laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסנדר סנדר מרגליות

אלכסנדר סנדר מרגליות (-כ"ט בטבת תקס"ב, 1802) היה רבה של סטאנוב ופוסק הלכה בולט בתקופתו בנו של רבי מרדכי "חסיד", מחכמי הקלויז בברודי, חברותא של ה"נודע ביהודה" ותלמידו של הרב משה אוסטרר. סבו, הרב מנחם מאניש מרגליות היה בנו של רבי יצחק רבה של יברוב ובעלה של הינדא בתו של רבי אלכסנדר סנדר שור, ה"תבואות שור". אביו נפטר בגיל 22 והוא גדל יחד עם אחיו ואחותו בברודי אצל דודם הרב צבי הירש לופטינר. בצעירותו למד בקלויז בברודי. נישא לאסתר בת רבי צבי הירש בוכנר, רבה של זברז', ובנו של רבי שלמה רבה של פינטשוב ומחבר הספר "יקהל שלמה". כיהן בדוברומיל שבגליציה. לאחר שלוש שנים עזבה, בעקבות פטירת אשתו ואת מקומו מילא בנו רבי מרדכי. בשנת תקל"ד כיהן בזברז' על מקום חמיו ובסביבות שנת תק"מ החל לכהן בסטאנוב. למשך תקופה עבר לכהן בפשוורסק שבגליציה ובהמשך חזר לסטאנוב. הוא כיהן כראש ישיבה במקומות רבנותו. רבנים רבים הפנו אליו שאלות, וכן הוא מצוטט בספרי הלכה בולטים כמו פרי מגדים, אריה דבי עילאי ועוד. בין תלמידיו: אחייניו הרב אפרים זלמן מרגליות, הרב חיים מרדכי מרגליות והרב משה רבן של קליוואן וסדיגורה ומחבר ספר "פני משה", והאחים רבי יעקב משולם אורנשטיין והרב משה יהושע השיל אורנשטיין. בהסכמת הרב משה רפפורט רבה של ליז'נסק לספרו תורת הרא"ם נכתב שהיה רבם של רוב חכמי דורו. אחיו הרב מנחם מאניש כיהן במספר עיירות ברחבי ליטא. אחותו רעכיל נישא לרבי פנחס רבה של קאלק. בניו היו הרב שמואל רבה של סטרי, הרב מרדכי ממלא מקום אביו ברבנות, הרב נפתלי צבי מלבוב, הרב יהודה אריה לייביש רבה של ז'מיגראד והרב יוסף ממלא מקום אחיו ברבנות ז'מיגראד. חתניו היו הרב יוסף שאול פרנקל-תאומים והעשיר אורי שרגא פייבל בלוך מווילנה. היה מחותנו של רבי יחזקאל לנדא בעל הנודע ביהודה. מרבית ספריו לא הודפסו. תשובות הרא"ם על שולחן ערוך אבן העזר, ורשה תרי"ט תורת הרא"ם על התנ"ך, למברג תרנ"ח חידושי הרא"ם על הש"ס, למברג תרנ"ח מאיר וונדר, אלף מרגליות בערכו (399). עלים לתרופה, גיליון תשמ"ה, פרשת בא תשע"א. דוד הלחמי, רבי אלכסנדר סנדר מרגלית, אב"ד סטנב, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' קפ"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) כתביו תשובות הרא"ם בגוגל ספרים תשובות הרא"ם חלק ג' באתר היברובוקס תורת הרא"ם באתר היברובוקס שנת לידתו לא ידועה אך היא מאוחרת משנת תצ"ז, 1737 שנת פטירת סבו שעל שמו הוא נקרא. ראו מבשר צדק לרבי ישכר בער מזלוטשוב, ברוקלין תשע"א. משבצות זהב תצ"ח סק"ז. יורה דעה תשובה י'. מוזכר ב"בית אפרים" (ספרו של גיסו ובן דודו הרב אפרים זלמן מרגליות) חושן משפט סימן ז', כ"החריף ובקי" כך למשל בנודע ביהודה אבן העזר מהדורה תנינא סימן נ"ד "עכשיו אשימה פני לדברי מחותני ידידי הרב הגאון מוה' סענדר נר״ו אב״ד ור״ה דק״ק זבארוש
אנכימוליוס

אנכימוליוס, (המאה ה-6 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני ששרת את המלך קלאומנס הראשון. לאחר רציחת הטיראן האתונאי היפרכוס, עלה לשלטון אחיו היפיאס. אולם מורדים אתונאים שיחדו את האורקל בדלפי, כדי שתגיד לכל ספרטני שיבוא לדלפי לשאול שאלה אצל האורקל; "שחררו את אתונה". מלך ספרטה קלאומנס הראשון התרשם מאוד מכך, ושלח את אנכימוליוס שהיה בנו של ספרטני בשם אסטיר, בראש צבא לכבוש את אתונה ולגרש את הטיראן משם. אנכימוליוס הגיע דרך הים ונחת בפלרון, אולם היפיאס הזעיק את בן בריתו התסאלי קניאס שהגיע בראש 1,000 פרשים תסאלים לאזור. תומכיו של היפיאס הכינו מבעוד מועד את הקרקע כדי שתתאים לקרב פרשים. התסאלים תקפו בהפתעה והנחילו לספרטנים תבוסה מוחצת, אנכימוליוס עצמו נהרג, וקברו נמצא על פי עדותו של הרודוטוס, באטיקה ליד מקדש הרקולס. מאוחר יותר הגיע קלאומנס עצמו בראש צבא גדול יותר וגרש את היפיאס. הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998. כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת". משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI) הרודוטוס ספר ה', 63.
