laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דריל ויליאמס

דריל א. ויליאמס (באנגלית: Darryl A. Williams) הוא קצין בדרגת גנרל המכהן כמפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד אירופה ופיקוד אפריקה.. ויליאמס נולד באלכסנדריה שבוירג'יניה. ב-1983 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. התגייס לצבא ארצות הברית והוכשר כקצין ארטילריה. שירת כקצין ניהול אש בגדוד הראשון של רגימנט הארטילריה 76, פיקד על מחלקה ושימש עוזר קצין מבצעים בגדוד הראשון של רגימנט הארטילריה העשירי בדיוויזיית החי"ר השלישית בשוויינפורט שבגרמניה המערבית. לאחר קורס קציני ארטילריה מתקדם שימש עוזר קצין אג"ם בחטיבת הארטילריה ה-18 של הקורפוס המוטס ה-18. בתקופת מלחמת המפרץ שירת כמפקד סוללה בגדוד השלישי של רגימנט הארטילריה 27. בתפקידו הבא שימש מפקד ומדריך באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה שירת כקצין תכנון בדיוויזיית החי"ר הרביעית וקצין מבצעים של הגדוד השלישי ברגימנט הארטילריה 16. בשנים 1998–2000 שימש עוזרו הצבאי של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. בשנת 2000 מונה למפקד הגדוד השלישי ברגימנט הארטילריה 16 ולאחר מכן חזר לשמש מדריך בווסט פוינט. שימש ראש ענף תרגילים במפקדת כוחות הצבא בפיקוד אירופה של ארצות הברית. ב-2005 מונה למפקד הארטילריה של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה עד לפירוקה ב-2007. הוא הוצב עם הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בעיראק כקצין תיאום אש. שירת כסגן מפקד תוכנית התמיכה בחיילי הצבא, מפקד פיקוד השיקום הרפואי של הצבא ועוזר לרופא הראשי של הצבא. הוצב בקוריאה הדרומית ושימש סגן לענייני סיוע באש למפקד דיוויזיית החי"ר השנייה. שירת כסגן ראש מטה כוחות הצבא באירופה. ביוני 2014 מונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד אפריקה של ארצות הברית (הארמייה התשיעית). במהלך תקופת פיקודו היה מעורב במבצע בלימת התפשטות מגפת האבולה בליבריה. ביוני 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הכוח היבשתי של נאט"ו. ביולי 2018 מונה למפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית במקום רוברט קאסלן. הוא האפרו-אמריקאי הראשון לכהן בתפקיד זה. ביוני 2022 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד אירופה ופיקוד אפריקה. ויליאמס בעל תואר שני בפיתוח מנהיגות מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי. מדיה וקבצים בנושא דריל ויליאמס בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ביוגרפיה באתר נאט"ו ביוגרפיה באתר פיקוד השיקום הרפואי של הצבא Darryl A. Williams: The Man Who Will Lead the War on Ebola, ‏NBC, ‏16 בספטמבר 2014
שירות משמר הגבול הפדרלי

