laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שברולט טראוורס

שברולט טראוורס (באנגלית: Chevrolet Traverse) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת שבעה או שמונה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי חברת ג'נרל מוטורס תחת המותג שברולט משנת 2008. הדור הראשון של הטראוורס הוצג לראשונה בפברואר 2008 בתערוכת שיקגו, כמחליף של שברולט אפלנדר, שפותח על פלטפורמה ומכלולים של שלושה דגמים נוספים של הקונצרן: סאטורן אאוטלוק, GMC אקדיה וביואיק אנקלייב. הטראוורס הגיעה לישראל בדצמבר 2008. היצע יחידת ההנעה כלל מנועי בנזין v6 בנפח 3,600 סמ"ק עם הספקים של 281 ו-288 כוחות סוס ותאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש תוך כ-10 שניות, לצד תיבת הילוכים אוטומטית עם שישה הילוכים. ממדי המכונית היו גדולים, עם אורך של 5,207 מ"מ, רוחב של 1,991 מ"מ, גובה של 1,788 מ"מ ובסיס גלגלים באורך של 3,020 מ"מ. אבזור הבטיחות של המכונית כולל 7 כריות אוויר ובקרת יציבות. בדצמבר 2012 הציגה שברולט בתערוכת הרכב הבינלאומית בניו-יורק מתיחת פנים לטראוורס, במסגרתה שונה העיצוב החיצוני, יחידות התאורה הוחלפו בחדשות ואיכות תא הנוסעים שופרה משמעותית. יחידות ההנעה נותרו ללא שינוי. מתיחת הפנים הגיעה לישראל במרץ 2013. הדור השני של שברולט טראוורס הוצג ב-8 בינואר 2017 בתערוכת הרכב בדטרויט, עם עיצוב חדש לחלוטין. הדור החדש קיבל שני יחידות הנעה עם מנוע בנזין, שתיהן עם תיבת הילוכים אוטומטית עם 9 הילוכים: מנוע v6 בנפח 3,600 סמ"ק עם הספק של 318 כוחות סוס, ומנוע טורבו-בנזין עם 258 כוחות סוס. מידות הדור החדש לא השתנו משמעותית מהדור היוצא, עם תוספת של 5 מ"מ בלבד לרוחב, 7 מ"מ לגובה, 50 מ"מ לבסיס הגלגלים, מלבד ממד האורך שהופחת בכ-20 מ"מ. אבזור הבטיחות כלל כסטנדרט 7 כריות אוויר ומגוון מערכות בטיחות פסיביות, כאשר ברמות הגימור הגבוהות נוספו מגוון מערכות בטיחות אקטיביות. הדור השני של הטראוורס הגיע לישראל בנובמבר 2017. ב-15 במרץ 2020 חשפה שברולט מתיחת פנים לטראוורס, במסגרתה עוצבו מחדש יחידות התאורה הקדמיות והאחוריות וחזית הרכב, חישוקי גלגלים חדשים ומערכות בטיחות מתקדמות גם בגרסאות הזולות. היצע המנועים נותר ללא שינוי. לישראל הגיעה מתיחת הפנים ב-17 בינואר 2022. יונדאי פליסייד פורד אקספלורר שברולט אפלנדר מדיה וקבצים בנושא שברולט טראוורס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שברולט טראוורס (באנגלית) שברולט טראוורס: משיקאגו, באתר מגזין אוטו, ‏7 בפברואר 2008 אלי שאולי, שברולט טראוורס נחת בישראל, באתר אוטו שברולט טראוורס I רכב שטח 5 דלתות, 02.2008 — 03.2012, באתר אוטובום שברולט טראוורס 2009–2014 יד שניה 3.6 ל', אוט', 8 מק', LT, 2x4 - מפרט טכני, באתר אוטו קארטיוב, שברולט תציג מתיחת פנים לשברולט טראוורס 2013 אלי שאולי, שברולט טראוורס המחודש בארץ, באתר אוטו 2017 שברולט טראוורס החדש - נחשף בדטרויט, באתר קארטיוב שברולט טראוורס 2018 החדש בישראל – מחיר החל מ-249,900 שקל, באתר קארטיוב רועי צוקרמן, שברולט טראוורס מחודש - בישראל בשנה הבאה, באתר אוטו, ‏15 במרץ 2020 שברולט טראוורס 2022 החדש בישראל - מחיר החל מ-259,990 שקל, באתר קארטיוב, ‏17 ינואר 2022
שרה צ'רצ'יל (שחקנית)

