laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאליה (פירושונים)

גאליה (בלטינית: Gallia; ביוונית: Γαλλία) על שם הגאלים (Galli), עם בעת העתיקה ממוצא קלטי האם התכוונתם ל... גאליה – שמו ההיסטורי של אזור במערב אירופה החופף בגבולותיו לצרפת המודרנית, לבלגיה ולאזורים נוספים (לחצו לצפייה במפה ) גאליה בלגיקה (Gallia Belgica) – פרובינקיה רומית בשטחי בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, צרפת וגרמניה דהיום גאליה נארבוננסיס (Gallia Narbonensis) – פרובינקיה רומית בדרום צרפת דהיום שהיוותה לפני הכיבוש הרומאי חלק מגאליה טרנסאלפינה (Gallia Transalpina), מילולית "גאליה שמעבר לאלפים" גאליה אקוויטניה (Gallia Aquitania) – פרובינקיה רומית בדרום-מערב צרפת דהיום שעל שמה קרוי חבל אַקִיטֵן גאליה לוגדוננסיס (Gallia Lugdunensis) – פרובינקיה רומית שמרכזה היה בעיר לוגדונום (ליון המודרנית) החופפת בגבולותיה לחלקה הצפוני והמרכזי של צרפת המודרנית; היוותה לפני כן חלק משטח הגאלים הידוע בשם גאליה קלטיקה (Gallia Celtica) גאליה קיסאלפינה (Gallia Cisalpina) – פרובינקיה רומית בצפון איטליה של ימינו; נקראה גם Gallia Citerior או Gallia Togata (לחצו לצפייה במפה  ; נהר הפאדוס מפריד בין גאליה קיספדאנה לגאליה טראנספדאנה. גאליה טרנסאלפינה מסומנת בצהוב) גאליה קיספדאנה בלטינית הקלאסית או גאליה ציספדאנה בלטינית מאוחרת (Gallia Cispadana) – אותו חלק של גאליה קיסאלפינה ששכן דרומית לנהר הפאדוס ועד לנהר הרוּבִּיקוֹן לערך גאליה טראנספדאנה (Gallia Transpadana) – מילולית "גאליה שמעבר לנהר הפאדוס", דהיינו אותו חלק של גאליה קיסאלפינה ששכן צפונית לנהר הפאדוס, בין הנהר להרי האלפים גאליה (אלה) – אלה גאלית-רומית מחוז גאליה (אוהיו) – אחד מ-88 המחוזות (counties) של מדינת ארצות הברית אוהיו; ממוקם בדרומה של המדינה (לחצו לצפייה במפה ) גאליה (אסטרואיד) (שם מלא: 148 גאליה) – אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-7 באוגוסט 1875; קרוי על שם גאליה גאליה (ספינה) גאליה (מושב) – מושב במישור החוף התיכון, באזור רחובות תאי גלייה – תאי תמיכה לנוירונים מלון גליה – זן מכלוא מסוג F1 של מלון מקבוצת רטיקולטוס מלחמת גאליה גאלית גליום (Gallium)
גיא שני

האם התכוונתם ל... גיא שני (משפטן) כינוי לקניון האדום
צירלסון

האם התכוונתם ל... יהודה לייב צירלסון – רבו הראשי של חבל בסרביה ושל העיר קישינב. בוריס צירלסון – מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב.
אניגמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אניגמה – מכונת הצפנה ששימשה את גרמניה הנאצית. אניגמה (רומן) – רומן מאת רוברט האריס, שבמרכזו מכונת ההצפנה "אניגמה". אניגמה (סרט) – סרט המבוסס על הרומן מאת רוברט האריס אניגמה (פרויקט מוזיקלי) – הרכב מוזיקלי. אניגמה (סדרת טלוויזיה) – טלנובלה ישראלית ששודרה בערוץ ויוה. אניגמה – סוד הצופן הגורלי – ספר מאת אורה מורג. אניגמה – מבצע קציצה – ספר מאת אורה מורג. פסגת אניגמה
פריזרן

