laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איז'אק (יישוב)

איז'אק (בהונגרית: Izsák) היא עיר ממוקמת במחוז באץ'-קישקון, בנפת קישקרש. היישוב שוכן בחלק הצפון מערבי של מחוז באץ'-קישקון, 30 קילומטרים דרומית-מערבית לקצ'קמט, בערך באמצע הדרך בין מושב המחוז לבין הכפר שולט. בצד הדרום-מערבי של האזור המאוכלס של היישוב נמצא אחד האזורים המשמעותיים ביותר של הפארק הלאומי קישקונשאג, ביצת המים המתוקים הגדולה ביותר במרכז אירופה, אגם קולון בשטח של 29,620 דונם. כביש 52 שמחבר בין קצ'קמט לבין טרנסדנוביה, עובר בגבול הצפוני של איז'אק ולכן זהו נתיב הגישה החשוב ביותר מהאזורים הרחוקים יותר של המדינה. עם זאת, הכביש הראשי אינו עובר במרכז היישוב והעיר נחצית רק על ידי כביש 5301 שמסתעף בגבול המערבי של קצ'קמט. לאיז'אק מגיע גם קו הרכבת 152 שהייתה לו תחנה ליד מרכז העיר. עם זאת, הקו הופסק לנוסעים בשנת 2007. שטח היישוב של היום - על פי ממצאים ארכאולוגיים - היה מיושב כבר בתקופת האוורים. האזכור הראשון שלו בכתב שנותר הוא בתעודת הייסוד של מנזר טיהאן בשנת 1055, שבה אגם קולון בגבול המערבי של העיירה מתואר כחלק מהמנזר בשם קולום אקווה (Culum Aqua). באותה תקופה שמו של הכפר עדיין היה אישאסי (Ischasi). בשנת 1279 בתעודה של לסלו הרביעי, מלך הונגריה (שכונה קון, כלומר הקומני) בתעודה שהעניקה זכויות יתר לקומנים מופיע המרוק בשם אישק. בשנת 1426 הוא נרשם ברישומי הכנסייה בשם Izsákegyháza. השם איז'אק ניתן למצוא לראשונה ברישומים הכנסייתיים משנת 1474. משנת 1816 איז'אק הייתה עיר שוק, שאיבדה את דרגתה במהלך הארגון המנהלי החדש בשנת 1876. הכנסייה הקלוויניסטית נבנתה בשנות ה-1700 בסגנון הבארוק. בגן הכנסייה הקתולית של מיכאל הקדוש מוצב פסל מונומנטלי של פייטה בית העירייה אנדרטת מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה אנדרטה לזכר המרד ההונגרי ב-1956 אנדרטה למהפיכת 1848 בהונגריה מוזיאון פאלינקה וההיסטוריה המקומית משחק ניגון פעמונים מזרקה באר רוטנת איז'אק הוא גרסה הונגרית של השם המקראי יצחק. איזאק / איסאק נגזר מהשם הפרטי העברי מהמקור המקראי יצחק, השני משלושת האבות, בנו של אברהם ושרה. פירוש שמו מוסבר במקרא (בראשית, כ"א, ו'). יצחק היה שמו של היהודי הראשון שמתועד בהיסטוריה של גרמניה. ככל הנראה הוא היה סוחר שהתגורר בעיר אאכן, הוא מוזכר כאחד החברים בשליחות ששלח הקיסר שרלמן (קרל הגדול) אל החליף חרון אל רשיד בשנת 797. איז'אק הוא שמה של עיירה זו בהונגריה בה התקיימה קהילה יהודית קטנה החל מהמאה ה-18. אפשר שמספר יהודים אימצו את שמה של העיירה הזאת כשם המשפחה שלהם. אחד מרבני העיר היה הרב אברהם ישראל בצלאל רוזנבוים, אחיו של הרב עמרם פישר ובנו של הרב משה נחום רוזנבוים. חנוך (אנטל) פישר (1826 – 1896) היה הרב של דונפלדוואר, ולאחר מכן הרב הראשי של העיר מאקו. מגרש מרוץ עגלות בית ספר מיהאי טאנצ'יץ' ההאויר תמונת איז'אק ממעוף הציפור איז'אק בתמונה מהאוויר ב-2019 מדיה וקבצים בנושא איז'אק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איז'אק קלרה מסנדר, לוח השנה של איז'אק, 2005 (MEK) מכון זכרון, לתולדות משפחת רוזנבוים הירש, באתר אוצר החכמה
שורש 48

