laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנרי פאונול

סר הנרי ריידס פאונול (באנגלית: Sir Henry Royds Pownall;‏ 19 בנובמבר 1887 – 10 ביוני 1961) היה קצין בכיר בצבא הבריטי, שמילא כמה תפקידים חשובים במהלך מלחמת העולם השנייה, ונודע ביעקר בשל תפקידו כראש המטה של חיל המשלוח הבריטי (BEF) בצרפת ובבלגיה עד נפילת צרפת במאי 1940. בהמשך היה ראש המטה של הגנרל ארצ'יבלד וייוול עד נפילת סינגפור בשנת 1942, וראש המטה של לורד לואי מאונטבאטן בשנים 1943–1944. פאונול נולד ב-19 בנובמבר 1887 והתחנך בבית הספר רוגבי ובאקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ'. לאחר סיום לימודיו החל את שירותו הצבאי בארטילריית השדה המלכותית ובארטילריית הסוסים המלכותית, שבמהלכו הוצב הן בבריטניה והן בהודו בשנים 1906–1914. בשנת 1909 הועלה לדרגת לוטננט, ובשנת 1914 הועלה לדרגת קפטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת פאונול בצרפת ובבלגיה. הוא הועלה לדרגת מייג'ור בשנת 1917 ומונה למפקד הארטילריה המלכותית, הדיוויזיה ה-17. על שירותו במלחמה הוענק לו עיטור אות השירות המצוין בשנת 1918. לאחר המלחמה למד פאוול במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי בשנים 1920–1921, ולאחר מכן שימש כקצין מטה בבית הספר לתותחנים בלארקיל בשנים 1924–1925. בשנת 1928 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ולאחר שסיים את הכשרתו במכללה לפיקוד ומטה, הוא השתתף במבצעי המשחק הגדול בגבול צפון-מערב הודו עד שנת 1931. הוא למד במכללת ההגנה האימפריאלית בשנת 1932, ובעקבות כך כיהן כעוזר הצבאי של ועדת ההגנה הקיסרית בין השנים 1933–1935, וכסגן המזכיר של ועדת ההגנה הקיסרית ב-1936. בשנים 1936–1938 הוא היה מפקד בית הספר המלכותי לתותחנים, וכשגבר איום המלחמה, הוא מונה למנהל מבצעים ומודיעין צבאי במשרד המלחמה אותו מילא בשנים 1938–1939. בריטניה נכנסה למלחמה לאחר שגרמניה פלשה לפולין ב-1 בספטמבר 1939. פאונול מילא שורה של תפקידים פיקודיים ותפקידי מטה בכירים לאורך כל המלחמה. הוא מונה לרמטכ"ל חיל המשלחת הבריטי (BEF) בצרפת ובבלגיה עד נפילת צרפת במאי 1940. לאחר מכן הוא מונה לתפקיד המפקח הכללי של המשמר הביתי והיה מפקד הכוחות הבריטיים בצפון אירלנד, לפני שמונה לסגן ראש המטה הכללי הקיסרי במשרד המלחמה בשנת 1941. לאחר מכן הוא מונה למפקד פיקוד המזרח הרחוק הבריטי בדרום-מזרח אסיה עד 1942, ולאחר מכן לראש מטה ABDACOM שם היה ראש מטהו של גנרל סר ארצ'יבלד וייוול. לאחר מכן הוא מונה למפקד פיקוד ציילון משנת 1942 עד 1943, ולמפקד פיקוד פרס ועיראק בשנת 1943. לבסוף מונה לראש מטהו של סגן האדמירל לואי מאונטבאטן, המפקד העליון של פיקוד בעלות הברית בדרום מזרח אסיה בשנים 1943–1944. לאחר סיום המלחמה פרש מהצבא הבריטי בשנת 1945. במהלך המלחמה קיבל פאונול את התארים של אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית בשנת 1940 ואביר מפקד במסדר האמבט בשנת 1945. לאחר המלחמה שימש פאונול כיו"ר פריירי מיוקס בע"מ, חבר הוועדה של בנק לוידס, נציב ראשי של חטיבת האמבולנסים סנט ג'ון, יועץ צבאי לווינסטון צ'רצ'יל וקנצלר מסדר ג'ון הקדוש. פאונול נפטר ב-10 ביוני 1961, והוא בן 73. פאונול התחתן עם מרי הנדרסון בשנת 1918, שבעלה ג'ון גריי נהרג בקרב בשנת 1916, והיה אב חורג לבנה, ווילובי גריי. מדיה וקבצים בנושא הנרי פאונול בוויקישיתוף Chief of Staff: The Diaries of Lieutenant-General Sir Henry Pownall, Volume One 1933–1940, Ed by Brian Bond, Leo Cooper, 1972, p xiv Klemen, L (1999–2000). "Lieutenant General Sir Henry Royds Pownall". Dutch East Indies Campaign website. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2012. {{cite web}}: (עזרה) Chief of Staff: Vol 1, pxi