פְּרִיזְרֶן (באלבנית: Prizreni; בסרבית קירילית: Призрен) היא עיר ורשות מקומית בדרום קוסובו ובירת מחוז פריזרן. החזקה על העיר נתונה במחלוקת בין הרפובליקה של קוסובו, אשר הכריזה על עצמאותה ב-2008 וזכתה להכרה בינלאומית חלקית, לבין סרביה, שלא הכירה בעצמאות קוסובו. העיר מאוזכרת בכתובים מתקופת האימפריה הביזנטית ובהמשך מתקופת הממלכה הבולגרית הראשונה אשר שלטה במקום. בהמשך נשלטה העיר על ידי הביזנטים והסרבים וב-1454 נכבשה על ידי כוחותיו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית. פריזרן הפכה לבירתו של סנג'ק עות'מאני אשר נשא את שמה ובהמשך לבירתו של איילט. לאחר רפורמת הווילאייטים נכללה פריזרן בשטחו של וילאייט קוסובה. ב-1877 נוסדה בעיר הליגה של פריזרן, התארגנות פוליטית לקידום האינטרסים האלבניים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה פריזרן על ידי צבא סרביה וסופחה לממלכה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי כוחות מעצמות המרכז ועם תבוסתן הוכללה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה פריזרן על ידי צבא ממלכת איטליה וסופחה רשמית לאלבניה הכבושה. לאחר כניעת האיטלקים השתלטו הגרמנים על פריזרן. בהמשך, לאחר תום המלחמה, נכללה פריזרן בשטחי יוגוסלביה ולאחר התפרקותה, נכללה העיר בשטחי סרביה. במהלך מלחמת קוסובו נפגעה העיר והאוכלוסייה ממוצא אלבני אולצה לעזוב אותה. כמה עשרות מתושבי פריזרן נהרגו בלחימה. ב-2004 התחוללו בעיר מהומות ובמהלכן הועלו באש כנסיות ונפגעו אזורי מגורים בהם התגוררו תושבים ממוצא סרבי. האירועים הובילו לנטישת העיר על ידי האוכלוסייה הסרבית. בפברואר 2008 הכריזה קוסובו על עצמאותה ופריזרן נכללה בשטחה. במהלך מלחמת העולם השנייה הגיעו לפריזרן פליטים יהודים, מרביתם מרחבי יוגוסלביה ומקצתם ממדינות כגון אוסטריה וצ'כוסלובקיה. במרץ 1942 עצרו הגרמנים את יהודי קוסובו באזור הנתון לשליטתם במטרה לגרשם למחנות ההשמדה. האיטלקים כלאו כ-120 פליטים יהודים אשר נמצאו בפריזרן ובפרישטינה וסירבו להסגירם לידי הגרמנים. לאחר לחץ גרמני כבד הוסגרו 50 מהכלואים והם הועברו לבלגרד ובהמשך נרצחו. שאר הכלואים הועברו על ידי האיטלקים לשטחי אלבניה ופוזרו בין יישובים שונים. במהלך מלחמת קוסובו עזבו מרבית יהודי קוסובו את בתיהם מחמת הקרבות, ורק בפריזרן נותרה קהילה קטנה. בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 התגוררו בפריזרן שלוש משפחות יהודיות בנות 50 נפשות. הקהילה נתונה הייתה במצב כלכלי קשה, ונתמכה על ידי ארגון הג'וינט. טורקיה בודרום, מחוז הים התיכון, טורקיה מדיה וקבצים בנושא פריזרן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פריזרן פריזרן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פריזרן (קוסובו), דף שער בספרייה הלאומית פריזרן באתר My Balkan Trip (בעברית) ‏Under Orders: War Crimes in Kosovo, 2001, עמודים 337 - 343, אוחזר ב-31 במאי 2014 (באנגלית) ג'ני לבל, שואת יהודי יוגוסלאביה - הקהילות במאקדוניה, פירוט וחבל קוסובו, פורסם ב"פעמים", 27, תשמ"ו 1986, עמ' 72–75. חוברת שהוקדשה לנושא יהדות ספרד והמזרח בתקופת השואה. באתר מה-יא"ה, אוחזר ב-31 במאי 2014. יהדות קוסובו, באתר הספרייה היהודית המקוונת, אוחזר ב-31 במאי 2014
אליפות וימבלדון 1904

אליפות וימבלדון 1904 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-29 ביוני. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-4 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1903 על התואר. לתחרות זו נרשמו 62 טניסאים ובכך נשבר שיא הנרשמים משנת 1880. בנוסף לטניסאים בריטים בתחרות השתתפו טניסאים מבלגיה, ניו זילנד ואוסטריה. בגמר תחרות הגברים פרנק ריסלי ניצח את יאשיהו ריצ'י. במשחק האליפות הוא פגש את לורנס דוהרטי (מנצח אליפות וימבלדון 1903) והפסיד ב-3 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 41 טניסאיות שלראשונה חולקו ל-4 בתים. שרלוט קופר סטרי (אלופה בשנים 1895, 1896, 1898 ו-1901) ניצחה בתחרות. במשחק על התואר היא הפסידה לדורותי דאגלס צ'יימברס בשתי מערכות. לדורותי דאגלס צ'יימברס זה היה הניצחון השני ברציפות. בתחרות הזוגות השתתפו 26 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1903. בתחרות נרשם זוג טניסאים מבלגיה ואוסטריה. בתחרות זו ניצחו פרנק ריסלי וסידני סמית' (מנצחי אליפות וימבלדון 1902). במשחק על האליפות הם הפסידו ב-3 מערכות לאחים דוהרטי. לאחים דוהרטי זה היה ניצחון שני ברציפות ושביעי בחישוב כולל. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות תוצאות משחקי נשים
חלמי רפלה

