laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליפות וימבלדון 1913

אליפות וימבלדון 1913 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה כמדי שנה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. החל משנה זו לתוכנית התווספו תחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1912 על התואר. לתחרות זו נרשמו 116 טניסאים, מהם 89 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים מוריס מקלאפלין (ארצות הברית) ניצח את סטנלי דאסט (אוסטרליה) ב-3 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1912) והפסיד ב-4 מערכות. לטוני וילדינג זה היה ניצחון רביעי ברציפות. בתחרות הנשים השתתפו 41 טניסאיות (מהם 39 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת בשנים 1903, 1904, 1906, 1910 ו-1911) נפגשה עם וינפריד מקנייר וניצחה ב-2 מערכות. מנצחת של השנה הקודמת אתל לרקומב לא התייצבה עקב פציעתה במהלך משחק זוגות מעורבים. בכך דורותי דאגלס צ'יימברס זכתה בניצחון טכני וקיבלה את תואר בפעם השישית. בתחרות הזוגות השתתפו 48 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1912. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג בריטי הרברט ססיל פארק ואלפרד במיש נפגשו עם הגרמנים היינריך קליינשרות ופרידריך ראה והפסידו ב-3 מערכות. במשחק על האליפות הגרמנים שיחקו נגד הזוג בריטי הרברט רופר-בארט וצ'ארלס דיקסון שהיו מנצחי תחרות בשנת 1912. הבריטים ניצחו ב-4 מערכות וזכו באליפות בפעם השנייה ברציפות. השנה התווספו לראשונה תחרויות זוגות נשים. בתחרות השתתפו 22 זוגות, כמעט כול המשתתפות היו בריטיות (כמו בתחרות הנשים). בגמר התחרות הזוג שכלל את דורותי דאגלס צ'יימברס ושרלוט קופר נפגש עם הזוג דורה בוטבי ווינפריד מקנייר. במהלך המערכה השנייה הזוג צ'יימברס/קופר פרש מהתחרות. השנה התווספו לראשונה תחרויות זוגות מעורבים. בתחרות השתתפו 41 זוגות. כמעט כל המשתתפים היו בריטים (כמו בתחרות הנשים). בגמר התחרות נפגשו הזוגות הבריטיים ססיל פארק ואתל לרקומב נגד הוף קריסף ואגנס טוקי. המשחק הופסק לאחר שתי מערכות כאשר אתל לרקומב נפצעה. הניצחון הוענק לזוג הוף קריסף ואגנס טוקי. מדיה וקבצים בנושא אליפות וימבלדון 1913 בוויקישיתוף האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות גברים תוצאות משחקי נשים תוצאות משחקי זוגות נשים תוצאות משחקי זוגות מעורבים
Intel NUC

Intel NUC (שם מלא: Next Unit Of Computing) היא סדרת מחשבים נייחים קטנים המיוצרת על ידי אינטל. למחשבים אלו יש מעבדים מסוג Celeron, i3 ו-i5 הנקראים Intel NUC Kits. ניתן לקנות גם את לוח האם בלבד (Intel NUC Boards). בחודש יולי 2023 הודיעה אינטל על הפסקת ייצור המחשבים מסדרה זו. הדגמים שאות H בסוף שמם לא תומכים בדיסק קשיח כלל, השאר תומכים בדיסק קשיח בגודל 2.5 אינץ' (דיסק קשיח רגיל או מסוג SSD או שניהם ביחד). דגמי ה NUC בעלי ממדים קטנים שניתן לתלות אותו על מסך שתומך . אינטל Mac Mini מדיה וקבצים בנושא Intel NUC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Intel NUC (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של Intel NUC (באנגלית אמריקאית) Intel NUC, באתר חברת אינטל שוני מרדכי, Intel NUC: מחשב קטן קטן, באתר ynet, 9 באפריל 2013 אחרי עשור: אינטל מחסלת את מחשבי ה-NUC הזעירים, מתוך אתר gadgety ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוטי רגב (קצין)

