laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Es erhub sich ein Streit, רי"ב 19

Es erhub sich ein Streit (בגרמנית: "התחיל מאבק") היא קנטטה דתית, כוראלית, מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה בשנת 1726, במהלך שהותו של באך בלייפציג, עבור יום מיכאל הקדוש, ובוצעה לראשונה בחודש ספטמבר 1726. לברית הקנטטה נכתבה על ידי כריסטיאן פרידריך הנריצי ומבוססת על אירועי אחרית הימים המתוארים בספר חזון יוחנן אשר בברית החדשה. הקנטטה, במיוחד במסגרת פרקה הראשון, מבטאת מאבק הרואי נגד כוחות הרשע, בו מיכאל וחילו גוברים על דרקון השאול ועריצות השטן. ככלל בתקופתו של באך נהוג היה לציין את חגיגות יום מיכאל בליווי התזמורת הגדולה ביותר האפשרית. בהתאם, אף בקנטטות אחרות שהוחלנו לרגל מועד זה התמיד באך לכתוב תפקידים עבור חצוצרה וטימפני. הקנטטה כתובה לסופרן, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות וכן עבור שלוש חצוצרות, טימפני, שני אבובים, אבוב ציד, שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. שבעה פרקים לקנטטה: כוראל (מקהלה): Es erhub sich ein Streit (התחיל מאבק), רצ'יטטיב (בס): Gottlob! der Drache liegt (הללו את אלהים! הדרקון שוכב) אריה (סופרן) Gott schickt uns Mahanaim zu (אלהים שולחנו למחניים) רצ'יטטיב (טנור) Was ist der schnöde Mensch, das Erdenkind? (מהו אדם שפל, ילד הארץ) אריה וכוראל (טנור) Bleibt, ihr Engel, bleibt bei mir (השארו מלאכים, השארו אצלי) רצ'יטטיב (סופרן) Laßt uns das Angesicht (תנו לנו את הפנים) כוראל (מקהלה) Laß dein' Engel mit mir fahren (יבוא למלאכך אתי) מידע על היצירה "Es erhub sich ein Streit, רי"ב 19" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Es erhub sich ein Streit, רי"ב 19" באתר AllMusic
חלזונות עתיקים

חלזונות עתיקים או זיפניות (שם מדעי: Vetigastropoda) הוא ענף של חלזונות, שלעיתים מסווג כתת-מחלקה ולעיתים כעל-סדרה. ענף זה כולל כ-3,700 מיני חלזונות ימיים שחיים כיום ועוד מינים רבים שנכחדו. החלזונות בענף זה הם החלזונות העתיקים והפרימיטיביים ביותר, ובעלי היסטוריה אבולוציונית ארוכה שראשיתה עוד בתקופת הדבון (כ-400 מיליון שנה לפני זמננו). המינים בענף זה נמצאים בכל האוקיינוסים בעולם ובסביבות רבות: מאזור התהומות עד לאזור הכרית (גאות ושפל). מינים רבים שנכללו בעבר בסדרה חלזונות קדומים (Archaeogastropoda), שבוטלה בשל היותה פרפילטית (לא ענף), שויכו לענף זה. המאפיין העיקרי של ענף זה הוא מבנה מוצלב של לוחות הקונכייה. רבים מהם בעלי קונכייה עם חריצים או פתחים נוספים ומבנה פנימי מוצלב של לוחות הקונכייה. צורת הקונכייה נעה מקונכיות מגדליות גבוהות לקונכיות כדוריות. המרקם על הקונכיות גם הוא מגוון ונע מקונכייה יחסית חלקה דרך קונכיות שבהם רואים בקושי את קווי הגדילה לקונכיות בעלות צלעות בולטות. פתח הקונכייה הוא בדרך כלל אליפטי ולעיתים קרובות משיק לציר הפיתול. לרוב המינים יש אופרקולום, מכסה קשיח על הרגל שסוגר את הקונכייה כאשר החילזון מתכנס לתוכה. גודלם של החלזונות העתיקים נע בין 2 מילימטר ל-300 מילימטר (30 סנטימטר). רוב המינים בענף זה הם בעלי צבעים דהויים ואפרוריים, אך במספר קבוצות, כגון ה-Tricolioidea וה-Pleurotomarioidea, המינים מאופיינים בצבעים בהירים ומגוונים וקונכיות בוהקות. לחלזונות יש זו משושי ראש וחוטם בולט המכיל את הפה. בצידי הגוף יש איברי חישה. בנוסף, יש להם חוסר סימטריה בחלק מאיבריהם הפנימיים. מדיה וקבצים בנושא חלזונות עתיקים בוויקישיתוף חלזונות עתיקים, באתר NCBI (באנגלית) חלזונות עתיקים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חלזונות עתיקים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חלזונות עתיקים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורג התאו

