laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנץ סלבטור, ארכידוכס אוסטריה

פרנץ סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (שם מלא: פרנץ סלבטור מריה יוזף פרדיננד קרל לאופולד אנטון פון פדואה בפטיסט יונאריוס אלויס גונזגה ריינר בנדיקט ברנהרד פון אוסטריה-טוסקנה (בגרמנית: Franz Salvator Maria Joseph Ferdinand Karl Leopold Anton von Padua Johann Baptist Januarius Aloys Gonzaga Rainer Benedikt Bernhard von Österreich-Toskana)‏; 21 באוגוסט 1866 - 20 באפריל 1939) היה חתנו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. פרנץ סלבטור נולד ב-21 באוגוסט 1866 בעיר אלטמינסטר שבאימפריה האוסטרית. אביו קרל סלבטור, ארכידוכס אוסטריה היה בנו של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה, ואמו מריה אימקולאטה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות הייתה בתו של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות. מצד האם היו הוריו בני דודים. משפחתו השתייכה לענף הטוסקני של בית הבסבורג. פרנץ סלבטור למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, לפני שב-1881 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי כלוטננט ברגימנט נושאי הרומח ה-6. ב-1895 הועבר ליחידות היגרים ולאחר מכן לחיל הפרשים. ב-1911 הוא מונה למפקח הכללי של חיל הפרשים ולמפקד דיוויזיית הפרשים של וינה. ב-1886 פגש פרנץ סלבטור את בת-דודתו מדרגה שנייה הארכידוכסית מריה ולריה, בתם של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה והנסיכה סיסי. השניים התאהבו, אולם מריה ולריה חיכתה כמה שנים כדי לוודא שרגשותיה כלפיו חזקים דיים, לפני שהודיעה על רצונה להינשא לו. אחיה ואחותה הגדולים של מריה ולריה, נאלצו להינשא לבני שושלות מלוכה מרחבי אירופה. רבים ציפו שמריה ולריה תינשא גם כן לנסיך כתר כלשהו, בין השמות שהועלו נמנו הנסיך פרידריך אוגוסט מסקסוניה, והאינפנטה קרלוש מפורטוגל. רבים התאכזבו מכך שהיא בחרה להינשא לנסיך ממשפחה לא חזקה במיוחד וללא כסף רב. עם זאת, אמה של מריה ולריה, הקיסרית סיסי, התערבה והודיעה שבתה תתחתן מאהבה בלבד, ואפילו למטאטא ארובות. הם נישאו בבאד אישל ב-31 ביולי 1890. בתחילה התגוררו בני הזוג בארמון ליכטנג, וב-1895 רכשו טירה ליד נהר הדנובה. טקס המעבר לטירה החדשה נחגג ברוב עם ב-1897, כיוון שמריה ולריה הייתה פופולרית מאוד. הנישואים היו מאושרים בתחילה, אולם פרנץ סלבטור הרבה לבגוד בה. בין מאהבותיו הידועות נמנית הנסיכה שטפני פון הוהנלוהה. הוהנלוהה ילדה לו בן אחד, אשר פרנץ סלבטור הכיר בו בעוד מריה ולריה חיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פרנץ סלבטור למפקח הכללי של הטיפול הרפואי בצבא האוסטרו-הונגרי. לאחר המלחמה וביטול המונרכיה ב-1918, ויתרו הוא ואשתו על כל תאריהם וזכויות היתר התורשתיות שלהם, ולפיכך הורשו לשמור על נכסיהם וממונם. פרנץ סלבטור נפטר ב-20 באפריל 1939 בגיל 72. מנישואיו למריה ולריה, ארכידוכסית אוסטריה נולדו לו 10 ילדים: אליזבת פרנציסקה (1892–1930) פרנץ קרל סלבטור (1893–1918) הוברט סלבטור (1894–1971) הדוויג (1896–1970) תאודור סלבטור (1899–1978) גרטרוד (1900–1962) מריה אליזבת (1901–1936) קלמנס סלבטור (1904–1974) מתילדה (1906–1991) אגנס (26 ביוני 1911) מריה ולריה נפטרה ב-1924. עשר שנים לאחר מותה, ב-1934, נישא פרנץ סלבטור פעם נוספת בנישואים מורגנטיים למלאני ריסנפלס (1898-1984) מדיה וקבצים בנושא פרנץ סלבטור, ארכידוכס אוסטריה בוויקישיתוף
