laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משטרת פולין

משטרת פולין, הידועה בפשטות כפוליציה (Policja) הוא כח המשטרה הלאומי בפולין ונודע בשם זה בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה (1918–1939) וברפובליקה הפוסט-קומוניסטית המודרנית מאז 1990. גודל הכח הנוכחי הוא 100,000 קצינים וכ-25,000 עובדים אזרחיים. בין הסניפים בכוח ניתן למצוא: שירות פלילי, שירות משטרת תנועה, שירות מניעה ושירות תומך. ברוב הערים ובכפרים מסוימים יש משמרות עירוניות משלהן, המפקחים על הסדר הציבורי ועל בטיחות הדרכים. עם זאת, למשמרות אלה סמכות שיפוט רק על מעשי פשיעה קלים, ובמקרים של פשעים חמורים עשויים לשמש רק בתפקיד מסייע עבור משטרת המדינה. שמו של הכוח, "פוליציה", מתורגם כמשטרה. שוטר נקרא בדרך כלל policjant; עם זאת, אלה אינם תארים רשמיים ואינם כלולים במבנה הדרגות הרשמי, הם פשוט מונחים המשמשים להתייחסות לכל קצין משטרה ללא קשר לדרגתו. תחנת משטרה ידועה בשם Komenda Policji או Komisariat Policji שניהם מתורגמים פחות או יותר כמפקדת המשטרה. נשים מכונות policjantka. בסך הכל, דרגות הקצינים אינן משמשות את הציבור הרחב ולכן כשפונים לקצין, מקובל לשמוע את המונח Pan (לנקבה - Pani), שמשמעותו אדון,או גברת לנקבה, לרוב מוסיפים Oficer (קצין) לאחר מכן. ניידת ישנה, לא בשימוש, בסימונים ישנים רכב שטח חדש, מדגם Suzuki Escudo, בסגנון הצביעה חדש שני שוטרים (מדי סיור ישנים) מסיירים בכיכר השוק העתיקה של קרקוב ניידת ב.מ.וו סדרה 3. קצין משטרה למלחמה בטרור מטעם יחידת SPAP במהלך אימונים קציני המשטרה צועדים במדי טקס ביום החופשה במאי המשטרה הכחולה של פולין שירות המיליציה (Milicja Obywatelska, MO) - שירות המשטרה בעידן הקומוניסטי משרד הפנים ומינהל רפובליקת פולין (Ministerstwo Spraw Wewnętrznych i Administracji) שירות הביטחון (Służba Bezpieczeństwa, SB) - שירות המשטרה החשאית בעידן הקומוניסטי מדיה וקבצים בנושא משטרת פולין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משטרת פולין משטרת פולין, ברשת החברתית פייסבוק משטרת פולין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחס

האם התכוונתם ל... במתמטיקה: יחס (תורת הקבוצות) – בתורת הקבוצות: קבוצה המכילה זוגות סדורים של איברים יחס סדר (סדר חלקי) – יחס המקיים שלוש תכונות: רפלקסיביות, אנטיסימטריות וטרנזיטיביות יחס טרנזיטיבי – יחס המקיים את "כלל המעבר": אם a מתייחס ל-b ו-b מתייחס ל-c, אז גם a מתייחס ל-c יחס שקילות – דרך לאגד, באופן טכני ומדויק, עצמים מופשטים שיש להם תכונות משותפות יחס (בין מספרים) – המנה של חלוקת מספרים זה בזה יחס ישר – יחס קבוע בין שני משתנים יחס הפוך – יחס קבוע בין משתנה אחד להופכי של משתנה אחר יחס הזהב – קבוע מתמטי: מספר אי רציונלי המסומן באות היוונית פי (φ; לעיתים Φ) יחס כפול – שמורה (מתמטיקה) של העתקות מסוימות אחר: יחס גלישה – באווירודינמיקה, מנה המבטאת את שיעור איבוד הגובה (כתוצאה מגרר והשפעת הכבידה) של עוף או כלי טיס בלתי ממונע, ביחס למרחק האופקי שהוא עובר יחס הרזרבה – בכלכלה, שיעור הכסף שמשמש את הבנק לכיסוי דרישות הלקוחות לקבל כסף מזומן מהבנק יחסה (ברבים: יחסוֹת; באנגלית: case) – בדקדוק, סימון של מילים או צירופים מחלקי דיבר מסוימים בהתאם למעמדם התחבירי במשפט יחסים חברתיים – יחסים בתוך קבוצת אנשים יחסי מין – שם כללי למגע אינטימי בין בני אדם (לרוב בין שני בני זוג) שבו מעורבים איברי המין יחסי אישות (הלכה) – מגע אינטימי בין בני זוג נשואים על פי היהדות יחס שארות – שם למכלול הקשרים המתבססים על מוצא מהורה משותף או על קשרים משפחתיים אחרים, כגון נישואין, אימוץ ועוד יחסות יחסיות קשר פרופורציה
