laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'אקומו רספאדורי

ג'אקומו רספאדורי (באיטלקית: Giacomo Raspadori; נולד ב-18 בפברואר 2000 בבנטיבוליו שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נאפולי מהסרייה א' ובנבחרת איטליה. רספאדורי הצטרף אל מחלקת הנוער של ססואולו בשנת 2009, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של פרוגרסו. ב-9 באוגוסט 2018 הוא חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון, חוזה לארבע עונות. ב-26 במאי 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–3 לאטאלנטה במסגרת המחזור ה-38 והאחרון לעונת 2018/2019. ב-11 ביולי 2020 הבקיע רספאדורי את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על לאציו במסגרת המחזור ה-32 בליגה לעונת 2019/2020. הוא ערך 11 הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים, ובעונת 2020/2021 הוסיף 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים. עונת 2021/2022 הייתה העונה הפורה ביותר שלו, כשכבש 10 שערים ב-32 הופעות ליגה. ב-20 באוגוסט 2022 הושאל לנאפולי לעונה אחת. ב-28 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בתיקו 0-0 נגד פיורנטינה. ב-10 בספטמבר כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 0–1 על ספציה. רספאדורי היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר. ב-4 ביוני 2021 ערך רספאדורי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הבוגרת, כשהחליף את צ'ירו אימובילה בדקה ה-78 בניצחון 0–4 על נבחרת צ'כיה במשחק ידידות. רספאדורי היה חלק מסגל נבחרת איטליה לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך הופעה אחת בטורניר, בניצחון 0–1 על נבחרת ויילס במסגרת שלב הבתים. נבחרת איטליה זכתה בטורניר לאחר ניצחון על נבחרת אנגליה בגמר. ב-8 בספטמבר 2021 הבקיע רספאדורי את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–5 על נבחרת ליטא במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. נאפולי אליפות איטליה: 2022/2023 נבחרת איטליה אליפות אירופה (1): 2020 מדיה וקבצים בנושא ג'אקומו רספאדורי בוויקישיתוף ג'אקומו רספאדורי, באתר Transfermarkt ג'אקומו רספאדורי, באתר Soccerway ג'אקומו רספאדורי, באתר BDFutbol ג'אקומו רספאדורי, באתר WorldFootball.net ג'אקומו רספאדורי, באתר National Football Teams ג'אקומו רספאדורי, באתר FootballDatabase.eu ג'אקומו רספאדורי, באתר ESPN Sapevamo tutti che sarebbe successo: Raspadori esordisce in A באתר Canale Sassuolo, ‏ 27 במאי 2019 (באיטלקית) Atalanta vs. Sassuolo באתר Soccerway, ‏ 26 במאי 2019 (באנגלית) Esordio Raspadori in Nazionale: entra al 78′ di Italia-Repubblica Ceca באתר Calcio News 24, ‏ 4 ביוני 2021 (באיטלקית) 26-man squad announcement for the Euros: Giacomo Raspadori makes it באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האיטלקית, 2 ביוני 2021 (באיטלקית) EURO 2020 ITALIA-GALLES 1-0, 5 VERITÀ: CAPOLAVORO DI MANCINI. LA FORZA DEL GRUPPO E DEL CENTROCAMPO AZZURRO באתר Eurosport, ‏ 21 ביוני 2021 (באיטלקית) England lose shootout in Euro 2020 final באתר BBC, ‏ 11 ביולי 2021 (באנגלית) Italy-Lithuania באתר הרשמי של אופ"א, 8 בספטמבר 2021 (באנגלית)
Savage (מיני-אלבום)

