laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליפיסטידיים

ליפיסטידיים (שם מדעי: Liphistiidae) היא משפחת עכבישאים פרימיטיביים והיחידים מתת-סדרת המסוטליים. כל שאר מיני העכבישים משתייכים לתת-סדרה אופיסתותלה. הם חיים ביערות גשם בדרום-מזרח אסיה וכן בסין ויפן. אלו מיני עכבישים פרימיטיביים יחסית באורך 8–23 מ"מ, המכינים מלכודת צינורית שבתוכה הם מתחבאים מטרפם. בכניסה הם מכינים דלת מוסווית וטווים סביבה מעט קורים כדי להרגיש בטרף שיפעיל את המלכודת. הם בעלי 8 רגליים גדולות ו"שריון" עבה בצבע חום או שחור. הארס שלהם חלש יחסית (או לא קיים בכלל) והעיניים קטנות. הם פעילי לילה ומצויים בעיקר בקרקע יערות, בין השרכים והעלים, אם כי חלקם חיים במערות. הם משוטטים על הקרקע רק לעיתים נדירות וחטפים חרקים שמהלכים מעל המלכודת שלהם. משפחה ליפיסטידיים (Liphistiidae) סוג Ganthela סוג Heptathela סוג Liphistius סוג Qiongthela סוג Ryuthela סוג Sinothela סוג Songthela סוג Vinathela סוג Cretaceothele - נכחד מדיה וקבצים בנושא ליפיסטידיים בוויקישיתוף ליפיסטידיים, באתר ITIS (באנגלית) ליפיסטידיים, באתר NCBI (באנגלית) ליפיסטידיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ליפיסטידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ליפיסטידיים, באתר GBIF (באנגלית)
שילה גיש

שילה גיש (באנגלית: Sheila Gish;‏ 23 באפריל 1942 - 9 במרץ 2005) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע בריטית. על הופעתה בשנת 1995 במחזמר "קומפני" מאת סטיבן סונדהיים היא זכתה בפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר. בקולנוע שיחקה גיש בסרט "A Day in the Death of Joe Egg" מ-1972, בסרט "קוורטט" משנת 1981, ב"איש הנצח" מ-1986, ובעיבוד הקולנועי של "מנספילד פארק" משנת 1999. בטלוויזיה כיכבה ב-1969 בסדרה "הצ'רצ'ילים הראשונים", ב-1992 שיחקה במיני-סדרה "Jewels" מאת דניאל סטיל, ובסיטקום של רשת ITV בשם "Brighton Belles" ששודר ב-1993 ו-1994. גיש נולדה בשם שילה אן סיים גאש בעיר לינקולן שמחוז לינקולנשייר. היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והופעת הבכורה שלה על הבמה הייתה בלהקת תיאטרון רפרטוארי. גיש כיכבה לראשונה בווסט אנד בתפקיד בלה במחזמר "רוברט ואליזבת". היא ידועה בעיקר מהופעותיה על במת התיאטרון. ב-1996 שיחקה בתפקיד ג'ואן במחזמר "קומפני" מאת סטיבן סונדהיים בתיאטרון דונמאר ורהאוס בבימויו של סם מנדס. על הופעתה זו זכתה גיש בפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר. ב-199 הופיעה בתפקיד מיס ונייבל במחזה "פתאום, בקיץ האחרון" מאת טנסי ויליאמס בבימויו של שון מאתיאס יחד עם רייצ'ל וייס בתיאטרון הקומדיה בלונדון. אחד מתפקידיה האחרונים היה בדמות ארקדינה בהפקה של המחזה "השחף" בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר בשנת 2003. גיש הופיעה בתוכניות דרמה רבות בטלוויזיה. היא גילמה את דמותה של מרי ממודנה בסדרה "הצ'רצ'ילים הראשונים". ב-2001 השתתפה בעיבוד המצליח לרומן "Love in a Cold Climate", ובו גילמה את ליידי מונטדור האקסצנטרית. ב-1975 שיחקה בפרק בסדרה "The Sweeney" בתפקיד ג'ון בויסי, אשתו של הנבל. בקולנוע שיחקה גיש בסרט "A Day in the Death of Joe Egg" מ-1972, בסרט "Hitler: The Last Ten Days" מ-1973, בהפקה של מרצ'נט ואייבורי "קוורטט" מ-1981 ובסרט "Merisairas" מ-1996. ב-1999 גילמה את דמותה של גברת נוריס בסרט הקולנוע "מנספילד פארק" עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן. עוד היא מוכרת מהופעתה בתפקיד רייצ'ל אלנסטיין בסרט "איש הנצח" משנת 1986, ובסרט ההמשך "איש הנצח: סוף המשחק" משנת 2000. גיש הייתה נשואה לשחקן רולנד קוראם מ-1964 עד 1985. לבני הזוג נולדו שתי בנות: השחקניות קיי (קתרין גיסליין) קורם ולו גיש (1967–2006). ב-1985 בעת צילומי המיני-סדרה "That Uncertain Feeling" הכירה גיש את השחקן דניס לוסון שאיתו התחתנה ב-2004. ב-2003 נפגעה עינה הימנית מסרטן העור. היא נפטרה ב-2005 ממחלת הסרטן בקמדן שבלונדון. מדיה וקבצים בנושא שילה גיש בוויקישיתוף שילה גיש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שילה גיש, באתר AllMovie (באנגלית) שילה גיש, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שילה גיש, באתר MusicBrainz (באנגלית) הספד בעיתון הגארדיאן שילה גיש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Laurence Olivier Awards official site Michael Coveney, Sheila Gish, The Guardian, 11 March 2005 Sheila Gish Biography Sheila Gish - Obituaries - News - The Independent
עונת 2009/2010 בבונדסליגה

