laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמורין

שָׁמוֹרִין (בסלובקית: Šamorín; בהונגרית: Somorja) היא עיירה במערב סלובקיה. העיירה ממוקמת על הגדה השמאלית של נהר הדנובה, לא הרחק מסכר גבצ'יקובו, 20 ק"מ דרומית-מזרחית לברטיסלאבה. רוב האוכלוסייה הם הונגרים אתנים. שמורין מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1238. בימי הביניים הייתה נמל חשוב על הדנובה. ב-1405 קיבלה מהמלך זיגמונד מעמד של עיר מלכותית חופשית. עם עלייתה של פרסבורג שמורין הלכה ואיבדה ממעמדה וב-1589 אף איבדה את המעמד של עיר מלכותית חופשית. ב-1683 העות'מאנים שרפו את העיר. במלחמת העולם הראשונה היה במקום מחנה שבויים, ובו בעיקר שבויים רוסיים ואיטלקיים. עד 1920 הייתה חלק מממלכת הונגריה. ב-1920, על פי חוזה טריאנון, עברה לשלטון צ'כוסלובקיה. ב-1938, בהתאם להחלטות בבוררות וינה הראשונה חזרה שמורין לשלטון הונגריה. עם תום מלחמת העולם השנייה חזרה לשלטון צ'כוסלובקיה. מאז 1 בינואר 1993, עם פרוק צ'כוסלובקיה לשתי מדינות, שמורין שייכת לסלובקיה. מספר התושבים נותר קבוע, בסביבות 12,000, מתחילת המאה ה-20. השינויים במעמדה המדיני של שמורין השפיעו על ההרכב הדמוגרפי של אוכלוסייתה. ב-1910 92% מהתושבים היו הונגרים והשאר גרמנים. ב-1941 היו 98% מן התושבים הונגרים. בשנת 1991, היו 71% מהתושבים הונגרים ו-27,4% סלובקים. ב-2011 57% מהתושבים היו הונגרים ו-34% סלובקים. קהילה יהודית נוסדה בשמורין ב-1860. קודם לכן יהודים חיו ב-Mliečno הסמוכה, ובאו לשמורין לניהול עסקיהם. ב-1912 נבנה בית כנסת ולידו בית ספר ומבני ציבור יהודיים נוספים. ב-1930 היו בעיירה 318 יהודים. במרץ 1944 נכבשה הונגריה על ידי הגרמנים, לאחר מכן גורשו כל היהודים לאושוויץ. רובם נרצחו. חלק מהניצולים חזרו לעיירה לאחר המלחמה. אולם כיום אין שם יהודים. בית הכנסת שוקם בשנות ה-90 של המאה ה-20 ומשמש כמוזיאון לאמנות מודרנית. אתר האינטרנט הרשמי של שמורין (בסלובקית) תמונות של תערוכה לזכר הקהילה היהודית, בהן נראה גם פנים בית הכנסת המשמש כיום כמוזיאון. בית הכנסת בשמורין, אתר המורשת היהודית של סלובקיה (באנגלית) "שמורין", באתר JewishGen (באנגלית) שומוריה (סלובקיה), דף שער בספרייה הלאומית
טבעות נפטון

