laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נופך (אבן חן מקראית)

נֹפֶךְ היא האבן הראשונה בטור השני בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט יהודה. וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם. — שמות, כ"ח, י"ח וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם. — שמות, ל"ט, י"א בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ. — יחזקאל, כ"ח, י"ג יהודה על נופך, והוא מראקד"י ובלשון ערבית זמור"א והתרגום הכולל של שתי הלשונות: אִזְמָרֵגְדִּין. והיא ירוקה ככרתי על שם שהוריקו פניו במעשה תמר ונתגבר על יצרו והודה, והוריקו פניו גם כן על שחשדו אביו על יוסף, שנאמר: חיה רעה אכלתהו. וכשברך לבניו אמר לו מטרף בני עלית, אז נעשו פניו זכים ומבהיקים כנופך הזה שהוא מבהיק. וכתיב ביהודה ידך בערף אויבך, וסגלתה שכל מי שנושאה הופכים לו ערף, ולכן נקרא נופך. — הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות - לפי רבינו בחיי מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה. תרגום אונקלוס מתרגם אזמרגדין, כלומר אזמרגד, אמרלד. גם תרגום המלך ג'יימס גורס אמרלד. בתרגומים נוספים מתורגמת נופך לבריל. גם יוסף בן מתתיהו וגם תרגום השבעים מתרגמים נופך ל-Anthrax. תרגום הוולגטה מתרגם ל-Carbunculus, סוג אדום של גארנט. ב-New American Standard Bible שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1971 מתורגמת נופך ל- Carbuncle – בלטינית: "ברק" או "ניצוץ". לעניין Carbuncle – מילון מרים ובסטר גורס כי מדובר באבן חן אדומה כהה, אחרים מזהים אותה עם גארנט, עם ספינל ואף עם רובי האדומות. אחד מסיפורי שרלוק הולמס של ארתור קונן דויל נקרא "The Blue Carbuncle". חובבי הולמס ניסו לשער במשך שנים לאיזו אבן התכוון קונן דויל. בין ההשערות שהועלו: ספיר, טורקיז, ואזמרגד. העברית המודרנית קיבלה את הנחת Carbuncle ומשתמשת בתרגום נופך לגארנט. מכון המקדש זיהו את האבן עם טורקיז. אמרלד בריל רובי גארנט טורקיז בעברית ספרותית השם נופך משמש בביטוי הוסיף נופֶך משלו. מובנו של הביטוי: הטביע חותם ייחודי, העשיר דבר מה, הוסיף תוספת משלו על דברים שנאמרו או שנעשו (למשל בעיבוד יצירה קיימת והוספת זווית מקורית), ייפה וקישט משהו בתוספת האישית שלו. ביטוי זה שאול מן קידושין מח ב: "(אמר לה: הרי את מקודשת לי) בין בשכר שעשיתי ובין בשכר שאעשה עמך – אינה מקודשת, ואם הוסיף לה נופך משלו – מקודשת", אולם מובאה זו קוראים כפשוטה: במקרה שאישה מסרה לאיש מקצוע טבעת לתיקון ואחר כך הסכימה להתקדש לו בטבעת המתוקנת, אם הוסיף לטבעת אבן טובה משלו הקידושין תקפים. בדרך זו ספגה המילה נופך משמע של 'דבר־מה נוסף', 'גווֶן כלשהו'. השימוש המורחב מצוי בספרות הפרשנית מן המאה ה-15 ובספרות ההשכלה. לעיתים רחוקות הדוברים משבשים את הביטוי והוגים "נופַך" (כנראה בהשפעת המילה נֶפַח או בשקילה במשקל כֹּרַח). מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן בעיקר אודות אבני החושן לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
ספיר (אבן חן מקראית)

