laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה אלון (עיתונאי)

משה אלון (נולד ב-1951) היה עיתונאי והעורך הראשי של הוצאת Kotarim International Publishing (KIP). משה אלון, יליד אלכסנדריה. עלה לישראל בגיל שנתיים. התגורר בקיבוץ גליל ים. ייסד את העיתון "ידיעות הגליל" בשנות ה-80 שהופץ בערי הגליל התחתון ומראשוני העיתונים המקומיים. בשנת 1983 הקים את צומת השרון, עיתון מקומי באזור השרון מקבוצת עיתון הארץ, והיה העורך הראשי שלו במשך מספר שנים, מקומוני "ידיעות אחרונות", ואת מגזין "אטמוספירה" המופץ במטוסי אל על. אלון לימד תקשורת במרכז הבינתחומי (IDC) בהרצליה. בשנת 2001 הקים את כותרים הוצאה לאור (בשמה הלועזי: (Kotarim International Publishing (KIP. בין ספרי ההוצאה: הביוגרפיה של רבין RABIN 20 YEARS AFTER, פרשת ילדי הטרנספורט שהוברחו לפני פרוץ השואה, וסיפורו של הקצין הנאצי שהציל את הפסנתרן שפילמן ויהודים נוספים ( "צליל של אנושיות"). אלון גם חיבר ספר ילדים (הרשע מבגדד) שתיאר את ירי הטילים על ישראל במלחמת המפרץ וכן ספר הסטורי על תולדות השלטון המקומי בישראל. ב-1986 זכה פרס זיו לעיתונאים מטעם צדק-מדות-מוסר משה אלון, ברשת החברתית LinkedIn About Kotarim, Kotarim site העיתונאי צבי לביא זכה בפרס השלטון המקומי, מעריב, 18 ביוני 1986
By the Way

האם התכוונתם ל... By the Way (אלבום) – אלבום של רד הוט צ'ילי פפרז By the Way (שיר של רד הוט צ'ילי פפרז) – שיר של רד הוט צ'ילי פפרז By the Way (שיר של לינדזי אל) – שיר של לינדזי אל
שמואל בר-נתן

שמואל (ולטר) בר-נתן (ריזנפלד) (6 באוגוסט 1900 – 21 בינואר 1986) היה הרופא הראשון של מגדיאל. בר-נתן נולד בשם ולטר ריזנפלד, בברסלאו, אז חלק מהקיסרות הגרמנית, להוריו נתן ושרה. במהלך שירות צבאי ב-1918 עבר קורס חובשים בהצטיינות, ולאחר שירותו למד רפואה. עלה לארץ ישראל ב-1933 עם סרטיפיקט של נגרות בנין, כיוון שלא ניתן היה לקבל סרטיפיקט כרופא. התיישב תחילה בירושלים ועבד תחילה כנגר, ובהמשך כרופא מחליף מטעם קופת חולים כללית. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 עבר להתגורר עם משפחתו במגדיאל. היה הרופא הראשון והיחיד במושבה, ואחד היחידים ביישובי דרום השרון. סיפק שרותי רפואה הן לחברי קופת חולים כללית (ממרפאה בביתו) והן לחברי קופת חולים עממית במרפאת הקופה. יצא לביקורי בית רכוב על אתונו "מולה", ובהמשך קיבל מקופת החולים עגלה שנרתמה לאתון. בשבתות ובחגים שימש כרופא תורן ושירת גם את אנשי כפר מל"ל, רמתיים, רמות השבים, כפר הדר ורמת הדר. בשל אי זמינות גורמי רפואה נוספים ביצע שירותים נלווים רבים - שימש גם כאח וחובש, באמצעות מיקרוסקופ שהיה ברשותו ביצע בדיקות מעבדה לדגימות דם ושתן של מטופליו, רקח בעצמו תרופות שהנפיק לחולים. בר-נתן גם הכשיר תושבים למתן עזרה ראשונה. בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הוזעק על ידי משטרת הנוטרים לטיפול בפצוע ערבי. במהלך המאורעות ומלחמת העצמאות טיפל בפצועים שנפגעו מירי מקלקיליה הסמוכה. אשתו שושנה עזרה אף היא במתן עזרה ראשונה. עבד כרופא במגדיאל עד צאתו לגמלאות. היה אהוד מאוד על תושבי המושבה. השתתף בחוג התנ"ך המקומי. טיפח בחצר ביתו שובך יונים, גינת ירק ועצי פרי. בין תחביביו היו נגינה בכינור, אסטרונומיה (כולל לטישת עדשות הטלסקופ שהוא בנה בעצמו), ציור וגידול דגי נוי. נישא בגרמניה לאשתו הראשונה, אדלה לבית רוזנברג. בנם יצחק נולד ב-1928. לאחר גירושיו מאדלה, נישא בארץ ישראל לשולמית-הילדה לבית הבר, ועבר עם משפחתו למגדיאל. התאלמן משולמית ב-1940. ב-1941 נישא לשושנה לבית שטיינברג (1903–2000), אלמנתו של יצחק ספיבק מראשוני מגדיאל, גננת ומורה, חברת ההגנה ולימים זוכת