laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היו היה פעם... היום כבר לא

היה היה פעם... היום כבר לא (בספרדית: Érase una vez... pero ya no) היא סדרת טלוויזיה מסוגת הפנטזיה-קומדיה-מוזיקלית בשפה הספרדית. היא הופקה על ידי קרלוס מונטרו לנטפליקס, והופצה ב-11 במרץ 2022. סיפור אהבה בין סולדד, הנסיכה, לבין דייגו, פשוט העם, נקטע בעקבות המלחמה וחוסר רצונה של המלכה פטימה בסיפור זה. כדי לקבל את אישורה של המלכה, דייגו יוצא למלחמה. טרם יציאתו למלחמה, הוא סוגר עסקה עם המכשפה כדי שתמנע את האפשרות שהנסיכה תתאהב בגבר אחר. הכישוף שהמכשפה מטילה גורם לכך שכל האזרחים בממלכה לא יוכלו עוד להתאהב עד להסרת הכישוף, וכדי להסירו, בני הזוג נאלצים למצוא זה את זו בחיים אחרים. הדמויות מחולקות בסדרה לשתי תקופות זמן – בעבר ובהווה. "היו היה פעם... היום כבר לא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היו היה פעם... היום כבר לא", באתר נטפליקס "היו היה פעם... היום כבר לא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) La estratosférica cifra de 'Érase una vez... Pero ya no', una de las series más caras de Netflix, El Espanol, ‏11-03-2022 (בספרדית) What is Once Upon a Time (Happily Never After) about?, Fansided (באנגלית)
פריישטאדט (מחוז)

פריישטאדט הוא מחוז בצפון מזרח מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. במחוז 27 עיירות, ובירתו היא העיירה פריישטאדט. המחוז משתרע על 993.9 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 65,208 תושבים נכון ל-2014. בראש המחוז עומד Jachs Christian. שכנותיה הן: בצפון גרמניה, במזרח אוסטריה תחתית, בדרום מחוז פרג ובמערב מחוז אורפאר. מדיה וקבצים בנושא פריישטאדט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פריישטאדט
האמת (אלבום)

האמת הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה. האלבום יצא לאור ב-30 במרץ 2023, באמצעות חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק. באלבום הופעות אורח של נועה קירל, אושר כהן ועופר ניסים. את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "מה איתך אבא", הוציאה אודיה ב-14 בספטמבר 2021. אחריו, בין השנים 2021–2023, הוציאה את כל שירי האלבום כסינגלים, בהם "אם הייתי צריכה", "תשבור לי ת'לב", "אינטלקטוערס", "האמת", "מאמי" עם נועה קירל ו"אני פה" עם אושר כהן שהיו ללהיטים וזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו בסטרימינג. על שם האלבום ורשימת הרצועות שלו הכריזה אודיה ב-14 במרץ 2023, יחד עם צאתו של הסינגל "חוזר על עצמו". גיא ויהל, משה בן אברהם, אופק יקותיאל, אופיר מלול, אושר כהן, לידור עייש, Triangle, תמר יהלומי, יונתן קלימי, ינון יהל, עופר ניסים, סתיו בגר קשת ברגסון, ‏"מה איתך אבא" | אודיה בסינגל חדש, באתר "סרוגים", 15 בספטמבר 2021 עומר טסל, אחרי הופעה במנורה, אודיה בדרך לפסגת הפופ הישראלי. אם רק תשפר דבר אחד, באתר ynet, 2 בפברואר 2023 גיל משעלי, ‏למה טיקטוק צנזרו את הסרטון של דנה אינטרנשיונל?, באתר ‏מאקו‏, 16 במרץ 2023
Happy Christmas (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Happy Christmas (אלבום של ג'סיקה סימפסון) משנת 2010 Happy Christmas (אלבום של מגי ריילי) משנת 2022
כלי זמר

האם התכוונתם ל... כלי נגינה - חפצים המשמשים להפקת מוזיקה כלי זמר (רשת חנויות) – רשת חנויות כלי נגינה ישראלית כליזמר (פירושונים)
יוליוס ריץ

