laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגדת הנשים הטובות

אגדת הנשים הטובות היא יצירתו של המשורר ג'פרי צ'וסר שנכתבה בשנים 1385–1386. בפרולוג מדווח כי המחבר ננזף בידי אל האהבה והמלכה המשרתת אותו, על כך שבשירתו הקודמת אודות טרוילוס וקרסידה תיאר דמות של אשה בוגדנית. צ'וסר נתבע, אם כן, לחבר יצירה חדשה ובה מוצגות הנשים הטובות. בחלק הראשון מסופר על קלאופטרה השביעית שבחרה לאבד את עצמה לדעת לאחר שגם מרקוס אנטוניוס אהובה עשה כן. בחלק השני מסופר על תיסבי ששמה קץ לחייה כשנתברר לה שפירמוס אהובה התאבד כשסבר בטעות כי נטרפה היא על ידי לביאה. בחלק השלישי מסופר על דידו, המלכה האגדית של קרתגו, שהתאבדה לנגד עיני בני עמה בשל אהבתה העזה לאיניאס שזנח אותה. בחלק הרביעי מסופר על היפסיפיליי, מלכת האי למנוס, ועל מדיאה, בתו של מלך קולכיס, שסייעו ליאסון הארגונאוטי למצוא את גיזת הזהב. בחלק החמישי מסופר על אונס לוקרציה, בת האצילים שנאנסה על ידי נסיך רומאי ואחר התאבדה. בחלק השישי מסופר על אריאדנה, בתו של מינוס מלך כרתים, שסייעה לתסאוס להיחלץ מן הלבירינת. בחלק השביעי מסופר על פילומלה, הנסיכה האתונאית שנאנסה על ידי בעלה של אחותה, וזה אף חתך את לשונה אחר המעשה. בחלק השמיני מסופר על פיליס, הנסיכה מתראקיה שנעזבה על ידי בעלה ותלתה את עצמה על עץ. בחלק התשיעי על היפרנסטרה, ששמרה אמונים לבעלה לעתיד והמרתה את פיו של אביה למענו. יש הסוברים כי "אגדת הנשים הטובות" לא הושלמה. צ'וסר עצמו רומז על כך בדברי החרטה שמופיעים בסיפורי קנטרברי ומדווח אודות עבודתו על "25 נשים". גם בדברי הפתיחה ליצירה הוא מזכיר כי כוונתו ל-19 נשים ובהן: אסתר המלכה, פנלופה - אשתו של אודיסאוס, מרקיה - אשתו של מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס, לוויניה – אשתו של איניאס, פוליסנה - אשתו של אכילס, לאודמיה – אשתו של פרוטסילוס. סיפורו של הנזיר – אחד מסיפורי קנטרברי שנכתב במבנה דומה. אגדת הנשים הטובות – ג'פרי צ'וסר
שמידט

שמידט (בכתיב לועזי: Schmidt) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא נפח. בגרמנית יש שמות משפחה נפוצים נוספים עם משמעות, כתיב וצליל דומים לשם זה: Schmidt, Schmid, Schmidl, Schmidtke, Smid ו-Smidt. בשפות נוספות ישנם שמות משפחה שמשמעותם זהה, וחלקם נפוצים מאוד. לדוגמה: באנגלית: Smith (סמית') – הוא שם משפחתם של כחצי מיליון בריטים וכ-3 מיליון אמריקאים, והוא שם המשפחה הנפוץ ביותר במדינות אלה; ביידיש שמידע ו-גולדשמידט; בערבית حداد (חדד); בלשון חז"ל נפחא. האם התכוונתם ל... אודות שמידט – סרט אמריקני משנת 2002 אוסקר שמידט – כדורסלן ברזילאי אנדראס שמידט – זמר בריטון גרמני אנני שמידט – משוררת וסופרת הולנדית ארהרד שמידט – מתמטיקאי גרמני, על שמו תהליך גרם שמידט ארהרד שמידט – אדמירל גרמני במלחמת העולם הראשונה אריך שמידט – ארכאולוג אמריקאי אריק שמידט – יושב-ראש ומנכ"ל חברת גוגל הלמוט שמידט – פוליטיקאי גרמני הנס שמידט-איסרשטדט – מנצח ומלחין גרמני יוזף שמידט – טנור וחזן יוזף שמידט – אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה משולשת מפולין מנחם שמי (שְמיט, שְמידט) - צייר ישראלי פולקר שמידט – שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומחזאי אוסטרי פיוטר שמיט (בתעתיק: שמידט) - מהפכן רוסי, היה קצין בצי הרוסי שהצטרף למהפכת 1905 והוצא להורג פנסיון שמידט – בעבר, ביתו של ראש ועד המושבה של המושבה הגרמנית בירושלים פרנץ שמידט – מלחין, פסנתרן ונגן צ'לו אוסטרי קנדל שמידט – זמר ושחקן אמריקאי גרהרד שמידט – כימאי וקריסטלוגרף גרמני-ישראלי אוטו שמידט – גאוגרף, מתמטיקאי ואסטרונום סובייטי ממוצא גרמני האי שמידט – אי בארכיפלג סברניה זמליה (רוסיה) הקרוי על שמו של אוטו שמידט שמיט שמיד
בג'אג' אוטו

