laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דאגלס הנשל

דאגלס ג'יימס הנשל (באנגלית: Douglas James Henshall; נולד ב-19 בנובמבר 1965) הוא שחקן סקוטי. הוא ידוע בעיקר מתפקידו כפרופסור ניק קאטר בסדרת המדע בדיוני הבריטית בראשית ובתפקיד ג'ימי פרז בדרמת הפשע שטלנד. הנשל נולד בגלאזגו שבסקוטלנד. ב-1993 הופיע הנשל בסדרת הטלוויזיה של דניס פוטר "שפתון על צווארונך". בשנים 1992 עד 1996 הוא גילם את ט. אי. לורנס בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אינדיאנה ג'ונס הצעיר". תפקידו המצליח הראשון בסרט קולנוע היה בתפקיד אדגר בסרט "מלאכים וחרקים" (1995), עיבוד לרומן באותו שם מאת א. ס. בייאט. ב-1997 כיכב בסרט הטלוויזיה "Sharpe's Justice", ב-1998 הופיע בקומדיה "יתומים" ובקומדיה הרומנטית "The Man with Rain in His Shoes", ב-2001 שיחק בסרט "The Lawless Heart" וב-2002 בסרט המתח "Silent Cry". הנשל כיכב בסדרות טלוויזיה רבות והוא מוכר מתפקידיו בסדרה " Psychos" מ-1999, "Kid in the Corner" עליו זכה בשנת 2000 בפרס נימפת הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה בפסטיבל הטלוויזיה של מונטה קרלו. ב-2000 השתתף במיני-סדרה עיבוד לרומן "אנה קארנינה", ב-2003 שיחק בסדרה "Loving You". ברדיו שיחק הנשל בתפקיד רומיאו ב"רומיאו ויוליה" (1999) ובתפקיד דייוויד ב-"The Long Farewell" (מ-2002). בקיץ 2002 חזר הנשל לבמת התיאטרון בלונדון והופיע בתפקיד מייקל בקונין בטרילוגיה של טום סטופארד "חוף אוטופיה", בתיאטרון הלאומי. השתתף בסדרה בראשית בתור ד"ר ניק קאטר, בתפקיד ראשי במשך 3 עונות (2007–2011). בקומדיה הבריטית "French Film" שיחק הנשל בתפקיד מרקוס לצדם של יו בונוויל ואן-מארי דאף. עוד השתתף הנשל בעיבוד מ-2009 "דוריאן גריי" בתפקיד ד"ר אלן קמפבל. בסדרת הטלוויזיה "Collision" של ITV1 גילם הנשל קצין שחוקר תאונות דרכים. ב-2010 כיכב הנשל בסדרת הדרמה "The Silence" של BBC1. עוד השתתף בעונה החמישית של הסדרה "לואיס" בפרק "The Mind Has Mountains", ובתפקיד קרדוק בדרמה ההיסטורית "The Eagle" מ-2011. בקיץ 2011 הופיע הנשל במחזה "בגידה" מאת הרולד פינטר בתיאטרון קומדי שבווסט אנד לונדון. הוא שיחק בתפקיד המאהב של אמה אותה גילמה קריסטין סקוט-תומאס. בתפקיד הבעל שיחק בן מיילס ובמאי ההצגה היה איאן ריקסון. בסתיו 2012 גילם את דמותו של אוליבר קרומוול בבכורה של המחזה "55 ימים" (אנ'). ב-2012 כיכב הנשל בתפקיד אוגוסטוס קריבן במיני-סדרה "הסודות של קריקלי הול" ובסרט הטלוויזיה "דלתות נפתחות" של רשת ITV, עיבוד לספר באותו שם מאת איאן רנקין. ב-2013 שיחק הנשל בתפקיד מפקח בילוש ג'ימי פרז בדרמה של ה-BBC "שטלנד". הסרט מבוסס על הספר "Red Bones" מסדרת ספרי הפשע של אן קליבס. העונה השנייה של הסדרה מבוססת על ספרים נוספים של קליבס "Raven Black",‏ "Dead Water" ו-"Blue Lightning". הסדרה שודרה בבריטניה במרץ ובאפריל 2014. ב-2015 שיחק הנשל בסדרת הטלוויזיה "זרה" בתפקיד טאראן מק'קווארי. בשנת 2023 שיחק בדרמת הפשע של נטפליקס "מי את ארין קרטר?" שם גילם את דניאל לאנג. מדיה וקבצים בנושא דאגלס הנשל בוויקישיתוף דאגלס הנשל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאגלס הנשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דאגלס הנשל, באתר AllMovie (באנגלית) דאגלס הנשל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דאגלס הנשל, באתר MusicBrainz (באנגלית) Charles Spencer, ‏Betrayal, Comedy Theatre, review, The Telegraph, 17 June 2011 ביקורת על המחזה "בגידה", The Guardian, 17 ביוני 2011 ביקורת על המחזה "בגידה", The Independent, 17 ביוני 2011 The Silence BBC1
אבלון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבלון – אי אגדי. אבלון – סרט בבימויו של בארי לוינסון. אבלון – משחק קופסה. פרנקי אבלון – זמר אמריקאי אבלון – שיר של להקת רוקסי מיוזיק
אלכסנדר ס. ניל

