laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנרי, נסיך קונדה (1552–1588)

אנרי דה בורבון, נסיך קונדה (בצרפתית: Henri Ier de Bourbon-Condé;‏ 29 בדצמבר 1552 - 5 במרץ 1588) היה נסיך צרפתי מנסיכי הדם (נסיך בעל קרבת דם לבית המלוכה), וגנרל הוגנוטי כמו אביו הבולט יותר, לואי הראשון, נסיך קונדה. אנרי נולד ב-29 בדצמבר 1552 בלה-פרט-סו-ז'ואר, והיה בנם הבכור של לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה ולאלינור דה רואי, בתו ויורשתו של שארל דה רואי, רוזן רוסי. מבין שמונת אחיו, הוא ואחיו פרנסואה, נסיך קונטי, היו היחידים שהיו להם ילדים. לאחר מותו של אביו, לואי, בקרב ז'רנאק, הציגה ז'אן ד'אלברה את אנרי ואת בנה, אנרי מנווארה, כיריבים לגאספאר דה קוליני השני. מאחר ששניהם היו נסיכי הדם, מעשה זה נתן את הלגיטימציה להוגנוטים. בקרב מונקטור ב-3 באוקטובר 1569 נפצע אנרי בפניו ונאלץ לסגת. בשל חתונתו של אנרי מנווארה, ולאחר מכן בשל טבח ליל ברתולומאוס הקדוש, נאלץ אנרי להמיר את דתו לקתוליות, לעמוד בפני מוות או מאסר עולם. בבריחתו מפריז הצטרף אנרי לתיאודור בזא, שפרסם את הסופרנים שלו בגרמניה. בשנת 1573 ההוגנוטים ניצלו כמה רווחים פוליטיים בדרום צרפת, וכתוצאה מכך אנרי מונה ל"המושל הכללי והמגן". בעקבות שלום מסייה, הוא חזר לתפקידו כמושל פיקארדי. במהלך מלחמת הדת השישית, הוא פיקד על הכוחות אשר כבשו את ברואג' והשיג סיוע אנגלי להוגנוטים. היה זה אנרי, אשר נרגז על ידי התנגדות קתולית לתפקידו כמושל פיקארדי, שהחל את מלחמת הדת השביעית, על ידי תפיסת העיר לה פרר בנובמבר 1579. ב-5 במרץ 1588 מת אנרי בסן-ז'אן-ד'אנגלי לאחר מחלה קצרה, ולאחר חצי שנה נולד בנו אנרי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה שירש את תאריו. אנרי התחתן פעמיים, תחילה עם דודניתו, מריה מקלווה, ממנה היה לו בת אחת: קתרין דה בורבון (1574 – 1595). לאחר מכן התחתן אנרי בשנית עם שרלוט קתרין דה לה טרמויל, בתו של לואי השלישי דה לה טרמויל, דוכס טוואר וז'אן דה מונמורנסי, ממנה נולדו לו שני ילדים: אלינור דה בורבון (1587 – 1619), התחתנה עם פיליפ וילם, נסיך אורנז'. אנרי השני, נסיך קונדה (1588–1646) . מדיה וקבצים בנושא אנרי, נסיך קונדה בוויקישיתוף אנרי, נסיך קונדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Knecht 1989, p. 134. Knecht 2000, p. 151. Knecht 2000, p. 152. Knecht 2000, p. 166. Knecht 2000, p. 168. Knecht 2000, p. 185. Knecht 2000, p. 193. Knecht 2000, p. 208. Knecht 2000, p. 217. Knecht 2000, p. 231. [[]]
ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי

ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי (בצרפתית: Armand de Bourbon-Conti; ‏11 באוקטובר 1629 - 26 בפברואר 1666) היה אציל צרפתי, וכחבר בית בורבון השליט, החזיק בתואר נסיך הדם - נסיך בעל קרבת דם לבית המלוכה. ארמנד נולד בפריז ב-11 באוקטובר 1629, והיה בנם הצעיר של אנרי השני, נסיך קונדה ושרלוט מרגריט דה מונמורנסי, בתו של אנרי הראשון דה מונמורנסי. הוא היה אחיהם של לואי השני, נסיך דה קונדה ואן ז'נבייב דה בורבון-קונדה, ועם לידתו הוענק לו התואר "נסיך קונטי". עם הכותרת, ארמנד ירש גם את שאטו דה איל-אדם ואת האחוזה שלו, אשר הועברה לאמו שרלוט מרגריט לאחר מותו של אחיה, אנרי השני דה מונמורנסי. הוא נועד לכנסייה ולמד תאולוגיה באוניברסיטת בורג', אך אף על פי שקיבל מספר בנפיקיום, כולל המנזרים של קלוני ובזיליקת סן-דני, הוא לא קיבל הסמכה לכהונה. הוא מילא תפקיד בולט בתככים ובלחימה של הפרונד, ב-1648 היה מפקד המפקד העליון של צבא המורדים, ובשנת 1650 נכלא עם אחיו (קונדה) וגיסו (לונגוויל) בטירת ונסן. בעת שהותו בכלא הוא אמר שהוא "מיסטי" ו"מלא רעיונות מוזרים", אולם הוא קצת השתגע בזמן הכלא. לאחר שפיתח תאווה נסתרת לאחותו הדוכסית לונגוויל, הוא המציא טריקים כדי לגרום לה לשים לב אליו. הוא ניסה אלכימיה ושיקויים במשך זמן-מה ולבסוף פצע את עצמו במרית. פרק זה היה בסופו של דבר בר מזל עבורו, כי הוא כבר לא יכול היה לסרב לקבל עזרה חיצונית של רופאים, כמה מהם העבירו מכתבים תחנונים לעולם החיצון אשר האיצו את שחרורו בסופו של דבר. כאשר יצא הקרדינל מאזארן לגלות, הוא רצה להתחתן עם שרלוט-מרי דה לורן (1627–1652), הבת השנייה של מאדאם דה שברוז, אשת הסוד של המלכה, אן מאוסטריה (אשתו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת) אך נמנע מלעשות זאת על ידי אחיו קונדה, שהיה עכשיו השליט במדינה. הוא היה מודאג בשנת פרונד, אך כעבור זמן קצר התפייס עם הקרדינל מאזארן, ובשנת 1654 נשא לאישה את אחייניתו של הקרדינל, אן מארי מרטינוזי, ובנוסף שמר על השליטה בגיין. היו להם שני בנים, לואי ארמנד ופרנסואה לואי. הוא פיקד על הצבא, אשר בשנת 1654 פלש לספרד דרך קטלוניה, שם כבש שלוש עיירות מהספרדים. לאחר מכן הוא הוביל את הכוחות הצרפתיים באיטליה, אך לאחר התבוסה לפני אלסנדריה בשנת 1657, הוא פרש ללנגדוק, שם הקדיש את עצמו ללימוד ומיסטיקה עד מותו. בתיכון לואי הגדול היה קונטי תלמידו של מולייר, שממנו הוא השיג כניסה לחצרו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. ארמנד נפטר ב-26 בפברואר 1666 בפזנא, ובנו לואי ארמנד הראשון, נסיך קונטי ירש את תאריו. ארמנד התחתן עם אן מארי מרטינוזי, בתו של ג'רולמו מרטינוזי ולורה מרגריטה מזאריני, אחותו הבכורה של הקרדינל מזרין. ממנה נולדו לו שלושה ילדים: לואי דה בורבון (1658), נפטר בינקות. לואי ארמנד הראשון, נסיך קונטי (1661–1685), התחתן עם מארי אן דה בורבון, בתו הלא חוקית הבכורה של המלך לואי הארבעה עשר ושל פילגשו לואיז דה לוואלייר. פרנסואה לואי, נסיך קונטי (1664–1709), התחתן עם מארי תרז דה בורבון, בתו של אנרי ז'ול, נסיך קונדה. מדיה וקבצים בנושא ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי בוויקישיתוף ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Karmen, Henry (1999). Who's Who in Europe 1450-1750. London: Routledge. p. 78. ISBN 9780415147279.
Talkin' 'bout a Revolution

Talkin' 'bout a Revolution הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת-יוצרת טרייסי צ'פמן ויצא לאור בשנת 1988. השיר יצא לאור בשנת 1988 כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של צ'פמן הנושא את שמה. הוא הגיע למקום ה-75 במצעד הבילבורד הוט 100. בעולם השיר הצליח יותר והגיע לארבעים הגדולים במצעדים במדינות שונות בהן צרפת, הולנד וניו זילנד. בשנת 2011, בזמן המהפכה בתוניסיה, השיר זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בתוניסיה. "Talkin' 'bout revolution" היה אחד מהשירים שליווה את מסע הבחירות של הסנאטור מורמונט ברני סנדרס בשנת 2016. צ'פמן ביצעה את השיר עם עוד מספר משיריה בקונצרט שנערך באצטדיון ומבלי שבאנגליה לרגל יום הולדתו ה-70 של נלסון מנדלה. Talkin' 'bout revolution הוא שיר פוליטי. הדוברת בשיר מדברת על אנשים המדברים על מהפכה. אנשים אלה משתייכים לתחתית החברה וסובלים מעוני ומאבטלה. להקת Leatherface יצרה לשיר גרסה משלה שנכללה באלבומה משנת 1992. להקת "Living Colour" הוציאה גרסת כיסוי לייב לשיר שנכללה באלבום אוסף שהוציאה בשנת 1995. הזמר בן ג'לן הקליט אף הוא את השיר לטובת אלבום אוסף שנועד לעודד צעירים בארצות הבחירות להצביע בבחירות לנשיאות של שנת 2004. להקת ריל ביג פיש הוסיפה גרסת כיסוי משלה לאלבומה שיצא בשנת 2005. מידע על היצירה "Talkin' 'bout a Revolution" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Talkin' 'bout a Revolution" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Talkin' 'bout a Revolution" באתר Discogs סרטון השיר "Talkin' 'bout a Revolution" באתר יוטיוב ג'ון ווגנר, Songs of ‘revolution’ and others that make Bernie Sanders’s playlist, באתר הוושינגטון פוסט, 8 בפברואר 2016 1988 – Nelson Mandela 70th Tribute Concert, באתר "about tracy chapmen"
בית בטסי רוס

