laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רנו מונאסיקס

רנו מונאסיקס (בצרפתית : Renault Monasix) היא מכונית משפחתית קומפקטית, שנבנתה במספר תצורות מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1932–1927 בצרפת. במקביל היה מיוצר דגם "רנו מונהסטלה" עם מנוע חזק יותר. 4 דלתות - סדאן 4 דלתות - טורפדו 2 דלתות - קופה 2 דלתות - קבריולה 4 דלתות - קבריולה 2 דלתות - טנדר "Type RY" - יוצר בין השנים 1927–1928 "Type RY 1" - יוצר בין השנים 1928–1929 "Type RY 2" - יוצר בין השנים 1929–1930, יוצרו 20,290 יחידות "Type RY 3" - יוצר בשנת 1931 מכונית בודדת מדגם "רנו מונאסיקס", דגם 1931, יוצאה לארץ ישראל. התצורה הייתה 4 דלתות סדאן ברמת הגימור הגבוהה ביותר, בצבע סומק-אדום. מספר השלדה היה : 482952. הרכב יצא ממפעל הייצור ב-"Boulogne-Billancourt" (אנ') ב-26 במרץ 1931 "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2", שנת 1931 "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2", שנת 1931 "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2" "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2" "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3", שנת 1930 "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" (צולם במאי 1933) "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" - קבריולה "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים רנו NN מדיה וקבצים בנושא רנו מונאסיקס בוויקישיתוף Automobilia". Toutes les voitures françaises 1929 (salon [Paris, Oct] 1928). Paris: Histoire & collections. Nr. 84s: 76. 2006 סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש בתחילת המאה העשרים עד אמצע שנות השלושים. המנוע או מכסה המנוע הונחו להיות ברמה עם קו המותניים של המכונית, והתוצאה היא קו חגורה ישר מקדימה לאחור "רנו מונאסיקס" web.archive.org/web/20061213152218 דגם רנו מונאסיקס "RY 2" en.renaultclassic.com/the-renault-car-collection "רנו מונאסיקס" בארץ ישראל israelmotorindustry.org/renault-monasix-israel
פוראוור ליווינג פרודקטס

פוראוור ליווינג פרודקטס (באנגלית: Forever Living Products; FLP) היא חברת שיווק רשתי (MLM) אמריקאית בבעלות פרטית. החברה שבסיסה בסקוטסדייל, אריזונה, מגדלת אלוורה בטקסס וברפובליקה הדומיניקנית ועוסקת בייצור ושיווק של משקאות, מוצרי קוסמטיקה וטיפוח אישי ותוספי תזונה מבוססי אלוורה ומוצרי כוורת בלמעלה מ-165 מדינות בכל רחבי העולם. החברה הוקמה בשנת 1978 על ידי רקס מוהן, בשנות ה-90 של המאה ה-20, סופחה לחברה חברת האלוורה של אמריקה. בשנת 1986 קיבלה החברה את אישור המצוינות של המועצה המדעית הבינלאומית למדעי האלוורה. ישנה השגחת כשרות וקיימת תעודה עבור חלק גדול מהמוצרים שניתן לרכוש בישראל. הכשרות ניתנת ממספר גופים: הרב פרויבירט KSA בד"ץ שארית ישראל בשנת 2006 דווח על 4,100 עובדים בחברה. בשנת 2010, דווח כי יש לחברה רשת של 9.3 מיליון מפיצים והכנסות בסך 1.7 מיליארד דולר. מדיה וקבצים בנושא פוראוור ליווינג פרודקטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוראוור ליווינג פרודקטס (באנגלית) פוראוור ליווינג פרודקטס, ברשת החברתית פייסבוק פוראוור ליווינג פרודקטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פוראוור ליווינג פרודקטס, ברשת החברתית אינסטגרם פוראוור ליווינג פרודקטס, סרטונים בערוץ היוטיוב פוראוור ליווינג פרודקטס, באתר פינטרסט FOREVER LIVING PRODUCTS INTERNATIONAL, המועצה המדעית הבינלאומית למדעי האלוורה All Product Kosher Certificates 2023-2024.pdf, Dropbox (באנגלית) KSA 2024.pdf, Dropbox (באנגלית) בד"ץ שארית ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וים סורביר

