laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיר שטיינבריק

פיר שְטַיְינְבְּרִיק (בגרמנית: Peer Steinbrück; נולד ב-10 בינואר 1947) הוא פוליטיקאי גרמני, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). בשנים 2005–2009 שימש כשר האוצר בקבינט של קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל. לאחר שהוכשר כקצין בכוחות המילואים של הבונדסוור למד כלכלה בקיל. ב-1974 סיים את התואר הראשון. לאחר סיום לימודיו עבד במספר משרדי ממשלה גרמניים ולאחר מכן, בין השנים 1978 ל-1981, עבד במשרדו של הקאנצלר דאז הלמוט שמידט. בשנות ה-80 כיהן כראש המטה של ראש ממשלת מדינת נורדריין-וסטפאליה, יוהאנס ראו. ב-1993 התמנה כשר הכלכלה והתשתיות במדינת שלזוויג-הולשטיין ואחר כך חזר לנורדריין-וסטפאליה שם מונה לשר הכלכלה והתשתיות ב-1998 וב-2000 לשר האוצר. בשנים 2002–2005 כיהן כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה. הוא עמד בראש הקואליציה בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לבין הירוקים. בבחירות שהתקיימו במדינת נורדריין-וסטפאליה ב-22 במאי 2005 הפסידה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגת האופוזיציה, המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU). להפסד זה היו גם השלכות על הפוליטיקה הפדרלית; קנצלר גרמניה דאז, גרהרד שרדר, שסבל בלאו הכי ממעמד מוחלש עקב סקרי דעת קהל גרועים וביקורת ממפלגתו פנימה, הודיע על הקדמת הבחירות הפדרליות לבונדסטאג. לאחר בחירות 2005 הוקמה קואליציה רחבה בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה הנוצרית דמוקרטית בראשותה של אנגלה מרקל. שטיינבריק התמנה לשר האוצר של גרמניה וב-2005 התמנה גם לסגן יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא נחשב לחבר באגף השמרני יותר של המפלגה. בדצמבר 2008, בריאיון לניוזוויק, יצא שטיינבריק במתקפה שנויה במחלוקת כנגד הגישה הכלכלית הקיינסיאנית שמאפיינת את המדיניות הבריטית. הוא הביע ספקות לגבי היעילות של חבילות תמריצים גדולות ומתח ביקורת על הגידול בחוב הציבורי הנובע מהן. שטיינבריק גם ביקר בחריפות את הסודיות הבנקאית המאפיינת את הבנקאות בשווייץ. בריאיון לטלוויזיה הגרמנית ב-2010 נראה היה כי השר לשעבר, אשר אימץ עמדה ביקורתית מאוד כלפי מערכת בנקאות הצללים, ייחס לקרנות גידור מאפיינים של תעשיית הפרייבט אקויטי. שטיינבריק חבר פרלמנט מאז 2009. הוא היה הדובר הבולט של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, בעיקר בנושאים כלכליים. הוא נחשב למועמד הסביר ביותר של האופוזיציה לתפקיד קנצלר גרמניה בבחירות 2013. על פי סקרי דעת קהל נחשב שטיינבריק, נכון לאוגוסט 2011, לפוליטיקאי האהוד ביותר בגרמניה, לפני אנגלה מרקל. בבחירות שהתקיימו לבונדסטאג ה-18 ב-2013 הוצב שטיינבריק כמועמד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למשרת הקנצלר. המפלגה בהובלתו הפסידה בבחירות הכלליות לבונדסטאג למפלגה הנוצרית-דמוקרטית בראשות הקנצלרית אנגלה מרקל. באותם בחירות ספג ביקורת על שהפנה אצבע משולשת לבוחרים. מדיה וקבצים בנושא פיר שטיינבריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיר שטיינבריק (בגרמנית) פיר שטיינבריק, ברשת החברתית פייסבוק פיר שטיינבריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיר שטיינבריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוכנויות הידיעות, שר האוצר הגרמני מספיד את ארה"ב: "מאבדת את מעמדה כמעצמה פיננסית", באתר כלכליסט, 25 בספטמבר 2008 הארץ, פר שטיינברוק, יריבה של מרקל: מתנגד לצנע, תומך באירופה, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2013 רן אברמסון, "האיחוד האירופי במצב קריטי. ייתכן מאוד משבר פיננסי נוסף", באתר כלכליסט, 1 בנובמבר 2015 רויטרס‏, היריב המר של מרקל מפנה אצבע משולשת לבוחרים, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2013