סַפִּיר היא האבן השנייה בטור השני בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט יששכר. וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם. — שמות כ"ח, י"ח וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם. — שמות ל"ט, י"א בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ. — יחזקאל כ"ח, י"ג וָאֶרְאֶה, וְהִנֵּה אֶל-הָרָקִיעַ אֲשֶׁר עַל-רֹאשׁ הַכְּרֻבִים, כְּאֶבֶן סַפִּיר, כְּמַרְאֵה דְּמוּת כִּסֵּא--נִרְאָה, עֲלֵיהֶם. — יחזקאל י', א' מְקוֹם-סַפִּיר אֲבָנֶיהָ; וְעַפְרֹת זָהָב לוֹ. — איוב כ"ח, ו' זַכּוּ נְזִירֶיהָ מִשֶּׁלֶג, צַחוּ מֵחָלָב; אָדְמוּ עֶצֶם מִפְּנִינִים, סַפִּיר גִּזְרָתָם. — איכה ד', ז' יששכר על ספיר, והיא מראה תכלת, לפי שהיו גדולים בחכמת התורה, שנאמר: ומבני יששכר יודעי בינה לעתים, ולוחות התורה על סנפירינון היו, וכן מצינו במתן תורה ותחת רגליו כמעשה לבנת הספיר. וידוע שנפש בעלי התורה צרורה בצרור החיים תחת כיסא הכבוד שכתוב בו כמראה אבן ספיר דמות כסא. והתכלת צבע של ענוה ושפלות לא גאוה אדמימות וירקות. וסגולתה להאיר העיניים ולכן מעבירים אותה על העינים, וכן התורה מאירת עינים, והאבן הזו תועיל לכל כאב ונפיחה בכל מקום שתהיה בגוף וכן התורה מרפא לכל הגוף וכדברי רז"ל חש בראשו יעסוק בתורה. — רבינו בחיי בפירושו לפרשת תצווה בתנ"ך הספיר נזכרת פעמים רבות, ונראה שמדובר באחת מהאבנים השכיחות באותה תקופה. הדבר מתאים לזיהוי המקובל של האבן - אבן החן לפיס לזולי (lapis lazuli), אבן כחולה אטומה עם תכלילי פיריט שנראים כעורקי זהב. לפיס לזולי הייתה אחת משלוש אבני החן הנפוצות ביותר במצרים העתיקה והיא מופיעה גם בכתבי אוגרית כאבן מקודשת לאלת הציד והמלחמה ענת. במדרש במדבר רבה, המספר שצבעי דגלי השבטים במדבר היו כצבעי אבניהם בחושן, צבעו של יששכר (שאבנו היא אבן הספיר) מתואר כשחור דומה לכחול (מ"ר במדבר פרשה ב אות ז). גם מהפסוק: "וַיִּרְאוּ אֵת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל וְתַחַת רַגְלָיו כְּמַעֲשֵׂה לִבְנַת הַסַּפִּיר וּכְעֶצֶם הַשָּׁמַיִם לָטֹהַר" ניתן להבין שצבע הספיר דומה לצבע השמים. רבנו בחיי בפירושו לתורה מקשר בין אבן הספיר שבחושן ל-"לבנת הספיר", ומתאר את הספיר כצבע תכלת - אמנם צבע התכלת שהוא מתכוון אליו אינו צבע התכלת של ימינו, אלא התכלת של התורה שהוא צבע כהה יותר וכמו שאמרו במשנה שהוא דומה לכרתי (ברכות פ"א מ"ב). אמנם, מהפסוק באיכה: "זַכּוּ נְזִירֶיהָ מִשֶּׁלֶג צַחוּ מֵחָלָב אָדְמוּ עֶצֶם מִפְּנִינִים סַפִּיר גִּזְרָתָם", עולה שצבע הספיר הוא אדום, וכן פירש אבן עזרא (שמות כח ט). ר"י בכור שור פירש (שמות כד י) שיש שני מיני ספיר, אחד כחול ואחד אדום. תרגום אונקלוס מתרגם שבזיז. תרגום זה עולה בקנה אחד עם הדעה המקובלת במחקר, כי הכוונה ללפיס לזולי. תרגום ירושלמי קורא לספיר המקראית בשם "ספירינון" ובשמות רבה היא נקראת "סמפירינון". תרגום המלך ג'יימס וגם תרגום ה-Jewish Publication Society of America משנת 1917 מתרגמים אותה למונח האנגלי המקביל Sapphire, שכנראה הגיע מן העברית המקראית. הספיר המודרנית היא אבן כחולה יקרה מאוד ממשפחת הקורונדום. מכון המקדש זיהו את האבן עם ספיר. לפיס לזולי ספיר מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן שמות כד י לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
יהלום (אבן חן מקראית)