אלכסנדר סאת'רלנד ניל (באנגלית: Alexander Sutherland Neill; ‏ 17 באוקטובר 1883 – 23 בספטמבר 1973) היה מורה וסופר סקוטי. עיקר פרסומו בא מבית הספר והפנימייה סאמרהיל, אותם הקים ב-1921 וניהל עד 1971. אחרי שלימד בבתי ספר רגילים והגיע למסקנה כי שיטת הלימוד אינה מתאימה ומדכאת את הילד, הקים את המוסד, שם נהוג חופש ועצמאות מרבית לילדים. על שם סמארהיל, קרויה שיטת החינוך החופשי, ממנו מסתעפת גם שיטת החינוך הדמוקרטי. ניל גרס כי בית הספר נועד לשמש מחסה מהרוע הקיים בעולם וכלשונו של ניל כשנפרד מבוגרי בית הספר: "עם צאתכם מכאן תיכנסו לעולם של אנשים מדוכאים, מנוונים מבחינה רגשית, שחונכו לשנוא; היזהרו בדרככם". לפי עדויות תלמידיו, אלכסנדר ניל נהג לשחות בעירום בבריכת בית הספר יחד עם תלמידיו. ניל נולד ב-17 באוקטובר 1883 בפורפר, סקוטלנד לג'ורג' ומרי ניל. אביו היה מורה והוא גדל במשפחה קלוויניסטית אדוקה. אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר ס. ניל אלכסנדר ס. ניל, ברשת החברתית Goodreads אלכסנדר ס. ניל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אלכסנדר ס. ניל בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אלכסנדר סתרלנד ניל (1883-1973), דף שער בספרייה הלאומית אברום תומר, ‏"יצירתיות בחלל חינוכי", השילוח, גיליון 14, אפריל 2019 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר ס. ניל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגביע הארץ-ישראלי 1932

הגביע הארץ ישראלי 1932 הייתה התחרות הארצית הרביעית שאורגנה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל. המשחקים הסתיימו ב-7 במאי 1932. בתחרות השתתפו 12 קבוצות. קבוצת המשטרה הבריטית זכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות במועדון. באותה שנה הקבוצה זכתה גם בתחרות הליגה הראשונה בכדורגל בארץ ישראל (ולמעשה בדאבל הראשון בענף הכדורגל של ארץ ישראל). המשחק ננטש בדקה 37' והוחלט על ניצחון טכני של הקבוצה המשטרתית הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. בכוכבית (*) מסומנות קבוצות שלא שיחקו בליגה הראשונה. קבוצת המשטרה הבריטית הוכרזה כמנצחת.
ג'ואי ראמון

