laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דמויי-כפחן

דמויי-כפחן (שם מדעי: Stromateoidei) היא אחת מ-18 תת-הסדרות של סדרת הדקראים. לדגים אלה קשקשים כסופים, סנפירי חזה גדולים ומעוגלים ופיות קטנים. הם ניזונים מחסרי חוליות שונים כולל ממדוזות, אף שמספר מינים במשפחה בלוריתניים (Centrolophidae), מתגוננים מטורפים על ידי שחייה ליד מדוזות והם גם ניזונים משאריות ארוחתם. תת-סדרה דמויי-כפחן (Stromateoidei) משפחה Amarsipidae משפחה אריומיים (Ariommatidae) משפחה בלוריתניים (Centrolophidae) משפחה נומידיים (Nomeidae) משפחה Tetragonuridae משפחה כִּפְּחָנִיִּים (Stromateidae) מדיה וקבצים בנושא דמויי-כפחן בוויקישיתוף דמויי-כפחן, באתר ITIS (באנגלית) דמויי-כפחן, באתר NCBI (באנגלית) דמויי-כפחן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
ברכה קאפח

הרבנית ברכה קאפח (ה'תרפ"ב, 1922 - כ"ג בכסלו התשע"ד, 26 בנובמבר 2013) הייתה אשת חסד, יזמית, פעילה חברתית ואשת הרב יוסף קאפח. כלת פרס ישראל לשנת 1999. ברכה קאפח נולדה בצנעא, בירת תימן ליוסף ולנעמי צדוק. בגיל 11 נישאה לבן דודה יוסף קאפח, שבבגרותו הפך לרב, והיה מנהיג מרכזי בקרב יהדות תימן וחתן פרס ישראל. בגיל 14 ילדה את בנם הראשון דוד, ובהמשך גם את נעמי ויחיא. בשנת 1943 בגיל 21 עלתה עם משפחתה לישראל, במסע ארוך על גבי חמורים לעיר הנמל עדן, במהלכו שָׁכְלָה את בנה הצעיר יחיא. בהיותה בישראל נולד לה בן נוסף, אריה. המשפחה התגוררה כמה שנים בתל אביב, ובהמשך עברה לירושלים לשכונת נחלת אחים ובה החלה לבלוט ביזמותה ובמעשי החסד שלה. היא פתחה מפעל רקמה והעסיקה רוקמות רבות משכבות חלשות. בהמשך פתחה בגדייה, בה חולקו בגדים יד שנייה בעזרת צוות של מתנדבות. במסגרת הבגדייה אף התאימה שמלות לכלות לליל כלולותיהן. במקביל, הקימה את עמותת הצדקה "סגולת נעמי", על שם אמה, ובמשך עשרות שנים ניהלה מפעלי גמילות חסדים שהיוו סעד לאלפי נזקקים בירושלים וסביבתה. בין היתר ייסדה והייתה מנהלת פרויקט ה"קמחא דפסחא", במסגרתו חולקו, בעזרת הציבור, מצרכי מזון לחג הפסח כגון מצות ויין. ב-1976 יצאה קפאח יחד עם פעילה נוספת יונה עמיר, לסיור בארצות הברית, על מנת להשיג כספים להקמת מרכז למורשת יהודי תימן בירושלים. הן הוזמנו למוזיאון היודאיקה בשיקגו שם הציגו תלבושת כלולות תימנית ולאחר מכן השמיעו הרצאות ברחבי ארצות הברית על התרבות, החיים והבית המסורתי אצל יהודי תימן. בשנת 1992 הוענק לה התואר "יקירת ירושלים". על פועלה זכתה קאפח ב-26 תעודות הוקרה שונות, וכן בפרס ישראל לשנת תשנ"ט - 1999, על "תרומתה המיוחדת לחברה ולמדינה". היא ובעלה נבחרו לדמויות המופת של החינוך הממלכתי דתי לשנת תשע"ו. ד"ר יעל שי כתבה על חייה של קאפח את הספר "וזאת הברכה", המתאר את חייה בתימן, נישואיה, עלייתה לארץ ישראל, פעילויותיה ומפעל גמילות החסדים אותה הקימה. לאחר מותה של הרבנית ברכה קאפח, הוציאה לאור כלתה, ד"ר אסתר קאפח, את הספר, רבנית וכלה בשליחות המדינה. הספר מתעד את שליחותן לריו דה ז'ניירו בברזיל לרגל חגיגות הארבעים למדינת ישראל בשנת 1988, את דמותה של הרבנית דרך סיפורי החסד, את תערוכת התלבושות המסורתיות של מגוון עדות ישראל ואת מופעי הפולקלור שלהן ביחד עם הזמרת עפרה חזה. יעל שי, "וזאת הברכה", הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה, תשס"ו. חזי כהן, "חוכמה מקדם - סיפורי חכמים מקהילות הספרדים ועדות המזרח", ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2016, עמודים 183–184 אסתר קאפח, רבנית וכלה בשליחות המדינה. ירושלים 2015 עדי דוד, "מעשים של ברכה- מסע של חסד בעקבות הרבנית ברכה קאפח", הוצאת בית המלמדים, 2013 אתר האינטרנט הרשמי של ברכה קאפח הרבנית ברכה קאפח: הרצון הוא הדוחף לעשות עוד ועוד, מעריב, 6 במאי 1984, עמ' 16 ליאה לוין, הצוואה של הרב יוסף קפאח, באתר mynet‏ ירושלים, 11 בדצמבר 2008 ירעם נתניהו, שליפות עם הרבנית ברכה קאפח, באתר nrg‏, 6 באוקטובר 2009 בת ציון רוזן, ריאיון עם הרבנית קאפח על מעשי החסד שלה. י"ב אייר תש"ע ברכה קאפח (1921-2013), דף שער בספרייה הלאומית כל הכתבות על הרבנית קאפח, באתר ערוץ 7 זוכי פרס ישראל לשנת תשנ"ט ⁨יצאו להציד את תרבות תימן בארה"ב | ⁨על המשמר⁩ | 9 מאי 1976 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
כפחניים

