laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סעדיה בהט

סעדיה בהט (בוקשיצקי; נולד ב-27 ביולי 1928) הוא מהנדס ואמן ישראלי. בהט נולד בשנת 1928 באליטוס שבליטא. הוא שרד את השואה (גטו וילנה, מחנות אסטוניה, מחנה הריכוז שטוטהוף, צעדת המוות מערבה), ובתחילת שנת 1946 עלה דרך צרפת לארץ ישראל ונקלט על ידי עליית הנוער במשק הפועלות בפתח תקווה. בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח. תחילה שירת בהכשרת "גזר", ולאחר מכן שויך לגדוד החמישי בחטיבת הראל ולחם במסגרת פלוגה א' ופלוגה ג'. השתתף בליווי שיירות, מבצע נחשון וכיבוש שועפאט ושייח ג'ראח. הוא נפצע במהלך הקרב בבית נשאשיבי. לאחר מכן הוכשר כמפקד, והצטרף לפלוגה ג' כסמל מחלקה. בתפקיד זה הוא נותר עד תום הלחימה ועסק בקליטה ואימון אנשי גח"ל ופיקוד עליהם בלחימה, כולל במבצע חורב ובקרבות נוספים בחזית הדרום. לאחר המלחמה שוחרר בהט והיה בין מייסדי קבוצת "עמלים" בתל גזר, שממנה יצא ללימודי הנדסה בטכניון. לאחר לימודיו (1952–1956) התקבל לעבודה ברפא"ל. עבודתו נמשכה עד פרישתו לגמלאות, בשנת 1993. במהלך 37 השנים היה בהט איש מחקר ופיתוח, ראש יחידה לפרויקטים ביטחוניים ומהנדס מחקר ראשי של לוחמת יבשה. בשנים 1973–1975 למד לימודי הנדסה מתקדמים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) שבארצות הברית. על עבודתו ברפא"ל הוא זכה בשני פרסי רפא"ל ובפרס ביטחון ישראל. לאורך שנות חייו עסק באמנות, החל בגילוף בעץ במחנות הריכוז בשואה ודרך סדנאות וחוגים ברישום, בציור ובפיסול במהלך שנותיו בישראל. בשלוש תקופות שונות שהה בהט בשבתון בארצות הברית, כחוקר אורח באוניברסיטת סטנפורד, ובמהלך תקופות אלו הוא גם השתלם בלימודי אמנות. בשנת 1967 הוצגה בעיר מגוריו קריית ביאליק תערוכת יחיד הראשונה מעבודותיו. בתחום הפיסול הוא עוסק בחומרים שונים, בהם אבן, עץ ומתכת. בשנת 1989 התקבל בהט לאגודת הציירים והפסלים בישראל. בשנת 1993, עם פרישתו מרפא"ל, החל לעסוק באמנות באופן נרחב. 26 תערוכות יחיד נוספות של עבודותיו הוצגו במקומות שונים בישראל ומחוצה לה. הוא השתתף בתערוכות קבוצתיות רבות בארץ, בארצות הברית, ביפן, בצרפת, באיטליה ובאוסטריה. 19 פסלי החוצות שלו נמצאים, בין היתר, באוניברסיטת סטנפורד, בלימסול שבקפריסין, במכוני רפא"ל וביישובים ברחבי הארץ. כמו כן הוא זכה פעמיים בפרס הרמן שטרוק מטעם עיריית חיפה (1996, 2009), בציון לשבח על הצעתו לתחרות בינלאומית לאנדרטה "ירושלים דליטא" (1990), במקום שלישי בסימפוזיון הבינלאומי לפיסול שהתקיים במעלות-תרשיחא (1999) וכן בפרס על מפעל חיים בפררה, איטליה. בשנת 1955 נישא בהט ליהודית (לבית מיכלין), ולהם שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא סעדיה בהט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סעדיה בהט (באנגלית) הסרט השמש זורחת גם בשבילי, סיפורו של סעדיה בהט שהופק על ידי יד ושם The movie "The Sun Shines for Me as Well - Story of Saadia Bahat" with English subtitles הסרט פרחים שחורים, על חמישה אומנים שורדי שואה שסעדיה הוא אחד מהם. סיסמה: flowers ראיון בתוכנית בזווית אחרת, עם הילה שחר "החלטתי להישאר בחיים", ראיון בגל"צ קול מתוך החושך - החיים בגטאות, מתוך ראיון בתחנות הרדיו של תאגיד השידור כאן ביום שואה (החל מ-8:29) לא נס ליחו, ראיון של נילי מרגלית ושמוליק בראון עם סעדיה הספר שורשי, קורותי ויצירותי שהתפרסם ב-2018 The book "From Childhood Paradise to Hell and Back", published in 2020 הקלטה של זיכרון בסלון 2020 קורות חייו ורשימת תערוכות מיצירותיו, באתר Artist סעדיה בהט, באתר הפלמ"ח קורות חייו, באתר גלריה טל קורות חייו ותצלומים מחייו של סעדיה בהט, בתת-האתר "בחרנו בחיים" באתר יד ושם ראיון עם סעדיה במסגרת תיעוד דור תש"ח: חלק 1, חלק 2, חלק 3 ראיון עם סעדיה על ידי דר. לס גלסמן: חלק 1, חלק 2, חלק 3
