laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחוז תל אביב

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה מחוז תל אביב הוא אחד משבעת המחוזות של מדינת ישראל. מחוז תל אביב גובל בים התיכון ממערב ובמחוז המרכז בצפון, בדרום ובמזרח. בירתו של המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא תל אביב-יפו, ועל שמה הוא נקרא. במחוז יש נפה אחת, נפת תל אביב, ששטחה חופף את שטח המחוז. הנפה מחולקת לשלושה אזורים טבעיים: תל אביב, רמת גן וחולון. במדד הפריפריאליות הוגדר מרחק ממחוז תל אביב ונגישות פוטנציאלית כקריטריונים. חלוקת השטח במחוז תל אביב היא כדלקמן: 64.2% שטח בנוי 12% חקלאות 21% קרקע, שיחים, סלעים ושטח חפור חלוקת השימוש בשטח הבנוי היא כדלקמן: 62% מגורים 14% שטחי ציבור וקהילה 13% מסחר ומשרדים 8% תשתיות ותחבורה 3% תעשייה אוכלוסיית המחוז מנתה ב-31 בדצמבר 2014 1,350,000 איש, מהם: 1,258,800 (כ-93.2% מאוכלוסיית המחוז) יהודים. 15,800 (כ-1.2% מהאוכלוסייה) מוסלמים. 11,400 נוצרים. 63,800 אחרים. נתוני הערים נכונים לסוף שנת 2022 על פי נתוני אוכלוסייה ארעיים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. גוש דן ערים בישראל מדיה וקבצים בנושא מחוז תל אביב בוויקישיתוף הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מדד הפריפריאליות של יישובים ורשויות מקומיות לשנת 2015 למ"ס, סטטיסטיקל 173 - שימושי הקרקע בישראל עד סוף 2013, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ‏2018 יישובים ואוכלוסייה, לפי קבוצת אוכלוסייה, מחוז, נפה ואזור טבעי ""8. אוכלוסייה ביישובים ובאזורים סטטיסטיים, לפי דת, סוף 2019"". Central Bureau of Statistics (Israel). לוח 3 - אוכלוסייה, ביישובים שמנו מעל 1000 תושבים, אתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון ל-30/09/2008 שנת ייסודה של תל אביב. יפו מוזכרת כבר בכתבים מהמאה ה-15 לפנה"ס. ביפו הוקמה עירייה כבר ב-1871. העיר מוזכרת כיישוב יהודי בתלמוד
הנרי קוב

הנרי קוב (באנגלית: Henry N. Cobb;‏ 8 באפריל 1926 – 2 במרץ 2020) היה אדריכל אמריקאי ושותפו הראשי של איי אם פיי במשרדם "פיי, קוב, פריד ושות'", אחד ממשרדי האדריכלות החשובים בעולם. קוב נולד בבוסטון. הוא היה בוגר בית הספר לעיצוב באוניברסיטת הרווארד, והוא כיהן בין 1980 ל-1985 כראש המחלקה לאדריכלות באוניברסיטה. נוסף לכך, הוא החזיק בתוארי כבוד מבאודוין קולג' ומהמכון הטכנולוגי של ציריך. נפטר ב-3 במרץ 2020. מגדל כיכר ויל מארי במונטריאול מגדל ג'ון האנקוק בבוסטון הקמפוס של אוניברסיטת מדינת ניו יורק בפרדוניה מרכז אוניברסיטת רוצ'סטר מגדל פטריוט בדאלאס בניין המטה העולמי של חברת ג'ונסון אנד ג'ונסון בניו ברונסוויק (ניו ג'רזי) כיכר אנרג'י בדאלאס המוזיאון לאמנות של פורטלנד מטה חברת פיטני בווס בסמפורד (קונטיקט) מגדל בנק אמריקה (לוס אנג'לס) מרכז הייאט בשיקגו הבניין השני של מטה קרן המטבע הבינלאומית בוושינגטון טורה אספסיו (מגדל החלל) במדריד בניין המטה העולמי של חברת ג'ונסון אנד ג'ונסון בניו ברונסוויק (ניו ג'רזי) טורה אספסיו (מגדל החלל) במדריד מדיה וקבצים בנושא הנרי קוב בוויקישיתוף מיכאל יעקבסון, משולש יוצא אחד, באתר Xnet‏, 20 במרץ 2011 Henry N. Cobb dies at 93, Archpaper.com, ‏4 במרץ 2020 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמן

