laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עודד גור לביא

עודד גור לביא (נולד ב-1967) הוא מנכ"ל חברת ההזנק nT-tao. קודם לכן היה תת-אלוף בצה"ל, בתפקידו האחרון שירת כראש מספן הים. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1985 השלים קורס חובלים במגמת צוללות. שירת במספר תפקידי פיקוד בשייטת הצוללות, ולבסוף שירת כמפקד צוללת. לאחר מכן שירת כראש חטיבה באגף מבצעים. בתפקידו הבא שירת כמפקד שייטת הצוללות בנובמבר 2011 החליט הרמטכ"ל, בני גנץ, למנותו לראש מספן הים ובמהלך שנת 2012 נכנס לתפקידו. במהלך תפקידו לקח חלק בין היתר במבצע חשיפה מלאה. באוקטובר 2014 מונה לעמוד בראש צוות המשימה האסטרטגי באגף התכנון לאחר מבצע צוק איתן. בשנת 2016 השתחרר מצה"ל. בשנת 2019 הקים את חברת ההזנק nT-tao, העוסקת בפיתוח טכנולוגיה להיתוך גרעיני, והוא משמש כמנכ"ל החברה. הוא נמנה עם מומחי המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית באוניברסיטת חיפה. תא"ל גור לביא מתגורר במושב עין עירון והוא נשוי ואב לחמישה. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהטכניון ותואר שני במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת הרווארד (במסגרת תוכנית קרן וקסנר). מדיה וקבצים בנושא עודד גור לביא בוויקישיתוף עודד גור לביא, ברשת החברתית LinkedIn סטלה קורן ליבר, ‏"בנות שותפות למבצע תפיסת האוניה האיראנית ולהצלחתו", באתר גלובס, 6 במרץ 2014. נתנאל רוזמן, ‏צלילה למים הקפואים: שבוע הפוך בקורס חובלים, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2012. אמיר בוחבוט‏, הרמטכ"ל הבא? מצעד תתי-האלופים המבטיחים בצה"ל, באתר וואלה, 16 בספטמבר 2012. אחיקם משה דוד, קצין שנפצע בעופרת יצוקה ימונה למפקד חטיבה, באתר nrg‏, 8 בנובמבר 2011. קובי פינקלר, צה"ל ממליץ: תא"ל נוסף בחיל הים, באתר ערוץ 7, 7 בנובמבר 2011. אטילה שומפלבי, חיל הים: "ילמדו על המבצע הזה עוד שנים", באתר ynet, 6 במרץ 2014. עמוס הראל וגילי כהן, צה"ל מינה תא"ל לראשות הצוות האחראי להיערכות המדינית לאחר הלחימה הבעזה, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2014. שני אשכנזי, הסטארט-אפ הראשון בארץ בתחום ההיתוך הגרעיני יוצא לאור: "פתרון אנרגיה זול ונקי", באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2023; אמיתי זיו, ייצור אינסופי של אנרגיה: חברת NT Tao נחשפת עם גיוס של 22 מיליון ד, באתר tech12, ‏1 בפברואר 2023 מומחים, באתר המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית סטלה קורן ליבר, ‏"בנות שותפות למבצע תפיסת האוניה האיראנית ולהצלחתו", באתר גלובס, 6 במרץ 2014.סטלה קורן ליבר, ‏"בנות שותפות למבצע תפיסת האוניה האיראנית ולהצלחתו", באתר גלובס, 6 במרץ 2014.
תווך בין-פלנטרי

התווך הבין-פלנטרי הוא החומר הממלא את מערכת השמש ומערכות פלנטריות אחרות, בתוכו נעים כוכבי לכת, אסטרואידים וכוכבי שביט. התווך מורכב מאבק, קרינה קוסמית ופלזמה חמה מרוח השמש. הטמפרטורה של אלמנטים שונים בתווך שונה, ועבור האבק הטמפרטורה נעה בין 200 מעלות קלווין במרחק של 2.2 יחידות אסטרונומיות (AU) מהשמש ובין 165 מעלות קלווין במרחק של 3.2 AU. צפיפות התווך נמוכה מאוד, כ-5 חלקיקים לס"מ מעוקב בקרבת כדור הארץ, וקטנה ככל שמתרחקים מהשמש באופן ליניארי בריבוע המרחק. הצפיפות תלויה גם בשדות מגנטיים ובפליטות מסה מעטרת השמש, ויכולה להגיע גם ל-100 חלקיקים לס"מ מעוקב. התווך נמצא במצב פלזמה, ולכן בעל מאפיינים של פלזמה ולא של גז. למשל, התווך נושא עמו את השדה המגנטי של השמש, בעל מוליכות חשמלית גבוהה, יוצר שכבות כפולות במקומות בהם הוא מקיים אינטראקציה עם מגנטוספירה של כוכב לכת כלשהו או ההליופאוזה, ומקיים תופעות של פילמנטציה (למשל זוהר הקוטב). הפלזמה בתווך אחראית לכך שהשדה המגנטי של השמש המגיע לכדור הארץ חזק פי 100 מהערך הצפוי אם החלל היה ריק (10−9 טסלה ולא 10−11 טסלה). מהמודל המגנטו-הידרודינמי נובע כי התנועה של נוזל מוליך (כדוגמת התווך הבין-פלנטרי) בתוך שדה מגנטי, משרה זרמים חשמליים שבתורם מייצרים שדות מגנטים. מערכת השמש תווך בין-כוכבי רוח השמש תווך בין-פלנטרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלומת חלקיקים

