laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הארכת תחל

הארכת תֶחֶל (באנגלית: Primer extension) היא טכניקה בביולוגיה מולקולרית, המאפשרת לקבוע את רצף הבסיסים בצד '5 של גן מסוים. הארכת תחל מאפשרת לקבוע היכן על ה-DNA מתחיל השעתוק ל-RNA של גן מסוים. הטכניקה דורשת לייצר תחל (פריימר) מסומן רדיואקטיבית (לרוב באורך של 20–50 בסיסים) בעל רצף משלים לקצה '3 של הגן. נותנים לתחל להתחבר ל-RNA ומשתמשים באנזים שעתוק הפוך (reverse transcriptase) לסנטז רצף cDNA משלים לRNA עד שהוא מגיע לקצה '5 של ה-RNA. הרצת התוצר בג'ל (אלקטרופורזה) תגלה מהו המרחק מההתחלה לתחל המסומן כלומר היכן מתחיל השעתוק. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתר ממלכתי

כתר ממלכתי הוא הכתר בו עושה המונרך שימוש דרך קבע (בניגוד לכתר הכתרה, המשמש רק בטקס ההכתרה). במדינות בהן אין טקס הכתרה רשמי, הכתר הממלכתי הוא הכתר היחיד של המונרך. מונח זה מציין בעיקר את כתרי הממלכה המאוחדת (ובממלכות שקדמו לה היסטורית - אנגליה ובריטניה הגדולה) בה משמש כתר נפרד לטקס ההכתרה, וכתר נפרד לטקס פתיחת הפרלמנט הנערך מדי שנה. הכתר בו נעשה שימוש מדי שנה נקרא "הכתר הממלכתי" (באנגלית: State Crown). הכתר הממלכתי הראשון היה כיתרו של המלך צ'ארלס השני - כתר זה לא שרד עד ימינו. הכתר הממלכתי הקדום ביותר ששרד היה כתרו של ג'ורג' הראשון, המהווה כיום חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת. בניגוד לכתר הכתרה בו נעשה שימוש לעיתים נדירות (אחת לכמה עשרות שנים), בכתר הממלכתי נעשה שימוש מספר פעמים בשנה. בשל כך נתון הכתר הממלכתי לשחיקה רבה יותר, וזקוק לתיקונים ולשיפוץ פעמים תכופות יותר. כמו כן, הכתר הממלכתי מעוטר פחות מכתר ההכתרה. הסיבה לכך היא בעבר נהגו לשבץ את כתר ההכתרה באבנים יקרות ויהלומים מושכרים, ואלה הושבו למשכירים בתום הטקס. הכתר הממלכתי לעומתו שובץ דרך קבע ביהלומים ואבנים יקרות השייכים לאוצר ממלכה, ולכן מספרם מועט יותר. מדיה וקבצים בנושא כתר ממלכתי בוויקישיתוף
חצי קשת

חצי קשת (באנגלית: half-arch) היא רצועת מתכת (בדרך כלל עשויה זהב, כסף או פלטינה) המעוטרת לרוב באבנים יקרות ויהלומים המחוברת לבסיס הכתר. לרוב חצאי הקשת מתחברים במרכזו של הכתר אל המונד - גלובוס מוזהב או עשוי אבן יקרה שנמצא בחלקו העליון של הכתר (מעליו נמצא לרוב צלב). על פי המקובל בממלכה המאוחדת נהוג שכתרי ההכתרה והכתרים הממלכתיים יהיו בעלי ארבעה חצאי קשתות - מאחר שכתרים אלה מנסים להידמות לכתר ההכתרה הרשמי של הממלכה המאוחדת - כתר אדוארד הקדוש. בין הכתרים בעלי ארבע הקשתות ניתן למנות את כתר המלכה אליזבת משנת 1938, הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון, כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי וכתר האימפריה הממלכתי של המלכה ויקטוריה משנת 1838 ושל המלך ג'ורג' השישי משנת 1937. כמו כן בממלכה המאוחדת נהוג שגם כתרי הרעיה יהיו בעלי ארבע קשתות (כגון כתר מרי ממודנה וכתר המלכה אדלייד). כתר האימפריאלי של הודו שנעשה עבור המלך ג'ורג' החמישי בשנת 1911 עבור הדורבר דלהי יוצא דופן ובו שמונה חצאי קשתות - מספר כפול מהמקובל. כתרי נסיך ויילס הם לרוב בעלי קשת אחת שלמה (ולא שני חצאי קשתות כפי שסוברים בטעות) - בכתרים אלה המונד מחובר בראש הקשת, ולא מתחבר לחצאי הקשתות השונים, וזאת על פי הוראה שנתן המלך צ'ארלס השני בשנת 1677. הכתרים האירופאים (הצרפתים, הגרמנים והדניים) היו לרוב בעלי שמונה חצאי קשתות. הכתר ההכתרה הצארי הרוסי וכן כתר האימפריה האוסטרית כלל שני חצאי קשתות בלבד, כאשר שני חצאי כיפה מלאות עלו מהכתר במקום שני חצאי הקשתות הנוספים. ישנן שתי מסורות הנוגעות לצורת חצי הקשת - לפי מסורת אחת, חצי הקשת עולה מבסיס הכתר ואז יורד שוב למרכז הכתר (בו נפגשים חצאי הקשת) - כתר מסוג זה הוא כתר אדוארד הקדוש (כתר ההכתרה של הממלכה המאוחדת). לפי מסורת אחרת, חצאי הקשת שומרים על מישור במרכז הכתר במקום פגישתם, או עולים כלפי מעלה בלבד. בחלק מהכתרים ניתן להוריד את חצאי הקשת והמונד וכך נותר רק בסיס הכתר שניתן לחובשו. כתרי המלכה הרעיה בממלכה המאוחדת הם כתרים מסוג זה - ואלכסנדרה מדנמרק, מרי מטק ואליזבת בווס ליון נהגו לחבוש לראשיהן את בסיס הכתר לאחר פירוק הקשתות והמונד. הדבר נעשה לאחר מותו של המונרך, כשהמלכה הרעיה הפסיקה להיות מלכה לצידו של מונרך מכהן והפכה למלכה אם.
