סומטרה

סומטרה הוא האי השישי בגודלו בעולם וחלק מאינדונזיה. בעבר הרחוק קראו ההודים לאי בשם SUWARNAM DVIPA, שמשמעו בסנסקריט "אי הזהב" בהיפוך סדר המילים, וגם בשם SUWARNABHUMI שמשמעו ארץ הזהב. התיעוד הראשון לשם סומטרה הוא משנת 1017. בשנת 1267 נוסדה על חופו הצפוני של האי עיר-מדינה בשם SAMUDERA PASAI. העיר שלטה על גזרה קטנה בצורת חצי עגול בחוף הצפוני. משמעות השם SAMUDERA וגם SAMUDRA במאלאית/אינדונזית היא "אוקיינוס". העיר הייתה מראשיתה בשלטון מוסלמי, וסוחרים ערביים שסחרו איתה שבשו את שמה ל-"سومطرة" ("סומטרה") הקרי הנחצי של האות ط טאא ערבית המקבילה לאות ט בעברית, גרם לדייקני המעתיקים שלא כתבו באותיות ערביות לכתוב SUMATERA עם E באמצע. קצרנות, אפילו מקומית, ושבוש זר גרמו לאירופים לכתוב SUMATRA במפותיהם. הכתיב הרשמי SUMATERA אומץ על ידי האינדונזים ונקבע בחוק על ידי הנשיא סוקרנו בשנת 1954. שם נוסף לסומטרה הוא "אנדאלאס" (Andalas), שהוא גם שמו של עץ בגובה 35 מטרים. האי סומטרה משתרע על 443,065.8 קילומטר רבוע (שטח מעט קטן יותר משוודיה). הוא האי השלישי בגודלו בארכיפלג המלאי והאי הגדול ביותר שכולו שייך לאינדונזיה. ניתן לחלק את סומטרה חלוקה גסה לשני אזורים גאוגרפיים מרכזיים: האזור ההררי לחופו המערבי של האי ולשפלה בוצית ממזרחו. בעבר היה סומטרה מכוסה ברובה יער גשם טרופי אך הפיתוח הכלכלי וכן כריתת-יערות בלתי-חוקית גבו מחיר כבד על החי והצומח באי. בין החיות שניתן למצוא על האי נמנים האורנגאוטן, הטיגריס הסומטרי (הייחודי לאי), פיל סומטרי, קרנף סומטרה והטפיר המלאי, כולם בסכנת הכחדה. כוח המים נפוץ באי. בסומטרה מספרים שיצורים אגדתיים כמו אורנג פנדק מסתובבים באי, והחוקרים חושבים כי מדובר באדם קדמון שמאובניו ידועים מהאי פלורס שנקרא "הומו פלורסיינסיס". מהצמחים המוכרים באי הוא רפלסיה, אשר ידוע משום שהוא מצמיח את פרח הגדול ביותר בעולם וכמו כן מפיץ ריח רע המזכיר ריח בשר נרקב. בשנת 2004, בעקבות תזוזת לוחות טקטוניים באזור סומטרה, התרחשה רעידת אדמה שגרמה לצונמי. רעידה חזקה נוספת התרחשה ב-2005. רעידת האדמה שהתרחשה ב-2009 גרמה למותם של אלפי בני אדם והרס עשרות אלפי מבנים. באפריל 2010 התרחשה באי רעידת אדמה נוספת בעוצמה של 7.7 בסולם ריכטר שגרמה להרס רב של מבנים ובתי מגורים רבים, אך רק 12 בני אדם מצאו את מותם ברעידת האדמה. ב-29 באוגוסט 2010 התפרץ הר הגעש סינבונג, הנמצא בצפון סומטרה, אשר התפרץ בפעם האחרונה בשנת 1600. בעקבות ההתפרצות פונו 10,000 תושבים בסומטרה חיים כ-20% מתושבי המדינה, כ-42 מיליון איש. צפיפות האוכלוסין בסומטרה היא 85 איש לקמ"ר (לעומת 864 איש לקמ"ר בג'אווה). הערים הגדולות באי הן (עם אוכלוסייתן בשנת 2000) מדן (קרי במאלאית "מידאן": "מקום מפגש", "כיכר"), (1,703,885), פלמבנג (1,194,440), פאדאנג ("מישור") (705,044), טנג'ונגקרנג-טלוקבטונג (670,074) ופקאנבארו ("שוק חדש") (528,679). ערך מורחב – היסטוריה של אינדונזיה פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: פירוט יתר שחוזר על פרקים שלמים מהערך היסטוריה של אינדונזיה. יש לציין כאן רק פרטים הרלוונטיים במיוחד לאי סומטרה ולא מופיעים בערך המורחב. מעטים ישבו באי בפרהיסטוריה. לפני כ-75,000 שנה נמחו כמעט כל תושבי האי בהתפרצות געשית אדירה שיצרה את אגם טובה. בני הגזע המאלאי הגיעו אל אינדונזיה בשני גלים. הראשון החל מ-2500 לפנה"ס, השני החל מ-1500 לפנה"ס. לפי האנציקלופדיה של האסלאם מקור השפה המאלאית כנראה באי סומטרה. סוחרים מהודו הגיעו לאי, יש אומרים החל משנת 78 לספירה מועד ראשית מנין שנות אג'י סאכא, ויש אומרים החל משנת 101 והפיצו שם את הבודהיזם ויותר מאוחר את ההינדואיזם. ההודים כנו את האי סומטרה בשם "סוארנאם דויפא" שמשמעו בסנסקריט "אי הזהב". בשנת 671 נוסדה ממלכת סריוויג'יה בעיר