laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-113 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-113 (בגרמנית: 113. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה, והשתתפה בקרב סטלינגרד. הדיוויזיה הוקמה ב-10 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד ארנסט גינצל. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-34 ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-29, במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב אומן, קרב קייב וקרב חרקוב הראשון. בנובמבר 1941 נשלחה הדיוויזיה לסרביה, ובמרץ 1942 חזרה לחזית המזרחית, והוכפפה שוב לארמייה השישית, ולחמה עמה בקרב חרקוב השני. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-31 בינואר 1943. ב-23 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד פרידריך וילהלם פריטר. ב-20 ביולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוכפפה לקורפוס הפאנצר ה-39, שהיה חלק מהארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית בקרבות שונים, וב-25 בנובמבר 1943 פורקה, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-337. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-113 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-113 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-34 (Höheres Kommando z.b.V. XXXIV)
סמדר צור

סמדר צור (נולדה ב-1962) היא ספורטאית ואלופה פאראלימפית. צור גדלה בקיבוץ מעגן מיכאל. בנעוריה שיחקה כדורסל בקבוצת הפועל מעגן מיכאל. בשנת 1977, במהלך שחייה בכנרת נפגעה קשות מסירת מרוץ. רגלה הימנית נקטעה ואחרי תקופת שיקום היא התנדבה לשירות צבאי בפיקוד צפון ואחריו התמקדה בספורט נכים והייתה שחקנית כדורסל כיסאות גלגלים בנבחרת איל"ן ירושלים, בארגון נכי צה"ל ובאיל"ן חיפה. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתפה כחברה בנבחרת הכדורסל לנשים וזכתה עם הנבחרת במדליית כסף.במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרתה עם נבחרת הנשים בכדורסל והשתתפה בשלושה משחים: במשחה 100 מטר בסגנון פרפר סיימה במקום הראשון (1:33.89 דקות) וזכתה במדליית זהב, במשחה 100 מטר בסגנון חזה סיימה במקום השלישי (1:45.39 דקות) וזכתה במדליית ארד, ובמשחה 200 מטר בסגנון מעורב סיימה במקום הרביעי. בשנת 1987 הייתה האישה השחקנית היחידה בליגה לכדורסל נכים. בשנת 1989 פרשה מהנבחרת. פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) דרור מרשלקוביץ, סמדר צור - גם בה פגעה סירה, חדשות, 16 ביולי 1987 אברהם תשובה, סמדר צור הכוכבת של איל"ן חיפה, מעריב, 22 במרץ 1984 אברהם תשובה, נבחרת חסרת נסיון תייצג את ישרא באליפות אירופה בצרפת, מעריב, 10 באוקטובר 1989
רבי תנחום בר חנילאי

רבי תנחום בר חנילאי היה אמורא ארץ-ישראלי בדור השני לאמוראים, בראשית המאה השלישית. בגמרא מופיעים עשרות מאמרים בשמו. כפי הנראה בגמרא (במאמרם הרבים המובאים בשמו), עסק רבות בענייני אגדה. רבו המובהק היה רבי יהושע בן לוי, שהיה בקי באגדה. אמנם, הוא שמע מימרות באגדה גם מאמוראים אחרים. כאשר רבי חנינא בן עגיל שאלו מדוע לא נאמרה המילה "טוב" בדיברות הראשונות אלא רק באחרונות, הוא אמר שהוא לא שמע תשובה לכך מרבי יהושע בן לוי, אך שמואל בר נחום (דודו או סבו של רב אחא ברבי חנינא), אמר לו שזה משום שלבסוף הן נשברו, ו”חס ושלום שתיפסק טובה מישראל”. ”כל הצנוע בבית הכסא נצול משלשה דברים: מן הנחשים, ומן העקרבים, ומן המזיקין. ויש אומרים: אף חלומותיו מיושבים עליו”. ”אין הגשמים יורדים אלא אם כן נמחלו עונותיהן של ישראל, שנאמר רצית ה' ארצך שבת שבות יעקב נשאת עון עמך כסית כל חטאתם סלה”. ”כל אדם שאין לו אשה - שרוי בלא שמחה, בלא ברכה, בלא טובה”. תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"ה, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ז', עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ב, עמוד ב'. (בגמרא שם: "רבי תנחום א"ר חנילאי". אבל הרב אהרן הימן בתולדות תנאים ואמוראים כותב שנראה שצ"ל ר' תנחום בר חנילאי.)
ניל פירסון