סַמָּן בממשק משתמש הוא סמל המופיע במסך המחשב ומורה את הקטע במסמך ממוחשב או את הסמליל הממוחשב שעליו ישפיע מידע שהמחשב יקלוט מהמשתמש. על מסך של מחשב אישי בעל מערכת הפעלה עם ממשק משתמש גרפי יהיו לרוב שני סמנים: אחד של אמצעי ההצבעה (למשל של עכבר המחשב או משטח הנגיעה) והשני של אמצעי חיבור התמליל (למשל, מקלדת מחשב או מערכת זיהוי דיבור). על פי רוב, במקרה שהמשתמש מחבר שני אמצעי הצבעה או שני אמצעי חיבור תמליל לאותו מחשב, מספר הסמנים אינו מתרבה. אם למשל, המשתמש מוסיף עכבר USB למחשב עם משטח נגיעה יקרה לרוב אחד הדברים הבאים – או שמשטח הנגיעה יחדל לפעול, או ששני אמצעי ההצבעה יחלקו אותו סמן. את הסמן של אמצעי ההצבעה ניתן להזיז ממקום למקום על ידי אמצעי ההצבעה עצמו. למעשה, עיקר פעולתו של אמצעי ההצבעה היא הזזת הסמן שלו, בחירת סמלילים וגרירת סמלילים. פעולה נוספת שאמצעי ההצבעה יכול לעשות היא קביעת מקום חדש לסמן של אמצעי חיבור התמליל. אמצעי חיבור התמליל יכול גם הוא לשמש להזזת הסמן של עצמו. במקלדת, למשל ישנם מקשי חצים לצורך זה. אולם, בניגוד לאמצעי ההצבעה שיכול להזיז הן את הסמן של עצמו והן את הסמן של אמצעי חיבור התמליל, אמצעי חיבור התמליל יכול להזיז רק את הסמן של עצמו ולא את זה של אמצעי ההצבעה. הבדל נוסף בין שני הסמנים הוא במראה שלהם. סמל ברירת המחדל של סמן אמצעי חיבור התמליל דומה לאות איי ומהבהב. לעומתו, לסמן ברירת המחדל של אמצעי ההצבעה אין מראה קבוע. לסמן זה יש סדרה של סמלי ברירת מחדל ומראהו משתנה בהתאם למקומו על המרקע, באופן המוסר מידע על הפעולה שתתבצע אם המשתמש ילחץ על לחיץ הבחירה של אמצעי ההצבעה. בקרבת קישורית, למשל, משתנה סמל הסמן של אמצעי ההצבעה לאיור של כף יד עם אצבע מורה מושטת. את מראה הסמנים ניתן לשנות בלוח הבקרה של המחשב על פי הטעם האישי של המשתמש או לצורך נגישות המחשב ליכולותיו. ניתן לכוון, למשל, את קצב ההבהוב של סמן אמצעי חיבור התמליל, להגדיל את סמלי הסמנים או לתת להם צבעים ניגודיים שקל לאנשים עם לקות ראייה לראות. מדיה וקבצים בנושא סמן בוויקישיתוף Set Options for People Who Are Blind or Have Difficulty Seeing Things on the Screen אתר מיקרוסופט
יוסטינוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

פלאביוס יוסטיניוס איוניור אוגוסטוס או יוסטינוס השני (בלטינית: Flavius Iustinus Iunior Augustus; סביבות 520–578) היה קיסר האימפריה הביזנטית מ-565 עד 578 ואחיינו ויורשו של יוסטיניאנוס הראשון. יוסטינוס, בעלה של סופיה (אחייניתה של הקיסרית תאודורה) זכה בבחירות שלוות. ימיו הראשונים בשלטון הבטיחו עתיד מזהיר - הוא שילם את חובותיו של דודו, שפט בעצמו, והכריז על סובלנות דתית כללית, אך אל מול האריסטוקרטיה הפרועה ומושלי הפרובינציות הסוררים הוא בסופו של דבר לא ביצע רפורמות רבות. האירוע החשוב ביותר בתקופת שלטונו היה פלישת הלומברדים לאיטליה בשנת 568. הפולשים, בראשות אלבוין, הצליחו בתוך מספר שנים להפוך לשליטים בפועל של כמעט כל שטח המדינה. תשומת לבו של יוסטינוס הייתה נתונה לאזורי הספר בצפון ובמזרח. לאחר שסירבו לשלם את מס האוורס, הוא הוביל מספר קרבות נגדם שלא נחלו הצלחה. גישושיו אצל הטורקים גרמו לפרוץ מלחמה עם פרס. לאחר שתי מערכות שנחלו כישלון חרוץ, שבהם כבשו הפרסים את סוריה, הצליח יוסטינוס להשיג שלום שברירי בכך ששילם מס שנתי. התקפי השיגעון אליהם נפל מדי פעם הובילו אותו למסקנה שעליו למנות שותף. ולפי עצתה של סופיה הוא דילג על קרובי משפחתו ומינה את הגנרל טיבריוס להיות קיסר בדצמבר 574 ופרש מתפקידו, עד מותו בשנת 578. מדיה וקבצים בנושא יוסטינוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף יוסטינוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוסטינוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חסידות דרוהוביץ'

