laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפרס הלאומי לספרים יהודיים

הפרס הלאומי לספרים יהודיים (National Jewish Book Award, ובקיצור: NJBA) הוא פרס ספרותי המוענק מטעם המועצה למען הספר היהודי באמריקה (Jewish Book Council) בארצות הברית, בקטגוריות שונות של סוגה ספרותית (ספרות עיונית, שירה וסיפורת) במטרה לעודד ספרות יוצאת מן הכלל בנושאים בעלי עניין יהודי. הפרס מוענק החל משנת 1949. בין זוכי העבר הבולטים: פיליפ רות, הווארד פאסט, אלי ויזל, יצחק בשביס-זינגר, א. ב. יהושע, עמוס עוז, מיכאל אורן, הלל בבלי, יצחק זילברשלג, יהודה עמיחי, נתן שחם, נתן שרנסקי, אורי אורלב, איתמר רבינוביץ', בן ציון נתניהו, סול בלו, דוד הרטמן, מנחם אלון, שבתי טבת, אניטה שפירא, דויד גרוסמן, מאיר שלו, ברנרד לואיס, פולה פרדריקסן, צבי אקשטיין, ג'ונתן ספרן פויר, דניאל אלעזר ואחרים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרס הלאומי לספרים יהודיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפרס הלאומי לספרים יהודיים, ברשת החברתית אינסטגרם הפרס הלאומי לספרים יהודיים, סרטונים בערוץ היוטיוב הפרס הלאומי לספרים יהודיים, באתר פינטרסט אתר פרס הספר היהודי הלאומי מידע על Jewish Book Council בקטלוג הספרייה הלאומית
שבת המלכה

שבת המלכה הוא שירו של המשורר חיים נחמן ביאליק. השיר, המאזכר את הלכות שבת ואת זמירות שבת, מתאר את אורח החיים המסורתי בשבת ואת האווירה השבתית. השיר הולחן על ידי פנחס מינקובסקי. בשנת 1973 הלחינה נורית הירש לתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לשירי ביאליק את השיר בביצוע רותי נבון. "שבת המלכה" מתאר את סדר היום הנהוג על פי המסורת ביום השבת ואת האווירה השבתית לפי הרגשתם של רבים. הבית הראשון, פותח בשעת כניסת השבת, כאשר השמש מנמיכה במערב, מקו הגובה של צמרות העצים, לקראת שקיעה. המילים: "בּוֹאוּ וְנֵצֵא לִקְרַאת שַׁבָּת הַמַּלְכָּה" מתייחסות לטקס קבלת שבת הנוהג בשדה או בבית הכנסת, בשעת בין הערביים, שהונהג מאז המאה ה-16, על ידי תלמידי האר"י בצפת, ומאז התפשט ברוב קהילות ישראל. ושלובים בו אזכורים מן הפיוט לכה דודי; ומסתיים באזכור הפיוט שלום עליכם, הנאמר או מושר לפני סעודת שבת הראשונה; אזכורים אשר חוזרים ומוזכרים בכל בתי השיר. הבית השני, מסכם, את קבלת שבת ותפילת ערבית, וסוקר את השולחן הערוך לקראת הסעודה הראשונה, ואת הנרות שהודלקו על ידי עקרת הבית בטרם שבת. הבית השלישי, מהלל ומשבח את השבת האהובה, ומאזכר את הלכות שבת: ללבוש בגדים נאים בשבת, ולסעוד שלוש סעודות, והמנהג לשיר בהם זמירות. הבית הרביעי, פותח בסופו של יום השבת, כאשר היא "יוצאת" ובאה שעת הפרדה ממנה בחשכה; ואז מתעוררים הגעגועים אל שובה, אשר ימשכו כל ששת ימי החול, עד חזרתה ביום שישי בין הערביים. שבת המלכה, באתר זמרשת מידע על היצירה "שבת המלכה" באתר מיוזיק בריינז "שבת המלכה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שבת המלכה" והאזנה לו באתר זמרשת אורי קרויזר, השבת של ר' יהודה הלוי וחיים נחמן ביאליק, באתר הזמנה לפיוט האזנה לשירי פנחס מינקובסקי, באתר זמרשת; ביוגרפיה באתר של הרב ג'פרי שיסלר (באנגלית); ערך בייברסקיה אנציקלופדיה, בויקיטקסט (ברוסית). רותי נבון- "שבת המלכה", סרטון באתר יוטיוב
אנה יגורובה

