laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאשה נמירובסקי

מאשה נמירובסקי (ברוסית: маша немировская) היא במאית תיאטרון ישראלית. נמירובסקי נולדה בברית המועצות וסיימה לימודי תואר שני באקדמיה למוזיקה ולתיאטרון בסנקט פטרבורג. ב-1989 עלתה לישראל, למדה וביימה בסטודיו למשחק ניסן נתיב, בבית הספר לתיאטרון חזותי ובחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2002 זכתה בפרס ירושלים לתיאטרון. למה שיזכירו את שמי? - הצגת קברט לרגל מאה שנים להולדתו של ברטולט ברכט. ההצגה ייצגה את ישראל בפסטיבלי תיאטרון-סטודנטים בלייז' ובשטרסבורג (החוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית, 1998) השולחן - מחזה מאת יהושוע בר יוסף בכיכובם של מוסקו אלקלעי ואודי בן משה, במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר (צוותא, 1999) פרנהיים - הצגה מאת אלית ובר על פי ש"י עגנון במסגרת פסטיבל דו-אמן בכיכובה של אליענה שכטר (הבימה, 2002) כוכב בשמי המדבר - הצגה מקורית של נמירובסקי בהשראת אנטואן דה סנט-אכזופרי ובהשתתפות תלמידי שנה ג' של סטודיו ניסן נתיב ותזמורת הבמה הישראלית (2002) להמשיך לחיות - הצגת יחיד של חגי לובר המגלם אב ל-3 ילדים שאיבד את אשתו בפיגוע טרור (אספקלריא, 2004) ביאליק – פרח חי - הצגה לילדים של אסתי ניסים המשלבת את שיריו של ביאליק (בית העיר, 2006) אודיסאוס כאוטיקוס - מופע קומדיה ללא מילים למבוגרים בהשתתפות פיודור מקרוב, נעם רובינשטיין ויולנה צימרמן (תיאטרון איש, 2008) האדם הרוכב - מופע ליצנות מוזיקלי בשיתוף בובות ומוזיקה אירית חיה (הקומקום, 2009) לה קלמנטינה - הפקת בכורה ישראלית לאופרה של לואיג'י בוקריני בביצוע "אטרנה אופרה" (בית שמואל, 2011) בייבי פאוסט - מחזה מאת פיודור מקרוב ובכיכובו (תמונע, 2014) המאסטרים - מופע משותף עם מריה גורביץ' (תיאטרון הקרון, 2020) מאמאשין - מופע יחיד של יולנה צימרמן (תיאטרון הידית, 2022) שבעה באוקטובר - הצגת יחיד של חגי לובר מאת חוה דיבון בעקבות מלחמת חרבות ברזל (תיאטרון אספקלריא, 2024) המסע אל הצליל הקסום - על פי ספרה של מירי פארי "תיבת הצלילים" ובבימויה של אביטל דבורי. ההצגה השתתפה בפסטיבלי תיאטרון הבובות בחולון ובירושלים, פסטיבל חיפה להצגות ילדים, בפסטיבל טיטיריחי בטולוסה (אנ') ב-2009 ובפסטיבל תיאטרון בובות האנוי ב-2010. (תיאטרון החלום, 2003) פרדייז - מחזה המתאר את אחורי הקלעים של בריאת העולם (תיאטרון קליפה, 2010) iDoll - סיפור ההמשך של פינוקיו שמעולם לא נכתב. זוכה הפרס הראשון בפסטיבל תיאטרונטו 2012 מרב יודילוביץ', ב-2 בספטמבר יוענקו פרסי ירושלים, באתר ynet, 27 באוגוסט 2002 אמנים - אודי בן משה, באתר www.habama.co.il יהודה ביטון, הפשטות והקסם נוצרים מחדש, באתר הארץ, 21 במאי 2002 ´להמשיך לחיות´ - נפגעי טרור על בימת התיאטרון, באתר ערוץ 7, ‏2004-10-26 תיאטרון - ביאליק – פרח חי, באתר www.habama.co.il קיפוד הזהב, קיפוד הזהב - VOD הצגות - אודיסאוס כאוטיקוס (2008) - תיאטרון איש, באתר קיפוד הזהב האדם הרוכב- תיאטרון הקומקום, באתר GoJerusalem (באנגלית) הופעת בכורה ישראלית לאופרה "לה קלמנטינה" של לואיג'י בוקריני בביצוע "אטרנה אופרה" -יום ה', 26.5 בבית שמואל בירושלים, באתר www.scooper.co.il בייבי פאוסט, באתר www.tmu-na.org.il Maria Gurevich & Masha Nemirovsky - The