laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מישל חדד (אמן)

מישל חדד (1943 – 3 באוגוסט 1979) היה אמן ישראלי, יליד תוניסיה. מישל חדד נולד בתוניסיה בשנת 1943. בשנת 1947 היגר לפריז, צרפת, עם משפחתו. בנעוריו היה חבר בתנועת הנוער "הבונים" בפריז. בשנת 1968 עלה לישראל עם רעייתו והתגורר בקיבוץ צאלים. לאחר זמן קצר חזר לפריז, שם התגייס לשירות חובה צבאי. לאחר ששוחרר מן השירות בעקבות סעיף פסיכיאטרי והתגרש מרעייתו, חזר לישראל והתיישב בירושלים. מאוחר יותר אובחן חדד כסובל מסכיזופרניה. בירושלים התגורר בצריף באזור תחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים והחל ללמוד במחלקה לאמנות בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב. באתה עת אף היה קשור לקבוצת "מצפן". לאחר סיום לימודיו שימש כאסיסטנט בבצלאל. בשנת 1975 בקירוב היגר ללונדון, אנגליה. שם התגורר בבית שפלש אליו. בשנותיו האחרונות התגורר בירושלים ובפריז. בשנת 1979 התאבד בפריז. יצירתו המוקדמת של חדד, מתקופת לימודיו בבצלאל, עסקה במדיה אוונגרדית כמייצבים ומיצג, שהיו בעלי ממד פוליטי. לאחר מכן התמקד חדד במדיום הרישום, בו יצר פנקסים וניירות מופשטים, שהושפעו מן הסוריאליזם ומן האוונגרד האירופי. בנוסף, יצר אובייקטים שונים. את עיקר תצוגות היחיד שלו עשה בשנות ה-70 בגלריה דבל בירושלים. מישל חדד, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל סמדר שפי, האמנות? סליחה אינני מכיר, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2008 גדעון עפרת, "מישל חדד", באתר "המחסן של גדעון עפרת", 21 באפריל 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיצובישי אקליפס קרוס

מיצובישי אקליפס קרוס (באנגלית: Mitsubishi Eclipse Cross) היא קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי מיצובישי משנת 2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2017 והגיעה לישראל בשנת 2018. האקליפס קרוס נבחר למכונית השנה ביפן לשנת 2019. האקליפס קרוס כוללת שני מנועים. מנוע טורבו I4 צילנדרים בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-161 כוחות סוס ב-5,500 סיבובים לדקה. תיבת ההילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של בין 200 ל-205 קילומטרים לשעה. מנוע טורבו דיזל I4 צילנדרים בנפח 2.2 ליטרים המספק כ-143 כוחות סוס. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. בשנת 2021 עברה האקליפס קרוס מתיחת פנים אשר הוסיפה דגם היברידי חדש. האקליפס קרוס החדשה כוללת מנוע בנזין בנפח 2.4 ליטרים המספק כ-135 כוחות סוס עם שני מנועים חשמליים המספקים 177 כוחות סוס. בנוסף, המנוע כולל סוללת ליתיום-יון בקיבולת של 13.8 קילו וואט המספקת טווח נסיעה חשמלי של 57.3 קילומטרים. מיצובישי אקליפס קרוס לפני מתיחת הפנים מיצובישי אקליפס קרוס היברידי אחרי מתיחת הפנים מדיה וקבצים בנושא מיצובישי אקליפס קרוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיצובישי אקליפס קרוס - האתר הישראלי אתר האינטרנט הרשמי של מיצובישי אקליפס קרוס PHEV - האתר הישראלי מיצובישי אקליפס קרוס נחשף – בישראל בסוף 2017, באתר קארטיוב, ‏28 בפברואר 2017 מיצובישי אקליפס קרוס בישראל - מחיר החל מ- 148,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏19 בפברואר 2018 קובי זוילי, מיצובישי אקליפס קרוס - רכב השנה ביפן לשנת 2019, באתר פורטל הרכב גיר, ‏20 בנובמבר 2018 מנוע 1.5 טורבו למיצובישי אקליפס קרוס, באתר קארטיוב, ‏19 ביוני 2017 מפרט מלא מאת מיצובישי, באתר קארטיוב מיצובישי חושפת את האקליפס קרוס 2021 החדש, באתר קארטיוב, ‏15 באוקטובר 2020 כל הפרטים על מיצובישי אקליפס קרוס 2021 החדש, באתר קארטיוב, ‏04 בדצמבר 2020
