laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וולפגנג נוישמידט

וולפגנג נוישמידט (בגרמנית: Wolfgang Neuschmidt;‏ 1901 – 1977) היה מפקד הכלא בעיר אינסברוק, אשר הציל יהודים שהיו תחת חסותו במתקן הכליאה בפיקודו תוך סיכון חייו ועל כך קיבל את אות חסיד אומות העולם. כמפקד כלא אינסברוק, נוישמידט הצליח בכמה מקרים לעזור ליהודים לברוח מהנאצים. תחת ניהולו הוא שיפר את תנאי המאסר ליהודים ואסירים רוסים שנכלאו על ידי הנאצים במתקן הכליאה. ב-13 בנובמבר 1944 הגיעו למתקן הכליאה לאוקדיה יוסטמן (לימים לוריין יוסטמן ויסינקי) אישה יהודיה מלודז', אשר הובאה לאוסטריה כעובדת כפייה. מאוחר יותר נוישמיד גילה כי הגסטאפו עומד לגרש את האסירים למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. בין האסירים שעמדו לפני גירוש היו יוסטמן, מרים פוקס, האחיות רות ורגינה ליטמן ופאולינה יאנסויץ בת ה-12. נוישמידט מנע את שילוחן לאוושוויץ בטענה שהוא זקוק לידיים עובדות במטבח הכלא. נוישמידט ומנהל המטבח בכלא ארווין לוץ דאגו למחסורן ולשיפור תנאיהן בכלא. לנשים היו תנאים טובים יותר מאשר לאסירים אחרים בבית הכלא. למרות התנאים הטובים להן זכו הנשים, איום הגירוש ריחף מעל ראשן. באחת הפעמים בהם התבקשו שלטונות הכלא למסור אסירים, שמותיהן של הנשים הופיעו ברשימת המיועדים לגירוש שנמסרה על ידי הגסטפו לקצין בכלא קרל דיקבאואר. נוישמידט שיכנע אותו להשהות את הגירוש על מסיבות הומניטריות. אנטון דייץ גם הוא קצין בכלא נרתם לעזור במאמצי ההצלה. בקיץ 1944 הבינו קציני הכלא כי לא יצליחו להגן לעד על הנשים ושיכנעו אותן להימלט ולחיות במחתרת. לוץ מסר לנשים כתובות והצהיר שהוא מוכן לסכן את עצמו בשביל להצילן. בעזרת עובד המטבח בכלא הגיעו יוסטמן ופוקס למריה שטוקר שם הוסתרו כמה ימים עד שהועברו לביתן של מריה וונדה פטריקוביץ' אם ובתה, שם קיבלו מחסה. נוישמידט סירב לשלוח את רות ליטמן כי חלתה בדלקת ריאות. ב-1 במרץ 1945 היא נשלחה למחנה מעצר לבעלי אזרחויות זרות ביאנסבאך. רישומה למחנה המעצר לא התאפשר בגלל חוקי נירנברג. הוא השביע אותה לא לגלות את מוצאה. ליטמן שרדה את המלחמה. ב-6 במאי 1980 הוכרו מצילהן של הנשים, נוישמידט, לוץ, דייץ, מוזר, שטוקר ופטריקייביץ' האם והבת כחסידי אומות עולם.
קסנוקריקס

קסנוקריקס (שם מדעי: Xenokeryx; מיוונית: "קרניים מוזרות") הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה ממשפחת הפלאומרכיים שחי באירופה של המיוקן לפני 15 מיליון שנה מזמננו. הקסנוקריקס היה קרובו של האמפלומריקס והוא הגיע לאורך 1.9 מטר, גובה בכתפיים של 130 סנטימטרים ולמשקל 100 עד 250 קילוגרם. במראהו הזכיר מעט אוקפי עם קרניים מוזרות ואולי חי באורח דומה. המאובנים שלו התגלו בעיקר בספרד, שם התגלה המין Xenokeryx amidalae, הקרוי על שם הדמות פאדמה אמידאלה ממלחמת הכוכבים שהייתה בעלת תסרוקת דומה (כפי שנראה בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום) המזכירה את רכס גולגולתו. למעשה קרניים אלה הזכירו את קרני הג'ירף והיו חלולות בבסיסם ובנוסף היו מעל הגבות שלו עוד זוג קרניים דומות. ייתכן שהזכרים נגחו בהם בעונת הרבייה כדי לזכות בנקבות ובטריטוריה. אמפלומריקס - יונק דומה שהתגלה בכרמים בדרום צרפת. מדיה וקבצים בנושא קסנוקריקס בוויקישיתוף קסנוקריקס, באתר GBIF (באנגלית)
קלאופטרה רקורדס

