laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הראל

האם התכוונתם ל... חטיבת הראל – חטיבה של הפלמ"ח שלחמה במלחמת העצמאות באזור ירושלים והנגב מבצע הראל – אחד ממבצעי צה"ל במלחמת העצמאות שערכה חטיבת הראל עוצבת הראל – עוצבה של חיל ההנדסה הישראלי הראל (קיבוץ) – קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי גבעת הראל – מאחז בדרום השומרון ליד שילה קרב הראל – שירו של המשורר חיים חפר על תקופת מלחמת העצמאות מחלף הראל – מחלף בכביש 1 סמוך למבשרת ציון הראל השקעות – חברת השקעות ציבורית המחזיקה בחברות הביטוח "הראל", "דקלה" ו"בססח" ועוסקת בתחומי הפנסיה, שוק ההון ונדל"ן מניב הראל חברה לביטוח – חברת ביטוח מקבוצת הראל השקעות הראל מדפיסים ומוציאים לאור – סדנת הדפס וגלריה לאמנות בתל אביב תיכון הראל – בית ספר תיכון במבשרת ציון אישים: אהרן הראל (פוליטיקאי) – פוליטיקאי ישראלי אהרן הראל-פיש – חתן פרס ישראל (תש"ס - חקר הספרות הכללית) אהרן הראל (רב) – ראש ישיבת ההסדר בשילה אורית הראל – סופרת, עיתונאית ועורכת ישראלית אייל הראל – קצין צה"ל, מפקד שייטת ספינות הטילים אילת הראל – חוקרת מדע המדינה ופמיניסטית ישראלית איסר הראל – מאבות קהילת המודיעין הישראלית, ראש השב"כ הראשון, ראש המוסד וחבר הכנסת אלון הראל – פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית אסף הראל – איש תקשורת ישראלי אריה הראל – דיפלומט ורופא ישראלי בן-ציון הראל – רופא ופוליטיקאי ישראלי ברוך הראל – איש צבא ישראלי דוד הראל – פרופסור למדעי המחשב, חתן פרס ישראל דוד הראל (רפאל) – איש התעשייה הביטחונית של ישראל דן הראל – אלוף בצה"ל, סגן ראש המטה הכללי זאב הראל – דיפלומט ישראלי זאביק הראל – רב, מרצה ובמאי ישראלי חנה הראל – מורה ישראלית יאיר הראל – יוצר, זמר, נגן כלי הקשה ומורה ישראלי יהודה הראל – חבר הכנסת מטעם מפלגת הדרך השלישית, בנו של אריה הראל יהודה הראל (סופר) – עיתונאי וסופר ישראלי יובל הראל – מספר אישים בשם זה יוסי הראל – מפקד ספינת המעפילים "אקסודוס" יעל הראל – מומחית לספרות אנגלית ולשיטות הוראה בחינוך ללימודי האנגלית יצחק הראל – אלוף בצה"ל ירדן הראל – דוגמנית, שחקנית ומגישת טלוויזיה ירון הראל – היסטוריון ישראלי ישראל הראל – יו"ר מועצת יש"ע, מייסד המכון לאסטרטגיה ציונית מיכל הראל — מלכת יופי — ראו: מיכל מודעי מנשה הראל – גאוגרף ישראלי משה הראל – אדריכל ישראלי נאוה הראל-שושני – אמנית ואוצרת ישראלית נירה הראל – סופרת ועורכת ישראלית נמרוד הראל – קוסם ישראלי עדן הראל – דוגמנית, שחקנית ומגישת טלוויזיה ישראלית ענת הראל – מגישת טלוויזיה ומאמנת כושר ישראלית עמוס הראל – עיתונאי ישראלי רחל הראל – חברת המחתרת ההולנדית שלחמה נגד הנאצים במלחמת העולם השנייה שאול הראל – רופא ילדים, נוירולוג ופרופסור לרפואה באוניברסיטת תל אביב שי הראל – שחקנית, זמרת ויוטיוברית ישראלית שרון הראל – מפיקת קולנוע ישראלית תמי הראל – אשת תקשורת ישראלית אישים ששמם הפרטי הוא הראל
סופר הרון