המטבח של מרתה

המטבח של מרתה (גרמנית: Bella Martha) הוא סרט דרמה של הבמאית סנדרה נטלבק בהפקה גרמנית משנת 2001, אודות השפית מרתה קליין במסעדת גורמה "לידו" הגרמנית בהמבורג שבגרמניה. בשנת 2007 יצאה גרסת רימייק לסרט בהפקה אמריקאית בשם "אהבה בתפריט", בכיכובם של קתרין זיטה-ג'ונס וארון אקהרט. הסרט מובנה על נקודות מרכזיות בעלילה, כשהדגש הוא על השפית מרתה אשר מכורה לעבודה במסעדה. נקודות העניין בנושאי הדייקנות שבבישול המיוחד מודגשות עם ההקבלה לחייה הפרטיים של השפית, כמו כן יחסי הגומלין בינה לבין עובדי המסעדה. מטרותיהם האישיות של הדמויות בסרט מועברות בקלילות, דבר שיוצר עימותים בין כולם. במסעדת גורמה לידו בהמבורג מצליחה השפית מרתה קליין לתפעל את המטבח ברמות גבוהות ביותר, עם השמת דגש על דייקנות ושירות מעולה. עם הזמן מקבל מרתה בשורה כי אחותה נהרגה בתאונת דרכים, וכי עליה לטפל בבת אחותה לינה אשר נמצאת במצב דיכאון ומסרבת לאכול. לאחר שמרתה לא מצליחה לתפקד בצורה נורמלית עם גידול בת אחותה, מביאה בעלת המסעדה פרידה את השף האיטלקי מריו לעזרה במטבח. מרתה לא מרוצה מהעזרה שקיבלה במטבח, וממשיכה להפגין עוינות בעבודה, למרות העזרה הנפשית שהיא מקבלת מהמטפל הפסיכולוגי שאליו היא פנתה. עם הזמן לאחר שלינה לא מופיעה בבית הספר, מרבה היא לבקר במסעדה, שם היא מתחברת עם השף מריו אשר משכנעה לאכול דברי מאכל טעימים במטבח. לאור עזרה זו מתיידדת מרתה עם מריו ורומן פורח בין השניים עם הזמן. לאחר כמה שבועות מאתרת מרתה בעזרת מריו את ג'וזפה לורנצו אביה של לינה באיטליה, אשר לא ידע כלל כי לינה היא בתו, מאחר שאמה של לינה הסתירה את הדבר במשך השנים. כשאביה של לינה מגיע לגרמניה לאסוף את בתו ולהעבירה לאיטליה, מרגישה מרתה כי חייה השתנו עקב כל האירועים, ולאחר שהתפטרה מעבודתה במסעדה מחליטה לעבור עם בן זוגה השף מריו להתגורר באיטליה ליד לינה ומשפחתה החדשה. מרטינה גדק בתפקיד מרתה קליין סרז'יו קסטליטו בתפקיד השף האיטלקי מריו מקסימה פוארסטה בתפקיד האחיינית לינה סיבילה קנוניקה בתפקיד בעלת המסעדה פרידה אוגוסט זירנר בתפקיד המטפל הפסיכולוגי דייגו ריבון בתפקיד ג'וזפה לורנצו אביה של לינה 2002 פרס לבמאית סנדרה נטלבק, בפסטיבל סרטי האשה הבינלאומית הגראנד פרי 2002 פרס השחקן הטוב ביותר לשחקן סרז'יו קסטליטו, בפרסי הסרטים האירופאים 2002 פרס המועמדת השחקנית הטובה ביותר לשחקנית מרטינה גדק, בפרסי הסרטים האירופאים 2002 פרס הישג ומצוינות לשחקנית הטובה ביותר לשחקנית מרטינה גדק, בפרסי הסרטים הגרמניים 2002 פרס לתסריט הטוב ביותר לבמאית סנדרה נטלבק, בפסטיבל הסרטים ננטוקט "המטבח של מרתה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המטבח של מרתה", באתר נטפליקס "המטבח של מרתה", באתר AllMovie (באנגלית) "המטבח של מרתה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המטבח של מרתה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המטבח של מרתה", באתר Metacritic (באנגלית) "המטבח של מרתה", באתר אידיבי "המטבח של מרתה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "המטבח