laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האגודה הישראלית לאפילפסיה

האגודה הישראלית לאפילפסיה (אי"ל) הוקמה ב- 1985 כשמטרתה לפעול לשיפור השירותים לרווחת מבוגרים וילדים עם אפילפסיה בישראל. האגודה שואפת לפעול למען שיפור איכות חייהם של אנשים עם אפילפסיה. לסייע לכל אדם עם אפילפסיה במגוון ההתמודדויות שהחיים מעמידים בפניו ובפני משפחתו. לקיים מצב בו אדם עם אפילפסיה לא יופלה לרעה, יזכה לשוויון הזדמנויות ויוכל לממש את עצמו בחברה. מטרת האגודה הרשמית הייתה: "להקים קבוצות תמיכה להורים, ילדים ומבוגרים נפגעי אפילפסיה". בתחילה הפעילה אי"ל קבוצות הורים ונתנה בעיקר שירותי ייעוץ. ב-1988 הצטרפה עובדת שפיתחה מערך גיוס משאבים, יצרה קשר עם קרנות והתמקצעה בתחום התרופות האנטי-אפילפטיות. המנהלת הייתה נעמה ארזי-מלכוב. היא הרחיבה את שירותי האגודה גם לאוכלוסייה הערבית. בשנת 2000 התמזגו שלוש האגודות שהיו אז ועסקו באפילפסיה – אי"ל שפעלה בירושלים, אפי שפעלה בתל אביב והמרכז לאפילפסיה בחיפה – לתוך אי"ל. מאז, פעלה אי"ל כעמותה אחת עם שלושה סניפים: בירושלים, תל אביב וחיפה. מנהל האגודה המאוחדת היה יוסֵי אונטרמן. עד 2004 הייתה אי"ל הגוף היחיד שעסק באפילפסיה בארץ. בשנה זו הוקם "מרכז חינוך לאפילפסיה ע"ש אניטה קאופמן", תחת חסותו של בית החולים סורוקה. יש שיתוף פעולה מסוים בין שני הגופים בנושא הסברה על אפילפסיה. ב-2012 הוקפאה פעילותו של סניף חיפה בשל בעיות תקציביות. ביוני 2013 נבחרה הנהלה ציבורית חדשה לאגודה ובראשה דנה אהרון כיושבת ראש. בהנהלה חברים גם נוירולוגים המתמחים באפילפסיה. בעקבות המיזוג בשנת 2000 הגדירו מחדש את מטרות האגודה על פי הצעותיו של המנכ"ל. מתן מידע, במיוחד לאנשים עם אפילפסיה ובני משפחותיהם. הסברה בנושא אפילפסיה לציבור הרחב במטרה לצמצם את הדעות הקדומות בקשר למחלה. פעולות שמטרתן לשנות מדיניות מפלה לגבי אנשים עם אפילפסיה. האגודה פונה לשתי קבוצות: אנשים שיש להם אפילפסיה ובני משפחותיהם. אנשי מקצוע שיש להם קשר עם אפילפסיה: נוירולוגים, רופאי משפחה, מורים, גננות, עובדים סוציאליים. השירותים הניתנים על ידי האגודה הם: קו פתוח למידע בעברית, אנגלית ורוסית. מידע מעודכן ופורום מומחים באתר האינטרנט של האגודה. ייעוץ, הכוונה וטיפול אישי ומשפחתי. הארגון מלווה באופן צמוד לקוחות אשר זקוקים לתמיכה והכוונה אל מול רשויות ממשלתיות וגופים אשר מונעים מהם את זכויותיהם. ימי עיון, כנסים והרצאות לקהל הרחב שירותי הסברה בבתי ספר וארגונים אחרים שיעורי עזר לילדים סיוע משפטי. חברי אי"ל זכאים לקבל סיוע משפטי ראשוני חינם. דוגמת מיצוי זכויות מול המוסד לביטוח לאומי, ניהול תביעות משפטיות של עובדים מול מעסיקיהם, מיצוי זכויות של אנשים שהופלו במערכת החינוך בשל האפילפסיה ועוד. אי"ל משתפת פעולה עם מרכז חינוך לאפילפסיה ע"ש אניטה קאופמן בבאר שבע לצורך הסברה בבתי ספר. אי"ל יזם פרויקט סייעות לילדם הזקוקים להן והמרכז נרתם לשתף פעולה בנושא זה. אי"ל משתפת פעולה עם "הליגה למניעת אפילפסיה" – ארגון של רופאים העוסקים באפילפסיה ומרכזו בבית החולים שיבא. מומחים מהליגה עונים על שאלות בפורום של אתר האגודה. אי"ל חברה ב-IBE- International Bureau for Epilepsy. הדבר מאפשר לארגון להשתתף בכנסים בינלאומיים. בשל בעיות תקציביות מתקיים הקשר דרך האינטרנט. חברות ב-IBE מאפשרת שיתופי פעולה ומספקת משאבים כגון חוברות הסברה וסרטונים המתורגמים על ידי אי"ל ומופצים לאוכלוסיית היעד של הארגון. אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הישראלית לאפילפסיה האגודה הישראלית לאפילפסיה, ברשת החברתית פייסבוק האגודה הישראלית לאפילפסיה (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית האגודה הישראלית לאפילפסיה, באתר "גיידסטאר ישראל"
מגדל הרואה

