ג'יימס או'גורמן

ג'יימס אלויסיוס או'גורמן (באנגלית: James Aloysius O'Gorman‏; 5 במאי 1860 – 17 במאי 1943) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מניו ניו יורק. דמוקרט, הוא התבלט ביותר בכהונתו כסנאטור ארצות הברית מ-31 במרץ 1911 עד 3 במרץ 1917. יליד מנהטן, ניו יורק, או'גורמן התחנך בבתי הספר בעיר וקיבל תואר ראשון מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1882. הוא התקבל ללשכה והחל לעסוק בכך בניו יורק. הוא גם הפך מעורב בפוליטיקה כדמוקרטי, כולל תפקידי מנהיגות בארגון טמאני הול. הוא שירת ב-Tamny's Grand Sachem מ-1902 עד 1906. בשנת 1892, או'גורמן נבחר לשופט של בית המשפט האזרחי ה-11 של העיר ניו יורק. הוא כיהן בין השנים 1893 ל-1900, כאשר התפטר על מנת לתפוס את כסאו כשופט של המחוז הראשון של בית המשפט העליון בניו יורק, אליו נבחר ב-1899. הוא המשיך לכהן בבית המשפט העליון עד שהתפטר על מנת לתפוס את כסאו בסנאט האמריקני. ב-1911, או'גורמן הוצע כבחירת פשרה לסנאטור האמריקאי לאחר שהדמוקרטים בבית המחוקקים של מדינת ניו יורק לא הצליחו להסכים על מועמד. הוא נבחר וכיהן קדנציה אחת, 1911 עד 1917. לאחר שעזב את הסנאט, או'גורמן חידש את עריכת הדין בעיר ניו יורק. או'גורמן מת בביתו במנהטן ב-17 במאי 1943. הוא נקבר בבית הקברות קלווארי בקווינס. ג'יימס אלוסיוס או'גורמן נולד במנהטן, ניו יורק ב-5 במאי 1860, והיה בנם של תומאס ואלן או'גורמן. הוא התחנך בבתי הספר של מנהטן ולמד בסיטי קולג' של ניו יורק. לאחר מכן החל ללמוד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק. בזמן לימודי המשפטים, או'גורמן למד גם סטנוגרפיה ועבד כסטנוגרף במשרד עורכי הדין של מריט א. סוייר, שופט לשעבר. או'גורמן סיים את לימודיו במאי 1882 עם תואר ראשון. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין מאוחר יותר באותו חודש והקים משרד בעיר ניו יורק. בנוסף לעיסוק בעריכת דין, או'גורמן היה מעורב בפוליטיקה בגיל צעיר. בגיל 21 הוא נבחר ליושב ראש הוועדה הדמוקרטית של מחוז הבחירות שלו, שהייתה מיושרת עם ארגון טמאני הול. זמן קצר לאחר מכן, הוא הפך לחבר במועדון הדמוקרטי של ניו יורק. ככל שהקריירה שלו התקדמה, או'גורמן המשיך לעלות בדרגות המנהיגות של טמאני הול. ב-1886, הוא היה פעיל בקמפיין הלא מוצלח לראשות העיר של מועמד מפלגת הלייבור המאוחדת, הנרי ג'ורג', ובשנת 1887 הוא התמודד ללא הצלחה לשופט בית המשפט המחוזי כמועמד של הלייבור המאוחד, אך מאוחר יותר הוא חזר למעמד הדמוקרטי הקבוע. או'גורמן עסק בעריכת דין ממשרד בפינת רחוב פולטון וברודוויי, והוא פיתח מוניטין של ייצוג יעיל במשפטים אזרחיים. הוא גם המשיך בפעילותו הפוליטית, השתתף בכנסים מקומיים ומדינתיים רבים כציר. הוא היה ציר לוועידה הלאומית הדמוקרטית של 1896, ולאחר מכן תמך במועמדות של ויליאם ג'נינגס ברייאן וארתור סוול בבחירות הכלליות. בשנת 1892, או'גורמן נבחר לשופט של בית המשפט האזרחי ה-11 של ניו יורק, והוא כיהן מ-1893 עד 1900. בשנת 1899, הוא היה המועמד המצליח הדמוקרטי לאחד משני מושבים כשופט של בית המשפט העליון בניו יורק במחוז הראשון. הוא נבחר, וכיהן משנת 1900 ועד להתפטרותו ב-1911. בשנת 1902, או'גורמן נבחר