סרן אנה אלכסנדרובנה טימופייבה יגורובה (ברוסית: Анна Александровна Тимофеева-Егорова;‏ 23 בספטמבר 1916 – 29 באוקטובר 2009) הייתה טייסת קרב בחיל האוויר הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה, גיבורת ברית המועצות. יגורובה נולדה בכפר במחוז טבר למשפחת איכרים בת שמונה ילדים (עוד שמונה מתו בילדותם). החלה ללמוד טיסה בשנת 1938 אך הורחקה מבית הספר לטיסה לאחר שאחיה הגדול נעצר במסגרת הטיהורים הגדולים. בסופו של דבר הצליחה לסיים את לימודי הטיס במקום אחר והפכה למדריכת טיסה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. התנדבה לשירות בחזית לאחר הפלישה הגרמנית. בין 1941–1942 ביצעה טיסות סיור ותובלה עבור יחידת הקישור האווירית ה-130 במטוס קל דו כנפי מסוג פוליקרפוב Po-2 . לאחר שמטוסה הופל הועברה ב-1943 ליחידת ההתקפה האווירית ה-805 וביצעה יותר מ-270 משימות במטוס מסוג איליושין Il-2 (שטורמוביק), לרבות השתתפות בקרבות מעל חצי האי טאמאן, חצי האי קרים ופולין. באוגוסט 1944, במהלך התקפה כנגד כוחות גרמניים בפולין, הופל מטוסה של יגורובה על ידי אש נ"מ. המקלענית שלה נהרגה והמטוס התרסק. במהלך ניסיון לנטישת המטוס יגורובה נכוותה קשות ומכיוון שמצנחה נפתח באופן חלקי בלבד נגרמו לה שברים וחבלות פנימיות כאשר פגעה בקרקע. שוביה הגרמנים נתנו לה טיפול רפואי והיא נשלחה למחנה השבויים קיסטרין. בצבא הסובייטי הניחו שהיא נהרגה והוחלט להעניק לה את אות גיבורת ברית המועצות "לאחר מותה". ב-31 בינואר 1945 שוחררה על ידי כוחות סובייטיים. היא נחקרה בחשד לבגידה, אך לאחר שנמסרו עדויות על הפלת מטוסה ושבייתה היא שוחררה, ועזבה את חיל האוויר מסיבות בריאותיות ב-1945. רק בשנת 1965 קיבלה בפועל את התואר "גיבור ברית המועצות" שעל הענקתו לה הוחלט שני עשורים קודם לכן. מדיה וקבצים בנושא אנה יגורובה בוויקישיתוף
ויליאם הנרי

ויליאם הנרי (באנגלית: William Henry‏; 12 בדצמבר 1774 – 2 בספטמבר 1836) היה כימאי אנגלי הידוע בשל חוק הנרי שגילה וקרוי על שמו. נולד במנצ'סטר, לתומס הנרי ומרי קינסיי (Kinsey). אביו היה רוקח ובעל עסקי כימיקלים. בילדותו נפגע בתאונה שבעקבותיה היה מוגבל בפעילותו וסבל מכאבים כל חייו. ב-1795 החל לימודי רפואה באדינבורו. במקביל שמע גם הרצאות בכימיה. הוסמך כרופא ב-1807. עבד זמן מה כרופא בבית חולים במנצ'סטר, אך עקב בעיות בריאות עזב את הרפואה והצטרף לעסקי הכימיקלים של אביו. נישא ב-1803 למרי ביילי (Bayley). התאבד בירייה, עקב מצבו הבריאותי, ב-2 בספטמבר 1836, בפנדלברי (Pendlebury) שליד מנצ'סטר. הנרי עסק רבות בחקר השפעת הטמפרטורה והלחץ על מסיסות גזים בנוזלים. על סמך מחקרים אלה ניסח את "חוק הנרי הנקרא על שמו. החוק קובע כי "בטמפרטורה קבועה, כמות גז נתון, המומס בנוזל מסוג ונפח נתונים, תהיה ביחס ישר ללחץ החלקי של גז זה בשווי משקל עם הנוזל". את החוק והניסויים שעליהם התבסס הציג ב-1803 בחברה המלכותית במאמר בשם: "Experiments on the Quantity of Gases Absorbed by Water, at Different Temperatures, and under Different Pressures". ב-1799 פרסם ספר לימוד על כימיה נסיונית (Elements of Experimental Chemistry) שעורר התעניינות רבה ועד 1829 הודפס ב-11 מהדורות. היסטוריה של התגליות הכימיות. הנרי התכוון לכתוב את ההיסטוריה של התגליות הכימיות מאז אמצע המאה ה-18. לשם כך אסף חומר על שלה, קוונדיש, ג'וזף בלק, פריסטלי, ולבואזיה. אבל הספיק רק לפרסם את המאמר על פריסטלי. הנרי התעניין בכמה וכמה נושאים שהיו בוויכוח בין בכירי הכימאים של התקופה: כבר ב-1797, בגיל 23, הציג מאמר בחברה המלכותית שהגן על עובדת היות הפחמן יסוד. ב-1800 פרסם, בג'ורנל של החברה המלכותית (Philosophical Transactions ), מאמר