laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Home Ain't where His Heart Is (Anymore)

Home Ain't where His Heart Is (Anymore) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השני, The Woman in Me. השיר יצא לאור ב-24 ביולי 1996, כסינגל השביעי מתוך האלבום, וכסינגל העשירי של טוויין. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-7 במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?", השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי, אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. בשנת 1999, הוציאה טוויין את אלבום הווידאו הרביעי שלה Shania Twain Live, בו נכלל השיר. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי סטיבן גולדמן וצולם במונטריאול, קוויבק שבקנדה. הקליפ צולם ב-9 ביולי 1996, ופורסם ב-24 ביולי באותה השנה. בקליפ מוצגת טוויין כשהיא עוברת תקופות קשות כאישה וכאמא. נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-5 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Home Ain't where His Heart Is (Anymore)" באתר Discogs סרטון השיר "Home Ain't where His Heart Is (Anymore)" באתר יוטיוב Shania Twain - Home Ain't Where His Heart Is (Anymore), Discogs (באנגלית) Library and Archives Canada, Image : RPM Weekly, www.bac-lac.gc.ca, ‏2013-07-17 Shania Twain - Whose Bed Have Your Boots Been Under, Discogs (באנגלית) Shania Twain - The Woman In Me, Discogs (באנגלית) Shania Twain - Live, Discogs (באנגלית) Shania Twain - Home Ain't Where His Heart Is (Anymore), נבדק ב-2019-08-31
God Bless the Child (שיר של שאניה טוויין)

God Bless the Child (בעברית: אלוהים יברך את הילד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השני, The Woman in Me. השיר יצא לאור ב-26 באוקטובר 1996, כסינגל השמיני והאחרון מתוך האלבום, וכסינגל האחד עשר של טוויין. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד הרשמי של קנדה. בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?" ו-"The Woman in Me (Needs the Man in You)" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי, המשלב בתוכו גם את סגנון הגוספל. בשנת 1999, הוציאה טוויין את אלבום הווידאו הרביעי שלה Shania Twain Live, בו נכלל השיר. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי לארי ג'ורדן וצולם בנאשוויל, טנסי שבארצות הברית. הקליפ צולם ב-3 באוקטובר 1996, ופורסם ב-26 באוקטובר באותה השנה. חלק מהקליפ צולם בשחור-לבן. בקליפ ניתן לראות את טוויין, כשהיא שרה את השיר ביחד עם מקהלה. נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב למיליון צפיות. מידע על היצירה "God Bless the Child" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "God Bless the Child" באתר יוטיוב רדיו • סינגל מקסי • תקליטור 5 אינץ' • תקליט 7 אינץ' • קלטת שמע Shania Twain - God Bless The Child / (If You're Not In It For Love) I'm Outta Here! (Remix), Discogs (באנגלית) Barry's Hits of All Decades Pop rock n roll Music Chart Hits, hitsofalldecades.com Shania Twain - Whose Bed Have Your Boots Been Under, Discogs (באנגלית) Shania Twain - The Woman In Me (Needs The Man In You), Discogs (באנגלית) Shania Twain - Live, Discogs (באנגלית) Shania Twain - God Bless The Child, נבדק ב-2019-08-31
מצר קאלמאר

מצר קאלמאר (בשוודית: Kalmarsund) הוא מצר בים הבלטי, שנמצא בין האי השוודי אלנד לחבל סמולנד שביבשת שוודיה. אורכו של המצר הוא כ-130 קילומטרים ורוחבו הוא כ-5 קילומטרים בקטע הצר ביותר ו-25 קילומטרים ברחב ביותר. יש גשר דרכים החוצה מעבר למצר, גשר אלנד, שנפתח בספטמבר 1972. לאזורים הנמצאים לאורכו של מצר קאלמאר יש מורשת של שרידי מגורים מתקופות שונות, מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הברונזה; יתר על כן, עמים שחיו בתקופה המזוליתית חצו את המיצר על גשר קרח בראשית תקופת ההולוקן כאשר החלה נסיגה של קרחונים מאלנד. האי אלבי הוא מקום בו יש עדויות להתיישבות מזוליתית מוקדמת של האי אלנד, שתושביו היגרו ברחבי מצר קאלמאר בערך בשנת 6000 לפני הספירה, והקימו את אחד הכפרים המזוליתיים העתיקים והמוכרים בצפון אירופה . מדיה וקבצים בנושא מצר קאלמאר בוויקישיתוף Thomas B. Larsson, The Bronze Age Metalwork in Southern Sweden, 1986, University of Umeå, Dept of Archaeology, 200 pages C.Michael Hogan (2007) Alby Mesolithic Village, The Megalithic Portal, ed. Andy Burnham
מצוק סברינה

