laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף פיש

יוסף פיש (1912 — 15 במאי 1957) היה חזן יהודי-הונגרי. כחודשיים לאחר עלייתו לישראל, יומיים לאחר שהתקבל למשרת חזן בבית הכנסת הגדול ברמת גן, שם קץ לחייו. פיש נולד בפהרגיארמט במחוז סאטמר שבצפון הונגריה, בנם הצעיר של אברהם צבי ורחל פיש. בצעירותו ביטא כישרון מוזיקלי, והיה חזן בעיירת הולדתו. בהמשך תפקד כחזן שני בבית הכנסת הגדול בעיר הסמוכה מישקולץ, לצד החזן הראשי יהושע וידר. במהלך מלחמת העולם השנייה נשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן שבאוסטריה. במהלך שואה נספו אשתו ובתו. הוא נותר צולע באחת מרגליו, ומוראות השואה נותרו בנפשו ובגופו שנים רבות. משנת 1946 שירת פיש כחזן ראשי בקהילת בית הכנסת האורתודוקסי קאזינצי שבבודפשט. ב-1948 נישא לרחל (רוז'יקה) לבית ארנסט, ילידת יוגוסלביה, שאיבדה בשואה את בעלה ישראל (סרוּלצ'י) אדלשטיין לאחר שלושה חודשי נישואין. לבני הזוג נולדו שני ילדים: יהודה דב ואברהם צבי. באותה שנה התפרסמה בבודפשט יצירתו "לקל ברוך" (Lukel Boruch) בתקליט. הוא החל להופיע אחת לשבועיים בתחנת הרדיו ההונגרי-ממלכתי "קושוט" (Kossuth), בתוכנית "חצי שעה דתית-ישראלית" (Izraeli vallási félóra), בקטעי מוזיקה יהודיים, לעיתים בליווי ילד ממקהלת בית הכנסת. בעקבות המרד ההונגרי נגד ברית המועצות באוקטובר 1956, החליטה משפחת פיש לעזוב את הונגריה ולהגר לישראל. בפברואר 1957 הציע בלה וינגרטן, ידידו של פיש מהונגריה וממתפללי בית הכנסת הגדול ברמת גן, את מועמדותו של פיש למשרת חזן בבית הכנסת הגדול בתל אביב. מעט לפני כן (ביוני 1956) התאבד חזן בית הכנסת הגדול בתל אביב, אהרון עמיהוד (קיפניס); בעיתונות נחלקו הדעות באשר לסיבות ההתאבדות - דיכאון או פגיעה קשה בשל יחס מזלזל מהנהלת בית הכנסת. באותה תקופה (פברואר 1957) התקיים סכסוך בין המתפללים בבית הכנסת סביב הבחירות לוועד בית הכנסת. משפחת פיש הפליגה לישראל במרץ 1957 באניה "ארצה" לנמל חיפה, והתאכסנה בסמוך לבית הכנסת הגדול בתל אביב. לאחר מספר תפילות ניסיון במהלך אפריל-מאי 1957, נכשל המשא ומתן בין פיש לגבאי בית הכנסת לגבי גובה השכר, לאחר שהובטח לו סכום גבוה עוד בהיותו בבודפשט. פיש קיבל במקום זאת את משרת החזן שהוצעה לו על ידי ועד בית הכנסת הגדול ברמת גן. יומיים אחר כך שם קץ לחייו. התאבדותו של פיש עוררה עניין תקשורתי במיוחד לאור סמיכות הזמנים להתאבדותו של החזן אהרן עמיהוד קודם לכן. בעיתונות סוקרו האשמות של ידידיו ושל קהילת העולים מהונגריה נגד הנהלת בית הכנסת בתל אביב, שלטענתם הייתה קשורה לנסיבות שהובילו להתאבדות. הדעות נחלקו באשר לרקע ההתאבדות - דיכאון בעקבות קשייו בשואה, או פגיעה בעקבות משא ומתן שלא בתום לב ויחס מתנכר לעולה החדש מצד הנהלת בית הכנסת בתל אביב. נציגי עולי הונגריה דרשו להקים ועדה ציבורית לחקר נסיבות אלו. עלה גם חשש שהדבר ינוצל על ידי אנשי אגודת ישראל ונטורי קרתא בווינה ובודפשט, שניהלו באותה תקופה מאבק נגד עלייה לישראל. יוסף (פרנץ) ימבור, חבר מועצת העיר תל אביב, פנה לראש העיר חיים לבנון בבקשה להקים ועדת חקירה ציבורית לבדיקת נסיבות ההתאבדות, אך היא נדחתה. פיש נקבר בבית העלמין קריית שאול. מ. בן שלמה, מבית הכנסת בבודפשט לבית הכנסת בתל אביב, הצופה, 15 באפריל 1957, המשך גבאי ביהכ"נ הגדול טוענים שהושמצו, חרות, 23 במאי 1957 ד"ר בלה הונגר, "בשולי התאבדות טרגית", 24 במאי 1957, אוי קלט (Új Kelet), עמ' 3 (בהונגרית) "לזכרו של החזן הראשי פיש", 24 ביוני 1957, אוי קלט יוסף פיש באתר GRAVEZ
סלסול (מוזיקה)

