laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שי פלדמן

שי פלדמן הוא פרופסור למדעי המדינה. הוא מופקד על הקתדרה על שם ריימונד פרנקל לחקר הפוליטיקה והחברה הישראליות במרכז קראון ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת ברנדייס בבוסטון. קודם לכן כיהן כנשיא המכללה האקדמית ספיר, ולפני כן שימש כמנהל של מרכז קראון באוניברסיטת ברנדייס. פלדמן נולד בירושלים כבן למשפחה ששורשיה בעיר במאה ה-18 וגדל ברחובות כבנו של מדען בכיר במכון ויצמן למדע. את התואר הראשון עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. אחר כך עשה תואר שני ודוקטורט (1980) באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. בין השנים 1984 ל-1987 היה מנהל של פרויקט ליחסים חוץ אמריקאים ומדיניות ביטחון במזרח התיכון במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים ובין השנים 1987 ל-1994 היה ראש הפרויקט לביטחון אזורי ופיקוח נשק במרכז. בין השנים 1997 ל-2005 היה ראש מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 2001 ל-2003 היה חבר במועצה המייעצת למזכ"ל האו"ם בנושא התפרקות מנשק. פלדמן היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל. בין שנת 2005 ל- 2019 כיהן כמנהל מרכז קראון ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת ברנדייס שאותו הקים. בין 2019 ל-2021 כיהן כנשיא מכללת ספיר. הוא מכהן כחבר במועצת המנהלים של מכון בלפר למדע ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד. לאחר המלחמה בעיראק, הוצאת משרד הביטחון. הרתעה גרעינית לישראל - קו אדום, הוצאת הקבוץ המאוחד. במרחק נגיעה" על המשא ומתן לשלום 1999-2001. Israeli Nuclear Deterrence: A Strategy for the 1980s (New York: Columbia University Press, 1982) The Future of U.S.-Israel Strategic Cooperation (Washington D.C.: The Washington Institute for Near East Policy, 1996) Nuclear Weapons and Arms Control in the Middle East (Cambridge: MIT Press,1997) Bridging the Gap: A Future Security Architecture for the Middle East (Lanham, Maryland: Rowman & Littlefield, 1997 - with Abdullah Toukan Track-II Diplomacy: Lessons from the Middle East (Cambridge: MIT Press, 2003 - with Hussein Agha, Ahmad Khalidi, and Zeev Schiff) עסקת הזהב שהיא התקווה הטובה ביותר עבור המזרח התיכון, עם גלעד שר שי פלדמן, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארז נץ

ארז נץ (נולד ב-1957) הוא מפיק, מעבד מוזיקלי וגיטריסט ישראלי. נץ, יליד רחובות, היה חבר בהרכב "נשמה חשמלית" לפני שירותו הצבאי. בצבא שירת בתזמורת חיל האוויר. לאחר שירותו הצבאי נץ טס להולנד להשתתף באודישנים ונבחר מתוך עשרות מוזיקאים אירופאים, להשתתף בלהקה ההולנדית "Earth & Fire". בין השאר ניגן נץ עם חברו, נגן הבס אילן וייל. בשנת 1982 חזר לישראל, ניגן בהופעות הקאמבק של יוני נמרי, ולאחר מכן ניגן בלהקת החתונות "הדולפינים". בסוף אותה שנה הצטרף כנגן למופע הסולו של דני סנדרסון והשתתף בקולות רקע בשיר "מה הדאווין שלך?". בשנת 1986 השתתף במופע "מחכים למשיח" של שלום חנוך וניגן בגיטרות באלבום "דרך ארץ" של גידי גוב. ב-1987 ניגן בגיטרות באלבום "באה מאהבה" ובהופעות של יהודית רביץ ובאלבום הבכורה של ריקי גל. בשנת 1989 יצא אלבום הבכורה של נץ הנקרא "ארז נץ" בחברת הד ארצי. באותה השנה השתתף נץ בפסטיבל בצבעים טבעיים עם השיר "לא רוצה להסתפר" שזכה במקום האחרון. בשנת 1990 הופיע נץ בתוכנית "הופה היי". בשנת 1996 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של להקת המטאל אלמנה שחורה. בשנת 1998 עיבד והפיק שירים עבור קרן הכט, ובנוסף עבד עם קורין אלאל ויהודה פוליקר. בשנת 2004 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "חשמלית" בערוץ טבע הדברים, בה לימד בני נוער לנגן על גיטרה חשמלית ואירח גיטריסטים מפורסמים. עוד באותה שנה ארז הצטרף להרכב הטראנס הפסיכדלי, אינפקטד מאשרום בתור נגן גיטרה והוא מופיע עם ההרכב עד היום. בין היצירות המוכרות ביותר שהשתתף בהן ארז "Becoming Insane" ו-"Suliman". בשנת 2014 שיתף פעולה עם האמן "Azax Syndrom" בטראק "The Beast". בשנת 2015 שיתף פעולה עם הרכב הטראנס המצליח "Upgrade" ובשם "Mister Netz" הוציא עם ההרכב את הטראק "Another Dimension". בשנת 2017 יצא אלבומו השני "שאלאחו" אשר נוצר בהשראת סיפור הנדודים של סבו ומשפחתו הענפה, משפחת חכמוב, מהעיר ירוואן שבארמניה, דרך גיאורגיה, טורקיה, איראן, ואז לישראל ומשם ללוס אנג'לס. האלבום נע בין מגוון סגנונות - מביצוע אלקטרוני לשיר חתונה הגרוזיני המסורתי "שאלאחו", דרך קטעים בסגנון ארמני/קווקזי, ועד לביצועים בסגנון מערבי. נץ הוא אחיה הגדול של יפעת נץ, בסיסטית וחברת להקת המכשפות לשעבר. מדיה וקבצים בנושא ארז נץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארז נץ ארז נץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארז נץ, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) טוקבק פרק מס׳ 18 - ארז נץ באתר YouTube יעל ניסקי, רעש מציג: כוח גיטרה עם ארז נץ, באתר רעש, 26 בדצמבר 2018 ליאת רון, ‏ארז נץ עזב נוחות וכסף בשביל הרוקנרול, באתר גלובס, 24 בינואר 2020 יוסי רפאלי, נשמה חשמלית, דבר, 9 באפריל 1975 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט ג'רוש

