laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רחוב בנק העליון 10

רחוב בנק העליון מס' 10 (באנגלית: 10 Upper Bank Street) הוא גורד שחקים הממוקם ברציפי הרון באזור הדוקלנדס ברובע טאוור האמלטס בלונדון שבאנגליה. גובהו של גורד השחקים 151 מטרים, ובו 32 קומות. המבנה הוא ה-10 בגובהו בעיר לונדון. בניית המבנה הסתיימה בשנת 2003. המבנה נמצא בבעלות משרד עורכי הדין הידוע קליפורד צ'אנס, וחלק מקומות גורד השחקים מושכרות לקבוצת FTSE. גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא רחוב בנק העליון 10 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רחוב בנק העליון 10 תיאור המבנה באתר emporis.com
סיטיפוינט

סיטיפוינט (באנגלית: CityPoint) הוא גורד שחקים המצוי בתוך הסיטי של העיר לונדון, ברחוב רופמייקר (רחוב "עושי החבלים"). בעבר נקרא גורד השחקים "בית בריטניק" (באנגלית: Britannic House). המבנה נבנה בשנת 1967 ושופץ בשנת 2000. גובה גורד השחקים בעת שנבנה 122 מטרים, ובו 35 קומות המשמשות כיום את הנהלת חברת בריטיש פטרוליום. בשנת 2000 בעת ששופץ המבנה הוגבה המבנה לגובה של 127 מטרים, כשהמעצב היה שפרד רובסון. בעקבות השיפוץ שונה שם המבנה מ"בית בריטניק" לשמו הנוכחי. הדייר העיקרי השוכר שטחים במבנה הוא משרד עורכי הדין סימונס וסימונס (Simmons & Simmons). גורד השחקים הוא השלישי בגובהו בסיטי של לונדון (אחרי מגדל 42 ורחוב סנט מרי אקסה מס' 30), וה-12 בגובהו בבנייני לונדון רבתי. באוגוסט 2005 הוצע המבנה למכירה במחיר של 500 מיליון ליש"ט. גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא סיטיפוינט בוויקישיתוף סיטיפוינט, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) Citypoint, London - Building #81, www.skyscrapernews.com
Once in a LIVEtime

Once in a LIVEtime, ששוחרר בידי EastWest Records, הוא הדיסק השביעי של להקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר. הדיסק (2CD) הוקלט ב-25 ביוני 1998 בהופעה חיה בפריז והוא מכיל שירים רבים של הלהקה משנים עברו. ג'יימס להבריי - שירה ג'ון מיונג - באס ג'ון פטרוצ'י - גיטרה מייק פורטנוי - תופים דרק שריניאן - קלידן מידע על האלבום Once in a LIVEtime באתר MusicBrainz האלבום Once in a LIVEtime באתר Discogs מילות השירים באלבום ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עין אילה

עֵין אַיָּלָה הוא מושב עובדים של תנועת המושבים במישור חוף הכרמל. הוקם בשנת 1949 על ידי עולים מצ'כוסלובקיה. היישוב נוסד ב-15 באוגוסט 1949 על אדמות הכפר הערבי עין ע'זאל, שתושביו עזבו אותו בעקבות מבצע שוטר ואדמותיו הוכרזו נכסי נפקדים. שמו של המושב הוסב באוקטובר 1949 מעין רזאל לעין איילה, המבוסס על שמו של הכפר, שמשמעותו בערבית היא "עין הצבי", אך מזכיר את אייל הכרמל שנכחד בתחילת המאה העשרים. אזור זה היה מיושב כבר בתקופות קדומות: בתקופה הרומית, הביזנטית ובימי הביניים. בשנת 2008 נחנך במקום אתר זיכרון לתשעה חיילי חטיבת אלכסנדרוני שנפלו באזור במלחמת העצמאות במבצע שוטר. בכל שנה מתקיים טקס לזכרם של הלוחמים באנדרטה. ענפי המשק העיקריים במושב הם גידולי שדה, מטעים, ירקות ורפת. צילום אוויר של המושב ושדותיו מועדון הנוער במושב שדרת דקלים בכניסה למושב מדיה וקבצים בנושא עין אילה בוויקישיתוף מערה, מעיין וערסלים: טיול מקסים בעין איילה, באתר וואלה, 29 בינואר 2016 עין אילה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מקימים 4 מושבי עולים חדשים, דבר, 15 באוגוסט 1949 י. שיוו, חגיגה משולשת בכרם מהר"ל, דבר, 13 באוקטובר 1949 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל יוסטון

