laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלפרד, נסיך ליכטנשטיין

אלפרד, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Alfred von Liechtenstein,‏ 11 ביולי 1842 - 8 באוקטובר 1907), היה נסיך גרמני מבית ליכטנשטיין וסבו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין. אלפרד נולד ב-11 ביולי 1842 בפראג, אוסטריה תחתית, לפרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין ולאווה ז'וזפינה יוליה פוטוצקה, בתם של אלפרד וויצ'ך פוטוצקי ויוזפינה מריה צ'רטוריסקה. ב-26 באפריל 1865 התחתן אלפרד עם בת דודו הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנו נולדו לה 10 ילדים. לאחר שהשלים אלפרד תואר במשפטים בין השנים 1864–1866, הוא התגייס לצבא האוסטרי, והגיע בו לדרגת מיור. בשנת 1873 הצטרף אלפרד ללנדטאג מטעם דוכסות שטיריה, ובשנת 1879 עבר לרייכסראט, שם כיהן עד לשנת 1899. בשנת 1887 מת אביו פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין, ואלפרד ירש את נחלותיו. בסוף חייו התגורר אלפרד באחוזותיו בשטיריה, וב-8 באוקטובר 1907 הוא מתה בטירת פרוינטל באוסטריה. מכיוון שלגיסיו יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין לא היו ילדים, היה אמור לעבור השלטון לאחר מותם לבנו אלויס, נסיך ליכטנשטיין, אולם הוא ויתר על זכותו בשנת 1923, ומשום כך לאחר מות גיסו פרנץ בשנת 1938, עלה לשלטון נכדו פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין. ב-26 באפריל 1865 התחתן אלפרד עם בת דודו הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה נולדו לו 10 ילדים: פרנציסקה, נסיכת ליכטנשטיין (1866–1939) פרנץ, נסיך ליכטנשטיין (1868–1929) יוליה, נסיכת ליכטנשטיין (1868) אלויס, נסיך ליכטנשטיין (1869–1955), אביו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין. מריה תרזה, נסיכת ליכטנשטיין (1871–1964) יוהאן, נסיך ליכטנשטיין (1873–1959) אלפרד רומן, נסיך ליכטנשטיין (1875–1930) היינריך, נסיך ליכטנשטיין (1877–1915) קרל אלויס, נסיך ליכטנשטיין (1878–1955) גאורג, נסיך ליכטנשטיין (1880–1931) מדיה וקבצים בנושא אלפרד, נסיך ליכטנשטיין בוויקישיתוף אלפרד, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית) אלפרד, נסיך ליכטנשטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ישראל זמיר (קצין)

ישראל זמיר (נולד ב-1935) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי. זמיר (במקור נכטיגל) נולד בפולין ועלה לארץ ישראל ב-1947. התגייס לצה"ל ב-1955. ב-1957 הצטרף לחיל הקשר, עבר קורס קציני קשר ושירת כקצין קשר גדודי בחטיבת הצנחנים ומדריך בבסיס הדרכה של חיל הקשר. במלחמת ששת הימים שירת כקצין הקשר של חטיבה 7. בתקופת מלחמת ההתשה שימש קצין הקשר של פיקוד הדרום. ב-1972 מונה לעוזר קצין קשר לארגון ומבצעים ושימש בתפקיד במהלך מלחמת יום הכיפורים. בתחילת 1975 מונה לסגן קצין קשר ראשי ובספטמבר 1975 מונה לקצין קשר ראשי והועלה לדרגת תת-אלוף. שירת בתפקיד עד אוגוסט 1979, יצא ללימודים והשתחרר משירות הקבע ב-1980. בתקופתו כקצין קשר ראשי פיקד על פעולות הקשר במבצע יונתן, תקופת כהונתו התאפיינה ברכש של ציוד חדיש ושיתוף פעולה עם ארצות הברית. לאחר שחרורו הצטרף לקונצרן כור, מונה למנהל חברת "קרן אלקטרוניקה" ומנהל חברת "טלכור", שימש מנכ"ל חברת "טלרד". בינואר 1986 מונה למנהל חטיבת האלקטרוניקה של כור. בשנים 1994–2000 כיהן כמנהל חברת תדיראן, שבתקופת כהונתו עברה תהליך הבראה, הפיכתה לחברת החזקות שתחתיה חברות בע"מ שונות ומכירת פעילויות. לאחר פרישתו מתדיראן מונה לחבר דירקטוריון חברת ECI Telecom. זמיר בוגר לימודים מתקדמים