laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שון ויליאם סקוט

שון ויליאם סקוט (באנגלית: Seann William Scott; נולד ב-3 באוקטובר 1976) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, אשר התפרסם מתפקידו כסטיפלר בסדרת סרטי הנעורים "אמריקן פאי". סקוט נולד ב-3 באוקטובר 1976 בקוטג' גרוב (אנ'), מינסוטה, בנם של פטרישיה אן סימונס, עקרת בית ושל וויליאם פרנק סקוט, עובד במפעל. אביו של סקוט נפטר ב-2007. הוא הצעיר מבין שבעה ילדים (יש לו שישה אחים למחצה מנישואיהם הקודמים של הוריו; שלושה לכל אחד). הוא סיים את לימודיו בתיכון פארק (אנ'), שם היה חלק מקבוצות הכדורגל והכדורסל של בית הספר. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובקולג' הקהילתי גלנדייל (אנ') בגלנדייל, קליפורניה. ההצלחה המסחרית הראשונה של סקוט באה בעקבות השתתפותו בסרט אמריקן פאי, ב-1999 כסטיב "סטיפלר". הוא הופיע גם בשלושת סרטי ההמשך של הכותר המקורי. בשנת 2000 כיכב לצד אשטון קוצ'ר בסרט הקומדיה "אחי, איפה האוטו שלי?" שהפך לסרט פולחן. הוא הופיע בסרט של קווין סמית', "ג'יי ובוב השקט מכים שנית", ושיחק קצין משטרה בסרט "עלילות סאות'לנד". בשנת 2003, סקוט הנחה את טקס פרסי המוזיקה של ה-MTV, לצידו של ג'סטין טימברלייק. הם שיחקו בכמה מערכונים, ביניהם חיקוי לסצנה מהסרט "מטריקס רילודד". לסקוט שלושה קעקועים : סמל של אינסוף בפרק כף ידו, ברק בירך שלו והמילה "Amo" (בלטינית "אני אוהב") בעצם הזנב. בין השנים 2005 ל-2008, סקוט היה בזוגיות עם דוגמנית ויקטוריה'ס סיקרט דיאנה מילר. במרץ 2012, סקוט אישר שהוא התארס לדוגמנית לינדזי פרימודט (אנ') לאחר שהוא יצאו במשך שנה. בינואר 2013, דווח כי האירוסין בוטלו וכי השניים נפרדו, אך יישארו חברים. ב-2 בספטמבר 2019, התחתן עם מעצבת הפנים אוליביה קורנברג. לבני הזוג יש בת אחת, שנולדה ביוני 2020. ב-13 בפברואר 2024, סקוט הגיש בקשה לגירושין, תוך ציון "הבדלים בלתי ניתנים לגישור" כסיבה לפיצול ביניהם. סקוט ביקש משמורת משפטית ופיזית משותפת על בתם. ב-6 במאי 2024 הגירושים נכנסו לתוקף. ב-16 במרץ 2011, סקוט אושפז במכון גמילה, בגלל "בעיות בריאות ובעיות אישיוֹת". הנציג מטעמו לא מסר את כל הפרטים על האשפוז, לרבות מיקומו של המכון. עם זאת הוא אמר ש"הוא [סקוט] מעריך את התמיכה של האוהדים הרבים שלו בשלב זה". ב-13 באפריל 2011, נמסר כי סקוט השלים בהצלחה את תוכנית הגמילה. מדיה וקבצים בנושא שון ויליאם סקוט בוויקישיתוף שון ויליאם סקוט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שון ויליאם סקוט, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שון ויליאם סקוט, באתר AllMovie (באנגלית) שון ויליאם סקוט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) שון ויליאם סקוט, באתר Metacritic (באנגלית) שון ויליאם סקוט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שון ויליאם סקוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) שון ויליאם סקוט ב-Tv.com. Helen Murphy October 02, 2019 01:48 Pm, Surprise! American Pie Star Seann William Scott Is Newly Married, PEOPLE.com (באנגלית) Seann William Scott Exits Rehab - Today's News: Our Take | TVGuide.com Seann William Scott, Jay Baruchel in 'Goon' - The Hollywood Reporter
שינוי מבני

שינוי מבני הוא כינוי לשינוי מקיף וכולל הנעשה בארגון מסוים, במבנה מסוים (אדריכלות) וכדומה. האם התכוונתם ל... שינוי ארגוני שינוי מבני (כלכלה) (אנ') שינוי מבני (אדריכלות)
