קונטיקט (BB-18)

אוניית המערכה קונטיקט (BB-18), הספינה הרביעית של צי ארצות הברית שנקראה על שם מדינת קונטיקט, הייתה האונייה הראשונה בסדרת האוניות מדגם "קונטיקט", שכללה שש אוניות מערכה פרה-דרדנוט. השדרית שלה הונחה ב-10 במרץ 1903; קונטיקט, שהושקה ב-29 בספטמבר 1904, נכנסה לשירות ב-29 בספטמבר 1906, בתור האונייה המתקדמת ביותר בצי האמריקני. קונטיקט שימשה כאוניית הדגל של תערוכת ג'יימסטאון באמצע 1907, אשר ציינה את יום השנה ה-300 לייסוד המושבה ג'יימסטאון. מאוחר יותר היא הפליגה עם הצי הלבן הגדול בהקפת כדור הארץ כדי להציג את צי האוניות ההולך וגדל של הצי האמריקני של אוניות מים כחולים. לאחר שסיימה את שירותה בצי הלבן הגדול, השתתפה קונטיקט בכמה תרגילי הנפת דגל שנועדו להגן על אזרחים אמריקאים בחו"ל עד שנלחצה לשירות כתובלת חיילים בסוף מלחמת העולם הראשונה כדי לזרז את חזרתם של כוחות המשלוח האמריקאים לארצות הברית מצרפת. במשך שארית הקריירה שלה, קונטיקט הפליגה למקומות שונים הן באוקיינוס האטלנטי והן באוקיינוס השקט תוך כדי הכשרה של טירונים חדשים יותר לצי. עם זאת, הוראות האמנה הימית של וושינגטון משנת 1922 קבעו שהרבה מאוניות המערכה הישנות יותר, קונטיקט ביניהן, יצטרכו להיגרט, ולכן היא בוטלה ב-1 במרץ 1923, ונמכרה לגרוטאות ב-1 בנובמבר 1923. סדרת קונטיקט עקבה אחר סדרת וירג'יניה, אך תיקנה כמה מהליקויים המשמעותיים ביותר בתכנון המוקדם יותר, בעיקר הסידור המרוכז של התותחים הראשיים וחלק מהתותחים המשניים. סוללה שלישונית כבדה יותר של תותחי 7 אינץ' (178 מ"מ) החליפו את התותחי 6 אינץ' (152 מ"מ) שהיו בשימוש בכל העיצובים הקודמים בארצות הברית. למרות השיפורים, האוניות התיישנו על ידי אוניית המערכה הבריטית המהפכנית אה"מ דרדנוט, שהושלמה לפני רוב אוניות הסדרה קונטיקט. קונטיקט הייתה באורך כולל של 456.3 רגל (139.1 מטרים), רוחב של 76.9 רגל (23.4 מטרים) ושוקע של 24.5 רגל (7.5 מטרים). הדחק האונייה היה 16,000 טונות ארוכות (16,260 טונות) בתפוסה סטנדרטית ועד 17,666 טונות ארוכות (17,949 טונות) במעמס מלא. האונייה הונעה על ידי מנועי קיטור תלת דרגתיים עם שני צירים בדירוג של 16,500 כוחות סוס (12,300 קילוואט), עם קיטור המסופק על ידי שנים עשר דוודים של Babcock & Wilcox המופעלים על ידי פחם המתועלים לשלוש ארובות. מערכת ההנעה העניקה מהירות מרבית של 18 קשרים (33 קמ"ש). כפי שנבנתה, הותקנו לה תרנים צבאיים כבדים, אך אלה הוחלפו במהירות בתרני סריג ב-1909. היה לה צוות של 827 קצינים ומלחים, אם כי זה גדל ל-881 ומאוחר יותר ל-896. האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ)/45 קליבר Mark 5 בשני צריחי תותחים תאומים על קו האמצע, אחד מקדימה ואחד מאחורה. הסוללה המשנית כללה שמונה תותחי 8 אינץ' (203 מ"מ) /45 קליבר ושנים עשר תותחי 7 אינץ' (178 מ"מ) /45 קליבר. תותחי ה-8 אינץ' הותקנו בארבעה צריחים תאומים באמצע האונייה, ותותחי ה-7 