laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פפיון הרים

פפיון ההרים (שם מדעי: Anthus similis) הוא עוף קטן ממשפחת הנחליאליים. כמו יתר בני משפחתו הנחליאליים, מזונו של פפיון ההרים מורכב מחרקים קטנים, חסרי חוליות. אורך גופו של פפיון הרים בוגר הוא כ-18 סנטימטרים ומשקלו כ-30 גרם. הפפיון בעל טופר אחורי ארוך מאוד שבאמצעותו הוא שומר על שיווי משקל בהליכה על הקרקע, ורגליו ארוכות. צבעו חום חולי, ומעל לגבה שלו ישנו פס בהיר. צבעו הבהיר מסייע לו להיעלם ולהסתתר במסווה בין הצמחייה והסלעים כך שיהיה לטורפים קשה למצוא אותו ולזהותו. קריאות התעופה של פפיון ההרים קצרות ונוקשות ומזכירות את הקולות של דרור הבית. שירתו דו-הברתית קצרה, ומושמעת בדרך כלל כאשר הפפיון נמצא בתעופה. במרבית השנה, פפיון ההרים מסתתר וקשה למצוא אותו. בתחילת האביב, בחודשים פברואר ומרץ, הזכרים מצייצים ופותחים בסדרת שריקות הנשמעות מרחוק, תוך עמידה על סלע או על שיח, או בזמן שהם עפים. כך הם נוהגים לסמן את הטריטוריה שלהם ומחזרים אחר הנקבות. במהלך חודש מרץ, הנקבות מטילות ביצים, הקן של פפיון ההרים בנוי מזרדים ומענפים רכים. הקן בדרך כלל ממוקם מתחת לסלע או לשיח, ובכול הטלה נולדים שלושה או ארבעה גוזלים. פפיון ההרים מצוי בעיקר בישראל ובארצות הסמוכות לה - לבנון, סוריה וירדן. בנוסף, קיימים תת-מינים של פפיון ההרים בתפוצה עולמית רחבה. בישראל, ניתן למצוא את פפיון ההרים בעיקר באזורי הבתות ובמדרונות הטרשיים בחלקו המזרחי של הגליל, בגלבוע, ובחבל יתיר בצפון הנגב. בנוסף, ניתן לצפות בו גם במזרח גוש דן, בחרמון, ברמת הגולן, במזרח חבל לכיש ובשומרון. הפפיון מצוי בעיקר באזורי הבתות מפני שהסביבה מדוללת מעצים, ולכן סכנת הטריפה על ידי חנקנים ובזים מופחתת, מכיוון שאלו נעזרים בעצים בתור עמדות תצפית בשביל ללכוד ולצוד את הטרף. בישראל קיימת הידלדלות בתפוצת המין והוא נמצא בסכנת הכחדה. פפיון ארוך רגליים פפיון ערבות מדיה וקבצים בנושא פפיון הרים בוויקישיתוף פפיון הרים, באתר ITIS (באנגלית) פפיון הרים, באתר NCBI (באנגלית) פפיון הרים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פפיון הרים, באתר GBIF (באנגלית) פפיון הרים באתר הרשימה האדומה של IUCN מגדיר הציפורים של ישראל - פפיון הרים, באתר פורטל צפרות פפיון הרים - מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל, באתר www.birdsbase.com
אנטוני ויט