נייט הגדול: יורד מהפסים

נייט הגדול: יורד מהפסים (באנגלית: Big Nate: Flips Out) הוא רומן בדיוני ריאליסטי מאת הקריקטוריסט האמריקאי לינקולן פירס. הספר הוא החמישי בסדרת הספרים "נייט הגדול". הספר יצא לאור בשנת 2013 על ידי הוצאת הרפר קולניס. פרנסיס מתעצבן על כך שנייט מבולגן ומכנה אותו רשלן. מאוחר יותר, נייט וחבריו הולכים לישיבת השנה, מופתעים לגלות שהעורכת הרשמית של ספר השנה היא ג'ינה. לאחר מכן, ממנה נייט את פרנסיס כעורך משותף של ספר השנה, גברת היקסון מאשר וג'ינה מתעצבנת על נייט. נייט מקבל את משרה של הצלם ומתכנן לצלם תמונה מביכה של ג'ינה לאחר שהיא מעלה פוסטר של יום הצילום מחדש, באמצעות תמונת בית הספר המחרידה של נייט. אבל כשנייט מחפש את המצלמה בארוניתו, הוא לא מוצא אותה. פרנסיס מאשים את נייט שאיבד את המצלמה, למרות שנייט מתעקש שהוא לא עשה זאת. כשנייט נרגז הוא חושף שלא בכוונה ששמו האמצעי של פרנסיס "בוטורסט" מול כל בית הספר, וכתוצאה מכך רנדי עושה חרם על פרנסיס בבית הספר. נייט רוצה להיות מסודר כדי שהוא ופרנסיס יוכלו להיות חברים שוב, כך שהוא הולך למהפנט ומבקש ממנו להפנט אותו בשביל שהוא יהיה יותר מסודר. כשנייט מסודר זה מביא לו ציונים טובים יותר, אך מונע ממנו לעשות את התחביבים האהובים עליו. במהלך ארוחת הצהריים, כשנייט רואה שוב את רנדי מציק לפרנסיס על שמו האמצעי, הוא מאבד את העשתונות ותוקף את רנדי. נייט כמעט מנצח בקרב, אבל גברת צ'רוויקי מתערבת ושולחת את נייט למשרד המנהל. לאחר הרצאה של המנהל ניקולס, נייט נפגש עם פרנסיס ומראה לו את הארון הנקי שלו והוא מוצא את המצלמה בפנים. לאחר מכן ניגש ניק ומודה בצחוק שהוא גנב את המצלמה, דידי מקליטה את זה בטלפון שלה, וכתוצאה מכך ניק מושעה למשך שבוע. בעידודה של דידי, נייט ופרנסיס חוזרים להיות שוב חברים. כשדידי מציינת בפני נייט שהוא מלוכלך בגלל המאבק שלו עם רנדי ושלא אכפת לו, נייט מבין שההיפנוט הפסיק לעבוד. כמה ימים אחר כך, בתחרות הטריוויה, נייט לוקח את הניצחון. בזכות הפוביה שלו מחתולים, נייט עונה נכון על השאלה המנצחת, והצוות של נייט מנצח את הצוות של ג'ינה. הדמויות המופיעות בספר: נייט רייט - הגיבור הראשי; ילד, ידוע בזכות האגו הגדול שלו. טדי אורטיז - החבר הכי טוב של נייט, וידוע במיומנותו בבדיחות אמא ש׳ך. הספר פחות ממוקד בו. פרנסיס באטבי פופ - חברו הטוב ביותר של נייט, הידוע בזכות האינטליגנציה הגבוהה שלו. צ'אד אפלווייט - חברו האמין של נייט, מופיע בספר, חבר בצוות טריוויה של נייט. דידי הולוויי - חברתו של נייט, חברת הציורים. בספר היא מרגלת אחרי רנדי. מרטי רייט - אביו של נייט, שמשחק גולף וידוע כמכין אוכל מחריד. ג׳ינה המפיל-טומס - הקפטן של נבחרת טריוויה ה"גאונים של ג'ינה" ועורכת ספר המחזור. רנדי בטנקורט - אחד מהיריבים האחרים של נייט. הבריון בבית הספר. בספר הוא מציק לפרנסיס. גברת גודפרי - המורה של נייט להיסטוריה. מיס קלרק - המורה לאנגלית של נייט, מארחת את תחרות הטריוויה. מר סטייפלס - המורה למתמטיקה של נייט, בספר. הוא מתאר את שיעורי הבית של נייט כ"מונה ליזה". מר גלווין - המורה למדע של נייט. אלן רייט - אחותו הגדולה של נייט. ניק בלונסקי - גנב המצלמה בספר. הספר זכה לציון של 4.37 התחלות ב-Goodreads. הסדרה כולה רשמה 117 פעמים ברשימת המוכרים של הניו יורק טיימס, היא כללה את הספר, יחד עם כמה ספרים אחרים בסדרה לעיתים. Big Nate Flips Out (Big Nate Novels, #5), www.goodreads.com Joe Donahue, Lincoln Peirce’s ‘Big Nate’ Series, www.wamc.org (באנגלית)