רוברט ג'רוש (אנגלית: Robert Geroch) הוא פיזיקאי-תאורטי אמריקאי ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת שיקגו. הוא סיים דוקטורט מאוניברסיטת פרינסטון בשנת 1967 בהנחיית ג'ון וילר. מחקריו עוסקים במבנה משוואות דיפרנציאליות חלקיות בפיזיקה, בתורת היחסות ובנושאים שונים בפיזיקה מתמטית. General Relativity from A to B. University of Chicago Press, 1981 Mathematical Physics (Lectures in Physics). University of Chicago Press, 1985 Perspectives in computation. University of Chicago Press, 2009 רוברט ג'רוש, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דף אישי באתר אוניברסיטת שיקגו
סאלי קירקלנד

סאלי קירקלנד (באנגלית: Sally Kirkland; נולדה ב-31 באוקטובר 1941) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זכתה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר בשנת 1987 על תפקידה בסרט "אנה". קירקלנד נולדה בניו יורק, קרויה על שם אמה שהייתה עורכת מגזיני האופנה "ווג" ו"לייף". אביה, פרדריק מק'מייקל קירקלנד עבד בעסקי מיחזור מתכת. קירקלנד למדה משחק תחת חסותם של לי סטרסברג ואנדי וורהול. קירקלנד התחילה לשחק ב-1962 בהופעות באוף ברודוויי, התפרסמה בעולם הקולנוע בשנת 1973 עם הופעות קטנות בסרטים "העוקץ" ו"כך היינו". בשנת 1987 קירקלנד הופיעה לראשונה בתפקיד ראשי בדרמה "אנה", בסרט גילמה את גיבורת העלילה אנה, שחקנית צ'כית שהוגלתה מארצה לאחר "האביב של פראג" ודיכויו ב-1968. אנה חיה בניו יורק עם בן זוגה, במאי של פרסומות, ומאמצת שחקנית צ'כית צעירה בשם כריסטינה שמגיעה אף היא לארצות הברית. אנה מספקת לבת דמותה הצעירה קורת גג ותמיכה, אבל ביטחונה מתערער כאשר הצעירה מתחילה לגרוף הצלחות על חשבונה. תפקיד זה הקנה לקירקלנד את פרס גלובוס הזהב, את פרס אינדפנדנט ספיריט ומועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ב-1992 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיכון כפול" לצד ברוס בוקסלייטנר. לאחר מכן השתתפה קירקלנד בתפקידים קטנים בהפקות "ברוס הגדול מכולם" ו"החיים בשידור חי" של רון הווארד. בשנת 2016 שיחקה בקומדיית האימה "פסולת מאש" לצידם של אדריאן גרנייה ואנ'לין מק'קורד. בשנת 2018 השתתפה בסרט הדוקומנטרי של נטפליקס "פמיניסטיות: מה הן חשבו?". בלו (1968) כך היינו (1973) סינדרלה ליברטי (1973) העוקץ (1973) בשן חורקת (1975) כוכב נולד (1975) טוראית בנימין (1980) אנה (1987) המובחר שבמובחרים (1989) רולטה רוסית (1989) ג'י.אף. קיי - תיק פתוח (1991) בלהט התשוקה (1992) סטרינגר (1992) Gunmen ‏ (1994) מטען עודף (1997) The Westing Game ‏ (1997) החיים בשידור חי (1999) הלוואי שתמות (2000) ברוס הגדול מכולם (2003) אדם וסטיב (2005) נאו נד (2005) טביעות אצבעות (2006) גריפין ופיניקס (2006) פגישת קפה (2006) Off the Black‏ (2006) סטן הגדול (2007) חלומות הוליוודים (2007) להחיות את מרי (2007) Richard III‏ (2007) Awakened ‏(2013) פרוורי האימה (2014) פסולת מאש (2016) האישה השנואה ביותר באמריקה (2017) The Walk‏ (2022) Bobcat Moretti‏ (2022) החבורה של בריידי (אנ') (2023) Skeletons in the Closet‏ (TBA) Double Jeopardy ‏ (1992) - סרט טלוויזיה עולם חדש מופלא (1998) - סרט טלוויזיה של NBC מדיה וקבצים בנושא סאלי קירקלנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאלי קירקלנד סאלי קירקלנד, ברשת החברתית פייסבוק סאלי קירקלנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סאלי קירקלנד, באתר AllMovie (באנגלית) סאלי קירקלנד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סאלי קירקלנד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Robinson, Chauncey K. (17 באוקטובר 2018). "Netflix feminists: Film on 1970s women's movement shows work still to do". www.peoplesworld.org. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה)
אירווינג אבלה

אירווינג אבלה (באנגלית: Irving Abella;‏ 2 ביולי 1940 – 3 ביולי 2022) היה היסטוריון יהודי-קנדי, פרופסור להיסטוריה יהודית באוניברסיטת יורק. מחקריו עסקו ביהדות קנדה ובתנועת העבודה בקנדה. אבלה נולד ב-2 ביולי 1940 בטורונטו. קיבל תואר ראשון (1963), שני (1964) ושלישי (1969) מאוניברסיטת טורונטו. בשנת 1994 הוענקה לו חברות במסדר קנדה. הוא היה פרופסור באוניברסיטת יורק. היה נשיא הקונגרס היהודי קנדי מ-1992 עד 1995. שימש כיו"ר של "פרופסורים קנדים למען שלום במזרח התיכון", היה נשיא "החברה ההיסטוריה הקנדית" ועורך של כתב העת Middle East Focus. נפטר ב-3 ביולי 2022. הותיר אחריו אישה, רוזאלי סילברמן אבלה, שופטת בבית המשפט העליון בקנדה. None Is Too Many: Canada and the Jews of Europe, 1933-1948. A Coat of Many Colours: Two Centuries of Jewish Life in Canada. Nationalism, Communism and Canadian Labour. אתר אישי, באוניברסיטת יורק פרטים ביוגרפים, באתר Canadian Who's Who ביוגרפיה באתר מכללת רופין ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המדרש היהודי החופשי