סופר הרון HF (באנגלית: Super Heron) הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) מסוג MALE ‏(Medium-Altitude Long-Endurance), המיועד למשימות מודיעין ומעקב, שפותח על ידי מפעל מל"ט של התעשייה האווירית לישראל (תע"א). הוא מסוגל לשהות באוויר 45 שעות ברציפות, ולו טווח טיסה של כ-1,000 ק"מ. סדרת ההרון (ובעיקר ההרון TP שיצא בפברואר 2010) נחשבת להצלחה גדולה (בשימוש על ידי 18 מדינות שונות). הסופר הרון HF הוצג לראשונה בפברואר 2014, בסלון האווירי בסינגפור (Singapore Airshow). ההחלטה לחשוף אותו דווקא בסינגפור מלמדת על תפישת התע"א את שוק ה-UAV המתפתח באסיה. בפרסום הראשוני נמסר כי הסופר הרון הוא שיפור משמעותי של גרסת הרון קודמת - 'שובל (הרון 1)', שהוצג ב-2007. הסופר הרון לא עבר לייצור סדרתי בסופו של דבר. רדיוס פעולה: בתקשורת קו ראייה לתקשורת אלחוטית (LOS - Line of sight) – מעל 250 קילומטרים בתקשורת מעבר לקו הראייה (BLoS - Beyond Line of Sight) – מעל 1000 ק"מ (באמצעות תקשורת לווינית) שהייה באוויר – עד 45 שעות תקרת טיס – מעל 34,600 רגל מהירות שיוט – 60-80 קשר מהירות מרבית – מעל 170 קשר (שיפור משמעותי מהדגם הקודם "הרון 1" - 115 קשר) משקל המראה מרבי – 1,450 קילוגרם (שיפור של כ-200 ק"ג) מטען מרבי (כולל דלק) – עד 450 קילוגרם מוטת כנף – 17 מטרים מערכת הנעה מתקדמת – מנוע דלק כבד (דיזל) 200 כ"ס מגוון תצורות למשימות מודיעין, סיור ימי ועוד יכולת רב-מטע"דית / רב-משימתית יכולות המראה ונחיתה אוטומטיות מערכת תקשורת מתקדמת ויכולת שילוב במרחב האווירי יכולת נשיאת מטע"דים ומערכות על הכנפיים, במספר נקודות תלייה דף הבית של הכטב"ם באתר התעשייה האווירית אילן גטניו, התעשייה האווירית חשפה מל"ט חדש ומתקדם, באתר ישראל היום, 11 בפברואר 2014 לפי פרופיל הטיסה של כלי 4X-UMR, בתאריך 26 במרץ 2024, בשעה 14:21:47, הגיע כלי הטיס לגובה זה. באתר Flightradar24 - Live Flight Tracker (באנגלית) נכון לתחילת 2014 Flightradar24, Live Flight Tracker - Real-Time Flight Tracker Map, Flightradar24 (באנגלית)
קוסטופיל

קוֹסטוֹפּיל (באוקראינית: Костопіль; בפולנית: Kostopol; ברוסית: Костополь, קוסטופול; ביידיש: קאסטאפּאל) היא עיר על גדת הנהר זמצ'יסקו (Zamchysko) במחוז רובנו במערב אוקראינה. קוסטופיל מוזכרת לראשונה במסמכים המתעדים את קיומה ב-1783. שמו המקורי של היישוב הוא אוסטלץ' ויילקי (Ostlec Wielki) או אוסטאלצי (Ostaltsi). היישוב היה כפר שכלכלתו התבססה על מכרות ברזל. בשנת 1792 קיבל בעל אדמות מקומי אישור מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי לקיום יריד שנתי בכפר. אז שינה בעל האדמות את שם הכפר לקוסטופיל. עם חלוקת פולין היגרו גרמנים רבים מפולין לאזור ווהלין וייסדו שם כפרים רבים, עובדה זו, וכן הנחת מסילת רכבת בין רובנה לווילנה בסוף המאה ה-19, הביאה להאצת התפתחותו הכלכלית של היישוב. התפתחה בו תעשיית קמח, שמן וטקסטיל. ב-1906 החריבה שרפה את רוב מבני היישוב. בעת בנייתו מחדש, נבנו בתיו מִלבנים. לאחר מלחמת העולם הראשונה צורף היישוב לפולין. בתקופה זו היו בקוסטופיל מפעלי עץ (רובם בבעלות יהודית, חלקם בבעלות ממשלתית), מפעלי רהיטים, זכוכית, טרפנטין, מיכון חקלאי ועוד. כן היו בסביבות היישוב מחצבות בזלת וגרניט שעובדיהן שוכנו בשיכונים שבנתה ממשלת פולין. בשנת 1939 הוכרה קוסטופיל כעיר. בספטמבר 1939 עברה קוסטופיל והסביבה לידי ברית המועצות. בין מלחמות העולם גדל מספר יהודי קוסטופיל מ-1,100 ל-3,900 עקב חיבור העיר למסילת הרכבת. הם התפרנסו ממסחר, תעשייה ושירותים. ביניהם