laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התמוטטות (ספר)

התמוטטות (באנגלית: Collapse: How Societies Choose to Fail or Succeed) הוא ספרו של ג'ארד דיימונד אשר יצא לראשונה בשנת 2005. דיימונד הוא פרופסור לגאוגרפיה ופיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. ספרו של דיימונד מנסה ללמוד כיצד התמוטטו אחדות מהציוויליזציות הגדולות בהיסטוריה ומה ניתן ללמוד מכך. הספר תורגם לעברית על ידי עמנואל לוטם ויצא לאור בהוצאת מטר בשנת 2008. דיימונד בוחן את התמוטטות הציוויליזציות במסגרת חמישה גורמים משפיעים, שחלקם או כולם חברו לתוצאה הסופית. גורמים אלה הם: נזק שהאדם גורם לסביבתו שינויי אקלים יחסי איבה עם שכנים עוינים נתק או הפסקה ביחסי ידידות ומסחר עם שכנים דרך התגובה של החברות הנדונות על התהליכים הבעיתיים. המחבר מונה שמונה מרכיבים בהשפעת האדם על סביבתו שגרמו להתמוטטות הציוויליזציות הגדולות בהיסטוריה: בירוא יערות והרס הסביבה הטבעית. בעיות קרקע (סחיפת קרקע והמלחת מי תהום). בעיות בניהול משאבי המים. ציד במידה רבה מדי דיג במידה רבה מדי השפעות של מין פולש על אזור שבו לא התקיים קודם בצורה טבעית. גידול אוכלוסין ההשפעה של הריבוי בהתאם למספר האנשים על האוכלוסייה. בהמשך, הוא מציין שארבעה גורמים יתרמו להיחלשות ולהתמוטטות של הציוויליזציות הנוכחיות ושל הציוויליזציות העתידיות: שינויי אקלים שנגרמו על ידי בני-אנוש. גידול רעלים בסביבה. מחסור במשאבי אנרגיה. ניצול אנושי מלא של יכולת הפוטוסינתזה של כדור הארץ. דיימונד מראה כי בכל המקרים חברות משגשגות ומוצלחות קרסו עקב ניצול יתר של משאבי הטבע שלהם ועקב התפוצצות אוכלוסין. הגורם היחיד שאיננו מיוחס להתפוצצות אוכלוסין הוא ההשפעה המזיקה של אורגניזמים שמוגדרים כמינים פולשים המופצים על ידי האדם, באזורים שבו לא התקיימו קודם לכן בצורה טבעית, בין אם בכוונה ובין אם בשוגג. הספר מראה כי הסכנות האורבות לקיום החברה המודרנית דומות במהותן לסכנות שגרמו לקריסת חברות בעבר. הספר מתחלק לארבעה חלקים: החלק הראשון מתאר את הסביבה במדינת מונטנה של ימינו ומתמקד בחייהם של מספר אנשים על מנת להסביר כיצד החברה כיום משפיעה על הסביבה. החלק השני מתאר ציוויליזציות עבר שהתמוטטו. כדי לתאר את אופן ההתמוטטות של הציוויליזציות, דיימונד משתמש בחמישה גורמים חברתיים שכוללים: נזק סביבתי, שינוי אקלים, קבוצות אתניות עוינות ודעיכה במסחר כתוצאה מן הבעיות הסביבתיות. הציוויליזציות שדיימונד מתאר בחלק זה הן: אי הפסחא (ציוויליזציה שהתמוטטה לגמרי בשל נזק סביבתי). האי פיטקרן בפולינזיה (נזק סביבתי ודעיכת המסחר). בני אנסאזי מדרום-מערב ארצות הברית של ימינו (נזק סביבתי ושינוי אקלים). בני המאיה מאזור אמריקה המרכזית (נזק סביבתי, שינוי אקלים, ושכנים אויבים). הנורדים ששכנו בגרינלנד (נזק סביבתי, אובדן קשרי מסחר, שינוי אקלים, שכנים אויבים ואי הנכונות להשתנות לנוכח התמוטטות חברתית). לבסוף, דיימונד דן בשלושה סיפורי הצלחה מן העבר: האי הקטנטן טיקופיה השוכן באוקיינוס השקט. ההצלחה החקלאית של אזור מרכז גינאה החדשה. ניהול היערות בתקופת אדו ביפן. החלק השלישי מתמקד בחברה המודרנית: רצח העם ברואנדה בשנות התשעים, שנגרם באופן חלקי בשל התפוצצות אוכלוסין. הכישלון של האיטי לעומת ההצלחה היחסית של הרפובליקה הדומיניקנית, ששתיהן חולקות את האי היספניולה. הבעיות המצפות למדינה המתפתחת סין. הבעיות המצפות למדינה המודרנית אוסטרליה. החלק הרביעי מסכם את המחקר ודן בנושאים כגון עסקים וגלובליזציה, ולקחים מעשיים שניתן ללמוד. רובים חיידקים ופלדה- ספרו הקודם של דיימונד הספר התמוטטות באתר "טקסט" מנחם פרידמן, שבוע הספר, ספרים מומלצים: האומנם מצעדי איוולת?, באתר הארץ, 9 ביוני 2009 התמוטטות באתר אקו-ויקי
קונאן ילד העתיד