בית בטסי רוס (באנגלית: Betsy Ross House) הוא אתר מורשת ואתר היסטורי בפילדלפיה במדינת פנסילבניה שבארצות הברית. בית זה הוא כביכול המקום שבו התגוררה התופרת בטסי רוס כשהיא תפרה את הדגל האמריקאי הראשון (דגל בטסי רוס). מקורותיו של מיתוס בטסי רוס בסיפור של קרובי משפחתה, ובמיוחד נכדיה, ויליאם וג'ורג קאנבי, שהם סיפרו בחגיגות יובל המאה של ארצות הברית בשנת 1876. עדות למיקומו המדויק של ביתה של רוס באה מעדויות שסופקו על ידי כמה בני משפחה שחיו באותה עת, למרות שהעדויות הארכיוניות מעידות על כך שהבית היה צמוד לבית שכיום נטען שהוא בית בטסי רוס. למרות המחלקות בדבר אותנטיותו (ועל אף שמרבית ההיסטריונים סבורים שלא זה האתר בו בטסי רוס תפרה את הדגל, ואם בכלל תפרה את הדגל) הבית הוא אחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר בפילדלפיה. הבית נמצא ברחוב ארץ' מספר 239 (239 Arch Street) במרחק כמה רחובות מהיכל העצמאות של ארצות הברית, ומפעמון הדרור. חלקו הקדמי של המבנה נבנה בשנת 1740 לערך, בסגנון קולוניאלי פנסילבניאני. אולם חדר המדרגות והחלק האחרוני של המבנה נוספו כ-20 שנה לאחר מכן. אם אכן התגוררה רוב במבנה, היא התגוררה בו החל משנת 1776, לאחר מותו של בעלה הראשון ג'ון רוס, ועד שנת 1779. במהלך 150 השנים הבאות שימש המבנה כחנות (סנדלריה, חנות מכולת, בית מרקחת), כאשר החנות הייתה בקומה הראשונה בחזית המבנה, וכבית מגורים לבעלי החנות בקומה השנייה. בשנות ה-70 של המאה ה-19 הפך המבנה למסעדה. במהלך השנים, עקב בלאי, נזקק הבית לשיקום ושיפוץ. בשנת 1937 הממציא והמדען ארתור אטווטר קנט האב (Arthur Atwater Kent Sr.) הציע סכום של 25,000 דולר אמריקאי עבור שיקום המבנה. הוא הזמין את האדריכל ריצ'רדסון ברוגנארד אוקי (Richardson Brognard Okie Jr. ), שהתמחה בסגנון הקולוניאלי האמריקאי לשקם את המבנה. נעשה שימוש בחלקים המקוריים של המבנה בכל מקום אפשרי. במקרים בהם לא ניתן היה להשתמש בחלקים מקוריים, נעשה שימוש בחלקים מקוריים ממבנים שנהרסו מאותה התקופה. בחלקו האחורי של המבנה נבנה מבנה חדש עשוי מלבני התקופה. חזית המבנה נבנתה מחדש - הדלת הקדמית עברה לצד האחר של המבנה, ונבנה חלון חדש בחזית (ראו לשם השוואה את התמונה משנת 1909 ואת תמונת המבנה כיום). קנט רכש את שני המבנים הסמוכים על מנת להפכם לגן ציבורי. בשנת 1941 העביר את המבנה והגנים לעיר פילדלפיה. בשנת 1974 שופצה החצר ונוספה לה מזרקה. במסגרת ההכנות לחגיגות יובל ה-200 של ארצות הברית, הועברו שרידי עצמות שנטען שהם עצמותיה של רוס, ועצמות בעלה השלישי, ג'ון קלייפול, לקברים בחצר. פעמון הדרור היכל העצמאות של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא בית בטסי רוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית בטסי רוס (באנגלית) האתר הרשמי באתר "ההיסטוריה של פילדלפיה" חמישה מיתוסים על דגל ארצות הברית באתר וושינגטון פוסט בית בטסי רוס באתר מט"ח. תשומת הלב כי המידע באתר זה שגוי בחלקו (ראו לעיל) מקומות שכל חובב היסטוריה צריך לראות בפילדלפיה (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine) מיתוסים על דגל ארצות הברית ההיסטוריה של בית בטסי רוס
מצוקי אסטרו