היו חברי הכשרה חלוצית שנמנו עם מייסדי קיבוץ נגבה. בקהילת העיר נכללו גם יהודים מסלישץ' הסמוכה. הגרמנים כבשו את קוסטופיל ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות. באוגוסט ובאוקטובר 1941 רצחו הגרמנים מחוץ לקוסטופיל כ-1,870 יהודים, בשני מועדים נפרדים. לאחר הרציחות רוכזו יתר יהודי העיר בגטו. באוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את יהודי העיר ויהודים ביער הסמוך לעיר. באותו יום ערכו הגרמנים מיפקד במחנה העובדים בקוסטופיל. העובדים התארגנו בהנהגת אברהם יעקב ברייר (Breier) ובשעת המיפקד ברחו ליערות. רובם נתפסו ונרצחו. אחרים ניצלו בעזרת פולנים או הצטרפו לפרטיזנים. בין הפולנים מהאזור שהוכרו כחסידי אומות העולם נמנים סטניסלב יסינסקי ובתו אמיליה סלודקובסקה מהכפר הסמוך. קוסטופיל שוחרה על ידי הצבא האדום בינואר 1944. שלום ברייר, המרד בקוסטופול (הוצאת ירון גולן, 1996). אריה לרנר (עורך), משה פרידמן (מלביה"ד), ספר קוסטופול: חייה ומותה של קהילה, תל אביב: ארגון יוצאי קוסטופול בישראל, תשכ"ז. (ספר יזכור) מדיה וקבצים בנושא קוסטופיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוסטופיל "קוסטופיל", באתר JewishGen (באנגלית) קוסטופול, מתוך פנקס הקהילות: פולין, בתרגום לאנגלית, באתר JewishGen קוסטופול (Kostopol), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, קוסטופול, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1387–1388), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קוסטופול באתר מרכז מורשת יהדות פולין קוסטופיל (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית ספר קוסטופול, 1967, בהוצאת ארגון יוצאי קוסטופול בישראל
תאדביר

תאדביר (תרגום לעברית: "תבונה, חוכמה") הוא שמו של לוויין מפיתוח איראני עצמאי. קיומו של הלוויין נחשף לכלי התקשורת באיראן בפברואר 2014, במסגרת האירועים לציון יום תעשיות החלל של איראן. על פי דוברים איראנים רשמיים, זהו לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ. לוויין זה הוא בעל צורת קובייה, ודומה מאוד במבנהו לשורה של לוויינים איראניים מפיתוח עצמי, שנבנו במסגרת אוניברסיטאות טכנולוגיות ברחבי איראן. לא נמסרו פרטים אודות איכות המצלמה שתותקן בלוויין, או מועד שיגורו הצפוי לחלל.
חיי מוהר"ן

חיי מוהר"ן הוא ספר יסוד בחסידות ברסלב המתאר את קורות חייו של מייסדה, רבי נחמן מברסלב, ומכיל שיחות ותורות רבות של רבי נחמן. הספר נכתב בידי רבי נתן מנמירוב אך יצא לאור לאחר מותו בידי תלמידו ר' נחמן גולדשטיין. הספר מחולק לכמה פרקים שביחד חורזים את סיפור חייו, כניסתו בעבודת ה' בילדותו, ההתקדמות בעבודת ה' ביום יום, הנהגותיו השונות והמיוחדות, מסעותיו ממקום למקום, ומעשיות וסיפורים שונים שאירעו לו. המהדורה הראשונה הודפסה בלבוב תרל"ד וחזרה ונדפסה מאז עשרות פעמים. לספר זה קיימים מספר כתבי יד. כתב יד שהיה אצל ר' נפתלי מנמירוב (חברו של רבי נתן), כתב יד ניו ג'רזי, וכתב יד ר' פנחס. חלקים ניכרים מכתבי יד אלה, בעיקר הסיפורים הכלולים בו, פורסמו בחיבורו הגדול של מרק. אבל טיבם ויחסם של כתבי יד אלה זה לזה ולמהדורת הדפוס לא ידוע. כתבי יד אלה מצוים בידיים פרטיות. ספר זה הובא לדפוס בידי ר' נחמן גולדשטיין על פי כתבים שנשארו בעזבונו של