laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרחון לנסן

קרחון לנסן (באנגלית: Lensen Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל קרחון פרל הארבור, בסמוך ממזרח להר פירסון. אורכו של הקרחון 27.3 קילומטרים, ורוחבו של הקרחון 3.2 קילומטרים. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962–1963. הקרחון נקרא על שמו של ג'י. ג'יי. לנסן (G.J. Lensen), שהיה חבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1957–1958. לנסן חקר את אזור קרחון טאקר. • F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging, Tectonophysics 478 (2009) 43–61 doi:10.1016/j.tecto.2008.11.028 קרחון לנסן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון לנסן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון לנסן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור קרחון לנסן קרחון לנסן באתר mindat מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון לנסן לאתרים סמוכים ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
בומרנג

בומרנג הוא נשק עשוי עץ שנועד לזריקה, בעבר לצורכי ציד, כיום משמש בעיקר לספורט ופנאי. הבומרנג מסתחרר תוך כדי מעופו באוויר, ויכול לגמוא מרחקים ארוכים. בומרנגים רבים מתוכננים כך שאם הם נזרקים בצורה נכונה, הם עפים במעגל גדול וחוזרים לנקודת המוצא. מתקנים דמויי בומרנג, כולל "מקלות הטלה", היו בשימוש בכל העולם למטרות ציד, פולחן ופנאי. מקורם לא ברור די צורכו. מחקרים הראו ששבטים קדומים באירופה השתמשו בסוגים מיוחדים של קרדומי השלכה. כמו כן, במצרים העתיקה היה מקל מיוחד שהשימוש בו היה מותר רק לפרעונים, כדי לצוד ציפורים. אולם הארץ המפורסמת ביותר בבומרנגים שלה היא אוסטרליה, שם השתמשו האבוריג'ינים בבומרנגים אלפי שנים. כיום, בומרנגים משמשים בעיקר לספורט. ישנם סוגים שונים של תחרויות - מהירות, דיוק החזרה, זמן ממושך ביותר באוויר, סיבולת (מספר תפיסות בחמש דקות של השלכה), פעלולי זריקה ומרחק. הבומרנג הספורטיבי המודרני, שלעיתים מכונה פשוט "בום", עשוי מעץ לביד פיני, פלסטיק, או חומרים מרוכבים, ומגיע בצורות וצבעים שונים. רוב הבומרנגים הספורטיביים שוקלים פחות מ-100 גרם, כשבומרנגים שנועדו לשהייה מקסימלית באוויר שוקלים לרוב פחות מ-25 גרם. הבומרנג מותאם ליד בה הוא נזרק. מיוצרים בומרנגים מיוחדים לשמאליים. כל שנה זוגית נערכים משחקי גביע העולם בבומרנג, כשארצות הברית וגרמניה שולחות את הנבחרות המובילות. שיאי העולם מתועדים על ידי איגוד הבומרנג העולמי וכוללים 80 תפיסות ב-5 דקות, 5 תפיסות ב-14.6 שניות, ומרחק שיא של 238 מטר, שממנו חזר הבומרנג במדויק לזורק. בומרנגים החוזרים לנקודת המוצא לאחר שנזרקים, בנויים משתי כנפיים, או יותר, המחוברות יחד. צורת הכנפיים היא אווירודינמית בדומה לכנף של מטוס. זריקת בומרנג מסוג זה מתבצעת כאשר כנפיו מאונכות לקרקע. בזריקה מקנים לכנפיים תנועה סיבובית בנוסף לתנועה קדימה. בזכות מבנה הכנפיים, התנועה שלהם באוויר גורמת לדחיקה של אוויר במאונך לכיוון התקדמות הבומרנג – ולפיכך (לפי החוק השלישי של ניוטון) לכוח אווירודינמי הדוחף את הבומרנג לכיוון המנוגד לכיוון דחיקת האוויר. אולם התנועה הסיבובית של הכנפיים גורמת לכך שתמיד חלק מהכנפיים יהיו בכיוון התקדמות הבומרנג וחלקם ינועו כנגד הכיוון, מה שגורם לכוחות אווירודינמיים לא מאוזנים הפועלים על הבומרנג. כל הכוחות הנ"ל, הפועלים לאורך מסלול תעופתו, דוחפים את הבומרנג וגורמים לו לנוע במסלול אליפטי, ולחזור בסופו של דבר לנקודת המוצא ממנה נזרק. ד"ר אבי סאייג, בוּמרנג: עשו זאת בעצמכם, במדור "ניסויי מדע בבית" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 25 באפריל 2017 topic/returning-boomerang בומרנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חגי אדרי, איך בומרנג עובד?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, ינואר 2015
הר פירסון (אנטארקטיקה)

