laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורדיליה, מלכת בריטניה

קורדיליה (באנגלית: Cordelia) הייתה מלכת בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותה, והיא נחשבת לאחת מהמלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מספר כי קורדיליה הייתה בתו הצעירה של המלך ליר, והמלכה השנייה ששלטה בבריטניה בתקופת הברזל מאז שברוטוס, ראשון מלכי בריטניה, כבש את האי מידי הענקים. קורדיליה הייתה חביבה על ליר יותר משתי אחיותיה (קונריל וריגן). ליר החליט לחלק את הממלכה בין בנותיו הנשואות, אולם קורדיליה סירבה להינשא שלא מאהבה, ולכן לא קיבלה חלק מהממלכה בניגוד לאחיותיה. אף בהיעדר נדוניה התאהב אגאניפוס, מלך הפרנקים ונשא אותה לאישה, והיא מלכה עמו בגאליה. לאחר חלוקת הממלכה גורש ליר מבריטניה ונמלט לגאליה. אגאניפוס יצא בראש צבא לבריטניה, כבש אותה והשיב לליר את כיסאו. ליר מלך שלוש שנים נוספות ולאחר פטירתו עלתה קורדיליה לשלטון. קורדיליה שלטה חמש שנים, עד שבגרו בניהן של אחיותיה: מארגאנוס דוכס אולבני וקאנדאגיוס דוכס קורנוול, אשר התנגדו לשלטונה של קורדיליה, מרדו נגדה ולבסוף כלאו אותה. קורדיליה התאבדה בכילאה, והשנים חילקו את הממלכה ביניהם. קונדאגיוס מלך דרומית לנהר ההאמבר ומאגאנוס צפונית לו, אולם במהרה פרצה מלחמת אזרחים ביניהם. ויליאם שייקספיר ביסס את מחזהו "המלך ליר" על תיאור מלכותם של ליר וקורדליה כפי שזה מופיע בספרו של ג'פרי. מדיה וקבצים בנושא קורדיליה, מלכת בריטניה בוויקישיתוף תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
קורדיליה

האם התכוונתם ל... קורדיליה, מלכת בריטניה – בתו של המלך ליר ומלכת בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה"; קורדליה (המלך ליר) – דמות במחזהו של ויליאם שייקספיר "המלך ליר" המבוסס על סיפור חייה של המלכה קורדיליה; קורדיליה (ירח) – אחד מירחי אורנוס - קרוי על שם הדמות ממחזהו של ויליאם שייקספיר; קורדליה (פרפר) (Cordelia) – מין של פרפר.
קאנדאגיוס

קאנדאגיוס (באנגלית: Cunedagius, בוולשית: Cunedda; נפטר בשנת 772 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מספר כי קאנדאגיוס היה בנם של הנווינוס (Henwinus) דוכס קורנוול ושל ריגן, בתו הבכורה של המלך ליר. הוריו מרדו כנגד ליר, אולם הובסו על ידי קורדיליה בתו הצעירה של ליר, אשר השיבה את אביה לשלטון ומלכה אחריו. בהגיעו לבגרות מרדו קאנדאגיוס ובן דוד מארגאנוס נגד קורדיליה, כלאו אותה, ולאחר התאבדותה חילקו ביניהם את הממלכה - קאנדאגיוס קיבל את השליטה בבריטניה הנמצאת דרומית מערבית לנהר ההאמבר, ומאגנאוס את השטחים צפונית מזרחית לנהר. לאחר שנתיים של שלטון משותף פלש מארגאנוס לקורנוול והרס אותה. קאנדאגיוס נלחם נגדו והביסו. מארגאנוס נמלט לוויילס וקאנדאגיוס רדף אחריו והוציאו להורג. לאחר מותו של מארגאנוס הפך קאנדאגיוס לשליטה של בריטניה כולה, ומלך 33 שנים. לאחר מותו עלה לשלטון ריבאלו, בנו. ג'פרי מציין כי קאנדאגיוס שלט בתקופת התנבאותו של הנביא ישעיהו, ובתקופת הקמת העיר רומא על ידי רומולוס ורמוס, היינו במהלך המאה השמינית לפנה"ס. גניאולוגיה של קאנדאגיוס(הקישור אינו פעיל) תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
ריבאלו

ריבאלו (באנגלית: Rivallo; בוולשית: Rhiwallon) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי אחר למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מספר כי הוא היה בנו של המלך קאנדאגיוס, ועלה לשלטון לאחר מותו. ג'פרי מציין כי בתקופת מלכותו עברה בריטניה אסונות רבים - גשם של דם שנמשך שלושה ימים, ובעקבותיו פרצה מגפה שפגעה באוכלוסייה, וכן הארץ נפגעה בלהקות זבובים. לאחר מותו עלה לשלטון בנו, גארגאסטיוס. גניאולוגיה של ריבאלו(הקישור אינו פעיל) תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
מארגאנוס

