laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אזורים מבודדים (ארצות הברית)

אזור מבודד (באנגלית: insular area) הוא טריטוריה של ארצות הברית אשר אינה מהווה חלק מ-50 מדינות ארצות הברית. אזורים אלה הם בדרך כלל אזורים התלויים בארצות הברית. אזרחי האזורים הם אזרחי ארצות הברית, אולם פטורים מתשלום מיסים למערכת הפדרלית, ואינם יכולים להצביע בבחירות לנשיאות ארצות הברית או לקונגרס (בית הנבחרים של ארצות הברית). התוצרת המיוצרת באזורים אלה מסומנת כ"תוצרת ארצות הברית", וכפופה למכסים של ארצות הברית. סמואה האמריקנית סמואה האמריקנית (אזור בעל ממשל עצמי אוטונומי המצוי בשליטת מחלקת הפנים של ארצות הברית). גואם גואם איי מריאנה הצפוניים איי מריאנה הצפוניים (חבר עמים) פוארטו ריקו פוארטו ריקו (חבר עמים) איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית האי וייק טריטוריות אלה מהוות שמורות טבע המנוהלות על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית: האי בייקר האי האולנד ג'רוויס אטול ג'ונסטון שונית קינגמן אטול מידווי האי נבאסה אטול פאלמירה סראנילה באנק (אנ') באחו נואבו באנק (אנ') חוק איי הגואנו מדיה וקבצים בנושא אזורים מבודדים בוויקישיתוף אתר משרד הפנים של ארצות הברית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה צימוקי

אריה צימוקי (רוזינקו) (27 בפברואר 1919 – 1 בדצמבר 1985) היה פעיל ציוני ועיתונאי ישראלי, שעסק בעיקר בנושאי ממשלה ומדיניות חוץ. ייסד את המועצה הציונית בישראל, שימש כחבר עמית בהנהלה הציונית ובחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית ושימש כסגן נשיא הפדרציה הבינלאומית של העיתונאים. אריה רוזינקו נולד בעיר קובל שבמחוז ווהלין (פולין), בן לגיטל ויום-טוב. למד ב"חדר", המשיך בבית ספר העממי עברי "הרצליה" וסיים את לימודיו בגימנסיה העברית "תרבות" בקובל. בוגר קן "השומר הצעיר". מגיל צעיר גילה זיקה עמוקה לעיתונאות. פרסם פיליטונים ומאמרים בשבועון הציוני המקומי "קאָוולער שטימע" ('הד קובל'). בשנת 1938 עלה לארץ ישראל באמצעות סרטיפיקט סטודנט. ב-1941 סיים את לימודיו בפקולטה להיסטוריה עברית וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. היה חבר בהגנה, שירת כנוטר והיה פעיל באיגוד לשיקום האסיר. ב-1943 עבד כפרשן לחדשות חוץ בעיתונים "דבר", "על המשמר" ו"למרחב". עם קום המדינה ב-1948 שימש דובר (קצין עיתונות) משטרת ירושלים במשך שבע שנים, עד 1955. עבר לעיתון "ידיעות אחרונות", שם שימש כתב פוליטי ומדיני בין השנים 1963–1985. נחשב לעיתונאי בעל קשרים ומקורות בצמרת הפוליטית של המדינה ולאיש סודם של ראשיה ושריה הבכירים. כעיתונאי התמסר לטיפוח כותבי יידיש ברחבי העולם ושימש כסגן נשיא הפדרציה הבינלאומית של העיתונאים (1972–1984). צימוקי ייסד את המועצה הציונית בישראל, שימש כחבר בהנהלה הציונית ובחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. לאחר מותו נפתחה על שמו מדרשה לציונות על הר הרצל שיזם ופעל להקמתה. צימוקי היה נשוי לחוה (מזכירת המערכת של סניף ידיעות אחרונות בירושלים) ואב לשתי בנות, בהן העיתונאית טובה צימוקי לוין. התגורר בשיכון העיתונאים (ירושלים). נפטר בדצמבר 1985, בגיל 66. נקבר בהר המנוחות. כיכר נקראת על שמו בירושלים ופרס על שמו מוענק למחקר על הציונות. משפחת רוזינקו(הקישור אינו פעיל) באתר ארגון יוצאי קובל נפטר אריה צימוקי, מעריב, 2 בדצמבר 1985 אריה צימוקי – למנוחות, מעריב, 3 בדצמבר 1985 עתונאי ירושלים נפרדו מקצין העתונות במשטרה, הצופה, 15 באפריל 1955. דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים: טלביה, קטמון והמושבה היוונית, ירושלים: הוצאת כתר, 2002, עמ' 110
פצ'ורה