קונאן ילד העתיד (ביפנית: 未来少年コナン) היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שנוצרה על ידי הייאו מיאזאקי, על בסיס הספר הפוסט אפוקליפטי "The Incredible Tide"(אנ') של הסופר האמריקני אלכסנדר קי. הסדרה שודרה במקור ביפן ברשת NHK בין ה-4 באפריל ל-31 באוקטובר 1978. על בסיס הסדרה הופקו גם שתי סרטי הנפשה שיצאו לאקרנים בשנים 1979 ו-1984. סדרת ספין-אוף בשם "Future Boy Conan II: Taiga Adventure" בת 24 פרקים שודרה במקור ביפן בערוץ TBS מאוקטובר 1999 עד אפריל 2000. הסדרה לא שודרה בישראל, אך נקלטה בארץ עקב שידורה בערבית בערוץ 2 הירדני בתחילת שנות התשעים. עלילת הסדרה מתרחשת לאחר מלחמת עולם שלישית, אשר התרחשה במהלך יולי 2008, בה הצדדים המוערבים השתמשו בנשקים בעלי עוצמה חזקה יותר מנשק אטומי. המלחמה גרמה לכאוס מוחלט ולהרס בכל רחבי העולם. כתוצאה מכך מספר רעידות אדמה וגלי צונאמי התרחשו ברחבי העולם אשר גרמו לבסוף לחמש היבשות לשקוע עמוק מתחת לאוקיינוס. קבוצת אסטרונאוטים מחליטה לנסות ולברוח מן ההרס לחלל החיצון אך ניסיונם נכשל. אף על פי כן, אחת החלליות מצליחה לברוח מן ההרס ומתרסקת על אי קטן בלב האוקיינוס אשר שרד את ההרס באורח פלא. חברי צוות החללית מתיישבים באי. כ-20 שנים לאחר המלחמה, השורדים היחידים על האי הם ילד בשם קונאן אשר נולד באי ומתגורר בו עם סבו. בנוסף, ישנם מספר שורדים נוספים של המלחמה אשר מפוזרים במספר איים ברחבי האוקיינוס. בין השורדים ישנו ארגון פשע בשם "אינדאסטריה" אשר מנסה ללא הרף להשיג את הנשק רב העוצמה, המשתמש בטכנולוגיית אנרגיית השמש, בו נעשה שימוש במלחמה. בשל כך, אנשי אינדאסטריה חוטפים בתחילת הסדרה ילדה בת 11 בשם לאנה כקלף מיקוח, וזאת משום שסבה של לאנה, דוקטור לאו, הוא השורד היחיד אשר מתמחה בשימוש באנרגיית השמש. לאנה מצליחה לברוח מחברי ארגון אינדאסטריה ומגיעה לבסוף לאי של קונאן. בהמשך אנשי אינדאסטריה מגיעים גם כן לאי ולאחר קרב קצר עם קונאן הם מצליחים לחטוף את לאנה בשנית ותוך כדי גם הורגים את סבו של קונאן. קונאן מחליט למלא את משאלתו האחרונה של סבו ולהציל את לאנה. קונאן - הגיבור של הסדרה. נער יתום בן 11 אשר גדל על אי בודד במשך כל חייו יחד עם סבו. הוא אמיץ, אוהב הרפתקאות ובעל יכולת פיזית אדירה ויוצאת דופן. ידידה של לאנה היכול לתקשר איתה טלפתית. לאנה - ילדה בת אחת-עשרה. לאנה היא נכדתו של דוקטור לאו. לאנה היא ילדה מאוד בוגרת, אמיצה וחכמה יחסית לגילה. בעלת יכולת לדבר עם ציפורים ובעלת יכולת לתקשר באופן טלפתי עם סבה, ואפילו עם קונאן. לאנה היא ידידתו של קונאן. אנשי ארגון הפשע אינדאסטריה מעוניינים לחטוף אותה על מנת שתהווה קלף מיקוח כדי שסבה יגלה להם את הסודות הכרוכים בשימוש באנרגיית השמש. סבו של קונאן - הקפטן של חללית המילוט המקורית בעת המלחמה הגדולה. גימסי - ילד פרוע אשר מכיר את קונאן במהלך מסעו והופך לחבר הטוב ביותר שלו. מצטרף לקונאן במסעו. לפקי - הנבל הראשי בסדרה. מנסה בכל מחיר להשיג את הכוח של אנרגיית השמש על מנת לכבוש את העולם. פרופסור לאו - סבה של לאנה והניצול היחיד אשר מתמחה באנרגיית השמש. מדיה וקבצים בנושא קונאן ילד העתיד בוויקישיתוף "קונאן ילד העתיד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קונאן ילד העתיד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אורלה קראוזה