מוחמד שאה, סולטאן מלאקה

מוּחָמָד שָאָה אִיבְּן אֵל-מָרְהוּם מֵגָאט אִיסְקֵנְדָר שָאָה או רָגָ'א טָאנְג (נפטר ב-1444) היה הסולטאן השלישי של סולטנות מלאקה. הוא בנו של מגאט איסקנדר שאה, ומשל אחריו במלאקה בין השנים 1424–1444, עת ירש אותו אבו שהיד שאה, סולטאן מלאקה. ידוע כי הוא התאסלם במהלך חייו. היו לו שני ילדים, רג'א קאסים ורג'א אברהים. קיימת מחלוקת בנוגע לתאריך התאסלמותם של שליטי מלאקה. לפי "סג'אראה מלאיו" (תולדות המלאים) תהליך ההתאסלמות החל בימי שלטונו של מוחמד שאה, עליו מסופר שחלם חלום בו הופיע הנביא מוחמד שהורה לו לחזור אחריו ולומר "אני מעיד כי אין אלוהּ מלבד אללה (האל), וכי מוחמד הוא שליח אללה." אחרי כן נאמר לו כי שמו מעתה הוא מוחמד וכן ש"מחר, כשיגיע הזמן לתפילת ט'הר תגיע ספינה מג'דה, ממנה יירד אדם שעליך לעשות כל מה שהוא אומר." לפי האמונה, בבוקר המחרת התעורר מוחמד שאה שהבחין בכך שהוא נימול והחל לדקלם בערבית את השהאדה. אחד משריו שאל אותו לפשר המעשה שלו, ולפי המקורות כשהספינה מג'דה אכן עגנה בנמל מלאקה רג'א טאנג התאסלם ושינה את שמו למוחמד שאה. יחד עמו החל תהליך התאסלמות כללי בסולטנות. ניתן לשער כי יורשו, שנקרא גם סרי פרמסווארה דאו שאה, שהשתמש בתואר הינדי, ייצג את תגובת הנגד להתאסלמות הממלכה. הוא הספיק לשלוט למשך 17 חודשים בלבד לפני שנרצח. כך או כך, התאסלמותו של מוחמד שאה מהווה נקודת מפנה בסולטנות מלאקה בה ההינדואיזם איבד את מקומו לטובת האסלאם. למוחמד שאה מיוחסת המצאת הבגד המסורתי המלאי בג'ו מלאיו או בג'ו קורונג. George C dès, The Indianized States of South-East Asia, הוואי: University of Hawaii Press, 1968, ISBN 9780824803681 The Ship from Juddah, The Coming of Islam
יאנוש קוטאני

יאנוש קוטאני (במקור יעקב קוֹיֶטַיינֶר, בהונגרית: Kotányi János; סגד, 18 במאי 1858 –?) היה בעל מפעל לפפריקה ולתבלינים יהודי-הונגרי, מייסד חברת התבלינים קוטאני שהתפתחה עם השנים לחברת תבלינים בינלאומית גדולה ומפורסמת מאז ייסודה בשנת 1881. קוטאני נולד בסגד כבנם של הירש וולף קויטיינר (1812–1904) ושל קטלין גולדברגר. מאוחר יותר, שם היילוד תועד בכתב יד על תעודת הלידה כיאנוש, אך מספר ההיתר לשינוי שם לא צוין. (נראה שלא היה שינוי שם רשמי כזה). במשפחה היו עשרה - ואולי יותר - ילדים. לפי הסדר: אמה ( 1848-1920), מיכאל, פרל, מרדכי, טרז, איזידור ומטילד (תאומים), עמליה, יהושוע (1863). בשנת 1862 הירש וולף שינה את שם המשפחה להונגרי, לקוטאני. שם ראש המשפחה הופיע במספר צורות: הירש פרקש (פרקש=זאב בהונגרית), בזמן שבתעודת הפטירה הופיע וילמוש. סבו וסבתו של יאנוש מצד האב היו" מוזס קויטיינר (נפטר ב-1862) ואלה אסינגר. יאנוש קוטאני נשא לאישה את ז'ופיה זוננפלד, בתם של דוד זוננפלד ורגינה גראף, ב־16 באוקטובר 1887 בעיר דיור. מעט ידוע על תחילת דרכו של קוטאני בעולם העסקים, אך כנראה הלך בעקבות בן עירו ובן תקופתו מרק פיק (המבוגר ממנו ב-15 שנים) תעשיין וייצרן הנקניקים המפורסם והמצליח כבר אז. ככל שידוע הילד העני יאנוש יצא לדרך ברגל מעיר הולדתו סגד לווינה, מרחק של כ-250–300 ק"מ, כי כסף לנסיעה לא היה. בווינה התחיל לעבוד כשוליה אצל טוחן תבלינים וקפה. הפפריקה ההונגרית לא הייתה ידועה אז מחוץ לגבולות הונגריה, אך הנער סבר שבוודאי ניתן לייצא אותו מהונגריה אם