ניל ג'ושואה פירסון (באנגלית: Neil Joshua Pearson; נולד ב-27 באפריל 1959) הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר מהופעותיו בטלוויזיה. פירסון הוא אנטיקוואר, חובב וסוחר בספרים עתיקים, המתמחה בתנועה הספרותית בפריז בתקופה שבין מלחמות העולם. תפקידיו הידועים ביותר הם בסיטקום "Drop the Dead Donkey" (אנ'), בסדרה "בין השורות", בסדרת הדרמה "דרך ווטרלו", במיני-סדרה "במועדון" ובסדרה "All the Small Things". פירסון גדל בבטרסי שבלונדון. כשהיה בן חמש עזב אביו את הבית. הוא למד בפנימיה וולברסטון הול סקול (אנ') קרוב לאיפסוויץ' שבסאפוק, שם למד לראשונה לשחק. בין השנים 1976 עד 1980 למד בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama". הוא זכה להכרה בקרב הקהל הרחב בזכות הופעתו בדמות עורך החדשות, דייב צ'ארמלי, בסיטקום "Drop the Dead Donkey", ובדמות רב פקד טוני קלארק בסדרת הדרמה "בין השורות" ששודרה בין 1992 ל-1994. מאז שיחק פירסון במגוון תפקידים בהם ד"ר ג'יימסון ב-"Rhodes" (מ-1998), ג'ק גרין בסדרת הטלוויזיה לילדים "The Magician's House" (מ-1999), טרוור הסלופ בסיטקום "Trevor's World of Sport" (מ-2003) וג'ון דיאמונד ב-"A Lump in My Throat" (מ-2003). בקולנוע הופיע פירסון בסרטים "The Secret Rapture" (מ-1993), "קדחת המגרש" (1997) וב"יומנה של ברידג'ט ג'ונס" (2001). בשנת 2003 שיחק בתפקיד מייג'ור סטיב ארנולד, חוקר אמריקאי, במחזה "Taking sides" בתיאטרון איבון ארנו. ב-2006 השתתף בסדרת התסכיתים "Vent" ברדיו 4. ב-2009 גילם את מנצח המקהלה מייקל קאדין בדרמה "All the Small Things" של ה-BBC. הוא הופיע בפרק בסדרה "רציחות במידסומר", וב-2013 שיחק בתפקיד אורח בפרק בסדרה "Death in Paradise". ב-2011 שיחק בפרק " Goodbye to China" מתוך הסדרה "המפקח ג'ורג' ג'נטלי". ב-2014 החל להשתתף בסדרת הדרמה "דרך ווטרלו" בתפקיד המנהל החדש ווהן פיצג'רלד. פירסון היה חבר בצוות השופטים בתוכנית הטלוויזיה "The Play's The Th ing" של ערוץ 4, שביקשה למצוא מחזה של מחזאי לא ידוע כדי להציגו בווסט אנד. המחזה שזכה נקרא "On the Third Day" מאת קייט בטס הוצג ביוני 2006 בתיאטרון ניו אמבסדורס בלונדון. ב-2006 שיחק פירסון בסיור הופעות של המחזה "Old Times" מאת הרולד פינטר בהפקה מחודשת של סר פיטר הול. ב-2009 הופיע במחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד בתיאטרון הדוכס מיורק בלונדון. אחרי שהשיג אוסף של עותקים מקוריים של התוכן מתוכנית הרדיו "Hancock's Half Hour", שהקלטות של חלקם כנראה לא השתמר, הוא הפיק סדרה בשם "The Missing Hancocks" של הפרקים החסרים. הסדרה שודרה ברדיו 4 של ה-BBC החל מאוקטובר 2014. פירסון כתב את הספר "Obelisk: A History of Jack Kahane and the Obelisk Press" על ג'ק קהאן (אנ') מוציא לאור יליד מנצ'סטר. הוא אספן של תסריטי דרמה נדירים. ב-2011 פתח חנות אונליין המתמחה בנושאי תיאטרון. יש לו עניין מיוחד בתנועה הספרותית הגולה בפריז בין מלחמות העולם. ניל פירסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל פירסון, באתר AllMovie (באנגלית) ניל פירסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריאיון עם ניל פירסון Neil Pearson: Let me be the judge, The Independent, 18 June 2006 Marissa Burgess, The Missing Hancocks: Live in Edinburgh, The List, 13 August 2015 Rosenthal, Tom (10 באוקטובר 2007). "A very British pornographer". Belfast Telegraph. נבדק ב-14 בנובמבר 2009. {{cite news}}: (עזרה) "Neil Pearson". נבדק ב-27 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
רבי נהוראי