Masters (Hebrew), נבדק ב-2023-01-01 ננו שבתאי, את השחקנית יולנה צימרמן הייתם כבר צריכים להכיר, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2022 שבעה באוקטובר, באתר תיאטרון אספקלריא Dream Theatre, Israeli puppetry group in Hanoi - Vietnam, נבדק ב-2023-01-01 enchantedsound - Dream Theatre, dream-theatre.co.il תיאטרון - פרדייז – בריאה מופלאה, באתר www.habama.co.il איתן בר יוסף, פרדייז של תיאטרון קליפה: מתברר שאלוהים היה הבמאי הראשון, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2010 iDoll, גלריה תיאטרון החנות
מעבר גבול

מעבר גבול הוא תחנה המשמשת למעבר בני אדם וסחורה ממדינה למדינה הסמוכה לה. מעבר הגבול משמש לביקורת דרכונים ומכס, לעיתים בקפדנות רבה ולעיתים בצורה שטחית ביותר (עד כדי ויתור על ביקורת), בהתאם לטיב היחסים בין המדינות. בנוסף למעברי גבול יבשתיים, מתבצע מעבר ממדינה למדינה שאינן בהכרח סמוכות זו לזו גם דרך נמלי הים והאוויר. בעבר, בכל מעברי הגבול בהם התאפשרה תנועה היו ממוקמות גם תחנות ביקורת, אך בהווה קטן מספרן של תחנות הביקורת בשל הסכמים בינלאומיים בילטרליים או רב לאומיים. בהיותם למעשה "שערי הכניסה" למדינה, אחראים מעברי הגבול גם לפיקוח ומניעת הכנסת חומרים אסורים לתחומה של המדינה, ובהם: סמים, מוצרים העלולים לסכן את תנאי התברואה והבריאות של תושבי המדינה (למשל: חי וצומח) וכן אמצעי לחימה מסוגים שונים העלולים לשמש לביצוע תקיפות טרור או פשיעה. עקב רגישותם והיותם סמלי שלטון וריבונות, היוו מעברי גבול, לא אחת, יעד לפיגועי טרור. אשר על כן, אבטחתם היא אחת המשימות המרכזיות של כוחות הביטחון במדינה. ביקורת דרכונים שטחית במעברי גבול מתבצעת על ידי השוואה ידנית בין העובר לבין מסמך המעבר (הדרכון) אותו הוא נושא, וזאת ללא שימוש במערכות מחשוב. ביקורת דרכונים קפדנית והדוקה מתבצעת תוך שימוש במערכות מחשוב, וכוללת שלושה שלבים מרכזיים: זיהוי – אימות שאכן העובר הוא בעל מסמך הנסיעה אותו הוא מציג. זיהוי יכול להיעשות תוך השוואה למאגרי מידע (כגון מרשם האוכלוסין), השוואת נתוני ביומטריה בין המידע הקיים בדרכון לבין המידע הביומטרי של העובר בפועל, ובשיטות נוספות. בקרה – תהליך שבו נבדק שאכן העובר אשר זוהה רשאי לעבור את הגבול, לדוגמה אם העובר הוא נתין זר אשר יש בידו אשרת כניסה, ואין לגביו כל הגבלה ביטחונית או משפטית המונעת את מעברו. רישום – שמירת פרטי תנועת המעבר (פרטי העובר, מעבר הגבול, כיוון המעבר, זמן המעבר וכדומה) במערכת המחשב, לצורכי שימוש חוזר, הן בתנועות המעבר הבאות והן למטרות תחקור. מעברי גבול בישראל   אלנבי נהר הירדן ערבה ארז כרם שלום ניצנה טאבה קוניטרה נמל התעופה חיפה בן-גוריון נמל התעופה רמון אילת נמל חיפה הרצליה תל אביב אשדוד אשקלון ראש הנקרה במדינת ישראל, על אף היותה בעלת שטח גאוגרפי קטן, קיימים 18 מעברי גבול קבועים. מעברי הגבול האוויריים והיבשתיים נמצאים תחת אחריות רשות שדות התעופה. ביקורת הגבולות במעברי הגבול בישראל נעשית על ידי מינהל ביקורת גבולות שברשות האוכלוסין וההגירה. בעבר, ביקורת הגבולות במעברי הגבול נעשתה על ידי שוטרי משטרת ישראל, ובמעברים: אלנבי, נהר הירדן, אילת, ארז, וראש הנקרה עד שנת 2011 הביקורת נעשתה על ידי חיילי מג"ב (משמר הגבול) של המשטרה. בשנת 2011 התפקיד הועבר לרשות האוכלוסין וההגירה. תושבי