פלמבאנג. עדות ראשונה משם הביא הסיני אי טסינג. הכתובת העתיקה ביותר בשפה המאלאית כתובת כדוכאן בוכית מעידה על סריוויג'יה וזמנה מיום 16 ביוני 682. הממלכה שלטה בשיאה על מאלאיה וסומטרה ומסחרה הגיע עד אל הפיליפינים. רוב אוכלוסיית האי קיבלה את האסלאם, שצץ באי בשנת 48 להג'רה, היא 668 / 669 לספירת הנוצרים. מצבת קבר ערבית נמצאה בבארוס ותאריכה מאותה שנה. על פי עדותו של נוסע סיני הוא פגש מוסלמים באי בשנת 674 לספירת הנוצרים. בסומטרה נמצאה כתובת כדוכאן בוכית, מתוארכת לשנת 682, והיא הכתובת העתיקה ביותר בשפה המאלאית. ממלכת סריויג'איא יצרה קשר עם הח'ליפה עמר בן עבד אלעזיז החל משנת 100 להג'רה 718 לספירה הנוצרית. אז שלח המאהאראג'א סרי אינדראוארמאן של סריויג'איא מכתב אל הח'ליפה בבקשה שישלח אליו מטיף ללמדו את האסלאם. אין בזה אשור לאסלום ממלכת סריויג'איא כי נתיניה המשיכו להאמין בבודהיזם. תשובת המוסלמים למכתב באה במכתב משנת 724 לספירת הנוצרים בלווי שפחה "זנג'ית" אפריקנית שחורה שנשלחה אל סרי אינדראוארמאן. מסחרה של סריויג'איא הגיע עד מדגסקר במערב, כולל מהגרים מסריויג'איא שנותרו שם בשנת 830 לספירה הנוצרית, הודו, תאילנד, הפיליפינים, מלאיה, סין וכל מרחבי הארכיפלג האינדונזי עד אל מערב גינאה החדשה. ישנה כתובת חרוטה על לוח נחושת שנמצאה בפיליפינים המעידה על קשר בין הפיליפינים לסריויג'איא והאי ג'אווה. הכתובת מכילה מילים מ-4 שפות: סנסקריט, מלאית עתיקה, טגלוג ושפת האי ג'אווה. זמנה מקביל ליום שני 21 באפריל שנת 900 לספירה הנוצרית. בשנת 1292 ביקר מרקו פולו בפאסאי הוא הזכיר שמוסלמים חיים לאורך החוף ובפנים האי פראים. בשנת 1346 בקר באי אבן בטוטה. בסביבות 1400 השלימה ממלכת מאג'אפאהית את כיבוש כל שטח סריוויג'יה. בשנת 1478 השלימו המוסלמים את כבוש כל חופי האי מממלכת מאג'אפאהית. בשנת 1496 כבר התקיימה סולטנות אצ'ה בצפון האי. בשנת 1505 הופיעו הפורטוגזים לראשונה באינדונזיה. בשנת 1521 כבשו הפורטוגזים את פאסאי. שליטי אצ'ה כרתו ברית עם האימפריה העות'מאנית בשנת 1530. בשנת 1585 שלח סולטאן אצ'ה מכתב אל אליזבת הראשונה מלכת אנגליה בבקשו עזרה במלחמתו בפורטוגלים. המכתב היה מנוסח במאלאית קלאסית בכתב ג'אווי וכלל גם מילים שאינן נפוצות בדיבור בימינו. בשנת 1599 הופיעו ההולנדים לראשונה באי והסתבכו בקרב שבו נהרג מפקדם קורנליס דה הותמאן. בשנת 1664 הצליחו ההולנדים לסלק את הפורטוגזים מהאי. בשנת 1685 נאחזו גם הבריטים באי. העיר בנגקולו הייתה בשליטתם ועוד מאחז אחד לפחות שמקומו לא ברור. בשנת 1821 פרצה מלחמת פאדרי שבה החלה הולנד לכבוש את האי החל מן הדרום. בשנת 1823 כבשו ההולנדים את סולטנות פלמבנג. המלחמה הסתימה בשנת 1837 בכבוש אזור מגורי מינאנגקבאו. בשנת 1824 הוסכם על חלופי שטחים בין הולנד ובריטניה. בשנת 1825 נסוגו הבריטים ממאחזיהם שמדרום לסינגפור וקיבלו בתמורה בשנת 1825 את מלאקה. בשנת 1841 העיד הולנדי על אודות אכילת בשר אדם בפי בני אדם בארץ הבאטאק. "אוכל אדם" היה כנוי נפוץ בפי שונאי בני באטאק. בשנת 1855 הופיע במרכז ארץ הבאטאק בסביבות אגם טובה מיסיונר גרמני. הוא הצליח להחדיר את הנצרות לארץ הבאטאק באופן שהיא דחקה באופן חלקי את האנימיזם המקומי וגרמה להפסקת הקניבליזם. חלק אחר של בני הבאטאק התאסלם. בשנת 1855 היו בריטניה והולנד קרובות להילחם זו בזו בגלל מציאותם של מטבעות שהטביעו הבריטים לשימושם של סוחרים מסינגפור ואותם סוחרים מסינגפור הפיצום בשטחים שהולנד כבר שלטה בהם באי סומטרה. בשנת 1871 איימה הולנד על אצ'ה כשקיבלה הסכמת בריטניה וגרמניה שלא תתנגדנה להתקפה הולנדית נגד אצ'ה. בשנים 1872 עד 1895 כבשו ההולנדים את ארץ הבאטאק. בשנת 1872 פנה סולטאן אצ'ה אל שגריר ארצות הברית בסינגפור בבקשה לקנות נשק. האמריקנים סרבו. כאשר שמעו ההולנדים על הניסיון לקנות נשק בידי אצ'ה מצאו להם עילה