התואר יקירת העיר הוד השרון. יחדיו הם גידלו את בתה של שושנה מנישואיה הראשונים, חוה. ב-1944 נולד בנם נתן (נתי), שנקרא על שם אביו של שמואל. נתן בר-נתן הוא רופא, מחלוצי השתלות האיברים בילדים בישראל. שימש כרופא בכיר במחלקת ההשתלות בבית חולים ביילינסון וכמנהל המערך להשתלות איברים בילדים במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל. ב-1948 עיברת שמואל את שם משפחתו מ-ריזנפלד ל"בר-נתן" על שם אביו. בר נתן ריזנפלד שמואל, ראיון עם הבן יצחק בר-נתן, באתר "שורשים הוד השרון" דוד תדהר (עורך), "שושנה בר-נתן (רוזנפלד)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4893 מודעה/לרופאנו ד"ר ש.ריזנפלד, הארץ, 27 באוגוסט 1944 מ. גרטנר הרופא, הכוכבים והדגים, הארץ 8 בדצמבר 1961. התמונה ותיאורה בדף פייסבוק עיריית הוד השרון לעלילת הערבי שנפצע ליד מגדיאל, דבר, 26 באפריל 1937
פסאו

פסאו (בגרמנית: Passau) היא עיר בדרום-מזרח בוואריה, גרמניה, על הגבול האוסטרי. פסאו ידועה גם בשם דרייפלוסשטאדט (בגרמנית: Dreiflüssestadt; מילולית: עיר שלושת הנהרות), על שם שלושת הנהרות שנפגשים בה: הדנובה, האין והאילץ. השיטפונות שפגעו בגרמניה בחודשים מאי ויוני בשנת 2013 היו מהחמורים ביותר שחוותה העיר, ורבים מהתושבים פונו מהמקום. ב-2015, חוותה העיר משבר פליטים; עקב מיקומה של העיר בסמוך לגבול עם אוסטריה, היא היוותה מוקד משיכה למהגרים. מחסומים הוצבו דרך קבע בפאתי העיר, על מנת לאתר אותם. ראש העיר דווח כי במהלך האוקטוברפסט הגיעו למקום כ-10,000 פליטים מדי יום. ארצות הברית האקנסק (אנ'), ניו ג'רזי, ארצות הברית צרפת קאנייה סור מר, צרפת אוסטריה קרמס, אוסטריה יפן אקיטה, יפן ספרד מאלגה, ספרד צ'כיה צ'סקה בודייוביצה, צ'כיה הרפובליקה העממית של סין ליאוזו (אנ'), הרפובליקה העממית של סין הונגריה וספרם, הונגריה איטליה מונטקיו מג'ורה (אנ'), איטליה מדיה וקבצים בנושא פסאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסאו פסאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פסאו (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית פסאו, ברשת החברתית פייסבוק פסאו, ברשת החברתית אינסטגרם פסאו, סרטונים בערוץ היוטיוב Helen Page, The Great Passau Floods. Think metres, not inches. Björn Hengst, Passau Suffers Worst Flood in 500 Years, https://www.spiegel.de/ Situation 'dramatic’ as German town underwater after floods, nationalpost.com רויטרס, גרמניה צופה כי תוציא 100 מיליארד יורו על משבר הפליטים עד 2020, ‏14.5.2016 בלומברג, ביקורת הגבולות באירופה מטריפה את נהגי המשאיות – וחונקת את הכלכלה, דה מארקר, 18/4/2016 כתבי YNET, עיר אוהלים בבודפשט, זעם גרמני על בריטניה, באתר ynet, 2 בספטמבר 2015 דפנה מאור, וילקומן, ראוס, ‏28.02.2016 Marcus Meyer, Passau und der Flüchtlingsstrom ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Wants and Needs

Wants and Needs הוא שיר של הראפר האמריקאי דרייק, בהשתתפות הראפר האמריקאי ליל בייבי, מתוך המיני-אלבום הרביעי של דרייק, Scary Hours 2. השיר יצא לאור ב-5 במרץ 2021, כרצועה השנייה באלבום, על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד. שני האמנים כתבו את השיר לצד המפיקים קרדו, דז רייט ו-40. השיר הגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה שירו החמישי של דרייק שהגיע למקום השני ושירו ה-13 בשני המקומות הראשונים במצעד. הוא הפך גם לשירו של ליל בייבי שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד. השיר הוא שיתוף הפעולה הרביעי בין דרייק לליל בייבי, לאחר הסינגלים המשותפים "Yes Indeed" ו-"Never Recover", האחרון