אי הפסחא (פרובינציה)

פרובינציית אי הפסחא (בספרדית: Provincia de Isla de Pascua) היא אחת משמונה הפרובינציות של מחוז ולפראיסו בצ'ילה. הפרובינציה משתרעת על שטח של 164 קמ"ר ומתגוררים בה 5,806 תושבים נכון לשנות 2012, רובם בעיירה האנגה רואה. זוהי הפרובינציה היחידה של צ'ילה בתחומי פולינזיה ויחד עם אנטארקטיקה צ'ילנה הן היחידות מחוץ ליבשת אמריקה הדרומית. בניגוד לפרובינציות אחרות בצ'ילה היא אינה מחולקת לקומונות, אלא כל השטח שייך לקומונה אחת. רוב שטחה של הפרובינציה משתרע על אי הפסחא וכולל בנוסף כמה איונים קטנים בלתי מיושבים מסביב לאי: מוטו נואי (Motu Nui‏, כ-40 דונם), מוטו איטי (Motu Iti‏, כ-16 דונם) והקרוב ביותר מוטו קאו קאו (Kau Kau‏, דונם), ובמערב: מוטו קו אפוקו (Motu Ko Hepoko‏, דונם) ומוטו טאוטרה (Motu Tautara‏ במערב, דונם) ומוטו מארוטירי (Motu Marotiri) מדרום לכף המזרחי שמהווה הר הגעש הכבוי פויקה בצפון-מזרח. בנוסף שייך לפרובינציה גם האי הכפול הקטן והבלתי מיושב סאלס אי גומס, כ-391 קילומטרים מזרחית לאי הפסחא. בראש הפרובינציה עומד מושל (gobernador provincial). מאז 1984 המושל הוא תמיד מקומי. כל ארבע שנים מאז 1966 נערכו בחירות למועצה מוניציפלית בת שישה חברים (concejo municipal), שאחד מהם נבחר לראש עירייה (alcalde). על שמירת החוק בפרובינציה ממונים כ-20 שוטרים, האחראים גם לביטחון בשדה התעופה. יש באי נוכחות של צבא צ'ילה בייחוד של חיל הים הצ'יליאני. הבסיס הימי מפעיל ספינת סיור, האחראית גם על פעולות הצלה. המטבע הוא הפסו צ'יליאני, אם כי גם הדולר האמריקני הפך למטבע משני וניתן לשלם בו בכל מקום. אי הפסחא הוא אזור פטור ממס, כך שהרווחים ממסים והיטלים נמוכים. התקציב של ניהול הפרובינציה ממומן בעיקר מסובסידיות מממשלת צ'ילה. מדיה וקבצים בנושא אי הפסחא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אי הפסחא מפקד 2012 של המכון הלאומי לסטטיסטיקה של צ'ילה עמוד 28
קליקרטידס

קליקרטידס, (ביוונית: Καλλικρατίδας; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני, שפיקד על הכוחות הספרטניים בקרב ארגינוסאי. קליקרטידס מונה לנאוארכוס לאחר ששנת הפיקוד של ליסנדרוס תמה. קליקרטידס היה מוכשר פחות מקודמו, מה גם שהנסיך הפרסי כורש הצעיר שתמך לפני כן בליסנדרוס סירב לתמוך בו, והוא נאלץ להיעזר בתרומות ממילטוס, והצליח להגדיל את הצי ל-140 ספינות. הוא נטש את מדיניות אי הלוחמה של ליסנדרוס, ובראשית הקיץ של שנת 406 לפנה"ס פשט על מבצר דלפיניון בכיוס משם האתונאים הטרידו לעיתים קרובות את תושבי האי. לאחר מכן פשט על לסבוס, המצביא האתונאי קונון נשלח נגדו עם 70 ספינות, הוא נתקל ב-140 הספינות של קליקרטידס והובס בקרב, הוא איבד 30 ספינות ונמלט עם ה-40 הנותרות לנמל מיטילנה שם הטיל עליו קליקרטידס מצור. קונון הצליח לשגר ספינה לאתונה שהודיעה על מצבו הקשה. האתונאים שלחו 12 ספינות לחלץ אותו, אולם קליקטרידטס תקף אותן והרס 10 מתוכן. האתונאים ציידו עוד 110 ספינות, רבים מאנשי הצוות בספינות אלו היו עבדים או מלחים לא מנוסים, אליהם הצטרפו בסאמוס עוד 40 ספינות והצי בן ה-150 ספינות יצא להציל את קונון. קליקרטידס השאיר 50 ספינות כדי לשמור