laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רלי שכטר

רלי שכטר (נולד בתל אביב ב-14 באפריל 1965) הוא ראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. רלי שכטר למד לתואר הראשון בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. נושא המחקר שלו היה: "הסיגריה המצרית: מחקר אודות יחסי הגומלין בין צריכה, הפצה, ושיווק במצרים, 1850–1956", העבודה היוותה את הבסיס לספרו האחרון. החל משנת 1999 מלמד שכטר באוניברסיטת בן-גוריון שבה הוא משמש כמרצה בכיר. בין השנים 2000 עד 2004 כיהן כעורך המדעי של "ג'מאעה: כתב עת בינתחומי ללימודי המזרח התיכון". בין השנים 2004 עד 2007 כיהן כמנהל תוכנית המוסמך הבינלאומית של המחלקה ללימודי המזרח התיכון. בין 2008 ל-2018 כיהן כראש המחלקה. שכטר עוסק כיום (2011) במחקר השוואתי שבוחן התפתחות של חברות צריכה במצרים וערב הסעודית בתקופת "עשור הנפט", 1984-1974 לערך. מחקר זה מתמקד בשלושה תחומים: א. יצירה של שווקים ואופני שיווק חדשים בשתי המדינות. ב. הקשר שבין חברות צריכה מקומיות ותהליכי הדתה (אסלאמיזציה) שמתחוללים באותו זמן. ג. הפוליטיקה של חברות צריכה מקומיות במיוחד הקשר שבין חברת צריכה למשטרים אוטוריטאריים במצרים וערב הסעודית. מחקר זה ממומן על ידי הקרן הלאומית למדע. ספרו של שכטר שיצא בשנת 2006 "עישון, תרבות וכלכלה במזרח התיכון: שוק הטבק המצרי 1850-2000" עוסק בשאלה כיצד צומחים שווקים מודרניים בתוך המרקם הייחודי למזרח התיכון? שכטר מתמקד בשוק הטבק במצרים ובוחן את יחסי הגומלין של שוק זה עם החברה, הפוליטיקה והתרבות של האזור. שכטר גם בודק את שוק הטבק המצרי כחלק מהשוק העולמי וכמושפע מתהליכי גלובליזציה מסוף התקופה העות'מאנית ועד ימינו. הוא פותח את ספרו בתיאור התפתחותה של תעשיית סיגריות מקומית וכיצד השפיעה הסיגריה המצרית היוקרתית על הפיכתה של הסיגריה למוצר צריכה בינלאומי. בהמשך, שכטר בוחן את תפקיד מוצרי הטבק בעיצוב תודעה מעמדית ולאומית של מעשנים מצריים מקרב מעמד הביניים החדש (אפנדייה). הספר התפרסם באנגליה בכריכה קשה ובמצרים בכריכה רכה, בהוצאת הספרים של האוניברסיטה האמריקאית בקהיר. חלקים ממנו תורגמו והופיעו בכתב העת המצרי "וג'האת נט'ר" Shechter, Relli. Smoking, Culture and Economy in the Middle East: The Egyptian Tobacco Market 1850-2000. I.B. Tauris Publishers, 2006. (הספר בקטלוג ULI) Shechter, Relli (Ed.). Transitions in Domestic Consumption and Family Life in the Modern Middle East:Houses in Motion. Palgrave-Macmillan Publishers. 2003. (הספר בקטלוג ULI) אתר האינטרנט הרשמי של רלי שכטר דף באתר אוניברסיטת בן-גוריון
ספרטקי צחינוואלי

ספרטקי צחינוואלי (בגאורגית: სპარტაკი ცხინვალი) היא קבוצת כדורגל מהעיר גורי, שבגאורגיה. המועדון נוסד לראשונה בשנת 1936 בשם מועדון הכדורגל צחינוואלי כמועדון הכדורגל של העיר צחינוואלי. בשנת 1987 הקבוצה זכתה בגביע הגאורגי. בעונת 2005/06, בעקבות המצב הפוליטי בדרום אוסטיה ומלחמת גאורגיה–רוסיה (2008), הקבוצה לא משחקת בצחינוואלי ושיחקה בגורי הסמוכה. בסוף העונה פרשה הקבוצה. אולם בשנת 2007 נוסדה מחדש בשם ספרטקי צחינוואלי, והיא שיחקה בטביליסי וכיום באצטדיון כַּארְתְּלִי (אנ') שבגורי. בשנת 2015 שינתה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל צחינוואלי. אתר האינטרנט הרשמי של ספרטקי צחינוואלי כדורגלני דרום אוסטיה נערכים להשתתפות באליפות הארצית של קונגו, ואינם מתכוונים להשתתף באליפות גאורגיה, 2.8.2005, (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עלי-שיח