בג'אג' אוטו (Bajaj Auto) היא חברה הודית גדולה לייצור כלי רכב. זו החברה הגדולה ביותר בהודו, והרביעית בגודלה בעולם לייצור כלי רכב דו ותלת-גלגליים. מרכז החברה נמצא בפונה, מהאראשטרה ומפעלים נוספים בוואלוג' (ליד אוראנגאבד), אקורדי וצ'קאן (ליד פונה). בג'אג' מייצרת ומייצאת קטנועים, אופנועים וכלי רכב תלת גלגליים ("ריקשות"). ברשימת "Forbes Global 2000" המדרגת את 2000 החברות המובילות בעולם, דורגה בג'אג' בשנת 2005 במקום ה-1946. בעשור האחרון השלימה החברה התפתחות מוצלחת מיצרן קטנועים בלבד ליצרן מגוון כלי רכב דו גלגליים, במיוחד לאחר הצגת מגוון אופנועים בשנים האחרונות. יו"ר החברה הוא רהול בג'אג', שהונו האישי נאמד ביותר מ-1.5 מיליארד דולר. דיווחים בעיתונות ההודית חוזים כי החברה תפוצל לשתיים תוך הפרדת עסקי הרכב מהקבוצה הפיננסית. החברה נוסדה ב-29 בנובמבר 1945 בשם "Bachraj Trading Corporation Private Limited" שעסקה במכירת כלי רכב דו ותלת גלגליים שיובאו להודו. בשנת 1959 ניתן לה רישיון מממשלת הודו לייצר כלי רכב אלו מקומית, והיא הפכה לחברה ציבורית ב-1960. עשר שנים לאחר מכן יצא כלי הרכב ה-100,000 משערי מפעליה. בשנת 1977 כבר מכרה החברה 100,000 כלי רכב בשנה אחת. ב-1985 נפתח המפעל בוואלוג', ושנה לאחר מכן יצרה ומכרה החברה חצי מיליון כלי רכב בשנה אחת. בשנת 1995 הגיעו המכירות למיליון כלי רכב בשנה, והרכב ה-10 מיליון יצא משערי מפעליה. בחודש נובמבר 2007 רכש הקונצרן נתח של 14.5 אחוזים מיצרנית האופנועים האוסטרית-KTM Sportmotocycles AG ושתי החברות חתמו על חוזה לשיתוף פעולה במסגרתו KTM תספק את הידע לייצור אופנועי 125 ו-250 סמ"ק מקוררי אוויר ובג'אג' תבצע את ההפצה והחדירה לשוק ההודי ולשווקים אסיאתיים נוספים. בדצמבר 2007 רכשה בג'אג' מניות KTM נוספות והרחיבה את השליטה ליותר מ-20 אחוזים. 1971 – רכב משא תלת גלגלי קטן 1972 – בג'אג' צ'יטאק. קטנוע ותיק ומצליח ביותר המבוסס על הוספה האיטלקית. 1976 – בג'אג' סופר 1977 – אוטו-ריקשה עם מנוע אחורי 1981 – בג'אג' M-50 1986 – בג'אג' M-80, קוואסאקי בג'אג' KB100 1990 – בג'אג' סאני 1991 – קוואסאקי בג'אג' 4S צ'מפיון 1994 – בג'אג' קלאסיק 1995 – בג'אג' סופר אקסל 1997 – קוואסאקי בג'אג' בוקסר, אוטו-ריקשה בעלת מנוע דיזל אחורי 1998 – קוואסאקי בג'אג' קליבר, לג'נד, קטנוע הארבע פעימות הראשון בהודו, בג'אג' ספיריט 2000 – בג'אג' ספייר 2001 – אלימינייטור, פולסאר 2003 – קליבר115, בג'אג' ווינד 125, בג'אג' פולסאר 2004 – בג'אג' CT 100, בג'אג' צ'יטאק חדש עם מנוע 4 פעימות ותיבת הילוכים חדישה, בג'אג' דיסקבר DTS-i‏ 2005 – בג'אג' וייב, בג'אג' אוונג'ר, בג'אג' דיסקבר 2006 – בג'אג' פלטינה 2007 – בג'אג' פולסר-200 (מקורר שמן), בג'אג' קריסטל,בג'אג' פולסר 220 DTS-Fi (הזרקת דלק) 2013 – בג'אג' קיוט – מכונית מיני, מנוע 1 צילינדרים מדיה וקבצים בנושא בג'אג' אוטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בג'אג' אוטו (באנגלית) בג'אג' אוטו, ברשת החברתית פייסבוק בג'אג' אוטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בג'אג' אוטו, ברשת החברתית אינסטגרם בג'אג' אוטו, סרטונים בערוץ היוטיוב
החוף

