laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגודת התעופה הכללית בישראל

אגודת התעופה הכללית (באנגלית: AOPA Israel - Aircraft Owners and Pilots Association, עד 2012: אגודת התעופה הכללית בישראל - Israeli Association of General Aviation - IAGA) היא עמותה הפועלת לקידום התעופה בישראל ולייצוגם של טייסים ובעלי מטוסים אזרחיים. העמותה הוקמה בשנת 1974 וכיום מאגדת כ-700 טייסים (נכון ל-2008). משרדי האגודה יושבים בשדה התעופה הרצליה. קידום נושאי התעופה הכללית והפרטית בישראל, הגנה על זכויות טייסים וחברות תעופה, עידוד תחבורה אווירית וחינוך לתחום בקרב בני נוער. פעילות כגורם סמכות עליון לבטיחות הטיסה כמקובל בארגונים מקבילים בעולם. ייצוג ושמירה על האינטרסים של הטייסים, בעלי המטוסים והעוסקים בתעופה הכללית, בנושאי תשתיות תעופה קרקעיות ואוויריות, הגבלות טיסה, תוכניות לסגירת שדות תעופה ומניעת פגיעה בפעילויות התעופה הכללית. מתן שירות לחברי האגודה - ארגון פעילויות ואירועים, ארגון כנסים מקצועיים, הפצת חומר מקצועי, הענקת ייעוץ מקצועי ומשפטי וייצוג בפני הרשויות. פיתוח קשרים ושיתוף פעולה עם ארגונים אחרים העוסקים בתעופה בישראל ובעולם. בשנת 1974 ייסד יצחק יבנה את האגודה יחד עם חברו עודד ויגודה. בראשיתה טיפלה העמותה בעיקר בהסדרת רישיונות הטיס ואישורי הטיסה הפרטיים, שבאותה תקופה היו דורשים תהליך בירוקרטי ומסורבל והיו נתונים במידה רבה לחסדיהם של פקידי מנהל התעופה. טייסת 10 - ארגון של טייסים חברי האגודה הפועלים במסגרתו בהתנדבות למען הקהילה. מפעילויות הארגון: פעילות להגברת בטיחות הטיסה בדומה לגופים מקבילים בעולם, כחלק מחברות בארגון Aircraft Owners and Pilots Association (AOPA) העולמי ובתיאום עימה. פעילות חינוכית בקרב בני נוער בסיכון - חוגי תעופה הכוללים סיורים במתקני שדות התעופה והטסת החניכים בסוף החוג. טיסות "כיף" לילדים ונוער בעלי צרכים מיוחדים. סיוע לקק"ל באמצעות דיווח על שרפות ביערות ישראל. הטסת צוותים וציוד במסגרת סיוע הומניטרי. משמר אזרחי מוטס - בשיתוף עם משטרת ישראל והמשרד להגנת הסביבה להתראה על עבירות תנועה, גנבת חול, זיהום הים ועוד. פעילות זו הופסקה על ידי רשות התעופה האזרחית. בשנים האחרונות נאבקת האגודה נגד התוכניות לסגירת שדה התעופה הרצליה בשיתוף כלל בתי הספר לטיסה ומכוני הבדק והאחזקה, בהובלתו של עו''ד נתנאל (נתי) פרץ, ששימש בתקופת המאבק כיו"ר האגודה ואיחד את כל בתי הספר ומכוני הבדק לטובת המאבק אשר נמשך אף בימים אלה, חרב הסגירה מאיימת על השדה עשרות בשנים. במקביל מנהלת האגודה מאבק על חניית מטוסים בשדה. אתר האינטרנט הרשמי של אגודת התעופה הכללית בישראל אגודת התעופה הכללית בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל" אודות האגודה, מתוך אתר האגודה הישן בארכיון האינטרנט עיינה קימרון, ראיון עם יצחק יבנה באתר אגודת התעופה(הקישור אינו פעיל, 20.7.2021) יהונתן מרוז, יהיה עשר, בטאון חיל האוויר 189, אוקטובר 2009, באתר חיל האוויר זוהר בלומנקרנץ, בעלי המטוסים הפרטיים נגד רש"ת: "נתנגד לסגירת השדה בהרצליה", באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2012
אלכסנדר פרידמן

