laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוכלי נבלות

אוכלי-נבלות או אוכלי-פגרים (באנגלית: Scavenger) הם בעלי חיים אוכלי בשר הניזונים מבשר נבלות של בעלי חיים אחרים. לאוכלי נבלות יש תפקיד חשוב והכרחי במערכת האקולוגית באספת שיירים מהגופה ובהאצתם את התהליך הטבעי של פירוקה על ידי מפרקים. לרוב אוכלי נבלות מתפקדים גם כציידים פעילים, מאחר שרק מספר מערכות אקולוגיות יכולות לתמוך בפגרים רבים לזמן רב, כך שהם צדים או חומסים טרף לאחרים. כאשר הם ניזונים מתפתחת במקרים רבים תחרות של טירוף אכילה רבתית, בה זוכים החזקים או המהירים ביותר, בעוד אחרים נאלצים להמתין. אוכלי צואה גם נחשבים לפי כמה חלוקות לתת-סוג של אוכלי נבלות, אף שהם ניזונים מצואה ולא רק מהבשר. גם אוכלי רקבובית ניזונים לעיתים גם מרקובת המגיעה מהחי, אך גם מהצומח ללא הבדל. אוכלי הנבלות הם לרוב קרניבורים או אוכלי כל הניזונים לעיתים גם מטרף חי, לרוב קטן מהם, אך בניגוד לרוב הקרניבורים הם בעלי התמחות בתזונה מבשר מת וחלקם מתקשים לצוד בהצלחה. לעיתים הם גם חומסים מזון לטורפים אחרים ובמקרים אחרים חיים בקומנסליזם על טרף של אחרים (כמו כמה עכבישים הניזונים מטרף עכבישים גדולים מהם או שועל שלג המתקיים משרידי ארוחתו של דוב קוטב). ישנם גם טורפים ציידים הניזונים מנבלות כמו צבועיים, תנינים ודרקוני קומודו ואפילו מספר חיות אוכלות צמחים שיגוונו בנבלות (למשל צב אראו או ארנבת שלג). אוכלי נבלות מובהקים הממלאים אותם גומחות מציגים קווי דמיון גם למינים רחוקים טקסונומית, כמו אצל הנשר והקונדור שלשניהם מקורים ארוכים חסרי קצה מעוקל וצוואר קירח מנוצות. מאחר שהם מצויים הרבה על הקרקע הם בעלי גוף מוצק ורגליים חזקות אך טפריהם חלשות יותר מעופות דורסים אחרים והם צוללים במהירות נמוכה, מה שיקשה עליהם לצוד כמו עופות דורסים אחרים. מבין אוכלי הנבלות נמנים יונקים מסדרת הטורפים כמו הצבועיים, תן, קויוט ושועל השלג וגם דובים (הניזונים מלווייתנים שעולים על החוף). מהעופות בולטים דורסים כמו הקונדוריים והנשרים אף שגם דורסים אחרים ניזונים מנבלות, מיני עורביים, שחפיים, מרבו, חמסניים ויסעור ענק, נסטור ואף המין חד-זנב צהוב-מקור. בין הזוחלים ישנם כמה לטאות כמו הכוחיים, כמה לטאיים וטגואיים הניזונים מנבלות ומהדגים ישנם צלופחים שונים, שפמנונאים, כמה כרישים (למשל שש-זימי אפור) ופיראניים וכן המיקסינות. ישנם גם חסרי חוליות רבים אוכלי נבלות כמו זבובאים כמו זבוב הבית והימשושיים, קברניתיים, נמלים, צרעות, מספר סרטנים וסרטני נהרות והרבה תולעים. בקרקעית הים מינים ניזוני קרקעית יאכלו נבלות שוקעות, ביניהם כוכבי ים, מלפפוני ים, חלזונות ימיים, סרטנים שונים ואף אלמוגים. חלקם מאוכלי הנבלות מתבססים על עצמות, כמו מספר תולעים ימיות או הפרס השומט עצמות מצוקים כדי שיתפצחו. עם זאת ישנם מספר טורפים שכמעט אף פעם לא אוכלים נבלות ואף מסרבים למזון מת בשבי, למשל נחשים ומרבית החתוליים. חלק מהנטרפים פיתחו הגנה כנגדם - העמדת פני מת. טורפים אוכלי רקבובית ניזוני קרקעית אוכלי צואה טירוף אכילה מדיה וקבצים בנושא אוכלי נבלות בוויקישיתוף אוכלי נבלות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גם דורסים כמו עיטים ודיות ניזונים מנבלות אך יכולים גם לגוון בהצלחה בבשר ציד. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרום הולנד