כילפריך השני

כילפריך השני (Chilperic II, בלטינית: Chilperikus;‏ 672 בערך – 13 בפברואר 721) היה מלך הפרנקים משנת 715 ועד מותו. כילפריך השני היה בנו של כילדריך השני (אנ') ושל אשתו למחצה, ביליכילד (אנ'), שניהם נרצחו, יחד עם בנם הבכור דגוברט, בשנת 675. כילפריך הפעוט הוברח למנזר כדי להגן על חייו מפני הסכסוכים ההרסניים של משפחתו. שם הוא גדל כדניאל עד מותו של דגוברט השלישי בשנת 715, אז נלקח מהמנזר, בגיל 43, והוכתר למלך. נראה שהוא היה אמור להיות רק כלי בידיו של רגנפריד (אנ'), המאיורדומוס של נויסטריה, שהוכרז בשנת 714 כנגד תאודואלד, היורש המיועד של פפין האמצעי, המאיורדומוס של אוסטרזיה. כילפריך היה האיש שלו: גם לוחם וגם מנהיג, תמיד בחזית בקרב בראש כוחותיו. בשנת 716, הוא ורגנפריד הובילו יחד צבא לתוך אוסטרזיה, ולאחר מכן נלחמו נגד פלקטרודיס (אנ'), בשם נכדה תאודואלד, וקרל מרטל, בנו של פפין. הנויסטרים התחברו לכוח פולש נוסף בפיקודו של רדבוד, מלך הפריזים (אנ'), ופגשו את קרל בקרב ליד קלן, שהייתה אז בידי פלקטרודיס. כילפריך ניצח וקרל ברח להרי אייפל. לאחר מכן פנו המלך והמאיורדומוס שלו לצור על יריבם האחר בעיר. פלקטרודיס הכירה בכילפריך כמלך, מסרה את האוצר האוסטרזי וזנחה את תביעת נכדה למשרת המאיורדומוס. בשלב זה, האירועים קיבלו תפנית נגד כילפריך. בזמן שהוא ורגנפריד הובילו את חייליהם המנצחים בחזרה לנויסטריה, קרל ארב להם ליד מלמדי (אנ') ובקרב אמבלב (אנ') קרל הניס אותם והם נמלטו. לאחר מכן, קרל מרטל נותר למעשה בלתי מנוצח ורצונו החזק של כילפריך הוכנע בשורה של מסעות מלחמה שהתנהלו בשטח נויסטריה. בשנת 717 חזר קרל לנויסטריה עם צבא ואישר את עליונותו עם ניצחון בקרב וינסי (אנ'), ליד קמברה. הוא רדף אחרי המלך והמאיורדומוס הנמלטים לפריז לפני שחזר להתמודד עם פלקטרודיס וקלן. לאחר שהצליח שם, הכריז קרל מרטל מיד על כלותאר הרביעי (אנ') כמלך אוסטרזיה כנגד כילפריך. בשנת 718, כילפריך, בתגובה, התחבר עם אודו הגדול (אנ'), דוכס אקוויטניה (אנ'), שהפך את עצמו לעצמאי במהלך המאבקים בשנת 715, אך הוא הובס שוב על ידי קרל, בסואסון בשנת 718. המלך כילפריך השני ברח עם בעל בריתו הדוכסי אודו לארץ שמדרום לנהר לואר והמאיורדומוס שלו רגנפריד ברח לאנז'ר. עד מהרה נפטר כלותאר הרביעי באופן חשוד בשנת 718. לאחר מכן מסר הדוכס אודו את כילפריך השני לקרל מרטל, ובתמורה לכך שקרל יכיר במלכותו של כילפריך על כל הפרנקים, המלך מסר את כוחו הפוליטי לקרל, בו הכיר כמאיורדומוס של כל הממלכות (בשנת 718). בשנת 719, כילפריך השני הוכתר רשמית כמלך כל הפרנקים, אך הוא שרד שנה בלבד ויורשיו היו "מלכים עצלים" בלבד. הוא נפטר באטיגני (אנ') ונקבר בנויון (אנ'). ייתכן שכילפריך השני היה אביו של כילדריך השלישי, אולם אין זה ודאי. מדיה וקבצים בנושא כילפריך השני בוויקישיתוף
זהות כפולה (סרט, 1988)