עלי-שיח הוא כתב עת ספרותי היוצא לאור על ידי התנועה הקיבוצית. עלי-שיח נוסד כביטאון של החוגים לספרות של התנועה הקיבוצית, ובמשך הזמן הפך לבמה לפרסום שירה, מסות ספרותיות, מאמרים, מחקרים קצרים וביקורות. עם עורכי כתב העת נמנו ידידיה יצחקי, כרמל זיסקינד, רחל ארצי ואחרים. עורכת עלי-שיח בשנים האחרונות היא המשוררת והעורכת לאה שניר מקיבוץ בית השיטה. כתב העת יוצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בין הכותבים שלקחו חלק ופרסמו מאמרים, יצירות אמנותיות או שירה בכתב העת, הם: אוריאל זוהר, מוקי צור, אברהם שפירא (פצ'י). אתר האינטרנט הרשמי של עלי-שיח עלי שיח(הקישור אינו פעיל), באתר של הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרית פועלים ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייר ז'ילבר

פייר-אז'ן ז'ילבר (בצרפתית: Pierre-Eugene Gilbert;‏ 1907–1982) היה דיפלומט צרפתי, כיהן כשגריר צרפת בישראל. ז'ילבר נולד בדנקרק שבצרפת. למד בבית הספר הצרפתי למדעי המזרח הרחוק. הצטרף בשנת 1932 לשירות הדיפלומטי הצרפתי וכיהן בתפקידים שונים. בזמן מלחמת העולם השנייה שירת בכוחות צרפת החופשית. ז'ילבר כיהן כשגריר צרפת בישראל בין השנים 1953 ל-1960. בתקופת כהונתו התחממו מאוד היחסים בין שתי המדינות, נקשרו עסקאות שבהן צרפת סיפקה נשק לישראל, סייעה לה בבנית הכור האטומי וסיפקה מטרייה אווירית במבצע סיני. ז'ילבר למד עברית והוא דיבר וקרא בשפה העברית ברמה גבוהה. ז'ילבר זכה לפופולריות רבה בחברה הישראלית, ובשנת 1958 ניטע יער על שמו בביריה שבגליל העליון. על שמו גן ז'ילבר בשיכון למד בתל אביב, רחוב בצפון נתניה, כיכר קטנה בירושלים בסמוך לקונסוליה הצרפתית וגן ציבורי בעכו, שנחנך בנוכחותו. ז'ילבר המשיך להתבטא בזכות מדינת ישראל גם לאחר שובו לארצו, והדבר הביא אותו לידי עימות עם הנשיא שארל דה גול לאחר מלחמת ששת הימים. הוא נפטר ב-1982 ברואן שבצרפת. טקס נטיעת היער על שם פייר ז'ילבר מדיה וקבצים בנושא פייר ז'ילבר בוויקישיתוף סרטון אודות טקס נטיעת היער על שם ז'ילבר ב-1958, באתר INA טקס נטיעת היער על שם ז'ילבר, ארכיון שפילברג, 1958 (התחלה 3:22) השגריר ז'ילבר — אזרח כבוד של עכו, הצופה, 16 באפריל 1959
הטורסו המתפתל

הטורסו המתפתל הוא גורד שחקים בעיר מאלמה בשוודיה. המגדל תוכנן על ידי האדריכל הספרדי סנטיאגו קלטרווה ובנייתו הסתיימה בשנת 2005. גובהו 190 מטר והוא כולל 54 קומות אשר חלקן (התחתונות) משמשות למשרדים אך רוב הקומות הן דירות מגורים. בכך, הוא מגדל המגורים השני בגובהו באירופה והמגדל הגבוה ביותר בסקנדינביה. תכנונו של קלטרווה, אשר מרבה לקחת את השראתו מעולם הטבע וגוף האדם, נבע מדימוי של טורסו (פלג הגוף העליון) המסתובב ונמתח. הבניין בנוי מסדרה אנכית של תשע קוביות מפותלות אחת מעל השנייה היוצרות פיתול המשכי. הקוביות הבנויות כמסבכים מרחביים דווקא בנויות באופן יציב יותר בזכות הפיתול המכוון היוצר מערכת קורות אלכסוניות. כל קומה היא בצורה של ריבוע וכל ריבוע מסתובב מעט יחסית לריבוע שתחתיו כך שהמגדל כולו משלים למעשה רבע סיבוב לכל אורכו. מאז פתיחתו, זכה הבניין לשבחים ואף לפרסים מכובדים. מגדל עזריאלי שרונה מדיה וקבצים בנושא הטורסו המתפתל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטורסו המתפתל אתר האינטרנט הרשמי של הטורסו המתפתל (בשוודית) הטורסו המתפתל, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)
מודול הגזירה

