laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
HMTD

HMTD או בשמו המלא HexaMethylene Triperoxide Diamine הוא חומר נפץ פרוקסידי לא תקני. מחבלים נוהגים להשתמש בו לפיגועים בישראל משום שמרכיבי הכנתו זולים וזמינים כמעט לכל, טבליות בערה מבוססות הקסמין, חומצה ציטרית ומי חמצן, אך הכנתו מחייבת התעסקות בחומר מאוד לא יציב. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסנה

האם התכוונתם ל... אסאנה (אנ') – מונח ביוגה איסנא – עיר במצרים אוסנה – פרי יער בסוג פטל.
ראלי

ראלי הוא סוג של ספורט מוטורי בו המשתתפים משתמשים במכוניות, משאיות, טרקטורונים או אופנועים שהורכבו או הותאמו במיוחד למטרת המירוץ ולרוב אינם חוקיים לנסיעה בכביש. הראלי מתרחש באזורים פתוחים או בדרכים פרטיות, על עפר או אספלט. בניגוד למרוצים אחרים, מסלול הראלי אינו מסלול טבעתי, בו המנצח הוא זה שסיים את מספר ההקפות הקבוע מראש בזמן הקצר ביותר, אלא מסלול המשתרע מנקודה אחת לאחרת. מרוצי ראלי רבים הם מרובי שלבים, בהם הנהגים/רוכבים מתחרים למעשה במספר מרוצים שונים בזה אחר זה. בכל שלב הנהגים מוזנקים אחד אחרי השני והמנצח הוא זה שסך כל הזמן אותו השיג במהלך כל השלבים הוא הקצר ביותר. במקרים אחרים נקבעים תנאים לניצחון, כמו עמידה בלוחות זמנים ומהירויות קבועות מראש, אך כיום קטגוריות אלה נמצאות בשימוש רק באירועי חובבנים. מקור המונח ראלי בפועל הצרפתי "rallier", שפירושו להתקבץ מחדש במהלך קרב. ככל הנראה אומצה המילה לתיאור מפגשים של בעלי מכוניות, כאשר מועדוני רכב החלו להיווצר זמן קצר לאחר ייצור המכוניות הראשונות. אליפות העולם בראלי מדיה וקבצים בנושא ראלי בוויקישיתוף ראלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק

אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק (בצרפתית: Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc;‏ 27 בינואר 1814 – 17 בספטמבר 1879) היה אדריכל ותאורטיקן צרפתי חשוב במאה ה-19. ויולה-לה-דוק היה אחד האישים החשובים ביותר בתחום השימור האדריכלי ונודע בזכות שיפוצם ושימורם של מבנים חשובים רבים, בעיקר בצרפת. הוא גם נודע כאחת הדמויות החשובות ביותר בתנועת "התחייה הגותית" ופעל לקידומה בתחום האדריכלות. ויולה-לה-דוק נולד בפריז והושפע שם מעבודתו של הנרי לאברוסט. לאחר סיום לימודיו ב-1836 שהה כשנה וחצי באיטליה ושם למד על אדריכלות התקופה הגותית עם הארכאולוג לאסו. ב-1839 הוזמן להיות האדריכל הראשי של "הוועדה הממלכתית לשימור בניינים היסטוריים" שהוקמה רק כמה שנים קודם לכן על ידי פרוספר מרימה. ויולה-לה-דוק עסק בשימור של מבנים שונים, בעיקר כנסיות וקתדרלות גותיות שנחרבו או לא הושלמו. גישתו בנושא השימור הייתה השלמת המבנה כאילו נבנה בשלמותו על ידי האדריכל המקורי שלו. תפקיד השחזור, לדבריו, ”אינו העתק או בנייה מחדש אלא יצירת מצב של שלמות שאולי לא התקיים בשום פרק זמן”. כלומר, הוא ראה בשחזור האדריכלי לא רק טיפול במראה הבניין ומבנהו אלא גם ברוחה וצורתה של הבנייה, על ידי שילוב עקרונות התפישה של העבר עם אלו המודרניים (בתקופתו). ויולה-לה-דוק העריץ את הטכנולוגיה החדשה שהביאה איתה המהפכה התעשייתית ועימה שפה חדשה של עיצוב הנובעת מפיתוח המכונות התעשייתיות והשימוש בפלדה. לדבריו, יש בסגנון של המכונות והקטרים, יסודות של אמת בדומה לאלו הקיימים בגותיקה: ”הקטר הוא כמעט יצור חי, שצורתו החיצונית היא ביטוי לעוצמתו... על כן יש לקטר סגנון המביע את הישות הפיזית של כוחו הגולמי.” אמירות אלו השפיעו רבות על אדריכלים עתידיים כגון אנשי הזרם הפוטוריסטי ואנשי התנועה המודרניסטית. עקרונותיו יושמו בפעילותו המעשית בכמה מבנים אותם שיפץ: 1840 - כנסיית מארי-מדלן בווזלה (Vézelay) 1840 - כנסיית סנט שאפל בפריז. 1845 - קתדרלת נוטרדאם דה פריז ובית הבישוף. 1848 - בזיליקת סן-דני. 1849 - קתדרלת אמיין. 1852 - חומות קרקסון. 1862 - כנסיית סן סרנין (אנ') בטולוז. טירת קוסי (עבודה חלקית בלבד מחוסר תקציב) ויולה-לה-דוק נודע גם בזכות ספרים רבים שפרסם אודות האדריכלות הצרפתית המוקדמת: זו של התקופה הקרולינגית ואדריכלות הרומנסק בצרפת ועד הגותיקה המאוחרת. לספרים אלו הייתה השפעה מכרעת על אדריכלים רבים אשר בנו בסגנון הנאו-גותי במהלך המאה ה-19 באירופה ובארצות הברית. כמו כן הייתה לו השפעה רבה על האדריכל הקטלוני אנטוני גאודי. מילון לאדריכלות צרפתית מהמאות ה-11 עד ה-16, מאת ויולה-לה-דוק (בליווי איורים) אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
חומר נפץ פלסטי

