laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rebel Heart Tour (אלבום)

Rebel Heart Tour הוא אלבום ההופעה החמישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-15 בספטמבר 2017, בהוצאת חברות התקליטים איגל רוק אנטרטיינמנט ואיגל רקורדס בשלושה פורמטים: DVD, אודיו ובלו-ריי. אלבום ההופעה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים המקסיקני. בספטמבר 2016, אמרה מדונה כי היא סיימה לצפות ב-DVD של סיבוב ההופעות ושהוא צפוי לצאת בחודשים הקרובים. לאחר מכן, פורסם כי ב-9 בדצמבר 2016, כי הצילום של המופע ישודר בערוץ שואו-טיים האמריקאי בשם, Madonna: Rebel Heart Tour, כאשר במהלך התוכנית יוצגו קטעי מאחורי הקלעים של המופעים באוסטרליה. אלבום ההופעה מכיל תקליטור בונוס ובו הופעתה של מדונה באוסטרליה במסגרת מיני סיבוב ההופעות "Madonna: Tears of a Clown". מיני סיבוב הופעות מיוחד שנערך עבור מעריציה האוסטרליים כביכול, כפיצוי על כך שלא הופיעה במדינה במשך למעלה מעשרים ושלוש שנים. אלבום ההופעה קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים על השירה, הריקודים והפקת המופע עצמו. אלבום ההופעה הגיע למקום הראשון ברוב המדינות בהם דורג במצעדי DVD ואלבומי וידאו ועשירייה הפותחת במספר מדינות נוספות. במהלך טקס פרסי דיסק הזהב של יפן, זכה אלבום ההופעה בקטגוריית "הסרטון המוזיקלי הטוב ביותר עבור אמן מערבי". מדיה וקבצים בנושא Rebel Heart Tour בוויקישיתוף מידע על האלבום Rebel Heart Tour באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rebel Heart Tour באתר AllMusic האלבום Rebel Heart Tour באתר Discogs האלבום Rebel Heart Tour באתר ספוטיפיי האלבום Rebel Heart Tour באתר יוטיוב "Rebel Heart Tour", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Rebel Heart Tour", סרטונים בערוץ היוטיוב Madonna - Rebel Heart Tour, Discogs (באנגלית) Top 20 - Semanal | Amprofon, web.archive.org, ‏2017-10-30 Madonna tours, all about Madonna (באנגלית) "Riesiger Flop: Raten Sie mal, wie viele Menschen das neue Album von Madonna kauften?" "MADONNA repart en tournée" Les certifications, SNEP (בצרפתית) Rebel Heart Tour, Sanity (באנגלית) Madonna - Rebel Heart Tour - 2 CDs - Saraiva, www.saraiva.com.br (ארכיון) „Rebel Heart Tour (Live)“ von Madonna (בגרמנית), נבדק ב-2019-12-17 Rebel Heart Tour Madonna CD Album, CDJapan (באנגלית) Rebel Heart Tour (Live) by Madonna (באנגלית בריטית), נבדק ב-2019-12-17 Rebel Heart Tour (Live) by Madonna (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2019-12-17
קרוטי 1918

