laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפקט הות'ורן

אפקט הות'ורן הוא תופעה שהתגלתה בתחום המחקר התצפיתי על קבוצות: התברר כי כאשר המשתתפים במחקר מודעים לעצם השתתפותם, עשויה להשתנות ההתנהגות הנחקרת גם אם אינם מודעים למהות המחקר. התופעה התגלתה לראשונה במפעל הות'ורן (Hawthorne) של חברת Bell לייצור מרכזיות טלפוניה בארצות הברית, כאשר במסגרת ניסוי שנערך בין אפריל 1927 ליוני 1929 על מנת לגלות אילו שינויים רצוי לבצע בסביבת העבודה על מנת להגדיל את תפוקת העובדים, הראו התצפיות הראשונות כי כל שינוי שנערך הביא לתוצאה הרצויה – גם כשדובר בשינויים סותרים לחלוטין. לדוגמה: הגדלת כמות האור בשטח הייצור או הקטנתו הביאו שתיהן לאותה עליה בתפוקה. מהמחקר התברר כי לא השינויים בסביבת העבודה הם שהביאו להגברת התפוקה, אלא עצם העובדה שהעובדים במפעל ידעו שהם משתתפים בניסוי הובילה להגברת התפוקה. יתרה מכך, במחקר זה אף ידעו הנבדקים את מטרת הניסוי, כך שלתוצאות נוסף האפקט של נבואה המגשימה את עצמה. הנס החכם – תופעה נוספת של השפעת חוקר על נחקר ניסויי הות'ורן אפקט הות'ורן (באנגלית) עוד על אפקט הות'ורן (באנגלית) אפקט הות'ורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Elton Mayo, Hawthorne and the Western Electric Company, The Social Problems of an Industrial Civilisation, Routledge, 1949
כנסיית סנט ברברה

כנסיית סנט ברברה (בצ'כית: Chrám svaté Barbory) היא כנסייה בקוטנה הורה, צ'כיה. הכנסייה היא אחת הכנסיות הגותיות החשובות במרכז אירופה. הכנסייה, ביחד עם מרכז העיר ההיסטורי של קוטנה הורה מהווה אתר מורשת עולמית. במאה ה-10 התגלו בקוטנה הורה מרבצי כסף והעיר הפכה למרכז כריית המתכת. העיר ויושביה שאפו להלל את שם האל ולהודות לו על העושר שנפל בחלקם. בניית הכנסייה החלה ב-1388, אך הופסקה מספר פעמים והושלמה רק ב-1905. הכנסייה הוקדשה לברברה הקדושה, פטרוניתם של הכורים. האדריכל הראשון היה כנראה יוהאן פארלר, בנו של האדריכל המפורסם פטר פארלר (שבנה את קתדרלת ויטוס הקדוש וגשר קארל בפראג). ישנם מחקרים הטוענים שפטר פארלר היה שותף ליצירת תוכניות הכנסייה. העבודה הופסקה בגלל מלחמות ההוסיטים ונמשכה רק ב-1482 תחת האדריכלים מאטי רייסק ובנדיקט רייט, שני אדריכלים מפראג. ההפסקה השנייה התרחשה בשנים 1588–1884. לפי התוכניות המקוריות הכנסייה תוכננה להיות גדולה יותר, כנראה פי 2 מגודל הנוכחי. אך מכיוון שמימון הבנייה היה תלוי במחירי השוק של מתכת הכסף, ומחירי המתכת ירדו אחרי גילוי אמריקה והצפת יבשת אירופה בכסף וזהב, גודלה הוקטן ונגרמו הפרעות בבנייה. ב-1588 נסגרה הכנסייה בקיר זמני, שנהרס ב-1884, עת הומשכה הבנייה. החזיתות החיצוניות של הכנסייה מרתקות, למרות שהעבודות הסופיות על הגג נעשו רק במאה ה-19. במקור, היו 8 קפלות רדיאליות במבנה טרפזי. מאוחר יותר נבנה בית מקהלה, שנתמך על ידי תמיכות דואות בנות שתי קומות. מלבד התמיכות הדואות המרשימות הכנסייה מכילה חלונות ויטראז' יפים, מזבח, דוכן דרשה וספסלי מקהלה וכן ציורי פרסקו מימי הביניים המתארים את חיי עיירת הכרייה והעיר. קמרונות הרשת המפותחים של הכנסייה התמיכות הדואות הכנסייה ב-1856 המזבח הראשי מדיה וקבצים בנושא כנסיית סנט ברברה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית סנט ברברה
ליגת ה-CBA (סין)