דרום הולנד (בהולנדית: ‏Zuid-Holland‏Ⓘ‏) הוא שם מחוז בהולנד, אשר ממוקם במערב המדינה, לחוף הים הצפוני. דרום הולנד הוא המחוז הצפוף ביותר והמתועש ביותר בהולנד. הוא גובל בזיילנד בכיוון דרום-מערב, צפון בראבנט בדרום, חלדרלנד במזרח, אוטרכט בצפון-מזרח וצפון הולנד בצפון. במחוז נמצאות הערים החשובות האג (מושב הממשלה ובית הדין הבינלאומי לצדק) ורוטרדם, שתיים מן הערים הגדולות ביותר בהולנד (לצד הבירה, אמסטרדם, שבמחוז צפון הולנד). ערים חשובות אחרות הן דורדרכט, ליידן, דלפט, גאודה, קטוויק שעל הים; וערים חדשות יותר כמו זוטרמר (השלישית בגודלה במחוז דרום הולנד). מדיה וקבצים בנושא דרום הולנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דרום הולנד (בהולנדית) דרום הולנד, ברשת החברתית פייסבוק דרום הולנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דרום הולנד, ברשת החברתית אינסטגרם דרום הולנד, ברשת החברתית LinkedIn דרום הולנד, סרטונים בערוץ היוטיוב דרום הולנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Sea Launch

Sea Launch הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים למסלול גיאוסינכרוני, העושה שימוש באסדת שיגור המתמקמת על קו המשווה בטרם השיגור לחלל. זהו מיזם משותף לארבע חברות, ובעת הקמתו הייתה חלוקת הבעלות בין ארבע החברות כך: חברת בואינג מארצות הברית (בבעלותה 40% מהמיזם) - אחראית על האינטגרציה של המשגר עם המטע"ד. תאגיד החלל "אנרגיה" מרוסיה (בבעלותו 25% מהמיזם) - אחראי לספק את השלב השלישי למשגר זניט. חברת אקר קווארנר מנורווגיה (בבעלותה 20% מהמיזם) - אחראית על בניית אסדת השיגור ואוניית הפיקוד. תאגיד החלל יוז'נוי מאוקראינה (בבעלותו 15% מהמיזם) - ייצור ואספקת המשגר זניט (למעט השלב השלישי שלו). בסוף שנת 2011, בעקבות קשיים כלכליים שעברה החברה, השתלט תאגיד אנרגיה על 95 אחוזים מכלל החברה, כשבעלות שאר החברה בידי חברת בואינג. בסוף 2014 כתוצאה מסיפוח חצי האי קרים לרוסיה פעילות המיזם הופסקה. מיזם Sea Launch עושה שימוש בדגם מיוחד של משגר הלוויינים זניט, בעל שלושה שלבים. הטיל מיוצר על ידי חברת יוז'נוי האוקראינית, וכולל שלב עליון מתוצרת רוסית. מיזם Sea Launch הוא במהותו שיגור של משגר לוויינים מהים. על מנת להשיג את היציבות הנדרשת מכן השיגור, וכן את הנפח הגדול של ציוד ותשתיות הדרושות למשגר הלוויינים זניט, נבנתה אסדת השיגור "אודיסיאה" על בסיס של אסדת קידוח נפט. ההסבה בוצעה על ידי החברה הנורווגית Aker Kværner בשיתוף עם חברת יוז'נוי מאוקראינה, יצרנית המשגר. לאסדת השיגור כושר הפלגה עצמית בים ובאוקיינוס, ובסיס הקבע שלה, שם היא עוברת טיפולי תחזוקה תקופתיים, מצוי בלוס אנג'לס. לצורכי שיגור נוצל משגר לוויינים וחלליות מדגם זניט-2 שהיה מיוצר באוקראינה. אוניית חברת Sea Launch המכונה Sea Launch Commander נושאת את המשגר והלוויין, הדלק והמחמצן, אנשי הצוות ומרכז בקרה. באוניה מגורים לנציגים מטעם החברות שהלוויינים בבעלותן עתידים להיות משוגרים, מרכז מעקב וטלמטריה, מסוק, ציוד תקשורת מתקדם ומאגר חלקי חילוף לשם טיפול ותיקון במשגר. צוות האוניה מונה 240 איש. אורך האוניה: 220 מטר. הדחק: 34,000 טון. ב-22 ביוני 2009 ביקשה החברה סעד משפטי לפי סעיף 11 האמריקני, המקנה לה הגנה מנושים, בטרם הליך פירוק. המצב הקשה אליו נקלעה חברת השיגורים נבע בעיקר מתקלת השיגור בשנת 2007, שהביאה לעיכובים משמעותיים בשיגורים וממעבר של לקוחות שהזמינו שיגור באמצעות החברה לספקי שיגור אחרים. באוקטובר 2010 יצאה החברה ממשבר החובות שלה וחזרה לפעול. תאגיד "אנרגיה" רכש את מרבית מניות החברה, כש-5% בלבד ממניות החברה נשארו בידי חברת בואינג. בשנת 2017 נרכשו מניותיה של אנרגיה על ידי תאגיד החלל S7 Space. מדיה וקבצים בנושא Sea Launch בוויקישיתוף Sea Launch, ברשת החברתית פייסבוק Sea Launch, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Sea Launch, ברשת החברתית אינסטגרם Sea Launch, ברשת החברתית LinkedIn Sea Launch Company Emerges From Chapter 11, ‏27 באוקטובר 2010 (ארכיון)
תאונת רכבת