יָהֲלֹם היא האבן השלישית בטור השני בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט זבולון. וְהַטּוּר, הַשֵּׁנִי--נֹפֶךְ סַפִּיר, וְיָהֲלֹם. — שמות כ"ח, י"ח; שמות ל"ט, י"א בְּעֵדֶן גַּן-אֱלֹהִים הָיִיתָ, כָּל-אֶבֶן יְקָרָה מְסֻכָתֶךָ אֹדֶם פִּטְדָה וְיָהֲלֹם תַּרְשִׁישׁ שֹׁהַם וְיָשְׁפֵה, סַפִּיר נֹפֶךְ, וּבָרְקַת וְזָהָב; מְלֶאכֶת תֻּפֶּיךָ וּנְקָבֶיךָ בָּךְ, בְּיוֹם הִבָּרַאֲךָ כּוֹנָנוּ. — יחזקאל כ"ח, י"ג זבולון על יהלום, ונקראת פִּירְלָ"א בלעז, והיא לבנה, על שם שהכסף לבן והוא סימן לעושרו של זבולון, שנאמר: זבולן לחוף ימים, והיא מצליחה בפרקמטיא וסגלתה שמביאה שינה על האדם, שנאמר הפעם יזבלני אישי. — הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות לפי רבינו בחיי מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שלא ניתן לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה. בשונה מיתר אבני החושן, ככל הנראה ה"יהלום" המופיע בחושן הוא אותו יהלום המוכר כיום בשם זה. הסיבה המקלה על זיהוי ה"יהלום" המקראי עם היהלום המודרני היא, כי בשונה משאר אבני החושן ששמן וזיהויין אבד עם השנים, שם האבן זהה. תרגום אונקלוס מתרגם סבהלום. חוקרים חלוקים בדעתם האם מדובר ביהלום המוכר או שהוא מרמז לאבן של סביאה ושתייה, כאמתיסט. תרגום השבעים והוולגטה מתרגמים Iaspis. יוסף בן מתתיהו מתרגם Shapeiros – ספיר. תרגום המלך ג'יימס מתרגם Diamond. תרגום התנ"ך של ה-Jewish Publication Society of America משנת 1917 גורס ברקת (Emerald). תרגומים אחרים מכוונים לאופאל או קוורץ שקוף. מכון המקדש זיהו את האבן עם קוורץ שקוף. יהלום ברקת אופאל קוורץ מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
פבלו פיאטי

פבלו דניאל פיאטי (בספרדית: Pablo Daniel Piatti; נולד ב-31 במרץ 1989 ב'לה קרלוטה' שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקיצוני. בנעוריו שיחק פיאטי במחלקת הנוער של אסטודיאנטס לה פלאטה. ב-18 בנובמבר 2006 נכנס כמחליף במשחק הקבוצה הבוגרת מול ניואל'ס אולד בויס, במשחק עצמו כבש פיאטי את שער הניצחון. פיאטי תרם לזכייתה של אסטודיאנטס באליפות האפרטורה לשנת 2006. פיאטי משחק לרוב כקיצוני. ב-21 במאי 2008 פרסמה קבוצת אלמריה הודעה באתרה הרשמי שהקבוצה סיכמה את העברתו של השחקן לשורותיה. העברתו של פיאטי נחשבת להעברה היקרה בתולדות המועדון הספרדי. ב-5 ביולי 2011 חתם בוולנסיה לחמש שנים עבור 7.5 מיליון אירו. ב-15 ביולי 2016 הושאל לאספניול. ב-1 ביולי 2017 חתם פיאטי באספניול על חוזה לשלוש שנים. ב-7 בפברואר 2020 חתם פיאטי בטורונטו מה-MLS. ב-6 במרץ 2021 חתם פיאטי באלצ'ה מהלה ליגה. פיאטי היה שותף לזכייתה של הנבחרת הצעירה של ארגנטינה במונדיאל הנוער ב-2007. מדיה וקבצים בנושא פבלו פיאטי בוויקישיתוף פבלו פיאטי, באתר Transfermarkt פבלו פיאטי, באתר Soccerway פבלו פיאטי, באתר BDFutbol פבלו פיאטי, באתר WorldFootball.net פבלו פיאטי, באתר National Football Teams פבלו פיאטי, באתר FootballDatabase.eu
אחלמה (אבן חן מקראית)

