laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חומר מתחלב

חומרים מְתַחְלֵבִים (באנגלית Emulsifiers) הם חלק מקבוצת חומרים גדולה המכונה תוספי מזון, המחברים בין חומרים שאין להם זיקה משותפת, ולאחר החיבור מונעים את היפרדותם. חומרים אלה, המשמשים בתעשיות שונות ובמיוחד בתעשיית המזון, משנים ומפחיתים את מתח פני השטח של שתי תרכובות שאינן מסיסות מלכתחילה זו בזו, עד שמתקבל תחליב (אמולסיה) יציב יחסית המשותף לשתיהן. בעזרת החומרים המתחלבים ניתן לבסס גם צורות משותפות לגז ונוזל או מוצק ונוזל, במטרה לשפר את מרקם המזון. בתעשיית המזון נעשה שימוש בחומרים מתחלבים במגוון מוצרים, כמו למשל בתעשיית השוקולד, שעושה שימוש רב בלציטין, ובתעשיות מזון נוספות כמו תעשיית הגלידות, המיונז, הרטבים ועוד. על אף שהמילה "מתחלב" נגזרה מהמילה "חלב", אין קשר בין החומרים המתחלבים לחלב או למוצריו. חלב הוא פשוט דוגמה טבעית לתחליב שבו מים ושומן דרים בכפיפה אחת. מספר E חומר מתחלב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חֹמֶר מְתַחְלֵב במילון הנדסה כימית [כימיה] (תשמ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון ובנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לה גואחירה

לה גואחירה (בספרדית: La Guajira) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בצפון-מזרח קולומביה, על חצי האי גואחירה, והוא גובל בים הקריבי בצפון ובמזרח, בוונצואלה ובססאר בדרום ובמגדלנה במערב. המחוז משתרע על שטח של 20,848 קמ"ר. במחוז מתגוררים כמיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא ריואצ'ה. בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני הוויווה (ספ'), הקוגי (אנ'), הקנקואמו (אנ') והאראוואקו (אנ'). האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו אנשי המשפחת של אמריגו וספוצ'י ב-1499. לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז מגדלנה, שכלל את מרבית צפון קולומביה המודרנית ובירתו הייתה העיר קרטחנה (במחוז בוליבר העתידי). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית ריואצ'ה, ששטחה דמה לשטח המחוז העתידי. ב-1846 פוצלה מהפרובינציה טריטוריית לה גואחירה, שכללה את החלק המזרחי של המחוז העתידי. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והוקמה מדינת מגדלנה, שכללה את שטחי מחוזות מגדלנה, לה גואחירה וססאר העתידיים, ואשר בירתה הייתה סנטה מרתה; טריטוריית לה גואחירה המשיכה להתקיים בנפרד. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית, המדינה הפכה למחוז מגדלנה. ב-1898 אזור ריואצ'ה במחוז מגדלנה אוחד ביחד עם הטריטוריה ליצירת האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של לה גואחירה. ב-1911 שונה האזור שונה למעמד דומה יחסית של קומיסריה, וחזר להיות אינטנדנסיה ב-1954. לבסוף ב-1965 שודרג מעמד האינטנדסיה למחוז. כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על כרייה, הפקת גז טבעי, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול מניהוט ובננה, גידול מקנה, תעשייה, תיירות ומסחר. מדיה וקבצים בנושא לה גואחירה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה גואחירה לה גואחירה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית). תוצאות מפקד 2005 והערכות אוכלוסין לשנים 2005-2020, המחלקה הלאומית האדמיניסטרטיבית לסטטיסטיקה של קולומביה (DANE) (בספרדית).
תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו

תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו (בספרדית: Teodoro Obiang Nguema Mbasogo; נולד ב-5 ביוני 1942) הוא פוליטיקאי המשמש כנשיא גינאה המשוונית מאז שנת 1979 לאחר שהדיח את קודמו (שהיה גם דודו) פרנסיסקו מסיאס נגמה בהפיכה. הוא אחד המנהיגים הוותיקים בעולם. למעשה, אוביאנג מקיים ממשל דיקטטורי, שכן האופוזיציה במדינה מוחלשת מאוד. בנוסף על כך, ישנן ביקורות על שחיתות שלטונית ובהפעלת כוח אלים כנגד מתנגדי הממשל. כיום אוביאנג מנהיג את המפלגה היחידה במדינה, ולו סמכויות רבות. אוביאנג נולד בגינאה המשוונית בתקופת השלטון הקולוניאלי הספרדי ולמד באקדמיה צבאית בסרגוסה. אוביאנג התקדם לדרגת סגן ועבד בכמספר משרות ציבוריות שכללו ניהול המשמר הלאומי ובית כלא שהיה ידוע באכזריותו. בשנת 1979 אוביאנג הפיל את שלטון דודו בהפיכה אלימה, אשר בסופה הנשיא הוצא להורג בידי כיתת יורים ב-29 בספטמבר. אוביאנג הכריז כי שלטונו החדש ישקם את המדינה מהתקופה "הברוטאלית" של הממשל הקודם. הוא העניק חנינה לאסירים פוליטיים רבים וביטל מחנות כפייה מתקופת הממשל של נגמה. בשנת 1982 השלטון הצבאי בוטל. באותה השנה אוביאנג נבחר לנשיאות לכהונה בת שבע שנים, כאשר הוא היה המועמד היחיד בבחירות. הוא נבחר עוד פעם בשנת 1989 כמועמד היחיד בבחירות. בשנת 1992 הותר למפלגות אחרות להתמודד, אך אוביאנג המשיך לנצח בבחירות שנערכו בשנים 1996 ו-2002 ברוב של כ-98%. בבחירות אלו פעלו משקיפים בינלאומיים אשר איתרו בעיות רבות. בשנת 2002 אוביאנג קיבל 103% מן הקולות באחת מן הקלפיות. בשנת 2009 הוא נבחר שוב לתפקיד עם רוב של כ-97% מהקולות תוך טענות על דיכוי האופוזיציה. בתחילה שלטונו של אוביאנג נתפס כטוב יותר משל קודמו, אך במשך השנים נשמעו יותר ויותר ביקורות המחשיבות את השלטון בגינאה המשוונית כאחד המושחתים, המדכאים, האתנוצנטריים והלא-דמוקרטיים בעולם. כיום המדינה נשלטת על ידי מפלגתו של אוביאנג, והחוקה מעניקה לו סמכויות מכריעות. אמנם לאופוזיציה יש זכות קיום משפטית, אך היא מדוכאת בפועל. בנוסף על כך, הממשל מקיים פולחן אישיות של אוביאנג. פרצופו מודפס על חולצות, ורחובות רבים נקראים על שם ההפיכה שהנהיג. מאז נפילתו של שליט לוב מועמר קדאפי באוקטובר 2011, הפך אוביאנג לראש המדינה השני בוותיקותו בעולם שאינו מונרך. לפי מגזין פורבס, לאוביאנג יש הון עצמי של כ-600 מיליון דולר. בבחירות נובמבר 2022 ניצח תאודורו אוביאנג נגומה מבסוגו ב-99% לקדנציה שישית. אוביאנג נשוי לשתי נשים. ב-1968 נישא לקונסטנציה מאנגוה נסואה אוקומו. בנם תאודורו נגואמה אוביאנג מאנגוה מונה ב-2016 לסגן הנשיא. אשתו הנוספת, סלסטיה לימה, ילידת סאו טומה ופרינסיפה, היא אם בנו גבריאל מבאגה אוביאנג לימה, אשר מכהן כשר המכרות מאז 2023. מדיה וקבצים בנושא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו בוויקישיתוף ציקי ברנדוין, ‏הנשיא ניצח עם 99% מהקולות וטוען: "בזכות הכריזמה שלי", באתר כיכר השבת, 23 בנובמבר 2022
טארק חאמד

טארק חאמד (בערבית: طارق حامد; נולד ב-24 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הקשר הגנתי בדמאכ ובנבחרת מצרים. חאמד הצליח לזכות במדי סמוחה הן באליפות מצרים והן בגביע המצרי. ב-2014 חאמד חתם במדי א-זמאלכ. אף על פי ששותף במשחקי הקבוצה לרוב כמחליפו של איברהים סלאח, הוא הפך לאחד השחקנים המשמעותים בקבוצה. הקהל החל לקרוא לו מייג'ור גנרל בעקבות היכולת הטובה שהציג בקישור הקבוצה. ביולי 2022 חתם חאמד באל-איתיחאד הסעודית. חאמד ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת מצרים במשחק נגד נבחרת קטר. קבוצתיים אליפות מצרים (3): 2014/15, 2019/20, 2020/21 הגביע המצרי (2): 2014/15, 2015/16 הסופר קאפ המצרי (1): 2016 טארק חאמד, באתר Transfermarkt טארק חאמד, באתר Soccerway טארק חאמד, באתר WorldFootball.net טארק חאמד, באתר National Football Teams טארק חאמד, באתר FootballDatabase.eu טארק חאמד, באתר ESPN
יעקב אילני