תאונת רכבת היא תאונה שבה מעורבת רכבת. תאונות רכבת הן מסוגים אחדים: תאונה שבה מעורבת רכבת אחת בלבד, שנשמטה מן המסילה או נפגעה מתקלה אחרת בתפעולה. התנגשות בין שתי רכבות. התנגשות בין רכבת וכלי רכב, אדם, בעל חיים או כל עצם אחר שהיה על המסילה בעת נסיעת הרכבת. סטטיסטית, נסיעה ברכבת היא אחת מאמצעי תחבורה הבטיחותיים ביותר, והיא עומדת בערך באותה רמת בטיחות הקיימת בטיסות. עם זאת, כיוון שרכבות נוסעים מהוות אמצעי תחבורה המוני עם מספר נוסעים גבוה (מאות ואף מעל אלף נוסעים ברכבת) ומהירות נסיעה גבוהה (עד 350 קמ"ש) ורכבות משא מאופיינות במשקל גבוה (עד אלפי טונות) ועשויות להכיל כמויות גדולות מאוד של חומרים מסוכנים, תאונות רכבת עלולות לגרום לאסונות כבדים עם לנפגעים רבים הן מבין נוסעי הרכבת והן מתושבי האזור בו ארעה תאונה. בדומה לתאונות דרכים, תאונת רכבת נגרמת בשל משולש של גורמים: תפקודם של מפעילי הרכבת, ובפרט נהג הרכבת ומפעילי מערכות האיתות והבקרה, הם בעלי חשיבות עליונה למניעת תאונות רכבת. מהירות נסיעה שלא תואמת את תנאי המסילה (למשל בעיקול או בהגעה למסוט) עשויה לגרום לשימוט של הרכבת ולהתהפכותה. אי ציות להוראות האיתות (למשל מעבר של סימנור המורה על עצירה) או שגיאה של מפעיל מערכות הבקרה עלול להביא למעבר של רכבת למסילה שאינה פנויה או למסילה צדדית קצרה שמסתיימת בבלם פגוש, מה שעשוי לגרום להתנגשות (ברכבת אחרת או בבלם פגוש) ולתאונה קשה. מערכות אבטחה מתקדמות כמו אינדוזי מאפשרות בקרה על פעולותיו של נהג הרכבת והפעלת חרום של הבלמים במקרה של אי ציות להוראות האיתות ובכך למנוע תאונות קשות במקרה של טעות אנוש של הנהג. מהירות נסיעתה הגבוהה של הרכבת ומרחק העצירה הרב הנדרש לה משפיעים על יכולתו של נהג הרכבת למנוע תאונה במקרה של עצם הנמצא על המסילה (למשל רכב או אדם) והתנהגות לא זהירה של הולכי רגל ונהגים בקרבת המסילה (למשל התעלמות מרמזור אדום או מחסום מורד במפגש כביש - מסילה או חצייה של המסילה במקום לא מוסדר) גורמים לחלק ניכר מתאונות הרכבת. מצב התשתיות משפיע רבות על היכולת למנוע תאונת רכבת. ככל שמערכת האיתות והבקרה יותר אמינה וכוללת מערכות גיבוי והתראה למקרה של טעות אנוש (מעבר של סימנור אדום או מהירות גבוהה מהמותר לקטע המסילה הנוכחי) פוחת הסיכון להתנגשות רכבות או לשימוט כתוצאה ממהירות מופרזת או ממעבר למסילה לא נכונה. ככל שרשת המסילות מופרדת מתשתיות תחבורתיות אחרות (הפרדה מפלסית על ידי גשרים) ופחות נגישה להולכי רגל (גידור) הסיכון להתנגשות בכלי רכב אחרים או לדריסת הולכי רגל יורד. כשל מכני יכול לגרום גם כן לתאונה, אם על ידי שימוט כתוצאה מכשל במסילה, תקלה בבלמים או בחוגוני הרכבת ואם כתוצאה משריפה בזמן הנסיעה. מדיה וקבצים בנושא תאונת רכבת בוויקישיתוף תיעוד התהפכות הרכבת שהתרחשה בפרברי סנטיאגו דה קומפוסטלה שבספרד, 24 ביולי 2013 באתר המועצה האירופית לבטיחות תחבורתית
זניט (משגר לוויינים)