חוד התער

חוד התער (באנגלית: The Razor's Edge) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1946 עם טיירון פאואר, ג'ין טירני, אן בקסטר וקליפטון וב בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "חוד התער" מאת סומרסט מוהם משנת 1943. ב-1984 הופק רימייק לסרט. אן בקסטר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. קליפטון וב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר. בסרט כמו בספר, משתתף הסופר סומרסט מוהם (הרברט מרשל) שנפגש מדי פעם עם המשתתפים בסיפור. בקיץ 1919 נפגשים, במסיבה בשיקגו, אליוט טמפלטון (קליפטון וב), אמריקאי עשיר שחי בצרפת והגיע לאחר מלחמת העולם הראשונה לפגוש את אחותו לואיזה (לוסיל ווטסון) ובתה איזבל (ג'ין טירני). למקום מגיע לארי דארל (טיירון פאואר), חברה של איזבל. כן נמצאת במסיבה סופי (אן בקסטר), חברתה של איזבל העומדת להינשא לבוב (פרנק לטימור). איזבל מאוהבת בלארי ורוצה להינשא לו. לארי הוא טיפוס מסויג. הוא שירת במלחמה כטייס, וביום האחרון חברו הקרוב נהרג והציל את חייו. לארי מחפש משמעות לחיים, וסיבה לכך שהוא נשאר בחיים וחברו לא. הוא רוצה לחיות חיים פשוטים, תוך חיפוש משמעות לחיים. הוא דוחה הצעות עבודה ולכן אליוט לא סובל אותו. לארי נוסע לפריז, חי בדירה עלובה, מטייל ופוגש באנשים פשוטים. איזבל מגיעה לפריז ומפצירה בו להינשא לה, לחזור לארצות הברית, ולהקים משפחה. הוא מבקש ממנה להינשא ולחיות מקצבת ירושה עלובה, אך היא מסרבת. היא חוזרת לארצות הברית, ומתחתנת עם גריי (ג'ון פיין) שעובד אצל אביו, סוחר ניירות ערך עשיר. לארי עובד במכרה פחם ונפגש עם פועלים פשוטים, ביניהם קוסי (פריץ קורטנר), שממליץ לו לנסוע להודו כדי לגלות משמעות לחיים. הוא מגיע לשם, נפגש עם נזיר ועולה להתבודד במנזר בהימלאיה במשך שבע שנים. בינתיים סופי ובוב מתחתנים ונולדת להם ילדה. בוב והילדה נהרגים בתאונת דרכים, וסופי מידרדרת לשתייה. היא נוסעת לפריז ועוסקת שם בזנות. בינתיים קורסת הבורסה בוול סטריט, וגריי מאבד את כל כספו. אליוט נשאר עשיר כי יצא מהבורסה בזמן, ואיזבל וגריי מגיעים אליו לפריז כדי שייתמוך בהם. לארי חוזר לפריז, ופוגש את איזבל שעודנה מאוהבת בו. גריי סובל ממתח נפשי ומכאבי ראש בלתי פוסקים, ולארי מרפא אותו בהיפנוזה שלמד בהודו. הם פוגשים במקרה בסופי, ש"עובדת" בבר מפוקפק. לארי מתחיל להתראות אתה ואף שוקל להתחתן אתה, למורת רוחה של איזבל. סופי מחליטה להפסיק לשתות, אך איזבל מפתה אותה וסופי מידרדרת, בורחת ולבסוף נרצחת. אליוט הסנוב שוכב על ערש דווי, ומה שמדאיג אותו הוא שלא הוזמן לנשף של "נסיכה אמריקאית". לארי "מסדר" לו הזמנה בעזרת מזכירתה של הנסיכה (אלזה לנצ'סטר), מגיש אותה לאליוט, וזה מכתיב הודעה כי לצערו לא יכול להגיע בגלל התחייבות קודמת לאלוהים. לארי עומד לחזור לארצות הברית ולעבוד שם כנהג מונית. איזבל עדיין מאוהבת בו ומבקשת ממנו שיעבוד עם גריי ויסייע לו, אך לארי מסרב ומאשים אותה במותה של סופי. מדיה וקבצים בנושא חוד התער בוויקישיתוף "חוד התער", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חוד התער", באתר נטפליקס "חוד התער", באתר AllMovie (באנגלית) "חוד התער", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חוד התער", באתר אידיבי "חוד התער", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חוד התער 1946, באתר TCM ביקורת של עזריה רפופורט על חוד התער מעריב, 1965
