laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבישי חורי

אבישי חורי (נולד ב-5 באפריל 1992) הוא משורר וסופר ישראלי. אבישי חורי נולד וגדל בבאר שבע. בילדותו למד במסגרות חינוך דתיות בדרום הארץ, ולאחר מכן למד והדריך במכינה הקדם-צבאית בית ישראל בירושלים. בצבא שירת ככתב ועורך בעיתון במחנה. לאחר שחרורו טייל במזרח הרחוק, היה רועה צאן בחוות הר הרוח ועסק ברכיבה טיפולית. החל משנת 2019 עוסק בעריכת תוכן בבית אבי חי ומנחה סדנאות כתיבה ואירועי תרבות. חורי החל לכתוב בגיל צעיר, וטקסטים פרי עטו פורסמו לאורך השנים בעיתונות ובכתבי העת המרכזיים לשירה. בשנת 2017 סיפורו "המילים של עופרה אורֵאו" זכה במקום השני בתחרות הסיפור הקצר של עיתון הארץ. בשנת 2018 יצא לאור ספר שיריו הראשון איך עושה תהום בעריכת טל ניצן ובהוצאת פרדס. הספר מציג מסע פואטי-אוטוביוגרפי העוסק בין היתר במשפחתו, בילדותו, בתהליכי יציאה בשאלה ובהשלמה עם זהות הומוסקסואלית. הספר זכה בפרס שרת התרבות לספרי ביכורים (תשע"ט), בציון לשבח בפרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית (2019) ובפרס שר התרבות למשוררים בתחילת דרכם (2021). השיר "דע", הפותח את הספר, הולחן על ידי שי צברי ואלון לוטרינגר, ובתחילת שנת 2021 יצא לרדיו כסינגל בביצועו של צברי. שירים נוספים מהספר הולחנו על ידי האומנים אורי אלבוחר, ליאנדרו דומינגז ועומר קורן. ב-נובמבר 2021 יצא לאור ספר הפרוזה הראשון של חורי קראו לי אושר בעריכת נוית בראל ובהוצאת פרדס. ב-10 בספטמבר 2024 זכה חורי בפרס לעידוד היצירה בתחום השירה של אקו"ם על ספר השירה השני שלו, מה שאיחרנו להציל, שיצא לאור כמה שבועות לאחר מכן בהוצאת לוקוס. את הספר ערכה טל ניצן. איך עושה תהום, פרדס, 2018 קראו לי אושר, פרדס, 2021 מה שאיחרנו להציל, לוקוס, 2024 מדיה וקבצים בנושא אבישי חורי בוויקישיתוף אבישי חורי, ברשת החברתית פייסבוק אבישי חורי, ברשת החברתית Goodreads אבישי חורי (1992) בלקסיקון הספרות העברית החדשה מידע על אבישי חורי בקטלוג הספרייה הלאומית כאן שיר | אבישי חורי - אהבה, כאן - תאגיד השידור הישראלי, 6 באפריל 2017 נועה שטרן, "הכתיבה היא כמו חרב ותחבושת", מקור ראשון, 17 בפברואר 2019 צביה ליטבסקי, חֵיק לְהִסָּדֵק בּוֹ: על "איך עושה תהום" לאבישי חורי, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, 12 ביוני 2019 יותם ראובני, בכל פעם שהומו עושה אהבה, הוא רואה בדמיונו את חורבותיה של סדום, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2019 נדב גליק, האמא דתייה, האבא חרדי - הבן חילוני וכותב שירי אהבה לגברים, באתר Xnet‏, 16 בינואר 2019 אבישי חורי (1992), באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה "הכתיבה היא כמו חרב ותחבושת", באתר מקור ראשון, ‏17 בפברואר 2019 אבישי חורי, כמה היא שונאת מלים, יא אלוהים, באתר הארץ, 9 באפריל 2017 איך עושה תהום, אבישי חורי, באתר פרדס הוצאה לאור רשימת הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי היצירה הספרותית לשנת תשע"ט, באתר משרד התרבות והספורט, ‏29 בדצמבר 2019 הפרס לשירה עברית לזכרה של נחמה ריבלין ז״ל לשנת 2019, באתר בית הנשיא, ‏17 בנובמבר 2019 הוכרזו הזוכים בפרס שר התרבות בתחום היצירה הספרותית לשנת 2021, באתר משרד התרבות והספורט, ‏30 בינואר 2022 לקראת אלבום שני: שי צברי מציג את "דע", באתר ‏מאקו‏, 28 בפברואר 2021 אורי אלבוחר (ORI) - חתול | מילים: אבישי חורי, באתר YouTube, ‏9 בנובמבר 2020 rewind, יוטיוב, ‏4 באפריל 2021 קראו לי אושר, אבישי חורי, באתר פרדס הוצאה לאור פרס אקו"ם למפעל חיים יוענק למשורר רוני סומק, באתר Ynet, ‏10 בספטמבר 2024