Grandma's Hands

Grandma's Hands (מילולית: הידיים של סבתא) הוא סינגל מאת הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס. השיר עוסק בגעגועיו של וית'רס לסבתו לאחר שזו הלכה לעולמה. הוא נכלל באלבם הבכורה שלו "Just as I Am" משנת 1971, ויצא כסינגל מעט מאוחר יותר. השיר הגיע למקום ה-18 במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום 42 במצעד הבילבורד הוט 100. בקנדה הגיע השיר למקום 37 במצעד המגזין RPM. במהלך השנים אמנים רבים ומפורסמים מכל העולם ביצעו גרסאות כיסוי לשיר, בהם אל ג'ארו, הסטייפל סינגרס, ברברה סטרייסנד, סימפלי רד ולוסיל קרו. את השיר כתב וית'רס לזכרה של סבתו, לאחר שזו הלכה לעולמה בשנת 1953. בכתיבתו מתאר וית'רס את זכרונותיו מסבתו דרך הביטוי "Grandma's Hands", בעברית "ידיה של סבתא". הוא מתאר את אהבתה אליו דרך הפעולות של ידיה, כדימוי למשהו מעבר לאהבה בין נכד לסבתו. במהלך עלילת השיר משתמש וית'רס בביטוי "ידיה של סבתא" כביטוי נייטרלי ואף מרוחק, במטרה להפוך את דמות הסבתא אצל המאזינים לשמימית יותר. סבתו של וית'רס עליה נכתב השיר נקראה לולה, אם אמו של הזמר ובת לעבד מלידה. לימים סיפר וית'רס על ההשראה לשירו – זכרונותיו מימי ראשון בכנסייה המקומית שם הייתה סבתו "מוחאת כפיים לצלילי המזמורים". שורה זו נכנסה לשיר עצמו, ובראיון למגזין דיילי טלגרף סיפר וית'רס כי "הייתה זו שירה ספונטנית, שום דבר שתוכנן מראש. אנשים קמו ושרו וכולם היו מצטרפים. הייתה זו השירה המועדפת עלי". מידע על היצירה "Grandma's Hands" באתר מיוזיק בריינז Bill Withers | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית) Al Jarreau - grandma's hands, www.amazon.com Come Go With Me: The Stax Collection, נבדק ב-2021-03-10 Original versions of Grandma's Hands by Barbra Streisand | SecondHandSongs, secondhandsongs.com Simply Red - Granma's Hands Lyrics | AZLyrics.com, www.azlyrics.com (באנגלית) Lucille Crew - Grandma's hands (Bill withers cover) feat. Gal De Paz (באנגלית), נבדק ב-2021-03-10 Alix Sharkey, ‏Bill Withers interview, The Telegraph, 10 August 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קזנובה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלן קזנובה – כדורגלן צרפתי ג'קומו קזנובה – סופר והרפתקן איטלקי חוזה קזנובה – סוציולוג ספרדי-אמריקני
סטריכטרן

סטרִיכטָרן (בגרמנית: Strichtarn; "סכמת קווים") הידוע גם בשם סכמת גשם, הוא כינוי לסכמת הסוואה צבאית, המבוססת על עיצוב גרמני, אשר הייתה בשירות נרחב בין השנים 1965–1990 בעיקר במדינות ברית ורשה, בהם גרמניה המזרחית, פולין וצ'כוסלובקיה. הסכמה עוצבה בגרמניה המזרחית ב-1964 כמחליף לפלקנטרן (Flächentarn; "סכמת עלים") ששימש את הכוחות מ-1956 עם הקמת צבא העם של גרמניה המזרחית. הפלקנטרן התבסס על עיצובים שפותחו בתקופת גרמניה הנאצית והיה דומה לעיצובים אלו, הסריכטרן החדש היה בעל נראות חדשה ועוצב בהשראת הפסים שהופיעו בספליטרטרן. הסכמה כללה פסים קצרים בגוון חום-אדמדם על רקע צבע אפור-ירקרק אחיד, הסכמה הייחודית הביאה למספר כינויים בהם "סכמת גשם" או "טיפות גשם" מחוץ לגרמניה, "מחטים" בצ'כוסלובקיה ו-"גרגרי אורז" בדרום אפריקה. הסכמה התחלקה לשני דגמים: דגם 1 בשנים 1965–1967 ודגם 2 בין השנים 1967–1990. היא שימשה למדי השדה והקרב של כלל הכוחות של גרמניה המזרחית, בנוסף לציוד לחימה, תיקים, כיסויי קסדה וכדומה. בנוסף עודפי ציוד ומדים בסכמת סטריכטרן שימשו