laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יון דגן

יון לזרביץ' דגן (ברוסית: Ио́н Ла́заревич Де́ген)‏ (4 ביוני 1925 - 28 באפריל 2017) היה רופא ומדען ישראלי, מומחה בתחום האורתופדיה וטראומטולוגיה, סופר ומשורר (כתב 12 ספרים). בימי מלחמת העולם השנייה הצטיין כקצין שריון במסגרת הצבא האדום. במהלך המלחמה צוות הטנק בפיקודו השמיד 16 טנקים ומשחיתי טנקים גרמנים. על גבורתו עוטר בארבעה עיטורים סובייטים ובשלושה עיטורים פולנים. יון דגן נולד במוהיליב-פודילסקי בדרום-מערב אוקראינה. שני הוריו עבדו כאחים בבית החולים המקומי. בגיל ארבע התייתם מאביו. בגיל 12 החל לעבוד כשוליית נפח (במקביל ללימודים בבית הספר). לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ביוני 1941 התנדב אל הצבא האדום. היה לוחם בפלוגת מתנדבים שהורכבה מתלמידי תיכון. היחידה השתתפה בהגנת העיר מוהיליב-פודילסקי מפני הכוחות הרומנים. בסוף יולי 1941 נאלצו כוחות הצבא האדום באזור לסגת מזרחה. היחידה בה שירת דגן צורפה אל דיוויזיית חי"ר 130. במסגרת הדיוויזיה השתתף יון דגן בקרבות עם הגרמנים בדרום-מזרח אוקראינה. באחד הקרבות נפצע ופונה לבית חולים עורפי. בית החולים, בו אושפז, פונה, עקב התקדמות הגרמנים לגאורגיה. ביוני 1942, לאחר שהחלים מפציעתו, חזר יון דגן לשירות. הוא צורף לצוות של רכבת משוריינת, אשר השתתפה בקרבות עם הגרמנים בצפון קווקז. על אומץ ליבו באחד הקרבות עוטר במדליית העוז. באוקטובר אותה שנה נפצע שוב. לאחר החלמתו נשלח להכשרה ללוחמי שריון ולאחר מכן התקבל לקורס קציני שריון, אותו סיים במרץ 1944. הוא נשלח לחזית, שם צורף אל חטיבת המשמר המשוריינת ה-2, במסגרתה לחם עד לינואר 1945. תחילה היה מפקד מחלקה ולאחר מכן מפקד פלוגה. חטיבתו הייתה יחידת ההבקעה של החזית הביילורוסית הראשונה. בכל מבצע התקפה היא שימשה כחוד החנית בהבקעת קווי ההגנה הגרמנים. מסיבה זו רמת האבדות בחטיבה הייתה גבוהה מאוד ביחס ליחידות שריון אחרות. דגן, אשר הצליח להחזיק מעמד ולהישאר בחיים לאורך זמן בחטיבה, זכה לכינוי "בר מזל". במסגרת החטיבה השתתף דגן במבצע בגרטיון, בקרבות בליטא ובחלק הראשון של מבצע פרוסיה המזרחית. במהלך הקרבות צוות הטנק של יון דגן השמיד 12 טנקים וארבעה משחיתי טנקים גרמנים ובנוסף לכך גם מספר תותחים ומרגמות. על אומץ ליבו בקרבות עוטר יון דגן בעיטור הדגל האדום, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה ובשני עיטורי המלחמה הפטריוטית מדרגה שנייה. ב-21 בינואר 1945, נפצע יון דגן קשה מאוד מרסיסי פגז שחדר לטנק שלו. הרופאים בבית חולים שדה הצליחו להציל את חייו, אך לאחר פציעה זו כבר לא היה מסוגל להמשיך בשירות הצבאי. בקיץ 1945 שוחרר יון דגן מהצבא בדרגת סגן, כאשר בעקבות הפציעה הוכר כנכה מלחמה. לאחר השחרור מהצבא הוא התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה לרפואה בעיר צ'רנוביץ. לאחר סיום הלימודים עבד כאורתופד בבתי החולים של קייב. בהמשך התמחה בטראומטולוגיה והיה בין המובילים בתחום זה בברית המועצות. חבב היפנוזה, ויישם אותה באופן נרחב בפרקטיקה הרפואית שלו. במהלך עבודתו פרסם קרוב ל-90 מאמרים מדעיים בנושא טראומטולוגיה. בשנת 1977 עלה לישראל, התיישב בגבעתיים והמשיך לעבוד כאורתופד במשך למעלה מ-20 שנה. מדיה וקבצים בנושא יון דגן בוויקישיתוף יון דגן, ‏גשר נמוך, שריון 33, אוקטובר 2009, עמ' 46-42, באתר "יד לשריון" יון דגם מספר את סיפור חייו, (עברית), סרטון באתר יוטיוב - פרק מאחד הספריו של דגן, אשר תורגם לעברית ספרו של יון דגן "מבית העבדות", (רוסית) Юнаков, О. (2016). Архитектор Иосиф Каракис. Алмаз. ISBN 978-1-68082-000-3. עופר אדרת, היהודי שהשמיד לנאצים 16 טנקים, באתר הארץ, 4 במאי 2017 Юнаков 2016, p. 40.