הר פירסון או הר פרסון (באנגלית: Mount Pearson) הוא הר נישא, שפסגתו מכוסה שלג, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 2,440 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-940 בגובהו באנטארקטיקה. ההר ממוקם מצידו המערבי של שפכו של קרחון לנסן, במקום בו קרחון לנסן נשפך אל קרחון פרל הארבור. שמו של ההר ניתן לו על ידי קבוצת המחקר הצפונית (the northern party) של משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962- 1963. הקרחון נקרא על שמו של פ. ה. פירסון (F.H. Pearson), שהיה חבר במשלחת פדרציית מועדוני מטפסים ההרים, ושימש כסוקר במשלחת. • Brand, John Frederick, Low grade metamorphic rocks of the Ruppert and Hobbs coasts of Marie Byrd Land, Antarctica, Texas Tech University הר פירסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר פירסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר פירסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר פירסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר פירסון באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם לפי מקור אחר, גובהו של ההר 2,400 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-741 בגובהו באנטארקטיקה; כמו כן לפי הגאזט האנטארקטי הניו זילנדי גובהו של ההר 2,400 מטרים מעל פני הים.
חורבת טרבנת

חורבת טרבנת (למפת הכרמל מוגדלת)   חורבת טרבנת (למפת הכרמל רגילה)   חורבת טרבנת (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת טרבנת (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת טרבנת חורבת טרבנת (בערבית: ח'רבת טרבנה) הוא אתר ארכאולוגי בעמק יזרעאל. חורבת טרבנת שוכנת כ-3 ק"מ צפונית מערבית לעפולה, סמוך למסילת רכבת העמק, והוא כולל שטח חפור של כ-400 מ"ר. חלקו נמצא תחת המסילה העות'מאנית, וחלקו עדיין לא נחפר. המשלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל בראשות קלוד קונדר והוריישו קיצ'נר ציינה במפת הקרן לחקר ארץ ישראל את המקום כ"Tarbaneh" כשמו הערבי, ותיארה אותו כ"שרידי חורבות". האתר נחפר בסוף שנת 2010 ובקיץ 2011 כחלק מההכנות לחידוש קו רכבת העמק, בניהולו של הארכאולוג עבדאללה מוקארי מרשות העתיקות. המקום מזוהה על ידי חוקרים רבים עם העיר "טרבנת" או "טרכנת" המוזכרת בתלמוד הירושלמי כעיר יהודית, אך יש שזיהו את טרבנת התלמודית במקומות אחרים. הממצאים באתר מתוארכים לתקופה הרומית, לתקופה הביזנטית ולראשית התקופה הערבית בארץ ישראל, מן המאה הרביעית ועד המאה ה-6. בצד המערבי של האתר התגלה בית מגורים, ולצדו באר מים עם אנטיליה, ואולי גם שרידי בריכה שמולאה ממימי הבאר. תעלת מים הובילה מאזור הבאר עד לבריכת מים בצדו השני של האתר, בגודל של כ-4 מטרים רבועים. בבריכה נמצאו שברי פסל שיש מוחלק של הרקולס לאחר שגבר על האריה מנמאה, בגובה כחצי מטר, עובדה המובילה להשערה שהבריכה שימשה כבית מרחץ. פסל השיש דומה להפליא לפסל הרקולס שנמצא בנפולי (אנ'), ולכן משערים שמקורם באותו בית יוצר. בנוסף נמצאו שרידי פסיפסים, שברי כלי חרס וזכוכית ומטבעות. עבדאללה מוקארי, חורבת טרבנת חדשות ארכיאולוגיות: חפירות וסקרים בישראל, גיליון 127, אתר רשות העתיקות, 17/06/2015. טרבנת - כפר רומאי/ביזנטי בעמק יזרעאל, אתר BibleWalks (באנגלית). חורבת טרבנת, אתר "עמוד ענן". ישעיהו פרס (אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, חלק ב עמ' 308), ישעיהו גפני (חינוך קטנים בתקופת התלמוד- מסורת ומציאות, בתוך: חינוך והיסטוריה: הקשרים תרבותיים ופוליטיים, 1999, הערה 29); שמואל קליין (ארץ הגליל, תשכ"ז, עמ' 110); זאב ספראי (הקהילה היהודית בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, תשנ"ה, עמ' 56); ועוד, וזו גם גרסתה הרשמית של רשות העתיקות. תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק ד', הלכה ה'. שי"ר, זכריה פרנקל (מבוא הירושלמי יג א) ועוד זיהו את טרכנת עם טרכון, חבל ארץ ממזרח לרמת הגולן; ר' יהוסף שווארץ (תבואות הארץ שכב), ר' יעקב יצחקי ועוד זיהו אותה עם דרבנט שבדאגסטן (ראו: חן ברם, קטגוריזציה אתנית וריבוי תרבויות - "מבט מהשוליים": יהודי קווקז בין אירופה ואסיה, 2008.); ר' ישראל זאב הלוי הורביץ (ארץ ישראל ושכנותיה עמ' 305) זיהה אותה עם טריכיאה שלחוף הכנרת. פסל נדיר של הרקולס נחשף בחרבת טרבנת שבעמק יזרעאל (אוגוסט 2011),אתר רשות העתיקות שי זמיר, פסל נדיר של הרקולס נחשף בעמק יזרעאל, באתר ynet, 15 באוגוסט 2011
ג'יימס הארקנס