ג'פרי היימן (באנגלית: Jeffry Ross Hyman;‏ 19 במאי 1951 – 15 באפריל 2001) נודע יותר בכינוי ג'ואי ראמון (Joey Ramone) היה מוזיקאי אמריקאי-יהודי, סולנה של להקת הפאנק ראמונס. ג'ואי גדל ברובע קווינס שבניו יורק והיה מעריץ של להקת המי. הוא החל לנגן על תופים כשהיה בן 13, וכשהקים ביחד עם חבריו את להקת ראמונס הוא ניגן בתור המתופף של הלהקה. מיד לאחר ההופעה הראשונה של ראמונס החליט ג'ואי לעזוב את התופים ולהתמקד בשירה, את מקומו על התופים תפס טומי ראמון שהיה גם המנהל של הלהקה. כאשר הלהקה הייתה כבר בשיאה "גנב" ג'וני ראמון, חברו של ג'ואי והגיטריסט של ראמונס, את חברתו של ג'ואי, לינדה. בעקבות זה ג'ואי לא דיבר עם ג'וני וכתב את הלהיט המפורסם The KKK Took My Baby Away. הקו קלאקס קלאן מוזכרים בשיר עקב דעותיו של ג'וני. לבסוף ג'וני ולינדה נישאו. ג'ואי נפטר בגיל 49 כאשר חלה בסרטן הלימפה. בלוויה של ג'ואי אמר אחיו "יכולתי לדבר על ג'ואי יום שלם, אך ג'ואי יכול היה להגיד הכול ב-2 דקות ו-10 שניות". במשפט הזה הוא התכוון לשירים הקצרים שלרוב לא ארכו יותר מ-2 דקות שג'ואי כתב לראמונס. ב-1 בדצמבר 2003 חנכה עירית ניו יורק כיכר שנקרא על שמו של ג'ואי ראמון. הכיכר ממוקמת סמוך למועדון "CBGB" שבו הירבו ראמונס לנגן. מדיה וקבצים בנושא ג'ואי ראמון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ואי ראמון ג'ואי ראמון, ברשת החברתית פייסבוק ג'ואי ראמון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ואי ראמון, באתר Discogs (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר Songkick (באנגלית) ג'ואי ראמון, באתר Genius ג'ואי ראמון, באתר SecondHandSongs ג'ואי ראמון, באתר DNCI ג'ואי ראמון, באתר בילבורד (באנגלית) אור ברנע, מצפה ראמון, באתר ynet, 19 במאי 2011 ג'ואי ראמון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ריפין

ריפין (בפולנית: Rypin) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית קויאוויה-פומרניה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. ריפין נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1345 הוענקו לה זכויות עיר, והיא הוקפה בחומה. באמצע המאה ה-17 נהרסה העיר כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בתחילת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיר כתוצאה מקרבתה לחזית. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מהמאה ה-16, וקהילה מאורגנת התקיימה בה מאמצע המאה ה-18. משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית ולדרום אמריקה בשל המצב הכלכלי הקשה בה, ובשל הגבלות שונות שהוטלו עליהם. בשנת 1915 הוקם בעיר בית ספר עברי ראשון, לאחר שנה הוקם בה תלמוד תורה חדש, ולאחר שנתיים הוקם בה גם בית ספר דתי. עם תום מלחמת העולם הראשונה התעללו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול. בין מלחמות העולם נמנו בעיר 2,791 יהודים, כ-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הטלת חרם על עסקיהם. ב-8 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, לאחר שהופצצה על ידם מספר ימים. בו ביום החלו הגרמנים בשוד רכוש יהודי העיר, ובהמשך, הטילו על בני הקהילה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת נכבדי הקהילה כבני ערובה. ב-7 באוקטובר 1939 העלו הגרמנים באש את בית הכנסת ואת בית המדרש שבעיר, ולאחר מכן, הטילו על יהודי העיר קנס בגין השריפה שנגרמה. ב-15 באוקטובר 1939 ירו הגרמנים למוות בכ-150 יהודים מהעיר. ב-26 באוקטובר 1939 נצטוו יהודי העיר לענוד טלאי צהוב וסרט זרוע. ב-15 בנובמבר 1939 גורשו כל יהודי ריפין מהעיר, בשל סיפוחה לרייך השלישי. אלו הגיעו בהמשך ליישובים שונים, ובהם מלאווה, פלונסק, צ'חאנוב, מקוב מזובייצקי ושרנסק. לאחר הגירוש חרשו הגרמנים את שטח בתי העלמין היהודיים בעיר. רובם המוחלט של יהודי ריפין נספו לבסוף במחנות ההשמדה. מדיה וקבצים בנושא ריפין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריפין (בפולנית) ספר יזכור לקהילת ריפין, בספריית העיר ניו יורק ריפין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "ריפין", באתר השטעטל הווירטואלי
רוטקי קוסאקי

רוטקי קוסאקי (בפולנית: Rutki-Kossaki; ביידיש: רוטקע) הוא כפר במחוז זמברוב שבפרובינציית פודלסיה בפולין, כ-17 ק"מ צפונית מזרחית לזמברוב, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובשנת 1760 הוענקו לו זכויות עיר. מעמדו העירוני של היישוב ניטל ממנו במהלך המאה ה-19, תחת שלטון פולין הקונגרסאית. קהילה יהודית התקיימה ביישוב מהמאה ה-19, ובשנת 1921 נמנו בכפר 713 יהודים, רוב תושביו. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית. ב-27 ביוני 1937 אירעו מהומות אנטישמיות בכפר, בהן נפצעו 16 יהודים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו ליישוב פליטים יהודים רבים מאזור לומז'ה. עם כניסת הגרמנים לכפר בספטמבר 1939, גירשו אלו את כל הגברים היהודים בו למחנה צבאי, אך לאחר זמן מה נסוגו מהיישוב, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולטוב, והמגורשים שבו לבתיהם. ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בשנית בידי הגרמנים, ואלו רצחו תוך זמן קצר את יהודיו ליד תחנת הרכבת המקומית. מדיה וקבצים בנושא רוטקי קוסאקי בוויקישיתוף רוטקי-קוסאקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין "רוטקי קוסאקי", באתר השטעטל הווירטואלי
הגביע הארץ-ישראלי 1933