אלכסנדר פרידמן (ברוסית: Алекса́ндр Алекса́ндрович Фри́дман; ‏16 ביוני 1888 - 16 בספטמבר 1925) היה מתמטיקאי ופיזיקאי רוסי־יהודי. ידוע בעיקר בשל משוואות פרידמן והרעיון של התפשטות היקום. נולד במשפחת קנטוניסטים יהודית שהמירה דתה לנצרות; אביו היה מלחין ורקדן בלט ואמו פסנתרנית. ב-1906 החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג וקיבל תואר ב-1910. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל האוויר של האימפריה הרוסית והשתתף בטיסות מבצעיות. ב-1918 היה לפרופסור באוניברסיטת פרם. ב-1922, על בסיס משוואות פרידמן, הציע פרידמן את הרעיון של התפשטות היקום במאמר בכתב העת הגרמני Zeitschrift für Physik. ב-1927 פרסם את הרעיון הזה גם האסטרונום הבלגי ז'ורז' למטר, שלא ידע על חישוביו של פרידמן. ביוני 1925 החל לנהל את המצפה הגאופיזי בלנינגרד. נפטר ב-16 בספטמבר 1925, בגיל 37, מטיפואיד, לאחר שנדבק בחיידק בחופשה בחצי האי קרים. על שמו נקרא מכתש "פרידמן" בירח. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר פרידמן בוויקישיתוף איתי נבו, המתמטיקאי שהרחיב את היקום, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 16 ביוני 2018 אלכסנדר פרידמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אלכסנדר פרידמן, באתר MacTutor (באנגלית) אלכסנדר פרידמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסנדר פרידמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Poluboyarinova-Kochina, P. Y. (1964). "Aleksandr Fridman". Soviet Physics Uspekhi, 467–472 O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F., "Alexander Friedmann", MacTutor History of Mathematics archive, University of St Andrews. כך על פי הלוח הגרגוריאני; על פי הלוח היוליאני: 4 ביוני ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלאסיקת החוק

קלאסיקת החוק (בסינית: 法经; פין-יין: Fǎ Jīng) ידוע גם כאסופת החוקים הוא טקסט לגליסטי אבוד שחיבורו מיוחס ללי קווי (李悝), מלומד לגליסטי ושר שחי בתקופת המדינות הלוחמות (475-220 לספירה) במדינת ויי. המסורת הסינית קובעת שהספר נכתב בתחילת המאה הרביעית לספירה אך חוקרים בני ימינו סבורים שמדובר בזיוף מהמאות החמישית או השישית. לפי התיארוך המסורתי שמופיע לראשונה בחיבור מונוגראפי על החוק מתוך הספר של ג'ין, קלאסיקת החוק היה הספר הלגליסטי הקדום ביותר של סין העתיקה. האסופה הפכה לבסיס עליו הושתתו טקסטים לגליסטיים מאוחרים יותר. נאמר שהמתקן החברתי הלגליסטי שאנג יאנג (商鞅) הביא את הספר למדינת צ'ין שם הוא הפך לאבן היסוד של החוק הרשמי. גם שושלת צ'ין אמצה את האסופה באופן רשמי. למרות שהטקסט המקורי אבד טקסטים מאוחרים יותר מציינים שישה פרקים מתוכו. חוקים הנוגעים לגנבה ושוד חוקים הנוגעים לבגידה חוקים הנוגעים לאסירים ולגבולות מידת הצדק הקיימת בחוק חוקי מעצרים חוקים בנושאים שונים חוקים הנוגעים לבעלות על רכוש ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיס (משפחה)