שעסק בתעלומת חומצת המימן הכלורי. חבר החברה המלכותית של לונדון - 1809. זוכה מדליית קופלי לשנת 1808. חוק הנרי קרוי על שמו. מדיה וקבצים בנושא ויליאם הנרי בוויקישיתוף מאמר על קורות חייו ופעילותו המדעית של הנרי (באנגלית) קורות חייו של הנרי בספר מ-1864 על מדענים בריטיים של תחילת המאה ה-19 (באנגלית). המאמר המקורי של הנרי, מ-23 בדצמבר 1802, באתר החברה המלכותית פקסימיליה של הספר של הנרי Elements of Experimental Chemistry ויליאם הנרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנרי באתר של החברה המלכותית אמנם כבר ב-1789 לבואזיה רשם את הפחמן כיסוד בספר הלימוד שכתב, זאת על סמך עבודה של קלוד לואי ברטולה, גספאר מונז' וא. ונדרמונד שהתפרסמה ב-1779. אבל עדיין היו באנגליה כימאים (Austin, Beddes) שטענו שהפחמן אינו יסוד. המאמר של הנרי יצא נגד הטענות של אלה. המקובלה במדע באותה תקופה הייתה שחומצה חייבת לכלול חמצן, לכן ניסו במשך שנים לבודד את החמצן מחומצת המימן הכלורי. רק ב-1810 הוכח על ידי האמפרי דייווי שזוהי חומצה ללא חמצן. הנרי היה קרוב לגילוי הזה כבר ב-1800. גם אביו, וגם בנו ויליאם צ'ארלס הנרי היו חברי החברה המלכותית. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סקוט פארקר

סקוט מת'יו פארקר (נולד ב-13 באוקטובר 1980) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בקבוצות שונות בפרמייר ליג והיה קפטן של נבחרת אנגליה. הוא היה כדורגלן השנה בליגה האנגלית לעונת 2010–2011. הוא ייצג את אנגליה בכל הנבחרות השונות - מנבחרת הנערים ועד לנבחרת הלאומית. באופן ייחודי, הוא זכה בכל התארים באנגליה אך בקבוצות שונות. מדיה וקבצים בנושא סקוט פארקר בוויקישיתוף סקוט פארקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סקוט פארקר, באתר Transfermarkt סקוט פארקר, באתר Soccerway סקוט פארקר, באתר BDFutbol סקוט פארקר, באתר WorldFootball.net סקוט פארקר, באתר National Football Teams סקוט פארקר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולאם

קולאם (מטמילית: கோலம்) היא סוג של ציור העשוי מקמח אורז. הציור בנוי על רשת (גריד) של נקודות ומאופיין בסימטריה, דיוק ומורכבות, בצורות גאומטריות וצורות מהטבע. מקור מסורת הקולאם הוא בדרום הודו. נשים הודיות מציירות מדי בוקר קולאם על מפתן דלת הבית כדי לזמן שגשוג לבתיהן. הן אוחזות בקמח בכף ידם ובאמצעות האגודל משחררות כמויות מדודות של קמח ליצירת קווים ונקודות. את הקולאם מציירות מדי בוקר מיליוני נשים הודיות עם קמח אורז כדי להביא שגשוג לבתיהן. כיוון שהציור מונח על מפתן הבית, הוא נפגע במהלך היום מגשם ורוח וכן מעוברים ושבים הדורכים עליו. בבוקר שלמחרת אחת מנשות הבית מנקה את מפתן הבית ומציירת ציור חדש על גבי המפתן הלח מהניקיון, דבר שמייצב את הציור הבא. לעיתים משתמשים גם בגללי פרות (אנ') לצורך הציור מתוך אמונה כי יש להם תכונות אנטיספטיות. בגלל צבעם הם יוצרים ניגודיות אל מול הצבע הבהיר של הקמח. השימוש בקמח אורז בציור הקולאם נועד למשוך נמלים, ציפורים וחיות קטנות אחרות אל פתח הבית, ובכך מזמינים אותם אל חיי היום יום מתוך תפיסה של דו קיום הרמוני עם היקום. המעשה מקושר לאלה לקשמי, היא אלת השגשוג. משמעות השימוש בצורות סגורות, על פי המסורת, מונע באופן סמלי מהרוחות הרעות להיכנס אל הבית. בעבר, היכולת ליצור צורות אלו במשיכת קולמוס (באמצעות קו אחד) הייתה מקור גאווה. את הציור היו מכינים גם מאבקת אבנים לבנות (வெங்கசங்கள் பொடி / மொக்குமாவு). במהלך חודש