מדינות נוספות בברית ורשה ויחידות צבאיות במדינות נוספות לאחר פירוק הברית וגרמניה המזרחית ב-1990. גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית - בשירות צבא העם הלאומי בשנים 1965–1990 בתור מדי הלחימה והשדה הסדירים של כלל הכוחות של צבא העם. בולגריה בולגריה - בולגריה יצרה גרסה משלה לסכמה שכלל דפוס של שני צבעים ברקע, גוון חום בהיר וגוון חום ירקרק, גרסה נוספת של הסכמה כללה צורות ירוקות ברקע שכונו "עור צפרדע". צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה - הסכמה אומצה בצ'כסלובקיה בשם vz. 60 Jehlicí (דגם 60 "מחטים") ושימשה את הכוחות עד לפירוק המדינה. קרואטיה קרואטיה - מספר גרסאות של הסכמה הגיעו לידי הכוחות בקרואטיה כעודפי צבאות אחרים באזור ושימשו במהלך מלחמות הבלקן. פולין פולין - בפולין הסכמה אומצה כבר בשנת 1958 בשם "wz.58 "Deszczyk (דגם 58 "גשם") ושימשה את הצבא הפולני עד שהוחלפה במהלך שנות ה-70. דרום אפריקה דרום אפריקה - עודפי מדי סטריכטרן ומדים בייצור מקומי שימשו את הכוחות המיוחדים של דרום אפריקה במהלך שנות ה-90. אוזבקיסטן אוזבקיסטן - עודפי מדים מגרמניה הגיעו לאוזבקיסטן ושימשו את הכוחות המיוחדים והמוצנחים באוזבקיסטן מאז שנות ה-2000. ספליטרטרן מנומר (סכמת הסוואה) הסוואה צבאית מדיה וקבצים בנושא סטריכטרן בוויקישיתוף תיאור פריט לבוש סטריכטרן באוסף מוזיאון המלחמה האימפריאלי. מספר דוגמאות לסכמה באתר Camopedia.
קרחון אלברטס

קרחון אלברטס (באנגלית: Alberts Glacier) הוא קרחון באנטארקטיקה. הקרחון באורך של 13 קילומטרים, וממוקם וזורם ממישור אייברי עד למיל אילנט שממוקם ליד קרחון באלץ'. הקרחון צולם לראשונה מהאוויר על ידי צי ארצות הברית בשנת 1968 ושמו מנציח את פרד ג' אלברטס (Fred G. Alberts) שהיה חבר בוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (1949–1980). Antarctica Detail, geonames.usgs.gov
אנרי ז'רבק

אנרי ז'רבק (בצרפתית: Henri Gervex‏; 10 בדצמבר 1852 – 7 ביוני 1929) היה צייר צרפתי. אנרי היה בנם של ג'וזפין פלטייה ופליקס ניקולה ז'רבק, יצרן פסנתרים. כשהיה בן 15, חבר של המשפחה עזר לו להתקבל לאטלייה של פייר-ניקולה בריסט. שלוש שנים אחר כך שירת בגדוד 152 של המשמר הלאומי. בשנת 1871 הוא התקבל לבית ספר לאמנויות יפות בסטודיו של אלכסנדר קבאנל, שם למד ציור נוף חמש שנים יחד עם ז'אן לואי פורה, פרננד קורמו, צייר נוף. הוא גם למד בעצמו אצל האוריינטליסט אוז'ן פרומנטה. עבודתו המוקדמת השתייכה כמעט אך ורק לז'אנר המיתולוגיה, ששימש תירוץ לציור העירום, אך לא תמיד במיטב הטעם. ציורו "רולה" משנת 1878, המבוססת על שירו של אלפרד דה מוסט, נדחה על ידי חבר המושבעים של סלון דה פריז בגלל אי מוסריות, מכיוון שהיא תיארה סצנה משיר של זונה עירומה לאחר קיום יחסי מין עם לקוח. ז'רבק היה אחד מהמאהבים הרבים של הפטרונית ולטז דה לה בינייה (Valtesse de La Bigne) מערכת היחסים שלהם הייתה ארוכה ועמוקה, וז'רבק כלל את דמותה עם יופי הזהוב של השיער שלה ביצירת האמנות שלו שנקראה "נישואין אזרחיים" משנת 1881. כאן ולטז דה לה בינייה לבושה מכף רגל ועד ראש בפריטים בצבע כחול, הצבע האהוב עליה כשהוא מסמל מלוכה. היא עומדת ליד גבר כהה עם שפם. ציור נוסף של לה בינייה הייתה בהשראה של אמיל זולה ברומן "ננה", וז'רבק עצמו היה המודל לדמותו של צייר אופורטוניסטי המופיע ברומן "עבודת אמנות", 1886 של זולה. לאחר מכן התמסר ז'רבק לייצוגים של החיים המודרניים והשיג הצלחה עם הציור שלו "הניתוח", פרפרזה מודרנית, כביכול, של "שיעור האנטומיה" של רמברנדט. הוא הופקד על כמה ציורים רשמיים חשובים ועיטור מבני ציבור. בין