laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
CDNA

cDNA (קיצור של Complementary DNA, "דנ"א משלים") היא מולקולת DNA המסונתזת על בסיס תבנית של mRNA. cDNA נוצר בתאים אשר נדבקו ברטרו וירוס המכילים חומר גנטי מסוג RNA ואנזים רוורס טרנסקריפטאז אשר באמצעותו התא יוצר שעתוק הפוך ליצירת cDNA. הדנ"א המשלים משועתק במנגנונים העצמאיים של התא ל-RNA של הווירוס ובכך התא משבט את הרטרו וירוס שבו הוא נדבק. המונח cDNA משמש רבות בתהליכים של הנדסה גנטית, שבמהלכה משעתקים במהופך mRNA ליצירת דנ"א משלים. דנ"א משלים זה יכול לשמש אחר כך לצורכי ריצוף, או לצורכי בניית רצפים גנטיים חדשים. על פי הדוֹגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית, DNA עובר תהליך של שעתוק שמשתמש בו כתבנית ליצירת mRNA. הלה משמש כתבנית לסינתזת חלבון בתהליך התרגום. בתאים איקריוטיים, לעומת תאים פרוקריוטיים, קיימים בתוך רצף הגן אקסונים ואינטרונים. האינטרונים מוצאים מן ה-mRNA בתהליך השחבור, המתרחש בגרעין התא. ה-mRNA הבוגר שמתקבל בתום תהליך השחבור מוצא מן הגרעין אל ציטופלסמת התא ומתורגם לחלבון. כאשר מעוניינים לתרגם חלבון אאוקריוטי בתא פרוקיוטי, נעשה שימוש ב-cDNA המיוצר מן ה-mRNA הבוגר, אשר לא כולל את האנטרונים, ליצירת חלבון תקין. הכנסת הגן האיקריוטי המקורי לתא הפרוקיוטי, הייתה מובילה לתרגום המקטע כולל האינטרונים שבתוכו, ולקבלת חלבון פגום. מספר שיטות לייצור cDNA נמצאות בשימוש, אך הנפוצה שבהן מייצרת cDNA מ-mRNA בוגר (נטול אינטרונים) על ידי שימוש באנזים רוורס טרנסקריפטאז, אשר מסוגל לסנתז גדיל DNA על גבי תבנית של גדיל RNA. בנוסף לתפקידו בשיבוט משמש cDNA גם לייצור ספריות cDNA ולבחינת הגנים המבוטאים בתאים תוך שימוש ב-Real Time PCR, שבב DNA, או במיפוי גנטי מלא של הספרייה.
מיכאי האמיץ

מיכאי האמיץ (ברומנית: Mihai Viteazul, בהונגרית: Vitéz Mihály;‏ 1558–9 באוגוסט 1601) היה נסיך ולאכיה בין השנים 1593–1601, נסיך טרנסילבניה בין השנים 1599–1600, ונסיך מולדובה בשנת 1600. במהלך שנת 1600, שלוש הנסיכויות עם אוכלוסיות רומנית (ולאכיה, טרנסילבניה, ומולדובה) נמצאו לראשונה מאוחדות ונתונות תחת שליטתו של מנהיג רומני אחד. האיחוד ארך חצי שנה בלבד. מיכאי האמיץ נחשב לאחד הגיבורים הלאומיים הגדולים ביותר של רומניה. הוא נרצח על ידי החיילים הוולונים של הגנרל ג'ורג'ו בסטה, לפי הוראת מפקדם. הרצח בוצע ב־9 באוגוסט 1601, באזור שבו שוכנת היום העיר קמפייה טורזי (ברומנית: Câmpia Turzii, בהונגרית: Aranyosgyéres, בגרמנית: Jerischmarkt) בטרנסילבניה. היסטוריה של רומניה גדולי הרומנים בכל הזמנים המלחמה הארוכה (1593–1606) מיכאי האמיץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מיכאי האמיץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Stoica, Vasile (1919). The Roumanian Question: The Roumanians and their Lands. Pittsburgh: Pittsburgh Printing Company. p. 18. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיגוע מצובה