החוף (באנגלית: The Beach) הוא סרט מותחן ודרמה שיצא לאקרנים ב-2 בפברואר 2000 בארצות הברית ובבריטניה. הסרט, שבוים על ידי דני בויל, מבוסס על ספר מצליח באותו שם שנכתב על ידי אלכס גרלנד בשנת 1996. במדינות שונות הצפייה בסרט הוגבלה לגיל 16 ומעלה מאחר שנכללו בתוכו קטעים רבים בהם נראים אנשים תחת השפעת סמים. לאונרדו דיקפריו - ריצ'רד טילדה סווינטון - סל וירג'יני לידויין - פרנסואז גיום קאנה - אתין רוברט קרלייל - דאפי פטרסון ג'וזף - קיטי ריצ'רד, נער אמריקני, השואף להרפתקאות, יוצא למסע לעבר תאילנד. בבית מלון זול הוא מכיר אדם מוזר בשם דאפי, המכור לסמים. דאפי מוסר לריצ'רד מפה של אי מסתורי, היכן שצמח הגראס גדל בשפע. כמו כן, הוא מציין גם שבאותו האי מתגוררת קומונה של אנשים צעירים. ריצ'רד, יחד עם פרנסואז ואטיין, בני זוג ממוצא צרפתי שהוא מכיר בדרך, מחליט להגיע בכל מחיר לאי המסתורי שתואר על ידי דאפי כ"גן עדן עלי האדמות". לאחר מסע מפרך, הם מגיעים ונקלטים אצל בני השבט המתגוררים שם. אך עד מהרה, תשוקתו של ריצ'רד לפרנסואז גוברת עליו והעניינים מסתבכים בגלל טעות שעשה ריצ'רד לפני יציאתם לדרך. המקום בו צולם רוב הסרט הוא האי קו פי פי שבתאילנד, אומנם בספרו של אלכס גרלנד, עליו גם מבוסס הסרט, הכוונה הייתה לאי קו טאו. עם יציאת הסרט, יצא גם פסקול עם שירים שנכתבו במיוחד בשביל הסרט על ידי אמנים שונים כמו הלהקה Underworld, הזמר מובי, בלר, הלהקה הבריטית ניו אורדר ואחרים. רשימת השירים: Snakeblood - לפטפילד Pure Shores - אול סיינטס Porcelain - מובי Voices - Dario G Ball 8 - Underworld Spinning Away - שוגר ריי Return of Django - Asian Dub Foundation On Your Own - בלר יה קה יה קה - הארדפלור ומורי קאנטה Woozy - פיית'לס Richard, It's Business As Usual - בארי אדמסון Brutal - ניו אורדר UNKLE - Lonely Soul יחד עם ריצ'רד אשקרופט Beached - אורביטל מדיה וקבצים בנושא החוף בוויקישיתוף "החוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החוף", באתר נטפליקס "החוף", באתר AllMovie (באנגלית) "החוף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החוף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "החוף", באתר Metacritic (באנגלית) "החוף", באתר אידיבי "החוף", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "החוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
Five Leaves Left

Five Leaves Left הוא אלבומו הראשון של המוזיקאי הבריטי ניק דרייק, שיצא לאור ב-1969. בדומה ל-Bryter Layter ובשונה מ-Pink Moon האלבום לא נוגן רק על ידי דרייק, אלא גם על ידי ההרכב הפולק רוק הבריטי Fairport Convention. Five Leaves Left דורג במקום ה-85 מבין מאה האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים על ידי ערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית, וגם ב-2003, האלבום דורג במקום ה-283 במגזין הרולינג סטון מבין 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. לפי סברה אחת, לקוח השם מספרו של או. הנרי "העלה האחרון", אשר עוסק בבחורה בשם ג'ונסי, שחולה בדלקת ריאות קטלנית, ומאמינה שכאשר כל העלים ינשרו מהעץ שמול חלונה בבית החולים, היא תמות. לאחר שנותרו חמישה עלים על העץ היא אומרת כי "בעוד חמישה ימים לא אהיה כאן". לפי סברה אחרת, שמו של האלבום נלקח מכתובת שמופיעה על נייר לגלגול סיגריות, המציינת כי נשארו רק עוד חמישה ניירות לגלגול. Time Has Told Me ‏ (4:27) River Man ‏ (4:21) Three Hours ‏ (6:16) Way to Blue ‏ (3:11) Day Is Done ‏ (2:29) Cello Song ‏ (4:49) The Thoughts of Mary Jane ‏ (3:22) Man in a Shed ‏ (3:55) Fruit Tree ‏ (4:50) Saturday Sun ‏ (4:03) ניק דרייק - שירה, גיטרה אקוסטית (בכל הקטעים) ופסנתר (בקטע מס' 10). פול האריס - פסנתר (בקטעים מס' 1 ו-8). ריצ'רד תומפסון - גיטרה חשמלית (בקטע מס' 1). דני תומפסון - בס (בקטעים מס' 1, 3, 6, 8 ו-10). הארי רובינסון - תזמור כינורות (בקטע מס' 2). רוקי דזידזורנו - קונגה (בקטע מס' 3 ו-6). רוברט קירבי - תזמור כינורות (בקטעים מס' 4, 5, 7, 8 ו-9). קליר לות'ר - צ'לו (בקטע מס' 6). טריסטם פריי - תופים וויברפון (בקטע מס' 10). מידע על האלבום Five Leaves Left באתר MusicBrainz מידע על האלבום Five Leaves Left באתר AllMusic האלבום Five Leaves Left באתר Discogs האלבום Five Leaves Left באתר ספוטיפיי גידי אהרונוביץ', הדרך אל העצב, באתר "האייל הקורא", 15 ביולי 2004
משחק מרובה משתתפים