ג'יימס הארקנס (באנגלית: James Harkness; נולד ב-1993) הוא שחקן סקוטי, הידוע בתפקידיו כקרייג מאיירס בדרמת הפשע של רשת BBC One "הקורבן" משנת 2019, כג'יימס בסדרת הדרמה של ה-BBC "הקן" משנת 2020 והכדורגלן ג'ימי לאב בסדרת הדרמה של נטפליקס "המשחק האנגלי", גם היא משנת 2020. הארקנס גדל עם אמו בגורבלס בגלאזגו, סקוטלנד. הוא למד בבית הספר התיכון קינגס פארק והתעניין במשחק בילדותו. בגיל 18 הוא סבל מפגיעות בזרוע מפגיעת גרזן (כלי נשק שהביא לעימות הקשור לטלפון נייד גנוב), מה שגרם מאוחר יותר להתקפי חרדה כאשר עבר במקום האירוע או אפילו ראה מישהו הולך עם טלפון. הארקנס נבחר על ידי BAFTA לתוכנית המספקת תמיכה ורשת לשחקנים צעירים שאפתנים. ג'יימס הארקנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "The Victim -Interview with the cast and creative team". BBC. 27 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Meet the cast of BBC One's The Nest". Radio Times. 7 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) "The English Game cast: Who plays Jimmy Love in The English Game? Meet the Scottish actor". The Express. 24 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "BAFTA Elevate 2019 Actors". BAFTA. The Nest star James Harkness reveals he was attacked with Axe in Pollokshaws flats, Glasgow Times, 25 May 2020
Westerwaldlied