ליגת ה-CBA (באנגלית: Chinese Basketball Association; בסינית: 中国男子篮球职业联赛) היא ליגת הכדורסל הבכירה בסין. היא ידועה בשם CBA והשימוש בקיצור האנגלי נעשה לעיתים תכופות גם בסינית. ליגת המשנה הסינית נקראת CBL. ליגת הנשים הבכירה בסין היא ה-WCBA. שישה שחקנים סינים מה-CBA – יאו מינג, וואנג ז'יז'י, יי ג'יאנליאן, סון יו, מנגקה בטיר וג'ואו צ'י – הגיעו מאוחר יותר לליגת ה-NBA. חלקם חזרו לאחר מכן ל-CBA, אחרי שלא מצאו את מקומם ב-NBA. מספר מצומצם של שחקנים זרים מורשים לשחק בכל אחת מקבוצות ה-CBA. נכון לעונת 2022/2023, משחקות ב-CBA‏ 20 קבוצות, המחולקות לאזורי הצפון והדרום: אתר האינטרנט הרשמי של ליגת ה-CBA CBA: חוויה אמריקאית, באתר People Daily online
ﭖ

פּא (בערבית: پاء) היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה, כוואריאנט של בא, כדי לייצג את העיצור /p/ (כמו פּ"א דגושה). האות נוצרה בשפות שעברו להשתמש באלפבית הערבי וכללו את הצליל הזה כמו פרסית ואורדו, משם עברה האות לשימוש גם בשפה הערבית במילים משפות זרות, לדוגמה پاسكال (פסקל). בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז. ב
מגוב נוכרי

מגוב נוכרי הוא מגוב לפריצת שדות מוקשים המתחבר לרכב קרבי משוריין (רק"ם) כגון טנקים, נגמ"שי חיל ההנדסה וכן הלאה. ה"נוכרי" משרת בצה"ל בחיל ההנדסה ובחיל השריון. ה"נוכרי" בנוי מזוג קבוצות גלגלי מתכת כבדים בעלי בליטות (בדרך כלל ארבעה גלגלים בקבוצה), המרכב הרתום לטנק באופן שכל קבוצת גלגלים נמצאת לפני אחד מזחלי הטנק. הגלגלים חופשיים על צירם, ואינם מחוברים להינע כלשהו. הגלגלים מתגלגלים מכוח תנועת הטנק שמאחוריהם ועקב משקלם הכבד מפעילים את המוקשים שנמצאים לפני הזחלים של הכלי. ה"נוכרי" בנוי כך שהפיצוץ של המוקש יעיף את המגוב כלפי מעלה במקום לגרום להם לנזק קבוע. הנוכרי מסורבל מאוד בתנועה, במיוחד בשטחים חוליים, מאט את תנועת הטנק אליו הוא רתום, ודורש מנהג הטנק מיומנות גבוהה. באזורי דיונות יש עדיפות למגוב מחרשה ולאמצעי פינוי מוקשים אחרים. ה"נוכרי" משמש לפריצת הדרך לרק"ם שעליו הוא מותקן ולאלה שנוסעים בטור בעקבותיו. לטנק שדוחף את הנוכרי יש אפשרות לגרור בנוסף גם עגלה 34 טעונה בשתי שרשראות של בנגלורים, שאותן הוא משחרר בתחילת השד"ם. כאשר הטנק מגיע לקצה השד"ם הוא מפעיל את שרשרת הבונגלורים ונוצרת פרצה רחבה ובטוחה באורך של עשרות עד מאות מטרים. העגלה נרתמת לטנק עם פין המאפשר לגזור אותו בפיצוץ שנשלט מתוך הטנק. כדי לפנות דרך רחבה ובטוחה יותר משתמשים באמצעי פריצת מוקשים שונים, בהם מגוב רציף המותקן על גבי דחפורי די־9 משוריינים, רקטות ריצוף (כגון ה־CARPET) וצפע שריון. בצה"ל מצוי דגם נוסף של מגוב נוכרי הנקרא "נוכרי קל", וניתן להתקינו על טנקי מרכבה סימן 4 החדשים. מדיה וקבצים בנושא מגוב נוכרי בוויקישיתוף מגוב נוכרי, באתר זרוע היבשה
האוהבים מטרואל

האוהבים מטרואל (בספרדית: Los Amantes De Teruel) הוא סיפור אהבתם של חואן מרטינז דה-מרסילה ואיזבל דה-סגורה מהעיר טרואל שבחבל ארץ אראגון שבספרד, אשר נטען כי התרחש בשנת 1217. סיפור אהבתם של חואן מרטינז (הידוע גם כדיאגו מרסילה) ואיזבל סגורה. הסיפור מתחיל בעיר טרואל, עם שתי משפחות אמידות וחשובות - מרסילה וסגורה. דיאגו מרסילה ואיזבל סגורה, אהבו זה את זה משחר ילדותם. כשהגיעה שעתם להתחתן, נקלעה משפחת מרסילה לקשיים כלכליים. על רקע זה אסר אביה של איזבל סגורה על נישואיה לדיאגו מרסילה. דיאגו, שאהב את איזבל ושאף להתחתן עימה, ערך הסכם עם אביה. לפיו דיאגו יצא למשך חמש שנים במהלכן יגדיל את הונו ויחזור כאיש עשיר. אם לא יחזור ביום שנקבע ותום חמש השנים, תותר איזבל לכל אדם. במהלך חמש השנים בהן נעדר דיאגו, אביה של איזבל ניסה לשכנע אותה להתחתן עם אדם אחר, אמיד כלכלית. איזבל סירבה בטענה כי אלוהים רוצה שתישאר בתולה עד שימלאו לה עשרים שנה, וכי