מרדכי (מוטי) רגב (נולד ב-27 בנובמבר 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס פלמחים. רגב גדל בגני יהודה. התגייס לצה"ל לאחר מלחמת ששת הימים וסיים קורס טיס כטייס מטוסים קלים. הוא עבר הסבה להטסת מסוקי אלואט II ובמהלך מלחמת ההתשה ותקופת המרדפים שירת כטייס בטייסת 125. ב-1972 חזר לבית הספר לטיסה עבר שלב מתקדם במגמת מסוקים ושובץ בטייסת 124 כטייס מסוקי בל 205. הוא לחם במסגרת הטייסת במלחמת יום הכיפורים, השתתף בגיחות רבות של הובלת לוחמים ופינוי פצועים, הן בחזית המצרית והן בחזית הסורית, כולל חילוצו של יוסי בן-חנן ברמת הגולן. לאחר המלחמה המשיך לשרת בטייסת כמפקד גף מבצעים, כקצין אמצעי לחימה וכסמ"ט א', בתקופה בה קלטה את מסוקי הבל 212 ("אנפה"). הוא יצא לארצות הברית בה עבר קורס טייסי ניסוי. בשובו לישראל שירת כטייס ניסוי במרכז ניסויי טיסה. לאחר מספר חודשים מונה למפקד טייסת 123 בבסיס חצרים, טייסת אימון מבצעי שתחת פיקודו של רגב הפכה לטייסת מבצעית. בהמשך עבר הסבה למסוקי יסעור וביוני 1980 מונה למפקד טייסת 118, טייסת יסעורים בתל נוף. במאי 1981 היה חלק ממשלחת חיל האוויר שהביאה בטיסה מאוסטריה לישראל שני מסוקי יסעור שנרכשו מהאוסטרים. השתתף עם הטייסת במלחמת לבנון הראשונה וב-1989 מונה למפקד בסיס פלמחים ושירת בתפקיד עד 1992. במהלך כהונתו קודם לדרגת תת-אלוף ב-1991. לאחר שירותו הצבאי כיהן רגב כמנכ"ל חברת בטופלסט. הוא מייסד קבוצת "כן ולא" קבוצת רכיבה על אופני טנדם המשלבת לקויי ראייה. בשנת 2016 מוטי התנדב לעזור לעמותת אלמנארה להקים את קבוצת הרכיבה הראשונה שלה על אופני טנדם. אודי עציון, עקבות בבטון, בטאון חיל האוויר, מס' 106, דצמבר 1995 אודי עציון, ‏כעבור דקה צלל מסוק הקוברה לים, באתר חיל האוויר הישראלי
אילן הרשקוביץ

אילן הרשקוביץ (נולד ב-11 בנובמבר 1957, י"ז בחשוון ה'תשי"ח) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר הישראלי, כיהן כמפקד בסיס פלמחים וכראש להק האוויר למסוקים. נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. למד בבית ספר "עציון" בשכונה והמשיך בתיכון בישיבת נחלים. היה חבר ב"סניף בני עקיבא יד אליהו" שנה מתחת לחברו, לימים האלוף אלעזר שטרן. הרשקוביץ התגייס בשנת 1975, תחילה לחטיבת גולני והמשיך לקורס טיס מספר 87. במהלך הקורס הוקפץ שני שלבים וסיים את הקורס כחניך מצטיין בקורס 85 במגמת מסוקים. שירת כטייס מסוקי קרב על מסוק צפע ולהטוט. בעת שרותו ניצל כאשר מסוקו התרסק בגיחת תצפיות בגזרת הר דב. הדריך בבית הספר לטיסה ופיקד על קורס אימון מבצעי של מערך מסוקי הקרב וכמפקד טייסת צפע. בתקופת הפיקוד על הטייסת התגלתה אצלו מחלקת הלוקמיה ממנה התאושש והמשיך לשרת בחיל. בהמשך חלה במחלה בשנית ושוב הצליח להתאושש בעזרת תרומת מח עצם. בשנת 1997 הועלה לדרגת אלוף-משנה ושרת בתפקיד ראש מחלקת משולבים בחטיבת תורת הדרכה. בשנת 2000 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס פלמחים. בשנת 2002 מונה לראש להק האוויר למסוקים ושירת בתפקיד זה עד 2004. לאחר שחרורו מונה לטייס הראשי בחברת אירופאוור. ב-2010 נפצע באורח קל בהתרסקות מסוקו. משנת 2009 הוא בעל חברה פרטית לטיולי מסוקים בשם "איה באוויר". לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לעוזר בוועדת וינוגרד לבחינת אירועי המלחמה. שימש כחבר בוועד המנהל של עמותת "דרך ארץ" המקיימת רשת מכינות קדם צבאיות בנגב. המשיך לשרת במילואים כטייס וכמוביל מבצעי וכמדריך בבית הספר לטיסה וסיים שרות מילואים בשנת 2018 בגיל 61. עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל התנדב בחזרה לשירות מילואים ושובץ כמתאם תקיפות אוויריות בחמ"ל פיקוד דרום, ולאחר מכן בפיקוד צפון. הרשקוביץ בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. בוגר המכללה לביטחון לאומי. נשוי לאווה, עובדת סוציאלית במקצועה, ולהם שלושה בנים. שניים בשרות קבע, אחד מהם טייס קרב פעיל בחיל האוויר. בן נוסף הוא המוזיקאי ניתאי הרשקוביץ. מתגורר ביישוב הדתי הושעיה. מפקד חיל האוויר אליעזר שקדי יחד עם הרשקוביץ בטקס הפרישה של האחרון מצה"ל, 2004 בטקס קבלת דרגות תת אלוף, 2000. לבקשתו, נערך הטקס באופן חריג למרגלות מיטתו של אביו צבי, הגוסס ממחלת הסרטן. מימין: הרמטכ"ל רב אלוף שאול מופז, אילן הרשקוביץ, אימו טובה (ומאחוריה אשתו אווה), מפקד חיל האוויר אלוף דן חלוץ אם אסק שמיים, אילן הרשקוביץ וחיותה דויטש, שוהם, כנרת, זמורה, דביר, ה'תשפ"ד-2024, ISBN 9789655748451 מדיה וקבצים בנושא אילן הרשקוביץ בוויקישיתוף דרור מרום, ‏לטוס קרוב לאמא אדמה, בטאון חיל האוויר 172, דצמבר 1989, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר רוני ווינקלר, ‏תא"ל אילן הרשקוביץ מונה לראש להק אוויר למסוקים, באתר חיל האוויר הישראלי מירון רפופורט, טוס לנו מהעיניים, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2006 יואב זיתון, הערכת החוקר: המסוק התרסק בשל טעות אנוש, באתר ynet, 21 בפברואר 2010
רון אשרוב

רון אשרוב (נולד ב-26 במאי 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על החטיבה הצפונית ברצועת עזה ועל גדס"ר גבעתי. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1987 שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר אשרוב הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, בהמשך שימש מפקד פלחה"ן גבעתי. ב-2001 מונה להקים ולשמש כמפקד הראשון של גדס"ר גבעתי, והוביל אותו בלחימה באינתיפאדה השנייה כנגד הטרור הפלסטיני ברצועת עזה עד שנת 2003, בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה בשנים 2006–2007, בשנת 2007 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה, בתפקידו שימש עד 2009, ולאחר לימודים, מונה למפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י, בין השנים 2010–2012. במהלך שנת 2013 השתחרר מצה"ל. עמוס הראל, מיכל גרינברג, אבי יששכרוף, יובל אזולאי, בשדרות יתקיימו היום לימודים כרגיל, באתר הארץ, 14 בינואר 2008 "מטרת המבצע: לפגוע בחוליות הקסאם", באתר וואלה, 15 בינואר 2008. אמיר כידון, כוחות צה"ל פעלו בצפון הרצועה; 18 מחבלים נהרגו(הקישור אינו פעיל), אתר צה"ל, ‏ 14.01.2008. מחליפים צבעים במחנה, כפי שהועלה באתר "פרש". שועלי שמשון - גדס"ר, באתר חטיבת גבעתי. עמוס הראל, 35 מחרטות בלילה אחד של "מאמץ מתמשך", באתר הארץ, 12 בינואר 2003. אביחי בקר, משפט פארס, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2003. גילוי מצבת חללי צה"ל מקרב תל – א`ריש, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט). nrg מעריב, אנשי הפת"ח שנמלטו מרצועת עזה יועברו לרמאללה, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2008. שיר פילו, תפור עליכם, ביטאון ביבשה, גיליון 15, ספטמבר 2010. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבע מאכל