סלסול (בלועזית: טְריל) הוא קישוט מוזיקלי המורכב מהתחלפות מהירה בין שני צלילים סמוכים, בדרך כלל חצי טון או טון זה מזה, שניתן לזהותו בקונטקסט של הסלסול. סלסול מספק עניין קצבי, עניין מלודי, ו—דרך דיסוננס—עניין הרמוני. לפעמים הסלסול יסתיים בכפלפל (turn, gruppetto) (על ידי השמעת הצליל שמתחת לצליל הראשי במקום זה שמעליו ממש לפני החזרה אל התו הכתוב), או מיני וריאציות אחרות. וריאציות כאלה מסומנות במקרים רבים בכמה תווי קישוט לאחר התו הנושא את ציון הטריל. את הטריל מסמנים ב- t r       {\displaystyle tr~~~} או ב- t r       {\displaystyle tr~~~} ~~, כשה ~ מייצג את אורך הטריל, מעל החמשה. במוזיקת בארוק מסומן לעיתים הטריל בסימן + מעל או מתחת לתו. מדיה וקבצים בנושא סלסול בוויקישיתוף Taylor, Eric. "The AB Guide to Music Theory: Part I" pg. 92 Nurmi, Ruth (1974). A Plain & Easy Introduction to the Harpsichord, p.145. ISBN 9780810818866 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליפה (פירושונים)

המונח קליפה מתייחס למעטפת של כל גוף שהוא, אשר שונה בתכונותיה מהגוף עצמו. האם התכוונתם ל... קליפה – שכבת המגן החיצונית של הפרי או הירק קליפת העץ (בוטניקה) (אנ') תיאטרון קליפה – תיאטרון תנועה חזותי שהוקם בישראל בשנת 1995 קליפות – מונח קבלי המתאר את כוחות הרוע, או פסולת רוחנית קליפת אלקטרונים – אוסף של אורביטלים אטומיים השכבה החיצונית של איבר או של מבנה בגוף - קורטקס (אנטומיה) קליפת המוח – אזור במוח שמהווה את השכבה החיצונית של המוח הגדול ח'ליפה
ניהול כספים

ניהול כספים משמעו תכנון, ארגון, הכוונה ובקרה של הפעולות הפיננסיות בארגון, ושל אופן השימוש בכספי הארגון, תוך יישום והחלת עקרונות ניהוליים למשאבים הפיננסיים בארגון. מטרות ניהול הכספים: להבטיח מימון שוטף ומספיק לצורכי הארגון – בין אם בעזרת אשראי בנקאי, הנפקת מניות או איגרות חוב, הזרמת הון בעלים ועוד. להבטיח לבעלי המניות תשואה מרבית, בהתאם ליכולת הרווח של החברה, ובחינת האפשרויות הקיימות להגדיל את הרווח הנקי בארגון. להבטיח ניצול אופטימלי של כספי החברה, בעלות הנמוכה ביותר האפשרית. תכנון מבנה הון יציב, תוך שמירה על איזון נכון בין הון הבעלים לרמת החוב בארגון, ובין רמת החוב לזמן ארוך לבין רמת החוב לזמן קצר. ניהול תזרים מזומנים של הארגון – קבלת החלטות תוך בחינת היכולות והאפשרויות התזרימיות של הארגון. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביאר

האם התכוונתם ל... אישים: איפוליט ביאר – צלם צרפתי גי ביאר – מוזיקאי צרפתי עמנואל ביאר – שחקנית קולנוע צרפתייה פרנסואה-אוגוסט ביאר – צייר צרפתי רפי ביאר – קרדיולוג ישראלי אחר: אמת הביאר – אחת מאמות המים שהובילו מים לירושלים ביאר עדס – ישוב ערבי שנחרב במלחמת העצמאות
הפקולטה למדעי החברה, האוניברסיטה העברית בירושלים

הפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית שוכנת בקמפוס הר הצופים. פקולטה זו היא בעלת המספר הגדול ביותר של תלמידים מבין הפקולטות השונות באוניברסיטה (כ-4,000 תלמידים ב-2012). בשנות ה-30 וה-40 נעשו לראשונה ניסיונות בעריכת מחקרים והוראה בתחומים חברתיים במסגרת האוניברסיטה העברית. תחומים כגון סוציולוגיה של עם ישראל, כלכלה והמזרח התיכון החלו לפעול לראשונה במסגרת הפקולטה למדעי הרוח ומאוחר יותר רוכזו יחד, כמחלקה למדעי החברה בתוך הפקולטה למדעי הרוח. לאחר מלחמת העצמאות ולאור התמורות שחלו בחברה הישראלית, הוברר לאוניברסיטה שיש צורך בהכשרת אנשים לתחומים חברתיים. אי לכך האוניברסיטה, בשיתוף עם מוקירי זכרו של שר האוצר הראשון של מדינת ישראל, אליעזר קפלן, שאפו להקים את המוסד לזכרו. במרץ 1953 הוקמה הפקולטה למדעי החברה, ושמרה על קשרים מיוחדים עם הפקולטה למדעי הרוח ופיתחה בהתחלה את תוכניות ההוראה שלה בעזרתה. בשנת הלימודים תשי"ח (1957–1958) נפתח מסלול לימודים במנהל עסקים. ב-1968 שונו הנהלים והפקולטה הפכה לעצמאית. בשנת 1955 (השנים העבריות תשט"ו ותשט"ז) הוקם עבור הפקולטה בניין מיוחד בגבעת רם. בשנת 1979 (שנת הלימודים האקדמית תש"מ), לאחר מלחמת ששת הימים, עברה הפקולטה לקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים. הפקולטה כוללת תשע מחלקות: פסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, גאוגרפיה, תקשורת ועיתונאות, סטטיסטיקה, כלכלה, מדע המדינה, יחסים בינלאומיים ופכ"מ - תוכנית משולבת ללימודי פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה. בפקולטה פועלים בית הספר למדיניות ציבורית וממשל ובית הספר למנהל עסקים. במסגרת הפקולטה פועלות עשר תוכניות לימוד אודות ניהול תכנון ומדיניות הסביבה, לימודים עירוניים ואזוריים, לימודי מגדר, חקר הסכסוכים, מדעי הקוגניציה, מוסמך בלימודי אירופה, מוסמך בלימודים גרמניים, לימודי תרבות ופיתוח קהילות וכן מסלול מיוחד למוסמך בכלכלה ומנע"ס עם התמחות במימון וכלכלה פיננסית. בפקולטה פועלים מכונים ומרכזי מחקר רבים. ערך מורחב – המכון ללימודים עירוניים ואזוריים המכון ללימודים עירוניים ואזוריים הוא מוסד אקדמי ללימוד ומחקר בתכנון עירוני שהוקם בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 במסגרת המחלקה לגאוגרפיה של הפקולטה. הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים אתר האינטרנט הרשמי של הפקולטה למדעי החברה, האוניברסיטה העברית בירושלים האוניברסיטה העברית בירושלים, הפקולטה למדעי החברה, דף שער בספרייה הלאומית היסטורית הפקולטה מאתר הפקולטה שנת הלימודים באוניברסיטה, דבר, 19 בנובמבר 1957 http://social.huji.ac.il/he/about_us/structure ביה"ס פדרמן למדיניות ציבורית, באתר public-policy.huji.ac.il בית הספר למנהל העסקים של האוניברסיטה העברית, באתר bschool.huji.ac.il
ניופורט