ישראל המחזיקים דרכון ביומטרי, יכולים לבצע את הליך ביקורת הגבולות גם דרך מכונה אוטומטית המוצבת במעברי הגבול השונים. בישראל קיימים מעברים גם בין אזור יהודה ושומרון לשאר חלקי ישראל לאורך הקו הירוק, מעברים אלה אינם מוגדרים מעברי גבול ועל רובם אחראית רשות מעברים יבשתיים. ראש הנקרה קוניטרה גשר אלנבי נהר הירדן ערבה ניצנה טאבה ארז כרם שלום נמל התעופה חיפה נמל התעופה בן-גוריון – מעבר הגבול העיקרי בישראל נמל התעופה רמון (שהחליף את נמל התעופה עובדה) נמל אילת נמל אשדוד מרינה אשקלון מרינה הרצליה נמל חדרה נמל חיפה נמל הקישון נמל אשקלון - קצא"א מרינה תל אביב בעבר פעלו גם מעבר שער פאטמה ומעבר שער עגל שנסגרו אחרי הנסיגה מרצועת הביטחון ומעבר נטפים ששימש כמעבר גבול עם מצרים. גבול אמנת שנגן ראו למשל פיגועי מרץ 2016 בבריסל שמוליק חדד וחנן גרינברג, 10 הרוגים בפיגוע כפול בנמל אשדוד; צה"ל תקף בעזה, באתר ynet, 15 במרץ 2004
Tanium

טניום (באנגלית: Tanium) היא חברת אבטחת מידע אמריקאית, העוסקת בפיתוח תוכנה להגנה על מידע ארגוני וניהול נקודות קצה בזמן אמת. מטה החברה ממוקם בקירקלנד, ארצות הברית והיא מעסיקה כ-2,000 עובדים. חברת טניום הוקמה בשנת 2007 על ידי דייוויד הינדאווי (David Hindawi) אוריון הינדאווי (Orion Hindawi). בחודש פברואר 2016, מינתה החברה את אוריון הינדאווי (Orion Hindawi) למנכ"ל החברה. בשנת 2018, הושקעו בחברה כ-175 מיליון דולר על ידי חברת TPG Growth. בשנת 2020, נקבע שוויה של החברה בכ-10 מיליארד דולר. אתר האינטרנט הרשמי של Tanium (באנגלית) Tanium, ברשת החברתית אקס (טוויטר) About, Tanium (באנגלית) Orion Hindawi, Tanium (באנגלית) Cat Zakrzewski, TPG Growth Builds Stake in Tanium as Valuation Nears $5 Billion, WSJ (באנגלית) Ari Levy, Salesforce invests in security software provider Tanium at $9 billion valuation, CNBC (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "Tanium".
פרבלנופטרה

פרבלנופטרה (שם מדעי: Parabalaenoptera; משמעות השם: "קרוב ללווייתן") הוא סוג של לווייתן נכחד שחי בסוף תקופות המיוקן שלפני 7.25 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו לחופי מפרץ סן פרנסיסקו שבקליפורניה ב-1997 ונכלל בו מין יחיד - Parabalaenoptera baulinensis, הקרוי על שם חופי בולינה (אנ'), בהם התגלו המאובנים שלו שכללו גולגולת חלקית, דומה לאלה של לווייתני מזיפות. הגיע לאורך מוערך של 16 מטרים, קרוב ללווייתן אפור, אם כי היה קרוב יותר ללווייתני הענק כמו הלווייתן גדול-הסנפיר. בדומה ללווייתני מזיפות אחרים הוא כנראה היה אוכל פלנקטון שהשתמש במסננים ארוכים בתוך פיו. פרבלנופטרה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרבלנופטרה, באתר GBIF (באנגלית) Bisconti, M. (2010). "A new balaenopterid whale from the late Miocene of the Stirone River, northern Italy (Mammalia, Cetacea, Mysticeti)". Journal of Vertebrate Paleontology. 30 (3): 943–958. doi:10.1080/02724631003762922. S2CID 85348702. Deméré, T.A.; Berta, A.; McGowen, M.R. (2005). "The taxonomic and evolutionary history of fossil and modern balaenopteroid mysticetes". Journal of Mammalian Evolution. 12 (1/2): 99–143. doi:10.1007/s10914-005-6944-3. S2CID 90231.