נשים אמורות ללמוד את עבודת משק הבית לפני שהן מתחתנות. בנוסף טענה כי היא עודנה אוהבת את דיאגו ומחכה לשובו. אביה הסכים לחכות את חמש השנים עד לשובו של דיאגו מרסילה. עם תום חמש השנים, בהם לא קיבלו מדיאגו שום אות או סימן חיים, החליט אביה של איזבל להשיא אותה לדון פדרו אזגרה מאלברסין (Don Pedro Azagra from Albarracin). עם תום טקס הנישואין, הודיעו משקיפי העיר כי דיאגו חזר כאיש עשיר וכי בכוונתו להתחתן עם איזבל. עם ליל התגנב דיאגו, טיפס אל חדר השינה של איזבל והעיר אותה בעדינות. דיאגו התחנן בפני איזבל שתנשקו נשיקה אחרונה לפני מותו הקרב ובא. איזבל אמרה כי זה יהיה חטא כלפי בעלה וכלפי אלוהים אם תענה לבקשתו. היא התחננה שימצא אחרת ושיפסיק לאהוב אותה. דיאגו חזר על בקשתו באמרו כי הוא גוסס והיא סירבה לו בשנית. דיאגו שלא יכול היה לשאת עוד את הכאב ואת הפרידה נפל מת. איזבל, שלא ידעה מה לעשות, העירה את בעלה וסיפרה לו על תחנוניו של דיאגו לנשיקה אחת בלבד ועל סירובה. כששאל בעלה למה לא נשקה לו הסבירה כי ראתה בזאת חטא. עקב חששם כי יתלו אשם על מותו של דיאגו בבעלה של איזבל, הסכים הזוג לקבור אותו ליד הכנסייה המקומית. למחרת נשמעו צלצולי הפעמון לאות אבלות. איזבל הופיעה בבגדי חתונתה והחלה הולכת לכיוון הקדמי של הכנסייה נושקת נשיקה אחרונה לאהובה דיאגו על מצחו, ונפלה עליו ומתה. אזרחי טרואל ששאבו השראה מסיפור זה, תבעו כי דיאגו ואיזבל יקברו זה לצד זה. הכנסייה נענתה בחיוב לבקשתם. ב-1560 הוצאו איזבל ודיאגו מקברם ונקברו שוב זה לצד זה. חוקרים רבים התווכחו לגבי האותנטיות של האוהבים מטרואל, הסיבה לכך היא שבשנת 1353 הסופר ג'ובאני בוקאצ'ו סיפר את הסיפור כמעט באותה מתכונת תחת השמות ג'ירולמו וסלווסטרה (Girolamo e Salvestra) למרות שהיה לו חומר נוסף לאורך ההיסטוריה שלו. לאורך ההיסטוריה היו סיפורים רצופים באהבות אסורות כגון: רומיאו ויוליה (סיפור שהתרחש בשנת 1302), והרו ולאנדרוס (Hero and Leander). סופרים רבים כתבו אודות נאהבים אלו, ביניהם נמנים: אנטוניו סרון - Antonio Serón אנדרס ריי דה ארטיידה - Andrés Rey de Artieda תומאס ברטון - Tomás Bretón מריאנו מיגל דה ואל - Mariano Miguel de Val חואן אאוחניו הארטזנבוס - Juan Eugenio Hartzenbusch טירסו דה מולינה - Tirso de Molina רבים פקדו את קבריהם של האוהבים מטרואל. גופותיהם של דיאגו ואיזבל, הוצאו ונקברו מחדש זה לצד זה כשעל כל אחד מהם פסל שיש בדמותם, הנושאת את סמל מגן משפחותיהם. יד אחת על לבם ואילו השנייה מושטת לעבר היד של בן/בת הזוג כמעט ונוגעות זו בזו (מטעמי דת ומאחר ואיזבל הייתה נשואה, ידיהם לא נוגעות ולא אוחזות אחת בשנייה). מדיה וקבצים בנושא האוהבים מטרואל בוויקישיתוף
הנשיא הנבחר

הנשיא הנבחר הוא תואר פוליטי הנפוץ במערכות שלטון דמוקרטיות נשיאותיות. אדם אשר זכה בבחירות לנשיאות נמצא בסטטוס של "הנשיא הנבחר" במהלך הזמן שבין בחירתו לבין כניסתו לתפקידו. במהלך זמן זה, כל סמכויות השלטון הן בידי הנשיא היוצא, שאותו יחליף הנשיא הנבחר בבוא העת. בדרך כלל במהלך אותה תקופה, מתקיימות הכנות להעברת הסמכויות בין השניים. במשך אותם ימים, מגבש הנשיא הנכנס את רשימת השרים העתידים לכהן בממשלו ומרכיב את הסגל הבכיר אשר ישמש כעזר לו, במרבית המקרים הוא גם מתחיל לקבל תדרוכים מודיעיניים באופן שוטף, בדומה לאלו אותם ממשיך לקבל הנשיא היוצא. הסטטוס של "הנשיא הנבחר" נמשך עד לכניסה הרשמית לתפקיד הנשיא. משך זמן זה יכול להשתנות ממדינה למדינה בהתאם למערכת השלטון. כך למשל, בצרפת, בדרך כלל מושבע הנשיא הנבחר כשבוע לאחר מועד בחירתו; ובארצות הברית, יום