מצוקי אסטרו או צוקי אסטרו (באנגלית: Astro Cliffs) הם מצוקי סלע שגובהם 60 מטרים, בקצה הדרומי של חצי האי צ'רצ'יל, על החוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. המצוקים ממוקמים 10 קילומטרים צפונית מזרחית לכף אלכסנדר. הצוקים מופו לראשונה במסגרת סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1955, והם הנקודה הדרומית ביותר שמופתה במסגרת הסקר. שמם של הצוקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. מקור השם של הצוקים הוא בעובדה שבראש הצוקים בוצע ניווט אסטרונומי, שהיווה נקודת ייחוס ואפשר את מיפוי האזור. • NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, SAILING DIRECTIONS Antarctica, P 107 מצוקי אסטרו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מצוקי אסטרו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מצוקי אסטרו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור מצוקי אסטרו מידע גאוגרפי והיסטורי
עמיקם (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עמיקם – מושב בישראל הוצאת עמיקם – הוצאת ספרים שייסד עמיקם גורביץ אישים: אליהו עמיקם – עיתונאי ומתרגם ישראלי הרצל עמיקם – לוחם מחתרת בארץ ישראל ישראל עמיקם – יושב ראש גדוד מגיני השפה העברית בחיפה אישים ששמם הפרטי הוא עמיקם
ברבור (בית חרושת)

"מפעלי חרסינה ברבור בע"מ" או "ברבור" היה מפעל לייצור אריחי חרסינה, שפעל בעכו בין השנים 2003-1953. מפעל "ברבור" הוקם בשנת 1953 בשיתוף משקיעים מקומיים ומשקיעים מספרד. ברקע הקמת המפעל עמדה הבנייה הציבורית המואצת של שיכונים "עממיים", שיועדו לעולים הרבים שהגיעו לישראל באותה עת במסגרת "העלייה ההמונית". בתחילת פעילותו העסיק בית החרושת 28 פועלים ותפוקת הייצור שלו הגיעה לכ-20,000 מרצפות ביום. בשנת 1960 הגיע מצבת עובדיו ל-100 והותקן בו תנור חדש והוסיף לתוצרתו אריחי קרמיקה צבעוניים, שכונו "קרוייט", ושיועדו גם לחיפוי חיצוני של מבנים. בשנת 1958 הציג המפעל מתוצרתו ב"תערוכת העשור", במסגרת ביתן שהוקדש לבית ולתכולתו. בשנת 1962 נקלע בית החרושת לקשיים, עקב מחסור במכירות. ראשית הפסיק המפעל ייצור של מוזאיקות ומוצרים נוספים, בגלל מלאים גדולים שלא הצליח למכור, ולאחר כך נסגר המפעל כולו. במקביל, ייבאו בעלי המפעל אריחי קרמיקה מגרמניה המערבית. בשנת 1963 נרכש המפעל על ידי אברהם קריניצי (ראש עיריית רמת גן באותה עת), צבי סבירסקי, שהיה בעליו של מפעל "פיינס טרוסט" לקרמיקה בפתח תקווה, וש. בצרי, שפתחו אותו מחדש. בשנת 1969 נהרג קריניצי בתאונת דרכים בעת שחזר מביקור במפעל. בשנת 1974 הושלמה רכישת המפעל בידי "כור תעשיות". בשנת 1983, עם מצבת של כ-200 עובדים, הגיע היקף מכירותיו לכ-6 מיליון דולר, אולם, למרות היקף גדול זה, לא הצליח להגיע לרווחיות. בנוסף, בשטחו הצטברו מלאים בערך של כחמישה חודשי ייצור. בשנת 1985 חנך המפעל קו חדש לאריחי מוזאיקה ששימשו לחיפוי חיצוני של מבנים, ושיועדו לשוק האמריקאי. בשנת 2003 ניסתה המדינה להגן על המפעל באמצעות העלאת המכס על יבוא אריחי פסיפס. גם ניסיונות להעתיק את פס היצור למפעל פיניציה, אז בבעלות משותפת של "קבוצת טרי איי", נכשלו והמפעל נסגר. ראו: מפעל חדש לעירגול צנורות, זמנים, 22 בינואר 1954 ראו: הסכם על ייצוא מליון אריחי חרסינה לתורכיה, למרחב, 24 באוגוסט 1960 ראו: עודד זראי, תנור חדש ב"ברבור", חרות, 2 באפריל 1960 ראו: "ברבור" בעכו מייצר חרסינה חדשה, הצופה, 3 בפברואר 1960 ראו: שמשון ארליך, ייצוג נאות למשק הישראלי, על המשמר, 6 ביוני 1958 ראו: "ברבור" בעכו מפטר עובדים, למרחב, 27 בפברואר 1962 ראו: מחמירה האבטלה בעכו, קול העם, 16 בדצמבר 1962 ראו: נעצרו 4 מנהלי "ברבור", קול העם, 17 בינואר 1963 ראו: קריניצי בין רוכשי ביהח"ר "ברבור", קול העם, 20 במרץ 1963 ראו: קריניצי נהרג בתאונת דרכים, למרחב, 14 בנובמבר 1969 ראו: "כור" השלים רכישת "ברבור", דבר, 6 בפברואר 1974 ראו: "כור קרמיקה" מגדילה המכירות אך עדיין נושאת הפסדים, דבר, 12 בדצמבר 1983 ראו: משבר חמור של עודפים פגע במפעלי הקרמיקה "ברבור" ו"נעמן", מעריב, 10 בינואר 1983 ראו: מיכל הולצמן, קונצרן קור מפעיל החודש ארבע מפעלים חדשים, מעריב, 4 בדצמבר 1985 ראו: צבי זרחיה, ועדת הכספים אישרה העלאת המכס על יבוא פסיפס - כדי להגן על מפעל ברבור בעכו, באתר הארץ, 24 בפברואר 2003 ראו: הדס מנור, ‏מפעל ברבור לפסיפס ייסגר; 43 עובדיו יפוטרו, באתר גלובס, 24 ביולי 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעולם לא חבו רבים כל כך, הרבה כל כך, למעטים כל כך

