laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קליצ'ה

קליצ'ה (בפרסית: کلوچه, תעתיק: Koluche; בערבית צפון-עיראקית: كليچة, תעתיק: klēči; בערבית עיראקית: كليچة, תעתיק: kilēča; בערבית נג'דית: كليجة, תעתיק: k(i)lēja; בטורקית: kiliçe) היא סוג של עוגייה מזרח תיכונית. קליצ'ה מגיעה במספר צורות ומילויים מסורתיים, הפופולריים ביותר הן אלו הממולאות תמרים (kleichat tamur). יש גם דיסקיות מתוקות (חפיאט), כמו גם חצאי ירחים ממולאים באגוזים, סוכר ו/או קוקוס מיובש (קליצ'אט ג'וז). הן בדרך כלל מתובלות בהל ולפעמים במי ורדים ומזוגגות בביצה, שלפעמים עשויה להיות מבושמת בזעפרן המוסלמים מכינים קליצ'ה לרגל עיד אל-פיטר וחג הקרבן וגם לחגיגות, חתונות או טקסים מיוחדים והן ממולאות במילויים שונים כמו תמרים, פיסטוקים, אגוזי מלך, קוקוס, תאנים מיובשות, שומשום או רחת לוקום ואילו יהודי עיראק היו מכינים אותן לכבוד חנוכה. האשורים אופים קליצ'ה לכבוד אידה גורה, חג הפסחא האשורי, ואידה סורה, חג המולד האשורי, שבו הן בדרך כלל ממולאות בתמרים ומוגשות עם תה. מפרסית תיכונה (kwlʾck' /kulāčag/, 'לחמנייה קטנה ועגולה'). מבחינה היסטורית, ניתן לייחס את הקליצ'ה ל'קולופו' השומרי הקדום מקורותיה של הקליצ'ה נעוצים במסופוטמיה העתיקה, שם היו מכינים את העוגייה הזו כדי לחגוג את חג האכיתו, ראש השנה השומרי ואת אישתר, אחת האלות הבולטות במיתולוגיה השומרית העתיקה. האביב ייצג לידה מחדש והתחדשות, שהתרחשו במקביל לכוח הפריון של אישתר. כדי לכבד את האלה, השומרים הקדומים נהגו לאפות קולופו, אביה הקדמון של הקליצ'ה. עוגיות אלה עוצבו כך שידמו לירח מלא או סהר שסימל את בוא האביב, שצוין לעיתים קרובות על ידי הירח המלא הראשון בסוף מרץ או בתחילת אפריל. באזור נג'ד בערב הסעודית (מחוזות קאסם וחאיל) מכינים עוגיות בשם קליג'ה. הקליג'ה שונה בטעמה, צורתה ומרכיביה מהקליצ'ה העיראקית. היא עשויה מבצק שמרים שהועשר בתבלינים, כמו הל וקינמון, וממולאת בתערובת של סילאן, סוכר או דבש ותבלינים, בדרך כלל הל, אבל גם ליים שחור מיובש, קינמון וג'ינג'ר. מעמול מקרוד מדיה וקבצים בנושא קליצ'ה בוויקישיתוף עוגיות קליצ'ה פרח/עגולות בציפוי שומשום, באתר אמהות מבשלות ביחד Kleicha (Iraqi Cookies), באתר Yasmin's Kitchen Diary Delights from the Garden of Eden: An Iraqi Cookbook, Wayback Machine the Generalissimo, The Hirshon Iraqi (Sumerian) Date and Walnut Kleicha Cookie, THE FOOD DICTATOR, ‏December, 2023 ashur, Kileche, Assyrian Voice, ‏2008 Nawal Nasrallah, The Iraqi Cookie, Kleicha, and the Search for Identity, REPAST XXIV, NUMBER 4, 2008, עמ' 4-7 Gabriella Lozano, Kleicha: History and Culture, storymaps.arcgis.com, ‏March, 2021 Kleija, Taste Atlas
התיאטרון הלאומי על שם יאנקה קופלה