בדומה לשבתאי, אורנוס וצדק, גם לכוכב הלכת נפטון יש מערכת טבעות, המקיפה אותו. כמו אצל האחרים, גם היא מצויה מעל למישור קו המשווה של כוכב הלכת. טבעות נפטון מיוחדות בכך, שיש בהן הבדלי ריכוז החומרים בהן, כך שבהתחלה היה נדמה כאילו הן חלקיות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מערכת הטבעות מורכבת מחמש טבעות עיקריות, הנקראות גאלה, לה ורייה, לאסל, ארגו ואדאמס. הטבעת הפנימית ביותר, הנקראת טבעת גאלה, נמצאת במרחק של 40,000 ק"מ ממרכז הליבה שלו. היא רחבה וחיוורת. היא נקראת על שם ג'ון גודפריד גאלה, הראשון שראה את נפטון באמצעות טלסקופ בשנת 1846. הטבעת השנייה, אשר נקראת טבעת לה ורייה, מתחילה ממרחק 53,000 ק"מ ממרכז הליבה. טבעת זו נקראה על שם אורבן לה-ורייה, אשר חזה את מיקום נפטון ומסלולו בשנת 1846. הירח דספינה הנמצא במרחק 52,526 ק"מ, מהווה ירח רועה לטבעת. הטבעת השלישית, טבעת לאסל, היא הטבעת הרחבה ביותר. היא נקראת על שם ויליאם לאסל, מגלה הירח טריטון. החלקיקים בטבעת זו פרוסים בין טבעות לה ורייה וטבעת ארגו. הטבעת הרביעית היא טבעת ארגו, אשר נמצאת במרחק של 57,000 ק"מ ממרכז הליבה. יש המקשרים אותה כחלק מטבעת לאסל. רוחבה כ-100 ק"מ. היא נקראת על שם האסטרונום והמתמיקאי הצרפתי פרנסואה ארגו. הטבעת החיצונית ביותר, נקראת טבעת אדמס והיא רחוקה כ-63,000 ק"מ ממרכז הליבה של נפטון. טבעת זו היא הידועה ביותר והנחקרת ביותר. היא נקראת על שם ג'ון אדמס, אסטרונום בריטי שחזה בנפרד את קיומו של נפטון. הירח גלתיאה הנמצא באזור טבעת זו, מהווה ירח רועה לטבעת. הטבעת מורכבת מחמישה קשתות עיקריות: Liberté, Égalité 1, Égalité 2, Fraternité ו-courage. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. חלקים מטבעת אדמס התגלו בשנת 1984 (כקשתות) על ידי תצפיות של צוות חוקרים מטלסקופ החלל לה סילה (אנ') בצ'ילה. תחת הנחייתו של אנדרה בראיק וברונו סיקרדי ממצפה החלל בפריז וגם על ידי צוות בהנחייתו של האסטרונום האמריקאי ויליאם האברד. בראיק העניק לשלוש מהקשתות את השמות Liberté, Égalité, and Fraternité (חירות, שוויון, אחווה ) לפי המוטו של צרפת. עם ביקורה של גששית החלל וויאג'ר 2, התברר שהן מושלמות. מדיה וקבצים בנושא טבעות נפטון בוויקישיתוף Hubbard, W.B.; Brahic, A.; Bouchet, P.; Elicer, L.-R.; Haefner, R.; Manfroid, J.; Roques, F.; Sicardy, B.; Vilas, F. (1985). "Occultation Detection of a Neptune Ring Segment". Press Abstracts from the Sixteenth Lunar and Planetary Science Conference, held March 11–15, 1985, in Houston, TX. LPI Contribution 559, published by the Lunar and Planetary Institute, 3303 Nasa Road 1, Houston, TX 77058, 1985, p.35. Bibcode:1985LPICo.559...35H. Manfroid, J.; Haefner, R.; Bouchet, P. (1986). "New evidence for a ring around Neptune". Astronomy and Astrophysics. 157 (1): L3. Bibcode:1986A&A...157L...3M. אנדרה ברהיק, מגלה טבעות נפטון נפטר בגיל 73 אתר astronomy.com מתאריך 16 במאי 2016
יורו 1992

אליפות אירופה בכדורגל 1992, הידועה גם בשם יורו 1992 היא אליפות אירופה בכדורגל התשיעית שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בשוודיה בין ה-10 ביוני ל-26 ביוני 1992. הטורניר היה לטורניר האחרון בו משתתפות שמונה נבחרות בלבד. שוודיה המארחת העפילה לטורניר באופן אוטומטי, ואליה היו אמורות להצטרף שבע עולות מטורניר המוקדמות, אם כי כשבועיים טרם פתיחת הטורניר, פרשה ממנו יוגוסלביה בעקבות המלחמה בחבל הבלקן. היא הוחלפה על ידי סגניתה בשלב הבתים במוקדמות, דנמרק, שבסופו של דבר אף זכתה בטורניר. ברית המועצות סיימה בראש הבית שלה בטורניר המוקדמות, אך בעקבות התפרקות ברית המועצות הופיעה הנבחרת תחת השם נבחרת חבר המדינות העצמאיות. למשחק הגמר התמודדה גרמניה, לראשונה כנבחרת מאוחדת, מול דנמרק. הדנים הפתיעו במשחק את אלופת העולם המכהנת ממונדיאל 1990, וניצחו בתוצאה 2-0 משערים של ג'ון ינסן וקים וילפורט, ובכך השלימו זכייה ראשונה, ויחידה עד כה, של נבחרתם בתואר. ערך מורחב – מוקדמות יורו 1992 הגרלת מוקדמות יורו 1992 התקיימה ב-2 בפברואר 1990. בתחילה כללה ההגרלה 34 נבחרות, שחולקו לשבעה בתים (מתוכן שישה בני חמש נבחרות, ואחד בן ארבע נבחרות). אמנם, לאחר איחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990, הפסיקה גרמניה המזרחית את פעילותה, והיא נגרעה משלב הבתים. גרמניה תפסה את מקומה ותוצאותיה של גרמניה המערבית. שבע הנבחרות שסיימו בראש הבית העפילו לטורניר לצידה של שוודיה המארחת, אך זוכת בית 4, יוגוסלביה, הוחלפה על ידי סגניתה דנמרק בעקבות מלחמות יוגוסלביה, והחלטת האו"ם. דנמרק סיימה את שלב הבתים עם נקודה בלבד פחות מיוגוסלביה. 1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר 2 החליפה את ברית המועצות 3 כברית המועצות 4 החליפה את יוגוסלביה 5 כגרמניה המערבית טורניר יורו 1992 נפרש על פני ארבעה אצטדיונים בארבע ערים שונות. האצטדיון שנבחר לארח את משחק הגמר היה אולבי בגטבורג. תכולת האצטדיונים נכונה לזמן הטורניר. שמונה הנבחרות שהעפילו לטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית זכו בכרטיס לשלב חצי הגמר, כך שהמנצחת בכל בית פגשה את סגנית הבית המקביל. בפעם האחרונה בתולדות הטורניר, הוענקו שתי נקודות לניצחון בשלב הבתים, ולא שלוש כפי שנהוג מאז. שוודיה המארחת סיימה בראש הבית ללא הפסד, בבית צמוד בו פגשה את דנמרק, צרפת ואנגליה. דנמרק ניצחה בתוצאה 2-1 את צרפת במחזור האחרון, בקרב ראש בראש על ההעפלה שסיים את דרכה של צרפת בטורניר ללא ניצחון. תוצאה זהה לטובתה של שוודיה מול אנגליה באותו מחזור, במה שהיה למשחקו האחרון של קפטן אנגליה גארי ליניקר בשורות הנבחרת, סיימה את דרכם של האנגלים בטורניר במקום האחרון בבית וללא ניצחון. הנבחרות הבכירות בבית, הולנד וגרמניה, היו גם אלו שהעפילו בסיום השלב, כשהולנד בראש הבית ללא הפסד. שתי הנבחרות הגיעו למחזור האחרון עם שלוש נקודות (ניצחון ותיקו), והתמודדו ביניהן על המקום הראשון. ניצחון הולנדי בתוצאה 3-1 הכריע את ראשות הבית. סקוטלנד, בהופעת הבכורה שלה בטורניר, רשמה את ניצחונה הראשון במחזור הנעילה, 3-0 על חבר המדינות העצמאיות, שנפרדה מהטורניר ללא ניצחון. 3 שערים דנמרק הנריק לארסן גרמניה קרלהיינץ רידלה הולנדדניס ברגקאמפ שוודיה תומאס ברולין 2 שערים צרפת ז'אן-פייר פאפן גרמניה תומאס הסלר הולנד פרנק רייקארד שוודיה יאן אריקסון מדיה וקבצים בנושא יורו 1992 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יורו 1992 (באנגלית) יורו 1992 באתר הרשמי של אופ"א
כיסא במאים