הראשונים ניתן למנות "חלוקת פרסים" (1889) בארמון התעשייה, "הכתרת ניקולה השני", "משתה לראשי הערים" (1900), וקבוצת הדיוקנאות של מנהיגי צרפת. ציור תקרה אולם האירועים Salle des Fêtes בבניין עירית פריז. הוא גם צייר, עם אלפרד סטיבנס, פנורמה, "ההיסטוריה של המאה" (1889). תמונות נוספות בעלות חשיבות, מלבד דיוקנאות רבים בצבעי שמן ובפסטל, הן: לידת ונוס, חזרה מהכדור, דיאנה ואנדימיון, עבודה, נישואים אזרחיים, שייט בארכיפלג, ועוד. מדיה וקבצים בנושא אנרי ז'רבק בוויקישיתוף אנרי ז'רבק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Chisholm, Hugh, ed, Gervex, Henri, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 11 Gervex, Henri, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists Henri Gervex - 36 artworks, Art Renewal Center
מסאו יושידה (מהנדס גרעין)

מסאו יושידה (ביפנית: 吉田 昌郎;‏ 17 בפברואר 1955 – 9 ביולי 2013, אוסקה, יפן) היה מהנדס גרעין, מנכ"ל החטיבה לניהול נכסי גרעין של חברת החשמל של טוקיו (TEPCO) ביפן. הוא שימש כמנהל מפעל במהלך האסון הגרעיני בפוקושימה, כששיחק תפקיד משמעותי בהפרת הוראות מטה החברה להפסיק להשתמש במי ים לצורך קירור הכורים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לדברי פיזיקאי הגרעין ד"ר מיצ'יו קאקו, ההחלטה להשתמש במי ים מנעה משמעותית אסון גדול יותר. ללא המאמץ האחרון להשתמש במי ים לקירור הכור, עלול היה להתרחש אסון גדול בהרבה שהיה יכול לזהם חלק ניכר מצפון יפן. יושידה הצליח לרכוש את אמונו של ראש הממשלה נאוטו קאן, אותו פגש יום לאחר הצונאמי בסיור במפעל. שניהם למדו במכון הטכנולוגי של טוקיו. ב-12 במרץ 2011, כ-28 שעות לאחר שהצונאמי התרחש, הורו יושידה ומנהלים אחרים בחברת TEPCO לעובדים להתחיל להזריק מי ים לכור מספר 1 כדי למנוע מהכור להתחמם יתר על המידה ולהתמוסס. אך כעבור 21 דקות המנהלים הורו ליושידה להפסיק את הפעולה. יושידה בחר להתעלם מהפקודה והורה לעובדי המפעל להמשיך. בשעה 20:05 באותו הלילה הורתה ממשלת יפן להזרים מי ים ליחידה 1. בשבוע של 7 ביוני 2011, חברת החשמל של טוקיו נזפה ביושידה על כך שהוא לא ציית לצו ולא דיווח קודם. יושידה אובחן כחולה בסרטן הוושט. הוא פרש מתפקידו כמנהל המפעל בתחילת דצמבר 2012. הוא עבר ניתוח ובהמשך לקה בשבץ מוחי לא קטלני. יושידה נפטר ב-9 ביולי 2013. הוא היה בן 58 והותיר אחריו את אשתו יוקו ושלושת בניו. "אם יושידה לא היה שם, האסון יכול היה להיות הרבה יותר גרוע", אמר רייקו האצ'יסוקה, ראש קבוצת עסקים בעיירה אוקומה הסמוכה. ראש הממשלה לשעבר נאוטו קאן כתב בטוויטר, "אני משתחווה בכבוד למנהיגותו ולקבלת החלטותיו". פוקושימה 50 תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 2 מדיה וקבצים בנושא מסאו יושידה בוויקישיתוף מאמר באתר Mainichi מנהל תחנת הגרעין פוקושימה שקיבל שבחים על החלטותיו ההרואיות במהלך ההיתוך, מת מסרטן "In Nuclear Crisis, Crippling Mistrust". 12 ביוני 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Physicist Michio Kaku: We came close to losing northern Japan". CNN. 1 ביוני 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Seismic Damage Information(the 19th Release)" (PDF). Nuclear and Industrial Safety Agency. 13 במרץ 2011. אורכב מ-המקור (PDF) ב-28 בינואר 2013. נבדק ב-12 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Ex-chief of Japan nuclear plant has cancer". Google News. Agence France-Presse. 9 בדצמבר 2011. נבדק ב-9 בדצמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) Tabuchi, Hiroko (9 באוגוסט 2012). "Videos Shed Light on Chaos at Fukushima as a Nuclear Crisis Unfolded". New York Times. נבדק ב-12 באוגוסט 2012. {{cite news}}: (עזרה) According to the recent book 「死の淵を見た男」(門田隆将、PHP研究所, Dec. 4th, 2012　ISBN 978-4-569-80835-2) "Masao Yoshida, Nuclear Engineer and Chief at Fukushima Plant, Dies at 58". נבדק ב-10 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה)
