laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'אק אדמר

ז'אק סלומון אָדָמָר (בצרפתית: Jacques Salomon Hadamard‏; 8 בדצמבר 1865 – 17 באוקטובר 1963), מתמטיקאי יהודי-צרפתי, בין המתמטיקאים הבודדים במאה ה-20 שתחום עבודתם הקיף את מרבית ענפי המתמטיקה. אדמר נולד בוורסאי בשנת 1865. את השכלתו רכש בפריז וכבר בשלב מוקדם של חינוכו הפגין מצוינות וכושר למידה. בשנת 1884 החל לפרסם מחקרים מדעיים. בשנת 1893 מונה למשרת פרופסור למתמטיקה בעיר בורדו, ובשנת 1896 עבר לאוניברסיטת סורבון בפריז. באותה שנה פרסם, במקביל לוואלה פוסן, את ההוכחה הראשונה למשפט המספרים הראשוניים, ההישג המדעי החשוב ביותר שלו. בשנת 1909 החל ללמד באקול פוליטקניק בעיר, משרה שהחזיק עד שנת 1937. במהלך שנים אלה, בשנת 1912 התקבל כחבר באקדמיה למדעים הצרפתית. פרשת דרייפוס הייתה בעלת השפעה רבה על אדמר, והוא היה אחד מהלוחמים העיקריים להוכחת חפותו של אלפרד דרייפוס (שהיה קרוב של אשתו של אדמר). הפרשה גיבשה את השקפותיו על העם היהודי ומקומו בין העמים. אדמר היה פעיל בתנועת למען אחווה בין העמים, והיה חבר כבוד בהנהלת האוניברסיטה העברית, חברות שבתוקפה גם ביקר בארץ ישראל. בזמן עלייתו של הנאציזם בגרמניה הגיש אדמר עזרה וסיוע למדענים יהודים ולא יהודים רבים שנמלטו מגרמניה הנאצית. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, ברח אדמר יחד עם משפחתו לארצות הברית, שם שהה במהלך מלחמת העולם השנייה, עבר לבריטניה, למשך שנה, ומשם חזר לצרפת לאחר סיומה של המלחמה. ב-1950, כשפנה לבקש ויזה לקונגרס המתמטי שנערך באותה שנה בקיימברידג', סירב משרד החוץ האמריקאי לבקשה, משום שאדמר נחשד בקומוניזם. רק לחץ כבד מצד אנרי קרטן, שהיה אז נשיא החברה המתמטית הצרפתית, סייע להפוך את ההחלטה. מחקרו המדעי של אדמר היה רחב ורב-היקף, וכלל בין השאר את תחילתו של המחקר המודרני בטורי חזקות, הוכחת משפט המספרים הראשוניים, חקר הגאומטריה, ההידרודינמיקה, האנליזה המתמטית ועוד. אדמר מת בשנת 1963 בגיל 98 (פוסן, שותפו להוכחת משפט המספרים הראשוניים, מת בשנת 1962, בגיל 96). מדיה וקבצים בנושא ז'אק אדמר בוויקישיתוף ז'אק אדמר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ז'אק אדמר, באתר MacTutor (באנגלית) ז'אק אדמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'אק אדמר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ז'ק הדמר (1865-1963), דף שער בספרייה הלאומית Michele Audin, Letter to the editor, Notices of the AMS 58(1), January 2011; with more details in a Letter to the Editor, Newsletter of the EMS, Marh 2011.
שליו קשקשים

שליו קשקשים (שְׂלַו קַשְׂקַשִּׂים), המכונה גם שליו הכותנה או שליו כחול (שם מדעי: Callipeplasquamata), הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת השַׂלווים האמריקניים. זהו עוף אפור כחלחל הנמצא באזורים הצחיחים, ממערב ארצות הברית ועד מרכז מקסיקו. הוא מזוהה בקלות בעזרת ציצת הנוצות שבראשו המזכירה פונפון של צמר גפן. שמו של "שליו הקשקשים", ניתן לו, בשל המופע של נוצות החזה והגב שלו, המזכיר קשקשים. הקן ממוקם בחללים שבינות לעשביה ובו מטילה הנקבה בין 9 ל-16 ביצים מנומרות. כאשר היא מוטרדת היא מתרחקת בריצה, ולא בתעופה ונעצרת בטווח ראייה מהקן. לשליו הקשקשים 4 תת-מינים. שליו קשקשים צפוני (Callipepla pallida) שליו קשקשים אלטיפלאני (Callipepla vigros) שליו קשקשים ערמוני (Callipepla castanogastris) שליו קשקשים סונורני (Callipepla hargravei Rea) שלווים מדיה וקבצים בנושא שליו קשקשים בוויקישיתוף שליו קשקשים, באתר ITIS (באנגלית) שליו קשקשים, באתר NCBI (באנגלית) שליו קשקשים, באתר GBIF (באנגלית) SCALED QUAIL, Utah Conservation Data Center שליו קשקשים באתר הרשימה האדומה של IUCN
קשקשים

