laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צומת יד מרדכי

צומת יד מרדכי (על שם הקיבוץ שבקרבתו) הוא צומת בקצהו הדרומי של כביש 4, והוא שוכן כ-6 קילומטרים מצפון למחסום ארז. מהצומת מתפצל כביש 34 החולף על העיר שדרות, ומגיע עד צומת נתיבות. בצמוד לצומת ממוקם המרכז המסחרי "מפגש יד מרדכי", ובו תחנת דלק, מסעדות, חנות לממכר מוצרי דבש של קיבוץ יד מרדכי, וחנויות נוספות. בסוף שנת 2005 לאחר ההתנתקות הקימו מפוני אלי סיני בצומת, עיר אוהלים במחאה על כך שבניגוד למובטח, טרם נמצאו להם פתרונות דיור. הם קיימו במקום חיי קהילה, תוך בניית אוהלי לינה ענקיים, אוהל סלון משותף, וקרוונים שהוסבו למטבח מרכזי. העיר פורקה רק לאחר 334 יום ביולי 2006, כאשר המשפחות עברו למשכנן הזמני בעיר אשקלון. צומת יד מרדכי נבחר כאתר הנצחה לתשעת הישראלים שנהרגו בפיגוע איסמעיליה, כיוון שבמקום הייתה תחנתם האחרונה בישראל בטרם עברו את הגבול למצרים. האתר ממוקם על גבעה בפינה הדרום מזרחית של הצומת. בחודש יולי 2012 חלה הסלמה בפעילות ארטילרית מכיוון רצועת עזה למדינת ישראל. בירי ממקלע כבד אל צומת יד מרדכי נגרם נזק למבנים ולמכוניות שחנו במקום [דרוש מקור]. במהלך מתקפת הפתע על ישראל באוקטובר 2023 התפרסו לוחמי מג"ב בצומת בעקבות הכרזת מפקד המחוז הדרומי על חדירת מחבלים ואירוע רב זירתי, והצליחו לעצור ולהרוג את מחבלי החמאס שהיו רכובים על שמונה אופנועים בדרכם צפונה לערי ישראל הדרומיות. מאיר תורג'מן, מפקד המחוז עבר לשדרות רק חודש לפני הטבח, נפצע מירי - אך המשיך להילחם: "ניצחנו - וננצח", באתר ynet, 20 באוקטובר 2023
מחר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מחר – היממה שלאחר היממה הנוכחית מחר (ספר) – ספר של הסופר הצרפתי גיום מוסו מחר (שיר) – שירה של המשוררת והפזמונאי נעמי שמר מחר (שיר של אביב גפן) הבחירה הדמוקרטית – סיעה בכנסת ה-15 שנקראה לתקופה קצרה "מחר" מחר לנצח – סרט ריגול מחר כפול תשע – כותר אסופת סיפורים קצרים מאת הסופר אייזק אסימוב Tomorrow – להקת רוק פסיכדלי בריטית שפעלה בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20
PowerShell

PowerShell או Microsoft PowerShell (בעבר Windows PowerShell) היא סביבת עבודה לאוטומטיזציה של משימות של חברת מיקרוסופט, המכילה ממשק שורת פקודה ושפת תסריט, ומשולבת בסביבת .NET. פאוור-של מותקן כברירת מחדל במערכת ההפעלה חלונות. פוואר-של זמינה גם בלינוקס אבל עם פחות יכולות. אם המשתמש משתמש במערכת ההפעלה חלונות ניתן להשתמש גם ב-COM ו-WMI ובכך לגשת לכלי ניהול במערכות חלונות מקומיות ומרוחקות. בפאוור-של, פעולות ניהול מתבצעות על ידי cmdlets ("קומנד-לטס") - מחלקות NET. המממשות פעולה מסוימת. מספר פקודות שכאלו מרכיבות יחדיו תסריט, אשר יכול בנוסף לגשת לנתונים בזמן ריצה, במערכת קבצים או ב-Registry. נוסף על כך, פאוור-של מכילה ממשק תכנות יישומים ויכולה להיות מוטמעת בתוכניות שונות, אשר ימנפו את היכולות שלה לביצוע פעולות בסביבת חלונות. מדיה וקבצים בנושא PowerShell בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של PowerShell (באנגלית) PowerShell, ברשת החברתית אקס (טוויטר) PowerShell, הבלוג הרשמי PowerShell is open sourced and is available on Linux, הבלוג של מיקרוסופט ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שין קיונג-סוק