חדף מצוי

חדף מצוי (שם מדעי: Crocidura russula) הוא מין במשפחת החדפיים, השייך לקבוצת אוכלי חרקים. אורך גופו של החדף המצוי הוא כ-6.5 ס"מ, אורך זנבו כ-5.5 ס"מ ומשקלו 11–14 גרם. עייני החדף קטנות, יש לו אף ארוך ומחודד ושיניו מעטות מאוד. בטבע החדף חי שנה אחת ובשבי עד שלוש שנים. החדף נפוץ בצפון אפריקה ובמערב אירופה. החדף ניזון בעיקר מתולעים ומחרקים. בעונת הרבייה מתחיל הזכר בחיזור אחר הנקבה והריונה נמשך 28 ימים. בכל המלטה הנקבה ממליטה בין שלושה לשבעה גורים. בשנה אחת לכל נקבה יש עד 12 המלטות. הגורים עוזבים את אמם כשהם בני שתיים וחצי שבועות ובגיל שבעה שבועות מגיעים לבגרות מינית. מדיה וקבצים בנושא חדף מצוי בוויקישיתוף חדף מצוי, באתר ITIS (באנגלית) חדף מצוי, באתר NCBI (באנגלית) חדף מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חדף מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חדף מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חדף מצוי, באתר GBIF (באנגלית) חדף מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'סו

ג'סו הוא צבע בסיס המשמש לאמנות, המבוסס על סידן פחמתי. קיימות מספר נוסחאות לייצור ג'סו: הוותיקה יותר נמצאת בשימוש מספר מאות שנים ומורכבת מסידן פחמתי ודבק חיות, העשוי מעורות ארנבות; הנפוצה ביותר החל מהמאה ה-20 היא ג'סו אקרילי, בו הוחלף דבק הארנבות בשרף אקרילי כלשהו (על פי רוב לטקס) עם תוספת צבען (לרוב לבן טיטניום). שתי הנוסחאות יוצרות צבע, שבמשיחה על משטח מתייבש במהירות לגוון לבן חזק. עם זאת, קיימות גרסאות של ג'סו בכל גוון נדרש, על ידי החלפת הצבען המוסף. ג'סו הוא תעתיק מהמילה האנגלית Gesso, שהושאלה מאיטלקית, בה משמעותה "גיר לוח". משמעות זו דומה למילה היוונית Gypsum, שבאה לתאר חומר דומה מאוד, המורכב מדבק חיות וגבס במקום סידן פחמתי. כיום באיטלקית המונח משמש גם לתיאור המחצב גבס. האקדמיה ללשון העברית טרם העניקה שם עברי לג'סו, ולפיכך משתמשים בתעתיק המילולי בעברית. ג'סו משמש על מנת להכין משטחי ציור לצביעה. מרקמו גרעיני מספיק על מנת לתפוס את הצבע מהמברשת, אך חלק דיו על מנת שמרקם הציור לא ייפגם. הגמישות של הג'סו מסייעת לציור שעליו להתמודד עם שינויי לחות וטמפרטורה. על פי רוב, ציורי שמן וטמפרה בוצעו על משטח מכוסה ג'סו באופן מסורתי. נהוג להכין לוח כמשטח ציור במספר שכבות ג'סו, בתהליך ארוך והדרגתי, טרם הציור עליו. הכנת קנבס לציור דורשת משיחת ג'סו, אך תהליך ההכנה מהיר יותר. אחת המחלוקות שהתעוררו עם הגעת הג'סו האקרילי הוא החשש כי החומציות של צבעי השמן תאכל את שכבת הבסיס במרוצת השנים. חשש זה מעולם לא בוסס במחקר מדעי. אף על פי כן, משתמשים מספר ציירי שמן בג'סו המורכב מדבק ארנבות מחשש שימור העבודות למאות הבאות.[דרושה הבהרה] מרגרט מקדונלד מקינטוש ג'סו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הנגול

הַאנְגוּל (한글 ‏, "כתב קוריאה" – בקוריאה הדרומית; או Joseon-geul 조선글 "כתב (שושלת) ג'וסון" – בקוריאה הצפונית) הוא האלפבית של השפה הקוריאנית. האלפבית משמש ככתב הרשמי של קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית. האנגול הוא אלפבית פונטי, כלומר מורכב מאותיות לעיצורים ותנועות. האותיות אינן נכתבות בצורה סדרתית בזו אחרי זו, אלא מקובצות להברות, לכן הכתב נראה כמו כתב הברות בדומה לכתב היפני, אף שאיננו. ג'אמו (자모 מבוטא: צ'אמוֹ) הן היחידות שיוצרות את מערכת ההאנגול, אלו הן אבני היסוד של ההברה ב"האנגול", הן מורכבות מצירופים של עיצורים או תנועות. שם נוסף הוא נַטְסוֹרי (낱소리), שמשמעותו