laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרידריך פון מלנתין

גנרל פרידריך פון מלנתין (בגרמנית: Friedrich von Mellenthin;‏ 30 באוגוסט 1904 – 28 ביוני 1997), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון מלנתין נולד ב-30 באוגוסט 1904 בברסלאו, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. אביו היה פאול פון מלנתין, שנהרג בשנת 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואילו אחיו הגדול היה הורסט פון מלנתין, שהיה אף הוא גנרל בוורמאכט. בשנת 1924 התגייס פון מלנתין לרייכסווהר, ובשנת 1932 התחתן עם אינגבורג פון אולוק. בשנת 1935 נשלח פון מלנתין לאקדמיה הצבאית הפרוסית, ובין השנים 1937-1941 מילא כמה תפקידי מטה בצבא. ביוני 1941 מונה פון מלנתין לראש מטה קורפוס אפריקה בפיקודו של ארווין רומל, ובספטמבר 1942 מונה לראש מטה קורפוס הפאנצר ה-48, והשתתף עמו בקרבות סביב סטלינגרד, קרב קורסק וקרב קייב (1943). בספטמבר 1944 מונה פון מלנתין לראש מטה ארמיית הפאנצר הרביעית, ובאוקטובר אותה שנה מונה לראש מטה קבוצת ארמיות G. ב-28 בדצמבר 1944 הועלה פון מלנתין לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-9, שלחמה באותה העת בקרב על הבליטה. במרץ 1945 מונה פון מלנתין לראש מטה ארמיית הפאנצר החמישית, וכיהן בתפקיד זה עד סוף המלחמה, וב-3 במאי 1945 נפל בשבי הבריטי. פון מלנתין שוחרר מהשבי בשנת 1947, ובשנת 1961 היגר לדרום אפריקה, שם מונה למנהל הסניף האזורי של לופטהנזה. בשנת 1963 הוציא פון מלנתין את הספר "Panzerschlachten" - "קרבות שריון" (שאף תורגם לעברית בין השאר), שבהם דן על קרבות השריון של מלחמת העולם השנייה, ומסביר היכן נכשלו הגרמנים. בשנת 1969 פרש פון מלנתין מתפקידו, וב-28 ביוני 1997 הוא מת בביתו ביוהנסבורג. פרידריך פון מלנתין באתר הספרייה הלאומית הגרמנית (בגרמנית)
האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית

האוניברסיטה הלאומית לכלכלה העולמית (בבולגרית: Университет за национално и световно стопанство) היא האוניברסיטה הכלכלית הגדולה והוותיקה ביותר בבולגריה. היא נוסדה בשנת 1920. המבנה שלה כולל 8 פקולטות ומעל 20,000 תלמידים. האוניברסיטה ממוקמת בסופיה. באוניברסיטה פועלות הפקולטות הבאות: הפקולטה לכלכלה הפקולטה לפיננסים וחשבונאות הפקולטה לניהול ומינהל הפקולטה לכלכלת תשתיות הפקולטה לסטטיסטיקה ומדעי המידע הפקולטה למנהל עסקים הפקולטה למשפטים בין בוגריה הידועים של האוניברסיטה: איוואן קוסטוב - פוליטיקאי, כיהן כראש ממשלת בולגריה קריסטלינה גאורגייבה - כלכלנית כריסטיאן ויגנין - פוליטיקאי פלמן אורשרסקי - כלכלן ופוליטיקאי ניקולאי מלאדנוב - פוליטיקאי מדיה וקבצים בנושא האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית (בבולגרית) האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, ברשת החברתית פייסבוק האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, ברשת החברתית אינסטגרם האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, ברשת החברתית LinkedIn Structure - Faculties, אתר האוניברסיטה הלאומית לכלכלה (באנגלית) Notable alumni of University of National and World Economy, Edu Rank ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית

פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית הלכתית הוא פרס הניתן למחברי ספרי הלכה על ידי המועצה הדתית תל אביב-יפו החל משנת תשל"ח (1978), על שם הרב יעקב משה טולידאנו. הפרס ניתן לעוסקים בספרות תורנית הלכתית: ספרי פרשנות, ספרי פסקים ושאלות ותשובות. מאז תשס"ח הפרס מוענק על ידי ועדה בראשות הרב ישראל מאיר לאו, ובשותפות הרבנים שלמה דיכובסקי, יוסף נדב, בן ציון נשר ומשה בר. הרב שמואל טל זכה בפרס טולדאנו ליצירה תורנית, באתר כיפה, ב' בסיון תשע"ו, 29 באוגוסט, 2017
לואיס פיאנדר