גיס הוא יחס שארות הנוצר בעקבות נישואים. גיס הוא אחד מאלה: האח או האחות של בן או בת הזוג בן או בת הזוג של האח או האחות השימוש בכינוי גיס תופס גם ביחס לבן או בת הזוג של האח או האחות של בן או בת הזוג (בן הזוג של הגיס במשמעות הראשונה של המושג). השלכה לדוגמה של הגדרה זו היא באיסור העסקת קרובי משפחה באותו מוסד חינוכי. לעניין זה, מותר לכאורה להעסיק באותו מוסד שתי נשים הנשואות לשני אחים. מהגדרה זו נובע שגיס הוא יחס סימטרי, כלומר: אם א' הוא גיס של ב', אז ב' הוא גיס של א'. מקור המילה הוא בשפה הארמית, בה המילה 'גיס' או 'גיסא' משמעותה 'צד'. במשנה, מסכת סנהדרין, פרק ג', משנה ד', המונה את רשימת הקרובים הפסולים להעיד על אדם, נכלל גיס במשמעות השלישית בלבד (בעל אחות אשתו). גיסים במשמעויות הראשונות נקראים קרויים ברשימה זו "בעל אחותו" ו"אחי אשתו". בעברית מודרנית כפי שהוגדר לעיל, גיסי האישה הם: אחי בעלה, בעל אחותה ובעל אחותו של בעלה. גיסי הבעל הם: אחי אשתו, בעל אחותו ובעל אחותה של אשתו. דוגמה: למשה רבנו היו אח, אהרן הכהן, ואחות, מרים הנביאה. עם נישואיו של משה לצפורה, הפכו אהרן ומרים לגיסיה של צפורה (משמעות 1 של גיס בהגדרה לעיל), וצפורה הפכה לגיסתם של אהרן ומרים (משמעות 2 של גיס בהגדרה לעיל). אלישבע, אשתו של אהרן, אף היא גיסתה של צפורה (משמעות 3 של גיס בהגדרה לעיל), וצפורה היא גיסתה של אלישבע. במצב שבו שני אחים נישאים לשתי אחיות, מתקיים לכל אחד מארבעתם יחס "גיס" כפול. דוגמה: ראובן ושמעון הם אחים, בתיה וצביה הן אחיות. ראובן נישא לבתיה ושמעון נישא לצביה. ראובן הוא גיס של צביה משום שהוא אחי בעלה ומשום שהוא בעל אחותה. ביהדות, כאשר מת אדם שלא השאיר אחריו צאצאים, מצווה על אחיו לייבם את אלמנת אחיו (היא גיסתו לשעבר), כלומר לשאת אותה לאישה, ו'להקים לאחיו שם' על ידי העמדת צאצאים ממנה. לחלופין, מתבצע טקס חליצה בו האח מצהיר בפומבי על סירובו לייבם את גיסתו לשעבר, ולאחריו האישה מותרת להינשא לכל גבר. המונח המקביל באנגלית לגיס, brother-in-law (מילולית: אח מכוח החוק), מדגיש את חוזה הנישואים כגורם להיווצרותו של יחס שארות זה. חוזר מנכ"ל על העסקת קרובי משפחה חיתולי ספר-תורה. פרק בתולדות אמנות יהודית העממית. תערוכת חיתולי ס״ת של המוזיאון Torah Binders. A Jewish Folk Art. Exhibition of Torah Binders from the Museum, באתר Catalog of Catalogs Online, A Bibliography of Temporary Exhibition Catalogs Since 1876 that Contain Items of Judaica Pesaḥim Chapter 6, אילו דברים פרק שישי, De Gruyter, 2013-07-15, עמ' 205–238, מסת"ב 978-3-11-031591-2 Pesaḥim Chapter 6, אילו דברים פרק שישי, De Gruyter, 2013-07-15, עמ' 205–238, מסת"ב 978-3-11-031591-2
פיליפ היפה

האם התכוונתם ל... פיליפ הרביעי, מלך צרפת (1268–1314) - אשר כונה "פיליפ היפה" פליפה הראשון, מלך קסטיליה (1478–1506) - אביו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר כונה אף הוא באותו הכינוי, והיה המלך הספרדי הראשון מבית הבסבורג
היפוסטיל

באדריכלות, היפוסטיל הוא אולם בעל גג אשר תקרתו נתמכת על ידי עמודים. מקור השם היפוסטיל הוא מהמילה ביוונית עתיקה hypóstȳlos שמשמעותה "מתחת לעמודים"" (כש-hypó משמעותו מתחת ו-stŷlos משמעותו עמודים). חללים היפוסטיליים נפוצים באדריכלות מצרים העתיקה, הפרסית, היוונית והאסייתית. היפוסטיל מפורסם מהעת העתיקה נמצא בכרנכ שבמצרים במקדש לאל אמון-רע הכולל 134 עמודים. הקורה, ״ארכיטרב״ (גם "אפיסטיל") המקשרת בין העמודים יכולה להיבנות ממגוון חומרים כמו אבן, עץ או חומר קשיח אחר כמו ברזל, פלדה ובטון מזוין. העמודים יכולים להיות בגובה זהה או כמו בכרנכ שבו העמודים בחלל המרכזי גבוהים מהעמודים במעברים הצדדיים, ובכך מאפשרים יצירת פתחים בקיר מעל העמודים הקטנים, הנותנים לאור יום להיכנס ולהאיר את