רבי נהוראי היה תנא ארץ-ישראלי בדור הרביעי לתנאים (המחצית השנייה של המאה השנייה לספירה). היה מגדולי הדרשנים וחכמי האגדה. במשנה מופיעים שלושה מאמרים בשמו, ובשאר ספרות חז"ל מופיעים מאמרים נוספים. רבי נהוראי פעל בתקופת הדור הרביעי של התנאים, מסר מאמרים בשם רבי שמעון, ובא בדין ודברים עם רבי יוסי. התוספתא מספרת מעשה שבא רבי נהוראי בשבת אל בית הדין באושא להעיד על כשרותו של עד בעדות החודש. בית הדין שכן באושא לאחר מרד בר כוכבא בין השנים 140–150. מהאמוראים היו שסברו ש"נהוראי" אינו שמו אלא כינויו, וזיהו אותו עם תנאים ידועים אחרים ודרשו: ”ולמה נקרא שמו ר' נהוראי? שהיה מנהיר פני חכמים בהלכה.” התלמוד הבבלי מזהה את רבי מאיר ככינוי לרבי נהוראי שבעצמו אינו אלא כינוי לתנא אחר, ומובאות שתי שיטות לזהותו של רבי נהוראי: רבי נחמיה (מתלמידי רבי עקיבא) או רבי אלעזר בן ערך, בכיר תלמידיו של רבן יוחנן בן זכאי. קביעות אלה עוררו בעיה מפני שתקופת פעילותו של ר' נהוראי אינה מקבילה לתקופת רבי אלעזר בן ערך, מפני שרבי מאיר ור' נהוראי מוזכרים זה לצד לזה, ומפני שרבי מאיר ורבי נחמיה נמנים בנפרד בין תלמידי רבי עקיבא. מפרשי התלמוד שהתקשו בכך הציעו שר' נהוראי היה כינוי של תנאים שונים או שהייתה גרסה שונה שעל פיה התלמוד כלל אינו מזהה את ר' מאיר עם ר' נהוראי אלא עם תנא אחר. משנה, מסכת קידושין, פרק ד': ”רבי נהוראי אומר: מניח אני כל אומנות שבעולם ואיני מלמד את בני אלא תורה, שאדם אוכל משכרה בעולם הזה וקרן קיימת לעולם הבא, ושאר כל אומנות אינן כן - כשאדם בא לידי חולי או לידי זקנה או לידי יסורין ואינו יכול לעסוק במלאכתו, הרי הוא מת ברעב. אבל התורה אינה כן, אלא משמרתו מכל רע בנערותו ונותנת לו אחרית ותקוה בזקנותו: בנערותו מה הוא אומר? (ספר ישעיה, פרק מ') "וקוי ה' יחליפו כח" בזקנותו מהו אומר? (ספר תהלים, פרק צ"ב) "עוד ינובון בשיבה" וכן הוא אומר באברהם אבינו עליו השלום (ספר בראשית, פרק כ"ד) "ואברהם זקן... וה' ברך את אברהם בכל". מצינו שעשה אברהם אבינו את כל התורה כולה עד שלא נתנה שנאמר (ספר בראשית, פרק כ"ו) "עקב אשר שמע אברהם בקולי וישמור משמרתי מצותי חקותי ותורותי"” משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה י"ד: ”רבי נהוראי אומר: הוי גולה למקום תורה, ואל תאמר שהיא תבוא אחריך, שחביריך יקיימוה בידך, ואל בינתך אל תשען” מסכתות קטנות, מסכת אבות דרבי נתן, נוסחא א', פרק כ"ג: ”רבי נהוראי אומר: הוי גולה למקום תורה, ואל תאמר שהיא תבוא אחריך, שחבירך יקיימוה בידך, ואל בינתך אל תשען” מסכתות קטנות, מסכת כלה, פרק א': ”ר' נהוראי אומר כל המבייש פני חבירו, סוף הוא מתבייש, ולא עוד אלא שמלאכי השרת דוחפין אותו וטורדין אותו מן העולם, ומראין קלונו לכל באי עולם, וכל מי שיש בו בשת פנים, לא במהרה הוא חוטא, שנאמר ובעבור תהיה יראתו על פניכם לבלתי תחטאו” מסכתות קטנות, מסכת דרך ארץ, פרק רבי שמעון: ”ר' נהוראי אומר דור שבן דוד בא נערים ילבינו זקנים, זקנים יעמדו לפני נערים, בת קמה באמה, כלה בחמותה, ואין הבן מתבייש מאביו” סדר עולם רבה, פרק י"ד ספרי דברים, פסקה ש"ו תוספתא ראש השנה את ט"ז תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ז, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף י"ג, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ז, עמוד ב' ערוך לנר, מסכת מכות י"א, א'.וכן באטלס עץ חיים רבי אברהם זכות, ספר יוחסין, מאמר ראשון, ד"ה: "והחבורה השלישית", וכן בחלק אלף-בית, אות נ. ודבריו מבוססים על פירוש רבנו חננאל. וראו עוד חיד"א ב"שם הגדולים" (מערכת גדולים, אות נ, קונטרס אחרון [א] רבי נהוראי) שהביא את דעת ספר יוחסין והזכיר כמה ספרי דורות אחרים שקיבלוה.
רבי יוסי בן החוטף אפרתי