כפחניים (שם מדעי: Stromateidae; באנגלית "Butterfish") הם משפחה מסדרת הדקראים של דגים כסופים בעלי סנפירים גבוהים ומעוגלים. חיים בימים והחופים שסביב אמריקה, מערב אפריקה והאזור האינדו-פסיפי (אנ'). לכפחניים ראשים קטנים וסנפירים ארוכים העוזרים להם לשחות, הם בעלי זנבות קצרים ואין להם סנפירי גחון בבגרותם. הם ניזונים מחסרי חוליות שונים כמו ממדוזות, סרטנים ומפלנקטון. ואולם הצעירים לעיתים מחפשים הגנה מטורפים תחת מדוזות. משפחה כִּפְּחָנִיִּים (Stromateidae) סוג Pampus - בו 5 מינים סוג Peprilus - בו 7 מינים סוג Stromateus - בו 3 מינים מדיה וקבצים בנושא כפחניים בוויקישיתוף כפחניים, באתר ITIS (באנגלית) כפחניים, באתר NCBI (באנגלית) כפחניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כפחניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כפחניים, באתר GBIF (באנגלית) כפחניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דגים אנטארקטיים

דגים אנטארקטיים (שם מדעי: Notothenioidei) היא תת-סדרה אחת מתוך 18 תת-סדרות של סדרת הדקראים הגדולה. דגים אלה חיים רק במימי אנטארקטיקה הקפואים וכן בימים סביבה ובאזור התת-אנטארקטי, בחופי ניו זילנד, דרום אמריקה. הם מסוגלים לחיות בטמפרטורות נמוכות של מינוס 2 מעלות (מים מלוחים קופאים בטמפרטורות נמוכות יותר מאשר מים מתוקים בשל מליחותם), אך חלקם, החיים סמוך לחופי ניו זילנד, חיים גם במים חמימים יותר. כמו כן הם יכולים לצלול לעומק 1,500 מ'. הדגים מסוגלים לשרוד באזור זה עם דם קר, עקב שינויים שונים בגופם כמו אובדן המוגלובין, איבוד יכולת הציפה, תוספת שומנים ונוזלים מונעי-קפיאה בדמם. חלק מהדגים הללו ממש שקופים ואפשר לראות את איבריהם הפנימיים. דגים אלה משמשים מזון ליצורים גדולים מהם בשרשרת המזון, כמו פינגווינים, כלבי ים ולווייתנים. הם עצמם טורפים יצורים קטנים יותר כמו סרטני קריל ודגים אחרים. תת-סדרה דגים אנטארקטיים (Notothenioidei) משפחה Artedidraconidae משפחה Bathydraconidae משפחה Bovichthyidae משפחה Channichthyidae משפחה Eleginopsidae משפחה Harpagiferidae משפחה נוטוטיניים (Nototheniidae) משפחה Pseudaphritidae מדיה וקבצים בנושא דגים אנטארקטיים בוויקישיתוף דגים אנטארקטיים, באתר ITIS (באנגלית) דגים אנטארקטיים, באתר NCBI (באנגלית) דגים אנטארקטיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגים אנטארקטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
רנהו

