laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נינה הלוי

נינה הלוי (נולדה ב-16 באוגוסט 1958) היא פעילה למען הקהילה הגאה בישראל ומייסדת רשת "לחמנינה". נולדה בחיפה כזכר, הבכורה במשפחתה. בילדותה התגוררה עם בני משפחתה בניו יורק ולאחר מספר שנים חזרו לישראל לכפר שמריהו. בגיל צעיר הבינה שהיא רוצה להיות אישה, אך הסתירה את זהותה. התגייסה לצה"ל כחובשת קרבית בצנחנים. לאחר השירות הצבאי למדה אמנות פלסטית בבצלאל ושימשה כעוזרת של נחום טבת. ב-2003 יצאה מהארון כטרנסית. לאחר שחברת ההיי-טק בה עבדה ככתבת טכנית נסגרה במשבר הכלכלי של 2008, פתחה ביחד עם בת זוגה את מאפיית לחמנינה. לאורך השנים המאפייה הפכה לרשת ויש לה שמונה סניפים ברחבי גוש דן. בשנת 2014 היא ובת זוגה מכרו את חלקיהן ברשת לשותפותיהן. הלוי פעילה למען הוצאת נשים טרנסיות ממעגל הזנות. לאורך השנים אף ייצגה את הקהילה הטרנסית בוועדות הכנסת השונות ובמחקרים שבחנו את יחס המשטרה לקהילה הטרנסית. כחלק מפעילותה, משמשת כ"טרנס-דולה", קרי, מדריכה נשים וגברים טרנסג'נדרים בהליך ההתאמה המגדרית מטעם פרויקט גילה. בנוסף, פעילה בהכשרות בארגונים וחברות שונים בנוגע ליחס לקהילה הטרנסית בישראל. כיהנה בתור רכזת תחום הלהט"ב במרפאת לוינסקי. משנת 2014 משמשת כנציגת הציבור בוועדה להשמה מגדרית של משרד הבריאות. בנוסף, חברה באספה הכללית של איגי. ב-2016 קיבלה את אות יקירת הקהילה הגאה על פעילותה למען הקהילה הטרנסית בישראל בכלל ובתחום הרפואה בפרט. ב-2023 נעצרה לאחר שהשתתפה בהפגנה נגד הרפורמה המשפטית. נשואה לדגנית, ממנה יש לה בת. מתגוררות יחדיו בתל אביב. הזוג ההטרוסקסואלי הראשון בישראל שנשאר בזוגיות גם לאחר שאחד מבני הזוג עבר התאמה מגדרית. את סיפור ההתמודדות המשותפת עם יציאתה מהארון של הלוי תיעדה דגנית בבלוג "בעלי שנהיה אשתי שנהייתה אופה" באתר סלונה. גלי וולוצקי, לא על הלחם לבדו, באתר כלכליסט, 3 בנובמבר 2011 נינה הלוי, פודקאסט בספוטיפיי, ‏4 באוגוסט 2024 נופר וחש, ‏נדידת האופות, באתר "Time Out ישראל", 13 בפברואר 2014 ליהי יונה ועידו קטרי, "אחותי את לא פה לבד": חוויות של שונות מגדרית במערכת הענישה הפלילית, באתר הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב תמר בן דוד, טרנסית פלסטינית התאבדה בישראל. "סולקה ממסגרת כי 'היא לא מספיק נשית'", באתר "שיחה מקומית", 17 באוקטובר 2021 גאיה פולת, אות יקירת הקהילה יוענק לנינה הלוי, באתר WDG, ‏24 במאי 2016 ריקי כהן, הלחם שעשה אותן, באתר סלונה, ‏19 בנובמבר 2012 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נינה הלוי".