כיסא במאים (באנגלית: Director's chair) הוא כיסא קל, מתקפל, שניתן לקפלו בתנועת מספריים. משענת הגב של הכיסא והמושב עשויים בד או פלסטיק גמיש ומתקפל. רגלי הכיסא וידיותיו עשויים לרוב עץ ולעיתים נדירות יותר עשויים מתכת או פלסטיק. הכיסא מתקפל, ונייד, דבר המאפשר להעבירו בקלות ובמהירות ממקום למקום. השימוש בכיסאות כגון אלה ככיסאות עבור הבמאי וצוות הפקת סרטי קולנוע הביאו למתן שם זה לכיסא, אף שמקור עיצוב כיסא זה במאה ה-15. השימוש בכיסא זה בעת החדשה התחדש בשנת 1892 כאשר חברת רהיטי גולד מדל קמפ (Gold Medal Camp Furniture company) החלה ליצרו. עיצוב זה זכה בתחרות עיצוב שנערכה במסגרת היריד העולמי שנערך בשיקגו בשנת 1893. מדיה וקבצים בנושא כיסא במאים בוויקישיתוף
אנדר בגלות

אנדר בגלות (באנגלית: Ender in exile) הוא ספר מסוגת המדע הבדיוני מאת אורסון סקוט קארד שיצא לאור בשנת 2008. הספר הוא החמישי שיוצא בסאגת אנדר אך עלילתו מתרחשת בין הספר הראשון, המשחק של אנדר, לבין קול למתים ובמקביל לעלילת שלושת ספרי ההמשך לספר הצל של אנדר. לאחר הניצחון במלחמת הבאגים, אנדר ואחותו, ולנטיין, טסים עם ספינת מתיישבים על מנת שאנדר יתפקד כמושל של מושבת "שייקספיר" החדשה שתבנה על עולם באגים כבוש. החלק הראשון של הספר מתמקד במאבק הכוחות בין אנדר לבין קפטן הספינה. החלק השני של הספר מתמקד בחייו במושבה, ולמעשה מרחיב את הפרק האחרון של הספר "המשחק של אנדר". בחלק האחרון בספר, אנדר נוסע לעולם המושבה גנגס, על מנת לעזור לווילרומי, ילדה נוספת מבית הספר לפיקוד שהפכה למושלת מושבה, להתמודד עם איום מצד רנדל, צעיר מבריק שמתברר כאחרון ילדיו החטופים של בין. אנדר בגלות, באתר OCLC (באנגלית) אנדר בגלות, באתר אופוס ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרלהיינץ רידלה

