laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורס מפקדי חטיבות

קורס מפקדי חטיבות הוא קורס פיקודי צה"לי, המועבר במסגרת זרוע היבשה באחריות פיקוד ההכשרות והאימונים. ייעודו של הקורס הוא הכשרת מפקד החטיבה לפיקוד על צק"ח (צוות-קרב חטיבתי) בלחימה, באמצעות פיתוח יכולותיו המקצועיות והפיקודיות של הקצין. מפקדת הקורס ממוקמת במרכז להכשרת פיקוד קרבי במחנה עמנואל (מחנה ג'וליס), שם גם מתקיימים מרבית תכניו. הרעיון המסדר בהקמת הקורס היה ההבנה שהכשרת מפקדי החטיבות חייבת לקבל נופך מסדר ומקצועי כך שיכין את המפקדים לתפקידם בצורה הטובה ביותר. מפקד הקורס הראשון היה משה בריל והמחזור הראשון נפתח ב 1977 והיה מורכב ממפקדי חטיבות מכהנים וכאלה שעתידים להיכנס לתפקיד. הקורס נפתח פעם בשנה, ואורכו כשלושה חודשים. מתקבלים אליו קצינים המועמדים לתפקידי מפקד חטיבה בזרוע יבשה או מקביליהם בזרועות אחרות. חניכי הקורס מגיעים מכלל חילות השדה (חיל הרגלים, חיל השריון, חיל ההנדסה, חיל התותחנים וחיל האיסוף הקרבי), ולעיתים משתתפים בקורס אף טייסי חיל האוויר וקציני חיל הים. חניכי הקורס הם קצינים מהיחידות הסדירות או במילואים, ומפקדי הצוותים הם קצינים בדרגת תא"ל הממלאים תפקיד מפקד אוגדה או בוגרי תפקיד זה. עם קליטתם מתפזרים החניכים בין הצוותים בשאיפה ליצור צוותים רב-חיליים. בעבר הייתה בקורס הפרדה בין אנשי המילואים ובין הקצינים הסדירים, אך זו בוטלה וכיום הצוותים מעורבים. במהלך הקורס עוברים החניכים השתלמויות בתחומי החילות השונים, לימודי טקטיקה ואמנות המלחמה. הקצינים מקבלים הרצאות מפי קצינים בכירים וחניכי הקורס משתלמים בתהליך הכנת החטיבה למלחמה ופיקוד בכיר בשגרה. חנן גרינברג, המג"דים של מלחמת לבנון משתדרגים, באתר ynet, 18 באפריל 2011
אגודת פאראדיי

אגודת פאראדיי (באנגלית: The Faraday Society) הייתה אגודה מדעית בממלכה המאוחדת לחקר כימיה פיזיקלית, שנוסדה בשנת 1903 ושמה ניתן לכבודו של הכימאי מייקל פאראדיי. בשנת 1980, האגודה התמזגה עם ארגונים דומים, ביניהם האגודה הכימית, המכון המלכותי לכימיה והאגודה לכימיה אנליטית והקימו את החברה המלכותית לכימיה שהיא אגודה מדעית וגם אגודה מקצועית. באותה תקופה הפכה מחלקת פאראדיי לאחת מתשע מחלקות במסגרת האגודה המלכותית לכימיה. אגודת פאראדיי פרסמה בשנים 1905–1971, את כתב העת Faraday Transactions (אנ'), עד שהחברה המלכותית לכימיה השתלטה על הפרסום. לאחר ההתמזגות חלק מהפעילויות שאורגנו על ידי אגודת פאראדיי הפכו לחלק מהעבודה שביצעה מחלקת פאראדיי, דהיינו הדיונים בפרדיי וסדרת כנסים בין־לאומיים עם יותר מ־100 שנות היסטוריה. עבודות המחקר מופצות לכל המשתתפים לפני הכנס, ורוב הכנס מוקדשת לדיון בעבודות מאשר למחבר המציג את המאמר. עבודות המחקר והדיונים מתמקדים בתחומים המתפתחים במהירות בכימיה פיזיקלית והם מתפרסמים בכתב העת Faraday Discussions. ג'וזף סוואן: 1903–1904 ויליאם תומסון: 1905–1907 ויליאם הנרי פרקין: 1907 אוליבר לודג': 1908–1909 ג'יימס סווינבורן: 1909–1911 ריצ'רד גלזברוק: 1911–1913 רוברט הדפילד: 1913–1920 אלפרד פורטר: 1920–1922 רוברט רוברטסון: 1922–1924 פרדריק ג'ורג' דונאן: 