חבורה מפותלת

חבורה מפותלת (מאנגלית: Torsion Group) היא חבורה בה לכל איבר יש סדר סופי. כל חבורה סופית היא מפותלת, אך קיימות גם חבורות אינסופיות מפותלות. בעיית ברנסייד עוסקות בחבורות מפותלות נוצרות סופית. בעיות נוספות בנושא זה הן אודות מציאת חסמים לסדרים ולאקספוננט של חבורות מוכרות. חבורה G {\displaystyle G} נקראת מפותלת אם אין לה איברים מסדר אינסופי. כלומר, לכל g ∈ G {\displaystyle g\in G} קיים n ∈ N {\displaystyle n\in \mathbb {N} } כך ש- g n = 1 G {\displaystyle g^{n}=1_{G}} . עבור חבורה מפותלת, מגדירים את האקספוננט בתור הכפולה המשותפת המינימלית של סדרי האיברים בחבורה. האקספוננט יכול להיות אינסוף; במקרה והוא סופי, זהו המספר הנמוך ביותר d {\displaystyle d} המקיים g d = 1 G {\displaystyle g^{d}=1_{G}} לכל g ∈ G {\displaystyle g\in G} . לכל חבורה אבלית G {\displaystyle G} , מגדירים את תת-החבורה המפותלת שלה, בתור תת-החבורה המכילה את כל האיברים מסדר סופי. חבורה היא חסרת פיתול אם תת-החבורה המפותלת שלה טריוויאלית. כל חבורה סופית היא מפותלת; האקספוננט שלה מחלק את סדר החבורה. חבורת המנה Q / Z {\displaystyle \mathbb {Q} /\mathbb {Z} } . כל חבורת פרופר היא חבורת פיתול אינסופית. החבורה הדיהדרלית האינסופית. חבורת בראואר של כל שדה (ואפילו חוג קומוטטיבי) היא חבורת פיתול. אקספוננט של חבורה חבורה חסרת פיתול
יחסי ישראל–סמואה

יחסי ישראל–סמואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין מדינת סמואה העצמאית אשר נכונו לראשונה באופן רשמי בשנת 1977. לישראל אין נציגות דיפלומטית קבועה בסמואה לכן שגרירות ישראל בניו זילנד אמונה על ענייניה. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו בשנת 1977 (על פי משרד החוץ של סמואה היחסים נכונו ב-30 במאי 1972). מאז כינון היחסים, שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי הפיתוח, זכויות האדם, מאבק נגד העוני, טרור, ארגוני פשיעה חוצי גבולות, שינויי האקלים ועליית מפלס הים. בעיית עליית מפלס הים היא רלוונטית במיוחד עבור מדינות האיים באוקיינוס השקט. בשנת 1991, סמואה נמנתה בין המדינות אשר יזמו את החלטה 4686 של העצרת הכללית של האו"ם, אשר ביטלה את החלטה 3379, שקבעה כי ציונות היא צורה של גזענות. בספטמבר 2014, ביקר באפיה בירת סמואה סגן שר החוץ צחי הנגבי בליווי שגריר ישראל בוולינגטון יוסף ליבנה. הביקור נערך במסגרת ועידה בהשתתפות משלחות מעשרות מדינות, במטרה לסייע לתושבי האיים הקטנים בקריביים ובאזור אוקיאניה. בשנת 2016, שגריר ישראל בניו זילנד יצחק גרברג הגיש את כתב האמנתו לנשיא סמואה טופוגה אפי. בתחילת 2017 חבר הפרלמנט הסמואי אלאיסה ספולנה מואנאנו קרא לממשלת ארצו "תמיד לעמוד לצד ישראל, לא משנה מה". דוגמה נוספת לשיתוף פעולה בין שתי המדינות היא ההסכם שנחתם ופוטר את אזרחי שתי המדינות מצורך באשרות שהייה. במרץ 2019 ביצע ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו פגישה עם ראש ממשלת סמואה טואילאפה איונו סאיללה מליילגאוי אשר במהלכה נחתם הסכם פטור מאשרות כניסה