laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקנטונים של צרפת

הקנטונים של צרפת הם יחידות החלוקה המנהלית הרביעית בגודלה בחלוקה המנהלית של צרפת. קנטון הוא חלק מרובע ומחולק לכמה קומונות. מלבד תפקידם כיחידות מנהליות בתחום השירותים והמשפט הציבורי, הם משמשים גם כמחוזות בחירה בבחירות למועצה הכללית של המחוז לו הם משתייכים. מסיבה זו הבחירות למועצת המחוז מכונות בצרפת "בחירות קנטוניות". חלוקת צרפת לקנטונים נקבעה יחד עם חלוקתה למחוזות בזמן המהפכה הצרפתית ב-1790. הם היו רבים מהיום - בין 40 ל-60 קנטונים במחוז. בתחילה קנטונים חולקו למחוזות (District בצרפתית), ואחרי ביטולם של אלה ב-1800, הקנטונים חולקו לרבעים. מספר הקנטונים קטן אז (בין 30 ל-50 במחוז). בהוראת ממשלת צרפת, מועצות המחוזות נדרשו לחלק את שטחן לקנטונים חדשים. החלוקה החדשה פורסמה בשנים 1801 ו-1802 והיא משמשת בסיס לחלוקה המנהלית של צרפת עד ימינו אלה. מאז חלו כמה שינויים כדי להתאים את גודל הקנטונים לגודל האוכלוסייה, קנטונים קטנים בוטלו בעוד הגדולים פוצלו לכמה קטנים יותר, וכיום מספרם הכולל גדול מאשר היה בתחילת המאה ה-19. הקנטונים נוצרו כאזורי בחירה למועצות הכלליות של המחוז. כל קנטון בוחר נציג המייצג אותו במועצה הכללית שהיא הגוף המנהלי האזורי העיקרי בצרפת. באזורים עירוניים, קומונה אחת מורכבת בדרך כלל מכמה קנטונים, בעוד במקומות כפריים קנטון אחד יהיה מחולק לכמה קומונות. במקרה כזה השירותים הניתנים לאזרחים, כמו מפקדת הז'נדרמריה המקומית ובית המשפט, יהיו בעיר המרכזית של הקנטון. בקנטונים הקטנים ביותר השירותים מסופקים על ידי הקנטונים הסמוכים או ששני קנטונים משתמשים בשירותים מאוחדים. מספרם של הקנטונים משתנה בסדרי גודל בין מחוז למשנהו, ישנם מחוזות קטנים המחולקים לפחות מ-20 קנטונים ומחוזות גדולים שכוללים עשרות רבות. כיום יש בצרפת 4,032 קנטונים. רוב הקנטונים באזורים הכפריים מחולקים לכמה קומונות, אף על פי שייתכן גם שקומונה אחת גדולה תהיה מחולקת בין מספר קנטונים, משום ששטח הקנטונים נקבע באופן שרירותי על מנת שיהיו שווים יחסית בגודלם - לעומת הקומונות שאוכלוסייתן נעה בין תושב אחד בלבד ליותר משני מיליון תושבים. מדיה וקבצים בנושא הקנטונים של צרפת בוויקישיתוף
ראשון דווילס