שרה צ'רצ'יל (באנגלית: Sarah Churchill;‏ 7 באוקטובר 1914 – 24 בספטמבר 1982) הייתה רקדנית ושחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית. בתו של וינסטון צ'רצ'יל. שרה צ'רצ'יל נולדה בלונדון כבתם השנייה של וינסטון וקלמנטיין צ'רצ'יל ונקראה על שם שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו. במלחמת העולם השנייה התגייסה לחיל העזר האווירי לנשים ועסקה בפענוח תצלומי אוויר. היא החלה להופיע בסרטים בשנת 1937. סרטה המוצלח ביותר היה "חתונה מלכותית" משנת 1951 בו הופיעה לצדם של פרד אסטר, ג'יין פאוול ופיטר לופורד. סרטה האחרון היה "זה התחיל בלחישה" לצדו של אנתוני קווייל (1959). היא הופיעה גם בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה. בתקופה מסוימת סבלה מאלכוהוליזם ונעצרה מספר פעמים בגלל התפרעות. ב-1958 הגיעה לישראל כדי להשתתף בחנוכת אודיטוריום צ'רצ'יל בטכניון בחיפה. שרה צ'רצ'יל הייתה נשואה שלוש פעמים: ויק אוליבר – קומיקאי ומוזיקאי (1937–1945), גירושין אנתוני ביקום (1949–1957), התאלמנות תומאס טאצ'ט ג'סון (1962–1963), התאלמנות Who's Your Lady Friend?‏ (1937) Spring Meeting‏ (1941) He Found a Star‏ (1941) Fatal Symphony‏ (1947) Daniele Cortis‏ (1947) All Over the Town‏ (1949) חתונה מלכותית (1951) Fabian of the Yard‏ (1954) זה התחיל בלחישה (1959) מדיה וקבצים בנושא שרה צ'רצ'יל בוויקישיתוף שרה צ'רצ'יל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה צ'רצ'יל, באתר AllMovie (באנגלית) שרה צ'רצ'יל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרה צ'רצ'יל, באתר find a grave שרה וקלמנטיין צ'רצ'יל, באתר יוטיוב חתונתם של שרה ואנתוני (1949), באתר יוטיוב שרה צ'רצ'יל ואנתוני ביקום, באתר יוטיוב שרה צ'רצ'יל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הפרס הספרותי של סנט לואיס

הפרס הספרותי של סנט לואיס מוענק מדי שנה מאז 1967 לדמות מצטיינת בספרות. הוא מוענק וממומן בידי אגודת הידידים של אוניברסיטת סנט לואיס. עד 1981 הפרס נקרא "פרס מסינג" על שם וילמה ורוזוול מסינג, ולאחר מכן שונה לשמו הנוכחי. הפרס מוענק לסופר או סופרת במהלך חייהם עבור תרומה משמעותית המעשירה את הידע האנושי ומעודדת הבנה וחמלה בחברה. להלן רשימת מקבלי הפרס: 2024: ג'מייקה קינקייד 2023: ניל גיימן 2022: ארונדהטי רוי 2021: זיידי סמית' 2020: מייקל שייבון 2019: אדווידג' דאנטיקט 2018: סטיבן סונדהיים 2017: מרגרט אטווד 2016: מייקל אונדאצ'י 2015: דויד גרוסמן 2014: ג'נט וינטרסון 2013: [לא הוענק] 2012: טוני קושנר 2011: מריו ורגס יוסה 2010: דון דלילו 2009: סלמאן רושדי 2008: א"ל דוקטורוב 2007: ויליאם ה' גאס 2006: מייקל פריין 2005: ריצ'רד פורד 2004: גארי וילס 2003: מרגרט דראבל 2002: ג'ואן דידיון 2001: סיימון שאמה 2000: נ' סקוט מומאדיי 1999: צ'ינואה אצ'בה 1998: שיימוס היני 1997: סטיבן אמברוז 1996: אנטוניה פרייזר 1995: אדוארד אלבי 1994: סטיבן ג'יי גולד 1993: דייוויד מקאלוך 1992: שלבי פוט 1991: אוגוסט וילסון 1990: טום וולף 1989: ריצ'רד וילבור 1988: ג'ויס קרול אוטס 1987: ג'ון אפדייק 1986: סול בלו 1985: ווקר פרסי 1984: [לא הוענק] 1983: יודורה ולטי 1982: ויליאם סטיירון 1981: ג'יימס מיצ'נר 1980: ארתור מילר 1979: האוורד נמירוב 1978: מורטימר ג'. אדלר 1977: רוברט פן וורן 1976: באקמינסטר פולר 1975: ג'ון הופ פרנקלין 1974: טנסי ויליאמס 1973: ג'יימס ט' פארל 1972: פרנסיס וורנר 1971: ברברה טוכמן 1970: ויסטן יו אודן 1969: ג'ורג' פלימפטון 1968: ז'אק ברזון 1967: הנרי סטיל קומג'ר אתר האינטרנט הרשמי של הפרס הספרותי של סנט לואיס אתר אגודת ידידי ספריית אוניברסיטת סיינט לואיס "2024 St. Louis Literary Award" "Recipients of the Saint Louis Literary Award". ארכיון מ-30 באפריל 2020. נבדק ב-2 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "St. Louis Literary Award". slu.edu. Saint Louis University. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה) Maggie Rotermund (2 במאי 2016). "Zadie Smith to Receive 2021 St. Louis Literary Award". St. Louis University. נבדק ב-3 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Jane Henderson (2 במאי 2016). "Ondaatje wins St. Louis Literary Award". St. Louis Post-Dispatch. נבדק ב-2 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Robert H. Cohn (7 באוקטובר 2015). "Acclaimed Israeli author wins St. Louis Literary Award". St. Louis Jewish Light. נבדק ב-2 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Saint Louis University Libraries". lib.slu.edu. נבדק ב-2019-01-12. Cooperman, Jeannette (16 בספטמבר 2014). "A Conversation With Jeanette Winterson". St. Louis Magazine. נבדק ב-2019-01-12. {{cite web}}: (עזרה)
פעמון (שיר)

"פעמון" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל. הוא יצא לאור ב-15 במרץ 2022, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי קירל ורון ביטון והופק על ידי איתי גלו, שהפיק גם את "מועבט" של עדן בן זקן. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.5 מיליון השמעות. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הישראלי של המדיה פורסט. בנוסף השיר הופיע בסדרה ג'יני וג'ורג'יה עונה 2 בריאיון לרשת 13 הסבירה קירל כי שיתוף הפעולה בינה לבין גאלו נוצר תחילה ברצונו האישי לעבוד עמה. היא טענה כי הוא הזמין אותה מספר פעמים לאולפנו הפרטי כדי לעבוד על יצירות יחד. לאחר מכן הציעה לצרף את ביטון, ויחד חשבו השלושה על קונספט שילווה את השיר. בהתאם לכותרו, הרעיון שהרצועה כרוכה סביבו הוא פעמון והצלילים שהוא מפיק בנקישה. ” יש משהו של פעם בשיר עם שילוב של סאונד מעודכן של היום עם הפעמון הזה, לי זה מזכיר קצת את שנות ה-70 וה-80” - הסבירה קירל על צלילי הפעמון. הווידאו קליפ הרשמי פורסם בשבוע הראשון לצאת "פעמון" בפלטפורמת הטיקטוק בלבד. לטענתה של קירל היא חיפשה פלטפורמה חדשנית בה ניתן יהיה לפרסם את הקליפ כדי להלהיב את קהל היעד שלה. היא הסבירה על המהלך הפרסומי בריאיון ואמרה: ”נכון, אני חושבת שזו הפעם הראשונה ששיר וקליפ באורך מלא יוצאים קודם לטיקטוק, זה מאוד מרגש. כמו שיודעים עלי, אני אוהבת לחדש ולעשות דברים בפעם הראשונה, זה כיף ומאתגר. בסופו של דבר טיקטוק זו פלטפורמה שאפשר להגיד שהיא שולטת היום. כל הקהל שלי נמצא שם ברוב שעות היום שלו אז חשבנו שיהיה מגניב לעשות משהו תקדימי ולתת להם סוג של ראשוניות באפליקציה”. בשבוע השני לצאת השיר פורסם הקליפ גם בפלטפורמת היוטיוב. נכון לדצמבר 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-17 מיליון צפיות. גלעד ינאי, נועה קירל: "מציגים אותי בחו"ל בתור הכוכבת הבינלאומית וזה נשמע מאוד גדול ועצום", באתר חדשות 13, 15 במרץ 2022 פעמון - עכשיו זה בחוץ! בלעדי לטיקטוק ישראל בפעם הראשונה בהיסטוריה 🔔 #פעמון, עמוד הטיקטוק של נועה קירל
ספורטינג בראגה (כדורגל חופים)

ספורטינג קלאב דה בראגה (בפורטוגזית: Sporting Clube de Braga) הוא מועדון כדורגל חופים מבראגה, פורטוגל. המועדון נוסד בשנת 2013 וכבר בשנתו הראשונה בליגה המקומית, זכה באליפות. למועדון זה שש אליפויות בליגה הפורטוגלית וזכייה אחת בגביע הפורטוגלי. ברמה הבינלאומית, בראגה זכתה שלוש פעמים בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים בנוסף לעוד שלוש סגנויות, כל זה באופן רצוף בין השנים 2017 ל-2022 ושתי זכיות בגביע העולם למועדונים (הידוע יותר בשם "מונדיאליטו דה קלאב"). סגל נכון לגביע