שקונון לא יימלט, ויצא עם השאר לעצור את האתונאים. הציים התנגשו באיי ארגינוסאי, והקרב זכה לשם קרב ארגינוסאי. האתונאים ניצחו ניצחון מוחץ, קליקרטידס נהרג, והספרטנים איבדו 70 ספינות. אולם ניצחונו של ליסנדרוס בקרב אייגוספוטמוי החזיר את היוקרה לספרטנים. משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב. (הספר בקטלוג ULI) אפרים דוד. הדמוקרטיה הקלאסית - התהוותה, תפקודה, עקרונותיה ותלאותיה באתונה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשס"ג. אריסטו. מדינת האתונאים. תרגם מיוונית, הקדים מבוא והוסיף הערות דוד אשרי. תרגם את קטעי הפיוט אביב מלצר. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשכ"ז. פלוטארכוס. חיי אישים - אנשי יוון. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א. (הביוגרפיות של סולון, תמיסטוקלס ואלקיביאדס תורגמו על ידי מ"ה בן שמאי.) פלוטארכוס. ספרטה - אמרות ומנהגים. תרגמה מיוונית והוסיפה מבוא ופירוש דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, תשע"א. Morrison, J.S., J.F. Coates and N.B. Rankov. The Athenian Trireme. Cambridge, Cambridge University Press, 2000 (2nd edition). Hale. John R. Lords of the Sea: The epic story of the Athenian navy and the birth of democracy. London, Penguin Books, 2009. Xenophon, Hellenica. Translated by C.L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1918 (reprinted 1968). Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather and others. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1967. משה עמית, "תולדות יוון הקלאסית", עמ' 401.
מונטה

מונטה (בצרפתית Monthey) היא עיר בעלת 17,000 תושבים, השוכנת בעמק הרון, בירת מחוז מונטה בקנטון ואלה, בשווייץ. בשנת 2005 אירחה מונטה את משחקי החורף של הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער. למונטה יש מספר ערים תאומות, והן: איטליה איווריאה, איטליה. גרמניה טיבינגן, גרמניה. הונגריה גוד (אנ'), הונגריה לוקסמבורג דיקירך, לוקסמבורג. מדיה וקבצים בנושא מונטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונטה
Towards the Sun

Towards the Sun (בעברית: לקראת השמש) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה מתוך הפסקול Home, של הסרט בית. הוא נכתב על ידי טיאגו קרוואלהו, גארי גואו וריהאנה, ויצא ב-24 בפברואר 2015 כסינגל המוביל של הפסקול. השיר הוא בלדת פופ עם השפעות מז'אנר ה-R&B וכולל בתוכו תוכן ומילים חיוביות ואופטימיות. ההרכב של השיר הושווה ליצירות של הלהקה הבריטית קולדפליי ושיתוף הפעולה שלהם עם ריהאנה בשיר "Princess of China" מ-2012. ביוני 2012, נודע כי ריהאנה תככב בתפקיד ראשי בסרט "בית", לצד השחקן האמריקאי ג'ים פרסונס. בספטמבר 2012, פוקס המאה ה-20 ואולפני ההנפשה של דרימוורקס הודיעו כי הסרט ייצא לאקרנים ב-27 במרץ 2015. ב-2014, דיווח מגזין וראייטי כי בנוסף לדיבוב, יצרה ריהאנה אלבום קונספט לסרט שייצא ב-17 במרץ 2015. מאוחר יותר התברר כי הפסקול של הסרט יכלול גם שירים של הזמרות צ'רלי XCX, ג'ניפר לופז וקייזה. מידע על הסינגל "Towards the Sun" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Towards the Sun" באתר AllMusic סרטון השיר "Towards the Sun" באתר יוטיוב