שורש 48, או גוֹנג בּוּ (בסינית: 工部, פיניין: Gōng bù) הוא השורש ארבעים-ושמונה של הכתב הסיני. פירושו "מלאכה", והוא אחד מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים. במילון קאנגשי יש 17 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: location (link) Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 48 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+5DE5
ינס פטר מלר

ינס פטר מלר (בדנית: Jens Peter Møller;‏ 4 באוקטובר 1783 – 29 בספטמבר 1854) היה צייר דני. מלר היה צייר נוף ובנו של קדר. הוא נולד בפאבורג וגדל אצל קרוב משפחה בשלזוויג. יחד עם חברו הצייר כריסטופר וילהלם אקרסברג, מלר עבר לקופנהגן בשנת 1803 ללמוד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות. באקדמיה זכה במדליית הכסף והיה תלמידו הראשון של ניקולאי אבידגור ומאוחר יותר לימד אותו כריסטיאן אוגוסט לורנץ. כריסטיאן השמיני מדנמרק תמך במלר כפטרון. במקביל החליט מלר ללמוד כיצד לשחזר ציורים. בשנת 1810 קיבל מענק נסיעות בין השאר בתמיכתו של הנסיך. מלר נסע בהתחלה לבריסל ומשם לפריז. בפריז השלים נושאים טכניים וכן עשה ציורי נוף על ידי העתקת דוגמאות מיצירות של קלוד לוריין. כאן פגש מלר שוב את אקרסברג וחי עמו בשנת 1813 עד שחברו נסע לרומא. כבר בשנת 1814 מונה מלר לאוצר באוסף הציורים המלכותי והיה במשך שנים אחדות מורה לציור של בני דור. משנת 1841 הוא גם פיקח על הציורים בטירות המלכותיות. מלר קיבל את המדליה "Ingenio an art" בשנת 1842 על שחזור של דיוקנה של המלכה קרוליין אמאלי. משנת 1834 היה גם מפקח על אוסף הציורים של הרוזן קרל מולטקה. בארמון כריסטינסבורג צייר מלר את ארבעת הנופים העיקריים שלו משווייץ וטירול. אוסף הציורים המלכותי מחזיק בשמונה מתמונותיו. מלר היה גם מורה חשוב לציירי הנוף הצעירים באקדמיה והשיג פרסים כספיים בעזרת ציורי נוף. מדיה וקבצים בנושא ינס פטר מלר בוויקישיתוף "Weilbachs Kunstnerleksikon entry for Jens Peter Møller (Danish)" Carl Frederik Bricka, 70 (Dansk biografisk Lexikon / XII. Bind. Münch - Peirup), runeberg.org (בדנית) Carl Frederik Bricka, "Jens Peter Møller Brief Biography (Danish)", runeberg.org (בדנית)
אילי

האם התכוונתם ל... אילי (נהר) – נהר בסין ובקזחסטן אילי (חברה) – חברת קפה איטלקית אילי (אנגליה) – עיר בקיימברידג'שייר, אנגליה אילי (נבדה) – עיר בנבדה אישים ג'ניפר אילי – שחקנית אמריקאית צ'ייס אילי – אתלטית אמריקאית איל אלי
כריסטיאן אוגוסט לורנץ