הגביע הארץ ישראלי 1933 הייתה התחרות החמישית מאז היווסדה. המשחקים הסתיימו ב-10 ביוני 1933. בתחרות השתתפו 11 קבוצות. לראשונה בתחרות השתתפו רק קבוצות עבריות. קבוצת מכבי תל אביב זכתה בגביע בפעם השלישית. המשחק הראשון הופסק בגלל החושך. המשחק השני הופסק בדקה ה-80' כאשר הקהל פרץ למגרש. החלטת ההתאחדות הייתה להעניק את הניצחון למכבי תל אביב הערה: הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הברית הפלמית החדשה

הברית הפלמית החדשה (בהולנדית: Nieuw-Vlaamse Alliantie, באנגלית: New Flemish Alliance) היא מפלגת מרכז-ימין לאומית שמרנית בבלגיה שנוסדה בשנת 2001. המפלגה מזהה עצמה כדוגלת בבדלנות פלמית ושואפת בדרכי שלום להינתקות מחוז פלנדריה של דוברי ההולנדית (הפלמים) מהאזור של דוברי הצרפתית (הוולונים) בולוניה. מנהיג המפלגה הראשון, משנת 2001 היה חירט בורז'ואה. משנת 2004 הנהיג את המפלגה בארט דה-ובר. מאז היווסדה היא בעלייה מתמדת כאשר בבחירות של 2014 הצליחה לטפס עד המקום הראשון, עם 20.32% מהקולות וכ-33 מושבים בפרלמנט. בשנת 2019 בבחירות לפרלמנט האירופי המפלגה זכתה ב-3 מקומות (אסיטה קנקו היא בין נציגי המפלגה). מדיה וקבצים בנושא הברית הפלמית החדשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הברית הפלמית החדשה (בהולנדית, בצרפתית, בגרמנית ובאנגלית) הברית הפלמית החדשה, ברשת החברתית פייסבוק הברית הפלמית החדשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הברית הפלמית החדשה, ברשת החברתית אינסטגרם הברית הפלמית החדשה, ברשת החברתית טיקטוק הברית הפלמית החדשה, ברשת החברתית LinkedIn הברית הפלמית החדשה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגביע הארץ-ישראלי 1934

הגביע הארץ ישראלי 1934 הייתה התחרות השישית מאז היווסדה. המשחקים הסתיימו ב-2 ביוני 1934. למרות שקבוצות בריטיות חזרו להשתתף בתחרות, מספר המשתתפים ירד ל-10. קבוצת הפועל תל אביב זכתה בגביע בפעם השנייה. תוצאת המשחק אינה ידוע הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. בכוכבית (*) מסומנות קבוצות שלא שיחקו בליגה הראשונה.
ליאונינג (נושאת מטוסים)

לִיַאוּנִינְג (בסינית: 辽宁舰, פין-יין: Liáoníng Jiàn) הוא שמה של נושאת מטוסים סינית. היא הוזמנה על ידי חיל הים של צבא השחרור העממי והיא נושאת המטוסים הראשונה שנכנסה לשירות חיל הים. הפיתוח של נושאת המטוסים החדשה הסתיים בשנת 2011 ובספטמבר 2012 היא נכנסה לראשונה לשירות מבצעי. במקורה הייתה זו נושאת המטוסים הסובייטית "ריגה" שנבנתה במספנת מיקולאייב באוקראינה והושקה ב-1988. לאחר פרוק ברית המועצות עברה הספינה לידי אוקראינה וב-1992 הופסקה העבודה עליה. עד אז הושלמה הבנייה אולם לא הותקנו מערכות, כולל מערכות ההנעה. ב-1998 אוקראינה מכרה אותה לאיש עסקים סיני. האניה נגררה דרך הבוספורוס, גיברלטר, וסביב אפריקה עד למקאו, שם עגנה עד 2005. באותה שנה נרכשה על ידי חיל הים הסיני והועברה למספנה בדאליין. מדיה וקבצים בנושא ליאונינג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רביד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רביד – קיבוץ בגליל התחתון רביד - מילה נרדפת לתכשיט אישים: בן רביד – שחקן ופעיל חברתי ישראלי ברק רביד – עיתונאי ישראלי דורית רביד – בלשנית ישראלית יגאל רביד – עיתונאי ישראלי יחזקאל רביד – מפקד בצה"ל וסמנכ"ל הטלוויזיה הלימודית מרדכי רביד – רופא ישראלי שושנה רביד – שחקנית ובמאית ישראלית רבד אישים ששמם הפרטי הוא רביד
הגביע הארץ-ישראלי 1935