ניטוקריס

האם התכוונתם ל... ניטוקריס המצרית (ביוונית: Νίτωκρις; המאה ה-23 לפנה"ס–2192 לפנה"ס) – הדמות הראשית המזוהה בשם זה, הנזכרת בכתבי הרודוטוס כמלכה מצרית מן השושלת הפרעונית השישית אשר נקמה ברוצחי אחיה; קיימת מחלוקת אם מדובר בדמות היסטורית או בדיונית ניטוקריס הבבלית (גם "מלכת בבל"; 550 לפנה"ס?–המאה ה-6 לפנה"ס) – דמות הנזכרת בכתבי הרודוטוס כמלכה העוצרת של עיר המדינה בבל, שהסבה את נהר הפרת כדי להגן על עירה; קיימת מחלוקת לגבי זיהויה
MATE

MATE (מבוטא "מָאטֶה", כמו המשקה) היא סביבת שולחן עבודה אשר פיתוחה החל בשנת 2011 עבור הפצות לינוקס, והיא הייתה לראשונה זמינה ב־18 ביוני 2011. סביבה זו היא פיצול של GNOME, ובניגוד לגרסאות החדשות של GNOME (שכעת כבר נמצא בגרסה 4), MATE מהווה ההמשך של גרסאות 2 למיניהן של GNOME. פיתוחה של סביבת עבודה זו החל בעקבות שינוי גרפי מהותי מגרסתו הקודמת של GNOME בגרסה החדשה – 3, שיצאה באותה שנה. לסביבת עבודה זו, כמו כל סביבות העבודה עבור הפצות לינוקס, ישנן תוכנות ועזרים המהווים חלק מסביבת העבודה. עבור MATE, ישנן רק תוכניות בודדות כאלו, בניגוד לסביבות עבודה כגון KDE, שבהן ישנם עזרים רבים. Caja – סייר קבצים. Pluma – עורך קובצי טקסט (קובצי .txt). העין של MATE – מציג תמונות. Atril – מציג מסמכים (כגון קובצי PDF, PS, EPS, XPS). Engrampa – מנהל ארכיונים (מאפשר חילוץ קבצים מארכיונים כגון zip, tar.gz, tar.bz2). מסוף MATE – המסוף (הטרמינל) של סביבת שולחן העבודה. לינוקס GNOME מדיה וקבצים בנושא MATE בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של MATE (באנגלית) האתר הרשמי של סביבת העבודה MATE
רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית

רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית (בערבית: الجمهورية العربية الصحراوية الديمقراطية, בספרדית: República Árabe Saharaui Democrática) היא בשטחה של המושבה לשעבר סהרה הספרדית, והיא מדינה שההכרה בה מוגבלת. היא הוקמה בהכרזה של חזית פוליסריו ב-27 בפברואר 1976 ארבעים מדינות בעולם מקיימות קשרים דיפלומטיים עם מדינה זו, ועוד שבע מכירות בה ללא קשרים כאלה.[דרוש מקור].[דרושה הבהרה] ב-1984 התקבלה הרפובליקה כחברה בארגון אחדות אפריקה (לימים האיחוד האפריקאי). הדת הרשמית של רפובליקת סהרה היא האסלאם. בפועול רוב שטחה של הרפובליקה מצוי תחת שליטה של מרוקו (ראו סהרה המערבית). שטר כסף של מאה דירהאם לזכר המצעד הירוק מפת מיקום של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית - בירוק כהה צבועים השטחים המצוים בשליטתה ובירוק בהיר השטחים הנתבעים על ידה מפת סהרה המערבית המחולקת בין שליטת מרוקו ושליטה של חזית פוליסריו סהרה המערבית האיחוד הלאומי של נשים סהרוואיות חזית פוליסריו מדיה וקבצים בנושא רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית בוויקישיתוף מאיה לקר, סהרה המערבית - סיפור על מלחמה ואדישות, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2010 Jacob Mundy - How the US and Morocco seized the Spanish Sahara (באנגלית) רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021 טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024 מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