Westerwaldlied, מגרמנית (מילולית: שירת היער המערבי) הוא שיר מארש גרמני שנכתב על ידי וילי מינקר (Willi Münker) בנובמבר של שנת 1932 והולחן על ידי יוזף נויהאוזר (Joseph Neuhäuser) בשנת 1935. השיר עצמו יצא לאור אך ורק בשנת 1937. המארש נכתב כשיר הלל לחבל הווסטרוולד המיוער שבמדינת ריינלנד-פפאלץ שבמערב גרמניה. למרות ששיר זה נכתב על ידי וילי מינקר בשנת 1932, ישנם דיווחים שעל פיהם השיר מבוסס על שיר עממי ישן יותר. השיר צבר פופולריות רבה כשהושר על ידי חיילי חיל הרגלים והשריון של צבא גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה. במשך עשורים רבים נחשב השיר לתמים, כך שהושר אפילו על ידי הבונדסוור. עם זאת, בשנים האחרונות חלק מהביצועים של Westerwaldlied הפכו לשנויים במחלוקת בגרמניה בשל היותו מזוהה עם הנאצים והמפלגה הנאצית. כך על פי הדיווחים, צבא גרמניה הפסיק את ביצועי השיר עקב המחלוקת בשנת 2017. מגני השיר טוענים שמדובר בשיר עם לא פוליטי עם היסטוריה של שימוש לא מזיק. שיר בניב הצ'יליאני המבוסס על המנגינה של "וסטרוולד" כפי שהלחין נויהאוזר מושר על ידי הצבא הצ'יליאני, שם הוא מכונה "Himno de la Sección" שיר זה גם היווה את ההשראה לשיר הפטריוטי הדרום קוריאני "האומה שלנו לנצח", המשמש את הצבא הדרום קוריאני. שיר זה גם מופיע בספרו של ריינר ורנר פסבינדר (Werner Fassbinder) "עולם על חוט (1964). אריקה (שיר) שיר הורסט וסל בשיר המילה "אקליפטוסבונבון" משמשת כמילת קריאה וגם כאזכור לחבל הווסטרוולד, אשר אחד מסמלי ההיכר שלו הוא ממתק המוכן מעצי האקליפטוס הנפוצים באזור. על פי המקור הגרמני של המעשייה של הנזל (מוזכר כ"האנס") וגרטל, היער בו הם אובדים הוא למעשה אחד היערות אשר נמצאים בחבל הזה.
יעל ישי

יעל ישי (נולדה ב-1933) היא חוקרת ישראלית בתחום מדע המדינה, פרופסור אמריטה בבית הספר למדע המדינה באוניברסיטת חיפה, מומחית לחקר החברה האזרחית, קבוצות אינטרס, תנועות מחאה ומפלגות בישראל. יעל ישי נולדה בחיפה בשם יעל ברגהיים, בת לאריה (אגון) וצפורה, שעלו מגרמניה. אמה הייתה קריינית ושחקנית. ישי למדה לתואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית ולתואר שני באוניברסיטת וושינגטון-סנט לואיס. את הדוקטורט כתבה במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית (1976) בהנחיית פרופ' עמנואל גוטמן. על בסיסו פרסמה את ספרה הראשון סיעתיות בתנועת העבודה: סיעה ב' במפא"י שיצא בהוצאת עם עובד ב-1978. מחקריה של ישי, שמתמחה בפוליטיקה השוואתית, התרחבו מעבר לגישה המוסדית המסורתית שהתמקדה במפלגות. ישי הייתה חלוצה במחקריה על החברה האזרחית בישראל, ובתוכה קבוצות אינטרס ותנועות מחאה. בנוסף כתבה ישי גם על נשים בפוליטיקה הישראלית. ישי שימשה חברת סגל במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת חיפה (לימים בית הספר למדע המדינה) וכיהנה כראש המחלקה. באוניברסיטת חיפה כיהנה בתפקידים שונים ובהם דיקן הסטודנטים, חברת הוועד הפועל וחברת ועדת המינויים. ישי עמדה בראש האגודה הישראלית למדע המדינה, והייתה חברת ועדות ציבוריות, ובהן: הוועדה הציבורית לקביעת מימון מפלגות, בוועדה הציבורית לבחינת מימון פעילות פוליטית בראשות השופט דב לוין, ובוועדת האתיקה של הסתדרות הרופאים. בשנים 1991–1994 כיהנה כראש האקדמי של מכללת עמק יזרעאל, כשזו פעלה כשלוחה של אוניברסיטת חיפה. ב-2012 זכתה ישי בפרס מפעל חיים של האגודה הישראלית למדע המדינה. בין גיוס לפיוס: החברה האזרחית בישראל, כרמל, 2003.  Between the Flag and the Banner: Women in Israeli Politics, 1997 רופאים ומדינה: תאגוד בתי החולים בישראל, מכון ירושלים לחקר ישראל, 1994 Land of Paradoxes: Interest Politics in Israel, 1991 קבוצות אינטרס בישראל: מבחנה של דמוקרטיה, עם עובד, 1987. סיעתיות בתנועת העבודה: סיעה ב' במפא"י, עם עובד, 1978. יעל ישי, מה השתנה מאז קיץ 2011?, הרצאה באתר יוטיוב עמוד אישי באתר Academia.edu יעל ישי, דף שער בספרייה הלאומית צבי זרחיה, רק 63.5 א' ש' בחודש לח"כ, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2001 רונית ורדי, ‏ויצמן מרוויח זמן, באתר גלובס, 12 במרץ 2000 אודות פרופ' יעל ישי בתוך ספר הכנס השנתי, באתר האגודה הישראלית למדע המדינה, ‏30 במאי 2012
דונה טרוי