מצוק סברינה או רכס סברינה (באנגלית: Sabrina Ridge) הוא מצוק סלעי חשוף בין עמק סברינה לעמק טאמארוס, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה. המצוק ממוקם 8 קילומטרים דרומית לפסגת דריק. המצוק מתנשא לגובה של 2,019 מטרים מעל פני הים. שמו של המצוק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי. המצוק (כמו גם עמק סברינה הסמוך) נקראים על שמו של הנהר סוורן (אשר שמו הרומי היה סברינה) - אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה). מצוק סברינה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מצוק סברינה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור מצוק סברינה מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
ג'ובאני די ג'ובאני

ג'ובאני די ג'ובאני (באיטלקית: Giovanni di Giovanni;‏ 1350 - 7 במאי 1365) היה נער איטלקי, שהורשע בגלל מעשה סדום. פסיקתו של הנער הגיעה עם המוות השחור, מגפה שהכתה באסיה ובאירופה בכמה גלים במשך כחמש שנים. כמה מהאנשים המשפיעים ביותר על הכנסייה הקתולית באותה תקופה, כמו ברנדין מסיינה, האשימו את "הסדומים" (ההומוסקסואלים) בכך שהביאו את זעמו של האל לעיר. לצורך "תיקון" המצב, נחשב האידיאל לטיהור העיר מרוע באש, מה שהביא לשרפה על המוקד, חישול ברזל חם ועונשים אחרים, בדומה לאלו שקיבל ג'ובאני די ג'ובאני. ג'ובאני די ג'ובאני היה ידוע כ"סדומי פאסיבי פומבי (הומוסקסואל)" והורשע על ידי בית המשפט בפודסטה משום שהיה בן הזוג הפסיבי של מספר גברים שונים. העונש שהוטל עליו היה הוצאה להורג ב-7 במאי 1365 לאחר שעבר בעיר על גבו של חמור ועבר סירוס בפומבי. בסופו של דבר, היה צורך לשרוף את פי הטבעת שלו בברזל חם מפני שהוא "[נענש] באותו חלק בגוף, שבו הוא הרשה לעצמו להיות מוכר בתרגיל סדומי". ההנחה היא שהוא לא שרד את זה כלל. Rocke, Michael (1996). Forbidden Friendships, Homosexuality and Male Culture in Renaissance Florence. Oxford University Press. pp. 24, 227, 356, 360. ISBN 0-19-512292-5. Meyer, Michael J (2000). Literature and Homosexuality. Rodopi. p. 206. ISBN 90-420-0519-X.
גביע הליגה 1975/1976

גביע הליגה לעונת 1975/1976 הייתה מסגרת טורניר גביע, והתחרות השלישית בחשיבותה בכדורגל הישראלי ששוחק למשך עונה אחת בלבד. הטורניר התקיים בתחילת עונת 1975/1976, והקבוצות המשתתפות הורכבו מ-8 קבוצות הליגה הלאומית (הליגה הבכירה) שדורגו ב-8 המקומות הראשונים בעונת 1974/1975 (לגביע הליגה הלאומית) ו-8 קבוצות שסיימו ראשונות בליגה א' (לגביע ליגה א') לעונת 1974/1975: 4 הראשונות מבית הדרום ו-4 הראשונות מבית הצפון. 8 הקבוצות של כל גביע השתתפו בשלבי נוקאאוט: רבע גמר, חצי גמר וגמר. המשחקים החלו ב-13 בספטמבר 1975 והסתיימו ב-4 באוקטובר 1975, והטורניר התקיים בזמן שנבחרת ישראל השתתפה בטורניר הכדורגל באולימפיאדת מונטריאול (1976). הפועל חדרה זכתה בגביע הליגה לליגה הלאומית 1975/1976 לאחר שניצחה בגמר 1–0 את הפועל תל אביב. מכבי רמת עמידר זכתה בגביע הליגה לליגה א' 1975/1976 לאחר שניצחה בגמר 2–1 את מכבי חיפה. לאחר הניסיון שנעשה בעונה זו, הטורניר בוטל ולא שוחק עוד מעולם במתכונת זו. למעשה הפעם הבאה שהוקם הגביע השלישי בחשיבותו בכדורגל הישראלי הוא גביע הטוטו שהחל להתקיים כ-6 שנים לאחר מכן בעונת 1984/1985, ומשוחק עד היום. 100 שנות כדורגל 2006-1906 - אלישע שוחט, הוצאה עצמית, שנת 2006 רמת־עמידר זכתה בגביע ליגה א' נגד מכבי חיפה, דבר, 5 באוקטובר 1975 בדו-קרב פנדלים ניצחון טכני. הפועל ראשון לציון לא הופיעה למשחק עקב שביתה של השחקנים שתמכו בהנהלתם מול מרכז הפועל
זגורסקי שטרוקלי