להכריז מלחמה נגד אצ'ה ב-25 בינואר 1873. סולטנות אצ'ה החזקה והעשירה, ניהלה מלחמה נגד צבא הולנד במשך עשרות שנים החל משנת 1873. ב-26 באוגוסט וב-27 באוגוסט 1883 הוצפה העיר טלוקבטונג בחופו הדרומי של האי בגלי צונאמי תוצאת התפוצצות האי קרקטואה. סביר להניח שרוב 36,380 ההרוגים באסון היו תושבי העיר. שוניות אלמוגים הושלכו אל סומטרה עד למרחק 300 מטר מן החוף. הרכבת ההולנדית נזרקה ממסילתה סמוך לחוף של סומטרה. בשנת 1886 קבל סולטאן מדינת דלי שמשל בעיר מדן את שלטונם של ההולנדים. ההולנדים בנו עבורו ארמון, איסתאנא מאימון. כדי לעזור להולנדים להתמודד עם המצב בסוף המאה ה-19 הגיע לאזור החוקר ההולנדי סנוק הורחרוניה שהיה מומחה לאסלאם. המלחמה נגד אצ'ה נמשכה גם לאחר כניעת הסולטאן האחרון לאחר שההולנדים לכדו את משפחתו ב-20 בספטמבר 1903. המרד נגד שלטון ההולנדים נמשך על ידי צ'ות ניאק דהיין שהייתה קרובת משפחתו של דאוד, שהנהיגה את המשך הלחימה מאז 1903 עד שהיא נפלה בשבי ההולנדים בשנת 1908 ואחר כך בהנהגת הע (ו)למאא, מנהיגי הדת המוסלמים, עד 1918. באשר לקציר הדמים, יש 2 גרסאות: הנמוכה הזכירה 50,000 מתושבי אצ'ה ו-37,000 הולנדים, והגבוהה הזכירה 250,000 בני אדם. בעזרת סנוק הורחרוניה הצליח הצבא ההולנדי בסופו של דבר לסיים את מלאכת הכיבוש, בדכאם לוחמי גרילה בשנת 1918. בשנת 1937 העבירו ההולנדים את סוקרנו מכלאו בעיר אנדה באי פלורס, שם היה אסיר מאז 1933, וכלאו אותו בעיר בוכיתינגגי. לקראת סוף שנת 1941 פרץ מרד באצ'ה נגד ההולנדים. ב-8 בדצמבר 1941 הכריזה הממשלה ההולנדית הגולה בלונדון מלחמה על יפן יום למחרת ההתקפה היפנית על נמל הפנינים. היפנים החלו בכבוש שדות תעופה באמצעות צנחנים, ותקפו כמה מטרות בו זמנית. בין המטרות הראשונות היה שדה התעופה של פלמבאנג. הולנדים נעזרו בכוחות ימיים של אוסטרליה הממלכה המאוחדת וארצות הברית ללא הועיל. בין המגינים ששלחו הבריטים אל האי סומטרה לעזרת ההולנדים היו 2 אנשי חיל האוויר, יהודים מארץ ישראל השניים היו עתידים לנפול בשבי. אחד מהם אברהם קיסין הפך לעד חשוב אודות קורות השבויים של בעלות הברית באינדונזיה. ב-7 באפריל 1942 השלימו היפנים את כבוש האי. בדרכם שחררו את סוקרנו שהפך למשתף פעולה, לפחות למראית עין, אבל הורה לאמיר שריפודין ולסוטאן שהריר לעבור אל סומטרה להכין שם את הגרילה. ב-3 במאי 1945 תקפו לוחמי גרילה בני אצ'ה עמדה יפנית בפאנדראה והרגו את כל חייליה. ב-10 ביוני 1945 צנחו הולנדים בצפון סומטרה. ב-17 באוגוסט 1945 הכריז סוקרנו על עצמאות אינדונזיה. היה זה פחות מיומיים לאחר הודעת הכניעה היפנית ברדיו היפני. רק ב-22 באוגוסט 1945 הודיעו הכוחות היפניים באינדונזיה על כניעתם. ב-23 באוגוסט 1945 נחתו ההולנדים בעיר סאבאנג באי וה סמוך לקצה הצפון מערבי של סומטרה. בשנת 1945 הודיע מנהיג בני אצ'ה דאוד באוראוה על נאמנותו לנשיא סוקרנו. הדבר אפשר ללוחמיה של אינדונזיה להתבסס במחוז אצ'ה לאחר פרוץ מלחמת העצמאות של אינדונזיה ב-23 באוגוסט 1945 אצ'ה הייתה האזור היחיד באינדונזיה שבו הצליח הצבא האינדונזי לארגן הגנה קווית מול ההולנדים, בנצלו את הרריות המחוז ואת הקנאות האסלאמית של תושביו. ב-14 בנובמבר 1945 נסוגו ההולנדים מאצ'ה, וישנה טענה שכלל לא ניסו לכבשו, רעיון שלא היה תמוה לנוכח העבר המר של מלחמת אצ'ה, אבל מעשי ההולנדים לקראת סוף המלחמה הוכיחו שכן ניסו אז לכבוש את אצ'ה. האי סומטרה היה השטח הגדול ביותר באינדונזיה שבו התנהלה לחימה. בשיא הצלחת האינדונזים בשנים 1946–1947 שלטו האינדונזים ברוב שטח האי פרט לאזור פלמבנג ושטח בדרום מזרח האי. בשנת 1948 מונה דאוד באוראוה למושל צבאי של אצ'ה. ב-18 בדצמבר 1948 לנוכח מתקפה כוללת של ההולנדים שכונתה בפיהם "פעולת משטרה", מינה סוקרנו את שאפרודין פראויראנגארא לראשות ממשלה בסומטרה, לפני שנפל סוקרנו בשבי ההולנדים