אוקאן

אוקאן (בהונגרית: Okány) הוא כפר במחוז בקש בנפת שרקד. הכפר ממוקם בחלק הצפון-מזרחי של מחוז בקש בדרום המישור ההונגרי הגדול, ליד אחד מהענפים ה"מתים" של נהר השבש-קרש (שם הנהר ברומנית: Crișul Repede, בגרמנית: Schnelle Kreisch שזורם מרומניה להונגריה ומהווה אחד משלושת היובלים העיקריים של נהר הקרש), כביש 4223 בין צ'קמה (Csökmő) ל-Sarkadkeresztúr עובר בכיוון צפון-דרום את היישוב, ניתן להגיע אליו גם מהכביש הראשי 47 וגם מכיוון מושב הנפה שרקאד. הוא מחובר ל-Vésztő בכביש 4235 ול-Zsadány בכביש 4236 . ניתן להגיע לכפר ברכבת בקו MÁV 128 מבקשצ'אבה אשר עוצר במקום. תחנת הרכבת אוקאן ממוקמת פיזית בחלק הדרום-מערבי של היישוב, נגיש מכביש 4235. אין הסבר ברור למקור שמו של אוקאן. עם זאת, שמו של האל הראשי של הדת השאמאנית של ההונגרים לפני הנצרות, האל אוקן, אשר היה נפוץ בקרב ההונגרים הכובשים (התיישבות המדיארים במרכז אירופה), מזכיר בדמיון בולט את שם היישוב, כך שניתן להעלות על הדעת שניתן לייחס את השם לכך. לפי המילון האטימולוגי לשמות גאוגרפיים של לאיוש קיש, שם הכפר אינו מסתורי כלל: מקורו בשם המשפחה הסרבי-קרואטי אוקן. נשאלת השאלה לכל היותר האם בצורה ההונגרית Okan הפך ל-Okány עם (ny) בסוף שהיא מאותיות האלפבט ההונגרי כ-n רכה. לאיוש קיש נותן גם את המשמעות של המילה בסרבית-קרואטית אוקן (Okan) בצורה של 'איש גדול עיניים' שזו בהחלט פרשנות נכונה. על כן מבחינת המשמעות היישובים בשם סמש (Szemes) (היום: Balatonszemes, Pusztaszemes ) יכולים להיות קרובים לשם אוקאן. הם נוצרו משם העצם "עין" (בהונגרית: szem) וסביר להניח שזקיפים חיו מוצבים ביישובים אלה - אולם במקרה זה לא מן הנמנע שנוצר מהשם הפרטי Szemes. היישוב היה מיושב עוד מהתקופה הפרהיסטורית ומעולם לא נעזב. הוא נבנה על קו החוף של סחף הנהר שבש-קרש, בשולי עולם מים עשיר בחיות בר ובדגים בשם Kis-Sárrét. היישוב נתחם ונחסם בעבר מצפון וממערב בים מתמשך של צמחי קנה מצוי, זרימות מים וביצות. ניתן היה לגשת אליו רק מדרום וממזרח וגם אז רק דרך יובלי מים. אוקאן (Villa Vcan) מוזכר בתחילת המאה ה-13 - בשנת 1220 - בקשר עם אחד מתושבי ה-Oradea Regestrum, "אשר ידו נשרפה על ידי ברזל לוהט באוראדיה". היישוב כונה גם Wkan בצ'רטר מ-1249 וכאוקן ב-1458. אוקאן לא הפך לבלתי מיושב לחלוטין אפילו בתקופה הטורקית (הונגריה העות'מאנית). תושביה כבר במאה ה-16 אימצו את הרפורמציה הפרוטסטנטית. בשנת 1572 קיבלה משפחת באיוני שטר הענקה מלכותי עבור הכפר כולו. לאחר מלחמת העצמאות של ראקוצי הפכה אוקאן לאחוזת האוצר הקיסרי. קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה העניק את אוקאן למשפחת Szlávy (שאחד מצאצאיה היה, יוז'ף סלאבי, ראש ממשלה, מהנדס מכרות, עורך דין, ולאחר מכן חבר באקדמיה ההונגרית למדעים). היישוב מאוחר יותר נפל לידיהם של משפחות Uray, Noszlopy ו-Gorove. בתחילת המאה ה-20 הכפר היה בבעלות משפחת שוורץ היהודית, עם אחוזת אצולה יפה שנבנתה על ידי משפחת סלאבי. אדמותיה של משפחת שוורץ באוקאן היו ממוקמות באזור אוקאן-וסטו. מייסד המשפחה, אברהם שוורץ, פתח תחילה חנות מכולת ולאחר מכן שכר קרקע. גם ילדיו קנו אדמות. עד תחילת המאה ה-20 הם הפכו לבעלים הגדולים ביותר של אוקאן, והחווה המופתית שלהם התפרסמה במהרה. בפאתי הכפר נבנו שתי טירות ובמרכז הכפר אחוזת קיץ. בשנות העשור השני של המאה ה-20, 25% מאוכלוסיית אוקאן התפרנסה מאחוזות שוורץ. ידוע מעט על הקהילה היהודית במקום. יהודים התיישבו באוקאן באמצע המאה ה-19. אחרי מלחמת העולם הראשונה הם הואשמו ב"עשיית רווחים מהמלחמה" ובימי הטרור הלבן בהונגריה הותקפו על ידי חיילים משוחררים