כריסטיאן אוגוסט לורנץ (בדנית: Christian August Lorentzen;‏ 10 באוגוסט 1749 – 8 במאי 1828) היה צייר דני. כריסטיאן אוגוסט לורנץ נולד בסנדרבורג, דנמרק. הוא היה בנם של הנס פיטר לורנץ ומריה כריסטינה הנסדטר. אביו היה שען. הוא הגיע לקופנהגן בסביבות 1771, שם הוא נכנס לאקדמיה המלכותית לאמנויות, אך לא ברור אם קיבל הכשרה רשמית. לאחר שהגיע לקופנהגן, שימש עד מהרה כצייר דיוקנאות. בשנים 1779 עד 1782 יצא לנסיעות כדי לפתח את כישוריו, וביקר בהולנד, באנטוורפן ובפריז שם העתיק עבודות של מאסטרים ותיקים. בשנת 1792 נסע לנורווגיה כדי לצייר לקוחות פוטנציאליים. לאחר שחזר הביתה בשנת 1782, הוא הפך לאמן רב תכליתי. במספר ציורים, כגון "קרב קופנהגן". 1801, במוזיאון ההיסטורי הלאומי הדני ו"הלילה הנורא". 1807, בגלריה הלאומית הדנית, הוא תיעד אירועי מפתח מהמלחמות האנגליות בין 1801 ו-1814. מאוחר יותר בקריירה, צייר בעיקר דיוקנאות, נופים וסצנות מתוך הקומדיות של לודוויג הולברג (1684–1754). הוא היה פרופסור באקדמיה המלכותית בקופנהגן משנת 1803 ועד מותו בשנת 1828. הוא עקב אחרי ניקולאי אבידגור (1743–1809) כמנהל האקדמיה בשנים 1809–1810. הוא השפיע על הדור הבא של ציירים כמו מרטינוס רורבי (1803–1848). מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן אוגוסט לורנץ בוויקישיתוף כריסטיאן אוגוסט לורנץ, באתר Discogs (באנגלית) כריסטיאן אוגוסט לורנץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Carl Frederik Bricka, 375 (Dansk biografisk Lexikon / X. Bind. Laale - Løvenørn), runeberg.org (בדנית) "C.A. Lorentzen" C.A. Lorentzen | lex.dk, Den Store Danske (בדנית) "Martinus Rørbye"
גירושין נוסח איטליה

גירושין נוסח איטליה (באיטלקית: Divorzio all'italiana) הוא סרט קומדיה איטלקי בשחור-לבן משנת 1961 בבימויו של פייטרו גרמי, עם מרצ'לו מסטרויני, דניאלה רוקה וסטפניה סנדרלי בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "Un delitto d'onore" (רצח של כבוד) שהוא סאטירה קומית על החוק האיטלקי שמקל בענשם של רוצחים בגלל חילול כבוד המשפחה. מסטרויאני היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. היא זכה בפרס באפט"א ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. אניו דה קונצ'יני, פייטרו גרמי ואלפרדו ג'יאנטי זכו בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. פרדיננדו "פפה" צ'פאלו (מרצ'לו מסטרויאני) הוא גבר נאה בן 37 שגר בעיירה ארגמונטה בסיציליה עם אשתו רוסליה (דניאלה רוקה) לה הוא נשוי כבר 12 שנים. משפחת צ'פאלו הייתה פעם עשירה ושייכת לאצולה אבל האבא דון גטאנו צ'פאלו הפסיד את כספו לאחיו ונאלץ למכור