ר' נתן. בלא מעט מקרים המביא לדפוס משלים ומבאר את דברי רבו ויש שהוא גם מוסיף מסורות ברסלביות ארוכות תוך כדי ציון "א"ה", כלומר, אמר המעתיק. אבל לעיתים ההשלמות באות ללא ציון זה אלא שהניסוח מלמד שאין אלה דברי ר' נתן. (למשל אזכורו של ר' נתן בגוף שלישי). מצד שני, גולדשטיין השמיט לא מעט קטעים שעלולים לעורר מחדש את ההתנגדות לברסלב ובעיקר השמיט שיחות שבהם רבי נחמן התפאר בגדלותו העצומה. השמטות אלה פורסמו לאחר מכן בידי ר' אלתר טפליקר בחוברת עצמאית וכיום קיימים לא מעט מהדורות המשלבות קטעים אלה בגוף הספר כפי שהיו הדברים במקור. על פי יונתן מאיר, הספר הוא חלק מקורפוס גדול יותר, שכלל את חיי מוהר"ן, שיחות מוהר"ן ושבחי מוהר"ן שפורק בדפוס, כשמדפיסים שונים מלקטים קטעים שונים ומשמיטים אחרים. חיי מוהר"ן, טקסט מלא של הספר חיי מוהר"ן - חלק א, ‏לבוב תרלד, באתר היברובוקס המהדורות השונות מצויות בספריה הלאומית כאן על כתבי יד אלה ראו צבי מרק, כל סיפורי רבי נחמן מברסלב: המעשיות, הסיפורים הסודיים, החלומות והחזיונות: ליקוט הנוסחים מכתבי יד נדירים וממכלול הספרות הברסלבית בתוספת פרקי מבוא והקשרי הסיפורים (עורך ומביא לדפוס דב אלבוים), תל אביב, תשע"ד 2014 יונתן מאיר, גילוי, כיסוי וצנזורה בחסידות ברסלב, מחשבת ישראל 2, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2020
תורת המיקוח של נאש

תורת המיקוח של נאש היא חלק ממשפט נאש השלם. תורת המיקוח של נאש מציגה פתרונות כאשר: יש קונפליקט בין אינטרסים לגבי הסכמה. יש לאנשים את האפשרות לסיום הסכם הדדי מועיל. אין הסכם עשוי להיות מוטל על כל אדם ללא אישורו. המודל האסטרטגי או המודל הלא שיתופי כרוך במידול תהליך המיקוח. ניתן לחלק זאת באמצעות כותרות כדלהלן: עתה, נצטרך לאמץ את גישת האקסיומות, הכולל הפשטה פרטי התהליך של המיקוח ורואה רק את הקבוצה של תוצאות או הסכמים המקיימים תכונות "סבירות". את הגישה הציע המתמטיקאי ג'ון פורבס נאש, בספר בעל 1,950 עמודים, שבו הוא קובע: "אחד קובע כאקסיומות כמה מאפיינים שנראים לו טבעי כפתרון, ולאחר מכן הוא מגלה שאקסיומות אלו למעשה קובעות את הפתרון הייחודי." "אחד קובע כאכסיומות כמה מאפיינים שהיה נראים טבעי לפתרון ליש ולאחר מכן מגלה שאכסיומות למעשה לקבוע את פתרון ייחודי." השאלה הראשונה לענות עליה היא: מה הן אכסיומות סבירות? כדי לקבל תובנה רבה יותר, בואו נתחיל עם דוגמה פשוטה: נניח ש- 2 שחקנים צריכים לחלק יחידה אחת של טוב. אם לא יושג הסכם, שני השחקנים לא מקבלים שום דבר. ההעדפות זהות. לאחר מכן אנו מצפים: 2 השחקנים מסכימים (יעיל), כל אחד לקבל מחצית (סימטריה) בשלב הבא אנו רואים תרחיש כללי יותר. אנו נשתמש ב- X כדי לציין קבוצה של הסכמים אפשריים ו-D לציון תוצאת מחלוקת. דוגמה נוספת: X = {(x1, x2)|x1 + x2 = 1, xi≥ 0}, D =(0,0). נניח כי לכל שחקן i יש העדפות, המיוצגות על ידי תועלות Ui כפונקציה של {X {D. נציין את סט התוצאות האפשריות הניתנות על ידי הקבוצה U שמוגדרות על ידי: U = {(v1, v2) | u1(x)= v1, u2(x)= v2 for some x . X } (d =(u1(D), u2(D) בעיה המיקוח היא זוג ( U, ד) שבו U . R2 ו-D. U. אנו נניח כי U הוא קמור וקבוצה קומפקטית. קיים v שייך ל u כך ש:v > d (i.e., vi > di, לכל i. נסמן את קבוצת כל בעיות המיקוח האפשריות ב-b. פתרון מיקוח הוא פונקציית b→u.
