laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טאש

טאש (בהונגרית: Tass) הוא כפר בנפת קונסנטמיקלוש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית. שמו של הכפר טאש הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1325. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 חיו יהודים בכפר, בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה. שימון קמן (במקור שמעון קוֹהְן (כהן), בהונגרית: Kemény Simon; טאש, 19 באוגוסט 1882 – בודפשט, 27 בינואר 1945) היה משורר יהודי-הונגרי, סופר, עיתונאי, עורך עיתון. מדיה וקבצים בנושא טאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי טאש שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 A Belügyminisztérium 1898. évi 116215. sz. rendelete.MNL-OL 30797. mikrofilm 677. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1898. év 86. oldal 49. sor. "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1155/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-28.
תנועה להתחדשות ממלכתית

תל"ם - תנועה להתחדשות ממלכתית היא מפלגה ישראלית שפעלה בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, בראשות משה דיין ומרדכי בן-פורת. בסוף שנת 1980 החלה המערכת הפוליטית להיערך לבחירות שהיו מתוכננות בשנת 1981. משה דיין, שנבחר לכנסת התשיעית מטעם המערך, הוזמן ב-1977 על ידי מנחם בגין להיות שר החוץ בממשלתו, אך התפטר מהממשלה והתלבט האם לפרוש מהחיים הפוליטיים או להתמודד במפלגת מרכז שתיקח את מקומה של התנועה הדמוקרטית לשינוי שהתפוררה. באותה תקופה פרשו יגאל הורביץ, זלמן שובל וחבריהם מהרשימה הממלכתית, מהליכוד על רקע חילוקי דעות במדיניות הכלכלית, וביקשו להתמודד בחירות. שובל האמין שעדיף להתמודד יחד עם דיין ופעל לשדך בין דיין להורביץ. המפלגה נוסדה במרץ 1981 לקראת הבחירות לכנסת העשירית על ידי ח"כ משה דיין וזלמן שובל. בתחילה סיכם דיין עם זלמן שובל על ריצה משותפת עם הרשימה הממלכתית, אך המגעים עם יגאל הורביץ, ראש רפ"י באותה עת, עלו על שרטון, על רקע עמדותיו הניציות של יגאל הורביץ ובתחילת אפריל הציג דיין את רשימתו שכללה את מרדכי בן-פורת, זלמן שובל, הרצל שפיר, בועז נהיר, ישראל כץ, אברהם בן מאיר, רם כספי, ישראל גרנית ושלמה אהרונסון. בהמשך הסכים הורביץ יחד עם חבריו, יוצאי הרשימה הממלכתית, להצטרף לרשימה ושובץ במקום השלישי, תוך שדחק אחורה את זלמן שובל והבאים אחריו. ניסיונות לצרף את עזר ויצמן לרשימה, לא צלחו. בכנסת היוצאת כללה הסיעה את דיין, יגאל הורביץ, זלמן שובל ושפיק אסעד מסיעת אחווה (שנבחר במקור לכנסת במסגרת התנועה הדמוקרטית לשינוי). סקרים מוקדמים חזו למפלגה, לכשתקום, חזרה על ההישג של התנועה הדמוקרטית לשינוי. אולם לאחר הקמת המפלגה ועם התקדמות מערכת הבחירות והקיטוב בין הליכוד למערך, התמיכה בתל"ם ירדה. באפריל, קיבלה המפלגה בסקר מינה צמח שבעה מנדטים ובמאי ירדה ל-4 מנדטים. בבחירות זכתה להישג של 2 מנדטים בלבד, מכוחם נכנסו לכנסת דיין ומרדכי בן-פורת. במהלך הקדנציה נפטר משה דיין ובמקומו נכנס הורביץ לכנסת. ביוני 1983 התפלגו הורביץ ובן פורת והקימו שניהם סיעות יחיד בהן כיהנו במשך יתרת כהונת הכנסת. בן פורת שב והתמודד בראשות התנועה להתחדשות ציונית חברתית בבחירות לכנסת האחת עשרה, אך