laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאראק

קאראק או נאו (בפורטוגזית: Carraca או Nau, בספרדית: Carraca או Nao, בצרפתית: Caraque או Nef) היה דגם ספינה חוצת-אוקיינוסים בעלת שלושה או ארבעה תרנים. הספינה פותחה במאה ה-15 על ידי ספנים פורטוגליים ושימשה במשך המאות ה-15 וה-16 את ציי פורטוגל, ספרד, צרפת, אנגליה והולנד בעידן התגליות. ספינת הדגל של כריסטופר קולומבוס, ה"סנטה מריה" הייתה קאראק וכך גם ה"וויקטוריה" עמה הקיף פרדיננד מגלן את כדור הארץ וה"סאאו גבריאל" בעלת ששת המפרשים עמה שט ואסקו דה גאמה להודו. בצי המלכותי הבריטי והסקוטי שימשו קאראקים כספינות מלחמה בתקופת הנרי השמיני; ה"מרי רוז", ספינת הדגל שלו, הייתה קאראק. דגם הקאראק הוחלף לקראת סוף המאה ה-16 בגליאון היציבה יותר. הספינה הייתה פיתוח מאסיבי יותר של דגם המסחר קוג, ששימש לתנועה בקרבת חופים ובים התיכון. בוני הספינות הפורטוגליים בחנו היטב את הספינות השונות שהגיעו למבדוקיהם, אם בעת מסחר או כאשר נלקחו בשבי, ונטלו מכל טיפוס ספינה אלמנטים שנראו להם כמשפרים את עמידות הספינה ומהירותה. הקאראק הייתה הספינה המאסיבית ביותר שנבנתה עד אז, מיועדת לעמוד בגלים הגבוהים ובסערות האוקיינוס הפתוח. היא תוכננה כך שתכיל נפח גדול במיוחד לשם נשיאת אספקה וציוד לשהיה ארוכה בהפלגה. הספינה הייתה גבוהה מאוד באופן יחסי, עם ירכתיים מעוגלים רחבים ומוגבהים וחרטום גבוה עם מוט-חרטום (Bowsprit) ארוך לקשירת חבלי המפרשים. המפרשים המרכזיים היו מרובעים וגדולים במיוחד. מעל המפרש המרכזי (או המרכזיים, במקרה של למעלה משלושה מפרשים) נקבע תורן עילי עם מפרש קטן נוסף. הקאראק הראשונות, מהטיפוס בו שט ברתולומיאו דיאס לכף התקווה הטובה, היו בעלות הדחק של כ-100 טון. לאחר מכן נבנו ספינות גדולות בטווחים של 250 ועד 400 טון. הקאראק הסקוטית הארבע-תרנית "מייקל", שהושקה ב-1511, בעלת הדחק משוער של כ-1,000 טונות ואורך של כ-73 מטרים, הייתה הספינה הגדולה בתבל בשעתה. מדיה וקבצים בנושא קאראק בוויקישיתוף European ships in: Medieval and Renaissance European Ships The Dawn of the Age of Sail קאראק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קאראק, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ה. וו. ון-לון, ספינות וספנים, עם עובד, 1971, עמוד 71 התעשייה הסקוטית באתר ההיסטוריה הסקוטית ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי שיט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע האינטרטוטו

גביע האינטרטוטו (באנגלית: UEFA Intertoto Cup) היה המפעל השלישי בחשיבותו, לאחר שגביע המחזיקות פורק, בכדורגל האירופאי אחרי ליגת האלופות וגביע אופ"א. מטרת מפעל האינטרטוטו הייתה לתת הזדמנות נוספת לקבוצות ולמדינות לא מדורגות להשתלב בגביע אופ"א. הטורניר נוסד במקור על ידי חברות הימורי הספורט בגרמניה בראשית שנות השישים ונערך במהלך חודשי פגרת הקיץ, כדי לאפשר למהמרי הטוטו באירופה להמר על תוצאות של משחקי כדורגל בזמן שהענף שובת מפעילות. החל מעונת 1995/1996 ניתן היה להעפיל לגביע אופ"א דרך גביע האינטרטוטו. עונת 2008/2009 הייתה השנה האחרונה של הטורניר בעקבות איחוד עם הליגה האירופית. תחרויות האינטרטוטו התחילו בחודש יוני והיו בעלות שלושה סיבובים. בתום שני הסיבובים הראשונים התמודדו 22 הקבוצות שהעפילו לסיבוב השלישי (משחקי הגמר) על הזכות להעפיל לגביע אופ"א. 11 הקבוצות המנצחות בסיבוב השלישי העפילו לסיבוב השני המוקדם של גביע אופ"א. ההעפלה לגביע האינטרטוטו לא הייתה אוטומטית - קבוצה היו צריכות להירשם להשתתפות בטורניר. לפיכך, ייתכן שהקבוצה המדורגת ישירות אחרי זאת שהעפילה לגביע אופ"א לא הייתה מעפילה, אלא קבוצה מתחתיה נכללה בטורניר, מכיוון שלא נרשמה. כל הקבוצות המופיעות פה הן 11 הקבוצות שעלו לגביע אופ"א לאחר שניצחו בסיבוב השלישי של מפעל זה התוצאות הרשומות הן של שני משחקי הגומלין שנערכו בין הקבוצות התוצאות הרשומות הן של שני משחקי הגומלין שנערכו בין הקבוצות מדיה וקבצים בנושא גביע האינטרטוטו בוויקישיתוף מידע אודות המבנה החדש לטורניר מאתר אופ"א
קוג