אורג התאו (שם מדעי: Bubalornis) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת האורגיים החיים בסוואנות של אפריקה. סוג זה כולל 2 מינים של אורגים בעלי נוצות כהות ומקורים גדולים והם מעופפים בקבוצות גדולות לאורך הסוואנות. אורגים אלה קיבלו את שמם בגלל שנראו לחוקר שצפה בהם מסתובבים לרגלי תאואים באפריקה והניח שמדובר בשיתוף פעולה הדדי בין שני המינים. עם זאת אין קשר ביניהם ומרבית הזמן האורגים מצויים הרחק מהתאואים. ציפורים אלה ניזונים בעיקר מחרקים גדולים וגם מזרעים. אורג תאו לבן-מקור (Bubalornis albirostris) אורג תאו אדום-מקור (Bubalornis niger) בעבר היה שייך לסוג המין היחידי אורג תאו לבן-ראש (Dinemellia dinemelli). מדיה וקבצים בנושא אורג התאו בוויקישיתוף אורג התאו, באתר ITIS (באנגלית) אורג התאו, באתר NCBI (באנגלית) אורג התאו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אורג התאו, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה

סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Sophie Charlotte von Bayern; 23 בפברואר 1847 - 4 במאי 1897) הייתה נסיכה בווארית מבית ויטלסבאך. מתילדה נולדה בטירת פוסנהופן שבממלכת בוואריה. אביה היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמה הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבה מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. ילדותה עברה עליה בטירת פוסנהופן שליד אגם סטרנברג, אשר אותה רכש אביה. אחותה הגדולה הייתה אליזבת "סיסי", אשר נישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. אחות אחרת שלה הייתה מריה סופיה אשר נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. בילדותה היא כונתה במשפחתה "סופרל". ב-22 בינואר 1867 התארסה סופיה שרלוטה עם בן דודה לודוויג השני, מלך בוואריה. לודוויג, שכבר אז החל להתבלט כמלך מטורף, לא התלהב מהרעיון, אולם הסכים בעקבות בקשותיהם של הוריה. לודוויג אכן החל בהכנות לחתונה, אולם דחה אותה שוב ושוב. במהלך תקופה זו סופיה שרלוטה ניהלה רומן עם אדגר האנפשטנגל (אביו של ארנסט האנפשטנגל). האנפשטנגל היה הצלם האישי של לודוויג, אשר ביקש ממנו לצלם את הכלה מספר פעמים. כך הם נפגשו והתאהבו. מספר מכתבי אהבה שכתבה סופיה שרלוטה להאנפשטנגל שרדו. בסופו של דבר באוקטובר, ביטל לודוויג את האירוסין. הוריה המשיכו לחפש שידוך עבורה. בין ההצעות שעלו על שולחנם נמנו לודוויג ויקטור, ארכידוכס אוסטריה, לואיש הראשון, מלך פורטוגל ופיליפ, דוכס וירטמברג. כל ההצעות נדחו, חלקן בידי סופיה שרלוטה וחלקן בידי המוצעים. סופיה שרלוטה נשלחה לשהות בממלכת סקסוניה אצל דודתה אמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה אשתו של יוהאן, מלך סקסוניה. בסקסוניה היא נפגשה עם פרדיננד, דוכס אלנסון - בנם של הנסיך לואי, דוכס נאמור וויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, ונכדו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים לשעבר. הם נישאו ב-28 בספטמבר 1868 בטירת פוסנהופן. יחסיה עם בעלה היו טובים, על אף שהיא הייתה מסוכסכת עם חמיה. שנה לאחר נישואיהם, עבר הזוג ללונדון, שם ילדה סופיה שרלוטה שני ילדים. ב-4 במאי 1897 ביקרה סופיה בבזאר דה לה שריטה - אירוע צדקה שארגנה האצולה הצרפתית בפריז מדי שנה. במקום פרצה שרפה גדולה, אולם סופיה סרבה לניסיונות לחלצה ודרשה שיצילו קודם את משרתותיה. היא נספתה במקום יחד עם עוד 126 נשות אצולה. ניסיונות לזהות את גופתה בידי המשרתות שלה לא צלח, והיא זוהתה תודות לרופא השיניים שלה שזיהה את סתימות הזהב שלה. סופיה שרלוטה ילדה שני ילדים: לואיז, נסיכת אורליאן (1869–1952), נישאה לאלפונס, נסיך בוואריה אמנואל, דוכס ונדום (1872–1931), נישא להנרייט, נסיכת בלגיה מדיה וקבצים בנושא סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה בוויקישיתוף
מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה

מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה (בגרמנית: Maximilian Emanuel; 7 בדצמבר 1849 - 12 ביוני 1893) היה בן אצולה וגנרל-לוטננט בווארי. מקסימיליאן עמנואל נולד בטירת פוסנהופן ב-7 בדצמבר 1849. אביו היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמו הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבו מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. הוא היה הצעיר ביותר מבין עשרת ילדיהם. ילדותו עברה עליו בטירת פוסנהופן על גדות אגם סטרנברג. אחותו הגדולה הייתה אליזבת "סיסי", שנישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. אחות אחרת שלו הייתה מריה סופיה אשר נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. בילדותו הוא כונה במשפחתו "מפרל". מגיל צעיר חלם מקסימיליאן עמנואל להתגייס לצבא, והוא הגשים את חלומו בשנת 1865. הוא הוצב כלוטננט משנה ברגימנט האולאנים ה-2 ("המלך") של הצבא הבווארי. ב-1866 הוא לחם במלחמת שבעת השבועות כחלק מהכוח ששלחה בוואריה לעזרת בת בריתה האימפריה האוסטרית במלחמתה נגד פרוסיה. ב-1867 הוא הועבר לרגימנט הפרשים ה-3 (קרל תאודור, דוכס בבוואריה), ולחם עמו במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה כנגד הקיסרות הצרפתית השנייה. הוא השתתף בין היתר במצור על אורליאן והמצור על פריז. בין 1873-1874 הוא נכנס ללימודים באקדמיית המלחמה. הוא השלים את הקורס הראשון בהצטיינות, אולם לאחר מכן עזב את האקדמיה וחזר לשרת ברגימנט האולאנים ה-1. ב-1875 הוא הועלה לדרגת האופטמן. שנה לאחר מכן הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הפרשים ה-1 (ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה). ב-1877 הוא נאלץ לוותר על התפקיד מטעמי בריאות. הוא המשיך להתקדם בסולם הדרגות וב-1889 הפך לגנרל לוטננט. ב-12 ביוני 1893 הוא נפטר לאחר דימום בקיבה. לודוויג וילהלם נישא לאמליה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, היא ילדה לו שלושה ילדים: זיגפריד אוגוסט, דוכס בבוואריה (10 ביולי 1876 - 12 במרץ 1952) כריסטוף יוזף, דוכס בבוואריה (22 באפריל 1879 - 10 ביולי 1963) לויטפולד עמנואל, דוכס בבוואריה (30 ביוני 1892 - 16 בינואר 1973) מדיה וקבצים בנושא מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה בוויקישיתוף מקסימיליאן עמנואל, דוכס בבוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פדריקו סנטאנדר

פדריקו חאבייר סנטאנדר מרלס (נולד ב-4 ביוני 1991) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת פרגוואי. סנטאנדר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קלוב גוארני, שבה הצטיין. סנטאנדר משך את תשומת לבם של מועדונים רבים, ואף זכה למבחן במילאן. כבר בגיל 16 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של גוארני, שם כבש שער בניצחון 2–5 על טוקארי. בסוף אוגוסט 2010, הושאל לעונה לטולוז הצרפתית, שבמדיה רשם 23 הופעות וחמישה שערים. בפברואר 2012 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת ראסינג קלוב הארגנטינאית, אך לאחר חצי שנה מצא את עצמו מושאל לעונה אחת לקבוצת טיגרה. סנטאנדר חזר לגוארני לעונת 2014/15 ובה רשם 40 הופעות מתוכן מנה 16 כיבושים. ב-14 ביוני 2015 סנטאנדר חתם לחמש שנים בקבוצה הדנית, פ.צ. קופנהגן. הוא הצטרף לקבוצה לאחר שסיים את קמפיין גביע הליברטדורס עם גוארני. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-2 באוגוסט ורשם שני בישולים, האחד לתומאס דילייני והאחר לוויליאם קויסט. שלושה ימים לאחר מכן כבש את שערו הראשון בהפסד 2–3 ליבלונץ הצ'כית, הפסד שמנע מהקבוצה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-16 במאי 2016 סנטאנדר כבש צמד נגד נורסאלנד, ניצחון שהכתיר את קופנהגן לאלופי הליגה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה, סנטאנדר הפך לכובש השלישי בטיבו ביחד עם 14 שערים וארבעה בישולים. ב-24 באוגוסט 2016 סנטאנדר כבש בניצחון על אפואל ניקוסיה הקפריסאית, במשחק שגרם לקבוצתו להבטיח את ההעפלה לליגת האלופות. ב-21 ביוני 2018 חתם סנטאנדר לארבע שנים בבולוניה האיטלקית. סנטאנדר ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים בהפסד 0–1 לנבחרת אוסטרליה ב-9 באוקטובר 2010. קופנהגן אליפות דנמרק (2): 2015/16, 2016/17 הגביע הדני (2): 2015/16, 2016/17 פדריקו סנטאנדר, באתר Transfermarkt פדריקו סנטאנדר, באתר Soccerway פדריקו סנטאנדר, באתר BDFutbol פדריקו סנטאנדר, באתר WorldFootball.net פדריקו סנטאנדר, באתר National Football Teams פדריקו סנטאנדר, באתר FootballDatabase.eu הפרופיל של סנטאנדר באתר הרשמי של פ.צ. קופנהגן קופנהגן מחתימה את פדריקו סנטאנדר
עטלף פאליד

