laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוריס צ'רטוק

פרופ' בוריס ייבסייביץ' צ'רטוק (ברוסית: Борис Евсеевич Черток;‏ 1 במרץ 1912 – 14 בדצמבר 2011) היה מדען טילים יהודי-סובייטי, מחלוצי החלל בברית המועצות, ודמות משפיעה על תוכניות החלל של ברית המועצות ורוסיה במשך כשבעים שנה. צ'רטוק, יליד 1912 בפולין, החל את דרכו כחשמלאי במוסקבה לפני שהצטרף ללשכת תכנון המטוסים של ויקטור בולכובטינוב. בשנת 1946 הצטרף למכון החדש שהוקם לאחרונה ב- NII-88 כראש מחלקת מערכות הבקרה ועבד יד ביד עם המעצב הראשי הידוע סרגיי קורוליוב. החל את דרכו המקצועית בתעשיית התעופה של ברית המועצות ב-1930 כמהנדס חשמל. בסיום מלחמת העולם השנייה נשלח לגרמניה עם סרגיי קורוליוב לשם לימוד טכנולוגיית הטילים הגרמנית. עסק בתכנון מערכות הנחיה לטילים בין השנים 1947–1951. היה מסגניו של קורוליוב במשרד התכנון מספר 1 (לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה) ועמד בראש מיזמי חלל שונים במשרד התכנון 1 בין השנים 1956–1992. בין תרומותיו הרבות לתעשיית החלל הרוסית, הוא היה מעורב מקרוב בהשקת העולם הלוויין הראשון, ספוטניק, ב-4 באוקטובר 1957 והחללית האנושית הראשונה שהוטסה על ידי יורי גגרין ב-12 באפריל 1961. צ'רטוק היה מראשי המתכננים של מערכות הבקרה לתחנת החלל "מיר". בוריס צ'רטוק כתב יומנים המתעדים את פעילות החלל בברית המועצות ורוסיה. יומניו משתרעים על השנים 1946–1991, ומהווים מקור ראשוני יוצא דופן לפעילויות החלל של ברית המועצות. יומניו הופיעו בדפוס ברוסיה ב-1999. מחלקת ההיסטורה של נאס"א דאגה לתרגום ולעריכה מדעית לאנגלית, בין השנים 2005 ועד 2011 הופיעו בתרגום לאנגלית כל ארבעת הכרכים. הסדרה נקראת "טילים ואנשים" (Ракеты и люди). לפרופסור צ'רטוק הוענקו אותות ועיטורים רבים, הן בברית המועצות וברוסיה והן מחוצה להן. בין העיטורים והתארים המרכזיים של צ'רטוק ניתן לציין: חבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות ורוסיה גיבור העמל הסוציאליסטי פרס לנין 2 עיטורי לנין עיטור מהפכת אוקטובר עיטור פועלי הדגל האדום עיטור הכוכב האדום עיטור ההצטיינות למען המולדת מדרגה 4 חבר האקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (International Academy of Astronautics) מדיה וקבצים בנושא בוריס צ'רטוק בוויקישיתוף ביוגרפיה של צ'רטוק באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה כרך 1 של ספרו של צ'רטוק להורדה, מאתר נאס"א ריאיון עם צ'רטוק וקטעי וידאו להורדה (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine) בוריס צ'רטוק מדבר על הספוטניק, לרגל 50 שנה לשיגורו, אבי בליזובסקי, ‏סודות שיגור הספוטניק מ-1957 נחשפים, באתר "הידען", 4 באוקטובר 2007 בוריס צ'רטוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Russian Rocket Designer Boris Yevseyevich Chertok Dies at Age 99, NASA, ‏14-12-2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטורם ת'ורג'רסון

סטורם ת'ורג'רסון (באנגלית: Storm Elvin Thorgerson; ‏ (28 בפברואר 1944 - 19 באפריל 2013) היה מעצב גרפי אנגלי. היה חבר בולט בקבוצת האמנים "היפנוסיס" שפעלה בשנים 1971-1983, ובמסגרתה עיצב עטיפות אלבומים וסינגלים ידועות רבות. ככל הנראה, עיצוביו המפורסמים ביותר הם עטיפות האלבומים שביצע עבור פינק פלויד, ביניהם זה של The Dark Side of the Moon. מספר ספרים הוקדשו לסקירת עבודתו של ת'ורג'רסון שנמשכה מעל לשלושה עשורים. ביצירות רבות של ת'ורג'רסון ניכרו אלמנטים סוריאליסטיים. לעיתים קרובות הוא הציב את נושאיו מחוץ להקשר המקובל שלהם, עם חלל גדול מסביבם. 