ב-19 בדצמבר 1948. בינואר 1949 נסוגה יחידה בפיקוד עבדול האריס נאסותיון מג'אווה אל סומטרה וההולנדים רדפו אותה עד מדרום לעיר לאנגסא במחוז אצ'ה בכבשם בדרכם את רוב שטח האי. האינדונזים ארגנו הגנה קווית לרוחב באי. ב-28 בינואר 1949 נבלמו ההולנדים מדרום ללנגסא. האינדונזים טענו שהם מי שבלמו אותם. לעומת זה נכתב במקור זר שההולנדים הפסיקו את התקדמותם לנוכח לחץ בינלאומי ומעשי האו"ם. ב-15 באוגוסט 1949, הוכרזה הפסקת אש בסומטרה. ב-23 באוגוסט בדיוק 4 שנים לאחר שכבשו ההולנדים את סאבאנג התכנסה ועידת השלום בהאג, ב-2 בנובמבר הוסכם על "העברת הרבונות" עד 30 בדצמבר. ב-27 בדצמבר 1949 מומש הסכם האג מיום 2 בנובמבר שסיים את המלחמה. הוכרה עצמאות אינדונזיה על ידי ההולנדים והאי הפך לחלק ממנה. ב-22 באוגוסט 1945 מינה סוקרנו את תאוכו מחמד חסן למושל במזרח סומטרה. באוקטובר 1945 נחתו ההולנדים והבריטים באזור מדן. ב-29 באוקטובר 1945 בחר מחמד חסן את המשורר אמיר המזה לנציגו בעיר בינג'אי. אמיר המזה לקח את התפקיד ברצון ועסק במשימות רבות והחל בהקמת אוגדה צבאית. בראשית 1946 נפוצו שמועות שאמיר המזה אכל בחברת נציגים הולנדיים. כאשר נמשך חוסר השקט פרצה ב-3 במרץ 1946 סדרת הפיכות ב-25 מקומות בסומטרה המזרחית, בין היתר כהתקוממות של אכרים נגד העילית המקומית. ב-7 במרץ החלו גם הקומוניסטים לפעול בבינג'אי, אמיר המזה אבד את כח שלטונו ונעצר על ידי קומוניסטים ב-7 במרץ או ב-9 במרץ. אשתו ובתו הצליחו לברוח. גורל משפחתו של מחמד חסן לא היה טוב יותר, כי בנותיו נאנסו, למרות שהוא נצל. הלכודים הועברו לכואלא בגומית מטע שנשלט על ידי קומוניסטים ונשפטו ב"אשמת" היותם "פאודלים ובורגנים", ועונו. ב-16 או ב-20 במרץ 1946, הוכרחו אמיר המזה ו-26 אנשים נוספים לכרות קבר לעצמם ונטבחו ונקברו שם. המרד דוכא במהלך שנת 1947. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: פירוט יתר שחוזר על פרקים שלמים מהערך היסטוריה של אינדונזיה. יש לציין כאן רק פרטים הרלוונטיים במיוחד לאי סומטרה ולא מופיעים בערך המורחב. החלה ממשלת אינדונזיה לשנות את מבנה המדינה מ-16 "מדינות" תוצאת הסכם האג, כבר בשנת 1950 בחלקו נבע הדבר ממסקנות דכוי מרד באיי מאלוקו הדרומיים שפרץ ב-25 באפריל 1950. חולקה אינדונזיה מחדש ל-8 מחוזות, ולפי מבנה זה "סומטרה הצפונית" כללה את אזור אצ'ה ומחוז צפון סומטרה של היום. חוקה רכוזית חדשה קבעה את מבנה 8 המחוזות ב-17 באוגוסט 1950. בשנת 1953 הוביל סאליכין הארג'ו קבוצה של 300 משפחות, 1,200 בני אדם, בעברם מתוך 32,965 מהגרי-עבודה מהאי ג'אווה לסורינאם מהשנים 1890 עד 1939, לשוב אל אינדונזיה, מסורינאם שהייתה תחת שלטון הולנדי. הם בקשו להתגורר בג'אווה או במחוז למפונג הדרומי ביותר בסומטרה. ממשלת אינדונזיה אשרה להם להקים ישוב חדש: תונגאר, הנקרא גם "דסא לינכין בארו", צפונה-מזרחה מהעיר פאדאנג, במחוז מערב סומטרה. השבים נטמעו מהר בין אנשי מינאנגקבאו הגרים שם, נפוצו נשואין בין השבים לוותיקים, למרות ש-1,200 השבים היו ברובם נוצרים ואנשי מינאנגקבאו ברובם מוסלמים. בשנת 1954 שבו 8,684 אינדונזים מסורינאם אל אינדונזיה. דאוד באוראוה היה מושל מטעם סוקרנו באצ'ה בשנים 1945 עד 1953. הוא היה בעל השכלה אסלאמית והתאכזב מן העובדה ששילוב אצ'ה כחלק ממחוז "צפון סומטרה" סיפח אל המחוז גם מיעוט נוצרי ניכר מבין אנשי הבאטאק, בסביבות אגם טובה. ב-20 בספטמבר 1953 הוא הוביל מרד נגד ממשלת אינדונזיה, בהכריזו על עצמו כחלק מה"המדינה האסלאמית האינדונזית" (NEGARA ISLAM INDONESIA) או בשמה האחר "דארול אסלאם". זאת הייתה ההתפרצות השנייה מבין 4 של מרידות "דארול אסלאם" באינדונזיה. בשנת 1959 הצליחה ממשלת אינדונזיה לעשות שלום עם רוב המורדים באצ'ה בהבטיחה בשנת 1959 מעמד של מחוז מיוחד באצ'ה שבו תהיה השריעה האסלאמית מערכת חוקים מוכרת, אבל