laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היומנים האסטרונומיים הבבליים

היומנים האסטרונומים הבבליים הם אוסף של טקסטים עתיקים הכתובים בכתב היתדות של האימפריה הבבלית המכילים רשומות סדרתיות של תצפיות אסטרונומיות לצד תיעוד של אירועים פוליטיים שונים ותחזיות המבוססות על תצפיות אסטרונומיות. הלוחות מכילים גם מידע נוסף, כמו רשימות מחירים של מוצרים שונים כמו שעורה, צמר, תמרים, וכן מידע על גובה הפרת. כיום הלוחות נמצאים במוזיאון הבריטי. יש המשערים שהיומנים הללו שמשו כמקור לכרוניקות הבבליות. הבבלים הבחינו בשלב מוקדם מאוד במחזוריותן של התופעות האסטרונומיות והשתמשו בחישובים מתמטיים בשביל לנבא אותן. הטקסט האסטרונומי המשמעותי העתיק ביותר הידוע הוא לוח 63 מתוך ה"אנומה אנו אנליל" (אנ') ששמו "לוח נוגה של עמי-צדוקה" (אנ'), שמכיל רשימה מסודרת של הזריחה הנראית הראשונה והאחרונה של נוגה לאורך עשרים ואחת שנים. זוהי העדות המוקדמת ביותר לכך שתנועה של כוכב לכת הובחנה כמחזורית. רישום מסודר של תצפיות ביומנים אסטרונומיים הוחל כנראה בתקופת שלטונו של נבונצר (747—734 לפנה"ס) כאשר הן האיכות והן תדירות של התצפיות השתפרו בהרבה, ומשום כך התחילו האסטרונומים את מנין השנים ששימש אותם לצורך תצפיות אסטרונומיות (הקאנון של תלמי) מתחילת תקופת שלטונו של נבונצר. תצפיות אלו נשתמרו לאורך זמן רב והיו זמינות עדיין בתקופתו של תלמי. היומנים מקיפים בדרך כלל תקופה של שישה או שבעה חודשים - החצי הראשון או האחרון של השנה על פי הלוח הבבלי. ישנם גם לוחות המקיפים תקופות קצרות יותר - של כמה חודשים או אפילו כמה ימים - ועל פיהם כנראה נערכו היומנים הסטנדרטיים של חצאי השנים. חלק מהיומנים המצויים בידינו היום הם עצמם העתקים מאוחרים מתוך היומנים המקוריים. היומנים האסטרונומים המצויים בידינו כיום מפוזרים לאורך כ-700 שנה, כאשר העתיק מביניהם הוא קטע יומן משנת 651 לפנה"ס והאחרון משנת 50 לפנה"ס. הפיזור של היומנים לאורך תקופה זו אינו אחיד - מן המאות השישית והשביעית לפני הספירה יש בידינו סך הכל שישה יומנים, ומשנת 385 לפנה"ס התדירות עולה בהרבה, ובסך הכל קיים כיום לפחות קטע אחד מתוך יותר ממאה ושמונים שנים שונות. תרגומים של היומנים פורסמו בכרכים של Astronomical Diaries and Related Texts from Babylonia בעריכת אברהם זקס והרמן הנגר. מדיה וקבצים בנושא היומנים האסטרונומיים הבבליים בוויקישיתוף Astronomical Diaries באתר ליוויוס תרגומים של יומנים אסטרונומיים מן השנים 339-60 לפנה"ס A. Sachs, Babylonian Observational Astronomy, Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series A, Mathematical and Physical Sciences 276, 1974-05-02, עמ' 43-50 Geller, M. J. (1990). "Babylonian Astronomical Diaries and Corrections of Diodorus". Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London. 53 (1): 1–7. doi:10.1017/s0041977x00021212. JSTOR 618964. Rochberg-Halton, F. (1991). "The Babylonian Astronomical Diaries". Journal of the American Oriental Society. 111 (2): 323–332. JSTOR 604022. Astronomical Diaries באתר livius.org Astronomical Diaries and Related Texts from Babylonia, Abraham Sachs and Hermann Hunger (eds.), Wien, Austrian Academy of Sciences.
וישגרודק