יוליוס ריץ (בגרמנית: Julius Rietz‏; 28 בדצמבר 1812 – 12 בספטמבר 1877) היה מלחין, מנצח וצ'לן גרמני. יוליוס ריץ נולד בברלין, בנו של המוזיקאי יוהאן כריסטיאן ריץ. אחיו הבכור היה הכנר אדוארד ריץ. יוליוס למד נגינה בצ'לו אצל מוריץ גאנץ וברנהרד רומברג וקומפוזיציה אצל קרל פרידריך צלטר, שהיה גם מורו של פליקס מנדלסון. אדוארד ריץ היה ידידו של מנדלסון ושני האחים ניגנו עם מנדלסון ברביעיית מיתרים עוד בשנת 1820. בשנת 1829, לקראת ביצוע מתאוס פסיון מאת יוהאן סבסטיאן באך, ביוזמתו ובניצוחו של מנדלסון, העתיקו אדוארד ויוליוס ריץ את תפקידי התזמורת והמקהלה של היצירה. באותה שנה הצטרף ריץ לתזמורת של תיאטרון קניגשטדט. לאחר שדחה את המשרה שהציע לו גספרה ספונטיני בתזמורת החצר של ברלין נסע ב-1834 לדיסלדורף, כעוזר למנדלסון בבית האופרה של דיסלדורף. כשמנדלסון עזב את דיסלדורף, התמנה ריץ למנהל המוזיקלי של העיר. בשתים-עשרה השנים הבאות עשה לו שם הן כמלחין, שהוציא לאור כ-25 יצירות והן כמנצח. הוא המשיך לנגן בצ'לו לפני קהל, עם פרדיננד הילר ופרדיננד דוויד, בין השאר. ב"פסטיבל עמק הריין" של שנת 1839 היה מנצח משנה לצד מנדלסון, ובפסטיבלים של 1845, 1856 ו-1869 היה המנצח הראשי. בשנת 1848 התמנה למנצח בתזמורת גוונדהאוס של לייפציג ולמורה לקומפוזיציה בקונסרבטוריון של העיר. במשך השנים ערך את המיסה בסי מינור ואת המתאוס פסיון של באך וכן התקין לדפוס את הפרטיטורות ל-14 סימפוניות של יוזף היידן בשביל הוצאת ברייטקופף והרטל. ב-1859 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייפציג על הישגיו כמלחיו, מנצח ומלומד. ב-1860 התמנה למנהל מוזיקלי של דרזדן. משנת 1874 עד מותו ב-1877 היה המנצח הראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן. יוליוס ריץ מת בדרזדן. אופרות מוזיקה למקהלה לידר שלוש סימפוניות פתיחות קונצ'רטי מוזיקה קאמרית מדיה וקבצים בנושא יוליוס ריץ בוויקישיתוף יוליוס ריץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוליוס ריץ, באתר Discogs (באנגלית) כתבי יוליוס ריץ בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אלברט מל, "אדוארד ריץ", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין אלברט מל ומתאוס ויגנדט, "יוליוס ריץ", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין מל וויגנדט, גרוב
קירנן דוסבורי-הול

קירנן פרנק דוסבורי-הול (אנגלית: Kiernan Dewsbury-Hall; נולד ב-6 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בצ׳לסי בעמדת הקשר. דוסבורי-הול נולד בנוטינגהאם שבאנגליה. הוא גדל באזור שפשד בלסטרשייר והצטרף לאקדמיה של לסטר סיטי ב-2006 בגיל שמונה. הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון ב-2017 ונבחר לשחקן השנה במחלקת הונער במועדון ב-2019. דוסבורי-הול ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–0 בגביע האנגלי על ברנטפורד בינואר 2020 ויומיים לאחר מכן הצטרף לבלקפול בהשאלה להמשך העונה. הוא כבש שער מצמק בהופעת הבכורה שלו בבלקפול בתבוסה 1–2 בחוץ מול וויקומב וונדררס. באוגוסט 2021, דוסבורי-הול ערך בלסטר את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, וב-10 בדצמבר 2021, כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית נגד נאפולי. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו ב-10 באפריל 2022, בניצחון 2–1 על קריסטל פאלאס. ההופעות המרשימות שלו הפכו אותו לשחקן מפתח בלסטר סיטי, מה שהוביל להארכת חוזהו עד ל-2027. ב-2 ביולי 2024 לאחר 18 שנה בלסטר, חתם בצ’לסי תחת המאמן אנזו מרסקה שאימן אותו בלסטר. מדיה וקבצים בנושא קירנן דוסבורי-הול בוויקישיתוף קירנן דוסבורי-הול, ברשת החברתית אינסטגרם קירנן דוסבורי-הול, באתר Transfermarkt קירנן דוסבורי-הול, באתר Soccerway קירנן דוסבורי-הול, באתר BDFutbol קירנן דוסבורי-הול, באתר WorldFootball.net קירנן דוסבורי-הול, באתר FootballDatabase.eu 'I Want To Build My Leicester City Story', הרשמי של לסטר סיטי Brentford 0-1 Leicester City – Match report and reaction as Iheanacho sends Foxes through, leicestermercury, ‏25 בינואר 2020
ניית'ן טלה