מגדל הרואה הוא מגדל תצפית ומרכז מבקרים באתר שילה הקדומה שהוקם ב-2013. האתר הארכאולוגי כולל ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית הקדומה. המבנה הדו-קומתי מתנשא לגובה תשעה מטרים. הוא הוקם במסגרת פיתוח אתר העתיקות הסמוך להתנחלות שילה, ובתחומי התל הקדום, בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים אותם תרמו גורמים פרטיים וממשלתיים. את המבנה תכנן האדריכל גדי פוליטי בשיתוף חברת המולטי-מדיה קומפיוגרפיק. המבנה מורכב משני קונוסים החודרים אחד אל השני: קונוס אחד מחופה לוחות עץ, בסיסו הרחב נטוע בקרקע וקודקודו פונה לשמיים; קונוס נגדי מחופה לוחות אלומיניום, בסיסו בשמיים וקודקודו בקרקע. בכך מייצג הבניין, על פי מתכנניו, את עם ישראל שרגליו נטועות בקרקע במסורת ובהיסטוריה המקומית, אך פניו אל העתיד כשהשמיים הם הגבול. גם המדיה המוצגת במבנה מעמתת את העבר וההווה, ואת הפנים והחוץ, עד ליצירת אשליה שבה מיטשטש הגבול בין הנוף הנשקף במציאות לבין הסרט המוקרן בפנים. בקומה הראשונה הוקם מוזיאון קטן לתולדות התל ובו ממצאים מכל התקופות בהן היה מיושב (עד המאה ה-19), בלוויית הדרכה אינטראקטיבית. בקומה השנייה אודיטוריום עם 54 מושבים, המשקיף על האתר בו שכן על פי המסורת בניין המשכן במשך 369 שנה. באמצעים טכנולוגים הופך קיר מסך הזכוכית לקיר אטום עליו מוקרן סרט על סיפורו המקראי של המקום מימי כניסת בני ישראל לארץ, דרך הקמת המשכן בשילה, ועד חורבן העיר ובעקבותיו המלכת דוד על ידי הנביא שמואל שגדל בה. הסרט הופק בשש שפות שונות, וצולם באתר בהשתתפות כ-150 שחקנים וניצבים ובראשם שחקן הבימה אלכס פלג ושחקני הקאמרי לשעבר שמעון מימרן ואמונה צבי לשם. "מגדל הרואה - תל שילה", תיאור הפרויקט באתר הקבלן CompuGraphic מיכאל יעקובסון: חללית היסטורית: מרכז המבקרים "מגדל הרואה" בשילה, 21.7.13, Xnet
גניסון (נהר)

