laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חסדי נעמי

חסדי נעמי היא עמותת חסד ישראלית, אשר הוקמה בשנת 1984 על ידי יוסף כהן ואשתו, שרה כהן, אז טבחי הערב של ישיבת מקור חיים בירושלים. נודעה בסיסמת הפרסום שלה "אמא, הבטחת לנו עוף לשבת!". מאז הקמתה, תומכת חסדי נעמי במשפחות נזקקות ומסייעת ל-10,000 משפחות נזקקות באופן קבוע ומסייעת לאלפי משפחות נוספות בתקופות החגים. בעזרת צוות מקצועי ולמעלה מ-20,000 מתנדבים, מפעילה כיום "חסדי נעמי" כ-40 מוקדים לחלוקת מזון בכל רחבי הארץ: מבאר שבע בדרום, בני ברק ופתח תקווה במרכז ועד צפת בצפון ומסייעת לנזקקים יהודים מכל גוני הקשת הישראלית: עולים חדשים וותיקים, צברים, דתיים וחילונים. "חסדי נעמי" מלווה משפחות נזקקות בעת משבר; משמחת ילדים חולים באמצעות פרויקטים מיוחדים בבתי החולים, מפעילה חנות גמ"ח לנזקקים ומשמחת כלות וחתנים ביום חתונתם. מחזור הפעילות של הארגון בשנת 2010 היה 37 מיליון ש"ח, מתוכם 89% מגיע לנזקקים והשאר להוצאות פרסום וכדומה. בדיווחים הכלכליים האחרונים עד 2019 שכר שני הבכירים עמד סביבות 250,000 ש"ח בשנה לאיש (כ-20,000 ש"ח בחודש). בשנת 2011 אתר האינטרנט של העמותה הושחת בידי פצחנים טורקים, והוצגו בו דגל טורקיה וסרט ובו נאום אנטי ישראלי בטורקית. במהלך השנים משרדי העמותה ובית המנכ"ל אוימו ונשדדו. במאי 2021, בעקבות המהומות בלוד בו ערבים השחיתו והציתו מספר בתי כנסת ארגנה העמותה התרמה למען שיקום בתי הכנסת שנפגעו. בינואר 2022 אילנה קליין כתבה את השיר "זה לא סיפור, זו היסטוריה" ששרה עדן בן זקן ובהמשך הוא הופץ בפולין במסגרת מסע פרסום על ידי עמותת "חסדי נעמי", כנגד בעלי אינטרס לסלף את עובדות השואה. אות הנשיא למתנדב לשנת 2008. אות ה-40 לירושלים לשנת 2008. פרס מגן שר הבריאות לשנת 2005. פרס ירושלים לחסד לשנת 2022. אתר האינטרנט הרשמי של חסדי נעמי (בעברית, באנגלית, בצרפתית ובספרדית) חסדי נעמי, ברשת החברתית פייסבוק חסדי נעמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חסדי נעמי, ברשת החברתית אינסטגרם חסדי נעמי, סרטונים בערוץ היוטיוב חסדי נעמי, דף שער בספרייה הלאומית דוד חרמץ, כל יום קמחא דפסחא, באתר ערוץ 7, 1 באפריל 2004 ידידיה בן אור, 101 חתונות מצווה, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2010 חסדי נעמי, באתר "גיידסטאר ישראל" אמא, הבטחת לנו עוף לשבת! - על סרט הפרסומת של חסדי נעמי (אתר מזבלה - לניתוח פרסומות) דו"ח כספי לשנת 2010 באתר גיידסטאר ישראל. הוצאות - 37,000,000 רמות השכר ובעלי התפקיד בעמותת חסדי נעמי (אתר הניתוח הכלכלי גיידסטאר) האקרים טורקיים פרצו לאתר הארגון חסדי נעמי (אתר העיתון אנשים ומחשבים) צביקה גרוניך, ‏רעולי פנים פרצו למשרדי 'חסדי נעמי'; הותירו נזק של אלפי שקלים, באתר כיכר השבת, 23 בפברואר 2014 עדן בן זקן - זה לא סיפור, זו היסטוריה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:30)
קוקו רושה

קוקו רושה (באנגלית: Coco Rocha; נולדה כמיקאילה רושה (Mikhaila Rocha) ב-10 בספטמבר 1988) היא דוגמנית קנדית. רושה נולדה בטורונטו, אונטריו, ועברה לריצ'מונד, קולומביה הבריטית, בגיל צעיר מאוד. משפחתה עובדת בתעשיית התעופה. אמה, חואניטה, היא דיילת אוויר ואביה, טרבר היינס, הוא מנהל מכירות כרטיסים. רושה היא אחת הדוגמניות הבודדות שהתבטאו נגד הפרעות האכילה השכיחות בתעשיית האופנה. היא הודתה בלחץ בפניו היא עמדה כדוגמנית בתחילת דרכה ונזכרה שהיא החלה להתעסק באוכל באופן כפייתי אחרי טיול לסינגפור