עטלף פאליד (שם מדעי: Antrozous pallidus) הוא מין של עטלף יחידי בסוגו ממשפחת הנשפונים. הוא קרוב מאוד לטקסון המונוטיפי אוזנן ואן-גלדר. אורכו של העטלף 6–8 ס"מ, מוטת כנפיו באורך 38–40 ס"מ ומשקלו 14–25 גרם. העטלף בעל פרווה זהובה עם קרומי עור כנפיים ואוזניים אפורים. החוטם ורוד וקצר והעיניים קטנות שחורות. כמו לעטלפים רבים גם לעטלף זה יכולת אקולוקציה חזקה העוזרת לו לקלוט את סביבתו גם בחשיכה. העטלף חי במערב אמריקה הצפונית ממערב קנדה עד למרכז מקסיקו והם נפוצים בעיקר באזורים צחיחים ואף מדבריים, בעיקר סביב הרים או בקרבת הים. ביום הם נחים בלהקות במערות או נקרות וכן מתחת לגגות רעפים. הם יוצאים מהמערות יחדיו בלילות ומחפשים מזון. עטלף זה הוא מאוכלי הבשר, הניזון מפרוקי-רגליים ביניהם מגוון חרקים. עטלף פאליד יכול לאכול עד חצי ממשקלו בלילה. הוא ניזון גם מעקרבים, והוא אחד היצורים היחידים הצדים את העקרב הצהוב האריזוני. העטלף בעל עמידות גבוהה לארסו של העקרב מה שעוזר לו לצוד אותו ולנשוך את עוקצו בטרם יעקוץ. בקיץ מאביק עטלף פאליד, בדומה לעטלפים נוספים, פרחי קקטוס. לעטלף זה יכולת מיוחדת לשלוט בחום גופו, ולפני שנת חורף הוא יכול לעבור למצב פוקילותרמי כדי לחסוך באנרגיה. מדיה וקבצים בנושא עטלף פאליד בוויקישיתוף עטלף פאליד, באתר ITIS (באנגלית) עטלף פאליד, באתר NCBI (באנגלית) עטלף פאליד, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עטלף פאליד, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עטלף פאליד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עטלף פאליד, באתר GBIF (באנגלית) עטלף פאליד באתר הרשימה האדומה של IUCN
לוע המים

לוע המים (במקור באנגלית: 'The Watter's Mou) היא נובלה שחוברה על ידי ברם סטוקר ופורסמה לראשונה בשנת 1895. הסיפור כתוב בסגנון ספרות גותית ומתאר את סיפורה של בחורה המאוהבת בגבר שמשימתו היא למנוע הברחות לחופי עיירתם. העלילה מתרחשת בחופי סקוטלנד ונסובה סביב לילה אחד ושלוש דמויות מרכזיות: ווילי בארו המכונה "ווילי המלח", המשמש כחייל בשירות משמר החופים ונמצא במשמרת באותו הלילה; מאגי, ארוסתו של ווילי; ומקווירטר הזקן, אביה של מאגי, הנמצא בקשיים כלכליים רבים עד כדי משכון סירת הדייג שלו, מקור פרנסתו היחידי. הסיפור הכתוב בסגנון הספרות הגותית של המאה ה־19 ומתאר בחמישה פרקים את רצף האירועים הדרמטיים המתרחשים במהלך הלילה, תוך שהגיבור המרכזי משתנה מפרק לפרק. במהדורה העברית לנובלה, שראתה אור בשנת 2018 בהוצאת הספרים הוצאה עצמית הוצאה לאור, העלילה תוארה כך: "ווילי המלח הוא שומר חוף בכפר השוכן בחופי סקוטלנד. כשמשמרתו מתחילה באותו לילה סוער, מתקבלת ידיעה על כוונת מבריחים להגיע אל החוף. כל הדברים מתחילים להיות מפחידים, מרגשים, מלחיצים ומסוכנים, כשסכנת חיים נמצאת מעל ראשם של כל הנוגעים בדבר. הכל מתחיל ונגמר בלוע המים, אותו מקום שבו האל אינו מביט, הרוח היא היחידה ששורקת והגלים הם הקובעים את גורלך". "לוע המים", הוא ככל הנראה כינוי שסטוקר נתן למפרץ מוכר הממוקם בחופי אברדינשייר שבסקוטלנד. מפרץ זה היה ידוע, בשל צורתו, כמקום מסוכן לסירות, עקב הסחף והסלעים המחורצים. במסגרת הכתיבה בסגנון הגותי, נעשתה האנשה לאותו מפרץ. סטוקר מאניש את לוע הים - הבולע את כל מי שנכנס לתוכו. הנובלה תורגמה לעברית בשנת 2018 על ידי יואב גלבוע. הספר יצא לאור בהוצאת הספרים הוצאה עצמית הוצאה לאור וכריכתו עוצבה גם היא על ידי גלבוע בהתאם לכריכה המקורית של המהדורה הראשונה שראתה אור בשנת 1895. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחימאיר

האם התכוונתם ל... אב"א אחימאיר – ממנהיגיה הרוחניים של התנועה הרוויזיוניסטית אורה אחימאיר – סופרת ישראלית, אשתו של יעקב אחימאיר יוסי אחימאיר – עיתונאי וחבר כנסת ישראלי, בנו של אב"א אחימאיר יעקב אחימאיר – עיתונאי ישראלי, בנו של אב"א אחימאיר
להתראות שם למעלה (סרט)

להתראות שם למעלה (בצרפתית Au Revoir La-Haut) דרמה צרפתית משנת 2017, על פי רומן מאת פייר לֵמֶטְר (אנ'). הסרט נפתח במרוקו ב-1920 כשאלבר מאיאר (אלבר דיפונטל) נאזק בתחנת משטרה מקומית ונחקר על ידי מפקח משטרה צרפתי. הוא מגולל את סיפורו המתחיל בנובמבר 1918, לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה. ערב הפסקת האש, ניצבים זה מול זה כוח צרפתי וכוח גרמני ומנהלים ביניהם מלחמת חפירות אכזרית. בסצנת הפתיחה של הסרט מקבל מפקד הכוח הצרפתי סגן פראדל האכזר והמיליטנטי פקודה בדבר הפסקת אש. סגן פראדל יוזם תקרית ירי מבוימת ובחסותה פוקד על חייליו להסתער על הקו הגרמני. במהלך ההסתערות, אדואר פריקור, חייל שהוא צייר חובב ובנו של פוליטיקאי פריזאי אמיד מהרובע השמיני (נילס ארסטרופ) מציל את חייו של חברו לנשק, אלבר מאיאר. מיד לאחר שפריקור מציל את מאיאר הוא נפצע קשה בפניו. מאיאר מלווה את פריקור הפצוע שאיבד את יכולת הדיבור ומסייע לו בשלבי החלמתו בבית חולים שדה, שם הפצוע מתמכר למורפיום. פריקור שפניו הושחתו, מבקש ממאיאר לאמץ זהות חדשה ולהודיע למשפחתו על מותו. וזאת, בשל יחסיו העכורים עם אביו, שהחמיר עמו במשך כל ילדותו ונעוריו וסירב לקבל את נטייתו לאמנות. סגן פראדל מגלה את התרמית אך מסייע למאיאר להסתירה כשמדלן, אחותו של אדואר, מגיעה לשדה הקרב ומבקשת לראות את קברו. פראדל נישא למדלן ומשתלב בעסקיו של אביה. לאחר סיום המלחמה, מאיאר, שמתקשה למצוא עבודה בעיסוקו כמנהל חשבונות, גר בעליית גג דלה ומקיים בקושי את עצמו ואת פריקור. הוא שודד מורפיום מנכי מלחמה אחרים כדי להזריק לפריקור. לואיז, ילדת אומנה משכונתם, מסייעת להם. היא מתחברת אל פריקור והיא היחידה המסוגלת לתרגם את נהמותיו למילים ולמשפטים. פריקור מתחיל ליצור מסכות אמנותיות המסתירות את פניו שהושחתו. פריקור מתחיל לייצר ציורים של דגמים ליצירת אנדרטאות לחללי המלחמה ויחד עם לואיז הם יוצרים קטלוג של הצעות לאנדרטאות כשמאיאר מפיץ את הקטלוג. במקביל, מאתר אביו של פריקור את מאיאר, כחברו הטוב של בנו לפני שנהרג, ומזמינו לארוחת ערב בביתו המפואר. מאיאר רואה את סגן פראדל בבית ומבין כי יאלץ להתעמת איתו שוב. הוא מתוודע גם אל פולין, המשרתת היפה בבית פריקור ומתאהב בה. מכאן מתפתחת העלילה שוב אל העימות שבין מאיאר ובין פראדל. הסרט משתמש באלמנטים קרניבלים, תוך שימוש במסיכות ובשאר אביזרים חזותיים דרמטיים. בספטמבר 2023 ראה אור לראשונה בעברית הספר "להתראות שם למעלה" מאת פייר למטר, שעליו מבוסס הסרט, בתרגומה של דורית שילה בהוצאת בבל. אלבר דיפונטל - אלבר מאיאר נהואל פרז ביסקיארט(אנ') - אדואר פריקור לורן לאפיט - סגן פראדל נילס ארסטרופ - מרסל פריקור (אביו של אדואר) אמילי דקן - מדלן פריקור (אחותו של אדואר) מלאני טיירי - פולין (משרתת בבית פריקור) אלואיז בלסטר - לואיז (הילדה המשמשת כמתורגמנית לפריקור) פיליפ אושאן - לאבורדן (ראש הרובע השמיני) אנדרה מרקון - מפקח המשטרה במרוקו מישל וילרמוז - ז'וזף מרלן (פקיד ממשלה) קיאן חוג'נדי - דופרה (עוזרו של פראדל) אתר האינטרנט הרשמי של להתראות שם למעלה (בצרפתית) "להתראות שם למעלה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להתראות שם למעלה", באתר AllMovie (באנגלית) "להתראות שם למעלה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "להתראות שם למעלה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, "להתראות שם למעלה" הוא קרנבל של שכול, באתר הארץ, 20 במרץ 2018 מאיר שניצר, ‏"להתראות שם למעלה": סרט שאפתני ומבולגן, באתר מעריב אונליין, 24 במרץ 2018 ארז דבורה, ביקורת סרט - "להתראות שם למעלה": מרשים, אבל לא חף מבעיות, באתר ynet, 26 במרץ 2018
דיקראוזאוריים