שירות משמר הגבול הפדרלי (ברוסית: Федера́льная пограни́чная слу́жба Росси́йской Федера́ции) היה שירות משמר גבול רוסי עצמאי שפעל מדצמבר 1993 ועד מרץ 2003 עת הפך לאגף של שירות הביטחון הפדרלי. הגוף הוקם ב-30 בדצמבר 1993 כיורש משמר הגבול של ברית המועצות, שירש בתורו את שירות הקורפוס הנפרד של משמרות הגבול הקיסריים שהתקיימו מ-15 באוקטובר 1893. ב-1 ביולי 2003 הארגון איבד את עצמאותו והפך לאגף של שירות הביטחון הפדרלי. ב-3 בדצמבר 1991 בוטל הק.ג.ב של ברית המועצות, שחיילי הגבול היו חלק מהם וחולק לשלוש מחלקות עצמאיות נפרדות: שירות הביטחון הבין-רפובליקני, שירות המודיעין המרכזי והוועדה להגנת גבולות המדינה של ברית המועצות. הסמכויות להגנת גבולות המדינה, יחד עם מספר סמכויות אחרות, הועברו מאחריות הק.ג.ב. לוועדה החדשה שהוקמה להגנת הגבול של ברית המועצות, שאורגנה מחדש מתוך המינהל הראשי של כוחות הגבול של הק.ג.ב. בשנת 1992 בוטלה הוועדה הממלכתית להגנת גבולות של ברית המועצות וכוחות הגבול נכללו במנגנוני משרד הביטחון של הפדרציה הרוסית. המצב הפוליטי הקשה במדינה, המתיחות בחלקים רבים של גבולות המדינה שהתעוררה לאחר קריסת ברית המועצות, איפשרו ליצור שירות מיוחד עצמאי לביצוע פתרונות למשימות אבטחת גבולות הפדרציה הרוסית. ב-30 בדצמבר 1993, על בסיס חיילי משמר הגבול הסובייטי שהיו בעבר חלק ממשרד הביטחון שבוטל בפדרציה הרוסית, הוקם שירות פדרלי מיוחד ועצמאי: "שירות הגבול הפדרלי - הפיקוד הראשי של כוחות הגבול של הפדרציה הרוסית". שנה לאחר מכן בדיוק, ב-30 בדצמבר 1994, שונה שם שירות הגבול הפדרלי - הפיקוד הראשי של כוחות הגבול של הפדרציה הרוסית ל"שירות משמר הגבול הפדרלי של הפדרציה הרוסית" שהמשיך לפעול באופן עצמאי. בין ה-30 בדצמבר 1994 ל-11 במרץ 2003, השירות התקיים כשירות מיוחד עצמאי של רוסיה עם סמכויות ביצוע פדרליות שהיה אחראי על מתן פתרונות לאבטחת גבולות המדינה, כאשר מנהל שירות משמר הגבול הפדרלי של רוסיה היה כפוף ישירות לנשיא הפדרציה הרוסית. קיומו של השירות נקבע בחוק הפדרציה הרוסית "אודות גבולות המדינה של הפדרציה הרוסית" (חוק 4730-I מיום 1 באפריל 1993). החוק אושר על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מספר 232 מ-2 במרץ 1995 והגוף הפך לשירות הממשלתי העיקרי ליישום מדיניות המדינה בנושאי גבול. על רקע המצב הכלכלי הקשה במדינה, רשויות אכיפת חוק רבות של המדינה, כמו גם שירות משמר הגבול, התמודדו עם בעיות מימון משמעותיות ומשמר הגבול לא היה יוצא דופן מבחינה זו. בשנים 2000-2003 הוסדרו סמכויות שירות משמר הגבול הפדרלי ועוגנו בחוק הפדרלי מספר 55 "אודות שירות משמר הגבול של הפדרציה הרוסית" ובשנת 2001 שונה שם הארגון ל"שירות משמר הגבול של הפדרציה הרוסית". ב-11 במרץ 2003, במסגרת הרפורמה הפדרלית שיזם פוטין, אומץ צו של נשיא הפדרציה הרוסית מספר 308 "אודות אמצעים לשיפור המינהל הציבורי בתחום הביטחון של הפדרציה הרוסית", שקבע את הקמת שירות הגבול של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, המהווה חלק ממבנה שירות הביטחון הפדרלי וב-1 ביולי 2003 בוטל שירות משמר הגבול הפדרלי, כגוף עצמאי. תפקידיו הועברו לשירות הביטחון הפדרלי. משמר החופים הרוסי משמר הגבול של האימפריה הרוסית משמר הגבול הסובייטי משמר הגבול של רוסיה, מאז 2003
Chained to the Rhythm

