laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנסמבל סולני תל אביב

אנסמבל סולני תל אביב הוא הרכב ישראלי למוזיקה קאמרית. האנסמבל נחשב למצטיין בסגנונו ובצלילו. נוסד בשנת 2001 על ידי המנצח ברק טל, וכל נגניו צעירים, בשנות ה-20 וה-30 לחייהם. מתוך רצון להקים הרכב קאמרי צעיר שמנגן באופן מלהיב ומרגש, החליט בשנת 2001 המנצח ברק טל, באותה עת מנהל מרכז "יובל" למוזיקה, להקים את "אנסמבל סולני תל אביב". קונצרט הפתיחה נערך עוד באותה השנה, ב-8 במאי 2001, במרכז "ענב" בתל אביב, וזכה לביקורות מעולות. האנסמבל המשיך וצמח בקונסרבטוריון שטריקר. במהלך השנים נוספו גם סדרות מנויים בערים נוספות, והיקף הפעילות עלה משנה לשנה. לאחר שבשנים 2007–2009 הופיע במוזיאון תל אביב לאמנות חזר האנסמבל בעונת 2009 - 2010 להופיע במסגרת הסדרות של "שטריקר" באולם "ענב" לאמנות. כמו גופי תרבות רבים, נקלע האנסמבל לקשיים בעקבות המשבר הפיננסי העולמי בשנת 2008, אשר הקטין בצורה ניכרת את התמיכה מקרנות שונות ומתורמים פרטיים. החל משנת 2010 מקיים האנסמבל פעילות חינוכית רבה, הן בקונסרבטוריון גבעתיים והן בעפולה ובקריית גת. אנסמבל סולני תל אביב מקיים סדרות מנויים בתל אביב ובחיפה ומופיע בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה ברחבי הארץ. כן הופיע האנסמבל בחוץ לארץ, בין השאר בקרנגי הול שבניו יורק, בווינה ובבודפשט, בפסטיבלי מוזיקה בינלאומיים ובשידורי רדיו וטלוויזיה בישראל ובאירופה. במשך השנים הופיעו עם אנסמבל סולני תל אביב אמנים ידועי שם, ביניהם הכנרים מקסים ונגרוב ואידה הנדל, הויולנית טביאה צימרמן, הקלרינטנים גיורא פיידמן וחן הלוי, הפסנתרנים איתמר גולן, בוריס ברמן ואיאן פאונטיין ואחרים. קרן בוכמן היימן פרס רוזנבלום מטעם עיריית תל אביב-יפו פרס עדן פרטוש מטעם משרד החינוך פרס לנדאו לאמנויות הבמה בתחום מוזיקה קלאסית לשנת 2015 משרד החינוך עיריית תל אביב-יפו מועצת הפיס לתרבות ולאמנות קרן התרבות אמריקה ישראל קרן מרק ריץ' לחינוך, תרבות ורווחה קרן שפילמן למצוינות La Casa del Diavolo, 2010 בנוסף, השתתף האנסמבל באלבום "עיר" של שלומי שבן. ב-2011 יצר איתן שטיינברג גרסה נוספת של יצירתו "רעוא דרעוין" לקול ולתזמורת כלי קשת, שבוצעה על ידי אתי בן-זקן ואנסמבל סולני תל אביב. יצירה זו מבוססת על מזמורי סעודה שלישית. טקסט מאת האר"י. מנצח, מנהל מוזיקלי ומנכ"ל - ברק טל יו"ר ועד מנהל - ישראל בר און חברי הוועד המנהל - חביבה אבי-גיא, חיותה דביר, אורה הולין, פיליפ חלאבין, רפאלה חרל"פ, אברהם נחמיאס, ד"ר אריה סגל מפיק - שי פקר מנהל השיווק וקשרי לקוחות - סמי טוויג יחסי ציבור - "ענת מרומי יחסי ציבור" כנר ראשי - יעקב רובינשטיין אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל סולני תל אביב אנסמבל סולני תל אביב, ברשת החברתית פייסבוק הבלוג של אנסמבל סולני תל אביב אנסמבל סולני תל אביב, באתר "הבמה" אנסמבל סולני תל אביב פותח עונה, telavivCity.com ‏ 6.11.2007 עומר שומרוני, ‏אנסמבל סולני תל-אביב נאבק על קיומו, עומר שומרוני, באתר גלובס, 17 במרץ 2009 חן הלוי, אנסמבל סולני תל אביב יולי 2013 "ריאיון עם המנצח הישראלי ברק טל"
צלחת לוויין

