laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסון נדלין

אסון נדלין הוא האסון החמור ביותר של תקלת שיגור של טיל בליסטי מאז ומעולם. האסון התרחש בבסיס החלל קוסמודרום בייקונור שבקזחסטן ב-24 באוקטובר 1960. באסון נהרגו קרוב ל-200 בני אדם על פי הערכות, והוא מכונה אסון נדלין על שם המרשל מיטרופן נדלין, מפקד כוחות הטילים של ברית המועצות, שנהרג בו. האסון נגרם מהתפוצצותו של טיל בליסטי R-16, מתכנונו של מיכאיל יאנגל. אבטיפוס של הטיל הבליסטי R-16 הוצב על כן השיגור בבסיס החלל בייקונור לקראת שיגורו ביום שלמחרת. הטיל תודלק בתערובת היפרגולית - הניצתת במגע - של דלק ומחמצן, שהייתה רעילה ביותר (הדלק היה הידרזין והמחמצן חומצה חנקתית בריכוז גבוה). סוגי דלק אלה היו מקובלים בטילים שתכנן מיכאיל יאנגל, ואילו סרגיי קורוליוב היה ידוע בהתנגדותו לשימוש בהם בטילים בליסטיים בכלל, ובמשגרים נושאי אדם בפרט. ויכוח זה ניטש בתוכנית החלל של ברית המועצות גם בין קורוליוב לוולנטין גלושקו. כימיקלים אלה הם לא רק רעילים לנשימה אלא גם בעלי תכונה של איכול, ובהישרפם יוצרים גזים רעילים. בגלל תקלה, נפרצו השסתומים על הצינורות שהובילו ממכל המחמצן לתא השרפה, והם התמלאו בחומצה החנקתית. חומצה זו הייתה כה מאכלת, עד שלא ניתן היה להותירה בצינורות הטיל אלא למשך יומיים לכל היותר, או לשאוב אותה מן הטיל ולהכשירו לשיגור מחדש, תהליך שהיה אמור להימשך מספר שבועות. התקבלה החלטה להיערך לשיגור למחרת היום, על אף שהטיל לא היה מוכן לשיגור. כתוצאה מהחלטה זו עבדו הטכנאים והמהנדסים על הטיל ומערכותיו ברציפות, ללא שינה. בגלל ההכרח לשגר את הטיל במועד, בוצעו הליכי הכנה לשיגור במקביל, בניגוד לנהלים, על מנת לחסוך בזמן. המרשל נדלין נטש את עמדת התצפית שלו, בה נכחו גם גנרלים ופקידים בכירים בממסד החלל והטילים של ברית המועצות, והגיע אל כן השיגור עצמו כדי לזרז את ההכנות לשיגור. קופסת מיתוג חשמלית שתפקידה לתזמן פקודות למערכות הטיל השונות הושארה בטעות במצב שנועד לאחר השיגור. משהבחין בכך אחד הטכנאים, הוא החזיר את מתג ההפעלה למצב של קדם-שיגור. אולם הפעלת המערכת קודם לכן הפעילה את מערכת הסוללות של הטיל עצמו, ובעת החזרת המתג למצב המתנה, ניתנה פקודה לשלב השני של הטיל להזרים את תערובת הדלק והמחמצן לתא השרפה של מנועו הרקטי. מנועי השלב השני של הטיל הוצתו, ומיד גרמו לפיצוץ מכלי הדלק והמחמצן של השלב הראשון של הטיל. שרפה אדירה פרצה, והחום האדיר שעלה ממנה, בצירוף הרעילות ותכונות האיכול של הדלק והמחמצן, הרגו רבים מהאנשים שעמלו על ההכנות לשיגור, כולל המרשל נדלין. מספר ההרוגים המדויק אינו ידוע, אולם הוא מוערך בכ-200. במשך שנים הוסתר אסון זה מהמערב ומאזרחי ברית המועצות גם יחד. את מותו של נדלין היה קשה להסתיר, ולכן נטען שנהרג בהתרסקות מטוס. חומר רב על אירועי הניסוי שכשל הופיע בספרות המקצועית, בפרט לאחר התמוטטות ברית המועצות. ראויים לציון המקורות הבאים: Harford, James. Korolev — How One Man Masterminded the Soviet Drive to Beat America to the Moon. John Wiley & Sons, Inc., New York, 1997. pp 119–120. Khrushchev, Sergei. Nikita Khrushchev and the Creation of a Superpower. Pennsylvania State University Press, Pennsylvania, 2000. Translated by Shirley Benson. pp 416–425. נתונים על האסון באתר Russian Sapce Web נתונים על האסון באתר Aerospace Web
ונדלים