פיגוע מצובה היה פיגוע ירי שביצעו מחבלים בגבול הצפון ב־12 במרץ 2002 ובו נרצחו שישה ישראלים. ב-12 במרץ 2002 חדרו שני מחבלים מלבנון לשטח ישראל. באמצעות מתקן מתוחכם דמוי סולם הם הצליחו לעבור מעל גדר המערכת ולחדור לשטח מדינת ישראל מבלי שהתגלו. הם התמקמו על הר הצופה על כביש שלומי-מצובה (כביש 70), והחלו בירי נשק קל והטלת רימוני יד לעבר כלי רכב שנסעו על הכביש ובהם אוטובוס. בפיגוע זה נרצחו חמישה אזרחים וקצין צה"ל, ונפצע חבר קיבוץ מצובה. שני המחבלים חוסלו. גורמי מודיעין ישראלים הכריזו כי מדובר בפיגוע של חזבאללה, אף שארגון החזבאללה לא אישר שהפיגוע נעשה מטעמו ושהפעולה עמדה בניגוד למדיניות הרשמית של הארגון. בעקבות חתימת הסכם הסחר בין לבנון לאיחוד האירופי בשנת 2002, קיבל על עצמו ארגון חזבאללה שלא לבצע כל מתקפה מעבר לקו הכחול - הגבול הבינלאומי בין ישראל ללבנון. בשנת 2004 נטל ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני אחריות על הפיגוע, במאי 2006 התפוצצה בצידון מכוניתו של מחמוד אל-מג'דוב (אבו חמזה) מזכיר הג'יהאד האיסלמי בלבנון, כנראה כתגובה על הפיגוע. ישראל לא לקחה אחריות על הפיצוץ. במקום הפיגוע, בצד הכביש שלומי-מצובה, ליד הפנייה למצובה, הוצבה טבלת שיש ועליה חקוקות המילים: לזכר הנאהבים והנעימים הרוגי ארץ ישראל. במילים אלו, מתוך "פתיחה לקדיש" שפרסם ש"י עגנון בערב יום הכיפורים תש"ח, בחר טוביה ליבנה, בעלה של לין ליבנה ואביה של עטרה ליבנה שנהרגו בפיגוע זה, להעביר את הקו המחבר מתקומת המדינה ועד לפיגוע. בנוסף, בבית הספר "סולם צור", בקיבוץ גשר הזיו, נערך בכל שנה "מרוץ עטרה"' ע"ש תלמידת בית הספר, עטרה ליבנה שנרצחה בפיגוע. אירוע זה מתקיים בדרך כלל סמוך למועד הפיגוע ומשתתפים בו משפחות הנופלים, נציגי מועצת מטה אשר שבתחומה נמצא בית הספר, מורים ותלמידים. בפיגוע נפצעו קשה השוטרים רס״ם ינון כהן ו רס״ם יוחנן יחיאל אשר חסמו את הכביש ומנע הגעת רכבים למקום. כמו כן הסתערו על המחבלים ונפצעו קשה בחילופי האש. שניהם קיבלו את עיטור המופת על הקרבתם והצלת מאות תלמידים שהיו אמורים להגיע למקום בהסעות מבית ספר כברי, אחריהם הגיע קצין צה"ל מיכאל צ'רטוק והסתער על המחבלים, תוך שהוא פוגע באחד מהם ונפצע בעצמו. צ'רטוק קיבל צל"ש מפקד אוגדה על חתירה למגע, אומץ לב, דבקות במשימה. סגן גרמן רוז'קוב הגיע למקום במקרה והסתער על המחבלים כשמחפה עליו מפקד החטיבה, אך במהלך הקרב עם המחבלים נהרג. רוז'קוב קיבל צל"ש מפקד האוגדה על פעילותו בקרב ואומץ ליבו. אורי אס, דוד רטנר, עמוס הראל וג'לאל בנא, 6 הרוגים בפיגוע ירי בגבול הצפון; הערכה: מבצע של חזבאללה ופתח, באתר הארץ, 13 במרץ 2002 רון בן ישי, "קיר לבן" של צה"ל מול חדירות בגבול הצפון, באתר ynet, 11 בספטמבר 2015. בסרטון שבכתבה מופיע הסולם המשוכלל ששימש לחציית גדר הגבול מבלי לעורר את חיישנייה ומכאן שלא ספקה את ההתראה ופתרונות שמייצר צה"ל לאורך הגבול עם לבנון כלקח מהפיגוע. הג'יהאד האיסלמי מגלה: אנו ביצענו את הפיגוע במצובה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 בינואר 2004 קורות החיים של גרמן רוז'קוב, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
נחל צלמון