מארגאנוס (באנגלית: Morganus או Marganus, בוולשית: מורגן - Morgan) היה מלך חלקה הצפוני של בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מספר כי מארגאנוס היה בנו של מאגלאורוס, דוכס אולבני ושל גונריל, בתו של המלך ליר. לאחר שהוריו השתתפו בהדחתו של ליר, נעזר ליר בצבאה של בתו הצעירה קורדיליה לשוב לשלטון, ולאחר מותו היא ירשה את כס המלוכה. בהגיעו לבגרות חברו יחד מארגאנוס ובן דודו קאנדאגיוס, מרדו נגד קורדיליה וכלאו אותה. לאחר שקורדיליה התאבדה, חילקו ביניהם את הממלכה - מארגאנוס שלט בבריטניה באזור הצפון מזרחי לנהר ההאמבר ובן דודו שלט דרומית מערבית לנהר זה. מארגאנוס, שהיה מבוגר מקאנדאגיוס שאף לשלוט בממלכה כולה, ולאחר שנתיים תקף את קורנוול, אולם הובס על ידי קאנדאגיוס ונמלט לוויילס, שם מצא אותו קאנדאגיוס והרגו.
קום הוק ארגו פרופטר הוק

קום הוק ארגו פרופטר הוק (בלטינית: cum hoc ergo propter hoc; עם זה, לכן בגלל זה), המקוצרת לעיתים קרובות לקום הוק, או מתאם מצביע על סיבתיות, הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מתייחסים לשני אירועים שהתרחשו בו-זמנית כאילו יש ביניהם יחסי סיבה ומסובב. בפועל, העובדה שיש מתאם בין אירועים אינה מצביעה בהכרח על סיבתיות. בסטטיסטיקה, משתנים סטטיסטיים רבים מחושבים במקביל למשתנים אחרים. כאשר שני משתנים נמצאו קורלטיביים, ישנו פיתוי להניח כי זה מראה שמשתנה אחד הוא הגורם לשני. הטיית "מתאם מוכיח סיבתיות", נחשבת להטייה לוגית כאשר שני אירועים המתרחשים יחד ובמקביל נדמים כבעלי מערכת יחסים של סיבה ותוצאה. טעות הזו ידועה גם בשם "סיבה שקרית". אשליה דומה היא אירוע שבא בעקבות אחר אירוע יהיה בהכרח תוצאה של האירוע הראשון, הוא פוסט הוק אֶרגו פרוּטר הוק (בלטינית: "אחרי זה, ולכן בגלל זה"). כמו בכל הטיה לוגית, זיהוי העובדה שהסיבה מאחורי הטיעון היא פגומה עדיין אינה מעידה על כך שהמסקנה המתקבלת היא שקרית. כשל "קום הוק" הוא דוגמה לכשל בסילוגיזם במבנה הבא: א' קורה. ב' קורה באותה עת. לכן, א' גורם ל-ב'. או, עם איברים ממשיים יותר: הירח נמצא במילואו. מעבורת החלל התרסקה באותו יום. לכן, מעבורת החלל התרסקה היות שהירח היה במילואו. כמובן, ייתכן בהחלט כי ישנם יחסי סיבה ומסובב בין א' ל-ב', אך היחסים הללו אינם נובעים מניתוח לוגי כלשהו, והמתאם עשוי באותה מידה להיות מקרי. כמו כן, בכשל "קום הוק" יש התעלמות מהעובדה שתיתכן בהחלט סיבה שלישית הגורמת גם ל-א' וגם ל-ב' (ראו אפקט משולב). לדוגמה: השימוש בתנורים במוסקבה התגבר ביום א'. מספר אנשים קפאו למוות במוסקבה ביום א'. לכן, השימוש בתנורים מוביל לקפיאתם של אנשים למוות. כאן ברור כי הקישור הסיבתי מופרך, והסיבה להתגברות השימוש בתנורים ולקפיאה למוות של אנשים היא כנראה התגברות הקור במוסקבה. במקרים אחרים, הכשל יכול להיות טמון בזיהוי שגוי של כיוון הסיבתיות. לדוגמה: השימוש בתנורים במוסקבה התגבר ביום א'. הקור במוסקבה התגבר ביום א'. לכן, השימוש בתנורים הוביל להתגברות הקור. כאן, כפי שניתן להסיק על נקלה, יחסי סיבה ומסובב צריכים להיות דווקא הפוכים: הקור הוביל להתגברות השימוש בתנורים, ולא להפך. כיוון הפוך כשל קרוב - פוסט הוק ארגו פרופטר הוק (אחריו, ולכן בגללו).
Tomorrow