האם התכוונתם ל... בעלי חיים קשקש – כיסוי בצורת לוחיות גרמיות או קרניות שטוחות, בעורם של דגים, חרקים וזוחלים קשקשאים – סדרת זוחלים בעלי קשקשים מקבוצת לפידוזאוריה בעורם של בני אדם קשקשת – השרה מרובה מדי של תאי עור מתים מהקרקפת, ולעיתים גם מאזור הזקן קשקשית או קַסְקֶסֶת העור – איכתיוזיס – מחלה המוכרת גם בשם "יובש העור" אחר שריון קשקשים – שריון גוף המורכב מפיסות מתכת מוארכות שנועד להדוף פגיעות נשק קר
קג'גוגו

קג'גוגו (אנגלית: Kajagoogoo) הייתה להקת פופ בריטית שפעלה בעיקר בשנות ה-80. לשיא הצלחתה הגיעה ב-1983, כשהסינגל "Too Shy" הגיע למקום הראשון בטבלת מכירות הסינגלים הבריטית, ולמקום החמישי במצעד מכירות הסינגלים של בילבורד. הלהקה הוקמה ב-1979 בלייטון באזארד שבבדפורדשייר, ונקראה בתחילה "ארט נובו". חבריה באותה העת היו ניק בגס (גיטרה בס), סטיב אסקיו (גיטרה), סטיוארט קרוקספורד ניל (קלידים) וג'רמי "ג'ז" סטרוד (תופים). הלהקה הפיקה סינגל בשם "The Fear Machine", אך הוא נמכר במאות עותקים בלבד. ב-1981 חיפשה הלהקה סולן, ובחרה בכריסטופר האמיל, שאימץ לעצמו את שם הבמה לימאהל (אנגרמה של שם משפחתו). אז שונה גם שם הלהקה לקג'גוגו, שהוא שיבוש של גָגָגוּגוּ (Gagagoogoo), מילה המזכירה קולות שמשמיעים תינוקות. במהלך הופעותיהם בלונדון ב-1982, התעניינו בהם מספר חברות תקליטים, ולבסוף חתמה הלהקה על חוזה עם חברת EMI. את אלבומם הראשון, "White Feathers", הפיק קלידן דוראן דוראן, ניק רודס. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Too Shy", יצא בינואר 1983 והגיע למקום הראשון בטבלת מכירות הסינגלים בבריטניה. גם הסינגלים הבאים, "oh to Be Aah" ו-"Hang on Now", זכו להצלחה רבה, והגיעו לרשימת 20 הסינגלים הנמכרים בבריטניה. האלבום עצמו הגיע למקום החמישי במצעדי המכירות במדינה. ההצלחה הביאה גם לסכסוכים בין חברי הלהקה, ובאמצע 1983 הם החליטו להיפרד מלימאהל. את מקומו כסולן הלהקה מילא בגס. בהרכב החדש-ישן החלו לעבוד על אלבומם החדש, "Islands". הסינגל הראשון, "Big Apple", הצליח כקודמיו, והגיע לרשימת עשרת הסינגלים הנמכרים. השני, "The Lion's Mouth", הגיע לרשימת 30 הסינגלים הנמכרים, והוא סימן את ראשית דעיכתה של הלהקה. האלבום עצמו, שיצא ב-1984, הגיע למקום ה-35 במצעדי המכירות. זמן קצר אחר כך עזב סטרוד, וב-1985 ניסו שלושת חברי הלהקה למתג עצמם מחדש בשם קאג'ה. האלבום הבא שהקליטו, "Crazy People's Right to Speak"‏ (1985) נכשל, וב-1986 התפרקה הלהקה. ב-2004 התאחדו חברי הלהקה במסגרת התוכנית "Bands Reunited" של ערוץ VH1. חילוקי דעות ביניהם מנעו מופעי איחוד ואת המשך שיתוף הפעולה, אף שהיה ביקוש לכך. בשנת 2007 התאחדו בגס, אסקיו וניל, והקליטו את הסינגל "Rocket Boy". בשנה שלאחר מכן הקליטו את האלבום "Gone to the Moon", שנמכר רק דרך אתר האינטרנט של הלהקה. לימאהל וסטרוד הצטרפו אליהם לסיבוב הופעות באירופה. מדיה וקבצים בנושא קג'גוגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קג'גוגו קג'גוגו, סרטונים בערוץ היוטיוב קג'גוגו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קג'גוגו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קג'גוגו, באתר ספוטיפיי קג'גוגו, באתר Last.fm (באנגלית) קג'גוגו, באתר AllMusic (באנגלית) קג'גוגו, באתר MusicBrainz (באנגלית) קג'גוגו, באתר דיזר קג'גוגו, באתר Discogs (באנגלית) קג'גוגו, באתר Songkick (באנגלית) קג'גוגו, באתר Genius קג'גוגו, באתר SecondHandSongs קג'גוגו, באתר בילבורד (באנגלית)
יגוארונדי