אנטוני ויט (בפולנית: Antoni Wit, נולד ב-7 בפברואר 1944) הוא מנצח פולני. ויט נולד בקרקוב. משנת 2002 עד 2013 היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ורשה. כמו כן עבד עם התזמורת הסימפונית של נווארה מעונת 2010–2011 עד עונת 2016–2017 והופיע עמה כמנצח האורח הראשון שלה. במאי 2013 מונה למנהל אמנותי של האנסמבל הספרדי, היושב בפמפלונה. ויט סיים את לימודיו באקדמיה למוזיקה של קרקוב (שנקראה אותם ימים Państwowa Wyższa Szkola Muzyczna) בשנת 1967. הוא למד ניצוח אצל הנריק שיץ, והלחנה אצל קשישטוף פנדרצקי. בהמשך למד בפריז אצל נדיה בולאנז'ה. ויט ניצח על הפילהרמונית של ברלין, שטאטסקאפלה דרזדן, תזמורת האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, תזמורת טונהאלה בציריך ובלונדון על תזמורת רשות השידור הבריטית, תזמורת פילהרמוניה, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית של קרקוב, והתזמורת הסימפונית הלאומית של קטלוניה בברצלונה. ויט הקליט יותר מ-90 אלבומים, רובם בחברת נקסוס, ורבים מהם עם תזמורת הרדיו הלאומית של פולין בקטוביץ, שבה כיהן כמנהל אמנותי בשנים 1983 עד 2000. הוא התמחה ביצירותיהם של מלחינים פולנים כמו הנריק גורצקי, וויצך קילאר, קשישטוף מאייר, ויטולד לוטוסלבסקי, קרול שימנובסקי וקשישטוף פנדרצקי, שאת יצירתו רקוויאם פולני הקליט בשנת 2004. ויט זכה בפרס קאן קלאסיקל על הקלטתו ל"סימפוניית טורנגאלילה" של אוליבייה מסייאן; גם ההקלטה שלו למחזור "מולדתי" (Má vlast) של בדז'יך סמטנה זכתה לשבחים רבים. ויט מלמד באקדמיה ע"ש פרדריק שופן בוורשה. מדיה וקבצים בנושא אנטוני ויט בוויקישיתוף אנטוני ויט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנטוני ויט, באתר ספוטיפיי אנטוני ויט, באתר AllMusic (באנגלית) אנטוני ויט, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטוני ויט, באתר Discogs (באנגלית) Faculty biography from the Frederyk Chopin Academy of Music(הקישור אינו פעיל) Naxos artist biography Biography from the Warsaw Philharmonic Biography at culture.pl Orquesta Sinfónica de Navarra Under Wit’s Baton התזמורת הסימפונית של נווארה תחת שרביטו של ויט 7 במאי 2013
מארק אלן (שחקן סנוקר)

מארק אלן (באנגלית: Mark Allen; נולד ב-22 בפברואר 1986) הוא שחקן סנוקר מקצועני צפון אירי. אלן דורג בשיאו במקום הראשון בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי (מאי-אוגוסט 2024). נכון לספטמבר 2024, מדורג במקום השלישי בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי. בשנת 2003 זכה אלן בתחרות הראשונה שלו, אליפות צפון אירלנד בסנוקר לחובבים. בשנת 2004 זכה אלן באליפות אירופה בסנוקר לחובבים ובאליפות העולם בסנוקר לחובבים. שנה לאחר מכן נכנס לסבב הסנוקר המקצועני העולמי. הוא הגיע לרשימת 16 המדורגים הראשונים בעולם תוך שלוש עונות בלבד. למרות כישרונו והעובדה שנמצא באופן קבוע במקומות גבוהים בדירוג העולמי, ניצח אלן רק בשנת 2009 את תחרות המקצוענית הראשונה שלו, כשזכה בטורניר ג'יאנגסו קלאסיק. כעבור שלוש שנים נוספות הצליח לבסוף אלן לזכות בתואר הדירוג הראשון שלו, כשהביס בגמר הטורניר העולמי הפתוח (World Open) לשנת 2012 את סטיבן לי מאנגליה בתוצאה 1–10. בשנת 2018 זכה אלן בטורניר המאסטרס, לאחר שניצח בגמר את קיירן וילסון מאנגליה בתוצאה 7–10. בשנת 2022 זכה אלן באליפות בריטניה, לאחר שניצח בגמר את דינג ג'ונווי בתוצאה 7–10. עד כה זכה אלן ב-11 תוארי דירוג, חמישה תוארי דירוג מינוריים, ארבעה תארים ללא דירוג, ובתואר אחד קבוצתי, בהם זכייה בטורניר המאסטרס בשנת 2018, וזכייה באליפות בריטניה בשנת 2022. בשנת 2023 הגיע בזמנו לדירוג השיא שלו, כשהגיע למקום השלישי בדירוג העולמי. במאי 2024 דורג לראשונה במקום הראשון בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי. כמו כן, ביצע 628 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, וכן השלים ארבעה רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות. רווחיו של אלן מענף הסנוקר עומדים על מעל 5 מיליון פאונד. אף על פי שהוא ימני באופן טבעי, משחק אלן עם יד שמאל, אך כשהוא משתמש במקל העזר, הוא מחליף לידו הימנית. בשל סגנון משחקו המהיר וההתקפי, מכונה אלן "האקדח" (The Pistol). בשנת 2022 שינה אלן את סגנון משחקו למשחק סבלני ויעיל יותר. מדיה וקבצים בנושא מארק אלן בוויקישיתוף מארק אלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארק אלן, באתר ה-WST
SOR B 7,5