חלמי רפלה (בערבית: حلمي رفلة; 15 במאי 1909 – 22 באפריל 1978) היה במאי ומפיק מצרי. רפלה עסק כמאפר לפני שהחל לביים ולהפיק סרטים. הוא ביים את סרטו הראשון, "הדעה בחופשה" (العقل فى إجازة) בשנת 1947. במהלך פעילותו כבמאי, גילה רפלה שחקנים ושחקניות רבים, ביניהם השחקנית והזמרת שאדיה, מוחמד פאוזי ומהידה יוסורי. ב-22 באפריל 1978 מת רפלה כתוצאה מהתקף לב, בגיל 68, בעת שנסע מליון לפריז, בחיפושו אחר מקום לצילום סרט על חייו של תאופיק אל-חכים. חלמי רפלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חלמי רפלה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חלמי רפלה, באתר ElCinema (בערבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאולו בנטו

פאולו בנטו (בפורטוגזית: Paulo Bento; נולד ב-20 ביוני 1969) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ומאמן כדורגל המשמש כיום כמאמנה של נבחרת איחוד האמירויות הערביות. הוא שיחק בליגת העל הפורטוגזית במועדונים הקטנים מועדון הכדורגל בנפיקה, אסטרה דה אמדורה עמה זכה בגביע הפורטוגזי בעונת 1989/1990 וויטוריה דה גימארייש לפני שהגיע לבנפיקה ליסבון ב-1994, בה זכה שוב בגביע הפורטוגזי. לאחר מכן שיחק בליגה הספרדית בקבוצת ריאל אוביידו. ב-2000 עבר לקבוצת ספורטינג ליסבון, שם סיים את הקריירה שלו כשחקן. הוא היה שחקן פעיל בעונת 2002, בה זכתה הקבוצה בדאבל ובסופר קאפ הפורטוגזי כששיחק בה 31 משחקים וכבש שער אחד. הוא שיחק את משחק הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל ב-15 בינואר 1992 ושיחק במדי הנבחרת ביורו 2000 ובמונדיאל 2002. בחצי גמר יורו 2000, בו הפסידה פורטוגל לצרפת, הושעה בנטו לחצי שנה על ידי אופ"א, יחד עם שני שחקנים נוספים, בעקבות התפרעותם בסיום המשחק. לאחר שפרש ממשחק פעיל בקבוצת ספורטינג ליסבון, מונה למאמן הקבוצה הצעירה של המועדון, וזכה עמה באליפות 2005. לאחר פיטורי מאמן הקבוצה הבוגרת, חוסה פסיירו, באמצע עונת 2005/2006, מונה למאמן במקומו, למרות היותו חסר ניסיון יחסית. הוא הוביל את הקבוצה למקום השני בליגה בעונה זו וגם בעונה שלאחריה, מקום שמבטיח השתתפות גם בליגת האלופות. ב-2006 זכה בפרס מאמן השנה של הליגה הפורטוגזית. הוא העלה מהקבוצה הצעירה את השחקנים נאני, מיגל ולוזו וז'ואאו מאוטיניו שבלטו מאוד גם בהמשך. ב-2007 חתם על הארכת חוזהו בשנתיים נוספות. הקבוצה זכתה בגביע הפורטוגזי ובסופר קאפ הפורטוגזי ב-2007 וב-2008 ולא הפסידה בכל משחקי הבית שלה בעונת 2007/2008. בנובמבר 2008 עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלבי הנוק-אאוט של ליגת האלופות, אך הפסידה בשמינית הגמר לבאיירן מינכן 12-1 בסיכום שני המשחקים. הפסד זה בשילוב סגנון משחק לא אטרקטיבי עורר עליו את זעם האוהדים, אך הנשיא החדש של המועדון החתים אותו לשנתיים נוספות. את עונת 2009/2010 החל המועדון בצורה לא טובה, כאשר הודח ממוקדמות ליגת האלופות על ידי פיורנטינה ולאחר תשעה משחקי ליגה היה מדורג שביעי בטבלה. בנובמבר 2009, לאחר תיקו 1-1 במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, התפטר בנטו מתפקידו. בספטמבר 2010, לאחר התחלה לא טובה של משחקי מוקדמות יורו 2012, החליף את קרלוס קיירוש כמאמן נבחרת פורטוגל בחוזה עד לאחר הטורניר. הוא הוביל את הנבחרת עד לחצי גמר היורו, שם הפסידה לספרד בדו-קרב פנדלים. במוקדמות מונדיאל 2014 סיימה הנבחרת במקום השני בבית 6 וניצחה את שוודיה בפלייאוף כדי להעפיל למונדיאל בברזיל. באפריל 2014 הוארך חוזהו עד לאחר יורו 2016.בספטמבר 2014 התפטר בנטו מתפקידו בנבחרת פורטוגל לאחר הפסד 1:0 לאלבניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-11 באוגוסט 2016 מונה למאמן אולימפיאקוס מהליגה היוונית. ב-6 במרץ 2017 פוטר בנטו מאולימפיאקוס. ב-11 בדצמבר 2017 מונה בנטו למאמן צ'ונגצ'ינג ליפאן מליגת העל הסינית. ב-22 ביולי 2018 סיים את תפקידו לאחר תוצאות מאכזבות. ב-17 באוגוסט 2018 מונה למאמן נבחרת דרום קוריאה. מדיה וקבצים בנושא פאולו בנטו בוויקישיתוף פאולו בנטו, באתר Transfermarkt פאולו בנטו, באתר BDFutbol פאולו בנטו, באתר National Football Teams פאולו בנטו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt באתר ה-BBC ידיעה באתר אופ"א הידיעה על חלוקת הפרסים הידיעה באתר אופ"א באתר ESPN הידיעה באתר ESPN
CSU קראיובה

