laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Alanis

Alanis (בעברית: אלניס) הוא אלבום הבכורה של הזמרת אלניס מוריסט, אשר יצא ב-6 באפריל 1991 על ידי "MCA Records Canada", בקנדה בלבד. את האלבום הפיק לזלי האו אשר הפיק גם את אלבומה השני. ג'ון אלכסנדר מנהלת מחלקת A&R ב-MCA Records שמע קלטת דמו שהקליטה מורטיס ב-1983 כשהייתה בת 9. הוא אמר כי "זה נשמע מבטיח מאוד" ו"הקול שלה היה חזק מאוד, והיה מדהים שהקלטת כללה כמה שירים מקוריים שנכתבו על ידה בגיל הזה." אך הוא החליט שלא להחתים שלא להחתים אותה ב-MCA בטענה שהייתה צעירה מדי. ב-1987 פגשה מוריסט את מנהל הבידור סטפן קלובן אשר הביא לכך כי תקליט גרסת כיסוי לשיר "O Canada" באליפות העולם על החלקה על הקרח. ובכך ב-1988 מורטיס הקליטה את הגרסת כיסוי לשיר ביחד עם שני מוזיקאים נוספים כאשר אחד מהם היה לסלי האו מהצמד "One to One". האו וקלובן אשר התרשמו מהביצוע של מורטיס רצו לרשום אותה לתוכנית הכישרונות "Star Search" אך בסופו של דבר החליטו לנסות להשיג לה חוזה בחברת תקליטים. בינתיים ב-1990 מורטיס כן החליטה להיבחן לתוכנית ואף עברה מספר אודישנים. אך לפניי זה האו ומוריסט הקליטו שיר בשם "Walk Away" אשר שימש לפרסומת יוקרתית בצרפת. האו שלח את ההקלטה שלהם לג'ון אלכסנדר, מנהל ה-A&R של MCA שהתרשם מהשיר וקבע פגישה עם מוריסט. אלכסנדר התרשם ממוריסט ולמחרת פגש את מוריסט והוריה ואמר להם שהוא מעוניין להחתים אותה אך MCA לא תמכו בהחלטה. לידס לוי הנשיא של חברת הבת MCA Publishing כן האמין במוריסט והחליט להחתים אותה על עסקת פרסום ולסייע במימון עסקת תקליטים עבורה. ובכך MCA Publishing הוציאו אלבום זה ומימנו אותו על ידי Hot Mustard Records שהייתה חברת תקליטים עצמאית שקידמה אמנים חדשים. MCA הסכימו להפיץ את האלבום. מידע על האלבום Alanis באתר MusicBrainz האלבום Alanis באתר Discogs Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית)
דומניקו גווידי

דומניקו גווידי (באיטלקית: Domenico Guidi;‏ 1625, קרארה – 1701, רומא) היה פסל בארוק איטלקי. גווידי אחיינו של הפסל ג'וליאנו פינלי, יוצא בית המלאכה של ברניני. גווידי עבר בשנת 1639 לנאפולי ובשנת 1648 עבר לרומא והשתלב בסטודיו של אלסנדרו אלגארדי עד למותו של אלגארדי שם עבד ביחד עם ארקולה פראטה. כתומך גדול של אקדמיית צרפת ברומא פיסל עבור ארמון ורסאי לכבודו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. זכה בתחרות מטעם ג'ובאני לורנצו ברניני לפסל את פסל המלאך נושא החנית בגשר סנטאנג'לו. מלאך נושא חנית בגשר סנטאנג'לו לואי פיליפ דה לה וורייר במוזיאון בודה אנדרומדה ומפלצת ים במוזיאון המטרופוליטן לאמנות פסל לכבודו של לואי הארבעה עשר בארמון ורסאי פרוטומה של אלכסנדר השביעי במוזיאון בודה מדיה וקבצים בנושא דומניקו גווידי בוויקישיתוף
לאסלו הלר