לו כמעט את כל ארמון המשפחתי בעיירה ארגמונטה. בארגמונטה יש 18,000 תושבים, 4,300 אנאלפביתים, 1,700 מובטלים, 24 כנסיות ומאפיה פעילה. פפה לא סובל את אשתו ובדמיונו הוא רואה איך היא טובעת בבוץ, נשלחת לחלל בטיל או מתמוססת בתמיסה רותחת להכנת סבון. הוא מטורף אחרי אחייניתו אנג'לה בת ה-16 (סטפניה סנדרלי) ומדי פעם מציץ לחדרה דרך החלון בשירותים (גם אביו עושה זאת בהיחבא). הוא נפגש במסתורין עם אנג'לה והיא מחזירה לו אהבה וכותבת ביומנה על כך. אביה תופס את היומן ורוצה להכות אותה ופפה נזעק להציל אותה. המשפחה מזמינה מיילדת לבדוק את המקום המוצנע של אנג'לה אם לא נעשה בו שימוש. פפה נוכח במשפט נגד אשה שרצחה את בעלה כי בגד בה. עורך הדין דה מרזי נושא נאום נלהב על הזכות לרצוח כדי להגן על כבוד המשפחה. פפה מגלה כי העונש על דבר כזה הוא 3–7 שנים בכלא בלבד. הוא מתחיל לתכן את בגידתה של אשתו. לעירה מגיע הצייר כרמלו (לאופולד טריסטה) הוא מצייר בכנסייה ופפה מזמין אותו לביתו שם הוא מתחיל עם המשררתת סיסטינה ואחר כך עם רוסליה. פפה עוקב אחריהם, מקליט אותם ורוכש אקדח. בעיירה מקרינים את הסרט לה דולצ'ה ויטה וכל הגברים המיוחמים מגיעים למרות אזהרותיו של הכומר ומתבוננים בחמוקיה של אניטה אקברג. פפה מגיע לסרט לבד כי לרוסליה יש "כאב ראש". באמצע הוא חומק לביתו ומוצא את אשתו חומקת לתחנת הרכבת שיוצאת לפני שהוא מגיע. כל העיירה גועשת ופפה מקבל את התואר הלא מכובד של בעל מקורנן. כולם מביטים בו בבוז. הארוס של אחותו אגנס מנתק את קשריו ואשתו הנבגדת של כרמלו יורקת עליו בפומבי כי לא תפס עדיין את הבוגדים. כאן מתערב ראש המאפיה ומציע את עזרתו באיתור רוסליה וכרמלו. הם נמצאים על חוף הים כשכרמלו מצייר את רוסליה. פפה יורה והורג את רוסליה וכרמלו נרצח על ידי אשתו. במשפט משתתף שוב עורך הדין דה מרזי שמדבר על רצח על חילול כבוד המשפחה. פפה נדון ל-18 חודשי מאסר בלבד וחוזר כעת לעיירה כגיבור. הוא מתחתן עם אנג'לה והם שטים ביאכטה. פפה הוא כבר גבר בן 40 ואנג'לה היא צעירה מחוטבת ולבושה בביקיני. היא שוכבת, פפה מנשק אותה ובאומו זמן היא מחככת את רגלה ברגל של הספן הצעיר והיפה, רמז לבאות. מדיה וקבצים בנושא גירושין נוסח איטליה בוויקישיתוף "גירושין נוסח איטליה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גירושין נוסח איטליה", באתר נטפליקס "גירושין נוסח איטליה", באתר AllMovie (באנגלית) "גירושין נוסח איטליה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גירושין נוסח איטליה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גירושין נוסח איטליה, באתר TCM שיר הנושא של גירושין נוסח איטליה, באתר יוטיוב המשפט על כבוד המשפחה, באתר יוטיוב
שמעון בר