מייצאים, פלפל שחור, קפה ותה. בשנת 1881 החל להפעיל טחנת פפריקה בעיר הולדתו סגד בה הכין את הפפריקה (פלפלים אדומים) שגודלו על אדמתו ובשיטת הערבוב והערבול על פי מתכון שלו. בשנת 1884 חזר לווינה והקים את העסק הראשון שלו מחוץ להונגריה, בדבלינג, היום פרוור של וינה ב- Billrothstrasse בווינה הקים קוטאני את "טחנת הפפריקה הראשונה באוסטריה" (Erste Österreichische Paprikamühle) שפעלה בהובלת ובמכירת של פפריקה (שהוא ייצר בהונגריה) תזקיקי יין, תזקיקי שזיפים, חומץ יין ושזיפים מיובשים. הודות לטעמו של אבקת הפפריקה קוטאני, החברה הפכה לספקית של החצר הקיסרית והמלכותית. הצמיחה והשגשוג הכלכלי המהיר סייעו לעסק להתפתח במהירות ובקנה מידה מדהים. יאנוש קוטאני השקיע עוד השקעה חכמה שצפתה את פני העתיד: הוא שדרג את טחנת הפפריקה המפורסמת שלו בסגד לטחנת תבלינים בכלל מסוגים רבים, והעתיק את הרעיון שלו למטרופולינים כמו בודפשט, ברלין, מינכן, בוסטון וניו יורק. סחר פפריקה קוטאני פעל ברחוב קאראס במרכז העיר בודפשט מתחילת 1900.החברה הפכה לחברת מניות ציבורית בשנת 1923. יאנוש קוטאני הבן נרשם כשותף. תולדות התפתחות הפירמה קוטאני עד ימינו. (באנגלית) ספרית מחוז שומודי קוטאני - היסטוריה לקסיקון יהודי הונגרי - יאנוש קוטאני נתונים חדשים על תולדות משפחת קוטאני מדיה וקבצים בנושא יאנוש קוטאני בוויקישיתוף "Születési bejegyzése a szegedi izr. hitközség születési akv. 40/1858. folyószáma alatt". רישום הלידה בספרי הקהילה היהודית בסגד. "Házasságkötési bejegyzése a győri izr. hitközség házassági akv. 18/1887. folyószáma alatt". רישום הנישואים בספרי הקהילה היהודית בגיור.
זרם הקרח פוקס

זרם הקרח פוֹקס (באנגלית: Fox Ice Stream) הוא זרם קרח ארוך, בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה. אורכו של זרם הקרח 11 קילומטרים. זרם הקרח נשפך אל מפרץ אלטאנין, דרומית מערבית לחצי האי וירת'. שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. זרם הקרח נקרא על שמו של אדריאן פוקס (Adrian Fox), איש הסקר האנטארקטי הבריטי, אשר, במסגרת שיתוף פעולה בריטי - אמריקאי, עבד על הכנת מפות קרחונים, ומיפוי שינויי קו החוף בחצי האי האנטארקטי, מתחילת שנות ה-90 ואילך. • Christie, F. D. W., R. G. Bingham, N. Gourmelen, S. F. B. Tett, and A. Muto (2016), Four-decade record of pervasive grounding line retreat along the Bellingshausen margin of West Antarctica, Geophys. Res. Lett., 43, 5741–5749, doi:10.1002/2016GL068972 • Frazer D. W. Christie, Robert G. Bingham, Noel Gourmelen, Simon F. B. Tett, Atsuhiro Muto, Four‐decade record of pervasive grounding line retreat along the Bellingshausen margin of West Antarctica, https://doi.org/10.1002/2016GL068972 זרם הקרח פוקס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית זרם הקרח פוקס באתר גאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה נסיגת הקרח של זרם הקרח פוקס וזרם הקרח פריגנו במפרץ אלטאנין (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) מידע גאוגרפי והיסטורי
עבד אל-רחמן בן אבי בכר