10cc How Dare You! Deceptive Bends AC/DC Dirty Deeds Done Dirt Cheap בלאק סבאת' Technical Ecstasy Brand X Moroccan Roll פיטר גבריאל Peter Gabriel (I) Peter Gabriel (II) Peter Gabriel (III) ג'נסיס 'The Lamb Lies Down on Broadway דייוויד גילמור David Gilmour לד זפלין Houses of the Holy Presence In Through the Out Door ניק מייסון Fictitious Sports The Nice Elegy פינק פלויד A Saucerful of Secrets Music from the Film More Ummagumma Atom Heart Mother Meddle Obscured by Clouds The Dark Side of the Moon Wish You Were Here Animals A Collection of Great Dance Songs (תחת הפסבדונים TCP - ת'ורג'רסון, כריסטופרסון ופאוול) Quatermass Quatermass סטיקס Pieces of Eight אנת'רקס Stomp 442 אודיוסלייב Audioslave Catherine Wheel Chrome Happy Days Like Cats and Dogs (אוסף) Adam and Eve Wishville Biffy Clyro Puzzle "Saturday Superhouse" "Living is a Problem Because Everything Dies" הקרנבריז Bury the Hatchet Wake Up and Smell the Coffee ברוס דיקינסון Skunkworks דרים ת'יאטר Falling Into Infinity "Once In A LIVEtime" "5 Years in a LIVEtime" Ian Dury and The Blockheads Mr. Love Pants Ellis, Beggs, & Howard Homelands אתניX "בדרך שלך" "13" יורופ Secret Society דייוויד גילמור About Face קליפים ל-Blue Light ול-All Lovers Are Deranged David Gilmour in Concert (די וי די) המארס וולטה De-Loused In The Comatorium Frances The Mute מיוז Absolution "Butterflies and Hurricanes" (סינגל) Black Holes and Revelations אלן פרסונס Try Anything Once On Air The Time Machine פיש Slip Stitch and Pass פינק פלויד A Momentary Lapse of Reason קליפ ל-Learning to Fly Delicate Sound of Thunder Shine On The Division Bell) קליפ ל-High Hopes Pulse Is There Anybody Out There? The Wall Live 1980-81 Echoes: The Best of Pink Floyd Program The Dead Program The Dead אופספרינג Splinter Thornley Come Again Umphrey's McGee Safety In Numbers The Bottom Half Ween The Mollusk Rick Wright Broken China Yourcodenameis:milo Rapt. Dept. 17 Ignoto מדיה וקבצים בנושא סטורם ת'ורג'רסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטורם ת'ורג'רסון (באנגלית) מת סטורם ת'ורג'רסון, מעצב העטיפות של פינק פלויד, באתר וואלה, 19 באפריל 2013 סטורם ת'ורג'רסון, ברשת החברתית Goodreads נפטר סטורם ת'ורג'רסון, ממעצבי העטיפות החשובים בהיסטוריה, באתר Andy Was Wrong‏, 19 באפריל 2013
קווארק למטה

קווארק למטה (באנגלית: Down quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. קווארקי למטה וקווארקי למעלה הם הרכיבים הבסיסיים של הנוקליאונים בגרעין האטום - הפרוטונים והנייטרונים. זהו קווארק דור ראשון, בעל מטען חשמלי של -1⁄3. מבין הקווארקים, רק לקווארק למעלה מסה נמוכה משלו. מסתו אינה ידועה בדיוק גבוה, אך היא נעה בין 4.5 ל-5.3 MeV. לפי המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, ישנם שישה סוגי קווארקים. חומר רגיל, כאטומים, מורכב מאלקטרונים ומגרעין. פרוטון מורכב משני קווארקי למעלה וקווארק למטה יחיד. הנייטרון מורכב מקווארק למעלה אחד ושני קווארקי למטה. משקילות המסה והאנרגיה שנובעת מתורת היחסות הפרטית, נובע כי אנרגיית הקשר אשר מחברת את הקווארקים יחדיו מעניקה לנוקליאונים את מסתם. המסה מגיעה מהאנרגיה של שדה הכוח של הגלואונים ולא ממסת המנוחה של הקווארקים עצמם. דבר קיומם