laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קירן גיבס

קירן ג'יימס ריקארדו גיבס (באנגלית: Kieran James Ricardo Gibbs; נולד ב-26 בספטמבר 1989 בלונדון) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן השמאלי באינטר מיאמי. גיבס החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת וימבלדון ומשם עבר למחלקת הנוער של ארסנל. בספטמבר 2007 חתם על חוזה מקצועני בארסנל וערך את הופעת הבכורה שלו נגד שפילד יונייטד ב-31 באוקטובר 2007, במסגרת גביע הליגה. בחלון ההעברות של ינואר 2008 עבר בהשאלה לנוריץ' סיטי, וחזר לקבוצת המילואים של ארסנל כעבור שלושה חודשים. ב-10 בדצמבר 2008 גיבס ערך הופעת בכורה בליגת האלופות, כאשר נכנס במחליף במקום אבו דיאבי במשחק נגד פורטו. את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג ערך גיבס ב-8 בפברואר 2009, לאחר שנכנס כמחליף של גאל קלישי בדרבי נגד טוטנהאם. בעונת 2013/2014 זכה עם ארסנל בגביע האנגלי. ב-30 באוגוסט 2017 עזב את ארסנל לאחר 10 שנים וחתם בווסט ברומיץ' אלביון. בקיץ 2021 חתם במיאמי אינטר. ב-11 באוגוסט 2010 ערך גיבס הופעת בכורה בנבחרת אנגליה, כשנכנס כמחליף במקומו של אשלי קול במשחק ידידות נגד נבחרת הונגריה. ארסנל גביע ה-FA‏ (2): 2013/2014, 2014/2015 מגן הקהילה (2): 2014, 2015 מדיה וקבצים בנושא קירן גיבס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קירן גיבס קירן גיבס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קירן גיבס, ברשת החברתית אינסטגרם קירן גיבס, באתר Transfermarkt קירן גיבס, באתר Soccerway קירן גיבס, באתר BDFutbol קירן גיבס, באתר WorldFootball.net קירן גיבס, באתר National Football Teams קירן גיבס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד השחקן באתר הרשמי של ארסנל ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביבאס

ביבאס או ביבס הוא שם משפחה בעל מספר מקורות. בקרב יהודים ספרדים זהו תרגום ללאדינו של השם חיים (בספרדית Vivas). בלוב זהו שמן של משפחות משבט אל-ביבאס (بيباص). האם התכוונתם ל... דליה ביבס – מתעמלת וכדורסלנית ישראלית חיים ביבס – ראש עיריית מודיעין-מכבים-רעות יהודה ביבאס – רב הספרדי של קהילת קורפו, ממבשרי הציונות יצחק ביבאס – כדורגלן עבר ישראלי חטיפת משפחת ביבס – במהלך מתקפת הפתע על ישראל (2023) דפים ששמם מתחיל ב”ביבס“ דפים ששמם מכיל ”ביבס“ חיפוש ”ביבס“ בוויקיפדיה
ברוקולי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ברוקולי – זן של כרוב הבר ברוקולי סיני – זן נוסף של כרוב הבר אישים אלברט ברוקולי – מפיק סרטים אמריקאי זוכה פרס האוסקר, אחד המפיקים של סדרת סרטי ג'יימס בונד ברברה ברוקולי – בתו של אלברט ברוקולי, אף היא מפיקת סרטים, ואף היא הפיקה סרטים בסדרת סרטי ג'יימס בונד
חביב

האם התכוונתם ל... בית הספר חביב – בית הספר העברי הראשון בעולם אישים אבשלום חביב – מעולי הגרדום ג'ק חביב – פרופסור לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ומנכ"ל מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל חיים חביב – רבה של סלוניקי. נספה בשואה. יעקב בן חביב – מנהיג הקהילה היהודית בסלוניקי יפרח חביב – סופר ילדים עברי לוי בן חביב – ראש חכמי ומנהיגי ירושלים במהלך עליות מגורשי ספרד ופורטוגל מוטי חביב – שדרן ספורט ישראלי מעוז חביב – סופר ילדים עברי, אחיו של יפרח משה בן שלמה אבן חביב – הראשון לציון וחכם באשי עידן חביב – זמר ישראלי פיליפ חביב – דיפלומט אמריקאי שגיא חביב – מעצב גרפי ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא חביב
חלוקה בשתיים