שבמהלכו היא העלתה עשרה פאונד. באימייל ל-Associated Press, היא מאירה צוהר לתוך עולם האופנה, באומרה: "לעולם לא אשכח את העצה שקיבלתי מאנשים בתעשייה כשראו את הגוף החדש שלי... הם אמרו, "את צריכה להפחית עוד משקל. המראה השנה הוא אנורקסיה. אנחנו לא רוצים שתהיי אנורקסית, אבל אנחנו רוצים שתיראי כזאת." רושה נישאה למעצב הפנים ג'יימס קונראן ב-9 ביוני 2010. ב-2002, ניגש הסוכן צ'ארלס סטיוארט לרושה בעת תחרות ריקוד אירי ושאל אותה אם היא מעוניינת לעסוק בדוגמנות. עד לשלב זה, היא מעולם לא חשבה לעסוק בדוגמנות. רושה פתחה בקריירה מקצוענית ב-2004, חתמה בסוכנות SUPREME בעיר ניו יורק. רושה פגשה את צלם האופנה סטיבן מייזל. במהרה היא הופיעה במאמר מערכת ביחד עם ג'מה וורד ואמנדה מור. הכתבה הזניקה את הקריירה שלה, היא הופיעה בשער ווג איטליה בגיליון פברואר 2006. שבוע אחרי כן, היא הלכה בתצוגות אביב/קיץ 2006 בעיר ניו יורק עבור מספר מעצבים, הידועים שבהם הם Anna Sui ומארק ג'ייקובס. אחרי שבוע האופנה בניו יורק, היא המשיכה ולקחה חלק בשבוע האופנה של פריז. היא הלכה בתצוגות של המעצבים סטלה מקרטני, שיאצי צ'ן, כריסטיאן לקרואה ועמנואל אונגרו. במהלך התצוגה של ז'אן-פול גוטייה בהשראת הרי סקוטלנד של סתיו/חורף 2007 בפברואר 2007, פתחה רושה את התצוגה בריקוד אירי במורד המסלול. בגיליון מאי 2007 של ווג ארצות הברית, היא דגמנה על השער ביחד עם דוגמניות נוספות כזן החדש של דוגמניות העל. רושה הופיעה על שעריהם של מגזיני אופנה רבים בכללם ווג, Flare,‏ Fashion,‏ Numéro,‏ French,‏ W, הרפרס בזאר, Dazed & Confused, i-D,‏ Time Style & Design ועוד. מאז הופעת הבכורה שלה היא הייתה הפנים של מסעי פרסום רבים בכללם Americana Manhasset, באלנסיאגה, שאנל, דולצ'ה וגבאנה, דיור, לאנוון, גאפ, טומי הילפיגר, איב סאן לורן ורימל. ווג פריז בחר בה לאחת מ-30 הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים. ביולי 2010 הופיעה רושה בווג באתר vogue.co.uk מדי יום במשך חודש על מנת להציג את Today I'm Wearing. היא הלכה בעקבותיהן של Alexa Chung ואוליביה פלרמו ועל והציגה את בחירותיה בבגדי ובסגנון באותו יום. חודש אחרי כן, רושה הופיעה על הבילבורד בכיכר טיימס בפרסומת עם מגזין מארי קלייר בשיתוף עם פרויקט מסלול שבו היא דגמנה את הבגדים שעיצבה המתמודדת שניצחה. היא הנחתה את פרסי קליפי וידאו של ה-MTV לשנת 2010. מדיה וקבצים בנושא קוקו רושה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוקו רושה קוקו רושה, ברשת החברתית פייסבוק קוקו רושה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוקו רושה, ברשת החברתית אינסטגרם קוקו רושה בFashion Model Directory סתיו 2010: "מי מה לובש, קוקו רושה" הבלוג הרשמי של קוקו רושה קארה רוטה, "קוקו רושה רוקדת על המסלול", 23 במאי 2009,‏ irishcentral.com "פגוש את קוקו" "השאיפה לרזון הדוגמניות בשבוע האופנה", chinadaily.com.cn‏ 28 בספטמבר 2009 "קוקו רושה קושרת קשר", nymag.com‏ 6 באוקטובר 2010 Zenya Sirant‏, "דוגמניות: שיגעון לרוקו", FASHION Magazine, נובמבר 2006 הביוגרפיה של קוקו רושה נערות להיט, ווג ארצות הברית שלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים, ווג צרפת
צבי השיטים