רילמי 7

רילמי 7 (באנגלית: realme 7) הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי חברת רילמי. המכשיר הוכרז ב-10 בספטמבר 2020. רילמי משווקת את המכשיר עם זכוכית העמידה מפני התנפצויות. המכשיר מצויד במסך מגע קיבולי מסוג "IPS LCD" בגודל 6.5 אינץ' וברזולוציית 1080x2400 פיקסלים. המסך מסוג "קורינג גורילה גלאס 3". המכשיר מופעל על ידי מעבד בעל שמונה ליבות, כאשר 6 מהן פועלות בתדר עבודה של 2.0 ג'יגה הרץ, וה-2 הנותרות פועלות בתדר עבודה של 2.05 ג'יגה הרץ. במכשיר ישנה מערכת על שבב מדגם Helio G95 SoC מתוצרת מדיאטק. למכשיר אחסון פנימי בנפח 128 ג'יגה בייט וזיכרון RAM בנפח 6 או 8 ג'יגה בייט. כמו כן, המכשיר מופעל על ידי סוללת ליתיום פולימר, בקיבולת 5000 מיליאמפר-שעה, שאינה ניתנת להסרה, במתח טעינה מהירה בת 30 וואט. המכשיר מצויד במערך בעל ארבעה מצלמות אחוריות, ומצלמה אחת קדמית, הכולל: מצלמה ראשית ברזולוציה 64 מגה פיקסל; מצלמת זווית רחבה ברזולוציה 8 מגה פיקסל; מצלמת מאקרו ברזולוציה 2 מגה פיקסל; מצלמת עומק ברזולוציה 2 מגה פיקסל; כמו כן, במכשיר ישנה מצלמה קדמית ברזולוציה 16 מגה פיקסל. המכשיר הושק כשמותקנת עליו מערכת ההפעלה אנדרואיד 10 בממשק המותאם של רילמי - Realme UI. ניתן לשדרוג לגרסה 11 לממשק המותאם של רילמי - Realme 2.0. מדיה וקבצים בנושא רילמי 7 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רילמי 7 Danny Cyril D. Cruze, Realme 7 launched in India with 30W fast charging, 64MP camera: Price, offers, mint, ‏2020-09-03 Realme 7 Pro - Full phone specifications, m.gsmarena.com relame 7 Pro Philippines, www.realme.com (ב־) אייל כהן, רילמי החלה בבטא פתוחה של Android 11 לבעלי Realme 7, באתר TGspot, ‏2021-03-26 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רילמי 7".
ביר אתיופי

ביר אתיופי (באמהרית: ብር) היא ההילך החוקי של אתיופיה מאז 1931. ביר אחד מחולק ל-100 סאנטים. לפני 1976 הביר האתיופי כונה מחוץ לאתיופיה "דולר אתיופי". משנת 1976 ואילך השם הרשמי של המטבע מחוץ לאתיופיה הוא ביר אתיופי. הביר האתיופי היה גם המטבע הרשמי של אריתריאה עד שהוחלף על ידי הנאקפה. כלכלת אתיופיה מדיה וקבצים בנושא ביר אתיופי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אתיופיה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר פיירווד'ר (רכס פיירווד'ר)

הר פיירווד'ר (באנגלית: Mount Fairweather; באופן רשמי, בקנדה, נקרא: Fairweather Mountain; אבל בפועל נעשה שימוש בשם: Mount Fairweather גם בקנדה), הוא הר ברכס פיירווד'ר, בהרי סנט אליאס; ההר ממוקם על הגבול בין מדינת אלסקה שבארצות הברית, לבין פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. בשל היותו על הגבול, ההר ממוקם על הגבול בין הפארק הלאומי גליישר ביי שבאלסקה, לבין הפארק הפרובינציאלי טאשנשיני-אלסק שבפרובינציית קלומביה הבריטית. בשל היותו על הגבול - הוא מוכר גם בשם "פסגת גבול מספר 164" (באנגלית: Boundary Peak 164 או: US/Canada Boundary Point #164), בדומה לפסגות רבות אחרות לאורך מקטע גבול זה. גובהו של הר פיירווד'ר 4,653 מטרים מעל פני הים, והוא ההר הגבוה ביותר בקולומביה הבריטית, ה-8 בגובהו בקנדה, וה-7 בגובהו בארצות הברית; הר פיירווד'ר הוא ההר ה-18 בגובהו ביבשת אמריקה הצפונית. הר פיירווד'ר מתנשא לגובה של 3,961 מטרים מעל סביבתו. הר פיירווד'ר הוא ההר ה-6 בהתנשאותו בקנדה, ה-18 בהתנשאותו ביבשת אמריקה הצפונית, וה-26 בהתנשאותו בעולם. ההר ממוקם במרחק של 20 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט. שמו של ההר ניתן לו ב- 3 במאי 1778 על ידי קפטן ג'יימס קוק, ככל הנראה בשל מזג האוויר הטוב במיוחד שהייתה בעת מתן השם. באנגלית "פיירווד'ר" משמעו "מזג אוויר נוח" או "מזג אוויר נאה". השם תורגם לשפות רבות: הוא נקרא "הר בוטום" (בצרפתית: Mt. Beautemps; מילולית, בצרפתית: "מזג אוויר נאה") על ידי ז'אן-פרנסואה לה פרוז (באטלס שלו משנת 1786); הר בואן-טיימפו (בספרדית: Buen-tiempo; מילולית, בספרדית: "הר מזג אוויר נאה") באטלס של הקרטוגרף הספרדי דיוניסיו אלקאלה גאליאנו (Dionisio Alcalá Galiano) משנת 1802; "גורא חורושי-פוגודי" על ידי מחלקת ההידרוגרפיה של רוסיה. הטיפוס המתועד הראשון לפסגת ההר היה ב-8 ביוני 1931 על ידי אלן קארפה (Allen Carpé) וטריס מור (Terris Moore). ניסיונות טיפוס רבים מתועדים שקדמו לשנה זו כשלו. למרות שמו, בהר פיירווד'ר יש תנאי מזג אוויר קשים בדרך כלל. הטמפרטורות בו נמוכות מאוד, עם קור מקפיא. בחודשים אוקטובר עד מאי הטמפרטורות בו הן מתחת לאפס. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 20- מעלות צלזיוס, אך הגיעה בעבר אף ל 46-. הטמפרטורה בחודשי הקיץ, יוני עד ספטמבר היא מעל לאפס אך לרוב אינה גבוהה: בין אפס לשש מעלות צלזיוס בלילה, ועד 12 מעלות ביום. יורדים ברכס משקעים רבים בכל חודשי השנה, מעל 2200 מ"מ בשנה בממוצע, בעיקר שלג. • DARWIN L. ROSSMAN, Geology of the Eastern Part of the Mount Fairweather Quadrangle Glacier Bay, Alaska הר פיירווד'ר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר פיירווד'ר באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית אתר השמות הרשמי של ממשלת קולומביה הבריטית תרשים הנוף הנשקף מהר פיירווד'ר הר פיירווד'ר באתר peakbagger הר פיירווד'ר באתר peakery תחזית מזג אוויר ארוכת טווח של הר פירווד'ר (לפי גבהים) הר פיירווד'ר - מידע לחובבי סקי תצלומי הר פיירווד'ר באתר summitpost הר פיירווד'ר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הר פיירווד'ר באתר alaskamountainguides שקיעת ירח מעל הר פיירווד'ר, סרטון באתר יוטיוב אתר השמות הרשמי של ממשלת קולומביה הבריטית מקובל להשתמש בתואר "Mount" להרים הנקראים על שם אישים, ובתואר "Mountain" להרים שאינם נקראים על שם אישים. מידע גאוגרפי והיסטורי מזג האוויר ברכס פיירווד'ר (באנגלית)
אנדרה ואז'וני (סופר)