מודול הגזירה כמו מודול האלסטיות, הוא ביטוי לקפיציות של החומר בתופעות כמו גזירה ופיתול. מודול הגזירה הוא גודל פיזיקלי התלוי בחומר, מודול הגזירה הוא גודל בעל ממדים של מאמץ, למשל ג'יגה פסקל, ניוטון למטר מרובע או ליברה לאינץ' מרובע. הערך המספרי של מודול הגזירה משתנה עם שינוי הטמפרטורה בה נמצא החומר. מבחן המתיחה, מתוצאותיו נגזר הערך של מודול הגזירה נערך בטמפרטורת סביבה מוגדרת ומבוקרת. הגוף הנגזר עובר מעוות זוויתי, כאשר זווית המעוות קטנה אזי הזווית שווה לטנגנס הזווית. המעוות היחסי מוצג על ידי הביטוי: δ ≈ tan ⁡ δ = S a {\displaystyle \delta \approx \tan \delta ={\frac {S}{a}}} מאמץ הגזירה בתחום האלסטיות של החומר מוגדר על ידי המכפלה: τ =   G δ {\displaystyle \tau =\ G\delta } כאשר:   G {\displaystyle \ G} - מודול הגזירה   δ {\displaystyle \ \delta } - מעוות יחסי   τ {\displaystyle \ \tau } - מאמץ הגזירה מודול הגזירה נקרא גם מודול הקשיחות ומוגדר כיחס בין מאמץ הגזירה לבין מעוות הגזירה. נסמן לפי התרשים: G   = d e f   F / A S / a = F a S A = τ δ {\displaystyle G\ {\stackrel {\mathrm {def} }{=}}\ {\frac {F/A}{S/a}}={\frac {Fa}{SA}}={\frac {\tau }{\delta }}} כאשר:   F / A {\displaystyle \ F/A} - הוא מאמץ הגזירה   S / a {\displaystyle \ {S/a}} - הוא מעוות הגזירה היחסי הקשר בין מודול האלסטיות הנבדק במשיכה לבין מודול הגזירה נתון על ידי הביטוי:   G = E 2 ( 1 + ν ) {\displaystyle \ G={\frac {E}{2(1+\nu )}}} הביטוי הזה נקרא גם הקבוע השני של לאמה (אחד משני קבועי לאמה).   G {\displaystyle \ G} - הוא מודול הגזירה   E {\displaystyle \ E} - הוא מודול האלסטיות   ν {\displaystyle \ \nu } - הוא מקדם פואסון בפלדות מתקיים היחס בין מודול האלסטיות לבין מודול הגזירה:   G = 0.4 E {\displaystyle \ G=0.4E} מקדם פואסון הוא ערך התלוי בחומר, ערכו נע ביו 0.25 לבין 0.5 לרוב החומרים והוא ערך חסר ממדים. לפלדות הערך של מקדם פואסון הוא בסביבות 0.3. בעוד מודול האלסטיות הוא ביטוי לקפיציות של החומר, מקדם פואסון מציג את המעוות הרוחבי כתוצאה מהמעוות האורכי. G. Mavko, T. Mukerji, J. Dvorkin. The Rock Physics Handbook. Cambridge University Press, 2003, ISBN 0882754203 Timoshenko S.P, Strength of Materials, 3rd edition, Krieger Publishing Company, 1976. S.P. Timoshenkoo & J.N. Goodier Theory of Elasticity, 3rd edition, International Student Edition, McGraw-Hill 1970. 1991. Shames I.H., Cozzarelli F.A., Elastic and inelastic stress analysis, Prentice-Hall, 1991, ISBN 1560326867 McGraw-Hill Encyclopedia of Engineering, Sybil P. Parker Editor in Chieh. McGraw-Hill Book Company 1983, ISBN 0-07-045486-8 מודול הגזירה (באנגלית) תכונות מכניות (באנגלית) מודול הגזירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הערבה האסייתית