צפון הונג קונג

אזור צפון הונג קונג (בסינית: 北區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הנמצא בצפון הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 168 קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2001 ל-298,657 איש, וצפיפות האוכלוסין בו היא 2,055 איש לקמ"ר. זהו האזור השני הכי פחות מיושב בהונג קונג. תחילה היה המחוז מאוחד יחד עם מחוז טאי פו עד שהופרד בשנת 1980 והפך מחוז עצמאי. בתחום המחוז עובר נהר סאם צ'אן, המשמש גם כגבול בין הונג קונג לעיר שנג'ן שבסין העממית. כ-70% מהאוכלוסייה גרה באחוזות החדשות שבעיר פַנְלִינְג-שֶׁאוּ'נְג שׁוֹי. לשם גם מגיעה רכבת ה-KCR העוצרת בשלוש תחנות באזור - פנלינג, שאו'נג שוי ולוֹ ווּ. אזור הצפון מחולק לארבעה תת-תחומים. שׁוּ'אֶנְג שׁוֹי 上水 פַנְלִינְג 粉嶺 שַׁה טַאו קוֹק 沙頭角 טַה קְווּ לִינְג 打鼓嶺 מדיה וקבצים בנושא צפון הונג קונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צפון הונג קונג אתר המועצה
בית מרחץ

בית מרחץ הוא מבנה המשמש לרחצה. המונח מתייחס בדרך-כלל לבתי מרחץ ציבוריים. בבתי מרחץ ציבוריים שונים יש מידה שונה של פרטיות לרוחצים. מרביתם כוללים הפרדה בין המינים, אחרים כוללים גם הפרדה בין גילאים שונים, ובמיעוטם יש חדרים המאפשרים רחצה בפרטיות מלאה. בתרבות הרומית פותחו מאוד בתי המרחץ. הרומאים נהגו לבנות בתי מרחץ בארצות כיבושיהם. אף בארץ ישראל שבה המים מצויים בצמצום הוקמו בתי מרחץ רבים, גם אם היה צריך לשם כך לבנות אמות מים ארוכות כמו בקיסריה. בתי המרחץ נדירים יחסית בתרבות המערבית בימינו, כיוון שמרבית בני תרבות זו משתמשים במתקני רחצה פרטיים (חדרי אמבט בבתי המגורים). בתרבויות אחרות קיימת מסורת ארוכה של שימוש בבתי מרחץ ציבוריים - למשל, הסנטוס ביפן. גם בקתות ההזעה של התרבויות האינדיאניות השונות עשויות להחשב לבתי מרחץ, למרות שהשימוש בהן אינו כרוך בטבילה במים, וכך גם הסאונה הפינית. בתי מרחץ בתרבות המערבית כן מקובלים במקומות בהם ישנם מעיינות חמים או מעיינות שמיוחסות להם תכונות מרפא (מעיינות מרפא או "ספא"). בתי מרחץ כאלה קיימים בבאת' (Bath) שבדרום-מערב אנגליה, בבודפשט, ובמקומות רבים נוספים. בהלכה היהודית נהוגה הטבילה במקווה אך יעודה אינו לשם רחצת הגוף, כי אם לצורך היטהרות רוחנית. סאונה חמאם בלן אשיו ז'רום קארקופינו, חיי יום יום ברומא: המרחצאות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך: הנ"ל, חיי יום יום ברומא, הוצאת עם הספר, 1967 (תרגום לעברית: עודד בורלא) ירון צבי אליאב, ‏האם הסתייגו היהודים מבית המרחץ הציבורי בראשית הופעתו?, קתדרה 75, אפריל 1995, עמ' 35-3 אשר גרוסברג, ‏'המטהרת שבמרחץ' – מקווה טהרה בבית המרחץ, קתדרה 99, מרץ 2001, עמ' 184-171 עמנואל פרידהיים, ‏מעשה רבן גמליאל במרחץ של אפרודיטי בעכו – עיון בראליה ארץ-ישראלית, קתדרה 105, ספטמבר 2002, עמ' 7–11, 32-26 ירון-צבי אליאב, ‏על עבודה זרה בבית המרחץ הרומי – שתי הערות, קתדרה 110, אוקטובר 2003, עמ' 180-173 עמנואל פרידהיים, ‏בית המרחץ הציבורי הרומי בארץ-ישראל – דילמות מחקריות בשאלת הגדרתו כמוסד מקודש, קתדרה 119, מרץ 2006, עמ' 180-173 יובל ברוך ורוני רייך, ירושלים - בתי מרחץ מהתקופה הביזאנטית, באתר רשות העתיקות ג.פ. מקנאלי, ביקור בבית מרחץ יפני, באתר Jade Dragon, מרץ 1998 (באנגלית) המקווה בהלכה היהודית, הרב אליעזר מלמד בספרו פניני הלכה
דגני בוקר