קוג היה הדגם הבסיסי של ספינת מסחר אירופאית בימי הביניים. הספינה כללה תורן יחיד ועליו מפרש מרובע והייתה בנויה מעץ אלון. הדגם פותח במאה ה-10 בים הצפוני (מוזכר לראשונה בכתב יד מאמסטרדם משנת 948) ושימש לשיט מסחרי צמוד-חופים. החל מן המאה ה-12 הורחבו הספינות על מנת לאפשר הפלגה בים הפתוח, יכולת חדשנית באותה תקופה, ובכך היו עדיפות על הספינות שהיו קיימות עד אז, הגליאות והסירות הארוכות של הויקינגים. על הקוג הוקמו מעין בימות גבוהות בקדמת הספינה ובסיפון האחורי, שעליהן יכלו להתמקם קשתים, שירו אל ספינות אויב. בימות אלו נקראו "מבצרים" (castels). עם הזמן הם הלכו וגדלו, התרוממו לגובה רב יותר, ונבנו כחלק אינטגרלי ממבנה הספינה. בעיקר אפיין השימוש בדגם את סוחרי ברית ערי הנזה. הדגם שימש לכל אורך ימי הביניים לכל אורך חופי אירופה המערבית, כולל חופי הים התיכון המערבי. במהלך השנים השתכללה צורת הספינה, היא הוגבהה, נוספו לה תורני-משנה וסיפוני הקשתים חוזקו על מנת להציב בהם תותחים. הדגם נעלם במאה ה-15 והוחלף על ידי דגמים משוכללים יותר כמו הקאראק. קוג של ברית הנזה הקוג
יהושע הכהן קפלן

הרב יהושע הכהן קפלן (תרל"ג, 1873 - כ"ט בתמוז תש"א, יולי 1941) היה רב בקְרוּקי ובסובינישוק ואב"ד וידוּקְלֶה שבליטא. בן הרב מאיר הכהן קפלן. למד בחדרים ובישיבות קטנות בבוברויסק שברוסיה הלבנה, ובסלובודקה. כונה "המתמיד מבוברויסק". בשנת תרע"ג (1913) החל לכהן כמורה הוראה בוורשה, ובזמן מלחמת העולם הראשונה עזב את העיר. בשנת תרע"ט (1919) נבחר לרבנות בקרוקי שבליטא, ולאחר מכן בסובינישוק. בשנת תרפ"ז (1927) מונה לכהן כראב"ד וידוקלה בליטא. חיבר מספר ספרי הלכה בנושאים שונים. נספה בווידוקלה בכ"ט בתמוז תש"א (24 ביולי 1941). חלק אחר מ-221 יהודי העיירה נרצחו לאחר חודש בכ"ט באב (22 באוגוסט). בניו הם הרב מאיר הכהן קפלן וישראל קפלן. נכדו בן בתו רחל שנקרא על שמו הוא עוזי יהושע וישקין Uzi Vishkin. שער יהושע, קיידאן, תרצ"ו מעיני הישועה, וילנה, תרע"ג שערי הוסתות, קיידאן, תרצ"ט - ביאור דיני וסתות ודיני הפרישה סמוך לוסתה של האישה, ונוספו להם הלכות נדה וטבילה מספר "נדחי ישראל" של החפץ חיים. לקוטי שושנים, קיידאן, תרצ"ט - על טהרת המשפחה וחינוך ילדים. "שערי הקודש" פרוש על הספר עבודת הקודש חלק ראשון - מורה באצבע מאת הרב חיים דוד אזולאי ווילנה תרס"ז 'קפלן, ר' יהושע ב"ר מאיר הכהן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 85–86 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1283–1284). רבנים שנספו בשואה, ד"ר פנינה מייזליש יהושע בן מאיר קפלן (1873-1941), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקלוש נמט (אתלט)