קלאופטרה רקורדס (באנגלית: Cleopatra Records) היא חברת תקליטים שפועלת מהמטה שלה בלוס אנג'לס. היא מתמחה ביצירות של רוק גותי, הארד רוק, אינדסטריאל ומטאל קלאסי. החברה הוקמה בשנת 1992 על ידי בריאן פריירה ועסקה בעיקר במוזיקה אלקטרונית. לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 היא הייתה מוציאה כ-40 אלבומים בחודש. באותה התקופה היא הייתה מוציאה בעיקר גרסאות כיסוי של יצירות מוצלחות. עם הזמן החברה הוציאה גם אלבומים של להקות שטרם פורסמו בארצות הברית כמו קרפטוורק וניקו. באותה תקופה החברה הייתה דומיננטית בפלח שוק זה בארצות הברית. חטיבה של החברה The Purple Pyramid מתמחה במוזיקת רוק מתקדם ומוזיקה פסיכדלית. תחת מותג זה הוצאו אלבומים רבים. בעקבות שיתוף פעולה של החברה עם ויליאם שאטנר היא התפתחה לכיוונים חדשים. בשנת 2015 הוצאה אלבום חדש של ג'ודי קולינס בשנת 2015 הוקמה חטיבה חדשה שמתמחה בבלוז. בחטיבה זו חתומים מספר מוזיקאים לרבות ק. מ. ויליאמס. בשנת 2016 אלבום של קני ניל של החברה היה מועמד לפרס גראמי. X-Ray Records היא חטיבה שמתמחה בהיפ פופ בשנת 2005 אלבום שהוצאה על ידי החטיבה הגיע למצעד בילבורד. החל משנת 2015 החברה נכנסה לתחום סרטי קולנוע. מדיה וקבצים בנושא קלאופטרה רקורדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלאופטרה רקורדס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של קלאופטרה רקורדס קלאופטרה רקורדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלאופטרה רקורדס, סרטונים בערוץ היוטיוב מידע על החברה
ג'יימס ג'ונסון (צייר)

ג'יימס ג'ונסון (באנגלית: James Johnson‏; 1803 – 1834) היה שרטט אדריכלות אנגלי, צייר צבעי מים ושמן שהיה חבר באסכולת בריסטול. ג'ונסון היה גם צייר נופים פואטיים בצבעי שמן. ג'ונסון נולד בשנת 1803 בדאונאנד ליד בריסטול. אביו היה בעל פאב. בשנת 1819 הוא הפיק רישומים מהסביבה, ובשנת 1822 הציג ציורי נוף באקדמיה המלכותית לאמנויות. בבריסטול הוא השתתף במפגשי שרטוט הערב של אמני אסכולת בריסטול, ובשנת 1823 שיתף פעולה עם פרנסיס דנבי וסמואל ג'קסון בפרויקט ליתוגרפיה. בשנת 1824 היה ג'ונסון ממארגני התערוכה של אמנים מקומיים במוסד בריסטול החדש. עם זאת, הוא התקשה למכור את עבודתו, ועבר ללונדון בשנת 1825. הוא הציג נופים באקדמיה המלכותית שוב ב־1825 וב־1826. בשנת 1826 חזר לבריסטול ואז עבר לבאת', סומרסט, שם הפך למורה לציור. עם זאת, הוא המשיך לייצר רישומים של בריסטול עבור האספן ברייקנברידג', כולל כמה צבעי מים משובחים מאוד של פנים הכנסייה בשנת 1828. הוא נפטר בבאת' בשנת 1834 לאחר שהתאבד. אוסף ברייקנרידג' נמצא במוזיאון העיר בריסטול ובגלריה לאמנות. בגלריית טייט יש אחד מציורי השמן הרומנטיים שלו, "אגם השלווה", שכונה אחד הנופים המשובחים ביותר של בית הספר בריסטול. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס ג'ונסון בוויקישיתוף Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. pp. 165–169. Matthew, H.C.G.; Harrison, Brian (2004). Oxford Dictionary of National Biography, Vol. 29. New York: Oxford University Press. p. 522
נתן קופר ברנוויט