לאסלו הלר (בהונגרית: Heller László; אוראדיה, 6 באוגוסט 1907 – בודפשט, 8 בנובמבר 1980) היה מהנדס מכונות הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה. הוא היה חבר מהמניין של האקדמיה ההונגרית למדעים, ממציא בעל שם עולמי (בשותפות) של מערכת קירור הלר-פורגו המפורסמת. את לימודיו בבית הספר התיכון סיים בבודפשט, ואז בשנת 1931 קיבל תואר בהנדסת מכונות במכון הטכנולוגי של ציריך. (Eidgenössische Technische Hochschule Zürich) לאחר מכן התמחה במשך שנתיים באחד השטחים של מדעי החוזק כחוקר באחת הקתדרות באוניברסיטה. כשחזר להונגריה עסק כעצמאי בתכנון וייעוץ הנדסי. בשנות הארבעים פיתח תהליך לקירור המים של תחנות כוח באמצעות אוויר יבש וללא אובדן מים. התהליך התפרסם מאז בעולם כ"מערכת הלר". בתהליך משמש מחליף חום קטן בממדיו, מצולע ועשוי מאלומיניום, פרי פיתוחו של חברו ועמיתו ללימודים בציריך, לאסלו פורגו, שהיה מסוגל להעביר את אנרגיית החום של המים החמים לקירור באוויר. (זו הסיבה שלעיתים מכנים את המערכת כהלר-פורגו). הוא היה חלוץ בהחדרת התפיסה (שנשא קודם אופי של פיזיקה) של האנטרופיה לפרקטיקה-עיצובית טכנית, ופיתח הצעות משמעותיות למחזורי תחנות הכוח הגרעיניות באמצעות עקרונות חדשים. יוזמות מחקר ופיתוח אחרות שלו השפיעו על פיתוח טכני ברחבי העולם וכוללות: טורבינת הגז כמקור חום תעשייתי; השימוש המשולב באנרגיה גרעינית ובדלק מאובנים; יישום של השימוש המשולב בשני חומרי הדלק שעובדים במחזור התרמודינמי של תחנות כוח. בשנת 1951 התמנה כפרופסור באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט. הוא הפך לראש הקתדרה לאנרגיה תרמית בפקולטה להנדסת מכונות. רבים מתלמידיו הפכו לאנשי מקצוע מוכרים בהונגריה ומחוצה לה. בשנת 1951 קיבל את פרס קושוט. במהלך המרד ההונגרי בשנת 1956 נבחר לחבר הוועד המהפכני של האוניברסיטה הטכנולוגית. פרס קושוט (1951) לכבודו נקרא אסטרואיד 276975 הלר, שהתגלה על ידי האסטרונום ההונגרי קריסטיאן שארנצ'קי בתחנת פיסקשטטו בשנת 2004. ציטוט השמות הרשמי פורסם על ידי מרכז הכוכבים הקטנים ב־8 באוקטובר 2014 (M.P.C. 90380). BUDNJACKIJ, D. M.-KAZANOVICS, B. B.-RADJUS, V:P:_MISINA, N. A:-ORDÜNEC, E. I.-BULÜCSEV, T.N.-MIROSKIN, P. M.: Technical-economical conditions of the application of air cooled "System Heller" in the energetics of the USSR. Tyeploenergetika, 1969; MILIARAS, E. S.: Power Plants with Air Cooled Condensing Systems. Cambridge, Massachusettes and London. England, 1974; Forgó László: H. L. (Nekrológ), Magyar Tudomány, 1981. מדיה וקבצים בנושא לאסלו הלר בוויקישיתוף היישום של שיטת הלר-פורגו Minor Planet Center
טגנקה

טגנקה (ברוסית: Таганский район) הוא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 8.01 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 123,532 תושבים (2020). זו אחת הנפות הוותיקות ביותר בבירה, המהווה חלק בלתי נפרד מהמרכז התרבותי וההיסטורי של מוסקבה. ממוקמת בדרום-מזרח מרכז העיר, בין נהר יאוזה לנהר מוסקבה. מנזר נובוספסקי בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה תיאטרון טגנקה מנזר אנדרוניקוב (אנ') מנזר פוקרובסקי (אנ') כיכר טגנסקאיה (אנ') כלא טגנקה (1804-1958) מוזיאון המלחמה הקרה (אנ') מוזיאון ולדימיר ויסוצקי הממלכתי (רו') תחנות מטרו: טגנסקאיה, קיטאי-גורוד מדיה וקבצים בנושא טגנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טגנקה (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאמוסקבורצ'יה

נפת זָאמוֹסְקְבוֹרֶצְ'יֶה (ברוסית: район Замоскворечье) היא נפה במחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 4.32 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 59,305 תושבים (2020). בנפת זאמוסקבורצ'יה נמצאים מבני המשרדים הראשיים של החברות הרוסיות הגדולות ביותר. תחנת הרכבת פבלצקי בית המוזיקה מלון סוויסוטל קראסני הולמי מלון בלצ'וג קמפינסקי האוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב קניון Paveletskaya Plaza בלצ'וג כנסיית האפיפיור קלמנס (אנ') המסגד העתיק של מוסקבה תחנות מטרו: נובוקוזנצקאיה, פאבלטסקאיה, טרטיאקובסקאיה מדיה וקבצים בנושא זאמוסקבורצ'יה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאמוסקבורצ'יה (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
להלהלופסי (סדרת טלוויזיה)