אַחְלָמָה היא האבן השלישית בטור השלישי בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט גד או לשבט נפתלי. וְהַטּוּר, הַשְּׁלִישִׁי--לֶשֶׁם שְׁבוֹ, וְאַחְלָמָה. — שמות כ"ח, י"ט וְהַטּוּר, הַשְּׁלִישִׁי--לֶשֶׁם שְׁבוֹ, וְאַחְלָמָה. — שמות ל"ט, י"ב גד על אחלמה, ונקרא קרישטל, ולכן תרגם אונקלוס עין עגלא לפי שהקרישטאל מצויה הרבה אצל בני אדם והכל מכירין אותה, כך שבטו של גד היו מרובים והרוגיהם ניכרים, שנאמר: "וטרף זרוע" וגו'. וסגלתה שמחזקת הלב שלא ירך בלכתו למלחמה ולזה נקראת אחלמה מלשון חוזק, שנאמר: "ותחלימני והחייני". — הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות יש הגוזרים את שם האבן משם מצרי: ח'נמ.ת. אצל יוסף בן מתתיהו ב"קדמוניות היהודים" – Achates, המתייחס לאכטיס שמקובל לזהותה עם אגט. תרגום אונקלוס, הפשיטתא, ושאר התרגומים הארמיים, מתרגמים עין עגלא, עין העגל - שם אכדי[דרוש מקור] שאין דרך לזהותו עם אבן חן מסוימת המוכרת כיום.3 תרגום השבעים והוולגטה, מזהים את האחלמה עם המינרל הסגול אמתיסט. גם בעברית המודרנית משמשת אחלמה כתרגום מקובל לאחלמה המקראית. מכון המקדש זיהו את האבן עם אחלמה סגולה. לשם "אחלמה" נוצרו פרשנויות שונות המייחסות לאבן החן סגולות רפואיות: "אבן החלומות" ו"החלמה". ייתכן וזה הרקע לזיהויה כאחלמה, שגם לה מיוחסות באמונה העממית של העת העתיקה סגולות רפואיות: שתיית יין מגביע עשוי אמתיסט תמנע שכרות. אגט אגט אחלמה אחלמה מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן מנחם-צבי קדרי, מילון העברית המקראית לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
שוהם

האם התכוונתם ל... שוהם (אבן חן מקראית) – אבן חן מקראית, אחת מאבני החושן שוהם (אבן חן) – "אוניקס", אבן חן המזוהה עם אבן השוהם המקראית מקומות ומוסדות שוהם (יישוב) – יישוב בישראל המרכז המשולב לרפואה גריאטרית שֹהם – מרכז שיקומי גריאטרי מהגדולים בישראל אישים אופיר שהם (יליד 1963) – תת-אלוף במילואים בצה"ל שכיהן כראש מפא"ת אורי שהם (יליד 1948) – שופט ישראלי, נציב תלונות הציבור על שופטים, לשעבר שופט בבית המשפט העליון והפרקליט הצבאי הראשי אורי שוהם (חלילן) (1931–2021) – היה חלילן ישראלי אסנת שוהם (ילידת 1953) – שחיינית עבר ישראלית בן ציון שהם (1930–2005) – היה מורה ומחנך ישראלי, מנהל הגימנסיה העברית "הרצליה" דוד שוהם (1923–2005) – היה כלכלן ישראלי ששימש כמנכ"ל בנקים זאב שוהם (פינקלשטיין; 1886–1971) – היה עורך דין ישראלי ופעיל ציוני חיים שוהם (1936–1993) – היה חוקר ספרות ישראלי, פרופסור לספרות עברית ולספרות משווה יואב שוהם (יליד 1956) – פרופסור אמריטוס למדעי המחשב יואל שוהם (יליד 1944) – כדורגלן עבר ישראלי ולפני כן טניסאי שולחן בולט ליעד שהם (יליד 1971) – סופר ועורך דין ישראלי, מחברם של רבי מכר משה שהם (פרופסור) (יליד 1952) – פרופסור אמריטוס בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון משה שהם (שטיינפלד) (1887–1967) – היה איש ציבור ישראלי ובעל בית דפוס משה שוהם מִדּוּלִינָה (~1739/1740–1819) – היה רב, מקובל וצדיק חסידי, תלמידם של הבעל שם טוב ושל המגיד מזלוטשוב מתתיהו שוהם (פוליאקביץ'; 1893–1937) – היה סופר, משורר ומחזאי, חתן פרס ביאליק נועם שוהם (יליד 1970) – כדורגלן-עבר ומאמן כדורגל ישראלי סנונית שהם (ילידת 1947) – פרופסור אמריטה לספרנות ומדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן פרידה שהם (יליד 1960) – מעצבת תפאורה