1924–1926 ססיל הנרי דש: 1926–1928 מרטין לורי: 1928–1930 רוברט מונד: 1930–1932 נוויל סידגוויק: 1932–1934 ויליאם רינטול: 1934–1936 מוריס טרוורס: 1936–1938 אריק רידאל: 1938–1945 ויליאם אדוארד גארנר: 1945–1947 ארתור ג'ון אלמנד: 1947–1948 ג'ון לנארד-ג'ונס: 1948–1950 צ'ארלס גודוויב: 1950–1952 יו סטוט טיילור: 1952–1953 רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש: 1953–1955 רונלד בל: 1956–1957 הארי מלוויל: 1958 אדגר ויליאם סטייסי: 1959 הארי מלוויל: 1960 סיריל נורמן הינשלווד: 1961–1962 אלפרד אובבלהודה: 1963–1964 פרדריק דיינטון: 1965–1966 ססיל באון: 1967–1968 ג'פרי ג'י: 1969–1970 ג'ק לינט: 1971–1972 Sutton, Leslie; Davis, Mansell (1996). The history of the Faraday Society. The Royal Society of Chemistry. ISBN 0-85404-863-4. Whiffen, David Hardy (1991). The Royal Society of Chemistry : the first 150 years. London: The Society. Royal Society of Chemistry/ Journals, books & databases/Our journals/ Faraday Discussions, rsc.org.
Wish You Were Sober

"Wish You Were Sober" (בעברית: "הלוואי שהיית פיקח") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האמריקאי קונאן גריי, כרצועה השנייה מתוך אלבום הבכורה שלו, Kid Krow. השיר נכתב על ידי גריי, יחד עם מפיקו, דניאל ניגרו. השיר יצא לאור ב-18 במרץ 2020 על ידי חברת ההקלטות ריפבליק רקורדס כסינגל החמישי מתוך האלבום. השיר נכתב על טעויות העבר של גיל ההתבגרות של גריי. השיר מתמקד באירוע אחד מן העבר של גריי בו הוא התוודה בפני ידידתו כי הוא אוהב אותה בזמן שהיה תחת שכרות. השיר זכה לשבחים ממספר מבקרי מוזיקה, דוגמת סאם מרפי שתיאר את השיר כ"שיר הפופ הפשוט ביותר באלבום". ערוץ E! כתב על השיר כי: "השיר הוא מהפקות האינדי-פופ הטובות ביותר של גריי". ב-20 במרץ 2020, הוצא הוידאו קליפ הרשמי של השיר. הקליפ צבר למעלה מ-400 אלף צפיות תוך יומיים. הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, שיבחה את השיר בסטורי האינסטגרם שלה. "אני אוהבת את האלבום כולו, אך את השיר הזה אני אוהבת יותר מכולם. יצירת מופת שקטה של גריי". הלן ארליך ממגין המוזיקה "Affinity" שיבחה את השיר וכתבה כי: "השיר הוא משב רוח מרענן באלבומו של גריי". מידע על היצירה "Wish You Were Sober" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Wish You Were Sober" באתר מיוזיק בריינז Westrom, Piper (17 במרץ 2020). "ALBUM REVIEW: Conan Gray holds nothing back on 'Kid Krow'". RIFF Magazine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-24 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Conan Gray releases anti-party anthem 'Wish You Were Sober'". DIY (באנגלית). 