laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניברסיטת ברצלונה

אוניברסיטת ברצלונה (בקטלאנית: La Universitat de Barcelona, בספרדית: La Universidad de Barcelona; בראשי תיבות: UB) היא אוניברסיטה ציבורית אשר הוקמה ב-1450 וממוקמת בברצלונה שבספרד. האוניברסיטה נחשבת לאחת מן הטובות, הגדולות והיוקרתיות בספרד, ואחת מן הוותיקות בעולם. נכון לשנת 2023, למדו בה כ-63,000 סטודנטים. אוניברסיטת ברצלונה נחשבת גם למרכז מחקרי חשוב. יש בה 16 ספריות ולמעלה מ-6,328 חוקרים ועוזרי הוראה במשרה מלאה. נכון לשנת 2023, היו באוניברסיטה 60 מחלקות ויחידת מחקר ב-17 פקולטות שונות: ביולוגיה, כימיה, חינוך, מדעי כדור הארץ, כלכלה ומנהל עסקים, אמנות, סיעוד, גאוגרפיה והיסטוריה, משפטים, מדעי המידע ומדיה אודיו-ויזואלית, מתמטיקה ומדעי המחשב, רפואה ומדעי הבריאות, רוקחות ומדעי המזון, פילולוגיה ותקשורת, פילוסופיה, פיזיקה ופסיכולוגיה. האוניברסיטה הציעה 73 תוכניות לימוד לתואר ראשון, 172 תוכניות לתואר שני, 16 תוכניות לתואר כפול ו-47 תוכניות לתואר דוקטור. האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה (CG), באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA), באיחוד אוניברסיטאות הים התיכון (UNIMED), בברית האוניברסיטאות הסינית-ספרדית (SSU), ברשת הבין-לאומית לאוניברסיטאות מחקר (IRUN), ברשת האוניברסיטאות ויוס (XVU) ובליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU). האוניברסיטה הוקמה בנובמבר 1450 תחת חסותו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון. בעשורים שקדמו לכך פעל במקום בית ספר לרפואה ובתי ספר נוספים שעסקו בעיקר בתאולוגיה. צמיחתה המרכזית הראשונה של האוניברסיטה החלה רק כעשרות שנים לאחר מכן, בתקופתו של פרננדו השני, מלך אראגון. במהלך המאה ה-16 חלו רפורמות שונות בנוגע למינוי הפרופסורים במוסד ושיטות הבחינה. במחצית השנייה של המאה ה-19 נבנה מבנה חדש לאוניברסיטה, וההרצאות הראשונות החלו תוך כדי השיפוצים בשנת 1871. בשנת 1956 הוקמה הפקולטה לרוקחות, ולאחריה הוקמו הפקולטה למשפטים (1958) ומנהל עסקים (1962). למעשה, אוניברסיטת ברצלונה הייתה האוניברסיטה היחידה בקטלוניה עד שנת 1971, עד הקמת המכללה הפוליטכנית. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת ברצלונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ברצלונה (בקטלאנית, בספרדית ובאנגלית) אוניברסיטת ברצלונה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת ברצלונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת ברצלונה, סרטונים בערוץ היוטיוב The UB, UB in figures
אוניברסיטת איסטנבול

אוניברסיטת איסטנבול (בטורקית: İstanbul Üniversitesi) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת באיסטנבול (בחלקה האירופאי של העיר) שבטורקיה אשר הוקמה בשנת 1453. לפי חלק מהמקורות המערביים שקדמו לשנות ה-20 של המאה ה-20, האוניברסיטה מכונה גם כ"אוניברסיטת קונסטנטינופול" על שמה הקודם של איסטנבול. האוניברסיטה חברה מקבוצת קוימברה. במוסד עובדים כ-6,000 איש. בשנת 1453 הוקמה במקום בית ספר אסלאמי, מיד לאחר כיבוש קונסטנטינופול בידי מהמט השני. ביולי 1846 הוקם מוסד להשכלה גבוהה במקום. האוניברסיטה נסגרה בשנת 1871 ונפתחה שוב בשנת 1900 עם מחלקות לתאולוגיה, אמנויות, מתמטיקה, מדע ובלשנות. בשנת 1924 הוקמו הפקולטות למשפטים, רפואה, אומנויות ומדעים. בשנת 1925 הוכרה האוטונומיה של האוניברסיטה מטעם השלטונות הטורקיים. בנובמבר 1933 האוניברסיטה הוקמה במתכונתה החדשה, ללא לימודי תאולוגיה אסלאמית. השער הראשי של האוניברסיטה הוצג בצדו האחורי של שטר 500 לירות טורקיות בשנים 1971–1984. דירוג שאנגחאי - 401–500 (2019) Times Higher Education - מקומות 801–1,000 (2020) דירוג QS לאוניברסיטאות - 801–1,000 (2020) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת איסטנבול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת איסטנבול (בטורקית) אוניברסיטת איסטנבול, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת איסטנבול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת איסטנבול, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאקופו סנסובינו