וילהלמוס לורנס יוהאנס "וים" סורביר (בהולנדית: Wilhelmus Lourens Johannes "Wim" Suurbier‏; 16 בינואר 1945 – 12 ביולי 2020) היה כדורגלן ומאמן כדורגל הולנדי. שיחק בעמדת המגן הימני. סורביר עשה את עיקר הקריירה שלו באייאקס אמסטרדם במדיה זכה בשבע אליפויות הולנד, ארבעה גביעים הולנדיים ושלושה גביעי אירופה לאלופות רצופים. עם נבחרת הולנד שיחק בשני מונדיאלים, מונדיאל 1974 ומונדיאל 1978, בשניהם עלה עם נבחרת הולנד למשחק הגמר. כמו כן זכה עם נבחרת הולנד במקום השלישי ביורו 1976. לאחר קריירת המשחק שלו אימן סורביר בארצות הברית. סורביר מת ב-12 ביולי 2020 לאחר שלקה בשבץ מוחי כחודשיים קודם לכן. סורביר נולד באיינדהובן, אך גדל במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. בגיל 19 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת, והתגלה מיד כמגן ימני בעל מהירות וסיבולת גבוהות באופן מיוחד. הוא שיחק בקבוצה 13 עונות שהיו מהטובות בתולדותיה, וזכה איתה שבע פעמים באליפות, ארבע פעמים בגביע ההולנדי, ושלוש פעמים רצופות בגביעי אירופה לאלופות. לאחר שעזב את אייאקס בגיל 32 שיחק עונה אחת בשאלקה 04 הגרמנית, ועונה נוספת במץ הצרפתית, ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס אצטקס בליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL). לאחר ששיחק בקבוצה נוספת באותה הליגה, סן חוזה ארת'קוויקס, שינתה הקבוצה את שמה ל"גולדן ביי ארת'קוויקס" ועברה לשחק כדורגל באולמות. סורביר שיחק בקבוצה ב-1982 לפני שפרש ממשחק ועבר לתפקיד עוזר המאמן בקבוצה, תפקיד שהחל את קריירת האימון שלו. סורביר חזר מפרישתו לעונה אחת, 1986/87, כמאמן-שחקן בקבוצת כדורגל באולמות נוספת - טמפה ביי ראודיז. סורביר שיחק בנבחרת הלאומית של הולנד בין 1966 ו-1978, ובסך הכל שיחק בנבחרת 60 משחקים וכבש 3 שערים. הוא הופיע עם הנבחרת במונדיאל 1974 ומונדיאל 1978 ובשניהם הגיע עם הנבחרת עד משחק הגמר, אך בשניהם נוצחה הולנד ולא זכתה בגביע. בתווך שיחק סורביר בנבחרת ביורו 1976 וזכה איתה במקום השלישי. סורביר אימן לאחר פרישתו ממשחק מספר קבוצות בליגות שונות בארצות הברית. תפקיד האימון האחרון שלו היה ב-2017, לאחר הפסקה ארוכה, כששימש עוזר מאמן בקבוצת קראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית. במאי 2020 אושפז סורביר בבית חולים לאחר שלקה בשבץ מוחי חמור, ומת כתוצאה ממנו ב-12 ביולי. אייאקס אמסטרדם אליפות הולנד (7): 1965/66, 1966/67, 1967/68, 1969/70, 1971/72, 1972/73, 1976/77 הגביע ההולנדי (4): 1966/67, 1969/70, 1970/71, 1971/72 גביע אירופה לאלופות (3): 1970/71, 1971/72, 1972/73 הגביע הביניבשתי: 1972 הסופר קאפ האירופי (2): 1972, 1973 מדיה וקבצים בנושא וים סורביר בוויקישיתוף וים סורביר, באתר Transfermarkt וים סורביר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) וים סורביר, באתר WorldFootball.net וים סורביר, באתר National Football Teams וים סורביר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מחנה הריכוז אלאך