נהר גניסון (באנגלית: Gunnison River) הוא יובל של נהר הקולורדו במדינת קולורדו שבארצות הברית. אורכו 290 ק"מ, ושטח אגן הניקוז שלו 20,533 קמ"ר. זהו היובל החמישי בגודלו של נהר הקולורדו וספיקתו הממוצעת 72.8 מ"ק לשנייה. נהר גניסון נוצר מהתמזגות הנהרות טיילור (Taylor) ואיסט (East) באלמונט (Almont) במזרח מחוז גניסון. מרחק קצר לאחר העיירה גניסון מתחיל הנהר להתרחב תוך יצירת מאגר בלו מסה (Blue Mesa Reservoir), מאגר מים באורך 58 קילומטרים שנוצר על ידי סכר בלו מסה, שאליו נשפך גם היובל "לייק פורק של הגניסון" (Lake Fork of the Gunnison). מרחק קצר במורד הזרם יש סכר נוסף היוצר את מאגר מורו פוינט (Morrow Point Reservoir), ומרחק קצר משם סכר שלישי ואחרון היוצר את מאגר קריסטל (Crystal Reservoir). המאגרים מאפשרים הפקת חשמל הידרואלקטרי ומספקים מים לאזורים מסביב עבור שימושים ביתיים ולמטרות השקיה. המאגרים הם החלק העליון של הקניון השחור של הגניסון, אחד מהערוצים הארוכים, הצרים והעמוקים ביותר בעולם. מיד לאחר סכר קריסטל מתחיל הנהר לזרום בשצף דרך אשדות גדולים והחלקים העמוקים בערוץ. ביציאה מהקניון הוא מקבל את מימיו של הנהר "נורת' פורק" (North Fork - מזלג צפוני), ואז במורד הזרם סמוך לעיירה דלתה נשפך אליו הנהר אנקומפגרה. הנהר מתפתל אז בין אזור קניונים מדברי, שם נשפך אליו "קנה קריק" (Kannah Creek) לפני שהוא נשפך מתוך קניון דומינגז (Dominguez Canyon ) לנהר הקולורדו בסמוך לעיר גראנד ג'נקשן. בשנים מסוימות ספיקת מימיו בנקודה זו שווה לספיקת מי הקולורדו או קטנה ממנה במעט. רוחב נהר הגניסון נע בין 30 מטרים ל-300 מטרים ועומקו נע בין מטר ל-15 מטרים. הזרם העז של הנהר והאשדות הרבים מונעים אפשרות להשתמש בו לשיט. סירות קטנות מסוגלות לנווט לכל אורכו ומעבר לקניון השחור מסוגלים לשוט בו כלי שיט גדולים. השיט דרך הקניון השחור מסוכן בגלל האשדות ונועד לשייטים מנוסים בלבד. האירופי הראשון שראה את הנהר וכתב על כך היה מגלה הארצות הספרדי חואן מריה דה ריברה (Juan Maria de Rivera) שהגיע לגדת הנהר מתחת לשפך הנהר אנקומפגרה ב-1761 וב-1765. ב-1776 הגיע למקום גם חוקר הארצות, האב הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante). הספרדים קראו לנהר "ריו דה סאן חאווייר" (Rio de San Javier) והילידים קראו לו "טומיצ'י", אסקלנטה ציין שריברה חשב כי הנהר הוא "ריו דל טיסון" (Rio del Tizón) הגדול, השם הספרדי לחלקו התחתון של נהר הקולורדו. הנהר קרוי כיום על שמו של קפטן ג'ון גניסון (John Williams Gunnison‏; 1853-1812), טופוגרף מצבא ארצות הברית שנרצח יחד עם שבעה מחבריו על ידי אינדיאנים משבט יוט שעה שמיפה נתיב מערבה בטריטוריה של יוטה ב-1853. חלק ממי הנהר מוטים דרך מנהרת גניסון, מנהרה באורך 8 קילומטרים שנבנתה בין 1905 ל-1909, על מנת להשקות את עמק אנקומפגרה. לאורך הנהר נבנו שלושה סכרים במסגרת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו והם: סכר בלו מסה, סכר מורו פוינט וסכר קריסטל. מדיה וקבצים בנושא גניסון בוויקישיתוף Black Canyon National Park, Colorado יומן המסע של אסקלנטה
ברית מדינות האיים הקטנות

ברית מדינות האיים הקטנות (באנגלית: Alliance of Small Island States, בראשי תיבות: AOSIS) היא ארגון בינלאומי המאגד מדינות איים ומדינות חוף נמוכות ברחבי כדור הארץ. מטרת הארגון, שהוקם בשנת 1990, היא לפעול במאוחד בשם מדינות אלו, המאוימות מאוד על ידי התופעה של עליית מפלס מימי האוקיינוסים כתוצאה מן ההתחממות הגלובלית. הארגון היה פעיל למן היווסדו, כאשר הגיש את הטיוטה הראשונה לפרוטוקול קיוטו כבר בשנת 1994. נציגים מרבות מהמדינות חברות הארגון השתתפו בועידת האו"ם לשינוי האקלים בשנת 2009. בארגון חברות 44 מדינות (39 מהן חברות האו"ם, המהוות חמישית מהמדינות החברות בו) ובנוסף ארבע חברות במעמד של משקיפות. יושב הראש הראשון של הארגון היה רוברט ון לירופ (Robert Van Lierop) מונואטו. יושבת הראש הנוכחית היא לויס מיקלה יאנג (Lois Michele Young) מבליז (החל מ-2019). מדינות בקריביים: אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה בהאמה בהאמה ברבדוס ברבדוס בליז בליז גיאנה גיאנה ג'מייקה ג'מייקה גרנדה (מדינה) גרנדה דומיניקה דומיניקה האיטי האיטי הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס סנט לוסיה סנט לוסיה סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים סורינאם סורינאם קובה קובה מדינות באוקיינוס השקט: איי מרשל איי מרשל איי קוק איי קוק איי שלמה איי שלמה ונואטו ונואטו טובאלו טובאלו טונגה טונגה מזרח טימור מזרח טימור מיקרונזיה מיקרונזיה נאורו נאורו ניואה ניואה פיג'י פיג'י קיריבטי קיריבטי סמואה סמואה פלאו פלאו פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה מדינות באפריקה, באוקיינוס ההודי ובים סין הדרומי: גינאה ביסאו גינאה ביסאו כף ורדה כף ורדה מאוריציוס מאוריציוס האיים המלדיביים האיים המלדיביים סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה סיישל סיישל סינגפור סינגפור קומורו קומורו מדינות משקיפות בארגון: סמואה האמריקנית סמואה האמריקנית גואם גואם פוארטו ריקו פוארטו ריקו איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית האנטילים ההולנדיים האנטילים ההולנדיים (עד התפרקותה בשנת 2010) אתר האינטרנט הרשמי של ברית מדינות האיים הקטנות
מרטל