יאקופו סנסובינו (באיטלקית: Jacopo Sansovino;‏ 1486, פירנצה – 1570, וונציה) היה פסל ואדריכל איטלקי. יאקופו נולד בפירנצה בשם יאקופו טאטי, התמחה אצל אנדריאה סנסובינו והחליט לאמץ את שמו של המורה שלו. סנסובינו משך ברומא את תשומת ליבם של דונטו ברמנטה ושל רפאל ויצר מודל שעווה של הורדת ישו מהצלב לשימושו של פייטרו פרוג'ינו. סנסובינו חזר לפירנצה בשנת 1511 שם קיבל הזמנה ליצור פסלי שיש של יעקב בן זבדי עבור סנטה מריה דל פיורה ופסל של בכחוס אשר נמצא היום במוזיאון במוזיאון הלאומי ברג'לו. הצעתו ליצירת חזית בזיליקת סן לורנצו נדחתה על ידי מיכלאנג'לו שהיה אחראי על התכנון, סנסובינו כתב לו מכתב מחאה ממורמר בשנת 1518. בשנים 17–1510 היה שותף באותו סטודיו עם אנדריאה דל סרטו והם שיתפו מודלים. כמו אדריכלי המאה ה-16 עסק ביצירת חללים זמניים לחגיגות וטקסים. כניסתו המלכותית של לאו העשירי לפירנצה בשנת 1515 הייתה מבין הטקסים הבולטים, בהמשך סנסובינו חזר לרומא שם שהה תשע שנים, ועזב לוונציה בזמן ביזת רומא. בשנת 1529 הפך סנסובינו לאדריכל הראשי והאוצר של הפרוקורטור של סן מרקו. סנסובינו נפטר בוונציה ונקבר בבזיליקת סן מרקו. ג'ורג'ו וזארי מקדיש לו מקום נפרד בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר. ביבליוטקה מרצ'יאנה בכיכר סן מרקו לוג'טה סנסובינו בכיכר סן מרקו ארמון דולפיו מאנין בתעלה הגדולה בוונציה ארמון קורנר בתעלה הגדולה בוונציה פאלאצו פיזאני בכחוס במוזיאון הלאומי ברג'לו יוחנן המטביל במוזיאון הלאומי ברג'לו יוחנן כותב הבשורה במוזיאון בודה המדונה והילד במוזיאון בודה המדונה והילד במוזיאון בודה המדונה והילד וקדושים במוזיאון בודה קדוש צעיר במוזיאון הלאומי ברג'לו מדיה וקבצים בנושא יאקופו סנסובינו בוויקישיתוף יאקופו סנסובינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוניברסיטת גרנדה