דִגני בוקר (ולפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: מִדְגַּנִּים) הם מאכל תעשייתי המורכב מפתיתי דגנים אפויים ומיובשים המיועד להוות ארוחת בוקר פשוטה, מאכל המתוכנן ומיוצר במיוחד לשם כך. מקור המאכל בארצות הברית, אך כיום הוא נפוץ ואהוד בכל רחבי העולם המערבי. דגני בוקר מיוצרים ממגוון דגנים: תירס (קורנפלקס), אורז, חיטה, שיבולת-שועל ועוד. הם נאכלים לרוב בתוספת חלב קר, ועל כן הגדרת מרק מתאימה לשילוב זה, כי החלב מקבל לרוב את טעמם של הדגנים, אם כי ניתן לאכלם גם יבשים, כחטיף. יש המוסיפים להם מוצר חלב אחר כגון יוגורט, רוויון וכדומה. דגני בוקר שונים כוללים גם תוספות כגון מיני אגוזים ופירות וכן סיבים תזונתיים, ויטמינים ורכיבים תזונתיים אחרים. יש סועדים המוסיפים לקערת הדגנים פירות טריים או יבשים ואגוזים. מגוון מותגי דגני הבוקר רחב מאוד ופרסומם אינטנסיבי. מותגים רבים מכוונים לפלח שוק הילדים וממותגים בהתאם, בליווי דמויות בדיוניות, חלקן מוכרות לילדים מעולמות תוכן אחרים (סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב). דורות של ילדים, בעיקר בארצות הברית, גדלו על דגני בוקר, לכן מבוגרים רבים צורכים דגני בוקר המיועדים לילדים, אם מתוך נוסטלגיה ואם כהרגל. דגנים המשווקים לילדים הם לעיתים פחות מזינים, וחלקם אף חסרי ערך תזונתי וניתן לסווגם כמזון מהיר בשל ייצורם מדגנים מעובדים, והיותם בעלי תכולה גבוהה של סוכר, שומן וצבעי מאכל. חלקם מצופים בשוקולד או ממולאים בקרם שוקולד, וניל וכדומה. חלק מדגני הבוקר משווקים כדגני פרימיום. ביניהם מוצרים העשויים מדגנים מלאים וממותגים כמזון בריאות, לרוב עם תוספים תזונתיים. ישנם גם דגנים המשווקים כמזון דיאטטי, דל קלוריות יחסית למוצרים אחרים מהסוג. אחרים מיועדים לספורטאים והם עתירי קלוריות ממקורות בעלי ערך תזונתי. הדגנים נמכרים לרוב באריזות קרטון משפחתיות של 500, 750 גרם או קילוגרם אחד. לרוב, דגני פרימיום נמכרים באריזות קטנות יותר. ישנן גם אריזות אישיות, המכילות מנה יחידה, כדי לאפשר לקחת את ארוחת הבוקר לעבודה או ללימודים. אריזות כאלו ניתנות לעיתים גם בארוחת בוקר בטיסות. קופסאות הדגנים מציגות מידע תזונתי מפורט - פירוט כל המרכיבים וכל הערכים התזונתיים של המוצר, ולעיתים גם הסבר על חשיבותם של הוויטמינים והמינרלים המצויים בדגנים. עקב המודעות הגוברת לסוגיות בריאותיות, יצרנים רבים משווקים כיום גרסאות מופחתות סוכר של מותגים פופולריים. יעל דרור‏, דגני בוקר - מזין או סתם משמין?, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2004 אוסנת הראל, סקר דגני בוקר: מה הכי בריא?, באתר ynet, 17 בנובמבר 2004 דגני בוקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תהל בלומנפלד, עברית שפה קשה, באתר ynet, 2 באוקטובר 2003
סאי קונג

סַאי קוּנְג (בסינית: 西貢區) הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג הנמצא בדרום מזרח הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל הוא 136.39קמ"ר, אוכלוסייתו הגיעה בשנת 2011 ל-436,627 איש, והצפיפות היא ביחס של 3,135 איש לקמ"ר. קו צוּ'אֶנְג קְוַואן אוֹ של ה-MTR, מגיע לתחום, ועוצר בו בארבע תחנות. סאי קונג - העיירה 西贡市中心 הֶבֶּא הַבֶן 白沙湾 איי סאי קונג 西贡离岛 הַנְג הַאו טוֹנְג 坑口东 מערב הנג האו 坑口西 ירוק 环保 צוּ'אֶנְג קְוַואן אוֹ 将军澳市中心 צ'וֹי קִין 健彩 צוֹי לַאם 翠林 הוֹנְג קִינְג 康景 פּוֹ לַאם 宝林 יַאן יִנְג 欣英 1323 运亨 קִינְג לַאם 景林 הִירְד 厚德 וֶלְתִ'י 富裕 דֶמִינְג 德明 בַּאוהִינִיַה 宝康 שֶׁאוּ'נְג טַאק 尚德 קְווֹק מִינְג 广明 מדיה וקבצים בנושא סאי קונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאי קונג אתר המועצה פורטל: גלו את סאי קונג