הערבה האסייתית היא החלק האסייתי של הערבה האירואסייתית, היינו כל אזורי הערבה הנמצאים באסיה ללא הערבות של מערב רוסיה, אוקראינה והונגריה. לעיתים מקובל להכליל את הערבה האסייתית בתוך מרכז אסיה אף על פי שזו נמתחת ממזרח אסיה ועד למערבה. העמים הטורקים והעמים המונגולים הם עיקר האוכלוסייה של הערבה האסייתית ומשפחת השפות האלטאיות היא הקבוצה הלשונית הדומיננטית באזורים אלו. הערבה האירואסייתית מונגוליה טורקמניסטן קירגיזסטן קזחסטן אוזבקיסטן סיביר ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שר בשבילך

"שר בשבילך" הוא אלבום הבכורה של הזמר הישראלי אריק איינשטיין. האלבום יצא בשנת 1966. אלבום הבכורה של איינשטיין יצא ב-1966, אחרי תשע שנות פעילות שבמהלכן התפתח איינשטיין כזמר צעיר וכשרוני, תחילה בלהקת הנח"ל ולאחר מכן עם בצל ירוק ושלישיית גשר הירקון, כשבמקביל הוא מככב בסרטים "ניני" ו"סאלח שבתי" ושיחק בהצלחה גדולה בהצגות "תל אביב הקטנה" ו"אירמה לה דוס". ליצירת האלבום חבר איינשטיין לפזמונאית דפנה אילת, שאותה הכיר במהלך חברותו בשלישיית גשר הירקון, לה כתבה מספר שירים. לאלבום זה כתבה אילת 11 שירים והלחינה שישה. ישראל גוריון, חברו של איינשטיין לשלישיית גשר הירקון, הלחין את אחד השירים ("ככה נפרדים") והמשוררת תרצה אתר כתבה את אחד השירים ("מרים"). העיבודים, ההפקה המוזיקלית והניצוח על התזמורת נעשו בידי סטו הכהן. שירים בולטים באלבום שזכו להצלחה רבה הם "הגשם מתופף", "אל תבכי ילדה" ו"הלילה הזה". בשנת 1971 יצא התקליט מחדש, בעטיפה אחרת ותחת השם "אריק איינשטיין" בחברת "ישראפון". בתקליט הוסיפו כרצועת בונוס את השיר "המק המתפרק" (מילים: חיים חפר, לחן: מרגרט מונו) מתוך המחזמר "אירמה לה דוס" מ-1962 (שאר האלבום נשאר כפי שהוא). כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דפנה אילת (למעט היכן שמצוין אחרת).  מידע על האלבום שר בשבילך באתר MusicBrainz האלבום שר בשבילך באתר Discogs איתמר זהר, האלבום הכי לא ישראלי של אריק איינשטיין, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2016 על פי הלחן ללהיט של המשחרים: "I'll Never Find Another You"
רפאל אלול

רפאל (רפי) אלול (נולד ב-23 באוגוסט 1957) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם העבודה. רפאל אלול נולד במרוקו ועלה לישראל בשנת 1961, בהיותו בן 4. בשנת 1985 נבחר לראש המועצה המקומית מזכרת בתיה, במקומו של רפאל סוויסה ושימש בתפקיד זה עד שנת 1993, כאשר נבחר במקומו קודמו, רפאל סוויסה. במקביל, נבחר לכנסת השלוש עשרה בשנת 1992. אלול כיהן כחבר הכנסת במשך שתי קדנציות, בשנייה שימש יושב ראש הוועדה לפניות הציבור. לאחר שלא נבחר לכנסת החמש עשרה, החל לעסוק בפעילות חברתית. מאז הוא משמש יושב ראש עמותת "רוח טובה", מיסודה של שרי אריסון. לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה הלך בעקבות פטרונו הפוליטי שמעון פרס והצטרף לקדימה. הוא הוצב במקום ה-47 ברשימה ולא נבחר לכנסת. לאחר שפרס נבחר לתפקיד נשיא המדינה, מונה אלול לתפקיד יועץ הנשיא לענייני חברה ורווחה. בבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב במקום ה-106 הסמלי ברשימת קדימה לכנסת. אלול נשוי לעפרה, מייסדת המרכז האקדמי פרס, ואב לשני ילדים. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה ובסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במינהל ציבורי ומינהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. רפאל אלול, באתר הכנסת רפאל אלול, באתר כנסת פתוחה סמדר שיר, רק בגלל הרוח, באתר ynet, 5 בינואר 2005 שוקי שדה, עושים לביתם, באתר TheMarker‏, 25 בינואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלפירה

גְלָפִירָה (ביוונית: Γλαφύρα;‏ 35 לפנה"ס בערך – 7 לספירה בערך) הייתה נסיכה קפדוקית, בתו של ארכלאוס (אנ'), מלך קפדוקיה האחרון. גלפירה נולדה במחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס. היא נישאה לאלכסנדר, בנם של הורדוס ומרים החשמונאית, ולזוג נולדו שלושה ילדים: טיגראנס החמישי, מלך ארמניה (אנ'), אלכסנדר (אנ'), ובת נוספת. בשל התנהגותה היהירה, שאולי נבעה מהיותה בת למשפחת מלוכה, גלפירה הייתה שנואה על חברים אחרים בבית הורדוס. בתקופה זו נחקרה על ידי הורדוס על דבר ידיעתה על "מזימה שנחרשה" עליו. לאחר שהורדוס הוציא את אלכסנדר להורג, הוא שלח אותה בחזרה לממלכת אביה, יחד עם הנדוניה שלה. ילדיה מאלכסנדר "עזבו את מנהגי היהודים ושמירתם מיד עם הולדתם ועברו למנהגי האבות של ההלנים". גלפירה פגשה את יובה השני, מלך מאוריטניה בערך בשנת 2 לספירה. אשתו של יובה השני, קלאופטרה סלנה השנייה נפטרה בשנת 6 לספירה, וגלפירה נישאה לו. יוסף בן מתתיהו כתב כי יובה נפטר וגלפירה האלמנה שבה לבית אביה, שם פגשה את ארכלאוס, נשיא יהודה, שהיה בנו של הורדוס מאשתו מלתקי השומרונית. אולם מאחר שיובה מת רק בשנת 23 לספירה, מסתבר כי גלפירה לא התאלמנה אלא יובה כנראה גירש אותה, ככל הנראה בשנת 7 לספירה.[דרוש מקור] ליובה וגלפירה לא היו ילדים משותפים. גלפירה חזרה ליהודה ונישאה לארכלאוס, לאחר שהתגרש בשל כך מאשתו מרים. מאחר שגלפירה ילדה לאחיו ילדים, הנישואים היו בניגוד לחוקי הייבום. זמן קצר אחרי נישואים אלו, נפטרה גלפירה. מדיה וקבצים בנושא גלפירה בוויקישיתוף יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר א, פרק כג, פסקה א. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר א, פרק כח, פסקה א. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר א, פרק כד, פסקאות ב-ג. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 16, פרק י, פסקה ז, סעיף 331-328. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק א, פסקה א, סעיף 11. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ה, פסקה ד, סעיף 141. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, ספר ב, פרק ז, פסקה ד. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק יג, פסקה ד, סעיף 350. תולדות מלחמת היהודים ברומאים (תרגום אולמן, הערות מאת ישראל שצמן), הערה לסעיף 115. על פי ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק ט"ז; פרק כ', פסוק כ"א. אריה כשר ואליעזר ויצטום, הורדוס: מלך רודף ורדוף, הערות לפרק 13, הערה 32, עמ' 497.
Epstein-Barr virus