חסידות דרוהוביץ' (ביידיש: דרוהוביטש) היא חצר חסידית, ענף של חסידות קוז'ניץ וחסידות סדיגורה. החסידות פעלה בעיר דרוהוביץ' ולאחר מכן בארץ ישראל. אבי השושלת היה רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ'. צאצא של השושלת, הרב אביעזר שפירא מכהן כיום כרב בית המדרש של החסידות בירושלים. ראשון שושלת אדמו"רי דרוהוביץ' היה רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ' (י' בכסלו תרכ"ד, 1863 - ל' בניסן תרפ"ד, 1924), נכדו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלינצא (בנו של רבי אבי עזרא זליג שפירא חתנו של המגיד מקוז'ניץ). אמו הייתה בתו הבכורה של האדמו"ר רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה, בנו של רבי ישראל מרוז'ין. נישא לשבע, בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש. רבי חיים מאיר יחיאל שפירא התגורר בדרוהוביץ' וזכה לאהדה אצל יהודי העיר. אחרי פרעות קישינב ובערים אחרות ברוסיה התרכזו בדרוהוביץ' פליטים והוא דאג לסיפוק צורכיהם. היה האדמו"ר הראשון לבית רוז'ין שהביע הזדהות פומבית עם התנועה הציונית והיה מהאדמו"רים היחידים ששקלו את השקל הציוני. כשפרצה מלחמת העולם הראשונה ברח להונגריה ומשם לווינה שם יסד לאחר הצהרת בלפור, עם רבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה ורבי יעקב פרידמן מהוסיאטין הסתדרות חסידית-ציונית בשם "חברת יישוב ארץ ישראל", כדי לארגן יהודים דתיים לפעולה למען בניין ארץ ישראל בשיתוף עם ההסתדרות הציונית. בתרע"ז היא הסתפחה אל המזרחי. ב-תרפ"ב (1922) עלה לארץ ישראל (סיפור המסע מופיע בספר "עליית החסידים" מאת ש. שלום). הוא התיישב בירושלים וייסד את אגודת "בוני הארץ בגופם", שחבריה התחייבו לעבוד בהתנדבות בעבודת כפיים לסייע בבניין הארץ. הוא היה בקשרי ידידות קרובים עם הרב אברהם יצחק קוק. שנתיים לאחר שעלה ארצה חלה ונפטר. מחבר הספר "השלום והאחדות" (תרע"ד). בנו, רבי אברהם יעקב שפירא (תרמ"ו, 1886 - תשכ"ב, 1962), המשיך את השושלת. נישא לאסתר בתו של רבי נתן דוד רבינוביץ מפארציווא (נפטרה ב־1945) ובשנית נישא לגיטל לאה בתו של רבי ישראל פרידמן מבויאן-לייפציג. הוא סייע לאביו בעזרה לפליטים היהודים שזרמו לדרוהוביץ'. המשיך גם את דרכו הרעיונית של אביו ותמך בציונות. למד מדידת קרקעות ועסק בייצור מוצרים כימיים במפעל שהקים אביו. עלה עם אביו לארץ ישראל והשתתף במדידת הקרקעות של כפר חסידים, ובכך סייע לשני אדמו"רים חלוצים נוספים מבני משפחתו - האדמו"ר מיבלונה והרבי ישראל אלעזר הופשטיין מקוז'ניץ - בייסוד המקום. חיבר את הספר "נתיבות שלום" על פרשת השבוע (ירושלים, תרפ"ח-תר"צ). בגיל 60 החל לעסוק בציור. תערוכות תמונותיו בתל אביב ובארצות הברית זכו להערכה. כונה "האדמו"ר המצייר". בניו הם המשורר ש. שלום והמחנך ד"ר יצחק שפירא שהיה מנהל בית הספר הריאלי בחיפה. המחנך והסופר יוסף שפירא הוא בן אחיו. שושלת דרוהוביץ' נמשכה על ידי רבי אביעזר זליג אשר שפירא בן רבי יצחק מרדכי מגוואדז'יץ, חתנו של דודו רבי חיים מאיר יחיאל האדמו"ר הראשון מדרוהוביטש. אף הוא עלה לארץ ישראל ונקבר בהר הזיתים (נפטר בחול המועד סוכות תש"ד, 1943). את השושלת ממשיך נכדו (בנו של שלמה אהרן), רבי אביעזר שפירא. בית מדרשו שוכן בשכונת גאולה בירושלים. הוא גם משגיח בישיבה הליטאית קול תורה לצעירים. מנחם קמפינסקי, מרוז'ין לציון, מכון הר ברכה, תשע"א מכון מורשת ישראל, השלום והאחדות-נתיבות שלום, ירושלים, תשע"ד דוד תדהר (עורך), "הרב אברהם יעקב שפירא", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1985 מנחם קמפינסקי, האדמו"ר והרב: קשרי הידידות בין האדמו"ר מדרוהביטש זצוק"ל ומרן הראי"ה זצ"ל, פרק מתוך הספר "מרוז'ין לציון" בתוספת תולדות האדמו"ר, בתוך העלון "אור חדש", גיליון 12, עמ' 13–22 אבישי אלבוים. "האדמו"ר הצייר". בלוג "עם הספר" הרבנית אסתר שפירא נ"ע, הצופה, 19 בספטמבר 1945
Convorbiri literare