צבאה נאלץ לרדוף כמה ממנהיגי המורדים עד 1962 או 1963. דאוד באוראוה יצא ממחבואו רק לאחר שהובטחה לו חנינה. קצינים מסוימים בצבא אינדונזיה לא אהבו את העובדה שהבחירות הכלליות שנערכו שם בשני שלבים ב-29 בספטמבר 1955 וב-15 בדצמבר 1955, לא שנו את המצב הבסיסי באינדונזיה: סוקרנו נותר נשיא ובמג'לס ישבו שפע מפלגות, ולדעת אותם קצינים, המצב הכלכלי האומלל של מרבית העם האינדונזי נבע מכך שהממשלה המרכזית השקיעה יותר מדי באי ג'אווה ופחות מדי במה שזרים קראו בשם: "האיים החצוניים" זולת האי ג'אווה. קציני צבא אלה החלו להבריח קופרה ומוצרים אחרים כדי לשפר את מצבם הכלכלי. אחרי ההברחות באו דרישות לאוטונומיה רחבה יותר במובן הכלכלי והפוליטי. אחרי שלא נענו הדרישות, החלו קצינים להשתלט על השלטון המקומי בסדרה של הפיכות ללא שפיכות דמים, ולהקים מערכות שלטון חלופיות. באי סומטרה נכללו המורדים ב-3 מערכות: מועצת (ה)באנתנג – בסומטרה המרכזית – החל מ-20 בדצמבר 1956 – בהנהגת לוטננט-קולונל אחמד חוסין, מפקד הגדוד ה-4 המחוזי בסומטרה, שהחל להשתלט על הממשלה המקומית בסומטרה המרכזית. מועצת (ה)פיל – בסומטרה המזרחית – החל מ-22 בדצמבר 1956 – בהנהגת קולונל מאלודין סימבולון, מפקד הצבא האזורי באי סומטרה, שהחל להשתלט על הממשלה המקומית בסומטרה המזרחית, ונתק כל קשר עם הממשלה המרכזית. מועצת (ה)גארודא – בסומטרה הדרומית – החל מ-15 בינואר 1957 – בהנהגת לוטננט-קולונל ברליאן, שהחל להשתלט על הממשלה המקומית בסומטרה הדרומית. חשוב להזכיר שאמר המושל רוסלאן, שמסר את השלטון לאחמד חוסין: "למועצת הבאנתנג בפרט ועם סומטרה המרכזית בכלל, אין רצון לבנות מדינה בתוך מדינה, מפני שהיחסים בין הממשל האזורי והממשלה המרכזית של הרפובליקה האינדונזית, לבטח ישובו לתקנם כאשר יש ממשלה שיכולה להעלים כל תחושות מבוכה, מתח וחוסר שביעות רצון שמאיימים על הביטחון של המדינה האינדונזית והעם." 5 ימים לפני ה-15 בפברואר 1958 הציב אחמד חוסין אולטימטום לממשלה המרכזית בשלוש דרישות: תשיב ממשלת ג'ואנדא קרתאויג'איא את ה"מנדט". יקימו מחמד האתא וסולטאן יוגיאקארתה, המנגקובואונו ה-9, ממשלה עד לבחירות עתידיות. ישוב סוקרנו אל מעמדו החוקתי. הוצב האולטימטום לנשיא סוקרנו למשך 5 כפול 24 שעות, ונדחה על ידי הממשלה המרכזית, מה עוד שפוטרו אחמד חוסין וחבריו מכוחות היבשה של צבא אינדונזיה. ב-15 בפברואר פרסם אחמד חוסין בעיר פאדאנג את יסוד "הממשלה המהפכנית של הרפובליקה האינדונזית", או PRRI (במאלאית/אינדונזית: Pemerintah Revolusioner Republik Indonesia). ממשלת PRRI הורכבה מ-11 או 12 שרים ובראשה עמד שאפרודין פראויראנגארא. כמוסד שראה את עצמו שליט ראוי לשמו, נסתה ממשלת PRRI להראות שהיא אחראית גם לתקינות המסחר, והנפיקה סדרת 7 שטרות כסף. הבעיה שהייתה לממשלת PRRI מראש הייתה שבין קצינים שתמכו בה היו חלקם שלא חשבו להקצין עד כדי כך שתקום באינדונזיה ממשלה שנייה, שתפריד בפועל את סומטרה משאר המדינה, והמחלוקת הייתה גם מצד קצינים ב"מועצת (ה)גארודא" הנזכרת למעלה ואפילו בתוך "מועצת (ה)באנתנג" שעמד בראשה אחמד חוסין. כל זאת לפני שיוזכר שהממשלה המרכזית של אינדונזיה, שסבלה את המרדנות במשך שנה קודם ליסוד ממשלת PRRI, החלה להגיב באמצעות הצבא הנאמן לה, וגם להפציץ תשתיות בסומטרה. התברר שלמרות שכמה משרי ממשלת PRRI היו קציני צבא לפני שפוטרו, הקצינים הנאמנים לממשלה המרכזית, כמו אחמד יאני שהיה אז קולונל ועבדול האריס נאסותיון היו יותר מנוסים מהם. ב-12 במרץ 1958 נחל צבא אינדונזיה ניצחון מהיר בפקאנבארו שם מנע מתומכי PRRI לפוצץ מתקני הפקת נפט. עד מאי 1958 היה יתרון צבא אינדונזיה נכר בהצלחה באי סומטרה. ערכה הממשלה המרכזית 4 מבצעים צבאיים, בפקודם של אחמד יאני ואיבנו סותווו. צרותיה של ממשלת PPRI נחשפו גם כאשר נתפש נשק אמריקאי בידי הצבא הנאמן לממשלה המרכזית. צבא