של מרתה", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "המטבח של מרתה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נסים דיין, ‏כרוב חמוץ ברוטב איטלקי, באתר גלובס, 27 ביוני 2002 שני ליטמן, הבמאית הגרמנייה שהבינה מה מפחיד את האמריקאים, באתר הארץ, 30 ביוני 2014 דניאל פאיקוב, עכבר העיר, סופגנייה שמנה ולא טעימה, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2007 רויטרס, קתרין זיטה ג'ונס תגלם שפית, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005
Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini

Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini (בעברית: ביקיני זעיר עם נקודות צהובות) הוא סינגל של הזמר בריאן היילנד אשר נכתב על ידי פול ואנס ולי פוקריס. השיר יצא לאור לראשונה כסינגל ב-1 ביוני 1960. בריאן היילנד היה בן 16 בלבד כאשר הקליט את השיר. הסינגל בביצועו של היילנד הגיע למקום הראשון במצעד האמריקני ב-8 אוגוסט 1960, ובנוסף לכך הגיע ל-10 המקומות הראשונים במספר מדינות אחרות, בין היתר במצעד הבריטי, בו הגיע השיר למקום השמיני. השיר עוסק בנערה צעירה וביישנית החוששת לעזוב את תאי ההלבשה לאחר שהיא לובשת ביקיני חושפני בפעם הראשונה בחייה. בבית השני של השיר נאמר כי הנערה הלכה לחוף אך החליטה להסתתר מתחת לשמיכה. בבית האחרון בשיר נאמר כי הנערה נכנסה לבסוף לים אך נשארה בתוך המים מרוב בושה. גרסה עברית לשיר יצאה בשנת 1962 כאשר את הנוסח העברי כתב אברהם ברושי, עיבד ותזמר אנדרה בונדי ושר ישראל יצחקי. מידע על היצירה "Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini" באתר SecondHandSongs עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמיל הולנד

שמיל (שמואל) הולנד (נולד ב-1957) הוא שף ישראלי וחוקר של המטבח היהודי ותרבות ופולקלור יהודי. הולנד נולד בבית מסורתי. אימו הייתה נצר לשושלת הרבי מקוצק. בעקבות מלחמת יום הכיפורים החליט הולנד לחזור בתשובה. הולנד התאהב במטבח היהודי בילדותו, ושנים רבות חקר אותו. הולנד ציין כי את אהבתו למטבח היהודי ובעיקר המטבח המזרח-אירופאי (המטבח החסידי והמטבח היידישאי) קיבל בעקבות בישולה של סבתו, פרומה. שמיל למד היסטוריה ויידיש באוניברסיטה העברית. בזמן לימודיו ריכז את מחלקת ההדרכה של יד בן צבי, וכן הדריך בחברה הגאוגרפית בטיולים שנערכו במזרח אירופה. בשנת 1992 פתח הולנד חברת קייטרינג, שנחשב לאחד הטובים בישראל, ולטובה בחברות הקייטרינג שפעלו בירושלים. החברה פעלה עד שנת 2006. בשנה זו פתח את מסעדת "שמיל במעבדה" במתחם "המעבדה", בסמוך לתחנת הרכבת של ירושלים. המסעדה פעלה עד שנת 2010, והגישה מאכלים המהווים פרשנות ישראלית מודרנית למטבח מסורתי יהודי. באפריל 2011 יצא לאור ספרו "שמאלץ" העוסק במטבח זה. בשנת 2013 ערך וביים השחקן והבמאי יוני אילת את הצגת תיאטרון יידישפיל "מונולוגים מהקישקע", על פי טקסטים מספר זה. ההצגה כוללת מונולוגים בעברית ושירים ביידיש. אתר האינטרנט הרשמי של שמיל הולנד רננה פרס, אנשי האוכל: שמיל הולנד, על השולחן, גיליון 194 שמאלץ - בישול מזרח אירופאי עם שמיל הולנד באתר "Tarbut and the City" ריאיון עם שמיל הולנד ויוני אילת בתוכנית ערב חדש בטלוויזיה ריאיון עם שמיל הולנד בתוכנית בגלל הרוח בערוץ מאיר בטלוויזיה
החותרים

