שמות לדמויות אנונימיות במקרא

בסיפורי המקרא מופיעות דמויות רבות ללא ציון שמן. בספרות החיצונית של ימי בית שני ובספרות חז"ל, מובאות מסורות שונות הנוקבות בשם הדמויות האנונימיות. ערך זה מציג רשימת שמות, בעיקר שמות נשים, המופיעים במסורות השונות. אלה הם המקורות העיקריים: ספרים חיצוניים דוגמת קדמוניות המקרא, ספר היובלים ועוד. ספרות חז"ל דוגמת מדרש רבה, התלמודים - תלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי, פרקי דרבי אליעזר ועוד. תרגומי התנ"ך, בעיקר התרגומים המדרשיים הארץ-ישראליים, כגון תרגום התורה המיוחס ליונתן ודומיו. לפעמים נמצאים זיהויים גם בתרגום השבעים ובמסורות נוסח הקרובות אליו. ספר הישר – ספר שחובר ככל הנראה בימי הביניים. על ספר זה ואמינותו יש ביקורת רבה. מסורות של עדות וקהילות שונות בעם ישראל, וכן שמות שניתנו בעקבות מסורות נוצריות ומוסלמיות. מפרשי המקרא במסורת נתנו טעמים שונים לאי-הזכרת השמות. כך, למשל, הגמרא מתייחסת לכך שאמותיהן של אברהם, דוד המלך, שמשון ונשים אחרות אינן מוזכרות במקרא. הגמרא גם מבארת כי היא נדרשת לפרט את שמותיהן משתי סיבות: "לפי שאמותן של יצחק ויעקב הוזכרו, צריכין אנו לידע שם אם אברהם...", וכן על מנת להוכיח לאפיקורוסים (מי שאינם מאמינים בתורה שבעל פה) שהתורה שבעל פה נכונה ואמיתית, שכן האפיקורוסים מאמינים בנכונותם של שמות אלו, על אף שהם אינם כתובים בשום מקום אלא עברו מדור לדור בעל פה. לעיתים השם המוצע נובע מרמז למאורע שהתרחש אצל המזוהה, במקרים אחרים השם המזוהה לקוח מרשימות היחס בדברי הימים מתוך הבנה שאין סיבה לאזכר את שמו ללא סיבה, יש מקרים בהם הזיהוי נובע ממניע מדרשי-פרשני, אופציה נוספת היא אדם המוזכר במקום אחר בתנ"ך ויש צורך להשלים את הביוגרפיה שלו, מקרה דומה הוא זיהוי המתקשר לאופיו של האדם. ברוב המקרים, זיהוי אנונימיים הוא סוגה דרשנית ולאו דווקא מסורת. יאיר זקוביץ, "לכולם שמות יקרא - על זיהוי אלמונים בספרות המקרא", עיוני מקרא ופרשנות ט, תשס"ט, עמ' 441–468. פנינה פייג והרב ישעיהו הדרי, סתומים במקרא ומפורשים בחז"ל, מכלול, א (תשנא) 37-48, באתר המכללה האקדמית הרצוג יצחק היינמן, דרכי האגדה, פרק ד, עמ' 25–34, הוצאת מאגנס 1974, ירושלים. שמות מחז"ל לדמויות שנזכרו בתנ"ך בצורה אנונימית בפורום אוצר החכמה הרב חיים קניבסקי, למכסה עתיק, באתר היברובוקס אורי שחר, אורי וישעי, קרית ספר תש"ע, באתר אוצר החכמה יעקב ישראל סטל, (עורך) ספר קושיות, לאחד מן הראשונים, אות רל, עמ' קעח-קעט. רבי ירחמיאל בן שלמה (מחבר), עלי יסיף (עורך), ספר הזכרונות לירחמיאל, תל אביב תשס"א, באתר אוצר החכמה מדרש (בסוף ספר מגן וחרב לרבי יהודה אריה ממודנה כתב יד), מובא אצל הרב מנחם מנדל כשר, תורה שלמה ב השמטות ומילואים לפרשה ד אות כה, עמ' תקלב. ערך זה מתבסס על מהדורת כנה ורמן מספר כותבים השתמשו בספר זה אך גרסו גרסאות שונות, דבריהם הובאו בהערה כך, לדברי כנה ורמן, שמות נשי דורות ראשונים בספר היובלים לקוחים ממעשיו של הבעל; כך אשת קין קרויה "עון" מפני העוון שבעלה עבר כך אצל בתיה בת פרעה והצללפוני למשל, בעל קדמוניות המקרא מזהה את הורג שאול כ"בן אגג" מפני ששאול הציל את אגג אביו כך הזיהוי של הורג אחאב כנעמן