נתן קופר ברנוויט (באנגלית: Nathan Cooper Branwhite‏; בערך 1775 – 18 במרץ 1857) היה צייר פורטרטים מיניאטוריים אנגלי, צייר בצבעי מים וחרט שהיה חבר באסכולת בריסטול. הוא היה צייר הפורטרטים המיניאטורי המוביל בבריסטול בשנות ה-20 של ה-19. בראנוויט נולד בסנט אולבנס, הרטפורדשייר, בנו של משורר, פרגרין ברננוויט, והפך לתלמידו של אייזיק טיילור. הוא הציג 13 מיניאטורות באקדמיה המלכותית לאמנויות בין השנים 1802–1828. הוא היה גם חרט. בשנת 1810 התגורר בבריסטול. הוא השתתף בפעילויות ההקמה של אסכולת בריסטול והיה חבר של אדוארד בירד וג'יימס ג'ונסון. בשנת 1824 היה ממארגני התערוכה הראשונה של אמנים מקומיים במוסד בריסטול החדש. בשנת 1832 הציג מספר עבודות בתערוכה הראשונה של אגודת האמנים בבריסטול שזה עתה הוקמה, גם במכון בריסטול. ברנוויט נפטר ב־18 במרץ 1857 בקליפטון, בריסטול. נולדו לו לפחות ארבעה ילדים. בניו נתן (1813–1894) וצ'ארלס (1817–1880) היו שניהם אמנים. מדיה וקבצים בנושא נתן קופר ברנוויט בוויקישיתוף Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. pp. 181–182.
Somebody Told Me

Somebody Told Me הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הקילרס. השיר יצא לאור ב-15 במרץ 2004 כסינגל השני מאלבום הבכורה של הלהקה, Hot Fuss. השיר זכה להצלחה והועמד לפרס גראמי לביצוע הרוק הווקאלי הטוב ביותר לצמד או הרכב בשנת 2004. בשנת 2009 דורג השיר במקום ה-41 ברשימת 100 השירים הטובים ביותר בעשור של מגזין NME. מידע על היצירה "Somebody Told Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Somebody Told Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Somebody Told Me" באתר Discogs The Killers, GRAMMY.com, ‏2019-11-19 (באנגלית) 100 Tracks of the Decade | NME, NME Music News, Reviews, Videos, Galleries, Tickets and Blogs | NME.COM, ‏2009-11-11 (באנגלית) Certificazioni, FIMI (באיטלקית)
Breach

Breach (בעברית: הפרה) הוא מיני-אלבום השני של הזמר הסקוטי לואיס קפלדי. האלבום יצא לאור ב-8 בנובמבר 2018, על ידי חברת התקליטים וירג'ין EMI. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. מידע על האלבום Breach באתר MusicBrainz מידע על האלבום Breach באתר AllMusic האלבום Breach באתר יוטיוב Breach, genius (באנגלית) Breach by Lewis Capaldi on Apple Music (באנגלית), 2020-10-07, נבדק ב-2020-08-18
ויליאם ווסט

ויליאם ווסט (באנגלית: William West‏; 1801 – 1861) היה אסטרונום וצייר שמן וצבעי מים אנגלי, שהיה חבר באסכולת בריסטול. הוא גם בנה את מצפה הכוכבים בקליפטון דאון, בריסטול. ווסט הגיע לבריסטול בסביבות 1823 והחל להציג שם באותה שנה. משנת 1824 השתתף בפעילות האמנותית של בית הספר בבריסטול והציג באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוסד הבריטי. עם זאת, לאחר 1826 הוא לא הציג שוב בשני המוסדות האלה עד 1845. משנת 1847 התרכז בנושאים נורווגיים. ווסט פיתח עניין רב באופטיקה והנדסה. בשנת 1828 השכיר טחנת רוח שאינה בשימוש בקליפטון דאון והתקין טלסקופ גדול במגדל שלה כדי להפוך אותו למצפה כוכבים. בשנת 1829 החליף את הטלסקופ במצלמת אובסקורה. בשנת 1835 הוא הרחיב את טחנת הרוח ליצירת מצפה כוכבים חדש, ובנה כיפה גדולה שתאכלס טלסקופ מסתובב. הוא מילא את המצפה במכלול מפות, גלובוסים ומכשירים אופטיים. בשנת 1837 פתח מנהרה באורך של 61 מ', אותה חפר מהמצפה ועד למערת סנט וינסנט על מצוק ערוץ נחל אבון. בשנת 1834 הציג את הציור ״ערוץ אבון מפסגת המצפה״, ציור שמן מנקודת התצפית שבנה. כנסיית ניוסטד דיוקן של קתרין דלאנו מבט ברדנורשייר מדיה וקבצים בנושא ויליאם ווסט בוויקישיתוף Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. pp. 193–195. Bristol Tourist Attraction & Events Venue, Clifton Observatory (באנגלית) CLIFTON OBSERVATORY, City of Bristol - 1282362 | Historic England, historicengland.org.uk (באנגלית)
מטצרווצרוס