סקוט ברזיל

סקוט ברזיל (באנגלית: Scott Brazil;‏ 12 במאי 1955 – 17 באפריל 2006) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ובמאי אמריקאי. ברזיל נולד במחוז סקרמנטו שבקליפורניה. את רוב ילדותו בילה בשכונת סאות' לנד פארק הילס. בעל תואר ראשון במדעים מטעם אוניברסיטת דרום קליפורניה. בין השנים 1979–1981 היה מפיק שותף של The White Shadow. לאחר מכן החל ברזיל לעבוד כמפיק שותף על יצירת סדרת טלוויזיה חדשה בשם Hill Street Blues. בשנת 1983 קודם למפיק אחראי של הסדרה, תפקיד אותו מילא עד 1986. הוא זכה פעמיים ברציפות בפרס אמי ל"סדרת הדרמה הטובה ביותר" (1983 ו-1984), ובפרס גלובוס הזהב על עבודתו ב"בלוז לכחולי המדים". בשנת 2002 ביים 11 פרקים בסדרה "המגן", יותר מכל אחד אחר במצבת הבמאים. ב-2003 הועמד עם שאר מפיקי הסדרה לפרס גלובוס הזהב עבור "סדרת הדרמה הטובה ביותר". בשנת 2005 ביים ברזיל פרק אחד בעונה הראשונה של "האנטומיה של גריי". במרוצת השנים עבד ברזיל בכמה הפקות שונות של סדרות טלוויזיה, כמו "ג'אג", "ניפ/טאק", "CSI: מיאמי" ו"באפי ציידת הערפדים". ברזיל היה חבר בגילדת הבמאים של אמריקה ובאקדמיה לאמנויות ולמדעי הטלוויזיה. ב-17 באפריל 2006 נפטר ברזיל בגיל 50, עקב כשל נשימתי שנגרם כתוצאה מטרשת אמיוטרופית צידית ומחלת ליים. הוא הותיר אחריו את אשתו מארי ואת שני ילדיהם המשותפים. הפרק האחרון של The Kill Point והפרק הראשון של העונה השישית של "המגן" הוקדשו לזכרו. מהדורת ה-DVD של העונה החמישית של "המגן" מכילה סרטון מחווה בן 25 דקות בו סופדים לו צוות ההפקה. סקוט ברזיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Scott BRAZIL". notreCinema.com (באנגלית). נבדק ב-2020-03-24. "Scott Brazil, 50, a TV Producer Whose Credits Included 'The Shield,' Is Dead". The New York Times (באנגלית אמריקאית). Associated Press. 2006-04-22. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-24. "Director-Producer Scott Brazil Dies". Television Academy (באנגלית). נבדק ב-2020-03-24. "Scott Brazil, 50; TV Producer Won 2 Emmys for 'Hill Street Blues'". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2006-04-20. נבדק ב-2020-03-24. "'Shield' Producer Scott Brazil Dies at 50". East Bay Times (באנגלית אמריקאית). 2006-04-20. נבדק ב-2020-03-24. "'Shield' Director Scott Brazil Dies". www.backstage.com (באנגלית). 2006-04-19. נבדק ב-2020-03-24. "'The Shield' Producer Scott Brazil Dies at 50". Associated Press (באנגלית אמריקאית). 2015-03-25. נבדק ב-2020-03-24.
Jazz Tour

Jazz Tour היה סיבוב ההופעות השמיני של להקת הרוק הבריטית קווין, אשר החל במרכז הכנסים של דאלאס, דאלאס, ארצות הברית ב-28 באוקטובר 1978 והסתיים באצטדיון לודוויגס פארק, סארבריקן, גרמניה המערבית ב-18 באוגוסט 1979. סיבוב זה נועד לתמוך באלבום האולפן השביעי שהוציאה לאור, Jazz. רשימת שירים זו מייצגת את הופעת הלהקה במרכז הכנסים של דאלאס, דאלאס, ארצות הברית ב-28 באוקטובר 1978, וזו אינה מייצגת בהכרח הופעות אחרות שהתקיימו במסגרת סיבוב זה. "We Will Rock You" (גרסה מהירה) "Let Me Entertain You" "If You Can't Beat Them" "Somebody to Love" "Death on Two Legs (Dedicated to…)" "Killer Queen" "Bicycle Race" "I'm in Love with My Car" "Get Down, Make Love" "You're My Best Friend" "Now I'm Here" "Spread Your Wings" "Dreamer's Ball" "Love of My Life" "'39" "It's Late" "Brighton Rock" "Fat Bottomed Girls" "Sheer Heart Attack" "Keep Yourself Alive" "Bohemian Rhapsody" הדרן 1 "Tie Your Mother Down" הדרן 2 "We Will Rock You" "We Are the Champions" "God Save the