פצ'ורה (ברוסית: Печо́ра) הוא נהר בצפון-מערב רוסיה, אשר נשפך לתוך מפרץ פצ'ורה של ים פצ'ורה (המהווה חלק מים ברנץ), בקצה אוקיינוס הקרח הצפוני. אורכו של הנהר 1809 ק"מ, ורובו עובר בשטחה של רפובליקת קומי. הערים הראשיות היושבות על גדות הנהר הן נריין-מאר ופצ'ורה. מקור המים העיקרי לנהר הוא שלג. הנהר מכוסה בקרח מסוף אוקטובר עד לסוף אפריל. מדיה וקבצים בנושא פצ'ורה בוויקישיתוף פצ'ורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניל הופ

ניל הופ (באנגלית: Neil Hope;‏ 24 בספטמבר 1972 – 25 בנובמבר 2007) היה שחקן קנדי, שהתפרסם בעיקר בשל השתתפותו בדרמת הנעורים "דגראסי", בה גילם את דמותו של דרק ("ווילז") ווילר. הופ נולד בטורונטו, והחל לשחק כשהיה בן 9. כשהיה בן 12 לוהק לסדרה "הילדים מרחוב דגראסי", בה גילם את דמותו של גריף (1985–1986). בהמשך לוהק גם לסדרות ההמשך "חטיבת הביניים דגארסי" ו-"תיכון דגארסי" (1987–1991). הופ גילם את דמותו של דרק "וילז" ווילאר, נער הגדל במשפחה מאמצת, ושלאחר מות הוריו המאמצים בתאונת דרכים מפתח דפוסי התנהגות בעייתיים הכוללים גנבות, שתייה לשוכרה ובריחה מהבית, ובסופו של דבר אף מוצא עצמו בבית הסוהר, לאחר שגרם לתאונת דרכים בהיותו שיכור. הופ לא המשיך בקריירת משחק לאחר ירידתה של הסדרה מהמרקעים, למעט שלוש הופעות אורח בסדרת ההמשך של "דגראסי", "דגראסי - הדור הבא",בין 2001 ל-2003, בהן שב וגילם את דמותו של וילז. ב-2007 נפטר בדירה שכורה בהמילטון. משפחתו שמרה את דבר מותו בסוד, ורק ב-2012 נודע הדבר בציבור. ניל הופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל הופ, באתר AllMovie (באנגלית) ניל הופ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניל הופ באתר דגראסי-ויקי ניל הופ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מותו של כוכב "דגראסי" התגלה לאחר 5 שנים, באתר וואלה, 16 בפברואר 2012
זרם אויאשיו

זרם אויאשיו (ביפנית: 親潮), הידוע גם בשמות זרם אויה סיוו, זרם אוחוצק וזרם קוריל, הוא זרם ים קר סוב-ארקטי בצפון האוקיינוס השקט. מקורו של זרם זה הוא במצר ברינג והוא זורם לכיוון דרום כשהוא נושא עמו מים קרים מאוקיינוס הקרח הצפוני לאוקיינוס השקט. סמוך לחופה המזרחי של יפן זרם אויאשיו מתנגש עם זרם קורושיו ליצירת הזרם הצפון פסיפי. לזרם אויאשיו חשיבות בהשפעתו על האקלים של המזרח הרחוק הרוסי, בעיקר בקמצ'טקה ובצ'וקוטקה, שם קו העצים מוסט בכ-10° דרומה לעומת הקו בעומק היבשה בסיביר. מימיו של זרם אויאשיו עשירים בדגה בשל תכולת חומרי המזון הגבוהה שיש במים קרים ובשל השינויים הגדולים בפני הים, אשר יכולים להגיע לכ־10 מטרים באזורים מסוימים ותורמים לזמינות חומרי המזון. עם זאת, הזרם גורם לוולדיווסטוק להיות הנמל הקרוב ביותר לקו המשווה שמימיו קופאים בעונת החורף, דבר הדורש שוברות קרח על מנת להשאירו פתוח בעונה זו. אולם, לכך יש השפעה מועטה על יבול הדגה בים אוחוצק משום שהשינויים בפני הים גורמים לכך שקפיאת המים לא מתרחשת בקלות. מדיה וקבצים בנושא זרם אויאשיו בוויקישיתוף זרם אויאשיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הופ

