laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בופוטאצוואנה

בופטאצוונה (באנגלית ובאפריקאנס: Bophuthatswana) או בשמה הרשמי רפבוליקת בופטאצוונה (בשפת הצוואנה: Repaboleki ya Bophuthatswana) הייתה בנטוסטן בצפונה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. ממשל עצמי נוסד בבופטאצוונה בשנת 1972, ובשנת 1977 העניקה לה דרום אפריקה עצמאות. היא השתרעה באזורי הגבול עם בוטסואנה, על שטחיהן של הפרובינציות כף התקווה הטובה, טרנסוואל ומדינת אורנג' החופשית. בופטאצוונה היוותה 8 אזורים עיקריים ללא רצף טריטוריאלי, המופרדים האחד מהשני לעיתים בעשרות רבות של קילומטרים. בופטאצוונה גבלה מצפון עם מדינת בוטסואנה וממזרח בבנטוסטן קוואנדבלה. האוכלוסייה השלטת בבופטאצוונה היו בני הצוואנה. עיר הבירה הייתה ממהאבתו. בופטאצוונה הגיעה לקיצה בשנת 1994, אז עם נפילת האפרטהייד היא אוחדה מחדש עם דרום אפריקה. כיום שטחה מהווה חלק מפרובינציות הכף הצפוני, הצפון-מערבית, המדינה החופשית וחאוטנג. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ב-1971 הוענק לבופוטאצוואנה שלטון עצמי, וב-5 בדצמבר 1977 נהפכה בופטצוואנה למדינה עצמאית ותושביה איבדו את אזרחותם הדרום אפריקאית. כראש המדינה נתמנה לוקאס מנגופ שהיה שליט אוטוקראטי. בופוטאצוואנה הייתה הבנטוסטן היחיד שנשא את עצמו כלכלית, וככזו שימשה חלון ראווה לתוכנית הבנטוסטנים של הממשל הדרום אפריקאי. רמת החיים של תושביה הייתה גבוהה משל יתר הבנטוסטנים ומשל מרבית מדינות אפריקה השחורה. בשטח בופוטאצוואנה הקימו אנשי עסקים יהודים דרום-אפריקאים בסיוע ישראלי את עיר ההימורים והשעשועים סאן סיטי, שהייתה אטרקציה תיירותית אשר גילגלה ממון רב, העניקה תעסוקה לילידים, והביאה רווחים אדירים ליזמים ולשליטי המדינה. בשנות ה-80 של המאה ה-20, החלו לפעול אנשי עסקים וחברות מישראל במדינה. בין השאר מוטי זיסר, הקבלן הירושלמי מתי ליפשיץ, האדריכלים אריה שרון וישראל גודוביץ. ב-1988 ניסו אנשי כוחות השמירה של בופוטאצוואנה לבצע הפיכה, אך זו דוכאה כעבור זמן קצר יחסית בידי צבא דרום אפריקה וגורמי פנים בופוטאצוואנים. לאחר סיום האפרטהייד, כשנערכו בדרום אפריקה בחירות דמוקרטיות ב-1994, סירב מנגופ להתאחד חזרה עם דרום אפריקה הדמוקרטית, והוא הודח בהפיכה. לזמן מה השתלטה על בופטצוואנה חזית ההתנגדות האפריקאנרית (AWB) - קבוצה לאומנית קיצונית של לבנים אפריקאנרים ששמה לה למטרה להמשיך ולקיים את מדיניות האפרטהייד. לבסוף, לאחר הפיכה נוספת, מונתה ממשלת מעבר וב-27 באפריל אוחדה בופטצוואנה מחדש עם דרום אפריקה, יחד עם שאר הבנטוסטנים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כף התקווה הטובה (פרובינציה) מדינת אורנג' החופשית (פרובינציה) טרנסוואל (פרובינציה) מדיה וקבצים בנושא בופוטאצוואנה בוויקישיתוף בופוטאצוואנה, באתר World Statesmen בופוטאצוואנה, באתר Crw Flags בופוטאצוואנה, באתר South African History Online בופוטאצוואנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sally Frankental; Owen Sichone (2005-01-01). South Africa's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook. ABC-CLIO. p. 187. ISBN 978-1-57607-674-3. Retrieved 2013-09-18. "Census > 1991 > RSA > Variable Description > Person file > District code". Statistics South Africa - Nesstar WebView. Retrieved 18 August 2013. ישראלים שותפים לבנייה, מעריב, 4 בספטמבר 1984 "Bophuthatswana" ,Elections in South Africa's Apartheid-Era Homelands "Bantustans", AFRICAN ELECTIONS DATABASE