19 במרץ 2020. נבדק ב-24 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Kid Krow - Album by Conan Gray on Apple Music". נבדק ב-20 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) Murphy, Sam (19 במרץ 2020). "A Track-By-Track First Impression Of Conan Gray's 'Kid Krow'". The Interns (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-24 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Nilles, Billy (20 במרץ 2020). "The MixtapE! Presents The Weeknd, Kelsea Ballerini, Halsey and More New Music Musts". E! News (בAustralian English). נבדק ב-24 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Conan Gray - Wish You Were Sober (Official Video)". YouTube. נבדק ב-24 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Conan Gray's New Music Video For 'Wish You Were Sober' Is Finally Here & We Fkn Love It | MTV". MTV Australia (באנגלית). 23 במרץ 2020. נבדק ב-24 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Tilchen, Jordyn (7 באפריל 2020). "Conan Gray 'freaked' when Taylor Swift complimented his debut album". MTV. נבדק ב-22 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Kubrick, Katelyn (27 במרץ 2020). "This is how Conan Gray reacted to the recognition of Taylor Swift". Somag News (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Ehrlich, Helen (18 במרץ 2020). "Conan Gray Drops Surprise Single, 'Wish You Were Sober' – An Analysis & Review". Affinity Magazine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) HOT 40 SINGLES
ז'אן פיליפ (זמר)

ז'אן פיליפ (בצרפתית: Jean Philippe;‏ 27 בנובמבר 1930 – 7 בינואר 2022) היה זמר ושחקן צרפתי. בשנת 1959, רשות השידור הצרפתית הכריזה כי פיליפ נבחר לייצג את צרפת באירוויזיון 1959, שנערך בעיר קאן, צרפת. מאוחר יותר, הוכרז כי פיליפ ישיר את השיר "Oui, oui, oui, oui" בתחרות האירוויזיון. ב-11 במרץ 1959, פיליפ הופיע על בימת התחרות. פיליפ שובץ ראשון בסדר ההופעות, לפני דנמרק. לאחר ההצבעה, צרפת זכתה במקום השלישי עם 15 נקודות. בשנת 1962, רשות השידור השווייצרית, הכריזה כי פיליפ נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 1962. זו הייתה הפעם הראשונה בה זמר ייצג שתי מדינות שונות בתולדות התחרות. מאוחר יותר הוכרז כי פיליפ ישיר את השיר "Le retour". ב-18 במרץ 1962, פיליפ הופיע על בימת התחרות. פיליפ שובץ במקום ה-11 בסדר ההופעות, לפני יוגוסלביה ואחרי נורווגיה. לאחר ההצבעה, שווייץ זכתה במקום העשירי עם שתי נקודות. 1960 – "Jazz Boat" מדיה וקבצים בנושא ז'אן פיליפ בוויקישיתוף ז'אן פיליפ, ברשת החברתית פייסבוק ז'אן פיליפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן פיליפ, באתר Last.fm (באנגלית) ז'אן פיליפ, באתר AllMusic (באנגלית) ז'אן פיליפ, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן פיליפ, באתר דיזר ז'אן פיליפ, באתר Yandex.Music (ברוסית) ז'אן פיליפ, באתר Discogs (באנגלית) ז'אן פיליפ, באתר Genius ז'אן פיליפ, באתר SecondHandSongs Eurovision Song Contest 1959 Eurovision 1959 Results: Voting & Points Eurovision Song Contest 1962 Eurovision 1962 Results: Voting & Points
המכון המלכותי לכימיה