מרגאזהי היו מציירים קולאם גדול ממדים על גבי הדרך. הצורות השונות של הקולאם נובעים ממקורות השראה פילוסופיים, דתיים ועוד. מוטיבים שונים יכולים לכלול דגים וציפורים המשקפים את האחדות של האדם והחי. בנוסף, ניתן לראות שימוש בסמלים של השמש, הירח וכוכבים שונים. הדפוסים השונים נלמדים ומועברים מאם לבת. ציורי קולאם גדולים במיוחד מאפיינים אירועים מיוחדים כמו חתונה, וכן העברת מסרים, והבעת תודה לאלים. באירועים מיוחדים נעשה שימוש גם בגיר ובלבנים אדומות, וכן בקמח אורז מעורבב עם משחת אורז ועם צבעים. פרשנויות מודרניות עושות שימוש גם בצבעי גיר ואפילו מדבקות. התכונות המתמטיות של הקולאם נמצאות בשימוש בתחום מדעי המחשב. חוקרים בודקים את דפוסי הקולאם ויוצרים אלגוריתמים שיכולים לחולל ציורים דומים. אלגוריתמים אלו מיועדים לפיתוח תוכנות לציור ממוחשב. קולאם מופשט קולאם של פרה בפסטיבל פונגאל קולאם צבעוני בפסטיבל פונגאל קולאם עשוי פרחים מנדלה רנגולי הקולאם, אתר מורשת הודו. קולאם, ציורי אדמה טקסיים בקרלה. דפוסי קולאם מסורתיים בגדלים שונים ציורי קולאם ורנגולי מסורתיים Dr.Gift Siromoney, KOLAM, Chennai Mathematical Institute. יובל נעמן, ‏טיול לדרום הודו בעקבות ציורי הקולאם, באתר GoTravel אתר מורשת הודו "Kolam’ draws huge crowd". The Hindu.‏ (2010). Marcia Ascher, "The Kolam tradition". (January 2002). American Scientist. T.Robinson (2007). Extended Pasting Scheme for Kolam Pattern Generation, Forma Journal, SciPress. "Kolam figures", Mathematics department, Iowa State University
1825 במדע

ערך מורחב – 1825 פייר-סימון לפלס סיים את עבודתו הגדולה בהקשר לחישובי מסלולים של גופים בחלל. מרץ – משלחת צרפתית בראשות לוי דה פרייה לחקר האוקיינוס השקט חזרה לנמל הבית. המסע החל ב-11 באוגוסט 1822 22 במאי – משלחת בריטית בראשות פיליפ פארקר לחקר חופי פטגוניה שכללה גם את ספינת הביגל יצאה לדרך. המסע נמשך עד ל-14 באוקטובר 1830. משלחת בריטית בראשות פרדריק בישי לחקר ים ברינג יצאה לדרך. המסע הסתיים בשנת 1828 ג'ורג' סקרוף פרסם את ספרו Considerations on Volcanoes הספר הראשון המנתח פעילות געשית בהרחבה. 26 בדצמבר – פתיחת תעלת אירי בידוד בנזן על ידי מייקל פאראדיי הפקת אלומיניום על ידי הנס כריסטיאן אורסטד אוגוסטן לואי קושי הציג את משפט האינטגרל של קושי ועבודות נוספות בתחום אנליזה מרוכבת. יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה ואדריאן-מארי לז'נדר הוכיחו את המשפט האחרון של פרמה למספר N=5. גילוי משפט סטוקס על ידי אנדרה מרי אמפר ז'ורז' קיווייה מציג את תאוריית הקטסטרופה שלו. 18 בינואר – אדוארד פרנקלנד, כימאי בריטי (נפטר ב-1899) 25 במרץ – מקס שולצה, פיזואולוג גרמני (נפטר ב-1874) 1 במאי – יוהאן יאקוב בלמר, מתמטיקאי שווייצרי (נפטר ב-1898) 4 במאי – תומאס הנרי האקסלי, ביולוג בריטי (נפטר ב-1895) 6 ביוני – פרידריך בייר, כימאי ותעשיין גרמני (נפטר ב-1880) 29 בנובמבר – ז'אן-מרטן שארקו, רופא צרפתי (נפטר ב-1893) מדיה וקבצים בנושא 1825 במדע בוויקישיתוף
פרס פושקש