האולם. במצרים העתיקה נעשה שימוש בצורת בנייה זו במקדשים רבים, כמו מקדש רעמסס השלישי במדינת האבו, מקדש מנתוחותפ בדיר אל-בחרי, הרעמסאום, מקדש לוקסור, מקדש אדפו, מקדש דנדרה ומקדשים נוספים, לעיתים נעשה בו גם שימוש בבנייה חילונית. ההיפוסטיל היה בשימוש גם במקדשים יוונים עתיקים, כנזכר לעיל גם באסיה, במיוחד בבנייה בעץ. באדריכלות של מסגדים רבים, באולם התפילה המרכזי, נעשה שימוש בצורת בנייה זו תוך שילוב של קשתות בין העמודים. דוגמה ידועה הוא המסגד הגדול של קירואן הנמצא בתוניסיה. גם באדריכלות המודרנית נעשה שימוש בהיפוסטיל, דוגמה לכך הוא אולם מקבלי הפנים בקומה G בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון. שימוש בהיפוסטיל נעשה גם במוזיאון החדש בברלין בעיצוב החצר המצרית. פילון (אדריכלות) מדיה וקבצים בנושא היפוסטיל בוויקישיתוף היפוסטיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מטרונים

מטרונים הוא שם משפחה המבוסס על השם הפרטי של האם, הסבתא או אשה מאמהות המשפחה. זו המקבילה הנקבית של פטרונים. בחברות פטריארכליות מטרונים נפוצים פחות מאשר פטרונים. בעבר שמות מטרונימיים ניתנו לעיתים קרובות לילדיהן של נשים לא נשואות. חלק מהשמות המטרונימיים אומצו על ידי ילדיהן של נשים שהיו מפורסמות או בעלות עוצמה. בתנ"ך, אישים מצוינים לרוב בשם אביהם, בתבנית "פלוני בן פלוני", כגון דוד בן ישי. יש מספר יוצאי דופן, כמו צרויה, אחות דוד, שבניה אבישי, יואב, ועשהאל נקראים "בני צרויה" על שמה. ככל הנראה הם נקראו כך היות שלא היה ידוע מי אביהם, שלא הוזכר כלל בתנ"ך. אדוניה בן דוד נזכר בספר מלכים א' בשם "אֲדֹנִיָּה בֶן-חַגִּית" על שם אמו, וגוליית ואחיו נקראים גם "בני הרפה" על שם אמם. בקהילות יהדות מזרח אירופה קיימים שמות משפחה מטרונימיים רבים (שעל פי רוב מסתיימים ב-"ין" או ב-"ס"). דוגמאות: ריבלין (מהשם רבקה), סורקין/סינסורה (מהשם שרה), רוחלין (מהשם רחל), דבורקין (מהשם דבורה), מלכין (מהשם מלכה), סינגולדה מהשם גולדה, חבקין (מהשם חוה), חנקין (מהשם חנה). ילדים קיבלו את שם המשפחה של האם כאשר בני הזוג נישאו בנישואים דתיים בקהילה ולא נרשמו לנישואים אצל הרשם האזרחי. כאשר נולדו לזוג ילדים והיה צורך ברישום הלידה אצל הרשם האזרחי, הילדים נרשמו כילדי האם בלבד ולמעשה כצאצאים מנישואים בלתי חוקיים. היו מגוון סיבות לרישום כזה, ביניהן: איסור על חתונות מרובות מדי במשפחה אחת הביא לחתונה יהודית בלבד, כאשר נמלאה המכסה. איסור על נישואים שניים אף אם בן הזוג נפטר. נישואים בגיל הנמוך מזה המותר בחוק או היטל גבוה עבור רישום הנישואים. אב שנעלם, נטש את משפחתו או נפטר בגיל צעיר. נישואים אזרחיים במקום א' ולידה של ילדים של מקום ב' שלא הכיר ברישום הנישואים של מקום א' או שחייב רישום מחודש. רצון להימנע משיוך ברור של הילדים למשפחה מסוימת כדי למנוע את גיוסם לצבא. שם משפחת האם היה "יוקרתי" יותר (שושלת רבנית) ואז נעשה לעיתים שימוש בשני שמות המשפחה. במקרים אלו, נשכח לפעמים שם המשפחה של האב לאחר מספר דורות. שימוש במטרונים נעשה גם כיום, למשל בתפילת מי שברך לחולה, מתייחסים לחולה עם שם אמו בתבנית "פלוני בן פלונית". מדיה וקבצים בנושא מטרונים בוויקישיתוף
פטרונים