רבי יוסי בן החוטף אפרתי (בחלק מכתבי היד: בן העוטף או בן העיטוף; בתלמוד ירושלמי: "אפרתים") היה תנא ארץ-ישראלי בדור הרביעי לתנאים ומוזכר פעם אחת ויחידה במשנה במסכת כלאיים. רבי מאיר אומר משום רבי ישמעאל כל שלשה דלועין לבית סאה לא יביא זרע לתוך בית סאה רבי יוסי בן החוטף אפרתי אמר משום רבי ישמעאל כל שלשה דלועים לבית כור לא יביא זרע לתוך בית כור. — משנה, מסכת כלאים, פרק ג', משנה ז'. בתלמוד הירושלמי מובא שהיה תלמידו של רבי ישמעאל בסוף ימיו. על שם אביו נכתב בשו"ת הרמ"ע מפאנו (סימן קב) - "שהיה חוטף מצות מן השוק ומזכירין אותו לשבח". יש המשערים שנקרא כך על שם מאורע כלשהו בו הוא חטף משהו מסוים, או על שם שהיה חוטף בדיבורו. בתלמוד הירושלמי מוזכר אדם בשם "יוסף אפרתי" ששימש את רבי יהודה הנשיא, ונראה שהוא רבי יוסי המוזכר במסכת כלאיים. הרב אהרן הימן, "רבי יוסי בן החוטף אפרתי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 304-305, באתר היברובוקס כתב יד קאופמן' כלאים, פרק ג', משנה ז' ספריית אוניברסיטת קיימברידג' T-S E2.16 ראו בפירוש הר"ש לכלאים פרק ג משנה ז, על פי תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים, פרק ג', הלכה ו'. וכן כתב בהליכות עולם שער חמישי פרק ג סעיף כ. אמנם לדעת מראה הפנים הגרסה בירושלמי היא הפוכה. שמואל קליין, "לחקר השמות והכינויים", לשוננו ד', ה'תרפ"ט, עמ' 337 (13) (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איכטלוריים