לצד גאנה, והשתתפות של האמנים ברמיקס לשיר "Life Is Good" של פיוצ'ר בו דרייק משתתף גם בגרסת המקור, לצד דה-בייבי. השיר אף זכה לתשומת לב עקב השערות שדרייק שכב עם דוגמנית העל ואישיות התקשורת האמריקאית קים קרדשיאן, גרושתו של הראפר האמריקאי קניה וסט. הריב המתוקשר של דרייק ווסט כלל מחלוקות רבות, שהחלו בסביבות 2010. ג'ורדן רוז מוראייטי הרגיש כי "ליל בייבי גונב את ההצגה" ו"דרייק מתיישב במושב האחורי לאחר שהעביר וורס עם זרימה יוצאת דופן מכוונת כשליל בייבי משתלט על המערכה השנייה ומגמל לחלוטין את הופעת האורח שלו", והשיר "היה רק תערוכה של ליל בייבי, כשהראפר מאטלנטה מוכיח שיש לו עדיין הרבה במיכל אחרי הצריבה של 2020". בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-32 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה". מגזין Complex דירג את השיר במקום ה-18 ברשימת ״50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)״. סרטון השיר "Wants and Needs" באתר יוטיוב A., Aron (5 במרץ 2021). "Drake & Lil Baby Make It Look Effortless On "Wants & Needs"". HotNewHipHop. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Drake Makes Historic Hot 100 Start at Nos. 1, 2 & 3, Led by 'What's Next'". Billboard (באנגלית). נבדק ב-2021-05-20. Shulman, Dylan (7 במרץ 2021). "Drake's new EP 'Scary Hours 2' hints at an incoming classic". DBK News. נבדק ב-7 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) מערכת mako מוזיקה, ‏"דרייק כרגע הודה שהוא שכב עם קים קרדשיאן וסיפר לקניה", באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2021 Cowen, Trace William (5 במרץ 2021). "Here's How Fans Are Reacting to Drake Referencing Kanye on 'Scary Hours 2' Track Drake Is Back Like He Never Left With "Wants and Needs"". Complex. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Rose, Jordan (5 במרץ 2021). "Drake Is Back Like He Never Left With". Variety. נבדק ב-5 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) The 50 Best Songs of 2021 So Far: Staff Picks, בילבורד, ‏8 ביוני 2021 The Best Songs of 2021 (So Far), Complex (באנגלית)
אלן פארקר

סר אלן ויליאם פארקר (באנגלית: Sir Alan William Parker;‏ 14 בפברואר 1944 – 31 ביולי 2020) היה במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי ושחקן בריטי שיצר סרטים במולדתו וגם בארצות הברית. השתייך למקימי "הגילדה הבריטית של הבמאים". אלן פארקר נולד בשכונת איזלינגטון בלונדון, לבן להורים ממעמד הפועלים. הוא החל את דרכו כקופירייטר לפרסומות בסוכנויות פרסום בשנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. כתב את התסריט לסרט "מלודי" (1971) דרמת נעורים בעיר שדה באנגליה, עם פסקול שכתבו חברי הלהקה האנגלית בי ג'יז. ב-1976 כתב וביים את הקומדיה המוזיקלית "באגסי מלון", סרט נוסף בכיכובם של בני נוער. פריצתו הגדולה לתודעה העולמית הייתה ב-1978 כשביים את "אקספרס של חצות" שזכה לשבחי הביקורת והיה מועמד במספר קטגוריות לפרס אוסקר, כולל הבמאי הטוב ביותר והסרט הטוב ביותר. פארקר היה מועמד לאוסקר גם על סרטו "מיסיסיפי בוערת" בשנת 1988. פארקר גם ביים מספר סרטים מוזיקליים: "תהילה" (1980), "פינק פלויד - החומה" (1982), "הקומיטמנטס" (1991), ו"אוויטה" (1996). מת ב-31 ביולי 2020 בגיל 76. עקבות (1974) הנמושה שלנו (1974) המפונים (1975) (טלוויזיה) באגסי מלון (1976) אקספרס של חצות (1978) ימים אחרונים של אהבה (1982) Shoot the Moon תהילה (1980) פינק פלויד - החומה (1982) בירדי (1984) ליבו של אנג'ל (1987) אוויטה (סרט) (1996) האפר של אנג'לה (1999) הדרך לוולוויל (1994) מיסיסיפי בוערת (1988) בוא לראות את גן עדן (1990) Come See the Paradise הקומיטמנטס (1991) החיים של דייוויד גייל (2003) מדיה וקבצים בנושא אלן פארקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלן פארקר (באנגלית) אלן פארקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלן פארקר, באתר AllMovie (באנגלית) אלן פארקר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אלן פארקר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלן פארקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלן פארקר, באתר Discogs (באנגלית) אלן פארקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מודיליאנה

מודיליאנה היא קומונה (עירייה) בצפון איטליה בנפת פורלי-צזנה שבמחוז אמיליה-רומאניה, השוכנת כ-50 קילומטרים מדרום-מזרח לבולוניה וכ-20 קילומטרים (12 מיל) דרומית-מערבית לפורלי. משנת 1850 ועד שנת 1986 הייתה קתדרלת מודיגליאנה מקום מושבה של דיוקסיה מודיליאנה על פי המחקר, מקור השם נובע מהביטוי בלטינית "קסטרום מוטילום", שמשמעותו "טירה מבודדת". לפי מחקר אחר, שם העירייה יכול לנבוע מהשם הלטיני של אישיות ידועה "מוטילוס". הרובע היהודי מתועד בעיר החל מהמאה ה-13. שמן של מספר משפחות יהודיות נגזר משם העירייה כמו משפחת מודיאנו (במקור מודיליאנו), ומודיליאני (אשר אחד מבניה היה הצייר הידוע אמדאו מודיליאני). מדיה וקבצים בנושא מודיליאנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מודיליאנה האתר הרשמי של עיריית מודיליאנה (באיטלקית) "Diocese of Modigliana". catholic-hierarchy.org. אזכור הרובע היהודי באתר מוזיאון העם היהודי אנו
המוזיאון המרכזי של חיל האוויר (רוסיה)

המוזיאון המרכזי של חיל האוויר (ברוסית: Центра́льный музе́й Вое́нно-возду́шных сил) הוא מוזיאון המסונף להמוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית והוא אחד ממוזיאוני התעופה הגדולים באירופה. המוזיאון ממוקם בכפר מונינו שבפרברי מוסקבה. המוזיאון נוצר ב-28 בנובמבר 1958, ונפתח לקבלת מבקרים ב-23 בפברואר 1960. במוזיאון תערוכה עשירה של מסוקים ומטוסים למטרות אזרחיות וצבאיות, כמו גם כלי נשק, כלים שונים, מדים ועוד. בשנת 2020, אוסף המוזיאון כלל יותר מ-54 אלף מוצגים, ביניהם: 194 מטוסים, 118 דגמים של מנועי מטוסים, ו-5,152 יחידות ציוד, כגון: מדחפים, ציוד מטוסים וכלי נשק ו-71 פריטי מוזיאון שונים. התערוכות ממוקמות באוויר הפתוח, כמו גם בשלושה אולמות האנגר ושני אולמות נוספים במתחם המוזיאון. בשנת 1956 פורק אגף התעופה מונינו. שטחי האגף הועברו לארגון המוזיאון. מטוסים ומסוקים, פעילים וניסיוניים, הועברו בהדרגה למוזיאון. ראש המוזיאון הראשון היה רס"ן ק. פ. דנילין. במשך שנה וחצי הכינו המארגנים את התערוכה לקראת הפתיחה, וב-23 בפברואר 1960 היא התקיימה וקיבצה מספר רב של צופים: אזרחיים וצבאיים כאחד. בזמן הפתיחה, המוזיאון הכיל מטוסים ומסוקים מבצעיים וניסיוניים. באמצע שנות התשעים, מוזיאון חיל האוויר במונינו שינה את הנהגתו לעיתים קרובות. המוזיאון המשיך לשפר את המבנה הארגוני שלו, ונכון לשנת 2017 היו לו 3 מחלקות מוזיאון עיקריות: עבודה מדעית וקרנות, עבודות אקספוזיציה מדעיות ועבודה מדעית וחינוכית. מספר המבקרים במוזיאון גדל ללא הרף, כולל אנשי צבא, עובדים ותלמידי בית הספר. מדי יום מקיים המוזיאון סיורים לכולם; תיירים זרים הם משתתפים תכופים. לדברי הנהלת המוזיאון, מאז פתיחת התערוכה ביקרו במונינו יותר משלושה מיליון איש. מוזיאון החלל במוסקבה המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית פארק פטריוט המוזיאון המרכזי של הצי על שם הקיסר פיוטר הגדול מדיה וקבצים בנושא המוזיאון המרכזי של חיל האוויר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון המרכזי של חיל האוויר קרן סיוע ציבורי למוזיאון חיל האוויר המוזיאון המרכזי של חיל האוויר של הפדרציה הרוסית, וויקימפיה סיור וירטואלי פנורמי במוזיאון דו"ח מאויר מפורט על עבודתם של מתנדבי המוזיאון דו"ח מפורט אודות המוזיאון Положение о музее "На авиамузей в Монино наплевали с большой высоты". «Коммерсантъ» №37 (37). 