אברהם וינברג (השלישי)

רבי אברהם וינברג (תרמ"ח, 1888 - י"ב בסיוון תשמ"א, יוני 1981) מכונה על שם ספרו "ברכת אברהם", היה האדמו"ר מסלונים, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, עסקן ואיש חינוך. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. נולד בטבריה כבן שני לרב נח וינברג, אחיו של האדמו"ר השני מסלונים, רבי שמואל וינברג, ה"דברי שמואל". אביו נשלח לארץ ישראל על ידי סבו, רבי אברהם וינברג, בעל "יסוד העבודה", שעל שמו הוא קרוי. בגיל 12 וחצי התארס לבתו של רבי מרדכי לידר מטבריה, אחיינו של בעל "יסוד העבודה" שהיה ממונה על קופת כולל רייסין. נישא בגיל 14. בגיל 15 נסע לשהות אצל דודו רבי שמואל וינברג במשך חצי שנה בסלונים. בגיל 21 נסע אליו שוב ומספר פעמים אף שימש כשליחו לרבנים הרב חיים מבריסק, ה"חפץ חיים" ורבי ישראל מצ'ורטקוב, בין היתר בענייני הקמת אגודת ישראל. לאחר פטירת הדברי שמואל המשיך אצל בנו הבית אברהם, על אף שהיה בן גילו וכן המשיך אצל בנו רבי שלמה דוד יהושע וינברג. התגורר בטבריה. היה חבר המועצה המרכזית של אגודת ישראל העולמית, גבאי ישיבת אור תורה ומנהל התלמוד תורה בעיר. בבחירות למועצת העיר שנערכו בשנת תרצ"ה, נבחר למועצת העיר והיה יושב ראש מפלגת אגודת ישראל. בשנת תשט"ו נבחר בבחירות פנימיות בחסידות לכהן כאדמו"ר. בשנת תש"כ עבר מטבריה לירושלים והתגורר בבניין ישיבת בית אברהם. התפילה הייתה הנושא שעליו התמקד, בכל שטיבל שהקים, דרש שלא ידברו כלל בשעת התפילה וקריאת התורה. היה מיודד מאוד עם האדמו"ר הבית ישראל מגור ועם האדמו"ר מאמשינוב ועוד. נפטר בי"ב בסיוון תשמ"א, 1981, ונטמן בהר הזיתים בירושלים. כחודש לפני פטירתו הוכתר חתנו רבי שלום נח ברזובסקי לאדמו"ר. חלק מבני החסידות התנגדו להכתרתו וראו במעשה זה פגיעה ברבי אברהם, ופרשו מן החסידות. לאדמו"ר הכתירו את הרב אברהם וינברג (בני ברק). ישיבת "באר אברהם" של החסידות נקראת על שמו של רבי אברהם. רחוב "ברכת אברהם" ברמת שלמה בירושלים נקרא על שם ספרו. גם תלמודי התורה של חסידות סלונים נקראים 'ברכת אברהם' על שמו. ברכת אברהם - שני חלקים על חמישה חומשי תורה ומכתבים. בהוצאת מוסדות ישיבת "בית אברהם" - מכון אמונה ודעת תשנ"א נחל איתן - שני חלקים על חמישה חומשי תורה ומועדים, וכרך מכתבים. בהוצאת מוסדות חסידי סלאנים "באר אברהם" - מכון נחלי אמונה "קובץ שיחות קודש" שנדפס בחייו בשנת תשל"ג באתר היברובוקס אברהם וינברג (תרמ"ט-תשמ"א), ה-3, מסלונים, דף שער בספרייה הלאומית קול ישראל, י"ד בכסלו תרצ"ח. ראו דבר, 19 אפריל 1973; דואר היום, 2 באוקטובר 1934.
מוחמד שראתחה

מוחמד יוסף שראתחה (ערבית: محمد شراتحة; נולד ב-1957) הוא פעיל טרור בארגון חמאס. בזמן האינתיפאדה הראשונה היה מפקד "חוליה 101" של חמאס שהייתה אחראית לביצוע פיגועים נגד ישראל. תחת פיקודו יצאו חוליות טרור שהיו אחראיות לרצח אבי סספורטס ואילן סעדון בראשית 1989. שראתחה נעצר ונידון למאסר עולם, אך שוחרר בעסקת שליט באוקטובר 2011. שראתחה נולד במחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה בשנת 1957. משפחתו הייתה במקורה מבאר שבע, וברחה לעזה במהלך מלחמת העצמאות. הוא עבד כמאבטח באוניברסיטה האסלאמית בעזה, שאנשי האחים המוסלמים בהנהגת השייח' אחמד יאסין השתלטו עליה בשנת 1982. בשנת 1983 הצטרף שראתחה לארגון טרור שהקים יאסין בשם אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון, שמטרתו הייתה פעילות ג'יהאד נגד ישראל. הארגון נחשף בידי השב"כ בשנת 1984, ושראתחה נעצר באשמת החזקת נשק וחבירה לארגון טרור. בגלל מעורבותו בפעילות הארגון הוא נידון למאסר של שנתיים. בתקופת שהותו בכלא הכיר את סלאח שחאדה, שלימים גייס אותו לזרוע הצבאית של חמאס. לאחר שחרורו חזר לרצועת עזה. במרץ 