צבע מאכל הוא צבע המוסף למזון או למשקה על מנת לשנות את מראהו. הצבעים נועדו לשוות מראה ססגוני ויפה יותר למיני מזונות שצבעם הטבעי אינו מושך דיו, או כדי לשמר את צבעו הטבעי של מוצר שתנאי האחסון עלולים להקהותו. בין המאכלים בהם נעשה שימוש בצבעי מאכל נמנים: גלידות, שלגונים, ממתקים למיניהם (חמצוצים, אבקה, סוכריות גומי, טופי ועוד), וכן המרציפן ובצק הסוכר. הצבע כשלעצמו איננו מזון. בשנים האחרונות התעוררה מודעות של הצרכנים לנזק אפשרי הטמון בצבעי מאכל, ולכן פועלים יצרני מזון לייצר מזון נטול צבעי מאכל, תוך שהם מדגישים זאת באופן בולט על גבי אריזת המזון. בין צבעי המאכל יש כאלה העשויים מנפט. אלו הן תרכובות ארומטיות המכונות "צבעי זפת הפחם" (Coal tar Dyes), אלו הם הצבעים הצהובים, הכתומים והאדומים המייפים את המזון או המשקה, שחור, סגול, כחול וכדומה. משרד הבריאות מגביל את מינון הצבעים הללו במזון משווק. במוצרי מזון רבים כדוגמת המשקאות הקלים והמוגזים וכן חטיפים למיניהם, חל איסור שימוש בצבעי מאכל אלו. כמו כן מחייב משרד הבריאות את יצרני המזון לציין במפורש על התווית שעל גבי האריזה את הימצאות הצבעים. ישנו אף צבע מאכל אדום המופק מחרק בשם כנימת קוצ'יניל. פתרון אחר לבעיה זו הוא שימוש בצבעי מאכל טבעיים שאינם מזיקים, כלומר צבעי מאכל המופקים ממזון או אצות. קרמל הוא צבע מאכל המופק מסוכר, וניתן למצוא אותו במשקאות קולה. אנאטו הוא צבע מאכל כתום המופק מרכיב בשם ביקסין שבשיח הטרופי Bixa orellana. צבעים אחרים עשויים ויטמינים כמו ויטמין B2 שנותן צבע צהוב בוהק וקרוטינים שמספקים צבעים כתומים. גם תבלינים כגון פפריקה, אבקת סלק או כורכום משמשים כצבעי מאכל טבעיים שאינם מזיקים. עם זאת, הכנסת צבעי מאכל, מכל סוג למזונות מסוימים (כגון תבלינים), אסורה במדינות מסוימות. חרף האפשרות לשלב במוצרי המזון צבעי מאכל טבעיים, ממשיכה תעשיית המזון לעשות שימוש רב בצבעים הסינתטיים למרות הנזק האפשרי שבצריכתם וזאת בשל מחירם הנמוך יחסית. רוב צבעי המאכל מיוצרים מצמחים, ולכן אין בהם בעיות כשרות, מלבד E163 שמיוצר לפעמים משיירי ענבים שנסחטו ליין, במקרים כאלה אם צבע המאכל יוצר על ידי גויים, חל עליו איסור 'סתם יינם'. ישנם צבעי מאכל שמופקים מבעלי חיים, מאחר שבפועל הם מיוצרים מבעלי חיים שאינם כשרים, ולכן גם הם אסורים במאכל לשומרי כשרות. ביניהם: E120 המופק מכנימות ו-E161g שלעיתים מופק משרימפס. בישראל נהוגה השיטה האירופאית של סימון תוספי מזון, ובכללם צבעי מאכל, על ידי קוד מספרי E המתחילים באות E. כל המספרים בטווח שבין E100 ל-E199 שמורים עבור צבעי מאכל. להלן פירוט הקודים המצויים בשימוש: טבלת מספרי E היחידה לתוספי מזון באתר משרד הבריאות הישראלי, המפקחת על תוספי מזון, בהם צבעי מאכל, המותרים לשימוש בישראל. צבע מאכל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מור אלזון, מחקר: צבעי מאכל עלולים לגרום להפרעות קשב וריכוז, באתר ynet, 6 בספטמבר 2007 רשימת תוספי מזון על פי תקנות בריאות הציבור - (מזון) (תוספי מזון) התשס"א – 2001, באתר משרד הבריאות האיחוד האירופי מורה על איסוף מדינות שהוכנס אליהם אנאטו כשרות צבעי מאכל באתר פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד
לייטובוס ריטאס

לייטובוס ריטאס (בליטאית: Lietuvos rytas) – מילולית, פירוש השם הוא "בוקר ליטאי" האם התכוונתם ל... לייטובוס ריטאס (עיתון) – היומון הליטאי הגדול ביותר היוצא לאור בווילנה החל ב-1 בינואר 1990 לייטובוס ריטאס (כדורסל) – מועדון כדורסל ליטאי מעיר הבירה וילנה, בחסות העיתון לייטובוס ריטאס לייטובוס ריטאס ארנה – אולם בעל תכולה של 1,700 מקומות ישיבה (2,000 כולל עמידה) שניצב בצמוד לסימנס ארנה ומשמש בעיקר את קבוצת הכדורסל ריטאס וילנה לאימונים ולמשחקי הליגה הליטאית (LKL) (לחצו לצפייה )