אוניברסיטת גרנדה (בספרדית: Universidad de Granada, או בקיצור: UGR) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בגרנדה שבספרד אשר הוקמה בשנת 1531 על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם מעל ל־55,000 סטודנטים (47,096 לתואר ראשון, 5,785 לתואר שני, 3,077 לתואר דוקטור), 5,511 סטודנטים בין־לאומיים (2017–2018), 3,621 סגל אקדמי ומחקרי ו־2,345 אנשי סגל מנהלי, היא האוניברסיטה הרביעית בגודלה בספרד (אחרי האוניברסיטה הלאומית לחינוך מרחוק (UNED) עם מעל ל־205,000 סטודנטים, אוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד (UCM) ואוניברסיטת סביליה). האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה (CG), באיחוד אוניברסיטאות הים התיכון (UNIMED), באיגוד האוניברסיטאות האיברו-אמריקאי לתואר ראשון (UIA) ובקבוצת טורדסילאס - רשת אוניברסיטאות, מברזיל, מספרד ומפורטוגל (סה"כ 55 אוניברסיטאות, מהן 29 ברזילאיות, 18 ספרדיות ו־8 פורטוגזיות) שהוקמה ביוני 2000, לקידום שיתוף פעולה בתחום המדע והטכנולוגיה. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את אנטוניו מוניוס מולינה, אמריקו קסטרו וניסטו אלקלה סאמורה. האוניברסיטה פרושה על פני חמישה קמפוסים שונים בעיר גרנדה ובנוסף, ישנם קמפוסים גם במלייה ובסאוטה. בסך הכל, האוניברסיטה מורכבת מ־22 פקולטות, 5 בתי ספר, 124 מחלקות, 16 מכוני מחקר ו־12 מרכזי מחקר. לאוניברסיטה 89 תוכניות לימוד לתואר ראשון, 108 תוכניות לתואר שני ו־28 לתואר דוקטור (נכון לשנת הלימודים 2020–2021). הפקולטה למדע המדינה ולסוציולוגיה הפקולטה ליחסי עבודה הפקולטה למשפטים הפקולטה לעבודה סוציאלית הפקולטה לתרגום ופרשנות בית הספר לאדריכלות הפקולטה למדעי הספורט הפקולטה לכלכלה ולעסקים הפקולטה למדעי החינוך הפקולטה לתקשורת ולתיעוד הפקולטה לרוקחות הפקולטה לפילוסופיה ולמדעי הרוח הפקולטה לרפואת שיניים הפקולטה לפסיכולוגיה הפקולטה למדעים בית הספר להנדסת בניין בית הספר להנדסה אזרחית הפקולטה לאמנויות יפות בית הספר לטכנולוגיית מידע ולטלקומוניקציה הפקולטה למדעי הרפואה הפקולטה לרפואה הפקולטה למדעי הבריאות הפקולטה לחינוך, כלכלה וטכנולוגיה הפקולטה למדעי החברה הפקולטה לחינוך וספורט הפקולטה לסיעוד בית הספר לשפות מודרניות המרכז הטכנולוגי למחקר ופיתוח מזון פונקציונלי מרכז פייזר - המועצה האנדלוסית לגנומיקה דירוג שאנגחאי - 301–400 (2024) דירוג Times Higher Education - מקומות 501–600 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - 403 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת גרנדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת גרנדה אוניברסיטת גרנדה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת גרנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ספא דובונקה 35

ספא דובונקה 35 (באיטלקית: SPA Dovunque 35) היא משאית מתוצרת S.P.A. (automobile) (אנ') (שם רשמי : Società Piemontese Automobili) חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1935 – 1948 באיטליה עבור הצבא המלכותי האיטלקי וחיל האוויר המלכותי האיטלקי. "ספא דובונקה 35" הוגדרה כמשאית מטען איטלקית. שימשה בצבא האיטלקי כמשאית מטען, משאית נוסעים, ובזמן מלחמת העולם השנייה כארטילריה ניידת-נגד-מטוסים. דגמי "ספא דובונקה 35" מילאו משימות לוגיסטיקה בצבא האיטלקי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשאית הייתה בכמות מרשימה בצבא האיטלקי והייתה בשימוש בכל חזית איטליה כמשאית לוגיסטית עיקרית. ה"ספא דובונקה 35" שימשה בעיקר כגוררת ארטילריה, נושאת תחמושת, משאית אספקה, נושאת חיילים ואפילו כפלטפורמה לתותחי נ"מ. S.P.A. (Società Piemontese Automobili) - שם היצרן. "Dovunque" - פרוש בעברית: "בכל מקום", 35 - מציין את תחילת הייצור של הדגם בשנת 1935. דגם "ספא דובונקה 35" היה בשרות עד שנת 1950. מנוע בנזין תוצרת "פיאט" סוג מנוע "Fiat 18T". הנעה 6x4. אנשי צוות בקבינה: נהג + 1. 5 אנשי צוות בדגם "versione autocannone" שכלל תותח רב שימושי קל מסוג ברדה מודל 35: מפקד, נהג, נהג מחליף, תותחן, מטעין. מספר נוסעים: 25-20. טווח נסיעה: 290 ק"מ. הבלמים תופעלו בדוושה הידראולית אחת, שפעלה על כל ששת הגלגלים. גרסה בסיסית - נגררים במשקל של 2.5 טון או 25 חיילים מצוידים. גרסה אירונאטיקה - תא סגור נוקשה "versione autocannone" - גרסה הכוללת תותח נ"מ מסוג ברדה מודל 35 להגנה על שיירות נגד מטוסים. גרסה "מוד 41". ניידת קשר בגרסת מרכז הרדיו (Dovunque-Viberti Center Radio) תוצרת מאגנטי מרלי מסוג "RF2 CA" ו-"R6" הפועלת בגל ארוך, בינוני, קצר, עם רדיום בהתאמה של 500, 1000, 1500 ק"מ. גרסת מעבדת צילום ניידת (Mobile Photo Lab version). גרסת נגמ"ש "SPA Dovunque 35 protetto" (אנ'). "ספא דובונקה 35" "ספא דובונקה 35" כולל תותח נ"מ ברדה מודל 35 "ספא דובונקה 35" בעת פלישת הכוחות ההונגריים בטרנסילבניה פיאט 634 פיאט 626 מדיה וקבצים בנושא ספא דובונקה 35 בוויקישיתוף הצבא המלכותי האיטלקי בין השנים 1945 - 1935 italie1935-45.com/regio-esercito Vanderveen, Bart (1989). Historic Military Vehicles Directory. ISBN 0900913576 "ספא דובונקה 35" forum.warthunder.com/index.php?/topic/413366-spa-dovunque-35 La Radio In Grigio Verde, Galasso e Gaticci, 1992 דגם SPA Dovunque 35 protetto tanks-encyclopedia.com/ww2/italy/dovunque-35-blindato-apc
יחסי יפן–מאוריציוס