משחק מרובה משתתפים (באנגלית: Multiplayer) הוא משחק וידאו בו משתתפים מספר שחקנים בו זמנית. היות שבמרבית המשחקים תנאי זה מתקיים, נהוג לציין משחק כמרובה משתתפים בהקשר של משחקים שעוצבו במקור לשחקן יחיד, כגון משחקי וידאו. משחקי וידאו החלו כמשחקים טקסטואליים לשחקן בודד, טרם פיתוח והפצה של טכנולוגיות רשת, ועד היום משוחקים בעיקר על ידי שחקן בודד מול הווידאו. החל בפריצתה המסחרית של טכנולוגיית ה-www כחלק מהאינטרנט (לערך 1994) החל פיתוח ושיווק של משחקי וידאו עם פן ריבוי משתתפים, שאפשרו למספר שחקנים ידוע מראש (לרוב 2–7) לשחק יחדיו על גבי שרת משחק. מאוחר יותר, עם פיתוח טכנולוגיית גלישה מהירה בפס-רחב (DSL, ISDN וכדומה) פותחו משחקי רשת המוניים, ללא הגבלה קשה על מספר השחקנים המקסימלי מלבד מגבלות השרת, שהועלו מדי מספר שנים. על אף שרבים מהמשחקים מערבים עבודת-צוות פשוטה ולא עוסקים בתחרות בין שחקנים, רוב המשחקים מרובי המשתתפים כיום משתייכים באופן כזה או אחר לסוגת / מצב המשחק שחקן מול שחקן (במקור מאנגלית: PvP). משחקי וידאו מרובי משתתפים מתחלקים למספר קטגוריות: משחקים לחבורת שחקנים - משחק וידאו בו מספר שחקנים משחקים כנגד יריב משותף או למען מטרה משותפת (קואופרטיבי), או אחד נגד השאר (לא-קואופרטיבי). משחקים מבוססי צוות - משחק בו מספר צוותים, המונים כל אחד מספר שחקנים ידוע מראש ומוגבל, משחקים קבוצה כנגד קבוצה. משחקים אלו יכולים לדמות מצבים מלחמתיים שונים, אך גם ספורט ושימושים דומים. משחקים המוניים - משחק בו מספר גדול מאוד של שחקנים (מאות ואף אלפים בו זמנית) משחקים יחדיו, ויכול להכיל אלמנטים משתי הקטגוריות הקודמות. קיים מגוון רחב של משחקי וידאו מרובי משתתפים, רובם כוללים את פן ריבוי המשתתפים בנוסף למערכה לשחקן-יחיד, אך חלק לא מבוטל מובנה מראש לריבוי משתתפים בלבד. משחקי פעולה זוכים בעיקר למשחקי חבורה ומשחקי צוותים (רובם באוריינטציה קרבית, של חיילים או כיתות מול יריבים), אך ישנם גם משחקי פעולה המוניים בודדים. משחקי תפקידים זוכים לריבוי משתתפים מקטגוריית משחקי התפקידים ההמוניים (הקרויים MMORPG - Massive Multyplayer Online Role Playing Games), כמו גם משחקי חבורה, שמאפשרים ייבוא של חוויית המשחקיות המוכרת ממשחקים בנייר ועט. משחקי אסטרטגיה זוכים לריבוי תפקידים שבמסגרתו כל משתתף מנהל צבא ומתמודד כנגד האחרים על אותה זירה. מדיה וקבצים בנושא משחק מרובה משתתפים בוויקישיתוף
קלייסט

האם התכוונתם ל... היינריך פון קלייסט – סופר, מחזאי ומשורר פרוסי בן המאה ה-19. אוואלד כריסטיאן פון קלייסט (אנ') – משורר גרמני בן המאה ה-18. אוואלד פון קלייסט – פילדמרשל גרמני במלחמת העולם השנייה הידוע בפיקודו על גייסות שריון. אוולד היינריך פון קלייסט-שמנצין – לויטננט בוורמאכט שהיה מהפעילים בקשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר קופיק קלייסט – הוא פוליטיקאי גרינלנדי שכיהן כראש ממשלת גרינלנד הרביעי בין 2009 ל-2013.
נבחרת מונטנגרו בכדורגל