דיקראוזאוריים (שם מדעי: Dicraeosauridae) היא משפחה של דינוזאורים ארוכי צוואר הקרובים לדיפלודוקיים ולניז'רזאורוס שנמצאו בעיקר ביבשות אמריקה הדרומית ובאפריקה (שבעבר היו מאוחדות יחדיו) והסוג Suuwassea חי גם באמריקה הצפונית, בסוף תקופת היורה ותחילת הקרטיקון. הם דמו לאפטוזאורוס ולדיפלודוקוס בצורתם אך היו קטנים יותר ובעלי זיזים ארוכים בעמוד השדרה והחוליות שנעו לאורך גופם. ייתכן שהיה להם מפרש לאורך הגוף ששימש לוויסות טמפרטורה או לחיזור והרשמה. אפשרות נוספת היא שהוא עזר להם להתגונן מטורפיהם. היו להם שיניים קטנות דמויי-מחטים. צוואריהם היו קצרים יותר ורוב המינים היו קטנים יותר מרוב הדיפלודוקיים. אמרגזאורוס (Amargasaurus) בחדזאורוס (Bajadasaurus) דיסלוקוזאורוס (Dyslocosaurus) Suuwassea Dystrophaeus ברכיוטרכלופן (Brachytrachelopan) דיקראוזאורוס (Dicraeosaurus) אמרגטיטאניס (Amargatitanis) מדיה וקבצים בנושא דיקראוזאוריים בוויקישיתוף דיקראוזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דיקראוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
פליוזאורוס

פליוזאורוס (שם מדעי: Pliosaurus; מילולית: "עוד לטאה") הוא סוג של זוחל ימי ענקי ממשפחת הפליוזאוריים שבקבוצת הפליואוזאורודים הנכחדת. הוא חי בתקופה יורה עליון, לפני 155.7-145 מיליון שנה. מאובניו (הגולגולת) נמצאו בכמה סלעים באירופה ואמריקה הדרומית. לפליוזאורוס הייתה את עוצמת הנשיכה השנייה החזקה ביותר בעולם אי-פעם (לאחר המגלודון), והיא הוערכה ב-160,000 ניוטון (16 טון-כוח). אורכו המרבי המוערך של יצור זה מגיע ל-15 מטרים (49 רגל) ומשקלו ל-45 טונות, אך חלק מהמינים היו קטנים יותר. אורך הגולגולת מגיע ל-200–250 סנטימטרים (6.6–8.2 רגל). הוא היה בעל סנפירים גדולים יותר מפליואוזאורודים אחרים. יצור זה שחה בימים והאוקיינוסים הקדומים של תקופת היורה והיה מטורפי-העל שלהם. הוא היה טורף אכזרי שניזון מזוחלים ימיים אחרים, דגים, כרישים ורכיכות. בשנת 2009 נמצאה בנורווגיה גולגולת גדולה של פליוזאורוס שזכתה לכינוי "Predator X", מאחר שלא ידעו באיזה מין מדובר. המין התגלה כפליוזאורוס וקיבל את השם Pliosaurus funkei אך זכה לכינוי הקבוע Predator X. ככל הנראה זו הייתה הגולגולת הגדולה ביותר של פליוזאורוס. הפליוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם הוא טורף קימרוזאורוס ומצליח לקרוע אותו לשניים. מדיה וקבצים בנושא פליוזאורוס בוויקישיתוף פליוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) מהו הטורף הגדול ביותר שחי אי-פעם באוקיינוס?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
סטיקס