ניית'ן אדוואלה טמיטאיו טלה (נולד ב-5 ביולי 1999) הוא כדורגלן אנגלי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת באייר לברקוזן. ניית'ן טלה גדל בסטיבנאג', הרטפורדשייר. טלה שיחק במחלקת הנוער של ארסנל במשך 10 שנים עד שהצטרף לסאות'המפטון באפריל 2017. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-19 ביוני 2020, בניצחון 0-3 עלנוריץ' סיטי. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו ב-15 במאי 2021. ב-6 בינואר 2022, חתם על חוזה חדש לשלוש שנים וחצי עם סאות'המפטון עד 2025. ב-11 באוגוסט 2022, טלה הצטרף לברנלי מהצ'מפיונשיפ בהשאלה לעונה. הוא השתלב במהירות במועדון, כשכבש שלושער ראשון בקריירה בניצחון 0-3 על פרסטון נורת' אנד בפברואר 2023. חודש לאחר מכן, הוא כבש את השלושער השני שלו בניצחון 1-3 על האל סיטי. ב-27 באוגוסט 2023 חתם בבאייר לברקוזן לחוזה לחמש שנים. טלה קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת ניגריה ב־10 בנובמבר 2023 למשחק מוקדמות מונדיאל 2026 מול זימבבואה במשחק שהסתיים בשוויון 1-1. ברנלי צ'מפיונשיפ (1): 2022/23 באייר לברקוזן בונדסליגה (1): 2023/24 הגביע הגרמני (1): 2023/24 אישיים נבחרת העונה בצ'מפיונשיפ (1): 2022/23 ניית'ן טלה, ברשת החברתית LinkedIn ניית'ן טלה, באתר Transfermarkt ניית'ן טלה, באתר Soccerway ניית'ן טלה, באתר BDFutbol ניית'ן טלה, באתר WorldFootball.net ניית'ן טלה, באתר FootballDatabase.eu Nathan Tella signs brand-new contract with Southampton תקציר המשחק בין פרסטון לברנלי, באתר BBC תקציר המשחק בין ברנלי להאל סיטי, באתר BBC
ג'יימס קמפבל נובל

ג'יימס קמפבל נובל (באנגלית: James Campbell Noble‏; 22 ביולי 1845 – 25 בספטמבר 1913) היה צייר סקוטי. ג'יימס קמפבל נובל נולד באדינבורו ב-22 ביולי 1845, בנם של ג'יימס נובל ורייצ'ל קמפבל. שלושה מבני דודיו היו גם אמנים: רוברט נובל (1857–1917), ג'יימס אינגליס נובל (1853-1912), ודייוויד נובל (1865–1890). ג'יימס קמפל נובל למד אצל רוברט נובל ב-1871 ואולי הוא לימד גם את שני בני הדודים האחרים. הוא למד בבתי הספר של האקדמיה המלכותית הסקוטית בהדרכת ויליאם מקטאגרט וג'ורג' פול צ'למרס. הוא נסע ברחבי אירופה לצייר - הולנד ואיטליה היו אהובות במיוחד. היה לו סטודיו בפיקארדי פלייס והיה מורה בשיעור האמנות של האקדמיה המלכותית הסקוטית ובאקדמיית הנאמנים בפיקארדי פלייס. בין תלמידיו היו רוברט ג'מל האצ'יסון. בתחילה הוא התחיל לצייר בז'אנר כפרי כמו הקוטג'ים המקומיים והחיים בכפר. ואז כשהפך לחבר ב-ARSA ב-1879 ובאקדמיה הסקוטית המלכותית ב-1892, הוא זנח את הנושא הכפרי והפך לצייר של נוף יבשתי וימי וציורים ימיים של נהרות ונמלים. הוא צייר את הנוף בקלייד, הסן, טיין, מרוויד, והריין. במשך חלק מחייו הוא חי בהולנד, שם נראה היה שהנמל האהוב עליו לציור היה דורדרכט, דורט בקיצור. יש מספר לא מבוטל מציורי השמן שלו שצוירו בנמל זה, שנראה שגם משך ציירים אחרים. עם זאת הוא צייר גם במקומות אחרים. בתחילת שנות ה-80 הוא צייר את סצנות החוף הסלעיות של ברוויקשייר בזמן שחי בקולדינגהם. עם זאת, הוא חזר להולנד בשנת 1900 וצייר שוב את נתיבי המים ההולנדים. לקראת סוף חייו הוא חי שוב בסקוטלנד, שם התגורר בדאמפריס וגאלווי. דיוקנו צויר על ידי ציירים ידועים, כמו ג'ון פטי ומוצג בגלריה הלאומית לפורטרטים הסקוטית באדינבורו. הוא מת ב-25 בספטמבר 1913, ונקבר בבית הקברות רוזבנק באדינבורו. בן דודו רוברט נובל, קבור לצדו. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס קמפבל נובל בוויקישיתוף The Dictionary of British Artists 1880-1940, compiled by J.Johnson and A. Greutzner, Antique Collectors Club, 1976, Baron Publishing, Woodbridge, Suffolk The Dictionary of Victorian Painters, 2nd Edition, by Christopher Wood, 1978 Oxford Dictionary of National Biography: Robert Gemmell Hutchison
קצין רפואה (מקצוע)