איכטלוריים (שם מדעי: Ictaluridae), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים החיים רק באמריקה הצפונית. במשפחה כ-51 מינים. הם מקורבים למשפחה Cranoglanididae. דגים אלו חיים במים עומדים מדרום קנדה עד גואטמלה וחיים בנהרות או אגמים רחבים. חלק מהמינים חיים במערות והם עיוורים. לשפמנונים סנפיר גב גדול ועמוד שדרה בולט וכן ראש גדול מאוד עם שפמות העוזרים לו לחוש את הסביבה. למינים הקטנים יש קוצים קטנים על גופם להגנה נגד טורפים. הגדול שבמינים אלה הוא שפמנון כחול (Ictalurus furcatus) שיכול להגיע לאורך 160 ס"מ ולמשקל 50 ק"ג. משפחה איכטלוריים (Ictaluridae) סוג Ameiurus סוג Astephus - נכחד סוג Ictalurus סוג Noturus סוג Prietella סוג ומין יחיד שפמנון שטוח-ראש (Pylodictis olivaris) סוג ומין יחיד Satan eurystomus סוג ומין יחיד Trogloglanis pattersoni מדיה וקבצים בנושא איכטלוריים בוויקישיתוף איכטלוריים, באתר ITIS (באנגלית) איכטלוריים, באתר NCBI (באנגלית) איכטלוריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) איכטלוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איכטלוריים, באתר GBIF (באנגלית) איכטלוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דייטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דייטון – עיר המחוז של מחוז מונטוגמרי במדינת אוהיו, ארצות הברית הסכם דייטון – הסכם שנחתם ליד העיר דייטון לסיום מלחמת בוסניה אישים: ג'ונתן דייטון – פוליטיקאי אמריקאי ג'ונתן דייטון – במאי אמריקאי לן דייטון – סופר בריטי מארק דייטון – פוליטיקאי אמריקאי קית' דייטון – איש צבא אמריקאי
הרמן גייר

הרמן גייר (בגרמנית: Hermann Geyer;‏ 7 ביולי 1882 – 10 באפריל 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. גייר נולד ב-7 ביולי 1882 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1900 התגייס גייר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה). ב-2 באוגוסט 1914 הועלה גייר לדרגת האופטמן, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מטה ביחידות שונות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף גייר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1927 מונה גייר למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-13, וב-1 באוקטובר 1928 הועלה גייר לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בפברואר 1931 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-17. ב-1 בדצמבר 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בפברואר 1933 מונה לראש מטה קבוצת הארמייה השנייה. ב-1 בינואר 1934 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 באוגוסט 1934 מונה למפקד הקורפוס ה-5. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה גייר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-25 באוגוסט 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-9. עם פרוץ המלחמה מונה גייר למפקד הקורפוס ה-9, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 ביוני 1940 קיבל גייר על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה, וב-31 בדצמבר 1941 פרש גייר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 בדצמבר 1943 פרש גייר מהצבא, וב-10 באפריל 1946 התאבד בעקבות תבוסת גרמניה במלחמה. מדיה וקבצים בנושא הרמן גייר בוויקישיתוף הרמן גייר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אוטו-וילהלם פרסטר

אוטו-וילהלם פרסטר (בגרמנית: Otto-Wilhelm Förster;‏ 16 במרץ 1885 – 24 ביוני 1966) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פרסטר נולד ב-16 במרץ 1885 באילמנאו, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס פרסטר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד ההנדסה של המשמר. בתחילת מלחמת העולם הראשונה שירת פרסטר כקצין מטה בארמייה השלישית, ובהמשך שירת כקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-14 ובקורפוס המילואים ה-8. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פרסטר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1929 הועלה פרסטר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1929 מונה למפקד גדוד ההנדסה ה-4 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1932 הועלה פרסטר לדרגת אוברסט, וב-1 בפברואר 1933 מונה למפקח ההנדסה והביצורים במשרד המלחמה. ב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בינואר 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-20 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל ההנדסה, וב-24 בנובמבר 1938 מונה למפקד הקורפוס ה-6. עם פרוץ המלחמה היה פרסטר מפקד הקורפוס ה-6, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה, וב-23 באוגוסט 1941 קיבל פרסטר על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-31 בדצמבר 1941 פרש פרסטר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ב-31 בינואר 1944 פרש מהצבא, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני. לאחר המלחמה הועבר פרסטר על ידי האמריקנים לרוסים, והוא שהה בשבי הרוסי עד לשנת 1955. לאחר שחרורו התגורר פרסטר בולסרודה, עד למותו ב-24 ביוני 1966. אוטו-וילהלם פרסטר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
הדיוויזיה השלישית (ורמאכט)