זניט הוא שמו של משגר לוויינים רב־שלבי שפותח בברית המועצות על בסיס המאיצים של המשגר הכבד מטיפוס אנרגיה. כיום מיוצר המשגר על ידי תאגיד יוז'נוי האוקראיני. למשגר זניט מספר דגמים, שהתפתחו במשך השנים לכלל משפחה של משגרים בעלי ביצועים שונים: זניט 2 - הדגם הבסיסי. כולל שני שלבים. שוגר לראשונה ב-13 באפריל 1985. בוצעו 36 שיגורים. זניט 2M - דגם משופר בו שונו המנועים להשגת ביצועים טובים יותר. בוצע שיגור בודד. זניט-3SL - גרסה תלת שלבית המשמשת את תאגיד Sea Launch. התווסף לדגם זה שלב שלישי מתוצרת תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. בוצעו 36 שיגורים זניט 3SLB - גרסה מותאמת לשיגור מקוסמודרום בייקונור, בוצעו 4 שיגורים. זניט 3SLBF - דגם תלת שלבי בו הוסף השלב העליון הרוסי "פרגאט". בוצעו 4 שיגורים. לוויין המחקר של הטכניון, טקסאט שוגר בשנת 1998 לחלל באמצעות המשגר זניט. לוויין התקשורת עמוס 3 שוגר לחלל על ידי המשגר זניט, ב-28 באפריל 2008. לוויין התקשורת עמוס 4 שוגר לחלל על ידי משגר זניט ב 31 באוגוסט 2013. מדיה וקבצים בנושא זניט בוויקישיתוף נתונים על המשגר זניט 2 באתר סוכנות החלל של אוקראינה תיאור המשגר מדגם zenit 3sl (באנגלית) רשימת שיגורים
משקל (בלשנות)

המשקל הוא מורפמה (צוּרָן) שנוצר בדרך גזירה מסורגת. לתוך תבנית המשקל משבצים את אותיות השורש לשם יצירת שמות עצם ותארים. אותיות השורש מיוצגות במשקלים באותיות ק-ט-ל (בשונה מייצוג אותיות השורש בפעלים שנעשה באותיות פ-ע-ל, אם כי יש רבים המייצגים גם שמות עצם באמצעות האותיות פ-ע-ל). נהוג לחלק את המשקלים לדגושים עם דגש תבניתי ב-ע' הפועל, וללא דגושים. גם תבניות שמות הפעולה בבניינים השונים מכונות משקלים (לדוגמה: קְטִילָה – שְמִירָה, שם פעולה בבניין קל), וכן גם צורת הבינוני בבנייני הפועל השונים (לדוגמה: קוֹטֵל – שׁוֹמֵר, בינוני בבניין קל). בדרך כלל המשקל קובע את משמעותה של המילה. כך למשל, המשקלים מַקְטֵל, מַקְטֵלָה, ומִקְטֶלֶת מציינים לרוב מכשיר או כלי, לדוגמה: מחשב, מצלמה ומקלדת. המשקלים מִקְטָל, מַקְטָל ומִקְטָלָה מציינים מקומות: מגרש, ומדרכה. המשקל קַטֶּלֶת מציין בדרך כלל מחלות כגון אדמת, חצבת, עקמת, אך גם כלים ומכשירים כמו קלטת ורתכת, וכן קבוצות ואוספים כגון רכבת, טייסת, שייטת, כוורת, כספת (שייך גם ל"כלים"), ועוד. קיימות עשרות בודדות של משקלים נפוצים, ועוד הרבה משקלים נדירים יותר. המשקל הוא תבנית לשונית קבועה של שם העצם שלתוכה יוצקים את אותיות השורש. האותיות הנוספות המשמשות חלק קבוע בתבנית המשקל נקראות מוספיות (תחיליות / תוכיות / סופיות). שני ספרי עזר מרכזיים בעברית בנושא המשקלים הם: 'לוח השמות השלם' של שאול ברקלי, ו'היכל המשקלים' של יצחק אבינרי. בניינים בעברית מוספית גזרה שורש ומשקל, אתר סנונית יוחאי אורלן, למה נבחר השורש פ-ע-ל לפרזנטור של שבעת הבניינים?, באתר מילימילים ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חצי אוטומטי