אורלה הרמן קראוזה (בדנית: Orla Hermann Krause;‏ 3 בנובמבר 1867 – 28 בספטמבר 1935) היה שחמטאי דני. קראוזה חלק מקום 4-6 בתחרות וילהלמסהאון בשנת 1892, הגיע שני, אחרי אנדראס רוזנדל בתחרות קופנהגן בשנת 1895, הגיע שני בתחרות קופנהגן בשנת 1899 (האליפות השנייה של ארצות הצפון, ניצח יורגן מולר), הגיע חמישי בתחרות קופנהגן בשנת 1907 (האליפות השביעית של ארצות הצפון, ניצח פאול לאונהרדט), חלק מקום שני, אחרי פאול יונר בתחרות קופנהגן בשנת 1916 (האליפות התשיעית של ארצות הצפון), חלק מקום 4-8 בתחרות קופנהגן בשנת 1924 (האליפות השתים עשרה של ארצות הצפון, ניצח אהרון נימצוביץ') וחלק מקום 5-8 בתחרות קופנהגן בשנת 1934 (האליפות השש עשרה של ארצות הצפון, ניצח אהרון נימצוביץ'). [1] קראוזה ייצג את דנמרק באולימפיאדת השחמט בשנת 1927, אולימפיאדת השחמט הראשונה שאורגנה על ידי פיד"ה שכללה התמודדות פתוחה, התמודדות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בלונדון בין 18 ביולי לבין 30 ביולי 1927. קראוזה שחק על הלוח הראשון ותוצאתו +4 –5 =6 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). נבחרת דנמרק זכתה במדליית הכסף על הישגה. [2] על שמו של קראוזה קרויה הסתעפות קראוזה בפתיחת רגלי המלכה 1. ד4 ד5 2. פו3 ג5. [3] קראוזה מצא רעיונות חדשים רבים בהגנה הסלאווית (אנ') במהלך שנות העשרים, בין היתר: .1 ד5 ד5 2. ג4 ג6 3. פו3 פו6 4. פג3 ד:ג4 5. א4 רו5 6. פח4 [4] קראוזה ניתח את המשחקים של שלוש אליפויות ארצות הצפון בספר De nordiska schackkongresserna: Stockholm 1897, Köpenhamn 1899, Göteborg 1901 [5](הקישור אינו פעיל) אורלה קראוזה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אורלה קראוזה באולימפיאדת השחמט בשנת 1927 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נכטאן השני, מלך הפיקטים

נכטאן או נכטאן נפוס אוארב (באנגלית: Nechtan, בגאלית סקוטית: Nechtan nepos Uerb - "נכטאן אחיינו של אוארב"; נפטר ב-616 או 620) היה מלך הפיקטים במשך 19 (או 23) שנים, משנת 597 ועד מותו. על פי "דברי ימי הפיקטים", נכטאן מלך לאחר מותו של קודמו, גרטנייט השני בשנת 597. שנת מותו של נכטאן אינה ידועה בבירור. ייתכן ומדובר בנכטאן בנו של קאנו, אשר על פי "דברי ימי אלסטר" נפטר בשנת 621, אולם תאריך זה אינו עולה בקנה אחד עם אירועים המתוארים בכרוניקות אחרות. ייתכן ונכטאן ייסד את המנזר באברנת'י (אולם ייתכן והיה זה נכטאן הראשון אשר ייסד את המנזר). אנדרו מוייטאון, בכתביו "Orygynale Cronykil of Scotland" מתבלבל בין נכטאן השני לנכטאן הרביעי ומציין כי נכטאן השני ייסד קתדרלה המוקדשת לבוניפס הקדוש ברוזמארקי שבבלק אייל (כאשר זו נוסדה על ידי נכטאן הרביעי). דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרטנייט השני, מלך הפיקטים

גרטנייט השני או גרטנייט מק דומלך (באנגלית: Gartnait II, בגאלית סקוטית: Gartnait mac Dolmech- "גרטנייט בנו של דומלך"; נפטר ב-597) היה מלך הפיקטים, משנת 586 לערך ועד מותו. על פי "דברי ימי טיגרנאך" מלך גרטנייט לאחר מותו של קודמו, ברידיי הראשון בשנת 581, ומלך עד שנת 597. על פי "דברי ימי אלסטר" היה גרטנייט השני בנו של אידאן מק גאבראן (Áedán). לאחר מותו של גרטנייט עלה לשלטון נכטאן השני. דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים
השריר השוקתי הקדמי

