laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הורצי ספרין

הוֹרָצי סַפרִין (בפולנית: Horacy Safrin‏; 11 בינואר 1899, מוׂנָסְטרִיץ' (אנ'), פולין (כעת אוקראינה) – 23 באוגוסט 1980, לודז') היה משורר, קומיקאי, מחבר ומתרגם פולני ממוצא יהודי, הידוע ביותר בשל תרגומיו מן הספרות הפולנית ליידיש ומספרות עם ישראל לפולנית. הורצי נולד במוׂנָסְטרִיץ', גליציה תחת השם הירש לסבסטיאן ודורה (לוקאצ'ר לפני נישואיה). דיבר וידע פולנית, יידיש, עברית, גרמנית, צרפתית. סיים בית ספר בסטניסלבוב והמשיך ללימודי בלשנות גרמנית ובלשנות אנגלית באוניברסיטת וינה בה סיים גם בית הספר לתיאטרון. לאחר מלחמת העולם הראשונה חזר לסטניסלבוב ונהיה למנהל אמנותי בתיאטרון היהודי בעיר עד לתחילתה של מלחמת העולם השנייה אותה עבר בברית המועצות שם לימד גרמנית. לאחר מכן התגורר בלודז' בה גם נפטר ונקבר בבית הקברות דולי. היה נשוי שלוש פעמים ללא ילדים. ב-1961 הוענק לו צלב קצין באות תחיית פולין. ב-1913 (או ב-1914 לפי מקורות שונים) התפרסם אוסף השירים הראשון שלו "Poezje" ("שירה"). יצירותיו האחרות בסדר הכרונולוגי: 1917: "Baśń o iluzji" – "מעשיה על אשליה" 1920: "Karpaten-Klänge" (‏"Echa Karpat") – "הדי קרפטים" 1926: "O Bogu i ludziach" (ביידיש: "פון טאג און פון מענטשען") – "על אלוהים ואנשים" 1930: "Niedyskrecje" – "אי זהירות" 1930: "Świetliki" – "גחליליות" 1938: "Szlakami duszy żydowskiej – Rzecz o teatrze" – "בדרכי הנפש היהודית – דבר על תיאטרון" 1957: "Ośla szczęka" – "לסת חמור" (מעשיות) 1959: "Mucha na cokole" – "זבוב על במה" (סאטירה) 1962: "Głupcy z Głupska" – "כסילים מגלופסק"(סאטירה) 1963: "Kain i Hewel" – "קין והבל"(שירה) 1963: "Przy szabasowych świecach. Humor żydowski" – "עם נרות שבת. ההומור היהודי" 1965: "Jüdische Anekdoten und Sprichwörten" (‏בפולנית: "Żydowskie anegdoty i przysłowia") – "בדיחות ופתגמים יהודיים" (פורסם יחד עם סלומיה לנדמן)) 1966: "Na berdyczowskim rynku" (ביידיש: "אויפן בערדיטשעווער מארק") – "בשוק של ברדיצ'ב" 1970: "Ucieszne i osobliwe historie mojego życia" – "סיפורים משעשעים ומוזרים בחיי" (זכרונות) 1972: "Bez figowego listka" – "ללא עלה התאנה"(סאטירה) 1979: "W arce Noego. Bajki oraz facecje żydowskie" – "בתיבת נוח. מעשיות ובדיחות יהודיות" 1981: "Przy szabasowych świecach – wieczór drugi" – "עם נרות שבת – הערב השני" מדיה וקבצים בנושא הורצי ספרין בוויקישיתוף
ארגון הביון והביטחון האוסטרלי

ארגון הביון והביטחון האוסטרלי (באנגלית: The Australian Security Intelligence Organisation, בראשי תיבות: ASIO) נוסד ב-14 במרץ 1949 כשירות הביטחון הפנימי של אוסטרליה האחראי לסיכול ריגול בתוככי אוסטרליה, ולביטחון פנים. זוהי המקבילה האוסטרלית לשב"כ ול-MI5 הבריטי. למעשה, MI5 שימש מודל עבור הארגון, ושירות הביטחון האוסטרלי הוקם בדמות מקבילו הבריטי. הארגון אחראי למניעת ריגול, להגנה מפני חבלה ופעולות הסתננות זרה, וללוחמה בטרור. לקציני הארגון אין סמכויות מעצר ולרוב הם אינם חמושים. לפיכך הארגון נעזר רבות במשטרה הפדרלית של אוסטרליה לצורך ביצוע מעצרים והוצאה לפועל של מבצעים משטרתיים. הארגון כפוף לתובע הכללי האוסטרלי וראש הארגון מכונה "מנכ"ל הביטחון". מטה הארגון ממוקם בקנברה. מנכ"ל הביטחון הוא שמו של ראש שירות הביטחון הפנימי של אוסטרליה. הוא כפוף לתובע הכללי ולראש ממשלת אוסטרליה ומחויב למסור לו דוח"ות קבועים על פעולות הארגון. ASIS ארגון הביון והביטחון האוסטרלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר האינטרנט הרשמי של ארגון הביון והביטחון האוסטרלי (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ארגון הביון והביטחון האוסטרלי בוויקישיתוף
כיבוש ארץ ישראל