Savage (בעברית: פְּרָאִי) הוא המיני-אלבום הראשון בשפה הקוריאנית של להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית אספה. המיני-אלבום יצא לאור ב-5 באוקטובר 2021, על ידי חברות התקליטים דרימוס ו-SM אנטרטיינמנט. הסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום, "Savage", הוא גם שיר הנושא מתוכו. המיני-אלבום כולל בתוכו שירים מסוגת הקיי-פופ, שבוצעו בשפה האנגלית והקוריאנית. ב-13 בספטמבר 2021, SM אנטרטיינמנט הודיעה כי Aespa תוציא את מיני-אלבום הבכורה שלה, Savage, ב-5 באוקטובר והוסיפה שהוא יכיל שש רצועות. ב-27 בספטמבר פורסמה רשימת הרצועות הרשמית שלו: "Aenergy",‏ "Savage",‏ "I'll Make You Cry",‏ "Yeppi Yeppi",‏ "Iconic" ו-"Lucid Dream". "Savage" תואר כשיר טראפ בעל מקצב דומיננטי. לאחר ההכרזה על המיני-אלבום, קידמה אותו Aespa באמצעות הרשתות החברתיות. מידע על האלבום Savage באתר MusicBrainz מידע על האלבום Savage באתר AllMusic האלבום Savage באתר Discogs האלבום Savage באתר ספוטיפיי האלבום Savage באתר Last.fm האלבום Savage באתר יוטיוב 에스파, 10월 5일 첫 미니앨범 'Savage' 발매..'Next Level' 잇는 신드롬 예고[공식 :: 네이버 TV연예], web.archive.org, ‏2021-09-27 에스파, 미니1집 ‘Savage’ 트랙리스트 공개 :: 네이버 TV연예, web.archive.org, ‏2021-09-28 에스파, 이번엔 ‘Savage’ 신드롬..‘Next Level’ 잇는 세계관 스토리 :: 네이버 TV연예, web.archive.org, ‏2021-09-27 에스파, 10월 5일 온라인 쇼케이스 개최..신곡 무대 첫 공개[공식 :: 네이버 TV연예], web.archive.org, ‏2021-09-28
Interview 2016

Interview 2016 הוא המיני אלבום השני של להקת ההיפ הופ הניסיונית האמריקאית דת' גריפס, שיצא בהוצאה עצמית על ידי הלהקה ב-22 במרץ 2016. המיני אלבום, המורכב משש רצועות אינסטרומנטליות, משמש כאלבום פסקול לסרטון ראיונות שפורסם בעבר עם המארח מתיו הופמן, שהציג את השירים במקום את שמע הראיון. מבקרת פיצ'פורק מדיה, זואי קאמפ, הייתה חיובית בסקירתה וקבעה: "למרות שאם סי רייד עשוי להיתפס כאלפא ואומגה של דת' גריפס, Interview 2016 מדגיש כי [זאק] היל ו[אנדי] מורין די אדירים בעצמם". קאמפ גם חשבה שההוצאה היא "הרבה יותר מעניינת מ-'Fashion Week', אלבום באורך מלא וכפול מגודלו, וזה מצביע על כך שאסור לזלזל בכוחו של דת' גריפס כישות אינסטרומנטלית". דת' גריפס אם סי רייד זאק היל אנדי מורין מידע על האלבום Interview 2016 באתר MusicBrainz האלבום Interview 2016 באתר Discogs Welsh, April Clare (23 במרץ 2016). "Death Grips drop 6-track EP of instrumentals from bizarre 'Interview 2016' video". Fact. אורכב מ-המקור ב-21 בספטמבר 2018. נבדק ב-18 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Geslani, Michelle (14 במרץ 2016). "Death Grips release bizarre video dubbed "Interview 2016" – watch". Consequence of Sound. אורכב מ-המקור ב-31 בינואר 2017. נבדק ב-18 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Nicolov, Alice. "Death Grips drop new EP, Instrumentals 2016". Dazed Digital. אורכב מ-המקור ב-31 בינואר 2017. נבדק ב-18 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Death Grips: Interview 2016, Pitchfork (באנגלית)
טאנו מוינו