פרויקט הספר הכחול

פרויקט "ספר כחול" (בשפת מקור: Project Blue Book) היה אחד מסדרה של מחקרים שיטתיים אותם ערך חיל האוויר של ארצות הברית בנושא עצמים בלתי מזוהים (UFO's). הפרויקט החל ב-1952, הייתה זו הפעם השנייה בה חיל האוויר האמריקני חידש מחקר בנושא עב"מים, והשלישית בסך כל המחקרים שערך חיל האוויר האמריקני בנושא עד לנקודת הזמן בה הפרויקט החל. (שני המחקרים הקודמים היו "פרויקט סימן" (Project Sign) שנערך בשנת 1948 ו"פרויקט טינה" (Project Grudge)שנערך בשנת 1949). פקודת סיום הפרויקט הגיעה בדצמבר 1969, בעקבות המלצות להפסיק את המחקר בתחום זה. כל פעילויות המחקר הקשורות שנערכו במסגרת "פרויקט הספר הכחול" הופסקו באופן מוחלט בינואר 1970. לפרויקט "ספר כחול" היו שתי מטרות: לקבוע האם העצמים הבלתי מזוהים אשר נצפו באותה העת בשמי ארצות הברית מהווים איום לביטחון הלאומי. לנתח לפי עקרונות השיטה המדעית את כלל המידע הקיים בנושא עצמים בלתי מזוהים. אלפי דיווחים אודות תצפיות של עצמים בלתי מזוהים בשמי ארצות הברית נאספו, נחקרו ותויקו. כתוצאה מדו"ח קונדון (1968), אשר קבע כי אין ממש בדיווחי עב"מים, הוחלט שהפרויקט ייסגר. חיל האוויר האמריקני פרסם את ממצאיו מהפרויקט: מעולם לא נשקפה סכנה או הייתה אינדיקציה כלשהי לסכנה אפשרית לביטחון הלאומי במסגרת תקריות העב"מים שנחקרו. לא נמצאה שום ראיה מבין הממצאים שהגיעו לידי חיל האוויר, או שהתגלו על ידיו במהלך המחקר, לגבי עצמים בלתי מזוהים מסוימים שעשויים להיות כלי טיס משוכללים העושים שימוש בטכנולוגיות מתקדמות או עקרונות מעבר לטווח של הידע המדעי המודרני. לא נמצאו שום ראיות שמוכיחות או מאמתות כי תקריות בהן נצפו עצמים בלתי מזוהים, אכן היו תקריות בהן נצפו כלי טיס שמקורם מהחלל החיצון. עד סיום הפרויקט, הספיקו אנשי המחקר של חיל האוויר האמריקני לחקור 12,618 דיווחי תצפיות עב"מים, כאשר המסקנה מהמחקרים הללו הייתה כי רובם המוחלט של הדיווחים היו זיהויים שגויים של תופעות טבעיות (עננים, כוכבים וכו') או של כלי טיס קונבנציונליים. לטענת משרד הסיור הלאומי חלק מהדיווחים עשויים במידה רבה להיות טיסות של כלי התעופה הסודיים באותה תקופה כגון הלוקהיד U-2 והלוקהיד A-12. אחוז קטן מהדיווחים שנחקרו על ידי חיל האוויר נותרו "לא מוסברים", גם לאחר ניתוח מאומץ. דיווחי העב"מים אורכבו וכיום ניתן להשיגם בהתאם לחוק חופש המידע האמריקני, אם כי השמות והפרטים המזהים של העדים לתצפיות הושמטו. הפרויקט היה הנושא המרכזי של סדרת טלוויזיה בשם זה מבית ערוץ ההיסטוריה ובכיכובו של איידן גילן. מדיה וקבצים בנושא פרויקט הספר הכחול בוויקישיתוף פרויקט "ספר כחול" - אתר שמרכז מידע על הפרויקט, לרבות האנשים שפעלו והשפיעו על הפרויקט והתפתחותו דוח מסכם של פרויקט הספר הכחול, פורסם על ידי חיל האוויר האמריקאי
צ'אקה קאן