אינץ' הוצבו בקזמטים בגוף האונייה. להגנה מטווח קרוב נגד סירות טורפדו, היא נשאה עשרים תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ) /50 קליבר מותקנים בקזמטים לאורך דופן גוף האונייה ושנים עשר תותחי 3 פאונד. היא גם נשאה ארבעה תותחי 1 פאונד (37 מילימטרים (1.5 אינץ')). כפי שהיה סטנדרטי עבור אוניות ראשה של התקופה, היא נשאה ארבעה צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מילימטרים), שקועים בגוף שלה בצד הרוחב. חגורת השריון הראשית של קונטיקט הייתה בעובי 11 אינץ' (279 מילימטרים) מעל מחסני התחמושת וחללי מכונות ההנעה ובעובי 6 אינץ' (152 מילימטרים) בשאר האזורים. לצריחי תותחי הסוללה הראשיים היו חזיתות בעובי 12 אינץ' (305 מילימטרים), ולברבטות התומכות היה שריון בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים). לצריחים המשניים היה שריון חזיתי בעובי 7 אינץ' (178 מילימטרים). למגדל הניווט היו דפנות בעובי 9 אינץ' (229 מילימטרים). קונטיקט הוזמנה ב-1 ביולי 1902. ב-15 באוקטובר 1902, היא הוענקה למספנת הצי של ניו יורק. היא הונחה ב-10 במרץ 1903, והושקה ב-29 בספטמבר 1904. היא הושקה בחסות העלמה אליס ב' וולס, נכדתו של גדעון וולס, מזכיר הצי במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. קהל של למעלה מ-30,000 איש השתתף בהשקה, וכך גם רבות מאוניות הצי. אוניות המערכה טקסס, מסצ'וסטס, איווה, קירסיירג', אילינוי, אלבמה, מיין ומיזורי היו בטקס, יחד עם הסיירות הממוגנות קולומביה ומיניאפוליס וסיירת העזר פריירי. שלושה ניסיונות לחבל באונייה התגלו ב-1904. ב-31 במרץ נמצאו מסמרות על לוחות השדרית פגועים. ב-14 בספטמבר, נמצא מדחף בגודל 1.375 אינץ' (35 מ"מ) מונע לתוך ממשה, שם הוא בלט כ-5 אינץ' (130 מ"מ). זמן קצר לאחר השקת קונטיקט ב-29 בספטמבר, התגלה חור בקוטר 1 אינץ' (25 מ"מ) שנקדח דרך לוח פלדה בעובי 0.675 אינץ' (16 מ"מ) של השדרית. התאים והמשאבות האטומים של האונייה מנעו ממנה לטבוע, וכל הנזק תוקן. התקריות הניעו את הצי להציב שומרים חמושים במספנה, ומשמרת לילה נשמרה על ידי גוררת הצי מאוישת בנחתים שקיבלה פקודות לירות כדי להרוג כל אדם לא מורשה המנסה להתקרב לאונייה. מכיוון שקנטיקט הייתה שלמה רק ב-55% כשהושקה, וחסרה את רוב המבנים העליונים שלה, ההגנה, המכונות והחימוש, חלפו שנתיים לפני שקונטיקט הוכנסה לשירות ב-29 בספטמבר 1906. קפטן ויליאם סוויפט היה הקפטן הראשון של אוניית המערכה החדשה. קונטיקט הפליגה מניו יורק בפעם הראשונה ב-15 בדצמבר 1906, והפכה לאונייה הראשונה בצי האמריקני שיצאה אי פעם לים ללא ניסויים ימיים. היא הפליגה תחילה דרומה לכף וירג'יניה, שם ערכה מגוון תרגילי אימון; ולאחר מכן ערכה שיוט ניסויים ואימון קרב מול קובה ופוארטו ריקו. במהלך השייט, היא השתתפה בחיפושים אחר ספינת הקיטור הנעדרת פונס. ב-13 בינואר 1907, קונטיקט עלתה על שונית בזמן שנכנסה לנמל באי קולברה. הצי לא פרסם שום מידע על