יחסי יפן–מאוריציוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת מאוריציוס. בין יפן לבין רפובליקת מאוריציוס מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לרפובליקת מאוריציוס כוננו ב-12 במרץ 1968. יפן פתחה את שגרירותה שבפור לואי, בירת מאוריציוס, בינואר 2017 באופן רשמי. נאווין ראמגולם, ראש ממשלת מאוריציוס (2013) פראבינד קומאר, ראש ממשלת מאוריציוס (2019) מאוריציוס אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. מאוריציוס מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. יפן מיוצגת במאוריציוס בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפור לואי, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–מאוריציוס בוויקישיתוף יחסי יפן–מאוריציוס, באתר משרד החוץ של יפן CONSULATE OF MAURITIUS IN TOKYO, JAPAN EMBASSY OF JAPAN IN PORT LOUIS, MAURITIUS
יחסי יפן–סיישל

יחסי יפן–סיישל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה של סיישל. בין יפן לבין הרפובליקה של סיישל מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה של סיישל כוננו עם עצמאותה של סיישל ב-1976. ג'יימס מישל, נשיא סיישל (2008, 2009, 2013) דני פאורה, נשיא סיישל (2019) סיישל אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. סיישל מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. יפן מיוצגת בסיישל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בויקטוריה, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–סיישל בוויקישיתוף יחסי יפן–סיישל, באתר משרד החוץ של יפן CONSULATE GENERAL OF SEYCHELLES IN TOKYO, JAPAN EMBASSY OF JAPAN IN VICTORIA, SEYCHELLES
אוניברסיטת לידס