1993-09-20. נבדק ב-2012-02-20. Общие сведения о музее
איגנץ גאבור

איגנץ גאבור, (במקור לדרר, בהונגרית: Gábor Ignác; פיזרקומלוש, 13 באפריל 1868 – בודפשט, 10 בינואר 1945) היה היסטוריון ספרות, מתרגם יהודי-הונגרי שנרצח בשואה. הוא היה אביהם של הציירת מריאן גאבור ושל הסופר ג'רג' גאבור. איגנץ גאבור נולד במשפחה יהודית כבנם של גאבור לדרר ושל שרולטה קליין. הוא סיים את הגימנסיה בלוצ'נץ, את האוניברסיטה בבודפשט ובסורבון בפריז. בעשור הראשון של המאה ה-20 ייסד מכון חינוך לבנים ברחוב מיהאי מונקאצ'י בבודפשט, אותו ניהל במשך עשרות שנים. בשנת 1909 הקים והוביל את "אגודת הסטודנטים הנודדים" (אגודת תיירות) במשך חמש שנים וערך את השנתון של האגודה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוביל פעולות חברתיות של סטודנטים. בשנים 1918–1919 פתח וערך את סדרת "הספרייה המהפכנית". הוא תרגם כמה יצירות של אדה פואטית להונגרית, כולל שירי אדה מאיסלנד העתיקה ויצירות של משוררים עבריים. הוא תרגם גם מסנסקריט (למשל את הדרמה Mṛcchakatika), מהולנדית (Multatuli), מצרפתית ומאיטלקית. יחד עם יוז'ף באנוצי ערך את סדרת הספרייה היהודית הפופולרית. במסגרת סדרה זו פורסמה בראשית שנות העשרים מונוגרפיה על המשורר היהודי האיטלקי בעידן ההומניזם, עמנואל בן שלמה בן יקותיאל הצפרוני (נודע כעמנואל הרומי, באיטלקית: Manoello Giudeo, "עמנואל היהודי" (עמנואל הרומי). בגיל ארבעים התקבל ל"תא רפורם" של הבונים החופשיים בשנת 1908, ובהמשך לקח חלק בעבודת התאים "מרץ" ואחר כך של "האור". אנשי מפלגת צלב החץ רצחו אותו יחד עם משפחת חתנו, מיהאי אנדראש רונאי, ב-10 בינואר 1945 בכיכר ליסט פרנץ בבודפשט. אשתו - בשם לידתה איזבלה לוסיה ראיס - נרצחה גם היא על ידי אנשי צלב החץ ( גניי 10 בדצמבר 1944). חברי העמותה ההונגרית לטבע מעניקים מדליית הנצחה על שם איגנץ גאבור. על הגבעה מעל פומאז, מצפה נקרא על שמו. לוח על הקיר של מכון חינוך הבנים לשעבר שומר על שמו פארק באויפשט בית ספר ברחוב בייזה. לוח מנציח את זכרו בכפר הולדתו, פיזרקומלוש של ימינו. הקצב העתיק ההונגרי (בודפשט, 1908) בעיית הקצב ההונגרי (בודפשט, 1925) פרשת דרכים של מקצבים הונגריים (בודפשט, 1942) אלחריזי, משורר עברי של ימי הביניים (1997). לאסלו בוקה : איגנץ גאבור. (בתוך: אנתולוגיה של סופרים חללים הונגרים, (1947) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. איגנץ גאבור לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967 הספד של טמאש ראי על איגנץ גאבור מדיה וקבצים בנושא איגנץ גאבור בוויקישיתוף איגנץ גאבור: השיר הגרמני העתיק והמקצב ההונגרי הקדום איגנץ גאבור: לבעיית הקצב ההונגרי אגודת הסטודנטים הנודדים תקנות על הענקת פרסי MTSZ הבונים החופשיים Jewish Virtual Library-Ignác Gábor Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 85565/1905. MNL-OL 30793. mikrofilm 987. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1905. év 22. oldal 31. sor "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 2093/1945. folyószáma alatt". [Raj Tamás]: Gábor] (Új Élet) "Emlékkönyv (adatbázis)". HDKE - Holokauszt Emlékközpont.(הקישור אינו פעיל, 2019-02)