המכון המלכותי לכימיה (באנגלית: The Royal Institute of Chemistry) הייתה אגודה מדעית בממלכה המאוחדת, שנוסדה בשנת 1877 בשם "המכון לכימיה של בריטניה" (באנגלית: The Institute of Chemistry of Great Britain). תפקידו היה להתמקד בכישורים ובמעמד המקצועי של כימאים, ומטרתו הייתה להבטיח כי כימאים יועצים ואנליטיים יוכשרו כראוי. המכון העניק אישורים על הכשרה מקצועית: AIC (עמית המכון לכימיה) המעיד על הכשרה מלאה, ו־FIC (עמית) המעיד על יכולת מקצועית. המכון קיבל את הצ'רטר המלכותי הראשון בשנת 1885. מלבד הדרישות על כישורים מקצועיים יסודיים, המכון גם קבע סטנדרטים אתיים מחמירים. הכישורים העיקריים שלו היו רישיון (LRIC) (הכשרה מקצועית לאחר לימוד מעשי בסטנדרט נמוך מתואר ראשון), בוגר (GRIC) (השלמת לימודים שווה ערך לפחות לתואר ראשון), עמית (ARIC) (LRIC בתוספת ניסיון מקצועי), חבר מוסמך (MRIC) (תואר שני בתוספת ניסיון מקצועי) ועמית (FRIC) (יותר ניסיון ועמידה מאשר MRIC) במכון המלכותי לכימיה. בעקבות אמנה משלימה בשנת 1975, חברים ועמיתים הורשו להשתמש באותיות CChem, ראשי תיבות של Chartered Chemist (כימאי מורשה). המכון פרסם את כתב העת "סקירות המכון המלכותי לכימיה" (אנ') בשנים 1968–1971 ועד היום שומר על שמו, כאשר הוא התאחד עם כתב העת "סקירות האגודה לכימיה" (אנ') ו"כתב העת של המכון המלכותי לכימיה" (אנ'). במקביל, האגודה הכימית התרכזה במדע הכימיה, ופרסמה כתבי עת מדעיים. בשנת 1972 שני ארגונים אלה, יחד עם אגודת פאראדיי והאגודה לכימיה אנליטית, החלו בתהליך המיזוג והפכו לחברה המלכותית לכימיה ב־15 במאי 1980. אדוארד פרנקלנד: 1877–1880 פרידריך אבל: 1880–1883 ויליאם אודלינג: 1883–1888 ג'יימס בל: 1888–1891 ויליאם טילדן: 1891–1894 ויליאם ג'יימס ראסל: 1894–1897 תומאס סטיבנסון: 1897–1900 ג'ון מילר תומסון: 1900–1903 דייוויד הווארד: 1903–1906 פרסי פרנקלנד: 1906–1909 ג'ורג' תומאס ביילי: 1909–1912 רפאל מלדולה: 1912–1915 ג'יימס ג'ונסטון דובי: 1915–1918 הרברט ג'קסון: 1918–1921 אלפרד צ'פמן: 1921–1924 ג'ורג' ג'רלד הנדרסון: 1924–1927 ארתור סמית'לס: 1927–1930 ג'ורג' כריסטופר קלייטון: 1930–1933 ג'וסלין פילד ת'ורפ: 1933–1936 רוברט הוסון פיקארד: 1936–1939 ויליאם אלכסנדר סקן קלדר: 1939–1940 ג'ון ג'ייקוב פוקס: 1940–1943 אלכסנדר פינדליי: 1943–1946 ג'רלד רוש לינץ': 1946–1949 ג'יימס וילפרד קוק: 1949–1951 הרברט ויליאם קרמר: 1951–1953 הארי ג'פקוט: 1953–1955 דאגלס ויליאם קנט-ג'ונס: 1955–1957 ויליאם ורדלאו: 1957–1958 ארנסט לה קווין הרברט: 1959–1961 ויליאם קרשו סלייטר: 1961–1963 הארי יוליוס אמליאוס: 1963–1965 פרנק הארטלי: 1965–1967 לסלי הנרי ויליאמס: 1967–1970 יוארט ג'ונס: 1970–1972 פרנק ארנולד רובינסון: 1972–1974 צ'ארלס קמבאל: 1974–1976 צ'ארלס נורמן תומפסון: 1976–1978 ריצ'רד נורמן: 1978–1980 Chemists by profession. The origins of the Royal Institute of Chemistry, C. A. Russell, with N. G. Coley and G. K. Roberts, Milton Keynes, The Open University Press, in association with the Royal Institute of Chemistry, 1977 Royal Society of Chemistry/About us/Our origins, rsc.org. "RSC Charter and By-law”, Retrieved 14 June 2018.