עונת 2009/2010 הייתה העונה ה-47 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-7 באוגוסט 2009 והסתיימה ב-8 במאי 2010. מיינץ 05, פרייבורג ונירנברג עלו מהליגה השנייה. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הייתה הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר מקבלת יתרון. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17–18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה. באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-21 בתולדות המועדון. הרטה ברלין ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה. נירנברג נותרה בליגה לאחר סדרת משחקי מבחן (מפגש כפול) נגד אאוגסבורג. אדין דז'קו (בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה) ששיחק בוולפסבורג, אשר כבש 22 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה. מדיה וקבצים בנושא עונת 2009/2010 בבונדסליגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2009/2010 בבונדסליגה נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
עונת 2010/2011 בבונדסליגה

עונת 2010/2011 הייתה העונה ה-48 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-20 באוגוסט 2010 והסתיימה ב-14 במאי 2011. פ.צ. קייזרסלאוטרן ופ.צ. סנט פאולי עלו מהליגה השנייה. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה. בורוסיה דורטמונד זכתה בתואר האליפות בפעם רביעית בתולדות המועדון. פ.צ. סנט פאולי ואיינטרכט פרנקפורט ירדו לבונדסליגה השנייה. בורוסיה מנשנגלדבך נותרה בליגה לאחר סדרת משחקי מבחן (מפגש כפול) נגד בוכום. מריו גומז (באיירן מינכן), אשר כבש 28 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה. מדיה וקבצים בנושא עונת 2010/2011 בבונדסליגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2010/2011 בבונדסליגה נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
Pictured Within

Pictured Within הוא אלבומו הייחודי ביותר של ג'ון לורד המשלב מוזיקת פופ רך עם מוזיקה קלאסית, יצירה עליה עמל לורד במשך כ-15 שנה. האלבום הוקלט כולו בעיירה זעירה באלפים השווייצרים בשם צרמט, דבר שמצא את ביטויו במוזיקה באופן בולט. המוזיקה השקטה שנוגנה על ידי אנסמבל של כלים אקוסטיים, מלווה בחלקה בשירה על ידי זמרים אורחים כדוגמת מילר אנדרסון וסם בראון. אלבום זה מהווה את ראשיתה של סדרת אלבומים שהחל להוציא לורד לאחר פרישתו מלהקת דיפ פרפל, בהם התמקד ביצירות תזמורתיות. היצירה מחולקת לארבעה חלקים, כשכל חלק בעצמו מחולק לשלושה קטעים משניים. מידע על האלבום Pictured Within באתר MusicBrainz תמונות מהופעה בה נוגנה היצירה בשלמותה
אילן גולדפיין