Convorbiri literare ("קוֹנבוֹרבִּיר ליטֶרארֶֶה" - בתרגום לעברית: שיחות ספרותיות) הוא כתב עת ספרותי רומני שנוסד על ידי חברי החוג ז'ונימיה ושימש שנים רבות כביטאונם. כתב העת הופיע לראשונה ב-1 במרץ 1867 ביאשי, והמשיך להופיע שם עד 1886. מ-1886 ועד 1944 הופיע כתב העת בבוקרשט, תחילה בעריכתו של יאקוב נגרוצי ולאחר מכן בהנהגת ועד מורכב מתלמידיו של טיטו מאיורסקו. בין המפרסמים מיצירותיהם בכתב עת זה נמנו: מיכאי אמינסקו, שפרסם בו את מרבית שיריו, יון קריאנגה שפרסם את שלושת החלקים הראשונים של "זכרונות" וגם סדרה של אגדות, יון לוקה קאראג'אלה, שפרסם בו את מרבית הקומדיות שלו, יואן סלאביץ', וסילה אלכסנדרי, ג'ורג'ה קושבוק, אוקטביאן גוגה ורבים אחרים מהדמויות הספרותיות הבולטות של התקופה. החל מינואר 1996, ביאשי, התחיל כתב העת להופיע מחדש בכל 20 לחודש, בפורמט טבלואיד. כתב העת שייך להתאחדות הסופרים מרומניה והעורך הנוכחי הוא קסיאן מריה ספירידון (Cassian Maria Spiridon). מדיה וקבצים בנושא Convorbiri literare בוויקישיתוף האתר של כתב העת שיחות ספרותיות (ברומנית)
XF-91 ת'נדרספטור

רפבליק XF-91 ת'נדרספטור היה מטוס קרב סילוני חד מנועי של חברת רפבליק שפותח בשנות ה-1940 המאוחרות ולא נכנס ליצור עקב כישלונו במכרזים וחוסר העניין בו. במטוס הותקנו 4 מאיצים רקטיים כדי להגדיל את התאוצה והדחף בנסיקה ויירוט. עיצוב המטוס היה מיושן ביום שבו הוא יצא מהמפעל עקב פיתוח מנועי סילון עם ביצועים מתקדמים. ה-XF-91 היה מטוס הקרב האמריקאי הראשון שעבר את מהירות הקול בטיסה אופקית. בנוסף, המטוס פתר בעיה קשה של אי-יציבות אווירודינמית שהייתה קיימת באותה תקופה, במטוסים עם כנף משוכה בטיסה במהירויות נמוכות ובזווית התקפה גבוהה. אי-היציבות גרמה לתופעה שנקראה "ריקוד החרבות" (sabre dance), שבה המטוס הזדקר או נכנס לסחרור. מדיה וקבצים בנושא XF-91 ת'נדרספטור בוויקישיתוף מספר תמונות של XF-91 ת'אנדרקאפטור Marcelle Size Knaack, Page 309 ( Encyclopedia of US Air Force Aircraft and Missile Systems: Volume 1, Post - World War II Fighters, 1945–1973, by Marcelle Size Knaack, Washington, D.C.: Office of Air Force History, 1978. ISBN 0-912799-59-5) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
F-107

נורת' אמריקן F-107 היה מטוס קרב סילוני של נורת' אמריקן אוויאיישן. המטוס נבנה על בסיס ה-F-100 סופר-סייבר. המטוס יועד לתוכנית מטוס קרב-הפצצה אך הפסיד ל-F-105 ת'אנדרצ'יף, ולא נכנס לשירות מבצעי. מטוסי האבטיפוס שימשו מאוחר יותר כמטוסי ניסוי ומחקר. מדיה וקבצים בנושא F-107 בוויקישיתוף לאחר ניסוי ומחקר בלבד ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארתור בראון

האם התכוונתם ל... ארתור בראון (נווט) – הנווט בטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה ארתור בראון (מוזיקאי) – מוזיקאי רוק בריטי ארתור בראון (כדורגלן) – כדורגלן אנגלי יליד 1885
האוס

האם התכוונתם ל... האוס – מוזיקת ריקודים אלקטרונית מקומות אוריינט האוס – בניין ברחוב אבו עובידה שבשכונת אמריקן קולוני שבמזרח ירושלים בלייר האוס – בית ההארחה הרשמי של ארצות הברית לאורחים המבקרים בבירה וושינגטון מינטונז פליי האוס – מועדון ג'אז ותיק בהארלם שבניו יורק מלון יסמין האוס – מבנה בשכונת טלביה בירושלים אישים אדי האוס – כדורסלן אמריקאי אדוארד האוס – דיפלומט אמריקאי, יועץ לנשיא וודרו וילסון אחר האוס (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה אמריקאית גרגורי האוס – גיבור בדיוני של סדרת הטלוויזיה האוס רנדום האוס – בית הוצאה לאור האוסה האוסיי הויס
ריצת 110 מטר משוכות