האם התכוונתם ל... הופ (Hope) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו תקווה. אישים בוב הופ – בדרן אמריקאי ג'ון הופ – מושל אוסטרליה הראשון ג'סקה הופ – זמרת וגיטריסטית אמריקאית ניל הופ – שחקן קנדי אחר ערוץ הופ! – ערוץ טלוויזיה לילדים אייר פראנס הופ – חברת תעופה צרפתית הופ (ארקנסו) – עיירה במדינת ארקנסו בארצות הברית הוף Hope
איל שר

איל שר (Eyal Sher) (נולד בירושלים ב-1957) הוא יוצר קולנוע, מנכ"ל פסטיבל ישראל (אוג' 2014) ופסטיבל הג'אז הבינלאומי בירושלים (דצמ' 2015), לשעבר מנהל המחלקה לתרבות ואמנות של הקרן לירושלים, יוזם פרויקט ”שיחות שלום" - דיאלוג במרחב הקיברנטי. ניהל את סינמטק ירושלים בין השנים 1992–1995 והפיק את פסטיבל הקולנוע ירושלים ה-10, 11 ו-12. מצד אמו הוא צאצא למשפחה ירושלמית ותיקה (משפחת ברוך מזרחי שהגיעה מספרד לירושלים ב-1620). מוצא שם משפחתו המקורי, סר, מלודז'. בילדותו גדל בירושלים, בפריז ובטוגו, שם כיהן אביו יואל שר בשליחות משרד החוץ. אחיו הוא עו"ד גלעד שר. הוא שיחק כדורסל בנבחרת הנוער של ישראל בכדורסל, עמה השתתף באליפות אירופה ב-1976, בהפועל ירושלים ובקבוצה הג'וניור ורסיטי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. שר בעל תואר שני בפילוסופיה של הרעיונות, מכון כהן, אוניברסיטת תל אביב. בוגר המחלקה לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בזמן לימודיו היה עוזר מנהל הסברה בקונסוליה הישראלית בלוס אנג'לס. הפיק את "צה״ל" בבימויו של קלוד לנצמן (שואה), ביים את ”מבצע כדור רעם“ עבור ערוץ דיסקברי ואת ”ממינוס 400 ומעלה“ בסדרת ”קו התפר“ עבור שירות הסרטים הישראלי, כתב את התסריט לעץ הדומים תפוס על פי ספרה של גילה אלמגור בבימויו של אלי כהן, את "אהבה אסורה" (בימוי יוסי זומר), כתב עבור עניין של זמן יצר וביים מספר סדרות טלוויזיה, ביניהן את "צה"ל 1", "חללית" עם טל פרידמן, ארנה פטוסי ומיכל זוארץ, "נדודי שינה" עם יעקב כהן וישראל גוריון, ועוד. ניהל את מחלקת Lucasfilm TAP, היה מפיק שותף של פסטיבל הקולנוע הישראלי בלוס אנג'לס, ניו יורק ומיאמי, התמחה אצל המפיק הווארד רוזנמן (Howard Rosenman), השתתף בסרט התיעודי Vis Ã Vis: Eyal & Jawad - A Time .Of Dialogue שר כיהן בעבר כחבר הוועד המנהל של פסטיבל ישראל, תיאטרון ירושלים, בית הספר לתיאטרון חזותי, הצוללת הצהובה, עונת התרבות בירושלים. עם שי דורון, מנכ"ל גן החיות התנ"כי, הגיש את "חיות לילה", תוכנית רדיו שבועית ברדיו ירושלים. בעל עיטור אביר האמנויות והרוח מאת ממשלת צרפת עבור תרומתו לקידום קשרי התרבות בין צרפת וישראל (2019) - פסטיבל ישראל, ירושלים - אתר האינטרנט של הפסטיבל - פסטיבל הג'אז הבינלאומי בירושלים, מבית היוצר של פסטיבל ישראל - אתר האינטרנט של הפסטיבל Jerusalem Foundation - הקרן לירושלים - אתר האינטרנט של הקרן שירות הסרטים הישראלי - peacehub - אתר השיחות סבו של איל שר, אברהם שר, אשר נפל במלחמת העצמאות איל שר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איל שר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איל שר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי איל שר, באתר ספר הקולנוע הישראלי מאמרים פרי עטו - Celebrating Diversity over Devisivness, Jerusalem Report. - Start-ART City, EJewish Philanthropy - Israel Festival Brings People Together, Creatively, The New York Jewish Week
המוזיאון הארכאולוגי של אולימפיה