SOR B 7,5 הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית האוטובוסים הצ'כית SOR Libchavy (פול') (שם רשמי: "SOR Libchavy spol. s r.o") אשר יוצר בצ'כיה בין השנים 1996–1997 ובפולין בשנת 1998. 17 מושבים. 45 נוסעים (כולל בעמידה). 2 דלתות כניסה. תצורת פריסת דלתות: 1-2-0. דגם "SOR B 7,5" דגם "SOR B 7,5" - מבט למושבי הנוסעים דגם "SOR B 7,5" דגם "SOR B 7,5" - מבט למושבי הנוסעים SOR B 9,5 SOR BN 9,5 SOR BN 10,5 SOR NS 18 SOR CN 12 מדיה וקבצים בנושא SOR B 7,5 בוויקישיתוף SOR B 7,5, סרטון באתר יוטיוב (מנוע מתוצרת איווקו מסוג "8040.45) קווים "SOR B 7,5" (מועדון תומכי התחבורה אוספת כספים לשיפוץ האוטובוס ikarus) (phototrans.eu/autobusy) מנוע מתוצרת "Perkins Phazer" מסוג "135 Ti" perkinsqm.ca/en/phaser-series/135ti-engine מנוע מתוצרת "Perkins Phazer" מסוג "135 Ti" powertk.com.tr/perkins/26/perkins מנוע איווקו (מנוע טורבו דיזל) מסוג "8040.45" mascus.co.uk/transportation/used-engines-transport/iveco-8040-45 דגם "SOR B 7,5" - תמונות fotogalmhdhk.unas.cz/SOR
אפילציה

אפילציה (או אלקטרוליזיס) היא תהליך הלחמה של פריצות נימי דם (כאשר הנימים ניפגשים עם המטריקס נוצרות שערות). השיטה מוגדרת כקוסמטית. ביישומה מלחימים את נימי הדם ומנתקים אותם מהמטריקס, תהליך המוביל להסרת שיער לצמיתות מהגוף. כמו רוב הטיפולים בתחום האסתטיקה, גם האפילציה פותחה מתוך צורך לפתרון בעיה רפואית; ב-1875, ד"ר מישל צ'ארלס, רופא עיניים, ביקש לפתור את בעיית צמיחת הריסים ההפוכה בקרב מטופליו אשר גרמה לדלקות עיניים, כאבים ובעיות אחרות. ההליך הראשוני בוצע בעזרת סוללה ושני חוטי חשמל, אשר בעזרתם צרב ד"ר צ'ארלס את הריסים הפגומים ובכך תיקן את כיוון צמיחתם או לחלופין, הסיר אותם לצמיתות. הטיפול מתבצע על ידי החדרת מחט דקיקה מיוחדת לאפילציה לזקיק השערה, העברת זרם חשמלי אשר צורב את השורש ובכך מנתק ומונע צמיחת שיער חוזרת והוצאת השיערה באמצעות פינצטה. הטיפול באפילציה במחט חשמלית נעשה במהלך סדרת מפגשים. הטיפול נחשב לבעל שיעורי הצלחה גבוהים[דרוש מקור]. אופי הטיפול, החדרת מחט לזקיק השערה והעברת זרם קל, מחייב מיומנות רבה ומבוצע בדרך כלל על ידי אפילטורים, רופא או קוסמטיקאית מוסמכת. בהיעדר המיומנות הנדרשת, הטיפול יכול להסב נזק לאזור המטופל ובמקרים חמורים יותר עלול להשאיר צלקת, כוויה, דלקת ואף כתמי פיגמנטציה. היתרון המרכזי של אפילציה על שיטות אחרות היא האפקטיביות שלה על פני בעלי שיער בהיר (בלונדיניים וג'ינגים), לעומת שיטות אחרות שלא יכולות להשפיע על שיער חסר פיגמנטים. יתרון נוסף הוא העובדה שנשים בהריון, אנשים עם קוצב לב ואנשים שחלו בסרטן יכולים לעשות אפילציה, והאוכלוסייה היחידה שלא יכולה לעשות את זה היא חולי סוכרת. הסרת שיער מדיה וקבצים בנושא אפילציה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורגוס באטיס