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא שין. שין קיונג-סוק (בהנגול: 신경숙; ‏נולדה ב־12 בינואר 1963) היא סופרת דרום קוריאנית, הקוריאנית הראשונה והאישה הראשונה שזכתה בפרס "Man Asian Literary Prize". את הפרס קיבלה בשנת 2011 על ספרה "בבקשה תשגיחי על אמא". קיונג-סוק נולדה בכפר השוכן בדרום מערב קוריאה הדרומית, ילדה רביעית מבין שישה אחים, לאחר שלושה בנים. הוריה היו חקלאים שלא יכלו לשלוח אותה ללימודים בבית ספר תיכון. בגיל 16 היא עברה לסיאול שם גר אחיה הבכור. לפרנסתה עבדה במפעל אלקטרוניקה ובמקביל למדה בתיכון ערב. קיונג-סוק למדה כתיבה יוצרת באקדמיה לאמניות בסיאול. ספר הביכורים שלה פורסם בשנת 1985. כתיבתה כוללת נובלות וסיפורים קצרים. במהלך השנים זכתה במספר פרסים. ספרה המפורסם ביותר הוא "בבקשה תשגיחי על אמא" שיצא לאור בקוריאה הדרומית בשנת 2009, והגיע למיליון עותקים עשרה חודשים לאחר יציאתו לאור. הספר הומחז להצגה. באפריל 2012 הגיע ל-2 מיליון עותקים. הספר יצא לאור ב-19 מדינות ביניהן ארצות הברית וסין. בישראל יצא הספר בשנת 2011 בהוצאת ידיעות אחרונות. המהדורה העברית תורגמה מאנגלית. הספר מספר על אמא שנעלמת ומשפחתה המחפשת אותה. הספר מסופר מזווית הראיה של בני המשפחה השונים. כל בן משפחה בתורו מספר על אמו ועל זיכרונותיו ומערכת יחסיו עם אמו. האמא היא אשה פשוטה שאינה יודעת קרוא וכתוב החיה בכפר שהקדישה את כל חייה לילדיה, בתקופה של שינויים חברתיים רבים. ילדיה המשכילים גרים בסיאול. מדיה וקבצים בנושא שין קיונג-סוק בוויקישיתוף בבקשה תשגיחי על אמא" – קריאה קוריאנית ביקורת על הספר ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחר (שיר)

מחר הוא שירה של המשוררת והפזמונאית נעמי שמר, אשר גם הלחינה את מילותיו. הלחן מנוגן כמארש במפגני צה"ל ובטקסים ואירועים ממלכתיים במעגל המועדים וימי הזיכרון, וכן מושר באירועים קהילתיים ובתוכניות מוזיקה. השיר הקורא לשלום וחוזה שלום, מושמע באירועים צבאיים ומדיניים כחלק מתפיסת העולם היהודית-הישראלית. "מחר" הוא השיר הראשון באסופת שיריה של נעמי שמר "כל השירים", אשר ראתה אור לראשונה בתל אביב ב-1967. השיר המחורז, הכולל חמישה בתים ופזמון, זכה לביצועים רבים, מלבד של שמר, בין השאר על ידי נחמה הנדל, להקת חיל הים, להקת הנח"ל, ירדנה ארזי, חוה אלברשטיין. נושאי השיר הם המאוויים והתקוות לחיי שלום ויצירה בארץ ישראל. השיר מתאר את בקשתם בכל תחומי החיים הציבוריים, ובהם בניית בתים לבני אדם, עליזות ושמחה, צמיחה ופריחה ומימוש הרצונות של כל בני האדם, ובמיוחד השכנת השלום המדיני בארץ ישראל ובסביבתה, עד כדי תיאור אוטופי של נטישת כלי הנשק, ברוח הפסוק בתנ"ך בספר ישעיהו על אחרית הימים: ”וְכִתְּתוּ חַרְבוֹתָם לְאִתִּים וַחֲנִיתוֹתֵיהֶם לְמַזְמֵרוֹת לֹא יִשָּׂא גוֹי אֶל גּוֹי חֶרֶב וְלֹא יִלְמְדוּ עוֹד מִלְחָמָה:”. פזמון "מחר" מנוסח בחיוך ובשנינה, כביכול מודעת הדוברת לדמיוניות של המאוויים והתקוות, אבל אינה מוותרת עליהם כאפשרות עתידית: ”כל זה אינו משל ולא חלום זה נכון כאור בצהריים כל זה יבוא מחר אם לא היום ואם לא מחר אז מחרתיים” הבית הראשון מתחיל במילים: "מחר אולי נפליגה בספינות" ובו מובעת התקווה לתנועה חופשית מחוף אילת עד החופים באפריקה, כאשר על סיפוניהן של „המשחתות הישנות”, אשר תוצאנה משימוש צבאי, ותוטענה במיטב התוצרת החקלאית של מדינת ישראל אז, שמייצגם הבולט היו תפוזים. הבית השני מפרט תיאור של עתיד מלא שמחה שבו מצלצלים "פעמונים" ו"ענבלים", השיר משוחח עם הפסוק בספר ישעיהו: „וְגָר זְאֵב עִם כֶּבֶשׂ וְנָמֵר עִם גְּדִי יִרְבָּץ וְעֵגֶל וּכְפִיר וּמְרִיא יַחְדָּו וְנַעַר קָטֹן נֹהֵג בָּם:”, ואף מגביר את משמעיו; בפסוק התנ"כי נכתב על נער קטון שיוביל את החיות המסוכנות זו לזו, ואילו ב"מחר" מנהיג האריה את מטרות הציד לשעבר, את בהמות המרעה: ”מחר אולי בכל המשעולים ארי בעדר צאן ינהג.” הבית השלישי מתאר את הבתים הרבים שייבנו בעתיד ואת השירה שתצלצל בהם. האובדן והכאב ינוחמו בצמיחה ופריחה צבעונית חדשה: ”ושלל כלניות וצבעונים יעלו מתוך ההריסות.” הבית הרביעי מתאר את החלום הרחוק, כאשר ישרור שלום על פני האדמות בין בני האדם והאומות השונות; המשוררת מציגה הסבה ממעמד פקודת ה"דום" הצבאית, אל חיי הנפש ואל הרגשות במילותיה: ”מחר כשהצבא יפשוט מדיו ליבנו יעבור לדום” ובהמשכו מתארות המילים את הגשמת רצונו של כל אדם במו ידיו: ”אחר כל איש יבנה בשתי ידיו את מה שהוא חלם היום.” "מחר" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "מחר" באתר שירונט אורי הייטנר, ההמנון השני - ירושלים של זהב (על "מחר")(הקישור אינו פעיל) ספר ישעיהו, פרק ב', פסוק ד'. ספר ישעיהו, פרק י"א, פסוק ו'.
האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה

האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (באנגלית: The American Academy of Dramatic Arts; ‏ (AADA)) הוא מוסד המעניק תוכנית לימודים בת שנתיים הממוקם במנהטן, ניו יורק, שדרת מדיסון, בבניין היסטורי אותו תכנן האדריכל הנודע סטנפורד וייט, כמועדון קולוני המקורי, והשני ממוקם בהוליווד, קליפורניה, בשדרת 1336 North La Brea, בבניין חדש באתר בן שכנו קודם לכן אולפניו של צ'ארלי צ'פלין. בית הספר למשחק הוותיק ביותר בעולם דובר האנגלית, האקדמיה בניו יורק נוסדה ב-1884 על-מנת להכשיר שחקני תיאטרון. ב-1974, פתחה האקדמיה קמפוס נוסף בפסדינה, קליפורניה, שהיה לבית הספר המקצועי להדרכת שחקנים היחידי שפועל בשני מרכזי התיאטרון החשובים של אמריקה. הקמפוס בלוס אנג'לס עבר מפסדינה להוליווד ב-2001. וולטר אייבל ארמנד אסנטה האנק עזריה לורן באקול ג'ים באקוס איון ביילי ברנדה באק אן בנקרופט דיאנה בארימור גיל בלוז רובי בנסון לורה ברניגן אדריאן ברודי ג'ון קאסוואטס קים קטרל אנריקו קולנטוני ג'ניפר קולידג' אמנדה קרו יום קרונין רוברט קאמינגס מארק דניאלס בראד דייוויס ג'רמי דייוויס רות דייכס מלאני מיירון מדיה וקבצים בנושא האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (באנגלית) האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אולם הספורט בגין

אולם הספורט בגין, הוא מתקן לקיום אירועי ספורט בעיר אילת. האולם נבנה כחלק מקומפלקס בית הספר התיכון בגין בעיר אילת בעלות של 21 מיליון ש"ח במימונן המשותף של עיריית אילת, קרן המתקנים ומפעל הפיס ונפתח באוקטובר 2008. החליף את אולם הספורט אלון כאולם הביתי של קבוצת הכדורסל הפועל אילת ואולם הבית הראשון של קבוצת הכדוריד הפועל חבל אילות האולם מארח משחקי כדורסל וכדוריד של קבוצות ספורט אילתיות ואף אירח משחקי קטרגל לצד טורנירי ספורט קבועים ומזדמנים שמארחת העיר אילת במתקני הספורט הפזורים בה. אחד הטורנירים הבינלאומיים שאירח האולם היה אליפות אירופה בכדורסל לנערות (עד גיל 16) דרג ב' ב-2009, וב-2017 יארח את אליפות אירופה בכדורסל לנשים צעירות (עד גיל 20) דרג ב' ביחד עם אולם הספורט אלון. שטח המבנה כולו הוא 2,500 מ"ר כשהאולם המרכזי בנוי על שטח של 1,900 מ"ר ולצידו חדרי ספח המשמשים גם כמחסנים לציוד ספורט, מלתחות ועוד. את המשטח ניתן לחלק באמצעות מחיצות המשתלשלות מהגג ל-3 מגרשים לאימונים פרטיים. האולם הכיל 1000 מקומות ב-2 יציעי אורך (880 מושבים קבועים בתצורת כדוריד ועוד כ-120 מושבים הניתנים לניוד המותקנים לצורכי כדורסל תחת היציעים הקבועים). בנוסף לכך סודרו כמה עשרות מקומות ישיבה מאחורי הסלים שהעלו את מספר המקומות באולם למעל 1,100 צופים. הקבוצות האילתיות המשחקות במשחקי הבית באולם הספורט הן הפועל אילת בכדורסל, שבעונת 2013/2012 חזרה לשחק בליגת העל בכדורסל ומ.כ. אילת שמשחקת בליגה הארצית בכדוריד ולה גם קבוצת נשים שמשחקת בליגה הלאומית בכדוריד נשים. לאחר חזרתה של הפועל אילת לליגת העל בכדורסל מעונת 2013/2012, הוחלט לשדרג את היכל הספורט בגין במערכת כריזה ורמקולים משודרגת בהתאם לנהוג בליגת העל. במהלך עונת 2015/2016 הוחלט להתקין באולם עוד 390 מקומות ב-2 יציעי רוחב מתקפלים מאחורי הסלים במקום עשרות מקומות הישיבה שסודרו שם קודם לכן. התקנת היציעים הושלמה בסוף דצמבר 2015 וכעת מספר המקומות באולם במשחקי כדורסל הוא 1,490 מקומות. באותה העונה נבחר האולם לראשונה לארח את משחק האולסטאר הרשמי של ליגת העל בכדורסל. ​
מקדש אתנה ניקה