התיאטרון הלאומי על שם יאנקה קופלה (בהונגרית: Нацыянальны акадэмічны тэатр імя Янкі Купалы) הוא תיאטרון לאומי במינסק שבבלארוס, שפועל משנת 1890. בשנת 1887 נשרף בניין תיאטרון שפעל בעיר. ביוזמת מושל העיר נבנה בניין חדש שנפתח להצגות בשנת 1890. התיאטרון פעל בשם "התיאטרון העירוני". בשנת 1920 התיאטרון נפתח מחדש תחת שם "תיאטרון ממשלתי של בלארוס". סגל התיאטרון כלל בעיקר שחקנים ומנהל אמנותי של תיאטרון שפעל לפני זה והוא המשיך באותו רפרטואר. בהמשך לתיאטרון הגיעה הנהלה חדשה ששמה דגש על יצירות מקומיות. עד לשנת 1922 הצגות הוצגו בבלארוסית, רוסית ויידיש. החל ממרץ 1922 כל ההצגות היו בבלארוסית. בשנת 1940 לתיאטרון הוענק עיטור הדגל האדום של העמל. בתקופת מלחמת העולם השנייה תיאטרון פעל בטומסק. בטומסק בשנת 1944 ההוצגה לראשונה מחזה "פאולינקה". עד היום זו הצגה באיתה התיאטרון מלחיל כול עונה חדשה. התיאטרון חזר למינסק אחרי שחרור העיר משליטה גרמנית. בתקופת ברית המועצות בתיאטרון פעלו מספר שחקנים לרבות לאון רחלנקו שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות. בשנת 1969 בתיאטרון החל לעבוד ולרי רייבסקי. בהמשך הוא מונה לבמאי ראשי ומנהל אמנותי. הוא פעל בתיאטרון עשרות שנים. בשנת 2011 החל שיפוץ משמעותי של הבניין שהושלם בשנת 2013. במהלך שיפוץ שוחזרו פריטים רבים של העיצוב המקורי משנת 1890. בשנת 2020 סגל התיאטרון מחה נגד תוצאות הבחירות לנשיאות בלארוס 2020 ודרשו ספירה חוזרת של הקולות. ב-17 באוגוסט מנהל התיאטרון פוטר ובהמשך פוטרו רוב השחקנים. התיאטרון חידש את פעילותו בשנת 2021 עם סגל והנהלה חדשה. מדיה וקבצים בנושא התיאטרון הלאומי על שם יאנקה קופלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התיאטרון הלאומי על שם יאנקה קופלה התיאטרון הלאומי על שם יאנקה קופלה, ברשת החברתית אינסטגרם
ולמן

האם התכוונתם ל... עמק ולמן – עמק באנטארקטיקה אישים: בארי ולמן – סוציולוג אמריקאי-קנדי ויליאם ולמן – קולנוען אמריקני וולמן
המדד החברתי כלכלי (למ"ס)

המדד החברתי-כלכלי הוא מדד המשמש את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לחישוב המצב הכלכלי והחברתי של תושבי ישראל לפי אזורים. המדד כולל ארבע עשרה רכיבים המחולקים לארבע קטגוריות. חציון גיל. היחס בין האוכלוסייה בגיל העבודה לאוכלוסיית הילדים והזקנים. אחוז משקי בית עם ארבעה ילדים או יותר. ממוצע שנות הלימוד בקרב גילאי 25–54. אחוז בעלי תואר אקדמי בקרב גילאי 27–54. אחוז בעלי הכנסה מעבודה בגילאים 25–54. אחוז נשים בגילאי 25–54 שאין להן הכנסה מעבודה. אחוז בעלי הכנסה מעבודה הגבוהה מפעמיים השכר הממוצע. אחוז בעלי הכנסה מעבודה מתחת לשכר המינימום. אחוז מקבלי הבטחת הכנסה והשלמת הכנסה בזקנה ושאירים (זו"ש) מתוך בני 20 ומעלה. הכנסה חודשית ממוצעת לנפש. ממוצע כלי רכב בבעלות ל־100 תושבים בני 17 ומעלה. ממוצע אגרה בעד רישיון רכב (הערכה של שווי הרכב). ממוצע מספר ימי שהייה בחו"ל בשנה. המדד משמש את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לאפיון יחידות גאוגרפיות וסיווגן לרמה חברתית-כלכלית של האוכלוסייה המדד משמש את משרדי הממשלה להקצאת תקציבים, בהם: הקצאת תקציבי משרד הפנים (מענקי איזון) לרשויות המקומיות. הקצאת תקציבי משרד החינוך לרשויות המקומיות. הקצאת תקציבי משרד הרווחה והשירותים החברתיים לרשויות המקומיות. בנוסף, משמש המדד להשוואות סטטיסטיות, בעיקר על ידי הרשות המבצעת, מכוני מחקר והעיתונות. מדד ג'יני דירוג רשויות מקומיות בישראל מדד חברתי-כלכלי: שאלות ותשובות נפוצות, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה המדד החברתי-כלכלי, דו"ח מרכז המחקר והמידע המחלקה לפיקוח תקציבי של הכנסת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הודעה לתקשורת מרכז המחקר והמידע המחלקה לפיקוח תקציבי, המדד החברתי-כלכלי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה תיאור וניתוח השימוש בו להקצאת תקציבים לרשויות המקומיות ותיאור מדדים נוספים