חומר נפץ פלסטי הוא סוג של חומר נפץ שניתן לעצב את צורתו בקלות. מרקמו של חומר נפץ פלסטי בצקי ודומה מאוד למרקם של פלסטלינה, בעקבות כך ניתן לעבדו בקלות, להכניסו לתוך כלי קיבול, לחתוך אותו ולעצבו בצורה מתאימה כך שהאפקטיביות של חומר הנפץ תהיה מקסימלית. אחד מחומרי הנפץ הפלסטיים הראשונים היה נובל 808, אותו פיתחו הבריטים לפני מלחמת העולם השנייה והשתמשו בו בראשי נפץ של פגזים נגד טנקים. לקראת סוף המלחמה ואחריה התפתחו חומרי נפץ פלסטיים חדשים המתבססים על חומר הנפץ RDX הראשון נקרא - C ולאחריו בא C2 ולאחריו C3. מאוחר יותר התברר כי הגרסה האחרונה של חומרי הנפץ, C3 נהפכת לקשה ושבירה בימים קרים מאוד, ולכן פיתחו את הגרסה האחרונה מסוג זה של חומרי נפץ פלסטיים הנקראת C4 שבה שינו את המאגדים הפלסטיים כך שיהיו עמידים לטמפרטורות נמוכות. בחומר נפץ זה משתמשים עד היום. בשנות השישים הומצא על ידי סטניסלב ברברה הסמטקס (Semtex), שהוא תערובת של RDX עם PETN ומאגדים פלסטיים שונים. חומרי נפץ פלסטיים נמצאים לרוב בשימוש צבאי, אך נעשה בהם שימוש גם בהנדסה אזרחית. לעיתים הם משמשים לפעולות טרור, בעיקר הסמטקס. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לסלי הווארד

לסלי הווארד (באנגלית: Leslie Howard;‏ 3 באפריל 1893 – 1 ביוני 1943) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-בריטי. בנוסף כתב הווארד סיפורים ומאמרים לעיתון הניו יורק טיימס, הניו יורקר וואניטי פייר. הוא היה אחד השחקנים המצליחים בשנות ה-30 של המאה ה-20, והתפרסם במיוחד בתפקידו בסרט חלף עם הרוח. הווארד נולד בלונדון למשפחה יהודית. לאחר סיום לימודיו בקולג' עבד כפקיד בבנק. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הבריטי ובשנת 1917, בעקבות הלם קרב, הוחזר לאנגליה. הוא החל להופיע על הבמה אך עד מהרה עבר לעולם הסרטים. בשנת 1933 קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "כיכר ברקלי". בשנת 1941 שיחק בסרט המפורסם פימפרנל סמית וב-1938 היה מועמד בשנית לאוסקר על משחקו כפרופסור היגינס בסרט "פיגמליון" שאותו גם ביים. בשנת 1936 הופיע עם המפרי בוגרט ובטי דייוויס בסרט היער המאובן. עם בטי דייוויס הופיע גם ב-1934 בסרט בכבלי אנוש לפי ספרו של סומרסט מוהם. ב-1939 שיחק עם אינגריד ברגמן בסרט אינטרמצו שהיה סרטה הראשון בהוליווד. באותה שנה הופיע בתפקידו המפורסם כאשלי וילקס בסרט חלף עם הרוח. עם התקדרות העננים באירופה שב הווארד לאנגליה על מנת לעזור במאמץ המלחמה, וסייע בתעמולה נגד הגרמנים. הוא שיחק במספר סרטי מלחמה. סרטו האחרון היה הראשון בין המעטים (1942) הנקרא גם ספיטפייר בו גילם את רג'ינלד ג'וזף מיצ'ל - המהנדס שתכנן את מטוס הספיטפייר. ב-1 ביוני 1943 נהרג הווארד עת טס במטוס DC-3 דקוטה בטיסה 777 של BOAC מליסבון לבריסטול. המטוס הופל על ידי מטוס קרב גרמני מעל מפרץ ביסקיה, ובהקשר לכך רווחו שמועות רבות שלא הוכחו עד היום. בין היתר היו שמועות על היותו פעיל בשירות המודיעין של בריטניה או של בעלות הברית, או שבמטוס נסע גם אמרגנו של הווארד שהיה דומה לצ'רצ'יל. על סיפון המטוס היה גם הפעיל הציוני וילפריד ישראל. Colvin Ian. Flight 777: The Mystery Of Leslie Howard. London: Evans Brothers, 1957. Eforgan, Estel. Leslie Howard : The Lost Actor. London: Vallentine Mitchell Publishers, 2010 . Howard, Leslie Ruth. A Quite Remarkable Father: A Biography of Leslie Howard. New York: Harcourt Brace and Co., 1959. Howard, Ronald. In Search of My Father: A Portrait of Leslie Howard. London: St. Martin's Press, 1984. ISBN 0-312-41161-8. לסלי הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לסלי הווארד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לסלי הווארד, באתר AllMovie (באנגלית) לסלי הווארד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לסלי הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לסלי הווארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לסלי הווארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
וודו גלוו סקאלס