יורגוס באטיס, בשמו האמיתי יורגוס צורוס (ביוונית: Γιώργος Τσώρος), נודע גם כיורגוס אמבטיס (ביוונית: Γιώργος Μπάτης, בסביבות 1885 מתאנה - 10 במרץ 1967 פיראוס) היה זמר, מלחין ונגן יווני בבוזוקי ובגלמה, אחד מחלוצי מוזיקת הרבטיקו, נציג סגנון הרבטיקו מפיראוס ואחד ה"מאנגס" הידועים של העיר. יורגוס באטיס נולד בשם יורגוס צורוס בסביבות שנת 1885 בכפר קאטו מוסקה על העיירה מתאנה שבפלופונסוס. בשנת 1902 עבר לגור בפיראוס. עד שנת 1908 עבד בנמל. בשנים 1912–1918 שירת באטיס בצבא היווני והשתתף במלחמות הבלקן. באמצע שנות ה-1920 הוא פתח בפיראוס בית ספר לריקודים בשם "כרמן" התפרנס גם כמרפא שיניים נודד, כמוכר מרקחות לכאבי שיניים, סוחר ומשכונאי. בשנת 1931 בעיצומו של השפל הכלכלי העולמי, פתח באטיס בית קפה מפורסם בשם "ז'ורז' באטה", ברובע קאראיסקאקי של פיראוס כדבריו היה זה "בית קפה של אדם בודד" ששכן "ברחוב הייאוש". בית הקפה של באטיס הפך לנקודה מרכזית בזירת הרבטיקו והמוזיקה (ה"פיאצה") של פיראוס. אחד מאורחיה הקבועים של בית הקפה היה המשורר נפוליאון לפתיאוטיס. באטיס הצטיין כווירטואוז של הבוזוקי ובייחוד של הבגלמה ונודע בכינוי "המלך של פיראוס" או אפילו "מלך החשישניקים של פיראס". ברשותו היה אוסף של כלי נגינה: חמשה כלי בוזוקי, שתי בגלמות, כלי הנקרא "חצי-בוזוקי", גיטרה ו"לטרנה " אחת או "רוביה", המבשר היווני של ה"פיאנולה. בשנות ה-1930 הוא ניגן יחד אם מרקוס ומוואקאריס, אנסטיס דליאס וסטרטוס פאיומדזיס ב"רביעייה של פיראוס" ("טטראס"). מילות שיריו צונזרו בימי המשטר מטקסס. בדומה לעוד כמה רבטים כמו ונגליס פפזולו, אנסטיס דליאס ויובאן צאוס, בשנת 1937 נדר באטיס נדר שלא יקליט יותר לעולם. הוא השאיר 17 יצירות מוקלטות. אחת המפורסמות שבהן הייתה "גיפטוטולה סטו חמאם"("הצועניה שבחמאם") שקיבל השראה מעולם הצועניות ונודע לימים בביצועה של הזמרת גליקריה. בשנת 1937 בית הקפה שלו נהרס בדליקה. הועלה חשד שזו הייתה הצתה מיוזמת השלטון. באטיס הופיע בסרטו של אלכסוס סאקלריו "Οι παπατζήδες" (אי פאפאדזידס). הוא נפטר בפיראוס בשנת 1967 בגיל 82 והובא לקבורה יחד עם הבגלמה שלו. יורגוס באטיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יורגוס באטיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביוגרפיה קצרה באתר היווני "סאן סימרה"- כמו היום
ערב טוב אירופה

ערב טוב אירופה הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ כאן 11 וסיקרה ועסקה באירוויזיון, לקראת התחרות שהתקיימה בשנת 2019 בעיר תל אביב. את התוכנית הגישו דפנה לוסטיג ואביה מלכה. בכל פרק התארחו באולפן אישים ופאנליסטים שונים, אשר רובם מגיעים מעולם האירוויזיון, כגון: אימרי זיו, צדי צרפתי, דפנה דקל, יואב צפיר, משה דץ. בנוסף, התוכנית אירחה זמרים שהגיעו לשיר בתחרות בתל אביב. מבזק יומי עם כל החדשות החמות לקראת האירוויזיון- בהגשת כתבת התרבות של כאן חדשות, שני נחשוני. שיר על הגריל- אמנים ופאנליסטים מגיבים לשירים שישתתפו באירוויזיון 2019. המדובבים- דיבוב חדש והומוריסטי לקטעים מתוך תחרות הקדם אירוויזיון הישראלי. נדב מנוחין‏, "ערב טוב אירופה": גם אם לא נזכה באירוויזיון, לפחות נהנה מהדרך, באתר וואלה, 15 באפריל 2019 ערב טוב אירופה באתר של תאגיד השידור הישראלי. ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוף ז'ריקואקוארה