בניהול באוניברסיטת תל אביב הוא אב לשלושה. דניאל רוזן, תא"ל ישראל זמיר (נכטיגל) – מפקדו השמיני של חיל הקשר והאלקטרוניקה, הראשון ממפקדי החיל שהתגייס לצה"ל אחרי מלחמת העצמאות, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020 ישראל זמיר באתר חדשות מחלקה ראשונה תא"ל ישראל זמיר - קצין קשר ואלקטרוניקה, מעריב, 30 בספטמבר 1975 אבי קרטין, חילופין בצמרת טלרד, חדשות, 10 בדצמבר 1984 עדנה ארידור, זמיר במקום מלצר בכור אלקטרוניקה, חדשות, 2 בדצמבר 1985 איי אונליין, ישראל זמיר, מנכ'ל תדיראן, יפרוש בסוף ינואר 2000, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 1999 אמיר אייזנברג, ‏"שווייה הריאלי של תדיראן הוא 2-1.5 מיליארד ד' - פי 3 משווי השוק" כך מעריכים היום בהנהלת תדיראן * המנכ"ל, ישראל זמיר, מעריך כי המשבר במזרח אסיה יחלוף, ולכן האזור ימשיך להיות מוגדר כאחד משוקי היעד של תדיראן, באתר גלובס, 15 בינואר 1998 גתית פנקס, ההשקעה הפרטית באי.סי.איי הושלמה: 50 מיליון דולר יזרמו לקופתה תמורת 12.5% מהון מניותיה, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2001
בני מידן

בני מידן (נולד ב-22 במרץ 1944) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי. מידן נולד בתל אביב. בוגר בית הספר המקצועי אורט סינגאלובסקי במגמת טכנאות אלקטרוניקה. ב-1962 התגייס לצה"ל ושירת בחיל הקשר כטכנאי צ"ן בגדוד הקשר של פיקוד המרכז. ב-1963 סיים קורס קצינים ושימש מדריך בקורס קציני קשר. השתחרר ב-1964. במלחמת ששת הימים שימש מפקד פלוגת קשר במילואים באוגדה 31 ולאחר מכן שימש במהלך מלחמת ההתשה כסגן מפקד גדוד הקשר של אוגדה 143. ב-1970 חזר לשירות הקבע. שירת כמפקד קורס קציני קשר, סגן מפקד גדוד קשר פיקודי ובמלחמת יום הכיפורים שימש קצין קשר בפיקוד המרכז. ב-1976 מונה לקצין הקשר ששל פיקוד הצפון ומילא תפקיד זה במבצע ליטני. במלחמת לבנון הראשונה שימש ראש מחלקת מבצעים של חיל הקשר. לאחר המלחמה שימש סגן קצין קשר ראשי. בספטמבר 1986 מונה לקצין קשר ראשי וקודם לדרגת תת-אלוף. כיהן בתפקיד עד מאי 1990. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל ויושב ראש בחברות בקבוצת תדיראן, בין השאר שימש יו"ר חברת "תדיראן קשר". כיהן כיו"ר חברות בת בקבוצת פורמולה מערכות ודירקטור בחברות רבות. מידן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר המכללה לביטחון לאומי. אב לשלושה, בהם רן מידן, מנכ"ל "נטפים". דניאל רוזן, תא"ל בני מידן – מפקדו האחד־עשר של חיל הקשר, האלקטרוניקה והמחשבים, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020 ישראל זמיר באת חדשות מחלקה ראשונה תא"ל בני מידן - קצין קשר ואלקטרוניקה ראשי, מעריב, 12 בספטמבר 1979
בית הכנסת הנשיא

בית הכנסת הנשיא (לשעבר: בית הכנסת "רחביה") הוא בית כנסת מרכזי בשכונת רחביה בירושלים, השוכן ברחוב אוסישקין 24. בית הכנסת הוקם בשנת 1932, ביוזמת התעשיין הירושלמי אהרן חיות, ונקרא בית הכנסת "רחביה". לפני הקמתו פעלו בשטח המבנה גן ילדים ובית ספר יסודי, ולצורך פתיחת בית הכנסת הורחב המבנה. מבנה בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכלים מאיר רובין ואלכסנדר פרידמן. בבית הכנסת התפללו תושבי השכונה, ובהם אישים ידועים שהתגוררו בה, בראשם נשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי. כמו כן התפלל בו חותנו של בן צבי, יונה לישנסקי, אביהן של רחל ינאית והפסלת בתיה לישנסקי. בבית הכנסת הוצבה מנורה שפיסלה בתיה לישינסקי ונתרמה על ידי רחל ינאית. בקומה העליונה מוצב ויטראז' של האמן דוד הילמן. בשנותיו הראשונות שכן במקום כולל אוהל תורה בראשותו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. במשך