צלחת לוויין היא אנטנה מסוג מחזיר (reflector) שמיועדת לתקשורת לווינית לרוב בתדרי המיקרוגל הגבוהים. מבנה האנטנה הוא אליפטי או עגול. בשל צורתה העגולה כל קרן שתפגע בצלחת תוחזר ישירות למרכזה שם נמצא LNB, רכיב אלקטרוני המסנן רעשים, מגביר את האות הנקלט וממיר אותו לתדר נמוך אותו ניתן להעביר בקלות למקלט. באמצעות צלחות לוויין ניתן לבצע שידור ו/או קליטה של אותות מול לוויינים. רוב הצלחות בשימוש מיועדות לקליטה בלבד על ידי צרכני תקשורת. ארגוני תקשורת וחובבי רדיו מפעילים צלחות גם לשידור. לרוב הצלחות מותקנות באופן קבוע הפונה לכיוון מסוים, וקולטות מידע מלוויין שנמצא במסלול גאוסטציונרי. עם זאת, ישנן צלחות שאינן קבועות, והן נעות באמצעות מנועים בשני צירים. תנועה זו מאפשרת תקשורת מול לוויינים שונים, או תקשורת עם לוויינים שאינם גאוסטציונריים לאורך כל הזמן בו הם גלויים (מעל האופק). קוטרן הנפוץ של צלחות לשימוש ביתי נע בין 40 ס"מ ל-7 מטרים, אך קיימות אנטנות גם בגדלים אחרים. במדינות שונות ישנן הגבלות בנייה שמונעות הצבת צלחות לוויין מעל גודל מסוים, או דורשות סדרת אישורים. גודל הצלחת משפיע על הקליטה באופן ישיר, צלחת גדולה תקלוט טוב יותר מקטנה מכיוון שהיא תצליח לרכז יותר קרניים אל ה-LNB. עובדה זו משפיעה בעיקר על צלחות שנמצאות בקצה גבול אזור הכיסוי. מדיה וקבצים בנושא צלחת לוויין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אזנית חשופה

אזנית חשופה (שם מדעי: Padina gymnospora) היא אצה חומית דמוית אוזן ממשפחת הדוקרניתיים שצבעה חום-כתום, חום-ירקרק או חום חיוור. גובהה של אזנית בוגרת מגיע ל 5 עד 15 ס"מ. האזנית החשופה היא אצה קיצית שמופיעה בעיקר בחודשים מאי עד אוקטובר. לעיתים רחוקות אף ניתן להבחין בה (בכמויות מזעריות) בתחילת דצמבר. האזנית מזכירה בצורתה אפרכסת של אוזן או מניפה. לעיתים היא שסועה לאונות אשר גם להן צורה דומה. האצה הצעירה בנויה כמניפה יחידה, וכאשר היא גדלה היא מתפצלת למניפות-משנה אחדות, השונות בגודלן וקשורות זו לזו בבסיסן. השוליים העליונים של המניפה גלולים, ועל ידי כך הם מגוננים על שורה של תאים האחראיים לגידול האצה. האזנית מפרישה גיר שמכסה את כל שטח הפנים שלה. הגיר מתרכז בעיקר בפסים מחזוריים סביב מרכז המניפה. האוזנית היא אחד המינים היחידים של החומיות אשר צובר בתוכו גיר, והיחיד שמפריש גיר. היצע (גוף האזנית) מורכב מ 3–4 שכבות של תאים: שתי שכבות חיצוניות של תאים קטנים המכילים כלורופלסטים זעירים רבים, וביניהן 1–2 שכבות של תאים גדולים חסרי כלורופלסטים. האזנית גדלה בתחום הכרית והתת כרית. היא מסוגלת לגדול בברכות מים המתנתקות מהספקת מים סדירה לזמן ממושך. האזנית החשופה פועלת בעיקר במים חמים, וזהו למעשה מנגנון להקטנת התחרות עם שאר מיני האצות בבית הגידול. בניגוד לאצות אחרות, שרגישות לטמפרטורות גבוהות, האזנית מסוגלת לפעול ולהתרבות גם בטמפרטורות גבוהות של המים. בחודשי הקיץ החמים, כאשר האצות האחרות מתות, האזנית משתלטת על כל בית הגידול בלי תחרות כמעט. עמידותה של האוזנית החשופה לטמפרטורה גבוהות היא אינדיקטור לזיהום תרמי - לרוב זו האצה הרב תאית הראשונה שמופיעה במקומות בהם נשפכו מים חמים לים. לאזנית שני דורות שווי צורה: הדור ההפלואידי - נוצר מנבג ונושא תאי מין זכריים ונקביים, והדור הדיפלואידי- נוצר מזיגוטה ונושא מנבגים (מהם נוצרים בשלב מאוחר יותר נבגים). מדיה וקבצים בנושא אזנית חשופה בוויקישיתוף אזנית חשופה, באתר ITIS (באנגלית) אזנית חשופה, באתר NCBI (באנגלית) אזנית חשופה, באתר GBIF (באנגלית)
קופריבשטיצה