למשל לפי תרגום התורה המיוחס ליונתן נפתלי הוא המודיע ליעקב על מציאת יוסף מפני שנפתלי הוא "אילה שלוחה" כתב זה ידוע בשל האזכורים שהדפיס הרב חיים קניבסקי בספרו תחת השם "מדרש כתב יד" הרב קניבסקי הדפיס מספר ספרים חיצוניים נוספים דוגמת תרגום השבעים, תרגום ניאופיטי, ספר חנוך וספר נח לפי כנה ורמן זה רמז לעון קין את שמות ילדיהם ניתן למצוא בספר הזכרונות דברי ירחמיאל עמ' 117-118 לפי כנה ורמן זה רמז ל"עזר כנגדו" לפי כנה ורמן זה רמז לכך שחנוך עלה לגן עדן במשמעות של בת אנוש לפי מגילה חיצונית לבראשית היא הייתה אחותו של למך ולא בת ברכאל לפי ספר היובלים לארפכשד היה בן ושמו קינן והוא היה נשוי למלכה בת מדי ושלח למעכה בת כשד; בדורות מאוחרים יותר, קינן הוסר מהרשימה ונוצר בלבול בכתב היד נכתב שנחור אבי תרח נשא את יסכה בת נוסה קניבסקי חשב שיסכה בת נוסה (=טסה) היא שרה בילקוט שמעוני (תהלים רמז תתפג) נכתב שפליט זה שמו במדרש החפץ גורס אליעזר וממרא בצוואת יהודה נכתב "ויתן לי את בת-שוע בתו לאשה", ראו: אברהם כהנא (עורך), הספרים החיצוניים, חלק א עמ' קעג בגמרא מבואר שללוי היו שני נשים, ראו: תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ח, עמוד ב' על בסיס הפסוק "ושם אשת עמרם יוכבד בת לוי אשר ילדה אותה ללוי במצרים" (במדבר, כ"ו, נ"ט) אופציות נוספות: רוה"ק (פסיקתא רבתי ג) הרופאים (ב"ר) שומרים (מדרש אגדה) לפי רבי אליהו מאיזמיר בתיה הייתה בתו המאומצת של פרעה, אחותה התאומה הייתה ציפורה שאומצה על ידי יתרו על הפסוק "והנה נער בוכה" נדרש במדרש אבכיר שזהו אהרון רבי אברהם אבן עזרא בפירוש הקצר נוקט שזאת קרובת משפחתו ולאו דווקא אחות ממש זיהוי זה הוא כנראה דרושי מפני שמרים ההייתה אז בין גיל שלוש לחמש בגמרא נכתב על דרך הדרש שזוהי השכינה בפרקי דרבי אליעזר (מה) נכתב שהמוכה היה מבני קהת בפרקי דרבי אליעזר (מה) נכתב שה"רשע" בסיפור זה הוא דתן בשמות רבה, פרשה י"ב, פסקה ב' נאמר שזהו פרעה ועמו אבן עזרא ורשב"ם סברו שהייתה זו אישה נוספת של משה בגמרא "צללפונית", אך היעב"ץ בהגהותיו הציע לגרוס "הצללפוני" על פי הפסוק, וכך היא הגרסה בבמדבר רבה. בכתב יד ותיקן 115 ב הגרסה היא הצללפונית סיפור פסל מיכה מוצג במקרא לצד סיפור שמשון ודלילה מה שהביא את המחבר לקשר בין השתיים הרב מנחם עזריה מפאנו בספרו גלגולי נשמות, אות צ, מעתיק את שמה כצפנית מוזכר בתהלים, ז', א' שם זה מופיע גם אצל פרשנים יהודיים, ראו גרשם שלום, "פרקים חדשים מענייני אשמדאי ולילית", תרביץ יט/ג-ד (תש"ח), עמ' 169 (172–175) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) פירוש השם מכּדה (Makeda) במקור האתיופי הוא "לא כך". רבי משה סופר כתב בספרו תורת משה (מהדורא קמא, הפטרה לפרשת נשא טו:) שערפה התעברה משמשון בעת מאסרו אצל פלשתים. בתוספתא לתרגום נכתב שגוליית היה מזרע שמשון, ראו: הרב יעקב חיים סופר, הדר יעקב, חלק ה סימן טז בפסוקים נכתב שהם בני "הרפה" במובן מילולי של ענקית הקש לבתיה בת פרעה לפי פשוטו של מקרא אם המלך היא בת שבע בדברי הימים ב', ט', כ"ט מוזכר עדו לצד ירבעם אותו אחד המוזכר במלכים א', כ', כ"ח בפירוש המיוחס לרש"י בדברי הימים (יח לג) נכתב שההורג היה יהודי בתנא דבי אליהו רבא