לתיירים. בסוף אותה שנה יצאה משלחת של רופאים מבית החולים שיבא בעקבות התפרצות נגיף החצבת. בפברואר 2020, טואילאפה איונו סאיללה מליילגאוי קיים פגישה עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין במהלכה השתתפו בוועידה של מדינות האוקיינוס השקט בפיג'י לצד מנהיגים מדינים נוספים מרחבי האזור. במאי 2023 שגריר ישראל בניו זילנד, רן יעקובי, הגיש כתב האמנתו וקיים ביקור רשמי ראשון בסמואה. https://embassies.gov.il/wellington/NewsAndEvents/Pages/-Official-Visit-to-Samoa-.aspx https://diplomaticwatch.com/14752/diplomacy/appointments/israeli-diplomat-ran-yaakoby-assumes-role-as-ambassador-to-samoa/ ישראל אינה מיוצגת בסמואה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ישראל האמינה את שגרירותה שבוולינגטון, בירת ניו זילנד הסמוכה, על סמואה. סמואה אינה מיוצגת בישראל בדרג השגרירות. סמואה מיוצגת בישראל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסול כבוד, אשר מקום מושבו בחיפה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ישראל–סמואה בוויקישיתוף יחסי ישראל-סמואה, באתר משרד החוץ (באנגלית) מדינות אשר מקיימות יחסים דיפלומטיים עם סמואה, באתר משרד החוץ של סמואה (באנגלית) Samoan Parliament Member: Whatever Happens to Israel, We Should Always Support That Government פוסט בפייסבוק של צחי הנגבי מסמואה, בעמוד הפייסבוק הרשמי של צחי הנגבי Israel & Samoa relationship based on biblical principles & aspirations Samoan Parliament Member Says His Country Must Always Back Israel, ‘Whatever Happens’ CONSULATE OF SAMOA IN TEL AVIV, ISRAEL
אסקולי

אסקולי (באיטלקית: Ascoli Picchio F.C. 1898 או בקיצור Ascoli Picchio) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר אסקולי פיצ'נו, איטליה. המועדון משחק בסרייה ב'. המועדון הוקם בשנת 1898 ושיחק בליגות הנמוכות. בשנת 1971 בהנהגת המאמן קארלו מצונה הוא עלה בהדרגה לליגה השנייה ובהמשך לסרייה א'. המועדון שיחק 16 עונות בליגה הבכירה ואף הגיע למקום החמישי בעונת 1979/1980. אוליבר בירהוף התחיל את הקריירה שלו באיטליה במועדון זה. במהלך עונת 2013/2014 המועדון הכריז על פשיטת רגל. בעקבות כך הוא הוקם מחדש ואף הצליח תוך מספר שנים לחזור לסרייה ב'. איטליה אנדראה ברצאלי איטליה מרקו דל וקיו איטליה פאביו קוואליארלה ברזיל דירסאו גרמניה אוליבר בירהוף מדיה וקבצים בנושא אסקולי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסקולי (באיטלקית) אסקולי, ברשת החברתית פייסבוק אסקולי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסקולי, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל איטלקי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Bazelevs

Bazelevs (ברוסית: Базелевс) היא חברת הפקות סרטים רוסית. שם החברה נגזר מהמילה היוונית למונרך ושליטיה הקדומים של אתונה, מקדוניה וספרטה: בסילוס (Βασιλεύς). החברה נוסדה על ידי הבמאי הרוסי-קזחי טימור בקממבטוב. החברה הפיקה סרטים כגון האירוניה של הגורל 2, משמר לילה, משמר היום ושוברי קופות שונים, לרבות סדרת סרטי עצי אשוח.  