הרפתקאות בארץ לה-לה-לופסי היא סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים המבוססת על בובות Lalaloopsy מבית MGA Entertainment. הסדרה שודרה לראשונה ב־29 במרץ 2013. ובהמשך לסדרה וירטואלית וכמויות גדולות של משחקים בגוגל פליי הפקת הקול של הסדרה נעשתה והוקלטה בקלגרי, א.ב., קנדה, על ידי צ'ינוק אנימציה. לאחר ששודרו הפרקים הראשונים על ניקלודיאון, הוא הועבר לניק ג'וניור. הפרק האחרון של התוכנית שודר ב־14 בספטמבר 2015, אך שידורים חוזרים שודרו לעיתים קרובות ברשת עד 23 באוקטובר 2016, אז הסירה את סדרת הטלוויזיה מהאוויר . כל עקבות התוכנית הוסרו גם מאתרו של ניק ג'וניור. סדרת אנימציה חדשה של Lalaloopsy תחת הכותרת We’re Lalaloopsy יצאה ב־10 בינואר 2017 ברשת נטפליקס. לחידוש זה היה סגנון אמנות שונה מהסדרה הקודמת, וכלל רק חלק קטן מאוד מהדמויות של Lalaloopsy. Lalaloopsy עוקב אחר קבוצה של בובות סמרטוטים ייחודיות והרפתקאותיהן השלוות בארץ Lalaloopsy. דמויות ראשיות בי פירורית עננה זהבית צמר חלומית בוטן שושנית כתם יער במקורי, יש לסדרה 52 פרקים- כל 26 פרקים בעונה אחת, סך הכל 2 עונות, בישראל, יש כ51 פרקים (בעונה 1 25 פרקים, בעונה 2 26 פרקים). עונה אחד שודרה מ-2013 עד 2014, ועונה 2 מ-2014 עד 2015. בקנדה עלתה הסדרה ב־4 במאי 2013 בטלוויזיה של Treehouse, ובהמשך עברה לג'וניור Family עד 28 באוגוסט 2016. בארצות הברית עלתה הסדרה ב־29 במרץ 2013 ושודרה עד 23 באוקטובר 2016 על ניקלודיאון וניק ג'וניור. בדרום מזרח אסיה, עלתה הסדרה ב־3 ביוני 2013 בערוץ דיסני ג'וניור. אתר האינטרנט הרשמי של להלהלופסי אתר האינטרנט הרשמי של להלהלופסי "להלהלופסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להלהלופסי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "להלהלופסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kondolojy, Amanda (11 בפברואר 2013). "Nickelodeon Greenlights 'Lalaloopsy', Will Premiere in Spring 2013". TV by the Numbers. Zap2it. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-29 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Netflix Originals". Netflix Media Center. נבדק ב-14 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Wolfe, Jennifer (30 באפריל 2013). "'Lalaloopsy' Debuts On Treehouse Canada". Animation World Network. נבדק ב-29 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
Live at Reading