ורכושם נבזז או הושחת. במלחמת העולם השנייה מעט היהודים שנשארו במקום (כמה עשרות) גורשו לאושוויץ בסוף יוני 1944. אחד היהודים ילידי המקום דוד אנדרה גרוס (ששינה את שמו לדוד גור לאחר עלייתו לישראל) שנולד באוקאן במשפחה יהודית מתבוללת בשנת 1926. בשנת 1943 בגיל 17 עזב לבודפשט ועבד כחניך אצל קבלן יהודי. באותה השנה הצטרף לתנועה הציונית לשומר הצעיר המקומית ועסק בזיוף מסמכים במסגרת המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה. לאחר הפלישה הגרמנית להונגריה (מבצע מרגרטה) שינה דוד את זהותו ועסק כאמור בהצלת נוער יהודי ושליחתו לארץ ישראל עם התעודות המזויפות. טירת שוורץ הגדולה שנבנתה במאה ה-19, היא כיום בית אבות. טירת שוורץ הקטנה שנבנתה במאה ה-19, היא כיום מקום מזדמן לאירועים עירוניים, וחלק מדירות השירות העירוניות הוסבו לחלקן. בשפה המקומית היא ידועה רק כפנימייה. הכנסייה הקלוויניסטית. היישוב היה מיושב עוד מהתקופה הפרהיסטורית ומעולם לא נכחד. אתר החפירה של הכפר הישן של ההונגרים הכובשים והסקיתים שגרו במקום נמצא מאחורי בית הקברות היהודי הישן. תעלות פרטיום בכביש לוסטו בית הקברות היהודי ואנדרטה לשואה (1988), Határ utca לאסלו קמני (בהונגרית: Kemény László; אוקאן, 1 בינואר 1899 – בודפשט, 8 במאי 1970) היה שחקן יהודי-הונגרי, זוכה פרס האמן המצטיין (1965). קמני היה אחד השחקנים בסרט המפורסם אי שם באירופה. דוד גור - חבר תנועת השומר הצעיר בהונגריה שעסק בזיוף מסמכי זהות ועלייה להצלת יהודים במסגרת המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה.David Gur, www.yadvashem.org (באנגלית) Erőss Zoltán: Magyar irodalmi helynevek A-tól Z-ig. Móra Ferenc Könyvkiadó, Budapest, 1985. Házi Albert: Okány krónikája. Községi Tanács, Okány. Okány, 1984. Házi Albert: Okányi tájszótár. Budapest,1996. Házi Albert: Lápoldal és lakói története. Képviselő-testület, Okány, 2001. Kiss Lajos: Földrajzi nevek etimológiai szótára I-II. Budapest, 1978. Szűcs Sándor: A régi Sárrét világa. Budapest, 1941. מדיה וקבצים בנושא אוקאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוקאן (בהונגרית) "...a magyarok nyelvemlékeiből is az derül ki, hogy nálok két különböző vallás honosult meg, tudniillik egyik a természeti vallás vagyis Okan imádása, a ki legfőbb, legbölcsebb, mindentudó lény, a világegyetem teremtője volt; ennek imádása az egyes természeti tárgyak és tünemények védőszellemeinek tiszteletével kapcsolódott össze. E védőszellemek, úgy látszik, közbenjárókként működnek Okannál és, ha szabad e hasonlattal élnem, a katholikus keresztyénség szentjeivel egyjelentőségűek." - Vámbéry Ármin - A magyarok keletkezése és gyarapodása, 78. oldal, 1895 "...Ezt az Ős-Istenséget magyar elődeink Ok-nak is nevezték, amely ok megszemélyesítése Okkán vagy Okkún néven is neveztetett, amely név értelme ok-lény, ok-ember, ok-király volt, mivel ősnyelvünkben a kán vagy kún szó, különösen kún őstörzseink nyelvében, ember, lény és király értelemmel is bírt..." - Magyar Adorján - A lelkiismeret aranytükre, 12. oldal, 1937 "Szemesnek áll a világ!". Nyelv és Tudomány (בהונגרית). 2014-11-27. "Okány - BékésWiki". bekeswiki.bmk.hu. "Veszteségeink - Bárkaonline". www.barkaonline.hu. "Szlávy-Schwarcz kastély - Okány - KASTELYOK.COM". www.kastelyok.com. "Parókia Portál". honlap.parokia.hu. "Okány". Izraelita Temetők (בהונגרית). 2015-03-04.