שוק (מסחר)

שוּק (ברבים: שְׁוָקִים) הוא מקום פיזי המשמש למסחר, בעיקר במוצרי מזון אך גם במוצרים אחרים. שוק קמעונאי או שוק סיטונאי או שוק בלבד הוא מקום מפגש בין סוחרים לבין הצרכן הסופי, להבדיל משוק סיטונאי שבו הלקוחות אף הם סוחרים כגון (דגים, ממתק, בשר), הקונים סחורה כדי להמשיך ולשווקה. פעמים רבות השוק אינו מקורה, והמכירה בו נעשית באמצעות דוכנים, אך יש גם שווקים הפועלים בתוך מבנים. לעיתים פועל השוק דרך קבע, ולעיתים הוא נפתח רק ביום מסוים בשבוע (או בימים מסוימים), בכיכר המשמשת למטרה זו (כיכר השוק). מימוש נפוץ של שוק הפועל ביום מסוים בשבוע הוא שוק איכרים, שבמסגרתו מוכרים האיכרים שבאזור את תוצרתם. ישנו סוג של שוק הנקרא: "שוק קח-תן" המשמש בתור החלפה של סחורות או מוצרים ללא תשלום כספי. שוק מעין זה שכן בעבר בשכונת "נווה צדק" בתל אביב וכיום פועל בכמה מוקדים ברחבי הארץ. על בסיס המשמעות המקורית של שוק, שבו נמכרים מוצרים מוחשיים, נוצרה בהגות הכלכלית מטאפורה המגדירה שוק כמערכת יחסים מוכללת של מוכרים וקונים, גם של מוצרים שאינם מוחשיים, ללא אתר פיזי קונקרטי כגון שוק ההון, שוק הסחורות ושוק המטבע העולמי. מקור המילה 'שוק' הוא בספר שיר השירים: אָקוּמָה נָּא וַאֲסוֹבְבָה בָעִיר בַּשְּׁוָקִים וּבָרְחֹבוֹת אֲבַקְשָׁה אֵת שֶׁאָהֲבָה נַפְשִׁי בִּקַּשְׁתִּיו וְלֹא מְצָאתִיו. — פרק ג' פסוק ב' מאז ומתמיד שימש השוק מקום מפגש בין אנשים, לא רק בין קונים ומוכרים. בהיותו פתוח ללא גבולות מסומנים, נחשב השוק מקום צבעוני ותוסס, בו כללי ההתנהגות בין אנשים מושפעים מאווירת המסחר, וכוללים צעקות ומריבות. מכאן הושאל הביטוי "תרבות השוק" כמבטא התנהגות חסרת נימוס. גם המבחר הגדול בסוגי התוצרת והתחרות המקומית בין הסוחרים הוסיפה לו ממד של מקום נוח לקניות. בשנות האלפיים מטפחים הסוחרים את המראה החיצוני של השווקים ומקפידים בהם על אסתטיקה. השוק כמקום הקניות המועדף, פינה את מקומו לטובת בתי מסחר של רשתות שיווק גדולות (סופרמרקטים ומינימרקטים). למרות זאת נותרו השווקים הומי אדם. הבאים לשוק עושים זאת מסיבות שונות: מעוטי יכולת שרואים בשוק מקום בו ניתן לרכוש תוצרת זולה. נאמני השוק, האוהבים את הטעמים והריחות האופייניים לו. תיירים הרואים בשוק מקום אותנטי המשקף חלק מתרבות המקום. ישנם שווקים המוכלים בתוך "מבנה שוק" וישנם כאלה הממוקמים על פני כמה רחובות. שוק של שבט המסיי בטנזניה השוק הבדואי בבאר שבע, ספטמבר 2008 דוכן פירות וירקות בשוק במדיירה, פורטוגל מירב מורן, נדל"ן סופ"ש | התוכנית הסודית להצלת מרכזי הערים, באתר TheMarker‏, 10 בנובמבר 2017 רותם מימון, איך נהפכו השווקים בישראל ללהיט תיירותי?, באתר הארץ, 21 באפריל 2015 נעמה ריבה, סלינו על כתפינו: הקניון השתלט, אך השוק חי ובועט, באתר Xnet‏, 25 במאי 2012 שׁוּק ברבים, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏28 בפברואר 2012 שוקים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טויוטה C-HR