אוניברסיטת לידס (באנגלית: University of Leeds) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלידס שבממלכה המאוחדת, אשר הוקמה בשנת 1831. באוניברסיטה לומדים כ-36,000 סטודנטים, מתוכם כ-26,000 לתואר ראשון, וכ-10,000 לתארים מתקדמים. בכך היא מהווה האוניברסיטה החמישית בגודלה בבריטניה. כיום ישנן בערך 560 תוכניות שונות לתואר ראשון וכ-300 תוכניות לתארים מתקדמים. שכר הלימוד נע בין 12,000 ל-14,000 דולרים. הספרייה של המוסד מתפרשת בכחמישה מוקדים עם כ-2.78 מיליון ספרים, 26,000 כתבי עת מודפסים ואלקטרוניים ו-6,000 ספרים אלקטרוניים; מה שהופך אותה לאחת מספריות המחקר הגדולות בבריטניה. האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמיים רבים, ובהם קבוצת ראסל, איגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU) ורשת אוניברסיטאות עולמית (WUN). מבין בוגרי האוניברסיטה היודעים, ניתן למנות את קיר סטארמר, ג'ק סטרו וכשישה זוכי פרס נובל (ובהם ויליאם הנרי בראג, וולה סויינקה, ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין וריצ'רד לורנס מילינגטון סינג'). בשנת 1831 הוקם לראשונה במקום בית ספר לרפואה על מנת לשרת את חמשת המוסדות הרפואיים באזור. בשנת 1874 הוקמה מכללה למדעים על מנת לשרת את צעירי מעמד הביניים, ושני המוסדות אוחדו בשנת 1884. בתקופה זו למדו במכללה שלל קבוצות אתניות ודתיות, אם כי הלימודים לא היו פתוחים לנשים. האוניברסיטה הוקמה במתכונתה הנוכחית והעצמאית בשנת 1904 תחת חסותו של אדוארד השביעי. בתי הספר, המכונים והמרכזים השונים של האוניברסיטה מסודרים בשבע פקולטות: הפקולטה לאמנויות, מדעי הרוח ותרבויות הפקולטה למדעי הביולוגיה הפקולטה למנהל עסקים הפקולטה להנדסה ומדעי הפיזיקה הפקולטה לסביבה הפקולטה לרפואה ובריאות הפקולטה למדעי החברה דירוג שאנגחאי - מקום 151–200 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 129 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 75 (2024) דירוג שאנגחאי - מקום 13–20 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 17 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 11 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת לידס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת לידס (באנגלית) אוניברסיטת לידס, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת לידס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת לידס, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת לידס, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת לידס, סרטונים בערוץ היוטיוב
יחסי יפן–קומורו

יחסי יפן–קומורו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין האיחוד של איי קומורו. בין יפן לבין האיחוד של איי קומורו מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לאיי קומורו כוננו ב-14 בנובמבר 1977, באותה העת בה הכירה יפן בעצמאותה של המדינה. אחמד עבדאללה מוחמד סאמבי, נשיא קומורו (2008) איקילילו דואנינה, נשיא קומורו (2013) אזאלי אסומאני, נשיא קומורו (אוגוסט 2019, אוקטובר 2019) קומורו אינה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות. קומורו מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. יפן אינה מיוצגת בקומורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. יחסי יפן–קומורו, באתר משרד החוץ של יפן CONSULATE OF THE COMOROS IN TOKYO, JAPAN
לוסי הייז

לוסי ור ווב הייז (באנגלית: Lucy Ware Webb Hayes‏; 28 באוגוסט 1831 – 25 ביוני 1889) הייתה אשת נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז והגברת הראשונה של ארצות הברית. לוסי הייז נחשבה הפופולרית ביותר מבין הגברות הראשונות של המאה ה-19. לוסי הייז הייתה ידועה באדיקותה הדתית. בשל אמונתה היא התנגדה נחרצות לתופעת העבדות ושכנעה את בעלה בדבר הצורך בביטול מוסד זה. בעקבות זאת הצטרף לצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ומאוחר יותר נהיה פוליטיקאי במטרה למגר את העבדות. לוסי הייז נולדה בצ'יליקות שבאוהיו למריה קוק (Maria Cook) וד"ר ג'יימס ווב (Dr. James Webb), אשר נפטר בהיותה בת שנתיים. כאשר הייתה לוסי בגיל העשרה, עברה אימה עם אחיה לסינסינטי שבאוהיו ושם נרשמו אחיה והיא לאוניברסיטת וסליאן אוהיו. לוסי סיימה את האוניברסיטה בגיל 18 (והייתה הראשונה מבין הגברות הראשונות שהתחנכה באוניברסיטה). לוסי פגשה את בעלה בהיותו בן 27 והם התאהבו במהרה ונישאו בשנת 1852. בני הזוג התגוררו בסינסינטי עד מלחמת האזרחים האמריקנית ונולדו להם שמונה ילדים (שלושה מתוכם מתו בינקותם). היא זו ששכנעה את בעלה לפרוש מהמפלגה הוויגית לטובת המפלגה הרפובליקנית אשר התנגדה לעבדות, שם הוא בנה את הקריירה הפוליטית שלו. בתקופת מלחמת האזרחים התגוררה לצד בעלה במחנה הצבאי בו שירת ודאגה לפצועים במחנה, ועל כן זכתה לכינוי "אמא לוסי" (Mother Lucy) בפי חיילי גדוד הרגלים המתנדבים ה-23 של אוהיו (23rd Ohio Volunteer Infantry) שבעלה, רתרפורד, פיקד עליהם. לאחר שבעלה נבחר לקונגרס העדיפה להישאר ולהתגורר באוהיו. בני הזוג שבו להתגורר יחד בעת שלוש כהונותיו כמושל המדינה. כשרתרפורד היה הנשיא, לוסי הייתה "הגברת הראשונה" הראשונה שנקראה בכינוי הזה. בהיותה אישה דתית אדוקה, אסרה על הגשת משקאות אלכוהוליים באירועים מדיניים, וזכתה לכינוי "לוסי לימונדה" (Lemonade Lucy), ותקופתה בבית הלבן נקראה "משטר המים הקרים". אולם יחד עם זאת הייתה ידועה בפעילותה הציבורית למען זכויות השחורים בארצות הברית ובפעולות התרבות שיזמה. לוסי הייז הנהיגה את המנהג של חיפוש ביצי פסחא בגינת הבית הלבן. לאחר מותה, דגלים בכל ארצות הברית הורדו לחצי התורן ונאומי הספד נישאו לזכרה, מכנים אותה "האישה המהווה סמל של אמריקה". בקומדיה המוזיקלית של ליאונרד ברנשטיין הקרויה שדרות פנסילבניה 1600 שרה הגברת הראשונה דואט שנקרא "דואט לאחד" בו היא מייצגת בתחילת השיר את ג'וליה דנט גרנט ובסופו את לוסי ווב הייז. מדיה וקבצים בנושא לוסי הייז בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הבית הלבן. ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות לוסי הייז, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לוסי הייז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי יפן–מאוריטניה