אלומת חלקיקים היא שטף של חלקיקים טעונים חשמלית או נייטרלים, אשר לעיתים נעים במהירויות קרובות למהירות האור. ניתן להפריד חלקיקים טעונים כמו אלקטרונים, פוזיטרונים ופרוטונים מסביבתם על ידי פליטה תרמיונית, קשת חשמלית, ועוד. בין המכשירים שבהן ניתן להשתמש ליצירת אלומת חלקיקים ניתן למנות תותח אלקטרונים, שפופרת קרן קתודית ועוד. ניתן להאיץ את החלקיקים הטעונים על ידי שימוש בשדות אלקטרומגנטיים. חלקיקים נייטרלים כמו נייטרונים ניתן להאיץ על ידי פגיעה של אלומת פרוטונים אנרגטיים במטרה, כגון בריליום. אלומות חלקיקים נמצאות בשימוש במאיצי חלקיקים, מקורות סינכרוטרון ובמכשור רפואי לריפוי באמצעות חלקיקים. תופעות רבות באסטרופיזיקה ובפיזיקת הפלזמה ניתנות להסבר על ידי הימצאותן של אלומות חלקיקים בתווך מסוים, בעלות תכונות שונות מאוד מהערכים הממוצעים בתווך (למשל מהירות או טמפרטורה גבוהות יותר מאשר הממוצע בתווך). שפופרת קתודית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שכבה כפולה

שכבה כפולה(פיזיקה פלזמית) היא מבנה בפלזמה המורכב משתי שכבות מקבילות בעלות מטען חשמלי מנוגד זה לזה. משטחי המטען יוצרים שדה חשמלי חזק ושינוי חד במתח (פוטנציאל חשמלי) לאורך השכבה הכפולה. יונים ואלקטרונים אשר נכנסים לשכבה הכפולה מואצים, מואטים ומוחזרים על ידי השדה החשמלי. באופן כללי, שכבות כפולות מפרידות בין אזורים בעלי תכונות שונות מאוד בפלזמה. שכבות כפולות נמצאות בסוגים רבים של פלזמה במעבדות ובטבע, למשל בזרם בירקלנד היוצר את זוהר הקוטב, ושכיחות בעיקר בפלזמה נושאת זרם חשמלי. בהשוואה לגודל הפיזי של הפלזמה שבה היא נמצאת, השכבה הכפולה דקה יחסית (כ-10 פעמים אורך דביי), ועובייה יכול לנוע בין מילימטרים ספורים בפלזמה במעבדה ועד לאלפי קילומטרים בפלזמה אסטרופיזיקלית. בתרשים של מעגל חשמלי, שכבה כפולה מסומנת כך: ────DL────. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הספק מתפרץ

הספק מתפרץ הוא המדע והטכנולוגיה של אגירת אנרגיה במהלך זמן יחסית ארוך, ושחרורה בזמן קצר מאוד. כמובן שסך כל האנרגיה נשמרת, אולם השחרור המהיר של האנרגיה מביא להספק רגעי גבוה. האנרגיה נאגרת לרוב בשדות אלקטרוסטטים (קבלים), שדות מגנטיים (סלילים), כאנרגיה מכנית (על ידי שימוש בגלגלי תנופה, למשל), או כאנרגיה כימית (סוללות זרם גבוה או חומרי נפץ). לדוגמה, קבל המכיל ג'ול אחד של אנרגיה הנפרק במהלך שנייה אחת, מפיק הספק של 1 וואט. אם כל האנרגיה תיפרק בזמן של מיקרושנייה, ההספק יגדל פי מיליון ויגיע ל-1 מגהוואט. טכנולוגיה של הספק מתפרץ נמצאת בשימוש במכשירים כגון מכ"ם, מאיץ חלקיקים, פצצה אלקטרומגנטית, לייזרים בהספק גבוה, ובמחקר בנושאים כמו שדות מגנטיים אולטרה-חזקים והיתוך גרעיני. הטכנולוגיה פותחה במהלך מלחמת העולם השנייה, ושימשה במכשירי מכ"ם, המצריכים פולסים מהירים של הספק גבוה. הספק מאיץ חלקיקים היתוך בכליאה אינרציאלית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולקוביסק

וולקוביסק (בבלארוסית: Ваўкавыск, ברוסית: Волковы́ск, בפולנית: Wołkowysk) היא עיר במחוז גרודנו בבלארוס. בחפירות ארכאולוגיות בהן נמצאו ביצורים ומבני מגורים, עולה שיישוב התקיים באזור כבר במאה ה-10. העיר מוזכרת בטקסטים בלארוסיים החל מהמאה ה-11. בתקופה זו הייתה העיר עיר מבצר בין קבוצות אתניות בלטיות וסלביות. בשנת 1410 נשרפה העיר בידי אבירים טבטוניים. בתקופה זו השתייכה העיר לדוכסות הגדולה של ליטא ופרשיה השתתפו בקרב גרונוולד. בשנת 1503 קיבלה העיר זכויות עיר מזיגמונד הראשון, מלך פולין. לאחר חלוקת פולין בסוף המאה ה-18 השתייכה העיר לאימפריה הרוסית. בין מלחמות העולם השתייכה וולקוביסק לרפובליקה הפולנית השנייה. בסוף המאה ה-19 היו בעיר, לפי מפקד רוסי, כ-5,500 יהודים, שהיוו כמחצית מאוכלוסיית העיר באותה עת, ובשנות השלושים היה מספרם כ-8,000. הם קיימו חיי קהילה ענפים וכן פעילות תרבותית, מפלגתית ופוליטית. ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר ורצחו מספר יהודים, בעיקר קומוניסטים. היהודים חויבו לשאת טלאי צהוב והוטלו עליהם גזרות שונות. בסוף 1942 הוקם בעיר גטו בו רוכזו גם יהודים מעיירות הסביבה, וב-2 בנובמבר 1942 הועברו תושביו - שכעת כבר מנו כ-20,000 איש - למחנה מחוץ לעיר. אלה שלא יכלו ללכת אל המחנה נרצחו בעיר. יהודי המחנה גורשו לטרבלינקה ולאושוויץ. ברבנות העיר וולקוביסק שימשו רבנים ידועי שם, בהם: הרב אביגדור בן שמואל הרב בנימין דיסקין הרב ברוך מרדכי ליבשיץ הרב יצחק אייזיק חבר הרב יחיאל הלר הרב אברהם שמואל דיסקין הרב יהונתן אליאשברג הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב (תרס"ג, 1903 - תרפ"ג, 1923) הרב יצחק קוסובסקי (תרפ"ה, 1925 - תרצ"ג, 1933) הרב יצחק רבינוביץ, בנו של הרב יחיאל מיכל רבינוביץ - רבה האחרון של העיר (נספה עם בני הקהילה בשואה) וולקוביסק - סיפורה של קהילה יהודית-ציונית, תל אביב, 1988 מדיה וקבצים בנושא וולקוביסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולקוביסק וולקוביסק (Wołkowysk), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם לאורה קרגו ומוניקה טומקייביץ', וולקוביסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 974–976), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מאָזעס איינהאָרן (רעדאַקטאָר), וואָלקאָוויסקער יזכּור-בוך, ניו יורק: [חמו"ל], 1949 (ספר יזכור לקהילת וולקוביסק, בספריית העיר ניו יורק; בתרגום לאנגלית באתר JewishGen) "וולקוביסק", באתר השטעטל הווירטואלי וולקוביסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וולקוביסק (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית על אודותיו ראו: אלה אזכרה, כרך ז, ניו יורק תשכ"ה, עמ' 83–87
טפלון

טפלון (באנגלית: Teflon) הוא שם המותג של חברת דופונט לתרכובת פוליטטראפלואורואתן (או פוליטטראפלואורואתילן; Polytetrafluoroethylene, בראשי תיבות: PTFE). התרכובת נתגלתה בשנת 1938 על ידי רוי פלנקט(אנ') בעת שעבד בחברת דופונט. התרכובת הוצגה כמוצר מסחרי בשנת 1946. טפלון, נגזרת של האלקן הפשוט ביותר, אתן, מתאפיין ברמת חיכוך נמוכה במיוחד - השנייה הנמוכה ביותר מכל המוצקים הידועים לאדם (אחרי פחמן דמוי יהלום). תכונה זו מביאה לשימוש הנפוץ בו לציפוי מחבתות (וכלי בישול נוספים) כך שמתאפשר טיגון ללא שמן וללא הידבקות המזון המטוגן למחבת. טפלון הוא הידרופובי (דוחה מים) במיוחד; מעט מים הנמזגים למחבת המצופה טפלון מתפצלים ויוצרים טיפות, זאת בשל נטייתם להקטין ככל האפשר את שטח המגע עם הטפלון. חוזקו של הטפלון מאפשר לו לעמוד גם בפני חומצה פלואורואנטימונית – החומצה החזקה ביותר שידועה. השימוש הראשון בטפלון נעשה במסגרת פרויקט מנהטן. טפלון משמש גם לציפוי של קליעי רובה, כך שמעבר הקליע בקנה נעשה תוך חיכוך מזערי. מדיה וקבצים בנושא טפלון בוויקישיתוף יפתח דיבון, הקסם המדעי של הטפלון, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 בינואר 2019 טפלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אל סראט