קרוטי 1918 (באוקראינית: «Крути 1918»; שווק במדינות המערב בשם "חורף האמיצים") הוא סרט מלחמה אוקראיני משנת 2019, המגולל את הקרב שניהלו כוחות אוקראיניים על העיר קרוטי, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. הסרט זכה לתקצוב ממשלתי נרחב ולתמיכת הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע. הסרט הופק בסיוע ממשלת אוקראינה בתקציב של 52 מיליון הריבניה אך לא זכה להצלחה קופתית משהרוויח 7.3 מיליון הריבניה בלבד. ראשית המאה העשרים הייתה תקופה קשה מאוד עבור האוקראינים. אבל אז הם עדיין הצליחו להשיג את עצמאותם וכל משימתם אז הייתה להגן על העצמאות השברירה הזו בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. לשם כך, רבים היו מוכנים להקריב קרבנות ולהתייצב למען עצמאות הרפובליקה. בשנת 1918 התרחש אחד האירועים הקשים ביותר - קרב קרוטי, ליד קייב. כמה מאות סטודנטים מקומיים, החליטו להגן על ארצם מפני 4,000 חיילים חמושים היטב של הצבא האדום. קרב קרוטי התפרסם בהיסטוריה האוקראינית בתור אחד הקרבות הקשים בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. הרפובליקה העממית של אוקראינה, חורף 1918. שני אחים אנדריי ואולכסיי סביצקי מתאהבים בסופיה היפה אך הרפובליקה האוקראינית הטרייה זקוקה ללוחמים בעקבות הגעתו של הצבא הבולשביקי עם כ-4,000 איש, בפיקודו של הגנרל מוראביוב, המתקדם לעבר קייב, במטרה לכבוש את העיר. אנדריי ואולכסיי מגויסים אל היחידה האוקראינית הקטנה שאחראית להגן על העיר קרוטי ומונה 400 חיילים - מתוכם 300 סטודנטים המתבצרים בתחנת הרכבת קרוטי. העימות בין הכוחות הופך לקרב עקוב מדם כאשר החיילים הצעירים נאלצים להקריב את עצמם במאבק נגד הצבא האדום. מדיה וקבצים בנושא קרוטי 1918 בוויקישיתוף קרוטי 1918, ברשת החברתית פייסבוק "קרוטי 1918", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרוטי 1918", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "קרוטי 1918" באתר B&H "קרוטי 1918" בפורטל הקולנוע האוקראיני kino-teatr.ua הסרט באתר IMDb, 14.02.2018 «Крути 1918» вийдуть у кінопрокат 7 лютого 2019 року, Бюро української кіножурналістики, 29.10.2018 Ukraine Box Office (March 14–17, 2019) // BOM, 2019 (באנגלית) У виробництві історична драма «КРУТИ 1918» режисера Олексія Шапарєва, dergkino.gov.ua, 12.09.2017 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרוטי 1918".
מה אתה רוצה ממני

מה אתה רוצה ממני הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי, השיר יצא לאור ב-10 בדצמבר 2017, כסינגל מתוך אלבומו השני של בן ארי "לא לבד", על ידי חברת התקליטים יוניסל. השיר נכתב והולחן על ידי חנן בן ארי והופק על ידי אייל מזיג, השיר בסגנון בלדה. בשיר שואל את האל, מה מטרת בריאתו ולמה הוא חי, בשיר מבטא את כמיהתו שהאל יהיה יותר קרוב אליו. בשנת 2020, המתמודד הצעיר אור עמרמי ברוקמן ביצע את השיר באודישן לתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון 2020 וגרף את המספר הגבוה ביותר של הצבעות בכל עונות התוכנית. בעקבות ההצלחה, הזמר חנן בן ארי בעצמו הקליט ברכה לעמרמי ברוקמן ועודד אותו בתחרות. ולארי חמאתי ביצעה בתוכנית הריאליטי הכוכב הבא את השיר בערבית. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי אור ברנע, והועלה לערוץ היוטיוב של חנן בן ארי ב-10 בדצמבר 2017, בקליפ ניתן לראות את בן ארי מסתכל למצלמה, תוך כדי שהוא שר את מילות השיר. נכון לאפריל 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-8.9 מיליון. חנן בן ארי הוא זמר דתי, בשיר זה הוא לכאורה מטיח ביקורת כלפי האל, בשל כך רבים הסתייגו משיר זה, בעיקר בשל הבוטות של הדברים, הרב שמואל אריאל הראה שיש פסוקים כאלה בתנ"ך, אך ביקר את בן ארי שלא היה צריך לעשות מביקורת שיר פופולרי, בתגובה לביקורת העלה בן ארי סרטון בפייסבוק בו השיב לטענות. לדבריו ”כשאתה אוהב מישהו ומחובר אליו, אתה מדבר איתו הכי פתוח שיש והכי כנה בעולם. לפעמים זה כואב"”. אקורדי השיר "מה אתה רוצה ממני" באתר Tab4u סרטון השיר "מה אתה רוצה ממני" באתר יוטיוב מילות השיר "מה אתה רוצה ממני" באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית חנניה שוקרון, ‏מה אתה רוצה ממני חנן בן ארי, באתר כיפה, 31 בדצמבר 2019 לינוי משעלי, ‏מפגש בין כוכבים: הקשר המפתיע של חנן בן ארי לזמר הצעיר שכולם מדברים עליו, באתר "סרוגים", 21 בנובמבר 2019 אריאל פייגלין, את 'מה אתה רוצה ממני' בערבית כבר שמעתם?, באתר ערוץ 7, 24 באוגוסט 2021 חנן בן ארי - מה אתה רוצה ממני (קליפ רשמי) Hanan Ben Ari, סרטון בערוץ "Hanan Ben Ari Official חנן בן ארי הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:44) דודו כהן, ראיון דמיוני עם חנן בן ארי, באתר ערוץ 7, 17 בדצמבר 2017 הרב שמואל אריאל, השיר "מה אתה רוצה ממני", י"ד חשוון תשע"ט, באתר ישיבה. חנן בן ארי מסביר מדוע כתב את 'מה אתה רוצה ממני', באתר "סרוגים", 23 בינואר 2018
הר ריסר-לארסן