בית המדרש היהודי החופשי (בגרמנית: Freies Jüdisches Lehrhaus) היה מוסד לחינוך מבוגרים יהודי שהוקם ונוהל על ידי פרנץ רוזנצוויג ופעל בין השנים 1920 עד לתחילת שנות ה-30 בעיר פרנקפורט שבגרמניה. הכינוי "חופשי" פירושו שכל אדם היה יכול להירשם למוסד ללא דרישות מקדימות, וכי בית הספר עודד חשיבה עצמאית ללא דבקות בדוקטרינה או בדוֹגמה כלשהי. עם זאת, נגבה שכר לימוד עבור הלימודים במוסד. רוזנצוויג עמד רשמית בראש המכון מהקמתו ועד מותו בשנת 1929, אף שבשנותיו האחרונות היה חולה מאוד. המוסד ערך הרצאות פתוחות לקהל הרחב במגוון נושאים על ידי אישים מוכרים באותה תקופה. מלבד רוזנצוייג עצמו, לימדו שם גם מרטין בובר, הרב נחמיה אנטון נובל, זיגפריד קרקאואר, בנו יעקב, הכימאי אדוארד שטראוס, ברטה פפנהיים, ליאו לוונטהל, ריצ'רד קוך, ואחרים. בית הספר פעל כשבע שנים, (בשנת 1922 היו רשומים בו 1100 שומעים), ולאחר שנת 1926 ניתנו בו הרצאות ופגישות מועטות. בשנת 1933 נפתח מחדש בית הספר בראשות מרטין בובר. בית המדרש נוסד לקידום חידוש החינוך והלמדנות היהודית. רוזנצוויג קרא למימוש מטרה זו עוד במהלך מלחמת העולם הראשונה. במאמרו השכלה הרבה אין-קץ", בו דן בתפיסתו של חינוך המבוגרים היהודי, הגדיר שני עקרונות מרכזיים ללמידה החדשה. העיקרון הראשון של רוזנצוויג הגדיר את הלימוד, כאמצעי של יהודי גרמניה להשיב לעצמם את הבסיס לחיים היהודיים שהלכו ונעלמו במהלך המאה התשע עשרה. לפי רוזנצווייג, על הלימוד לאפשר לספק ליהודי גרמניה את הכלים הדרושים לבנות מחדש זהות תרבותית ייחודית ולחזק את תחושת הזהות היהודית שלהם בחברה מודרנית. בנוסף, המוסד ביקש לקדם שיטות הוראה חדשניות על מנת להוביל את יהודי גרמניה המנוכרים מהמסורת היהודית, בחזרה אל התורה ואל שורשיהם הרוחניים והאינטלקטואליים. Franz Rosenzweig, On Jewish learning (edited by Nahum Norbert Glatzer), New York: Schocken Books, 1955. פרנץ רוזנצווייג, השכלה הרבה אין-קץ: משאלות לבעיית ההשכלה היהודית של השעה, ובפרט לדמותו של 'המכון להשכלת העם', נהריים: מבחר כתבים, מוסד ביאליק, 2008, עמ' 176-187 Michael Brenner, The renaissance of Jewish culture in Weimar Germany, New Haven, Conn: Yale University, 1996, עמ' 72-73 ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאוד בשותי

דאוד בשותי (בערבית - داود بشوتي) הוא מתמטיקאי ישראלי, הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה למתמטיקה, ודיקן לימודי הסמכה בטכניון. תחומי התמחותו הם פונקציות גאומטריות, סטטיסטיקה מתמטית, ותורת ההסתברות האנליטית. דאוד בשותי נולד לחנא, שרברב, ונאהי, עקרת בית. הוא למד בבית הספר האורתודוקסי למרות היותו קתולי. הוא סיים את התיכון ללא תעודת בגרות. בגיל 16 הגיע לטכניון וסיים לימודי מתמטיקה בהצטיינות. הוא סיים דוקטורט בטכניון בשנת 1976 בהנחיית פרופסור דב אהרונוב. נושא המחקר שלו היה "Fitzgerald inequalities and a generalization of the Bieberbach conjecture". השלים לימודי פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של ציריך ובאוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. אחר כך הצטרף כחבר סגל לפקולטה למתמטיקה בטכניון, ומאז מלמד בה. אחיו הוא הפרופסור למדעי המחשב נאדר בשותי. הערך "דאוד בשותי" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 96, 2018, חיפה. דאוד בשותי, באתר גוגל סקולר ביוגרפיה קצרה במרכז הערבי לטכנולוגיה והיי טק מגזין "הטכניון", אחים להצלחה, באתר ynet, 14 באוגוסט 2006 מקבלי תארים, מעריב, 1 באוגוסט 1976 ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאדר בשותי