הוונדלים היו שבט גרמאני-מזרחי שמוצאו ביוטלנד (כיום בדנמרק), אשר התיישב בעמק נהר האודר במאה ה-5 לפני הספירה. הוונדלים נודעו בתוקפנותם, באכזריותם, ובאימה אותה הטילו על עמים אחרים, בעיקר על הרומאים, עקב ריבוי מעשי השוד והביזה אותם ביצעו ביישובים שכבשו ובכך גרמו לערעור העוצמה של האימפריה הרומית לטווח הארוך. הוונדלים לא השאירו אחריהם מורשת משמעותית, פרט לשמם שהפך שם נרדף להשחתה מכוונת וזדונית של רכוש פרטי או ציבורי (ונדליזם), אף כי מקור שמם במילה Wandal, שמשמעותה נווד. למרות שמחקרים היסטוריים מוכיחים כי מי שהרס ובזז בצורה החמורה ביותר את רומא היו דווקא הגותים, הרי שהכינוי "ונדליסט" שנתקבע כלפי מי שמשחית רכוש ציבורי, מקורו בהיסטוריון איזידור מסביליה שיחס את הרס שכיות החמדה לוונדלים. הסיבה לכך כי ככל הנראה מכיוון שאותו היסטוריון חי בחצר הגותים, ולכן ניסה לפאר את שמם. במהלך המאה השנייה והשלישית לספירת הנוצרים התיישבו הוונדלים בדאקיה ופאנוניה – פרובינקיות רומאיות לאורך נהר הדנובה. זהו הזמן המשוער שבו החלו הוונדלים את פשיטותיהם על האימפריה הרומית. הוונדלים אימצו את הנצרות האריאנית בדומה לגותים לפניהם. בשנת 406 חצו הוונדלים את נהר הריין מערבה מתוך רצון להתיישב בגאליה, אך עקב התנגדות הפרנקים חצו את הרי הפירינאים ובשנת 409 התיישבו בחצי האי האיברי, שבו נמצאת ספרד כיום. ייתכן שהאזור אנדלוסיה, שבעבר נקרא ונדלוסיה, קיבל מהם את שמו. הוונדלים לא שהו בספרד זמן רב, ובלחץ הרומאים המקומיים והוויזיגותים עזבו את הארץ ועברו דרומה. בשנת 428, לאחר מותו של המנהיג הוונדלי גונדריק, ירש אותו אחיו למחצה גאיזריק. בימי שלטונו הגיעו הוונדלים לשיא עוצמתם. גאיזריק, בנו הנכה של עבד לשעבר, היה קושר ואמן בתמרונים פוליטיים. בהנהגתו חצו הוונדלים את מצר גיברלטר בשנת 429 ופשטו על הפרובינקיות העשירות של צפון אפריקה, שם התיישבו בשכנות לרומאים המקומיים, הקימו את ממלכתם וקבעו בקרתגו את בירתם. השתלטותם של הוונדלים על צפון אפריקה נמשכה 10 שנים. הוונדלים הקימו צי שהטיל אימה על כלי שיט בים התיכון. בעזרת צי זה פשטו על סיציליה ועל דרום איטליה. הקמת הצי הוונדלי פגעה בהגמוניה הרומאית ארוכת השנים בחופי הים התיכון, שאותו כינו Mare Nostrum ("הים שלנו"). ב-2 ביוני 455 פלשו הוונדלים לרומא ובזזו אותה. בממלכת הוונדלים המשימות המנהליות נשארו בידי הפקידות הרומאית, אך לא אימצו את הכנסייה הקתולית מכיוון שהוונדלים היו נוצרים אריאנים. בשלטונם של גאיזריק ובנו הונריך רדפו הוונדלים את הקתולים. הוונדלים סיפקו בכך חומר רב לכותבי הסיפורים המבעיתים על חיי הקדושים בימי הביניים. הסיפורים על הנעשה לנוצרים הקתולים הובילו לאיחוד שני חלקי האימפריה הרומית בפעם האחרונה, בשנת 468, במסע מלחמה כנגד הוונדלים. מסע מלחמה זה כשל, אך כוחם של הוונדלים לא עמד להם לאורך זמן רב לאחר מות גאיזריק. הלוחמים הוונדלים נכנעו לפיתויים שזימנו הארצות העשירות שבהן חיו, הפכו מנוודים לעובדי אדמה ולכן הפכו לחלשים ובלתי מאורגנים ובשל כך פגיעים. בשנת 533 הם הובסו במהירות על ידי צבא האימפריה הביזנטית ששלח הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון. בסופו של דבר נטמעו הוונדלים לחלוטין באוכלוסייה המעורבת המקומית. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. מדיה וקבצים בנושא ונדלים בוויקישיתוף ונדלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ונדלים, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
20th Century Masters – The Millennium Collection