לגראנד סחם, מנהיג טמאני הול, במקומו של תומאס ל. פיטנר. הוא כיהן עד 1906, והוחלף על ידי ויליאם בורק קוקרן. בשנת 1911 נבחר או'גורמן לסנאט של ארצות הברית. באותה תקופה, הסנאטורים נבחרו על ידי בתי המחוקקים של המדינה, והדמוקרטים שלטו בשני הבתים של בית המחוקקים של מדינת ניו יורק, כלומר כנראה ייבחר דמוקרט לרשת את הנשיא המכהן הרפובליקני, צ'ונסי מ. דפיו. בתחילת התחרות בינואר 1911, הרפובליקנים הציבו מחדש את דיפו כמעט פה אחד. הדמוקרטים הציגו את ויליאם פ. שיהאן, שכיהן כסגן מושל מ-1892 עד 1894 וזוכה לתמיכת טמאני הול. בתגובה, סיעה של 19 מחוקקים המתנגדים לטמאני אורגנה על ידי סנאטור המדינה פרנקלין ד. רוזוולט. סיעה זו ("המורדים") התחייבה שלא לתמוך בשיהן, והייתה מספיק גדולה כדי למנוע ממנו להשיג רוב בבחירות לחקיקה. ההצבעה התקיימה לאורך כל ינואר, פברואר ומרץ, כאשר תמיכתו של שיהאן נעה בין 63 ל-86 קולות, הרבה פחות מ-101 הדרושים כדי לנצח. המבוי הסתום נשבר כאשר צ'ארלס פרנסיס מרפי, ה"בוס" של טמאני הול, הציע את או'גורמן כפשרה. המורדים הסכימו, ואו'גורמן נבחר בהצבעה ה-64, וקיבל 112 קולות מול 80 לדפיו. או'גורמן כיהן בקדנציה אחת, מ-31 במרץ 1911, עד 3 במרץ 1917, ולא הועמד לבחירה מחדש ב-1916. החליף אותו הרפובליקני ויליאם מ. קלדר, שניצח את הדמוקרטי ויליאם פ. מקומבס בבחירות הכלליות בנובמבר 1916. במהלך כהונתו בסנאט, או'גורמן היה יושב ראש הוועדה לתעלות בין-אוקיאניות. בנוסף, כיהן בתקופות שונות בוועדות לענייני חוץ, הגירה, שיפוט, תעשייה, לענייני ים וחוקים. לאחר שעזב את הסנאט, חידש או'גורמן את העיסוק בעריכת דין כשותף במשרד או'גורמן, באטל וונדיב. הוא נקרא לעיתים קרובות על ידי בית המשפט העליון בניו יורק לשמש כשופט בתיקים אזרחיים, שכללו את המחלוקת של אמצע שנות ה-20 בין יורשי ג'יי גולד. או'גורמן היה דירקטור של New York Title and Mortgage Company ושל American Trust Company. בנוסף, הוא שימש כנאמן של אוניברסיטת ניו יורק ושל המכללה של ניו רושל. או'גורמן מת בביתו במנהטן, ניו יורק ב-17 במאי 1943. הוא נקבר בבית הקברות קלווארי, קווינס, ניו יורק. בשנת 1884, או'גורמן התחתן עם אן מ. לסלי (1862–1943). הם היו הורים לעשרה ילדים, שמונה מהם חיו עד לבגרות: מרי או'גורמן מאלון (1884–1961), אשתו של דאדלי פילד מאלון. אלן או'גורמן דאפי (1886–1975), נאמנה ותיקה של ברנרד קולג' ונשיאת מועדון אוניברסיטת הנשים של ניו יורק. אדית פטרישיה או'גורמן מקדונלד (1887–1910), שנישאה לעורך הדין ג'יימס א. מקדונלד בספטמבר 1910, ומתה בנובמבר שלאחר מכן. דולוריטה או'גורמן מאהר (1889–1981), אשתו של איש העסקים ג'ון א. מאהר, שאביו היה אדוארד א. מאהר. אליס או'גורמן (1891–1965) אן אלוזיה או'גורמן ווייט (1892–1961), אשתו של מנהל חברת העצים פול מ. ווייט. אגנס קתרין או'גורמן שנלי (1895–1974), אשתו של האדריכל ג'וזף סנפורד שנלי. ג'יימס אלויסיוס או'גורמן (1898–1946), עורך דין בעיר ניו יורק שמת לאחר שנפגע על ידי מונית. ריצ'רד או'גורמן (1899–1899) רוברט אמט או'גורמן (1900–1906) מדיה וקבצים בנושא ג'יימס או'גורמן בוויקישיתוף ג'יימס או'גורמן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)