Voodoo Glow Skulls (בעברית: גולגולות וודו זוהרות) היא להקת סקא גל שלישי מחתרתית. המוזיקה של הלהקה מתאפיינת בשילוב סגנונות של סקא, פאנק ומטאל. הלהקה הוקמה ב-1988 בריוורסייד, קליפורניה בידי שלושת האחים פרנק, אדי, וגורג' קסילס וידידם הוותיק ג'רי אוניל. We're Coloring Fun - 1992 Signal Sound Systems Records Who Is, This Is? - 1993 Dr. Strange Records Firme - 1995 Epitaph Firme en Español ‏(גרסה ספרדית) - 1996 Baile de Los Locos - 1997 The Band Geek Mafia - 1998 Symbolic - 2000 Steady As She Goes - 2002 Adicción, Tradición Y Revolución - 2004 Exitos Al Cabron - 1999 The Potty Training Years - 1992 Signal Sound Systems Records Welcome to Calif*cknia - 1992 Signal Sound Systems Records מדיה וקבצים בנושא וודו גלוו סקאלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וודו גלוו סקאלס וודו גלוו סקאלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וודו גלוו סקאלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וודו גלוו סקאלס, באתר AllMusic (באנגלית) וודו גלוו סקאלס, באתר MusicBrainz (באנגלית) וודו גלוו סקאלס, באתר Discogs (באנגלית) וודו גלוו סקאלס, באתר Songkick (באנגלית) וודו גלוו סקאלס, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית סאנדרינגהאם

בית סאנדרינגהאם (באנגלית: Sandringham House) הוא אחוזה ששטחה כ-32 קמ"ר, השוכנת סמוך לכפר סאנדרינגהאם שבמחוז נורפוק, באנגליה. האחוזה נמצאת בבעלות צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת שירש אותו אחרי מות אימו אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ב-2022. בשונה מאחוזות אחרות בבעלות כתר הממלכה המאוחדת, בית סאנדרינגהאם לצד טירת בלמורל, הוא מעון פרטי של המונרך. האזור בו נמצאת האחוזה היה מיושב מאז התקופה האליזבתנית. בשנת 1771 הרס האדריכל קורניש הנלי את המבנים שהיו במקום והחל לבנות את בית האחוזה. מבנה בית האחוזה הורחב במאה ה-19 ביוזמת צ'ארלס ספנסר קואופר, אשר הורה על הוספת רחבת כניסה וחממה, על-פי תכנון של האדריכל סמיואל סנדרס טאולון. בשנת 1862 רכשה את האחוזה המלכה ויקטוריה לבקשת בנה, נסיך ויילס (לימים, המלך אדוארד השביעי), בעלות של 22,000 ליש"ט. בשנת 1865, שנתיים לאחר שעבר אדוארד להתגורר באחוזה, הורה אדוארד לאדריכל א. ג'. יומברט להרוס את מבנה האחוזה ולהקים מבנה גדול יותר, בשל היות המבנה הקיים קטן מדי לצרכיו. המבנה שתכנן יומברט הושלם בשנת 1870 והיה בנוי בסגנון מעורב מלבנים אדומות. מבנה האחוזה אינו מרשים, אולם היה מודרני יחסית לתקופתו – והיו בו תאורת גז, מים זורמים ואף מקלחות. חלק מבית האחוזה ניזוק בשרפה שאירעה בעת ההכנות לחגיגות יום ההולדת החמישים של אדוארד השביעי, בשנת 1891. לאחר השרפה שופץ המבנה. המלכה אלכסנדרה, ובנה ג'ורג' החמישי מלך אנגליה, נפטרו בעת שהותם באחוזה; אלכסנדרה בשנת 1925 וג'ורג' החמישי ב-20 בינואר 1936. גם נכדה של אלכסנדרה, ג'ורג' השישי נפטר באחוזה ב-6 בפברואר 1952. מאז מותו, נהגה המלכה אליזבת השנייה להתגורר במבנה בכל יום שנה למותו של אביה, ובתקופה הסמוכה לתאריך זה, עד למותה בעת שהותה בטירת בלמורל בספטמבר 2022. משפחת המלוכה הבריטית נוהגת לחגוג את השנה האזרחית החדשה באחוזה, והמלכה אליזבת שהתה בה עד חודש פברואר מדי שנה. בשנת 1977 נפתח המבנה לציבור, והוקם בו מוזיאון המציג את תולדות המבנה. מדיה וקבצים בנושא בית סאנדרינגהאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית סאנדרינגהאם תיאור בית סאנדרינגהאם
סטנלי ג'ורדן