האם התכוונתם ל... מצוות כיבוש ארץ ישראל – מצווה ביהדות התנחלות השבטים – כיבוש כנען בידי יהודים בתקופת התנ"ך הכיבוש הערבי של ארץ ישראל – כיבוש ארץ ישראל על ידי ערבים בתחילת ימי הביניים מסע הצלב הראשון – הכיבוש הצלבני של ארץ ישראל בימי הביניים המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה – הכיבוש הבריטי של ארץ ישראל במהלך מלחמת העולם הראשונה
פרנצ'לון

פרנצ'לון (בצרפתית: Frenchelon) היא מערכת של מודיעין אותות המהווה את מערכת הריגול האלקטרונית של צרפת. מתקניה העיקריים של פרנצ'לון ממוקמים בבורדו והרשת מופעלת על ידי שירות הביון הצרפתי, ה-DGSE ובשיתוף פעולה עם DRM - המודיעין הצבאי הצרפתי. סואו"ד - המערכת הרוסית המקבילה. אשלון - כינוי למערכת המערבית המקבילה, המופעלת על ידי ארצות הברית, קנדה, הממלכה המאוחדת, ניו זילנד ואוסטרליה. גל מור, כשהפיצוצים רועמים, הפרטיות שותקת, באתר ynet, 16 בספטמבר 2001 Frenchelon - France has nothing to envy in Echelon, ZDNet ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרנד הוטל

גרנד הוטל (באנגלית: Grand Hotel) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1932, בבימויו של אדמונד גולדינג. את התסריט כתבו ויליאם דרייק ובלה בלז', על פי על הספר של ויקי באום משנת 1929. נכון להיום, הסרט הוא היחיד שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולא היה מועמד בשום קטגוריה אחרת. ב-2007 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע. ציטוטה המפורסם של גרטה גרבו "I want to be alone", עליו היא חוזרת שלוש פעמים בשינויים קלים. גרבו התייחסה לשימוש באמירה זאת כמאפיינת את חייה האישיים, בטענה, "מעולם לא אמרתי שאני רוצה להיות לבדי; אמרתי רק, אני רוצה שיניחו לי' (I want to be let alone) וזה כל ההבדל. הציטוט דורג במקום ה-30 ברשימת הציטוטים הטובים ביותר בהיסטוריה של מכון הסרטים האמריקאי. לסרט נעשה רימייק בשם "Week-End at the Waldorf" בשנת 1945 ומיוזיקל בעל אותו שם בשנת 1989. גרטה גרבו – גרושינסקיה ג'ון ברימור – ברון ואן גרייאר ג'ואן קרופורד – פלאמשן וואלאס בארי – פריסינג ליונל ברימור – אוטו קריגלינג לואיס סטון – ד"ר אוטושלאנג ז'אן הרשולט – פקיד המלון מפיק הסרט אירווינג תלברג רכש את הזכויות לספר ב-13,000 דולר לשם הפקת מחזה. בעקבות הצלחת המחזה, הוזמן תסריט אצל ויליאם דרייק ובלה בלז'. תקציב הסרט היה 700,000 דולר. שאלת בחירתה של גרטה גרבו לתפקיד הבלרינה הרוסית עוררה מחלוקות, עקב מבטאה השוודי החזק. הסרט זכה לביקורות חיוביות ואף הוגדר כפורץ דרך. מבקרים הגדירו את הסרט כמקור לסרטים כמו האחד עשר של דני אושן ופארק גוספורד. הסרט זכה לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר אך לא היה מועמד לפרס באף קטגוריה אחרת. הוא זכה להצלחה כלכלית הודות להכנסות בסך כ-2,250,000 דולר, לעומת תקציבו הנמוך ממיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא גרנד הוטל בוויקישיתוף "גרנד הוטל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גרנד הוטל", באתר נטפליקס "גרנד הוטל", באתר AllMovie (באנגלית) "גרנד הוטל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גרנד הוטל", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גרנד הוטל", באתר אידיבי "גרנד הוטל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון ביינברידג', The Braveness To Be Herself" חלק 3 של "גרבו האלוהית" במגזין "לייף", ינואר 24 1955.
REN TV