לואיס פיאנדר (באנגלית: Lewis Fiander;‏ 12 בינואר 1938 – 24 במאי 2016) היה שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אוסטרלי. פיאנדר נולד במלבורן למונה ג'יין ולוולטר לואיס פיאנדר. הוא למד בבית הספר "Trinity Grammar School" בקיו (Kew). הוא עבר לממלכה המאוחדת כדי להופיע במחזה "The One Day of the Year". בקולנוע שיחק פיאנדר בסרטים כגון "I Start Counting" (מ-1970), "ד"ר ג'קיל והאחות הייד" (1971), "ד"ר פייבס עולה שוב" (1972), "The Abdication" (מ-1974), "Who Can Kill a Child?" ו-"Not Now, Comrade" (מ-1976), "היחידה 2" (1978), "The Doctor and the Devils" (מ-1985), "ג'ורג'יה (1988) וב"לשבור את המזל" (1994). תפקידו הגדול הראשון בטלוויזיה היה בדמות מר דארסי במיני-סדרה משנת 1967 "גאווה ודעה קדומה" שהיה העיבוד הצבעוני הראשון של הספר. בשנת 1970 שיחק פיאנדר בתפקיד ג'ון אדמס בהפקה הלונדונית של המחזה "1776". הוא גילם את אותה דמות בהצגה שהועלתה באוסטרליה. עוד בתיאטרון הופיע פיאנדר במחזות זמר בווסט אנד בהם בדמות לורד מלבורן וד'יזראלי במחזה "I and Albert", בתפקיד קאוורד במחזה "נואל וגרטי", ובדמות פוצ'יני במחזה "קפה פוצ'יני". בשנות השבעים של המאה העשרים לוהק לתפקיד פרופ' טריסט בסיפור "Nightmare of Eden" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" לצדו של טום בייקר. הוא שיחק בתפקיד קזימיר דודבאן לצדה של רוזמרי האריס בסדרת הטלוויזיה "Notorious Woman" של ה-BBC, וגילם את תומאס בקט באלבום של המחזמר "תומאס והמלך". ברדיו שיחק פיאנדר בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "פטרסון". בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים חזר לאוסטרליה והמשיך שם בקריירת המשחק שלו. ב-2004 דיבב את מהנדס ספינת האוויר קמפ בסרט הקצר "The Mysterious Geographic Explorations of Jasper Morello" של אנתוני לוקאס. לואיס פיאנדר נפטר ב-24 במאי 2016. לואיס פיאנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיס פיאנדר, באתר AllMovie (באנגלית) לואיס פיאנדר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לואיס פיאנדר, באתר Discogs (באנגלית) לואיס פיאנדר באתר Austage הודעת פטירה Lewis Fiander Biography (1938–) Robert Colvile, ‏Screen life of a romcom, The Telegraph, 2 September 2005 Farewell Lewis Fiander, Posted By Melbourne Theatre Company
שמלת מעטפת

שמלת מעטפת היא שמלה עם חזית שנסגרת על ידי עטיפת צד אחד של החלק העליון של השמלה על פני השני, ונקשרת מסביב למותניים. כך נוצר מחשוף בצורת V וחלק עליון החובק את מותני הלובשת. שמלת מעטפת מלאכותית דומה לעיצוב זה, פרט לכך שפתח ה-V סגור והשמלה נלבשת דרך הראש. יש גם חולצות מעטפת הדומות לחלק העליון של שמלת מעטפת. דיאן פון פירסטנברג נחשבת לממציאת שמלת המעטפת בשנות ה-70, אך שמלות מעטפות עוצבו כבר על ידי אלזה סקפרלי (Elsa Schiaparelli) ב-1930 ועל ידי קלייר מקרדל בשנות ה-40. שמלת המעטפת שעיצבה דיאן פון פירסטנברג הייתה מסריג ג'רזי, אורכה הגיע עד הברך והיו לה שרוולים ארוכים. פון פירסטנברג הצהירה כי עיצוב זה נעשה בעקבות גירושיה והוא סמל לאישה משוחררת הנהנית מחופש מיני. פון פירסטנברג המשיכה לעצב שמלות מעטפת והן חדרו לתרבות האמריקאית והעולמית. שמלת המעטפת הראשונה שעיצבה פון פירסטנברג מוצגת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. שמלת המעטפת פופולרית עד היום ונחשבת לבגד נשי אייקוני. מדיה וקבצים בנושא שמלת מעטפת בוויקישיתוף Erin McKean, The Hundred Dresses: The Most Iconic Styles of Our Time, Bloomsbury Publishing USA, 2013-06-11. (באנגלית)
הלכות קצובות