נבחרת מונטנגרו בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מונטנגרו. נבחרת זו, אשר הייתה חלק מנבחרת סרביה ומונטנגרו, הוקמה לאחר הכרזתה של מונטנגרו על היפרדותה מסרביה. נבחרת מונטנגרו קיימה את משחקה הבינלאומי הרשמי הראשון ב-24 במרץ 2007 נגד נבחרת הונגריה. במשחק ניצחה מונטנגרו 2:1. הטורניר הבינלאומי הראשון שבו השתתפה הנבחרת היה מוקדמות מונדיאל 2010. נבחרת סרביה לעומת זאת, השתתפה במוקדמות יורו 2008 מאחר שירשה את מקומה של נבחרת סרביה ומונטנגרו. הדירוג הנוכחי של נבחרת מונטנגרו ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-74 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,332.68 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 16 נמדד לראשונה ביוני 2011, והדירוג הנמוך ביותר 199 נמדד לראשונה ביוני 2007. 1930 עד 1990 - לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה. 1994 עד 2006 - לא נרשמה. הייתה חלק מסרביה ומונטנגרו 2010 עד 2022 - לא העפילה 1960 עד 1992 - לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה. 1996 עד 2004 - לא נרשמה. הייתה חלק מסרביה ומונטנגרו. 2008 - לא נרשמה מאחר שלא הייתה חברה באופ"א לפני תחילת המוקדמות. סרביה אשר ירשה את מקומה של סרביה ומונטנגרו השתתפה במוקדמות. 2012 עד 2024 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה להלן סגל הנבחרת לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות בוסניה וישראל ביוני 2021. הנתונים מעודכנים נכון ל-5 ביוני 2021 לאחר המשחק נגד נבחרת ישראל. מירקו ווצ'יניץ' סטיבן יובטיץ' מירקו ווקצ'ביץ' סטפן סאביץ' נכון ל-25 במרץ 2024. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת מונטנגרו בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת מונטנגרו בכדורגל התאחדות הכדורגל של מונטנגרו נבחרת מונטנגרו באתר אופ"א דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מיוני 2007 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
מוזיאון בודה

מוזיאון בּוֹדֶה (בגרמנית: Bodemuseum) הוא אחד המוזיאונים המצויים באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. למבנה המוזיאון חשיבות ארכיטקטונית והיסטורית, ולמוצגיו חשיבות תרבותית רבה. מסיבות אלה הוא הוכרז (יחד עם מבנים נוספים באי) כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. סגנוננו של המוזיאון השפיע ככל הנראה על הסגנון שקנצלר גרמניה והפיהרר אדולף היטלר תכנן למוזיאון האישי שלו, מוזיאון הפיהרר. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארנסט פון אינה (Ihne) ונבנה בשנת 1904 עבור "מוזיאון הקייזר פרידריך" (בגרמנית: Kaiser-Friedrich-Museum), שנקרא על שמו של הקיסר הגרמני פרידריך השלישי. בשנת 1956 שונה שם המוזיאון וכיום הוא נקרא על שם האוצר הראשון שלו, וילהלם פון בודה. צורתו של מבנה המוזיאון ייחודית בשל התאמתו לצורת אי המוזיאונים. בשנת 1997 נסגר המבנה לצורך שיפוצו, וב-18 באוקטובר 2006 נפתח מחדש. כיום מוצגים שם אוסף של פסלים (פסלים דתיים של הנצרות האורתודוקסית ובעיקר פסלים קופטיים ממצרים, פסלים מימי הביניים, אמנות גותית ואמנות מראשית הרנסאנס), אמנות ביזנטית וכן מטבעות ומדליות. בחלק מחדרי המוזיאון מוצג ה-Münzkabinett ("ארון המטבעות") - אוסף של מטבעות שהוצג בעבר במוזיאון פרגמון הסמוך, הכולל מטבעות מאז ראשית ההטבעה - מטבעות מהמאה השביעית לפנה"ס מאנטליה ועד מטבעות מודרניים. חזית המוזיאון, 2007 אולם הכניסה חדר המדרגות המפואר אחד מארבעה פסלי פוטו כאלגוריה לארבעת המזגים מאת יוהאן גוטפריד קנפלר בתחתית חדר המדרגות פסלי ונוס ומרקוריוס מאת ז'אן-בטיסט פיגאל לפני המדרגות רקדנית - פסלו של אנטוניו קנובה משנת 1809–1812 מזרקה בצורת סטיר - פסלו של ג'ובאני לורנצו ברניני אדם וחוה, מעשה ידי הפסל לאונרד קרן משנת 1645 פסל אנטישמי המציג את הכנסייה המחזיקה צלב דורכת על אדם בעל מאפיינים שיוחסו על ידי אנטישמיים ליהודים מריאטה סטרוצי מיוחס לדזידריו דה סטיניאנו מדיה וקבצים בנושא מוזיאון בודה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון בודה (בגרמנית) מוזיאון בודה, ברשת החברתית פייסבוק אוסף הפסלים והמוזיאונים לאמנות ביזנטית אוסף המטבעות
ג'בשית