REN TV או (РЕН ТВ ברוסית) הוא ערוץ טלוויזיה פדרלי רוסי ששידוריו החלו בינואר 1997. זהו אחד מערוצי הטלוויזיה הפרטיים הגדולים ברוסיה, הוקם על ידי ארנה לסנבסקאיה ובנהּ דמיטרי לסנבסקי. הערוץ זכה ב-13 פרסי האקדמיה הרוסית לטלוויזיה. הרשת משדרת דרך 406 חברות שידור ומשדרת ל-718 יישובים ברחבי רוסיה מקלינינגרד במערב ועד יוז'נו-סחלינסק במזרח. הערוץ נחשב לערוץ טלוויזיה בידורי, בבעלות משותפת של הממשלה ומשקיעים פרטיים מחברת National Media Group. הערוץ משדר ל-114 מיליון צופים ברוסיה, ול-181 ערים ברחבי מדינות ברית המועצות לשעבר. שינויי מותג רבים קרו במהלך חיי הערוץ. לאחרונה הצהיר הערוץ על קונספט שידורים חדש המיועד לצעירים, תחת המוטו "מימד חדש" (новое измерение), כך שבלוגו החדש של הערוץ האות Р תוחלף לספרה 4 הפוכה. "חדשות 24" - מהדורת החדשות של הערוץ. "רזי העולם" עם אנה צ'פמן. תוכנית העוסקת בתופעות מסתוריות. מטבחי הגיהנום - הגרסה הרוסית זעזועי מוח - הגרסה הרוסית SOBR - סדרת טלוויזיה המגוללת את קורותיהם של חברי יחידת SOBR של המשטרה הרוסית. כבודו - סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת טלוויזיה ישראלית באותו שם. מרוששות - סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת טלוויזיה אמריקאית באותו שם. מדיה וקבצים בנושא REN TV בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של REN TV REN TV, ברשת החברתית פייסבוק REN TV, ברשת החברתית אקס (טוויטר) REN TV, ביישום טלגרם REN TV, ברשת החברתית אינסטגרם REN TV, ברשת החברתית טיקטוק REN TV, ברשת החברתית VK REN TV, סרטונים בערוץ היוטיוב ynet, הקריירה החדשה של אנה צ'פמן: מגישה בטלוויזיה, באתר ynet, 13 בינואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
TV Center

חברת הטלוויזיה TV CENTER (ברוסית: ОАО Телекомпания „ТВ Центр) היא ערוץ טלוויזיה רוסי שנמצא בבעלות מלאה של עיריית מוסקבה. הערוץ החל את שידוריו ביוני 1997, נקלט בכל שטחי רוסיה ומשודר ל-95 מיליון צופים. נכון ליולי 2019 אחוז הצפייה הממוצע בערוץ עומד על 3.38% ורייטינג 0.56% (מקום ה-9 הארצי). הערוץ מתמקד בסיקור החיים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים של העיר מוסקבה. הערוץ נקלט במזרח רוסיה באמצעות לוויינים. בשנים 2006-2013 בערוץ שודרה תוכנית "100 שאלות למבוגר". מנכ"לית הערוץ היא יוליה ביסטריצקאיה (מאז אוקטובר 2012). מדיה וקבצים בנושא TV Center בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של TV Center (ברוסית) TV Center, ברשת החברתית פייסבוק TV Center, ברשת החברתית אקס (טוויטר) TV Center, ביישום טלגרם TV Center, ברשת החברתית אינסטגרם TV Center, ברשת החברתית VK TV Center, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גונטיס אולמניס

גונטיס אולמניס (בלטבית: Guntis Ulmanis; נולד ב-13 בספטמבר 1939) הוא פוליטיקאי לטבי שכיהן כנשיא לטביה החמישי בין השנים 1993-1999. אולמניס נולד בריגה ב-13 בספטמבר 1939. סבו היה אחיו של הנשיא וראש הממשלה קרליס אולמניס. בשנת 1941 אולמניס ומשפחתו הוגלו למחוז קרסנויארסק שסיביר ובשנת 1946 חזרו ללטביה, אך המשפחה לא הורשתה לגור בריגה עצמה. בשנת 1949 המשפחה עברה ליורמלה, שם סיים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד כלכלה באוניברסיטת לטביה בשנת 1963 אולמניס גויס לצבא הסובייטי. ב-1965 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והחל לעבוד ככלכלן בתחום הבנייה. הוא התקדם בתחום זה, עד שבשנת 1971 פוטר מעבודתו בשל הקשר המשפחתי לקרליס אולמניס, והוא המשיך לעבוד בדרגים נמוכים. הוא אף עבד כמורה לכלכלה באוניברסיטת לטביה ובאוניברסיטה הטכנית של ריגה. עם פירוק ברית המועצות, וכשלטביה הייתה בדרך לחזור להיות מדינה עצמאית, הוא פרש מן המפלגה הקומוניסטית וחזר להשתמש בשם משפחתו המקורי- אולמניס. ב-1992 הוא התמנה לחבר מועצת הבנק הלאומי של לטביה. בשנת 1993 בחר בו הסאימה לכהן כנשיא לטביה הראשון מאז החזרה המלאה של עצמאותה. כנשיא, התמקד מאוד במדיניות החוץ של לטביה. הוא ביטל את עונש המוות, לפי הסטנדרטים האירופאים. בשנת 1996 נבחר לקדנציה שנייה ברוב קולות. את הקדנציה השנייה שלו סיים בשנת 1999 ופרש מהפוליטיקה. הוא זכה במספר אותות ועיטורים, כמו חברת במסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ומסדר הפיל. מדיה וקבצים בנושא גונטיס אולמניס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כפכפים