אילן גולדפיין (נולד ב-12 במרץ 1966) הוא כלכלן ברזילאי-ישראלי והנשיא הנוכחי של הבנק הבין אמריקני לפיתוח. גולדפיין הוא הישראלי הנושא בתפקיד הבכיר ביותר במוסד פיננסי בינלאומי. בעבר כיהן גולפדיין כנשיא הבנק המרכזי של ברזיל. גולדפיין יליד חיפה, ישראל, הוא סיים את לימודיו בכלכלה באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו, קיבל תואר מהאוניברסיטה הקתולית של ריו דה ז'ניירו ודוקטורט מ-MIT. בבחירות שנערכו במועצת הנגידים של הבנק הבין אמריקני המייצגים את 48 המדינות המחזיקות במניות הבנק, נבחר גולדפיין ב-20 בנובמבר 2022 לנשיא הבנק ברוב של 80%. טרם כהונתו בבנק, גולדפיין עמד בראש מחלקת חצי הכדור המערבי בקרן המטבע העולמית וטרם לכך עמד בראש הבנק המרכזי בברזיל. מדיה וקבצים בנושא אילן גולדפיין בוויקישיתוף איתמר אייכנר, ישראלי מונה לנשיא הבנק המרכזי בברזיל, באתר ynet, 13 במאי 2016 כלכלן ישראלי-ברזילאי נבחר לנשיא הבנק הבין-אמריקאי לפיתוח, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2022 "Meirelles indica Ilan Goldfajn para a presidência do BC". Terra Networks. 17 במאי 2016. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Trevisani, Paulo (7 ביוני 2016). "Brazil's Senate Approves Ilan Goldfajn as Central Bank President". The Wall Street Journal. נבדק ב-19 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שנג'ואו

שנג'ואו (בסינית: 神舟; בתרגום מילולי: "ארץ אלוהית") הוא אחד משמותיה המסורתיים של סין. האם התכוונתם ל... שנג'ואו (עיר) – עיר במחוז חביי ברפובליקה העממית של סין תוכנית שנג'ואו – תוכנית החלל המאוישת של סין; חלק מתוכנית החלל הסינית שנג'ואו (חללית) – חללית שפותחה על ידי הרפובליקה העממית של סין על מנת לשמש את תוכנית שנג'ואו קטגוריה:תוכנית שנג'ואו – רשימת חלליות שנג'ואו שנג'ואו 8256 – אסטרואיד בחגורת האסטרואידים
הבחירות הפרלמנטריות בהולנד 2017

הבחירות הפרלמנטריות בהולנד, 2017 נערכו ב-15 במרץ 2017 ובמסגרתן נבחרו 150 חברי בית הנבחרים בפרלמנט של הולנד. מפלגת הימין-מרכז של ראש הממשלה היוצא מארק רוטה ירדה בכוחה בבחירות אלה, אך שמרה על המקום הראשון. למקום השני עלתה המפלגה למען החירות בהובלת חרט וילדרס. מאז 2002 כל ממשלה בהולנד התפטרה לפני שסיימה את מלוא תקופת ארבע שנות הכהונה אליה נבחרה, וכך התקיימו חמש מערכות בחירות שונות בין השנים 2002–2012. מערכת הבחירות של 2017 הייתה מערכת הבחירות הראשונה מאז 2002 שנערכה בשל תום תקופת כהונת הממשלה ולא בשל התפטרות. בבחירות 2012, שקדמו למערכת הבחירות הנוכחית, מפלגת העבודה (PvdA) ומפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה (VVD) התחרו על מרב הקולות בפרלמנט ובסופן מארק רוטה מטעם מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה הקים ממשלת קואליציה עם מפלגת העבודה יריבתו, כאשר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית (CDA) נשארה באופוזיציה, והמפלגה למען החירות (PVV) חזרה לאופוזיציה. הבחירות ב-2017 נערכו בסמוך לתקרית דיפלומטית בין טורקיה והולנד, על רקע סירובה של הולנד לאפשר קמפיין טורקי בשטחה. בפרסומים בתקשורת נטען שהתנהלותו של מארק רוטה בתקרית סייעה למפלגתו בבחירות. מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה בראשות מארק רוטה קיבלה 33 מושבים בפרלמנט (במקום 41) ונותרה המפלגה הגדולה בפרלמנט ההולנדי. המפלגה למען החירות בראשות חרט וילדרס זכתה ב-20 מושבים (במקום 15) והפכה למפלגה השנייה בגודלה במדינה. שתי מפלגות הקואליציה הקודמת איבדו 37 מושבים, יותר ממחצית מכוחן. מפלגתו של רוטה איבדה כאמור 8 מושבים ואילו שותפתה הקודמת מהמרכז שמאל, מפלגת הלייבור נמחקה כמעט לחלוטין, כשירדה מ-38 מושבים ל-9 בלבד. מרבית המושבים האבודים של הלייבור עברו לשתי מפלגות שמאל מרכז אחרות - הדמוקרטים והירוקים, כך שבסך הכל התמונה הפוליטית בהולנד זזה מעט ימינה, חמישה מושבים נטו עברו משמאל לימין, ומפלגות הקצה גדלו מעט, הן בשמאל והן בימין. ספציפית, מפלגות הימין (מפלגתו של וילדרס, המפלגה הקלויניסטית והפורום למען הדמוקרטיה) זכו בבחירות אלה ב-25 מושבים (במקום 18), מפלגות המרכז - ימין (מפלגתו של רוטה, הנוצרים דמוקרטים והאיחוד הנוצרי) ב-57 (במקום 59), המרכז - שמאל (דמוקרטים, ירוקים, לייבור, ומפלגה למען הפנסיונרים) ב-46 (במקום 56) והשמאל (סוציאליסטים, למען בעלי החיים ומפלגה טורקית) ב-22 (במקום 17). מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות בהולנד 2017 בוויקישיתוף "Verkiezingskalender". Kiesraad. נבדק ב-13 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) סוכנות הידיעות AP, מסר ברור מהקלפי, דבר ראשון, 16 במרץ 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק מאיו (רב)