קצין רפואה הוא מקצוע פקידותי ממשלי בכיר, האמון על פן כלשהו של בריאות הציבור. בעלי מקצוע הנושאים בתואר זה משמשים בדרך כלל ברמת ממשל כלשהי, למשל ברשות מקומית גדולה (כמו עיר), במחוז, במדינת משנה / טריטוריה וכיוצא באלה. הנושא במשרה הוא בד״כ רופא בהכשרתו, ותפקידו לייעץ ולהוביל קבוצת בעלי מקצועי ציבוריים בתחומים כמו בריאות הציבור, תברואה ואיכות הסביבה. המונח ״קצין״ בשם תפקיד זה נפוץ במדינות דוברות אנגלית. בישראל, לשם השוואה, לא מקובל לכנות בעל תפקיד אזרחי בתואר ״קצין״, והתפקיד המקביל לקצין רפואה ראשי הוא ראש שירותי בריאות הציבור. בעלי תפקידים מקבילים לקצין רפואה ברמה הלאומית, הם למשל ראש שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית (שנקרא מילולית ״המנתח הכללי של ארצות הברית״) ו״קצין בריאות הציבור הראשי״ (אנ') של קנדה. שמות בעלי תפקיד אלה משתנים ממדינה למדינה. בעלי תפקיד מוכרים במשרה זאת הם הרופאים איתמר גרוטו, שרון אלרעי פרייס וסיגל סדצקי ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכל זוארץ