האם התכוונתם ל... אדוארד-אלפרד מרטל – ספלאולוג צרפתי יאן מרטל – סופר קנדי פרדריק מרטל (Frédéric Martel) - עיתונאי-חוקר וסופר צרפתי, מחבר הספר "הוורוד השחור" קרל מרטל – מנהיג פוליטי וצבאי פרנקי גיפרד לה קיין מרטל – קצין בריטי בעל תרומות רבות לפיתוח השריון הבריטי במלחמת העולם השנייה.
רשימות על המקדש היהודי

רשימות על המקדש היהודי (באנגלית: Notes on the Jewish Temple) הוא כתב יד מאת אייזק ניוטון הכתוב בלטינית, עברית, ארמית ויוונית, אשר מכיל רשימות אודות המקדש היהודי ומנהגי הפולחן בו. כתב היד מצוי באוספי הספרייה הלאומית בירושלים. כתב היד כולל ביטויים בעברית ובארמית אשר הועתקו באותיות עבריות על ידי ניוטון, ביניהם משפטים דוגמת "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד". לצד הביטויים בעברית ובארמית, מופיע בכתב היד תרגומם ללטינית ומופיעים הסברים נוספים אשר מובאים מתוך "אודות הקיצורים העבריים" של ההבראיסט הנוצרי יוהאן בוקסטורף. כתב היד מכיל הפניות למגוון מקורות ובהם המקרא, המדרשים (דברי התנאים הלל ושמאי), התלמוד, ספר הזוהר, תרגום יונתן. גודל כתב היד 31 על 20 סנטימטרים. ניוטון מבסס את כתביו על נבואת ספר יחזקאל בה מופיע תיאור בית המקדש. כמו כן, ניוטון מתבסס על הפירוש שנכתב על ידי הנזיר הישועי הספרדי חואן בטיסטה וילאלפאנדוס, ועל הביקורת שנכתבה על פירוש זה על ידי לואיס קאפלוס. ביקורת זו הופיעה במהדורת התנ"ך הרב-לשוני של בריאן וולטון, אשר הייתה ברשותו של ניוטון. כתב יד זה מתוארך לאחר שנת 1675 ולפני שנת 1685. טמיר ונדיר - מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית, הספרייה הלאומית, 2011, עמ' 30-31. סריקה של כתב היד באתר הספרייה הלאומית מידע על כתב היד באתר הספרייה הלאומית
נבחרת שוודיה בכדורגל נשים

נבחרת שוודיה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של שוודיה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל השוודית. נבחרת זו נחשבת לאחת מנבחרות הנשים הטובות בעולם, והיא זכתה פעם אחת באליפות אירופה וסיימה שנייה בגביע העולמי ב-2003. כמו כן זכתה שלוש פעמים בגביע אלגארבה. הדירוג הנוכחי של נבחרת שוודיה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-5 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 1 נמדד לראשונה ביולי 2023, והדירוג הכי נמוך 11 נמדד לראשונה בספטמבר 2017. 1996 – מקום 6 (מקום 3 בשלב הבתים) 2000 – מקום 6 (מקום 3 בשלב הבתים) 2004 – מקום 4 2008 – רבע הגמר 2012 – רבע הגמר 2016 – מקום שני 2020 – מקום שני 1991 – מקום שלישי 1995 – רבע גמר 1999 – רבע גמר 2003 – מקום שני 2007 – שלב הבתים 2011 – מקום שלישי 2015 – שמינית גמר 2019 – מקום שלישי 2023 – מקום שלישי 1984 – מקום ראשון 1987 – מקום שני 1989 – מקום שלישי 1991 – לא העפילה 1993 – לא העפילה 1995 – מקום שני 1997 – חצי גמר 2001 – מקום שני 2005 – חצי גמר 2009 – רבע גמר 2013 – חצי גמר 2017 – רבע גמר 2021 – ויקטוריה סוונסון האנה יונגברי פיה סונדהאגה מאלין מוסטרם מדיה וקבצים בנושא נבחרת שוודיה בכדורגל נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת שוודיה בכדורגל נשים (בשוודית) נבחרת שוודיה בכדורגל נשים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל נדחה ל-2022 בעקבות מגפת הקורונה
חזית סיני