אנדרה ואז'וני (בהונגרית: Vázsonyi Endre; בודפשט, 6 בינואר 1906 – בלומינגטון, אינדיאנה, 7 בדצמבר 1986) היה עיתונאי, מתרגם, מבקר, בעל טור יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטת אינדיאנה בעלה של האתנוגרפית לינדה דֵג. אנדרה ואז'וני נולד במשפחה יהודית ברוע 6 של בודפשט כבנם של ינה ואז'וני (1864–1940) מהנדס הרכבת הממלכתית, ושל הרמין פלודי (1877–1931). סבו וסבתו מצד אביו היו אדולף וייספלד וקטלין אנגל וסבו וסבתו מצד אמו היו גאבור פלודי (וולטרסדורף) ויוזפין לוי. אנדרה ואז'וני למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ולאחר מכן הפך לעיתונאי. בשנים 1926–1941 היה מבקר תיאטרון, כותב טורים וכותב מאמרי מערכת ביומון "עיתון" (Ujság) בשנים 1942–1945 נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). בשנת 1945 היה עובד לתקופה קצרה ביומון סבדשאג (Szabadság), ואחר כך עד 1948 היה מנהל "המכון הספרותי של עיר הבירה בודפשט". בשנים 1948–1949 עמד בראש "הוצאת הספרים פרנקלין". בשנים 1954–1964 עבד ב"בית הוצאה לאור לנוער פרנץ מורה". בשנת 1964, הוא ואשתו היגרו מהונגריה והתיישבו בארצות הברית בבלומינגטון, הוא היה פרופסור וסגן ראש המחלקה לבלשנות ומחקר באוניברסיטת אינדיאנה. משנת 1980 המשיך לכתוב בכתבי עת מקומיים. ואז'וני תרגם מהספרות הצרפתית בשנות החמישים ופרסם כמה וכמה כרכים מתרגומיו. פירושקה (רומן קצר, בודפשט, 1955) הסיפורים היפים ביותר של אלף ואחד הימים (תרגום, בודפשט, 1961) סיפורי הדוד רֵמוּס (אוסף סיפורי עם, תרגום, בודפשט, 1963) ממלכת המאסטר הערמומי (רומן אגדה, בודפשט, 1964) פתק בכיס הסיגר (זיכרונות, סיפורים קצרים, בודפשט, 1989) אגנש קניירש (עורכת ראשית), אנדרה ואז'וני, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900 (ברומנית) מסת"ב 9630525003 ראיון עם אנדרה ואז'וני (הכתב: מיקלוש וספרמי, מדיאר נמזט, 14 ביולי 1986) לאסלו זלדי: נודד הונגרי. אנדרה ואז'וני נפטר. (חיים וספרות, 1986, מס' 50) "Vázsonyi Jenő halotti bejegyzése a Budapest III. kerületi halotti akv. 448/1940. folyószáma alatt". "Faludi Hermin halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi halotti akv. 7/1931. folyószáma alatt". "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 69/1906. folyószáma alatt". "Faludi (Waltersdorf) Gábor halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 154/1932. folyószáma alatt".
I Got a Feeling

"I Got a Feeling" הוא סינגל של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הגרמני, פליקס ין, הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הגרמני, רובין שולץ, והזמרת-יוצרת האנגלייה, ג'ורג'יה קו. השיר יצא, על ידי וירג'ין רקורדס, ב-20 באוגוסט 2021. השיר הגיע, בשיאו, למקום הראשון במצעד הסינגלים הטרנדים בגרמניה. נכון לאוקטובר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-8 מיליון פעמים בספוטיפיי. הווידאו קליפ, בבימויה של עדי חלפין, יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של פליקס ין ב-3 בספטמבר 2021. נכון לאוקטובר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-515 אלף פעמים. השיר הושמע בסצנת הפתיחה של הפרק הראשון של העונה החמישית של תחנה 19, "Phoenix from the Flame". מידע על הסינגל "I Got a Feeling" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I Got a Feeling" באתר יוטיוב מידע על השיר "I Got a Feeling" באתר ספוטיפיי מידע על השיר "I Got a Feeling" באתר טיידל I Got A Feeling, 2021-08-20, ארכיון מ-2021-08-25, נבדק ב-2021-10-08 Felix Jaehn, Robin Schulz - I Got A Feeling (Official Video) ft. Georgia Ku, ארכיון מ-2021-09-29, נבדק ב-2021-10-08