קוֹפְּרִיבְשְטִיצָה (בבולגרית: Копривщица, יש לבטא: ku.ˈpriv.ʃti.ʦə) היא עיירה השוכנת על מורדות רכס סרדנה גורה ושייכת למחוז סופיה. 383 בתיה העתיקים שופצו ושוחזרו והם מהווים מעין מוזיאון פתוח לתקופת התחייה הבולגרית. חלק מהבתים הפכו למוזיאון וניתן לבקר בהם ולהתרשם מאורח החיים במאה ה-19, כלי בית שונים, אריגה, רקמה, תלבושות ותכשיטים, וכן אוסף של כלי נשק. אחת ל-5 שנים מתקיים בה פסטיבל מוזיקה אתנית בולגרית, עובדה ההופכת את העיירה בת 2,486 תושבי קבע למוקד משיכה לתיירים, הן תיירות פנים בולגרית והן תיירים ממדינות אחרות. שמה של העיירה מגיע מהמילה הבולגרית коприва (קופריבה) שמשמעותה סרפד. את קופריבשטיצה הקימה במאה ה-14 קבוצת פליטים שנמלטו מפני הכובש העות'מאני. במאה ה-19 הייתה זו עיר גדולה, שהשתוותה במספר תושביה לזה של סופיה והייתה אחת ממרכזי מרד אפריל ב-1876, מרד שהונהג בין היתר על ידי בן העיר תודור קבלשקוב (Todor Kableshkov), והייתה העיר הראשונה שהשתחררה מעול האימפריה העות'מאנית. בין מאי 1943 לינואר 1944 חיו בקופריבשטיצה מספר משפחות של יהודים ממגורשי סופיה. מדיה וקבצים בנושא קופריבשטיצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופריבשטיצה מפה באתר map(הקישור אינו פעיל) מפה באתר emap googlemaps כרמית וייס, ‏קופריבשטיצה ורכס הרי הבלקן, באתר GoTravel אתר הפסטיבל
חבק

האם התכוונתם ל... אזיקון – מכונה לעיתים חבק קיפאון (מדעי המחשב) – משאב אחד, או יותר, ומספר תהליכים, שיוצרים חביקה חְבְְֶּק - שמה הערבי של נענע משובלת, המוכר בפיהם של יוצאי צפון-אפריקה מארצות שונות
סלולרי

האם התכוונתם ל... טלפון סלולרי תקשורת סלולרית סלולרי (ספר) – ספר מאת סטיבן קינג
הכתובת מקיר-מואב

הכתובת מקיר-מואב היא כתובת מואבית מקיר מואב ובה מתואר שמישע (ככל הנראה) מלך מואב הקדיש "מבער" לכמוש, האל המואבי. בשנת 1958 נתגלה שבר פסל עשוי בזלת שחורה אפורה בעת בניית מבנה חדש בכרכ (המזוהה עם קיר-מואב, בירתה של ממלכת מואב הקדומה). השבר, בגודל 12.5×14 סנטימטר, נתגלה בשימוש משני כחלק מקיר. נראה כי השבר היה חלק מפסל, אולי דמות לבושת שמלה. הכתובת בעלת שלוש השורות שעל שולי האבן מתוארכת למאה התשיעית לפניה"ס, ותואמת את סגנון הכתובת במצבת מישע. כיום השבר מוצג במוזיאון לארכאולוגיה של ירדן ברבת עמון. הכתובת ידועה בסימון KAI 306. ...]משית מלכ מאב הד[... ...]ת כמש למבער כי אה[...   ...]נה והנ עשתי את[... תעתיק הכתובת והשלמות על פי שמואל אחיטוב, בהנחה שהמקדיש הוא מישע (מנוקד לשם נוחות הקריאה ולא כשחזור הווקליזציה המקורית): [אָנֹכִ מֵשַע בֶּן כְּ]מֹשִית מֶלֶךְ מֹאָב הַדִּ[יבֹנִי ...]ת כְּמֹש לְמַבְעֵר כִּי אֲהֵ[בַנִי כְּמֹש ...]נה וְהֵן עָשִתִי אֶת[... כתובת זאת הוכיחה את שמו של אבי מלך מואב מישע, הפגום מעט במצבת מישע; משמעות השם היא, אולי, קיצור של "כמשיתן" (כמוש־נתן; השורש י־ת־נ הוא המקביל הפיניקי לשורש היהודאי נ־ת־נ), או "כמוש־אִתי", בדומה ל"אִתִּבעל/אִתֹּבעל". ניב מואב רשימת כתובות כנעניות וארמיות שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 375–376 יוסף ברסלבי, כמשית אבי מישע מלך מואב: לכתובת המואבית החדשה, ידיעות בחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה כח, 1964, עמ' 250–254 Reed, W. L., and F. V. Winnett. "A Fragment of an Early Moabite Inscription from Kerak." Bulletin of the American Schools of Oriental Research 172 (1963) 1-9. Freedman, David Noel. "A Second Mesha Inscription." Bulletin of the American Schools of Oriental Research 175 (1964) 50-51. Gibson, John C. L. Textbook of Syrian Semitic Inscriptions. Volume 1: Hebrew and Moabite Inscriptions. Oxford: Clarendon, 1971. Pardee, Dennis. "Literary Sources for the History of Palestine and Syria II. Hebrew, Moabite, Ammonite and Edomite Inscriptions." Andrews University Seminary Studies 17 (1979) 47-70. Sawyer, J. F. A., and David J. A. Clines, eds. Midian, Moab and Edom. JSOT Supplement Series 24. Sheffield: JSOT Press, 1983. Dearman, Andrew, editor. Studies in the Mesha Inscription and Moab. Archaeology and Biblical Studies 2. Atlanta: Scholars, 1989. Knauf, Ernst Axel. "Kerak." In Anchor Bible Dictionary, edited by D. N. Freedman, 4:22-24. New York: Doubleday, 1992. Mattingly, Gerald L. "Mesha." In Anchor Bible Dictionary, edited by D. N. Freedman, 4:707. New York: Doubleday, 1992. The El-Kerak Inscription, מתוך הפרויקט השמי-מערבי של אוניברסיטת דרום-קליפורניה הכתובת באתר של K. C. Hanson שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 375–376 יוסף ברסלבי, כמשית אבי מישע מלך מואב: לכתובת המואבית החדשה, ידיעות בחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה כח, 1964, עמ' 250–254
מאיר סבן