פרס שער השנה של פיפ"א על שם פרנץ פושקש, הידוע בתור פרס פושקש, הוא פרס כדורגל יוקרתי שנוסד ב-2009 ביוזמתו של נשיא פיפ"א, ספ בלאטר. הפרס מוענק לכדורגלן או לכדורגלנית שכבשו את "השער היפה" ביותר של השנה, על פי הצבעתם של גולשי אתר האינטרנט של פיפ"א. הפרס מוענק מדי שנה בערב הגאלה שמארגנת פיפ"א, במהלכו מוענקים גם הפרסים לכדורגלן ולכדורגלנית השנה בעולם. הפרס נקרא על שמו של החלוץ ההונגרי פרנץ פושקש, שהיה קפטן הנבחרת ההונגרית במונדיאל 1954 ואחד מכוכבי ריאל מדריד בשנות ה-50 וה-60. פושקש נחשב על ידי רבים לחלוץ הפורה ביותר בתולדות הכדורגל האירופאי, ואחת ההוכחות לכך היא 84 השערים שכבש ב-85 משחקים בינלאומיים (ממוצע של כמעט שער למשחק). אלירן עטר הוא הישראלי היחיד שהיה מועמד לפרס פושקש, אחרי שבשנת 2009 הוא כבש שער מספרת במדי בני יהודה במשחק ליגה נגד מכבי נתניה. בסופו של דבר, הוא סיים במקום הרביעי עם 13.36 אחוזים מקולות המצביעים.‏ אף על פי שהפרס מיועד לגברים ולנשים כאחד, רק שלוש כדורגלניות היו מועמדות לפרס: קומי יוקויאמה היפנית על שערה באליפות העולם עד גיל 17 בשנת 2010, הת'ר אוריילי האמריקאית על שערה במהלך שלב הבתים של גביע העולם 2011 ואוליביה חימינס המקסיקנית. אתר האינטרנט הרשמי של פרס פושקש (באנגלית) דנה בהט, ‏שער השנה בעולם: רונאלדו ראשון, אלירן עטר רביעי, באתר ONE‏, 21 בדצמבר 2009
ממנצ'יזאורוס

ממנצ'יזאורוס (שם מדעי: Mamenchisaurus, לעיתים נכתב גם כממנכיזאורוס) הוא זאורופוד מתחילת תור היורה ואחד הדינוזאורים הגדולים ביותר במזרח אסיה. הוא חי באזור סין כ-150 מיליון שנים לפני זמננו. הוא נקרא על שם האזור ממנצ'י בסין בו נתגלה. הממנצ'יזאורוס ידוע בזכות צווארו הארוך, באורך של כ-13–14 מטר. בצווארו קיימות 19 חוליות, יותר משל כול דינוזאור אחר שנמצא. למרות אורכו צווארו היה קל, עקב העצמות החלולות שבצווארו הארוך. חוקרים חושבים שצווארו נישא באורח אופקי, ושילחך צמחים נמוכים. הטורסו של הממנצ'יזאורוס קטן יחסית לשאר חלקי גופו. זנבו ארוך כמעט כמו הצוואר, וצורתו כצורת שוט. רגליו היו חזקות וגדולות ובעלות 4 ציפורניים. אורכם של רוב מיני הממנצ'יזאורוס היה כ-26 מטרים (85 רגל) ומשקלם כ-3 פילים. ב-1993 נתגלה המין Mamenchisaurus sinocanadorum שהיה גדול באופן ניכר משאר המינים. אורכו הוערך כנע בין 26 ל-35 מטר, עם צוואר באורך 17 מטר ו"צלע צוואר" (אנ') באורך 4.1 מטר (ארוכה יותר מכל מין דינוזאור אחר). משקלו הוערך כנע בין 25 ל-60 טון מטרי. באחד המוזיאונים ישנו שלד משוחזר של ממנצ'יזאורוס סינוקנדורום באורך 35 מטרים (115 רגל) שהתבסס על ממצאים שלא פורסמו, אך על מספר זה יש מחלוקת ויש הסבורים שהממנצ'יזאורוס סינוקנדורום היה קטן יותר (אנ'). הממנצ'יזאורוס נראה בסרט פארק היורה: העולם האבוד בו מספר פרטים נראים לצד הציידים הצדים דינוזאורים. לא ברור אם גם הם ניצודו עקב גודלם. בנוסף הם נראים בכמה משחקי מחשב של הסדרה כמו בפארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World Evolution, Jurassic World Evolution 2 ומשחק ה-Game Gear‏ "The Lost World: Jurassic Park". הממנצ'יזאורוס נראה גם בסדרה מהפכת הדינוזאורים לצד גואלונגים מטופשים שעולים על פרט ששוחה באגם. קנה מידה של גודלם של מיני הממנצ'יזאוריים ממנצ'יזאורוס יונגי שלד של ממנצ'יזאורוס סינוקנדורום ציור של ממנצ'יזאורוס שינג'יאנגטיטאן מדיה וקבצים בנושא ממנצ'יזאורוס בוויקישיתוף ממנצ'יזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Mamenchisaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) איור שלד של Mamenchisaurus youngi מאת סקוט הארטמן ממנצ'יזאורוס באתר הדינוזאורים של דורלינג קינדרסלי ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, נספח סוגי הדינוזאורים (הסברים), מעודכן לינואר 2012. Paul, G.S., 2010, The Princeton Field Guide to Dinosaurs, Princeton University Press.