נַחַל צַלְמוֹן הוא נחל בגליל התחתון, המנקז את המורדות הדרומיים-מזרחיים של גוש הרי מירון. הנחל זורם דרומה דרך רכס שגור, מתנקז אל מאגר צלמון ממזרח לרכס יוטבת, יוצר "ברך" לכיוון מזרח ונשפך לכנרת ליד קיבוץ גינוסר. במעלה הנחל, בסמוך למושב שפר וקיבוץ פרוד, ישנה סדרת מפלים ואשדים מרשימים, ששוצפים מים לאחר גשמים כבדים. ב־27 בדצמבר 2022 החלה הזרמת מים מותפלים מהים התיכון לנחל במסגרת פרויקט "הולכה צפונה" של חברת מקורות. מים אלו מגיעים לבסוף לכנרת, ומסייעים בשמירה על מפלסה בשנות בצורת. בעבר זרמו אל הנחל מי המעיינות עין רמיאל, עין פרוד, עין צלמון, עין א-טבל, עין רביד ועין דישנה, אך כיום רוב מי המעיינות נתפסים ולכן הנחל אכזב ברובו, ורק מיעוטו איתן. יש המזהים את חורבת צלמון המצויה בלב הנחל עם מבצר בשם צולמין (אנ'), שבוצר על ידי יוסף בן מתתיהו בימי המרד הגדול. בערוץ הנחל שבתחומי הגן הלאומי כרמי זיתים מטופחים. לאורך הנחל טחנות קמח שפעלו בעת החדשה לטחינת קמח באמצעות כוח הכבידה של המים. מי הנחל נאספו במעלה הנחל, הובלו על גבי אמות מים מרחק של מאות מטרים, ונפלו בכוח מגובה לתוך ארובות הטחנה. המים הנופלים בארובה סובבו גלגל כפות, שבתורו סובב עמוד שהיה מחובר אל אבני הריחיים. שתי טחנות קמח ניצבות על גדתו המזרחית של נחל צלמון באזור הגן הלאומי, בין היישובים הבדווים ראס אל-עין וסלאמה, שמדרום לבקעת בית הכרם, בין הר כמון להר חזון. טחנת הקמח בנחל צלמון טחנת הקמח בנחל צלמון מים זורמים ובריכת שכשוך בגן מפלי פרוד העליונים, בסמוך למושב שפר הנחל ליד מושב שפר מפלי פרוד התחתונים, בסמוך לקיבוץ פרוד מדיה וקבצים בנושא נחל צלמון בוויקישיתוף נחל צלמון, באתר "טיולי" משה גלעד, אם ישמרו כאן על הניקיון, זה יהיה מקום מושלם לטיול, באתר הארץ, 15 ביוני 2022 נחל צלמון, באתר רשות ניקוז ונחלים כינרת סקרים ותוכניות תוכנית אב - נחל פרוד / צלמון מפעל ניקוז - נחל צלמון מקטע פרוד-כביש 85 נחל צלמון מקטע מג'אר נספח אקולוגי שיקום והסדרת נחל צלמון- הארי נחל צלמון- גינוסר יוסי סטפנסקי וראפע אבו ריא, סקר ארכאולוגי בנחל צלמון ראפע אבו ריא, עבדאללה מוקארי ואנסטסיה שפירו, [נחל צלמון, סקר https://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?id=1777&mag_id=118], באתר חדשות ארכיאולוגיות נחל צלמון - סקר קרקע-צומח הכנרת ,הזרמת מים מותפלים לכנרת, סרטון בערוץ "Assaf grinwald", באתר יוטיוב (אורך: 01:39) המוביל ההפוך: הפרויקט שישים סוף לירידת מפלס הכנרת, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 03:05) פרויקט הולכה צפונה, באתר מקורות אורית סקוטלסקי ומשה פרלמוטר, הנחלים ובתי הגידול הלחים בישראל, עמודים 87–88, מרץ 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריסטובולוס

האם התכוונתם ל... אריסטובולוס מקסנדריה (המאה ה-4 לפנה"ס) – היסטוריון שהיה מקורב לאלכסנדר מוקדון אריסטובולוס מאלכסנדריה (המאה ה-2 לפנה"ס) – פילוסוף יהודי. יהודה אריסטובולוס הראשון (המאה ה-2 לפנה"ס) – מלך יהודה, בנו הבכור של יוחנן הורקנוס הראשון אריסטובולוס השני (המאה ה-1 לפנה"ס) – בנם הצעיר של שלומציון אלכסנדרה ואלכסנדר ינאי, מלכי יהודה אריסטובולוס השלישי (36-53 לפנה"ס) – בנם של אלכסנדר בן אריסטובולוס השני ואלכסנדרה בת הורקנוס השני אריסטובולוס (בית הורדוס) (34/35 - 7 לפנה"ס) – בנם של המלך הורדוס ומרים החשמונאית ואביו של המלך אגריפס הראשון אריסטובולוס (מלך כלקיס) – בנו של הורדוס מלך כלקיס ואשתו מרים אריסטובולוס הצעיר – בנם של אריסטובולוס בן הורדוס וברניקי בת שלומית (אחות הורדוס) אריסטובולוס מבריטניה (אנ')
סברה