זינב בנת עלי

זַיְנַבּ בִּנְת עַלִי (בערבית: زَيْنَب ٱبْنَت عَلِيّ; 626 – 682) הייתה בתם של עלי בן אבי טאלב ופאטמה בת מוחמד. סבהּ היה מוחמד, ולכן היא חלק מאהל אל-בית. בדומה לבני משפחתה האחרים, היא נחשבת לדמות של הקרבה, כוח ואדיקות הן באסלאם הסוני והן באסלאם השיעי. נולדה בשנת 626, זינב הייתה השלישית מבין ילדיהם של עלי ופאטמה. כמו שני אחיה הגדולים, חסן וחוסיין, גם זינב קיבלה את שמה מסבה, מוחמד. משמעות השם זינב הוא "קישוט האב" או "עיטור האב". לעלי הייתה עוד בת שנקראה זינב, ולכן זאת כונתה לעיתים קרובות "זינב הגדולה" בעוד האחרת נודעה כ"זינב הצעירה" או "זינב הקטנה". פאטמה נפטרה ב-632, עת הייתה זינב רק בת שש. לאחר פטירתה של פאטמה, זינב לקחה על עצמה את תפקיד האם, והחלה לדאוג לאחיה. כאשר המושל של כופה דן למוות את האחיין שלה, עלי בן חוסיין זין אל-עאבדין, זינקה זינב על אחיינה והגנה עליו בגופו, תוך כדי שהיא זועקת "באלוהים, אני לא אעזוב אותו. אם אתה הולך לרצוח אותו, תצטרך לרצוח גם אותי ביחד איתו!". בעקבות המעשה שלה, החליטו המוציאים להורג לחוס על חייו של זין אל-עאבדין. זינב ואחרים מצבאו של חוסיין בן עלי ששרדו את קרב כרבלאא', הובלו אל דמשק, שם הם הוחזקו בשבי. אחת הסברות ההיסטוריות היא שמפני שאנשיו של יזיד רצו להשפיל את זינב ולרמוס את כבודה עד הסוף, הם הפשיטו אותו לחלוטין והובילו אותה כל הדרך כשהיא ערומה. כאשר הם הגיעו לדמשק, הם הובלו אל חצרו של יזיד, שם הוצגו לראווה ראשיהם הערופים של הנופלים בקרב כרבלאא'. זינב החלה להתנגד לנוכח המראה של ראשיהם של בני משפחתה, ויזיד הבחין בכך, ושאל את אנשיו "מי זאת האישה היהירה הזאת?". זינב נעמדה איתנה ואמרה "מדוע אתה שואל אותם? תשאל אותי ואגיד לך. אני הנכדה של מוחמד, אני הבת של פאטמה". תאריך הפטירה המדויק שלה נתון במחלוקת, אם כי הדעה הרווחת היא שזינב נפטרה בשנת 682, כחצי שנה לאחר חזרתה לאל-מדינה. יש האומרים שהיא נפטרה ממחלה, בעוד שאחרים גורסים כי היא נרצחה על ידי חייליו של יזיד הראשון. באיראן, יום ההולדת שלה נחגג כ"יום האחות" (אחות במובן הסיעודי). זאת מפני שהיא טיפלה בבן של חוסיין בן עלי, וגם מפני שהיא טיפלה בפצועים בקרב כרבלאא'. במהפכה האיראנית, נשים רבות ראו בזינב דוגמה ועמדו לצד כוחות המהפכה. מדיה וקבצים בנושא זינב בנת עלי בוויקישיתוף זינב בנת עלי באתר היא-סטוריה OnLy for poetry Lovers, www.facebook.com Examples • WriteBetter, WriteBetter (באנגלית) sohail, Zaynab bint Ali – Muslim Jahan (באנגלית) (ארכיון) Behnegarsoft.com, Two books on, Iran's Book News Agency (IBNA), ‏2019-01-12 (באנגלית)
משטרת ורשה

משטרת ורשה (בפולנית: Policja Warszawska), רשמית פיקוד משטרת הבירה (בפולנית: Komenda Stołeczna Policji) היא יחידה ארגונית של המשטרה הפולנית המכסה את השטח באזור עיר הבירה ורשה ובתשע מחוזות משנה: גרודזיסק, לגיונובו, מינסקייגו, נובודבורצקי, אוטבוצק, מפיאסצנה, פרוז'קוב, מערב ורשה ו-וולומינסקייגו. המשטרה כפופה ישירות למטה המשטרה הארצית. כבירת פולין, סידורי הביטחון ייחודיים לעיר. כך למשל, היא מנוהלת על ידי פיקוד בשם פיקוד משטרת הבירה האחראי באופן ישיר לכוחות השיטור, שכפופים ישירות לפיקוד המשטרה הארצית. החל מה -16 בנובמבר 2017 מפקד משטרת ורשה הוא רב פקד פאוול