אירופה לאלופות 2022 מאמן: פורטוגל אנטוניו טורס גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים אלופה (3): 2017, 2018, 2019 סגנית (3): 2020, 2021, 2022 מונדיאליטו למועדונים אלופה (2): 2019, 2020 סגנית (1): 2021 אליפות פורטוגל בכדורגל חופים אלופה (6): 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 סגנית (2): 2016, 2020 הגביע הפורטוגלי אלופה (1): 2019 אתר האינטרנט הרשמי של ספורטינג בראגה דף הקבוצה באתר הרשמי של כדורגל החופים דף הקבוצה באתר הרשמי של כדורגל החופים (ברוסית)
קאסה בנפיקה לורס

קאסה בנפיקה לורס (בפורטוגזית: Casa Benfica Loures) הוא מועדון כדורגל חופים מליסבון, פורטוגל. ברמה הבינלאומית, הקבוצה זכתה בשנת 2022 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים. סגל נכון לגביע אירופה לאלופות 2022 מאמן: ברזיל דניאל לימה גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים אלופה (1): 2022 דף הקבוצה באתר הרשמי של כדורגל החופים קאסה בנפיקה זוכה בגביע אירופה לאלופות לשנת 2022
טרוור ואי

טרוור ואי (אנגלית: Trevor Wye) הוא חלילן אנגלי מקצועי, מדריך לחליל ומחברם של ספרים אחדים על היבטים טכניים בנגינה בחליל. ואי החל לנגן בחליל בגיל 14. בניגוד למצופה מחלילן מפורסם, הוא לא למד במכללה למוזיקה או בקונסרבטוריון וגם לא באוניברסיטה, אבל לימודיו אצל מרסל מואיז בתקופה מאוחרת יותר בחייו השפיעו יותר מכל גורם אחר בחייו על נגינתו, על כתיבתו ועל הוראת החליל שלו. ואי ניגן כפרילאנס בתזמורת ובהרכבי מוזיקה קאמרית בלונדון במשך שנים רבות ויש לו כמה הקלטות סולו. הוא היה פרופסור בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון במשך ארבע עשרה שנים וברויאל נורת'רן קולג' למוזיקה במנצ'סטר במשך עשרים ושתיים שנים. בית הספר במנצ'סטר העניק לו תואר כבוד בשנת 1990. מבין יצירותיו שיצאו לאור, הנודעים ביותר הם ספרי התרגילים לחליל בשישה כרכים, המתרכזים בטון, טכניקה, ארטיקולציה, אינטונציה וויברטו, נשימה וסולמות, ותרגילים למתקדמים. כמו כן פרסם סדרה בשם "ספר למתחילים בחליל", "ספר תרגילי פיקולו" וכמה עיבודים לחליל ופסנתר. הביוגרפיה של מרסל מואיז שכתב יצאה לאור בכמה שפות וכיום הוא עוסק במיזם שיתופי של אנציקלופדיה של החליל. עוד הוא כותב בימים אלה ביוגרפיה קצרה של אלברט קופר, בונה חלילים. ואי מלמד בסטודיו החליל שלו בקנט קורס שנתי למשתלמים בתנאי פנימייה, החל בשנת 1990. הקורס מיועד לבוגרים שהשלימו את לימודיהם. הוא מסייר בעולם, מגיש כיתות אמן ומופיע בקונצרטים, יושב בחברי שופטים בתחרויות בינלאומיות ומנגן ברסיטלים. אתר האינטרנט הרשמי של טרוור ואי טרוור ואי, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרוור ואי, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאליזה

לאֶלִיזֶה (מגרמנית: Für Elise; בעבר הייתה מקובלת בעברית הצורה המעוברתת "לְעַלִּיזָה") הוא השם הנפוץ לבגאטלה (אנ') (זוטה) בלה מינור, WoO מספר 59, יצירה לפסנתר שהלחין לודוויג ואן בטהובן. היא נכתבה בערך בשנת 1810. מבקרי וחוקרי בטהובן אינם יודעים בוודאות מי הייתה "אליזה" שלה מוקדשת היצירה. התאוריה הסבירה ביותר היא שבטהובן קרא במקור ליצירה "לתרזה" ("Für Therese") – הכוונה היא לתֶרֶזֶה מַלפָאטי פון רוֹהרֶנבַּך צוּ דּצָה (Therese Malfatti von Rohrenbach zu Dezza;‏ 1792–1851), שאיתה התכוון בטהובן להתחתן בשנת 1810. היא הייתה בתו של סוחר וינאי בשם יעקב מלפאטי פון רוהרנבך (1769–1829). כשהיצירה פורסמה בשנת 1865, מגלה היצירה, לודוויג נוֹהל (אנ'), תעתק את השם בצורה שגויה ל"לאליזה", אך כיוון שכתב היד