20th Century Masters – The Millennium Collection (בעברית: המאסטרים של המאה העשרים – אוסף המילניום) היא סדרת אלבומי אוסף המופצת על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ, חברת ענק בתחום ההקלטות. האלבומים הם אוספים של זמרים וזמרות מפורסמים, להקות ידועות, סוגות מוזיקליות שונות וחברות תקליטים. רוב האלבומים כוללים עשר עד חמש-עשרה רצועות שמע. לחלק מנושאי האוסף מוציאים לאור יותר מאוסף אחד, כאשר האמן הוא אמן פעיל ופורה במיוחד, למשל ג'יימס בראון או קיס. האתר הרשמי של מוסד אלבומי האוסף האתר הרשמי של Universal Music Group ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רץ (שחמט)

רץ הוא כלי במשחק השחמט. לכל שחקן שני רצים, הנעים על ערוגות בצבע שונה: רץ אחד שנע על משבצות לבנות בלבד, ורץ אחר שנע על משבצות שחורות בלבד. הרצים מתחילים על המשבצות הסמוכות למלך ולמלכה (ג1 ו-ו1 ללבן, ג8 ו-ו8 לשחור). כוחו מוערך בכשלושה רגלים, בדומה לפרש. שני הכלים נחשבים שווי ערך, ועל כן שחקנים נוהגים להחליף רץ בפרש ולהפך. הרץ יכול לנוע באלכסון בכל כיוון כל מרחק שיחפוץ השחקן, כל זמן שאינו חסום על ידי כלי אחר (של השחקן או של היריב). בדומה לכל כלי השחמט האחרים, הרץ מכה את כלי היריב על ידי מעבר לערוגה שבה עמד הכלי המוכה. הרץ נקרא באנגלית Bishop והכלי מעוצב בצורת כובע בישוף נוצרי. בדרך כלל מעניקים לרץ ולפרש הערכת ניקוד דומה (3 נקודות), כמדד לכוחם, אך בגלל היכולת של הרץ לנוע למרחק גדול יותר, ערכו עולה לקראת סוף המשחק כשכלים רבים יורדים מהלוח. לעומת זאת, בתחילת המשחק לפרש יש כושר תנועה רב יותר בגלל שהלוח עמוס בכלים ועל כן גוברת היכולת שלו לדלג מעל כלים אחרים ובאופן יחסי כוחו מעט גדול יותר מזה של הרץ. באופן כללי, ככל שמצב הלוח "סגור" וצפוף יותר הפרש עדיף על הרץ בגלל יכולתו לדלג, וככל שהמצב "פתוח" יותר, הרץ עדיף בגלל התנועה שלו למרחקים ארוכים. כמו כן, הפרש יכול לבצע איום "מזלג" בצורה יעילה יותר מהרץ. אם כן, במשחק שח יש יתרון קל מאוד של הרץ על הפרש, ויתרון קל של שני רצים על פני שני פרשים. אולם בגרסה קטנה יותר של לוח שח - במשחקי מיני-שח 6X6 - בגלל שהלוח קטן יותר - הפרש והרץ נחשבים לגמרי שקולים זה לזה. מדיה וקבצים בנושא רץ בוויקישיתוף
רחוב בן יהודה

כמעט בכל עיר בישראל קיים רחוב על שמו של אליעזר בן-יהודה, מחיה השפה העברית. חלקם הם צירי תנועה מרכזיים או רחובות בעלי ערך היסטורי. האם התכוונתם ל... רחוב בן-יהודה (ירושלים) – רחוב מסחרי ראשי ומדרחוב במרכז העיר. רחוב בן-יהודה (תל אביב) – רחוב מסחרי ראשי בתל אביב המקביל לחוף הים. רחוב בן-יהודה (כפר סבא) – ציר תחבורה ראשי בצפון העיר שהיה בעבר דרך רומית עתיקה בין שכם ואפולוניה. רחוב בן-יהודה (חיפה) – רחוב בהדר הכרמל, מחבר את אזור מוזיאון המדע עם שדרות הציונות ראו גם: הפיגוע ברחוב בן יהודה
בוקרה פיל מישמיש