כפכפים הם סוג של נעלי אצבע פתוחות שהשימוש בהן נעשה בעיקר בשל הנוחות שבנעילתן. ישנם כמה סוגי כפכפים – ההבדל המשמעותי ביותר הוא בצורתם. קיימים שלושה סוגים נפוצים: כפכפי אצבע, כפכפים פתוחים, וכפכפים סגורים. כפכפי האצבע הם ברובם בעלי סוליה ורצועה החוצצת בין הבוהן לאצבע, ומתפצלת לשני חלקים המתחברים לסוליה באמצע כף הרגל משני הצדדים. לעומתם, הכפכפים הפתוחים דומים בצורתם, אך רצועתם מעוצבת בצורה שונה מעט - היא מתחברת לסוליה בשני צדי כף הרגל במספר רצועות המשתנה מדגם לדגם. הכפכפים הסגורים שונים בעיצובם - הם פתוחים רק בצד האחורי של הכפכף כדי לאפשר הכנסה של כף הרגל לכפכף. הכפכפים מיוצרים מגומי, מעור, מבד, מעץ ואף מחומרים נוספים. כיום ישנם שימושים שונים לכפכפים: כפכפי האצבע משמשים, בין השאר, כנעליים נוחות להליכה בחוף הים ובבריכה. הכפכפים הפתוחים והכפכפים הסגורים יכולים להיות נוחים להליכה בבית או ברחוב. הנוחות של הכפכפים מתבטאת בטווח המחירים הגמיש המתחיל ממחירים זולים מאוד, ובקלות נעילתם. למה גברים התחילו לנעול כפכפים? ערוץ היוטיוב של עיתון הג'נטלמנים. (באנגלית) אילון גלעד, כיצד הפך הקַבְקַב לכַּפְכַּף, באתר הארץ, 5 ביוני 2019
ויקטור אמברצומיאן

ויקטור אמברצומיאן (בארמנית: Վիկտոր Համբարձումյան ;רוסית: Амбарцумян, Виктор Амазаспович ;‏ 18 בספטמבר 1908 – 5 באוגוסט 1996) היה אסטרופיזיקאי סובייטי ממוצא ארמני. הוא חקר פיזיקה של כוכבים וערפליות והיה בין הראשונים שעסקו בתחום זה. אמברצומיאן נולד בטביליסי למשפחה ארמנית. בשנת 1924 הוא התחיל ללמוד במכללה למורים בלנינגרד ובשנת 1926 עבר לאוניברסיטת סנקט פטרבורג. כבר באותה שנה הוא פרסם את עבודת המחקר הראשונה שלו בתחום פיזיקת השמש. לאחר סיום לימודי האוניברסיטה הוא המשיך ללמוד לתואר שלישי ובמקביל עבד במצפה הכוכבים פולקובו. בשנת 1930 אמברצומיאן התחתן עם ורה קלוצ'יכינה שהייתה הבת המאומצת של האסטרונום גרגורי שיין. לאחר סיום הדוקטורט, אמברצומיאן החל ללמד באוניברסיטת סנקט פטרבורג ובשנת 1934 יסד קתדרה לאסטרופיזיקה הראשונה בברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1953 נבחר לחבר מלא. בשנת 1943 הוקמה אקדמיה למדעים הארמנית ואמברצומיאן נבחר לסגן הנשיא. החל משנת 1947 ועד לשנת 1993 הוא היה נשיא האקדמיה למדעים הארמנית. בשנת 1946 הוחלט על הקמת מצפה הכוכבים בשטח ארמניה באזור ביורקן. אמברצומיאן היה מנהלו של מצפה כוכבים זה מהקמתו ועד לשנת 1988. לאחר המעבר לביורקן אמברצומיאן החל ללמד באוניברסיטת ירוואן ולימד בה עד לשנות ה-80. בשנים 1961-1964 הוא היה נשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. אמברצומיאן נפטר באוגוסט 1996 והוטמן בשטח מצפה כוכבים בביורקן. פיזיקת כוכבים וערפיליות דינמיקה וסטאטיקה של מערכות כוכבים חקר חומר בין-כוכבי תאוריית הפלוקטואציות פיזור האור במערכות לא נקיות- עבור מחקר בתחום זה הוענק לו פרס ברית המועצות. חקר התפתחות הכוכבים - עבור מחקר בתחום זה הוענק לו פרס ברית המועצות. פיזיקת כוכבים צעירים ומקורות אנרגיית הכוכבים אסטרונומיה חוץ-גלקטית הענקת פרס סטלין בשנים 1946, 1950 עיטור לנין 4 פעמים עיטור הדגל האדום עיטור מהפכת אוקטובר גיבור עמל הסוציאליסטי (פעמיים) גיבור ארמניה - הענקה מס' 2. מדליית לומונוסוב של האקדמיה הרוסית למדעים מדליית ברוס מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה חבר כבוד במספר רב של אקדמיות חבר של החברה המלכותית מדיה וקבצים בנושא ויקטור אמברצומיאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקטור אמברצומיאן ויקטור אמברצומיאן, באתר MacTutor (באנגלית) ויקטור אמברצומיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קמילה או'גורמן