יגוארונדי (שם מדעי: Puma yagouaroundi) הוא מין יונק טורף בגודל בינוני מהסוג פומה ממשפחת החתוליים. היגוארונדי נפוץ מטקסס שבארצות הברית ועד דרום אמריקה. אפשר למצוא אותו מדרום ארצות הברית דרך אמריקה התיכונה ועד דרום ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. אורכו הממוצע הוא 65 ס"מ עם זנב באורך 45 ס"מ ומשקלו כ-6 ק"ג. יש לו רגליים קצרות ומראה המזכיר קצת לוטרה, האוזניים קטנות ועגולות. מהסיבה הזאת לעיתים הם מכונים "חתולי לוטרה". גופו וזנבו ארוכים ודקים, אך ראשו רחב. פרוותם אחידה בצבע הנע משחור לאפור-חום כהה, או מאדום לצבע ערמוני. חתול זה קרוב מאוד לפומה לפי מבנה הכרומוזומים וה-DNA שלהם ושניהם מהווים מינים בסוג פומה. ובעל קשר רחוק יותר לברדלס. מספר מדענים מסווגים אותו בסוג עצמאי (Herpailurus). תחום תפוצתו הוא אזורים נמוכים קרובים למקור מים זורם, בעיקר ביערות נמוכים. לעיתים הוא גם שוכן באזורי ג'ונגל סבוכים, אזורי אחו או אזורי שיחים. הוא צד בלילה או באזור בין הערביים. שלא כמו מיני חתולים אחרים, היגוארונדי צד לעיתים קרובות בזוגות. הוא מרגיש בנוח על עצים, אך מעדיף לצוד על האדמה. הוא ניזון מדגים, יונקים קטנים, זוחלים וציפורים. יגוארונדים החיים בסביבות גדות נחלים טורפים בעיקר דגים, ולעיתים אף נכנסים למים כדי להתקרר. במקומות שבהם יש מזון בשפע יכולים שלושה או ארבעה פרטים לצוד באותה נחלה. הנקבה ממליטה שגר של 1–4 גורים לאחר 70 ימים. הגורים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים. פרוות היגוארונדי אינה מבוקשת ולכן ציד אינו מהווה גורם סיכון, אך הרס מקום מחייתו גורם לירידה מתמדת במספריו. Puma yagouaroundi armeghinoi - מצוי במערב ארגנטינה ומזרח צ'ילה Puma yagouaroundi cacomitli - מצוי בדרום טקסס ומזרח מקסיקו Puma yagouaroundi eyra - מצוי בברזיל, פרגוואי וארגנטינה Puma yagouaroundi fossata - מצוי מדרום מקסיקו עד הונדורס Puma yagouaroundi melantho' - מצוי בפרו וברזיל Puma yagouaroundi panamensis - מצוי מניקרגואה עד אקוודור Puma yagouaroundi tolteca - מצוי במערב מקסיקו Puma yagouaroundi yagouaroundi - מצוי בגויאנה והאמזונאס מדיה וקבצים בנושא יגוארונדי בוויקישיתוף יגוארונדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יגוארונדי, באתר ITIS (באנגלית) יגוארונדי, באתר NCBI (באנגלית) יגוארונדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יגוארונדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יגוארונדי, באתר GBIF (באנגלית) יגוארונדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אורג מסכה אפריקני