1987 הקים יאסין ארגון טרור חדש ומינה את סלאח שחאדה לעמוד בראשו. שחאדה גייס את שראתחה לשורות הארגון החדש ביוני 1987, והורה לו להקים חוליית מבצעים שמטרתה לבצע פיגועי טרור נגד מטרות ישראליות. יחידה זו, שכונתה בשם הקוד "חוליה 101", החלה לפעול בהנהגתו של שראתחה עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה בדצמבר 1987. בשנת 1988 ביצעה החוליה שני פיגועי ירי בתוך רצועת עזה. באותה שנה גייס שראתחה לחוליה מספר לוחמים אותם אימן בנשק, בהם עבד רבו אבו חוסא, מוחמד נסאר ומחמוד אל-מבחוח. בראשית 1989 החליט שראתחה כי יש צורך להגביר את פעילות החוליה, והורה לנסאר ולמבחוח לבצע חטיפה של חיילים ישראלים. בעזרת כלי נשק וכלי רכב שסיפק להם שראתחה, השניים חטפו ורצחו את סמל אבי סספורטס ב-16 בפברואר 1989, ושלושה חודשים לאחר מכן, ב-3 במאי, חטפו ורצחו את רב"ט אילן סעדון. רצח שני החיילים הוביל לגל מעצרים נרחב של השב"כ ברצועת עזה, במהלכו נעצרו כ-250 פעילי חמאס ובהם גם שראתחה. בחקירתו הודה בפיקוד על "חוליה 101" וסירב להביע חרטה על המעשה. עקב זאת, באוקטובר 1991 נידון לשלושה מאסרי עולם ולעוד 30 שנות מאסר בפועל. שראתחה סירב לגלות את מקום קבורתו של אילן סעדון, שהתגלה לבסוף רק בשנת 1996 במהלך חפירות. שראתחה המשיך לעסוק בפעילות טרור גם מתוך הכלא. ביולי 1998 תכנן ביחד עם מספר אסירים נוספים תוכנית חטיפה של חייל ישראלי והברחתו לסיני. אחיו של שראתחה, עבד אל-עזיז, היה אמור לשמש כאיש הקשר בין האסירים לבין הנהגת חמאס ברצועה. אולם, עבד אל-עזיז נעצר במסוף רפיח ותוכנית החטיפה נחשפה. בעקבות זאת, נשפט שראתחה פעם נוספת ונידון ל-25 שנות מאסר נוספות. שראתחה שוחרר מהכלא ב-18 באוקטובר 2011, במסגרת עסקת שליט, ושב לרצועת עזה. גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 249. גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 250. נענע10 - רוצח סעדון וסספורטס ששוחרר: אני לא מתחרט - חדשות
אופלצ'נצי

אוֹפֶּלְצֶ'נְצִי (בבולגרית: Oпълченци) הייתה מיליציית מתנדבים בולגרים לאומנים, שפעלה בשורות צבא האימפריה הרוסית ולחמה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). יחידת המתנדבים הבולגריים אורגנה בעיר סמרה בעקבות מנשר שפרסם אלכסנדר השני, קיסר רוסיה ובשיאה מנתה כ-40,000 לוחמים. חברי המיליציה צורפו לצבא האימפריה הרוסית שלחם נגד הצבא העות'מאני במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הבולגרים לחמו בקרבות על מעבר שיפקה, והם נכנסו לסיפר הלאומי הבולגרי כקרבות המכוננים שהובילו לשחרור בולגריה, לעצמאותה ולהקמת צבאה. לאחר תבוסת העות'מאנים והקמת נסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, היוו חברי האופלצ'נצי את גרעינו של צבא הנסיכות החדש. רבים מחברי סגל הפיקוד הבכיר של הצבא הבולגרי עד מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה היו יוצאי האופלצ'נצי והביאו עמם לצבא החדש את משנתם הלאומנית המיליטנטית, תוך הובלת קו נצי אזורי. סגל זה הוביל את ההפיכה הצבאית שהסתיימה בהדחתו של אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה. מקרב שורת הפיקוד הבכיר במלחמת העולם הראשונה שהיו יוצאי האופלצ'נצי ניתן למנות את הגנרל גאורגי טודורוב, מפקד הצבא בסיום המלחמה, וכן את הגנרלים דימיטר גשוב, סטפן טושב וניקולה ריבארוב. מדיה וקבצים בנושא אופלצ'נצי בוויקישיתוף
סנטה קרוס (גלאפגוס)

