רוזנות פפאלץ-ולדנץ

רוזנות פפאלץ-ולדנץ (בגרמנית: Grafschaft (Pfalz-) Veldenz) הייתה נסיכות בריינלנד-פפאלץ העכשווית עם זכויות הצבעה מלאות לרייכסטאג. הרוזנות הייתה ממוקמת בחלקה בין קייזרסלאוטרן, שפונהיים וצווייבריקן, בחלקה על המוזל בארכיבישופות טריר. עירייה בעלת אותו שם, ולדנץ, וטירה, שלוס ולדנץ, ממוקמות במחוז ברנקסטל-ויטליך. הרוזנים של ולדנץ נפרדו ממשפחת Wildgraves של קירבורג ושמידבורג בשנת 1112. הקו הגברי הישיר של שליטי הרוזנות נפסק בשנת 1260 עם מותו של גרלאך החמישי מוולדנץ ובתו אגנס מוולדנץ ירשה את הרוזנות בשנת 1260. בעלה היינריך מגרולדזק הפך למייסד הקו השני של רוזנות ולדנץ או בית ולדנץ-גרולדזק (Hohengeroldseck). בשנת 1444 עברה הרוזנות לשלטונו של שטפן, הרוזן פלטין מסימרן-זווייבריקן על ידי נישואיו לאנה מוולדנץ, היורשת היחידה של הרוזן פרידריך השלישי מוולדנץ. החל משנת 1532, כל רוזנות פפאלץ-צווייבריקן עברה לבנו הקטין וולפגנג. בשנת 1543, כאשר הגיע וולפגנג לבגרות וקיבל על עצמו את תחומי התפקיד, הוא חוקק את חוזה מרבורג, והעניק לדודו רופרכט, ששימש כעוצר והאפוטרופוס שלו במשך 11 שנים, את רוזנות ולדנץ. כשרופרכט מת ב-1544, בנו גאורג יוהאן ירש אותו כרוזן פפאלץ-ולדנץ. גאורג התחתן עם אנה מריה משוודיה, בתו של גוסטב הראשון, מלך שוודיה, בשנת 1563. זו הייתה ההתקשרות של בית ויטלסבאך עם משפחת המלוכה השוודית ואסה, שהתחזקה בנישואים נוספים כאשר יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג נישא לקתרינה משוודיה, אחותו של גוסטבוס אדולפוס במאה ה-17. וולפגנג הסדיר בשנת 1553 עם הסכם הירושה של היידלברג את הירושה ההדדית של כל קווי ויטלסבאך שהגיעו מפפאלץ-ולדנץ ועד לרוזנות לוצלשטיין באלזס. נכדו של גאורג הנס, לאופולד לודוויג פון לוצלשטיין, מת ב-1694 כאדם עני ללא צאצאים לגיטימיים, ורוזנות ולדנץ, שהייתה בהריסות לאחר התקפות צרפתיות רבות, חזרה לקו צווייבריקן, לקרל ה-11, ששלט באיחוד אישי גם בפלטין Zweibrücken. עם זאת, פלטינה האלקטורלית שגבלה ברוזנות ההרוסה דרשה אותה לעצמה, והיא השיגה את המטרה. בשנת 1801 היא שולבה במחוז הסאר של האימפריה הצרפתית הראשונה. קונגרס וינה, 1815, נתן את החלק הקטן יותר של המחוז השוכן על המוזל לפרוסיה ואת השאר לבוואריה. אמיצ'ו, רוזן קירבורג ושמידבורג (1086–1113) גרלאך הראשון, רוזן ולדנץ (1113–1146) גרלאך השני, רוזן ולדנץ (1146–1186) גרלאך השלישי, רוזן ולדנץ (1186–1214) גרלאך הרביעי, רוזן ולדנץ (1214–1254) גרלאך החמישי, רוזן ולדנץ (1254–1260) אגנס, רוזנת ולדנץ (1260–1277) היינריך, רוזן גרולדזק (1277–1298) ∞ אגנס מוולדנץ (1258–?) ולטר, רוזן ולדנץ (1298–1327) גאורג הראשון, רוזן ולדנץ (1327–1347) היינריך השני, רוזן ולדנץ (1347–1378) פרידריך השני, רוזן ולדנץ (1378–1396) היינריך השלישי, רוזן ולדנץ (1378–1389) היינריך הרביעי, רוזן ולדנץ (1389–1393) פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ (1393–1444) שטפן (לזמן קצר ב-1444), בעלה של אנה מוולדנץ (מתה ב-1439, בתו של פרידריך השלישי), הפריד את ולדנץ מנחלותיו האחרות ונתן אותה לבנו הצעיר לודוויג הראשון (1444–1489) אלכסנדר (1489–1514) לודוויג השני (1514–1532) וולפגנג (1532–1543). וולפגנג תגמל את דודו העוצר, רופרכט, בוולדנץ. הרוזנויות והדוכסויות האחרות של וולפגנג חולקו בין בניו שלו עם מותו ב-1569. רופרכט, רוזן פפאלץ-ולדנץ (1543–1544) גאורג יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-ולדנץ (1544–1592) גאורג גוסטב, רוזן פפאלץ-ולדנץ (1592–1634) לאופולד לודוויג, רוזן פפאלץ-ולדנץ (1634–1694), מת ללא יורשים, ולדנץ נקלטה מחדש בקו פפאלץ-צווייבריקן (צ'ארלס ה-11) שוודיה ופאלץ חלקו על חורבות ולדנץ במשך שנים. כאשר הסתיים האיחוד האישי של שוודיה וצווייבריקן, בעקבות הסכמים בין בית ויטלסבאך, ניתנה ולדנץ לנסיכות הבוחר מפפאלץ. Veldenz