אורג מסכה אפריקני (שם מדעי: Ploceus velatus), מין של ציפור לא-נודדת הנפוצה בדרומה של יבשת אפריקה. אורג זה נפוץ מאוד בבתי גידול רבים כגון: סוואנה, כרי דשא, חורש פתוח, אזורי ביצה פנימיים ואזורים סמי מדבריים. הציפור נפוצה גם בגנים ובפארקים בפרברי ערים. אורכו של האורג נע בין 11 ל-14.5 ס"מ. מקורו השחור חרוטי בצורתו, והוא קצר וחזק. רגליו חומות-ורדרדות. בעונת הרבייה פני הזכר וצווארו מכוסים בנוצות שחורות. עיניו אדומות, ראשו וגופו התחתון בצבע צהוב בהיר, ואילו גבו מכוסה בנוצות ירוקות צהבהבות. לנקבת האורג מקור חום ורדרד, עיניה בצבע חום או חום אדמדם. ראשה וגבה העליון מכוסים בפסים בצבע ירוק צהבהב. צבע הנוצות באזור הגרון צהבהב שהופך בהדרגה ללבן מלוכלך באזור הבטן. זנבה צהוב. הזכר בתקופות שאינן עונות הרבייה דומה לנקבה, אך עיניו נשארות אדומות. הצעירים דומים לנקבות. אורג מסכה אפריקני מקנן במושבות בעיקר בין החודשים ספטמבר וינואר. לכל זכר יש מספר בנות זוג. הוא בונה מספר קנים רב, בדרך-כלל כ-25 קנים בעונה. כמו אורגים אחרים הוא טווה את הקן מקנים, מדקלים ומעשבים. הנקבה מרפדת את הקנים בעשב רך ובנוצות. רוב הקנים מוקמים על עצים ליד ומעל אזורי מים ובתוך צמח הקנה, וכן באזורי פרוורי הערים. אורג המסכה האפריקני סובל במיוחד מקוקיות המטילות ביצים בקינו, אך מתמודד נגדן בצורה יפה - כל נקבה מטילה ביצים בצבע שונה. מכיוון שהחור של הקן קטן, הקוקייה לא יכולה לראות איזה גוון של ביצה יש לאורג, ורוב הסיכויים שהביצה שתטיל תזוהה כיוצאת דופן ותושלך מהקן. אורג המסכה האפריקני נצפה לעיתים קרובות ביחידים או בקבוצות קטנות, אבל ניתן גם לראותו בלהקות גדולות יותר. הוא אוכל זרעים וחרקים ואף יונק צוף. הוא גם מגיע אל שולחנות אכילה כאשר הם בנמצא. מצב שימור המין הוא ללא חשש. אורג מסכה אפריקני עומד על קן בנוי אורג בונה קן בגן ביוהנסבורג אורג מסכה בקרב מול בולבול אפריקני מדיה וקבצים בנושא אורג מסכה אפריקני בוויקישיתוף אורג מסכה אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) אורג מסכה אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) אורג מסכה אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) אורג מסכה אפריקני באתר SASOL אורג מסכה אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN על בסיס ספר "חיי הציפורים", מאת דייוויד אטנבורו. מודן, 2003.
טקסי 2

טקסי 2 (Taxi 2) הוא סרט פעולה קומי צרפתי בבימויו ז'ראר קראבצ'יק, לפי תסריטו של לוק בסון ובכיכובו של סמי נסרי. הסרט יצא לאקרנים ב-29 במרץ 2000. זהו סרט המשך לסרט טקסי שיצא בשנת 1998. כמו כן, לסרט זה יצאו שני סרטי המשך: טקסי 3 בשנת 2003, וטקסי 4 בשנת 2007. גם בסרט ההמשך לטקסי גיבור הסרט הוא דניאל (סמי נסרי) שמתפרנס כנהג מונית אך מאחורי החזות הזו מסתתר נהג מרוצים. המונית שלו, פיג'ו 406 שנראית כמונית רגילה כלפי חוץ הופכת לרכב מרוץ משוכלל על ידי לחיצת כפתור אחת. דניאל וחברתו לילי (מריון קוטיאר) מחליטים להתחתן אך עליו להרשים את אביה הקשוח של לילי, גנרל חשוב בצבא הסובל מטראומת מלחמה. דניאל מתבקש להסיע את האב לנמל התעופה לפגוש את הנשיא היפני. בשדה התעופה דניאל פוגש את חברו הבלש, אמיליאן (פרדריק דיפנטל) אשר מבקש ממנו להצטרף למסיבה הקטנה. במהלך המסיבה הצרפתים מציגים למשלחת היפנית את הרכב המשוריין שבו ייסעו וזאת בעקבות שמועות שהיאקוזה רוצים לחטוף אותו כדי לפגוע בקשרי המסחר בין צרפת ויפן. תוך כדי התצוגה משהו משתבש ברכב והנהג שהיה אמור להסיע את המשלחת היפנית נפגע. דניאל מתנדב להסיע את המשלחת היפנית ברחובות מרסיי. תוך כדי הנסיעה הם נקלעים למארב מתוכנן אשר בסופו היאקוזה מצליחים לחטוף את נשיא יפן ובלשית נוספת (אמה ויקלונד), חברתו של אמיליאן. המשטרה יחד עם אמיליאן ודניאל יוצאים למבצע חילוץ. הסרט עתיר בסצינות מרוצים. במהלך אחת מסצינות הצילום אירעה תאונה קטלנית כאשר המונית של דניאל הייתה אמורה לעוף ולנחות במיקום מסוים אך במקום זאת עפה לכיוון צוות הצילום. צלם אחד נהרג ואחד נוסף שבר את שתי רגליו. ועדה מיוחדת שמונתה לחקור את תוצאות התאונה קבעה שהדבר יכול היה להימנע אלמלא השיקולים מצד ההפקה לחסוך בכסף. אחראי הפעלולים בסרט, רמי ג'וליאן קיבל 18 חודשי מאסר על תנאי ונדרש לשלם קנס של 18,000 יורו למשפחת הצלם שנהרג ופיצוי לצלם הפצוע. התסריטאי והמפיק לוק בסון והבמאי ג'רארד קראבצ'יק יצאו זכאים במשפט. "טקסי 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טקסי 2", באתר נטפליקס "טקסי 2", באתר AllMovie (באנגלית) "טקסי 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טקסי 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טקסי 2", באתר אידיבי "טקסי 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קתדרלת פאולוס הקדוש (מדינה)