הר ריסר-לארסן או הר רייסר-לארסן (באנגלית: Mount Riiser-Larsen) הוא הר בולט בקצה הצפון-מערבי של הרי טולה בצד המזרחי של מפרץ אמונדסן בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 870 מטרים מעל פני הים. ההר התגלה ב-14 בינואר או ב-15 בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. קבוצת מחקר של משלחת הסקר, בפיקודו של פיליפ לו (Phillip Law) הגיעה אל ההר ב-14 בפברואר 1958. שמו של ההר ניתן לו בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, שחקרה את האזור בפיקודו של דאגלס מוסון. מוסון קרא להר על שמו של קפטן היילמאר ריסר-לארסן, שהיה מנהיג המשלחת הנורווגית שחקרה את האזור בספינה נורווגיה (Norvegia) באותה שנה. • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60.̊, P 248 • Itoyuki Nishioka, Naoto Ishikawa, and Minoru Funaki, Magnetic fabric analysis of deformed rocks in the Riiser-Larsen Main Shear Zone, East Antarctica, Polar Geosci., 18, 1525, 2005 • National Science Foundation, Antarctic Journal of the United States, Volumes 14-15, P 47 הר ריסר לארסן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר ריסר לארסן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר ריסר-לארסן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפה גאולוגית של אזור הר ריסר-לארסן מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי על גילוי ההר ומקור שמו
בריאן ליץ'

בריאן ג'וזף ליץ' (באנגלית: Brian Joseph Leetch; נולד ב-3 במרץ 1968) הוא שחקן הוקי קרח אמריקאי מקצועני לשעבר בעמדת מגן. ליץ' שיחק בליגת ה־NHL שמונה עשרה שנים, לרוב בניו יורק ריינג'רס. בין היתר, קבוצתו זכתה בגביע סטנלי בשנת 1994. ליץ' שימש כקפטן לקבוצה בשנים 1997–2000. הוא זכה כרוקי בגביע קאלדר, ובגביע נוריס למגן הטוב ביותר בשנים 1992 ו־1997. בשנת 1998 דורג על ידי ההוקי ניוז כאחד ממאה השחקנים הטובים ביותר בהיסטוריית ה־NHL. הוא היה בין שלושה ילידי ארצות הברית לזכות בכבוד, ובין 14 השחקנים הפעילים בעת הדירוג. לאחר סיומו בליגה, מספר חולצתו, 2, הוצא לגמלאות על ידי הריינג'רס. הוא נכנס להיכל התהילה של ההוקי קרח בשנת 2008. ליץ' נולד בקורפוס כריסטי, טקסס, ולאחר זמן קצר עברה משפחתו להתגורר במדינת קונטיקט. אביו של בריאן ניהל היכל קרח, שם בריאן התאמן. בבית הספר התיכון, ליץ' התגלה כמוכשר בבייסבול והוקי קרח. הוא קיבל הצעה מניו יורק ריינג'רס כששיחק בקצות בית הספר התיכון. בשנת 1986 התקבל לבוסטון קולג'. בשנת 1988, לפני כניסתו ל־NHL, ליץ' הצטרף לנבחרת האולימפית של ארצות הברית בהוקי קרח, ולאחר סיום המשחקים האולימפיים התחיל את דרכו בניו יורק ריינג'רס. בשנת 1992 הפך ליץ' למגן השישי בהיסטוריה, והראשון מארצות הברית, שצבר מעל 100 נקודות בעונה. נכון לסוף 2019, הוא גם האחרון בליגה שהגיע להישג זה. הוא זכה באותה עונה בפעם הראשונה בגביע נוריס. בשנת 1994 זכתה קבוצתו בגביע הנשיאים ובגביע סטנלי, אליפות היסטורית שהריינג'רס זכו בה לאחר 54 שנות בצורת . ליץ' זכה בגביע קון סמיית' כ-MVP של הפלייאוף. עם הזכייה, הפך ליץ' לשחקן היחיד מלבד בובי אור שזכה במהלך הקריירה בגביע קאלדר, גביע נוריס וגביע קון סמיית'. מדיה וקבצים בנושא בריאן ליץ' בוויקישיתוף בריאן ליץ', באתר olympedia.org ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פברוזאורוס