האם התכוונתם ל... חזית סיני במלחמת העולם הראשונה – חלק מהלוחמה בזירה המזרח תיכונית חזית סיני במלחמת יום הכיפורים מלחמת ההתשה – מלחמה בין ישראל למצרים בסמוך לתעלת סואץ מלחמת סיני – מלחמה בין ישראל ובעלות בריתה למצרים
סירל פולס

סירל פולס (באנגלית: Cyril Falls; ‏2 במרץ 1888 - 23 באפריל 1971) היה היסטוריון צבאי בריטי. נודע לקורא העברי בעיקר בזכות תרגום ספרו "מלחמת העולם הראשונה" לעברית. פולס שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת קפטן. בשירותו הוצב במטה הדיוויזיה ה-36 (אלסטר) וה-62 (מערב רידינג). עוטר בעיטור צרפתי זוטר בשם "צלב המלחמה" (Croix de Guerre) על שירותו במלחמה. לאחר המלחמה כתב מספר כרכים בספר הרשמי הבריטי אודות תולדות המלחמה הגדולה (השם שבו כינו את מלחמת העולם הראשונה לפני שפרצה השנייה). בהמשך כתב ספרים נוספים בהיסטוריה צבאית. היה פרופסור להיסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד בין השנים 1946 ל-1953. מלבד ספרו תורגמו לעברית גם כמה מאמרים שכתב. The History of the 36th (Ulster) Division (1921) (Reprinted 1998 ISBN 978-0-09-478310-2) Military Operations - Egypt and Palestine Vol I. From the outbreak of war with Germany to June 1917 (with Sir George MacMunn) (London, 1928) (גרסה רשמית) Military Operations - Egypt and Palestine: Vol II. From June 1917 to the end of the War (London, 1928) (גרסה רשמית) War Books (1930) Military Operations - Macedonia: Vol I. From the Outbreak of War to the Spring of 1917 (London, 1933) (גרסה רשמית) Military Operations - Macedonia: Vol II. From the Spring of 1917 to the end of the war (London, 1933) (גרסה רשמית) Marshal Foch (London, 1939) Military Operations - France and Belgium,1917: Vol I, The German Retreat to the Hindenburg Line and the Battles of Arras (London, 1940) (גרסה רשמית) Military Operations, France and Belgium, 1917: Vol II, The German Retreat to the Hindenburg Line and the Battles of Arras Cyril Falls, Cyril Bentham Falls, Archibald Frank Becke, James E. Edmonds. (London, 1940) Macmillan reprinted 1992 ISBN 0-901627-90-9 The Nature of Modern Warfare (1941) The Second World War : a short history (1948) Elizabeth's Irish Wars (1950) ISBN 0-389-03961-6 A Hundred Years of War (1953) The Great War (1961) ISBN 0-399-50100-2 - הספר תורגם לעברית בשם "מלחמת העולם הראשונה" בהוצאת מערכות בשנת 1981 The Art of War: from the Age of Napoleon to the Present Day (1961) Armageddon, 1918 (1964) ISBN 0-933852-05-3 Caporetto 1917 (1966) Great Military Battles (עורך) (1971) ISBN 0-600-01652-8 The Birth of Ulster (1973) ISBN 0-416-78210-8 Rudyard Kipling: A Critical Study (London, ?) סירל פולס, ‏השיטות הגרמניות בהתקפה, מערכות גיליונות 2–3, יולי 1940 סירל פולס, ‏צבאה של צרפת, מערכות גיליונות 2–3, יולי 1940 סירל פולס, ‏לקח משדה-המערכה הצרפתי, מערכות 7, מאי 1941 סירל פולס, ‏פלוגות המחץ, מערכות 13, ספטמבר 1942 סירל פולס, ‏מלחמת בזק, מערכות 12 יולי 1942 סירל פולס, ‏אימון ונסיון קרב, מערכות 14 - 15 ינואר 1943 סירל פולס, ‏תמורותיו של חיל הרגלים, מערכות 16 - 17 יולי 1943 כתבי סירל פולס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) סירל פולס (1888-1971), דף שער בספרייה הלאומית שמו תועתק לעברית גם "סיריל" ושם משפחתו תועתק גם "פוללס"
סמל מדריד (קהילה אוטונומית)

סמל מדריד הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית מדריד שבספרד. המגן מעוצב כשדה אדום שבו שתי טירות זהב בעלות שלושה צריחים משוננים שחלונותיהן ודלתותיהן כחולים. הטירות והרקע האדום נלקחו מסמל ממלכת קסטיליה ששלטה באזור בעבר ומספר הטירות הוא שניים כדי לסמל את קסטיליה-לה מנצ'ה ואת קסטיליה ולאון שבשטחן. מעליהם שבעה כוכבים מחומשים לבנים מסודרים בשתי שורות, ארבעה בעליונה, ושלושה בתחתונה. הכוכבים מייצגים את שבעת המחוזות האדמיניסטרטיביים שבשטח הקהילה האוטונומית ואת שבעת הכוכבים שבסמל העיר מדריד, בירת הקהילה האוטונומית. הסבר נוסף לשבעת הכוכבים הוא שהם מייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה. מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד. הסמל נקבע בחוק ב-23 בדצמבר 1983. דגל מדריד (קהילה אוטונומית) מדיה וקבצים בנושא סמל מדריד בוויקישיתוף הסמל בחוקת מדריד
לווייתן (ז'וליאן גרין)