שמעון בר (במקור: גולדשטיין; 1927 – 4 באפריל 1983) היה זמר, שחקן, קומיקאי ומתרגם ישראלי. שמעון בר נולד בשם שמעון גולדשטיין ביאשי שברומניה. כבר בעת לימודיו בתיכון החל לשחק בתיאטרון "גוליבר הקטן". בגיל 18 התקבל לתיאטרון העירוני של בוקרשט. הוא סיים לימודי משחק בפקולטה לתיאטרון של אוניברסיטת בוקרשט, והשתלם בניו יורק בסטודיו למשחק של לי סטרסברג. בר עלה לישראל עם משפחתו בסוף שנת 1948, ואף על פי שלא ידע עברית, השתתף בהצגה "טרטיף" בתיאטרון הקאמרי כשלושה שבועות לאחר עלייתו. הצגות נוספות בהן שיחק בקאמרי היו: "פיגמליון", "הקמצן", "הטירה", "תעלולי נאסר-א-דין" ו"מריוס". בראשית שנות ה-50 החל לשחק בתיאטרון לי לה לו. בשנת 1958 הצטרף לרביעיית מועדון התיאטרון, שנוסדה על ידי יוסף מילוא. הרביעייה העלתה הצגות בידור וסאטירה, פעלה ברציפות כעשר שנים, והייתה מן הלהקות הבולטות של הבידור הישראלי. בפסטיבל הזמר הראשון שנערך ב-1960 ביצע יחד עם עליזה קאשי את שירו של עודד אבישר, שהולחן ועובד על ידי אריה לבנון, "ערב בא", שזכה במקום הראשון. להיט נוסף שלו היה "מסעות בנימין מטודלה". בשנת 1964 חזר לשחק בקאמרי והשתתף, בין השאר, בהצגות הבאות: "המלט" (בתפקיד המלט), "השחף", "יוסף וכתונת הפסים", "גן הדובדבנים", "אסתר המלכה", "ביקור הגברת הזקנה", "אדם לכל עת", "המכתב האבוד", "ללא דמעות", "בשפל" ו"שעיר אחד לעזאזל" מאת נסים אלוני (בתפקיד הקוסם והסוכן החשאי הרוזן פלאטין). בשנת 1971 זכה בפרס משרד החינוך והתרבות לשחקן המצטיין. בר היה חובב מוזיקה, קורא נלהב ודובר מספר שפות. הוא תרגם שירים רבים, בעיקר של היוצרים הצרפתים ז'ורז' ברסנס וז'אק ברל. כמו כן תרגם גם מחזות, בין הבולטים בהם היה "702 הנודע" של אלכסנדרו מירודן, שהוצג בתיאטרון ברומניה. בר הופיע בכמה סרטים, שהבולטים שבהם "מבצע יונתן" ו"הצילו את המציל". שמעון בר נפטר בשנת 1983, בגיל 56, בעקבות קריש דם במוח. הוא נקבר בבית עלמין הדרום בחולון. הוא הותיר אחריו את רעייתו, שושנה, בן ובת. עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו בכיכר היל 3. בשירי נעמי שמר, סינגל, 1959, ישראפון שמעון בר, רחל אטאס ולהקת זמרים בשירי נעמי שמר - 1959, ישראפון משירי אריה לבנון - סינגל, 1960, ישראפון משירי עמוס אטינגר, 1960, הד ארצי הכלב נו נו נו יוצא למלחמה, מלחמת ששת הימים בסיפור ושיר - אסתר סופר מספרת, 1967, מקולית האוסף, 2001, הליקון מדיה וקבצים בנושא שמעון בר בוויקישיתוף שמעון בר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שמעון בר, באתר שירונט שמעון בר, באתר MusicBrainz (באנגלית) שמעון בר, דף שער בספרייה הלאומית שמעון בר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) מירי פז, מת השחקן שמעון בר, דבר, 5 באפריל 1983
שורש 149