אינדונזיה הורגל קודם לכן בציוד צבאי סובייטי. כאשר התרחבה הלחימה גם לאיים נוספים כמו סולאווסי ומאלוקו והמורדים התקראו בשם חדש: פרמסטה ונחשפה לעין כל מעורבות ה-CIA בתמיכה במורדים, עם לכידת אלאן לורנס פופ, ב-18 במאי 1958, ואחריה שבה ארצות הברית לתמוך בממשלת סוקרנו. קבוצות קטנות של חילים תומכי PRRI החלו להיכנע באפריל 1961. רוב תומכי PRRI נכנעו במאי, אחמד חוסין נכנע ב-29 במאי, ואחרון הנכנעים היה נציר, ב-28 בספטמבר 1961. הנזק החמור ביותר שנגרם לחלקם של תושבי סומטרה נפל על שבט מינאנגקאבאו. הדבר התבטא בהגירה המונית מביניהם אל ג'קרטה. לפני מרד PRRI הוערך מספר בני מינאנגקאבאו בעיר הבירה האינדונזית במאה אלף. בשנת 1971 נאמד מספרם של בני מינאנגקאבאו בעיר בחצי מיליון. האינדונזים טוענים שמקור ההגירה היה פסיכולוגי. המהגרים לא רצו להראות כ"מורדים", באשר מרכזם העירוני פאדאנג שמש כמושב ממשלת PRRI. זאת אחרי שבזמן השלטון ההולנדי העזו בני מינאנגקאבאו להילחם בהולנדים במלחמת פאדרי. המעורבים במרד PRRI שנותרו בחיים עד היום מתמידים לסרב שיתייחסו אליהם כאל מורדים. מרד PRRI גם שינה את התנהגותו של סוקרנו וגורל ממשלתו. סוקרנו השיב בשנת 1959 את חוקת 1945 לתקפה אבל חדל מביזור הסמכויות שיש בה כמו התפקידים סגן נשיא וראש ממשלה. כאשר הקים סוקרנו את ממשלת ה"דמוקרטיה המודרכת" בשנת 1959 הייתה זאת מורכבת מצייתנים אומרי הן, ששר החוץ בה היה סובאנדריו. מרד PRRI היה מהגורמים לעובדה שהעדיפה אינדונזיה לקנות נשק סובייטי גם בשנת 1962 בעסקה בזמן מבצע תריכורא. המוצרים העיקריים של סומטרה הם נפט, גז טבעי, זהב הנכרה במכרה הזהב מארתאבה בצפון סומטרה, עץ, גומי, בדיל, טבק, שמן דקלים, תה, קפה, קופרה מאגוזי קוקוס ואורז. מפעל הגז הטבעי "ארון" בצפון מחוז אצ'ה סמוך לחוף תואר בנשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 1988 כגדול בעולם, ובו צינורות זקוק באורך 10,000 מטר. באותו זמן הוא נוהל בידי אמריקאים שהקימוהו. ממלכת סריויג'איא שהתקימה בשנים 671–1400, הייתה הראשונה הידועה שהנפיקה אמצעי תשלום מקומיים באי סומטרה והקדימה בזה את כל יתר אינדונזיה: מטילי ברזל ואמצעי תשלום מברזל דמויי בעלי חיים, וגושי זהב קטנים וגם מטבע בצורת כדור ומטבע עגול ובו ציור של פרח שקוע, כולם ידועים לאספני המטבעות כאמצעי התשלום החוקיים של סריויג'איא. מדינת סאמודרא פאסאי שהתקימה בשנים 1267–1521, וסולטאנות אצ'ה שהתקימה בשנים 1496–1903 הנפיקו שתיהן 50 סוגי מטבעות זהב זעירים, כולם דומים, בשם "קופאנג", במשקל 0.6 גרם. בנוסף נפוצו באצ'ה מטבעות עשויים מבדיל ומנחושת. ערך "קופאנג" אחד היה שוה לרופיה ורבע רופיה של האי ג'אווה וגם לגילדן ורבע של הולנד. סגנונו הצורני של ה"קופאנג" של אצ'ה דמה למטבעות זהב של האימפריה העות'מאנית, מהמאה ה-16, משום שבשנת 1530 נכרתה ברית בין שתי המדינות, הכתוב על המטבע מלא כמעט את כל שטחו משני צדיו, פרט למסגרותיו המנוקדות. הכתיב על ה"קופאנג" של סמודרא פאסאי היה קצרני ופשוט יותר מהכתיב על ה"קופאנג" של אצ'ה. גם מסגרותיו של ה"קופאנג" של סאמודרא פאסאי היו מנוקדות. כ-50 שנה אחרי קץ ממלכת סריויג'איא בעיר פלמבאנג, הוטבע בה מטבע KETENG | KEPENG בסגנון סיני בכתב סיני, עם חור רבוע במרכזו, משנת 1450.