נגיף אפשטיין-בר, או בקיצור EBV, הוא וירוס ממשפחת הווירוסים מחוללי ההרפס (herpesvirus), והוא אחד הווירוסים הנפוצים ביותר שתוקפים בני אדם. הווירוס נפוץ בכל רחבי העולם, והוא תוקף את מרבית בני האדם, בשלב זה או אחר במהלך חייהם. בארצות הברית למשל, 95% מן הבוגרים בגילאי 35–40 כבר נדבקו בווירוס בעבר [דרוש מקור]. הווירוס התגלה על ידי אנטוני אפשטיין, איבון בר וברט אכונג (Anthony Epstein and Yvonne Barr, & Bert Achong) ופורסם לראשונה בלאנסט ב-1964. תינוקות הופכים פגיעים ל-EBV מרגע שסרה מעליהם הגנת המערכת החיסונית של האם. ההסתמנות הקלינית אצל תינוקות או ילדים צעירים שנדבקו בווירוס היא בדרך כלל קלה ולא משמעותית, אם בכלל. אצל ילדים גדולים יותר ומתבגרים צעירים, ב-35% עד 50% תופיע "מחלת הנשיקה" (מונונוקליאוזיס, infectious mononucleosis). התסמינים של מחלת הנשיקה הם: חום, כאב גרון, קשרי לימפה מוגדלים, לעיתים יתפתח מצב של הגדלת טחול או כבד. לעיתים נדירות תיתכן מעורבות של הלב או מערכת העצבים במהלך המחלה. ההדבקה מתבצעת על ידי מגע קרוב עם הפרשות רוק של האדם החולה, ואינה מועברת בדרכים אחרות בדרך כלל, כמו באוויר או על ידי מוצרי דם. אין אמצעים מיוחדים למניעת הדבקה בנגיף. אנשים רבים הם נשאים, וחלקם נותרים מדבקים גם כשהם בריאים לחלוטין ואינם מראים שום תסמינים. מסיבות אלו הימנעות מהדבקה היא בבחינת בלתי אפשרית. תקופת הדגירה, בין רגע ההדבקה לבין הופעת התסמינים, אורכת 4–6 שבועות. האבחנה מתבצעת על סמך התסמינים שמראה החולה, וניתן לאשש זאת בבדיקות דם. הטיפול במחלה נועד להקל על התסמינים בלבד, ואין שום תרופה או חיסון יעילים. בדרך כלל המחלה תסתיים לאחר חודש או חודשיים, ולאחר ההדבקה אדם יישאר נשא של הווירוס אשר נותר רדום, בדרך כלל במספר תאים בגרון ובדם, וייתכנו אירועים חוזרים של התעוררות הווירוס, אולם הם יחלפו ללא תסמינים בדרך כלל. עקב כך לא תיתכן הדבקה חוזרת, ולא ניתן לחלות פעמיים במחלת הנשיקה, כתוצאה מ-EBV. אציקלוביר מפחית את ייצור הנגיף, אבל אין לו השפעה רבה על התסמינים של המחלה. אצל מיעוט קטן מן הנשאים יופיע קשר מסוים בין הווירוס לשני סוגים נדירים של גידולים סרטניים, לימפומת בירקיט וקרצינומה של הפה והלוע (nasopharyngeal). לא ניתן לומר שהווירוס הוא מחולל יחיד, וישנם גורמים רבים אחרים הקשורים להופעתם של גידולים אלו. במחקר שנערך בשנת 2018 התגלה המנגנון שעומד מאחורי דפוס הפעולה של הווירוס. הווירוס מתקשר לתאי ה-B במערכת החיסון ומשבש את פעולתם. בעקבות המחקר התברר כי קיים קשר בין הווירוס לבין הסיכון ללקות ב-זאבת, טרשת נפוצה, דלקת מפרקים שגרונית, דלקת מפרקים אידיופטית, מחלות מעי דלקתיות, מחלת צליאק וסוכרת מסוג 1. הקשר ההדוק בין הווירוס וטרשת נפוצה הובן טוב יותר בעקבות מאמר שפורסם בסיינס ב-2022, שלפיו הידבקות בווירוס מעלה פי 32 את הסיכוי ללקות בטרשת. מדיה וקבצים בנושא Epstein-Barr virus בוויקישיתוף Epstein-Barr virus, באתר NCBI (באנגלית) Epstein-Barr virus, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Epstein-Barr virus, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "נוגדנים לנגיף אפשטיין-בר - Antibodies to Epstein-Barr virus", באתר ויקירפואה מחקר חדש: חוקרים גילו את מנגנון הפעולה של הווירוס, באתר sciencedaily ד"ר רוברט ברקוב (עורך ראשי), מֶ‏רְק - המדריך הרפואי השלם, בהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר והד ארצי, 2002, עמ' 920 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בוסטון ליגל