השריר השוקתי הקדמי (TA: Musculus tibialis anterior) נמצא במדור הקדמי של השוק. כיווצו מניע את הקרסול לכיוון כפיפה גבית ואת כף הרגל הוא מפנה כלפי פנים (אינוורסיה). כמניע עיקרי של הקרסול, פגיעה בתפקוד השריר תגרום לצניחת כף רגל. השריר השוקתי הקדמי ממוקם במדור הקדמי של השוק. הוא עמוק יותר מהעור בלבד. תחילתו של השריר בפן הצידי של עצם השוקה. גיד השריר נכנס לחלקה העליון השטחי של כף הרגל ונאחז בעצם הטריז השנייה ובעצם המסרק הראשונה של כף הרגל. השריר השוקתי האחורי מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים הרביעי והחמישי (L4, L5) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus). כף רגל ימין במבט תיכון. בכחול מובלטות המעטפות הסינוביאליות של הגידים שוק במבט צידי מדיה וקבצים בנושא השריר השוקתי הקדמי בוויקישיתוף
הרסט

האם התכוונתם ל... ויליאם רנדולף הרסט (1863–1951) – מו"ל עיתונות אמריקאי, היה מגדולי בעלי העיתונים בארצות הברית טירת הרסט (אנ') – טירה מפוארת שהייתה בבעלותו של ויליאם רנדולף הרסט, ומהווה כיום מוקד תיירות בקליפורניה הרסט כלי תקשורת (אנ') ("תאגיד הרסט") – תאגיד תקשורת המונים אמריקאי שנוסד על ידי ויליאם רנדולף הרסט פטי הרסט (ילידת 1954) – נכדתו של ויליאם רנדולף הרסט, קורבן חטיפה שזמן קצר לאחר מכן הפכה לפושעת בעצמה ג'ף הרסט (יליד 1941) – כדורגלן אנגלי, השחקן הראשון שהבקיע שלושער במשחק הגמר של המונדיאל מייקל הרסט (יליד 1957) – שחקן טלוויזיה וקולנוע ניו זילנדי
כביש 1 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כביש 1 – כביש מהיר בישראל, המחבר בין תל אביב לירושלים שדרות בר-לב בירושלים, המוכרת כ"כביש (עירוני) מספר 1" כביש 1 (אוסטרליה) – כביש לאורך החוף של היבשת אוסטרליה כביש 1 (איסלנד) – הכביש הראשי והחשוב באיסלנד פאהוניות'ין – כביש ראשי בתאילנד, אשר ידוע גם בשם כביש 1. דרך מדינת קליפורניה מספר 1 – כביש העובר לאורך חלק נכבד מחוף האוקיינוס השקט של מדינת קליפורניה בארצות הברית כביש אחד (כתב עת) – מגזין תרבות ישראלי
חורשים

חוֹרְשִׁים הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, במועצה אזורית דרום השרון. הקיבוץ שוכן במרכז השרון כ־5 ק"מ צפונית לראש העין ודרומית־מזרחית לכפר סבא, בין ג'לג'וליה לכפר קאסם. מקור השם בכפר בשם "חירבת חרש", שיבוש השם "חירבת קורייש". הקיבוץ עלה על הקרקע בינואר 1955 כקיבוץ ה-69 של הקיבוץ הארצי. מקימיו היו גרעין של חברי השומר הצעיר ילידי ישראל, רובם מאזור חיפה. בשנת 1957 נכנסו שש המשפחות הראשונות לבתי הקבע הראשונים. על פי ההזמנה לטקס העלייה על הקרקע בדצמבר 1954 (בגלל גשם שוטף נדחה והתקיים ב-13.1.55), בתחילה נקרא הקיבוץ החורשים. בהזמנה לחגיגות במלאת שנה כבר קוצר שמו לחורשים (בשני השמות במשמעות חרישה). טעות קריינית בהודעות תנועה ברדיו יצרה בטעות את השיבוש חורָשים (במשמעות חורשה). שטח הקיבוץ בעת הקמתו היה כ-1,400 דונם. שטח הקיבוץ הוא כ-3,000 דונם. ממזרח לקיבוץ שוכן יער חורשים. בקיבוץ פועלים מספר מפעלי תעשייה לרבות "תרמוקיר" לקידום בנייה ירוקה ושיטות מתקדמות בבנייה. המפעל הוקם בשנת 1980 והחל משנת 2002 בראשו עומד אלי כהן. מדשאה בקיבוץ בית מגורים בקיבוץ רפת חולבות מדיה וקבצים בנושא חורשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חורשים סיפור מקומי קיבוץ חורשים - סיפור התפתחות הקיבוץ בארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן יאיר דואר, לנו המגל הוא החרב, יד טבנקין, 1992, עמ' 243–247 חורשים (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 קיבוץ התנחל בגבול המשולש, זמנים, 14 בינואר 1955 קיבוץ החורשים חוגג שנה, על המשמר, 9 באוקטובר 1955 ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הולגר נורמן הנסן