חלוקה בשתיים או חצייה היא פעולת חילוק שבה המחלק הוא 2. חלוקה זו זכתה ליחס מיוחד כבר במצרים העתיקה, שם אלגוריתם הכפל כלל חלוקה בשתיים כאחד הצעדים הבסיסיים. מתמטיקאים אחדים, עד המאה ה-16 המשיכו להתייחס לחלוקה בשתיים כאל פעולה נפרדת. במחשב, שבו מיוצגים מספרים בבסיס בינארי, קיימת פקודת מכונה מיוחדת לחלוקה בשתיים (או בכל חזקה טבעית של 2), נפרדת מפקודת החלוקה הכללית במספר שלם, וברוב המעבדים גם מהירה ממנה. מספר זוגי הוא מספר שמתחלק ב-2 ללא שארית, ואילו מספר אי-זוגי נותן שארית 1 בעת חלוקתו ב-2. ניתן לנסח זאת כמבחן התחלקות: מספר מתחלק ב-2 אם ורק אם ספרת האחדות שלו מתחלקת ב-2. חלוקה בשתיים של מספר בינארי נעשית פשוט באמצעות הזחת המספר סיבית אחת ימינה. דוגמה: חלוקה בשתיים של המספר הבינארי 1101001 (שהוא 105 עשרוני), נותנת, בהסרת הסיבית הימנית, את המנה 110100 (52 עשרוני). חלוקה בכל חזקה של שתיים,   2 k {\displaystyle \ 2^{k}} , נעשית באמצעות הזחת המספר   k {\displaystyle \ k} סיביות ימינה. הזחה ימינה היא בדרך כלל פעולה פשוטה ומהירה מאשר חלוקה, ולכן החלפת חלוקה בשתיים בהזחה היא דרך לאופטימיזציה של התוכנית. עם זאת, משיקולים של קריאוּת וניידות של התוכנה, בשפה עילית עדיף להשתמש בפקודת חלוקה ולא בהזחה, ולתת למהדר לבצע את האופטימיזציה. כאשר המחולק הוא מספר בעל סימן (כלומר יכול להיות חיובי או שלילי) לא תמיד אפשרית אופטימיזציה זו. בשפת Java, למשל, הוראה החלוקה -3 / 2 תיתן תוצאה -1, ואילו הוראת ההזחה -3 >> 1 תיתן תוצאה -2, עקב הבדלים באופן העיגול בשתי ההוראות. חלוקה בשתיים של מספר בינארי בנקודה צפה נעשית באמצעות הפחתת 1 מהמעריך. שפות תכנות רבות כוללות לפיכך פונקציה לחלוקת מספר בנקודה צפה בחזקה של שתיים. בשפת Java משמשת לכך המתודה java.lang.Math.scalb, ובשפת C משמשת לכך הפונקציה ldexp. הגאומטריה עוסקת במקרים אחדים של חצייה: חוצה זווית הוא ישר העובר דרך קודקוד הזווית וחוצה אותה לשתי זוויות השוות זו לזו. תיכון במשולש הוא קטע המחבר קודקוד של המשולש עם אמצע הצלע שמולו. אנך אמצעי הוא אנך החוצה את הצלע שעליה הוא בנוי. כל קוטר מחלק את העיגול לשני חלקים שווים, אך אין זו הדרך היחידה לחלוקה כזו. יין-יאנג הוא דוגמה לדרך נוספת לחלוקה כזו. חלוקה הוגנת היא בעיה בתורת המשחקים הדנה בחלוקת משאב באופן שיגרום לכל אחד מהשחקנים להאמין שקיבל חלק הוגן. הבעיה ידועה גם בשם "בעיית חלוקת העוגה". כאשר מדובר בחלוקת עוגה בין שני שחקנים, חלוקה הוגנת נעשית באמצעות שיטת 'חלק ובחר'. שחקן אחד מחלק פרוסת עוגה לשני חלקים הנראים לו שווים והשחקן השני בוחר איזה חלק הוא רוצה מבין השניים. לשחקן שמחלק יש סיבה לחלק בצורה כמה שיותר הוגנת. אחרת, הוא עלול להישאר עם החלק הקטן יותר. חלוקה זו היא חלוקה נטולת-קנאה. חצי חציון
רמת פוטוראנה

רמת פּוּטוֹראנה (ברוסית: Плато Путорана) הקרויה באופן רשמי שמורת הטבע הלאומית פוטוראנה (Путоранский государственный природный заповедник) היא שמורת טבע במחוז קרסנויארסק שבמזרח רוסיה. שטח השמורה הוא 1,887,251 הקטאר, ו-1,773,300 הקטאר מהם מהווים שטח שמור שהציד בו אסור. בשנת 2010 הוכרזה השמורה כאתר מורשת עולמית, בעיקר בשל אוכלוסיית איילי הצפון הגדולה שבה ובשל נוף הטייגה והמדבריות הארקטיים. הרמה הוכרזה כשמורה לאומית ב-15 בדצמבר 1988, בין היתר על-מנת להגן על עדר כבשי השלג החיים בה, ועל אוכלוסיית איילי הצפון הגדולה בעולם החיה בשטח השמורה. מדיה וקבצים בנושא רמת פוטוראנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רמת פוטוראנה (ברוסית) Natural Heritage Protection Fund תמונות האזור רמת פוטוראנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אטלס 2