יעקב אילני (פיגנבאום) (21 ביוני 1907 – 2 באפריל 2010) היה מחלוצי חקר התזונה בישראל, מומחה לביוכימיה ולביוטכנולוגיה של המזונות, חוקר, יועץ ומורה, שמילא תפקידים רבים ושונים במוסדות מחקר והוראה ובארגוני מזון ישראליים ובין-לאומיים. נולד בעיר יאשי שברומניה, למשפחה מסורתית. קיבל חינוך מסורתי וכללי ובהמשך למד באוניברסיטת יאשי. היה פעיל בהנהלת המכבי הצעיר ובאגודת הסטודנטים "חשמונאי". בשנת 1930 עלה לארץ ישראל והמשיך בלימודיו במחלקה למדעי הטבע באוניברסיטה העברית בהר הצופים. התפרנס משטיפת כלים במעבדות האוניברסיטה. היה באחד המחזורים הראשונים של מקבלי הדוקטורט באוניברסיטה העברית בהר הצופים. והראשון בארץ שקיבל דוקטורט בביוכימיה.[דרוש מקור] היה יועץ מדעי וטכני לתעשיות המזון בממשלת המנדט בארץ ישראל. לאחר קום מדינת ישראל ניהל את מחלקת התעשייה באגף הפיקוח על המזון שבמשרד המסחר והתעשייה. בשנות החמישים התמנה למומחה ויועץ של ארגון המזון והחקלאות של האו"ם. פרסם עבודות מחקר רבות בתחום החלבונים, האנזימים, התזונה והרפואה בעיתונות המקצועית בארצות הברית, צרפת וישראל. כן הוענק לו תואר איש השנה מטעם מועדון רוטרי על מפעל חייו לחקר המזון. נפטר ב-2 באפריל 2010. היה נשוי לאורה לבית ברזילי (אייזנשטט) ואב לבת (ניצה אילני-לוי). דע את מזונותיך, הוצאת מ. ניומן, 1959. מזונות האדם - ייצורם וערכם התזונתי, הוצאת סיגלית, 1980. מזון תזונה ודיאטה, הוצאת כתר, 1987. מזון תזונה ודיאטה, הוצאת דביר, 1990. ערכם התזונתי של המזונות, הוצאת ש. זק, 1990. מילון לקסיקלי: מזון תזונה ובריאות. עברי-אנגלי אנגלי-עברי, הוצאת דביר, 1992. בריאות 2000 עם ד"ר ג'ו כהן ואברהם זמיר. הוצאת בן-ארצי את זמיר, 1992. הצמחונות הטבעונות והתזונה הנכונה, הוצאת דביר, 1993. המזון והבריאות, הוצאת דביר, 1993. מזונות האדם, הוצאת המרכז לתזונה נכונה, 1996. מדריך למזונות והרזיה, הוצאת ש. זק, 1997. שמירת הנעורים עם ההתקדמות בגיל, הוצאת ירון גולן, 1998. יעקב אילני (1910-), דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves"
בטי אוליפנט

ננסי אליזבת '"בטי" אוליפנט (באנגלית: Nancy Elizabeth "Betty" Oliphant;‏ 5 באוגוסט 1918 - 12 ביולי 2004) הייתה בלרינה קנדית. מייסדת במשותף של הבלט הלאומי של קנדה (National Ballet School of Canada). אוליפנט נולדה בלונדון בשנת 1918, אביה היה עורך דין שנהרג בהתרסקות רכבת שבועות מספר לאחר לידתה. בילדותה אוליפנט סבלה מדלקת ריאות כרונית ורופאיה יעצו כי עליה ללמוד שיעורי בלט כדי לשפר את מצבה הבריאותי. אמה רשמה אותה ללימודי בלט אצל מיס שין, אשר מוריה התחנכו ולמדו את אמנות הבלט ברוסיה. לאורך כל הקריירה שלה אוליפנט הייתה ידועה כמי שאימצה את סגנון ההוראה של הבלט הרוסי. היא למדה עם תמרה קרסבינה, לורן נוביקוב ומארי רמברט. בלונדון, כשמלאו לה 17 שנים, היא הקימה בית ספר לבלט משלה. היא עברה לקנדה ב-1947. ב-1951, היא נבחרה להיות סולנית הבלט הלאומי של קנדה לבקשת סליה פרנקה, מנהלת הבלט. לאחר 8 שנים, ב-1959, היא ופרנקה הקימו את בית הספר הלאומי לבלט של קנדה (National Ballet School of Canada). בין בוגרי המוסד ניתן למנות אמני בלט קנדיים בולטים וידועים כגון: הרקדן והמנהל האמנותי פרנק אוגסטין; הרקדן בעל אות הכבוד מסדר קנדה, רקס הרינגטון; הרקדנית והמנהלת האמנותית קרן קין; הרקדן הכיארוגרף והמנהל האמנותי ג'יימס קודלקה; והרקדנית, המפיקה, המנהלת האמנותית והיוצרת ורוניקה טננט. טכניקת הלימוד של המוסד החינוכי שהקימו הייתה מבוססת על שיטת הוראת הבלט הקלאסי Cecchetti method. ב-1959, אוליפנט מונתה לשמש כמנהלת אמנותית במשותף של הבלט הלאומי של קנדה, אך היא התפטרה לאחר 6 שנים, בשנת 1975, על מנת להקדיש את מירב כוחותיה לבית הספר שהקימה. היא פרשה מתפקיד זה כשמלאו לה 71. היא הייתה ידועה כקפדנית, בעלת דרישות וסטנדרטים גבוהים והתעקשות על טכניקה. באוטוביוגרפיה אודותיה היא תיארה את הקושי לפתח חיים פרטיים וליצור חיי משפחה, לצד הנחמה והפיצוי שמספקת קריירה מצליחה. היא קיבלה את אות הכבוד מסדר קנדה ב-1972, וב-1985 קיבלה את אות הכבוד הבריטי מסדר עמיתי הכבוד. ב-1988, הבלט הלאומי של קנדה קרא לבמת ההופעות החדשה שהוקמה בשם "תיאטרון בטי אוליפנט". ב-1996, היא פרסמה את האוטוביוגרפיה "גברת O: החיים שלי בריקוד" (ISBN 0-88801-210-1). היא נפטרה ב קט'רינס, אונטריו בגיל 85. בטי אוליפנט באנציקלופדיה הקנדית Betty Oliphant (Obituary), The Telegraph, 29 July 2004 "Order of Canada: Betty Oliphant". The Governor General of Canada. Betty Oliphant at The Canadian Encyclopedia
דניאל גילדר

