laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סתם יינם

סתם יינם הוא מושג הלכתי שמשמעו יין של גוי, או יין של ישראל שנגע בו גוי. חז"ל גזרו על יין זה שיהיה אסור בשתייה ובהנאה והשוו את דינו ליין נסך. איסור זה הוא מזמן התנאים. מלבד גזירה זאת נגזרה גזירה מאוחרת נוספת שגם יין שנגע בו יהודי משומד יאסר אף הוא כדין 'סתם יינם'. חז"ל הקלו ביין שנתבשל שאינו נאסר באיסור "סתם יינם", מאחר שיין זה נחשב כפגום, ואין דרך הגויים לנסכו לעבודה זרה. בסיבת האיסור, יש שכתבו שהטעם הוא מחמת שניסוך יין לעבודה זרה יכול להיות גם על ידי נענוע בלבד, ולכך ישנו חשש שמא הגוי התכוון לנסך את היין לעבודה זרה. ויש שכתבו טעם אחר לפיו חז"ל חששו שעל ידי שתייה הדדית של יין שישתה היהודי עם הגוי, תיווצר קרבה בין היהודי לגוי, דבר שיוביל בעתיד לאיסור חתנות, לכך אסרו ייו זה בשתייה והנאה. האיסור הראשוני היה על נגיעת גוי ביין, אך חכמים החמירו להחשיב בכלל האיסור אף יהודי מומר לעבודה זרה וכן מחלל שבת בפרהסיה, לעניין איסור סתם יינם. יש שכתבו שיהודי שימנע מלחלל שבת בפני רב גדול, או שיחלל מאחר שחונך לחילול שבת מקטנותו ונחשב לתינוק שנשבה, לא נחשב כ'מומר' לעניין -"סתם יינם". אך מחללי שבת בפרהסיה המצהירים שנוהגים כך מתוך חקירה ובדיקה, אינם נחשבים לתינוקות שנשבו. כמו כן, כתב הבניין ציון שאם אותו מחלל שבת לכל הפחות עושה קידוש או הולך להתפלל בבית כנסת, לא שייך לומר עליו שדינו כמי שעובד עבודה זרה, כי במעשים אלו מגלה כי הוא מאמין באלוהי ישראל על אף שנכשל בחילול שבת. ולכן גם יין שנגע בו אינו יאסר בשתייה. לדעת הרמב"ם, יין שנגע בו גוי מאותן אומות שאינם עובדים עבודה זרה, היין נאסר בשתייה בלבד אבל מותר בהנאה, ולכך הוא סבור שמוסלמי שנוגע ביין אין היין נאסר בהנאה, אבל נוצרי שנוגע ביין היין נאסר אף בהנאה. לעומתו הרשב"ם כותב בשם רש"י שגם יינו של נוצרי אינו אסור אלא בשתייה, היות שעבודתם אינה כוללת ניסוך יין (כי מה שהם שותים מיין האוכריסטיה אינו נחשב לניסוך). גם המאירי התירו בהנאה לפי שיטתו הידועה כי הנוצרים אינם נחשבים כעובדי עבודה זרה. לדעת השולחן ערוך סתם יין של גוי אסור בשתייה ובהנאה, אולם דעת הרמ"א להקל ולהתיר באיסור הנאה בשעת הדחק ביין של נוצרים ”ובזמן הזה שאינו שכיח שהאומות מנסכים לעבודת כוכבים י"א דמגע עובדי כוכבים ביין שלנו אינו אסור בהנאה רק בשתייה וכן סתם יין שלהם אינו אסור ליהנות ממנו”. לדעת הרב יוסף משאש, ניתן להקל בסוגי משקה העושיים מיין כגון קוניאק, מתוך הנחה שבתקופה המודרנית אין זה שכיח שהגויים ינסכו יין לעבודה זרה, אך הרב עובדיה דחה דבריו וכתב להחמיר בכך. תקן ישראלי 1318, העוסק ביין, בגרסתו ממאי 1988 ובגרסה שהחליפה אותו באוגוסט 2019, מחייב לציין על התווית של יין שאינו כשר את המילים "לא כשר". יין נסך חרס הדרייני מאחר שחילול שבת מהווה כפירה בה' וקרוב לעבודה זרה: תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ה', עמוד א'; משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק ל', הלכה ט"ו. יין, מזיגתו על ידי חילוני, באתר "ישיבה" שו"ת החדשות, תשובה כ"ג. משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק י"א, הלכה ז' ארבעה טורים, יורה דעה, סימן קכ"ג שם בבית יוסף. בית הבחירה על מסכת עבודה זרה, דף נז, א. שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קכ"ג, סעיף א' ושולחן ערוך, יורה דעה, סימן קל"ב, סעיף א' שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קכ"ג, סעיף א' שאלה: האם יש בעיה הלכתית בשתיית ברנדי או קוניאק של נכרים, מצד איסור יין נסך, או שאין לחוש לזה?, באתר "הלכה יומית" הישיבה השלושים-וחמש של הכנסת השלוש-עשרה 9 בדצמבר 1992, באתר הכנסת אלון גונן, השבוע בענף היין 124: תקן היין החדש ואזור היין יהודה, באתר "אכול ושאטו", 13 באפריל 2018 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
וולפגנג שוואניץ