Queen" פרדי מרקיורי - זמרה, פסנתר, תוף מרים בריאן מיי - גיטרה, זמר רקע, פסנתר ("Teo Torriatte (Let Us Cling Together)") רוג'ר טיילור - תופים, טימפני, קולות רקע, זמרה ("I'm in Love with My Car") ג'ון דיקון - בס, קולות רקע, משולש Live Killers (1979) "Love of My Life (Live at Festhalle Frankfurt, 2 Feb '79)" (1979) "We Will Rock You (Fast)" (1979) Queen at Dallas Convention Center, Dallas, TX, USA, Setlist, ‏28 ביוני 2012 (באנגלית) Top Box Office, בילבורד, ‏11 בנובמבר 1978 (באנגלית) Top Box Office, בילבורד, ‏18 בנובמבר 1978 (באנגלית) Top Box Office, בילבורד, ‏25 בנובמבר 1978 (באנגלית) Top Box Office, בילבורד, ‏9 בדצמבר 1978 (באנגלית) Top Box Office, בילבורד, ‏23 בדצמבר 1978 (באנגלית) Top Box Office, בילבורד, ‏6 בינואר 1976 (באנגלית)
ספוג מלמין

ספוג מלמין הוא חומר ספוגי מוקצף המיוצר מתרכובת של מלמין ופורמלין. זהו החומר ממנו עשוי ספוג הניקוי אשר מוכר בישראל כ"ספוג הפלא", אשר משמש לניקוי באמצעות ליטוש עדין. החומר משמש גם לצורך בידוד תרמי ובידוד אקוסטי. בתחילת המאה ה-21 התגלה כי קצף המלמין יעיל במיוחד בהסרת לכלוך, משום שמבנה הקצף הפתוח שלו גורם לשיוף עדין של החומר אותו מנקים, אשר מוריד את השכבה העליונה ומשאיר שכבה חדשה ונקייה. שפשוף ספוג מלמין לח יעיל בהורדת כתמים שקשה להסירם באמצעת שפשוף בספוג רגיל, כגון כתמים של עפרונות צבעוניים, טושים ושומן מקירות צבועים, משטחי פלסטיק ומשטחי עץ. בדומה למחק, הספוג נשחק במהלך השימוש ועלול להשאיר אחריו שאריות עדינות שניתן להסיר בשטיפה. שפשוף של הספוג על משטחים עדינים או משטחים עם ציפוי מגן (כגון לכה) עלול להוריד את שכבת הציפוי ולפגוע במוצר. בנוסף, בזכות משקלו הנמוך והצפיפות הגבוהה שלו קצף המלמין משמש גם כמבודד תרמי לציפוי צינורות, וכן כמבודד אקוסטי עבור אולפנים, אולמות עוד. ספוגי מלמין תורמים באופן משמעותי לזיהום מיקרופלסטיק. מחקר שפורסם בשנת 2024 מצא כי ספוגי מלמין משחררים מדי חודש ברחבי העולם מעל טריליון סיבי מיקרופלסטיק כתוצאה משפשוף שלהם. החלקיקים שיוצר הספוג זעירים מכדי להיות מסוננים על ידי מערכות סינון וטיהור השפכים וכך הם עלולים לזהם את מערכות המים ולהגיע בהמשך לתוך המזון שצורכים בני אדם. בשל יכולת השיוף שלו, במגע חזק מדי עם העור הספוג עלול לגורם לגירוי או פציעה, במיוחד אצל ילדים או בעלי עור רגיש. ספוג נייר זכוכית בלדד השוחי, מה סודו של ספוג הפלא?, באתר כלכליסט, 29 בינואר 2015 עובדות לא חשובות: ספוג הפלא פוסט באתר פייסבוק רוני מואב, ‏מדענים: תפסיקו להשתמש בספוג הפלא, יש לזה מחיר כבד, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2024 ספוג הפלא, בעמוד הפייסבוק של ארגון בטרם לבטיחות ילדים
ארתור סוול

ארתור סוול (באנגלית: Arthur Sewall‏; 25 בנובמבר 1835 – 5 בספטמבר 1900) היה בונה ספינות אמריקאי ממיין, הידוע בעיקר בתור המועמד הדמוקרטי לסגן נשיא ארצות הברית בבחירות 1896, חברו למועמדותו של ויליאם ג'נינגס ברייאן. מ-1888 עד 1896, הוא כיהן כחבר בוועדה הלאומית הדמוקרטית והתמודד ללא הצלחה על מושב הסנאט של מיין נגד יוג'ין הייל. התפקידים הבחירה היחידים שסיוול החזיק היו כחבר מועצה ויועץ משפטי בעיר באת', מיין. ב-25 בנובמבר 1835, ארתור סוול נולד לוויליאם ורייצ'ל סוול בבאת', מיין. בשנת 1892 השיק סוול את ה-Roanoke, שהייתה בזמנו ספינת העץ הגדולה בעולם. לאחר מות אביו, הוא ואחיו הובילו את עסקי בניית הספינות המצליחים והעשירים שלהם, והוא השתלט על שליטה מוחלטת בעקבות מות אחיו ב-1879. הוא כיהן כנשיא מסילת הברזל המרכזית של מיין מ-1884 עד 1893 וכן כיהן כנשיא הבנק הלאומי של באת'. הוא השתתף בכל ועידה לאומית דמוקרטית בין 1872 ל-1900, למעט 1876, אם