פברוזאורוס (שם מדעי: Fabrosaurus) הוא סוג מוטל בספק של דינוזאור צמחוני בן לסדרה בעלי אגן דמוי עוף. סוג זה התגלה בתצורות אליוט שבלסוטו, דרום אפריקה ותואר בשנת 1964 בידי לאונרד גינסבורג (Leonard Ginsburg). המשמעות של שמו היא: "הלטאה של פאבר", על שם החוקר הצרפתי ג'ין פאבר אשר השתתף במשלחת לגילוי הדינוזאור. הממצאים כללו רק שרידים של שיניים ולסת תחתונה. סוג זה כלל מין אחד - F. australis, שמשמעותו: "דרומי". לאחר הגילוי הראשוני נוספו גילויים נוספים, מהם אותרו עוד כמה גולגולות מפורקות, חוליות, צלעות ועצמות מפרקים והם עזרו להרכיב שלד יותר מלא מהדינוזאור. מבנה השלד דמה לזה של בעלי אגן דמוי עוף ובמראהו היה דומה לאורניתופוד. ואולם מרבית החוקרים לא מצאו סימן מיוחד במאפייניו וההנחה היא שהמאובנים שייכים לדינוזאור לסוטוזאורוס, אשר התגלה בדרום אפריקה של תור היורה שלפני 199 עד 189 מיליון שנה. כך סוג זה הוא מוטל בספק. מדיה וקבצים בנושא פברוזאורוס בוויקישיתוף פברוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
קשירה כימית

קשירה כימית היא צורה של קשירה רפואית שבה משתמשים בתרופות או בסמי הרגעה כדי להגביל את חופש התנועה של מטופלים. העמדה בקהילייה הבינלאומית ובחלק ממדינות העולם מתריעה כנגד החלפת פרקטיקת הקשירה בפרקטיקה של בידוד או מתן תרופות מרגיעות שאינן בשימוש רפואי שוטף – המכונה 'קשירה כימית'.[דרוש מקור] דהיינו, את החשש כי פרקטיקה כוחנית אחת תוחלף באחרת. בעיני גופי זכויות אדם בינלאומיים, ארגונים מקצועיים וכדומה, השימוש באלה דומה רעיונית לשימוש בקשירה ועל כן יש לאסור עליו או למצער להגבילו כשם שנעשה הדבר לגבי קשירה.[דרוש מקור] בעיה נוספת עם הקשירה הכימית, שהזרקת חומרים כימיים חזקים שלא לצורך למעשה פוגעת בגוף, כמאמר מנהל בית החולים שער מנשה, פרופ' אלכסנדר גרינשפון: "חלק מהמטופלים נמצאים בתנאים קשים. אנחנו לא בעד קשירה כימית, כי היא הורסת את הגוף". הסבר על השימוש ומגבלותיו הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דאטסון סוג 15

