laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרישטאק

פרישטאק (בפולנית: Frysztak; ביידיש: פרישטיק או פריסטיק) הוא כפר במחוז סטז'יז'וב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה בשנת 1259, עת היו בבעלותו זכויות עיר. בשנת 1474 נהרס היישוב בידי ההונגרים. בשנת 1932 ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות. ערך מורחב – גטו פרישטאק קהילה יהודית מאורגנת מתועדת בכפר מאמצע המאה ה-17. בשנת 1898 נערכו ביהודי היישוב פרעות בידי איכרי הסביבה. בכפר פעל רבי מנחם מנדל מרימנוב. בין מלחמות העולם חיו בכפר כ-1,300 יהודים, כשלושה רבעים מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציוניות, לרבות קיבוץ הכשרה. ב-8 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ושוד בקרב יהודיו. בראש השנה שלאחר הכיבוש רצחו הגרמנים מתפללים בבית הכנסת המקומי, ושרפו את תשמישי הקודש במקום. יודנרט שמונה בהמשך ביישוב נצטווה לספק לגרמנים עובדי כפייה יהודים בני 15 עד 60, ובינואר 1940 נצטוו יהודי היישוב לענוד סרט זרוע והוטלו עליהם מגבלות תנועה. ביולי 1941 הוקם בכפר מחנה עבודה, אליו הובאו כ-2,000 יהודים מאזור ורשה. במחנה זה נרצחו מעת לעת עובדים, ופשו בו מגפות, ובנובמבר 1941 הוא חוסל. באותו חודש רוכזו כ-1,600 יהודי היישוב והפליטים היהודים שהגיעו אליו בגטו שהוקם בו. ב-3 ביולי 1942 נערכה בגטו שביישוב סלקציה, בה כ-850 נשים, קשישים וילדים יהודים הופרדו, ונרצחו ביער ליד היישוב הסמוך וז'יצה. קבוצת צעירים שולחה לפלאשוב. ב-12 ביולי 1942 נרצחו כ-260 יהודים נוספים מהיישוב וסביבתו ליד הכפר קריוביצה. בין ה-16 ל-18 באוגוסט 1942 הועברו אחרוני יושבי גטו פרישטאק ליאסלו, ומשם שולחו כעבור ימים ספורים למחנה ההשמדה בלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא פרישטאק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרישטאק פרישטאק באתר מרכז מורשת יהדות פולין פרישטק (Frysztak), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם יואנה שליבה, פרישטאק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 505–506), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) "פרישטאק", באתר השטעטל הווירטואלי "פרישטאק", באתר JewishGen (באנגלית) פריסטיק באתר צדיקים.נט
נאמנים (סרט)

נאמנים (באנגלית: The Divergent Series: Allegiant) הוא סרט קולנוע מדע בדיוני בבימויו של רוברט שוונטקה המבוסס על הספר השלישי נאמנים בסדרת הספרים "מפוצלים" מאת ורוניקה רות'. זהו סרט ההמשך לסרט מורדים משנת 2015 ובדומה לקודמו נעשה בהפקת לוסי פישר, פויה שבזיאן, דגלאס ויק ועל פי תסריט של בריאן דאפילד ועקיבא גולדסמן. על כיסא הבימוי הופקד שוב רוברט שוונטקה. שיילין וודלי, תיאו ג'יימס, אנסל אלגורט, ריי סטיבנסון ונעמי ווטס מככבים בסרט. עלילת הסרט ממשיכה את קורותיה של טריס פריור. לאחר אירועי הסרט הקודם טריס נאלצת להימלט עם פור מעבר לחומה המקיפה את שיקגו, ולראשונה הם עוזבים את העיר כדי למצוא פתרון למצב. יציאתם אל מחוץ לחומה מביאה אותם לגילויים חדשים, והם מבינים שהם ניצבים בפני החלטות הרות גורל. בדומה לסרטי נעורים המבוססים על ספרים אחרים, הספר השלישי בסדרה היה אמור להיות מפוצל לשני סרטים. עקב הכישלון הקופתי של סרט זה, בוטלה ההפקה של הסרט האחרון בסדרה, והצופים נותרו עם סוף פתוח. צילומי הסרט החלו במאי 2015 באטלנטה והושלמו באוגוסט באותה שנה. הקרנת הבכורה בישראל נערכה ב-17 