מגדל יוסטון (באנגלית: Euston Tower) הוא גורד שחקים הממוקם ברובע קמדן בלונדון שבאנגליה. המגדל ממוקם בדרך יוסטון מספר 286, בצומת דרך טוטנהאם קורט, דרום מזרחית לריג'נטס פארק. גובהו של המבנה 124 מטרים ובו 36 קומות. המבנה הוא ה-13 בגובהו בלונדון רבתי. עד שנת 1997 שימש המבנה את תחנת הרדיו קפיטל FM. כיום משמש המבנה את משרדי המכס ומס ההכנסה של בריטניה. 10 הקומות העליונות של המבנה משמשות את חברת העיצוב הבינלאומית אטקינס. מדיה וקבצים בנושא מגדל יוסטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל יוסטון
טדאוש פנקייביץ'

טדאוש פַּנְקְיֵיבִיץ' (בפולנית: Tadeusz Pankiewicz‏; 21 בנובמבר 1908 – 5 בנובמבר 1993) היה רוקח פולני וחסיד אומות העולם, שסייע ליהודים בגטו קרקוב בתקופת השואה. פנקייביץ' היה בעל בית המרקחת בשם "מתחת לעיט", שמוקם בכיכר זגודי שהייתה בתוך שטח הגטו. הוא סייע ליהודי הגטו בתרופות, בכסף ובמזון ואף זייף מסמכים על מנת לעזור ליהודי הגטו. פנקייביץ' נולד בסמבורזה שבפולין [דרושה הבהרה] כבנו של רוקח, ולמד לימודי רוקחות באוניברסיטה היגלונית בקרקוב. ב-1933 הועברו לידיו הבעלות והניהול של בית המרקחת של אביו, שהוקם ב-1910 ושכן בכיכר זגודי שבלב רובע פודגוז'ה. לקוחותיו עד המלחמה היו פולנים ויהודים כאחד. במרץ 1941, תחת שלטון הכיבוש הנאצי, הוכרז רובע פודגוז'ה כגטו היהודי של קרקוב. לפנקייביץ' הוצע, כמו ליתר בעלי העסקים הפולניים ברובע שהפך לגטו, ובכללם ארבעה בתי מרקחת, לקבל חנות חלופית באזור הארי של העיר. פנקייביץ' היה היחיד שסירב להצעה והעדיף להישאר במקומו, בין השאר מתוך מחשבה שיצטרך להחזיר את המבנה החלופי לבעליו המקוריים לאחר הפסדם הצפוי של הגרמנים במלחמה. הוא קיבל אישור להמשיך לפעול במקום ואף להתגורר באותו בניין, ועובדות בית המרקחת קיבלו רישיונות מעבר שאיפשרו את המשך עבודתן במקום. פנקייביץ', וכן עוזרותיו, פעלו להציל את חיי היהודים באמצעים שעמדו לרשותם. פנקייביץ' היה הפולני היחיד שנותר לעבוד ולחיות בתוך גטו קרקוב עד לחיסול הגטו. מחנותו, חזה פנקייביץ' בפשעים שביצעו הגרמנים באוכלוסייה היהודית בגטו, ותיעד מעשים אלו ביומנו. כששני חברי המחתרת הפולנית הורשו להיכנס לגטו לצורך ביצוע עבודות לכאורה הם הביאו עימם ניירות מזויפים, תעודות זהות, חותמות וכתבים של המחתרת. בית המרקחת שימש כנקודת חלוקה של החומר המחתרתי והמזויף. כמו כן, שימש בית המרקחת מקום לחלוקת אמצעים קוסמטיים ומזון, שהובאו על ידי ד"ר לודוויק ז'ורובסקי (רופא העיר הפולני שקיבל היתר כניסה לגטו). בית המרקחת שימש כמקום חלוקה בחינם לתכשירים, כגון מאות ליטרים של צבע לשערות, ששימשו זקנים ולבני-שיער על מנת להציל אותם מסיווג כבלתי כשירים לעבודה ועל כן כנידונים להשמדה. יומנו של פנקייביץ', שבו תיעד את המתרחש בגטו, יצא מאוחר יותר כספר בשם "בית-מרקחת בגטו קרקוב". אחד הפשעים אותם תיעד פנקייביץ' אירע בסתיו 1941. כל היהודים שהתגוררו בסביבות העיר קרקוב הצטוו להתרכז בגטו קרקוב, כאשר יום הכיפורים היה המועד האחרון למעבר לתוך הגטו. לאחר חודשיים, ציוו הגרמנים להוציא מהגטו 1,000 איש בשל הצפיפות הרבה. הראשונים לסילוק היו הזקנים ומחוסרי העבודה. היודנראט והמשטרה היהודית, שמילאו אחר הפקודה, סחבו בלילה אנשים ממיטתם אל תחנת המשטרה, משם הוליכו אותם לכיוון מחנה פלאשוב. ב-10 בפברואר 1983 הוענק לפנקייביץ' תואר חסיד אומות העולם מטעם יד ושם על פועלו שהיה כרוך בסכנת מוות, ועץ ניטע על שמו בשדרת חסידי אומות העולם בירושלים. באפריל אותה שנה נפתח מוזיאון במקום בו שכן בית המרקחת שלו. הוא נפטר בקרקוב ב-1993 ונקבר בבית העלמין רקוביצקי שבעיר. תדאוש פאנקייוויץ', בית-מרקחת בגטו קרקוב, בהוצאת יד ושם, 1985. מדיה וקבצים בנושא טדאוש פנקייביץ' בוויקישיתוף על ספרו של פנקייביץ' באתר יד ושם (הקישור אינו פעיל, 20 באוגוסט 2021) טדאוש פנקייביץ', באתר יד ושם (באנגלית) תאדאוש פאנקייוויץ', דף שער בספרייה הלאומית
בתוך עירי