הרב רפאל יצחק מאיו (מאייו) (נפטר בכ"א באלול ה'תק"ע, 20 בספטמבר 1810) היה רב, פוסק הלכה, וסופר תורני, ורבה של הקהילה היהודית באיזמיר. חיבר מספר ספרי הלכה, הידוע בהם הוא החיבור שרשי הים. נולד בשנת תפ"ה (1725) בערך בעיר קושטא לאהרן. בתחילה למד מפי רבי יהודה אשכנזי ומפי רבי יצחק נוניש בילמונטי, מחבר "שער המלך", ולאחר פטירת ר"י אשכנזי היה רבי יצחק נוניס רבו העיקרי, ובין הרב לתלמידו נוצרו קשרים עמוקים. הרב מאיו מוזכר בשער המלך (הלכות חמץ ומצה א, ג): "ידיד נפש החכם השלם יצחק מאיו הי"ו". בספריו מובאות רבות מדברי רבו שאינן מופיעות ב"שער המלך". לאחר פטירת הר"י נוניס (תקל"ד) פעל הרב מאיו להדפסת שאר כתביו ("שער המלך" נדפס עוד בחיי רבו) ושימש כתובת אליה נשלחו חידושי הר"י נוניס. בשנת תקמ"ב (1782) התמנה כרב באיזמיר כסגנו של הרב הראשי רבי חיים מודעי, וכאשר זה האחרון עלה לארץ ישראל (תקנ"ג, 1793) הוכתר רבי יצחק מאיו כ"רב הכולל" של איזמיר, עד פטירתו, וכמשנה לו שימש רבי רפאל יוסף חזן, בעל שו"ת "חקרי לב". בשנת תקנ"ו הגיע לאיזמיר מהרי"ט אלגזי כדי לתווך ולהשכין שלום בין שני רבני העיר. במהלך התיווך נכתב 'שטר פשר/השוואה' בין שניהם, ובין היתר סיכמו בו כי כאשר יהיו חלוקים בדבר איסור והיתר, המתיר יבטל דעתו בפני האוסר. בשנת ה'תקנ"ג נפטרה אשתו. מתלמידיו: רבי חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי, אב בית דין בחיפה. שרשי הי"ם - נכתב החל מתקכ"ו לאורך שנים רבות. נדפס בשלושה חלקים, תקס"ז-תקע"ה. הספר ערוך על פי סדר המשנה תורה לרמב"ם, אך אינו פרשן קלאסי: לכל 'שורש' כותרת, כגון "שורש מצוות התשובה", "שורש ברירה", "שורש איסור בל תוסיף", וכדומה. השורש פותח בציטוט מהרמב"ם ולאחריו דיון רחב בנושא הנדון, לאו דווקא על שיטתו המיוחדת של הרמב"ם באותו עניין. בספר מאות ציטוטים מתורת הר"י נוניס והרחבת דברים על הנאמר ב"שער המלך". הספר מצוטט רבות בפוסקים אחריו עד ימינו ונדפס מספר פעמים (לאחרונה בתשע"ה). כמו כן שורש הברירה מתוך הספר יצא בהוצאה חדשה בשנת תשע"ד בתוך קונטרס שמעתתא דברירה. שו"ת שפת הי"ם (סלוניקי תקע"ו) - תשובות בארבעת חלקי השולחן ערוך. נדפס בשנית בשנת תשפ"ב על ידי מכון 'הדרת קודש' בתוספת תשובות חדשות מכתבי יד. פאת ים - חידושים על מסכת ביצה. דרכי הי"ם - דרושים. בסופו מדור בשם "דרך השער" ובו דרשות והספדים מאת רבו הר"י נוניס שנשלחו אליו. 