קרל-היינץ רידלה (גרמנית: Karl-Heinz Riedle; נולד ב-16 בספטמבר 1965) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ והיה שותף לזכיות באליפויות גרמניה, בליגת האלופות ובמונדיאל. רידלה החל לשחק באופן מקצועי ב-1984 בקבוצת אאוגסבורג וב-1987 קיבל את ההזדמנות הראשונה לשחק במועדון גדול, ורדר ברמן. כבר בעונת 1987/1988 הבקיע 18 שערים ב-33 הופעות וזכה יחד עם ברמן באליפות הבונדסליגה. באותה עת הבקיע שער בהופעת הבכורה הבינלאומית שלו, נגד פינלנד במסגרת מוקדמות גביע העולם. יחד עם נבחרת מערב גרמניה בכדורגל הוא השתתף במונדיאל 1990 באיטליה וזכה בגביע. לאחר מכן הוא עבר לשחק במדי אס אס לאציו בסריה א, לאחר שזו שילמה עליו 5.5 מיליון לירות שטרלינג. ב-1993 שב לגרמניה והוחתם בבורוסיה דורטמונד. ב-13 ביוני 1993 הבקיע שלושער במדי הנבחרת נגד נבחרת ארצות הברית. שנה לאחר מכן, שוב בארצות הברית הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1994 והבקיע את שערו היחיד במסגרת זו, במשחק נגד קוריאה הדרומית שנערך בדאלאס. יחד עם דורטמונד זכה בשתי אליפויות גרמניה נוספות (1995 ו-1996) והוסיף לארון הגביעים שלו גם את ליגת האלופות 1997. במשחק הגמר, רגע השיא בקריירה שלו, הבקיע צמד שערים ודורטמונד גברה במפתיע על יובנטוס 3:1. בקיץ 1997 עבר רידלה המנוסה, תמורת 1.8 מיליון לירות שטרלינג לליברפול, שהביאה אותו כדי להחליף את סטן קולימור שעזב. רידלה העניק מניסיונו לצעירי ליברפול, אך מבחינה מקצועית כבר היה מעבר לשיא. הוא לא שיחק הרבה במדי ליברפול אך הבקיע כמות מפתיעה של שערים (15) בהופעותיו המעטות. ב-1999 הוא עבר לפולהאם מליגת המשנה, בחיפוש אחר מקום בהרכב הראשון. כשפוטר פול ברייסוול מאימון הקבוצה ב-2000, אימן אותה רידלה באופן זמני, יחד עם רוי אוונס שהיה מאמנו בליברפול. באותה שנה פרש לבסוף מכדורגל. בסך הכול הבקיע רידלה 16 שערים ב-42 הופעות במדי גרמניה המערבית/גרמניה. ורדר ברמן אליפות גרמניה: 1987/1988 הסופר קאפ הגרמני: 1988 בורוסיה דורטמונד ליגת האלופות: 1996/1997 אליפות גרמניה (2): 1994/1995, 1995/1996 הסופר קאפ הגרמני (2): 1995, 1996 נבחרת גרמניה אליפות העולם: 1990 אליפות אירופה: 1992 (מקום שני) המשחקים האולימפיים: 1988 (מדליית ארד) מלך השערים של יורו 1992 (במשותף) מדיה וקבצים בנושא קרלהיינץ רידלה בוויקישיתוף קרלהיינץ רידלה, באתר Transfermarkt קרלהיינץ רידלה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קרלהיינץ רידלה, באתר BDFutbol קרלהיינץ רידלה, באתר WorldFootball.net קרלהיינץ רידלה, באתר National Football Teams קרלהיינץ רידלה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל באתר הרשמי של ליברפול פרופיל באתר lfchistory.net סיכום הופעות ושערים בינלאומיים
כיסא שבור

כיסא שבור הוא פסל עשוי עץ מעשה ידי הפסל השווייצרי דניאל ברסט, שנבנה על ידי הנגר לואי ז'נבה. הפסל עשוי מ-5.5 טונות עץ, וגובהו 12 מטרים. לפסל צורת כיסא גדול, שאחת מרגליו שבורה. הפסל ממוקם למול ארמון האומות בז'נבה שבשווייץ. הפסל הוקם כסמל לדרישה לאסור את השימוש במוקשים. את הקמת הפסל יזם פול ורמולן, מייסד ומנהל הסניף השווייצרי של ארגון הנכים הבינלאומי (Handicap International Suisse). הפסל הוקם למול הכניסה הראשית של ארמון האומות (בניין האומות המאוחדות), והוצב באוגוסט 1997 מתוך כוונה שהפסל יישאר במקום במשך שלושה חודשים בלבד, עד חתימת אמנת אוטווה (האמנה על איסור השימוש במוקשים נגד בני אדם) בדצמבר באותה שנה. בעקבות חתימת האמנה על ידי ארבעים מדינות, הפכה האמנה לדין בינלאומי מחייב ב-1 במרץ 1999. יחד עם זאת מדינות רבות לא חתמו על האמנה ולכן הוחלט להשאיר את הפסל במקום. הפסל נותר במקומו עד שנת 2005 עת החל שיפוץ של ארמון האומות. לאחר השלמת עבודות השיפוץ הושב הפסל למקומו ב-26 בפברואר 2007. הפסל נחשב לרכושו של הפַּסָּל עד שנת 2004 עת העביר את הבעלות ביצירה לארגון הנכים. כיסא (וושינגטון) מדיה וקבצים בנושא כיסא שבור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כיסא שבור
כורסה