וישגרודק (באוקראינית: Вишгородок, וישהורודוק; בפולנית: Wyszogródek; ביידיש: וויזשגאראדעק) הוא כפר במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. וישגרודק נזכר לראשונה בשנת 1152, ולאחר מכן בשנת 1481, עת היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בראשית המאה ה-19 התפתח היישוב, לאחר שנקבע בסמוך לו גבול שטחי רוסיה ואוסטריה בחלוקת פולין השנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. במהלך המאה ה-19 היוו היהודים כמחצית מתושבי הכפר, ופעלו בו בית כנסת ומספר בתי מדרש. רוב יהודי הכפר נמנו על חסידות טריסק. ערב מלחמת העולם הראשונה הוקמה במקום אגודה ציונית. במפקד של שנת 1921 נמנו בכפר 944 יהודים, מתוך 976 תושבים. בין מלחמות העולם פעלו ביישוב בית ספר עברי מרשת תרבות ומרכז תרבות יהודי, והתקיימה בו פעילות ציונית, כאשר כמה מבוגרי תנועות הנוער במקום עלו ארצה. בתחילת יולי 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים. ב-16 במרץ 1942 גורשו יהודי המקום לגטו שהוקם בוישנייווייץ הסמוכה, וב-11 באוגוסט 1942 נרצחו עם יהודי המקום. וישגרודק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
וישוגרוד

וישוגרוד (בפולנית: Wyszogród) היא עיירה במחוז פלוצק שבפרובינציית מזוביה בפולין, לצד נהר ויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. וישוגרוד נזכרת לראשונה בשנת 1065, ובמאה ה-12 הוקם בה ארמון של נסיכי מזוביה. בשנת 1398 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך פשיטת האימפריה השוודית באמצע במאה ה-17 נחרב היישוב, אך לאחר מכן השתקם. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1422, ובראשית המאה ה-17 התקיימה ביישוב קהילה מאורגנת. מסוף המאה ה-18 עלה מספר יהודי העיירה, עד שהגיע ליותר ממחצית מתושביה במהלך המאה ה-19. מהמאה ה-19 התפשטה בעיירה החסידות. במהלך מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ובתיהם וחנויותיהם נשדדו. בסיוע הג'וינט השתקמה הקהילה, ובין מלחמות העולם התגברה בה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. כמו כן, פעלו בעיירה בתי ספר מרשת רשת תרבות ומרשת בית יעקב. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-2,700 עד 2,800 יהודים, רוב תושביה. ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה וישוגרוד בידי הגרמנים לאחר שהופצצה. למחרת נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה. באוקטובר סופח אזור העיירה לרייך השלישי, ועל יהודי המקום הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, ואילוצם להרוס בעצמם את בית הכנסת בעיירה ומבנים יהודיים נוספים בה, לרבות בית העלמין היהודי בה. בד בבד מונה בעיירה יודנרט, בראשות יצחק בול, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות הכפייה. בשנת 1940 רוכזו כ-2,500 היהודים שנותרו בעיירה בגטו פתוח שהוקם בה, אשר מעת לעת נשלחו יהודים ממנו למחנות עבודה. ב-6 במרץ 1941 שולחו כ-700 מיהודי הגטו למחנות מעבר. ביולי שולחו בין 120 ל-180 יהודים מהגטו ליעד לא ידוע. ב-2 באוגוסט 1941 הוקף הגטו בעיירה בגדר תיל, ונעשה לסגור. ב-29 בנובמבר 1941 נערכה בגטו שבעיירה אקציה. כ-600 מיהודיו שולחו לגטו צ'רווינסק, וכ-1,200 שולחו לגטו נובי דבור. מגטאות אלו שולחו יהודי העיירה לאושוויץ בסוף שנת 1942. בעקבות חילול בית הקברות היהודי בעיירה ועקירת המצבות ממנו, הוקמה בפתח בית הקברות מצבה ליהודי העיירה, ועליה נכתב: "גם למתים לא נתנו מנוח". את המצבה הקים ארגון יוצאי וישוגרוד בישראל. במהלך העשור השני של המאה ה-21 הוצבו בעיירה שלטים לסימון אתרים היסטוריים, ובכלל זה שלט המנציח את בית הכנסת המפואר שנחרב בתקופת שואה. ב-24 במאי 2019 הוצב בחזית המוזיאון המקומי לוח זיכרון המנציח את גירוש היהודים מהעיירה, במעמד שגריר ישראל בפולין. מדיה וקבצים בנושא וישוגרוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וישוגרוד ספר יזכור לקהילת וישוגרוד, בספריית העיר ניו יורק וישוגרוד באתר מרכז מורשת יהדות פולין וישוגרוד (Wyszogród), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "וישוגרוד", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, וישוגרוד, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 29–31), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) וישוגרוד (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
או לנד