רנהו מוראטה (ביפנית: 村田 蓮舫; נולדה ב-28 בנובמבר 1967) הידועה בשם "רנהו", היא פוליטיקאית יפנית, חברת בית היועצים של יפן כנציגת טוקיו משנת 2004. כיהנה כיושבת ראש המפלגה הדמוקרטית וכמנהיגת האופוזיציה של יפן, היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. רנהו נולדה בטוקיו לאב טאיוואני ואם יפנית. ב-1985 נהייתה לאזרחית יפנית לאחר חקיקה שאפשרה אזרחות לילדי אמהות יפניות ואבות זרים. ב-1990 סיימה תואר ראשון במשפט ציבורי באוניברסיטת איואמה גקואין בטוקיו. היא עבדה כפרזנטורית לחברת "קלריון" ולאחר מכן כמגישה ברשתות הטלוויזיה TBS ו-TV Asahi. בשנים 1995–1997 למדה בבייג'ינג. ב-2004 נבחרה לבית היועצים של יפן ומאז נבחרה לשתי תקופות כהונה נוספות ב-2010 וב-2016. בין 2010 ל-2012 מילאה תפקידים בממשלת יפן בראשותם של נאוטו קאן ויושיהיקו נודה, בהם שרה לענייני רפורמות בממשלה, רפורמות בשירות הציבורי, בטיחות מזון, מדיניות דו-קיום חברתי, מדיניות טיפול בירידה בילודה ומדיניות שוויון מגדרי. ב-15 בספטמבר 2016 נבחרה לנשיאת המפלגה הדמוקרטית של יפן שאיחדה לתוכה את מפלגת החדשנות היפנית. בתחילת אוקטובר החלה לכהן בתפקיד. ביולי 2017 התפטרה מתפקידה בעקבות תבוסת המפלגה הדמוקרטית בבחירות המקומיות בטוקיו. בדצמבר 2017 עברה למפלגה הדמוקרטית החוקתית (CDP). רנהו נשואה ואם לתאומים. מדיה וקבצים בנושא רנהו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רנהו (ביפנית) רנהו, ברשת החברתית פייסבוק רנהו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רנהו, ברשת החברתית אינסטגרם רנהו, סרטונים בערוץ היוטיוב רנהו באתר המפלגה הדמוקרטית THE FORMER SWIMSUIT MODEL HOPING TO LIFT JAPAN’S WOBBLY OPPOSITION, אתר scmp.com‏, 11 בספטמבר 2016 Rebel Renho, אתר scmp.com‏, 22 באפריל 2013
פרטוש

פרטוש הוא שם משפחה יהודי שהתגלגל משם המשפחה היהודי הספרדי "סספורטס" שמשמעותו היא "ששת השערים". האם התכוונתם ל... עדן פַּרטוֹש (Pártos;‏ 1907–1977) – היה ויולן ומלחין ישראלי, חתן פרס אנגל ופרס ישראל למוזיקה סספורטס (פירושונים) בית התפוצות - ערב המוקדש ליהודי מרוקו: מורשת יהדות מרוקו, שמות היהודים ומקורותיהם
ניקסון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריצ'רד ניקסון – נשיאה ה-37 של ארצות הברית פט ניקסון – אשת הנשיא ניקסון והגברת הראשונה של ארצות הברית ארון ניקסון – כדורסלן אמריקאי המשחק בישראל ג'יי ניקסון – פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית מארני ניקסון – זמרת סופרן אמריקאית סינת'יה ניקסון – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ניקולס ניקסון – צלם אמריקאי
ארץ הוויסלה