כורסה (בכתיב ארכאי: כורסא) היא כיסא ישיבה מרופד. הכורסאות המרופדות פותחו לראשונה בצרפת בה נקראו Fauteuil confortable - "כורסה נוחה". הכורסאות של ראשית המאה ה-20 הכילו קפיצים הן בכיסא והן במשענת הגב, וצופו בכותנה, קטיפה ועור בעלי חיים. הכורסה מהווה לרוב רהיט המשמש בחדר המגורים, לצד הספה. סידור אופייני של חדר מגורים כולל שולחן קפה נמוך, שמצדו הרחב ספה בה ניתן להושיב שנים או שלושה אנשים, ומצדו הצר ממוקמת כורסה אחת. לרוב הן הכורסה והן הספה פונים למערכת הבידור הסלונית (הטלוויזיה ועזריה הנלווים). כורסאות אפיינו מועדוני ג'נטלמנים באנגליה ומכאן שמה של הכורסה באנגלית: Club chair - "כיסא מועדונים". ניתן לראות כורסאות במבואות (לובי) של בתי מלון, ובטרקליני עסקים בשדות תעופה. ניקוי כורסא מתחלק לשתי קטגוריות, כורסת בד וכורסת עור. ניקוי כורסת בד מתבצע בעזרת מכונת קיטור אשר מבצעת הזרקה ויניקה של חומרי ניקוי. בתהליך ניקוי כורסא ניתן להסיר כתמי שומן,אוכל ועוד. מקורה של הכורסה במצרים העתיקה בה ישבו הפרעונים על כיסאות מרופדים. כיסאות מעין אלה התגלו בקברי הפרעונים, והיוו פיתוח של הכיסאות המקוריים, כאשר הכורסאות כללו גם משענת גב, ומשענות יד. כורסאות אלה היו עשויות עץ או נצרים, והריפוד נוסף לכורסאות אלה לפני כ-2,500 שנים. הסימפוזיון היווני - משתה שנערך בשכיבה, הביא ליצירת רהיט שהוא בין מיטה לבין כורסה, עליו שכב או ישב אדם אחד. הספה היוותה פיתוח של הכורסה, ואפשרה לשני אנשים לשבת זה לצד זה. ציורים מתקופת ראשיתה של האימפריה הרומית מראים אנשים יישובים זה לצד זה על כורסה או ספה. סגנונות האמנות המקומית השפיעו על עיצוב הכורסאות והספות, כך בתקופה הביזנטית שובצו ברהיטים אלה פסיפסים, והאמנות הגותית יצרה כורסאות גבוהות וצרות. בתקופת הרנסאנס עוצבו כורסאות כרהיטים יקרי ערך, ושובצו בהם אבנים יקרות, זהב, כסף ושנהב. המהפיכה התעשייתית הביאה להפיכת הכורסה מחפץ יוקרה בבעלות אצילים בלבד, לחפץ שגם מעמדות הביניים יכלו לרכוש. שיטות יצור תעשייתיות ושיטות עיבוד וכיפוף עץ מודרניות הביאו לייצור תעשייתי של רהיטים ובהם כורסאות. במחצית השנייה של המאה ה-20 התפתח עיצוב הכורסה באיטליה ובסקנדינביה והכורסאות הפכו שוב ליצירות אמנות, תוך שימוש בחומרי ריפוד חדשים (כגון קצף הגומי). בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכה הכורסה לחלק מתרבות הפופ, ועוצבה בהתאם תוך שימוש בצבע, בצורות לא שגרתיות (כגון כורסה בצורת כף יד) ובחומרי גלם לא שיגרתיים (כגון אבן, ברזל, סוגי פלסטיק, קרטון ונייר). ההיסטוריה של הכורסה
כיסא פרפר