דניאל גילדר (Daniel Gildar; נולד ב-2 באוקטובר 1945, קליבלנד - נפטר ב-26 בנובמבר 2020, פילדלפיה) היה חזן, פסנתרן ומורה לחזנות יהודי-אמריקאי, בעל מוניטין בינלאומי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. גילדר נולד בקליבלנד לראובן ובל גילדר. הוא למד במכון קליבלנד למוזיקה (אנ'), כמו כן התמחה בפסנתר, בתאוריה מוזיקלית ובפיתוח קול. השתתף בפרויקט שבע משימות היסטוריות למזרח ומרכז אירופה בחסות "אגודת חיים וגילה ויינר" לקידום תחום החזנות. גילדר שימש כמלווה לגדולי החזנים בכל העולם, דוגמת דוד קוסביצקי, משה גנטשוף, משה שטרן, בן ציון מילר, יצחק מאיר הלפגוט, ישראל רנד ובנימין מולר. כן ליווה את המוסדות השנתיים של מועצת חזנות אמריקה. בין תלמידיו לפיתוח קול ומוזיקה נמנו: יעקב למר, משה שולהוף והרב שמואל שפירו. נפטר בפתאומיות ביום חמישי 26 בנובמבר 2020. תלמידו הרב שמואל שפירו הספיד אותו בפוסט בעמוד הפייסבוק וכתב: "מלאך בעל חסד נדיר... אבדה גדולה ועצומה". חזנים גדולים בהופעה (2014) דניאל גילדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דניאל גילדר, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי" דניאל גילדר, באתר AllMusic דניאל גילדר, באתר אפל מיוזיק מנחם בריסטובסקי סופד לדניאל גילדר ז"ל. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אנדורה–ישראל

יחסי אנדורה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין נסיכות אנדורה לבין ישראל. לישראל אין שגריר באנדורה, ושגריר ישראל בספרד משמש בנוסף כשגריר שאינו תושב באנדורה. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-13 באפריל 1994, לאחר שבשנת 1993 הקימה אנדורה את יחסיה הדיפלומטיים. הקשרים בין המדינות מתבטאת בעיקר בתחומי התיירות והתרבות, ותיירים ישראלים אינם נדרשים לאשרת כניסה בכניסתם לאנדורה. בשנת 2016, הייבוא הישראלי מאנדורה עמד על 19 אלף דולר אמריקאי. הוא כלל מוצרי מדיה בלבד. באותה השנה, הייצוא הישראלי לאנדורה עמד על 1.13 מיליון דולר אמריקאי. הוא כלל בעיקר יהלומים (64%), מוצרי מדיה (32%), טלפונים, מחשבים ומוצרי פלסטיק. מדיה וקבצים בנושא יחסי אנדורה–ישראל בוויקישיתוף אנדורה מעריב nrg‏, 26 באפריל 2006 Products that Israel imports from Andorra (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Israel exports to Andorra (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
לווייתן מלווילי