במרץ 2016. ביאטריס "טריס" פריור - שיילין וודלי טוביאס "פור" איטון - תיאו ג'יימס כיילב פריור - אנסל אלגורט קריסטינה - זואי קרביץ פטר - מיילס טלר אוולין ג'ונסון איטון - נעמי ווטס ג'והנה רייס - אוקטביה ספנסר לין - רוזה סלזאר נטלי פריור - אשלי ג'אד דייוויד - ג'ף דניאלס מתיו - ביל סקארסגארד ג'ק קאנג - דניאל דיי קים אדגר - ג'וני וסטון הקדימון הרשמי הופץ בנובמבר 2015. אתר האינטרנט הרשמי של נאמנים נאמנים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "נאמנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נאמנים", באתר נטפליקס "נאמנים", באתר AllMovie (באנגלית) "נאמנים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נאמנים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נאמנים", באתר Metacritic (באנגלית) "נאמנים", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "נאמנים", באתר Prime Video (באנגלית) "נאמנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארז דבורה, "נאמנים": פיצול אחד יותר מדי, באתר ynet, 20 במרץ 2016
פרפיאנוב

פרפיאנוב (בבלארוסית: Параф’янава, פרפיאנבה; בפולנית: Parafianowo, פרפיאנובו; ביידיש: פאראפיאנאוו) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר לראשונה בשנת 1435, ובשנת 1630 הוקמה בו כנסיית עץ. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכלל בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-250 יהודים, ופעלו בה תנועות נוער יהודיות ובית ספר עברי. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה פעילות זו. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, החלו אלו לבצע מעשי התעללות ורצח בקרב יהודי המקום, תוך גיוסם לעבודות כפייה והטלת תשלומי כופר על היודנרט המקומי. באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בסמטה אחת בה, אליו הובאו גם יהודי כפרי הסביבה. ב-31 במאי 1942 הוצעדו כ-500 יהודי הגטו לאורך העיירה, תוך השפלתם, ולאחר מכן נרצחו ביער הסמוך. אחדים מיהודי העיירה הצליחו להימלט ממנה בשעת האקציה, ולחבור ליחידות פרטיזנים ביערות הסביבה. מדיה וקבצים בנושא פרפיאנוב בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת דוקשיצה-פרפיאנוב, בספריית העיר ניו יורק פרפיאנוב (Parafjanowo), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פרפיאנוב", באתר JewishGen (באנגלית) מוניקה טומקייביץ', פרפיאנוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1254–1255), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
פארק מייל אנד

פארק מייל אנד (באנגלית: Mile End Park) הוא פארק ציבורי הממוקם ברובע טאוור המלטס בעיר לונדון. שטח הפארק 36.4 קמ"ר, והוא נבנה על קרקעות ששימשו בעבר למפעלים תעשייתיים. במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נהרסו כמעט כל המבנים בשטח, ולאחר המלחמה נבנה במקום הפארק. הפארק מצוי מזרחית לתעלת גרנד יוניון, ודרומית לפארק ויקטוריה. בשנות ה-90 בוצעו עבודות שיפוץ נרחבות בשטח הפארק, וגשר להולכי רגל נבנה על מנת לקשר בין שני חלקי הפארק הנחצה על ידי דרך מייל אנד. אצטדיון מייל אנד ממוקם בפינתו הדרומית של הפארק. האצטדיון כעת בשיפוצים ונבנית בו בריכת שחייה ציבורית. מדיה וקבצים בנושא פארק מייל אנד בוויקישיתוף
הארמייה הראשונה (האימפריה היפנית)