וולפגנג שוָואניץ (בגרמנית: Wolfgang Schwanitz;‏ 26 ביוני 1930 – 1 בפברואר 2022) היה אחרון מנהלי ארגון השטאזי (המשטרה החשאית של מזרח גרמניה), שנקרא בשם "המשרד לביטחון הלאומי" (נכנס לתפקיד ב-17 בנובמבר 1989 וכיהן עד 4 באוקטובר 1990). בניגוד לקודמו, אריך מילקה, הוא לא החזיק בתואר "השר לביטחון המדינה" אלא בתואר "מנהיג המשרד לביטחון לאומי". שוואניץ נולד בברלין. הוא הצטרף לנוער הגרמני החופשי כשנה לאחר ייסוד הרפובליקה הגרמנית הדמוקרטית, הוא עבד עבור השטאזי עוד משנת 1951, תוך שלמד במכללת השטאזי, שם קיבל תואר דוקטור על "מאבק בנטיות איבה בקרב בני נוער" (בגרמנית: Bekämpfung feindlicher Erscheinungen unter Jugendlichen) (הדוקטורט אינו מוכר כיום בגרמניה). בין השנים 1974–1986 עמד בראש ארגון השטאזי במזרח ברלין, ובשנת 1986 מונה לדרגת אלוף בשטאזי ולסגנו של "השר לביטחון המדינה" אריך מילקה. במהלך התמוטטות המשטר הקומוניסטי ונפילת חומת ברלין בשנת 1989 התפטרו מתפקידם הרודן הוותיק של גרמניה המזרחית אריך הונקר, והראש הוותיק של השטאזי אריך מילקה, ארגון השטאזי התפרק ב-31 במרץ 1990. לאחר איחוד גרמניה היה שוואניץ חבר בכיר בארגון Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung, אשר היה מורכב מוותיקי ארגון השטאזי. נפטר ב-1 בפברואר 2022. מדיה וקבצים בנושא וולפגנג שוואניץ בוויקישיתוף וולפגנג שוואניץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
הורקנוס

האם התכוונתם ל... הורקנוס לבית טוביה (המאה ה-3 לפנה"ס) – היה בנו הצעיר של יוסף בן טוביה, שהיה גובה המיסים של הממלכה התלמית בתקופה ההלניסטית. יוחנן הורקנוס הראשון – היה נשיא יהודה וכהן גדול בשנים 134 לפנה"ס עד 104 לפנה"ס. בנו של שמעון החשמונאי, ונכדו של מתתיהו הכהן. הורקנוס השני (המאה ה-1 לפנה"ס) – היה כהן גדול ומלך יהודה מבית חשמונאי. בנם של אלכסנדר ינאי ושלומציון. הורקנוס (אבי רבי אליעזר) – עשיר ובעל נכסים בארץ ישראל, בשלהי המאה ה-1 לספירה. אביו של התנא אליעזר בן הורקנוס. רבי אליעזר בן הורקנוס – מגדולי התנאים בדור השני, בתקופת חורבן בית שני ולאחריו, ומבכירי תלמידיו של רבן יוחנן בן זכאי. הורקנוס בן אליעזר – בנו של התנא אליעזר בן הורקנוס.
נגיד ש...

נַגִּיד שֶ... הוא ספר ילדים מאת מרים רות. הספר יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1985 ואויר על ידי יעקב עברי. גיבור הספר הוא ילד בגיל הגן בשם תור. הגן נמצא בקצהן של מדרגות היוצאות מביתו. כל פעם מחדש תור מתקשה לעלות על המדרגות הרבות והדרך אל הגן אינה קרובה לסיומה. תור, שאינו מרגיש בנוח עם הדרך הקשה, נוהג להפעיל את דמיונו ולשחק ב"משחק החלומות" בו הוא משתמש במילות-קסם: "נגיד ש..." ומכאן שם הספר. בכל פעם הוא משנה את המשך המשאלה עקב הדבר אותו הוא מוצא בדרכו. בסיפור הוא פוגש בפעם הראשונה בחיפושית משה-רבנו ומדמיין שהוא עף עליה לגן, בפעם השנייה הוא פוגש בחתול מנומר ומדמיין שהחתול הוא למעשה נמר מטיל-אימה הנאמן לתור השולט בו ובפעם השלישית הוא נתקל בשלולית רחבה ומדמיין שהיא למעשה ים-סוף והוא עצמו צוללן. המקרה הרביעי חל ביום-הולדתו החמישי של תור והוא הולך לגן מפני שמחכה לו שם מסיבה לכבודו. תור מדמיין שהוא נסיך והכל מחכים לו בארמון. במקרה הזה הדבר שדמיין היה יחסית דומה למה שאירע במציאות. משפחתו חיכתה לו בכניסה ושמחה לראותו. נגיד ש...(הקישור אינו פעיל), באתר ים הספר ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Mr. Lonely