של הקווארקים הוצע לראשונה (באופן בלתי תלוי) על ידי מארי גל-מאן, ג'ורג' צוויג ויובל נאמן ב-1964. חלק מההאדרונים מכילים קווארקי למטה: פאיונים טעונים (π±) הם מזונים קווארק למעלה, ואנטי-קווארק למטה, או להפך. הפאיון הנייטרלי π והמזונים p ו-w הם קומבינציות ליניאריות של אנטי-קווארק למעלה ואנטי-קווארק למטה. המזונים חסרי הטעם η ו- ή הם קומבינציות ליניאריות של מספר זוגות קווארקים ואנטי-קווארקים, ביניהם קווארק למטה ואנטי-קווארק למטה. מספר רב של באריונים מכיל יותר מקווארק עליון אחד. כמו נוקלאונים, באריוני Δ מורכבים אך ורק מקווארקי למעלה וקווארקי למטה. ארז גרטי, חלקיקי החומר – קווארק למטה, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 4 ביולי 2011 [1]
קווארק מוזר

קווארק מוזר (באנגלית: Strange quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. זהו קווארק דור שני בעל מטען חשמלי של − 1 3 e {\displaystyle -{\frac {1}{3}}e} . הקווארק המוזר הוא הקל ביותר שבקווארקים, אחרי קווארק למעלה וקווארק למטה. מסתו מוערכת בין 90 ל-100 MeV. "החלקיק המוזר" הראשון התגלה ב-1947, עם גילוי הקאון. הקווארק המוזר לא זוהה והוגדר עד שנות ה-60 של המאה ה-20, עם פיתוח מודל הקווארקים. לקווארק המוזר מטען מוזרות של 1-. משקילות המסה והאנרגיה שנובעת מתורת היחסות הפרטית, נובע כי אנרגיית הקשר המחברת את הקווארקים יחדיו מעניקה לנוקלאונים את מסתם. המסה מגיעה מאנרגיית שדה הכוח של הגלואונים ולא ממסת המנוחה של הקווארקים עצמם. דבר קיומם של הקווארקים הוצע לראשונה על ידי מספר מדענים באופן בלתי תלוי - מארי גל-מאן, ג'ורג' צוויג ויובל נאמן ב־1964. חלק מההאדרונים מכילים קווארקים מוזרים: קאונים הם מזונים המכילים קווארק מוזר (או אנטי-קווארק מוזר) וקווארק למעלה או למטה. המזונים חסרי הטעם η ו- ή הם קומבינציות ליניאריות של מספר זוגות קווארקים ואנטי-קווארקים, ביניהם קווארק מוזר ואנטי-קווארק מוזר. המזון φ חסר הטעם מורכב מזוג של קווארק מוזר, ואנטי-מוזר. באריונים מוזרים הידועים כהיפרונים. ל-Σ ול-Λ יש קווארק מוזר אחד, ל-Ξ שניים, ול-Ω שלושה. J. Beringer et al. (Particle Data Group), PR D86, 010001 (2012) and 2013 partial update for the 2014 edition
קווארק קסום

קווארק קסום (באנגלית: Charm quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. זהו קווארק דור שני, בעל מטען חשמלי + 2 3 {\displaystyle +{\frac {2}{3}}} . מסתו כ-1.3 GeV - מעט יותר ממסת הפרוטון, והוא הקווארק השלישי במסתו. ב-1970 חזו שלדון גלשאו, ג'ון ליאופולוס ולוצ'אנו מיאני את קיומו של הקווארק הקסום. עדויות לקיומו נצפו לראשונה בנובמבר 1974, במאיץ החלקיקים של אוניברסיטת סטנפורד, על ידי קבוצה בראשות ברטון ריכטר, שגילתה את "מֶזון J/Ψ" המורכב מקווארק קסום. החלקיק התגלה במקביל במעבדה הלאומית ברוקהייבן, על ידי קבוצה בראשות סמואל טינג. משקילות המסה והאנרגיה שנובעת מתורת היחסות הפרטית נובע כי אנרגיית הקשר המחברת את הקווארקים יחדיו מעניקה לנוקלאונים את מסתם. המסה מגיעה מאנרגיית שדה הכוח של הגלואונים ולא ממסת המנוחה של הקווארקים עצמם. דבר קיומם של הקווארקים הוצע לראשונה (באופן בלתי תלוי) על ידי מארי גל-מאן, ג'ורג' צוויג ויובל נאמן ב־1964. חלק מההאדרונים מכילים קווארק קסום: מזונים מסוג D מכילים קווארק קסום (או אנטי-קווארק קסום), וקווארק למעלה או קווארק למטה. מזונים מסוג Ds מכילים קווארק קסום, וקווארק מוזר. יש מזונים רבים חסרי טעם המכילים קווארק קסום והאנטי-קווארק שלו. לדוגמה, חלקיק ה-J/ψ. ידוע על באריונים קסומים.