הַחוֹתְרים הוא קיבוץ של התנועה הקבוצית המאוחדת השוכן בחלקו הצפוני של מישור חוף הכרמל למרגלות טירת כרמל, ומשתייך מוניציפלית למועצה האזורית חוף הכרמל. ראשיתו של הקיבוץ בשנת 1942, בפלוגת עבודה שקבעה משכנה בקריית חיים. בשנת 1948 התיישבו חברי הקבוצה בבתי המושבה הגרמנית הנטושה נויהרדטהוף, כ-5 ק"מ צפונית ליישוב הקבע, אליו עברו בשנת 1952. שמו של הקיבוץ נובע מן השאיפה לעסוק בדיג ימי, וזה אכן היה אחד ממקורות הפרנסה שלו בשנותיו הראשונות. מקור פרנסה אחר היה כריית זיפזיף, תחום בו עסק הקיבוץ, כנטען, עוד לפני קום מדינת ישראל, ובמשך שנים רבות, עד קרוב לשנת 2000, נמנה עם קבוצה מצומצמת של ישויות שזכו לזכויות מיוחדות. בראשית שנות ה-2000 קרס קיבוץ החותרים כלכלית ובמרץ 2002 אושר לו הסדר נושים על פיו יאוגד ענף החקלאות של הקיבוץ כתאגיד עצמאי בשותפות בשם "החותרים חקלאות". כיום, אחרי שהקיבוץ עבר תמורות רבות במבנהו הארגוני והכלכלי, עדיין קיימים בו ענפי חקלאות (בננות וגידולי שדה שונים) אף שרוב החברים והתושבים מתפרנסים ממגוון מקצועות שונים, בתחום היישוב ומחוצה לו. כן נמצא בהחותרים מפעל "רשת-או-פלסט", המייצר שקיות פלסטיק ורשתות לשימושים שונים. חדר האוכל הישן בקיבוץ חדר האוכל הישן חדר האוכל (כיום אינו פעיל) המדשאה המרכזית וברקע חדר האוכל תחנת הרכבת הישנה לצד דרך-החוף שלט בכניסה לספרייה לזכרון של צבי בן-יעקב שנרצח בידי הגרמנים ב-1944, והיה בין מייסדי החותרים מדיה וקבצים בנושא החותרים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החותרים תמונות מאוסף קיבוץ החותרים מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה החותרים (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 בג"ץ 6268/00 קיבוץ החותרים אגודה שיתופית חקלאית נ' מינהל מקרקעי ישראל, פסק דין מג' באב תשס"א, ניתן ב־9 באוגוסט 2001 ע"א 9279/05 גרנות ארגון שיתופי אזורי - אגודה שיתופית חקלאית מר נ' קיבוץ, ניתן ב־25 באפריל 2006
בית הספר לעסקים בין-לאומיים באי מאן

בית הספר לעסקים בין-לאומיים באי מאן (באנגלית: Isle of Man International Business School, במאנית: Scoill Dellal Eddyrashoonagh Vannin) הוא מוסד להשכלה גבוהה באי מאן אשר בשטחי חסות של הכתר הבריטי. בית הספר לעסקים ממוקם בארמון ננרי, ליד עיר הבירה דאגלס של האי מאן. בית הספר מספק מגוון רחב של תארים שונים, והכשרות מקצועיות רבות בנושאים שונים של תחום העסקים והמימון, לסטודנטים מרחבי העולם. בית הספר לעסקים הופיע עוד בשנת 1880, עם פתיחתו של בית הספר לאומנות בעיר דאגלס. בתחילת המאה ה-20 הוספו שיעורי הערב לתושבי האי, כדי להרחיב את השכלתם מעבר ללימודיהם הבסיסיים בנושאים כגון מדע, מסחר, הדרכה וספרות. אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר לעסקים בין-לאומיים באי מאן
מגדים

מְגָדִים הוא מושב עובדים במישור החוף הצפוני, מצפון לעתלית, בתחום המועצה האזורית חוף הכרמל. המושב ממוקם בין כביש 4 ממזרח, למסילת הרכבת וכביש 2 ממערב. המושב מונה 670 איש לא כולל הרחבתו של המושב שבה יש עוד כ-500 איש. שמו סמלי ונגזר מהפסוק ”שְׁלָחַיִךְ פַּרְדֵּס רִמּוֹנִים עִם פְּרִי מְגָדִים כְּפָרִים עִם-נְרָדִים” (שיר השירים, ד', י"ג) והוא הוצע על ידי זאב וילנאי. מושב מגדים נוסד ב-15 באוגוסט 1949 כמושב דתי ונקרא בתחילה "צפון עתלית" ו"עתלית ב'", על אדמות שהיו שיכות לעיירה הערבית א-טירה. מקימיו היו 96 משפחות עולים, רובן ממרוקו וחלק נוסף מאלג'יריה, מצרים, טורקיה וספרד, בנוסף, חברו למשפחות העולים אחות מוסמכת בשם סרינה שעלתה אף היא ממצרים ומדריך חקלאי בשם יצחק לרנר מהישוב תל-חנן (כיום שכונה בעיר נשר), כשבראשם עמד מייסד המושב, הרב אליהו אזולאי. באפריל 1958 הוקמה במקום ספרייה תורנית. במרץ 1960 סוכם עם הסוכנות היהודית על סיוע שיוענק למושב שתושביו התקשו להתפרנס. בין השאר נקבע שהסוכנות תיטע פרדס בשטח 250 דונם עבור המושב. על אף הסיוע והליווי מטעם הסוכנות, התעכבה התאוששותו של המושב עוד שנים אחדות. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמה בחלקו הצפוני של המושב הרחבה קהילתית ובה גם שכונה לבני המושב. ענפי המשק העיקריים במושב הם מטעי בננות, גידולי שדה, לולים וצאן. כרבני המושב כיהנו רבנים שונים, ביניהם נודעו הרב יוסף פרץ יליד מרקש במרוקו, הרב שמעון ברוך אוחיון, והרב שלמה משה עמאר (משנת תשל"ג, 1973). במרכז המושב עובר נחל מגדים ומצפון לו נחל ספונים, שני ערוצים שראשיתם בהר הכרמל סמוך לבית אורן, בדרכם לים. מול המושב מתנשא על רכס ההר מצוק מגדים. ממערב למושב מצויה שמורת טבע חוף גלים ובה שני תלים ארכאולוגיים. בדרום נמצא תל סחר, שצורתו ריבוע בשטח כ-4 דונם ושיפוליו בנויים כמדרגות רחבות. על התל נמצאו חרסים המעידים על יישוב בתקופה הפרסית והרומית, שרידי מבנים וגתות חצובות בסלע. כחצי קילומטר צפונה מתל סחר נמצא תל קרעה, המכונה גם תל מגדים. חפירות שנערכו בו בשנות ה-60 חשפו שרידים של יישוב שהתקיים במקום לסירוגין בתקופת הברונזה, ובו כלי חרס המעידים על מסחר שניהל עם קפריסין. היישוב נחרב כמה פעמים ויושב מחדש בתקופה הפרסית, ההלניסטית והרומית-ביזנטית. מדיה וקבצים בנושא מגדים בוויקישיתוף אתר מושב מגדים אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מקימים 4 מושבי עולים חדשים, דבר, 15 באוגוסט 1949 עולי 1949 - אזרחי 1953, דבר, 2 בינואר 1953 עשר ספריות תורניות יחולקו למושבי עולים, דבר, 1 באפריל 1958 הסוכנות תשקם את מושב מגדים, דבר, 9 במרץ 1960 י. עופר, מכתב למדור הכלכלי, דבר, 2 באוגוסט 1961 א. אזולאי, מושב מגדים קורא לעזרה, דבר, 30 באפריל 1964 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולודרום בארה

ולודרום בארה (בפורטוגזית: Velódromo da Barra) הוא ולודרום השוכן בשכונת בארה דה טיז'וקה שבריו דה ז'ניירו. הוולודרום נפתח ב-2007 לכבוד המשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה העיר באותה שנה. האולם הכיל 1,500 מקומות ישיבה, ואירח תחרויות אופני מסלול והחלקה מהירה. לאחר המשחקים הפאן-אמריקאיים הועבר המתקן להתאחדות האופניים של ברזיל. לאחר קבלת ההחלטה לארח את האולימפיאדה ב-2016 בריו, הוחלט להרחיב את מבנה הוולודרום החל מ-2013 ולהגדיל את מספר המקומות בו ל-5,000. הוולודרום אירח תחרויות באולימפיאדה ובמשחקים הפאראלימפיים. בשל האירועים האולימפיים שאירח הוולודרום נוסף לו הכינוי "הוולודרום האולימפי של ריו". לאחר האולימפיאדה הוסב לאולם רב שימושי הכולל מלבד מסלול אופני הולודרום גם מסלולי אתלטיקה המתאימים לאימונים ותחרויות אתלטיקה באולמות. ב-12 בספטמבר 2016, בזמן המשחקים הפאראלימפיים, נפגע הוולודרום משריפה שפרצה בשל התנגשות בלון פורח לא מאויש במבנה וכן נזקים שגרמו זרמי המים של מכבי האש. הוולודרום הוכשר חזרה למשחקים (אירח את תחרויות הסיף באולימפיאדת הנכים) אך לאחריהם נסגר לפעילות לזמן רב ורק בחודש מאי 2017 נפתח חזרה לפעילות ואירח תחרויות רכיבה אופניים מגוונות לצד יריד ציוד רכיבה ועוד. הולודרום הוקם כחלק מקופלקס ספורט רב תכליתי בשם "בארה אולימפיק פארק", שהוקם במתחם בו היה קיים מסלול מרוץ מכוניות שאירח בעבר גם את מרוצי פורמולה 1 (שעברו מאז לסאו פאולו) ונהרס ב-2012 