laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת 1984/1985 בגביע קוראץ'

עונת 1984/1985 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה ה-14 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 3 באוקטובר 1984 ל-21 במרץ 1985. אולימפיה מילאנו ניצחה בגמר את פלקנסטרו וארזה, שתיהן מאיטליה, וזכתה בטורניר בפעם הראשונה. שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר. הכוכב האדום בלגרד, פלקנסטרו קאנטו, אולימפיה מילאנו ופו אורטז, שזכתה במהדורה הקודמת, העפילו אוטומטית לשלב זה. הפועל רמת גן והפועל חיפה, שסיימו במקום השני והחמישי בהתאמה בעונת 1983/1984 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות. הפועל רמת גן הודחה בסיבוב השני על ידי סטאד פראנסה לאחר שהפסידה 158–183 (83–96 בפריז ו-75–87 ברמת גן). הפועל חיפה הוגרלה בסיבוב הראשון מול איוניקוס ניקאיאס וניצחה 189–148 (77–74 באתונה ו-112–74 בחיפה), ובסיבוב השני הוגרלה מול שיבנקה שיבניק וניצחה 199–197 (ניצחון 105–100 בחיפה והפסד 94–97 בשיבניק). בשלב הבתים הודחה לאחר שסיימה במקום הרביעי בבית עם פלקנסטרו קאנטו (הפסדים 85–104 בבית ו-87–122 בחוץ), ליקור 43 (הפסדים 90–92 בבית ו-87–103 בחוץ) והכוכב האדום בלגרד (הפסדים 75–112 בחוץ ו-80–88 בבית). תוצאות, באתר פיב"א אירופה תוצאות, באתר Linguasport
אדינגטון (סרט)

אדינגטון (באנגלית: Eddington) הוא סרט מערבון עכשווי אמריקאי שבוים ונכתב בידי ארי אסטר. בסרט מככבים חואקין פיניקס פדרו פסקל אמה סטון לוק גריימס אוסטין באטלר דידרה או'קונל מייקל וורד קליפטון קולינס ג'וניור. הסרט יופץ על ידי A24. חואקין פיניקס פדרו פסקל אמה סטון לוק גריימס אוסטין באטלר דידרה או'קונל מייקל וורד קליפטון קולינס ג'וניור הקולנוען ארי אסטר כתב את תסריט הסרט, ולאחר מכן שקל לביים אותו בהופעת בכורת הבימוי שלו. ציין אסטר שניסה לעשות זאת במשך חמש שנים לפני שהחליט לביים את "תורשתי" ו"מידסומר". בזמן שביים את סרטו השלישי "בו מפחד", ציין אסטר שסרטו הבא יהיה מערבון. בינואר 2023, אמה סטון וכריסטופר אבוט הצטרפו לצוות השחקנים, ואסטר תכנן ללהק שוב את חואקין פיניקס. במרץ 2024, פיניקס, סטון, אוסטין באטלר, פדרו פסקל, לוק גריימס, דידרה או'קונל, מייקל וורד וקליפטון קולינס ג'וניור. צילומי הסרט החלו בניו מקסיקו ב-11 במרץ 2024, ויימשכו עד 17 במאי. "אדינגטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Smith, Jeremy (20 באפריל 2023). "Ari Aster and Joaquin Phoenix Are Already Set for Another Project Together". /Film. ארכיון מ-11 בדצמבר 2023. נבדק ב-18 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Rothkopf, Joshua (28 במרץ 2023). "Ari Aster Has Something Funny to Show You. Don't Be Scared". The New York Times. ארכיון מ-14 באפריל 2023. {{cite news}}: (עזרה) Monda, Antonio (11 ביוני 2023). "Ari Aster: "Io ho paura". Intervista al nuovo re dell'horror" [Ari Aster: "I'm scared." Interview with the new king of horror]. la Repubblica (באיטלקית). ארכיון מ-14 באוגוסט 2023. נבדק ב-18 בינואר 2024. {{cite news}}: (עזרה) Raup, Jordan (16 בינואר 2023). "Ari Aster Plans New Film with Emma Stone and Christopher Abbott Attached". The Film Stage. ארכיון מ-2 באוקטובר 2023. נבדק ב-18 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Sim, Jonathan (11 באוגוסט 2023). "Eddington: Joaquin Phoenix and Ari Aster Seen