חוף ז'ריקואקוארה (בפורטוגזית: Praia de Jericoacoara) הוא חוף ים הממוקם בעיר ז'יז'וקה דה ז'ריקואקוארה שבמדינת סיארה הממוקמת בצפון-מזרח ברזיל. החוף מרוחק כ-300 קילומטרים מפורטלזה, בירת מדינת סיארה. החוף הוא חלק מהפארק הלאומי ז'ריקואקוארה. החוף נבחר בשנת 1994 על ידי הוושינגטון פוסט לאחד מעשרת החופים היפים ביותר בעולם, ובשנת 2014 נבחר על ידי ההפינגטון פוסט לחוף הרביעי היפה ביותר בעולם. החוף גם נחשב לאחד מהחופים הטובים בעולם לגלישת רוח. שמה של העיירה מורכב משני החלקים המרכיבים אותה. מקור השם ז'ריקואקוארה הוא בטופי-גוארני. יורוקו (Yuruco) פירושו "בור" וקוארה ("cuara") פירושו צב. חיבור השניים, "יוּרוּקוּקוּאַרַה", במשמעות "בור הצבים", מתייחס לכך שצבי הים נהגו לחפור בורות בחוף הים באזור זה, לשם הטלת ביציהם. לפי פירוש מקובל אחר, מקור השם נגזר מגבעה סמוכה, שנראית מהים כאליגטור (בטופי-גוארני: Jacarequara (זַ'קַארֵקוּאַרַה)). מקור השם ז'יז'וקה הוא ככל הנראה בצירוף Ji ("צפרדע") ו-Oca ("בית"), היוצר את המילים "בית הצפרדעים". החוף נחשף ונרשם לראשונה בשנת 1629 על ידי הקרטוגרף ז'ואאו טיקסיירה אלברנאז הזקן (אנ'). עד שנת 1985 חיו באזור רק מספר קטן של דייגים, אך משנה זו הפך החוף לאתר פופולרי, ומבקר בו מדי שנה מספר גדול של תיירים. משנת 2002 הפך החוף לחלק מהפארק הלאומי ז'ריקואקוארה. בשל יופיו, צולמו בו מספר סרטים וסדרות טלוויזיה. פדרה פוראדה חוף הים של ז'ריקואקוארה לגונת ז'יז'וקה גולשי רוח לגונת ז'יז'וקה הכנסייה של ז'ריקואקוארה מדיה וקבצים בנושא חוף ז'ריקואקוארה בוויקישיתוף אתר העירייה (בפורטוגזית) פורטל ז'ריקואקוארה מפת ז'ריקואקוארה Jericoaquara, web.archive.org, ‏2012-01-10 The 40 Best Beaches on Earth, HuffPost, ‏2014-08-12 (באנגלית) [https://web.archive.org/web/20090927051516/http://www.filologia.org.br/revista/38/09.html PELOS VERDES MARES BRAVIOS: A TOPONÍMIA DAS PRAIAS DO CEARÁ], web.archive.org NAVARRO, E. A. Método moderno de tupi antigo: a língua do Brasil dos primeiros séculos. Terceira edição. São Paulo. Global. 2005. p. 287-288.
גג'וונדגי

גג'וונדגי (בהונגרית: Gagyvendégi) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גג'וונדגי קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-284 תושבים בשנת 1990 עד 204 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-28%). בגג'וונדגי חיו מעט יהודים. מדיה וקבצים בנושא גג'וונדגי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גג'וונדגי (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
גיבור גדול