הארמייה הראשונה (ביפנית: 第1軍) הייתה ארמייה של הצבא היפני הקיסרי. הארמייה הוקמה לראשונה ב-1 בספטמבר 1894 במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה, וכמפקדה מונה יאמגאטה אריטומו. הארמייה לקחה חלק במרבית הקרבות החשובים של המלחמה, ופורקה במאי 1895, עם סיום המלחמה בניצחון יפני מוחץ. הארמייה הוקמה בשנית ב-2 בפברואר 1904, עם פרוץ מלחמת רוסיה–יפן וכמפקדה מונה קורוקי טאמאמוטו. הארמייה, הייתה הראשונה שהונחתה בקוריאה ומנצ'וריה, ולקחה חלק בכמה קרבות חשובים במהלך המלחמה, ביניהם קרב נהר יאלו, קרב מוטיאן פס, קרב ליאויאנג, קרב נהר שאה, קרב סנדפו וקרב מוקדן. המלחמה הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, ולאחריו פורקה הארמייה בשנית. הארמייה הוקמה בפעם השלישית והאחרונה ב-26 באוגוסט 1937, בטיינג'ין, במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה. כמפקדה מונה קיושי קטסוקי. בנוסף להגנה על ההתנחלות היפנית בטיינג'ין, היא שימשה כחיזוק להגנות היפניות בצפון סין, שהוקמו בעקבות תקרית גשר מרקו פולו ב-7 ביולי 1939. הארמייה הראשונה השתתפה לאחר מכן במבצעים שונים בצפון סין תחת הפיקוד המבצעי של צפון סין היפנית, בין הקרבות שבהם לקחה הארמייה חלק ניתן למנות את: קרב בייג'ינג, מבצע רכבת בייג'ינג-האנקו וקרב טאיוואן. לאחר מכן הוצבה הארמייה במחוז שאנשי בסין עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה פורק כל הצבא היפני הקיסרי ובכלל זה הארמייה הראשונה. מפקדי הארמייה הראשונה: מרשל יאמגאטה אריטומו (1 בספטמבר 1894 - 19 בדצמבר 1984) מרשל נוזו מיכאצורה (19 בדצמבר 1984 - 18 במאי 1895) מפקדי הארמייה השנייה: מרשל קורוקי טאמאמוטו (2 בפברואר 1904 - 9 בדצמבר 1905) מפקדי הארמייה השלישית: לוטננט גנרל קיושי קטסוקי (26 באוגוסט 1937 - 30 במאי 1938) גנרל יושיג'ירו אומזו (30 במאי 1938 - 7 בספטמבר 1939) לוטננט גנרל יושאיו שאינוזוקה (7 בספטמבר 1939 - 20 ביוני 1941) גנרל טאיצ'י יושימוטו (20 ביוני 1941 - 22 בנובמבר 1944) לוטננט גנרל ראישירו שומידה (22 בנובמבר 1944 - 30 בספטמבר 1945) History of Imperial General Headquarters Army Section (Revised Edition), HyperWar Foundation.
גאווה ודעה קדומה וזומבים (סרט)

גאווה ודעה קדומה וזומבים (באנגלית: Pride And Prejudice And Zombies) הוא קומדיית אימה בריטי-אמריקאי שיצא לאקרנים ב-5 בפברואר 2016. הסרט נכתב ובוים על ידי בור סטירס על בסיס רומן האימה באותו השם שנכתב על ידי סת' גרהם-סמית' המהווה פרודיה על הרומן הקלאסי "גאווה ודעה קדומה" מאת ג'יין אוסטין. הסרט "גאווה דעה קדומה וזומבים" מבוסס על ספרו של סת' גרהם-סמית' באותו השם, ומגולל את סיפורה של אליזבת בנט (לילי ג'יימס), נערה דעתנית אשר חיה במאה ה-18. מצד אחד, היא ואחיותיה אומנו בשימוש בנשק ובאמנויות לחימה בסין כדי שיוכלו להגן על עצמן מהזומבים, ומהצד השני אמן לוחצת עליהן להשתדך ולהתחתן עם גבר עשיר. בעיצומם של החיפושים אחרי חתן מתאים לאליזבת ולאחיותיה, וירוס קטלני תוקף את העולם והופך אנשים לזומבים צמאי דם. הסרט מבוסס על הרומן באותו השם מאת ג'יין אוסטן וסת' גרהאם-סמית'. הפקת הסרט הוכרזה לראשונה ב-10 בדצמבר 2009, ובאתר וראייטי, נחשף כי נטלי פורטמן תגלם את אליזבת בנט ותפיק את הסרט, ושחברת "Lionsgate" תממן ותפיץ את הסרט. ב-14 בדצמבר, דייוויד ראסל הוכרז כתסריטאי ובמאי הסרט. ב-5 באוקטובר 2010, נחשף כי ראסל עזב את ההפקה בשל בעיות בלוח הזמנים. מאוחר יותר, ראסל חשף שהיו לו סכסוכים עם "Lionsgate" על התקציב. יום למחרת, פורטמן הודיעה