laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נובלה קליגאריס

נובלה קליגאריס (באיטלקית: Novella Calligaris; נולדה ב-27 בדצמבר 1954) היא שחיינית עבר איטלקייה, בעלת 3 מדליות אולימפיות, אלופת עולם ושיאנית עולם. קליגאריס זכתה להיות השחיינית הראשונה באיטליה שזכתה במדליית אולימפית. קליגאריס נולדה בפדובה בת למשפחת שחיינים. ואחיה הבוגר, מורו, השתתף יחד איתה באולימפיאדת מינכן (1972) כשחיין מעורב אישי. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בהיותה רק בת 13 וחצי סיימה קליגאריס במקום 26 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:26.3 דקות, במקום 17 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:59.4 דקות ובמקום 14 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:21.0 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1970 זכתה קליגאריס במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:38.8 דקות, אחרי קרין נויגבאואר ממזרח גרמניה (9:29.1 דקות) ולינדה דה בור מהולנד (9:35.7 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.7 דקות, במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.9 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.9 דקות. באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קליגאריס ב-3 מדליות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.44 דקות, אחרי הכוכבת של התחרות שיין גולד מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 4:19.04 דקות ולפני גודרון וגנר ממזרח גרמניה (4:23.11 דקות). שתי מדליות ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.46 דקות, אחרי קינה רותהמר מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 8:53.68 דקות וגולד (8:56.39 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:03.99 דקות, אחרי גייל ניל מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 5:02.97 דקות ולזלי קליף מקנדה (5:03.57 דקות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 זכתה קליגאריס בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:52.97 דקות, לפני ג'ו הרשברגר מארצות הברית (8:55.56 דקות) ווגנר (9:01.82 דקות) ובשתי מדליות ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.79 דקות, אחרי הת'ר גרינווד (4:20.28 דקות) ורותהמר (4:21.50 דקות) שתיהן מארצות הברית ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:02.02 דקות, אחרי וגנר שקבעה שיא עולם חדש של 4:57.51 דקות ואנגלה פרנקה (5:00.37 דקות) שתיהן ממזרח גרמניה. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה קליגאריס במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.93 דקות, אחרי קורנליה דור ממזרח גרמניה (8:52.45 דקות) ולפני וגנר (8:59.79 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.92 דקות, אחרי פרנקה (4:17.83 דקות) ודור (4:19.72 דקות) שתיהן ממזרח גרמניה. בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:08.20 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.76 דקות. קליגאריס זכתה ב-76 תוארי אליפות של איטליה בשחייה וקבעה 