טטיאנה רוברטבנה מוניו (באוקראינית: Тетяна Робертівна Муїньо; נולדה ב-7 בדצמבר 1989), הידועה יותר בשם טאנו מוינו (באוקראינית: Таня Муїньо; בספרדית: Tanu Muiño) היא במאית וידאו קליפים, מעצבת, סטייליסטית, צלמת ובמאית קולנוע. היא ידועה בעבודתה על וידאו קליפים מצליחים של אמנים פופולריים כדוגמת: מונטיק (אנ'), טיים אנד גלאס (אנ'), NK (אנ'),‏ IOWA‏ (אנ'), "Up" של קארדי בי ו-"Wild Side" של נורמני. בשנת 2021, ביימה את קליפ השיר "Rumors" של ליזו וקארדי בי. אביה הוא רוברט מויניו, אזרח קובני. בשנות השמונים, עבר לאודסה ונשאר באוקראינה. אמה אוקראינית. לטאנו שלושה אחים ואחות. עד גיל שש התגוררה בהוואנה. בשנת 2016 החלה לשתף פעולה עם הזמר האוקראיני מונטיק. החל מנובמבר 2020, מוינו ביימה 14 וידאו קליפים עבורו. בשנת 2019 ביימה מוינו את הקליפ ל-"Small Talk", של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. בשנת 2020 שיתפה פעולה עם הזמרת הספרדייה רוסליה. היא ביימה את "Rhythm" של מונטיק, שהופץ בערוץ היוטיוב שלו בספטמבר 2020. בסתיו 2020, ביימה את קליפ השיר "Cotton Candy" של המוזיקאי הבריטי יאנגבלאד. הקליפ צולם בקייב ב-1 באוקטובר. בשנת 2021 ביימה את הקליפים של "Up" מאת קארדי בי, "Montero (Call Me by Your Name)" מאת ליל נאז X,‏ ו-"Wild Side" מאת נורמני וקארדי בי. טאנו מוינו, ברשת החברתית אינסטגרם טאנו מוינו, סרטונים בערוץ היוטיוב טאנו מוינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טאנו מוינו, באתר MusicBrainz (באנגלית) טאנו מוינו, באתר Discogs (באנגלית) Regina Cho, Normani and Cardi B tap into their "Wild Side" in new single, REVOLT, ‏2021-07-16 (באנגלית) Vogue.ua, 5 самых модных украинских девушек-клипмейкеров, Vogue UA Українка зняла кліп для Кеті Перрі, Зроблено в Україні, נבדק ב-2021-10-02 Katy Perry - Making of "Small Talk" / Episode #1, נבדק ב-2021-10-02 Katy Perry - Making of "Small Talk" / Episode #2, נבדק ב-2021-10-02 Відео. Українська режисерка Таню Муіньо зняла кліп для Rosalia, The Village Україна, ‏2020-01-24 «Ритм» – MONATIK презентував фільм-мюзикл з українськими зірками. Відео, Волинські новини Brittany Spanos, Brittany Spanos, Yungblud Can't Keep Hands to Himself in 'Cotton Candy' Video, Rolling Stone, ‏2020-10-15 (באנגלית אמריקאית) Відео. «Усе пройшло шалено». Українська режисерка Таню Муіньо зняла кліп для Yungblud, The Village Україна, ‏2020-10-16 Карди Би показала новый клип «Up». Его режиссером выступила украинский клипмейкер Таня Муиньо, Афиша Claire Shaffer, Claire Shaffer, Lil Nas X Shares Unabashedly Queer Video for 'Montero (Call Me By Your Name)', Rolling Stone, ‏2021-03-26 (באנגלית אמריקאית)
ג'ון הרדמן

ג'ון הרדמן (באנגלית: John Herdman; נולד ב-19 ביולי 1975 בקונסט שבאנגליה) הוא מאמן כדורגל אנגלי. הרדמן החל את קריירת האימון שלו בגיל צעיר באנגליה, כאשר היה סטודנט ומרצה במשרה חלקית באוניברסיטה. הוא היה מאמן במחלקת הנוער של סנדרלנד עד שנת 2001, ולאחר מכן עבר לניו זילנד. הוא אימן את נבחרת ניו זילנד בכדורגל נשים בין השנים 2006–2011, והעפיל איתה לגביע העולם בכדורגל נשים בשנים 2007 ו-2011, וכן לטורניר הכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג 2008. בשנת 2011 החל הרדמן לאמן את נבחרת קנדה בכדורגל נשים, ותוך זמן קצר זכה עמה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו באותה השנה. הוא הוביל את הנבחרת למדליות ארד באולימפיאדות לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016, וכן אימן אותה בגביע העולם בכדורגל נשים 2015. ב-8 בינואר 2018 מונה הרדמן למאמן נבחרת קנדה. הוא אימן את הנבחרת בגביע הזהב 2019, וכן בגביע הזהב 2021, בו הגיעה הנבחרת לשלב חצי הגמר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון הרדמן בוויקישיתוף ג'ון