יחסי יפן–מאוריטניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה. בין יפן לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים בין שתי המדינות כוננו עם עצמאותה של מאוריטניה בשנת 1960 והכרת יפן בעצמאות זו. סידי מחמד אולד שייח עבדאללה, נשיא מאוריטניה (2008) מאוריטניה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. יפן מיוצגת במאוריטניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בנואקשוט, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–מאוריטניה בוויקישיתוף יחסי יפן–מאוריטניה, באתר משרד החוץ של יפן EMBASSY OF MAURITANIA IN TOKYO, JAPAN EMBASSY OF JAPAN IN NOUAKCHOTT, MAURITANIA
יחסי יפן – כף ורדה

יחסי יפן–כף ורדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה של קאבו ורדה. בין יפן לבין הרפובליקה של קאבו ורדה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לרפובליקה של קאבו ורדה כוננו באופן רשמי ב-11 ביולי 1975, עם הכרת יפן בעצמאותה של כף ורדה. ז'וזה מריה נבש, ראש ממשלת כף ורדה (2013) אוליסש קורייה א סילבה, ראש ממשלת כף ורדה (2019) ז'ורז'ה קרלוש פונסקה, נשיא כף ורדה (2019) יפן אינה מיוצגת בכף ורדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. כף ורדה אינה מיוצגת ביפן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. כף ורדה האמינה את שגרירותה שבבייג'ינג, בירת הרפובליקה העממית של סין הסמוכה, על יפן. יחסי יפן–כף ורדה, באתר משרד החוץ של יפן EMBASSY OF CAPE VERDE IN BEIJING, CHINA
יחסי אריתריאה–יפן

יחסי אריתריאה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת אריתריאה לבין יפן. בין מדינת אריתריאה לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. יפן הכירה בעצמאותה של אריתריאה מאתיופיה בחודש מאי 1993, וכוננה את היחסים עם אריתריאה בספטמבר של אותה השנה. בחודש מאי 2003, עשור מאז הכירה יפן באריתריאה, כוננה אריתריאה את שגרירותה בטוקיו, בירת יפן. איסאייס אפוורקי, נשיא אריתריאה (2003, 2008) יפן אינה מיוצגת באריתריאה בדרג השגרירות. יפן מיוצגת באריתריאה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באסמרה, בירת המדינה. אריתריאה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו. מדיה וקבצים בנושא יחסי אריתריאה–יפן בוויקישיתוף יחסי אריתריאה–יפן, באתר משרד החוץ של יפן CONSULATE GENERAL OF JAPAN IN ASMARA, ERITREA EMBASSY OF ERITREA IN TOKYO, JAPAN
מרק דייוויס