סנטה קרוס (בספרדית: Santa Cruz) הוא אחד מאיי גלאפגוס. שטחו של האי הוא 986 קמ"ר והנקודה הגבוהה באי נמצאת בגובה 864 מטרים מעל פני הים. האי ממוקם במרכזה של קבוצת האיים והוא השני בגודלו לאחר האי איסבלה. בירת האי, פוארטו איורה, היא היישוב המאוכלס ביותר בקבוצת האיים, ובה פועלת תחנת המחקר המרכזית של קרן צ'ארלס דרווין (אנ'). בנוסף שוכנים על האי עוד כמה כפרים קטנים שתושביהם עוסקים בחקלאות ובגידול בקר. סנטה קרוס הוא הר געש רדום גדול. ההערכות הן שההתפרצות הגעשית האחרונה ארעה לפני כמיליון וחצי שנים. צינור לבה באורך של 2000 מטרים נמצא באי וניתן לעבור וללכת דרכו. עדות לעברו הגעשי של האי נמצאת בשני בורות גדולים שנוצרו כתוצאה מהתמוטטות של תא מגמה. הבורות נקראים "התאומים" (Los Gemelos). האי נקרא בספרדית על שם הצלב בנצרות. שמו האנגלי היה "Indefatigable" ("בלתי נלאית"), על שם ספינת הצי המלכותי הבריטי אה"מ "אינדפטיגבל" (HMS Indefatigable), שביקרה במקום ב-1812. מפרץ טורטוגה (Tortuga Bay) נמצא במרחק הליכה קצרה ממרכז פוארטו איורה, ובו ניתן לצפות באיוגאנות ימיות, בציפורים, בסרטן סלעים אדום, במנגרובים, בכרישון לבן-קצוות (Triaenodon obesus) ובצבי הגלאפגוס הענקיים. צב גלאפגוס בסנטה קרוס מקווה מים מתוקים בפוארטו איורה, סנטה קרוס שני ברווזים לבני לחיים בסנטה קרוס מראה אווירי של חופי האי מדיה וקבצים בנושא סנטה קרוס בוויקישיתוף שמירת טבע באי סנטה קרוס (באנגלית)
נוב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נוב – מושב הנמצא בדרום רמת הגולן נוב (עיר מקראית) – עיר כוהנים שמקומה אינו ידוע כיום, אך כנראה שכנה בסביבות ירושלים משכן נוב – מבנה מקודש שהוקם על פי המקרא בעיר המקראית נוב נחל נוב – נחל אכזב בדרום רמת הגולן שמורת טבע אירוס הביצות נוב – שמורת טבע ברמת הגולן נוב' - קיצור נפוץ לחודש נובמבר Noob – מונח סלנג המתייחס לאדם חסר ניסיון פורת נוב – מוזיקאי מלחין וזמר המשתייך לז'אנר מוזיקה יהודית נוב – צמד מוזיקלי ישראלי
ז'אן-ז'אק גולדמן

ז'אן-ז'אק גולדמן (בצרפתית: Jean-Jacques Goldman;‏ 11 באוקטובר 1951, פריז, צרפת) הוא זמר ופזמונאי יהודי צרפתי, זוכה פרס גראמי. גולדמן נחשב לאחד מגדולי הזמרים בצרפת ומ-2003, לנודע בסוגת הפופ רוק הצרפתי לאחר ג'וני האלידיי. גולדמן נולד בפריז לאלטר גולדמן שהיה חבר לגיון הכבוד, יהודי שהיגר לצרפת מפולין לאחר מלחמת העולם הראשונה ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם בשורות תנועת ההתנגדות הצרפתית. בילדותו למד מוזיקה קלאסית ונגינה בחליל ופסנתר ובהמשך עבר לנגן בסוגת הרוק המתקדם. ב-1975 היה חבר בלהקת הרוק המתקדם "Taï Phong" אשר הוציאה לאור 3 אלבומים. ב-1981 חתם בחברת אפיק רקורדס ובמסגרתה הוציא לאור 5 אלבומים. ב-1986 זכה בתואר האמן הבולט בצרפת וב-1997 זכה בפרס גראמי לאלבום הטוב ביותר, על האלבום "Falling into You" של הזמרת סלין דיון, בו השתתף ככותב ומפיק. ב-1990 היה גולדמן חלק משלישיית "פרדריק גולדמן ג'ונס" "Fredericks Goldman Jones" ואיתם ביצע מספר להיטים. גולדמן כתב, הלחין והפיק להיטים לאמנים רבים ובכלל זה את הלהיט "Aicha" של הזמר האלג'יראי ח'אלד. ב-1995 הפיק את "D'eux" של סלין דיון אשר מכר למעלה מ-10 מיליון עותקים, הפך לאלבום הנמכר ביותר בצרפת בכל הזמנים, והנמכר ביותר בעולם בשפה הצרפתית. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-ז'אק גולדמן בוויקישיתוף ז'אן-ז'אק גולדמן, סרטונים בערוץ היוטיוב ז'אן-ז'אק גולדמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר ספוטיפיי ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר Last.fm (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר AllMusic (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר דיזר ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר Discogs (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר Songkick (באנגלית) ז'אן-ז'אק גולדמן, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
BJD