נאדר בשותי (בערבית: نادر بشوتي) הוא פרופסור מן המניין המופקד על הקתדרה למדעים ע"ש מאורברגר בפקולטה למדעי המחשב בטכניון, תחום התמחותו הוא למידה חישובית. נאדר בשותי נולד לחנא, שרברב, ונאהי, עקרת בית. הוא למד בבית הספר האורתודוקסי למרות היותו קתולי. הוא הצטיין במדעים בתיכון והתקבל ללימודים בפקולטה לכימיה בטכניון ואחר כך עבר ללימודי מדעי המחשב. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה, ובשנת 1989 קיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה Bounds on Multiplicative Complexity of Sets of Bilinear Form. בשנים 1989–1999 נמנה עם הסגל האקדמי של אוניברסיטת קלגרי בקנדה, שם קודם לדרגת פרופסור מן המנין, טרם חזרתו לטכניון בשנת 1999. מחקריו הראשונים של בשותי היו בתחום תורת הסיבוכיות וסיבוכיות אלגברית. כשהגיע לקלגרי פרסם תוצאות חדשות לגבי סיבוכיות של מודלים חישוביים. בהמשך הקריירה החל להתעניין בתאוריית למידה חישובית בשם COLT (Computational Learning Theory). בין הישגיו בתחום היה פתרון שמצא, במאמר שפרסם בשנת 1995, לבעיה שהייתה פתוחה בתחום במשך עשור. בשנת שבתון שעשה בגוגל עסק בפיתוח אלגוריתם לסינון דואר זבל. בד בבד עם חזרתו לטכניון, החל בלימודי כמורה והוסמך כדיקון (עוזר כמורה) וכעבור שנתיים הוסמך ככומר. אחיו הוא הפרופסור למתמטיקה דאוד בשותי. נאדר בשותי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה נאדר בשותי, באתר dblp נאדר בשותי, באתר ResearchGate דף אישי באתר הטכניון אתר אישי באתר הטכניון בין קודש לחול, כשהוא לא עסוק במחקרים תאורטיים של מדעי המחשב, פרופ’ נאדר בשותי מקדיש את זמנו לכנסייה ביוגרפיה קצרה(הקישור אינו פעיל) באתר המרכז הערבי-ישראלי לטכנולוגיה והיי טק מגזין "הטכניון", אחים להצלחה, באתר ynet, 14 באוגוסט 2006
איוואן מרקוס

איוואן (ישראל) מרקוס (באנגלית: Ivan Marcus, נולד ב-1942) הוא היסטוריון יהודי-אמריקאי. פרופסור להיסטוריה וללימודי דתות המופקד על הקתדרה להיסטוריה יהודית על שם פרדריק רוז באוניברסיטת ייל. הוא מתמחה בהיסטוריה יהודית של ימי הביניים ושל תחילת העידן המודרני, יחסי יהודים-נוצרים ויהודים בשטחי האסלאם. מרקוס קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ייל, תואר שני מאוניברסיטת קולומביה ותואר MHL ודוקטורט מבית המדרש לרבנים באמריקה. הוא לימד בבית המדרש לרבנים באמריקה, שם כיהן כפרובוסט בין השנים 1991 ל-1994. הוא גם לימד באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת פרינסטון. החל משנת 1994 הוא מלמד באוניברסיטת ייל. בין