"Mr. Lonely" הוא שיר פופ שנכתב במקור על ידי בובי וינטון וג'ין אלן. השיר בוצע במקור על ידי בובי וינטון בשנת 1962. השיר נכתב על ידי וינטון במקור בזמן שהוא שירת בצבא ארצות הברית בסוף שנות ה-50, ופורסם לראשונה בשנת 1962 באלבומו של וינטון Roses Are Red. השיר עוסק בחייל אשר הוצב הרחק ממדינתו, אשר מרגיש בודד ועצוב ומקווה שיוכל לחזור במהרה לביתו. אף על פי שווינטון לחץ על חברת התקליטים אפיק רקורדס, שבה הוא היה חתום, להוציא את השיר כסינגל, אפיק רקורדס העדיפו במקום זאת להוציא במקור את השיר כסינגל בביצוע מחודש של הזמר באדי גרקו (אנ'). הגרסה של גרקו לא זכתה להצלחה רבה במצעדים (מקום 64 במצעד הבילבורד האמריקני). שנתיים לאחר מכן חברת Epic פרסמה את אלבום האוסף של וינטון וכללה בו את הגרסה המקורית של השיר בביצועו של וינטון. הגרסה של וינטון הפכה ללהיט זמן קצר לאחר מכן ואף הגיעה בדצמבר 1964 למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני. אחת מהסיבות לפופולריות הרב שהשיר צבר באותה העת נבעה מכך שהגרסה בביצועו של וינטון יצאה לשווקים במקביל להסלמה של מלחמת וייטנאם, כאשר באותה העת חיילים ומתגייסים אמריקנים רבים חוו מצב דומה מאוד לזה המתואר בשיר. בעקבות העלייה בפופולריות, בסוף 1964 יצא לראשונה הסינגל עם גרסת השיר בביצוע המקורי של וינטון. בשנת 1966, וינטון וג'ין אלן כתבו שיר המשך בשם "Coming Home Soldier" אשר הגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד האמריקני. לאורך השנים בוצעו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר הבולטות שבהם כוללות את גרסת הכיסוי שביצעה תזמורתו של גלן מילר והשיר "Lonely" משנת 2005 בביצועו של זמר ההיפ הופ הסנגלי אייקון אשר התבסס כולו על דגימה משיר זה. הזמר הישראלי אורי פיינמן הקליט גרסה עברית לשיר, במסגרת אלבומו "לך בנשיקה" משנת 1998, שהורכב כולו מגרסאות עבריות לשירים משנות השישים. את המילים העבריות כתב הפזמונאי דודו ברק, שבגרסתו נקרא השיר "את לי", ואין קשר בין המילים של גרסה זו למילים המקוריות. לאורך השנים נעשה שימוש רב בשיר בתוכניות טלוויזיה וסרטים רבים בהם אסקימו לימון, הנסיך המדליק מבל אייר, חיים בזרם, שמש וטים אמריקה: משטרת העולם. מידע על היצירה "Mr. Lonely" באתר מיוזיק בריינז עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) מילות השיר "את לי" באתר שירונט
מיראז' (תופעה אופטית)

מִירַאז' (בצרפתית: Mirage) או מראה תעתועים הוא תופעה אופטית אטמוספירית שבה רואים בבואה אחת או יותר של עצם בנוסף לעצם עצמו. שמו הלועזי נגזר מהמילה הלטינית mirari שפירושה "להיות מודהם". מיראז' תחתון (inferior mirage) הוא הסוג הנפוץ יותר של מיראז'. הוא נקרא כך משום שהבבואה מופיעה מתחת לעצם. הוא נוצר על ידי שבירה קרן אור כאשר היא עוברת בשכבה חמה של אוויר המרחף קרוב לקרקע. לאוויר החם צפיפות נמוכה יותר ולכן מקדם השבירה שלו קרוב יותר ל-1 מזה של האוויר הקר שמעליו. במדבר, מיראז' יכולה לגרום לרושם של אגם או מקווה מים גדול אחר באופק. זו בעצם בבואה של השמים המשתקפת מהאוויר החם המרחף קרוב לפני הקרקע. על כבישי זפת וחצץ, מיראז' נותנת רושם שעצמים מרוחקים משתקפים על ידי שלולית מים על הכביש. מיראז' עליון (superior mirage) נוצר עקב היפוך טמפרטורות בשכבות האוויר קרוב לפני הקרקע, כך שהאוויר הצמוד לפני הקרקע קר מהאוויר שמעליו. במיראז'ים אלו, בבואה נוספת נראית מעל העצם הזקוף. צורה מיוחדת של מיראז' עליון קרויה פאטה מורגנה. דוגמאות למיראז' עליון (היפוכי טמפרטורות מעל ימת סופיריור): מדיה וקבצים בנושא מיראז' בוויקישיתוף מיראז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פלמ"ח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פלמ"ח – כוח צבאי של "ההגנה" פלמ"ח (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים פלמ"ח צובה – קיבוץ שהוקם על ידי חברי הפלמ"ח פלמ"ח (סדרת טלוויזיה) – סדרת נעורים ישראלית משנת 2020 פלמחים (פירושונים)
מוחמד א-סדר