ננה אולנד פבריקיוס (בדנית: Nanna Øland Fabricius, נולדה ב-2 במאי 1985) היא זמרת דנית הידועה בשם הבמה Oh Land. או לנד נולדה בקופנהגן למוזיקאי ברנדט פבריקיוס ולזמרת האופרה בודליל אולנד. בעברה הייתה רקדנית, אך לאחר פציעה בגב עזבה את התחום. או לנד מתגוררת בברוקלין החל מינואר 2010. אלבומה הראשונה של או לנד, "פאונה", יצא ב-10 בנובמבר 2008. אלבומה השני, "או לנד", יצא ב-14 במרץ 2011 וכלל להיטים כגון "Sun of a Gun" ו"White Nights". שיחקה בסרט הקולנוע "הגאולה". מדיה וקבצים בנושא או לנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של או לנד (באנגלית) או לנד, ברשת החברתית פייסבוק או לנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) או לנד, סרטונים בערוץ היוטיוב או לנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) או לנד, באתר AllMovie (באנגלית) או לנד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) או לנד, באתר Metacritic (באנגלית) או לנד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) או לנד, באתר ספוטיפיי או לנד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) או לנד, באתר Last.fm (באנגלית) או לנד, באתר AllMusic (באנגלית) או לנד, באתר MusicBrainz (באנגלית) או לנד, באתר דיזר או לנד, באתר Discogs (באנגלית) או לנד, באתר Songkick (באנגלית) או לנד, באתר Genius או לנד, באתר SecondHandSongs או לנד, באתר בנדקמפ או לנד, באתר בילבורד (באנגלית) או לנד, באתר טיידל (באנגלית)
עדי קמחי