מחנה הריכוז אלאך היה מחנה ריכוז נאצי, מחנה המשנה הגדול ביותר מבין מחנות המשנה של דכאו. אלאך, מחנה המשנה הגדול ביותר של מחנה הריכוז דכאו, נפתח ב-19 במרץ 1943 בגלל מצוקת כוח אדם בענף החימוש והבנייה בגרמניה הנאצית. המחנה היה גם אתר הייצור של חרסינת פורצלן ומדים גרמניים. אלאך שוחרר ב-22 באפריל 1945 על ידי צבא ארצות הברית. מפעל החרסינה של אלאך, Porzellan Manufaktur Allach, הוקם כקונצרן פרטי בשנת 1935 בעיירה הקטנה אלאך (Allach), בסמוך למינכן, גרמניה. בשנת 1936 נרכש המפעל על ידי האס-אס. היינריך הימלר ראה ברכישת מפעל חרסינה משובחת דרך להקים בסיס תעשייתי לייצור יצירות אמנות שייצגו בעיניו את "התרבות הגרמנית האמיתית". פורצלן אלאך היה אחד הפרויקטים המועדפים על הימלר ובו הופקו צלמיות שונות (חיילים, בעלי חיים וכו') כדי להתחרות בשוק החרסינה הגרמני. אמנים בכירים הועסקו בכפייה. המפעל ייצר מעל 240 דגמי חרסינה וקרמיקה. עם עליית התפוקה במפעל, העבירו הנאצים את הייצור למתקן חדש בסמוך למחנה הריכוז דכאו. בית היציקה במחנה אלאך נוהל על ידי מורה מבית הספר שבעיירה הסמוכה. שניים מתלמידיו סייעו לו בייצור חרבות ופגיונות. ביצירה שולבו בדרך כלל רונות ובהן חותמת של ה-SS, סימן אותו ניתן לראות גם על כלי החרסינה שיוצרו באלאך. במחנה שהו יהודים ולא יהודים בנפרד זה מזה, וכך גם גברים ונשים. מספר האסירים השתנה בנקודות זמן שונות. היו במחנה 3,000–4,000 גברים, כאשר עבור רבים מהם היה מחנה אלאך נקודת סיום של צעדות מוות ומשלוחים ממחנות ריכוז אחרים. במחנה הנשים היו 200–300 נפש. במחנה הלא-יהודי נכלאו בעיקר צרפתים, רוסים, פולנים, צ'כים והולנדים, כמו גם קורבנות רדיפות גזעיות ומתנגדי המשטר הנאצי בגרמניה. אלאך היה אחד מבין שבעה מחנות משנה שסיפקו למפעל החימוש של ב.מ.וו עובדי כפייה. אלה עבדו בייצור ותיקון מנועי מטוסים. משנת 1941 הועסקו אזרחים גרמנים וכ-50 אסירים ממחנה אלאך בייצור אמנות וחרסינה. מבין שני המפעלים - המפעל במחנה והמפעל בעיירה אלאך - נותר המפעל במחנה המפעל העיקרי לייצור חרסינה עדינה, גם לאחר שהמפעל המקורי בעיירה אלאך עבר מודרניזציה ונפתח מחדש. המפעל בעיירה אלאך עבר מיצוב-מחדש לשם ייצור מוצרי קרמיקה כמו כלי חרס למשקי בית. עם נפילת הרייך השלישי חוסל המפעל באלאך. מפעלי אלאך הושבתו בשנת 1945 ומעולם לא נפתחו מחדש. יחידה מצבא ארצות הברית נכנסה למחנה סמוך לשעה 9 בבוקר 30 באפריל 1945, יום לאחר שחרור המחנה הראשי בדכאו.[דרוש מקור] בית חולים שדה של הארמייה השביעית הוקם באלאך כדי לטפל באסירים החולים. עד 10 במאי עברו אנשי הצוות של בית החולים למחנה הראשי של דכאו, כדי לעזור לטפל במגפת הטיפוס.[דרוש מקור] מחנות ריכוז גרמנים (אנ') מחנות משנה של דכאו (אנ') מדיה וקבצים בנושא מחנה הריכוז אלאך בוויקישיתוף מחנה המשנה מינכן-שוואבינג, באתר מוזיאון השואה בוושינגטון משפטיהם של פושעים נאצים - משפטי דכאו עדות על השחרור ממחנה אלאך, באתר יד ושם Johnson, Thomas M., Collecting Edged Weapons of the Third Reich, Volume 1-4, 1993 Allach Porcelain
החדקרן האחרון (סרט)

החדקרן האחרון (באנגלית: The Last Unicornn; ביפנית: 最後のユニコーン) הוא סרט הנפשה יפני-בריטי-אמריקאי משנת 1982, שמבוסס על הספר "החדקרן האחרון" מאת פיטר ביגל. הסרט בוים והופק על ידי ארתור רנקין ג'וניור וג'ולס באס. הסרט מספר את סיפורה של חד-קרן אשר לומדת שהיא האחרונה בעולם ויוצאת למסע כדי לגלות מה קרה לגזע שלה. בסרט דיבבו אלן ארקין, ג'ף ברידג'ס, מיה פארו וכריסטופר לי. את המוזיקה והשירים בסרט הלחין ג'ימי ווב והם בוצעו על ידי להקת אמריקה והתזמורת הסימפונית של לונדון. חדת הקרן האחרונה בעולם יוצאת למסע כדי לגלות מה קרה לגזע שלה. בדרך היא פוגשת בשלל טיפוסים מעניינים, הכוללים את שמנדריק הקוסם, מולי גרו, אישה הגיונית קשישה ואת המלך האגארד הרשע. הסיפור הוא בחלקו אגדה, בחלקו אלגוריה ובחלקו סיפור על החיים עצמם. מיה פארו - חדת הקרן / ליידי אמלתאה אלן ארקין - שמנדריק ג'ף ברידג'ס - הנסיך ליר תמי גריימס - מולי גרו רוברט קליין - הפרפר כריסטופר לי - המלך האגארד אנג'לה לאנסברי - אמא פורטונה קינן ווין - קפטן קולי / סלאינו פול פריס - מארבוק רנה אוברז'ונואה - השלד השומר דון מסיק - החתול נלי בלפלאוור - העץ מדיה וקבצים בנושא החדקרן האחרון בוויקישיתוף "החדקרן האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החדקרן האחרון", באתר נטפליקס "החדקרן האחרון", באתר AllMovie (באנגלית) "החדקרן האחרון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החדקרן האחרון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "החדקרן האחרון", באתר Metacritic (באנגלית) "החדקרן האחרון", באתר אידיבי "החדקרן האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
משירי יוני רכטר