סייד מוחמד א-סדר (בערבית - سيد محمد الصدر; תעתיק מדויק - סייד מחמד א-צדר; 1882–1957) היה ראש ממשלת עיראק בשנת 1948 בתקופת מלחמת העצמאות. א-סדר היה בן למשפחה מכובדת בקרב המיעוט השיעי בעיראק. בשנת 1920 השתתף במרד נגד הבריטים(אנ'). לאחר מכן רכש מוניטין והשפעה בשדה הפוליטי, ועמד בראש מפלגה שיעית בשם "אל-איסתיקלאל" (העצמאות). זמן מה שימש כיושב ראש הפרלמנט העיראקי. בינואר 1948, כאשר מהומות ה"ות'בה" שפרצו עקב חתימתו של ראש הממשלה סאלח ג'בר על הסכם חדש עם הבריטים, הביאו את העוצר ההאשמי עבד אל-אילה לפטר את ראש הממשלה, מונה א-סדר במקומו, בשל המוניטין שיצאו לו כשמרן. א-סדר נתפס כפחות קשור לחצר ואנטי-בריטי, ונראה היה כי מינויו עשוי להשקיט את הרוחות הסוערות. לממשלתו צירף אישי ציבור ידועים, מקרב הפוליטיקאים השמרנים, ובהם שלושה ראשי ממשלה לשעבר - שר החוץ חמדי אל-פאצ'צ'י, שר הפנים ג'מיל אל-מדפעי ושר ההגנה ארשד אל-עומרי. א-סדר היה ראש הממשלה בעת שהוכרזה הקמת מדינת ישראל במאי 1948. עיראק, שהייתה בין המדינות הקיצוניות ביותר בהתנגדות לתוכנית החלוקה בימי ג'בר, המשיכה להוביל את הקו הקיצוני, והורתה על משלוח חיל משלוח על מנת להילחם במדינה הצעירה. ביוני 1948 נערכו בעיראק בחירות, שלאחריהן התפטר א-סדר ומונה מוזאחם אל-פאצ'צ'י לראשות הממשלה. א-סדר מת בשנת 1957. Bagdhad has new cabinet, פלסטיין פוסט, 30 בינואר 1948 אפל, 88 שמעוני, 519 ממשלת עיראק התפטרה, על המשמר, 23 ביוני 1948
מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן

מכלול דברי טעם מן הנמר הלבן (בסינית מסורתית: 白虎通義; בסינית מפושטת: 白虎通义; בפין-יין: Báihǔ Tōng yì; שמות נוספים: 白虎通德論,‏ 白虎通; באופן מילולי: "מכלול דיוני סגולה מן הנמר הלבן" ו-"מכלול הנמר הלבן", בהתאמה) הוא ספר הכולל בתוכו את מכלול המסקנות מדיוני אספת הנמר הלבן שנערכה בשנת 79 לספירה, בסוף ימי שושלת האן המזרחית, ועסקה בגיבוש ואיחוד תפיסת העולם הקונפוציאנית. אספה זו נערכה בשנת 79 לספירה, בסוף ימי שושלת האן המזרחית, בהשתתפות גדולי המלומדים הקונפוציאניים של התקופה, וקיבלה את שמה מהיכל הנמר הלבן שם התקיימה. מטרת האספה הייתה לכנס את כלל השרים והמומחים הקונפוציאניים על מנת לקיים דיון השוואתי על לימוד הגרסאות החדשות והישנות של חמש הקלאסיקות. הקיסר גָ'אנְג עצמו שימש להכריע בין הדעות השונות על משמעות הקלאסיקות. הספר המכיל ארבע מגילות, מחולקת ל-43 פרשנויות. הוא נערך על ידי בָּאן גוּ, והוגש לקיסר גָ'אנְג מהָאן. הוא שימש המסמך הממשלתי הרשמי להפצת לימוד הקלאסיקות. שם הספר מכוון לכך שהוא מציין את כל הנקודות העיקריות בלימוד הקונפוציאני של הקלאסיקות. הספר שימש בסיס לאסכולת "הלימוד המודרני של הקלאסיקות", ולראשונה הציג תאוריה כוללת של לימודי הקלאסיקות. אולם במקביל מיזג הספר בלימוד הקונפוציאני את האמונות בסדרי עולם על טבעיים ובחיזוי עתידות שהיו נפוצות באותה תקופה, ולפיכך מציג לימוד קונפוציאני רווי אמונות דתיות. כבר בסוף ימי שושלת חאן הגיש צָאי יוּנְג "מזכר הערות על הנמר הלבן", ובתקופת שושלת צ'ינג כתב צֶ'ן לִי ספר בשם "מכלול הבהרות על הנמר הלבן". מדיה וקבצים בנושא מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן בוויקישיתוף 白虎观会议 漢章帝 蔡邕 陳立
פאלקס שטימע