מטצרווצרוס (שם מדעי: Metacervoceros) הוא סוג של אייל נכחד שחי במשך סוף הפליוקן עד הפליסטוקן באירופה. במקור הוא שויך לסוג אייל, אך הוגדר כסוג נפרד ב-1938 בידי החוקר פרדיננסיס דיטריץ' (pardinensis Dietrich). אייל קדום זה היה דומה במראהו ליחמור והגיע לאורך של 1.8 מטר, גובה של מטר בכתפיים ולמשקל של 70 עד 100 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל קרניים צרות עם 2 או 3 הסתעפויות קצרות ובסיס מרכזי ארוך. זה היה אייל בינוני יחסית לאיילי הפליסטוקן והיה קרובם של האאוקלדוצרוס והסוג Pseudodama ואולי היה בעל קשר לאייל, בו האייל האדום הנפוץ. המאובנים שלו התגלו לאורך אירופה במגוון אזורים ובעיקר בצרפת, שם נמצאו עצמות רבות והוא כנראה היה אייל שוכן יערות בהם היה יכול להתחבא מטורפים. על חלק מהעצמות ישנם רמזים לציד אנושי, אם כי לא ברור אם הוא תרם להכחדתם. איילים אלה הותאמו לתזונה מעשבים באמצעות מבנה שיניים שנשחקו לאיטם והוחלפו במהירות. מדיה וקבצים בנושא מטצרווצרוס בוויקישיתוף מטצרווצרוס, באתר musee-prehistoire
תקרית אלטמרק

תקרית אלטמרק הוא כינויו של עימות ימי שאירע במהלך מלחמת העולם השנייה בין בריטניה לגרמניה ב-16 בפברואר 1940, במים הטריטוריאליים של נורווגיה (אז מדינה נייטרלית). האלטמרק, ספינת סוחר גרמנית שלוותה על ידי ספינות נורווגיות, הייתה בדרכה חזרה לגרמניה כשעל סיפונה 299 מלחים בריטים שנשבו לאחר הטבעת מספר ספינות בריטיות על ידי אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפה, שטובעה על ידי צוותה אחרי קרב נהר לה פלטה בדצמבר 1939. התקרית הייתה ככל הנראה האירוע האחרון בהיסטוריה של הלוחמה הימית בו נעשה שימוש בחרבות. לאחר שיורטה על ידי המשחתת הבריטית HMS Cossack בפיקודו של פיליפ ויאן, חיפשה האלטמרק מחסה בפיורד ייוסינגפיורד (Jøssingfjord), אולם המשחתת הבריטית עקבה אחריה ואילצה אותה לעלות לחוף. אז עלו הבריטים על הספינה ולאחר קרב פנים אל פנים בו נעשה שימוש בכידונים, הכניעו את צוות האלטמרק ושחררו את העצורים. המלווים הנורווגים מחו, אך לא התערבו. ההסבר הרשמי שניתן מאוחר יותר על ידי הממשלה הנורווגית היה שעל פי האמנות הבינלאומיות, מדינה נייטרלית לא מחויבת להגן על צד לוחם שתחת חסותה כנגד כוח חזק בהרבה. הנורווגים כעסו על כך שנייטרליותם הופרה, אך לא רצו להיגרר למלחמה באירופה. למרות זאת, תקרית האלטמרק נטעה ספקות באשר לנייטרליות הנורווגית, הן בקרב בעלות הברית והן בעיני גרמניה. שני הצדדים החזיקו בתוכניות מגירה לפעולה צבאית נגד נורווגיה, בעיקר כדי לשלוט על תנועת עפרת הברזל השוודית, בה הייתה תלויה תעשיית החימוש הגרמנית בשלבי המלחמה המוקדמים. תקרית אלטמרק שכנעה את היטלר שבעלות הברית לא יכבדו את הנייטרליות הנורווגית, וב-19 בפברואר החליט להחיש את התכנון למבצע וסריבונג - כיבוש דנמרק ונורווגיה - שיצא בסופו של דבר לפועל ב-9 באפריל 1940. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. מדיה וקבצים בנושא תקרית אלטמרק בוויקישיתוף
שאה ספי