הבחירות מתקיים תמיד בתחילת נובמבר, בעוד טקס השבעת הנשיא נערך באופן קבוע ב-20 בינואר. יתרה מזאת, חבר האלקטורים מכריז על הנשיא הנבחר רק כחודש לאחר הבחירות – במהלך דצמבר. עם זאת, נקבע כי המועמד הזוכה המסתמן ממערכת הבחירות לנשיאות, יזכה כבר עם סיומן לסטטוס של "הנשיא הנבחר", עוד לפני שהוכרז באופן רשמי. בארצות הברית, עם ההכרזה על "הנשיא הנבחר", מהדק השירות החשאי את טבעת האבטחה סביב האישיות הנבחרת. מאותו רגע, היחס אליו מבחינת סידורי השמירה עליו, הופך לכמעט זהה לזה הניתן לנשיא המצוי בשלהי כהונתו. בארצות הברית הנשיא הנבחר עשוי גם להיקבע עוד לפני ההודעה הרשמית, על ידי מנהלו (ה-Administartor) של הגוף הקרוי "General Services‏", וזאת על פי חוק העברת הנשיאות "Presidential Transition Act of 1963", הקובע את הזכויות והשירותים שהנשיא הנבחר וסגן הנשיא הנבחר זכאים להם. לאחר בחירת נשיא ובטרם כניסת הנשיא לתפקידו, על אף שהנשיא המכהן ממשיך להחזיק בכל סמכויותיו, הוא מכונה "ברווז צולע" (Lame duck), ועל פי המקובל בארצות הברית, הנשיא היוצא אינו רשאי להכריע הכרעות בעלות חשיבות שיכולות להשפיע על משטרו של הנשיא הנבחר בתקופת היותו "ברווז צולע". הנשיא הנבחר של ארצות הברית ראש הממשלה המיועד (ישראל) GSA - Presidential Transition Act of 1963, web.archive.org, ‏2008-11-13
לגונת הטייפון

לגונת הטייפון (באנגלית: Typhoon Lagoon) היא פארק מים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד בקרבת העיר אורלנדו שבמדינת פלורידה בארצות הברית. הפארק נפתח ב-1 ביוני 1989 וממוקמת בו בריכת הגלים הבלתי מקורה הגדולה ביותר בעולם. התמה של הפארק היא "טייפון" שהרס אי קטן, ובשל הסופה סירות הוטלו על היבשה ונשארו שם. בראשו של "הר געש" הנמצא בלב הפארק נמצאת הסירה "מיס טילי" "Miss Tilly", דבר שלא מפריע להר הגעש להתפרץ מדי חצי שעה. בפארק מספר אטרקציות מים ובהם: הומונגה קוואבונגה - שלוש מגלשות מים מקורות המפילות את הרוכב עליהם מגובה של חמש קומות במשך 5 שניות. מגלשות הסופה - שגובהן שלוש קומות. בריכת הגלים - מייצרת גלים שגובהם מעל שלושה מטרים. מפלי מיידאי - מגלשת מים מקורה ומתפתלת. קראש 'אן' גאשר - מגלשת מים שבה מתגלשים בסירות בעלות סילון. הספינה השקועה - אקווריום מקורה שהולכים דרכו. מדיה וקבצים בנושא לגונת הטייפון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לגונת הטייפון (באנגלית)
ג'יימי בל

אנדרו ג'יימס מטפין "ג'יימי" בל (באנגלית: Andrew James Matfin "Jamie" Bell; נולד ב-14 במרץ 1986) הוא שחקן ורקדן אנגלי, המוכר בעיקר בזכות תפקידו הראשי בסרט הקולנוע "בילי אליוט". בל נולד בבילינגהאם שבצפון-מזרח אנגליה וגדל במשפחה חד-הורית. בגיל 6 החל לרקוד, בעקבות אחותו, ובגיל 9 החל לשחק. בשנת 2000 השתתף בסרט "בילי אליוט", בו גילם את התפקיד הראשי, נער בן 11 הגדל בעיירת פועלים בצפון אנגליה וחולם להיות רקדן בלט, כל זאת על רקע שביתת הכורים ב-1984. בדומה לדמות אותה גילם, גם בל רקד בתחילה בהיחבא, וסבל מהקנטות מצד חבריו ללימודים, כשגילו על כך. על תפקידו כבילי אליוט, אותו גילם בגיל 14, זכה בשנת 2001 בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי, כשהוא גובר על מועמדים כראסל קרואו, טום הנקס ומייקל דאגלס, וכן במספר פרסים נוספים, ובהם פרס הקולנוע העצמאי הבריטי בקטגוריית השחקן המבטיח. ב-2002 גילם את טוראי צ'ארלי שייקספיר בסרט האימה המלחמתי "משמרת המוות". בהמשך העשור הראשון של המאה ה-21 השתתף בל במספר סרטים נוספים, ובהם הגרסה המחודשת ל"קינג קונג" (2005), "האלאם