ותלבושות ומרצה ישראלית לתיאטרון צילה פיינברג שוהם (1895–1988) – הייתה חברת הנהלת ויצו העולמית ופעילה ציבורית לקידום מעמד האישה, אחותו הצעירה של אבשלום פיינברג ראובן שהם (יליד 1938) – חוקר ומרצה לספרות עברית, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה רות שהם – מנכ"לית האוניברסיטה הפתוחה, לשעבר קצינה בדרגת אל"ם באגף המודיעין שלמה גיורא שוהם (יליד 1929) – קרימינולוג והוגה דעות בין-תחומי ישראלי, חתן פרס ישראל ופרס א.מ.ת. שלמה שהם (יליד 1949) – שופט בדימוס, לשעבר נציב הדורות הבאים שרה שוהם (ילידת 1946) – מלחינה ומנצחת מקהלות ישראלית
וילפרדו קבאז'רו

וילפרדו דניאל קבאז'רו (בספרדית: Wilfredo Daniel Caballero; נולד ב-28 בספטמבר 1981) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער בסאות'המפטון. קבאז'רו, המכונה וילי (Willy) מחזיק גם בדרכון ספרדי. קבאז'רו גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת ב-5 בפברואר 2002 במשחקה של בוקה ג'וניורס מול ניואל'ס אולד בויס. הוא שימש כמחליפו של רוברטו אבודנסיירי וערך 15 הופעות במדי הקבוצה בטרם עבר בשנת 2004 לאלצ'ה, במדיה הפך לאחד השוערים הטובים בליגה הספרדית השנייה. למרות התעניינות מצידן של קבוצות מהליגה הראשונה, נותר קבאז'רו בקבוצה. ב-2006 חזר לארגנטינה והצטרף לארסנל דה סראנדי (אנ') בה שיחק במשך טורניר אחד (הליגה הארגנטינאית מחולקת לשני טורנירים) וזאת בשל סיבות אישיות. ב-2007 חזר לאלצ'ה ושימש כשוערה הראשון של הקבוצה. בשנת 2011 עבר ווילי לקבוצת מלאגה הספרדית, והיה שותף לעלייתה ההיסטורית של הקבוצה לרבע גמר ליגת האלופות בעונת 2012/2013. ב-8 ביולי 2014 חתם קבאז'רו במנצ'סטר סיטי האנגלית. במנצ'סטר סיטי קבאז'רו בעיקר שימש כשוער שני ושיחק בגביע הליגה בה הוא זכה ב-2016 ובגביע ה־FA. למרות זאת, הוא ערך מספר הופעות בליגת האלופות וערך 23 הופעות בפרמיירליג. ב-1 ביולי 2017 חתם קבז'ארו בצ'לסי. קבאז'רו היה שותף לזכייתה של ארגנטינה הצעירה במונדיאל הנוער בשנת 2001. הוא היה בסגל הנבחרת האולימפית אשר זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה (2004). ב-23 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 על איטליה במשחק ידידות. קבאז'רו זומן לסגל של ארגנטינה למונדיאל 2018 שם הציג יכולת גרועה כאשר איסלנד הבקיעה לו במשחק הראשון ובמשחק השני מסר את הכדור לרביץ' נגד קרואטיה (שם הכניסו לו שלושה שערים) ,לא עצר בעיטה מרחוק (קלה להצלה) של לוקה מודריץ' ושני שחקנים קרואטים עברו אותו בדרך לשער (אחד מהם היה רקיטיץ') והבקיעו לו ומאז החליף אותו פרנקו ארמני (שגם הוא הציג יכולת חלשה אך יותר טובה). צ'לסי הליגה האירופית: 2018/2019 ליגת האלופות: 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא וילפרדו קבאז'רו בוויקישיתוף וילפרדו קבאז'רו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וילפרדו קבאז'רו, באתר Transfermarkt וילפרדו קבאז'רו, באתר Soccerway וילפרדו קבאז'רו, באתר BDFutbol וילפרדו קבאז'רו, באתר WorldFootball.net וילפרדו קבאז'רו, באתר National Football Teams וילפרדו קבאז'רו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דף השחקן באתר מאלגה
לה פאס