השנים 2004 ל-2008 היה ראש התוכנית של ייל ללימודי יהדות. נשוי לג'ודית, רופאה, והם הורים לבן ובת. טקסי ילדות, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 1998; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" Piety and Society: The Jewish Pietists of Medieval Germany, E. J. Brill, 1981 Rituals of Childhood: Jewish Culture and Acculturation in Medieval Europe, Yale University Press, 1996 The Jewish Life Cycle: Rites of Passage from Biblical to Modern Times, University of Washington Press, 2000 איוואן מרקוס, באתר Academia.edu מידע על איוואן ישראל מרקוס בקטלוג הספרייה הלאומית דף אישי באתר אוניברסיטת ייל איון ישראל מרקוס, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאו נואי

ליאו נואי (אנגלית: Leo Noe) הוא איל-נדל"ן ואיש עסקים יהודי-בריטי. נואי נחשב לאחד משלושת אילי הנדל"ן הבולטים של בריטניה. לפי כלי התקשורת שוויו הוא לכל הפחות 500 מיליון ליש"ט, ובשנת 2016 קבע מגזין ה"סאנדיי טיימס" כי מקומו הוא 228 ברשימת העשירים ביותר. נולד באנגליה. למד בבית הספר החרדי חשמונאים בלונדון. סבו שהגיע ללונדון ממזרח אירופה החל בעסקי הנדל"ן שהיו בסיס לחברת ההחזקות Reit Asset Management, בעלת נכסים בהיקף של למעלה מ-3 מיליארד דולר. בין נכסיו הבולטים נמנים מרכזי קניות, בנייני משרדים, בנייני מגורים ורשת בתי מלון. בשנת 2003 רכש את חברת נכסי-אזורים מגנדן על-פי שווי של כ-400 מיליון. היה בעליה (53%) של חברת בריטיש ישראל, בעלת קניונים למשרדים רבים בארץ שנמכרה בשנת 2010 לחברת מליסרון, שבשליטת יולי עופר, תמורת 1.3 מיליארד שקל. בשנת 2004 הוענק לו אות לשכת המסחר בריטניה-ישראל. נואי עוסק בפעילות פילנתרופית למטרות יהודיות בבריטניה ובישראל. הוא עומד בראש קרן קמח - (קידום מקצועי חרדי), שעוסקת בהכשרה מקצועית לחרדים. למשפחת נואי דירה בפרויקט ממילא בירושלים. נשוי ואב לחמישה ילדים. אתר האינטרנט הרשמי של ליאו נואי ליאו נואי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליאו נואי, ברשת החברתית LinkedIn אורנה רביב, מי אתה ליאו נואי?, באתר ynet, 27 באוקטובר 2003 שלומית לן, ‏ליאו נואי: "בישראל נוצרו דורות של חרדים שלא תורמים לחברה", באתר גלובס, 16 באפריל 2010 נתי טוקר, "אינספור חרדים יקימו סטארט-אפים שיהיו שווים מיליארדים", באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2015 אורנה רביב, מי אתה ליאו נואי?, באתר ynet, 27 באוקטובר 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק לא מתוכנן