פטרונים הוא שם משפחה המבוסס על השם הפרטי של האב, הסב או אדם אחר מאבות המשפחה. בחברות פטריארכליות פטרונים נפוצים יותר מאשר מטרונים, המקבילה הנקבית. בתנ"ך, אישים מצוינים לרוב בשם אביהם, בתבנית X בן Y, כגון דוד בן ישי. כך גם בלשון חז"ל, למשל רבן יוחנן בן זכאי. בתקופת האמוראים, עם המעבר לארמית כשפת הדיבור, המילה "בר" ("בן" בארמית) החליפה לעיתים את המילה "בן" בתבנית הפטרונימית. כך למשל רב נחמן בר יצחק. מתקופת הראשונים, באזורים שהיו בהשפעת הערבית נעשה גם שימוש במילה "אבן" ("בן" בערבית) בתבנית השם, כגון אברהם אבן עזרא, שלמה אבן גבירול. כבר במאות ה-10 וה-11 החלו שמות משפחה קבועים להחליף את הפטרונים בקהילות יהדות ספרד; בקהילות יהדות אשכנז, לרבות יהדות מזרח אירופה התהליך התרחש מאוחר יותר. עם זאת, גם כיום בהקשרים הלכתיים שונים - בבית הכנסת, במסמכי המשפט העברי (כגון כתובה, גט), על גבי מצבות - נעשה שימוש בפטרונים. מדיה וקבצים בנושא פטרונים בוויקישיתוף פטרונים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שושנה דואר

שושנה דוּאֶר (1908 – 13 בינואר 2000) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית. דואר נולדה ב-1908 בדמשק. בתור נערה הופיעה בנשפים והצגות במסגרת תנועת המכבי הצעיר. ב-1925 עלתה לארץ ישראל והצטרפה לסטודיו הדרמטי של הסתדרות הנוער העובד בהדרכתו של הבמאי יצחק משה דניאל, ולאחר מכן לסטודיו למשחק של הבימה בהדרכתו של צבי פרידלנד. בשנת 1932 הייתה הבוגרת הראשונה שנתקבלה להבימה, וב-1947 נתקבלה לקולקטיב של שחקני הבימה. היא שחקה בעשרות תפקידים בהבימה ברובם בתפקידים משניים. כן השתתפה בתסכיתים בקול ישראל. היא הופיעה במספר סרטים: 1955 – גבעה 24 אינה עונה – בתפקיד אחות ראשית בבית חולים 1962 – חבורה שכזאת – בתפקיד אמא של יוסיניו 1967 – שלושה ימים וילד – אמא של יעל 1973 – המשכנע בע"מ 1977 – הגן – בתפקיד שרה 1978 – שרגא קטן אמא של שרגא 1982 – מתחת לאף – אמא של סמי 1995 – לילסדה – בתפקיד סבתא כן הופיעה במספר סדרות טלוויזיה: 1980 – מסך לספרות 1982 – מישל עזרא ספרא ובניו – בתפקיד רגינה ב-1995 זכתה בפרס תמרה רובינס על שלל תפקידיה בתיאטרון. ב-1997 זכתה בתואר יקירת העיר תל אביב-יפו. הייתה אם לבן ובת. דואר נפטרה בינואר 2000, בגיל 92. ביולי 2013 הוצבה לכבודה לוחית זיכרון בכניסה לביתה בתל אביב. על שמה רחוב ביפו. סוגרים מעגל: שושנה דואר, בת ערובה של התיאטרון; [תחקיר וכתיבה]: ד.נ. שטמר, [ח"מ]: האיגוד הארצי של השחקנים והבמאים של ההסתדרות הכללית, 1997. דורית ירושלמי, "בצלה של חנה רובינא", זמנים 99 (2007), 26–37. מדיה וקבצים בנושא שושנה דואר בוויקישיתוף שושנה דואר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שושנה דואר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שושנה דואר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שושנה דואר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שושנה דואר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב שושנה דואר באתר "הבימה"
תיניס