האם התכוונתם ל... סברא - השם בו נמכרו דגמי המכוניות "גמדא" בארצות הברית "סברה" (Sabra) - השם שבו נמכרו מכוניות הסוסיתא בארצות הברית סברה ספורט – הדגם הספורטיבי של המכונית "סוסיתא" דניס סברה – כבאית מתוצרת יצרנית כבאיות ורכבים ייעודיים לשדות תעופה Dennis Specialist Vehicles אשר יוצרה בין השנים 1995–2007 בבריטניה סברא – כינוי בהלכה לנימוק לוגי סברה (חברה) – חברה אמריקאית לייצור סלטים בבעלות חלקית של שטראוס גרופ סברה (טנק) – השבחה של M60 פטון סברה (ליקר) – ליקר ישראלי סברה (מחנה פליטים) – מחנה פליטים בדרום לבנון, ידוע מאירועי טבח סברה ושתילה סברה (עזה) – שכונה בעיר עזה סברה (פילוסופיה) – האמונה שעובדה מסוימת היא אמיתית אך לא ודאות סברה (קומיקס) – גיבורת קומיקס עדות סברה – מונח משפטי אישים: דריל סברה – שחקן אמריקאי צברה סבר
Intel Core

Intel Core הוא קו מעבדים של חברת אינטל המיועד לצרכן ברובד בינוני עד הגבוה שהחליף את מעבדי הפנטיום של אותה תקופה כמעבדי רובד בינוני-גבוה. גרסאות של מעבדי Core לשווקים של תחנות עבודה ולשרתים נמכרות כמעבדי Xeon. בסדרה זו 14 דורות של מעבדים. נכון ליוני 2017 קו מעבדי ה-Core מורכב מ-Intel Core i9, Intel Core i7, Intel Core i5, ו-Intel Core i3, לצד סדרת Y של מעבדי Core. המעבדים הראשונים שסומנו כמעבדי Core היו מעבדי Core Solo ומעבדי Core Duo "יונה" למחשבים ניידים ממשפחת Pentium M שיוצרו ב-65 ננומטר ויצאו לשוק בינואר 2006. מעבדים אלו שונים באופן ניכר בתכנון מיתר המוצרים מקבוצת Intel Core והתבססו על Pentium Pro. מעבד ה-Intel Core הראשון לשולחן העבודה היה מעבד מ-Conroe, מעבד שיוצר בתהליך של 65 ננומטר ובתכנון של שתי ליבות שיצא לשוק ביולי 2006 ושהתבסס על מיקרוארכיטקטורה חדשה של Intel Core, שבה נעשו שיפורים ניכרים בביצועים בהשוואה לפנטיום 4, ושפעלו במהירות שעון נמוכה יותר. קפיצת דרך משמעותית במיקרוארכיטקטורה נעשתה במעבד בלומפילד שיוצר בתהליך של 45 ננומטר בנובמבר 2008 והתבסס על מיקרוארכיטקטורה של Nehalem, ששילב את טכנולוגיית Intel QuickPath Interconnect ובקר זיכרון שתומך בעד שלושה ערוצי DDR3. בארכיטקטורת סנדי ברידג' ששווקה לראשונה ב-2011 והתבססה על תהליך של 32 ננומטר שולבה הרחבה לפקודות הנתמכות של המעבד בשם Advanced Vector Extensions. שני הדורות האחרונים של מעבדי הקו (ה-13 וה-14) שנקראו בשם הקוד רפטור לייק, הושקו באוקטובר 2022. הארכיטקטורה של מעבדי אלה הייתה בליטוגרפיה של 10 ננומטר. מדיה וקבצים בנושא Intel Core בוויקישיתוף
אופליה (ירח)

אופליה הוא ירח של אורנוס. שמו ניתן לו על שמה של בתו של פולוניוס מהמחזה המלט של ויליאם שייקספיר. הוא נתגלה מתמונות שנלקחו על ידי וויאג'ר 2 ב-20 בינואר 1986 וקיבל את הכינוי הזמני S/1986 U 8. אופליה מהווה ירח רועה (sheperd moon) יחד עם קורדיליה, כלומר, כח הכובד מהירחים מונע מהחלקיקים בטבעת הפנימית מלהתפזר. מדיה וקבצים בנושא אופליה בוויקישיתוף על הירח, באתר נאס"א
גוסטב שטרובה

גוסטב שטרובה (בגרמנית: Gustav Strube‏; 3 במרץ 1867 – 2 בפברואר 1953) היה מנצח ומלחין גרמני. ניצח על תזמורת בולטימור מיד עם הקמתה, בשנת 1916, ולימד בקונסרבטוריון פיבודי. גוסטב שטרובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) גוסטב שטרובה, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרננדו דוש סנטוש