Chained to the Rhythm (בעברית: כבולה לקצב) הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי, השיר הוא הסינגל הראשון באלבום האולפן החמישי של פרי, Witness. בשיר משתתף הזמר הג'מייקני סקיפ מארלי (הנכד של בוב מארלי), שכתב את השיר עם פרי, סיה, מקס מרטין ועלי פייאמי, בעוד המפיקים של השיר היו מקס מרטין ועלי פייאמי. קפיטול רקורדס הוציאה את השיר ב-10 בפברואר 2017 כאופציה להורדה דיגיטלית. "Chained to the Rhythm" הוא שיר ריקודים ושיר דיסקו, עם מילים על מודעות חברתית. הוצאתו של הקליפ הייתה ב-21 בפברואר 2017, עם מתיו קלון כמנהל. הקליפ מראה את פרי בפארק שעשועים בשם "Oblivia". היא ומארלי קידמו את השיר עם הופעות חיות בטקס ה-59 בגראמי השנתי, ובנוסף בטקס פרסי בריט 2017, ובטקס של iHeartRadio 2017. ב-18 בפברואר 2017, פרי פרסמה תצוגה מקדימה של הווידאו קליפ באתרי האינטרנט ובתצוגה היה ניתן לראות את השינוי של פרי, ובנוסף אמרה כי "היא רוצה לעורר את האנשים לגבי המצב שהעולם נמצא בו כיום". ב-21 בפברואר באותה שנה, הוציאה פרי את הווידאו קליפ הרשמי בערוץ ה-Vevo שלה. הווידאו קליפ צולם בפארק השעשועים "Six Flags Magic Mountain" שבסנטה קלריטה, קליפורניה. בווידאו קליפ ניתן לראות את פרי כאשר היא נוסעת ברכבת ההרים, בתוך פארק שעשועים עתידני בשם "Oblivia". על פי גיל קאופמן ממגזין הבילבורד נאמר כי: "בווידאו קליפ יש מספר רמזים לא כל כך ברורים על רגשותיה של פרי על המצב הפוליטי הנוכחי במדינה". הווידאו קליפ נכון ל-26 ביוני 2017, צבר קרוב ל-300 מיליון צפיות והוא הווידאו קליפ ה-17 הנצפה ביותר ב-2017, והוא הווידאו קליפ ה-13 הנצפה ביותר של הזמרת. השיר הגיע למקום הראשון במצעדים בקרואטיה, הונגריה, לטביה, מקסיקו, פולין וסלובניה, והוא הגיע לחמישה הפותחת בארגנטינה, אוסטרליה, קנדה, ישראל, לבנון, ספרד, סלובקיה, בריטניה וארצות הברית. השיר הגיע לעשירייה הראשונה באוסטריה, בלגיה, צ'כיה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, איטליה, לוקסמבורג, הולנד, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה ושווייץ. מידע על הסינגל "Chained to the Rhythm" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Chained to the Rhythm" באתר Discogs מילות השיר "Chained to the Rhythm" באתר Genius סרטון השיר "Chained to the Rhythm" באתר יוטיוב "Chained to the Rhythm", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) KatyPerryVEVO, YouTube
פרידריך אדולף, רוזן קאלקרויט

פרידריך אדולף גראף פון קאלקרויט (בגרמנית:‏ Friedrich Adolf Graf von Kalckreuth;‏ 22 בפברואר 1737 – 10 ביוני 1818) היה גנרל-פלדמרשל פרוסי שפיקד על כוחות במהלך המלחמות הנפוליאוניות. קאלקרויט נולד ב-22 בפברואר 1737. בעיר סוטרהאוזן שבממלכת פרוסיה. אביו היה ארנסט פון קאלקרויט (1689-1739) ואמו הייתה שארלוט אנטוני לבית פון בילוב (1698-1739). ב-1748 החל ללמוד בפנימייה צבאית, וב-1753 התגייס לצבא הפרוסי והוסמך כקורנט (מקביל לסגן משנה) במשמר המלכותי. הוא לחם במלחמת שבע השנים, וב-1757 מונה לשלישו של הנסיך היינריך, אחיו של פרידריך הגדול. בשל לחימתו המוצלחת בקרב פרייברג, קידם אותו המלך פרידריך לדרגת מיור. קאלקרויט תמך בהיינריך בביקורות שהטיח כנגד מדיניותו של אחיו המלך, ולפיכך ב-1766 הוא הוצב בפרוסיה המזרחית. ב-1786 הוא הוחזר לפרוסיה בידי המלך פרידריך וילהלם השני, וב-1787 השתתף במסע לכיבוש הולנד בהנהגת קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. ב-1790 הוענקה לו דרגת גנרל לוטננט. קאלקרויט הזדהה עם רעיונות המהפכה הצרפתית, והתנגד לברית שכרתה פרוסיה עם האימפריה הרומית הקדושה במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית. למרות