צ'אקה קאן (באנגלית: Chaka Khan;‏ נולדה ב-23 במרץ 1953) היא זמרת וכותבת שירים אמריקנית שזכתה בעשרה פרסי גראמי. קאן הייתה הסולנית של להקת רופוס. במדיה מיוחס לה מעמד של מלכת הפאנק. קאן מכרה יותר מ-200 מיליון עותקים של תקליטיה ברחבי העולם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. צ'אקה קאן נולדה בשם איווט מארי סטיבנס בפרויקט שיכון בעל מוניטין שלילי במערב שיקגו בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית כבכורה למשפחה בת 7 נפשות לצ'ארלס סטיבנס וסנדרה קולמן. אחותה איבון סטיבנס הפכה להיות מוזיקאית מפורסמת בזכות עצמה ונודעת בשם טאקה בום. גם אחיה, מארק סטיבנס, הפך למוזיקאי וייסד את להקת הפאנק אורורה. שתי אחיותיה הנותרות זהבה סטיבנס ותמי מק'קארי הן המנהלות האישיות שלה. שלא כמו המוזיקאים בני תקופתה, קאן גדלה כקתולית. קאן מייחסת את אהבתה למוזיקה לסבתה, שהכירה לה את מוזיקת הג'אז בילדותה. קאן הפכה למעריצת מוזיקת רית'ם אנד בלוז ובגיל 11 הקימה את להקת הבנות הראשונה שלה שנקראה Crystalettes אשר כללה את אחותה טאקה. בסוף 1960 הקימה עם טאקה את ההרכב גוונים של שחור והצטרפה למפלגת הפנתרים השחורים לאחר שהתיידדה עם פעיל המפלגה פרד המפטון ב-1967. בזמן הזה, שונה שמה לצ'אקה אדוני אדופי הודרהי קאריפי על ידי שאמאן אפריקני. ב-1969 עזבה את הפנתרים השחורים ונשרה מבית הספר התיכון והחלה להופיע עם להקות קטנות בשיקגו. בתחילה הופיעה עם להקת לייף (באנגלית: Lyfe) אשר כללה את החבר שלה חסן קאן, עמו התחתנה מאוחר יותר ושינתה את שם הבמה שלה לצ'אקה קאן. קאן נתבקשה להחליף את בייבי יואי מלהקת בייבי יואי והבייביסטירים לאחר שהלה נפטר בטרם עת ב-1970. הלהקה התפרקה כשנה מאוחר יותר. במהלך 1972, כאשר הופיעה עם להקות מקומיות, נצפתה קאן על ידי שני חברים בלהקה חדשה שנקראה רופוס ובמהרה התקבלה כחברה בה. להקת רופוס הוחתמה בחברת התקליטים תקליטי ABC ב-1973. מדיה וקבצים בנושא צ'אקה קאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'אקה קאן צ'אקה קאן, ברשת החברתית פייסבוק צ'אקה קאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'אקה קאן, ברשת החברתית אינסטגרם צ'אקה קאן, סרטונים בערוץ היוטיוב צ'אקה קאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר ספוטיפיי צ'אקה קאן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר Last.fm (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר AllMusic (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר דיזר צ'אקה קאן, באתר Yandex.Music (ברוסית) צ'אקה קאן, באתר Discogs (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר Songkick (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר Genius צ'אקה קאן, באתר SecondHandSongs צ'אקה קאן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) צ'אקה קאן, באתר בילבורד (באנגלית) צ'אקה קאן, באתר טיידל (באנגלית) אתר הבית של צ'אקה קאן 10-Time Grammy Award-Winning Rock N’ Roll Hall of Fame Nominee Music Legend Chaka Khan Headlines the Biggest Lesbian Event in the World: The DInah 2012 | The Original Club Ski... "Chaka Khan (I)". נבדק ב-2010-08-24. "Chaka Khan – Biography on Bio". Thebiographychannel.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2012-03-03. נבדק ב-2011-07-14.