ג'בשית (בערבית: جبشيت, בכתיב לטיני: Jebchit או Jibchit) היא עיירה שיעית בדרום לבנון, בנפת א-נבטיה שבמחוז א-נבטיה, כשבעה קילומטרים מהכפר א-נבטיה עצמו, בגובה 500 מטר מעל פני הים. שטחה כ-6,000 דונם, ומתגוררים בה כ-25 אלף איש.[דרוש מקור] כלכלת העיר מתבססת על חקלאות, בעיקר של עצי שקד וזית, עצי נוי וטבק. ג'בשית מוכרת כאחד ממעוזי חזבאללה, וכמה פעילים בולטים בארגון הגיעו ממנה; המפורסם שבהם הוא השייח' עבד אל-כרים עובייד. אתר האינטרנט הרשמי של ג'בשית (הקישור אינו פעיל, 31 באוקטובר 2020) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לימונדה

לימונדה היא משקה העשוי מרכז לימונים או מיץ לימון, מים ותוספת סוכר. המשקה מוגש קר, לעיתים בתוספת קוביות קרח. בדרך כלל, החברות שמוכרות לימונדה מוסיפות חומרים משמרים וצבעי מאכל. לימונדה עם עלי נענע זכתה לכינוי לימונענע. כינוי זה נולד כאשר פוגל-לוין, חברה לפרסום על דפנות אוטובוסים, החליטה לעורר עניין בשירותיה בקמפיין למוצר שלא היה קיים. הקמפיין זכה להצלחה ועורר דרישה למוצר, דבר שהוביל מספר חברות משקאות לאמץ את המשקה ולייצרו. באוסטרליה, בניו זילנד ובשווייץ מוכר משקה הספרייט כלימונדה. לימונדה מוזכרת בציטוט מפורסם מפי דייל קרנגי: "אם החיים מחלקים לך לימונים - הכן מהם לימונדה", שמשמעותו - גורל האדם בידיו וביכולתו לשפר את נסיבות החיים. בטבלה להלן מוצגים ערכים תזונתיים של לימונדה. כל הכמויות הן ב-100 גרם של משקה. הבדרן וכוכב הילדים יובל שם טוב (יובל המבולבל) כתב והלחין שיר בשם "לימונדה". מתכון להכנת לימונדה יעל גרטי, לימונדה: המרעננת הרשמית של הקיץ, באתר ynet, 29 ביולי 2010 לילך סיגן, לימונענע וירטואלית, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2001 הנתונים מתוך האתר של מחלקת החקלאות של ארצות הברית ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנזר איינזידלן

מנזר איינזידלן (בגרמנית: Kloster Einsiedeln) הוא מנזר של מסדר הבנדיקטינים בעיירה איינזידלן בקנטון שוויץ שבשווייץ. הוא הוקם בשנת 948 בעקבות נס שקרה לכאורה במקום וזכה לאשרור סופי של הכס הקדוש בשנת 1793. המנזר איינזידלן היה המוקד הראשון למאבק האיכרים בנושיהם בשווייץ. מקורו של המרד היה בדרישת המנזר לתשלום מיסים שלא עמד ביחס לתמורה שהשיגו בעבודה החקלאית. השטחים המעובדים המצומצמים בעמקים השווייצרים, יחד עם העונה החקלאית הקצרה בהרים, הביאה לכך שהיבולים החקלאיים יהיו דלים, עובדה אשר הביאה במשך השנים את תושבי שווייץ להזנחת העיסוק החקלאי. סירוב האיכרים לשלם מיסים למנזר איינזידלן הייתה המרידה הראשונה שהצליחה. בעקבותיה באו סדרה של מרידות נוספות נגד האצילים, עד שקמה ההתארגנות של הקנטונים להקמת שווייץ העצמאית. ב-1 באוגוסט 1291, ייסד קנטון שוויץ את האיחוד השווייצרי יחד עם הקנטונים אורי ואונטרוולדן. אחד משירי הילדים בשווייץ מבטא את רוח התקופה: "אל תפחדו מהאבירים, האל איתנו, מפני שעל ההרים יש אבנים ואותם נוכל לזרוק עליהם ואז הם יטבעו בנהרות". בשנת 1274 המנזר איינזידלן, יחד עם התחום הכפרי הרחב שהיה בבעלותו, היה לאזור בעל אוטונומיה שיפוטית בשליטת רודולף הראשון (1218-1201) מלך גרמניה. רודולף הראשון רכש שליטה על אזורים נוספים בשווייץ. עצמאותו היחסית של המנזר נשמרה עד המהפכה הצרפתית בשנת 1789. המנזר תרם רבות למסדר הבנדיקטינים בעקבות הכתיבה, הציור והמוזיקה שהתפתחו בו. בשנת 2004 היו במנזר 90 נזירים, 40 תלמידים. בצמוד לו מוסדות חינוך ל-260 תלמידים. מנזר איינזידלן מהווה אתר תיירות משלוש סיבות: עלייה לרגל, ארמון מרשים וברכת הסוסים. במקום הראשון עלייה לרגל. מונים אותו בנשימה אחת עם "לורד" בצרפת. המנזר מהווה אחד הדוגמאות הגדולות והנאות של אדריכלות הבארוק והרוקוקו השווייצרית. המנזר נבנה בשנים 1719-1735 על ידי האדריכל קספר מוסברוגר (Kaspar Moosbrugger). אורוות הסוסים של המנזר מהוות מוקד לפסטיבל שנתי. במהלכו מתרכזים כ-200 פרשים ונערכת ברכה מיוחדת לסוסים. מניחים כי זהו המנזר האחרון בעולם שבו עוסקים בגידול סוסים. מדיה וקבצים בנושא מנזר איינזידלן בוויקישיתוף מנזר איינזידלן, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) מעובד מתוך הרצאתו של פרופ' מיכאל הרסגור בגלי צה"ל על ההיסטוריה של שווייץ - יולי 2007 כולל אדמות שהיום מחוץ לתחום קנטון שוויץ
טרנספראז