היא לא עברה את אחוז החסימה. תל"ם באתר הכנסת נחום ברנע, בתחנת באר שבע עמד קטר, דבר, 27 בפברואר 1981 דיין מוכן שרשימתו תצטרף, דבר, 5 באפריל 1981 ילקוט הפרסומים 2721, עמוד 2057 דיין מציע מקום שלישי להורביץ, דבר, 20 באפריל 1981 נחום ברנע, דיין הוא כמו הרעש בצפת, דבר, 13 בפברואר 1981 אבי בטלהיים, המפלגות חלו בקדחת הסקרים, מעריב, 21 בספטמבר 1980 סקר דחף: 17 מנדטים, דבר, 4 בינואר 1981 מערך - 46 מנדטים, ליכוד - 34, המפד"ל - 8, תל"ם - 7 מנדטים, דבר, 21 באפריל 1981 סקר מאי של מינה צמח, דבר, 25 במאי 1981 מערך - 43; ליכוד - 42, דבר, 9 ביוני 1981
בילבאו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בילבאו – עיר בספרד אישים: מריבי בילבאו – שחקנית ספרדייה פייו בילבאו – רוכב אופני כביש ספרדי-בסקי בילבו
ולריה ואל

ולריה ואל, (במקור ואהל-Wahl, בהונגרית: Vál Valéria; לושונץ, 1 בינואר 1897 – בודפשט, 6 בספטמבר 19) הייתה צורפת יהודייה-הונגרייה. גיסה ז'יגמונד קולוז'ווארי היה צייר, גרפיקאי ופסל. ולריה ואל הייתה במשך עשורים בחזית אמני הצורפות בממלכת הונגריה ובהונגריה אחרי מלחמת העולם השנייה ויצרה מאות יצירות אמנות. ולריה ואהל נולדה במשפחה יהודית כבתם של שאנדור ואהל ושל לאונורה הֶקְש ׁ(Heksch). היא הייתה תלמידתם של דיולה טוט ושל R.A. Zutt בבית הספר לעיצוב תעשייתי בבודפשט. בין שתי מלחמות העולם, היא עיצבה והכינה חפצים שימושיים וחפצי נוי דקורטיביים שהוצגו בתערוכות של אגודת הסדנאות ההונגרית ב-1935, ולאחר מכן ב-1936 במוזיאון ארנסט וב"גלריה טמאש" (גלריה חשובה במרכז העיר בבודפשט שנוסדה על ידי הנריק טמאש (1879–1960), אספן אמנות. הגלריה פעלה מ-1927 ועד סיום מלחמת העולם השנייה שבמהלכה ניזוקה קשה. היא עסקה בעיקר בתערוכת יצירות של ציירים הונגרים מודרניים, אבל זה לבדו לא החזיק את הגלריה, ולכן ביצעה גם מסגור תמונות ומכרה רפרודוקציות גרמניות, צרפתיות ואיטלקיות). לאחר מלחמת העולם השנייה עסקה ולריה ואל בעיקר בייצור תכשיטים. ב-1955 הציגה תערוכת יחיד בגלריה צ'וק בבודפשט. עבודותיה נכללו בתערוכות Jewelry '70 (גלריה צ'וק) וכן ב-Dressing '72 (מוזיאון ארנסט). בעלה פרנץ ג'זה (1900–1945) היה מהנדס מכונות, לו נישאה ב-25 באוקטובר 1924 בבודפשט. הוא מת במחנה הריכוז דכאו בינואר 1945. תערוכת מלאכת היד הלאומית ה-4 (1932) – מדליית כסף תערוכת מלאכת היד הלאומית (1937) – מדליית זהב תערוכת האגודה לאמנויות שימושיות (1938) – מדליית ארד המכרז של משרד התרבות ההונגרי והיכל התמונות (Képcsarnok) לחפצים שימושיים בצורפות (1954) – פרס שלישי תחרות תכשיטי אופנה של החברה לאמנויות תעשייתיות (1956) – פרס שני ופרס שלישי. Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי) Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) Új magyar életrajzi lexikon VI. (Sz–Zs). Főszerk. Markó László. Budapest: Helikon. 2007. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי לאסלו מרקו) יצירותיה באתר גלריה סבאריה ולריה ואל ביוגרפיה באתר Arcanum 31 יצירות של ולריה ואל באתר המוזיאון לאמנות שימושית "Elhunyt Győző Ferencné Vál Valéria". נפסבה. 1982-09-21. p. 8. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1457/1924. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-28.