מחזור CNO

מחזור CNO הוא תהליך היתוך גרעיני, בו ממיר כוכב מימן להליום. תהליך זה הוא תהליך ייצור האנרגיה המרכזי בכוכבים מסיביים יותר מהשמש (1.3 מסות שמש ומעלה). שמו של התהליך נגזר מסימני היסודות המשמשים בו כזרזים: פחמן חנקן חמצן (CNO). תהליך זה מתאפשר בטמפרטורת ליבה של 13 מיליון מעלות קלווין, והספק האנרגיה ממנו עולה במהירות עם עליית הטמפרטורה. בטמפרטורה של 17 מיליון מעלות הופך תהליך זה להיות הדומיננטי ביותר בכוכב, ומחליף בכך את התהליך המכונה שרשרת פרוטון-פרוטון. התהליך מתחיל במיזוג בין איזוטופ 12C של פחמן, בעל שישה פרוטונים ושישה נייטרונים לבין פרוטון נוסף. עקב כך הופך איזוטופ הפחמן לאיזוטופ 13N של חנקן ומשתחרר פוטון של קרינת גמא. איזוטופ החנקן שנוצר אינו יציב, כי יש לו מספר נמוך יותר של נייטרונים מאשר פרוטונים, ועל כן נפלטים ממנו פוזיטרון וניטרינו, ואחד הפרוטונים שלו הופך לנייטרון. בכך חוזר איזוטופ החנקן להיות איזוטופ של פחמן, אם כי כעת בעל מספר גדול יותר של נייטרונים (13C). כאשר איזוטופ פחמן זה פוגש בפרוטון, הוא יוצר שוב אטום חנקן אך הפעם הוא יציב יותר. כמו כן, מיזוג זה פולט פוטון נוסף של קרינת גמא. מפגש של אטום החנקן ושל פרוטון נוסף, יוצר איזוטופ לא יציב של חמצן (15O), ופולט עוד פוטון של קרינת גמא. איזוטופ החמצן דועך במהירות, תוך כדי פליטת חלקיקי פוזיטרון ונויטרינו, והופך לאיזוטופ נוסף של חנקן, בעל שבעה פרוטונים ושמונה נייטרונים (15N). לבסוף, מפגש של איזוטופ זה ושל פרוטון נוסף מייצר אטום אחד של הליום, בעל שני פרוטונים ושני נייטרונים, ואטום פחמן זהה לזה שהחל את התהליך. מדיה וקבצים בנושא מחזור CNO בוויקישיתוף מחזור CNO, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שרשרת פרוטון-פרוטון

שרשרת פרוטון-פרוטון (מכונה שרשרת PP) הוא תהליך היתוך גרעיני, בו ממיר כוכב מימן להליום. זהו התהליך הדומיננטי בכוכבים שגודלם כגודלה של השמש ומטה. בכוכבים גדולים יותר (1.3 מסות שמש ומעלה) לעומת זאת, מחזור CNO הוא התהליך הדומיננטי. כאשר ענן מולקולרי קורס כבידתית ומתהווה קדם-כוכב (protostar), הטמפרטורה שלו מתחילה לעלות. עם המשך הקריסה של הענן עולה הטמפרטורה למעל 10 מיליון מעלות ומתחיל היתוך גרעיני. בתגובות אלו מתמזגים שני גרעיני אטומי מימן, שבכל אחד מהם יש פרוטון אחד, ויוצרים גרעין חדש, בעל פרוטון אחד ונייטרון אחד. גרעין זה נקרא מימן כבד או דאוטריום. כתוצאה ממיזוג זה נפלטים החלקיקים פוזיטרון וניטרינו. בהמשך הדיאוטריום מתמזג עם פרוטון נוסף ויוצר איזוטופ הליום-3, כלומר גרעין בעל שני פרוטונים ונייטרון אחד. תוך כדי התהליך נפלט פוטון של קרינת גמא. לבסוף, מתמזג איזוטופ ההליום-3 עם איזוטופ זהה ויוצר איזוטופ הליום-4, בעל שני פרוטונים ושני ניטרונים. זאת תוך פליטת שני פרוטונים. בתגובה זו לוקחים חלק שישה פרוטונים. ארבעה יוצרים את גרעין ההליום והשנים הנותרים חוזרים למאגר הפרוטונים אשר בליבת הכוכב. לפי הקשר מסה אנרגיה (E=mc²) שינוי באנרגיה של המרכיבים גורר ירידת מסה של התוצרים. כך שלמעשה כ-0.75 אחוזים מהמסה של המרכיבים המקוריים משתחררת כאנרגיה. לצורך קיום התהליך נדרשת טמפרטורה גבוהה מ-10 מיליון מעלות קלווין מכיוון שיש צורך להתגבר על כוח הדחייה החשמלי בין הפרוטונים, ולקרב אותם מספיק עד שהכוח הגרעיני (שהוא כוח משיכה הדועך במהירות עם המרחק ודומיננטי רק במרחקים קטנים מאוד), יתגבר על הדחייה החשמלית. בטמפרטורה של 10 מיליון מעלות קלווין רוכשים הפרוטונים אנרגיה קינטית מספקת כדי לקרב את הפרוטונים מספיק, למרות הדחיה החשמלית. מדיה וקבצים בנושא שרשרת פרוטון-פרוטון בוויקישיתוף שרשרת פרוטון-פרוטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אתנה הולכות רחוק