דוברודז'יי. מטה משטרת ורשה ממוקם ברחוב נובוליפי 2 בארמון מוסטובסקי. משטרת ורשה הוקמה לראשונה עוד בתקופת האימפריה הרוסית כשפעלה כחלק ממחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית. בשנים אלה נוהלה המשטרה על ידי ראש המשטרה הראשי, תפקיד שכונה בשם פוליצמייסטר, שהיה בלעדי לוורשה, מוסקבה וסנקט פטרבורג. לאחר 1918 אורגן כח המשטרה כגוף עצמאי ומאז פועל ברציפות. במהלך מלחמת העולם השנייה שיתף פעולה עם הנאצים ולאחר הפיכת פולין לקומוניסטית פעלה המשטרה במסגרת המיליציה העממית. מאז 1990 המשטרה מנוהלת על ידי פיקוד נפרד בשם פיקוד משטרת הבירה. משטרת ורשה מורכבת מ: לשכת מפקד משטרת ורשה המחלקה למניעה מחלקת מלחמה בטרור מעבדה משפטית ניהול הון המחלקה למינהל וכלכלה מחלקת נכסים המחלקה למאבק בפשעי אוהדים מחלקה למלחמה בפשעי אינטרנט המחלקה למלחמה השחיתות המחלקה למאבק בפשע כלכלי המחלקה למאבק בפשעי סמים המחלקה למאבק בפשעי רכב המחלקה למאבק בטרור פלילי ורצח מחלקת החקירות המחלקה להכשרה מקצועית מחלקת כספים ותקציבים מחלקת השקעות ושיפוצים מחלקת משאבי אנוש המדור לבחירת מחלקת משאבי אנוש המחלקה לתקשורת חברתית מחלקת השליטה מחלקת השירות המחלקה הפלילית המחלקה להגנת המידע המסווג והארכיונים המחלקה למשימות דיפלומטיות ואבטחה מחלקת הליכים מנהליים מחלקת פסיכולוגיה מחלקת התעבורה מחלקת מידע מחלקת מודיעין וסיור מחלקת המודיעין הפלילי מחלקת הרכש הציבורי מחלקת רכש היחידה להגנה על זכויות אדם צוות ביקורת פנימית צוות רפואה תעסוקתית צוות קרנות סיוע צוות משפטי 2008–2012: רב פקד אדם מולארז 2012–2013: רב פקד מירוסלב שוסלר 2013–2014: רב פקד דריוש דזיאלו 2014–2015: רב פקד מיכאל דומרדזקי 2016–2017: המפקח רוברט רוברובסקי 2017: המפקח רפאל קוביצקי 2017: מפקח אנדז'יי קראייבסקי (מ-24 באוקטובר ועד 16 בנובמבר 2017, כמחליף לרפאל קוביצקי ששהה בחופשה לאחר התפטרות) משנת 2017 פאבל דוברודז'יי מדיה וקבצים בנושא משטרת ורשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משטרת ורשה משטרת ורשה, ברשת החברתית פייסבוק משטרת ורשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיקוד משטרת הבירה, אתר ממשלתי "Nowy szef stołecznej Policji". 13 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה)
ארמון מוסטובסקי

ארמון מוסטובסקי הוא ארמון מהמאה ה-18 בוורשה, פולין, ממוקם ברחוב נובוליפיי 2 בעיר, לפני מלחמת העולם השנייה, רחוב פרזיאזד 15. שימש גופים שונים וכיום זהו מטה משטרת ורשה. הארמון נבנה בשנים 65–1762 בסגנון הבארוק עבור הוויוויד של מינסק, יאן אוגוסט הילזן. בשנת 1795 הפך הארמון לרכושו של תדיאוש מוסטובסקי, דמות בולטת בפולין המהפכנית. הארמון נרכש על ידי הממשלה ונבנה מחדש בשנים 1823–1824 בסגנון הקלאסי, בעיצובו של אנטוניו קוראזי. הבניין הפך למקום מושבה של ועדת הפנים והמשטרה של פולין הקונגרסאית, ולאולם הופעות של פרידריק שופן. בשנת 1831 הועבר הארמון לצורכי הצבא הרוסי הקיסרי. הארמון שופץ בשנת 1920, והוא הפך למקום מושבם של משרדי עירייה שונים. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1944, נהרס על ידי הגרמנים, למעט החזית. לאחר המלחמה, בשנת 1949, נבנה מחדש ארמון מוסטובסקי. כאמור, כיום זהו מושב מטה המשטרה של ורשה. משטרת פולין מדיה וקבצים בנושא ארמון מוסטובסקי בוויקישיתוף Pałac Mostowskich warszawa1939, Pałac Mostowskich "Pałac Mostowskich". www.warszawa1939.pl (בפולנית). נבדק ב-2009-03-23.