כיסא פרפר (בשמו הרשמי כיסא BFK - על פי ראשי תיבות של מעצבי הכיסא) הוא כיסא מתקפל, העשוי מסגרת מתכת שמקצותיה תלוי משטח בד גמיש המאפשר ישיבה עליו. הכיסא עוצב על ידי קבוצות אוסטרל (Grupo Austral) שפעלה בבואנוס איירס שבארגנטינה בשנת 1938. חברי הקבוצה כללו את אנטוניו בונט קסטלנה, חואן קורשאן וחורחה פרארי הרדוי - ומשמם נגזר שמו הרשמי של הכיסא - BFK. הכיסא מהווה פיתוח של כיסא שעוצב בשנות ה-70 של המאה ה-19 ונקרא "כיסא פאראגון". שלושת המעצבים פיתחו את הכיסא בשנת 1938 עבור מבנה מגורים שהם עיצבו בבואנוס איירס. ב-24 ביולי 1940 הוצג הכיסא בתערוכת העיצוב (Salon de Artistas Decoradores) בה הבחינו בו אוצרי המוזיאון לאמנות מודרנית (ה"מומה") שבניו יורק. לבקשת אוצר העיצוב של המוזיאון, אדגר קאופמן הבן שלח הרדוי שלושה כיסאות לניו יורק - אחד מוצג כיום במוזיאון, השני בבית על האשד בעיצובו של פרנק לויד רייט. לא ידוע כיום מיקמו של הכיסא השלישי. קאופמן כינה את הכיסא "שיא העיצוב הכיסא המודרני" וניבא כי יזכה להצלחה רבה. הכיסא שווק באופן מסחרי על ידי חברת נול (Knoll) החל משנת 1947. מדיה וקבצים בנושא כיסא פרפר בוויקישיתוף לארח בדירה קטנה ולהישאר בחיים, באתר Xnet‏
ג'ייקוב ג'ונס

קומודור ג'ייקוב ג'ונס (באנגלית: Jacob Jones‏; מרס 1768 – 3 באוגוסט 1850) היה קצין בצי האמריקאי, שהשתתף במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, במלחמה הברברית הראשונה, במלחמת 1812 ובמלחמה הברברית השנייה. ג'ונס נולד בחווה ליד סמירנה, במחוז קנט שבדלאוור. אביו היה איכר אדוק ואמו בת למשפחה מכובדת, אשר נפטרה בעודו תינוק. ארבע שנים אחר כך מת גם אביו. ג'ונס למד רפואה ועבד כרופא, ולימים מונה לפקיד בית המשפט העליון של דלאוור. הוא נישא לאנה מטילדה סייקס, בתו של ג'יימס סייקס, המושל ה-15 של דלאוור. אשתו מתה לפני הצטרפותו לצי המלחמתי, ויש הסבורים כי בשל מותה החליט לעלות לים. הוא הצטרף לצי של ארצות הברית ב-1799 בהיותו בן 31, גיל גיוס מבוגר מאוד באותם זמנים, מונה לפרח חובלים ושירת בתפקיד זה 22 חודשים. במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798-1800) שירת תחת פיקודו של קומודור ג'ון בֶּרִי בפריגטה "יונייטד סטייטס", וב-27 בפברואר 1801 הועלה לדרגת לוטננט. ב-24 במאי 1803 עבר לפריגטה "פילדלפיה" כלוטננט שני. ב-31 באוקטובר 1803, תוך כדי פעולה קרבית בנמל טריפולי שבלוב נגד הקורסארים הברברים, עלתה "פילדלפיה" על שרטון ונפלה בשבי עם כל צוותה. ג'ונס וחבריו לצוות שוחררו מן השבי ביוני 1805, בסיומה של המלחמה הברברית הראשונה. ב-20 באפריל 1810 הועלה ג'ונס לדרגת מאסטר-קומנדנט, וב-4 ביוני נמסר לו הפיקוד על הסלופ "ווספ" (18 תותחים). ב-18 באוקטובר 1812, במהלך המלחמה נגד בריטניה, לכדה "ווספ" את אה"מ "פרוליק", בריג נושאת 10 תותחים, אך שעות אחדות אחר כך נאלצה להיכנע לאוניית קו חזקה ממנה פי כמה שהופיעה בזירה. ג'ונס ואנשיו נפלו בשבי. עם שובו לארצות הברית, לאחר חילופי שבויים, קיבל ג'ונס מדליית זהב מן הקונגרס לאות הוקרה על אומץ לבו. ג'ונס הועלה לדרגת קפטן וקיבל את הפיקוד על הפריגטה הבריטית לשעבר "מסידוניין" (38 תותחים). הוא שירת זמן מה בשייטת של קומודור סטיבן דיקייטר, שנותרה מסוגרת בנמל ניו לונדון במהלך 1814. אחר כך נשלח קפטן ג'ונס אל זירת ימת אונטריו, שם פיקד על הפריגטה "מוהוק" בשנה האחרונה למלחמת 1812. במלחמה הברברית השנייה, ב-1815, שב ג'ונס לפקד על "מסידוניין". אחר כך, בשנים 1816-1818, היה מפקדה של הפריגטה "גרייר". ג'ונס שירת בתפקיד קומודור של שייטת הים התיכון בשנים 1821-1823, ושל שייטת האוקיינוס השקט בשנים 1826-1829. הוא שימש קצין מינהלת הצי בוושינגטון, ומילא כמה תפקידי חוף חשובים בבולטימור ובניו יורק בשנות השלושים והארבעים של המאה. ב-1847 מונה למפקד Philadelphia Naval Asylum, תפקיד בו החזיק עד יום מותו ב-3 באוגוסט 1850. שלוש אוניות בצי ארצות הברית נקראו על שמו. האי ג'ונס (Jones Island)(אנ') במדינת וושינגטון קרוי גם הוא על שמו. Cleaver, Mark M. (1906). The Life, Character, and Public Service of Commodore Jacob Jones. Wilmington, Delaware: The Historical Society Of Delaware. Digitized copy in: Open Library Majors, Harry M. (1975). Exploring Washington. Van Winkle Publishing Co. ערך זה כולל חלקים מתורגמים מן החיבור Dictionary of American Naval Fighting Ships הנמצא כיום ברשות הציבור. מדיה וקבצים בנושא ג'ייקוב ג'ונס בוויקישיתוף ג'ייקוב ג'ונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ייקוב ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טים פיגוט-סמית