המוזיאון הארכאולוגי של אולימפיה (ביוונית: Αρχαιολογικό Μουσείο Ολυμπίας) הוא מוזיאון באולימפיה שבמערב הפלופונסוס, אחד הגדולים במוזיאוני יוון. במוזיאון מוצגים ממצאים ארכאולוגיים ממחוז אליס וממצאים שנמצאו באתר הארכאולוגי של אולימפיה. המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל היווני פאטרוקלוס קרנדינוֹס (Πάτροκλος Καραντινός) ונבנה בעמק הנמצא מול האתר הארכאולוגי מצפון מערב לגבעת קרונוס. המוזיאון נפתח בשנת 1982. אחד הממצאים החשובים במוזיאון הוא הפסל אלת הניצחון ניקה של הפסל היווני פיוניוס (Παιώνιος) שחי במאה החמישית לפנה"ס. הפסל התגלה בחפירות באולימפיה. פסל זה הוטבע על המדליות שהוענקו ב אולימפיאדת אתונה שהתקיימה בשנת 2004. בפברואר 2012 שני שודדים נכנסו למוזיאון ושדדו באיומי אקדח עשרות ממצאים ארכאולוגיים. אוסף כלי חרס עשויים מטרקוטה מהתקופות הפרהיסטורית, הארכאית והקלאסית ביוון אוסף ממצאים עשויים ברונזה אוסף פסלים החל בתקופה הארכאית ועד התקופה הרומית. אוסף מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה הרמס נושא את דיוניסוס התינוק של הפסל פרקסיטלס ניקה של הפסל היווני פאוניוס זאוס נושא את גנימדס גמלונים ממקדש זאוס באולימפיה הקסדה של מילטיאדס פסל ברונזה של סוס מיניאטורי פסלים מהגמלון המזרחי של מקדש זאוס דולפין מטרקוטה קופץ מעל הגלים. אוסף המוזיאון "ניקה" של הפסל היווני פיוניוס הרמס נושא את דיוניסוס התינוק מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הארכאולוגי של אולימפיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הארכאולוגי של אולימפיה (באנגלית) שוד במוזיאון הארכאולוגי באולימפיה שביוון אתר גלי צה"ל
תרומת גופה למדע

תרומת גופה למדע היא החלטתו של אדם כי לאחר מותו תועמד גופתו לשימושו של מוסד ללימוד או מחקר רפואי. בדרך כלל מורה התורם למסור את גופתו לבית ספר לרפואה, שם היא משמשת לביצוע נתיחות על ידי סטודנטים לרפואה במסגרת לימודי האנטומיה שלהם. לאחר מסירת גופת התורם למוסד המיועד נעשות בה שם פעולות שימור (בדומה לחניטה) על מנת לאפשר את השימוש בה לפרק זמן ארוך. במסגרתן מוזרקים לגופה חומרים כימיים, המונעים את הריקבון וההתפוררות הטבעיים המתרחשים לאחר המוות. פעולת השימור אורכת מספר חודשים ולאחריה מתחיל השימוש המדעי או הלימודי בה. לאחר פרק זמן שעליו החליט התורם מסתיים השימוש בגופתו. אז היא מובאת לקבורה או נשרפת בהתאם לרצונו של התורם ובתיאום עם בני משפחתו. תרומת איברים רוני הדר, האריסטוקרטים, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2006 איתי גל, בעקבות צוואת קניוק: מה קורה לגופה שנתרמה למדע?, באתר ynet, 9 ביוני 2013 גלית עדות, ‏יורם קניוק לא לבד: כך מתבצע הליך תרומת הגוף למדע, באתר מעריב השבוע, 20 ביוני 2013 מאיה פולק, כך הולכים התורמים, באתר ישראל היום, 6 במרץ 2015 תרומת גוף למדע, מתוך הספר פניני הלכה נוהלי קבלה ומסירת תרומת גופה לצורכי מדע ומחקר לחוג לאנטומיה ואנתרופולוגיה של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב נהלים הקשורים לקבלה ומסירת תרומת גופה לצורכי מדע ומחקר, הפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית בירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקה (טיל)