זגורסקי שטרוקלי (קרואטית: Zagorski štrukli) הוא קינוח העשוי מבצק המוגש אפוי או מבושל ממטבח הקרואטי, נפוץ במחוז זגרב ובצפון קרואטיה. המנה מזכירה את השטרוקלג'י, קינוח דומה מן המטבח הסלובני השכן. הכנת זגורסקי שטרוקלי מבושל או מטוגן מאוד דומות זה לזה. מניחים שכבה שטוחה ומאוד עבה של בצק על השולחן. יוצקים שכבה דקה של קוטג' עם ביצים, שמנת חמוצה ומלח בישול באופן אחיד. את הבצק מגלגלים לרוחב משני הקצוות עד ששני הרולים נפגשים, את התוצר חותכים לחתיכות בגודל של 10 עד 20 סנטימטרים. כדי לקבל זגרוסקי שטרוקלי אפוי, מניחים את חתיכות הבצק בתבנית אפייה, מצפים אותם בנדיבות בשמנת, אופים את התבנית במשך 45 דקות עד שהבצק מקבל גוון אדמדם מלמעלה. עבור הגרסה המבושלת, מניחים את יריעות הבצק במחבת מעל סיר עם מים רותחים. מטגנים מעט בצל ופטרוזיליה בנפרד ומוסיפים אותם למחבת. את השטרוקלי מבשלים במשך כעשרים דקות. המאכל נחשב למנה לאומית של קרואטיה, שכן בשנת 2007 הוא התווסף לרשימת המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של קרואטיה. מדיה וקבצים בנושא זגורסקי שטרוקלי בוויקישיתוף הקינוחים של סלובניה, במגזין את, ‏25 באפריל 2009
קרוליין דין

דיים קרוליין דין (באנגלית: Caroline Dean;‏ נולדה ב-2 באפריל 1957) היא בוטניקאית בריטית, העובדת כיום כמנהלת מעבדת דין של מרכז ג'ון אינס (אנ'). ידועה בזכות מחקריה החלוציים על המנגנונים שבאמצעותם צמחים מתאימים את עצמם לסביבתם ולשינויי האקלים. כלת פרס וולף לחקלאות לשנת 2020 על "תגליותיה החלוציות בבקרת זמן הפריחה והבסיס האפי-גנטי לקיוט (ורנליזציה)". דין נולדה ב-2 באפריל 1957 באנגליה. כבת שנייה מבין 4 אחים. סיימה בשנת 1978 תואר ראשון בהצטיינות בביולוגיה באוניברסיטת יורק והמשיכה שם במסלול ישיר לדוקטוראט גם הוא בביולוגיה, אותו סיימה ב-1982. תיזת הדוקטורט שלה עסקה בחקר הגנום של עלי חיטה צעירים. עם סיום לימודיה עברה לקליפורניה שם עשתה את הפוסט-דוקטורט בחברת הסטארט אפ הביוטכנולוגית Advanced Genetic Sciences. ב-1988 חזרה לאנגליה, למרכז ג'והן אינס, שם הקימה את המעבדה הנקראת על שמה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. תחומי מחקרה הם תהליכי התזמון בצמחים. היא גילתה את המנגנון שבעזרתו הצמחים "זוכרים" שעברו תקופות של קור. הציגה תהליכי RNA ה"משגיחים" על מועדי הפריחה. לתגליותיה יש השלכה על תחומים כמו אפיגנטיקה, אבולוציה מולקולרית ו-Post-transcriptional regulation (אנ'), את רוב מחקריה עשתה על התודרנית הלבנה ותרמה רבות לפיתוחה כאורגניזם מודל, בפיתוח משאבים למיפויה הגנטי ולמוטגנזה חודרנית (אנ'). ב-1991 נישאה לג'ונתן ג'ונס (אנ') אף הוא פרופסור לבוטניקה. לזוג בן ובת. חברת הארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית (אנ') - 1999. קצינה מפקדת (The Dame Commander) של מסדר האימפריה הבריטית - 2004. עמיתת החברה המלכותית - 2004. זוכת המדליה של החברה הגנטית הבריטית (אנ') - 2007. חברת האקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים - 2008. חברת האקדמיה הגרמנית למדעים לאופולדינה - 2008. זוכת פרס EMBO (אנ') FEBS (אנ') למדעניות המשמשות דוגמה (Role Model) לדור העתיד של מדעניות - 2015. זוכת מדליית דרווין - 2016. זוכת פרס לוריאל אונסק"ו למדעניות מצטיינות (אנ') - 2018. מדיה וקבצים בנושא קרוליין דין בוויקישיתוף קרוליין דין, באתר גוגל סקולר דף הבית של דין באתר של מרכז ג'ון אינס (באנגלית) ריאיון עם דין באתר Plos Genetics (באנגלית) מידע על דין באתר WebCite (באנגלית) פרשת חייה (time-line) באתר החברה המלכותית (באנגלית) דין מדברת על המחקרים שלה (באנגלית) קרוליין דין, באתר קרן וולף Investigations of genome expression in young wheat leaves
טינה צ'ארלס