סטיקס (ביוונית עתיקה: Στυξ בתרגום לעברית: נהר השנאה) במיתולוגיה היוונית הוא שמו של הנהר שגבל בין הארץ לשאול, ממלכתו של האדס, והקיף אותו תשע פעמים. הנהרות סטיקס ופלגתון (Phlegethon), אכרון (Acheron) וקוקיטוס (Cocytus) התלכדו יחד במרכז השאול לביצה גדולה. הנהרות החשובים האחרים בשאול היו לתה (Lethe) וארידאנוס (Eridanos). הגרסה הבודהיסטית של נהר זה ידועה בשם הנהר סנזו (Sanzu). על סטיקס שמר כארון, אשר העביר את הנשמות מגדתו אחת לשנייה. בגרסאות אחרות, פלגיאס שמר על פלגתון, נהר ראשי אחר, אך דנטה אליגיירי שם את פלגיאס לשמור על סטיקס. האלים רחשו כבוד לסטיקס ונשבעו בשמו. זאוס שנשבע לתת לסמלה (Semele) כל שתבקש, הוכרח לעמוד בהתחייבותו והדבר הסתיים במותה. הליוס, הבטיח באופן דומה לפאתון כל שיחפוץ, והחובה למלא אחר השבועה גם היא הסתיימה במותו. אלים שלא מילאו אחר שבועתם הוכרחו לשתות את מי הנהר, שגרמו להם ללקות בעילפון למשך שנה, ולאחר שקמו שמעלפונם, היו מנודים מחברת האלים למשך תשע שנים נוספות. במיתולוגיה היוונית סטיקס קשור בעיקר עם העולם הבא, אך בנצרות תואר כדמות המצוייה בגיהנום. מקובל לחשוב, שמשיט המעבורת כארון הוא שהעביר את נשמות המתים על פני הנהר סטיקס אל השאול, אך במקורות היווניים והרומיים, כמו גם אצל דנטה, כארון השיטם על פני הנהר אכרון. דנטה הפקיד את פלגיאס על הנהר סטיקס וקבע אותו כמעגל החמישי של הגיהנום, בו נענשים הזועמים ומלאי החמה בהטבעה ללא קץ במים בוציים. "סטיקס" הוא גם שמה של אלה קדמונית המייצגת את אותו נהר, והייתה רוח הנהר הנקבית היחידה. היא הייתה בתם של אוקיינוס וטתיס, הרתה לפאלאס וילדה את זלוס, ניקה, קראטוס וביה ועל פי כמה גרסאות גם את אאוס. סטיקס עמדה לצדו של זאוס במלחמת אלי האולימפוס בטיטאנים, הטיטאנומכיה, והייתה הראשונה להושיט לו עזרה. בשל כך נפל בחלקה הכבוד כי אלים ובני אדם יישבעו בשמה. סטיקס הוא גם שמה של נימפת מים, נאיאדה, אשר הנהר שלה היה קדוש ומקודש ביותר. להישבע בשמה הייתה השבועה הקדושה ביותר שאל יכול היה להישבע. הפירוש המילולי של שמה הוא "מלאת שנאה". לעיתים קרובות מתייחסים לנימפה ולאלה כאל אותה דמות. מדיה וקבצים בנושא סטיקס בוויקישיתוף * "Stix" in: Theoi Greek Mythology. Accessed 10 May 2024.
שוניזאורוס

שוניזאורוס (שם מדעי: Shonisaurus; מילולית: "הלטאה של הרי שושון (אנ') בנבדה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה, ששחה בימים הקדומים של הטריאס בעידן המזוזואיקון. מאובניו נמצאו במדינת נבדה שבארצות הברית, והוא המאובן הלאומי שלה. השוניזאורוס היה מהגדולים שבזוחלים הימיים אי-פעם, ביחד עם השסטזאורוס, ואורכו הגיע ללא פחות מ-21 מטרים, אך במשקלו (20 טון) היה קטן יותר מהפליוזאורוס. לשוניזאורוס היה גוף דמוי חבית עם לסתות ארוכות אך בעלות שיניים זעירות והסנפירים שלו היו קצרים ושקועים בקפלי העור. הזנב היה צר וללא אונות ולא היו לו סנפירי גב, כמו לאיכתיוזאורוס המוכר. ככל הנראה דמה השוניזאורוס ללווייתנים המודרניים אך היה איטי יותר. הוא ניזון מדגים ורכיכות אותם לכד באמצעות לסתותיו. השוניזאורוס נכחד לאחר תקופת הטריאס, ועל פי האזור בהם התגלו המאובנים, בו לא התגלו חסרי חוליות, מעריכים כי מת במים עמוקים ודלי חמצן ולכן השתמר. השוניזאורוס הופיע בסרט Sea Rex 3D ובמשחק פארק היורה 3: בניית פארק. מדיה וקבצים בנושא שוניזאורוס בוויקישיתוף שוניזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
שסטזאורוס