עדי קמחי (נולדה ב-1947) היא פרופסורית לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן למדע אשר מזוהה ברחבי העולם כחלוצה ומובילה בנושא מוות תאי מתוכנת ובקרת האיזון הפיזיולוגי של תאים בתנאי דחק דרך אוטופגיה. פרופסור קמחי בודדה גנים חדשים דרכם זיהתה טיפוסים שונים של מוות תאי מתוכנת. גנים אלו זוהו דרך טכניקה חלוצית שקמחי פיתחה. אחד הגנים שבודדה, KPAD, מדכא התפתחות סרטנית. נוסף על כך פרופ' קמחי פיתחה גישות חדשות להבנת ולניתוח רשת חלבונים המבקרת על תהליכי מוות וחיים בתאים. עבודותיה של פרופסור קמחי מצוטטות בהרחבה, והיא מוזמנת בקביעות להציג את הישגיה בכנסים בתחומים שונים. מעבר למחקריה ומאמריה, עדי קמחי פעילה במספר רב של ארגונים בישראל ובעולם. כלת פרס ישראל לחקר מדעי החיים לשנת תשע"ט (2019). קמחי נולדה ב-1947 להורים שעלו מסלוניקי שביוון. גדלה ברעננה ולמדה בתיכון אוסטרובסקי. לאחר לימודיה התיכוניים, קמחי החלה ללמוד באוניברסיטת תל אביב במסלול מיקרוביולוגיה במסגרת העתודה האקדמית, ולאחר השלמת תואר שני ב-1970, שירתה כקצינה בחיל הרפואה. סיימה את לימודי הדוקטורט (PhD) שלה תחת הדרכתו של יוג'ין רוזנברג (אנ') בהצטיינות ב-1977 באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן ערכה את ההשתלמות הפוסט דוקטוריאלית שלה במחלקה לווירולוגיה במסגרת מכון ויצמן למדע. חברה במחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן, בה כיהנה כראש מחלקה בין השנים 2001–2006. חברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, באקדמיה האירופית לחקר הסרטן ובאקדמיה האירופית למדעים, ובעבר הייתה חברה במועצה להשכלה גבוהה. התמנתה לתפקיד יועצת הנשיא לקידום נשים והייתה חוקרת אורחת במכון וייטהד (Whitehead Institute) שבקיימברידג', מסצ'וסטס.  פרסמה 160 מאמרים בעיתונות מהשורה הראשונה ו-22 פרקים בספרים. קמחי פיתחה שיטה חדשה לאיתור גנים "חבויים", הממלאים תפקידים מרכזיים במסלולי התקשורת הביוכימית ו"שולטים" בצמתים המרכזיים ברשת. שיטה זו קרויה "ברירת נוק-אאוט טכני". שיטה אשר באמצעותה התאפשר גילוי של חמישה גנים המקודדים חלבונים שמכונים DAP (אנ'), הקשורים לתהליכים גורמי מוות בתאים. פיתוח השיטה וזיהוי הגנים זכו להכרה בין-לאומית נרחבת. בנוסף פרופ' קמחי הייתה שותפה במחקר אשר גילה כי חלבון האוטופגיה Atg12 (אנ') מסוגל להיקשר לחלבוני Bcl-2 (אנ') וכך לקדם מוות באמצעות אפופטוזה. מחקר זה גילה בנוסף כי תפקידו של Atg12 באפופטוזה אינו תלוי בתפקיד שהוא ממלא באוטופגיה, כיוון שתהליכים אלו מבוצעים על ידי אזורים שונים בחלבון. מחקר זה תרם רבות לחקר הסרטן. 1999 - פרס מילשטיין בנושא מחקר ציטוקין. 1999 - פרס לנדאו בתחום הביולוגיה וביוטכנולוגיה. 2002 - פרס סרוסי. 2006 - פרס לומברוזו. 2008 - פרס מייסדי טבע על הישגים פורצי דרך בחקר הגנטיקה של הסרטן. 2012 - פרס א.מ.ת בקטגוריה מדעי החיים, בתחום פיזיולוגיה בנושא חקר הסרטן - חקר מוות של תאים. 2019 - פרס ישראל בתחום חקר מדעי החיים על מחקריה בתחום מוות תאי מתוכנת. מדיה וקבצים בנושא עדי קמחי בוויקישיתוף המעבדה של פרופ' עדי קמחי באתר מכון ויצמן למדע כרטיס אישי, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פרופ' עדי קמחי - קורות חיים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פרופ' עדי קמחי, באתר פרס ישראל "תשעה מדענים בכירים יצטרפו היום לאקדמיה הלאומית למדעים, שתמנה מעתה 115 חברים | הידען". הידען. 2015-12-08. נבדק ב-2017-08-31. אדיר ינקו, "חדשנית ומבריקה": הוכרזה כלת פרס ישראל בתחום חקר מדעי החיים, באתר ynet, 20 במרץ 2019 אתר מכון ויצמן למדע פרופ' עדי קמחי 2012 אתר מכון ויצמן למדע פרופ' עדי קמחי 2008 אתר מכון ויצמן למדע - הרס עצמי פרס מילשטיין - עדי קמחי פרס אמת - עדי קמחי
מחסום כניסה מסתובב

מחסום כניסה מסתובב, הנקרא גם דלת קרוסלה או סבסבת, הוא מחסום המאפשר מעבר לבן אדם בודד ברגע זמן נתון. מחסום כניסה מסתובב משמש למספר מטרות: ויסות מספר העוברים בדיקה של העוברים - למשל, בחינה שהעוברים הציגו אישור כניסה, למשל בכניסה לבית משרדים, או כרטיס נסיעה, למשל ביציאה ממתחמי תחבורה ציבורית, או שהעוברים אינם נושאים איתם ספרים שלא נרשמו ביציאה מספרייה. מתן אפשרות מעבר חד כיווני בלבד, למשל באצטדיונים ושדות תעופה. גובה מותניים - מחסום הנפוץ במקומות שהכניסה אליהם מחייבת תשלום או הצגת כרטיס ביקור או כרטיס כניסה או קיימת דרישה של מעבר אנשים ושמירה על תקנות בטיחות. המחסום מצויד בקורא אשר מפעיל את מנגנון הדלת במקרה בו התבצע התשלום או נתוני הכרטיס נמצאו כתקינים. גובה מלא - דלת בגובה מלא המאפשרת מעבר של אדם בודד בכל כניסה ושוללת אפשרות של קפיצה מעל בשל ריבוי הזרועות. מחסומים מסוג זה מוקמים בדרך כלל במקומות בהם לא מתבצעת בקרה קבועה אחר המעבר. לעיתים הם משמשים ליציאה בלבד מהמתחם, ולעיתים הם דו-כיווניים ומאפשרים גם כניסה באמצעות אמצעי זיהוי אלקטרוני המזהה את הנכנס באופן אישי. שער מסוג זה יוצר בעיית בטיחות אפשרית בעת צורך בפינוי בשכיבה על אלונקה מתוך המתחם ובעת צורך לפינוי מהיר של כמות אנשים גדולה, וכן מקשה על נגישות וכניסת מוגבלי תנועה. דלת מסתובבת מדיה וקבצים בנושא מחסום כניסה מסתובב בוויקישיתוף Fare Collection in the Subway, באתר הרכבת התחתית של העיר ניו יורק שומר ספרים אלקטרוני, דבר, 16 ביולי 1973
אביגיל מק'קרן