האם התכוונתם ל... טינה צ'ארלס (זמרת) – זמרת דיסקו בריטית טינה צ'ארלס (כדורסלנית) (אנ') – שחקנית כדורסל אמריקנית
עוגת קייב

עוגת קייב (באוקראינית: торт "Київський) היא עוגה הקרויה על שם העיר קייב שבאוקראינה. העוגה שווקה לראשונה ב-6 בדצמבר 1956 על ידי קונדיטוריה קרל מרקס שבקייב. העוגה נהייתה אהודה במהרה ברחבי ברית המועצות. העוגה הפכה לאחד מן הסמלים של קייב, בעיקר בשל שמה וכן בעקבות הציפוי המציג את הסמל הלא-רשמי של העיר. לעוגה יש שתי שכבות אווריריות של מקצפת עם אגוזי לוז, זיגוג שוקולד ומילוי דמוי קרם חמאה. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. הסיבה היא מושגים לא ברורים, תחביר לקוי, כתוב כסיפור חסר הגיון. פעם אחת, אופים בקונדיטוריה שכחו להוסיף חלבוני ביצה לתבנית אפייה. בבוקר שלמחרת, השף קונסטנטין ניקיטוביץ פטרנקו, יחד עם העוזרת שלו בת ה-17 נדיה צ'רנוגור, פיזרו עוגות קפואות עם קרם חמאה לתוך התבנית כדי לחפות על הטעות. היה זה המתכון הראשוני של עוגת הקייב. המתכון לעוגה השתנה עם השנים. בשנות השבעים האופים שכללו את השיטה של הכנת חלבוני ביצה עם תערובת אגוזים, אז הוסיפו אגוזי לוז לעוגה והחלו להתנסות גם עם בוטנים ואגוזי קשיו. אולם, אגוזים אלה יקרים יותר מאגוזי הלוז ולכן המפעל חזר למתכון המקורי הזול יותר. מדיה וקבצים בנושא עוגת קייב בוויקישיתוף
גמר ליגת האלופות 2021