הוטבע המטבע בשמו של שי דאן לי באו. סולטנות פלמבאנג שהתקימה בשנים 1750–1823 ידועה לאספני המטבעות בהמוני מטבעות PITIS עשויי-הבדיל שלה, דמויי טבעת בעלי חור עגול במרכז, ומוטבעים על צד אחד בלבד, כשהצד השני חלק. מדינת דלי שהתקימה בעיר מדן הטביעה מטבע נחושת ידוע SATU KEPING שמשמעו "חתיכה אחת" במאלאית, משנת 1835 וערכו היה 1/400 של מטבע 8 ריאל של האימפריה הספרדית. המטבע הספרדי נקרא ב"מדינת דלי" בשם RINGGIT. ערכו היה שוה ל-2 קופאנגים, ל-2-1/2 רופיות של האי ג'אווה ול-2-1/2 גילדרים של הולנד. מדינת סיאכ אינדראפורא שהתקימה בשנים 1723–1946 בחלק של מחוז ריאאו של היום, הטביעה מטבע נחושת ידוע SATU KEPING שמשמעו "חתיכה אחת" במאלאית, משנת 1835 וערכו היה זהה למטבע הנזכר למעלה של "מדינת דלי", למרות השוני בשמות המדינות שהופיעו, שם כל מדינה על המטבע שלה. מטבעות הבריטים שנועדו למאחזיהם בסומטרה, בעיקר העיר בנגקולו, נמצאו לפחות מאז שנת 1783. כולם הונפקו על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית נשאו את סמלה, והיו ראשוניהם דומים בסגנונם לאלו שנסחרו בהודו, אבל ערכיהם הוצמדו לערכו של מטבע 8 ריאל של האימפריה הספרדית. ידוע מטבע DUA SUKU "שני רבעים" במאלאית בכתב ג'אווי של מבצר מרלבורו בעיר בנגקולו, וערכו היה שוה ל-4 ריאלים של האימפריה הספרדית. הוא הוטבע בשנים 1783–1784. ערכו עצום. היה מטבע חצי DUDU בעיר בנגקולו, מאותה סדרה, שמקור שמו בצ'נאי בהודו. החל מה-SEKEPING שהוא 1 KEPING וה-2, 3, 4 KEPING. באשר היה 1 KEPING שוה ל-1/400 של מטבע ה-8 ריאל של האימפריה הספרדית היו השלשה האחרים כפולותיו, עד לערך של 1/100 של ה-8 ריאל. 1, 2, 4 "כפינג" הוטבעו בשנת 1804. אחרי יסוד סינגפור הפיצו סוחריה בהיתר בריטי את ה"כפינגים" שלהם בערכים זהים ל"כפינג" של 1804 ככל שיכלו באי סומטרה, ולא רק שם. בשנת 1835 הוטבעו האחרונים שבהם, עד 11 שנים אחרי הסכם 1824, ו-10 שנים לאחר שהסתלקה הממלכה המאוחדת מהאי סומטרה ב-1825, המשיכו סוחרים מסינגפור להפיץ 100 סוגי "כפינג" בסומטרה. בשנת 1855 היו הולנד ובריטניה קרובות לסכנת מלחמה ביניהן, משום שמציאות המטבעות הללו בסומטרה נחשבה להפרת הסכם 1824. כמה סדרות מתחלפות של מטבעות שמשו במקומות ששלטה בהם הולנד בסומטרה בהתאם לתחלופות שם שלטונה כולל בשם VOC ו"הודו הבאטאוית" שם ושלטון לואי נפוליאון בהולנד, חלקן על פי הגדרות בקטלוגים שמשו בסומטרה בלבד, בשם הלטיני שבו כונתה "הודו הבאטאוית": INDIAE BATAVORUM ובקצור INDIAE BATAV. בהמשך, בזמן ממלכת הולנד היו שלוש סדרות: מן 1814 עד 1826 הכילה עריכים בהתאם לעריכים שהיו נהוגים בהולנד: "דוית" ו"סתויבר" וכפולותיהם, הראשון בהם, משנת 1814, ספק אם נסחר בשנת הטבעתו, באשר נעדרה הולנד מאינדונסיה עד 1816. חלק מהמטבעות היו מטילי נחושת שהונפקו במצבי חרום של מחסור ונשאו חותמת שלטונית, והופצו במסחר, הם היו 1/2 "סתויבר", 1 "סתויבר" ו-2 "סתויבר", ונקראו בהולנדית BONK שמשמעו: "גוש". ערך ה"סתויבר" היה 4 "דוית", ערך ה"דוית" היה 1/80 של הגילדר, והחל משנת 1823 נכתב כ-1/4 סתויבר. ה"דוית" נכתב בחלק מן המטבעות כ-5 1/16, ובזאת היה שוה ל-1/80 של הגילדר, וחצי ה"דוית" נכתב בהתאמה כ-5 1/32 ובזאת היה שוה ל-1/160 של הגילדר. הגילדר הראשון היה מטבע כסף משנת 1821 ונשא את דיוקנו של מלך הולנד וילם הראשון. גילדר זה נועד לכל איי הודו המזרחיים ההולנדיים. 1827–1840 כבר כללה "סנטים" הגם שלא היו 1/100 אלא 1/96 של גילדר. היה גם מטבע של 2 "סנטים" שערכו היה 1/48 של הגילדר. רבע גילדר וחצי גילדר היו מטבעות כסף, חצי גילדר הונפק בשנים 1827–1834. הגילדר בסדרה זאת, מהשנים 1839–1840 היה קל במשקלו מן הגילדר של 1821 אבל בעל טוהר כסף גבוה יותר משל המטבע של 1821. גילדר זה נועד לכל איי הודו המזרחיים ההולנדיים. 1854–1942, 1943, 1945 סדרה עשרונית, נועדה לכל איי הודו המזרחיים ההולנדיים. סדרה זאת הייתה יצירת אמנות תלת לשונית, הולנדית, מאלאית בכתב ג'אווי ושפת ג'אווה בכתב מסולסל הופיעו על כל מטבע. הנסוח של ערכי המטבע היה שונה בתכלית בהתאם למקובל בכל שפה שהופיעה על המטבעות. משנת 1854 עד 1939 ועד בכלל הוטבעו כולם באוטרכט. מטבעות 1941, 1942, 1945 הוטבעו בארצות הברית ונשאו כל אחד שני סמני הטבעה: של מטבעה אמריקנית, וגם סמן מטבעה שאספנים זרים קראוהו בשם "אינדונזי". 