גיבור גדול הוא שיר רוק שכתבה והלחינה סי היימן וביצעו "סי היימן ולהקה מקומית". השיר יצא לאור בשנת 1987 ונכלל באלבום הבכורה של היימן "סי היימן ולהקה מקומית", והוא אחד מלהיטיה הגדולים של היימן. השיר יצא לאור בעיבודו של משה לוי, ונכלל באלבום הבכורה של היימן "סי היימן ולהקה מקומית". לימים סיפרה היימן כי השיר נכתב "בלילה של דמעות" בעקבות אהבה נכזבת שלה לטייס. לאחר שאלבום הבכורה היה גמור, השמיעה למשה לוי את השיר, והוא שכנע אותה להכניס אותו לאלבום. כתוצאה מכך השיר "עולם תעשייתי", שאמור היה להיכלל באלבום זה, נדחה לאלבומה השני של היימן. השיר דורג במקום ה-14 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ז (1987). הקליפ לשיר זכה בתחרות הקליפים השנתית השנייה שנערכה במסגרת פסטיבל חיפה. ב-2007 הוציאה היימן גרסת דאנס לשיר בשיתוף עם מורן קריב. מילות השיר, באתר שירונט הקליפ לשיר, סרטון בערוץ "כאן מוזיקה", באתר יוטיוב השיר בביצוע חי, 1987, סרטון בערוץ "של סי היימן", באתר יוטיוב השיר בביצוע סי היימן בבית היוצר של אקו"ם בנמל תל אביב במסגרת פרויקט "ישראל מחוברת", סרטון באתר יוטיוב, 25 במרץ 2020 גיבור גדול: לייב בבית אבי חי #2, כאן - תאגיד השידור הישראלי דודי פטימר, ‏סי במול: סי היימן חוזרת אל אלבומה הראשון, באתר מעריב אונליין, 13 באוגוסט 2016. תמר גלבץ, סי היימן – המדליקה היחידה אתמול, חדשות, 28 בספטמבר 1988, עמ' 14. יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסימיוסיק
הלמאי

הלמאי (בהונגרית: Halmaj) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בהלמאי חיה קהילה יהודית ברשותה היו חברה קדישא ובית כנסת. בסוף אפריל 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, רוכזו יהודי הכפר בבית הכנסת ומשם הועברו לסיקסו, משם לגטו קאשה ומשם שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בסיקסו. אחרי מלחמת העולם השנייה חזרו להלמאי חמישה יהודים אך כעבור כמה שנים עלו כולם לישראל. מדיה וקבצים בנושא הלמאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הלמאי (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי קהילת הלמאי באתר בית התפוצות "הלמאי", באתר JewishGen (באנגלית) מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 לוח זיכרון לזכר נספי השואה בסיקסו מאגר הנתונים של לוחות זיכרון לזכר נרצחי השואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
הרנאדקרץ'

הרנאדקרץ' (בהונגרית: Hernádkércs) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית הרנאדקרץ' קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-340 תושבים בשנת 1990 עד 283 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-16%). בהרנאדקרץ' חיו מעט יהודים. מדיה וקבצים בנושא הרנאדקרץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרנאדקרץ' (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
ברבי מרמדיה: בת הים

ברבי מרמדיה: בת הים (באנגלית: Barbie: Mermaidia, ידוע גם בשם: Barbie Fairytopia: Mermaidia) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קנדי-אמריקאי, מסוגת פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על בובת הפלסטיק "ברבי" המיוצרת על ידי חברת הצעצועים האמריקאית "מאטל". הסרט, המשמש כסרט השביעי בסדרת סרטי ברבי וכסרט המשך לסרט "ברבי בארץ הפיות", בוים על ידי וולטר פ. מרטישיוס וויליאם לאו, נכתב על ידי אליז אלן, והופק על ידי Mainframe Entertainment ו-Mattel Entertainment. הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית, כאשר הוא הופץ בארצות הברית על ידי Lionsgate Home Entertainment ב-14 במרץ 2006 על גבי DVD ו-VHS, כשזה הסרט האחרון בסדרת הסרטים שהופץ בפורמט זה. בישראל הסרט הופץ על גבי DVD בדיבוב עברי ורוסי בשנת 2006. אורך הסרט הוא כ-85 דקות. לסרט זה, כמו שאר הסרטים של ברבי, יצאו בובות שהופקו והופצו עם הסרט. בשנת 2007 הופץ הסרט "ברבי: קסם הקשת בענן", המשמש כהמשך לסרט זה. עלילת הסרט מתרחשת זמן קצר לאחר אירועי הסרט "ברבי בארץ הפיות". בסרט, אלינה הפיה הולכת לארץ בנות הים כדי להציל את חברה נאלו, נסיך בנות הים, אשר נחטף על ידי עוזרה של לברנה שתוכניותיו היו להשתמש בו כדי לחזק את לברנה על מנת שתהפוך לפיה החזקה ביותר בעיירת הפיות. מפני שאלינה לא יכול להציל את נאלו הנסיך לבד, היא נאלצת להזדקק בעזרתה של נורי, בת ים שלא סומכת על אנשים ואינה רוצה קשר לאלינה. לשכנע את נורי זה לא אתגר קל, אך זה לא האתגר היחיד שעומד מפני אלינה שצריכה להקריב את חייה ואת כנפיה. בסרט רואים איך אלינה עומדת במשימה, ואיך היא מצליחה להציל את עיירת הפיות מליפול לידיה של לברנה המרושעת. אלינה – פיית פרחים שיוצאת למסע לארץ בנות הים על מנת להציל את נאלו. ביבל – אבקן קסום כחול-ורוד שיוצא עם אלינה למסע לארץ בנות הים. מקס – העוזר של לברנה. לברנה – האנטגוניסט של הסרט. פיה שרוצה לשלוט על עיירת הפיות. נורי – בת ים שעוזרת לאלינה להציל את נאלו. פרפרית ים – בת ים-פיה שמתגוררת בארץ בנות הים. דנדלין (נקראה בסרט הקודם בדיבוב העברי "יקינטונת") – החברה הטובה ביותר של אלינה. אזורה – אחת משבעת הפיות השומרות על ארץ הפיות. נאלו (נקרא בסרט הקודם בדיבוב עברי "נלור") – נסיך. בן ים שנחטף על ידי מקס. פנגוס – יצור ירוק שנשלט על ידי מקס. הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי רעות סמדר. "ברבי מרמדיה: בת הים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ברבי מרמדיה: בת הים", באתר AllMovie (באנגלית) "ברבי מרמדיה: בת הים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ברבי מרמדיה: בת הים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברבי – בת הים הקטנה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Barbie Fairytopia: Mermaidia, באתר Universal Pictures Home Entertainment נשאר הדיבוב המקורי בדיבוב העברי
טראוויס אטקינס