סטנלי ג'ורדן (באנגלית: Stanley Jordan; נולד ב-31 ביולי 1959, בשיקגו, אילינוי) הוא גיטריסט ג'אז ופיוז'ן שהתפרסם בזכות בטכניקה ייחודית, שפיתח, בעזרתה הוא מנגן על גיטרה בהקשה, בדומה לנגינה בפסנתר. ג'ורדן קיבל תואר B.A במוזיקה מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1981. ג'ורדן פיתח סגנון נגינה ייחודי שבמהלכו הוא מנגן עם גיטרה שני תפקידים – ביד אחת הוא מנגן צלילים נמוכים (אקורדים, באס, וכו'), ובשנייה צלילים גבוהים. האפקט מושג על ידי הקשה על מיתרי הגיטרה בעזרת שתי הידיים במקום פריטה. לעיתים הוא מנגן על גיטרה בעלת שני צווארים באמצעות יד על כל צוואר, או על שתי גיטרות שונות בו זמנית. כמו כן הוא מנגן על גיטרה ופסנתר בו זמנית. MAGIC TOUCH STANDARDS FLYING HOME LIVE IN NEW YORK BOLERO THE BEST OF STANLEY JORDAN STOLEN MOMENTS מדיה וקבצים בנושא סטנלי ג'ורדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטנלי ג'ורדן אתר האינטרנט הרשמי של סטנלי ג'ורדן (באנגלית) סטנלי ג'ורדן, ברשת החברתית פייסבוק סטנלי ג'ורדן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטנלי ג'ורדן, ברשת החברתית אינסטגרם סטנלי ג'ורדן, סרטונים בערוץ היוטיוב סטנלי ג'ורדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטנלי ג'ורדן, באתר AllMusic (באנגלית) סטנלי ג'ורדן, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטנלי ג'ורדן, באתר דיזר סטנלי ג'ורדן, באתר Discogs (באנגלית) סטנלי ג'ורדן, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי זוסמן