הכנס למורשתו של הרמב"ם

הכנס למורשתו של הרמב"ם הוא כנס שנתי העוסק ברמב"ם, פוסק, פרשן ורופא, מדמויות המופת של העם היהודי. הכנס מתקיים במלון ”חוף גיא" בטבריה. הוא כולל הרצאות, דיונים, מופע מוזיקלי וסיורים במרכז מורשת הרמב“ם ובאתרים היסטוריים בעיר ובמקומות נוספים. הכנס מתקיים במשך שלושה ימים במהלך סוף השבוע. מרצים בו רבנים, אנשי משפט, רפואה והלכה ועוד. הכנס מופעל על ידי מרכז מורשת הרמב"ם בשיתוף האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך ועיריית טבריה. בשנת 2017 התקיים הכנס השמיני שבו השתתפו יותר מאלף אנשים. כנס הרמב"ם החמישי בטבריה באתר קול ישראל "הרמב"ם היום - רלוונטי מתמיד" בערוץ 7, 26 בדצמבר 2013
Relapse

Relapse (בתרגום חופשי: הידרדרות) הוא אלבום האולפן השישי של הראפר האמריקאי אמינם. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 2009 דרך חברת התקליטים אפטרמת', אינטרסקופ. הסינגל הראשון מהאלבום; "Crack a Bottle", יצא לאור ב-2 בפברואר 2009. האלבום הוא אלבום זוכה פרס גראמי לקטגוריה "אלבום הראפ הטוב של השנה". לאחר שאמינם ביטל את מסע ההופעות שלו (בעקבות התמכרותו לכדורי שינה ולכדורים) רצתה קבוצתו של אמינם, D12, להתחיל לעבוד ולהוציא לאור את אלבום האולפן השלישי שלהם, אך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס רצתה שקודם אמינם יוציא אלבום אולפן בעצמו. ב-2007 אישרו חבריו של אמינם והמוזיקאים שבחברת התקליטים שלו שעובדים איתו שאמינם עובד על אלבום אולפן חדש, אך לקראת סוף השנה התאשפז אמינם בבית החולים ממנת יתר של כדורי שינה. בשנת 2008 התחיל אמינם לעבור גמילה באמצעות 12 השלבים ולאחר מכן אמינם אמר שבאותה שנה גם נגמל ונהיה פיקח וכשיר. אמינם סבל מדיכאון וממחסום כתיבה עקב מות פרוף מהלהקה D12 שגם היה החבר הכי טוב שלו, הוא כתב מספר שירים הקליט אותם ומחק כי לא אהב את מה שהוא עשה, בשנת 2007 אמינם התחיל לכתוב ולהקליט שוב וגם את השיר "Beautiful" מן האלבום שבעודו מכור, בתקופת ההקלטה הודלף גם הסינגל הראשון מן האלבום "Crack a Bottle" בגרסת הדמו שלו. ב-16 בנובמבר 2009 במהלך שיחת פלאפון בסדרת הטלוויזיה "Total Request Live" בערוץ MTV אמינם אישר שהאלבום Relapse ישוחרר ב-2009. ב-15 במאי 2009 יצא האלבום Relapse לאור. Crack a Bottle - יצא לאור ב-2 בפברואר 2009, קודם לכן הודלפה גרסת דמו לשיר לאינטרנט. השיר הגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100 ומכר מעל ל-2 מיליון עותקים. השיר זכה בגראמי ה-52 בקטגוריית הופעת הראפ הטובה ביותר על ידי קבוצה או צמד We Made You - יצא לאור ב-7 באפריל 2009, כסינגל השני מן האלבום, הווידאו קליפ יצא באותו היום לשחרור הסינגל. בשיר אמינם מעליב זמרות פופ כמו בריטני ספירס ולינדזי לוהן, ידועניות כמו קים קרדשיאן ואף את הפוליטיקאית שרה פיילין. אמינם מסביר שנושא השיר הוא בעצם מאין פסיכולוגיה הפוכה שבה הוא פונה לידועניות ואומר להן שהן לא רוצות אותו, אך הן כן. השיר הגיע למקום ה-9 במצעד הבילבורד הוט 100 ומכר כמעל 3 מיליון עותקים. 3 a.m. - יצא לאור ב-23 באפריל 2009, כסינגל השלישי מן האלבום. בשיר אמינם מתאר את עצמו כרוצח סדרתי שמתחיל לפעול בשעה 3 לפנות בוקר. השיר הגיע למקום ה-32 במצעד הבילבורד הוט 100. Beautiful - יצא לאור ב-11 באוגוסט 2009, כסינגל הרביעי והאחרון מן האלבום. הווידאו קליפ לשיר יצא ב-2 ביולי וצולם בדטרויט. השיר מדבר על תקופתו של אמינם בזמן ההתמכרות לכדורי השינה, על ילדותו בזמן שניסה להיות מקובל יותר בחברה ומעביר מסר של "להיות עצמך". השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד הוט 100. בארצות הברית מכר האלבום כ-608,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו לאור, בשבוע השני להוצאתו לאור מכר האלבום כ-211,000 עותקים נוספים, נכון ליוני 2010 מכר האלבום כ-2,335,000 עותקים בארצות הברית והוכתר בפלטינה כפולה. ברחבי העולם האלבום מכר כמעל ל-5 מיליון עותקים נכון ליוני 2010. כל השירים הופקו על ידי ד"ר דרה למעט "Beautiful" ושני השירים מן הגרסת הדלוקס שהופקו על ידי אמינם עצמו. מידע על האלבום Relapse באתר MusicBrainz מידע על האלבום Relapse באתר AllMusic האלבום Relapse באתר Discogs האלבום Relapse באתר ספוטיפיי האלבום Relapse באתר יוטיוב
מקס שלר

מקס פרדיננד שלר (בגרמנית: Max Scheler;‏ 22 באוגוסט 1874 – 19 במאי 1928) היה פילוסוף יהודי-גרמני שעסק בתחומים של פנומנולוגיה, אתיקה ופילוסופיה אנתרופולוגית. שלר נולד במינכן שבקיסרות הגרמנית דאז, לאם יהודייה-אורתודוקסית ולאב נוצרי-לותרני. ב-1899 המיר שלר את דתו לקתולית. עד 1921 היה שלר מחויב מאוד לנצרות הקתולית ואף קרא לתנועת התחדשות קתולית. אך מ-1921 והלאה ניתק את עצמו שלר באופן פומבי מאמונה באלוהות היהודית-נוצרית. שלר למד במינכן וברלין רפואה, פסיכולוגיה ופילוסופיה. מבין מוריו לפילוסופיה באותה תקופה היו וילהלם דילתיי וגאורג זימל. ב-1896 עבר ליינה והשלים את לימודיו בהדרכתו של רודולף אויקן. במהלך לימודיו ביינה פגש ב-1901 את אדמונד הוסרל והתוודע לפנומנולוגיה שלו, ולאחר מכן קרא את ספרו "חקירות לוגיות". בנוסף, קרא שלר את הפילוסופיה של אנרי ברגסון, והיה גורם משמעותי בהבאתה בפני החוגים האינטלקטואליים בגרמניה.. בניגוד להוסרל, שראה בפנומנולוגיה מתודה במובן החמור של המילה, ראה בה שלר "גישה לראיה רוחנית... של משהו שאחרת היה נשאר חבוי". הפנומנולוגיה לדעתו היא שיטה לחקירת מהויות וקשרים מהותיים. שלר שלל את הגישה הקאנטיינית והנאו-קאנטיינית הטוענת שההתנסות בדברים כשהם-לעצמם היא מתווכת. לדעתו, הפילוסופיה הקאנטיינית והנאו-קאנטיאנית סובלת מיחס של אי-אמון וחשדנות בסיסית כלפי העולם. לעומת זאת הפנומנולוגיה מתייחסת אל העולם באהבה בוטחת, שדרכה העולם מתמסר ומגלה את עצמו. חוזקה של פילוסופיה מיוסד על האהבה. על ידי יחס האהבה ו"הראיה הרוחנית" ניתן להתנסות באופן ישיר במהויות, "לראות" אותן ולחוש בהן באופן אינטואיטיבי. השקפה זו סוללת לשלר את הדרך לביסוס אובייקטיבי של ערכי המוסר, אשר גם אותם ניתן לחוש ובשל כך יש להם תוקף כללי. שלר הבחין ב-4 סוגי ערכים שחשיבותם עולה לפי סדר זה: ערכי החושים (הנאה גופנית), ערכי החיים (אצילות), ערכי הרוח (יופי, צדק) וערכי הדת (קדושה). אף על פי שלערכים ישנו תוקף מוחלט, טען שלר שישנו רלטיביזם ביחס להכרתם: התנאים החברתיים משפיעים על אופן ההכרה שלהם. לאחר מותו בפרנקפורט ב-1928, והוא בן 54, אמר עליו היידגר ששלר היה "הכח הפילוסופי החזק ביותר בגרמניה המודרנית, לא, באירופה המודרנית ואף בפילוסופיה בת זמננו כולה". מדיה וקבצים בנושא מקס שלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקס שלר שלר באנציקלופדיית סטנפורד מקס שלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי מקס שלר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) מקס שלר (1874-1928), דף שער בספרייה הלאומית https://archive.org/details/vomewigenimmensc00sche Schneck, Stephen Frederick (2002) Max Scheler's acting persons: new perspectives http://plato.stanford.edu/entries/scheler/ http://plato.stanford.edu/entries/scheler/ Heidegger, Metaphysische Anfangsgruende (s.anm 1), 62
וויקס.קום