שנים רבות כיהן חיות כיושב ראש ועד בית הכנסת והיה הרוח החיה שלו. באחת השנים הגיע יהודי אמריקאי להתפלל בבית הכנסת בתפילות ראש השנה. בית הכנסת היה מלא עד אפס מקום. גבאי בית הכנסת הוליך את האורח למושב הפנוי היחיד, ובמקרה היה זה המושב שליד מושבו של הנשיא בן צבי. היהודי התרגש מהמחווה, הוא התכבד לעלות לתורה ונדר לבית הכנסת 250,000 דולר. כספי התרומה שימשו להשלמת בנייתו של בית הכנסת. על הקיר תלוי שלט הוקרה לנדיב האלמוני. לאחר מותו של הנשיא בן צבי, בשנת 1963, שונה שם בית הכנסת ל"הנשיא", לזכרו של בן צבי. על מושבו של בן צבי בכותל המזרח של בית הכנסת חקוק שלט זיכרון. מאז שנות ה-90, בית הכנסת נעשה מרכז לעולים מאמריקה ושאר מדינות דוברי אנגלית המתגוררים ברחביה. בית הכנסת ידוע גם בשם ישראל הצעיר של רחביה, התפילות מנוהלות עם אופי אמריקאי, והדרשות והשיעורים המתקיימים בבית הכנסת, כמו אתר האינטרנט של בית הכנסת, הם באנגלית. עם זאת, בנוסח התפילה עצמו, שומרים על מנהגי הפרושים כמו שעשו תמיד ומאז בבית הכנסת. רבני בית הכנסת הם הרב דוב ברל ויין והרב איתיאל גולדוויכט. ראובן גפני, מקדש מעט : בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים, הוצאת יד יצחק בן צבי תשס"ד, עמ' 37-46. אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת הנשיא (באנגלית) היסטוריית בית הכנסת, באתר הרשמי (באנגלית)
יוסף מישלב

יוסף מישלב (בערבית: يوسف مشلب; נולד בשנת 1952) הוא אלוף במילואים בצה"ל. שימש בין היתר כמפקד חטיבת עציון, כמפקד חטיבת הבקעה, כמפקד עוצבת אדום, כמתאם פעולות הממשלה בשטחים וכמפקד פיקוד העורף. בן העדה הדרוזית הראשון בצה"ל שהועלה לדרגת אלוף. מישלב נולד בכפר אבו סנאן. בשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד חרב. בשנת 1974 במהלך פעילות באזור זרעית שעל גבול לבנון זיהה סגן מישלב חדירת מחבלים לישראל, ולאחר מרדף שנמשך למעלה מיממה זיהה מישלב שני מחבלים בשעה שניסו לחזור ללבנון, הסתער עליהם והרגם. על פעולה זו קיבל צל"ש אלוף מאלוף הפיקוד רפאל איתן. ב-1979 שירת כקצין אג"ם של חטיבה 300 בתקופה בה אירע הפיגוע בנהריה. בשנת 1980 מונה למפקד גדוד חרב, ב-1987 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת עציון ובשנת 1989 למפקד חטיבת הבקעה. בספטמבר 1988, בעת שבסיס האימונים בא"פ לכיש ליד בית גוברין היה תחת פיקודו, אירעה בבסיס תאונת אימונים, שבה נהרג קצין הצנחנים סגן אמיר יקותיאל. מישלב הועמד לדין, ובבית הדין הצבאי לערעורים הורשע בגרימת מוות ברשלנות ונדון לארבעה חודשי מאסר על תנאי. בשנת 1990 מונה לסגן מפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון (איו"ש). שנתיים אחר כך, בשנת 1992, מונה לסגן מפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ובשנת 1994 מונה למפקד עוצבת אדום. שנה לאחר מכן מונה לראש מטה פיקוד הדרום, ובשנת 1998 מונה לסגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים ושלוש שנים אחר כך — למפקד פיקוד העורף. ביולי 2003 מונה למתאם פעולות הממשלה בשטחים, סיים את התפקיד בספטמבר 2008 ופרש מצה"ל לאחר 38 שנות שירות. ב-2008 מונה מישלב לממונה על מחוז חיפה במשרד הפנים ומילא תפקיד זה עד סוף שנת 2016. בהמשך כיהן מישלב כיושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה רכס הכרמל וכממלא מקום יושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה מעלה חרמון. ב-2022 נבחר מישלב לעמוד בראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית להנדסה בראודה. מישלב הוא חבר תנועת הביטחוניסטים. מישלב הוא בעל תואר שני בתחום מדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. מישלב