קתדרלת פאולוס הקדוש (מלטית Katidral ta’ San Pawl; אנגלית St. Paul's Cathedral) בעיר מדינה, היא הקתדרלה הקתולית של האי מלטה, ביחד עם קון-קתדרלת יוחנן הקדוש שבבירה ולטה, הנושאת עימה בתפקיד מאז שנת 1816. הקתדרלה הוקמה במקום בו לפי המסורת ניצב ביתו של פובליוס הקדוש, שליטה הרומי של האי. לאחר שספינתו של פאולוס נטרפה אל חופי האי, עת היה בדרכו לרומא כדי לעמוד למשפט, הוא בא לביתו של פובליוס וריפא את אביו. לימים היה פובליוס לבישוף הראשון של מלטה. המבנה הוקם בין השנים 1697-1702 לפי תוכניתו של האדריכל המקומי לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà‏, 1638-1704), והקתדרלה הוקדשה ב-8 באוקטובר 1702. במקום זה נצבה קודם לכן קתדרלה נורמנית מהמאה ה-12 אשר חרבה ברעידת אדמה ב-1693. מספר רחובות ומבנים ששכנו סביב המבנה החדש, נהרסו ופונו, וכך נוצרו "כיכר הארכיבישוף" (Pjazza tal Arcisqof) שמדרום לקתדרלה, וכיכר פאולוס הקדוש (Pjazza San Pawl) שממערב לה. הקתדרלה שוכנת סמוך לחומה המזרחית של העיר הזעירה, שאורכה כ-300 מטרים ורוחבה כ-200 מטרים בלבד. חזית המבנה מחולקת על ידי עמודים קורינתיים לשלושה אגפים. בכל אחד משני האגפים החיצוניים קבועה בקומה הראשונה דלת, ומעליהם מתנשאים שני מגדלי פעמונים שבכל אחד מהם קבועים שישה פעמונים ושעון. בצריחי המגדלים נראים פסלי נחשים המסמלים את הנס הראשון שעשה פאולוס הקדוש באי, כאשר הוכש על ידי נחש אך נותר בלא פגע. באגף האמצעי קבועה הדלת הראשית אל הקתדרלה, מעליה חלון גדול ומעליו גמלון הנושא צלב. משני צדדיה של הדלת הראשית נראים מגינהם של הגראנד מאסטר רמון פריוס אי רוקפול (Ramon Perellos y Roccaful) (משמאל) ושל אחד הבישופים המקומיים (מימין). שני תותחים קטנים מימי ההוספיטלרים ניצבים בכיכר סמוך למבנה. כיפת הקתדרלה הצבועה באדום ובלבן, חולשת על קו הרקיע של העיר. היא ניצבת על תוף מתומן שבו שמונה חלונות, ונושאת בתורה מנורה. פנים המבנה עוטר בעושר רב בסגנון אדריכלות הבארוק, בין היתר גם על ידי מתיה פרטי (Mattia Preti) בן קלבריה, אשר עשה גם בעיטורה של קתדרלת יוחנן הקדוש בבירה. רצפת המבנה מרוצפת בשיש צבעוני, וקבועים בה קברים ולוחות קבורה, כמו גם מגנים של בישופים מקומיים. פנים הכיפה עוטר מספר פעמים לאורך השנים, ועיטוריה הנוכחיים הם משנות ה-50‏. מהכנסייה הקודמת שרדו ציור מעשה ידיו של פרטי, המתאר את התנצרותו של פאולוס הקדוש, ציור של המדונה והילד מהמאה ה-15, אגן הטבילה, פרסקו באפסיס המתאר את ספינתו הטרופה של פאולוס הקדוש, וכן הפורטיקו של הכנסייה המקורית, המשמש כיום כדלת חדר המלבושים. במוזיאון הקתדרלה השוכן מצידו הדרומי של כיכר הארכיבישוף, מוצג אוסף של מטבעות, כלי כסף, מלבושים, עתיקות רומיות, מסמכים מתקופת האינקוויזיציה, ועבודות עץ של אלברכט דירר. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת פאולוס הקדוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת פאולוס הקדוש תמונות הקתדרלה הקתדרלה באתר לשכת התיירות של מלטה מוזיאון הקתדרלה באתר לשכת התיירות של מלטה אודות הקתדרלה הקתדרלה באתר הארכיבישופות של מלטה אתר יעדים קדושים Mdina Cathedral The Cathedral Museum
מתיה פרטי