מועדון כדורגל CSU קראיובה הוא מועדון כדורגל רומני, המשחק בעיר קראיובה שברומניה. המועדון משחק בליגת העל הרומנית. המועדון נוסד בשנת 1948. בשנת 1964 העפיל לראשונה לליגת העל הרומנית. כעבור 10 שנים המועדון זכה באליפות הראשונה שלו. ב-19 בספטמבר 1973 הקבוצה רשמה את משחקה הראשון בזירה האירופית נגד פיורנטינה האיטלקית במסגרת גביע אופ"א. בשנת 2011 המועדון הודיע על פירוק. המועדון החל לשחק בעונת 2013/2014 בליגה הרומנית השנייה. בסוף העונה העפיל לליגת העל הרומנית. בעונת 2014/2015 הקבוצה הגיעה לרבע גמר הגביע הרומני והפסידה לקבוצת סטיאווה בוקרשט. אתר האינטרנט הרשמי של CSU קראיובה CSU קראיובה, ברשת החברתית פייסבוק CSU קראיובה, ברשת החברתית אינסטגרם CSU קראיובה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גד נגבי

גד נגבי (נולד ב-6 בספטמבר 1945) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכמפקד סיירת צנחנים. גד נגבי נולד ב-6 בספטמבר 1945 (כ"א באלול ה'תש"י) וגדל בירושלים. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1963 התנדב נגבי לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד 202. במלחמת ששת הימים לחם נגבי עם פלוגתו בחזית המצרית ובהמשך בגזרה הסורית בדרום רמת הגולן. בשנים 1968 ו-1969 שימש כמפקד סיירת צנחנים ופיקד עליה במהלך מספר מבצעים מיוחדים במלחמת ההתשה, ובהם מבצע הלם, כסגנו של מתן וילנאי, מבצע בוסתן 22 בפיקודו, וכמפקד כוח משנה בפשיטה המוטסת על שדה התעופה ביירות בפיקודו של רפול. בשנת 1969, בתום תפקידו כמפקד הסיירת, השתחרר מצה"ל. במהלך שירות המילואים שימש נגבי כמפקד יחידת סיור נ"ט מס' 70 עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים נשלחה יחידת סיור נ"ט 70 להערכות בבקעת הירדן אל מול הירדנים, בלחצו יחד עם לוחמי היחידה ובשל הצורך בכוחות חי"ר מעולה בחזית הדרום, הוטסה מחצית היחידה בפיקוד נגבי לסיני ולחמה בגזרת ראס סודר. לאחר המלחמה המשיך נגבי לפקד על היחידה שהתרחבה והפכה לגדוד 7008, גדוד צנחנים מובחר במילואים במסגרת חטיבה 409 (לימים 551). נגבי פיקד על הגדוד במלחמת לבנון הראשונה, במהלכה ערך ופיקד על מארב שביצע גדודו ב-11 ביוני 1982, בקרבת הכפר עמיק במורדות המזרחיים של ג'בל בארוכ. עפר שלח, מפקד מחלקה בגדוד הצנחנים שהשתתף בקרב, כתב על כך בספרו "שבויים בלבנון", כי- ”בדקות האחרונות שלפני הפסקת האש השמיד מארב קרקעי של החטיבה אחד עשר טנקי טי- 72; זה היה המפגש הראשון של טילים מתוצרת ארצות הברית עם הטנק החדיש ביותר שייצרה ברית המועצות באותה עת, כה חדיש עד שאיש לא היה בטוח שטילי ה"עורב" אכן יחדרו את שריונו.” בהמשך מונה נגבי למפקד חטיבה 409 (לימים חטיבה 551) בה שימש קודם לכן כמג"ד. נגבי, מהנדס תעשייה וניהול בהשכלתו, מילא תפקידי ניהול בתעשייה ביניהם כמנכ"ל מפעלי "וישיי" (Vishay Intertechnology) בישראל. יוסף ארגמן, "זה