הפיגוע במסגד קונדוז

הפיגוע במסגד קונדוז היה פיגוע התאבדות אשר התרחש ב-8 באוקטובר 2021 במסגד השיעי "גוזר א-סייד עבד" בעיר קונדוז שבאפגניסטן. על פי הערכה של משימת סיוע האו"ם באפגניסטן, לפחות 50 בני אדם נרצחו ועוד 100 נפצעו. הפיגוע הוא הקטלני ביותר באפגניסטן מאז נסיגת כוחות ארצות הברית מהמדינה. הפיצוץ אירע במהלך התפילה השבועית של יום שישי במסגד גוזר א-סייד עבד, במהלך תפילת הצהריים. עדי ראייה ציינו כי הם התפללו בזמן הפיצוץ וראו גופות רבות ודם על הרצפות בעת הפינוי. הערכה ראשונית של מסייעי האו"ם באפגניסטן מאמינה כי מעל ל-100 בני אדם נרצחו. בית החולים המחוזי קונדוז דיווחו על 35 מקרי מוות ויותר מ-50 פצועים. ארגון רופאים ללא גבולות דיווח כי יש עשרות הרוגים. על פי גורם רשמי בטליבאן, היו 100 קורבנות לפיגוע ורובם מתים. מניין ההרוגים הרשמי אשר סיפקה סוכנות הידיעות הצרפתית עמדה על כ-46 הרוגים ו-143 פצועים. האו"ם גינה את הפיגוע והוסיף כי זהו חלק משורת התקפות במקומות פולחן. פחות משבוע קודם לכן, בפיגוע במסגד עיד גה, נהרגו חמישה בני אדם. איש לא לקח אחריות על הפיגוע באותם הרגעים, גורמים רשמיים סבורים כי הפיצוץ עשוי להתקשר לחמושים ממחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית. מאוחר יותר, הארגון לקח אחריות על הפיגוע ופרסם את תמונת המחבל המתאבד ממוצא אויגורי. הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי סוכנויות הידיעות, ‏100 הרוגים ופצועים בפיגוע התאבדות במסגד בצפון-מזרח אפגניסטן, באתר מעריב אונליין, 8 באוקטובר 2021 Reuters (2021-10-08). "Suicide bomber kills 46 at Afghanistan mosque - state news agency". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-10-08. At least 55 killed in Afghanistan's Kunduz mosque blast: Taliban official, WION (באנגלית) Dozens killed in suicide blast at Afghanistan mosque, www.aljazeera.com (באנגלית) Taliban official: At least 100 dead, wounded in Afghan blast, AP NEWS, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית) Peter Aitken, Afghanistan mosque explosion kills, wounds scores of worshippers, Fox News, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית) Shia mosque bombing kills dozens in Afghan city of Kunduz, the Guardian, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית) Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, At least 100 dead or wounded in blast at Afghan mosque, police say, Los Angeles Times, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית)
מורלנד הילס

מורלנד הילס (באנגלית: Moreland Hills) הוא כפר קטן באוהיו, ארצות הברית, הממוקם בפרוורי קליבלנד. נכון למפקד האוכלוסין מ-2010, אוכלוסיית היישוב מונה 3,320 איש. היישוב ידוע כמקום הולדתו של ג'יימס גרפילד, נשיא ארצות הברית ה-20. ההתיישבות במקום החלה בשנת 1815 באזורים בהם הכביש שהפך לכביש 87 של אוהיו חוצה את נהר צ'אגרין. המשפחות של סרנו ברנט, סי. ג'קסון וסת' מאפ היו בין המתיישבים הראשונים. בשנת 1831 נולד ג'יימס גרפילד, בנו השני של אברם גרפילד, במורלנד הילס בבקתת עץ שהייתה לבית המשפחה והייתה מקורבת לכבישי ג'קסון. במהלך המאה ה-19, היה הכפר ידוע במנסרות הקיטור שלה, במפעלי הגבינות ובחוות החקלאיות