המונח "לה פאז" מפנה לכאן. לערך העוסק במחוז באריזונה, ראו לה פאז (מחוז). לה פאס (בספרדית: La Paz, ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא המרכז המנהלי של בוליביה, ובירת מחוז לה פאס. על אף שהבירה הרשמית של בוליביה היא סוקרה, לה פאס היא עיר הבירה בפועל שכן כל מוסדות הממשל כמעט, למעט בית המשפט העליון של בוליביה, עברו אליה. העיר נמצאת בגובה של כ-3,600 מטרים מעל פני הים. אוכלוסיית העיר מונה כ-800 אלף תושבים, אך יחד עם ערי הסביבה במטרופולין מתגוררים מעל 2 מיליון איש. לה פאז הוכרזה על ידי תאגיד שווייצרי כאחת משבע הערים המופלאות של העולם ב-2014. העיר נוסדה בשנת 1548 על ידי אלונסו דה מנדוסה במקום שבו היה ממוקם כפר של אינדיאנים מקומיים בשם צ'וקיאגו. בשנת 1898 הפכה העיר לבירת בוליביה בפועל ולמקום מושב הממשלה, אולם הבירה הרשמית נותרה סוקרה. שמה המלא של העיר הוא "נואסטרה סניורה דה לה פאס" (Nuestra Señora de La Paz) שמשמעו "גבירתנו של השלום" כשהכוונה היא למרים הבתולה. השם בא להנציח את כריתת השלום לאחר המרידה של גונסאלו פיסארו נגד בלאסקו נונייס ולה, המשנה למלך פרו. בשנת 1825, לאחר ניצחונם של הרפובליקנים כנגד הצבא הספרדי במלחמה לעצמאותן של מדינות דרום אמריקה, בקרב אייקוצ'ו שונה שם העיר ל"לה פאס דה אייקוצ'ו" - "השלום של אייקוצ'ו". העיר ממוקמת בגובה של בין 3,600–4,100 מטרים מעל גובה פני הים, והיא עיר הבירה דה פקטו הגבוהה בעולם, כאשר עיר הבירה דה יורה הגבוהה בעולם היא קיטו בירת אקוודור. בקרבת העיר נמצא נהר לה פאס ו-25 ק"מ ממנה את הר הואיינה פוטוסי המגיע לגובה של 6,088 מ'. מהעיר יוצאת דרך היונגאס, המכונה גם דרך המוות, המקשרת את הבירה עם צפון המדינה. הואיינה פוטוסי הוא ההר הגבוה הקרוב ביותר ללה פאס, עיר המוקפת הרים גבוהים. עובדה זו הופכת אותו לאתר תיירות פופולרי בבוליביה. תוואי העלייה פשוט יחסית לטיפוס משום שהוא למעשה קרחון יבשתי, עם מספר סדקים וטיפוס תלול אל הפסגה. עם זאת צדו המערבי של ההר כלל אינו פשוט. מספר מסלולים קשים בשלג ובקרח עולים בצד זה עלייה תלולה של אלף מטר. שוק המכשפות מהווה אתר תיירות פופולרית. בעיר קיימת תחבורה ציבורית המבוססת על אוטובוסים ציבוריים, מוניות שירות ורכבל המתחלק לשמונה קווים המגיעים לחלקים שונים בעיר ובפרבריה. בעיר קיים נמל תעופה בינלאומי נמל התעופה הבין-לאומי אל אלטו. ונצואלה קורו, ונצואלה בית העם הגדול אתר האינטרנט הרשמי של לה פאס משה גלעד, טיול בגבהים מעוטי החמצן של לה פאס, באתר הארץ, 27 במאי 2015 לה פאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לה פאס (בוליביה), דף שער בספרייה הלאומית "Bolivia.com – Turismo : La Paz". ארכיון מ-2013-12-04. נבדק ב-2014-01-01. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בוליביה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסוכריות

הסוכריות היא להקת רוק ישראלית. הלהקה הוקמה על ידי תומר אלבז בשנת 2005. בשנת 2004 חבר אלבז למפיק והטכנאי מייק פרדיס ויחד החלו בהקלטות, אליהם הצטרפו איתי שקד בכינור, אילן שערי בגיטרה חשמלית, טל גובהרי בגיטרה בס ושמוליק אביצרור בתופים. כבר בתחילת דרכם לקח יעקב גלעד, המנהל האמנותי, את ההרכב תחת חסותו, וטיפח וליווה את כל תהליך היצירה וההקלטות. את אלבומם הראשון, "אהיב בעליל", הקליטו חברי הלהקה בתל אביב ובניו יורק במשך כשנתיים. בנובמבר 2007 נשלח השיר הראשון לתחנות הרדיו, "על ספסל בשדרה" שזכה להצלחה, את השיר ליווה קליפ עטור שחקנים, והוא הוצג כשיר נושא מתוך סרט שלא הופק מעולם. חודשיים מאוחר יותר יצא הסינגל השני "יום שישי בערב" שזכה לפחות הצלחה מקודמו. באלבום הבכורה אירחו חברי הלהקה את חיים אוליאל, סולן וגיטריסט להקת שפתיים. תומר אלבז - כותב וסולן איתי שקד - כינור אילן שערי - גיטרה חשמלית שמואל אביצרור - תופים טל גובהרי - גיטרה בס על ספסל בשדרה - סינגל (נובמבר 2007) יום שישי בערב - סינגל (ינואר 2008) בוקר - סינגל (מרץ 2008) איש וכינור - סינגל, עם חיים אוליאל (מאי 2008) אהיב בעליל - תקליט בכורה (יוני 2008) הסוכריות, באתר שירונט הסוכריות, באתר Discogs (באנגלית) דורון גל, תכירו: הסוכריות, 25 במרץ 2008, MOOMA הסוכריות (להקה), דף שער בספרייה הלאומית על ספסל בשדרה, בביצוע הסוכריות, סרטון באתר יוטיוב - במאי: אלון (הקרנף) פרידלנדר
ידוויגה, מלכת פולין

ידוויגה לבית אנז'ו (בפולנית: Jadwiga Andegaweńska;‏ 3 באוקטובר 1373 – 17 ביולי 1399) הייתה שליטת פולין בין 1384 (מגיל 11) ועד למותה. ידוויגה הייתה בת לשושלת הקפטית של בית אנז'ו והייתה בתו של לאיוש הראשון מלך הונגריה ופולין ושל אשתו, אליזבתה מבוסניה. אחותה הייתה מריה מלכת הונגריה. בפולנית היא מכונה ידוויגה; במספר שפות אחרות, כולל גרמנית, הונגרית ואנגלית "הדוויג" ובלטינית הדוויגיס. בנוסף להיותה מלכת פולין היא נחשבת מאז 1997 לקדושה נוצרייה ולפטרונית של מלכות ריבוניות (כלומר, נשים שהן עצמן שליטות, ולא נשותיו של השליט). ידוויגה נולדה בבודה. היא נקראה על שם הדוויג מאנדכס. בגיל 11 התייתמה והפכה למלכת פולין ובגיל 13 השיאה אותה אמה, העוצרת שלה, ליוגאילה, נסיך ליטאי שהמיר דתו לקתוליות לשם כך והפך למלך פולין ובהמשך ייסד את השושלת היגלונית שתמשול על פולין וליטא. ידוויגה מתה בקרקוב בגיל 26. מדיה וקבצים בנושא ידוויגה, מלכת פולין בוויקישיתוף ידוויגה, מלכת פולין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ידוויגה, מלכת פולין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פולנים ובנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסמאעיל אבן ג'עפר

אסמעאיל אבן ג'עפר (בערבית: إسماعيل بن جعفر, בין 719 ל-721–755) בנו של האימאם השישי של השיעה, ג'עפר א-צאדק, יורשו על פי פלג האסמאעיליה והאימאם השיעי השביעי והאחרון על פי תת-הפלג האסמעיליים הטהורים. אסמאעיל נולד בשעוול כבנו הבכור של האימאם השישי של השיעה, ג'עפר א-צאדק. כבנו הבכור של האימאם הוא יועד להיות יורשו של אביו, אולם בשנת 755, עוד בחיי אביו, הוא הוכרז כמת ואביו אף הביא עדים שיעידו שבנו מת. אחד מהעדים היה המושל של מדינה. לאחר מותו של ג'עפר א-צאדק, התפתח קרב ירושה על תפקיד האימאם והצדדים נחלקו לגבי סיפור מותו של אסמאעיל. חלק מהשיעים, האסמאעיליים הטהורים, גורסים שאסמאעיל לא מת, אלא הוא האימאם השביעי והאחרון שנעלם ועתיד לשוב כמהדי. אחרים בחרו לאימאם את בנו של אסמאעיל, מוחמד, אך הם נחלקו בתוכם לגבי הדרך בה הועברה הירושה. היו שטענו שאסמאעיל כלל לא מת בחיי אביו אלא רק התחבא ושסיפור המוות הופץ כדי להגן על אסמאעיל