לקראת האולימפיאדה כשבתכנון העירוני הקמת מסלול מרוצים חדש שייבנה במיקום אחר בעיר. ליד הוולודרום הוקמו ב-2007 גם היכל ספורט רב תכליתי שנקרא HSBC ארנה, וקומפלקס לתחרויות שחייה בשם מרכז ספורט המים מריה לנק כחלק מתשתיות האירוח להמשחקים הפאן-אמריקאיים. כולם יארחו גם תחרויות באולימפיאדה ב-2016 ולצידם אף נבנים מתקני ספורט נוספים לאירוח האולימפיאדה. מדיה וקבצים בנושא ולודרום בארה בוויקישיתוף Work starts on Rio 2016 Olympic Velodrome, באתר אולימפיאדת ריו, 27 בפברואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1843 במדע

ערך מורחב – 1843 5 בפברואר-19 באפריל - תצפית כוכב שביט הגדול של מרץ. 23 בנובמבר – גילוי כוכב שביט 4P/Faye על ידי ארווה פיי (Hervé Faye) גילוי המופע המחזורי של כתמי השמש על ידי היינריך שוואבה חפירות של פול-אמיל בוטה בדור שרוכין. העברת פסיפס אלכסנדר לנאפולי. 25 במרץ – סיום בניית מנהרת התמזה - המנהרה הראשונה שנבנתה מתחת למים. התעלה נבנתה על ידי מארק ברונל 19 ביולי – סיום בניית האונייה "בריטניה הגדולה" על ידי איזמבארד קינגדום ברונל - אוניית הקיטור הראשונה העשויה מפלדה שחצתה את האוקיינוס. 21 בנובמבר – הוצאת פטנט על גיפור לתומאס הנקוק (Thomas Hancock) המצאת דפוס צילינדר המופעל על ידי קיטור. בניית מנוע סטרלינג ראשון. הפעלת קו טלגרף ציבורי ראשון בבריטניה. גילוי טרביום וארביום על ידי קרל גוסטב מוסנדר (Carl Gustaf Mosander) פיתוח ראשוני של התאוריה הקינטית של הגזים על ידי ג'ון ג'יימס ווטרסטון (John J. Waterston) חקר קווטרניון על ידי ויליאם רואן המילטון חקר אוקטוניונים על ידי ג'ון ט. גרייבס גילוי טור לורן על ידי פייר אלפונס לורן כתיבת תוכנת מחשב ראשונה על ידי עדה לאבלייס ג'יימס ג'ול הוכיח אקוויוולנטיות של חום ועבודה. יוליוס פון מאייר מפרסם השערה שחום ועבודה הם שווי ערך. 12 ביוני – דוד גיל, אסטרונום סקוטי (נפטר ב-1914). 24 ביולי – ויליאם אבני, אסטרונום אנגלי (נפטר ב-1920). 11 בדצמבר – רוברט קוך, רופא גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1910). 25 ביולי – צ'ארלס מקינטוש (Charles Macintosh), ממציא סקוטי (נולד ב-1766). 19 בספטמבר – גספאר גוסטב קוריוליס, מתמטיקאי ופיזיקאי צרפתי (נולד ב-1792). 30 בספטמבר – ריצ'רד הרלן (Richard Harlan), זואולוג אמריקאי (נולד ב-1796). 19 ביולי – פייר פלטייה, כימאי צרפתי (נולד ב-1788). מדיה וקבצים בנושא 1843 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף שפירא

האם התכוונתם ל... יוסף שפירא (מבקר המדינה) – שופט בית המשפט המחוזי לשעבר ומבקר המדינה רבי יוסף שפירא (ה'תר"כ-ה'תרצ"ב) - האדמו"ר הרביעי מדינוב יוסף (יוסקה) שפירא – איש הציונות הדתית, שר לשעבר מטעם סיעת מורשה יוסף שפירא (מחנך) יוסף שפירא (תנועת המושבים) (1902–1978) - סופר, עורך ועיתונאי ב"דבר", חוקר תנועת העבודה, מזכיר ועד המושבים והארגונים (לימים תנועת המושבים) בשנים 1933–1938 יוסף שפירא (מו"ל) – מו"ל וקרטוגרף ישראלי אברהם יוסף שפירא – איש עסקים וחבר הכנסת מטעם אגודת ישראל ויהדות התורה
פילון פרידמן