Scouting for New Movie". ComingSoon.net. Evolve Media. ארכיון מ-27 באוגוסט 2023. נבדק ב-18 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Shanfeld, Ethan (12 במרץ 2024). "Ari Aster Casts Joaquin Phoenix, Emma Stone, Austin Butler, Pedro Pascal in Next A24 Movie Eddington". Variety. נבדק ב-12 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Grobar, Matt (2024-03-21). "Ari Aster's 'Eddington' Adds Four To Cast". Deadline. נבדק ב-2024-03-22. "Production Weekly – Issue 1380 – Thursday, December 14, 2023 / 149 Listings – 33 Pages". Production Weekly. 14 בדצמבר 2023. ארכיון מ-23 בינואר 2024. נבדק ב-23 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Eddington". Production Listing. נבדק ב-12 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה)
Back to the Egg

Back to the Egg (באנגלית בחזרה אל הבֵּיצָה) הוא האלבום השביעי והאחרון של להקת הרוק הבריטית-אמריקאית פול מקרטני וכנפיים, והאלבום התשיעי של פול מקרטני מאז התפרקותה של להקת הביטלס. האלבום יצא ב–24 במאי 1979. באלבום זה אימץ מנהיג הלהקה מקרטני, שהיה ידוע כאמן שאוהב לחקור סגנונות מוזיקליים, מספר סגנונות מאותה תקופה, בהם מוזיקת הגל החדש. מידע על הסינגל "Back to the Egg" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Back to the Egg" באתר Discogs Back to the Egg - Wings ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Closing Time (שיר)

"Closing Time" הוא שיר בלדה של להקת הרוק האמריקאית סמיסוניק(אנ'). השיר פורסם במקור ב-10 במרץ 1998 ונכתב במקור על ידי דן וילסון. השיר היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר בשנת 1999. בעוד שהשיר עוסק בלקוחות של בר שמתבקשים לצרת מהבר בעקבות הקריאה האחרונה, שהשיר נכתב בפועל על ידי הסולן דן וילסון בתקופת מעבר בחייו בה חברתו עמדה ללדת את בתם וכי השיר למעשה עוסק בלידה. את הווידאו קליפ של השיר ביים כריס אפלבאום. דן ווילסון - שירה, גיטרה, פסנתר ג'ון מונסון - שירה, גיטרת בס, סינתיסייזר ג'ייקוב סליכטר - שירה, תופים מידע על היצירה "Closing Time" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Closing Time" באתר יוטיוב Verna, Paul (28 במרץ 1998). "Reviews & Previews – Albums". Billboard. 110 (13): 55. {{cite journal}}: (עזרה) A Hit Single and the Heart-Wrenching Story Behind it (אורכב 14.02.2011 בארכיון Wayback Machine), by Claudia Ricci, The Huffington Post, posted February 8, 2011, retrieved February 27, 2011 "Perennial Co-Writer Returns With An Album Of His Own". NPR.org. 15 באפריל 2014. ארכיון מ-21 באוגוסט 2018. נבדק ב-3 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Production Notes". Billboard. 110 (19): 80. 9 במאי 1998. {{cite journal}}: (עזרה)
סמיר ע'ושה

סמיר ע֫'וֹשֶׁה (בערבית: سمير غوشة; 1937–2009) היה רופא שיניים ופוליטיקאי פלסטיני. ממייסדי ארגון חזית המאבק העממי הפלסטיני והמזכיר הכללי הראשון של הארגון, חבר בוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין ושר העבודה הראשון של הרשות הפלסטינית. נולד בשכונת שייח' ג'ראח בירושלים ב-1937 ולאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, למד רפואת שיניים באוניברסיטת דמשק ואת תואר הדוקטור קיבל ב-1965. לאחר סיום לימודיו פתח מרפאה פרטית בעיר זרקא שבירדן, ובמקביל, הצטרף לתנועת הלאומיים