Sd.Kfz. 250

Sd.Kfz. 250 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 250, בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 250') הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. הזחל"ם פותח בשנת 1941 ושירת במגוון תפקידים במשך המלחמה. זחל"ם ה-Sd.Kfz. 250 פותח כמענה לצורך של הצבא הגרמני ברכב בעל עבירות טובה אשר ישמש כוחות לוחמים בתפקידי סיוע להתקפות שריון ותפקידי סיור. לצבא הגרמני היה ניסיון עם זחל"מים בשנת 1939 עם זחל"מי הסיוע, שהיו בעצם משאיות זחליות למחצה כמו ה-Sd.Kfz. 10. פיתוח ה-Sd.Kfz. 250 נעשה על ידי חברת Demag והתבסס על ה-Sd.Kfz. 10, שפותח גם הוא על ידי החברה, הוא קוצר מעט והורכב עליו שריון לאורך הכלי כאשר תא הלוחמים פתוח כלפי מעלה. לזחל"ם ה-Sd.Kfz. 250 היו מספר חסרונות, תא הלוחמים היה פתוח, מה שהשאיר את צוות הכלי בסכנה מפני הפגזות ותקיפות אוויריות. חיסרון נוסף היה בעיית ניידות הכלי, בעיה משותפת לרוב הזחל"מים הגרמניים לעומת הזחל"מים של בעלות הברית, אף על פי שהזחלים הבטיחו עבירות גבוהה בתנאי שטח קשים, העובדה שהגלגלים שימשו להיגוי בלבד ולא היה בהם כוח הקשתה מאוד על ניידות הכלי. ה-Sd.Kfz. 252 פותח כזחל"ם לנשיאת תחמושת לסיוע תותחי סער. הזחל"ם התבסס על ה-Sd.Kfz. 10 ועיצובו היה דומה מאוד ל-Sd.Kfz. 250 רק שהכלי היה בעל גג, חלק אחורי בשיפוע עם פתח נוסף וצוות של שניים בלבד. זחל"ם התחמושת שירת החל מפיתוחו ב-1940 עד סוף המלחמה. סך הכל יוצרו 413 כלים. ה-Sd.Kfz. 253 הוא זחל"ם תצפית וטיווח לכוחות ארטילריה, הוא התבסס גם הוא על ה-Sd.Kfz. 10 וגם הוא היה סגור מכל הכיוונים. הזחל"ם אכלס צוות של 4 ציוד קשר רדיו וציוד תצפית, כאשר התצפית הארטילרית הייתה נעשית דרך פתח בגג. ה-Sd.Kfz. 253 שירת החל מ-1940 עד סוף המלחמה. סך הכל כ-285 כלים יוצרו. מיקומם העיקרי של זחל"מי הסיור היו בגדודי סיור בדיוויזיות השריון, אך גם פעלו כזחל"מי סיוע וסיור לכוחות חי"ר ממוכנות. תפקידו של ה-Sd.Kfz. 250/1 היה במשימות סיור, כאשר יתרונו הגדול היינו הצללית הנמוכה של הכלי והעבירות הטובה שמעניקים לו הזחלים. הגרסאות השונות של הכלי פעלו בשטח על פי היעוד שלהם, בין משימות סיוע ארטילרי או קשר, אך רוב סוגי הכלים פעלו ביחידות הקלות בתפקידיהם השונים, כאשר הנבדל העיקרי הוא ה-Sd.Kfz. 250/4 שפעל בסיוע ליחידות תותחי סער. כלי שזכה בפרסום היה מסוג Sd.Kfz. 250/3 בשם "GREIF" (גריפון בגרמנית) אשר שימש את ארווין רומל בפיקוד הקורפוס אפריקה. לזחל"ם ה-Sd.Kfz. 250 היו שני דגמים, הדגם הישן (Alt) והדגם החדש (Neu). הדגם החדש פותח באוקטובר 1943 והיווה עיצוב שהפך את ייצור ותחזוק הכלי לפשוט הרבה יותר ובעל פחות זוויות מיגון, מה שהוליד כלי בעל צורה אחידה יותר עם תאי אחסון תמידיים בצידי הכלי. הגרסאות השונות שפותחו ליעודים שונים של הכלי פותחו על שני הדגמים לאורך המלחמה. Sd.Kfz. 250/1: גרסת הזחל"ם הבסיסי, אשר שימשה כנגמ"ש. לזחל"ם היו שני מקלעים מסוג MG34 או MG42 וצוות של 6 לוחמים. Sd.Kfz. 250/2: גרסה ששימשה הנחה ותחזוקת קווי טלפון וטלגרף. Sd.Kfz. 250/3: גרסת זחל"ם פיקוד בעלת ציוד קשר, אנטנה ומסגרת מעל תא הלחימה. Sd.Kfz. 250/4: גרסה שיועדה לפעול כרכב תצפית ארטילרי כדי לשמש תותחי סער מסוג שטוג. Sd.Kfz. 250/5: גרסה ששימשה כזחל"ם תצפית לכוחות ארטילריים. Sd.Kfz. 250/6: גרסת הזחל"ם לנשיאת תחמושת (75 מ"מ) לסיוע כוחות ארטילריה. Sd.Kfz. 250/7: גרסה בעלת מרגמה 80 מ"מ עם 42 פצצות מרגמה ומקלע אחד, או גרסה ללא המרגמה עם שטח אחסון ל-62 פצצות מרגמה ושני מקלעים. שתי הכלים פעלו יחד כאשר הגרסה השנייה תפקדה כזחל"ם פיקוד לזחל"מי המרגמה. Sd.Kfz. 250/8: גרסת בעלת תותח 75 מ"מ מסוג KwK37 L/24 או K51 בדגמים מאוחרים יותר. Sd.Kfz. 250/9: גרסה בעלת תותח 20 מ"מ מסוג KwK 38. הגרסה פותחה כדי להחליף את ה-Sd.Kfz. 222 שהתגלה כבעל פחות יכולות עבירות בשטחים, התותח היינו אותו תותח המותקן על ה-Sd.Kfz. 222 שייצורו הופסק בשלב זה. Sd.Kfz. 250/10: גרסה בעלת תותח 37 מ"מ מסוג PaK 35/PaK 36. תוכנן לשימוש מפקד מחלקה. Sd.Kfz. 250/11: גרסה בעלת תותח 28 מ"מ מסוג sPzB 41, שימשה את מפקד המחלקה. Sd.Kfz. 250/12: גרסת לנשיאת ציוד סיקור וסיוע לכוחות ארטילריה. Sd.Kfz. 252: זחל"ם לנשיאת תחמושת לסיוע כוחות תותחי סער מסוג שטוג, הוחלף על ידי ה-Sd.Kfz. 250/6 ב-1940. Sd.Kfz. 253: גרסת תצפית לסיוע כוחות ארטילריה בעלת תא לוחמים סגור. Sd.Kfz. 251 זחל"ם מדיה וקבצים בנושא זחל"ם ה-Sd.Kfz. 250 בוויקישיתוף תיאור הכלי ופירוט הדגמים באתר רכבי מלחמת העולם ה-2 רכבי סיור וזחל"מים גרמניים 1939-45, בריאן פרת, 1999, הוצאת אוספרי.