ראשון דווילס (Devils; מאנגלית: "שדים", מוכרים גם כ-Ice Devils) היא קבוצת הוקי קרח ישראלית הממוקמת בעיר ראשון לציון. הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על ידי מועדון הוקי ראשון דווילס שעד אותה השנה פעל בענף ההוקי רולר בלבד. הקבוצה משחקת במדים בצבעים אדום ולבן ומשתמשת בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון כמגרשה הביתי עד שיוקם מגרש קרח בעיר. הקבוצה הוקמה בשנת 2010 על בסיס שחקני קבוצת ההוקי רולר של המועדון, שעד אותה שנה שיחקו הוקי קרח בקבוצות אחרות, כשבעמדת המאמן עומד ארטיום קורוטין, אך לטענת התאחדות ההוקי קרח הישראלית הקבוצה לא הגישה את טופסי ההצטרפות בזמן ולכן לא אושרה השתתפותה ולאחר הליכים משפטיים הוחלט כי אכן הקבוצה לא תשתתף בענות 2010/11. בעונת 2011/12 הצטרפה הקבוצה לליגת ההוקי קרח הישראלית וסיימה את העונה במקום ה-5 מתוך 10 כשנקודה אחת בלבד מפרידה בינה לבין קבוצת מונפורט מעלות ועליה לפלייאוף בעונה הראשונה בליגה. את עונת 2012/13 פתחו ללא שינוי בהרכב וסיימו את העונה במקום הראשון בליגה עם 6 ניצחונות והפסד אחד בהארכה, עלו לפלייאוף מהמקום הראשון והגיעו לגמר עם 3 ניצחונות והפסד אחד. בגמר ניצחו את קבוצת מונפורט מעלות בתוצאה 4:1 וזכו באליפות ישראל הראשונה כבר בעונתם השנייה בליגה. הקבוצה לא יצאה להשתתף בטורניר הגביע הקונטיננטלי באותה שנה, כנהוג לאלופות ישראל, בשל בעיות תקציב. לקראת עונת 2013/14 נערכו מספר שינויים בסגל הקבוצה, המאמן-שחקן ארטיום קורוטין עזב את הארץ, 2 שחקני נבחרת ישראל בנוער, רועי אהרונוביץ ובר צימרמן עזבו את הקבוצה, אהרונוביץ עבר לשחק בית ספר תיכון בעיר ורמונט שבארצות הברית וצימרמן עבר לקבוצת כפר סבא הורסס, שחקנים נוספים עזבו והיה חשש ממהלך העונה. לתפקיד המאמן-שחקן גויס יבגני מרגוליס מקבוצת כפר סבא הורסס והצטרף לקבוצה אלי קליין שעד אותה עונה לא שיחק בליגה. הדווילס סיימו את העונה במקום ה-2 בבית מרכז ועלו לפלייאוף העליון. גמר אליפות ישראל לשנת 2014 התקיים לראשונה מחוץ למרכז קנדה בהיכל הקרח Ice Peaks שבעיר חולון ושודר בשידור ישיר בערוץ 9 והפך להיות למשחק ההוקי קרח הישראלי הראשון ששודר בשידור ישיר בטלוויזיה. הדווילס ניצחו את כפר סבא הורסס בגמר וזכו באליפות ישראל בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2014/15 שוב זכתה הקבוצה באליפות ישראל, בפעם השלישית ברציפות, בכך השוותה את השיא של קבוצת הוקס חיפה באליפויות רצופות. הקבוצה השתתפה בסיבוב הראשון של הגביע הקונטיננטלי לשנת 2016 בבלגרד, סרביה, באוקטובר 2015, השתתפות ראשונה של קבוצה ישראלית מאז 2012. הקבוצה סיימה במקום הרביעי והאחרון בבית לאחר שהפסידה בכל 3 המשחקים נגד זיטינבורן איסטנבול, צסק"א סופיה ופרטיזן בלגרד. מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, נצה' = ניצחונות בהארכה, הפ' = הפסדים, הפה' = הפסדים בהארכה, נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה. מדיה וקבצים בנושא ראשון דווילס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראשון דווילס ראשון דווילס בעונת 2015/16 - באתר ההתאחדות הישראלית להוקי קרח כ-300 מקומות ישיבה, השאר בעמידה. Continental Cup groups known באתר ה-IIHF 2016 CONTINENTAL CUP Group A Final Ranking באתר ה-IIHF
קדוש

האם התכוונתם ל... קודש וחול ביהדות פרשת קדושים – פרשה בספר ויקרא הקדוש ברוך הוא גוי קדוש – כינוי לעם ישראל קידוש – ברכה הנאמרת על היין קדוש (דת) – באמונה דתית הוא אדם המוכר כבעל מידה יוצאת דופן של קדושה. קדוש (נצרות) קדוש מגן קדוש (סרט) – סרט מאת עמוס גיתאי אישים ששם משפחתם קדוש: גבי קדוש – ראש העיר השישי של אילת (1993–2003) יזהר קדוש – רב וראש כולל לאברכים שאגת יעקב בעיר אשדוד על שם הנדבן הרב יעקב בן רחל כלתיזדה מקהילת אנוסי משהד תושב ארצות הברית לופא קדוש – שוער כדורגל בעבר ומאמן כדורגל ישראלי שלום קדוש – שף ישראלי שימי קדוש – סופר, איש תקשורת ועורך דין ישראלי קודש (פירושונים) קדושה (פירושונים)
אלאנגאר

אלאלנגאר מארידו היה מלך מיתולוגי של שומר. לפי רשימת המלכים השומרית שלט בתקופה הטרום-שושלתית במשך 36,000 שנים. היה המלך השני ברשימה ושלט אחרי אלולים. אחרי תקופת מלכותו, השלטון עבר מארידו לבאד-טיבירה. רשימת המלכים השומרית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביוריתמוס

ביוריתמוס (קצב חיים: biorhythm; ביו (bio)= חיים. ריתמוס (rhythm)= קצב) היא תאוריה פסבדו מדעית המחפשת דפוסים של שינויים בפיזיולוגיה, רגשות ואינטלקט, תוך התייחסות לשלושה מחזורים ב"קצב הגוף": מחזור רגשי: נמשך 28 ימים. קשור לרגישות הנפשית, לשיתוף פעולה סביבתית, להתמודדות רגשית. מחזור זה מבוסס על "מחזוריות" מערכת העצבים. מחזור פיזיולוגי: נמשך 23 ימים. קשור לאנרגיה ולביצוע משימות פיזיות, רמת האיזון במערכת הפיזיולוגית. מחזור זה מבוסס על "מחזוריות" סיבי השרירים ותפעולם. מחזור אינטלקטואלי: נמשך 33 ימים. קשור לכוחות המחשבה, התפיסה וההיגיון. מחזור זה מבוסס על "מחזוריות" תאי המוח בתהליכים המחשבתיים. לכל מחזור ישנם שני שלבים: החלק הראשון הוא השלב החיובי. החלק השני הוא שלילי (בגרף אפשרי, בהתאם למיקום העקומה לעומת קו האפס). מסלול כל מחזור מתחיל בנקודת אפס ונמשך מעליו עד שמגיע לנקודת מקסימום המכונה "נקודה מיני קריטית חיובית". העקומה במסלולה חוצה את קו האפס ונמשכת מתחתיו עד שמגיעה לנקודת מינימום המכונה "נקודה מיני קריטית שלילית". הנקודה בה חוצה העקומה את קו האפס היא "נקודה קריטית" זו הנקודה בה המחזור עובר משלב לשלב. לנקודת מפנה זו מתלווה תחושה של אי יציבות זמנית. הביוריתמוס אינו סיבה ותוצאה כשלעצמו אלא שינויים מתמשכים הקובעים את רמת היכולת משלוש הבחינות. מבחינה חזותית, ישנו צופן מקובל עבור כל מחזור: הפיזיולוגי מצוין באדום, הרגשי בכחול והאינטלקטואלי בירוק. Biorhythm Chart KalaRhythms כתוב תאריך לידה ותקבל על הצג מפת ביוריתמוס באתר: "מיסטיק אייג'".
אנ-מן-לו-אנה

אנ-מן-לו-אנה מבאד-טיבירה היה מלך מיתולוגי של שומר. בתקופת שלטונו, המרכז השלטוני עבר מארידו לבאד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית, שלט בתקופה טרום-שושלתית והיה המלך השלישי ברשימה. לפי הרשימה שלט במשך 43,200 שנים. רשימת המלכים השומרית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפעונים

צִּפְעוֹנִים (שם מדעי: Viperinae), תת-משפחה של נחשים ארסיים ממשפחת הצפעיים החיים באירופה, אסיה ואפריקה (חוץ מהאי מדגסקר). תת-משפחה זו כוללת את רוב הנחשים הארסיים החיים בישראל. השמות צִפְעוֹנִי וְהַצְּפִעוֹת מוזכרים במקרא בפסוקים שונים, ובאזכור הבא מוסבר ההבדל בין נחש שאינו ארסי היודע לנשוך לבין נחש ארסי המכיש ומפריש ארסו ָָָָָָָָָָ* משלי, כ"ג, ל"ב: "אַחֲרִיתוֹ כְּנָחָשׁ יִשָּׁךְ וּכְצִפְעֹנִי יַפְרִשׁ" בתת-המשפחה יש 12 סוגים: מין יחיד - צפע אוזנגאו (Adenorhinos barbouri). צפעוני ההרים (Atheris) - בו 8 מינים ביטיס (Bitis)- בו 14 מינים. עכן (Cerastes) - בו 3 מינים. דאבויה (Daboia) - בו 2 מינים. אפעה (Echis) - בו 8 מינים. מין יחיד - צפע חול אסייתי (Eristicophis macmahonii). צפע גדול (Macrovipera) - בו 4 מינים. מין יחיד צפע הר קניה (Montatheris hindii). מין יחיד צפע השפלה (Proatheris superciliaris). שפיפון (Pseudocerastes). צפע (Vipera) - בו 23 מינים. עכן חרטומים ביטיס קרנפי צפע הודי צפע מזרחי צפע חול אסייתי מדיה וקבצים בנושא צפעונים בוויקישיתוף צפעונים, באתר ITIS (באנגלית) צפעונים, באתר NCBI (באנגלית) צפעונים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
טורן