פרננדו דה פיידאג'י ג'יאש דוש סנטוש (Fernando da Piedade Dias dos Santos‏; נולד ב-5 במרץ 1952), הידוע בכינויו נאנדו, הוא ראש ממשלת אנגולה לשעבר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אפריקה. דוש סנטוש הצטרף ל-MPLA בשנת 1971. לאחר קבלת העצמאות של אנגולה בשנת 1975 הצטרף דוש סנטוש לכוחות המשטרה והתקדם לתפקיד בכיר. בשנת 1981 החל לעבוד במשרד הפנים. ב-1984 מונה לסגן השר במשרד זה. לאחר שכיהן כשר הפנים מונה דוש סנטוש לתפקיד ראש ממשלת אנגולה בפברואר 2002 ונכנס רשמית לתפקיד ב-6 בדצמבר באותה שנה. הוא ראש הממשלה הראשון במדינתו מאז 1999. סיים את כהונתו לאחר היבחרו לפרלמנט בספטמבר 2008. כיוון שמפלגתו זכתה ברוב גדול מונה דוש סנטוש ליושב-ראש האספה הלאומית והחזיק בתפקיד זה עד 2010. בשנת 2010 תיקנה האספה הלאומית את חוקת אנגולה, והנשיא שנבחר בהתאם לחוקה החדשה (ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש, דודנו של פרננדו דוש סנטוש) מינה את פרננדו דוש סנטוש לסגנו. מדיה וקבצים בנושא פרננדו דוש סנטוש בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלבום תמונות

אלבום תמונות הוא אוסף תצלומים המאורגנים יחד. בעבר אלבומי תמונות אורגנו בצורת ספר. באלבומים אלו לרוב ישנם תאים אליהם ניתן להכניס את התמונות ולמנוע תזוזתן. באלבומים אחרים, לרוב ישנים יותר, יש דפי נייר עבים עליהם ניתן להדביק או להצמיד את התמונות, ובחלקם שולבה אמנות הסקרפבוקינג ונוספו להם אלמנטים קישוטיים, נפוצים הברוב הבתים אלבומי תמונות משפחתיים המאחסנים תמונות של בני המשפחה ומהווים מזכרות מאירועים משפחתיים שונים. כיום המונח "אלבום תמונות" התרחב וכולל גם אלבום דיגיטלי או אלבומים מקוונים הזמינים לגולשים באינטרנט. אתרים רבים מציעים למשתמשים להעלות תמונות שצילמו ולהציגן בדף אישי באתר. אתרים שונים מציעים גם מגוון אפשרויות, כגון עריכת התמונות, קביעת גודלן, גלישת הצבעים בהן, עיצוב דפי האלבום וכן הלאה. אתרים אלו גם מזמינים לרוב את הגולשים להשאיר הערות או לדרג את התמונות שהעלו גולשים אחרים, בין האתרים אלה הם: PicABook ו-lupa.co.il,‏ sfarfarim.co.il, MyAlbum,‏ cbook. המילונאי ראובן אלקלעי הציע תחת "אלבום" את חידושו תְּמוּנוֹן, אולם חידושו זה, המופיע בכמה מהמילונים, לא נקלט. אלבומים של תמונות, דף שער בספרייה הלאומית ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל טוויטו

ישראל טוויטו (1965 - 8 בספטמבר 2006) היה פעיל חברתי. טוויטו נולד בשנת 1965 בגבעת שמואל. שירת בחטיבת גולני ולקראת תום שירותו נפצע קשה בתאונת דרכים ונותר נכה ברגלו. בשנת 1990 פונה מביתו בגבעת שמואל ועבר להתגורר עם בנותיו באוטובוס נטוש. בשנת 2002 הקים מאהל בכיכר המדינה בתל אביב (שאותה כינה "כיכר הלחם"), יחד עם עשרות מחוסרי דיור, ומחה נגד הקיצוצים בתקציבי הרווחה שהנהיגה הממשלה. בעלי הקרקע בכיכר ניהלו נגדו מאבק משפטי במטרה לפנותו מהשטח שאליו פלש, והכיכר פונתה בצו של עיריית תל אביב באוקטובר 2003. לאחר שפונה מהכיכר, העתיק את המאהל אל מול קריית הממשלה. שם פגש את ויקי קנפו והקים יחד איתה את מפלגת המחאה "לחם". בדצמבר 2004 פונה המאהל גם מירושלים. המפלגה שהקים התמודדה בבחירות לכנסת השבע עשרה, אך לא עברה את אחוז החסימה. היה פעיל בעניינים חברתיים. טוויטו נפטר ב-8 בספטמבר 2006 מדום לב. רותי סיני, מת ישראל טויטו, מראשי המאבק למען השכבות החלשות, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2006 ישראל טויטו, חופש הביטוי בגוף ראשון: המאבק על כיכר הלחם, בתוך שקט, מדברים! התרבות המשפטית של חופש הביטוי בישראל 479 (מיכאל בירנהק עורך, 2006) איל בן, "רוצים לחם? שימו ז'", באתר ynet, 2 במרץ 2006 מת ישראל טוויטו, ממנהיגי מאבק "כיכר הלחם", באתר וואלה, 8 בספטמבר 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארנסט שלינג