כי היה מעריץ עז של המועמד של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות באותה שנה, סמואל טילדן, ומאז ואילך האמין שהבחירות נגנבו מטילדן בבחירות 1876. הוא הובס גם במרוץ לסנאט האמריקאי ב-1893. ביוני 1895, הוא יצא בתמיכה בכסף חופשי, והוא קיבל את המקום השלישי בהצבעה הראשונה לסגן הנשיא בוועידה הלאומית הדמוקרטית של 1896 מאחורי הנציג ג'וזף סיבלי והמוציא לאור ג'ון ר. מקלין ולאחר שהפסיד בתחילה צירים ב-1896 בהצבעה השנייה התאושש והשיג את הרוב בהצבעה החמישית לפני שהוצעה בקול קורא. על פי ההערכות, בחירתו הייתה מאמץ לזכות בקולות בקרב חברי המפלגה השמרנים וניו אינגלנד, שהפריעו להם ההיבטים הפופוליסטים של ויליאם ג'נינגס ברייאן. הוא היה בעד מכסים גבוהים וכמעט אימפריאליסטי במדיניות החוץ, ולכן הוא וברייאן הסכימו במידה רבה רק בשאלה המוניטרית. ארתור סוול היה גם אחד הפוליטיקאים הבודדים שהיה חסיד של Swedenborgiansm, דת המבוססת על כתביו של התאולוג השוודי עמנואל סוודנבורג. יריבו העיקרי של סגן הנשיא, גארט א. הובארט (רפובליקני), היה גם בנקאי ותעשיין מזרחי ששימש בוועד הלאומי של מפלגתו. סוול היה חברו למועמדותו של ברייאן בפעם הראשונה מבין שלוש הפעמים של בריאן כמועמד הדמוקרטי לנשיאות. ב-5 בספטמבר 1900, סוול מת בסמול פוינט, מיין, מאפופלקס. הוא קבור בבית הקברות אוק גרוב בבאת', מיין. בזמן מותו, הוא היה שווה 5,000,000 דולר (167,350,000 דולר ב-2022 דולר). נכדו של סוול, סאמנר סוול, כיהן כמושל מיין בין השנים 1941 עד 1945, כרפובליקני. ב-2008, ה-St. Louis Post-Dispatch התייחס לסוול במאמר שביקר את בחירתו של הסנאטור ג'ון מקיין במושלת שרה פיילין כסגנית הנשיא שלו בבחירות לנשיאות 2008, ואמר כי הוא בחר ב"חבר המתמודד הכי פחות כשיר מאז בונה הספינות השוודיבורגי ארתור סוול רץ בתור מספר 2 של ויליאם ג'נינגס ברייאן ב-1896". מדיה וקבצים בנושא ארתור סוול בוויקישיתוף "The Political Graveyard: Swedenborgian Politicians". St. Louis Post-Dispatch article: "Obama gets newspapers' support"
היסטוריה גאולוגית של החמצן

חמצן הוא היסוד הנפוץ ביותר בקרום כדור הארץ, אך בשל תגובתיותו הגבוהה הוא קיים בעיקר בצורות תרכובות (תחמוצת) כגון מים, פחמן דו-חמצני, תחמוצות ברזל וסיליקטים. לפני שהתפתחה הפוטוסינתזה, באטמוספירת כדור הארץ לא היה חמצן יסודי דיאטומי חופשי (O2). כמויות קטנות של חמצן שוחררו בתהליכים גאולוגיים וביולוגיים, אך לא הצטברו באטמוספירה המצטמצמת עקב תגובות עם גזים מפחיתים שהיו אז בשפע כמו מתאן אטמוספירי ומימן גופרי וחומרים מפחיתים על פני השטח ובהם ברזל. חמצן החל להצטבר באטמוספירה לפני 1.85 מיליארד שנים בקירוב במהלך הגבול בין הניאוארכאיקון–פלאופרוטרוזואיקון. בקצבים הנוכחיים של הייצור הראשוני, ריכוז החמצן של היום יכול להיות מיוצר על ידי אורגניזמים פוטוסינתטיים במשך 2,000 שנה. בהיעדר צמחים, קצב ייצור החמצן על ידי פוטוסינתזה היה איטי יותר בפרקמבריון, וריכוזי ה-O2 שהושגו היו פחות מ-10% מאלה של היום וכנראה השתנו מאוד. לעלייה בריכוזי החמצן היו השפעות נרחבות על החיים. העלייה בריכוז החמצן גרמה להכחדה המונית של חיידקים אנאירוביים וסללה את הדרך לחיים רב-תאיים. אורגניזמים פרוקריוטיים עושי פוטוסינתזה שייצרו O2 כתוצר לוואי חיו הרבה לפני ההצטברות הראשונה של חמצן חופשי באטמוספירה, אולי כבר לפני 3.5 מיליארד שנים. ציאנובקטריות החמצן שנוצרו היו מסולקות במהירות מהאוקיינוסים על ידי בליה של מינרלים,[דרוש מקור] בעיקר ברזל. החלודה הובילה לשקיעת תחמוצת הברזל המחומצנת על קרקעית האוקיינוס, ויצרה רצועות ברזל. כך, האוקיינוסים החלידו והפכו לאדומים. חמצן החל להישאר באטמוספירה בכמויות קטנות רק כ-50 מיליון שנה לפני תחילת אסון החמצן.