מקרוסקואלודלפיס

מקרוסקואלודלפיס (שם מדעי: Macrosqualodelphis) הוא סוג נכחד של לווייתן הקרוב לדולפיני הנהרות, אשר התקיים בתחילת המיוקן שלפני 18.78 מיליון שנה מימינו באמריקה הדרומית. המאובנים שהתגלו מלווייתן זה התגלו בתצורות צ'ילקטאי (Chilcatay Formation) שבאגן פיסקו (אנ') בפרו. הממצאים תוארו ב-2018 ונכלל בהם מין יחיד - Macrosqualodelphis ukupachai. לווייתן זה היה קרוב רחוק של הנהרתניים החיים בהודו והיה מהגדולים שבבני משפחתו והגיע לאורך של 3.5 מטרים. הוא היה בעל סנפיר גבי נמוך ועגלגל יחסית מבנה חרטום מוארך יחסית שהסתיים בקצה בצורת U ועם שיניים דקות וארוכות שהותאמו ללכידת דגים. מבנה הראש הבולבוסי שלו מרמז שבדומה לדולפינים המודרניים היה בעל יכולת אקולוקציה. מקרוסקואלודלפיס, באתר GBIF (באנגלית) Giovanni Bianucci, Giulia Bosio, Elisa Malinverno, Christian de Muizon, Igor M. Villa, Mario Urbina and Olivier Lambert. 2018. "A New Large Squalodelphinid (Cetacea, Odontoceti) from Peru Sheds Light on the Early Miocene Platanistoid Disparity and Ecology" Archived 2018-08-13 at the Wayback Machine. Royal Society Open Science. 5(4) DOI: 10.1098/rsos.172302 CC BY icon.svg Material was copied from this source, which is available under a Creative Commons Attribution 4.0 International License
הטבח ביער מדבדב

הטבח ביער מדבדב (ברוסית: Медведевский расстрел) או טבח אוראל (Орловский расстрел) היה הוצאה להורג המונית בברית המועצות, שבוצעה על ידי המשטרה החשאית הסובייטית נ.ק.ו.ד., ב-11 בספטמבר 1941. הטבח התרחש שלושה חודשים לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות, 157 אסירים פוליטיים שנכלאו בכלא אוריול הוצאו להורג ביער מדבדב, ממש מחוץ לעיר הרוסית אוריול, בפקודתו האישית של יוסיף סטלין. הוצאה להורג זו הייתה אחד ממעשי הטבח הרבים של אסירים שבוצעו בחופזה על ידי ה-נ.ק.ו.ד. ב-1941, בעקבות פלישת גרמניה. בשנת 1941 הכיל כלא אוריול כחמשת אלפים אסירים פוליטיים. ב-5 בספטמבר 1941, בהוראת לברנטי בריה, ה-נ.ק.ו.ד. חיבר רשימה של 170 אסירי אוריול שיוצאו להורג. בריה טען שהם היוו את "החלק הזועם יותר של האסירים" וכי הם "ביצעו תסיסה תבוסתנית וניסו לארגן בריחה במטרה לחדש את הפעילות המחתרתית". הרשימה נשלחה לסטלין, שאישר אותה. ב-8 בספטמבר, השופטים וסילי אולריק, דמיטרי קנדיבין ווסילי בוקאנוב, ללא כל התדיינות וללא כל סוג של חקירה, דנו רשמית למוות 161 בני אדם. בזמן ההוצאה להורג, חלק מהרשימה כבר מתו או הועברו בעוד אחרים שוחררו. רבים מהמוצאים להורג היו אזרחים זרים, ביניהם פריץ נותר, שאפילו אלברט איינשטיין דרש את שחרורו. עצורים נוספים שהוצאו להורג באותו יום כוללים את כריסטיאן רקובסקי, סרגיי אפרון, אולגה קמנבה, גארגין אפרסוב, מריה ספירדונובה ודמיטרי פלטניוב (רופא מפורסם שנידון ל-25 שנים במשפט ראווה). מדיה וקבצים בנושא הטבח ביער מדבדב בוויקישיתוף פרק 3 טבח אוראל, הרג קציני צבא בכירים Parrish, Michael (1996). "The Orel Massacres, the Killings of Senior Military Officers". The Lesser Terror: Soviet State Security, 1939-1953. Westport, CT: Praeger. pp. 69–109. ISBN 0275951138. Rabinowitch, Alexander (July 1995). "Maria Spiridonova's 'Last Testament' ". Russian Review, Vol. 54, No. 3, pp. 424-446.