היה סודי ביותר", משרד הביטחון, אפריל 1998, עמוד 300. רונית ורדי, ביבי – מי אתה אדוני ראש הממשלה?, הוצאת כתר, 1997, עמוד 93. גד נגבי - 1968-1969, מתוך האתר הרשמי של סיירת צנחנים. יוסף ארגמן, "זה היה סודי ביותר", משרד הביטחון, אפריל 1998, עמוד 266. אמיר אורן, חיסול אוסמה בן לאדן | מאנטבה לאבוטבאד, באתר הארץ, 7 במאי 2011. יוסף ארגמן, "זה היה סודי ביותר", משרד הביטחון, אפריל 1998, עמודים 300-309. מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול - קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמודים 45-49. עפר שלח ויואב לימור, "שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה", הוצאת ידיעות ספרים, 2007 עמוד 327. גדי גולן, ‏נשיא וישיי ידון עם שר התמ"ס בהרחבת המפעל בבאר שבע, באתר גלובס, 26 באוגוסט 1999. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיגל לופס

מיגל לופס (בפורטוגזית: Hugo Miguel Almeida Costa Lopes; נולד ב-19 בדצמבר 1986) הוא שחקן כדורגל פורטוגזי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אסטרלה דה אמדורה, ולשעבר בנבחרת פורטוגל. לופס נולד בליסבון, לאחר 10 שנים במועדוני הנוער השונים, החל את הקריירה המקצועית בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון, ב-2006 עבר לסי. די. אופרריו מהליגה הפורטוגזית השנייה. בעונת 2007/2008 חתם בקבוצת ריו אבה, לאחר שנתיים בהן בלט במועדון התגלה בו התעניינות מצד קבוצות אחרות, בינואר 2009 חתם בפורטו לארבע שנים. באוגוסט 2010 נחשב לשחקן מיותר בקבוצה והושאל לקבוצה הספרדית ריאל בטיס. בחלקה הראשון של עונת 2010/2011 לא שיחק בשום מועדון עד שהושאל בחלון העברות בינואר על ידי ספורטינג בראגה יחד איתה העפיל לשלב הבית של ליגת האלופות שם סיימו במקום השלישי. בעונת 2012/2013 חזר לופס לפורטו לאחר שתי ההשאלות, בינואר 2013 עזב סופית את הקבוצה וחתם בספורטינג ליסבון, ביולי 2013 הושאל לקבוצה הצרפתית ליון אולימפיק לעונה אחת, בסיום עונת 2013/2014 עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט 2015 הושאל לעונה אחת לגרנדה. עונה אחר כך הושאל לאחאיסר בלדייספור מהליגה הטורקית. ב-7 ביולי 2017 חתם באופן קבוע בקבוצה. בשל יכולתו של לופס לשחק בעמדה ימנית ושמאלית זומן על ידי מאמן הנבחרת, פאולו בנטו, למוקדמות יורו 2012. ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית ב-2 ביוני 2012 במשחק ידידות נגד טורקיה בהפסד 3-1. לופס השתתף בכמה משחקים במוקדמות מונדיאל 2014 אך לא נמנה עם סגל הנבחרת במונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא מיגל לופס בוויקישיתוף מיגל לופס, באתר Transfermarkt מיגל לופס, באתר Soccerway מיגל לופס, באתר BDFutbol מיגל לופס, באתר WorldFootball.net מיגל לופס, באתר National Football Teams מיגל לופס, באתר FootballDatabase.eu
רון שכנר