מיכל זוארץ (נולדה ב-30 באפריל 1968) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. זוארץ נולדה, גדלה והתחנכה בבת ים כבת בכורה לשתי אחיות ואח. את שירותה בצה"ל עשתה כקצינה - ראש לשכתו של הפרקליט הצבאי הראשי, אמנון סטרשנוב. למדה משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, לצידם של אקי אבני ואסי לוי. בשנת 1984 זכתה זוארץ בתחרות מלכת היופי של העיר בת ים. בזכות כך, השתתפה זוארץ במספר רב של פרסומות, ביניהן הובילה מסע פרסום רחב היקף לעיתון "מעריב", והפכה לאחת הדוגמניות הנודעות בישראל באותה עת. בשנות התשעים השתתפה בסרטים: "אזרח אמריקאי" (1992), "אוטוביוגרפיה דמיונית" (1994), "זכרון דברים" (1995), "צעירים לנצח" (1996), "שבזי" (1997) ו"אהבה ממבט שני" (1999). בנוסף השתתפה בסרט הולנדי קצר בשנת 1994 ובסרט טלוויזיה גרמני ב-1996. בטלוויזיה הופיעה זוארץ בשנת 1991 בסדרת המסתורין של מיקי בהגן "סיפורים לשעת לילה מאוחרת בפרק "התאונה" בו גילמה את דנה. ב-1992 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה הקנדית "Sweating Bullets". בשנת 1996 שיחקה בסדרת אופרת הסבון הישראלית "המוסד", ב-1999 שיחקה בדרמה הטלוויזיונית "חברים מחרסון" בכיכובו של השחקן אייל גפן ובבימויו של דן בירון. שם גם פגשה את מי שלימים הפך להיות בעלה, תסריטאי הדרמה יוסי אשדות. באותה שנה השתתפה גם בפרק בסדרה הקומית "פאזל" (פרק 4, עונה 1). בשנת 1996 החלה להנחות את תוכנית הקולנוע "סינמה 3" בערוץ 33. היא הנחתה גם בתוכנית המוזיקה "בטברנה" בערוץ הראשון. בשנת 1998 הגישה את התוכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית. בשנים 2002–2006 הנחתה את תוכנית האירוח של הערוץ הראשון "שישי עם מיכל". תוכנית זו זכתה לפופולריות בקרב הצופים, למרות הביקורות הקשות לה זכתה ממבקרי הטלוויזיה. זוארץ הגישה את הניקוד הישראלי באירוויזיון 2002 ובאירוויזיון 2003. זוארץ שיחקה בהצגות תיאטרון ובהן "סיפור משפחתי", ו"פטרה" בתיאטרון הקאמרי, "בני ערובה", "חברים" בתיאטרון חיפה, באוקטובר 2003 השתתפה לראשונה בהצגות ילדים: "עולם האגדות של מיכל", "אוליבר טוויסט", "הקוסם מארץ עוץ", "פיטר פן", "חנה'לה ושמלת השבת" ועוד. ב-2006 השתתפה כאתח המוזות בתוכנית המציאות "פרסי האופנה" בערוץ 2 של קשת, בה מעצבים צעירים התמודדו על פרס. בשנת 2007 התמודדה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 של רשת, עם הרקדן חיים פרשטיין. ב-2012 התמודדה בתוכנית המציאות "הישרדות" בערוץ 10, בעונת ה-VIP הראשונה והאחרונה בערוץ זה, והודחה שישית. זוארץ נשואה לעורך הדין משה לבקוביץ'. לשניים בת משותפת. עבור זוארץ, אלה הם הנישואים השלישיים. מנישואים קודמים, למחזאי והמפיק יוסי אשדות, יש לה בן. מיכל זוארץ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מיכל זוארץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכל זוארץ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מיכל זוארץ, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים מיכל זוארץ מתראיינת(הקישור אינו פעיל), בראיון בתוכנית "אישי עם גיל ריבה" חגית גינזבורג‏, מיכל זוארץ: "הרעב ב'הישרדות'? מקביל אולי רק לשואה", באתר וואלה, 1 במאי 2012 מלי זיידמן, זוארץ חדשה: מיכל מתחילה חיים חדשים, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2012 אור ברנע, חודש אופנה ב"קשת", באתר ynet, 26 בספטמבר 2006 איתי יעקב, מחדדים את המחטים, באתר nrg‏, 26 באוקטובר 2006 מלי זיידמן, זוארץ חדשה: מיכל מתחילה חיים חדשים, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2012 סמדר שיר, "ברגע שהנחתי אותה על החזה הרגשתי שהיא שלי", באתר "ידיעות אחרונות", 5 במאי 2018 יפעת הללי אברהם, ‏הרב אמר את דברו: מיכל זוארץ התחתנה, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2013
אדמונד ת'ורנטון קרופורד