א-זמאלכ

מועדון ספורט א-זמאלכ (בערבית: نادي الزمالك للألعاب الرياضية) הוא מועדון כדורגל מצרי שבסיסו בגיזה שבקהיר רבתי. המועדון נוסד בשנת 1911 בשם קאסר אל-ניל ומשחק בליגת העל המצרית. לזכות המועדון 12 אליפויות ו-27 גביעים. למועדון יריבות עירונית ארוכת שנים עם מועדון הכדורגל אל-אהלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המועדון נוסד ב-5 בינואר 1911 בשם קאסר אל-ניל על ידי ג'ורג' מרצבך, עורך דין בלגי (ממוצא יהודי). מרצבך כיהן כנשיא עד מלחמת העולם הראשונה, אחריו שימש כנשיא ניקולה ארפגי שהיה שחקן המועדון. בשנת 1913 שינה המועדון את שמו לאל מוח'תלט, ובשנת 1940 שונה השם למלך פארוק. עקב הפיכה צבאית נגד המלך ב-1952, שונה שם המועדון לשם הנוכחי – א-זמאלכ, על שמו של רובע זמאלכ. בשנת 1974 במשחק של זמאלכ נהרגו לפחות 48 אנשים, שנכחו במשחק הידידות מול המועדון הצ'כי דוקלה פראג, כתוצאה ממנוסה המונית. יריבתה העירונית של זמאלכ היא אל-אהלי. המשחק הראשון בין הקבוצות נערך ב-1948. הניצחון הגדול ביותר של זמאלכ על אל-אהלי הוא 6-0, תוצאה אשר נרשמה פעמיים עד כה. הפעם הראשונה הייתה ב-1942 בליגת קהיר והפעם השנייה הייתה ב-1944 בגמר הגביע המצרי. ליגת העל המצרית:14 1959/1960, 1963/1964, 1964/1965, 1977/1978, 1983/1984, 1987/1988, 1991/1992, 1992/1993, 2000/2001, 2002/2003, 2003/2004, 2014/2015, 2020/2021, 2021/2022 ליגת קהיר: 15 1922/1923, 1923/1924, 1928/1929, 1929/1930, 1931/1932, 1939/1940, 1940/1941, 1943/1944, 1944/1945, 1945/1946, 1946/1947, 1948/1949, 1950/1951, 1951/1952, 1952/1953 הגביע המצרי: 28 1922, 1932, 1935, 1938, 1941, 1943, 1944, 1952, 1955, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1975, 1977, 1979, 1988, 1999, 2002, 2008, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2021 הסופר קאפ המצרי: 4 2001, 2002, 2016, 2020 ליגת האלופות האפריקאית: 5 1984, 1986, 1993, 1996, 2002 גביע הקונפדרציה האפריקאי: 1 2018/2019 גביע אפריקה למחזיקות גביע: 1 2000 הסופר קאפ האפריקאי: 4 1994, 1997, 2003, 2020 ליגת האלופות הערבית: 1 2003 הגביע האפרו-אסיאתי: 2 1987, 1997 גביע סולטן חוסיין: 2 1920/1921, 1921/1922 הסופר קאפ הסעודי-מצרי: 2 2003, 2018 הגביע המצרי-ירדני: 2 1986, 1987 ליגת הקיץ של אלכסנדריה: 3 1982, 1984, 2004 גביע הליגה אוקטובר: 1 1973/1974 גביע אהבת מצרים: 1 1986 איחוד גביע מצרים: 1 1995. גביע מחמד האלג'ירי-מצרי: 1 2014 הדרבי של קהיר מדיה וקבצים בנושא א-זמאלכ בוויקישיתוף א-זמאלכ, ברשת החברתית פייסבוק א-זמאלכ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) א-זמאלכ, ברשת החברתית אינסטגרם א-זמאלכ, ברשת החברתית LinkedIn א-זמאלכ, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu מתוך דף הפייסבוק של השגרירות הישראלית במצרים מתוך אתר משפחת מרצבך מפוזנן (משפחות יהודיות נוספות בשם זה היו במקומות אחרים באירופה) "דתו של מייסד מועדון זמאלק מכעיסה את מעריציו", מתוך האתר המצרי "מולדת"
טבלן גמדי