גמר ליגת האלופות 2021 היה המשחק האחרון בעונת 2020/2021, העונה ה-66 של טורניר הכדורגל הבכיר באירופה שמאורגן על ידי אופ"א והעונה ה-29 מאז ששמה שונה מ"גביע אלופות המועדונים האירופי" ל"ליגת האלופות". הזוכה בגמר היא צ׳לסי, שניצחה את מנצ'סטר סיטי וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדותיה, ותשחק במשחק הסופרקאפ האירופי נגד ויאריאל, אלופת הליגה האירופית לעונת 2020/2021. הליך הגשת המועמדות הושק ב-28 בספטמבר 2018 על ידי אופ"א לבחירת הערים המארחות של גמר ליגת האלופות, הליגה האירופית וליגת האלופות לנשים לשנת 2021. להתאחדויות הכדורגל ניתן עד 26 באוקטובר 2018 להגיש הצעות עד 15 בפברואר 2019. אופ"א הודיעה ב-1 בנובמבר 2018 כי שני אצטדיונים הביעו עניין לארח את גמר ליגת האלופות של 2021, וב־22 בפברואר 2019 הגישו שני האצטדיונים את מועמדויותיהם במועד האחרון. האצטדיון המארח נבחר על ידי הוועד המנהל של אופ"א במהלך ישיבה בלובליאנה, סלובניה, ב-24 בספטמבר 2019, שם ימונו גם המארחים למשחקי גמר ליגת האלופות של 2022 ו-2023. בספטמבר 2019 הוכרז שגזפרום ארנה נבחרה לארח את משחק הגמר, כאשר אליאנץ ארנה תארח את גמר ליגת האלופות 2022 ואצטדיון ומבלי יארח את גמר 2023. בעקבות מגפת הקורונה, ביוני 2020 הוחלט שגזפרום ארנה לא תארח את טורניר 2021, אלא את גמר טורניר 2022. במאי 2021 נודע שטורקיה לא תארח את משחק הגמר ובמקום זאת הוא ייערך באצטדיון הדרגאו שבפורטוגל. ערך מורחב – עונת 2020/2021 בליגת האלופות שופט: ספרד אנטוניו מתאו לאחוס קוונים: ספרדפאו סבריאן דייוויס, ספרד רוברטו דיאס פרז דה פלומר שופט רביעי: ספרד קרלוס דל סרו גרנדה שופט וידאו: ספרד אלחנדרו הרנדדס הרננדס שופט וידאו שני:ספרד חואן מרטינס מונוארה, שופט וידאו לנבדל: ספרד איניגו פריאטו לופס דה סראין שופט וידאו תומך: פולין פאול גיל עונת 2020/2021 בליגת האלופות גמר הליגה האירופית 2021 מדיה וקבצים בנושא גמר ליגת האלופות 2021 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גמר ליגת האלופות 2021 מיכאל יוכין‏, קישור למציאות: טוכל וקאנטה ניצחו בגמר האלופות, גווארדיולה המפסיד הגדול, באתר וואלה, 30 במאי 2021 "11 associations interested in hosting 2021 club finals". UEFA. 1 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "9 associations bidding to host 2021 club finals". UEFA.com. 22 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) רשמי: גמר ליגת האלופות ייערך בדרגאו בפורטוגל, באתר ONE‏, 13 במאי 2021
ג'ין קרנהאן

