laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמל דקוטה הצפונית

החותם הגדול של מדינת דקוטה הצפונית (באנגלית: Great Seal of the State of North Dakota) הוא חותמה של מדינת דקוטה הצפונית שבארצות הברית. בשונה ממדינות אחרות של ארצות הברית, לדקוטה הצפונית סמל נפרד. מראה החותם מבוסס על חותם טריטוריית דקוטה שנקבע בחקיקה בשנת 1862. במרכז החותם מופיע עץ בודד הניצב בשדה פתוח, בצמוד לגזע העץ מונחות שלוש אלומות שיבולי חיטה; מימין לעץ מצוירים מחרשה, סדן ומזחלת ומשמאל לעץ קשת ושלושה חצים, אינדיאני הרוכב על סוס שרודף אחרי בפלו לעבר השקיעה. מעל העץ, בראש החותם מסודרים 42 כוכבים בחצי סער, ומעליהם המוטו, באנגלית, באותיות גדולות: "חירות ואחדות, עתה ולעולם, אחת ובלתי ניתנת להפרדה" ("Liberty and Union Now and Forever, One and Inseparable"), ציטוט מתוך תשובתו של דניאל ובסטר לרוברט היין, במסגרת הוויכוח שנערך ביניהם בסנאט ארצות הברית בשנת 1830. סוג העץ אינו מפורט בחקיקה (אף שבשנת 1947 נקבע כי עץ הבוקציאה הוא העץ המסמל את המדינה, וסבורים כי מדובר בעץ זה), ומשמעות הסמלים לא פורטה ועל כן לא ידוע כוונת מנסחי החוקה. ישנה סברה כי שלוש אלומות החיטה מייצגות את שלוש רשויות השלטון: המחוקקת, המבצעת, והשופטת; וכי הסדן, המחרשה והמזחלת מייצגים את החקלאות עליהן מבוססת כלכלת המדינה; והאינדיאני, הבאפלו והשמש השוקעת - את ההיסטוריה של המדינה. הכוכבים מייצגים את מספר מדינות ארצות הברית בשנת 1889. במעגל החיצוני של החותם, בראשו מופיעות המילים "החותם הגדול" (Great Seal) בראש החותם, ו"מדינת דקוטה הצפונית" (State of North Dakota) בחלקו התחתון. בצידו השמאלי של החותם מופיע הכיתוב "1 באוקטובר" ובצידו הימני "1889" - תאריך אישור חוקת המדינה בה מופיע תיאור החותם. תיאור החותם אינו כולל את פירוט הצבעים שמופיעים בו. בהתאם לחוקת המדינה, מזכיר מדינת דקוטה הצפונית שומר את חותם המדינה. שלט האצולה של דקוטה הצפונית (באנגלית: coat of arms of North Dakota) אומץ בשנת 1957 בחקיקה של בית המחוקקים של המדינה ונועד במקורו לשמש אך ורק את יחידות המשמר הלאומי של המדינה. הנס מופיע גם על דגלו של מושל המדינה. סעיף 54-41-01 לחוק המדינה מתאר את הסמל. בחלקו התחתון של מגן שלט האצולה מופיע פרח החבצלת בצבע ירוק על רקע צהוב, במרכז המגן רצועה אלכסונית בצבע ירוק ועליה שלושה כוכבים בצבע צהוב. בציצת המגן שלושה חצים קשורים מאחורי קשת, שמתחתיה עטרה בצבעי צהוב וכחול. מתחת המגן, על גבי קלף רשום המוטו: "עוצמה מהאדמה" (באנגלית: Strength from the soil). החוק מסביר את משמעות חלקי שלט האצולה: צבעי הצהוב והירוק מסמלים את חקלאות המדינה (ומסמלים דגן כשהוא גדל, וכשהוא בשל). החצים האינדיאנים מסמלים את מדינת שבט הסיוקס האינדיאני. שלושת הכוכבים מסמלים את שלוש רשויות השלטון, וכן כאשר כל אחד ואחד מהכוכבים מסמל את שלוש עשרה המושבות שהקימו את ארצות הברית, שלושת הכוכבים יחד מסמלים את המספר 39 - מספרה של מדינת דקוטה הצפונית. שלושת הכוכבים היו על שלט האצולה של מריווד'ר לואיס שערך יחד עם ויליאם קלארק את מסע המחקר הידוע, וכן על גבי שלט האצולה של תומאס דגלאס, רוזן סלקירק שעמד בראש ההתיישבות הראשונה במדינה. פרח החבצלת