אדמונד ת'ורנטון קרופורד (באנגלית: Edmund Thornton Crawford;‏ 1806 – 27 בספטמבר 1885) היה צייר נוף וים סקוטי. קרופורד נולד בקאודן, ליד דאלקית' (דרום-מזרח סקוטלנד), בשנת 1806. הוא היה בנו של מודד קרקעות. הוא נכנס לאקדמיה לאמנות בניהולו של אנדרו וילסון, שם פגש עמיתים כמו דייוויד אוקטביוס היל, רוברט סקוט לאודר ואחרים. ויליאם סימסון, שהיה אחד מהתלמידים המבוגרים יותר, הפך לחברו הקרוב ביותר. ממסעות הציור שלהם ספג קרופורד רבות מהתכונות המקצועיות מאותו אמן. ציוריו המוקדמים הוצגו במוסד המלכותי, ותרומותיו הראשונות לתערוכה השנתית של האקדמיה המלכותית הסקוטית היו ב-1831, שתיים מהן הציגו את נוף השפלה בסקוטלנד, והשלישית דיוקן של אישה. אף שלא נמנה עם מייסדי האקדמיה, קרופורד היה אחד מחבריה הנבחרים הראשונים, אך רק ב-1839 הפך ל"מקורב" בדרגתו. בינתיים, הוא ביקר בהולנד, אליה נסע עוד מספר פעמים וחקר מקרוב את המאסטרים ההולנדיים, שהשפעתם בגיבוש סגנונו הציורי נראתה כמעט בכל מה שצייר. החומרים הרבים שהוא אסף בהולנד ובארץ מולדתו העניקו נושאים לשורה ארוכה של נופים וסצינות חוף, בעיקר סקוטיים. בשנת 1848, הוא נבחר ל"אקדמאי", והפיק את התמונה הגדולה הראשונה שלו, 'Eyemouth Harbour', והמשיך עם יצירות אחרות באיכות גבוהה שביססו את המוניטין שלו כאחד הציירים החשובים של נוף בסקוטלנד. הוא גם צייר בצבעי מים, בדרך כלל עבד על נייר בעפרון חום בהיר. הוא היה גם מורה לאמנות. התמונה היחידה שהוא תרם לתערוכה בלונדון הייתה 'נוף של הנמל והביצורים של קאלאו ותפיסת הפריגטה הספרדית אזמרלדה' באקדמיה המלכותית בשנת 1836. את מאפייני אמנותו ניתן לשייך לאסכולה הישנה של ציור נוף סקוטי. הנופים לא היו מציאותיים בפרטים כמו באסכולה המודרנית. בשנת 1858 עזב קרופורד את אדינבורו והתיישב בלאסווייד, והמשיך לתרום באופן קבוע לתערוכות השנתיות של האקדמיה עד 1877. הוא שמר על המיקום הגבוה והמוערך שצבר מוקדם בחייו. הוא נפטר בלאסוואד ב-27 בספטמבר 1885. הוא נקבר בבית הקברות החדש בדאלקית'. מדיה וקבצים בנושא אדמונד ת'ורנטון קרופורד בוויקישיתוף Stephen, Leslie, ed. (1888). "Crawford, Edmund Thornton" . Dictionary of National Biography. Vol. 13. London: Smith, Elder & Co. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדמונד ת'ורנטון קרופורד".
בלהה שרגנהיים

בלהה שרגנהיים (דצמבר 1911, ויטבסק – מאי 2002) הייתה אדריכלית ישראלית, משרדה המשותף עם בעלה ארתור שרגנהיים התמחה בתכנון מבני חינוך ואקדמיה, בתי כנסת ושכונות מגורים. בין עבודותיה הבולטות נמצאת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן. נולדה בויטבסק, כיום בתחומי בלארוס לחיה ואליעזר שיינזון. בהיותה בת שש, בעקבות מהפכת אוקטובר היגרה המשפחה לליטא, שם רכשה השכלה בגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה. החלה את לימודי האדריכלות בקובנה וסיימה אותם בפריס ב-1934. בתקופת לימודיה הכירה את הצייר יחזקאל שטרייכמן שיצר את דיוקנה. היא עלתה לארץ ב-1935 לאחר שנישאה בנישואים פיקטיביים לקרוב משפחתה, ושנה אחריה עלתה גם אחותה מרים בן פורת, לימים שופטת בית המשפט העליון, מבקרת המדינה וכלת פרס ישראל. עם הגירתה לארץ החלה לעבוד כאדריכלית במשרדים מקומיים, ובמקביל קבלה רישיון של שמאי מקרקעין. בתקופה זו הכירה את האדריכל ארתור שרגנהיים שהיגר לארץ זמן קצר קודם לכן ועד מהרה נישאו השניים והתגוררו ברחוב קלישר 38 בתל אביב בו גם ייסדו משרד אדריכלים משותף. לארתור שהיגר לארץ זמן קצר לפניה, היה ניסיון עשיר הודות לעבודתו בברלין במשך עשר שנים. בארץ התמחה משרדם המשותף בתכנון מבני חינוך ואקדמיה וכן בתי כנסת וכן שכונות מגורים. ב-1955 ערכה ביחד עם בן זוגה את תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ואת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן שברמת גן. בהמשך תכננו 14 מבנים בקמפוס, שמהם נבנו שבעה. הם תכננו בתי כנסת רבים ומיוחדים, כמו אלה בקמפוס אוניברסיטת בר-אילן המשולב עם אודיטוריום מרכזי, בקבוצת יבנה, במושב בצרה, בשכונת שפירא בתל אביב, בשכונות רמת יצחק ורמת חן ברמת גן ובקריית אונו. ב-1962 פרש ארתור מהמשרד ומעבודה, אך בלהה המשיכה להפעיל את המשרד ארבע שנים נוספות. לבסוף בחרה לסגור את המשרד ולעבוד כשכירה במע"צ, כשבמסגרת זו פיקחה על בנייתם של בתי חולים ברחבי הארץ. ב-1978 פרשה גם היא מעבודה. ארתור נפטר ב-1981 ובלהה ב-2002. ב-1944 נולד בנה היחיד, אלי. בית קולנוע פתוח, מחנה צריפין תוכנית מתאר לאוניברסיטת בר-אילן, רמת גן (זכייה בפרס ראשון בתחרות) תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בית כנסת באוניברסיטת בר-אילן תוכנית מתאר לקמפוס גבעת וושינגטון (כפר נוער ומדרשה למורים) אולמות הרצאה ע"ש פולק ובית כנסת, אוניברסיטת בר-אילן מגדל מים ומבנה אדמיניסטרציה (עבר שינויים), אוניברסיטת בר-אילן חדר אוכל ומטבח, אוניברסיטת בר-אילן בניין כימיה ע"ש הרי קרפל, אוניברסיטת בר-אילן בניין פיזיקה ע"ש שטרן, אוניברסיטת בר-אילן בית כנסת (עבר שינויים), קבוצת יבנה בית כנסת, שכונת שפירא, תל אביב בית כנסת, גבעת וושינגטון בית כנסת, בצרה ארכיון תג: בלהה שרגנהיים - סיבוב בבית הכנסת היכל יצחק ברחוב סלנט 24 בשכונת שפירא, באתר חלון אחורי ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי סיגל דוידי, ‏עוד לפני קום המדינה בתי כנסת בישראל תוכננו דווקא על ידי נשים, בעיתון מקור ראשון סיבוב בבית הכנסת שבקמפוס גבעת וושינגטון נועם דביר, לא למדנו כלום: מבט על אוניברסיטת בר אילן, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2010 בית הכנסת בקבוצת יבנה פרטים על קברה של בלהה שרגנהיים ארכיון תג: בלהה שרגנהיים - סיבוב בבית הכנסת היכל יצחק ברחוב סלנט 24 בשכונת שפירא, באתר חלון אחורי ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי
אנטילוכוס