דאטסון סוג 15 (באנגלית: Datsun Type 15) היא מכונית קטנה מתוצרת יצרנית כלי הרכב היפנית Datsun (אנ') (שם רשמי: Datsun Motor Corporation) אשר יוצרה בין השנים 1936–1937. בשנת 1934 השתלטה יצרנית המכוניות ניסאן על Datsun. דגם "דאטסון סוג 15" יוצר ממאי 1936 – 16 באפריל 1937. דגם "דאטסון סוג 15" היה דומה מאוד מכנית ל"דאטסון סוג 14" שקדם לו. המנוע "Datsun Type 7" נשמר, על ידי יחס דחיסה גבוה יותר, עלה מ־5.2 ל־5.4, מה שהגדיל את ההספק מ-15.0 כ"ס ל-16.0 כ"ס. המנוע העביר את הגלגלים האחוריים דרך תיבת הילוכים בעלת שלושה הילוכים כדי לתת לרכב מהירות עליונה של 80 קמ"ש. חיצונית המכונית הייתה גדולה מקודמתה "דאטסון סוג 14", אך עם פחות פירוט כרום בגלל חוסר בכרום עקב מלחמת סין–יפן השנייה (כרום הוא אחד המרכיבים של פלדת אל-חלד ושימושו בסגסוגות, בנוסף כרום מעניק עמידות לקורוזיה), הפנים של הדגם היו גדולים יותר אך דלילים יותר. הקצה הקדמי דמה למכוניות אמריקאיות של התקופה, אך בקנה מידה קטן יותר. לכל דגמי "דאטסון 15" היו פגושים. דגם "דאטסון סוג 15" היה בעל סורג רדיאטור זקוף בהרבה מדגם "דאטסון סוג 14". בסיס הסורג מוקם באותו מקום כמו ב"דאטסון סוג 14", אך הסורג ב-"דאטסון סוג 15" היה כמעט אנכי, שלא כמו זה על ה"דאטסון סוג 14" שהשתפל בזווית, וכל זה הגדיל את המרחק מלמעלה של הרדיאטור לשמשה הקדמית. דגמי "דאטסון סוג 15" יוצרו במספר סגנונות גוף: "phaeton" (4 נוסעים), סדאן, קופה, רודסטר 2 נוסעים ומסחרית. מנוע קדמי, תכנון שסתום צדדי (sidevalve engine). סוג הנעה: הנעה אחורית. מיקום ידית תיבת ההילוכים: רצפה. 4 נוסעים (דגם "סדאן"). 2 דלתות, דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה) (דגם "phaeton"). מרבית דגמי "דאטסון סוג 15" יועדו לשימוש מקומי ביפן, מלבד 87 יחידות שיוצאו. ממאי 1936 - אפריל 1938 נבנה טנדר שהיה קרוי "דאטסון 15T" והתבסס על דגם "דאטסון סוג 15". כיסוי המנוע היה שונה, עם פתחי אוורור כמעט אנכיים במקום פתחי האוורור של דגמי "דאטסון סוג 15". ניסאן דאטסון DC-3 דאטסון סוג 11 דאטסון סוג 14 דאטסון סוג 16 דאטסון סוג 17 דאטסון 17T מדיה וקבצים בנושא דאטסון סוג 15 בוויקישיתוף מכוניות דאטסון המוקדמות earlydatsun.com/index היסטוריה קצרה: מ"דאטסון" ל"ניסאן" osv.ltd.uk/history-of-nissan "דאטסון סוג 15" web.archive.org/web/20131117190653 מלחמת סין–יפן השנייה התחוללה בין 7 ביולי 1937 ל-9 בספטמבר 1945 בין הרפובליקה הסינית לבין האימפריה היפנית. מרבית המלחמה התחוללה במקביל למלחמת העולם השנייה, והיא נחשבת כאחת הזירות במלחמה זו פאטון הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנת 1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 מכוניות דאטסון 1931–1945 / ראו "דאטסון סוג 15" דגם "פאטון" nissan-global.com/EN/HERITAGE/datsun_1931_1945 "דאטסון 15T" - הבן של "דאטסון סוג 15" bringatrailer.com/2018/06/01/son-of-datson-1938-datsun-type-15-ute-in-dc
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-77

טקס פרס גלובוס הזהב ה-77 הוא טקס פרסים, שבמסגרתו הוענק פרס גלובוס הזהב למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנה החולפת. הטקס נערך ב-5 בינואר 2020 במלון בוורלי הילטון (אנ') בבוורלי הילס, קליפורניה. הפרס ניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. מנחה הטלוויזיה ריקי ג'רווייס הנחה את הטקס בפעם החמישית. במהלך הטקס הוענק לטום הנקס פרס מפעל חיים ע"ש ססיל בי. דה-מיל כמו כן הוענק גם לאלן דג'נרס פרס מפעל חיים ע"ש קרול ברנט. המועמדים הוכרזו ב-9 בדצמבר 2019 על ידי טים אלן, דקוטה פנינג וסוזן קלצ'י ווטסון. הזוכים מופיעים בטקסט מודגש. 18 הסרטים הבאים קיבלו מספר מועמדויות: ארבעת הסרטים הבאים זכו במספר פרסים: 16 סדרות הטלוויזיה הבאות קיבלו מספר מועמדויות: שלושת הסדרות הבאות זכו במספר פרסים: מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי גלובוס הזהב ה-77 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי גלובוס הזהב ה-77 "טקס פרסי גלובוס הזהב ה-77", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איתי שטרן, חן חדד, פורסמה רשימת המועמדים לגלובוס הזהב: "האירי" מוביל, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2019 גלובוס הזהב 2020: פרס מפעל חיים יוענק לאלן דג'נרס, באתר תאגיד כאן
רעידת האדמה בוורנצ'אה (1977)