דונה טרוי (באנגלית: Donna Troy) היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס וונדר וומן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הכסף של הקומיקס בחוברת The Brave and the Bold #60 ממיולי 1965, ונוצרה על ידי הכותב בוב הייני והמאייר ברונו פרמיאני. הדמות הייתה נודעת בתור וונדר גירל המקורית, ומאוחר יותר אימצה לעצמה את הזהות טרויה. היא חברה מייסדת של קבוצת הטיטאנים הצעירים. אחרי המחלוקת שיצר ספרו של פרדריק וורתהם "פיתוי התמימים", חברת DC ביקשה להציג גרסה חדשה של וונדר וומן שתהיה מקובלת יותר על הורים. דרך אפשרית אחת הייתה לפרסם סדרת מעללים שבהם וונדר וומן הופיעה לצידה של גרסה צעירה יותר של עצמה. גרסה מתבגרת זו כונתה בזהות "וונדר גירל" בחוברת Wonder Woman #123 מיולי 1961, הרבה לפני שהוצגה לראשונה כחברת הטיטאנים הצעירים בהופעת הבכורה שלה. חבריה לקבוצה כללו את דיק גרייסון, קיד פלאש (וולי וסט) ואקוולאד. לאחר המשבר בעולמות האינסופיים, דמותה של וונדר וומן שוכתבה מחדש ואילו קשריה של דונה טרוי לאמזונות של תמיסקירה החדשה בוטלו בעוד היא נקשרה לחוברות הטיטאנים. דמותה של דונה טרוי הופיעה במגוון עיבודים אנימטיביים. היא מופיעה לראשונה בעיבוד הלייב אקשן "טיטאנים" של שירות הסטרימינג HBO Max בגילומה של קונור לזלי. אתר האינטרנט הרשמי של דונה טרוי (באנגלית) דף הדמות בפרויקט ויקיה של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרמניה באירוויזיון 1956

גרמניה באירוויזיון 1956 השתתפה עם השירים "Im Wartesaal zum großen Glück" ו-"So geht das jede Nacht", שבוצעו על ידי הזמרים, וולטר אנדראס שוורץ ופרדי קווין בהתאמה. בניגוד לרוב המדינות שהשתתפו באירוויזיון 1956, רשות השידור הגרמנית (ARD), בחרה את שני השירים שייצגו את גרמניה בתחרות בוועדה מיוחדת שהוקמה על ידי רשות השידור הגרמנית. אל הוועדה נשלחו 12 שירים, ומתוכם נבחרו שני שירים שיצגו את גרמניה באירוויזיון. שמות השירים שלא נבחרו לא נחשפו עד היום. ליס אסיה, אזרחית ונציגת שווייץ, השתתפה בתחרות זו מספר ימים לאחר בחירתה לייצג את שווייץ. על פי תקנון התחרות, לא הייתה הגבלה האוסרת על מבצע לייצג מספר מדינות. על פי שמועות, ליס אסיה זכתה באחד מן המקומות הראשונים, אך הוועדה בחרה שלא להטיס אותה ללוגאנו, שווייץ, שם נערכה התחרות. השיר "Im Wartesaal zum großen Glück" הושר רביעי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי בלגיה. השיר "So geht das jede Nacht" שובץ במקום ה-11 בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי בלגיה. מיקומם הסופי של השירים אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. יאן פדרסן, "שיר יכול להיות גשר" (2002) Eurovision Song Contest 1956
אנדרו גרברינו