שורש 149, או ין בּוּ (בסינית: 言部, פיניין: Yán bù) הוא השורש המאה ארבעים-ותשעה של הכתב הסיני. פירושו "דיבור" והוא אחד מתוך 20 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משבעה קווים. במילון קאנגשי יש 861 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) הקו הראשון בסדר הכתיבה של השורש "ין בו" מודפס באופן שונה בשפות שונות, בעוד שבכתב, באופן בולט ישנה העדפה לתצורת הנקודה העליונה (במקום קו אופקי נוסף). בנוסף, כאשר הוא משמש כרכיב שמאלי (במילה שמכילה אותו יחד עם לפחות שורש נוסף), "ין בו" מפושט ל-讠 עבור סינית מפושטת. Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1. Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 149 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+8A00
האשם

האם התכוונתם ל... אבראהים האשם – מראשי ממשלת ירדן לביבה האשם – סופרת, משוררת ועיתונאית מצרית ממוצא לבנוני ספאא אל-האשם – פוליטיקאית כוויתית עקל האשם – אלוף-משנה בצבא דרום לבנון השם אשם
יחידת מרעול

יחידת מִרעוֹל היא יחידת צה"ל במילואים לאיתור בני אדם על בסיס ניתוח שטח. היא שייכת לאוגדת אזור יהודה ושומרון. ייעודה הוא איסוף מודיעין ממקורות גלויים, מעקב והתחקות אחר תנועה בשטח. היחידה פועלת בביצוע מרדפים אחר מבוקשים, באיתור אמל"ח, ובמיפוי כוחות בשטח. היחידה מורכבת מ-60 חיילי מילואים, הכוללים הידרולוגים, גאולוגים, מומחי בוטניקה, מהנדסים, מדריכי טיולים וגששים. מפקד היחידה, נכון ל-2021, הוא רב-סרן (במיל') רועי סימון. היחידה הוקמה ב-2015 בעקבות לקחי מבצע "שובו אחים" בשנת 2014. בספטמבר 2021 פעלו לוחמי היחידה בחיפוש אחר המחבלים שנמלטו מבית הסוהר גלבוע, והביאו ללכידתם של זכריא זביידי ומוחמד קאסם עארדה באום אל-גנם ובשל כך קיבלה היחידה תעודת הערכה מהרמטכ"ל אביב כוכבי. במאי 2022 השתתפו לוחמי היחידה במבצע לאיתור וללכידתם של שני המחבלים שביצעו את הפיגוע באלעד. באוקטובר 2023, במהלך במלחמת חרבות ברזל, השתתפו לוחמי היחידה במבצע לאיתור נעדרים בעוטף עזה. איתי בלומנטל, יחידת הגששים שאיתרה את זכרייה זבידי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 בספטמבר 2021 אור יזרעאלי, ‏חיבור לשטח: הרעיון שהוביל להקמת יחידת 'מרעול', באתר "סרוגים", 13 בספטמבר 2021 בזכות "צמחיה שעולה ויורדת": היחידה שאיתרה את המחבלים שביצעו את הפיגוע באלעד, באתר מעריב אונליין, 8 במאי 2022 מרעול: מרעה + משעול. שביל צר שנוצר ממעבר של עזים או כבשים בשטחי מרעה הרריים. יואב זיתון, חפיסת סיגריות ופחית: 3 גששים במילואים שחזרו את נתיב הבריחה - והביאו לתפיסת זביידי, באתר ynet, 11 בספטמבר 2021 רן פוני, הופכים כל אבן, באתר ישראל היום, ‏27 ביולי 2017 מיכאל אוריה, הם יודעים להבחין בכל שיח שלא במקום ובעזרת חושים חדים מצליחים להיכנס לראש של האויב, לפענח אירועי חטיפה ולעלות על עקבות מחבלים. כתבנו הצטרף לאימון של יחידת "מרעול", שהוקמה לאחר מבצע "שובו אחים", באתר צה"ל, ‏24 ביולי 2018 הכוח שעלה על עקבות האסירים הנמלטים וסייע להוביל לתפיסתם, באתר צה"ל, ‏11 בספטמבר 2021 חופי עמוס, "מרעול": היחידה החדשה שתתמודד עם החטיפה הבאה, באתר nrg, ‏24 במרץ 2015 יואב זיתון, חפיסת סיגריות ופחית: 3 גששים במילואים שחזרו את נתיב הבריחה - והביאו לתפיסת זביידי, באתר ynet, 11 בספטמבר 2021 יחידת מרעול - פיקוד מרכז, באתר www.gvura.org אלון חכמון וטל לב רם, ‏בתום 62 שעות מצוד: נתפסו המחבלים מהפיגוע באלעד, באתר מעריב אונליין, 8 במאי 2022
קאנון (כומר)