21 שיאים אירופים בשחייה. עד לזכייתה של פדריקה פלגריני במדליית כסף באולימפיאדת אתונה (2004) היא הייתה לשחיינית האיטלקייה היחידה שזכתה במדליה אולימפית. בשנת 1986 זכתה קליגאריס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא נובלה קליגאריס בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי נובלה קליגאריס, באתר olympedia.org נובלה קליגאריס, באתר Swimrankings נובלה קליגאריס(הקישור אינו פעיל), באתר Sports123 (באנגלית) Olympics Site Closed | Olympics at Sports-Reference.com, www.sports-reference.com [1]
דרורי

דרורי הוא שם משפחה עברי; אולי וריאציה אנגלית של שם המשפחה האנגלי Drury (אחד מתוך מקורות אחרים): https://www.surnamedb.com/Surname/Drury (מקור נוסף בהיסטוריית העריכות). בנוסף, עברות מקובל לשמות פרידמן, פרייער, גם פרייאר, או פרייר בכתיב יידי עכשווי, לשם דרייער ולשם דרעי. האם התכוונתם ל... ג'ונתן דרורי, מדען בריטי מייקל דרורי – סגן נשיא בכיר אמריקאי, אסטרטגיה ומפתח תאגידי תומאס דרורי – (המאה ה-19), אנגלי מורשע (מקור בהיסטוריית עריכה) אברהם דרורי – איש אצ"ל וחבר הכנסת גילי דרורי – סוציולוגית ואנתרופולוגית ישראלית זאב דרורי – מפקד חטיבת גבעתי ומפקד גלי צה"ל משה דרורי – שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים עמוס דרורי – פרופסור לניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ונשיא המרכז האקדמי פרס רינה דרורי – חוקרת ספרות ערבית ועברית של ימי הביניים ופרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב
מעלות ראומיר

מעלת ראומיר (Réaumur) היא יחידת מידה לטמפרטורה הנקראת על שם המדען הצרפתי רנה אנטואן פרשו דה ראומיר שפיתח מדחום בעל סולם דומה בשנת 1730. מעלות ראומיר מסומנות R° (או Ré° כאשר יש חשש לבלבול עם מעלות רמר או מעלות רנקין) ומוגדרות כך שטמפרטורת הקפיאה של מים היא R°‏ 0 וטמפרטורת הרתיחה של מים היא R°‏ 80. ראומיר פיתח מדחום שהשתמש בתערובת של אלכוהול ומים והגדיר את סולם הטמפרטורות כך שטמפרטורת הקפיאה של מים היא R°‏ 0, ומעלת ראומיר אחת היא השינוי בטמפרטורה שמביא לשינוי של פרומיל בנפח התערובת ביחס לנפחה ב־R°‏ 0. כאשר חוממה התערובת כך שנפחה גדל ב־8% היא החלה לרתוח ולכן קבע ראומיר את R°‏ 80 כנקודת הרתיחה של התערובת. בשל נקודת הרתיחה הנמוכה יחסית לא היה ניתן להשתמש במד החום לניסויים מדעיים הכרוכים בחימום ולכן העדיפו רוב מדעני התקופה את השימוש בכספית. במדי חום על בסיס כספית לא היה הגיון בקביעת R°‏ 80 המקורית, ולכן הוחלט ש־R°‏ 80 תהיה נקודת הרתיחה של מים. מכאן שמעלת ראומיר שונה לחלוטין מהמעלה המקורית שהוגדרה על ידי ראומיר עצמו ומשותף להן רק השם ונקודת הקפיאה של מים שמוגדרת בשני הסולמות כ־R°‏ 0. מעלות ראומיר זכו לפופולריות באירופה במהלך המאה ה־18, בעיקר בצרפת, בגרמניה וברוסיה, אך בשנת 1790 אמצה צרפת את סולם צלזיוס כחלק מהשיטה המטרית והשימוש במעלות ראומיר הלך ודעך. עם זאת לאורך המאה ה־19 נעשה שימוש במדי חום בעלי סולם כפול - צלזיוס וראומיר. כיום נעשה שימוש מועט במעלות ראומיר במחלבות מסוימות בצפון איטליה המייצרות פרמזן. T [ ∘ R ] = T [ ∘ C ] × 4 5 {\displaystyle T[^{\circ }R]=T[^{\circ }C]\times {\frac {4}{5}}} T [ ∘ C ] = T [ ∘ R ] × 5 4 {\displaystyle T[^{\circ }C]=T[^{\circ }R]\times {\frac {5}{4}}} יחידות מידה לטמפרטורה יחידות מידה על שם אישים מדיה וקבצים בנושא מעלות ראומיר בוויקישיתוף מעלות ראומיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שימוש במעלות ראומיר ביצור פרמזן (אנגלית)