הערבים והיה מנהיג הסניף המקומי. בשנת 1966 הוא נעצר על ידי כוחות הביטחון הירדניים ולאחר חקירתו חזר לביתו. בתאריך 15 יולי 1967 הוקמה חזית המאבק העממי הפלסטיני על ידי ד"ר סובחי ע'ושה (ער'), וסמיר ע'ושה היה בין ראשוני המצטרפים לארגון. בשנת 1971 נעצר שוב ולאחר שחרורו עבר ללבנון. בשנת 1974 הוא נבחר למזכיר הכללי של הארגון ובשל חילוקי דעות שהיו לו עם יאסר ערפאת, הוא הוביל את הארגון להצטרפות לחזית הסירוב. בעקבות כניסת צה"ל ללבנון, ב-1982, עבר לסוריה ובשנת 1989 הוא נבחר כחבר בוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין. בהמשך, הוא עבר לתוניסיה וב-1994 תמך בהסכמי אוסלו והגיע עם אנשי ערפאת לגדה המערבית. מהלך זה גרם לעזיבת חלק מחברי הארגון, בראשות ח'אלד עבד אל-מג'יד (ער'). עם הקמת הרשות הפלסטיני, סמיר ע'ושה מונה לתפקיד שר העבודה הראשון ברשות וכיהן בתפקיד בין השנים 1994–1998. התפטרותו מהתפקיד הייתה על רקע: אי נקיטת צעדים בעקבות ממצאי דו"ח ביקורת שהוגש לנשיא על ידי המבקר. היעדרות חברי הוועד המנהל של אש"ף מישיבות הקבינט, שגורמת לחוסר יכולת לקבל החלטות משמעותיות. עיכוב בכינוס הוועד הפועל של אש"ף, למרות דרישות חוזרות ונשנות. היעדר חוקים המפרטים את חלוקת הסמכות בין שְלוש הרשויות: המחוקקת, המבצעת והשופטת. היעדר עקרונות וכללים בתהליך בניית המוסדות הלאומיים. לאחר מותו של פייסל אל-חוסייני, ע'ושה קיבל על עצמו את תיק ירושלים והאוריינט האוס וכיהן בתפקיד בין השנים 2002–2003. הוא התפטר מהתפקיד "בשל היעדר סמכות וחוסר רצינות בעבודה נכונה ורצינית למען העיר ירושלים". בינואר 2007 כיהן כראש המחלקה לענייני ירושלים באש"ף. סמיר ע'ושה כתב מספר ספרים וביניהם: מצעד המאבק (مسيرة نضال) 1939–2009 המשבר הנוכחי של המהפכה הפלסטינית: שורשים ופתרונות (الأزمة الراهنة للثورة الفلسطينية الجذور والحلول). סמיר ע'ושה התחתן ב-1983 עם סחר עם עלי (سحر عم علي). הוא נפטר בבית החולים ירדן בעמאן, בגיל 72, ב-3 באוגוסט 2009. בצוואתו ביקש ע'ושה להיקבר בירושלים אך ישראל סירבה לכך והוא נקבר באל-בירה, לאחר מסע הלוויה ממלכתי בליווי משמר הנשיא הפלסטיני וטקס רשמי במוקטעה שברמאללה. מדיה וקבצים בנושא סמיר ע'ושה בוויקישיתוף الدكتور ســـمير غـــوشة “فارس القدس”, جبهة النضال الشعبي الفلسطيني (בערבית) Karim Younis, الدكتور سمير غوشة, مركز الناطور للدراسات والأبحاث, ‏2021-08-04 (בערבית) الدكتور سمير سعد الدين غوشة, ذاكرة وطن, ‏2019-10-17 (בערבית) سمير غوشة, wafa Joharah Baker, Resigned to the PA, The Jerusalem Media and Communications Centre, 1998 القائد الوطني والقومي سمير غوشة في ذمـــــة اللــــــه, www.gerasanews.com سمير غوشة : مسيرة نضال 1939-2009 الأزمة الراهنة للثورة الفلسطينية الجذور والحلول, alfurat.com, جبهة النضال الشعبي الفلسطيني
יפעת עמיאל

יפעת עמיאל היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת לענייני איכות הסביבה וחזאית בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית ובהמשך, ככתבת תחקירים ומגזין בכאן 11. את דרכה בטלוויזיה, עמיאל החלה כחזאית בערוץ הראשון, והחל משנת 2003 משמשת ככתבת לענייני איכות הסביבה בערוץ. עמיאל יזמה כתבות וביצעה תחקירים והצליחה להעלות בכתבותיה גם נושאים שנמצאים בדרך כלל בשוליים. בשנת 2005 זכתה בפרס פראט לתקשורת בנושאי סביבה בקטגוריית תקשורת אלקטרונית על כתבותיה בנושא איכות הסביבה. יפעת עמיאל, ברשת החברתית פייסבוק יפעת גדות, נבחרו הזוכים בפרסי Pratt, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 במרץ 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינדיה סאמר