Live at Reading הוא אלבום הופעה ו-DVD של להקת הגראנג' האמריקאית נירוונה, יצא לאור ב-2 בנובמבר 2009. האלבום הוקלט ב-30 באוגוסט 1992 והיה המופע המרכזי בשנה זו בפסטיבל רדינג שהתקיים באנגליה. לאחר שהיה קיים רק בבוטלג ולא יצא המון שנים, יצא האלבום עם הביצועים מהפסטיבל כאשר הוא נערך ונצבע מחדש. הופעתה של נירוונה בפסטיבל רדינג של 1992 היה הפעם השנייה של הלהקה בפסטיבל זה (אחרי ההופעה ב-23 באוגוסט 1991), וההופעה הראשונה שלה מאז הצלחת האלבום השני שלה, "Nevermind", שהרים את מעמדה להיות אחת הלהקות הפופולריות והמושמעות ביותר בעולם בתקופה זו. ההופעה סגרה את סיבוב ההופעות של הלהקה בממלכה המאוחדת. ההופעה ב-30 באוגוסט 1992, התקיימה כשבוע וחצי בלבד לאחר לידתה של פרנסיס בין קוביין, ביתם המשותפת של סולן וגיטריסט הלהקה קורט קוביין וקורטני לאב שהייתה סולנית וגיטריסטית להקת הול. בצל ההופעה התחזקו השמועות לגבי פירוקה של להקת נירוונה, בגלל מתחים בין חברי הלהקה, לכאורה לאור התמכרותו הקשה של קוביין להרואין. נירוונה נעלו את הפסטיבל במופע בלילה השלישי והאחרון שלו. בתחילת המופע דחף עיתונאי המוזיקה אברט טרו את קוביין לבמה על גבי כסא גלגלים, וכשהוא לובש חלוק בית חולים ופאה, וזאת על מנת ללעוג לשמועות על מצבו הבריאותי הרעוע לכאורה. בהגיעו לחץ את ידו חבר הלהקה קריסט נובוסליץ' ואמר לקהל כי "עם תמיכת חבריו ומשפחתו, הוא יוכל לעשות זאת." קוביין העמיד פנים כי הוא מתקשה לקום מהכיסא, ונעמד באיטיות מול המיקרופון, שר שורה מהשיר "The Rose" והתמוטט לרצפה. לאחר ששכב ללא תזוזה לזמן קצר, חזר לעמוד, והלהקה החלה מיד בהופעה כרגיל. ההופעה כללה כמעט את כל שירי הלהקה מהאלבום "Nevermind", ועוד מספר שירים מאלבום הבכורה שלה מ-1989, "Bleach". לאחר מכן רפרטואר השירים שלה מהשנים האחרונות לפני המופע, ואת הסינגלים ""tourette's",‏ "All Apologies" ו-"Dumb", שהופיעו באלבום שיצא חודש לאחר מכן "In Utero". לאחר 18 שירים ירדה הלהקה מהבמה, אך חזרה להדרן של עוד 7 שירים, רובם קאברים לשירים של להקות אחרות, האחרון שבהם הוא "Territorial Pissings" שכתב קוביין ביחד עם צ'ט פאוארס. ההופעה הסתיימה בניגון מאולתר של המנון ארצות הברית, "הדגל זרוע הכוכבים", לאחריו סיימה הלהקה את המופע עם ריסוק כלי הנגינה שלה, למעט קוביין שהביא את הגיטרה שלו לאחד ממעריציו בקהל. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קורט קוביין (למעט היכן שמצוין אחרת).  קורט קוביין - שירה, גיטרה קריסט נובוסליץ' - גיטרה בס, שירת רקע ב""The Money Will Roll Right In"" דייב גרוהל - תופים, שירת רקע אנתוני הודג'קינסון - רקדן נירוונה - הפקה בפועל מייקל מייסל - הפקה ג'ון סילבה - הפקה ג'ף פורה - הפקת DVD נתניאל קונקל - סאונד 5.1 סראונד ומיקס סטריאו בוב לודוויג - עריכת אודיו צילום המופע המקורי על ידי חברת "Fujisankei Communications International" CCI Digital West - מפעל ייצור לDVD קלי מקפאדן - עיצוב תפריט DVD מאט פרגוסון - כתיבת DVD ג'ארד ג'יי וויט - עריכת DVD וארטן - ייעוץ אומנותי ריאן רוג'רס - עיצוב צ'ארלס פיטרסון - צילומים מוניק מק'גאפין ניומן - ניהול הפקה אדם סטאר - מנהל הפקה בפועל מידע על האלבום Live at Reading באתר MusicBrainz מידע על האלבום Live at Reading באתר AllMusic האלבום Live at Reading באתר Discogs May 2024 Albums Accreds.PDF, Dropbox
לגהמוגלובין

לגהמוגלובין (Leghemoglobin) הוא תרכובת נושאת חמצן, שנמצאת בשורשי קטניות. זהו חלבון הקשור לקבוצת הם, שבה יון ברזל. קבוצת ההם מאפשרת קשירה ושחרור של חמצן, כמו בהמוגלובין בבעלי חיים. הלגהמוגלובין מיוצר על ידי שורשי הקטניות כחלק מסימביוזה עם חיידקים מקבעי חנקן (Rhizobium). תפקידו בשורשים הוא לשמור על רמת חמצן אופטימלית שתאפשר קיבוע חנקן. ללגהמוגלובין צבע אדום והוא דומה בתכונותיו להמוגלובין. ביולי 2019 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי, לבקשת חברת Impossible Foods, להשתמש בלגהמוגלובין מסויה במוצרי מזון דמויי בשר. רכיב זה מקנה למוצרים צבע, טעם ומרקם בשרי. אימפוסיבל בורגר המוגלובין מיוגלובין מדיה וקבצים בנושא לגהמוגלובין בוויקישיתוף Legume היא קטנית באנגלית
ונוס המנצחת