עבד אל-רחמן בן אבי בכר (בערבית: عبد الرحمن بن أبي بكر) היה הבן בכור של אבו בכר, ואחיה של עאישה. שנת הלידה שלו אינה ידועה, אך היסטוריונים מעריכים כי הוא נולד בין השנים 595–600. בניגוד לאביו ואחותו, שנכנסו לאסלאם בשלבים המוקדמים, עבד אל-רחמן לא קיבל את האסלאם לפני הסכם חודיבייה. לפני כניסתו לאסלאם, השתתף עבד אל-רחמן בקרב בדר וקרב אוחוד לצידם של שבט קורייש נגד המוסלמים. בקרב בדר, הייתה לו הזדמנות להרוג את אביו, אבו בכר, אך הוא העדיף לוותר על זה ולפנות לכיוון אחר. שנים לאחר מכן, אחרי שהוא כבר התאסלם, הוא סיפר על כך לאביו. אביו השיב "אם הייתה לי הזדמנות כזאת, לא הייתי חס עליך". בקרב אוחוד, לפני שהקרב החל, הוא הזמין את אביו לדו-קרב, ואבו בכר הסכים, אך מוחמד הורה לו להימנע מכך. בקרב הירמוך, התייצב עבד אל-רחמן לדו-קרב נגד חמישה לוחמים של האימפריה הביזנטית, וגבר עליהם, זה אחר זה. בקרב הגמל, שהתרחש לאחר התאסלמותו, נלחם עבד אל-רחמן לצד עלי בן אבי טאלב. עבד אל-רחמן נפטר בשנת 675, ונקבר במכה. צחאבה Abdulrehman ibn Abu Bakr, Islam Wiki (באנגלית) Abdul-Rahman ibn Abi Bakr - דמות ציבורית, עסק מקומי | פייסבוק, באתר www.facebook.com
דנבר הדינוזאור האחרון

דנבר הדינוזאור האחרון (באנגלית: Denver, the Last Dinosaur) היא סדרת אנימציה צרפתית-אמריקאית בת 50 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1988. הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1992- 1993. בשנת 2018 הופקה לסדרה סדרת אתחול בהנפשה ממוחשבת, כאשר היא שודרה לראשונה ב-27 באוגוסט 2018 בערוץ M6 הצרפתי. האתחול שודר לראשונה בישראל בערוץ הילדים בדיבוב עברי ב-5 ביולי 2020, תחת השם "דנוור הדינוזאור האחרון". קבוצת נערים מקליפורניה (שולי, ירמי, צלי ומאריו) מגלים ביצת דינוזאור אשר בוקעת ומתוכה יוצא דינוזאור קטן וידידותי. את שמו דנבר הוא מקבל אחרי שהנערים ראו פרסומת על גבי אוטובוס לעיר דנוור. דנבר הוא דינוזאור יוצא דופן אשר אוהב לנגן בגיטרה ולרכב על סקייטבורד. כמו כן הוא מסוגל לחזור לתקופה הפרה-היסטורית בעזרת חלק מהביצה שממנה בקע. דנבר מוצא מקלט אצל החבורה מפני האמרגן מורטון פיצבק אשר רוצה להתעשר מלכידתו של דנבר. דנבר (גיל זמק) - גיבור הסדרה. שולי (איתי בארלי) (במקור וולי) - הנער אשר מגדל את דנבר בביתו. ירמי (אסף כחולי) (במקור ג'רמי) צלי (טל בלכרוביץ') (במקור שיידס) מאריו (ירמי קפלן) קייסי (שירלי טפר) - הצעירה שבחבורה. מאוהבת במאריו. אתי (אורית ירון) (במקור הד'ר) - אחותו הגדולה של שולי. מורטון פיצבק (יעקב בוך) - מפיק קונצרטים רשע. בחלק מהפרקים עוסק גם בדברים אחרים. באחד הפרקים גנב את חתיכת קליפת הביצה של דנבר. מנסה להתעשר מלכידתו של דנבר ומנסה לתפוס אותו בכל הזדמנות. פרופסור פונט (עפרון אטקין) - מדען רשע אשר עובד לעיתים בשביל מורטון. ניק (גיל זמק) - המנהיג של קבוצת בריונים אשר מתנכלת לנערים. אתר האינטרנט הרשמי של דנבר הדינוזאור האחרון (באנגלית) דנבר הדינוזאור האחרון, ברשת החברתית אינסטגרם דנבר הדינוזאור האחרון, ברשת החברתית טיקטוק "דנבר הדינוזאור האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דנבר הדינוזאור האחרון", באתר Prime Video (באנגלית) "דנבר הדינוזאור האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "דנבר הדינוזאור האחרון", סרטונים בערוץ היוטיוב "דנבר הדינוזאור האחרון", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שי שגב, חדש בטלוויזיה: יום ראשון, 05 ביולי 2020, באתר ג'ירפה, 4 ביולי 2020
הקרנבל הגדול