הר פסקואל

הר פסקואל (בפורטוגזית: Monte Pascoal) ממוקם 62 ק"מ דרומית לעיר פורטו סגורו במדינת באהיה, על החוף המזרחי של ברזיל. זהו החלק הראשון של ברזיל שנצפה על ידי פדרו קברל, שככל הנראה היה האירופאי הראשון שגילה את ברזיל (טענה השנויה במחלוקת), ב-22 באפריל 1500. שם ההר (בעברית: ההר של הפסחא) ניתן לו על ידי משלחת זו. הר פסקואל מתואר כהר גבוה ומעוגל, העולה מתוך האוקיינוס. ההר מהווה סמל לאומי לברזילאים, ועל שמו נקרא גן לאומי, 'Parque Nacional do Monte Pascoal' (הפארק הלאומי של הר פסקואה). הפארק כולל מושבה של שבט הפאטאשו (Pataxó) האינדיאני, והוא אחד האתרים שבו נמצאת שמורת הטבע של היער האטלנטי. מדיה וקבצים בנושא הר פסקואל בוויקישיתוף תמונת לוויין (Google)
Oui, oui, oui, oui

"Oui, oui, oui, oui" (בעברית: "כן, כן, כן, כן") הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הצרפתי, ז'אן פיליפ. השיר ייצג את צרפת באירוויזיון 1959. השיר נכתב על ידי פייר קור והולחן על ידי הברט גיראוד. בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומד פיליפ שמציע לאהובתו שיט תענוגות על ספינתו ברחבי העולם. במהלך השיר פיליפ מתאר מספר מקומות בהן הם יבקרו טיול. ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי פיליפ באירוויזיון. השיר הושר ראשון בסדר ההופעות, לפני דנמרק. השיר זכה במקום השלישי עם 15 נקודות. מידע על היצירה "Oui, oui, oui, oui" באתר מיוזיק בריינז Eurovision Song Contest 1959 Eurovision 1959 Results: Voting & Points
סיל (נהר)

הסיל (בספרדית: Sil) הוא נהר בקסטיליה ולאון ובגליסיה, בספרד. הסיל הוא יובל של נהר המיניו. אורכו הכולל הוא 225 ק"מ. מקורו של הסיל הוא בהרי קנטבריה בעיירה וילאבלינו בלאון. הוא זורם דרך המחוזות לאון ואורנסה ומהווה את קו הגבול בין מחוזות אורנסה ולוגו. העיר הגדולה ביותר לאורך נהר סיל היא פונפראדה בלאון. הסיל נשפך לנהר המיניו במעלה הזרם מהעיר אורנסה. מפגש הסיל עם נהר מיניו הוא באוס פירס, במחוז אורנסה. בדרך כלל, במפגשים בין הנהרות, קביעת שמו של הנהר מתבצעת על ידי התחשבות בנפח הזרימה ובאורכו של כל אחד מן הנהרות בנקודת המפגש. במקרה זה, כמו במקרים מעטים נוספים, נפח הזרימה של נהר הסיל גדול יותר מזה של המיניו במקום התאחדות הנהרות. על כך קיימת אמירה בספרדית: "למיניו התהילה, אבל הסיל מספק לו מים" (בספרדית: "El Miño lleva la fama y el Sil le da el agua"). אורכו של נהר הסיל אף עולה על אורכו של המיניו עד נקודת המפגש, בכ-20 ק"מ. הסיל נמצא באזור המכונה ריביירה סקרה ועובר, בין השאר, דרך הרשויות בביה (Babia), לוסיאנה (Laciana), אל בירת'ו (El Bierzo) ולה קבררה, בפרובינציית לאון, ובלדאורס בפרובינציית אורנסה. סחף הנהר היווה מקור עשיר להפקת זהב, והוא נוצל באופן נרחב ביותר בתקופה הרומית, לאחר כיבוש צפון-מערב ספרד על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 25 לפני הספירה. זהב התגלה בחלקו העליון של הנהר ובאזור סביב לאס מדולס הפיקו כמויות גדולות של זהב. הזהב נכרה בשיטת כרייה הידראולית, שכלל בניית אמות מים רבות אשר איפשרו את שטיפת הסחף. מדיה וקבצים בנושא סיל בוויקישיתוף P.R. Lewis and G.D.B. Jones, Roman Gold-Mining in North-West Spain. The Journal of Roman Studies 1970;60:169-185
המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז

המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד ב. הייז (באנגלית: Rutherford B. Hayes Presidential Center) הוא מתחם המורכב ממספר מבנים הקשורים לחייו ונשיאותו של נשיא ארצות הברית ה-19, רתרפורד הייז. זו הספרייה הנשיאותית הראשונה והיא נבנתה ב-1916. המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז ממוקם בפרימונט (אנ') שבאוהיו, המרכז כולל את המוזיאון והספרייה שעל שמו וכן אחוזה שמקיפה את בית משפחת הייז, שם התגוררו מספר מדורות המשפחה. מרכז הספרייה על שמו של הייז נפתח ב-1916 וזו הייתה אחת מהספריות הנשיאותיות הראשונות שנפתחו. הקמת המרכז קודמה ונתמכה על ידי מספר קרנות פרטיות, החברה ההיסטורית באוהיו וכן מרכז הנשיאות הייז בע"מ. הספרייה והורחבה ב-1922 ופעם נוספת גם ב-1968. החל מ-2020 כיהנו שניים מצאצאיו של הנשיא הייז בחבר הנאמנים של המקום. בספרייה הנשיאותית יש את אוסף הספרים האיישים של הייז, כ-12,000 ספרים שנלקחו מביתו הובאו לספרייה ומוצגים לצד חפצים נוספים מהקריירה הצברית והפוליטית שלו עם דגש על תקופת נשיאותו. מלבד הספרים באוסף יש גם כ-48,000 עיתונים,, מאמרים וכתבי עת, כולם נכתבו בתקופה שבין מלחמת האזרחים עד ערב מלחמת העולם הראשונה. מלבד כתבי העת ואוסף ספריו של הייז הספרייה מתייחסת ומתמקדת בנושאים רבים בהיסוטוריה האמריקאית, החל מתקופת השיקום, מלחמת ארצות הברית–ספרד ועד היחסים של האמריקאים לעמים הילדים שגרים באזור ולאפרו-אמריקאים. מדיה וקבצים בנושא המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז (באנגלית) המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז, ברשת החברתית פייסבוק המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז, ברשת החברתית אינסטגרם "The Hayes Research Library". נבדק ב-2013-11-30. "Board of Trustees". נבדק ב-2020-12-25. "The Hayes Research Library". נבדק ב-2013-11-30.