ארנסט שלינג (אנגלית: Ernest Schelling‏; 26 ביולי 1876 - 8 בדצמבר 1939) היה פסנתרן, מלחין ומנצח אמריקאי. ארנסט הנרי שלינג נולד בבלוודיר, ניו ג'רזי, וגדל כילד פלא. מורו הראשון היה אביו. הוא נכנס לאקדמיה למוזיקה בפילדלפיה בגיל 4. בגיל 7 יצא שלינג לאירופה ללימודים והתקבל לקונסרבטוריון פריז. בתקופת שהותו באירופה עבד עם רבי-אמן רבים, ביניהם הובר, בארת, מושקובסקי ותאודור לשטיצקי. שלינג היה המנצח הראשון של הקונצרטים לצעירים בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. הקונצרט הראשון התקיים ב-27 במרץ 1924. הקונצרטים נועדו לעודד את אהבת המוזיקה אצל ילדים. הם שילבו את נגינת התזמורת בהרצאה על היבט זה או אחר של התזמורת או המוזיקה עצמה, בלוויית תמונות או הדגמה, כך שהילדים נחשפו למגוון גירויים. הקונצרטים התקבלו בהערכה רבה מצד ילדים והורים גם יחד. שלינג ניצח על הקונצרטים האלה בניו יורק ואף במסעות. הקונצרטים התארחו בערים כמו פילדלפיה, לונדון, רוטרדם ולוס אנג'לס. שלינג נישא לראשונה בשנת 1905. לאחר פטירת אשתו בשנת 1938, נישא שילינג לאשתו השנייה בשנת 1939, כשהיא בת 21, הוא בן 63. ארנסט שלינג מת בביתו בניו יורק. מדיה וקבצים בנושא ארנסט שלינג בוויקישיתוף ארנסט שלינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארנסט שלינג, באתר Discogs (באנגלית) ארנסט שלינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כנעני

האם התכוונתם ל... אדם מכנען, מחוז קדום החופף בערך את שטחה של ארץ ישראל דבר-מה השייך לתקופה הכנענית איש תנועת הכנענים (העברים הצעירים), תנועה אידאולוגית-תרבותית ישראלית בשנות החמישים והשישים כלב כנעני – הכלב הגזעי היחיד שמוצאו בארץ ישראל. משתייך לתת המשפחה כלבי שפיץ עבד כנעני – מושג בהלכה היהודית, גוי שנמכר ליהודי לעבדות שפות כנעניות – משפחת שפות שמיות מערביות שאליה משתייכת העברית אישים ששם משפחתם הוא כנעני דוד כנעני – סופר, מבקר ספרות, עורך ספרותי, מסאי ומתרגם ישראלי (1912 -1982) יעל כנעני – כוריאוגרפית ישראלית יעקב כנעני (קויפמן) - מילונאי עברי נטע כנעני – כדורסלנית ישראלית עפרי כנעני – אמנית ישראלית, בתה של יעל כנעני אביטל כנעני – אמנית ישראלית, אחותה של עפרי כנעני
אמיסיביות

קֵירוּן או פליטוּת (אמיסיביות) הוא היחס בין כמות הקרינה הכוללת שפולט גוף, לקרינה שפולט גוף שחור אידיאלי בעל אותה טמפרטורה. זהו גודל חסר ממד, המסומן בדרך-כלל באות היוונית ϵ {\displaystyle \epsilon } . ערכו יכול לנוע בין 0 ≤ ϵ ≤ 1 {\displaystyle 0\leq \epsilon \leq 1} , כאשר האמיסיביות של גוף שחור אידיאלי היא 1, כלומר הגוף קולט את כל הקרינה שפוגעת בו, ופולט אנרגיה על פי חוק פלאנק (קרינת גוף שחור). הקירון תלוי בטמפרטורה, באורך הגל, בחומר ובזווית הקרינה. לעיתים מניחים שמדובר בפרמטר קבוע (או ממוצע) ומחשבים את ערכו בהנחה שהקירון אינו תלוי אורך גל: מודדים את היחס בין סך האנרגיה שפולט הגוף בכל אורכי הגל לבין סך האנרגיה שפולט גוף שחור בכל אורכי הגל. זהו קירוב טוב כאשר המטרה היא למצוא ערכים ממוצעים בתחום רחב של אורכי גל, כמו למשל במצלמת שחור-לבן הכוללת את כל תחום אורך הגל הנראה ותת-אדום קרוב. גוף בעל קירון בין 0 < ϵ < 1 {\displaystyle 0<\epsilon <1} , שאינו תלוי באורך הגל ובזווית, נקרא גוף אפור. לעומת זאת, כאשר הגלאי הוא בעל יכולת הפרדת אורכי גל, כדוגמת מצלמה רגילה צבעונית, ניתן לראות בבירור את השגיאה בהנחה הזו - הצבעים השונים של אובייקטים בתמונה תלויים בהבדלי הקירון בין אורכי גל שונים. בטבלה שלהלן מופיעים מספר חומרים עם ערכי האמיסיביות שלהם: פְּלִיטוּת במילון הנדסה כימית [כימיה] (תשמ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אנוש בניהול

