כינויי גנאי בשיח הפוליטי בישראל

בשיח הפוליטי והציבורי בישראל התפתחו במהלך שנות קיום המדינה כינויי גנאי וביטויי שנאה. בשיח הפוליטי בישראל נוצרו כינויי גנאי ייחודיים, הבולטים בין השאר על רקע הוויכוח המדיני סביב השליטה הישראלית בשטחים שמעבר לקו הירוק, השסע העדתי והשיח סביב יחסי דת ומדינה בישראל. יהודונאצים או יודו-נאצים: כינוי שיצר פרופ' ישעיהו ליבוביץ כלפי יהודים ישראלים עם "מנטליות נאצית", לדבריו. הוא נקט בביטוי לראשונה בזמן מלחמת לבנון הראשונה. ליבוביץ השתמש בביטוי, בין היתר, לאחר שחברי ועדת לנדוי התירו "הפעלת מידה מתונה של לחץ פיזי" על נחקרים לצורך סיכול פעולות טרור, ולדעתו השופט משה לנדוי "בפירוש נתן היתר להשתמש בעינויים כדי לסחוט הודאות משבויים ערבים". הביטוי קומם רבים עקב חריפותו יוצאת הדופן. מתנחבלים: הלחם של "מתנחלים" ו"מחבלים". הביטוי מביע שנאה או הסתייגות ממתנחלים בכלל, או נגד כאלה שיצאו לפעולות נקם או "תג מחיר" בכפרים פלסטינים. כפי הנראה הכינוי נטבע על ידי סילבי קשת. מועצת רשע או מועצת פשע כינוי גנאי למועצת יש"ע, משמאל בגין שותפותה למפעל ההתנחלויות והמאחזים, ומימין בשל רפיסותה כביכול באירועי פירוק מאחזים ותוכנית ההתנתקות. נוער הזוועות: כינוי גנאי לנוער הגבעות. ביביסטים: כינויי גנאי לתומכי בנימין נתניהו. פושעי אוסלו: כינוי נגד מובילי הסכמי אוסלו, ובפרט יצחק רבין ושמעון פרס. הכינוי מופיע פעמים רבות בקריאה "פושעי אוסלו לדין" שהגתה פעילת הימין נדיה מטר. סמול, 0מול, 0מאל: כינוי סאטירי-לעגני לשמאל בישראל. יפי נפש: כינוי ציני שמטרתו להגחיך את דאגתם של אנשי השמאל לזכויות חד צדדיות של קבוצות מסוימות, תוך התעלמותם כביכול מזכויות אחרים או מן ההשלכות של דאגה זו. יהודונים, יודנראטים ואוטו-אנטישמים: כינוי גנאי של אנשי ימין הן כלפי יהודים אזרחי מדינה זרה (בעיקר ארצות הברית) שהגיעו לעמדות בכירות בממשל וכדי לחפות על יהדותם הם נוקטים קו אנטי-ישראלי, והן כלפי אנשי שמאל ישראלים ששכחו לדעת המשתמש בביטוי עמדה יהודית גאה מהי. מקורו בתרגום לעברית של הביטוי האנטישמי הרוסי "ז'יד". בביטוי נקט רחבעם זאבי כלפי שגריר ארצות הברית בישראל, מרטין אינדיק, וצבי הנדל כלפי השגריר דן קרצר. הביטוי כלפי אנשי שמאל ישראלים שגור בפיו של עורך דין יורם שפטל בתוכניתו ברדיו ללא הפסקה. הטרלול הפרוגרסיבי: כינוי גנאי לפרוגרסיביות הרדיקלית, שהקצינה אידאולוגיות ודעות - כגון פוסט-מודרניזם, פוליטיקת זהויות, תקינות פוליטית, פמיניזם רדיקלי ואנטי-ציונות - במידה שנתפשת על ידי המשתמשים בביטוי כמוגזמת ונוגדת את השכל הישר וההיגיון הבריא. תִּשְׁקוֹרֶת: מונח בעל קונוטציה שלילית שנולד בחוגי הימין והדתיים, ומביע את סלידתם מהיעדר האובייקטיביות