laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hitmixes

Hitmixes הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת] האמריקאית ליידי גאגא, שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2009. באלבום נמצאים רמיקסים של שירים מאלבומה הראשון "The Fame" משנת 2008. האלבום יצא למכירה בקנדה בלבד בפורמט של דיסק על ידי יוניברסל מיוזיק קנדה. האלבום כולל בתוכו רמיקסים של מוזיקאים שונים, ביניהם רד וואן וספייס קאובוי, ששניהם עבדו בעבר עם גאגא. ביציאתו המיני אלבום אלבום קיבל ביקורות חיוביות מהעיתון "Calgary Herald" והמגזין "Blare" ונכנס לעשרת המובילים במצעד האלבומים הקנדי במקום השמיני. ב-19 באוגוסט 2008 הוציאה ליידי גאגא לאור את אלבום הבכורה שלה, The Fame. מן האלבום יצאו חמישה סינגלים כשהשניים הבולטים ביותר מביניהם היו-"Poker Face", ו"Just Dance". בזמן שהסינגל השלישי מן האלבום "(Eh,Eh (Nothing Else I Can Say", לא יצא באפריקה הצפונית ולא נכלל באלבום. כול שאר הסינגלים נכנסו לשלישייה הפותחת במצעד הרשמי של קנדה קנדה הוט 100. מן האלבום יצא שיר אשר נשא את שמו, "The Fame". השיר כמו קודמיו נכלל גם כן במיני אלבום. המוזיקאי רד וואן שהוא המפיק הראשי של גאגא, יצר את הרמיקס לסינגל הבולט ביותר שיש במיני אלבום, "Just Dance". בתוך המיני האלבום נכלל גם הרמיקס של מוטו בלאנקו ל-"Paparazzi", והרמיקס של גוואנה לג ל-"The Fame". כל הרמיקסים הושפעו מסגנון המוזיקה שהיה בשנות השמונים, בעוד שהשירים "LoveGame" ו-"Poker Face" כללו בתוכם מוזיקת האוס וטראנס. בשל יציאתו של Hitmixes רק בקנדה הוא לא קיבל ביקורות מקצועיות רבות, אולם בסקירה של העיתון "Calgary Herald" נאמר על המיני-אלבום שהשירים בו נכתבו בצורה "דייקנית ואומנותית". דן רנקין מהמגזין "Blare Magazine" נתן לאלבום 3 מתוך 5 כוכבים ואמר כי "הרמיקסים הראו תערובות שונות של הצלחה". רנקין במיוחד שיבח את השירה של קרדינל אופישל ברמיקס של רד וואן "Just Dance", ואמר כי הרמיקס של "LoveGame" הוא הטוב ביותר באלבום. במצעד האלבום הקנדי האלבום הגיע למקום השמיני ב-12 בספטמבר 2009. בשבוע הבא נפל למקום ה-16 ובשבועו השלישי והאחרון ירד למקום ה-22 במצעד. מידע על האלבום Hitmixes באתר MusicBrainz מידע על האלבום Hitmixes באתר AllMusic Fame, 2008-08-19, נבדק ב-2017-08-22 Lady Gaga - Chart history | Billboard, www.billboard.com (באנגלית) Hitmixes, 2009-08-25, נבדק ב-2017-08-22 WebCite query result, www.webcitation.org (באנגלית) "DJ spins onto charts". Toronto Sun (באנגלית). נבדק ב-2017-08-22. Lady Gaga - Chart history | Billboard, www.billboard.com (באנגלית) "Billboard Canadian Albums: Top Albums Chart". Billboard. נבדק ב-2017-08-22. MJD, Lady Gaga albums and songs sales, ChartMasters, ‏2019-08-20 (באנגלית)
גרמניה הצעירה

גרמניה הצעירה (בגרמנית: Junges Deutschland) הוא כינויו של זרם ספרותי שקם בגרמניה לאחר מהפכת יולי 1830, בהשראת המהפכה הצרפתית. הבונדסטאג הגרמני של אותם ימים אסר על פרסום כתביהם של נושאי דגל התנועה: קארל גוצקוב, היינריך לאובה, לודולף וינבארג ותיאודור מונדט. הגם שהתנועה לא פעלה בתוככי החברה היהודית, היא זוהתה על ידי חלק ממתנגדיה כיהודית. היינריך היינה, לודוויג ברנה וגאורג ביכנר נחשבים אף הם כאנשי התנועה. השם "גרמניה הצעירה" הופיע לראשונה ברומן "אירופה הצעירה" (1833) מאת היינריך לאובה, אך לעיקר