לואיסה פוטורנסקי

לואיסה פוטורנסקי (בספרדית: Luisa Futoransky; נולדה ב-5 בינואר 1939) היא משוררת וסופרת ארגנטינאית ממוצא יהודי. לואיסה פוטורנסקי נולדה בבירת ארגנטינה, בואנוס איירס. בין השנים 1953 ו-1961 למדה מוזיקה בקונסרבטוריון העירוני של עיר הולדתה, ובין השנים 1965 ו-1968, במקביל ללימודי משפטים, למדה שירה אנגלו-סקסונית עתיקה ועכשווית בהנחייתו של חורחה לואיס בורחס בפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בואנוס איירס. בשנת 1967 סיימה את חוק לימודיה בפקולטה למשפטים והוסמכה לעבוד כעורכת דין. לאחר הסמכתה זכתה במלגה מארצות הברית ועברה קורס השתלמות בספרות באוניברסיטת איווה. פוטורנסקי שרוב משפחתה עלתה ארצה ביקרה פעמים אחדות בישראל וחייתה תקופות ממושכות באיטליה, בסין וביפן, עד אשר השתקעה בפריז בשנת 1981, עיר שבה עבדה במרכז ז'ורז' פומפידו ובסוכנות הידיעות הצרפתית כמתרגמת, כמתורגמנית וכעורכת עד פרישתה לגמלאות. ביותר מעשרים הספרים שכתבה, מחשבותיה המעמיקות והמקוריות משקפות נאמנה את העושר התרבותי, הלשוני והרוחני העצום שצברה במשך מסעותיה ונדודיה שארכו חלק ניכר משנות חייה, ולא בכדי היא זכתה הן למלגות והן לפרסים ספרותיים יוקרתיים לא רק בארגנטינה ובארצות הברית, אלא גם בספרד ובצרפת. פוטורנסקי גם עסקה בתרגום לספרדית ותרגמה, בין השאר, מיצירותיהם של יערה בן-דוד ומנחם פאלק. ראשוני שיריה של פוטורנסקי תורגמו לעברית כבר בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, ואחדים מהם פורסמו בספר "השירים", אסופה של פסטיבל המשוררים הבינלאומי שנערך בירושלים בשנת 1997. האסופה ראתה אור באותה שנה בידיעות ספרים ובעריכת ויויאן אדן ודן דאור, ועמודים 130–137 בה כוללים שירים מאת פוטורנסקי הן בספרדית, שפת המקור, והן בתרגום לעברית. שירים נוספים מאת פוטורנסקי תורגמו לעברית בשני העשורים שלאחר מכן, והספר העברי השלם הראשון משירתה, "חמישה מקורות, חמישה גשרים", ראה אור בהוצאת רימונים ובתרגום רמי סערי בשנת 2024. מדיה וקבצים בנושא לואיסה פוטורנסקי בוויקישיתוף משיריה בתרגום רמי סערי: "דיוקן עצמי" "לואיסה מברטן" "הננסת" "שיניים" "חמציץ" "מלחמת שוורים" "מזל גדי - ויה דולורוזה 1969" "לגימה חריפה" ""דלוס, הלוך וחזור", 18 בנובמבר 2021 שיר: תּוֹר הַזָּהָב, תּוֹר הַכֶּסֶף, תּוֹר הַזֶּבֶל, באתר הארץ, 26 בינואר 2023
סיון טולדו

סיון אברהם טולדו (נולד ב-17 במאי 1966) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור למדעי המחשב בבית הספר למדעי המחשב של אוניברסיטת תל אביב ומאוקטובר 2020 עד ספטמבר 2024 כיהן כראש בית הספר למדעי המחשב. נולד בתל אביב לאדריכלית עליזה טולדו. למד בבית הספר אליאנס תל אביב. בשנת 1991 קיבל תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב ותואר שני במדעי המחשב, במסגרת התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1995 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), על עבודה שכותרתה "Quantitative Performance Modeling of Scientific Computations and Creating Locality in Numerical Algorithms", שנעשתה בהנחייתו של צ'ארלס לייזרסון. את הפוסט-דוקטורט עשה במרכז המחקר תומאס ג'יי ווטסון של חברת IBM ובזירוקס פארק. בשנת 1998 הצטרף לסגל האקדמי של אוניברסיטת תל אביב. בשנים האקדמיות 2007/2008 ו-2008/2009 היה פרופסור אורח מכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. באוקטובר 2020 מונה לראש בית הספר למדעי המחשב, וכיהן בתפקיד זה עד ספטמבר 2024. תחומי מחקרו הם חישוב מדעי קומבינטורי (Combinatorial Scientific Computing) ואלגברה לינארית נומרית (אנ'). בשנת 2001 יצא לאור, בהוצאת אקדמון, ספרו "מערכות הפעלה". בשנת 2020 יצא לאור, בהוצאת SIAM, ספרו "Location Estimation from the Ground Up". בשנת 2023 נבחר לעמית של האגודה המקצועית SIAM. מדיה וקבצים בנושא סיון טולדו בוויקישיתוף סיון טולדו, ברשת החברתית פייסבוק סיון טולדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיון טולדו, ברשת החברתית LinkedIn סיון טולדו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה סיון טולדו, באתר dblp סיון טולדו, באתר ResearchGate סיון טולדו, באתר גוגל סקולר סיון טולדו, באתר של אוניברסיטת תל אביב (באנגלית) החיים באקדמיה, הבלוג של סיון טולדו Eclectic Technical Experiences, אתר של סיון טולדו (באנגלית) יהודה קונפורטס, ‏פרופ' סיון טולדו מאוניברסיטת תל אביב על לימודים בעידן הקורונה והלמידה מרחוק, באתר "אנשים ומחשבים", 27 באוקטובר 2020 אושרית גן-אל, "50 השנה הבאות במדעי המחשב לא יהיו דומות ל-50 השנים האחרונות", באתר ynet, 29 בדצמבר 2022 Sivan Toledo, IEEE Xplore פרופ' סיון טולדו נבחר לראש בית הספר למדעי המחשב ע"ש בלווטניק, באתר של אוניברסיטת תל אביב, 13 בספטמבר 2020 ציוץ של סיון טולדו, 30 בספטמבר 2024 SIAM Fellows Class of 2023.