סופי, נסיכת בוואריה

סופי פרידריקה דורותיאה וילהלמינה (בגרמנית: Sophie Friederike Dorothee Wilhelmine; 27 בינואר 1805 – 28 במאי 1872) הייתה נסיכה בווארית מבית ויטלסבאך, ואמם של קיסרי אוסטריה ומקסיקו. סופי נולדה ב-27 בינואר 1805, למקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ולאשתו השנייה, קרולינה מבאדן. יחד עמה נולדה תאומתה הזהה, מריה אנה, שנישאה לימים לפרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה. ב-4 בנובמבר 1824 נישאה סופי לפרנץ קרל, בנו השני של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה. לזוג נולדו חמישה ילדים. בעקבות הפצרותיה של סופי, ויתר בעלה על מקומו כיורש העצר האוסטרי לטובת בנם הבכור, פרנץ יוזף. אחיו הבכור של בעלה, הקיסר פרדיננד, ויתר על כסאו ב-1848 בעקבות אביב העמים. לאחר עליית בנה לשלטון, הפכה סופי לבעלת הכוח האמיתי מאחורי הקלעים, ובשל השפעתה הרבה כונתה לעיתים "הגבר היחיד החצר המלוכה". כמו כן, נודעה ביחסה העוין כלפי כלתה אליזבת ("סיסי"), רעייתו של פרנץ יוזף. בשנת 1867 הוצא להורג במקסיקו בנה השני של סופי, מקסימיליאן. אירוע זה, ממנו לא התאוששה מעולם, גרם לפרישתה מן החיים הציבוריים. סופי עצמה נפטרה ב-28 במאי 1872 כתוצאה מגידול במוח, ובעלה, פרנץ קרל, נפטר שש שנים לאחר מכן. בשנת 1824 התחתנה סופי עם פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים: פרנץ יוזף (18 באוגוסט 1830 - 21 בנובמבר 1916), לימים קיסר אוסטריה. מקסימיליאן (6 ביולי 1832 - 19 ביוני 1867), לימים קיסר מקסיקו. קרל לודוויג (30 ביולי 1833 - 19 במאי 1896), אביו של פרנץ פרדיננד וסבו של קרל הראשון, הקיסר האוסטרי האחרון. מריה אנה (27 באוקטובר 1835 - 5 בפברואר 1840), נפטרה בגיל ארבע. לודוויג ויקטור (15 במאי 1842 - 18 בינואר 1919). פרנץ יוזף הראשון פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה מדיה וקבצים בנושא סופי, נסיכת בוואריה בוויקישיתוף סופי, נסיכת בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ריצ'רד לסטר

ריצ'רד לסטר (באנגלית: Richard Lester;‏ נולד ב-19 בינואר 1932) הוא במאי קולנוע יהודי-בריטי ממוצא אמריקאי, הידוע הודות לסרטי להקת הביטלס שביים בשנות ה-60. לסטר נולד בפילדלפיה, פנסילבניה למשפחה יהודית מסורתית. כילד מחונן, החל את לימודיו האקדמיים בגיל 15 באוניברסיטת פנסילבניה. בתקופה זו, החל להתעניין בקולנוע בריטי ובמיוחד בקומדיות. בשנת 1953 עזב לסטר את ארצות הברית ועבר להתגורר בלונדון, שם החל לפעול כבמאי בתוכניות טלוויזיה עצמאית. אחת מההפקות בהן השתתף, משכה את תשומת לבו של השחקן פיטר סלרס שסייע לו בהפקת תוכנית טלוויזיה שהפכה ללהיט וסללה את דרכו אל ההצלחה. אחד מהסרטים שביים לסטר, סרט קצר בו השתתפו פיטר סלרס וספייק מיליגן בשנת 1959, היה הסרט האהוב על חברי להקת הביטלס ובמיוחד על ג'ון לנון. בשנת 1964 כשחברי הלהקה חתמו על חוזה ליצירת סרט בכיכובם, בחרו ארבעת המוזיקאים בלסטר כבמאי הסרט. הסרט שהופק בסופו של דבר ונקרא "A Hard Day's Night" ("לילה של יום מפרך"), מציג את כל אחד מחברי הלהקה עם מאפייניו ואישיותו המיוחדת. הסרט התגלה כמכשיר שיווקי מוצלח לפרסומה של הלהקה, וכמה מהטכניקות שבוצעו בסרט זה, מוכיחים את יעילותם עד היום, ובהם עצם הרעיון לייצר קליפים שילוו את השירים והשימוש במצלמה בעלת עדשה רחבה לצילום הופעות חיות. בעקבות ההצלחה, נבחר לסטר לביים