דוריס לסינג

דוריס לסינג (באנגלית: Doris Lessing; ‏22 באוקטובר 1919 - 17 בנובמבר 2013) הייתה סופרת בריטית, כלת פרס נובל לספרות לשנת 2007. דוריס לסינג נולדה בשם דוריס מיי טיילור בעיר כרמאנשאה בפרס (כיום איראן), להורים בריטים. ב-1925 עברה עם משפחתה לגור בקולוניה הבריטית בדרום רודזיה (כיום זימבבואה). היא התחנכה במנזר קתולי בסולסברי, כיום הארארה, בגיל 14 עזבה את בית הספר והתחילה לעבוד כמטפלת, כמרכזנית וכפקידה. על אף שילדותה הייתה קשה ואומללה, יחסה של לסינג בכתביה על אפריקה מלא רגשות חמלה גם על חיי הבריטים הקולוניאליסטים וגם על הילידים האפריקאים. מגיל 18 עבדה לסינג בפרלמנט הרודזי ועזרה בהקמת מפלגת שמאל אנטי-גזענית. ב-1938 נישאה לפרנק ויזדום, וילדה שני ילדים. נישואיה באו לקיצם ב-1943, אז עזבה את משפחתה והצטרפה לקבוצה של קומוניסטים. זמן קצר אחרי כן התחתנה עם גוטפריד לסינג, משפטן בעל שורשים יהודיים, שהיה פעיל מרכזי בקבוצה, וילדה לו בן. בשנים שאחרי מלחמת העולם השנייה חזרה בה לסינג מתמיכתה בתנועה הקומוניסטית. גם נישואיה השניים לא עלו יפה, ובשנת 1949 עברה יחד עם בנה הצעיר לגור באנגליה. שם החלה לכתוב רומנים וסיפורים, ב-1949 פורסם בלונדון הרומן הראשון שלה, "העשב פוזם" (The Grass Is Singing). בשנת 1964 התוודעה לסופיות דרך כתביו של אידריס שאה והיכרותה איתו. התורה הסופית המשיכה לעניין אותה בשנות ה-1960 ובשנות ה-1970 כפי שמצא ביטוי הדבר בכתיבתה. נפטרה ב-17 בנובמבר 2013 בביתה בלונדון בגיל 94. הורישה את ספרייתה לזימבבואה יצירתה של לסינג מתחלקת לשלושה שלבים נפרדים: שלב המוטיב הקומוניסטי - בשנים 1944 עד 1956, שבהן כתבה על נושאים חברתיים. שלב המוטיב הפסיכולוגי - מ-1956 עד 1969 שלב המוטיב הסופי, שאותו חקרה בסדרת הספרים "קאנופוס בארגוס" (Canopus in Argos). אחרי נושא ה"סופיות" עבדה לסינג על שלושת הנושאים גם יחד. הספרים מסדרת "ילדי האלימות" הם אוטוביוגרפיים למחצה, ומספרים על דמות בשם "מרתה קווסט" הגדלה בדרום אפריקה ואחר כך משתקעת באנגליה. "מחברת הזהב", ספרה הידוע ביותר של לסינג, ראה אור בשנת 1962 ותורגם לשפות רבות. בשנת 1976 זכה בצרפת בפרס מדיסיס לסופר זר. זהו רומן מקיף ורב-רבדים המגולל פרק בחייה של סופרת המתמודדת עם שלל בעיות: בעיות בחייה הפרטיים, ביחסיה עם גברים ונשים, בגיבוש השקפת עולמה המוסרית והפוליטית. הוא מתרחש על רקע המאורעות המסעירים של שנות הארבעים והחמישים. הרומן נחשב בעיני חוקרים רבים לספר פמיניסטי קלאסי, אבל לא בעיני הסופרת עצמה, שלא רצתה להיות מוגדרת כסופרת פמיניסטית. לאחר פרסום הספר הייתה לסינג מועמדת לפרס נובל לספרות אך ספרי מדע בדיוני שכתבה מאוחר יותר ערערו כנראה את מעמדה, ושמה הוסר מרשימת המועמדים. אף על פי כן, ב-2007 הוענק לה הפרס "על כתיבתה האפית אודות חוויה נשית, אשר בסקפטיות, להט וחזון העמידה חברה משוסעת לבחינה מדוקדקת". כשהתראיינה מחוץ לביתה, לאחר שהודיעו לה העיתונאים שזכתה בפרס נובל, היא אמרה שהיא כבר זכתה בכל פרס ספרותי "ארור" באירופה, וכנראה הגיע העת של פרס נובל. היא הסבירה את חוסר התרגשותה ושמחתה בכך, שהיא תמיד ראתה את הממסד הספרותי כצר אופקים. "אני בת 89, ומאוד זקנה" היא