Tomorrow הייתה להקת רוק פסיכדלי בריטית שפעלה בעיקר בשנים 1967–1968. על אף שמבקרי הרוק, ובעיקר השדרן הנודע ג'ון פיל העריכו מאוד את הלהקה, היא לא הצליחה מבחינה מסחרית כחלוצות אחרות של הרוק הפסיכדלי בזמנה, כמו פינק פלויד וסופט מאשין. חברי הלהקה היו סטיב האו (גיטרה), קית ווסט (שירה), ג'ון "ג'יוניור" ווד (בס) וג'ון "טווינק" אולדר (תיפוף). הם ניגנו גרסאות כיסוי למוזיקת רוק, נשמה ורית'ם-אנד-בלוז תחת שמות שונים (The In Crowd, Four Plus One), עד שהחליטו ליצור מוזיקה בעצמם תחת השם "טומורו" ("מחר"). ההקלטה הראשונה של הלהקה הייתה ב-21 בספטמבר 1967 במסגרת תוכניתו של ג'ון פיל ברדיו BBC One. היא הייתה אמורה להשתתף בפסקול הסרט "יצרים" של מיכלאנג'לו אנטוניוני, אבל בסופו של דבר השתתפו בסרט היארדבירדס. חברי הלהקה השתתפו בסרט אחר, אבל גם שם הוחלט בסופו של דבר להשתמש בלהקה אחרת. להיטם הגדול ביותר הולחן על ידי קן ברג'ס ב-1967 ונקרא "My White Bicycle". ב-1970 הצטרף גיטריסט הלהקה, סטיב האו, ללהקת יס. Tomorrow, באתר MusicBrainz (באנגלית) Tomorrow, באתר Discogs (באנגלית) Tomorrow, באתר Songkick (באנגלית)
קינגיספ

קינגיספ (ברוסית: Кингисепп) היא עיר ברוסיה בחלקו המערבי של מחוז לנינגרד, 114 ק"מ מערבית מסנקט פטרבורג. העיר משמשת כמרכז אזור קינגיספ. העיר נמצאת על הנהר לוגה (ברוסית: Луга), הנשפך למפרץ פינלנד. אוכלוסיית העיר מונה 48,488 תושבים (2010). עד שנת 1922 נקראה העיר יאמבורג, אך שמה הוחלף כדי להנציח את זכרו של המהפכן הרוסי-אסטוני ויקטור קינגיספ. העיר נוסדה בשנת 1384 כמבצר ונקראה יאם (ברוסית: Ям). המבצר שימש להגנה מהפלישות הרבות של האבירים הגרמנים והשוודים. בשנת 1583 נכבשה העיר על ידי שוודיה. היא הוחזרה לרוסיה ב- 1595 ושוב נפלה בידי השוודים ב- 1617. הצריחים וחומות המבצר פוצצו ונהרסו בשנת 1685. במהלך המלחמה הצפונית הגדולה (1700— 1721) העיר שוחררה על ידי צבא רוסיה, אך שמה השוודי יאמבורג לא שונה. קתדרלת יקטרינה בכיכר ניקולאי. בנייתה הסתיימה בשנת 1782. אדריכלי הבניין היו ברתולומאו רסטרלי ואנטוניו רינלדי. אלכסנדר קרז'אקוב, כדורגלן נודע שנולד בקינגיספ. אלכסנדר דרוזדנקו, מושל מחוז לנינגרד, שניהל את מועצת הנבחרים של קינגיספ. מדיה וקבצים בנושא קינגיספ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קינגיספ ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גארגאסטיוס

גארגאסטיוס (באנגלית: Gurgustius, בוולשית: Gorust; נפטר בשנת 753 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין תיעוד היסטורי למלכותו, והוא אחד מהמלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מציין כי היה בנו של ריבאלו אשר מלך לפניו, ולאחר מותו מלך בנו סיסיליוס הראשון. ג'פרי אינו מתארך את מלכותו, אולם בשל תיארוך מלכות אביו ניתן לתארך את מלכותו לשלהי המאה השמינית לפנה"ס. גניאולוגיה של גארגאסטיוס(הקישור אינו פעיל) תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
הפדרציה העולמית לבדמינטון

הפדרציה העולמית לבדמינטון (באנגלית: Badminton World Federation, בקיצור BWF) היא הגוף הבינלאומי של ספורט הבדמינטון. הפדרציה יוסדה בשנת 1934 תחת השם "הפדרציה הבינלאומית לבדמינטון" (באנגלית: International Badminton Federation) בה היו חברות תשע מדינות: קנדה, דנמרק, אנגליה, צרפת, אירלנד, ניו זילנד, הולנד, ווילס וסקוטלנד. מאז התרחב הארגון ל-176 מדינות חברות בכל העולם. בפגישה הכללית ב-24 בספטמבר 2004, שבה נפגשו נציגי כל המדינות החברות, הוחלט לאמץ את השם החדש (BWF). מאז הקמת הארגון עד ל-1 באוקטובר 2005 היה משרדו הראשי בצ'לטנהאם, אנגליה. נכון להיום הוא נמצא בקואלה לומפור, בירת מלזיה. נשיא הפדרציה הראשון היה ג'ורג' אלן תומאס (1934-1955). נשיאה הנוכחי הוא פול אריק הוייר לרסן. בשנת 2007 השיקה הפדרציה לוגו חדש במהלך אחת מתחרויותיה. הלוגו שהיה בשימוש בין השינים 2007-2012 הלוגו הישן, שהיה בשימוש עד 2007 מדיה וקבצים בנושא הפדרציה העולמית לבדמינטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה העולמית לבדמינטון הפדרציה העולמית לבדמינטון, ברשת החברתית פייסבוק הפדרציה העולמית לבדמינטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפדרציה העולמית לבדמינטון, ברשת החברתית אינסטגרם הפדרציה העולמית לבדמינטון, סרטונים בערוץ היוטיוב
התזמורת הסימפונית של המבורג