האטלס 2 (באנגלית: Atlas II) היה משגר לוויינים מסדרת טילי האטלס שפותח בעקבות הצלחת סדרת טילי האטלס בשנות ה־50. לאטלס 2 היו 3.5 שלבים והוא היה האחרון שהשתמש בתצורת "שלב וחצי" (2 מנועים הושלכו מהטיל תוך כדי נסיקה ואילו מכלי הדלק וחלקים נוספים נכנסו למסלול). הטיל תוכנן לשאת מטענים למסלול לווייני נמוך ולמסלול גאוסטציונרי. 63 שיגורים של האטלס 2 על שלוש גרסאותיו שוגרו בין 1991 ל־2004 וכולם הצליחו. בשנת 1988 חיל האוויר של ארצות הברית בחר בחברת ג'נרל דיינמיקס לפיתוח משגר עבור שיגור לוויינים של Defense Satellite Communications System. המשגר שפותח נוצל גם לשיגורים מסחריים. האטלס 2 צויד במנועים חזקים יותר ובמכלי דלק ארוכים יותר מהאטלס 1, קודמו. הדחף המרבי שהאטלס 2 יכול היה להגיע אליו היה 2,110.6 קילו ניוטון ובכך איפשר לשגר מטענים של עד 2,760 ק"ג למלול גאוסטציונרי (35,000 ק"מ ויותר מעל פני כדור הארץ). הטיל צויד גם במחשבים ומערכות מתקדמות יותר מקודמו "אטלס 1". השיגורים הבוצעו מכן שיגור SLC-36 בנמל החלל קייפ קנוורל ומ-SLC-3 בבסיס חיל האוויר ונדנברג. גרסה "אטלס 2" התבססה על משגר "אטלס 1" עם שיפורים במערכות השונות. 10 שיגורים בוצעו בשנים 1991–1998. גרסה "אטלס 2A" הותאמה לשיגורים מסחריים. השינוי העיקרי היה שימוש במנוע חדש בשלב השני שאיפשר הגדלת מטען. 23 שיגורים בוצעו בשנים 2002–1992. גרסה "אטלס 2AS" כללה מאיצים להגדלת מטען משוגר. 30 שיגורים בוצעו בשנים 2004–1993. מדיה וקבצים בנושא אטלס 2 בוויקישיתוף על סדרת טילי האטלס (באנגלית) Encyclopedia Astronautica Atlas II (באנגלית) תיאור באתר חיל האוויר של ארצות הברית רשימת שיגורים אטלס 2 רשימת שיגורים אטלס 2A רשימת שיגורים אטלס 2AS
אסונות בחלל

עד היום קיפחו את חייהם במסגרת חקר החלל 21 בני אדם במספר תאונות. לעיתים, כמו במקרה של אפולו 13, ניצלו האסטונאוטים, אולם במקרים אחרים, המשימה נסתיימה במותם. להלן רשימה של אסונות החלל אשר גרמו למותם של אנשי הצוות. בנוסף למקרים המותארים בטבלה לעיל קיימת תיאורית קשר הטוענת שהתרחשו תאונות רבות נוספות בתוכנית החלל הסובייטית והוסתרו מהציבור. אדם וחלל - מונחים אשכול תקלות בחלל, באתר "הידען" Lost Cosmonaut - Is this the first woman in space?, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:33) Jonathan Hogeback, [https://www.britannica.com/list/7-accidents-and-disasters-in-spaceflight-history NASA 7 Accidents and Disasters in Spaceflight History], Britannica SARAH PRUITT, The 5 Deadliest Disasters of the Space Race, History, ‏29.3.2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת הארמדה הלאומית

אנדרטת הארמדה הלאומית (באנגלית: National Armada Memorial) היא אנדרטה הניצבת בעיר פלימות' שבבריטניה. היא הוקמה לציון ניצחונה של אנגליה על הארמדה הספרדית בשנת 1588 ונחנכה בשנת 1890. האנדרטה שוכנת בשטח ציבורי פתוח ומוגבה בדרומה של פלימות' הידוע בשם Plymouth Hoe, ומשקיפה מצפון על מצר פלימות'. חלקה התחתון הוא עמוד גרניט מדורג, שגובהו 12.1 מטר. בראש העמוד ניצב פסל ארד שגובהו 3.5 מטרים של האלה בריטניה ולצידה אריה. דמותה של בריטניה נושאת קלשון, חרב ומגן. עמוד האנדרטה נושא עיטורי ארד רבים: דיוקנאות ושלטי אצולה של אדמירלים אנגלים שהשתתפו בקרב נגד הארמדה – סר פרנסיס דרייק, הלורד הווארד, הלורד הנרי סימור וסר ג'ון הוקינס. שלטי האצולה של המלכה אליזבת הראשונה ושל המלכה ויקטוריה. איור המתאר את תבוסת הארמדה. טבלה הנושאת את שמותיהן של ספינות מלחמה מן התקופה הוויקטוריאנית. בסיס האנדרטה מוקף בסדרת מגיני ארד של ערים ועיירות ששלחו לצי האנגלי ספינות, לוחמים וממון לצורך המלחמה בארמדה הספרדית וכן במגינים של משפחות