laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליהו רגב

אליהו (צֶצֶה) רגב (16 באפריל 1932 – 6 באוגוסט 2024) היה סוציולוג, חוקר התנועה הקיבוצית, מהוגי הדעות המשפיעים ביותר על רעיון השיתוף בישראל. התפרסם כמחבר הספר "הקיבוץ מת יחי הקיבוץ". רגב נולד בחדרה ולמד בבית החינוך לילדי העובדים בעיר. לימים לקח חלק בהכשרות השומר הצעיר שהקימו ביוני 1949 את קיבוץ ברעם בגליל העליון. כסוציולוג ופסיכולוג, חקר רגב ופיתוח את רעיון החיים השיתופיים בקיבוץ ובקהילות שיתופיות נוספות מסביב לעולם. הוא תרם רבות להבנת המורכבויות של החיים הקיבוציים בתקופות משבר, במיוחד בתקופת ההפרטה והמשבר הכלכלי שפקד את התנועה הקיבוצית בשנות ה-80 וה-90. ב-1996 פרסם רגב את ספרו "הקיבוץ מת, יחי הקיבוץ", שבו ניתח את המשברים שעברו על התנועה הקיבוצית והציע פתרונות מעשיים להמשך קיומה בתנאים המשתנים. בספרו פיתח את רעיון 'הקיבוץ השיזורי', כלומר קיבוץ הבנוי מקבוצות בעלות חפיפה חלקית או מלאה, המקיימות בתוכן רמות שונות של שיתוף בהתאם לרצונות החברים בהן.. הספר הפך לאבן דרך במחשבה הקיבוצית והוצג כנקודת מפנה ברצון להמשיך ולשמר את ערכי השיתופיות והקולקטיביות בתנועה גם כאשר הקיבוצים עברו תהליכי הפרטה ואימוץ עקרונות כלכלת השוק. מספר קיבוצים אימצו את רעיון הקיבוץ השיזורי והטמיעו אותו, דוגמת קיבוץ פלך ומספר קיבוצים עירוניים. לרעיון הייתה השפעה משמעותית גם על התפתחות תנועות הבוגרים של תנועות הנוער, שקיבוציהן הוקמו על פי מודל זה. לצד היותו חוקר ותאורטיקן, עבד בקיבוצו והיה פעיל בהנהגתו, שמר על קשרים הדוקים עם חברי קיבוצים אחרים ברחבי הארץ ולקח חלק במגוון פעילויות חינוכיות וחברתיות שנועדו לשמר ולהעביר את מורשת הקיבוץ לדורות הבאים. אליהו רגב נפטר בשעה שהיה מפונה מקיבוצו בתקופת מלחמת חרבות ברזל בשנת 2024 בגיל 92, ונקבר בקיבוץ. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים וארבעה נכדים. הקיבוץ מת יחי הקיבוץ - על הקיבוץ בחשיבה אחרת, הוצאת קיבוץ ברעם, 1996. מהדורה שנייה בהוצאת דרור לנפש, 2006. ריבונים שתפנים - קבוצות שיתופיות חדשות בישראל כתופעה של מגמה עולמית. פרק בספר 'הקבוצות השיתופיות בישראל' בעריכת יובל דרור, הוצאת יד טבנקין, 2008. קהילות שיתוף בעולם - תמונת מצב 2000. סדרה של 4 חוברות בהוצאת יד טבנקין. הקיבוץ לאן. חוברת בהוצאת מרכז ללימודים סוציאליסטיים, גבעת חביבה ויד יערי, 1987. לחנך את ילדינו במשותף – תפיסת העולם של החינוך המשותף ושאלת שיטות הלינה. חוברת בהוצאת הקיבוץ הארצי - המחלקה לחינוך ויד יערי, 1980. החינוך המשותף מעצב אישות מתונת-רגש. תמצית מחקר לתואר שני, אוניברסיטת חיפה, 1977. אחרת! בטאון לחדשנות קיבוצית סמר ואני, אליהו רגב (צצה), 1997 מאמרים קצרים באתר פתיליה - מרכז ההדרכה של מחלקת הנחל בבני המושבים ראיון עם אליהו רגב באתר יוטיוב ראיון עם אליהו צצה רגב במגזין הווידאו של הקבוץ הארצי. מראיין: עודד ליפשיץ. הסבר לכינוי 'צצה' אותו נשא מאז ילדותו באתר יוטיוב החינוך המשותף מעצב אישיות מתונת רגש, 1977 אורן דגן, ‏הסוציולוג וחוקר הקבוצות השיתופיות אליהו (צצה) רגב, הלך לעולמו בגיל 92, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 באוגוסט 2024 הלך לעולמו הסוציולוג וחוקר הקבוצות השיתופיות אליהו (צצה) רגב - הוגה רעיון הקיבוץ השיזורי אליה רגב, באתר התנועה הקיבוצית האם בקרוב יקום קיבוץ במודל קהילתי חדש?, אתר הבית - אתר המגורים בכפר דורון נדיב, שיזור עכשיו, בין חברים - אתר קיבוצי עצמאי ניר מיכאלי, אַנְשֵי הַמָחֲרָת - הקבוצות השיתופיות החדשות בישראל בין מייסדי קהילות ייעוד למחדשי תנועת העבודה, דוקטורט, אוניברסיטת תל אביב עזרא דלומי, אחים לספר, בבלוג 'זוקף כפופים'