התזמורת הסימפונית של המבורג (בגרמנית: Hamburger Symphoniker) היא תזמורת סימפונית גרמנית השוכנת דרך קבע בהמבורג, והיא אחת משלוש התזמורות הגדולות ביותר בעיר. תזמורת המבורג מקיימת את הופעותיה ב-Laeiszhalle, "אולם המוזיקה של המבורג". תזמורת המבורג נוסדה בשנת 1957. מנצחה הראשי הראשון היה רוברט הגר. בין המנצחים הבאים היו קרלוס קלמר ומיגל גומס-מרטינס. אישטוון קרטס היה מן המנצחים האורחים הראשיים. בעונת 2004-05 התמנה אנדריי בורייקו למנצח הראשי של התזמורת. בנובמבר 2007 הודיעה התזמורת על פרישתו הפתאומית של בורייקו ממשרתו ובמקביל, על מינויו של ג'פרי טייט למנצח הראשי הבא באביב 2008.. טייט שימש כמנצח ראשי עד מותו בשנת 2017 מהתקף לב. התזמורת עבדה עם מנצחים שונים, ביניהם צ'ארלס מקקראס, כריסטיאן תילמן, פטר רוציקה, הורסט שטיין, רלף וייקרט וסבסטיאן וייגלה. כמה מטובי הסולנים בעולם, כמו כריסטיאן טצלאף, אליזבת לאונסקאיה, פרנק פטר צימרמן, אדיטה גוברובה, פלאסידו דומינגו וגרייס באמברי, הופיעו עם התזמורת במהלך השנים. תזמורת המבורג מנגנת דרך קבע בכעשרים אופרות ובאלטים בכל עונה בבית האופרה של המבורג. התזמורת יצאה לסיורים בינלאומיים בארצות העולם, בהן בריטניה, איטליה, צרפת, ספרד סקנדינביה, פולין וטורקיה. בנוסף היא מגישה סדרות מנויים של קונצרטים לילדים ומדי שנה מתקיימים קונצרטים תחת כיפת השמיים בחצר המרכזית של בית העירייה בהמבורג. התזמורת הוציאה הקלטות בחברות ההקלטה דרבינגהאוס וגרים, אדל קלאסיקס ודויטשה גרמופון. בפברואר 2018 הודיעה התזמורת על מינויו של המנצח הצרפתי סילבן קמברלינג כמנהלה המוזיקלי החדש. אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של המבורג התזמורת הסימפונית של המבורג, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית של המבורג, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הסימפונית של המבורג, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית של המבורג, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הסימפונית של המבורג, באתר Songkick (באנגלית) Kevin Shihoten (5 בנובמבר 2007). "Jeffrey Tate Replaces Andrey Boreyko as Hamburg Symphony Chief Conductor". Playbill Arts. נבדק ב-2007-11-07. {{cite news}}: (עזרה)
זמן לאמנות

מרכז "זמן לאמנות" היה חלל תצוגה מוזיאלי אשר פעל במרכז תל אביב בין השנים 2002–2005. מטרת המרכז הייתה להוות בית ומרכז תרבותי לאמנים ישראלים ויצירותיהם ולכלל שוחרי האמנות. המרכז הוקם במבנה בסגנון אקלקטי בן שלושה מפלסים ברחוב מונטיפיורי 36 בתל אביב, אשר שומר בידי האדריכל גד הלפרין. הרעיון בהקמת המרכז היה בשילוב של מסעדה ומוזיאון באותו המבנה, כאשר רווחי המסעדה היו אמורים למממן את פעילות המוזיאון. המרכז הוקם ומומן על ידי יורם ואילנה וקשלק, והוא הציג בשנות פעילותו תערוכות קבוצתיות שונות בנושאים מגוונים. מרבית התערוכות נאצרו על ידי חוקר האמנות הישראלית ד"ר גדעון עפרת. על התערוכות נמנו ""שיבת ציון, מעבר לעיקרון המקום"; "'מחורבותייך אבנך...', דימוי החורבה בישראל 1803-2003"; "'כן תעשה לך', תחיית היהדות באמנות הישראלית"; "OmanutIsrael.com". בהמשך נאצרו עוד תערוכות נוספות, חלקן של עפרת, וחלקן של אוצרים ואוצרות אחרים כגון תמי כץ-פרימן והאוצרת נטע גל-עצמון. בשנת 2005 המרכז נסגר ובמקומו נפתח - "מונטיפיורי מכירות פומביות". כיום פועל במקום בית המלון "מונטפיורי". מונטפיורי מכירות פומביות דנה גילרמן, אמנות עם אנטרקוט, דווקא עכשיו, באתר הארץ, 17 ביוני 2002 זמן לאומנות - מרכז לאומנות ישראלית (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית
רוברט הגר