בֻּכְּרָה פִי (א)לְמִשְׁמִשׁ (בערבית بُكرة في المشمش) הוא ביטוי עממי הנפוץ בכמה ניבים של ערבית (ערבית מצרית, ערבית פלסטינית ועוד). הביטוי נקלט בסלנג העברי במשמעותו ובהגייתו המקוריות. בעברית התקבל הכתיב: בוקרה פיל מישמיש שמשמר פחות-או-יותר את ההגייה המקורית, אך לא את התחביר והמורפולוגיה המקוריים. תרגומו המילולי לעברית הוא "מחר של (עונת) המשמש" והוא מתייחס לדחייה למועד שלא יחול לעולם. הביטוי קשור להבשלה המהירה של פרי המשמש. ואולי גם לחיי המדף הקצרים שלו, המקצרים את משך הזמן בו הוא נמכר בשווקים‏. יש המקצרים את הביטוי ל"בוקרה" בלבד. המשמעות היא, כשם שעץ המשמש טעון בפרי היום, אך מחר בבוקר, כל כולו על הארץ, ומועד הקטיף יחלוף. כך גם הבטחתך לדחות את בקשתי למחר לא תתקיים כיוון שהעיתוי המתאים יוחמץ. מילון עולמי לעברית מדוברת מגדיר ביטוי זה כך: ”ביטוי שמשמעותו: ברור כי לא; בהחלט איני מסכים; אין כל סיכוי; שלא יעלה על דעתך שאסכים לכך”. המילון החדש לערבית מדוברת של יוחנן אליחי מגדירו כ-”אתה יכול לחכות!! (אעשה זאת בתקופת המשמש... שחולפת מהר ולכן לא מספיקים לקיים)”. דוגמה לשימוש בביטוי היא: ”בכל חורף, כשאני קופא מקור ושואל את אשתי מתי סוף סוף נעבור דירה לדרום, היא עונה לי: "בוקרה פיל מישמיש", היא דווקא נהנית מהקור...”. כאשר האחים פרנקל, חלוצי האנימציה במצרים ובעולם הערבי, פנו לאיש עסקים מקומי בבקשה להשקיע בסרט, נענו "בוקרה פיל מישמיש". בעקבות זאת קראו לגיבור סרטם "מיש מיש אפנדי". בתוכנית "סיפורי מישמיש" ששודרה בזכיינית קשת נהג מישמיש הארנב לקסום דברים כאשר היה משפשף את אפו בגזר הקסמים שלו וקורא "בוקרה פיל מישמיש". שה"י פה"י פסחא של הסוסים ניר צוק, משמש - מהר לפני שיגמר, באתר ynet, 27 ביוני 2006 דורעם גונט, ביצת הזהב של השמש, באתר הארץ, 8 ביוני 2006 בעמוד 79
לאונרדו וינצ'י

לאונרדו וינצ'י (באיטלקית: Leonardo Vinci,‏ 1690 - 27 במאי 1730) היה מלחין איטלקי, הנודע ביותר באופרות שלו. וינצ'י נולד בסטרונגולי (או נאפולי) ולמד אצל גטאנו גרקו בקונסרבטוריון של נאפולי. פרסומו הראשון בא לו מן האופרה בופה שכתב בניב נאפוליטני בשנת 1719; כמו כן חיבר מספר רב של אופרה סריה. הוא התקבל ל"קהילת מחרוזת התפילה" בפורמיילו בשנת 1728 ומת בהרעלה בשנת 1730 - לא 1732, כפי שגורסים לעיתים. האופרות בופה של וינצ'י, ש- Le Zite 'n Galera משנת 1722 נחשבת על פי רוב לטובה ביותר ביניהן, מלאות חיים, התלהבות ומרץ; האופרות סריה, ש"דידו הנטושה" Didone Abbandonata (רומא, 1728) ו"ארתחששתא" Artaserse (רומא, 1730), שתיהן לליברית של פייטרו מטאסטאזיו, הן הנודעות ביותר מביניהן, מצטיינות בעוצמה נוקבת ובביטוי דרמטי, ששארל בורני משבח את ישירותו העזה. האריה Vo solcando מתוך "ארתחששתא" מדגימה היטב את לסגנונו. המקור האנגלי לערך זה נלקח במקורו מן האנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת 1911, כיום נחלת הכלל. מדיה וקבצים בנושא לאונרדו וינצ'י בוויקישיתוף לאונרדו וינצ'י, באתר ספוטיפיי לאונרדו וינצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאונרדו וינצ'י, באתר פרויקט מוטופיה לאונרדו וינצ'י, באתר Discogs (באנגלית) לאונרדו וינצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לאונרדו לאו