בוסטון ליגל (אנגלית: Boston Legal) היא סדרת טלוויזיה עטורת פרסים (בהם האמי וגלובוס הזהב) ששודרה בארצות הברית ברשת ABC בין 2004 ל-2008. יוצר הסדרה הוא דייוויד אי קלי, יוצר הסדרות "הפרקליטים", "אלי מקביל" ועוד. הסדרה מגוללת את סיפורם של עורכי דין במשרד עורכי הדין המצליח "קריין, פול ושמידט", החיים את חיי העושר והמותרות ובבית המשפט מנצחים בכמעט כל מקרה שמגיע לידיהם. הסדרה החלה כספין אוף של "הפרקליטים". בישראל משודרת הסדרה בערוץ HOT 3 וסטאר וורלד בכבלים וב-yes stars 3 בלוויין. בנובמבר 2008 הודיעה רשת ABC על הפסקת שידורה של הסדרה, באמצע עונתה החמישית, וזאת לאור הירידה המתמשכת ברייטינג שלה זכתה הסדרה. הסדרה הגיעה לסיומה בפרק כפול ששודר בארצות הברית ב-8 בדצמבר 2008. ג'יימס ספיידר - אלן שור ויליאם שאטנר - דני קריין קנדיס ברגן - שירלי שמידט מארק ואלי - בראד צ'ייס (עונות 1–3) רנה אוברז'ונויס - פול לוויסטון (עונות 1–3) רונה מיטרה - טארה וילסון (עונות 2-1) ג'ולי בואן - דניז באוור (עונות 2–3) כריסטיאן קלמנסון - ג'רי אספנסן (עונות 2–5) ג'ון לרוקט - קארל סאק (עונות 4–5) השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור גיימס ספיידר (2007) שחקן אורח טוב ביותר בסדרת דרמה, עבור כריסטיאן קלמנסון (בתור ג'רי אספנסון: (2006) עריכת התמונה והקול הטובה ביותר בסדרה, עבור קרייג האנטר, פיטר קלסי, קלארק קרייג, ויליאם בטלר (2006) השחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור ויליאם שאטנר (2006) השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור ג'יימס ספיידר (2005) שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור ויליאם שטנר (2005) הזכיות בשנת 2004 הם עבור הדמויות בסדרה הפרקליטים שעברו בהמשך לבוסטון ליגל: השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור ג'יימס ספיידר (2004) שחקן אורח הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור ויליאם שאטנר (2004) הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן משנה בסדרת דרמה, עבור ויליאם שאטנר (2007) הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית משנה בסדרת דרמה, עבור קנדיס ברגן (2007) הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן בסדרת דרמה, עבור ג'יימס ספיידר (2005) הביצוע הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור ג'יימס ספיידר (2007) הביצוע הטוב ביותר עבור צוות שחקנים בסדרת דרמה (2007) הביצוע הטוב ביותר עבור צוות שחקנים בסדרה קומית (2006) הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן בסדרה קומית, עבור ג'יימס ספיידר (2006) הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן בסדרה קומית, עבור ויליאם שאטנר (2006) הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית בסדרה קומית, עבור קנדיס ברגן (2006) אתר האינטרנט הרשמי של בוסטון ליגל "בוסטון ליגל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בוסטון ליגל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בוסטון ליגל", באתר Metacritic (באנגלית) "בוסטון ליגל", באתר אידיבי "בוסטון ליגל", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "בוסטון ליגל", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "בוסטון ליגל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
The CW

The CW היא רשת טלוויזיה אמריקאית שהחלה את שידוריה בספטמבר 2006, לאחר מיזוג וסגירת שתי רשתות - The WB ו-UPN. שתי הרשתות נחשבו לקטנות ובעלות רייטינג נמוך, וקיוו להעלות את הרייטינג על ידי איחוד. הרשת מכוונת לאוכלוסייה צעירה בגיל צעיר האטרקטיבי למפרסמים (18–34) באמצעות שידורי סדרות דרמות נעורים. הסדרות אומנם מצליחות למשוך את קהל היעד הצעיר אבל קהל זה צופה בהן בפלטפורמות אחרות ופחות בערוץ בטלוויזיה. האות C בשם מצביעה על חלקה של קבוצת CBS (בעלת UPN לשעבר), ו-W מצביעה על Warner, מבית האחים וורנר, בעלי הרשת הקודמת, The WB. ב-15 באוגוסט 2022 נמסר על מכירת 75% מההחזקות ברשת לתאגיד התקשורת "נקסטאר מדיה גרופ" (אנ'), הבעלים הגדול ביותר של תחנות טלוויזיה מקומיות בארצות הברית. בעקבות העסקה, שתושלם במהלך הרבעון האחרון של שנת 2022, ימשיכו החברות "פרמאונט גלובל" ו"האחים וורנר דיסקברי" (אנ') להחזיק ב-12.5% כל אחת. כאשר החל הערוץ לשדר, בספטמבר 2006, רוב הסדרות ששודרו היו עונות חדשות לסדרות של UPN ו-WB. עם השנים הוחלט על ביטול מספר רב של סדרות שלמרות הרייטינג היציב שקיבלו, לא עמדו בציפיות. לכן, החל מ-2008 קהל היעד העיקרי של "The CW" הוא צעירים בגילים 18–34, פלח שוק שנחשב לרווחי ביותר בעיני המפרסמים. החלטה זו השפיעה רבות על אופי הערוץ בשנים שבאו לאחר מכן. הערוץ לא שידר בימי שבת וראשון. לוח השידורים של הערוץ התכווץ לשעתיים ביום וכיום סדרות הערוץ משודרות בשעות 20:00–22:00. בנוסף, הרשת הפסיקה להפיק קומדיות מצבים באורך חצי שעה בטענה שקהל היעד לא מתעניין בסוג הזה. מדיה וקבצים בנושא The CW בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The CW (באנגלית) The CW, ברשת החברתית פייסבוק The CW, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The CW, ברשת החברתית אינסטגרם The CW, סרטונים בערוץ היוטיוב עידו ישעיהו‏, Upfronts 2014: רשת ה-CW, באתר וואלה, 20 במאי 2014 Hayes, Dade (August 15, 2022). The CW Poised To Get New Corporate Home As Nexstar Confirms Plan For 75% Ownership Stake; Mark Pedowitz To Remain CEO. Deadline Hollywood, retrieved August 15, 2022 Hayes, Dade (August 15, 2022). The CW Will Become A Profitable Network By 2025, But Also One With Broader, Cheaper Programming, New Owners At Nexstar Signal. Deadline Hollywood, retrieved August 15, 2022
שמחה צחובל