מתיה פרטי (באיטלקית: Mattia Preti; 24 בפברואר 1613 – 3 בינואר 1699) היה צייר איטלקי, שחי באיטליה ובמלטה, וייתכן שגם בספרד ובפלנדריה, ויצר בסגנון הבארוק. הוא נודע בכינוי "האביר הקלברי" (Il Cavaliere Calabrese). פרטי נולד בקלבריה שבדרום איטליה, ולפני 1630 הצטרף לאחיו גרגוריו, גם הוא צייר, ברומא. הוא השתלם בסגנונם של מספר ציירים ידועים, אך הושפע בעיקר מקאראווג'ו. פרטי זכה עד מהרה להצלחה רבה ונחשב לצייר בר-סמכא במחצית השנייה של המאה ה-17‏. בתחילה צייר נושאים חילוניים, כמו מוזיקאים ושחקני קלפים, אך לאחר מכן התמחה בציור פרסקאות בנושאי דת. בין השנים 1644–1646 עסק בעיטור שתי כנסיות ברומא, ולאחר מכן עבד בכנסיות ובארמונות שונים ברחבי איטליה, בעיקר בנאפולי, בה שהה בין השנים 1656–1660. על יצירותיו החשובות בנאפולי נמנו ציורים על שבעה משערי העיר, שתארו את הבתולה וקדושים נוצרים כשהם מחלצים את ההמונים ממגפת הדבר, שפקדה את העיר ב-1656. הציורים עצמם אבדו, אך שניים מהתרשימים שרשם בעת לימוד הנושא השתמרו. כאשר הוענק לו תואר אבירות על ידי מסדר ההוספיטלרים, יצא ב-1659 לבקר במעוזם שבמלטה, ונותר באי משך רוב שארית חייו. יצירתו הנודעת ביותר באי היא תקרתה של קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, שעליה צייר 18 סצינות מחייו של יוחנן המטביל, ובנוסף עיטר את הקירות הפנימיים של הספינה הראשית ואת קפלות הצד. העבודה על התקרה נמשכה חמש שנים, החל ב-1661 ועד 1666. בנוסף נשכרו שירותיו של פרטי גם לעיטורה של קתדרלת פאולוס הקדוש במדינה ובמספר כנסיות נוספות ברחבי האי. המוניטין שיצאו לפרטי הביאו לכך שזכה לתמיכתם של פטרונים רבים, וציורים רבים שצייר מצויים כיום באוספים פרטיים שונים באי. הוא מת בוולטה ב-1699, ונקבר ברצפת המעבר לסקריסטי שבקתדרלת יוחנן הקדוש בעיר. החתונה בקנה (1655 בערך) תקרתה וקירותיה של קון-קתדרלת יוחנן הקדוש בוולטה, מעשה ידיו של פרטי "אל תיגעי בי" (אנ') בפיו מונטה דלה-מיסריקורדיה בנאפולי יהודית עם ראש הולופרנס במוזיאון קפודימונטה (אנ') בנאפולי מדיה וקבצים בנושא מתיה פרטי בוויקישיתוף אודות פרטי ויצירותיו Biography לעיון בלוח קברו באתר הקתדרלה (קבר מספר 264)
אל-מנסור עלי

אל-מנסור עלי (ערבית: المنصور على בשמו המלכותי: الملك المنصور نور الدين علي بن أيبك - אל מליכ אל-מנצור נור א-דין עלי בן איבכ, נולד ב-1242, שנת פטירה לא ידועה) היה הסולטאן השני של האימפריה הממלוכית בין 1257 ל-1259. בנו של אייבכ מאשתו הראשונה, שעלה לשלטון לאחר הירצחו. בתקופתו העוצרים היו סנג'ר אל-חלבי, סנג'ר אל ע'יתמי ובסופו של דבר קוטוז, שהדיח את הסולטאן הצעיר כשפלישת המונגולים נהייתה מוחשית והממלוכים רצו סולטאן חזק שיוכל בעצמו להתמודד עם האויב. לאחר הדחתו נעצר אל מנסור עלי ביחד עם אחיו ועם אמו במבצר במצרים וגורש לדמייטה, ואחר כך לאימפריה הביזנטית. גורלו לאחר מכן לוט בערפל. Irwin R. (1986). The Middle East in the Middle Ages: the early Mamluk Sultanate 1250-1382 (Croom Helm ed.). London. pp. 1–180. ISBN 0-7099-1308-7. מדיה וקבצים בנושא אל-מנסור עלי בוויקישיתוף
חול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חול – חלקיק סלע בטווח גודל שבין 0.063 מילימטר ל־2 מילימטר חול (דמות מקראית) – דמות מקראית מספר בראשית יום חול – ביהדות, יום שאינו שבת, חג, או חול המועד עוף החול – עוף הקם לתחיה לאחר מותו, לפי מסורת יהודית והמיתולוגיה. חו"ל – ראשי תיבות של חוץ לארץ
סאברט, מלך אסקס