משירי יוני רכטר הוא אלבום אוסף של מוזיקאי-זמר-מלחין הישראלי יוני רכטר. האלבום מאגד שירים שהלחין רכטר מכל הזמנים - בביצועיהם של (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, נורית גלרון, מזי כהן, גידי גוב, יהודית רביץ, יוסי בנאי, ארבע-עשרה אוקטבות, קורין אלאל, אסתר עופרים, חיים צינוביץ', יובל זמיר ומקהלת העפרוני. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר (למעט "כשאור דולק בחלונך" שעזר להלחין אבנר קנר). משירי יוני רכטר, באתר של יוני רכטר
הגל החדש (תחרות)

הגל החדש (ברוסית: Новая волна) היא תחרות בינלאומית שנתית של זמרי מוזיקה פופולרית צעירים. בשנים 2002 עד 2014 התחרות נערכה באתר הנופש הלטבי, יורמלה, שזכה לתהילה בתקופת ברית המועצות כמקום התחרות שירה של זמרים צעירים של שירי האסטרדה הסובייטית. בין השנים 2015–2019 נערכה התחרות בסוצ'י. רעיון התחרות שייך למלחינים איגור קרוטוי וריימונד פאולס. "המוזה" הקבועה של התחרות היא אלה פוגצ'ובה, והיא העניקה פרס על שמה. בהתחשב ביחסים המתוחים למדי בין שלטונות לטביה ורוסיה, הפסטיבל הפך שוב ושוב לבן ערובה לספקולציות בנושאים פוליטיים בבת אחת בכמה מישורים. בשנת 2014 הרעיון של שינוי מקום התחרות הפך לרלוונטי במיוחד בשל העובדה כי ביולי, זמן קצר לפני תחילת התחרות, על פי החלטת שר החוץ של לטביה אדגארס רינקביצ'ס, האמנים הרוסים הידועים יוסף קובזון, אולג גזמנוב, ולריה התווספו לרשימת האנשים שאינם רצויים לכניסה ללטביה כי תמכו בסיפוח חצי האי קרים לרוסיה באביב 2014. בדצמבר 2014 נודע כי תחרות "הגל החדש" תיערך בסוצ'י בשנת 2015, מכיוון שבעיר הנופש הזו יש תשתית מודרנית טובה, שעברה בירושה מאולימפיאדת 2014. מדיה וקבצים בנושא הגל החדש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגל החדש https://sochi.com/novaya-volna/istoriya-proekta-novaya-volna/ https://bnn-news.com/latvias-black-list-expanded-russian-artists-116688
קו (ציור)

באמנות, קו הוא סימן - ישר, עקום, מסולסל או מפותל - המחבר בין שתי נקודות. אחת מתכונות הקו היא עוביו, שיכול להיות קבוע או משתנה, זאת בניגוד לקו בגאומטריה, המתאר עצם חד-ממדי שלו אורך בלבד. בחיי המעשה, לקו המצויר יש שלושה ממדים, אך הרוחב והגובה שלו זניחים לעומת האורך שלו. בקו המצויר בעיפרון חד על גבי נייר, הרוחב והגובה כמעט אינם מורגשים. בקו המצויר באמצעות מכחול, לעומת זאת, ניכר רוחבו של הקו, אך עודנו זניח לעומת אורכו, והוא משמש גם כאמצעי סגנוני. בתקופות מוקדמות, כאשר השימוש בפרספקטיבה בציור עדיין לא הובן דיו, הקו שימש כתוחם לדמויות ועצמים, והיה מאפיין הכרחי בציור. קו זה נקרא קו מתאר (קונטור). הדבר מובחן למשל בציורים ממצרים העתיקה. גם בציור ריאליסטי טרם-מודרני, למשל בציור של ימי הביניים לא ניתן היה לוותר על הקו כתוחם. האמנות המודרנית אתגרה מוסכמה זו, כך למשל הראו ציירי הזרם האימפרסיוניסטי כי ניתן לצייר במשיכות מכחול בלבד, או אף לבסס את הציור כולו על נקודות צבע. קו מתאר מאפיין גם ציורי קומיקס ואנימציה בהם קו המתאר יוצר השטחה של הדמות והפשטתה. הקו כתוחם בציור מצרי של נפרטיטי הקו כתוחם בציור מהמאה ה-14, "אשה מלמדת גאומטריה" מתוך הספר "יסודות" הקו כתוחם בציור מהמאה ה-16, "המדונה והילד" של אלברכט דירר "חבצלות המים", ציור אימפרסיוניסטי של קלוד מונה, משנת 1908, משיחות מכחול ללא קווים פסל המושפע מאמנות הקומיקס של רוי ליכטנשטיין העושה שימוש בשפה הקווית בטכניקה תלת ממדית דיוקן עצמי של לאונרדו דה וינצ'י, שבו נעשה שימוש נרחב בקווים איך להתבונן בציור - קו וצבע, באתר מט"ח ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראמי חמאדה