זהות כפולה (באנגלית: The Bourne Identity) הוא הוא עיבוד מיני סדרת מותחן אקשן מסתורין אמריקאי משנת 1988 המבוסס על הרומן המפורסם של רוברט לדלום. הסרט בבימויו של רוג'ר יאנג(אנ') ובכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין בתפקיד ג'ייסון בורן, עוקב אחר סוכן סי.אי.איי שאיבד את זכרונו לאחר שנמצא על ידי דייגים בים התיכון. כשהוא מנסה לגלות את זהותו האמיתית, הוא מגלה כי הוא מטרה לרוצחים מקצועיים ורשת סוכנויות חשאיות שמנסים לחסלו. במהלך מסעו, הוא חובר למרי סט. ז'אק (ג'קלין סמית') ונאבק על חייו תוך גילוי האמת מאחורי עברו. זהות כפולה הייתה מועמדת בקטגוריית המיני-סדרה המצטיינת בפרסי האמי ה-40 בפריים טיים. הספר עובד שוב ב-2002 על ידי דאג לימן בכיכובו של מאט דיימון בתפקיד ג'ייסון בורן, והשיק את סדרת סרטי התיאטרון של בורן, עם סטיות ניכרות מהרומן המקורי של המלחמה הקרה. אחריה הגיעה מאוחר יותר סדרה חדשה של רבי מכר בבורן שנכתבה על ידי אריק לוסטבאדר באישור אחוזת לודלום. ריצ'רד צ'מברלין בתפקיד ג'ייסון בורן ג'קלין סמית' בתור מארי סנט ז'אק אנתוני קווייל בתפקיד הגנרל פרנסואה וילייר דונלד מופאט בתור דייוויד אבוט שיין רימר בתפקיד אלכסנדר קונקלין יורגו וויאגיס בתור קרלוס דנהולם אליוט בתור ד"ר ג'פרי וושבורן פיטר ווהן בתור פריץ קניג מייקל האבק בתור האיש השמן וולף קאלר בתור משקפי זהב פיליפ מדוק בתפקיד ד'ארמקור ביל וואליס בתור צ'רנק ג'ון קרלין בתור סטוסל ג'יימס לורנסון בתפקיד ג'ילט מייקל מלינגר בתור ברטינלי "זהות כפולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זהות כפולה", באתר נטפליקס "זהות כפולה", באתר AllMovie (באנגלית) "זהות כפולה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "זהות כפולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Voland, John (1988-08-10). "First Off . . ". Los Angeles Times. ארכיון מ-2022-10-01. נבדק ב-2014-11-22. William Bibbiani (3 בנובמבר 2011). "'The Bourne Identity' vs. 'The Bourne Identity'". Remake Rumble. CraveOnline Media. נבדק ב-1 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה)
וידבסקי

האם התכוונתם ל... חיים וידבסקי – פעיל ציוני בגטו לודז' במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. יהודה אהרן וידבסקי – איש עסקים ממוצא פולני.
בריחה (סרט)

בריחה (באנגלית: The Outrun) הוא סרט דרמה משנת 2024 בבימויה של נורה פינגשייט שגם השתתפה בכתיבת התסריט, המבוסס על ספר באותו השם משנת 2016. הסרט הוא קופרודוקציה בין הממלכה המאוחדת לגרמניה, מככבת בו סרשה רונאן שגם משמשת כמפיקה, ולצידה פאפה אסידו, נביל אלואהבי, איזוקה הויל, לורן לייל, ססקיה ריבס וסטיבן דיליין. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס ב-19 בינואר 2024, ועלה לאקרנים בבריטניה ב-27 בספטמבר 2024. בגרמניה עתיד הסרט לעלות ב-7 בנובמבר. רונה (סרשה רונאן) שהשתחררה זה עתה ממוסד גמילה, מגיעה לאיי אורקני שבצפון סקוטלנד אחרי עשור בלונדון. העבר מאיים להציף אותה, אך בהדרגה היא יוצרת קשר אמיתי ועמוק עם עולם הטבע. סרשה רונאן – רונה פאפה אסידו – דיינין נביל אלואהבי – סמיר איזוקה הויל לורן לייל - ג'ולי ססקיה ריבס - אני סטיבן דיליין - אנדרו בינואר 2022 פורסם כי נורה פינגשייט תביים עיבוד קולנועי לספר הזכרונות של הסופרת איימי ליפטרוט "The Outrun" על פי תסריט אותו תכתוב יחד עם הסופרת, וכי סרשה רונאן תככב בתפקיד הראשי. צילומי הסרט החלו באוגוסט 2022 באורקני. באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 82 אחוזי טריות המבוססים על 120 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.4/10. באתר Metacritic עומד הסרט על ציון ממוצע משוקלל של 73 המבוסס על 37 מבקרים, נתון המצביע על ביקורות 'חיוביות בדרך כלל'. "בריחה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בריחה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בריחה", באתר Metacritic (באנגלית) K. J. Yossman, Saoirse Ronan Set to Star in Adaptation of Alcoholism Recovery Memoir ‘The Outrun’, Variety, ‏2022-01-31 (באנגלית אמריקאית) Excitement as film crew arrives in Orkney, Orkney.com, ‏2022-08-25 (באנגלית בריטית)