סאַם מִירְזָא (בפרסית: سام میرزا; בהכתרתו נודע בשם שאה ספי, פרסית: شاه صفی, תעתיק מדויק: שָׁאָה צָפִי; 1611–12 במאי 1642) היה השאה השישי בשושלת הספווית של מלכי פרס. שלט משנת 1629 במות סבו, עבאס שאה הראשון (הגדול), ועד למותו שלו בשנת 1642. עקב מות בנו הבכור של השאה עבאס, מוחמד באקר מירזא (אנ'), ומתוך ההכרה ששאר בניו אינם ראויים לרשת אותו והחשש שיעשו יד אחת להפיכה נגדו, עבאס הורה למנות ליורשו את סאם מירזא, בנו של מוחמד באקר ונכדו שלו. סאם מירזא היה בן 18 כאשר נפטר השאה עבאס, ואחרי שירש את הכס כשאה ספי החל בהדחות והוצאות להורג של נסיכים, מפקדים, יועצים וכל מי אשר לטעמו איים על סמכות שלטונו. הוא הביע מעט התעניינות בעיסוקי הממשל והקידום האינטלקטואלי בפרס ולא ידע לקרוא ולכתוב פואמות. לרוב היה שתוי מאלכוהול ונודע אף כי התמכר לאופיום שהובל מעברי הינדו-כוש. דמות חשובה בשלטונו של ספי היה הסריס סארו תקי אשר בשנת 1634 מונה לוזיר הגדול והיה רב השפעה על פרס הספווית. אויביה של פרס השתמשו בחולשתו השלטונית של ספי; בתקופת שלטונו הביס עבאס הראשון את האימפריה העות'מאנית וכבש את מסופוטמיה, כאשר עלה ספי לכס הטורקים החלו בתקיפה מחודשת נגד פרס על שטחי עיראק העות'מאנית שעבאס כבש. הטורקים כבשו את ירוואן ובשנת 1638, הגיעו עד לתבריז והצליחו לאחוז מחדש בבגדאד, כיבושיהם של הטורקים הפכו רשמיים תחת הסכם זוהאב לפיו עיראק תשוב לידי העות'מאנים. בגדאד תיכבש מחדש מספר פעמים בידי הפרסים עד לנפילתם הסופית של הטורקים במלחמת העולם הראשונה, במקרה הנודע ביותר היא נכבשה בידי נאדיר שאה אפשאר במלחמותיו של המאה ה-18. הפרסים היו בבעיה נגד השבטים האוזבקים והטורקמנים ממזרח אשר פשטו בשכיחות על גבולותיהם ובתקופתו של ספי אף איבדו לזמן קצר בשנת 1639 את העיר קנדהאר לידי האימפריה המוגולית. ספי קיבל משלחת סחר בשנת 1639 מפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, המשלחת כללה בין לבין את האינטלקטואל הגרמני אדם אוליארוס אשר כתב בשנת 1647 רב מכר על הביקור. ספי החזיר מתנות לדוכס אך יחסי המסחר לא התקדמו בהרבה מאז. במקור, פרידריך השלישי ניסה ליצור מערך סחר סדיר למען יוקרתו שלו. שאה ספי מת ב-12 במאי 1642, ככל הנראה עקב הרעלת אלכוהול. בנו, עבאס שאה השני, ירש את הכס. עבאס שאה הראשון עבאס שאה השני האימפריה הספווית Andrew J. Newman, Safavid Iran: Rebirth of a Persian Empire, London and New York, 2006 Rudolph Matthee, “Ṣafī, Shah of Persia”, in: David Thomas (ed.), Christian-Muslim Relations 1500-1900, Vol.10, Leiden: Brill, 2017, pp. 573-81 מדיה וקבצים בנושא שאה ספי בוויקישיתוף
ג'ימי גאריסון