טרנספראז (באנגלית: Transferase) הוא שם כולל לקבוצה של אנזימים המזרזים תגובות שבמהלכן עוברת קבוצה פונקציונלית ממולקולה אחת למולקולה אחרת. הטרנספראזות מהווים אחת משש הקבוצות שאליהן ממוינים כל האנזימים. קבוצת הטרנספראזות היא קבוצה מספר 2, ואנזימים המשתייכים אליה מסומנים EC 2.X.X.X. קיימות תשע תת-קבוצות בקבוצת הטרנספראזות, לפי הקבוצה הפונקציונלית המועברת: EC 2.1: העברה של קבוצות בעלות אטום פחמן בודד (מתיל (CH3) וקרבוקסיל (COOH), למשל). EC 2.2: העברה של קבוצות אלדהיד (CHO) או קרבוניל (C=O). EC 2.3: העברה של קבוצות אציל (R-C=O). EC 2.4: העברה של חד-סוכרים. EC 2.5: העברה של קבוצות אריל או אלקיל (חוץ ממתיל). EC 2.6: העברה של קבוצות המכילות חנקן. EC 2.7: העברה של קבוצות המכילות זרחן. EC 2.8: העברה של קבוצות המכילות גופרית. EC 2.9: העברה של קבוצות המכילות סלניום. שמותיהם הרשמיים של אנזימי הטרנספראז בנויים כך: תוֹרם קבוצה-טרנספראז. האנזים טירוזין אמינוטרנספראז, למשל, מעביר קבוצת אמין מחומצת האמינו טירוזין למולקולה אחרת (4-הידרוקסיפנילפירובט). הקבוצה הידועה ביותר בקרב הטרנספראזות היא EC 2.7, הכוללת את כל הקינאזות והפולימראזות. קינאז הוא אנזים המעביר קבוצת זרחה בין מולקולות (בעיקר בין חלבונים); אלפי תהליכים בתא—בעיקר תהליכי בקרה ואיתות—תלויים בקינאזות. פולימראז הוא אנזים המצרף נוקלאוטידים האחד לשני ובונה חומצות גרעין. DNA פולימראז הוא האנזים האחראי לשכפול ה-DNA. ‏ RNA פולימראז אחראי לתהליך השעתוק. תת-קבוצה EC 2.3.1 כוללת את כל האצטילטרנספראזות, אנזימים המעבירים קבוצת אצטיל (CH3C=O). היסטון אצטילטרנספראז מעביר קבוצת אצטיל להיסטונים, החלבונים הבונים יחד עם ה-DNA את הכרומטין בתאים איקריוטיים. לאצטילציה של היסטונים תפקיד מכריע בבקרה על שעתוק גנים. האנזים אצטילכולין טרנספראז מעביר קבוצת אצטיל מקואנזים A לכולין, לקבלת המוליך העצבי אצטילכולין, החיוני במערכת העצבים של בעלי חיים. האנזים כלורמפניקול אצטילטרנספראז מיוצר במספר חיידקים ומקנה להם עמידות בפני התרופה האנטיביוטית כלורמפניקול; האנטיביוטיקה מנוטרלת באמצעות אצטילציה. לקבוצה EC 2.4 שייכים גם האנזימים A-טרנספראז ו B-טרנספראז שהם בבסיס החלוקה לקבוצות דם. שניהם שייכים לתת הקבוצה גליקוזיל-טרנספראז המעבירה מולקולת סוכר לאנטיגן-H, וכך יוצרת את אנטיגן A או אנטיגן B. הגן המקודד לאנזים מצוי בבני אדם על כרומוזום 9, ושוני ב-4 חומצות אמיניות בלבד באללים שלו קובע איזה משני האנזימים ייווצר. מדיה וקבצים בנושא טרנספראז בוויקישיתוף טרנספראז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לימונענע