פלך ווהלין

פלך ווהלין היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו ז'יטומיר (משנת 1804). שטח הפלך היה 71,736 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 2,989,482 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בפלך לובלין במערב, בממלכת גליציה ולודומריה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בדרום-מערב, בפלך פודוליה בדרום, בפלך קייב בדרום-מזרח, בפלך מינסק בצפון-מזרח ופלך גרודנו בצפון. הפלך נוסד בשנת 1796, לאחר שהאזור עבר לידי האימפריה הרוסית בעקבות החלוקה השנייה של פולין. בהתחלה עיר הבירה של הפלך הייתה עיר נובוגרד-וולינסקי בשנת 1804 עברה הנהלת הפלך לעיר ז'יטומיר. מבחינה מנהלית הפלך היה מחולק ל־12 אוייזדים. פלך פודוליה התקיים כיחידה מנהלית עד לסופה של האימפריה הרוסית. גם בישויות המדיניות שקמו לאחר האימפריה הרוסית (הרפובליקה העממית של אוקראינה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית) המשיך להתקיים פלך ווהולין אם כי בשטח יותר מצומצם - החלק המערבי של הפלך עבר לפולין בהסכם ריגה ב־1921, הפלך פורק ב-3 ביוני 1925. על שטחו נוסדו מחוז ז'יטומיר. חלק מהשטח הועבר למחוז פרוסקורוב. חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897: חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897: ז'יטומיר (בירת הפלך) רובנו סטרוקונסטנטינוב נובוגרד-וולינסקי לוצק קובל קרמניץ אוסטרוג זסלב מדיה וקבצים בנושא פלך ווהלין בוויקישיתוף מפת גוברניית ווהלין פלך ווהלין באינציקלופדיה הסובייטית הגדולה מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897. מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
לאון הדיאקון

לאון הדיאקון (ביוונית: Λέων ο Διάκονος, לאון דיאקונוס; נולד בסביבות שנת 950, שנת מותו אינה ידועה) היה היסטוריון וכרוניקן יווני ביזנטי (אנ'). הוא נולד בקלואה (אנ') שבאסיה הקטנה, והתחנך בקונסטנטינופוליס, שם הפך לדיאקון בארמון הקיסרי הביזנטי. בהיותו בקונסטנטינופוליס הוא כתב היסטוריה המכסה את שלטונם של הקיסרים הביזנטים רומנוס השני, ניקפורוס השני, יוחנן הראשון צימיסקס, ואת החלק המוקדם של שלטונו של בסיליוס השני. לעיתים קרובות ההערות שלו התבססו על חוויותיו כעד ראייה לאירועים. סגנון הכתיבה שלו תואר כ"קלאסי", שכן הוא השתמש בשפה המזכירה את המשורר הומרוס והיסטוריונים יוונים עתיקים אחרים כמו אגתיאס (אנ'). לאון ידוע במיוחד על תיאורו כעד ראייה את סוויאטוסלב הראשון נסיך קייב, שפלש לבולגריה בשנת 969 ונלחם נגד הכוחות הקיסריים הביזנטיים על שטחה. The History of Leo the Deacon: Byzantine military expansion in the tenth century. Introd., transl., and annotations by Alice-Mary Talbot and Denis F. Sullivan (Washington, DC, 2005) Leo Diaconus, האנציקלופדיה הקתולית (1913) (באנגלית) טקסט סרוק של לאון הדיאקון Leo Diaconus, האנציקלופדיה הקתולית (1913) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאון הדיאקון".