מוזיקה אירית

מוזיקה אירית היא מוזיקה שנוצרה במגוון סגנונות באי אירלנד, והיא מחולקת לשני סוגים עיקריים: מוזיקה מסורתית אירית ומוזיקה אמנותית אירית (קלאסית). המוזיקה המסורתית האירית נשארה פעילה ותוססת לאורך המאה ה-20 ועד המאה ה-21, למרות השפעות תרבותיות גלובליות. המוזיקה האמנותית האירית כוללת השפעות מגוונות, החל ממזמור גרגוריאני בימי הביניים, מוזיקת מקהלה ונבל של הרנסאנס, מוזיקת חצר מתקופת הבארוק ועד מוזיקה מודרנית מהמאה ה-20 וה-21. המוזיקה המסורתית האירית כוללת מגוון רחב של שירים וריקודים, כמו שירי שתייה, בלדות וקינות, שניתן לשירם בליווי כלים מגוונים או ללא ליווי כלל. הפולקה הגיעה בתחילת המאה התשע עשרה, והופצה על ידי רקדנים נוודים וחיילים שכירי חרב, שחזרו מאירופה. כלים מסורתיים כגון חלילית, חליל עץ אירי (פניוויט), חמת חלילים אירית וכינור אירי מהווים חלק בלתי נפרד מהמוזיקה המסורתית. המוזיקה המסורתית באירלנד חוותה תחייה בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, עם התפשטות האקורדיון הכפתורים והקונצרטינה. ריקודי הסטים (Set Dancing) הפכו פופולריים ונערכו בתחרויות ומפגשים קהילתיים (Céilís). בתקופה זו, השירה בסגנון "שאן-נוס" (Sean-nós) נשמרה במידה רבה, במיוחד לשירים פואטיים בשפה האירית. ישנן עדויות למוזיקה במסורת ה"קלאסית" מאז תחילת המאה ה-15 כאשר הוקמה מקהלה פוליפונית בקתדרלת כריסט צ'רץ', דבלין, ו"מוזיקאים עירוניים" הועסקו בערים ובעיירות הגדולות, שהופיעו בהזדמנויות חגיגיות. במאה ה-18, דבלין נודעה בתור "העיר השנייה" של האי הבריטי, עם חיים מוזיקליים פעילים שהגיעו לשיאם, בין היתר, בביצוע הראשון של האורטוריה המפורסמת של הנדל משיח. טרנד האופרה הבלדי, שנגרם מהצלחת האופרה של הקבצנים, השאיר עקבות ניכרים באירלנד, עם יצירות רבות שהשפיעו על הז'אנר באנגליה וביבשת, מאת מוזיקאים כמו צ'ארלס קופי וקיין אוהרה. מוזיקת מקהלה קיימת באירלנד במשך מאות שנים, בתחילה בעיקר בכנסיות הגדולות כמו קתדרלת קרייסט צ'רץ', קתדרלת סנט פטריק, והקתדרלה הפרו-קתולית סנט מרי, וכן באגודת המקהלה של אוניברסיטת דבלין (שנוסדה בשנת 1837). ההרכב אנונה, שנוסד ומנוהל על ידי המלחין מייקל מקגלין בשנת 1987, תרם תרומה משמעותית להעלאת הפרופיל של מוזיקת המקהלה, במיוחד בזכות השתתפותם במופע ריברדאנס, בו לקחו חלק בין השנים 1994 ל-1996. ההרכב היה מועמד לפרס Classical Brit בבריטניה והופיע בסדרת הפרומס באולם אלברט הול בשנת 1999. בשנת 2012 השתתפו בקולות הגיהנום במשחק הווידאו דיאבלו 3. בפברואר 2018 זכה ההרכב בקטגוריית "ההרכב המצטיין" בטקס פרסי המוזיקה למשחקי וידאו לשנת 2017, עבור תרומתם למשחק Xenoblade Chronicles 2. מדיה וקבצים בנושא מוזיקה אירית בוויקישיתוף Sawyers, June Skinner (2002), The Complete Guide to Celtic Music, London: Aurum, p 48-49. "Exclusive: Meet Diablo III's sound team, samples included". www.destructoid.com. 9 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) Vallely, Paul (13 במאי 2006), "Bono: The Missionary", The Independent, London, אורכב מ-המקור ב-10 באוקטובר 2008, נבדק ב-25 באפריל 2008 {{citation}}: (עזרה) "FAQ". Enya.sk. נבדק ב-2 באפריל 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Westlife Return With 'The Twenty Tour'". Croke Park. נבדק ב-19 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "The Cranberries' Dolores O'Riordan on surviving success and finding new happiness – 3am & Mirror Online". The Mirror. 7 באוגוסט 2009. נבדק ב-2 באפריל 2012. {{cite web}}: (עזרה)
אלן מריה קולפקס