פו" (2007) ו-"ג'אמפר" (2008). על תפקידו ב"האלאם פו" היה מועמד לפרס באפט"א הסקוטי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, ועל תפקידו ב"ג'אמפר" היה מועמד לפרס ה-MTV, לצדו של היידן כריסטנסן. בשנת 2008 שיחק לצד דניאל קרייג בסרט "התנגדות" העוסק בקבוצת יהודים פרטיזנים במהלך השואה במלחמת העולם השנייה. בשנת 2011 השתתף בסרט ההנפשה "הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן", בו דיבב את קולה של הדמות הראשית. הסרט מבוסס על הקומיקס הרפתקאותיו של טינטין מאת האמן הבלגי ארז'ה. כמו כן, בשנת 2011 שיחק לצד צ'נינג טייטום בסרט "הנשר" הוא גילם את דמותו של אסקה, עבדו של החייל הרומי אותו גילם צ'אנינג. מ-2014 בל מגלם את אברהם "אייב" וודהול, הדמות הראשית, בסדרת הדרמה התקופתית "המרגלים של וושינגטון" של ערוץ AMC האמריקאי. ב-2015 גילם את דמותו של בן גרים / הדבר בסרט "ארבעה מופלאים". בשנת 2017 שיחק את התפקיד הראשי בסרט המלחמה "שישה ימים", אודות המתקפה על שגרירות איראן בלונדון ב-1980. ב-2018 הופיע בתפקיד הראשי בסרט "כוכבים חיים לנצח", לצד אנט בנינג. ב-2019 גילם את ברני טופין בסרט "רוקטמן" המבוסס על חייו של אלטון ג'ון. באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של גיא נתיב "סקין". בשנת 2021 שיחק במותחן הבלשי "ללא חרטה", המבוסס על הספר באותו השם מאת טום קלנסי. בשנת 2005, החל בל לצאת עם השחקנית האמריקאית-יהודייה אוון רייצ'ל ווד לאחר שהכירו בצילומי הקליפ של גרין דיי לשיר "Wake Me Up When September Ends". לאחר שנה נפרדו השניים. במהלך שנת 2011, הם חזרו ונישאו ב-30 באוקטובר 2012. יש להם ילד אחד שנולד ביולי 2013, והם נפרדו במאי 2014. ב-2015, החל בל במערכת יחסים עם עמיתתו לסרט "ארבעה מופלאים", השחקנית האמריקאית קייט מארה. בינואר 2017 הם התארסו וביולי אותה שנה התחתנו. במאי 2019 נולדה בתם הבכורה. בנובמבר 2022 נולד בנם. מדיה וקבצים בנושא ג'יימי בל בוויקישיתוף ג'יימי בל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימי בל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימי בל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'יימי בל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימי בל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יימי בל, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'יימי בל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יימי בל, באתר AllMusic (באנגלית) ג'יימי בל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימי בל, באתר Discogs (באנגלית) שירית גל, ג'יימי בל (בילי אליוט): "רואים שאני רקדן גרוע", באתר ynet, 7 בפברואר 2018
מטא-חומר

מטא-חומר הוא חומר סינתטי למחצה, שאינו מצוי בטבע בתצורתו המיוחדת. למטא-חומר מבנה מולקולרי ייחודי, בעל תכונות מיוחדות. המולקולות הבסיסיות של חומר העל מורכבות מאטומים כגון כסף, זהב או אלומיניום, או מולקולות מורכבות יותר. המייחד את המטא-חומר משאר המולקולות הוא המבנה ההנדסי שלו, בעוד ששאר המולקולות הסינתטיות הרבות מתייחדות במבנה כימי ייחודי. סידור של מולקולות מסוימות בצורה קבועה מראש וחוזרת על עצמה, דוגמת סריג, מעניקות להן תכונות שאינן קיימות באותו חומר עצמו המסודר במבנה הטבעי שלו. באופן דומה ניתן לסדר את המולקולות בצורה טבעתית או בתצורות הנדסיות אחרות. לרוב משתמשים במטא-חומר בננוטכנולוגיה. השימוש הרווח בהם הוא לבניית אנטנות מכ"ם ועדשות אופטיות. לאחרונה החלו להשתמש במטא-חומר לצורך יצירת חומרים בעלי שבירת אור שלילית, העשויה לבלוע לחלוטין