לווייתן מלווילי (שם מדעי: Livyatan melvillei) הוא מין של לווייתן גדול נכחד מקבוצת דמויי ראשתן. לווייתן זה חי בימים הקדומים במיוקן שבעידן הקנוזואיקון, לפני 8.9–9.9 מיליון שנה, וממאובן מאוסטרליה עולה שייתכן כי חי כבר לפני 5 מיליון שנה. הוא נקרא על שם הלווייתן המקראי מהתנ"ך (שעל שמו קרויים גם הלווייתנים המודרניים בעברית) והרמן מלוויל, מחבר הספר "מובי דיק". לווייתן זה דמה בגודלו לראשתן המודרני והגיע לאורך 13.5–17.5 מטרים. אורך הגולגולת היה שלושה מטרים, ובניגוד לראשתן המודרני היו לו שיניים גדולות וחדות בשתי הלסתות. הוא חי בימים של תקופת המיוקן והיה טורף-העל של הימים, ביחד עם הכריש הענק מגלודון – ניזון מיצורי ים גדולים שיכלו להגיע עד לאורך של 10 מטרים, בהם לווייתני מזיפות, לווייתנאים אחרים כמו דולפינים ופוקנות, טורפים ימיים, כרישים, צבי ים ודגים גדולים. התפתחותו של הלווייתן חלה יחד עם התפתחותם של לווייתני המזיפות בסוף תקופת המיוקן. לווייתן מלווילי בשם "אוצרי" מופיע בסרט "עידן הקרח 4: יבשת בתנועה", כחיית המחמד של סבתי העצלנית. מופיע במשחק "Jurassic Park Builder". מדיה וקבצים בנושא לווייתן מלווילי בוויקישיתוף לווייתן מלווילי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לווייתן מלווילי, באתר GBIF (באנגלית)
צור שלום

צור שלום היא שכונה בצפונה של העיר קריית ביאליק. ראשיתה של השכונה בחברת "צור שלום" שנוסדה בשנת 1920 על ידי יהודים מטרנסילבניה שברומניה, אשר רכשו אדמות בשטח השכונה והחלו לבנות את בתיהם בשנים 1947 - 1948. שטחה של השכונה צורף לקריית ביאליק בשנת 1952. בשנת 1962 נפתח בשכונה בית הספר "צור שלום" שהיה בית הספר השלישי שהוקם בקריית ביאליק. בשנות ה-60 של המאה ה-20 התיישבו עולים רבים ממרוקו בצור שלום. הם שוכנו תחילה במעברה ולאחר מכן עברו לשיכון קבע בשכונה. בשנות ה-70 יושבו בשכונה עולים מגאורגיה ומרוסיה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 התיישבו בשכונה עולים חדשים מהקווקז, ובהמשך גם עולים מאתיופיה. בחודש אוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה נחתה בשכונה רקטת 220 מ"מ. מהפיצוץ הועפו כ-15,000 כדוריות פלדה שגרמו לפצועים ולהרס רב. השכונה מורכבת כיום מבתים פרטיים, בנייני מגורים עד ארבע קומות (בחלקם שיכוני רכבות) ומיעוט של בתים בני שמונה קומות, ובנייני מגורים גבוהים המגיעים עד תשע קומות שנבנו בשנות ה-90. גבולות השכונה הם מצפון אזור התעשייה של קריית ביאליק, מדרום רחוב התל (על שם תל אפק), ממזרח כביש עוקף קריות וממערב כביש 4 (דרך עכו-חיפה). קבוצת הכדורגל מכבי צור שלום מייצגת את השכונה ואף את העיר קריית ביאליק. היא מארחת את משחקיה באצטדיון הכדורגל של קריית אתא. בשכונה פועלים מתנ"ס, שלוחה של הספרייה העירונית ושני בתי ספר יסודיים: בית הספר "ידע" ובית הספר "פסגות". אחת לשבוע מתקיים שוק פירות וירקות בשטח מגודר בקצה המזרחי של שדרות ח"ן בשכונה. סמוך אליו נמצאת הכניסה הדרומית לשביל נחל הנעמן. בית העלמין של העיר קריית ביאליק נקרא "בית עלמין צור שלום" אך נמצא סמוך לשכונה ואינו חלק משטחה. ב-2017 החלה בשכונה הקמת פארק על שם אריאל שרון. מידע על צור שלום בקטלוג הספרייה הלאומית יובל לקריית ביאליק, סיפור המעשה, הוצאת עיריית קריית ביאליק רונן שפירא, קריית ביאליק מבצעת עבודות להקמת פארק אריאל שרון בשכונת צור שלום, באתר 0404
בית הכנסת העתיק בליבורנו