לויתן (בצרפתית: Leviathan) הוא רומן מאת ז'וליאן גרין אשר יצא לאור בשנת 1929. הספר מתאר את חוסר הישע של בני האדם, כאשר נכנעים הם לייצרם. המצב שבו הגורל רודה בבני האדם מתואר כשווה ערך למצב בו המפלצת הקדמונית לווייתן שולטת. הספר מתמקד במר גרה, אדם מן השורה אשר העתיק את מגוריו מפריז לעיר שדה קטנה בצרפת ביחד עם אשתו בשל בעיות כלכליות. יחסי בני הזוג קרים וחסרי תשוקה. גרה משתעמם מחייו חסרי הריגוש, וחושק באהבה אמיתית. למחייתו, גרה מעניק שעורים פרטיים לבן משפחת גרוז'רוז', משפחה בורגנית מקומית. הוא נוהג לאכול בבית האוכל של מרת לון, אשר מנהלת את המקום ביד קשה ובאופן שמרני. בת חסותה של לון, אנז'ל, מעניקה שירותי מין ללקוחות המסעדה. גרה מתאהב בה ומפתח אליה אובססיה. מאוחר יותר, כשמגלה גרה שהיא שכבה עם כל גברי העיירה, הוא מחליט להרגה. הוא נתקל בה ותוקף אותה, משחית את פניה. בדרכו הביתה הוא פוגש באיש זקן ומחסל גם אותו. לאחר מסע הרצח נמלט גרה מהעיירה והספר מתמקד באנז'ל. אנז'ל הסתכסכה עם מרת לון, בעקבות ניסיונה להרחיק ילדה מקומית בשם פרננד ממקצוע הזנות. לאחר שפניה הושחתו גברי העיירה לא מעוניינים בה עוד, ולון החליפה אותה בפרננד. גברת גרוז'רוז' משתעממת מחייה הבורגנים ומבעלה המריר, וקובעת פגישה עם גרה, איתו היא מקווה שתנהל רומן. גרה חוזר לעיירה בחשאי ופוגש את אנז'ל. הוא מציע לה לברוח ביחד אתו, אומר לה שהוא ישיג את הכסף ממרת גרוז'ורז'. היא מסכימה. מאוחר יותר מגיע גרה לבית בני הזוג גרוז'ורז', הגברת מחביאה אותו כאשר כל דיירי ביתה נרדמו. בבוקר מרת גרוז'ורז' מתאכזבת לגלות שגרה הגיע העירה בשביל אנז'ל ולא בשבילה, ומבינה שהיא אוהבת אותו אך הוא אינו מחזיר לה אהבה. גברת גרוז'ורז מחליטה להעביר הודעה דרך פרננד לאנז'ל ובה כתוב שגרה נמצא בביתה ושתקרא למשטרה. כשפרננד הגיעה לבית מרת לון, קראה מרת לון את המכתב והחליטה לצאת ולקרוא למשטרה, בתגובה אמרה אנז'ל לפרננד לצעוק לגרה שיברח. במקביל הגברת נכנסת אל חדרו של גרה ושואלת אותו אם הוא חושב שאנז'ל אוהבת אותו. במהלך הוויכוח ביניהם המשטרה פורצת לבית. בסוף הסיפור, מסופר שאנז'ל נדרסה למותה, בעוד שסיום אירועי ההתרחשות הקודמת אינם ידועים. בשנת 1962 עובד בצרפת הספר לסרט קולנוע בבימוי לאונאר קז'ל (Léonard Keigel). בסרט כיכבו לואי ז'ורדאן בתפקיד גרה, מארי לאפורה בתפקיד אנז'ל, מדלן רובינסון (Madeleine Robinson) בתפקיד מרת לון, לילי פאלמר (Lilli Palmer) בתפקיד גברת גרוז'רוז' ונטלי נרבל (Nathalie Nerval) בתפקיד אשתו של גרה. בארצות הברית התפרסם הסרט תחת השם "מסע אפל" (Dark Journey) ובאיטליה תחת השם "ליל החטא" (La notte del peccato). בשנת 1968 תורגם הספר מצרפתית על ידי בבה ינאי ויצא בהוצאת עם עובד, בסדרת ספריה לעם. אדיר כהן שיבח את תרגומה של ינאי, הוא כתב שהוא קריא ובהיר ועוד הוסיף כי "[התרגום] מצליח להטעימנו מכוח מבעו המקורי של יוצר סיפור זה". האיור על העטיפה מעשה ידי שלמה ויתקין. "לויתן (1962)", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדיר כהן, לויתן, דבר, 13 באוקטובר 1968, המשך. הציטוט מובא מתוך עמ' 10.
אליפות אירופה בכדורגל נשים