מסמל את פייר גוטייה דה ורנה, חוקר ארצות קנדי שהיה האדם הלבן הראשון שביקר בשטח המדינה. העטרה בצבעי צהוב וכחול מסמלים את היות הטריטוריה חלק מהשטחים שנרכשו במסגרת רכישת לואיזיאנה. השימוש בשלט האצולה מותר, בהתאם לחוק, רק למושל המדינה, המשמר הלאומי של המדינה, רשויות המדינה, ארגוני חינוך מוכרים במדינה, ארגוני ותיקי כוחות צבא במדינה וארגונים פטריוטיים מוכרים במדינה. דגל דקוטה הצפונית סמל דקוטה הדרומית אתר רשמי - חותם המדינה אתר רשמי - שלט האצולה של המדינה תיאור חותם המדינה
It Will Rain

It Will Rain הוא שיר של זמר הפופ האמריקאי, ברונו מארס. השיר יצא למכירה ב-iTunes ב-27 בספטמבר 2011. ב-22 בספטמבר 2011, הודיע מארס דרך האתר הרשמי שלו כי השיר מיועד להיות סינגל מתוך הפסקול הרשמי לסרט שחר מפציע. הקליפ לשיר תוכנן לצאת ב-26 באוקטובר 2011 ב-MTV, אך ב-24 באוקטובר הודיע מארס דרך הטוויטר שלו כי הקליפ נדחה למספר שבועות. בסופו של דבר הקליפ לשיר הושק ב-10 בנובמבר 2011 ב-MTV. "It Will Rain" זכו לביקורות מעורבות בדרך כלל. בילבורד העניק לשיר 4 מתוך 5 כוכבים, והצביע על כך שהשיר בוחן את "חוסר הביטחון האפל יותר שנראה לראשונה ב ... "Grenade". סיימון ווזיק לוינסון ממגזין הרולינג סטון נתן לשיר 3 מתוך 5 כוכבים, ותיאר אותו כ"דומה מעט ל-Wild Horses ודומה מאוד להצלחה הרדיופונית הבאה של מארס". מידע על היצירה "It Will Rain" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "It Will Rain" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "It Will Rain" באתר יוטיוב מידע על It Will Rain, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על It Will Rain, באתר המצעד הגרמני מידע על It Will Rain, באתר מצעד דנמרק מידע על It Will Rain, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על It Will Rain, באתר המצעד הספרדי מידע על It Will Rain, באתר המצעד הפיני מידע על It Will Rain, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על It Will Rain, באתר המצעד השוודי ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איאן רוברטס

איאן רוברטס (באנגלית: Ian Roberts; נולד ב-31 ביולי 1965) הוא שחקן רוגבי בעבר מאוסטרליה בשנות ה-80 וה-90 ושחקן נבחרת הרוגבי של אוסטרליה בשנים 1990–1994. בשנת 1995 יצא רוברטס מהארון ובכך היה לשחקן הרוגבי הראשון בעולם ולספורטאי אוסטרלי בכיר הראשון שהוא הומו גלוי. בשנים 1986–1989 שיחק רוברטס בקבוצת הרוגבי סאות' סידני ראביטוס. בשנים 1990–1995 הוא שיחק בקבוצת מנלי-אורינה סי איגלס. ב-1994 השתתף בטורניר קנגורו, בהשתתפות נבחרות הרוגבי של בריטניה, צרפת ואוסטרליה. בשנת 1996 סבל מפציעות ולכן לא שיחק ובשנים 1997–1998 שיחק בקבוצת נורת' קווינסלנד קאובויס. עקב פציעות שסבל מהן ב-1998 החליט לפרוש סופית מרוגבי מקצועני. בשנת 2000 זכה רוברטס במדליית הספורט האוסטרלי על תרומתו להישגים הבינלאומיים של אוסטרליה בליגת הרוגבי. היה חבר בצוות שופטי ליגת הרוגבי הלאומית בשנות ה-2000. בשנת 2005 נבחר רוברטס לאחד מ-25 שחקני הרוגבי הטובים ביותר של ניו סאות' ויילס בכל הזמנים. בשנת 1995 סיפר רוברטס על זהותו המיניות בראיונות לעיתונים ולטלוויזיה. באופן כללי הוא זכה