ארץ הוויסלה או מדינת הוויסלה (ברוסית: Привислинский край בפולנית: Kraj Nadwiślański) הוא השם שהוחל על אזור פולין בידי שלטונות האימפריה הרוסית, לאחר פירוקה של פולין הקונגרסאית. מקור השם הוא על שם נהר הוויסלה הזורם דרך פולין, והוא הוכנס לשימוש כבר לאחר מרד נובמבר (1830-1831) אך הפך להיות רשמי לאחר מרד ינואר (1863-1864). בעקבות קונגרס וינה, החל משנת 1815 נקראה פולין שנכללה בתחום האימפריה הרוסית בשם "פולין הקונגרסאית". אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, הוכתר כמלך פולין, והתחייב לקיים את חוקת פולין. למדינה זו היו מטבע משלה, מערכת חוקים, תקציב וגבול מכס עם יתר האימפריה הרוסית. בשנת 1831, בעקבות מרד נובמבר של הפולנים, פורקו הצבא, הפרלמנט (סיים), ובוטלו מערכת החוקים והממשל העצמי של המדינה. החוקה הוחלפה בחוקה הרבה פחות ליברלית שהפכה אותה יותר ויותר לחלק מרוסיה, וכל האוניברסיטאות בשפה הפולנית נסגרו רק כדי להיפתח כמה שנים מאוחר יותר בשפה הרוסית. לזמן קצר עוד שמרה המדינה על מידה מסוימת של אוטונומיה, שהתבטאה בין היתר בכך שהומשך השימוש במטבע הפולני (זלוטי). דה פקטו הוחלף חוק העונשין הפולני בחוק העונשין הרוסי, אולם רק בשנת 1832 הוא הוכנס לשימוש באופן רשמי ובוטל גבול המכס. הכנסייה הקתולית נרדפה, ורוב הכנסיות הקתוליות נסגרו או הולאמו. בשנת 1839 פורקה הכנסייה היוונית-קתולית, ואוחדה עם הכנסייה הפרבוסלבית. בשנת 1863 פרץ מרד ינואר, שדוכא ביד קשה. בעקבות המרד, בוטל כל שריד לעצמאות פולנית, ופולין הקונגרסאית אוחדה רשמית לתוך האימפריה הרוסית ושמה שונה ל"ארץ הוויסלה". בשנת 1867 נערכה רפורמה אשר העבירה את פולין רוסיפיקציה, שבמסגרתה השפה הפולנית נאסרה ללימוד. פולין עברה חלוקה מנהלית מחדש, וחולקה ל-10 מחוזות. חמישה מכל צד של הוויסלה. שם הארץ שונה באופן רשמי ל"ארץ הוויסלה", למרות שהוא עוד היה בשימוש מאז שנת 1831. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הבטיח קיסרה של רוסיה, ניקולאי השני, אוטונומיה נרחבת לעם הפולני. שטחה של פולין הפך לשדה קרב בין הרוסים לבין הגרמנים והאוסטרים, כאשר הרוסים פלשו לגליציה שהוחזקה בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואילו הגרמנים, מצדם, פלשו לשטחי פולין שהוחזקו על ידי הרוסים. בסוף 1915 כבר נסוגו הרוסים מגליציה, ופולין הוחזקה כולה בידי הגרמנים. מעצמות המרכז שאפו לנצל את הרגשות האנטי-רוסיים ששררו בפולין, ומנהיגיהן, וילהלם השני, קיסר גרמניה, ופרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, הכריזו על הקמת "ממלכת פולין". מדיה וקבצים בנושא ארץ הוויסלה בוויקישיתוף בפולין הנצרות השלטת הייתה קתולית, בעוד ברוסיה שלטה הכנסייה הפרבוסלבית בראש הממלכה עמדה "מועצת עוצרים" שתפקידה היה לבחור מלך לפולין, אולם המועצה מעולם לא הצליחה למצוא מלך
סוליתיים

סוליתיים (שם מדעי: Soleidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים וקרובים למשפחת הסוליתיים האמריקאים (Achiridae) מאמריקה. במשפחה 30 סוגים ו-180 מינים. הסוליתיים הם דגים שטוחים החיים במים מלוחים או מליחים במזרח האוקיינוס האטלנטי (כולל בים התיכון), האוקיינוס ההודי ומערב ומרכז האוקיינוס השקט. ישנם גם כמה מינים החיים במים מתוקים באפריקה, דרום אסיה, גינאה החדשה ואוסטרליה. לדגים אלה שתי עיניים באותו צד של הגוף, הם שוכבים על גבם ומתחפרים בבוץ והם בעלי צבעי הסוואה מתוחכמים. הם ניזונים מיצורי ים קטנים כמו סרטנים וחסרי חוליות אחרים. מינים רבים מביניהם, כמו המין Solea solea הם דגי מאכל חשובים. מדיה וקבצים בנושא סוליתיים בוויקישיתוף סוליתיים, באתר ITIS (באנגלית) סוליתיים, באתר NCBI (באנגלית) סוליתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוליתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוליתיים, באתר GBIF (באנגלית) סוליתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ישראל גוט