אלן מריה וייד קולפקס (באנגלית: Ellen Maria Wade Colfax‏; 26 ביולי 1836 – 4 במרץ 1911) הייתה אשתו השנייה של סקיילר קולפקס, שהפך ליו"ר בית הנבחרים הראשון שנבחר לסגן הנשיא כאשר התמודד לצידו של יוליסס ס. גרנט ב-1868. אלן נולדה באנדובר, אוהיו ב-26 ביולי 1836. ב-18 בנובמבר 1868, שבועיים בלבד לאחר הבחירות לנשיאות ב-1868, נישאה אלן מריה וייד עם האיש שהביס את דודה, הסנאטור בנג'מין פרנקלין וייד מאוהיו, במירוץ למועמדות הרפובליקנית לסגן הנשיא. נולד להם בן אחד, סקיילר קולפקס השלישי, באפריל 1870. בעלה, סקיילר קולפקס, הושבע כסגן הנשיא ה-17 ב-4 במרץ 1869 וכיהן עד 4 במרץ 1873. כמו כן, אלן מריה קולפקס הפכה לגברת השנייה של ארצות הברית. היא מתה בביתה בסאות' בנד, אינדיאנה ב-4 במרץ 1911 לאחר תקופה של בריאות לקויה, ביום השנה ה-42 לכניסת בעלה לתפקיד סגן הנשיא. היא הותירה אחריה את בנה סקיילר קולפקס השלישי. הלווייתה נערכה ב-7 במרץ 1911 בבית קולפקס, והיא נקברה לצד בעלה בבית הקברות סאות' בנד סיטי. מדיה וקבצים בנושא אלן מריה קולפקס בוויקישיתוף "U.S. Senate: Schuyler Colfax, 17th Vice President (1869-1873)". אורכב מ-המקור ב-2018-09-24. נבדק ב-2018-02-16.
טייסת קרב 90

טייסת הקרב 90 (באנגלית: 90th Fighter Squadron) היא אחת משלוש הטייסות של כנף 3 הנמצא תחת חיל האוויר ה-11 של ארצות הברית. הטייסת מוצבת בבסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון באלסקה, והיא מצוידת במטוסי הקרב F-22 Raptor. היא משמשת כקו ההגנה הראשון של ארצות הברית באזור הארקטי, ומבצעת מגוון משימות, כולל הגנה אווירית, תקיפה והשתתפות במבצעים משותפים עם כוחות אוויריים אחרים בכל רחבי העולם. טייסת קרב 90 היא אחת היחידות הוותיקות והמכובדות בחיל האוויר האמריקני. הטייסת הוקמה בשנת 1917 והשתתפה במלחמת העולם הראשונה. לאורך השנים, היא עברה שינויים רבים בתפקידה ובציודה, ושירתה במגוון תפקידים, כולל תקיפה, הפצצה והגנה אווירית. במהלך מלחמת העולם השנייה, הטייסת פעלה באזור האוקיינוס השקט, והשתתפה במבצעים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט.ב-1949 נסגרה הטייסת.ב-1951 הוקמה מחדש ומאז הטייסת המשיכה לשחק תפקיד מרכזי במלחמות מודרניות, כולל מלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ. ב-2006 קלטה הטייסת את מטוסי הדור החמישי החמקניים F-22 ראפטור. באוגוסט 2022, כמענה למלחמת אוקראינה-רוסיה נפרסו מטוסי-F-22 של הטייסת פולין כחלק ממשימת הגנת המרחב האווירי של מדינות נאט"ו במרחב הים הבלטי. באוגוסט 2024 מטוסי F-22 ראפטור של הטייסת הגיעו לתחום האחריות של פיקוד המרכז של ארצות הברית וזאת במסגרת מפגן כוח שנועד להרתיע את איראן והמיליציות שלה מלתקוף את ישראל בעקבות התנקשות בראש הלשכה המדינית של חמאס אסמאעיל הנייה. U.S. F-22s forward deploy to 32nd Tactical Air Base, Łask, Poland, U.S. Air Forces in Europe - Air Forces Africa, ‏2022-08-04 (באנגלית) U.S. Central Command, U.S. Air Force F-22 Raptors arrived in the U.S. Central Command area of responsibility Aug. 8 as part of U.S. force posture changes in the region to mitigate the possibility of regional escalation by Iran or its proxies., X (Twitter), ‏8 August 2024
אלן המלין