במיתולוגיה היוונית, אנטילוכוס (ביוונית: Ἀντίλοχος) היה בנו של מלך פילוס, נסטור. הוא זכור בזכות מלחמתו למען הצבא היווני במלחמת טרויה. כאחד ממחזריה של הלנה, ליווה אנטילוכוס את אביו ואת אחיו תרסימדס (אנ') למלחמת טרויה, שם התבלט בעיקר בכישרונו, ביופיו ובאסטרטגיית הלחימה שלו, אך יותר מכל בזריזותו, שבזכותה הצליח לבלבל את אויביו בשדה הקרב ולגבור עליהם. על אף שהיה הצעיר מבין הנסיכים היוונים, הוא פיקד על הפיליאנים במלחמה וביצע מעשי גבורה רבים. הוא היה חביב האלים וידידו הקרוב של אכילס. כאשר נהרג בקרב פאטרוקלוס, רעו של אכילס, אנטיכולוס היה זו שהודיע לאכילס על מותו. כאשר אביו, נסטור, הותקף על ידי המלך האתיופי ממנון, אנטילוכוס הקריב את עצמו כדי להצילו ונהרג לאחר קרב קשה עם ממנון, ובכך הגשים את נבואת האורקל, לפיה היה עליו "להיזהר מאתיופי". כדי לנקום את מותו של אנטילוכוס, הרג אכילס את ממנון בדו-קרב. אנטילוכוס הותיר אחריו במסיניאה בן בשם פאיון (אנ'), שצאצאיו גורשו מאוחר יותר ממסיניאה על ידי הרקולס. סיפורו תואר באודה הפיתית השישית של המשורר היווני פינדארוס. באודיסיאה מוזכר אנטילוכוס, יחד עם אכילס ופאטרוקלוס, כשהם מטיילים יחד בשדות האספודל (אנ') שבעולם התחתון היווני לאחר מותם. מדיה וקבצים בנושא אנטילוכוס בוויקישיתוף אנטילוכוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2000, עמ' 147 אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2000, עמ' 161 הומרוס, אודיסיאה, הספר ה-11, 468
24 ימים