צבי זוּסְמן (Zvi Sussman;‏ 1930 – 15 בנובמבר 2006) היה מראשוני כלכלני בנק ישראל, מנהל מחלקת המחקר שלו (1964-1977) ומשנה לנגיד בנק ישראל (1977–1981) ופרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. זוסמן נולד בשנת 1930 באֶסֶן שבגרמניה. למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון (1955), שני (1959) ותואר דוקטור (1969). הדיסרטציה שלו התפרסמה כספר ("פער ושוויון בהסתדרות", מסדה, 1974). עם הקמתו של בנק ישראל בשנת 1954 הצטרף זוסמן למחלקת המחקר של הבנק. משנת 1955 כיהן ככלכלן בכיר, בשנת 1962 התמנה לסגן מנהל המחלקה, מ-1964 היה מנהל משותף ומ-1970 עד 1977 מנהל המחלקה. ב-1975 עמד בראש ועדה לבדיקת הסדרי תוספת היוקר בישראל (שנודעה בשם "ועדת זוסמן"). ב-1977 מונה למשנה לנגיד בנק ישראל, וכיהן בתפקיד זה עד יולי 1981. הצטרף לסגל החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב[דרושה הבהרה]. היה חבר המרכז לחקר המדיניות החברתית בישראל. עסק בחקר השכר ושוק העבודה בישראל. עמד בראש הוועדה לבחינת מערכת השכר בשירות הציבורי (שנודעה בשם "ועדת זוסמן"). הוועדה הוקמה בסוף שנת 1985, ובתחילת 1989 הגישה את המלצותיה, שעיקרן פישוט ניכר של השכר במגזר הציבורי והתאמת התגמול הניתן לעובד לתפוקתו, אך המלצותיה לא יושמו. בשנות ה-90 היה חבר ועדה שעסקה בסמכויות בנק ישראל ואופן קביעת הריבית על ידי נגיד בנק ישראל. הקמת וועדה מוניטרית לקביעת הריבית במשק, שהייתה ממסקנות הוועדה, יושמה בתיקון חוק בנק ישראל בשנת 2010. בשנת 1967 ביקר את מדיניות הממשלה והבנקים המגינה על מפעלים כושלים ומונעת מהם לפשוט רגל ובכך להעביר הון ליוזמות רווחיות יותר. בדצמבר 2004 הביע את עמדתו שהעוני בישראל אינו נובע מבטלנות של העניים, אלא מהשכר הנמוך המשולם לעובדים בלתי מיומנים. בנו נתן זוסמן גם הוא כלכלן, פרופסור באוניברסיטה העברית, שניהל במשך קדנציה את חטיבת המחקר (2011–2017). פער ושוויון בהסתדרות: ההשפעה של האידאולוגיה השוויונית והעבודה הערבית על שכרו של העובד היהודי בא"י, רמת גן: מסדה, 1974. צבי זוסמן, דן זכאי, שינויים במבנה השכר בשירות הציבורי בתקופת אינפלציה גוברת: 1974–1981, ירושלים: בנק ישראל – מחלקת המחקר, תשמ"ג 1983. Floating with a high inflation - the Israel experience, Jerusalem: Bank of Israel, 1979. Israel's economy: performance, problems & policies, London: Institute for Jewish Affairs and The Jacob Levinson Center of the Israel-Diaspora Institute for Jewish Affairs, 1986 נפטר פרופ' צבי זוסמן, מבכירי הכלכלנים בארץ, באתר ynet, 15 בנובמבר 2006 צבי זוסמן (1930-2006), דף שער בספרייה הלאומית "Sussman, Zvi", The Hebrew University of Jerusalem. General information, 1972-1973, עמ' 446. כותרת עבודת הדוקטור: "The Policy of the Histadrut with regard to Wage Differentials: A Study of the Impact of Egalitarian Ideology and Arab Labour on jewish Wages in Palestine". פרוטוקול מס' 37 מישיבת ועדת הכספים (נוסח לא מתוקן), הכנסת החמש עשרה, אתר הכנסת, יום שני, כב' בחשון תש"ס, 1.11.99, שעה 10:00 מאת אורה קורן, ‏פרופר וגילרמן: הסתרת דו"ח ועדת זוסמן - פריצת נורמות ציבוריות ותעתוע בציבור, באתר גלובס, 30 במרץ 1997 דני בלוך, המעמד החדש - פושטי רגל, דבר, 17 במרץ 1967; המשך. מוטי בסוק, המשנה לנגיד לשעבר זוסמן: נתניהו טעה, מרבית העניים עובדים ונהפכים לאביונים, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2005
דאגר

האם התכוונתם ל... לואי ז'אק מנדה דאגר – אמן צרפתי, מאבות הצילום. צלבון – הסימן הטיפוגרפי †. נשר – מטוס קרב מתוצרת ישראל, שכונה "דאגר" בעת שירותו בחיל האוויר של ארגנטינה פסגת דגר
קורט גאורג קיזינגר