מקדש אתנה ניקה הוא מקדש קטן הממוקם בקצה המערבי של האקרופוליס באתונה, בנוי במקום גבוה ובולט ביותר, היישר מעל שוליו של מבנה הכניסה (פרופיליאה) לאקרופוליס. זה היה מקום פולחנה של האלה אתנה, תחת הכינוי המלווה (אפיטט) אתנה-ניקה, לאמור אלת הניצחון (לעומת אפיטטים אחרים שלה כמו פוליאס, פרומכוס, פרתנוס). בגלל המיקום בראש המצוק נוצר צורך להקיף את מתחם המקדש במעקה אבן, שזכה להיות מעוטר מתבליטים. במאה השנייה לפנה"ס תיאר הגאוגרף והנוסע פאוסניאס את המקדש הזה, ואת הפסל שניצב בתוכו. התיאור מדגיש שלפסל אין כנפיים כמקובל בדרך כלל לתיאורי האלה ניקה, וכינה אותו אתנה-אפטרוס (אתנה חסרת הכנפיים). לכך נוסף הסיפור / אגדה שזו הייתה משאלת לב של האתונאים, למנוע מאלת הניצחון לעוף ולעזוב את העיר. מקדש אתנה ניקה כחלק מהאקרופוליס של אתונה הוכרז בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית. זהו מקדש בנוי שיש שהוא אמפי-פרוסטילוס (בעל טור עמודים קדמי ואחורי), טטרסטילוס (של ארבעה עמודים בכל צד). העמודים ומערכת הקורות הם בסדר האיוני. במחצית המאה השישית לפנה"ס, ניצב כאן מקדש בנוי עץ, עם פסל עץ של אתנה האוחזת בקסדה ובפרי הרימון. מבנה זה חרב בפלישה הפרסית של שנת 480 לפנה"ס. בניין האבן נבנה בחלקה האחרון של המאה החמישית לפנה"ס, בידי האדריכל קליקרטס, לאחר השלמת בניין הפרתנון. הבניין קטן מאוד. מידות אולם המקדש הוא 4.14 x 3.78 מ' בלבד. עבודות אומנות נקבעו במקדש בשלושה מקומות: בשני גמלוני המקדש (שלא שרדו), באפריז ההיקפי, ובפנים החיצוניות של קיר המעקה המקיף את המקדש משלושה עברים. באפריז מופיע בחזית המזרחית, מעל הכניסה למקדש, מועצת אלי האולימפוס המורחבת (כולל למשל את לטו, אימם של ארטמיס ואפולו). באפריז בשלושת הצדדים האחרים מופיעים תיאורי מלחמות. יש שזיהו כאן מלחמות מיתולוגיות, ויש חוקרים שזיהו מלחמות היסטוריות (מרתון, קרב סלמיס, פלטיאה), שכן ניתן להבחין בלבוש הלוחמים כאשר היוונים הם עירומים, ואילו מכנסיים ארוכים מאפיינים את הלוחמים הפרסים. התבליטים השלמים והיפים יותר הם אלה של מעקה האבן. הם מתארים את אתנה ניקה בגרסאות ובתנוחות שונות. הראשים והפנים של כל הדמויות הושחתו בעת העתיקה (איקונוקלאזם), אך מן היתר שרד הרבה. בולט כאן ה'סגנון העשיר' המאפיין את הפיסול בסופה של המאה החמישית לפנה"ס, הניכר בקפלי הבד הרבים בבגדיהן של הדמויות. ניקה מופיעה כאן פעמים רבות, תמיד מכונפת (לעומת הפסל חסר הכנפיים שבתוך המקדש). המפורסם שבתבליטים הוא של ניקה המתירה את סנדלה. זמן קצר לאחר מלחמת העצמאות היוונית מעול השלטון העות'מאני, בשנת 1835, חשפו שני אדריכלים: אדוארד שאוברט וכריסטיאן הנסן את אבני המבנה ההרוס ובנו אותו מחדש בדיוק רב, בהדרכת סימני מַחברי המתכת המקשרים בין האבנים (אינם נראים מבחוץ). בשנים 1936–1940 המבנה פורק והוקם פעם נוספת וזה המבנה הקיים כיום. בשנים האחרונות הוסרו מהמבנה כל התבליטים והועברו למוזיאון האקרופוליס (נפתח ביוני 2009), ואילו במבנה שבשטח נקבעו העתקים. G. Gruben, Die Tempel der Griechen4,Hirmer Verlag Muenchen, 1986, pp. 188-193. מדיה וקבצים בנושא מקדש אתנה ניקה בוויקישיתוף פאוסניאס, תיאורה של יוון I, 22, 4 ואילך
61 שעות