גישת יחסי אנוש בניהול היא גישה בניהול משאבי אנוש שהחלה להתפתח בסוף המאה ה-19, החוקרת את הדרך להביא ליעילות מרבית של ארגונים על ידי ניצול הפן הפסיכולוגי והסוציולוגי של עבודתם. גישת יחסי האנוש בניהול פותחה בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20, לאור עריכתם של ניסויי הות'ורן, שהוכיחו את החשיבות שיש ליחסים הישירים (הבלתי-פורמליים, שאינם מבוססים על עקרונות הבירוקרטיה) בין העובדים כלפי יעילות עבודתם. את הגישה פיתחו פסיכולוגים של התעשייה (הידועים שבהם: ק' קאטל, ה' מונסטרברג וו' שטרן), באופן המנוגד לגישת הניהול המדעי שרווחה באותה תקופה. גישת יחסי האנוש הציבה כמטרות להתיעלות העבודה את הפחתת העייפות, התייחסות לקצב העבודה, קביעת תקני עבודה אישיים (ולא כלליים) והתחשבות בכל הגורמים התודעתיים המשפיעים על תפוקת העובד. בתחילה עסקו חוקרי הגישה בחקירת התנאים האינדיבידואליים של העבודה (אישיות, כישורים וכו'), אך בתקופת ניסויי הות׳ורן עבר הדגש להתנהלות החברה הישירה (בלתי פורמלית, שאינה נגזרת ישירות מיחסי העבודה הרשמיים) הנוצרת בין העובדים, היוצרים יחסים חברתיים המורכבים הן מיחסי עבודה והן מיחסים ישירים. גישה זו התקבלה בארגונים רבים בעולם המודרני, ויישומה נעשה על ידי שימוש גובר במחלקות כוח-אדם מיוחדות שהיו אחראיות על קידום יחסי האנוש בארגונים על-מנת להגדיל את ניצול עובדיהם (גיבוש צוותי עבודה, מיון והכשרת עובדים, דאגה לרווחת העובדים וכו'). לגישת יחסי האנוש בניהול קמה ביקורת רבה מכיוונים שונים, בין טיעוניהם: הנחת הגישה, כי כל העובדים מסוגלים להזדהות עם עבודתם, אינה נכונה במקרים רבים. הגישה מתעלמת מאילוצים ניהוליים וטכניים שקיימים לרוב, ביניהם הצורך במהירות החלטה וסודיות. הגישה לא לוקחת בחשבון השפעות שונות כגון חוק, פוליטיקה וכו' על הארגונים השונים. הגישה מתעלמת מהאיגודים המקצועיים, שיצרו פערים בין העובדים למנהלים, ומקשים לעיתים על תקשורת לא פורמלית. הגישה היא רק שיפור של ניצול העובדים וקיבוע הבדלי המעמדות בארגונים השונים, באמצעים שאינם גוררים התנגדות טבעית אך אינם משנים את יחסי העבודה הבסיסיים. החוקר האמריקני ר' מיילס, שתמך בביקורת זו, הוא שטבע את המונח משאבי אנוש במקום יחסי אנוש. דאגלס מקגרגור פרדריק הרצברג
מוחמד אל-באקר