פרסומו זכה השם לאחר שתיאודור וינבארג פתח את חיבורו "מסעות אסתטיים" במילים: "לך, גרמניה הצעירה, אני מקדיש את דברי אלה, לא לישנה". רעיונותיו של חוג ספרותי זה איחדו משוררים, הוגי דעות ועיתונאים, כולם הביעו ביצירותיהם התנגדות לתנועת ההתבוננות והפרטיקולריזם הפנימי של הרומנטיקה הגרמנית. הם התנערו מהתנועה הרומנטית, שנחשבה א-פוליטית, וחסרה את האקטיביזם שתאפשר לה לדרוש את פריחת האינטליגנציה הגרמנית. בהתלהבותה ולוחמנותה הניחה התנועה את הזרעים לגרמניה שאחרי שלטונו של הרודן מטרניך, המאוחדת והמשוחררת מבחינה לאומית ופוליטית. על פי הדוגמה הגרמנית אף צמחו תנועות ליברליות צעירות בארצות נוספות שנטלו ממנה את שמה: "איטליה הצעירה", "וינה הצעירה", "אירלנד הצעירה" ועוד. בחודש דצמבר 1835 הוציא הבונדסטאג צו בפרנקפורט המורה להחרים את כל כתבי אישי הקבוצה, "ובמיוחד ה. היינה", בכל מדינות האיחוד הגרמני. בנימוק הרשמי לחרם נטען בין היתר כי באמצעות ספרות יפה ניסתה "גרמניה הצעירה" לתקוף באופן החצוף ביותר את הדת הנוצרית, להטיל דופי בתנאים הקיימים ולהרוס את כל המשמעת וחיי המוסר (Sittlichkeit). המניע הסופי לחרם הייתה ככל הנראה הביקורת ההרסנית שפרסם מבקר הספרות המשפיע, וולפגנג מנצל, על "וואלי הספקנית" של קארל גוצקוב. מנצל דרש שהרומן יוכר בזאת כחיבור פורנוגרפי המסכן את החברה והמהווה חילול הקודש. בעקבות זאת פרסם היינריך היינה, שמעולם לא הרגיש שייך לגרמניה הצעירה, את חיבורו "מנצל המלשין", בו הוא תוקף אותו בחריפות רבה. בהחלטת הבונדסטאג אמנם כונתה גרמניה הצעירה "אסכולה ספרותית" שאליה משתייכים "היינריך היינה, קרל גוצקוב, היינריך לאובה, תיאודור מונדט ולודולף וינבארג", אולם אסכולה או קבוצה כזו כלל לא היו קיימות; החיבור בין יוצרים אלו היה רופף בלבד, ומה שאיחד ביניהם הייתה המחויבות לעקרונות הליברליזם, הקריאות לחופש הדיבור, מאבק על זכויות האדם ונגד כפייה דתית. על פי תיאודור מונדט הושמט שמו של לודוויג ברנה מהרשימה עקב חיפזון יתר. עם זאת, בהיסטוריה של הספרות נחשבים שישה סופרים אלה לליבת התנועה. בהקשרים רחבים יותר שויכו לתנועה גם יוצרים כאדולף גלאסברנר (Glassbrenner), גוסטב קינה (Kühne) ומקס ולדאו (Waldau). גאורג ביכנר מוזכר אף הוא פעמים רבות כמי שמשתייך למה שכונה "גרמניה הצעירה", אך במכתב למשפחתו מינואר 1836 הוא הרחיק את עצמו מגרמניה הצעירה. יחד עם זאת ניתן להבחין במאפיינים משותפים בין שאר המחברים לביכנר, בעיקר במחאתם על מדיניות הריאקציה והרסטורציה של מטרניך. בין המו"לים הרדיקליים שהוציאו לאור את כתבי סופרי התנועה היה זכריאס לוונטאל (1884-1810). ספרות גרמנית הגליאנים צעירים גרמניה הצעירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Gutzkow, Laube, Wienbarg, Mundt נוסח כתב החרם, באתר .heinrich-heine-denkmal.de (בגרמנית)
נפת עזה (המנדט)

נפת עזה (באנגלית: Sub-district of Gaza) הייתה נפה במחוז עזה בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל על שם העיר עזה. לפי תוכנית החלוקה יועד רוב שטח הנפה למדינה הערבית, למעט יישובים יהודיים בשוליו הצפון-מזרחיים. לאחר מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק של 1949 נותר צפון ומזרח הנפה במחוז הדרום במדינת ישראל ואילו מערבה ודרומה הפכו לרצועת עזה, שנשלטה על ידי מצרים. לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, שערכו רשויות המנדט, היה סך האוכלוסייה בנפה 137,180 בני אדם שהתפלגו כדלקמן: ערבים:134,290, מתוכם 1,250 נוצרים יהודים: 2,890 יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד). בשנת 1945 היה סך שטח הנפה 1,111,501 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן: שטח בבעלות ערבית: 841,804 דונמים שטח בבעלות יהודית: 49,260 דונמים שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 220,437 דונמים ערי הנפה: עזה (בערבית: غزة) אל-מג'דל (בערבית: المجدل) כפרים ויישובים: שבטים בדואים: ג'באראת תראבין מדיה וקבצים בנושא נפת עזה בוויקישיתוף נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
1944 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1944 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. שלטון המנדט הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל עד 30 באוגוסט, ג'ון ורקר הנהגת היישוב פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1 בפברואר – מפקדת האצ"ל מכריזה על מרד נגד השלטון הבריטי 27 בפברואר – אנשי האצ"ל מפוצצים את משרדי מס ההכנסה 9 במרץ – במוזיאון תל אביב נערכת "מסיבת זיכרון" לרגל יום הולדתו ה-83 של מאיר דיזנגוף וכן נפתחת תערוכה לזכרו של הרמן שטרוק. 10 במרץ – טקס חניכת גן מאיר בתל אביב 15 במרץ – מלחמת העולם השנייה: חנה סנש וצנחנים נוספים צונחים בקרואטיה 23 במרץ – ארגון האצ"ל מפוצץ את בניין הבולשת הבריטית במגרש הרוסים בירושלים 1 במאי – הבריטיים מגבילים את עליית היהודים לארץ ישראל 8 באוגוסט – אנשי הלח"י מנסים להתנקש בחייו של הנציב העליון, הרולד מקמייקל 30 באוגוסט – ג'ון ורקר הופך לנציב העליון של ארץ ישראל. 20 בספטמבר – מלחמת העולם השנייה - מוקמת הבריגדה היהודית אשר הורכבה כולה מיהודים, בעיקר מקרב אנשי היישוב מארץ ישראל. 6 באוקטובר – מבצע אטלס - צניחת 5 צנחנים מכוח מיחידת הקומנדו המיוחדת של הוואפן אס אס הנאצי בוואדי קלט שנלכדו 19 באוקטובר – גירוש גולי אצ"ל ולח"י לאפריקה 6 בנובמבר – הלורד מוין, שר המושבות הבריטי, נרצח במצרים על ידי שני לוחמי לח"י 7 בנובמבר – חנה סנש מוצאת להורג בהונגריה 6 בינואר – יאיר רוזנבלום, מלחין ישראלי (נפטר ב-1996) 20 בפברואר – יעקב פרי, ראש השב"כ, מנהל ואיש עסקים 18 במרץ – אמנון ליפקין-שחק, הרמטכ"ל ה-15 של צה"ל (נפטר ב-2012) 4 באפריל – יהודית נאות, חברת הכנסת ושרה בממשלת ישראל (נפטרה ב-2004) 7 באפריל – אושיק לוי, שחקן וזמר ישראלי 20 במאי – מתן וילנאי, איש צבא ופוליטיקאי ישראלי 10 ביוני – יונה וולך, משוררת ישראלית (נפטרה ב-1985) 16 ביוני – אביגדור קהלני, איש צבא ופוליטיקאי ישראלי 22 ביוני – עדנה ארבל, שופטת בית המשפט העליון 26 באוגוסט – רון חולדאי, לשעבר טייס חיל האוויר הישראלי וראש עיריית תל אביב-יפו הנוכחי 19 בספטמבר – אפרים סנה, חבר הכנסת 29 בספטמבר – אביטל ענבר, סופר, מתרגם, מבקר מסעדות ומחבר ספרי מסע ישראלי 1 באוקטובר – דרור קשטן, מאמן כדורגל וכדורגלן עבר ישראלי (נפטר ב-2024) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944) 7 בנובמבר – חנה סנש, צנחנית בזמן מלחמת העולם השנייה ומשוררת (נולדה ב-1921) 18 בנובמבר – אנצו סרני, מצנחני היישוב (נולד ב-1905) 20 בנובמבר – חביבה רייק, פרטיזנית יהודיה אשר הוצאה להורג על ידי הגרמנים (נולדה ב-1914) מדיה וקבצים בנושא 1944 בארץ ישראל בוויקישיתוף
ילדות קריירה