2 המטבעות משנת 1943, 1 גילדר ו-2-1/2 גילדר, היו חריגים לגמרי, הם נראו ככל מטבע הולנדי שהיה עד 1940 ונעדרו כל נוסחה תלת לשונית כמו בסדרה הנזכרת, אבל היה בעל סמן מטבעה שאספנים זרים קראוהו בשם "אינדונזי" כמו שהיו המטבעות משנת 1941, 1942, ו-1945. הממשלה ההולנדית הגולה שישבה בממלכה המאוחדת הייתה אחראית להנפקה, אבל הוטבעו 2 המטבעות בארצות הברית ונשאו גם סמן מטבעה שני, D של דנוור, שם הוטבעו המטבעות בפועל. ספק אם ראו תושבי סומטרה בשנת 1943 את 2 המטבעות שיועדו לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים, משום שבשנת 1943 היה כל האי כבוש בידי יפן. ڤولو ملايع – "פולו מלאיע" – שנכתב בשגיאה עם ع "עין" בג'אווי ובצורה מסורסת עד כדי כך שבקטלוג תוארה הכתובת כ"חסרת משמעות". הכתיב המתוכנן היה ڤولو ملايو PULAU MELAYU שמשמעו "אי המלאים". تاته ملايو– TATAH MELAYU – שנכתב בשגיאת כתיב עם ت, "תאא" בג'אווי שהפכה כליל את משמעות שמו המתוכננת, שנועדה להיות "ארץ המלאים" ל"אזמל המלאים" ומשמעויות נוספות שכולן נזכרות במילון אינדונזי. הכתיב המתוכנן تانه ملايو "TANAH MELAYU" משמעו "ארץ המלאים" ובצורתו הנכונה הופיע על מטבע של מלאקה משנת הג'רה 1247 הזהה עם 1831 / 1832 לספירה הנוצרית, ועל מטבע בעל כתיב נכון: تانه ملايو TANAH MELAYU משנת 1835 שהוטבע בבירמינגהאם, ונועד לסומטרה. ڤولو ڤرچ – PULAU PERCA – "אי הגומי". ISLAND OF SUMATRA ISLAND OF SULTANA אין ממשל מרכזי לכל האי והוא מחולק לשמונה פרובינציות ואזור מיוחד אחד (מבין שלושה הקיימים באינדונזיה, האחרים הם ג'קרטה ויוגיאקרטה). הפרובינציות הן: בנגקא-בליטונג, בנגקולו, ג'מבי, למפונג, צפון סומטרה, מערב סומטרה, דרום סומטרה וריאאו. האזור המיוחד הוא אצ'ה. סומטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סומטרה (אינדונזיה), דף שער בספרייה הלאומית מילון KBBI, באינדונזית מכת אפר, ידיעות אחרונות, 30 באוגוסט 2010, עמ' 28. צ'ות ניאק דהיין מתה בשבי בשנת 1909 ומאז עצמאות אינדונזיה הוכרה כגבורה לאומית על פי החוק, והונצחה על שטר כסף מושג שצץ בג'אווה ב-7 באוגוסט 1949. מקור כתיבו בשיבוש מאלאי של המושג בערבית: دار الاسلام "דאר אלאש'לאם", בשין שמאלית, בערבית אין אות ס', משמעותו: "בית האסלאם", במאלאית אין תווית ידוע ולכן הדביקו ממציאי השם את "אל" הערבית ל"דאר", במקום ל"אסלאם". השם הזה שירת מורדים אסלאמיים באינדונזיה ב-4 תקופות ובמחוזות שונים. Hasril Chaniago and Kahirul Jasmi. Brigadir Jenderal Polisi Kaharoeddin Datuk Rangkayo Basa. p.227–228 שטרות הכסף של PRRI ב 2 ביולי 1962 שוחרר אלאן לורנס פופ בתמרה ל 10 מטוסי הרקולס C-130. מקור: https://www.reddit.com/r/HistoryPorn/comments/1dck42o/cia_pilot_allen_lawrence_pope_languishing_in_an/?rdt=62145. Syamdani. (2009). PRRI, pemberontakan atau bukan? (edisi ke-Cet. 1). Yogyakarta: Media Pressindo. ISBN 9789797880323. OCLC 311495382. שאמדאני: PRRI "מרד או לא ?" שם המטבע כשם: א. מין שבלול MYTILUS, https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/CornishMussels.JPG/800px-CornishMussels.JPG ב. עץ הנקרא במאלאית/אינדונזית גם GELINGGANG, gelenggang ݢليڠݢڠ בג'אווי, תמונתו: https://steemitimages.com/0x0/https://img.esteem.ws/04otbz5ofe.jpg ג. עיר במערב טימור באינדונזיה. השם KEPENG משמש במאלאית לכל מטבע בסגנון הסיני הזה, לימים זוהה ערכו עם ה"כפינג" שיוזכר להלן. שי דאן לי באו היה אביה של האנג לי פו (ה) אשת סולטאן מנצור שאה ממלאקה. מקור שמו במאלאית: BERINGGIT-RINGGIT שמשמעותו: "יש לו שנונים", למרות שדפנות המטבע הספרדי המקורי היו בעלי צורה מורכבת, ולא שנון פשוט. Origin: Equivalent to Three Money, Seringgit Si Dua Kupang, ‏3 בינואר 2008 (באינדונזית) המונח הקטלוגי היום הוא: COPPER BONK