דוד אנדלמן

דוד אנדלמן (נולד ב-17 באוקטובר 1955) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב. ידוע בזכות תרומותיו המחקריות בנושאי חומר רך וביופיזיקה. אנדלמן נולד בבוקרשט, רומניה. סיים את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה, מתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב ב-1975. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ברנדייס, שם סיים את לימודי התואר השני ב-1979. ב-1984 סיים את לימודי הדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בהנחייתו של הפיזיקאי הטורקי פרופ' ניהאט ברקר. בשנים 1985–1984 שימש כעמית מחקר ז'וליו-קירי בקולז' דה פראנס בפריז בהנחייתו של פייר ז'יל דה-ז'ן, לימים חתן פרס נובל לפיזיקה. בשנים 1987–1985 כעמית מחקר בחברת אקסון מוביל בקלינטון, ניו ג'רזי. ב-1987 שב לישראל מונה למרצה בכיר בבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. ב-1989 היה לפרופסור חבר וב-1995 לפרופסור מן המניין. ב-2021 יצא לגמלאות. בשנת 2006 הופקד על הקתדרה לפיזיקה סטטיסטית ע"ש מואיז נוסנצוייג, בה מחזיק עד היום. בין השנים 2015–2011 כיהן כראש בית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה. הוא פרופסור נלווה במחלקה למדע ולהנדסת חומרים באוניברסיטת תל אביב. לאורך השנים כיהן כמדען אורח וכפרופסור אורח בכ-18 מוסדות בישראל ובשאר העולם. מתלמידיו לאורך השנים: פרופ' חיים דימנט מאוניברסיטת תל אביב ופרופ' יורם בורק מהאוניברסיטת העברית. אנדלמן הוא דודו של כדורגלן העבר יובל שפונגין. אנדלמן משתמש בתאוריות ובמודלים פיזיקליים על מנת ללמוד חומר רך דחוס (soft condensed matter) ומערכות ביופיזיקליות בסקאלות מולקולריות. בשנים האחרונות, עיקר מרצו הוקדש להבנת אפקטים אלקטרוסטטיים בחומר רך וביולוגי: תמיסות יוניות (אלקטרוליטים), פולימרי מטען (פוליאלקטרוליטים) וביו-ממברנות טעונות. כמו כן, עוסק אנדלמן בהרכבה עצמית מוכוונת של פולימרי-בלוק, התבניות שלהם ויישומיהם בננוליתוגרפיה. אנדלמן כיהן במועצות העורכים של מספר כתבי עת מדעיים וכן כעורך-שותף של סדרות ספרים אחדות בנושאי חומר רך וביולוגי. עמית יאמאדה (1991) עמית הנרי דה-רוטשילד מטעם מכון קירי בפריז (1993) עמית JSPS (החברה היפנית לקידום המדע) (1997, 2002) פרס הומבולדט (2002) פרס בורק מטעם החברה המלכותית לכימיה (2003) חבר החברה האמריקאית לפיזיקה (2004) מדיה וקבצים בנושא דוד אנדלמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוד אנדלמן דוד אנדלמן, ברשת החברתית LinkedIn דוד אנדלמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דוד אנדלמן, באתר ResearchGate דוד אנדלמן, באתר גוגל סקולר דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב
פיל צימרמן

פיליפ ר. "פיל" צימרמן (נולד ב-12 בפברואר 1954) הוא יוצר PGP, תוכנת הצפנת הדואר האלקטרוני הנפוצה בעולם. נולד בקמדן, ניו ג'רזי. למד פיזיקה באוניברסיטת אטלנטיק בפלורידה, ומאוחר יותר למד גם מדעי המחשב. צימרמן היה הראשון להפיץ בפומבי מנגנון הצפנה-אסימטרית (מבוססת מפתח ציבורי). הפעולה הובילה לכך שרשויות המכס בארצות הברית הובילו במשך שלוש שנים חקירה פלילית נגד צימרמן, משום שכאשר הוציא לאור בחינם ב-1991 את תוכנת PGP דרך האינטרנט הפר את הגבלות ארצות הברית בנוגע לתוכנות הצפנה. לאחר ביטול ההאשמות מצד הממשל בסוף שנת 1996, יסד צימרמן את PGP Inc. החברה נמכרה לחברת הענק Network Associates בדצמבר 1997 וצימרמן כיהן בחברה במשך שלוש שנים כחבר הנהלה. ב-2002 נקנתה PGP שנית, הפעם על ידי חברת PGP Corporation, שם צימרמן מועסק כיועץ-מומחה. בתחילת שנת 2006 החל צימרמן