האם התכוונתם ל... רובה חצי אוטומטי – רובה המנצל את אנרגיית הרתע הנוצרת בעת ירי כדור, על מנת לגרוף כדור נוסף אל בית הבליעה מפסק אוטומטי מגנטי תרמי – סוג של מבטח חצי אוטומטי (אלבום) – אלבום מאת רמי פורטיס
פגר

נבלה, או פגר, היא גופת בעל חיים מת. זהו מקור מזון חשוב עבור טורפים גדולים ואוכלי-כל במרבית המערכות האקולוגיות. הניזונים מנבלות נקראים אוכלי נבלות או אוכלי פגרים. נבלה מתחילה בתהליך הריקבון, החל ממותו של בעל החיים. היא מושכת חרקים ומתרבים בה חיידקים, וכתוצאה מכך מתפשט ריח עז ואופייני בקרבת הנבלה. פטריות וצמחים אחדים "מחקים" ריח זה, במטרה למשוך אליהם חרקים מפרים ומאבקים. ישנם חיות כמו האופוסום המידמות לפגר כדי להינצל מטורפים שלא אוכלים נבלות. נבלות הן כר פורה למחוללי מחלות שונים. ריקבון גופה טומאת נבלה ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Gsh-18

gsh-18 הוא אקדח תוצרת רוסיה שפותח על ידי וסילי גריאזב וארקדי שיפונוב במפעל לנשק קל בטולה עבור היחידות המיוחדות של המשטרה והצבא. עם סיום הפיתוח והבדיקות משנת 2001 החל יצור סדרתי של האקדח. הנשק שוקל 470 גרם בלבד ובעל קיבולת של 18 כדורים למחסנית. העיתון טיימס טען, לאחר תערוכת נשקי הימ"מ באנגליה, כי מדובר באחד האקדחים המדויקים בעולם. האקדח בעל מערכת של שלוש נצרות (אחת במרכז ההדק ושתיים על ידית האחיזה). מערכת זו מאפשרת ליורה להחזיק את האקדח במצב דרוך, וכן אפשרה למהנדסים ליצור הדק רך יותר מכיוון שישנה סכנה פחותה לכך שהאקדח יירה בטעות. הקליע של הנשק (7n31) חודר בקלות מטווח 25 מטר שכבה של 10 מ"מ טיטניום תרמי (ומגנים שונים למיניהם קלים, בינוניים, ואפילו כבדים), כדור ה-7N21 הנפוץ יותר חודר שכבה של 8 מ"מ מתכת ממרחק 20 מטר. הכוחות המיוחדים ברוסיה משתמשים בו באופן נרחב והוא גם נכנס לצבא הרוסי. משקל: 470 גרם כדורים: 7n31-7n21 9x21\ 9x19 parabellum מהירות לוע: 535–570 מטר לשנייה אורך: 184 מ"מ גובה: 136 מ"מ עובי: 34 מ"מ אורך קנה: 103 מ"מ שנת ייצור:1998 מדיה וקבצים בנושא GSH-18 בוויקישיתוף אתר היצרן ברוסית אתר היצרן באנגלית וידאו ברוסית, ביוטיוב (מאת GKiler)
גשר שייח' חוסיין