ראמי כמאל אניס חמאדה (בערבית: رامي كمال أنيس حمادة; נולד ב-24 במרץ 1994) הוא כדורגלן ערבי ישראלי-פלסטיני, המשחק בעמדת השוער. חמאדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של הפועל שפרעם ובגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של מכבי נתניה, בה שימש כשוער שני. בקיץ 2012, חמאדה חתם בת'קאפי טולכרם מליגת העל הפלסטינית בה שיחק עד שנת 2017, למעט עונת 2014/2015, אז שיחק בשבאב אל-ח'דר. בקיץ 2017, חתם בהילאל אל-קודס, עמה זכה בדאבל בעונתו הראשונה ובנוסף נבחר לשוער העונה פעם שנייה ברציפות. ב-20 ביולי 2020, חמאדה חתם חוזה בבני סכנין לשנתיים. בסכנין, רשם 6 הופעות בלבד בליגה. ב-9 ביולי 2021 חמאדה חזר לליגה הפלסיינית וחתם בשבאב אל-ח'ליל. עוד כאשר שיחק בקבוצת הנוער של מכבי נתניה, חמאדה קיבל הצעה לשחק בנבחרת הנוער של פלסטין, ונענה בחיוב. ב-6 באוגוסט 2013, חמאדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–4 לירדן. אף על פי שחמאדה היה חלק מסגל הנבחרת הוא לא הרבה לשחק, אולם בשנת 2017 הפך לשוער הראשון של הנבחרת, בזכות היכולת המרשימה אותה גילה בליגה. חמאדה השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2015 ובגביע אסיה בכדורגל 2019. לאחר הצטרפותו לבני סכנין, שררה אי בהירות לגבי המשך דרכו בנבחרת פלסטין, מאחר שלאורך השנים, ההתאחדות הפלסטינית נמנעה מלזמן שחקנים המשחקים בליגת העל הישראלית. במרץ 2021, חמאדה רשם היסטוריה, כאשר הפך לשחקן ליגת העל הראשון אי פעם שמקבל זימון לנבחרת הפלסטינית, כאשר הצטרף מחדש לנבחרת לקראת משחקה במוקדמות גביע העולם 2022 נגד ערב הסעודית בריאד. נכלל בסגל נבחרת פלסטין לטורניר גביע אסיה 2023. הילאל אל-קודס ליגת העל הפלסטינית: 2017/2018 גביע פלסטין: 2017/2018 הסופר קאפ הפלסטיני: 2018 כפפת הזהב בליגת העל הפלסטינית: 2016/2017, 2017/2018 ראמי חמאדה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ראמי חמאדה, באתר Transfermarkt ראמי חמאדה, באתר Soccerway ראמי חמאדה, באתר National Football Teams Historical: Rami Hamadeh the first active Israeli Premier League player to play for Palestine, BabaGol (באנגלית בריטית) الإعلان عن قائمة منتخبنا الوطني المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפלסטינית, 1 בינואר 2024 (בערבית)
סרקוזאורוס