טוּרֵן (בצרפתית: Touraine) היא פרובינציה-לשעבר בצרפת וחבל ארץ היסטורי ומסורתי באזור עמק הלואר, כ-200 ק"מ מפריז, בחבל סאנטר-עמק הלואר. בירת הפרובינציה הייתה העיר טור. עקב השינויים האדמיניסטרטיביים של 1790, חולק שטח הפרובינציה בין המחוזות אנדר (Indre), אנדר ולואר (Indre-et-Loire), ולואר ושר (Loir-et-Cher). טורן נודעה במיוחד בשל ריכוז הטירות המרשימות, בהן כמה מהמפורסמות ביותר בצרפת, ובשל תעשיית היין שלה. מקור השם טורן הוא משמו של שבט הטורונים הקלטי, שאכלס את האזור סביב ראשית הספירה הנוצרית. בשנת 1044 עבר השלטון בחבל לידי שושלת אנז'ו (מקורו של בית פלנטג'נט ממנו באו מלכי אנגליה). מעוזם היה בטירת שינון. בשנת 1205 הפכה טורן לדוכסות. במאות ה-15 וה-16 היא הייתה לאזור המגורים החביב על מלכי צרפת, שהקימו בה טירות מפוארות (כגון טירת שנונסו, טירת אמבואז ועוד). באותה תקופה כונה האזור "גנה של צרפת" ונכתבו עליו שירים כגון O beau pays de la Touraine ("הו הארץ היפה של טורן"). ב-1584 הפכה הדוכסות לפרובינציה, וזו פורקה ב-4 במרץ 1790 במהלך התיקונים שנעשו בעקבות המהפכה הצרפתית. טורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נצח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נצח – מושג העוסק בזמן אינסופי נצח ישראל – מונח המתייחס לנצחיותו של העם היהודי נצח (הוצאת ספרים) – הוצאת ספרים חרדית ישראלית נצ"ח – נוער צופי חלוצי, תנועת נוער ציונית נצח (מפלגה) – מפלגה חרדית ישראלית ראו גם לנצח נצח ישראל (פירושונים)
מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין

מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין (באנגלית: The Central Radio & TV Tower; בסינית: 中央广播电视塔) הוא מגדל תקשורת והמבנה הגבוה ביותר בבייג'ינג בירת סין. על גבי המבנה ישנה מרפסת תצפית בגובה 238 מטרים וקצה האנטנה שלו מגיעה לגובה של 405 מטרים. בראש המגדל ישנה מסעדה מסתובבת המספקת תצפית על רחבי העיר. המגדל חבר בפדרציה העולמית למגדלים גדולים (WFGT). המגדל נחנך בשנת 1992 והוא מכיל ציוד שידור עבור הטלוויזיה המרכזית של סין (CCTV). הוא ממוקם ברובע האידיין סמוך לתחנת המטרו גונגז'ופן ופארק יויואנטן. המגדל תוכנן על ידי האדריכל פאולוס סנאורן. בניין מטה CCTV נמצא כיום ברובע צ'אויאנג, ותוכנן על ידי האדריכל ההולנדי רם קולהאס (המשרד לאדריכלות מטרופוליטנית (OMA)) בשנת 2009. מדי שנה נערכת תחרות, הכוללת שתי הקפות של בסיס המגדל ולאחר מכן טיפוס על 1,484 מדרגותיו עד לתצפית שבקצהו. מדיה וקבצים בנושא מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל הטלוויזיה המרכזי של סין(הקישור אינו פעיל, 24.10.2021) ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלוהים ששונא

אלוהים ששונא (באנגלית: A God Who Hates: The Courageous Woman Who Inflamed the Muslim World Speaks Out Against the Evils of Islam) הוא ספר שנכתב בידי ד"ר ופא סולטאן, פסיכיאטרית אמריקאית שגדלה והתחנכה בסוריה. הספר פורסם ב-2009 באנגלית. ב-2010 הוא יצא לאור בעברית ב"השראה הוצאה לאור". בספרה פורשת ופא סולטאן לראשונה את סיפורה האישי ומשתפת בדעותיה. את תפיסת עולמה עיצבה לאחר שגדלה בסוריה, לפי תפיסתה, עולמנו עֵד לא להתנגשות בין דתות או תרבויות, אלא למאבק כוחות בין הקדמה לבין הנחשלות, מאבק שיפסיד בו האסלאם. בתגובה גינו אותה אנשי דת ברחבי העולם המוסלמי, ואילו מוסלמים החותרים לשינוי שיבחו אותה על שביטאה בקול ובשפה הערבית, ברשת הטלוויזיה הנצפית ביותר בעולם הערבי. דף הבית של הספר בהוצאת "השראה" אלוהים ששונא, באתר OCLC (באנגלית)
רובי ברידג'ס