בניין האקדמיה לתעשייה קלה

בניין האקדמיה לתעשייה קלה (ברוסית: Здание Академии легкой промышленности) הוא שמו של מבנה מינהלי בשדרת סובורוב 50, ברובע המרכזי בעיר סנקט פטרבורג המאכלס את בית הדין לבוררות של סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד ואת מטה משטרת סנקט פטרבורג. המבנה הוקם בשנים 1933–1938 על פי פרויקט של האדריכלים אלכסנדר קריאקוב, ליאוניד פוליאקוב, פאבל אברוסימוב ובהשתתפות אלכסנדר וליקאנוב בסגנון הנאו-קלאסיציזם מודרני בטכניקות של "בארנסיאניות" (סגנון שהתעורר בתקופת ההתלהבות של האדריכלים הסובייטים מצורות אדריכליות כבדות עם אלמנטים מסודרים בולטים) וכמות מינימלית של קישוט, שמקורה ביצירותיו של האדריכל הגרמני פיטר בארנס, בפרט, שעיצב את בניין השגרירות הגרמנית בכיכר איסק הקדוש, בסנקט פטרבורג. בניין האקדמיה הוא אחד הבולטים בשדרת סובורוב ומהווה את נקודת הציון העיקרית. ההיסטוריה של הבניין קשורה לפעילותם של ארגונים שתרמו תרומה רבה לפיתוח צוללות ולחיזוק יכולת ההגנה של המדינה במשך כמה עשורים. כך למשל, ב-19 בספטמבר 1941 עקב פשיטה של מטוסי אויב יל בניין האקדמיה לתעשייה הקלה, שם שכן בית החולים מספר 28 במהלך מלחמת העולם השנייה, התרחשה שרפה שהובילה למספר רב של קורבנות. זה היה אחד המקרים הראשונים של הרוגים המוניים כתוצאה מפשיטות הפצצה בלנינגרד הנצורה. בשנת 1995, על חזית הבניין הופיע לוח זיכרון גרניט, שתוכנן על ידי האדריכל מ. מנטורוב, עם הטקסט: "לזכרם הנעלה של הפצועים, החולים והרופאים של בית החולים, שמתו באופן טרגי בבניין זה ב-19 בספטמבר 1941 במהלך פשיטה של מטוסי אויב". ב-31 בדצמבר 1932 אושרה "התוכנית לעיצוב המבנה עבור האקדמיה לתעשייה הקלה בלנינגרד על שם קירוב", המכילה גם מידע על הרכב מוסד זה. באקדמיה היו מחלקות במשרה מלאה וערב הכוללות 6 פקולטות: כימיה, טקסטיל, דפוס, הנעלה מעור, צריכה כללית ושיווק ואוכל. בתחילה תוכנן המבנה שיוקם ברחוב דוברוליובובה בעיר. עם זאת, אגף התכנון של העירייה תיקן את סוגיית מיקום המבנה והוחלט לבנותו על אדמה זו. בהחלטה של נשיאות הוועדה העירונית משנת 1930, הוקמה האקדמיה לתעשייה קלה במטרה להכשיר מהנדסים לתעשיות הטקסטיל, הבגדים, ההנעלה והעור. היה זה מוסד להשכלה גבוהה למטרות מיוחדות, שתפקידו העיקרי היה הכשרת צוות מנהלי לגופים כלכליים במפעלי המדינה. בנובמבר 1940 חוסלה האקדמיה ובינואר 1941 ישיבה של הוועדה העירונית של לנינגרד הנפיקה צו מטעם המפקח העממי על העברת הרכוש לאחריות מכון הטקסטיל של לנינגרד ולמכללת הטקסטיל בעיר. בספטמבר 1941, עם תחילת המצור על לנינגרד, נפתח בית החולים לפינוי מספר 28 בבניין האקדמיה. במהלך המצור ניזוק הבניין ופרויקט שחזור הבניין יצא לדרך בשנת 1955 ובוצע על ידי בית המלאכה לאדריכלות ותכנון מספר 5 בהנחיית האדריכלים י. לוינסון וא. פומינה. הפרויקט הושלם עבור חניכץ מכון מחקר מרכזי אקדמאי על שם קרלוב. המכון היה ארגון המחקר המוביל והמוביל של ענף בניית הספינות במדינה וסיפק רעיונות לפיתוח ציי הסוחר והצבא, תכנון ובנייה של אוניות וצוללות. לאחר התפרקות ברית המועצות התמקמו בו גופי השיטור של העירייה והוא משמש את גופי המשטרה של העיר. מדיה וקבצים בנושא בניין האקדמיה לתעשייה קלה בוויקישיתוף הבניין באתר מינהל העיר סנקט פטרבורג ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדרות סובורוב (סנקט פטרבורג)