ניופורט (באנגלית: Newport) היא עיר המחוז (County seat) של מחוז ניופורט במדינת רוד איילנד שבארצות הברית, בה שוכנת מכללת המלחמה של הצי האמריקני. בשנת 1663 קיבלה הקולוניה של רוד איילנד עצמאות והמושל ישב בניופורט שהפכה לבירת רוד איילנד עד לשנת 1790, אז הייתה למדינה ה-13 במספר שהצטרפה לארצות הברית והבירה עברה לפרובידנס. בניופורט נמצא בית הכנסת טורו, שהוא בית הכנסת העתיק ביותר בארצות הברית. בית הכנסת פעיל עד היום, והוא אחד המבנים ההיסטוריים לשימור שברשימה הלאומית של מקומות היסטוריים של ארצות הברית. במפנה המאה העשרים קיבלה העיר צביון של עיר נופש אריסטוקרטית, ונבנו בה מספר אחוזות נופש ובתי קיץ מפוארים של המשפחות העשירות ביותר בארצות הברית, כגון משפחת ואנדרבילט ומשפחת אסטור. ניופורט נוסדה בשנת 1639 ברוד איילנד, אשר נקרא כיום איי אקווידנק. שמונת המייסדים והקצינים הראשונים שלה היו ניקולס איסטון, וויליאם קודינגטון, ג'ון קלארק, ג'ון קוגהשל, וויליאם ברנטון, ג'רמי קלארק, תומאס האזרד והנרי בול. רבים מהאנשים הללו היו חלק מההתיישבות בפורטסמות', יחד עם אן האצ'ינסון וחסידיה. הם עזבו לאחר שנה והחלו להתיישב בניופורט בצד הדרומי של האי. ניופורט גדלה להיות הגדולה מבין ארבעת היישובים המקוריים שהפכו למושבות. רבים מהקולוניסטים הראשונים בניופורט הפכו לבפטיסטים, והקהילה הבפטיסטית השנייה ברוד איילנד הוקמה ב-1640 בהנהגתו של ג'ון קלארק. בשנת 1658 התיישבה בניופורט קבוצה של יהודים, אשר נמלטו מהאינקוויזיציה בספרד ובפורטוגל. הם לא הורשו להתיישב במקום אחר. קבוצה זו זכתה בסופו של דבר לכינוי קהילת ישועת ישראל, והיא הקהילה היהודית השנייה בגודלה בארצות הברית. מקום מפגשם הוא בית הכנסת טורו, בית הכנסת העתיק ביותר באמריקה. פסטיבל הג'אז של ניופורט פסטיבל הפולק של ניופורט מדיה וקבצים בנושא ניופורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניופורט (באנגלית) "נוּפָּארְט", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ז, עמודים 41–42, באתר היברובוקס ניופורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניופורט (רוד איילנד), דף שער בספרייה הלאומית הנרי וודסוורת' לונגפלו, בית העלמין היהודי בניופורט, באתר הארץ, 1 ביולי 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראובן טרוסטלר

ראובן (רודולף) טרוסטלר (21 במרץ 1908 - 5 בפברואר 1999) היה אדריכל ישראלי שתכנן מאות מבנים בישראל, בעיקר מבני תעשייה ומשרדים כמו מגדל ירושלים, בניין הטלוויזיה הישראלית ברוממה ובית סולל בונה ירושלים. טרוסטלר נולד בווינה בשנת 1908, למשפחה של נגרים ורפדים. בגיל 14 הצטרף לניהול בית העסק המשפחתי והחל ללמוד נגרות בבית ספר מקצועי. בהמשך למד אדריכלות בבית הספר לאומנויות שימושיות בווינה, שם הכיר את האדריכל אוסקר סטרנד והחל לעבוד במשרדו. סטרנד עזר לטרוסטלר לקבל את תעודת ההסמכה על אף היותו יהודי. לאחר הלימודים, שאותם סיים בהצטיינות, המשיך לעבוד עוד זמן מה במשרדו של סטרנד עד שפתח משרד עצמאי. משרדו עסק בתכנון תפאורות ותלבושות לתיאטרון ובנה גם מפעלים קטנים. בשנת 1938 עלו טרוסטלר ואשתו לארץ ישראל והתגוררו בתל אביב, שם עבד במשרדו של זאב רכטר. לאחר זמן קצר עברו לירושלים, שם קיבל עבודה במשרד לעבודות ציבוריות של המנדט הבריטי. הוא היה פעיל גם בתנועת הבונים החופשיים ותכנן עבורם היכל עולמי בירושלים, תוכנית שלא בוצעה. החברה הכלכלית לירושלים בחרה בטרוסטלר כאדריכל המועדף על החברה, והוא תכנן עבורה עשרות מבני תעשייה בעיר, בהם שורה של מבנים באזור התעשייה רוממה, כולל מלטשת יהלומים שהוסבה לבניין הטלוויזיה, מפעל לחוטים שהוסב אחר כך לאולפני הרדיו של קול ישראל, ובניין מפעל התרופות מעבדות רפא שנחנך ב-1953. בנוסף תכנן מפעלים באזורי התעשייה בגבעת שאול ובתלפיות. מחוץ לירושלים תכנן מבני תעשייה בעיירות פיתוח בדרום כמו דימונה ואופקים. בשנת 2020 נערכה בגלריה בבית האדריכל תערוכה המוקדשת ליצירתו ואותה ליווה הספר "האדריכל רודולף ראובן טרוסטלר - שישה עשורים על ציר וינה-ירושלים". נפטר ב-5 בפברואר 1999. תרם את גופתו למדע והובא לקבורה בהר המנוחות. חדר אוכל בקיבוץ כפר גלעדי, בשיתוף דב קוצ'ינסקי (כיום משמש כאולם לחוגים והתכנסויות), 1949 מרכז קהילתי ובית העם, ירוחם, 1950 בית הבראה ביתן אהרון, 1955 בית סולל בונה ירושלים, 1957 בניין הטלוויזיה הישראלית ברוממה (במקור בניין לתעשיית היהלומים), 1960 בית ההסתדרות הרפואית ברחוב הנביאים, 1963 מלון "דיפלומט" בירושלים, 1964 מגדל ירושלים - רב הקומות הראשון בעיר דפוס כתר בגבעת שאול בית חרושת לפרוות בתלפיות בית סולל בונה ירושלים בית ההסתדרות הרפואית בירושלים מגדל ירושלים עדינה מאיר-מריל, אלכסנדרה קיי: האדריכל רודולף ראובן טרוסטלר - שישה עשורים על ציר וינה-ירושלים, הוצאת הגלריה בבית האדריכל, תל אביב-יפו, 2020. נועם דביר, חתיכת יציקה, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2008 מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הבראה ע"ש יערי בביתן אהרון, מיכאל יעקובסון בבלוג חלון אחורי מיכאל יעקובסון, מי זוכר את האדריכל שתכנן עשרות מפעלים, מבני ציבור ובתי מגורים, באתר Xnet‏, 27 בפברואר 2020 נחנך מרכז היהלומים בירושלים, הַבֹּקֶר, 16 בנובמבר 1960 דליה שחורי, 3 אולפני הטלוויזיה יוקמו תוך חודשיים, על המשמר, 25 בינואר 1968 נחנכה המטווייה "חוטי ירושלים", למרחב, 23 באפריל 1958 ארבע מאות אלף דולר - ערך יצוא ביח"ר "רפא" בירושלים, זמנים, 23 בנובמבר 1953 ראובן טרוסטלר באתר GRAVEZ נועם דביר, אדריכלות: לשמר או לא לשמר? זאת השאלה, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2011 אהרון דולב, הבית על הגבול, מעריב, 15 במאי 1964 בתלפיות הוזז גבול ירדן לטובת ישראל והוקם שם מלון, קול העם, 13 באוגוסט 1964 נחום ברנע, מגדלי בבל ושלום ירושלים, דבר, 4 באוגוסט 1972
DICE Los Angeles