דיאנה אבגר

דיאנה אבגר (12 באוקטובר 1859, ראנגון, בורמה הבריטית - 8 ביולי 1937, יוקוהמה, יפן) הייתה דיפלומטית ארמנית. היא האשה הארמנית הראשונה ששימשה שגרירת מדינה, וככל הנראה האשה הראשונה בכלל ששימשה שגרירה בעת המודרנית. דיאנה אנאהיט אגאבקיאן, שנטבלה בשם גאיאן, נולדה בבורמה הבריטית כצעירה בין שבעה ילדים לאב הודי-ארמני שהיגר לשם מאספהאן בפרס. אימה, אווט, הייתה ממשפחת טטאוס אווטום במחוז שיראז בפרס. היא גדלה בקולקטה והתחנכה במנזר. היא רכשה שליטה באנגלית, ארמנית, ובהינדוסטנית. היא נישאה לאפקאר מייקל אפקאר, נצר לבית אפגר מניו ג'ולפה, אותו רובע ארמני באספהאן ממנו באו הוריה. משפחת אפקאר שגשגה כמשפחת סוחרים ברחבי דרום-מזרח אסיה, והתמחתה ביצוא ויבוא פנינים. בשנת 1891 עקרה עם בעלה ליפן כדי להרחיב את עסקי המשפחה. היא ילדה 5 ילדים, מתוכם שלושה הגיעו לבגרות. כאשר הרפובליקה הראשונה של ארמניה זכתה בעצמאות ב-28 במאי 1918, עדיין לא הכירו בה מדינות העולם. בשנת 1920, הודות למאמציה של אבגר, יפן הייתה המדינה הראשונה שהכירה בארמניה. מתוך הערכה לפועלה זה, מינה אותה האמו אוהנג'ניאן, ששימש אז שר החוץ של ארמניה, שגרירת כבוד ליפן. עם היבלעותה של ארמניה בברית המועצות, בוטל המינוי שלה. לאחר שהעבירה את הטיפול בעסקי המשפחה ביפן לבנה, התפנתה אבגר לעסוק בכתיבה ובפעילות הומניטרית. היא פרסמה מאמרים וחיבורים עיוניים על אוכלוסיות מדוכאות, ובמיוחד על הארמנים תחת האימפריה העות'מאנית, וכן על יחסים בינלאומיים ועל השלכות האימפריאליזם על מצב העולם ועל סכסוכים בינלאומיים. בין כתבי העת בהם פרסמה: The Japan Gazette, The Far East, ו-Armenia (לימים נקרא New Armenia). בין ספריה: The Great Evil. Yokohama, Japan: “Japan Gazette” Press, 1914, 114 pp. Peace and No Peace. Yokohama, Japan: “Japan Gazette” Press, 1912, 101 pp. The Peace Problem. Yokohama, Japan: “Japan Gazette” Press, 1912, 131 pp. On the Cross of Europe’s Imperialism: Armenia Crucified. Yokohama, Japan: 1918, 116 pp. In His Name... Yokohama, Japan: “Japan Gazette,” 1911. 52 pp. Betrayed Armenia. Yokohama, Japan: “Japan Gazette” Press, 1910, 77 pp. The Truth about the Armenian Massacres. Yokohama, Japan: “Japan Gazette,” 1910, 26 pp. Home Stories of the War. Kobe, Japan: The Kaneko Printing Works, 1905, 47 pp. Susan. Yokohama, Japan: Kelly and Walsh, Limited, 1892, 109 pp. בגיל 67 החלה לסבול מליקויי ראייה, אובדן שמיעה, ודלקת פרקים. היא הלכה לעולמה ב-8 ביולי 1937 ביוקוהמה, ונקברה בבית עלמין לזרים לצד בעלה. מדיה וקבצים בנושא דיאנה אבגר בוויקישיתוף כתבי דיאנה אבגר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) קתרין מאראגון שימשה שגרירת ספרד באנגליה בראשית המאה ה-16. דיאנה אפקאר: הדיפלומטית הראשונה (אנגלית), באתר קרן התרבות הארמנית.