נאם ג'ון פייק

נָאם ג'וּן פָּייק (באנגלית: Nam June Paik;‏ 20 ביולי 1932 - 29 בינואר 2006) היה אמן אמריקאי יליד קוריאה הדרומית. פייק היה אמן מיצגים ונחשב לאחד מחלוצי אמנות הוידאו ארט. עבודתו קשורה קשר הדוק אל רעיונות תנועת הפלוקסוס, בה היה פייק חבר. פייק נולד בסיאול כאחד מחמישה בנים לאב אשר היה עובד טקסטיל לפרנסתו. בילדותו, הוכשר פייק כפסנתרן. בשנת 1950, בזמן מלחמת קוריאה ברחו פייק ומשפחתו להונג קונג ומשם ליפן. שם, סיים פייק את לימודיו באוניברסיטת טוקיו. את התזה שלו כתב פייק על המלחין ארנולד שנברג. לאחר לימודיו ביפן עבר פייק לגרמניה, שם המשיך בלימודים בתחום ההיסטוריה של המוזיקה באוניברסיטת מינכן. בזמן לימודיו נפגש פייק עם המלחינים קרלהיינץ שטוקהאוזן וג'ון קייג'. בהשפעתם עבר לעבוד עם מוזיקה אלקטרונית. בנוסף פגש פייק את הפסל והמייצגן יוזף בויס ובהשפעתם הצטרף פייק לתנועת הפלוקסוס. במסגרת התנועה, אשר תפסה את עצמה כהמשך מאוחר של תנועת הדאדא, הציג פייק את עבודתו הראשונה "הצגה של מוזיקה אלקטרונית טלוויזיונית" (Exposition of Music-Electronic Television) ובמסגרתה שינה ועיוות את פעולתם של מקלטי טלוויזיה, בעזרת מגנטים. בשנת 1964 עבר פייק לניו יורק. שם המשיך ביצירה אמנותית המתייחסת למוזיקה ואמנות פלאסטית גם יחד. בעבודה "זן קולנועי" (Zen for Film), מן השנים 1962–1964, הציג פייק בדירה ניו-יורקית מיצב הכולל פסנתר, בס וטלוויזיה ובה שודר סרט שלא עבר תהליך של פיתוח הנגאטיב ועל כן היה חסר כל דימוי. ואילו בעבודה אחרת - במיצג "צ'לו טלוויזיה" (TV Cello), אותה יצר ביחד עם הצ'לנית שרלוט מורמן, יצר פייק מעין צורה של כלי הצ'לו עשוי מטלוויזיות אשר שידרו דימויים אותן "ניגנה" מורמן. בתוך מסגרת האמנות המושגית שפיתח פייק, אמנות אשר ניסתה לבחון את אופני הייצוג ואת גבולותיו, הופיעו בעבודותיהם של השניים גם נושאים נוספים כגון היחס אל המודל הנשי באמנות. במייצג "אופרה סקסטרונית" (Opera Sextronique), משנת 1964 הופיעה מורמן כשהיא חשופת חזה. במייצג "חזייה טלוויזיונית לפסלים חיים" (1967), כוסה חזה של מורמן במסכי טלוויזיה קטנים, ואילו במייצג "חזייה טלוויזיונית" (1968) הופיעו על חזה החשוף של מורמן שתי מראות עגולות, אשר שיקפו את המצלמות המתעדות אותה בעת נגינתה בכינור. טי. וי. בודהה מדיה וקבצים בנושא נאם ג'ון פייק בוויקישיתוף האתר הרשמי של עזבון נאם ג'ון פייק (באנגלית) עולמו של נאם ג'ון פייק, מאתר המוזיאון לאמנות מודרנית (באנגלית) נאם, ג`ון פייק , מאתר "מפגשים מהסוג החזותי" נאם ג'ון פייק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נאם ג'ון פייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נאם ג'ון פייק, באתר MusicBrainz (באנגלית) נאם ג'ון פייק, באתר Discogs (באנגלית) נאם ג'ון פייק, באתר Songkick (באנגלית) ראו: טננבאום, אילנה (עורכת), וידאו Zero, בדרך לקולנוע, הדימוי המוקרן - העשור הראשון, מוזיאון חיפה, 2004, עמ' 36-37. Media Art Net | Paik, Nam June; Moorman, Charlotte: TV-Bra for Living Sculpture ראו: טננבאום, אילנה (עורכת), וידאו Zero, כתוב בגוף, פעולה בשידור חי, הדימוי המוקרן - העשור הראשון, מוזיאון חיפה, 2006, עמ' 27.