גשר שייח' חוסיין (או גשר מעוז) הוא גשר הרוס על נהר הירדן, בעמק בית שאן ליד הקיבוץ מעוז חיים ומכאן שמו בעברית. מקור שמו בערבית הוא בקבר קדוש מוסלמי בשם זה שהיה בעבר מצפון לגשר. לאחר החתימה על הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994, הוסב שמו ל"גשר נהר הירדן". לכל אורך ההיסטוריה שימש האתר כמעברה בין מזרחה למערבה של ארץ ישראל: יהודה המכבי עבר בנקודה בשובו ממסעו להצלת הישובים היהודיים בעבר הירדן. בשנת 63 לפנה"ס עבר שם פומפיוס עם צבאו בדרכו לבית שאן. בשנת 638 פרצו המוסלמים דרך הגשר הזה לראשונה אל תוך ארץ ישראל. בשנת 1183 חצה צלאח א-דין עם צבאו את הגשר לכיבוש ארץ ישראל מהצלבנים. הגשר ההרוס נבנה על ידי העות'מאנים בשלהי המאה ה־19 ופוצץ לראשונה על ידם בשנת 1918 בעת נסיגתם מפני הצבא האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים הוצב דרומית לו גשר עץ זמני שפינה את מקומו לגשר ברזל קבוע שהוצב במקום בשנת 1925. ב־17 ביוני 1946 פוצצו לוחמי הפלמ"ח מהגדוד הראשון בפיקוד ברוך אקסלרוד את הגשר במהלך מבצע ליל הגשרים. לאחר תקופה קצרה הוקם במקום גשר ביילי. ב-14 בפברואר 1948 יצאו אנשי הפלמ"ח עמיקם אלון וצבי משה פרוצל למבצע לפיצוץ מכונית תופת על הגשר, במטרה להביא לקריסת הגשר ובכך למנוע חדירת כוחות אויב מהגבול המזרחי. השניים הצליחו לפרוץ את המחסומים ולפוצץ את המכונית על הגשר. אלון הצליח לקפוץ מהגשר לנהר הירדן ולהינצל. פרוצל, שהיה החבלן שהפעיל את המטען, נהרג מכדורי חיילי הלגיון הערבי. בשנת 1967, מייד לאחר מלחמת ששת הימים נהרס הגשר סופית, הפעם גם מצידו הירדני בידי הצבא הירדני שחשש שצה"ל ימשיך להתקדם מזרחה מעבר לנהר הירדן. עם חתימת הסכם השלום עם ירדן ב־1994, הוצב במקום גשר ביילי חדש על ידי נציגי צה"ל וצבא ירדן וזמן קצר אחר כך נפתח מעבר נהר הירדן בין שתי המדינות. החל משנת 1998, ניצב במקום גשר ביילי גשר כפול מבטון אשר נבנה בצידו הישראלי על ידי מע"צ ובצידו הירדני בידי הירדנים בסיועה של ממשלת יפן. ליל הגשרים עופר אדרת, הפלמ"חניק ששב בשלום ממשימת ההתאבדות, באתר הארץ, 28 ביולי 2016 גשר שייח' חוסיין, באתר מפה יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים עמ' 508 עופר אדרת, הפלמ"חניק ששב בשלום ממשימת ההתאבדות, באתר הארץ, 28 ביולי 2016
רשת פלאים