צבי השיטים או צבי הערבה (שם מדעי: Gazella gazella acaciae) הוא תת-מין של צבי מצוי האנדמי לישראל, שאוכלוסייתו מונה, נכון ל-2021, כ-33 פרטים בלבד (9 זכרים, 13 נקבות ו-11 עופרים), החיים באזור יטבתה שבערבה. תת-מין זה אנדמי לחלוטין לישראל. צבי השיטים נבדל מתת-מינים אחרים של צבי מצוי בגולגולתו הצרה, קרני הזכרים הקצרות יותר, עצמות האף הצרות ומוארכות, צווארו ואוזניו הארוכים יותר, חוטמו הרחב והשחור וזנבו הארוך ושעיר. צבעו כצבע אדמה כהה, עם פס לבן לאורך החלק הפנימי של רגליו האחוריות. בהשוואה לתת-המין הארץ-ישראלי (Gazella gazella gazella), הנפוץ בצפון הארץ ובמרכזה, מבנה גופו צר וארוך יותר, צבעו כהה יותר והקווים על פניו בולטים יותר, ואוזניו גדולות יותר ומוטות לצדדים, בדומה לאוזני צבי הנגב. הוא גדול יותר וכהה יותר מתת-המין Gazella gazella cora, הנפוץ בחצי האי ערב, ונבדל מהמין צבי הנגב (Gazella dorcas) בצבעו הכהה יותר, בפס הצד הכהה המפריד בין השטח החום של הגב ללבן של הבטן, ובקרניו, הדומות לאלה של צבי ארץ ישראלי. צבי השיטים ניזון בעיקר מעלים, מענפים צעירים, מפרחים ומתרמילי פרי של עצי שיטה סלילנית ושיטת הסוכך, והוא מקבל די מים ממזונו, כך שאינו זקוק למי שתייה. הוא מסוגל לעמוד על רגליו האחוריות ולהישען ברגליו הקדמיות על ענפי העץ, וכך לאכול מן העלווה והפירות. זרעי השיטה אינם מתעכלים בקיבתו, אולם המעבר שלהם במערכת העיכול שלו מסייע לנביטתם. הזכרים הדומיננטיים באוכלוסיית צבי השיטים מחזיקים טריטוריות בשטח של כחצי קמ"ר, שעדרי נקבות (עד 4 פרטים) רועים בהן, בעוד זכרים אחרים חיים ב"עדרי רווקים" מחוץ לטריטוריות. הנקבות מתייחמות לראשונה בגיל 18 חודשים, ובתום היריון בן שישה חודשים ממליטות עופר בודד, ומיניקות אותו במשך כמאה ימים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הבחין הזואולוג גיורא אילני בתת-מין זה, השונה מצבי הנגב ומהצבי הארץ ישראלי, וכינה אותו בשם "צבי הערבה". פרט אחד של תת-המין, שנלכד באזור יטבתה, הובא ב-1969 לגן הזואולוגי באוניברסיטת תל אביב, שם חי עד מותו ב-1975. פרט זה ומספר גולגולות שימשו בסיס למחקר שערכה קבוצת חוקרים בראשות פרופ' היינריך מנדלסון, שהגדירה את תת-המין צבי השיטים ופרסמה את ממצאיה ב-1997. עד אמצע המאה ה-20, חיו מאות צבאי שיטים באזור חצבה שבצפון הערבה, אך ציד פרוע על ידי חיילי צה"ל הביא לחיסולה של אוכלוסייה זו. ב-1951 דיווח הזואולוג הבריטי ג'ון ריבס אלרמן (Ellerman) על מציאתו בדרום הערבה, אבל מאז לא הצליחו למצוא אותו בסקרים בדרום הנגב ועד 1965 הוא נחשב נכחד.[דרוש מקור] ב-1965 זיהה גיורא אילני כמה פרטים של תת-המין, ובהמשך הסתבר שיש אוכלוסייה קטנה שלו באזור יטבתה. נכון ל-2021, נותרו כ-33 פרטים בדרום הערבה, ובהם תשעה זכרים בוגרים בלבד. על מנת להגן עליהם מפני טורפים, גודר עבורם שטח של כ-4 קמ"ר בין יטבתה לסמר. צבי השיטים, באתר ITIS (באנגלית) צבי השיטים, באתר GBIF (באנגלית) מן השדה, התייחסות לדיון בנושא אוכלוסיית צבי השיטים באתר העמותה. דר. אסף רוזנטל, ‏איזה צבי?, באתר "הידען", 24 בינואר 2013 ארז ארליכמן, צבאי השיטים הנדירים בערבה עדיין שורדים בטבע, באתר ynet, 12 במרץ 2019 מלשון שיטה; שם זמני עד לקביעת ועדת השמות. H. Mendelssohn, C.P. Groves & B. Shalmon, "A New Subspecies of Gazella gazella from the Southern Negev", Israel Journal of Zoology, vol. 43, 1997, pp. 209-215 Benny Shalmon, "Gazella gazella acaciae conservation plan", GNUSLETTER, vol. 10, 2&3, 1991, pp.10-11 צבי השיטים, באתר החברה להגנת הטבע חיות הבר – רשות הטבע והגנים, באתר סיכום ספירת אוכלוסיית צבי השיטים 2019 (באנגלית)
מבט מגן עדן