הקרנבל הגדול (באנגלית: The Big Carnival או Ace in the Hole) הוא סרט אפל אמריקאי משנת 1951 בהפקתו ובבימויו של בילי ויילדר שגם השתתף בכתיבת התסריט, עם קירק דאגלס וג'ן סטרלינג בתפקידים הראשיים. הסרט הוא סאטירה נוקבת על העיתונות ועל הדרכים שבהן היא נוקטת כדי להשפיע על הקהל ולהגדיל בכך את תפוצת העיתון. התסריט מבוסס על מקרה אמיתי של פלויד קולינס (אנ'), חוקר מערות שנקבר בתוך מערה ועיתונאי שתיאר את הפרשה זכה בפרסום ובפרס פוליצר. המקרה הזה מוזכר בסרט. ג'ן סטרלינג זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר ב-National Board of Review Awards. בילי ויילרר זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט זכה בזמנו לביקורות שליליות ולא הצליח מבחינה כלכלית. רק אחרי שנים רבות הוכר ערכו וב-2017 הוא נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית. צ'אק טאטום (קירק דאגלס) הוא עיתונאי שנזרק מכמה עיתונים בניו יורק בגלל התנהגות פרועה. כעת כדי להתפרס הוא מגיע לאלבקרקי בניו מקסיקו ומבקש ממנהל עיתון מקומי "אלבוקרקי סאן" לקבלו לעבודה. המנהל בוט (פרטר האל) מסכים לקבלו תמורת 60 דולר לשבוע וטאטום מסכים מחוסר ברירה. בשנה הראשונה הוא משועמם ומתוסכל ומחכה להזדמנות בה יוכל להתפרסם שוב. יום אחד הוא מקבל משימה לסקר צייד עכסנים. בחוסר רצון הוא יוצא למשימה עם צלם העיתון, הרבי קוק (רוברט ארתור). בדרך הם עוצרים בתחנת דלק עם מסעדה באמצע של שום מקום. מקבלת אותם לוריין מינוסה (ג'ן סטרלינג). היא מספרת להם שבעלה ליאו (ריצ'רד בנדיקט) יצא לחפור עתיקות אינדיאניות במערה ולא חזר עדיין. טאטום מבין שיש לו כאן "סקופ" רציני. הוא מגיע למערה, נכנס עם מצלמה ומצליח בקושי להגיע לקרבת ליאו, לעודד ולצלם אותו. תוך זמן קצר מתפרסמת הידיעה בעיתון ותפוצתו מכפילה את עצמה פי שמונה. אנשים מרחבי הארץ באים למקום המערה כדי לחזות בתהליך ההצלה. טאטום עושה "דיל" עם השריף המקומי (ריי טיל) שעיקרה פרסום השריף באור חיובי כדי שייבחר בשנית תמורת זאת מתחייב השריף לא לאפשר לעיתונאים אחרים להיכנס למערה ולדווח. כדי להאריך את משך ההצלה משכנע טאטום את השריף להורות להפסיק את החבירה מפתח המערה ולהתחיל לקדוח מלמעלה למרות שהוא יודע שזה יארך יותר זמן. בינתיים אלפי אנשים גודשים את המקום, מקימים אוהלים, מתקני שעשועים קרוסלה וגלגל ענק והכל נראה כמו קרנבל גדול וכל זאת כשליאו נמק במערה. אנשים גודשים את המסעדה לוריין מרוויחה הרבה ומתחילה לחשוב על נטישת בעלה והמקום. טאטום השיכור מתהילה, מתפטר מההעיתון המקומי ומתקבל לעבודה בעיתון בניו יורק ממנו פוטר לפני כן. מצבו של ליאו הולך ורע ואז מבין טאטום את המשמעות המרה של התנהגותו. הוא מכניס למערה כומר לווידוי וכאשר ליאו מת הוא עולה לראש ההר ומכריז כי ליאו מת ועליהם להתפזר. הוא חוזר למסעדה וכועס על לוריין שלא מראה סימני צער ורוצה לברוח. הוא תוקף אותה והיא דוקרת אותו. לבסוף הוא חוזר לעיתון באלבקרקי, מתפרץ למערכת ואומר לבוט שהוא מוכן כעת לעבוד בחינם, קורס ומת. מדיה וקבצים בנושא הקרנבל הגדול בוויקישיתוף "הקרנבל הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקרנבל הגדול", באתר נטפליקס "הקרנבל הגדול", באתר AllMovie (באנגלית) "הקרנבל הגדול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקרנבל הגדול", באתר Metacritic (באנגלית) "הקרנבל הגדול", באתר אידיבי "הקרנבל הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לקרנבל הגדול, באתר יוטיוב
רון אלמוג