אג

אג (באנגלית: Eigg) הוא אחד מהאיים הקטנים באיים ההברידיים הפנימיים שבסקוטלנד. הוא שוכן דרומית לאי סקאי וצפונית לחצי האי ארדנאמורכן. אורכו של האי הוא 9 ק"מ ורוחבו 5 ק"מ. זהו האי השני בגודלו מבין האיים הקטנים, אחרי האי רם. באי אג ניתן למצוא ראיות לקיומן של התיישבויות מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. מנזר קילדונאן נוסד על ידי מיסיונר אירי בשם דונן הקדוש (שעל שמו טירת איילין דונן). הוא ונזיריו נטבחו בשנת 617 לספירה על ידי מלכה פיקטית. בימי הביניים האי היה שייך לשבט מקדונלד. סכסוך ארוך עם שבט מקלאוד הסתיים בטבח של כל תושבי האי, לאחר שהם ברחו למערה בחוף הדרומי ונשרפו שם למוות. במאה ה-19 התגוררו באי 500 תושבים שגידלו תפוחי אדמה, שיבולת-שועל, בקר ואצות. באמצע המאה ה-19, כשענף גידול הכבשים הפך לרווחי יותר משאר הענפים פונה האי בהגירה שנכפתה על התושבים. לאחר שנים של בעיות של איתור בעלי האדמות נקנה האי בשנת 1997 על ידי "נאמנות המורשת של האי אג" (The Isle of Eigg Heritage Trust). הפרויקט הראשון של הנאמנות היה לבנות את בניין "אן ליימריג" המשכן כיום את חנות האי, משרד הדואר, חדר תה, חנות אומנים, שירותים ומקלחות. הפרויקט הבא הוא לחבר את האי לחשמל. כיום רק למספר חוות יש חשמל המסופק על ידי גנרטורים שעובדים על רוח, מים או דיזל. ב-2004 הוגדל הרציף של האי על מנת לאפשר למעבורות בין האי ליבשת או בין האי לאיים אחרים לעצור בו. היישוב הראשי באי הוא קלידייל הנמצא בחוף הצפון-מערבי. הוא ידוע בעיקר בשל חוף הקוורץ שלו, הנקרא "החולות השרים" בגלל הקול שהחול עושה כשהולכים עליו. מרכז האי נקרא "רמת מורלנד" ובו נמצאת גם הנקודה הגבוהה באי הנקראת An Sgurr, גוש של אבן זפת – סוג של זכוכית געשית, המתנשא לגובה של 393 מטר וממנו אפשר לראות עד היבשת. מדיה וקבצים בנושא אג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אג
עקומת לורנץ

עקומת לורנץ היא אמצעי כלכלי-סטטיסטי המשמש לתיאור דרגת השוויון במשק, בדרך כלל בהתייחס לחלוקת ההכנסות. העקומה מתארת את ההכנסה היחסית המצטברת של משקי בית, החל מבעלי ההכנסה הנמוכה ביותר. העקומה מתארת את חלקן של הקבוצות השונות של האוכלוסייה מסך כל ההכנסה. כאשר יש שוויון מוחלט בהכנסות (כלומר, העשירון הראשון משתכר 10% מכלל ההכנסות, וכך כל עשירון נוסף), תהיה עקומת לורנץ הקו האלכסוני y = x, הנקרא גם קו השוויון המוחלט. במצב תאורטי שבו יש אי שוויון מוחלט (אדם אחד נהנה מכל ההכנסות) מקבלת עקומת לורנץ צורה של זווית ישרה, המתלכדת עם הצירים, הנקראת קו אי השוויון המוחלט. ככל שהעקומה רחוקה יותר מקו השוויון המוחלט, גדול יותר אי השוויון בחלוקת ההכנסה. העקומה נקראת על שמו של מקס לורנץ, הכלכלן האמריקני שפיתח אותה. מתוך עקומת לורנץ אפשר לחשב את מדד ג'יני, המתאר מספרית את רמת אי השוויון: מדד ג'יני הוא היחס בין השטח הכלוא בין קו השוויון המוחלט (האלכסון) לבין העקומה, לבין כלל השטח שמתחת לאלכסון (שהוא 0.5). כאשר מדד ג'יני שווה לאפס, מדובר על חברה שוויונית לחלוטין, כלומר הכנסות שוות לכל משקי הבית, ואז עקומת לורנץ מתלכדת עם קו השוויון המוחלט. כאשר מדד ג'יני שווה לאחד, כל ההכנסות מרוכזות בידי משק בית אחד, ואז העקומה מתלכדת עם קו אי השוויון המוחלט. מ.ו לורנץ, "שיטות למדדית ריכוז העושר" פרסום של האיגוד האמריקאי לסטטיסטיקה. , ג'וזף ל. גאסטווירת', "ההערכה של עקומת לורנץ ומדד ג'יני". סקירת הכלכלה והסטטיסטיקה. הסקירה של כלכלה וסטטיסטיקה, כרך א. מדד ג'יני מדיה וקבצים בנושא עקומת לורנץ בוויקישיתוף עקומת לורנץ, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רשימה