סאברט (באנגלית: Sæbert, Sæberht או Sebert; נפטר בשנת 616 לערך), היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 604 לערך עד שנת פטירתו. סאברט היה בנו של סלדה אשר מלך לפניו, ואחיינו של המלך אתלברט מלך קנט. בשנת 604 התנצר סאברט, ועימו רבים במלכת אסקס. על פי המסורת האנגלית סאברט הוטבל על ידי מליטוס הקדוש, ההגמון של לונדון, אולם בניו סיקסרד וסאוורד לא התנצרו, ועת ששניהם מלכו יחד לאחר מותו של סאברט, הם אילצו את מליטוס לברוח מלונדון. על פי המסורת האנגלית, סאברט ייסד את מנזר ווסטמינסטר ונקבר בו, יחד עם רעייתו אתלגודה (Æthelgoda). עדויות ארכאולוגיות שהתגלו בשנת 2003 מרמזות על קבר מלכותי שהתגלה בפריטלוול, אשר ייתכן שהיה קבר של סאברט. מדיה וקבצים בנושא סאברט, מלך אסקס בוויקישיתוף כתבים המאזכרים את סאברט(הקישור אינו פעיל) קורות חיים באתר ה-BBC ממלכת אסקס באתר worldtimelines סאברט, מלך אסקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אטומבי

אטומבי הוא כפר במחוז קובט מערב בצפון-מערב קונגו. רוב תושביו עוסקים בציד ביער המקומי למחייתם. ב-2006 אטומבי הייתה המקור של ארבע התפרצויות של נגיף האבולה, נראה שהנגיף התפשט מחדש בגלל ציידים מקומיים, שאכלו את בשרן של חיות שנמצאו מתות ביער. ב-2003, 120 אנשים מתו בהתפרצות. התפרצות שאירעה במאי 2005 הובילה לבידוד הכפר. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ממלכת אסקס

ממלכת אסקס (באנגלית עתיקה: Ēast Seaxna Rīce ובלטינית: Regnum Orientalium Saxonum, "ממלכת הסקסונים המזרחיים" – "Ēast" פירושו מזרח באנגלית עתיקה) הייתה אחת משבע ממלכות ההפטרכיה. הממלכה נוסדה בשנת 500 לערך, וכללה את שטחי המחוזות אסקס, הרטפורדשייר ומידלסקס של ימינו. ממלכת אסקס השתרעה בין הנהר סטואר וממלכת מזרח אנגליה בצפון, לבין נהר התמזה וממלכת קנט בדרום, במזרחה גבלה הממלכה בים הצפוני ובמערבה בממלכת מרסיה. בתחום הממלכה היו שרידי העיר הרומית של קולצ'סטר והעיר לונדון - בירת פרובינקיית בריטניה. מחוז אסקס של ימינו שמר על הגבולות ההיסטוריים הצפוניים והדרומיים של הממלכה, אולם ממערב שטחי המחוז קטנים יותר, בשל אובדן שטחים של הממלכה לממלכת מרסיה במהלך המאה השמינית. ממלכת אסקס לא מוזכרת בכרוניקות הקדומות, ועל כן ידועים פרטים מועטים בלבד על ממלכה זו. הממלכה התפתחה מאיחודן של ממלכות קטנות שקמו לאחר עזיבת הרומאים בראשית המאה החמישית. העדויות ההיסטוריות מהתקופה מאזכרות מספר מלכים שמלכו אחד אחרי השני, או לעיתים יחדיו (כאשר ייתכן שהם משלו על חלקים שונים של הממלכה). המלך הראשון המתועד הוא אסקווין אשר שלט בממלכה החל משנת 527. בדה ונרביליס מאזכר את הממלכה בספרו "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" ומציין את הגעת ההגמון (ולימים הקדוש הנוצרי) מליטוס ללונדון בשנת 604. בדה מספר על ההטבלה של המלך סאברט, על ידי מליטוס, וככל הנראה בהשפעת אתלברט, מלך קנט (דודו של סאברט). בדה מציין כי לאחר מותו של סאברט, בשנת 616 נאלץ מליטוס להימלט מלונדון בשל לחץ של בניו של סאברט, אשר החזירו את דת הממלכה לפגניות. ממלכת אסקס התנצרה בשנית בתקופת שלטונו של סיגברט הטוב, בעקבות פעילותו המיסיונרית של קד הקדוש, אולם שבה להיות פגנית בשנת 660 בתקופת שלטונו של סוויתהלם. סוויתהלם המיר דתו לנצרות בשנת 662 אולם נפטר בשנת 664. שני בניו, סיגהרה וסאבי ירשו אותו. מגפה שפגעה בממלכה באותה עת הביאה לעזיבת הדת הנוצרית ושיבה לפגניזם. צעד זה הביא לכיבוש הממלכה על ידי וולפיר, מלך מרסיה. תבוסת מרסיה, וכיבושה בשנת 825 על ידי אגברט, מלך וסקס הביא לאיחוד השטחים לתוך ממלכת וסקס והיעלמותה של ממלכת אסקס. מלכי אסקס מדיה וקבצים בנושא ממלכת אסקס בוויקישיתוף ממלכת אסקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ברייט

