר ביטחון (לרוב כאשר הוא פצוע או חבוש בגבס) את דעתו על האירועים אותם הוא מסקר אף על פי שהוא היחיד מבין הכתבים אשר מדווח בפועל על אירוע כלשהו, שגיב פרידמן (בתפקיד עצמו) נוטה להשוות את נושא הדיווח בעזרת שימוש במשחקי מילים ואירועים אחרים מן העבר. מנהיגי העולם: קטע וידאו המורכב מסרטונים של מנהיגי העולם נואמים בצירוף כתוביות קומיות המתארות סיטואצית שונות כגון יחסים וזוגיות, ממשלת אחדות בישראל וכו'. אנחנו מסבירים לעובדים הזרים: בכל סוף תוכנית מארח ניצני שלושה עובדים זרים ומספר להם על הישראליות במבטא ישראלי כבד ועמוס בשגיאות תרגום ובמשחקי מילים בעלות כפל משמעות. ערוץ 10 אחורי החדשות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גלית עדות, אחורי הקלעים, באתר ynet, 7 בינואר 2004 ביקורות החדשות הרעות, באתר גלובס, 7 ביולי 2003 רוגל אלפר, סוף סוף זהות, באתר הארץ, 7 ביולי 2003 אורן פרסיקו, ‏בדיחה עגומה, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2003 חגי חיטרון, אחריות לבדיחות עצובות, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2003 הסוד של ערוץ 10, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2003 רותה קופפר, בעט, ניצני, בעט, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2003 רענן שקד, מאחורי הבדיחות, באתר ynet, 12 בינואר 2004 "אחורי החדשות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דליה קרפל, ואז הגיע פולי, באתר הארץ, 12 בינואר 2005 נועם שגב, ניצני מציג: חדשות אלטרנטיביות, באתר ynet, 30 ביוני 2003 רותה קופפר, יאיר ניצני יחליף את עידן אלתרמן ב"עושים צחוק", באתר הארץ, 15 באוגוסט 2006 הסוד של ערוץ 10, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2003 יעל גאוני, ‏יאיר ניצני יחזור לעונה שלישית בערוץ 10, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2004 סמדר שילוני, "אחורי החדשות" סוגרת עונה, באתר ynet, 21 ביוני 2005 נחמה מחפשת דירה 1 אחורי החדשות עם יאיר ניצני - מנהיגי העולם1 אחורי החדשות - העובדים הזרים במבחן ישראליות
שחייה באולימפיאדת סטוקהולם (1912)

אולימפיאדת סטוקהולם (1912) נערכה בסטוקהולם, שוודיה. תחרויות השחייה נערכו בין ה-6 ביולי 1912 ל-12 ביולי 1912. 9 משחים נערכו במשחקים אלו (-2 לנשים ו-7 לגברים), בהשתתפות 120 משתתפים (27 נשים ו-93 גברים) מ-17 מדינות. התחרויות התקיימו בנמל סטוקהולם בבריכה של 100 מטר. לראשונה נערכו תחרויות שחייה לנשים (2 משחים בלבד) במשחקים האולימפיים. פאני דוראק ( אוסטרלאסיה) זכתה במדליית הזהב היחידה במשחה אישי ל-100 מטר חופשי. 3 שחייניות ברביעייה האוסטרית () שזכתה במדליית ארד במשחה שליחות היו יהודיות. ג'ורג' הודג'סון ( קנדה) וולטר בתה ( גרמניה ) שזכו ב-2 מדליות זהב אישיות כל אחד. הרולד הרדוויק ( אוסטרלאסיה) זכה ב-3 מדליות מהן 1 זהב ו-2 ארד. גון הטפילד (בריטניה בריטניה) זכה ב-3 מדליות אף הוא, מהן 2 כסף ו-1 ארד. בתחרויות השחייה שנערכו בסטוקהולם השתתפו בסך הכל 120 שחייניות ושחיינים מ-17 מדינות: 27 נשים מ-8 מדינות ו-93 וברים מ-17 מדינות. אוסטריה: 8 (נשים:5 גברים:3) אוסטרלאסיה: 9 (נשים:2 גברים:7) ממלכת איטליה איטליה: 2 (נשים:0 גברים:2) ארצות הברית ארצות הברית: 7 (נשים:0 גברים:7) בלגיה בלגיה: 5 (נשים:1 גברים:4) בריטניה בריטניה: 18 (נשים:6 גברים:12) הקיסרות הגרמנית גרמניה: 17 (נשים:4 גברים:13) דנמרק דנמרק: 1 (נשים:0 גברים:1) דרום אפריקה: 1 (נשים:0 גברים:1) הונגריה (1867–1918) הונגריה: 8 (נשים:0 גברים:8) ממלכת יוון יוון: 1 (נשים:0 גברים:1) נורווגיה נורווגיה: 5 (נשים:1 גברים:4) האימפריה הרוסית (1883–1917) פינלנד: 6 (נשים:2 גברים:4) הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת: 3 (נשים:0 גברים:3) קנדה (1868-1921) קנדה: 1 (נשים:0 גברים:1) רוסיה רוסיה: 4 (נשים:0 גברים:4) שוודיה שוודיה: 24 (נשים:6 גברים:18) שחייה באולימפיאדת סטוקהולם (1912), באתר סימוכין ספורט אולימפי
אטלס H