טויוטה C-HR (באנגלית: Toyota C-HR) היא קרוסאובר קופה בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי טויוטה משנת 2016. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2016 והגיעה לישראל בשנת 2017. כחצי שנה לפני יציאת גרסת הייצור טויוטה הציגה בתערוכת פרנקפורט דגם קונספט מקדים. ה-C-HR כוללת שתי אפשרויות למנועים: מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1197 סמ"ק המספק כ-116 כוחות סוס בין 5,600-5,200 סיבובים לדקה, עם תיבת הילוכים רציפה CVT. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 11.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 185 קילומטרים לשעה. מנוע ההיברדי I4 צילנדרים בנפח 1.8 ליטרים המספק כ-98 כוחות סוס ב-5,200 סיבובים לדקה עם מנוע חשמלי המספק 71 כוחות סוס. מלבד הגרסה הבסיסית, במהלך השנים ייצרה החברה שתי גרסאות נוספות. הראשונה, "טויוטה C-HR חשמלי", המיועדת לסין הכוללת מנוע חשמלי בנפח 54.3 קילו וואט המספק כ-201 כוחות סוס. המנוע מאפשר טווח חשמלי של 400 קילומטרים. ה-C-HR הוצגה בשאנגחאי בשנת 2019. השנייה, "טויוטה C-ONCEPT", גרסה משופרת של המנוע היברדי הכוללת מנוע בנפח 1.8 ליטרים המספק כ-122 כוחות סוס שהגיע לישראל בשנת 2019. בשנת 2020 עברה ה-C-HR מתיחת פנים שכללה עיצוב חדש ומנוע ההיברדי חדש בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-184 כוחות סוס ה-C-HR החדש הגיע לישראל בשנת 2020. בשנת 2021 טויוטה הציגה דגם משודרג לרכב עם חבילה ספורטיבית ומערכות בטיחות משופרות. ה-C-HR החשמלי ה-C-HR לפני מתיחת הפנים ה-C-HR אחרי מתיחת הפנים ה-C-HR הגרסה הספורטיבית מדיה וקבצים בנושא טויוטה C-HR בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה C-HR באתר טויוטה ישראל מפרט מלא מאת טויוטה באתר קארטיוב 2016 טויוטה C-HR החדש נחשף – קרוסאובר קומפקטי, באתר קארטיוב, ‏01 במרס 2016 2017 טויוטה C-HR בישראל – מחיר החל מ- 141,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏06 בפברואר 2017 טויוטה C-HR קונספט: דגם ייצור בשנה הבאה, באתר קארטיוב, ‏16 בספטמבר 2015 טויוטה C-HR חשמלית הושקה בסין עם טווח 400 ק"מ, באתר gaadiwaadi, ‏28 באפריל 2020 טויוטה C-HR חשמלי הושק בסין עם טווח 400 ק"מ [עדכון], באתר electricvehicleweb, ‏9 בדצמבר 2020 לסין בלבד: טויוטה C-HR חשמלי, באתר קארטיוב, ‏16 באפריל 2019 חדש בישראל: 2019 טויוטה C-HR C-ONCEPT, באתר קארטיוב, ‏03 באפריל 2019 מתיחת פנים: 2020 טויוטה C-HR החדש נחשף, באתר קארטיוב, ‏01 באוקטובר 2019 טויוטה C-HR החדש 2020 בישראל - מחיר החל מ-143,900 ש"ח, באתר קארטיוב, ‏08 בדצמבר 2019 2021 טויוטה C-HR: חבילת GR SPORT ושדרוג מקיף למפרט הבטיחות, באתר קארטיוב, ‏09 בנובמבר 2020
חברת החשמל של טוקיו

חברת החשמל של טוקיו בע"מ (ביפנית: 東京電力ホールディングス株式会社, הידועה גם בשם "טודן", 東電; או באנגלית: TEPCO) היא ספקית שירות חשמל, חברת החזקות המשרתת את אזור קאנטו, מחוז יאמאנאשי והחלק המזרחי של מחוז שיזואוקה. השטח כולל את העיר טוקיו. מטה החברה ממוקם באוצ'יסאיוואיצ'ו, צ'יודה בעיר טוקיו. החברה נוסדה ביוזמת המפקד העליון של כוחות הברית במאי 1951. בשנת 2007 נאלצה TEPCO לסגור את תחנת הכוח הגרעינית קאשיוואזאקי-קאריווה לאחר רעידת האדמה בניגאטה-צ'ואטסו-אוקי. באותה שנה החברה רשמה הפסד ראשון מזה 28 שנה. הפסדי התאגיד נמשכו עד לפתיחתו מחדש של המפעל בשנת 2009, בעקבות רעידת האדמה והצונמי בשנת 2011 בטוהוקו, אחת מתחנות הכוח שלה הייתה למקום אסון הגרעין החמור ביותר בעולם, האסון הגרעיני פוקושימה דאיצ'י. החברה נאלצה להתמודד עם הפסד של 2 טריליון יואן (כ-23.6 מיליארדים דולרים) עד מרץ 2012 והיא הוכנסה כחלק מתוכניות ממשלת יפן  להעמיד את TEPCO תחת שליטה אפקטיבית של המדינה כדי