נשוי ואב לשישה. מתגורר באבו סנאן. מדיה וקבצים בנושא יוסף מישלב בוויקישיתוף יואב איתיאל, יוסף משלב: אלוף ביעילות, מגזין המושבות, 4 במרץ 2011 צל"ש אלוף שהוענק ליוסף מישלב, באתר הגבורה בן כספית, סטירה לקונטאר, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2003. אמנון ברזילי, אב שכול למופז: לא לקדם את תא"ל מישלב, באתר הארץ, 14 במאי 2001. בג"ץ 4555/01 צבי יקותיאל ואחרים נ' ראש המטה הכללי, רב אלוף שאול מופז ואחרים, ניתן ב-24 ביולי 2001 איציק וולף, האלוף הדרוזי הראשון פושט מדיו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 באוגוסט 2008 ביקור פרידה - יוסף משלב הממונה על המחוז, באתר גפן-מגזין המושבות, מיום 20 בדצמבר 2016 רשימת בעלי תפקידים, באתר הוועדה המקומית רכס הכרמל מבנה ארגוני, באתר הוועדה המקומית מעלה חרמון חברי הנהלה > המכללה האקדמית להנדסה בראודה, באתר המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה אלוף (מיל') יוסף מישלב - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏2 במרץ 2022
יחידת עילית (סרט, 2011)

יחידת עילית הוא סרט פעולה בריטי-אוסטרלי משנת 2011, בכיכובם של ג'ייסון סטיית'האם, קלייב אוון ורוברט דה נירו ובבימויו של גארי מק'קנדרי. הסרט מבוסס על רומן משנת 1991 בשם "אנשי הנוצות" מאת ראנולף פינז. הסרט מגולל אפילוג משנת 1980 המתאר קבוצת שכירי חרב, דני ברייס (ג'ייסון סטיית'האם), האנטר (רוברט דה נירו), דייוויס (דומיניק פרסל), ומאייר (עדן יאנג), שנשלחו למקסיקו במטרה לרצוח גבר מסוים. דני מבלי משים הורג אותו מול הילד הצעיר שלו, ואז נפצע במהלך המילוט. כתוצאה מאירוע זה, דני פורש וחוזר אל מולדתו אוסטרליה. בשנה שלאחר מכן, זומן דני לעומאן על ידי שייח' עומר, חולה סרטן סופני, אשר אסר את האנטר מאחר שלא עמד במשימתו עליה הובטח לו שכר 6,000,000 דולר. בפגישה נאמר לדני כי באם הוא לא יבצע את משימתו, האנטר יוצא להורג. בפגישה התבקש דני להרוג שלושה סוכני SAS לשעבר, סטיבן האריס (לאצ'י האלמה), סטיבן קריג (גרנט באולר) וסימון מקאן (דניאל רוברטס) אשר מואשמים בכך שרצחו את שלושת בניו של השייח' בעת היותם חפים מפשע. השייח' הציב תנאי לדני, לפיו הוא יקבל את שכרו רק אם ימסרו הקלטות בהם ישמעו הנאשמים מתוודים ומודים ברצח האנשים אותם ביצעו ולהפוך את מותם לתאונות. דני נתבקש לעשות זאת בטרם מות השייח'. דני מתאחד עם דייוויס ומאייר. הם מסכימים לעזור לו תמורת חלק מן הכסף. כאשר דני ומאייר מתגנבים אל בית היעד הראשון שלהם, נשלחים שאר חברי החוליה לחקור אודות מיקום חברי ה-SAS ששירתו באותה עת וחשודים באותו הרצח. סטיבן האריס החל לתחקר בעומאן, ודייוויס באנגליה אצל אנשי הבר המקומיים. כך נודע לאנשי "נוצות", חברה סודית של פעילים לשעבר, על תחקור זה, כשבעקבותיו נשלח ספייק לוגן (קלייב אוון), לחקור. בהמשכו, דני חוזר לעומאן ונותן לשייח את ההודאה המוקלטת האחרונה, שאותה זייף בהתאם לנסיבות. האנטר שוחרר וחוזר אל משפחתו, בעוד דני חוזר לאוסטרליה ומתאחד עם אן (איבון סטרהובסקי), היכרות ילדות. בקרוב, הוא הודיע על ידי הסוכן כי יש אדם אחד האחרון שהשתתף רצח בני השייח' וכי האיש הזה, ראנולף פינז, עומד לשחרר ספר על חוויותיו כחבר של SAS. העלילה לסרט מבוססת על הרומן "אנשי הנוצות" של רנולף פינז והוא מבוסס על סיפור אמיתי, לטענת פינז. כמה אלמנטים מתוך הספר השתנו כדי להפוך את הסרט לאמין יותר לקהל. ראנולף פינז, מחבר הספר, טוען כי חברה חשאית בשם "אנשי הנוצות", המורכבת מחברי SAS בדימוס, פעלו בין הצללים. הם נקראים "אנשי נוצות" משום שהשפעתם והתערבותם היו מתוחכמים, כמו מגע נוצה. זה גם רמז לשלוש נוצות של גדודי הצבא