פֿאָלקס שטימע (עברית: קול העם; פולנית: Głos Ludu) היה עיתון יהודי שיצא לאור בפולין בשפת היידיש במעל ל-5,000 עותקים. החל לצאת בשנת 1945 בעיר לודז' ובשנת 1949 כמה שנים עבר לוורשה. תחילה הוצא לאור על ידי מפלגת הפועלים הפולנית והחל משנת 1956 על ידי העמותה החברתית התרבותית של יהדות פולין. במשך שנים רבות היה זה עיתון היחיד בפולין בשפת היידיש (בנוסף היה כתב עת מדעי בלעטער פאר געשיכטע). עד 1968 יצא העיתון ארבע פעמים בשבוע, אך עקב תחילת עליה מאסיבית של יהודי פולין לישראל תפוצתו של העיתון ירדה והוא הפך לשבועון. הוצאתו לאור הופסקה ב-1991. בעיתון פורסמו גם מאמרים של סופרים יהודים מברית המועצות למשל של עמנואל קזקביץ', ופרסמו שרים של דוד שמעוני. הרש סמוליאר - 1968-1950 שמואל טננבלאט - 1969-1982 אדם קבטרקו - 1982-1991 אברהם קוואטרקו 1986 פאלקס-שטימע באתר הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלגות בישראל

המערכת הפוליטית של ישראל מבוססת על שיטה יחסית ומאפשרת מערכת רב-מפלגתית עם מפלגות רבות המיוצגות בכנסת, המונה 120 חברים. לרוב מיוצג בכנסת מספר גדול של מפלגות. הסיבה לכך היא אחוז החסימה הנמוך הנדרש למושב – אחוז החסימה בישראל עמד על אחוז אחד מהקולות מ-1949 עד 1992, 1.5% מ-1992 עד 2003, 2% מ-2003 עד 2015 ו-3.25% מאז 2015. בבחירות לכנסת העשרים וחמש ב-2022, למשל, עשר מפלגות נכנסו לכנסת, וארבע מהן זכו בעשרה מנדטים לפחות. אחוז החסימה הנמוך, בשילוב עם שיטת המפלגות הכלל-ארצית, גורם לכך שכמעט בלתי אפשרי שמפלגה אחת תזכה ב-61 המושבים הדרושים לממשלת רוב. אף מפלגה מעולם לא זכתה בהישג זה, ושיא המנדטים למפלגה בכנסת בודדת הוא 56, בו זכה המערך בראשות גולדה מאיר בבחירות 1969. כתוצאה מכך, בעוד שרק חמש מפלגות (העבודה על גלגוליה, הליכוד, קדימה, ימינה ויש עתיד) כיהנו כמפלגות שלטון, כל ממשלות ישראל, נכון ל-2022, היו קואליציות המורכבות משתי מפלגות או יותר. המפלגות הבאות חברות בכנסת העשרים וחמש: המפלגות הבאות התמודדו בבחירות לכנסת העשרים וחמש, אך לא עברו את אחוז החסימה: ערכים מורחבים – תנועות הנוער היהודיות הציוניות, תנועות נוער וארגוני נוער בישראל פוליטיקה של ישראל הבחירות לכנסת ליברליזם בישראל ציונות סוציאליסטית ציונות רוויזיוניסטית מדיה וקבצים בנושא מפלגות בישראל בוויקישיתוף מפלגות בישראל, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה הסיעות בכנסת, באתר הכנסת מאגר מידע על מפלגות רשומות, באתר רשם המפלגות עופר קניג, גדעון רהט, המפלגות בישראל 1992–2021, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2023 איציק ברנדויין, בחירות 2022: ירון זליכה מנסה שוב, באתר ערוץ 7, ‏2022-06-21
בירה מלכה