"ונוס המנצחת" (בלטינית: Venus Victrix) או "פולין בונפרטה כוונוס המנצחת" הוא פסל בסגנון נאו-קלאסי, המציג את דמותה של פולין בונפרטה, ונוצר על ידי הפסל האיטלקי אנטוניו קנובה בראשית המאה ה-19. הפסל "ונוס המנצחת" מציג את דמותה של פולין בונפרטה בדמות האלה ונוס. היא מתוארת בעירום חלקי, יושבת בהסבה כשבד מכסה את מבושיה ורגליה. על ידה האחת צמיד, ובידה השנייה היא מחזיקה בתפוח, המהווה סמל (אטריביוט) לדמותה של ונוס (אפרודיטה) ב"משפט פאריס". הדמות שוכבת על גבי מזרן מפוסל, המוצב על גבי כן בצורה של ספה רומית, המעוטרת בקישוטים מוזהבים ובחיקוי של בד. הפסל הוזמן על ידי בעלה של בונפרטה, קמילו בורגזה, הנסיך השישי מסולמונה, אציל רומאי מבית בורגזה, ששימש גם כשליחו של האפיפיור פיוס השביעי. הוא שואב את השראתו ממסורת אמנותית הלקוחה מן האמנות הרומית של גילום אלים על ידי בני אצולה. למרות זאת, העירום בפסל איננו שכיח בעבודות מסוג זה. קנובה התבקש בתחילה לתאר את בורגזה כאלת הציד דיאנה, אולם על פי המסורת בורגזה צחקה מהצעה זו, משום שהאלה דיאנה היא אחת משלוש "האלות הבתולות", ואילו בורגזה נתפשה כבעלת מיניות חופשית.[דרוש מקור] הפסל נוצר בשיש על ידי קנובה בין השנים 1805–1809 ברומא. הוא הוצב בתחילה בבתיו של קמילו בורגזה בטורינו ובגנואה, ובשנת 1838 בקירוב הועבר אל גלריה בורגזה ברומא, שם הוא מוצג כיום. פסל גבס ששימש כמודל עבודה מוצג כיום במוזיאון קנובה, הנמצא בפוסגנו (Possagno) שבאיטליה. פסל זה ניזוק בשנת 1917 מהפצצה בזמן קרב מונטה גראפה, אז נקטע ראשו של הפסל. בשנת 2020 נקטעו אצבעות רגלי הפסל, בשל תייר שישב על היצירה, בזמן שניסה לצלם סלפי. מדיה וקבצים בנושא ונוס המנצחת בוויקישיתוף משה גלעד, יום הולדת לוונוס ממילו, נכס תרבות עולמי ואלת הפורנו הראשונה, באתר הארץ, 6 באפריל 2020 A Clumsy Museum Visitor Snapped the Toes Off a Historic Sculpture in Italy While Trying to Pose for a Selfie in Its Lap, artnet News, ‏2020-08-03 (באנגלית)
נועם אקריש

נועם אקריש (נולד ב-10 באוקטובר 2001) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הגארד-סמול פורוורד בקבוצת עירוני נהריה מליגת העל בכדורסל. אקריש בנו של שחקן העבר ניסים אקריש, גדל ביבנה. החל לשחק בבית ספר לכדורסל של אליצור יבנה עד שבכיתה ט' עבר לשחק במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון. במקביל למד בגימנסיה הריאלית שם שיחק בנבחרת בית הספר תחת המאמן נדב זילברשטיין. בכיתה י"א הגיע עם נבחרת בית הספר לשלב רבע הגמר באליפות בתי הספר. בכיתה י"ב עבר לשחק באירופה באקדמיה של הכוכב האדום בלגרד. בתום שנה חזר לישראל ועבר לשחק בעונת 2019/20 בקבוצת הבוגרים של הפועל נהריה. בקיץ 2019 תחת המאמן אורן אהרוני זכה עם הנבחרת עד גיל 18 במקום הראשון באליפות אירופה דרג ב' שנערכה ברומניה. בטורניר קלע 2.2 נקודות ב-7 דקות בממוצע למשחק. פרופיל, באתר eurobasket פרופיל השחקן(הקישור אינו פעיל), באתר איגוד הכדורסל בישראל פרופיל השחקן, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל יעקב מאיר, נועם אקריש צפוי להצטרף לעירוני נהריה, באתר ישראל היום, ‏27 באוגוסט 2019 נבחרת הנוער של ישראל זכתה באליפות אירופה דרג ב', באתר וואלה, 4 באוגוסט 2019
מירוסלב גרצ'ב