לתמיכה בקרב שחקני הרוגבי באוסטרליה. בשנת 1997 יצא לאור ספר אודותיו, "לגלות", שניכתב על ידי פול פרימן. לאחר שפרש מספורט מקצועי החל ללמוד במכון הלאומי לאמנויות הבמה שבסידני. הוא הופיע במספר סרטים ובסדרות טלוויזיה בתפקידים קטנים. בשנת 2005 הגיע רוברטס לשלב הגמר בגרסה האוסטרלית של תוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" (אנ') ביחד עם נטלי לאו. בשנת 2010 ביקר רוברטס את האלופה האולימפית בשחייה סטפני רייס וכינה אותה אידיוטית מושלמת לאחר שלעגה לקבוצת הרוגבי של דרום אפריקה בטוויטר וקראה להם "הומואים" ("faggots"). איאן רוברטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) העולם של איאן (באנגלית) ריאיון עם איאן רוברטס (באנגלית) נתונים סטטיסטיים של איאן רוברטס Rugby League Project (באנגלית) 25 השמות הגדולים Sydney Morning Herald,‏ 3 במרץ 2005
דום II: גיהנום על כדור הארץ

דוּם II: גיהנום על כדור הארץ (באנגלית: Doom II: Hell on Earth) הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי id Software והוצא לאור על ידי GT Interactive. המשחק יצא לאור ב-10 באוקטובר 1994 באמריקה הצפונית ובאירופה. אירועי עלילת המשחק מתרחשים מיד לאחר אירועי המשחק הראשון בסדרת "דום", השחקן שוב מגלם את התפקיד של דמות של נחת חלל אלמוני. לאחר שהנחת חוזר לביתו מהגיהנום, הוא מגלה כי שדים פלשו לכדור הארץ וגרמו למותם של מיליוני בני אדם. בני אדם ששרדו את המתקפה שוקדים כעת על תוכנית לבניית מספר חלליות מסיביות אשר ישאו את הניצולים הנותרים בכדור הארץ לחלל. נמל החלל היחיד המסוגל לשגר את החלליות הללו נכבש על ידי הפולשים, אשר הציבו "שדה כוח" מעליו. בעקבות כך, כוחות של חיל הנחתים נלחמים באלפי שדים במטרה להסיר את שדה כוח, על מנת לאפשר לבני האנוש להימלט מכדור הארץ. לאחר שהנחת הרג את כל השדים שהשתלטו על נמל החלל והוריד את שדה הכוח, כל בני האנוש בכדור הארץ מצליחים לברוח לחלל, ונחת החלל האלמוני נותר האדם היחיד על פני כדור הארץ. בעודו מחכה למותו הקרב, בידיעה שהצליח להציל את האנושות, נחת החלל האלמוני מקבל מסר מהחללית של בני האנוש בחלל אשר גילו בינתיים מאין הפולשים מהגיהנום מגיחים בדיוק. במסר מצוין כי הבסיס המרכזי של הפולשים נמצא במרכז עיר הולדתו של נחת החלל האלמוני. בעקבות כך נחת החלל עושה דרכו דרך העיר עד שהוא מגיע לבסיס של הפולשים, אך הוא מגלה כי אין דרך לעצור את הפולשים באתר זה. לאחר מכן הוא מחליט להיכנס לפורטל בין ממדי כדי לכבות אותו מהצד השני, וכך נכנס שנית לגיהנום האמיתי. לאחר לחימה ממושכת בהמוני השדים בגיהנום, נחת החלל האלמוני מגיע לבסוף לשד הגדול ביותר שהוא אי פעם ראה, המכונה "Icon of Sin" (איקונין החטא). הוא מצליח להרוג שד זה באמצעות ירי רקטות אל תוך מוחו החשוף. מותו של "איקונין החטא" מוביל להשמדת פורטל הגיהנום. כעת, כאשר הגיהנום הושמד, נחת החלל האלמוני מצטרף עם בני האנוש האחרים במטרה להשיב את החיים על פני כדור הארץ לקדמותם. שני שלבים סודיים למשחק בסגנון טירה נאצית ובסופם רואים את קומנדר קין תלוי. מדיה וקבצים בנושא דום II: גיהנום על כדור הארץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דום II: גיהנום על כדור הארץ (באנגלית) דום II: גיהנום על כדור הארץ, סרטונים בערוץ היוטיוב "דום II: גיהנום על כדור הארץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דום II: גיהנום על כדור הארץ, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1993

הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה (Выборы в первую Государственную думу Российской Федерации) לדומה הממלכתית של רוסיה נערכו לראשונה בשנת 1993 לאחר פירוק ברית המועצות וחידוש הדומה. מפלגת "הבחירה של רוסיה" שזכתה ב-64 מקומות כללה תומכי הרפורמות של הנשיא בוריס ילצין ומנהיגיה היו יגור גאידר, אנטולי צ'ובאיס ואלה פמפילובה. אומנם יגור גאידר לא הצליח לקבל את תמיכת הדומה לתפקיד ראש הממשלה. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1993 בוויקישיתוף תולדות מערכות הבחירות ברוסיה המודרנית (ברוסית)
סמל דקוטה הדרומית

החותם הגדול של מדינת דקוטה הדרומית או סמל דקוטה הדרומית' (באנגלית: Great Seal of the State of South Dakota) הוא סמלה של מדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית. הסמל עוצב בשנת 1885, תקופה בה המדינה הייתה עדיין חלק מטריטוריית דקוטה (רק בשנת 1889 הפכה הטריטוריה למדינה). במרכז הסמל מתוארים גבעות, נהר ובו שטה ספינת קיטור, חקלאי חורש במחרשה הרתומה לזוג שוורים, כורה ובקר, המסמלים את חקלאות המדינה, התעשייה שבה והמסחר, וכן את משאבי הטבע של המדינה. בראש הסמל, על גבי מגילת קלף מופיע מוטו המדינה: "תחת האל, שלטון העם". סביב החותם מופיע הכיתוב "מדינת דרום דקוטה" באנגלית (State of South Dakota) בראש החותם, ו"החותם הגדול" (Great Seal) בבסיסו, וכן שנת הפיכת הטריטוריה למדינה (1889). החותם שמור על ידי מזכיר המדינה של דקוטה הדרומית. דגל דקוטה הדרומית סמל דקוטה הצפונית תיאור החותם
קרב קרשניק

קרב קרשניק היה הראשון מבין שרשרת קרבות בין האימפריה הרוסית והאימפריה האוסטרו-הונגרית במערכה על גליציה במלחמת העולם הראשונה. הקרב נפתח ב-23 באוגוסט 1914 בקרשניק שבגליציה והאזורים הסמוכים לה, ליד גבול האימפריה הרוסית בצפון אוסטרו-הונגריה. לאחר שני ימי לחימה, ניצחה הארמייה הראשונה האוסטרו-הונגרית את הארמייה הרביעית הרוסית; היה זה הניצחון הראשון של הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. ויקטור דנקל שפיקד על הארמייה האוסטרית הראשונה, זכה לכבוד גדול ונחשב גיבור לאומי, עד לקרבות הבאים, שבהם הפסיד הצבא האוסטרו-הונגרי. בתחילת הקרב לאוסטרים היה כוח רב יותר שפעל במיקום אסטרטגי טוב יותר. הארמייה האוסטרית הראשונה הייתה מורכבת מכוח בגודל עשר וחצי דיוויזיות רגלים ושתי דיוויזיות פרשים, בעוד הארמייה הרוסית הרביעית בפיקודו של הברון זלצה העמידה שש וחצי דיוויזיות רגלים ושלוש וחצי דיוויזיות פרשים. רמטכ"ל צבא אוסטרו-הונגריה קונרד פון הצנדורף הורה לארמייה הראשונה להעביר את כובד המשקל של הכוחות מערבה, בניגוד למה שציפו הרוסים. במאמץ מהיר לשפר את עמדותיו, הורה הרמטכ"ל הרוסי לארמיות הרביעית והחמישית להתכונן להגנה אגפית. למרות שפקודה זו ככל הנראה מנעה מהרוסים הפסד אפשרי גדול יותר, היא נכשלה במטרתה למנוע את תוצאות הקרב. המערכה לא אופיינה במלחמת חפירות כבחזית המערבית, כיון שהצדדים בחזית המזרחית לא הספיקו להתמקם לטווח ארוך ולעסוק בעבודות בנייה וחפירה. כתוצאה מכך, סערה ביומיים הבאים המערכה והכוחות הגדולים של הפרשים שהיו מעורבים בה, גרמו לחוסר יציבות בקו החזית. מדיה וקבצים בנושא קרב קרשניק בוויקישיתוף