ריצת 110 מטר משוכות היא תחרות ריצה הנערכת במסגרת מקצועות האתלטיקה במשחקים האולימפיים ובאליפויות העולם באתלטיקה. המתחרים בריצה זו רצים לאורך מסלול שאורכו 110 מטרים, שלאורכו 10 משוכות שגובהן 1.067 מ'. המשוכה הראשונה ממוקמת 13.72 מ' מקו הזינוק, ויתר המשוכות מרוחקות זו מזו מרחק שווה של 9.14 מ'. המשוכה האחרונה מרוחקת 14.02 מ' מקו הסיום. על הרצים לדלג מעל המשוכות במהלך הריצה. המשוכות צמודות זו לזו, אך בכל מסלול משוכה נפרדת, כך שאם יפיל אותה הרץ, הדבר לא יפגע ברצים שמצדיו. אין בנפילה של משוכה כדי להביא לפסילת הרץ, ולמעשה ניתן לסיים את המירוץ גם לאחר הפלת כל עשר המשוכות. עם זאת, הפלה כזו מאטה את הריצה, ומהיר יותר לדלג מעל המשוכה. בריצת 110 מטר משוכות מתחרים גברים בלבד ואילו נשים מתחרות בריצת 100 מטר משוכות. התחרויות הראשונות נערכו באנגליה בסביבות 1830, לאורך מסלול באורך 100 יארד (91.44 מ'). ב-1864 שונה אורך המסלול ל-120 יארד (109.7 מ'), ונקבע כי לאורכו יהיו 10 משוכות בגובה 3 וחצי רגל (1.067 מ'), תקן הנשמר גם כיום. ב-1888 נקבע המסלול בהתאם לשיטה המטרית, והוא עוגל ל-110 מ'. ב-1895 הוחלפו המשוכות הכבדות שהיו נהוגות עד אז במשוכות קלות יותר, בצורת האות T. באותה העת, ועד 1935, רץ שהפיל 3 משוכות היה נפסל, ושיאים היו מוכרים רק אם הרץ לא הפיל אף משוכה. באותה שנה גם הוחלפו המשוכות לצורתן המוכרת כיום. תחרויות ריצת 110 מטר משוכות נערכות מאז חידוש המשחקים האולימפיים בעת החדשה באולימפיאדת אתונה (1896). האלוף האולימפי הראשון היה תומאס קרטיס מארצות הברית. לי קלהון (רומא 1960 וטוקיו 1964) ורוג'ר קינגדום (לוס אנג'לס 1984 וסיאול 1988) זכו כל אחד פעמיים ברציפות בריצה זו באולימפיאדה. עומאר מקלאוד (ג'מייקה ג'מייקה), הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016). באליפויות העולם באתלטיקה נערכות הריצות מאז היווסדן של האליפויות ב-1983. אלוף העולם הראשון היה גרג פוסטר מארצות הברית שזכה 3 פעמים ברציפות בריצה זו. אלן ג'ונסון מארצות הברית זכה באליפות העולם 4 פעמים וקולין ג'קסון מבריטניה זכה פעמיים בתואר. סרגיי שובנקוב (רוסיה רוסיה), הוא אלוף העולם (בייג'ינג 2015). שיא העולם שייך לארייס מריט (ארצות הברית ארצות הברית) ועומד על 12.80 שניות, נקבע ב-7 בספטמבר 2012 בבריסל. שיא ישראל שייך למיכאל אילין ועומד על 13.87 שניות, נקבע ב-10 ביוני 2007. מדיה וקבצים בנושא ריצת 110 מטר משוכות בוויקישיתוף
חורשים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חורשים – קיבוץ בשרון הדרומי יער חורשים – יער בשרון הדרומי מחלף חורשים – מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 531 בית עולם חורשים – בית קברות אזרחי בקיבוץ חורשים חורש (פירושונים) חרשים
יאקוב נגרוצי