יחידת צליל (낱 = יחידה; 소리 = צליל). בהאנגול קיימים 14 עיצורים ו-10 תנועות, ובסך הכל 24 אותיות. כל הברה מורכבת מלפחות 2 אותיות, ובהן עיצור אחד ותנועה אחת. האותיות המקובצות להברות יכולות להיכתב במאוזן משמאל לימין, או במאונך מלמעלה למטה. בנוסף ל-24 האותיות הבסיסיות קיימים בהאנגול 27 סימנים שמורכבים משתי אותיות (או שלוש), למשל עיצורים כפולים שמסמלים הדגשה של העיצור, ודיפתונגים שבנויים משתי תנועות. במקור היו באלפבית הקוריאני אותיות נוספות מעבר ל-24 שנמצאות בשימוש כיום. כתב ההאנגול פותח בהוראת המלך סג'ונג הגדול במאה ה-15. השם "הַאן-גְּל" (한글) הוא מונח שטבע הבלשן הקוריאני ג'ו שי-גיונג ב-1912 במשמעות של "כתב גדול" בקוריאנית ארכאית וגם "כתב קוריאני" בקוריאנית מודרנית. 한글 נהגה /hanɡɯl/. בקוריאה הצפונית מעדיפים לכנותו "צ'וֹסוֹן-גְּל" (조선글). "אוּרִיגְל" (우리글), "הכתב שלנו" עד השנים המוקדמות של המאה ה-20, הנגול הושמץ על ידי המשכילים, שהעדיפו את שיטת הכתיבה המסורתית "האנג'ה" (כתיבה באמצעות אותיות סיניות), והם נתנו להנגול שמות כמו: "אוֹן-מוּן" (언문), "כתב מקומי" "אַם-גְּל" (암글), "כתב של נשים" "אָ-הֶטְ-גְּל", או "אָ-הֵ-גְּל" (아햇글, או 아해글), "כתב של ילדים" "אַצִּ'ימְגְּל" (아침글), "לכתוב מה שאתה יכול ללמוד בבוקר" ; "כתב בֹּקֶר" ארבעת השמות האחרונים הם מיושנים, היות שכיום בקוריאה הדרומית משתמשים בעיקר בהאנגול ומעט מאוד בהאנג'ה, ובקוריאה הצפונית ההאנג'ה כבר נכחד. ישנן 51 ג'אמו, ואפשר לחלק אותם בצורה הבאה: 14 עיצורים פשוטים: ㄱ, ㄴ, ㄷ, ㄹ, ㅁ, ㅂ, ㅅ, ㅇ, ㅈ, ㅊ, ㅋ, ㅌ, ㅍ, ㅎ, וגם המיושנים ᄛ, ㅱ, ㅸ, ᄼ, ᄾ, ㅿ, ㆁ, ᅎ, ᅐ, ᅔ, ᅕ, ㆄ, ㆆ 5 עיצורים כפולים: ㄲ, ㄸ, ㅃ, ㅆ, ㅉ, וגם המיושנים ㅥ, ᄙ, ㅹ, ᄽ, ᄿ, ᅇ, ᇮ, ᅏ, ᅑ, ㆅ 11 קבוצות עיצורים: ㄳ, ㄵ, ㄶ, ㄺ, ㄻ, ㄼ, ㄽ, ㄾ, ㄿ, ㅀ, ㅄ, וגם המיושנים ᇃ, ᄓ, ㅦ, ᄖ, ㅧ, ㅨ, ᇉ, ᄗ, ᇋ, ᄘ, ㅪ, ㅬ, ᇘ, ㅭ, ᇚ, ᇛ, ㅮ, ㅯ, ㅰ, ᇠ, ᇡ, ㅲ, ᄟ, ㅳ, ᇣ, ㅶ, ᄨ, ㅷ, ᄪ, ᇥ, ㅺ, ㅻ, ㅼ, ᄰ, ᄱ, ㅽ, ᄵ, ㅾ, ᄷ, ᄸ, ᄹ, ᄺ, ᄻ, ᅁ, ᅂ, ᅃ, ᅄ, ᅅ, ᅆ, ᅈ, ᅉ, ᅊ, ᅋ, ᇬ, ᇭ, ㆂ, ㆃ, ᇯ, ᅍ, ᅒ, ᅓ, ᅖ, ᇵ, ᇶ, ᇷ, ᇸ, ᇄ, ㅩ, ᇏ, ᇑ, ᇒ, ㅫ, ᇔ, ᇕ, ᇖ, ᇞ, ㅴ, ㅵ, ᄤ, ᄥ, ᄦ, ᄳ, ᄴ 6 תנועות פשוטות: ㅏ, ㅓ, ㅗ, ㅜ, ㅡ, ㅣ, והמיושן ㆍ 4 תנועות חכיות פשוטות: ㅑ, ㅕ, ㅛ, ㅠ וגם המיושנים ᆜ, ᆝ, ᆢ 11 דיפתונגים: ㅐ, ㅒ, ㅔ, ㅖ, ㅘ, ㅙ, ㅚ, ㅝ, ㅞ, ㅟ, ㅢ, והמיושנים ᅶ, ᅷ, ᅸ, ᅹ, ᅺ, ᅻ, ᅼ, ᅽ, ᅾ, ᅿ, ᆀ, ᆁ, ᆂ, ᆃ, ㆇ, ㆈ, ᆆ, ᆇ, ㆉ, ᆉ, ᆊ, ᆋ, ᆌ, ᆍ, ᆎ, ᆏ, ᆐ, ㆊ, ㆋ, ᆓ, ㆌ, ᆕ, ᆖ, ᆗ, ᆘ, ᆙ, ᆚ, ᆛ, ᆟ, ᆠ, ㆎ המבנה של הברה כלשהי ללא עיצור סופי היא עיצור תחילי משמאל ותנועה מימין, במקרה שהתנועה מכילה קו אנכי ארוך, כמו ㅣ. אם לתנועה יש קו אופקי ארוך, כמו ㅡ, אזי התנועה תיכתב מתחת לעיצור הפותח. אם התנועה היא שילוב של 2 תנועות מהמקרים הקודמים, כמו ㅢ, אז התנועה האופקית תיכתב מתחת לעיצור הפותח, והאנכית נכתבת מימין לעיצור ולתנועה האופקית: אם קיים להברה גם עיצור סופי, הוא יכתב תמיד מתחת לשאר ההברה: השפה הקוריאנית יום הנגול האנג'ה מדיה וקבצים בנושא הנגול בוויקישיתוף הנגול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Tale of Hong Gildong, www.wdl.org, ‏1575
שח"ל

האם התכוונתם ל... שמואל חיים לנדוי – ממנהיגי תנועת הפועל המזרחי שירות חולי לב – שירות רפואי לחולי לב, כיום קרוי נט"ן שירות חלוצי לישראל – ארגון חלוציות מגויסת שפעל בשנות ה-50 של המאה ה-20 בישראל שירותי חינוך וטיפול לנוער – עמותה שחל טלרפואה – חברה ישראלית לשירות רפואי שחל
סלסו גולמאיו