טבלן גמדי (שם מדעי: Tachybaptus ruficollis) הוא מין של עוף מים ממשפחת הטבלניים. שם הסוג מורכב מהמילים Takhus ("מהר") ו-bapto ("מתחת/שוקע"). שם המין הוא הרכבה של המילים rufus ("אדום") ו- collis ("צוואר"). כך שפירוש השם המדעי כולו הוא "שוקע-זריז אדום-צוואר". שמו בערבית - ע'טאס זע'יר. הוא מצוי במקווי מים מתוקים באסיה, אפריקה, אירופה, אוקיאניה ומדגסקר, ונפוץ גם בישראל. מידות: אורך גוף: 23 - 29 ס"מ. משקל: 119 - 284 ג'. הזוויגים דומים. צבעים: בעונת הרבייה צוואר ולחיים בצבע ערמוני, ראש אפור כהה וגוף אפור-חום. בעונה זו נראה בסיס המקור צהוב. בשאר ימי השנה הצבע הערמוני מתחלף לאפור. כך נראה גם גוף הצעירים, אך אצלם הלחיים והצוואר מפוספסים בשחור-לבן, המקור צהוב ורק קצהו שחור. ככל שהצעיר מתבגר, צבע המקור משתנה מצהוב לשחור. מבנה גופו של הטבלן הגמדי מעוגל וגוצי, והוא הקטן מכל עופות המים, אשר נצפים בשחייה בישראל. בדומה לרוב הטבלנים, רגליו של טבלן זה ממוקמות באחורי הגוף, ולכן הוא מסורבל בהליכתו על הקרקע. הטבלן הגמדי ניזון בעיקר מנימפות של בריומאים ושפיראים, חיפושיות, רכיכות, סרטנים ודו-חיים. לעיתים נדירות יאכל דגיגים. בנוסף, בדומה לרוב הטבלנים, הוא אוכל את נוצותיו שלו ואף מאכיל בהן את אפרוחיו. משערים כי מנהג זה מרפד את מערכת העיכול ומקל על עיכול עצמות קטנות. בדומה לשאר הטבלנים, גם לטבלן הגמדי מנהגי חיזור מיוחדים. ככל מיני הטבלנים, הטבלן הגמדי מקנן על גדות מקווי מים. הנקבה מטילה 4–7 ביצים. ההורים עוזבים לפרקים את הקן כדי לאכול, ואז הם מכסים את הקן בצמחייה כדי להסתירו מטורפים. האפרוחים יכולים ללכת ולשחות כמעט מיד לאחר הבקיעה, והבוגרים בדרך כלל נושאים אותם על גבם. זהו המין הקטן ביותר במשפחת הטבלניים. ישנם שישה תת-מינים. בישראל הוא יציב ומקנן מצוי למדי. חלק מהאוכלוסייה חולף וחורף. הטבלן שחיין וצולל מצוין, ותופס את טרפו - חסרי חוליות ודגיגים - מתחת למים. הוא משתמש בצמחייה שצומחת ליד מים כמקום מחבוא. טבלן זה מתאפיין בתכונת התחמקות מיוחדת: הוא נוהג לצלול תכופות במים, ולצוץ לאחר כמה שניות במקום בלתי צפוי, מרוחק ממקום צלילתו. הפארק הלאומי מרוג'ג'י מדיה וקבצים בנושא טבלן גמדי בוויקישיתוף טבלן גמדי, באתר ITIS (באנגלית) טבלן גמדי, באתר NCBI (באנגלית) טבלן גמדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טבלן גמדי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) טבלן גמדי, באתר GBIF (באנגלית) טבלן גמדי, באתר הצפרות הישראלי טבלן גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN אסף מירוז, טבלן גמדי, אתר הצפרות הישראלי אסף מירוז, טבלן גמדי, אתר הצפרות הישראלי אסף מירוז, טבלן גמדי, אתר הצפרות הישראלי אסף מירוז, טבלן גמדי, אתר הצפרות הישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם המלח זוני

אגם המלח זוני (באנגלית: Zuni Salt Lake או גם Zuñi Salt Lake, בנאוואחו: Áshįįh) הוא אגם מלח מדברי גבוה נדיר השוכן בתוך מאר במכתש שתחתיתו שטוחה, שקוטרו כ-2,000 מטרים ועומקו 120 מטרים. שוליו הנמוכים בנויים משברים חופשיים של לבה בזלתית וסלעים מקירות הדיאטרם (אבן חול, צפחה ואבן גיר), כמו גם גושים אקראיים של סלעים שהועפו מעומק רב. האגם שוכן במחוז קטרון, כ-100 קילומטרים דרומית לפואבלו זוני בניו מקסיקו. אגם המלח זוני רדוד במיוחד, ועומקו המקסימלי הוא קצת מעל מטר בעונה הגשומה. בתקופה היבשה, מרבית המים מתאדים ומשאירים מאחוריהם מדבר מלח. האגם נוסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places). האגם הוא חלק מהשדה הגעשי רד היל (Red Hill volcanic field). במשך מאות השנים האחרונות נוהגים אנשי הפואבלו של