רשימה היא כלי להצגה שיטתית וברורה של מידע המורכב מפרטים. מידע המוצג ברשימה כולל פירוט של תנאים, מצבים, אפשרויות, רכיבים, פעולות, מאורעות וכדומה. רשימה מתחילה במשפט פתיחה המבהיר את הנושא שפירוטו עומד להינתן ברשימה. משפט זה מסתיים בנקודתיים, ולאחריו באים איברי הרשימה. לחלופין עשויה להימצא בראש הרשימה כותרת שתחתיה מפורטים אברי הרשימה. כאשר יש צורך להציג את טיב הקשר בין איברי הרשימה (קשר "או" או קשר "וגם") יוגדר קשר זה במשפט הפתיחה, למשל בצורה "כאשר מתקיימים כל התנאים הבאים:", או בצורה "כאשר מתקיים לפחות אחד מהתנאים הבאים:". ברשימה מודפסת כל איבר של הרשימה מופיע, בדרך כלל, בשורה נפרדת. השורה הראשונה לאיבר מתחילה בסימן הפרדה, כגון מקף, ריבוע או עיגול. דוגמה: ארבע האמהות הן: שרה, אשתו של אברהם, רבקה, אשתו של יצחק, רחל, אשתו השנייה של יעקב, לאה, אשתו הראשונה של יעקב. כאשר האיברים ברשימה קצרים מאוד, ניתן לכתוב את הרשימה בצורה קומפקטית, מבלי שתיפגע בהירותה, כמשפט אחד שבו מופיעים איברי הרשימה מופרדים בפסיקים, למשל: ”ארבע האמהות הן שרה, רבקה, רחל ולאה.” ניסיון להציג בצורה כזו רשימה שאיבריה ארוכים יוצר פסקה מייגעת ופחות ברורה. לעיתים מתעורר צורך למספר את איברי הרשימה, ובמקרה זה מופיע המספר הסידורי בתחילת השורה, במקום המקף. המספור נעשה בדרך כלל בספרות רגילות, אך לעיתים משמשות לכך ספרות רומיות או אותיות. המניע העיקרי למספור איברי הרשימה הוא הרצון להתייחס לאיבר מסוים בהמשך הדיון. גם כאשר הרשימה מציגה תהליך שיש לבצעו שלב אחר שלב ניתן למספרה כדי להציג תכונה זו שלה. לעיתים מפוצלת הרשימה לשתי רמות (או יותר), כלומר איברי הרשימה מפוצלים לרשימות אחדות, לפי גורם מבחין נאות או הזחת תת-רמה ביחס לרמה שמעליה. דוגמה: בני יעקב הם: הבנים שילדה לאה: ראובן, שמעון, לוי. הבנים שילדה רחל: יוסף, בנימין. ברשימה מרובת רמות, נהוג לסמן תת-רמות באמצעות מיספור המתייחס לכל הרמות הקודמות בעץ הרמות. לדוגמה, מתוך תוכן עניינים של מאמר העוסק בעיר: 7 תרבות, חינוך ובילוי 7.1 ספורט 7.1.1 מועדוני ספורט 7.1.1.1 כדורגל 7.1.1.2 כדורסל שיטה זו נהוגה בין השאר במסמכים משפטיים, בהם שכיחה מאוד חלוקת הטקסט לסעיפים, תתי סעיפים וכן הלאה. גם במאמרים אקדמיים מקובלת שיטת סימון זו. רשימת מכולת היא דוגמה לרשימה פשוטה, שלרוב אינה כוללת אפילו כותרת או פתיח ומכילה את המוצרים לקניה. ביטוי זה הושאל ברבות השנים לשימוש בתחומים אחרים ומתאר רשימה למסע רכש, או ספירת מלאי. הביטוי המושאל עשוי לשמש גם לתיאור בחירות מורכבות או מופשטות, למשל: רשימת מכולת של תכונות רצויות. במקרים כאלו הוא נושא לרוב קונוטציה שלילית של רמיזה לשטחיות. רשימת דיוור או רשימת תפוצה – רשימה של שמות וכתובות נמענים, המנוהלת על ידי אדם או ארגון, לשם משלוח דואר מרוכז. רשימות דיוור משמשות הן למשלוח מכתבים בדואר והן למשלוח הודעות דואר אלקטרוני (ואז הן מנוהלות באמצעות תוכנת ניהול דואר). רשימה שחורה – רשימה של אנשים המנודים או נרדפים על ידי מנהלי הרשימה. בתקופת המקארתיזם בארצות הברית נוהלו רשימות שחורות שמנעו עבודה בהוליווד משחקנים שנחשדו בקומוניזם. בהשאלה לעולם המחשבים, רשימה שחורה היא שיטת אבטחה להגבלת הגישה למשאב או שירות מסוים. רשימת משאלות – רשימת מטרות ויעדים שנהוג להכין לקראת תחילת שנה חדשה, מתוך תקווה לשיפור עצמי והשגת השראה ומוטיבציה למימוש יעדים. למשל, האתר 43 Things הוא רשת חברתית מקוונת שבמרכזה רשימות משאלות של המשתמשים. רשימת משימות (to-do list) – רשימת יעדים, בעיקר קצרי-טווח, המאפשרת ניהול ומעקב אחר מטלות יום-יומיות בעבודה, במשק הבית וכדומה. רשימה (מבנה נתונים) כל הקצר קודם