הדיוויזיה השלישית (בגרמנית: 3. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך קרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית, ולחמה בקרבות באיטליה ובחזית המערבית עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בפרנקפורט על האודר, על בסיס הדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד קורט האזה. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2, במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-3 ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12. ב-1 באוקטובר 1940 מונה פאול באדר למפקד הדיוויזיה, והדיוויזיה הוסבה לדיוויזיה הממונעת השלישית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-2 בפברואר 1943. ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, על בסיס הדיוויזיה הממונעת ה-386, והועמדה תחת פיקוד פריץ-הוברט גרזר. ב-23 ביוני 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר השלישית, וב-16 ביולי 1943 נשלחה לאיטליה. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים באיטליה, בתחילה כחלק מהארמייה העשירית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-14. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, והועמדה תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה. במרץ 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחמה עמה בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בכיס הרוהר ב-21 באפריל 1945. הדיוויזיה ה-3 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
בוקר (ציור)

בוקר (גרמנית: Der Morgen) הוא ציור מאת קארל פרידריך שינקל, מגדולי הציירים, האדריכלים והמעצבים של גרמניה בתקופה הרומנטית בפרט ובאומנות הגרמנית בכלל. הוא נוצר בשנת 1813 (עוד בתקופת המלחמות הנפוליאוניות), ומתאר סצנת בוקר שלווה בה רצים ילדים בלווי של שתי נשים דרך שביל העובר דרך עצים לאור השמש. לפי סגנון לבושם של האנשים בציור, סביר להניח כי התקופה עליה הוא מדבר היא תקופת הרנסנאס האירופאי. כך גם משתקף מהאדריכלות המופיעה מעט באופק שמאחורי העצים בציור. הנוף המתפרש עד לאופק מראה מבנים ועיר מפותחת באירופה, בעלת נמל וגישה לים. אל היצירה "בוקר" לוותה יצירה נוספת המתארת את הערב, אך הושמדה במלחמת העולם השנייה, כשהיא הייתה בשעותיה האחרונות - שנת 1945. מדיה וקבצים בנושא בוקר בוויקישיתוף "Morning - Karl Friedrich Schinkel - Google Arts & Culture". Google Cultural Institute (באנגלית). נבדק ב-2016-10-10. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורט יאהן

גנרל קורט יאהן (בגרמנית: Kurt Jahn;‏ 16 בפברואר 1892 – 7 בנובמבר 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. יאהן נולד ב-16 בפברואר 1892 בשמלקלדן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס יאהן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-30 (באדן ה-2). שם הוא הועלה לדרגה ב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובקיץ 1916 מונה לשלישו של מפקד הארטילריה של הדיוויזיה ה-29. בתחילת 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-29, ובסוף אותה שנה הועבר לרגימנט הרגלים ה-113. באביב 1918 הועבר למטה הקורפוס ה-5, בקיץ 1918 הועבר למטה הדיוויזיה ה-42, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף יאהן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1933 הועלה יאהן לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-5. ב-1 במאי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-35. ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-35, ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד בית-הספר לתותחנות בייטרבוג, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-5 באוקטובר 1940 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה ה-121, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-25 במאי 1941 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-15 במאי 1942 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-233, שהפכה ב-7 ביולי אותה שנה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-233. ב-15 במרץ 1943 מונה יאהן למפקד הדיוויזיה ה-709 בצרפת, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-308, שהיה חלק מהארמייה השנייה. ב-14 באפריל 1944 מונה יאהן למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18, וב-25 במאי 1944 מונה לזמן קצר למפקד הדיוויזיה ה-12. ב-8 ביולי 1944 מונה יאהן למפקד הקורפוס ה-87, וב-1 באוקטובר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. יאהן פיקד על הכוח הגרמני-איטלקי בלומברדיה, וב-1 במאי 1945 נפל בשבי הבריטי. בשנת 1948 השתחרר יאהן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר יאהן בעיר קובורג, עד למותו ב-7 בנובמבר 1966, והוא בן 74 שנים. קורט יאהן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
כנסייה גותית על סלע על שפת הים