לאונרדו לאו (באיטלקית: Leonardo Leo; ‏5 באוגוסט 1694 - 31 באוקטובר 1744), ששמו המלא והמדויק יותר הוא ליונארדו אורונצו סאלוואטורה דה לאו, היה מלחין בארוק איטלקי. לאו נולד בסאן ויטו דליי סקיאבוֹני (כיום סאן ויטו דאי נורמני, במחוז ברינדיזי), שהייתה אז חלק מממלכת נאפולי. בשנת 1703 התקבל ללימודים בקונסרבטוריון דלה פייאטה דאי טורצ'יני בנאפולי, שם למד תחילה אצל פרנצ'סקו פרובנצאלה ואחר אצל ניקולא פאגו. היו שסברו, כי היה תלמידם של פיטוני ואלסנדרו סקרלטי, אבל לא ייתכן שלמד אצל המלחינים הללו, אף כי אין ספק בהשפעה שהייתה ליצירותיהם עליו. יצירתו המוכרת המוקדמת ביותר הייתה דרמה דתית, L'infedeltà abbattuta שביצעו חבריו ללימודים בשנת 1712. ב-1714 העלה בתיאטרון החצר אופרה בשם Pisistrato, שהתקבלה בתשואות. לאו כיהן במשרות שונות בקאפלה המלכותית והמשיך לכתוב לבימה, לצד הוראה בקונסרבטוריון. אחרי שהוסיף ב-1722 תמונות קומיות ל-Bajazette של פרנצ'סקו גספאריני, לביצוע בנאפולי, חיבר ב-1723 אופרה קומית בשפה הנפוליטנית, La’mpeca scoperta. האופרה הקומית המפורסמת ביותר שלו הייתה Amor vuol sofferenze משנת 1739, הידועה יותר בשם La Finta Frascatana, שזכתה לשבח מפיו של דה ברוס. לאו התבלט לא פחות כמלחין של אופרות רציניות, Demofoonte משנת 1735 ו-L'Olimpiade משנת 1737, שתיהן לליברית של המשורר מטאסטאזיו, יצירותיו הנודעות ביותר בתחום זה. עם זאת, לאו מוכר יותר כמלחין מוזיקת קודש. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי תוך כדי חיבור אריות חדשות לביצוע מחודש של "לה פינטה פראסקטאנה". לאו היה הראשון באסכולה הנאפוליטנית שהשיג שליטה מלאה בקונטרפונקט הרמוני מודרני. במוזיקת הקודש שלו באות לביטוי מיומנות והדרת כבוד; ההגיון גובר בה על להט הרגשות ואין בה שמץ מן הרגשנות שביצירותיהם של דוראנטה ופרגולזי. האופרות הרצינות שלו סובלות מן הצינה והחומרה שבסגנון כתיבתן, אבל באופרות הקומיות שלו גילה חוש הומור שנון. פרקי האנסמבל שלו נמרצים ומלאי התלהבות, אך אינם מגיעים לשיא חזק. דוגמה נאה ואופיינית למוזיקת הקודש שלו היא "דיקסיט דומינוס" בדו מז'ור, בעיבוד סטאנפורד ובהוצאת נובלו. מספר שירים מתוך אופרות כלולים בהוצאות מודרניות. Leonardo Leo באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה אחת-עשרה אתר האינטרנט הרשמי של לאונרדו לאו מדיה וקבצים בנושא לאונרדו לאו בוויקישיתוף לאונרדו לאו, באתר ספוטיפיי לאונרדו לאו, באתר AllMusic (באנגלית) לאונרדו לאו, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאונרדו לאו, באתר פרויקט מוטופיה לאונרדו לאו, באתר Discogs (באנגלית) לאונרדו לאו, באתר Songkick (באנגלית) לאונרדו לאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Sahara