זאת, במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה הוא הוביל בהצלחה כוחות כנגד צבא המהפכה הצרפתי. באפריל 1793 הוא הטיל מצור על העיר מיינץ אשר נשלטה בידי הצרפתים. המצור נמשך עד יולי, עת הצליח קאלקרויט להגיע להסכם מכובד עם הצרפתים. כ-19,000 חיילים צרפתים נפלו בשבי, אולם הם שוחררו תמורת הבטחה שלא יישאו נשק כנגד פרוסיה. הם עזבו את העיר תוך שהם שרים את המרסייז, ונשלחו לדכא את מרד המלוכנים בוונדה. קאלקרויט התנגד גם למלחמות הנפוליאוניות, וטען שיש לכרות ברית שלום עם נפוליאון בונפרטה. בשנת 1806, כאשר יצא פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה למלחמת הקואליציה הרביעית, הוא קיבל פיקוד על יחידות מילואים והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. הוא מתח ביקורת על הנהגת הצבא, וחזה את האסון שהתגשם מאוחר יותר בדמות קרב ינה-אאורשטדט. לאחר הקרב, קאלקרויט הוביל את שרידי הצבא הפרוסי בנסיגה, בעוד הצרפתים כובשים את מרבית פרוסיה. קאלקרויט נסוג לדנציג, והחזיק מעמד במשך 76 ימים של מצור. ב-24 במאי 1807 נכנעו כוחותיו לכוחותיו של פרנסואה ז'וזף לפבר. כמחווה על מעשהו במיינץ 14 שנים קודם לכן, הצרפתים לא לקחו בשבי את אנשיו. קאלקרויט היה מהחותמים על שלום טילזיט, וב-1807 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל בשל ההגנה האמיצה על דנציג, ומונה למושל הצבאי של קניגסברג. ב-1809 הוא הועבר להיות המושל הצבאי של ברלין, ב-1812 הועבר לברסלאו, וב-1814 הוחזר לברלין. הוא נודע כפרו-צרפתי ואנטי-לאומני, ומכיוון שלא חשש להביע את דעותיו בגלוי, הוא לא היה פופולרי במיוחד בפרוסיה במהלך מלחמת הקואליציה השישית. הוא נפטר בברלין ב-10 ביוני 1818 בגיל 81. ב-13 במרץ 1767 נישא קאלקרויט לברונית שארלוט לבית פון מוריין (1 בספטמבר 1726 - 22 בינואר 1781), אשר שימשה כשושבינה בחתונתו של הנסיך היינריך. נולדה להם בת אחת בשם וילהלמינה אשר נישאה לאוגוסט וילהלם ליאופולד אויגן גראף פון שלבנדורף. לאחר פטירתה הוא נישא לברונית הנרייט שרלוט סופי לבית פון רוהד (30 בנובמבר 1756 - 3 באפריל 1829), בתו של יעקב פרידריך פון רוהד, איש עסקים ודיפלומט פרוסי. נולדו להם שלושה ילדים: פרידריך וילהלם אמיל (24 ביוני 1782 - 3 ביולי 1857) סופי שרלוט (1783) פרידריך ארנסט אדולף קרל (15 במרץ 1790 - 15 בדצמבר 1873) היה ריטמייסר בצבא הפרוסי, ועבד גם כסופר ומחזאי תחת שם העט פליקס מריוס. מדיה וקבצים בנושא פרידריך אדולף, רוזן קאלקרויט בוויקישיתוף פרידריך אדולף, רוזן קאלקרויט בביוגרפיה הגרמנית החדשה
אנטון וילהלם פון ל'סטוק

אנטון וילהלם פון ל'סטוק (בגרמנית:‏ Anton Wilhelm von L'Estocq ;‏ 16 באוגוסט 1738 – 5 בינואר 1815) היה גנרל פרוסי אשר פיקד על הכוח הפרוסי בקרב אילאו. ל'סטוק נולד ב-22 בפברואר 1737 בעיר צלה, שהשתייכה אז לנסיכות הבוחר מהנובר. מוצא משפחתו היה מפיקרדי שבצרפת. אביו, לודוויג אוגוסט ל'סטוק (1688-1747) היה אוברסט-לויטננט בצבא הפרוסי. אמו הייתה אילזה סופיה לבית גרבוב (1700-1738). הוא התגייס כצוער לצבא הפרוסי בשנת 1757 ושרת בחיל הפרשים. הוא לחם במלחמת שבע השנים, ועל חלקו במלחמה עוטר בפור לה מריט והוסמך כקורנט (מקביל לסגן משנה). ב-1768 הוא הועלה לדרגת לוטננט והוצב ברגימנט הפרשים ה-3 (ברנדנבורג - פון ציטן). ב-1790 מונה למפקד גדוד