טל כרמל

טל כרמל (נולד בשנת 1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש ראש מחלקת תורת לחימה באמ"ץ, מפקד חטיבת הערבה, קצין אג"ם של עוצבת אדום ומפקד גדוד שקד. כרמל נולד וגדל בחיפה. התגייס לצה"ל בשנת 1992, ושובץ בחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן היה סגן מפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת גבעתי. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם. בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה ובכלל זה במבצע חורף חם. במהלך תפקידו נפצע קל בפעילות מבצעית. בתפקיד זה שירת עד שנת 2008. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2008–2010, לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת אדום בין השנים 2010–2012. ב-26 בדצמבר 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הערבה, תפקיד אותו מילא עד 23 באוקטובר 2014. בשנת 2014 מונה לראש מחלקת תורת לחימה באמ"ץ. מתגורר במכבים, נשוי לשרי ואב לשניים. בעל תואר ראשון במנהל עסקים. סמדר קרמפף, משפחת כרמל, ביטאון ביבשה, גיליון 17, מאי 2011 אבי יששכרוף, ארבעה פלשתינאים נהרגו ומג"ד נפצע קל מאוד ברצועת עזה, באתר הארץ, 14 במאי 2008 הדס דובדבני, "הנסיעה בציר 12 בטוחה, המוכנות שלנו בגבול גבוהה כל הזמן", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 6 בנובמבר 2012 סמדר קרמפף, משפחת כרמל, ביטאון ביבשה, גיליון 17, מאי 2011 סמל ראשון ערן דן-גור, באתר "יזכור" של משרד הביטחון, "ספד לערן סגן-אלוף טל כרמל, מפקד גדוד "שקד": "נחישותך ועקשנותך להילחם לצד חבריך ראויים להערכה רבה ומהווים מודל ודוגמה לאהבה לחברים ולערכים. אין בליבי ספק שאת הערכים שאיתם הגעת, קיבלת בזכות משפחתך המדהימה והאוהבת, שאיתם קשרנו קשר תמידי... כמפקדך, גאה אני שהייתה לי הזכות לפקד על אנשים כמוך, על אומץ ליבך, על נחישותך, ועל רצונך העז להילחם בשם הערכים שעליהם התחנכת" אבי יששכרוף, ארבעה פלשתינאים נהרגו ומג"ד נפצע קל מאוד ברצועת עזה, באתר הארץ, 14 במאי 2008 נעם ויטמן, אל"ם טל כרמל נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת הערבה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 27 בדצמבר 2012 יוחאי עופר, גנץ אישר סבב מינויים חדש בצמרת צה"ל, באתר nrg‏, 5 בנובמבר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גווידוניה מונטצ'ליו

גווידוניה מונטצ'ליו (באיטלקית: Guidonia Montecelio), ידועה בדרך כלל בשם גווידוניה (Guidonia) היא עיר בנפת רומא שבמחוז לאציו שבמרכז איטליה. העיר גווידוניה מונטצ'ליו, שנוצרה מאיחודן של הערים גווידוניה ומונטצ'ליו, שוכנת מצפון-מזרח לבירת איטליה, רומא, במרחק קילומטרים ספורים מכביש הטבעת של רומא (Grande Raccordo Anulare). פני השטח של גווידוניה שטוחים ברובם. העיר מונטצ'ליו נוסדה בשנת 998 כקסטרום מבוצר (Castrum Monticellorum). ב-1915 בנה הצבא המלכותי האיטלקי שדה תעופה צבאי ראשי באזור עבור גיס התעופה הצבאי (Corpo Aeronautico Militare), קודמו של חיל האוויר המלכותי האיטלקי אשר הוקם ב-1923. גווידוניה הוקמה כרשות מקומית ב-1937 על ידי בניטו מוסוליני. העיר נקראה על שמו של מפקד חיל האוויר המלכותי האיטלקי, הגנרל אלסנדרו גווידוני (Alessandro Guidoni), שנהרג ב-1928 בתאונת צניחה. כיום גווידוניה מונטצ'ליו היא חלק מהמטרופולין של רומא. התעשייה בה מפותחת מאוד, בעיקר תעשיות טרוורטין וצמנט. כמו כן מפותח בה מאוד מגזר השירותים. מספר תושבי העיר היוממים לרומא גבוה מאוד. ארצות הברית כף קנוורל, פלורידה, ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא גווידוניה מונטצ'ליו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גווידוניה מונטצ'ליו (באיטלקית) אתר הבית של עיריית גווידוניה מונטצ'ליו (באיטלקית) אתר על העיר (באנגלית)