ישראל גוט (1 בנובמבר 1891 - 28 באפריל 1970) היה מייסד קולנוע ציון שהיה בית הראינוע הראשון בירושלים. בהכשרתו היה פסל ואמן מתכת. גוט נולד בלבוב שהייתה באותה תקופה בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1 בנובמבר 1891. לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון בלבוב למד בבית הספר לאומנויות ריימן בברלין, שם פגש את בוריס שץ שחיפש מורים לבית הספר בצלאל שהקים באותם ימים. ש"ץ, שידע שגוט פעיל באגודות סטודנטים ציונית, שכנע אותו לעלות ארצה ולהקים בבצלאל מחלקה לעבודות מתכת. ב-1911 הגיע גוט לארץ ישראל ולימד בבצלאל פיסול וריקוע מתכת. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 גורשו מארץ ישראל, שנכללה בתחומי האימפריה העות'מאנית, רוב סגל בית הספר בצלאל משום שהיו בעלי אזרחות רוסית ובית הספר נסגר. גוט, שהיה בעל אזרחות אוסטרו-הונגרית, הורשה להישאר בירושלים אך נשאר מובטל. בתחילה מצא עבודות במטה הצבא הגרמני שהוצב בארץ ולאחר מכן קנה את "ראינוע פייג" מהגרמני הטמפלרי סמואל פייג. גוט שיפץ את הראינוע, ששכן בצריף פח שעמד בשטח כיכר ציון של ימינו, ותיקן את מכונת הסינמטוגרף הישנה שהייתה בו. בשנותיו הראשונות של הראינוע הוקרן בו רק סרט אחד שהורכב משאריות סרטים ישנים ונערך מדי פעם בצורה שונה על מנת שלא ישעמם את הקהל. לאחר סיום המלחמה וכיבושה של ירושלים בידי הבריטים, הסב גוט את שם הראינוע ל"ציון" ולאחר מכן צירף אליו שותף בשם יצחק פרץ. שני השותפים ניהלו יחד את בית הראינוע (שהפך לקולנוע ב-1930) בגלגולים שונים עד סגירתו בשנת 1972. במקומו הוקם בניין בנק הפועלים. בשנת 1925 היה שותף בייסוד לשכה של הבונים החופשיים בירושלים. בשנת 1968 הוענק לו אות יקיר ירושלים. ב-20 באפריל 1970 נפטר. גוט היה נשוי ללאה (לבית נייגר) ונולדו להם שלושה ילדים: אלכס הבכור, רפאל, ורחל (שלה) דוד תדהר (עורך), "ישראל גוט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1722 צבי לביא, ישראל גוט: עסקים שבלב, מעריב, 2 ביוני 1964 ג. משעולי, ציון הלא תשאלי, מעריב, 6 ביולי 1979 אורי קיסרי, ככר, מוסד ואדם, מעריב, 3 בנובמבר 1961 ג. משעלי, ציון הלא תשאלי, מעריב, 6 ביולי 1979 אתר Billiongraves
חמדה לוי

חמדה לוי היא ספורטאית ספורט נכים לשעבר. פסיכולוגית ומנהלת המרכז להכשרה ושיקום מקצועי שעל יד בית החולים לוינשטיין. לוי נולדה בישראל ובגיל שנה וחצי חלתה בשיתוק ילדים שפגע בגפיה התחתונות. הייתה פעילה במסגרת מרכז הספורט לנכים והתאמנה במסגרת כדורסל כיסאות גלגלים ובסיף. בראיון בשנת 2014 אמרה: "הקביים שלי הולכים לצדי, לא איתי. אני לא רואה בהם מגבלה ממשית והם לא המהות שלי. המגבלה שלי נראית לעין, ככה לאנשים, לדעתי, יותר קל להתמודד איתה. אני לא צריכה לספק הסברים. התחלתי את הקריירה שלי בתור פקידה, וכשהצגתי את עצמי בפני מעסיקים התייחסתי למגבלה שלי בהומור. הייתי אומרת לבוס שלי, 'תראה, קפה לא אוכל להגיש לך, כי עד שאגיע אלייך עם הקביים תישאר לך רק חצי כוס, אבל את כל שאר הדברים אני יודעת לעשות כמו שצריך'. אני מעבירה את המסר הזה לאנשים שלהם אני מסייעת כאן, ומסבירה להם שאיך שהם יתייחסו למגבלה שלהם, כך אנשים אחרים יראו אותה". השתתפה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים בשנים 1976, 1980, 1984, 1988. עם נבחרות הנשים בסיף ובכדורסל זכתה במספר מדליות. במשחקים הפאראלימפיים 1980 זכתה גם במדליית כסף אישית בתחרויות סיף. בעלת תואר שני בפסיכולוגיה ייעוצית מאוניברסיטת תל אביב. ב-1988 החלה לעבוד ביחידת האבחון של המרכז להכשרה ושיקום מקצועי על יד בית חולים לוינשטיין. ב-2003 מונתה למנהלת יחידת האבחון והייעוץ התעסוקתי וב-2014 מונתה למנהלת הראשית של המרכז. נשואה לספורטאי ספורט נכים משה לוי ואם לשלושה ילדים. "תמיד הצגתי את הכישורים שלי ולא את המגבלה"(הקישור אינו פעיל), 5 ביוני 2014. פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
פרקות ממוזגות