61 שעות (באנגלית: 61 Hours), הוא הספר הארבע-עשר בסדרת ספרים של הסופר הבריטי לי צ'יילד. הספר יצא לאור ב-2010. בספר זה, הארבע עשר בסדרת הספרים אודות ג'ק ריצ'ר, החייל לשעבר וחוקר פרטי, מגיע ריצ'ר לבולטון - עיירה קטנה בדקוטה הדרומית שבארצות הברית, בעקבות תאונת דרכים בה היה מעורב האוטובוס בו נסע. התאונה התרחשה במהלך סופת שלגים וריצ'ר ושאר הנוסעים נחלצים בעזרת משטרת בולטון. בהגיעו לתחנת המשטרה בעיירה הקטנה מתברר לו כי שוטרי העיירה זקוקים לעזרתו משום שהם נדרשים להתמודד עם יריב שעולה עליהם עשרת מונים. כנופיית סוחרי סמים מטילה את אימתה על העיירה, ושוטרי העיירה נדרשים להגן על ג'נט סאלטר, ספרנית קשישה שהפכה לעדת מדינה כנגדם, מפני פושע דרום אמריקאי בשם פלאטו ומפני מתנקש מסוכן ומיומן שנשלח לחסל את העדה. פיטרסון, סגן מפקד משטרת בולטון, שמבין כי ריצ'ר יכול לעזור לעיירה להתמודד עם המשבר מגייס את עזרתו ויחדיו הם מנסים להתמודד עם המתנקש מחד, ולפתור את התעלומה הקשורה בבסיס הצבאי הנטוש בקרבת העיירה אשר הפך לחיוני בעיני סוחרי הסמים. לאורך הספר מנהל ריצ'ר התקשרות טלפונית עם מפקדת יחידת המשטרה הצבאית המיוחדת אשר הקים בשעתו, המסייעת לו במידע ונקשרת אליו רגשית. שם הספר נגזר מכך שעלילתו מתרחשת במהלך 61 שעות. דף הספר, באתר טקסט 61 שעות, באתר OCLC (באנגלית)
וויאנג קוליט

וויאנג קוליט (Wayang) הוא תיאטרון הצללים של אינדונזיה, נפוץ במיוחד באי באלי. פירוש המילה "וויאנג" בשפת ג'אווה היא "צל", במובן של רוח. צללים אלה הם, במקור, רוחות האבות הקדמוניים. לאבות הקדמוניים מיוחס כוח רב, והשפעה על ההווה באופן ממשי. להצגות תיאטרון הצללים קודם טקס דתי של העלאת הרוח, ומטרתו להשפיע לטובה על הרוח, כדי שזו תשפיע לטובה על הצאצאים החיים. עם זאת, את תפיסת העולם האנימיסטית האינדונזית החליפה דת ההינדו, ובמקומות רבים באינדונזיה החליף האסלאם את ההינדו; אולם נוהג תיאטרון הצללים נותר. "קוליט" במאלאית / אינדונזית משמעה "עור". בתיאטרון הוויאנג מפעילים בובות בגובה 35–50 ס"מ, והמחזות עברו שינויים רבים לאורך ההיסטוריה בהתאם לצרכים הדתיים המשתנים. רוב העלילות לקוחות מהראמאיאנה, המהאבהארטה או הסראט מנק. אחת הסוגות, של מחזות קומדיה, נקראת "פנוקוואן". הצגת קומדיה לתירים, כוללת את בובת דמות התיר, הנראה בצורה מצחיקה. דמויות הוויאנג קוליט עשויות עור, והן בעלות חלקים ואיברים רבים, שניתנים להפעלה בנפרד. הצללים נראים מעבר למסך עור מתוח שמאחוריו, מצד ה"דאלאנג" היה אור אש, בשנת 1997. בתמונה כאן נראה אור גוף תאורה מאחוריו. הצופים נמצאים מעברו האחר של מסך העור. סוג התיאטרון הזה הוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 2003 כיצירת מופת של מסורת אנושית בעל פה (Masterpiece of the Oral and Intangible Heritage of Humanity). ברשימה זו נמצאים בין היתר גם התיאטרון אל חכוואתי הערבי, הבזיירות, התזונה הים-תיכונית, תיאטרון הבובות הסיציליאני ועוד. בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בוויאנג קוליט כמורשת תרבותית בלתי מוחשית. מדיה וקבצים בנושא וויאנג קוליט בוויקישיתוף וויאנג קוליט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות ובנושא אינדונזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיצור שפתי-שיני, אפי