פריאמוואדה נטרג'אן

פריאמוואדה (פריה) נטרג'אן (נולדה ב-1969) היא אסטרופיזיקאית תאורטית ופרופסור במחלקות לאסטרונומיה ולפיזיקה באוניברסיטת ייל. היא ידועה בעבודתה בתחום מיפוי החומר האפל והאנרגיה האפלה, בפרט בניתוחי עידוש כבידתי ובפיתוח מודלים המתארים את ההיסטוריה של היווצרות חורים שחורים על-מסיביים והצטברות חומר סביבם. נטרג'אן היא מחברת הספר Mapping the Heavens: The Radical Scientific Ideas That Reveal the Cosmos. נטרג'אן נולדה בקוימבטור, טאמיל נאדו שבהודו להורים אקדמאיים. היא אחת משלושה ילדים וגדלה בעיר דלהי. את לימודיה התיכוניים עשתה בבית ספר ציבורי בדלהי, R.K. Puram. יש לה תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. היא גם השתתפה בתוכניות מדע, טכנולוגיה וחברה (STS), ובתוכנית למדיניות טכנולוגיה וציבור ב-MIT בשנים 1991–1993. היא השלימה את עבודת הדוקטורט שלה באסטרופיזיקה תאורטית במכון לאסטרונומיה באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה, בשנת 1998. במהלך לימודיה הייתה חברה בטריניטי קולג' והחזיקה במלגת מחקר Title A מ-1997 עד 2003. לפני הצטרפותה לייל, הייתה עמיתת מחקר במכון הקנדי לאסטרופיזיקה תאורטית בטורונטו, קנדה. נטרג'אן פועלת במספר תחומי מחקר משמעותיים באסטרופיזיקה תאורטית, ובהם עידוש כבידתי, צבירי גלקסיות, פיזיקת הצטברות, היווצרות גלקסיות ודלקת קוואזרים, חורים שחורים בינאריים והתפרצות גמא. 2008: מלגת Emeline Conland Bigelow, מכון רדקליף, אוניברסיטת הרווארד. 2009: מלגת גוגנהיים; זכתה בפרס "פני העתיד" מטעם קרן הודו מעבר לים. 2010: עמיתת החברה המלכותית לאסטרונומיה והחברה הפיזיקלית האמריקאית. 2023: נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. 2024: עמיתת האגודה האסטרונומית האמריקאית; נבחרה לאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר של המגזין "Time". פריאמוואדה נטרג'אן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פריאמוואדה נטרג'אן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה "Who is Priyamvada Natarajan, the Indian-American astrophysicist featured in TIME's 100 most influential list?". The Indian Express. 2024-04-18. ארכיון מ-2024-04-18. נבדק ב-2024-04-21. "Priyamvada Natarajan". Yale University. Department of Physics, Yale. נבדק ב-2021-08-05. "" Priyamvada Natarajan"". Research Website - Yale. נבדק ב-5 במאי 2024. {{cite web}}: (עזרה) "The 100 Most Influential People of 2024: Priyamvada Natarajan". Time. 2024-04-17. ארכיון מ-2024-04-17. נבדק ב-2024-04-21.
אייג'ה וילסון

אייג'ה ריאד וילסון (באנגלית: A'ja Riyadh Wilson; נולדה ב-8 באוגוסט 1996) היא כדורסלנית אמריקאית המשחקת בקבוצת לאס וגאס אייסז מליגת ה-WNBA. וילסון נחשבת לאחת השחקניות הבולטות בליגת ה-WNBA, ונבחרה שלוש פעמים ל-MVP של הליגה (2020, 2022, 2024), זכתה בשתי אליפויות (2022, 2023), והייתה שותפה לנבחרת ארצות הברית שזכתה במדליות זהב בטורניר הכדורסל האולימפי בטוקיו 2020 ופריז 2024. וילסון נולדה בקולומביה, קרוליינה הדרומית, להורים רוסקו ואווה וילסון. אביה שיחק כדורסל מקצועי באירופה, והיא קיבלה את שמה מהמוזיקה האהובה על אביה - השיר "Aja" של להקת סטילי דן. אייג'ה למדה והצטיינה בלימודיה ובכדורסל בתיכון בדרום קרוליינה, שם הובילה את קבוצתה לאליפות המדינה והפכה לשחקנית הכדורסל התיכונית המובילה בארצות הברית בשנת 2014. וילסון שיחקה בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קרוליינה הדרומית (2014–2018) תחת המאמן דון סטיילי. היא הובילה את הקבוצה לאליפות ה-NCAA בשנת 2017 ונבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר. במהלך