מיקלוש נמט (בהונגרית: Miklós Németh; ‏ נולד ב-23 באוקטובר 1946) הוא אתלט עבר הונגרי אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) ושיאן עולם בהטלת כידון. נמט נולד בבודפשט. הוא בנו של אימרה נמט האלוף האולימפי מלונדון 1948 ביידוי פטיש. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים נמט במקום 17 בהטלת כידון בתוצאה של 75.50 מטר. באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 זכה נמש במדליית זהב בהטלץ כידון בתוצאה של 81.94 מטר. באולימפיאדת מינכן (1972) הוא סיים במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 81.98 מטר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה נמט במדליית זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 94.58 מטר, כבר בסיבוב ההטלות הראשון, שיפור של 50 סנטימטר לשיאו העולמי מ-1973 של קלאוס וולפרמן מגרמניה. שיא זה החזיק מעמד עד 23 באפריל 1980, עת בן ארצו, פרנץ פאראגי, קבע שיא עולם חדש של 96.72 מטר. במדליית הכסף זכה האנו סיטינן מפינלנד (87.92 מטר) ובמדליית הארד זכה גאורגה מג'לה מרומניה (87.16 מטר). באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיים נמט במקום שמיני בהטלת כדיון בתוצאה של 82.40 מטר ולא הצליח להגן על תוארו. בשנת 1976 זכה נמט בתואר ספורטאי השנה של הונגריה. מיקלוש נמט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מיקלוש נמט, באתר olympedia.org
תרומה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תרומה – נתינת רכוש או כסף באופן וולנטרי ללא קבלת תמורה. פעולת איסוף תרומות נקראת התרמה. פרשת תרומה – פרשת שבוע בספר שמות תרומות ומעשרות – בהלכה היהודית הן חלקם של הכהנים, הלויים והעניים מתוך היבול החקלאי תרומה (הלכה) – שם כולל לכל סוגי התרומה: תרומה גדולה, תרומת מעשר, חלה, וביכורים. תרומה גדולה – מצווה מהתורה להפריש לכהן מתוך היבול החקלאי תרומת מעשר – מצווה על הלוי להפריש מהמעשר שהוא קיבל מתוך היבול החקלאי תרומת חלה – מצוות עשה המחייבת להפריש חלק מעיסה לכהן
בית יהונתן

בית יהונתן הוא מבנה בכפר התימנים בשילוח שבירושלים הנמצא בבעלות עמותת עטרת כהנים. המתחם נקרא על שם יהונתן פולארד, בתקופה בה היה כלוא במאסר עולם בגין ריגול למען ישראל. לאחר שחרורו והגעתו לישראל, נערך לפולארד "טקס קבלת פנים" במתחם. העמותה בנתה את הבניין בשטח שהיה שייך לטענתם להקדש בנבנישתי.[דרוש מקור] במקום התגוררו יהודים תימנים החל משנת 1885. בשנת 1938, בעקבות מאורעות 1936–1939, אילצו אותם הבריטים לעזוב את המקום, והם לא שבו אליו גם לאחר סיום המנדט הבריטי, מאחר שאדמות ההקדש נותרו תחת שלטון ירדן. המבנה אוכלס לראשונה בידי יהודים ב־2004.{{הערה א, תחקיר "הארץ" חושף את השיטות לייהוד סילוואן - בחסות המדינה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015}} את המבנה בן שבע הקומות בנה עבור העמותה קבלן פלסטיני, תוך חריגה מחוקי הבנייה במקום שהתירו בנייה לגובה שתי קומות בלבד. תחילה בית המשפט הוציא מספר צווים לפינוי ואיטום המבנה, אך עוד לפני מימוש הצווים אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבניה בירושלים את המבנה. במקרים רבים יידו ערבים אבנים לעבר הבית וגרמו לו נזק. כיום המתחם מאובטח בידי כוחות הביטחון. סמוך לבית יהונתן שוכן מתחם מגורים יהודי נוסף, "בית הדבש". מעבר להם מתפרש האתר הארכאולוגי עיר דוד. "בית יהונתן" באתר ערוץ 7 "ושבו בנים לגבולם: קבלת פנים חגיגית לפולארד בבית יהונתן", באתר ערוץ 7, 1 ביוני 2021 "אושר 'בית יהונתן' בכפר השילוח", באתר ערוץ 7, 15 באוקטובר 2007 יאיר אלטמן, לקראת הפינוי: אבנים יודו על בית יהונתן בסילוואן, באתר ynet, 26 בדצמבר 2010 אנה בורד, אישום: יידו עשרות בקבוקי תבערה ואבנים בסילוואן, באתר nana10‏, 30 בינואר 2012 משפחה יהודית בסילואן: "כמו ישראל במזה"ת", באתר ynet, 4 באפריל 2010
פרס יפה לונדון יערי