כרם רעים

כרם רעים (שמו הקודם: נחלי טל) היא התנחלות ויישוב קהילתי בגוש טלמונים שבמערב הרי בנימין, המשתייך למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב ממוקם באזור מערב בנימין, בין היישובים נריה לנחליאל. היישוב שוכן כקילומטר צפונית־מערבית למזרעה אל-קיבליה בגובה של עד 580 מטר מעל פני הים. היישוב הוקם בשנת 2009 כמאחז. גרעין ההקמה של היישוב נקרא בתחילה "נחלי טל" שם שמהווה את החיבור הגאוגרפי בין היישוב נחליאל לבין יישובי טלמונים-טלמון ודולב. בהמשך שונה השם ל"כרם רעים", על שם שלושה מחבריהם של חברי גרעין ההקמה, שנפלו בקרב: סמל שמואל עקיבא וייס שנפל ב-2002 במהלך מבצע חומת מגן; סגן עמיחי מרחביה, שנפל ב-2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה; וסרן יהונתן (יוני) נתנאל, שנפל ב-2009 במהלך מבצע עופרת יצוקה. שלושתם היו בוגרי אותו שנתון בישיבת ירושלים לצעירים. באוגוסט 2007 הוקם במקום כרם ענבים ("כרם אביה") בשטח של 80 דונם. הכרם שוכן על אדמות מדינה, שהוחכרו על ידי הסוכנות היהודית לבעל הכרם. חוקיות המקום אושרה במאי 2013 הכרם ביישוב סבל מהתנכלויות חוזרות ונשנות של פלסטינים. באוקטובר 2014 נפרצה דרך היקפית מסביב לאזור, כדי לסייע בשמירה על המקום. בשנת 2017 קיבל המאחז אישור רשמי כיישוב, ובנוכחות שר הביטחון אביגדור ליברמן הונחה אבן פינה להקמת מבנה הקבע. בשנת 2017 אושרה התב"ע הראשונה ליישוב ובמסגרתה ייבנו בו 255 יחידות דיור בשנת 2019 אושרה התב"ע השנייה ליישוב ובמסגרתה ייבנו בו 140 יחידות דיור נוספות. ביישוב מתגוררות 200 משפחות ובהתאם לתוכניות המאושרות יש תכנון לבנייה של 400 יחידות דיור. ביישוב בית כנסת, גן ילדים, מעון, משחקיה, ספרייה, גינה קהילתית ומקווה נשים. ילדי היישוב לומדים בבתי הספר היסודיים בגוש: הבנות בבית ספר "דרך יהודית" ביישוב דולב, והבנים בת"ת בנריה או בבית ספר ממלכתי דתי בטלמון. היישוב נמצא במרחק כעשרים וחמש דקות נסיעה מהעיר מודיעין. היישוב נמצא בסמוך ל"כרם אביה", ולשמורת פארק גיבורות התנ"ך בהן עובר מסלול בין שפע מעיינות, עצי פרי ונוף. מדיה וקבצים בנושא כרם רעים בוויקישיתוף כרם רעים, ברשת החברתית פייסבוק כרם רעים באתר המועצה האזורית מטה בנימין נחלי טל במפה טופוגרפית - אתר עמוד ענן אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. כרם רעים, באתר binyamin.org.il יהושע בריינר‏, שלום עכשיו: שני מאחזים חדשים הוקמו בגדה, באתר וואלה, 31 באוקטובר 2012 חבלה נוספת בזדון בכרם 'נחלי טל' במערב בנימין נתניהו הקים 20 התנחלויות חדשות שוב חבלה בכרם נחלי טל שבבנימין נפרצה דרך היקפית מסביב לכרם "נחלי טל" שבין נריה לנחליאל ליברמן: "אנחנו בונים בהתנחלויות בקצב שלא נראה משנת 2000", באתר www.israelhayom.co.il עודד שלום, אלישע בן־קימון, הפשרת היישוב, באתר "ידיעות אחרונות", 18 במאי 2017 תוכנית 235/10 מטה בנימין - תב"ע עכשיו, באתר www.tabanow.co.il הודיה כריש חזוני, סוף להקפאה: אושרה בניית אלפי יחידות דיור ביו"ש, באתר מקור ראשון, ‏כח' תשרי תשפ"א יונתן סידון, חצי שעה ממרכז הארץ: דירה ב-1.1 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 29 בנובמבר 2018 חלוציות חדשה בניחוח של פעם, באתר ערוץ 7 פארק גיבורות התנ"ך
קרינקי