מבט מגן עדן (באנגלית: The Lovely Bones) הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי-ניו זילנדי משנת 2009 מסוגת דרמה ומותחן על-טבעי, שבוים על ידי פיטר ג'קסון ומבוסס על ספר בעל אותו שם שכתבה אליס סיבולד. התסריט לסרט נכתב במשותף על ידי ג'קסון, פראן וולש ופיליפה ביונאס. בהפקת הסרט היה שותף סטיבן ספילברג. בשנת 1973 סוזי סלמון (סרשה רונן) החיה בפנסילבניה חולמת להיות צלמת מפורסמת. יום אחד ריי סינג, נער שסוזי מאוהבת בו, מזמין אותה לצאת איתו. בדרך חזרה לביתה היא פוגשת את ג'ורג' הארווי (סטנלי טוצ'י) שמשדל אותה לרדת למערה שהוא בנה לילדי השכונה. בהתחלה היא מסרבת אך לאחר שכנועים רבים היא מסכימה. כשהיא רוצה לעזוב הארווי מסרב לתת לה ללכת. היא מצליחה להימלט ממנו ולברוח לביתה. אך כשהיא מגיעה לשם היא מגלה שלמעשה היא לא באמת נמצאת בביתה והיא אף מעולם לא יצאה מהמערה אלא היא נמצאת במקום בין כדור הארץ לגן עדן. לאחר תקופה ממושכת שבה משפחתה של סוזי מתאבלת, אחותה, לינדסי (רוז מקייבר), חושדת בשכנם המוזר, מר הארווי. יום אחד היא נכנסת לביתו ומגלה ראיות המפלילות אותו ברצח אחותה. לאחר שמר הארווי מגלה שלינדסי הייתה בדירתו הוא בורח מהעיר. סוזי, אשר חלמה כל הזמן על אותו חלום של בית בתוך מגדלור, נכנסת אליו ומגלה שמי שרצח אותה, הוא רוצח סדרתי שרצח מספר ילדות בעבר, והקטנה שבהן הייתה רק בת 6. סרשה רונן - סוזי סלמון מארק וולברג - ג'ק סלמון רייצ'ל וייס - אביגיל סלמון רוז מקייבר - לינדסי סלמון סטנלי טוצ'י - ג'ורג' הארווי סוזן סרנדון - ליין מייקל אימפריולי - לן פנרמן כריסטיאן תומאס אשדייל - בקלי סלמון ניקי שוהו - הולי הסרט זכה בעיקר לביקורות מעורבות עד שליליות. אך למרות זאת השחקנים סרשה רונן וסטנלי טוצ'י זכו לביקורות מהללות. טוצ'י אף היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. הסרט הכניס בארצות הברית כ-44,028,238 מיליון דולר וכ-49,507,108 מיליון דולר מחוץ לארצות הברית מה שמסכם את הכנסותיו בכ-93,535,346. אתר האינטרנט הרשמי של מבט מגן עדן "מבט מגן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מבט מגן עדן", באתר נטפליקס "מבט מגן עדן", באתר AllMovie (באנגלית) "מבט מגן עדן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מבט מגן עדן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מבט מגן עדן", באתר Metacritic (באנגלית) "מבט מגן עדן", באתר אידיבי "מבט מגן עדן", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "מבט מגן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נמנמן הסלעים

נמנמן הסלעים (שם מדעי: Eliomys) הוא סוג של מכרסם ממשפחת הנמנמניים. בסוג זה שלושה מינים: נמנמן סלעים מצוי (Eliomys melanurus) Eliomys munbyanus נמנמן אלונים (Eliomys quercinus) נמנמן הסלעים הוא אוכל-כול יחידאי בעל מבנה גוף בינוני. אורך גופו כ-12 ס"מ, אורך זנבו כ-11 ס"מ ומשקלו 30–70 גרם. העיניים והאפרכסות גדולות. החרטום מחודד ומעוטר בשפם של שערות חישה שחורות. לנמנמן הסלעים ארבע אצבעות ביד וחמש ברגל. האצבעות בעלות טפרים חדים. צבעו הכללי של נמנמן הסלעים הוא בגוון אפור-כסוף. הגחון בהיר מהגב. זנבו ארוך ושעיר ומסתיים בצבע שחור. הזנב נתלש בקלות, דבר המסייע לו להימלט מאויבים. סביב העיניים יש פרווה שחורה, הנמשכת בפס שחור עד אחרי אפרכסות האוזניים ובולטת על רקע הפרווה האפורה-כסופה. נמנמן הסלעים הוא מין ערבתי (איראנו-טורני), שמוצאו בערבות מרכז אסיה. כיום הוא מצוי בצפון אפריקה ובמערב אסיה. נראה כי בעבר הייתה תפוצתו בארץ ישראל גדולה