פרס יפה לונדון-יערי הוא פרס המוענק מדי שנה לנשים המקדמות יוזמות חברתיות, על שמה של יפה לונדון-יערי. יפה לונדון יערי הייתה ממקימות ומובילות מערכת הרווחה למשפחות בישראל בימי קום המדינה. במהלך חייה המקצועיים פעלה למען דאגה לקהילה ועמידה על שוויון זכויות לנשים ועל קידום מעמדן. לאחר מותה בשנת 2003, החליטו שלושת בניה – יוסי, אריק ואליעזר יערי ובני משפחותיהם, להקים מתוך עזבונה קרן במטרה "לסייע לנשים לשבור את תקרת הזכוכית ותאפשר להן להתקדם לעמדות ניהול והשפעה בחברה הישראלית" בני המשפחה גייסו לטובת הקרן תרומות נוספות, במטרה להעניק את הפרס לכל הפחות עד ליום בו ימלאו מאה שנה להולדתה. בני המשפחה פנו ל"קרן החדשה לישראל" כדי שתנהל את הקרן, כשבני המשפחה שותפים מלאים במיון ובקבלת ההחלטות. במהלך השנים בהן הקרן פועלת ניתנו הפרסים למגוון נשים מפלחים שונים בחברה הישראלית. נשים דתיות וחילוניות, יהודיות וערביות, ישראליות ותיקות ועולות חדשות. נשים שעסקו ביזמות חברתית, יזמות תעסוקתית, גישור בין אוכלוסיות נשים חלשות והממסד, סיוע בהתאגדות מקצועית, גישור בין קהילות ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של פרס יפה לונדון יערי עשור לקרן יפה לונדון-יערי הערב: פרסים ל-3 נשים על פעילותן החברתית, באתר ynet, 19 במאי 2011 נאום שר הרווחה בטקס הענקת הפרס שנת 2009 סרטון וידאו
מורפיאוס

מורפיאוס או מורפיוס (מיוונית: Μορφεύς או Μορφέας; מעצב החלומות) הוא אל החלומות במיתולוגיה היוונית. מנהיג האונאירוי (Oneiroi) - "שבט החלומות", ילדיה של אלת הלילה ניקס. למורפיאוס יש את היכולת להפוך לכל צורה אנושית ולהופיע בחלומות. מראהו האמיתי הוא של שד מכונף, בדומה לרבים מאחיו. לפי המשורר האפי היווני הסיודוס, ניקס, אלת הלילה, יצרה את "שבט החלומות" (φῦλον Ὀνείρων) כתוצאה מרביית בתולים, אולם קיקרו טוען כי השבט היו ילדיהם של הלילה וארבוס - התגלמות הלילה והעלטה. מורפיאוס הוא הוותיק מהשלישייה המכונה "אונאירוי". מסיבה זו, הוא מכונה גם אונאירוס. האונאירו הם בני לוויה של היפנוס, אל השינה, המביא חלומות אל בני התמותה והאלים אשר נופלים תחת כוחה של השינה. מורפיאוס רואה בהיפנוס דמות אב כיוון שהוא דואג גם לאחיו. המשורר הרומאי אובידיוס, מציין במטמורפוזות כי מורפיאוס הוא בנו של היפנוס, מורפיאוס בא לידי ביטוי בחלומות של מלכים ושליטים בדמותם של גברים כשליחי האלים. מורפיאוס זוהה עם רוח החלום אשר זאוס שלח לאגממנון באיליאדה. הסם הפסיכואקטיבי מורפין קרוי על שמו. השם ניתן לו בשנת 1804 על ידי הרוקח הגרמני פרידריך שרטרנר. מורפיאוס מוזכר בשיר האפי "מטמורפוזות" פרי עטו של המשורר הרומאי אובידיוס שנשלם בשנת 8 לספירה. מורפיאוס, תחת השם חלום (Dream), הוא הדמות העיקרית בסדרת הקומיקס "סאנדמן" של ניל גיימן, כהתגלמות ושליט החלומות. הוא משתמש בשמות שונים, ביניהם מורפיאוס ואונאירוס. מורפיאוס מופיע בפרק 3, בעונה 1 של סדרת הפעולה "זינה הנסיכה הלוחמת", שם הוא מושא הפולחן של כת עם חלום פגום. מורפיאוס מביא את שמי הלילה אל שדות האולימפוס בקטע מתוך ההסימפוניה השישית של בטהובן בסרט האנימציה "פנטסיה" מבית וולט דיסני שיצא למסכים ב-13 בנובמבר 1940. מורפיאוס מופיע בסרט אנימציה נוסף מבית דיסני "הרקולס" שיצא לאקרנים ב-1997, ובו הוא מביא את שמי הלילה אל הרי האולימפוס, רכוב על מרכבה רתומה לכבשים. צלליו של מורפיאוס מופיעים במשחק הפעולה ממוחשב "God of War". בסדרת סרטי "מטריקס", מורפיוס, בגילומו של לורנס פישבורן, הוא המנהיג של קבוצת בני אדם החופשיים משליטת המכונה, המאפשרת לדמות הראשית "ניאו" (קיאנו ריבס) להתעורר מהשינה שלו. מורפיוס מוזכר ב"פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס". בכך שגורם לניו יורק ליפול לתרדמת. האסטרואיד 4197 Morpheus (אנ') שהתגלה על ידי אלינור הלין נקרא על שמו (ועל שם הדמות מסרטי המטריקס). פרק שמונה בסדרה 2023 Poker Face נקרא "סינדרום מורפיאוס" על רצח שמבוצע בסיוע אומן שיחזור בובות בצורת דמויות. מורפיאוס, באתר המילון של הביוגרפיה והמיתולוגיה היוונית והרומית (באנגלית) מורפיאוס במטמורפוזות של אובידיוס, בגוגל ספרים (באנגלית) מורפיאוס, באתר Theoi (באנגלית) מורפיאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "(4197) Morpheus = 1982 TA". Minor planet center. נבדק ב-5 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
ציר המתפללים