הלכות קצובות הוא חיבור הלכתי מתקופת הגאונים. כבר בסוף תקופת הגאונים הוא יוחס לרב יהודאי גאון, ראש ישיבת סורא (757-761), אך מרדכי מרגליות קבע כי הוא נתחבר באיטליה בסביבות שנת 850. יש שסברו כי הספר מבוסס על ספר הלכות פסוקות וגם על ספר הלכות גדולות, אך מרגליות מראה כי רוב הספר הוא יצירה חדשה, והלכות בודדות הועתקו מהספר הלכות פסוקות. כמעט בכל המקומות החיבור מיוחס לרב יהודאי גאון, אם כי ישנם כתבי יד המיחסים את החיבור לרב נטרונאי גאון. כבר ברשימה שנכתבה בימי רבי שלמה בן יהודה גאון, בט"ו באלול ד'תת"ו, מיוחסים לרב יהודאי שלושת החיבורים: הלכות גדולות, הלכות קטועות והלכות קצובות. אך מרגליות הראה את ההשפעה הארצישראלית על החיבור, ולפי ראיות שונות הוא משער כי החיבור נכתב באיטליה במחצית הראשונה של המאה התשיעית, ואם כן הרי זה הספר היהודי הראשון שנתחבר על אדמת אירופה. לדברי מרגליות, הספר התפשט בעיקר באיטליה, צרפת וצפון אפריקה, אך בבבל הספר לא נפוץ, והשימוש בו בבבל מועט מאוד. מרדכי מרגליות, מבוא לספר הלכות קצובות, ירושלים תש"ב עורך: מרדכי מרגליות, הלכות קצובות, ירושלים תש"ב, באתר היברובוקס הלכות קצובות, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני סדר החכמים וקורות הימים, עמוד 178, באתר היברובוקס
פיאט 2411 קנזה

פיאט 2411 קנזה (באיטלקית Fiat 2411 Cansa) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1955–1959. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל תקרה המחובר לרשת המספקת חשמל. דגם הטרוליבוס "פיאט 2411 קנזה" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס רגיל, אך הוא מצויד במנוע חשמלי. את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa". סך הכל הדגם יכול להכיל 90 נוסעים. מושב הנהג מימין. אורך הדגם 11.0 מטר. לדגם 2 דלתות צדדיות. טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל בתקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית. על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי. בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר. נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית). בניגוד לחשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה. באיטלקית ה"טרוליבוס" קרוי: "Filobus". סן רמו ליבורנו מודנה פיאט 2411 קנזה טרוליבוס תמונות Modena Trolleybus Photos (תמונה שנייה מלמעלה) תמונה- פיאט 2411 קנזה fiat 2411 cansa filobus 1959 | interamente restaurato per דגמי טרוליבוס באיטליה ( L'Italia in filovia - Stagniweb) מדיה וקבצים בנושא פיאט 2411 קנזה בוויקישיתוף פיאט 2411 קנזה בסן רמו (0:27), יו-טיוב
פיאט 2470