טראוויס ויליאם אטקינס (Travis William Atkins; ‏9 בדצמבר 1975 - 1 ביוני 2007) היה סמל צוות (Staff Sergent, דרגה המקבילה לסמל ראשון) בצבא ארצות הברית, אשר הקריב את עצמו במהלך קרב בעיראק בעת שריתק לקרקע מחבל מתאבד שהפעיל את חגורת הנפץ שלו, ועל ידי כך הציל מפגיעה שלושה מחבריו ליחידה. הוא עוטר לאחר מותו בעיטור צלב השירות המצוין, ובשנת 2019 הוא עוטר במקומו במדליית הכבוד. אטקינס נולד במדינת מונטנה. הוא למד בבתי ספר במדינה וכן בבית הספר הצבאי קמפר (Kemper) שם. עבד בחברות קבלניות וכמכונאי ובשנת 2000 התגייס לצבא ארצות הברית, עבר אימון חי"ר והוצב בדיוויזיה המוטסת ה-101. במהלך שירותו השתתף בפלישה האמריקאית לעיראק שהחלה במרץ 2003. במהלכה הוביל כמפקד כיתה התקפה מוצלחת שהביאה לתפיסת בניין בבגדאד שבו שהו עשרות חמושים. בדצמבר 2003 שוחרר משירותו בדרגת סמל. הוא שב לעבודות האזרחיות שלו וכן למד באוניברסיטת מונטנה. שנתיים לאחר מכן שב והתגייס לצבא והוצב בדיוויזיה ההררית העשירית. במאי 2007 קודם לדרגת סמל מטה. ב-1 ביוני 2007, בעת שהדיוויזיה העשירית הייתה מוצבת בעיראק, הוביל אטקינס סיור ממונע בקרבת הכפר יוסופיה שמדרום לבגדאד. חיילי הסיור עיכבו שני גברים חשודים. אחד מהם תקף את אטקינס והם החלו להיאבק. תוך כדי ההיאבקות הבחין אטקינס שהחשוד חוגר מתחת לבגדיו חגורת נפץ ועומד להפעיל אותה. כשראה שלא יוכל למנוע זאת הוא הקריב את עצמו כשהפיל את המחבל לקרקע, חיבק אותו כדי לסוכך על חייליו ונהרג מהתפוצצות חגורת הנפץ. אטקינס השאיר אחריו ילד בן 11, הורים ואחות. הוא נקבר בבית הקברות סאנסט הילס (Sunset Hills) בעיר מגוריו בוזמן (Bozeman) שבמונטנה. לאחר מותו עוטר אטקינס על גבורתו בעיטור צלב השירות המצוין. לימים הוחלט להעניק לו במקומו את מדליית הכבוד, העיטור הצבאי האמריקאי הגבוה ביותר. המדליה נמסרה לקרוביו של אטקינס על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בטקס שנערך בבית הלבן ב-27 במרץ 2019. בטקס נכחו בין היתר שלושת החיילים שניצלו מפגיעה בזכות הקרבתו של אטקינס. בינואר 2013 נקרא על שמו של אטקינס מרכז כושר וספורט במחנה הדיוויזיה העשירית בפורט דראם שבמדינת ניו יורק. אטקינס עוטר במהלך שירותו ולאחר מותו בעיטורים נוספים, לרבות כוכב הארד, לב הארגמן ומדליית ההצטיינות של הצבא (Army Commendation Medal). מדיה וקבצים בנושא טראוויס אטקינס בוויקישיתוף ביוגרפיה של אטקינס ותיאור הקרב האחרון שלו, באתר צבא ארצות הברית ביוגרפיה של אטקינס והספד, באתר Bozeman Daily Chronicle טראוויס אטקינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נקודת סיפליין