אלן וסטה המלין לבית אמרי (באנגלית: Ellen Vesta Hamlin;‏ 14 בספטמבר 1835 – 1 בפברואר 1925) הייתה אשתו השנייה של סגן הנשיא האניבל המלין, ולפיכך הגברת השנייה של ארצות הברית מ-1861 עד 1865. אלן וסטה אמרי נולדה ב-14 בספטמבר 1835 במינוט(אנ'), מיין, כבתם של השופט והפוליטיקאי סטיבן אמרי ואשתו השנייה ג'נט אמרי, לבית לורינג. היו לה כמה אחים, ביניהם המלחין לעתיד סטיבן אלברט אמרי (1841–1891) ואחותה למחצה שהייתה הרבה יותר מבוגרת שרה ג'יין אמרי, שנישאה לפוליטיקאי האניבל המלין ב-1833 ונולדו להם כמה כמה ילדים. שרה מתה משחפת ב-1855, ואז המלין נשא לאישה את אלן כמעט שנה וחצי מאוחר יותר ב-25 בספטמבר 1856. החתונה התקיימה בבית ילדותה של אלן בפריס, מיין, באותו מקום שבו התחתן המלין עם אחותה למחצה למעלה מעשרים שנה קודם לכן. נישואיהם של השניים נחשבו מאושרים למרות הפרש הגילאים הנתפס של 26 שנים. השניים הפכו להורים לשני בנים, עורך הדין והפוליטיקאי המאוחר יותר האניבל אמרי המלין (1858–1938) ופרנק המלין הצעיר (1862–1922). להמלין היו גם ארבעה ילדים מנישואיו הראשונים: ג'ורג' המלין, צ'ארלס המלין, סיירוס המלין ושרה המלין באצ'לדר. בני הזוג המלין חיו באופן פרטי בבנגור, מיין. מכיוון שהאניבל המלין היה פעיל בעיקר בפוליטיקה הפדרלית, בני הזוג בילו זמן רב בוושינגטון הבירה המלין היה סנאטור אמריקאי ממדינת הולדתו מאז 1848. לאחר מספר שבועות בלבד בתפקיד כמושל מיין ב-1857, נשאר המלין בתפקיד זה עד 1861; בסך הכל, אלן המלין בילתה כמעט שלוש קדנציות בתפקיד או שש שנים כאשתו של סנאטור אמריקאי בוושינגטון. בשנת 1861, בעלה הפך לסגן נשיא ארצות הברית תחת אברהם לינקולן, מה שהפך את אלן לגברת השנייה של ארצות הברית. לאחר סיום כהונתו ב-1865, חזר המלין לסנאט האמריקני לכמה שנים ולאחר מכן היה נציג דיפלומטי בספרד במשך כמה חודשים לפני שבני הזוג פרשו לבנגור בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1891 נפטר האניבל. אלן המלין, תומכת האוניטריות, האריכה ימים יותר מ-30 שנה לאחר בעלה ומתה בגיל 89 ב-1 בפברואר 1925 בבנגור. למחרת פרסם "הניו יורק טיימס" הספד קצר. אלן המלין קבורה בבית הקברות מאונט הופ בבנגור. מדיה וקבצים בנושא אלן המלין בוויקישיתוף Ross, George Edward; Novack, Barbara (1 בינואר 1975). Know Your Vice-presidents and Their Wives: Compact Biographies and Portraits of the Men who Have Held the Second-highest Office in the United States Government, and Their Wives, from John and Abigail Adams to Nelson A. and Margarette Rockefeller. Hawkes Publishing Incorporated. ISBN 9780890360521 – via Google Books. {{cite book}}: (עזרה)
גיטאר הירו (משחק וידאו)

גיטאר הירו (באנגלית: Guitar Hero) הוא משחק מוזיקלי משנת שפותח עבור קונסולת המשחקים פלייסטיישן 2 על ידי חברת Harmonix ופורסם על ידי חברת RedOctane. המשחק יצא במקור לשווקים באמריקה הצפונית בנובמבר 2005. המשחק כולל בקר משחק בצורת גיטרה (אשר דומה לגיטרת גיבסון SG מיניאטורית) בו השחקן משתמש על מנת לדמות את הנגינה של מוזיקת רוק, המיוצגת על המסך על ידי תווים צבעוניים המתאימים לכפתורי הפסקים. על מנת להתקדם במשחק ו"לנגן" בהצלחה את השיר, על השחקן לפרוט תוך כדי לחיצה על הפסק בעל הצבע המתאים לתו בתזמון מדויק. המשחק כולל גרסאות קאבר של 30 שירי רוק פופולריים משנות ה-60 ועד 2005, בנוסף לרצועות בונוס. המשחק מיועד הן לשחקן יחיד והן לזוג שחקנים, בין אם זה שיתוף פעולה או תחרות בין השניים. המשחק זכה להצלחה מסחרית, ונחשב לאחד המשחקים המשפיעים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21. הצלחת המשחק הובילה להיווצרות של משחקי המשך נוספים בזיכיון של גיטאר הירו אשר גרפו לאורך השנים מעל ל-2 מיליארד דולרים במכירות. במשחק השחקן משתמש בבקר משחק בצורת גיטרה עם חמישה כפתורים בצבעים שונים. במהלך המשחק יש לפרוט תוך כדי לחיצה על הפסק בעל הצבע המתאים לתו הצבעוני שמוצג על המסך, לפי הקצב של המוזיקה שמושמעת. השחקנים חייב לבצע זאת בהצלחה על מנת לצבור