את סרטה השני של הלהקה "Help!" בשנת 1965. לאחר שני הסרטים המוזיקליים הללו המשיך לסטר לביים בעיקר קומדיות, ובאותה שנה אף זכה על אחת מהן בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. בשנת 1967 חזר לסטר לשתף פעולה עם ג'ון לנון שלוהק לסרט האנטי-מלחמה "כיצד ניצחתי במלחמה", סרט שעל אף שעלילתו מתרחשת בזמן מלחמת העולם השנייה הרי שהתייחס למלחמת וייטנאם שהתחוללה באותה העת. בשנת 1968 יצר את הסרט "פטוליה", בכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין. סרט מודרניסטי שזכה לשבחי הביקורות, אך לא להצלחה מסחרית . בשנות ה-70 המשיך לסטר לביים סרטי קולנוע ובהם "ג'אגרנאוט" (1974), "רובין ומריאן" (1976) בכיכובם של שון קונרי ואודרי הפבורן, ו"שלושת המוסקטרים" משנת 1974 (שזכה גם סרט המשך שנה לאחר מכן). בשנת 1978 שימש לסטר כעוזר במאי (ללא מתן קרדיט) לסרט "סופרמן: הסרט" וביים את "סופרמן 2" (לאחר שהחליף את הבמאי המפוטר ריצ'רד דונר). שני הסרטים הופקו במקביל. בשנת 1983 חזר לסטר וביים את הסרט "סופרמן 3". בשנת 1988 ביים לסטר את הסרט השלישי בסדרת שלושת המוסקטרים, ועם השלמת הסרט בחר לפרוש מתעשיית הקולנוע. לדבריו הושפע קשות ממותו, בתאונת רכיבה, של ידידו הקרוב, השחקן הבריטי רוי קינאר, בעת צילומי הסרט. בשנת 1991 בעקבות פנייתו האישית של פול מקרטני, חזר לסטר לביים באופן חד פעמי את הסרט "Get Back". הסרט בן 89 הדקות סוקר את מסע ההופעות של פול מקרטני לצד להקתו בחזית הבמה ומאחורי הקלעים. בשנת 1993 הנחה סדרת טלוויזיה בהפקת BBC שעסקה בקולנוע הבריטי בשנות ה-60. בשנת 1999 הוציא במאי הקולנוע סטיבן סודרברג ספר הכולל ראיונות עם לסטר. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד לסטר בוויקישיתוף ריצ'רד לסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד לסטר, באתר AllMovie (באנגלית) ריצ'רד לסטר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריצ'רד לסטר, באתר Metacritic (באנגלית) ריצ'רד לסטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריצ'רד לסטר באתר SensesofCinema.com (באנגלית) ריצ'רד לסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אורי קליין, םטוליה חושף את השקר של ארצות הברית בשנות ה-60, באתר הארץ, 20 במאי 2006
מחזור חיים

מחזור חיים ביולוגי היא ההגדרה לתקופת היצירה של אורגניזם דרך רבייה מינית או א-מינית. ישנם שלושה סוגי מחזורים המסווגים על ידי הפלואידיות שלהם: מחזור הפלואידי (זיגוטי) מחזור דיפלואידי (גמטי) מחזור משולב - הפלואידי + דיפלואידי (ספורי/נבגי) שלושת המחזורים מכילים שלב הפלואידי (n) ודיפלואידי (2n). ההגדרה מתייחסת לשלב הדומיננטי בחיי האורגניזם (כלומר הפלואידיות שלו במרבית חייו). השלב שבו מתאחדים שני תאים הפלואידים נקרא- הפריה. חלוקת תא דיפלואידי לתאים הפלואידים נקראת מיוזה. במחזור הזיגוטי (n) המיוזה מתרחשת בזיגוטה עצמה לקבלת תאים הפלואידים שיעברו מיטוזה ויהפכו בסופו של דבר לאורגניזם הפלואידי, במחזור הגמטי (2n) המיוזה מתרחשת בגוף האורגניזם עצמו ליצירת גמטות הפלואידיות. במחזור המשולב (הספורי) המיוזה מתרחשת פעמיים הן בשלב הזיגוטה והן ליצירת גמטות. המיוזה במחזור הזיגוטי מתרחשת לאחר קריוגמי (איחוי של שני גרעיני תא מתאים שונים) ובכך מסיימת את השלב הדיפלואידי היחידי במחזור ההפלואידי. התאים ההפלואידים שנוצרו ממיוזה זו ממשיכים להתחלק על ידי מיטוזה ליצירת אורגניזם או ליצירת תאים הפלואידים נוספים. מיוזה נוספת תתרחש רק לאחר איחוי נוסף