קרינקי (בפולנית Krynki) היא עיירה בפרובינציית ביאליסטוק בפולין, על גבול בלארוס, ובה כ-2,700 תושבים, רובם פולנים ומיעוטם בלארוסים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. העיירה קיבלה זכויות עיר בשנת 1569, איבדה אותן ב-1950 אך שבה וקיבלה אותן ב-2009. בעיירה קיים אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר במזרח אירופה. בעיר כיהנו מספר רבנים ליטאים בולטים, הרב ברוך לאווסקי ה"מנחת ברוך", הרב זלמן סנדר כהנא שפירא והרב חזקיהו יוסף מישקובסקי. בשנת 1905 קמה בעיר תנועת פועלים יהודיים שביטאה שאיפות מהפכניות אך לא הגיעה לכדי מרד באימפריה הרוסית. בין מלחמות העולם חיו בקרינקי כ-9,000 יהודים, שהיוו כ-90% מתושבי העיירה, אך רבים מהם היגרו לארצות הברית וליעדים אחרים באירופה ובעולם. ערב מלחמת העולם השנייה היו בקרינקי כ-3,500 יהודים מתוך כ-5,000 תושבי היישוב, שרובם היו פולנים ומיעוטם בלארוסים. עם פלישת הגרמנים לפולין בספטמבר 1939 נכבשה קרינקי על ידי הגרמנים אך הם העבירו את השליטה בעיירה לסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. יהודים רבים מהעיירה הוגלו לסיביר אך במקומם הגיעו פליטים יהודיים מאזורי פולין שנותרו בידי הגרמנים, ומספר היהודים בעיירה עלה בכמה מאות. במבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941 כבשו הגרמנים שוב את קרינקי. עשרות יהודים נהרגו בקרב שבמהלכו נכבשה העיירה. עם הכיבוש חויבו היהודים לענוד טלאי צהוב. בדצמבר 1941 הוקם בעיירה גטו מגודר. באפריל 1942 נרצחו בגטו עשרות יהודים ולאחר מספר שבועות הובאו לגטו כ-1,200 יהודים מבז'וסטוביצה ויילקה. בנובמבר נשלחו רוב יהודי הגטו, כ-5,000 נפש, למחנה קלבסין (Kielbasin) ומשם גורשו למחנה ההשמדה טרבלינקה. עשרות צעירים יהודים נמלטו בעת האקציה וכ-350 יהודים הושארו בחיים לשם עבודה. בינואר 1943 נשלחו יהודים אלה לגטו סוקולקה ומשם גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. באקציה זו נמלטו מספר יהודים וחלקם הצליחו להצטרף לפרטיזנים. מדיה וקבצים בנושא קרינקי בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת קרינקי, בספריית העיר ניו יורק קרינקי (Krynki), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קרינקי", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין ולאורה קרגו, קרינקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 911–913), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קרינקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
יואב הורוביץ

יואב הורוביץ (נולד ב-11 ביוני 1960) הוא מנהל ישראלי. בעבר היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ראש סגל ראש ממשלת ישראל, מנכ"ל "אוויס ישראל" ומשנה למנכ"ל יוניברסל מוטורס ישראל. החל מדצמבר 2023, מונה הורוביץ ליו"ר הוועד המנהל של שנקר. נולד בישראל לאם מורה ולאב איש צבא, מלוחמי גוש עציון אשר נשבה בידי הלגיון הירדני. עם גיוסו לצה"ל התנדב הורוביץ לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. לאחר השחרור מהצבא עבד כמאבטח באל על. במילואים משרת הורוביץ ביחידת שלדג. את הקריירה כמנהל החל במחלקת השיווק של "כלל סחר", יבואנית ימאהה. ב-1993 עבר לעבוד כמנהל פעילות האופנועים והטרקטורונים בחברת "מאיר" יבואנית הונדה. בשנים 2000–2003 כיהן כמנכ"ל כלמוטור, יבואנית מיצובישי. לאחר מכן הקים חברה בשם "י. הורוביץ אסטרטגיה עסקית". עד 2000 כיהן כיו"ר איגוד יבואני הרכב הדו גלגלי בלשכת המסחר. בתקופת ההתנתקות היה מנהל מטה המתנגדים לתוכנית רה"מ. ב–2006 כיהן בתפקיד בכיר במטה הבחירות של בנימין נתניהו בהתמודדות בפריימריז של הליכוד. בינואר 2008 מונה למנכ"ל אוויס ישראל, והפסיק את פעילותה של חברתו