נקודות, ולקבל גישה לדמויות חדשות ושירים חדשים. המשחק כולל מספר רמות קושי, כאשר הרמות הגבוהות יותר דורשות מהשחקן להשתמש ביותר כפתורים ולנגן שירים בקצב מהיר יותר. הסגנון הוויזואלי של המשחק מדמה הופעת רוק חיה, עם חברי להקה וירטואליים, וקהל נלהב. הקונספט של המשחק נהגה על ידי חברת RedOctane ונוצר בהשראת משחקים מוזיקליים יפנים כמו GuitarFreaks של קונאמי. RedOctane בחרה לשתף פעולה עם חברת Harmonix בפיתוח המשחק ובהפקת פסקול המשחק. המשחק מכיל 47 שירים אותם ניתן "לנגן", אשר כוללים 30 גרסאות כיסוי לשירים פופולריים ו-17 שירים של להקות אינדי. "Fire It Up" - Black Label Society "Cheat on the Church" - Graveyard BBQ "Cavemen Rejoice" - The Bags "Eureka, I've Found Love" - The Upper Crust "All of This" - Shaimus "Behind the Mask" - Anarchy Club "The Breaking Wheel" - Artillery "Callout" - The Acro-brats "Decontrol" - Drist "Even Rats" - The Slip "Farewell Myth" - Made in Mexico "Fly on the Wall" - Din "Get Ready 2 Rokk" - Freezepop "Guitar Hero" - Monkey Steals the Peach "Hey" - Honest Bob and the Factory-to-Dealer Incentive "Sail Your Ship By" - Count Zero "Story of My Love" - The Model Sons אתר האינטרנט הרשמי של גיטאר הירו מדיה וקבצים בנושא גיטאר הירו בוויקישיתוף Roper, Chris (2005-10-19). "Fingers-On with Guitar Hero". IGN. ארכיון מ-2008-01-17. נבדק ב-2008-03-26.
היער הלאומי שסטה-טריניטי

היער הלאומי שסטה-טריניטי (באנגלית: Shasta-Trinity National Forest) הוא יער בצפון קליפורניה, ארצות הברית. זהו היער הלאומי הגדול ביותר בקליפורניה ומנוהל על ידי שירות היערות האמריקאי. היער ששטחו כמעט 9 מיליון דונם (8,945,515) מקיף חמישה אזורי טבע בראשיתי, מאות אגמי הרים ומעל עשרת אלפים קילומטרים של נחלים ונהרות. מוקדים עיקריים בו כוללים את אגם שסטה, האגם המלאכותי הגדול ביותר בקליפורניה ואת הר שסטה, המתנשא לגובה של 4,322 מטרים. היער הלאומי שסטה-טריניטי מציע מגוון רחב של פעילויות פנאי. כולל טיולים רגליים, טיולי תרמילאים, טיפוס הרים, רכיבה על סוסים, מחנאות, שייט, דיג, ציד, סקי, סנובורד, סקי קרוס קאנטרי ואופנועי שלג. בסדר יורד של שטח הקרקע, היערות ממוקמים בחלקים ממחוזות טריניטי, שסטה, סיסקיו, טהמה, מודק והמבולדט. בשנת 1905, מכירת העצים הראשונה תחת סוכנות היערות האמריקאית החדשה התרחשה במה שנקרא אז שמורת שסטה. היער הלאומי שסטה (1905) והיער הלאומי טריניטי (1905) שולבו מבחינה מנהלית ב-1954. הישות החדשה שונתה רשמית ליער הלאומי שסטה-טריניטי. היערות כוללים חלקים של חמישה אזורי טבע מוגדים: Castle Crags Wilderness מדבר צ'נצ'לולה אזור הר שסטה Trinity Alps Wilderness (חלקית ביער הלאומי קלאמת, היער הלאומי ששה נהרות, או בקרקע של הלשכה לניהול קרקעות) Yolla Bolly-Middle Eel (חלקית באזור Mendocino NF, Six Rivers NF או BLM) מדיה וקבצים בנושא היער הלאומי שסטה-טריניטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היער הלאומי שסטה-טריניטי (באנגלית) "Table 6 - NFS Acreage by State, Congressional District, and County, 30 September 2008". fs.fed.us. ארכיון מ-6 באוגוסט 2017. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Godfrey, Anthony, PhD The Ever-Changing View-A History of the National Forests in California USDA Forest Service Publishers, 2005 p. 92 מסת"ב 1-59351-428-X "Wilderness.net - Acreage Breakdown". Wilderness.net. ארכיון מ-3 במרץ 2016. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
אנטון פיליפ רקלאם