דרום-מערב ארצות הברית, כולל הפואבלו של שבטי זוני, אקומה, לגונה, הופי וטאוס, לערוך עלייה לרגל שנתית לאגם המלח זוני לקצור מלח, הן מסיבות טקסיות והן למטרת תזונה. מהאגם מובילות דרכים עתיקות לכל הכיוונים אל הפואבלו השונים ואתרי הפואבלו העתיקים, כדוגמת הפארק הלאומי ההיסטורי של תרבות צ'אקו. האגם עצמו נחשב קדוש, ביתה של האלה אמא מלח, הקרויה בפי הזוני Ma'l Okyattsik'i. המתיישבים הספרדים הראשונים באזור כינו את האגם לאס סלינס (Las Salinas). ג'רונימו, מנהיג לוחמי אפאצ'י ידוע דיווח על האגם בסיפור חייו כפי שנרשם על ידי המפקח בארט: "אספנו מלח מאגם קטן בהרי חילה... כאשר ביקרנו באגם לא הורשנו לאנשינו לצוד או לתקוף את האויב. כל היצורים היו יכולים לנוע בלא הפרעה מצדנו". אגם המלח זוני לא היה חלק משמורת זוני כשהוכרזה לראשונה רשמית על ידי ממשלת ארצות הברית, אבל ארצות הברית החזירה את האגם ושטח של 20 קמ"ר סביבו לשליטת הזוני ב-1985. בין 1994 ל-2003 הייתה הצעה לפתח מכרה פחם בכרייה פתוחה בסמוך לאגם המלח זוני. התוכנית כללה שאיבת מים מהאקווה שמתחת לאגם במטרה להתמודד עם אבק הכרייה, כמו גם סלילת כביש בין האגם לפואבלו זוני. התוכנית לפתח את המכרה ננטשה ב-2003 לאחר שהוגשו נגדה תביעות משפטיות. מדיה וקבצים בנושא אגם המלח זוני בוויקישיתוף National Register of Historic Places – Catron County, New Mexico "Mining Plan Pits Tribe Against Power Industry" LaDuke, Winona (2002) "The Salt Woman and the Coal Mine" Sierra Magazine Legard, Carol (August 15, 2003) "New Mexico and Arizona: Construction of Fence Lake Mine" U.S. Advisory Council on Historic Preservation Zuni Salt Lake Earth Island Institute (2004) Testimony of Malcolm B. Bowekaty, Governor of the Zuni Tribe before the United States Senate, Committee on Indian Affairs, July 17, 2002, Washington, D.C. "Utility Drops Plans for Coal Mine"
מזימת הנעליים הממולכדות

מזימת הנעליים הממולכדות הייתה ניסיון כושל של מחבל מוסלמי בריטי לפוצץ בפיגוע התאבדות מטוס נוסעים מעל האוקיינוס האטלנטי ב-22 בדצמבר 2001. טיסה 63 של חברת אמריקן איירליינס המריאה ב-22 בדצמבר 2001 (שלושה חודשים לאחר פיגועי 11 בספטמבר) מנמל התעופה שרל דה-גול שליד פריז בדרכה למיאמי שבארצות הברית. משם הייתה הטיסה אמורה להמשיך אל פיניקס שבאריזונה. במטוס מדגם בואינג 767 נמצאו 197 נוסעים ואנשי צוות. בין הנוסעים נמצא ריצ'רד ריד, מוסלמי קיצוני בריטי. בסוליות נעליו החלולות הוטמנו 280 גרם של חומרי נפץ מסוג טריאצטון ו-PETN - כמות המספיקה כדי להבקיע חור בדופן מטוס. הוא ביקש לעלות יום קודם לכן על טיסה באותו קו והדבר נאסר עליו. בעת שהמטוס נמצא מעל האוקיינוס האטלנטי התלוננו נוסעים על ריח של עשן בתא. אחת הדיילות ניגשה לבדוק את התלונה ומצאה את ריד יושב לבדו במושב ליד חלון ומנסה להדליק מצית. היא הזהירה אותו שהעישון בטיסה אסור והוא הבטיח להפסיק. מספר דקות לאחר מכן הבחינה הדיילת בריד גוהר במושבו וניסתה לברר מה מעשיו. אז היא ראתה בחיקו נעל כשפתיל משתלשל ממנה וגפרור דולק בידו. אחר כך התברר שהוא לא הצליח להדליק את הפתיל כיוון שזה נרטב מזיעה מכף רגלו. הדיילת ניסתה לתפוס בו אך הוא הדף אותה והכה דיילת אחרת שחשה לעזרתה. בהלה השתררה במטוס. בעזרתם של מספר נוסעים הוכנע ריד ונכבל באמצעים מאולתרים. רופא שהיה במטוס הזריק לו סם הרדמה שנמצא בערכה הרפואית במטוס. הטיסה