שדרת סובורוב (סובורובסקי פרוספקט - Суво́ровский проспе́кт) היא אחת השדרות הגדולות בסנקט פטרבורג, העוברת מפרוספקט נבסקי לכיכר הדיקטטורה הפרולטרית. מספרי הבתים מתחילים מכיוון פרוספקט נבסקי. נמצאת ברובע המרכזי בעיר ואחד המבנים הבולטים בו הוא בניין האקדמיה לתעשייה קלה, המשמש כמושב בית הדין העירוני לבוררות וכמטה משטרת העיר. השדרה נבנתה באמצע המאה ה-18 והחל מחצר הפילים, הממוקם באתר של מלון אוקטיברסקאיה המודרני. הקטע שבין רחובות סובייטסקאיה השנייה והתשיעית נקרא רחוב סלונובאיה (רחוב הפילים), וחלק מהשדרה מרחוב סובייטסקאיה התשיעי ועד מכון סמולני נקראה רחוב קונוגווארדיסקאיה - ובמשך זמן מה הוא נקרא רחוב פשצ'אני. בשנת 1880 שולבו רחובות אלה לרחוב אחד, רחוב הפילים. מריו פראץ היה אירוני לגבי השם הזה : "אחד הרחובות בלנינגרד נקרא שדרת הפילים או משהו כזה, מכיוון שפעם התגוררו שם פילים, ששוכנו שם על ידי יקטרינה השנייה באותם ימים בהם היה פארק ואז הפילים נכחדו, אך בבירור הותירו עקבות מהגזע שלהם, מכיוון שלרוב הנשים יש טפרים ועגלים חסרי פרופורציה." בשנת 1900, הכביש המהיר התחבר לפרוספקט נבסקי ושמה של השדרה שונה לסובורובסקי פרוספקט. במאה שנה למותו של אלכסנדר סובורוב בבניין האקדמיה של המטה הכללי (בניין 32, שנבנה בשנים 1900–1901, על ידי האדריכל א. א. פון גוגן והמהנדס א. א. ודינאפין), נוצר מוזיאון זמני, שהועבר בשנת 1904 לבניין מיוחד שנבנה עבורו ברחוב קירוכניה, 43. משנת 1923 עד 1944 נקרא בשם שדרת המועצה, מכיוון שהוביל למכון סמולני, שם שכנה מועצת פטרוגרד (לנינגרד); רחובות חג המולד, שחצו את השדרה נקראו רחובות סובייטים. מדיה וקבצים בנושא שדרות סובורוב בוויקישיתוף http://nasledie-rus.ru/podshivka/6618.php http://babs71.livejournal.com/725637.html А. А. Алексеев. "Суворовский проспект". Энциклопедия Санкт-Петербурга.
אלדמע

האם התכוונתם ל... אביב אלדמע – מעצב פסקול ישראלי אברהם אלדמע – אמן ומורה לאומנות, מראשוני הפעילים בהגנה וחלוץ אנשי התרבות בעיר תל אביב גיל אלדמע – מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי רן אלדמע – מחנך ומוזיקאי ישראלי. מראשוני חיל הקשר
בום בום

בום בום הוא פזמון שכתב יוש גרנות, ללחן עממי, ביצע הישאם מסאלחה ויצא לאור בשנת 1990. השיר המבוצע בסגנון המוזיקה המזרחית יצא לאור על ידי הזמר הערבי-ישראלי השאם מסאלחה. יוש גרנות כתב אותו על פוליטיקאים שעסוקים בדיבורים ובהבטחות. השיר היה ללהיט בתקופת יציאתו. הזמר דודו יסמין ביצע לשיר גרסת כיסוי, וכך גם הזמר הישראלי-טורקי אג'אר. הזמר מוטי טקה הוציא את השיר "בום בום" המבוסס על השיר. נתוני יצירה מוזיקלית, באתר אקו"ם רז שכניק, "טראמפ? הוא רק מסכסך", באתר ynet, 18 בדצמבר 2017 אבי כאכון, ‏נתנאל: "תודה לה' אני לא מת", באתר ‏מאקו‏, 9 בינואר 2020 מוטי טקה - בום בום פקה פקה (חי אצל נוי אלוש), בדף הפייסבוק של גלגלצ, 1 באפריל 2018
הבית הגדול בליטייני

הבית הגדול הוא השם הלא רשמי של בניין מינהלי בסנקט פטרבורג בשדרות ליטייני, שנבנה בראשית שנות השלושים כדי לשמש את הסניף המקומי של הנ.ק.ו.ד.. המבנה הפך לסמל לתקופת הטיהורים בתקופת סטלין. כיום, הבניין משמש כמטה הסניף העירוני של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית. מאז 2001 נכלל הבית הגדול ברשימת האובייקטים למורשת היסטורית ותרבותית בעלי חשיבות לאומית. בשנים 1931–1932, באתר עמד בניין בית המשפט המחוזי שנשרף בשנת 1917, ביוזמתו של קירוב, הוחלט להקים מבנה מנהלי עבור המשטרה החשאית. אבן הפינה הונחה בשנת 1931, הוא נפתח ב-7 בנובמבר 1932. אדריכלי הבניין היו אלכסנדר גגלו, אנדריי אול ונוי טרוצקי. בשנת 1934 בניית המתחם הסתיימה. השטח הכולל של הבניין הוא כ-45 מ"ר והוא הוכלל 1345 חדרים. קומפלקס הבניינים בבעלות נ.