להבטיח תשלומי פיצויים לאנשים שנפגעו מהתאונה. אסון פוקושימה גרם לעקירת 50,000 בתי אב באזור הפינוי בשל דליפות של חומרים רדיואקטיביים לאוויר, לאדמה ולים. ביולי 2012 הועברו ל-TEPCO טריליון יואן מממשלת יפן במטרה למנוע את קריסת החברה ולהבטיח שתימשך אספקת החשמל לטוקיו ולעיירות הסובבות ולהשבתת תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה דאיצ'י. הנהלת TEPCO הציעה לאחר מכן הצעה לבעלי המניות שלה להלאמת חלק ממניות החברה. מאוחר יותר "התאגיד למתן פיצויים על נזק גרעיני" הפך בהמשך לבעל המניות המפקח על הנזקים ופירוקם של תחנת הכוח הגרעיניות. עלות האסון הכוללת נאמדה בשנת 2012 בכ-100 מיליארד דולר. שלושה מהכורים בפוקושימה 1 התחממו יתר על המידה וגרמו להתמוטטות שהביאה בסופו של דבר לפיצוצים, ששיחררו כמויות גדולות של חומר רדיואקטיבי לאוויר. בריכת דלק גרעיני בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1 של חברת החשמל של טוקיו. 27 בנובמבר 2013. אסון 11 במרץ 2011 מסאו יושידה (מהנדס גרעין) פוקושימה 50, שם לעובדים שנותרו במקום בעת האסון הגרעיני בפוקושימה דאיצ'י תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 2 מדיה וקבצים בנושא חברת החשמל של טוקיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת החשמל של טוקיו חברת החשמל של טוקיו, ברשת החברתית פייסבוק חברת החשמל של טוקיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חברת החשמל של טוקיו, ברשת החברתית אינסטגרם חברת החשמל של טוקיו, סרטונים בערוץ היוטיוב חברת חשמל טוקיו "Japanese nuclear exports consortium launches". www.world-nuclear-news.org. "Innovation Network Corporation of Japan ｜ Introduction". www.incj.co.jp. "MAI consortium members". אורכב מ-המקור ב-2012-11-28. "Tokyo Electric Has First Loss in 28 Years on Shutdown". Antoni Slodkowski (11 באפריל 2011). "TEPCO may face $23.6 billion compensation costs: JP Morgan". Reuters. {{cite news}}: (עזרה) "Japan to control TEPCO to handle compensation claims after nuclear disaster". Herald Sun. 20 באפריל 2011. {{cite web}}: (עזרה) Takahiko Hyuga and Tsuyoshi Inajima (10 ביוני 2011). "Police to Send Riot Squads to TEPCO Meeting". Bloomberg. {{cite news}}: (עזרה) McCurry, Justin (9 במאי 2012). "Fukushima owner saved from collapse by Japanese government". The Guardian. נבדק ב-11 ביולי 2012. {{cite news}}: (עזרה) Mitsuru, Obe (27 ביוני 2012). "TEPCO shareholders OK nationalization plan". MarketWatch. נבדק ב-11 ביולי 2012. {{cite news}}: (עזרה) Martin Fackler (1 ביוני 2011). "Report Finds Japan Underestimated Tsunami Danger". New York Times. {{cite news}}: (עזרה)
אנה דבור

אנה דבור (באנגלית: Anna Devor; נולדה ב-1972) היא פרופסור להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת בוסטון והעורכת הראשית של כתב העת המדעי השפיט Neurophotonics. דבור למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 2001 השלימה דוקטורט במדעי המוח בהנחיית פרופסור יוסף ירום. התזה שלה עסקה ב"ארגון פונקציונלי של מעגלים מקומיים בגרעין הזית התחתון (inferior olive). בשנת 2002 יצאה להתמחות בדימות מוחי במרכז מרטינוס לדימות ביו-רפואי בבית החולים הכללי של מסצ'וסטס. בשנת 2005 הקימה מעבדת מחקר עצמאית באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. בשנת 2019 הצטרפה בתפקיד פרופסור למחלקה להנדסה ביו-רפואית באוניברסיטת בוסטון. בשנת 2021 מונתה לעורכת של כתב העת