החברה הייתה מעורבת בהפקת סרט האנימציה 9, אשר היה מועמד לפרס סרט האנימציה הטוב ביותר בשנת 2010 בפרסי גילדת המפיקים של אמריקה. הזירה (2001) GAZ - מכונית רוסית (2003) משמר הלילה (2004) משמר יום (2006) צחוק הגורל 2 (2007) 9 (2009) מבוקש (2008) ברק שחור (2009) אפולו 18 (2011) קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת (2011) עצי אשוח (2010) עצי אשוח 2 (2011) צרות טובות (2011) שעת האופל (2011) אברהם לינקולן: צייד ערפדים (2012) רבותי, בהצלחה! (2012) מלכת השלג (2012) עצי אשוח 3 (2013) עצי אשוח 1914 (2014) הסר חבר (2016; קופרודוקציה עם בלמהאוס הפקות האמריקאית) עצי אשוח פרוותיים (2015) הוא דרקון (2015) הארדקור הנרי (2016) בן-חור (2016) עצי אשוח 5 (2016) מעבר לכוכבים (2017) עצי אשוח חדשים (2017) דיוקן (2018) דביאטאייב (2021) Central Partnership אתר האינטרנט הרשמי של Bazelevs Bazelevs, ברשת החברתית פייסבוק Bazelevs, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Bazelevs, ביישום טלגרם Bazelevs, ברשת החברתית אינסטגרם Bazelevs, ברשת החברתית VK Bazelevs, סרטונים בערוץ היוטיוב Bazelevs, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
סנטרל פרטנרשיפ

"סנטרל פרטנרשיפ" (ברוסית: Централ Партнершип) היא חברת הפקות והפצת סרטים רוסית שנוסדה בשנת 1995. "סנטרל פרטנרשיפ" החלה את דרכה כמפיצת תוכן טלוויזיוני בשנים 1995–2000 ובהדרגה החלה להיות מעורבת גם בהפצת סרטי קולנוע וסרטי וידאו למדיה הביתית. כיום היא מפיצת התוכן הטלוויזיוני הגדולה ביותר ברוסיה ומפיצה הסרטים העצמאית המובילה בתחומה.  החברה הייתה אחראית להפצתם ברוסיה של סרטי קולנוע מוצלחים כדוגמת ואן הלסינג, מר וגברת סמית', אמלי, אסטריקס ואובליקס: המשימה קלאופטרה, הפסיון של ישו, אפוקליפטו, סדרת אגרוף הצללים, כלב זאב, טאראס בולבה והמגונדרים. החברה אף השיקה מותג של הפצת סרטים עצמאיים. בשנת 2002 החלה החברה בהפקה עצמאית של סרטים עלילתיים. כיום, "סנטרל פרטנרשיפ" היא מובילת השוק בתחום הפקות הסרטים.  מלבד יצירת תוכן קולנועי "סנטרל פרטנרשיפ" גם מפיקה סדרות טלוויזיה (כמו האמן ומרגריטה, דוקטור ז'יוואגו, עגל הזהב, האחים קרמזוב, איסאייב וליקווידציה). "סנטרל פרטנרשיפ" עוסקת באופן פעיל בקידום הקולנוע הרוסי בחו"ל. בנובמבר 2005 נרכשה "סנטרל פרטנרשיפ" על ידי ProfMedia, אחת מחברות החזקות התקשורת הגדולות ברוסיה. ProfMedia מנהלת מספר מותגים ידועים, כולל: תחנות טלוויזיה כמו TV3', 'MTV רוסיה" ו "2x2'; תחנות הרדיו 'Avtoradio', 'רדיו אנרגיה', 'רדיו Alla', 'Yumor FM'; רשת אולמי הקולנוע "סינמה פארק"; בית ההוצאה לאור Afisha; פורטלי האינטרנט Rambler.ru, Lenta.ru, Afisha.ru, 101.ru ואחרים. בשנת 2007 "סנטרל פרטנרשיפ" הפכה למחזיקת זכויות התוכן הגדולה ביותר במדינה ובכוונה החברה להקים ספריית סרטים משלה. כיום, "סנטרל פרטנרשיפ" בעלת הזכויות על יותר מ-1,400 כותרים ו-4,000 שעות של סדרות טלוויזיה. בינואר 2009 "סנטרל פרטנרשיפ" הפכה למפיצה הרשמית של פרמאונט ברוסיה ומדינות חבר העמים (לא כולל אוקראינה). הסרטים ששוחררו לאקרנים על ידי סרטי פרמאונט ו"סנטרל פרטנרשיפ" זוכים להצלחה קבועה בקופות. שרק לנצח, סרט אנימציה קומית שובר קופות (שהופק על ידי דרימוורקס) צבר את הרווח הגדול ביותר בסוף השבוע הראשון אי פעם בהיסטוריה של הקולנוע הרוסי. יתר על כן, זהו סרט האנימציה הרווחי ביותר של כל