ג'ין אן קרפנטר קרנהאן (באנגלית: Jean Anne Carpenter Carnahan; ‏20 בדצמבר 1933 – 30 בינואר 2024) הייתה אשת ציבור אמריקאית, שכיהנה במשך כשנתיים כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מיזורי. היבחרה של קרנהאן היה ייחודי: בעלה, מל קרנהאן, התמודד לסנאט ובעיצומה של מערכת הבחירות נהרג באסון תעופה, ולא ניתן היה להסיר את שמו בפתקי ההצבעה. בעקבות זאת הוחלט כי אם קרנהאן יקבל את מרב הקולות, תמונה אלמנתו לסנאט בידי מושל מיזורי עד שתערכנה בחירות מיוחדות. אחרי שכך היה, התמודדה קרנהאן בבחירות המיוחדות אך הפסידה ליריבה הרפובליקני. קרנהאן נולדה בשם ג'ן אן קרפנטר בוושינגטון די. סי. למשפחה ממעמד הפועלים. היא ובעלה לעתיד, מל, למדו יחדיו בבית הספר התיכון אנקוסטיה ואף ישבו זה לצד זה בשולחן. ב-1955 סיימה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון עם תואר ראשון במנהל עסקים ומינהל ציבורי, והייתה לראשונה במשפחתה לסיים לימודים גבוהים באקדמיה. ב-1954 נישאה למל קרנהאן ושנתיים אחר כך עברה לגור עמו במדינת הולדתו מיזורי. כאשר בעלה נכנס לזירה הפוליטית, התמסרה גם היא אל הפוליטיקה. כאשר הוא נבחר למושל מיזורי, הייתה קרנהאן גברת ראשונה פעילה: היא פעלה למען פתיחת מעונות יום למשפחות עובדות, חיסוני ילדים, מרכזי תמיכה לנשים הסובלות מהתעללויות ומרכזים אחרים למען הקהילה. ב-2000 התמודד המושל קרנהאן לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור ג'ון אשקרופט המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. שלושה שבועות לפני יום הבחירות נהרג המושל בהתרסקות מטוס, יחד עם בנם רנדי (שהטיס את המטוס) וכריס סיפורד, ראש הסגל של המושל ואסטרטג במטה הבחירות שלו. בשל הזמן הקצר שנותר עד ליום הבחירות, חוקי הבחירות במיזורי לא אפשרו להסיר את שמו מפתקי ההצבעה. המושל בפועל, רוג'ר וילסון, הודיע כי אם קרנהאן המנוח יקבל את מרב הקולות, ימנה את רעייתו לאייש את המושב אליו ייבחר. פעולה זו הפכה אותה למעשה למועמדת המפלגה הדמוקרטית לסנאט מטעם מיזורי. כאות כבוד למנוח, השעה אשקרופט את מסע הבחירות שלו בתקופת האבל על המושל. ג'ין קרנהאן לא ניהלה מסע בחירות באופן פעיל אך הודיעה כי בכוונתה לקבל את מינויו של וילסון. המירוץ היה צמוד למדי טרם אסון התעופה, ו-50.5% מקולות הבוחרים ניתנו למל קרנהאן, שהם 1,191,812 קולות הלכה למעשה. ג'ין קרנהאן מונתה לסנאט ב-2001, אך על פי החוק במיזורי, היא כיהנה בסנאט עד קיומן של בחירות מיוחדות נוספות. לאחר הפסדו, נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש מינה את אשקרופט לתובע הכללי של ארצות הברית, ומכיוון שאשרור מינויי הנשיא כפופים לאישור הסנאט, קרנהאן מצאה את עצמה בעמדה הלא-שגרתית בה הצביעה נגד מינויו של מי שהיה למעשה יריבה בבחירות לסנאט. ב-2002 נערכו הבחירות המיוחדות להמשך תקופת הכהונה בת שש השנים בסנאט. קרנהאן החליטה להתמודד, אך הפסידה במערכת בחירות צמודה לג'ים טאלנט הרפובליקני כשהפער ביניהם עומד על 22,000 קולות בלבד. ב-2004, בנה של קרנהאן, רוס, נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מיזורי, ובתה רובין קרנהאן נבחרה למזכירת המדינה של מיזורי. מאז הפסדה בבחירות לסנאט, המשיכה קרנהאן בפעילות ציבורית כמחברת. היא כתבה שישה ספרים ומאמרי דעה רבים. ב-2017 החלה אף לכתוב בלוג בנושא אוכל. הלכה לעולמה ב־30 בינואר 2024 בגיל 90. מדיה וקבצים בנושא ג'ין קרנהאן בוויקישיתוף ג'ין קרנהאן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ין קרנהאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מושל מיזורי נהרג בהתרסקות מטוס, באתר ynet, 17 באוקטובר 2000 המועמד המת ניצח בבחירות לסנאט, באתר ynet, 8 בנובמבר 2000 שריל ביהר, At 83, Jean Carnahan Claims a New Title: Food Blogger, באתר River Fronttimes‏, 26 בינואר 2017 (באנגלית)
ז'ול גרווי

ז'ול גרווי (בצרפתית: Jules Grévy;‏ 15 באוגוסט 1807 – 9 בספטמבר 1891) היה פוליטיקאי צרפתי שכיהן כנשיא צרפת בשנים 1879–1887 מטעם מפלגת הרפובליקניים השמאליים. גרווי נולד ב-15 באוגוסט 1807 בפראנש-קונטה. בצעירותו אימץ עמדות רפובליקניות. כיהן כנשיא האספה הלאומית בשנים 1871–1873. בינואר 1879 נבחר לנשיאות צרפת. בדצמבר 1885 נבחר לכהונה שנייה. מדיניות החוץ שלו הייתה שקולה במיוחד שכן הוא התנגד לדרישות הלאומיות לנקום בגרמניה בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה ההרסנית (1870–1871) והתנגד להתפשטות קולוניאלית, שהייתה אז סוגיה פוליטית מרכזית. כהונתו השנייה של גרווי התאפיינה בשערוריות שחיתות שהובילו להתפטרותו בשנת 1877. שירתו תחתיו ראשי הממשלה ויליאם הנרי ודינגטון, ז'ול פרי ולאון גמבטה. הוא נפטר כארבע שנים לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא ז'ול גרווי בוויקישיתוף ז'ול גרווי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'ול גרווי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'ול גרווי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Jules Grévy, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמק סברינה

עמק סברינה (באנגלית: Sabrina Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, בין רכס פונטס למצוק סברינה, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה. העמק נמצא בגובה 1,846 מטרים מעל פני הים. שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי. העמק נקרא על שמו של מצוק סברינה הסמוך - ושנייהם נקראים על שמו של אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית). עמק סברינה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית עמק סברינה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור עמק סברינה מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
רכס פונטס