Sahara הוא אלבומה הראשון של הלהקה הישראלית אורפנד לנד. האלבום יצא לאור בשנת 1994. בשנת 2002 האלבום יצא בהוצאה מחודשת בתוספת שלושה שירי בונוס. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי Orphaned Land אלא אם צוין אחרת.  קובי פרחי - שירה יוסי סאסי - גיטרה מובילה, עוד מתי סוטיצקי - גיטרת קצב אורי זילכה - בס סמי בכר - תופים איציק לוי - קלידים, סמפלר, פסנתר הדס סאסי - שירה נשית אלברט דדון - דרבוקה אברהם סלמאן - קאנון בית הכנסת "נווה ישראל" - קולות רקע אמירה סלאח - שירה בערבית מוזיקאי בלתי ידוע בשם "Vovin" - גיטרות הוקלט באולפני "סיגמא", תל אביב, ישראל, יוני 1994. הופק על ידי אורפנד לנד. התמונה על עטיפת האלבום היא של המסגד הכחול באיסטנבול, טורקיה. מידע על האלבום Sahara באתר MusicBrainz מידע על האלבום Sahara באתר AllMusic האלבום Sahara באתר Discogs האלבום Sahara באתר Yandex.Music (ברוסית) האלבום Sahara באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלודיה

המונח "מנגינה" מפנה לכאן. לערך העוסק באלבום של להקת "מוניקה סקס", ראו מנגינה (אלבום). המונח "נעימה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו נעימה (פירושונים). מֶלוֹדיה או לחן היא רצף ליניארי של צלילים מוזיקליים שהמאזין תופס כישות אחת. המלודיה בדרך כלל יוצרת משמעות מוזיקלית כלשהי וביטוי רגשי. במושג מלודיה מובנה קו מאוזן של מנגינה – להבדיל מהרמוניה, שהיא אנכית ומורכבת ממקבצים של מספר צלילים המנוגנים בו-זמנית. בכלי מקלדת, למשל מנגנת בדרך-כלל היד הימנית את המלודיה, והיד השמאלית את המרקם ההרמוני. המלודיה היא לרוב מרכזו התמטי (הנושא) של שיר או יצירה. מלודיה יכולה להיות בעלת אופי לירי (איטית, לרוב), מהירה, קופצנית וכדומה. מלודיה יכולה להביע תחושות ורגשות רבים ומגוונים. מלודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנגינה, דף שער בספרייה הלאומית Willi Apel and Ralph Daniel, The Harvard dictionary of music, New York: Washington sqare press inc., 1960 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
El Norra Alila

El Norra Alila הוא אלבומה השני של הלהקה הישראלית אורפנד לנד. שם האלבום הוא תעתיק לאנגלית של המילים "אל נורא עלילה" - פיוט בתפילת נעילה שחובר על ידי ר' משה אבן עזרא. האלבום יצא בשנת 1996. האלבום מהווה שכלול של אלבומה הקודם של הלהקה Sahara. האלבום יותר מורכב מבחינה מוזיקלית וכולל יותר שירים. הלהקה המשיכה את הקו שנקטה באלבומה הקודם ומגמת ההשפעה של מוזיקה מזרח תיכונית נמשכת גם כאן. באלבום הזה רוב הטקסטים עוסקים בנושאים של דת ואמונה. הטקסטים מושפעים גם ממקורות היהדות, גם ממקורות האסלאם וגם ממקורות הנצרות. לדוגמה: השיר The Evil Urge עוסק במאבק הפנימי שמתחולל אצל כל בני האדם בין היצר הטוב ליצר הרע. באלבום ישנה גרסה למזמור "שיר המעלות" שמבוצעת על ידי אביו של גיטריסט הלהקה יוסי סאסי. השיר Of Temptation Born מספר את סיפורו של ישו הנוצרי ומושפע מן הסרט שנעשה אודותיו "הפיתוי האחרון של ישו". כמו כן במספר שירים משתתפת הזמרת שלומית לוי. הרצועה המרשימה באלבום היא רצועה מספר שמונה Flawless Belief שכוללת נגינה ווירטואוזית של סאסי לצד מקצב תופים משתנה של סמי בכר, ושילוב של שירה נקייה וגרואלים מצד הסולן קובי פרחי. השיר, כמו יתר האלבום, עוסק ביחסים שבין אדם לבורא. מבחינה מוזיקלית האלבום היה שינוי לעומת Sahara בכך שהתרחק מעט מהדום דת' המסורתי ובעצם גיבש סגנון מיוחד, מקורי ושונה ללהקה, שילוב בין דת' מטאל, רוק כבד/מתקדם ומוזיקה מזרחית. האלבום הזה בעצם מכין את הקרקע לקראת Mabool שיצא שמונה שנים אחריו. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי Orphaned Land אלא אם צוין אחרת.  מידע על האלבום El Norra Alila באתר MusicBrainz מידע על האלבום El Norra Alila באתר AllMusic האלבום El Norra Alila באתר Discogs
Mabool