אום אל-קיוין (עיר)

אום אל-קיוין (בערבית: أم القيوين) היא בירת האמירות אום אל-קיוין באיחוד האמירויות הערביות. נכון לשנת 2020, אוכלוסייתה מונה 44,411 תושבים, מה שהופך אותה לעיר הבירה הכי פחות מאוכלסת מבין 7 בירות האמירויות והעיר השמינית בגודלה במדינה. העיר ממוקמת על חצי אי לחופי המפרץ הפרסי, כ־12 קילומטרים מצפון לעג'מאן. מול העיר נמצאים כמה איים. מדרום לעיר חולף כביש E 11, הכביש הארוך ביותר במדינה. הכביש מקשר את העיר עם כמה מהערים הגדולות במדינה, כמו אבו דאבי, דובאי, שארג'ה וראס אל-ח'ימה. עד 2009 שירת את העיר נמל תעופה הנמצא מזרחית לה, אך הוא נסגר. מדיה וקבצים בנושא אום אל-קיוין בוויקישיתוף "Population of Cities in United Arab Emirates (2020)". Worldpopulationreview.com. נבדק ב-19 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא איחוד האמירויות הערביות ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כשאור דולק בחלונך

"כשאור דולק בחלונך" הוא שיר בביצוע ההרכב הישראלי שלישיית גשר הירקון. סשה ארגוב הלחין את השיר למילותיו של עמוס אטינגר. השיר נכלל באלבומו של ההרכב "אהבה ראשונה", שתיעד תוכנית מ־1964 באותו השם של השלישייה. ביצוע סולו של אריק איינשטיין לשיר נכלל באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'", שהתפרסם ב־1976. מתי כספי ביצע אף הוא את השיר, והוא נכלל באלבומו "מתי כספי שר סשה ארגוב", שהתפרסם ב־1982. ביצוע משותף של גידי גוב ומאיר בנאי בתוכנית "לילה גוב" נכלל באלבום "שירים מלילה גוב 2", שהתפרסם ב־1997. ביצוע של ארקדי דוכין נכלל באלבום גרסאות הכיסוי שלו "נקודת מבט", שהתפרסם ב־2007. רוני גינוסר וגון הלוי כללו את השיר באלבומם "כשאור דולק בחלונך", שהתפרסם ב־2014, שכלל ביצועים שלהם לשירי סשה ארגוב. חבורת "זהו זה!" ביצעו את השיר ב־2020. השיר נכתב לתוכניתה הראשונה של שלישיית גשר הירקון "אהבה ראשונה", שהועלתה ב־1964. ההשראה לשיר הייתה שכנתו של אטינגר, שגרה בשכירות בבניין מולו ברחוב רש"י 12 בתל אביב. אטינגר לא הכיר את האישה ולא ניסה להכיר אותה, אך ראה אותה כותבת הרבה, ושם לב לכך שהאור בדירתה דולק ללא הפסקה במשך כל שעות היממה. שני הפרטים עוררו את סקרנותו. לימים נודע לו שהאישה הייתה ניצולת שואה בודדה, והעריך שאולי היה לכך קשר לאור הבלתי פוסק בדירתה. הלחן המוכר למילים של אטינגר הוא של סשה ארגוב, אך קיים גם לחן אחר של יוני רכטר ואבנר קנר. השיר בביצוע "ארבע-עשרה אוקטבות" נכלל באלבום שנושא את שם ההרכב, שהתפרסם ב־1975. אקורדי השיר "כשאור דולק בחלונך" באתר Tab4u סרטון השיר "כשאור דולק בחלונך" באתר יוטיוב מילות השיר "כשאור דולק בחלונך" באתר שירונט האלבום "אהבה ראשונה", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־18 ביוני 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־16 ביוני 2023 "כשאור דולק בחלונך" בביצוע אריק איינשטיין, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 "כשאור דולק בחלונך" בביצוע מתי כספי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 "כשאור דולק בחלונך" בביצוע גידי גוב ומאיר בנאי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 "כשאור דולק בחלונך" בביצוע חבורת "זהו זה!", באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 "כשאור דולק בחלונך" בביצוע ארקדי דוכין, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 "כשאור דולק בחלונך" בביצוע רוני גינוסר וגון הלוי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 יואב קוטנר, ביוגרפיה של שלישיית גשר הירקון, באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023 הסיפורים מאחורי השירים – כשאור דולק בחלונך, פרח הלילך, באתר יוטיוב, 15 במאי 2014, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