הפרטית. ב-2009 עלה שמו כמועמד המוביל לתפקיד יו"ר מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. מפברואר 2011 ועד 2014 שימש כחבר הוועד המנהל של רשות השידור. ב-2011 מונה ליו"ר "אוטו איטליה" (יבואנית פרארי ומזראטי) בעקבות רכישתה בידי אוויס. ב-2014 סיים תואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט. בנובמבר 2014 עלה שמו כמועמד מוביל לתפקיד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לאחר התפטרות הראל לוקר. בעקבות המיזוג בין יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית ג'נרל מוטורס) לאוויס, מונה הורוביץ בנובמבר 2014 לתפקיד משנה למנכ"ל יוניברסל מוטורס ישראל. לאחר הבחירות לכנסת העשרים נמנה עם צוות המשא ומתן של הליכוד במסגרת המגעים לקראת הרכבת ממשלת ישראל השלושים וארבע. במאי 2016 מונה הורוביץ על ידי נתניהו לתפקיד ראש סגל ראש הממשלה. לאחר פרישתו של אלי גרונר במאי 2018 מונה הורוביץ גם לממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה. ב-11 ביוני 2019 הודיע כי בכוונתו לעזוב את התפקיד. מתגורר בכפר בן נון. הוא נשוי בשנית לגילה ואב לארבעה בנים. מדיה וקבצים בנושא יואב הורוביץ בוויקישיתוף יואב הורוביץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליאת רון, ‏פורטפוליו / יואב הורוביץ, באתר גלובס, 31 במאי 2012 שוקי שדה, האיש ש"מוכן ללכת רחוק מאוד כדי לרצות את הבוס", באתר TheMarker‏, 15 בספטמבר 2016 יואב הורוביץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יואב הורוביץ מונה ליושב ראש הוועד המנהל של שנקר, באתר וואלה, 3 בינואר 2024 מינוי חדש ומסקרן: זה יו"ר וועד המנהל החדש של שנקר, באתר אייס, 3 בינואר 2024 בן כספית, ‏הפרוטוקול: המציאות האחרת של נתניהו בהרצאותיו בפני התקשורת, באתר מעריב אונליין, 28 באוגוסט 2016 יואב קרקובסקי, מנכ״ל משרד רה"מ יואב הורוביץ הודיע על סיום תפקידו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 ביוני 2019
שדרות רגר

שדרות רגר היא שדרה וציר התנועה הראשי של העיר באר שבע. כביש 406 עובר דרך השדרות. שמן הקודם של השדרות היה "הנשיאים", אך עם פטירתו של ראש עיריית באר שבע יצחק רגר בשנת 1997 שונה השם לזכרו. השדרות מחברות בין הכניסה הצפונית של באר שבע וצומת אלי כהן בדרום - מפגש השדרות עם כביש 25 הממשיך דרומה לכיוון אילת/מצפה רמון (נקרא 'שדרות דוד חכם' בקטע זה) ומערבה לכיוון אופקים (נקרא 'שדרות דוד טוביהו'), ורחובות הרצל והחלוץ הנכנסים לעיר העתיקה. השדרות עוברות בצפון דרך שכונה ד', דרומה משם הן מפרידות בין שכונה ג' לשכונה ב', ובחלקן הדרומי בין שכונה א' למרכז אזרחי. לאורך השדרות בתי מגורים (בעיקר בחלקן הצפוני), מרכזים מסחריים, גנים ציבוריים ומבני ציבור. לצידי שדרות רגר כמה אתרים מרכזיים בעיר (מצפון לדרום): אוניברסיטת בן-גוריון בנגב המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה מרכז מורים באר שבע המשכן לאמנויות הבמה באר שבע בית יד לבנים היכל התרבות באר שבע קניון הנגב ערך מורחב – פיגוע ההתאבדות הכפול בבאר שבע ב-31 באוגוסט 2004 התרחש בנקודת מפגש של קווי האוטובוס 6 ו-12 פיגוע התאבדות כפול. בפיגוע נרצחו 16 אזרחים ישראלים ונפצעו מעל 100. הפיגוע אירע בשעה 14:45. שני מחבלים מתאבדים עלו לאוטובוס בתחנה המרכזית של באר שבע. כאשר נפגשו האוטובוסים מול רחבת בניין עיריית באר שבע, פוצצו את עצמם המחבלים בהפרש של מספר דקות. מדיה וקבצים בנושא שדרות רגר בוויקישיתוף שדרות רגר, סרטון באתר יוטיוב