ג'יימס אמורי "ג'ימי" גאריסון (באנגלית: James Emory "Jimmy" Garrison;‏ 3 במרץ 1934 – 7 באפריל 1976) היה מוזיקאי ג'אז ובסיסט אמריקאי, הידוע כבסיסט ברביעיית ג'ון קולטריין. גאריסון נולד באמריקוס, ג'ורג'יה וגדל בפילדלפיה, שם היה לחלק מסצנת הג'אז של שנות ה-50 שכללה בין היתר את הפסנתרן מק'קוי טיינר, החצוצרן לי מורגן והבסיסטים רג'י וורקמן והנרי גריימס. בהמשך ניגן גאריסון עם מוזיקאים שונים כמו קני דורהאם, פילי ג'ו ג'ונס, בני קרטר ולי קוניץ. בשנת 1961 החליף גאריסון את וורקמן והצטרף לרביעייה של הסקסופוניסט ג'ון קולטריין, לצד טיינר והמתופף אלווין ג'ונס. משנת 1962 עד למותו של קולטריין ב-1967 ניגן גאריסון עם קולטריין באופן כמעט בלעדי, והיה חלק בהקלטת האלבום "A Love Supreme". בהופעות עם קולטריין נהג גאריסון לנגן סולואים ארוכים ללא ליווי, שלעיתים קרובות שימשו כהקדמות שאחריהן הצטרפו שאר הנגנים. בשנת 1963 הוציא גאריסון עם אלווין תקליט משותף, !Illumination, בו הובילו שישיית נגנים שניגנה מוזיקה מקורית פרי עטה. אחרי מותו של קולטריין הקליט גאריסון בעיקר עם אורנט קולמן ואלמנתו של ג'ון, הפסנתרנית-נבלנית אליס קולטריין. בתקופה זו עסק גאריסון בהוראה, ושימש כאמן ומרצה אורח בבניגטון קולג' ובאוניברסיטת וסליין. גאריסון נפטר מסרטן הריאה ב-7 באפריל 1976. הוא הותיר מאחוריו 3 בנות מנישואים ראשונים, בנוסף לבת ובן מנישואיו השניים לרקדנית והכוראוגרפית רוברטה אסקמילה גאריסון. בנו, מאט גאריסון, הוא בסיסט ג'אז שמנהל את אולם ההופעות ShapeShifter Lab בניו יורק, וניגן עם הרבי הנקוק, ויטני יוסטון, ראווי קולטריין ואחרים. מדיה וקבצים בנושא ג'ימי גאריסון בוויקישיתוף ג'ימי גאריסון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ימי גאריסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי גאריסון, באתר Discogs (באנגלית) Jimmy Garrison: Biography, AllMusic
ג'יימס בייקר פיין

ג'יימס בייקר פיין (באנגלית: James Baker Pyne‏; 5 בדצמבר 1800 – 29 ביולי 1870) היה צייר נוף אנגלי, שהיה בשנותיו הראשונות חבר באסכולת בריסטול וחסידו של פרנסיס דנבי. פיין נולד בבריסטול שבאנגליה ולימד את עצמו לצייר. הוא השתתף בפעילות הרישום של בית הספר בבריסטול בשנות ה-20 של המאה ה-19, והציג לראשונה בבריסטול בשנת 1824. הסגנון והנושאים שלו היו תיאור של נופים מקומיים וסצנות דמיוניות, שהושפעו מיצירתו של פרנסיס דנבי ואסכולת בריסטול. הוא היה אחד מציירי צבעי השמן המוכשרים ביותר. דוגמאות לכך היא "סצנה דמיונית" (1828) ו"תצפית על האבון מדורהאם דאון" (1829). בשנת 1832, לאחר שהפיק כמה ציורי שמן של מהומות בריסטול, בילה 6 שבועות בצרפת יחד עם עמיתו מבריסטול, אדוארד וילייר ריפיל. נראה כי פיין גם השתתף בשנים 1832–1833 בתחיית פגישות הרישום של אסכולת בריסטול. ויליאם ג'יימס מולר היה חניך של פיין בשנים 1827–1830. עם זאת, מולר לא נותר מושפע מפיין ושאר אמני בית הספר בריסטול. פיין עצמו לא המשיך זמן רב בנוסח הנופים ה"פואטיים" של דנבי. באמצע שנות השלושים של המאה ה-19, כנראה בשנת 1835, עבר ללונדון, שם פיתח את סגנונו הבוגר. נופיו עוקבים כעת אחרי ויליאם טרנר בצבעים ובסגנון הקומפוזיציה שלהם. ניתן לראות את השפעתו של טרנר למשל בציור "קליפטון, ליד בריסטול, מבט מאבון" (1837), שהוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות. פיין הציג במוסד הבריטי בשנים 1833–1844 באקדמיה המלכותית של אנגליה שבבריסטול ובאקדמיה המלכותית בשנים 1836–1841. הוא הפך לסגן נשיא אגודת האמנים הבריטית. בשנת 1846 נסע לגרמניה, שווייץ ואיטליה. לעיתים קרובות הוא צייר באזור האגמים, סקוטלנד. סוכנות האמנות תומאס אגניו ובניו הזמינה אותו לצייר באזור האגמים בשנת 1848, ולאחר מכן בשנת 1851 לערוך סיור בן שלוש שנים באיטליה, בו ליווה את צייר צבעי המים מבריסטול ויליאם אוונס. פיין נפטר ב־29 ביולי 1870 בלונדון, והותיר את הבנים ג'יימס בייקר פיין, צלם, וצ'ארלס פיין, אמן. מלבד ויליאם מולר, תלמידיו כללו את ג'ורג' ארתור פריפ וג'יימס אסטברי האמרסלי. התבהרות מבט על ארמון וינדזור לאגו מאג'ורה שייט רגוע קבצנים מגיעים העירה היידלברג תא שייט ליד וינדזור ילדי אכרים מדיה וקבצים בנושא ג'יימס בייקר פיין בוויקישיתוף Greenacre, Francis (2005). From Bristol to the Sea: Artists, the Avon Gorge and Bristol Harbour. Bristol: Redcliffe. pp. 108–111 Greenacre, Francis (2004). "Pyne, James Baker". In Matthew, H.C.G.; Harrison, Brian (eds.). Oxford Dictionary of National Biography. 45. Oxford University Press. p. 643 Greenacre, Francis; Stoddard, Sheena (1991). W.J. Müller. Bristol: The Friends of Bristol Art Gallery. pp. 50–55. Julian Treuherz, Victorian painting, New York : Thames and Hudson, 1993, ISBN 978-0-500-20263-0
מקוק קצר-זנב