Mabool (מבול) הוא אלבומה השלישי של להקת Orphaned Land. האלבום יצא שמונה שנים לאחר El Norra Alila. זהו אלבום הקונספט הראשון של הלהקה, ושיריו מהווים סיפור רציף המציג את גרסתה היצירתית של הלהקה לסיפור המבול התנ"כי. האלבום זכה לביקורות משבחות בעיתוני מטאל בכל העולם ואף בעיתוני מוזיקה כלליים. הסיפור מספר על שלושת בניו (מלאכיו) של שבע (במיתולוגיה המספר שבע מיוחס לאלוהים). המלאך השביעי חולק אז לשלושה מלאכים, המייצגים את התפלגות הדת הבראשיתית לשלושה זרמים מרכזיים: היהדות, הנצרות והאסלאם. לכל אחד מהמלאכים ניתן כוח וכן יצוג מסוים. המלאך הראשון הוא היהדות, הוא מיוצג על ידי מגן דוד וכוחו היה כוח הקסם. המלאך השני הוא האסלאם, הוא מיוצג על ידי חצי הסהר וכוחו היה כוח הזרוע. המלאך השלישי הוא הנצרות, הוא מיוצג על ידי הצלב וכוחו היה חוכמתו. אלוהים אסר על שלושת המלאכים להתאחד מחדש מכיוון שפחד מכוחם. תוך כדי הפרת צו האלוהים, התאחדו המלאכים למלאך אחד, שגורש מיד מגן-עדן אל האדמה, חולק שוב לשלושת המלאכים (שמאוחר יותר יצרו את שלוש הדתות) ונגזר עליהם להילחם בינם לבין עצמם עד שיעבור כל אחד מהם אלף גלגולי נשמות, רק אז יוכלו המלאכים להוכיח עצמם ולהיכנס שוב לגן-עדן. המלאכים יוצאים במסע לשכנע את בני-האדם לחזור בהם מהחטאים הנוראים שהם מבצעים, ולהזהיר אותם כי אם לא יעשו כך, יוטל עליהם עונש - מבול גדול שימחה את החיים מעל פני האדמה. עם התקדמות האלבום מתואר מסעם של השלושה, ניסיונות השכנוע, ולקראת סופו של האלבום - כישלונם. מבחינה מוזיקלית, האלבום ממשיך את מסורת ה"אוריינטל מטאל" של אורפנד לנד ומשלב דת' מטאל ופרוגרסיב מטאל עם נעימות מזרחיות ים-תיכוניות וכלי נגינה מסורתיים. השירה כוללת שילוב של שירה נקייה, שירת באס וגרואלינג. האלבום כולל גם קטעי מקהלות (שהושרו על ידי מקהלת מורן), חלקן בסגנון גותי-גרגוריאני, וכן קטעי שירה של שלומית לוי, המזמרת פיוטי תפילה של קהילת יהודי תימן. האלבום כולל ציטוטים רבים מפרשת נח. בנוסף, האלבום משופע בדגימות של אווירה הכוללות רעם, קול גשם עז וקטע אווירה ובו קולות החיות שיוצאות מתיבת נח לאחר תום המבול. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי Orphaned Land אלא אם צוין אחרת.  קובי פרחי - שירה, שירת ליווי, גרואלינג, מזמורים, קטעי אומר יוסי סאסי (סהרון) - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית, סאז, בוזוקי, עוד מטי סבטיצקי - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, סולואים אורי זילכה - גיטרה בס, פרטלס באס עדן רבין - קלידים, פסנתר אבי דיאמונד - תופים אבי אגבבה - כלי הקשה שלומית לוי - שירה נשית מידע על האלבום Mabool באתר MusicBrainz מידע על האלבום Mabool באתר AllMusic האלבום Mabool באתר Discogs האלבום Mabool באתר Yandex.Music (ברוסית) מידע על האלבום "מבול" (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine) - באתר הרשמי של אורפנד לנד Ocean Land, וידאוקליפ ביוטיוב Norra El Norra, וידאוקליפ ביוטיוב רונן צומר, "המבול" של אורפנד לנד: מטאל ישראלי נפלא, באתר ynet, 4 באפריל 2004
גמלא