וויקס.קום בע"מ (בלועזית: Wix.com Ltd.; נכתב גם ויקס) היא חברה ישראלית שמפתחת פלטפורמה לבניית אתרי אינטרנט. הפלטפורמה מאפשרת למשתמש לבנות אתר אינטרנט ללא עלות וללא צורך בידע קודם בתחומים כמו קידוד או עיצוב אתרים. ויקס נוסדה בשנת 2006 בישראל. היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בנאסד"ק, ושווי השוק שלה במרץ 2021 היה 19.7 מיליארד דולר. ויקס נוסדה בשנת 2006 על ידי אבישי אברהמי (מנכ"ל), ד"ר אורית מוסינזון, נדב אברהמי (סמנכ"ל מחקר ופיתוח) וגיורא קפלן (מנהל טכנולוגי). הארבעה עבדו על סטארט אפ אחר ובמהלך העבודה הם רצו לפתוח אתר אינטרנט לסטארט אפ. הם נתקלו בקשיים בהקמת האתר כשהבינו שהתהליך מסובך ויקר. עקב החוויה הם הגו את הרעיון ליצור פלטפורמה לבניית אתרים ללא צורך בידע קודם בקידוד או בעיצוב אתרים וללא צורך בתשלום, פלטפורמה שתהיה זמינה לכול. לוויקס יש יותר מ-180 מיליון משתמשים ביותר מ-190 מדינות. החברה פיתחה כלי פנימי לניהול משימות, שב-2012 הפך לחברה עצמאית, monday.com. בחודש דצמבר 2018 הורה בית משפט בלבנון לחסום את האתר של חברת ויקס בגלל המצב בין ישראל ולבנון. כתוצאה מכך למשתמשים רבים בלבנון אין אפשרות גישה לאתריהם האישיים, ולדברי אחדים מהם, עסקיהם נפגעו. במאי 2020 החברה רכשה את Rise.ai, חברת תוכנה ישראלית המפתחת פלטפורמת שיווק לאתרי אינטרנט. גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "כל מקום ואתר", עמ' 308–311 מדיה וקבצים בנושא וויקס.קום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וויקס.קום (באנגלית) וויקס.קום, ברשת החברתית פייסבוק וויקס.קום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וויקס.קום, ברשת החברתית אינסטגרם וויקס.קום, ברשת החברתית VK וויקס.קום, סרטונים בערוץ היוטיוב וויקס.קום, באתר פינטרסט מידע עסקי על חברת וויקס.קום באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) וויקס.קום, בגוגל פיננסים וויקס.קום, באתר Crunchbase (באנגלית) אור הירשאוגה, ענבל אורפז, העסקים הקטנים לקחו את Wix כל הדרך עד לנאסד"ק, באתר TheMarker‏, 8 בנובמבר 2013 טלי ציפורי, ‏כך הגיעה חברת Wix הישראלית לשווי של 900 מיליון דולר, באתר גלובס, 8 בינואר 2014 עמרי זרחוביץ', מנכ"ל וויקס: אני אומר כל הזמן - בוא נעיף מפה את וויקס. לא רוצה שהחברה תישאר ישראלית, באתר TheMarker‏, 27 בינואר 2015 אסף גלעד, אני לא רוצה להיות זה שיוביל את בריחת הסטארטאפים, באתר כלכליסט, 28 במאי 2015 עמרי זרחוביץ', "בית הספר הכי טוב להיי־טק בכל כדור הארץ", באתר TheMarker‏, 9 במרץ 2017 עמרי זרחוביץ' שלומית לן, ‏האחד חייב לבדוק כל דבר בעצמו, השני מעדיף לשחק בפלייסטיישן. ביחד הם מנהלים חברה של 12 מיליארד ד', באתר גלובס, 26 ביוני 2020 Wix: אתר ברגע, באתר "חדשנות ישראלית" איתי פת-יה, המניה שוב ב–100 דולר, עם תוצאות טובות יותר — לאן צועדת וויקס?, באתר TheMarker‏, 12 בדצמבר 2023 דיאנה בחור ניר, נשיא וויקס: "לא היה רגע אחד שבו חשבנו להיות חברה לא ישראלית", באתר כלכליסט, 1 באוקטובר 2024 About Us | Wix.com, About Us | Wix.com (באנגלית) Philippe Hage Boutros, [1], L'Orient Le Jour, December 24th, 2018 Wix com Ltd, Wix Acquires Rise.ai to Extend Native Wix eCommerce Platform Offering, www.prnewswire.com (באנגלית)
קרב בית חורון

האם התכוונתם ל... קרב בית חורון (166 לפנה"ס) – קרב בין החשמונאים לסלאוקים במהלך מרד החשמונאים קרב בית חורון (66 לספירה) – קרב בין המורדים היהודים לרומאים במהלך המרד הגדול
קרנארבונשייר