הגדולות שלה. החל משנת 1897 תרמה מסילת קליבלנד-צ'אגרין פולס לפיתוח הפרברים של מורלנד הילס, והביאה את התושבים הלוך ושוב לתעסוקה בקליבלנד. הכפר החל להשתנות מפרבר מגורים קטן עם חלוקת בתים בשנת 1935 על ידי מפתח הנדל"ן רוברט ל. שטרן. האוכלוסייה בשנת 1930 הייתה 141; בשנת 1940, זה היה 561. עד 1956 עלתה האוכלוסייה ל-1,700; בשנת 1990 היא הגיעה ל-3,354, ובשנת 2018 עמדה האוכלוסייה על 3,305. ילדי מורלנד הילס לומדים בבתי הספר המקומיים אורנג' או מפלי צ'אגרין. בנוסף להכלת גן שעשועים, כנסיות, שדות פולו ושבילי רכיבה, מורלנד הילס הוא מיקומו של מחנה בית חירם (Hiram House). שמורת דרום צ'אגרין של המטרופולין של קליבלנד עוברת בכפר לאורך עמק הצ'אגרין. פארק החווה אברם גרפילד מנציח את מקום הולדתו של הנשיא גרפילד. מדיה וקבצים בנושא מורלנד הילס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מורלנד הילס (באנגלית) על אודות מורלנד הילס (About Moreland Hills)
יחידת השוטרות

יחידת השוטרות הייתה יחידה משטרתית, שהוקמה במחוז תל אביב של משטרת ישראל, כדי להתגבר על בעיות התנועה בדרכי העיר. מקים היחידה היה מפקד המחוז, ניצב עמוס בן-גוריון, שחזר מביקור באנגליה, שם ראה שוטרות בריטיות בפעולה. בשנת 1960 החליט המפקח הכללי של משטרת ישראל, יוסף נחמיאס, לאמץ את הצעתו של בן-גוריון, ולהתחיל לגייס נשים לתפקידים מבצעיים. המניעים להחלטה היו הצורך בתוספת כוח-אדם למשטרה, כמו גם השאיפה לשפר את איכות המתגייסים אליה. נחמיאס מינה את מפקח לאה גפני (אז לוי), שהייתה אז ראש לשכת ראש אגף המנהלה במשטרה, לגייס ולהכשיר את השוטרות הראשונות. בין נובמבר 1960 למרץ 1961, פיקדה גפני על קורס השוטרות המבצעי הראשון, שנערך בבית הספר הארציע של משטרת ישראל, ליד קריית אתא. את הקורס סיימו בהצלחה 24 בוגרות. מאחר שגפני העדיפה לשוב לתפקידה במטה הארצי, ולא לפקד על השוטרות בשטח, פנתה המשטרה לחפש אחר קצינה מתאימה בצה"ל. מנהל הסגל בצה"ל המליץ על נעמי שדמי, קצינה בחיל נשים, כמתאימה לפקד על יחידת השוטרות החדשה, והיא הסכימה לקבל את התפקיד. שדמי התגייסה למשטרה וקבלה דרגת מפקח. בתחילה שירתו השוטרות בזוגות בפיקוח על התנועה. שדמי דאגה לצייד אותן במדים מתאימים, בהם כובע הולם ונעליים נשיות נוחות ותיקים נוחים לצורך מילוי תפקידן. במשך הזמן הן הורשו לנוע בקטנועים ובניידות. אחת משוטרות היחידה, יונה קוממי, נפלה ב-29 באוגוסט 1965 תוך מילוי תפקידה, כשרדפה אחרי רוצח חמוש ונרצחה על ידו. על פועלה, עוטרה קוממי בעיטור הגבורה. הבלתי חשובים - יחידת השוטרות - פרק 2, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 ביולי 2021 ישי פורת, הלכה לעולמה ניצולת השואה שייסדה את שירות הנשים במשטרה, באתר ynet, 1 במאי 2019 צפורה שחורי-רובין, ‏שיטור ומגדר: כניסתן של נשים למשטרת ישראל, 1948–1981, קתדרה 164, תמוז תשע"ז הילכו שתיים יחד? סיפורן של השוטרות בישראל, הרצאת שלומי שטרית בערוץ בית מורשת משטרת ישראל באתר יוטיוב שלומי שטרית, "הילכו שתיים יחד? סיפורן של השוטרות בישראל", ערוץ היוטיוב של בית מורשת משטרת ישראל
ארנבות ראוונסבריק