מֻחַמַּד אל-בַּאקִר אִבְּן עַלִי (ערבית: محمد الباقر) היה האימאם השיעי החמישי, נולד בשנת 676 במדינה. היה ממגבשי אסכולת המשפט השיעית (הג'עפרית), והיה אחראי לקיבוצם של רבים מהחדית'ים השיעיים. מוחמד הוא בנם של עלי אבן חוסיין, ופאטמה בנת חסן. הוא היה האימאם הראשון ששושלת היוחסין ממוחמד, הגיעה אליו משני הוריו. חדית' שיעי ידוע מספר כי אחד מידידיו האדוקים של מוחמד בשם ג'ביר אבן עבדאללה, שמע מהנביא כי הוא יפגוש את בנו (צאצאו) בשם מוחמד אבן עלי אבן חוסיין, מוחמד ביקש למסור לו דרישת שלום. יום אחד, כשג'ביר הזקן ביקר בביתו של עלי אבן חוסיין, ראה ילד קטן; כששאל מיהו, ענה עלי כי זהו בנו מוחמד, שיהיה האימאם אחריו. ג'ביר נישק את רגלו של הילד מוחמד, ומסר לו את דרישת השלום של הנביא מוחמד. לטענת מקורות שיעים שמו נובע מדמיונו לנביא מוחמד בתכונותיו, וכבר מגיל צעיר ידע מוחמד לענות על קושיותיהם הדתיות של המאמינים. כשגדל, היו לאל-באקר שדות וגנים למכביר, אך למרות זאת הוא נהג לעבוד, לאכול ולשוחח עם העובדים הפשוטים. כמו כן נחשב לאדם נדיב במתן הזכאת. בראיית השיעים, אל-באקר היה מאמין אדוק, אדם אמין שקיים את הבטחותיו, גלוי לב, טהור מבחינה רוחנית, ואהוב על כולם. מקורות שיעיים מסוימים גם מייחסים לו יכולות ניסיות (בדומה לאימאמים אחרים). תקופתו של אל-באקר כאימאם התנהלה בשקט יחסי עבור הקהילה השיעית, מאחר שהח'ליפים האומיים התמקדו באיומים אחרים ליציבות שלטונם, ובייחוד כוחם העולה של בית עבאס. חששם של האומיים היה מוצדק, שכן ב-750, במהלך תקופתו של אל-באקר כאימאם השיעים, הצליחו העאבסיים להפיל את שלטונם. מוחמד אל-באקר ניצל שלווה זו, והקים בתי ספר ללימוד האסלאם ותאולוגיה על פי הראייה השיעית. לטענת היסטוריונים שיעים, עד מותו של האימאם, בבתי הספר שהוקמו בהוראתו, למדו 25,000 תלמידים. הוא גם היא אחראי לקיבוצם של 400 ספרי חדית'ים שיעיים, וכתבים אסלאמיים שעסקו בתכונות האל, איכויות חכמי הדת, ונשמת המאמין. כינוי השיעים את מוחמד, "אל-באקר" (חושף האמת, מגלה הסודות), נובע מהלמדנות הרבה שמיוחסת לו: על פי השקפתם הוא בחן את הידע האנושי, והגיע לאמת, כך שניתן יהיה להפיץ אותה ברבים. השיעים מייחסים למוחמד אל-באקר אמירות רבות, להלן חלק מהן: "המאמינים שלנו נחלקים לשלושה סוגים: אלה שמאמינים בנו אך תלויים באחרים; אלו שדומים לזכוכית, שעסוקים בדימוים החיצוני; אולם הסוג הטוב ביותר הם אלו שדומים לזהב, ככל שהם סובלים יותר, הם זוהרים יותר". "שיא השלמות הוא בהבנה מצוינת של הדת, סבלנות בעתות קשות וניהול החיים בהתאם לאמצעים של כל אדם, במידה הנכונה". "זכרו את חטאיכם הקודמים בחרטה עמוקה, ובחתירה למחילה". בראיית השיעים, הח'ליפים הסונים חששו מהתגברות השפעתו של אל-באקר, ובדומה לשאר האימאמים, מוחמד אל-באקר הורעל למוות (על ידי משיחת רעל על אוכף סוסו), על פי הוראת הח'ליפים. הוא נקבר במסגד ג'נת אל-בקי שבמדינה, שמהווה כיום מוקד עלייה לרגל בקרב השיעים. ראו, למשל פה לטענת מקורות שיעיים, המלומד הסוני שיח' מופיד טען כי "הוא (אל-באקר) היה מקושט ומעוטר בתכונות אנושיות חיוביות רבות כל כך, שאין ביכולתי לשבח אותו". כך מסופר כי אדם שאל את האימאם אם יכולות הנביא מוחמד הועברו גם לאימאמים, ביניהן החייאת המתים, ריפוים של מצורעים והחזרת מאור העיניים לעיוורים. באקר טען כי בזכות האל, יש לו את היכולות הללו. אז הוא הניח את ידיו על עיניו של עיוור שישב לידם, והתפלל, ראייתו של העיוור חזרה אליו. ראו מהביוגרפיה המאוד אוהדת פה
פליקס הראשון

האפיפיור פליקס הראשון (בלטינית: Felix I; מת בשנת 274) כיהן כאפיפיור החל מ-5 בינואר 269 ועד ל-30 בדצמבר 274. הוא נולד כרומאי ונבחר להחליף את האפיפיור דיוניסיוס לאחר מותו של זה ב-26 בדצמבר 268. יש מעט מאוד מידע אמין באשר לתקופת כהונתו. פליקס הראשון היה זה אשר הנהיג את המנהג לתפילת המיסה בקברות המרטירים (מעונים), מנהג שהיה ככל הנראה מקובל כבר אז ורק קיבל את אישורו של האפיפיור. הוא המחבר של מסמך דוגמתי חשוב הנוגע לאחדותו של ישו. בזמנו, רדפו הרומאים את הנוצרים ובתוך כך את הכנסיות. פליקס התנגד לרומאים כאפיפיור, ומצא את עצמו נרדף על ידי חייליו של הקיסר אורליאנוס, עד שנתפס, עונה ונרצח. פליקס נקבר בקבר האפיפיורים (שנתגלה בחפירות ארכאולוגיות ב-1854), אולם מצבתו לא נמצאה. מדיה וקבצים בנושא פליקס הראשון בוויקישיתוף פליקס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.