נקודה של אור

"נקודה של אור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי בהשתתפות הרב יגאל כהן. את השיר הוציאה ב-25 בספטמבר 2024 לאור חברת התקליטים רות הפקות. הוא הופץ לשירותי הסטרימינג דרך Mobile1 Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. "נקודה של אור" נכתב על ידי כהן, מושיקו שטרן, אבי אוחיון ורון ביטון. השניים האחרונים גם הלחינו את השיר לצד מתן דרור, שהפיק אותו מוזיקלית. השיר מתמקד באדם ובמאבקיו האישיים והרגשיים, תוך התחברותו לאמונה ולחיפוש אחר האור במצבים קשים. בבית הראשון, פונה הדובר אל אדם ישן, ומזמין אותו להתעורר, לכתוב את מחשבותיו ולזכור שגם בזמני קושי השמש תמיד תזרח מחדש. השיר מעודד לא לדאוג, ולמצוא נקודת אור שתסדר את הכול. בבית השני מתייחס השיר לאמונה ולפשטות האדם, כשהמספר מצהיר שהוא שם את מבטחו באלוהים, ומוצא חוכמה גם בטעויות. יש קריאה לשמור על השפיות ולהילחם בשיגעון שהולך ומתגבר, תוך בקשה לאהבת האל. השיר מסתיים בקריאה לאדם להפסיק לרדוף אחרי מטרות חומריות, ומציין את המשפט "טוב שם משמן טוב". לבסוף יש שאיפה לאחדות בעם ישראל. "נקודה של אור" זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום העשירי במצעד המדיה פורסט, המבוסס על נתוני האיירפליי השבועיים של ישראל. איתי לוי & הרב יגאל כהן - נקודה של אור, סרטון בערוץ "איתי לוי", באתר יוטיוב, 25 בספטמבר 2024
משמר בתי המשפט

משמר בתי המשפט הוא גוף האבטחה הממלכתי של הרשות השופטת במדינת ישראל. המשמר הוקם בשנת 1995 כדי לאפשר את קיומם התקין של סדרי המשפט במדינה ולשמש כגוף האבטחה הממלכתי של בתי המשפט בישראל. אנשי המשמר, המונים כ-800 מאבטחים ומאבטחות, נוכחים בכל ערכאות המשפט, כולל ועדות חקירה ממלכתיות, ומאפשרים את קיומם התקין של סדרי הדין במדינת ישראל. משמר בתי המשפט פועל ברוח "אמנת משמר בתי המשפט" בה הוגדר יעדו, מטרותיו וערכי הליבה לפועלו. ב-7 ביוני 2016 מעמד המשמר וסמכויות עובדיו עוגנו בחקיקה. אנשי המשמר הם לוחמים יוצאי יחידות קרביות ובוגרי קורסים פיקודיים בצה"ל. יחידות משמר בתי המשפט פועלות במספר מחוזות הפרוסים בכל רחבי הארץ. למשמר בתי המשפט ארבע מטרות עיקריות: להרתיע גורמים עוינים ולמנוע מהם לבצע פיגועים במוסדות בתי המשפט. להגן על השופטים, עובדי בתי המשפט וקהל באי בתי המשפט, מפני אירועים חבלניים, פליליים ואחרים בשטח בית המשפט וסביבתו הקרובה. למנוע הפרות סדר במתחם בתי המשפט בכלל ובאולמות המשפט בפרט, ולטפל בתופעות אלו. להפגין נוכחות המבטיחה את קיום הביטחון ושמירת הסדר הציבורי. בית הספר לאבטחה של משמר בתי המשפט, מכשיר ומאמן את מאבטחי משמר בתי המשפט בעבודתם. מקנה למאבטחי המשמר מיומנויות אבטחה ולחימה המותאמות לאופי המציאות האזרחי בו פועלים מאבטחי משמר בתי המשפט. בית הספר מהווה סמכות הוראה מקצועית, המקנה למאבטחי המשמר מיומנויות אבטחה ולחימה המותאמות לאופי המציאות האזרחי בו פועלים מאבטחי משמר בתי המשפט. בנוסף, מאמן בית הספר את משמר הכנסת. פרט לאימונים ולקורסי הרענון השגורים הנערכים לאלפי חניכים בבית הספר מדי שנה, מקיים בית הספר את קורס ההכשרה הבסיסי של המועמדים למשמר בתי המשפט, 8 ימי קורס בתנאי פנימייה. מתכונת ההדרכה של בית הספר כוללת אימוני לחימה, מטווחים טכניים, הרצאות ייעודיות, תרגילים טאקטיים במתקנים הכוללים סימולציות לתרחישים אפשריים, ועוד. משטרת בית המשפט העליון של ארצות הברית אתר האינטרנט הרשמי של משמר בתי המשפט (בעברית) חוק בתי המשפט (תיקון מס' 83), התשע"ו–2016, ס"ח 2554 שחוקק בעקבות הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 81) (משמר בתי המשפט), התשע"ו–2015, ה"ח הממשלה 964. משמר בתי המשפט, באתר משמר בתי המשפט
גארי רובקון