הכמהים לאהבה

"הכמהים לאהבה" (באנגלית: The Raging Moon, בארצות הברית Long Ago, Tomorrow) הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1971 בבימויו של בריאן פורבס (אנ'), עם מלקולם מקדואל ונאנט ניומן (אנ') בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "The Raging Moon" של פיטר מרשל (אנ') משנת 1964 המתאר את חייהם של משותקים במוסד. מרשל עצמו סבל משיתוק בגלל פוליו ומת בגיל צעיר. שם הספר לקוח משיר של דילן תומאס המוקרן בתחילתו. הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. מלקולם מקדואל היה מועמד לפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר. השחקן גרי אולדמן אמר כי ראה את הסרט כשהיה בן 15, התרשם ממשחקו של מקדואל והחליט להיות שחקן. נאנט ניומן הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. ברוס פריצ'רד (מלקולם מקדואל) הוא צעיר בריטי בן 24 שאוהב לבלות, לצאת עם בחורות, לשחק כדורגל בקבוצת חובבים ולהיות מסולק לאחר שרב עם השופט שפסל לו שער בגלל נבדל. הוא חוזר הביתה מעוצבן ומקנטר את אחיו השתקן הרולד (ג'פרי וייטהד) שעומד להתחתן. בחתונה הוא מברך בהומור את החתן, שותה ומשתכר ובדרך לביתו הוא קורס. הוא מתעורר בבית החולים כששתי רגליו משותקות (אין אבחנה נוירולוגית ברורה לסיבת השיתוק). הוא שוקע בדיכאון לאחר שהרופא מגלה לו שלא יוכל ללכת ומעדיף ללכת למוסד למשותקים מאשר לחזור למשפחתו שאינה מעוניינת שיגור בדירתם הקטנה. המוסד הוא פרטי ומוחזק על ידי הכנסייה מתרומות. האחות הראשית (מרג'רי מייסון) היא קשוחה ומנסה לחנך את ברוס לשמור על הכללים. ברוס מתחבר למטפל ביל (בארי ג'קסון) ולאשתו שרה (ג'ורג'יה בראון) שמנסים לעודד אותו. בזמנו החופשי הוא כותב שירים וסיפורים קצרים. ברוס שם לב לג'יל מתיוס (נאנט ניומן) שנמצאת במוסד זה כבר חמש שנים, סובלת משיתוק כתוצאה מפוליו ומתניידת בכסא גלגלים כמו כל המאושפזים. ג'יל היא בת 31 ומאורסת כמה שנים לג'פרי (מייקל ליס). בתחילה היא לא מראה עניין בברוס שנעצב לאחר שהיא חוזרת למשפחתה כדי לחגוג את אירוסיה. ג'יל משתכנעת שג'פרי אינו אוהב אותה באמת ונמשך איליה בגלל עושר המשפחה או מתוך רחמים. היא מנתקת את הקשרים איתו וחוזרת למוסד לשמחתו של ברוס שיוצא מהדיכאון וממשיך לחזר אחריה. היא נענית לו ולאחר שהצליח למכור סיפור שלו בעשרים פאונדס, לוקחים אותם ביל ושרה לעיר לקנות טבעות אירוסים. הם משתובבים כילדים קטנים, מקניטים את התורמים וננזפים. ברוס מתכנן להינשא לג'יל ולעזוב את המוסד למרות שהאחות הראשית והכומר (ג'רלד סלים) מנסים להניא אותו מכך. העתיד נראה מבטיח לברוס אבל לפתע חולה ג'יל במחלה וירלית ומובהלת לבית חולים. ברוס נוסע לבית החולים עם ביל ושרה אך הרופא שם מגלה להם שהיא נפטרה. הם חוזרים למוסד וברוס בצער עמוק. אחד המשותקים מתחיל לשחק אתו פינג פונג. ברוס שקוע בעצמו ורק לאחר כמה דקות הוא נענה ומשתתף במשחק, החיים ממשיכים. "הכמהים לאהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הכמהים לאהבה", באתר נטפליקס "הכמהים לאהבה", באתר AllMovie (באנגלית) "הכמהים לאהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לכמהים לאהבה, באתר יוטיוב נאנט ניומן משוחחת על תפקידה בסרט, באתר יוטיוב סצנת האהבה, באתר יוטיוב *גרי אולדמן ומלקולם מקדואל, באתר יוטיוב