יוהאן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יוהאן – סרט נורווגי יוהאן, מלך בוהמיה יוהאן, מלך סקסוניה יוהאן, ארכידוכס אוסטריה יוהאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה יוהאן הראשון, דוכס בוואריה יוהאן הראשון, רוזן אולדנבורג יוהאן הראשון, רוזן העיר נירנברג יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-זימרן יוהאן הראשון, מלך שוודיה יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג יוהאן השני, נסיך אנהלט-צרבסט יוהאן השני, רוזן פפאלץ-זימרן יוהאן השני, רוזן אולדנבורג יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין יוהאן השני, רוזן העיר נירנברג יוהאן השני, דוכס בוואריה יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר יוהאן השלישי, מלך שוודיה יוהאן השלישי, דוכס בוואריה יוהאן השלישי, רוזן העיר נירנברג יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג יוהאן השביעי, דוכס מקלנבורג-שוורין יואן
ג'ון נלדר

ג'ון אשוורת' נלדר (באנגלית: John Ashworth Nelder;‏ 8 באוקטובר 1924 – 7 באוגוסט 2010) היה סטטיסטיקאי בריטי הידוע בתרומותיו לתכנון ניסויים, ניתוח שונות, סטטיסטיקה חישובית וסטטיסטיקה תיאורית. בשנים 1985-1986 הוא היה נשיא החברה המלכותית לסטטיסטיקה. עבודתו של נלדר הייתה בעלת השפעה בסטטיסטיקה, נלדר פיתח ופיקח על עדכון חבילות התוכנה הסטטיסטיות GLIM ו-GenStat: שתי החבילות הן שפות תכנותהמאפשרות לסטטיסטיקאים לנסח מודלים ליניאריים בצורה תמציתית. GLIM השפיע על סביבות מאוחרות יותר עבור מחשוב סטטיסטי כגון S-PLUS ו-R. גם ל-GLIM וגם ל-GenStat יש מתקנים רבי עוצמה לניתוח השונות עבור ניסויי בלוקים, תחום שבו נלדר תרם רבות. בתיאוריה הסטטיסטית, נלדר והמתמטיקאי הסקוטי רוברט וודרבורן הציעו את המודל הליניארי המוכלל. מודלים ליניאריים מוכללים נוסחו על ידי נלדר וודרבורן כדרך לאחד מודלים סטטיסטיים שונים אחרים, כולל רגרסיה ליניארית, רגרסיה לוגיסטית ורגרסיה פואסונית. הם הציעו שיטת לחדש את שיטת הריבועים הפחותים משוקללים באופן איטרטיבי להערכת סבירות מקסימלית של פרמטרי המודל. ג'ון נולד בברשפורד, סאמרסט שבאנגליה, והתחנך בבית הספר בלונדל'ס ובקולג' סידני סאסקס שהוא חלק של אוניברסיטת קיימברידג', שם למד מתמטיקה. במהלך הקריירה שלו נלדר הוא היה ראש מדור סטטיסטיקה בתחנה הלאומית לחקר ירקות, ולסבורן, בין השנים 1951 ל-1968 וראש המחלקה לסטטיסטיקה בתחנת הניסויים ברוטאמסטד מ-1968 עד 1984. בתקופתו בוולסבורן הוא בילה שנה (1965–1966) במכון ווייט באדלייד, דרום אוסטרליה, שם עבד עם גרהם וילקינסון על התוכנה Genstat. הוא מילא מינוי כפרופסור אורח באימפריאל קולג' בלונדון משנת 1972 ואילך. הוא היה אחראי, יחד עם מקס ניקולסון וג'יימס פרגוסון-ליס, להפרכת ה-Hastings Rarities – תצפיות בסדרה של ציפורים נדירות, שנשמרו על ידי פחלוץ ומצוידות בהיסטוריה מזויפת. נלדר מת ב-7 באוגוסט 2010 כאשר היה בן 86 בבית החולים לוטון ודנסטייב לאחר שנפל בביתו. ג'ון נלדר, באתר dblp ביוגרפיה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ון נלדר".