בובת BJD (ראשי תיבות באנגלית של Ball-jointed doll) היא בובה העשויה ממפרקים כדוריים המאפשרים גמישות במפרקים: פרקי ידיים, פלג גוף עליון, ירכיים וברכיים. המפרקים מוחזקים יחד על ידי חוטי גומי המוסתרים בתוך הבובה, אשר נותנים לה את המתח הנכון. הדבר מאפשר לתת לבובה כל תנוחה רצויה. בשימוש העכשווי של המושג, הכוונה היא בדרך-כלל לבובות מתוצרת אסייתית[דרושה הבהרה] העשויות מפוליאוריתן (פולימר נפוץ המורכב משרשרות של יחידות אורגניות הקשורות בקשרים אוריתניים. חומר זה משמש ליצור מגוון רב של מוצרים). בובות אלו לרוב לא מיועדות לשמש כצעצועים לילדים אלא לאספנים ואמנים, כגון צלמים ומעצבי אופנה. ההיסטוריה המודרנית של בובות BJD החלה במערב אירופה בסוף המאה ה-19. מאז ומתחילת המאה ה-20, יצרנים צרפתיים וגרמנים החלו לייצר בובות חרסינה עם מרפקים גמישים, בגודל של 15–100 סנטימטרים. בשנת 1930 החל האמן גרמני האנס בלמר לייצר בובות עם מפרקים ולהשתמש בהן ביצירותיו הסוריאליסטיות. הוא היה הראשון שהשתמש בבובות לאומנות הצילום. אמנים יפנים אשר הושפעו מיצירותיו של בלמר ומהצעצועים היפנים המסורתיים, החלו לייצר בובות בעלות מרפקים גמישים, המחוברות באמצעות חוטי גומי. בובות אלו, אשר היו יכולות להגיע לגודל של 120 סנטימטרים, לא היו מיועדות למשחק, והן נחשבות לפרטי אספנות יוקרתיים. מחירן של בובות עתיקות שנוצרו על ידי אומנים ידועים, יכול היה להגיע לכמה מאות אלפי דולרים. קהילת אספני הבובות עדיין קיימת ביפן, ואמני הקהילה אף מפיקים חוברות עם התמונות של הבובות שלהם. בובות ה- BJD הושפעו רבות מהבובות היפניות המסורתיות. בובות BJD החלו להימכר בצורה מסחרית בשנת 1999, כאשר חברת "וולקס" היפנית יצרה סדרה של בובות בשם "Super Dollfie". הבובות הראשונות מסדרה זו היו בגובה 57 סמ', המרפקים שלהן היו מחוברים על ידי כדורים ומוחזקים בעזרת חוט גומי. הן היו עשויות משרף פוליאוריתני. הן היו עשויות בצורה הניתנת לשינוי ולעיצוב, והיו מיועדות בעיקר לבנות. בובות ה-BJD הראשונות היו תחת השפעה חזקה של אסתטיקת האנימה. בסביבות השנים 2002–2003 החלו חברות קוריאניות לייצר בובות BJD. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו אליהן גם חברות סיניות. הבובות הסיניות הראשונות היו זיופים או מודיפיקציות של בובות יפניות וקוריאניות. לרוב הן היו עשויות מגבס או שרף באיכות נמוכה. החברה הסינית הראשונה שהחלה לייצר בובות מקוריות באיכות גבוהה הייתה חברת "דולזון", שהבובות שלה הופיעו בשוק בשנת 2006. מאז, כמה חברות סיניות נוספות החלו לייצר ולשווק בובות מקוריות משלהן. קיימות ארבע מידות מקובלות של הבובות: Tiny - עד 25 סמ' (בדרך כלל נראות כילדים קטנים) YoSD ‏- 25-40 סמ' MSD -‏ 40-50 סמ' (לרוב נראות כבני נוער) SD - ‏50-70 סמ' (בדרך כלל נראות כמבוגרים צעירים) חברות הייצור לא תמיד מקפידות על מידות אלו. כך למשל קיימות סדרות שלמות של בובות בגדלים 70 או 80 סמ'. גובה הבובות גבוהות ביותר שיצאו לשוק הוא 105 סמ'. ישנן חברות המייצרות בובות BJD ומאפשרות התאמה אישית לבובה: לצבוע אותה, להלביש אותה ולהוסיף לה אביזרים כמו פאה ואיפור. Basic - בובה "בסיסית", ללא איפור, בגדים, פאה, אביזרים, ולפעמים אף ללא עיניים. אך הלקוח יכול להזמין לבובה שלו איפור לבוש וכו' תמורת תוספת תשלום. Fullset - "האוסף המלא". הבובה נמכרת כדמות שלמה, כלומר הלקוח מקבל את האיפור הבגדים, הפאה והאביזרים של הבובה יחד איתה. Limited Edition - מהדורה מוגבלת. בובות אלו נמכרות עם איפור וכל האביזרים שלהן כמו בובות ה"Fullset", אך הן נמכרות בזמן מוגבל, ובכמות מוגבלת (לפעמים נמכרת רק בובה אחת מאותה דוגמה). מריונטה מטריושקה ברבי בראץ מדיה וקבצים בנושא BJD בוויקישיתוף SD-like Ball Jointed Dolls - מאגר בובות BJD