עיצור שפתי־שני אפי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ב-IPA לעיצור הוא /ɱ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-F. צליל זה נמצא כמעט בכל שפות העולם (ובהן עברית) כאלופון לפונמות /m/ או /n/, אם הן קיימות בשפה, כאשר הן נתונות לפני העיצורים השפתיים-שניים [f] ו-[v]. לדוגמה: באנגלית – comfort, ובעברית – במילים כגון סימפוניה, אמפיתיאטרון, וכן מפוזר, מפהק אם הן נהגות במהירות. הסמל מורכב מ-m קטנה בתוספת וו הבולטת מהצד התחתון הימני של האות כלפי שמאל. לעיתים הצליל מיוצג על ידי האות m בתוספת סימן דיאקריטי המײצג צלילים שינײם (/m̪/). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
בהאא א-דין

אל-מקתנא בהאא א-דין (בערבית: المقتنى بهاء الدين; תעתיק: אל-מקתנא בהאא' אלדין) היה מחמשת הנביאים-מטיפים של הדת הדרוזית. הוא היה המטיף האחרון ואחריו נסגרה הדת הדרוזית לקבלת מאמינים חדשים. לפי המסורת בהאא א-דין הוביל את עדת המאמינים הדרוזיים ממצרים לאזור החרמון והציל אותם מטבח שרצו לבצע בהם השליטים הפטימיים עלי אלט'אהר באללה (בנו של אל-חאכם באמר אללה) ואחותו של אל-חאכם, סת אלמלכ, ששימשה כעוצרת. הדרוזים מכנים את הטבח בשם מיחנה (אסון). א-דין שהה מספר שנים במערה על ג'בל חיידר (הר הארי), במקום שעליו נמצא כיום הכפר בית ג'ן. לאחר מכן עבר ללבנון, שם נפטר ונקבר. לפי המסופר בכפר, לפני כ-130 שנים נכנסו שני פלאחים מהכפר למערה וראו את שמו חקוק על אחד הקירות. מאז הפך המקום קדוש לדרוזים הבאים למקום להתפלל ולבקש עזרה לבעיותיהם בבריאות, בפרנסה ובפריון. בשנת 1971 נבנה בניין מעל המערה ומסביבו התפתח מקאם בהאא א-דין, ובו מספר בניינים עם אולמות, חדרי לימוד ושירותים למבקרים במקום. דגל הדרוזים מכיל חמישה צבעים וכל נביא-מטיף קיבל צבע. בהאא א-דין קיבל את הצבע הלבן, וכל שנה, ב-25 ביולי, נחגג במקום חג בהאא א-דין, ואלפי דרוזים מגיעים למקום מכל כפרי הדרוזים. האתר נמצא על פסגת ג'בל חיידר. דרך משולטת מתפתלת בעלייה בין בתי בית ג'ן עד למקאם בהאא א-דין. משם יש תצפית יפה על בית ג'ן. המערה הקדושה נמצאת כאמור בתוך בניין חדש יחסית עם כיפה. מבקרים בלבוש צנוע מתבקשים לחלוץ נעליים. הכניסה למערה הקטנה היא בזחילה או בשפיפה. מהמקאם מוליכה דרך סלולה קצרה לנקודת תצפית על פסגת הר הארי שמשמשת לעיתים למצנחי רחיפה. מימין למשטח הרחיפה יש אתר זיכרון מטופח לשני אחים ממשפחת זידאן שנפלו במלוי תפקידם במשמר הגבול ובצה"ל. לבהאא א-דין מיוחס חיבורן של איגרות 111-41 באיגרות החוכמה, כתב הקודש הדרוזי. הכתובת בכניסה למקאם בהאא א-דין מבט על בית ג'ן והר מירון ממקאם בהאא א-דין מאיר בר-אשר, "איגרות החוכמה", בתוך בתוך מאיר בר-אשר ומאיר חטינה (עורכים), האסלאם: היסטוריה, דת, תרבות, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2017, עמ' 394
Jew-Niversal

Jew-Niversal הוא אלבום הסולו השלישי של הראפר הישראלי "סאבלימינל". באלבום יש 15 רצועות השמעה באורך של כ-60 דקות, ובגרסה המורחבת 19 רצועות באורך של כ-70 דקות.
עניין של זמן (ספין-אוף)