שסטזאורוס (שם מדעי: Shastasaurus; מילולית: "הלטאה של הר שסטה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה. הוא דמה במראו לשוניזאורוס והיה מהגדולים שבזוחלים הימיים אי-פעם. מאובניו התגלו בארצות הברית, בקנדה ובסין. אורכו המשוער של השסטזאורוס מהמין Shastasaurus sikanniensis הגיע ל-21 מטרים ומשקלו ל-70 טון, אך המינים הקטנים יותר הגיעו לאורך של לא יותר משבעה מטרים. הם היו בעלי לסתות צרות שפנו מטה והכילו מעט מאוד שיניים קטנות בגודלן. מבנה זה עזר להם לתפוס סילוניות שצפו בקרבתם. סנפיריו הקדמיים היו גדולים מאוד אך לא היה לשסטזאורוס סנפיר גב ולא אונה תחתונה לזנבו, כמו אצל האיכתיוזאורוס. הם היו שחיינים איטיים יחסית. אלו היו יצורים גדולים שניזונו מדגים ורכיכות ימיות ושלטו בימים הקדמונים. כולם נכחדו לפני סוף תקופת הטריאס. מדיה וקבצים בנושא שסטזאורוס בוויקישיתוף שסטזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
יבגני ברייב

יבגני ברייב (ברוסית: Евгений Бареев;‏ נולד ב-21 בנובמבר 1966 באמנז'לינסק שמחוז צ'ליאבינסק בברית המועצות) הוא שחמטאי סובייטי-רוסי-קנדי בדרגת רב אמן. הוא הגיע לחצי גמר אליפות העולם 2004. נכון ליולי 2021, הוא מדורג במקום הראשון בקנדה לפי מד כושר. יבגני ברייב נולד בברית המועצות. בשנת 1982 זכה באליפות העולם לבני גילו. באליפות העולם לנוער בשנת 1986 הוא חלק את המקומות 3–5. ברייב היה שותף לזכייה באליפות העולם בשחמט לנבחרות בשנים 1997 ו-2005. בשנת 2002 ברייב ניצח בתחרות חשובה בהולנד [דרושה הבהרה] לאחר שהקדים את פטר לקו, מייקל אדמס ואלכסנדר מורוזביץ'. בשנת 2004 הוא הגיע לחצי גמר של אליפות העולם ובו הודח על ידי וסלין טופאלוב. באליפות העולם 2007 הוא ניצח את יהודית פולגאר בסיבוב הראשון, ובסיבוב השני הפסיד לפטר לקו. בגביע העולם בשחמט 2005 הוא הודח ברבע הגמר. בשנים 2010–2011 הוא היה מאמן נבחרת רוסיה בשחמט. בשנת 2015 ברייב עבר להתגורר בקנדה. בנובמבר 2018 חזר לפעילות תחרותית לאחר הפסקה של שנתיים. בין השנים 1990 ל-2018 השתתף ברייב ב-7 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא יבגני ברייב בוויקישיתוף יבגני ברייב, באתר צ'סגיימס (באנגלית) יבגני ברייב, באתר פיד"ה (באנגלית) כרטיס באתר פיד"ה (באנגלית) Bareev, Evgeny - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=20&fed=CAN&flag=30 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנה קארנינה (סרט, 1985)

אנה קארנינה (באנגלית: Anna Karenina) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 1985, עיבוד לרומן "אנה קארנינה" מאת לב טולסטוי בכיכובם של ז'קלין ביסט וכריסטופר ריב. הסרט שודר לראשונה ברשת CBS ב-26 במרץ 1985. ברוסיה של המאה ה-19 אנה קארנינה עוזבת את בעלה הקר למען הרוזן ורונסקי. שורה של אירועים אומללים מותירים אותה נואשת ומדוכאת. ז'קלין ביסט – אנה קארנינה כריסטופר ריב – הרוזן ורונסקי פול סקופילד – קארנין איאן אוגילבי – סטיבה אנה מאסי – בטסי ג'ואנה דייוויד – דולי ג'ודי באוקר – קיטי ואלרי לאש ג'ודי קמפבל השחקן כריסטופר ריב טען בביוגרפיה שלו "Still Me" שלמד לרכב על סוסים כשצילם סרט זה. הוא התאהב ברכיבה, מה שגרם בסופו של דבר לתאונה הטרגית שלו, כעבור עשר שנים, כשנפל ב-1995 מעל גבי סוס ונותר משותק. "אנה קארנינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנה קארנינה", באתר AllMovie (באנגלית) "אנה קארנינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ANNA KARENINA (1985) Karenina on IMDb