אל סראט (בקטלאנית: El Serrat) הוא כפר הררי בקהילה האוטונומית (מחוז) אורדינו שבצפון אנדורה, כ-12 ק"מ מהבירה אנדורה לה ולה, וכ-3.5 ק"מ מהגבול עם צרפת. גובה פני השטח של הכפר הוא 1,540 מטרים. כפר זה הוא יעד פופולרי לחובבי סקי. מדיה וקבצים בנושא אל סראט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ללא אכזריות

ללא אכזריות (באנגלית: Cruelty-free) היא תווית של התנועה לזכויות בעלי חיים המשמשת לסימון מוצרים ופעילויות שאינם כרוכים בהרג בעלי חיים או בגרימת נזק להם. במוצרים המשווקים בישראל מופיע בדרך כלל בצד התווית הכיתוב "לא נוסה על בעלי חיים". המושג ללא אכזריות נטבע לראשונה בידי מוריאל דואודינג ב-1959 כאשר ניגשה ליצרני פרווה מלאכותית ובקשה מהם שישתמשו בתווית "יופי ללא התאכזרות", ולאחר מכן הקימה ארגון באותו שם. המושג היה בשימוש נפוץ במיוחד בארצות הברית בשנות ה-70. ערך מורחב – ניסויים בבעלי חיים בתעשיות שונות (כגון תעשיית הקוסמטיקה והתרופות), ארנבים, חולדות, עכברים, שרקנים מוכרחים לאכול או לשאוף כימיקלים, או לעבור שפשוף חומרים קוסמטיים על עורם המגולח, עיניהם או אוזניהם במשך תקופת זמן של 28 עד 90 ימים, כדי לבדוק את היתכנותן של תגובות אלרגיות. לאחר מכן, החיה מומתת ובודקים את גופתה כדי לראות מה ההשפעות של הרכיבים על האיברים הפנימיים של אותה חיה. בניסויים אחרים, חולדות מואכלות בחומרים קוסמטיים, בניסיון לבדוק השפעה על גורמים מסרטנים וסרטן. אלו אשר עומדים מאחורי המושג ללא אכזריות לרוב מתנגדים לניסויים בבעלי חיים. בהתאם להתפתחות הטכנולוגיה, ניסויים בבעלי חיים שחלף תוקפם מוחלפים בכאלו מהירים יותר, זולים יותר ומדויקים יותר. מתנגדים לאלטרנטיבות לניסויים בבעלי חיים טוענים כי שימוש בבני אדם יהיה יקר ויאט את הניסוי. דוגמה לאלטרנטיבה לניסויים בבעלי חיים, נלקחים תאים מרקמה שלאפידרמיס אנושי, אשר משמשים בבדיקות קוסמטיות, והתוצאות יותר רלוונטיות לשימוש אנושי. שיטות אלטרנטיביות אחרות לוקחות רקמות אנושיות ועושות עליהן ניסויי אין ויטרו. כיום, בעקבות התפתחות במדעי המחשב, ישנם ניסויים שעושים על רקמות וירטואליות במחשבים. ניסויים אלו – מעבר לכך שמצילים את חייהם של חיות רבות – נותנים תוצאות יותר מדויקות ורלוונטיות לבני האדם. יצרניות רבות מייצרות ומשווקות מוצרים ללא אכזריות, בהם מוצרי קוסמטיקה, מוצרי טיפוח, חומרי ניקוי, בגדים, נעליים, קונדומים (אשר לפעמים מצוי בתוכם קזאין) ונרות (אשר לרוב מיוצרים משעוות דבורים). ארגונים למען זכויות בעלי חיים תומכים במוצרים אלו ומפרסמים רשימות של מוצרים שלא נוסו על בעלי חיים. מאז שנות ה-90, סמל של ארנב, או "הארנב הקופץ", הוא הסמל המקובל לציון מוצרים ללא אכזריות. במוצרים המשווקים בישראל בדרך כלל מופיע לצד הסמל הכיתוב "לא נוסה על בעלי חיים". שבוע לאומי ללא אכזריות הוא מאורע בבריטניה המתרחש פעם בשנה ומאורגן בידי הארגון הבריטי למניעת ניתוח בעלי חיים בעודם בחיים (BUAV). למשל, בשנת 2006 התרחש השבוע הלאומי ללא אכזריות בתאריכים 17–23 ביולי. אירועים דומים כוללים את שבוע הצמחונות הלאומי, שבוע הטבעונות הבריטי ויום הטבעונות העולמי, אשר מתרחש כל שנה ב-1 בנובמבר. המשפטן אסף הרדוף טען שפגיעות רבות בבעלי חיים הן חוקיות, בהן סחר בפרווה, שימוש במוצרי קוסמטיקה שנוסו בבעלי חיים וגידול עגלי חלב, אך הן לא משקפות קונצנזוס חברתי ומן הראוי לבדוק אותן מחדש. אתר האינטרנט הרשמי של Cruelty Free International אסף הרדוף, "התעללות ראויה"? בין צער בעלי חיים לעונג האדם, באתר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה, ‏2016.
Piriform