"מעולם לא חבו רבים כל כך, הרבה כל כך, למעטים כל כך" (באנגלית: Never was so much owed by so many to so few) הוא נאום שנשא וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, בפני בית הנבחרים של הפרלמנט הבריטי ב-20 באוגוסט 1940, במהלך הקרב על בריטניה במלחמת העולם השנייה. בנאומו התייחס צ'רצ'יל לצוותי חיל האוויר המלכותי, "המעטים", שלחמו באותו זמן נגד הלופטוואפה, חיל האוויר של גרמניה הנאצית, ואמר בין היתר: מעולם בהיסטוריה האנושית, לא חבו רבים כל כך, הרבה כל כך, למעטים כל כך לנאום זה קדמו נאומיו המפורסמים של צ'רצ'יל "דם, עמל, דמעות ויזע" מ-13 במאי, "נילחם בחופים" מ-4 ביוני ו"הייתה זו שעתם היפה ביותר" מ-18 ביוני, אשר נאמרו במהלך המערכה על צרפת. נאום זה נאמר במהלך השלב השני של הקרב על בריטניה, בזמן שעיקר מאמצי הלופטוואפה הופנו מתעלת למאנש לאי הבריטי עצמו, ובפרט לשדות התעופה של בריטניה. במהלך הנאום ציין צ'רצ'יל את הסיכומים הדיפלומטיים עם ארצות הברית על תמיכתה בבריטניה, ועל כוונתה להקים בסיסים צבאיים באי הבריטי. ערך זה הוא קצרמר בנושא מלחמת העולם השנייה ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברבור ענק

ברבור ענק (שם מדעי: Cygnus falconeri) הוא מין נכחד של ברבור אשר חי באמצע תקופת הפליסטוקן באיים סיציליה ומלטה שבים התיכון. ייתכן שברבור זה הגיע גם לתקופת ההולוקן. ברבור זה היה גדול הברבורים בעולם, תופעה שקרתה עקב ענקיות איים. הוא נחקר ב-1865 בידי החוקר ויליאם קיטצ'ן פארקר. הברבור הענק מוערך שהגיע לאורך 190–210 ס"מ עם כנפיו הפרושות והוא דמה מעט לברבור מצוי - גדול האווזאים המודרניים, אשר נחשב לקרוב אליו ביותר. הברבור הנכחד אולי היה חסר יכולת תעופה עקב גודלו והוא חי לצידם של מיני פילים ננסיים מהמין פליאולוקסודון פלקונרי. הברבור היה גבוה מהם בהרבה, אם כי לא בטוח ששקל יותר מהם ובכל זאת היה יכול להתחרות איתם על מזון. לא ברור מתי נכחד אך זה היה כנראה לקראת ההולוקן. הברבור נכחד עם שינויי אקלים רחבים או עקב הגעת האדם ויצורים טורפים לאיים. הברבור הלא-מעופף נכחד בקלות בקרב שהתחולל נגדו, בדומה לפילים הננסיים מהאיים. המאובנים של ברבור זה נמצאים כיום במערת אר דאלם שסמוכה לעיר בירזבוג'ה בדרום מלטה. מדיה וקבצים בנושא ברבור ענק בוויקישיתוף ברבור ענק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברבור ענק, באתר GBIF (באנגלית)
עקב לבן-זנב