את קרינת הספקטרום הנראה ובכך להפוך אותם לחומרי הסוואה מעולים. השם מטא-חומר (Meta Material) הוענק לחומר בשנת 1999 על ידי ד"ר רוג'ר וולסר מאוניברסיטת טקסס באוסטין. וולסר הגדיר מטא-חומר בהגדרה זו: "מולקולה מלאכותית מיקרוסקופית, תלת-ממדית, בעלת מבנה תאי מחזורי, המתוכננת ליצור שילוב אופטימלי שאינו זמין בטבע". אחד מהסוגים של מטא-חומר הוא מטא חומר פוטוני. מדיה וקבצים בנושא מטא-חומר בוויקישיתוף תורת יחסות כללית אלקטרומגנטית: נסיעה עם מטא-חומרים לחלל, באתר הידען חוקרים מאוניברסיטת תל אביב הצליחו ליצור גביש פוטוני שמאפשר שליטה חסרת תקדים באור, באתר אוניברסיטת תל אביב פוסטים בתגית מטא-חומרים, בבלוג "עד כדי קבוע" מטא-חומר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלייר

המונח "צבת" מפנה לכאן. לערך העוסק באיבר בבעלי חיים מסוימים, ראו צבת (ביולוגיה). פְּלָיֶר (בעברית: מֶלְקַחַת) הוא כלי עבודה המשמש לתפיסת עצמים באמצעות שימוש במנוף. פליירים מתוכננים לשימושים רבים, ולעיתים הצבתות שלהם מעוצבות בצורות ייעודיות כדי לאחוז, לכופף, למשוך או לסלסל חומרים שונים. בעלי מקצוע שונים משתמשים בפליירים לפעולות שונות. סוגים רבים של פליירים מכילים צבתות ייעודיות לחיתוך. המלה העברית "צבת", שמקורה כנראה בארמית, משמשת בשנות האלפיים בעיקר לכלי המשמש לעקירת מסמרים, הידוע באנגלית כ- pincers. בצבא משמש הביטוי "מכפתיים מתכוונן נטוי" לרישום מלאי של צבת מתכווננת. הפלייר הומצא בעת העתיקה לשם אחיזת עצמים לוהטים, ושימש בעיקר בעבודות מתכת. איור עתיק מציג צבתות בנפחיה של הפייסטוס (אל האש ואומנויות הפחחות היווני). סוגים רבים של פליירים התפתחו במרוצת השנים, עם המצאות של חפצים שונים, שאותם היה צורך לאחוז, כגון פרסות, ברגים, חוטים חשמליים, צינורות וציוד חשמלי ואלקטרוני. בעברית מופיעה הצבת במסכת אבות: צבת בִּצבת עשויה (אבות ה' ו'), שם מוזכרת הצבת כאחד מעשרת הדברים שברא אלוהים בערב שבת בין השמשות, שהלא כדי ליצור צבת משתמש הנפח בצבת אחרת, ועל כן מוכרח שהצבת הראשונה נוצרה בדרך נס. בעברית החדשה משמש המשפט כביטוי לגבי עניין סבוך ומפותל, שמרכיביו אחוזים זה בזה כשלשלת. העיצוב הבסיסי של הפלייר לא השתנה רבות מאז המצאתו. הוא כולל זוג ידיות, ציר (לעיתים בצורת מסמרת) וראש בעל זרועות (אף), או לסתות מחודדות. בניגוד למספריים או למזמרה, לסתות הפלייר תמיד נפגשות בסוף מהלך הידיות. פליירים ממירים את פעולת האחיזה בידיות, על ידי סגירת האצבעות על כף היד, לתפיסה מדויקת של העצם. כיוון שהידיות ארוכות יותר מאף הפלייר, הכח המופעל על העצם חזק יותר, בשל המנוף שנוצר. הפלייר עשוי בדרך כלל מסגסוגת פלדה עם תוספות התורמות לחיזוק ולמניעת חלודה, כגון ונדיום וכרום. ידיות הפלייר מצופות בדרך כלל פלסטיק במטרה לבודד מפני מתח חשמלי ומפני חום. פלייר סטנדרטי פלייר אף-ארוך (נקרא גם שפיץ-פלייר או פלייר-שפיץ) - בעל צבתות ארוכות וצרות לתפיסת חלקים בחללים קטנים. פלייר פטנט - בעל מנגנון קפיצי ננעל המתכוונן על ידי בורג ומאפשר נעילת הצבתות בעצמה חזקה יותר מכח היד לבדה. פלייר מתכוונן (נקרא גם ג'בקה ("ז'בקה" צפרדע בבולגרית) או ג'בקה אמריקאית) - ניתן להזיז את צירו כדי לאחוז עצמים בגדלים שונים. פלייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עשרה דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות... ויש אומרים אף צבת - בצבת עשויה. פרקי אבות פרק שישי - בעשרה מאמרות, משנה ה'. כלומר: הצבת הראשונה לאחיזה בברזל מלובן, הייתה טבעית - ונבראה ממש לפני סוף בריאת העולם לקראת סיום ששת ימי הבריאה.