פארק לא מתוכנן (אנגלית: Involuntary park) הוא כינוי לאזור שמסיבות כלכליות, סביבתיות או פוליטיות נעזב, ולכן לא הושפע מפעילות אנושית והתפתחה בו מערכת אקולוגית ייחודית. הביטוי נטבע על ידי הסופר ופעיל הסביבה ברוס סטרלינג. דוגמאות לפארקים לא מתוכננים בעולם: הקו הירוק בקפריסין – המפריד בין החלק הטורקי והיווני של האי. שטח ההפרדה הקוריאני – האזור המפורז בין קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית. אזור שלושים הקילומטר – אזור האסור למגורים לאחר התאונה בכור הגרעיני בצ'רנוביל. החגורה האירופאית הירוקה, שנוצרה על תוואי מסך הברזל. דוגמאות לפארקים לא מתוכננים בישראל: שטחי אש שונים – בעיקר בנגב. מספר מקומות בגאון הירדן – השטח המפריד בין הגבול הבינלאומי עם ירדן לגדר הגבול הישראלית הממוקמת עד מאות מטרים בתוך שטח ישראל. שטחים אסורים בכניסה מסביב למתקנים ביטחוניים – כגון תחנות כוח ושדות תעופה. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בראסרי לה האל

בראסרי לה האל (באנגלית: Brasserie Les Halles) הוא רשת בראסרי צרפתית שלה סניפים בערים ניו יורק ומיאמי, פלורידה. בעבר היו לה גם סניפים בטוקיו ווושינגטון די. סי.. השף המבצע הוא קרלוס ליאגונו, קודמו היה הסופר ומנחה הטלוויזיה אנתוני בורדיין. המסעדה מגישה מאכלים צרפתיים פשוטים וקלאסיים כמו אסקרגו, כבד אווז, וסטייק טרטר המוכן לפני הסועדים, ונודעת בשל הטוגנים שלה. היא ממוקמת בשדרת פארק ולה קצביה בסמוך [דרושה הבהרה]. המסעדה מתוארת בספר "סודות מחיי המטבח" (כנרת, 2003), אותו כתב אנתוני בורדיין, שמביא רבים ממתכוני המסעדה בספרו "Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook". המסעדה נקראת על שם לה אל, שוק סיטונאי מרכזי היסטורי בפריז, צרפת. הסניף בוושינגטון נסגר באמצע נובמבר 2008 אחרי שהיה פעיל במשך חמש עשרה שנה. הבעלים פיליפ לאז’וני ציין כסיבה לכך קשיים בהשגת רישיון חדש. אנתוני בורדיין, סודות מחיי המטבח : הרפתקאות בבטן הרכה של הקולינריה; מאנגלית - עדי יותם. אור יהודה : כנרת, תשס"ד 2003. הספר במקור באנגלית: Bourdain, Anthony (2001). Kitchen Confidential: Adventures in the Culinary Underbelly. Harper Perennial. ISBN 0060934913. Bourdain, Anthony (2004). Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook: Strategies, Recipes, and Techniques of Classic Bistro Cooking. Bloomsbury USA. ISBN 158234180X. מדיה וקבצים בנושא בראסרי לה האל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בראסרי לה האל האתר הרשמי של אנתוני בורדיין
וילה טריסינו