הוסרים, וב-1793 הועלה לדרגת אוברסט. הוא לחם עם הגדוד שלו כנגד צבא המהפכה הצרפתי במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה. ב-1794 הוא קיבל פיקוד על רגימנט ההוסרים ה-2, ולאחר חתימת שלום בזל ב-1795 היה הרגימנט שלו אחראי על אבטחת הגבולות עם צרפת. ב-1797 הוא הועבר לפקד על רגימנט ההוסרים ה-1. ב-1798 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1803 מונה למפקד הכוחות הפרוסיים בפרוסיה המזרחית, ובמקביל פיקד על רגימנט ההוסרים ה-9. ב-1805 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית ב-1806, בעקבות התבוסה הפרוסית בקרב ינה-אאורשטדט, החלו הצרפתים כובשים את מרבית פרוסיה. כוחו של ל'סטוק אשר כלל 25,000 חיילים, לא השתתף בקרבות, והיה רענן ומוכן לפעולה נגד הצרפתים המתקרבים מזרחה. הוא חבר אל כוחות צבא האימפריה הרוסית בפיקוד הרוזן פון בניגסן, וב-7 בפברואר הם נפגשו עם נפוליאון בונפרטה בקרב אילאו. הקרב, שהתחולל באמצע סופת שלגים, היה הראשון בו נפוליאון לא הכריע את האויב בצורה חד משמעית. למעשה, הצרפתים היו על סף הפסד לולא נסיגה מוקדמת של הרוסים. שני הצבאות נסוגו לבסוף לחניית חורף. בעקבות התבוסה בקרב פרידלנד, היה ל'סטוק חבר בוועדה צבאית מיוחדת שהוקמה בידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, ואשר נועדה לבדוק ולנתח את סיבות הכישלון. ב-12 בנובמבר 1808 הוא מונה למפקד הארמון בברלין, וב-1812 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בתחילת 1814 הוא מונה למושל הצבאי של ברסלאו, אולם באוגוסט של אותה שנה הוא פרש מהצבא. הוא נפטר בברלין ב-5 בינואר 1815 בגיל 76. מדיה וקבצים בנושא אנטון וילהלם פון ל'סטוק בוויקישיתוף אנטון וילהלם פון ל'סטוק בביוגרפיה הגרמנית הכללית
ג'יימס מקונוויל

ג'יימס מקונוויל (באנגלית: James C. McConville) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל שכיהן כראש מטה צבא ארצות הברית. מקונוויל נולד בקווינסי שבמסצ'וסטס. ב-1981 סיים תואר ראשון בכלכלה מהאקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא. הוכשר כטייס מסוקי בל OH-58 קיואה ובהמשך הוסמך להטיס מסוקי אפאצ'י לונגבו AH-64D, קוברה AH-1, בל OH-58 קיואה ובואינג AH-6. בתחילת דרכו פיקד על מחלקה רובאית-אווירית בגדוד השני של רגימנט הפרשים העשירי, ובגדוד השני של רגימנט הפרשים התשיעי. שימש קצין מבצעים בגדוד החמישי של רגימנט הפרשים התשיעי, קצין המבצעים של החטיבה האווירית של דיוויזיית החי"ר ה-25, וקצין תכנון במפקדת פיקוד המבצעים המיוחדים. בשנים 1998–2000 פיקד על הגדוד השני ברגימנט הפרשים ה-17, המסופח לדיוויזיה המוטסת ה-101. שימש קצין אג"ם של הדיוויזיה המוטסת ה-101. בשנים 2002–2005 פיקד על החטיבה הרביעית בדיוויזיית הפרשים הראשונה ונלחם עמה במלחמת עיראק. שימש עוזרו של סגן ראש מטה צבא ארצות הברית, סגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 במהלך הלחימה באפגניסטן וקצין הקישור לקונגרס במחלקת הצבא. באוגוסט 2011 מונה למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 והוביל אותה במהלך מלחמת אפגניסטן. באוגוסט 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף כוח אדם במטה הצבא. ביוני 2017 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית, שירת בתפקיד עד יולי 2019. באוגוסט 2019 מונה לראש מטה הצבא וכיהן בתפקיד עד אוגוסט 2023. מקונוויל בעל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מהמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ושימש עמית בתוכנית ללימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת הרווארד. הוא נשוי למריה ואב לשני בנים ובת, כולם משרתים בצבא. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס מקונוויל בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר בית הנבחרים של ארצות הברית ביוגרפיה באתר צבא ארצות הברית אביתר בן-צדף, גנרל ג'ימס סי מק-קונוויל - הרמטכ"ל הבא של הצבא האמריקני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 במרץ 2019
שלמה פפנהיים (ירושלים)

שלמה פפנהיים (י"ד באייר ה'תרפ"ו - ד באייר ה'תשע"ז) (28 באפריל 1926 – 30 באפריל 2017) היה סגן יו"ר הנהלת העדה החרדית בירושלים ועסקן ירושלמי. הקים את בית היתומות "בית לפליטות" ואת בית החלמה ליולדות - טלז סטון בטלז סטון. נולד במינכן שבגרמניה לרב גבריאל חיים צבי ולחנה. גדל בעיר הלברשטאדט, ולאחר ליל הבדולח נמלט ביחד עם אחיו ללונדון שבאנגליה. כשנה לאחר מכן עלה לארץ ישראל והתחנך בישיבת תורה ויראה בשכונת מאה שערים בירושלים וכן בישיבת דושינסקיא. באותם ימים החל גם להתקרב לחצרו של הרב אהרן ראטה, מייסדה של שושלת שומרי אמונים - תולדות אהרן, וכן לחתנו הרב אברהם יצחק קאהן. בנוסף היה מקורב גם לרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק ולאדמו"רים מסקווירא ומסאטמאר. נישא לבלומא בת הרב יעקב אליעזר שטיין שנספה בשואה. לאחר נישואיו עבד בחנות ספרים ובמקביל סייע בהקמת מוסדות חסידות תולדות אהרן ונחשב לעסקן בולט בחסידות ובעדה החרדית. בעצת רבו, האדמו"ר מתולדות אהרן, הקים בשכונת מאה שערים את בית היתומות "בית לפליטות". בהמשך הקים עם הרב נפתלי רוזנפלד בית החלמה ליולדות בקריית יערים. בנוסף היה ממקימי ומייסדי בתי החינוך לבנות של בני היישוב הישן "בנות ירושלים" ו"חינוך ירושלים". במשך למעלה מ-60 שנה כיהן כסגן יו"ר וחבר הנהלת העדה החרדית, וכן היה ממייסדי ומקימי ועד הכשרות של הבד"ץ. למרות השקפותיו והשתייכותו לעדה החרדית, דגל בדו קיום ובגישור על פערים. בנוסף, הוא קרא להפסיק לרכוש שטריימל מן החי, ולעבור לשטריימל סינתטי וקבע: "צריכים להפסיק עם המנהג הזה של פגיעה בחיות, יש כאן חילול השם". נפטר בד' באייר ה'תשע"ז בגיל 91 ונטמן בהר המנוחות בירושלים. הרב יעקב אליעזר, ראש כולל להוראה של כולל שומרי החומות, בנו הוא העסקן שמואל חיים פפנהיים. הרב גבריאל חיים צבי, יו"ר ועד הכשרות של בד"ץ העדה החרדית וממלא מקום אביו בהנהלת בית לפליטות ובית ההחלמה בטלז סטון. הרב אברהם, מנהל רשת שיעורי תורה. חתנו הרב יעקב מנדל יורוביץ, חבר בד"ץ העדה החרדית ומרבני חסידות תולדות אהרן. חתנו הרב מרדכי סימון, מרבני כולל שומרי החומות. חתנו הרב יוסף צבי הלוי שישא, ראש ישיבת הרמ"א ומחבר ספר "זיכרון מטמוניות". מדיה וקבצים בנושא שלמה פפנהיים בוויקישיתוף מראות חייו של הרב שלמה פפנהיים זצ"ל - באתר בחדרי חרדים. ריאיון עם הרב פפנהיים זצ"ל - באתר כיכר השבת. ברוך דיין האמת הרב שלמה פפנהיים זצ"ל - באתר JDN. Avihay Bitton, חוקר והוגה דעות יהודי מקורי שאהב קולנוע, באתר www.mazav.co.il אברהם הלוי, עסקני העדה למפכ"ל: "גם אנחנו מתנ.., באתר כיכר השבת, ‏2009-09-16 ריקי רט, ‏יו"ר גשר היוצא משוכנע שקצת סבלנות תוביל לחיבורים, בעיתון מקור ראשון, 4 ביוני 2019 קובי רוזן, הרב שלמה פפנהיים נגד שטריימל מן .., באתר כיכר השבת, ‏2013-08-21 הרבנים למען זכויות בעלי חיים, באתר www.israelhayom.co.il