ק.ו.ד. כולל גם את "בית אישורי כניסה" בפרוסקט ליטייני 6, שנבנה על ידי בצפלוב בשנות השלושים. באתר של סרז'בסקי והבניין הישן של בית הסוהר של הצאר - בית המעצר הזמני (DPZ) - שכונה "שפלרקה", שנמצא ברחוב שפלרנאיה. שימש את המשטרה, המפלגה ומשרד התובע. מדיה וקבצים בנושא הבית הגדול בליטייני בוויקישיתוף Мир Петербурга 2005. Ирина Никитина. (2012-11-06). "«Большой дом» на Литейном отмечает 80-летие". // baltinfo.ru. אורכב מ-המקור ב-2013-06-11. נבדק ב-2013-06-11. Военный инженер Е. А. Яковлев. От форта № 7 до Карельского укрепленного района (с 1:09:09) "Бoльшой дом". // peterburg.biz. נבדק ב-2013-06-10.
הר שרה תאודורה

הר שרה תאודורה (באנגלית: Mount Sara Teodora; בבולגרית: връх Сара Теодора) הוא פסגה המכוסה קרח בהרי אריסטוטל ב חוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 1,350 מטרים מעל פני הים. הר שרה תאודורה ממוקם בין הגבעות שמדרום מזרח לכיפת מדריד - ההר ממוקם 15.55 קילומטרים מכיפת מדריד. כיפת הקרח שעל הפסגה מתנקזת לקרחון סטארבק שמצפון-מזרח לפסגה; לקרחון סטאב שממזרח לפסגה, לקרחון אמברגריס שמדרום לפסגה; ולקרחון בלוגראדצ'יק שמדרום מערב לפסגה. הרכסים סביב הפסגה הם: פסגות פיפין שממזרח - צפון מזרח להר שרה תאודורה, רכס צ'ינטולוב שמדרום-מזרח להר, ורכס ואלקוסל שמדרום להר. הר שרה תאודורה ממוקם 12.6 קילומטרים דרומית-מערבית מהר מייהו; ו-10.56 קילומטרקים מרכס היטרינו. ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976. ההר נקרא על שם המלכה הבולגרית שרה תאודורה, שתו השנייה של איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה וקיסרית רעיה של בולגריה. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) הר שרה תאודורה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור ההר, וסימון מיקום האתרים סביבו באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
אקסל שפלר

אקסל שפלר (בגרמנית: Axel Scheffler; נולד ב-1957) הוא מאייר ואנימטור גרמני. שפלר נודע בעיקר עקב עבודתו עם ג'וליה דונלדסון, כשאייר ספרים שכתבה כמו טרופותי, את ספר ההמשך טרופותי הבת את הספר "טרמפ על מטאטא", "לקוף יש בעיה" ועוד. שפלר נולד בהמבורג, גרמניה המערבית. תחילה למד באוניברסיטת המבורג את היסטוריית האמנות אך עזב את לימודיו. בשנת 1982 עבר לאנגליה, בה הוא מתגורר עד היום. לאחר תקופה באנגליה, החליט לשנות כיוון, ולהפוך להיות מאייר, הספר הראשון שאייר היה "The Piemakers" מאת הלן קרוסוול. ב-1999, אייר שפלר את "טרופותי" שכתבה ג'וליה דונלדסון, באחת מהיצירות הבולטות שלו. שפלר המשיך את שיתוף הפעולה עם דונלדסון גם ב-2001, כשאייר את הספר "טרמפ על מטאטא" וב-2004, כשאייר את ספר ההמשך של טרופותי, "טרופותי הבת". מאז שפלר אייר ספרים רבים של דונלדסון. מדיה וקבצים בנושא אקסל שפלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקסל שפלר (באנגלית) אקסל שפלר (1957-), דף שער בספרייה הלאומית אקסל שפלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אקסל שפלר, באתר AllMovie (באנגלית) אקסל שפלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אקסל שפלר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אקסל שפלר, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.