תיניס או תין הייתה בירת השושלת הראשונה במצרים העתיקה. העיר שכנה במצרים העליונה. העיר נכון להיום עדיין לא התגלתה, אך קיומה אושר בכתבים עתיקים שונים. בכתבי ההיסטוריון מנתון, מוזכרת העיר תיניס כבירת קונפדרציית תיניס, קונפדרציה שבטית אשר הייתה בהנהגתו של הפרעה נערמר (אשר לדעת האגיפטולוגים הוא מנס), אשר הביא לאיחוד מצרים והיה הפרעה הראשון שלה. חשיבותה ירדה בצורה משמעותית בתקופת השושלת השלישית אז הוחלפה הבירה בממפיס. תיניס שכנה בסמוך לנוה מדבר, וכן שכנה בין שטחיהן של השושלות המתחרות של הרקליאופוליס ותבאי מתקופת ביניים ראשונה. דבר זה הקנה לה חשיבות צבאית מסוימת, ואשר הבטיח כי תישאר לה משמעות מסוימת אף בתקופת ממלכת מצרים הקדומה והחדשה. העיר איבדה לחלוטין את חשיבותה בתקופה הרומית. בשל מורשתה העתיקה, הייתה העיר מוקד דתי חשוב וביתם של מומיות וכן אלים מקומיים. במיתולוגיה הדתית מצרית העתיקה, כפי שניתן לראות בספר המתים, תיניס מוקמה באחד החלקים של גן העדן. על אף שמיקומה המדויק של תיניס אינו ידוע, הזרם המרכזי של אגיפטולוגים ממקם אותה בסביבת העיר העתיקה אבידוס, וגירגה המודרנית. השם תיניס נגזר מהמילה בה תיאר מנתון בכתביו את פרעה מנס. על אף שבמקורות הכתובים בשפה היונית לא מופיע השם, הוא נזכר במקורות מצריים מקוריים, והוא השם המצוי יותר אצל אגיפטולוגים. מדיה וקבצים בנושא תיניס בוויקישיתוף Massey 1907: 637 Gardiner 1964: 430 n.1, Ryholt 1997: 163 n. 594, Strudwick 2005: 509 Verbrugghe and Wickersham 2001: 131 Gardiner 1964: 430 n.1 Verbrugghe and Wickersham 2001: 131, Bagnall 1996: 334 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Tales from Topographic Oceans

Tales from Topographic oceans (מעשיות מאוקיינוסים טופוגרפיים) הוא האלבום השישי של להקת הרוק המתקדם, יס, האלבום יצא לאור ב-1973 על ידי חברת התקליטים, אטלנטיק רקורדס. זהו אלבום כפול שבכל אחד מהדיסקים יש שני שירים בתקליט הויניל המקורי, שיר אחד מכסה צד אחד שלם. זהו אלבום קונספט שהסולן, ג'ון אנדרסון חשב עליו מהספר אוטוביוגרפיה של יוגי שנכתב על ידי פרמהנסה יוגאננדה. זהו האלבום הראשון שבו מנגן המתופף, אלן וייט שהחליף את ביל ברופורד ב-1972. זהו האלבום הראשון שקיבל תואר אלבום זהב בבריטניה. אורך כל רצועה נעה בין 18 דקות ל-21 דקות. Tales from Topographic Oceans גרר אחריו ביקורות חלוקות. האלבום היה שאפתני אף יותר מקודמיו, והורכב מארבע רצועות בלבד, שכל אחת מהן מכסה צד שלם של תקליט, והקצרה שבהן עוברת את 18 הדקות (זמן שהיה אורך היצירה הראשונה ב-Close to the Edge, שהייתה הארוכה ביותר של יס עד אז). הדבר גרם למבקרים ומעריצים רבים לחוש שיס עברו את הגבול, ושהאלבום ארוך, פומפוזי ומתיש מדי. ניתן לתלות חלק מהאשמה באורכו של האלבום באילוצים הטכניים של אותה תקופה: קיצור של האלבום לשישים דקות היה מותיר צד ריק באחד משני התקליטים של האלבום. למרות הביקורת הרבה, האלבום זכה גם להצלחה בקרב חלק מהמעריצים, ולא חסרים כאלו שרואים אותו בתור האלבום הטוב ביותר של הלהקה. במהלך יצירת Tales, הסתכסך ריק וייקמן עם חברי הלהקה ובפרט עם ג'ון אנדרסון, ופרש. לאחר ניסיון כושל לגייס את הקלידן היווני ואנגליס, צורף אליה הקלידן פטריק מוראז, ואיתו יצרה הלהקה את אלבום האולפן הבא שלה, Relayer. בתקליט הויניל, הקלטת האלבום הייתה באיכות גרועה למדי והיו בה כמה קשיים טכניים. ב-2003, יצאה גרסת רימסטר לאלבום אשר שיפרה את איכות השמיעה. יחד עם האלבום המקורי, נוסף דיסק בונוס עם גרסאות דמו לשירי האלבום. עטיפת האלבום עוצבה על ידי רוג'ר דין שעיצב כמעט את כל עטיפות אלבומי הלהקה מ-Fragile ב-1972 עד היום. כל השירים נכתבו על ידי ג'ון אנדרסון וסטיב האו. כל הלחנים הולחנו על ידי אנדרסון/האו/כריס