פולקסגרנדיר

פולקסגרנדיר (בגרמנית: Volksgrenadier) הוא השם הניתן ליחידות חיל רגלים של הצבא הגרמני, שהוקמו במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. השם מורכב מהמילים "פולקס" (Volks): של העם, או למען ביטחון העם; ו"גרנדיר" (Grenadier): שם שניתן ליחידות חיל רגלים מובחרות בצבאות אירופאים במאות ה-18 וה-19, שנעשה בו שימוש גם ביחידות הפאנצרגרנדיר. השם פולקסגרנדיר נועד להעלות את המורל בעזרת שימוש במונחים השאובים מהמסורת הלאומית הגרמנית. יחידות הפולקסגרנדיר הוקמו בעקבות הצורך הדחוף למלא את שורות הצבא הגרמני, כתוצאה מהאבדות הכבדות שהוא ספג במהלך הלחימה בחזית המזרחית ובמערכה נגד צבאות בעלות הברית בצרפת. יחידות אלו יועדו יותר לתפקידי מגננה ופחות לתמרוני תקיפה מורכבים. תקן כוח האדם שלהן היה נמוך ב-18 אחוז מהתקן המקובל בדיוויזיות חיל הרגלים הרגילות של הוורמאכט (הן כללו בדרך כלל פחות מעשרת אלפים חיילים), כדי לאפשר הקמת דיוויזיות רבות יותר מסוג זה, ובנוסף לכך, עוצמת האש שלהן הייתה פחותה ב-16 אחוזים בהשוואה לדיוויזיות התקניות. מספר דיוויזיות חיל רגלים וחי"ר ממוכן שספגו אבדות רבות במהלך הלחימה, הוקמו מחדש כדיוויזיות פולקסגרנדיר, ובנוסף להן הוקמו גם דיוויזיות חדשות, שבמרכזן היה גרעין קשה של חיילים וקצינים מנוסים, אשר אליהם צורפו חיילים ששירתו בדרגי העורף (כולל חיילים שהשתייכו במקור ליחידות שירותים של חיל הים וחיל האוויר הנאצי, ועברו הסבה), חיילים פצועים שחזרו מהחלמה, ואזרחים מבוגרים או נערים, שגויסו לצבא בעקבות הרחבת גיל הגיוס לגילאים 60-16. יחידות הפולקסגרנדיר לחמו לצד יחידות הצבא הרגילות בלחימה החזית המזרחית והמערבית, במיוחד בקרבות שנערכו בשטח גרמניה הנאצית עצמה בשלבי הסיום של המלחמה. כמעט כל דיוויזיות חיל הרגלים, שנטלו חלק במתקפה הגרמנית בארדנים בדצמבר 1944, למשל, היו דיוויזיות פולקסגרנדיר. לעיתים השילוב בין החיילים המנוסים, שנכללו בדיוויזיות הפולקסגרנדיר, לבין המגויסים החדשים חסרי הניסיון, היה מוצלח, והן תיפקדו באופן טוב למדי בשדה הקרב. אולם במקרים רבים, הן נשלחו למערכה לאחר תקופת אימון קצרה ושטחית, וסבלו ממוטיבציה נמוכה, ולכן לא תיפקדו ביעילות בשדה הקרב, במיוחד כשהופעלו במשימות התקפה, ונשברו בקלות יחסית. בסך הכל בין סתיו 1944 ועד לכניעת גרמניה בתחילת מאי 1945, הוקמו או הוקמו מחדש (עברו הסבה) 78 דיוויזיות פולקסגרנדיר. מפקדת הדיוויזיה פלוגת פוסיליירים - פלוגת סיוע וסיור הכוללת מחלקות סיור, סיוע כבד ומרגמות. 3 רגימנטי גרנדיירים - הרגימנט הרגלי הלוחם העיקרי של הדיוויזיה, כולל שני גדודי רגלים, פלוגת ארטילריה ופלוגת נ"ט. גדוד קשר רגימנט ארטילריה - הכולל גדוד ארטילריה 75 מ"מ, שני גדודי 105 מ"מ וגדוד 150 מ"מ. גדוד נגד טנקים - הכולל פלוגת נ"מ ושתי פלוגות נ"ט, אחת ממוכנת (עם תותחי נ"ט נגררים) ואחת על בסיס משחיתי טנקים. גדוד הנדסה גדוד אספקה - הכולל מחלקות רפואה, חימוש, תחזוקה ואדמיניסטרציה. Nigel Thomas, The German Army 1939-45 (5): Western Front 1943-45, Oxford, UK: Osprey Publishing, 2000. Thomas, 2000, עמ' 6-7.