הבריטי. תפקידם היה להגן על אנשי SAS ועל משפחותיהם ולנקום על עוולות או על נזק שנגרם להם. המתרחש מאחורי החלקה השתנה מקבוצת טרור טרוריסטית שהוכשרו על ידי הסובייטים, המכונה "המרפאה" לשיח' עומר, שנשלח בגלות לאחר מותו, לאחר ששלושת בניו הבכורים מתים בג'יהאד. השייח 'שוכר קבוצה של שכירי חרב מעולים ומיומנים, מעניק להם תקציב בלתי מוגבל, ומחזיק את אחד מחבריהם כבני ערובה, כדי שיסיימו את המשימה שהציב עבורם. היעדים הם שלושה סוכני SAS (אחד שעדיין משרת וגיבור מלחמה מעוטר) ששירתו בעומאן בשנות ה-70. מותם חייב להופיע בטעות כדי למנוע מעשי תגמול. בסרט, נוסף לו תנאי שהם חייבים להודות שהם הרוצחים לפני שהם נהרגים. "יחידת עילית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יחידת עילית", באתר נטפליקס "יחידת עילית", באתר AllMovie (באנגלית) "יחידת עילית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יחידת עילית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יחידת עילית", באתר Metacritic (באנגלית) "יחידת עילית", באתר אידיבי "יחידת עילית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין

פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Franz de Paula von Liechtenstein,‏ 25 בפברואר 1802 - 31 במרץ 1887), היה נסיך גרמני מבית ליכטנשטיין וגנרל בצבא האוסטרי אשר השתתף בדיכוי המרד ההונגרי של 1848. פרנץ דה פאולה נולד ב-25 בפברואר 1802 בווינה, ליוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין וליוזפה, רוזנת פירסטנברג-וייטרה, בתם של יואכים אגון, רוזן פירסטנברג-וייטרה וסופיה מריה, רוזנת אטינגן-ואלרשטיין. אלויס קיבל חינוך מעולה, ולאחר מכן ערך את הטיול הגדול באיטליה, שווייץ, אנגליה וסקוטלנד. בשנת 1821 התגייס פרנץ דה פאולה בדרגת לוטננט לצבא האוסטרי, והצטרף לרגימנט הפרשים הקלים ה-1. בשנת 1824 הועלה פרנץ דה פאולה לדרגת אובר לוטננט ברגימנט האולאנים ה-3, ובשנת 1825 הועלה לדרגת ריטמייסטר ברגימנט האולאנים ה-2. בין השנים 1828–1830 שירת פרנץ דה פאולה כמפקד גדוד ברגימנט האולאנים ה-3, ובשנת 1832 מונה למפקד רגימנט ההוסארים של המשמר, ובשנת 1836 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848, הועלה פרנץ לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד כוחות העתודה באיטליה. באוקטובר 1848 הוא הצטרף לצבא של אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ בדרגת לוטננט פילדמרשל, והשתתף בדיכוי המרד ההונגרי של 1848. ביולי 1849 מונה פרנץ דה פאולה למפקד הקורפוס ה-4, וב-16 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-3 בהונגריה, ולאחר מכן מונה לקולונל הכבוד של רגימנט ההוסארים ה-9. בשנת 1859 הועלה פרנץ דה פאולה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובין השנים 1860–1866 כיהן כמפקח הכללי של חיל הפרשים. בנוסף בשנים 1860–1861 הוא היה מפקד הכוחות האוסטרים בהונגריה. בשנת 1868 פרש פרנץ דה פאולה מהצבא, וב-31 במרץ 1887 הוא מת בביתו בווינה. ב-3 ביוני 1841 התחתן פרנץ דה פאולה עם אווה ז'וזפינה יוליה פוטוצקה, בתם של אלפרד וויצ'ך פוטוצקי ויוזפינה מריה צ'רטוריסקה, ממנה נולדו לו 4 ילדים: אלפרד, נסיך ליכטנשטיין (1842–1907) יוזפינה מריה יוליאנה, נסיכת ליכטנשטיין (1844–1854) לואיס, נסיך ליכטנשטיין (1846–1920) היינריך קרל אוגוסט, נסיך ליכטנשטיין (1853–1914) מדיה וקבצים בנושא פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין בוויקישיתוף
יחידת עילית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יחידת עילית (סרט, 2007) – סרט מותחן-פשע ברזילאי משנת 2007 יחידת עילית (סרט, 2011) – סרט פעולה בריטי-אוסטרלי משנת 2011