האם התכוונתם ל... ברייטס – תנועה חברתית נטורליסטית אישים: הנרי ברייט – צייר אנגלי ישראל ברייט – זמר ישראלי מוטי ברייט – סופר ישראלי מילי ברייט – כדורגלנית אנגלייה ננסי אוקו ברייט – קולנוענית ליברית בריט (פירושונים)
מישל באסטוס

מישל פרננדס באסטוס (בפורטוגזית: Michel Fernandes Bastos; נולד ב-2 באוגוסט 1983, פלוטאס) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר. באסטוס החל את הקריירה שלו בקבוצת עיר הולדתו ולפני שעבר להולנד, שיחק בפיינורד. בהולנד הוא שיחק עבור אקסלסיור רוטרדם, ולאחר תקופה הוא החליט לחזור לברזיל, שם הצטרף לאתלטיקו פרנאאנסה. הוא שיחק עבור גרמיו ועבור פיגיירנסה לפני שחזר לאתלטיקו פאראנס. לאחר תקופה קצרה בברזיל, הוא החליט לחזור לאירופה. בשנת 2006 הצטרף למועדון הצרפתי ליל. את הופעת הבכורה שלו הוא עשה במשחק הראשון של עונת 2006/2007 נגד סטאד רן הוא שיחק במשחק 65 דקות ואז הוחלף. במשחק זה נצחה ליל את סטאד רן 2-1. ב-15 ביולי 2009, הודיע נשיא ליל מישל סידוק כי הקבוצה מסכימה ל-18 מיליון האירו שהציעה אולימפיק ליון עבור באסטוס. ב-16 ביולי באסטוס עבר בהצלחה את הבדיקות הרפואיות והוא חתם על חוזה עם ליון לארבע שנים, השחקן השני שהגיע באותו קיץ אחרי באסטוס הוא השחקן הארגנטינאי ליסנדרו לופז שהגיע מפורטו. באסטוס הבקיע את שערו הראשון במדי ליון בשלב הבתים של ליגת האלופות נגד אנדרלכט, במשחק בו ניצחה ליון 1-5. לאחר עונה מצוינת בליל, זומן באסטוס לסגל נבחרת ברזיל וב-27 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אנגליה. ב-2 ביוני 2010 כבש את שערו הראשון במדי ברזיל במשחק הכנה למונדיאל 2010 נגד זימבבואה. ב-29 בינואר 2013 הושאל לעונה וחצי לשאלקה 04. ב-2 באוגוסט 2013 חתם באסטוס באל-עין מאיחוד האמירויות, ולאחר כחצי שנה במדי הקבוצה הושאל לרומא האיטלקית. ב-13 באוגוסט 2014 חתם בקבוצה סאו פאולו ממולדתו ברזיל לעונה אחת. ב-31 בדצמבר 2016 חתם לשנתיים בפלמיירס. ב-28 באפריל 2018 הושאל לקבוצה רסיפה מליגת העל הברזילאית. אולימפיק ליון הגביע הצרפתי (1): 2011/2012 הסופר קאפ הצרפתי (1): 2012 מדיה וקבצים בנושא מישל באסטוס בוויקישיתוף מישל באסטוס, באתר Transfermarkt מישל באסטוס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מישל באסטוס, באתר Soccerway מישל באסטוס, באתר WorldFootball.net מישל באסטוס, באתר National Football Teams מישל באסטוס, באתר FootballDatabase.eu מור מרקוס, היורש של רוברטו קרלוס, באתר ONE‏, 8 ביוני 2010