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה ציר המתפללים בחברון הוא כביש באורך של כ-730 מטר המחבר בין קריית ארבע ומערת המכפלה בחברון. הציר משמש בעיקרו כדרך להולכי רגל ישראלים ותיירים הפוקדים את מערת המכפלה, ולעיתים עוברים בו גם כלי רכב. נאסר על פלסטינים לנסוע בכביש, למעט תושבי הרחוב, המורשים לנסוע בו בימי חול בלבד. הציר הוא דרך הגישה העיקרית למתפללים המגיעים ברגל למערת המכפלה בימי שבת. ציר המתפללים הורחב לאחר הפיגוע שהתרחש בו בנובמבר 2002. לצורך ההרחבה הופקעו קרקעות ומבנים שהיו שייכים לפלסטינים. במהלך ההרחבה נהרסו מספר מבנים בעלי ערך אדריכלי והיסטורי מתקופת הסולטנות הממלוכית והאימפריה העות'מאנית. הדרך יוצאת משער הכניסה הדרומי של קריית ארבע ומשם פונה מערבה בקו ישר דרך העמק המפריד בין קריית ארבע לחברון, לאחר העמק הדרך פוגשת בציר ציון וממשיכה דרך סמטאות העיר העתיקה של חברון עד למערת המכפלה. השימוש בציר המתפללים נועד להקל על מתפללים במערת המכפלה המגיעים אליה ברגל בימי שבת וחג, כחלופה קצרה יותר לציר ציון. בגלל שהדרך עוברת בתוך שכונה ערבית, אירעו בה לאורך השנים עימותים רבים בין יהודים לערבים. בשנת 2002 התרחש הפיגוע בציר המתפללים בו נרצחו 12 בני אדם ובהם מפקד חטיבת יהודה אל"ם דרור וינברג. בשנת 2004 ניתן בבג"ץ פסק דין המאפשר תפיסה של שטחי קרקע בצידי הדרך וכן הריסה חלקית של שני מבנים וחלק ממבנה נוסף כדי להרחיב ולמגן את הכביש. על פי עדויות באתר "שוברים שתיקה" של חיילים ששירתו בציר המתפללים, תפקידם העיקרי בימי חול הוא להפריד בין יהודים לערבים העוברים בציר. בימי שבת וחג הונחו החיילים לאסור כל תנועה של ערבים בציר. חלק מבתי הפלסטינים לאורך הציר פונו מתושביהם, ומפעם לפעם נכנסים אליהם מתנחלים מתוך כוונה להתפלל במקום ולהישאר בהם. על פי עדות של פעילה במחסום Watch מאוגוסט 2020, לאורך ציר המתפללים הוצבה גדר המייצרת עבור המתפללים היהודים מרחב לפסוע בו בשבתות ובמועדים, ומצידה השני שביל צר עבור התושבים הפלסטינים. בג"ץ 10497/02 עיריית חברון ואחרים נ' ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב־4 במרץ 2004. שוברים שתיקה › עדות › על הבוץ, באתר שוברים שתיקה, ‏2004. שוברים שתיקה › עדות › היו רק הוראות לגבי ערבים, באתר שוברים שתיקה, ‏2010. שוברים שתיקה › עדות › קללות, צעקות בטירוף, באתר שוברים שתיקה, ‏2010. שוברים שתיקה › עדות › ראיתי כמה ילדות זורקות אבנים על ישיש פלסטיני, באתר שוברים שתיקה, ‏2004. חברון, סנסנה (מעבר מיתר), באתר מחסום Watch, ‏20 באוגוסט 2020.
האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה

האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה (אנגלית: American Association for Ethiopian Jews) ובקיצור AAEJ היה ארגון יהודי-אמריקאי שפעל בין 1974–1993 והעיקרי שפעל למען עליית ביתא ישראל לישראל. תרומתו של הארגון לעליית ביתא ישראל הייתה מעל ומעבר ו”טרם זכתה להכרה מלאה.” לאחר שפעיל השלום ג'ד אברהם חזר לארצות הברית משהותו באתיופיה הוא ייסד ב-1969 יחד עם פעילים נוספים את ארגון "ידידי קהילת ביתא ישראל", בשנת 1974 אוחד הארגון עם הוועד האמריקאי למען הפלאשים המנומנם שבראשו עמד מרטין וורמברנד ואלו יצרו יחד את האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה. בראש האגודה עמד גרנום ברגר. בשנות ה-80 ל המאה ה-20 פעלה האגודה לשחרור גדליה אוריה שעלה לישראל בשנת 1984. כשהסתמן שרוב היהודים מאתיופיה כבר בישראל, החליט הוועד המנהל של האגודה ב-1993 על פיזורו. שנה לאחר מכן הקימו אחדים מחברי האגודה לשעבר את האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה שהיא עמותה רשומה. חלק מחברי האגודה האמריקאים יחד עם חלק מחברי האגודה הקנדית למען יהודי אתיופיה הקימו את ארגון חברי יהודי אתיופיה. נשיאי האגודה גרנום ברגר (1978-1974) הווארד לנהוף (1983-1978) נתן שפירו (1983-1993) הארי רוזנברג ברברה גפין סוזאן פולק בילי הלפרן יהדות אתיופיה האגודה הקנדית למען יהודי אתיופיה האגודה הצרפתית למען יהודי אתיופיה אפרים יצחק, "הסולידריות היהודית ויהודי אתיופיה" בתוך בנימין פינקוס ואילן טרואן (עורכים), סולידריות יהודית לאומית בעת החדשה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשמ"ט, 1988 Graenum Berger, Rescue the Ethiopian Jews!: a memoir, 1955-1995, J.W. Bleeker Hampton Pub. Co., 1996, ISBN 0963564110 Howard M. Lenhoff and Jerry L. Weaver, Black Jews, Jews, and Other Heroes: How Grassroots Activism Led to the Rescue of the Ethiopian Jews, Gefen Publishing House Ltd, 2007, ISBN 9789652293657 AAEJ ארכיון מקוון - ארכיון היסטורי Friends of Ethiopian Jews אפרים יצחק, "הסולידריות היהודית ויהודי אתיופיה" בתוך בנימין פינקוס ואילן טרואן (עורכים), סולידריות יהודית לאומית בעת החדשה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשמ"ט, 1988, עמ' 366
אנדוזום

אנדוזום (באנגלית: endosome) הוא אברון עטוף ממברנה בתאים איקריוטיים המשמש לשינוע חומרים בתא מממברנת הפלזמה אל הליזוזום לאחר אנדוציטוזה. בכך הוא מסייע בעיכול חומרים המגיעים לתא. המולקולות הנעטפות באנדוזום יכולות לנוע מפני התא אל הליזוזומים שם תפורקנה, או לנוע חזרה אל פני התא לצורך מחזורן החוצה. בנוסף, ישנן מולקולות המועברות באנדוזום ממערכת גולג'י אל הליזוזום או חזרה אל המערכת. כאשר האנדוזומים מגיעים לבגרות מלאה קוטרם הוא בערך 500 ננומטר. תפקיד האנדוזום הוא יצירת סביבה לסידור החומרים לפני הגעתם אל הליזוזום. לדוגמה, LDL נלקח אל תוך התא על ידי קשירה אל הקולטן שלו על פני התא. בהגעתו, בעזרת אנדוזומים, מנתק ה-LDL את הקולטן, ואז הקולטן יכול להיות ממוחזר אל פני התא. ה-LDL נשאר בתוך האנדוזום ומשם מועבר אל הליזוזום לטובת עיבוד. ה-LDL מתנתק בגלל הסביבה החומצית במקצת של האנדוזום המוקדם, אשר נוצר על ידי ממברנת וקולציה. מצד שני בין ה-EGF לבין קולטן ה-EGF יש קשרים חומציים אשר עמידים עד שנמסרים לליזוזום עבור עיכולם. אנדוזומים מחולקים לשלושה סוגים: אנדוזום מוקדם, אנדוזום מאוחר ואנדוזום מִחזור. שלושת הסוגים הללו נבדלים זה מזה בזמן הדרוש עבור חומר אנדוציטי להגיע אל כל אחד מהם, ובנוסף הם בעלי מורפולוגיה שונה. ברגע שנפתחות הבועיות האנדוציטיות, האנדוזום עובר פאזה ונקרא מעכשיו אנדוזום מוקדם, לאחר בגרותו של האנדוזום המוקדם, הוא משתנה ונקרא אנדוזום מאוחר, לפני שבא במגע עם הליזוזומים שיעכלו אותם. מדיה וקבצים בנושא אנדוזום בוויקישיתוף
לה הוגא