אביגיל מק'קרן (באנגלית: Abigail McKern; נולדה ב-15 בפברואר 1955) היא שחקנית אנגלייה שהופיעה לצדו של אביה ליאו מק'קרן בעונות האחרונות של סדרת הטלוויזיה "רמפול" בתפקיד ליז פרובט, עורכת דין צעירה המצטרפת למשרד הפרקליטים. בנוסף שיחקה מק'קרן בתפקידים רבים בתיאטרון ועל מסכי הקולנוע והטלוויזיה. מק'קרן נולדה בלונדון ב-1955. אביה הוא השחקן ליאו מק'קרן. למדה בבית הספר התיכון "פאטני" ואחר כך בבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy Of Dramatic Art". בתיאטרון הופיעה מק'קרן בין השאר עם הלהקה השייקספירית המלכותית, שיחקה בתיאטרון רויאל קורט וב"תיאטרון אלמיידה", השתתפה בפסטיבל אדינבורו ובפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר. עוד הופיעה ברבים מתיאטראות הווסט אנד בלונדון. ב-1983 זכתה בפרס אוליביה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כסיליה במחזה "כטוב בעיניכם". עוד זכתה באותה שנה בפרס מבקרי התיאטרון של לונדון כשחקנית החדשה הטובה ביותר. ב-2014 השתתפה מק'קרן בעיבוד של מייק פולטון לרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס שהועלה ב-"Royal and Derngate Theatre" בנורת'האמפטון. עוד שיחקה בעיבוד הבימתי לסרט "שייקספיר מאוהב" בתיאטרון נואל קווארד. ב-2015 גילמה את ליידי קתרין דה ברג בעיבוד ל"גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטן. בטלוויזיה הופיעה מק'קרן לצדו של אביה בסדרה "רמפול" בתפקיד עורכת הדין ליז פרובט. עוד השתתפה במיני סדרה "The Charmer", ובתפקיד מיס לה קריבי ב"ניקולס ניקלבי". ב-1997 השתתפה בסרט הקולנוע "Seeing Things". אביגיל מק'קרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אביגיל מק'קרן באתר LinkedIn אביגיל מק'קרן באתר film reference Ep guides John Mortimer - biographical notes Official London Theatre IMDb
טפליץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טפליץ - שמה היידי, ולעיתים העברי של העיר טפליצה במערב צ'כיה אישים אוטו טפליץ – מתמטיקאי יהודי-גרמני אורי טפליץ – מוזיקאי ישראלי, בנו של אוטו טפליץ ישראל זליג טפליץ – רב ליטאי ואמריקאי
טרופ

האם התכוונתם ל... ארתור טרופ (Arthur Troop) – מייסד ארגון השוטרים הבינלאומי נפתלי טרופ – ראש ישיבת ראדין אברהם טרופ – ראש ישיבה בישיבת ראדין ור"מ בישיבת רבינו יצחק אלחנן. בנו של רבי נפתלי ראובן טרופ – ראש ישיבת היישוב החדש בתל אביב. בנו של רבי נפתלי אהרון טרופ – ראש ישיבת בני צבי. נינו של רבי נפתלי טראפ
כריסטיאן הנזן