ה-מיקה (בצרפתית: MICA, ראשי התיבות של: Missile d’interception et de combat aérien, תרגום: טיל יירוט וקרבות אוויר), הוא טיל נ"מ שגר ושכח לטווח קצר-בינוני, המתאים כנגד מטרות מגוונות, בכל מזג-אוויר. הטיל מיוצר על ידי חברת MBDA. הטיל מיועד לשימוש הן מפלטפורמות אוויריות (מטוסי קרב) והן מפלטפורמות קרקעיות או ימיות בעלות יכולת שיגור אנכית של הטיל. הטיל הוא בעל יכולת ניהוג וקטורי. הטיל פותח משנת 1982 והלאה על ידי חברת MATRA. הניסויים הראשונים נעשו בשנת 1991, והטיל נכנס לשירות לראשונה בשנת 1996 במטוסי מיראז' 2000 ודאסו ראפאל. הטיל מהווה תחליף לטילי סופר 530 (יירוט) וטילי מג'יק II (קרבות אוויר). אפשר לשגר 2 טילים במרווחי זמן של 2 שניות. הטיל מיוצר ב-2 גרסאות: MICA RF בעל ביות המבוסס על מכ"ם אקטיבי ו-MICA IR בעל ביות הדמאתי תת-אדום (IIR). שתי הגרסאות מתוכננות לזהות אמצעי הטעיה כמו מוץ ונורים. יחידת שליטה לניהוג וקטורי המחוברת למנוע הטיל מגדילה את יכולת הזמישות שלו. לטיל יכולת להינעל על מטרה לאחר השיגור (LOAL). כאשר הטיל מותקן על גבי מטוס הראפאל, ה-MICA IR מסוגל לשלוח תמונת תת-אדום למערכת עיבוד המידע המרכזית, ובכך להוות סנסור נוסף. המיקה יכול לשמש כטיל קרקע אוויר לטווח קצר כמו במערכת ה-VL MICA SHORAD. MICA RF MICA IR VL MICA RF VL MICA IR איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות הודו הודו יוון יוון טאיוואן טאיוואן מרוקו מרוקו עומאן עומאן צרפת צרפת קטר (מדינה) קטר AIM-132 אסראם AIM-9X דרבי (טיל) איריס-טי
סיפורימפו

סיפורימפו (De Fabeltjeskrant בהולנדית: עיתון המעשיות) היא סדרת ילדים הולנדית המציגה בובות בסטופ מושן. הסדרה נוצרה ב-1968 על ידי לין וואלקניר והופקה על ידי Thijs Chanowski (עונה ראשונה) ו-Loek de Levita (עונה שנייה), והסתיימה ב-1989. בישראל הסדרה נרכשה על ידי הטלוויזיה החינוכית בשנות ה-70 של המאה ה-20 והופיעה כפינה בסדרות הילדים ציפיטפוט והבית של פיסטוק. את אדון ינשוף ואת הבובות דיבבו בין היתר גדעון זינגר, דליה פרידלנד ויוסי גרבר. שם הסדרה בעברית הוא הלחם של המילים סיפורים + פה, המוביל אל המרכיב העיקרי בתוכנית - הגשה של סיפורי מעשיות. כל פרק מבוסס על מעשיה של ז'אן דה לה פונטן, איזופוס, פיידורוס ותסריטים שנכתבו על ידי היוצר. הדמות הראשית נקראת בעברית "אדון ינשוף" ומופיעה בתחילת כל פרק במשפט ”שלום, נופת צופים שלי.” וקורא מתוך עיתון המעשיות את עלילת הפרק. בשנת 2018, לכבוד חמישים שנה לסדרה, הופק סרט הנפשה ממוחשבת בשם "De Fabeltjeskrant: De Grote Dierenbos-spelen" ("סיפורימפו: משחקי יער החיות הגדולים"). בהמשך, בשנת 2019, הופקה סדרת אתחול בהנפשה ממוחשבת שהופצה במקור בהולנד בשירות הסטרימינג "נטפליקס". הסדרה, שכוללת ארבעה פרקים באורך 30 דקות, והסרט החלו להיות משודרים בישראל בדיבוב לעברית בערוץ כאן חינוכית ב-31 ביולי 2020, כאשר את דמותו של אדון ינשוף דיבב אלי גורנשטיין. מדיה וקבצים בנושא סיפורימפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיפורימפו (בהולנדית) "סיפורימפו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיפורימפו (2020)", באתר כאן חינוכית סיפורימפו#חינוכית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סיפורימפו#כאן חינוכית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חדשות כיפה, שלום אדון ינשוף: סדרת הילדים 'סיפורימפו' חוזרת למסך, באתר כיפה, 24 ביוני 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוד

האם התכוונתם ל... מצב – "mode" (תרגום אנגלית) מוד (תת-תרבות) – תת-תרבות שהתקיימה בבריטניה בשנות ה-60 של המאה ה-20 מוד (משחקי מחשב) – שינוי במשחק מחשב הנוצר בדרך כלל על ידי חובבי המשחק ולא בידי יוצרי המשחק המקורי, ומטרתו להוסיף שלבים, כלי נשק, מצבי משחק וכו' מודינג – שינוי של מארזי מוצרים, בדרך כלל של מארזי מחשב מודולו – שארית החלוקה במספר קבוע ארץ המלכה מוד – חלק של אנטארקטיקה שנורווגיה טוענת לשליטה עליו דפש מוד – להקה בריטית מוד (סיטקום) (אנ') אישים: הנסיכה מוד מוויילס – אשתו של הוקון השביעי, מלך נורווגיה והמלכה הרעיה של נורווגיה פרדריק סטנלי מוד – איש צבא בריטי מודה
יעקב תורן