שהיא לא תגלם את אליזבת בנט, אך עדיין תפיק את הסרט. בעקבות עזיבתו של ראסל, "Lionsgate" הציעו למייק ניואל ומאט ריבס להשתלט על כיסא הבמאי, אך שניהם סירבו. ב-3 בנובמבר, דווח כי "Lionsgate" קיימו פגישות עם מייק וויט, מרשל ניל וג'פרי בליץ כבמאים פוטנציאליים. מייק וויט נבחר, אך הוכרז כי הוא נאלץ לעזוב את הסרט בשל בעיות בלוח הזמנים עם מחויבות קיימות לערוץ HBO. בחודש מאי 2013, הוכרז שבור סטירס ייקח את תפקיד הבמאי. הצילומים החלו ב-24 בספטמבר 2014, בפארק מערב וויקומב ובפארק בוקינגהאמשיר. בליל כל הקדושים בסוף השבוע, השחקנים נצפו מצולמים בכמה סצנות בבית הטפילד בהרטפורדשייר. מאוחר יותר, בתחילת נובמבר, הצוות צילם בבית הייסינג הישן. ב-13 בנובמבר, הצילומים עברו לפרנשאם, סארי, שם הם צילמו עד ה-21 בנובמבר. ב-30 במרץ 2015, חברת "Screen Gems" קבעה את מועד יציאת הסרט ל-19 בפברואר 2016. לאחר מכן, ב-22 באפריל 2015, "Screen Gems" הקדימו את מועד יציאת הסרט מ-19 בפברואר, ל-6 בפברואר. הסרט הופץ בבריטניה ב-12 בפברואר, שבוע לאחר יציאתו בארצות הברית, על ידי "Lionsgate". באוקטובר 2014, "Entertainment Weekly" פרסמו תמונה ראשונה מתוך הסרט. באותה שנה, ביולי, צוות יוצרי הסרט והשחקנים השתתפו בפאנל מיוחד בכנס הקומיק-קון, על מנת לקדם את הסרט. בכנס קומיק-קון, הטיזר נראה לראשונה. ב-9 באוקטובר 2015, הטריילר והפוסטר הראשונים פורסמו. מדיה וקבצים בנושא גאווה ודעה קדומה וזומבים בוויקישיתוף גאווה ודעה קדומה וזומבים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "גאווה ודעה קדומה וזומבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה וזומבים", באתר AllMovie (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה וזומבים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה וזומבים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה וזומבים", באתר Metacritic (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה וזומבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הטריילר הרשמי בתרגום לעברית שירית גל, "זה כבוד לגלם את מר דארסי בבגדי עור", באתר ynet, 8 בפברואר 2016 אילן קפרוב‏, מציאות נושכת: "גאווה ודעה קדומה וזומבים" הוא טראש חביב ומהנה, באתר וואלה, 8 בפברואר 2016 לירון סיני, 'גאווה ודעה קדומה וזומבים': קלאסי חי-מת, באתר ynet, 9 בפברואר 2016
טיי סימפקינס

טיי קיגן סימפקינס (באנגלית: Ty Keegan Simpkins; נולד ב-6 באוגוסט 2001) הוא שחקן אמריקאי. סימפקינס נולד בניו יורק למוניק וסטיבן סימפקינס; הוא אחיה הקטן של השחקנית ראיין סימפקינס. הוא הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 3 שבועות, בסדרה "One Life to Live" ובסדרה "Guiding Light" בה שיחק בשנים 2001 - 2005 בתפקיד ג'וד קופר באואר. שיחק באחד מפרקי "חוק וסדר: כוונה פלילית" ב-2005 והמשיך להופיע בפרסומות ומודעות. סרט הקולנוע הראשון בו השתתף היה "מלחמת העולמות" משנת 2005 בו שיחק ילד בן 3. ב-2006 שיחק בסדרה "ילדים קטנים" את אהרון אדמסון. ב-2008 שיחק בסרט "גאווה ותהילה" ביחד עם אחותו רייאן, כבניו של ג'ימי אגאן (קולין פארל), ובסרט "גני הלילה" בתור דילן ויטהד. באותה שנה הופיע בסרט "חלון פנורמי" יחד עם אחותו. ב-2010 שיחק בסרט "שלושת הימים הבאים" (אנ') מאת פאול האגיס בתור לוק ברנן. בשנת 2011 שיחק בסרט האימה "הרוע שבפנים" בתור דמלטון למברט, תפקיד אליו שב ב-2013 בסרט "הרוע שבפנים 2". ב-2013 