הרדמן, באתר Soccerway ג'ון הרדמן, באתר National Football Teams ג'ון הרדמן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt John Herdman: The brain behind the brawn of Canada’s World Cup dream באתר The Globe & Mail, ‏ 5 ביוני 2015 (באנגלית) Herdman takes over Canadian women's soccer team באתר CBC, ‏ 1 בספטמבר 2011 (באנגלית) Herdman finishing as Football Ferns coach באתר Stuff, ‏ 2 בספטמבר 2011 (באנגלית) John Herdman named Canada’s Women’s National Team Head Coach באתר Women's Soccer United, ‏ 2 בספטמבר 2011 (באנגלית) Canada's women's soccer team has plenty to prove באתר CBC (באנגלית) Canada wins gold at Guadalajara 2011 באתר התאחדות הכדורגל הקנדית (באנגלית) Herdman Named Head Coach of Canadian Women's Soccer Team באתר The Sports Network (באנגלית) Team Canada hopes to go from good to great באתר Vencouver Sun (באנגלית) Christine Sinclair's 'Captain Canada' lifts team to Olympic bronze, women's soccer to new heights באתר Vencouver Sun, ‏ 9 באוגוסט 2012 (באנגלית) John Herdman, decorated women's coach, makes sudden move to Canada's men's team באתר CBC, ‏ 8 בינואר 2018 (באנגלית)
ג'וזף טרל

ג'וזף מריווד'ר טרל (באנגלית: Joseph Meriwether Terrell‏; 6 ביוני 1861 – 17 בנובמבר 1912) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי שכיהן כסנאטור מטעם מדינת ג'ורג'יה וכמושל ג'ורג'יה ה-57. ג'וזף טרל נולד ב-6 ביוני 1861 בעיר גרינוויל, ג'ורג'יה. בנם של שרה רבקה (לבית אנטוני) וד"ר ג'ואל אדגר גרין טרל, משפחה ממוצא אנגלי ומוצא נורמני. הוא למד בבית ספר ציבורי, למד משפטים, עבר את בחינת לשכת עורכי הדין ב-1882 והחל לעבוד כעורך דין בעיר הולדתו, גרינוויל. ב-19 באוקטובר 1886 נישא לג'סי לי ספיבי. לזוג לא נולדו ילדים. טרל היה חבר בבית הנבחרים של ג'ורג'יה בין השנים 1884 ל-1887 וחבר בסנאט של מדינת ג'ורג'יה בשנת 1890. הוא כיהן כתובע הכללי של ג'ורג'יה בין השנים 1892 ל-1902 וכמושל ג'ורג'יה בין השנים 1902 ל-1907. הוא שב לעבודתו כעורך דין לאחר סיום חייו הפוליטיים והיה לעורך דין בעיר אטלנטה. עם מותו של הסנאטור הדמוקרטי אלכסנדר קליי, מונה טרל למלא את מקומו בסנאט כסנאטור דמוקרטי מטעם מדינת ג'ורג'יה. טרל לקה באירוע מוחי בפברואר 1911. טרל הלך לעולמו ב-17 בנובמבר 1912 ממחלת ברייט והוא בן 51. הוא הותיר אחריו את אשתו ג'סי ונקבר בבית הקברות העירוני בגרינוויל. אחת מאוניות ליברטי במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו.  מדיה וקבצים בנושא ג'וזף טרל בוויקישיתוף ג'וזף טרל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'וזף טרל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Keith Hulett, Joseph M. Terrell (1861-1912), New Georgia Encyclopedia, ‏14 ביולי 2006 Dicken, Emma. Terrell Genealogy. San Antonio, Texas: The Naylor Company. עמ' 159–160. He was a member of the Georgia Legislature 1884- 1890; Attorney General of Georgia 1892-1902; governor of Georgia 1902-1907; a U. S. Senator in the 61st Congress. Terrell, Edwin Holland (1909). Further Genealogical Notes on the Tyrrell-Terrell Family of Virginia and Its English and Norman-French Progenitors. San Antonio, Texas. p. 40. נבדק ב-2020-06-12 – via Google Books. "Joseph M. Terrell". The Sun. 1912-11-18. p. 9. נבדק ב-2021-10-02.