רובי ברידג'ס (באנגלית: Ruby Bridges;‏ 8 בספטמבר 1954) הייתה הילדה האפרו-אמריקאית הראשונה בבתי הספר לילדים לבנים במדינות הדרום של ארצות הברית. העבדות נאסרה בחוק עם סיום מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1865, אבל גם שנים רבות לאחר מכן עדיין נמשך מאבק השחורים לשוויון זכויות. התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית נכנס לתוקף ב-1868 וקבע כי שחורים הם אזרחים שווי זכויות. למרות התיקון הזה מדינות הדרום המשיכו לחוקק חוקים גזעניים, שזכו מאוחר יותר להיקרא מדיניות "נפרדים אך שווים" או "חוקי ג'ים קרואו". חוקים אלה קבעו כי מתקנים, דיור ושאר שירותים שהמדינה מספקת יכולים להינתן בנפרד לכל גזע, ובלבד שיהיו (לכאורה) שווים. במשך עשרות שנים הממשלים במדינות הדרום עשו ככל יכולתם כדי להפריד בין הגזעים בתחומי השירות, מבני הציבור והחינוך. בשנת 1954, בעקבות מאמץ ממושך של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית את העיקרון "נפרדים אך שווים" וכפה על מדינות הדרום לשתף את בתי הספר, האוניברסיטאות ושאר שרותי הציבור לשחורים ולבנים כאחד. ברידג'ס נולדה בלואיזיאנה, אחת ממדינות הדרום בארצות הברית, למשפחה של צאצאי עבדים. בגיל 4 עברה עם הוריה לעיר ניו-אורלינס ובשנת 1960, בגיל 6, החלה ללמוד בבית ספר שיועד קודם לכן רק ללבנים, במסגרת האינטגרציה של מערכת החינוך. בעקבות החקיקה הפדרלית החדשה הוכרחו מדינות הדרום לשלב ילדים שחורים בבתי הספר הלבנים. רובי ברידג'ס עברה בהצלחה מבחני התאמה ונשלחה לבית ספר ללבנים, בצו בית המשפט הפדרלי ובניגוד לעמדת הממשל במדינת לואיזינה. ההתנגדות לאינטגרציה הייתה עזה מצד הורי הילדים שעמדו להישלח לבית הספר, מצד הנהלת בית הספר וצוות המורים ומצד האוכלוסייה הלבנה בכלל. ביום הראשון לשנת הלימודים הצטופפו מפגינים רבים מול שערי בית הספר. הם זרקו ביצים ועגבניות, הניפו שלטים נגד האינטגרציה ובעד הפרדה ודיקלמו חרוזים בעלי אופי גזעני. כל ההורים של ילדי כיתה א' הוציאו את ילדיהם מבית הספר ומנעו מהם להתחיל את שנת הלימודים. ב-14 בנובמבר 1960, היום הראשון לשנת הלימודים, הגיעה רובי ברידג'ס ללימודים במכונית משוריינת שחורה, מלווה באמה ובארבעה מרשלים. ההפגנות האלימות נמשכו במשך שבועות באותה שנה. שאר התלמידים חזרו בהדרגה ללמוד בבית הספר, אך במשך כל שנת הלימודים הראשונה שלה רובי ברידג'ס הייתה תלמידה יחידה בכיתה. ערך מורחב – הבעיה שכולנו חיים איתה הצייר נורמן רוקוול תיאר את צעידתה של ברידג'ס לבית הספר ביצירתו "הבעיה שכולנו חיים איתה" (באנגלית: "The Problem We All Live With"). בציור נראית ילדה קטנה הולכת לבית הספר, מוקפת בארבעה נציגים של שלטון החוק, שניים מקדימה ושניים מאחור. ברקע נראה קיר מלוכלך מעגבניות שהושלכו לעבר הילדה בת השש, בדרכה לכיתה א'. רובי ברידג'ס כתבה ספר שנקרא "מבעד לעיני" ("Through my Eyes") ובו היא מספרת על שנת הלימודים הראשונה שלה, מנקודת מבטה. היא ממשיכה להתגורר בניו אורלינס ובשנת 1999 הקימה את "קרן רובי ברידג'ס", במסגרתה היא מקיימת הרצאות, מוזמנת לכנסים ופועלת למען קידום ערכי סובלנות, כבוד והערכה כלפי האחר. מדיה וקבצים בנושא רובי ברידג'ס בוויקישיתוף מישל מילר, Color-Barrier-Breaking Student's Reunion וכן Ruby Bridges, Rockwell Muse, Goes Back to School‏, באתר CBS News‏, 12 בנובמבר 2010 (באנגלית) דף השיר "נעליים אדומות" (הנעליים של רובי) מאת לורי מק'קנה, באתר SongFacts.com רובי ברידג'ס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 60 years ago today, 6-year-old Ruby Bridges walked to school and showed how even first graders can be trailblazers, CNN (באנגלית) Ruby Bridges, Rockwell Muse, Goes Back to School, www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית)
אוטו קראוס