קוסטקה נגרי

קוסטקה נגרי (ברומנית: Costache Negri;‏ 14 במאי 1812 - 28 בספטמבר 1876} היה מהפכן, פוליטיקאי, דיפלומט, סופר, משורר ומתרגם רומני. קוסטקה נגרי נולד ביאשי, בירת נסיכות מולדובה ולמד בבית הוריו ובחצר השליט יוניצה סנדו סטורזה שרייתו הייתה דודה של אם קוסטקה נגרי. הוא נשלח להמשך לימודים בקישינב ובאודסה ומ-1834 יצא ללימודים בצרפת ובאיטליה, עד שובו למולדובה ב-1841. כשפרצה מהפכת פברואר, שפתחה את אירועי אביב העמים, היה בפריז. הוא הצטרף למשמרות המהפכה והציג בפני הממשל הצרפתי החדש את דגל שלושת הצבעים הרומני החדש. במרץ נאסר עליו לשוב לנסיכות מולדובה, לכן נסע לברשוב, שם הצטרף לקבוצת מהפכנים רומנים גולים ולקח חלק, לצד וסילה אלכסנדרי, בניסוח הכרוז Prinţipiile noastre pentru reformarea patriei (העקרונות שלנו לארגון מחדש של המולדת). קבוצת המהפכנים הגולים של ברשוב עברה לבוקובינה שם קוסטקה נגרי ואלכסנדרו יואן קוזה תיאמו את הפעילות והתעמולה של הגולים המהפכנים. כל הקבוצה נאלצה בהמשך לעזוב, מרביתם לכיוון פריז. מ-1849 הקדיש את עצמו למאבק למען איחוד הנסיכויות הרומניות. לאחר שעלה לשלטון בנסיכות מולדובה שליט חדש, גריגורה אלכסנדרו גיקה, שב למולדתו ומילא תפקידים שונים במערכת המשפט ובמנהל השלטוני. ב-1851 מונה על ידי השליט לתפקיד פרקלאב של מחוז קובורלוי והתבלט בפעילותו הפוליטית. מ-1855 יצא לקונסטנטינופול ולווינה כשליח דיפלומטי של השליט לשם קידום נושא איחוד הנסיכויות הרומניות. ב-1856 נבחר לאספה הלאומית אד הוק המולדבית שהוקמה לפי החלטות הסכם השלום שסיים את מלחמת קרים - הוא היה סגן נשיא האספה. הוא דחה את הקולות שקראו לו להציג את מועמדותו לכס השלטון ותמך בבחירתו הכפולה של קוזה ב-1859. לאחר בחירתו של קוזה נשלח קוסטקה נגרי כנציגו לקונסטנטינופול, כדי לפעול להכרה של האימפריה העות'מאנית בתוצאות הבחירות בשתי הנסיכויות הרומניות. נגרי תמך גם בפעולותיו של קוזה וברפורמות שלו. לאחר הדחת קוזה, נגרי, כמו וסילה אלכסנדרי, פרש מהפעילות הפוליטית. הוא התיישב בטרגו אוקנה והתמסר לתחביביו, איסוף מטבעות ואיסוף ציורים וניהל חליפת מכתבים ענפה עם וסילה אלכסנדרי ועם מיכאיל קוגלניצ'אנו. בתקופה הסטודנטיאלית שלו פרסם נגרי בכתבי עת שונים עשרות שירים וגם קטעי פרוזה וביניהם, ב-1839, הסיפור "ערבים ונציאניים". זמן רב לאחר מותו נאספו קטעי הפרוזה והוצאו לאור בכרך אחד ב-1909. במחוז גאלאץ קרויה על שמו מועצה מקומית, שם גם מצוי בית שהוקדש לזכרו ב-1968 ובחזיתו הפסל שלו, שהוצג לראשונה ב-1973. מדיה וקבצים בנושא קוסטקה נגרי בוויקישיתוף הפטריוט קוסטקה נגרי, 125 שנה ממותו (ברומנית) יצירות של קוסטקה נגרי בוויקיסורס (ברומנית) קוסטקה נגרי בזכרונותיו של יון גיקה (ברומנית) בחלוקה ישנה של המחוזות, מחוז קובורלוי כלל את החלק המזרחי של מחוז גאלאץ ובירתו הייתה בגאלאץ.