עקב לבן-זנב (שם מדעי: Buteo albonotatus) הוא מין של עוף דורס מהסוג עקב הנפוץ במרכז אמריקה ובחלק מדרום אמריקה, בעיקר באזורים יבשים. מין עקב זה קטן יחסית ומגיע לאורך 46-56 ס"מ, למוטת כנפיים של 117-140 ס"מ ולמשקל 565 עד 1,080 גרם, כשהנקבות גדולות מהזכרים בערך ב-900 גרמים. העקב בעל כנפיים וזנב ארוכים בצבע אפור בהיר בקצוות ושאר הגוף כעט לגמרי שחור. המקור והעיניים צהובים וכך גם הרגליים בעלות הטפרים החזקים. עקב זה דואה מעל יערות שונים, בעיקר מחטניים, שדות ובתות ואף במדבריות והרים גבוהים עד לגובה 3,000 מטר (אם כי נפוץ יותר עד גובה 1,500 מטר) וכן גם באזורי לחים כמו ביצות מיוערות או שדות. הוא מתרחק מאזורי יערות סגורים ויערות גשם. תפוצתו משתרעת בין דרום ארצות הברית ומקסיקו עד לארגנטינה, כשחלק מהפרטים נודדים דרומה בחורף. במקרה אחד נצפה עקב בנובה סקוטיה אך מדובר בפרט תועה. מראה העקב ובייחוד כנפיו וזנבו מאוד מזכירים את אלה של הקתרטס התרנגולי המצוי באותם אזורים. העקב מחקה בצורתו והתנהגותו את הקתרטס הנוטה לאכול נבלות וגם איטי יחסית, דבר שאינו נראה כסכנה לרוב המינים הנטרפים ובעיקר לעופות אחרים, ביניהם שלווים, ציפורי שיר, אנפות ולעטלפים. הוא ניזון גם ממיני מכרסמים כמו טמיאסים, זוחלים, דו-חיים ולעיתים אף דגים. העקב מאבד גובה בהדרגה ובערך בגובה 10-30 מטר הוא צולל לעבר טרפו שלא מבחין באזהרה המוקדמת. בנוסף עקבים אלה נוהגים בעיקר בעונת הרבייה לצוד בזוגות ולעיתים עטים על טרף מבין עצים או מארבים מוכנים. העקבים מקננים בראשי עצים גבוהים או צוקים, בקן בו הנקבה מטילה 1-3 ביצים. מדיה וקבצים בנושא עקב לבן-זנב בוויקישיתוף עקב לבן-זנב, באתר ITIS (באנגלית) עקב לבן-זנב, באתר NCBI (באנגלית) עקב לבן-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עקב לבן-זנב, באתר GBIF (באנגלית) עקב לבן-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
Foton Saga

Foton Tunland הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle), אשר בנוסף מיוצר בתצורת טנדר, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Foton Motor (אנ'), חברת בת של BAIC Group (שם רשמי: (Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd", בסינית: "北京汽车工业控股有限责任公司") אשר יוצר בין השנים 2003–2010. דגם ה-"Foton SUP" מיוצר משנת 2013 ועד היום. "Foton Saga". "Foton SUP". SUV בתצורת סטיישן. טנדר קבינה כפולה. עיצוב החלק הקדמי של דגם "Foton Saga" דומה וכמעט זהה לדגם "Honda CR-V" (אנ') (דור שני) מתוצרת הונדה היפנית. קבינה כפולה. 5 נוסעים. 4 דלתות. סוגי מנוע: מנועי בנזין, ומנוע דיזל. סוגי הנעות: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4. 5 דרגות גימור. מחיר היחידה עמד על 50,880 - 90,985 רנמינבי (דגם "Foton SUP", שנת 2003, בסין). 4,473 יחידות - שנת 2003. 2,980 יחידות - שנת 2004. 1,473 יחידות - שנת 2005. 945 יחידות - שנת 2006. 480 יחידות - שנת 2007. 904 יחידות - שנת 2008. 1,000 יחידות - שנת 2009. 156 יחידות - שנת 2010. Foton Tunland Foton MP-X Foton Toano Foton Midi Foton Xiangling V מדיה וקבצים בנושא Foton Saga בוויקישיתוף אתר היצרן (tunland.foton.com.cn/tunland/car/modelDetail) דגמי "Foton Saga" cardesignnews.com/articles/cdn-live/beijing/2006/11/foton-saga דגמי "Foton Saga" themotorreport.com.au/tag/foton-saga דגמי "Foton Saga" - מפרט chinamobil.ru/eng/foton/saga דגמי "Foton Saga" (בסינית) car.autohome.com.cn/price/series-2579 דגמי "Foton Saga" - סוגי הנעות chinamobil.ru/eng/foton/saga מכירות דגם "Foton Saga" בין השנים 2003-2010 carsalesbase.com/china-car-sales-data/foton/foton-saga
ג'ילי בינרוי