Piriform היא חברה בריטית בבעלות פרטית, העוסקת בתחום תוכנות אופטימיזציה (מיטוב) של מחשבים (אנ'), ומוכרת בעיקר בזכות התוכנה שפיתחה, "CCleaner", המהווה את מוצר הדגל של החברה. פירוש המילה "Piriform" בעברית הוא "צורת אגס", ומכאן סמליל החברה, המורכב משמהּ הלועזי, ומציור של אגס המשובץ בו. Piriform עוסקת בתחום תוכנות אופטימיזציה של מחשב. בין היתר היא מתמחה בהאצת מהירות המחשב, ובטיחות ופרטיות במחשב. לחלק מהתוכנות של החברה קיימות גרסאות מוגבלות, המופצות בחינם. פרטים: לחברה משרדים ראשיים בלונדון, ומשרדים נוספים בניו-יורק ומזרח אירופה. החברה מפיצה את יישומיה ביותר מ-40 שפות בעולם, בין היתר בעברית. יישומי החברה כוללים תאימויות מוסמכות של מיקרוסופט עם Windows 8 וחתימת קוד על ידי חברת "Verisign". בין היתר, סיפקה Piriform מספר תוכנות שצברו פופולריות רבה בקרב קהל היעד של תוכנות מיטוב מחשבים, בשל אמינותן וביצועיהן המרשימים לאורך זמן. תוכנות מוכרות: Recuva – תוכנה לשחזור קבצים שאבדו או נמחקו, ממחשב, דיסק או דיסק נשלף. התוכנה משווקת בגרסה חינמית או בגרסה עסקית. CCleaner – תוכנה העוסקת במספר תחומים במחשב האישי- ניקוי המערכת מקבצים שאינם שימושיים, הגנה על הפרטיות ועוד. גם תוכנה זו משווקת בגרסה חינמית, ובגרסה עסקית. תוכנה זו פופולרית במיוחד, והותקנה, ע"פ דיווח החברה, יותר ממילארד פעמים (כ-25% מכלל המחשבים בעולם). Defraggler – תוכנה העוסקת באיחוי קבצים או כוננים. גם תוכנה זו משווקת בשתי הגרסאות. Speccy – תוכנה לניתוח חומרה, המנגישה לצרכן מידע רחב על המחשב שלו. משווקת בשתי גרסאות. דיסק קשיח שחזור קבצים מדיה וקבצים בנושא Piriform בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Piriform Piriform, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צבי קצבורג, TGspot, ‏המחשב לא זז? חמש פעולות פשוטות שיאיצו אותו, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2012 על recuva, באתר Geektime.
כף דניסון

כף דניסון (באנגלית: Cape Denison) הוא נקודה טרשית בראש מפרץ קומונוולת' באנטארקטיקה. הוא התגלה בשנת 1912 על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (1914-1911) בפיקודו של דאגלס מוסון, שקרא לו על שם סר ראלף דניסון מסידני, נותן החסות למשלחת. על הכף הוקם הבסיס הראשי של המשלחת. הכף, שמוסון כינה אותו "המקום נשוב-הרוחות ביותר על אדמות", היה מועד למשבי רוח קטבטית עזים ביותר. האתר, הכולל את צריפי מוסון, מעגן סירות והממצאים ההיסטוריים שנמצאו במימיו, הוכרז כאתר היסטורי או מצבת זיכרון באנטארקטיקה, בעקבות פנייה של אוסטרליה לאספה המייעצת של הברית האנטארקטית. מזחלת הטרקטור האווירי, המטוס הראשון שהובא לאנטארקטיקה (ב-1912), הוצבה בכף דניסון, אם כי מעולם לא המריאה בהיותה ביבשת משום שניזוקה בהעברה לשם. האווירון, ויקרס מונופלן מסוג R.E.P. (סוג המטוס הראשון שבנתה חברת ויקרס), שימש לזמן קצר כ"טרקטור שלג מונע במדחף" ואחר ננטש, כיוון שהבוכנות שלו נתקעו בגלל הקור. שריד המטוס נמצא ב-1 בינואר 2010. הנגר של המשלחת המאוחרת ביותר לכף דניסון נתקל בחתיכות קטנות (15 ס"מ) של צינור הדלק, שהתגלו בנמל בשעת השפל. החתיכות שנמצאו נחתכו מן הקטע האחרון של שלד המטוס ושימשו כאבזרים להגה. צוותו של מוסון ניסה לייצר הגה קרח מתכתי. המתקן הזה החליף את ההגה המקורי (שלא פעל במהירויות הנמוכות שאליהן הגיע הטרקטור האווירי). ההגה המקורי שמור בצריף מוסון בכף דניסון, ואילו הגה הקרח נמצא במחלקה האנטארקטית בהובארט, טסמניה. שרידי המרכב עודם קבורים מן הסתם תחת הקרח סמוך לצריפי מוסון. עומק הקרח הוא 3 מטרים והשרידים נמצאים כ-30 מטר משפת הנמל. הייתה כוונה לנסות לחפור באתר - חפירה דומה שנעשתה בקרבת מקום ב-2008 לא העלתה דבר, אבל מאז נעשה שימוש במכשור משוכלל יותר (מגנטומטר, מכ"ם חודר קרקע, גלאי מתכות, GPS דיפרנציאלי, קידוח קרח) ונמצא מיקום מדויק יותר. מכל מקום, ב-2011-2010 נדחתה העבודה בגלל עיכובים לוגיסטיים, וב-2012-2011 ו-2013-2012 עקב הופעתו בשטח של קרחון ענק B9B, שנלכד בקרח מוצק ומנע גישה מאוניית האספקה של אנטארקטיקה הצרפתית "ל'אסטרולאב" אל מפרץ קומונוולת'. מדיה וקבצים בנושא כף דניסון בוויקישיתוף כף דניסון באתר ממשלת אוסטרליה כף דניסון באתר BirdLife International קרן צריפי מוסון Mawson's Huts Foundation > Conservation קרן צריפי מוסוןMawson's Huts Foundation > News(הקישור אינו פעיל, 30.12.2023)
חברותא