רוברט הגר (בגרמנית: Robert Heger, ‏19 באוגוסט 1886 – 14 בינואר 1978) היה מנצח ומלחין גרמני משטרסבורג באלזס-לורן. הגר למד בקונסרבטוריון העירוני של שטרסבורג אצל פרנץ שטוקהאוזן, אחר כך בציריך אצל לותאר קמפטר ולבסוף במינכן אצל מקס פון שילינג. אחרי התנסויות ניצוח מוקדמות בשטרסבורג הופיע לראשונה באולם בשנת 1908 או 1909. בהמשך הוזמן לנצח בברמן (1909), בפולקסאופר של וינה (1911) ובנירנברג (1913), שם ניצח גם על קונצרטים פילהרמוניים. אחרי הופעות במינכן עבר לברלין, שם ניצח בשנים 1933 עד 1950 ולבסוף חזר למינכן. הגר ניצח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן מ-1925 עד 1935 וב-1953 חזר לנצח שם עם להקת האופרה שלו ממינכן, בהפקה הראשונה בלונדון של "קפריצ'ו" מאת ריכרד שטראוס. הגר נפטר במינכן. "היהודיה מוורמס" (מלודרמה). שלישיית פסנתר אופוס 14. שירים. "פסטיבל בהאברסלב", אופרה בשלוש מערכות, נירנברג 1911. "הרו וליאנדר" (דרמה סימפונית, תזמורת מלאה) אופוס 12. קונצ'רטו לכינור ברה מז'ור אופוס 16. סימפוניה ברה מינור. "שיר שלום" (יצירה כוראלית לסולנים, מקהלה, תזמורת ועוגב. A. Eaglefield-Hull, A Dictionary of Modern Music and Musicians (Dent, London 1924) H. Rosenthal and J. Warrack, Concise Oxford Dictionary of Opera (OUP, London 1974 printing) א. אגלפיד-הול, "מילון למוזיקה מודרנית ולמוזיקאים בני ימינו" (דנט, לונדון 1924) ה. רוזנטל ו-ג'. ואראק, "מילון אוקפורד המרוכז לאופרה" (הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, הודפס בלונדון 1974) מדיה וקבצים בנושא רוברט הגר בוויקישיתוף רוברט הגר, באתר AllMusic (באנגלית) רוברט הגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט הגר, באתר Discogs (באנגלית)
בן ארי

האם התכוונתם ל... אישים: אורי בן-ארי – איש צבא, דיפלומט וסופר ישראלי אורי בן ארי – כדורסלן עבר ואיש עסקים אורלי בן-ארי – משפטנית ישראלית אייל בן ארי – פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית אלכס בן-ארי – משורר, עורך ומתרגם ישראלי דויד בן ארי – תסריטאי, במאי קולנוע ומפיק הרצל בן ארי – ראש מועצת קרני שומרון וחבר בהנהלת מועצת יש"ע זמיר בן-ארי – ראש מועצת גבעת שמואל חנה בן-ארי – אשת רדיו, תסריטאית ומתרגמת חנן בן ארי – זמר-יוצר ישראלי יוסי בן ארי – תת-אלוף באגף המודיעין של צה"ל ובמכללה לביטחון לאומי יצחק בן ארי – איש המוסד ודיפלומט ישראלי, שגריר ישראל בדנמרק ובגרמניה המערבית ליאת בן-ארי שווקי – משפטנית ישראלית מוש בן ארי – זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי מיכאל בן ארי – חוקר, סופר וחבר הכנסת מטעם האיחוד הלאומי מירב בן-ארי – פוליטיקאית ישראלית מירה בן-ארי (אלחוטנית) – אלחוטנית צעירה במלחמת העצמאות שנמנתה על הנצורים בקיבוץ ניצנים מירה בן ארי (פוליטיקאית) – נכדתה של מירה בן ארי האלחוטנית וראשת מועצת גן רווה מירי בן-ארי – כנרת, ומוזיקאית היפ הופ ממוצא ישראלי, כלת פרס גראמי, המתגוררת ופועלת בארצות הברית ניצה בן-ארי – מרצה בחוג לצרפתית ובחוג לספרות, וראש המגמה ללימודי תעודה בתרגום ובעריכת תרגום באוניברסיטת תל אביב עדיטל בן-ארי – פרופסור לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה צבי בן ארי – מפקד בהגנה צבי בן ארי – שמו העברי של גרגורי לרנר, איש עסקים רוסי-ישראלי שהורשע בפרשיות שונות של הונאה רחל בן ארי – עורכת דין ישראלית, חברת הועדה למינוי שופטים, ולשעבר ראש ועד מחוז חיפה של לשכת עורכי הדין בישראל שמיל בן ארי – שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי אחר: בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (3045/05, 2006) – פסיקת בית המשפט הגבוה לצדק כי חובה על מנהל האוכלוסין של משרד הפנים לרשום כנשואים זוג גברים הומוסקסואלים שנישאו כדין במדינה זרה אליקים בן ארי (חברה) – חברה ישראלית העוסקת בייצור ואספקת חומרי חציבה, ביצוע פרויקטים הנדסיים, תשתיות תחבורה, הובלה כבדה ואיכות הסביבה אריסון ארי בן אורי
שאול מזרחי (כדורגלן)