סלסו גולמאיו (בספרדית: Celso Golmayo y Zúpide;‏ 24 באפריל 1820, לוגרוניו שבספרד – 1 באפריל 1898, הוואנה שבקובה) היה שחמטאי ספרדי-קובני. בשיאו היה במקום ה-12 בעולם, עם מד כושר של 2612. גולמאיו נחשב לאלוף קובה החל משנת 1862 עת ניצח את פליקס סיקרה בדו-קרב. הוא השתתף בתחרות שהתקיימה בפריז בשנת 1867 וחלק מקום 7–8 (ניצח: איגנץ קוליש). ראו את התחבולה היפה בה נוצח על ידי סם לויד. בשנת 1864 גולמאיו ניצח את פול מורפי בדו-קרב 2–3 אם כי מורפי נתן לו יתרון של פרש, הפסיד לגוסטב נוימן 3-0 בפריז בשנת 1867, הפסיד פעמיים לוילהלם שטייניץ 2-9 בשנת 1883 ו-0–5 בשנת 1888, ניצח פעמיים את אנדראס ולקז 0–7 בשנת 1887 ו-4–7 בשנת 1890, הפסיד שלוש פעמים לג'ורג' הנרי מקנזי 6-3 ו-5.5-0.5 בשנת 1887 ו-4.5-7.5 בשנת 1888, הפסיד לג'וזף הנרי בלקברן 4-6 בשנת 1891 והפסיד לעמנואל לסקר 2.5-0.5. כל הדו-קרבות התקיימו בהוואנה. גולמאיו היה אביהם של סלסו גולמאיו טוריאנטה ומנואל גולמאיו טוריאנטה. סלסו גולמאיו, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אומדן מד כושר של סלסו גולמאיו אומדן מד כושר של סלסו גולמאיו Celso Fidel Golmayo y Zupide, באתר Valvanera
תעודת ייחוס ארי

תעודת ייחוס ארי (בגרמנית: Ahnenpass, מילולית: "דרכון אבות") הייתה מסמך דמוי־דרכון אשר תיעד את אילן היוחסין הארי של האזרחים בגרמניה הנאצית והייתה חלק מתעודת ארי. עבור אנשים לא ארים, שהיו מישלינג ובהמשך זכו למעמד של כבוד מסוים, חולקו תעודות דם גרמני. חקר היוחסין לא היה בגדר חובה כשם שהייתה זו משימה ראשונה במעלה להתחקות אחר העותקים המקוריים של תעודות הלידה ותעודות הפטירה. רבים שנהו אחר האידאולוגיה הנאצית החלו לחקור את אילן היוחסין שלהם עוד בטרם נדרש הדבר על-פי חוק (זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון). החוק, שנחקק ב-7 באפריל 1933 בעקבות עליית הנאצים לשלטון, נקרא חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. על פי חוק זה נדרשה כל הפקידות הציבורית להיות ממוצא ארי. החוק קבע לראשונה את המושג "לא ארי". העדר הגדרה ברורה למושג חייב הוספת תקנה בעניין זה. התקנה הראשונה לביצוע החוק פורסמה ארבעה ימים לאחר פרסומו, ב-11 באפריל 1933 ובסעיף 2 שלה, שכונה לאחר מכן "סעיף האריות" (Arierparagraph (אנ')) נכתב: לא-אריים הם אלה אשר מוצאם מהורים או מסבים שאינם אריים (ובפרט כאשר מוצאם מיהודים). די בכך שהורה אחד או אף סב אחד יהיה לא-ארי. עובדה זו נכונה במיוחד כאשר אחד ההורים או אחד הסבים השתייך לדת היהודית. המקור בגרמנית „Als nicht arisch gilt, wer von nicht arischen, insbesondere jüdischen Eltern oder Großeltern abstammt. Es genügt, wenn ein Elternteil oder ein Großelternteil nicht arisch ist. Dies ist insbesondere dann anzunehmen, wenn ein Elternteil oder ein Großelternteil der jüdischen Religion angehört hat.“ בהמשך, נחקקה סדרה של חוקים אשר הרחיבו את רשימת המקצועות האסורים ליהודים: עריכת דין, הוראה, רפואה – ולבסוף נדרשה תעודת הייחוס הארי אפילו לשם קבלה לבית ספר תיכון. על פי רוב, התחקו אחר אילן היוחסין ארבעה דורות אחורה. בניגוד לסברה הפופולרית, התעודה לא תועדה ברשומה ציבורית כלשהי; נושא המסמך הציג אותו במקרים שבהם נדרש להציגו, ולאחר מכן קיבל אותו בחזרה. באופן רשמי התייחס המונח "ארי" בהקשר זה לשבטים ההודו-גרמאניים, אולם המטרה המרכזית הייתה למעשה להדיר את היהודים ובני קבוצות אתניות אחרות, כגון סלאבים, שחורים ואחרים, מכל עמדה בכירה בחברה הגרמנית. הדרישה למוצא ארי הופיעה בהבדלים מסוימים בחוקים השונים שנחקקו בתקופת השלטון הנאצי. לדוגמה: בחוקים מסוימים נדרשה עדות ל-100% מהשושלת