פילון פרידמן (17 בספטמבר 1929 – 20 באפריל 1948) היה מפקד מהגדוד השלישי של הפלמ"ח וממייסדי מעין ברוך, מותו בקרב על מצודת נבי יושע נחשב למופת של אחריות המפקד ורעות לוחמים. פילון פרידמן נולד בשם פַאלק פרידמן לשמואל ושרה (לבית שְליידֶר) ב-17 בספטמבר 1929 בפולין. בשנת 1936 עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. עם עלייתו ארצה שונה שמו מפאלק לפִילון – שם שניתן לו על ידי דודו, המחנך הירושלמי שרגא פייבל קלעי – והוא הצטרף לקיבוץ גבת כילד חוץ. בגיל 14 וחצי הצטרף בסתר לפלמ"ח, שם קיבל את הכינוי ידידיה (בדומה לפילון האלכסנדרוני, שכן פירוש השם פילון ביוונית הוא ידיד). פילון היה מפקד כיתה באפיקים, גינוסר ולהבות הבשן, בשנת 1947 נמנה עם מקימי מעיין ברוך ובאותה שנה השתתף בקורס מפקדי מחלקות של "ההגנה". עם פרוץ מלחמת העצמאות השתתף בהגנת להבות הבשן ובכיבוש חלסה ושימש מפקד משטרת מטולה, כשזו נתפסה על ידי "ההגנה". ב-20 באפריל 1948, במסגרת מבצע יפתח, פיקד על מחלקת ההטעיה בהתקפה השנייה לכיבוש משטרת נבי יושע. אנשי המחלקה היו ברובם עולים חדשים, וחלקם היו ניצולי השואה שהגיעו לארץ בגפם. תפקיד המחלקה היה ליצור פעולת הסחה מדרום בזמן שחבלנים פורצים למצודה מצדה הצפוני. עם עלות הבוקר וכישלון הפריצה, הוא חיפה באש על נסיגת חבריו לרמות נפתלי ונשאר עם שני חיילים שנפצעו קשה ולא יכלו לסגת. הוא העבירם למערה הסמוכה למקאם נבי יושע, בהמתנה לחילוץ. כשהחלו מגיני המצודה הערבים לירות בפצועים היהודים, ירה ככל הנראה פילון בפצועים שאיתו והתאבד כדי שלא ליפול לידי הערבים. עם לילה גופתו נמצאה ירויה ברקה ופונתה לתל חי. פרידמן נקבר בכפר גלעדי ליד קבר טרומפלדור וב-1950 נטמן בהר הרצל בירושלים. בשנת 1955 נקרא בסיס צה"ל שמדרום לראש פינה על-שמו - מחנה פילון. בשנת 2014 עלה ליוטיוב סרט קצר בשם "רעות תחת אש" בבימויו של מיקי יוסף. הסרט מתחיל בסיקור פועלו של יהודה דקל, ומשם ממשיך לשחזור הכנות לקרב השני על המצודה ומהלך הקרב עצמו. בסרט בולטות דמויותיהם של פילון, יזהר ערמוני ודוד "דודו" צ'רקסקי. רם גופנא, אברהם יעקבזון, משה ליסק, בתיה בר (עורכים), מכפר גלעדי למעין ברוך, ספריית יהודה דקל - המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2015. קורות החיים של פילון פרידמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון אתר לזכר פילון פרידמן פילון פרידמן, באתר הפלמ"ח עדותו של משה רודניצקי על מותו של פילון פרידמן לא אשכח זאת רעי סרטו הדוקומנטרי של מנחם שובל על ההתקפה השנייה על מצודת כ"ח סיפור חייו של פילון באתר של יונה (פרידמן) באהר, המוקדש לאחיה הצעיר סגן פילון (ידידיה) פרידמן. וראו שם עוד: שרגא קלעי סופד לאחיינו פילון. מקום המערה: 33°06′48″N 35°33′23″E﻿ / ﻿33.113333°N 35.556500°E﻿ / 33.113333; 35.556500 רעות תחת אש, יוטיוב
פארק הגולף בשדרת האמריקות

פארק הגולף החדש בריו דה ז'ניירו בשכונת היוקרה "קונדומיניו ריזרבה אונו" (Condomínio Riserva Uno) הוקם בשטח של כ־1,200 דונם בצפון חוף לגונת מאראפינדג'י, בשולי שמורת הטבע מאראפינדג'י (בפורטוגזית: Marapendi) שנמצאת ליד רובע "באחה דה טדז'וקה" (בפורטוגזית: Barra da Tijuca) בו ממוקמים רבים ממתקני הספורט באולימפיאדה. הפארק מתוחם מדרומו בכביש המכונה "שדרת האמריקות". הפארק רחוק כ־5 ק"מ מהכפר האולימפי וכ־7 ק"מ ממרכז התקשורת האולימפי. פארק הגולף עוצב על ידי גילברט ס. הנסי (באנגלית: Gilbert S. Hanse) האמריקאי, מתכנן בינלאומי מוכר של מגרשי גולף שעבד בשיתוף פעולה עם שחקן הגולף המקצועי איימי אלקוט. הצעתו נבחרה מבין שמונה אדריכלי נוף שהתמודדו על עיצוב פארק הגולף בריו דה ז'ניירו לכבוד האולימפיאדה ב־2016 בריו. התכנון של פארק הגולף בריו מתחשב בעובדה שפארק הגולף ממוקם בשמורת טבע מקומית ולכן מתוכנן לפי תוואי הקרקע ודיונות החול שלה ויכלול שימוש רב בצמחייה מקומית, מערכות השקיה