קרנארבונשייר (בוולשית: Sir Gaernarfon; באנגלית: Caernarfonshire) הוא מחוז היסטורי בצפון ויילס. המחוז נוסד בשנת 1284 לאחר הכיבוש האנגלי של ויילס, באזור אשר היה מזוהה לפני כן עם ממלכת גוויניד'. שמו נובע משם עיר הבירה של המחוז ומרכז השלטון האנגלי באזור קרנארבון. בשנת 1974 פורקו המחוזות ההיסטוריים בוויילס, אשר התחלקה מעתה למחוזות בעלי זהות וולשית, באופן זה שטחי המחוז נכללו ביחד עם האי אנגלסי וחלק ממחוז מריונת'שייר בתוך מחוז גוויניד', כאשר קרנארבון שימרה את מעמדה כעיר בירה גם במחוז החדש. מכיוון צפון ומערב המחוז היה נמצא לחופי הים האירי ומצר מנאי החוצה בינו לבין האי אנגלסי. מכיוון מזרח המחוז גבל במחוז דנבישייר ההיסטורי, ומדרום במחוז מריונת'שייר. רוב שטחי המחוז התאפיינו באזורים הרריים וכפריים לרוב, כאשר מספר מרכזים עירוניים נמצאו בעיקר לאורך החוף הצפוני (בהם בנגור, קרנארבון, קונווי ופורת'מדוג). נכלל בו גם חצי האי ל'ין, רכס הרי סנודון (בהם ההר הגבוה ביותר בוויילס ואנגליה הר סנודון), והחלק הצפוני של שמורת סנודוניה. גוויניד' קרנארבונשייר באתר איגוד המחוזות הבריטי. קרנארבונשייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הפיגועים במוסקבה (1977)

הפיגועים במוסקבה 1977 היא סדרה של שלשה פיגועים שבוצעו ב-8 בינואר 1977 במוסקבה. שלשת פיגועי הטרור תבעו את חייהם של 7 אנשים ועוד 37 שנפצעו פציעות חמורות. אף ארגון לא לקח אחריות על הפיצוצים, אולם שלשה חברי ארגון לאומני ארמני הוצאו להורג במשפט בדלתיים סגורות לאחר חקירה של הקג"ב. לאחר ההוצאה להורג עלו טענות שלנתבעים היה אליבי, ואנדריי סחרוב האמין כי ייתכן שהפיצוצים סודרו על ידי הקג"ב עצמו. על פי ההיסטוריון פרופסור ג'יי ברגמן (אנ') "מעולם לא הוברר מי ביצע בפועל את הפיצוצים." פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. זמן קצר לאחר הפיגועים, העיתונאי הסובייטי ויקטור לואיס, מתנגד ידוע לקג"ב, פרסם מאמר לגבי המעורבות של גורמים אופוזיציונרים בפיצוצים. לאחר קריאת המאמר פרסם הפיזיקאי הדיסידנט, זוכה פרס נובל לשלום, אנדריי סחרוב את "Appeal to world community" (תרגום: קריאה לקהילה העולמית), בו הוא דרש חקירה עצמאית והציע כי ייתכן והפיגועים אורגנו על ידי הקג"ב בעצמו כדי לפגוע בתנועה הדיסידנטית ברוסיה. הוא כתב: I have serious grounds for concern. This is the provocation article in London Evening News by Victor Lui. These are arrests and interrogations of people who are clearly not related to the bombings. These are murders of last months, probably committed by the KGB which were not investigated. It is enough to mention only two of them: murder of poet Konstantin Bogatyrev and murder of lawyer Evgeni Brunov. תרגום: יש לי יסוד לחששות כבדים. זהו הפרסום בלונדון איבנינג ניוז (London Evening News) של ויקטור לואי. אלו מאסרים וחקירה של אנשים שבבירור אינם קשורים לפיגועים. אלו הרציחות של החדש הקודם, בוצעו כנראה על ידי הקג"ב, שלא נחקר. די לציין שניים מהם: רצח המשורר קונסטנטין בוגטירב ורצח עורך הדין ייבגני ברונוב לאחר הצהרה זו, סחרוב לא רק הותקף בעיתונות הרוסית, אלא אף קיבל אזהרות טלפוניות וניסיונות פריצה מצד כאלו שטענו להיותם קרובים של נרצחים בפיגוע. ב-1 בפברואר 1979, הודיעה קבוצת הלסינקי בהצהרה רשמית "בהוצאה להורג של סטפן זטיקיאן ושני האלמונים הנוספים", אשר הסתיימה "היעדר השקיפות ואווירת הסודיות הכללית מערערים את אמינות הטיעונים נגדם, וכן את האובייקטיביות של בית המשפט." על פי הדיסידנט אנכסנדר טסרוב, הוא אכן נחקר על ידי סוכן הקג"ב. הסוכן ניסה ל"שכנע" אותו שהוא בעצם הביא