אדאלט אאולו

אַדָאלֶט אָאוֹלוּ (בטורקית: Adalet Ağaoğlu; לבית סימר, 13 באוקטובר 1929 – 14 ביולי 2020) הייתה סופרת ומחזאית טורקייה. היא נחשבת אחת מבכירות הסופרים הטורקיים במאה ה-20. לצד רומנים, חיברה גם מסות, זכרונות, וסיפורים קצרים. אאולו נולדה בנלהאן, שבנפת אנקרה, טורקיה, לסוחר בדים בשם האפז מוסטפא סימר. יש לה שלושה אחים: ג'אזיפ (מחזאי), גינר (שחקן ובמאי), ואייהאן (איש עסקים). אאולו השלימה את לימודי התיכון בַּתיכון לבנות באנקרה בשנת 1946, ובשנת 1950 סיימה תואר ראשון בשפה וספרות צרפתית באוניברסיטת אנקרה. משנת 1951 עבדה ברדיו הממשלתי באנקרה, ופרשה כשניהולו עבר לידי הממשלה עצמה, ב-1970. בעת עבודתה שם, ייסדה את התיאטרון הפרטי הראשון באנקרה. בשנת 1953 פרסמה את שירה הראשון, ומאז פרסמה בקביעות מחזות, שירים, תסכיתים ורשימות. בשנות ה-70 החלה להתרכז בכתיבת רומנים. בכתיבתה עוסקת אאולו בנושאים אינטלקטואליים, לרבות נושאים שנויים במחלוקת בטורקיה, כגון הפגמים שבתפיסת הרפובליקה הטורקית. נושא עקבי אחר ביצירתה הוא מעמד הנשים בחברה הטורקית, ובנוסף לתיאור המאבקים לזכויות נשים, היא מתארת גם את העול המונח על כתפי הנשים המשוחררות-לכאורה. אאולו זכתה בפרסים ואותות הוקרה שונים בתחומי הספרות והמחזאות. בשנת 1974 זכתה בפרס המחזאות של איגוד הלשון הטורקית, ובשנת 1975 ב"פרס סאיט פייק" (Sait Faik Hikaye Armağanı) לסיפור הקצר. בשנת 1979 זכתה בפרס קרן סדאת סימאוִי (Sedat Simavi Edebiyat Ödülü), ובשנת 1980 בפרס על שם אורהאן כמאל לרומן (Orhan Kemal Roman Armağanı). בשנת 1995 זכתה ב"אות ההצטיינות של נשיאות טורקיה". בשנת 1998 הוענק לה דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת אנאדולו, ולאחריו דוקטורט לשם כבוד מטעם אוניברסיטת המדינה של אוהיו. אאולו נפטרה ב-14 ביולי 2020. הייתה נשואה להאלים אאולו משנת 1954, והתגוררה באיסטנבול. הייתה חברה באגודת זכויות האדם בטורקיה. כתבי אאולו טרם תורגמו לעברית. רשימה חלקית להלן: Bir Piyes Yazalım (הבה נכתוב מחזה) – 1953 Yaşamak ‏– 1955 Evcilik Oyunu ‏– 1964 Sınırlarda Aşk ‏– 1965 Çatıdaki Çatlak ‏– 1965 Tombala ‏– 1967 Çatıdaki Çatlak ‏– 1967 Sınırlarda Aşk-Kış-Barış ‏– 1970 Üç Oyun: Bir Kahramanın Ölümü, Çıkış, Kozalar ‏– 1973 Kendini Yazan Şarkı ‏– 1976 Duvar Öyküsü ‏– 1992 Çok Uzak-Fazla Yakın ‏– 1991 Ölmeye Yatmak ‏– 1973 Fikrimin İnce Gülü ‏– 1976 Bir Düğün Gecesi ‏– 1979 Yazsonu ‏– 1980 Üç Beş Kişi ‏– 1984 Hayır... ‏– 1987 Ruh Üşümesi ‏– 1991 Romantik Bir Viyana Yazı ‏– 1993 מדיה וקבצים בנושא אדאלט אאולו בוויקישיתוף אדאלט אאולו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Adalet Ağaoğlu - Woman Writers of Turkey, en.writersofturkey.net, (הקישור אינו פעיל, 31 בדצמבר 2022) (באנגלית) (ארכיון) "Adalet Ağaoğlu: Novelist of the Kemalist elite". DailySabah. נבדק ב-2017-05-01.