אַנְטוֹן פִילִיפּ רֶקְלָאם (בגרמנית: Anton Philipp Reclam; 28 ביוני 1807 – 5 בינואר 1896) היה מוכר ספרים ומוציא לאור גרמני מלייפציג. רקלאם הגיע ממשפחה רפורמית פרוטסטנטית שהגיעה לברלין מסבויה דרך ז'נבה. אביו קרל היינריך רקלאם (1776–1844) ניהל חנות ספרים ובית הוצאת ספרים בלייפציג משנת 1802. רקלאם השלים חניכה של ארבע שנים אצל דודו פרידריך פיווג (אנ'), שהמשיך לנהל את חנות הספרים של יואכים היינריך קאמפה בבראונשווייג. ב-1828 רכש רקלאם את "המוזיאון הספרותי" בלייפציג, ספריית השאלות וחדר קריאה, שאליו הוסיף הוצאה לאור. מ-1837 ההוצאה פעלה תחת השם "Philipp Reclam jun. Verlag GmbH". רקלאם הוציא לאור ספרות קלה וספרות קלאסית, מגזינים כמו "Charivari" והעיתון הפופולרי הדמוקרטי "Leipziger Lokomotive". רקלאם היה כל כך פעיל בכתבים נגד רסטורציה, ונגד בית הבסבורג, עד שב-1846 הוצאת הספרים שלו הוחרמה באוסטריה והוא עצמו הובא לבית המשפט בלייפציג "בגלל השפלת הדת בפומבי" (הוצאת הספר הביקורתי על הדת "עידן התבונה" מאת תומאס פיין). בשל עיכוב ביצוע גזר הדין ופרוץ המהפכה ב-1848, הוא לא ריצה את עונש המאסר של שלושה חודשים. לאחר המהפכה של 1848/49, הוא ניהל תוכנית הוצאה לאור מגוונת: אוספי שירים, קטעי פסנתר מאופרות, מהדורות תנ"ך, קלאסיקות עתיקות, מילונים. רקלאם, שהיה בעל בית דפוס משלו מאז 1839, היה להוט במיוחד לייצר ספרים בתפוצה גבוהה ובעלות נמוכה, תוך שימוש בטכנולוגיה המתקדמת ביותר. בשנת 1867, עם ההסדרה החדשה של זכויות יוצרים בקונפדרציה הגרמנית, הגיעה שעתו הגדולה של רקלאם. זכויות היוצרים שהפכו לנחלת הכלל 30 שנה לאחר מותם של היוצרים הסדירו את ההוצאה המחודשת של קלאסיקות גרמניות. רקלאם הקים - בעזרת בנו הנס היינריך רקלאם, שעבד בחברה מאז 1863 – את "Reclams Universal-Bibliothek" "הספרייה האוניברסלית של רקלאם", שהבטיחה "פרסום של כל היצירות הקלאסיות של ספרותינו", כמו גם "המיטב". יצירות של ספרות זרה ומתה ... בתרגומים טובים לגרמנית" וכן הכריז על יצירות "הנהנות מפופולריות כללית". הספרייה האוניברסלית הזו לא הייתה לבדה בשוק הספרים הגרמני בשנת 1867 כסדרה זולה ומהדורה קלאסית, אולם נשארה פופולרית הודות לדחף החברתי של הפורמרץ (אנ'), המסורת החינוכית מתקופת גתה והחוש העסקי של המוציא לאור, כמו גם התקופה בורגנית. הוא הפיץ ספרות עולמית בתנאים זולים. אנטון פיליפ רקלאם נפטר ב-5 בינואר 1896, בגיל 88 בלייפציג. כד האפר שלו נקבר שם בחלקת הקבורה של משפחת רקלאם בחלק התשיעי של בית הקברות החדש של יוהנס ומשם הועבר לשטוטגרט בשנת 1965. במהלך החילון הועבר הסרקופג מקבר המשפחה לבית הקברות הישן של יוהנס. לאחר מותו המשיך בנו הנס היינריך רקלאם (1840–1920) לנהל את ההוצאה. הרופא קרל היינריך רקלאם היה אחיו. עד מותו של רקלאם (1896), הספרייה האוניברסלית גדלה ל-3,470 כותרים; עד שנת 1945 פורסמו 7,610 כותרים ב-280 מיליוני עותקים. ב-1950 ההוצאה לאור שפעלה בלייפצייג, שהייתה אז בשטחה של גרמניה המזרחית, הולאמה והמשפחה עקרה לשטוטגרט והקימה את החברה מחדש. נכדו של אנטון פיליפ רקלאם, היינריך רקלאם פיקח על שיקום ההוצאה לאור אחר מלחמת העולם השנייה. הספרייה האוניברסלית של רקלאם נותרה סדרת הספרים הארוכה ביותר בגרמניה. היא הפכה למאפיין תרבותי והיסטורי מרכזי והייתה לה השפעה מתמשכת על החינוך. כמו"ל, רקלאם היה "הממציא של מהדורות המוניות להמונים, האב הקדמון של ההוצאה הגדולה המודרנית והתוכנית הפלורליסטית בכריכה רכה" (היינריך פרידריך). מדיה וקבצים בנושא אנטון פיליפ רקלאם בוויקישיתוף Reclam "רֶקְלָאם, אַנְטוֹן פִילִיפּ", האנציקלופדיה העברית (כרך לא, עמ' 330), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ט.