חורבת כמון

חורבת כמון היא אתר ארכאולוגי בו נתגלו שרידי בית חווה של משפחה יהודית עם מקווה טהרה. האתר נמצא על הצלע המזרחית של הר כמון, מערבית ליישוב הבדואי כמאנה בגובה של 550 מטר מעל גובה פני הים. האתר התגלה ונפגע בשנת 2003 תוך כדי עבודות פיתוח של משרד השיכון ביישוב כמאנה. חלק מבתי היישוב בנויים על שרידי החורבה, לכן בוצעה חפירה במקטע יחסית קטן של החורבה. נחפרו שתי שכבות, האחת מתוארכת למאה הראשונה והשנייה לספירה. השכבה השנייה באתר, מתוארכת למאה השלישית לספירה. הממצאים במקטע החפירה הקטן שבוצע חשף בשכבה השנייה שרידי מבנה המזכיר מאוד מקווה טהרה. למבנה שלוש מדרגות היורדות לבריכה קטנה, על קירות המבנה טיח אפור, שהוא אופייני למקוואות טהרה. בבריכה עצמה נמצאו שברי קנקנים מסגנון הקנקנים שיוצרו בשיחין ואופייניים ליישוב היהודי בגליל. בשכבה הראשונה נתגלו שרידי מבנה מהמאה השלישית לספירה. למבנה היה חצר ומדרגות שהובילו לקומה שנייה. במבנה נתגלו גם שרידי מטבח וחרסים של קנקני בישול וסירים שסגנונם מעיד שיוצרו בכפר חנניה. כלים מכפר חנניה היו נפוצים בקרב האוכלוסייה היהודית בגליל. על פי הממצאים במקום, הארכאולוג משה הרטל מסיק שכנראה מדובר בבית חווה בו גרה משפחה יהודית וזאת על פי חיבור מכלול הממצאים במקום. משה הרטל, חורבת כמון: חווה של יהודים בגליל, באתר antiquities.org.il Eitan Klein, חורבת בית-בד יישוב יהודי מימי הבית השני ואתר כנסייתי מהתקופה הביזנטית.pdf
מודיעין News

מודיעין News הוא עיתון (מקומי) ואתר אינטרנט ישראלי שקם בשנת 1996. בעלי העיתון הוא אלי דנון, ועורכו הוא ערן קמינסקי. העיתון מופץ אחת לשבוע, ויוצא להדפסה בבית הדפוס של עיתון ישראל היום בעיר תל אביב-יפו. העיתון מחולק באופן חינמי לתושבי העיר מודיעין ולתושבי האזור אחת לשבוע, על ידי מערך הפצה מתקדם. ערן קמינסקי רותי בוסידן אלי דנון מכתבים פותח עניין סוגר עניין חדשות מה קורה בעיר? נדל"ן, עסקים ומסחר ספורט אתר האינטרנט הרשמי של מודיעין News מודיעין News, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מודיעין News".
בנפיקה

האם התכוונתם ל... בנפיקה (רובע) – רובע בחלק הצפון מערבי של ליסבון בנפיקה ליסבון – מועדון כדורגל מהעיר ליסבון בנפיקה ליסבון (כדורסל) – מועדון כדורסל מהעיר ליסבון בנפיקיום – מענק שניתן בראשית ימי הביניים עבור שירותים
תומאס נאסט

תומאס נאסט (באנגלית: Thomas Nast; 26 בספטמבר 1840 – 7 בדצמבר 1902) היה קריקטוריסט אמריקאי יליד גרמניה, שנחשב לאחד מהאבות המייסדים של הקריקטורה האמריקאית. תומאס נאסט נולד בספטמבר 1840 בבארקים צבאיים בלנדאו שבבוואריה, גרמניה (כיום במדינת ריינלנד-פפאלץ), למשפחה של מוזיקאים. אביו, ג'וזף תומאס נאסט, היה חצוצרן בתזמורת רגימנט 9 של בוואריה. בשנת 1846, בשל דעותיו הפוליטיות של האב, עזב ג'וזף נאסט את גרמניה ונסע לארצות הברית, ואשתו והילדים הצטרפו