סרקוזאורוס (שם מדעי: Sarcosaurus; פירוש השם: "לטאת בשר") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הדילופוזאוריים שחי באירופה במשך היורה התחתון שלפני 199 מיליון שנה מזמננו. דינוזאור זה התגלה באנגליה (בייחוד בתצורת בלו ליאס (אנ')) והוא תואר בידי החוקר צ'ארלס ויליאם אנדרוז (אנ') ב-1921. הדינוזאור נקרא גם בשמות השגויים מגלוזאורוס והסוג הבטל Liassaurus. כיום משייכים לסוג זה מין אחד - Sarcosaurus woodi, אך בעבר שייכו גם מין נוסף - Sarcosaurus andrewsi, שהיה גדול יותר. דינוזאור זה על פי המאובנים המעטים שנמצאו, אשר כוללים בעיקר מבנה אגן ירכיים נוסף על כמה חוליות גב וזנב וחלק מעצמות הרגל. נראה שהיה קרוב משפחתו של הדילופוזאורוס, אם כי כמה חוקרים רואים בו קרוב לדינוזאורים דומים יותר כמו הליליינשטרנוס ואולי אף לצלופיזיים, בעוד אחרים רואים בו קרוב למגלוזאוריים. הוא היה בעל עצם ירך באורך 31.5 סנטימטרים ואורך גופו משוער שהגיע לאורך 3.5 מטרים ומשקל של 50 עד 60 קילוגרם. זהו אחד מראשוני התרופודים המוכרים בבריטניה לצד הדרקורפטור. עם זאת מעולם לא נמצאה גולגולת מאובנת שלו, כך שלא ברור לאן השתייך. דינוזאור זה בהתבסס על מבנה רגליו היה דו-רגלי מהיר וכנראה מגדולי הדינוזאורים הטורפים בתקופתו, כך שכנראה היה טורף-על. תחום מחייתו היה קרוב לחופי ימים וסביבות דומות. מדיה וקבצים בנושא סרקוזאורוס בוויקישיתוף סרקוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סרקוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
ג'ון צ'יימברס (סטטיסטיקאי)

ג'ון מקינלי צ'יימברס (באנגלית: John McKinley Chambers; נולד ב-28 באפריל 1941) הוא היוצר של שפת התכנות S והיה מחברי הצוות המובילים ביצירת שפת התכנות R. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת טורונטו ותואר שני ושלישי בסטטיסטיקה מאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1998 קיבל צ'יימברס את פרס ACM למערכת תוכנה על פיתוח S. צ'יימברס חבר באגודה האמריקאית לסטטיסטיקה (ASA), באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS) ובמכון לסטטיסטיקה מתמטית. Chambers, John M. (1977). Computational methods for data analysis. New York: Wiley. ISBN 0-471-02772-3. Chambers, John M. (1983). Graphical methods for data analysis. Belmont, Calif: Wadsworth International Group. ISBN 0-534-98052-X. Chambers, John M. (1984). Compstat lectures: lectures in computational statistics. Heidelberg: Physica. ISBN 3-7051-0006-8. Becker, R.A.; Chambers, J.M. (1984). S: An Interactive Environment for Data Analysis and Graphics. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. ISBN 0-534-03313-X. Becker, R.A.; Chambers, J.M. (1985). Extending the S System. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. ISBN 0-534-05016-6. Becker, R.A.; Chambers, J.M.; Wilks, A.R. (1988). The New S Language: A Programming Environment for Data Analysis and Graphics. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. ISBN 0-534-09192-X. Chambers, J.M.; Hastie, T.J. (1991). Statistical Models in S. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. p. 624. ISBN 0-412-05291-1. Chambers, John M. (1998). Programming with data: a guide to the S language. Berlin: Springer. ISBN 0-387-98503-4. Chambers, John M. (2008). Software for data analysis programming with R. Berlin: Springer. ISBN 0-387-75935-2. Chambers, John M. (2016). Extending R. Florida: Chapman and Hall/CRC. p. 382. ISBN 978-1498775717. ג'ון צ'יימברס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'ון צ'יימברס, באתר dblp זכייתו של צ'יימברס בפרס ה-ACM, באתר Wayback Machine "John M. Chambers Statistical Software Award. ASA Statistics Computing and Graphics" John M. Chambers - Vitae". Bell Laboratories." Stanford University Department of Statistics Page for John M. Chambers John M. Chambers - Vitae, statweb.stanford.edu
פריסילה הרדמן