לימוד בחַבְרוּתָא הוא שיטת לימוד הנפוצה היום בתרבות הישיבתית- יהודית שבה זוג-לומדים קורא יחד את הטקסט ודן בו. שיטת לימוד זו מקובלת בלימוד תורה, ובמיוחד בלימוד תלמוד. כמו כן, חברותא היא כינויו של כל אחד מזוג הלומדים; בן הזוג האחד הוא חברותא של בן זוגו. הלימוד בחברותא מתבסס על אינטראקציות רצופות בין שני הלומדים, ובכך יחודה לעומת לימוד עצמי או לימוד פרונטאלי בכיתה. לדעתם של מצדדי השיטה יש בה כדי להעצים את הלימוד, ולהגיע למה שמכונה בז'רגון הישיבתי "עמל תורה" כלומר מאמץ אינטלקטואלי בלימוד. הם גם סבורים שיש לה ערך לימודי וקוגניטיבי מאחר שיש משא ומתן בין שני לומדים. מושג ה"חברותא" הפך לאחד מההיבטים המרכזיים באתוס הישיבתי, למרות שלא היה קיים בישיבות ליטא הוותיקות (וולוז'ין טלז), שם לא למדו ב"חברותא" אלא ביחידות, תוך כדי השתתפות התלמידים ב"דיבור בלימוד" בקבוצות גדולות יותר בבית המדרש. המילה חברותא מגיעה מהשפה הארמית ופירושה "חברות". יש הטוענים כי בדברי חז"ל מופיעה צורת הלימוד בחברותא לשבח, בעוד שלימוד יחידני מגונה. שני הצדדים מופיעים בתלמוד הבבלי במסכת תענית: ”מה ברזל זה, אחד מחדד את חבירו - אף שני תלמידי חכמים מחדדין זה את זה בהלכה... למה נמשלו דברי תורה כאש, לומר לך: מה אש אינו דולק יחיד - אף דברי תורה אין מתקיימין ביחידי... חרב על שונאיהן של תלמידי חכמים (בלשון סגי נהור, כלומר על תלמידי החכמים עצמם) שעוסקין בד בבד (כלומר, לבד) בתורה, ולא עוד אלא שמטפשין (נהיים טפשים ולא-מחודדים)”. עם זאת, קשה לומר שהכוונה דווקא ללימוד בצמדים כשיטה קבועה.[דרוש מקור] לשון דומה מצויה בילקוט שמעוני: ”אין סכין מתחדדת אלא בירכה של חברתה, כך אין תלמיד חכם משתבח אלא בחברו”. יש מפרשים כך גם את מה שנאמר בפרקי אבות: ”עשה לך רב וקנה לך חבר”, כלומר לקנות חברותא ללמוד עמו. בדרך כלל אדם בוחר חברותא המתאים לו מבחינת קצב הלימוד, שיטת הלמידה וכן במאפיינים חיצוניים - גיל, שיוך דתי וכו'. בחירת החברותא אינה הדדית בצורה מלאה, מאחר שיש תלמידים הנחשבים מבוקשים יותר כ"חברותא". ישנם מוסדות בהם בחירת החברותא נעשית על ידי איש סגל (ר"מ או "משגיח"). הדבר נפוץ בישיבות לצעירים בגיל תיכון, בהן המורים מעוניינים לאפשר קצב שונה של לימוד בתוך הכיתה, או לצרף תלמיד מתקדם לתלמיד מתקשה. גם בישיבות גבוהות מצרפים תלמיד מתחיל לתלמיד ותיק, המכונה "אילן" על מנת לתמוך בתהליך הסוציאליזציה לערכי הישיבה ולשיטות הלימוד בה. האינטרנט הביא עמו שיטות חדשות ליצירת חברותא. עם תחילת העשור השני למאה ה-21, החלו לקום אתרי אינטרנט בהם ניתן למצוא חברותא ללימוד דרך האינטרנט, וכך למעשה נפתחה האפשרות ללמוד עם חברותא מכל מקום בעולם (באמצעות סקייפ, גוגל צ'ט, ופלטפורמות דומות אחרות). ישנן מספר אתרים המציעים לימוד בחברותא: פרויקט זוג, חברותא, וקרוב אלי. אתר ארגון קרוב אלי לחיבור חברותות אתר פרויקט זוג - לימוד עם מאות יהודים מכל העולם, בעברית ובאנגלית. מסכת תענית ז ע"א ילקוט שמעוני פרשת ויצא רמז קיט אבות פרק א' משנה ו'
מליסה מקברייד