ב-4 במרץ 1977 בשעה 21:22:22 התרחשה רעידת אדמה בדרגה 7.2 בסולם ריכטר. מוקד רעידת האדמה היה במחוז ורנצ'אה, ברומניה, בעומק של כ-94 קילומטרים. רעידת האדמה גרמה למותם של מעל 1,500 בני אדם, לפציעתם של מעל 11,000 בני אדם, ולהרס של 35,000 דירות ועוד. האנרגיה, שהשתחררה ברעידת האדמה, הייתה שוות ערך ל-10 פצצות אטום דוגמת הפצצה, שהוטלה על הירושימה. עיקר הנזקים היו בבוקרשט, אך גם בערים נוספות, כולל סבישטוב בבולגריה. בעיר זימניצ'ה נפגעו 80% מהמבנים, 175 בתים נהרסו לגמרי ו-523 נפגעו קשה, אך לא הייתה אף פגיעה בנפש. בקראיובה נפגעו קשה 550 מבנים, בוסלוי נהרגו 7 אנשים. בבוקרשט התמוטטו 32 בלוקים ובתים גדולים אחרים ו-130 מבנים אחרים נפגעו קשה. בפלוישט נהרסו 200 דירות ו-2000 נפגעו קשה. בסיכום הכללי נרשמו ברומניה 1,570 מתים, 11,300 פצועים, 32,900 דירות הרוסות או פגועות קשה ו-35,000 משפחות חסרות בית, ונזקים בשווי של כשני מיליארד דולרים אמריקאים. השלטונות והאוכלוסייה נאבקו במשך 11 ימים להציל כמה שיותר אנשים ולשם כך הובאו גם כלבים מתמחים משווייץ; הניצול האחרון, צעיר בן 19, הוצא מתוך ההריסות לאחר 250 שעות. מדיה וקבצים בנושא רעידת האדמה בוורנצ'אה בוויקישיתוף ‘Blocurile cădeau ca un castel de cărți’ (ברומנית) 7,2 grade Richter (ברומנית) Cutremurul din 4 martie 1977 - 55 de secunde de cosmar (ברומנית) Cutremurul din 4 martie 1977 - 55 de secunde de cosmar (ברומנית)
לינדה דרנל

לינדה דרנל (באנגלית: Linda Darnell;‏ 16 באוקטובר 1923 – 10 באפריל 1965) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. דרנל נולדה בדאלאס, אחת מחמשת ילדיו של פקיד דואר. כבר מגיל צעיר הופיעה בהצגות בבית ספר ובתיאטרון בדאלאס ונראתה מבוגרת מגילה. ב-1937 נתגלתה על ידי סוכן של פוקס המאה ה-20 ונשלחה למבחן בד בהוליווד אבל נדחתה בגלל גילה הצעיר. הופעתה הראשונה בהוליווד הייתה בסרט "בית מלון לנשים" בשנת 1939 בגיל 14. דריל זאנוק החתים אותה על חוזה בפוקס המאה ה-20 והקריירה של החלה לנסוק. היא הופיעה ב-43 סרטים וכן בסדרות טלוויזיה. שיא הקריירה שלה היה בשנות ה-40. היא הופיעה לצד שחקנים מפורסמים כמו טיירון פאואר והנרי פונדה, קירק דגלאס, קורנל ויילד, רקס הריסון ועוד. ב-10 באפריל 1965 שהתה דרנל בבית מזכירתה לשעבר. אש פרצה בדירה כנראה בגלל סיגריה בוערת. דרנל נלכדה בדירה והובהלה לבית חולים כשהיא סובלת מ-80% כוויות ומתה תוך זמן קצר, בהיותה בת 42. בית מלון לנשים (1939) אבק כוכבים (1940) אות זורו (1940) דם וחול (1941) קלמנטיין יקירתי (1946) אנה ומלך סיאם (1946) לנצח אמבר (1947) שלך בבגידה (1948) מכתב לשלוש נשים (1949) שעת אפס! (1957) מדיה וקבצים בנושא לינדה דרנל בוויקישיתוף לינדה דרנל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לינדה דרנל, באתר AllMovie (באנגלית) לינדה דרנל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לינדה דרנל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לינדה דרנל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לינדה דרנל, ביוגרפיה וצילומים
בתי ורנר