'ליקוטים ומאמרים חדשים לרבינו 'שער המלך' זצ"ל, ישורון כ, עמ' קה-קז. פרקי תולדות, בהקדמה לשו"ת "שפת הים" בהוצאת מכון הדרת קודש, ירושלים תשפ"ב. מדיה וקבצים בנושא יצחק מאיו בוויקישיתוף רפאל יצחק בן אהרן מאייו (נפטר 1810), דף שער בספרייה הלאומית רבי יצחק מאיו, שרשי הי"ם חלק א', באתר היברובוקס, שרשי הי"ם חלק א', עמוד 5, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה רבי יצחק מאיו, שרשי הי"ם חלק ב', באתר היברובוקס, שרשי הי"ם חלק ב', עמוד 5, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה רבי יצחק מאיו, שרשי הי"ם חלק ג', באתר היברובוקס רבי יצחק מאיו, שו"ת שפת הי"ם, באתר היברובוקס רבי יצחק מאיו, פאת ים, באתר היברובוקס, פאת ים, עמוד 3, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה רבי יצחק מאיו, דרכי הי"ם, באתר היברובוקס חיי וחמרא לרבי חיים פאלאג׳י, דף ב׳ סוף עמוד ב הרב חיים פאלאג'י, חיי וחמרא, עמ' ג עמוד א רפאל יצחק בן אהרן מיו, (סימן) ז', שפת הים חלק חשן משפט, עמ' ק"ו עמוד א אבק דרכים, דרך המת סימן יא
960-969 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 969 - 960 לפני הספירה 969 לפנה"ס - דוד מלך ממלכת ישראל נפטר. 967 לפנה"ס - שלמה הופך למלך ממלכת ישראל. (962 לפנה"ס לפי הספירה המסורתית) 966 לפנה"ס - שלמה מתחיל לבנות את בית המקדש הראשון. 960 לפנה"ס - תגלת-פלאסר השני מחליף את אביו, אשור-ראש-אישי השני, ומתמנה למלך אשור. שלמה מלך ישראל. תגלת-פלאסר השני, מלך אשור. סיאמון מלך מצרים, אבי אשת שלמה. אשור-דן השני נולד (תאריך משוער). ירבעם בן נבט נולד (תאריך משוער). רחבעם נולד בשנת 969 לפנה"ס. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
970-979 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 979 - 970 לפני הספירה 978 לפנה"ס - סיאמון מחליף את אחיו, המלך אוסורקון, ומתמנה למלך מצרים. 971 לפנה"ס - אשור-ראש-אישי השני מחליף את אביו אשור-ראבי השני ומתמנה למלך אשור. 970 לפנה"ס - מותו של דוד המלך, שלמה בנו מולך תחתיו ומתמנה למלך ישראל. דוד מלך ישראל. שלמה מלך ישראל. סיאמון אבי אשת שלמה, מלך מצרים. אשור-ראבי השני, מלך אשור. אשור-ראש-אישי השני, מלך אשור. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
980-989 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 989 - 980 לפני הספירה 984 לפנה"ס - אוסורקון מחליף את אביו אמנמופ ומתמנה למלך מצרים. 982 לפנה"ס - סיום תקופה הראשונה על ידי שאו יונג בסין. 980 לפנה"ס - מוקמת ממלכת דעמת באזור אריתריאה וצפון אתיופיה של ימינו. דוד מולך על ישראל. דוד מלך ישראל. אוסורקון, מלך מצרים. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשור-רשא-אישי השני