DICE Los Angeles (לשעבר Danger Close Games,‏ EA Los Angeles) היא חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. החברה הוקמה בשנת 1995 כ-DreamWorks Interactive LLC כחברת בת של דרימוורקס, בשנת 2000 נרכשה על ידי Electronic Arts ושמה שונה ל-EA Los Angeles. בשנת 2003 אוחדה עם Westwood Studios ו-EA Pacific. בשנת 2010 שונה שמה ל-Danger Close Games והחברה עברה להתמקד בסדרת משחקי Medal of Honor. בשנת 2013 פתחה DICE סטודיו בלוס אנג'לס, שלאחר מכן התברר כתחליף ל-Danger Close Games. מדיה וקבצים בנושא DICE Los Angeles בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של DICE Los Angeles (באנגלית) DICE Los Angeles, ברשת החברתית פייסבוק DICE Los Angeles, ברשת החברתית אקס (טוויטר) DICE Los Angeles, ברשת החברתית אינסטגרם
ג'ימי דאק הולמס

ג'ימי דאק הולמס (באנגלית: Jimmy Duck Holmes; נולד ב-28 ביולי 1947) הוא מוזיקאי בלוז, נגן גיטרה וזמר-יוצר. המוזיקה שלו שייכת למסורת "בנטוניה", האופיינית למקום בו נולד. דאק הוא הבעלים של הבלו פרונט קפה, הג'וק ג'וינט האחרון של בנטוניה והוא אחרון המוזיקאים מהאזור. בלוזיסטים מפרוסמים אחרים שהגיעו מהאזור הם סקיפ ג'יימס ובאד ספירס. הולמס נולד בבנטוניה (אנ') שבמחוז יאזו מיסיסיפי בשנת 1947, לקארי ומארי הולמס שפתחו את מועדון הבלוז שנה לאחר היוולדו. נולדו להם עשרה ילדים אך הם גידלו גם 4 נכדים כשאחת מבנותיהם נפטרה. כמו סקיפ ג'יימס ומוזיקאים בסגנון "בנטוניה" נוספים הו אלמד לנגן אצל הנרי סטאקי. ג'ימי הולמס הושפע מג'ק אוונס, שהיה חלק מסגנון בנטוניה של הבלוז. הוא היה אחד הפעילים הוותיקים ביותר של מסורת הקאנטרי בלוז. הולמס הוקלט על ידי מספר אנשים כולל אלן לומאס בשנות השבעים, אך את אלבומו הראשון הוציא רק ב 2006 בחברת התקליטים "Broke and Hungry Records". מאז הוציא שני אלבומים נוספים. Back To Bentonia 2006 Done got tired of trying, 2007 aint it lonesome, 2010 ג'ימי דאק הולמס, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ימי דאק הולמס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי דאק הולמס, באתר Discogs (באנגלית) מועדון הבלוז של ג'ימי דאק הולמס בבנטוניה (באנגלית) ג'ימי הולמס באתר קאנטרי בלוז (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
EA Montreal