ג'ודי ג'ין אולסון (באנגלית: Jody Jean Olson; נולדה ב-26 באפריל 1975), המוכרת בשם הבמה "אינדיה סאמר" ("India Summer"), היא שחקנית פורנוגרפיה ושחקנית קולנוע אמריקאית. אולסון, ילדה יחידה להוריה, סיימה לימודי תואר ראשון בחינוך, אך היא בחרה שלא להשתמש בהכשרתה כמורה ועברה לעסוק בפיננסים. בשלהי 2005, לאחר כשש שנות עבודה כמנהלת פיננסית בחברה ממשלתית, אולסון החליטה לממש את יצריה המיניים הרבים באמצעות כניסה לתעשיית הפורנוגרפיה. אולסון, למעשה, החלה להופיע בסרטיים פורנוגרפיים בגיל 29 – הנחשב מאוחר בתחום. עבור שם הבמה איתו היא תופיע, אולסון בחרה ב"אינדיה סאמר" כמחווה לשיר "Indian Summer" מתוך האלבום "Morrison Hotel" של הלהקה "The Doors". סאמר זכתה במהרה לפופולריות רבה והפכה לשחקנית המבוקשת ביותר בתעשייה בקטגוריות מילף וקוגר, כשמסד הנתונים הפורנוגרפיים "Internet Adult Film Database" אף הכריז עליה כשחקנית הפורנוגרפיה העסוקה ביותר בתעשייה עם השתתפות במספר הסצנות הגדול ביותר מבין כל השחקניות בין 2011 ל-2015. עם התפרצות מגפת הקורונה ב-2020, תעשיית הפורנוגרפיה הושבתה כמעט לחלוטין בשל מגבלות הריחוק החברתי ופעלה תחת נהלים מחמירים, וסאמר – שהייתה אז בשנות הארבעים לחייה – לא הצליחה לשוב לרמת הפעילות הגבוהה הקודמת שלה עם חידוש ההפקות בהמשך, בדומה לשחקניות בוגרות רבות נוספות. מאז, סאמר הופיעה במספר סצנות בודד, כשהאחרונה בהן הייתה ב-2022. בחלוף השנים סאמר הופיעה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "רינו 911", "ילדי האנרכיה" ו"דקסטר". כמו כן, היא הופיע בסרט הפארודי "Homo Erectus" (אנ') של המגזין הקומי "National Lampoon". ב-2015, סאמר כיכבה בתפקיד הראשי בסרט העצמאי הרומנטי "Marriage 2.0". על משחקה, סאמר זכתה לשבחים מן המבקרים. מדיה וקבצים בנושא אינדיה סאמר בוויקישיתוף אינדיה סאמר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אינדיה סאמר, ברשת החברתית אינסטגרם אינדיה סאמר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אינדיה סאמר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אינדיה סאמר, במסד הנתונים הפורנוגרפיים Internet Adult Film Database אינדיה סאמר, במסד הנתונים הפורנוגרפיים Adult Film Database Steffie Sallieri, ‏India Summer, ‏WILD Magazin, ‏9 ביולי 2011 Miss Lagsalot, ‏India Summer — 'I consider myself an Orgasmonaut exploring the inner and outer space of my sexuality!'‎, ‏WHACK! Magazine, ‏13 בספטמבר 2011 India Summer, ‏Adult Film Database India Summer, ‏Internet Adult Film Database India Summer, ‏Alchetron Anna Iovine, ‏Free Speech Coalition calls for porn productions to shut down amid coronavirus, ‏Mashable, ‏16 במרץ 2020 E. J. Dickson, ‏No MILFs, No Squirting, No Gang Bangs: How the Porn Industry Is Changing During COVID-19, ‏Rolling Stone, ‏16 ביולי 2020 Thomas Musat, ‏India Summer dans Dexter, ‏Hot Video News, ‏14 באוקטובר 2011 (בצרפתית) Bob Johnson, ‏India Summer Appears on Showtime's Dexter, ‏XBIZ, ‏13 באוקטובר 2011 "Marriage 2.0" Receives NC-17 Rating from MPAA‎, ‏AVN, ‏11 במרץ 2015 Gareth May, ‏Is Marriage 2.0 The First Ever Mainstream Porn Film?‎, ‏The Debrief, ‏10 במרץ 2015 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אינדיה סאמר".