לה הוגא (צרפתית: le Houga) הוא כפר קטן בחבל אוקסיטניה שבדרום מערב צרפת. הכפר שוכן כ-140 ק"מ מערבית מטולוז ו-140 ק"מ דרומית מבורדו ובו 1,221 תושבים (נכון ל-2011). מקור שם הכפר הוא מהשפה הגסקונית שבה heugar פירושו מקום שבו מתפתחת מושבת שרכאים. בצרפתית השרכאים מכונים פוּגֵרֵה (fougères) ולכן כינויים של תושבי המקום הוא פוֹלגַרִים (Folgariens). ביישוב מספר אתרים תיירותיים, ביניהם כנסייה בעלת מגדל מתומן, זירה למלחמות שוורים (Course landaise) ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של לה הוגא (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא לה הוגא בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כינוי רמז

כינויי הרמז הם תת-קבוצה של שמות גוף, המשמשים תחליף לשם ומציינים עצם שכבר הוזכר. כינוי רמז הוא כינוי המצביע על שם עצם מסוים. הוא מצביע על: מין (זכר/נקבה) ריבוי (יחיד/רבים) קרבה (קרוב/רחוק) מקורן של צורות הנקבה וצורות הרבים השונות מצוי בהבדלים שבין לשון המקרא ללשון חכמים. בלשון המקרא מקובלות הצורות 'זאת' ו'אלה', בעוד שבלשון חכמים רווח השימוש בצורות 'זו' ו'אלו'. בעת הוספת יידוע מקובל להוסיף יידוע לצורות מלשון המקרא ולא לצורות מלשון חכמים (הילדה הזאת, או ילדה זו; אך לא: הילדה הזו). כינויי רמז נוספים עשויים לשמש הביטויים 'הלז' (ליחיד) 'הללו' (לרבים). לדוגמה: הנרות הללו אנו מדליקים. כינוי הרמז יכול לבוא לפני או אחרי השם שהוא רומז עליו. כאשר כינוי הרמז בא אחרי השם ומתאים לו ביידוע, הוא משמש כלוואי במשפט. לדוגמה: בית זה נבנה במאה ה-19. החוקרים האלה ידועי שם. אולם כאשר כינוי הרמז בא לפני השם שהוא רומז עליו, הוא אינו מיודע ומשמש כנושא במשפט. במשפט (שמני) השם יכול להיות מיודע או בלתי מיודע. לדוגמה: זה בית מן המאה ה-19 / זה הבית מן המאה ה-19. אלה חוקרים ידועי שם / אלה החוקרים ידועי השם. כינויי הרמז לקרוב ולרחוק קיימים גם בשפות נוספות. בערבית هَذَا (הַדַֿא: זה / הזה), هَذِهِ (הַדִֿהִ: זאת / הזאת), هَولَاءِ (הַוּלַאִ: אֵלֶּה / האלה), ذَلِكَ (דַֿלִךָּ (זה לך): ההוא), تِلْكِ (תִּלְכִּ (תהא לך): ההיא), أَولَئِكَ (אַוּלַאִיךָּ (אליך) - ההם/ההן). כינוי הרמז בערבית לעולם יבוא לפני השם שהוא רומז עליו, זו הילדה تِلْكِ البنت, ההם הילדים أَولَئِكَ الولاد... אך מבחינה תחבירית השימוש בו זהה לעברית (יכול לשמש כלוואי או כנושא במשפט). اولئيك الولاد قعدُوهُ في الكرسي ההם הילדים ישבו בכסא. هي رايت تِلْكِ البنت היא ראתה את זו הבת. חגית אהרווף, ללוש לשון, הוצאת משרד החינוך והתרבות המנהל הפדגוגי האגף לתוכניות לימודים ירושלים, 1993 מ.מ. מנסוביץ, הדקדוק המעשי, הוצאת "תושיה", 1927 סייד פרז' ראשד, השפה העברית, דאר אלמריח', 1993 זאת וזו, אלה ואלו, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏25 במרץ 2010 סוגי מאזכרים באתר לרגו (LerGO) יהושע בלאו, תורת ההגה והצורות, הקיבוץ המאוחד 1992 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נסיוב