בתי ורנר או בשמה הרשמי, שכונת אהלי משה (אלכסנדר), היא שכונה בירושלים, בין שכונת מאה שערים ובתי ורשה. השכונה נבנתה בשנת ה'תרס"ב, 1902, ונקראת על שם הנדיב משה אלכסנדר שמעיזבונו נבנתה כשכונת הקדש בידי קרוב משפחתו הרב משה מנחם מנדל ורנר שעם שמו היא מזוהה בציבור. יהודי ניו יורקי אמיד בשם ר' משה בר' אשר לעמיל אלכסנדר שכבר בחייו תמך כספית ב"כוללים" הירושלמיים, הורה לבניו לפני מותו להפריש סכום של 15,000 דולר לוועד המשותף של כל הכוללים בירושלים כדי להקים בתים למעוטי יכולת, לתקופות מגורים של שלוש שנים בחינם. בפועל, בשל עלויות חלוקת הירושה החליטו היורשים לקצץ את הסכום ל-10,000 דולר. מתוכם שלחו שלושה מהיורשים בקיץ ה'תרס"א את חלקם, בסך הכל 7,500 דולר, שאפשרו את תחילת הבנייה בחורף ה'תרס"ב. הבנייה ארכה כשנה ובסופה עמדה השכונה ובה "עשרים בתים, בור גדול, מרתפים ובית מדרש הנקרא גם כן בשם 'אהלי משה'". מאז 1996 מתנהלת עמותת "אהלי משה אלכסנדר בבתי ורנר" שמטרותיה הרשמיות: מתן דיור ועזרה בדיור לעניי חכמי האשכנזים בירושלים מבני השכונה קיבלו תוספת בנייה משמעותית, נוספו להם קומות שתי נוספות ופני השכונה חודשו, אך שמרו על הצביון המקורי של שכונת חצר. אלונה ורדי (עורכת), מדריך ישראל החדש, כרך 12: ירושלים, עמ' 96. יהושע בן-אריה, ‏עיר בראי תקופה - ירושלים החדשה בראשיתה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, באתר "כותר", עמ' 297–298. רפי כפיר, סיור בבתי ורנר, כולל תמונות לפני ואחרי שיפוץ השכונה, באתר אהבת ירושלים אברהם משה לונץ, לוח ארץ ישראל, תרס"ג, עמ' 169. מצוטט אצל יהושע בן אריה, להלן "קישורים חיצוניים". אהלי משה אלכסנדר, בבתי ורנר, באתר "גיידסטאר ישראל".
ספן הדנובה

ספן הדנובה (בצרפתית: Le Pilote du Danube) הוא ספר הרפתקאות מאת ז'ול ורן. בספר מאפיינים של ספרות פשע לצד אזכורים פוליטיים רבים הנוגעים למאבק העצמאות של האזורים שנהר הדנובה עובר בהם. רוב השטחים המדיניים שהנהר עבר בהם בסוף המאה ה-19 נשלטו על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה העות'מאנית. איליה ברוש – דייג אלמוני הונגרי זוכה בתחרות הדיג המאורגנת על ידי "ליגת הדנובה" – אגודה בינלאומית של דייגי הנהר. להפתעת החברים שנאספו לטקס סיום התחרות הוא מספר על תוכניתו. לשוט לבדו בסירה לאורך 3,000 הקילומטרים של כל נהר הדנובה תוך שהוא מתכנן להתקיים אך ורק משלל הדיג שידוג במהלך השיט. השיט עצמו חופף באופן חשוד סדרה של מעשי פשע המתרחשים סמוך לנהר, מה שגורם לחשדות וחקירות של הדייג האלמוני על ידי קרל דרגוש – בלש הונגרי ידוע. כרבים מספריו של ז'ול ורן שפורסמו לאחר מותו, גם ספר זה עבר עריכה נרחבת על ידי בן המחבר – מישל ורן. הספר יצא לאור בשנת 1908. בשנת 1988 יצא בצרפתית הספר המקורי מכתב ידו של ז'ול ורן, בשם " Le Beau Danube jaune" (הדנובה הצהובה והיפה). השם מרמז על צבעה האמיתי של הדנובה (כפי שמוסבר בתחילת הסיפור) בניגוד לתיאור שלה ביצירתו של יוהאן שטראוס (הבן) – הדנובה הכחולה. תרגום לאנגלית של הספר המקורי בשם The Golden Danube יצא בשנת 2014. הספן המסתורי, תרגום ג. בן־חנה [=גדליהו אמיתי], הוצאת ש. שרברק, תל אביב, 1953. איש המסתורין, תרגום דוד תנעזר, הוצאת מאור, 1955. הספן המסתורי, תרגום בינה אופק, עופרים, כפר מונש, 2001. ספן הדנובה, תרגום מיכה פרנקל, הוצאת כתר, ירושלים, 2006. מדיה וקבצים בנושא ספן הדנובה בוויקישיתוף מהדורה זו לא נרשמה ברשימת התרגומים של צבי הראל. שנת ההדפסה אינה רשומה בספר. כאן היא נרשמה לפי הרשום במהדורת הוצאת כתר. לפי קטלוג הספרייה הלאומית, הספר משנת תשי"ג (1953).
משפחה בונוס