טים פיגוט-סמית (באנגלית: Tim Pigott-Smith;‏ 13 במאי 1946 - 7 באפריל 2017) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. פיגוט-סמית נולד בעיר רגבי שבמחוז ווריקשייר באנגליה. בנם של מרגרט מיוריאל והארי תומאס פיגוט-סמית, שהיה עיתונאי במקצועו. למד בבית הספר לבנים Wyggeston and Queen Elizabeth I College בעיר לסטר, בבית הספר "המלך אדוארד השישי" בסטרטפורד אפון אייבון ובאוניברסיטת בריסטול. אחר כך למד משחק בבית הספר למשחק בריסטול אולד ויק. אחרי שורה ארוכה של תפקידי משנה קטנים קיבל פיגוט-סמית תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "היהלום שבכתר" בה גילם את דמותו של השוטר רונלד מריק. ב-1985 קיבל את פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה כשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסדרה. תפקידים חשובים נוספים בטלוויזיה היו בסדרת הפשע "The Chief" בין השנים 1990 ל-1993, בדרמה "The Vice" של רשת ITV, בסרט הטלוויזיה "בלאדי סנדיי" משנת 2002. פעמיים הופיע בעיבוד לרומן של אליזבת גסקל "צפון ודרום", בפעם הראשונה ב-1975 גילם את דמותו של פרדריק הייל אחיה של הגיבורה, בעיבוד השני "צפון ודרום" שנוצר ב-2004 גילם את דמותו של ריצ'רד הייל אביו של פרדריק. פעמיים השתתף בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני דוקטור הו ב-1971 בפרק "The Claws of Axos" וב-1976 בפרק "The Masque of Mandragora". בזכות קולו הייחודי הוא הפך לקריין פופולרי. בין הסרטים הדוקומנטריים שבהם הופיע היו "Battlefield" סדרה דוקומנטרית על קרבות שונים במלחמת העולם השנייה. הוא היה קריין גם בסדרה "Monarchy: The Royal Family at Work" העוקבת אחרי המלכה אליזבת בתקופה של יותר משנה ובמסגרת הביקור שלה בארצות הברית בשנת 2007. בין תפקידיו בקולנוע היו בסרטים "אלכסנדר" (2004), "ארבע הנוצות", "כנופיות ניו יורק", "ג'וני אינגליש", "שארית היום" ו"ונדטה". ב-2008 השתתף בסרט "קוונטום של נחמה". פיגוט-סמית מרבה להופיע בתיאטרון במחזות שייקספיריים ובמחזות יווניים. ב-1974 גילם את פוסתומוס בהפקה של "סימבלין" עבור הרויאל שייקספיר קומפני בבימויו של ג'ון ברטון. ב-2011 שיחק בתפקיד הראשי ב"המלך ליר" בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס שבלידס. הוא הופיע בפסטיבל התיאטרון בצ'יצ'סטר במחזה "ENRON" בתפקיד קן ליי, וב-2009 הופיע באותו מחזה בלונדון. בתקופת צילומי הסדרה "היהלום שבכתר" כתב פיגוט-סמית יומן על רשמיו בהודו. היומן יצא לאור בספר בשם "Out Of India" והוא כולל אנתולוגיה של שירה ופרוזה. הוא כתב שני ספרי ילדים בסדרה "תעלומות רחוב בייקר", "The Dragon Tattoo" יצא ב-2008 והספר "Shadow of Evil" יצא לאור ב-2009. פיגוט סמית היה נשוי לשחקנית פמלה מיילס מאז 1972 עד למותו ב-2017. ב-2017 הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה. טים פיגוט-סמית, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טים פיגוט-סמית, באתר AllMovie (באנגלית) טים פיגוט-סמית, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טים פיגוט-סמית, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טים פיגוט-סמית, באתר MusicBrainz (באנגלית) טים פיגוט-סמית, באתר Discogs (באנגלית) טים פיגוט-סמית, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Actor Tim Pigott-Smith dies aged 70 - BBC News The London Gazette: (Supplement) no. 61803. p. N14. 31 December 2016.
קמיקזה (קוקטייל)