בית הכנסת העתיק בליבורנו היה בית הכנסת הגדול של העיר, ובית הכנסת הספרדי השני בגודלו באירופה אחרי בית הכנסת הספרדי באמסטרדם. בית הכנסת, המפורסם ביותר בין בתי הכנסת העתיקים באיטליה, נהרס בהפצצה אווירית במלחמת העולם השנייה. בית הכנסת נבנה בשנת 1603, והיה בעת בנייתו השני בגודלו בבתי הכנסת הספרדיים באירופה אחרי בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. בשנת 1789 נוספו שינויים במבנה והחזית החיצונית קיבלה את צורתה הסופית בשנת 1875. אולם התפילה היה הגדול בבתי הכנסת באיטליה, ועלה בגודלו על המקובל: 25.80 מטר על 28.20 מטר. האולם ניצב לרוחב, אך ספסלי המתפללים הוצבו מקבילים זה לזה לאורכו. העמודים והקמרונות הצלביים נשאו עליהם עזרת נשים בת שתי קומות משלושת עברי האולם. מעל ארון הקודש החדירו שלושה חלונות צבעוניים קרני אור שמש לתאורת האולם. המבנה חרב בהפצצה בעת מלחמת העולם השנייה ואחריה שימש המגרש שפונה מהריסות בית הכנסת כמגרש חניה. בית הקהילה היהודית שעמד בצמוד לבית הכנסת העתיק שרד, ובסמוך אליו הוקם בחלק משטח בית הכנסת העתיק, בית כנסת חדש קטן. (איט') דלתות ארון הקודש, שנתרמו על ידי רפאל קאסוטו, הוחבאו במחסן בזמן מלחמת העולם השנייה ושרדו את ההפצצה, אך רכיבי הכסף והפנינים בהן נשדדו. הדלתות הובאו לארץ בידי ש"א נכון, וכעת הן מוצבות בבית הכנסת ע"ש ש"י עגנון בירושלים. אולם בית הכנסת, מבט מדרום לצפון. תחריט פנים בית הכנסת, מבט ממערב למזרח פנים בית הכנסת, מבט ממזרח למערב הריסות בית הכנסת מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת העתיק בליבורנו בוויקישיתוף ארון קודש ומחיצה -, באתר agnonsyn.org.il
Hold My Hand (שיר של ג'ס גלין)

"Hold My Hand" (בעברית: תחזיק לי את היד) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת והפזמונאית האנגלית ג'ס גלין. הוא נכתב על ידי ג'ק פטרסון, ג'ני בנט, אינה ורולדסן וגלין. השיר פורסם ב-20 במרץ 2015 כסינגל הסולו השלישי שלה, רווקה, לאחר "Home" ו-"Right Here". קליפ השיר הועלה לערות היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015. השיר אף הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי כבר בשבועו הראשון, ב-29 במרץ 2015, ושהה בו במשך שלושה שבועות רצפים. הוא גם הגיע לשיא של מקום שביעי במצעד הסינגלים האירי, והפך לסינגל הסולו הראשון של גלין שנכנס לבילבורד הוט 100, במקום ה-86. השיר בוצע על ידי גלין בגמר של דה ווייס בריטניה והיה גם בשימוש של פרסומת קוקה-קולה ב-2015. מאז סוף 2015, השיר אף מופיע בפרסומת של Jet2holidays, וכן בפסקול לסרט "ברידג'ט ג'ונס בייבי". הקליפ הרשמי של השיר "Hold My Hand", שנמשך ארבע דקות ושתי שניות, הועלה לערוץ היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015, בהפקת אמיל נאוה. נכון ל-18 באוקטובר 2017, צבר השיר יותר מ-95 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Hold My Hand" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Hold My Hand" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Hold My Hand" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Hold My Hand" באתר ספוטיפיי "Jess Glynne will be on The Voice semi-final". "Coca-Cola TV Commercial, 'Family Gatherings' Song by Jess Glynne - iSpot.tv". ispot.tv. נבדק ב-28 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Jet2holidays Launches Biggest Ever Advertising Campaign". Jet2.com. נבדק ב-26 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה) "'Bridget Jones's Baby' soundtrack announced". themusicuniverse.com. נבדק ב-2016-09-02.
יחסי דנמרק–סין