הקרקע עד ששליחי העיתונות מסן חואן, עם חדשות על התקרית, הגיעו ליבשת ב-23 בינואר. כבר אז טענו שלטונות הצי בסן חואן שהם לא מודעים למצב, ובאותו יום, מחלקת הצי עצמה אמרה שהם יודעים רק שקפטן סוויפט חשב שהיא נגעה בקרקעית וכי בדיקה של קרקעית האונייה על ידי צוללנים לא גילתה נזק. הצי תיקן זאת למחרת, ושחרר הצהרה כי קונטיקט נפגעה רק במעט וחזרה לשייט הניסויים שלה. עם זאת, לאונייה לספינה היה חמור בהרבה ממה שהודה הצי; בניגוד להצהרה רשמית לפיה קונטיקט רק "נגעה" בסלעים, היא למעשה רצה במלואה על השונית כשחצתה "מסלול מסומן היטב במצופים" ב"אור יום" ועשתה מספיק נזק כדי כנראה לדרוש עגינה יבשה. הניסיון לכאורה הזה לטשטוש הספיק לקונגרס ארצות הברית לשקול חקירה רשמית בעניין. ב-21 במרץ הודיע הצי כי סוויפט יעמוד לדין צבאי בגין "רשלנות, גרימת כלי שיט לרוץ על סלע" ו"התרשלות בתפקיד בכל הנוגע לאמור לעיל". יחד עם קצין הסיפון בזמן התאונה, לוטננט הארי אי. ירנל, סוויפט התמודד עם בית משפט צבאי של שבעה אדמירלי משנה, קפטן ולוטננט. נגזרו עליו השעיה של שנה מתפקידו, שלאחר מכן קוצר לתשעה חודשים; לאחר כשישה חודשים, גזר הדין בוטל ב-24 באוקטובר. עם זאת, הוא לא קיבל פיקוד על אונייה אחרת. קונטיקט חזרה להמפטון רודס לאחר מכן, והגיעה ב-16 באפריל; כשהיא הגיעה, אדמירל משנה רובלי ד' אוונס, מפקד הצי האטלנטי, העביר את דגלו ממיין לקונטיקט, והפך אותה לאוניית הדגל של הצי. הנשיא תאודור רוזוולט פתח את תערוכת ג'יימסטאון ב-25 באפריל, וקונטיקט נקראה כמארחת הרשמי של כלי השיט שביקרו ממדינות אחרות. מלחים ונחתים מהאונייה השתתפו באירועים שונים על החוף, ומכובדים זרים, יחד עם מושלי וירג'יניה ורוד איילנד, התארחו על סיפון האונייה ב-29 באפריל. אוונס סגר את התערוכה ב-4 במאי, ברבע הסיפון של קונטיקט. ב-10 ביוני, קונטיקט הצטרפה לסקירת הצי הנשיאותי; היא עזבה שלושה ימים לאחר מכן לשיפוץ במספנת הצי בניו יורק. לאחר השיפוץ, קונטיקט ערכה תמרונים מחוץ להמפטון רודס, ואימוני מטרות ליד כף קוד. היא נקראה לחזור למספנת הצי של ניו יורק, שוב ב-6 בספטמבר, לשיפוץ שיהפוך אותה למתאימה לשימוש כאוניית הדגל של הצי הלבן הגדול. השייט של הצי הלבן הגדול נתפס כדרך להפגין כוח צבאי אמריקאי, במיוחד כלפי יפן. המתיחות החלה לעלות בין ארצות הברית ליפן לאחר ניצחונה של האחרונה במלחמת רוסיה–יפן ב-1905, במיוחד בשל התנגדות גזענית להגירה היפנית לארצות הברית. העיתונות בשתי המדינות החלה לקרוא למלחמה, ורוזוולט קיווה להשתמש בהפגנת הכוח הימי כדי להרתיע את התוקפנות היפנית. קונטיקט עזבה את מספנת הצי של ניו יורק, ב-5 בדצמבר 1907, והגיעה למחרת להמפטון רודס, שם הצי הלבן הגדול יתכנס איתה כאוניית הדגל שלהם. לאחר תקופה של שמונה ימים המכונה "שבוע הפרידה של הצי" שבמהלכו נערכו חגיגות למלחים היוצאים, וכל 16 אוניות המערכה הטעינו מטענים מלאים של פחם, מאגרים ותחמושת, היו הספינות מוכנות ליציאה. קברניטי