עד שנת 1800, בעוד שלשם קבלה למשרות בכירות ב-אס אס נדרשה עדות לשושלת ארית "טהורה" החל מ-1750. דרישות אלה הביאו לעלייה במחקר הגנאלוגי בגרמניה בימי הרייך השלישי. חוקי נירנברג תורת הגזע הגזע הארי טוהר הדם אאוגניקה גנאלוגיה תעודת ארי Der Ahnenpaß des Ehepaares, Verlag für Standesamtswesen, Berlin 1939. (בגרמנית) Erich Ehrenreich, The Nazi Ancestral Proof: Genealogy, Racial Science, and the Final Solution, Bloomington, in: Indiana University Press, 2007. ISBN 978-0-253-34945-3. (באנגלית) Cornelia Essner, Die „Nürnberger Gesetze“ oder Die Verwaltung des Rassenwahns 1933–1945, Schöningh, Paderborn 2002, ISBN 3-506-72260-3. (בגרמנית) Volkmar Weiss: Vorgeschichte und Folgen des arischen Ahnenpasses: Zur Geschichte der Genealogie im 20. Jahrhundert. Neustadt an der Orla: Arnshaugk, 2013, ISBN 978-3-944064-11-6 . (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא תעודת ייחוס ארי בוויקישיתוף בימי שואה ופקודה, יחידות 5-6, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 28, מסת"ב 9789650610807. (בעברית)
טוטנהאם

טוטנהאם (באנגלית: Tottenham) היא שכונה ברובע הארינגיי בצפון לונדון, כ-13 ק"מ צפון-צפון-מזרחית לצ'רינג קרוס. ידועה במיוחד בשל מועדון הכדורגל המקומי, טוטנהאם הוטספר. המקום היה מקום יישוב במשך אלפי שנים. בתקופה הרומית עברה במקום דרך ארנים שהובילה ליורק (Earninga Straete באנגלית עתיקה, כיום בתוואי Monument Way). לפי ספר יום הדין חיו במקום בשנת 1086 70 משפחות. בתקופת טיודור הפך המקום לאתר נופש לעשירי העיר והנרי השמיני, מלך אנגליה נהג להתגורר בטירת ברוס שבמקום כאשר יצא לצוד ביער הסמוך. בעקבות פתיחת קו הרכבת Great Eastern Railway ב-1870, ידע האזור, שהיה עד אז כפרי, פיתוח מואץ והפך לפרבר מגורים לבני המעמד הבינוני הנמוך ומעמד הפועלים. ב-1894 קיבל האזור מעמד של מחוז עירוני, שגבולו המזרחי הוא נהר לי וב-1934 קיבלה מעמד של רובע מוניציפלי (Municipal borough). בתקופת הבליץ הגרמני במלחמת העולם השנייה ספגה השכונה הפצצות ב-24 באוגוסט 1940 ופגיעות טילי V-1 ו-V-2 ב-15 במרץ 1945. בתקופת המלחמה ביקרה במקום המלכה מרי (רעייתו של המלך ג'ורג') ובשל המחסור הוגש לה תבשיל עשוי שאריות לחם ושאריות בשר ומוצרי מזון אחרים, אותו כינתה המלכה "פודינג טוטנהאם", שם בו התפרסם מאכל המחסור ברחבי לונדון. ב-1 באפריל 1965 צורפה טוטנהאם לרובע הארינגיי. השכונה מתאפיינת בקהילות מהגרים גדולות ומגוונות. ראשוני המהגרים שהשתקעו בשכונה, ואוכלוסיית המהגרים הגדולה ביותר בה היא ממוצא אפריקאי-קריבי וכן מהגרים ממערב אפריקה, המזרח התיכון ועוד. השכונה סובלת מאחוז האבטלה הגבוה ביותר בלונדון. נכון ל-2001 מנתה אוכלוסיית השכונה 55,154, הגיל הממוצע היה 31 ואחוז בעלי תואר אקדמי 22% בלבד. ב-6 באוקטובר 1985 פרצו בטוטנהאם מהומות לאחר מותה של סינתיה ג'ארט בשיכוני "החווה", אשה ממוצא אפריקאי-קריבי בעת חיפוש משטרתי. מאות תושבים התפרעו ותקפו תחנת משטרה ושוטרים, שפיזרו את ההמון תוך שימוש באמצעים לפיזור הפגנות. שוטר אחד נהרג, 24 איש נפגעו, 400 מפגינים נעצרו. גם המהומות בממלכה המאוחדת באוגוסט 2011 פרצו בטוטנהאם, לאחר מותו של אזרח שחור בן 29, מארק דאגן, שנורה למוות מירי שוטרים בשירות הסקוטלנד יארד. מה שהחל כמחאה שקטה מול תחנת המשטרה בשכונה, התפשט במוצאי שבת, 6 באוגוסט, לפרעות בהן הוצתו במשך הלילה אוטובוס, שני בניינים, וניידות משטרה. כמו כן, התחוללו מעשי ביזה