אנגליות נכבדות, שבניהן שירתו בצי באותה עת. על גבי העמוד נחרתו שתי אמרות ידועות: הראשונה היא 'He blew with his winds, and they were scattered (על סמך איוב ד' ט': וּמֵרוּחַ אַפּוֹ יִכְלוּ) - אמרה שנפוצה לאחר הקרב עם הארמדה, ושתיארה את הסופות שפגעו באוניות הארמדה לאחר הקרבות עם הצי האנגלי כהתערבות אלוהית. השנייה נשלחה באיתות מספינתו של הלורד נלסון במהלך קרב טרפלגר – 'England expects that every man will do his duty. משני צידיו של עמוד הגרניט, על גבי מדרגות מעוגלות, מוצבות מרגמות מדגם ישן, שהושאלו בקביעות לאנדרטה מן הרויאל ארסנל שבלונדון. לרגלי שני צידיו הנותרים של העמוד ניצבים תותח קטן ועוגן, שהושאלו גם כן לאנדרטה על ידי הרשויות. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הרברט גריבל (Herbert A Gribble). הפסל ויתר חלקי הארד באנדרטה פוסלו על ידי ו' צ'ארלס מיי (W. Charles May). אבן הפינה לאנדרטה הונחה על ידי ראש עיריית פלימות' בטקס שנערך ב-19 ביולי 1888 – יום השנה ה-300 לתצפית הראשונה מפלימות' על הארמדה. האנדרטה נחנכה ב-21 באוקטובר 1890 – יום השנה לקרב טרפלגר - על ידי הנסיך אלפרד, בנה של המלכה ויקטוריה. ב-25 במאי 1919 נערך למרגלות האנדרטה טקס יום הזיכרון הראשון בפלימות' לנופלי מלחמת העולם הראשונה. בסמוך לאנדרטה הוקמה לימים אנדרטת הצי, לזכר נעדרי הצי הבריטי בשתי מלחמות העולם. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הארמדה הלאומית בוויקישיתוף האנדרטה באתר Plymouth Data האנדרטה במרשם הבניינים הרשומים של בריטניה
ג'פרי ג'ונס

ג'פרי דאנקן ג'ונס (באנגלית: Jeffrey Duncan Jones; נולד ב-28 בספטמבר 1946) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. ג'ונס הוא מועמד פרס גלובוס הזהב לשנת 1984 על הופעתו בתפקיד הקיסר יוזף השני בסרט "אמדאוס". ג'ונס נולד בעיר בפאלו שבניו יורק. אמו רות' דחפה אותו מגיל קטן להיכנס לתחום המשחק. אביו, דאגלאס בנט ג'ונס, נפטר בילדותו של ג'ונס. הוא למד ב"אוניברסיטת לורנס" שבויסקונסין ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. ג'ונס התפרסם לראשונה בדרמה המוזיקלית זוכת 8 פרסי האוסקר של מילוש פורמן "אמדאוס". ג'ונס היה מועמד על תפקידו בסרט כקיסר יוזף השני לפרס גלובוס הזהב. ב-1986 שיחק בקומדיות "שמתי ברז למורה" בתור אדוארד רוני, מנהל בית הספר של הנער פריס ביולר (מתיו ברודריק) ו"הווארד - גיבור מגזע אחר". ב-1988 הופיע בקומדיה של טים ברטון "ביטלג'וס" בתור הקבלן האכזרי צ'ארלס דיט'ץ. ב-1989 הופיע ג'ונס בדרמה השנייה שלו עבור מילוש פורמן, "ולמונט" בתפקיד גרסו המאהב המסתורי של האלמנה העשירה מרטואייל (אנט בנינג). ב-1990 שיחק בעיבוד הקולנועי לספר "המרדף אחר אוקטובר האדום" בתפקיד סקיפ טיילר, מדריך באקדמיית הצי. ב-1993 שיחק בסרטו המוערך בקריירה של טים ברטון "אד ווד", בסרט גילם את שדר הטלוויזיה המופרע ג'רון קריסוול קינג המשתתף בסרטיו של אד ווד (ג'וני דפ). ב-1996 הופיע בדרמה "ציד המכשפות". ב-1997 שיחק בתפקיד הפרקליט אדי ברזון במותחן האימה "מלכודת לפרקליט". ב-1999 השתתף בהפקתם התקופתית של טים ברטון ופרנסיס פורד קופולה "סליפי הולו" בתור הכומר סטינווייק ובסרט הערפדים "רעב מורף". ג'ונס התפרסם בקולנוע לאחרונה ב-2001 בקומדיות "ד"ר דוליטל 2", "קיץ אחד של סוטול" ו"שוברות הלבבות" וב-2007 בקומדיה "מי נושא הכלים שלך?". מחוץ לקולנוע התפרסם בסדרה "דדווד" בתפקיד א. וו מריק, עורך העיתון של מחנה דדווד. לג'ונס יש בן אחד, השחקן ג'וליאן קואטס. בשנת 2001 נעצר ג'ונס לאחר שסחר ומכר לילדים סיגריות, הוא הורשע, קיבל קנס של 5,000 דולרים וחויב ב-100 שעות עבודה עבור הקהילה. ב-2003 נעצר בשנית בגין