משלחת מס' 4 לתחנת החלל מיר

חברי המשלחת משלחת מס' 4 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-4) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-26 בנובמבר 1988 ועד ל-27 באפריל 1989. זו הייתה המשלחת הרביעית לתחנת החלל מיר. מפקד המשלחת היה ולדימיר טיטוב. פעילות המשלחת נמשכה 241 ימים. חאיר עזיבת המשלחת תחנת החללע ברה למשטר לא מאויש. בתקופת פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי ומודול "קוואנט 1". נפח מחיה היה מ-130 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 11.4 קו"ט. חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-26 בנובמבר וב-28 בנובמבר היא התחברה לתא עגינה קדמי של תחנת החלל מיר. הצוות עבר לתחנת החלל בה כבר פעלה משלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. החל מעבר אחריות לצוות החדש. בצוות חללית "סויוז TM-7" הגיע גם ז'אן-לו קרטיין מצרפת. הוא התחיל לבצע תוכנית ניסויים Aragatz שהוכנה עבורו. ב-9 בדצמבר וולקוב וקרטיין ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5 שעות. במהלך פעילות זו בחלק החיצוני של תחנת החלל הותקן ציוד ERA לתוכנית ניסויים צרפתית. ציוד זה היה בגודל משמעותי ועד להעברתו מחוץ לתחנת החלל היה די צפוף בתא מגורים של תחנת החלל. ב-15 בדצמבר צוות משלחת מס' 3 ביחד עם קרטיין עזבו את תחנת החלל. האחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 4 שהחלו בעבודה סדירה. ב-27 בדצמבר 1988 חללית מטען פרוגרס 39 הגיע לתחנת החלל עם כ-2,242 ק"ג מטען. החללית התחברה לתא עגינה אחורי של מודול "קוואנט 1". המשלחת החלה בהעברת מטען לתחנת החלל. ב-7 בפברואר 1989 חללית מטען פרוגרס 39 נותקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-12 בפברואר לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 40 עם מטען של כ-1,993 ק"ג. החללית התחברה לתא עגינה אחורי של מודול "קוואנט 1". המשלחת החלה בהעברת מטען לתחנת החלל. ב-5 במרץ חללית מטען פרוגרס 40 נותקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-19 במרץ לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 41 עם מטען של כ-2,238 ק"ג. החללית התחברה לתא עגינה אחורי של מודול "קוואנט 1". המשלחת החלה בהעברת מטען לתחנת החלל. ב-25 באפריל חללית מטען פרוגרס 41 נותקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה. בגלל דחיות בסיום ייצור מודולים חשדים לתחנת החלל הוחלט שמשלחת תעזוב את תחנת החלל ותשאיר אותה במשטר לא מאויש. ב-27 באפריל צוות משלחת מס' 4 עזב את תחנת החלל בחללית "סויוז TM-7". במהלך שהות בחלל שנמשכה כ-8 חודשים הם ביצעו מספר רב של ניסויים. תיאור פעילות המשלחת תיאור באתר אסטרונאוטיקס תוכנית Aragatz חלליות מטען 1988 פרוגרס 39 חלליות מטען 1989 פרוגרס 40 פרוגרס 41
ארונסון

האם התכוונתם ל... ברנדן ארונסון – כדורגלן אמריקאי בוריס ארונסון – אמן יהודי אמריקאי ממוצא רוסי לי ארונסון – קולנוען אמריקאי-יהודי פקסטן ארונסון – כדורגלן אמריקאי, אחיו של ברנדן ארונסון ארונס אהרונסון
עונת 1985/1986 בגביע קוראץ'

עונת 1985/1986 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה ה-15 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 2 באוקטובר 1985 ל-27 במרץ 1986. וירטוס רומא ניצחה בגמר את יובקזרטה באסקט, שתיהן מאיטליה, וזכתה בטורניר בפעם הראשונה. שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר. פלקנסטרו וארזה, הכוכב האדום בלגרד, פו אורטז, וירטוס רומא, בוסנה סרייבו ובראוגן העפילו לשלב זה אוטומטית. הפועל תל אביב והפועל חולון, שסיימו במקום השני והשלישי בהתאמה בעונת 1984/1985 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות. הפועל תל אביב הוגרלה בסיבוב הראשון מול קראבנוס וניצחה 267–96 (140–38 בניקוסיה ו-127–58 בתל אביב), ובסיבוב השני הוגרלה מול סרגוסה וניצחה 197–193 (ניצחון 104–89 בתל אביב והפסד 93–104 בסרגוסה). בשלב הבתים הודחה לאחר שסיימה במקום השני בבית עם וירטוס רומא (ניצחון 92–82 בבית והפסד 74–93 בחוץ), שאלאן (ניצחונות 81–79 בבית ו-85–80 בחוץ) ובוסנה סרייבו (הפסד 89–105 בחוץ וניצחון 110–107 בבית). הפועל חולון הודחה בסיבוב הראשון על ידי אולימפיק אנטיב לאחר שהפסידה 134–141 (ניצחון 74–62 בחולון והפסד 60–79 באנטיב). תוצאות, באתר פיב"א אירופה תוצאות, באתר Linguasport משחק זה שבר שני שיאים בכדורסל האירופי: שיא הנקודות המשותפות למשחק (308) ושיא הנקודות האישיות למשחק (144 של זדנקו באביץ' מזאדאר). יהונתן אליהו‏, הבגידה: 30 שנה למשחק 144 הנקודות של זדנקו באביץ' האלמוני, באתר וואלה, 28 בפברואר 2016 המשחק הראשון בהאגן הופסק תוך 9 דקות לאחר שאחד הסלים נשבר, ופיב"א החליטה שהמפגש יוכרע במשחק אחד באנטיב.