המקורי אבד, אין אפשרות להוכיח טענה זו. בחייו של בטהובן היו גם נשים אחרות, שלאחת מהן אולי הקדיש את היצירה, בהן אליזבת בארנפלד, תלמידתו הצעירה והמוכשרת, שאכן כונתה לעיתים "אליז". הלחן מפורסם מאוד ומנוגן על ידי פסנתרנים רבים ברחבי העולם. ניתן לשמוע יצירה זו מנוגנת באירועים רשמיים יותר ופחות. בחלקים מסוימים של טאיוואן, איראן וכנראה במדינות נוספות מנוגן הלחן במשאיות זבל. בברזיל ובטורקיה הוא מנוגן במשאיות בלוני גז כדי ליידע את האנשים שהמשאית בסביבה. בישראל הוא מנוגן לעיתים על ידי אוטו גלידה וכן בצלצולים של בתי ספר. הלחן שימש השראה לשירים רבים, ביניהם שירי ראפ, רוק ופופ. בתחילת עידן הטלפונים הסלולריים היה נפוץ מאוד רינגטון המבוסס על היצירה. וריאציה של היצירה הופיעה בתחילת הסרט ממזרים חסרי כבוד של קוונטין טרנטינו. הראפר Nas משתמש בקטע מהיצירה כרקע בשיר שלו "i can". היצירה כתובת בסולם לה מינור - הרמוני (לכן יש סול דיאז). הפתיחה של היצירה מוכרת בחזרתיות שלה בשני התווים מי ורה דיאז. בטהובן עושה "משחק" המהלך היצירה שכן בפתיחת היצירה מששתמש במי בתור התו המוביל ואז רה דיאז. בחלק השני של הפתיחה דווקא מתחיל בטהובן מרה דיאז (כתו מוביל) ואז מי. סגנון היצירה מתאים ללימוד אצל פסנתרנים מתחילים שכן הוא משלב טכניקות רבות. ביצוע היצירה מכיל שליטה בדינמיקה שכן היצירה מתחילה בפיאניסימו ומגיעה למצו פורטה בחלק הראשון. בטהובן רשם בתחילת היצירה "poco moto" (תנועתיות) דבר אשר משפר את הטכניקה של תנועת היד על הפסנתר. היצירה מכילה שימושים בארפג'ו, בסולם בלה מינור בפתיחה ובחלק הראשון של היצירה שמכיל שבסופו קצב של 1 חלקי 32 (קצב מהיר). טכניקה נוספת שיש ביצירה היא לימוד אוקטובות בפתיחה (על תו מי). לאחר החלק הראשון המהיר, ישנו קושי רב לשמור על הקצב ההתחלתי של היצירה מה שמצריך ספירה נכונה. בחלק השני משולבים טכניקות של עשיית אקורדים ביד ימין, נון לגטו ביד שמאל על אותו התו, ארפג'ו קצר ושימוש בסולם כרומטי. מדיה וקבצים בנושא לאליזה בוויקישיתוף מידע על היצירה "לאליזה" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "לאליזה" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"לאליזה" באתר SecondHandSongs Für Elise- ויצירות נוספות של בטהובן תווים ל-Für Elise Für Elise, בביצוע גאורגי שרקין, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב Taiwan garbage truck, to the tune of Beethoven's Fur Elise., סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:51) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר ברוקר

הר ברוקר (באנגלית: Mount Brooker) הוא הר בחלקו הדרום-מזרחי של רכס אלארדייס, באי ג'ורג'יה הדרומית, בטריטוריה בריטית שמעבר לים, איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, שבדרום האוקיינוס האטלנטי בקרבת דרום אמריקה ואנטארקטיקה. גובהו של הר ברוקר 1,880 מטרים מעל פני הים. הר ברוקר ממוקם במוצאו של קרחון וב. ההר התגלה על ידי קבוצת הסקר הגרמנית במשך סקרי שנת הקוטב הבינלאומית (International Polar Year Investigations), שנערכו בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1882–1883. הראשונים שטיפסו לפסגת ההר, היו איאן מ. ברוקר (Ian M. Brooker), אי. סי. וב (E.C. Webb), שהיו חברים במשלחת החקר הבריטית לג'ורג'יה הדרומית (British South Georgia Expedition), אשר חקרה את האי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1954–1955, בפיקודו של ג'ורג' סאטון (George Sutton). הטיפוס בוצע בשנת 1955. ההר נקרא עם שם איאן מ. ברוקר - שהיה הראשון שהגיע לפסגת ההר.