האטלס G היה משגר לוויינים מסדרת טילי האטלס ששימש לשיגור 5 לווייני NOSS עבור משרד הסיור הלאומי של ארצות הברית. האטלס H היה טיל בעל "שלב וחצי" שהשתמש בשיפור של השלב הראשון של טיל האטלס G, שהיה שונה מהאטלס H בכך שהיה לו שלב עליון מסוג קנטאור. שלב זה שימש מאוחר יותר כשלב הראשון של האטלס 1 על סדרת טילי האטלס (באנגלית) Encyclopedia Astronautica Atlas H (באנגלית)
אטלס (סדרת טילים)

אַטְלָס (מאנגלית: Atlas) היא סדרת טילים שפותחה בארצות הברית. טיל האטלס המקורי נבנה על ידי "קונבאייר" שהייתה חטיבת ייצור נפרדת בחברת ג'נרל דיינמיקס, בשנות החמישים על מנת לשמש כטיל בליסטי בין־יבשתי (ICBM). הטיל הונע על ידי מנוע דלק נוזלי ששרף חמצן נוזלי יחד עם RP-1. לטיל היו שלושה מנועים שסודרו בצורה יוצאת דופן שנקראה "שלב וחצי": שני מנועים שימשו כמאיצים והושלכו תוך כדי נסיקה, והמנוע הראשי המשיך לפעול עד כלות הדלק. טיל מדגם אטלס A שוגר לראשונה ב-11 ביוני 1957. בסך הכל שוגרו 8 טילים (מהם היו 4 שיגורים מוצלחים). כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. טיל מדגם אטלס B שוגר לראשונה ב-19 ביולי 1958. בסך הכל שוגרו 10 טילים (מהם היו 6 שיגורים מוצלחים). כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. שיגור מס' 7 היה שיגור של לוויין. טיל מדגם אטלס C שוגר לראשונה ב-24 בדצמבר 1958. בסך הכל שוגרו 6 טילים (מהם היו 3 שיגורים מוצלחים). כל השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. טיל מדגם אטלס D שוגר לראשונה ב-11 באפריל 1959. זה היה הדגם הראשון שהגיע לשלב מבצעי. בסך הכל שוגרו 135 טילים (מהם היו 103 שיגורים מוצלחים). השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל ובסיס חיל האוויר ונדנברג. על בסיס דגם זה פותחו בהמשך משגרי לוויינים וחלליות. טיל מדגם אטלס E שוגר לראשונה ב-11 באוקטובר 1960. הוא הכרז כמבצעי בשנת 1961 ושירת עד לשנת 1966. בסך הכל שוגרו 48 טילים (מהם היו 33 שיגורים מוצלחים). השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל ובסיס חיל האוויר ונדנברג. על בסיס דגם זה פותחו בהמשך משגרי לוויינים וחלליות. טיל מדגם אטלס F שוגר לראשונה ב-8 באוגוסט 1961. הוא הכרז כמבצעי בשנת 1961 ושירת עד לשנת 1966. בסך הכל שוגרו 70 טילים (מהם היו 53 שיגורים מוצלחים). השיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל ובסיס חיל האוויר ונדנברג. שיגורים שבוצעו אחרי שנת 1967 היו שיגורי לוויינים. הטיל שימש כ־ICBM לזמן קצר מאוד, ויצא משימוש ב־1965. בין 1962 ל־1963, משגר שפותח על בסיס הטיל שימשו לשיגור ארבעת האסטרונאוטים הראשונים של ארצות הברית למסלול סביב כדור הארץ במסגרת תוכנית מרקורי. על בסיס טיל בליסיטי "אטלס" פותחו משגרים משגמים שונים. בתחילת המאה ה-21 החל שימוש משגרים מסדרת אטלס עם מנוע RD-180 בתוצאת רוסיה. בשנת 2014 בקונגרס של ארצות הברית התקבלה החלטה על מעבר הדרגתי משימוש במנועע זה למנועים מתוצרת ארצות הברית. שימוש במנועים שכבר נרכשו צפוי להסתיים בשנת 2025. עם זה למעשה יוספק שימוש במשגרי הסדרה. מדיה וקבצים בנושא אטלס בוויקישיתוף שלבי פיתוח של הסדרה אטלס D - תיאור אטלס E - תיאור תיאור של טילי הסדרה רשימת שיגורים כוללת של משגרים מסדרת אטלס
אטלס 1

האטלס 1 (באנגלית: Atlas I) היה משגר לוויינים מסדרת טילי האטלס ששימש לשיגור מגוון רחב של לוויינים בשנות ה-90. באנגלית המשגר נקרא Atlas I וה-I גרם לבלבול כי היו שחשבו שהוא המשך לטיל הקודם בסדרת האטלס שנקרא אטלס H, אבל למעשה הוא היה הטיל הראשון בתת-סדרה של האטלס וה-I סימל את המספר אחד. קו ייצור של משגר "אטלס G" נסגר אחרי תחילת שיגורים של מעבורת חלל. בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר סוכם על חידוש שיגורים של משגרים מסדרת "אטלס" ופותח משגר חדש. השלב הראשון של "האטלס 1" היה זהה לשלב ראשון של משגר "אטלס H" והשלב השני היה קנטאור. השיגור הראשון בוצע בשנת 1990 והאחרון בשנת 1997. מדיה וקבצים בנושא אטלס 1 בוויקישיתוף על סדרת טילי האטלס (באנגלית) Encyclopedia Astronautica Atlas I (באנגלית) רשימת שיגורים