טמפו קולה

טמפו קולה היה משקה קולה שיוצר על ידי חברת טמפו משקאות. המשקה יוצר החל משנת 1960 על פי זיכיון מחברת Florasynth Laboratories האמריקאית. המשקה נמכר בבקבוקים בעלי צורה ייחודית, שבמשך השנים הפכו למזוהים איתו - בתחילה בבקבוק זכוכית "משפחתי" בנפח ליטר אחד, לאחר מכן צופו בקבוקים אלה בציפוי פלסטיק "נגד התפוצצות", ולבסוף בבקבוקי פלסטיק בנפח 2 ליטר שכונו קנקל. עם כניסת חברת קוקה-קולה לישראל ניסתה חברת טמפו לשמור על נתח שוק עם הקולה מתוצרתה, אולם בשנת 1991, כתנאי לקבלת הזיכיון של פפסי, נדרשה להפסיק לייצר את המותג. טמפו באתר נוסטלגיה אונליין פרסומת למשקה טמפו-קולה, באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים ראו למשל פרסומת זו ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העימות במחנה הפליטים ג'נין

האם התכוונתם ל... העימות במחנה הפליטים ג'נין (ינואר 2023) העימות במחנה הפליטים ג'נין (יוני 2023) העימות במחנה הפליטים ג'נין (יולי 2023) העימות במחנה הפליטים ג'נין (ספטמבר 2023)
צדקא

צדקא (בפלשתית: 𐤑𐤃𐤒𐤀; באכדית: 𒍢𒀉𒋡𒀀) היה מלך אשקלון במאה ה-8 לפנה"ס. הוא, כמו חזקיהו, מלך ממלכת יהודה ששכנה בסמוך אליו, מרד כנגד סנחריב, וירד מהשלטון במסע סנחריב בלבנט. צדקא התעקש להחזיק באשקלון ולפתוח במרד נגד האימפריה האשורית החדשה. בני בריתו היו בני עקרון ומלך יהודה, חזקיהו, ששלט בממלכת יהודה. ב־701 לפנה"ס המרד נכשל כאשר סנחריב בסופו של דבר ניצח אותו והשתלט על הערים בית-דגן, יפו, בני ברק ואזור. צדקא נאלץ לחלוק כבוד בעקבות תבוסתו. לאחר המרד, סנחריב מינה את שרו-לו-דרי, בנו של קודמו של צדקא, רוכיבתו, למלך אשקלון. לאחר מכן, מיתינתי הפך למלך אשקלון והחליף את שרו־לו־דרי, זאת בחסות סנחריב. סנחריב הוציא את שרו־לו־דרי מתפקידו ככל הנראה בשל קשרו עם נכו הראשון. בנוסף לאזכוריו בכתובות מלכותיות אשוריות, מופיע שמו של צדקא על חותם פלשתי מימי בנו מִתִּתִּ, שתוכנו ”לעבדאלאב בן שבעת עבד מתת בן צדקא” – חותם השייך לאדם בשם עֶבֶדאֱלִאָב בן שִבְעַת, אחד משרי המלך מִתִּתִּ בן צדקא. השם "צדקא" נמצא גם בכתובת פיניקית מכתי, ומזכיר גם את השם הפיניקי "צדקמלך" (המופיע כמלך לפש ובכתובת מכרכמיש (אנ')) ואת השם מלכי־צדק, וכנראה מזכיר את אל הצדק הכנעני (אנ') (המופיע אצל פילון איש גבל ודמסקיוס). A. Bergman, Two Hebrew Seals of the ‘Ebed Class, Journal of Biblical Literature 55, 1936, עמ' 221 doi: 10.2307/3259805‏, JSTOR 3259805 שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992, עמ' 212 𐤑𐤃𐤒𐤀, ויקימילון, 2022-12-04 A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 1, Eisenbrauns, 2012, עמ' 64 (הקטע חוזר גם בעמ' 95, 114, 131, 175, 192, 210 ו־222) וכן ב־A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 2, Eisenbrauns, 2014, עמ' 48 A. Kirk Grayson, Jamie Novotny, The royal inscriptions of Sennacherib, king of Assyria (704-681 BC). Part 1, Eisenbrauns, 2012, עמ' 132 ועוד Joseph Naveh, Writing and Scripts in Seventh-Century B.C.E. Philistia: The New Evidence from Tell Jemmeh, Israel Exploration Journal 35, 1985, עמ' 8–21 Olivier Masson, Maurice Sznycer, Recherches sur les Phéniciens à Chypre, Librairie Droz, 1972, עמ' 99
הלן אנדרסן