בירה מלכה היא מבשלת בירת בוטיק ישראלית. מיוצרת מאז שנת 2006 על ידי חברת בירה מלכה בע"מ, בשנותיה הראשונות פעלה המבשלה במושב עמקה, בשנת 2008 עברה המבשלה לפעול בקיבוץ יחיעם ובשנת 2018 עבר הייצור למבשלה משודרגת ומשוכללת באזור התעשייה תפן. המים המשמשים לייצור הבירה נשאבים ברובם ממעיינות נחל געתון הסמוכים. מייסד המבשלה והמנכ"ל הראשון הוא אסף לביא, תושב כליל בגליל המערבי. החברה מציעה סיורים מודרכים במבשלה החדשה אשר בתפן ומפעילה מרכז מבקרים ופאב המשקיף על פעילות המבשלה ונקרא "סלון מלכה".בנוסף למבשלה עצמה, בירה מלכה מפעילה גם חצר בירה בקיבוץ יחיעם בשם - "חצר מלכה". בירה מלכה נמנית עם שתי מבשלות בירות הבוטיק הראשונות בישראל, והיא נחשבת גם אחד ממותגי בירת הבוטיק הבולטים בשוק. בשנת 2011 נחתם הסכם להפצת הבירה, בין "בירה מלכה" ל"חברת הכרם - משקאות חריפים", במטרה להפיץ את הבירה במסעדות וברשתות השיווק, מעבר למכירה בחנויות האלכוהול ובברים. ב-2014 רכשה חברת הכרם 40% ממבשלת בירה מלכה. הכרם שילמה תמורת 40% מבירה מלכה 4.8 מיליון שקל המשקפים לבירה מלכה שווי של כ-12 מיליון שקל. בשנת 2018, לאחר רכישת בירה נגב על ידי חברת הכרם, החלה מבשלת בירה מלכה לייצר גם את מותג זה. בשנת 2020 החלו במבשלה לייצר גם את מותג הבירה הישראלי "הרצל". מלכה חיטה - בסגנון חיטה אמריקאית, 5% כוהל בנפח. מלכה בהירה - בסגנון בלונד אייל בלגית, 6.5% כוהל בנפח. מלכה אדמונית - בסגנון פייל אייל אנגלית, 5.5% כוהל בנפח. מלכה כהה - בסגנון סטאוט אירית, 6% כוהל בנפח. מלכה הינדי - בסגנון אי פי איי (IPA) 6.2% כוהל בנפח. מלכה חזקה - 9% כוהל בנפח. כלל הבירות במבשלת מלכה לא מסוננות ולא כוללות חומרים משמרים. באוגוסט 2020 הוציאה בירה מלכה מהדורה מוגבלת של תזקיק נקי ושקוף בעל חוזק של 44.4% כוהל בנפח המופק בתהליך זיקוק של "מלכה בהירה". לפי החברה, המלכה המזוקקת בעלת ארומה מתקתקה של פרחי הדרים, מקל וניל ונגיעה של מי ורדים. חצר מלכה הנמצאת בקיבוץ יחיעם וקיימת מאז 2012 היא מעין גן בירה. בעבר הייתה זו החצר של המבשלה עצמה אשר פעלה בקיבוץ עד שנת 2018, אך גם לאחר מעבר הייצור לתפן, ממשיכה החצר לפעול בסופי שבוע. סלון מלכה הוא הפאב/מרכז המבקרים הרשמי של בירה מלכה אשר נמצא באזור התעשייה בתפן. הסלון, אשר נמצא בקומה השנייה של המבשלה - משקיף על הנעשה במבשלה והאורחים יכולים לראות את מיכלי התסיסה וקו הביקבוק של המבשלה. סלון מלכה נפתח באופן רשמי לקראת סוף שנת 2019 ובו גם החנות הרשמית של המבשלה. אתר האינטרנט הרשמי של בירה מלכה בירה מלכה מזוקקת, מתוך בלוג ויסקי ישראל, 2 בספטמבר 2020 חצר בירה מלכה, מתוך אתר זמן גליל מערבי מלכה בהירה של בירה מלכה, באתר rest,‏ 19 בדצמבר 2010 mako, ‏2012 בראש טוב: האלכוהול שיפתח את השנה, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2011 מלכת הכרם, באתר המרקקה היומית, 13 בדצמבר 2011 שגיא קופר, הבו בירה ונשירה: בירות ישראליות, באתר ynet, 14 באפריל 2010 יובל הימן, תשעה בקבוקים של בירה על הקיר: מבחן בירות, באתר nrg‏, 2 ביוני 2011 יעל עופר, צ'ירס, מייט: 10 מבשלות בירה ישראליות, באתר nrg‏, 13 ביולי 2009 עמנואל אמינוף, חמש בירות הבוטיק שאתם חייבים להכיר, באתר הארץ, 4 ביוני 2010 בירה מלכה, בבלוג "רק בירה", 29 ביוני 2011 מלכה, באתר Beers הסיפור שלנו, באתר בירה מלכה מלכה בהירה של בירה מלכה, באתר rest,‏ 19 בדצמבר 2010 ביקור במבשלה, באתר בירה מלכה הכרם תפיץ בלעדית את בירה מלכה, באתר אכול ו-Chateau,‏ 14 בדצמבר 2011 שגיא קופר, הבו בירה ונשירה: בירות ישראליות, באתר ynet, 14 באפריל 2010 נורית קדוש, חברת "הכרם" רכשה 40% ממבשלת בירה מלכה תמורת 4.8 מליון שקל, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2014
בועז יהונתן יעקב