ילדות קריירה (באנגלית: Career Girls) הוא סרט דרמה משנת 1997 אודות שתי חברות טובות מתקופת לימודי הקולג' בבריטניה של סוף שנות השמונים. קלייר והאנה סטודנטיות בקולג' מראיינות את אנני על מנת לקבלה כשותפה לדירתם, ובמהלך הזמן מתיידדות אנני והאנה תוך כדי שהן מוותרות על קלייר כשותפה שלישית. אנני הלומדת פסיכולוגיה סובלת מפריחה על צדה הימני של פניה נמצאת במצב של חוסר ביטחון תמידי, דבר הנראה בהתנהגותה הסגורה חברתית. האנה הלומדת ספרות אנגלית לעומת זאת, סובלת מהתנהגות תוקפנית, דבר המורגש בדבריה המועברים ללא ריסון של רגישות. ריקי סטודנט לפסיכולוגיה, הוא ידידם הטוב של אנני והאנה, בעל הפרעה נפשית קלה, מתאהב באנני עם הזמן. עלילת הסרט מורכבת מזמני הווה ועבר, כאשר אנני מבקרת את האנה שנים לאחר שסיימו את לימודי הקולג', ותוך כדי כך נזכרות השתיים באירועי העבר מתקופת לימודיהן. במהלך הביקור של אנני נתקלות השתיים בדמויות מעברן הרחוק, תוך העברת ביקורת עליהן. לינדה סטדמן (Lynda Steadman) בתפקיד אנני קתרין קרטלידג' (Katrin Cartlidge) בתפקיד האנה קייט באיירס (Kate Byers) בתפקיד קלייר מרק בנטון (Mark Benton) בתפקיד ריקי פרס Evening Standard לסרטים בריטים השחקנית הטובה ביותר - קתרין קרטלידג' פסטיבל הסרטים ואיאדוליד יתד הכסף - מייק לי בחירת הצעירים - תחרות האזכור מיוחד - מייק לי "ילדות קריירה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ילדות קריירה", באתר נטפליקס "ילדות קריירה", באתר AllMovie (באנגלית) "ילדות קריירה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ילדות קריירה", באתר Metacritic (באנגלית) "ילדות קריירה", באתר אידיבי "ילדות קריירה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "ילדות קריירה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
איל ביל

ויליאם בראונשטיין (באנגלית: William Braunstein; נולד ב-14 ביולי 1972) הידוע יותר בכינוי איל ביל (Ill Bill) הוא ראפר ומפיק יהודי-אמריקאי מברוקלין, ניו יורק. תחילה שר בלהקת ההיפ הופ המחתרתית 'נון פיקסיאון'. ידוע בשיריו בעלי האופי הפוליטי וכמפיק, המגלה והמנכ"ל של חברת "Uncle Howie Records". גם אחיו רון הוא ראפר ומפיק, והוא ידוע בשם שלו נקרו. מדיה וקבצים בנושא איל ביל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איל ביל איל ביל, ברשת החברתית פייסבוק איל ביל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איל ביל, ברשת החברתית אינסטגרם איל ביל, סרטונים בערוץ היוטיוב איל ביל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איל ביל, באתר ספוטיפיי איל ביל, באתר AllMusic (באנגלית) איל ביל, באתר MusicBrainz (באנגלית) איל ביל, באתר דיזר איל ביל, באתר Discogs (באנגלית) איל ביל, באתר Songkick (באנגלית) איל ביל, באתר בנדקמפ איל ביל, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלן סטיבנס

הלן הרינג סטיבנס (באנגלית: Helen Herring Stephens; ‏ 3 בפברואר 1918 – 17 בינואר 1994) הייתה אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב מברלין 1936 ושיאנית העולם בריצה ל-100 מטר. במהלך הקריירה הקצרה שלה (30 חודשים), מעולם לא הפסידה במירוץ כלשהו. כינויה היה ה"פלאש מפולטון". סטיבנס נולדה בפולטון, מיזורי. היא גדלה בחווה המשפחתית. ב-22 במרץ 1935 בתחרות הראשונה שלה, בהיותה בת 17, היא ניצחה את סטניסלווה וואלסייביץ' (סטלה וולש) מפולין, האלופה המכהנת בריצת 100 מטר, כשניצחה בריצת 50 מטר באולם וקבעה שיא עולם חדש של 6.6 שניות. בתחרות שנערכה ב-8 ביוני 1935 בקנזס סיטי קבעה סטיבנס בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 11.6 שניות, שיפור לשיא של וואלסייביץ' (11.7 שניות). באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה סטיבנס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.5 שניות, לפני וואלאסייביץ' (11.7 שניות) וקתה קראוס מגרמניה (11.9 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 11.4 שניות. התוצאה שקבעה הייתה שיא עולם חדש שלא הוכר בגלל רוח גבית גבוהה. ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, לפני בריטניה (47.6 שניות) וקנדה (47.8 שניות). נבחרת גרמניה שקבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 46.4 שניות, והובילה את הריצה בשלב הגמר, הפילה את המקל בהחלפה האחרונה. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.33 מטר. זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים פרשה סטיבנס מאתלטיקה תחרותית ועסקה בבייסבול וסופטבול מקצועני. היא למדה באוניברסיטת ויליאם וודס שבפולטון, מיזורי. בין השנים 1938 - 1952 הייתה הבעלים והמנהלת של קבוצת כדורסל חצי מקצועית. היא עסקה במשך שנים רבות בחטיבת המחקר האווירונאוטית של ארצות הברית ואחר כך נטלה חלק בסוכנות מיפוי הביטחון. בשנת 1994 נפטרה סטיבנס בסנט לואיס, בגיל 75. במשחקים האולימפיים שנערכו בברלין 1936 עברה סטיבנס בדיקה גופנית במטרה לענות על השאלה מהו המגדר אליו היא שייכת. לאחר שנערכה לה הבדיקה, הוועדה האולימפית אישרה את היותה אישה. היא חיה כלסבית בארון. בסך הכל זכתה סטיבנס ב-14 תוארי אליפות ארצות הברית בריצות הקצרות, בהדיפת כדור ברזל, בזריקת דיסקוס ובקפיצה לרוחק מהמקום. ריצת 100 יארד: 10.4 שניות (1935) ריצת 100 מטר: 11.5 שניות (1936) ריצת 200 מטר: 24.1 שניות (1936) הדיפת כדור ברזל: 13.70 מטר (1937) זריקת דיסקוס: 39.50 מטר (1936) התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר לנשים (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא הלן סטיבנס בוויקישיתוף הלן סטיבנס, באתר olympedia.org הלן סטיבנס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית הלן סטיבנס, באתר Track and Field (נשים) ביוגרפיה של הלן סטיבנס, באתר "The State Historical Society of Missouri" הלן סטיבנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הלן סטיבנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) DOUG GILLON, Helen Stephens: Hitler pinched my bottom, herald scotland, 6 Oct 2008
1943 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1943 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. שלטון המנדט הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל אמיר עבר הירדן - עבדאללה הראשון, מלך ירדן ראש ממשלת עבר הירדן - תאופיק אבו אל-הודה הנהגת היישוב פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 18 בפברואר – מלחמת העולם השנייה: הכוח הצבאי פולני צבא אנדרס מגיע לארץ ישראל ועימו ילדי טהראן. צבא אנדרס הכיל יהודים רבים, בהם מנחם בגין, אשר החליטו לנטוש את צבא אנדרס על מנת לסייע בהקמת המדינה היהודית בארץ ישראל. מגמה זו זכתה בהמשך לכינוי "עליית אנדרס" 6 ביוני – חמישה צעירים יהודים, שערכו סיור רגלי מבצעי מטעם ההגנה באזור שכם, נתפסו על ידי כנופיה ערבית. אחד מהם נהרג והיתר הצליחו להימלט מחוטפיהם וניצלו 27 בספטמבר – מתן גזר דין במשפט סירקין-רייכלין 19 באוקטובר – אסון הרפתנים, 11 משתתפי האספה הארצית של מגדלי הבקר טובעים מול חוף עין גב 1 בנובמבר – 20 לוחמי הלח"י ברחו ממחנה המעצר לטרון, דרך מנהרה באורך 70 מ' 26 בינואר - ייסוד קיבוץ בארות יצחק 12 במאי – ייסוד קיבוץ גבולות. דצמבר – ייסוד קיבוץ יד מרדכי. עלו לקרקע שלושת המצפים - בית אשל, גבולות ורביבים. 