סקווייר/ריק וייקמן/אלן וייט LP 1 צד 1: "The Revealing Science of God (Dance of the Dawn)" - 22:25 צד 2: "The Remembering (High the Memory)" - 20:38 LP 2 צד 1: "The Ancient (Giants Under the Sun)" - 18:35 צד 2: "Ritual (Nous Sommes Du Soleil)" - 21:37 ג'ון אנדרסון - שירה מובילה, טימפאני, נבל, תוף מרים סטיב האו - גיטרות, טימפאני, שירה כריס סקווייר - גיטרת בס, טימפאני, שירה ריק וייקמן - מינימוג, מלוטרון, אורגן האמונד, עוגב, פסנתר RMI, פסנתר אלן ווייט - תופים וכלי הקשה מידע על האלבום Tales from Topographic Oceans באתר MusicBrainz מידע על האלבום Tales from Topographic Oceans באתר AllMusic האלבום Tales from Topographic Oceans באתר Discogs
ג'וליו צ'זארה מונטוורדי

ג'וליו צ'זארה מונטוורדי (באיטלקית: Giulio Cesare Monteverdi;‏ 1573–1630 או 1631) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי, אחיו הצעיר של קלאודיו מונטוורדי. ג'ויליו צ'זארה מונטוורדי נולד בקרמונה, שם הוטבל ב-31 בינואר 1573. ב-1600 היה לזמן קצר נגן העוגב של קתדרלת מנטובה. באוגוסט 1602 שירת כנגן החצר של דוכסות מנטובה. ב-2 ביוני 1608, בחגיגות הכלולות בחצר מנטובה, הלחין מוזיקה לאינטרמדיו הרביעי (למילים של גַבְּריאֵלוֹ קיאַבּרֶרָה ([Gabriello Chiabrera); המוזיקה אבדה), כחלק מהצגת המחזה של ג'ובאני בטיסטה גואריני "ל'אידרופיקה". ב-1609 מינה אותו פרנצ'סקו גונזגה (Francesco Gonzaga) (מושל מונטפראט בימים ההם) למאסטרו די קאפלה. בתפקידו זה כתב את האופרה "איל ראפּימֵנְטוֹ די פּרוֹזֳרפינָה" (ללברית מאת אֶרְקוֹלֶה מָריליאַני (Ercole Marigliani)), ליום הולדתה של אשת פרנצ'סקו. האופרה הוצגה במונטפראט ב-1611 (המוזיקה אבדה). ב-1612 פוטר, יחד עם אחיו ואמנים אחרים, מחצר בית גונזגה. בהמשך היה לנגן העוגב של הכנסייה הראשית בקסטלאונה, סמוך לקרמה שבלומברדיה. ב-10 באפריל 1620 התמנה למאסטרו די קאפלה בקתדרלת סאלו. הוא מת בסביבות 1630/31 בסאלו, אגם גארדה, אולי כקורבן מחלת הדבר. רק חלק קטן מן המוזיקה ש ג'וליו מונטוורדי שרד, כולל אוסף של 25 מוטטים בשם Affetti musici, ne quali si contengono motetti a 1–4 et 6 voci, per concertarli nel basso per l'organo |(ונציה 1620). השפעת אחיו ניכרת במידה ידועה, כפי שאפשר להיווכח במדריגל לשלושה קולות ובאסו קונטינואו, עם עוד שתי יצירות, שנמצאו ב"סקרצי מוזיקלי" לשלושה קולות של אחיו (1607). מבחינה סגנונית הם דומים ליתר היצירות בכרך, כל אחת עם ריטורנלו בשלושה קולות; הכתיבה לקולות מרמזת לנוהל "קונצ'רטנטה", על אף האופי המלודי. עם זאת, תרומתו החשובה ביותר היא עריכת הכרך, כמו גם הכללת ה"דיקיאראציונה", שבו נדונים רעיונותיו של קלאודיו בפרטי-פרטים. ה"דיקיאראציונה" הזה נמצא במבוא של קלאודיו לספר החמישי של מדריגלים, שנכתבו בתגובה להתקפותיו של ארטוזי עליו. Palisca C.V. A History of Western Music New York, 1996 Arnold D. The New Grove Dictionary of Music and Musicians ed. Stanley Sadie London 1995 קרטר וצ'ו, מונטוורדי 2, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין: הספר החמישי, שיצא לאור בשנת 1605, עמד בלב מחלוקת בין מונטוורדי לג'ובאני ארטוזי, שתקף את "חוסר התרבות" ו"חירויות היתר" של סגנון החיבור המודרני. את מתקפותיו ריכז במדריגלים מן הספר הרביעי. מונטוורדי השיב לו במבוא לספרו החמישי, שם הציע חלוקה של העיסוק המוזיקלי לשני זרמים, שאותם כינה "פרימה פראטיקה" ו"סקונדה פראטיקה": פרימה פראטיקה תהיה האידיאל הפוליפוני הקודם של המאה ה-16, עם קונטרפונקט זורם, כפוף לכללים מחמירים, הכנה לדיסוננסים ושוויון בקולות; סקונדה פראטיקה, לעומת זאת, תשתמש בקונטרפונקט חופשי הרבה יותר, עם היררכיה גדלה והולכת של קולות, במתן דגש לסופרן ולבס