וילה טריסינו (באיטלקית: Villa Trissino) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו, במלדו די סארגו (Meledo di Sarego), באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה תוכננה לפי הזמנתם של האחים לודוביקו ופרנצ'סקו טריסינו, אך רק חלק קטן ממנה נבנה. וילה טריסינו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. תוכנית המבנה המרכזי פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות. זהו בניין רבוע שבו מקיפים חדרי הבניין אולם עגול מרכזי המקורה בכיפה גבוהה. ארבעה גרמי מדרגות רחבים עולים מארבעה צדדים אל עבר מבואות מורמות זהות, דמויות חזיתות של מקדשים רומיים. בניין זה לא נבנה, אך לו היה מוקם, היה דומה מאוד לווילה קפרה "לה רוטונדה". שלא כמו בווילה קפרה, תוכננו לבנין זה שני אגפים שהכילו את מבני המשק. חלק קטן מאחד האגפים נבנה. סטיו עמודים לפני חדרים אחדים ושובך יונים בדמות מגדל גבוה, כפי שמצוי גם בווילות פלאדיאניות אחרות (וילה אמו, וילה בארבארו). הווילות הפלדיאניות בוונטו אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 154. Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 220. מדיה וקבצים בנושא וילה טריסינו בוויקישיתוף
מקגיל

האם התכוונתם ל... אוניברסיטת מקגיל – אוניברסיטה קנדית ציבורית בעיר מונטריאול סרגל הכאב של מקגיל – סרגל לדירוג כאב שפותח בשנת 1971 שם משפחה ממקור סקוטי (McGill): ביל מקגיל – כדורסלן אמריקאי, שיחק באופן פעיל בין השנים 1962–1970 ברוס מקגיל – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי פרנסס גרטרוד מקגיל – בקטריולוגית, קרימינולוגית ופתולוגית משפטית קנדית קנדית
אנקור כחול

אנקור כחול הוא טיל אוויר-קרקע לדימוי טיל בליסטי מסדרת "אנקור", בפיתוח וייצור "רפאל". הטיל משוגר ממטוס ומדמה בטיסתו טיל בליסטי. הטיל נגד טילים "חץ 2" יירט בהצלחה טילי "אנקור כחול" במהלך ניסויים שבוצעו בישראל. טיל המטרה "אנקור כחול" מיוצר ברישיון בארצות הברית על ידי חברת "ריית'יאון", בשיתוף חברת רפאל. הטיל "אנקור כחול" גדול יותר ומתקדם יותר מהטיל "אנקור שחור", ובין היתר מאפשר דימוי של מסלולי חדירה שונים המדמים תמרון של טיל בליסטי תוקף. ניתן לצייד טיל זה בראש קרב הממולא בחומר נפץ, לשם הגברת הריאליסטיות של ניסויי יירוט. בכנס ישראלי בנושא הגנה מפני טילים שנערך במאי 2010, דווח על תוכנית המשותפת לרפאל ולריית'יאון, להתאים את הטיל אנקור כחול לשיגור ממטוס מטען מסחרי, ולאפשר בכך גמישות רבה יותר בהפעלת טיל המטרה, וכן שיגור של עד ארבעה טילי אנקור כחול בו-זמנית. על פי פרסומים בעיתון "פייננשל טיימס" ובמקורות נוספים, על פי ניתוח תמונות של שברי טיל שנמצאו בעיראק, ישראל עשתה שימוש בטיל זה בתקיפתה באיראן בלילה בין ה-18 ל-19 באפריל 2024. אנקור שחור אנקור כסוף עלון מידע על טילי המטרה ממשפחת טילי אנקור, באתר חברת רייתיאון בישראל ממטוס F-15 "בז" John Paul Rathbone in London and Neri Zilber in Tel Aviv, Military briefing: the Israeli missiles used to strike Iran, Financial Times, ‏19 באפריל 2024 Did Israeli Fighter Jets Launch “Empty” Missiles at Iran Yesterday?, DEFENCE SECURITY ASIA, ‏20 באפריל 2024 Israel strikes Iran with only 3 missiles, Indian Defense Research Wing, ‏20 באפריל 2024
נוהל