מתי המקלל

אצל מתי, המוכר יותר בשם מתי המקלל, הוא פאב בשוק לוינסקי אשר בדרום תל אביב. המקום נקרא על שמו של בעליו לשעבר, מתתיהו (מתי) לנדשטיין (1929 – 2019), שהתפרסם בזכות נטייתו לקלל את ציבור לקוחותיו. עקב כך, צברו המקום ובעליו אוהדים רבים, וזכו לתשומת לב נרחבת. לנדשטיין, ניצול שואה, עלה ארצה ב-1947. בשנותיו הראשונות כעולה חדש עבד בחברת סולל בונה. בשנות ה-50 ירד מהארץ לדרום אמריקה, שם התחתן והוליד את ילדיו. מעט לפני מלחמת יום הכיפורים, שב ארצה. את הפאב רכש בשנת 1973 מבעליו הקודמים, ומאז, הפך המקום למקור פרנסתו העיקרי. כבעל הפאב, הרבה לקלל את לקוחותיו – הדבר הפך הלכה למעשה לסימן ההיכר של המקום, והיווה את מקור העניין העיקרי בו. בשנת 2011 קיבל לנדשטיין פרס מפעל חיים בתחום הבירה, ובשנת 2014 הושקה בירה על שמו, שנשאה את איור דמותו. לנדשטיין נפטר במאי 2019 בגיל 90. לאחר מותו, קיבלו על עצמם בני משפחתו הנותרים את ניהול המקום. לנדשטיין נחשב לדמות איקונית בתולדות המסעדנות התל אביבית, ורבים רואים בו מקור השראה ומודל לחיקוי[דרוש מקור]. אושיות תרבות אחדות היו פוקדות את המקום בבעלותו, בהן המשורר חיים גורי, המוזיקאי שמוליק קראוס והבמאי צבי שיסל. מדיה וקבצים בנושא מתי המקלל בוויקישיתוף ניר וולף, הקללה על חשבון הבית, באתר ישראל היום, 24 באוגוסט 2012 גרטה גלזר‏, המוסד: מתי המקלל, באתר וואלה, 4 בפברואר 2013 דוקותיים | מתי המקלל - מקפיד לגדף רק לקוחות טובים, בערוץ היוטיוב של כאן, 23 באפריל 2017 תיקי גולן, "מתי המקלל" הלך לעולמו, באתר ynet, 3 במאי 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מתי המקלל".
שירותים פיננסיים PNC

PNC Financial Services Group, Inc. (מסוגנן כ-PNC) היא חברת אחזקות בנקאית אמריקאית ותאגיד שירותים פיננסיים שבסיסה בפיטסבורג, פנסילבניה. חברת הבת הבנקאית שלה, PNC Bank, פועלת ב-27 מדינות ובמחוז קולומביה, עם 2,629 סניפים ו-9,523 כספומטים. בנק PNC נמצא ברשימת הבנקים הגדולים בארצות הברית לפי נכסים והוא אחד הבנקים הגדולים ביותר לפי מספר הסניפים, הפיקדונות ומספר הכספומטים. החברה מספקת גם שירותים פיננסיים כגון ניהול נכסים, ניהול עושר, תכנון עיזבון, שירות הלוואות ועיבוד מידע. PNC הוא אחד המלווים הגדולים במנהל עסקים קטנים ואחד ממנפקי כרטיסי האשראי הגדולים ביותר. היא גם מספקת הלוואות מבוססות נכסים לחברות הון פרטיות ולחברות בשוק הביניים. PNC מפעילה את אחד מעסקי ניהול האוצר הגדולים והמארגנת המובילה השנייה בגודלה של סינדיקציות הלוואות מבוססות נכסים בארצות הברית. האריס ויליאמס ושות', חברת בת של החברה, היא אחת מחברות הייעוץ למיזוגים ורכישות הגדולות במדינה לחברות בעלות שוק בינוני. Midland Loan Services, חטיבה של PNC Real Estate שבסיסה באוברלנד פארק, קנזס ונוסדה בשנת 1991, מדורגת על ידי Mortgage Bankers Association בתור המנהלת השנייה בגודלה והשירות העיקרי של הלוואות בנקים מסחריים ומוסדות חיסכון. מאז 1984, PNC ערכה את מדד מחירי חג המולד, אינדיקטור כלכלי הומוריסטי אשר מעריך את המחירים של הפריטים שנמצאו בשיר " The Twelve Days of Christmas ". השם "PNC" נגזר מראשי התיבות של שתי החברות הקודמות של הבנק: Pittsburgh National Corporation ו-Providident National Corporation, שהתמזגו