פרקות ממוזגות (שם מדעי: Percichthyidae) היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים הקרובים למשפחת הפרקיים אך חיים באזורים יותר ממוזגים וטרופיים. בעבר שויכו למשפחות לברקיים ודקריים והם קרובי משפחתם. פרקות ממוזגות חיים במים מתוקים (ומעטים גם במים מלוחים) בעיקר באוסטרליה אך גם בדרום אסיה ובדרום אמריקה. בעלי ראש גדול, מכסה זימים בולט מאחורי הלסת וסנפירי גב וחזה גדולים וקוצניים שגודלם משתנה מאורך 6 ס"מ ל-1.5 מטר. הם יכולים לנוע במהירות וניזונים מטרף קטן יותר החי במים. חלק מהמינים במשפחה, כמו מקולוצלה פלי מאגן מארי-דרלינג ונהר מארי נמצאים בסכנת הכחדה חמורה. משפחה פרקות ממוזגות (Percichthyidae) סוג ומין יחיד Bostockia porosa סוג Coreoperca סוג Gadopsis סוג ומין יחיד Guyu wujalwujalensis סוג Maccullochella סוג Macquaria סוג ומין יחיד Nannatherina balstoni סוג Nannoperca סוג Percichthys סוג Percilia סוג Siniperca מדיה וקבצים בנושא פרקות ממוזגות בוויקישיתוף פרקות ממוזגות, באתר ITIS (באנגלית) פרקות ממוזגות, באתר NCBI (באנגלית) פרקות ממוזגות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרקות ממוזגות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרקות ממוזגות, באתר GBIF (באנגלית)
איראן הגדולה

איראן הגדולה (גם: איראן רבתי או פרס הגדולה, בפרסית: ایران بزرگ) הוא מונח המתייחס לאזורים בקווקז, מערב אסיה, מרכז אסיה, וחלקים של דרום אסיה, אשר בהם ישנה השפעה תרבותית איראנית משמעותית, או שיש להם היסטוריה ארוכה של שליטה איראנית. הסיבות להשפעה מסוג זה יכולות להיות גם מגע קרוב עם איראן לאורך השנים, או אוכלוסיית פרסים משמעותית. המונח מתייחס לרוב בצורה ממוקדת יותר למסופוטמיה, אנטוליה וחלקים גדולים של הקווקז. המושג של איראן הגדולה מקורו עוד בימי הממלכה האחמנית, אשר שלטה פרט לפרס על מסופוטמיה, הלבנט, אנטוליה, מרכז אסיה ואף חלקים מהודו. האימפריה שלטה תקופה של כמאתיים שנה מימי כורש הגדול עד ימי אלכסנדר הגדול. לאחר תקופה של שלטון הלניסטי, הוקמה מחדש אימפריה פרסית בשם "האימפריה הפרתית", אשר בשנת 224 הפכה לאימפריה הסאסאנית. בשנת 641 נכבשה האימפריה בידי האימפריה המוסלמית ונותרה תחת שלטון ערבי עד שנת 1502 עת הוקמה האימפריה הספווית. החל מתקופה זו, החלה איראן מאבדת את אחיזתה בשטחים הנחשבים כחלק מ"איראן הגדולה". בשנת 1555 היא אבדה את עיראק לטובת האימפריה העות'מאנית, בשנת 1813 ויתרה במסגרת הסכם גוליסטן על כל טענותיה בדאגסטן, גאורגיה, מגרליה, אימרתי ואבחזיה לאימפריה הרוסית. בשנת 1828 נחתם הסכם טורקמנצ'אי שהעביר לרוסיה גם את רוב שטחי ארמניה ואזרבייג'ן. בשנת 1857 איבדה איראן את אפגניסטן לטובת האימפריה הבריטית. איראן הגדולה הוא מונח המתייחס לאזור ממסופוטמיה עד וכולל אסיה הקטנה. אזורים אלו הושפעו משפות איראניות המדוברות באיראן, עיראק, פקיסטן, אפגניסטן ובמדינות אחרות במרכז אסיה היום, עם מקור בלשני ממשפחת השפות ההודו-איראניות תחת משפחת השפות ההודו-אירופיות). כמו כן, אזורים אלו הושפעו מהתרבות האיראנית כתוצאה משלטונות איראניים או אוכלוסייה איראנית גדולה במקומות מחוץ לאיראן לאורך מאות או אלפי שנים. המקור לאיראן הגדולה הרב תרבותית נמצאת בהיסטוריה העתיקה של האימפריה הפרסית הראשונה: האימפריה האחמנית. דרך מדיניות אימפריאלית היא כבשה ושלטה על אזורים גדולים וסיפחה את כל המיעוטים שחיו תחת האימפריות הקודמות, האימפריה האשורית ובבל. האימפריות האלו הגלו תושבים ממדינות מוצאם לאחר שאלה נכבשו למקומות אחרים באימפריה על מנת למנוע מרידות וניצול של בעלי ניסיון, והם הפכו למרכז רב תרבותי ודתי. מדיניות האימפריה הפרסית אפשרה למיעוטים שלה לשמור ולקיים את התרבות ואת הדת שלהם בתנאי שהמיעוטים תרמו לאימפריה הגדולה. הרבה מהמיעוטים חיו באימפריה כתושבים שווים בערכם והייתה להם אפשרות לבנות חיים ברמה סוציואקונומית גבוהה ולהשתלב בחברה. Fisher, William Bayne; Avery, P.; Hambly, G. R. G; Melville, C. (1991). The Cambridge History of Iran. Vol. 7. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0521200954. Foltz, Richard (2015). Iran in World History. New York: Oxford University Press. ISBN 9780199335497. Marcinkowski, Christoph (2010). Shi'ite Identities: Community and Culture in Changing Social Contexts. Berlin: Lit Verlag 2010. ISBN 978-643-3- 80049-7. מדיה וקבצים בנושא איראן הגדולה בוויקישיתוף
שטחנוניים