המונח "פרוצדורה" מפנה לכאן. לערך העוסק במונח בתכנות, ראו שגרה (תכנות). נוֹהַל (גם הֲלִיךְ; בלועזית: פְּרוֹצֶדוּרָה) הוא רשימה של כללים המגדירים את דרך ביצועה של משימה מסוימת. בארגון נקבע אוסף של נהלים לטיפול במשימות שהארגון ניצב בפניהן – משימות שגרתיות, שהנוהל מופעל לגביהן פעמים רבות, ומשימות נדירות, שהנוהל העוסק בהן מופעל לעיתים רחוקות. בגיבושו של נוהל עוסקת בדרך כלל ועדה שמונתה לכך, או מנהל שהנוהל נמצא במסגרת סמכותו. הנוהל מבטיח טיפול אחיד ומוסכם מראש במשימה, ומצמצם את הצורך בהחלטות אד הוק. הנוהל מפרט את האחראים לביצוע המשימה, את המשאבים הנחוצים לביצוע המשימה, ואת השלבים שיש לבצע לשם השלמתה. לעיתים דורש הנוהל תיעוד של העמידה בו, באמצעות חתימה על רשימת תיוג או כתיבת תיאור של ביצוע הנוהל, לשם בקרה עתידית. לנוהל חשיבות גדולה במיוחד כאשר הוא עוסק בהתקשרות בין ארגונים נפרדים, שנדרש תיאום ביניהם. בנוסף לנהלים המשמשים להכוונת פעילות אנושית, מקובלים נהלים להכוונת פעולתם של מחשבים, ובפרט נהלים העוסקים בתקשורת מחשבים, שקיומה התקין מחייב נוהל שלפיו פועלים המחשבים המתקשרים. נהלים מסוג זה הופכים פעמים רבות לתקנים בין-לאומיים. דוגמה בולטת לכך היא חבילת פרוטוקולי התקשורת TCP/IP. הבסיס לנהלים ארגוניים, בדרך כלל, כפול: רגולציות חוץ ארגוניות, אם מטעם המדינה ומוסדותיה ואם מטעם גופים מקצועיים המגדירים תקני ביצוע. ידע פנים ארגוני, המנחה את דרך ההתנהלות המתאימה לארגון, המבוסס על חזון הארגון והמדיניות שלו. עולם הנהלים קשור קשר אמיץ לעולם ניהול הידע. הנהלים משקפים ידע חשוב וליבתי של הארגון, ומהווים, על כן, חלק ממערך ניהול הידע. בו בזמן, הנהלים הם מסמכים, שטכניקות של ניהול ידע, יכולות לשפר הן את כתיבתם, אך בעיקר את מידת קריאותם, בהירותם והבנתם. להלן מספר דוגמאות לנהלים: נוהל חבצלת: מפרט את כללי הטקס להלוויה ממלכתית במדינת ישראל. בגרסתו הנוכחית גובש הנוהל בהחלטת ממשלה (החלטה מספר 1428) המבוססת על החלטה קודמת של ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים. נוהל סיר לחץ: תרגולת צה"לית לטיפול ללכידת אויב המתבצר בבית. מטרת הנוהל היא הכנעת המתבצר, או בלית ברירה – הריגתו, וזאת מבלי לפגוע בחפים מפשע ותוך מזעור הסיכון לחיילי צה"ל. נוהל מפת"ח (ראשי תיבות של מתודולוגית פיתוח ותחזוקה): מתודולוגיה לניהול פרויקטי תוכנה, הנדסת תוכנה, ניתוח מערכות וניהול איכות תוכנה בישראל. הנוהל הוא פרי פיתוח משותף של משרד האוצר וחברת מתודה מחשבים בע"מ. ניהול הנהלים בארגון כולל חלק או את כל התהליכים הבאים: בדיקת תקינות התהליכים שברצונך לתעד בנוהל. הבדיקה כוללת: התייעצות עם מומחי תוכן בדיקת המערכת המיכונית התומכת בתהליך בדיקת חוקים ותקנות הקשורים לתהליך בדיקת תהליכים אחרים בארגון החופפים לתהליך המתואר בנוהל בדיקה בשטח מול משתמשי הקצה בדיקת דוחות ביקורת קודמים בנושא ווידוא כי התהליך עונה על דרישות הביקורת בדיקת חשיפות וסיכונים בתהליך הקיים ומציאת פתרונות לצמצומם. גיבוש סופי של התהליך/ תהליכים על סמך כל הבדיקות* כתיבת טיוטת נוהל הפצה של טיוטת הנוהל להערות עמיתים ובעלי עניין אישור הנוהל על ידי הרמה הממונה הפצת הנוהל למי שאמורים ליישם אותו אישור בחתימה על קריאת הנוהל ביצוע מבחן על הנוהל רענון תקופתי לנוהל (למשל אחת לשלוש שנים) שימוש בנוהל לאורך זמן תוצר לוואי של הנוהל הוא מסמך דרישות לפיתוחים עתידיים לשיפור התהליך. זיכרון נוהלי אסטרטגיה (מדעי החברה) אלגוריתם פקודת מבצע מתודולוגיות ניהול ידע לניהול נהלים