אליו לאחר זמן קצר. נאסט גדל בניו יורק ולמד בבית ספר מקומי מגיל שש ועד גיל 14. הוא הצטיין בציור מגיל צעיר, ובשנת 1854 החל ללמוד ציור עם המורים אלפרד פרדריקס ותיאודור קאופמן. לאחר מכן המשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית לעיצוב. נאסט למד בבית ספר בניו יורק מגיל שש עד 14. הוא הצליח בשיעורים גרועים, אבל התשוקה שלו לציור ניכרה כבר מגיל צעיר. בשנת 1854, בגיל 14, הוא נרשם לשנת לימודים אצל אלפרד פרדריקס ותיאודור קאופמן, ולאחר מכן בבית הספר של האקדמיה הלאומית לעיצוב. בשנת 1856, הוא החל לעבוד כשרטט עבור העיתון המאויר של פרנק לסלי. רישומיו הופיעו לראשונה בהארפר'ס ויקלי ב-19 במרץ 1859, כאשר אייר דו"ח שחשף שחיתות משטרתית; נאסט היה בן 18 באותו שלב. נאסט התחיל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 1856 כמאייר בעיתון "Frank Leslie's Illustrated Newspaper". יצירתו הראשונה בעיתון הארפר'ס ויקלי פורסמה ב-19 במרץ 1859, כאשר הוא היה רק בן 18. בשנת 1862 הצטרף נאסט לצוות המאיירים של הארפר'ס ויקלי וזכה להכרה בזכות יצירותיו שהעבירו מסרים פוליטיים וחברתיים. בין יצירותיו הבולטות ניתן למנות את הקריקטורות נגד הפוליטיקאי המושחת "בוס" טוויד ואת הקריקטורות שעסקו במלחמת האזרחים האמריקאית. נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן, כינה את נאסט "המגייס הטוב ביותר שלנו", בהתייחס לקריקטורות שהניעו את הציבור לתמוך במאמץ המלחמתי. לאחר המלחמה, נאסט התנגד בתוקף למדיניות האנטי-שיקום של הנשיא אנדרו ג'ונסון, אותו תיאר בסדרה של קריקטורות נועזות שסימנו את "ההתחלה הגדולה של נאסט בתחום הקריקטורה". סגנונו של נאסט התאפיין בשימוש בקווים חזקים ובצבעי דיו, שהבליטו את דמויותיו והדגישו את המסר הפוליטי. נאסט היה ידוע גם בהעברת מסרים אנטי-קתוליים בקריקטורותיו, דבר שזיכה אותו בביקורת מצד קהילות קתוליות שונות. נאסט פעל רבות לקידום זכויות השחורים בארצות הברית, ביטול העבדות והתנגדות להפרדה גזעית. יצירותיו השפיעו על התודעה הציבורית והעניקו לו מקום חשוב בהיסטוריה של הקריקטורה והאמנות הפוליטית בארצות הברית. השפעתו של תומאס נאסט הייתה נרחבת, והוא נחשב לאחד הקריקטוריסטים החשובים ביותר בהיסטוריה האמריקאית. הנשיא תאודור רוזוולט כינה את נאסט "המורה הטוב ביותר שלנו", בהתייחס לתפקידו בחינוך הציבור באמצעות הקריקטורות שלו. יצירותיו ממשיכות להשפיע על קריקטוריסטים ואמנים פוליטיים עד היום. מדיה וקבצים בנושא תומאס נאסט בוויקישיתוף כתבי תומאס נאסט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של תומאס נאסט תומאס נאסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "The Historic Elephant and Donkey; It Was Thomas Nast "Father of the American Cartoon," Who Brought Them Into Politics" (PDF). The New York Times. 2 באוגוסט 1908. p. SM9. נבדק ב-2017-09-20. {{cite news}}: (עזרה) "Timeline of Thomas Nast's Life". Bryant, Edward. "Nast, Thomas". In Grove Art Online. Oxford Art Online. Retrieved October 7, 2012. Halloran 2012, p. 3. Paine 1974, pp. v, 20. Paine 1974, p. 29. Halloran 2012, p. 26. Paine 1974, p. 98. Paine 1974, p. 69. Paine 1974, p. 112.