רון שכנר (נולד ב-26 בדצמבר 1952) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל. שימש מפקד חטיבה 408 וסגן מפקד אוגדה. כיהן גם כראש מועצה אזורית הר חברון וכמנכ"ל מועצת יש"ע. שכנר התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד 12, והוביל כוח מן הפלוגה במבצע אנטבה, ואבטח את תנועת בני הערובה מן הטרמינל הישן למטוסי ההרקולס. במבצע ליטני שימש כמפקד פלוגת מ"כים סיירות בחטיבת ביסלמ"ח, והוביל אותה בלחימה במארון א-ראס. בשירות המילואים שימש כמפקד גדוד, כמפקד חטיבה 408 בתקופת מבצע חומת מגן וכסגן מפקד אוגדה. שכנר כיהן כראש מועצה אזורית הר חברון למשך שתי קדנציות: הראשונה, מיד עם כינונה של המועצה בין השנים 1982 - 1984, והשנייה בין 1985 ל-1996. לאחר מכן כיהן כמנכ"ל החטיבה להתיישבות בסוכנות היהודית וכעוזר שר הביטחון, שאול מופז, להתיישבות. את תפקידו סיים בשנת 2005. בשנת 2012 מונה למנכ"ל מועצת יש"ע, וכיהן בתפקיד זה כשנה. שכנר מתגורר ביישוב בית יתיר שבהר חברון. רון שכנר: "עם ישראל קיבל מתנה ליום העצמאות את תחושתו כעם מאוחד", באתר ערוץ 7, 26 באפריל 2002. נדב שרגאי, "מופז לא זז בלי אישור שרון", באתר הארץ, 19 באוקטובר 2006. המטוס שחילץ את חטופי אנטבה, פרק בפודקאסט שעת מלחמה. עמוס הראל, מופז הקשיח יחסו למאחזים - אך גילה ששרון מגבה אותם, באתר הארץ, 16 במאי 2003. אורי שגיא, "אורות בערפל". תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998, עמוד 78. מיכה רגב, "שיכרון הגאולה", ידיעות ספרים, 2011, עמודים 180-184. אורי שגיא, "אורות בערפל". תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998, עמוד 21. חנן גרינברג, גיבור דו"ח המאחזים מתפטר: "בגלל הגירוש", באתר ynet, 9 בנובמבר 2005. עוזי ברוך, רון שכנר נבחר למנכ"ל מועצת יש"ע, באתר ערוץ 7, 23 בנובמבר 2012. מרמור בעקבות עיכובים במינוי מנכ"ל חדש למועצת יש"ע, אתר כיפה, 24 ביוני 2015. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
In medias res

In medias res (מילולית בלטינית: "באמצע הדברים"), היא טכניקה ספרותית ואמנותית, שבה יצירה מתחילה בתיאור אירועים ללא אקספוזיציה. לעיתים קרובות, חומר אקספוזיציה משולב מאוחר יותר, באמצעים כגון פלשבק, וכך עלילת היצירה אינה ליניארית. המונח נטבע בידי הורטיוס, ביצירתו "על אמנות הפיוט". הורטיוס הושפע מזרם המשוררים החדשים שבראשם עמד קאלימאכוס. הזרם דגל ביצירת חיבורים קצרים, מתומצתים, שנונים, מתוחכמים וברוח המסורת. לפיכך גם שירי הורטיוס הושפעו משורשי הביקורת האלכסנדרית. במסתו "על אמנות הפיוט", הוא הגדיר מה היא יצירה טובה - שיר תמציתי שניגש "ישר לעניין": Ab initio - "מההתחלה" Ab ovo In medias res, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מלאגרוס נהרג בידי אמו אטאלנטה, להרחבה ראה ציד חזיר הבר הקלדוני הלנה וקליטמנסטרה נולדו מלדה וזאוס לאחר שזאוס התחפש לברבור בלילה הכלולות של לדה ושכב עמה. הורטיוס, על אמנות הפיוט, שורות 146-8. הטקסט הלטיני לקוח מthe latin library ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאמיזה

קאמיזה (ביפנית: 上座) הוא מונח יפני המתייחס ל"מושב העליון" בתוך חדר, כלומר, המושב המכובד ביותר בחדר. המושג גם מתייחס למושב הטוב ביותר במטוס, רכבת ובמכונית. למושג זה ישנו גם מושג הופכי, שימוזה (下座), שפירושו הוא: מושב תחתי. בחדר, קאמיזה הוא המקום הנוח ביותר, לרוב גם הרחוק ביותר מהדלת, משום שמקום זה הוא החם ביותר בחורף, והיה הבטוח ביותר במקרה של התקפה בתקופה הפיאודלית. בחדר ואשיצו מסורתי הקאמיזה יהיה מסודר כך שהאדם שיושב בו, גבו יהיה לטוקונומה, הקאמיזה תהיה הנקודה הכי קרובה לטוקונומה, ובחדר בו אין כזאת, פשוט הנקודה הכי רחוקה מהדלת. בחדר בסגנון מערבי, הקאמיזה תהיה ספה נוחה, כיסא בעלי ידיות או המושב שבראש השולחן. המושג היפני מתייחס לכל מושב של כבוד, ולא בהכרח לזה היפני. ביפן ישנה חשיבות גדולה לבחירת מקום הישיבה כאשר נכנסים לחדר. חשוב מאוד בתרבות היפנית להשאיר את הקאמיזה פנויה לאדם החשוב ביותר שנוכח, בין אם זה אורח מיוחד, או האדם בדירוג החברתי הכי גבוה. למרות זאת, אם אדם במעמד נמוך יותר, או שחשוב פחות, מעודד על ידי המארח לעבור לקאמיזה, מנומס מצידו להסכים. מקומות הישיבה המכובדים במכונית הם (מהמכובד ביותר): מאחורי הנהג, מאחורי הנוסע הקדמי, אמצע המושב האחורי, המושב הקדמי, והנהג. במטוסים או רכבות, המושב המכובד ביותר הוא זה שצמוד לחלון, לאחריו זה שקרוב למעבר, ולבסוף האמצעי.
מונפאלקונה

מונפאלקונה (באיטלקית: Monfalcone, בונטית: Mofalcòn, בסלובנית: Tržič, בגרמנית: Falkenberg) היא עיירה בנפת גוריציה (Gorizia) שבמחוז האוטונומי פריולי-ונציה ג'וליה שבצפון איטליה. העיירה ממוקמת על חוף מפרץ טריאסטה ומשמעות שמה הוא "הר הבז". העיירה היא מרכז תעשייתי גדול לייצור ספינות, מטוסים, טקסטיל, כימיקלים ולזיקוק נפט. מונפאלקונה היא היישוב החמישי בגודל אוכלוסייתו במחוז. יחד עם היישובים השכנים היא מהווה אזור אורבני של כ-50,000 תושבים. העיירה שוכנת בין גבעות קרסו (Carso) לבין הים האדריאטי והיא הנמל הצפוני ביותר בים התיכון. בתקופות הפרהיסטוריות האזור של מונפאלקונה היה מאוכלס בכמה כפרים מבוצרים שנקראו קאסטליירי (Castellieri). לאחר תקופות השלטון של האוסטרוגותים, הביזנטים, הלומברדים והפרנקים, הייתה מונפאלקונה בשליטתה של הפטריארכיה של אקוויליה עד שנת 967. הוונציאנים כבשו אותה ב-1420 לאחר מצור של שלושה ימים ושלטו בה עד 1511, כאשר היא נפלה לידי הצרפתים. כאשר היא נכבשה מחדש על ידי הוונציאנים היא הוחרבה על ידי כוחותיו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1513. ב-1521 שבה מונפאלקונה לידי ונציה ונשארה תחת שלטונה עד 1797. עד לנפילתו של נפוליאון הייתה העיירה בשליטתה של צרפת ולאחר מכן הייתה לחלק מהאימפריה האוסטרית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבשה העיירה על ידי איטליה ב-1915. לזמן קצר היא נשלטה על ידי האוסטרים ב-1917 לאחר קרב קפורטו וב-1918 היא שבה לידיה של איטליה. אוסטריה נוימרקט אין שטיימארק (אנ'), אוסטריה איטליה גליפולי (אנ'), פוליה, איטליה טורקיה קראדניז ארגילי (אנ'), טורקיה טורקיה זונגולדאק (אנ'), טורקיה מדיה וקבצים בנושא מונפאלקונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונפאלקונה אתר הבית של עיריית מונפאלקונה מונפאלקונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קארל גנצקן