הוסיפה, "והייתי מועמדת מזה שנים לפרס נובל ולא קיבלתי. כנראה שהם החליטו שזמני למות קרב, והחליטו להעניק לי אותו" אמרה לקול צחוקם של העיתונאים. כשנשאלה איזה מספריה היא מעריכה כחשובים ביותר, בחרה בסדרת "קנופוס מארגוס". ספרים שמבוססים בחלקם על רעיון ה"סופיות", שלסינג למדה מ"חברי ומורי" אידריס שאה. מיצירותיה המוקדמת יותר, הספרים "תדריך ליורד שאול" ו"זיכרונותיו של ניצול" מבוססים אף הם על אותו נושא. לסינג פרסמה שני רומנים בשם העט ג'יין סומרס: "The Diary of a Good Neighbour" ו-"If the Old Could". המבקרים הספרותיים התעלמו מהם עד שלסינג חשפה שהיא המחברת. בנוסף כתבה גם מספר סיפורים קצרים על בעלי החיים החביבים עליה - חתולים. פרס סומרסט מוהם (1954) פרס מדיסיס זר (1976) פרס אוסטריה לספרות אירופית (1981) פרס WH סמית' לספרות (1986) פרס טרבי (1987) פרס גרינצנה קאבור (1989) Årets budeie (1994) פרס לזכר ג'יימס טייט בלק (1995) פרס קטלוניה הבינלאומי (1999) פרס נסיך אסטוריאס לספרות (2001) פרס דוד כהן (2001) פרס נובל לספרות (2007) מסדר הזהב של מפונגובווה (2008) עמיתת החברה המלכותית לספרות העשב פוזם (1949) הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1984, תרגמה נורית פלד מחזור של חמישה רומנים ילדי האלימות (1951 - 1959) מרתה קווסט הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1987, תרגמה מרים יחיל-וקס נישואים כהלכה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1986, תרגמה ניצה בן-ארי ארבעה שערים לעיר, הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1993, תרגם רפאל צ'צ'יק-אלגד אדווה מן הסערה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ, 1988, תרגם רפאל אלגד מוקף יבשה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1994, תרגם רפאל צ'צ'יק-אלגד קיץ בטרם חשכה הופיע בעברית בהוצאת זב"מ 1980, תרגמה רונית לנטין חמש (1953) בעקבות האנגלים (1960) הופיע בעברית בהוצאת כנרת 1987, תרגמה כרמית גיא גבר ושתי נשים (1963) מחברת הזהב (1962) הופיע בעברית בהוצאת עם עובד, 1962, תרגמה ג. אריוך הפיתוי של ג'ק אורקני תדריך ליורד שאול (1971) זיכרונותיה של ניצולה (1974) סדרת "קאנופוס בארגוס" (1979 - 1983) שיקאסטה הופיע בעברית בהוצאת עם עובד (1984), תרגמה ג. אריוך הטרוריסטית הטובה (1985) הופיע בעברית בהוצאת מעריב 1987, תרגמה נעמי כרמל הילד החמישי (1988), הופיע בעברית בהוצאת 1994 תרגמה דורית לנדס שוב, אהבה (1996), הופיע בעברית בהוצאת זמורה-ביתן, 2001, תרגמה מרים יחיל-וקס בן, בעולם (2000), הופיע בעברית בהוצאת עם עובד, 2000, תרגמה דורית לנדס האישה האחרת הופיע בעברית בהוצאת כנרת, 1984, תרגמה עמשי לוין חשבון פשוט החלום המתוק (The Sweetest Dream) מדיה וקבצים בנושא דוריס לסינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוריס לסינג (באנגלית) דוריס לסינג, באתר פרס נובל (באנגלית) הספרים של דוריס לסינג, באתר "סימניה" דוריס לסינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוריס לסינג: עם הפמיניזם התפתחה תרבות של האשמת גברים, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2001 