בין שני תאים שונים (למשל, נקבה וזכר). לסיכום, במחזור ההפלואידי - זיגוטה היא התא הדיפלואידי היחיד ומיטוזה מתרחשת רק בתאים הפלואידים. אורגניזמים הנוצרים מהמחזור הזיגוטי הם: רוב הפטריות חלק מירוקיות חלק ניכר מהפרוטאזות (אאוקריוטים חד תאיים) במחזור הגמטי הזיגוטה מתחלקת מיטוזית ליצירת אורגניזם (בניגוד למחזור ההפלואידי בו הזיגוטה מתחלקת מיוזית). תאים באורגניזם הדיפלואידי עצמו מתחלקים מיוזית ליצירת תאים הפלואידים- גמטות. תאים הפלואידים יכולים להתחלק מיטוטית כמו בחלק מהשמרים, אך השלב העיקרי בחיי האורגניזם אינו הפלואידי. אך עדיין, ברוב האורגניזמים הדיפלואידים, המיטוזה מתרחשת בתאים דיפלואידים בלבד. לסיכום, במחזור הדיפלואידי- גמטה היא בדרך כלל התא ההפלואידי היחידי ומיטוזה מתרחשת בדרך כלל רק בתאים דיפלואידים. אורגניזמים הנוצרים מהמחזור הגמטי הם: בעלי חיים חלק מאצות חומיות חלק מהפטריות במחזור הספורי, מיטוזה ומיוזה מתרחשות בשלב ההפלואידי ובשלב הדיפלואידי. במחזור הספורי נוצרים חילופי דורות- ישנו גם ספורופיט רב-תאי המייצר נבגים וגם גמטופיט רב-תאי המייצר גמטות. תאים בספורופיט (הדיפלואידי) עוברים מיוזה והופכים לנבגים הפלואידים. נבגים אלו עוברים מיטוזה ליצירת גמטופיט רב-תאי (הפלואידי). תאים של גמטופיטים שונים עוברים הפריה ליצירת זיגוטה דיפלואידית העוברת מיטוזה ליצירת ספורופיט. מחזור משולב מתרחש בצמחים ובהרבה מן האצות. באורגניזמים המחזיקים גם גמטופיטים וגם ספורופיטים באותו הגודל, קשה להבחין ביניהם אלא בבדיקה מיקרוסקופית. תופעה זו נקראת איזומורפיזם (למשל, אצות ים). בצמחים עילאיים לעומת זאת הגמטופיטים הם קטנים יותר וניזונים כטפילים מהספורופיטים- הטרומורפיזם. מדיה וקבצים בנושא מחזור חיים בוויקישיתוף מחזור חיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מאיר שיף

הרב מאיר בן יעקב הכהן שיף (נודע בכינוי מהר"ם שיף; ה'שס"ה, 1605 – כ"א באדר ה'ת"א, 2 במרץ 1641) היה רב, ראש ישיבה, ופרשן תלמוד בגרמניה. הוא התפרסם בחריפותו הרבה. כתב חיבורים בתלמוד, בהלכה, ובקבלה, אך רובם נשרפו או אבדו. חיבורו הידוע ביותר הוא "חידושי מהר"ם שיף" המודפסים בסוף כל מסכת מהתלמוד הבבלי בדפוס האלמנה והאחים ראם. נולד לרבי יעקב הכהן שיף, ראש ישיבה ואב בית הדין בפרנקפורט דמיין, ולגוטל. על תאריך לידתו יש מסורות חולקות, אך נראה שנולד בשנת 1608 בשנת 1622 התמנה לרב וראש ישיבה בפולדה, שם יצא שמו ברחבי אירופה ומאות תלמידים למדו בישיבתו. לפני מותו נתמנה לכהן כרבה של פראג, אך נפטר בפתאומיות בגיל צעיר, בכ' באדר ה'ת"א. הוא הותיר בן יחיד, שנפטר ללא צאצאים, ובת. תמצית משיעוריו על כל התלמוד שמסר לבני תלמידי הישיבה כתב, ושרידיהם הם חידושיו שנדפסו על חלק מ-11 מסכתות בתלמוד בבלי בתוך מהדורות התלמוד הבבלי הנפוצות, בשם חידושי מהר"ם שיף. על הספר נכתב פירוש מאת הרב מרדכי מארדוש מפוריצק. רבים מחיבוריו נשמרו בכתב יד בפרנקפורט, ונשרפו בשרפה שפרצה שם בכ"ד בטבת ה'תע"א. מדיה וקבצים בנושא מאיר שיף בוויקישיתוף מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' מאיר (בר' יעקב הכהן) שיף (מהר"ם שיף)", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1029-1028, באתר היברובוקס דוד הלחמי, רבי מאיר שיף מפרנקפורט („מהר"ם שיף”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ס', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) מאיר בן יעקב שיף, דף שער בספרייה הלאומית ספרו חידושי הלכות מהר"ם שיף, מהדורת זולקווא, תפ"ד, באתר היברובוקס הערך "חידושי מהר"ם שיף", באתר המכלול עה"ת כת"י. ושם מביא דרוש ממנו. מהר"מ שיף מזכירו בחידושיו כמה פעמים בשם ושמעתי ממוהר"ש. מאיר שיף, דרושים נחמדים, עמ' 33. מאיר וונדר, חלק ה', מאורי גליציה: אנציקלופדיה לחכמי גליציה, עמ' 241 וישנן דעות נוספות. מבוא לספר דרושים נחמדים, עמ' 32. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדרשת יעוד