אוניות המערכה חלקו כבוד לנשיא תאודור רוזוולט על היאכטה הנשיאותית מייפלאואר, וכל האוניות הרימו עוגן ויצאו בשעה 10:00. הם עברו בסקירה בפני הנשיא, ואז החלו להפליג דרומה. לאחר שחלף על פני כף האטרס, הצי פנה לאיים הקריביים. הם התקרבו לפוארטו ריקו, ב-20 בדצמבר, ראו את ונצואלה ב-22 בדצמבר, ומאוחר יותר הטילו עוגן בפורט אוף ספיין, בירת טרינידד, בביקור הנמל הראשון של הצי הלבן הגדול. עם שייטת סירות הטורפדו שיצאה מהמפטון רודס, שבועיים קודם לכן, וחמש מובילות פחם כדי למלא את מחסני הפחם של הצי, בפורט אוף ספיין היו בסך הכל 32 אוניות של הצי האמריקני בנמל, מה שהפך אותו "[דומה] לבסיס הצי האמריקני". לאחר שבילו את חג המולד בטרינידד, האוניות יצאו לריו דה ז'ניירו, ב-29 בדצמבר. ליווי ברזילאי חגיגי של שלוש סיירות פגש את כוח המשימה כ-12 מיל ימי (14 מיל; 22 קילומטרים) מחוץ לריו, ו"אלפי ברזילאים מריעים בפראות עמדו על החוף"; לאחר מכן עברו 10 ימים של טקסים, משחקים וחגיגות, והעצירה הייתה כה מוצלחת שהביקור היה הגורם לחיזוק משמעותי ביחסי ארצות הברית–ברזיל. הצי עזב את ריו ב-22 בינואר 1908, עדיין בכיוון דרום, הפעם לתחנת הגיוס של פונטה ארנס, צ'ילה. ארבע סיירות מארגנטינה, סן מרטין, בואנוס איירס, 9 דה חוליו ופוארדון, כולן בפיקודו של האדמירל היפוליטו אוליבה, הפליגו 300 מיל ימי (350 מיל; 560 קילומטרים) להצדיע לאוניות האמריקאיות בדרכן לצ'ילה. הצי הגיע לפונטה ארנס, ב-1 בפברואר, ובילה חמישה ימים בעיירה המונה 14,000 איש. בכיוון צפונה, הם עקבו אחר קו החוף של צ'ילה, עברו בסקירה של נשיא צ'ילה פדרו מונט ב-14 בפברואר, מחוץ לולפראיסו, והם לווו לקייאו, פרו, על ידי הסיירת קורונל בולונזי ב-19 וב-20 בפברואר. נשיא פרו, חוסה פארדו, עלה לסיפון קונטיקט במהלך תקופה זו, מכיוון שאדמירל משנה אוונס היה די חולה ולא יכול היה לרדת לחוף. לאחר שהטעינו פחם, האוניות יצאו לכיוון מקסיקו ב-29 בפברואר, ועברו סקירה בפני פארדו על סיפון הסיירת אלמירנטה גראו לפני שעזבו. בהגיעו למקסיקו, ב-20 במרץ, הצי עבר שלושה שבועות של אימון מטרה. אדמירל משנה אוונס שוחרר מהפיקוד במהלך תקופה זו, כיוון שהיה מרותק למיטה לחלוטין וסבל מכאבים מתמידים. כדי לקבל טיפול רפואי, יצאה קונטיקט להפלגה צפונה במלוא המהירות ב-30 במרץ. היא פגשה יומיים לאחר מכן את הסקונר יאנקטון, שלקחה את האדמירל לבית חולים. קונטיקט הפליגה חזרה דרומה כדי להצטרף מחדש לצי, ואדמירל משנה צ'ארלס מ. תומאס תפס את מקומו של אוונס בקונטיקט כמפקד הצי, שהמשיך במסעו צפונה לכיוון קליפורניה. ב-5 במאי חזר אוונס לקונטיקט בזמן להפלגת הצי דרך שער הזהב ב-6 במאי, למרות שעדיין סבל מכאבים. למעלה ממיליון אנשים צפו בצי 42 האוניות מפליג אל המפרץ. לאחר מצעד מפואר בסן פרנסיסקו, סקירה של הצי על ידי מזכיר הצי ויקטור ה. מטקאלף, קבלת פנים חגיגית, ונאום פרידה מאוונס (שפרש בשל מחלתו וגילו), הצי עזב את סן פרנסיסקו, לסיאטל, עם