הולגר נורמן הנסן (בדנית: Holger Norman-Hansen‏; 2 בינואר 1899 – 26 במרץ 1984) היה שחמטאי דני. ניצח באליפות דנמרק בשחמט בשנת 1939 לאחר פלייאוף. סיים במקום ראשון משותף בשנת 1936 אך הפסיד בפלייאוף. הנסן ייצג את דנמרק באולימפיאדת השחמט בשנת 1927, אולימפיאדת השחמט הראשונה שאורגנה על ידי פיד"ה שכללה התמודדות פתוחה, התמודדות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בלונדון בין 18 ביולי לבין 30 ביולי 1927. הנסן שחק על הלוח השני ותוצאתו +11 –2 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). נבחרת דנמרק זכתה במדליית הכסף על הישגה, והנסן זכה במדליית הזהב על הישג אישי. בין היתר ניצח את ז'אק מיזס, ארפאד ויידה ואת מריו מונטיצ'לי. [1] באולימפיאדת השחמט בשנת 1928, הנסן שחק על הלוח הראשון ותוצאתו +4 -7 =5. בין היתר ניצח את ג'ורג' קולטנובסקי ואת מריו מונטיצ'לי. באולימפיאדת השחמט הבלתי רשמית בשנת 1936, שהתקיימה במינכן, הנסן שחק על הלוח השני ותוצאתו +8 -6 =5.} בין היתר ניצח את יצחק ויסטנייצקי ואת לודביק פרינס. הולגר נורמן הנסן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) משחקיו של הולגר נורמן הנסן באולימפיאדות השחמט, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שריר הבטן המלוכסן החיצוני

שריר הבטן המלוכסן החיצוני (TA: Musculus obliquus externus abdominis) הוא אחד מהשרירים המהווים את דופן הבטן ואחד מהמניעים של הגו. מבין שלושת השרירים המרכיבים את דופן הבטן הקדמי-צידי (המלוכסן החיצוני, שריר הבטן המלוכסן הפנימי ושריר הבטן הרוחבי), המלוכסן החיצוני הוא הגדול ביותר והשטחי ביותר (הקרוב ביותר לעור). השריר תומך באיברים הפנימיים שבחלל הבטן ודוחס אותם וכן משתתף בהנעת הגו לכיוון כיפוף ובתנועות פיתול. שריר הבטן המלוכסן החיצוני מרכיב את חלקה השטחי של דופן הבטן הקדמי-צידי. חלקו השרירי נמצא בחלק הצידי של הבטן והאלל (aponeurosis) הסיבי שלו בחלק הקדמי של הבטן. תחילתו של השריר במשטחים החיצוניים של שמונה הצלעות התחתונות (צלע חמישית עד צלע שתים עשרה). מכל צלע נמשכת "אצבע" שרירית לכיוון מטה וקדימה, המתחברת לאצבעות השכנות לה. מבין חמש האצבעות העליונות ולכיוון ההפוך (למעלה ואחורה) נמשכים סיביו של שריר המסור הקדמי. חלקו הסיבי של השריר, אלל שריר הבטן המלוכסן החיצוני, נאחז בקו הלבן, בגבשושית החיק וברכס הכסל. סופו התחתון של האלל מתקפל בחזרה למעלה ויוצר את רצועת המפשעה הנמשכת מקוץ הכסל הקדמי העליון עד גבשושית החיק. שריר הבטן המלוכסן החיצוני מעוצבב על ידי ששת עצבי החזה התחתונים (T7-T12) ועל ידי העצבים התת-צלעיים. אנטומיה טופוגרפית (גו במבט קדמי, בית חזה במבט צידי) מדיה וקבצים בנושא שריר הבטן המלוכסן החיצוני בוויקישיתוף
אצטדיון שיקרי סראג'ולו

אצטדיון שיקרי סראג'ולו (בטורקית: Fenerbahçe Şükrü Saracoğlu Stadyumu) נמצא במחוז קדיקוי שבעיר איסטנבול ומשמש את פנרבחצ'ה במשחקיה הביתיים. האצטדיון מכיל 53,586 מקומות. האצטדיון אירח את גמר גביע אופ"א 2009 בין שחטאר דונצק לורדר ברמן. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון שיקרי סראג'ולו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון שיקרי סראג'ולו האצטדיון באתר הרשמי של פנרבחצ'ה האצטדיון באתר The Stadium Guide האצטדיון באתר World Stadiums תמונות מזוויות שונות מתוך האצטדיון ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חור אחע