מאיר סבן (בספרדית: Mario Javier Sabán; נולד ב-12 בפברואר 1966) הוא תאולוג יהודי מארגנטינה. סבן בן לדוד, נצר ליהודי ספרד שגורשו ממדינתם בשנת 1492, ואחר כך גרו באימפריה העות'מאנית. בשנת 1990 כתב ספרו הראשון שדן בנוצרים חדשים, אבות משפחות האצילות בארגנטינה. הוא ניתח מקור הנצרות בהקשר שלה עם היהדות. כתב אחד עשר ספרים, בהם "היהדות של פאולוס" (2003), "הרמב"ם" (תזה על הספר "מורה נבוכים", 2008) ו"היהדות של ישוע" (2008). סבן גר בברצלונה ומלמד מחשבה יהודית באוניברסיטה של ליידה בקטלוניה. אתר האינטרנט הרשמי של מאיר סבן ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לודהיאנה

לודהיאנה (בהינדי: लुधियाना, בפנג'אבי ਲੁਧਿਆਣਾ), היא עיר ומחוז מנהלי במחוז לודהיאנה, במדינת פנג'אב שבצפון מערב הודו. לודהיאנה היא העיר הגדולה ביותר בפנג'אב עם אוכלוסייה של כ-1.4 מיליון תושבים, אך אוכלוסייתה עולה בהרבה בתקופת הקציר בעקבות הגעתם של מהגרי עבודה רבים מהמדינות אוטר פרדש, ביהר ואף מהבירה, דלהי. לודהיאנה נמצאת על כביש מהיר מספר 1 המחבר את דלהי ואמריטסר. לודהיאנה נחשבת למחוז העשיר ביותר בהודו, ואדמתה נחשבת ליקרה ולפורה ביותר במדינה. העיר ממוקמת בגובה ממוצע של 244 מטרים מעל גובה פני הים. הקרקע בעיר מורכבת מאבן חול צהובה וגרניט. העיר מחולקת לשני רבעים עיקריים, העיר העתיקה והעיר החדשה. עד השנה 1875 זרם הנהר סוטלז', שהתייבש באותה שנה, מצפון-מערב לעיר. היום בחלק זה של העיר יש שכונות מגורים שנבנו ללא תכנון. כמו כן פועלות באזור סדנאות תעשייה מקומיות שרובן מופעלות מתוך בתי התושבים. לרגלי הנהר עמד בעבר המבצר העתיק של העיר. היום שוכן באותו מקום קולג' להנדסת טקסטיל. לפי מפקד אוכלוסין ב-2001 אוכלוסיית העיר עמדה על 1,395,053 תושבים. הגברים מהוים 57% מאוכלוסיית העיר והנשים 43%. אחוז יודעי קרוא וכתוב בעיר עומד על 70%. נתון זה גבוה משמעותית מהמוצע בהודו העומד על 59.5%. 72% מהגברים יודעים קרוא וכתוב ו-68% מהנשים. ילדים מתחת לגיל 6 מהווים 12% מהאוכלוסייה. הדתות העיקריות הן הינדואיזם וסיקיזם. לפני חלוקת הודו, הייתה בעיר אוכלוסייה מוסלמית גדולה, אך רבים נאלצו לעזוב עקב רמת האלימות הבין דתית הגבוהה. השפה המקומית המדוברת היא פנג'אבי והיא שפת האם של קרוב ל-78% מהתושבים. השפה ההינדית אף היא נפוצה בעיר, בין היתר הודות למהגרי העבודה הרבים הפוקדים את העיר מדי שנה. בעיר לודהיאנה קיימים יותר מ-2500 בתי ספר ומכללות שבהם לומדים מעל 450000 תלמידים. מרבית בתי הספר מנוהלים על ידי המועצה המרכזית לחינוך תיכון או על ידי מועצת החינוך של בתי הספר בפנג'אב שנוסדה בשנת 1969. בעיר נמצאת האוניברסיטה החקלאית הגדולה באסיה ואחת הגדולות בעולם. בלודהיאנה נמצאת "המכללה הנוצרית לרפואה" שהוקמה על ידי דיים אדית מרי בראון בשנת 1894. זהו בית הספר הראשון לנשים באסיה. בשנת 1956 נוסדה בעיר המכללה להנדסה של גורו נאנאק על ידי ראג'נדרה פראסאד. מדיה וקבצים בנושא לודהיאנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לודהיאנה לודהיאנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נחל כרית