מדרשת יעוד הייתה מדרשה תורנית לנשים שהייתה ממוקמת בשכונת קריית יובל בירושלים ופעלה בשנים 1996–2017. המדרשה קמה בשנת תשנ"ו (1996) מתוך מגמה ליצור בית מדרש לבנות ונשים, אשר יראה לנגד עיניו את הרעיון של יצירה שפה יהודית חדשה-עתיקה, שתדבר אל כל רובדי האוכלוסייה היהודית. את המדרשה ייסד הרב יעקב שפירא מעפרה. לנגד עיני המייסדים עמדה הרתיעה הקיימת מדברים שבקדושה; לדעתם, רתיעה זו נובעת בין השאר מ"שפה דתית" סגורה, המיועדת רק לאנשים הקשורים אל המערכת ה"דתית" הפנימית. בעיה זו, הביאה ליצירת בית מדרש שיפתח קשר ואהבה אל היהדות ומקצועותיה באמצעות דיאלוג פתוח עם ציבורים שונים במדינת ישראל ובעולם – דתיים ולא דתיים, חרדים וקיבוצניקים. במדרשה למדו בשנת תשס"ח כ-100 בנות, חלקן מישראל וחלקן מארצות הברית, דרום אפריקה, אוסטרליה ואנגליה. הלימודים נעשים מתוך ניסיון להביא את הלומדות ללימוד והעמקה של התורה והמצוות באופן פתוח ותוך יצירת דיאלוג בונה עם הסביבה, תוך אווירה של כבוד הדדי, כך שכל אחת תרגיש כאילו היא בביתה - הן מן הצד הרוחני והן מן הצד הגשמי.
ישיבת אפיקי דעת

אפיקי דעת היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה בעיר שדרות בראשות הרב דוד פנדל. נכון לשנת 2021 היא ישיבת ההסדר הגדולה ביותר בישראל. בשנת 2024 זכתה הישיבה בפרס כץ. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ה (1995), יחד עם הקמת הגרעין התורני בעיר. בישיבה לומדים כ-600 תלמידים, והיא ישיבת ההסדר הגדולה ביותר. תלמידי הישיבה מתנדבים במרכז החסד המקומי, בעזרה לקשישים, לימוד עם ילדים, עזרה למשפחות במצוקה, הכנת נערים לשירותם הצבאי ועוד. בישיבה פועל בית דין לממונות. הדיינים הם הרב פנדל, הרב אריאל בראלי הרב של היישוב בית אל והרב דרור טוויל הרב של העיר שדרות. הישיבה מדגישה את חשיבות החזרות בלימוד. פעם בשבועיים מתקיים בישיבה שיעור של הרב אשר וייס ופעם בשבוע שיעור של הרב אהרון בוטבול. בין הרבנים המלמדים אמונה: הרב ערן טמיר, הרב חגי לונדין, הרב שמחה שטטנר והרב קובי דביר. בישיבת קיים כולל לימוד לרבנות, בראשות הרב יצחק סופר, שבו לומדים כ-30 אברכים ובחורים. כמו כן קיים בה כולל דיינות, בראשות הרב אביעד תפוחי, ובו כ-10 אברכים. קיימת בישיבה גם אפשרות של לימודי הוראה במכללת יעקב הרצוג. מבנה הישיבה בית המדרש של הישיבה נקרא בית מדרש זכור לאברהם, ונתרם על ידי הנדיב היהודי-ברזילאי שלמה פיצ'וטו, לזכרו של בנו שנחטף בידי חברי כנופיה בברזיל ונרצח. ייחודו של מבנה הישיבה - כמו גם יתר מבני הישיבה (פנימיות ועוד), הוא בכך שהמבנה נבנה כולו מבטון מזוין, לצורך עמידות נגד שיגורי קסאמים - בשל מיקומה של הישיבה בעיר שדרות הסמוכה לעזה ממנה נורו בעשורים האחרונים רקטות רבות לכיוון העיר. רה"י הרב דוד פנדל הרב אמיר מידני הרב אהרון בק הרב ניסים דעי הרב שילה טובי הרב יצחק נתנאל הרב שחר צבי הרב מוטי פונצ'יק הרב שי סבג הרב אוריאל בנר הרב אבי רוס הרב צבי אביכזר הרב עדיאל אברהם הרב ניר מקטובי הרב שלומי בן יאיר הרב דרור אריה הרב נדב שיף הרב דרור טוויל הרב עמיחי כהן הרב משה שחור