הגביע הארץ-ישראלי 1935 הייתה התחרות השביעית מאז היווסדה. המשחקים הסתיימו ב-15 ביולי 1935. מספר המשתתפים המשיך לרדת והגיע ל-7 קבוצות בלבד. משחק הגמר התקיים לראשונה באצטדיון המכביה. קבוצת הפועל תל אביב לא התייצבה למשחק רבע הגמר במחאה על החלטות ההתאגדות לכדורגל בקשר לפעילות הליגה. גם מכבי תל אביב לא הופיעה למשחקי הגביע בעונה זו. מכבי אבשלום פתח תקווה זכתה בגביע בפעם הראשונה. בהארכה הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. בכוכבית (*) מסומנות קבוצות שלא שיחקו בליגה הראשונה.
טויאמה

טויאמה (ביפנית: 富山市) היא עיר הבירה של מחוז טויאמה שבחבל צ'ובו שביפן. העיר שוכנת לחופו של ים יפן, בחלק האמצעי של האי הונשו. אוכלוסיית העיר מונה 417,324 תושבים, נכון לשנת 2011. המישור בו שוכנת העיר טויאמה הוא אזור חקלאי פורה שהיה מיושב באופן רציף לאורך ההיסטוריה של יפן. בשל מיקומו האסטרטגי הפך האזור למוקד קרבות רבים, בעיקר בימי הביניים של יפן. בראשית תקופת אדו השתלט סאסא נארימאסה על האזור, ותחת שליטתו שגשגה האוכלוסייה המקומית, ובמקום התפתחה תעשיית תרופות ונייר. הודות להתפתחות הדרכים ביפן, ולאחריהן התפתחות המסחר, הפכו את טויאמה לבירה לאומית לייצור תרופות. לאחר רסטורציית מייג'י הפכה טויאמה למרכז לתעשייה כבדה ולייצור כימיקלים, בשל המים הזורמים הרבים באזור שאיפשרו ייצור אנרגיה הידרואלקטרית. במלחמת העולם השנייה נשלחו שבויי מלחמה של בעלות הברית לטויאמה, שם שכן מחנה עבודה. באוגוסט 1945 הפציצו מטוסי בעלות הברית את טויאמה והחריבו חלקים נרחבים ממנה. בליל ה-1 - 2 באוגוסט הטילו 173 מפציצי בואינג B-29 סופרפורטרס פצצות תבערה על מרכז העיר, והחריבו 99.5 אחוז מהשטח העירוני. באותה עת הייתה טויאמה מרכז תעשייתי לייצור מסבים כדוריים, אלומיניום ופלדה. בטויאמה שורר אקלים סובטרופי גשום, עם חורף קריר ומושלג וקיץ חם ולח. בעיר יורדים משקעים רבים, בעיקר במחצית השנייה של השנה. על אף שהחורף אינו קר במיוחד, מיקומה של העיר לחופו של ים יפן מביא עמו שלג רב, וכ-3.8 מטרים של שלג יורדים בטויאמה מדי שנה, בין החודשים דצמבר ומרץ. לטויאמה יחסי ערים תאומות עם: ארצות הברית דרהאם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית ברזיל מוגי דאס קרוסס, סאו פאולו, ברזיל הרפובליקה העממית של סין צ'ינחואנגדאו, חביי, הרפובליקה העממית של סין אוסטרליה ולינגטון, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה מדיה וקבצים בנושא טויאמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טויאמה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של טויאמה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של טויאמה (בסינית מפושטת) אתר האינטרנט הרשמי של טויאמה (בקוריאנית) אתר האינטרנט הרשמי של טויאמה (בפורטוגזית) אתר האינטרנט הרשמי של טויאמה (בוייטנאמית) הדף הרשמי של העיר טויאמה. טויאמה, ברשת החברתית פייסבוק נתוני אקלים של טויאמה
נישואים צמאי דם