רכס פונטס (באנגלית: Pontes Ridge) הוא רכס או שלוחה הררית מדרום לפסגת דריק, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה. השלוחה יורדת לכיוון מזרח לעבר קרחון מקרו, 7 קילומטרים דרומית לפסגת דריק. הרכס מתנשא לגובה של 1,790 מטרים מעל פני הים. שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי. העמק נקרא על שמו של פונטס - אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה). רכס פונטס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס פונטס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור רכס פונטס מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
אדה בלאקג'ק

אדה בלאקג'ק [באנגלית: Ada Blackjack במקור דלוטוק (Delutuk)]; 1898‏ - 29 במאי 1983) הייתה אישה משבט האינופיאטים, שחייתה במשך שנתיים לבדה באי וראנגל צפונית לסיביר. אדה בלאקג'ק ג'ונסון נולדה בסלומון אלסקה וגודלה על ידי מיסיונרים שלימדו אותה לקרוא ולכתוב אנגלית. כבר בגיל צעיר עברה מערבה לעיר נום. היא התחתנה והביאה לעולם שלושה ילדים, אך רק אחד מהם שרד את גיל הינקות. לאחר זמן מה היא התגרשה מבעלה הראשון. בעקבות הגירושים היא נותרה חסרת כל ונאלצה למסור את בנה לבית יתומים. בשנת 1921 היא הצטרפה למשלחת שחצתה במסעה את ים צ'וקצ'י והגיעה לאי וראנגל. מארגן המשלחת, ויהלמור סטפנסון, שלח במשלחת חמישה חוקרים (וביניהם אדה) בניסיון לטעון לבעלות קנדית על אי וראנגל. הוא בחר את חברי המשלחת על בסיס הידע האקדמי שלהם וניסיונם. הוא העדיף את המועמדים בעלי הידע הרב ביותר בגאוגרפיה ובמדעים לצורך המשלחת. ב-15 בספטמבר 1921, חברי המשלחת נעזבו על האי כדי לטעון לבעלות עליו לטובת קנדה או בריטניה. המשלחת כללה חמישה אנשים: אדה שהייתה הטבחית והתופרת של המשלחת, שלושה אמריקנים: לורן נייט, מילון גייל ופרד מאורר, וגבר נוסף קנדי - אלן קראופורד. מאורר נכח על אי בעבר בשנת 1914 במשך שמונה חודשים, לאחר שמשלחת של הספינה קרלוק התרסקה אל האי. התנאים באי החלו להיות קשיים מיום ליום. לאחר שמנות המזון שלהם אזלו, חברי המשלחת לא הצליחו לצוד מספיק בעלי חיים כדי לשרוד. ב-28 בינואר 1923, שלושה מארבעת הגברים במשלחת החליטו לחצות מרחק של 700 מיילים (כ-1,120 קילומטרים) מן האי על גבי ים צ'וקצ'י הקפוא כדי להזעיק מזון ועזרה. הגבר היחיד שנשאר לצד אדה היה לורן נייט, הוא חלה בצפדינה (עקב מחסור בוויטמין C) ואדה סעדה אותו עד למותו ב-23 ביוני 1923. לא היה זכר לשלושת הגברים שעזבו את האי, וכך אדה נשארה לבדה על האי ללא נפש חיה מלבד חתול המשלחת ויק. אדה שרדה לבדה בתנאי הקור הקיצוניים באי עד שצוות חילוץ הגיעה אליה ב-19 באוגוסט 1923. בעיתונות באותם ימים היא תוארה כ"רובינזון קרוזו הנשית". עם כסף שהיא חסכה, היא לקחה את בנה הצעיר בנט לעיר סיאטל כדי לרפאו משחפת. בהמשך חייה התחתנה והביאה לעולם ילד נוסף, בילי. לבסוף היא חזרה לאזור הארקטי בו נולדה וחייתה שם עד מותה בגיל 85. אדה הייתה אישה שקטה והיא סלדה מהקרקס התקשרותי שקם סביב סיפור הישרדותה, ואת ניסיונו של מארגן המשלחת, סטפנסון, להרוויח מכך. מלבד שכר אותו קיבלה על השתתפותה במשלחת וכן עבור עורות של בעלי חיים אותם מכרה, היא לא קיבלה אגורה ממאמרים ומספרים שנכתבו על חייה. אדה מתה בפאלמר ונקברה באנקורג' אלסקה. ג'יילס מילטון, רובינסון קרוזו ממין נקבה בתוך: הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה, לעברית: סמדר ויוסי מילוא, כתר ספרים, 2017. עמ' 259–261. מדיה וקבצים בנושא אדה בלאקג'ק בוויקישיתוף ״השורדת האחרונה״ - פרק על אדה בלאקג׳ק בהסכת ״עושים מינהר״ מסמכיה של אדה בלאקג'ק, באתר דארטמות' קולג' אדה בלאקג'ק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדה בלאקג'ק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ספירוס קיפריאנו