וונדליזם במספר חנויות ומרכזי קניות. הפרעות התפשטו ב-7 באוגוסט לאזורים אחרים של העיר, ולפחות 35 שוטרים נפצעו. ב-8 באוגוסט, המהומות הנרחבות התפשטו גם לחלקים אחרים בבריטניה, ונרשמו הפרות סדר חמורות ואלימות גם בברמינגהאם, ליברפול, ובריסטול. במשך היום נסגרו גם רוב החנויות ומרכזי הבילויים והמסחר באזורים אחרים בעיר, מחשש להתפשטות המהומות. עד ל-9 באוגוסט נעצרו 525 איש ונגד עשרות הוגשו כתבי אישום. הזמרת אדל השחקן רון מודי מדיה וקבצים בנושא טוטנהאם בוויקישיתוף היסטוריה של טוטנהאם לפני 1850 היסטוריית מהומות בטוטנהאם Tottenham still has highest number of unemployed in London, אינדיפנדנט, 13 בנובמבר 2013 מידע וסטטיסטיקה Policeman killed in riot, גארדיאן, 7 באוקטובר 1985 היום בהיסטוריה - 6 באוקטובר, BBC הבליץ בלונדון: מה גרם להתפרצות בטוטנהאם?, באתר nrg, באתר nrg מעריב, 8 באוגוסט 2011 בועז פיילר וסוכנויות הידיעות, הרוג ראשון בלונדון, ישראלים: "אלימות באוויר", באתר ynet, 9 באוגוסט 2011
דיומיד הקטן

דיומיד הקטן או בשפת המקומיים ינאליק (שמו הקודם: אי קרוזנשטרן) הוא אי קטן ומיושב באלסקה שבארצות הברית והוא אחד מאיי דיומיד שממוקמים במצר ברינג בין אלסקה לבין סיביר שברוסיה. שכנו דיומיד הגדול שבסיביר נמצא בצד השני של קו התאריך הבינלאומי. תושבי האי דיומיד הגדול הועברו משם על ידי המשטר הסובייטי כדי למנוע קשר עם תושבי חו"ל, וכיום יש בו רק מחנה צבאי. העיירה דיומיד, או בשפת המקומיים, ינאליק, נמצאת בחופו המערבי של האי. דיומיד הקטן מיושב למשך אלפי שנים, לפחות 3,000 לפי הערכות של ארכאולוגים שונים. בעבר נשלט העיר בידי האימפריה הרוסית עד לרכישת אלסקה, אז עבר לידי ארצות הברית. גבול ארצות הברית ורוסיה הימי נקבע להיות בין שני האיים, וכך גם קו התאריך הבינלאומי שעובר בין שתיהן. איי דיומיד נקראים על שם הקדוש הנוצרי דיומיד מטרסוס, מכיוון שהיום בו התגלה על ידי המגלה הדני ויטוס ברינג, 27 באוגוסט 1728 על פי הלוח הגרגוריאני, הוא היום בו הכנסייה הרוסית האורתודוקסית מציינת את זכרו של קדוש זה. בשפת האינופיאק המקומית, נקרא האי "ינאליק" ופירוש שם זה הוא "זה ששם", או "האחד האחר". דיומיד הקטן הוא אי שממוקם כ-40 ק"מ (25 מייל) ממערב לחופי אלסקה ובאמצע מצר ברינג. הוא ממוקם כ-1 ק"מ (0.6 מייל) מקו התאריך הבינלאומי וכ-4 ק"מ (2.4 מייל) מדיומיד הגדול. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לאי דיומיד הקטן יש שטח של כ-7.356 קמ"ר (2.84 מייל רבוע) וכל השטח הוא יבשה. רוב האי הוא הר שגובהו המרבי כ-500 מטרים, ויורד בתלילות כמעט לכל כיוון וגם לעבר מערב. בצד מזרח יש שיפולים נמוכים בגובה כמה עשרות מטרים, אך חלק זה אינו מיושב. העיר ינאליק ממוקמת במערב דיומיד הקטן. האקלים באי הוא אקלים טונדרה, ET על פי שיטת קפן לסיווג אקלים. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 13 מעלות צלזיוס מתחת לאפס עם כ-250 מילימטרים בממוצע של משקעים ו-76 סנטימטרים בממוצע של שלג. במהלך חודשי הקיץ בדרך כלל מזג האוויר ערפילי ומעונן. האי סובל מרוחות רבות וחזקות במהלך החורף. מיצר ברינג קפוא בין אמצע דצמבר לאמצע יוני. מדיה וקבצים בנושא דיומיד הקטן בוויקישיתוף אתר העיר של דיומיד Oliver Pretl-Drummond, Welcome To The Diomedes, The Two Tiny Islands Smack Dab In The Middle Of Russia And Alaska, Ranker Russia.com (אורכב 20.09.2008 בארכיון Wayback Machine) Milepost (1990). Alaska Wilderness Milepost. Graphic Arts Center. p. 327. ISBN 978-0-88240-289-5. name for the village is Inalik, meaning "the other one" or "the one over there Local Economic Development Plan for Diomede, 2012-2017([1] (אורכב 02.12.2016 בארכיון Wayback Machine))