שיחק ב"איירון מן 3" את הילד הארלי קינר, עוזרו של סטארק (רוברט דאוני ג'וניור) והיה הילד הראשון בסדרה. את תפקיד זה שב לגלם בתפקיד אורח בסרט הנוקמים: סוף המשחק בשנת 2019. ב-2015 שיחק ב"עולם היורה" את גריי מיטשל לצד ניק רובינסון (ששיחק את ז'אק מיטשל), כשני אחים המבקרים את דודתם קלייר (ברייס דאלאס הווארד) בפארק היורה. על תפקידו בסרט קיבל את פרס סאטורן על "ההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר". באותה שנה שיחק במותחן "נעלם" בכיכובה של אוליביה ויילד. ב-2016 שיחק בסרט "The Nice Guys" את בובי. טיי סימפקינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טיי סימפקינס, ברשת החברתית אינסטגרם טיי סימפקינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טיי סימפקינס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טיי סימפקינס, באתר AllMovie (באנגלית) טיי סימפקינס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טיי סימפקינס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
האנדרטה הלאומית (אינדונזיה)

האנדרטה הלאומית (באינדונזית: Monumen Nasional ובקיצור Monas) היא אנדרטה במרכזה של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה המנציחה את מלחמת העצמאות של אינדונזיה. הרעיון להקמת אנדרטה לאומית במרכז ג'קרטה הועלה על ידי נשיא אינדונזיה סוקרנו מיד לאחר ההכרה ההולנדית בעצמאות אינדונזיה בסוף שנת 1949. חזונו של סוקרנו היה לאנדרטה דמוית מגדל אייפל וגבוהה ממקדש בורובודור. תחרות לעיצוב האנדרטה נפתחה פעמיים אך בחירת תוכנית עיצוב התעכבה במשך שנים עקב מחלוקות. לבסוף אומצה תוכנית שהוכנה במקור על ידי פרדריק סילבאן (Frederich Silaban) ופותחה לבקשת סוקרנו על ידי האדריכל ר"מ סודארסונו (R.M. Soedarsono). עבודות הקמת האנדרטה החלו בשנת 1961 במרחב פתוח הנקרא כיום כיכר מרדקה. לצורך הבנייה נהרסו מספר מבנים שניצבו בו. בשנת 1963 הושלמה בניית האובליסק. לאחר מכן עוכבו העבודות עקב קשיי מימון וההשלכות של ניסיון ההפיכה הצבאית של תנועת 30 בספטמבר בשנת 1965. בשנת 1969 התחדשו העבודות והוקם המוזיאון שבתחתית האנדרטה. היא נפתחה לציבור ב-12 ביולי 1975. האנדרטה מועצבת כאובליסק הניצב על גבי בסיס רבוע דמוי גביע, שאורך צלעותיו 45 מטרים. גובהה הכולל של האנדרטה הוא 134.7 מטרים, מהם גובהו הכולל של האובליסק הוא 117.7 מטרים. בראש עמוד האובליסק, המצופה שיש, מצויה מרפסת תצפית שממנה נשקף נוף העיר. מעל המרפסת מתנשאת להבת העצמאות היצוקה ארד ומצופה עלי זהב, שגובהה 17 מטרים ומשקלה 24.5 טון. עיצובו של המבנה כולו מיועד לבטא את פילוסופיות הלינגאם והיוני. בתוך מבנה הבסיס דמוי הגביע ממוקם אולם העצמאות. בטבורו, מוקף על ידי שורות מושבים נמוכות, ניצב חדר שקירותיו מצופים בשיש שחור ובו נשמר הנוסח המקורי של הכרזת העצמאות האינדונזית. דלתות מקושטות בקיר המערבי של החדר - שערי העצמאות - מובילות אל תוכו. יתר קירותיו החיצוניים של החדר מקושטים בסמלי עצמאות שונים. על גג מבנה הבסיס ממוקמת מרפסת תצפית נוספת. מתחת למבנה האנדרטה נמצא מוזיאון ההיסטוריה הלאומית של אינדונזיה. זהו אולם רחב ממדים שבהיקפו ובטבורו מוצבות 51 דיורמות, המתארות את ההיסטוריה של אינדונזיה מאז המאה הרביעית לפני הספירה ועד ימי סוקרנו. בכיכר סביב מבנה האנדרטה ניצבים תבליטים, המתארים אף הם את ההיסטוריה של אינדונזיה. המרחב המרוצף שסביב האנדרטה הוא אתר לעריכת טקסים ואירועים לאומיים שונים. בין המוצגים שבמוזיאון בבסיס ה"מונאס" נמצאים נוסח הכרזת העצמאות של אינדונזיה בכתב יד והנוסח המודפס של הכרזת העצמאות של אינדונזיה שניהם מיום ששי 17 באוגוסט 1945. מדיה וקבצים בנושא האנדרטה הלאומית של אינדונזיה בוויקישיתוף תמונתו: https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/b/bc/Proklamasi_Klad.jpg תמונתו: https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/0/07/Proklamasi.png