אשור-רשא-אישי השני (באשורית: aš-šur-SAG-i-ši, "אשור הרים את ראשי"), היה מלך אשור בשנים 967-971 לפנה"ס. הוא היה המלך ה-96 ברשימת המלכים האשורית. שלטונו הקצר נמשך 5 שנים. הוא החליף את אביו אשור-רבי השני והוחלף על ידי בנו תגלת-פלאסר השני. אשור-רשא-אישי השני החליף את אביו אשור-רבי השני ששלט 41 שנים. הוא היה כנראה מבוגר למדי כאשר התמנה למלך לאחר מות אביו. הוא מתואר כעמית של המלך הבבלי מר-ביטי-אפלה-אושור (אנ') ‏ (983-978 לפנה"ס), שהיה המלך היחיד בשושלת השביעית (העילמית) של בבל. A. Kirk Grayson, Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC I (1114-859 BC), University of Toronto press, 1991
אלעד בונפלד

אלעד אליהו בונפלד (נולד ב-8 בדצמבר 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. נולד בבאר שבע כילד השלישי לחנה ודוד בונפלד, ילידי מרוקו. בונפלד החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע. בעונת 2000/2001 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, רשם שער ושני בישולים, והיה שותף לעלייתה של הקבוצה לליגת העל. בעונתו הראשונה בליגת העל פתח רק ב-8 משחקים והבקיע שער אחד. בעונת 2002/2003 הציג יכולת מצוינת, ורשם עשרה שערים ושישה בישולים בכל המסגרות, מתוכם שלושה שערים ובישול בגביע המדינה, שהיו מכריעים בעלייתה של באר שבע לגמר הגביע, בו הפסידה בבעיטות הכרעה מ-11 מטר להפועל רמת גן. בעונת 2003/2004 רשם שער אחד (בגביע המדינה) ו-10 בישולים (מתוכם שמונה בליגה ושניים בגביע הטוטו). בתום העונה עבר למכבי תל אביב, בה לא הרבה לשחק, וסיים עם שני שערים ובישול אחד בכל המסגרות. במשחקי הקבוצה בליגת האלופות שותף בונפלד למספר דקות. בעונת 2005/2006 חתם בהפועל כפר סבא. בונפלד הראה יכולת טובה באימוני טרום העונה של הקבוצה, אך במחנה האימונים בהולנד קרע את הרצועה הצולבת ונאלץ להיעדר מהמגרשים כחצי שנה. בעונה שלאחר מכן שב לקבוצת נעוריו הפועל באר שבע בליגת המשנה, סיים עם שני שערים וחמישה בישולים, אך לא הצליח לעזור לה לשוב לליגה הבכירה. בעונת 2007/2008 לא הרשים, נדד בין ההרכב לספסל, וסיים עם שער אחד בגביע הטוטו. גם את עונת 2008/2009 פתח בצורה רעה ולא הצליח להתברג בהרכב הפותח, ובחורף היה על סף עזיבה. בחלק השני של העונה חזר להציג יכולת טובה, תפס מקום של קבע בהרכב, והיה משמעותי בעלייתה של הפועל באר שבע לליגת העל. בתחילת עונת 2009/2010 קרע שוב את הרצועה הצולבת, ובנובמבר 2009 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. איזי עין דור, אלעד בונפלד פורש: "כואב לעזוב בגיל צעיר", באתר ynet, 8 בנובמבר 2009 אלעד בונפלד, באתר Transfermarkt אלעד בונפלד, באתר FootballDatabase.eu
ישראל גלזר

הרב ישראל גלזר (י"ג באלול תר"ע, ספטמבר 1910 – ליל ט"ז בתשרי ה'תשס"ח, ספטמבר 2007) היה רבה האשכנזי של רמלה. נולד ביארמולינץ (אנ') שבפודוליה לרב יואל יהודה גלאזר, שכיהן ברבנות בעיר, באודיסה ובתל אביב, מצאצאי רבי משה מפשוורסק, מחבר הספר "אור פני משה", וללאה יהודית, בתו של הרב דוב בר ז'ק מו"צ בעיר וישנייווייץ, מצאצאי רבי שלמה לוצקר מחבר הספר "דברת שלמה". למד בישיבות חב"ד ונסמך לרב. בשנת תרצ"ד (1934) עלה ארצה, למד בישיבת מרכז הרב אצל הראי"ה קוק, ובשנת תש"א (1941) נישא למרים בת הרב נפתלי צבי שמרלר, רב בבית-כנסת של יהודים גליצאים בווינה ומצאצאי רבי מאיר מפרמישלאן. המשיך ללמוד בישיבת מרכז הרב, גם בשנים תש"ה-תש"ז, כששימש בתפקידי רבנות בירושלים. החברותות שלו בישיבה היו הרב יהודה גרשוני והרב אברהם אלקנה שפירא. משנוסד ישוב יהודי ברמלה אחרי מלחמת העצמאות נתמנה לרבה של העדה האשכנזית בעיר ברמלה והסביבה. כרב ארגן את החיים הדתיים בקהילות ובעיר בכלל, ייסד בתי כנסיות, שיעורי תורה, מקוואות, שרותי הכשרות, וכן פעל לשמירת השבת, טיפוח החינוך הדתי והתורני, הצלת ילדים מידי המיסיון ועוד. כן איחד את בתי-הכנסת הקטנים ושימש כרבו של בית-הכנסת המאוחד "כנסת ישראל", שעמד בלב העיר העתיקה של רמלה. הוא התפלל בבית-כנסת זה למעלה מיובל שנים. כתב מאמרים בירחונים תורניים כגון "קול תורה" ועוד. נפטר בחול המועד סוכות תשס"ח. הותיר אחריו אשה ו-13 ילדים. דוד תדהר (עורך), "ישראל גלזר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4228 חיים בן ישראל, רמלה - עיר העולים ושירותיה הדתיים, הצופה, 6 בספטמבר 1964, עמ' 30 יוסף בן-מאיר, המועצה הדתית ברמלה - ארגון למופת ופעילות רבה, הצופה, 22 בספטמבר 1968, עמ' 38 הרב שרומם את רמלה, אתר ערוץ 7. ריאיון עם הרב גלזר ראו סיפור עלייתו אצל שמחה רז והילה וולורשטיין, משמיע ישועה, מרכז שפירא תש"ע, עמ' 50 ראו: ישיבות ומוסדות תורה, באתר ארכיון המדינה, עמ' 10 מתוך ראיון באתר ישיבה
סיגל שאלתיאל-הלוי