וניקוז חסכוניות ומתוחכמות וללא צורך בגינון ותחזוקה אינטנסיביים, שיפגעו במראה הטבעי שידמה לשמורת החוף הסמוכה. בחירת מעצב פארק הגולף האולימפי נעשתה בשיתוף בין הוועדה המארגנת של המשחקים בריו עם פדרציית הגולף העולמית. בזמן האולימפיאדה התאפשר ל־20,000 צופים לצפות בתחרויות הגולף (מתוכם 2,500 מקומות ישיבה משודרגים והשאר ביציעי עמידה). טורנירי גולף התקיימו בעבר באולימפיאדת פריז (1900) ובאולימפיאדת סנט לואיס (1904) ומאז הוצאו מהמשחקים האולימפיים עד לאולימפיאדה בריו. מדיה וקבצים בנושא פארק הגולף בשדרת האמריקות בוויקישיתוף
המשמר הנע

המשמר הנע (או "המשמרות הנעים" JSP שכונתה גם "הפלוגה הנודדת" או בקיצור "הנודדת") היה זרוע ניידת של משטרת היישובים העבריים. המשמר הוקם בשנת 1936 בימי מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט ככוח משטרה לגלי, ממסדי ומזוין בחסות שלטונות המנדט הבריטי, אולם השליטה בפועל הייתה של ארגון ההגנה. עד סוף שנת 1938 הגיע מספר המגויסים במשטרת היישובים (נוטרים שנקראו גם גפירים) ל-14,000 איש. המשמר הנע היווה חלק מגוף זה. עד אותה שנה הגיע מספר הָמָּ"נָים ל-60. בדרך כלל הם פעלו ביחידות קטנות של 5-3 איש לכל משמר. לא לכל היישובים היו מ"נים, ואלה שהיו, נהנו לרוב ממשמר נע אחד בלבד. כך למשל היה צוות אחד עם טנדר עליו היה מותקן מקלע לואיס אחראי לכל אזור ראשון לציון ורחובות. צורת התפעול הייתה בסיורים רכובים על גבי טנדרים עם ארגז פתוח. שניים ישבו בתא הנהג ואחד ישב על כיסא מיוחד שהותקן על ארגז הטנדר. בשלב ראשון הם חומשו ברובים בלבד, ובהמשך הפעיל השומר השלישי שבארגז הטנדר מקלע קל מסוג לואיס. אנשי המשמר הנע ביצעו סיורים בסביבות היישובים, בשדות, ובאזורי הספר, כשהם נוסעים בטנדרים בלתי משוריינים, שנמסרו לרשותם על ידי הסוכנות היהודית. הטנדרים על צוותיהם החמושים הוזעקו במהירות לכל מקום סכנה. במרוצת הזמן שוריינו הטנדרים בלוחות פלדה. בסוף שנת 1938 הגיע מספר אנשי הארגון לכ־400 איש. המשמר הנע היה פזור בכל רחבי ההתיישבות העברית ומשך אליו את טובי הנוער. עד ייסוד הפלמ"ח בשנת 1941 היו אנשיו הכח המגויס הקבוע היחיד של היישוב, והם אף חיפו על פעולות ההגנה השונות בהתיישבות ובמערכה הצבאית. כאשר הונחו קווי המים בנגב ל 11 הנקודות, הותקנו בקווים יציאות מיוחדות לבדואים ולערבים שחיו באזורים בהם עבר. למרות זאת הם חיבלו ופרקו מדי יום קטעים שלמים. על מנת להבטיח את שלמות ופעילות הקווים, הופעלו צוותי משמרות נעים שסיירו מדי יום לאורך הקווים. הקו המערבי נשמר על ידי צוות שחנה בניר עם והקו המזרחי על ידי צוות שחנה במשמר הנגב. למשמר הנע הייתה הילה של רומנטיות וגבורה, כדוגמת זו שהייתה בזמנו לארגון השומר. דוגמה להילה רומנטית זו אודות המשמר הנע היה השיר "הטנדר נוסע", למלים של יעקב אורלנד ולחן של משה וילנסקי, שנכתב והולחן בשנת 1939 והושר באותה עת בפי אסתר גמליאלית ולימים גם בפי שושנה דמארי, יונה עטרי ועפרה חזה: הַטֶּנְדֶּר נוֹסֵעַ, הַטֶּנְדֶּר פֹּה רָץ, מִשְּׂדוֹת יָם הַמֶּלַח עַד עֵין הַמִּפְרָץ – הַלַּיְלָה לַיְלָה אָפֵל, הַטֶּנְדֶּר, מַה לַּיְלָה מִלֵּיל? הַטֶּנְדֶּר, פְּתַח פִּיךָ בְּשִׁיר, לִבֵּנוּ רָחָב וְצָעִיר. אִם אֵשׁ מִלְּפָנֵינוּ, אִם אֵשׁ מֵאָחוֹר – הַטֶּנְדֶּר, אַל תַּעֲצֹר! טנדר של המשמר הנע וצוותו- מימין הסמל הבריטי - מאחור ניתן לראות את מקלע הלואיס פרופסור יהודה סלוצקי ואחרים, קיצור תולדות ההגנה, ע' 202, הוצאת משרד הביטחון, מהדורת "עם עובד", תשל"ט