מחנה 020

מחנה 020 (באנגלית: Camp 020) היה מרכז חקירה בריטי לסוכנים גרמנים שנתפסו במהלך מלחמת העולם השנייה. המחנה שכן בבית לאצ'מיר בדרום־מערב לונדון ונוהל על ידי לוטננט קולונל רובין "עין הפח" סטפנס (Robin "Tin Eye" Stephens). נטען שמרכזי חקירה אחרים שפעלו בזמן המלחמה השתמשו בעינויים כדי להוציא הודאות, סטפנס הכחיש את הטענות שנעשה שימוש בעינויים במחנה 020. הנחיותיו לחוקרים הורו: "לעולם אל תכה אדם. מלכתחילה זה מעשה של פחדנות. שנית, זה לא אינטליגנטי. אסיר ישקר כדי להימנע מעונש נוסף וכל מה שהוא אומר לאחר מכן יתבסס על הנחת יסוד כוזבת". ידוע שסטפנס העניש את מי שלא צייתו לפקודה זו, ובאחד המקרים אף הוציא חוקר בכיר במשרד המלחמה מהמחנה. לאחר המלחמה ניהל סטפנס את מרכז החקירות באד ננדורף, בגרמניה אך נשפט על התעללות באסירים, שחלקם מתו. הוא נשפט בבית דין צבאי בריטי בגרמניה ולא נמצא אשם, אך מעורבים אחרים בפרשה הורשעו. העיתונאי הבריטי איאן קוביין טען בספרו "בריטניה האכזרית" (Cruel Britannia), שהתפרסם ב-2012, כי על פי מסמכים מן הארכיון הלאומי אכן הופעלו במחנה 020 עינויים כדי להשיג מידע. על פי קוביין, במחנה היו 30 חדרים בהן נכלאו אסירים, שבהם היו מיקרופונים, להאזנת סתר לכלואים. קוביין מציין עוד כי במחנה נעשו הוצאות להורג מדומות, וכי כמה מן העצורים עברו התעללות ברוטלית בידי הסוהרים. בתקופת פעולתו של המחנה הוחזקו בו חברים באיגוד הפשיסטים הבריטי. בנוסף למחנה 020 היה קיים גם מחנה עתודה, שנקרא מחנה 020R. מחנה זה היה ממוקדם בהאנטרקומב, באוקספורדשייר. מחנה זה נועד בעיקר למעצר לתקופה ארוכה. "Who We Are: History: Cold War: Bad Nenndorf". MI5. 2009. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Macintyre, Ben (10 בפברואר 2006). "The truth that Tin Eye saw". The Times. London. נבדק ב-22 בפברואר 2010. {{cite news}}: (עזרה) King, Gilbert (23 בנובמבר 2011). "The Monocled World War II Interrogator". Smithsonian. Washington, D.C.: Smithsonian Institution. {{cite web}}: (עזרה) "Bad Nenndorf". MI5. נבדק ב-18 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
ערבית מרוקאית

ערבית מרוקאית, או מרוקאית (בערבית: الـمغربيّة; בתעתיק חופשי: אל-מוגרביה; ידועה גם בשם دارجة; דאריג'ה) היא קבוצת להגים של השפה הערבית המדוברת במרוקו ובאזורים הסמוכים לה בצפון אפריקה. כ-30 מיליון איש דוברים ערבית מרוקאית. הערבית המרוקאית היא אחת השפות שהתפתחו מן הלהגים הערביים שדוברו בחצי האי ערב, והתפשטו במאות ה-7 וה-8 עם הכיבושים הערביים-מוסלמיים באסיה ובאפריקה. הלהג הערבי-מרוקאי הוא אחד הלהגים "המערביים" של ערבית (הלהגים של צפון אפריקה). הוא רחוק מרחק רב מערבית ספרותית או מלהגים ערביים "מזרחיים" (מצרית, סורית, עיראקית וכדומה). הערבית-המרוקאית מושפעת במידה רבה מהשפות הברבריות המדוברות בצפון אפריקה. הפונולוגיה של הערבית המרוקאית יוצאת דופן, ומכונה פונולוגיית "צרורות". כלומר יש בה רצפים של עיצורים ללא תנועות ביניהם. התכונה הזאת משותפת לערבית המרוקאית וללהגים הברבריים של צפון אפריקה. בין מבני ההברה של המרוקאית קיים המבנה עיצור-עיצור-תנועה-עיצור (CCVC), מבנה שקיים גם בשפות אחרות, אולם בצורה מוגבלת