מריה קמילה או'גורמן (ספרדית: Maria Camila O'Gorman; ‏9 ביולי 1828 – 18 באוגוסט 1848) הייתה בת לאליטה של בואנוס איירס שעמדה במרכזה של שערורייה בסיומה הוצאה להורג בעודה הרה. קמילה נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה, חמישית מבין שישה ילדים, למשפחה מבוססת ממוצא אירי, צרפתי וספרדי. קמילה הייתה מאושיות החברה הגבוהה, הייתה ידידתה הקרובה של בתו של חואן מנואל דה רוסאס, מושל הפרובינציה של בואנוס איירס ולא אחת הופיעה בריקודי בלט בארמון הנשיאותי. בשנות העשרה המאוחרות התוודעה קמילה לאב לאדיסלאו גוטיירס (Ladislao Gutiérrez), כומר ישועי שחבש את ספסל הלימודים בסמינר עם אחד מאחיה, שהיה כומר ישועי גם הוא. גוטיירס, בן למשפחה מהמעמד העליון גם הוא ואחיינו של מושל פרובינציית טוקומאן, התמנה לכומר הקהילה אליה השתייכה משפחת או'גורמן. מתוקף תפקידו הוזמן גוטיירס לאירועים חברתיים שונים בבית משפחת או'גורמן ובינו ובין קמילה החל להתפתח רומן אסור, שכן גוטיירס הכומר היה כבול בנדר הפרישות, שנשמר בסודיות רבה. ב-1847 גנב גוטיירס מהכנסייה, עברה שהעונש עליה היה גזר דין מוות. גוטיירס ואו'גורמן נמלטו ומצאו מקלט בפרובינציית קוריינטס, שהמושל שלה, בנחמין ויראסורו (Benjamín Virasoro) נמנה עם מתנגדיו של רוסאס. עם פרוץ השערורייה טענו תומכיו של רוסאס כי קמילה נחטפה בעל כורחה. לעומתם טען מתנגדו החריף של רוסאס, הפוליטיקאי הגולה והנשיא לעתיד דומינגו פאוסטינו סרמיינטו כי הייתה זו הרודנות של רוסאס שהובילה לשחיתות המוסרית של נשות ארגנטינה. משאותרו בני הזוג הנמלטים, נעצרו והובלו לבואנוס איירס, גרמה קמילה לזעזוע גדול כאשר טענה כי היא הייתה זו שיזמה את מערכת היחסים האסורה בין השניים, ודחתה בתוקף את הטענה כי היא נאנסה. ב-18 באוגוסט 1848 הוצאו קמילה או'גורמן ולאדיסלאו גוטיירס להורג בידי כיתת יורים. בת עשרים ושלוש הייתה קמילה במותה, ובהיותה בחודש השמיני להריונה היא נשאה ברחמה את צאצאו הלא-חוקי של האב גוטיירס. או'גורמן הובאה למנוחות בבית הקברות לה רקולטה (La Recoleta). רוסאס לקח אחריות מלאה על ההוצאה להורג, ואילו סרמיינטו והאוניטריים (Unitarios) מתנגדי רוסאס החלו להשתמש בפרשה לניגוח פוליטי של רוסאס. בשנת 1910 ביים מאריו גאז'ו (Mario Gallo) את הסרט "קמילה או'גורמן". היה זה אחד הסרטים הראשונים שהוסרטו בארגנטינה וכיום אבדו עקבותיו. בשנת 1984 ביימה מריה לואיסה במברג (María Luisa Bemberg) את הסרט "קמילה", שהיה לסרט השני שהעמידה ארגנטינה למועמדות פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. מדיה וקבצים בנושא קמילה או'גורמן בוויקישיתוף
קמרון מונאהן