גנרל כריסטיאן הנזן (בגרמנית: Christian Hansen;‏ 10 באפריל 1885 – 7 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הנזן נולד ב-10 באפריל 1885 בשלזוויג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-9 (שלזוויג-הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף הנזן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1922 מונה למפקד סוללה 3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1928 חזר לרגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), שבו מונה בשנת 1929 למפקד סוללה 2. בשנת 1930 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה ה-1, וב-1 בדצמבר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה ברגימנט הארטילריה ה-5 (הסן/וירטמברג). ב-1 באוקטובר 1932 מונה הנזן למדריך בבית הספר לתותחנים בייטרבוג, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-1 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-25, שהייתה חלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. ב-15 באוקטובר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-10 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1943 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-4 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה ה-16. ב-1 ביולי 1944 נאלץ הנזן לפרוש מתפקידו עקב מחלה, והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהצבא. לאחר המלחמה התגורר הנזן בגרמיש-פרטנקירכן, וב-7 באוגוסט 1972 מת, והוא בן 87 שנים. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן הנזן בוויקישיתוף כריסטיאן הנזן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
עדר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עדר – התקבצות חיות מאותו מין עדר (עיר מקראית) – עיר הנזכרת בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק כ"א אולי היא ערד אלון עדר – זמר ומוזיקאי ישראלי יהודה עדר – מוזיקאי ישראלי אדר (פירושונים) תופעת העדר
מלחמת מלכי הצפון

מלחמת מלכי הצפון היא סיפור מקראי על סכסוך בין עם ישראל והכנענים. המלחמה התרחשה בעמק יזרעאל, הגליל ולבנון. את המלחמה ניתן לחלק לארבעה שלבים: ההתכנסות במי מרום תפיסת צבא הכנענים שרפת חצור כיבוש שאר הערים יבין מלך חצור החליט לגייס עוד 3 מלכים (מלכי מדון שימרון ואכשף) מהאזור וביחד התכנסו במי מרום כדי להילחם בעם ישראל. לפני שיצא יהושע למלחמה אמר לו אלוהים שלא יפחד מהמלחמה וציווה עליו (בהוראת שעה) לעקור את פרסות הסוסים ולשרוף את המרכבות של הכנענים. הזיהוי של אתר הקרב "מי מרום" איננו ברור והדעה הרווחת היא הכפר מארון א-ראס. עם זאת, החוקר יצחק מייטליס דוחה את הסברה הזאת בשל התיאור של השימוש הבולט במרכבות במהלך הקרב, והכפר הנ"ל ממוקם בסביבה הררית גבוהה שלא מתאימה לתמרון מרכבות. לכן, מייטליס מציע לזהות את האתר באזור עמק החולה שכן מתאים לתמרון מרכבות וגם עשיר במים, מה שמתאים גם לזיהוי עם השם. עם ישראל, שהיה אז בגלגל הגיע למי מרום במהירות גבוהה יחסית והפתיע את האויב. הבהלה יצרה מהומות והצבא הגדול נמלט ב-3 נתיבי בריחה: חלקם ברחו אל צידון חלקם אל משרפות מים וחלקם אל בעלבכ. חילות יהושע רדפו אחרי הצבא הנסוג והרגו בו רבים. צבא יהושע עקר את פרסות הסוסים ושרף את המרכבות כפי שציווה ה'. לאחר שכל צבאות האויב חוסלו, התפנו צבאות יהושע לכבוש את ערי המדינה שהשתתפו במלחמה. הם כבשו את חצור, הרגו את מלכה יבין ושרפו את העיר. זוהי העיר היחידה במלחמה הזאת שנשרפה כליל, כי חצור היא זו שהסיתה את הערים האחרות להילחם בעם ישראל. לאחר שרפת חצור, עבר צבא יהושע לכבוש את מדון, שימרון ואכשף. את הערים הללו לא שרף צבא יהושע, ולאחר שכל התושבים הושמדו, הערים נבזזו. לפי מדרש שיר השירים רבה "עם המלחמה" שהשתתף בקרב, כלל 60,000 לוחמים יהודים. שיר השירים רבה ד ד
Warrior (אלבום של אנלישד)

Warrior (מאנגלית: לוחם) הוא האלבום החמישי של להקת הדת' מטאל השוודית אנלישד. האלבום יצא לאור ביוני של שנת 1997. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אנלישד. אנלישד ג'וני הדלונד - שירה, גיטרה בס פרדריק פולקר - גיטרה תומאס אולסון - גיטרה אנדרס שולץ - תופים מידע על האלבום Warrior באתר AllMusic האלבום באתר Encyclopaedia Metallum האלבום באתר הרשמי של הלהקה ביקורת על האלבום באתר Allmusic ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהלי יעקב