מרק פרייזר דייוויס (באנגלית: Marc Fraser Davis;‏ 30 במרץ 1913 – 12 בינואר 2000) היה אמן ואנימטור יהודי-אמריקאי, שעבד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אחד מתשעת הזקנים של דיסני. הוא יצר ועיצב דמויות רבות לסרטים של האולפנים, כאשר לאחר עבודתו על הסרט "על כלבים וגנבים" עבר ל-Walt Disney Imagineering, שם עיצב דמויות עבור דיסנילנד ודיסניוורלד עד פרישתו בשנת 1978. וולט דיסני אמר על דייוויס, "מרק יכול לעשות סיפור, הוא יכול לעשות דמות, הוא יכול להנפיש, הוא יכול לתכנן בשבילי תוכניות. כל מה שאני צריך לעשות זה להגיד לו מה אני רוצה וזה שם! הוא איש הרנסאנס שלי". דייוויס נולד בשנת 1913 בבייקרספילד למשפחה יהודית אמריקאית, כאשר בגלל דברים שעברה המשפחה הוא למד ב-26 בתי ספר לפני שלמד בתיכון. בילדותו הוא חווה אלימות מבריונים מבית ספרו שהיוו לו דחף לצייר - כאשר הוא צייר ילדים רצו לראות את האמנות שלו וכך בריונים לא יכו אותו. דייוויס למד במכון האמנות של קנזס סיטי, במכון האמנות של סן פרנסיסקו ובמכללת אוטיס לעיצוב ואמנות. בשנת 1935 דייוויס החל לעבוד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם יצר ועיצב דמויות רבות לסרטים, כאשר רוב הדמויות היו נשיות - דבר שבגללו כינו אותו "איש הגבירות". בין הדמויות שעיצב נמצאות שלגיה מהסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", במבי מהסרט "במבי", מר קרפד מהסרט "הרפתקאות איכבוד ומר טוד", סינדרלה מהסרט "סינדרלה", עליסה מהסרט "עליסה בארץ הפלאות", טינקרבל מהסרט "פיטר פן", הנסיכה אורורה ומליפיסנט מהסרט "היפהפייה הנרדמת", וקרואלה דה ויל מהסרט "על כלבים וגנבים". לאחר עבודתו באולפנים, דייוויס עבר ל-Walt Disney Imagineering, חברת בת של חברת וולט דיסני שאחראית על הפארקים ואתרי הנופש של דיסני. בחברה הוא עיצב דמויות עבור מתקנים שונים בפארקים ובאתרי הנופש, ביניהם "מסע בג'ונגל", "חדר הטיקי הקסום", "קרוסלת הקידמה", "זה עולם קטן", "הטירה המכושפת", "אמריקה שרה" ו"מסע מחקר לנהר המערבי". בשנת 1978 דייוויס פרש מהחברה. דייוויס היה נשוי לאליס אסטס, מעצבת תלבושות שעבדה גם בדיסני, החל מיוני 1956 עד פטירתו ב-12 בינואר 2000, בגיל 86, בגלנדייל. דייוויס זכה בשנת 1982 בפרס וינזור מקיי, ובשנת 1989 הוא הוכר כ"אגדת דיסני" יחד עם תשעת הזקנים של דיסני ואב אייוורקס. פרס נוסף אותו קיבל דייוויס הוא מאוסקר. ברחוב הראשי של ארצות הברית בדיסנילנד, ישנו חלון ראווה על שמו של דייוויס, כאשר מולו נמצא חלון ראווה על שם אשתו. בשנת 1994 האקדמיה האמריקאית לקולנוע העבירה לראשונה הרצאה על שמו של דייוויס, ובחודש ינואר 2000, החודש בו נפטר, הוקמה קרן מלגות על שמו במכון לאומנויות קליפורניה. בשנת 2014 הוצגה במוזיאון משפחת וולט דיסני תערוכה לכבודו, כאשר באוקטובר באותה שנה פורסם ספר המתמקד באומנות ובקריירה שלו בשם "Marc Davis: Walt Disney's Renaissance Man" ("מרק דייוויס: איש הרנסאנס של וולט דיסני"). בשנת 2020 יצא לאור הספר "Marc Davis in His Own Words: Imagineering the Disney Parks" ("מרק דייוויס במילים שלו: לדמיין את הפארקים של דיסני"), אשר מציג את אמנות הקונספט שהכין לדמויות בפארקים של דיסני. מרק דייוויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרק דייוויס, באתר Discogs (באנגלית) מרק דייוויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Marc Davis, באתר אגדות דיסני
יחסי יפן–פולין