הוגו קמפאניירו

הוגו ארמנדו קמפאניירו (ספרדית: Hugo Armando Campagnaro; נולד ב-27 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. קמפאניירו החל בקבוצת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מורון ושיחק בליגת המשנה הארגנטינאית ובשלישית. בשנת 2002 חתם במועדון האיטלקי פיאצ'נצה, אשר התמודד באותה העת בסרייה א'. בשנת 2007 הצטרף לסמפדוריה והשתתף בגביע האינטרטוטו. בעונת 2008/2009 הגיע עם סמפדוריה לגמר הגביע האיטלקי. ב-9 ביולי 2009, חתם לארבע שנים בנאפולי תמורת 7 מיליון אירו. בעונת 2011/2012, זכה עם נאפולי בגביע האיטלקי. ב-9 ביוני 2011, קמפאניירו היה מעורב בתאונת דרכים קשה בקורדובה, ארגנטינה, שגבתה את חייהם של 3 אנשים. ב-6 ביולי 2013, חתם לשנתיים בקבוצת הפאר האיטלקית אינטר מילאנו. בסיום עונת 2014/2015 סיים את חוזהו באינטר, ועזב את הקבוצה. ב-22 בפברואר 2012 רשם קמפאניירו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה במשחק ידידות נגד שווייץ. ב-2 ביוני 2014 נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא הוגו קמפאניירו בוויקישיתוף הוגו קמפאניירו, באתר Transfermarkt הוגו קמפאניירו, באתר Soccerway הוגו קמפאניירו, באתר BDFutbol הוגו קמפאניירו, באתר WorldFootball.net הוגו קמפאניירו, באתר National Football Teams הוגו קמפאניירו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דו"ח שנתי של נאפולי לעונת 2009/2010 (באיטלקית) בלם נאפולי, הוגו קמפניארו, נפצע קשה בתאונת דרכים, באתר וואלה, 9 ביוני 2011
אליפות וימבלדון 1914

אליפות וימבלדון 1914 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-22 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. לאחר הפסקה של מספר שנים בתחרויות, השתתף נורמן ברוקס (אוסטרליה) והוא זכה בתחרויות גברים וזוגות גברים. טוני וילדינג (אוסטרליה) זכה בתואר אלוף בתחרויות זוגות גברים ובמקום שני בתחרויות גברים וזוגות מעורבים. הטניסאית בריטית אתל לרקומב זכתה בתחרות זוגות מעורבים ובמקום השני בתחרות נשים וזוגות נשים. לאחר אליפות זו התחרויות הופסקו לארבע שנים עקב מלחמת העולם הראשונה, והן חזרו להתקיים ב-1919. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1913 על התואר. לתחרות זו נרשמו 104 טניסאים, מהם 100 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים נורמן ברוקס (אוסטרליה) ניצח את אוטו פרויצהיים (גרמניה) ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1913) וניצח ב-3 מערכות. לנורמן ברוקס זה היה ניצחון שני (הראשון היה בשנת 1907). בתחרות הנשים השתתפו 51 טניסאיות (מהם 48 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות אתל לרקומב (מנצחת בשנת 1912) נפגשה עם אליזבט ריין (ארצות הברית) וניצחה ב-2 מערכות. במשחק אליפות היא שיחקה נגד מנצחת אליפות 1913 דורותי דאגלס צ'יימברס והפסידה ב-2 מערכות. לדורותי דאגלס צ'יימברס זו הייתה הזכייה השביעית. בתחרות הזוגות השתתפו 44 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1912. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג שכלל את טוני וילדינג ונורמן ברוקס נפגש עם האחים לוו הבריטים וניצח אותם ב-3 מערכות. במשחק על האליפות נורמן ברוס וטוני וילדינג שיחקו נגד הזוג הבריטי הרברט רופר-בארט וצ'ארלס דיקסון שהיו מנצחי תחרות בשנת 1913 וניצחו ב-4 מערכות. תחרויות זוגות הנשים נערכו ללא יתרון למנצח בתחרות בשנה הקודמת. בתחרות השתתפו 20 זוגות, כמעט כל המשתתפות היו בריטיות (כמו בתחרות הנשים). הזוג המנצח של השנה הקודמת לא נרשם לתחרות. בגמר התחרות הזוג שכלל את הבריטיות אדית האנם ואתל לרקומב נפגש עם הזוג אגנס מורטון (בריטניה) ואליזבת ריין (ארצות הברית). הזוג מורטון/ריין ניצח בשתי מערכות וזכה בתואר. תחרויות זוגות המעורבים נערכו ללא יתרון למנצח בתחרות בשנה הקודמת. בתחרות השתתפו 39 זוגות. כמעט כל המשתתפים היו בריטים (כמו בתחרות הנשים). הזוג המנצח של השנה הקודמת הוף קריסף ואגנס טוקי הודחו במשחק חצי-גמר. בגמר התחרות נפגשו הזוג הבריטי ססיל פארק ואתל לרקומב נגד טוני וילדינג ומרגריט ברוקדי (צרפת). הזוג הבריטי ניצח ב-3 מערכות וזכה בתואר. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות גברים תוצאות משחקי נשים תוצאות משחקי זוגות נשים תוצאות משחקי זוגות מעורבים
אפריליה (עיר)

אפריליה (באיטלקית: Aprilia) היא עיר בנפת לאטינה שבמחוז לאציו שבמרכז איטליה. העיר ממוקמת במרחק של 35 ק"מ מבירת איטליה, רומא. אפריליה נוסדה ב-25 באפריל 1936 על ידי ממשלת איטליה הפשיסטית. מיזם טיוב הקרקע, ביוזמתו של בניטו מוסוליני, היה מבוסס על רצונו להציע לאזרחי איטליה מקומות מגורים ועבודה במרחק לא רב מהערים הגדולות. אפריליה הייתה חלק ממיזם אזורי על שטח שהיה חלק משטחה של נפת רומא והייתה העיר הרביעית שהוקמה במסגרת מיזם זה. שמה של העיר לקוח מהמונח בשפה הלטינית "ונוס הפורה" (Venus Aprilia). ב-1929 לאחר ניסיונות חוזרים ונשנים, החלו עבודות טיוב הקרקע באזור, שמשכו אליהם אנשים רבים שהגיעו מטרנטו, מפריולי ומאמיליה-רומאניה. בסוף שנת 1931 החל השלב העיקרי בעבודות. בירוא יערות בוצע בכל האזור, ביצות יובשו, האדמה נחרשה ונבנו בתים. בינואר 1944 במלחמת העולם השנייה חרבה העיר ותושביה נסו ממנה כפליטים. בשנות החמישים יושבה העיר מחדש על ידי איטלקים שהגיעו ממושבותיה לשעבר של איטליה בצפון אפריקה וענף גידול גפן היין פותח מחדש. בהמשך התפתחה באזור חקלאות תעשייתית מודרנית והיה זה הצעד הראשון לפיתוחה של התעשייה. מדיה וקבצים בנושא אפריליה בוויקישיתוף
גביע הזהב 2013

גביע הזהב של CONCACAF ב-2013 נערך בחודש יולי 2013 בארצות הברית, והיה הטורניר ה-12 של גביע הזהב והמהדורה ה-22 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם ה-12 ברציפות בארצות הברית. משחק הגמר מדיה וקבצים בנושא גביע הזהב 2013 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע הזהב 2013