פיאט 2470 (באיטלקית: Fiat 2470 ) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1979–1986. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל בתקרה המחובר לרשת המספקת חשמל. דגם הטרוליבוס "פיאט 2470" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס רגיל, אך הוא מצויד במנוע חשמלי. את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa". סך הכל הדגם יכול להכיל 110 נוסעים. מושב הנהג מימין. אורך הדגם 12.0 מטר. לדגם 2 דלתות צדדיות, (יוצרו מספר יחידות עם 3 דלתות צדדיות). טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל תקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית. על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי. בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר. נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית). בניגוד לחשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה. באיטלקית ה"טרוליבוס" קרוי: "Filobus". ברוב הערים הגדולות כולל מילאנו פיאט 2470 פיאט 2470 פיאט 2470 פיאט 2470 פיאט 2470 פיאט 2470 (משמאל) פיאט 2470 (מימין) פיאט 2470 - תמונה ( Фото: Сан-Ремо, Троллейбус Fiat 2470 № 1201 ) דגמי טרוליבוס באיטליה ( L'Italia in filovia - Stagniweb) מדיה וקבצים בנושא פיאט 2470 בוויקישיתוף ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיאט 2470".
קורפוס האוויר החמישי (לופטוואפה)

קורפוס האוויר החמישי (בגרמנית: V. Fliegerkorps) היה אחד הקורפוסים האוויריים של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בגרסטהופן ב-11 באוקטובר 1939, על בסיס דיוויזיית האוויר ה-5, ולמפקדו מונה רוברט ריטר פון גריים. הקורפוס השתתף במערכה על צרפת כחלק מצי האוויר השלישי, ובנובמבר 1941 הועבר לאזור בריסל. בדצמבר 1941 הועברה מחצית הקורפוס למריאופול, ושמה שונה ל"פיקוד המיוחד קרים" אשר השתתף בקרב קרץ' ובמצור על סבסטופול (1941–1942), ואילו המחצית השנייה הועברה לסמולנסק, שם הפכה ב-1 באפריל 1942 ל"פיקוד הלופטוואפה מזרח". קורפוס האוויר ה-5 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאט 2405F

פיאט 2405F (באיטלקית: Fiat 2405F) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1955–1964. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל חשמלי בתקרה המחובר לרשת המספקת חשמל. אוטובוס קצר (מצויד במנוע חשמלי) אוטובוס ארוך (מצויד במנוע חשמלי) הדגם יוצר ב-2 תצורות : "אוטובוס קצר" ו"אוטובוס ארוך". הדגם הארוך - דגם הטרוליבוס "פיאט 2405F" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס ארוך. חלקו הקדמי של האוטובוס הארוך גדול יותר מחלקו האחורי. הדגם מורכב מ-2 קרוניות מחוברות. הדגם אופיין ב-4 דלתות צד (מצד ימין של הטרוליבוס). מקום מושב הנהג - צד שמאל. הדגם נתמך ב-10 צמיגים (2 בחזית הקרונית הראשונה, 2 כפולים בכל צד בחלק האחורי של הקרונית הראשונה, 2 כפולים בכל צד בחלק האחורי של הקרונית השנייה). את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa". לדגם ה"פיאט 2405F" הורכבו 2 מנועים חשמליים מסוג : Тibb, המספקים כח של 1200 וולט. טרוליבוס פיאט 2405F ( Fiat - WheelsAge.org) פיאט 2405F ( Bologna Transport Museum (Italy) ) תמונה - פיאט 2405F (Fiat 2405 F Casaro-Tubocar (1955) - Flickr) פיאט 2405F, שנת 1955 (דגם קצר) (Filobus FIAT 2405F/CGE/Casaro del 1955 ex ACT Cagliari) דגמי טרוליבוס באיטליה ( L'Italia in filovia - Stagniweb) מדיה וקבצים בנושא פיאט 2405F בוויקישיתוף פיאט 2405F - נתונים טכניים TRANSIRA • View topic - Torino: troleibuze פיאט 2405F דגם קצר - שנת 1955 trolleybuses on DeviantArt
הדיוויזיה ה-73 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-73 (בגרמנית: 73. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד פרידריך פון רבנוי. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הייתה הדיוויזיה בתחילה בעתודת הארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן לחמה כחלק מהארמייה ה-11 ובהמשך כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה בחצי האי קרים ובאוקראינה. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 והשתתפה עמה בקרב על קווקז, ובאוקטובר 1943 הועברה תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחמה עמה במהלך קרב דנייפר. באביב 1944 שוב לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בחצי האי קרים, ולאחר מכן לחמה ברומניה ובהונגריה. באוגוסט 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה התשיעית באזור ורשה, ולחמה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר אס אס ה-4, ולאחר מכן תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-46, ולחמה עמו במהלך מבצע ויסלה-אודר. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-27 במסגרת הארמייה השנייה, ולחמה על הגנת דנציג. ב-17 באפריל 1945 פונה מטה הדיוויזיה באונייה גויה, אולם האונייה טורפדה על ידי צוללת רוסית, ורוב לוחמי הדיוויזיה שהיו על האונייה טבעו. הדיוויזיה ה-73 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
צי האוקיינוס השקט

