ספר האן המאוחרת

ספר האן המאוחרת (בסינית מסורתית: 後漢書; בסינית מפושטת: 后汉书; בפין-יין: Hòu Hàn Shū, תעתיק עברי: חוֹאוּ הָאן שׁוּ), הידוע גם בשם "ההיסטוריה של האן המאוחרת", הוא ספר ההיסטוריה הרשמי העוסק בהיסטוריה של שושלת האן בין השנים 6-189. היצירה נכתבה על ידי פָאן יֵה ואחרים במאה החמישית במהלך שלטונה של שושלת ליו סונג, תוך התייעצות במספר ספרי היסטוריה מוקדמים יותר, ובמסמכים אחרים. הספר מהווה חלק מארבע ההיסטוריוגרפיות המוקדמות של האוסף הקלאסי עשרים וארבע ההיסטוריות, ביחד עם רשומות ההיסטוריון, ספר האן ותיעוד שלוש הממלכות. פָאן יֵה עצמו תיאר כך את הסיבות לכתיבת הספר: "רצוני היה לפתח דיונים במגילות עקב המאורעות, ובכך להעמיד על מכונם את מעלותיו וחסרונותיו של הדור". הספר מסכם את שבע ההיסטוריות של האן המאוחרת שנפוצו באותה תקופה, ביניהן רשומות האן המאוחרת שכתב יְוֵּ'אן חונְג במאה הרביעית - ההיסטוריה הנוספת היחידה ששרדה מבין ההיסטוריות של האן המאוחרת. פָאן יֵה אף נעזר ברשימות של סְה-מָה צְ'ייֵן ובָּאן גוּ ובכתבים נוספים, ביניהם רשומות האן מן התצפית המזרחית שנכתב בהדרגה במהלך המאה השנייה. רובם של הספרים עליהם הסתמך לא שרדו כיום בשלמותם, ובכל מקרה בהירותו והדקדקנות בפרטים של "ספר האן המאוחרת" גרמו לכך שיאפיל על ההיסטוריות האחרות העוסקות באותה תקופה. בשנת 445, עקב מעורבותו פָאן יֵה במזימה של קוֹנְג שִׂישְׂייֵן וחבורתו, נידון על ידי לְיוֹ יִיקָאנְג מלך פֶּנְגְצֶ'נְג למאסר. ב"ספר אשר לבית הסוהר עם האחיינים" אשר כתב מן המאסר סיפק מבט לדגשים ששימשו בכתיבת הספר: "כבר יצרתי את "האן המאוחרת", וטוויתי את חוט העלילה. בחנתי בפירוט את הכתובים וההערות של ימי קדם ושל ימינו, רק מעט מהם ערבים לאוזן. האדון בָּאן עשה לעצמו שם, אך הוא נתן דרור לתחושותיו ולא הייתה תבנית לנגדו, ובאין אפשרות להפריד בין א' לב' סגנון הכתיבה נעשה חסר ערך, ורק התיעודים נשארו בעלי חשיבות. בעושר הדברים לא אוכל להשתוות לו, אך בעריכה ממש אין לי סיבה להתבייש." פָאן יֵה הוצא להורג כשהיה בן 48 שנים, וכתיבתו של "ספר האן המאוחרת" עדיין לא הושלמה אז. הפרק "מאמר על האזורים המערביים" מבוסס על דו"ח שהגיש בָּאן יוּנְג (עם כמה תוספות מאוחרות) לקיסר אָן מהָאן בסביבות שנת 125. הדו"ח מכיל לכאורה רשמים של אביו בָּאן צָ'או. זהו הפרק ה88 בחלק מהמהדורות של ספר האן המאוחרת, והפרק ה118 באחרות, והוא מהווה מקור עיקרי למידע תרבותי וסוציו-אקונומי על האזורים המערביים, כולל רשמים ראשונים על דָאצִ'ין (האימפריה הרומית) וכמה מהדוחות העתיקים המפורטים ביותר על הודו ומרכז אסיה. הוא מכיל גם מספר התייחסויות לאירועים שהתרחשו לאחר מותו של הקיסר אָן, כולל תיאור קצר על הגעתן של המשלחות הרשמיות הראשונות מרומא בשנת 166. סגנון הכתיבה מתבסס על סגנון רישום הביוגרפיות של רשומות ההיסטוריון וספר האן, ותוכן העניינים מפרט לא מעט מן התוכן. בספר תוקף פָאן יֵה את המצאות הבודהיזם, כפי שניתן לראות בפרקים "מאמר על האזורים המערביים", "הביוגרפיה של שְׂיָאנְג קָאי" ו"רשומות הקיסר שְׂיָאוחְווָאן". הפרשנות הראשונה לספר האן המאוחרת היא פרשנות של לְיוֹ גָ'או ב-125 מגילות. אחריה הגיעה הפרשנות של לִי שְׂייֵן הנסיך גָ'אנְג חְווָאי, אשר נחשבת ההישג הגדול ביותר בפרשנות ספר האן המאוחרת לפני שושלת צ'ינג. בתקופת שושלת צ'ינג כתב חְווֵי דונְג את "תיקונים ופרשנות לספר האן המאוחרת", ווָאנְג שְׂייֵנְצְ'ייֵן המשיך את העבודה וכתב את ליקוט וניתוח של ספר הָאן המאוחרת ב-220 מגילות, בכך ארגנו אוסף מקיף של הפרשנויות מדורות קודמים אשר נחשב להישג משמעותי בתחום. בשנת 1995 יצא לאור הספר "בחינה ופירוש של ספר האן המזרחית" מאת סונְג וֶנְמִין. במקור לא הכיל ספר האן המאוחרת חלק של "תיעוד". רק בתקופת השושלות הדרומיות (420-589 לספירה) הוסיף לו לְיוֹ גָ'או את שמונת פרקי התיעוד של "הרחבה לספר האן" בשלושים כרכים, ויצר את המהדורה המוכרת כיום של ספר האן המאוחרת. הספר "מהלך המוסדות" מתעד כי בבחינות הקיסריות נקבע ש"ספר האן המאוחרת וההערות של לְיוֹ גָ'או הם היסטוריה אחת", וכן "צו מתקופת טאנג קובע כי לומדי "ספר האן המאוחרת" ראו בו ובתיעוד מההערות של גָ'או היסטוריה אחת, וזו הסיבה ששרדו שלושים כרכים מתוך הערות התיעוד של ההרחבה, ואף בימי סונג לא אבדו". מדיה וקבצים בנושא ספר האן המאוחרת בוויקישיתוף 孔熙先 劉義康 劉昭 章懷太子李贤 惠棟 宋文民 《后汉书考释》 續漢書