קורט גאורג קיזינגר (Kurt Georg Kiesinger;‏ 6 באפריל 1904 – 9 במרץ 1988) היה פוליטיקאי גרמני שכיהן כקנצלר מערב גרמניה. קורט גאורג קיזינגר נולד בבאדן-וירטמברג שבגרמניה. למד משפטים באוניברסיטת ברלין, ובזמן היותו סטודנט הוא היה פעיל באחוות סטודנטים קתולית. הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1933, והתחיל לעבוד במחלקת תעמולת הרדיו של משרד החוץ הגרמני בשנת 1940, בתפקיד איש הקשר בין מחלקתו למשרד התעמולה. לאחר המלחמה נעצר קיזינגר ונשפט בפני בית משפט לדה-נאציפיקציה; הוא זוכה ושוחרר אחרי הצגת פרוטוקולים של המשרד הראשי לביטחון הרייך שהוכיחו כי מנע ועיכב פעילות אנטישמית במחלקתו. כבר בזמן קיום הבחירות הראשונות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בשנת 1949 היה קיזינגר מועמד מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) וזכה מטעמה במושב בבונדסטאג. בשנת 1951 הפך לחבר בוועד המנהל של המפלגה. בזמן כהונתו בבונדסטאג בלט ביכולתו הרטורית המרשימה ובידיעתו המעמיקה בנושאי יחסי חוץ. למרות היותו חבר מוערך בסיעת הנוצרית-דמוקרטית, הוא לא הצליח לזכות בתפקיד בממשלה ולכן עבר לפוליטיקה ארצית. הוא כיהן כראש ממשלת באדן-וירטמברג מ-17 בדצמבר 1958 עד 1 בדצמבר 1966. קיזינגר נבחר להחליף את הקנצלר לודוויג ארהארד אחרי התמוטטות הקואליציה בשנת 1966. הוא הקים קואליציה חדשה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הממשלה שהקים החזיקה מעמד שלוש שנים. מנהיג הסוציאל-דמוקרטים, וילי ברנדט כיהן כסגן הקנצלר ושר החוץ. תחת הנהגתו הופחת במידה המתח עם מדינות הגוש המזרחי, למרות שהתנגד לצעדים פייסנים יותר. אחת מנקודות השפל הגדולות ביותר בכהונתו התרחשה במהלך כינוס של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בשנת 1968. הפעילה האנטי-נאצית ביאטה קלרספלד סטרה לו, תוך שהיא קוראת לו נאצי. עד יום מותו קיזינגר ההמום סירב להגיב בפומבי על התקרית. בבחירות 1969 העדיפה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית להקים קואליציה עם המפלגה החופשית-דמוקרטית, ווילי ברנדט החליף את קיזינגר כקאנצלר. קיזינגר המשיך לכהן כמנהיג המפלגה הנוצרית-דמוקרטית עד שנת 1971 וכחבר הבונדסטאג עד שנת 1980. קיזינגר מת בטיבינגן, הלווייתו לוותה במחאה מצד פעילים קומוניסטים, שגינו אותו על עברו הנאצי. מדיה וקבצים בנושא קורט גאורג קיזינגר בוויקישיתוף קורט גאורג קיזינגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קורט גאורג קיזינגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קורט גאורג קיזינגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קורט גאורג קיזינגר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קורט גאורג קיזינגר, באתר Discogs (באנגלית)
דגל אג'ריה

דגל אג'ריה כולל 7 פסים בצבע כחול ולבן, עם הדגל הלאומי של גאורגיה בפינה השמאלית העליונה. הפסים הכחולים מסמל את הים השחור והפסים הלבנים מסמלים טוהר. הדגל אומץ ב-20 ביולי 2004, על ידי הוועדה העליונה של אג'ריה. בין יוני 2000 ועד ליולי 2004 היה בשימוש דגל שונה על ידי ממשלתו של אסלן אבשידזה. הדגל, העל רקע כחול כהה המייצג את הים השחור, כאשר בפינה שמאלית עליונה ישנם 7 כוכבים המייצגים את שתי הערים של אג'ריה (בתומי וכובולתי), וחמש הנפות (נפת כדה נפת כובולתי נפת חלבצ'אורי נפת שואחבי ונפת חולו). תחת שלטון ברית המועצות, הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה היה לה דגל משלה בין השנים 1921–1950, ושוב בשנים 1978–1991. דגל זה מכיל את הדגל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה בתוספת כיתוב בגאורגית, תחת הסמל בצידו השמאלי העליון, აასსრ (א א ס ס ר). דגל אג'ריה מ-20 ביולי 2004 דגל אג'ריה 2000–2004 דגל הארגון לדמוקטיה מתחדשת דגל אחר של אג'ריה 2000–2004 דגל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה 1978–1991 דגל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה 1921–1950 דגל הרפובליקה של בתומי ינואר-יולי 1919 (הדגל נראה שוב בהפגנות של 1992) דגל הרפובליקה הדמוקרטית של דרום מערב הקווקז - רפובליקת בובות שבירתה קארס 1918–1919 סמל לזיסטן מהמאה ה-18 מדיה וקבצים בנושא דגל אג'ריה בוויקישיתוף דגל אג'ריה, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה

ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה (בגאורגית: აფხაზეთის ავტონომიური რესპუბლიკის მთავრობა; באבחזית: Ари' е'иҕьуп Аҧснытәи Автономтәи Республика) הוא הגוף היחיד המוכר באופן בינלאומי כסמכות החוקית לשלוט באבחזיה, רפובליקה אוטונומית של גאורגיה, אשר מגדירה את עצמה מחוץ לשליטה הגאורגית מאז הסכסוך הגאורגי-אבחזי שהתרחש בתחילת שנות ה-90. הממשלה דה יורה של אבחזיה, אשר נקראה בעבר מועצת השרים של אבחזיה, נסוגה מאבחזיה, לאחר שכוחות בדלניים של אבחזים, בגיבוי רוסי כפי הנראה, יחד עם בעלות בריתם, שכללה את הקונפדרציה של אנשי הקווקז ההרריים, השתלטו על הנפה שבתחומה שוכנת הבירה סוחומי, ב-27 בספטמבר 1993, לאחר מאבק מר, והובילו להרג המוני של אנשים שמוצאם האתני גאורגי. כמו כן, מספר מספר חברים של הממשלה האבחזית, כולל היושב ראש ז'יולי שרטאווה, הוצאו להורג על ידי מורדים. מועצת השרים העתיקה את מקום מושבה לבירה טביליסי ומשמשת שם כממשלה דה יורה של אבחזיה מזה 13 שנה. במהלך תקופה זו, הממשלה האבחזית בגלות, בהנהגת תמז נדראישווילי, היו מעורבים, במידת מה, במחלוקות פנימיות ולא השתתפו באופן פעיל בפוליטיקה של אבחזיה עד להיבחרו של יושב ראש חדש, איראקלי אלאסניה, שמונה על ידי הנשיא, מיכאיל סאקשווילי, שהיה עד אז השליח שלו לשיחות השלום עם אבחזיה. בתקופת התקדמות המבצע המשטרתי של גאורגיה בעמק קודורי, אשר במהלכה פורקה מנישקה, בחלקה הגדול, המיליציה המקומית בהנהגת אמזר קוויציאני, הוחזר הסדר והחוק לאזור, והנשיא סאקשווילי הכריז ב-27 ביולי 2006, הכריז על הקמת ממשלה אבחזית גולה, שבסיסה בטביליסי בעמק קודורי, שבאבחזיה עילית. ממשל זה מייצג 17% משטח אבחזיה ו-1% מאוכלוסייתה. משמעותה של החלטה זו כי לראשונה מאז 1993 הממשלה נכנסת לתוך אמצע אבחזיה, של אבחזיה שלנו, כדי לממש את הסמכות השיפוטית הגאורגית ומשטר חוקתי גאורגי. עובדה זו חשובה מאוד ומהותית לאירועים הפוליטיים — הודעתו של סאקשווילי לאומה ששודרה בטלוויזיה אתר האינטרנט הרשמי של ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה (בגאורגית) הקונפדרציה של אנשי הקווקז ההרריים הוא ארגון פוליטי בעל אופי צבאי הכוללת מיליטנטים מהרפבלוקיות הצפון קווקזיות של רוסיה נכון לשנת 2006 "הממשלה האבחזית שבסיסה בטביליסי עוברת לקודורי", Civil Georgia, טביליסי, 27.7.2006
אג'רים

אג'רים (בגאורגית: აჭარლები, מילולית: אצַ'רלֶבּי) קבוצה אתנוגרפית של גאורגים שרובם חיים באג'ריה, רפובליקה אוטונומית של גאורגיה. הם דוברים בדיאלקט מקומי של הגאורגית. האוכלוסייה הגאורגית של אג'ריה ידועים בעיקר כמוסלמים הגאורגים. עד שמפקד האוכלוסין הסובייטי בשנת 1926, שמנה אותם כאג'רים, ספר 71,000 מהם. לאחר מכן הם סווגו יחד עם קטגוריית הגאורגים, כיוון שלא היה אזכור לשיוך דתי בעידן הסובייטי. התמוטטות ברית המועצות וייסודה מחדש של העצמאות הגאורגית האיצו את תהליכי ההתנצרות, במיוחד בין הצעירים, תהליך שקיבל עידוד לכאורה על ידי הממשלה הרשמית. אף על פי כן, נותרו מספר משמעותי של אג'רים סונים מוסלמים. נאמר כי ברגע הכרזת העצמאות הגאורגית בשנת 1991, מספר האג'רים המוסלמים נאמד ב-70%, וזאת כיוון שהנתונים לא עודכנו מאז התקופה הסובייטית. על פי ההערכות שפורסמו בתחילת המאה ה-21 על פי הלישכה לסטטיסטיקה של אג'ריה: 63% הם נוצרים של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, ו-30% מוסלמים, כאשר על פי הבי.בי.סי, רק 50% הם נוצרים ויתר ה-50% הם מוסלמים. ממד אבשידזה - (1873-1941) מנהיג פוליטי בולט של המוסלמים הגאורגים אסלן אבשידזה - (נולד ב-1938) מושל המחוז לשעבר טבלי אבוסרידזה - (1190-1240) משורר דתי גאורגי והיסטוריון זוראב נור'אידלי - (נולד ב-1964) ראש ממשלת גאורגיה בין השנים 2005-2007 לבן ורשלומידזה - (נולד ב-1973) המושל הנוכחי של המחוז מדיה וקבצים בנושא אג'רים בוויקישיתוף
ריזה לושטה