משפחה בונוס (בשוודית: Bonusfamiljen) היא סדרת טלוויזיה שוודית המשודרת ב-SVT. הסדרה זכתה ב-Kristallen, פרס טלוויזיה שוודי בקטגוריית "הדרמה הטובה ביותר". העונה השלישית והרביעית של הסדרה משודרות גם בנטפליקס, כאשר הרביעית החלה את שידוריה ב-STV ב-25 באוקטובר 2021 ובנטפליקס ב-14 בדצמבר 2021. ליסה ופטריק הם זוג המתגורר בסטוקהולם, שניהם התגרשו לאחרונה ולהם ילדים מבני זוגם הקודמים, אשתו לשעבר של פטריק היא אדריכלית ובעלה לשעבר של ליסה עובד בעסק למיטות. הסדרה עוקבת אחר מערכות היחסים בין בני הזוג לאקסים שלהם, כמו כן בהתמודדותם של ילדיהם עם המצב המשפחתי שנקלעו אליו. ליסה (ורה ויטאלי) – בת זוגו של פטריק פטריק (אריק ג'והאנסון) – בן זוגה של ליסה קטיה (פייטרה מיידה) – אשתו לשעבר של פטריק מרטין (פרדריק האלגרן) – בעלה לשעבר של ליסה אמה (רגינה לונד) – אחותה של ליסה אתר האינטרנט הרשמי של משפחה בונוס (בשוודית) "משפחה בונוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משפחה בונוס", באתר נטפליקס "משפחה בונוס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משפחה בונוס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kristallen 2019 i SVT: Bedrövligt, så här måste tv-galan förändras, www.expressen.se (בשוודית) Molli Mitchell, Bonus Family season 3 Netflix release date: When does it start? How many episodes?, Express.co.uk, ‏2019-07-12 (באנגלית)
איה: אוטוביוגרפיה דמיונית

איה: אוטוביוגרפיה דמיונית הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1994. בסרט שיחקו מיכל בת-אדם שגם ביימה וכתבה את התסריט, מיכל זוארץ, שירה לו-מונק, גדליה בסר, ליאת גורן ולבנה פינקלשטיין. איה היא במאית קולנוע נשואה ואם לבן המביימת סרט ביוגרפי על עצמה, במהלך עשיית הסרט נחשפות מערכות היחסים שלה עם אמה הלוקה בנפשה ועם אביה. עשיית הסרט מלווה גם בחלומות והזיות שלה, החיים שלה איה מתבססים על מאבק שלה לעשות משהו חשוב ומוערך במהלכם, תוך כדי יצירת הסרט היא מבינה כי אין לה טעם להילחם בעצמה ופשוט צריך לחיות את הרגע. "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית", באתר ספר הקולנוע הישראלי "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית", באתר אידיבי "איה: אוטוביוגרפיה דמיונית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים איה: אוטוביוגרפיה דמיונית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איה: אוטוביוגרפיה דמיונית (1994), באתר אידיבי
ניסאן רשין

ניסאן רשין (באנגלית: Nissan Rasheen) הוא SUV בעל הנעה כפולה 4x4, אשר יוצר על ידי יצרנית הרכב היפנית ניסאן בין השנים 1994–2000 ביפן. דגמי "ניסאן רשין" שווקו מנובמבר 1994 – אוגוסט 2000. 5 דלתות. 5 נוסעים. מנוע קדמי. מנועי בנזין: 1.5 ליטר, 1.8 ליטר, 2.0 ליטר. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4. קיבולת מכל דלק - 50 ליטר. תא מטען אחורי - 520 ליטר. "ניסאן רשין" "ניסאן רשין" "ניסאן רשין" "ניסאן רשין", שנת 1994 "ניסאן רשין" "ניסאן רשין" "ניסאן רשין" דגם "Forza" ניסאן ניסאן 300C מדיה וקבצים בנושא ניסאן רשין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניסאן רשין ניסאן רשין, סרטון באתר יוטיוב ניסאן רשין, סרטון באתר יוטיוב "ניסאן רשין" autotalkz.com/cat-nissan/nissan-rasheen "ניסאן רשין" tc-v.com/specifications/nissan/rasheen "ניסאן רשין" 1995-2000 כולל תמונות cars-directory.net/specs/nissan/rasheen "ניסאן רשין" car.info/en-se/nissan/rasheen/specs "ניסאן רשין", שנת 1997 lanemotormuseum.org/collection/cars/item/nissan-rasheen-1997