קליבר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קליבר – הקוטר הפנימי של צינורות קליבר (מכשיר מדידה) (מד זחיח) – מכשיר למדידת הקוטר החיצוני או הפנימי של עצמים calibre (תוכנה) – תוכנת מחשב חופשית לצורך עיבוד וניהול קובצי ספרים אלקטרוניים קליבר (הסופרנוס) – סרט בדיוני המופק במהלך העונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "הסופרנוס" אישים: אלדריג' קליבר – סופר, פעיל פוליטי ואנס מורשע אמריקאי שהפך לאחד המנהיגים הראשונים של תנועת הפנתרים השחורים עמנואל קליבר – פוליטיקאי אמריקאי, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מיזורי קלייבר
אדם ריינר

אדם ריינר (באנגלית: Adam Rayner; נולד ב-28 באוגוסט 1977) הוא שחקן אנגלי. ריינר נולד בשרוסברי שבאנגליה. אמו היא אמריקאית ואביו אנגלי והוא בעל אזרחות כפולה; אמריקאית ובריטית. ריינר הופיע בטלוויזיה בסדרה "מאהבות" בדרמה הקומית "At Home with the Braithwaites" ובסדרת הדרמה "Making Waves". על הבמה שיחק בשנת 2004 במחזה "The Rivals" בתיאטרון "בריסטול אולד ויק", ב-2006 השתתף ב"רומיאו ויוליה" בתיאטרון רויאל שייקספיר וכן הופיע במחזה "מהומה רבה על לא דבר" בתיאטרון נובלו. הופעתו הראשונה של ריינר בתפקיד ד"ר גייל בסיטקום "מירנדה" היה בפרק ספיישל חג המולד "The Perfect Christmas", לצדם של סאלי פיליפס, מירנדה הארט, טום אליס, שרה הדלנד, ופטרישה הודג'. הוא חזר והופיע עם אותה דמות בעונה השלישית של הסדרה בפרק "Je Regret Nothing". בנובמבר 2012 הוכרז כי ריינר לוהק לתפקיד סיימון טמפלר (גיבור הסדרה "המלאך") בפיילוט לסדרה חדשה המבוססת על הדמות. הצילומים החלו ב-17 בדצמבר 2012 בפסיפיק פליסיידס שבקליפורניה. אבל כיוון שהמפיק רוג'ר מור לא הצליח למכור את הסדרה, ריינר לוהק לתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של FX Networks "הרודן". השידור הראשון של "הרודן" היה ביוני 2014, וריינר גילם שוב את הדמות בעונה השנייה של הסדרה. בשנת 2015 שיחק בסרט "עוקבים" (Tracks) בתפקיד ראשי לצד טיילור לאוטנר ומרי אבג'רופולוס. בת זוגו של ריינר היא השחקנית לוסי בראון. יש להם בן שנולד ב-28 בדצמבר 2014 ובת שנולדה ב-11 ביולי 2017. אדם ריינר, ברשת החברתית פייסבוק אדם ריינר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדם ריינר, ברשת החברתית אינסטגרם אדם ריינר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדם ריינר, באתר AllMovie (באנגלית) אדם ריינר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדם ריינר באתר הרשמי של The Saint Club "Dr Gail returns to Series 3". Andreeva, Nellie (2012-12-10). "Eliza Dushku To Co-Star In 'The Saint' Backdoor Pilot, Roger Moore To Co-Produce". Deadline.com. נבדק ב-2012-12-17. "Week One on the Set of The Saint". The Saint News. 2012-12-20. נבדק ב-2012-12-31. Ruben V. Nepales. "A palace built on strawberry fields". inquirer.net. "Instagram". Instagram.