קאנון (בלטינית: canonicus; ביוונית עתיקה: κανονικός. מילולית: של החוק) הוא חבר בגופים כנסייתיים. התואר מותנה בתפקיד, כאשר כהן הדת אינו משרת בתפקיד הוא לא ממשיך לשאת בתואר, עם זאת קיים תואר של קאנון כבוד (טיטולרי) הניתן ללא צורך ממשי לכהן בתפקיד. מקור השם נובע מתפקידו המקורי של הקאנון ככהן דת זוטר שלווה לכהן דת בכיר, ניהל את משק ביתו והורה בשמו את התקנות לקהל המאמינים. תפקיד זה נזכר מן המאה השמינית. במאה ה-11 נחלקו הקאנונים בין אלה שקיבלו על עצמם את התקנון של אוגוסטינוס לפרישות ונקראים Canonici Regulares לבין אלו שלא קיבלו על עצמם נדרים ונקראים Canonici Seculares ("חילונים"). כל כהן דת המשרת בקתדרלה נמנה עם הקולגיום (חבר) (או "קפיטולום - "capitulum) הקאנונים שלה, כ"עוזר בישוף". אחד מתפקידי הקולגיום הוא לבחור vicar capitular - כומר שימלא את מקומו של הבישוף בהיעדרו (מצב של sede vacante - "כיסא ריק"). קולגיום של קאנונים משרת גם בכנסיות גדולות שאינן קתדרלות (Ecclesia collegiata, (אנ') כנסייה שנקראת כך משום שהיא מנוהלת על ידי קולגיום). בדומה לכנסייה הקתולית, כהני דת המשרתים בקתדרלה אנגליקנית נמנים עם צ'פטר (chapter מהמילה capitulum) שבראשו ניצב דיאקון (dean). כולם "חילונים". גם בכנסייה האנגליקנית יכולות להיות כנסיות שאינן קתדרלות המנוהלות על ידי חבר קאנונים (collegiate churche, למשל ווסטמינסטר אבי ששמה הרשמי "הכנסייה הקולגיאטית של פטרוס הקדוש בווסטמינסטר"). צ'פטר הקאנונים והדיקאן שבראשם הם הגוף הרשמי והחוקי לניהול הכנסייה ולבחירת הבישוף. בניגוד לעובדה שהתואר קשור למילוי תפקיד, בישוף (ומעלה) יכול להעניק תואר קאנון טיטולרי לכומר ותיק או בולט בקהילה. הדבר נפוץ בעיקר בכנסייה האנגליקנית, אך לאחר ועידת הוותיקן השנייה הוא אפשרי גם בכנסייה הקתולית. חברי המסדר הריבוני הצבאי של מלטה הם בעלי תואר קאנון טיטולרי מעצם חברותם במסדר. מאז שלטונו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, לראש מדינה של צרפת מוענק על ידי האפיפיור תואר טקסי של "קאנון לשם כבוד של בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו". גם כיום, נשיא צרפת נושא בתואר זה, גם אם איננו קתולי. מלך ספרד הוא קאנון לשם כבוד בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה. לפני הרפורמציה באנגליה, הריבון הבריטי היה קאנון לשם כבוד של בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות. פרופסורים באוניברסיטת אוקספורד יכולים להיות קאנונים בקתדרלת כרייסט צ'רץ', פרופסורים באוניברסיטת דרהאם יכולים להיות קאנונים בקתדרלת דרהאם ופרופסורים באוניברסיטת קיימברידג' בקתדרלת אילי. כאשר המשרה הכנסייתית משמשת כמקור כספי למימון הקתדרה. מדיה וקבצים בנושא קאנון בוויקישיתוף פרק 4 בחוק הקאנוני ערך, האנציקלופדיה הקתולית התייחסות לתואר קאנון של כבוד בכנסייה האנגליקנית French President Becomes “First and Only Honorary Canon of The Archbasilica Of St. John Lateran The Chapter of Saint Mary Major
שורש 42

שורש 42, או שְׁיַאוֹ בּוּ (בסינית: 小部, פיניין: Xiǎo bù) הוא השורש הארבעים-ושניים של הכתב הסיני. פירושו "קטן" והוא אחד מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים. במילון קאנגשי יש 41 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. שיאו בו, 小, בעצמו הוא קומפוזיציה של שני השורשים: 亅 עם 八. כאשר שורש 42 מרכיב תו עם יחד שורשים נוספים והוא מופיע בחלק העליון הוא יכול להופיע בצורה כזו: ⺌, כגון בתו: 尚. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo. Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: location (link) Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 42 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+5C0F
נקודת גרינל

נקודת גרינל (באנגלית: Grinnell Point) היא שלוחה הררית בשטח הפארק הלאומי גליישר, ברכס לואיס, המהווה חלק מהרי הרוקי, במחוז גליישר שבמדינת מונטנה שבארצות הברית. נקודת גרינל היא שלוחה של הר גרינל, הממוקם 0.34 קילומטרים מערבית - דרומית-מערבית לנקודה. גובהה של הנקודה 2,316 מטרים מעל פני הים נקודת גרינל היא ההר ה-1,227 בגובהו במדינת מונטנה, וההר ה-14,502 בגובהו בארצות הברית. הנקודה ממוקמת בשטח הפארק הלאומי גליישר. בשל יופייה של השלוחה, ובעיקר בשל מיקומו הבולט בסמוך ממערב לאגם סוויפטקרנט, שמעליו נקודת גרינל מתנשאת, וכן בשל מיקומו למול מלון מני גליישר, השלוחה היא ההר המצולם ביותר בפארק הלאומי גליישר. בשל מיקומו הבולט, הנקודה מזוהה לרוב, בטעות, כהר גרינל. נקודת גרינל נקראת על שמו של ההיסטוריון, האנתרופולוג וחוקר הטבע, ג'ורג' בירד גרינל (George Bird Grinnell), אשר יזם את הקמת הפארק הלאומי גליישר. אגם גרינל • Best Backpacking Trips in Montana, Wyoming, and Colorado, Best Backpacking Trips in Montana, Wyoming, and Colorado, P 22 נקודת גרינל באתר peakbagger נקודת גרינל באתר summitpost מפה טופוגרפית תלת־ממדית של אזור נקודת גרינל מפת אזור נקודת גרינל נקודת גרינל באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) מסלולי הליכה (טרק) סביב אגם גרינל ונקודת גרינל מידע גאוגרפי מידע על גובה השלוחה מידע תיירותי על נקודת גרינל מקור שמות אתרים בפארק הלאומי גליישר
סרוושקה