אדמירל משנה צ'ארלס סטילמן ספרי כמפקד. האוניות עברו כולן שיפוצים לפני החלק הבא של המסע. הצי עזב שוב את החוף המערבי ב-7 ביולי, בדרך להוואי, אליה הגיע ב-16 ביולי. ביציאה מהוואי, ב-22 ביולי, עצרו האוניות באוקלנד, סידני ומלבורן. ים גבוה ורוחות הפריעו לאוניות בחלק מהמסע לניו זילנד, אך הן הגיעו ב-9 באוגוסט; חגיגות, תהלוכות, נשפים ומשחקים היו עיקרי הביקורים בכל עיר. גולת הכותרת של הביקור האוסטרלי הייתה מצעד של 12,000 אנשי הצי האמריקאי, הצי המלכותי ואנשי הצי והצבא של חבר העמים מול 250,000 איש. לאחר עצירה במנילה, הפיליפינים, הצי יצא לכיוון יוקוהמה, יפן. הם נתקלו בטייפון בדרך ב-12 באוקטובר, אך שום אונייה לא אבדה; הצי עוכב רק 24 שעות. לאחר ששלוש ספינות מלחמה יפניות ושש אוניות סוחר ליוו את האמריקנים פנימה, החלו החגיגות. החגיגות הגיעו לשיא באוראגה, שם עגן קומודור מתיו פרי קצת יותר מ-50 שנה קודם לכן. לאחר מכן יצאו האוניות ב-25 באוקטובר. לאחר שלושה שבועות של תרגילים במפרץ סוביק בפיליפינים, הפליגו האוניות דרומה ב-1 בדצמבר, לסינגפור; עם זאת, הם לא עצרו שם, ועברו מחוץ לעיר ב-6 בדצמבר. האוניות המשיכו הלאה, עצרו בקולומבו, עבור פחם מ-12 עד 20 בדצמבר, לפני שהפליגו לתעלת סואץ. עברו שלושה ימים עד שכל 16 אוניות המערכה עברו את התעלה, למרות שהיא הייתה סגורה לכל תנועה אחרת. לאחר מכן הם פנו לעצירת פחם בפורט סעיד, מצרים, ולאחר מכן הצי התפצל לפלגות בודדות כדי לפנות לנמלים שונים בים התיכון. הפלגה הראשונה, שקונטיקט הייתה חלק ממנה, תכננה במקור לבקר באיטליה, לפני שתמשיך לווילפראנש, אך קונטיקט ואילינוי נשלחו במהירות לדרום איטליה, במשימה הומניטרית כאשר החדשות על רעידת האדמה של מסינה ב-1908 הגיעו לצי. ימאים מהאוניות עזרו לפנות פסולת ולפרוק אספקה מאוניית האספקה של הצי האמריקני קלגואה; אדמירל ספרי קיבל את התודה האישית של המלך ויטוריו אמנואלה השלישי על הסיוע. לאחר סיום הביקורים בנמלים, פנו האוניות לגיברלטר, שם מצאו קונגלומרט של ספינות מלחמה ממדינות רבות ושונות הממתין להן: אוניות המערכה אלבמארל ואלביון עם הסיירת דבונשייר ושייטת הסיירות השנייה ייצגו את הצי המלכותי של בריטניה, אוניות המערכה צסארביץ' וסלאבה עם הסיירות אדמירל מקארוב, בוגאטיר ואולד ייצגו את הצי הרוסי הקיסרי, וסירות תותחים שונות ייצגו את צרפת והולנד. לאחר טעינת פחם במשך חמישה ימים, האוניות יצאו לדרך ויצאו לביתם ב-6 בפברואר 1909. לאחר היתקלות בכמה סערות, האוניות פגשו תשע מאוניות הצי האמריקני חמישה ימים מחוץ להמפטון רודס: ארבע אוניות מערכה (מיין, מיסיסיפי, איידהו וניו המפשייר - האחרונה היא האחות היחידה של קונטיקט שלא עשתה את השייט), שתי סיירות משוריינות, ושלוש סיירות תצפית. לאחר מכן הובילה קונטיקט את כל ספינות המלחמה הללו ב-22 בפברואר כדי לעבור לסקירה של הנשיא רוזוולט, שהיה אז על היאכטה הנשיאותית שעגנה ליד Old Point Comfort, וסיימו מסע של 