יותר ורציפה, אבל כתוצאה מהתחממות האקלים באלפי השנים האחרונות הצטמצמו אוכלוסיותיו בארץ והיום חיות בארץ שלוש תת-אוכלוסיות שרידיות ומקוטעות של נמנמן הסלעים: האחת בהר הנגב, השנייה בערבה והשלישית בחרמון ובגולן. נמנמן הסלעים חי באזורי חורש, בין סלעים, בטרסות חקלאיות וכן ביישובי האדר באזור הערבה. מכיוון שנמנמן הסלעים נדיר למדי ופעיל בלילה, קשה לצפות בו בטבע בישראל, אבל ניתן למצוא אותו בגנים זואולוגיים אחדים ובהם חי-רמון במצפה רמון וחדר החושך בחי-בר יוטבתה. משך ההריון של נקבת הנמנמן 23–25 ימים. בכל שגר עד ארבעה גורים, הנולדים עיוורים. השם Eliomys הוא הלחם של הסיומת mys- (עכבר) ו- eleios. אריסטו הזכיר בכתביו חיה המזוהה כנראה עם הנמנמן, וכינה אותה בשם eleios. הרומאים כינו חיה דומה בשם glis, שניתן בעת המודרנית למין נמנמן אירופי (Glis glis) מדיה וקבצים בנושא נמנמן הסלעים בוויקישיתוף נמנמן הסלעים, באתר ITIS (באנגלית) נמנמן הסלעים, באתר NCBI (באנגלית) נמנמן הסלעים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמנמן הסלעים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמנמן הסלעים, באתר GBIF (באנגלית)
יועץ

יועץ הוא אדם בעל מומחיות וניסיון בתחום מסוים, העוסק במתן עצות למקבלי החלטות הנזקקים לידע בתחום התמחותו של היועץ. בחלק מהמקרים ניתן הייעוץ לפרט, לצורך התנהלותו האישית, ולעיתים ניתן הייעוץ לארגון. הקשר עם היועץ נעשה לעיתים על בסיס חד-פעמי או קצר טווח, לשם התמודדות עם החלטה נקודתית, ולעיתים זו התקשרות לטווח ארוך, לשם התמודדות עם צורך שוטף בקבלת החלטות. בהתקשרות לטווח ארוך היועץ הוא לעיתים שכיר של הארגון, ולעיתים הוא אדם חיצוני לארגון, המקבל תשלום לפי השעות שהשקיע או תשלום חודשי קבוע (ריטיינר). יועץ חיצוני פועל לעיתים כעצמאי, ולעיתים הוא חלק מחברת ייעוץ. לעיתים תפקידו של היועץ אינו מסתיים במתן ייעוץ בלבד, אלא מתפרס לפעילות נרחבת יותר. דוגמה: יועץ למכרז יתמוך בקבלת החלטה על הספק הזוכה, אך לעיתים יעסוק בהכנת מסמכי המכרז, שלפיהם יתקבל המידע המשמש בסיס לקבלת ההחלטה, ולאחר בחירת הספק הזוכה יפקח היועץ על עמידתו בהתחייבויותיו. באחדים ממקצועות הייעוץ נדרש רישיון לעיסוק בייעוץ: יועץ מס: עוסק במתן ייעוץ לנישומים בתחום המיסוי, ומטפל בקשר שבין הנישום לרשויות המס. חייב ברישיון לפי חוק הסדרת העיסוק בייצוג על ידי יועצי מס, התשס"ה-2005. יועץ משפטי: עורך דין העוסק במתן ייעוץ משפטי ושירותים משפטיים. חייב ברישיון לעריכת דין. יועץ פנסיוני: מסייע לפרט בקבלת החלטה על בחירת מסלול ביטוח פנסיוני. חייב ברישיון לפי חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ייעוץ, שיווק ומערכת סליקה פנסיוניים), התשס"ה-2005. בחלק אחר של מקצועות הייעוץ לא נדרש רישיון. דוגמאות לכך: יועץ ארגוני או יועץ אסטרטגי: יועץ לארגונים על התנהלותם, בתחומים של אסטרטגיה עסקית, מבנה ארגוני, תהליכי עבודה ועוד. יועץ תקשורת: יועץ לפרט או לארגון בתחומי התנהלותם מול אמצעי התקשורת. העיסוק בייעוץ החל כבר בעת העתיקה. בתורה מסופר על יוסף שיעץ לפרעה כי עליו להתכונן לשנות הרעב, ועל יתרו שהעניק ייעוץ ארגוני למשה. ייעוץ פלא יועץ יועץ קים קדיש ראקאץ מעין מנלה, אל תבזבזו שנים של ניסיון - כך מקימים עסק ייעוץ אחרי הפרישה, באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2013. דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "ייעוץ, אימון אישי", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות.