גארי ברוס רובקון (באנגלית: Gary Bruce Ruvkun; נולד ב-26 במרץ 1952) הוא ביולוג מולקולרי יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2024, מבית החולים הכללי מסצ'וסטס ופרופסור לגנטיקה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד בבוסטון. הפרס ניתן לו על גילוי ה-microRNA ותפקידו בוויסות גנים לאחר שעתוק. רובקון נולד וגדל בברקלי שבקליפורניה למשפחה יהודית, בנם של שמואל ודורה (לבית גורביץ') רובקון. הוא קיבל תואר ראשון באמנויות עם התמחות בביופיזיקה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1973. הוא קיבל דוקטור לפילוסופיה בביופיזיקה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1982. את לימודי הדוקטורט שלו עשה במעבדה של פרדריק מ. אוסובל, שם חקר גנים של קיבוע חנקן חיידקי, והשלים פוסט-דוקטורט עם רוברט הורביץ במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ווולטר גילברט מהרווארד. ב-1993 גילה ביחד עם פרופ' ויקטור אמברוז את ה-microRNA ותפקידם בבקרה בביטוי גנים, התהליכים שמובילים לייצור חלבון המקודד בגנים מסוימים. מנגנון ה-microRNA מבוסס על רצפים קצרים מאוד של החומר הגנטי, והוא אחד המנגנונים שמאפשרים לכל תא לייצר חלבונים שונים, אף על פי שהחומר התורשתי זהה בכולם. רובקון גילה גם מאפיינים רבים של דמוי אינסולין בוויסות ההזדקנות והמטבוליזם. בשנת 2008 זכה בפרס קרן גיירדנר הבינלאומי בשנת 2008 זכה במדליית בנג'מין פרנקלין בשנת 2008 זכה בפרס לסקר למחקר רפואי בסיסי בשנת 2009 זכה בפרס לואיזה גרוס הורביץ בשנת 2009 זכה בפרס מאסרי בשנת 2011 זכה בפרס דן דוד בשנת 2014 זכה בפרס וולף בשנת 2015 זכה בפרס פריצת דרך במדעי החיים בשנת 2024 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה מדיה וקבצים בנושא גארי רובקון בוויקישיתוף גארי רובקון, ברשת החברתית LinkedIn גארי רובקון, באתר פרס נובל (באנגלית) גארי רובקון, באתר ResearchGate גארי רובקון, באתר גוגל סקולר גארי רובקון, באתר Semantic Scholar פרס נובל ברפואה הוענק לשני ביולוגים אמריקנים על גילוי מיקרו-RNA, באתר ynet, 7 באוקטובר 2024
למה האבולוציה נכונה

למה האבולוציה נכונה הוא ספר מדע פופולרי מאת הביולוג האמריקאי ג'רי קוין. הוא פורסם בשנת 2009, שכונה "שנת דרווין" מכיוון שהוא מציין את יום הולדתו המאתיים של צ'ארלס דרווין ומאה וחמישים שנה לפרסום ספרו הנודע "מוצא המינים". קווין בוחן את העדויות לאבולוציה, שחלקן היו ידועות לדרווין (על בסיס ביוגאוגרפיה) וחלקן התגלו בשנים האחרונות (ביולוגיה מולקולרית). הספר היה ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, והמבקרים שיבחו את ההיגיון בטיעוניו של קווין ואת בהירות כתיבתו. הוא הודפס מחדש כחלק מסדרת Oxford Landmark Science. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2013 בהוצאת עליית הגג ומשכל, בתרגומה של עדי מרקוזה-הס. הפרק ראשון בספר נקרא "מהי אבולוציה?", וכולל סקירה קצרה של תאוריית האבולוציה, המונעת באמצעות ברירה טבעית, ודן בה כתיאוריה ועובדה. קווין כותב, כי "התהליך פשוט להפליא. הוא דורש רק שפרטים ממין שונים יהיו בעלות שונות גנטית ביכולתם לשרוד ולהתרבות בסביבתם. בהתחשב בכך, הברירה הטבעית - והאבולוציה - הן בלתי נמנעות." הפרק שני, "כתוב בסלעים", בוחן עדויות לאבולוציה מתחום הפלאונטולוגיה. קווין מדגיש כמה מאובני מעבר, בעיקר Tiktaalik, צורת מעבר בין דגי ריאה ודו-חיים שהתגלתה על ידי עמיתו ניל שובין מאוניברסיטת שיקגו ב-2004. הוא עוקב אחר ההיסטוריה של מאובנים המדגימים את האבולוציה של ציפורים מדינוזאורים תרופודים, החל מגילוי ארכיאופטריקס ב-1861 ועד לשיאו עם מספר תגליות מאובנים, שהתגלו בשנות התשעים כמו