רולנד אמריך

רולנד אמריך (בגרמנית: Roland Emmerich; נולד ב-10 בנובמבר 1955) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק גרמני, הידוע במיוחד בזכות סרטי האסונות והמדע הבדיוני שביים. עם סרטיו המוכרים והמצליחים ביותר נמנים "סטארגייט" (1994), "היום השלישי" (1996) "היום שאחרי מחר" (2004) ו-"2012" (2009). אמריך נולד בשטוטגרט שבבאדן-וירטמברג שבגרמניה. ב-1984, כאשר היה סטודנט, כתב וביים את הסרט "Das Arche Noah Prinzip" ("עקרון תיבת נוח") שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. אמריך ביים שלושה סרטים בגרמניה, אך אף שאלו דברו אנגלית, הם לא זכו להד מעבר לגרמניה ולמדינות הסמוכות לה. פריצת הדרך של אמריך בהוליווד התרחשה כאשר נשכר לביים את סרט פעולה העתידני "חייל אוניברסלי". אחרי הצלחתו של זה המשיך אמריך לביום הסרט "סטארגייט" ומשם ללהיט "היום השלישי", "הפטריוט" (שזכה לביקורות טובות), "היום שאחרי מחר" ול"2012". אמריך עסק גם בתחומים קולנועיים וטלוויזיוניים נוספים, ואף יצר כמה סדרות טלוויזיה. ב-2001 הוצע לאמריך לביים את העיבוד הקולנועי לקומיקס "ספיידרמן", אך הוא סירב בנימוק שאינו חובב דמויות גיבורי על או קומיקס. על אף הצלחתם הקופתית של סרטיו, זכו סרטיו של אמריך לביקורת בגלל שימוש מופרז באפקטים מיוחדים, שימוש עודף בקלישאות, דמויות שטחיות ועלילה שהתפתחותה נעדרת הגיון. אמריך עצמו ביטל את הביקורת ועמד על כך שייעדם של סרטיו הוא בידורי, כמו "פופקורן" בקולנוע. למרות זאת אמריך מודה שאינו מרוצה מסרטיו "גודזילה" (משום לחץ אדיר מצוות ההפקה, שגרם לשינויים רבים בתסריט) ו-"10,000 לפנה"ס" (תסריט לא מאוזן) שזכו לביקורות קשות אף על פי שהצליחו בקופות. אמריך הוא הומוסקסואל מוצהר ופעיל פוליטי למען זכויות להט"ב, מודעות להתחממות עולמית וזכויות האדם. אמריך גם מחה מספר פעמים על גישות גזעניות בהוליווד, שהובילו להתנגדות להצבת ויל סמית' בתפקיד המרכזי ב"היום השלישי" ולסיפור האהבה הבין־גזעי ב"היום שאחרי מחר". The Noah's Ark Principle‏ (1984) - במאי, מפיק ותסריטאי ג'ואי (1985) - במאי, תסריטאי ומפיק Ghost Chase‏ (1987) - במאי ותסריטאי ירח 44 (1990) - במאי, תסריטאי ומפיק חייל אוניברסלי (1992) - במאי סטארגייט (1994) - במאי ותסריטאי היום השלישי (1996) - במאי, תסריטאי ומפיק גודזילה (1998) - במאי, תסריטאי ומפיק הפטריוט (2000) - במאי ומפיק היום שאחרי מחר (2004) - במאי, תסריטאי ומפיק 10,000 לפנה"ס (2008) - במאי, תסריטאי ומפיק 2012 (2009) - במאי, תסריטאי ומפיק אנונימי (2011) - במאי ומפיק וושינגטון על הכוונת (2013) - במאי ומפיק סטונוול (2015) - במאי ומפיק היום השלישי: התחדשות (2016) - במאי, תסריטאי ומפיק הקרב על מידוויי (2019) - במאי ומפיק הספירה לאחור ‏(2022) - במאי, תסריטאי ומפיק חליל הקסם (2022) - מפיק האורח (1997–1998) - מפיק ותסריטאי גודזילה: הסדרה (1998–2000) - מפיק בפועל אלו שעומדים למות (2024) - במאי ומפיק בפועל רולנד אמריך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רולנד אמריך, באתר AllMovie (באנגלית) רולנד אמריך, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רולנד אמריך, באתר Box Office Mojo (באנגלית) רולנד אמריך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רולנד אמריך, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניר נתן, לוס אנג'לס, סטופּ כדור הארץ, ריאיון עם רולנד אמריך, באתר ynet, 12 בנובמבר 2009 Robert Urban, "Powerful Gay Men in Hollywood", AfterElton. 23/1/2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פול וולקר