אתנה הולכות רחוק הוא פסטיבל לפעילות ספורטיבית ביוזמה משותפת של משרד התרבות והספורט, אתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט ועיריית תל אביב. רעיון היוזמה הוא עידוד ספורט הנשים בישראל, ובמרכזו צעדת נשים. הפסטיבל ממוקם בנמל תל אביב וממנו יוצאת צעדה אל עבר פארק הירקון ובחזרה. במהלך יום הפעילות פזורות במות במתחם הפסטיבל בהם: במות לספינינג, פעילות אירובית, ריקוד ובמה מרכזית בה מופיעות זמרות, ספורטאיות ונשים מפורסמות. בסיום הצעידה מתבצעת שירה המונית המלווה בריקוד של המנון אתנה: השיר "מה שאת אוהבת" בביצועה של גלי עטרי. החל משנת 2011 היוזמה התרחבה מתל אביב אל צעדות בבאר שבע - מגן הפעמון, ובירושלים - משער יפו. בשנת 2012 השתתפו בפסטיבל בנמל תל אביב הזמרת נינט טייב, הרקדנית אנה ארונוב, די.ג'ייז עדי נוימן וגילי סער, והנחתה אילנית לוי. כשבמרכז הפעילות הועלו על הבמה הספורטאיות הישראליות שישתתפו באולימפיאדת לונדון 2012. האירוע היה במעמד שרת התרבות והספורט לימור לבנת. בשנת 2014 השתתפו באירוע אתנה הולכות רחוק 6500 נשים ונערות מרחבי הארץ. הוא התקיים בפארק גני יהושע ונכללו בו 25 ענפי ספורט. במסגרת האירוע התקיים מסלול אתנה צ'לנג ובו השתתפו 150 רביעיות במסלול מכשולים. שגרירות אתנה התארחו באירוע שהתקיים במעמד שרת התרבות והספורט. את האירוע הנחתה גלית גיאת. מדיה וקבצים בנושא אתנה הולכות רחוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אתנה הולכות רחוק "אתנה" - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט באתר משרד התרבות והספורט אתנה הולכות רחוק בבאר שבע אתנה הולכות רחוק - ירושלים 2011 ליאורה רון-שמר, "אתנה הולכות רחוק" יחד איתכן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 באפריל 2010 עדי כץ, אתנה הולכות רחוק, באתר "מוט'קה" אתנה הולכות רחוק 2011, באתר משרד התרבות והספורט
אל-זובייר רחמה מנסור

אל-זובייר רחמת מנסור (בערבית: الزبير رحمة منصور, 1830 - ינואר 1913) היה סוחר עבדים ערבי סודאני שפעל במחצית השנייה של המאה ה-19, ולימים גם מושל של חלקים נרחבים מסודאן. זובייר השתייך לשבט הג'עליון שחי בצפון סודאן, והחל את עסקיו הגדולים בשנת 1856, כשעזב את חרטום עם צבא קטן, כדי להקים רשת מבצרי מסחר המכונה זריבות, תוך התמקדות במאמציו בסחר בעבדים ובמכירת שנהב. בשיאה, אימפריית המסחר שלו, הנתמכת על ידי צבא אישי, שלטה על שטחים נרחבים בבחר אל-ע'זאל, כמו גם על חלקים שכיום שייכים לצ'אד ורפובליקה המרכז אפריקאית. בשנת 1871, כשהיה בשיא כוחו, ביקר אצלו בדים זובייר חוקר הארצות הגרמני גאורג שויינפורט, אשר תיאר את חצרו כ"כמעט נסיכותית". אסמאעיל פאשא ניסה לכבוש את האזור בו שלט, אך זובייר הביס את צבא שכירי החרב. ב-1873 סיפח אסמאעיל פאשא את האזור לממלכתו, תוך הכרה בזובייר כמושל בחר אל-ע'זאל. כחלק מהברית עם אסמאעיל פאשא, קיבל זובייר את התואר ביי ואחר-כך פאשא, פיקד על הכוחות הדרומיים בפלישה לדארפור, ונודע בכינוי "הפאשא השחור". זובייר נודע כאויבו המר של הגנרל צ'ארלס גורדון, אשר מונה ב-1877 כמושל (ח'דיו) סודאן - תפקיד בו חשק זובייר - וביקש לדכא את הסחר בעבדים. ב-1878 נסע זובייר לקהיר, בניסיון לקבל את תפקיד כמושל דארפור באמצעות שוחד, אך סורב בידי השלטונות, שאסרו עליו גם לחזור לסודן, אך אישרו לו לנסוע לקונסטנטינופול, שם פרצה באותו זמן המלחמה העות'מאנית-רוסית.משם הדריך זובייר את בנו סולימאן בן ה-22 ואת ראשי השבטים להיאבק בגורדון, ולהביא את סודאן למצב קרוב לאנרכיה. במקביל, פנה אל גורדון והציע לו 25,000 לירות אם יסכים לחזרתו לסודאן. גורדון דחה את ההצעה, ובמקום זאת הציע את תפקיד המושל לאחד מסגניו של זובייר, בתמורה לדיווח על פעילות המורדים. כך נודע לו כי זובייר עדיין מעורב בפעילות זו. זובייר נאסר, ובנו סולימאן אולץ להיכנע, ומאוחר יותר הוצא להורג בפקודתו של גורדון. בשנת 1884 פנה גורדון אל זובייר והציע לשחרר אותו מן הכלא ולמסור לו את השליטה בסודאן אם יעזור לבריטים לנצח את כוחותיו