ג'ילי בינרוי (באנגלית: Geely Binrui) היא מכונית משפחתית, המוגדרת כמכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ג'ילי אשר מיוצרת משנת 2018 ועד היום. 5 נוסעים. 4 דלתות - פסטבק (אנ'). מנוע קדמי. מנועי בנזין מגדשי טורבו: 1.0 ליטר, 1.4 ליטר. סוג הנעה: הנעה קדמית. מחיר היחידה 79,800 - 110,800 רנמינבי (בהשקה ב-30 באפריל 2018, בסין). ממאי 2015 משווק דגם "Geely SL" - ספורט סדאן. מכלולים רבים לדגם נלקחו מדגם "Geely Borui GE" (אנ'). דגם ה-"ג'ילי בינרוי" דומה לדגם Geely Emgrand GL. דגם "ג'ילי בינרוי" דגם "ג'ילי בינרוי" דגם "ג'ילי בינרוי" דגם "ג'ילי בינרוי" דגם "ג'ילי בינרוי" דגם """ג'ילי בינרוי" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים ג'ילי ג'ילי ג'יאג'י ג'ילי יואנג'ינג SUV ג'ילי ביני ג'ילי CK מדיה וקבצים בנושא ג'ילי בינרוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ילי בינרוי ג'ילי בינרוי, סרטון באתר יוטיוב דגם "ג'ילי בינרוי" carnewschina.com/2018/02/13/new-geely דגם "ג'ילי בינרוי" paultan.org/2018 דגם "ג'ילי בינרוי" auto.qq.com/a/20180830 דגמי "ג'ילי בינרוי" wautom.com/2018/08/gallery-geely-binrui-hits-market-13000-16000
ג'ילי ג'יאג'י

ג'ילי ג'יאג'י (באנגלית: Geely Jiaji) הוא מיניוואן המוגדר קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ג'ילי, אשר מיוצר משנת 2019 ועד היום. דגם הקונספט הוצג בתערוכת המכוניות הבינלאומית (אנ') בשאנגחאי, בשנת 2017 בשם "VF11". 5 דלתות. 6-7 נוסעים. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה קדמית. קיבולת מכלי דלק: 52 ליטר (דגם הברידי), 60 ליטר (דגם מנוע בנזין). צמיגים: 225 / 55 R17. 5 רמות גימור (3 רמות גימור בדגמי מנוע בנזין, 2 רמות גימור בדגמי מנוע היברידי). מחיר היחידה לדגמים מנוע בנזין עומד על 99,800 - 127,800 רנמינבי (בהשקה ב-11 מרץ 2019, בסין). מחיר היחידה לדגמים היברידים עומד על 119,800 - 125,800 רנמינבי (בהשקה ב-11 מרץ 2019, בסין). במרץ 2019 נמכרו כ-3,000 יחידות. 2+2+2 נוסעים. 2+2+3 נוסעים. 2+3+2 נוסעים. מנוע בנזין. מנוע הנעה היברידית (מנוע בעירה פנימית ומנוע חשמלי. דגם "ג'ילי ג'יאג'י" דגם "ג'ילי ג'יאג'י" דגם "ג'ילי ג'יאג'י" דגם "ג'ילי ג'יאג'י" דגם "ג'ילי ג'יאג'י" ג'ילי ג'ילי בינרוי ג'ילי יואנג'ינג SUV ג'ילי ביני ג'ילי CK אתר האינטרנט הרשמי של ג'ילי ג'יאג'י מדיה וקבצים בנושא ג'ילי ג'יאג'י בוויקישיתוף ג'ילי ג'יאג'י, סרטון באתר יוטיוב ג'ילי ג'יאג'י, סרטון באתר יוטיוב דגמי "ג'ילי ג'יאג'י" (בסינית) autohome.com.cn/news/201704 דגמי "ג'ילי ג'יאג'י" autonews.gasgoo.com/china_news/70015732 דגמי "ג'ילי ג'יאג'י" paultan.org/2018/11/15/geely-jiaji-interior-and-first-details-revealed דגמי "ג'ילי ג'יאג'י" paultan.org/2018/11/13/geely-jiaji-is-the-name-of-the-vf11-mpv-new-images דגמי "ג'ילי ג'יאג'י" paultan.org/2019/03/14/geely-jiaji-mpv-launched-in-china-1-5-litre-and-1-8-litre-t-gdi-engines-mild-and-plug-in-hybrid-variants דגמי "ג'ילי ג'יאג'י" - מפרט chinamobil.ru/eng/geely/vf11
חתם סופר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... החתם סופר – רבי משה סופר, ממנהיגי היהדות החרדית במאה ה-18 וה-19, נקרא כך על שם ספרו שו"ת חתם סופר – ספרו של רבי משה סופר חוג חת"ם סופר – קהילה חרדית יוצאי הונגריה וצ'כוסלובקיה בד"ץ חוג חת"ם סופר – גופי כשרות בבני ברק ובפתח תקווה מטעם קהילת חוג חת"ם סופר ישיבת חתם סופר – ישיבה חסידית בשכונת בתי אונגרין
מקוללים