המשתקפת לטענתם בכלי התקשורת בישראל, שלדעת המשתמשים במושג נשלטים בידי אנשי השמאל. המונח נוצר כשׂיכול אותיות של המילה "תקשורת", והוא מרמז על "תקשורת שקרית". הרחבה של מושג זה הוא הביטוי "התשקורת העוינת". במהלך השנים אימצו את המונח גם אחרים שהתקשורת תקפה אותם, בעיקר אישי ציבור שהואשמו בשחיתות. בשפות אחרות קיימים ביטויי גנאי דומים לתקשורת, כמו Lügenpresse בגרמנית שנמצא בשימוש מהמאה ה-19. פתחלנד: כינוי גנאי לדף האמצע בעיתון יום שישי של ידיעות אחרונות שבו כתבו עיתונאים המזוהים עם השמאל כמו סילבי קשת ועמוס קינן. במקור הביטוי התייחס לאזור בדרום לבנון שבו הקים ארגון פת"ח מעין מובלעת במהלך שנות ה-70. ביביתון: כינוי גנאי לישראל היום; הלחם בסיסים של ביבי ועיתון. כינוי זה בא לתאר הטיה פוליטית של העיתון לטובת בנימין נתניהו. אלג'זירה: כינוי גנאי לתקשורת הישראלית ובפרט לקשת 12, אשר משווה אותה לרשת השידור הערבית אל-ג'זירה. כינוי הגנאי נולד בחוגי הימין ותחילה הופנה בעיקר כלפי ערוץ 2. שופר: כינוי גנאי לעיתונאי או גוף תקשורת המתאר אותו כאחד שמדבר ועושה את עבודתו מטעם פוליטיקאי או מפלגה, ולא משיקולים עיתונאיים. כנופיית שלטון החוק: כינוי גנאי למערכת המשפט הישראלית, המבוסס על הכינוי "שלטון החוק" בו מרבים תומכיה להשתמש. מיוחס לרובי ריבלין, שאמרו לאחר שמערכת המשפט מנעה את מינויו לשר המשפטים בממשלת שרון הראשונה. סוכני אש"ף: כינוי גנאי לחברי הכנסת הערבים בפי אנשי ימין שרווח בשנות ה-70 וה-80. תומכי טרור: כינוי ששמש את מפלגות הימין לתיאור המפלגות הערביות. הכינוי שימש בעיקר להגדרת ממשלת ישראל השלושים ושש כ"ממשלה הנשענת על תומכי טרור". אוכלי שפנים: כינוי גנאי לחילונים, שנוצר בעקבות נאום השפנים והחזירים שנשא הרב שך בכנס דגל התורה ב-26 במרץ 1990. חרדקים (מפוענח: חרדים קלי דעת, וגם הלחם בסיסים של חרדים, חרקים וחיידקים[דרוש מקור]): כינוי גנאי בחלק מן המגזר החרדי לחרדים המתגייסים לצה"ל. בית של גויים: כינוי גנאי שכינה הרב עובדיה יוסף את מפלגת הבית היהודי, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה. מנשקי קמעות: לכאורה נגד יהודים מסורתיים מעדות המזרח אשר לחלקם שיוך פוליטי ימני. נאמר ב"נאום הקומץ" של יאיר גרבוז בעצרת האופוזיציה של הבחירות לכנסת ה-20. צ'חצ'חים: ב-27 ביוני 1981 הנחה דודו טופז את עצרת הבחירות המסכמת של המערך בכיכר מלכי ישראל, ובנאום שכונה "נאום הצ'חצ'חים" אמר: "תענוג לראות את הקהל הזה, ותענוג לראות שאין כאן צ'חצ'חים שהורסים אסיפות בחירות... הצ'חצ'חים של הליכוד הם במצודת זאב. הם בקושי שין גימלים, אם הם בכלל הולכים לצבא. כאן נמצאים החיילים ומפקדי היחידות הקרביות". אמירה זו עוררה סערה רבה בקרב הציבור