פריסילה הרדמן (באנגלית: Priscilla Herdman; נולדה ב-1948) היא זמרת עם אמריקאית, אשר הניו יורק טיימס כינה "אחד הקולות הברורים והמשכנעים ביותר של מוזיקה עממית עכשווית" . אף על פי שגם כתבה שירים, היא מצטיינת בעיקר בפרשנויותיה ליצירותיהם של אמנים אחרים. הרדמן, ילידת איסטצ'סטר, ניו יורק, למדה באוניברסיטת איווה וסיימה את לימודיה במכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק. בזמן שעבדה בתעשיית האופנה, החלה לנגן בבתי הקפה של גריניץ 'וילג' ובמרתפי הכנסייה באפר ווסט סייד, וסיירה באירופה. בשנת 1976 היא עברה לפילדלפיה והחליטה להפוך לזמרת מקצועית. אלבומה הראשון, שושנת המים, יצא בשנת 1977, עם התגית פילו. בשנת 1980 יצא אלבומה השני, חלומות נשכחים, המורכב בעיקר מכיסויים של שירים של כותבי שירים בני זמננו בצפון אמריקה, עם התגית דג מעופף. בשנת 1982 עזבה הרדמן את פילדלפיה ועברה לקהילה הכפרית הקטנה בפיין פליינס, ניו יורק, שם הכירה את בעלה, דיק הרמנס. בשנת 1983 הוציאה את אלבומה השלישי, עונות שינוי. עד היום הוציאה הרדמן 12 אלבומים, כולל כמה בשלישייה עם אן הילס וסינדי מנגסן . 1977: שושנת המים (פילון) 1980: חלומות נשכחים (דגים מעופפים) 1983: עונות שינוי (דגים מעופפים) 1987: חושך לאור (דגים מעופפים) 1988: חולם כוכבים: שירי לילה ושירי ערש (Alacazam!) 1990: קולות (דגים מעופפים) - עם אן הילס וסינדי מנגסן 1993: חולם בהקיץ (מוזיקה לליטל) 1995: לנצח ולתמיד (דגים מעופפים / סיבוב חדש) 1997: קולות חורף (Gadfly) - עם אן הילס וסינדי מנגסן 1998: חולם ירח (Redwing) 2000: בסוף השנה (יד ולב) 2003: הדרך הביתה (Redwing) 2009: אל הכוכבים (חולם כוכבים) 1981: מקראות מרטין ווינדהאם, "שושנת המים" (נכתב בשיתוף עם הנרי לואוסון). 1977: ג'ים רינגר - Tramps & Hawkers (Philo) - שירה 1981: ביל סטנס - רודיאו רוז (פילו) - שירה 1983: מרטין קרטיס - ג'ין ופטל (אנשי העיר) - שירה 1985: פרד סמול - ללא גבול (סיבוב) - שירה 1992: סינדי מנגסן - שירים (קומפאס רוז) - שירה 1993: אלן פאוור - אומנות הריפוי (ביקון) - שירה 1993: אמנים שונים - כריסטין לוין מציגה: בליל חורף (פילו) - רצועה 15, "כוכבים" 1994: אן הילס וסינדי מנגסן - לעולם לא מזדקנים (דגים מעופפים) 1995: אן הילס - זווית האור (דגים מעופפים) 1996: ג'יי אנסיל - עולם אבוד (שירים של רוברט קברסים מוגדרים כשירים ) (ביקון) - שירה 1998: אן הילס - לעולם לא תגדל (דגים מעופפים) 1998: סינדי מנגסן - שירי ניסיון (רינגינג) - שירה 2009: אן הילס - נקודות מבט (Appleseed) - שירה Holden, Stephen (12 בדצמבר 1982). "Folk: Priscilla Herdman". New York Times. נבדק ב-21 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה) Jennings, Dana A. (11 בינואר 1998). "A Regular Gig on the Far Side of Celebrity". New York Times. נבדק ב-7 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) Gillette, Steve. "Herdman, Hills and Mangsen". Steve Gillette & Cindy Mangsen website. נבדק ב-2013-10-12. אתר האינטרנט הרשמי של פריסילה הרדמן פריסילה הרדמן, ברשת החברתית פייסבוק פריסילה הרדמן, באתר AllMusic (באנגלית) פריסילה הרדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) פריסילה הרדמן, באתר Discogs (באנגלית) פריסילה הרדמן, באתר Songkick (באנגלית) פריסילה הרדמן, באתר Genius
בכל פעם שאני מנגן