הזמנים ברוסיה. כלב זאב כלב זאב הצעיר האמן ומרגריטה 1612 השבוי טאראס בולבה אגרוף הצללים (2005 - 2011) בית דין של מעלה שרלוק הולמס 22 דקות אגדת קולובראט מתקדמים למעלה על האזור גיבור טובול T-34 מיליארד רשומותיו של שליח הלשכה החשאית מעושר לאושר גיבור התשיעית גבר (לא)מושלם מחליקיים של כסף צוערי פודולסק צ'רנוביל 1986 שמיים טרילוגיית בנדר בנדר: ההתחלה בנדר: זהב האימפריה בנדר: ההונאה האחרונה שד הקרח הטייס אחד עשר גברים שקטים פיוטר הראשון הקוסם מעיר האיזמרגד מטרו 2033 מדיה וקבצים בנושא סנטרל פרטנרשיפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטרל פרטנרשיפ (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של סנטרל פרטנרשיפ (באנגלית) סנטרל פרטנרשיפ, ברשת החברתית פייסבוק סנטרל פרטנרשיפ, ביישום טלגרם סנטרל פרטנרשיפ, ברשת החברתית אינסטגרם סנטרל פרטנרשיפ, ברשת החברתית VK סנטרל פרטנרשיפ, סרטונים בערוץ היוטיוב "סנטרל פרטנרשיפ" ב - IMDb
בוריס רזינסקי

בוריס דוידוביץ' רזינסקי (ברוסית: Борис Давидович Разинский ‏; 12 ביולי 1933 – 6 באוגוסט 2012) היה כדורגלן יהודי-סובייטי ששיחק בעמדות השוער בקבוצות צמרת של ליגת העל הסובייטית כמו: צסק"א מוסקבה, ספרטק מוסקבה, דינמו קייב ובנבחרת ברית המועצות. אחרי סיום קריירת המשחק פנה לקריירת אימון. בוריס רזינסקי נולד למשפחה יהודית בשנת 1933 בעיירה לוברצי שבקרבת מוסקבה. אביו היה קצין בחיל האוויר הסובייטי. בוריס הצעיר החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של העיר טולה. הוא שיחק בקבוצה גם בתפקיד של שוער וגם בתפקיד של חלוץ. בשנת 1951 החל ללמוד חינוך גופני באוניברסיטה במוסקבה ובמקביל שיחק בקבוצת המילואים של צסק"א. לאחר מכן שיחק תקופה קצרה בתור שוער מחליף בקבוצת ספרטק מוסקבה ובשנת 1954 חזר לצסק"א. הוא שובץ כשוער בהרכב קבוע של הקבוצה ושיחק בה 7 עונות. בשנת 1961 עזב את צסק"א. ב-9 שנים הבאות שיחק בקבוצות שונות של הליגה הסובייטית - בחלקן שיחק כשוער ובחלקן כחלוץ. רזינסקי שיחק בנבחרת ברית המועצות ובנבחרת האולימפית של המדינה. הוא היה מחליפו של גדול שוערי ברית המועצות בכל הזמנים, לב יאשין, ולא זכה לדקות משחק רבות. בשנת 1956 היה רזינסקי בסגל הנבחרת האולימפית באולימפיאדת מלבורן. נבחרת ברית המועצות זכתה במדליות זהב באולימפיאדה. רזינסקי השתתף רק במשחק אחד בטורניר - בשאר המשחקים הגן לב ישין על שער הנבחרת. בתחילת שנות ה-70 עבד רזינסקי כמאמן. הוא אימן קבוצת חובבים ולאחר מכן, למשך תקופה קצרה היה עוזר מאמן של צסק"א. בשנת 1974 פוטר מצסק"א. למשך תקופה ארוכה לא עסק באופן פעיל בכדורגל ועבד בעבודות מזדמנות שונות. רק בשנת 1999, כאשר יצא לפנסיה, חזר לעסוק באימון קבוצות. במשך כ-3 שנים היה עוזר מאמן בכמה קבוצות מהליגות הנמוכות ברוסיה. בוריס רזינסקי נפטר במוסקבה ב-6 באוגוסט 2012 בגיל 79. מקום ראשון באולימפיאדת מלבורן אליפות ברית המועצות : 1953 הגביע הסובייטי: 1955 בוריס רזינסקי, באתר Transfermarkt בוריס רזינסקי, באתר National Football Teams בוריס רזינסקי, באתר FootballDatabase.eu כתבה על רזינסקי באתר eurosport (אנגלית) בוריס רזינסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עונת 1993/1994 בסרייה א'