האם התכוונתם ל... אוטו בנימין קראוס (אוטה קראוס; 1909–2001) – סופר יהודי-צ'כי ניצול השואה, מחבר הספר "בית חרושת למוות אושוויץ" אוטו ב. קראוס (1921–2000) – סופר ומחנך יהודי צ'כי–ישראלי ניצול השואה, מורה ב"הדסים", מחבר הספרים "רוח מן ההרים", "אדמה ללא אלוהים" ואחרים
יחיאל ויצמן

יחיאל ויצמן (י' בתמוז תרנ"ב, 5 ביולי 1892 – ב' בתמוז תשי"ז, 4 ביולי 1957) היה פעיל ציוני ואגרונום, שהיה אחראי מטעם ממשלת המנדט על ייעור הרי הכרמל. היה מגואלי שטחי המושבה הגרמנית בחיפה, וכמו כן מגואלי אדמת תל מונד. אחיו הצעיר של דוקטור חיים ויצמן, נשיאה הראשון של מדינת ישראל, ואביו של עזר ויצמן, לימים נשיאה השביעי. יחיאל ויצמן נולד וגדל בפינסק שברוסיה הלבנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, לעוזר ולרחל לאה (בת מיכאל צ'מרינסקי) ויצמן. כמו שנים עשר אחיו ואחיותיו, קיבל ויצמן חינוך מסורתי וכללי. בבגרותו נסע לגרמניה ולמד אגרונומיה באקדמיה לחקלאות בברלין. בפינסק היה ממייסדי ארגון ציוני בשם "שורש ציון" שאיגד בתוכו צעירים יהודים בני העיר. בשנת 1912 ביקר לראשונה בארץ ישראל, וכעבור שנה, ב-1913, עלה לארץ והתיישב בה. בשנת 1920 נשא לאשה את יהודית, בת הרופא ד"ר גרשון יצחק קרישבסקי. בין השנים 1920 - 1928 כיהן בתור סגן מנהל המחלקה לחקלאות ודייג מטעם ממשלת המנדט. לשם כך הוא עבר להתגורר עם משפחתו בעכו שהייתה אז עיר ערבית, ומשפחתו הייתה המשפחה היהודית היחידה בעיר. ויצמן עבד בחוות הניסיונות החקלאית שהוקמה אז בעכו. בתקופת מגוריו בעיר הוא תכנן וטיפח את הגן ששכן סמוך לביתו ובאמצעות קשריו הביא למקום עשרות עצים וצמחים מרחבי האימפריה הבריטית. כיום שוכן במקום כפר הנוער מנוף. הגן העירוני הראשון של עכו, במקום בו שוכן כיום בית הספר לקציני ים עכו, תוכנן והוקם גם הוא על ידי יחיאל ויצמן. בשנת 1928, בשתדלנותו של אחיו, חיים ויצמן, מונה יחיאל על ידי אלפרד מונד, בעליו של תאגיד "תעשיות כימיות אימפריאליות" (Imperial Chemical Industries, ICI) למנהלו של התאגיד במזרח התיכון, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1935. בשנה זו הוא ייסד והיה שותף לניהול בית החרושת "תובל" בעכו. כעבור תקופה מונה כמפקח על הייעור בצפון הארץ, והיה אחראי על ייעור שטחים נרחבים בהרי הכרמל ובין חיפה לעכו. בין השאר נטע את יער האורנים שבו שוכן כיום הטכניון. באותה תקופה עבר להתגורר עם משפחתו בשכונת הדר הכרמל בחיפה. בביתו בחיפה התגוררה אמו רחל, שבנה חיים ויצמן העלה אותה לארץ בשנת 1921 (נפטרה בשנת 1939). בשנת 2004 חנכו עיריית חיפה והמועצה לשימור אתרים שלטים על מבנים היסטוריים בחיפה, אחד מהם היה על ביתה של משפחתו של יחיאל ויצמן ברחוב מלצ'ט 4. יחיאל ויצמן נפטר ב-4 ביולי 1957 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלו גרמנים, תושבי המושבה הגרמנית בחיפה, למכור את אדמותיהם על הכרמל. אפ"ק והכשרת היישוב, באמצעות יחיאל ויצמן וארתור רופין, החלו במאמץ בינלאומי לרכישת השטחים, ולבסוף הצליחו לרכוש את רוב השטחים. כמו כן היה בין גואלי אדמת תל מונד ונטע בה את פרדסיה הראשונים. נוסף על אחיו חיים ויצמן, ידועים גם אחיו משה ויצמן, פרופסור לכימיה אורגנית, ואחיותיו חיה ויצמן-ליכטנשטיין וגיטה ויצמן, שעלתה לארץ ישראל לפניו. בנו הוא עזר ויצמן. בתו יעל נישאה לאיש הצבא הבריטי אלינגהם והקימה את משפחתה באנגליה. 'ויצמן, יחיאל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 204. (הספר בקטלוג ULI) יחיאל ויצמן, דף שער בספרייה הלאומית אסף שמואלי, הריאה הירוקה (הסגורה) של עכו, באתר ynet, 25 בפברואר 2009 דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך 7, עמ' 2871. יחיאל ויצמן באתר GRAVEZ
אנ-מן-גאל-אנה