שמחה סניָה (סנקה) צֶחוֹבָל (1901 – 10 בנובמבר 1955) היה שחקן תיאטרון ישראלי, שחקן אופי, מראשוני תיאטרון האהל. צחובל נולד למשפחה בת שלושה ילדים וגדל בעיר בנדרי שבבסרביה, רוסיה. התחנך בגימנסיה העברית שוורצמן בעירו. עלה לארץ ישראל ב-1921 עם משפחתו. אביו, שלום, נמנה עם מייסדי המושבה כפר סבא. היה משחקניו הקבועים של תיאטרון "האהל", והיה ידוע במיוחד בהופעתו בתפקיד הראשי במחזה "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" שכתב סמי גרונמן, בשנת 1943 בגלגולו הראשון כמחזה, בטרם עובד למחזמר. צחובל חי תקופה מסוימת בזוגיות עם לוסיה לייקין, שחקנית האהל אף היא, לאחר שזו נפרדה מבעלה, אברהם שלונסקי. שמחה צחובל נפטר ערירי מסרטן הגרון. מדיה וקבצים בנושא שמחה צחובל בוויקישיתוף שמחה צחובל, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שמחה סנקה צחובל, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב יעקב איינשטיין, שמחה צחובל – בשבעה למותו, על המשמר, 17 בנובמבר 1955 שמחה צחובל למנוחות, דבר, 13 בנובמבר 1955 ישראל גור, "צחובל ותפקידיו", בתוך: משה תמרי (עורך), קהִלת בנדרי: ספר זיכרון, תל אביב: ועד יוצאי בנדרי בישראל: בהשתתפות יוצאי בנדרי בארצות הברית, תשל"ה, עמ' 237; נדפס במקור בספרו של גור המשחקים אביון ומלך, תשט"ז) (ספר יזכור לקהילת בנדרי, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 241) י. גבאי, שמחה צחובל: עשר שנים לפטירתו, דבר, 26 בנובמבר 1965 שמחה צחובל באתר חברה קדישא ת"א–יפו. דוד וייסר, "תמרורי-דרך לארץ-ישראל", בתוך: משה תמרי (עורך), קהִלת בנדרי: ספר זיכרון, תל אביב: ועד יוצאי בנדרי בישראל: בהשתתפות יוצאי בנדרי בארצות הברית, תשל"ה, עמ' 207 (ספר יזכור לקהילת בנדרי, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 211). שלום צחובל, דבר, 17 בספטמבר 1958. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כף קולומביה

כף קולומביה (באנגלית: Cape Columbia) הוא הנקודה הצפונית ביותר בקנדה. לשון יבשה זו ממוקמת באי אלסמיר שבטריטורית נונאווט, והיא ממוקמת במיקום 83°06′41″ צפון, 069°57′30″ מערב. הכף שוכן לחופו המערבי של ים לינקולן המהווה חלק מהאוקיינוס הארקטי, צפונית מערבית לכף שרידן ולתעלת רובסון. הכף הוא הנקודה היבשתית הצפונית ביותר על פני כדור הארץ שאינה בגרינלנד (בגרינלנד ישנה יבשה צפונית יותר), ומרחקה מהקוטב הצפוני - 769 ק"מ. כף קולומביה התגלה לראשונה על ידי מגלה הארצות הבריטי ג'ורג' נארס אשר חקר את האזור בין השנים 1875 ו-1876. הכף שימש כנקודת האספקה הצפונית ביותר במהלך מסעו האחרון של רוברט פירי בניסיון להגיע אל הקוטב הצפוני.