הפרדוקס של קנטור

הפרדוקס של קנטור הוא סתירה שנתגלתה בתורת הקבוצות הנאיבית. גילוי הסתירה מיוחס לאבי תורת הקבוצות עצמה, גאורג קנטור, שכנראה גילה אותה בין השנים 1895 ל-1899. פרדוקס זה, יחד עם פרדוקסים נוספים שהתגלו בתורת הקבוצות הנאיבית כגון הפרדוקס של ראסל והפרדוקס של בורלי-פורטי, נתנו מוטיבציה והובילו לפיתוחה של תורת הקבוצות האקסיומטית, שבה ניתן לתורת הקבוצות בסיס אקסיומטי מוצק, המונע הופעתן של סתירות אלו. הפרדוקס עוסק בקבוצת כל הקבוצות ומראה שקיומה גורם לסתירה. בתורת הקבוצות הנאיבית ניתן להגדיר את קבוצת כל הקבוצות. זוהי קבוצה שכל קבוצה כלשהי היא איבר שלה. נסמן קבוצה זו ב- A {\displaystyle A} . לכל קבוצה קיימת קבוצת החזקה, שהיא קבוצת כל תת הקבוצות שלה, ולכן קיימת קבוצת החזקה של קבוצת כל הקבוצות שאותה נסמן ב- P ( A ) {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)} . לפי משפט קנטור עוצמתה של P ( A ) {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)} גדולה ממש מעוצמתה של A {\displaystyle A} , ובסימונים המקובלים: | P ( A ) | > | A | {\displaystyle |{\mathcal {P}}(A)|>|A|} . אולם איברי P ( A ) {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)} , כאיבריה של כל קבוצת חזקה, הם קבוצות, ולכן כל איבריה שייכים ל- A {\displaystyle A} כי היא קבוצת כל הקבוצות. כלומר P ( A ) ⊆ A {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)\subseteq A} ולכן | P ( A ) | ≤ | A | {\displaystyle |{\mathcal {P}}(A)|\leq |A|} והגענו לסתירה. ניתן להראות שאם נטען שפונקציית הזהות מ- A {\displaystyle A} ל- P ( A ) {\displaystyle {\mathcal {P}}(A)} היא הפונקציה החד-חד-ערכית ועל שאנחנו מחפשים, אז הקבוצה שלא נמצאת בתמונה שלה ושאותה בונים בהוכחת משפט קנטור, היא בדיוק הקבוצה שגורמת לסתירה בפרדוקס של ראסל (קבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן). קנטור הציע פתרון לפרדוקס בכך שחילק את מושג האינסוף לשני מושגים: אינסוף מוחלט ואינסוף שאינו מוחלט. אינסוף שאינו מוחלט הוא אינסוף שניתן להתייחס אליו כעוצמה בלי שהדבר יוביל לסתירות הנובעות מתכונות ידועות של עוצמות. כך למשל אָלֶף אֶפֶס ועוצמת הרצף הם אינסופים שאינם מוחלטים. לעומת זאת, האינסוף של קבוצת כל הקבוצות הוא אינסוף מוחלט ולא ניתן לייחס לו עוצמה ולהפעיל עליו את משפט קנטור ובכך נמנע הפרדוקס. הבעיה בפתרונו של קנטור היא שהוא לא נותן קריטריון ברור להבדיל בין קבוצות ששייכות לקטגוריה של אינסוף מוחלט לבין קבוצות אינסופיות אחרות שאינן שייכות לקטגוריה זו. בתחילת המאה ה-20 הובן שהפרדוקס של קנטור ופרדוקסים נוספים נובעים מבעיה בסיסית בתורת הקבוצות הנאיבית, שהיא מתירה לאוספים "גדולים מדי" להיות קבוצות. אלו אותם אוספים שקנטור כינה אינסוף מוחלט וההתייחסות אליהם כקבוצות מובילה לסתירות. במסגרת תורת הקבוצות האקסיומטית אוסף כל הקבוצות אינו קבוצה בעצמו ולכן לא ניתן לייחס לו קבוצת חזקה ולהפעיל עליו משפטים מתורת הקבוצות הקשורים בעוצמות ולמעשה הפרדוקס חדל מלהתקיים. ענת בילצקי, ‏פרדוקסים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996, פרק י - פרדוקסים מתמטיים הפרדוקס של קנטור, באתר MathWorld (באנגלית)