2 בינואר – דניאל פאר, עיתונאי ושדרן טלוויזיה ישראלי (נפטר ב-2017) 1 במרץ – זאב בנימין בגין, שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד 4 במרץ – עבד אל-מאלכ דהאמשה, פוליטיקאי ישראלי 30 באפריל – זאב בוים, פוליטיקאי ישראלי וחבר הכנסת (נפטר ב-2011) 30 באפריל – נחמיה כהן, קצין צבא ישראלי, "החייל המעוטר ביותר בצה"ל" (יחד עם אהוד ברק) (נהרג ב-1967) 7 במאי – הרצל בודינגר, מפקד חיל האוויר הישראלי יולי – טניה ריינהרט, בלשנית ישראלית ופעילת שלום (נפטרה ב-2007) 22 באוגוסט – מוברק עווד, ערבי פלסטיני, פסיכולוג ערבי-אמריקני ופעיל פוליטי 22 בספטמבר – אריאל זילבר, זמר ויוצר ישראלי 26 באוקטובר – רון בן ישי, עיתונאי ישראלי 12 בדצמבר – חנן פורת, פוליטיקאי ישראלי לשעבר (נפטר ב-2011) 18 בדצמבר – חנוך לוין, מחזאי ישראלי (נפטר ב-1999) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943) 1 בינואר – ארתור רופין, מנהיג ציוני (נולד ב-1876) 6 במרץ – אלכסנדר שור, היסטוריון יהודי (נולד ב-1881) 12 במרץ – מרדכי גיאורגו לאנגר, משורר ועיתונאי (נולד ב-1894) 14 באוקטובר – שאול טשרניחובסקי, רופא ומשורר עברי (נולד ב-1875) מדיה וקבצים בנושא 1943 בארץ ישראל בוויקישיתוף
רקפת זהר

רקפת זהר (נולדה ב-1 בנובמבר 1960) היא סופרת, אשת חינוך ופעילה בתנועה הקיבוצית בישראל. זהר היא בתה של עליזה עמיר-זהר. נולדה בקיבוץ ברעם והתחנכה במוסד החינוכי של "השומר הצעיר" בקיבוץ אילון. לאחר שנת י"ג כמדריכה בקן השומר הצעיר ברמת גן שירתה בצה"ל במסגרת חיל החינוך. לאחר הצבא עשתה שנה בשליחות מטעם "השומר הצעיר" בלונדון. זהר היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה ובעלת תואר מוסמך במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. לימדה ספרות ומגדר במוסד החינוכי "מבואות עירון" ואף כתבה תוכניות הוראה. כסופרת, עסקה בתחומי כתיבה שונים: רומנים, ספרות ילדים וספרי עיון. בשנים 2008-2015 שימשה זהר כמזכירת קיבוץ עין שמר. מראשית שנת 2016ׂׂ היא מנהלת קהילה בקיבוץ שער העמקים. זהר מתגוררת בקיבוץ עין שמר. היא נשואה למפיק חמי סל ואם לארבעה בנים. איך ניצחתי במלחמה (תל אביב: אלפא - זמורה-ביתן, תשנ"ב 1992). דבק שקדים או ציאניד (תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ו 1995.) הסדרה "מיתולוגיה יוונית לילדים" (הוצאת זמורה-ביתן, תל אביב. איורים - אבנר כץ): מסעות אודיסאוס (תשנ"ז 1996) מלחמת טרויה (תשנ"ו 1996) תבת פנדורה (תשנ"ו 1996) הרקולס וגבורים אחרים (תשנ"ז 1997) תעלולי אל האהבה (תשנ"ח) עונש משמים (תשנ"ח 1998) המסע אל גזת הזהב (תשנ"ט 1999) נקמתה של הרה (תשנ"ט 1999) ספורים מהאולימפוס (תשנ"ט 1999) פגסוס - הסוס המעופף (זמורה-ביתן, 1999) האחיות שוסטר נכנסות להריון (אור יהודה : זמורה-ביתן, תשס"ב 2002) עלילות ג'וזפינה (קיבוץ עין שמר : עין שמר, 2006) (סיפורים מחיי הקיבוץ) מיתולוגיה יונית לילדים (אור יהודה : זמורה-ביתן, 2007) (אסופה הכוללת את הספרים: ספורים מהאולימפוס, תבת פנדורה, הרקולס וגבורים אחרים, תעלולי אל האהבה) הסדרה "סיפורי התנ"ך" (דניאלה די-נור, 2011) בראשית (התשע"א 2011) אברהם, המאמין הראשון (התשע"א 