סיגל שאלתיאל-הלוי (נולדה ב-3 באוגוסט 1968) היא פוליטיקאית ישראלית ששימשה כראש המועצה התעשייתית מגדל תפן מ-2016 ועד 2023. קודם לכן כיהנה כמנכ"לית המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל. שאלתיאל-הלוי נולדה וגדלה בנהריה, בת שביעית מתוך שמונה ילדים של עליזה ושל מרדכי אסולין שעלו ממרוקו. למדה שנתיים בתיכון דתי ולאחר מכן במגמת מזרחנות בתיכון ממלכתי דתי בעיר. עבדה ברשת שילב במשך שש שנים. ב-1992 החלה לעבוד כרכזת משאבי אנוש בחברת זוגלובק, התקדמה בחברה למנהלת כוח האדם במפעל ובמשחטה, מנהלת משאבי אנוש של הקבוצה ומשנה למנכ"ל. ב-2009 מונתה לראש אגף בכיר לפיתוח הגליל במשרד לפיתוח הנגב והגליל. בפברואר 2014 מונתה למנכ"לית המשרד. בדצמבר 2016 מונתה לראש המועצה התעשייתית מגדל תפן. היא התפטרה מתפקידה ב-2023 על מנת להתמודד על ראשות מועצה אזורית מעלה יוסף בבחירות המקומיות. היא מתגוררת במנות, נשואה לשפי ואם לשלושה. בעלת תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. ליאת רון, ‏פורטפוליו | סיגל שאלתיאל-הלוי, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2015 יומן עם אילה חסון - סיפורה של סיגל שאלתיאל הלוי, מנכ"לית משרדו של אריה דרעי, המגיעה משכונת מצוקה, סרטון באתר יוטיוב
גדי חזות

גדי אילן חזות (נולד ב-20 ביולי 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת המגן הימני. נולד וגדל בשכונה ד' שבבאר שבע, לאלברט וז'קלין אזוט, שעלו ממרוקו. חזות עשה את צעדיו הראשונים בכדורגל על מגרשי האספלט בשכונה ד' צפון בעיר הולדתו, והצטרף לנוער של הפועל באר שבע בגיל מאוחר יחסית. ב-2010 נבחר להיכל התהילה של הפועל באר שבע. חזות מתגורר עם משפחו בבאר שבע. בנו הוא קשר כדורגל הפועל באר שבע, איתי חזות. עם הפועל באר שבע ליגת ראשונה: מקום שלישי (3): 1993/1994, 1994/1995, 1996/1997 גביע המדינה: זכייה (1): 1996/1997 גביע הטוטו: זכייה (2): 1988/1989, 1995/1996 גביע ליליאן: זכייה (1): 1988 גדי חזות, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גדי חזות, באתר Transfermarkt גדי חזות, באתר National Football Teams גדי חזות, באתר FootballDatabase.eu איתי קאשי, ‏"הכי קרוב לגלוך": איתי חזות מעורר תקווה בהפועל באר שבע, באתר ערוץ הספורט, 1 ביולי 2023 יגאל ברמן, ‏ב"ש עושה כבוד: 20 הגדולים נכנסו להיכל התהילה, באתר ONE‏, 7 בינואר 2010
ג'ייד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ג'ייד – מכונת הצפנה יפנית במלחמת העולם השנייה ירקן (מכונה באנגלית "ג'ייד") - אבן חן יקרה למחצה ג'ייד (קומיקס) – דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס של חברת DC קומיקס ג'ייד - שמה של אחת מבובות בראץ אישים: סמנתה ג'ייד – זמרת-יוצרת ושחקנית אוסטרלית קלוד ז'אד (Jade) - שחקנית קולנוע ותיאטרון צרפתייה אישים ששמם הפרטי הוא ג'ייד
גילברט גוטפריד