קמרון ריילי מונאהן (באנגלית: Cameron Riley Monaghan; נולד ב-16 באוגוסט 1993) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. התפרסם בשל תפקידו כאיאן גלאגר בסדרה "חסרי בושה" ובתור ג'רום וג'רמייה בסדרה "גות'האם". מונאהן נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה, לאם חד הורית, דיאן, מומחית לתביעות ביטוח במקצועה. זמן קצר לאחר לידתו עבר עם אימו לבוקה רטון, פלורידה. בגיל 10 עבר להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה. בגיל 3 אימו שלחה תמונות שלו לסוכנות דוגמנות, הוא הופיע בקטלוג הדוגמנות הראשון שלו בגיל חמש והופיע בפרסומת הראשונה שלו בגיל שבע. הופיע לראשונה על המסכים בשנת 2002, בסרט הקולנוע "The Wishing Stone" בדמותו של אלכס. בשנת 2003 שיחק בסרט הטלוויזיה "איש המוזיקה", בו גילם את דמותו של וינת'רופ פארו. בשנת 2006 הופיע לצד אדם סנדלר בסרט "קליק", בתפקיד קווין או'דויל. ביצע מספר הופעות אורח בטלוויזיה, בין היתר בסדרה "מלקולם באמצע", בה גילם את חברו לכיתה של דיואי, צ'אד. כמו כן, הופיע ב"מספ7ים", ב"מנטליסט", ב"מונק", ב"שלושה נהרות", ב"הגליידס", ב-"NCIS", ב"ריזולי ואיילס", ב"Terriers", ב"פרינג'", ב"חוק וסדר: מדור מיוחד" ובסרט "נשף סיום" משנת 2011. בשנת 2011 החל לשחק בסדרה הקומית הטלוויזיונית מבית שואוטיים, "חסרי בושה", בין הדמויות הראשיות בתפקיד של איאן גלאגר. בשנת 2014 שיחק בסרט המדע בדיוני "המעניק" שמבוסס על נובלה בעלת שם זהה מאת הסופרת לויס לאורי. ב-2015-2019 קמרון שיחק בתור ג'רום ולסקה וג'רמייה ולסקה שיחק בתור הג'וקר בסדרה גות'הם ג'רום היה סוציופת ולא שפוי, וג'רמייה היה אחיו התאום חי בתוך בונקר עד שג'רום מצא אותו והפך אותו למשוגע. הוא היה בן זוגה של השחקנית פייטון ליסט החל מ-2017, אך הם נפרדו בשנת 2019. היה בן זוגה של הדוגמנית והשחקנית סיידי ניומן בשנת 2014 ונפרדו בשנת 2015. קמרון מונגהאן והדוגמנית לורן סירל נמצאים בזוגיות משנת 2020, אך עדיין לא ידוע אם נפרדו או שעדיין ביחד. מדיה וקבצים בנושא קמרון מונאהן בוויקישיתוף קמרון מונאהן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קמרון מונאהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קמרון מונאהן, באתר AllMovie (באנגלית) קמרון מונאהן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קמרון מונאהן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
המשרד להגנת העורף