האם התכוונתם ל... צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית צי האוקיינוס השקט של רוסיה צי האוקיינוס השקט הבריטי – יחידה של הצי המלכותי הבריטי שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה
The Han Solo Trilogy (סדרת ספרים)

The Han Solo Trilogy (בתרגום חופשי: טרילוגיית האן סולו)  היא סדרה של 3 ספרי מדע בדיוני שעלילתם מתרחשת ביקום מלחמת הכוכבים. הספרים עוקבים אחר מוצאו של האן סולו וחייו לפני האירועים בטרילוגיה המקורית של סרטי מלחמת הכוכבים. 3 הספרים נכתבו על ידי הסופרת אן קריספין, ויצאו לאור ביוני 1997, אוקטובר 1997, ומרץ 1998 בהתאמה. הטרילוגיה מתחילה 10 שנים לפני אירועי מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה, ועוקבת אחר הרפתקאותיו של האן סולו מהתקופה בה היה ילד פרחח שמכייס אנשים ברחוב על מנת לשרוד כטייס מרוצים צעיר, עד לרגע בקנטינה של מוס אייסלי שבו הגיע לשולחן בו ישבו אובי ואן קנובי, לוק סקייווקר וצ׳ובאקה, על מנת לשאת ולתת על עסקת ההסעה לאולדראן.
צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית

צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית (באנגלית: United States Pacific Fleet) הוא פיקוד מבצעי של צי ארצות הברית. הצי הוא הגדול מסוגו בעולם ותחום אחריותו כולל כ-260 מיליון ק"מ רבועים, כמחצית משטח כדור הארץ, המשתרעים באזור האוקיינוס השקט ובאזור האוקיינוס ההודי מזרחית לגבול הודו-פקיסטן. הצי כולל כ-200 ספינות וצוללות, 1,100 כלי טיס וכ-130,000 חיילים. בסיסי הצי פרושים ברחבי החוף המערבי של ארצות הברית, הוואי, אסיה, אוקיאניה, אנטארקטיקה, ואיי האוקיינוס השקט. יחידות הצי העיקריות: ציים מבצעיים: הצי השלישי של ארצות הברית - תחום אחריותו באזור האוקיינוס השקט ממזרח לקו התאריך הבינלאומי הצי השביעי של ארצות הברית - תחום אחריותו באזור האוקיינוס השקט ממערב לקו התאריך הבינלאומי ובאזור האוקיינוס ההודי מזרחית לגבול הודו-פקיסטן מפקדות פונקציונליות: כוח האוויר של צי האוקיינוס השקט כוח כלי השיט של צי האוקיינוס השקט כוח הצוללות של צי האוקיינוס השקט מפקדת כוחות המשלוח של הצי באזור האוקיינוס השקט מפקדות אזוריות: הכוחות הימיים ביפן - חלק מפיקוד כוחות ארצות הברית ביפן הכוחות הימיים בקוריאה - חלק מפיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה מפקדת הצי בהוואי המפקדה המשותפת באיי מריאנה - מפקדה משותפת עם חיל האוויר של ארצות הברית, כוללת את בסיס הצי בגואם ואת בסיס חיל האוויר אנדרסן בגואם קבוצת הלוגיסטיקה באזור מערב האוקיינוס השקט מדיה וקבצים בנושא צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית (באנגלית) צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, ברשת החברתית פייסבוק צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, ברשת החברתית אינסטגרם צי האוקיינוס השקט של ארצות הברית, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר צי האוקיינוס השקט
מעט מן האור