אנ-מן-גאל-אנה היה מלך מיתולוגי של שומר. הוא שלט בעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך הרביעי של התקופה הטרום-שושלתית ומלך במשך 28,000 שנים. רשימת המלכים השומרית
דומוזיד

דומוזיד (נקרא גם "הרועה") היה מלך מיתולוגי של שומר. שירים ומזמורים מצביעים על כך שמאוחר יותר הוא נחשב לאלוהות, מבשר של האל הבבלי תמוז. הוא שלט מעיר באד-טיבירה. לפי רשימת המלכים השומרית הוא היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית. אחרי תקופת שלטונו, המרכז השלטוני עובר מבאד-טיבירה ללרסה. לפי הרשימה הוא שלט במשך 36,000 שנים. רשימת המלכים השומרית מדיה וקבצים בנושא דומוזיד בוויקישיתוף
אנ-סיפד-זיג-אנה

אֶנ-סִיפָּד-זִיג-אָנָה מלרסה היה מלך מיתולוגי של שומר. מלך מעיר המדינה לרסה. בתקופת מלכותו המרכז השלטוני עבר מבאד-טיבירה ללרסה ואחריו עבר מלרסה לסיפר. לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך החמישי של התקופה הטרום-שושלתית ושלט במשך 28,000 שנים. רשימת המלכים השומרית
כילדברט הראשון

כילדברט הראשון (Childebert I; בערך 496 – 13 בדצמבר 558) היה אחד מארבעת בניו של כלוביס הראשון ושימש כמלך פריז מ-511 עד מותו. עם מות אביו (27 בנובמבר 511) הוכתר כילדברט למלך פריז וקיבל את חלקו בממלכת הפרנקים, שכלל את החלק הצפוני של עמק נהר הסום ואת חבלי הארץ שהפכו מאוחר יותר לברטאן, נורמנדי, מיין ואקיטן. ב-523 בהשפעת קלותילדה, התאחדו ארבעת בניו של כלוביס (תיאודריך הראשון, מלך ריימס, כלודומר, מלך אורליאן, כלותאר הראשון, מלך סואסון וכילדברט הראשון, מלך פריז) במערכה נגד זיגמונד מבורגונדיה ואחיו גונדומר ששלטו בממלכת בורגונדיה, בניו של כלוביס הביסו את הבורגונדים, גונדומר ברח, זיגמונד נלקח בשבי על ידי כלודומר שלקח אותו לאורליאן והוציא אותו להורג ב־1 במאי 524. תיאודוריך הראשון נישא לסאוגוטה (Suavegotha) בתו של זיגמונד. אולם גונדומר, בראש צבא בורגונדי מאושש זכה חזרה בממלכתו. כלודומר, מלך אורליאן, שנעזר בתיאודוריך הראשון, הוביל את הצבא הפרנקי אשר הובס בידי גונדומר ובעלי בריתו האוסטרוגותים בקרב וזרונטיה. מלך אורליאן נהרג בקרב זה (21 ביוני 524). גונדומר שרד עד 534, שנה שבה נהרג, והמרובינגים כבשו את בורוגנדיה. אחרי שכלודומר נהרג במערכה, זימן כילדברט הראשון את אחיו כלותאר הראשון לפריז כדי להגיע להסכם על חלוקת נחלותיו של כלודומר. כלותאר וכילדברט רצחו שנים מילדיו של כלודומר, השלישי קיצץ את שערו הארוך שהיה סמל להיותו בן מלוכה, נמלט והצטרף למנזר. כלותאר נשא לאישה את גונדיוק, אלמנתו של כלודומר, וקיבל לידיו את הערים טור ופואטייה, ואילו כילדברט הראשון קיבל את הערים שארטר ואורליאן. ב-531 כילדברט הראשון קיבל הודעה מאחותו קלותילדה, שנישאה לאמלריק, מלך הויזיגותים בספרד, כי בעלה נהג בה בגסות בגלל שהייתה קתולית, בניגוד לאמונה שרווחה בממלכתו שהייתה האריאניות. כילדברט פלש לספרד עם צבאו ותפס את אוצרו של אמלריק, שנמלט לברצלונה ונרצח שם. ב-532, כילדברט הראשון השתתף שוב במערכה נגד ממלכת בורגונדיה והטיל מצור על העיר אוטן. ב־534, עם חורבנה של ממלכה זו, הוא קיבל לידיו את הערים מקון, ז'נבה וליון. ב-535, כאשר ויטגס מלך האוסטרוגותים נאלץ למסור את פרובאנס לידי הפרנקים, קיבל כילדברט לידיו את הערים ארל ומרסיי. בשנים 536–537 השלים את כיבושה של פרובאנס בעזרת אחיו, כלותאר. ב-542 פשט כילדברט שוב על הוויזיגותים, כבש את העיר פמפלונה בעזרת אחיו כלותאר, והטיל מצור על סרגוסה, אך נאלץ לסגת. כתוצאה מפשיטה זו, הביא עמו כילדברט לפריז שריד מגלימתו של וינסנט הקדוש מסרגוסה, שלכבודו החל להקים בפריז ב־543 את המנזר המפורסם של סן ונסן (כיום כנסיית סן ז'רמן דה פרה). כילדברט הראשון מת בפריז ב-558, ביום שבו השלים את בנייתו של מנזר זה. היות שלא היו לו בנים, ירש אותו אחיו, כלותאר הראשון, מלך סואסון, כמלך פריז. מדיה וקבצים בנושא כילדברט הראשון בוויקישיתוף כילדברט הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כילדברט הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בני גונדובד מלך בורגונדיה Vézeronce. ברון-אלפ
ג'אנו אנאנידזה