המדעי השפיט Neurophotonics. מחקרה של דבור עוסק במדעי המוח (ברמה המערכתית והתאית), בדימות מוחי, במיקרוסקופיה ובדימות לא-פולשני. מתמחה בצימוד ניורו-וסקולרי ובצימוד ניורו-מטבולי במוח וברגולציה של זרימת דם אל המוח. Andrew K. Dunn; Anna Devor; Hayrunnisa Bolay; Mark L. Andermann; Michael A. Moskowitz; Anders M. Dale; David A. Boas (2003). "Simultaneous imaging of total cerebral hemoglobin concentration, oxygenation, and blood flow during functional activation" (PDF). Optics letters. 28 (1): 28–30. doi:10.1364/OL.28.000028. Anna Devor; Andrew K. Dunn; Mark L. Andermann; Istvan Ulbert; David A. Boas; Anders M. Dale (2003). "Coupling of total hemoglobin concentration, oxygenation, and neural activity in rat somatosensory cortex". Neuron. 39 (2): 353–359. doi:10.1016/S0896-6273(03)00403-3. Andrew K. Dunn; Anna Devor; Anders M. Dale; David A. Boas (2005). "Spatial extent of oxygen metabolism and hemodynamic changes during functional activation of the rat somatosensory cortex" (PDF). Neuroimage. 27 (2): 279–290. doi:10.1016/j.neuroimage.2005.04.024. PMID 15925522. Anna Devor; Peifang Tian; Nozomi Nishimura; Ivan C. Teng; Elizabeth MC Hillman; SN Narayanan; Istvan Ulbert; David A. Boas; David Kleinfeld; Anders M. Dale (2007). "Suppressed neuronal activity and concurrent arteriolar vasoconstriction may explain negative blood oxygenation level-dependent signal" (PDF). Journal of Neuroscience. 27 (16): 4452–4459. doi:10.1523/JNEUROSCI.0134-07.2007. Sava Sakadžić; Emmanuel Roussakis; Mohammad A. Yaseen; Emiri T. Mandeville; Vivek J. Srinivasan; Ken Arai; Svetlana Ruvinskaya; Anna Devor; Eng H. Lo; Sergei A. Vinogradov; David A Boas (2010). "Two-photon high-resolution measurement of partial pressure of oxygen in cerebral vasculature and tissue". Nature methods. 7 (9): 755–759. doi:10.1038/nmeth.1490. PMID 20693997. אנה דבור, באתר dblp אנה דבור, באתר גוגל סקולר Anna Devor, Ph.D., באתר אוניברסיטת בוסטון Anna Devor (2001). Functional organization of the local networks in the inferior olivary nucleus (PhD). Jerusalem: Hebrew University of Jerusalem. Professor Anna Devor joins Boston University Biomedical Engineering Department, באתר אוניברסיטת בוסטון, 10 במאי 2019 (באנגלית). Anna Devor (2021). "Editorial: Neurophotonics for you". Neurophotonics. 8 (1). doi:10.1117/1.NPh.8.1.010101. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנה דבור".
שטפן קראפט

שטפן קראפט (בגרמנית: Stefan Kraft; נולד ב-13 במאי 1993 בשווארצבאך) הוא קופץ סקי אוסטרי. הוא אלוף עולם 3 פעמים פעמיים מקפיצה מגבעה גבוהה ופעם אחת מגבעה רגילה. הוא מחזיק גביע העולם בסקי קפיצות בשנים 2017 ו-2020. במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-21 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם. הוא מחזיק בשיא העולם בקפיצות סקי הוא קפץ בוירוקסנד ב-2017 למרחק של 253.5 מטר. הוא השתתף במשחקים האולמפים ב-2018 וסיים במקום ה-13 בגבעה הרגיל, במקום ה-18 בגבעה הגבוהה ובמקום הרביעי בתחרות הקבוצתית. מדיה וקבצים בנושא שטפן קראפט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שטפן קראפט (באנגלית ובגרמנית) שטפן קראפט, באתר olympedia.org ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.