עניין של זמן היא סדרת טלוויזיה שעלתה לשידור ביולי 2012 והיא ספין אוף של סדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" אשר שודרה בחינוכית. את הסדרה, אשר מופקת על ידי טדי הפקות, ביים רני סער וכתבה התסריטאית של הסדרה המקורית, רונית ויס ברקוביץ. הסדרה עוסקת בהתפתחות חייהם של חלק מגיבורי הסדרה המקורית, קבוצת יאפים תל אביבית מדור ה-X בתחילת שנות ה-40 לחייהם. בתחילת הסדרה הגיבורים זוכים לחדש את הקשר הבין אישי עם חבריהם הוותיקים מבית הספר התיכון, בזכות פגישת מחזור שמארגן ויצמן כאשר הוא חוזר לישראל לאחר שהתגורר במשך עשור בהולנד. את שיר הנושא לסדרה, שנקרא באותו שם, כתב אהוד מנור, הלחין רמי קלינשטיין ושר גידי גוב. יחזקאל ויצמן (שי קפון) - חברו הטוב של עידו. חזר לישראל לאחר שחי במשך עשור בהולנד יחד עם חברה הולנדית בשם סופי. ניהל רומן עם גלי מאחורי גבו של מרקוביץ'. לאחר זמן מה הוא מגלה זאת למרקוביץ' ובעקבות כך הוא מנתק עמו את הקשר. גלי מרקוביץ (אסתי ירושלמי) - נשואה למרקוביץ'. ניהלה רומן עם ויצמן. כאשר בעלה מגלה זאת הוא נפרד ממנה אבל לבסוף הוא נותן לה הזדמנות וממשיך לחיות איתה. עידו מרקוביץ' (משה בן-בסט) - חברו הטוב של ויצמן. בעלה של גלי. שרון שפר (שרון חזיז) - נשואה ליואל ואם לשלוש בנות. יואל שפר (יואב צפיר) - בעלה של שרון. שוטר במקצועו. פוטר מהמשטרה כאשר בתו חשפה את פרשת המעקב אחר אדי בעלה של דנה. דנה קליין (דנה ברגר) - אשתו של אדי. אדי קליין (גיל פרנק) - הבעל העשיר והמאפיונר של דנה. האבא הביולוגי של גיא. בורח מהארץ וגורם לכולם לחשוב שהוא מת כדי להתחמק מהמשטרה שגילתה את פשעיו הכלכליים. מאיה שפר (בת חן סבג) - בתם המתבגרת של שרון ויואל. מנהלת רומן עם גיא, בנה החורג של דנה. יונתן מרקוביץ (אמיר אהרון) - בנם של גלי ועידו גיא קליין (רום ברנע) - בנו של אדי. מנהל רומן עם מאיה. סופי (יבגניה דודינה) - חברתו של ויצמן, עמו חיה כעשור. ממוצא רוסי, מתגוררת בהולנד. אנה (יוליה פלוטקין) - בתה המרדנית של סופי, ויצמן משמש לה דמות אב. איתי כץ (ירון מוטולה) - הומוסקסואל החי עם בן זוגו יפתח (בועז קונפורטי). השניים מתחבטים בשאלה לגבי אימוץ ילד, ומוצאים את עצמם כמשפחת אמנה לדניאל, נער חיפאי שנזרק מביתו עקב נטייתו המינית. ירון סגל (תומר שרון) - אינטלקטואל יהיר. עורך ספרות ובן זוגה של הסופרת נילי אלמוג (מארינה מקסימיליאן). סדרת ההמשך לא הייתה נאמנה לזמנים, ובין השאר "התעלמה" מהסדרה 20 פלוס, שבה ויצמן ומרקוביץ' עדיין היו רווקים, באמצע שנות העשרים לחייהם, ובסדרה זו למרקוביץ' ילד בן 17, והוא עוד לא בן 40. עניין של זמן עשרים פלוס עניין של זמן - הסדרה החדשה באתר רשת עידן חגואל, עכבר העיר אונליין, לקחו אותו לאט: לאן נעלמו כוכבי "עניין של זמן"?, באתר הארץ, 10 ביולי 2012 לילך וולך‏, "עניין של זמן": פגישת מחזור מוצלחת, באתר וואלה, 15 ביולי 2012 אריאנה מלמד, "עניין של זמן": כשההווה חמוץ, העבר מתוק, באתר ynet, 15 ביולי 2012 אורי ערן, עכבר העיר אונליין, עניין של זמן: הנעורים יפים יותר מהבורגנות, באתר הארץ, 15 ביולי 2012
אוגריים

אוֹגְרִיִּים (שם מדעי: Cricetidae) היא משפחה של מכרסמים שמכילה כ-600 מינים שונים. היא המשפחה השנייה בגודלה מבין משפחות היונקים ופרטיה נפוצים באירופה, אסיה ואמריקה. במשפחה זו ניתן למצוא מכרסמים קטנים מ-6 ס"מ ומשקל של 7 גרם ועד לאונדטרה שמגיע ל-62 ס"מ ו-1.1 ק"ג. תפוצתם מהחוג הארקטי ועד למדבריות חמים וכן ביערות טרופיים. בין כל המינים ידועים מינים צמחוניים, אוכלי-כל ואוכלי חרקים. המשפחה הוגדרה לראשונה ב-1817 על ידי יוהאן פישר פון-ואלדהיים (Johann Fischer von Waldheim) ועברה שינויים רבים במרוצת השנים. כיום נהוג לחלק את המשפחה ל-5 תתי-משפחה בהם כ-110 סוגים ו-580 מינים: תת-משפחת ארוויקוליים (Arvicolinae), הכוללת את קבוצות הנברנים, הלמוסיים ועכברושי המושק. תת-משפחת האוגרים (Cricetinae) - כוללת כ-20 סוגים בהם Cricetulus ,Mesocricetus, Phodopus תת-משפחה Lophiomyinae - כוללת סוג ומין יחיד, חולדת הרעמה תת-משפחה אוגרי העולם החדש (Sigmodontinae) - תת-המשפחה הענפה ביותר, כוללת כ-375 מינים. תת-משפחה נאוטומיים (Neotominae) - כוללת כ-125 מינים. - בו עכבר החגבים תת-משפחה Tylomyinae - כוללת כ-10 מינים שלושת תת-המשפחות האחרונות חיים ברחבי העולם החדש. מדיה וקבצים בנושא אוגריים בוויקישיתוף אוגריים, באתר ITIS (באנגלית) אוגריים, באתר NCBI (באנגלית) אוגריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוגריים, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
In the Wake of Poseidon