הופנתה לנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי לוגן שבבוסטון. המשך הטיסה היה מתוח שכן היה חשש שעל המטוס נמצאים מחבלים נוספים, שינסו לפעול. שני מטוסי קרב ליוו את המטוס לנחיתה. שוטרים מיחידת לוחמה בטרור עלו למטוס ועצרו את ריד והמטוס פונה מיושביו. בבדיקת נעליו של ריד נמצאו בהן חומרי הנפץ. ריצ'רד ריד (נולד ב-1973) נולד בלונדון למשפחה נוצרית, לאם בריטית ולאב ממוצא ג'מייקני. לריד היה עבר פלילי עשיר ועוד מנעוריו צבר תיקים פליליים בגין עבירות אלימות ורכוש. ב-1992, בשעה שריצה עונש של שלוש שנות מאסר בעוון שוד, המיר את דתו לאסלאם. לאחר שהשתחרר ב-1995, עבר להתפלל במסגדים בלונדון, בהם נחשף לדרשותיו הקיצוניות של המטיף מוסטפה כמאל מוסטפה הידוע בכוניה "אבו חמזה אל-מצרי" שתואר באותה עת כ"הלב הפועם של האסלאם הרדיקלי בבריטניה", והכיר גם פעילי טרור כמו ג'מאל בגע'ל, פעיל אל-קעידה שלימים נעצר ב-2001 בעוון תכנון פיגועים שהיו עתידים להתרחש בשגרירויות ארה"ב באירופה. חקירת שירותי מודיעין מערביים לאחר האירוע העלתה שהוא היה פעיל בארגון אל-קאעידה ושהה באפגניסטן בין השנים 1998 ל-2000. ריד נשפט בארצות הברית וב-2003 הורשע ונדון למאסר עולם. האירוע הביא לשינוי בנוהלי הבידוק הביטחוני בנמלי התעופה בארצות הברית ועוד בנוגע להגבלות הכנסת נוזלים למטוס. ב-25 בדצמבר 2009 ניסה מחבל מוסלמי ממוצא ניגרי להפיל מטוס נוסעים בשמי ארצות הברית (טיסה 253 של נורת'ווסט איירליינס) באמצעות הפעלת חומר נפץ שהוטמן בבד תחתוניו. נוסע הבחין בו בעת שניסה להצית את המטען והפיגוע נמנע. עדות ראייה של אחד הנוסעים במטוס ידיעה על פעילותו של ריד באל-קאעידה, באתר CNN תיק התקרית והיסטוריית המטוס של טיסה 63 של אמריקן איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית) יצחק בן-חורין והסוכנויות, נכשל ניסיון פיגוע טרור בטיסה מהולנד לארה"ב, באתר ynet, 26 בדצמבר 2009
שבע האחיות (מוסקבה)

שבע האחיות הם שבעה גורדי שחקים במוסקבה, רוסיה, שעוצבו בסגנון קלסיציזם סטליניסטי. השם "שבע אחיות" אינו משמש את תושבי מוסקבה, ושם מכונים המבנים סטאלינסקייה ויסוטקי (ברוסית: Сталинские высотки – "גורדי השחקים של סטלין") ובקיצור ויסוטקי. גורדי השחקים נבנו בין השנים 1947–1953, בסגנון אדריכלי משולב של בארוק רוסי וסגנון גותי (התחייה הגותית). המבנים מדורגים ויוצרים צורה המאפיינת את "סגנון עוגות החתונה", שאפיין מספר גורדי שחקים בניו יורק ובאירופה. המבנים נבנו ביוזמת סטלין ברחבי מוסקבה, במרחק רב יחסית זה מזה. שבעת המבנים הם: מלון אוקראינה (מאז 2009 נקרא מלון רדיסון רויאל, 34 קומות) בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה (22 קומות) בניין כיכר קודרין (22 קומות) מלון לנינגרדסקאיה (כיום מלון הילטון מוסקבה לנינגרדסקאיה, 26 קומות) בניין משרד החוץ של רוסיה (27 קומות) בניין האדמיניסטרציה של השער האדום (24 קומות) הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה (42 קומות, נחשב עד 1990 לבניין הגבוה ביותר באירופה). שני גורדי שחקים נוספים שתוכננו בסגנון דומה הם: בניין האדמיניסטרציה זריאדי (לא נבנה מעולם) וארמון הסובייטים (לא הושלם מעולם). בהשפעת שבע האחיות במוסקבה הוקמו ברחבי ברית המועצות בשנות ה-50 של המאה ה-20 מספר מבנים דומים, בהם ארמון התרבות והמדע בוורשה שבפולין, בית העיתונות החופשית בבוקרשט שברומניה, מלון דרוזבה בפראג שבצ'כוסלובקיה (כיום מלון אינטרנשיונל