46,729 מיל ימי (53,775 מיל; 86,542 קילומטרים). רוזוולט עלה על האונייה לאחר שעגנה ונשא נאום קצר, ואמר: "עשיתם את הטריק. אומות אחרות עשויות לעשות כפי שעשיתם, אבל הן ילכו אחריכם." לאחר שובה מהשיוט העולמי, קונטיקט המשיכה לשמש כאוניית הדגל של הצי האטלנטי, והופרעה רק על ידי שיפוץ מרץ 1909 במספנת הצי של ניו יורק. לאחר הצטרפותה לצי, היא שייטה בחוף המזרחי מבסיסה בנורפוק, וירג'יניה. במשך שאר שנת 1909, אוניית המערכה ערכה אימונים והשתתפה בחגיגות טקסיות, כגון חגיגת הדסון-פולטון. בתחילת ינואר 1910 עזבה קונטיקט למים של קובה ושהתה שם עד סוף מרץ, אז שבה לניו יורק לשיפוץ. לאחר מספר חודשים שניהלה תמרונים ואימוני קרב מול חופי ניו אינגלנד, היא עזבה לאירופה ב-2 בנובמבר כדי לצאת לשייט אימון בפלגה. היא הגיעה לפורטלנד, אנגליה ב-15 בנובמבר ונכחה במהלך חגיגת יום ההולדת של המלכה אלכסנדרה, המלכה האם ב-1 בדצמבר. קונטיקט ביקרה לאחר מכן בשרבור, צרפת, שם קיבלה את פניה של מבקרים מהעיירה וגם אירחה את המפקד העליון של סגן האמירל של הצי הצרפתי לורן מארין-דרבל, ומשלחת של קציניו. בעודו שם, צוות סירה מקונטיקט העסיק צוות מאוניית המערכה הצרפתית שארל מרטל במרוץ חתירה; הצוות של קונטיקט ניצח ב-12 אורכים. קונטיקט יצאה ממימי צרפת למפרץ גואנטנמו, קובה, ב-30 בדצמבר, ונשארה שם עד 17 במרץ, אז עזבה להמפטון רודס. קונטיקט הייתה מנהיגת האוניות שעברו בסקירה במהלך סקירת הצי הנשיאותי בניו יורק, ב-2 בנובמבר; לאחר מכן היא נשארה בניו יורק, עד 12 בינואר 1912, אז שבה למפרץ גואנטנמו. במהלך שיפוץ מרץ במספנת הצי של פילדלפיה, אוניית המערכה ויתרה על תפקידה כאוניית הדגל לסיירת המשוריינת וושינגטון. לאחר השלמת השיפוץ, הפעילות של קונטיקט עד סוף 1912 כללה תרגול עם טורפדות במפרץ פורט פונד, ביצוע תמרוני צי, ותרגול קרב ליד בלוק איילנד וכף וירג'יניה. לאחר עצירה בניו יורק, קונטיקט ערכה תרגילי אימון במפרץ גואנטנמו מ-13 בפברואר עד 20 במרץ; במהלך תקופה זו (ב-28 בפברואר), היא הפכה שוב לאוניית הדגל של הצי האטלנטי לזמן קצר ואחרון כאשר שירתה לזמן ביניים כשאדמירל משנה צ'ארלס ג'יי באדג'ר העביר את דגלו מוויומינג ליוטה. לאחר שמילאה אספקה בפילדלפיה, הפליגה קונטיקט למקסיקו והגיעה ב-22 באפריל; היא הייתה אמורה לפטרל במים ליד טמפיקו ווראקרוס, להגן על אזרחים ואינטרסים אמריקאים במהלך הפרעות שם ובהאיטי. ב-22 ביוני 1912, עזבה קונטיקט את מימי מקסיקו לפילדלפיה, שם עגנה במבדוק יבש למשך שלושה חודשים של תיקונים. עם השלמתם, קונטיקט ערכה אימון ירי ליד הכף של וירג'יניה. ב-23 באוקטובר הפכה קונטיקט לאוניית הדגל של פלגת אוניות המערכה הרביעית. לאחר שהפלגה עברה לסקירה בפני מזכיר הצי ג'ורג' וון לנגרקה מאייר ב-25, עזבה קונטיקט לג'נובה, איטליה, שם נשארה עד 30 בנובמבר. אוניית המערכה יצאה מאיטליה לוראקרוס והגיעה ב-23 בדצמבר. היא לקחה פליטים ממקסיקו לגלווסטון ונשאה קצינים של