סליפר

סליפר (באנגלית: Sleeper) היא להקת בריטפופ שפעלה בשנות התשעים וזכתה להצלחה מסוימת בבריטניה. הלהקה קמה בשנת 1993 בלונדון, בריטניה, והונהגה על ידי הסולנית לואיז וונר. יחד עם הלהקה אלסטיקה שבראשה עמדה הסולנית ג'סטין פרישמן, סליפר הייתה אחת מלהקות הבריטפופ הבודדות שהונהגו על ידי נשים. סליפר הייתה להקת בריטפופ במלוא מובן המילה. שירי הלהקה, שנכתבו על ידי לואיז וונר, תיארו את חייהם של צעירים בריטים בשנות התשעים, ועשו זאת תוך שימוש באייקונים ובמושגים בריטים. הלהקה הוציאה מספר אלבומים וסינגלים שזכו לאהדת הביקורות ולהצלחה בקרב קהל שוחרי המוזיקה, ואף הצליחו להגיע למקומות גבוהים במצעד המכירות הבריטי. בין שיריה המפורסמים והמצליחים ניתן למנות את הסינגל Inbetweener, שבוידאו קליפ שלו הופיע שדרן הטלוויזיה הבריטי דייל וינטון, וכן את גרסת הכיסוי לשיר Atomic של הלהקה האמריקאית בלונדי. שיר זה היה לחלק מהפסקול של הסרט המצליח "טריינספוטינג". אולם, כשאר להקות הבריטפופ, סליפר לא זכתה להצלחה ניכרת מחוץ לגבולות בריטניה, ובסופו של דבר התפרקה בסוף שנות ה-90, עם שוך ההתלהבות הכללית מזרם הבריטפופ. וונר פנתה לקריירה כסופרת והוציאה עד כה (נכון ל-2006) שלושה ספרים. 1995 - Smart 1996 - The It Girl 1997 - Pleased To Meet You ינואר 1994 - Swallow מאי 1994 - Delicious ינואר 1995 - Inbetweener אפריל 1995 - Vegas אוקטובר 1995 - What Do I Do Now מאי 1996 - Sale Of The Century יולי 1996 - Nice Guy Eddie אוקטובר 1996 - Statuesque אוקטובר 1997 - She's A Good Girl דצמבר 1997 - Romeo Me מדיה וקבצים בנושא סליפר בוויקישיתוף סליפר, ברשת החברתית פייסבוק סליפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סליפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סליפר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סליפר, באתר ספוטיפיי סליפר, באתר Last.fm (באנגלית) סליפר, באתר AllMusic (באנגלית) סליפר, באתר MusicBrainz (באנגלית) סליפר, באתר דיזר סליפר, באתר Discogs (באנגלית) סליפר, באתר Songkick (באנגלית) סליפר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) סליפר, באתר בילבורד (באנגלית)
ג'אנלוקה בוסיו

ג'אנלוקה כריסטיאנו בוסיו (באנגלית: Gianluca Cristiano Busio; נולד ב-28 במאי 2002 בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ונציה ובנבחרת ארצות הברית. בשנת 2016 הצטרף בוסיו למחלקת הנוער של ספורטינג קנזס סיטי, לאחר ששיחק באקדמיה של נורת' קרוליינה פיוז'ן. ב-25 באוגוסט 2017 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-28 ביולי 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS, בהפסד 2–3 לדאלאס במסגרת עונת 2018. ב-18 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על ונקובר וייטקאפס במסגרת הליגה. בסך הכל ערך בוסיו 65 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים. ב-9 באוגוסט 2021 חתם בוסיו בוונציה מהסרייה א'. ב-27 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לאודינזה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022. ב-1 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן בתיקו 1-1 נגד קליארי במסגרת המחזור השביעי בליגה. בוסיו היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר גביע הזהב 2021. ב-11 ביולי 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת האיטי במסגרת שלב הבתים של הטורניר. הוא שיחק בכל ששת משחקי הטורניר, בו זכתה נבחרתו. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). נבחרת ארצות הברית גביע הזהב של CONCACAF ‏ (1): 2021 מדיה וקבצים בנושא ג'אנלוקה בוסיו בוויקישיתוף ג'אנלוקה בוסיו, ברשת החברתית אינסטגרם ג'אנלוקה בוסיו, באתר Transfermarkt ג'אנלוקה בוסיו, באתר Soccerway ג'אנלוקה בוסיו, באתר WorldFootball.net ג'אנלוקה בוסיו, באתר National Football Teams ג'אנלוקה בוסיו, באתר FootballDatabase.eu SKC's Busio second-youngest-player in MLS history באתר ספורטס אילוסטרייטד, 25 באוגוסט 2017 (באנגלית) Sporting KC Academy product Gianluca Busio joins Venezia FC in club-record transfer באתר הרשמי של ספורטינג קנזס סיטי, 6 באוגוסט 2021 (באנגלית) GIANLUCA BUSIO JOINS VENEZIA FC באתר הרשמי של ונציה, 9 באוגוסט 2021 (באנגלית) SERIE A 21/22: UDINESE 3-0 VENEZIA באתר הרשמי של ונציה, 28 באוגוסט 2021 (באנגלית) Match Report: Cagliari 1-1 Venezia באתר הרשמי של הסרייה א', 1 באוקטובר 2021 (באנגלית) Marko MItrović names 2024 U.S. Olympic Men's Soccer Team באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 8 ביולי 2024 (באנגלית)
פרנסיס אוסטר

פרנסיס אוּסטר (בצרפתית: Francis Huster; נולד ב-8 בדצמבר 1947 בניי-סיר-סן) הוא שחקן, במאי תיאטרון, מפיק (קולנוע וטלוויזיה) וסופר יהודי צרפתי. פרנסיס אוסטר הוא בנו הצעיר של צ'ארלס אוסטר, מנהל מסחרי יהודי אשכנזי של מותג הרכב לנצ'יה, הנשוי לסוזט קוואגבאום, בעצמה ממשפחה יהודית פולנית שעורכת סדנאות תפירה. לפרנסיס יש אח גדול, ז'אן פייר, סופר, ואחות צעירה יותר, מוריאל אוסטר. פרנסיס ירש מסבתו מצד אמו, סבתא רוז, את האהבה למשחק; היא לקחה את נכדיה בסתר בימי חמישי (שהיה אז יום חופש לתלמידי בית הספר) כדי לצפות בסרטים בבתי הקולנוע. פרנסיס היה תלמיד בבית הספר היסודי rue de Louvois ואז תלמיד בבית הספר Lycée Carnot בפריז. בין חבריו לכיתה היו איב לה מוין וז'אק ספייסר, חברים שבעתיד יצאו איתו למסעות. ז'אק וובר היה חבר נוסף שלו, אך מכיתה אחרת. פרנסיס נרשם בגיל חמש עשרה לקונסרבטוריון העירוני ברובע ה18 של פריז, ואחר כך לקורס פלורנט ("cours Florent") ולבסוף לקונסרבטוריון הלאומי לאמנות דרמטית, ממנו זכה בשלושה פרסים ראשונים (קומדיה מודרנית, קומדיה קלאסית ותיאטרון זר). בשנת 1971 הוא התקבל לעבודה בקומדי פרנסייז, והפך לחבר בשנת 1977. הוא התפטר בשנת 1981. בנוסף לתפקידיו הקלאסיים בקומדי פראנסז, פרנסיס אוסטר שיחק בסרטים רבים ויצר את "קבוצת פרנסיס אוסטר", איתם ביצע כמה הופעות לקהל פופולרי גדול, כולל Le Cid של פייר קורניי בתיאטרון רונד-פוינט בשנת 1987. "קבוצת פרנסיס אוסטר" הופיעה גם בין השנים 1993–1994 ברחבי צרפת, בלגיה ומונקו. קבוצה זו היוותה כר גידול לכישרונות צעירים, כגון קלוטילד קורו, ולרי קראנצ'נט, כריסטיאנה ריאלי, אסטל סקורניק, ולנטיין וארלה ואוליבייה מרטינז. פרנסיס אוסטר עזב את Maison de Molière בשנת 1981 כדי להתמסר למסך הגדול. לאחר מכן הוא קיבל תפקיד ב"מה שגורם לדוד לרוץ?" מאת אלי שוראקי. פגישתו המכריעה עם קלוד ללוש פתחה פתח לשיתוף פעולה ארוך של שבעה סרטים, כולל "Si c'est à remaire" ("אם זה צריך להיות נזכר", 1976) או Le Courage d'aimer ("האומץ לאהוב", 2005). בשנת 2008 ביים אוסטר את הרימייק של "אומברטו דה", סרטו של ויטוריו דה סיקה. סרט זה, שכותרתו Un homme et son chien ("אדם וכלבו"), מסמן את חזרתו של ז'אן פול בלמונדו לקולנוע ומאגד שורת שחקנים צרפתים, בהם חפסיה הרצי, ז'אן דוז'רדן, רוברט חוסיין, פייר מונדי, קרוליין סילהול, ברברה שולץ, עמנואל ריבה, מיילין פרסל, ניקול קלפן ואפילו דניאל פרבוסט. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית. בנובמבר 2015 הוא סיים כתיבת ספר L'énigme Stefan Zweig, עם הקדמתו של אריק-עמנואל שמיט למהדורות Le Passeur. מדיה וקבצים בנושא פרנסיס אוסטר בוויקישיתוף פרנסיס אוסטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנסיס אוסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנסיס אוסטר, באתר AllMovie (באנגלית) פרנסיס אוסטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרנסיס אוסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) Luc Le Vaillant, « Francis Huster : l’exalté perpétuel » sur Libération, 4 septembre 2017 Who's Who in France. éd. Jacques Lafitte. 2013. p. 1165.. Rogale 1982, p. 40. Rogale 1982, p. 91. "Biographie de Francis Huster". Cinéma Passion (בצרפתית)..