ריזה לושטה (באלבנית: Riza Lushta;‏ 22 באוגוסט 1916 - 6 בפברואר 1997) היה כדורגלן אלבני, יליד מיטרוביצה שבקוסובו, ששיחק בעמדת החלוץ. לושטה שיחק בתחילה באס קיי טירנה, וזכה עימה ארבע פעמים באליפות אלבניה (1934, 1936, 1937 וב-1939) ובגביע האלבני הראשון ב-1939. הוא שיחק מאוחר יותר בצרפת במדי קאן ובאיטליה במדי בארי ויובנטוס (עימה זכה בגביע האיטלקי ב-1942), נאפולי ובאלסנדריה. כמו כן הוא גם שיחק בליגה השלישית באיטליה במדי סיינה, ובליגה הרביעית באיטליה במדי פורלי ורפאלו רואנטס. הוא פרש מכדורגל בשנת 1954 בגיל 38. הוא שיחק 170 משחקים בסרייה א', כבש 68 שערים. עם יובנטוס הוא שיחק בטורניר המלחמה האיטלקי ב-1943-1944 (בו כבש 5 שערים ב-5 משחקים). כמו כן, לושטה היה שחקן הרכב במדי הנבחרת האלבנית. נפטר ב-1997, בגיל 80. מדיה וקבצים בנושא ריזה לושטה בוויקישיתוף ריזה לושטה, באתר Transfermarkt ריזה לושטה, באתר WorldFootball.net ריזה לושטה, באתר FootballDatabase.eu ריזה לושטה באתר myJuve.it ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיליון בטיחות חומרים

גיליון בטיחות חומרים (גב"ח) (באנגלית: Material Safety Data Sheet, בראשי תיבות: MSDS) הוא גיליון המכיל מידע הנוגע למאפייניו של חומר מסוים. הוא נועד לספק לעובדים המתעסקים עם החומר ולכוחות חירום את הנהלים לטיפול או לעבודה עם חומר זה בצורה בטוחה, ומכיל מידע כגון מאפיינים פיזיקליים (נקודת התכה, נקודת רתיחה, נקודת התלקחות, וכיוצא בזה), רעילות, השפעות בריאותיות, עזרה ראשונה, ריאקטיביות, אחסון, הובלה, סילוק, ציוד מגן, ונהלים לטיפול בשפיכה. הפורמט המדויק של הגיליון עשוי להשתנות ממקור למקור, ולעיתים קרובות ישנם שני סוגי גליונות בטיחות לחומר אחד – הראשון מקוצר, שנמצא בהישג ידו של הנהג המוביל, ושנקרא גם 'כרטיס בטיחות', ובו מידע קצר ועיקרי שרלוונטי לשימוש כוחות ההצלה במקרה חירום, ושני מורחב, לקריאה לפני שימוש ראשון בחומר (המיועד בדרך כלל למי שהזמין את החומר ואמור להשתמש בו). שימוש נרחב נעשה בגיליונות בטיחות חומרים לקיטלוג מידע אודות חומרים תעשייתיים או סינתטיים. המידע בגיליון בטיחות חומרים עשוי להכיל הוראות לשימוש בטוח בחומר וסיכונים אפשריים הכרוכים בשימוש בו. בישראל - יצרן, יבואן, סוכן או משווק של חומר מסוכן מחויב על פי חוק, לצרף גיליונות בטיחות לחומרים שהוא מספק. במקום עבודה שמוחזקים בו חומרים מסוכנים מעל כמות מסוימת חלה חובה להחזיק בהישג ידם של העובדים גיליון בטיחות לכל חומר מסוכן שמקום העבודה מחזיק. בנוסף, מחזיק מקום העבודה מחויב להביא לידיעת עובדיו את תוכנם של גליונות הבטיחות של החומרים איתם הם עובדים – ואלו מחויבים לפעול על פי ההנחיות הרשומות בו. בטיחות וגיהות בתעסוקה מדיה וקבצים בנושא גיליון בטיחות חומרים בוויקישיתוף אינדקס אתרים לחיפוש גיליונות בטיחות חומרים חיפוש גיליונות בטיחות חומרים, באתר אוניברסיטת קורנל SIRI MSDS Index, חיפוש גיליונות בטיחות חומרים MSDS Hazardous Communication Library, חיפוש גיליונות בטיחות חומרים הכנת גליונות בטיחות, הכנת גיליונות בטיחות במכון התקנים גיליון בטיחות חומרים | MSDS, באתר infospot - מרכז מידע לאנשי איכות סביבה תקנות הבטיחות בעבודה (גיליון בטיחות, סיווג, אריזה, תווי וסימון של אריזות), התשנ"ח – 1998, באתר המשרד להגנת הסביבה