אליפות אירופה בכדורגל נשים (באנגלית: UEFA European Women's Championship) היא תחרות כדורגל הנשים המרכזית לנבחרות המאורגנת על ידי אופ"א, הקונפדרציה האירופית לכדורגל. האליפות נערכה לראשונה ב-1984 ומאז מתקיימת פעם בארבע שנים. שמה המקורי היה "תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות", ובאותם ימים היא התקיימה כל שנתיים. בשנים 1991 ו-1995, שימשה האליפות כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, אך ב-1999 הוקם טורניר מוקדמות נפרד לגביע זה. באליפויות הראשונות, מ-1984 עד ל-1995 השתתפו בטורניר הגמר ארבע נבחרות במתכונת פיינל פור. מ-1997 עד ל-2005 השתתפו בטורניר הגמר שמונה נבחרות. בשלב הראשון חולקו הנבחרות ל-2 בתים בהן כל נבחרת שיחקה פעם אחת עם שאר החברות בבית. 2 הנבחרות הראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר. החל מ-2009 הונהגה המתכונת בה משתתפות בטורניר הגמר 12 נבחרות. אף על פי כן, פורמט זה החזיק רק במשך שני טורנירים, משום שאופ"א הודיעה שהחל מיורו 2017 ישתתפו בטורניר הגמר 16 נבחרות. החל מיורו 2005 הנבחרת או הנבחרות המארחות את טורניר הגמר מעפילות אליו אוטומטית. הנבחרת הזוכה אינה מקבלת כרטיס אוטומטי לטורניר הגמר הבא אחריו. אליפות אירופה בכדורגל אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 אתר האינטרנט הרשמי של אליפות אירופה בכדורגל נשים (באיטלקית, באנגלית, בצרפתית, בגרמנית, ברוסית, בספרדית ובפורטוגזית) מדיה וקבצים בנושא אליפות אירופה בכדורגל נשים בוויקישיתוף אליפות אירופה בכדורגל נשים BBC Sport - "כמה אליפות אירופה לנשים התפתחה" אליפות אירופה בכדורגל נשים, ברשת החברתית פייסבוק אליפות אירופה בכדורגל נשים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
צ'יפריאן פורומבסקו

צ'יפריאן פורומבסקו (רומנית: Ciprian Porumbescu, תעתיק פונטי: ˈt͡ʃipriˈan porumˈbesku; ‏ 14 באוקטובר 1853 - 6 ביוני 1883) היה מלחין ומנצח רומני. נולד בשם ציפריאן גולמביובסקי (Cyprian Gołęmbiowski) בשיפוטלה סוצ'ביי (Şipotele Sucevei) שבבוקובינה (כיום שפיט, אוקראינה). בין המלחינים הרומנים המפורסמים ביותר של זמנו; ומחבר הרבה מהיצירות הפופולריות של רומניה. בנוסף, הוא הלחין את הלחן של "הדגל שלנו" – יצירה ששימשה להמנון הלאומי של אלבניה. עבודתו משתרעת על פני צורות שונות וז'אנרים מוזיקליים, אבל עיקר עיסוקו הוא במקהלות ואופרטות. מדיה וקבצים בנושא צ'יפריאן פורומבסקו בוויקישיתוף צ'יפריאן פורומבסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'יפריאן פורומבסקו, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חלאס

חלאס (בערבית: خلص) היא להקת אוריינטל מטאל ערבית-ישראלית. הלהקה התפתחה בסצנה החדשה של המוזיקה הערבית והאוריינטלית שכעת צוברת תאוצה במזרח התיכון. הלהקה משלבת מקצבים ערביים ושירה בערבית יחד עם ריפים אגרסיביים מהמטאל. חלאס סופגת השפעה מלהקות שונות מעולם הרוק והמטאל, כמו AC/DC, סיסטם אוף אה דאון, בלאק סבאת' וכו', ומכוכבי העולם הערבי: אום כולתום, אסמהאן ומוחמד עבד אל-והאב. בשנת 2004 חלאס הוציאו את האלבום המקוצר הראשון שלהם, בשם "Ma Adesh Feeha" (בתרגום: נמאס לנו). האלבום הפך ללהיט במספר תחנות רדיו מקומיות ובמגזיני מוזיקה שונים. עם השנים, הלהקה גיבשה סביבה מעריצים ממדינות שונות בעולם, שהתרחב עם יציאת הלהקה לסיבוב הופעות בספרד, איטליה ובוסניה והרצגובינה. החל משנת 2012 החלה הלהקה להרחיב את השימוש בכלים ערביים מסורתיים, החליפה את הסולן שלה וצירפה ללהקה רקדן "סופי". האלבום הבא של הלהקה, שלו קדם דמו באותו השם, ייקרא "Khalas – Arabic Rock Orchestra". בשנת 2013 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף עם להקת אורפנד לנד הישראלית, שנפתח בהופעה משותפת בתל אביב. אלבומים Ma Adesh Feeha 2004 מיני-אלבומים ודמואים Khalas – Arabic Rock Orchestra 2012 אתר האינטרנט הרשמי של חלאס חלאס, ברשת החברתית פייסבוק חלאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חלאס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) חלאס, באתר MusicBrainz (באנגלית) חלאס, באתר Discogs (באנגלית) עודד בן עמי, ‏סיבוב הופעות למען דו קיום, באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2013
גאל