משפחת גולדסמיד

משפחת גולדסמיד מזוהה עם קבוצת בנקאים אנגלו-יהודיים, בראשם עומד אהרון גולדסמיד (שנפטר ב-1782), סוחר מהולנד שעבר להתגורר באנגליה סביב שנת 1763. בניו, בנימין גולדסמיד (כ. 1753-1808) ואברהם גולדסמיד (כ. 1756-1810), הקימו פעילות עסקית משותפת בלונדון כסוכנים לשטרות בשנת 1777, והפכו לגורמים משמעותיים בשוק ההון בתקופת המלחמות הנפוליאוניות, כאשר עבדו בשיתוף פעולה עם הממשל. ב-1810, לאחר שהכספים של אברהם גולדסמיד איבדו ערכם, הוא הוכרח להכריז על פשיטת רגל ולבסוף התאבד. אחיו, שנפל לדיכאון קשה, ביצע מעשה דומה שנתיים לפני כן. שני האחים ידועים בתרומותיהם הנדיבות, גם במסגרת ציבורית וגם פרטית, ותרמו רבות להקמה ולניהול של בית המקלט הימי, ששינה את שמו למאוחר יותר למקלט הצי המלכותי. בנימין גולדסמיד הותיר אחריו ארבעה בנים ובת, מרי אן גולדסמיד, שנישאה לטימוטי ייטס בראון בשנת 1812; בעוד אברהם השאיר אחריו בת, איזבל גולדסמיד. סר אייזק גולדסמיד, הברון הראשון, נשא לאישה את בת דודתו, איזבל (בתו של אברהם גולדסמיד). בנם השני, סר פרנסיס גולדסמיד, קיבל את התואר הברון השני (1808-1878). פרנסיס זכה להיות היהודי הראשון שנעשה לעורך דין באנגליה, והמשיך לייצג את מחוז רידינג. הוא גם נישא לבת דודתו, לואיזה גולדסמיד, אך לא נולדו להם ילדים. בעקבות זאת, סר ג'וליאן גולדסמיד, הברון השלישי (1838-1896), אשר היה בנו של פרדריק דייוויד גולדסמיד (1812–1866), חבר פרלמנט מטעם הוניטון, ירש את התואר. סר ג'וליאן, אשר שימש כחבר פרלמנט למשך שנים רבות והוערך על עושרו, יכולתו והשפעתו, הוקצה כחבר במועצה הפרטית. חבר מכובד נוסף מאותה משפחה היה סר פרדריק ג'ון גולדסמיד (1818-1908), בנו של ליונל פראגר גולדסמיד. אחותו נישאה להנרי אדוארד גולדסמיד (1812–1855), עובד מדינה הודי בולט, בנו של אדוארד גולדסמיד. הרפורמה שלו במערכת ההכנסות בבומביי והכנסת מערכת חדשה, שהוקמה לאחר מותו, באמצעות דוחותיו בשנים 1840–1847, ועבודתו המסורה בסקרי קרקע, נחשבו לבעלי חשיבות עליונה למערב הודו וביססו את זכרו. שם כמטיב ציבורי. Marrache, Abraham S. (2017). Timothy 'Equality' Brown: A Radical Regency Life. Pomegranate Press. ISBN 9781907242649. Davidson, David (1890). Memories of a long life. Edinburgh. pp. 180–183.