בתוך עירי הוא סיפור קצר שנכתב בידי שמואל יוסף עגנון כפתיח ל"ספר בוטשאטש - מצבת זיכרון לקהילה קדושה", לבקשת עורך הספר, ישראל כהן. עגנון הקדיש את הסיפור לחברו שמואל ביאלובלוצקי. בסיפור מתאר עגנון את עירו בוצ'אץ' כפי שזכר אותה מנעוריו בה ומביקורו בה בשנת 1930. כמנהגו אחרי השואה קורא הוא לעירו בשמה הנכון "בוטשאטש" ולא בכינוי שִבּוּש שבו כינה את העיר בחלק ניכר מכתביו. גרסה מורחבת של סיפור זה הוא הסיפור "בוטשאטש", הפותח את הכרך "עיר ומלואה", המוקדש כולו לסיפורי בוטשאטש. על פתחה של עיר - הקדמה מראה העיר - מתאר בעיקר את בתי התפילה והרבנים בית הכנסת הגדול שבעירנו מתורה לתפילה משיח - מעשה באליהו הנביא וביקור המשיח בעיר הסיפור באתר יוצאי בוצ'אץ' ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתדרלת לאן

קתדרלת נוטרדאם דה לאן (צרפתית: Notre-Dame de Laon), היא כנסייה קתולית בעיר לאן שבצרפת שהייתה קתדרלה עד 1802. קתדרלת לאן היא אחת הדוגמאות החשובות ביותר של אדריכלות גותית מוקדמת מהמאות ה-12 וה-13, יחד עם קתדרלת סן אטיין בסנס, קתדרלת נואיון וקתדרלת נוטרדאם דה פארי. היא ממוקמת בלאן במחוז פיקרדי שבצרפת. מאחר שלאן איבדה את מעמד הבישופות שלה בזמן המהפכה הצרפתית, הקתדרלה משמשת ככנסייה האזורית של לאן. הקתדרלה הקודמת שניצבה באזור נשרפה במהלך מרד בקהילה בשנת 1112. בנייתו של המבנה הנוכחי החלה ב-1160 עם בניית בית המקהלה והסתיימה עד הצד המזרחי של הטרנספט ב-1174. ב-1180 חודשה הבנייה, והספינה הראשית נבנתה עד שהושלמה ב-1205. בית המקהלה הורחב והוארך ב-1215. כמו שאר הקתדרלות הגותיות המוקדמות, הספינה הראשית מחולקת לארבעה אזורי קיר: קומת העמודים והקשתות, גלריה, טריפוריום וקומת תאורה. הקירוי הוא באמצעות קמרונות סיקספרטיט בעלי שש צלעות. הקתדרלה היא בצורת צלב, ובית המקהלה מסתיים בקיר ישר במקום באפסיס מעוגל. מתוך שבעת המגדלים המאגפים את החזית, רק חמישה הושלמו עד לגובה בסיס הצריח, שניים מהם של החזית המערבית עם פסלים בגודל מלא של שוורים, שני מגדלים - אחד בכל קצה של הטרנספט ומגדל אחד מעל מקום המצלב (crossing). מבחוץ, מוקפת הקתדרלה בתמיכות דואות שעליהן פסלי צריחון בצורות מלאכים הנקראים "שומרי הקתדרלה". הספינה הראשית מחולקת לארבעה אזורי קיר: קומת העמודים והקשתות, גלריה, טריפוריום וקומת תאורה. הקירוי הוא באמצעות קמרונות סיקספרטיט בעלי שש צלעות מבט על מבנה הקיר, מקצה קומת הקשתות ועד לקומת התאורה החזית המערבית היא בעלת שלוש אכסדרות ושלושה שערים עם גמלונות. במרכזה נמצא חלון רוזטה יפה, הניצב ליד חלון קתדרלת נוטרדאם דה פארי בטוהר סגנונו הגותי. בקתדרלה יש חלונות ויטראז' מהמאה ה-13 ומסך על המזרח מהמאה ה-18. הצייר בן פיקרדי וילאר דה הונקור (Villard de Honnecourt) הכין ציורים מפורטים על אחד ממגדליה של הקתדרלה בסביבות 1230. אורך: 110.5 מטר גובה הקמרונות: 24 מטר גובה מגדל המצלב: 40 מטר גובה המגדל הדרומי: 56 מטר גובה המגדל הצפוני: 60.5 מטר מבט על החזית הצפונית של הקתדרלה המגדל הדרומי הספינה הראשית וחלון רוזטה החזית המערבית חלון רוזטה במזרח מדיה וקבצים בנושא קתדרלת לאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת לאן מידע ותמונות על קתדרלת לאן, באתר Structurae.de קתדרלת נוטרדאם דה לאן -היסטוריה, תיאור וצילומים נוטרדאם דה לאן נוטרדאם דה לאן, בצרפתית צרפת Encyclopaedia Britannica 1911: לאן
דבר אחר