שנות ה-60

האם התכוונתם ל... שנות ה-60 של המאה ה-1 לפנה"ס שנות ה-60 של המאה ה-1 שנות ה-60 של המאה ה-2 שנות ה-60 של המאה ה-3 שנות ה-60 של המאה ה-4 שנות ה-60 של המאה ה-5 שנות ה-60 של המאה ה-6 שנות ה-60 של המאה ה-7 שנות ה-60 של המאה ה-8 שנות ה-60 של המאה ה-9 שנות ה-60 של המאה ה-10 שנות ה-60 של המאה ה-11 שנות ה-60 של המאה ה-12 שנות ה-60 של המאה ה-13 שנות ה-60 של המאה ה-14 שנות ה-60 של המאה ה-15 שנות ה-60 של המאה ה-16 שנות ה-60 של המאה ה-17 שנות ה-60 של המאה ה-18 שנות ה-60 של המאה ה-19 שנות ה-60 של המאה ה-20 שנות ה-60 של המאה ה-21
בסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון

בסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון (באנגלית: Joint Base Elmendorf–Richardson) הוא בסיס צבאי פעיל של חיל האוויר של ארצות הברית ושל צבא ארצות הברית, הממוקם כצפונית למרכז העיר אנקורג', אלסקה. הבסיס משמש כמפקדות ראשיות עבור פיקוד אלסקה, חיל האוויר ה-11 של ארצות הברית. בנוסף משרת הבסיס כבסיס אם של כנף 3 וכנף 176. הבסיס בעל חשיבות אסטרטגית רבה לארצות הברית בשל מיקומו הגאוגרפי הייחודי. הבסיס משמש כמרכז אימונים חשוב לכוחות הצבא האמריקני. תנאי האקלים הקשים באלסקה מספקים סביבה ייחודית לאימונים בתנאי קיצון, הכנה הכרחית למשימות בכל מקום בעולם. הבסיס תומך במגוון רחב של מבצעים, החל מחיפוש והצלה וכלה במבצעי סיוע הומניטרי. בנוסף, הוא משמש כבסיס יציאה למבצעים צבאיים באזור הארקטי ובצפון האוקיינוס השקט. טייסת קרב 90, המוצבת בבסיס, מפעילה את מטוסי ה-F-22 ראפטור, המהווה את חוד החנית של חיל האוויר האמריקני. הבסיס הוקם בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, עוד לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. מיקומו האסטרטגי באלסקה הפך אותו לבסיס חשוב להגנה על החוף המערבי של ארצות הברית. בסיס צבא ארצות הברית הוקם גם הוא בשנות ה-40, ושירת בעיקר כבסיס אימונים וכבסיס תמיכה לכוחות הצבא באלסקה. במלחמת העולם השנייה הבסיסים שימשו כבסיסי אימונים והצטיידות לכוחות האמריקניים שהיו מעורבים במלחמה באוקיינוס השקט. לאחר המלחמה, הבסיסים המשיכו לשמש כבסיסים חשובים, הפעם במסגרת המלחמה הקרה. וזאת כאשר הם שימשו כבסיסי השקה לטילים בליסטיים, ובסיסי אימונים לכוחות שנועדו להתמודד עם איום סובייטי אפשרי. בשנת 2010, הוחלט לאחד את שני הבסיסים לבסיס משותף אחד, במטרה לשפר את היעילות והשיתוף פעולה בין הזרועות השונות. הבסיס המשותף החדש, אלמנדורף-ריצ'רדסון, הפך לאחד הבסיסים הצבאיים הגדולים והחשובים ביותר בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא בסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון (באנגלית) בסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) About Us, jber.jb.mil About Us, jber.jb.mil About Us, jber.jb.mil
כלב כריש