מירוסלב גרצ'ב (במקדונית: Мирослав Грчев; נולד ב-1955) הוא אדריכל מקדוני, מעצב גרפי, אמן קומיקס וקריקטוריסט. הוא ידוע בכך שתכנן את הדגל הנוכחי של מקדוניה הצפונית והצעתו הפופולרית לסמל מקדוניה הצפונית. גרצ'ב נולד בסקופיה, יוגוסלביה (כיום בירת מקדוניה הצפונית), והחל להתעניין בעיצוב גרפי באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר עבד על עיצוב אריכי-נגן. ב-1979, סיים גרצ'ב את לימודיו בפקולטה לארכיטקטורה באוניברסיטת סקופיה. כיום הוא מלמד כפרופסור לתכנון עירוני בפקולטה לארכיטקטורה באוניברסיטת סקופיה. מירוסלב גרצ'ב היה ראש אזור סנטאר בסקופיה ב-1996–2000 מטעם האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה. הוא אחד המבקרים הנלהבים ביותר על המדיניות "עתיקות" ושל התוכנית העירונית הנלווית "סקופיה 2014", שבוצעה על ידי ממשלות מקדוניה הצפונית לאחר 2006. ב-26 בדצמבר 2014, קידם את אוסף המאמרים שפורסם ב-2006–2014 תחת הכותרת "Името на злото" ("שם הרוע"). דגל מקדוניה הצפונית סמל מקדוניה הצפונית מירוסלב גרצ'ב, באתר Discogs (באנגלית) Miroslav Grčev, 'Signs and Ornaments', Museum of Contemporary Art Skopje (אורכב 25.02.2010 בארכיון Wayback Machine) Tomislav Osmanli, „Razvojot na stripot vo Makedonija – sedum decenii stripovno tvoreštvo“ (אורכב 19.08.2017 בארכיון Wayback Machine), Strip, zapis so čovečki lik, „Mlad borec“, 1987; „Kultura“, Skopje 2002; Proekt Rastko - Makedonija (אורכב 28.12.2019 בארכיון Wayback Machine), 14. 5. 2010. "Macedonia". www.crwflags.com. נבדק ב-18 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) Graan, Andrew (2013). "Andrew Graan. Counterfeiting the nation? Skopje 2014 and the Politics of Nation Branding in Macedonia". Cultural Anthropology. 28: 161–179. doi:10.1111/j.1548-1360.2012.01179.x. עותק בארכיון (ארכיון) ""Η FYROM αυτοκτόνησε πολιτιστικά" (βίντεο) ~ makpress - Το site της Θεσσαλονίκης". ארכיון מ-2018-06-18. נבדק ב-18 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ

האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ (באנגלית: International Association of Seismology and Physics of the Earth's Interior, בראשי תיבות: IASPEI) הוא ארגון בין-לאומי, שאינו ממשלתי וללא מטרת רווח, שנוסד בשנת 1922 והמקדם חקר רעידות אדמה ומקורות סייסמיים אחרים, התפשטות גלים סייסמיים ואת המבנה הפנימי, התכונות והתהליכים של כדור הארץ. האיגוד יוזם ומתאם מחקרים בינלאומיים ודיונים מדעיים על סייסמולוגיה מדעית ויישומית והוא מורכב משבעה ועדות תמטיות וארבע ועדות אזוריות המקדמות סטנדרטים גבוהים של חינוך סייסמולוגי. פעילויות האיגוד מתמקדות בהשפעות החברתיות של רעידות אדמה וצונאמי, הוצאה לאור ושיתוף פעולה מדעי בינלאומי. בנוסף לכך, האיגוד מקיים אסיפות וכנסים בתדירות דו-שנתית לערך. החל משנת 2011 ובעקבות החלטה במהלך האספה הכללית במלבורן, הוחלט להעניק מדליה מטעם האיגוד, על שמירת מטרות ופעילויות האיגוד ועל הישגים מדעיים בתחומי הסייסמולוגיה והפיזיקה של פנים כדור הארץ. האיגוד הוא אחד משמונה איגודים המרכיבים את האיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה. הקלה על מחקר סייסמולוגיה תאורטית, תצפיתית ויישומית, כמו התפשטות גלים סייסמיים; דיון, תכנון ואימוץ תקנים לתצפית ואחסון נתונים; ובכלל כל הנושאים הקשורים לסייסמולוגיה. קידום מחקר רב תחומי הקשור למדע רעידות אדמה, מבנה פנימי, תכונות ותהליכים של כדור הארץ. יזום ותיאום התנהלות והתקשורת של מחקר התלוי בשיתוף פעולה בין מדינות שונות. ארגון ותמיכה בכנסים ובפגישות בינלאומיות המתמקדות בנושאים שהוזכרו לעיל ולתמוך, כולל כלכלית אם התקציב מאפשר, השתתפות בפגישות כאלה של חוקרים צעירים ושל מדענים ממדינות מתפתחות. המבנה של האיגוד ופעילויותיו המדעיות הרבות מסווגות לפי הנושאים הבאים: מבנה כדור הארץ וגיאודינמיקה תהליך יצירת רעידת האדמה - פיזיקה, הדמיה ומעקב לתחזית סכנת רעידת אדמה, סיכון ותנועה קרקעית חזקה מכניקת מקור רעידת האדמה חינוך והנגשת הקהל זרימת חום תצפית ופרשנות סייסמולוגית טקטונופיזיקה ומבנה קרוסטלי ועדות סייסמולוגיות אזוריות באפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הלטינית והקריביים ועדת החינוך והנגשה לקהל הנציבות לתצפית ופרשנות סייסמולוגית נציבות לטקטונופיזיקה ומבנה קרוסטי הנציבות לתהליך יצירת רעידת אדמה - פיזיקה, מידול ומעקב לחיזוי הנציבות למבנה כדור הארץ וגאודינמיקה הנציבות למפגע רעידת אדמה, סיכון ותנועה קרקעית חזקה הנציבות למכניקת מקור רעידת אדמה הנציבות הסייסמולוגית האירופית הנציבות הסייסמולוגית האסיאתית הוועדה הסייסמולוגית באפריקה הנציבות הסייסמולוגית של אמריקה הלטינית והקריבית הפדרציה הבינלאומית לרשתות סייסמוגרף דיגיטלי (באנגלית: The International Federation of Digital Seismograph Networks, בראשי תיבות: FDSN) רשת האוקיינוס הבינלאומית (באנגלית: The International Ocean Network, בראשי תיבות: ION) נציבות זרימת החום הבינלאומית (באנגלית: The International Heat Flow Commission, בראשי תיבות: IHFC) אתר האינטרנט הרשמי של האיגוד הבין-לאומי לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ IASPEI IASPEI, Commissions. IASPEI, Assemblies and Conferences IASPEI, The IASPEI Medal.
הנרייטה וורד