מקוק קצר-זנב (שם מדעי: Macaca arctoides) הוא מין של קוף מהסוג מקוק החי בטבע בדרום סין, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה מהודו עד לחצי האי המלאי, אך הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. קוף זה הוא בעל דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים מהנקבות ומגיעים לאורך 51.7 עד 65 סנטימטרים ולמשקל 9.7 עד 10.2 קילוגרם, בעוד הנקבות מגיעות לאורך 48.5 עד 58.5 סנטימטרים ולמשקל של 7.5 עד 9.1 קילוגרם בקירוב. הזכרים גם מעט יותר צבעוניים ובעלי ניבים ארוכות יותר, איתם הם נלחמים עם יריבים על נקבות. המקוק בעל פרווה חומה-בהירה והפנים החשופות משיער בעלי עור אדום או ורוד ולעיתים גם כהה והוא בעל שקיות עור מתחת לחייו, איתם הוא אוגר מזון. הצעירים נולדים לבנים בשנים הראשונות. כפי ששמו מרמז הזנב שלו קטום וכמעט חסר שימוש. המקוק מצוי בחבורות ביערות הגשם של דרום מזרח אסיה וכן ביערות ראשוניים וביערות הרריים לאורך ההימלאיה והוא יכול להימצא באקלים קריר עד לגובה של 4,000 מטר. בניגוד לרוב הקופים הוא מעדיף לנוע על קרקע היער מאחר שהוא לא זריז בטיפוס. המקוק הוא אוכל כל המחפש פירות, זרעים, עלים ושורשים וגם חרקים, ביצים וחולייתנים קטנים ביער. הוא מחפש גם מזון מימי כמו סרטנים של מים מתוקים או צפרדעים בנחלים. המקוק מצוי בסכנה בטבע עקב הרס היערות בהם חי ועקב סחר בפרימטים לחיות מחמד. מצב שימורו כיום הוא פגיע (VU). מדיה וקבצים בנושא מקוק קצר-זנב בוויקישיתוף מקוק קצר-זנב, באתר ITIS (באנגלית) מקוק קצר-זנב, באתר NCBI (באנגלית) מקוק קצר-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מקוק קצר-זנב, באתר GBIF (באנגלית) מקוק קצר-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנטון דייץ

אנטון דייץ (28 בדצמבר 1888, דאלוויץ – 1 בינואר 1960, אינסברוק) היה קצין משטרה אוסטרי וחסיד אומות העולם. ב־18 בינואר 1945 התקבלה הוראה להביא את כל האסירים בכלא אינסברוק למחנה הריכוז ברגן-בלזן. חמש נשים יהודיות תכננו לברוח מהכלא. שני הפקחים קרל דיקבאואר ואנטון דייץ' תמכו בהם. רק שתיים הצליחו לברוח. שף הכלא ארווין לוץ הציע את דירתו כמקום המסתור הראשון. אנטון דייץ ארגן מסמכים מזויפים לשתי הנשים שהסתתרו. הוא העמיד פנים שהן נשים פולניות נוצריות, שאיבדו את המסמכים שלהם בדרך לאוסטריה. הם התחילו לעבוד בכפר סנט מרטין ליד זלצבורג. השתיים שרדו את המלחמה. בשנת 1980 הוכר דייץ כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם. אנטון דייץ, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המבורגר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המבורגר – קציצה עשויה לרוב מבשר בקר המבורגר באנהוף – מוזיאון לאמנות מודרנית בברלין אישים: הרב אברהם בנימין זאב המבורג – ראש ישיבת פיורדא, מבכירי רבני אשכנז בראשית המאה ה-19 הרב אורי פייבוש המבורגר – רבה של לונדון איציקל המבורגר – הרב יצחק הלוי הורוביץ (מכונה ר' איציקל המבורגר) מנהיג וראב"ד אה"ו הרב בנימין שלמה המבורגר – רב וסופר, הנחשב כמומחה לנושא מנהג אשכנז חיים אליהו יוסף המבורגר – מינהלן, מומחה לכספים ולסדרי הדואר בירושלים של המאה ה-19 ינה המבורגר – רופא רנטגנולוג יהודי-הונגרי, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי, קומיסר העם (שר) לענייני חקלאות בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית רבי יעקב המבורגר – ראש בית הדין בפראג, ומחבר הספר קול קול יעקב רודולף המבורגר – אדריכל באוהאוס יהודי גרמני המבורג (פירושונים) הומבורג (פירושונים)
ליוויה רב