הרב מיכה שגב הרב גדעון מושקוביץ הרב חגי לונדין הרב ערן טמיר הרב אסף נאומבורג הרב יעקב דביר הרב דוד בורא הרב נעם עידן לישיבה שלוחה נוספת בעיר, הנקראת לב לדעת. ישיבה זו הוקמה בשנת תש"ס, ובראשה עומד הרב שלמה בנימין. רבים מן התלמידים הבאים למוסד זה הם בוגרי תיכונים וישיבות תיכוניות. הלימודים מתקיימים בו בקבוצות של 7–10 תלמידים[דרוש מקור]. במוסד זה כ-150 תלמידים. בשנת ה'תשס"ו (2007) הקימה הישיבה שלוחה נוספת, ישיבת דרך חיים, בקריית גת, שאופייה דומה לזה של "לב לדעת". בשלוחה זו כ-100 תלמידים. בראש השלוחה עומד הרב אמיר ממן, בן המחזור המייסד של הישיבה בשדרות. הרב אשר וייס עם תלמידי הישיבה בחגיגת פורים מדיה וקבצים בנושא ישיבת אפיקי דעת בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת אפיקי דעת אתר השלוחה "לב לדעת" איגוד ישיבות ההסדר ישי פרידמן, שיח לוחמים, כתבה על תלמידים מהישיבה במלחמת לבנון אפיקי דעת - ביטאון ישיבת שדרות, מסכת בבא מציעא ושבת, בבא קמא ונדרים, סוכה, קידושין, מאמרים בנושא קדושת בית הכנסת ובית המדרש באתר HebrewBooks. ישיבת 'אפיקי דעת' ביוטיוב מרים ברדוגו, ‏ישיבת ההסדר הגדולה בארץ עוצרת את התרמות הדם, באתר "סרוגים", 28 בדצמבר 2021 ישיבת אפיקי דעת (שדרות), דף שער בספרייה הלאומית ישי אלמקייס, המספרים נחשפים: עשר ישיבות ההסדר הגדולות בישראל, באתר כיפה, ‏3.1.2021 ישי אלמקייס, המספרים נחשפים: עשר ישיבות ההסדר הגדולות בישראל, באתר כיפה Winners 2024, www.katzfoundation.com
רחוב סולטאן סולימאן

רחוב שולטאן סולימאן, הקרוי על שמו של סולימאן המפואר, הוא אחד הרחובות הראשיים בירושלים. הרחוב משתרע מדרך יריחו בקודקוד הצפון-מזרחי של העיר העתיקה עד המנהרות שבין שער שכם לשער החדש. תוואי הרחוב נסלל בתקופת השלטון העות'מאני, כאשר מוסלמים החלו לצאת מחומות העיר העתיקה ולבנות את שכונת באב א-זהרה הסמוכה לגן הקבר ובקצהו נחנך ב-1937 מוזיאון רוקפלר לארכאולוגיה. הרחוב הפך למרכז העסקים של ערביי ירושלים בתקופת המנדט הבריטי, בעיקר סביב שער שכם והשתרע מבניין נוטר דאם דה ז'רוזלם, מערבית לשער שכם ועד המוזיאון. משנת 1948, בעקבות חלוקת העיר, נדד המרכז המסחרי הערבי לאורך הרחוב מזרחה, לכיוון שער הפרחים וההצטלבות עם רחוב צלאח א-דין. לאחר איחוד העיר בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, נחנכה בקצהו המערבי של הרחוב כיכר צה"ל והקטע המערבי של הרחוב, מהכיכר עד שער שכם, שינה את שמו לרחוב חטיבת הצנחנים. בשנת 1968 נערך לאורך הרחוב מצעד צה"ל ביום העצמאות ה-20 למדינת ישראל. סיקור המצעד היה השידור הראשון של הטלוויזיה הישראלית. כיום משמש הרחוב, יחד עם רחוב צלאח א-דין, מרכז העסקים של מזרח ירושלים, ובאינתיפאדה הראשונה בשנת 1987 אף אירעו ברחוב מספר הפרות סדר ונזרקו בו אבנים לעבר אוטובוסי אגד. מאידך, באינתיפאדה השנייה נשמר שקט ביטחוני יחסי ברחוב, בדומה לרוב חלקי מזרח ירושלים. הרחוב הוא משכנם של מסעדות מזרחיות מפורסמות, כמו מסעדת פילדלפיה. הרחוב משמש נתיב נסיעה ראשי למעוניינים לבקר בכותל המערבי ובהר הזיתים ונתיב ראשי לצעדה המסורתית ריקודגלים מדי יום ירושלים. אכסניית סנט פאולוס (בית ספר שמידט) מסוף תחבורה ציבורית מלון Golden walls מוזיאון רוקפלר רחוב סולטאן סולימאן במבט לכיוון מזרח מסעדות ובתי עסק ברחוב מבט על הרחוב מחומות העיר העתיקה בית הינדיה - רחוב סולטאן סולימאן פינת רחוב הנביאים מבט על הרחוב מחומות העיר העתיקה ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.