הקריירה שלה במכללה זכתה שלוש פעמים בתואר שחקנית השנה של ה-SEC, ובשנת 2018 קטפה את כל תוארי השחקנית המצטיינת הלאומיים, כולל גביע וייד, פרס נייסמית', ופרס ה-AP לשחקנית השנה. ב-2018 נבחרה וילסון במקום הראשון בדראפט ה-WNBA על ידי קבוצת לאס וגאס אייסז, ובמשחק הבכורה שלה בליגה היא קלעה 14 נקודות בנוסף ל-10 ריבאונדים. וילסון המשיכה להצטיין בעונה הראשונה שלה, וזכתה בתואר רוקית השנה של ה-WNBA. בעונות הבאות היא הובילה את האייסז לגמרים ולשתי אליפויות רצופות (2022, 2023), תוך כדי זכייה בפרסים אישיים רבים כמו MVP של הליגה ו-MVP של סדרת הגמר בשנת 2023. בשנת 2024, וילסון שברה את שיא הנקודות לעונה בליגה והייתה לשחקנית הראשונה בהיסטוריה של ה-WNBA שהשיגה 1,000 נקודות בעונה אחת. וילסון זכתה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת טוקיו 2020 והמשיכה להוביל את נבחרת ארצות הברית לזכייה נוספת במדליית זהב בפריז 2024, שם גם נבחרה ל-MVP של הטורניר. וילסון היא סופרת שהספר שלה, "Dear Black Girls", הפך לרב-מכר של הניו יורק טיימס. היא גם פעילה חברתית והקימה את "קרן אייג'ה וילסון" למניעת בריונות וקידום חינוך על דיסלקסיה. מדיה וקבצים בנושא אייג'ה וילסון בוויקישיתוף אייג'ה וילסון, ברשת החברתית פייסבוק אייג'ה וילסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אייג'ה וילסון, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-WNBA "מהגדולות אי פעם": אג'ה ווילסון השוותה את שיא הנקודות ב-WNBA, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2023 Gamecock great A'ja Wilson promotes new book, praises Dawn Staley in TV appearances, TheState.com אתר האינטרנט הרשמי של קרן אייג'ה וילסון
דרנל מרטין

דרנל מרטין (באנגלית: Darnell Martin; נולד ב-7 בינואר 1964) היא במאית טלוויזיה וקולנוע, תסריטאית ומפיקה אמריקאית. מרטין נולדה בברונקס שבניו יורק, בתם של מרילין, רקדנית ממוצא אירי-אמריקאי, ועורך דין אפרו-אמריקאי. לאחר סיום לימודיה התיכוניים נרשמה למכללת שרה לורנס ואחר-כך המשיכה את לימודיה בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק. במהלך לימודיה פיתחה עניין מעמיק בקולנוע. במהלך לימודיה ובעקבותיהם עבדה מרטין במשרות מגוונות הקשורות לעולם הקולנוע. היא החלה את דרכה במעבדות קולנוע, בבתי השכרת מצלמות ובברים. במקביל יצרה קליפים וסרטים קצרים, שהעמיקו את ניסיונה בעולם הוויזואלי והיצירתי. בתקופה זו היא כתבה גם את הטיוטה הראשונה ל-I Like It Like That.‏ בשנת 1992 ביימה מרטין את הסרט הקצר הראשון שלה, "חשוד", שעסק בהתייחסות המערכתית לצעירים שחורים כאל פושעים פוטנציאליים. הסרט זכה לשבחים במסגרת "תצוגת הקולנוע הצעיר השחור" של התיאטרון הציבורי בניו יורק, והציג את כשרונה הייחודי לגעת בנושאים חברתיים טעונים. לאחר הצלחת הסרט עבדה כעוזרת צלם בסרט התיעודי של הבמאי ג'ונתן דמי, "בן דוד בובי", שהתמקד בחייו של רוברט קאסל, כומר אפיסקופלי הפועל בשכונת הארלם. בשנת 1994 ביימה מרטין עבור סרטי קולומביה את I Like It Like That, דרמה קומית המתארת את חייה של אישה צעירה הנאבקת לשמור על אהבתה, לייצב את משפחתה, לבסס את ערכה העצמי ולשמור על שפיותה. הסרט זכה להערכה רבה מצד המבקרים, אך לא הצליח להכניס רווח רב. בשנת 2001 ביימה את הסרט Prison Song, שעסק באתגרים הרגשיים והחברתיים של אנשים בתוך מערכת הכליאה. בשנת 2011 ביימה את סרט הטלוויזיה The Lost Valentine בכיכובם של ג'ניפר לאב יואיט, בטי וייט ושון פריס. הוא בוסס על רומן מאת ג'יימס מייקל פראט, שנקרא "האהבה האחרונה". בדצמבר באותה השנה הועמדה וייט לפרס גילדת שחקני המסך עבור "השחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה". מאז ביימה