ארנבות ראוונסבריק הוא כינוי שניתן לאסירות פולניות שהיו קורבנות לניסויים רפואיים של הנאצים במחנה ראוונסבריק. הכינוי "ארנבות" ניתן להן על ידי הנאצים משום שהן שימשו שפני ניסוי. ראוונסבריק נודע כמחנה הריכוז הגדול ביותר לנשים שהוקם ב-1939, בעיקר עבור אסירות פוליטיות בהן ביצעו רופאים גרמניים למשל הרטה אוברהויזר, פריץ פישר (רופא) ניסויים רפואיים אכזריים . בספטמבר 1941 נערך טרנספורט ה"ארנבות" מוורשה לברלין ברכבת. הן הורדו ברציף פירסטנברג על נהר האבל, כמאה קילומטר מצפון לברלין ומשם נלקחו למחנה הריכוז ראוונסבריק בצפון מזרח גרמניה. כשהוקם, היה מחנה זה קטן יחסית אך לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, הוא הפך למחנה ההשמדה הגדול ביותר לנשים יהודיות ואחרות (70,000 נשים) ושימש אף כמחנה מעבר. האסירות נשלחו לראוונסבריק בשל פשעים אנטי נאציים, עבירות אלימות ,זנות או בשל היותן יהודיות וכל זאת כדי לשרת את הכלכלה הגרמנית ולספק את צורכי הנאצים בעבודת כפייה. כך הפך המחנה למעין מרכז טקסטיל בו עסקו הנשים בתפירה, בחיתוך פרוות שנגזלו מרחבי הרייך הגרמני, נפרמו והפכו לבגדים ממוחזרים למען ספק את צורכיהם שהנאצים. באוגוסט 1942 החלו הגרמנים בפינוי האסירות היהודיות מן המחנה לאושוויץ שם השתמשו חלקן בכישוריהן כתופרות והפכו לצוות התופרות בסלון התפירה העילית שהקימה הדוויג הס יחד עם מרתה פוקס. בשנת 1942 החלו רופאי אס אס לבצע ניסויים רפואיים באסירות פולניות בריאות בראוונסבריק שחלקן נבחרו להיות "חיות מעבדה" על ידי היינריך הימלר באופן אישי. לאחר שהאסירות הורעבו, נקרעו מאמותיהן, אחיותיהן וחברותיהן ועונו, הן עברו מספר ניתוחים כדי להכינן לניסויים. הרופאים שברו את עצמותיהן בכלים חדים ומזוהמים, השתילו בגופן רקמות מזוהמות ותרביות זכוכית על מנת לקדם זיהומים בגופן ולבדוק את יעילותן של תרופות סולפה. חלק מהאסירות מתו כתוצאה מניסויים שבוצעו בגופן וחלק נשארו נכות מבחינה פיזית ונפשית. הרופאים אף בדקו באמצעים שונים אפשרות לעיקור המוני של אסירים. במשך תקופת שהייתן של ה"ארנבות" במחנה ראוונסבריק הן פיתחו שיטה של העברת מידע מהמחנה לעולם באמצעות מסרים מוצפנים שנכתבו בשתן. לאחר מלחמת העולם השנייה כשהמידע החל להתפשט בארצות הברית ובאירופה, פעלה קרוליין פרידיי רבות למען ה"ארנבות" שנותרו בחיים. בסוף שנות ה-60 נסעה פרידיי לוורשה במטרה להעביר את ה"ארנבות" ששרדו לארצות הברית, כדי לשקם אותן. היא יצרה קשר עם פולנים בעלי תפקידים בכירים, רכשה את אמונן של הנשים באמצעות פעילויות שערכה איתן כמו הוצאתן לטיולים (למשל בקיץ 1959, ערכה איתן טיול מסן פרנסיסקו ועד ניו יורק שם הן נפגשו עם סנטורים ונציגים) וכך התאפשרה הבאת 35 "ארנבות" לארצות הברית לשחזור ניתוחים ולטיפול בהן. כמו כן פעלה פרידיי יחד עם העיתונאי נורמן קאזנס, למען הכרה של ב"ארנבות" כקורבנות לפשעי מלחמה ואכן הן זכו בפיצויים מממשלת גרמניה. מרתה הול קלי, בנות הלילך, מאנגלית: שאול לוין, כנרת זמורה ביתן, 2020. יהודית בובר אגסי, האסירות היהודיות של רוונסבריק מי הן היו?, ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2011. גיל דוד, האסירות שפיתחו צופן מבריק כדי לספר לעולם על הניסויים שנערכו בהן, באתר הארץ, 6 במאי 2019 סיפורן של אסירות מחנה ראוונסבריק- אתר יד ושם התופרות מאושוויץ", באתר "כותר", מטר הוצאה לאור בע"מ, שנת 2023, עמ' 86, 116-117, 135 קרוליין פרידיי ומשפחתה(באנגלית) גיל דוד, האסירות שפיתחו צופן מבריק כדי לספר לעולם על הניסויים שנערכו בהן, באתר הארץ, 6 במאי 2019 "הסנדקית" של האסירות ממחנה ראוונסבריק קרוליין פרידיי והלפינס