שידול נער בן 14 לצרוך תמונות פורנוגרפיות. הוא הורשע בעבריינות מין וקיבל חמש שנות מאסר על תנאי. ב-2010 נעצר בפעם השלישית שוב בגין עבירות מין, לאחר שהורשע קיבל שלוש שנות מאסר על תנאי וחויב ב-250 שעות עבודה עבור הקהילה. מדיה וקבצים בנושא ג'פרי ג'ונס בוויקישיתוף ג'פרי ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'פרי ג'ונס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'פרי ג'ונס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'פרי ג'ונס, באתר Metacritic (באנגלית) ג'פרי ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'פרי ג'ונס, באתר Discogs (באנגלית)
הסתדרות הפועלים החקלאיים

הסתדרות הפועלים החקלאיים או ההסתדרות החקלאית הייתה ארגון מקצועי של פועלים וחקלאים יהודים חברי מפלגות הפועלים הציוניות, אשר הוקם בשנת תרע"ח 1918. כאשר הוקם הארגון על ידי אנשי "אחדות העבודה", היו רוב חבריו אנשי העלייה השנייה ומיעוטם אנשי השלישית; רובם היו חברי ארגוני פועלים שהוקמו שנים ספורות קודם לכן, הסתדרות הפועלים החקלאיים בגליל וביהודה, והסתדרות פועלי השומרון. לאחר הקמת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, בחיפה בטבת תר"ף דצמבר 1920, הצטרפו אליה חברי "ההסתדרות החקלאית" כחברים מן המנין. ובמקביל, הצטרפה "ההסתדרות החקלאית" או בשמה האחר, "המרכז החקלאי", כאיגוד מקצועי של חקלאים וכאגודה של יישובי ההתיישבות העובדת, במסגרת ההסתדרות הכללית, עד 1969. המוסדות הנבחרים של "המרכז החקלאי" מנוהלים על ידי מזכירות המונה 21 חברים, וכן, נערכת ועידה חקלאית, בכל ארבע שנים, שבה מיוצגים חברי המרכז על ידי 501 צירים. בתקופת המנדט וגם בעשורים הראשונים לאחר הקמת המדינה, היה "המרכז החקלאי" גוף בעל עוצמה כלכלית שזכה להערכה רבה, בשל תרומתו לפיתוח החקלאות, הכלכלה ואף התרבות, ביישוב ובחברה הישראלית. מאז שנות השבעים של המאה ה-20, ועם ירידת קרנה של ההסתדרות הכללית, מסגרת האם שלו, התמעטה עוצמה זו. במשך השנים, ההסתדרות החקלאית עסקה בעזרה לחקלאים חברי ההסתדרות הכללית, ובכלל זה הוצאה לאור של ספרות הקשורה לחיי החקלאים בארץ. בין השאר, היא הייתה שותפה עם משרד החקלאות, המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית ובנק החקלאות לישראל בהוצאת האנציקלופדיה לחקלאות. ברל כצנלסון, לקראת הימים הבאים: מסירת דברים ממה שנאמר בוועידתנו השביעית, פורים, תרע"ה, יפו: דפוס שושני, תרע"ח בעבודה: קונטרס חברים, יפו: תרע"ח. הסתדרות הפועלים החקלאיים בארץ ישראל - סקירה כללית, תל אביב: תרפ"א-1921. על ענייני תל יוסף, תל אביב: תרפ"ג-1923. חוקת משקי העובדים, עובדה על ידי ועדת ניר, שנבחרה בוועידה החקלאית השלישית, ונתקבלה במועצה החקלאית בגן שמואל, 3-5 במרץ תרפ"ז, תרפ"ז-1927. על העבודה העברית במושבות, מן הוכוח בוועידה החקלאית, יוני 1931, תרצ"א-1931. הצעת חוזים ותקנות: בקשר עם התיישבות האלף, תל אביב 1933. חוברות סטטיסטיות, 1934. השכון בהתיישבות העובדת, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל - הסתדרות הפועלים החקלאים - המחלקה לשכון, תשט"ו-1955. צבי סוחובולסקי, אדם ועמלו, (עורך: יוסף שפירא), תל אביב: תשל"ג-1973. יעקב מלכין, עץ ההדר וגידולו, (עורך: י’ ענברי), תל אביב: תשכ"ז-1967. מרדכי קושניר-שניר (עורך), כיבוש עבודה: ביבליוגרפיה על מאבקי העבודה העברית, כיבושיה וארגונה משנות תרס"ו-תש"ט, תל אביב: תשי"ט-1959. אברהם קם, גילוי אם השעורה בארץ ישראל, (עורך: נ’ תרדיון), תל אביב: תש"ט-1949. כתב עת השדה, ירחון שמושי ומדעי למשק החקלאי המעורב, הסתדרות הפועלים החקלאים בארץ ישראל, עורך: ש"ד יפה, בהשתתפות חבר בעלי מקצוע, תל אביב, תר"ף-תשנ"ח 1920–1998.