אקאני סימבינה

אקאני סימבינה (באנגלית: Akani Simbine; נולד ב-21 בספטמבר 1993) הוא אתלט דרום אפריקאי שיאן אפריקה בעבר בריצת 100 מטר. סימבינה נולד בקמפטון פארק שבמחוז חאוטנג בדרום אפריקה. בדצמבר 2012 קבע שיא דרום אפריקה עד גיל 20 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות. הוא השתתף באוניברסיאדת קאזאן (2013) ולא העפיל לריצת הגמר. ב-2014 סיים שני באליפות דרום אפריקה באתלטיקה בריצת 100 מטר, במשחקי חבר העמים 2014 סיים חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.37 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום ה-11 בחצי הגמר בתוצאה של 10.02 שניות. באותה שנה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר באוניברסיאדת קוואנגג'ו בשיא אישי של 9.97 שניות וזכה במדליית ארד עם נבחרת השליחים. בתחילת 2016 קבע שיא דרום אפריקה של 9.96 שניות. ביוני אותה שנה זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר באליפות אפריקה באתלטיקה ובמדליית זהב עם נבחרת השליחים. ביולי 2016 קבע שיא דרום אפריקה בריצת 100 מטר של 9.89 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים חמישי בגמר ריצת 100 מטר בתוצאה של 9.94 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים חמישי בתוצאה של 10.01 שניות. באפריל 2018 זכה במדליית זהב במשחקי חבר העמים בתוצאה של 10.03 שניות ובמדליית כסף בריצת שליחים 100X4 מטר. הוא ניצח באליפות אפריקה 2018 בריצה 100 מ'. באליפות אפריקה 2022 הוא זכה במקום השני אחרי פרדיננד אומורווה. באולימפיאדת טוקיו סיים במקום הרביעי בתוצאה של 9.93 שניות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים חמישי בתוצאה של 10.01 שניות. באולימפיאדת פריז (2024) סיים רביעי בשיא דרום אפריקה של 9.82 שניות. הוא זכה עם נבחרת השליחים 4X100 מטר במדליית כסף בשיא אפריקה של 37.57 שניות. ריצת 100 מטר: 9.82 שניות, 2024 ריצת 200 מטר: 19.95 שניות, 2017 מדיה וקבצים בנושא אקאני סימבינה בוויקישיתוף אקאני סימבינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקאני סימבינה, ברשת החברתית אינסטגרם אקאני סימבינה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אקאני סימבינה, באתר olympedia.org אקאני סימבינה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אקאני סימבינה, באתר ליגת היהלום אקאני סימבינה, באתר Track and Field (גברים)
ניראז' צ'ופרה

ניראז' צ'ופרה (באנגלית: Neeraj Chopra; נולד ב-24 בדצמבר 1997) הוא אתלט הודי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (בודפשט 2023), סגן אלוף העולם (יוג'ין 2022),שיאן הודו ושיאן העולם עד גיל 20 בהטלת כידון. צ'ופורה נולד בכפר במדינת הריאנה שבצפון הודו. אביו חקלאי ואמו עקרת בית. התאמן במועדון ספורט בפטיאלה שבפנג'אב וב-2015 עבר להתאמן בבנגלור שבקרנאטקה. צ'ופרה זכה במדליית זהב בהטלת כידון במשחקי דרום-אסיה שנערכו בפברואר 2016 והשווה את שיא הודו של 82.23 מטר. ביולי 2016 זכה במדליית זהב בהטלת כידון באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ'. הוא קבע בתחרות שיא הודו חדש ושיא עולם עד גיל 20 של 86.48 מטר. הוא היה בכך לאתלט ההודי הראשון המחזיק בשיא עולם. ביולי 2017 זכה במדליית זהב באליפות אסיה באתלטיקה בתוצאה של 85.23 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 קבע במוקדמות תוצאה של 82.26 מטר, סיים במקום ה-15 ולא העפיל לגמר. במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בתוצאה של 86.47 מטר. בתחרות ליגת היהלום שהתקיימה בדוחה במאי 2018 שיפר את שיא הודו ל-87.43 מטר. במשחקי