יאנוש ואז'וני

יאנוש ואז'וני (בהונגרית: Vázsonyi János; בודפשט, 19 במאי 1900 – הנובר, 28 באוגוסט 1945) היה עורך דין, עיתונאי, פוליטיקאי ליברלי יהודי-הונגרי. אביו היה וילמוש ואז'וני, דודו היה ינה ואז'וני, בני דודיו היו הסופר אנדרה ואז'וני, זמרת האופרה דורה ברשוני וזמר האופרה לאיוש ברשוני. יאנוש ואז'וני נולד במשפחה יהודית כבנם של השר וילמוש ואז'וני (1868–1926) ושל מרגיט סלקאי (1877–1949). הוא הצטרף לתנועות פוליטיות של נוער כבר כתלמיד בתיכון. בשנת 1917 היה חבר בגוש "זכות הבחירה" כנציג אגודת הסטודנטים באוניברסיטה. בשנת 1918, במהלך מהפכת החרציות, היגר עם אביו למינכן ולאחר מכן לשווייץ. הוא עבר לווינה בשנת 1920, למד באקדמיה המסחרית המזרחית והיה כתב בכמה עיתונים שווי'ציים ובאלה של מינכן. הוא פעל בווינה משנת 1920, גם כעוזר עורך של כתבי העת "הספר החדש" (Új könyv) ו"הונגריה הגדולה" (Nagymagyarország). חזר לבודפשט בשנת 1921, הצטרף לפעילות המפלגה הלאומית הדמוקרטית והתחיל לעבוד בעיתוני אשט. בשנת 1925 קיבל תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) ועבד במשרד עורכי הדין של אביו. שערוריית זיוף הפרנק הצרפתי קרתה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 ויאנוש ואז'וני היה אחד מעורכי הדין במשפט, סנגורו של אחד הנאשמים. בשל כך זכה להכרה ארצית נרחבת. בשנת 1930 ארגן את "הברית הלאומית של הצעירים הדמוקרטים" ולאחר מות אביו הפך לנשיא "המפלגה הלאומית הדמוקרטית" ו"החוג המרכזי הדמוקרטי". בין השנים 1931–1935 היה חבר במועצת העיר של בודפשט. הוא ייצג את רובע 6, טרזווארוש. בשנת 1931 הקים רשימה עצמאית בבחירות כ"מפלגת ואז'וני הלאומית הדמוקרטית" ומפלגתו זכתה בשני מנדטים. במהלך מלחמת העולם השנייה, הפך לאחד המנהיגים במאמצי ההתנגדות האנטי-נאציים. ב-19 במרץ 1944, ביום הכיבוש הגרמני הוא נעצר על ידי הגסטפו וגורש למחנה הריכוז דכאו. לאחר שחרורו בתום מלחמת העולם השנייה והשואה החלים ארוכות בגרמניה, אך לא התאושש מהמחנה, ולבסוף מת בבית חולים בהאנובר בגיל 45. ואז'וני הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט. אשתו הייתה אנה מילקו (1910–1977), בתם של בעל האחוזות מאתיאש מילקו (1879–1938), ושל ארז'בט רייך. הם נישאו אזרחית בעיר באיה ב-1 ביוני 1933 ונישואים בפני רב ביום שני של חג השבועות בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. בנו היה טאמאש וילמוש ואז'וני (1935–2008). ברובע 6 בבודפשט הוצב לוח זיכרון על בית מגוריו לשעבר בכיכר פרנץ ליסט 2. לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1967-1969. הלקסיקון החדש של רוואי. עורך ראשי אישטוואן קולגה טארשוי. סקסארד, באביץ', 1996. נפסבדשאג - נספח בודפשט (19 במאי 2000 ) סלסולי קו הדם (23 באפריל 1991) מיקלוש הדש, דיולה זקה (עורך): חייו של אדם מיותר. שיחות עם וילמוש ואז'וני. בודפשט, הוצאת בלשי, 2012 "Egy hannoveri kórházban meghalt (1945. szeptember 12.) Világ, 98. szám, 3. oldal". "Vázsonyi János tragédiája (1945. október 6.) Haladás, 1. évfolyam, 2. szám, 6. oldal". "Vázsonyi Jánosné Milkó Anna halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 156/1977. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a bajai polgári házassági akv. 87/1933. folyószám alatt".