נחל כרית הוא הנחל שבו הסתתר אליהו הנביא, על פי המקרא, בזמן הבצורת בתקופת אחאב למשך שנה. הנחל מוזכר כמקום הראשון אליו ברח אליהו, על פי ציווי ה', מאחאב מלך ישראל, לאחר שגזר על בצורת. אליהו הסתתר בנחל למשך שנה, עד שיבש, עקב הבצורת, ובמשך שהותו שם שתה ממי הנהר, ואת מזונו שקיבל מעורבים שנתנו לו בשר ולחם כל בוקר וערב: וַיְהִי דְבַר ה' אֵלָיו לֵאמֹר: 'לֵךְ מִזֶּה וּפָנִיתָ לְּךָ קֵדְמָה, וְנִסְתַּרְתָּ בְּנַחַל כְּרִית אֲשֶׁר עַל פְּנֵי הַיַּרְדֵּן. וְהָיָה מֵהַנַּחַל תִּשְׁתֶּה, וְאֶת הָעֹרְבִים צִוִּיתִי לְכַלְכֶּלְךָ שָׁם.' וַיֵּלֶךְ וַיַּעַשׂ כִּדְבַר ה', וַיֵּלֶךְ וַיֵּשֶׁב בְּנַחַל כְּרִית אֲשֶׁר עַל פְּנֵי הַיַּרְדֵּן. וְהָעֹרְבִים מְבִיאִים לוֹ לֶחֶם וּבָשָׂר בַּבֹּקֶר וְלֶחֶם וּבָשָׂר בָּעָרֶב, וּמִן הַנַּחַל יִשְׁתֶּה. וַיְהִי מִקֵּץ יָמִים וַיִּיבַשׁ הַנָּחַל, כִּי לֹא הָיָה גֶשֶׁם בָּאָרֶץ. — ספר מלכים א', פרק י"ז, פסוקים ב'–ז' נחל כרית מזוהה בדרך כלל עם ואדי אל-יאביס, נחל במערב הירדן, הנשפך לנהר הירדן במקום מול בית שאן ומעט מדרום לה. מטיילים תיארו אותו כאחד הנקיקים הפרועים ביותר של הסהר הפורה, ומתאים מאוד להסתתרות. על פי הסכם השלום בין ישראל לירדן משנת 1994, ישראל שומרת על השימוש במימי נהר הירדן בין הירמוך לוואדי אל-יאביס. יש הרואים בערוץ עין קלט, המזרחי מבין המעיינות, את נחל כרית. קביעת הפסוק "עַל-פְּנֵי הַיַּרְדֵּן" תומכת בזיהוי זה., קומתו העליונה של מנזר סנט ג'ורג' היא מערה עתיקה, הנזירים המקומיים מאמינים כי במערה זו התגורר אליהו הנביא. ישעיהו פרס סבר, שנחל כרית הוא ואדי אל-פארעה, השוכן בצפון מזרח השומרון. בגדות הוואדי ישנם נקיקים ומערות רבות, המתאימות להסתתרות. מרינו סנודו זיהה את נחל כרית כוואדי פסאיל, השוכן בבקעת הירדן. אלחנן סמט, אליהו בנחל כרית, מתוך אתר דעת. Jules Akel, Cherith/Kerith/Chorath—commentary, linguistics, interpretation, application. The Project at Wadi el-Yabis, CenturyOne Foundation ואדי יאבס (יבש גלעד), באתר עמוד ענן אנציקלופדיה מקראית, כרך ה, עמוד 813 אלי שילר, יריחו וסביבתה / קרדום: דו ירחון לידיעת הארץ, ירושלים, אריאל, עמ' 200 (העמוד באתר כותר – למנויי האתר) https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1000629171 Armstrong, G.; Wilson, C.W.; Conder, C.R. (1895). Names and Places in the Old and New Testament and Apocrypha: With Their Modern Identifications. Palestine Exploration Fund. Publications. Committee of the Palestine Exploration Fund. נבדק ב-2023-10-06.
גליציה המזרחית