הנרייטה מרי עדה וורד (באנגלית: Henrietta Mary Ada Ward;‏ 1 ביוני 1832 – 12 ביולי 1924) הייתה ציירת היסטורית וז'אנרית אנגלית בתקופה הוויקטוריאנית ותחילת המאה העשרים. הנרייטה וורד הייתה שייכת למשפחה של אמנים מקצועיים במשך כמה דורות. סבה מצד אביה היה צייר החיות הבולט ג'יימס וורד, שהיה קשור בנישואים לאמנים עמיתים ג'ון ג'קסון וג'ורג' מורלנד. הוריה היו גם אמנים: ג'ורג' רפאל וורד שהיה ידוע בעיקר בזכות הדפסים שלו, ומרי ווב וורד בזכות המיניאטורות שלה. היא הייתה ילדה יחידה. הנרייטה הצעירה גדלה מוקפת במכריהם האמנים של הוריה, כולל סר אדווין לנדסייר, צ'ארלס רוברט לסלי, ואלפרד אדוארד צ'לון. היא למדה אומנות בבית הספר לאומנות בלומסברי ובאקדמיה שהקים הנרי סאס. בשנת 1843, כשהייתה בת 11, התאהבה הנרייטה בצייר ההיסטורי בן ה-27 אדוארד מתיו וורד. הם התחתנו בחשאי במאי 1848, בסיוע חברו של החתן וילקי קולינס. אמה של הנרייטה מעולם לא סלחה על החתונה, והחרימה אותה. למתיו והנרייטה וורד נולדו שמונה ילדים, שאחד מהם היה לסלי וורד, הקריקטוריסט המכונה "ספיי". בזמן שגידלה ילדיה, הנרייטה פיתחה גם את הקריירה האמנותית שלה. היא עבדה בז'אנרים שונים, אך כמו בעלה, נודעה בציוריה ההיסטוריים, בנושאים כמו תומאס צ'טרטון ואליזבת פריי. היא הצטיינה גם בתמונות של ילדים והשתמשה בילדיה כמודלים. אחד מציוריה המפורסמים ביותר היה "פליסי הקדר", שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1866. הציור ממחיש את המקרה בו הקדר ברנרד פאליסי פוצץ בטעות את ביתו תוך כדי ניסוי בטכניקות של קרמיקה. יצירות דומות (כמו המלכה מרי 1863 וסצנה מילדותה של ז'אן דארק; 1867) אולי הפכו אותה לציירת ההיסטוריה הנשית הבולטת ביותר בדור שלה. היא העבירה שיעורי אמנות לכמה מילדי המלוכה של המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט. הן הנרייטה וורד והן בעלה היו תומכים בזכות הבחירה של הנשים. הם היו במעגל חברתי שכלל דמויות כמו צ'ארלס דיקנס וג'ורג' קרוקשנק. היא חיה עם בעלה ארבעים וחמש שנים. לאחר מותו בשנת 1879 הקימה הנרייטה וורד בית ספר לאמנות משלה כדי לעזור לפרנס את משפחתה. כמו לואיז ג'ופלינג בת זמנה, הנרייטה וורד התמחתה בהכשרת אמניות צעירות. בנוסף קיבלה פנסיה של 100 ליש"ט עבור שירותה הקודם כמורה מלכותית. וורד הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. וורד פרסמה שני ספרים אוטוביוגרפיים, בשנת 1911. ספרה הראשון נקרא "אחד מהסיפורים הטובים ביותר בחיי אמנית ויקטוריאנית." היא תיארה תמונה של נישואים כמעט אידיאליים עם בעל שעודד את עבודתה, והיה "תמיד המורה הטוב ביותר, החבר הכי לא שגרתי שהכרתי." שמור על המלכה הנסיכה במגדל הידיעה הסודית בארמון וינדזור מדיה וקבצים בנושא הנרייטה וורד בוויקישיתוף Henrietta Ward - A Victorian artist in Slough Leslie Ward, Forty Years of "Spy", London, Bentano's, 1915. Nichols, K. L. "Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893". Retrieved 30 July 2018. Mrs. E. M. Ward, Memories of Ninety Years, Edited by Isabel G. McAllister, London, Hutchinson, 1924.
מאן 24.3x0