מליסה סוזן מקברייד (באנגלית: Melissa Suzanne McBride; נולדה ב-23 במאי 1965) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בזכות תפקידה כקרול פלטייר בסדרה "המתים המהלכים". מקברייד נולדה בעיר לקסינגטון שבקנטקי. החלה את קריית המשחק שלה בשנות ה-90 עם תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה ובהמשך בסרטים "חייהם הפרועים של נערי המקהלה" ו"הערפל". מקברייד עבדה כמלהקת שחקנים לפרסומות בעת שקיבלה במפתיע בשנת 2010 תפקיד משני בסדרת האימה המצליחה "המתים המהלכים". בסדרה הופיעה בתור קרול פלטייר, האלמנה מקבוצת הניצולים המשמשת כאם הקבוצה. מקברייד זכתה להערכה רבה בקרב צוות מפיקי התוכנית ודמותה הפכה לדומיננטית יותר בעונות ההמשך. בשנת 2014 ובשנת 2015 זכתה מקברייד על תפקידה בסדרה בפרס סאטורן. בשנים 2016, 2017, 2018 הייתה שוב מועמדת לפרס סאטורן. בשנות ה-80 עברה מקברייד לאטלנטה, שם היא חיה עד היום. שודדי עמק הסיליקון (1999) – סרט טלוויזיה חייהם הפרועים של נערי המקהלה (2002) הערפל (2007) דלגו (2008) הוכחה חיה (2008) – סרט טלוויזיה של Lifetime דוסון קריק (2003) המתים המהלכים (2010–2022) רובוט צ'יקן (2017) – דיבוב אימת המתים המהלכים (2018) מדיה וקבצים בנושא מליסה מקברייד בוויקישיתוף מליסה מקברייד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מליסה מקברייד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מליסה מקברייד, באתר AllMovie (באנגלית) מליסה מקברייד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מליסה מקברייד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Atlanta actress Melissa McBride transforms Carol, her ‘Walking Dead’ character | Radio and TV Talk, web.archive.org, ‏2018-05-17
הלוגן

הלוגן הוא כל יסוד השייך למשפחת ההלוגנים: קבוצת יסודות אל מתכתיים (מלבד האסטטין (At) שהוא מתכת למחצה), המאכלסים את העמודה ה-7 (17/VIIB) בטבלה המחזורית. היסודות ההלוגנים הם רעילים, צבעוניים במצב צבירה גזי. מצב הצבירה שלהם בטמפרטורת החדר משתנה, הם מתמוססים במים ובעלי ריח חריף. מקור השם "הלוגן" הוא שילוב המילים ביוונית 'הלוס' ו'גנו' שפירושן "יוצר מלחים". היסודות ההלוגנים הם פלואור (F), כלור (Cl), ברום (Br), יוד (I) ואסטטין (At). צורת היסוד של הלוגנים טהורים היא מולקולה דו-אטומית. בטבע מופיעים ההלוגנים בתרכובות רבות, ולא ניתן למצוא אותם בצורתם הטהורה בשל פעילותם הכימית הגבוהה. כאשר הלוגן בא במגע עם מתכת, נוצר מלח. להלוגנים יש שבעה אלקטרונים ברמת האנרגיה החיצונית (7 אלקטרוני ערכיות); דבר זה גורם להלוגנים להיות פעילים במיוחד, ולהגיב בעוצמה עם חומרים רבים. פלואור, בנוסף, הוא היסוד האלקטרושלילי ביותר בכל הטבלה המחזורית; גם עובדה זו אחראית לכך שזהו אחד היסודות הפעילים ביותר. בשפות רבות קיימת תבנית מסוימת לשמות ההלוגנים, דבר המעיד על הקשר ההדוק ביניהם. באנגלית, למשל, מסתיימים כל שמות ההלוגנים ב-ine: כלור נכתב Chlorine, פלואור – Fluorine וכן הלאה. תרכובות אורגניות סינתטיות רבות, כמו פלסטיק, המכילות הלוגנים, ידועים בשם תרכובות הלוגניות. כלור הוא ההלוגן היחיד שהאדם זקוק לו בכמויות יחסית גדולות בצורתו היונית. הוא הכרחי, לדוגמה, ליצירת חומצות קיבה (או חומצת מימן כלורי, HCl). יוד נצרך בכמויות קורט והוא משמש ליצירת הורמוני התירואיד (תירוקסין). בנוסף לכך מחסור ביוד יכול לגרום לפיגור שכלי. נורת הלוגן קבוצה (כימיה) מדיה וקבצים בנושא הלוגן בוויקישיתוף הלוגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הלוגנים, דף שער בספרייה הלאומית טנסין נוצר באופן מלאכותי, אך טרם נחקר כל צרכו. הנתונים חושבו לפי מחזוריות הטבלה המחזורית
שייך מואיז'ו