נישואים צמאי דם או הרצון לנקמה (בהינדי: खून भरी माँग) הוא סרט דרמה הודי בבימויו של רקש רושן. את התסריט חיברו ראבי קאפור ומוהאן קאול, והשחקנית הראשית היא רקהה, שהופעתה בסרט זכתה לשבחים רבים. שחקנים נוספים בתפקידי משנה כוללים את קאביר בדי (Kabir Bedi), סונו ואליה (Sonu Walia) ושאטרוגאן סינהה (Shatrughan Sinha). "נישואים צמאי דם" צולם במהלך 1988, והשתתפו גם שחקנים שאינם תושבי הודו. הסרט זכה להצלחה רבה ברוסיה, שם ניתן לו השם "הרצון לנקמה". עלילת הסרט נסובה סביב ארטי (רקהה), אלמנה עשירה אך חסרת חן, אם לשני ילדים יתומים מאב שנהרג בתאונת דרכים מסתורית. בנוסף, אביה של ארטי, אחד מאנשי העסקים העשירים והמצליחים בעירו, נרצח על ידי עובדו, היראלל. היראלל משדך לארטי לאחר מות אביה את אחיינו סנג'אי, אשר מתחזה לאיש עסקים. סנג'אי מתחבב על ילדיה של ארטי, ובעידודה של ננדיני, חברתה הקרובה, ארטי מסכימה להינשא לסנג'אי. ארטי אינה מודעת לכך שננדיני היא גם מאהבתו ושותפתו של סנג'יי למזימה שנועדה לגזול את רכושה. יום לאחר חתונתם יוצאים ארטי, ננדיני וסנג'אי לטיול קצר, ובמהלך הטיול זורק סנג'אי את ארטי מהסירה בה היו לידי תנין אשר מעוות את גופה. ארטי נסחפת לחוף, בעוד השניים האחרים מאמינים כי ארטי נטרפה על ידי התנין. אך ארטי מתגלה על ידי איש זקן המסייע לה להשתקם. במהלך השתקמותה, ילדיה של ארטי הנתונים לפיקוחו של סנג'אי עוברים התעללות קשה מצדו. לאחר השתקמותה, ארטי עוזבת את האיש שעזר לה, וטסה לחו"ל כדי לעבור ניתוח פלסטי. ניתוח זה משנה את מראה והופך אותה לאישה נאה ומושכת. ארטי נשבעת לנקום באלו שפגעו בה, וכי לא תשקוט עד שילדיה יוחזרו אליה. ארטי מתחילה לעבוד כדוגמנית בשם ג'וטי ומתיידדת עם סנג'אי, שמתאהב בה נואשות מבלי לדעת את זהותה האמיתית. פגישה מחודשת זו מתחילה את מסע הנקם של ארטי בפוגעיה, עד להשלכתו של סנג'אי לתנינים כפי שעשה לה. בטקס שנערך ב-1988 זכה הסרט במספר פרסי פילמפייר, מהפרסים הוותיקים והבולטים ביותר בתעשיית הסרטים ההודית. פרס פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר - רקהה. פרס פילמפייר לשחקן המשנה הטוב ביותר - סונו ווליה פרס פילמפייר לעורך הטוב ביותר - סאנג'אי ורמה (Sanjay Verma) פרס פילמפייר לבימוי המוזיקלי - ראג'ש רושאן (Rajesh Roshan) פרס פילמפייר לקטע המוזיקלי הנשי - סאדהאנה סרגם (Sadhana Sargam) "נישואים צמאי דם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נישואים צמאי דם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נישואים צמאי דם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סיד וננסי

סיד וננסי (באנגלית: Sid and Nancy) הוא סרט ביוגרפי שבוים על ידי אלכס קוקס ויצא בשנת 1986. הסרט מספר על חייו של סיד וישס מלהקת הסקס פיסטולס וחברתו לחיים ננסי ספאנג'ן, ומותם כתוצאה מהתמכרותם לסמים. הסרט ידוע גם בשם סיד וננסי: אהבה הורגת ("Sid and Nancy: Love Kills"). בסרט מגלם את דמותו של סיד גארי אולדמן ואת ננסי מגלמת קלואי ווב. לתפקיד ננסי הייתה מועמדת קורטני לאב, שהייתה מאוד מעוניינת בתפקיד (ואף הרשימה את קוקס), אבל מפיקי הסרט העדיפו להעניק את תפקיד ננסי לשחקנית מנוסה יותר, ולאב קיבלה תפקיד משני, כחברתה של ספאנג'ן. את שיר הנושא בסרט שר ג'ו סטראמר שהיה חבר בלהקת הקלאש. הסרט מטיף נגד סמים שהרסו את חייהם של השניים. עם זאת, למרות שמרבית המבקרים שיבחו אותו, הוא ספג ביקורת מצד חבר הסקס פיסטולס לשעבר, ג'ון ליידון, בשל המצאת אירועים שלא קרו (וכן המצאת דמויות משנה שכלל לא היו קיימות), והצגתו באור שלילי. "סיד וננסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיד וננסי", באתר נטפליקס "סיד וננסי", באתר AllMovie (באנגלית) "סיד וננסי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סיד וננסי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סיד וננסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סיד וננסי באתר של אלכס קוקס
מינג-נה ון