עונת 1965/1966 בפוטבול ליג

עונת 1965/1966 הייתה העונה ה-67 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-21 באוגוסט 1965 והסתיימה ב-19 במאי 1966. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. ניוקאסל יונייטד ונורת'האמפטון טאון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. ליברפול זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו נורת'האמפטון טאון (לאחר שהייה של עונה בודדת בליגה הבכירה) ובלקברן רוברס. במקומן לליגה הבכירה עלו מנצ'סטר סיטי וסאות'המפטון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון). וילי אירווין מברנלי כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים, זאת לצד רוג'ר האנט מליברפול. בובי צ'רלטון ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נתונים מפורטים מאתר rsssf
עונת 1966/1967 בפוטבול ליג

עונת 1966/1967 הייתה העונה ה-68 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-20 באוגוסט 1966 והסתיימה ב-16 במאי 1967. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. מנצ'סטר סיטי וסאות'המפטון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו אסטון וילה ובלקפול. במקומן לליגה הבכירה עלו וולברהמפטון וונדררס וקובנטרי סיטי (בפעם הראשונה בתולדות המועדון). רון דייוויס מסאות'המפטון כבש 37 שערים וזכה בתואר מלך השערים. ג'קי צ'רלטון ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נתונים מפורטים מאתר rsssf
ריצוף (גאומטריה)

בגאומטריה, ריצוף הוא כיסוי של משטח דו-ממדי, או מרחב מממד גבוה יותר, באריחים מאותו סוג. ישנם סוגים שונים של ריצופים - הנבדלים זה מזה באופי הקבוצה שאותה מכסים, במספר האריחים המותרים בשימוש, ובמחזוריות שלהם. הדוגמה הפשוטה ביותר היא כיסוי של המישור באריחים ריבועיים, כפי שמשבצות מכסות דף במחברת חשבון. הצד השווה בכל הריצופים הוא שכל נקודה בקבוצה שאותה מכסים, מכוסה בדיוק על ידי אריח אחד. לריצופים יש חשיבות רבה בגאומטריה (ובטופולוגיה אלגברית), בכך שהם מאפשרים ללמוד את הקבוצה המכוסה X על ידי תכונות של הכיסוי. לכיסוי משויכת חבורת סימטריות G. במקרה שהחבורה פועלת באופן טרנזיטיבי, האריחים בהכרח חופפים זה לזה, ואפשר להתאים ביניהם לבין מרחב המנה   X / G {\displaystyle \ X/G} . קשרים אלה הם נקודת המוצא של תוכניתו של פליקס קליין מסוף המאה ה-19, ללמוד מרחבים גאומטריים דרך החבורות הפועלות עליהם, ולהפך. ריצוף של המישור ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתר ההנצחה לחללי חיל הלוגיסטיקה

אתר ההנצחה לחללי חיל הלוגיסטיקה (בעבר אתר ההנצחה לחללי חיל התחזוקה) הוא אתר הנצחה ואנדרטה לחללי חיל הלוגיסטיקה השוכן ביערות מודיעין סמוך לתל חדיד ולמחלף בן שמן. האנדרטה היא מבנה פיסולי מורכב ומופשט הבנוי מקורות בטון צבועות לבן ומקורות פלדה צבועות שחור היוצרות יחד מבנה המתנשא עד לגובה 12 מטרים. ניגודי הצבעים באתר מסמלים את השכול והכאב אל מול הצמיחה ואת היגון אל מול רצון החיים. מבנה האנדרטה מייצג את תפקיד החיל בארגונים לוגיסטיים ותחזוקתיים ואת מורכבות תפקידו. מאחורי האלמנט המרכזי באנדרטה ניצב קיר מעוגל עליו חקוקים שמותיהם של כ-600 חללי החיל ובהמשך הקיר סמל החיל והפסוק ”בְּאַחַת יָדוֹ עֹשֶׂה בַמְּלָאכָה וְאַחַת מַחֲזֶקֶת הַשָּׁלַח” (נחמיה, ד', י"א). כמו כן ניצבים במקום שלושה תרנים לדגלים וכן להדלקת משואה. אל מול האנדרטה בנויים רחבת מסדרים ותיאטרון. בשל מיקומה המרכזי יחסית וגודל התיאטרון שבה, נערכים בה גם טקסים של חיילות נוספים כמו למשל טקסי סיום טירונות של משמר הגבול. האנדרטה הוקמה ביוזמת עמותת אזרחים להנצחת מורשת חיל התחזוקה ותוכננה ונבנתה על ידי מרכז בינוי 5600 בצה"ל. גלעד - אנדרטאות לנופלים במערכות ישראל, השלמות ותיקונים, הוצאת משרד הביטחון, 1991. עמ' 48 תיאור אתר ההנצחה, באתר "יזכור"