יאקובּ נגרוצי (ברומנית: Iacob Negruzzi;‏ 31 בדצמבר 1842 - 6 בינואר 1932) היה סופר רומני, עורך, פרופסור למשפטים באוניברסיטת יאשי, חבר מייסד של ז'ונימיה, חבר בכיר במסדר הבונים החופשיים. נגרוצי הפך לחבר מן המניין באקדמיה הרומנית בשנת 1881, ונבחר לסגן נשיא מוסד זה מספר פעמים, ופעמיים הוביל אותו כנשיא ומזכיר הכללי. יאקוב נגרוצי נולד ביאשי, בנסיכות מולדובה, כבנו של קוסטקה נגרוצי. הוא למד משפטים בברלין ובשובו מהלימודים, השתתף בהקמת חוג ז'ונימיה ובמשך 28 שנים ערך את ביטאון החוג, כתב העת Convorbiri literare. משנת 1864 מילא את תפקיד פרופסור למשפטים מסחריים באוניברסיטת יאסי, ב-28 באוקטובר 1866 הצטרף לבונים החופשיים והתקדם במדרג הדרגות עד לתואר מזכיר שני ומומחה גדול וב-1868 היה לנכבד. משנת 1867 היה גם עורך המגזין "Convorbiri literare", ולימים החזיק בתפקיד מנהל המגזין עד שנת 1895. בשנת 1888 יאקוב נגרוצי יזם חוק שנועד להבטיח גמלת קיום למיכאי אמינסקו. 1873, Mihai Vereanu (מיכאי וריאנו) רומן. 1874, Copii de pe natură (ילדי הטבע) פורטרטים סטיריים בפרוזה ובשירה. 1884, Hatmanul Baltag (הטמן בלטאג) אופרה קומית שנכתבה בשיתוף פעולה עם יון לוקה קאראג'אלה. 1921, Amintiri din „Junimea” (זכרונות מז'ונימיה). מדיה וקבצים בנושא יאקוב נגרוצי בוויקישיתוף Iacob Negruzzi, artline.ro חברי ז'ונימאה בבונים החופשיים
יצחק לוין

האם התכוונתם ל... יצחק לוין (פסיכולוג) – חלוץ בחקר השינה והחלום, מייסד המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן יצחק לוין (רב וחוקר) – חוקר אמריקני לתולדות עם ישראל יצחק מאיר לוין – מנהיג אגודת ישראל ושר הסעד הראשון בממשלת ישראל
יצחק לוין (רב וחוקר)

הרב פרופ' יצחק לוין (Isaac Lewin;‏ 14 בינואר 1906 – 1995) היה רב וחוקר יהודי-אמריקאי ממוצא פולני. יצחק לוין נולד בשנת 1906 בווייליצ'קה לרב אהרן לוין, מראשי "אגודת ישראל" וממנהיגי היהודים בפולין, ולדורה לבית פרידמן. בשנת 1932 סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטת וינה, ובשנת 1933 נסמך לרבנות. בשנת 1935 נישא לפֶּפִּי לבית שטרנהיים, והיה אב לשניים. היה נשוי לה במשך 45 שנה, עד מותה בשנת 1980. לוין התיישב בעיר לודז', ובה היה חבר מועצת העירייה ולוחם באנטישמיות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט מפולין ומצא מקלט בארצות הברית בשנת 1941. שם היה מראשי "אגודת ישראל" ושליחהּ למוסדות האו"ם. משנת 1944 ועד פרישתו באמצע שנות השמונים כיהן כפרופסור לתולדות עם ישראל בישיבה יוניברסיטי. כן היה מנהל בית ספר דתי לבנות. לוין נפטר בניו יורק בשנת תשנ"ה (1995) והובא למנוחות בהר הזיתים בירושלים. בנו נתן (נט) לוין הוא עורך דין אמריקאי נודע. חורבן אייראפע: געזאמעלטע מאמרים [שואת אירופה], תש"ח (ביידיש) נאכ’ן חורבן: געזאמעלטע מאמרים [לאחר השואה], תש"י (ביידיש) יידן אין אלטן פוילן: היסטארישע עסייען [יהודים בפולין העתיקה], צענטראל-פארבאנד פון פוילישע יידן אין ארגענטינע, תשכ"ב (ביידיש) צו דער געשיכטע פון אגודת ישראל: עסייען און רעדעס [להיסטוריה של אגודת ישראל], תשכ"ד (ביידיש) געשטאלטען און געשעענישען: עסייען און רעדעס, ארטאדאקסישע ביבליאטעק, תשל"ח (ביידיש) מבוקר לערב: קובץ מאמרים, מוסד הרב קוק, ירושלים תשמ"ב דמויות ואירועים היסטוריים, מוסד הרב קוק, ירושלים תשמ"ח חומר לשאלת התכוננות וסידור המדינה היהודית: על-פי התורה, תש"ח אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, המכון לחקר בעיות היהדות החרדית, ניו יורק תשט"ז-תשל"ב (שבעה כרכים) ספר אוצר כתבי-עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי-עת תורניים שהופיע בארץ ישראל, מזרח ומערב אירופה, רוסיה, סין, צפון אפריקה וצפון אמריקה בשנות תנ"א-תש"ח, "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו-יורק תש"ם. רשימת הפרסומים של יצחק לוין, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של יצחק לוין באתר רמב"י יצחק לוין (1906-1995), דף שער בספרייה הלאומית Wolfgang Saxon, Rabbi Isaac Lewin, 89, Teacher Of Jewish History at Yeshiva U. (Obituary), The New York Times, August 25, 1995 נפתח הועה"פ העולמי של אגודת ישראל, דבר, 3 בדצמבר 1957. ק. שבתאי, ד"ר נתן לוין - אחד מאלף, דבר, 25 באוקטובר 1967.
צלמית