"דבר אחר" היה מוסף סאטירי של עיתון "דבר", שהופיע מיולי 1983 עד אוגוסט 2004 (החל מ־1994 במוסף השבת של ידיעות אחרונות). "דבר אחר" הופיע אחת לשבוע, תחילה ביום רביעי ואחר כך ביום שישי. עד שעבר ל"ידיעות אחרונות" היה המוסף בשחור לבן; אחרי המעבר הופיע בצבע. הקטעים הסאטיריים ב"דבר אחר" היו בדרך כלל בדמות פרודיה על מדורים אחרים בעיתונות, כגון מדורי החדשות, מאמר המערכת, פינת החידות והתשבצים, מכתבים למערכת ומודעות. לעיתים נכללה פרודיה נוספת, כגון פרודיה על הספר "הילד הזה הוא אני", שבו נכתבים השירים מפיו של ילד פלסטיני. הכותבים הראשיים במדור היו: יאיר גרבוז, שלמה ניצן, דני קרמן, תומר קרמן, אביב אלחסיד ותרזה איזנברג. בשנים הראשונות כתבו בו גם יצחק בן נר ואהרן שמי. בנוסף, כתבו בו במשך השנים: אלי שרייבר, חיים באר, חנה רוט, דודו גבע, יוני להב ועוד. רוב הכותבים היו בעלי השקפות שמאלניות, אולם הוא לגלג על שלל המפלגות והאישים הפוליטיים. המטרות הקבועות שלו היו פוליטיקאים, בעיקר מהימין והחרדים, שחיתות, לאומנות ועוד. שם המוסף, "דבר אחר" הוא משחק מילים, הרומז מחד על האכסניה שבה התפרסם ("דבר"), ומאידך רומז בהתרסה לכינוי של בשר חזיר. החזיר נרמז גם בנזם המופיע בלוגו באות האחרונה, ורומז לביטוי "נזם זהב באף חזיר". במרכז הלוגו מופיעה דמותה של מדוזה מהמיתולוגיה היוונית. מעל ללוגו נכתבה תמיד תחילת הסיסמה המרקסיסטית "פועלי כל העולם - התאחדו!" (שנלקחה מהמניפסט הקומוניסטי) עם תוספת שונה מזו המקורית (כמו: פועלי כל העולם – אם לא ב־אחד במאי אז בעשירי בו; פועלי כל העולם – שובו הביתה, אבא ואמא סולחים לכם). התאריך שהופיע מתחת ללוגו היה התאריך העברי (מאוחר יותר נכתב הלועזי). בשנת 1990, בעת שהתחולל התרגיל המסריח, צוירה במוסף קריקטורה שתקפה בצורה חריפה את כניעתה של מפלגת העבודה והליכוד לדרישות המפלגות החרדיות - נראתה שם לשון שמלקקת ישבן. בעקבות מחאות חריפות, פרסמה עורכת דבר חנה זמר תגובה שבוע לאחר מכן שבה הביעה התנצלות; עורכי '"דבר אחר" סירבו להתנצל, וכתבו באופן יוצא דופן מאמר רציני בזכות חופש הביטוי. ב-1993 זכו שלמה ניצן, יאיר גרבוז, דני קרמן ותרזה אייזנברג בפרס סוקולוב לעיתונות כתובה, על "דבר אחר". "דבר אחר" היה העיתון הסאטירי שהופיע במשך הזמן הארוך ביותר (מעל 20 שנה) מבין העיתונים הסאטיריים בישראל. עיתונים סאטיריים שקדמו לו היו: "ציפור הנפש" (שכתבו בו דן בן אמוץ, חיים חפר, שמעון צבר ועמוס קינן מ־1964 עד 1965) ו־"ZOO הארץ" (של אפרים סידון, קובי ניב, ב. מיכאל וחנוך מרמרי) שיצא בתוך "העולם הזה" באמצע שנות ה־70 ולקט ממנו יצא בספר "ZOOארץ ZOO?". לאחר שנפסקה הוצאת המוסף, החל "דבר אחר" להופיע באתר אינטרנט בעריכת תומר קרמן, בנו של דני קרמן, אך גם אתר זה פסק להופיע. מהמוסף יצאו לאור ארבעה קבצים: "דבר אחר", 1986 (הוצאת זמורה ביתן) "דבר אחר לגמרי", 1988 (הוצאת עם עובד) "אחיתופל בגבעה", 1990 (הוצאת עם עובד) "דבר אחר - הספר הרביעי", 1994 (ספרית מעריב) דבר אחר באינטרנט דבר אחר, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות דבר אחר, הגיליון הראשון, דבר, 13 ביולי 1983 יצחק בן-נר, ‏דבר אחר לגמרי, באתר מעריב אונליין, 9 באוגוסט 2019
קתדרלת סנס