יעקב (קובי) תורן (1 ביוני 1939 – 26 בדצמבר 2006) היה מנהל ישראלי, שעמד בראש חברות ביטחוניות וכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון. תורן נולד בירושלים. התגייס לצה"ל, למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר ושימש במגוון תפקידים בלהק ציוד. בתקופת מלחמת ששת הימים היה אחראי על מעבדת האלקטרוניקה של טייסת 101, טייסת מטוסי מיראז'. בוגר הטכניון בהנדסת אלקטרוניקה ומוסמך בתחום הנחיה ובקרה של טילים וכלי טיס מבית הספר הטכנולוגי הגבוה של חיל האוויר האמריקאי. עסק בתחומים של פיתוח, אחזקה ורכש מערכות לחימה. עמד בראש מערכת הטילים והרקטות ברשות לפיתוח אמצעי לחימה. השתחרר ב-1982 בדרגת אלוף-משנה. עבד בתעשייה האווירית, שימש כסגן מנהל מפעל מב"ת, וב-1985 מונה למנהלו. בתקופתו קידם את תחום החלל, הלוויינות וטילים נגד טילים. ב-1989 מונה למנכ"ל אל-אופ, במהלך כהונתו הצעיד את החברה למעמד של מובילה עולמית בתחום פיתוח מערכות אלקטרו-אופטיות, עם מחזור מכירות של 300 מיליון דולר, צבר הזמנות של יותר מ-500 מיליון דולר, ו-2,000 מועסקים. ב-1998 זכה בפרס התעשייה בקטגוריית אלקטרוניקה כאות הערכה על "הזנקת קבוצת אל אופ אל השורה הראשונה של התעשיות הביטחוניות בעולם". הוא הוביל את הליך המיזוג של החברה עם אלביט מערכות ובשנת 2000 מונה ליו"ר משותף של אל-אופ ויו"ר ועדת המיזוג בדירקטוריון אלביט מערכות. ב-2001 מונה ליו"ר דירקטוריון רפאל, בתקופתו הפכה רפאל לחברה ממשלתית בשם רפאל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה בע"מ. בשנת 2004 הציגה החברה תוצאות שיא בתולדותיה ובעקבות כך שילמה לראשונה דיבידנד למדינה בסך 40 מיליון ש"ח. תורן כיהן כחבר נשיאות איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתאחדות התעשיינים, כיו"ר פורום התעשיות הביטחוניות, כחבר הקורטוריון של הטכניון, חבר הנהלת המרכז הישראלי לניהול ויו"ר סניף מחוז ת"א, חבר בוועדת ההיגוי הציבורית של הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי במשרד התמ"ת. במהלך שנותיו במערכת הביטחון זכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל. ב-15 בספטמבר 2005 מונה על ידי שר הביטחון, שאול מופז למנכ"ל משרד הביטחון, בעקבות כניסתו של עמיר פרץ לתפקיד שר הביטחון, סיים תורן את כהונתו כמנכ"ל והוחלף על ידי גבי אשכנזי ב-27 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה. מספר חודשים אחר כך, ב-26 בדצמבר 2006, נפטר מדום לב. היה נשוי ואב לשלושה. על שמו של תורן נקרא פרס ראש מפא"ת לחשיבה יוצרת, פרס המוענק מדי שנה במטרה לעודד ולהביע הערכה מיוחדת לחשיבה מקורית ויוצרת בתחום המחקר והפיתוח הביטחוני. חנן גרינברג, מנכ"ל משרד הביטחון: יעקב תורן, באתר ynet, 4 בספטמבר 2005 יעקב תורן ז"ל אתר משרד הביטחון אמיר בוחבוט, מנכ"ל חדש למשרד הביטחון, באתר nrg‏, 4 בספטמבר 2005 הוביל את התעשייה הביטחונית לחלל, באתר הארץ, 15 בינואר 2007 אמנון ברזילי, ‏מנכ"ל משרד הביטחון לשעבר קובי תורן מת אחר הצהרים מדום לב, באתר גלובס, 26 בדצמבר 2006 אתר "Billiongraves"
צ'אק שולדינר