הלן אנדרסן, באנגלית: Helen Andersen (14 ביולי 1919 - 23 בדצמבר 1995) הייתה אמנית קנדית. היא ידועה בעיקר בזכות ציורים אקספרסיוניסטיים של ילידים בחוף הצפון-מערבי של האוקיינוס השקט. הרבתה לצייר נשים וכן נושאים המבטאים את אמונותיה לגבי צדק חברתי ורגשות אנטי-מלחמתיים חזקים. נולדה להלן סברסון מקיי אנדרסן בנורת' באטלפורד, ססקצ'ואן, קנדה, היא החלה לצייר בשנות העשרה שלה. אביה הרופא ד"ר ויליאם אדמונד אנדרסן, שהיה בעצמו אמן, לימד אותה. כמו אביה, אנדרסן בחרה ברפואה כמקצועה, היא למדה בבית הספר לאחיות בבית החולים הכללי רג'ינה וסיימה את לימודיה כאחות מוסמכת ב-1940. בזמן שעבדה כאחות היא למדה שיעורי אמנות בזמנה הפנוי בבית הספר לאמנות של ונקובר, באוניברסיטת קולומביה הבריטית ובמכללת ויקטוריה לאמנות. בסופו של דבר היא הצליחה להקדיש את עצמה לאמנות במשרה מלאה לאחר שקיבלה מענק מהמועצה לאמנויות קהילתית. מוריה כללו את האמנים בוב דוידסון, ג'ון קורנר, ג'וזף פלסקט, קיט ת'ורן וז'אק דה טוננקור. האמנים ביל ריד וג'ק שדבולט ומקס מיינרד היו בין חבריה. כאמנית, אנדרסן הייתה פעילה בעיקר בתערוכות בוונקובר וויקטוריה, קולומביה הבריטית. עם זאת, היא גם הציגה תערוכות יחיד בדנמרק, איראן וטנזניה. היא הייתה פעילת שלום במהלך רוב חייה. הציור הגדול שלה, Nuclear Mother, תיעד את אימתה מנשק גרעיני, וזיכה אותה בציון לשבח מיוחד מראש עיריית הירושימה. היצירה מצוירת בסגנון אמנות ברוט, ומתארת אם אבלה מחזיקה את תינוקה שנהרג. חלק מיצירותיה הן באוספים הקבועים של ספריית סידני-צפון סאניך; בית החולים חצי האי סאניץ' ובנייני מדעי האוקיינוס. אנדרסן מתה מסרטן בקולומביה הבריטית ב-23 בדצמבר 1995. אנדרסן קיבלה פרס בשנת 1992 מממשלת קנדה, בהכרה בתרומות יוצאות דופן לפעילויות תרבות קהילתיות. אלה כללו קידום של אמנים אחרים על ידי העלאת תערוכות קבוצתיות, הרצאות והדגמת טכניקות בטלוויזיה והוראה בסטודיו שלה. היא כיהנה פעמיים כמזכירת הפדרציה של אמנים קנדיים; הייתה חברה באגודת האמנות והמלאכה בחצי האי סאניץ'; וחברה במועצת המנהלים של האגודה לאמנויות הקהילה (1992). אתר האינטרנט הרשמי של הלן אנדרסן (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא הלן אנדרסן בוויקישיתוף Amos, Robert (19 April 1986). "Eclectic Styles Convey the Spirit of Helen Andersen". Times Colonist. p. 39 ANDERSEN, Helen. Canadian Women Artists History Initiative. 2007. "Obituaries: Dr. William Edmund Anderson". Canadian Medical Association Journal. 39 (1): 96 "Art community loses one of its luminaries". Times Colonist. 13 January 1996. p. 59. Retrieved 14 June 2021 – via Newspapers.com. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הלן אנדרסן".
סטגואורוס

סטגואורוס (שם מדעי: Stegouros; מילולית: "זנב בעל גג") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת האנקילוזאורים שחי במשך הקרטיקון העליון שלפני 74.9 עד 71.7 מיליון שנה לפני זמננו באמריקה הדרומית. הסוג תואר ב-2021 והכיל מין יחיד - Stegouros elengassen. שם המין קרוי לכבוד המפלצת "elengassen" של שבט אנשי טהולצ'ה (אנ'), מהמפוצ'ה. ממצאי המאובנים של דינוזאור זה התגלו ב"Dorotea Formation" שבמגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה שבדרום צ'ילה ואלה הכילו שלד כמעט שלם של פרט אחד לרבות שרידי האוסטאודרם, אשר דמה לאנקילוזאורוס, אם כי השתייך לקבוצה שונה שלפי מספר חוקרים שייכת למשפחת הנודוזאוריים ומכילה את הקנברזאורוס והאנטארקטופלטה, אשר התגלו באנטארקטיקה ואוסטרליה, בהתאמה ושלושתם מצויים בחצי הכדור הדרומי, בו נדירים דגימות מאובנות של אנקילוזאורים. גודלו של אנקילוזאור זה הגיע לאורך 1.8 עד 2 מטרים, כך שהיה קטן יחסית והיה בעל זנב ארוך ונוקשה בעל מבנה מחוזק מעליו. מבנה לסתותיו מעיד שהיה צמחוני שכנראה ניזון מצמחייה נמוכה בקרבת נהרות, בהם התגלה. מדיה וקבצים בנושא סטגואורוס בוויקישיתוף סטגואורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטגואורוס, באתר GBIF (באנגלית) גלריה:
אופוסום לוטרה מסויה

אופוסום לוטרה מסויה (שם מדעי: Lutreolina massoia) הוא מין של אופוסום בינוני בסוג אופוסום הלוטרה שאנדמי לאזור היונגאס באמריקה הדרומית, ואחד משני המינים הקיימים בסוג לצד אופוסום לוטרה גדול. זהו מין חדש יחסית: בעבר נחשב כאוכלוסייה מבודדת של המין הגדול, עד שמחקר משנת 2014 קבע שהוא מין עצמאי על בסיס שונות מורפולוגית ואקולוגית. הוא קרוי על שמו של הזואולוג הארגנטינאי אליו מסויה שכתב מאמרים רבים על היונקים הדרום-אמריקנים, והיה בין החוקרים הראשונים שהבחינו בייחודיות של האוכלוסייה המבודדת. אופוסום מסויה כהה וקטן בצורה משמעותית מקרובו הגדול. הוא נבדל ממנו גם בהיבטים מורפולוגיים רבים בגולגולת ובשיניים. אורך הראש והגוף שלו 19–24 ס״מ, אורך זנבו 21–25 ס״מ ומשקלו 280 גרם לכל היותר. מבנה גופו ארוך וגמיש, ראשו רחב ואוזניו קטנטנות. עיניו קטנות, חוטמו קצר ורחב ואפו גדול. הרגליים חזקות וקצרות יחסית והזנב ארוך, דקיק ושעיר. הפרווה של אופוסום מסויה קצרה וסבוכה. צבעה הכללי חדגוני למדי ונע בין חום קפה כהה לחום זית כהה בחלק העליון, וחום קינמון עד כתום בחלק התחתון, בגרון ובלחיים. בניגוד לקרובו הגדול, לאופוסום מסויה אין פס גבי או סימוני פנים בהירים. הזנב הוא תלת-גוני: חום קינמון בבסיס, שחור מפויח באמצע וכתמתם או צהבהב בקצה. אופוסום מסויה אנדמי לאזור הדרומי של היונגאס באמריקה הדרומית שממוקם בין הגראן צ'אקו למורדות הרי האנדים; טווח התפוצה שלו משתרע מצפון-מערב ארגנטינה לדרום-מרכז בוליביה, כאשר מאזור המרכז וצפונה הוא מוחלף בקרובו הגדול; הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא כ-300 קמ״ר מערבית ליישוב סן חוזה דה צ'יקיטוס בדרום-מרכז בוליביה. בית הגידול של אופוסום מסויה ביונגאס מורכב מיער גשם טרופי צפוף ולח ויער עננים עד גובה 2,000 מטר מעל פני הים, ששונים לחלוטין מבתי הגידול הפתוחים והמימיים יותר שמאוכלסים על ידי קרובו הגדול יותר בפמפס, בפנטנל והיער האטלנטי. דרישת בית הגידול העיקרית שלו היא כיסוי סבך צפוף על הקרקע וזמינות של מקווי מים דוגמת נחלים וביצות. החסם הגאוגרפי העיקרי בין הטווח של שני המינים הוא הסוואנות הגדולות של הגראן צ׳אקו היבש. ייתכן ששינויים אקלימים שהתרחשו בעבר הובילו להופעת צמחייה לחה באזור הצ'אקו ואפשרו לאופוסומי לוטרה מהפמפס ומהפנטנל לחצות את הצ׳אקו מערבה עד לאנדים, ולבסוף התייבשות הצמחייה בצ׳אקו בודדה אוכלוסייה ניכרת בלב יערות היונגאס; לאחר מכן, האוכלוסייה המבודדת החלה להסתגל לבית הגידול היערוני וההררי ובתהליך של ספציאציה אלופטרית התפתחה למין חדש. אופוסום לוטרה מסויה הוא יונק פעיל לילה שחי בגפו. הוא ניזון בעיקר מיונקים קטנים, דגים וחסרי חוליות ובמידה פחותה יותר גם ביצי ציפורים ופירות; נראה ששכיחותו בכל אזור קשורה באופן הדוק למידת נוכחותם של אוגרי העולם החדש המשמשים לו כטרף עיקרי. האופוסום טפסן ושחיין מצוין אך עדיין מעדיף לצוד ולנוע בעיקר על הקרקע. הוא חי בשטח מחיה קבוע שגודלו 1,000-500 מטר. מעבר לכך אין מידע ספציפי אודות הרבייה והרגלים אחרים של המין, והוא ככל הנראה דומה בדברים רבים לקרובו הגדול. בשל מחסור במידע, אופוסום לוטרה מסויה מסווג בינתיים על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), אולם הארגון מציין שייתכן מאוד שמצבו חמור בשל התפוצה המוגבלת שבה מתרחש אובדן בית גידול בהיקף נרחב לחקלאות. האופוסום נמצא במספר אזורים מוגנים דוגמת הפארק הלאומי אל-ריי, הפארק הלאומי קלילגואה והפארק הלאומי באריטו, ונדרשים מחקרים נוספים כדי לאשרר או לשנות את מצב שימורו. אופוסום לוטרה מסויה, באתר NCBI (באנגלית) אופוסום לוטרה מסויה, באתר GBIF (באנגלית) אופוסום לוטרה מסויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אופוסום עב-זנב