בהפצת התוכנה Zfone המאפשרת ביצוע תקשורות שיחה קולית על גבי רשת האינטרנט (בפרוטוקול VoIP) תוך שימוש בהצפנה אסימטרית. מחלקת ההגנה של ארצות הברית שקלה להגיש תביעה נגד ההפצה שכן היא מקשה, ואף אינה מאפשרת במקרים מסוימים, ציתות לשיחות המתבצעות בארצות-הברית, דבר שמותר על פי חוק במספר מדינות שם. צימרמן פעיל כיום ביוזמת אוניברסיטת סטנפורד, המרכז לחברה ואינטרנט. לאחר התביעה של רשויות המכס נגדו היו רבים שראו בצימרמן גיבור חופש המידע ולא אויב מדינה. רבים ראו בתביעה על שחרור קטע הקוד חוסר הבנה טכנולוגית מצד התביעה ועל כן יצאו במחאה. כאקט הפגנתי הועלו באינטרנט קטעי קוד קצרים בשפות תכנות דוגמת Perl, והופצו בקהילות קוד פתוח והאקרים ומשם הועברו להדפסה על פרטי לבוש וסטיקרים. מקרה קיצוני של התופעה היה קיעקוע קטע הקוד על זרוע אדם. צימרמן קיבל מספר פרסים על עבודתו החלוצית בהצפנה: 1995 - ניוזוויק מנה את צימרמן עם 50 האנשים המשפיעים ביותר על האינטרנט תחת רשימת ה-Net 50 1995 - פרס החלוציות מאת קרן החזית האלקטרונית 1995 - פרס קרייזלר על חדשנות בעיצוב 1996 - פרס נורברט וינר לאחריות קהילתית ומקצועית על קידום השימוש האחראי בטכנולוגיה 1998 - פרס על מפעל חיים מאת Secure Computing Magazine 1999 - פרס לואי בראנדי מאת Privacy International 2000 - הוכתר כאחד מעשרת המחדשים ביותר בתחום האי-ביזנס על ידי Infoworld 2001 - הוסף לרשימת היכל התהילה של תעשיית CRN. סיימון סינג, סודות ההצפנה, תרגום: זהר בר-אור, ספרי עליית הגג (ידיעות אחרונות), 2003. מדיה וקבצים בנושא פיל צימרמן בוויקישיתוף פיל צימרמן, באתר dblp עמוד הבית של פיל צימרמן אתר חברת PGP Corporation אשר שכטר, Silent Circle: האפליקציה החשאית שמפחידה סוכנויות ביון, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2013 כתבה במגזין WIRED הסוקרת את התביעה בנושא שחרור PGP כתבה באתר InfoWorld על Zfone והמחלוקת סביב הפצתו ?Why do you need PGP
Look Alive

Look Alive הוא סינגל של הראפר האמריקאי בלוקבוי JB (אנ'), בהשתתפות הראפר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-9 בפברואר 2018, כסינגל הראשון מתוך המיקסטייפ השביעי של בלוקבוי JB,‏ Simi, על ידי חברות התקליטים OVO סאונד והאחים וורנר. השיר הופק על ידי טיי קית'. הוא הגיע היישר אל המקום השישי ומאוחר יותר הגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר הראשון של בלוקבוי JB בעשירייה הפותחת, וכן ה-23 של דרייק. הווידאו קליפ לשיר פורסם ב-8 בפברואר 2018. הוא מציג את בלוקבוי JB, דרייק, טיי קית', הראפרים מאניבאג יו וקוואנדו רונדו, הכדורסלן זאק רנדולף, והצוות שלהם במקומות שונים בממפיס. הקליפ זכה למעל ל-300 מיליון צפיות ביוטיוב. ב-4 במרץ 2018 פרסם הראפר האמריקאי ג'וינר לוקאס רמיקס לשיר ב-SoundCloud וביוטיוב. ב-29 באפריל 2018, הראפר הישראלי טדי נגוסה פרסם ביוטיוב רמיקס משלו לשיר. מידע על היצירה "Look Alive" באתר Discogs סרטון השיר "Look Alive" באתר יוטיוב "Drake Tops Billboard Hot 100 With 'God's Plan' & Debuts in Top 10 as Featured on BlocBoy JB's 'Look Alive'". Billboard. נבדק ב-21 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "BlocBoy JB & Drake "Look Alive" Prod By: Tay Keith (Official Music Video) Shot By: @Fredrivk_Ali". YouTube. נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Joyner Lucas Exudes Lyrical Precision While Taking Aim at Logic on 'Look Alive' Remix". Billboard. נבדק ב-2019-06-17. Teddy Neguse - Look alive (Drake's remix) // טדי נגוסה - "לוק אלייב" רימיקס, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:35)