נמנמן העצים

נמנמן העצים או נַמְנְמַן עֵצִים (שם מדעי: Dryomys nitedula) הוא מכרסם לילי קטן אוכל-כול, הדומה במקצת לסנאי זעיר ממדים. אורך גופו כ-10 ס"מ, אורך זנבו כ-8 ס"מ ומשקלו 15–37 גרם. הפרווה חומה-בהירה בגב ולבנה בגחון. הזנב ארוך ושעיר, צבעו חום והוא כהה מצבע הגוף (גב הזנב ותחתיתו פחוסים). סביב העיניים יש מעין משקפיים שחומים, המתמשכים מאפרכסות האוזניים עד האף. העיניים גדולות. האוזניים גדולות (אם כי קטנות מאלה של נמנמן הסלעים). לנמנמן העצים ארבע אצבעות ברגליים הקדמיות וחמש באחוריות, ובקצות אצבעותיו טפרים חדים המסייעים בטיפוס. הנמנמן מצוי במרכז אירופה ומזרחה, ומצוי גם באסיה מטורקיה במערב עד סין במזרח. יש חוקרים הסבורים שאוכלוסיית הנמנמנים החיה בהרי הטאורוס בדרום טורקיה נמנית עם מין אחר - נמנמן צמרי (Dryomys laniger). ארץ ישראל היא גבול תפוצתו הדרומי של נמנמן העצים, ותפוצתו בה מוגבלת לחורשים של אלון מצוי ואלה ארץ-ישראלית בגליל העליון, בגליל המערבי ולאחרונה גם בגליל התחתון. אוכלוסיית הנמנמן בישראל הצטמצמה בגלל פגיעה בחורשים (כריתה, שרפות, גיזום, רעייה ופתיחת דרכים) והיום הוא נדיר למדי בישראל ויש סכנה שיעלם כליל. בגלל נדירותו ופעילותו הלילית, קשה לצפות בו בטבע. לעיתים אפשר לראות את קִניו, הבנויים בקבוצות של 2–6 קִנים על ענפי עצים: קִנו של נמנמן העצים בנוי בגובה של 1–7 מ', כך שקשה להגיע אליו; צורתו כדורית סגורה, קוטרו 15–25 ס"מ והוא עשוי מעלים וחזזיות ומרופד בסיבים של קליפות עצים. אויביו הם דורסי לילה, נחשים ויונקים טורפים (בעיקר דלק הסלעים). חברתיות: חי כנראה בקבוצות משפחה קטנות. מדיה וקבצים בנושא נמנמן העצים בוויקישיתוף נמנמן העצים, באתר ITIS (באנגלית) נמנמן העצים, באתר NCBI (באנגלית) נמנמן העצים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמנמן העצים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמנמן העצים, באתר GBIF (באנגלית) דר' עמית דולב‏, נעים להכיר - נמנמן העצים - וואלה חדשות, באתר וואלה, 16 בפברואר 2009 נמנמן העצים באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית נמנמן עצים נצפה לראשונה בגליל התחתון
רוכב ישראל

רוכב ישראל היה מסע אופני כביש לא תחרותי בן שלושה ימים שנערך מדי שנה בשנים 2002–2012 בהשתתפות מאות רוכבים ממורדות החרמון עד חוף אילת. "רוכב ישראל", שאורגן בתחילה על ידי חברת צימוק ולאחר מכן על ידי חברת Mediterraneo - 365, נערך במהלך חול המועד סוכות או מיד אחריו, והיה בשעתו מסע האופניים הארוך ביותר בישראל. בשנותיו האחרונות החל המסלול בשניר, המשיך לאורך הירדן עד חוף ים המלח. ביום השני רכבו המשתתפים מים המלח, דרך דימונה וירוחם עד מצפה רמון וביום השלישי ממצפה רמון ועד אילת דרך מעבר נטפים. בסך הכל כ-520 קילומטר. בשנותיו הראשונות עבר "רוכב ישראל" במסלול שונה: מהחרמון לתל אביב ביום הראשון ומתל אביב למצפה רמון ביום השני. בשנת 2011 התקיים רוכב ישראל בפעם העשירית והיה הגדול ביותר אי פעם