נקודת סיפליין (באנגלית: Seaplane Point; מילולית: נקודת המטוס הימי) היא לשון יבשה, בצידו הדרומי של מפרץ קרטיס, בחוף הצפון מזרחי של חצי האי צ'אוודאר, בחוף דייוויס, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. האתר מופה באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי האנטיג אירווסרוויז, בין השנים 1957–1955. שמו של האתר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. שמה של לשון הים ניתן לה עת שניתן שמו של מפרץ קרטיס. שניהם קרויים על שמו של גלן קרטיס, מהנדס אווירונאוטיקה וחלוץ תעופה אמריקני. קרטיס בנה את המטוס הימי הראשון בשנת 1911, והיה הראשון שהטיס מטוס ימי. נקודת סיפליין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נקודת סיפליין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי קורות חייו של גלן קרטיס
דיק גרמייקר

ריצ'רד יוג'ין "דיק" גרמייקר (באנגלית: Richard Eugene "Dick" Garmaker; ‏29 באוקטובר 1932 – 13 ביוני 2020) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1955–1961. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 13.3 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. גרמייקר נולד וגדל בעיר היבינג שבמינסוטה, ובין השנים 1953–1955 למד באוניברסיטת מינסוטה. בדראפט ה-NBA‏ 1955 נלקח גרמייקר על ידי מיניאפוליס לייקרס כבחירה טריטוריאלית. ב-4 מתוך 5 עונותיו הראשונות בליגה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, במסגרתו שיתף פעולה עם חבריו לקבוצה ורן מיקלסן, לארי פאוסט, אלג'ין ביילור ורוד האנדלי. בעונת 1958/1959 העפיל עם הלייקרס למעמד גמר ה-NBA, בו הפסידה קבוצתו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4. יומיים לאחר משחק האולסטאר 1960 הועבר גרמייקר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לריי פליקס. בסיום עונת 1960/1961 פרש גרמייקר ממשחק, בגיל 28. ב-13 ביוני 2020 נפטר גרמייקר בטלסה שבאוקלהומה, בגיל 87. מדיה וקבצים בנושא דיק גרמייקר בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של גרמייקר ב-NBA, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1955, באתר basketball-reference.com ההודעה על פטירתו של גרמייקר, באתר startribune.com,‏ 14 ביוני 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ק ג'ורג'

ג'ון אדווין "ג'ק" ג'ורג' הבן (באנגלית: .John Edwin "Jack" George, Jr; ‏13 בנובמבר 1928 – 30 בינואר 1989) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1953–1961. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.2 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק. ג'ורג' נולד בפרוורי העיר פיטסבורג שבפנסילבניה, ובין השנים 1949–1951 למד באוניברסיטת לה סאל שבפילדלפיה. בדראפט ה-NBA 1953 נלקח ג'ורג' בבחירה ה-102, על ידי פילדלפיה ווריורס. בעונתו השלישית בליגה, 1955/1956, השתתף במשחק האולסטאר, נבחר לחמישייה השנייה של העונה וסייע לפילדלפיה לזכות באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה. לאורך סדרת הגמר, בה גברו הווריורס על פורט ויין פיסטונס בתוצאה 4–1, קלע ג'ורג' 13.6 נקודות ומסר 6.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בינואר 1959, לאחר כ-5 עונות וחצי בפילדלפיה, הועבר ג'ורג' בטרייד לניו יורק ניקס. כשנה לאחר מכן שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 32. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של ג'ורג' ב-NBA, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1953, באתר basketball-reference.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.