שְׁטַחְנוּנִיִּים (שם מדעי: Pleuronectidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים. דגים אלה בעלי עיניים מאותו צד של הגוף, ובצעירותם אחת העיניים נודדת אל צד שני של הגוף שמשתטח ודגים אלה בבגרותם שוחים על הצד ומתחפרים בחול ובבוץ. לרובם העיניים פונות לצד הימני של הגוף, אך לחלקם העיניים פונות לצד השמאלי. הם בעלי גב ארוך וסנפירים ארוכים וקוצניים בקצוות. הפה מגודל ומוארך ומכסה הזימים בולט למעלה. הנקבות מטילות מאות ביצים שצפות במים וכשהצעירים בוקעים הם שוקעים לקרקעית הים. רבים מהם מעמיקים לקרקעית האוקיינוסים. השטחנוניים הם טורפים וניזונים מחרקי מים וסרטנים אצל המינים הקטנים ועד לדגים אחרים ודיונונים אצל המינים הגדולים. הגדול בבני המשפחה, לשונון אטלנטי יכול להגיע לאורך של מעל 4.5 מ' והוא המין הגדול ביותר בסדרה. דגים רבים בקבוצה זו הם דגי מאכל משובחים ומפרנסים את הדיג הכלכלי ברחבי העולם. משפחה שטחנוניים (Pleuronectidae) תת-משפחה Pleuronectinae שבט Isopsettini סוג ומין יחיד Isopsetta isolepis שבט Microstomini - בו 8 סוגים שבט Pleuronectini - בו 7 סוגים. בו הסוג לשונון. שבט Psettichthyini סוג ומין יחיד Psettichthys melanostictus מדיה וקבצים בנושא שטחנוניים בוויקישיתוף שטחנוניים, באתר ITIS (באנגלית) שטחנוניים, באתר NCBI (באנגלית) שטחנוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שטחנוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שטחנוניים, באתר GBIF (באנגלית)
סנדליים

סנדליים (שם מדעי: Bothidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים שקיבלו את שמם על פי דברי רש"י על מסכת ברכות: "שלא יהא סנדל - שלא תתעבר אשתו ולד אחר, ויהיה פוחת צורתו של ראשון, ודומה לדג של ים ששמו סנדל, הכי אמרינן במסכת נדה: סנדל דומה לסנדל של ים, ומתחלתו ולד היה אלא שנרצף, משל לאדם שסטר את חבירו והחזיר צורתו לאחוריו". אלו דגים שטוחים בעלי עיניים הפונות לאותו צד בבגרותם וסנפירים מוארכים ומחודדים בקצוות והם בעלי עיניים גדולות וקצוות סנפירים מגודלים ובעלי קוצים. דגים אלה מוסווים אך חלקם גם מקושטים מאוד. הם חיים במים מלוחים רדודים וגם באוקיינוסים העמוקים. אורכם משתנה מ-4.5 ס"מ ל-1.5 מ'. דגים אלו הם דגי מאכל משובחים במקרים רבים, כמו אצל המין Paralichthys olivaceus. משפחה סנדליים (Bothidae) סוג Arnoglossus סוג Asterorhombus סוג Bothus סוג Chascanopsetta סוג Crossorhombus סוג Engyophrys סוג Engyprosopon סוג Grammatobothus סוג ומין יחיד Japonolaeops dentatus סוג ומין יחיד Kamoharaia megastoma סוג Laeops סוג Lophonectes סוג Monolene סוג Neolaeops microphthalmus סוג Parabothus סוג Perissias taeniopterus סוג Psettina סוג Taeniopsetta סוג Tosarhombus סוג Trichopsetta מדיה וקבצים בנושא סנדליים בוויקישיתוף סנדליים, באתר ITIS (באנגלית) סנדליים, באתר NCBI (באנגלית) סנדליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סנדליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סנדליים, באתר GBIF (באנגלית) שמו של הדג בפורטל הדף היומי
רעפנוניים