דקסטר חולם חלומות אפלים

דקסטר חולם חלומות אפלים (באנגלית: Darkly Dreaming Dexter) הוא ספרו הראשון של ג'ף לינדסי העוסק ברוצח הסדרתי דקסטר מורגן (אנ'). ספר זה הוא היווה את הבסיס לסדרת הטלוויזיה דקסטר של רשת שואוטיים, שזכתה בפרס דילייס (Dilys Award). דקסטר מורגן (אנ') הוא הפרוטגוניסט, הציר המרכזי בעלילת הספר. הוא עובד כמנתח תבניות דם במשטרת מיאמי ובזמנו הפנוי, הוא רוצח סדרתי שרוצח רוצחים, אנסים וכיוצא באלה שנמלטו מהחוק, לדעתו. הרציחות של דקסטר מונעות מתוך קול פנימי אותו הוא מכנה "הנוסע האפל", שמדרבן אותו להרוג. פעם אחת הוא עשה כן ומאז הקול הפנימי לא חדל להטרידו. פלאשבקים מגלים כי אביו המאמץ, בלש משטרה בשם הארי מורגן, הבין בשלב מוקדם כי דקסטר הוא סוציופת אלים בעל צורך מולד להרוג. הוא זה שלימד את דקסטר איך להרוג אנשים שהואשמו ברצח ולא הורשעו, כיוון שראה ברציחתם דרך ליצירת צדק. הארי גם לימד את הילד להיות רוצח זהיר, קפדן, לא להותיר שום עקבות ולהיות בטוח לחלוטין שקורבנותיו אשמים לפני שהוא רוצח אותם. דקסטר כינה את הכללים הללו "הקוד של הארי". דקסטר מנהל חיים כפולים במשך שנים, אולם האידיליה שלו מופרת כאשר הוא מעורב בחקירת רצח בו רוצח סדרתי תוקף את הזונות של מיאמי. כאשר הרוצח מבצע את זממו ברחובות העיר, הוא מתחיל לשלוח הודעות לדקסטר, שבתורו מוצא את סדרת הפשעים כמרתקים ומעוררי חלחלה. בינתיים, אחותו החורגת דברה, עובדת במשטרה, רואה את סדרת רציחות ככרטיס החוצה עבורה, ממחלק המוסר למחלק הרצח. דקסטר, מצדו, נקרע בין הרצון לעזור לה לתפוס את הרוצח והרצון לשבת ולהתפעל מהאמנות והמיומנות שבעבודתו של הרוצח האחר. דקסטר חולם חלומות אפלים, באתר OCLC (באנגלית)
מלאכת תופר

מְלֶאכֶת הַתּוֹפֵר היא אחת מהמלאכות האסורות בשבת וביום טוב, שמהותה חיבור שני דברים נפרדים זה לזה. ככל מלאכות שבת, מקור איסור מלאכה זו הוא העבודות שנעשו להקמת המשכן, שבמהלך הקמתו היו תופרים את היריעות זאת לזאת. מלאכה זו אסורה גם ביום הכיפורים וביום טוב. מלאכת הקורע היא המלאכה ההפוכה למלאכת התופר. הגדרת המלאכה היא חיבור שני אובייקטים באמצעות תפירה המתקיימת. ובגמ' נחלקו מה נחשב תפירה המתקיימת, יש שכ' רק כשיש בה שלוש תפירות, מלבד קשירת ראשי החוט על מנת שהתפירה תתקיים, ויש שכ' דווקא בשלוש תפירות, גם ללא קשירה. כמו כן, המותח חוט תפירה רופף ובכך מהדק את התפירה חייב גם כן משום מלאכה זו. תולדת המלאכה (האסורה מהתורה גם כן) היא הדבקת ניירות ועורות זה לזה על ידי דבק. היפוכה של מלאכה זו היא מלאכת קורע, ואין אדם