אופוסום עב-זנב או אופוסום עכברי זנב-שומן (שם מדעי: Thylamys) הוא סוג של אופוסום קטן שכולל 12 מינים החיים ברחבי אמריקה הדרומית. המינים בסוג נחשבו בעבר כשייכים לסוג אופוסום עכברי, אך בהמשך הוקם עבורים סוג נפרד על בסיס הבדלים מורפולוגים ואנטומים; הם ידועים בזנבם העבה שהעניק להם את שמם ונועד לאגירת שומן. האופוסום עב הזנב הוא בין הקטנים במשפחה: אורך הגוף של המינים בסוג: 15-7 ס״מ, אורך הזנב: 16-9 ס״מ ומשקלם 18–55 גרם. הגוף קומפקטי וכדורי, הצוואר עבה וקצר והראש מחודד. האוזניים מעוגלות וגדולות יחסית והעיניים גדולות ובולטות. האף קטן, מחודד ומוקף בשפם. כפות הידיים והרגליים קטנות. כפי שמרמז השם, מיני האופוסום עב הזנב מתאפיינים בזנב עבה המנוגד לזנק הדקיק המאפיין את המינים הקטנים במשפחה; הזנב נועד לאגירת שומן עבור תקופות של מחסור במזון והוא משפיע על עודף המשקל של הסוג ביחס לסוגים קטנים אחרים. בנוסף, הסוג מתאפיין בטפרים גדולים וחזקים יותר בכפות הרגליים. הנקבות חסרות כיס ותחת זאת יש להם שתי שורות של פטמות המסודרות בצורה סימטרית על הבטן; הגורים שנולדים נתלים עליהם עד שהם גדלים. הפרווה של מרבית מיני האופוסום עב הזנב עבה וצפופה כיעה לבעלי חיים השוכנים באזורים קרים. צבעה הכללי חדגוני בדרך כלל ונע בין אפרפר לבז׳, חום-אפרורי, אפור-שחרחר, אוכרה או זהוב. צבעי אדמדם וכתמתם שאופיינים לאופוסומים הקטנים נעדרים לרוב אצל סוג זה. הצד התחתון של הגוף בצבע לבן בוהק, צהבהב או קרם. הפנים בצבע חום בהיר עד אפרפר, עם טבעות שחורות סביב העיניים. יש לעיתים גם כתם כהה על המצח ופס שחור דהוי לאורך החרטום. הלחיים והסנטר לבנבנים, החוטם ורדרד והאף אדום. הזנב קירח למחצה וצבעו אפרפר, ורדרד או סגלגל. מיני האופוסום עב הזנב אנדמיים כולם לאמריקה הדרומית; בניגוד לרוב הסוגים הקטנים, סוג זה בולט בנוכחותו הרבה בחלק הדרומי הקר והצחיח למחצה של היבשת. מרבים המינים נמצאים בצ'ילה, בארגנטינה ובדרום בוליביה ויש נוכחות מועטה יותר בפרו פרגוואי וברזיל. האופוסומים עבי הזנב בררנים פחות בבחירת בית הגידול מאשר מינים מסוגים אחרים; בית הגידול שלהם כולל ערבות טרשיות צחיחות למחצה, סוואנות מיוערות או פתוחות, מדרונות סלעיים בגובה רב, יערות הגשם של האמזונס, יערות גדותיים ויערות הרריים. האופוסומים מסוגלים לטפס על עצים אך נוטים לבלות זמן רב יותר על האדמה בחיפוש אחר חסרי חוליות. הם פעילים בלילה וישנים ביום במחילות, מאורות וקינים נטושים או בסבך קנים. הם אוכלי-כל ותזונתם העיקרית מורכבת מחרקים ופירות. הנקבה ממליטה שגר של 8–12 גורים ולעיתים אף 15. הם נתלים על הפטמות בבטן האם בשבועות הראשונים לחייהם. הסוג כולל 12 מינים: אופוסום עב-זנב אלגנטי (Thylamys elegans) אופוסום עב-זנב ארגנטינאי (Thylamys sponsorius) אופוסום עב-זנב הדור (Thylamys venustus) אופוסום עב-זנב חיוור (Thylamys pallidior) אופוסום עב-זנב טייט (Thylamys tatei) אופוסום עב-זנב נאה (Thylamys pulchellus) אופוסום עב-זנב סינדרלה (Thylamys cinderella) אופוסום עב-זנב פמפסי (Thylamys citellus) אופוסום עב-זנב פרגוואני (Thylamys macrurus) אופוסום עב-זנב צ׳אקואני (Thylamys pusillus) אופוסום עב-זנב קארימי (Thylamys karimii) אופוסום עב-זנב קטיפתי (Thylamys velutinus) מדיה וקבצים בנושא אופוסום עב-זנב בוויקישיתוף אופוסום עב-זנב, באתר ITIS (באנגלית) אופוסום עב-זנב, באתר NCBI (באנגלית) אופוסום עב-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אופוסום עב-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אופוסום עב-זנב, באתר GBIF (באנגלית)