מעט מן האור הוא עלון פרשת שבוע בהוצאת תנועת אורות. העלון החל להופיע בתחילת שנת ה'תש"ס (2000) והפסיק בשנת ה'תשע"ד (2013). המאמר הראשי בעלון הוא מאמר מתחלף המתחיל בעמוד הראשי וממשיך בעמודים הפנימיים. בצד המאמר הראשי, יש תמונה הקשורה באופן רעיוני למאמר. עד לפטירתו של חנן פורת, צורף גם שיר עברי (לאו דווקא דתי, לעיתים שירים של חיים נחמן ביאליק או נתן אלתרמן) עם הסבר רעיוני (תחת הכותרת "מדרשיר") בדרך כלל מלווה בהסבר של פורת. העלון כולל גם פינת הלכה מאת הרב אליעזר מלמד, רשימת אירועים שהמערכת רוצה לקדם. מדי פעם יש כותבים נוספים ומדורים משתנים העוסקים בדמות מסוימת או ספר חדש. העלון ייחודי בכך שהוא משלב מצד אחד עמדה דתית חזקה המתבטאת בעיסוק נרחב בנושא יישוב ארץ ישראל, בית המקדש ועלייה להר הבית, ומצד שני מבטא פתיחות רבה, למשל בכך שמשולבים מקורות חילוניים בתוך המאמרים התורניים. בין היתר כותב בעלון הרב מנחם פליקס. העלון לקח על עצמו לקדם את המודעות לבטיחות בדרכים והכניסו את הפינה, אורות שבדרך של הרב אלישיב קנוהל. בנוסף קיימת הפינה לאור הדף היומי העוסק בפנינים מתוך הלימוד בדף היומי שנלמד באותו שבוע וכן פינה העוסקת בזוגיות של עמותת ישפה. הגליונות מהשנים הראשונות של העלון יצאו גם בצורת ספר. בראשית שנת ה'תשס"ח יצא ספר שמלקט את דברי התורה של חנן פורת מהגיליון על ספר בראשית כחלק מסדרה שלמה על כל התורה. בחודש שבט ה'תש"ע יצא כרך שמאגד את מאמריו של פורת על ספר שמות. ב-2013, החל מגיליון מס' 700, עבר העלון מיתוג ועיצוב מחדש. שיינה בוצר, לשעבר עיתונאית ועורכת ב"מקור ראשון", מונתה לעורכת העלון. העלון כולל כתבות מגזין ותחקיר, כותבים ומדורים חדשים. בתחילת שנת ה'תשע"ד מפיקי העלון פרסמו הודעה שהעלון "יוצא לאתנחתא". ארכיון עלוני "מעט מן האור" יואב שורק, ‏הרבה מן האור, אקדמות ט', תמוז תש"ס, עמ' 223–233 נדב שרגאי, חנן פורת מציג: דברי תורה ונעמי שמר, באתר הארץ, 21 באפריל 2008 אלעד רותם, ‏העלון "מעט מן האור" מחדש את פניו, באתר כיפה, 29 במאי 2013
פיאט 411

פיאט 411 (באיטלקית Fiat 411 ) הוא אוטובוס עירוני אשר יוצר על ידי חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ')) מקונצרן פיאט האיטלקית בחטיבת "Fiat Bus" בין השנים 1956–1964. הדגם מונע באמצעות מנוע דיזל. לדגם ה"פיאט 411" - 3 דלתות צד. מיקומו של מושב הנהג בצד ימין של האוטובוס. הערה: יש להבדיל בין דגם "FIAT 411-R" (דגם של טרקטור שיוצר על ידי חברת פיאט), לדגם האוטובוס "פיאט 411". Fiat 411 - CaNSA Fiat 411/1 - CaNSA Fiat 411 - De Simon Fiat 411 - Menarini Fiat 411 - Pietroboni Fiat 411 - Varesina Fiat 411 - Viberti CV 23 פיאט 411 פיאט 306 פיאט 314 פיאט 320 פיאט 343 פיאט 418 פיאט 411 (סדרה 91–93) בליבורנו ( AUTOBUS LIVORNO - FIAT 411 serie 91-93... - ATAM ) מדיה וקבצים בנושא פיאט 411 בוויקישיתוף פיאט 411 I musei delle aziende: la cultura della tecnica tra arte e storia CANSA - הייתה חברה איטלקית פעילה בתחום המטוסים. משנת 1936 נשלטה על ידי חברת פיאט, ומשנת 1946 החלה לייצר גופי אוטובוסים
מכבי רעננה (אגודה)