מרטין פרקים של סדרות טלוויזיה כמו "חוק וסדר", "האנטומיה של גריי" ו"המתים המהלכים". בשנת 2008 כתבה וביימה את הסרט "קאדילק רקורדס", דרמה מוזיקלית המבוססת על פועלו של לאונרד צ'ס ועל הזמרים שהקליטו בחברת צ'ס רקורדס בתקופת ראשית ה-R&B והרוקנ'רול. בסרט כיכבה ביונסה, שגילמה את דמותה של אטה ג'יימס. בשנת 2012 ביימה את סרט הטלוויזיה Firelight. בשנת 2016 ביימה את הפרק "Go Getters" בסדרה "המתים המהלכים" במהלך העונה השביעית. בשנת 2020, ביימה פרק בסדרה "ציפור אלוהים שבשמים". בשנת 2021 ביימה מרטין פרק בסדרה "ניו אמסטרדם". מדיה וקבצים בנושא דרנל מרטין בוויקישיתוף דרנל מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דרנל מרטין, באתר AllMovie (באנגלית) דרנל מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Answers - the Most Trusted Place for Answering Life's Questions". Answers.com. Monroe, Steve (1994). "She don't like it like that - motion picture director Darnell Martin's 'I Like It Like That' focuses on character development". Find Articles. אורכב מ-המקור ב-2008-10-26. נבדק ב-2008-12-11. "Darnell Martin | Biography, Photos, Movies, TV, Credits". Hollywood.com. אורכב מ-המקור ב-18 בספטמבר 2012. נבדק ב-4 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "I Like It Like That". The Numbers. נבדק ב-2008-12-11. Rich, Katey (4 בדצמבר 2008). "Exclusive Interview: Cadillac Records Director Darnell Martin". CinemaBlend. נבדק ב-4 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (2 באוגוסט 2019). "Daveed Diggs & Wyatt Russell Join 'The Good Lord Bird' For Showtime – TCA". Deadline Hollywood. נבדק ב-3 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה)
דונה לאנגלי

דונה לאנגלי-שמשירי, (באנגלית: Donna Langley-Shamshiri; נולדה ב-1968), היא מנהלת קולנוע בריטית, המשמשת כיושבת ראש של אולפני יוניברסל ושל קבוצת הבידור המוסרט של יוניברסל. בשנת 2023 הוגדר תפקידה מחדש והיא מונתה לקצינת התוכן הראשית של יוניברסל, עם אחריות לא רק על סרטי הקולנוע אלא גם על אסטרטגיית הטלוויזיה והסטרימינג של החברה. לאנגלי החלה את דרכה המקצועית כמפיקה באולפני ניו ליין סינמה. בשנת 2001 הצטרפה ליוניברסל בתור סגנית נשיא בכירה להפקות. במהלך השנים, פיקחה לאנגלי על כמה מהזיכיונות המצליחים ביותר של יוניברסל, ביניהם "מהיר ועצבני", "גנוב על הירח", ו"ג'ייסון בורן". היא ידועה בזכות טיפוח קשרים חזקים עם במאים ותסריטאים. אחד ההישגים הבולטים שלה היה תמיכה בסרט הבכורה של הבמאי ג'ורדן פיל, "תברח", כמו גם בסרטיו הבאים "אנחנו" ו-"אין מצב". לאנגלי גם נחשבת כאחראית על גיוס הבמאי כריסטופר נולאן ליוניברסל, לאחר שעזב את האחים וורנר, כאשר סרטו "אופנהיימר" הפך לאחת ההצלחות הגדולות של יוניברסל בשנת 2023. באותה שנה, לאנגלי פיקחה גם על סרטים מצליחים כמו "מייגן", "חומר דוב" ו"האחים סופר מריו - הסרט". במסגרת תפקידה, לאנגלי אחראית גם על מחלקות נוספות ביוניברסל, כגון חטיבת הקולנוע הגלובלית Focus Features, וכן על אולפני ההנפשה אילומיניישן הפקות ודרימוורקס הנפשה, שנרכשו על ידי יוניברסל בשנת 2016. לאורך הקריירה שלה, לאנגלי הייתה תומכת נלהבת ביצירת הזדמנויות חונכות לנשים בתעשייה. היא סייעה בהשקת תוכנית החונכות לנשים בקולנוע של הוליווד ריפורטר, ומשמשת כשגרירה וחברת מועצת המנהלים של ארגון Vital Voices, הפועל לקידום מנהיגות נשית ברחבי העולם. לאנגלי הוכתרה כגבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית בשנת 2020, כהוקרה על תרומתה לתעשיית הקולנוע והבידור. בנוסף, בשנת 2023 דורגה לאנגלי במקום ה-57 ברשימת הנשים החזקות בעולם של מגזין פורבס. לאנגלי נולדה בלונדון אך אומצה וגדלה באי וייט. כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה ושני ילדיהם. דונה לאנגלי, ברשת החברתית LinkedIn Alexandra Cheney, Donna Langley’s Star Rises With Enlarged Role at Universal Pictures, Variety, ‏2014-01-27 (באנגלית אמריקאית) Derek Ramsay, Donna Langley, Variety, ‏2017-10-07 (באנגלית)