של מוחמד אחמד. גורדון המליץ על זובייר כמושל סודאן אחריו, וסר רג'ינלד וינגייט כתב עליו כי הוא "שליט מלידה, מרחיק-ראות ובעל רצון-ברזל". המלכה ויקטוריה, ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון, והשליט בקהיר נובאר פאשא הסכימו לתת לזובייר את התואר, אך חזרו בהם עקב עיסוקו בסחר עבדים. למרות זאת, ניתן לו הפיקוד על הכוחות השחורים, כמו גם פיקוד משותף על הכוחות הערבים, לצד חוסיין פאשא. בשנת 1885 הוא הודח מפיקוד על הצבא ונכלא בגיברלטר, לאחר שנחשד במגעים להעברת נאמנותו לאחמד. ב-1887 הותר לו לחזור לקהיר, ולאחר כיבוש סודאן מחדש ב-1899, הוא חזר למולדתו וחי בע'יילי, 50 קילומטר צפונית לח'רטום. הוא מת ב-1913. על שמו נקרא עד היום רחוב בח'רטום, והעיירה אויוג'וקו בדרום סודאן עדיין ידועה גם בשם דים זובייר. Al-Zubayr Rahma Mansur Biography, HOWOLD Fuller, O. E. Brave Men and Women Their Struggles, Failures, And Triumphs, 1884 Lang, Jeanie. "The Story of General Gordon" circa. 1900. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגו פריג'ריו

אוגו פריג'ריו (באיטלקית: Ugo Frigerio;‏ 16 בספטמבר 1901 – 7 ביולי 1968) היה אתלט איטלקי. הוא ההלך השני המעוטר ביותר במשחקים האולימפיים, בעל 4 מדליות אולימפיות (אנטוורפן 1920, פריז 1924 ולוס אנג'לס 1932), מהן 3 מדליות זהב, אחרי רוברט קוז'ניובסקי הפולני. מאחר שלא נערכו תחרויות הליכה כלל באמסטרדם 1928 נמנע ממנו לזכות במדליות נוספות. פריג'ריו זכה לכבוד לשאת פעמיים את הדגל האיטלקי בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. פריג'ריו נולד במילאנו. באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה פריג'ריו בשתי מדליות זהב, בתחרות הליכה ל-3 ק"מ בתוצאה של 13:14.2 דקות, לפני ג'ורג' פרקר מאוסטרליה (13:19.6 דקות) וריצ'רד רימר מארצות הברית (13:22.2 דקות) ובתחרות הליכה ל-10 ק"מ בתוצאה של 48:06.2 דקות, לפני ג'וזף פירמן מארצות הברית (49:40.2 דקות) וצ'ארלס גאן מבריטניה (49:43.9 דקות). בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 47:06.4 דקות. באולימפיאדת פריז (1924) זכה פריג'ריו לכבוד לשאת את דגל איטליה בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בתחרות הליכה ל-10 ק"מ בתוצאה של 47:49.0 דקות, לפני גורדון גודווין מבריטניה (48:37.9 דקות) וססיל מקמסטר מדרום אפריקה (49:08.0 דקות) ובכך הגן על תוארו. לצערו, לא נערכה תחרות הליכה למרחק של 3 ק"מ וכך לא היה יכול להגן גם על תוארו זה. פריג'ריו לא השתתף במשחקים האולימפיים שנערכו באולימפיאדת אמסטרדם (1928) מאחר שלא נערכו תחרויות הליכה כלל ולכן נמנע ממנו להגן על תואריו. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה פריג'יו לכבוד לשאת את דגל איטליה בטקס הפתיחה בפעם השנייה. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית ארד בתחרות הליכה ל-50 ק"מ בתוצאה של 4:59:06 שעות, אחרי טומי גרין מבריטניה (4:50:10 שעות) ויאניס דלינש מלטביה (4:57:20 שעות). ב-7 ביולי 1968 נפטר פריג'ריו בגארדה. בסך הכל זכה פריג'ריו ב-10 תוארי אליפות איטליה: 7 תארים בתחרות הליכה ל-10 ק"מ, בשנים 1919–1924 ו-1931, 2 תארים בתחרות הליכה ל-3 ק"מ בשנים 1921–1922 ותואר אליפות בתחרות לשעה הליכה בשנת 1920. בשנת 1925 קבע פריג'ריו 6 שיאי עולם בתחרויות הליכה באולם שנערכו ברחבי ארצות הברית. 10 ק"מ הליכה: 44:38.0 דקות (1925) 50 ק"מ הליכה: 4:59:06 שעות (1932) מדיה וקבצים בנושא אוגו פריג'ריו בוויקישיתוף אוגו פריג'ריו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אוגו פריג'ריו, באתר olympedia.org אוגו פריג'ריו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אוגו פריג'ריו, באתר Track and Field (גברים) אוגו פריג'ריו, מנצח בהליכה באולימפיאדת אנטוורפן 1920 באתר YouTube (באנגלית)