Movin' Out (Anthony's Song)

"Movin' Out (Anthony's Song)" הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי בילי ג'ואל והופיע במקור באלבומו The Stranger משנת 1977 כרצועה הפותחת. השיר מתאר את ביקורתו של הזמר על שאיפותיהם של הניו-יורקרים ממעמד הפועלים והמעמד הביניים, שחותרים להצלחה, כשהם עובדים שעות ארוכות כדי לרכוש סממנים חיצוניים של "הצלחה". לדמויות יש עבודות צווארון כחול, וג'ואל מחשיב את דחייתם את שורשיהם ממעמד הפועלים (החלפת שברולט תמורת קאדילק וקניית בית בהאקנסאק, ניו ג'רזי) בסופו של דבר חסרת תועלת. לקראת סוף ההקלטה נשמע צליל של מכונית מתניעה ונוסעת משם. לדברי ג'ואל, אנתוני אינו אדם אמיתי, אלא "כל ילד אירי, פולני ואיטלקי שמנסה להתפרנס בארצות הברית". ההקלטה מסתיימת באפקט קולי של מכונית, הקורבט של נגן הבס דאג סטגמאייר משנות ה-60, מתניעה ונוסעת, המסמלת יציאה. בילי ג'ואל - סולן, קולות רקע, פסנתר סטיב חאן וחירם בולוק - גיטרות חשמליות ריצ'י קנטה - סקסופון דאג סטגמאייר - גיטרה בס ליברטי דה ויטו - תופים אירופה "Movin' Out (Anthony's Song)" – משך: 3:28 "She's Always a Woman" – משך: 3:21 בריטניה "Movin' Out (Anthony's Song)" – משך: 3:28 "Vienna" – משך: 3:34 ארצות הברית "Movin' Out (Anthony's Song)" – משך: 3:28 "Everybody has a Dream" – משך: 4:36 מידע על היצירה "Movin' Out" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Movin' Out" באתר Discogs M. C. (Martin Charles) Strong, Harry Horse, The great rock discography, Edinburgh : Canongate, 1995, ISBN 978-0-86241-541-9 Stephen Holden, 52nd Street, Rolling Stone, ‏1978-12-14 (באנגלית אמריקאית) The 25 Greatest Billy Joel Songs of All Time, Paste Magazine (באנגלית אמריקאית) מאורי דין, Rock N' Roll Gold Rush, 2003, עמ' 348, ISBN 0-87586-207-1
פורום פילם

פורום פילם היא חברה ישראלית העוסקת בהפצת סרטים לבתי קולנוע, ערוצי טלוויזיה ופלטפורמות DVD. בבעלות קבוצת תיאטראות ישראל, פורום פילם מייצגת בישראל מספר חברות הפצה בינלאומיות כולל וולט דיסני, סוני, אולפני המאה ה-20 חברות עצמאיות נוספות כמו Weinstein, Lions Gate ו-Film Nation. מעבר לפעילותה המרכזית בישראל, פורום פילם מפעילה גם זרועות הפצה במדינות מרכז אירופה: בולגריה, הונגריה, פולין, צ'כיה, סלובקיה ורומניה. בשנת 1930, עם פתיחתו של בית הקולנוע הראשון בחיפה, "עין דור", משה גרידינגר, איש עסקים בתחומי המזון והספנות, הבחין בהזדמנות עסקית מבטיחה והצטרף כשותף לעסק. באוקטובר 2010, אושר המיזוג בין פורום פילם לחברת ההפצה א.ד. מטלון. במסגרת המיזוג, פורום פילם רכשה את פעילות ההפצת סרטים של א.ד. מטלון, עם התחייבות להפיץ את הסרטים בתפוצה רחבה של לפחות 19 בתי קולנוע ברחבי ישראל. ב-2019, הרשות לתחרות פשטה על משרדי פורום פילם בחשד לעבירות על חוק ההגבלים. חקירה זו חשפה חשדות לתיאום מחירים והפרות אחרות של תנאי התחרות. לאחר כשנתיים של חקירה, הוגש כתב אישום נגד מוקי גרידינגר, בעלי החברה, ונגד פורום פילם בעבירה של הפרת תנאי מיזוג בנסיבות מחמירות. ביהמ"ש קבע כי פורום פילם סירבה לספק סרטים לקולנוע לב תל אביב וחייב אותה בתשלום קנס של 650 אלף שקלים. פורום פילם מעברון 1992, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:13) אודות: פורום פילם, באתר www.rav-hen.co.il אוני, אסף; הדרי, צאלה קוטלר (2020-01-04). "הצצה לאימפריית הקולנוע הבינלאומית של האחים מחיפה". Globes. נבדק ב-2024-03-24. פרנט, צמרת (2010-10-06). "אושר המיזוג בין חברות הפצת הסרטים פורום פילם ו-א.ד. מטלון". Globes. נבדק ב-2024-03-24. מוזס, שני (2019-02-07). "הרשות לתחרות פשטה על משרדי פורום פילם". Globes. נבדק ב-2024-03-24. רז-חיימוביץ', מיכל (2019-03-05). "כבר לא חיים בסרט: מה עובר על בתי הקולנוע של ישראל". Globes. נבדק ב-2024-03-24. שני מוזס, רשות התחרות: "פורום פילם סירבה לספק סרטים לקולנוע לב ת"א", באתר גלובס, ‏2020-02-02 שפיר, ניצן (2022-12-12). "פורום פילם סירבה לספק סרטים לקולנוע לב, ותשלם קנס של 650 אלף שקל". Globes. נבדק ב-2024-03-24.