EA Montreal היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת במונטריאול שבקוויבק שבקנדה. החברה היא חברת בת של Electronic Arts. Electronic Arts Ubisoft
עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה

עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland), המכונה גם "צלב הכבוד הפדרלי" (Bundesverdienstkreuz), הוא עיטור ההצטיינות הפדרלי היחיד המוענק בגרמניה המודרנית. העיטור נוצר על ידי נשיא גרמניה הראשון, תיאודור הויס, ב-7 בספטמבר 1951. בעיטור תשע דרגות, המתחלקות לארבע קבוצות: הצלב הגדול (Großkreuz): הצלב הגדול – מחלקה מיוחדת הצלב הגדול – מהדורה מיוחדת – זהה לדרגה הראשונה, בתוספת זר עלי דפנה על העיטור. הצלב הגדול – דרגה ראשונה (הצלב הגדול) צלב הכבוד הגדול (Großes Verdienstkreuz): הצלב הגדול (צלב הכבוד הגדול עם כוכבים וסרט) צלב אביר מפקד (צלב הכבוד הגדול עם כוכבים) צלב מפקד (צלב הכבוד הגדול) צלב הכבוד (Verdienstkreuz): צלב קצין (צלב הכבוד דרגה ראשונה) צלב הכבוד (צלב הכבוד עם סרט) מדליית הכבוד (Verdienstmedaille) את "הצלב הגדול – המחלקה המיוחדת" מקבל רק נשיא גרמניה, או ראש מדינה אחרת; העיטור מוענק לו על ידי ראש הבונדסטאג, קנצלר גרמניה ונשיא בית המשפט העליון. מדיה וקבצים בנושא עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (באנגלית)
מרצדס-בנץ CLA-קלאס

מרצדס-בנץ CLA-קלאס (אנגלית: Mercedes-Benz CLA-Class) היא מכונית משפחתית יוקרתית אשר דומה ל"מרצדס-בנץ A-קלאס". דגם זה הוצג בינואר 2013 בתערוכה הבינלאומית של צפון אמריקה. שיווק הדגם החל באירופה באפריל 2013 ובספטמבר הוחל בשיווק גם בארצות הברית. במהלך השנה הראשונה להפצת הדגם הגיעו המכירות ללמעלה מ-100,000 יחידות, הישג הנחשב על ידי החברה כ"השקה המוצלחת ביותר מזה 20 שנה". במרץ 2015 הציגה החברה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה את דגם ה-"Shooting Brake" - גרסת סטיישן של הרכב. מנוע: 1.6L בנזין. הילוכים: 6 ידני או 7 אוטומטי. אורך: 4,630 מ"מ. רוחב: 1,777 מ"מ. גובה: 1,437 מ"מ. משקל 1,430-1,540 ק"ג. אפשרות לקופה. מנוע: 1.3 L M282 I4 טורבו (בנזין). הילוכים: 6 ידני או 8 אוטומטי. בסיס גלגלים:2,729 מ"מ. אורך:4,688 מ"מ. רוחב: 1,830 מ"מ. גובה: 1,439 מ"מ. אפשרות לקופה. כל מנועי הבנזין והדיזל בגרסאות 1.6, 1.8, 2.0, ו-2.1 ליטר מופעלות על ידי 4 צילינדרים ומגדש טורבו אחד. מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ CLA-קלאס בוויקישיתוף Sales milestone for Mercedes-Benz: More than 100,000 CLA worldwide now in customer hands, Daimler.com, 28 August 2014 Brandon Turkus Mercedes calls CLA 'best launch in 20 years' as it warns dealers of tight supplies, Autoblog.com, 13 December 2013 Mercedes CLA Shooting Brake arrives in Geneva, Autoexpress.co.uk, 4 March 2015
אריה זקס (מוזיקאי)