יחסי דנמרק–סין הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה העממית של סין. במאה ה-17 החלו אניות סוחר דניות להגיע מדנמרק לסין, אשר נשלטה בידי שושלת צ'ינג. במהלך המאה ה-19 הפכו הערים גואנגג'ואו ושאנגחאי ליעד העיקרי של הסחר הדני. יותר ויותר חברות דניות הגיעו לסין במהלך המאה ה-19, ובשנת 1896 החליטה הממשלה הדנית לשלוח נציגים מיוחדים לשאנגחאי כקונסול למסחר. עם זאת, שתי החברות הגדולות של דנמרק בסין, חברת הטלפון הצפונית הגדולה וחברת מזרח אסיה, הסכימו כי יהיה עדיף שיהיה דיפלומט דני אחראי ישירות לדיאלוג עם הממשלה הסינית בבייג'ינג. בשנת 1908 הוחלט בפרלמנט הדני כי מן הראוי לפתוח שגרירות בבייג'ינג, ואכן בשנת 1912, לאחר ארבע שנות שיתוף פעולה עם רוסיה, החליטה דנמרק להקים שגרירות משלה בבייג'ינג, ואכן באותה שנה הוקמה שגרירות דנמרק בבייג'ינג. במהלך מלחמת העולם השנייה, סין הייתה כבושה חלקית על ידי האימפריה היפנית, ואילו דנמרק נכבשה על ידי גרמניה הנאצית. תחת לחץ של ממשלת גרמניה, השגריר הדני ביפן מונה לשגריר בממשלת הבובות במנצ'וקוו. בכיבוש היפני בשאנגחאי קיבל השגריר הדני את ההכרה בממשלת נאנג'ינג, שהייתה ממשלת בובות יפנית, אולם שגריר דנמרק בוושינגטון, גאו פומן, הפך לדובר של הנוכחות הדנית החופשית בסין, והוא אף כשגריר הדני בבייג'ינג, ובעקבות כך היו לדנמרק שלושה נציגים בסין באותה העת. לאחר המלחמה חזרה הממשלה הסינית לנאנג'ינג, ובשנת 1946 הגיש השגריר הדני החדש בסין, אראקס מוק, את כתב האמנתו לצ'יאנג קאי-שק. ב-1 באוקטובר 1949, לאחר הקמתה של הוקמה הרפובליקה העממית של סין, ובעקבות כך נותקו יחסיה של דנמרק עם הרפובליקה הסינית. ב-9 בינואר 1950 הכירה דנמרק ברפובליקה העממית של סין, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 במאי 1950, ובכך הייתה דנמרק המדינה המערבית הראשונה שכוננה יחסים דיפלומטיים עם סין העממית. ב-15 בפברואר 1956 שתי המדינות שדרגו את יחסיהן הדיפלומטיים למעמד של שגרירויות. דנמרק תמכה במהלך שנות ה-50 ולאחר מכן, בנתינת מושב באו"ם לסין העממית, ובשנת 1974 העבירה דנמרק את השגרירות משאנגחאי לבייג'ינג. סין השעתה את הקשרים עם דנמרק לאחר שראש הממשלה הדני לארס לקה ראסמוסן פגש את הדלאי לאמה ב-29 במאי 2009, וחידשה אותם רק לאחר שהממשלה הדנית פרסמה הצהרה בדצמבר אותה שנה, ולפיה היא תתנגד לתנועת העצמאות הטיבטית, ותשקול את תגובתה של בייג'ינג לפני שתזמין אותו שוב לביקור. בשנת 1974 ביקר ראש ממשלת דנמרק פול הארטלינג בסין, ובשנת 1979 ביקרה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק בסין, ובכך הייתה לראש המדינה הדנית הראשון שביקר בסין. בשנת 1995 ביקר ראש ממשלת סין לי פנג בדנמרק, ובשנת 2012 ביקר נשיא הרפובליקה העממית של סין חו ג'ינטאו בדנמרק. סין מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן. מאידך, דנמרק מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג, ו-4 קונסוליות כלליות הנמצאות בצ'ונגצ'ינג, גואנגג'ואו, הונג קונג ושאנגחאי. יחסי דנמרק-סין משרד החוץ הדני China's strident tone raises concerns among Western governments, analysts (Washington Post) אתר על יחסי מדינות
על המשמר (תוכנית טלוויזיה)

על המשמר הייתה תוכנית תחקירים תיעודית, בהנחיית לינוי בר-גפן ששודרה בערוץ כאן 11. שידור התוכנית החל ב-17 באוקטובר 2017. במסגרת התוכנית משודרות כתבות תחקיר וחשיפות הנוגעות לחיי היום יום בישראל, כמו צרכנות, דיור, מזון, שחיתות וחוקים חברתיים. התוכנית שודרה בעבר מדי יום שני בכאן 11. ב-9 באפריל 2018 שודר הפרק האחרון של התוכנית. תוכניות על המשמר באתר תאגיד השידור הישראלי, "כאן".
יחסי זימבבואה–מלאווי