חייב על מלאכת התופר אלא אם כן כדי להפריד את התפירה יש צורך לקרוע את הבגד (למרות שאפשר גם לעמול להוציא את ראשי החוטים). בטעם גדר המלאכה הסתפקו האחרונים. המנחת חינוך מסתפק מה תהיה ההלכה באדם שתפר שתי תפירות בבגד אחד, כל אחד במקום אחר. לפי פרשנותו של הרב נתן גשטטנר, תלויה שאלה זו בחקירה הלכתית בגדר דין שתי תפירות, האם מדובר בשיעור מסוים כעין מלאכת כותב, או שמא בפחות משתי תפירות אין התפירה מתקיימת ולכן שתי תפירות נפרדות אינן נחשבות ל"תופר". מלאכת קושר אף היא מהותה לקשור יחד שני דברים נפרדים. ובכל אופן קיימת הבחנה בין שתי מלאכות אלה. יש מי שכתב שהחילוק הוא שבמלאכת תופר מהות המלאכה היא תפירת שני דברים והפיכתם לדבר אחד, בניגוד למלאכת קושר שבה שני החלקים נשארים נפרדים גם לאחר קשירתם. חילוק אחר כתבו אחרונים, שבמלאכת תופר החוט המחבר הוא נפרד לשני הדברים המתחברים, בניגוד לקשור שהחוט עצמו שנקשר הוא גם הקושר. וחילוק שלישי הוא הבחנה בין קשירה שהיא כריכה וסיבוך של חוטים וחבלים, לבין תפירה שהיא חיבור של שתי יריעות זו לזו. באחרונים דנו בדין תפירה עם מחט אם מותרת, והאם איסורה מהתורה או מדברי חכמים. באחרונים ישנו דיון לגבי תפירה רפואית בשבת (כאשר אין בכך פיקוח נפש). בשמירת שבת כהלכתה פסק שאין תפירה רפואית נחשבת כתפירה, אולם הרב חיים יוסף דוד ווייס חלק על כך, אך התיר את התפירה במקרה של תפירה המתמוססת מאליה תוך מספר ימים, כך שהיא אינה מתקיימת. אסופת מאמרים בנושא תופר, באתר ספריית אסיף הרב אליעזר מלמד, דיני מלאכת תופר ביום טוב מתוך פניני הלכה חיי אדם ס"ז כלל פב. משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק י', הלכה ט'. משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק י', הלכה י"א. שו"ת אגרות משה חלק או"ח ב סימן פד ד"ה והנה משמע הרב נתן גשטטנר מלאכת תופר בסבפרו "טל נתן" פתח מלאכה, דיני השבותין. כך גם באגרות משה חלק ב סימן פד כתב שלאחר תפירה לא ניתן להפריד את שני הדברים אלא על ידי קריעה, ואילו לאחר קשירה ניתן להפריד את הדברים המחוברים על ידי התרה, מבלי לקרעם. מרכבת המשנה, על משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק י', הלכה י"א. ראו מנוחת אהבה פרק טו במבוא, אורחות שבת עמוד שמג הערה א, ובמאמרו של הרב אפרים עבדיאן "בגדרי מלאכת תופר ונפקא מינה למעשה", חלק א - הדמיון וההבחנה בין מלאכת קושר למלאכת תופר, אארוג לשבת, ירושלים ה'תשע"ז, עמודים סג - עב. הרב ישראל דוד הארפעאנעס, מלאכת תופר בספרו "נשמת שבת". פרק לה הערה ס"ב. שו"ת ויען דוד.