אנדרו גרברינו (באנגלית: Andrew Garbarino; נולד ב-27 בספטמבר 1984) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-2 של מדינת ניו יורק. גרברינו נולד וגדל בלונג איילנד, הוא סיים את בית הספר התיכון סייוויל ועשה את התואר הראשון שלו בהיסטוריה ומדעי הרוח באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, וקיבל את תואר ה-JD מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הופסטרה (אנ'). לאחר סיום לימודיו למשפטים עבד גרברינו במשרד עורכי הדין המשפחתי שלו, הנמצא במרכז העיר סאיוויל. ב-2012 פינה פול בויל (אנ') את מושבו בבית הנבחרים של ניו יורק וזאת כדי להתמודד למושב בסנאט של מדינת ניו יורק (אנ'), גרברינו היה המועמד הרפובליקני להחליפו ואכן ניצח וגרף בבחירות כ-56% מהקולות, מאז נבחר לבית הנבחרים של ניו יורק כ-3 פעמים. בבחירות שנערכו בנובמבר 2020 זכה גרברינו בבחירות המירוץ לקונגרס וב-3 בינואר 2021 נשבע אמונים כחבר בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס ה-2 של מדינת ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא אנדרו גרברינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו גרברינו אתר הקמפיין של אנדרו גרברינו אנדרו גרברינו, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אנדרו גרברינו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Editorial: Elect Andrew Garbarino in 7th Assembly District". Newsday. 23 באוקטובר 2012. נבדק ב-19 בינואר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Assemblyman Andrew R. Garbarino '09". Hofstra Law News. 31 ביולי 2014. נבדק ב-19 בינואר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Garbarino Wins 7th Assembly District Seat". Sayville-Bayport Patch. 7 בנובמבר 2012. נבדק ב-19 בינואר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Our Campaigns - Candidate - Andrew R. Garbarino". www.ourcampaigns.com. נבדק ב-6 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
ההשבעה הראשונה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה

השבעה הראשונה של בוריס ילצין למשרת הנשיא הראשון של רוסיה התקיימה ביום רביעי, 10 ביולי 1991. הטקס נערך בארמון הקרמלין הממלכתי והוא ארך כשלושים דקות. היה זה טקס ההשבעה הראשון בהיסטוריה של טקסי ההשבעה לנשיאות רוסיה. כתוצאה ממשאל עם ארצי על כינון משרת נשיא רוסיה, נערכו הבחירות לנשיאות. בוריס ילצין ניצח בבחירות וזכה ליותר מ-58% מהקולות. הוא נכנס לתפקיד חודש לאחר הבחירות. בשנת 1991 נשיא רוסיה, כמו בארצות הברית, נבחר יחד עם סגן הנשיא. עם זאת, בניגוד למסורת האמריקאית, סגן הנשיא אלכסנדר רוצקוי לא הושבע, אלא נכח בטקס כאורח. בוריס ילצין הוזמן לדוכן השבועה. ילצין נשבע את שבועת הנשיא תוך הצמדת יד ימין על ליבו, במקביל, עותקים של החוקה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הרוסית וברית המועצות, כמו גם הצהרת ריבונות המדינה של רוסיה הונחו מולו. לאחר שנשבעו, התזמורת הנשיאותית התחילה לנגן את ההמנון הרוסי. לאחר השלמת ההמנון הלאומי ניגש בוריס ילצין לשולחן שמאחוריו ישב רוסלן חסבולטוב. בישיבה לשולחן ילצין וחסבולאטוב הקשיבו לנאומו של פטריארך מוסקבה ורוסיה כולה אלכסיי השני. לאחר נאום הפטריארך, נשא בוריס ילצין את נאומו הראשון כנשיא רוסיה ואז נשא נאום ברכה, נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב. בניגוד לטקסי ההשבעה שלאחר מכן, בוריס ילצין הקריא שבועה נוספת. אני נשבע למלא את סמכויותיו של נשיא הרפובליקה הסובייטית הרוסית הסוציאליסטית לשמור על החוקה והחוקים של הרפובליקה, להגן על ריבונותה, לכבד ולהגן על זכויות וחירויות האדם והאזרח, זכות העמים של הרפובליקה הסובייטית הרוסית הסוציאליסטית ולמלא במצפון את המשמימות שהופקדו על ידי העם. The plot of the first inauguration of Boris Yeltsin (1991) All the inauguration of Russian presidents
ההשבעה השנייה של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה

השבעתו השנייה של ולדימיר פוטין כנשיא רוסיה התקיימה ביום שישי, 7 במאי 2004. הטקס נערך על פי תרחיש מתוכנן ולא שונה בהרבה מהקודם. הספירה לאחור של הקדנציה השנייה בת ארבע שנים לנשיאות ולדימיר פוטין החלה בצהריים. עם הישמע פעמוני הקרמלין הוא נכנס למבואת שלושת האולמות שבארמון הקרמלין הגדול (אולמות גאורגי, אלכסנדר ואנדריי). לאחר שעבר בכל שלושת האולמות, עלה הנשיא לבמה, שם פגש אותו יו"ר בית הדין החוקתי של רוסיה ולרי זורקין, יו"ר מועצת הפדרציה סרגיי מירונוב ויו"ר הדומה בוריס גריזלוב. בטקס נכחו כ-1,700 איש. היו אלה השרים והמושלים, צירי הבית התחתון וסנאטורים, שגרירים זרים ומנהיגי דת, מדענים ואמנים, נציגי מטה הקמפיין של פוטין ועיתונאים. משפחתו של ילצין באותה עת, בטקס ההשבעה יוצגה על ידי אשתו היחידה של הנשיא הראשון של רוסיה. ראש הפרוטוקול של ילצין ולדימיר שבצ'נקו אמר ש"בוריס ניקולאייביץ' הצטנן: הייתה לו דלקת בסמפונות, והרופאים המליצו לו בחום לא לצאת מהבית." לאחר שנשבע, הושמע המנון רוסיה כאשר ולדימיר פוטין ניגש לדלת האולם ומקבל את ברכות המוזמנים. לאחר מכן, בכיכר איוואנובסקיה נערך טקס סקירת כוחות משמר הקרמלין. מדיה וקבצים בנושא ההשבעה השנייה של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה בוויקישיתוף Vladimir Putin's inauguration ceremony In the Kremlin took place the inauguration of re-elected President of Russia
מאיר רוזנבוים

האם התכוונתם ל... רבי מאיר רוזנבוים (קרעטשניף) – האדמו"ר הראשון מקרעטשניף רבי מאיר רוזנבוים (קובה) – בנו של רבי איתמר מנדבורנה ורבה הראשי של קובה רבי מאיר רוזנבוים (קראקאס) – האדמו"ר מקראקס, בנו הגדול של רבי יצחק אייזיק רוזנבוים מזוטשקא רבי מאיר רוזנבוים (פרמישלאן) – האדמו"ר מפרמישלאן רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים – האדמו"ר מנדבורנה ירושלים
ההשבעה השלישית של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה

ההשבעה השלישית של ולדימיר פוטין כנשיא רוסיה התקיימה ביום שני, 7 במאי 2012, בארמון הקרמלין הגדול. בטקס השתתפו כשלושת אלפים איש, בהם שרים, מושלים, חברי פרלמנט, סנאטורים, שגרירים זרים ומנהיגים דתיים, כמו גם מדענים ואמנים רוסים. ולדימיר פוטין ניצח בבחירות עם יותר משישים אחוז מהקולות. הוא נכנס לתפקיד חודשיים לאחר הבחירות. בתחילת הטקס נשאו חיילי משמר הקרמלין את דגל רוסיה, דגל הנשיא הרוסי, חוקת רוסיה וחותם נשיא רוסיה. ואז הופיעו יו"ר מועצת הפדרציה ולנטינה מטוויינקו, יו"ר הדומה הממלכתית סרגיי נרישקין ויו"ר בית המשפט החוקתי ולרי זורקין. בשלב זה, הנשיא היוצא דמיטרי מדבדב, עזב את מעונו העבודה של נשיא רוסיה וצעד אל ככר הקתדרלות, כדי לקבל את הדיווח של מפקד משמר הקרמלין על מוכנות החיילים ולהודות לחיילים על שירותם. לאחר מכן, מדבדב צעד לארמון הקרמלין הממלכתי לטקס. ואז עזב ולדימיר פוטין את הבית הלבן, שם עבד כראש ממשלת רוסיה ונסע לקרמלין. בצהריים, כאשר צלצלו פעמוני שעון הקרמלין, נכנס ולדימיר פוטין לאולם גאורגי ופסע אל הדוכן הממוקם באולם אנדריי ובו כבר המתין מדבדב. מדבדב נאם ולאחר הנאום, דמיטרי מדבדב ויו"ר בית המשפט החוקתי, ולרי זורקין, הזמינו את ולדימיר פוטין להישבע: ולדימיר פוטין קרא את נוסח השבועה: אני נשבע למלא את סמכויותיו של נשיא הפדרציה הרוסית לכבד ולהגן על זכויותיהם וחירויותיהם של האדם והאזרח, לכבד ולהגן על חוקת הפדרציה הרוסית, להגן על ריבונותה ועצמאותה, ביטחונה ושלמותה של המדינה, לשרת בנאמנות את העם. לאחר מכן נשמע ההמנון הלאומי הרוסי, ואחריו מטח הצדעה ארטילרית. לאחר מכן ולדימיר פוטין נשא את נאומו כנשיא רוסיה. לאחר הנאום, ולדימיר פוטין פנה אל היציאה, ועבר לקבל ברכות מהנוכחים. לפני תחילת החלק האחרון, פרשו ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב לחדר סגור בו הנשיא לשעבר העביר לידי הנשיא החדש את המזוודה הגרעינית. לאחר קבלתה, פוטין ומדבדב נסעו לכיכר הקתדרלות, שם הציג הנשיא לשעבר את משמר הקרמלין למפקד העליון החדש. לאחר מכן נערך מצעד. לאחר כל אלה, הנשיא פוטין ואשתו נסעו לקתדרלת הבשורה, שם נערכה תפילה. ואז הם הלכו לחלק הבלתי פורמלי של טקס ההשבעה. מספר מנהיגים זרים בירכו את הנשיא ולדמיר פוטין על כניסתו לתפקיד. ביניהם: נשיא סוריה בשאר אסד, נשיא ארמניה סרג' סרקיסיאן, נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו, נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ', נשיא חו ג'ינטאו ואחרים. במהלך הטקס אירעו שני אירועים לא מתוכננים. ראשית - מחיאות הכפיים לא היו מתוכננות, אלה התקיימו במהלך סיום דבריו של יו"ר הדומה סרגיי נרישקין. בדרך כלל, יושבי ראש הפרלמנט אינם מלווים במחיאות כפיים. שנית - הייתה תקלה במיקרופון. כשיושב ראש בית המשפט החוקתי ולרי זורקין הזמין את ולדימיר פוטין להישבע. בתחילה לא הצליח פוטין לדבר מכיוון שהמיקרופון לא פעל מספר שניות. הטקס נמשך לאחר תיקון המיקרופון. מדיה וקבצים בנושא ההשבעה השלישית של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה בוויקישיתוף The inauguration of Vladimir Putin - 2012 Vladimir Putin took office as head of state Vladimir Putin: We will succeed if we are united people Vladimir Putin handed the "nuclear briefcase" Patriarch Kirill blessed Putin's service to the Fatherland The Head of State congratulated Putin on assuming the office of President During the inauguration ceremony of the President of Russia has refused one of the microphones
צרפת באירוויזיון 1956

צרפת באירוויזיון 1956 השתתפה עם השירים, "Le temps perdu" ו-"Il est là", שבוצעו על ידי הזמרות, מטה אלטרי ודני דאוברסן בהתאמה. בניגוד לרוב המדינות שהשתתפו באירוויזיון 1956, רשות השידור הצרפתית (RTF), בחרה את שני השירים שייצגו את צרפת בתחרות בוועדה מיוחדת, שהוקמה על ידי רשות השידור הצרפתית. מספר השירים שנשלחו אל הוועדה אינו ידוע. לבסוף, הכריזה הוועדה כי השירים שנבחרו לייצג את צרפת באירוויזיון הם, "Le temps perdu" ו-"Il est là". השיר "Le temps perdu" הושר חמישי בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה השיר "Il est là" שובץ במקום ה-12 בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה. מיקומם הסופי של השירים אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. Eurovision 1956 France: Dany Dauberson - Il Est Là Eurovision 1956 France: Mathé Altéry - "Le Temps Perdu" Eurovision Song Contest 1956