עונת 1993/1994 בסרייה א' הייתה העונה ה-92 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-29 באוגוסט 1993 והסתיימו ב-1 במאי 1994. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. רג'אנה, קרמונזה, פיאצ'נצה ולצ'ה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. מילאן זכתה באליפות בפעם ה-14 בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות. בסיום העונה, ב-21 באוגוסט 1994 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו מילאן ניצחה את סמפדוריה 1:1 בסיום המשחק, 4:3 בבעיטות עונשין וזכתה בגביע. בסיום העונה לסרייה ב' ירדו פיאצ'נצה, אודינזה, אטאלנטה ולצ'ה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו פיורנטינה, בארי, ברשה ופדובה. ג'וזפה סיניורי שחקנה של לאציו, כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה. מדיה וקבצים בנושא עונת 1993/1994 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
מודי

מודי (Mudi, Hungarian Mudi) הוא כלב רועים הונגרי שמשמש הן לרעיית צאן והן לשמירה עליו. המודי הוא כלב קטן/בינוני, דינמי, אינטֶליגנטי מאוד ופעיל. על אף תכונותיו הטובות הרבות ומיעוט החסרונות שלו המודי הוא כלב נדיר, קשה למצוא פריטים מחוץ להונגריה וגם בהונגריה הוא לא נפוץ במיוחד. המודי הופיע לראשונה במאה ה-19. נראה שהתפתחותו הייתה לא מתוכננת וכללה הזדווגות ספונטנית של כלבים מסוג פולי ופומי, וייתכן שגם כלבים אחרים. רק ב-1930 כאשר שלושת הגזעים הללו הופרדו וסווגו המודי הוכר רשמית כגזע נפרד. על אף שהמודי מסווג ככלב רועים הרי שתפקידיו היו רבים ומגוונים וכללו שמירה, צייד עכברים, סיוע בצייד חיות בר ועוד. למודי אף ארוך ומחודד ואזניים זקופות, מראה שעשוי להזכיר במידת מה כלב "שפיץ". יש לו חזה עמוק, גב ארוך ורגליים ולסתות שריריות. הפרווה עבה ומקורזלת (למעט על האף שם היא קצרה) ועשויה להגיע לאורך של 5 ס"מ, אולם היא לא יוצרת "ראסטות" כמו אצל קרוב משפחתו, הפולי. הצבע השחור הוא הנפוץ אולם קיימים גם כלבים בעלי צבע פרווה לבן, וכן שילוב של שני הצבעים אף הוא קיים ותואם את תקן הגזע. גובהו של המודי הוא 36-51 ס"מ ומשקלו 8-13 ק"ג. המודי הוא כלב אינטֶליגנטי מאוד, בין הכלבים האינטליגנטים ביותר. הוא לומד פקודות במהירות מפתיעה, לא פחות מהבורדר קולי ואולי אף יותר. המודי הוא כלב רגוע מאוד, עצמאי מאוד ואמיץ. כאשר הוא משמש ככלב שמירה הוא לא יהסס ללחום בבעלי חיים גדולים ממנו משמעותית כדי להגן על בעליו. הוא נאמן למשפחתו אם כי בדרך כלל הוא יצור קשר חזק יותר עם אחד מבני המשפחה. הוא יגן בחירוף נפש על בעליו, אולם בחברתם הוא ינהג בעדינות ולכן הוא יכול לשמש כחיית מחמד מצוינת. המודי יסתדר עם ילדים, אם ישהה במחיצתם מגיל צעיר. הוא גם יסתדר מצוין עם בעלי חיים שאינם כלבים אם חונך לכך מגיל צעיר. המודי חברותי לכלבים אחרים. המודי חשדן כלפי זרים אולם לא יתקוף. זרים שרוצים להתקרב אל המודי צריכים לרכוש את אמונו קודם לכן. המודי הוא כלב בריא. הודות להתפתחותו הספונטנית אין לגזע בעיות גנטיות אופייניות. בעיות של היפ דיספלזיה עלולות להופיע אך הן נדירות. המודי חי 13-14 שנים. המודי משאיר רושם רב על בעליו כך שרוב האנשים שמגדלים מודי מצהירים שגם הכלבים הבאים שלהם יהיו מסוג זה. בפינלנד המודי משמש ככלב חילוץ והצלה בצפון. ללא מספר מצומצם של חובבי הגזע, המודי היה היום בסכנת הכחדה.