בועז יהונתן יעקב (נולד ב-14 בפברואר 1969) הוא צלם ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי חוזר בתשובה, זוכה פרס אופיר לצילום הטוב ביותר. יעקב נולד ב-14 בפברואר 1969 בדרום אפריקה, בנו של מפיק הקולנוע המנוח רוני יעקב (מחץ הדלתא, דיזנגוף 99, תעלת בלאומילך ועוד). בגיל צעיר עבר לרמת השרון. בוגר המחזור הראשון של תיכון אלון במגמת קולנוע. עבודת הצילום שלו מאופיינת בשימוש ניכר במצלמת כתף, תוך שליטה על יציבות המצלמה, שימוש כמעט בלעדי באור חוזר וביצירת טקסטורות עדינות של אור וצל. בריאיון שנערך עמו בעיתון עכבר העיר העיד כיצד הוא מתייחס לעבודת הצילום: ”בעבודה עם במאים אתה מתאמן על זוגיות ואיך להיות בזוגיות שהיא שלם אחד ולא שני חלקים. כך לגבי כל הקשרים שיש על הסט. וזו המטרה הראשונה, השלמות של הקשר. אסור להסתכל על העבודה שלי כעל 'באתי לצלם סרט'. זה פקשוש המטרה.” מסרטי הקולנוע שצילם להיות כוכב (2003), בבימוי ארנון צדוק העיתון (2006), סדרת סרטים בבימוי יהודה גרובייס. חופשת קיץ, 2007, בבימוי דוד וולך שזכה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ולהצלחה ניכרת בבתי הקולנוע. עג'מי, 2009, בבימוי סכנדר קובטי וירון שני זוכה פרס מצלמת הזהב בפסטיבל קאן, פרס הסרט הטוב בפסטיבל הקולנוע ירושלים, פרס האקדמיה הישראלית לקולנוע, הגעה לחמשת המועמדים הסופיים בפרס האוסקר לסרט הזר וכן זכה להצלחה גדולה בבתי הקולנוע בישראל ומחוצה לה. בוקר טוב אדון פידלמן, 2011, בבימוי יוסי מדמוני זוכה פרס הסרט הטוב בפסטיבל קרלובי וארי, פסטיבל ירושלים ובפרס התסריט בפסטיבל סאנדנס, וכן בהצלחה בבתי הקולנוע. ד"ר פומרנץ, 2012, בבימוי אסי דיין. שרקייה, 2012, בבימוי עמי לבנה שזיכה אותו בפרס הצילום בפסטיבל ירושלים. הסרט עצמו זכה גם בפרס הסרט הטוב בפסטיבל זה. מקום בגן עדן, 2013 ההפך, סרט טלוויזיה, 2015 רשב"י (2023), בבימוי יהודה גרובייס. אמצע החיים" (2023). סרטי הקולנוע שביים גאולה, 2018, ביים במשותף עם יוסי מדמוני. הסרט זכה בשני פרסים בפסטיבל קרלובי וארי. מסדרות הטלוויזיה שצילם רמזור פרשת השבוע זנזורי החבר'ה הטובים תיבת נח שביתה מעורב ירושלמי שעת אפס ילדים ביער בועז יהונתן יעקב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בועז יהונתן יעקב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בועז יהונתן יעקב, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי בועז יהונתן יעקב, באתר ספר הקולנוע הישראלי בועז יהונתן יעקב, באתר AllMovie (באנגלית) בועז יהונתן יעקב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זהר וגנר, עכבר העיר אונליין, איך מביאים "אור אלוקי" ל"רמזור" ול"בוקר טוב, אדון פידלמן"?, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2011 נירית אנדרמן, "הרגשתי שפקששתי את חיי": תהליך הגאולה של בועז יהונתן יעקב, מצלמי הקולנוע המוערכים בארץ, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2018 ריקי רט, ‏גאולה פרטית: החב"דניק שמשלב בין אמונה לעבודה בטלוויזיה, בעיתון מקור ראשון, 26 בדצמבר 2018 יעל צימרמן, סיבוב פרסה: הבמאי שחזר בתשובה, באתר ערוץ 20, 8 בינואר 2019
מעיין הנצח

מעיין הנצח (באנגלית: Tuck Everlasting, בתרגום חופשי: "טאק לנצח") הוא רומן לנוער שנכתב על ידי נטלי באביט ויצא לאור ב-1975. הספר עוסק ברעיון חיי האלמוות על היתרונות והחסרונות שבהם. בעקבות הספר נעשו שני סרטים, האחד ב-1981, והשני ב-2002. מהספר נמכרו יותר מ-2 מיליון עותקים והוא מוגדר כקלאסיקה מודרנית בספרות ילדים. גיבורת הספר היא ויני פוסטר, נערה שחיה בבית מבודד ומגודר חיים משעממים ומתסכלים. משפחתה היא המשפחה הוותיקה ביותר בעיירה והם הבעלים של החורש הסמוך. ויני נכנסת לחורש ורואה שם נער שותה ממעיין שנובע ליד עץ מרהיב. היא מתוודעת אליו ואל משפחתו, משפחת טאק. מפיהם היא שומעת, שהם שתו ממי המעיין, ובכך זכו לחיי נצח. באותו הזמן איש בחליפה צהובה מנסה גם הוא למצוא את המעיין ולמכור את מימיו. הוא משקר למשפחתה של ויני ומספר להם שמשפחת טאק חטפו את ויני. כעת ויני צריכה להחליט אם לחשוף את סודה של משפחת טאק או להישאר נאמנה לה. הספר עובד לשני סרטי קולנוע ולמחזמר בברודוויי. הסרט הראשון שוחרר לאקרנים בשנת 1981 ופורסם על ידי הסטודיו One Pass Media. העיבוד הקולנועי השני יצא לאקרנים בשנת 2002, הפעם על ידי אולפני דיסני. את הגרסה הקולנועית השנייה ביים ג'יי ראסל ובו כיכבו אלקסיס בלדל בתפקיד ויני, ג'ונתן ג'קסון בתפקיד ג'סי, ויליאם הרט בתפקיד אנגוס, סיסי ספייסק בתפקיד מיי ובן קינגסלי בתפקיד האיש בחליפה הצהובה. הסרט קיבל ביקורות מעורבות אך הרוב היו חיוביות. הסרט (נכון לאוקטובר, 2019) עומד על 61% באתר Rotten Tomatoes. הניו יורק פוסט שיבח את הסרט: "בנוי בצורה נהדרת ומשוחק להפליא". הסרט הרוויח קצת יותר מ19 מיליון דולר בקופות בארצות הברית ולא שוחרר לבתי קולנוע מחוץ לאמריקה. טאק לנצח, תרגמה יעל ענבר, זמורה ביתן, 2003 מעיין הנצח, תרגם אסף שור, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, אוקיינוס ומודן, 2015
מוריה אור