הצבא ונציג מהצלב האדום בחזרה בכיוון ההפוך. ב-29 במאי 1914, בעודה במקסיקו, ויתרה קונטיקט על חובת אוניית הדגל למינסוטה, אך נשארה במקסיקו, עד 2 ביולי, אז עזבה להוואנה. בהגיעה לשם ב-8 ביולי, העלתה קונטיקט את מדיסון ר. סמית', השר האמריקני להאיטי, ולקחה אותו לפורט-או-פרינס, והגיעה חמישה ימים לאחר מכן. קונטיקט נשארה בהאיטי במשך חודש, ואז יצאה לפילדלפיה ב-8 באוגוסט והגיעה לשם ב-14 באוגוסט. לאחר מכן הפליגה קונטיקט למיין ולכף וירג'יניה, לאימון קרב, ולאחר מכן היא נכנסה למספנת הצי של פילדלפיה לשיפוץ. לאחר יותר מ-15 שבועות, קונטיקט הגיחה ב-15 בינואר 1915, ויצאה דרומה לקובה, שם ערכה אימונים. במהלך תמרונים שם במרץ 1915, שרשרת נכרכה סביב המדחף הימני שלה, שברה את הציר ואילצה אותה לחזור לפילדלפיה, לצורך תיקונים. היא נשארה שם עד 31 ביולי, אז העלתה 433 חיילים מהרגימנט השני, החטיבה הראשונה, של חיל הנחתים של ארצות הברית להובלה לפורט-או-פרינס, שם הועלו לחוף ב-5 באוגוסט, כחלק מהכיבוש האמריקאי של האיטי. קונטיקט סיפקה אספקה לכוחות אמפיביים בקאפ-האיסיין, ב-5 בספטמבר, ונשארה ליד האיטי, במשך החודשים הבאים, ותמכה ביחידות נחיתה על החוף, כולל יחידות נחתים ומלחים מקונטיקט בפיקודו של מייג'ור סמדלי באטלר. לאחר שיצאה מהאיטי, קונטיקט הגיעה לפילדלפיה, ב-15 בדצמבר, והוכנסה לצי העתודה האטלנטי. כחלק מהתגובה האמריקנית ללוחמת הצוללות הבלתי מוגבלת של גרמניה, קונטיקט הופעלה מחדש ב-3 באוקטובר 1916. יומיים לאחר מכן, אדמירל הרברט או. דאן הפך אותה לאוניית הדגל של פלגת אוניות המערכה החמישית, והעביר את דגלו ממינסוטה. קונטיקט פעלה לאורך החוף המזרחי ובאיים הקריביים עד שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה ב-6 באפריל 1917. במשך המלחמה, קונטיקט התבססה בעיר יורק ריבר, וירג'יניה. יותר מ-1,000 חניכים - אנשי אונייה וצוותי תותחים של ספינות סוחר - השתתפו בתרגילים עליה בזמן שהיא הפליגה במפרץ צ'ספיק, ומחוץ לכף וירג'יניה. עם סיום המלחמה, קונטיקט שובצה לכוח השייטת והתובלה לתפקיד תובלה, ומ-6 בינואר – 22 ביוני 1919, היא ערכה ארבע מסעות להחזרת חיילים מצרפת. ב-6 בינואר היא עזבה את המפטון רודס, לברסט, צרפת, שם העלתה 1,000 חיילים. לאחר שהביאה אותם לניו יורק ב-2 בפברואר, קונטיקט הפליגה חזרה לברסט, ואספה את רגימנט ההנדסה ה-53, פלוגה של נחתים ופלוגה של משטרה צבאית, בסך הכל 1,240 חיילים. האנשים האלו הועברו להמפטון רודס, ב-24 במרץ. לאחר חודשיים, קונטיקט ערכה הפלגה נוספת מעבר לים: לאחר תקופת חופש קצרה בפריז, עבור הצוות שלה, היא העלתה 891 חיילים שונים מיחידת ההנדסה של הצבא ה-502, מחלקת רפואה והצלב האדום. הם הורדו בניופורט ניוז, ב-22 ביוני. ב-23 ביוני 1919, לאחר שהחזירה למעלה מ-4,800 איש, קונטיקט הוקצתה מחדש כאוניית הדגל של שייטת אוניות המערכה השנייה של הצי האטלנטי, בפיקודו של תת-אדמירל הילרי פ. ג'ונס. בזמן שהתבססה