קתדרלת סנט אטיין דה סנס (בצרפתית: cathédrale Saint-Étienne de Sens) היא קתדרלה קתולית בעיר סנס שבמחוז יון, חבל בורגון, צרפת. קתדרלת סנס היא אחת הראשונות שנבנו בסגנון האדריכלות הגותית, אם לא הראשונה שבהן. בנייתה החלה ב-1142 ושייכת ברובה למאה ה-12 אף שהושלמה רק במאה ה-16. את בניית הקתדרלה יזם הארכיבישוף אנרי מסנס, ואת הקתדרלה עיצב לפי הערכים האסתטיים-דתיים שקבע ברנאר מקלרבו. אדריכלות בית המקהלה, שתוכננה על ידי גיום מסנס (צר'), הושפעה מבית המקהלה של קתדרלת קנטרברי. מבנה הקתדרלה ידוע יותר בסולידיות שלו מאשר ביפי הפרופורציות שלו או בעושר העיטורים. בחזית המערבית שלושה שערים: בשער המרכזי פסלים המציגים את משל עשר העלמות ואת סיפורו של סטפן הקדוש. בשער הימני מצויים שרידי פסלונים של הנביאים. מעל שער זה נישא מגדל אבן מעוטר בפסליהם של פטרוני הכנסייה. הפעמונים במגדל הפעמונים נהנו ממוניטין עצום בימי הביניים. שישה מהפעמונים נלקחו במהלך המהפכה הצרפתית לפריז והותכו. שניים מהפעמונים פועלים עד היום: "La Savinienne" במשקל ⅓15 ו-"La Potentienne" במשקל ⅔13 טון. השער השמאלי מעוטר בתבליטים המייצגים את מידת ה"סובלנות" ואת חטא "תאוות הבצע" וכן בסיפור יוחנן המטביל. השער בצד הצפוני של הקתדרלה הוא אחד מהדוגמאות הטובות ביותר של פיסול צרפתי מהמאה ה-16. השער הדרומי מתוגבר בחלונות ויטראז' מרהיבים. חלונות אחרים מהמאות ה-12 וה-16 נשמרו, חלק מהם מתארים את אגדת תומאס בקט מקנטרברי. החלונות במקורם היו קטנים, אך לנוכח המופת של בזיליקת סן-דני, בה החלונות תפסו חלק ניכר מהקיר, והודות למבני התמיכות הדואות, הגדילו בסנס את החלונות. הקתדרלה בנויה משלושה אגפים, אולם תווך וסיטראות, אפסיס ואמבולטוריום המקיף את בית המקהלה. הספינה המרכזית מקורה בקמרונות סקספרטיט בעלי שש צלעות צולבות, שהיו חדשניים בעת בנייתם בסנס, ואילו שתי הסיטראות מקורות בקמרונות צלעות בני ארבע צלעות. המבנה נתמך על ידי עמודים מורכבים וזוגות עמודים פשוטים לסירוגין. לקיר המבדיל בין אולם התווך לסיטראות שלושה אזורים: קומת העמודים והקשתות במפלס התחתון, האזור האמצעי - הטריפוריום, היציע הנפתח אל אולם התווך בקשתות כפולות המאוחדות בטימפנון לא מפוסל, וקומת התאורה (Clerestory). בקתדרלה זו נראו לראשונה הקשתות המחודדות המאפיינות את האדריכלות הגותית. בקתדרלה נמצא קברם של לואי, דופן צרפת (1729–1765), בנו של לואי ה-15, ואשתו מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה; הפסלים על הקבר נעשו בידי גיום קוסטו הבן. כמו כן הוצבו בקתדרלה פסלים המראים מחזות מחייו של הקרדינל אנטואן דיפרה (אנ'), הממונה על מערכת המשפט בצרפת והארכיבישוף של סנס בשנים 1525–1535. המאוזוליאום שממנו הגיעו נהרס במהפכה הצרפתית. אוצר הקתדרלה, אחד העשירים מסוגם בצרפת, מכיל בין היתר תיבת שרידי קדושים שהוכנה עבור קארל הגדול לשמירת פיסה של הצלב האמיתי. כמו כן שמורים באתר מלבושים של תומאס בקט מתקופת שהותו בסנס. האוצר מוצג במוזיאון במעון הארכיבישוף הסמוך לקתדרלה. בקתדרלה זו נישא לואי התשיעי מלך צרפת למרגריט מפרובאנס ב-1234, וחמש שנים אחר כך הפקיד בה לזמן-מה את נזר הקוצים שהביא עימו ממסע הצלב. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת סנס בוויקישיתוף
Six Degrees of Inner Turbulence