חלון איימס

חלון איימס או טרפז איימס (באנגלית: Ames window או Ames trapezoid) הוא אשליה אופטית, שבנויה מציור של חלון שנתפס כמלבני אך למעשה הוא טרפז. החלון מצויר על קרטון או חומר דק וקשיח אחר, משני צדדיו. הציור תלוי בחוט כך שהוא יכול להסתובב חופשי, או מחובר לציר על משטח מסתובב. כשמסתכלים על החלון המסתובב נראה שהוא אינו משלים סיבוב אלא מסתובב לכיוון אחד ואז חזרה לכיוון השני. התופעה התגלתה על ידי אדלברט איימס שיצר גם את אשליית חדר איימס. כשהצד הרחב של הטרפז קרוב אלינו אנו תופסים את הסיבוב בצורה נכונה, אך כשהוא מתרחק ונראה מעט קטן יותר אנו מצפים שיקטן עד לגודלו של הצד השני, אבל הוא נשאר גדול ממנו בהרבה, והמוח "מתקן" את התנועה על ידי כך שהטרפז כביכול משנה כיוון והצד הגדול חוזר אלינו. האשליה היא עקשנית, ורוב האנשים אינם מסוגלים להיפטר מהתפיסה שהחלון מסתובב הלוך וחזור. הצמדה של חפץ כלשהו לחלון יוצרת אשליה מוזרה אף יותר, כי החפץ משלים סיבובים שלמים בעוד החלון מסתובב מצד לצד, מה שיוצר רושם שהחפץ חודר דרך החלון. הזווית שבה החלון משנה כיוון היא עד 180 מעלות, ותלויה בממדי הטרפז. איימס סבר שהסיבה לאשליה היא שרובנו חיים בסביבה מרובת מלבנים, גרים במבנים מלבניים בהם שולחנות, דלתות וחלונות מלבניים, מצד שני, כל עוד לא עומדים ממש מול המלבן הוא נרשם על הרשתית כטרפז. המוח שלנו למד שאלה למעשה מלבנים, שנראים טרפזיים בגלל זווית הראייה. לפי תאוריה זאת אנשים שחיים בסביבה עם פחות מלבנים לא ילקו בתעתוע הזה. ב-1957 ביקש פסיכולוג מאוניברסיטת הרווארד לבדוק את התאוריה הזאת בדרום אפריקה, על 80 ילדים בני 10 עד 14. 40 מהילדים חיו בעיר דרבן, והאחרים היו מקהילות כפריות בסביבה, שבהן בקתות עגולות ומעט חפצים מלבניים. כשהמשתתפים ישבו במרחק של 3.3 מטר מהחלון כששתי עיניהם פקוחות, 60% מהעירוניים ראו את החלון נע מצד לצד, לעומת 17.5% מהכפריים. לכאורה זה מאשש את ההנחה של איימס, אבל כשהמשתתפים ישבו במרחק של כ-7 מטרים ועם עין אחת עצומה, האשליה הייתה הרבה יותר משכנעת - כ-90% משתי הקבוצות גם יחד ראו את האשליה. מכאן שתאוריית הסביבה המלבנית לא מסבירה את התופעה. התופעה עדיין אינה מובנת במלואה. נוצרה וריאציה על חלון איימס כשבמקום טרפז שמזוהה כחלון יש משולש ואף צורת טיפה, ובשניהם התופעה קיימת, בצורה מעט חלשה יותר. חדר איימס אנאמורפוזה מדיה וקבצים בנושא חלון איימס בוויקישיתוף הסבר על חלון איימס, סרטון בערוץ "CuriosityShow", באתר יוטיוב, 11 ביולי 2013 (באנגלית) חלון איימס, סרטון בערוץ "וריטסיום", באתר יוטיוב, 31 בדצמבר 2020 (באנגלית) אשליית חלון איימס בערוץ CuriosityShow האוסטרלי אשליית מעגל דה היר
דניאל חודובייצקי