24 ימים (בצרפתית: 24 jours, la vérité sur l'affaire Ilan Halimi; בתרגום לעברית: 24 ימים, האמת על פרשת אילן חלימי) הוא סרט דרמה צרפתי בבימויו של אלכסנדר ארקאדי שיצא לאקרנים ב־2014. הוא מציג את פרשת כנופיית הברברים, שהתרחש בינואר 2006. בליל שישי של ינואר 2006, לאחר ארוחת שבת עם אמו (בגילומה של זאבו ברייטמן) ואחותו, אילן חלימי (בגילומו של סירוס שהידי) בן ה-23 מקבל שיחת טלפון. אילן קובע במהירות להיפגש עם המתקשרת, צעירה יפהפייה, ובעקבות כך מותקף ונחטף על ידי כנופיה. למחרת אחר הצהריים נשלחת למשפחת חלימי הודעה מקוונת בדרישה לקבל כופר עבור החזרתו של אילן. הוריו של אילן, רות ודידייה חלימי (בגילומו של פסקל אלבה), פונים מיד למשטרה. המשטרה, שלא זיהתה את האנטישמיות מאחורי האירוע, מתייחסת למקרה של אילן כאל חטיפה רגילה. הסרט מתאר את 24 הימים לאחר מכן, בהם משפחת חלימי מקבלת למעלה מ-700 שיחות טלפון מאיימות מחוטפי אילן. המתיחות גוברת בין המשפחה למשטרה שהוקצתה לתיק שלה, ככל שחולפים ימים ללא חזרתו בשלום של אילן. בסופו של דבר, מתגלה עוד פרטים אודות החוטף של אילן (מגולם על ידי טוני הריסון מפודג'ה), שנראה שהוא נמצא במספר מקומות בו-זמנית. הסרט הוא תיאור מצמרר של אירועי החיים האמיתיים סביב הפיגוע, ומציג פרשנות על האנטישמיות הגוברת בצרפת. זאבו ברייטמן בתור רות חלימי פסקל אלבה בתור דידייה חלימי ז'אק גמבלין בתור קומנדנט דלקור סילבי טסטוד בתור בריג'יט פארל אריק קארוואקה בתור סגן פרננדס סירוס שהידי בתור אילן חלימי אלקה בלביר בתור יעל חלימי "24 ימים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "24 ימים", באתר נטפליקס "24 ימים", באתר AllMovie (באנגלית) "24 ימים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "24 ימים", באתר Metacritic (באנגלית) "24 ימים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "24 Days (24 Jours: La Verite sur l'affaire Ilan Halimi): Film Review". הוליווד ריפורטר. 29 באפריל 2014. נבדק ב-27 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Review: '24 Days' a gripping, anguished account of a kidnapping". לוס אנג'לס טיימס. 23 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) ג'נקינס, מארק (23 באפריל 2015). "'24 Days' Retells A Brutal Crime With Little Explanation". NPR.org. {{cite news}}: (עזרה)
ציר דיפלומטי

ציר דיפלומטי היה נציג דיפלומטי שדורג מתחת לשגריר. נציגות דיפלומטית בראשות ציר הייתה ידועה כצירות. תחת שיטת הדירוג הדיפלומטי שהונהגה על ידי קונגרס וינה ב-1815, ציר היה דיפלומט ממדרגה שנייה בעל סמכות מלאה לייצג ממשלה, אך עם זאת, צירים לא נחשבו כנציג אישי של ראש המדינה של ארצם. עד לעשורים הראשונים של המאה ה-20, רוב הנציגויות הדיפלומטיות היו נציגויות בראשות דיפלומטים בדרגת צירים. שגרירים הוחלפו רק בין מעצמות גדולות, בעלי ברית קרובים ומונרכיות קשורות. לאחר מלחמת העולם השנייה לא נחשב מקובל להתייחס לעמים כנחותים מאחרים, לאור דוקטרינת האומות המאוחדות בדבר שוויון מדינות ריבוניות. השימוש בציר ננטש בהדרגה ככל שמדינות שדרגו את יחסיהן לדרגת שגריר. דרגת הציר עדיין הייתה קיימת ב-1961, כאשר נחתמה אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, אך היא לא שרדה את העשור. "Diplomatic Agents: Heads of Permanent Missions". International Law: A Dictionary. Scarecrow Press. 2005. pp. 47–48. ISBN 9780810850781. "Legation". The Palgrave Macmillan Dictionary of Diplomacy (3rd ed.). Palgrave Macmillan. 2012. p. 228. ISBN 9780230302990. "Legation". The Palgrave Macmillan Dictionary of Diplomacy (3rd ed.). Palgrave Macmillan. 2012. p. 228. ISBN 9780230302990.Berridge, G. R.; Lloyd, Lorna (2012). "Legation". The Palgrave Macmillan Dictionary of Diplomacy (3rd ed.). Palgrave Macmillan. p. 228. ISBN 9780230302990.> ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.