פראג), והאקדמיה הלטבית למדעים בריגה שבלטביה. הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה מלון אוקראינה (רדיסון רויאל) מלון הילטון מוסקבה לנינגרדסקאיה בניין כיכר קודרינסקיה בניין הדירות גדות קוטלנישסקיה בניין משרד החוץ של רוסיה בניין האדמיניסטרציה בכיכר השער האדום מדיה וקבצים בנושא שבע האחיות בוויקישיתוף Tino Kyuntsel, special to Russia Now, ‏Seven Sisters: the legacy of Moscow's skyscrapers, The Telegraph, 31 October 2011 Stalin's Seven Sisters, In your pocket גורדי השחקים של מוסקבה (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חלפניו

חלפניו (בספרדית: jalapeño) הוא זן של פלפלת צ'ילי בגודל בינוני בעלת טעם אופייני. [דרושה הבהרה] החלפיניו קרוי על שם חלפה, בירת מדינת וראקרוס שבמקסיקו, בסביבתה בוית. כיום מוקצים כ-160 קילומטרים רבועים במקסיקו לגידולו. אזורים נוספים שבהם מוקצים שטחים גדולים לגידול חלפניו הם ניו מקסיקו וטקסס שבארצות הברית. אורך הפרי בין 5–10 סנטימטרים. הוא גדל על שיח שגובהו 60–120 סנטימטרים ומניב 25–35 תרמילים בעונה. התרמילים נקטפים יותר מפעם אחת בכל עונת גידול. לקראת תום העונה הם מאדימים והדבר פוגע בביקוש להם. לרוב הפרי נקטף ונאכל בעודו ירוק, הגם שלעיתים מאפשרים לו להמשיך להבשיל לאחר קטיפתו עד שצבעו אדמדם. מידת החריפות של החלפניו ביחס למינים אחרים של צ'ילי מתונה יחסית (בין 2,500–10,000 יחידות סקוביל) ותלויה בתנאי הגידול ובאופן ההכנה. החלפניו שכיח מאוד במטבח המקסיקני ונוכח במגוון גדול של רטבי סלסה ורטבים חריפים אחרים לרבות בצורה מיובשת צ'יפוטלה. מדיה וקבצים בנושא חלפניו בוויקישיתוף
רב סריס

רב סריס, היה תואר באשור ובבבל שמשמעותו היא רב הסריסים. הרב סריס נזכר פעמיים בתנ"ך, פעם ראשונה בספר מלכים כאחד ממצביאיו של סנחריב. ובפעם השנייה בספר ירמיהו כאחד משריו של נבוכדנצר השני. בניגוד לפירוש המודרני, בבבל ובאשור פירוש המילה סריס היה משרת בארמון (ומכאן: רב סריס: המשרת הראשי), ורק יותר מאוחר נוצר הפירוש של מי שעבר פעולת סרוס. בספר מלכים, נזכר רב סריס דווקא כשם של מצביא אשורי שסנחריב שלח יחד עם רבשקה (שר המשקים) ותרתן (שר הצבא) למצור על ירושלים. "וַיִּשְׁלַח מֶלֶךְ אַשּׁוּר אֶת תַּרְתָּן וְאֶת רַב סָרִיס וְאֶת רַבְשָׁקֵה מִן לָכִישׁ אֶל הַמֶּלֶךְ חִזְקִיָּהוּ בְּחֵיל כָּבֵד יְרוּשָׁלָםִ וַיַּעֲלוּ וַיָּבֹאוּ יְרוּשָׁלַםִ וַיַּעֲלוּ וַיָּבֹאוּ וַיַּעַמְדוּ בִּתְעָלַת הַבְּרֵכָה הָעֶלְיוֹנָה אֲשֶׁר בִּמְסִלַּת שְׂדֵה כוֹבֵס: וַיִּקְרְאוּ אֶל הַמֶּלֶךְ וַיֵּצֵא אֲלֵהֶם אֶלְיָקִים בֶּן חִלְקִיָּהוּ אֲשֶׁר עַל הַבָּיִת וְשֶׁבְנָה הַסֹּפֵר וְיוֹאָח בֶּן אָסָף הַמַּזְכִּיר:" — ספר מלכים ב', פרק י"ח, פסוקים י"ז–י"ח אם כי בהמשך נזכר רק רבשקה. לפיכך מסיקים המפרשים שקודם כל נשלח רבשקה ורק לאחר מכן נשלחו תרתן ורב סריס. בספר ירמיהו, דווקא נזכר רב סריס כתואר. לאחר שנבוכדנצר השני מחריב את ירושלים מגיעים אל העיר שרי בבל השונים. הנביא מפרט את שמותיהם ותואריהם, ובין היתר מזכיר את "נבו שרסכים רב-סריס". " וַיָּבֹאוּ כֹּל שָׂרֵי מֶלֶךְ בָּבֶל וַיֵּשְׁבוּ בְּשַׁעַר הַתָּוֶךְ נֵרְגַל שַׂר אֶצֶר סַמְגַּר נְבוּ שַׂר סְכִים רַב סָרִיס נֵרְגַל שַׂר אֶצֶר רַב מָג וְכָל שְׁאֵרִית שָׂרֵי מֶלֶךְ בָּבֶל." — ירמיהו לט' פס' ג' בשנת 2007, פענח אשורולוג אוסטרי לוח שכונה לוח נבו שרסכים. בלוח נכתב כי אדם