מכבי רעננה היא אגודת כדורסל צעירה, המטפחת שחקנים מגילאי 6 עד 18 המשחקים בכל הליגות הצעירות של איגוד הכדורסל בישראל. האגודה אמנם לא זוכה בתארים רבים אך נחשבת לאחת האגודות המוצלחות בארץ. מכבי רעננה היא בין האגודות היחידות המשלבות אימוני אתלטיקה באימון שחקניה. האגודה שולחת נציגים רבים לנבחרות הצעירות, ונכון לעונת 2004-2005, היו לה נציגים בכל אחת מהן. האגודה בעלת לפחות קבוצה אחת בכל ליגה של איגוד הכדורסל ובפרט בליגת הנוער "הליגה הלאומית", בניהולו של רון נווה (מאמן העל באגודה), שהגיעה בעונת 2004-2005 לחצי גמר הפלייאוף. מרכזי הספורט של האגודה נמצאים ברעננה עצמה והם: היכל הספורט העירוני (1800 מושבים), מרכז קהילתי לב הפארק (300 מושבים), אולם השרון (550 מושבים), בית ספר דקל (100 מושבים), בה"ס רימון (100 מושבים), היכל אביב (800 מושבים) (מתחם השייך לספורט לבנות). מרכז ההנהלה נמצא בסמוך לאצטדיון האתלטיקה העירוני (בחטיבת השרון). מכבי עירוני רעננה
ברנד רוזמאייר

ברנד רוזמאייר הוא נהג מרוצים גרמני, אשר נולד ב-14 באוקטובר 1909 בליג'ן (האימפריה הגרמנית) ומת ב-29 בינואר 1938 על הכביש פרנקפורט-דרמסטדט (הרייך השלישי). הוא נחשב לאחד מגדולי נהגי המרוצים לפני המלחמה. במהלך הקריירה הקצרה שלו, שהופסקה עקב תאונה, הספיק ברנד להשאיר חותם בתחום. ברנד רוזמאייר זכה באליפות אירופה לנהגי מרוצים, תחרות שהייתה שוות עקב לאליפות העולם בפורמולה אחת. בשנת 1936 בתקופה מרוצי חצי הכסף (סוג מכונית), שבר ברנד מספר שיאי מהירות. הוא זכה לכינוי Nebelmeister (ב עברית ״ריבונו של הערפל״), וזאת לאחר שניצחונו בתחרות ״Eifelrennen״ הגרמנית בשנת 1936 במהלכה היה ערפל כבד על מסלול המרוצים. כמו הרבה נהגים גרמנים אחרים שפעלו בשנות ה-30 של המאה העשרים, ברנד מעולם לא היה המפלגה הנאצית. למרות שלא היה שייך למשטר, הוא היה כלי תעמולה בידי הנאצים. מכונית הקונספט בתצורת מכונית על, אשר הוצגה על ידי אאודי בשנת 2000, אאודי רוזמאייר קרויה על שמו. ברנד רוזמאייר נולד ב-14 באוקטובר 1909 בליגן, עיירה קטנה השוכנת בסמוך לגבול גרמניה הולנד. אביו היה הבעלים של מוסך מכוניות, כך שברנד גדל ובסביבה מלאת מנועים ומכוניות. דוד של ברנד התחרה בתחרויות ספורט לרכבים דו גלגליים, אך ללא הצלחה. כבר בגיל 9, החל ברנד הצעיר להוציא את המכוניות ממוסך אביו, ובגיל 11 הוא נתפס עם מספר מחבריו נוהג ונעצר על ידי המשטרה.. כשנה לאחר מכן, עם אחיו הבכור, הוא מארגן מרוץ מכוניות בו הוא זכה. בגיל 16 הוא מקבל את רישיון הנהיגה שלו, אך מאבד אותו עקב פסילה זמן קצר לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא ברנד רוזמאייר בוויקישיתוף ברנד רוזמאייר, באתר DriverDB לנהגי מרוצים ברנד רוזמאייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ברנד רוזמאייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 8W - Who - Bernd Rosemeyer, 8w.forix.com Sport-Idole: Bernd Rosemeyer, der Pop-Star des Dritten Reiches - WELT, DIE WELT
הדיוויזיה ה-38 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-38 (בגרמנית: 38. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-8 ביולי 1942, והועמדה תחת פיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט. בתחילה הוצבה הדיוויזיה באזור האג, אולם לאחר מכן הועברה לצפון צרפת. באפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. במהלך קרב דנייפר הצטמצם כוח הדיוויזיה לרמה של גדוד, והיא הוכפפה לדיוויזיה ה-62, וב-14 בנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-276. הדיוויזיה ה-38 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אסקיאל בארקו