בית ספר ניב תל אביב

בית הספר ניב נוסד בתל אביב בשנת 1960 ומשמש כבית ספר לחירשים וכבדי שמיעה עם צרכים נוספים. בית הספר מיועד לתלמידים מ-35 רשויות שונות בגוש דן, ולומדים בו 93 תלמידים ב-12 כיתות, מגיל 6 עד 21. הלימודים בבית הספר מתקיימים משעה 8:00 עד שעה 14:30, בהתאם לכיתות. צוות בית הספר כולל מורים חירשים, והפסיכולוגית בבית הספר היא כבדת שמיעה. לצד הצוות המקצועי, פועלות כסייעות בנות שירות לאומי ומתנדבות, העוזרות לתלמידים בלימודיהם. יועצת בית הספר, מירה ינוביץ, מספקת לתלמידים ולהוריהם חינוך מיני והדרכה. מטרת בית הספר היא שהתלמידים ישתלבו בחברה השומעת ובתרבות החירשים ויעבדו. לשם כך מפתח בית הספר את כישורי השפה, יכולות התקשורת והכישורים הקוגניטיביים של התלמידים החירשים וכבדי השמיעה. בית הספר מספק לתלמידים נגישות מלאה על ידי טכנולוגיית המחשוב, למען תקשורת ועבודה עצמאית ושיתופית. מדיה וקבצים בנושא בית ספר ניב תל אביב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר ניב תל אביב שירות לאומי בבית ספר ניב הפניית מתנדבות לבית ספר ניב על ידי עמותת 'רוח טובה' פה בניב אני הכי אני, בעמוד הפייסבוק של בית ספר 'ניב' תל אביב, 30 ביוני 2017 מידע על שנת הייסוד של בית הספר ועל המנהלת הקודמת, ענת ארד דבר המנהלת, אולגה פישר לוח צלצולים צוות בית הספר דבר היועצת למידה במרחב העירוני, באתר תכנית הלמידה המקוונת של תל-אביב-יפו, ‏19 ביוני 2017
אפיפיורות אביניון

אפיפיורות אביניון הוא שמה של תקופה, בת כ-70 שנה, בהיסטוריה של הכנסייה הרומית הקתולית, בין 1309 ל-1377, שבה הכס הקדוש היה ממוקם רשמית בעיר אביניון (כיום בצרפת). בשנת 1305 פיליפ הרביעי, מלך צרפת, פעל להבטיח את בחירתו של בֶּרְטְרַן דֶה גוֹ (Bertrand de Got), שהיה ארכיבישוף של העיר בורדו, לאפיפיור. אחרי בחירתו קיבל את השם קלמנס החמישי. מלך צרפת התנה את תמיכתו בביטול הצווים של האפיפיור בוניפקיוס השמיני, שפגעו בסמכותו של המלך. הצווים בוטלו על ידי קלמנס החמישי וצעד זה גרם לתסיסה ברומא. כדי לשמור על ביטחונו האישי, קלמנס החמישי ערך את טקס הכתרתו לאפיפיור בעיר ליון שבצרפת (14 בנובמבר 1307), ולא ברומא, כמקובל. באותה שנה גם נתן את הסכמתו למעצרם של אנשי מסדר הטמפלרים בצרפת (מסדר אבירי היכל שלמה), כדי שהמלך יוכל לבזוז את אוצרם. קלמנס החמישי הרגיש שחזרתו לרומא תסכן את חייו. כפתרון, מלך צרפת הציע לו להעביר את מושב האפיפיור מרומא אל העיר אביניון שבחבל פרובנס (עיר שהייתה באותו זמן נחלתו של מלך נאפולי וסיציליה, ווסאל של הכס הקדוש). בהתאם לדרישה נוספת של מלך צרפת, קלמנס החמישי גם ביטל את נידויים של אלה שגרמו למותו של בוניפקיוס השמיני. צעד זה הוסיף לאיבה כלפי קלמנס החמישי. כך החלה ב-1309 "גלות אביניון" של האפיפיורים, שנמשכה שישים ושמונה שנה. אף על פי שאביניון נרכשה על ידי הכס הקדוש בשנת 1348, בכל זאת הייתה תחושה שהיא שייכת לצרפת, ולכן היה חשד כללי שלצרפת יש השפעה עדיפה על ענייני האפיפיורות. ואומנם, רוב הקרדינלים שמונו על ידי קלמנס החמישי היו ילידי צרפת. מאחר שהקרדינלים בוחרים את האפיפיור, היה ברור שהאפיפיורים אשר יבחרו בהמשך יהיו אף הם ממוצא צרפתי. ואכן, בכל תקופת אפיפיורות אביניון, 111 מתוך 134 קרדינלים שמונו היו צרפתים וגם כל שבעת האפיפיורים שכיהנו בתקופה זו. הציבור האיטלקי תקף בזעם את