In the Wake of Poseidon (בתקומתו של פוסידון) הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק המתקדם, קינג קרימזון שיצא ב-1970. הלהקה שמרה על הסגנון המתקדם והפסיכדלי של אלבומה הקודם. בשיר Cadence and Cascade, מבצע גורדון האסקל את קטע השירה. האסקל הצטרף ללהקה באלבומה הבא, Lizard, בתור בסיסט וזמר. האלבום היה האלבום הראשון והיחיד בו השתתף. זהו האלבום האחרון בו השתתף הבסיסט/זמר, גרג לייק. לאחר עזיבתו של לייק הקים את הסופרגרופ המפורסם אמרסון, לייק ופאלמר. עטיפת האלבום היא ציור משנת 1967 שצויר על ידי טאמו דה ז'ון שנקרא 12 Archetypes or The 12 Faces of Humankind. האלבום כולל שיר הנקרא Peace שמחולק לשלושה חלקים. החלק הראשון הוא קטע א-קפלה, החלק השני הוא קטע אינסטרומנטלי שנמשך דקה ו-15 שניות. החלק השלישי מזכיר בתחילתו את חלק הא-קפלה הראשון, אך בהמשכו מוזיקה מלווה מצטרפת. Pictures of a City הוא שיר בעל טמפו גבוה ששילב סגנונות כמו פיוז'ן, רוק מתקדם, רוק כבד ורוק פסיכדלי. מבנה השיר מזכיר את השיר הפותח באלבום הבכורה של הלהקה, 21st Century Schizoid Man. שיר הנושא המלנכולי מזכיר גם הוא שיר מאלבום הבכורה, Epitaph. השיר Cat Food, שיצא כסינגל, כולל אלתורים בכלים שונים. הרצועה הארוכה ביותר באלבום שנקראת The Devil's Triangle (משולש השטן) היא יצירה אוונגרדית ובחלקה האחרון היא כוללת קטע מהשיר The Court of the Crimson King, שהופיע באלבום הקודם. במהדורה החדשה של האלבום, The Devil's Triangle חולקה לרצועות שונות וכלל שלוש רצועות בונוס. Peace: A Beginning Pictures of a City Cadence and Cascade In the Wake of Poseidon Peace – A Theme Cat Food The Devil's Triangle Peace: An End רוברט פריפ - גיטרה, מלוטרון גרג לייק - שירה מייקל גיילס - תופים, כלי הקשה, קולות פיטר סינפילד - תמלילן מל קולינס - סקסופון וחליל פיטר גלייס - גיטרת בס קיית' טיפט - פסנתר גורדון האסקל - שירה מובילה ב-Cadence and Cascade מידע על האלבום In the Wake of Poseidon באתר MusicBrainz מידע על האלבום In the Wake of Poseidon באתר AllMusic האלבום In the Wake of Poseidon באתר Discogs האלבום In the Wake of Poseidon באתר ספוטיפיי האלבום In the Wake of Poseidon באתר דיזר האלבום In the Wake of Poseidon באתר אפל מיוזיק האלבום In the Wake of Poseidon באתר טיידל
LMAE

ה-Lunar Module Ascent Engine (מנוע ההמראה ברכב הירחי) הנקרא בקיצור LMAE פותח כדי לשמש ברכב הנחיתה הירחי בשלב ההמראה מהירח. המנוע השתמש בתערובת דלק של אירוזין 50 ו-N2O4 בתור מחמצן. המנוע היה אמור להיבנות על ידי חברת בל אירקרפט אבל חוסר ביציבות בתא הבעירה אילץ את נאס"א לבקש מחברת רוקטדיין לפתח את מערכת הזרקת הדלק של המנוע, מתוך ידיעה שחברת בל אירקרפט לא תוכל לפתור את הבעיה. רכב הנחיתה הירחי תוכנית אפולו מדיה וקבצים בנושא LMAE בוויקישיתוף
מורד

האם התכוונתם ל... מורד - אדם המשתתף במרד גיא מורד – יוצר קומיקס ישראלי משה מורד – מנהל תחנת הרדיו 88FM עזרא מורד – איש חינוך ופובליציסט ישראלי פריד מורד – רופא ופרמולוג אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה יקב מורד – יקב בוטיק ביוקנעם עילית מוראד