אריה (אֶריך) זַקס (Arieh Erich Sachs;‏ 22 בפברואר 1908 – 1980) היה מוזיקאי ישראלי, פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי, עורך ומפיק מוזיקלי ברשות השידור, מראשוני "קול ישראל". בעל השכלה גבוהה במשפטים ומוזיקה. אריך (אריה) זקס נולד בשנת 1908 בעיר קטוביץ שבשלזיה עילית, גרמניה, בנם של יוהאנה לבית איטְמן וד"ר יוזף זקס, רופא. בשנת 1931 קיבל תואר בוגר במשפטים באוניברסיטת ברלין, וב-1933 קיבל תואר מוסמך (מגיסטר) מאוניברסיטת ארלנגן (Erlangen). נוסף על כך למד מוזיקה בקונסרבטוריון שטרן בברלין. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. ב-1934–1935 למד בקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה בירושלים. ב-27 בספטמבר 1935 נישא לאסתר (אֶרנָה) גרינוולד (Gruenewald), והיה אב לבת, נעמי דליות, ובן, יאיר זקס. משנת 1936 ועד 1942 שימש כפסנתרן וצ'מבליסט הבית של שירות השידור של פלשתינה (א"י) (Palestine Broadcasting Service,‏ PBS), ומ-1942 כיהן כעורך ומפיק מוזיקה בכיר בתחנה – ולאחר קום המדינה, ב"קול ישראל" ורשות השידור – עד פרישתו לגמלאות ב-1973. הופיע כסולן עם תזמורות סימפוניות ובליווי מוזיקלי. כתב עיבודים לפסנתר של קטעי חזנות, מוזיקה יהודית פופולרית וזמר עברי. משנת 1948 היה חבר בחבר הבוחנים במוזיקה של משרד החינוך והתרבות, ארגון האמנים של ההסתדרות וקרן התרבות אמריקה-ישראל. ב-1953 ייסד את "קולגיום מוזיקום" (Collegium Musicum) בירושלים. פרסם מאמרים בנושאי מוזיקה בעיתונים ובכתבי עת למוזיקה בארץ. ב-1952–1953 היה מבקר המוזיקה ב"למרחב" ו"משא". היה חבר אגודת העיתונאים בישראל ואגודת מבקרי המוזיקה בישראל. זקס התגורר ברחוב סעדיה גאון 10 בירושלים. נפטר ב-1980, בגיל 72. ארכיונו, הכולל יצירות מוזיקליות ומאמרים, שמור בספרייה הלאומית. בתו נעמי זקס-דליות הייתה בעבר קריינית, שדרנית ועורכת ב"קול ישראל". 'זקס אריה (אריך)', בתוך: אלף אבנון (עורך), אישים בישראל, כרך ו, ירושלים: המכון להוצאה לאור בישראל, תשכ"ו, עמ' 128. 'Sachs, Arieh Erich', in: Who's Who Israel, 1966, p. 487. 'Sachs, Arieh Erich,' in: Who's Who in World Jewry, 1972, p. 761. 'Sachs, Arieh Erich', in: Who's Who in Israel and in the work for Israel abroad, 1978, p. 308. אריה זקס, דף שער בספרייה הלאומית מא"ד, עקד התקליטים ב"קול ישראל", דבר, 12 במאי 1950 צבי גיל, וינייטה מיוחדת בסיפור על "ימי הרדיו" - עוד אפיזודה מרתקת למילוי הקולאז' של תולדות השידור בארץ, קול ישראל 70 שנה - מגזין ימי הרדיו, באתר רשות השידור
EA Salt Lake

EA Salt Lake היא חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת בסולט לייק סיטי שביוטה שבארצות הברית. החברה היא חברת בת של Electronic Arts. PentaCalc Pro The Laptop Collection אתר האינטרנט הרשמי של EA Salt Lake
זבניגורודקה

זְבֵנִיגוֹרוֹדְקָה (באוקראינית: Звенигородка, נהגה זבניהורודקה; בפולנית: Zwinogródka) היא עיר במחוז צ'רקסי שבמרכז אוקראינה. העיר היא העיר הראשית בראיון הנושא שם זהה. העיר מוזכרת לראשונה ברשומות משנת 1394, כאשר במהלך התקוממות כנגד השליט ניתנה הוראה להקים במקום מוצב. מקור השם הוא שבמאה ה-14 הוקם במקום פעמון (звонок) המזהיר מפני התקפות אויב. בעיר מתגוררים כ-18,330 תושבים (2011). הצייר והמשורר טאראס שבצ'נקו, אבי הספרות האוקראינית המודרנית, נולד בכפר מורינצי הסמוך לעיר. בעיר התגורר בין השנים 1797 - 1801 איוואן קרילוב. בראשית המאה ה-20 נמנו בעיר כ-6,400 יהודים. בשנת 1918 נערך ביהודי העיר פוגרום, בו נרצחו 27 יהודים. בתקופה הסובייטית פעל בסמוך לעיר קולחוז יהודי, והתקיימו בה בתי ספר יידיים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה היוו היהודים 37% מתושבי העיר. ב-29 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את העיר, ובאוגוסט ובספטמבר שלאחר מכן רצחו כמה מאות יהודים בה. באוקטובר 1941 רוכזו היהודים שנותרו בעיר בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה, וממנו נשלחו יהודים למחנות עבודה. ב-14 ביולי 1942 חוסל הגטו בעיר, תוך רצח כ-1,500 מיושביו בסמוך לעיירה. יתר יהודי הגטו הועברו למחצבות בכפר נמורוז', שם הועסקו בעבודות כפייה מפרכות. ב-2 בנובמבר 1942 נרצחו כולם. בין יהודי העיר ניתן למנות את הברון הוראצי גינצבורג ואת הסופר נתן אגמון. מדיה וקבצים בנושא זבניגורודקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זבניגורודקה (באוקראינית) זווניגורודקה (Zvenigorodka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ואלכסנדר פרוסין, זבניגורודקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1611–1612), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
שטיל אנדרה אומודט