רוברטו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רוברטו – עיר ומועצה מקומית באיטליה זה רוברטו – כדורגלן ברזילאי סרג'י רוברטו – כדורגלן ספרדי רוברטו בן-שושן – סוכן דוגמניות ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא רוברטו רוברט
המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן

המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: זקסן-מיינינגן; Freistaat Sachsen-Meiningen) הייתה מדינה קטנה ברפובליקת ויימאר, שהתקיימה תקופה קצרה עד למיזוגה במדינת תורינגיה. ב-10 בנובמבר 1918 התפטר ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הדוכסות, הפכה המדינה למדינה חופשית ברפובליקת ויימאר. בשנת 1920 הצטרפה המדינה למדינת תורינגיה, לאחר שפרלמנט המדינה הכריע בעד המהלך, ושלל הצטרפות לפרוסיה או לבוואריה. המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון הבאוהאוס

מוזיאון הבאוהאוס הוא מוזיאון פרטי השוכן בקומת הקרקע של מבנה שנבנה בסגנון הבינלאומי ב-1934, הממוקם ברחוב ביאליק 21 בתל אביב. המוזיאון נפתח בסוף שנת 2007, לאחר שהמבנה שבו הוא שוכן נרכש ושופץ בידי רון לאודר. שטחה של התצוגה הוא 120 מ"ר ומוצגים בה פריטי ריהוט וחפצי באוהאוס משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, וכן תערוכות אודות הסגנון הבינלאומי. מרכז באוהאוס מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הבאוהאוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הבאוהאוס אודות המקום באתר התיירות של תל אביב יפו(הקישור אינו פעיל) תהל פרוש, מוזיאון באוהאוס חדש נפתח בבניין שרכש רון לאודר בתל אביב, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בקעת הנדיב

בקעת הנדיב הוא עמק רחב במישור החוף, המשתרע על פני שטח של 20 קמ"ר בין מורדות הכרמל ממערב לבין רמות מנשה ממזרח וקרוי על שמו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. האזור מתאפיין בשטחים חקלאיים רבים, הכוללים בעיקר כרמי-ענבים ומטעים, ושטחי טבע נרחבים, הכוללים את אזור רמת הנדיב, יער אלונים בשמורת הר חורשן, שמורת אלוני יצחק, נחלים ומעיינות. בבקעה אתרי מורשת הכוללים מבנים מתקופות קדומות כגון אמפיתיאטרון ופארק שוני, אמת המים "מי קדם" שהובילה מים לקיסריה ההרודיאנית, הדרך הרומית "דרך יפו" ההיסטורית, גתות, מבנים עתיקים, ועוד. כן נמצאים באזור אתרי מורשת רבים מתקופת העלייה הראשונה, הכוללים את מושבות האזור - זכרון יעקב, בנימינה, גבעת עדה ופרדס חנה-כרכור. בנוסף, נמצאים באזור אתרים מתקופת מחתרת "ניל"י". בשל חשיבותו, אותר חלק ניכר מן המרחב כ-"מכלול נופי" בתמ"א 35, וכ-"מרקם מוטה שימור", הנדרש לתוכנית כוללת שתיוחד לו בלבד – תמ"מ 5/6. תוכנית זו התייחסה למרחב זה ונקראה "סובב בקעת הנדיב". בתוכנית ניתנה התייחסות מעמיקה ל "דרך יפו" ההיסטורית, ונקבע בה כי דרך זו תהיה דרך נוף חקלאית, דרך עפר לצרכים חקלאיים ולתיירות, כחלק ממערך שימור המורשת באזור. לאזור מגיעים לעיתים קרובות ספורטאים (רצים, רוכבי אופניים ומטיילים) ונופשים, תיירים אקולוגיים הבאים ליהנות מן הציפורים הנודדות ובעלי החיים, העושר של האלונים והעצים הייחודיים לאזור, והנחלים הרבים החוצים אותו, ותיירי מורשת אשר מעוניינים ללמוד על תקופת בית שני ועל מורשת הברון