יחסי יפן–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין רפובליקת פולין. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1919, שנה לאחר עצמאותה של פולין. יפן ופולין רקמו ביניהן ברית אילמת לשיתוף פעולה מודיעיני נגד ברית המועצות. היפנים הסתמכו מאוד על שירות המודיעיני הפולני, והמשיכו בשיתוף פעולה צבאי גם לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין. היפנים הביעו את זעמם על גרמניה הנאצית כאשר החליטה לפלוש לפולין וכינו את המהלך כבגידה בברית היפנית–פולנית. לפני מלחמת העולם השנייה, יפן הביעה את רצונה בהצטרפותה של פולין למדינות הציר. בזמן חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב וההתקפה הגרמנית על פולין, הצהירה יפן כי היא לעולם לא תסמוך על היטלר (קנצלר גרמניה באותה העת) ותשתמש בו רק למטרותיה האישיות. בעת המלחמה, למרות השתייכותה למדינות הציר, האימפריה היפנית ביחד עם איטליה הפשיסטית לא תמכו דיפלומטית בפלישה הגרמנית לאדמת פולין, והיפנים המשיכו ותמכו באופן גלוי בממשלת פולין. החלטה זו העידה על חוסר האמון היפני בבעלת בריתן, גרמניה הנאצית. יפן המשיכה לסמוך על המרגלים הפולניים בברית המועצות גם לאחר הכרזת המלחמה הרשמית על פולין, שנדחתה על ידי ראש ממשלת יפן באותה העת, הידקי טוג'ו. הדבר גרם לשיתוף פעולה מודיעיני מתמשך באיסוף מידע הן על ברית המועצות והן על הרייך השלישי. הסוכנים היפניים באירופה המשיכו לתמוך במאבק הפולני כנגד ברית המועצות וכוחות הרייך השלישי. במהלך כל הברית הזו, הסוכנים הפולניים לא מסרו מידע על בעלות הברית המערביות. בשיר היפני "Porando kaiko" של הרב סרן, פוקושימה יסומאסה מזכיר את המאבק הפולני לחירות. בשנת 1910, תקופה בה העם היפני התעניין בתרבות הפולנית ובפולין עצמה, הקדיש הסופר היפני, ניטובה אינאזו את ספרו "Bushido: The Soul of Japan" לאומה הפולנית וכינה אותה "אומה סמוראית". ביפן קיים פסל של ברוניסלב פילסודסקי הפולני, חוקר התרבות היפנית אשר היה נשוי לאישה יפנית. יפן הקימה קשרים דיפלומטיים עם ממשלת פולין בראשות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית, שהייתה ממשלת בובות בשליטת ברית המועצות בשנת 1957, ובמקביל המשיכה להיות בעלת ברית של המפלגה הלאומית הפולנית שבגולה, ומאוחר יותר, בשנת 1989, תמכה בהתמזגותן של שתי המפלגות להקים את פולין המודרנית. ב-2019, שתי המדינות חגגו 100 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן. חברת התעופה "לוט פוליש איירליינס" הפולנית, מספקת טיסות יום-יומיות לטוקיו מורשה. יפן מיוצגת בפולין בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בורשה, בירת המדינה. יפן מיוצגת בפולין בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת שהיא מחזיקה בעיר קרקוב. פולין מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. פולין מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת שהיא מחזיקה בעיר קובה. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–פולין בוויקישיתוף אתר שגרירות יפן בפולין אתר שגרירות פולין ביפן יחסי יפן–פולין, באתר משרד החוץ היפני Wspomnienie Polski (Pōrando-kaiko) Poland-Japan 100 anniversary in 2019, קרן לפיתוח אסיה–אירופה, 2019 EMBASSY OF JAPAN IN WARSAW, POLAND CONSULATE GENERAL OF JAPAN IN KRAKOW, POLAND EMBASSY OF POLAND IN TOKYO, JAPAN CONSULATE OF POLAND IN KOBE, JAPAN