הרבה יותר מאשר במרוקאית. כמו בכל הקהילות בעולם הערבי, גם הקהילה הדוברת ערבית מרוקאית מתאפיינת בדיגלוסיה. הקהילה הלשונית משתמשת בשתי צורות לשוניות נבדלות, הערבית המדוברת והערבית הספרותית, בנסיבות שונות. השפה המדוברת, שפת היום-יום, נתפסת בדרך כלל כנמוכה, והספרותית כגבוהה. עבור הדוברים הילידיים השפה המדוברת היא שפת-האם, בעוד הספרותית נרכשת בעיקר בבית ספר. שתי השפות מושפעות זו מזו באופנים שונים. במרוקו נפוץ מאוד השימוש בשפה הצרפתית, כך שרוב המרוקאים הם רב-לשוניים. מרוקאית יהודית מדיה וקבצים בנושא ערבית מרוקאית בוויקישיתוף רוביק רוזנטל, השפה המרוקאית העשירה חדרה לעברית המדוברת, באתר nrg רק"ע, תחנת רדיו של קול ישראל המשדרת תוכנית יומית במרוקאית יהודית (Mugrabian) הרצל כהן, אבני שיש טהור ערבית מרוקאית באתר אומניגלוט (באנגלית)
סלמנדרת מתאו

סלמנדרת מתאו (שם מדעי: Andrias matthewi) היא מין נכחד של דו-חיים מהסוג סלמנדרת ענק, אשר נחשבת לגדולה מכל הסלמנדרות. היא התקיימה במשך המיוקן באמריקה הצפונית כשהמאובנים שלה התגלו בנברסקה (תצורות "Valentine Formation" ותצורות "Marsland Formation"), קולורדו וססקצ'ואן ("תצורות Wood Mountain Formation") והיא תוארה מדעית בשנת 1917 בידי הרולד קוק (Harold Cook). שמה המדעי נקרא להוקרת החוקר הקנדי וויליאם דילר מתיו (William Diller Matthew). בתחילה סלמנדרה זו סווגה כסוג עצמאי - Plicagnathus ובהמשך מוינה לסוג Cryptobranchus, בו המין הקיים סלמנדרת ענק אמריקנית. עם זאת החוקר ברוס ניילור (Bruce Naylor) ב-1981 הביא לעמדה שסלמנדרה זו קרובה יותר לסוג סלמנדרת ענק, בו מיני הדו-חיים הגדולים ביותר כיום - סלמנדרת ענק סינית, סלמנדרת ענק דרום-סינית וסלמנדרת ענק יפנית. סלמנדרה זו הייתה טורף ענקי שהגיע לפי ההערכות לאורך שלל 1.5 מטר עד 2.3 מטרים והייתה גדולה וכבדה יותר מסלמנדרת ענק סינית. ככל הנראה הייתה ציידת ממארב של טרף מיימי. סלמנדרת מתאו, באתר GBIF (באנגלית)
סלמנדרת ענק דרום-סינית

סלמנדרת ענק דרום-סינית (שם מדעי: Andrias sligoi) היא מין מסוג סלמנדרת ענק האנדמית לסין. סלמנדרה זו היא הדו-חיים הגדול ביותר בעולם כיום, אם כי היא מצויה בסכנת הכחדה חמורה ואולי אף נכחדה לחלוטין מהעולם. היא דומה מאוד לסלמנדרת ענק סינית ובעבר סווגה תחת אותו המין. הסלמנדרה מצויה בטבע רק בגדות הרי ננלינג (Nanling Mountains) שעל גדת נהר הפנינה בגואנגשי וגואנגדונג שבדרום סין. הסלמנדרה תוארה למדע ב-1924 בידי החוקר הבלגי-בריטי ג'ורג בולנגר (George Albert Boulenger), לאחר שהוחזקה במספר גנים זואולוגים ובוטניים בהונג קונג ובהמשך גם בגן החיות של לונדון לאחר שג'ורג ברון (אנ'), המרקיז של מחוז סלייגו שבאירלנד, שעל שמו קרויה הסלמנדרה, השיג אותה. סלמנדרה זו מגיעה לפי המדידות שנעשו לאורך 1.8 מטר ולמשקל של 25–50 ק"ג והיא טורפת שטוחה החיה בעיקר בנהרות רדודים על קרקעית חצץ, בהם היא אורבת לטרף. כשאר הסלמנדרות הענקיות היא יכולה לשהות זמן רב מתחת למים ולהאריך ימים. הסלמנדרה נפגעה עקב ציד שלה לצורך הכנת תרופות עממיות ומזון ועקב תערובת של סלמנדרות כלאיים, המחלישות את המאגר הגנטי. הסלמנדרה נדירה מאוד וייתכן שאף נכחדה מהעולם. מדיה וקבצים בנושא סלמנדרת ענק דרום-סינית בוויקישיתוף