רשת הפלאים (בלטינית: Rete Mirabile, וברבים: Retia Mirabilia) היא מבנה של עורקים וורידים הנמצאים קרוב מאוד אחד לשני. רשתות פלאים נמצאות בחלק מבעלי החוליות. פעולת רשת הפלאים מבוססת על כך שדם זורם בתוכה בכיוונים מנוגדים. היא מאפשרת העברת חום, יונים וגזים דרך דפנות כלי הדם, כך שזרימות הדם המנוגדות זו לזו בכיוונן בתוך הרשת שומרות על הפרש טמפרטורה קבוע, או על ריכוזים קבועים של גזים ומומסים. העיקרון ההנדסי נקרא מנגנון זרימה נגדית. יעילות הרשת נקבעת בעיקר לפי הקלות שבה יכולים חום, יונים וגזים לעבור בין כלי הדם. הרשת יעילה ביותר בהעברת גזים וחום. יעילות ההעברה פוחתת עבור יונים קטנים, וקטנה בהרבה עבור חומרים אחרים כתלות בגודלם: מולקולות קטנות יותר יעברו בקלות יתרה ממולקולות גדולות. בציפורים בעלות קרומי שחייה בין אצבעות הרגליים, קיימת רשת פלאים ברגליים ובכפות הרגליים המעבירה חום מהדם החם הזורם בעורקים אל הדם הקר הזורם בוורידים. כתוצאה מכך, הטמפרטורה הפנימית של כפות הרגליים דומה יותר לטמפרטורה המקיפה את כפות הרגליים, ובכך נמנע איבוד חום מכפות הרגליים. בדוגמה זו רשת הפלאים מתפקדת כמחליף חום ביולוגי. בצוואר הכלב, רשת הפלאים מגינה על המוח כאשר הגוף מתחמם יתר על המידה. באשכים של יונקים קיימת רשת פלאים העוזרת לקרר את האזור. האשכים פוריים יותר בטמפרטורות נמוכות ולכן זקוקים להחלפת חום קבועה. בדגי טונה, טמפרטורת הגוף צריכה להישמר גבוהה יותר מזו של המים הקרים שבהם הם חיים, ורשת הפלאים מסייעת בכך. בפינגווינים קיימת רשת פלאים ברגליים, בסנפירים ובאזור החוטם, על מנת להגביל את איבוד חום הגוף לסביבה הקרה שבה הם חיים. בחלק מן הדגים, ממלאת רשת הפלאים את שלפוחית השחייה בחמצן, בעזרת מערכת חילוף בין זורמים, שבה רמות החומציות (PH) השונות גורמות לחמצן להינתק מההמוגלובין בדם ולצאת מהתמיסה שבה הדם רווי ביתר, אל השלפוחית. בג'ירף קיימת רשת פלאים בצוואר, ובעזרתה מתאזן לחץ הדם כאשר החיה מתכופפת כדי לשתות. ביונקים קיימת רשת פלאים עדינה בעורקיקים המוציאים (עורקיקים המהווים חלק ממערכת הכליה בבעלי חיים רבים) שבנפרוני הכליה. חשיבותה בשמירה על ריכוז מומסים גבוה בלשד הכליה (החלק הפנימי של הכליה); ריכוז המומסים בלשד הכליה מאפשר ספיגה חוזרת של מים בעזרת אוסמוזה מצינורות האיסוף הכלייתיים כאשר הם יוצאים מהכליה. כך מתאפשרת הפרשת שתן מרוכז והפחתה של איבוד מים מהגוף לשתן. בעופות ים (קורמורנים, שקנאים, שחפים ועוד) יש בלוטה ליד הנחיריים, ל"התפלת מים". הבלוטה מרכזת מלח מומס במים, מתוך הדם, במנגנון זרימה נגדית. העוף "מתעטש" ומוציא את המים המלוחים אל הים. הבלוטה מאפשרת לעופות לשתות מי ים לצמאונם, כאשר אין בסביבה מים שפירים לשתייה. הרופא הקדום גלנוס סבר - בטעות - שגם לבני-אדם יש רשת פלאים בצוואר. אבחנתו זו הייתה כנראה מבוססת על ניתוח כבשים ובלבול של התוצאות עם סינוס הקרוטיד של בני אדם. כתוצאה מכך מדע הרפואה האמין שסינוס הקרוטיד בבני-אדם הוא בעל תכונות רפואיות חשובות. רק במאה ה-16 הפריך וסאליוס את הטענה. רשת פלאים באשכים וברחם של דולפינים דיון קצר ברשת הפלאים דרך הפעולה של שלפוחית הגז בדגים
מערב יוון

מערב יוון הוא אחד ממחוזות יוון. המחוז מורכב משלוש יחידות אזוריות: איטולה-אקארנאניה, הממוקמת במערב יוון התיכונה, בין מפרץ קורינתוס ומפרץ ארטה; אכאיה ואליס, שנמצאות בצפונו של חצי האי פלופונסוס. מדיה וקבצים בנושא מערב יוון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מערב יוון (ביוונית מודרנית) מערב יוון, ברשת החברתית פייסבוק מערב יוון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מערב יוון, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסיית סן רמי

כנסיית סן רמי היא בזיליקה של מנזר סן רמי בריימס, צרפת. המנזר נוסד בסביבות שנת 1000 לספירה. הכנסייה מכילה את שרידי הקודש של סן רמי (רמיגיוס הקדוש (אנ')), בישוף ריימס, שניצר את כלוביס הראשון, מלך הפרנקים בחג המולד בשנת 496, אחרי שהביס את האלמאנים בקרב טולביאק (אנ'). הבזיליקה נחנכה בידי האפיפיור לאו התשיעי ב-1049. הספינה הראשית ובית הרוחב הם החלקים העתיקים ביותר ובנויים בסגנון רומנסקי בעוד שחזיתות המבנה והאפסיס בנויים בסגנון גותי מוקדם. האפסיס המרווח והגבוה, הנתמך מבחוץ בתמיכות דואות, מהווה את אחת הדוגמאות הטובות ביותר לאדריכלות גותית מוקדמת. רוב אוצרות הכנסייה נשדדו במהלך המהפכה הצרפתית אך חלונות הויטראז' מהמאה ה-12 נותרו שלמים. המנזר והכנסייה של סן רמי, ביחד עם קתדרלת ריימס וארמון טו, נהפכו לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991. בית המקהלה והתמיכות הדואות הספינה הראשית, מבט מזרחה בית המקהלה והאפסיס חזית כנסיית סן רמי הגותית מדיה וקבצים בנושא כנסיית סן רמי בוויקישיתוף מאמר Catholic Encyclopedia ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחנות גלילות