גליציה המזרחית (באוקראינית: Східна Галичина, בפולנית: Galicja Wschodnia, בגרמנית: Ostgalizien) הוא אזור גאוגרפי במערב אוקראינה (המחוזות של היום לבוב, איוואנו-פרנקיבסק וטרנופול). טריטוריה פולנית לפרקי זמן לאורך ההיסטוריה. גליציה נוצרה בתוך האימפריה האוסטרית במהלך השנים 1772–1918. גליציה המזרחית, כוללת כעת את כל מחוזות לבוב ואיוואנו-פרנקיבסק (אזורים) באוקראינה וכן מחוז טרנופול, כאשר הרצועה הצפונית שלו גובלת עם המחוזות ההיסטוריים קרמנטס, שומסק ולניבצי והחלק הצפוני של מחוז זברוץ'. החלק המערבי של גליציה המזרחית נמצא בפולין (החלק המזרחי של מחוז פודקרפצקיה - פשמישל, סאנוק, ירוסלב, לובאצ'וב, לסקו ובישצ'די והאזורים סביב הערים והמקומות הללו. חלק קטנטן של גליציה המזרחית ממוקם גם במחוז לובלין - העיירה לוביצ'ה קרולבסקה והסביבה, אבל טומשוב לובלסקי, 15 ק"מ משם, כבר לא חלק מגליציה, וגם לא הייתה שייכת לקיסרות האוסטרית בזמן חלוקת פולין. האזור היה חלק מפולין הקונגרסאית בתוך האימפריה הרוסית לפי החלוקה הרוסית של פולין. שטחה של גליציה המזרחית הוא כ-46,800 ק"מ 2 (18,100 מייל רבוע). ב-1918 הפכה גליציה המערבית לחלק מהרפובליקה המחודשת של פולין, שקלטה חלק מאזור למקו. האוכלוסייה האוקראינית המקומית הכריזה על עצמאותה של גליציה המזרחית כרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. האוכלוסייה הפולנית ברובה של לבוב (לביב, למברג) התנגדה למהלך, מה שהוביל למלחמת פולין–אוקראינה שבמהלכה השתלטו הפולנים על כל גליציה. בהסכם עם פולין, הרמן פטיורה מהרפובליקה העממית של אוקראינה ויתר על מזרח גליציה בתמורה לעזרה נגד הסובייטים. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הקימו הסובייטים ביולי 1920 בגליציה המזרחית את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גליציה. הסכם ריגה מה-18 במרץ 1921 הקצה את גליציה המזרחית עבור הרפובליקה הפולנית השנייה. מעצמות ההסכמה המשולשת הכירו בחזקה הפולנית על השטח ב-15 במאי 1923. האוקראינים מגליציה המזרחית והמחוז השכן ווליניה היוו כ-12% מאוכלוסיית הרפובליקה הפולנית השנייה והיו המיעוט הגדול ביותר בה. מכיוון שמדיניות ממשלת פולין לא הייתה ידידותית כלפי מיעוטים, גברה המתיחות בין ממשלת פולין לאוכלוסייה האוקראינית, מה שבסופו של דבר הוליד את ארגון המחתרת המיליטנטי של הלאומנים האוקראינים. השם גליציה, או Halychyna באוקראינית, נגזר מהעיר Halich שהייתה הבירה הראשונה של נסיכות גליציה. השם Halych בתורו נובע מהמילה האוקראינית halka שפירושה "עורב", המשתקפת על ידי העורב במרכז הסמל המודרני של העיר. רבים גם מאמינים כי השם Halych/Galic (וממנו Halychyna/Galizia) נגזר מהמילה היוונית ἅλς‏ (hals), שפירושה "מלח". לביזנטים וליוונים הייתה השפעה חזקה על ארצות אלו, ובהשפעת היוונים התנצרו גליציה ורוס של קייב. למעשה המילה היוונית לבור מלח היא αλυκή‏ (alyki), מה שמעלה טיעון חזק שהליץ' יכול להיות שינוי של זה. הליץ' היה עשיר במלח, שנכרה באזור. בתקופת ימי הביניים המוקדמים, מלח היה הייצוא העיקרי של האליץ'. כיום, לעומת זאת, אין יותר כריית מלח בהליץ'. מדיה וקבצים בנושא גליציה המזרחית בוויקישיתוף Natsional'na Rada, Galicia Ukrains'ka. Eastern Galicia an Independent Commonwealth. Creative Media Partners. ISBN 9780353078406. "History of Galicia". www.torugg.org. נבדק ב-2015-09-29. Wolff, Larry (2004). "Inventing Galicia: Messianic Josephinism and the Recasting of Partitioned Poland". Slavic Review (באנגלית). 63 (4): 818–840. doi:10.2307/1520422. ISSN 0037-6779 – via JSTOR. "EASTERN GALICIA. (Hansard, 14 March 1932)". The UK parliament. נבדק ב-2022-03-28.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
גליציה המערבית