האפיפיורות של אביניון. אחד הדוברים העיקריים בנושא היה המשורר פטרארקה, אשר בילה את ילדותו שם. המושב באביניון יצר אנטגוניזם בעיקר עם אנגליה וגרמניה, ופגע ביוקרה של האפיפיורות. למרות ההשמצות, חלק מאפיפיורי אביניון עשו מאמצים לשיפור מעמדה של הכנסייה הקתולית. ואלה ההישגים המשמעותיים: הפעילות המינהלית אורגנה מחדש משלחות מיסיון הורחבו והגיעו עד סין קודם החינוך האוניברסיטאי נעשו ניסיונות ליישב סכסוכים חילוניים כל אפיפיורי אביניון היו ממוצא צרפתי: גרגוריוס האחד עשר העביר את הכס הקדוש בחזרה לקריית הוותיקן ב-17בינואר 1377. שהותו ברומא נתקלה בעוינות רבה והוא שקל בכובד ראש לחזור לאביניון. מותו, במרץ 1378, מנע זאת. בשל המחלוקת על יורשו, קמה שושלת קצרת מועד של אנטי-אפיפיורים, שמוקדם היה באביניון: קלמנס השביעי (1378–1394) בנדיקטוס השלושה עשר (1394–1423) (גורש מאביניון ב-1403). בתקופה זו התקיים פיצול חריף בכנסייה הקתולית, אשר לעיתים נקרא "הקרע המערבי" או "המחלוקת הגדולה בנוגע לאנטי-אפיפיורים" על ידי היסטוריונים של הכנסייה (כמו גם "הפילוג הגדול השני"), בשל המחלוקת בין הנאמנות למנהיגים השונים המכהנים במקביל וטוענים שניהם כי הם האפיפיור הלגיטימי. המחלוקת נפתרה לבסוף בהחלטות ועידת קונסטנץ ב-1417. פיליפ הרביעי קלמנס החמישי אפיפיור אביניון מדיה וקבצים בנושא אפיפיורות אביניון בוויקישיתוף אפיפיורות – היסטוריה – 1309–1378, דף שער בספרייה הלאומית Melissa Snell, Avignon Papacy – When the Popes Resided in France, Thought co. אפיפיורות אביניון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נשיא סנגל

נשיא רפובליקת סנגל (בצרפתית: Président de la République du Sénégal) הוא ראש המדינה של סנגל. על פי חוקת סנגל, שאומצה בשנת 2001 במשאל עם, הנשיא נבחר לתקופת כהונה של חמש שנים. ב-2008 שונה סעיף זה בחוקה, ועל פיו הוארכה תקופת הכהונה של הנשיא לשבע שנים, כפי שהיה לפני 2001, אם כי הנשיא שכיהן מאז 2012, מאקי סאל, הביע את שאיפתו לשנות בחזרה את הסעיף כך שאורך כהונת הנשיא ישונה בחזרה לחמש שנים. ב-2 באפריל 2024 סיים סאל את כהונתו ובמקומו הושבע כנשיא בסירו דיומיי פיי (אנ') הנשיא בסנגל הוא לא רק ראש המדינה, אלא גם ממלא תפקיד מרכזי בעיצוב המדיניות והכיוון של המדינה. החוקה הסנגלית מעניקה לנשיא סמכויות נרחבות, אך גם מגדירה את מסגרת פעילותו. תפקידים עיקריים: קובע את מדיניות החוץ של סנגל ומקיים יחסים דיפלומטיים עם מדינות אחרות.. מייצג את סנגל בפורומים בינלאומיים, וחותם על אמנות בינלאומיות מעניק כתבי אמנה לשגרירים. המפקד העליון של הכוחות המזוינים. שמש כסמל לאחדות הלאומית ומייצג את האינטרסים של העם. אחראי על יישום הרפורמות המדיניות והחברתיות שהמדינה זקוקה להן. חותם על חוקים שעוברים באספה הלאומית. יכול להטיל וטו על חוקים, אך האספה יכולה לבטל את הווטו ברוב גדול. ממנה את ראש הממשלה ואת השרים. ממנה שופטי בית המשפט העליון .ממנה את נגידי הבנק המרכזי. רשאי להעניק חנינה לעבריינים ולהקל בעונשים. יכול להכריז על מצב חירום במקרה של איום על הביטחון הלאומי. מדיה וקבצים בנושא נשיאי סנגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא סנגל (באנגלית) Robyn Dixon, Senegal's president concedes defeat; victory for African democracy, Los Angeles Times, March 26, 2012