אסיה זכה במדליית זהב בשיא הודו חדש של 88.06 מטר. באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית זהב בתוצאה של 87.58 מטר. ביוני 2022 שיפר את שיאו ל-89.94 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכה במדליית כסף בתוצאה של 88.13 מטר, לאחר אנדרסון פטרס (90.54 מטר). באליפות העולם באתלטיקה 2023 זכה במדליית זהב בתוצאה של 88.17 מטר. מדיה וקבצים בנושא ניראז' צ'ופרה בוויקישיתוף ניראז' צ'ופרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניראז' צ'ופרה, ברשת החברתית אינסטגרם ניראז' צ'ופרה, באתר olympedia.org ניראז' צ'ופרה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ניראז' צ'ופרה, באתר ליגת היהלום ניראז' צ'ופרה, באתר Track and Field (גברים) World record holder Neeraj Chopra gets Army job, starts supporting farmer father, ‏The Times of India, ‏212 במרץ 2017 Neeraj Chopra Becomes 1st Indian To Set World Record In Athletics, ‏The Times of India, ‏25 ביולי 2016
צ'ופרה

האם התכוונתם ל... דיפאק צ'ופרה – מורה רוחני הודי ניראז' צ'ופרה – מטיל כידון הודי פריאנקה צ'ופרה – שחקנית הודית
צוקית חכלילית

צוקית חכלילית (שם מדעי: Monticola saxatilis) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת החטפיתיים. תחום התפוצה שלה מתפרש מדרום אירופה, דרך מרכז אסיה, ועד לצפון סין. כל האוכלוסיות נודדות בחורף אל אפריקה שמדרום לסהרה. הצוקית נצפית לעיתים נדירות בצפון אירופה. בישראל חולפת נדירה למדי, בעיקר באביב, באזורים הרריים. דוגרת נדירה בחרמון, ונדירה ביותר בגליל. אורכה של הצוקית נע בין 17 ל-20 ס"מ. צבעיו של הזכר בקיץ ייחודיים, וניתן לזהותו בקלות: ראשו כחול-אפרפר, בטנו, חזהו וחלקו התחתון של הזנב כתומים, הכנפיים חומות כהות והגב לבן. צבעיהם של הנקבות והצעירים בולטים פחות: הגב אפור-כהה מנומר, בעוד צבעיהם של הבטן והחזה בהירים יותר, וגם הם מנומרים. בתי הגידול המועדף על הצוקית הם גבעות, והצוקיות מצויות בדרך כלל ברום של מעל 1,500 מטרים מעל גובה פני הים. הקן מוקם בחללים בסלעים ובצוקים, והנקבה מטילה 4–5 ביצים בתטולה. הצוקיות החכליליות הן אוכלות-כל, וניזונות ממבחר מיני חרקים, פירות יער ולטאות קטנות. מדיה וקבצים בנושא צוקית חכלילית בוויקישיתוף צוקית חכלילית, באתר ITIS (באנגלית) צוקית חכלילית, באתר NCBI (באנגלית) צוקית חכלילית, באתר GBIF (באנגלית) צוקית חכלילית באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריק

האם התכוונתם ל... מספר פריק – מספר שניתן לתאר אותו כמכפלת שניים או יותר גורמים ראשוניים פועל פריק – פועל המורכב מפועל מרכזי וממילית פריקה כריסטוף פריק (Prick; יליד 1946) – מנצח גרמני פריק (סלנג) – כינוי סלנג, לעיתים מזלזל, לאדם החורג בגופו, בהופעתו או בהתנהגותו מהנורמה פריק שואו – מופע של אנשים חריגים, בפרט חיצונית וגופנית, ראו מופע שוליים פריק (תחום עניין) – כינוי לחובב מושבע של עיסוק מסוים העוסק בו רבות, למשל "פריק מחשבים" פריק (מגזין) – היה כתב עת ישראלי שיצא בשנים 1992–2001 ועסק במשחקי מחשב, קונסולות משחק, אינטרנט ומשחקי תפקידים פריק (חנות) – רשת חנויות של משחקי מחשב ומשחקי תפקידים ממוחשבים "הפריק" – אחד מכינוייו של הארולד הוגאן, דמות של מארוול קומיקס מוזיקה Freak (שיר של לנה דל ריי) – משנת 2015 Freak (שיר של טייגה ומייגן די סטליון) – משנת 2020 Freak (שיר של דוג'ה קאט) – משנת 2020 Freak – שיר של אביצ'י משנת 2019, ראו Tim (אלבום) Freak – שיר של דמי לובאטו משנת 2022, ראו Holy Fvck Freak – שיר של "ליטל מיקס" משנת 2016 ששוחרר כרצועת בונוס, ראו Glory Days#רשימת רצועות Freaks – סינגל של פרנץ' מונטנה וניקי מינאז' משנת 2013 Freak - אלבום של ההרכב הישראלי פיוצ'ר פרופסי משנת 2000, ראו פיוצ'ר פרופסי#דיסקוגרפיה קולנוע פריקס (Freaks) – סרט אימה אמריקאי משנת 1932 פריקי (Freaky) – סרט סלאשר קומי שחור אמריקאי משנת 2020 אנשים שזה שם משפחתם וילהלם פריק (1877–1946) – היה מראשי המשטר הנאצי בגרמניה מריו פריק (יליד 1974) – כדורגלן עבר ליכטנשטייני הנרי קליי פריק (אנ') (1849–1919) – היה תעשיין, בעל הון ופטרון אומנות אמריקאי אחר אוסף פריק – מוזיאון לאומנות במנהטן שבארצות הברית, הממוקם בבית מידות שהיה בעבר ביתו של הנרי קליי פריק פריק (דרגה) (אנ') – דרגה צבאית בכירה ששימשה באימפריה העות'מאנית ומשמשת כיום בכמה ממדינות ערב פריק (דרגה עות'מאנית) – דרגה בצבא האימפריה העות'מאנית פריק (דרגה בסוריה) – הדרגה הבכירה ביותר המוענקת למפקד העליון שהוא נשיא סוריה, ראו דרגות הכוחות המזוינים של סוריה פריק (דרגה במצרים) – דרגת קצונה גבוהה, ראו צבא מצרים#דרגות הקצונה בצבא המצרי פריקה (פירושונים) פריקסה
מנהל התקשורת בבית הלבן

מנהל התקשורת של הבית הלבן (באנגלית: White House Communications Director), הידוע גם כעוזר לנשיא לענייני תקשורת, הוא חלק מהצוות הבכיר של נשיא ארצות הברית, והוא אחראי על פיתוח וקידום סדר היום של הנשיא והובלת קמפיין התקשורת שלו. המנהל עובד יחד עם אנשי הצוות שלו על נאומים כגון נאום ההשבעה ונאום מצב האומה. מנהל התקשורת ממונה באופן אישי על ידי הנשיא ללא צורך באישור הסנאט. משרד המנהל שוכן בדרך כלל באגף המערבי של הבית הלבן. המשרד הוקם על ידי הרברט ג'ורג' קליין בינואר 1969 במהלך ממשל ניקסון. הוא היה נפרד ממשרד דובר הבית הלבן בשנים 1969 עד 1974. מקובל שמשרתו של מנהל התקשורת בבית הלבן ניתנת לאיש הצוות הבכיר של יחסי ציבור בצוות מערכת הבחירות של המועמד. לעיתים קרובות התפקיד מקביל לסגן מנהל מערכת הבחירות או מנהל התקשורת של מערכת הבחירות. מנהל התקשורת עובד בשיתוף פעולה הדוק עם דובר הבית הלבן, שהוא בדרך כלל עמית לעבודה במערכת הבחירות של הנשיא. כדי להעביר את דבריו וחזונו של הנשיא, מבטיח מנהל התקשורת שכל ההיבטים של התקשורת יכוסו על מנת להבטיח כי המסר של הממשל נמסר בצורה ברורה ומוצלחת. יש לפתח אסטרטגיה תקשורתית לקידום סדר היום של הנשיא בכל אמצעי התקשורת. זה יכול לכלול, אך בהחלט לא מוגבל, לנאום מצב האומה, מסיבת עיתונאים משודרת, הצהרות לעיתונות, ונאומים ברדיו. משרד התקשורת גם עובד בשיתוף פעולה הדוק עם מחלקות ברמת הממשלה ועם סוכנויות ביצוע אחרות כדי ליצור אסטרטגיה עקבית, באמצעותה ניתן להפיץ את המסר של הנשיא. עם החשיבות ההולכת וגדלה של האינטרנט ושל התקשורת החדשה במונחים של תקשורת נשיאותית, משרד התקשורת הסתעף כדי לנצל את האינטרנט, ובעיקר אתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק וטוויטר, על מנת להושיט ולהעביר את חזון הנשיא לאחוז גדול יותר של הציבור. בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", שהציגה תמונה ריאליסטית של הבית הלבן, הוצגה דמותו של מנהל התקשורת בבית הלבן כאחת הדמויות החשובות ביותר בצוות המצומצם המקיף את הנשיא. עוזר לנשיא ומנהל תקשורת: קייט בדינגפילד סגנית עוזר נשיא וסגנית מנהל תקשורת: ג'סיקה דיאטו סגן עוזר נשיא וסגן מנהל תקשורת ומנהל המחקר: דוברת הבית הלבן: ג'ן סאקי עוזרת לנשיא ומנהלת תקשורת אסטרטגית: עוזר לנשיא ומנהל המדיה החברתית: דן סקבינו פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. Miller, Matthew (1 במרץ 2000). "The Real White House". Brill's Content. אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2006. {{cite journal}}: (עזרה)