גליציה החדשה או גליציה המערבית (בפולנית: Nowa Galicja או Galicja Zachodnia; בגרמנית: Neugalizien או Westgalizien) היה אזור מנהלי של המלוכה ההבסבורגית, שהוקם מהשטח שסופח במהלך החלוקה השלישית של פולין ב-1795. לאחר מרד קושצ'יושקו הכושל של 1794, פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הסכים עם יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה לחלק את פולין שוב ובכך לבטל לחלוטין את האיחוד הפולני-ליטאי שנותר, החלטה שאליה הצטרפה פרוסיה ב-24 באוקטובר 1795. המלוכה ההבסבורגית, שלא השתתפה בחלוקה השנייה, קיבלה כעת חלק שהכיל את האדמות שמצפון לממלכת גליציה ולודומריה שנרכשו בחלוקה הראשונה של 1772. המלוכה ההבסבורגית כבשה בעקבות כך את כל פולין קטן, המשתרעת לאורך נהר הוויסלה העליון עד לפאתי פראגה וורשה, יובלי הבוג והפיליצה היוצרים את הגבול הצפוני עם פרוסיה המזרחית החדשה. ב-1803 היא אוחדה עם ממלכת גליציה ולודומריה, אך שמרה על אוטונומיה מסוימת. האזור נשאר שטח של האימפריה האוסטרית גם כאשר, בשנת 1807, נפוליאון בונפרטה הקים את דוכסות ורשה משטחים בפולין גדול שפרוסיה סיפחה בחלוקה השנייה והשלישית וכעת נאלץ לוותר על פי חוזה טילזיט. אוסטריה הפסידה את גליציה החדשה במלחמת הקואליציה החמישית ב-1809, לאחר שקורפוס בפיקודו של פרדיננד קרל יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ב-15 באפריל 1809 החל את מלחמת פולין-אוסטריה בפלישה לדוכסות ורשה. למרות תוכניותיו של הארכידוכס להיכנס כמשחרר לאומי, הוא הובס על ידי כוחותיו של הנסיך יוזף פוניאטובסקי בקרב רשין. אוסטריה הובסה לבסוף בקרב וגראם ב-6 ביולי, ולאחר מכן צורפה גליציה החדשה לדוכסות ורשה על ידי הסכם שנברון. עם ההחלטה הסופית של קונגרס וינה בשנת 1815, השטח הפך לחלק מפולין הקונגרסאית, שנשלט באוניה פרסונלית על ידי אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, בעוד קרקוב שמרה על עצמאותה כעיר החופשית של קרקוב. מדיה וקבצים בנושא גליציה המערבית בוויקישיתוף
זוארץ

זוּארץ הוא שם משפחה יהודי-ספרדי. שמות דומים נפוצים בספרד: Xuárez, Juárez, Suárez. המקור לשם הוא פטרונימי או טופונימי. הצורה הפורטוגלית היא Soares. בישראל יש שעיברתו את השם ל"זו-ארץ". האם התכוונתם ל... אישים אורית זוארץ – חברת הכנסת ה-18 מטעם קדימה ארנון זו-ארץ – קצין קשר ותקשוב ראשי לשעבר גיא זו-ארץ – שחקן ומנחה מיכל זוארץ – שחקנית ומנחה משה זוארץ – איש עסקים ישראלי פנחס זוארץ – מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה וראש מועצת בנימינה-גבעת עדה פריג'א זוארץ – חבר הכנסת מטעם המפד"ל רועי זו-ארץ – מוזיקאי ישראלי שיר זוארץ – זמרת ושחקנית אחרים Zoo הארץ – מדור הומור וסטירה של השבועון העולם הזה, שיצא בין השנים 1973–1976 זו ארץ זו (zoo ארץ zoo) - ספר הומור וסאטירה שיצא לאור בשנת 1975, על ידי כותבי מדור ההומור Zoo הארץ מידע על השם זוארץ, באתר בית התפוצות
הפועל אשקלון (כדוריד נשים)

הפועל אשקלון הייתה קבוצת כדוריד נשים ישראלית מהעיר אשקלון, שהשתתפה בליגה הלאומית לנשים. הקבוצה נוסדה בשנת 1968 ובעונת 1975/1976 זכתה בגביע המדינה, שזיכה אותה להשתתף במשחקים אירופאים. בהמשך הקבוצה הייתה ממוקמת בתחתית הליגה ולא הצליחה להתרומם עקב מחסור בתשתית של מחלקת נוער. בסופו של דברק הקבוצה פורקה. משחקי הבית של הקבוצה היו נערכים ב"היכל הספורט העירוני" באשקלון. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט בישראל ובנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע סבתא