Six Degrees of Inner Turbulence ("שש מעלות של מערבולת פנימית") הוא השם של אלבום כפול של להקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר. האלבום יצא ב־29 בינואר 2002 על ידי Elektre Records. האלבום מורכב משש יצירות, חמש הרצועות הראשונות תופסות את הדיסק הראשון בעוד שהיצירה האחרונה, הנושאת את שם האלבום, מחולקת לשמונה רצועות ותופסת את הדיסק השני. היצירה הנ"ל עוסקת בהפרעות נפשיות שונות ובהתמודדות של אותם בעלי הפרעות איתן. ג'יימס להבריי - שירה ג'ון מיונג - באס ג'ון פטרוצ'י - גיטרה מייק פורטנוי - תופים ג'ורדן רודס - קלידן הווארד פורטנוי (אביו של מייק) - גונג בשיר "The Great Debate" מידע על האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר MusicBrainz מידע על האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר AllMusic האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר Discogs האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר ספוטיפיי האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר דיזר האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר אפל מיוזיק האלבום Six Degrees of Inner Turbulence באתר טיידל ביקורת באתר השרת העיוור על האלבום ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארק יאנקולובסקי

מארק יאנקולובסקי (בצ'כית: Marek Jankulovski; ‏נולד ב־9 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר צ'כי ממוצא מקדוני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. יאנקולובסקי נולד בעיר אוסטרבה להורים מקדונים, לאחר שהיגרו לצ'כיה. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של באניק אוסטראבה, ובשנת 1994 הגיע לאיטליה והצטרף לקבוצת נאפולי. בשנת 2002 עבר לאודינזה, ובשנת 2005 עבר למילאן, ובמדיה שיחק 6 שנים. בשנת 2011 חזר לקבוצת נעוריו, באניק אוסטראבה, אך כבר במשחקו הראשון בקבוצה נפצע לאחר 8 דקות והוחלף, ובפברואר 2012 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. יאנקולובסקי היה שחקן הרכב קבוע במדי נבחרת צ'כיה, אשר בשורותיה שיחק במהלך יורו 2000 ויורו 2004. בסך הכל רשם 78 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 12 שערים. מדיה וקבצים בנושא מארק יאנקולובסקי בוויקישיתוף מארק יאנקולובסקי, באתר Transfermarkt מארק יאנקולובסקי, באתר WorldFootball.net מארק יאנקולובסקי, באתר National Football Teams מארק יאנקולובסקי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ'