בפילדלפיה, במשך 11 החודשים הבאים, קונטיקט אימנה צוערים. ב-2 במאי 1920, עלו על הספינה 200 צוערים לשייט אימונים. יחד עם שאר אוניות המערכה של השייטת שלה, הפליגה קונטיקט לאיים הקריביים, ודרך תעלת פנמה, על מנת לבקר בארבעה נמלים: הונולולו, סיאטל, סן פרנסיסקו ומפרץ סן פדרו (לוס אנג'לס ולונג ביץ'). לאחר ביקור בארבעת הנמלים, השייטת עשתה את דרכה חזרה דרך התעלה ופנתה לביתה. עם זאת, המנוע השמאלי של קונטיקט יצא מפעולה שלושה ימים לאחר מעבר התעלה, מה שדרש מניו המפשייר לגרור את אוניית המערכה לתוך מפרץ גואנטנמו. שתי האוניות הגיעו ב-28 באוגוסט. הצוערים ירדו שם, ותת אדמירל ג'ונס העביר את דגלו מקונטיקט לאוניית הדגל החדשה שלו, קנזס. אוניית התיקון של הצי פרומת'אוס נשלחה מניו יורק ב-1 בספטמבר כדי לגרור את קונטיקט לפילדלפיה; הם הגיעו למספנת הצי שם ב-11 בספטמבר. ב-21 במרץ 1921, קונטיקט שוב הפכה לאוניית הדגל של שייטת אוניות המערכה השנייה כאשר אדמירל משנה צ'ארלס פרדריק יוז קיבל את הפיקוד. אוניות השייטת יצאו מפילדלפיה, ב-7 באפריל, כדי לבצע תמרונים ותרגילים מול קובה, אם כי הם חזרו לקחת חלק בסקירה הנשיאותית בהמפטון רודס, ב-28 באפריל. לאחר שהשתתפו בחגיגות האקדמיה הימית ביום הזיכרון, קונטיקט וחברותיה ליחידה יצאו לשייט של הצי שלקח אותן לאירופה. ב-28 ביוני אירחה קונטיקט משלחת נורווגית שכללה את המלך הוקון השביעי, ראש הממשלה אוטו בלהר, שר ההגנה, ולורד הים הראשון של הצי המלכותי הנורווגי. לאחר הגעתה לפורטוגל, ב-21 ביולי, אירחה אוניית המערכה את המושל האזרחי של מחוז ליסבון ואת המפקד העליון של הצי הפורטוגלי. שישה ימים לאחר מכן, קונטיקט אירחה את נשיא פורטוגל, אנטוניו חוסה דה אלמיידה. שייטת אוניות המערכה יצאה למפרץ גואנטנמו, ב-29 ביולי, ולאחר שהגיעה לשם, נשארה לאימון ירי ולתרגילים. קונטיקט, שעזבה את שאר השייטת, עזבה לאנאפוליס, והורידה את הצוערים ב-30 באוגוסט, ולאחר מכן המשיכה לפילדלפיה. קונטיקט עזבה את פילדלפיה, לקליפורניה, ב-4 באוקטובר, לתפקיד עם צי האוקיינוס השקט. לאחר שעצרה בסן דייגו, ב-27 באוקטובר, היא הגיעה ב-28 באוקטובר, לסן פדרו, שם אדמירל משנה הרמן אוסמן סטיקני ייעד אותה כאוניית הדגל של אימוני צי האוקיינוס השקט. במשך החודשים הבאים, קונטיקט שייטה לאורך החוף המערבי, ונטלה חלק בתרגילים והנצחות. על פי תנאי האמנה הימית של וושינגטון, שקבעה מגבלות טונאז' עבור המדינות החתומות עליה, הצי ייעד את קונטיקט לגריטה. כשהיא יצאה לדרך למסעה האחרון ב-11 בדצמבר, היא ערכה מסע בן חמישה ימים למספנת הצי של פיוג'ט סאונד, שם הוצאה משירות ב-1 במרץ 1923. ב-1 בנובמבר 1923, קונטיקט נמכרה לגרוטאות לוולטר וו. ג'ונסון, מסן פרנסיסקו, תמורת 42,750 דולר. ביוני 1924, הגוררת SS רוזוולט קבעה שיא של הגרירה הגדולה ביותר על ידי גוררת בודדת בהיסטוריה כשגררה את קונטיקט מסיאטל לאוקלנד, קליפורניה, לצורך גריטה. מדיה וקבצים בנושא קונטיקט בוויקישיתוף