מבצע סבתא הוא סרט קומי ישראלי מתוך רצועת "ראשון בדרמה" של ערוץ 3 משנת 1999 אשר בוים ונכתב על ידי דרור שאול. הסרט זכה בפרס אופיר לדרמה בטלוויזיה. עם השנים הוא צבר פופולריות רבה בישראל וזכה למעמד של סרט פולחן. הסרט הוא קומדיה סאטירית שמבוססת על סיפורו האמיתי של הבמאי דרור שאול. הסרט שמתרחש בישראל, סביב שלושה אחים יתומים, יוצאי הקיבוץ הבדיוני "עסיסים": עידן מדריך בני הנעורים, בני מתקין הכבלים, ואלון, המוכר בשם "קרמבו", קצין צה"ל המפקד על יחידת מסתערבים. סבתא חיה, סבתם של שלושת האחים, נפטרה (אחד ממשפטי המפתח בסרט הוא "סבתא חיה מתה"). הקיבוץ מסרב לטפל בענייני ההלוויה (דבורה המזכירה אומרת לקרמבו בטלפון: "הקיבוץ לא יממן חתונה או לוויה של מי שלא חי בו בשנתיים האחרונות"- תקנון חתונות ולוויות), והאחריות נופלת על הנכדים. שלושתם מבקשים לקבור אותה בקיבוץ אותו ייסדה, אך שפע אי-הבנות, אלתורים וקיצורי דרך הופכים את ההלוויה לפארסה עוקצנית על חיי הקיבוץ והביטחוניזם הישראלי. פרטים רבים בעלילת הסרט מקורם בקורות חייו של הבמאי בקיבוץ כיסופים. בפרט, לוויית הסבתא המתקיימת בקיבוץ והתנערותו של הקיבוץ ממימון הלוויה, הובלת הגופה ברכב פרטי (במהלכה מבוצעת עצירה לקניית מקרר) וארון הקבורה אשר מתפרק במהלך טקס הקבורה - מבוססים על סיפור אמיתי. בהערות הבמאי שנוספו לסרט בגרסת ה-DVD, מספר דרור שאול, כי דמותו של "קרמבו" מבוססת על אחיו, אשר במציאות הוא האח האמצעי. האח, סא"ל (מיל.) טל שאול, היה מפקד יחידת שמשון, ראש אגף אבטחה בשירות הביטחון הכללי, וכיום מנהל מחוז ירושלים של קופת חולים מאוחדת. את אחד ממשפטי המפתח שקרמבו אומר בסרט, "אתה מתחיל הכי מהר שלך ולאט לאט מגביר!", לקח שאול הבמאי מאליהו לוי, מורה לשחיה מקיבוץ ניר יצחק, שלימד ילדים (וביניהם שאול עצמו) מאזור יישובי חבל אשכול. חלק מהסצנות בסרט צולמו בקיבוץ יקום. ביולי 2023 הופל אתר סדרות במבצע גדול ומורכב של רשויות החוק. למבצע הם החליטו להעניק את השם "מכת שמש" על שמו של המבצע שבמרכז הסרט באמרם שזה סמלי ביותר ששם ששואב השראה מיצירה ישראלית ידועה ישמש כשם לפעילות נגד מי שגונב יצירות ישראליות. "מבצע סבתא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מבצע סבתא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מבצע סבתא", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אתר רשמי אמיר בוגן, סבתא חיה מתה, כבר עשר שנים, באתר ynet, 22 באוקטובר 2010 "הברושים ירכינו ראש", על לוויה קרנבלית לתנועה הקיבוצית ולמיתוס הצבר בסרט הישראלי "מבצע סבתא", מאת אסתי אדיבי-שושן אבנר שביט‏, "ויתרתי על הרבה כסף כי לא רציתי 'מבצע סבתא 2'" - ריאיון עם דרור שאול, באתר וואלה, 15 ביוני 2011 מאיר שניצר, לקרמבו פנית, לא טעית: "מבצע סבתא" במבחן הזמן, באתר nrg‏, 30 בספטמבר 2011 ניר קיפניס, ‏בלדה לעוזב קיבוץ, ניר קיפניס, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2012 ציון נאנוס, ‏הסודות מאחורי "מבצע סבתא" נחשפים, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2011 איתי ורד, 20 שנים ל"מבצע סבתא": גיבורי וכוכבי סרט הקאלט מתאחדים, באתר חדשות 13, 10 במאי 2019 עמרי אסנהיים, קרמבו האמיתי, באתר nrg‏, 11 במרץ 2005. עמוס הראל, "קרמבו בעקבות המתנקש", הארץ, ‏ 18.02.2005. טיפ של אלופים, ראיון עם אליהו לוי (מתוך ידיעות אחרונות, 30.04.20), בדף הפייסבוק של מועצה אזורית אשכול במבצע מורכב: אתר "סדרות" הורד מהאוויר ואיתו מאות אלפי שעות של תוכן גנוב, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 14:34)