2011) אבות ואימהות" (התשע"א 2011) המדריך לאזרח: מדריך לזכויות ולחובות של האדם והאזרח בישראל (עורך ראשי: אליהו אברם) (ירושלים: סיכוי - העמותה לקידום שוויון הזדמנויות: האגודה לזכויות האזרח בישראל, תשנ"ז 1997) ספר הגן: תוכנית פסיכופדגוגית-אקולוגית על פי שלבי ההתפתחות של הילד וההורה מלידה עד שש, ברוח החינוך הקיבוצי מאת רונית פלוטניק ומירה אשל (בני ברק: הקיבוץ המאוחד: מחלקת החינוך של התנועה הקיבוצית, 2007) דר, יעל. "ירידה נעימה מהאולימפוס", הארץ, מוסף ספרים, גיליון 171 (כ"ה בסיון תשנ"ו, 5 ביוני 1996), עמ' 25. (על "מלחמת טרויה" במסגרת הסדרה "מיתולוגיה יוונית לילדים") הספרים של רקפת זהר, באתר "סימניה" רשימת הפרסומים של רקפת זהר, בקטלוג הספרייה הלאומית רקפת זהר, דף שער בספרייה הלאומית רקפת זהר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רקפת זהר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רקפת זהר, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" אורית פראג, ג'וזפינה כבר לא על הגדר, הדף הירוק, 6 באוקטובר 2011 רקפת זהר, רומנטיקה ואנטי-רומנטיקה ב"שבועת אמונים מאת ש"י עגנון, המוסד החינוכי מבואות עירון
1942 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1942 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. שלטון המנדט הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל הנהגת היישוב פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 12 בפברואר – אברהם שטרן (יאיר), מנהיג ארגון המחתרת הציוני הלח"י, נרצח על ידי שוטרים בריטים, אשר מסתערים על הדירה בתל אביב בה שטרן הסתתר, קושרים אותו ויורים בו. 24 בפברואר – אניית המעפילים סטרומה, אשר נשאה על סיפונה כ-760 פליטים יהודים שניסו להימלט מרומניה הפשיסטית שבהנהגת יון אנטונסקו, הוטבעה בים השחור בידי צוללת סובייטית. טביעת כל מעפיליה ואנשי צוותה למעט אחד, נחשבת לאסון הגדול בתולדות ההעפלה לארץ ישראל ולאסון הגדול ביותר בהיקפו של טביעת אונייה אזרחית בזמן מלחמת העולם השנייה. 9 באפריל – אסון המטיילים בעין גדי מאי – התחנה המרכזית בתל אביב נפתחת לציבור. 6-11 במאי - בועידת בילטמור, בה התכנסו ראשי ההסתדרות הציונית האמריקנית בבית המלון היוקרתי "New York Biltmore Hotel" שבניו יורק, הוחלט לדרוש ריבונות יהודית בארץ ישראל. בסיום הוועידה התקבלה התוכנית כמדיניות רשמית של התנועה הציונית. 22 ביוני – בטירת צבי שבישראל נרשמת הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם ביבשת אסיה (53.9 מעלות צלזיוס) 2 באוגוסט – השלטון הבריטים מקים את הבריגדה היהודית אשר הורכבה מגדוד ערבי אחד ושלושה גדודים יהודיים. בתחילה, הבריגדה הייתה מעורבת בעיקר בתפקידי שמירה במצרים ובצפון אפריקה. הבריטים רצו בדרך זו גם לערער על מאמציו של חאג' אמין אל-חוסייני, אשר פעל להשיג תמיכה ערבית במדינות הציר נגד בעלות הברית. 30 בנובמבר עד 2 בדצמבר – שלושה ימי אבל מתקיימים ביישוב, בעקבות קבלת ידיעות ודאיות על השואה. 12 בפברואר – אהוד ברק, רמטכ"ל, שר הביטחון וראש ממשלת ישראל 2 במרץ – מאיר אריאל, זמר ומשורר ישראלי (נפטר ב-1999) 28 במאי – אליעזר ריבלין, המשנה לנשיא בית המשפט העליון 23 ביוני – יורם ארבל, שדרן ספורט ומנחה ישראלי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1942) 3 בינואר – פנחס רוטנברג, מייסד חברת החשמל (נולד ב-1879) 12 בפברואר – אברהם שטרן (יאיר), מנהיג הלח"י (נולד ב-1907) 28 ביולי – פלינדרס פיטרי, ארכאולוג אנגלי (נולד ב-1853) מדיה וקבצים בנושא 1942 בארץ ישראל בוויקישיתוף