ארניזאורוס

ארניזאורוס (שם מדעי: Arenysaurus) הוא סוג של דינוזאור הדרוזאורי מתקופת הקרטיקון עליון. הוא ידוע משרידי גולגולת חלקית ושלד מסלעים מגיל המאסטריכט בהרי הפירנאים של ספרד לפני 66 מיליון שנה, כך שהוא נכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה. המין A. ardevoli תואר בשנת 2009 על ידי קבוצה בראשות פרדה-סוברביאולה, קבוצה של מדענים מספרד. שם הסוג קרוי על שם העיר ארן (אנ'), לצידה נמצא עם הסיומת "saurus" - זוחל/לטאה. שם המין נקרא ע"ש הגאולוג לואיס ארדוול. אורכו של הארניזאורוס מוערך כ-5–6 מטרים. הארניזאורוס היה לאמבואוזאור בסיסי, חלק ממשפחת ההדרוזאוריים שלהם כרבולות חלולות על הגולגולת. מדענים משערים שבתקופה בי חי הארניזאורוס הייתה ספרד אזור חופי וביצתי עם מספר רב של איים קטנים, בדומה לפלורידה של היום, ולכן הם משערים שהארינזאורוס נהגו לשחות בין איים. מדיה וקבצים בנושא ארניזאורוס בוויקישיתוף ארניזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Pereda-Suberbiola, Xabier; José Ignacio Canudo; Penélope Cruzado-Caballero; José Luis Barco; Nieves López-Martínez; Oriol Oms; José Ignacio Ruiz-Omeñaca (2009). "The last hadrosaurid dinosaurs of Europe: A new lambeosaurine from the Uppermost Cretaceous of Aren (Huesca, Spain)". Comptes Rendus Palevol. 8 (6): 559–572. doi:10.1016/j.crpv.2009.05.002. ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטארג'אמרס

סטארג'אמרס (באנגלית: Starjammers) היא קבוצה בדיונית של פיראטי חלל המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #107 מאוקטובר 1977, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם. סיפורם של הסטארג'אמרס מתחיל עם כריסטופר סאמרס, טייס צבאי שחזר עם משפחתו מטיול באלסקה. לפתע, מטוסם הותקף ללא כל התרעה. קתרין אשתו קשרה את שני בניהם - סקוט ואלכס - למצנחים היחידים, ודחפה אותם אל מחוץ למטוס, בכך הצילה את חייהם. הבעל והאשה שוגרו ממטוסם אל ספינת חלל של גזע חייזרי מתקדם בשם השי'אר. מתברר כי הייתה זו משימת תצפית זואולוגית לצורך לכידתו של נושא מחקרי אנושי. השניים הובאו בפני שליט השי'אר ד'קאן, שלקח את קתרין להיות פילגשו ושלח את כריסטופר למכרות העבדים. לבסוף, כריסטופר נמלט ועשה את דרכו למגוריו של ד'קאן כדי להתנקש בחייו, אך הוא נלכד ונענש על ידי כך שנאלץ לחזות במותה של אשתו ולקיחתו בכוח של העובר שבבטנה. רוחו נשברה, והוא נשלח למחנות כרייה על כוכב לכת אחר. בעת שביו, כריסטופר היה עד להכאתה של דמוית אנוש חתולית. הוא ניסה להתערב אך הוכא בעצמו. האשה נלקחה לתאי מעצר ובהמשך, כריסטופר הוביל כוח מצומצם של עבדים לשחרורה. הקבוצה נמלטה בספינת חלל של השי'אר, וכריסטופר נבחר לשמש כמנהיגם תחת שם הקוד שלו מימי הצבא, קורסאייר. דף הקבוצה באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.