ארבעים הילדים

ארבעים הילדים (አርባ ልጆች, באמהרית: ארבע ליג'וץ') היו קבוצת יתומים ארמנים שנמלטו מרצח העם הארמני בטורקיה ואומצו על ידי יורש העצר של האימפריה האתיופית, ראס טפרי מקונן (לימים היילה סלאסי, קיסר אתיופיה). לתזמורת ארבעים הילדים נודעה השפעה ניכרת על התפתחות המוזיקה האתיופית המודרנית במאה העשרים. בשנת 1924 עלה טפרי לרגל לירושלים בדרכו למסע דיפלומטי באירופה. בכניסה לכנסיית הקבר קיבלה את פניו תזמורת צועדת של ארבעים יתומים מארמניה. בעקבות התרשמותו העמוקה מהתזמורת ביקש טפרי את אישור הפטריארך הארמני של ירושלים לאמץ את הילדים ולהביאם עמו לאתיופיה. כעבור ארבעה חודשים שבה משלחתו של טפרי מאירופה ואספה את ארבעים הילדים בנמל פורט סעיד. להובלת התזמורת מונה קוורק נלבנדיאן (Kevork Nalbandian), גולה ארמני בקהיר ששימש בטורקיה כמוביל מקהלות, מלחין ומורה למוזיקה. ב-6 בספטמבר 1924 הגיעו ארבעים הילדים לאדיס אבבה ולאחר שנה של חזרות החלו להופיע כתזמורת האתיופית הרשמית הראשונה. התזמורת ליוותה את הקיסרית זאודיתו במסעותיה עד פטירתה בשנת 1930. באותה שנה, בה הוכתר ראס טפרי לקיסר אתיופיה, הלחין נלבנדיאן את המארש טפרי. מארש זה, שחובר על ידי יופתחה נגוסה (Yoftehé Negusé), היה להמנון הלאומי האימפריאלי משנת 1930 עד המהפכה האתיופית בשנת 1974. ערב הפלישה האיטלקית לאתיופיה נמנו כמאתיים וחמישים מוזיקאים בתזמורות הרשמיות השונות הפזורות ברחבי אתיופיה. עם תום הכיבוש האיטלקי של אתיופיה בשנת 1941 הוסיפו קוורק נלבנדיאן ואחיינו נרסס נלבנדיאן לנצח על תזמורת ארבעים הילדים, לצד מוזיקאים ארמנים נוספים שהכשירו אמנים מקומיים. לנרסס נלבנדיאן מיוחסת תרומה מכרעת בעידוד זמרים מקומיים להצטרף להופעות התזמורת. באתיופיה שויכו זמרים נודדים (אזמרים) למעמד חברתי נמוך, בדומה למעמד המוזיקאי בחברה המערבית בימי הביניים. לעומתם, הזמרים שטיפח נלבנדיאן וממשיכיו הפכו לכוכבים מוזיקליים נערצים. עד תום מלחמת העולם השנייה קמו שורה של תזמורות אתיופיות, שרובן הוכשרו על ידי אירופאים וארמנים, הבולטות שבהן היו תזמורת הצבא, תזמורת המשטרה ותזמורת שומרי הראש הקיסריים. זו האחרונה נוהלה על ידי אלכסנדר קונטורביץ', כנר פולני בן-כיתתו של יאשה חפץ, שהוזמן על ידי סלאסי לאתיופיה בשנת 1944. חנוכת תיאטרון היילה סלאסי בשנת 1955 מסמנת את תחילת תור הזהב של המוזיקה האתיופית, שהסתיים כעבור עשרים שנה עם נפילת האימפריה ועליית שלטון הדרג. אייר בנינג, אתיופיה: אימפריה ומהפכה - ריאיון עם פרנסיס פלסטו (אורכב 09.01.2009 בארכיון Wayback Machine), ניו יורק, 2005. פרנסיס פלסטו, מאה שנות מוזיקה מודרנית באתיופיה, עמ' 711-738 פרנסיס פלסטו, מאה שנות מוזיקה מודרנית באתיופיה, עמ' 711-738 אייר בנינג, אתיופיה: אימפריה ומהפכה - ריאיון עם פרנסיס פלסטו, ניו יורק, 2005.