שוטגאן (סלנג)

קריאת שוטגאן (אנגלית: Shotgun) מתייחסת לישיבה במושב הנמצא לצד הנהג בכלי הרכב. המושג שוטגאן (Riding Shotgun) קיבל את שמו מתקופת נדידותיהן של כרכרות במערב הפרוע. לצד הנהג היה יושב נוסע נוסף, או שומר בתשלום, חמוש ברובה (לרוב, רובה ציד – שוטגאן), ותפקידו היה להגיב באש במקרה של ניסיון שוד או תקיפה של הכרכרה, ולאפשר לנהג להתרכז בנהיגתו. ככל הידוע, המונח כלל לא היה בשימוש במשמעותו זו בימי המערב הפרוע, אלא מופיע רק בספרים, סרטים וסדרות טלוויזיה על אודות התקופה. התיעוד הראשון של השימוש במושג בהקשרו המקורי, במגזיני ספרות זולה, הוא משנת 1921, בעיתון בשם "Magazine of Fiction", של הוושינגטון פוסט. דוגמה קולנועית מוקדמת לשימוש במשמעות המקורית של "שוטגאן", היא במערבון Stagecoach משנת 1939. השימוש המתועד הראשון שנכתב בדפוס, המתייחס לישיבה במכונית לצד הנהג, הוא משנת 1954. עם השנים, צבר המושג פופולריות כקריאה הנאמרת בין קבוצת חברים אשר קובעת מי ישב במושב שלצד הנהג. באופן בסיסי, הקריאה תובעת את זכותו של האדם הראשון הקורא אותה לשבת לצד הנהג. ישנן הרחבות לכך, כמו דרישה שהקריאה תתבצע כל עוד הרכב נמצא בטווח ראייה, התרת הקריאה רק לכיוון אחד של הנסיעה וכיוצא בזה. "חוקי השוטגאן", באתר bored.com (באנגלית) "שוטגאן", באתר phrases.org.uk (באנגלית) "חוקי השוטגאן הרשמיים", באתר shotgunrules.com (באנגלית) מהו המקור ל"שוטגאן"?, באתר straightdope.com (באנגלית) רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: מה עושה תורג'י עם רובה ציד?, באתר nrg‏, 26 ביולי 2012 מהו המקור ל"שוטגאן"?, באתר straightdope.com (באנגלית) "שוטגאן", באתר phrases.org.uk (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריקה שלו

ריקה (רבקה) שלו (29 בספטמבר 1923 – 31 במאי 2010) הייתה ציירת ישראלית. נולדה וגדלה בקבוצת כנרת. הוריה, עליזה ואהרון שידלובסקי, הם ממייסדי קבוצת כנרת. בהיותה בת שלוש עשרה החלה לצייר, בעיקר ציורי טבע ונוף של אזור מגוריה שלחוף הכנרת ונהר הירדן. בעלה הראשון, שמעון הפנר, נהרג במלחמת העצמאות, בקרב על צמח. בתחילת שנות ה-50 עברה לצרפת ללימודי ציור באקדמיית גרנד שומייר (Académie de la Grande Chaumière) בפריז. באמצע שנות ה-50 נישאה למבקר הספרות מרדכי שלו. לאחר נישואיהם התגוררו בקבוצת כנרת, ובשנת 1959 עברו להתגורר בבית ברל. לאחר מכן התגוררו בירושלים. בשנות ה-60 למדה בבית הספר הגבוה לציור בתל אביב, ובתחילת שנות ה-70 השתלמה אצל הצייר רפי לביא. בין השנים 1973 - 1981 הייתה מורה לציור ולתולדות האמנות במכללת בית ברל. לאורך שנות יצירתה התמקדה בציורי טבע ונופי הארץ. רוב עבודותיה הן בשמן ואקריליק על בד, ומיעוטן בצבעי מים, פנדה ורישומים. שלו הציגה בתערוכות רבות. שמות התערוכות נושאים שמות אופייניים לנושאי ציוריה: "נופים ואהבות אחרות", "שירת העשבים והעצים", "ארץ אהבתי" ועוד. ילדיה הם המתמטיקאי והסופר ענר שלו והסופרת צרויה שלו. נפטרה בירושלים ב-31 במאי 2010 ונקברה בבית הקברות כנרת. בשנת 2012 פרסם בנה, ענר שלו, את הרומן האוטוביוגרפי "אמא" שבמרכזו התמודדות עם לכתה. 1968 - בית האמנים תל אביב; בית שאגאל חיפה; בית הספר הגבוה לציור בבאר שבע (תערוכות קבוצתיות) 1972 - גלריה צ'ימרינסקי (תערוכה קבוצתית) 1981 - מכון כרם, ירושלים 1982 - גלריה אלון, ירושלים 1983 - בית האמנים בירושלים 1985 - בית האמנים, תל אביב (תערוכה קבוצתית) 1986 - בית האמנים בירושלים (תערוכה קבוצתית) 1988 - בית האמנים בירושלים (תערוכה קבוצתית) 1995 - בית האמנים בירושלים 2001 - בית גבריאל; גלריית התיאטרון, ירושלים 2003 - בית האמנים בירושלים; גלריית התיאטרון, ירושלים 2000 - בית האמנים בירושלים (תערוכה קבוצתית) 2004 - מוזיאון התנ"ך, תל אביב (תערוכה קבוצתית) 2004 - היכל התרבות כפר סבא 2006 - גלריית התיאטרון, ירושלים 2007 - בית גבריאל; חצר כנרת; בית שטורמן עין חרוד 2008 - בית האמנים בירושלים. ריקה שלו, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל ריקה שלו - שירת העשבים והעצים, באתר של בית האמנים, ירושלים ריקה שלו, דף שער בספרייה הלאומית