האם התכוונתם ל... מקומות בירושלים אהלי יעקב - שמו הרשמי של בית הכנסת זיכרון משה בשכונת זיכרון משה אהלי יעקב - שמה הרשמי של שכונת בתי ברוידא ברחוב התבור ספרים אהלי יעקב - ספר שו"ת של רבי יעקב קאשֹטרו (גם קאסטרו; 1525–1612) מרבני יהדות מצרים, ראו יעקב קאשטרו#ספריו אהלי יעקב - חיבורו העיקרי של הרב יעקב יצחקי (1846–1917), רבה הראשי של יהדות דגסטן, ראו יעקב יצחקי#אהלי יעקב אהלי יעקב - ספרו של הרב בן ציון לויטן (?–1938), רבה של שידלובה שבליטא, ראו בן ציון לויטן#ספרו אהלי יעקב - ספרו של הרב יעקב פרידמן (1878–1956) מחסידות הוסיאטין, ראו יעקב פרידמן (אדמו"ר)#כתביו אוהל יעקב (פירושונים)
יהודה ליב אדל

יהודה ליב הלוי אדל (בכתיב יידי: עדל, או עדיל; השם במקורו בראשי תיבות: עד"ל; ז' באדר ה'תקי"ז, 27 בפברואר 1757 - י"ח בתמוז ה'תקפ"ח, 30 ביוני 1828) היה למדן ליטאי ומומחה לספרות אגדות חז"ל. התפרסם בתור המגיד מסלונים ובספריו לסדר טהרות: מי נפתוח ומים טהורים. נולד בזאמושץ' שבפולין לרב משה עדל. למד תורה מפי חכמי העיר, ביניהם רבי שלמה מחלם שכיהן כרבה של העיר. בצעירותו למד מספר שנים בברודי ושם החל לעסוק גם בדרשנות. הוא היה מבאי בית הגר"א ומקורבו של רבי אברהם בן הגר"א. התפרסם כידען בספרות האגדה והמדרש, ובשנת ה'תקנ"ח (1798) קיבל את משרת ה"מגיד מישרים" של העיר סלונים. בסלונים חיבר את כל חיבוריו. לאחר פטירתו התמנה בנו הרב יוסף אליעזר אדל למגיד של סלונים. במקביל לעבודתו הדרשנית חיבר ספרי פרשנות מקיפים על סדר טהרות. ספרו "שפה לנאמנים" עוסק בבנייני הפעלים וכלליהם. המלחין והמחנך הישראלי יצחק אדל הוא נינו. מי נפתוח, ביאליסטוק תקע"ו, באתר היברובוקס מים טהורים - חלק ראשון, ביאליסטוק תקע"ז, באתר היברובוקס מים טהורים - חלק שני, בריסק תרצ"ה, באתר היברובוקס מים טהורים - חלק שני, ניו יורק תשי"ז, באתר היברובוקס מים טהורים, מהדורה חדשה ומתוקנת. ירושלים תשס"ח, באתר אוצר החכמה קונטרס הפעלים - שפה לנאמנים, לבוב תקנ"ג, באתר היברובוקס שפה לנאמנים, מהדורה חדשה ומתוקנת. ירושלים תשס"א, באתר אוצר החכמה אפיקי יהודה - חלק שני, אמשטרדם תקפ"ז, באתר היברובוקס אפיקי יהודה, למברג תקפ"ט, באתר היברובוקס אפיקי יהודה א-ב, איידטקוהנן תרל"ב, באתר היברובוקס אפיקי יהודה - א, מהדורה חדשה ומתוקנת. ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה אפיקי יהודה - ב, מהדורה חדשה ומתוקנת. ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה איי הים - חלק ראשון, ורשה תרכ"ה, באתר היברובוקס ספר ים התלמוד : חידושי הש"ס. בעריכת יהושע קויפמן. ירושלים תשע"ט. מלבד ספריו הנדפסים נותרו חידושי תורה רבים ממנו בכתובים, וחלקם נדפסים מעת לעת בכתבי עת תורניים. חידושיו למסכת נידה נדפסו במאסף התורני ישורון. כתבי יהודה ליב אדל בפרויקט בן-יהודה 'ר' יהודה־לייב עדיל („המגיד מסלונים”)', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 54 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1252). יהודה ליב בן משה עדיל (1757-1828), דף שער בספרייה הלאומית השם נובע מראשי התיבות עד למאור, הרומז לייחוס המשפחה לרבי זרחיה הלוי, מן הראשונים, הנודע על שם ספרו "המאור הגדול" כבעל המאור. התאריכים לפי הקדמת נכדו אלעזר גארטנהויז למהדורתו לספר "מים טהורים". במקורות אחרים מופיע תאריך הלידה: ה'תק"כ, 1760; ותאריך הפטירה: ה'תקס"ז, 1807. ישורון, כרך לג, אלול ה'תשע"ה. עמ' קל ואילך. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לרנז'יירס