שאול מזרחי (14 באוגוסט 1936 - 2 באפריל 2018), אשר כונה גם שאול המלך, היה מגדולי שחקניה וסמליה של קבוצת בית"ר ירושלים. מזרחי שיחק ברוב שנות הקריירה שלו בעמדת הבלם. מסוף שנות החמישים ועד תחילת שנות השבעים של המאה ה-20 נחשב מזרחי על ידי אוהדיה כמנהיג והסמל של בית"ר ירושלים. כדמות התאפיין בצניעותו ורגישותו. שחקן קבוצת הבוגרים של בית"ר ירושלים, עזרא מזרחי, הזמין את מזרחי, שנהג לשחק בילדותו כדורגל עם חבריו, להצטרף לקבוצת הבת "בית"ר יהודה". בהמשך, בעונת 1954/55, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת העל הישראלית, וזאת עוד לפני שהיה בן 18, כקיצוני ימני. במשחק בכורתו כבש צמד שערים מול בית"ר תל אביב ובמשך העונה כבש שערים נוספים. בתום אותה עונה ירדה בית"ר ירושלים לליגת המשנה. למרות גילו הצעיר, היה מזרחי שחקן בולט בקבוצה ואת כינויו "שאול המלך" רכש במהרה. בחלוף שלוש עונות העביר המאמן ארנסט ורמש את מזרחי לתפקיד הבלם. את עונת השיא שלו רשם בשנת 1957. בתפקידו החדש שיחק עד סיום הקריירה שלו. מזרחי נחשב בתקופה הזאת לאחד מהבלמים הטובים בישראל. העובדה ששיחק בנעוריו כשחקן התקפה, השפיעה על סגנון משחקו. יחסית לבלם, הרבה מזרחי להצטרף להתקפת קבוצתו ולכבוש שערים. מזרחי מונה להיות קפטן הקבוצה לאחר פרישתו של שלום ציון. מזרחי היה קפטן הקבוצה במשך מספר שנים, עד שהעביר את התפקיד לחברו לקבוצה, אודי רובוביץ'. מזרחי שיחק בבית"ר כ-15 עונות ברציפות (אחד משיאני ההופעות של המועדון בכל הזמנים), בהן כבש 40 שערי ליגה. מספר חולצתו היה 5. בסוף עונת 1969/1970 עזב לקבוצת בית"ר לוד ובתום העונה שאחריה פרש ממשחק פעיל והחל לאמן במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. מזרחי נפטר ב-2 באפריל 2018, בגיל 81. שי נובלמן‏, בית"ר האמיתית, באתר וואלה, 18 במאי 2008 יצחק י. הללי, שאול מזרחי - החומה של ירושלים החדשה, חרות, 2 במרץ 1958 תקון והצעה, חרות, 16 במרץ 1958 גביע ליפא לויתן ז"ל לבית"ר ת"א, חרות, 13 באוקטובר 1954 משחקים מענינים בליגה א', חרות, 6 בדצמבר 1955 בית"ר ירושלים (גבר על אחווה - נוצרית 3 : 0) בראש ליגת המבחן, חרות, 26 באוגוסט 1956 מאיר גבאי, סימון הביא שי חנוכה לקבוצתו, מעריב, 19 בדצמבר 1960 "שאול המלך" חזר לשדה, מעריב, 31 באוקטובר 1966 בית"ר י־ם-הפועל כפ"ס 2 : 1, חרות, 17 במרץ 1957 שאול "המלך" מזרחי נפטר בגיל 81, באתר ynet, 2 באפריל 2018
טיכון סיומושקין