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 1995

הבחירות לדומה הממלכתית נערכו ב-17 בדצמבר 1995, כשאחוז החסימה הוגבל ל-5%. מסעות הבחירות של המפלגות הדמוקרטיות שתמכו בבוריס ילצין לוו בהאשמת הקומוניסטים כמי שעלולים להפוך את רוסיה שוב למדינה סוציאליסטית, וכיוון שמרבית התקשורת ברוסיה הייתה בידי האוליגרכים הרוסיים, תומכי ילצין, לא היה סיקור תקשורתי הוגן והוא נטה לטובת הרפורמטורים של ילצין. בבחירות השתתפו 43 מפלגות. זהו מספר שיא של מפלגות שמתמודדות על מקום בדומה. בבחירות השתתפו 993 משקיפים זרים מ-61 מדינות. מתוכן, 434 באו ממדינות החברות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. שגריר האיחוד האירופי במוסקבה, מייקל אמרסון, העריך את הבחירות כבחירות "הוגנות וחופשיות", זאת על אף שהסיקור התקשורתי היה מוטה ונשלט על ידי לרעת הקומוניסטים. על אף הטיות התקשורת והסיקור החיובי של הממשלה, הקומוניסטים זכו בבחירות אלו והפכו למפלגה הגדולה ביותר והיא המשיכה להיות המפלגה הגדולה ביותר עד לבחירות 2003. ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסי זילברמן

יוסי (יוסף) זילברמן (נולד ב-3 בספטמבר 1981) הוא דיפלומט כיום ובעבר עיתונאי ישראלי וכתב בחדשות 2. יוסי זילברמן נולד ולמד בקריית גת. התגייס לנח"ל ושירת כלוחם. עם שחרורו מהצבא, למד תקשורת במכללת ספיר והתמחה במסלול הרדיו. את דרכו העיתונאית החל כמגיש ועורך חדשות ברדיו דרום וברדיו ירושלים. עם הקמת דסק האינטרנט של חדשות 2, מונה לכתב האתר באזור ירושלים. בין היתר חשף זילברמן את פגישתו של ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט עם חשודים נוספים בפרשת הולילנד, תיעד את השלכת הנעל על נשיאת בית המשפט העליון לשעבר דורית ביניש וליווה את מאבקה של משפחת שליט מהחטיפה ועד לחזרתו של גלעד שליט מהשבי. כיום הוא משמש כדיפלומט ישראלי בשגרירות ברוסיה, ובעבר בשגרירות בארגנטינה. יוסי זילברמן, באתר חברת החדשות דף הפייסבוק של יוסי זילברמן
ארמון המלך חוסיין

ארמון המלך חוסיין הוא שלד של ארמון שהיה אמור לשמש כבית הקיץ של חוסיין, מלך ירדן. בנייתו החלה באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר אזור יהודה ושומרון היה תחת שלטון ירדני. בנייתו הופסקה בעקבות מלחמת ששת הימים, בסיס המבנה לא נהרס והוא נמצא על גבעת תל אל פול, סמוך לשכונת בית חנינא של היום. שלד הארמון נמצא מערבית לשכונת פסגת זאב ומשקיף על שכונת שועפאט. הוא נמצא בגובה של כ-840 מטרים מעל פני הים. חוסיין בחר ככל הנראה להקים את ארמונו, דווקא במיקום זה בגלל החשיבות ההיסטורית של האתר. הארמון תוכנן להיבנות כמבנה מפואר בעל 3 קומות המתייצבות על קשתות עשויות מאבן ירושלמית. שלד המבנה מצופה הבטון שנותר היום משמש כמקלט לעבריינים. באוגוסט 2011 עצרה עיריית ירושלים עבודות גידור סביב האתר. מדיה וקבצים בנושא ארמון המלך חוסיין בוויקישיתוף דיוויד גרין, ארמון המלך חוסיין מחכה שישראל וירדן יצילו אותו מגורלו העגום, באתר הארץ, 18 במאי 2017 Jordanian monarch's villa in Jerusalem turns into shelter for junkies Work halted on King Hussein's old summer villa in J'lem ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אב טיפוס