המזרחי. אשכנאצים: הלחם של המילים אשכנזים ונאצים, בביטוי נעשה שימוש על ידי דוברים מזרחים ומטרתו להשוות את יחס הנאצים ליהודים ליחס האשכנזים למזרחים. להקת הפאנק "מפגרת", שהורכבה מארבעה חברים מיהוד שהמשותף להם היה מוצאם התימני, עשתה אף היא שימוש בביטוי בקלטת הבכורה שלה "!Carpe Diem" ב-1994. השבט הלבן: כינוי גנאי לאשכנזים, בעיקר חילונים ממעמד הביניים ומעלה תושבי גוש דן הנמצאים במרכזה או בצדה השמאלי של המפה הפוליטית, המציג אותם כקבוצה (שבט) אליטיסטית וגזענית שמתבדלת מבחינה אידאולוגית ותרבותית משאר החברה היהודית בישראל ושולטת בתקשורת בישראל ובמוקדי הכוח. נערי האוצר: כינוי לעובדי אגף התקציבים במשרד האוצר, המשקף טענה שאינם מתאימים להחלטות שהם מקבלים, בשל חוסר ניסיונם. לכלכלנים הראשונים שהוכשרו בישראל בשנות החמישים של המאה העשרים היה מקובל לקרוא נערי פטנקין, על שמו של דן פטנקין, ממייסדי המחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית. עם זאת, כבר בתנ"ך נעשה שימוש בביטוי ככינוי גנאי לפקידים (במקור, נאמר על רבשקה, תרתן ורב סריס שהיו שרים בכירים, אך הביטוי נועד ללגלג עליהם): ”וַיֹּאמֶר לָהֶם יְשַׁעְיָהוּ, כֹּה תֹאמְרוּן אֶל אֲדֹנֵיכֶם: כֹּה אָמַר ה' אַל תִּירָא מִפְּנֵי הַדְּבָרִים אֲשֶׁר שָׁמַעְתָּ אֲשֶׁר גִּדְּפוּ נַעֲרֵי מֶלֶךְ-אַשּׁוּר אֹתִי.” (ספר מלכים ב' פרק י"ח פסוק ו') פוגלים: כינוי שכינה יצחק רבין, בתקופת כהונתו השנייה כראש ממשלה, את עובדי אגף התקציבים באוצר, על שם מנכ"ל משרד האוצר אהרון פוגל. קפיטליזם חזירי: כינוי גנאי בו משתמש השמאל הכלכלי, שמעון פרס כינה את מדיניותו של שר האוצר "חזירית", ואמר בכנס שנערך בבית מפלגת העבודה בתל אביב כי "אנחנו מתנגדים לקפיטליזם חזירי"),. שלי יחימוביץ' (העבודה) גם-כן הרבתה להשתמש בכינוי זה בנאומיה כחברת כנסת. סוציאליזם חזירי: כינוי שבו משתמשים תומכי ימין כלכלי כנגד ארגונים וקבוצות כוח סוציאליסטיות בישראל, כגון ארגוני העובדים של חברת החשמל, עובדי הנמלים, הקיבוצים, וההסתדרות. קבוצות וארגונים אלה נתפסים בידי חלק מהציבור כבעלי כוח והשפעה חריגים המאפשרים להם להשתלט על נכסים רבים. החזירון העליון: כינוי גנאי לעשירון העליון. היה בשימוש בזמן המחאה החברתית. כינויי גנאי אישיים משמשים כאמצעי לניגוח או כהבעת זלזול כלפי אדם או קבוצה. לעיתים הכינוי מעוות את שמו של האדם כדי לבזותו (למשל "ביביהו"), ולעיתים הכינוי מעביר מסר פוליטי אודות האדם (למשל "שמאלמרט"). יצירתם של כינויים כאלה מלווה את השיח הפוליטי בישראל מראשיתו ועד היום. טפלון: כינוי גנאי שניתן לאישים אחדים, ובא לבטא את טענת מתנגדיהם לפיה לאורך השנים הצליחו לחמוק מאחריות לכשלונות בלא שדבק בהם רבב. אבו ג'ילדה: כינוי שנתן לוי אשכול למשה דיין, על שמו של השודד הערבי שתום העין שהפך למושג, ככינוי לפורץ גדר, שאינו נוהג על פי המוסכמות ועל פי החוק והמוסר ומטיל מורא על סביבתו. האיש היושב ליד חבר הכנסת בדר: כך כינה ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, בעת נאומיו בכנסת, את חבר הכנסת מנחם בגין, שישב בכנסת ליד חבר הכנסת יוחנן בדר, כדי להביע את סלידתו הגמורה מבגין, כך שאפילו את שמו נמנע מלציין. המנוח: כינוי שכינה בו עזר ויצמן, במהלך ההכנות לבחירות לכנסת התשיעית, את מנחם בגין, שעבר התקף לב סמוך לבחירות. הפשפש: לפי שירו של חיים חפר "איך הפשפש עלה למעלה?". חתרן בלתי נלאה: תיאור של שמעון פרס בפי יצחק רבין, שהופיע בספרו האוטוביוגרפי משנת 1979, "פנקס שירות". התבטאות זו, וכינוי זה, רדפו את פרס בהמשך הקריירה הפוליטית שלו. לוזר: כינוי שהודבק לשמעון פרס בעקבות הפסדיו הרבים במערכות הבחירות, כולל מערכות בחירות שבהן סיכוייו לנצח היו גדולים. בהצבעה שהתקיימה במרכז מפלגת העבודה בשנת 1997 הוצע למנות את פרס כ"נשיא המפלגה". בנאומו של פרס בפני צירי הוועידה שיגר שאלה רטורית לקהל: "אני שומע את חבריי אומרים: 'פרס הוא לוזר'. אני הפסדתי?!" ונענה ב"כן" מהקהל. גם באותה הצבעה נחל הפסד. ראש ממשלה מעופף: כינוי שכינה שר האוצר יצחק מודעי את שמעון פרס בעת שעמד בראש ממשלת האחדות, בשנות ה-80. בתגובה העביר אותו פרס מתפקידו והחליפו במשה ניסים. ראש ממשלת הסקרים: כינוי שניתן לשמעון פרס, לנוכח העובדה שבמספר מערכות בחירות הוביל בסקרים באופן עקבי ובפער ניכר אך לבסוף לא נבחר. הדבר בלט במערכת הבחירות בשנת 1996, שעל פי סקרי המדגם בערוצי הטלוויזיה שפורסמו במוצאי הבחירות נבחר פרס לראשות הממשלה אך למחרת בבוקר התברר שבנימין נתניהו ניצח בפער קטן. מלאך חבלה: כינוי שניתן לבנימין נתניהו על ידי יצחק שמיר. עִזה עיוורת: כינוי שניתן לבנימין נתניהו על ידי הרב עובדיה יוסף במהלך דרשתו השבועית. המקור בתלמוד הבבלי, במשל ארמי האומר "כאשר כועס הרועה על הצאן, הוא עושה את העז המנהיגה עיוורת". נהנתניהו: כינוי גנאי לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, המדגיש את הביקורת והטענה על נטייתו לנהנתנות. הכינוי נטבע על ידי סילבי קשת. אבו יאיר: כינוי גנאי לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ממתנגדיו. הביטוי נחתם בתחילת 2021 על ידי צעירים מהמגזר הערבי, ותפס תאוצה בהמשך השנה כשבנימין נתניהו אימץ כינוי זה. ג'נטלמן אירופאי: כינוי אירוני שניתן ללפיד, לאחר שהוא כינה עצמו כך בנמקו את התנצלותו בפני זהבה גלאון על רמיזתו כאילו היא עוסקת בזנות. טומי לה-פן: כינוי שמרמז לדמיון בין עמדותיו של לפיד לאילו של הפוליטיקאי הצרפתי הלאומני ז'אן-מרי