בשם נבו-שרוסו-אוכין, שהיה "רב-סריס" בתקופת המלך נבוכדנצר. העניק למקדש בבבל מנה וחצי (כ-0.75 ק"ג) זהב. (לגבי) מנה וחצי של זהב, רכושו של נבו-שרוסו-אוכין, רב סריס, שהוא שלחו על ידי ארד בניטו הסריס ל (מקדש) אסנגילה: ארד בניטו העביר אותו לאסנגילה. בנוכחות בל אוסת, בן אלפייה, שומר ראשו של המלך, ונדין בן מרדוכ-זר-יבני. חודש אחד-עשר, יום שמונה-עשר, שנה עשירית לנבוכדראצר מלך בבל. משערים כיום כי נבו-שרוסו-אוכין הוא למעשה נבו-שר-סכים הנזכר בתנ"ך. אילן אבקסיס, כציפור בכלוב – על מסע סנחריב, מתוך הפודקאסט דברי הימים רש"י ספר מלכים ב', פרק י"ט
בומילקר (הנומידי)

בומילקר (המאה ה-2 לפנה"ס) היה אציל נומידי, מהבולטים שבין אנשי חצרו של יוגורתה. כאשר שהה יוגורתה מלך נומידיה ברומא כדי לתת דין וחשבון על רציחת אדהרבעל, אחד מיריביו הפוליטיים מאסיווא החל צובר השפעה ברומא באמצעות אחד הקונסולים. יוגורתה שחשש מפני מאסיווא, ציווה על בומילקר שהתלווה אליו להיפטר ממנו. בומילקר שכר שכירי חרב שרצחו את מאסיווא, אולם בומילקר עצמו נתפס גם כן. הוא הודה ברצח, אולם מכיוון שהיה חלק מפמליה מלכותית לא הוטל עליו עונש והוא הוחזר לנומידיה מעט זמן לפני שיוגורתה עצמו חזר לשם. מעשה הרצח התחיל את המלחמה שכונתה מלחמת יוגורתה. הרומאים נחלו מספר תבוסות, אולם בואו של קווינטוס קאיקיליוס מטלוס נומידיקוס לזירה שינה את המצב. בומילקר לקח חלק פעיל בקרב מותול, והתקפת הפילים שלו כמעט והצילה את הקרב. אולם הפילים הסתבכו בענפי העצים, והתקשו להילחם. כשראו זאת הרגליים נמלטו. הקרב הסתיים בניצחון טקטי רומאי, אולם הרומאים ספגו במהלכו אבדות כבדות. לאחר הקרב פתח יוגורתה במלחמת גרילה אכזרית נגד הרומאים. מטלוס שכנע את בומילקר לנסות ולשכנע את יוגורתה להגיע להסכם שלום, בתמורה הובטח לבומילקר שלא יפגע ויורשה לשמור על רכושו. בומילקר הפציר ביוגורתה להגיע להסכם עם הרומאים. יוגורתה השתכנע אולם התנאים שהציעו הרומאים היו קשים מדי, ויוגורתה דחה אותם, והקים צבא חדש. בומילקר הבין שאין לצפות לשלום מצד המלך, והחליט לנסות לרצוח אותו. הוא קשר קשר עם אציל נוסף בשם נאבדאלסא והשניים תכננו לרצוח את יוגורתה. אולם אחד ממשרתיו של נאבדאלסא מצא איגרת בה הדריך בומילקר את נאבדאלסא בנוגע לרצח. המשרת מיהר להביא אותה אל המלך. יוגורתה מיהר והוציא להורג את מרבית הקושרים ובכללם את בומילקר. סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים,ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי. גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 35 גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 53 גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 62 גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 71
חנון מלך עזה

חנון (ידוע לעיתים גם כחנו) היה מלך עזה שהשתתף במרד המס נגד תגלת פלאסר השלישי. חנון, הצטרף לקואליציה האנטי אשורית שכללה את ממלכת ישראל, מצרים העתיקה, ארם דמשק, ושבטים ערבים. מלך אשור תגלת פלאסר השלישי יצא בראש נגד חנון. הוא עבר בדרך בממלכת יהודה ושעבד אותה אל אשור. לאחר מכן ככל הנראה בגלל תבוסות צבאיות נמלט חנון מעזה אל מצרים. תגלת פלאסר עלה על עזה ובזז אותה. לאחר מכן יצא למערכה על מצרים שתוצאותיה אינן ברורות. בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 2007. כרך ב' עמ' 412. בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 2007. כרך ב' עמ' 409.