Sinornithosarus millenii, Microraptor gui, ו-Mei long (אנ') האבולוציה של לווייתנים מ-Artiodactyls נשמרת היטב, כפי שתועדה על ידי אינדוהיוס, פקיצ'טוס, אמבולוצטוס, רודוקטוס, בזילוזאורוס ודורודון. קיומם של רבים מתוך המאובנים הללו נחזה מתוך התאוריה עוד לפני שהתגלו, דוגמה לכוח הניבוי של האבולוציה. האבולוציה גם מנבאת היכן ומתי המאובנים הללו אמורים להתרחש בתיעוד המאובנים (באילו שכבות סלע, באילו מקומות בעולם), ותחזיות אלו אושרו (ישנן דוגמאות רבות אחרות למאובני מעבר, כגון אלו המתעדות את האבולוציה של סוסים). מאובני המעבר באבולוציה האנושית נדונים בפרק השמיני. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שווארמה ביץ'

"שווארמה ביץ'" הוא אלבום האולפן העשירי של להקת טיפקס. הוא יצא לאור ב-20 בספטמבר 2024 תחת הוצאת חברת עננה. האלבום נוצר בתקופת הסגר של ימי הקורונה על ידי קובי אוז. העבודה על האלבום החלה לפני מתקפת הפתע על ישראל, ורוב הפרויקט הושלם בין השנים 2023–2024. אוז אמר בעבר שהלהקה טיפקס "יצאה מתוך קומיקס", והוא אף יצר דמות קומיקס עליה מבוססת הדמות שהוא מגלם בלהקה: ”הייתי מצייר קומיקס, ויצרתי דמות שהיו לה משקפי ראייה של וודי אלן, גורמט, פאות לחיים וצמה. כשהקמנו את טיפקס, החלטתי שאני רוצה לגלם את הדמות הזאת”. הלהקה השיקה את הפרויקט כאלבום קונספט הכולל אלבום-סרט-קומיקס בשיתוף פעולה עם אורי פינק, יוצר "זבנג!". פינק צייר מאות איורים לפרויקט, והחומרים עברו לסטודיו AVOXVISION שהנפיש אותם וחיבר את הטקסטים לשירים. פינק שיתף שהעבודה עם אוז הייתה מהנה וקלה, ושהתחבר מיד לשירים המלאים בהומור, דמיון וישראליות. פינק זכה לחופש יצירתי רב בפרויקט, ואוז רק ביקש שהאמנים האורחים באלבום ייראו כמו עצמם. פינק הוסיף אלמנטים רבים מעולמות המדע הבדיוני והגיבורים, כולל את דמותו של קת'ולהו, יצור מפורסם מיצירותיו של ה.פ. לאבקרפט. האלבום הושק במסגרת פסטיבל "סאונדטראק". הסרט שמלווה את האלבום כולל קליפים מונפשים לכל השירים, ללא עלילה ברורה, אך מוסיף רובד חדש לשירים. בקליפ לשיר "קרוק מאדם" מופיעים חמאסניק וחייל צה"ל מתנשקים. בנוסף, בקליפים יש הופעות אורח סאטיריות, כולל התייחסות אפשרית לשרה נתניהו. נושא האלבום הוא השיח הישראלי העכשווי סביב כסף, עבודה ומעמד. אלמנטים של הומור וסאטירה משולבים בכל רצועות האלבום. קובי אוז הקליט, ביצע ומיקסס את רוב השירים, כולל שימוש בדגימות של מוזיקת דיסקו משנות ה-70 ומקלטות ותקליטים ישנים. לדוגמה, בשיר "ברוס לי" הודגם דיאלוג מהסרט "הגונב מגנב פטור" עם קולותיהם של מוסקו אלקלעי וזאב רווח. השירים המרכזיים הם "שן אחת" שעוסק בתרבות החנופה ליהודים עשירים מחו"ל, "הייטק דבקה" שמדבר על ההתמכרות לעבודה, "מביא ת'מכה" בו מתוארות פעולות מגוחכות שיבצע הזמר כשיהפוך לעשיר ו"מבצעים וחיסולים" שעוסק בהתמכרות של החברה לחיסולים. האלבום כולל שירים נוספים כמו "פאנלים" שעוסק בצביעות של פאנלים הגמוניים בתקשורת הישראלית, "אהרון אהרון" שמבקר את הסיפור התנ"כי של חטא העגל, ו"טר"ש" ו"ברוס לי" שממשיכים את סגנון השירים השכונתיים של הלהקה. ישנם שלושה שיתופי פעולה עם זמרות באלבום: שני יצהרי, מגי אזרזר והצמד כרקוקלי, וגם דואט עם עידו מימון. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז (למעט היכן שמצוין אחרת).  בסקירת האלבום שפורסמה ב"מעריב" על ידי אורי מינץ, נכתב כי ”טיפקס היא עדיין הלהקה הטובה בישראל”. על פי מינץ, הרצועה "קרוק מאדאם" נחשבת לרצועה החלשה באלבום. האלבום שווארמה ביץ' באתר ספוטיפיי האלבום שווארמה ביץ' באתר דיזר האלבום שווארמה ביץ' באתר אפל מיוזיק האלבום שווארמה ביץ' באתר טיידל סוף סוף, זו שווארמה, ביץ', באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 26 בספטמבר 2024 אורי מינץ, ‏הפרויקט המשוגע הזה מוכיח: טיפקס היא עדיין הלהקה הטובה בישראל, באתר מעריב אונליין, 22 בספטמבר 2024 ישי קיצ'לס, מאות איורים, 12 שירים: הפרויקט החדש של טיפקס, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2024 מהסרט החדש על נפוליאון ועד שווארמה ביץ' של טיפקס - המלצות לשעות של פנאי, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2024