צפי סער, 50 שנה לספר שנחשב לאבן יסוד בחשיבה הפמיניסטית, באתר הארץ, 16 באפריל 2012 בעקבות זכייתה בפרס נובל שירי לב-ארי, קץ האוטופיה, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2007 עלית קרפ, נשים רבות שינו בזכותה את חייהן, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2007 מירב קריסטל, הקשר האפריקאי, באתר ynet, 13 באוקטובר 2007 לסינג בטקס קבלת פרס נובל, בארכיון הסרטונים של Associated Press‏, 11 באוקטובר 2007 ריאיון עם לסינג בעקבות זכייתה בפרס נובל, בארכיון הסרטונים של Associated Press‏, 11 באוקטובר 2007 ניו יורק טיימס, דוריס לסינג בנאום פרס נובל: האינטרנט הוא איוולת ריקנית, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2007 אריאנה מלמד, אל תסתכלו בעטיפה, באתר ynet, 27 באפריל 2008 סוכנויות הידיעות, דוריס לסינג: הזכייה בפרס נובל היתה "אסון אמיתי", באתר הארץ, 12 במאי 2008 לאחר מותה צפי סער, מתה הסופרת דוריס לסינג, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2013 אריאנה מלמד, דוריס לסינג: האישה הגדולה מהחלומות, באתר ynet, 18 בנובמבר 2013 יואב שי‏, פרידה מדוריס לסינג שהלכה לעולמה אתמול, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2013 מרגרט אטווד, הסופרת מרגרט אטווד מספידה את זוכת פרס נובל דוריס לסינג, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2013 אבנר שפירא, המודיעין הבריטי עקב אחרי הסופרת דוריס לסינג במשך 20 שנה, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2015 דוריס לסינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דוריס לסינג (1919-2013), דף שער בספרייה הלאומית דוריס לסינג, ברשת החברתית Goodreads שירי לב-ארי, דוריס לסינג - כלת פרס נובל לספרות, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2007 מיה סלע, הסופרת זוכת־הנובל דוריס לסינג הורישה את ספרייתה לזימבבואה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2014 ליאורה שגב, תמונת־עולם דרך מסננת של אשה, עמדה, 1 בנובמבר 1978 המשך המאמר, עמדה, 1 בנובמבר 1978 מתוך הודעת הזכייה בפרס נובל, 11 באוקטובר 2007. ריאיון עם לסינג בעקבות זכייתה בפרס נובל, בארכיון הסרטונים של Associated Press‏, 11 באוקטובר 2007 Lessing, Doris, "On the Death of Idries Shah (excerpt from Shah's obituary in the London The Daily Telegraph)", ‏Retrieved 3 October 2008 (באנגלית) מה קורא - מלכודת למבקרים, כותרת ראשית, 24 באוקטובר 1984 Winners, David Cohen Prize for Literature (באנגלית) פנינה בסכס, קריאות - בתוליה של מרתה - ״מדתה קווסט״, דוריס לסינג, מאנגלית: מרים יחיל־וקס; זמורה־ בית, כל העיר, 6 במרץ 1987 דן עומר, דעיכת אישה, "העולם הזה", גיליון 2226 מ-30 באפריל 1980, עמוד 68 לאה דובב, איך כמעט לא קראתי את "מחברת הזהב" עד הסוף, דבר, 6 באוקטובר 1978 ביקורות: אמנון אחי נעמי, ספר מפחיד, כותרת ראשית, 22 בספטמבר 1987 נטע נאמן, מרחק דור ממעמד הפועלים, מעריב, 14 באוגוסט 1987 גליה בנזימן, מה זאת אהבה, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2001 שרה ליאל, בת חורין, באתר הארץ, 31 במרץ 2002