רַעַפְנוּנִיִּים (שם מדעי: Malacanthidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים החיים בימים הטרופיים. מחולקים לשתי תת-משפחות: Malacanthinae ו-Latilinae הנבדלות במראה, בהתנהגות ובאקולוגיה. תת-המשפחה הראשונה נמצאת בדרך כלל מעל לעומק 50 מטר ואילו השנייה תימצא מתחתיו. חלק ממיני הרעפנוניים הם דגי מאכל חשובים, אם כי אצל חלקם יש זיהומי כספית. דגים אחרים הם צבעוניים ויפים ונמצאים במספר אקווריומים וגני חיות לראווה. דגים אלה חיים בימים רדודים באזורים חוליים, סלעיים וכן בשוניות אלמוגים למעט המינים החיים בעומק. הם מגיעים לאורך 17-125 ס"מ ויכולים להגיע למשקל של 30 ק"ג. לחלק מדגים אלה ראש מוארך וחוטם צר וארוך והם רזים מאוד, לעומת אחרים בעלי פה קצר עם זיפים מסביב לפה והם שמנים יותר. הסנפירים קצרים אך הם בעלי רעמה קוצנית מהגב ועד לזנב. תזונתם העיקרית של הדגים היא מחסרי חוליות כמו סרטנים ושרימפס, רכיכות, תולעים וקיפודי ים, אך גם מדגים קטנים. משפחה רעפנוניים (Malacanthidae) תת-משפחה Latilinae סוג Branchiostegus סוג Caulolatilus סוג Lopholatilus תת-משפחה Malacanthinae סוג Hoplolatilus סוג Malacanthus מדיה וקבצים בנושא רעפנוניים בוויקישיתוף רעפנוניים, באתר ITIS (באנגלית) רעפנוניים, באתר NCBI (באנגלית) רעפנוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רעפנוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רעפנוניים, באתר GBIF (באנגלית) רעפנוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סולתאים

סולתאים (שם מדעי: Suliformes) היא סדרה של עופות מים הקרובים לסדרת השקנאים (Pelecaniformes). חוקרים מהארגון International Ornithologists' Union, החליטו שסדרת השקנאים כוללת מספר משפחות בעלי שונות מסוימת משאר השקנאים ויש לשייכם לסדרה עצמאית. אך לא כל החוקרים קיבלו את החלוקה החדשה. בנוסף הם החליטו להפריד את משפחת הפתוניים (Phaethontidae) לסדרה עצמאית (Phaethontiformes). מינים אלו חיים בקרבת המים ורובם מסוגלים לעוף ולצלול לתוך הימים או האגמים, למעט הפרגטות. הם בעלי מקור ארוך וחזק העוזר לתפוס את קורבנם. חלקם מתקהלים בקבוצות גדולות ולחלקם תצוגות ראווה מיוחדות בהם הם מושכים נקבות באמצעות ריקודים ומחוות. המזון העיקרי שלהם הוא דגים שונים, אך גם מדו-חיים קטנים, ביצים והפריגטות יחטפו גם עופות ימיים קטנים יותר או צבי ים צעירים. בנוסף הפריגטות מציקות לעופות אחרות כדי לחטוף את שללם. סדרה סולתאים (Suliformes) משפחת נחשוניים (Anhingidae) משפחת פרגטיים (Fregatidae) משפחת קורמורניים (Phalacrocoracidae) משפחת סולתיים (Sulidae) משפחת Plotopteridae - נכחדה. בה הקופיפטריקס סולה צפונית פרגטה הדורה נחשון אמריקאי קורמורן ג'אווה מדיה וקבצים בנושא סולתאים בוויקישיתוף סולתאים, באתר ITIS (באנגלית) סולתאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סולתאים, באתר GBIF (באנגלית)