לה פן, ועושה שימוש בדמיון, לכאורה, של השם "לפיד" לשם משפחתו של לה פן (בשמו של הפוליטיקאי הצרפתי האות למ"ד מנוקדת בסגול, ורק מי שקורא אותה כמנוקדת בקמץ מוצא אותה דומה ל"לפיד"). ארצ'י בנקר הישראלי: כינוי שטבע אביב גפן בתוכנית פופוליטיקה, ביחס ליו"ר מפלגת שינוי, טומי לפיד, ונעשה בו שימוש על ידי אנשי מפלגת העבודה בניסיון להציגו כגזען ושמרן, בעת מערכת הבחירות הסוערת לכנסת ה-16, שבה מפלגת "שינוי" בראשות לפיד איימה לנגוס בקולות "העבודה". הכינוי מנצל את הדמיון החיצוני הבולט בין לפיד לבין דמותו של השחקן קרול או'קונור שגילם את דמותו של ארצ'י בנקר בסדרת הטלוויזיה "הכל נשאר במשפחה". יהיר לפיד: כינוי שהוענק ללפיד על ידי מתנגדיו המרמזים על יהירותו ורברבנותו. נטבע לאחר הישגיו בבחירות 2013. שמאלמרט: הוא כינוי שניתן לראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט על ידי מתנגדיו מהימין בעת מערכת הבחירות לכנסת ה-17, ובא לרמז שאולמרט, ששורשיו במפלגת "הליכוד", פנה שמאלה בדעותיו. כישלון חרוץ: כינוי שהוענק לאהוד אולמרט לאחר מלחמת לבנון השנייה. "הפצצת גוגל", שהביאה את עמוד קורות החיים של אולמרט לראש תוצאות החיפוש תחת הצירוף "כישלון חרוץ" חיזקה את מעמדו של הכינוי. הבלייזרים של פרס: כינוי, לעיתים בנימה לעגנית, שניתן לצוות עוזריו ויועציו של שמעון פרס בתקופת כהונתו הראשונה כראש הממשלה. הקבוצה כללה, בין השאר, את יוסי ביילין, אורי סביר, אמנון נויבך, נמרוד נוביק וישראל פלג. הפודל של פרס: כינוי שנתן יצחק רבין בשנת 1990 לעמיתו לסיעה, ח"כ יוסי ביילין, בעקבות פעולתו בתכנון הפלתה של ממשלת האחדות השנייה, במהלך שכונה על ידי רבין "התרגיל המסריח". הכינוי רדף את ביילין עוד שנים אחדות, בפי דוברים רבים. האיש עם השערות על הפנים: כינוי שניתן ליאסר ערפאת על ידי ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, שסבל אף הוא, כשלושים שנה קודם לכן, מכינוי בעל מבנה דומה. כינוי גנאי נוסף שהדביק בגין לערפאת הוא חיה דו-רגלית - אותו כינוי בו השתמש בגין לתיאור אדולף היטלר. רפול ושבעת הגמדים: כינוי שניתן לשמונת חברי הכנסת של מפלגת צומת, שנבחרו לכנסת ה-13 בזכות המוניטין של רפאל איתן (רפול), בזמן שיתר חברי הסיעה היו אנונימיים למדי. בעקבות זאת, היו שהתייחסו בכינוי "פלוני והגמדים" גם לסיעות אחרות שבהן היה מנהיג דומיננטי. אהוד ברח: כינוי שהודבק לאהוד ברק, שהיה רמטכ"ל בעת אסון צאלים ב' וצפה באימון, ועל פי השמועה נטש את אזור האסון מיד לאחר התרחשותו. השמועה הוכחה לבסוף כלא נכונה, אך הביטוי המשיך לרדוף את ברק בביקורת נגד הנסיגה שהוביל מרצועת הביטחון. יוסי דרוויש: כינוי שניתן ליוסי שריד על ידי הרב עובדיה יוסף, עקב החלטתו של הראשון