האם התכוונתם ל... צלמית (סמל חזותי) – סמל חזותי פשוט, שנועד להעביר מסר קצר וברור ללא שימוש במלל. נמצא בשימוש נרחב בממשקי מחשבים. צלמית (ארכאולוגיה) – פסלון קטן ממדים בצלם אדם או בעל חיים. צלמית במזרח הקרוב ובעולם האגאי הקדום – צלמיות ששימשו בעולם הקדום כחפץ פולחן או קמע. איקונין – בנצרות: ייצוג אמנותי של סמל או של דבר מה קדוש.
שחקן

שחקן הוא אדם שמשחק או מציג תפקיד בהפקה אמנותית. או אדם המשתתף בתחרות ספורט. בדרך כלל, המונח מתייחס לאדם המופיע בסרט קולנוע, בתיאטרון, או בטלוויזיה, ולעיתים מתייחס גם להופעות רחוב. בנוסף לביצוע תפקידים דרמטיים או קומיים, שחקן יכול גם לשיר או לרקוד, או לתרום את קולו להפקת תסכית רדיו, לאופרה או לדיבוב דמות. הכשרה לעיסוק כשחקן תיאטרון ניתנת בבתי ספר למשחק, וכן במסגרת החוגים לתיאטרון באוניברסיטאות. הלימודים כוללים לימוד עיוני ומעשי, וגם בהפקה של הצגת תיאטרון על ידי התלמידים, הממלאים את כל (או את מרבית) התחומים הכלולים בהפקתה של הצגה. התיעוד הראשון של שחקן המגלם תפקיד ארע, על-פי המסופר, באתונה העתיקה, במהלך חגיגות הדיוניסיה בשנת 534 לפנה"ס. באופן מסורתי, היה נהוג בחגיגות אלו לספר על עלילות גבורה של גיבורים מיתולוגיים בשירת מקהלה ובלווי ריקוד. ראש המקהלה באותה שנה, תספיס, חרג מהמנהג כשהחליט להציג את תפקידו של הגיבור בגוף ראשון במקום לספר עליו בגוף שלישי, ובכך יצר לראשונה את אמנות המשחק. על שום כך, מכונים שחקנים לעיתים גם "תספיאנים". בתקופתו של תספיס עדיין הופיע בהצגה אך ורק שחקן אחד, לצד המקהלה. רק דור אחד מאוחר יותר, על ידי אייסכילוס, הוכנס להצגה גם שחקן שני, שגילם תפקידים מתחלפים, ולאחר מכן, על ידי סופוקלס, אף שחקן שלישי. רשימת שחקני קולנוע וטלוויזיה רשימת שחקני תיאטרון ניצב מדיה וקבצים בנושא שחקן בוויקישיתוף נתנאל שלומוביץ, נכנסו להם לוורידים: המחיר הנפשי שהוליווד גובה מכוכביה, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2017 וסלי מוריס, ניו יורק טיימס, בהוליווד של היום אין יותר כוכבים. איך הגענו לכאן?, באתר הארץ, 5 בינואר 2023 שחקנים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוגרדץ

פוגרדץ (באלבנית: Pogradec) היא עיר בדרום-מזרח אלבניה, לחופו הדרום-מערבי של אגם אוחריד. העיר משמשת כבירתה של נפת פוגרדץ במחוז קורצ'ה. בשנת 2005 התגוררו בה כ-30 אלף תושבים. מקור שמה בצירוף Pod Gradec, שפירושו בשפות סלאביות דרומיות "מתחת לעיר הקטנה". באזור בו שוכנת כיום פוגרדץ חי בעבר השבט האילירי אנצ'לאי, בתווך שבין איליריה לחאוניה. העיר החלה להתפתח במאה ה-18, בזמן השלטון העות'מאני, ואולם רוב המבנים העתיקים בה נהרסו במהלך מלחמות שונות - מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. הרודנים ששלטו באלבניה, המלך זוגו הראשון ואנוור הוג'ה, הקימו בעיר שלחוף האגם בתי נופש. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי בראשית שנות ה-90, הפכה העיר ליעד תיירותי גם עבור יתר תושבי המדינה. בתי מלון רבים הוקמו בה, ולאורך חוף האגם הוקמה טיילת. מלבד התיירות, מהווה העיר גם מרכז לתעשיית המזון, המבוססת על הגידולים החקלאיים באזורים הכפריים שמסביב לעיר. מקדוניה הצפונית אוחריד, מקדוניה הצפונית מדיה וקבצים בנושא פוגרדץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוגרדץ (באלבנית) בתי קפה באגם אוחריד דיסקוטק צף מדרחוב בעיר ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאב מרקוביץ'