דייב דִי, דוֹזי, ביקי, מִיק וטיץ' (באנגלית: Dave Dee, Dozy, Beaky, Mick and Tich) - להקת רוק בריטית מהעיירה סולסברי מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20. הלהקה התחילה את דרכה תחת השם דייב די והבוסטונס, והורכבה מדייב די הרמן הסולן, טרבור "דוזי" דייוויס הבסיסט, ג'ון "ביקי" דיימונד הגיטריסט, מיק וילסון המתופף ויאן "טיץ'" אמי הגיטריסט המוביל. בשנת 1964 פגשו חברי הלהקה את צמד מחברי הלהיטים קן הווארד ואלן בלייקלי שבשנים הבאות חיברו את להיטי הלהקה. לאחר שני שירים שלא הצליחו להיכנס למצעד ושיר שלישי שבקושי המריא, הקליטו חברי הלהקה את Hold tight שהגיע למקום הרביעי במצעד והיה הראשון בשרשרת להיטים שהגיעו לעשרת הראשונים. בתחילת דרכם היו רוב הלהיטים קצביים ופשוטים, פרט ללהיט Bend it בסגנון הסירטאקי היווני והלהיט Zabadak בעל סגנון הג'יבריש האפריקאי. בהמשך דרכם הפכו הלהיטים למתוחכמים יותר. הלהיט The Legend of Xanadu הגיע לראש המצעד הבריטי ואחריו החלה הלהקה לאבד פופולריות במכירות. Don Juan בעל הסגנון הספרדי כבר לא הגיע לעשרים הגדולים ואחרי שני להיטים נוספים פרש דייב די לקריירת סולו שהביאה להיט אחד למקום ה-42. דוזי, ביקי, מיק וטיץ' המשיכו בלעדיו, הקליטו להיט אחד שלא נכנס למצעד והתפרקו. No time 01/65 All I want 07/65 You make it move #26UK 01/65 Hold tight #4UK 04/66 Hideaway #10UK 07/66 Bend it #2UK 10/66 Save me #4UK 01/67 Touch me, touch me #13UK 04/67 Okay! #4UK 07/67 Zabadak #3UK #52US 11/67 The Legend of Xanadu #1UK 03/68 Last night in Soho #8UK 08/68 The wreck of the Antoinette #11UK 11/68 Don Juan #23UK 03/69 Snake in the grass #23UK 05/69 Tonight today 09/69 Dave Dee, Dozy, Beaky, Mick & Tich #11UK 07/66 If the music be a food of love #27UK 01/67 What’s in a name 1968 If no one sang 1968 Together 1969 Legend of 1969 מדיה וקבצים בנושא דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ' דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ', באתר Last.fm (באנגלית) דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ', באתר AllMusic (באנגלית) דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ', באתר Discogs (באנגלית) דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ', באתר Songkick (באנגלית)
רב-זיפיות

רַב-זִיפִיּוֹת (שם מדעי: Polychaete) היא מחלקה השייכת למערכת התולעים הטבעתיות. התולעים הרב-זיפיות נקראות כך, משום שבצידי גופן יש להן בליטות ובהן זיפים קשים. יש אלפי מינים ימיים, שחלקם טורפים וחלקם מסננים מן המים את הפלנקטון וניזונים ממנו. תולעים רב-זיפיות חיות במקומות רבים כגון חורי סלעים, שטחי אצות, על ובתוך אלמוגים חיים, על ספוגים, קווצי עור, על ובתוך צורבים וכדומה. רק רב-זיפיות בוגרות מעטות חיות במים החופשיים. במצב פגות וטרום פגות צפות רב-זיפיות במים לפני שהן מתיישבות. תת-מחלקה Palpata סדרה Canalipalpata סדרה נרתיקניות (Sabellida) - בה תולעת צינור ענקית וסלילונית ענק סדרה Terebellida תת-מחלקה Errantia סדרה Amphinomida סדרה Eunicida סדרה Phyllodocida תת-מחלקה Sedentaria סדרה Scolecida משפחות נוספות: Diurodrilidae Histriobdellidae Nerillidae Parergodrilidae Potamodrilidae Psammodrilidae Spintheridae Protodriloididae Saccocirridae Endomyzostomatidae Asteromyzostomatidae Myzostomidae מספר המינים באזור אילת גדול מאוד והם נפוצים מאזור הכרית ואזורי החוף הרדודים ועד לעומק של יותר מ-1000 מטר. בתולעת הרב-זיפית מן הסוג זכוכיתית, החיה בחופי הים התיכון של ארץ ישראל, הזיפים מרובים ודוקרניים כחוטי זכוכית דקים. ארכו של מין זה כ-15 סנטימטרים וצבעו כתום; זכוכיתיות אחרות מגיעות עד לאורך של 30 סנטימטרים וצבען אדום. הנראיס, היא תולעת נימית ארוכה וטורפת, הנראית כחוט לבנבן וארוך. הדייגים משתמשים בה כפיתיון לחכות דיג; תושבי הוואי אף ניזונים מתולעי נאריס (בשפתם: "פלולו") בעונת הרבייה שלה, כשמיליוני פרטים שלהן צפים על פני הים. בין התולעים הרב-זיפיות מצויות התולעים מסדרת הנרתיקניות, הנקראות כך על שם הנרתיקים (הגמישים או הקשיחים) שהן בונות סביב גופן. נרתיקים אלה משמשים להגנתן, ולתוכם הן מתכנסות בעת סכנה. יש בהן מינים שנרתיקיהן מפותלים כסליל המגולגל סביב עצמו. מינים אחרים מפרישים נרתיקים מעוקלים מעט, דמויי שופר או ישרים. התולעים הטבעתיות דומות לתולעי האדמה אך הן בעלות הופעות רבות ושונות. התולעת הסלילנית הענקית שייכת למחלקה זו. התולעת בוביט מדיה וקבצים בנושא רב-זיפיות בוויקישיתוף רב-זיפיות, באתר ITIS (באנגלית) רב-זיפיות, באתר NCBI (באנגלית) רב-זיפיות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רב-זיפיות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רב-זיפיות, באתר GBIF (באנגלית) רב-זיפיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 99
צינורן השונית