שטיל אנדרה אומודט (בנורווגית: ‏Kjetil André Aamodt‏Ⓘ‏; נולד ב-2 בספטמבר 1971), גולש אלפיני נורווגי, אלוף אולימפי, עולמי, ושל גביע העולם. הוא גולש הסקי האלפיני המעוטר ביותר. אומודט נולד באוסלו. באליפות העולם לנוער, 1990, זכה אומודט ב-3 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף, והיה לראשון בהיסטוריה שזוכה בחמש מדליות באותה אליפות העולם לנוער. בין 1991 ל-2006, זכה ב-8 מדליות אולימפיות, יותר מכל גולש אלפיני אחר, וזכה בחמש מדליות זהב באליפויות העולם, כמו גם ב-21 תחרויות במסגרת גביע העולם. אומודט נחשב כגולש השולט בכל סוגי התחרויות, הטכניים והמהירים כאחד. הוא השתתף בכל הענפים השונים של הסקי האלפיני, והוא אחד מחמשת הגולשים האלפינים הגברים שזכו בתחרות בכל אחד מהם. עשרים המדליות בהן זכה אומודט במשחקים האולימפיים ובאליפויות העולם מהוות שיא. הוא הגולש הצעיר ביותר והמבוגר ביותר שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים. העקביות הרבה שלו בתחרויות הובילה אותו לשיאים נוספים. במשך 6 שנים, אומודט הוביל את דירוג גביע העולם של כל הזמנים, כשהוא זכה ב-13,252 נק' בין 1989 ל-2006, עד ש-2012 נעקף על ידי בנג'מין רייך. שלישי בדירוג הוא הרמן מאייר. תוצאת שיא אחרת של אומודט היא 231 תוצאות בעשרת המקומות הראשונים בתחרויות בגביע העולם, 19 יותר מ-212 התוצאות שקבע מארק ג'ירארדלי. אומודט זכה בגביע העולם לשנת 94–1993, וסיים 5 פעמים נוספות במקום השני ופעם נוספת במקום השלישי. מלבד זאת, אומודט זכה פעם אחת בגביע העולם בסלאלום, פעם אחת בגביע העולם בסלאלום ענק, פעם אחת בגביע העולם בסופר-ג'י, וחמש פעמים בגביע העולם בסקי אלפיני משולב. באוגוסט 2003, 19 מדליות נגנבו מאומודט, כשפורצים פרצו לביתו של אביו. מאוחר יותר אומודט הודיע כי מצא אותן בעזרת אנונימי באינטרנט. היום מוצגות המדליות של אומודט במוזיאון האולימפי הנורווגי בלילהאמר. ב-6 בינואר 2007, אומודט הכריז בשידור חי על פרישתו, לצד מאות אתלטים אחרים, בחגיגת הספורט הנורווגי לשנת 2006, שם הוא הוכרז כספורטאי השנה בנורווגיה לשנת 2006. במאי 2007 קיבל אומודט את מדליית סנט הלווארד מעיריית אוסלו, על "ייצוג נורווגיה ואוסלו באופן יוצא מן הכלל". בהקשר לקמפיין ברשת הטלוויזיה NRK, מונה באוקטובר 2007 לשגריר UNICEF. אומודט נשוי לשטינה אוסטבולד, ולהם בן ובת. אביו, פין אומודט, הוא מאמן סקי אלפיני. מדיה וקבצים בנושא שטיל אנדרה אומודט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שטיל אנדרה אומודט (בנורווגית) שטיל אנדרה אומודט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי שטיל אנדרה אומודט, באתר olympedia.org שטיל אנדרה אומודט באתר התאחדות הסקי הבינלאומית