מקוללים הוא סרט מתח ישראלי שיצא לאקרנים בנובמבר 2018 בבימוי של יבגני רומן, על פי תסריטם של יואב שוטן גושן ואיילת גונדר גושן, ובכיכובם של דניאל גד, עמית רהב ונמרוד הוכנברג. רב"ט אביב קציר (עמית רהב), צלם צבאי מיחידת דובר צה"ל, נשלח לצלם סרט תדמית על יחידת גבעתי, היוצאים לניווט בשטח חדש בלב המדבר. מפקד היחידה מחלק את החיילים לצוותים. אביב מצטרף לתומר אבוטבול (דניאל גד), שנחוש להגיע לקצונה, וליובל אריאלי המכונה ברחש (נמרוד הוכנברג), שחולם לאבד את בתוליו. הניווט השגרתי הופך לסיוט עבור השלושה, שהולכים לאיבוד בלב המדבר ומאבדים כל קשר עם היחידה. השלושה נאבקים על חייהם ועל שפיותם ומנסים להילחם במדבר האימתני שמתעתע בהם, ולנסות למצוא את הדרך לצאת ממבוך המוות אליו נכנסו. "מקוללים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מקוללים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מקוללים", באתר אידיבי "מקוללים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נירית אנדרמן, מדוע סרטי האימה הישראליים חוזרים שוב ושוב לצה"ל?, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2018 ביקורות תומר קמרלינג, ‏הקללה של הילד המחונן, באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2018 רפאל (דניאל) תמנה, ‏מקוללים | ביקורת סרט, באתר "סרט", 29 בנובמבר 2018 אור סיגולי, ‏אימה ישראלית: "מקוללים" מבויים טוב אבל התסריט לא עקבי, באתר גלובס, 30 בנובמבר 2018 יוקי לביא, "החיפוש אחר עצמך", פוסט ברשת החברתית TheMarker Cafe, 9 בספטמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני פאר

דני פאר (14 בפברואר 1951 - 26 באפריל 2019) היה מוזיקאי, מעבד מוזיקלי ופסנתרן ישראלי, אשר נודע בעיקר כקלידן להקת "גזוז". פאר החל את דרכו המוזיקלית בצה"ל, כששירת כקלידן בלהקת הנח"ל והשתתף בתוכניתה ה-23 "הפלנחניק" שהוקדשה למלאת 30 שנה לפלמ"ח והועלתה בשנת 1972. מהתוכנית זכה לפרסום השיר "בלדה ליצחק שדה" שהגיע לראש מצעדי הפזמונים ברדיו לשבוע אחד. עם שחרורו חבר ליהונתן גפן ודני ליטני במופעים: "זה הכול בינתיים, בינתיים זה הכול" (1974) ו"מכתבים למערכת" (1976). בשנת 1977 ניגן במופע המשותף "שיחות סלון" של דויד ברוזה ויהונתן גפן, ובאלבומו הראשון של יענקל'ה רוטבליט, "כך שחררתי את ירושלים" משנת 1978. בסוף 1978 חבר לדני סנדרסון, גידי גוב, מזי כהן, מוטי דיכנה, מאיר שפייזר, גרי רזניק, זיו בן ושלמה חממי להקמת להקת גזוז. פאר ניגן בשני אלבומיה: גזוז וגלגול שני והיה שותף לחלק מעיבודי השירים. לאחר ש"גזוז" התפרקה בשנת 1979, פנה פאר לעבד שירים ולנגן בהצגות תיאטרון, בהן ההצגה "תיבת נוח" שביים עודד בארי. ב-1982 ניגן באלבום גלגל מסתובב של שמוליק קראוס. לאורך שנות ה-80 וה-90 הוסיף לנגן ולהופיע, ללא פרסום רב, ובשנים האחרונות לחייו פעל בעיקר בטוויטר בכינויים שאינם חושפים את שמו ("לא בולעת" ו"מישל הלם"). ב-2010 השתתף בסרטים רימון הזהב כקצין טורקי וכבריון בסרט וביום השלישי וב-2011 שיחק בתפקיד אורח כבעל מועדון בסרט הפנטזיה הגדולה של סימיקו הקטן. ב-26 באפריל 2019 נפטר בגיל 68 ממחלת ריאות חסימתית כרונית (במקורות שונים יוחסה לו בטעות מחלת הסרטן). דני פאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דני פאר, באתר ספר הקולנוע הישראלי דני פאר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דני פאר, דף שער בספרייה הלאומית דני פאר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דודי פטימר, ‏לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן: הלך לעולמו קלידן להקת "גזוז", באתר מעריב אונליין, 26 באפריל 2019 איה חיות, מת דני פאר, קלידן להקת "גזוז", באתר הארץ, 27 באפריל 2019 ציוץ של אסתי פרז ברשת החברתית אקס (טוויטר), 26 באפריל 2019 ציוץ של morka ברשת החברתית אקס (טוויטר), 27 באפריל 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
DTD

האם התכוונתם ל... Document Type Definition – שפה המשמשת להגדרת מבנה של מסמכים הכתובים בשפת XML או בשפת SGML Document Type Declaration – הוראה שמשייכת מסמך SGML או XML מסוים, דף אינטרנט לדוגמה, להגדרת סוג מסמך