מחנות גלילות הם בסיסים צבאיים של צה"ל הנמצאים ברמת השרון, מצפון-מזרח למחלף גלילות. הבסיסים, ששטחם הכולל 1,870 דונם, כוללים את הבסיס המרכזי של יחידה 8200, "מחנה הרצוג" המאכלס את בה"ד 15 - בית הספר למודיעין של אמ"ן, ו"מחנה דיין" המאכלס את המכללות הצבאיות. מקור השם למחנות הוא היישוב לשעבר גלילות, מעברה ששכנה בתחום הכפר הערבי אג'ליל, שתושביו נטשו אותו בגלל פחד מפעולות איבה במהלך מלחמת העצמאות. אחד הבסיסים הראשונים במקום היה בית הספר להנדסה צבאית. בשנת 1952 עברה לבסיס זה יחידה "ש.מ. 2", שלימים שונה שמה ליחידה 8200. סמוך למחנות אלו שוכן גם מטה המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. כמו כן שוכנים לידם המרכז למורשת המודיעין ואתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין. בשנת 2008 הוחלט לפנות את רוב מתחם גלילות. לפי התכנון, תהליך העברת אגף המודיעין לקריית המודיעין כחלק מהעתקת בסיסי צה"ל לנגב היה אמור להתבצע בעלות מוערכת של 25 מיליארד ש"ח. במקום תוכננה בנייה של בתי מגורים ושטחי משרדים ותעסוקה. לאחר דחיית המעבר מספר פעמים הוחלט שהפינוי יתרחש בין 2026-2028 בשלוש פעימות. למרות ניסיונו של הצבא לשכנע את אנשי המודיעין לעבור לדרום 97% מאנשי הקבע ב-8200 אינם מוכנים להעתיק את מקום מגוריהם. לשם כך נאלצו בצה"ל לשכור משרדים באזור המרכז כדי שלא לאבד את כוח האדם האיכותי. מדיה וקבצים בנושא מחנות גלילות בוויקישיתוף ד"ר זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת ידיעות אחרונות, 1956 הערך גלילות עמ' 241. יוסי מלמן, "שום דבר אנגלו-סקסי לא מתרחש שם", באתר הארץ, 16 במאי 2007 שי פאוזנר, מה תוקע 9,000 דונם של קרקעות לבנייה בבסיסי צה"ל, באתר כלכליסט, 9 ביוני 2010 דני זקן, ‏באיחור של עשור: אמ"ן יעבור לנגב רק ב־2026, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2021 אסף גלעד, ‏צה"ל עובר לנגב? אגף המודיעין שוכר משרדים חדשים במרכז, באתר גלובס, 25 במאי 2023
ארמון טו

ארמון טו (בצרפתית: Palais du Tau) בריימס, צרפת היה ארמון הבישוף של ריימס. הוא מקושר גם עם מלכי צרפת, שהכתרתם נערכה בקתדרלת ריימס הסמוכה. באתר הארמון הייתה וילה גאלו-רומי עד המאה ה-7 ומאוחר יותר נהפכה לארמון קרולינגי. התיעוד הראשון של שימוש בשם "ארמון טו" מתוארך ל-1131 ונובע מתוכנית הבניין, שדומה לאות היוונית טאו (T). רוב הבניין הקדום נעלם, החלק העתיק ביותר ששרד הוא הקפלה ב-1207. הבניין נבנה ברובו מחדש בסגנון גותי בשנים 1498-1509, וקיבל את צורת הבארוק הנוכחית שלו בשנים 1671-1710 על ידי ז'ול הארדואין-מנסאר ורובר דה קוט. הארמון ניזוק בשרפה ב-19 בספטמבר 1914 ותוקן רק אחרי מלחמת העולם השנייה. בארמון גרו מלכי צרפת בימים שלפני ההכתרה בקתדרלת ריימס הסמוכה. המלך הולבש בבגדי ההכתרה בארמון, לפני שהלך אל הקתדרלה; אחרי ההכתרה נערך משתה בארמון. משתה ההכתרה הראשון המתועד בארמון נערך ב-990 והאחרון ב-1825. הארמון מכיל שלוחה של מוזיאון הלובר החל מ-1972 ומציג פסלים ושטיחי קיר מהקתדרלה, ביחד עם חפצי דת ועצמים הקשורים להכתרת מלכי צרפת. ארמון טו, ביחד עם קתדרלת ריימס וכנסיית סן רמי, נכללו ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1991. בארמון מבקרים 100,000 איש מדי שנה. מדיה וקבצים בנושא ארמון טו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון טו על הארמון, באתר אתרי מורשת עולמית באתר ריימס-תיירות