מינג-נה ון (בסינית: 温明娜; באנגלית: Ming-Na Wen; נולדה ב-20 בנובמבר 1963) היא שחקנית, מדבבת ודוגמנית מקאוית-אמריקאית. ידועה גם בשמות מינג-נה, מינג נה ומינג ון. מינג נולדה במקאו הפורטוגזית אשר נמצאת ברפובליקה העממית של סין. אמה, לין צ'אן ון היגרה למקאו בתחילת שנות ה-60, מסוג'ואו, סין. אביה, יליד מקאו, הוא ממוצא סיני -מלזי. יש לה אח גדול בשם ג'ונתן. הוריה של ון התגרשו כשהייתה תינוקת, והיא עברה עם אחיה ואמה להונג קונג. ון למדה בבית ספר קתולי בהונג קונג, בעוד שאמה החזיקה בשלוש עבודות כדי לפרנס אותה ואת אחיה. אמה נישאה בשנית לסו לים יי, סיני-אמריקאי. כאשר ון הייתה בת ארבע, היא עברה עם משפחתה לניו יורק. אחיה הצעיר ליונג נולד שם. לאחר חמש שנים, אמה ואביה החורג של ון עברו שוב, הפעם לפיטסבורג, פנסילבניה, שם פתחו את מסעדת The Chinatown Inn, שעדיין פועלת. היא גדלה בפרברי הרי לבנון, בפנסילבניה, ולמדה בתיכון הרי לבנון וסיימה את לימודיה לתואר ראשון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת קרנגי מלון ב-1986. החלה את קריירת המשחק בהופעות קטנות בקולנוע, בסרטים "גשם ללא רעם" ו"סטריט פייטר". ב-1998 דיבבה את הדמות פא מולאן בסרט האנימציה "מולאן", ולאחר מכן בהמשכו "מולאן 2" (2004). בשנת 2020 זכתה להופעת קמע בחידוש לסרט "מולאן" בגרסת הלייב-אקשן. בשנת 2007 הופיעה ב-4 פרקים של הסדרה "שני גברים וחצי". בשנת 2009 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "פוש" בכיכובם של כריס אוונס ודקוטה פנינג. בין השנים 2013 - 2020 גילמה בסדרת האקשן "סוכני S.H.I.E.L.D." של רשת ABC את הסוכנת מלינדה מיי. בשנת 2019 קיבלה את תואר אגדת דיסני, עבור תרומתה לחברת וולט דיסני. בדצמבר 2021, היא נכללה ברשימת פרס 100 נשים של ה-BBC (אנ'). בשנת 2022, קיבלה ון כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד עבור תרומתה לתעשיית הטלוויזיה, לצד יואן מקגרגור וקארי פישר. מדיה וקבצים בנושא מינג-נה ון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מינג-נה ון (באנגלית) מינג-נה ון, ברשת החברתית פייסבוק מינג-נה ון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מינג-נה ון, ברשת החברתית אינסטגרם מינג-נה ון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מינג-נה ון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מינג-נה ון, באתר AllMovie (באנגלית) מינג-נה ון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מינג-נה ון, באתר Metacritic (באנגלית) מינג-נה ון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מינג-נה ון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מינג-נה ון, באתר Last.fm (באנגלית) מינג-נה ון, באתר MusicBrainz (באנגלית) מינג-נה ון, באתר Genius
מאיה רונן