קמיקזה (באנגלית: kamikaze) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. הקוקטייל מורכב מ 30 מ"ל וודקה, 30 מ"ל טריפל סק, 30 מ"ל מיץ ליים. את המרכיבים מוזגים לשייקר, מסננים לכוס קוקטייל ומקשטים בפלח ליים. שמו של הקוקטייל בתרגום מיפנית הוא רוח אלוהית והוא מוכר בעולם בעיקר בהקשר של מעשי התאבדות של טייסים יפנים במלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא קמיקזה בוויקישיתוף מדריך בעברית להכנת קמיקזה, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנריק לארסן

הנריק לארסן (בדנית: Henrik Larsen;‏ נולד ב-17 במאי 1966) הוא כדורגלן עבר דני וכיום מאמן כדורגל. לארסן נולד בלינגבי שבדנמרק. שיחק בלינגבי בולדקלאב ובפ.צ. קופנהגן המקומיות לאורך הקריירה שלו. כמו כן, שיחק השחקן מחוץ לדנמרק בפיזה האיטלקית, אסטון וילה האנגלית וואלדהוף מנהיים הגרמנית. כמו כן זכה עם נבחרת דנמרק ביורו 1992 שהייתה תחת הדרכתו של המאמן ריצ'רד מולר נילסן והיה מלך השערים של הטורניר עם שלושה שערים, תואר אותו שיתף עם דניס ברגקאמפ ההולנדי, תומאס ברולין השוודי וקרלהיינץ רידלה הגרמני. לארסן נכלל בסגל הנבחרת גם ביורו 1996 כאשר בטורניר זה גם ערך את הופעתו האחרונה במדי נבחרת דנמרק ובסך הכל שיחק 39 משחקים במדי נבחרתו בהם כבש חמישה שערים. אחרי שסיים את קריירת המשחק שלו עבר לארסן לקריירת אימון ואימן תחילה את הקבוצה הדנית אולסטיקה. לאחר שנתיים בקבוצה, קיבל הצעה לאמן את נבחרת איי פארו בכדורגל ועבר לאמן את הנבחרת הקטנה במשך שלוש שנים בין 2002 ל-2005, במהלכן אף שיחק מול נבחרת ישראל במוקדמות מונדיאל 2006 כאשר במשחק שנערך באיי פארו ניצחה ישראל 0–2 ובמשחק הגומלין ברמת גן ניצחה ישראל 1–2, משחק בו הבקיעה הנבחרת מאיי פארו את אחד מארבע שערי הזכות שלה בטורניר המוקדמות כולו. לאחר מכן עבר לארסן לאמן את הקבוצה הדנית קוגה בלקלאב כשבתווך היה המנג'ר הטכני של הולבק, גם היא מדנמרק. גביע דנמרק בכדורגל: 1985, 1990, 1997 ליגת העל הדנית: 1992 אליפות אירופה: 1992 הנריק לארסן, באתר Transfermarkt הנריק לארסן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הנריק לארסן, באתר WorldFootball.net הנריק לארסן, באתר National Football Teams הנריק לארסן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קרנבל סנטה קרוס דה טנריפה

קרנבל סנטה קרוס דה טנריף הוא קרנבל בינלאומי הנערך מדי שנה בעיר סנטה קרוס דה טנריפה (האיים הקנריים, ספרד). הקרנבל נחשב השני הכי פופולרי וידוע בעולם, אחר זה הנערך בריו דה ז'ניירו. לקרנבל שני חלקים נפרדים, הקרנבל ה-"רשמי" וקרנבל הרחוב. בקרנבל הרשמי יש יותר מ-100 קבוצות עם ממוצע של 50 רכיבים: murgas, תהלוכות, קבוצות תלבושות, נגני רחוב וקבוצות מוזיקליות. בימי הקרנבל מגיעים לרחובות העיר כאלף אנשים מדי יום כדי לקחת חלק בחגיגות. מדיה וקבצים בנושא קרנבל סנטה קרוס דה טנריפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרנבל סנטה קרוס דה טנריפה Tenerife-ABC Fiestas de España. El Carnaval de Tenerife El Carnaval de Tenerife
אליפות אירופה בכדורסל 1975

אליפות אירופה בכדורסל 1975, או בקיצור יורובאסקט 1975 הייתה האליפות היבשתית ה-19 המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה ביוגוסלביה אשר אירחה את הטורניר בפעם השנייה, בין ה-7 ביוני ל-15 ביוני. באליפות התחרו 12 נבחרות, והזוכה הייתה מארחת הטורניר, נבחרת יוגוסלביה. 8 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. יתר הקבוצות (יוון, רומניה, פולין והולנד) העפילו משלב המוקדם. 12 הנבחרות הוגרלו ל-3 בתים בני 4 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבית העליון והמשיכו להתמודד על האליפות. מאמן – אברהם חמו אליפות אירופה בכדורסל 1975, אתר פיב"א אתר המרכז תוצאות אליפויות אירופה בכדורסל