והיב סייף

והיב מחמוד סייף (בערבית: وهيب محمود سيف; נולד ב-28 בדצמבר 1966) הוא ראש המועצה המקומית יאנוח-ג'ת. נולד למחמוד וזכייה וגדל בכפר יאנוח-ג'ת. למד בבית ספר יסודי יאנוח-ג'ת ובתיכון במעלות-תרשיחא. בשנת 1984 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים עד לשנת 1987. בשנים 1987–2000 עבד כקבלן לעבודות בנייה ופיתוח. בשנים 2000–2001 שימש כעוזר של ראש המועצה, שייח' אבו ראיד יוסף קארוט. בשנים 2005–2008 שימש כחבר מועצה מקומית יאנוח-ג'ת. בתקופת כהונתו של ראש המועצה השייח' אבו מאהר ג'דאללה סעד. בשנת 2008 התמודד לראשות המועצה מול מעד'א חסבאני וניצח עם 50.63 לעומת 49.37 לחסאבני. בפברואר 2010 הודח מתפקידו על ידי שר הפנים אלי ישי לאחר שלא הצליח להעביר את תקציב המועצה בהיעדר רוב מבין חברי המועצה. בשנת 2011 נסע לעבוד כמנהל פרויקטים בחברת קבלנית לבנייה באנגולה עד לשנת 2015. בשנת 2015 שב לישראל ועבד כקבלן עצמאי. בשנים 2018–2024 שימש בשנית חבר מועצה מקומית יאנוח-ג'ת. בבחירות שנערכו בפברואר 2024 התמודד לראשות המועצה ונבחר עם 81.94% מהקולות לאחר שהיה מועמד יחיד. באפריל 2024 נבחר למזכיר פורום הדרוזים והצ'רקסים. הוא נשוי לזליחה ואב לארבעה. מתגורר ביאנוח-ג'ת. והיב סייף, ברשת החברתית פייסבוק نتعرّف على رؤساء البلدات الدّرزيّة المنتخَبين, مجلة العمامة הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 5875, עמ' 753 שר הפנים ישי הדיח את ראש מועצת ינוח גת מתפקידו, באתר פורטל הכרמל הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12209, התשפ"ד, 18 במרץ 2024, עמ' 5860 יאסר גדבאן נבחר ליו"ר פורום הדרוזים והצ'רקסים, באתר פורטל הכרמל
חורבת בית הבד

חורבת בית הבד (חירבת אום א-ראס) היא אתר ארכאולוגי בה נתגלו שרידי יישוב יהודי שעל חורבותיו נבנתה כנסייה ובשלב מאוחר יותר מבנה עות'מאני. החורבה שוכנת בגובה של 442 מטר מעל גובה פני הים, במרחק של 2.5 ק"מ מזרחית מבית נטיף וכשלושה ק"מ צפונית לתל עדולם. האתר נסקר במפת ה-PEF כאשר קונדר וקיצ'נר ביקרו באתר בשנת 1883. בשנת 1898 ביקר באתר האב הדומיניקני לואי הוגו ונסן שגילה באתר שרידי כנסייה עם פסיפס שהוקדשה ליוחנן המטביל. בשנת 1899 הגיע לחורבת בית הבד רוברט אלכסנדר סטיוארט מקליסטר שיצר תרשים מדויק של הכנסייה והמבנה שלה. בשנות התשעים של המאה העשרים נסקר האתר כחלק מסקר נס הרים. בעקבות ריבוי חפירות השוד במקום בשנת 2014, נערך במקום סקר חללים תת-קרקעיים בין השני 2014 ל 2016 על ידי איתן קליין, גדעון גולדנברג ואילן חדד. בחורבת בית הבד נתגלו שרידי יישוב יהודי מהתקופה ההלניסטית. היישוב היה חלק ממערך יישובים יהודים גדול בסביבה, שהיוו חלק מפלך יהודה בתקופת בית שני, כאשר בית נטיף מהווה את בירת הפלך. בראש החורבה עומדים שרידי מבנה מהתקופה העות'מאנית. על המדרון הדרום מערבי של הגבעה ניתן לראות את שרידי מבנה הכנסייה הביזנטית שנתגלתה במקום. בשאר המדרונות של הגבעה, יש עשרות פתחים לחללים תת-קרקעיים שכוללים 4 מקוואות טהרה, מערות קבורה כולל מערת קבורה ביזנטית שנחצבה בקצה המזרחי של הכנסייה ולמעשה, עשתה שימוש משני במקווה הטהרה, שכבר היה חצוב במקום, מערות אחסון, בית בד תת-קרקעי, מערת קולומבריום, בורות מים ומערכת מסתור. הממצאים שנתגלו בחורבת בית הבד אפשרו לחוקרים לקבוע ציר זמן לתולדות היישוב במקום. היישוב הוקם ככל הנראה בתקופה ההלניסטית המאוחרת כיישוב יהודי שהתקיים עד לסוף מרד בר כוכבא. בתקופה הביזנטית הוסב מקווה