דניאל חודובייצקי (בפולנית: Daniel Chodowiecki‏; 16 באוקטובר 1726 – 7 בפברואר 1801) היה צייר ודפס, ממשפחות הוגנוטים ופולנים. את רוב חייו בילה בברלין, והיה המנהל של האקדמיה לאמנות בברלין. חודובייצקי נולד בעיר דנציג (גדנסק) בפולין. סבו ברתולומאוס חודובייצקי התגורר במאה ה-16 בפולין הגדולה. גוטפריד חודובייצקי, אביו של דניאל, היה סוחר בדנציג, ואמו, הנרייט איירר ילידת שווייץ, הייתה הוגנוטית. סבו של דניאל כריסטיאן היה גם סוחר. כשאביו נפטר, דניאל (בן 16) ואחיו הצעיר גוטפריד חודובייצקי נסעו לגור אצל דודם בברלין, שהציע לחנך אותם, ושם דניאל קיבל הכשרה אמנותית באאוגסבורג. גם אחיו הפך לצייר. עד מהרה דניאל הצליח להתפרנס מציור. הוא התקבל לאקדמיה בברלין בשנת 1764 והיה סגן מנהל של ברנהרד רוד בשנת 1788. הוא מצא את הייעוד האמיתי שלו והיה לאמן הגרפי הגרמני המפורסם ביותר בזמנו. עבודותיו כוללות כמה אלפי תחריטים, בדרך כלל קטנים למדי, ורישומים וציורים רבים. איורי הספרים שלו קשטו כמעט את כל הקלאסיקות הגדולות. הדפסיו מייצגים בפירוט רב את חיי הבורגנות בתקופת שבין הרוקוקו לקלאסיציזם. בשנת 1797 מונה חודובייצקי למנהל האקדמיה לאמנויות בברלין, שם נפטר ב-7 בפברואר 1801. צייר דיוקנאות רבים של עשירי פולין והתעניין גם בהוגנוטים ובהיסטוריה הפולנית, ועשה כמה ציורים בנושא. הוא התאים לרוח העידן ועבודות רבות משקפות את פולחן הרגישות, ואת התחושות הלאומניות המהפכניות והגרמניות של סוף המאה ה-18. בזכות ידע ההדפסה המציא לוח של סקיצה קטנה, השוכן מחוץ לאיור הראשי. במקור היו אלה רישומים קטנים או שרבוטים של אמנים, שלא ממש נועדו להיראות, אך חודובייצקי הפך אותם ל"פריטי בונוס" עבור אספנים. חודובייצקי, אף שדיבר רק צרפתית וגרמנית פעמים רבות גם הצהיר את נאמנותו הפולנית ובנו יליד ברלין צויר כילד צעיר מאוד עם בגד פולני מסורתי. לאחר חלוקת פולין כתב חודובייצקי לרוזנת סולמס-לאובך: "מצד האב אני פולני, צאצא של אומה אמיצה שתיעלם בקרוב". בגלל מוצאם ההוגנוטי של אמו ואשתו הוא היה קרוב מאוד להוגנוטים של ברלין. כמעט כל חייו בילה בגרמניה, כתב בגרמנית והתגורר בברלין מגיל 17. אחד מספריו הפופולריים ביותר הוא "מסע מברלין לדנציג" (בגרמנית: Die Reise von Berlin nach Danzig, 1773) עם איורים רבים. זו הייתה חזרתו הראשונה לאחר 30 שנות היעדרות ממולדתו והוא יכול היה שוב לפגוש את אמו ואחיותיו הקשישות בדנציג. הוא עשה רק נסיעה אחת נוספת לדנציג לאחר מכן, להלוויית אמו. הוא מתאר וממחיש עיירות ואנשים בפומרניה ובפרוסיה שבדרך. חודובייצקי קבור בבית העלמין הצרפתי (גר') בברלין. בשנת 2002 הופק סרט אנימציה פולני על חייו של חודובייצקי, שהורכב מתמונותיו, ניתן לצפייה באינטרנט. מדיה וקבצים בנושא דניאל חודובייצקי בוויקישיתוף דניאל חודובייצקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דניאל חודובייצקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי דניאל חודובייצקי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) דניאל חודובייצקי, באתר Discogs (באנגלית) Chodowiecki Daniel - Encyklopedia PWN - źródło wiarygodnej i rzetelnej wiedzy, encyklopedia.pwn.pl (בפולנית) Charlotte Steinbrücker: Listy D. Chodowieckiego. Berlin, 1921. Paweł Gzyl, "Chodowiecki" - pomysłowa opowieść krakowskiego reżysera o wybitnym malarzu i rysowniku, Kraków Nasze Miasto, ‏2020-10-07 (ב־)