ליוויה רֵב (במקור לילי ראוכוורגר, בהונגרית: Rév Lívia; בודפשט, 5 ביולי 1916 – פריז 28 במרץ 2018) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה, שהיגרה לצרפת. ליוויה רב החלה את הקריירה שלו כילדת פלא. הופיעה כבר בגיל 9 וקיימה קונצרט תזמורתי עצמאי בגיל 12 (כאחד הסולנים בקונצ'רטו לשני פסנתרים של מוצרט במול מז'ור. היא זכתה בפרסים חשובים עוד בילדותה. ככישרון יוצא דופן, למדה אצל מרגיט וארו וקלרה מאטה, ואחר כך באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא הייתה תלמידתם של לאו ויינר וארנולד סקיי, וסיימה את לימודיה בשנת 1938 במבחן בנוכחותם של ברטוק, קודאי ודוהנאניי, אך סיימה גם מסלול של הכשרת מורים. לאחר מכן למדה אצל רוברט טייכמילר בלייפציג ואצל פאול ויינגרטן בווינה. בגלל מוצאה היהודי היא גרה עם אמה ואחותה בשנות מלחמת העולם השנייה באחד הבתים המוגנים עם שוצפס שוודי של ראול ולנברג וכך ניצלה. לאחר המלחמה נתנה סדרת קונצרטים של חצי שנה בבוקרשט. בשנת 1946 נסעה לפריז לתחרות מוזיקלית ואף על פי שלא דיברה צרפתית התיישבה בבירת צרפת. הקריירה העולמית שלה התחילה במהרה ובהונגריה היא נשכחה. היא הופיעה עם המנצחים המפורסמים ביותר (אדריאן בולט, אנדרה קלויטנס, ולטר זיסקינד, יאשה הורנשטיין, יוג'ן יוכום, יוזף קריפס, רפאל קובליק, הנס שמידט-איזרשטאט, קונסטנטין סילבסטרי ואחרים). לאחר הצלחה גדולה בבריטניה, הופיעה במדינות רבות באירופה, וכן ב- יפן, הונג קונג, אפריקה ובשנת 1963 בניו יורק בקונצרט סולו, בהצלחה רבה גם שם. היא התחתנה עם פייר אובה בשנת 1949. רק בשנים שלאחר לידת ילדיהם (סילבי, ביאטריס) לקחה הפסקה בקריירה כפסנתרנית. היא לימדה באקדמיה הבינלאומית למוזיקה (Université Musicale Internationale de Paris) וגם ערכה כיתת אמן מצליחה ביותר מדי שנה. היא פירשה את יצירותיהם של שופן, קלוד דביסי, מנדלסון ואנדרה ז'וליבה באופן רגיש במיוחד. מספר ההקלטות המצומצם שלה יכול להציג רק חלקית את איכותה האמנותית. היא נתנה לראשונה קונצרט בהונגריה בראשית שנות ה-60, אך לא ראתה בהופעתה הצלחה. היא נפטרה ב־28 במרץ 2018 בפריז. ביוגרפיה - נקסוס רקורדס ביוגרפיה - Hyperion Records אתר רשמי הפסנתרנית ליוויה רב, סרט פורטרט - ספריית וידאו של MTV הפסנתרנית ליוויה רב - Port.hu תוכנית קונצרט באריסנטפטר - ליוויה רב מנגנת בפסנתר הפסנתרנית ליוויה רב קיבלה את מסדר הכבוד הצרפתי - Művész-világ.hu ליוויה רב הפסנתרנית בביקורה בסגד 2012 ליוויה רב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליוויה רב, באתר AllMusic (באנגלית) ליוויה רב, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליוויה רב, באתר Discogs (באנגלית) "Elhunyt Rév Lívia, a zongora Callasa". delmagyar.hu. 2018-03-28. La grande pianiste Lívia Rév est morte