אחד במקום למערת קבורה ביזנטית, כאשר במאה השישית לספירה בערך, מוקמת במקום כנסייה סביב לקבר החצוב, כדי שניתן יהיה להשתמש בו. הזיהוי שמערת הקבורה היא שימוש משני של מקווה טהרה, התאפשר בזכות זיהוי הטיח האפור על קירות מערת הקבורה. טיח אפור הוא אלמנט אופייני למקוואות בתקופת בית שני. בכנסייה הייתה רצפת פסיפס עם כתובת הקדשה ליוחנן המטביל, שככל הנראה זו לשונה: "הקדוש יוחנן, יונאס הכומר [עשה זאת]" בעבר נתגלה ותועד לוח סורג גם כן עם כתובת הקדשה ואבן קובייתית עם כתובת יוונית. הממצא הקרמי כולל שבר פך בישול מהתקופה הרומית הקדומה, שברים של נרות מעוטרים מהמאה השלישית והרביעית לספירה, שברי כלי זכוכית משלהי התקופה הרומית, תחילת התקופה הביזנטית, שברי קדרות חרס מהתקופה הביזנטית והמוסלמית הקדומה. מערכת המסתור במקום עשתה שימוש במחסנים התת-קרקעיים בחורבת בית הבד. היא נחצבה בתקופת בית שני והיוותה חלק ממערכות המסתור שהוכנו למרד בר כוכבא. כמו כן, נתגלה משקוף מעוטר בתבליט, שככל הנראה לא הסתיימה הכנתו. לחוקרים קשה לדעת אם זהו משקוף בפני עצמו או שהיה חלק מהמשקוף שנתגלה באתר בסוף המאה ה-19. איתן קליין, גדעון גולדנברג, אילן חדד, חורבת בית בד: יישוב יהודי מימי הבית השני ואתר כנסייתי מהתקופה הביזנטית, באתר "במעבה ההר" – הוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון, ‏2019
אוגדת יערה

אוגדת יערה (או "מפקדת יערה") היא אוגדת חי"ר קלה במילואים הכפופה לפיקוד העורף ומצויה בתהליכי הקמה. האוגדה הוקמה כלקח מאירועי מבצע שומר החומות ועתידה לפעול לאבטחת צירים מרכזיים בשטח מדינת ישראל בשעות חירום ולהתמודד עם מהומות, הפרות סדר או אירועי פח"ע. חטיבות האוגדה אחראיות בחירום על מרחב העורף כאשר ייעודם הוא פעילות ככוח לוחם בעורף להגנת יישובי הגבול וסיוע לתושבי היישובים בשעת חירום. הרעיון להקמת חטיבות האוגדה החל לאחר המהומות במבצע שומר החומות, ומתוך ההבנה כי קיים חשש שבאירועי חירום, ייחסמו צירים מרכזיים בשל הפרות סדר, מהומות, ואירועי פח"ע מצד תושבי הכפרים הערבים הסמוכים לצירים ובכך תפגע יכולת ההובלה והשינוע של כוחות צה"ל לאזורי הלחימה. בעקבות כך, גדודי החי"ר במילואים שפעלו עצמאית תחת פיקוד העורף אוחדו לשתי חטיבות, חטיבת החי"ר הצפונית האחראית על מרחב הצפון, וחטיבת דניאל שאחראית על מרחב הדרום. במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוחלט להקים חטיבה שלישית, "חטיבת שילה" שתהיה אחראית על מרחב המרכז ולהפוך את מפקדת יערה לאוגדה בהיקף מלא כשבתכנון אף תיתכן הקמה של חטיבה רביעית. בנוסף לחטיבות, בעקבות מתקפת הפתע על ישראל (2023) הוקמה לראשונה יחידת הניוד "הר ציון 0710", יחידת ניוד במילואים המורכבת מבעלי רכבי שטח 4X4 פרטיים שתפקידה לנייד כוחות לוחמים במהירות המרבית למוקדי חיכוך, לחימה, חירום או אסון לאומי. בנוסף לתפקידה של האוגדה כאוגדת הגנה ליישובי העורף, משמשות חטיבות האוגדה ככוח לוחם למשימות ביטחון שוטף בשטחי יהודה ושומרון ולהחלפת וריענון כוחות מילואים אחרים. חטיבת דניאל חטיבת החי"ר הצפונית לילך שובך, צה"ל משנה את פניו: מפיקוד העורף - לפיקוד ההגנה?, באתר ישראל היום, 20 בינואר 2024 יואב זיתון, ממלחמה ללחימה: הפשיטות הקטלניות, וסימני שלטון פלסטיני חלופי לחמאס | תמונת מצב, באתר ynet, 25 בפברואר 2024 יחידת 'הר ציון' שהוקמה ב-7 באוקטובר – בתרגיל מיוחד, באתר צה"ל, 16 במאי 2024 שמעון כהן, מתגייסים עם רכב השטח לסייע לכוחות צה"ל, באתר ערוץ 7, 26 ביוני 2024