עולם הבובות של גלי

עולם הבובות של גלי הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים בגילאי הגן ששודרה בשנת 2014 בטלוויזיה החינוכית. הסדרה מתרחשת בסטודיו של בובנאית בשם גלי אותה גילמה אניה בוקשטיין. הסדרה מתרחשת בסטודיו של גלי הבובנאית (אניה בוקשטיין) אשר עוסקת בבניית בובות תיאטרון, בסטודיו שלה נמצאים גם טוני הדג המדבר (בדיבובו של יובל סגל) ואליעזר שעון המטוטלת. בכל פרק מגיע שליח בשם אדם ומביא פרט חשוב להשלמת בניית הבובות להצגה. כאשר היא מסיימת לבנות, מציגה גלי את סיפור המשל באמצעות הצגת תיאטרון הבובות אשר עוזר לכולם להבין את מוסר ההשכל מאירועי הפרק. "עולם הבובות של גלי", באתר כאן חינוכית עולם הבובות של גלי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פייטרו לורנצטי

פייטרו לורנצטי (באיטלקית: Pietro Lorenzetti) או פייטרו לאורטי (Laurati) (1280 בקירוב – 1348) היה צייר איטלקי, בן תקופת הרנסאנס, מאסכולת סיינה. הוא היה פעיל בין השנים 1306–1345 בקירוב. יצירתו, בעלת המאפיינים הנטורליסטים, בישרה את אמנות הרנסאנס. אחיו היה הצייר אמברוג'יו לורנצטי. מעט ידוע על חייו של לורנצטי מלבד שנולד, כנראה, בסיינה בסוף המאה ה-13 (1280/90 בערך), וכנראה מת שם בשנת 1348 כקורבן של מגפת המוות השחור הראשונה. פייטרו עבד באסיזי, פירנצה, פיסטויה, קורטונה וסיינה (שם נמצאת יצירות "לידת הבתולה"), אם כי הכרונולוגיה המדויקת אינה ידועה. עבודתו מעידה על השפעתם של דוצ'ו, שייתכן כי עבד בסטודיו שלו, אולי לצד סימונה מרטיני, ג'וטו די בונדונה וג'ובאני פיזאנו. לדברי ג'ורג'ו וזארי, ציורי הקיר של פיטרו עיטרו את חזית כנסיית סנטה מריה דלה סקאלה (אנ') שבסיינה. לרוע המזל, ציורי הקיר – הנחשבים כיום כעבודתם של שני האחים לורנצטי – נהרסו בשנת 1720. בשנים 1336-1337 הוא עבד על הפרסקו "צליבת ישו" שמוצג בכנסייה בסיינה. יצירת המופת שלו היא סדרת פרסקאות בכנסייה התחתונה של הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי, שם צייר סדרה של סצנות גדולות המתארות את הצליבה, ההורדה מהצלב ואת הקבר. הדמויות ביצירות אלה מציגות אינטראקציות רגשיות. ניתן לראות בהן את ההשפעה הנרטיבית של ציורי הקיר של ג'וטו. ביצירות אלה ואחרות של הכנסייה התחתונה. האחים לורנצטי ומתחריהם בני זמנם מפירנצה, כג'וטו וממשיכיו ברנרדו דאדי ומאסו די באנקו (אנ'), הנביטו את המהפכה הציורית האיטלקית שחילצה דמויות מהרקע המוזהב של האיקונוגרפיה הביזנטית לעולמות ציוריים של ערים, אדמות ואוויר. מדיה וקבצים בנושא פייטרו לורנצטי בוויקישיתוף פייטרו לורנצטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Pietro Lorenzetti | Italian painter". Norman, Diana. Painting in Late Medieval and Renaissance Siena (1260–1555). New Haven: Yale University Press. 2003. p. 35 Polzer, Joseph. “Pietro Lorenzetti's Artistic Origin and His Place in Trecento Sienese Painting.” Jahrbuch der Berliner Mussen 35, (1993): Staatliche Museen zu Berlin. p. 103 Smart, Alastair, The Dawn of Italian Painting 1250–1400. Ithaca: Cornell University Press. 1978. p. 101 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריביאן R1T