האדם מפילטדאון

איש פילטדאון הוא שמו של אחד ממעשי הזיוף הידועים בתחום חקר המאובנים. בשנת 1912 מצא הארכאולוג החובב צ'ארלס דוסון גולגולת של הומיניד שלא היה ידוע עד אז לחוקרים, בכפר פילטדאון אשר באנגליה. הגולגולת הורכבה מתיבת מוח גדולה כשל אדם נבון מודרני ולסת דמוית זו של קוף. באותה עת ניטש ויכוח בין החוקרים בשאלה האם ההליכה על זוג רגליים קדמה לגדילת המוח אצל האדם או להפך. גולגולת פילטדאון תמכה לכאורה בדעה כי מוצאו של האדם ביצור נבון, בעל תיבת מוח גדולה, אשר בכל יתר איבריו דמה לקוף, וייתכן שהיה גם שוכן עצים והולך על ארבעת גפיו, כלומר, המוח המפותח עתיק יותר מן היציבה הזקופה. השוני בין תיבת המוח המפותחת ללסת הפרימיטיבית יוחס לאבולוציה פסיפסית (קצבי התפתחות שונים של איברים שונים). באותם ימים נמצאו גם מאובנים של אדם ניאנדרתלי. מאחר שמאפייני תיבת מוחו נראים פרימיטיביים יותר, התבססה ההשערה כי אינו שייך למין אדם נבון אלא הוא מין אחר בסוג אדם, משום שנראה היה כי איש פילטדאון על תיבת מוחו המפותחת הוא אביו הקדמון של האדם הנבון. הגולגולת שנמצאה גם חיזקה את גישתם של החוקרים ווד ג'ונס ואוסבורן שסברו כי מוצא האדם הנבון הוא באירופה ובאסיה ולא באפריקה. בשנת 1953 נחשף בעזרת אנליזה של שכיחות היסודות חנקן, אורניום ופלואור כי למעשה הייתה הגולגולת מעשה זיוף מתוחכם. הגולגולת הייתה מורכבת מתיבת מוח של אדם נבון מודרני ומלסת של אורנגאוטן שהושחזה, הותאמה לגולגולת, ואף נצבעה בשילוב החומרים הכימיים ביכרומט האשלגן ומלח ברזל, על מנת לכסות על גילה האמיתי, ועל היותה חלק נפרד מהגולגולת. מעולם לא התברר מי ביצע את מלאכת הזיוף המדוקדקת. C Dawson, AS Woodward, "On the Discovery of a Palæolithic Human Skull and Mandible in a Flint-bearing Gravel overlying the Wealden (Hastings Beds) at Piltdown, Fletching (Sussex)", Quarterly Journal of the Geological Society, v. 69; issue.1-4, 1913, London, Legacy. pp. 117-123. C Dawson, AS Woodward, "Supplementary Note on the Discovery of a Palæolithic Human Skull and Mandible at Piltdown (Sussex)", Quarterly Journal of the Geological Society, v. 70; issue.1-4, 1914, London, Legacy. pp. 82-93. מדיה וקבצים בנושא האדם מפילטדאון בוויקישיתוף מאיר ברק, מה הייתה תרמית "איש פילטדאון"?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 25 מרץ 2010 רן לוי, האישה שילדה 16 ארנבים – על תרמיות במדע, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו) האדם מפילטדאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)