פנחס יחזקאלי

פנחס (פיני) יחזקאלי (נולד בחדרה ב-1955) הוא מנהל חברת "ייצור ידע", ובעבר שירת במשטרת ישראל בדרגת ניצב משנה. מומחה באפקטיביות של גופים ציבוריים, ברשתות ארגוניות ובאבחון ארגוני בעזרת רשתות, בתורת המערכות המורכבות, בתורת הכאוס, בניהול, ב"ייצור" ויצירת ידע בארגונים, במערכת אכיפת החוק ובביטחון לאומי. יחזקאלי הוא בוגר גימנסיה הרצליה בתל אביב, בוגר אוניברסיטת בן-גוריון בכלכלה, מוסמך אוניברסיטת בן-גוריון בהנדסת תעשייה וניהול (מינהל רפואי), בעל תואר דוקטור בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון ופוסט-דוקטורט במחלקה למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון. מ-1986 שירת במשטרה בתפקידי מפקד תחנת משטרה בערד, אופקים, ובאר שבע, היה חבר בצוות האסטרטגי לשינוי מדדי הערכה וכלי ניהול במשטרת ישראל, פיתח את שיטת "שיטור לפי יעדים", היה רכז "ועדת טרנר" לבחינת שיטור קהילתי ומשטרה עירונית ושימש כראש המחלקה לשיטור קהילתי. יחזקאלי היה ראש המרכז למחקר אסטרטגי ולמדיניות ומנהל ידע של המכללה לביטחון לאומי וכן יועץ אסטרטגי של המשרד לביטחון פנים. פרש מהמשטרה ב-2011 בדרגת ניצב משנה. לאחר פרישתו מהמשטרה, שימש יחזקאלי מנכ"ל חברת TECI, ובהמשך, נשיא החברה. לאחר מכן הקים, ומאז הוא מנהל, את חברת "ייצור ידע". הוא חבר בהנהלות של גופים ציבוריים, יועץ ומרצה באוניברסיטאות ובמכללות, כותב ועורך ספרים, כתבי עת ותוכניות רדיו (אוניברסיטה משודרת) בתחומי ביטחון לאומי ואכיפת חוק. נשוי ואב לשלושה. פנחס יחזקאלי, מבוא ללימודי משטרה ושיטור - היבטים היסטוריים, סוציולוגיים, פסיכולוגיים וארגוניים בעבודת המשטרה, (משרד הביטחון – ההוצאה לאור, "אוניברסיטה משודרת", 2004). פנחס יחזקאלי ועפרון רזי, העולם איננו ליניארי: תורת המערכות המורכבות, גורם חדש בניהול, המכון לחקר הביטחון הלאומי, אוניברסיטת חיפה, והמכללה לביטחון לאומי. הוצאה שנייה: משרד הביטחון, ההוצאה לאור, 2007. פנחס יחזקאלי ועפרון רזי, מאנוכיות לשיתוף פעולה בין ארגוני – מינהל ציבורי על פרשת דרכים, המכללה לביטחון לאומי, 2007. פנחס יחזקאלי, שחיתות שלטונית וביטחון הלאומי, משרד הביטחון, "אוניברסיטה משודרת", 2010. פנחס יחזקאלי ועפרון רזי, אנטומיה של ארגונים צבאיים, מודן הוצאה לאור ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, "אוניברסיטה משודרת", 2012. פנחס יחזקאלי ועפרון רזי, תב"צים – תופעת התוצאות הבלתי צפויות והשלכותיה, המכללה לביטחון לאומי, 2013. Pinhas Yehezkeally & Efron Razi, Real Life Is Not Linear, Introduction to Complex System Theory, Israel National Defense College Research Center, I.D.F.2013 (מאורכב באתר https://web.archive.org). פנחס יחזקאלי, ברשת החברתית פייסבוק פנחס יחזקאלי, דף שער בספרייה הלאומית Home, Efron (באנגלית) האתר העסקי של פנחס יחזקאלי ייצור ידע, האתר של ד"ר פנחס יחזקאלי