מנהרת התוקפנות השלישית

מנהרת התוקפנות השלישית (בקוריאנית: 제3땅굴), אשר מכונה גם המנהרה השלישית, היא מנהרה תת-קרקעית, אותה חפרה קוריאה הצפונית מתחת לאזור המפורז הקוריאני. המנהרה, אשר התגלתה ב-1978 על ידי כוחות הצבא של קוריאה הדרומית, נבנתה מתוך הכוונה לאפשר לכוחות הצבא של קוריאה הצפונית לבצע מתקפת פתע בשטחי קוריאה הדרומית. המנהרה ממוקמת מדרום לכפר פאנמונג'ום(אנ'), כ-44 קילומטרים מזרחית לסיאול. משנות ה-70 ואילך התגלו בסך הכל ארבע מנהרות צפון קוריאניות, אשר חוצות את האזור המפורז הקוריאני לעבר קוריאה הדרומית. ישנן הערכות לכך שקיימות בסביבות 20 מנהרות נוספות, אשר עוברות גם הן מתחת לאזור המפורז, שטרם התגלו. המנהרה התגלתה באוקטובר 1978, לאחר שהרשויות הדרום קוריאניות זיהו ביצוע של פיצוץ תת-קרקעי באזור. לקח בהמשך ארבעה חודשים לאתר את המנהרה ולחפור מנהרה שתוביל לתוך המנהרה הצפון קוריאנית. בהמשך התגלה, שאורכה של המנהרה הוא כ-1,635 מטרים, גובהה הוא 1.95 מטר, ורוחבה הוא 2.1 מטר. המנהרה נחפרה כ-73 מטרים מתחת לפני הקרקע. לפי ההערכות, המנהרה נחפרה במטרה להשיק מתקפת פתע של כוחות צבא צפון קוריאנים בסיאול, וכמו כן ההערכה היא שבמנהרה מסוגלים לעבור בשעה אחת כ-30 אלף חיילים צפון קוריאנים חמושים בנשק קל. בעקבות הגילוי של המנהרה קוריאה הצפונית הואשמה בהפרת הסכם שביתת הנשק הקוריאני משנת 1953. בעוד שבתחילה קוריאה הצפונית הכחישה שלקחה חלק בבניית המנהרה, בהמשך היא טענה שהמנהרה הייתה חלק ממכרה פחם. הממשל הדרום קוריאני בחר לבסוף להנגיש את המנהרה לציבור, ובעקבות כך עם השנים היא הפכה לאטרקציה תיירותית מרכזית, אם כי היא ממשיכה להיות תחת שליטה צבאית. בנוסף, חל איסור מוחלט לצלם בתוך המנהרה. הביקור במנהרה נמשך רק עד נקודת הגבול, ומשם והלאה הצבא הדרום קוריאני חסם את המנהרה באמצעות שלושה מחסומי בטון. האזור המפורז הקוריאני מלחמת קוריאה יחסי קוריאה הדרומית – קוריאה הצפונית מדיה וקבצים בנושא מנהרת התוקפנות השלישית בוויקישיתוף "Korea Demilitarized Zone Incidents". GlobalSecurity.org. J. F. Vesecky; W. A. Nierenberg; A. M. Despain (באפריל 1980). Tunnel Detection (PDF). SRI International (JASON Technical Report) (Report). Federation of American Scientists. JSR-79-11. {{cite report}}: (עזרה) Secret Tunnel Under Panmunjom (PDF) (Report). Korean Overseas Information Service. באוקטובר 1978. אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-2 בינואר 2016. {{cite report}}: (עזרה) Moore, Malcolm (26 במאי 2009). "Inside North Korea's Third Tunnel of Aggression". The Daily Telegraph. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2009. {{cite news}}: (עזרה) Strauss, Steven D. (2002). The complete idiot's guide to world conflicts. Alpha Books. pp. 121. ISBN 978-0-02-864366-3. Armstrong, David (3 ביוני 2007). "SEOUL lives life on the edge / Just 35 miles from the border with North Korea, the city crackles with a newfound sense of style". San Francisco Chronicle. {{cite news}}: (עזרה) "Foreigners who found DMZ". JTBC News (בקוריאנית). 2018-04-30. נבדק ב-2018-05-11.