סרוושקה (בהונגרית: Szarvaskő) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-13 והטירה המרכזית בו הנקראת טירת סארוואסק (הו') נבנתה בשנת 1295, והכנסייה הרומית-קתולית של סרוושקה (הו') נבנתה בשנת 1840. בשנת 1985 סופח הכפר לאגר ובשנת 2002 חזר הכפר להיות רשות עצמאית. בשנת 1880 חיו בסרוושקה 6 יהודים ובשנת 1910 חיו בו 3 יהודים בלבד. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא סרוושקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרוושקה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד יהודי סרוושקה שנרצחו בשואה
אורבנו רטאצי

אורבנו פיו פרנצ'סקו רטאצי (באיטלקית: Urbano Pio Francesco Rattazzi;‏ 29 ביוני 1808 – 5 ביוני 1873) היה מדינאי ופוליטיקאי איטלקי, מאבות איחוד איטליה וראש ממשלת איטליה ה-3 (ב-1862) וה-8 (ב-1867). רטאצי נולד באלסנדריה, פיימונטה, הקיסרות הצרפתית הראשונה, ומשנת 1838 החל לעבוד בלשכת עורכי דין לאחר שהשלים את לימודיו. בשנת 1848 נשלח ללשכת הצירים של ממלכת סרדיניה בטורינו כנציג מטעם מחוז הבחירה של עיר הולדתו. דרך יכולתו הרטורית בעת דיונים הוא תרם להפלת ממשלת בלבו, ולזמן קצר החזיק בתיק שר ההדרכה הציבורית; לאחר מכן, בקבינט ג'יוברטי (1848–1849), הוא כיהן במשרת שר הפנים, ועם פרישתו של ג'יוברטי בשנת 1849 הפך למעשה לראש הממשלה. התבוסה במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה אילצה את רטאצי להתפטר במרץ 1849. בחירתו לנשיא לשכת הצירים בשנת 1852 הייתה אחת התוצאות המוקדמות ביותר של ברית פוליטית בינו לבין קמילו בנסו די קאבור, קרי איחודם של אנשי הימין המתונים. לאחר שהתמנה לשר המשפטים בשנת 1853 נשא מספר הליכי רפורמה, שחלקם כללו דיכוי של מסדרי נזירים שונים. התסיסה האזרחית שנגרמה מהרפורמות הובילה אותו להתפטר מתפקידו בשנת 1858, אך נכנס שוב לקבינט בראשות לה מרמורה בשנת 1859 כשר הפנים. כתוצאה מהמשא ומתן על העברת ניס וסבויה לידי הקיסרות הצרפתית השנייה הוא פרש פעם נוספת מהממשלה בינואר 1860. הוא מונה בידי ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה לראש ממשלת איטליה במרץ 1862, לאחר פיטורי בטינו ריקאסולי, אך כתוצאה ממדיניות הדיכוי שלו כלפי ג'וזפה גריבלדי ואנשיו שפעלו באופן עצמאי הוא הודח מתפקידו בדצמבר אותה השנה. הוא התמנה בשנית לראשות הממשלה בשנת 1867, מאפריל עד אוקטובר, ולא הספיק לקדם את מדיניותו. הוא נפטר בפרוזינונה ב-5 ביוני 1873. אשתו, עמה התחתן בשנת 1863, הייתה בתם של סר תומאס ווייס, הקונסול הבריטי באתונה, ולאטיטיה בונפרטה, אחייניתו של נפוליאון בונפרטה. מדיה וקבצים בנושא אורבנו רטאצי בוויקישיתוף אורבנו רטאצי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אורבנו רטאצי, האנציקלופדיה הבינלאומית החדשה, 1905 (באנגלית)