בעת שכיהן כשר החינוך להכניס משירי המשורר הפלסטיני הלאומי, מחמוד דרוויש, לתוכנית הלימודים בספרות. בי"א באדר ב' ה'תש"ס (18 במרץ 2000) אמר הרב יוסף בדרשתו השבועית בלוויין על שריד: "זה סיטרא אחרא! זה שטן – יימח ‏שמו וזכרו! [...] ה' יעקור אותו! כמו שעקר את עמלק – כן יעקור אותו! [...] כשתגידו 'ארור המן' אחרי קריאת מגילת אסתר – תגידו גם-כן 'ארור יוסי שריד – יוסי דרוויש'!". בניטו או בניטו נפתליני: השוואה של נפתלי בנט לפשיסט האיטלקי בניטו מוסוליני בקרב חוגי שמאל. הכינוי נחתם לראשונה בשנים 2012 ו-2013, על בנט, על התנהלותו שלטענתם פשיסטית. הכינוי קיבל שימוש רב בחוגי מתנגדי חיסון הקורונה ומתנגדי מדיניותה של ממשלת ישראל השלושים ושש. רחמנא ליצמן: אחד הכינויים שנטבעו על ידי יריביו החרדים של ח"כ יעקב ליצמן וגלש אל השיח הפוליטי הכללי. הכינוי הוא פרפרזה של הביטוי רחמנא לצלן, שמשמעו בארמית "הרחמן יצילנו". מוסא רז: כינוי למוסי רז בו מוחלף השם "מוסי", כינוי לשם משה, במקבילה הערבית, על מנת להציג את חבר הכנסת כמי שאינו יהודי. חם הגרוזיני: כינוי בו נהג דוד בן-גוריון לכנות את יוסיף סטלין כדי לנגח את אנשי מפ"ם הפרו-סובייטים ציפיטפוט: כינוי שניתן לשרת החוץ ציפי לבני על ידי יועצי ראש הממשלה אהוד אולמרט, לאחר שקראה לו להתפטר עם פרסום דו"ח הביניים של ועדת וינוגרד. בכינוי השתמשו גם מפגינות שקראו ללבני להתייצב נגד אולמרט. "ציפיטפוט" היא דמות שגילמה ציפי שביט בתוכנית טלוויזיה לילדים, אך הכינוי בא להציג את ציפי לבני כפטפטנית שמרבה במילים אך ממעיטה במעשים. ביטויי שנאה בישראל משל העגלה המלאה והעגלה הריקה ראובן לייב, כינויי-גנאי לניגוח פוליטי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בפברואר 2013 ישעיהו ליבוביץ' - יש יהודונאצים. דקה: 2:30 מופיע, למשל, בצילום מיוני 1979 בספר תקומה: 50 השנים הראשונות, פרק 14: אתחלתא דגאולה, עמ' 189, על שלט מטעם "שלום עכשיו": "מתנחבלים לשלום". לעצור את נוער הזוועות באתר מפלגת מרצ נדב שרגאי, משפט מיידי, ועדת חקירה או פנסיה מוקדמת, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2001 דורון רוזנבלום, תרשה לי, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2004 רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: אתה נאצי, באתר nrg‏, 6 במאי 2005 "Most Germans Think the Press Is Lying to Them About Refugees". Der Spiegel (באנגלית). 