בהשתתפות 375 רוכבים. בשנת 2013 בוטל האירוע עקב מיעוט משתתפים. סרטון רוכב ישראל 2011, סרטון באתר יוטיוב אייבי גילת, רוכב ישראל 2010: מזל שבסוף היתה הסעה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2010 250 רוכבי אופניים ישתתפו במסע "רוכב ישראל 2010" באתר news1.co.il אייבי גילת, בוטל אירוע הרכיבה רוכב ישראל 2013, מגזין אופניים, אוחזר 18 באוקטובר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קארי (תבלין)

אבקת קארי הוא כינוי מסחרי מערבי למספר נוסחאות לתערובות תבלינים המבוססת על המטבח ההודי והמטבח התאילנדי. השימוש במונח "קארי" לציון אבקה, תערובת תבלינים או משחה אינו מקובל במטבחים אלה; המונח המקביל בקירוב הוא מסאלה, לדוגמה בצירוף גאראם מסאלה, או "תערובת תבלינים מחממת". מקור המילה האנגלית curry הוא במילה הטמילית "kari", שמשמעותה רוטב לתיבול תבשיל אורז. בישראל נמכרות מספר תערובות תבלינים בשם קארי או קארי צהוב והן כוללות לרוב כורכום, כמון וזנגביל יבש טחון, ותבלינים נוספים בהתאם למקור, בדומה לחוויאג' התימני או ראס אל חנות הצפון-אפריקאי. בנוסף נמכרות גם מחיות קארי השאולות מהמטבח התאילנדי. אלו מסווגות לרוב לשלושה צבעים, אדום, ירוק וצהוב, ותמיד יכללו פלפל חריף (בצבע המחית) ומרכיבים דרום-מזרח אסייתים נוספים כגון עשב לימון, גלנגל, זנגביל ועוד. גרג ג'נר, שאל היסטוריון - תשובות מרתקות לשאלות מפתיעות, כתר ספרים, 2022, הפרק "בן כמה הקארי?", עמ' 96–103 מדיה וקבצים בנושא קארי בוויקישיתוף Collingham, Lizzie (2006). Curry: A Tale of Cooks and Conquerors. New York: Oxford University Press. קארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Douglas Harper, Curry, Online Etymology Dictionary
אביב אולימפי

אביב אולימפי (מגרמנית: Olympischer Frühling) היא שירה אפית מאת הסופר השווייצרי קרל שפיטלר. שירה אפית זו זיכתה את מחברה בפרס נובל לספרות לשנת 1919. "אביב אולימפי", אשר נכתבה בין השנים 1900-1905, היא יצירה מקורית החורגת מאסכולות הזמן בתוכנה ובמטריקה שלה. לדעת רבים, זוהי האידיליה של המאה ה-20, שבה נתגלה שפיטלר כמשורר רומנטי, כסאטיריקן וכנאטורליסטן בגיוון צורות, בכושר הבעה פיוטי ובאי-תלות מוחלטת בהשפעות ספרותיות כלשהן. שפיטלר הסתייע בכתיבת "אביב אולימפי" במיתולוגיה היוונית ומרחף בין הרציני והאירוני, בין הצגת אלי יוון בגבורתם ובין הצגתם כבני-תמותה שירדו מן האולימפוס ושכנו על הארץ.
איכרים

איכרים (בפולנית: Chłopi) הוא רומן רחב-יריעה מאת הסופר הפולני ולדיסלב ריימונט. רומן זה זיכה את מחברו בפרס נובל לספרות לשנת 1924. "איכרים", אשר פורסם בארבעה כרכים בין השנים 1904-1909, הוא רומן איכרים רחב המדגיש את ההבדל שבין החיים בטבע ובין החיים בעיר. יוסף ליכטנבום כתב על יצירה זו: "אספקלריית איכרים גדולה, כאשר לא הייתה עוד בספרות העולמית עד כה, בה נתמצה כוח-העיצוב של ריימונט כמעט בשלמות". אכרים: ספור מימי ההוה, תרגם מפולנית ח"ש בן אברהם, הוצאת שטיבל, תל אביב, 4 כרכים, 1928. מדיה וקבצים בנושא איכרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.