פרק יח נכתב שבן האשה הצרפית הוא משיח בן יוסף רבנו בחיי בן אשר הניח שהיא גויה (בפירושו לתחילת פרשת פינחס) במלכים א', י"ח, י"ב מספר עובדיה לאחאב ש"עבדך יראה את ה' מנעורי" גם האלמנה מספרת לאליהו שבעלה "עבדך היה ירא את ה'" בשלשלת הקבלה כתב בשם הזוהר פרשת לך לך שבעלה הוא עובדיה הנביא, את דבריו ציטט בסדר הדורות ג"א רנ"ד, אך זהו בלבול בין האישה השונמית לבין האישה מנס אסוך השמן ועמו ר' זכריה או לגרסאות אחרות, ר' סבייא בתשובת רבי אברהם בן הרמב"ם (סימן כה) נכתב שהיה גר במקרא נאמר פלוני אלמוני במובן של "לא נודע שמו" תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף צ"א, עמוד א' אברהם אליהו הרכבי, כ"י שראיתי בדמשק, הפסגה, גיליון א, עמ' 58, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) כך גם במדרש כת"י שבסוף ספר מגן וחרב במדרש כת"י שבסוף ספר "מגן וחרב" לרבי יהודה אריה ממודנה גרס פטורה במהדורת כהנא גרס נעמי במדרש כת"י שבסוף ספר "מגן וחרב" לרבי יהודה אריה ממודנה גרס נעים במדרש כת"י שבסוף ספר "מגן וחרב" לרבי יהודה אריה ממודנה גרס מחוללת אלגאזי גרס מהוללאות אלגאזי גרס ברכה בת רצויה, במדרש כת"י שבסוף ספר "מגן וחרב" לרבי יהודה אריה ממודנה גרס ברכה בת דיצא אלגאזי גרס עזריה אלגאזי גרס ברונוש בת ברכאל, במגילה חיצונית לבראשית (מהדורת ידין עמ' לד) נכתב בתאנוש אלגאזי גרס אמורע בת ברכיאל, במהדורת כהנא גרס אמזרה בת רכאל במדרש כת"י שבסוף ספר "מגן וחרב" לרבי יהודה אריה ממודנה גרס נעמה בת ברכיאל אלגאזי גרס רצויה בת ששון אלגאזי גרס לבנה אלגאזי גרס אורה בת חור אלגאזי גרס מלכה בת נהר אלגאזי גרס ישגב בת ישחוב, יש שגרסו בת ניסה/בת נוסה/בת נסתג במדרש כת"י שבסוף ספר מגן וחרב אמתלאי בת ברוכו או עדנה בת אברנהו ע"פ הרב שמואל אלגאזי בראש ספרו תולדות אדם ספר הפליאה לז א בספר הישר "עוגי עבד אברהם" ספר הישר תרגום ירושלמי (יונתן), בראשית, ל"א, כ"ב תפסיר לקוראן, סורה 12, איה 21 וכן בספר קושיות לאחד מן הראשונים באשכנז, אות רל, עמ' קעח-קעט מדרש תלפיות, למברג תרל"ה, עמ' סח. ענף בתיה, בשם ספר הזוהר כתב יד., באתר היברובוקס דברי הימים א', ד', י"ח שוע אמוראי-שטרק, "האלה תרמותיס, בת פרעה, משה וארטפניס: פרק בפרשנות יהודית-הלניסטית", כעת, כתב עת תלפיות, כרך א תשע"ד, עמ' 191 - 202 הובא גם בחומש תורה שלמה, ראו: מנחם מנדל כשר, תורה שלמה, חלק י, יא, פרשת בא, באתר היברובוקס הגמרא מעלה אפשרויות נוספות: נושאי ארון יוסף או סתם אנשים שטיפלו במת מצווה ראו גם: יעל פלדמן, האומנם נקראה בת-יפתח "שאילה", ואיך נהפכה למרטירית נוצרית, באתר הארץ, 12 ביוני 2005 יש שגרסו שרה בת עדאל, ראו: עידן דשא (עורך), ילקוט מדרשים, חלק ה' עמ' קפו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); ויש שגרסו נצבת בת עמיאל, ראו: ספר קושיות לאחד מהראשונים באשכנז אות רל עמ' קעט החיד"א, ברכי יוסף, אורח חיים סימן רמ סעיף ד, באתר היברובוקס שערי תשובה סימן י"ט, באתר "דעת" 'ויהי בימי שפוט השופטים': אילו שופטים?, באתר תורת הר עציון ראו בספר מנות הלוי לרבי שלמה אלקבץ ביאור שמותם מקורות ראו פה בפורום אוצר החכמה בתו של הרב ישעיהו הדרי שעסק בנושא זה בשיעוריו ראו גם כאן