אסקיאל בארקו (בספרדית: Esequiel Barco; נולד ב-29 במרץ 1999) הוא כדורגלן ארגנטינאי שמשחק בעמדת הקשר בספרטק מוסקבה. בארקו נולד בויז'ה גוברנדור גאלבס שבסנטה פה וגדל במחלקת הנוער של אינדפנדיינטה, עד שעלה לקבוצה הבוגרת תחת המאמן גבריאל מיליטו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הארגנטינאית ב-28 באוגוסט 2016 נגד קבוצת בלגראנו. הוא הבקיע את השער הראשון שלו כשבועיים לאחר מכן, מול גודוי קרוס. בעונת הבכורה שלו כבש ארבעה שערי ליגה בשלושים הופעות, ואף סייע לקבוצתו לזכות בגביע סודאמריקנה, לאחר שכבש את שער השוויון של קבוצתו במשחק הגומלין של הגמר מול פלמנגו, משחק שהסתיים בשוויון 1-1 וקבע 3-2 בסיכום שני המפגשים. ב-19 בינואר 2018, הצטרף לאטלנטה יונייטד מליגת ה-MLS, תחת המאמן בן ארצו חרארדו מרטינו. סכום ההעברה הוערך בכ-15 מיליון דולר, ההעברה היקרה ביותר עד אז בתולדות הליגה. בארקו היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות, אך במשחק גביע ה-MLS 2018, משחק גמר הפלייאוף של העונה, הוא נכנס כמחליף רק בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות. בארקו זכה בתואר שני בקבוצה, גביע קמפאונס 2019, אך שוב כמחליף בתוך תוספת הזמן, הפעם תחת המאמן פרנק דה בור. כשבועיים לאחר מכן זכה עם קבוצתו בגביע ארצות הברית הפתוח, כאשר הפעם פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 2-1 על מינסוטה יונייטד. בארקו שותף פעמיים ברציפות במשחק האולסטאר של ה-MLS כחלק מנבחרת כוכבי הליגה, ב-2018 מול יובנטוס וב-2019 מול אתלטיקו מדריד. ב-25 ביולי 2024 חתם על חוזה לשלוש שנים ועבר לספרטק מוסקבה. סכום ההעברה עמד על 14 מיליון יורו, מה שהפך להעברה השנייה הכי יקרה בתולדות ספרטק מוסקבה. בין השנים 2017 ל-2019 היה בארקו לחלק מנבחרת ארגנטינה עד גיל 20, וכבש במדיה שני שערים בתשע הופעות. ביולי 2021 היה לחלק מסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו (2020). הוא פתח בהרכב בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים, שהסתיימו בהפסד 2-0 לאוסטרליה, ניצחון 1-0 על מצרים, ושוויון 1-1 מול ספרד. הוא הוחלף בכל שלושת המשחקים, כולל חילוף במחצית המשחק מול ספרד. ארגנטינה סיימה שלישית בבית ולא העפילה לרבע הגמר. אינדפנדיינטה גביע סודאמריקנה: 2017 אטלנטה יונייטד גביע ה-MLS: 2018 גביע קמפאונס: 2019 גביע ארצות הברית הפתוח: 2019 ריבר פלייט ליגת העל הארגנטינאית: 2023 טרופאו דה קמפאונס: 2023 הסופר קאפ הארגנטינאי: 2023 מדיה וקבצים בנושא אסקיאל בארקו בוויקישיתוף אסקיאל בארקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסקיאל בארקו, ברשת החברתית אינסטגרם אסקיאל בארקו, באתר Transfermarkt אסקיאל בארקו, באתר Soccerway אסקיאל בארקו, באתר BDFutbol אסקיאל בארקו, באתר WorldFootball.net אסקיאל בארקו, באתר FootballDatabase.eu אסקיאל בארקו, באתר ESPN "Argentina - E. Barco - Profile with news, career statistics and history - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-2016-09-05. Глеб Шевяков, Переход Барко стал вторым самым дорогим трансфером в истории «Спартака», Советский спорт, ‏25 июля 2024