גילברט ג'רמי גוטפריד (באנגלית: Gilbert Jeremy Gottfried;‏ 28 בפברואר 1955 – 12 באפריל 2022) היה סטנדאפיסט, שחקן קולנוע ומדבב יהודי-אמריקאי. שיחק במספר רב של תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה, ביניהם דיבוב קולו של יאגו, התוכי מסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני. בגיל 15, גוטפריד עשה את מופע הסטנד-אפ הראשון שלו בניו יורק, כחובבן. בשנת 1980 הצטרף לצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בעונתה השישית. לאחר עזיבתו, המשיך להופיע על במות, בטלוויזיה, בסרטי קולנוע ובתוכניות רדיו. בשנת 1990 שיחק את מר פיבודי בסרט "מותק, הילד השתגע", וחזר לתפקיד זה גם בסרטי ההמשך, "מותק, הילד השתגע 2" ו"מותק, הילד השתגע 3". כמו כן דיבב מספר דמויות בסדרות "מופע של רן וסטימפי" ו"קסם של הורים". הוא התפרסם בעיקר לאחר שדיבב את יאגו, התוכי מהסרט "אלאדין", תפקיד ששב לדבב גם בסרטי ההמשך "שובו של ג'אפר", "אלאדין ומלך הגנבים" ו"הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים", וכן בסדרת הטלוויזיה. בנוסף, דיבב את דמותו של קראנג ב"צבי הנינג'ה". בשנת 2009 השתתף בסרט הילדים "ג'ק והאפונים" בכיכובה של קלואי גרייס מורץ. בשנת 2016 גילם את טרבור פרידמן בדרמה הקומית "הקומיקאי" בכיכובו של רוברט דה נירו. בשנת 2019 התארח גוטפריד בסדרת האינטרנט "חנון המשחקים הזועם" בפרק על המשחק "Life of Black Tiger", שבו גילם את מְפַתח המשחקים פְרֶד פאקס (Fuchs) היוצר משחקים גרועים באולפן השוכן באמצע יער. גוטפריד נולד ב-28 בפברואר 1955 בברוקלין, ניו יורק. גוטפריד היה נשוי לדרה קרביץ משנת 2007 ועד למותו, ויש לו שני ילדים. נפטר ממחלת לב ממושכת ב-12 באפריל 2022. מדיה וקבצים בנושא גילברט גוטפריד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גילברט גוטפריד (באנגלית) גילברט גוטפריד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גילברט גוטפריד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גילברט גוטפריד, באתר AllMovie (באנגלית) גילברט גוטפריד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) גילברט גוטפריד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גילברט גוטפריד, באתר MusicBrainz (באנגלית) גילברט גוטפריד, באתר Discogs (באנגלית) גילברט גוטפריד, באתר Songkick (באנגלית) גילברט גוטפריד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הקומיקאי גילברט גוטפריד הלך לעולמו בגיל 67, באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2022 השחקן והקומיקאי גילברט גוטפריד הלך לעולמו בגיל 67, באתר ynet, 12 באפריל 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקנת הרוכלות (1752)

בשנת 1752 לאחר תקופה בה החלו נשים יהודיות לעסוק ברוכלות (מסחר זעיר מדלת לדלת באירופה אשר הביאה נשים יהודיות להיכנס גם לביתם של מי שאינם יהודים) ומתוך חשש מאיסור "ייחוד" נקבעה "תקנת הרוכלות" האוסרת על נשים לעסוק ב"רוכלות" ואף אמרה כי בניהם "קרובים לממזרים". יעקב כץ, "מסורת ומשבר". דובנוב, שמעון, 1860-1941, פנקס המדינה, באתר היברובוקס מסורת ומשבר, יעקב כץ, עמ' 34-35. ימימה חובב, חיי הדת והרוח של נשים בחברה האשכנזית בראשית העת החדשה, מוציא לאור לא ידוע, 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בייטאוניט

בייטאוניט, מינרל טקטוסיליקטי (סיליקטים במבנה מרחבי) נדיר למדי, השייך לקבוצת המינרלים הידועים בשם פלגיוקלז (סוג של פצלת השדה). המינרל זוהה לראשונה ב-1835 בבייטאון (כיום אוטווה) שבקנדה ומכאן שמו. המינרל מצוי גם בסקוטלנד ובדרום אפריקה. בדרך כלל מוצאים את הבייטאוניט בסלעי גברו. הבייטאוניט מצוי באמצעיתה של שורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה) המתחילה באלביט ומסתיימת באנורתיט והמכונה פְּלַגְיוֹקְלז ("שבירה נטויה"). מדיה וקבצים בנושא בייטאוניט בוויקישיתוף בייטאוניט באתר webmineral