רון אלמוג (נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא מוזיקאי, מלחין, מתופף, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. רון אלמוג למד בבית הספר תלמה ילין במגמת הג'אז, לשם התקבל בתור נגן גיטרה. בעת לימודיו התבלט אלמוג בשמירה על קצב, ומאחר שהיו מעט מתופפים בשכבתו, הועבר רון ללמידת תופים. בשנת 1999, בזמן שכבר התחיל לעבוד עם להקת הבילויים, הצטרף ללהקת הדורבנים, בה היו חברים איתי גלוסקא, עידו אופק, גיא מזיג ואייל מזיג. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים מצליחים, בהם עזר אלמוג לעבד חלק מהשירים, ואף הלחין את השירים "סמבה סתיו" ו"רוצה לרקוד". אלבומם הראשון של הדורבנים, "קובי", הגיע למעמד של אלבום זהב. בשנת 2003 הצטרף להרכב בסגנון ביג בנד – האורקסטרה של אבי לייבוביץ', הרכב בו חבר אלמוג עד היום. משנת 2014 מפיק אלמוג ביחד עם יאיר סלוצקי את ההרכב, בנוסף לכתיבת קטעים רבים. בשנת 2006 זכה עם הדורבנים בתואר "הרכב השנה" בגלגלצ. הלהקה התפרקה בשנת 2009 לאחר שהוציאה את אלבומה השלישי, "אחד אחרי השני". מאז פירוק הלהקה, עבד אלמוג עם אמנים כמו שלמה גרוניך, יוני רכטר, אלון אולארצ'יק, אסף אמדורסקי, שם טוב-לוי ואלי מגן. בשנת 2005 כתב עם גיא מזיג את שיר הפתיחה לתוכנית הטלוויזיה "המאסטרו". בשנת 2013, עזר להפיק, בשיתוף פעולה עם אייל מזיג וגיא מזיג את האלבום "אחרי הכל" של שלמה גרוניך, שממנו יצאו הסינגלים "בנאליה לפני השקיעה" ו"במקום שהם בנו", ובנוסף, ניגן בהופעות שליוו את האלבום, יחד עם אייל מזיג (באס), איתמר גרוס (קלידים) ועומרי אגמון (גיטרה חשמלית). בנוסף באותה שנה, ניגן באלבום "מדבר אל עצמי", אלבום הסולו של שותפו ללהקת הדורבנים עידו אופק. בשנת 2016 ניגן באלבומו של חנן בן ארי "איזון", יחד עם איתמר גרוס בהפקתו של אייל מזיג. בנוסף באותה שנה, ניגן בסינגל "פשוט להיות" של זמרת הדיסקו הישראלית חדווה עמרני, גם הוא בהפקתו של אייל מזיג. קובי (2003) לוי (2006) אחד אחרי השני (2009) Groove Collage ‏(2009) Volcano (2013) The Songs Of Yankale Rotblit‏ (2014) בחברה טובה (בשיתוף שם טוב לוי) (2015) Nine Tales One Story‏ (2018) חיבורים (בשיתוף עם אמנים כגון: חוה אלברשטיין, יוני רכטר, איתי פרל) (2022) אחרי הכל (2013) מדבר אל עצמי (2013) מדיה וקבצים בנושא רון אלמוג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רון אלמוג רון אלמוג, ברשת החברתית פייסבוק רון אלמוג, ברשת החברתית אינסטגרם רון אלמוג, סרטונים בערוץ היוטיוב רון אלמוג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רון אלמוג, באתר MusicBrainz (באנגלית) רון אלמוג באתר פזמונט
דיוקן עצמי של ואן גוך (1889)

הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך מזרם הפוסט-אימפרסיוניזם צייר דיוקן עצמי באמצעות צבע שמן בספטמבר 1889. היצירה נעשתה זמן קצר לפני עזיבת ואן גוך את סן רמי דה פרובאנס שבדרום צרפת, וייתכן כי זהו הדיוקן העצמי האחרון שנוצר על ידו. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ד'אורסה שבפריז. דיוקן עצמי זה היה חלק מ-30 כאלו שיצר ואן גוך בתקופה של כ-10 שנים. הדיוקנים נעשו מפני שלואן גוך לא היה מספיק כסף כדי לשלם לדוגמנים ליצירת דיוקנים של דמויות אחרות. ואן גוך לקח עמו את הדיוקנים לאובר-סור-אוּאז והראה אותם לחברו, ד"ר פול גאשה. ואן גוך גם שלח את הדיוקן לאחיו, תיאו. במכתבו לאחיו, לאור אשפוזו במוסד לבריאות נפש, הוא ציין כי הדיוקן מראה שהבעת פניו שלויה יותר אף על פי שעיניו עדיין חסרות ביטחון. בניגוד למה שכתב ואן גוך, מספר היסטוריוניים סוברים שהיצירה מסמלת אדם הנמצא תחת לחץ וסערת רגשות. היסטוריונים חלוקים האם זהו הדיוקן האחרון שצייר ואן גוך או שמא דיוקן עצמי של ואן גוך ללא זקן הוא האחרון. יש הסבורים כי דיוקן זה צויר בארל אחרי אשפוזו של ואן גוך בבית החולים לאחר כריתת אוזנו. מוזיאון ד'אורסה מציג את הדיוקן מאז שנת 1986. דיוקן עצמי נוסף נוצר על ידי ואן גוך באותה שנה. הוא נקרא כך מכיוון שהוא שייך