כלב כריש (באנגלית: Sharkdog) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת, שנוצרה על ידי האומן הסינגפורי ג'סין ת'אן דינג. הסדרה שודרה לראשונה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-3 בספטמבר 2021. בישראל העונה הראשונה שודרה לראשונה בערוץ ניק ג'וניור בדיבוב העברי ב-11 באוגוסט 2024 והסתיימה ב-19 באוגוסט של אותה השנה. בישראל העונה השנייה שודרה בערוץ ניק ג'וניור בדיבוב העברי ב-20 באוגוסט 2024. הסדרה חודשה לעונה שנייה, ששודרה לראשונה ב-30 ביוני 2022 ובעונה הזאת ג'ורדן גרשוביץ הפך למחבר הראשי. ב-18 בינואר 2023, הסדרה חודשה לעונה שלישית ואחרונה, ששודרה ב-27 באפריל 2023. עלילותיו של כלב כריש – חציו כלב וחציו כריש שיוצא ביחד עם חברו הילד מקס, לכל הרפתקה מטופשת או מבולגנת ככל שתהיה. הדיבוב העברי בוים על ידי מעיין קראים, והופק על ידי אפרת אולמן. "כלב כריש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כלב כריש", באתר נטפליקס "כלב כריש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כלב כריש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כלב כריש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ליבה היברידית

ליבה היברידית היא ארכיטקטורה של ליבת מערכת הפעלה המנסה לשלב היבטים ויתרונות של ארכיטקטורות ליבה מיקרו-ליבתית וליבה מונוליתית. הליבה ההיברידית נועדה להציע מבנה דומה לזה של ליבה מיקרו-ליבתית, אך ממומשת באופן הדומה יותר לליבה מונוליתית. הקטגוריות המסורתיות של ליבות מערכת הפעלה כוללות ליבות מונוליתיות וליבות מיקרו-ליבתיות. קטגוריית ה"היברידית" שנויה במחלוקת בשל הדמיון בינה לבין ליבות מונוליתיות רגילות, וכך למשל לינוס טורבאלדס, יוצר ליבת הלינוקס, ביטל את המונח כעניין שיווקי בלבד. ליבה היברידית נועדה לשלב את המבנה של מיקרו-ליבה, שבו שירותי מערכת ההפעלה נפרדים ומתבצעים במרחב המשתמש, אך בפועל כל (או כמעט כל) שירותי מערכת ההפעלה ממשיכים להתבצע במרחב הליבה, כפי שקורה בליבה מונוליתית. בכך, ליבה היברידית מנסה לשמור על ביצועים גבוהים של ליבה מונוליתית, תוך שמירה על חלק מהמבנה של מיקרו-ליבה. אחת הדוגמאות הבולטות לליבה היברידית היא ליבת NT של מיקרוסופט, שמשמשת את כל מערכות ההפעלה מבוססות Windows NT, כולל Windows 11 ו-Windows Server 2022, כמו גם את מערכות ההפעלה Windows Phone 8, Windows Phone 8.1, וקונסולות המשחקים Xbox One ו-Xbox Series. ליבת NT עוצבה כליבה היברידית בהשפעת המיקרו-ליבה של Mach שפותחה על ידי ריצ'רד ראשיד באוניברסיטת קרנגי מלון. ליבת NT משלבת אלמנטים של מיקרו-ליבה, כמו הפעלת חלק מהשירותים במרחב המשתמש, אך מרבית רכיבי המערכת פועלים במרחב הליבה, כמו בליבה מונוליתית. מערכת ההפעלה NT מבוססת על API שנקרא Windows API, כאשר תת-המערכת שמממשת את ה-API הזה נקראת Client/Server Runtime Subsystem (csrss.exe). על פי מבנה ליבת NT, שירותים כמו ניהול חלונות והתקני גרפיקה שפעלו במרחב המשתמש בגרסאות מוקדמות, הועברו למרחב הליבה בגרסאות מאוחרות יותר, מה שמאפיין מבנה ליבה מונוליתית. יישומים הרצים על NT נכתבים לפי אישיות מערכת ההפעלה (OS personality), הממומשת באמצעות ספריות DLL במרחב המשתמש, שמבצעות קריאות לשירותי מערכת ההפעלה דרך ספריית ntdll.dll. "Hybrid Kernel - OSDev Wiki". wiki.osdev.org. נבדק ב-2021-01-11. "What is Hybrid Kernel? - Definition from Techopedia". Techopedia.com (באנגלית). 22 באוגוסט 2011. נבדק ב-2021-01-11. {{cite web}}: (עזרה) "Linus Torvalds". As to the whole "hybrid kernel" thing - it's just marketing. It's "Oh, those microkernels had good PR, how can we try to get good PR for our working kernel? Oh, I know, let's use a cool name and try to imply that it has all the PR advantages that that other system has.