שייך מואיז'ו או שייח' מואיז'ו (בערבית: شيخ موسى; 1944 – 30 באפריל 2020) היה שם הבמה של משה אטיאס (עטיה) - מוזיקאי, משורר, מלחין, זמר ופייטן יהודי-מרוקאי. נחשב לנציג בולט של הסגנון האלג'ירי (Granati) במוזיקה אנדלוסית קלאסית. אטיאס נולד במקנס שבמרוקו ליעקב אטיאס, מוזיקאי שהגיע למקנס מפאס, אף הוא בן למוזיקאי. לראשונה למד מוזיקה בצעירותו באמצעות האזנה ללהקת מוזיקאים יהודים שאביו היה חבר בה, וכבר כילד, ניגן ושר עם תזמורות מקומיות. הוא עלה לישראל ב-1962 ולאחר זמן מה במעברה, התיישב בקריית חיים. במרוקו עסק לפרנסתו בייצור רקמות למדי צבא מרוקו, אולם כשעלה ארצה, לצה"ל לא היה צורך בכך, והוא מצא עצמו ללא תעסוקה. הוא החל ללמוד אצל המוזיקאי "מועלם" דוד בן הרוש, ששימש עבורו כמנטור, ופצח בקריירה מוזיקלית כתחליף למקצועו הקודם. את הקריירה המוזיקלית בישראל החל בנגינה על מנדולינה, ובהמשך על כינור. במקביל, מאז עלייתו ארצה, ועד לשנת 1970, כתב למוזיקאי סלימן אלמגריבי כ-40 שירים. בשנת 1969 הקליט מואיז'ו את התקליט הראשון שלו אצל ג'קי אזולאי, אחד מהאחים אזולאי. התקליט נחל הצלחה במכירות, ובהמשך הקליט אצל האחים אזולאי עשרות תקליטים וקלטות. בשנות ה-70 הופיע לעיתים קרובות בארצות אחרות, בעיקר בצרפת. כשהתבקש להופיע בגרמניה, סירב בשל רצח העם היהודי שביצע בה המשטר הנאצי בזמן השואה. מאז שעלה ארצה, חזר פעם אחת בלבד למרוקו כדי להופיע בה בפני יהודים מקומיים. בישראל היה מרבה להופיע באירועים ובשמחות שונות, בעיקר של יוצאי מרוקו. שייך מואיז'ו הקליט מעל 800 שירים שעוסקים בצדיקי מרוקו, כדוגמת הרב יעקב אבוחצירא, וגם בחיי היום יום. את רוב שיריו שר בשפה המרוקאית, וחלקם גם בעברית. בשנת 1981 הקליט בצרפת 12 שעות של שירה קלאסית אלג'ירית עם תזמורת רשות השידור של רדיו אלג'יר. נכון לשנת 2006, הוציא מואיז'ו 104 תקליטים אשר נמכרו במאות אלפי עותקים. בנובמבר 2011 הופיע לראשונה עם התזמורת האנדלוסית הישראלית. אטיאס שר וניגן מילדותו גם עם אחיו, מרדכי עטיה, בעוד ולוי עטיה בכלי הקשה. התגורר בקריית אתא. חודשים ספורים לפני מותו עבר אירוע מוחי. הוא הלך לעולמו ב-30 באפריל 2020. שייך מואיז'ו, ברשת החברתית פייסבוק שייך מואיז'ו, דף שער בספרייה הלאומית שייך מואיז'ו באתר התזמורת האנדלוסית Meeting the Legendary Cheikh Mwijo, באתר Jewish Morocco דודו בזק ומורן כץ, הבלדה המרוקאית לעולה הרוסייה, באתר nrg, ב-31 בינואר 2006 איה חיות, מת הזמר והיוצר "שייך מואיז'ו". קובי אוז: "הערצתי אותו", באתר הארץ, 30 באפריל 2020 אינס אליאס, חייו ומותו של אמן המחאה הבועט ביותר בישראל, באתר הארץ, 14 במאי 2020 בן הרוש נולד בשנת 1910, הלך לעולמו ב-6 בדצמבר 1980 ונקבר בחיפה זמר המחאה המרוקאי שייך מואיז'ו הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 30 באפריל 2020