לימונענע היא סוג של לימונדה עשויה ממיץ לימון טרי ועלי נענע. המשקה פופולרי בישראל, וגם בירדן, לבנון, מצרים וסוריה. השם לימונענע הוא הלחם של המילים לימון ונענע. השם נולד במסע פרסום של חברת פוגל-לוין על ידי הרעיונאי (קופירייטר) רוני שניידר. מסע הפרסום נועד לקדם את מכירות שלטי האוטובוסים של חברת גלגלי זהב ומטרת הפרסום הייתה ליצור מהומה סביב משקה שאז היה פיקטיבי על מנת להוכיח את יעילותו של פרסום המבוסס על שלטי אוטובוסים בלבד. הפרסום כלל מודעות בנוסח "גם רבינוביץ' וגם אוחנה שותים לימונענע", ורק לאחר שבועיים התבררה מטרתו האמיתית של הקמפיין. בעקבות העניין שנוצר במשקה הוא החל להיות מוגש במסעדות ונכנס ליצור מסחרי. ייתכן שהמשקה עצמו היה קיים קודם לכן, ומקורו מהמזרח התיכון, מסוריה או מטורקיה. הלימונענע מזוהה כמשקה ישראלי בפרט ומזרח התיכוני בכלל, וכמשקה מרענן במזג אוויר חם. מחוץ למזרח התיכון היא מוגשת בסניפי ארומה אספרסו בר בארצות הברית, קנדה, ובבתי קפה ישראלים בפולין. המתכון הבסיסי כולל מים, הרבה מיץ לימון ונענע הנותנים למשקה טעם וצבע חזקים, וסוכר. אופן ההכנה המסורתי מעדיף מיץ לימון טרי על רכז, וכולל ריסוק הנענע בממחה והגשה עם קרח. אפשר להכין לימונענע גם כברד, וכשייק. כמו כן יש משקה יוגורט בטעם לימונענע. Not your average lemonade, אתר זומפה (אנגלית) לילך סיגן, לימונענע וירטואלית, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2001 ורד שרון-ריבלין ורד שרון-ריבלין, ‏מה בולט ושורץ בגוש דן?, באתר גלובס, 14 באוקטובר 1997 Limonana: Sparkling Summer Mint Lemonade, אתר ifood.tv (אנגלית) (הקישור אינו פעיל, 5 במאי 2024) Ice limonana â€” mint lemonade, the drink of the Israeli summer, מתוך בלוג קפה ליז (אנגלית) The Frozen Seat, מגזין Expeditions טרה משיקה משקאות יוגורט פרי עם תוספים בריאותיים, באתר ynet, 18 ביוני 2002
סיביו

סיביו (ברומנית: Sibiu, בגרמנית: Hermannstadt; בהונגרית: Nagyszeben; ביידיש: סעבען או הערמאנשטאט) היא עיר ברומניה, בעלת אוכלוסייה של כ-155,000 איש. היא אחת מהערים החשובות בטרנסילבניה, ובירת מחוז סיביו. מקור שמה של העיר הגיע בעקבות שמו הלטיני של הנהר החוצה את העיר הנקרא צ'יבין. סיביו נוסדה בימי הביניים על ידי סקסונים טרנסילבנים, ומאוחר יותר הוקפה בחומה חזקה. היא ידועה בזכות הנקניק שיוצר בה (נקניק סיביו). עם האתרים החשובים בעיר נמנה המוזיאון הלאומי ברוקנטל, הכולל שישה מוזיאונים באתרים שונים בעיר, כל אחד בתחום אחר (מוזיאון אמנות, ספריית ברוקנטל, מוזיאון להיסטוריה, מוזיאון לפרמקולוגיה, מוזיאון להיסטוריית הטבע ומוזיאון לכלי נשק וציד). מוזיאון ברוקנטל נפתח לקהל עוד בשנת 1817, והוא הראשון מסוגו ברומניה. בכל שנה נערך בסיביו פסטיבל ג'אז בינלאומי. בין השאר התארחו בו גם אמנים ישראליים כמו J.Viewz והדרה לוין ארדי. משנת 2004 ואילך, מארחת העיר ברציפות את מרוץ הראלי-אנדורו המפרך לאופנועי שטח, ה-"RedBull Romaniacs", כשמסלולי כל ארבעת ימי התחרות מתחילים ומסתיימים בשולי העיר. העיר נבחרה לבירת התרבות של אירופה לשנת 2007, ביחד עם לוקסמבורג. קבוצת הכדורגל ווינטה סיביו, משחקת בליגת העל הרומנית. קבוצת הכדורסל אטלסיב סיביו, משחקת בליגת העל הרומנית. הולנד דוונטר, אוברייסל, הולנד אוסטריה קלגנפורט, קרינתיה, אוסטריה ברזיל באורו, סאו פאולו, ברזיל (מ־1995) אתר האינטרנט הרשמי של סיביו סיביו (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית אמיר סולומון, סיביו: חוויה רומנית חדשה במחירים זולים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2018 סיביו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)