מפלגת הצדק והפיתוח

מפלגת הצדק והפיתוח (בטורקית: Adalet ve Kalkınma Partisi - AKP או באופן חלקי ל-AK Parti, צירוף היוצר את המשמעות "המפלגה הנקייה") היא מפלגה ימין שמרנית בטורקיה, המתוארת לעיתים כמפלגה "מוסלמית מתונה".[דרוש מקור] המפלגה נוסדה ב-14 באוגוסט 2001 על ידי רג'פ טאיפ ארדואן והיא המפלגה השלטת בטורקיה מאז שנת 2002. מפלגת הצדק והפיתוח הוקמה על ידי יוצאי מפלגת הרווחה (Refah Partisi) אשר החזיקה ברסן השלטון במדינה בשנת 1996. בשנת 2000 פורקה מפלגת הרווחה בידי הצבא, בטענה שאיימה על אופייה החילוני של המדינה. פלג במפלגת הרווחה אשר נודע בכינוי "Yenilikçiler" ("המחדשים" או "הרפורמיסטים") בראשותו של ארדואן ייסד את מפלגת הצדק והפיתוח שנה לאחר מכן, ובבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר 2002 היא זכתה ב-34.3% מקולות הבוחרים. רק שתי מפלגות צלחו את אחוז החסימה הגבוה הנוהג בטורקיה והעומד על עשרה אחוזים - מפלגת הצדק והפיתוח ומפלגת העם הרפובליקאית (Cumhuriyet Halk Partisi - CHP), מפלגה בעלת מצע לאומני חילוני. בנסיבות אלה השיגה מפלגת הצדק והפיתוח רוב מוחלט באספה הלאומית הגדולה של טורקיה והצליחה לבסס קואליציה חד-מפלגתית לראשונה מאז שנת 1987. למרות דימויה המסורתי ניסתה המפלגה לקדם את הצטרפותה של טורקיה לאיחוד האירופי על ידי תמיכתה ביוזמתו של מזכ"ל האומות המאוחדות קופי אנאן ליישוב הסכסוך בקפריסין. בנוסף הנהיגה ממשלת טורקיה בראשותו של ארדואן קו כלכלי חופשי, אשר הביא לפריחת הבורסה של איסטנבול ולצמיחה מרשימה של כלכלת טורקיה. מאידך האשימוה מתנגדיה בהנהגת קו מסורתי בתוכניות הלימודים, בניגוד למורשתו של אבי האומה מוסטפא כמאל אטאטורק הקובעת הפרדה מוחלטת בין לאום ודת. עוד הואשמה ממשלת ארדואן בהצבת אנשי שלומה בעמדות שונות במינהל הציבורי. בחודש אפריל 2007 ביקש ארדואן למנות את בן מפלגתו ושר החוץ של טורקיה עבדוללה גול (Abdullah Gül) לנשיא המדינה, אך כוונתו התפרשה בקרב הצבא והמפלגות החילוניות כניסיון לשנות את אופייה של המדינה. גל של הפגנות נגד היוזמה שטף את המדינה החל ב-14 באפריל 2007, וראש המטות המשולבים של טורקיה, הגנרל יאשאר בייקאניט (Yaşar Büyükanıt), הכריז כי הצבא, המופקד על שמירת אופייה החילוני של המדינה, לא יהסס להתערב ולהפעיל את סמכותו במידת הצורך. הבחירות לנשיאות אכן התקיימו ב-27 באפריל 2007, אך גול לא זכה בתמיכת שני שלישים מחברי האספה הלאומית כנדרש בחוקת טורקיה, לאחר שהליך הבחירות הוחרם על ידי רובם המכריע של חברי מפלגת העם הרפובליקאית. בית המשפט לחוקה של טורקיה (Anayasa Mahkemesi) פסק כי רוב של שני שלישים יידרש גם בסיבוב השני, אך סיבוב זה, שהתקיים ב-6 במאי 2007, הסתיים בדומה לקודמו. בו ביום הודיע גול על הסרת מועמדותו לתפקיד, ושלושה ימים לאחר מכן, ב-9 במאי 2007, בוטלו הבחירות לחלוטין בשל היעדר מועמדים. בעקבות המשבר הפוליטי החריף הודיע ארדואן ב-10 במאי 2007 על הקדמת הבחירות לאספה הלאומית. בבחירות שהתקיימו ב-22 ביולי 2007, גרפה מפלגת הצדק והפיתוח 46.3% מקולות הבוחרים כאשר כ-80% מבעלי זכות הבחירה בטורקיה מימשו את זכותם והצביעו. היות שנוסף על מפלגת הצדק והפיתוח עברו את אחוז החסימה רק שתי מפלגות נוספות - מפלגת העם הרפובליקאית ומפלגת התנועה הלאומית (Milliyetçi Hareket Partisi, MHP) הימנית, מתורגמים הישגיה של המפלגה בבחירות ל-341 מושבים מתוך 550 המושבים באספה, דהיינו, רוב מוחלט של 62%. הצלחתה של המפלגה הוסברה בעיקר בהצלחותיה במישור הכלכלי והבינלאומי, אך גם בעליית קרנו של האסלאם במדינה. ב-28 באוגוסט 2007 נערכה באספה הלאומית הצבעה שלישית בעניין מועמדותו של גול לנשיא טורקיה. בסבב בחירה זה, שבו נדרש רוב רגיל, נבחר גול על ידי 339 חברי האספה לנשיאה האחד-עשר של טורקיה, והמפלגה בהנהגת ארדואן נחלה ניצחון פוליטי חשוב, והשיבה את המצב שלפני המשבר לקדמותו. ארדואן הציג את חברי ממשלתו (הממשלה ה-60 בתולדות המדינה) בפני עבדוללה גול ב-29 באוגוסט 2007, מיד לאחר היבחרו של האחרון לנשיא. בבחירות שנערכו ב-2011, המשיכה לשמור מפלגת הצדק והפיתוח על הדומיננטיות שלה, וזכתה ברוב של 326 מתוך 550 מושבים. בבחירות המקומיות שנערכו בתאריך 31 במרץ 2024 מפלגת הצדק והפיתוח נחלה הפסד וזכתה רק ב־12 מהערים הגדולות (מתוך 30), ירידה של 3 ערים מהבחירות המקומיות הקודמות שנערכו בשנת 2019. אחוז הבוחרים שהצביעו למפלגה עמד על כ־35% בעוד מפלגת האופוזיציה (CHP) זכתה בכ־37%, וכך עקפה את מפלגת הצדק והפיתוח לאחר שנים שבהן שירכה מאחור. פֶטְהוּללה גוּלֵן מדיה וקבצים בנושא מפלגת הצדק והפיתוח בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הצדק והפיתוח מפלגת הצדק והפיתוח, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מפלגת הצדק והפיתוח, ברשת החברתית אינסטגרם מפלגת הצדק והפיתוח, ברשת החברתית טיקטוק עופר קניג, בחירות 2011 בטורקיה: ניצחון מוחץ לארדואן, המכון הישראלי לדמוקרטיה מרדכי קידר, סלאמת אתא תורכ, אהלן ארדואן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 ביוני 2011, פורסם במקור ראשון