טיכון זכרוביץ' סיומושקין (ברוסית: Тихон Захарович Сёмушкин‏; 13 ביוני 1900 - 6 במאי 1970) - איש חינוך וסופר רוסי סובייטי. נודע בעיקר בזכות פעילותו לפיתוח חברתי של צ'וקוטקה והספרים שכתב על הנושא. סיומושקין נולד בכפר סטאראיה קוטליה במחוז פנזה. בשנת 1916 סיים בית ספר נוצרי להכשרת מורים והתחיל ללמד. לאחר מהפכת אוקטובר למד עוד בבית ספר מקצועי והמשיך לעבוד כמורה. בשנת 1924 צורף בתפקיד איש חינוך על ידי שלטונות ברית המועצות למשלחת לסיום הנוכחות של חברת מפרץ הדסון בצ'וקוטקה. סיומושקין התאהב באזור הצפוני הייחודי והמבודד על אף האקלים הקשה והתיידד עם התושבים המקומיים. סיומושקין היה שותף למשלחת סטטיסטית-כלכלית ולמשלחת אנתרופולוגית שחקרו את אזור צ'וקוטקה וייסד במקום מוסדות תרבות ובית ספר ראשון. יחד עם ולדימיר טן-בוגורז השתתף בפיתוח הכתב לשפה הצ'וקצ'ית, שהייתה חסרת כתב לפני כן, ובחיבור ספר לימוד קריאה ראשון בשפה זו. בשנת 1936 סיומושקין פרסם בעקבות המלצת מקסים גורקי את הנובלה ארץ הצ'וקצ'ים ("צ'וקוטקה" ברוסית) באלמנך לכבוד השנה ה-19 למהפכת אוקטובר. בנובלה תיאר את חוויותיו מעבודתו בביסוס השלטון הסובייטי באזור. בשנת 1949 פרסם את הספר "אליטט פורש להרים", בו הציג את השינויים החיוביים שעברו על העם הצ'וקצ'י בעקבות התפתחות שהביא השלטון הסובייטי. על ספר זה סיומושקין זכה בפרס סטלין. סיומושקין מת בשנת 1970. על שמו נקרא בית ספר בכפר הולדתו. "ארץ הצ'וקצ'ים" יצא לאור בעברית בתרגום אברהם שלונסקי, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר 1945 "אליטט פורש להרים" יצא לאור בעברית בתרגום שמשון נחמני, ספריית הפועלים 1954 ביוגרפיה של סיומושקין באתר peoples.ru (ברוסית)
Wikimapia

WikiMapia היא יישום רשת המשלב מפות ותצלומי לוויין מגוגל מפות ומערכת ויקי המאפשר למשתמשים להוסיף מידע בצורה של הערות לכל נקודה בכדור הארץ. WikiMapia פותחה על ידי אלכסנדר קוריקין ויבגני סלבייב, והושקה ב-24 במאי 2006 מתוך שאיפה "לתאר את כל העולם". נכון ליוני 2011, האתר כולל למעלה מ-16 מיליון אתרים מתויגים, ורשומים בו יותר מ-1,200,000 משתמשים, אף שרישום לאתר איננו הכרחי לשם עריכה והוספת תיוגים. האתר מאפשר להוסיף תיוג למקום באמצעות הגדרת פוליגון סביב האתר, הגדרת שפת ברירת מחדל, כותרת, תיאור וקטגוריות. ניתן לשייך למקום גם תמונות וסרטונים מ-YouTube. בשונה מוויקיפדיה, התוכן הנכתב על ידי המשתמשים נזקף לזכות WikiMapia ולא לזכותם, והתוכן הנתרם אינו תחת רישיון חופשי כך שלשם שימוש במידע באתר יש לקבל אישור מ-Wikimapia. האתר כולל ממשק בכ-90 שפות שונות, ותמיכה חלקית בעברית. האתר ממומן בחלקו באמצעות פרסומות Google ads. מדיה וקבצים בנושא Wikimapia בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Wikimapia (באנגלית) Wikimapia, ברשת החברתית פייסבוק Wikimapia, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Wikimapia, ביישום טלגרם Wikimapia, ברשת החברתית אינסטגרם Wikimapia, ברשת החברתית VK http://wikimapia.org/#lat=32.0667&lon=34.7667&z=10&l=0&m=b&show=/special_pages/ ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איש הברזל (פיתוח גוף)

תחרות איש הברזל (באנגלית: Ironman Pro Invitational) היא תחרות פיתוח גוף שנערכת כל שנה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). היא נערכה לראשונה בשנת 1990 והיא נחשבת לאחת מתחרויות פיתוח הגוף הטובות ביותר בה שלושת הפיינליסטים מוכשרים אוטומטית לתחרות מר אולימפיה. האתלט שמחזיק במספר הרב ביותר של זכיות הוא פלקס ווילר עם חמישה תארים, מיד אחריו נמצא כריס קורמייר עם ארבעה תארים. אתר IFBB סרטון המראה את חדר המתמודדים לפני התחרות
פיגר אולימפיה