האם התכוונתם ל... גמלא (יישוב עתיק) – העיר העתיקה גמלא. גמלא (שמורת טבע) – שמורת הטבע ועתיקות ארכאולוגיות במרכז רמת הגולן. מעלה גמלא – מושב ברמת הגולן. נחל גמלא – נחל בשמורת גמלא. בית ג'מאל – כפר ומנזר קתולי של המסדר הסלזיאני האיטלקי הנמצא סמוך לבית שמש. תוכנית גמל"א – תוכנית לחניכה ולסיוע לילדים ולבני נוער גמלה
פחיות המרק של קמפבל

פחיות המרק של קמפבל (לעיתים מוזכרת כ-32 פחיות המרק של קמפבל) היא יצירת אמנות שנוצרה ב-1962 על ידי אנדי וורהול. היצירה מורכבת משלושים ושניים משטחי קנבס, כל אחד מהם במידות 50.8 ס"מ לגובה × 40.6 ס"מ לרוחב (20 ×16 אינצ'ים) וכל אחד מהם מציג ציור של פחית מרק של חברת מרק קמפבל (אנ') — שלושים ושניים כנגד שלושים ושניים הטעמים שחברת קמפבל שיווקה באותו הזמן. הציורים הייחודיים נוצרו באמצעות תהליך מכני בחלקו, הדפס רשת. פחיות המרק של קמפבל מבוססת על נושאים מהתרבות הפופולרית, היא הובילה את תרבות הפופ ארט ועזרה להפוך אותה לתנועה האמנותית המובילה. היא הוצגה לראשונה במוזיאון פרוס בלוס אנג'לס שבקליפורניה. היצירה ממחישה את נטייתו של וורהול לבחור נושאים הלקוחים מחיי היום יום של ההוויה האמריקנית באותה תקופה. קופסאות המרק ייצגו את תופעת האוכל המהיר, סימבול של הנטייה האמריקנית לאינסטנט וההתייעלות המקסימלית. היצירה בעצם מעבירה ביקורת על תרבות השפע והצריכה האמריקאית ועל אחידותו של המוצר התעשייתי שהוא תוצר של פס הייצור התעשייתי. תהליך הציור היה מכני בחלקו, הדפס משי על בד קנבס. אולם הקומפוזיציה שלה מנסה להמחיש את פס הייצור התעשייתי - פחיות המרק מצוירות זו על זו, כמו בטבלה כשקו המתאר שלהן שחור, ובמבט ראשון אפשר לחשוב שמדובר בהדפס ושכל הפחיות אותו הדבר אולם למעשה כל פחית שונה מחברתה ולכל אחת נושאת תווית של מרק אחר. נושא היצירה -פחיות מרק- נבחר דווקא משום שהן לכאורה נחשבות לאובייקט סתמי וחסר משמעות משל עצמו. מדיה וקבצים בנושא פחיות המרק של קמפבל בוויקישיתוף "The Collection". The Museum of Modern Art. 2007. נבדק ב-2007-03-09. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורסט סינדרמן

הורסט סינדרמן (בגרמנית: Horst Sindermann‏; 5 בספטמבר 1915, דרזדן – 20 באפריל 1990, ברלין) היה פוליטיקאי גרמני ששימש כראש ממשלת גרמניה המזרחית בין השנים 1973–1976. סינדרמן נולד בדרזדן ובבגרותו הצטרף למפלגה הקומוניסטית של גרמניה ובשל כך נכלא בזמן שלטון הנאצים בגרמניה. שוחרר על ידי האמריקנים ב־7 במאי 1945. מאז קיץ 1945 שימש כסגן העורך הראשי של העיתון הקומוניסטי "Sächsische Volkszeitung", מאפריל 1946 ועד סוף 1947 עמד בראש ארגון SED "Volksstimme". בשנת 1948 נבחר לראשונה למזכיר הראשון של הנהגת מחוז SED בקמניץ, ולאחר מכן בדצמבר 1948 כמזכיר הראשון של הנהגת מחוז SED בלייפציג ואחר כך הפך לסגנו של אולבריכט. לאחר מלחמת העולם השנייה סינדרמן שוחרר ממאסרו והצטרף למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. בשנת 1967 הוא הפך לחבר מלא בפוליטביורו. לאחר מותו של אולבריכט לשכת העם בחרה בסטוף כיו"ר מועצת המדינה. בשנת 1973 לאחר פרישתו של וילי שטוף מתפקידו כראש ממשלת גרמניה המזרחית מונה סינדמן כמחליפו. ב-1976 הוא מונה ליושב ראש הפולקסקאמר וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1989. מדיה וקבצים בנושא הורסט סינדרמן בוויקישיתוף Sindermann, Horst Herbert, Deutsche Biographie ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.