זירה (צבא)

זירה (באנגלית: Theater) היא המרחב הגאוגרפי שבו נערכת כלל הפעילות המלחמתית בצבאות ענק, במלחמות בסדר גודל של מלחמת העולם השנייה. מפקדת הזירה כפופה ישירות למטה הכללי של הצבא או לפיקוד צבאי משותף של מספר מדינות. בזירה יש כמה קבוצות ארמיות או ארמיות הכפופות ישירות למפקדת הזירה, וכפופים אליה כמה מיליונים של חיילים בדרך כלל. זירה היא בעצם צבא מדינה לכל דבר ובעלת יכולת פעולה עצמאית לחלוטין. יש בה את כל היחידות הנמצאות בצבא רגיל. בזירה יהיו כוחות יבשתיים, אוויריים ולעיתים גם ימיים. מפקד זירה הוא קצין בדרגת פילדמרשל או גנרל הצבא. במלחמת העולם השנייה היו כמה זירות עיקריות. בצה"ל אין יחידה בסדר גודל של זירה, אך ניתן אולי להשוות אותה לפיקוד. עם זאת המונח קיים בצה"ל בהתייחס למפקדה עורפית המרכזת את כלל הפעולות בתחום מקצועי מסוים או בתחום גאוגרפי רחב יחסית. חיל הים הישראלי, לדוגמה, פרוש בשתי זירות: זירת הים התיכון וזירת ים סוף. מפקד הזירה הוא המז"ר. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'יל בן-דוד

ז'יל (ג'יל) בן דוד (נולד ב-25 באוקטובר 1955) הוא שחקן, זמר, מדבב ובובנאי ישראלי. בן דוד היה שותף במשך השנים בדיבוב סדרות שונות של הטלוויזיה החינוכית, בין השאר, בדיבוב התוכניות "טוב-טוב הגמד", "דן-דין השופט", "שוטרים וגנבים" ו"סיפורים קלאסיים מצוירים". בן דוד עוסק רבות בהפעלת בובות. לאורך השנים הפעיל בובות בתוכניות ילדים רבות בטלוויזיה החינוכית הישראלית ובערוץ "הופ!". הפעיל, בין היתר, בובות בתוכניות "החרצופים", "הקונצונים", "אליק ובליק" ו"רחוב סומסום". הוא מוכר בעיקר כמדבב והמפעיל של הבובה מוישה אופניק מ"רחוב סומסום", אותה החל להפעיל בסדרה המקורית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנות השמונים. בן דוד ממשיך להפעיל את "אופניק" בהפקה המחודשת של סדרה, המשודרת בעשור השני של המאה ה-21 בערוץ "הופ!".כמו כן, הפעיל את הבובה "אבנר" בתוכניות "הקרנבל של מיכל", "קצפת" ו"על הדרך", בשנת 2019 בן דוד הצטרף להפקת הסדרה בחצר של פופיק. בשנים 2014–2017 דיבב והפעיל בן דוד את "מוזלי" מתוך הסדרה "דן ומוזלי" בטלוויזיה החינוכית. בשנת 2020 דיבב והפעיל את "סבא ג'ובאני" בסדרה "קפה עמליה" המשודרת בכאן חינוכית. בשנת 2021 פורסם שהוא עתיד לשוב להפעיל ולדבב את שבי ב"פרפר נחמד", אחרי שהפעיל אותו לפני כן בפרק "ציונות" ששודר ב-1995. בשנת 2022 הפעיל ודיבב את שמעון התרנגול בסדרת הטלוויזיה "אלי החתול". בן דוד גם שיחק בתפקידי משנה ובתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה וסרטים ישראליים. בין השאר, שיחק בסדרות "החיים זה לא הכל", "זינזאנה", "מעורב ירושלמי", "טלנובלה בע"מ", "רמזור", "חברות", "מה בכריש?", "חשופים", "הנפילים", "סרוגים", "זגורי אימפריה", "לא הכל ורוד" ובסרטים "צלילה חוזרת", "הקרב על הוועד", "רגליים קרות", "ריקוד מסוכן", "רסיסים", "סינדרום ירושלים", "הטוב, הרע והלא נורא", "אישה עובדת", "רכבת קלה" "הדמעות של אמסלם", שרמן בחורף", "כבוד" ו"כפולים". בן דוד נשוי, אב לשלושה ומתגורר ברמת השרון. ז'יל בן-דוד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ז'יל בן-דוד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'יל בן-דוד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'יל בן-דוד, בארכיון תיאטרון גשר ז'יל בן-דוד(הקישור אינו פעיל), באתר תיאטרון גשר סמדר שילוני, אני אופניק, באתר ynet, 18 באוגוסט 2006 ז'יל בן דוד, באתר של זוהר יעקובסון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M47