מאן 24.3x0 (באנגלית: MAN 24.3x0; קרוי גם MAN 24.3x0 HOCLNR-NL) היא סדרה של אוטובוסים דו-קומתיים עירונים אשר נבנתה והורכבה על ידי יצרנית האוטובוסים האוסטרלית Volgren (אנ') ברישיון חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck & Bus (אנ') אשר ייצרה את השלדה בבעלות מאן, אשר הורכבו בין השנים 1997–2000 ב-אוסטרליה מספר יחידות נבנו והורכבו בשנת 1998 על ידי יצרנית האוטובוסים ההולנדית VDL Berkhof (אנ') בשיתוף Volgren (אנ'). אוטובוס דו-קומתי אוטובוס תלת צירי מנועי דיזל-טורבו אוטובוס נמוך-רצפה 2 דלתות כניסה מערכת היגוי בצד ימין בשנת 1998 יוצאו עשרות יחידות להונג קונג. יחידה אחת יוצאה בשנת 1999 לשירות בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג. הדגם נכנס לשירות בשנת 2000, למשך 15 שנים. "24.310" - משקל 24 טון, הספק מנוע 310 כ"ס "24.350" - משקל 24 טון, הספק מנוע 350 כ"ס "מאן 24.3x0" "מאן 24.3x0" "מאן 24.3x0" "מאן 24.3x0" "מאן 24.3x0" - מבט למושבי הנוסעים "מאן 24.3x0" מאן SG מאן NG272 מאן NL262 מדיה וקבצים בנושא מאן 24.3x0 בוויקישיתוף מנוע MAN D2866LOH25 phototrans.eu/07,299,0 מנוע MAN D2866LOH26 phototrans.eu/07,936,0 מנוע MAN D2866LOH27 remanufactured-truck-parts.myshopify חטיבת המשאיות והאוטובוסים מאן ://web.archive.org/web/20111130043849 "מאן 24.3x0" en.unionpedia.org/i/MAN_24.3x0
ג'ון רובארטס

ג'ון רובארטס (באנגלית: John Parmenter Robarts;‏ 11 בינואר 1917 – 18 באוקטובר 1982) היה מושל פרובינציית אונטריו בקנדה מנובמבר 1961 ועד מרץ 1971. ג'ון רובארטס נולד בבאנף, אלברטה והיה ראש ממשלת אונטריו יחיד שנולד מחוץ לגבולות הפרובינציה. בהיותו צעיר הוא עבר ללונדון שבאונטריו ולמד לתואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת מערב אונטריו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לצי הקנדי. לאחר סיום המלחמה ג'ון רובארטס חזר ללימודים וסיים לימודי משפטים בשנת 1948. ג'ון רובארטס החל פרקטיקה משפטית בעירו, נבחר למועצת העיר ובשנת 1951 נבחר לפרלמנט של אונטריו. בשנת 1958 הוא נכנס לממשלת לסלי פרוסט תחילה ללא תיק ותוך זמן קצר כשר החינוך. בשנת 1961 ג'ון רובארטס החל כהונה של ראש ממשלת אונטריו במקום לסלי פרוסט. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1971. ג'ון רובארטס דגל במדיניות של איחוד לאומי ונגד הפרדות קוובק מהמדינה. בשנת 1967 הוא יזם כינוס לשינוי שיטת הממשל בקנדה וכינון חוקה חדשה. ניסיון זה לא צלח. הוא קידם מערכת החינוך ובתקופתו הוקמו חמש אוניברסיטאות חדשות. לאחר פרישה מתפקיד ראש הממשל, רוברטס כיהן במספר תפקידים ציבוריים. הוא התאבד בשנת 1982. מדיה וקבצים בנושא ג'ון רובארטס בוויקישיתוף תיאור פעילות פוליטית ג'ון רובארטס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון רובארטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)