המשרד להגנת העורף היה משרד ממשלתי שפעל בשנים 2011–2014. מיום הקמתו ועד פירוקו, התקיים ויכוח על סמכויותיו, תחומי פעילותו ונחיצותו כמשרד ממשלתי עצמאי. ב-17 בינואר 2011 התפלגו 5 חברי הכנסת מסיעת העבודה, אהוד ברק, שלום שמחון, מתן וילנאי, אורית נוקד ועינת וילף והקימו סיעה עצמאית: סיעת העצמאות. עם הקמת הסיעה ופרישת שרי סיעת העבודה מהממשלה, נערך משא-ומתן בין הסיעה לבין מפלגת השלטון, הליכוד, והוסכם על הקמת מינסטריון עצמאי לתחום היערכות העורף, בראשו יעמוד השר מתן וילנאי. תחילה, הוצע למנות "שר להגנת העורף במשרד הביטחון", אולם לאחר שהוברר כי ישנה מניעה משפטית לעשות כן, הוחלט לקבוע את המשרד להגנת העורף כמשרד עצמאי, הנסמך לוגיסטית על משרד הביטחון. בחודש אוגוסט 2012, מונה מתן וילנאי לשגריר בסין והוחלף על ידי חבר הכנסת מקדימה, אבי דיכטר, שהתפטר מחברותו בכנסת לצורך כך (הסיעה הייתה באופוזיציה). לאחר מינויו של דיכטר מונה למנכ"ל המשרד האלוף (במיל') גבי אופיר, לאחר שאלון רוזן שימש כמנכ"ל הראשון של המשרד ומקימו. לאחר הבחירות לכנסת ה-19, הוחלף דיכטר בשר ארדן, אשר כיהן במקביל גם כשר התקשורת. בחודש יוני 2013, עזב אלוף (במיל') אופיר את תפקיד מנכ"ל המשרד באקורד צורם, ובמקומו מונה ניצב (בדימוס) דן רונן. לאחר מינויו של רונן, התברר כי הוא קרא לסגירת המשרד כשנה לפני כן, ובהמשך התפטר מתפקידו. ביוני 2014 נסגר המשרד להגנת העורף בהחלטת הממשלה, וכל סמכויותיו הועברו למשרד הביטחון. למשרד היו שני אגפים: היערכות ותיאום לחירום ותכנון ומדיניות. במשרד להגנת העורף הוטמעו שני גופים שהיו קיימים עוד קודם להקמתו: רשות החירום הלאומית (רח"ל) ומערך המשק לשעת חירום (מל"ח). כאמור, לאחר הקמתו, הוטמעו רח"ל ומערך המשק לשעת חירום (מל"ח) במשרד להגנת העורף. כמו כן, מינו שרי הביטחון והגנת העורף דאז, ברק ווילנאי, ועדה ציבורית בראשות האלוף (במיל') זאב ליבנה, שתבחן את תחומי הפעילות שיוטלו על המשרד להגנת העורף, שכן הוברר כי בפועל היה בהקמתו של המשרד להגנת העורף כמשרד עצמאי כדי להרע את מצבו של השר להגנת העורף נוכח הניתוק ההיררכי בינו ובין צה"ל. הוויכוח הציבורי על סמכויות המשרד להגנת העורף התעצם עם מינויו של השר ארדן לשר להגנת העורף, נוכח התנגדותו של שר הביטחון, משה יעלון, להעברת סמכויות נוספות לידי המשרד להגנת העורף, בעיקר סמכויות מתחום ההתגוננות האזרחית. בעוד שהשר ארדן טען כי משרד הביטחון הזניח במשך שנים את תחום היערכות העורף לחירום, טען שר הביטחון כי המשרד להגנת העורף מיותר וזאת בין השאר על רקע סופת השלגים הגדולה שאירעה בחודש דצמבר 2013. דוח מבקר המדינה 63ב, היערכות לשעת חירום. המשרד להגנת העורף - אתר Ready.org.il אוריאנה אלמסי, ‏סמכויות המשרד להגנת העורף, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 22 באוקטובר 2012 הסכם קואליציוני שנערך ונחתם בתאריך י"ב בשבט התשע"א, 17 בינואר 2011, בין סיעת הליכוד לבין סיעת העצמאות, מתוך אתר הכנסת, עמ' 2. סמכויות המשרד להגנת העורף, דוח מרכז המחקר והמידע של הכנסת, באתר הכנסת, 22 באוקטובר 2012, בעמ' 11. יואב זיתון, כינה את משרד העורף "מיותר" וימונה למנכ"ל, באתר ynet, 13 ביולי 2013 דן רונן, מי צריך משרד להגנת העורף?, באתר ynet, 16 באוגוסט 2012 העברת שטח פעולה מהמשרד להגנת העורף למשרד הביטחון באתר משרד ראש הממשלה, 1 ביוני 2014 מבקר המדינה, היערכות לשעת חירום, דוח שנתי 63ב לשנת 2013, עמ' 192. כתבי מערכת אתר צה"ל, סיכום פעילות צה"ל בסופה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 בדצמבר 2013 יואב זיתון, יעלון: המשרד להגנת העורף - בזבוז כסף, באתר ynet, 22 בינואר 2014
מרגרט מוראו