M47 (מ-Messier 47, או NGC 2422) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים ירכתי הספינה הנמצא במרחק של כ-1,600 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-50 כוכבים. זהו מ"העצמים האבודים" של קטלוג מסיה, כלומר במיקום המקורי שציין שארל מסיה בקטלוג לא נמצא דבר, עקב טעות ברישום. הצביר התגלה על ידי ג'ובאני בטיסטה אודיירנה בשנת 1654 ונכלל בקטלוג הערפיליות שלו. ב-19 בפברואר 1771 צפה שארל מסיה בצביר ותיאר אותו כ"צביר כוכבים, מעט רחוק יתר מהקודם (הצביר M46 שנצפה על ידו לראשונה באותו לילה) שכוכביו בהירים יותר (מאלו של צביר M46) ... הצביר הוא ללא ערפילית". מסיה רשם את מיקומו של הצביר ביחס לכוכב הסמוך 2 בירכתי הספינה, אך טעה ברישום ההפרש של העלייה הישרה בין הכוכב והצביר, כך שבמקום לרשום שההפרש הוא 8.9- דקות נרשם שההפרש הוא 8.9 דקות. הטעות הועתקה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם ג'ון הרשל (נרשם שם כ-GC 1594) ולקטלוג הכללי החדש של ג'ון דרייר (נרשם שם כ-NGC 2478). לא ברור האם הרשל ודרייר הסתמכו על קטלוג מסיה ללא בדיקה, או שבדומה למסיה, צפו קודם לכן בצביר הסמוך M46 וממנו עברו ל-M47 והניחו שרישום הקואורדינטות בקטלוג מסיה נכון. בשנת 1785 צפה ויליאם הרשל בצביר ומכיוון שלא היה ידוע על צביר במיקום הזה, הניח שמדובר בתגלית חדשה ורשם אותו, הפעם במיקום הנכון בקטלוג הערפיליות שלו, כאשר הוא מתאר אותו כ"צביר דחוס ויפה של כוכבים בהירים ועמומים". ג'ון הרשל ודרייר כללו את הצביר במיקומו הנכון בקטלוגים שלהם כ-GC1551 וכ-NGC2422. בשנת 1864, בהוצאה של הקטלוג הכללי שלו, ציין ג'ון הרשל בהערות על GC 1594, שהצביר שנקרא גם M47 לא נצפה מאז גילויו וככל הנראה מדובר בצביר דליל עם מעט כוכבים. רק בשנת 1959 זיהה אסטרונום חובב מקנדה את הטעות ברישום של מסיה ואת הזהות בין M47 ובין NGC 2422. לצביר דרגת בהירות נראית 5.2 כך שניתן להבחין בו ללא ציוד עזר בתנאי צפייה מיטביים. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-10-15 כוכבים שהבהיר שבהם הוא בעל דרגת בהירות 5.7. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בעשרות מכוכבי הצביר שבהירותם היא עד דרגה 11. מיקומו של הצביר הוא כ-5 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב α (אלפא) בחד קרן וכ-12.5 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לסיריוס. הצביר M46 נמצא כ-1.3 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לו ולמעשה ניתן לצפות בשניהם ביחד באמצעות משקפת. כ-9.5 מעלות מדרום-דרום-מזרח ל-M47 נמצא הצביר הפתוח M93. מרחקו של M47 ממערכת השמש מוערך בכ-1,600 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-30 דקות קשת – כקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו האמיתי הוא מעט פחות מ-15 שנות אור. הצביר מכיל כ-50 כוכבים, רובם כוכבים צעירים מסוגים ספקטרליים A ו-B וחלקם תת-ענקים וענקים, לבנים וכתומים. גילו של הצביר מוערך בפחות מ-100 מיליון שנים והוא מתרחק ממערכת השמש במהירות של כ-9 קילומטרים בשנייה. מדיה וקבצים בנושא M47 בוויקישיתוף M47 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M47, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ג'ון הרשל: הקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירים עמ' 21