מאיה רונן (נולדה ב-30 במאי 1984) היא רופאה, עיתונאית ספורט, שדרנית ומגישה ישראלית העובדת בערוץ הספורט. מאיה רונן נולדה בקייפטאון שבדרום אפריקה ליעקב רונן, יליד פולין, וליהודית לבית זייד, ילידת עיראק. בין השנים 2002–2004 שירתה רונן בגלי צה"ל. שם שימשה, בין היתר, עורכת חדשות, בשנת 2008 שיחקה בסדרה דאוס עונה 1 בתפקיד כתבת חדשות אך עיקר פעילותה במהלך השירות היה בתחום הספורט: רונן שימשה לאורך שירותה כתבת ספורט, מגישת פינות הספורט ביומני החדשות ושדרנית משחקי הכדורסל בתוכנית "צעד וחצי". בשנת 2005, לאחר שחרורה מצה"ל, הצטרפה רונן לסגל ערוץ הספורט ומאז שימשה לסירוגין שדרנית בשידורי ענפי ספורט שונים כשהעיקריים שבהם כדורסל, טניס וג'ודו, חברת פאנל בתוכניות הערוץ וכמגישת תוכניות, בהן "ליגה משלנו" ו"שער השבת" לסיכום משחקי ליגת העל בכדורגל, "קפיצה בזמן" הסוקרת אירועי ספורט זכורים משנים עברו בערוץ ה-Gold ו"חדשות הספורט". משנת 2013 רונן מגישה את מגזין הכדורסל "חמישיות" לצד הפרשן שימי ריגר ופרשנים שונים נוספים המתחלפים מעת לעת. בנוסף, רונן מביימת כתבות מגזין המשודרות בתוכניות המגזין של הערוץ ומשמשת מעת לעת שדרנית קווים במשחקים המשודרים בו. בשנים 2008 ו-2011 שימשה שליחת ערוץ הספורט למשחקי הפיינל פור של היורוליג שבהם השתתפה מכבי תל אביב, ב-2012 הייתה שליחת הערוץ לאולימפיאדת לונדון ובשנים 2014–2015 ליוותה את נבחרת ישראל בכדורגל למספר משחקי חוץ במוקדמות יורו 2016. רונן מגישה לסירוגין לצד טליה סלנט את מהדורת הערב של חדשות הספורט. במקביל לעבודתה בערוץ הספורט סיימה רונן לימודי רפואה בישראל באוניברסיטת תל אביב, והיא רופאה מתמחה ברפואת נשים בבית החולים שמיר במחלקת יולדות., רונן היא גם בעלת תואר ראשון בספרות ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. רונן נשואה לאורי ואמא לנועה ורפאל. ניב הדס, הגיע הזמן לתת לעיתונאיות המעולות של ערוץ הספורט לנהל אותו, באתר הארץ, 9 בינואר 2015 יואב בירנברג, הכדור ברגליים שלהן, באתר "ידיעות אחרונות", 20 ביוני 2018 אהדה בימי קורונה, ספורט ורפואה, טיזר לאולימפיאדה עם מאיה רונן, באר שבע הדיחה את מכבי חיפה עם אוזן וצדוק | הפודיום, 10 במרץ 2020. מאיה רונן בפייסבוק מאיה רונן בטוויטר
אוברן-רון-אלפ

אוברן-רון-אלפ (בצרפתית: Auvergne-Rhône-Alpes, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא חבל במזרח צרפת, החל מ-2016. בירת המחוז היא ליון. החבל הורכב משני חבלים קודמים: אוברן, רון-אלפ בעקבות רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית. מספר חבלי הארץ ירד מ-22 חבלים ל-13 חבלים. החבל מורכב משנים עשר מחוזות ומטרופולין אחת: אן, אלייה, ארדש, קנטל, דרום, איזר, לואר, לואר עילית, פוי-דה-דום, רון, סבואה, סבואה עילית ומטרופולין ליון. בירת החבל היא ליון. שמו של החבל נוצר מאיחוד שמות החבלים והוא אושרר ב-26 ביוני 2016 על ידי מועצת המדינה. נכון ל-2017 בחבל היו 7,948,287 תושבים, שני רק לאיל-דה-פראנס. שטח החבל הוא 69,711, רביעי בין שטחי חבלי צרפת המטרופוליטינית. חבל זה נמצא במרכז מזרח צרפת המטרופוליטנית וגובל עם המדינות איטליה ושווייץ במזרח. בצפון הוא גובל בחבל בורגון-פראנש-קונטה וסאנטר-עמק הלואר, ממערב בחבל אקיטן החדשה ובדרום בחבלים אוקסיטניה ופרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. רשימת ערים שבהן גרים מעל ל-50 אלף תושבים: אוברן רון-אלפ אוברן-רון-אלפ, ברשת החברתית פייסבוק אוברן-רון-אלפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוברן-רון-אלפ, ברשת החברתית אינסטגרם אוברן-רון-אלפ, סרטונים בערוץ היוטיוב אוברן-רון-אלפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חוק מספר 2015-29 מה-16 בינואר 2015 מאתר החוקים הצרפתי. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.