יחסי זימבבואה–מלאווי הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין רפובליקת זימבבואה לבין רפובליקת מלאווי. בין שתי המדינות ישנה היסטוריה ארוכת שנים, והן חולקות ערכים משותפים, היסטוריה ותרבות. שתי המדינות יחד עם זמביה, התקיימו כמדינה אחת לאחר תום השלטון הקולוניאלי, בשם הפדרציה של רודזיה וניאסלנד. בזימבבואה מתגוררים רבים שמוצאם ממלאווי, והם מהווים בה כוח עבודה חשוב בתעשייה המקומית. לשתי המדינות ישנה ועדת קבע משותפת למטרת שיתוף פעולה (JPCC), אשר מתקיימת פעם בשנתיים מאז 1982, ועוסקת בעיקר בענייני ביטחון, אך גם בעוד נושאים. כאשר מונתה מלאווי לתפקיד יו"ר הקהילה לפיתוח דרום אפריקה (SADC) בשנת 2001, נשיא מלאווי לשעבר, בקילי מולוזי, לקח חלק פעיל ב-SADC בנושאים שונים, וביניהם רפורמת הקרקע בזימבבואה. בשנת 2011 לווה נשיא מלאווי בינגו וה מותריקה 20 מיליון דולר מזימבבואה, על מנת לממן רכישת תירס לחקלאות. זימבבואה מחזיקה במלאווי שגרירות בלילונגווה, ואילו מלאווי מחזיקה בזימבבואה שגרירות בהארארה. מלאווי וזימבבואה שומרות על יחסים לבביים The Nation‏, 9 באפריל 2012 הועדה המשותפת לשיתוף הפעולה בין מלאווי לזימבבואה (JPCC) סבסוד חוות מתכווצת Irin אתר על יחסי מדינות
יחסי זמביה–מלאווי

יחסי זמביה-מלאווי הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין רפובליקת מלאווי לבין רפובליקת זמביה. בין שתי המדינות ישנה היסטוריה ארוכת שנים, והן חולקות ערכים משותפים, היסטוריה ותרבות. שתי המדינות יחד עם זימבבואה, התקיימו כמדינה אחת לאחר תום השלטון הקולוניאלי, בשם הפדרציה של רודזיה וניאסלנד. בזמביה מתגוררים רבים שמוצאם ממלאווי, ובתוכם גם נשיא זמביה לשעבר - רופיה בנדה, והם מהווים בה כוח עבודה חשוב בתעשייה המקומית. לשתי המדינות ישנה ועדת קבע משותפת למטרת שיתוף פעולה (JPCC), אשר מתקיימת פעם בשנתיים מאז 1982, ועוסקת בעיקר בענייני ביטחון, אך גם בעוד נושאים. שתי המדינות יחד עם מוזמביק, הסכימו על פיתוח נהר הזמבזי, על מנת לאפשר הובלת סחורות ביתר קלות ובמחיר זול, ובכך לשפר את מצב המסחר באזור. זמביה מחזיקה במלאווי נציבות עליונה בלילונגווה, ואילו מלאווי מחזיקה בזמביה נציבות עליונה בלוסקה. מלאווי וזימבבואה שומרות על יחסים לבביים The Nation‏, 9 באפריל 2012 הועדה המשותפת לשיתוף הפעולה בין מלאווי לזמביה (JPCC) יחסי זמביה-מלאווי אתר על יחסי מדינות
מנחם הרמן

מנחם הרמן (נולד ב-1962) הוא זמר וגיטריסט חרדי ממוצא אמריקאי, חסיד ברסלב. מנחם נולד וגדל בקנדה. למד בבית ספר לאומנות בטורונטו. למד נגינה בפסנתר ובגיטרה. ניגן בצעירותו ב"להקת ישיבת התפוצות"(אנ') אותה הקימם יחד עם רוזנבלום, הריס, אברמסון, גולדשטיין, עד להתפרקותה. מנגן בהופעות של אמנים רבים: יעקב שוואקי, אלי פרידמן, מרדכי בן-דוד ועוד, ובחתונות. הוא מנהל הרכב מוזיקלי בשם אמת (בעבר נקרא ההרכב "אמונה"). בשנת 2000 הקים (יחד עם ג'ף הורביץ, יוחי בריסקמן ודני ממן) את ההרכב המוזיקלי "מטאליש". הוציא את הסינגל-קליפ "Get clarity" (קאבר לשיר "get lucky") בחסות "אש התורה". מטאליש 1 מטאליש 2 חתונת השנה נחת רוח רוקדים הופעה חיה נשוי ואב לשמונה, מתגורר במצפה יריחו. מדיה וקבצים בנושא מנחם הרמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנחם הרמן מנחם הרמן, ברשת החברתית פייסבוק מנחם הרמן מנגן בקליפ של ישיבת אש התורה, באתר אש התורה מנחם הרמן מטאליש יעקב שוואקי ראיון, באתר כיכר השבת חנני בלייך, ‏להקת מטאליש חוזרת לבמה ושוברת את גבולות המוזיקה החסידית • ראיון, באתר כיכר השבת, 13 באפריל 2014 יאיר טוקר, ‏Get Clarity: צפו בשיר שהתגייר לכבוד ראש השנה, באתר כיכר השבת, 25 באוגוסט 2013 nrg יהדות, הלהיט get lucky בגרסת בית המדרש, באתר nrg‏, 26 באוגוסט 2013