ג'אנוֹ אָנַאנִידזֶה (בגאורגית: ჯანო ანანიძე, לעיתים ז'אנו; נולד ב-10 באוקטובר 1992 בכובולתי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. את תחילת הקריירה שלו עשה אנאנידזה במועדון הדגל הגאורגי דינמו טביליסי, בגיל 11. אחרי שנתיים, נרכש על ידי קבוצת הנוער של המועדון האוקראיני דינמו קייב. גם בקייב, הספיק ג'אנו לשהות רק במשך שנתיים, לפני שחתם בקבוצת הנוער של ספרטק מוסקבה. אנאנידזה עלה לקבוצת הבוגרים של ספרטק מוסקבה באביב 2009, אחרי ששיחק בקבוצת הנוער של הקבוצה, בה כבש 4 שערים ב-12 משחקים. זה קרה במהלך פגרת אמצע העונה בליגת העל הרוסית, כאשר מאמנו ואלרי קרפין החליט לתת לו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, ואחר כך אף זימן אותו למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה. הופעת הבכורה של אנאנידזה במסגרת רשמית, הייתה ב-15 ביולי 2009, במשחק במסגרת הגביע הרוסי נגד קבוצת קרסנודאר. ב-1 באוגוסט 2009, יאנו ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה הרוסית. ב-18 באוקטובר 2009 היה אנאנידזה למבקיע הצעיר ביותר בליגת העל הרוסית, כאשר כבש במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה בהיותו בן 17 שנים ו-8 ימים. אחרי סיום מוצלח לעונת הבכורה שלו כשחקן מקצועני, ארסנל האנגלית הביעה את עניינה בשחקן. ספרטק מוסקבה הצהירה מיד לאחר השמועות על גישושיה של ארסנל שהיא לא מוכנה לשחרר את יאנו משורותיה עד שימלאו לו 20. ב-3 ביוני 2013 הושאל לרוסטוב עד סוף העונה, והבקיע שער בכורה ב-19 באוגוסט במשחק בית מול וולגה ניז'ני נובגורוד. בינואר 2019 הושאל לקריליה סובייטוב סמרה במרץ 2009, אתר האינטרנט הרשמי של אופ"א סימן את ג'אנו כאחד משלושת "שחקני המפתח" של הנבחרת הגאורגית הצעירה עד גיל 17, יחד עם ניקה דזאלאמידזה (אנ') ואיראקלי שֶׁקִילַאדזֶה (אנ'). ביולי 2009, אנאנידזה קיבל זימון רשמי לנבחרת גאורגיה הבוגרת על ידי מאמנה דאז, הקטור קופר. אנאנידזה השתתף במשחקי מוקדמות יורו 2012, והיה בה שחקן מרכזי במהלך הקמפיין של גאורגיה. שׁ רוסטוב הגביע הרוסי (1): 2014 ספרטק מוסקבה אליפות רוסיה (1): 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא ג'אנו אנאנידזה בוויקישיתוף ג'אנו אנאנידזה, ברשת החברתית פייסבוק ג'אנו אנאנידזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'אנו אנאנידזה, ברשת החברתית אינסטגרם ג'אנו אנאנידזה, באתר Transfermarkt ג'אנו אנאנידזה, באתר Soccerway ג'אנו אנאנידזה, באתר National Football Teams ג'אנו אנאנידזה, באתר FootballDatabase.eu