אַב טִיפּוּס הוא דגם ראשוני ניסיוני של מוצר תעשייתי חדש. אב הטיפוס מיוצר כדי לבחון את המוצר החדש. לפני השקעה בהקמת מערכת לייצור מוצר חדש, מהווה אב הטיפוס מודל לבחינה והתנסות. בהתאם לתוצאות ההתנסות באב הטיפוס עובר המוצר שינויים ושיפורים, הבאים לידי ביטוי במוצר הסופי. בתהליך התכנון של מוצר גדול ממדים, כגון מטוס, נהוג ליצור מספר אבות טיפוס, חלקם בקנה מידה קטן יותר מהמוצר הסופי, לבחינה וללימוד בעיות ביצירת המוצר הסופי. אב טיפוס נבנה בדרך שונה מדרך בניית המוצר המוגמר ומצריך אמצעים אחרים ושיטות עבודה אחרות ושונות. לדוגמה, המוצר המוגמר נבנה בפס ייצור ואילו אב טיפוס נבנה בעבודה פרטנית. חברות רבות משקיעות משאבים בפיתוח אבות טיפוס, וטכנולוגיה לבניית אבות טיפוס כמו הדפסה תלת-ממדית ו-CNC. אב טיפוס עשוי להיבנות גם בסיוע גורם חיצוני לחברה. בישראל הטכניון הוא המוביל בפיתוח טכנולוגיות ליצירת אבות טיפוס, והוא משקיע מיליוני שקלים בשנה במחקר ופיתוח תהליכים רלוונטיים[דרוש מקור]. בציבור, אב טיפוס הפך למטבע לשון המתאר דגם ראשוני חדש, לא בהכרח בתחום התעשייה. אב טיפוס יכול להופיע, למשל, כמודל כלכלי ואפילו פוליטי, שישופר בהמשך. פיילוט (ניסוי) ארכיטיפ הוכחת היתכנות אב טיפוס – כתיב וריבוי, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏27 בדצמבר 2010
Mylo Xyloto

Mylo Xyloto (בעברית: מיילו קסילוטו) הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק הבריטית קולדפליי. האלבום יצא ב-24 באוקטובר 2011 והופק על ידי בריאן אינו. האלבום הגיע למקום הראשון במכירות בממלכה המאוחדת ומכר 208 אלף עותקים בשבוע הראשון להפצתו. במקביל, גם ארבעת האלבומים הקודמים של הלהקה נכנסו לרשימה. בארצות הברית האלבום נמכר ב-447 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. מיילו זיילוטו הוא אלבום קונספט ולפי כריס מרטין, סולן הלהקה, האלבום "מבוסס על סיפור אהבה עם סוף שמח", עם שתי דמויות עיקריות: מיילו וזיילוטו, שחיים בסביבה אורבנית מדכאת ונפגשים במסגרת כנופיה שנקראת "הבנים האבודים" שם הם מתאהבים. מקורות ההשפעה העיקריים על אווירת האלבום והתכנים שבו הם תנועת הוורד הלבן, סדרת הטלוויזיה האמריקאית "הסמויה" והגרפיטי האמריקאי. עטיפת האלבום דורגה במקום ה-33 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex. ב-31 במאי 2011, הודיעה הלהקה ששירם החדש "Every Teardrop Is a Waterfall" יהיה זמין להורדה ב-3 ביוני. באותו חודש פורסם באתר הלהקה שאלבום EP קצר יהיה זמין להורדה דיגיטלית ב-26 ביוני ויכלול 3 שירים: "Every Teardrop Is a Waterfall", "Major Minus" ו-"Moving to Mars". הסינגל השני מתוך האלבום, "Paradise" שוחרר ב-12 בנובמבר 2011. באותו יום חשף כריס מרטין שהזמרת ריהאנה תשתתף בשיר "Princess of China". ב-19 באוקטובר פרסם מגזין בילבורד האמריקאי ש-"Princess of China" יהיה הסינגל השלישי מתוך האלבום, בתגובה הודיעה הלהקה ששחרור השיר כסינגל כלל לא נקבע עם חברת התקליטים שלה. ב-20 בנובמבר הודיעה הלהקה שהסינגל הבא מתוך האלבום הוא "Charlie Brown" והוא ישוחרר באופן רשמי ב-10 בינואר 2012. השיר הושמע לראשונה כסינגל שיווקי מן האלבום בשווייץ, ולאחר מכן בגרמניה. בנוסף, הלהקה אישרה שוידאו קליפ לסינגל יופק במקביל לשחרורו כסינגל רשמי בכל שאר המדינות, ב-10 בינואר 2012. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גאי ברימן, ג'וני באקלנד, וויל צ'מפיון וכריס מרטין.  אתר האינטרנט הרשמי של Mylo Xyloto (באנגלית) מידע על האלבום Mylo Xyloto באתר MusicBrainz מידע על האלבום Mylo Xyloto באתר AllMusic האלבום Mylo Xyloto באתר Discogs האלבום Mylo Xyloto באתר ספוטיפיי האלבום Mylo Xyloto באתר דיזר האלבום Mylo Xyloto באתר אפל מיוזיק האלבום Mylo Xyloto באתר טיידל האלבום Mylo Xyloto באתר יוטיוב Mapes, Jillian (21 באוקטובר 2011). "Coldplay's 'Mylo Xyloto': Track-By-Track Review". Billboard. נבדק ב-3 בינואר 2017. {{cite journal}}: (עזרה) Ferguson, Wm. (14 בנובמבר 2011). "I Like the New Coldplay. Sue Me". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2015. נבדק ב-15 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Thompson, Derek (24 באוקטובר 2011). "Coldplay's 'Mylo Xyloto': A Hallmark of Feel-Good Pop Rock". The Atlantic. {{cite news}}: (עזרה) "NPR - Coldplay's 'Mylo Xyloto'". Npr.org. 12 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) Wood, Mikael (24 באוקטובר 2011). "Coldplay, 'Mylo Xyloto' (Capitol)". Spin. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) The 50 Best Pop Album Covers of the Past Five Years, Complex (באנגלית)
בן ציון הכהן רבין

הרב בן ציון הכהן רבין (ה'תרע"א, 1911 - ב' באדר ב' ה'תשנ"ה, 4 במרץ 1995) היה רבה של העדה הבוכרית בתל אביב. נולד בבוכרה, אביו הרב פנחס הכהן רבין, התחתן בישראל עם בת משפחת הרב יצחק ברוך, ראב"ד ירושלים, וחזר לבוכרה, שם היה לנשיא הקהילה שפעל רבות למען היהודים, ונרצח בשנת ה'תרפ"א על ידי הבולשביקים. סבו הוא הרב יצחק חיים הכהן רבין, רבה של בוכרה וגלילותיה ובנו ממלא מקומו של הרב פנחס הכהן רבין "הגדול". למד אצל דודו, הרב חזקיה הכהן רבין שסמך אותו לרבנות, בהמשך נשא לאשה את בת דודו. כשעלה דודו-רבו לישראל דרך ערי פרס בשנת ה'תרפ"ט, מילא הוא את מקומו, עד לשנת ה'תרצ"ג, אז יצא בעצמו בדרך זו לכיוון ישראל. בשנת ה'תרצ"ה (1935) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. למד אצל הרב שלמה יהודה ליב אליעזרוב ובישיבה בשכונת הבוכרים. הוסמך על ידי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב יצחק הלוי הרצוג והרב עובדיה הדאיה. בשנת תש"ה (1945) התמנה כרבו של בית הכנסת "צופיוף" שבשכונת הבוכרים, ובמקביל התמנה באותה שנה על ידי הרב עוזיאל כחבר בית הדין הספרדי בירושלים. עם קום המדינה התמנה לרבה של שכונת הבוכרים, יחד עם עמיתו ורבו הרב אריה חיימוב. כיהן כרבו של בית הכנסת הגדול של קהילת הבוכרים בירושלים "בבא תמא". למחייתו עבד כשוחט בתל אביב, ובשנת תשכ"א (1961) מונה לראש השוחטים בעיר. בשנת תשכ"ג (1983) עבר להתגורר בתל אביב, ושימש במשרתו עד פרישתו לגמלאות בשנת תשמ"ז (1987). בשנת תשכ"ו (1966) מונה לרבה הראשי של העדה הבוכרית בתל אביב. נפטר בשבת בב' באדר ב' תשנ"ה. בנו וממלא מקומו הרב פנחס הכהן רבין, שימש כאב"ד תל אביב (נפטר בנובמבר 2019). נכדו-הרב בן ציון, בנו של הרב פנחס הכהן רבין משמש כדיין בבית הדין הרבני פתח תקווה. בנו-נכדו מאיר רבין היה ממורשעי פרשת הולילנד. חתניו הם: הרב אליהו זירקיוף; הרב אברהם סלים, ראש ישיבת "מאור התורה" בירושלים; והרב יעקב עבאדי, ראש ישיבת "אמת ליעקב" בירושלים. הרב בן ציון הכהן רבין שליט"א, קול סיני, באתר hebrewbooks ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אני אתגבר

אני אתגבר (1970) הוא ספר מאת הסופרת הישראלית דבורה עומר, עם איורים מאת אלישבע לנדאו. הספר מתאר את ניסיון השתלבותה של גילה, ילדה בעלת שיתוק מוחין מלידתה, בחברת בני נוער רגילים. הספר כתוב בגוף ראשון, כמו ספרים נוספים של דבורה עומר. הספר מבוסס על סיפורה האמיתי של חוה לנדאו. . בשנת 2006 עובד הספר למחזה שהוצג בתיאטרון הנפש. הספר נבחר למצעד הספרים של שנת 2015 של כיתות ד-ו. בתחילת הסיפור מסופר על לידתה של גילה. לכאורה היא נולדה כילדה רגילה אך הוריה שמים לב לאי תזוזה, אפילו לא זחילה, אחרי חצי שנה מלידתה. מתברר שגילה סובלת משיתוק מוחין והיא לעולם לא תוכל להיות כמו כל שאר הילדים. גילה גדלה, אך לא נוהגת לצאת מהבית רוב הזמן. היא נראתה שונה, התנהגה שונה ודיברה שונה. הספר מתאר את הקשיים של גילה החל מהילדות - לא היו לה חברים, ילדים אמנם רצו לשחק איתה אבל האמהות נרתעו ממנה והרחיקו את ילדיהן ממנה. בגן הילדים - הגננת לא רצתה אותה. לאחר שאמא שלה התנדבה בגן, הסכימה הגננת להשאיר אותה שם וגם אז לא לזמן רב. בפסח, הגננת אמרה שחייבים להוציא אותה מהגן כי הורי הגן מוציאים את הילדים בגלל שהיא שם. בבית הספר- המורה לא הסכימה להכניס אותה לכיתה ולאחר התערבות המנהל גילה נשארה בכיתה. במשך הזמן המורה גילתה שגילה ילדה מיוחדת וחכמה והחלה לטפח אותה באופן אישי. המחנכת לימדה את הכיתה במשך 5 שנים רק כדי שגילה לא תחווה טראומה ממורה חדש. משפחתה של גילה תמכה בה באהבה רבה למרות הקשיים הפיזיים והכלכליים שנבעו מטיפול בילד נכה בעל צרכים מיוחדים. בהמשך מסופר על התמודדותה של גילה עם השוני שלה בתיכון, ביצירת קשרים עם אחרים - בנות ובנים. ככל נערה בגיל ההתבגרות גילה מתאהבת ומתאכזבת. גילה מתחילה ללמוד יחד עם יורם. לימים, הם הופכים לחברים ואז נפרדת גילה ממנו בטענה שנכותה מגבילה אותו. על מנת לעזור למשפחתה גילה מתחילה להעביר שעורים פרטיים לילדים ומגלה, שהיא- מנקודת המבט של הנכה יכולה לעזור לאחרים. בסוף הספר גילה מציינת שתתגבר על כל קשייה. כיום היא מלמדת בבית ספר מיוחד ותלמידיה מתקדמים ומאוד נקשרים אליה. גילה רק בת 22 ומתחילה ללמוד באוניברסיטה פסיכולוגיה. גיל גרינברג, "מה הסיכוי לפגוש את גיבורת הילדות שלך מתחת לבית?", באתר "mako", ‏17 באפריל 2011 הספר "אני אתגבר", באתר "סימניה" חן מלול, ספר הילדים הראשון שהעמיד במרכזו ילדה עם מוגבלות, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, יוני 2019 חוה לנדאו, שלומי חסקי, כושלות רגליי, כפר יונה: ליתם, 2005 העיבוד מצוי בארכיון דבורה עומר בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.