כנסייה גותית על סלע על שפת הים (בגרמנית: Gotische Kirche auf einem Felsen am Meer) הוא אחד מהציורים הידועים של הצייר, האדריכל ומעצב הפנים הידוע קארל פרידריך שינקל שנוצר בשנת 1815 בסגנון הרומנטי. הציור ממחיש את מסעם של קבוצת אנשים שפניהם כנראה אל עבר הנמל, תוך כדי מזג אוויר חורפי עם רוח קרה בעת השקיעה. הכנסייה הגותית הגדולה והמרשימה מהווה את מרכז הציור, ומוקפת במעין זוהר על טבעי-אלוהי. כמו ציירים ומשוררים רומנטיים גרמניים רבים, בחר שינקל לתאר מבנה בסגנון האדריכלות הגותית ביצירתו - אחד ממאפייניו הבולטים ביותר. הסיבה לכך הייתה התנועה הרומנטית שבאה להחזיר את היופי והחן שבאותם הימים, תוך כדי כך שהסגנון הגותי אופיין כסגנון גרמני בשורשיו המקוריים, ובכך מתעסק הציור בנושא גרמני מובהק ולא רק בנושא אדריכלי בפרט. "Gothic Church on a Rock by the Sea - Karl Friedrich Schinkel - Google Arts & Culture". Google Cultural Institute (באנגלית). נבדק ב-2016-10-10. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נופו של פרח יוון

נופו של פרח יוון (בגרמנית: Blick in Griechenlands Blüte) הוא אחד הציורים החשובים ביותר של הצייר, האדריכל ומעצב הפנים קארל פרידריך שינקל, שהועתק ידי אוגוסט וילהלם יוליוס אהלבורן (אנ') בשנת 1836. הציור הקייים הוא עיבוד של עבודתו האבודה של שינקל, שהועתקה כמה פעמים על ידי אומנים אחרים לפני אובדנה. הוא מביע את תשוקתו של שינקל אל שני הסגנונות שאהב - האדריכלות הגותית והאדריכלות הקלאסית הנמצאת לבדה בציור זה. הציור מביע את העוצמה והכוח שמושקעים בהנחת אלמנט שיש בתהליך הבנייה של מבנה יווני, הנדמה כמקדש. האלמנט המעוטר הוא חלק מהאפריז של המבנה. מאחורי המבנה, במרכז הציור, מופיעה עיר מרשימה בסגנון הנאו קלאסי המובהק בו התאפיין שינקל, שניסה לדמות את אדריכלות יוון העתיקה ורומא בדייקנות. בקדמת הציור מצד שמאל מופיעה כתובת ביוונית, שחרוטה על המבנה. הכתובת היא ציטוט מההמנון למידה הטובה שמיוחס לאריסטו ומתועד בכתבים של דיוגנס לארטיוס ואתנאיוס. ההמנון מפאר את הגבורה בקרב של הרמיאס (אנ'), חתנו וחברו של אריסטו. במרכז התמונה מתנוסס אקרופוליס עם בתים המקיפים אותו והרים ברקע. חלק מהפועלים באתר הבנייה מסתכלים על שיירת החיילים המגיעה לעיר ומפסיקים את מלאכתם. חלקם מופיעים בעירום הרואי (אנ'), שמהווה אידיאליזציה של הסצנה המתוארת. ייתכן כי שיירת החיילים החוזרים לעיר רומזת על ניצחון חיילי פרוסיה במלחמות נגד נפוליאון בונפרטה, בהן היא היוותה חלק משמעותי מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית. ייתכן גם שחזרתם רומזת לעצמאות של יוון מהאימפריה העות'מאנית. שינקל עצמו לא השאיר עדות מפורטת לגבי הכוונה מאחורי הציור. מדיה וקבצים בנושא נופו של פרח יוון בוויקישיתוף Why View Of The Flower Of Greece Is Truly A Masterpiece?, The Artist Website "View of the Flower of Greece - August Wilhelm Julius Ahlborn (after Schinkel) - Google Arts & Culture". Google Cultural Institute (באנגלית). תרגום של ההמנון לאנגלית, באתר Hellenicgods.com
הדיוויזיה ה-121 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-121 (בגרמנית: 121. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, והושמדה בסוף המלחמה בכיס קורלנד. הדיוויזיה הוקמה ב-19 בספטמבר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-1 והדיוויזיה ה-21 בתור הדיוויזיה ה-130, וב-5 באוקטובר 1940 שונה שמה לדיוויזיה ה-121, והיא הועמדה תחת פיקוד קורט יאהן. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בזירה הצפונית, ובכלל זה בקרב על לנינגרד. בסוף 1944 נלכדה הדיוויזיה יחד עם שאר קבוצת ארמיות צפון בכיס קורלנד, שם לחמה עד לכניעתה לרוסים בסוף המלחמה. הדיוויזיה ה-121 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)