2016-02-24. ISSN 2195-1349. נבדק ב-2023-09-20. ריבלין: בג"ץ מוביל הפיכה שלטונית, באתר ערוץ 7, 25 במאי 2003 אולפן שישי וקשת 12 עוררו סערת ענק: "גזענות", "בושה", באתר אייס, 28 במאי 2022 עקיבא נוביק ומורן אזולאי, כתבי ynet ו"ידיעות אחרונות", הרב עובדיה נגד הבית היהודי: בית של גויים, באתר ynet, 20 בינואר 2013 קובי ניב, אמונה טפלה אחת גדולה, באתר הארץ, 30 במרץ 2015 דנה ירקצי‏, סערת גרבוז: "מנשקי קמעות ועובדי אלילים השתלטו על המדינה", באתר וואלה, 8 במרץ 2015 ד"ר משה גרנות, שתי הערות ושתי תמיהות, אתר חופש הזירה הלשונית: אתה נאצי, nrg נחמיה שטרסלר, השבט הלבן אמר את דברו, באתר הארץ, 12 בפברואר 2013 אטילה שומפלבי, פרס על מדיניות שר האוצר: "קפיטליזם חזירי", באתר ynet, 20 ביוני 2004 רוביק רוזנטל, חיים בתרבות מפא"י, באתר nrg‏, 3 באפריל 2008 מילים לשיר "איך הפשפש עלה למעלה?" באתר שירונט וידויו של חפר, שהותר לשידור רק לאחר מותו, שאכן התכוון לפרס יצחק רבין ודב גולדשטיין, "פנקס שירות", הוצאת מעריב, 1979, עמ' 534: "היה ברור לי, כי מנוי וגמור עם שמעון פרס, כי הוא וראשות הממשלה בישראל ראויים זה לזה ואין להפריד. הנחת היסוד ה'מוצקה' שעליה ביסס חתרן בלתי נלאה זה את אשליותיו הייתה, שבינו לבין ראשות הממשלה אין מחסום אלא יצחק רבין". תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"ב, עמוד א' אורן פרסיקו, נהנתניהו, באתר העין השביעית, 17 במרץ 2008 שי רגב, ‏ביבי חושף: זה השם החדש שלו במגזר הערבי, באתר מעריב אונליין, 28 בינואר 2021 לפיד מתנצל: "אני ג'נטלמן אירופי", באתר וואלה, 28 במרץ 2005 ורד לוביץ' וסמדר שמואלי, מרצ והעבודה נגד "ארצ'י באנקר", באתר ynet, 25 בדצמבר 2002 כינויי-גנאי לניגוח פוליטי, באתר www.news1.co.il מזל מועלם, בליכוד קוראים לאולמרט "שמאלמרט", באתר הארץ, 18 בפברואר 2006 ynet, "קטעי קישור", אהוד אולמרט "כשלון חרוץ" על פי גוגל, באתר ynet, 14 בינואר 2007 מנחם בגין, מורי זאב ז'בוטינסקי, ירושלים: הוצאת מרכז מורשת מנחם בגין, 2001, עמ' 139. למשל: "בשל כישלון רגעי בקריאת המפה הפוליטית הוביל שליט שינוי את 14 הגמדים שלו אל מחוץ לקואליציה", אצל ארי שביט, משחק הפוקר של טומי, באתר הארץ, 11 במרץ 2006 אריק בנדר, בין שני קטבים: מנהיג הלכתי נועז ומגדף סדרתי, באתר nrg‏, 8 באוקטובר 2013 עוד על לשונו הפוליטית הייחודית של הרב עובדיה יוסף, ראו במאמרו של רוביק רוזנטל, "זה אבינו? זה חתול עיוור זה", המופיע בספרו הזירה הלשונית - דיוקן העברית הישראלית אבישי בן חיים, כניסת השבת: עם הגערערס לא מתעסקים, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2008 לינוי בר גפן, חברי כנסת: ח"כ ליצמן יזם חוק לטובת בן אדמו"ר שהורשע באונס, באתר ynet, 30 באוקטובר 2001 פוסט של יואב אליאסי (הצל), בעמוד הפייסבוק של The Shadow (הצל), 5 בספטמבר 2019 ארנה קזין, ציפי לבני לא חברה, באתר הארץ, 11 במאי 2007 לילי גלילי, מפגינות מול בית לבני: "אל תהיי ציפיטפוט", באתר הארץ, 28 בינואר 2008