חוֹר אַחַע הוא הפרעה השני בשושלת הראשונה בתקופה השושלתית הקדומה. הוא חי בסביבות המאה ה-31 לפנה"ס. השם חור מגיע משם האל המצרי הורוס שפירושו בז, ואחע משמעו לוחם. יש שזיהו אותו עם מנס אשר איחד את מצרים התחתונה ואת מצרים העליונה לממלכה אחת, אולם ככל הנראה מנס הוא אביו של חור-אחע, נערמר. חור-אחע הומלך בסביבות גיל שלושים ושלט עד גיל 62. אגדה מספרת שהוא נלקח על ידי היפופוטם שהיה ההתגלות האלוהית של האל סת. היסטוריה של מצרים העתיקה פרעוני מצרים נערמר מדיה וקבצים בנושא חור אחע בוויקישיתוף חור אחע, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ואן לאפורטה

ז'וֹאָן לַאפּוֹרטָה אִי אֶסטרוּק (נולד ב-29 ביוני 1962 בברצלונה שבספרד) הוא עורך דין קטלאני, המכהן בתור נשיא מועדון הכדורגל ברצלונה, תפקיד בו כיהן גם בשנים 2003–2010. בשנת 1996 הוא ביחד עם אנז'ל קולום ופילאר ראולה הקימו מפלגה מקומית חדשה. אך ניסיון זה לא הצליח. לאפורטה החל את הקריירה שלו עם ברצלונה כמנהיג "אלפנט בלאו" (הפיל הכחול), קבוצה שהתנגדה לנשיא לשעבר ז'וזפ ליואיס נונייס ואשר, ב-1998, ניסתה ללא הצלחה להפעיל הצעת אי אמון כנגדו. ב-2003 גבר לאפורטה על לואיס בסאט בבחירות לתפקיד נשיא ברצלונה. כמנהל הטכני של הקבוצה מינה לאפורטה את כדורגלן העבר במועדון צ'יקי בגיריסטיין. עם הגעתם לקבוצה, החתים המועדון את הכדורגלן הברזילאי רונאלדיניו ואת המאמן ההולנדי פרנק רייקארד. עמם, פתח המועדון בתקופה חדשה עם ניהול חדש ושונה מקודמיו. העונה הראשונה החלה בצורה תהומית, ובשל כך נאלץ לאפורטה בקביעות לגייס הבנה וסבלנות מאוהדי הקבוצה, ובעזרת רייקארד, נבנה המועדון מחדש עם סגל צעיר יותר סביב הנהגתו של רונאלדיניו. לאפורטה נחשב להצלחה - רוב החובות הכספיים שולמו והמועדון זכה בארבע אליפויות הליגה הספרדית ובשני גביעי ליגת האלופות. בנוסף, החליט לאפורטה לפעול נגד האלימות בקאמפ נואו, בייחוד נגד קבוצת האוהדים המכונה "Boixos Nois" (בוישוס נויס - בתרגום חופשי מקטלאנית: "בנים כועסים"), תוך שהוא סופג עלבונות ואיומים על חייו. חקירת משטרה חשפה שחברים בבוישוס נויס תכננו לחטוף אותו, אך תכנון זה לא יצא אל הפועל. הקדנציה הראשונה של לאפורטה כללה זכייה באליפות הליגה ב-2005 ובדאבל ב-2006, כשבקבוצה משחקים שחקני רכש כדקו, סמואל אטו, הנריק לארסון ורונאלדיניו, לצד שחקני בית כגון צ'אבי, ויקטור ואלדס וקרלס פויול. לאפורטה החל את כהונתו השנייה ב-22 באוגוסט 2006, כשהיה המועמד היחיד שצבר מעל ל-1,804 חתימות חברי מועדון. כהונתו הסתיימה באופן רשמי בשנת 2010, והוא הוחלף בסנדרו רוסל. כהונתו השנייה של לאפורטה הייתה אף מוצלחת יותר מקודמתה, אף על פי שהחלה בצורה מאכזבת למועדון - הקבוצה לא הצליחה לזכות באליפות במשך שנתיים. בתום עונת 2007/08, החליט לאפורטה להחליף את מאמן הקבוצה, רייקארד, בשחקן העבר של הקבוצה, ז'וזפ גוארדיולה. עם גוארדיאולה כמאמן זכתה הקבוצה בטרבל הראשון בהיסטוריה של הכדורגל הספרדי - זכייה באליפות הליגה, בליגת האלופות ובגביע המלך הספרדי באותה עונה. בסגל הקבוצה בעונה זו בלטו אנדרס אינייסטה, צ'אבי, פויול, אטו, תיירי הנרי וליונל מסי. בעונה הבאה, עונת 2009/10 זכתה פעם נוספת הקבוצה באליפות, כשבחוד ההתקפה משחק זלאטן איברהימוביץ' במקומו של סמואל אטו. בתום עונה זו הסתיימה תקופת הכהונה השנייה של לאפורטה. ב-7 במרץ 2021, נבחר לאפורטה ברוב גדול בשלישית על ידי חברות וחברי מועדון הכדורגל ברצלונה, לכהן כנשיא המועדון. בזכייה זו לאפורטה גבר על ויקטור פונט וטוני פריישה. לאפורטה הוא עורך דין במקצועו, ושותף במשרד עורכי דין. הוא נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא ז'ואן לאפורטה בוויקישיתוף ז'ואן לאפורטה, ברשת החברתית פייסבוק ז'ואן לאפורטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'ואן לאפורטה במדור הנשיאים של האתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה
שרגא ויינברג