זאב מרקוביץ' (Wladyslaw Markiewicz‏ 1951–1888) היה מפיק קולנוע יהודי, פעל בפולין, ארץ-ישראל וארצות הברית. שותף בפעולות תרבות רבות בארץ (ממארגני המכביה הראשונה והשנייה, חג המחולות בדליה, שמירת זכויות יוצרים ועוד). הפיק את הסרט "צבר" בהשתתפות שחקני הבימה. זאב מרקוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשלי גרין

אשלי מישל גרין (באנגלית: Ashley Michele Greene; נולדה ב-21 בפברואר 1987) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית אמריקאית, ידועה בעיקר בשל משחקה בסדרת סרטי "דמדומים". גרין נולדה בג'קסונוויל, פלורידה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. הוריה הם מישל (לבית טייטום) וג'ו גרין. יש לה אח בוגר בשם ג'ו. בגיל 17 עזבה את בית הספר ועברה לגור לבדה בלוס אנג'לס במטרה לפתח קריירת משחק. תחילה, רצתה להיות דוגמנית אך נאמר לה שאינה גבוהה מספיק, לאחר שלקחה שיעורי משחק הבינה כי זה התחום בו היא מעוניינת להתמקד. ב-2006 החלה להופיע במספר סדרות טלוויזיה ביניהם: "ג'ורדן", "מד טי.וי" ו"תשוקה", שם גילמה את דמותה של רינטה למשך 7 פרקים. פריצת הדרך הראשונה של גרין הייתה בשנת 2008 כאשר גילמה את אליס קאלן בת למשפחת הערפדים ואחותו של אדוארד קאלן בסרט "דמדומים", שמבוסס על ספרה של סטפני מאייר. היא המשיכה לגלם את אליס קאלן גם בסרטי ההמשך, "דמדומים 2: ירח חדש", "דמדומים 3: ליקוי חמה", "ודמדומים 4: שחר מפציע - חלק ראשון" והמשיכה לסרט החמישי והאחרון בסדרה "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק שני". אשלי גילמה את מישל בקהם בסרט הדרמה "סקייטלנד" שיצא בשנת 2010. כמו כן, שיחקה בסרטים: "שרינק", "ליבו של קונור", "חמאה", "קיץ של דם". ב-2012 הופיעה בסרט הנעורים "LOL" לצידה של מיילי סיירוס. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האימה "קריסטי", שמספר על תלמידת קולג' (גרין) שבחג ההודיה נשארת בקמפוס ומוצאת את עצמה מאוימת ומותקפת על ידי כת. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של לונדון ב-14 באוקטובר 2014. בשנת 2016 הצטרפה לקאסט העונה השלישית של סדרת הדרמה המשטרתית "חוצה את הקווים" בדמותה של מיה רוצ'לנד, צעירה המחפשת נקמה באיתן ולא תפסיק עד שתשיג. ב-2017 שבה לשחק בעונה הרביעית של הסדרה. בשנת 2018 שיחקה במותחן האקשן "איש התאונות" בכיכובו של סקוט אדקינס. בשנת 2019 גילמה את העיתונאית אבי האנטסמן בסרט הדרמה הביוגרפי "פצצה". מגזין "פיפל" הכריז על אשלי גרין כאחת הנשים היפות בעולם לשנת 2010. הצטלמה לשערים של המגזינים "Nylon" ו-"Seventeen". ב-2005 השתתפה בקליפ לשיר "Lyudi Invalidy" סינגל מתוך אלבומם השני בשפה הרוסית של ההרכב "ט.א.ט.ו.". ב-2015 תרמה את קולה למשחק הווידאו "באטמן ארקהם נייט", שם דיבבה את באטגירל. בשנת 2009, תמונות עירום של גרין התפרסמו ברחבי האינטרנט. עורכי הדין שלה איימו לתבוע אתרים שונים שיפרסמו את התמונות. בשנת 2010, קיבלה גרין את "פרס אייקון האופנה" ב-Life's Young Hollywood Awards, וכן פרס מטעם קרן "PETA" לייצוג של חברת Avon ובדיקתם על מדיניות בעלי חיים. החל משנת 2013, גרין מנהלת מערכת יחסים עם מנחה הטלוויזיה האוסטרלי-לבנוני פול ח'ורי (אנ') ובדצמבר 2016 הם התארסו. הם התחתנו ב-6 ביולי 2018 בסן חוזה שבקליפורניה. בספטמבר 2022 נולדה בתם הבכורה. מדיה וקבצים בנושא אשלי גרין בוויקישיתוף אשלי גרין, ברשת החברתית פייסבוק אשלי גרין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אשלי גרין, ברשת החברתית אינסטגרם אשלי גרין, סרטונים בערוץ היוטיוב אשלי גרין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אשלי גרין, באתר AllMovie (באנגלית) אשלי גרין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אשלי גרין, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אשלי גרין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)