את הפצצה. "לולא היה לי 300% אליבי (הוא היה מאושפז בבית החולים בזמן הפיגועים), הייתי אני מוצא להורג במקום זטיקיאן", כך אמר. לפי ההיסטוריון מיכֵל הלר, לזטיקיאן, לסטפניאן ולבגדסריאן היה אליבי שנתמך על ידי עדים רבים וההוצאה להורג שלהם הייתה ההוצאה להורג הפוליטית הראשונה לאחר מותו של סטלין. הפיגועים במוסקבה 2010 הפיגועים במוסקבה (2004): (February 2004 Moscow Metro bombing) (August 2004 Moscow metro bombing) הפיגוע בוולגוגרד בדצמבר 2013 (December 2013 Volgograd bombings) "לספק את דרישות ההגיון", הוצאת אוניברסיטת קורנוול (Cornell University Press), מסת"ב: מסת"ב 0801447313, 2009, עמוד 256. http://www.memo.ru/ABOUT/bull/b14/13.htm (ברוסית) "Yuri Andropov and Andrei Sakharov", רוי מדבדב (Roy Medvedev) ב- 2004 (ברוסית)
בשבילך אני שר

בשבילך אני שר (באנגלית: Of Thee I Sing) הוא מחזמר אמריקאי עם מוזיקה של ג'ורג' גרשווין למילים של איירה גרשווין, המבוסס על מחזה מאת ג'ורג' קאופמן ומורי רסקינד. המחזמר שם ללעג את הפוליטיקה האמריקנית והיווה אבן דרך בהיסטוריה של מחזות הזמר, במעבר מבידור העממי שרווח בתחילת המאה ה-20 לנושאים רציניים יותר. היה זה המחזמר הראשון שזכה בפרס פוליצר. ההפקה המקורית בברודוויי, בבימויו של קאופמן, עלתה בשנת 1931, זכתה להצלחה קופתית וביקורתית מרשימה (441 הופעות) ואף זיכתה את כותביה בפרס פוליצר של שנת 1932, הראשון שניתן עבור מחזמר. היא חודשה פעמיים בברודוויי ובהפקות קונצרט בארצות הברית ובלונדון, וזכתה ב-1972 לעיבוד טלוויזיוני. האחים מרקס התכוונו ליצור עיבוד קולנועי של המחזמר, אך החליטו להפיק במקומו את "מרק ברווז". "בשבילך אני שר" היה המחזמר האמריקאי הראשון שהיה בעל טון סאטירי עקבי. הקונגרס, בית המשפט העליון, הנשיאות והתהליך הדמוקרטי עצמו היו מטרותיה של סאטירה זו. מפלגות ספציפיות אינן מזוהות בו, מה שמרמז שהאבסורד שייך לשתי המפלגות גם יחד בפוליטיקה של תקופת השפל הגדול בארצות הברית. הסיפור נסוב סביב דמותו של פוליטיקאי בשם ג'ון ווינטרגרין, שמנהל מערכת בחירות לנשיאות ארצות הברית על הפלטפורמה של "אהבה". כשהוא מתאהב במרי טרנר ההגיונית במקום בבחורה שנבחרה עבורו, הוא נכנס למים הרותחים של הפוליטיקה. המחזה נפתח בהתכנסות פוליטיקאים בבית מלון, על מנת לגבש קמפיין בחירות למען המועמד ווינטרגרין תחת הסלוגן "אהבה". כדי למשוך את ציבור הבוחרים, הם מחליטים לערוך תחרות יופי באטלנטיק סיטי, כשהפרס למנצחת הוא חתונה עם ווינטרגרין. חבר המושבעים מכריז סוף סוף על המנצחת בתחרות, דיאנה דוורו, אולם בינתיים ווינטרגרין מתאהב במרי טרנר. הוא נבחר לבסוף לנשיא ומחליט להתחתן עם מרי ביום השבעתו. בעוד צוות עוזרי הנשיא מתמקם בבית הלבן, דיאנה פונה לציבור בטענה להפרת הבטחת נישואים. בעקבות התערבותו של שגריר צרפת (דיאנה ממוצא צרפתי) ואנשי מפלגתו שלו, נאלץ ווינטרגרין לבטל את הנישואין. לאחר מכן הוא עומד לדין בפני הסנאט, בפיקוחו של סגן הנשיא. מרי מכריזה שהיא בהריון עם תאומים, ובעקבות זאת הסנטורים הופכים את החלטתם, ומביאים לביטול כתב האישום בטענה שלא ניתן להדיח אב לעתיד. בסצנת הסיום מתכנס בית המשפט העליון כדי להכריע בשאלה מה יהיה מינו של התינוק העומד להיוולד לנשיא. Kantor, Michael and Maslon, Laurence. Broadway: The American Musical. New York: Bullfinch Press, 2004 pp.139-141 Bloom, Ken and Vlastnik, Frank. Broadway Musicals: The 101 Greatest Shows of all Time. New York: Black Dog & Leventhal Publishers, 2004.pp.228-229 זוכי 1932 Kantor and Maslon, 2004 Bloom and Vlastnik., 2004