צינורן השונית (שם מדעי: Magilus Antiquus), הנקרא גם צינורן אילת, נפוץ מאוד בשוניות אלמוגים. הוא שייך למשפחת הצינורניים מקבוצת החלזונות שבסדרת האלמוגיתאים. צינורנים אלה הם חלזונות החיים על אלמוגים, והם הסוג היחיד שהסתגל לחיים יציבים. בתחילת חייו, צינורן השונית הוא חילזון בעל קונכייה צינורית דחוסה ומפותלת. כאשר הוא מגיע לגודל של כ-22 מ"מ, שזה מצבו העוברי, הוא מתיישב התיישבות קבע על מושבת אלמוגים, על אלמוג גוש או על צורבן לשם הגנה, וממשיך לגדול שם. לאחר שהתיישב, הקונכייה מתיישרת, מתרחבת והופכת לצינור גירני עבה שאורכו יכול להגיע לעשרות ס"מ. הקונכייה הלוליינית שנוצרה בתחילת חייו נשארת צמודה לצינור שבסופו של דבר מתכסה כולו על ידי שלד האלמוג הגדל. צינור זה נפתח מעל פני האלמוג. גודלו של פתח הקונכייה הוא כ-25 מ"מ והוא סגור במכסה קרני חום הדבוק לשריד הרגל של החילזון. בזמן גירויים שונים, כגון תחושת סכנה, הרגל מתכווצת והצינור נסגר באמצעות המכסה. הצינורן מפריש גיר לתוך הקונכייה ואוטם את נפחה כדי שלא תימס כתוצאה מהתנאים החומציים השוררים בחלל האבן וכך היא נראית מאובנת. הצינורן עצמו חי בקרבת פתח הקונכייה. צינורן השונית משפיע על גודלו של האלמוג, ולכן כל עוד הצינורן גדל גם האלמוג גדל. דבר זה קורה מאחר שרוב שטחו של הצינור נמצא ברקמת השלד של האלמוג. צינורן השונית ניזון בעזרת רשתות ריר נרחבות וארוכות היוצאות וחוזרות אל תוך פיו, ונפרשות על פני השטח עם תנועת המים, וכך תופסות את מזונו של הצינורן - שברי אצות, שרידי בעלי חיים ופלנקטון. כך ניתן לומר שהוא צרכן שניוני, כלומר טורף. הצינורנים יכולים לחיות גם בתור קבוצה באלמוג אחד, ורביתם מתבצעת על ידי הדגרת ביצים עד לבקיעתן בתוך צינור הנקבות. מדיה וקבצים בנושא צינורן השונית בוויקישיתוף צינורן השונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צינורן השונית, באתר GBIF (באנגלית)
דולר מזרח קריבי

דולר מזרח קריבי (באנגלית: East Caribbean dollar; סימון לפי תקן ISO 4217: XCD) הוא שם המטבע של שמונה מתוך תשע חברות ארגון מדינות מזרח הקריביים. שש מהן עצמאיות – אנטיגואה וברבודה, גרנדה, דומיניקה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה וסנט קיטס ונוויס. שתי האחרות הן טריטוריות שמעבר לים של הממלכה המאוחדת – אנגווילה ומונטסראט. הדולר המזרח קריבי מונפק על ידי הבנק המרכזי של מזרח הקריביים, אשר ממוקם בבאסטר, בירת סנט קיטס ונוויס. הבנק הוקם באוקטובר 1983 בעקבות הסכם אשר נחתם בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו, ב-5 ביולי 1983, והחליף את רשות המטבע המזרח קריבית (Eastern Caribbean Currency Authority). המטבע החליף את הדולר של איי הודו המערבית הבריטיים, ששימש בחלק מהמושבות הבריטיות בקריביים ומאוחר יותר בפדרציה של איי הודו המערבית קצרת הימים. הוא נכנס לשימוש ב-1965. דולר אמריקני אחד שווה ל-2.7 דולרים מזרח-קריביים (שער החליפין אינו משתנה, והוא קבוע מאז 1976). מדיה וקבצים בנושא דולר מזרח קריבי בוויקישיתוף הבנק המרכזי של מזרח הקריביים (באנגלית) באיי הבתולה הבריטיים, שהיא חברה נילוות בארגון, משתמשים בדולר אמריקני.