שרגא ויינברג (נולד ב-25 במרץ 1966) הוא טניסאי ישראלי וספורטאי ספורט נכים. בעל מדליית כסף פאראלימפית ואלוף עולם. ויינברג נולד עם מחלה גנטית נדירה בשם פרכת שפוגעת בצפיפות העצם וגורמת לריבוי שברים, ועבר ניתוחים רבים בצעירותו. הוא החל להתאמן בטניס במסגרת מרכז הספורט לנכים ספיבק רמת גן, ועוסק בספורט זה באופן מקצועי. ויינברג עובד כמנהל חשבונות בחברת סנו מזה שלושים שנה. נשוי לכרמית ואבא לנעמה. אחיו אבי ויינברג התחרה גם הוא במשחקים הפאראלימפיים, בשנת 1992. בשנת 2001 דורג במקום הראשון בעולם בטניס יחידים. בשנת 2003 זכה במקום הראשון בעולם בטניס זוגות. בחמש השנים שקדמו למשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) היה ויינברג אלוף ישראל. במשחקים עצמם הוא התחרה בטניס ליחידים והגיע עד לשלב רבע הגמר. במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) זכה עם בועז קרמר במדליית כסף בטניס לזוגות. בשנת 2012, החל להתאמן אצל מרטין גילברט. במאי של אותה שנה העפיל עם נועם גרשוני לשלב חצי הגמר בתחרות זוגות, במסגרת הטורניר הבינלאומי ביפן לטניס כיסאות גלגלים. בהמשך אותה שנה השתתף בנבחרת הישראלית למשחקים הפאראלימפים 2012, וזכה יחד עם גרשוני במדליית ארד בטורניר לזוגות. ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016). שבר את השיא במשחק הזוגות יחד עם איתי ארנליב כנגד הצמד הבריטי - ביורדקין ולפטורן, במשחק הטניס הארוך ביותר במשחקים הפאראלימפיים, אולם לא הצליח לזכות במדליית הארד. בשנת 2019 דורג במקום העשרים בעולם בטניס כיסאות גלגלים. באפריל 2021 דורג במקום ה-12 בעולם וקבל כרטיס למשחקים הפאראלימפיים בטוקיו (2020), לאחר שזכה במקום הראשון בטורניר טניס בינלאומי בטורקיה. בנוסף זכה בטורניר הזוגות יחד עם יוסי סעדון מבית הלוחם תל אביב. 2000, 2004 אליפות העולם 2003 גביע האומות 2021 טורניר טורקיה 2008 בייג'ינג 2018 הולנד 2012 לונדון מדיה וקבצים בנושא שרגא ויינברג בוויקישיתוף שרגא ויינברג, באתר ה-ITF פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) סיון רביב, עם 170 שברים בגוף: שרגא אלוף אולימפי בטניס, באתר ynet, 30 ביוני 2011 אורי קידר, האלוף הישראלי שאתם לא מכירים: שרגא ויינברג נוסע לריו כדי לחזור עם זהב, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 14 באוגוסט 2016 צור רוזנצוויג, ‏אליפות ישראל בטניס כיסאות גלגלים: ויינברג וברדיצ'בסקי שמרו על התואר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 בנובמבר 2017 איתמר קציר, בן 53, נכה, מנהל חשבונות ואיש משפחה. בשאר הזמן הוא זוכה במדליות אולימפיות, באתר הארץ, 13 במאי 2019 המשלחת שלנו לבייג'ינג באתר One התקווה שווה הרבה זהב באתר וואלה, 13.9.2004 והיסטורית הדירוגים באתר התאחדות הטניס הבינלאומית יאיר צוקר, ‏שיא לצמד הישראלי: משחק הטניס הארוך בתולדות המשחקים הפרלימפיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בספטמבר 2016 שרגא ויינברג עלה לחצי גמר אליפות ישראל, באתר ערוץ הספורט, 7 במאי 2019 טניס פראלימפי: שרגא וינברג זכה בטורניר בטורקיה, באתר ynet, 29 באפריל 2021
הפרגה