צ'ארלס מייקל (צ'אק) שולדינר (אנגלית: Charles Michael "Chuck" Schuldiner;‏ 13 במאי 1967, לונג איילנד, ניו יורק - 13 בדצמבר 2001) - היה מוזיקאי מטאל יהודי אמריקאי, מייסד ז'אנר הדת' מטאל, ונחשב לאחד המוזיקאים המשפיעים ביותר בתחום מאז ומעולם. שולדינר החל לנגן גיטרה בגיל 9, לאחר שקיבל מהוריו גיטרה של אחיו פרנק, שנהרג בתאונת אופנוע. שולדינר ניגן זמן מה עם מורה, אולם זנח את הרעיון. כשהוריו קנו לו גיטרה חשמלית, התלהב שולדינר וחזר לנגן. בנעוריו הוא נהג לנגן שעתיים ביום, ובימי שבת נהג לנגן כל היום. בתור ילד שולינדר חווה אנטישמיות רבה מבריונים בבית הספר התיכון - מה שהיה העלה להקמת הלהקה. בשנת 1983 ייסד יחד עם שני חבריו ריק רוז וברני לי את להקת מנטאס, מתוך מטרה ליצור את המוזיקה הכבדה ביותר אי פעם. הלהקה התפרקה. בשנת 1986 עבר לנגן עם הלהקה הקנדית Slaughter, בתפקיד גיטריסט. זמן מה לאחר התפרקותה של מנטאס הקים שולדינר את להקת דת' משרידיה והחל לעבוד על הקלטת האלבום הראשון. בשנת 1987 יצא אלבומה הראשון של הלהקה, Scream Bloody Gore. האלבום נחשב לפורץ דרך, והיה חדשני בזכות היותו כבד וברוטלי. המוזיקה הייתה אלימה ופרועה, והמילים עסקו במחוות לסרטי אימה פופולרים. בשנת 1988 יצא אלבומה השני של הלהקה, Leprosy. באותה תקופה החלה הלהקה לצבור תאוצה כשיותר ויותר להקות מתחילות לחקות אותה. ההפתעה הגדולה החלה בשנת 1990, כשיצא האלבום Spiritual Healing. שולדינר אסף לצידו את ביל אנדרוס על התופים, אגדת הגיטרה ג'יימס מרפי ואת הבסיסט טרי בטלר. האלבום הציג מוזיקה הרבה יותר מתוחכמת, ושולדינר מתח באלבום ביקורת חברתית נוקבת. דבר שהתבטא בכך שנראה נשיא ארצות הברית לשעבר ריצ'רד ניקסון על עטיפת האלבום שהוא לבוש בחליפה יוקרתית לועג ומציק לנכה כאשר המון מסביבו מריעים לו. החל משנת 1990 החל שולדינר בהדרגה לשנות את סגנון הלהקה, מלהקה ברוטלית ופרועה ללהקה אינטליגנטית, המותחת ביקורת על החברה. נושאי השירים השתנו, ובאלבומים שאחרי שנת 1990 המוזיקה עסקה בנושאים אישיים יותר. בשנת 1999 אובחן גידול סרטני במוחו של שולדינר. בעולם המטאל אורגנו קונצרטים וערבי התרמה שנועדו לסייע לשולדינר לשלם על הוצאות הטיפול הרפואי, מאחר שלא היה לו ביטוח רפואי. ב-13 בדצמבר 2001, נפטר שולדינר כשהוא בן 34. אמו של שולדינר עוסקת מאז בהנצחת זכרו ומורשתו לעולם המטאל. Scream Bloody Gore (1987) Leprosy (1988) Spiritual Healing (1990) Human (1991) Individual Thought Patterns (1993) Symbolic (1995) The Sound of Perseverance (1998) Jesus Killing Machine (1994) The Fragile Art of Existence (1999) מדיה וקבצים בנושא צ'אק שולדינר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'אק שולדינר (באנגלית) צ'אק שולדינר, ברשת החברתית פייסבוק צ'אק שולדינר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'אק שולדינר, באתר AllMusic (באנגלית) צ'אק שולדינר, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'אק שולדינר, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) צ'אק שולדינר, באתר Yandex.Music (ברוסית) צ'אק שולדינר, באתר Discogs (באנגלית) צ'אק שולדינר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סמיון אלסקר

סמיון אלסקר (נולד ב-1972) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור למתמטיקה עיונית באוניברסיטת תל אביב. סיים דוקטורט בהנחיית פרופסור ויטלי מילמן. זוכה פרס החברה האירופאית למתמטיקה לשנת 2000 ופרס ארדש לשנת 2004. מדיה וקבצים בנושא סמיון אלסקר בוויקישיתוף סמיון אלסקר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה סמיון אלסקר, באתר dblp דף אישי באוניברסיטת תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאול בירן