קצוהיקו היאשי

קצוהיקו היאשי (ביפנית: 林 克彥, נולד ב-1972) הוא גנטיקאי יפני וחוקר תאי גזע המתמחה ברבייה וביולוגיה של תאי גזע. הוא ידוע במיוחד בזכות הישגיו במחקר רבייה חד-מינית של עכברים זכרים, הישג שהוביל להכללתו ברשימת "עשרת המדענים המובילים של Nature" לשנת 2022. עבודתו כוללת חקר המנגנונים ליצירת תאי מין המאפשרים העברת מידע גנטי לדורות הבאים, וזיהוי גורמים מולקולריים וסביבתיים השולטים בתהליך התמיינות תאי ביצית. היאשי סיים את לימודיו באוניברסיטת מייג'י בשנת 1994 עם תואר ראשון בחקלאות. בשנת 2004 קיבל דוקטורט במדעים מאוניברסיטת מדעי החיים של טוקיו, שם גם עבד כעוזר מחקר במחלקה לביולוגיה מולקולרית במכון למדעי החיים. לאחר מכן, היאשי המשיך בעבודתו כחוקר במרכז הרפואי למחקר אמהות וילדים באוסקה, שם התמקצע בחקר אתיולוגיה ופתוגנזה. לאחר סיום הדוקטורט שלו, הצטרף היאשי כמועמד למחקר פוסט-דוקטורט ב-"Gurdon Institute" שבאוניברסיטת קיימברידג'. עם שובו ליפן, החל ללמד ולהדריך במחלקה למיקרומורפולוגיה באוניברסיטת קיוטו, תחילה כמרצה ולאחר מכן כפרופסור חבר. בשנת 2014, הוא מונה לפרופסור בבית הספר למדעי הרפואה באוניברסיטת קיושו, שם עמד בראש המחלקה לתאי גזע גנטיים. מאז 2021, משמש היאשי כפרופסור באוניברסיטת אוסקה. מחקרו של קצוהיקו היאשי עוסק בעיקר בתאי גזע ובביולוגיה של רבייה. הוא מתמקד בתהליכי יצירת תאי מין ובמנגנונים המבקרים את התמיינות תאי ביצית, ובפרט באילו הקשורים לתאי גזע פלוריפוטנטיים. באמצעות שחזור תהליכי התמיינות אלו בתאי גזע, היאשי הצליח לזהות מולקולות וגורמים סביבתיים המובילים להיווצרות תאי ביצית. מחקריו תורמים להבנה של מנגנוני בקרת איכות המידע הגנטי בתהליך זה ולזיהוי מחלות הנגרמות מהפרעות בתהליך זה. פריצת הדרך המשמעותית ביותר של היאשי התרחשה כאשר הצליח לשכפל תהליך רבייה חד-מיני בעכברים זכרים, הישג יוצא דופן שהביא אותו להכרה עולמית ולהכללתו ברשימת "עשרת המדענים המובילים" של מגזין Nature לשנת 2022. הוא נכלל ברשימת טיים 100 לשנת 2024. Professor Katsuhiko Hayashi, Graduate School of Medicine, Osaka University (באנגלית) Heidi Ledford, Making mice with two dads: this biologist rewrote the rules on sexual reproduction, Nature 624, 2023-12-13, עמ' 499–499 doi: 10.1038/d41586-023-03922-6 By Shinya Yamanaka, Katsuhiko Hayashi: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
קיפ קויניג

קיפ קויניג (באנגלית: Kip Koenig; נולד ב-31 באוקטובר 1978) הוא תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. עבודתו הידועה ביותר היא במסגרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי", שבה שימש כמפיק אחראי וכמפיק שותף, וכתב שלושה פרקים מתוך הסדרה. בנוסף לכך, עבד במספר סדרות אחרות, כמו Still Life,‏ Septuplets ו-The American Embassy, עבורן שימש כמפיק ראשי וכתסריטאי. בתחום הקולנוע, קויניג כתב והפיק את הסרט הקומי "עולם קטן שלי" (1996), שזכה להצלחה בשנות ה-90, וכן כתב פרק בודד בסדרת הטלוויזיה Wasteland. בשנת 1998 ביים את הסרט How to Make the Cruelest Month. קיפ קויניג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיפ קויניג, באתר AllMovie (באנגלית) קיפ קויניג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)