הפרגה היא תהליך חקלאי של יצירת עמוד תפרחת טרם הגעתו של צמח שנשתל לבגרות מלאה ולמלוא גודלו. הפרגה מתרחשת במקרים מסוימים של עקה א-ביוטית (בדרך כלל עקת טמפרטורה), הגורמת ליצירה מוקדמת מהרגיל של עמוד תפרחת, וכתוצאה מכך יצירת פרחים וזרעים. הפניית האנרגיה מתהליך הגידול הנורמלי לכיוון פריחה מוקדמת היא ניסיון של הצמח להגיע לפוריות, ולהתרבות בהקדם האפשרי, לפני שהעקה תהרוג את הצמח כולו. התופעה מוכרת בחקלאות בצמחים המגודלים לצורך שימוש בעליהם, כגון תרד, חסה, כרוב וכדומה, אולם מוכרת גם בסוגים אחרים של גידולים. בגידולים חקלאיים המיועדים לאכילה תופעה זו גורמת במקרים רבים ליצירת טעם מר בגידול. ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טבור

המונח "פופיק" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פופיק (פירושונים). טבור (בסלנג: פּוּפּיק, שאול מרוסית דרך היידיש; נקרא גם קורקבן) הוא אזור במרכז הבטן שבו פני השטח אינם בגובה שווה לשאר האזור. כאשר העובר נמצא ברחם אמו הוא מחובר לשליה באמצעות חבל הטבור, המספק לו את צרכיו ואת חומרי הבניין שהוא נזקק להם. לאחר הלידה חותכים את חבל הטבור, והוא נותר כמין גלד באזור. כשבועיים אחרי הלידה נושר הגלד ונשארת גומה - הטבור. מבחינה צורנית, מקובל לדבר על קיומן של שתי צורות עיקריות האפשריות לטבור: "שקוע" או "בולט". כמו כן, ישנה חלוקה לצורות משנה כגון "פונה ימינה" או "פונה שמאלה" וכדומה. הסיבות לקבלת צורת טבור אחת או אחרת אינן ברורות. כמו כן, לא נמצא הבדל בין צורות טבור נשיות לצורות גבריות. ישנה טענה כי צורת הטבור יכולה להוות מזהה ייחודי כמו טביעת אצבעות. במהלך התקופה שבה נהגו להשאיר את הבטן מכוסה לא הייתה כל אופנה לטבור, אך מרגע שהופיעו חולצות הבטן והמנהג לחשוף אותו התפתחה אופנה סביבו. יש המעטרים את טבורם עם פירסינג או עם קעקוע סביבו. אפשרות נוספת היא ניתוח פלסטי לשינוי צורתו של הטבור כדי שיראה כמו שבעליו רוצים. לעיתים מצטברים סיבי בגדים ותאים מתים בטבור, תופעה הקרויה מוך טבורי. מוך טבורי דם טבורי ראש מדוזה יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: הטבור כמסמן מיני, באתר "הידען" אביבה לורי, קופצים מעל הפופיק, באתר הארץ, 14 ביוני 2006 טבור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שריר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שריר – רקמה ביולוגית המורכבת ממספר רב של תאים גליליים מוארכים המסודרים במקביל אישים ששם משפחתם שריר: אברהם שריר – חבר הכנסת, שר המשפטים והתיירות בממשלות יצחק שמיר אפי שריר – צלם ישראלי אפרים שריר – איש ציבור ישראלי, ראש עיריית נהריה גילי שריר – ג'ודוקא ישראלית דוד שריר – צייר ומעצב תפאורות ותלבושות ישראלי חיים שריר – מפיק טלוויזיה וקולנוע ישראלי לימור שרייבמן-שריר – מלכת היופי של ישראל לשנת 1973, רופאה וסופרת מיכה שריר – מתמטיקאי ישראלי עידו שריר – מנהל ישראלי רענן שריר – מפקד הנח"ל, ומנכ"ל רשת עמל שרייר
בז (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בזיים – משפחה של עופות דורסים מהירים בז – סוג עוף דורס במשפחת הבזיים בזון – סוג בז גמדי בז צוחק – סוג של בז ממוצא נאוטרופי בז יערות סוג בז ממוצא נאוטרופי F-15 איגל – מטוס קרב רב-משימתי, שרוב דגמיו מכונים בחיל האוויר הישראלי "בז" פאולו סבולדלי – רוכב אופניים איטלקי הידוע בכינויו "הבז" ("Il falco") מימינו (בגאורגית: בז) - שמם של שני סרטי קולנוע גאורגים הבז – סיפור קצר מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, שפורסם בקובץ הדקאמרון בשנת 1353. פאלקון בוז באז