גאל (בשפת הלקוטה, "Phizí", כלומר "כיס מרה") היה מנהיג צבאי בשבט ההאנקפאפה (תת שבט של שבט הלקוטה) במערכה נגד ארצות הברית. ידוע בשל פיקודו בקרב ליטל ביגהורן. גאל נולד באזור דקוטה הדרומית של היום בשנת 1840. מסופר עליו שקיבל את כינויו (כיס מרה) לאחר שאכל איבר זה של חיה ששכנו צד. הוא גדל להיות אדם גדל ממדים עם משקל של כ-160 ק"ג. הוא זוהה כלוחם מעולה בשנות העשרה המאוחרות שלו. בשנות העשרים שלו הוא כבר היה מפקד קרבי. במהלך קרבותיו עם צבא ארצות הברית הוא שירת מספר פעמים עם המנהיג האינדיאני פר רובץ, כולל בקרב ליטל ביגהורן ב-1876. מאז שנות השמונים המוקדמות ארכאולוגים רבים חקרו את שדה הקרב בליטל ביגהורן אחרי שריפת עשב גדולה. מחקרים אלו בנוסף לעדויות רבות של אינדיאנים שהשתתפו בקרב הובילו את החוקרים למסקנה שחלקו של גאל בהחלטות הטקטיות, שהביאו לניצחון המשמעותי של האינדיאנים, גדול משייחסו לו תחילה. בהתקפה הראשונית של הכוח של מרכוס רינו על חלקו הדרומי של מחנה האינדיאנים נהרגו שתי נשותיו של גאל ומספר ילדים. גאל תיאר זאת במשפט "באותו יום ליבי דאב". בחלקו הראשון של הקרב הדפו האינדיאנים את התקפתו של מרכוס רינו בחלק הדרומי. גאל היה אחד הבודדים שהניח שהטקטיקה של המפקד האמריקאי ג'ורג' קסטר כוללת תקיפה משני כיוונים ולכן הבין שזיהוי הזרוע השנייה של המתקפה חיונית ליכולת האינדיאנים להגן על עצמם. גאל חצה את הנהר בכיוון צפון מזרח וזיהה את סיירו של קסטר, מיץ' בוייר, חוזר אל קסטר מנקודת תצפית על המחנה האינדיאני. לאחר שזיהה את מיקום הכוח העיקרי קסטר, גאל ניתח בהצלחה את כוונתו של קסטר לצלוח עם הכוח את הנהר ולתקוף את המחנה האינדיאני מצידו הצפוני. גאל דהר חזרה למחנה שם הוא ארגן יחד עם סוס משוגע לוחמים משבט הסו והשאיין והובילם לצד הצפוני של המחנה להדוף את התקפתו הצפויה של קסטר. בסוף שנת 1876 חלק גדול משבט ההאנקפאפא חצו את הגבול לקנדה שם הם נאבקו לשרוד בשנים הבאות. בשל חילוקי דעות עם פר רובץ, גאל חצה עם שבטו חזרה לארצות הברית ב-1880 ונכנע לממשל. במאי 1881 הם הועלו על אוניות קיטור ונשלחו לשמורת האינדיאנים 'Standing Rock' (סלע זקוף). במפקד האוכלוסין המלא הראשון שנעשה בשמורה נרשם כי שבטו של גאל מונה 52 משפחות עם סה"כ של 230 בני אדם. הוא הפך לחוואי ועודד את אנשיו להתרגל לחיים בשמורה ובנוסף הוא הפך למטיף נוצרי. הוא שירת כשופט בבית הדין לענייני האינדיאנים של השמורה. הוא התחבר גם כן עם פקיד הממשל האחראי על האינדיאנים ג'יימס מק'ללין. גאל נפטר ב-5 בדצמבר 1894 ונקבר בבית הקברות האנגליקני של דקוטה הדרומית סיינט אליזבת'. מדיה וקבצים בנושא גאל בוויקישיתוף גאל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)