רוטשילד והחקלאות הענפה של האזור. ביולי 2015 התארגנה קבוצת תושבים במאבק על שמירת בקעת הנדיב כאזור ירוק. מאבק זה מתמקד בעיקר ביוזמה לסלול לאורך הבקעה כביש אזורי שיחצה אותה ויוליך מכבישי 6 ו-65 בדרום אל כבישי 4 ו-70 בצפון, וייסלל על "דרך יפו" ההיסטורית. יישובי אלונה - בקעת הנדיב באתר "טבע ונופים בישראל" בקעת הנדיב - אתר התיירות הכפרית של בקעת הנדיב סקר רגישויות סביבתיות, משאבי נוף וטבע ושימושי קרקע לבקעת הנדיב צפריר רינת, למה צריך כל כך הרבה תחנות דלק בבקעת הנדיב?, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2015 לירן טטרו, דלק על השדות, באתר גפן, 28 במאי 2015 יואב איתיאל, בנימינה: בקעת הנדיב ניצלה מתחנת דלק נוספת, בינתיים, מגזין המושבות, 15 ביולי 2011 העליון פסק: לא תוקם תחנת דלק בבקעת הנדיב, באתר אדם טבע ודין, 21 באוקטובר 2010 צפריר רינת, אור בקצה המסדרון, באתר TheMarker‏, 20 בפברואר 2009 דליה טל, ‏ביהמ"ש העליון עיכב הקמת תחנת דלק בבקעת הנדיב, באתר גלובס, 20 בדצמבר 1999
באשי-בוזוק

באשי-בוזוק (בטורקית: başıbozuk ["חסרי הנהגה"]) היו כוחות לא סדירים של שכירי חרב מכל רחבי האימפריה העות'מאנית ששירתו את הסולטאן. מקורם ככל הנראה בשבטים באפגניסטן. הם לא קיבלו שכר, וחיו מרווחי השלל אותו היו לוקחים. כוחות אלו לא לבשו מדים, ונעו בדרך כלל רכובים על סוסים. הבאשי באזוק נודעו באכזריותם, והשתתפו בטבח בבולגריה ב-1876, ובמלחמת קרים. מדיה וקבצים בנושא באשי-בוזוק בוויקישיתוף באשי-בוזוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארכיון ראש פינה

ארכיון ראש פינה הוא ארכיון היסטורי וחינוכי המנוהל על ידי העמותה לשימור ושחזור מורשת הראשונים בראש פינה. ארכיון ספרייה ע"ש אברהם בלום בראש פינה נוסד בשנת 1987 ביוזמה ובסיוע משפחת בלום ומועצה מקומית ראש פינה. הארכיון שוכן במבנה היסטורי בית פיק"א, במתחם בתי פקידות של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד אשר ברחוב העליון במושבת הראשונים. הוגי רעיון הקמת ארכיון במושבה היו מנחם בן אריה שבעזרת יהודה עצבו יצר לראשונה כרטסת תיקי רשומות, ונחמה בלום (לבית הראל), אשת אברהם בלום, הרוח החיה בהקמה. הארכיון מכיל אוספים אישיים, זכרונות, יומנים, תמונות, תיעוד וסיקור מבנים ואתרים היסטוריים, קלטות של שירי ראשונים, אוסף קטעי עיתונים וספרי זכרונות, עבודות מחקר, מוצגים, פרוטוקולים, פנקסים ורשומות, מתולדות ראש פינה. מסמכים רבים נשרפו בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית. בארכיון מתקיימת פעילות מחקרית וחינוכית, מוצגות תערוכות מתחלפות, מתקיימים כנסים, ימי עיון וסדנאות. את הארכיון מנהלת מאז תחילת שנות ה-80 חנה שופן. מדיה וקבצים בנושא ארכיון ראש פינה בוויקישיתוף מושבת הראשונים ראש פינה טעם של פעם פנינים מהארכיון ע"ש אברהם בלום רות מרום. ראשוני פינת ההר. אוסף מנחם בן אריה – האיש והאוסף. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמודים 25-34. חנה שופן. דיוקנו של ארכיון ראש פינה. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמודים 34-36. אברהם בלום, איש האדמה והספר. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמוד 45. אילנה ברגר וחנה שופן. זרקור לארכיון. שבילים בהר. גיליון מספר 1, פברואר 2001. עמודים 37-42.