ב-1983. PNC Mortgage (לשעבר National City Mortgage) זוכה למימון המשכנתא הראשונה בארצות הברית ויש לה משרדים ברחבי הארץ. סניף בנק היסטורי, ממוקם בג'ורג'טאון, וושינגטון די. סי. סניף PNC Bank, ממוקם במטה לשעבר של Riggs Bank בשדרת פנסילבניה, וושינגטון די. סי. סניף בנק PNC, ממוקם בבניין ההיסטורי של בנק לאומי של וושינגטון, וושינגטון די. סי. מגדל PNC Southgate לשעבר בסאות'גייט, מישיגן. PNC פינה את הבניין ב-2013. טביעת הרגל של סניף PNC, נכון לנובמבר 2021 טביעת רגל תאגידית של בנק PNC מדיה וקבצים בנושא שירותים פיננסיים PNC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שירותים פיננסיים PNC (באנגלית) שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית פייסבוק שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית אינסטגרם שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית LinkedIn שירותים פיננסיים PNC, באתר פינטרסט
הא בהא תליא

הָא בְּהָא תַּלְיָא הוא ביטוי בשפה הארמית, המובא בתלמוד, ופירושו: הדברים תלויים זה בזה, שני הדברים כרוכים זה בזה. נעזרים בביטוי, בדרך כלל, כדי להסביר את הקשר בין שני טיעונים (או שתי הגדרות) הנובעים זה מזה. ועד כאן לא שמענו כי פליגי [נחלקו] אלא בעניין ההיתר לחלל עליו את השבת, אבל בכלל למולו לשמונה ימים — ודאי מהלינן ליה [מלים אנו אותו] אף שיוצא דופן אין אמו טמאה לידה! ומשיבים: הא בהא תליא [זו בזו תלויה], ואין כאן שתי מחלוקות, אלא הסבור שמחללים עליו את השבת סבור אף שמלים אותו ביום השמיני. — תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קל"ה, עמוד ב' האמוראים דנים כאן בהלכות ברית מילה החלה בשבת. מובאות כאן שתי גישות לגבי מועד המילה, במקרה שהיום השמיני חל בשבת, ולגבי תאריך המילה של התינוק עצמו. הם מגיעים למסקנה, שאין הגישה האחת סותרת את השנייה, אלא נובעת ממנה – הא בהא תליא! מקום נוסף בתלמוד שנעזר בביטוי נמצא בדיון במסכת נזיר. דוד בן-גוריון, "המחנה העברי בהתנדבו לעבודת־הצבא מתנדב באותה שעה לעבודת התחיה בארצנו. עם יצירת המחנה העברי הלוחם ייווצר גם מחנה עברי עובד. הא בהא תליא". י.ל. פרץ, "הא בהא תליא – עונה זליג – אהבה ויופי חד הוא" "מעשים היטלריסטים גוררים תעמולה אנטישמית, והא בהא תליא", כותב "קול העם" בשנת 1960. חגי סגל כותב במאמר משנת 1992: "מכאן תבין שמשמעת והרתעה הן כמעט שתי מלים נרדפות. הא בהא תליא". "הא בהא תליא", מטח "הא בהא תליא", אוצר עברית יוסי בלום-הלוי, "משפט אזריה ופרשת עמונה - הא בהא תליא", ערוץ 7, 1 בינואר 2017 האקדמיה ללשון העברית, הא בהא תליא אברהם אבן שושן, המילון החדש, קרית ספר, תשכ"ו הגרסה התלמודית המצוטטת נלקחה מפירושו של הרב עדין שטיינזלץ לתלמוד. המילים המודגשות הן אלו שמובאות במקור. תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף י"ח, עמוד ב' דוד בן-גוריון, "שתי דרכים", פרויקט בן יהודה י.ל. פרץ, "ונוס ושולמית", פרויקט בן יהודה קול העם, 6 במרץ 1960 חגי סגל, "הצבא הזה צועד במרץ לשנות ה-50", חדשות, 21 בפברואר 1992
British Motor Corporation