לרנז'יירס (בפורטוגזית: Laranjeiras) היא שכונה של המעמד הבינוני שממוקמת באזור הדרומי של ריו דה ז'ניירו. השכונה היא אחת מהשכונות הוותיקות ביותר בריו דה ז'ניירו, השכונה נוסדה במאה ה-17 עם תחילת הבנייה בעמק שליד נהר הקריוקה וליד הר קורקובדו. בעקבות זאת בעבר נקראה השכונה קריוקה ועמק קריוקה. אתרים חשובים בשכונה: מקום מושבה של ממשלת ריו דה ז'ניירו. מעונו הרשמי של מושל מדינת ריו דה ז'ניירו אצטדיון הכדורגל לרנז'יירס השכונה היא בסיסה של קבוצת הכדורגל פלומיננסה. השכונה גובלת בשכונות: קוסמי ויליו, בוטפוגו, פלמנגו וקטאטה. קרטולה - סופר, מלחין ומשורר קסיה אלר - זמרת מאשאדו די-אסיס - סופר מל ליסבואה - שחקנית אוסקר נימאייר - אדריכל מדיה וקבצים בנושא לרנז'יירס בוויקישיתוף לרנז'יירס באתר rio.com
עיבוד מידע חברתי

עיבוד מידע חברתי מתייחס לתהליך התפיסה הסובייקטיבי של האדם את עולמו החברתי. רוב המחקר על תהליכי עיבוד מידע חברתי נעשה על ילדים בגיל בית הספר. המודל התאורטי המקובל ביותר בתחום הוא זה של קנת' דודג' (Kenneth Dodge) (אנ') ועמיתיו המתארים תהליך מעגלי המתרחש מרגע קבלת קלט חברתי ועד יצירת התגובה לקלט זה. מודל עיבוד המידע כולל בתוכו שישה שלבים. חמשת השלבים הראשונים הם מנטליים: קידוד רמזים חברתיים ופנימיים פירוש וייצוג מנטלי לרמזים אלו הבהרה או בחירה של מטרות הבניית תגובה הערכת תגובה השלב השישי מהווה את גילום הפעולה. במהלך שני השלבים הראשונים ילדים מקודדים באופן סלקטיבי רמזים חיצוניים ופנימיים ומפרשים אותם בהתאם לייצוגים מנטליים של הרמזים המצביים המאוחסנים בזיכרון לטווח ארוך במבנים מנטליים כגון: סכמות ותסריטים, המכוננים את הידע החברתי. תהליכים מנטליים אלו יכולים לכלול ייחוס סיבתיות, ייחוס כוונה, הערכות של מטרות, של ביצועים, של יעילות עצמית והערכות של האחרים, על סמך חוויות קודמות. בשלב השלישי ילדים בוחרים מטרה המכוונת לתוצאה רצויה (תוך-אישית/בין-אישית/אינסטרומנטלית), ובשלב הרביעי ילדים מעלים מהזיכרון תגובות נגישות אפשריות או מבנים תגובה התנהגותית חדשה בהתאם למטרה ולרמזים החברתיים. בשלב החמישי ילדים בוחרים מתוך מגוון התגובות הנגישות או מובנו להם את זו המוערכת כטובה ביותר. ממדי ההערכה כוללים קודים חברתיים (מוסריות, התנהגות מקובלת), ציפיות מתוצאת התגובה, והערכת יעילות עצמית של ביצוע התגובה. בשלב השישי התגובה הנבחרת מגולמת באמצעות התנהגות. כל אחד מהשלבים יכול להוות מקור להבדלים בין-אישיים. מדיה וקבצים בנושא עיבוד מידע חברתי בוויקישיתוף Crick, N. R., & Dodge, K. A. (1994). A review and reformulation of social information-processing mechanisms in children's social adjustment.Psychological Bulletin, 115 (1), 74-101 Dodge, K. A. (1986). A social information processing model of social competence in children. In M. Perlmutter (Ed.), The Minnesota symposium on child psychology (vol. 18, pp. 77-125). Hillsdale, NJ: Erlbaum