למוזיאון בנורווגיה. ב-2020, מוזיאון ואן גוך אימת שיצירה זו נעשתה על ידי ואן גוך. ההערכות הן שדיוקן זה נוצר בעת שהותו של ואן גוך במוסד בסן רמי בין אוגוסט לספטמבר 1889. בדיוקן זה ניכר אדם אשר נמצא במצב נפשי מעורער. מדיה וקבצים בנושא דיוקן עצמי של ואן גוך בוויקישיתוף דיוקן עצמי במוזיאון ד'אורסה, ‏23 בפברואר 2015 https://archive.org/details/storyofpainting00beck ‏ Beckett, Wendy (1994), The Story of Painting, The Essential Guide to the History of Western Art, Dorling Kidersley https://news.artnet.com/art-world/van-gogh-self-portrait-reattributed-1755954 ‏ "Experts Conclude That This Odd Self-Portrait of Vincent van Gogh Giving the Side Eye Really Is by the Dutch Master" ‏ ינואר 2020
פפרודה

פפרודה (איותים שונים: peperuda, peperuna, perperuna, prporuša, preporuša, păpărudă, pirpirună) או דודולה (באיותים שונים: dodole, dudula, dudulica, dodolă) הוא טקס זימון גשם בלקני ממוצא פגני . שם המנהג נגזר משם האלה מהמיתולוגיה הסלאבית דודולה/פרפרונה, אלת הגשם ואשתו של פרון, האל הראשי. על פי המיתולוגיה, כאשר דודולה חולבת את הפרות השמיימיות - העננים - יורד גשם. באביב היא מתעופפת מעל השדות והיערות וזורה פריחה אביבית. בקרב הסלאבים הדרומיים, הרומנים והמולדובנים מקיימים את הטקס בעונת האביב בתקופות של בצורת, במטרה לזרז את בוא הגשמים. נערה צעירה העוטה חצאית העשויה צמחים שונים (ביניהם גפן) רוקדת ושרה ברחובות הכפר ועוצרת לפני כל בית ובני הבית מתיזים עליה מים. היא מלווה באנשי הכפר השרים ורוקדים איתה. המוזיקה והריקוד ייחודיים למסורת זו. כיום בקרואטיה וסרביה הטקס מוצג לעיתים על ידי להקות פולקלור מקצועיות. באזור טורופולי בקרואטיה, בחג גאורגיוס הקדוש, נערות מהכפר מתחפשות לאלה דודולה בשמלות עלים ושרות במהלך החג. בסרביה נערך הטקס בתקופות ממושכות של מזג אוויר יבש. הנערה שנבחרה לביצוע הטקס הייתה לרוב צועניה, היא עטתה צמחייה ופרחים וסבבה בכפר, בעוד מלוויה שרים את המזמור הטקסי. במקדוניה המנהג התקיים עד שנות ה-60[דרוש מקור]. חג המים מדיה וקבצים בנושא פפרודה בוויקישיתוף Mercia MacDermott, Bulgarian Folk Customs Woislav M. Petrovitch, Hero Tales and Legends of the Serbians
לסלו באקי

הונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא באקי. לסלו באקי (בהונגרית: Baky László‏, 13 בספטמבר 1898 בבודפשט – 29 במרץ 1946) שימש כתת-שר הפנים של הונגריה בממשלת הבובות שמונתה על ידי הנאצים בזמן מלחמת העולם השנייה. היה בעל תפקיד מרכזי בגרוש יהודי הונגריה להשמדה. לאחר סיום המלחמה נידון למוות בגין ביצוע פשעי מלחמה. לסלו הוא בוגר האקדמיה הצבאית, הוא עלה לגדולה בעיר סגד בשנת 1919 בגלל עבודתו האלימה הוא עלה בדרגות והפך לאחד מבעלי הדרגה המובילים בז'נדרמריה. לאחר הפלישה והכיבוש של הנאצים בהונגריה במרץ 1944, הפך באקי למזכיר המדינה במשרד הפנים, תחת פיקודו של אנדור יארוש. יחד עם עמיתו מזכיר המדינה, לסלו אנדרה, קיבל באקי בשקיקה את האחריות לגירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה. זמן קצר לאחר עלייתו, הוא כתב מכתב יארוש, "ממשלת הונגריה המלכותית תיכף תטהר את המדינה מיהודים. אני מורה כי הטיהור יבוצע על ידי אזורים. כתוצאה מהטיהור מועברים היהודים - ללא קשר למין או לגילם - למחנות ריכוז שהוקצו להם." באקי הורחק מתפקידיו בקיץ 1944 ואז נעצר לאחר שנסה לקשור קשר, ללא הצלחה וניסיון להוביל מהפיכה נגד מיקלוש הורטי, שהורה גם לאדמונד וסנמאייר להפסיק