ריביאן R1T (באנגלית: Rivian R1T) היא מכונית חשמלית קומפקטית, במרכב טנדר בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ריביאן משנת 2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב של לוס אנג'לס בנובמבר 2018. הריביאן R1T הוא הטנדר החשמלי הראשון בעולם, מבלבד שהוא גם הרכב הראשון של ריביאן, בעוד פורד F-150 לייטנינג, שברולט סילברדו EV וטסלה סייברטראק הם מתחריו הרשמיים, אך מיועדים לייצור משנת 2022 ה-R1T מיוצר כבר מספטמבר 2021. הרכב נחשף לראשונה במאי 2018 תחת השם ריביאן A1T, אך עם הצגתו שינתה את שמו לריביאן R1T. ריביאן הצהירה כי בכוונתה להתחיל את ייצור הטנדר בשנת 2020, אך הייצור נדחה מספר פעמים בעיקר בשל מחסור בשבבים במפעלים ובבדיקות שטח שהתעכבו, עד לספטמבר 2021. היא כוללת ארבעה מנועים חשמליים, שניים אחוריים המספקים יחד 420 כ"ס ומומנט מרבי של 68.4 קג"מ ושניים קדמיים המספקים יחד 415 כ"ס ומומנט מרבי של 57 קג"מ, יחד ארבעת המנועים יוצרים הנעה כפולה עם הספק כולל של 835 כ"ס ומומנט מרבי כולל של 125.5 קג"מ. להערכת החברה התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת למעלה מ-3.0 שניות. בשלב הראשון משווקת ריביאן את הטנדר עם סוללת ליתיום-יון בקיבולת 135 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 505 ק"מ בתקן הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית. בהמשך השנה או בשנת 2022 תשווק ריביאן את הטנדר החשמלי של עם גרסה נוספת הכוללת את אותה מערכת הנעה אך עם סוללה בקיבולת 180 קוט"ש שתאפשר טווח נסיעה חשמלי של 640 ק"מ (נתון לא סופי). טעינה מהירה של הדגם אפשרית עד להספק של 225 קילוואט, טעינה כזו מאפשרת הוספה של כ-225 ק"מ לטווח הנסיעה בזמן של 20 דקות. הריביאן R1T מוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של לוס אנג'לס בנובמבר 2018 הריביאן R1T הראשון יוצא מפס הייצור בספטמבר 2021 מדיה וקבצים בנושא ריביאן R1T בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריביאן R1T (באנגלית) Rivian R1T Video Round Up From LA Debut, InsideEVs (באנגלית) יהודה הגיב, נסיעת מבחן ראשונה לטנדר החשמלי R1T של ריביאן – EV Magazine, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏27 בספטמבר 2021 Inside the automotive startup taking EVs off-road, Engadget (באנגלית) RIVIAN RELEASES DEBUT VIDEO OF R1T ELECTRIC ADVENTURE VEHICLE - Rivian - Media Newsroom Rivian – Media Newsroom, web.archive.org, ‏5 בדצמבר 2019 Matt Buedel, Rivian in Normal plans November debut for electric off-road vehicles, Journal Star (באנגלית) "ריביאן נאלצת להקפיא את פעילותה בשל נגיף הקורונה – מגזין EV | מגזין רכב חשמלי". EV Magazine | מגזין רכב חשמלי. 2020-03-30. נבדק ב-2021-10-02. חוגי רחל הגיב, צפוי אך עצוב: רכבי השטח של ריביאן נדחים לקיץ הבא – EV Magazine, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏31 ביולי 2020 המהפכה תחכה עוד חודש: ריביאן דוחה את הטנדר החשמלי שלה – EV Magazine, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏4 ביוני 2021 ריביאן דוחה את המסירות לטנדר החשמלי שלה, שוב – EV Magazine, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏27 ביולי 2021 מעניין הגיב, ריביאן החלה רשמית בייצור הטנדר החשמלי R1T – EV Magazine, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏18 בספטמבר 2021 cartube, צפו: סקירות ראשונות של ריביאן R1T החשמלי, באתר Cartube, ‏2 באוקטובר 2021