פיטר בלום

פיטר בלום, באנגלית: Peter Blume (27 באוקטובר 1906 – 30 בנובמבר 1992) היה צייר ופסל יהודי - אמריקאי. עבודתו הכילה אלמנטים של אמנות עממית, דיוקנות, פוריזם פריזאי, קוביזם וסוריאליזם. בלום, יליד סמארהון, האימפריה הרוסית למשפחה יהודית, היגר עם משפחתו לעיר ניו יורק ב-1912; המשפחה התיישבה בברוקלין. הוא למד אמנות ב-Educational Alliance, במוסד לאמנות יפות, ובליגת הסטדנטים של ניו יורק, והקים סטודיו משלו ב־1926. הוא התאמן אצל רפאל סויר ואייזק סויר, הציג עם צ'ארלס דניאל, ווקיבל חסות ממשפחת רוקפלר. בלום נישא לגרייס דאגלס ב-1931; לא היו להם ילדים. ב-1948 נבחר בלום לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר שותף, והפך לחבר מלא ב-1956. כמעריץ של טכניקת הרנסאנס, בלום עבד על ציור ויצירת קריקטורות לפני שהעלה את עבודתו על קנבס. הוא קיבל את מלגת גוגנהיים ב-1932 ושהה שנה באיטליה. ההכרה הגדולה הראשונה שלו הגיעה ב-1934 עם פרס ראשון בתערוכה בינלאומית של מכון קרנגי. הציור נוצר בהשראת טיול ברחבי פנסילבניה במכונית ישנה שדרשה תיקון תכוף הציור "עיר הנצח" (1934–1937) היה טעון פוליטית, כשהוא מציג את בניטו מוסוליני כ"ג'ק בקופסה" שיוצא מהקולוסיאום; כתערוכת יחיד וציור אחד, הוא עורר תשומת לב רבה מצד מבקרים וקהלים. ציור זה נוצר בהשראת מסעו של בלום לאיטליה ב-1932. לאחר הנסיעה לרומא, לקח לבלום 5 שנים ליצור את היצירה הזו. בשנת 1943 כאשר מוסוליני הודח מהשלטון, המוזיאון לאמנות מודרנית רכש את יצירות האמנות עבור האוסף הקבוע שלו באותו שבוע. בלום עבד עבור המדור לציור ופיסול של משרד האוצר האמריקני, וצייר לפחות שני ציורי קיר בסניפי דואר, בז'נבה, ניו יורק, וקונסבורג, פנסילבניה. יצירותיה של בלום תיארו לעיתים קרובות הרס ושיקום בו זמנית. אבנים וקורות הופיעו תכופות; הרוק (1944–1948), באוסף המכון לאמנות בשיקגו, התפרש על ידי צופיו כמסמל התחדשות בעקבות מלחמת העולם השנייה. זיכרון המבול (1969) תיאר את קורבנות המבול של נהר הארנו ב-1966 בפירנצה יחד עם משחזרים בעבודה. המטמורפוזות (1979) התבסס על אגדה יוונית על אכלוסו מחדש את כדור הארץ לאחר מבול. Smith, Roberta (1992-12-01). "Peter Blume, 86, Painter of Dreamlike Narratives". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-03-24. Matthew Baigell, Jewish Art in America: An Introduction, Rowman & Littlefield, 2007, ISBN 978-0-7425-4641-7. (באנגלית) "Peter Blume. (American, 1906-1992)" Oral history interview with Peter Blume, 1983 August 16-1984 May 23 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית) ART: Image of Italy - TIME, web.archive.org, ‏2012-10-26 "ARTICLE FROM THE FORTHCOMING MUSEUM BULLETIN, MARCH 1943" Johnson, Ken (2015-01-15). "Vivid Visions, Unsettling Still". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-03-24. Park, Marlene and Gerald E. Markowitz, Democratic Vistas: Post Offices and Public Art in the New Deal, Temple University Press, Philadelphia, 1984 p. 84 Trapp, F. (1987). Peter Blume. New York: Rizzoli.