מרדיפות אל-מנסור הח'ליפה של אבסיד. קבוצות אחרות טענו שהוא אכן מת בחיי אביו, אך למרות זאת הוא ירש את תפקיד האימאם, בגלל הוראה מפורשת של אביו, והעביר אותו לבנו מוחמד. היו אף שטענו שההוראה של ג'עפר א-צאדק שאסמאעיל יירש אותו נועדה במיוחד לדאוג לכך שבנו מוחמד יירש אותו. הזרם המרכזי של השיעה, המכונה גם התריסריים סובר שאסמאעיל לא ירש את תפקיד האימאם, אלא אחיו מוסא אל-כאט'ם, מכיוון שהלך לעולמו בחיי אביו או מכיוון שחטא בשתיית יין. Emory C. Bogle, Islam, University of Texas Press, 1998, page 80 Michael Brett, The rise of the Fatimids, BRILL, 2001, page 61 Kate H. Winter, The woman in the mountain, SUNY Press, 1989, page 78 Abu-Mansur Abd-Al-Kahir Ibn-Tahir Al-Bag, Moslem Schisms and Sects, READ BOOKS, 2008, page 65 Malise Ruthven, Islam in the world, Oxford University Press US, 2006, page 199
מחוז בחירה

מחוז בחירה, במדינות שבהן נהוגות בחירות אזוריות, הוא אזור גאוגרפי, שתושביו בוחרים נציג או נציגים מטעמם למוסד פוליטי ארצי. בשם מחוז בחירה מכונות לעיתים גם קבוצות אחרות של בוחרים, שמוקצה להן ייצוג במערכת פוליטית. כך למשל קיים מחוז בחירה של הקיבוצים ברחבי הארץ בבחירות המקדימות שנערכות במפלגת העבודה הישראלית לקביעת מועמדי המפלגה לכנסת. מספר הנציגים שנבחר בכל מחוז בחירה משתנה בהתאם לשיטת הבחירות. במערכות רבות יש לכל מחוז נציג יחיד (כך למשל בבחירות לפרלמנט הבריטי או בפרלמנט הקנדי). לעיתים שולח כל מחוז שני נציגים (כמו בבחירות לבונדסטאג), ובמקרים מסוימים מיוצגים מחוזות שונים על ידי מספר שונה של נציגים, לפי מספר הבוחרים. כך למשל מחוזות הבחירה לדאל אירן האירי שולחים בין שלושה נציגים לחמישה נציגים, וששת מחוזות הבחירה של איסלנד שולחים לאלת'ינגי תשעה עד שלושה-עשר נציגים כל אחד. מחוז הבחירה יכול לשמש גם כיחידה מִנהלית. קביעת מחוזות הבחירה נעשית בדרך כלל בידי גוף בלתי תלוי האחראי על ארגון הבחירות. כדי לשמור על עקרון השוויון, רצוי שהיחס בין בוחרים לנציגים יהיה שווה בכל מחוז, לכן שינויים דמוגרפיים מחייבים שרטוט מחדש של מחוזות הבחירה מעת לעת. לעיתים נעשה שינוי הגבולות באופן מוטה, תוך ניצול העובדה שמידת התמיכה במפלגות שונות משתנה מאזור לאזור. במדינות שבהן לא קיים מנגנון מוסכם וברור לשינוי גבולות המחוזות, מתפתחים לעיתים עיוותים הפוגעים בייצוגיות, כאשר שינויים דמוגרפיים גורמים לכך שהיחס בין הנבחרים לתושבי המחוז משתנה מאוד בין המחוזות. באופן טיפוסי, בחלק ממחוזות הבחירה יש תמיכה ברורה במפלגה מסוימת. כך למשל מחוזות בחירה בבריטניה שרוב המצביעים בהם הם בני מעמד הפועלים מצביעים באופן קבוע עבור מפלגת הלייבור. המפלגות מרכזות את עיקר מאמציהן במחוזות שאינם נוטים באופן מובהק למפלגה מסוימת. בעבר, חפפו מחוזות הבחירה במדינות רבות לגבולות של נחלות פאודליות, דבר שיצר עיוותים גדולים במידת הייצוג. בבריטניה של המאה ה-18 התקיימו מחוזות היסטוריים (שכונו "מחוזות כיס" ו"מחוזות רקובים") שבהם חיו רק מאות אנשים, ולעיתים רק עשרות, ומנגד יוצגו ערים גדולות של רבבות תושבים בידי נציג יחיד. מדיה וקבצים בנושא מחוז בחירה בוויקישיתוף מחוז בחירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)