קארל אוגוסט גנצקן (בגרמנית: Karl August Genzken;‏ 8 ביוני 1885 הולשטיין - 10 באוקטובר 1957 המבורג) היה רופא נאצי שערך ניסויים רפואיים באסירים של מספר מחנות ריכוז. החזיק בדרגת גרופנפיהרר בוואפן אס אס והיה ראש המחלקה הרפואית של הוואפן אס אס. הורשע בפשעי מלחמה במשפט הרופאים בגרמניה בנירנברג. גנצקן הצטרף לשורות המפלגה הנאצית ב-7 ביולי 1926 (חבר מספר 39,913). הצטרף לאס אס ב-5 בנובמבר 1933 (חבר מספר 207,954). בשנת 1934 נקרא לשרת כקצין מילואים בשרותי הרפואה של הצי. לאחר מכן הועבר למשרד הראשי המבצעי של האס אס, וקודם לתפקיד הממונה הרפואי על בית החולים של האס אס בברלין. מונה לעמוד בראש המחלקה הרפואית של הוואפן אס אס בשנת 1942, בשורותיה הגיע לדרגה של מיור גנרל. גנצקן היה מעורב בסדרה של ניסויים רפואיים בבני אדם שנערכו על אסירים במספר מחנות ריכוז. הוא הואשם והורשע במעורבות בניסויי הטיפוס שנערכו מדצמבר 1941 עד פברואר 1945, ניסויים שנערכו לטובתו של הצבא הגרמני ובאו לבדוק את יעילותם של מספר חיסונים נגד טיפוס, אבעבועות, כולרה ומחלות נוספות. הניסויים נערכו במחנה דכאו ובמחנה נאצוויילר-שטרוטהוף. גנצקן הואשם גם במעורבות בניסויי הסולפונמיד, בניסויים ברעלים ובניסויים בפצצות תבערה אך לא הורשע בהאשמות אלה. גנצקן נמצא אשם בפשעי מלחמה, בפשעים נגד האנושות ובחברות בארגון פשע (האס אס) על ידי בית הדין הצבאי האמריקאי שערך את המשפט. הוא נידון באוגוסט 1947 למאסר עולם על ידי בית הדין. בפועל, גזר דינו הומתק לעשרים שנות מאסר, ולמעשה הוא שוחרר מהכלא באפריל 1954. מדיה וקבצים בנושא קארל גנצקן בוויקישיתוף
חניוני הצלחה

חניוני הצלחה (Success Parking) היא חברת חניונים ישראלית המשתייכת לקבוצת הצלחה. נוסדה בשנת 2001 על ידי איש העסקים צחי מרקור. לחניוני הצלחה מחזור עסקי הנאמד ביותר מ-200 מיליון דולר בשנה. בשנת 2005 החלה גם להפעיל חניונים ציבוריים. בשנה זאת זכתה החברה במכרז להפעלת חמשת החניונים הגדולים בתל אביב של "אחוזות החוף", למשך ארבע שנים. בשנת 2008 רכש מרקור באמצעות חניוני הצלחה מיצחק תשובה תשעה חניונים בערים תל אביב, נתניה, פתח תקווה וירושלים עם 2,000 מקומות חנייה בעבור 40 מיליון ש"ח. נכון ל-2010 החזיקה החברה בכ-100 חניונים ברחבי ישראל. חלק מהחניונים הם מגרשים המוחזקים על ידי חניוני הצלחה עבור חברות או אנשים פרטיים באופן זמני ובעבור דמי שכירות עד לתחילת הבנייה במגרשים. מייסד החברה, צחי מרקור, מכהן כיו"ר איגוד החניה הישראלי מטעם לשכת המסחר. חניוני הצלחה ספיר פרץ, ‏מכרז שקוף של אחוזות החוף: "חניוני הצלחה" תפעיל 4 חניונים, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2005 חברת חניוני הצלחה, באתר גלובס, 29 ביוני 2005 גיא ימין, ‏חברת הנסיעות איסתא נכנסת לעסקי המלונאות והנדל"ן: רכשה מגרש בהרצליה פיתוח תמורת 5.1 מיליון דולר, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2006 אודי שישון, ‏אלטרנטיבה להשקעה? 10% תשואה ברכישת חניונים, באתר גלובס, 3 בפברואר 2015 חניוני הצלחה בע"מ, באתר דן אנד ברדסטריט לקראת עסקת אזורים, צחי מרקור רוכש השליטה ביורוטרייד, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2010 אבי שאולי, ‏צחי מרקור במגעים לרכישת 51% ממניות אזורים לפי 750 מ' ש', באתר גלובס, 28 בדצמבר 2010 עידו אפרתי, חניוני הצלחה" עוברת לחניונים ציבוריים, באתר ynet, 22 בנובמבר 2005 אריאל רוזנברג, ‏תשובה מכר לצחי מרקור חניונים תמורת 40 מיליון שקל, באתר גלובס, 18 במאי 2008 רם עוזרי, "אחרי פאנגאיה נדל"ן ויקיר שעשוע: גם צחי מרקור מצטרף למרוץ לרכישת אזורים", באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2010 רם עוזרי, צחי מרקור מתעניין ברכישת אזורים, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2010