מוזס בילינגס

מוזס בילינגס (באנגלית: Moses Billings;‏ 15 בינואר 1809 – 14 באוגוסט 1884) היה צייר וצלם אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו. מוזס בילינגס נולד באמהרסט, ניו המפשייר, ב-15 בינואר 1809. מעט ידוע על ראשית חייו. על פי מגוון מקורות, הוא הגיע בצעירותו לסינסינטי, מחוז אורנג', ניו יורק, קליבלנד, מסצ'וסטס, ובמקומות אחרים בניו אינגלנד. סביר להניח כי בצעירותו, הוא למד להיות סנדלר, שכן הוא רשום בספריה העירונית של סינסינטי בשנת 1831 כסנדלר. הוא התחתן עם ג'יין וילקינס (בתם של תומאס ומרי וואלאס וילקינס, משפחה מכובדת באותה עת) ב-27 באוקטובר 1835. בילינגס היה אוטודידקט, ו"נולד עם כל האינסטינקטים של אמן". לא ידוע בדיוק מה היו מקורות הידע שלו. כנראה הרבה מהידע שלו באמנות הגיע מתחריטים, ליטוגרפיות והדפסים של יצירות מפורסמות. סביר להניח שבילינגס הכיר את עבודתו של סמואל מורס. עם שובו של מורס מאירופה, הוא ניסה ליישם אלמנטים של ציור היסטורי שלמד ממורו, בנג'מין וסט. כשניסיונותיו לא הצליחו במידה רבה, הוא פנה לציור דיוקנאות. מורס טייל רבות במסצ'וסטס ובניו המפשייר בין השנים 1816 ל-1820, והתגורר בקונקורד, ניו המפשייר, במרחק של 48 ק"מ בלבד מביתו של בילינגס באמהרסט. עבודתו הראשונה של בילינגס שזיכתה אותו בפרסום ציבורי הייתה דיוקן באורך מלא של נשיא ארצות הברית הראשון ג'ורג' וושינגטון. הציור זכה לשם "אבי ארצו", והוצג בתהלוכה פוליטית ב-10 בספטמבר 1840. העיתון המקומי דיווח למחרת כי "הדיוקן הצבעוני של ג'ורג 'וושינגטון הוסיף צבע למצעד." דיוקן זה צויר יותר כדי למשוך תשומת לב של העין הציבורית, והוא לא בהכרח הדגים את סגנונו. עם זאת, הדבר עזר לבילינגס להתחיל את הקריירה שלו כאמן פורטרטים קבוע. כדי להתפרנס, בילינגס נאלץ לעיתים קרובות לקבל גם עבודות שאינן דיוקנאות, כמו ציור שלטים, קישוט רהיטים ומשימות אחרות של מלאכה. עם זאת, בניגוד לג'יימס באומן כמה עשורים קודם לכן, בילינג הצליח לקיים קריירה כצייר פורטרטים באופן קבוע. עם התפתחותו של הדאגרוטיפ בשנות ה-40 של המאה ה-19, תפקידו של צייר הדיוקנאות פחת באופן כללי, משום שכעת היה הרבה יותר קל והרבה יותר זול להציג את דמות הלקוח במתכונת חזותית. בעוד שציירי פורטרטים רבים איבדו עסקיהם בתחרות עם הדאגרוטיפ, בילינגס התחיל לייצר בעצמו הדפסי דאגרוטיפ. לא ידוע בדיוק אילו הדפסים נוצרו על ידי מוזס בילינגס כי הם נחתמו בצידי הלוח. בשל שיטות האחסון המסורתיות של לוחות הדאגרוטיפ, החתימה הפכה לרוב לבלתי קריאה. עם זאת, באופן כללי צוין, כי הדפסי הדאגרוטיפ שלו הראו כישרון ואומנות ברמה גבוהה יותר מזו של צלמים חובבים. אף שלא ידוע בדיוק אילו צילומים היו שלו, ידוע שהוא נטש את הצילום במידה רבה בשנות ה -50, המשיך לצייר דיוקנאות של אנשים על בד. בפברואר 1846 בילינגס נסע לעבודה לוושינגטון הבירה שם צייר דיוקנאות של דמויות שונות בעלות חשיבות פוליטית, בעיקר דולי מדיסון וג'ון קווינסי אדמס. דיוקנו של אדמס נודע בשל הביטוי האנושי שלכד את מה שאדמס עצמו כינה "דיוקנאות הלב האמיתיים". בעוד שמוזס בילינגס מעולם לא זכה להכרה לאומית בקנה מידה גדול, הוא זכה להצלחה רבה בקנה מידה מקומי כצייר פורטרטים. הוא המשיך לצייר עד לסביבות 1880, כאשר בריאותו התדרדרה כבר. כאשר נפטר בשנת 1884, עבודתו הוצגה בוושינגטון הבירה, סינסינטי, קליבלנד, ומקומות שונים בצפון מערב פנסילבניה. מדיה וקבצים בנושא מוזס בילינגס בוויקישיתוף Moses Billings - Biography, www.askart.com Kelly, Elizabeth K. The Journal of Erie Studies, Volume 9, Number 1: Spring 1980. "Moses Billings: 19th Century Portrait Painter." Erie Gazette, September 11, 1840