מרגרט מוראו (באנגלית: Marguerite Moreau; נולדה ב-25 באפריל 1977) היא שחקנית אמריקאית. היא התפרסמה עקב הופעותיה בתפקיד קוני בסדרת סרטי "אלופים על הקרח" ("מייטי דאקס"). מוראו נולדה ב-25 באפריל 1977 בריברסייד, קליפורניה. לאחר סיום לימודיה בתיכון ניו פורט הארבור (אנ') במחוז אורנג', קליפורניה, היא סיימה לימודי תואר ראשון במדעי המדינה בואסר קולג' ('אנ) בניו יורק, ב-1999. תפקידה הראשון כשחקנית היה בשנת 1991 כשחקנית אורחת בסדרה "שנות הקסם". פריצתה של מורו לתודעה התרחשה כשגילמה דמותה של מלאני בסדרה "בלוסום", בה שיחקה בשנים 1994–1995. ביצעה הופעות אורח בסדרות טלוויזיה כמו "ילד פוגש עולם" ו"מפגשים מהסוג האישי". כילדה, הופיעה בסדרת סרטי "מייטי דאקס", בתפקיד קוני מוראו. בשנת 2001 כיכבה בסרט הפולחן "קיץ אמריקני חם ורטוב" גילמה דמותה של ג'סי בסרט המבוסס על ספריה של אן רייס, "מלכת הארורים", שיצא לאקרנים בשנת 2002. בשנת 2003 שיחקה במותחן הפשע אשר מבוסס על ספרו של ג'ון גרישם, "משחק המושבעים", בסרט הדרמה "יומיים לחיות" לצד פול ראד, ושיחקה בקומדיה העצמאית "איזי" לצד אמילי דשנל. ב-2004 שיחקה בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר", אותו חייו של צ'ארלס מנסון, ושיחקה בסרט "אוף דה ליפ" לצד אדם סקוט. בשנת 2009 שיחקה בקומדיה "הברקה" לצד ג'רמי רנר, ובסרט "Wake" לצד איאן סומרהולדר. בשנת 2011 גילמה את לינדה בסדרה "חסרי בושה", תפקיד זה עשתה עד לעונה השלישית ב-2013. בשנת 2016 ביצעה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "סיפור פשע אמריקאי", בהפקתו של ראיין מרפי. בשנת 2019 שיחקה לצד ריי רומנו בסרט "פאדלטון". במאי 2010 נישאה לשחקן כריסטופר רידמן; ביולי 2015 נולד בנם הבכור. מדיה וקבצים בנושא מרגרט מוראו בוויקישיתוף מרגרט מוראו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרגרט מוראו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרגרט מוראו, באתר AllMovie (באנגלית) מרגרט מוראו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מדיסון דבנפורט

מדיסון דניאל דבנפורט (באנגלית: Madison Danielle Davenport; נולדה ב-22 בנובמבר 1996) היא שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית, מוכרת מתפקידה בסרט "קיט קיטרדג': נערה אמריקאית" רותי סמית'נס, ובסדרות הטלוויזיה "חסרי בושה", "מצאת החמה עד צאת הנשמה: הסדרה" ובמיני-סדרה "חפצים חדים". דבנפורט נולדה בסן אנטוניו, טקסס ארצות הברית. החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2005, כשביצעה תפקיד מזערי בסרט "שיחות עם אישה אחרת". כמו כן, הופיעה בסדרות "מספ7ים", "קרוב לבית", "CSI: ניו יורק" ו"נכסים חמים". בשנת 2006 דיבבה דמותה של קילו בסרט מעבר ליער, וביצעה הופעת אורח בסדרה בונז, בה גילמה דמותה של מייגן, ילדה קטנה שמסייעת לטמפרנס ברנן ולסילי בות'. בשנת 2007 הופיעה בלגיון גיבורי-העל ובהבייביסיטר. בשנת 2008 הופיעה בER, וכן דיבבה דמויותן של סטייסי ופיונה בסדרה Special Agent Oso. באותה שנה הופיעה במספר רב של סרטים, בין היתר במחוז המבולט, בקיט קיטרדג': נערה אמריקאית, בThe Attic Door ובחג המולד שוב כאן. בשנת 2010 כיכבה בסרט הטלוויזיה של רשת Lifetime, "אמיש גרייס", בו גילמה דמותה של מרי בת' גרייבר, ילדה קטנה הנרצחת בירי שמתרחש בבית ספרה. גילמה דמותה של דסטיני בג'ק ושיח האפונים, וכן כיכבה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה Dad's Home, בו גילמה דמותה של לינדזי וטסמן. בשנת 2011 ביצעה הופעת אורח בסדרה "CSI", בה גילמה דמותה של קיימרין פוז, וכן החלה לשחק בתפקיד חוזר בסדרה הקומית "חסרי בושה" של רשת שואוטיים. בשנת 2012 גילמה דמותה של האנה בסרט "הדיבוק". בשנת 2014 שיחקה בסרט ההיסטורי "המבול" בהשראת הסיפור התנ"כי בבימויו של דארן ארונופסקי. בשנת 2018 שיחקה במיני-סדרה הפסיכולוגית של רשת HBO "חפצים חדים" המבוססת על ספרה של גיליאן פלין באותו השם, את דמותה של אשלי וילר. בשנת 2019 כיכב בסדרת המתח והדרמה "פעולת תגמול" של רשת הולו, והתארחה בסדרה "מראה שחורה" בפרק "רייצ'ל, ג'ק ואשלי טו" שהוא גם הפרק האחרון של הסדרה. מדיה וקבצים בנושא מדיסון דבנפורט בוויקישיתוף מדיסון דבנפורט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדיסון דבנפורט, ברשת החברתית אינסטגרם מדיסון דבנפורט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מדיסון דבנפורט, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מדיסון דבנפורט, באתר AllMovie (באנגלית) מדיסון דבנפורט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)