קניין כסף

קניין כסף הוא קניין בסיסי במשפט העברי המתבצע באמצעות תשלום כסף או חפץ בעל ערך. ערכו של הכסף או החפץ צריך להיות לפחות כשוויה של פרוטה, אך אינו חייב להוות את מלוא ערכו של החפץ הנקנה. באמצעות כסף ניתן לקנות כל דבר שאינו מיטלטלין, כולל בני אדם. לפי שיטת רבי יוחנן שנפסקה להלכה, מדאורייתא מטלטלין נקנין בכסף. אמנם, מחמת החשש שמא החפץ הנקנה יישאר ביד המוכר לאחר ביצוע הקניין, והמוכר לא יטרח להצילו אם ישרף, ביטלו חכמים את כוחו של קניין כסף, ותיקנו שמטלטלין נקנים בקניין משיכה. אף על פי כן, במקרים מסוימים שהם "מילתא דלא שכיחא" (דבר לא שכיח), לא ביטלו חכמים את קניין כסף. למשל, מי שמכר לחבירו שור ונתחייב לו כסף, יכול לקנות ממנו פרה באמצעות מחילת הכסף שחייב לו. הראשונים נחלקו מה המקור לקניין כסף במטלטלין לפי רבי יוחנן: לדעת רש"י הוא נלמד בקל וחומר מדין פדיון הקדש בכסף, שנאמר בו: ”ונתן הכסף וקם לו”, ולדעת הרי"ף נלמד דין זה בקל וחומר מקניין כסף בעבד עברי, משום ש"אם גופו קונה, ממונו לא כל שכן?". הנימוקי יוסף דוחה את דברי שניהם, וטוען שקניין מעות נלמד מסברא, משום שרוב הקניינים נעשים בכסף. בדומה לכך כתבו התוספות, שסתם קניין במקרא הוא קניין כסף. קניין כסף במקרקעין נלמד מן הפסוק ”שָׂדוֹת בַּכֶּסֶף יִקְנוּ” (ירמיהו, ל"ב, מ"ד), וממילא ניתן לקנות על ידו גם עבד כנעני, שהוקש לקרקע. בעבד עברי נלמד קניין זה מהפסוק ”מִכֶּסֶף מִקְנָתוֹ” (ויקרא, כ"ה, נ"א), ובאמה עבריה נלמד מכך שהיא נפדית על ידי "גרעון כסף", ואם אינה נקנית על ידי כסף, אין לה ממה לגרע. דין קידושי אשה בכסף, נלמד מגזירה שווה של קיחה קיחה מהפסוק ”כי יקח איש אישה” (ספר דברים, פרק כ"ד, פסוק ה'.) והפסוק ”נתתי כסף השדה קח ממני” (ספר בראשית, פרק כ"ג, פסוק י"ג), ומן הפסוק שנאמר באמה עבריה, ”וְיָצְאָה חִנָּם אֵין כָּסֶף” - המילים "אין כסף" מיותרות, ובאות ללמד ש"אין כסף לאדון זה אבל יש כסף לאדון אחר". התלמוד הבבלי במסכת קידושין מבצע צריכותא ומסביר מדוע שני פסוקים אלו נצרכים על מנת ללמד שאישה נקנית בכסף. בהגדרתו של קניין כסף, נחלקו הפוסקים: לדעת הרב יהושע פלק כץ בספרו "מאירת עיניים" (ובקיצור: סמ"ע - ספר מאירת עיניים) קניין כסף במהותו הוא תשלום תמורה לחפץ הנקנה ואלו לדעת הרב דוד הלוי סגל בספרו "טורי זהב" קנין כסף אינו אלא אקט קניני גרידא. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הערך "כסף", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה הערך "קניין כסף", באתר ויקישיבה (מתוך ספרו של הרב אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם) אסופת מאמרים בנושא קניין כסף, באתר ספריית אסיף פסוק זה לא קיים, והוא עיבוד של הפסוק בספר ויקרא, פרק כ"ז, פסוק י"ט: ”וְיָסַף חֲמִשִׁית כֶּסֶף עֶרְכְּךָ עָלָיו וְקָם לוֹ” (תוספות, מסכת שבת, דף קכ"ח, עמוד א', ד"ה ונתן) תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף מ"ז, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף מ"ו, עמוד ב' רש"י, מסכת עירובין, דף פ"א, עמוד ב', ד"ה דבר רי"ף, מסכת בבא מציעא, פרק ד' (דף כ"ח עמוד ב' מדפי הרי"ף) נימוקי יוסף, מסכת בבא מציעא, דף כ"ח, עמוד ב' מדפי הרי"ף תוספות, מסכת עירובין, דף פ"א, עמוד ב', ד"ה דבר תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ו, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ב, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף י"ד, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ב', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ד', עמוד ב' על השולחן ערוך, חושן משפט, סימן ק"צ, סעיף א'. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.