רומן רומנטי

רומן רומנטי מוגדר על ידי ארגון ה-RWA (איגוד מחברי הרומן הרומנטי בארצות הברית) כספר אשר עוסק בשני אנשים ביניהם מתפתחת אהבה רומנטית ואשר מנסים לבנות מערכת יחסים יחדיו. מערכת היחסים בין הגיבורים תהיה הציר העיקרי של העלילה. תיאור של יחסים אלו במקביל לאירועים היסטוריים או ביחס למערכות יחסים אחרות יכול להתקיים, כל עוד אלו לא יהוו את מוקד העלילה. מערכת היחסים הרומנטית בין גיבורי הספר תסתיים באופן טוב או לפחות אופטימי – בדרך כלל חתונה. ספר אשר עוסק בתיאור אהבתם של שני אנשים אך מסתיים בפרידה, במות אחד הגיבורים או בחוסר בהירות בנוגע לעתידם המשותף לא יסווג בדרך כלל כרומן רומנטי. הז'אנר מחולק לרוב לספרים היוצאים בסדרות (קטגוריות) של מוציאים לאור, ובהם מגבלות לגבי אופי העלילה ומספר המילים, לצד ספרים העומדים בפני עצמם ואשר בהם הכתיבה חופשית יותר. בנוסף מחולק הז'אנר לקטגוריות משנה הקשורות באופי העלילה ומקום או זמן התרחשותה, ביניהן רומן רומנטי היסטורי, רומן רומנטי עתידני, רומן ארוטי, רומן רומנטי עם עלילת מתח, ורומן רומנטי מבוסס פנטזיה אשר יכלול מרכיבים על-טבעיים או שבין דמויותיו יהיו יצורים כגון ערפדים או אנשי זאב. אחת הנוסחאות הוותיקות ברומן רומנטי מציגה כגיבורה צעירה הגונה, מוכשרת, נבונה וטובת לב, ולרוב גם יפה. הגיבור יהיה לרוב מבוגר ממנה, בעל אמצעים, אשר אינו נותן אמון באנשים עד אשר הוא פוגש את הגיבורה. לעיתים קרובות יתחילו היחסים ביניהם על רגל שמאל, אך עם הזמן הם יתאהבו. ברקע היחסים יופיעו דמויות משנה אוהדות לשני הצדדים, שישתדלו לרפד את דרכם אל האושר, לצד דמויות מרושעות אשר ינסו לחבל באהבתם הגוברת. יצוין כי עלילה זו נפוצה אך ודאי אינה היחידה בז'אנר. בקרב חוקריו מחוץ לארץ נקראים הספרים בז'אנר Romance Novels. לעיתים קרובות ישנה התייחסות מפורשת לז'אנר כמזוהה עם הוצאות הספרים Harlequin הקנדית ו-Mills & Boon הבריטית. שתי הוצאות ספרים אלו חולשות על רוב ההוצאה לאור של ספרות זו בעולם. השם 'רומן רומנטי' ניתן בישראל לסדרה מתורגמת של ספרי כיס אשר ראו אור מאז אמצע שנות השבעים של המאה העשרים. השם רומן רומנטי נטבע בתודעת הציבור, והפך כינוי לספרות מלודרמטית בעלת ערך אסתטי מועט. הרומן הרומנטי התפתח בנישת ספרי הכיס, אלו בעלי הכריכה הצבעונית הרכה אשר מכילים כ-150 עמודים ו-50,000 מילים. הפורמט האחיד נבע משיקולי ייצור, שיווק והפצה אך גם ממסורת, והוא הפך סימן זיהוי ובסיס לציפיות בלב הקורא. בהוצאה הישראלית היו במשך שנים שני פורמטים קבועים – מצומצם ומורחב – והמתרגמות התבקשו לקצץ בעלילה או להוסיף לה על פי דרישות ההוצאה, שלא היה להן דבר וחצי דבר עם תוכנו המסוים של ספר זה או אחר. על פי ארגון "הסופרים הרומנטיים של אמריקה" (RWA), יצירות שעוסקות בתקופה החל משנות ה-50 של המאה ה-20 מסווגות כרומן רומנטי עכשווי. סיקורים, המלצות, וחדשות על ספרי רומן רומנטי משה דור, רומן על אמת, באתר ynet, 16 בספטמבר 2009 רותי לוי, "מה לא בסדר איתי שאני נמשכת לגבר הזה?", באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2017 עדכונים על ז'אנר הרומן הרומנטי וקבוצת אוהדים אושי דרמן, הכירו את גרסת היידיש לרומן הרומנטי – ספרות השונד, באתר בית התפוצות, נובמבר 2017 ספרי רומן רומנטי באתר ביבוקס ספרים סיפורי אהבה, דף שער בספרייה הלאומית https://www.rwa.org/p/cm/ld/fid=1682