בכל פעם שאני מנגן הוא אלבום אוסף כפול ("אוסף המיטב") של הזמר-יוצר הישראלי יוני רכטר. האלבום שיצא בחברת "הד ארצי", כולל 2 תקליטורים: דיסק ראשון - 18 שירים וקטע אינסטרומנטלי אחד, רובם שירים מוכרים ואייקוני תרבות ישראלית, וכמעט בכולם רכטר הוא גם המבצע העיקרי מבחינה קולית. דיסק שני - 18 שירים וקטע אינסטרומנטלי אחד, ובהם בעיקר ביצועים ושירים שהם מוכרים פחות מתוך הופעות ומחזות, רובם לא הופיעו מעולם באלבום כלשהו, הלקוחים מתחומים מגוונים של עשייתו של רכטר לאורך השנים ובביצועים של זמרים ולהקות שונות. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר (למעט "To Be Alone" שעזר להלחין אבנר קנר). המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר (למעט "אדם בתוך עצמו" שהלחין שלום חנוך ו"הליכה לקיסריה" שהלחין דוד זהבי). מנהלת המחלקה הישראלית: מיכל אוחיון וייסברג עריכה: ערן ליטוין ויוני רכטר הפקה: בועז הראל ניהול שיווק: ירון כהן הפקת פוסט: שחר ורד יחסי ציבור: רותי מרום וליאת רוקנשטיין עיצוב: סטודיו דור כהן צילום עטיפה: אילן בשור צילומי חוברת פנימית: יעקב אגור, ג'ראר אלון, יורם בוזגלו, אילן בשור ותמי פרי הדפסה: דפוס מאי עריכה דיגיטלית ומאסטרינג: GILI STERN @ MASTERING ROOM "עוגן הרם", "ראיתי שמש", "דואט", "TO BE ALONE", ו"אוריה" - באדיבות הליקון "מסע ללא שם" ו"גמד שרצה להיות ענק" - באדיבות פונוקול "אדם בתוך עצמו" - באדיבות גידי גוב (ייצוג - המון הפקות). "סוף ההצגה הלילה" - באדיבות א. דשא פשנל בע"מ. בכל פעם שאני מנגן, באתר של יוני רכטר בכל פעם שאני מנגן, באתר Discogs ספר שמואל ב', פרק י"א, פסוקים ז'–ט"ו
מחנה הריכוז קובנה

מחנה הריכוז קובנה (בגרמנית: Kauen) היה מחנה ריכוז נאצי ששכן באזור בו התקיים גטו קובנה עד חיסולו. הוא פעל מ-15 בספטמבר 1943 עד 14 ביולי 1944 והיו לו שמונה מחנות לוויין סביב העיר קובנה, בליטא. מרבית האסירים היו יהודים ששרדו את השנים הקודמות של השואה בליטא. רבים מהאסירים היהודיים של גטו קובנה הושארו בקובנה והפכו לאסירים במחנה הריכוז קובנה. בין האסירים היה אלחנן אלקס, שמאוחר יותר נרצח. בתאריכים 8–12 ביולי 1944 המחנה פונה וחוסל על ידי הנאצים. באותה העת התגוררו במחנה כ-7,000-8,000 יהודים. כ-1,500 יהודים נרצחו במהלך פיצוץ בתי המחנה, ואלפים נוספים נשלחו למחנות הריכוז דכאו ושטוטהוף. קובנה שוחררה על ידי הצבא האדום ב-1 באוגוסט 1944. אנציקלופדיה של המחנות והגטאות, "Kauen", עמ' 848–852 Der Ort des Terrors, כרך 8, "Kaunas" אלחנן אלקס, מכתבו של אלחנן אלקס, אוקטובר 1943, באתר יד ושם קובנה (Kaunas), באתר האנציקלופדיה של הגטאות, יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט לנגדון (סדרת ספרים)

סדרת הספרים של רוברט לנגדון נקראת על שמו של רוברט לנגדון, גיבור הרומנים של המחבר האמריקני דן בראון. לנגדון מתואר כפרופסור באוניברסיטת הרווארד לאייקונולוגיה וסמלים דתיים, תחום מחקר בדיוני הקשור בחקר סמלים היסטוריים, שאינו מחובר מתודולוגית לסמיוטיקה. הרומנים של בראון המציגים את הדמות הראשית מעלים נושאים היסטוריים בעיקר מהנצרות כמוטיבים וכתוצאה מכך עוררו מחלוקת רבה עם יציאתם לאור. בראון הצהיר באתר האינטרנט שלו כי ספריו אינם אנטי-נוצריים, וכי הוא עצמו נמצא ב"מסע רוחני מתמיד". הסדרה מכרה למעלה מ-120 מיליון עותקים. הרומנים זכו להצלחה מסביב לעולם והפכו לרבי מכר ועד מהרה עובדו לסרטים שאותם ביים והפיק רון הווארד שלושה מתוך חמשת הרומנים: צופן דה וינצ'י (2006), מלאכים ושדים (2009) והתופת (2016), עם טום הנקס בתור הדמות הראשית, פרופסור רוברט לנגדון. שלושת הסרטים הופצו על ידי סרטי קולומביה. האתר הרשמי של רוברט לנגדון האתר הרשמי של דן בראון (הקישור אינו פעיל, 7.3.2021)Daniel Henninger. "Holy Sepulchre! 60 Million Buy 'The Da Vinci Code'". The Wall Street Journal. נבדק ב-2009-05-18. Marcus, Caroline (13 בספטמבר 2009). "Brown is back with the code for a runaway bestseller". Sydney Morning Herald. נבדק ב-13 בספטמבר 2009. {{cite news}}: (עזרה)