מוריה אור (נולדה ב-1989) היא זמרת-יוצרת ישראלית. מוריה אור מיטווך נולדה וגדלה ברמת גן. למדה בבית ספר היסודי חשמונאים ובבית הספר התיכון אהל שם. בצבא שירתה כמש"קית בקרה ומעקב בחיל החינוך. היא הרצתה בבתי ספר על הגיוס לצבא. מוריה אור התחילה לנגן על פסנתר בגיל 3 וחצי, הלחנה התחילה ללמוד בגיל חמש. אחרי לימודים קבוצתיים באותה השנה עברה למורה פרטית, אחריה לעוד מורה פרטית כעבור שנה (אלה בלומין). לאורך כל השנים כתבה והלחינה. היא לומדת פיתוח קול בשיטת sls. אלבומה הראשון, "סיפור לא סגור", בהפקתם של לואי להב ושלומי קינן, יצא ב-18 ביולי 2012 אחרי שלוש שנות עבודה. היא מופיעה בכל הארץ, מופעים אקוסטיים וחשמליים. את כל השירים היא כותבת ומלחינה, שרה ומנגנת. לרוב שירי האלבום צולמו קליפים שביים נועם ורדי, מבוססים על קליפ הנושא מהאלבום, ומציירים סיפור מלא לשאר השירים - שלהם צולמו קליפים במצלמת סלואו מושן של עד 3000 fps, אלה הקליפים הראשונים בארץ שצולמו בטכניקה זו. סינגלים מהאלבום זכו כשיר השבוע פעמיים ב-88FM ולשיר השבוע שהקהל בחר אצל דידי הררי. ב-2013 מוריה אור משתתפת בהרכב MARBL לצד המפיק יונתן מימון. היא בעלת סטודיו לפיתוח קול ומלמדת. מדיה וקבצים בנושא מוריה אור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוריה אור מוריה אור, סרטונים בערוץ היוטיוב אסף נבו, ‏מוריה אור: "הלוואי ואהיה קרן פלס הבאה", באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2012 צפו: מוריה אור באה אליכם, באתר ynet, 26 ביולי 2011 מוריה אור בקליפ חדש: "אני לא בוכה", באתר ynet, 19 ביולי 2012 הכירו את מוריה אור - וואלה תרבות, באתר וואלה, 26 ביולי 2011 עכבר העיר אונליין, רגע לפני פריצה: מוריה אור, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2011 השיר "בחיים אחרים", באתר פטיפון יובל אראל, הסיפור של מוריה אור, 25 ביולי 2012 שני סגל, ריאיון עם הזמרת המבטיחה מוריה אור על אלבום הבכורה "סיפור לא סגור" והסינגל "רק בת עשרים ואחת"!, רדיו קול נתניה 106FM, ‏4 בספטמבר 2012 האזינו: מוריה אור בסינגל ביכורים, נענע 10, ‏26 ביולי 2011 Dan Ziv Software Solutions- www.danziv.net, פטיפון - מוריה אור - סיפור לא סגור, באתר פטיפון אסף נבו, ‏מוריה אור: "הלוואי ואהיה קרן פלס הבאה", באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2012
קאס

האם התכוונתם ל... גויאבת קוסטה ריקה – עץ פרי ממשפחת ההדסיים הנקרא גם "קאס" ויוויאן קאס – פסיכולוגית אמריקנית, על שמה המודל של קאס כרמן קאס – דוגמנית אסטונית לואיס קאס – איש צבא ודיפלומט אמריקני קאס אליוט (מאמא קאס) – זמרת אמריקנית קס
קפריסין במשחקים הפאראלימפיים

קפריסין השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסיאול (1988), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה קפריסין חלק מעולם. קפריסין נאלצה לחכות עד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) בטרם זכתה במדליה הפאראלימפית הראשונה שלה. כל המדליות בהן זכתה המדינה מ-2004 ועד 2020, נקטפו על ידי שני ספורטאים. השחיינית קרולינה פלנדריטו זכתה בשלוש מדליות זהב, מדליית כסף ושתי מדליות ארד, והאתלט אנטוניס ארנסטי הוסיף שתי מדליות כסף. קפריסין במשחקים האולימפיים קפריסין במשחקים האולימפיים לנוער