פול אדולף וולקר (באנגלית: Paul Volcker;‏ 5 בספטמבר 1927 – 8 בדצמבר 2019) היה כלכלן אמריקאי, ממוצא יהודי, שכיהן כיושב ראש הבנק הפדרלי (פדרל ריזרב) בשנים 1979–1987. וולקר נולד בניו ג'רזי, ולמד באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת הרווארד ובית הספר לכלכלה של לונדון. הוא עבד בתפקידים שונים בממשל האמריקאי ובבנק צ'ייס מנהטן. בזמן עבודתו במשרד האוצר, וולקר לקח חלק בביטול ההמרה בין הדולר לזהב ב-1971, מהלך שביטל למעשה את הסכם ברטון-וודס. לאחר כהונה כראש הבנק הפדרלי של ניו יורק, הוא מונה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר לראשות הבנק הפדרלי של ארצות הברית. נהוג לתת לוולקר ולבנק הפדרלי את הקרדיט לסיום משבר הסטגפלציה של שנות ה-70. אולם הדרך בה וולקר עשה זאת, על ידי שיעורי ריבית גבוהים לתקופה ארוכה, גררה ביקורת קשה כלפיו וכלפי הבנק הפדרלי בכלל. לאחר פרישתו מתפקיד ראש הבנק הפדרלי, וולקר חזר למגזר הפרטי, אם כי הוא המשיך לכהן בתפקידים ציבוריים מדי פעם. מונה ב-1995 לעמוד בראש הוועדה שתפקידה היה לשאת ולתת עם הבנקים השווייצרים על החזרת הכספים בחשבונות הרדומים של יהודים שנספו בשואה. חקירה של שלוש שנים שנערכה על ידו העלתה כי כ-54,000 חשבונות של ניצולי שואה נפתחו בתקופת מלחמת העולם השנייה בשווייץ. הבנקים זוכו מהשמדה שיטתית של העדויות לקיום החשבונות, אולם מספר בנקים הואשמו בהטעיית הקורבנות. בנוסף לכך, הנהיג את הוועדה לחשדות שחיתות בפרויקט הנפט תמורת מזון. בינואר 2008 הוא תמך במועמדותו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. נפטר ב-8 בדצמבר 2019. מדיה וקבצים בנושא פול וולקר בוויקישיתוף אנדרו רוס סורקין, האיש החכם של הכלכלה האמריקאית מתריע: "רואים כאוס בכל מקום", באתר TheMarker‏, 1 בנובמבר 2018 יונתן קירשנבוים ודוד טברסקי, ‏הנגיד המהפכן - 40 שנה ל'וולקר שוק', באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 באוקטובר 2019 פול וולקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פול וולקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוני סופר, הקשר היהודי בכוורת הכלכלית של אובאמה, באתר ynet, 8 בנובמבר 2008 יש סתירה בין מקורות שונים בעניין זה הסכם היסטורי בין הבנקים השוויצרים לניצולי השואה: פיצוי של 1.25 מיליארד דולר, באתר וואלה, 27 ביולי 2000 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סם ג'ונס השלישי

סמואל ל. ג'ונס השלישי (באנגלית: Samuel L. Jones III; נולד ב-29 באפריל 1983 בבוסטון שבמסצ'וסטס) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. סם נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. ב-2010 ג'ונס נתפס בתרגיל עוקץ של המנהל לאכיפת סמים והורשע באחזקת סמים עם כוונה לסחור בהם. נגזרו עליו שנת מאסר ושלוש שנים על תנאי. הוא שוחרר אחרי 10 חודשים. סם ג'ונס השלישי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סם ג'ונס השלישי, באתר AllMovie (באנגלית) סם ג'ונס השלישי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סם ג'ונס השלישי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Cristina Everett, 'Smallville' actor Sam Jones III arrested in conspiracy to distribute over 10,000 oxycodone pills, nydailynews.com