ספירוס קיפריאנו (ביוונית: Σπύρος Κυπριανού;‏ 28 באוקטובר 1932 – 12 במרץ 2002) היה אחד מן הפוליטיקאים המשפיעים ביותר בקפריסין המודרנית, ששימש כנשיא המדינה השני בשנים 1977–1988. קיפריאנו נולד ב-28 באוקטובר 1932 בלימסול. הוא למד כלכלה ומסחר בלונדון. בזמן שלמד בלונדון, הוא הקים את ארגון הסטודנטים הקפריסאים באנגליה. לאחר עצמאות קפריסין בשנת 1960 קיפריאנו כיהן כשר המשפטים ולאחר מכן כשר החוץ. במסגרת תפקיד זה הוא ייצג את קפריסין במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. הוא התפטר מתפקידו בשנת 1972 ולאחר מכן עבד כמספר שים כעורך דין וכיועץ משפטי פרטי. בשנת 1976 הקים ועמד בראש המפלגה הדמוקרטית בקפריסין. בבחירות שנערכו באותה השנה המפלגה קיבלה כ-21 מושבים מתוך 35 בפרלמנט, וקיפריאנו נבחר לכהן כנשיא הפרלמנט. בספטמבר 1977 נבחר לכהן כנשיא המדינה. כמספר חודשים לאחר מכן נחטף בנו בידי הארגון אאוקה אך שוחרר לאחר כמספר ימים. בשנת 1978 ו-1983 קיפריאנו נבחר שוב לתפקידו, אך הפסיד בבחירות שנערכו בשנת 1988. בשנת 1996 נבחר שנית לכהן כנשיא הפרלמנט ופרש מהעולם הפוליטי בשנת 2001. בשנת 1985 העניקה לו אוניברסיטת בלגרד תואר דוקטור לשם כבוד. הוא נפטר מסרטן ב-12 במרץ 2002 בניקוסיה. מדיה וקבצים בנושא ספירוס קיפריאנו בוויקישיתוף ספירוס קיפריאנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אל סלוודור – שווייץ

יחסי אל סלוודור–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אל סלוודור לבין הקונפדרציה השווייצרית. היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין הרפובליקה של אל סלוודור הם יחסים דיפלומטיים מלאים. ב-1913 פתחה שווייץ לראשונה קונסוליה בסן סלבדור, בירת אל סלוודור, ששודרגה לדרג הקונסוליה הכללית ב-1959 ולדרג השגרירות ב-1968. ב-1979 סגרה שווייץ את השגרירות לאחר רצח הממונה על היחסים. סוכנות קונסולרית נפתחה במקום במדינה ב-1982. ב-1997 הסוכנות שודרגה לדרג קונסוליית כבוד כללית. בנוסף לקונסוליה בסן סלבדור, האמינה שווייץ את שגרירותה שבסן חוסה, בירת קוסטה ריקה, על אל סלוודור. אל סלוודור ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם הסכם הגנה וקידום השקעות הדדיות. על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 433 שווייצרים חיו באל סלוודור. הסחר שבין המדינות הוא סחר יחסית גדול ביחס לגודל המדינה. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 16.4 מיליון פרנקים שווייצרים. מהם 14 מיליון ייצוא שווייצרי לאל סלוודור ו-2.4 מיליון ייבוא שווייצרי מאל סלוודור. שווייץ אינה מיוצגת באל סלוודור בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת באל סלוודור בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסן סלבדור, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה בסן חוסה, בירת קוסטה ריקה, על אל סלוודור. אל סלוודור אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. אל סלוודור מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אל סלוודור – שווייץ בוויקישיתוף היחסים הבילטרליים שבין שווייץ לאל סלוודור, משרד החוץ של שווייץ CONSULATE GENERAL OF SWITZERLAND IN SAN SALVADOR, EL SALVADOR CONSULATE GENERAL OF EL SALVADOR IN GENEVA, SWITZERLAND