אופוסום חינני

אופוסום חינני (שם מדעי: Gracilinanus) הוא סוג של אופוסום קטן שכולל 7 מינים החיים באמריקה הדרומית. הסוג הוקם בשנת 1989 והמינים שבו נחשבו קודם לכן כשייכים לסוג אופוסום עכברי. בעבר האופוסום החינני הכיל 14 מינים, אולם בתחילת המאה ה-21 מחצית מתוכם הועברו לסוגים עצמאיים: אופוסום חבוי, אופוסום הצ'אקו ואופוסום עכברי קלינובסקי. מבחינת טווח מידות גוף, האופוסום החינני ממוקם באמצע בתוך הסוגים הקטנים במשפחה: אורך הגוף של המינים בסוג: 18.5-6.7 ס״מ, אורך הזנב: 17-7 ס״מ ומשקלם 10–58 גרם; רובם בגודל עכבר או פחות מכך. הגוף קומפקטי ועגלגל עם ראש גדול ומשולש, עיניים גדולות ובולטות, שפם ארוך ואוזניים עגולות רחבות. הידיים והרגליים חשופים ודקיקים, הזנב דקיק וארוך טיפה מן הגוף עם יכולת לפיתה טובה. הפרווה של האופוסום החינני צפופה, קצרה ורכה, וצבעה נע בין חלודה לכתמתם, חום אפרפר, ואפור חיוור. יש לעיתים קרובות הבדלים בצביעה באזורים שונים בגוף. הצד התחתון של האופוסום בהיר מיתר הגוף ונע בין קרם-שמנת לצהבהב חיוור. לראש צביעה אופיינית לסוגי האופוסום הקטנים: פנים אפרפרות או חומות, טבעות שחורות גדולות סביב העיניים, כתמים צהובים או כתומים ליד האוזניים ובסנטר, חוטם חיוור ואף אדמדם. האזורים החשופים מפרווה דוגמת האוזניים, הידיים, הרגליים והזנב בצבע ורוד כהה או בהיר. המינים בסוג נבדלים זה מזה בצביעה שונה, בגודל הכתמים או באורך זנב. הנקבות חסרות כיס אמיתי. מיני האופוסום החינני אנדמים לאמריקה הדרומית, ומצויים בעיקר במדינות: ברזיל, פרו, בוליביה ווונצואלה, עם נוכחות מועטה בקולומביה, שילד גויאנה ופרגוואי. בית הגידול שלהם כולל סוואנה עשבונית, ביצתית או מיוערת למחצה, לצד יערות הרריים לחים ויערות ננסיים בגובה רב, יערות גשם חופיים ויערות פתוחים ודלילים. הם נעדרים מאזור יער האמזונס. האופוסומים החיננים פעילים בעיקר בשעות הלילה וחיים בגפם. את שעות הים הם מבלים בשינה בקינים עשויים מעלים וזרדים. הם מבלים את מרבית זמנם על העצים ויורדים מדי פעם לקרקע. האופוסומים אוכלי-כל, וניזונים בעיקר מחסרי חוליות ופירות. הנקבה ממליטה שגר של 6–15 גורים שנתלים על 11–15 הפטמות שלה. אחדים מהמינים בסוג מסוגלים להתחזות למתים כאשר הם מאוימים. האיום העיקרי על האופוסומים הוא בירוא יערות שמוביל לפגיעה הרסנית בבית הגידול שלהם. הם מסוגלים לחיות במידה מסוימת במטעי קפה. הסוג כולל 7 מינים: אופוסום חינני אסרמרקה (Gracilinanus aceramarcae) -מצוי בבוליביה ופרו. אופוסום חינני זריז (Gracilinanus agilis) - מצוי בדרום ומרכז ברזיל, בוליביה ופרו. אופוסום חינני שדוני (Gracilinanus dryas) - מצוי בעיקר בוונצואלה. אופוסום חינני אמיליה (Gracilinanus emiliae) -מצוי באוכלוסיות מפוזרות בצפון ברזיל, שילד גויאנה, וונצואלה וקולומביה. אופוסום חינני צפוני (Gracilinanus marica) - מצוי בצפון וונצואלה וקולומביה. אופוסום חינני ברזילאי (Gracilinanus microtarsus) - מצוי בצפון וונצואלה וקולומביה. אופוסום חינני פרואני (Gracilinanus peruanus) - הוכר כמין נפרד ב-2015. מצוי בדרום-מזרח פרו, בוליביה ומערב ברזיל. מדיה וקבצים בנושא אופוסום חינני בוויקישיתוף אופוסום חינני, באתר ITIS (באנגלית) אופוסום חינני, באתר NCBI (באנגלית) אופוסום חינני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אופוסום חינני, באתר GBIF (באנגלית)