ויקיאנה

וויקיאנה (בגרמנית: Wickiana) הוא אחד האוספים החשובים ביותר של דיווחי חדשות ומסמכים הקשורים לאירועים אקטואליים מהמאה ה-16, בצורה של עלונים בודדים ומאוירים, חוברות, הדפסים, טקסטים כתובים ביד וציורים. אוסף זה מהווה אחד הארכיונים החשובים ביותר לתקופת הרפורמציה בשווייץ. האוסף נקרא על שם יוהאן יאקוב וויק (אנ'), כומר בכנסיית הפרדיגר ובבית החולים הקשור אליה בציריך החל משנת 1552, ובשנת 1557 הוא מונה לדיאקון השני ולכומר בכנסיית גרוסמונסטר (Grossmünster) בציריך. וויק אסף וסידר מסמכי חדשות עכשוויים בצורה כרונולוגית בין השנים 1559–1588, תוך שילוב חומרים נוספים מהתקופה שבין השנים 1505–1559 באוסף שלו. האוסף של וויק מכיל 24 כרכי פוליו, אשר לאחר מותו בשנת 1588 הוחזקו בספריית המנזר בכנסיית גרוסמונסטר ולאחר מכן הועברו בשנת 1836 לספריית העיר ציריך. בנוסף למספר עצום של הדפסים ממדינות דוברות גרמנית, האוסף כולל גם 52 פריטים בשפות אחרות. רבים מהמסמכים מקורם במרכזי הדפוס וההפקה הספרותית החשובים ביותר באותה תקופה – אאוגסבורג, נירנברג ושטרסבורג. המסמכים, המכילים תמונות וטקסטים, מעידים על חיי התקופה ומדווחים על תופעות כגון אירועים טבעיים – כוכבי שביט, רעידות אדמה ושיטפונות, עיוותים פיזיים בבעלי חיים ובני אדם, פשעים מסעירים ואירועים פוליטיים של התקופה. לדוגמה, כוכב השביט של 1577 מתואר כ"מפחיד ומופלא" ("schrecklich und wunderbarlich"). האוסף משקף את האווירה של המשבר הדתי והפוליטי של התקופה: אולריך צווינגלי, שנפטר בשנת 1531 ניבא את סוף העולם. ייתכן שהאוסף של וויק נחשב בעיניו ובעיני בני דורו כמבשרים של יום הדין. האוסף כולל 439 עלוני דפוס מאוירים (חיתוכי עץ), מתוכם 429 שייכים לאוסף המקורי, ו-10 הוספו מאוחר יותר. בשנת 1925, עלוני הדפוס המאוירים הוצאו מכרכי כתב היד של יוהאן יאקוב וויק ואוחסנו בנפרד במחלקת ההדפסים והציורים של הספרייה המרכזית של ציריך (Graphische Sammlung). יתרת המסמכים, הכוללים את כל האוסף של וויק, מאוחסנים במחלקת כתבי היד של הספרייה המרכזית של ציריך. חגב הנזיר בסטיאן הגנר, החבר האחרון ששרד במנזרמנזר רוטי, נופל ומת ברפרסוויל ילד במשוונדן מותקף על ידי חזיר ומת. הלקאת שני נזירים בגין רמאות בז'נבה. השביט הגדול של 1577, פראג, נובמבר 1577 M. Senn, Die Wickiana. Johann Jakob Wicks Nachrichtensammlung aus dem 16. Jahrhundert, Zürich 1975. Franz Matthias Mauelshagen, Wunderkammer auf Papier. Die Wickiana zwischen Reformation und Volksglaube, Diss. Univ. Zürich, Zürich 2008. Wolfgang Harms, Michael Schilling (eds.), Die Wickiana. Die Sammlung der Zentralbibliothek Zürich, Tübingen 1997–2005. מדיה וקבצים בנושא ויקיאנה בוויקישיתוף ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויקיאנה".
עונת 2024/2025 בליגת העל בכדוריד נשים

עונת 2024/2025 בליגת העל בכדוריד נשים, הידועה גם כליגת אתנה בכדוריד תכלול 9 קבוצות. העונה תתחיל רשמית ב-26 בספטמבר 2024, אך משחק הפתיחה יתקיים ב-23 בספטמבר. טורניר פתיחת העונה, גביע הליגה ע"ש רונית שטייגר ז"ל, יתחיל ב-11 בספטמבר 2024 משלב רבע הגמר, בהשתתפות 8 מקבוצות הליגה (מלבד א.כ. נס ציונה). עולה אוטומטית לשלב חצי הגמר כאלופת העונה הקודמת מידע מאתר מנהלת הליגה ליגת על אתנה נשים, אתר איגוד הכדוריד בישראל הדר ואן קולא, ליגת אתנה: שיר מחמלי בהרצליה מקשרות ניגריות בחולון, 12 ביולי 2024, אתר איגוד הכדוריד בישראל