British Motor Corporation,‏ BMC היא חברה בריטית לייצור מכוניות שפעלה בשנים 1952–1966. היא הוקמה לאחר איחוד מספר יצרני רכב בריטים. בשנת 1966 בעקבות ארגון מחדש של תעשיית רכב הבריטית היא הפכה להיות חלק של British Leyland. החברה הוקמה בשנת 1952 בעקבות הסכם איחוד חברות Morris Motors ו-Austin Motor Company. בעקבות כך היא כללה גם ייצור רכבים מהדגמים של MG Cars, Riley Motor ו-Wolseley Motors. בהקמתה היא הגיע כ-39% מייצור המכוניות בבריטניה. היו"ר הראשון של החברה היה ויליאם מוריס. כבר בסוף 1952 הוא הוחלף על ידי לאונרד לורד, בעל חברת אוסטין. מטה של BMC היה ממוקם במתחם אוסטין ליד בירמינגהאם ואוסטין היה המרכיב הדומיננטי בתאגיד. כבר לאחר שלוש שנים ייצור מנועים מתוצרת מוריס הופסק. המפעל ליד בירמינגהאם עבר שדרוג משמועתי בשנת 1951 והיה מודרני לתקופתו. לעומת זאת מערכת בקרת איכות ומערכת מסחרית של אוסטין הייתה חלשה. המכונית הנמכרת ביותר הייתה Mini ולפי ניתוח של פורד החברה הייתה מפסידה 30 פאונד על כל רכב נמכר. הציבור הבריטי היה נאמן לדגמים היסטוריים, כתוצאה מכך בחלקים של השוק מכוניות מתוצאת BMC התחרו ביניהם. בשנת 1958 בטיסטה פינינפארינה קיבל הזמנה לעיצוב מחדש של דגמי BMC. הדגם אוסטין A40 פארינה שעוצב על ידו נחשב להאצ'בק הראשון שעבר לייצור סדרתי. הייצור נמשך עד לשנת 1967. מכוניות נוספות שהוצבו על ידו היו וולסלי 15/60 ו-מוריס אוקספורד פרינה. החברה הייתה מייצרת גם מכוניות גדולות דוגמת Vanden Plas Princess. כמו כן במפעלי BMC היו פסי ייצור למכוניות מסחריות ומשאיות קלות. בבעלות החברה היו 21 מפעלים בחוץ לבריטניה. מפעל חדש נבנה בשנת 1953 באוסטרליה. בדנמרק לחברה הייתה נוכחות חזקה, עקב ייצוא גדול של דנמרק לבריטניה רכבי BMC זכו להנחה משמעותית במיסוי. בשנת 1963 הוקם מפעל בספרד בעיר פמפלונה. לאחר מספר שנים הוא נרכש על ידי SEAT. בשנת 1964 הוקם מפעל בטורקיה. בשנת 2002 מפעל זה החל לייצא מכוניות לבריטניה ובכך סמל של BMC חזר למולדת. מכיוון שמכוניות דומות היו מיוצרות תחת שמות שונות, הוחלט להמשיך במסורת של אוסטין ולתת לכל תכנון מספר ייעודי "ADO" - Amalgamated Drawing Office". לדוגמה ADO38 היה שייך לדגמים Riley 4/72, Morris Oxford Farina, Wolseley 16/60, Magnette MkIV שהיו מיוצרים במפעלים שונים של החברה. שיטה זו שרדה גם לאחר סגירת החברה. למשל Austin Allegro שייצורה התחיל בשנת 1973 הייתה ידוע כ-ADO67. במחצית שנות ה-60 תעשיית הרכב בריטית סבלה מקשיים רבים. ממשלת הרולד וילסון החליטה ללחוץ על מיזוגים במטרה לשפר תחרותיות של החברות. במחצית 1965 BMC רכשה אחד הספקים שלה Pressed Steel ובכך הוסיפה לצוותה 27 אלף עובדים. בהמשך נרכשה חברת Jaguar Cars. בינואר 1968 בלחץ הממשל הוחלט לאחד BMC עם חברת ליילנד ולהקים חברה British Leyland. ייצור מכוניות נוסעים שהיה התמחות של BMC רוכז בחטיבת Austin-Morris Ltd ושימוש בשם BMC הופסק. riley.4 Morris 1100 Mini Cooper Austin_A40 MGB מדיה וקבצים בנושא British Motor Corporation בוויקישיתוף רשימת דגי החברה היסטוריה של BMC סרטון של פעילות החברה שצולם בשנת 1962
וילקוקס

האם התכוונתם ל... ג'יימס וילקוקס – קצין צבא בריטי ג'סי וילקוקס סמית – מאיירת אמריקאית טויה וילקוקס (אנ') – זמרת, שחקנית ומגישה אנגלייה כריס וילקוקס – כדורסלן אמריקאי לארי וילקוקס (אנ') – שחקן אמריקאי פולה וילקוקס – שחקנית אנגלייה ראש וילקוקס – לשון יבשה בצפון-מערב גרינלנד