נַסְיוּב או סרום (Serum) הוא מרכיב של הדם, המופרד ממשקע המרכיבים התאיים (תאי דם אדומים, תאי דם לבנים וטסיות) באמצעות סרכוז, ללא פיברינוגן וחומרים אחרים שמשתתפים בתהליך קרישת דם. זהו נוזל צלול צהבהב, שההבדל בינו לבין הפלזמה הוא שאין בו נוכחות גורמי הקרישה. הנסיוב כולל את כל החלבונים שאינם משמשים לקרישה, בהם נוגדנים, אנטיגנים והורמונים, אלקטרוליטים, וגם חומרים ממקור חיצוני, כמו למשל תרופות ומיקרואורגניזמים. הצבע הצהבהב של הנסיוב מוענק לו על ידי הבילירובין. מחקר הנסיוב נקרא סרולוגיה ויש לו תחומי השקה עם הפרוטאומיקה. הנסיוב משמש למבחנים אבחנתיים רבים, וכן בסיווג הדם. הוא נבדק בבדיקות מעבדה (אנליזה של הדם) לצורך גילוי זיהומים, הערכת יעילות חיסונים (רמת נוגדנים) ובאנליזה כימית של הדם. מנסיובים מייצרים מוצרי נסיוב למניעה וטיפול (סרותרפיה) במחלות זיהומיות, כמו טטנוס, דיפתריה ושפעת ובטיפול נגד הרעלות זיהומיות, כמו בוטוליזם, או נסיוב נגד ארס נחשים. למטרות טיפול ומניעה אלה השימוש בנסיובים עדיף על הפלזמה, מפני שהוספת חומרים אחרים אינה גורמת לקרישה. הדם הקרוש כולל את הנסיוב ללא פיברינוגן, אך כמה גורמי קרישה עדיין נשארים בו. אצל האדם אוסמולריות הנסיוב היא 281–297 mOsmol/L. הרכב הנסיוב באדם הוא: מים – 91% חלבונים – 7%, מתוכם: אלבומין – 63% גלובולינים שונים: גלובולין α1 (מוביל שומנים) – 3% גלובולין α2 (מוביל ברזל ונחושת) – 7% גלובולין β – (מוביל ברזל ושומנים) – 9% גלובולין γ – (על פי רוב, נוגדנים) – 17% אלקטרוליטים, חומרי מזון, מטבוליטים (למשל שתנן), הורמונים וכו' – 2%. אלבר קלמט נסיוב נגד ארס קרום נסיובי אנטיסרום נסיוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מירב

מֵירַב הוא קיבוץ דתי מופרט על מורדות הרי הגלבוע, סמוך לעיר בית שאן, בסמיכות לקיבוץ הדתי מעלה גלבוע. עקב היותם שני קיבוצים דתיים, הוחלט כי למרות מיקומם על הרי הגלבוע, הם לא ישוייכו מבחינה מוניציפלית למועצה אזורית גלבוע, אלא למועצה אזורית עמק המעיינות, שבה קיים גוש הקיבוצים הדתיים טירת צבי, שדה אליהו, עין הנצי"ב ושלוחות. הקיבוץ הוקם בתחילה כהיאחזות נח"ל על הר מלכישוע. ההיאחזות אוזרחה והפכה לקיבוץ בשנת 1982. הקיבוץ ישב כ-5 שנים במקום שבו הוקמה ההיאחזות, עד שבשנת 1987 עבר למיקומו הקבוע כיום – על הר אבינדב. הקיבוץ מוגדר כחלק מאזור עדיפות לאומית. ילדי הקיבוץ לומדים בשדה אליהו ובבתי ספר נוספים שבסביבה. במירב פועל סניף של תנועת בני עקיבא. ב-2023 מחבלים פלסטינים ביצעו מספר פעמים ירי לעבר הקיבוץ, אין נפגעים אך נגרם נזק לבתים. עקב כך חצו מספר חברי קיבוץ את גדר ההפרדה לעבר הכפר, אך כוחות הביטחון פינו אותם משם. ערך מורחב – המלחמה בגלבוע יש הקושרים את שם הקיבוץ לסיפור מות שאול המלך ובנו יהונתן על הרי הגלבוע במלחמתם בפלשתים. יש המאמינים כי הקיבוץ נקרא על שם בתו הבכורה של שאול המלך – מרב, אך ניתן להתייחס לשם כ"מי-רב" ובעצם כך נקרא הקיבוץ, הפוך ממה שהיה עליו להקרא לפי קינת דוד ("אל טל ואל מטר עליכם"). הקיבוץ נמצא בתחומי הקו הירוק, אך מעבד גם 1,500 דונם שנמצאים מעבר לקו הירוק. מדיה וקבצים בנושא מירב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מירב מירב באתר הרשות לפיתוח הגליל קיבוץ מירב – באתר תנועת אור דף הפייסבוק של קיבוץ מירב רפת שיתופית מרום גלבוע בקיבוץ מירב מראה כללי של מירב מדרום, 2018 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מירב - ישובים | עמק המעיינות | הרשות לפיתוח הגליל, באתר www.romgalil.org.il עדי חשמונאי, תושבי קיבוץ מירב נכנסו לכפר בגדה בעקבות ירי על בתיהם, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2023 עקיבא אלדר, כך הועברו 1,500 דונם מהגדה לקיבוץ בתחום ישראל, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.