פיגר אולימפיה (באנגלית: Figure Olympia) היא תחרות תזונה לנשים הנערכת כל שנה כחלק מתחרות מר אולימפיה על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). התחרות נערכה לראשונה בשנת 2003. דוואנה מדינה זכתה במרבית התארים עם 3, אחריה לני לין עם 2. מדינה ולין הן למעשה 2 הזוכות היחידות בתחרות זו. מיס אולימפיה מר אולימפיה פיטנס אולימפיה הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף אתר האינטרנט הרשמי של פיגר אולימפיה אתר IFBB גלריית מתמודדות פיגר אולימפיה באתר מפתחי גוף(הקישור אינו פעיל)
פיטנס אולימפיה

פיטנס אולימפיה (באנגלית: Fitness Olympia) היא תחרות גזרה לנשים הנערכת כל שנה, במסגרת שבוע אולימפיה, על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB), ארגון בינלאומי של פיתוח גוף. התחרות נערכה לראשונה בשנת 1995. סוזי קורי, מתמודדת הגזרה הטובה בעולם, זכתה במרבית התארים (ארבעה). מיד אחריה אדלה גרסיה (שלושה). מיס אולימפיה מר אולימפיה פיגר אולימפיה הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף אתר IFBB גלריית זוכות התחרות
לוקה סיניורלי

לוקה סיניורלי (באיטלקית: Luca Signorelli‏; לפני שנת 1450 – 16 אוקטובר 1523) היה צייר איטלקי. מחשובי האמנים של שלהי המאה ה-15 ותקופת הרנסאנס בשיאו. נולד בקורטונה בשנות ה-40 של המאה ה-15. היה תלמידו של פיירו דלה פרנצ'סקה. בראשית שנות השמונים פעל ברומא, שם צייר (1482 לערך; ככל הנראה בשיתוף פעולה עם הצייר ברתולומאו דלה גאטה (אנ')) את "מות משה" - אחת הפרסקאות ההיקפיות בקפלה הסיסטינית שנעשו בהזמנתו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי - לצידם של אמנים כסנדרו בוטיצ'לי, פייטרו פרוג'ינו ודומניקו גירלנדיו. מעט מאוד ידוע על יצירותיו המוקדמות. תמונת הלוח המוקדמת ביותר (מעריכים שנעשתה בין 1482 ו-1485) שייחוסה לסיניורלי מוסכם על החוקרים נמצאת באוסף הפינקוטקה די בררה (אנ') במילאנו. התמונה דו-צדית ומתארת מצדה האחד את הלקאת ישו, ומצדה השני את המדונה והילד עם מלאכים. יצירת המופת הגדולה של לוקה סיניורלי היא מחזור הפרסקאות בקפלה די סן בריציו (אי') (המכונה גם הקפלה החדשה - La cappella Nova) בקתדרלת אורבייטו. את הקפלה עיטר סיניורלי בשנים 1499–1504. הנושא שנבחר לעיטור הקפלה על ידי בישוף הקתדרלה ועוזריו היה יום הדין האחרון. הנושא נבחר הן על רקע הפלישה הצרפתית לאיטליה (1499) והן על רקע מחצית האלף (1500) הממשמשת ובאה. בסדרת פרסקאות זו הפגין סיניורלי את הווירטואוזיות שלו באקצרה, הידע שלו באנטומיה ויכולותיו בתיאור דמות האדם. ג'ורג'ו וזארי אף ייחס ליצירה זו השפעה ניכרת על סגנון ה-Terribilità (אנ') של מיכלאנג'לו ועל פרסקו הענק שלו, "יום הדין האחרון" (הקפלה הסיסטינית), שנעשה בשנים 1536–1541. באחת מהפרסקאות - זו המתארת את מעשי האנטיכריסט - צייר סיניורלי את דיוקנו העצמי (ראו פרט במסגרת משמאל) כשלידו ניצב הצייר פרה אנג'ליקו, שכחמישים שנה קודם לכן החל לצייר את תקרת אותה קפלה, אך נטש את הפרויקט כעבור זמן קצר. בכך עשה סיניורלי הומאז' לקודמו הדגול. האמן הלך לעולמו בקורטונה בשנת 1523 ונטמן שם. ביוגרפיה של לוקה סיניורלי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר". מדיה וקבצים בנושא לוקה סיניורלי בוויקישיתוף לוקה סיניורלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוקה סיניורלי, באתר Discogs (באנגלית) Antonio Paolucci, "Luca Signorelli", Scala/Riverside, 1990, p. 8 Laurence Kanter, Tom Henry, "The Complete Paintings of Luca Signorelli", Thames & Hudson, 2002, pp. 161-162 Giorgio Vasari, "Lives of the Painters, Sculptors and Architects", Everyman's Library, 1996, pp. 611-612