פאול בירן (נולד ב-25 בפברואר 1969) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור במכון הטכנולוגי של ציריך ובאוניברסיטת תל אביב. עוסק בתחומי הגאומטריה האלגברית והטופולוגיה. נולד ברומניה ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1971 סיים דוקטורט בהנחיית פרופסור ליאוניד פולטרוביץ בשנת 1997. בירן הוא זוכה פרס אוברוולפאך (Oberwolfach) לשנת 2003, פרס החברה האירופאית למתמטיקה לשנת 2004 ופרס ארדש לשנת 2006. מדיה וקבצים בנושא פאול בירן בוויקישיתוף פאול בירן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דף אישי באוניברסיטת תל אביב ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאוניד פולטרוביץ

ליאוניד פולטרוביץ (נולד ב-30 באוגוסט 1963) הוא מתמטיקאי ישראלי ופרופסור באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת שיקגו. עוסק בתחומי הגאומטריה הסימפלקטית ומערכות דינמיות. אחיו יוסיף פולטרוביץ הוא פרופסור באוניברסיטת מונטריאול. פולטרוביץ נולד במוסקבה לויקטור פולטרוביץ, מתמטיקאי. לאוניד סיים תואר ראשון מאוניברסיטת מוסקבה בשנת 1984. הוא עלה לישראל והשלים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופסור ויטלי מילמן בשנת 1990. החל משנת 1996 הוא מכהן בדרגת פרופסור. בשנת 1996 קיבל את פרס החברה האירופאית למתמטיקה ובשנת 1998 הוענק לו פרס ארדש. בשנת 1998 נשא פולטרוביץ הרצאה מוזמנת בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בברלין. הוא נבחר לאקדמיה אירופיאה בשנת 2024. מדיה וקבצים בנושא ליאוניד פולטרוביץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליאוניד פולטרוביץ ליאוניד פולטרוביץ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
מדלין פריור

מדלין פריור (באנגלית: Madelyne Pryor) היא דמות משנה בדיונית של נבלת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #168 מאפריל 1983 והיא נוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר פול סמית'. מדלין פריור היא מושא אהבתו ואשתו לשעבר של חבר האקס-מן סקוט סאמרס. היא הפכה לאחת מדמויות המשנה בקבוצה עד אשר סדרת טראומות גרמו לה להיות נתונה להשפעתם של אחרים ולהפוך לנבלת-על. בין היתר היא ננטשה בידי בעלה, תינוקה מת, והיא גילתה שהיא למעשה שיבוט גנטי של ג'ין גריי אותה יצר מיסטר סיניסטר. היא וסקוט הם ההורים של נייתן כריסטופר צ'ארלס סאמרס, הידוע בכינויו קייבל. הביוגרפיה של מדלין פריור סבוכה היות שנעשו שכתובים רבים לדמותה וכן להיסטוריה המשותפת לה ולג'ין גריי. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלים המצוירים על לבן מתקופת הברזל

כלים המצוירים על לבן מתקופת הברזל (באנגלית: ‏ (White Painted Ware – Iron Age) היא משפחה של כלי קרמיקה שמקורה בקפריסין. הכלים יוצרו באובניים. כלים ממשפחה זו הופיעו כבר במאה ה-12 לפנה"ס והיו נפוצים עד סוף התקופה הקיפרו-קלאסית, המאה הרביעית לפני הספירה. המאפיין את הכלים הם עיטורים של דגמים הנדסיים בצבע שחור או חום כהה על רקע בהיר. העיטורים ההנדסיים כוללים משולשים, קווים, מרובעים, מעוינים ומעגלים, והם כוללים גם היבטים מיקניים. בכלי המשפחה ניתן למצוא קנקניות, קערות, צפחות וצלחות. הכלים שהופיעו בתחילת הופעת המשפחה מכונים "פרוטו מצוירים על לבן". ישנה משפחת כלים ששמה זהה השייכת לתקופת הברונזה התיכונה. אין קשר בין משפחות הכלים. כלי הגשה ושתייה מקבוצת כלי משפחה זו נמצאו גם באתרים לאורך חוף פניקיה מחוץ לקפריסין המתוארכים למאה ה-11 והמאה ה-10 לפנה"ס. מדיה וקבצים בנושא כלים המצוירים על לבן מתקופת הברזל בוויקישיתוף אבשלום זמר ואורית רוטגייזר, כלי חרס מקפריסין בעת העתיקה, קטלוג התערוכה בהוצאת המוזיאון הימי הלאומי 2011