את גירוש היהודים. בתחילת 1946 נשפטו באקי ויארוש, ושניהם נמצאו אשמים בפשעים נגד המדינה ונידונו למוות. באקי נתלה ב־29 במרץ 1946. מרכז המידע אודות השואה, לסלו בקי, באתר יד ושם Philip Rees, Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890, Simon & Schuster, 1990, p. 20 letter from László Baky to Minister of the Interior, quoted in Levái, Jenö, Eichmann in Hungary: Documents, (New York; Howard Fertig, 1987), p. 72 Cesarani, Eichmann, p. 183 "1946: Laszlo Baky and Laszlo Endre, Hungarian Holocaust authors". /www.executedtoday.com. 29 במרץ 2012. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זרם הקרח לידקה

זרם הקרח לידקה (באנגלית: Lidke Ice Stream) הוא זרם קרח ארוך, בחוף אינגליש בארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה. אורכו של זרם הקרח 50 קילומטרים. זרם הקרח זורם לכיוון צפון, ונשפך אל מפרצון סטיינג', ממזרח להר בנקרט. זרם הקרח מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966. הסקר הראשון על הקרקע נערך על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בינואר (הקיץ האוסטרלי) 1985. שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. זרם הקרח נקרא על שמו של דייוויד ג'יי. לידקה (David J. Lidke), גאולוג של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר השתתף במשלחות סקר קרקעי (field party) של הסקר הגאולוגי. • Christie, F. D. W., R. G. Bingham, N. Gourmelen, S. F. B. Tett, and A. Muto (2016), Four-decade record of pervasive grounding line retreat along the Bellingshausen margin of West Antarctica, Geophys. Res. Lett., 43, 5741–5749, doi:10.1002/2016GL068972 זרם הקרח לידקה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית זרם הקרח לידקה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה זרם הקרח לידקה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין

מקסימיליאן ניקולס מריה, נסיך ליכטנשטיין ורוזן ריטברג (בגרמנית: Maximilian Nikolaus Maria Prinz von und zu Liechtenstein, Graf zu Rietberg; נולד ב-16 במאי 1969), הוא בנו השני של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין והשלישי בתור לסדר הירושה של נסיכות ליכטנשטיין. מקסימיליאן נולד בעיר סנט גאלן שבשווייץ ב-16 במאי 1969. אביו הוא הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין ואמו היא מריה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. אחיו הגדול הוא אלויס, עוצר ליכטנשטיין ויש לו אח צעיר בשם קונסטנטין ואחות צעירה בשם טטיאנה. הוא למד בבית ספר יסודי בוואדוץ ולאחר מכן בבית הספר האירופי לעסקים באוסטריש-וינקל, גרמניה. הוא סיים את לימודיו ב-1993, וב-1998 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. הוא עבד בבנק צ'ייס בניו יורק, ולאחר מכן בחברת Industrie Kapital. ב-2003 החל לנהל את הסניף הגרמני של חברת JP Morgan Partners, ומאז 2006 הוא משמש גם כמנכ"ל קבוצת LGT הנמצאת בבעלות משפחת המלוכה של ליכטנשטיין. ב-21 בינואר 2000 הוא נישא בטקס אזרחי לאנגלה ג'יזל בראון. הטקס הדתי נערך בניו יורק ב-29 בינואר. ב-18 במאי 2001 נולד בלונדון בנם הראשון הנסיך אלפונס. מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין (אורכב 28.10.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר חברת LGT (באנגלית) Max von Liechtenstein: «Corona Separates Wheat from Chaff» (באנגלית)