נגוס (משחק קלפים)

נגוס (צרפתית Negus בהשפעת השפות האתיופיות) הוא משחק קלפים בן חמישה שלבים המיועד לארבעה שחקנים. המשחק נקרא נגוס, בהשפעת כינויו של קיסר אתיופיה על שם הקלף "מלך עלה" שהוא מלך שחור. במשחק הנגוס משתתפים ארבעה שחקנים. במשחק נעשה שימוש ב-32 הקלפים שבין שבע לאס. כל אחד מהשחקנים מחלק בתורו את הקלפים וצריך לשחק ארבעה סוגי משחקים בהם אסור לקחת קלפים מקטגוריה מסוימת: "לקיחות", "לבבות", "מלכות", ו"נגוס" בכל אחד משלבים אלה המטרה היא לא לקחת את סוג הקלף המוזכר בשמו. כל לקיחה כזו מקנה לשחקן נקודות שליליות. סך הכל נצברות בכל משחק כזה ארבעים נקודות שליליות. בשלבים אלה זורק כל שחקן בתורו קלף כאשר מותר לזרוק רק קלף עם אותו סמל של השחקן שזרק ראשון, למשל אם זרק קלף של לב חובה על שאר השחקנים לזרוק קלף לב. אם אין לשחקן קלף עם אותו סמל הוא יכול לזרוק איזה קלף שהוא רוצה. השלב החמישי, שונה מהאחרים בכך שהמטרה היא לסדר את הקלפים לפי סדר ולסיים אותם. כאן צובר השחקן שמסיים ראשון מאה נקודות והשני שישים. בכל סבב משחקים מתחלקות 160 נקודות שליליות ו-160 חיוביות. המנצח במשחק הוא השחקן שצבר את מירב הנקודות החיוביות. יש שתי גרסאות של נגוס, הגרסה הקלאסית בה סדר המשחקים יהיה: לקיחות, לבבות, מלכות, נגוס ושלב הסידור. גרסה נוספת היא הגרסה החופשית בה כל שחקן בתורו קובע על פי הקלפים שנפלו בחלקו את סדר המשחקים. בשלב זה המטרה לא לקחת שום קלף כל לקיחה מקנה חמש נקודות שליליות. בשלב זה המטרה היא לא לקחת קלפים עם סמל לב, כאשר כל לקיחת לב מקנה חמש נקודות שליליות. בגרסה הקלאסית אסור בשלב זה להתחיל את הסיבוב בקלף לב. בשלב זה אסור לקחת קלף מלכה. כל לקיחת מלכה מקנה ללוקח עשר נקודות שליליות בשלב זה אסור לקחת קלף מלך עלה. לקיחת קלף מסוג זה מקנה 40 נקודות שליליות. בגרסה הקלאסית אסור להתחיל את הסיבוב בקלף עלה. בשלב זה המטרה היא לסיים ראשון או שני את הקלפים. במשחק הקלאסי מניח השחקן לו יש קלף מסוג נסיך עלה את הקלף ראשון. במשחק החופשי בוחר השחקן המחלק באיזה קלף להתחיל והשחקן לו יש את הקלף צריך להניחו, או שהמחלק מניח קלף בעצמו. כל שחקן בתורו מניח קלף עוקב או קודם לקלף עם אותו סמל, כלומר אפשר להניח ליד קלף שמונה לב את הקלפים שבע ותשע לב. או קלף עם אותו מספר כמו הקלף הפותח, כלומר אם התחילו בנסיך עלה אפשר להניח קלפי נסיכים עם סמלים אחרים ולפתוח את המשחק לסמל נוסף. מי שאין לו קלף מתאים אומר "פס" ומדלגים על תורו. מי שמניח קלף של אס, מחויב להניח בנוסף עליו את כל הקלפים האפשריים האחרים, לכן משתדלים להימנע מלהניח קלף של אס אלא אם הוא הקלף האפשרי היחיד או שאפשר לסיים כך את המשחק. הראשון שמסיים את קלפיו מקבל מאה נקודות חיוביות. השני מקבל שישים. צורה נוספת של נגוס היא הנגוס המקוצר. בגרסה זו ישנם שניים או שלושה סיבובי משחק. בגרסת שני השלבים משחקים את כל שלבי הלקיחות במשחק אחד כאשר 160 נקודות שליליות מחולקות בין המשתתפים. בשלב השני משחקים את שלב הסידור. אפשרות נוספת היא משחק בו משחקים שני סיבובים בהם יש שני סוגי לקיחות אסורות במשחק אחד, בכל משחק מחולקות שמונים נקודות שליליות ושלב נוסף של סידור.
מונטריי (קליפורניה)

מונטריי (באנגלית: Monterey) היא עיר השוכנת במחוז מונטריי לחוף מפרץ מונטריי על האוקיינוס השקט במדינת קליפורניה שבארצות הברית. העיר ידועה בשל האמנים הרבים שהתיישבו בה החל משלהי המאה ה-19 ובהיסטוריית הדיג העשירה. בין האתרים המרכזיים בעיר ניתן למנות את האקווריום של מפרץ מונטריי (אנ'), שורת בתי החרושת לשימורים, רציף הדייגים ופסטיבל הג'אז של מונטריי החל פעם בשנה. העיר נפרשת על שטח של 30.4 קמ"ר שמתוכם 21.9 קמ"ר יבשה ו-3.3 קמ"ר מים. ומתגוררים בה 30,641 תושבים נכון לשנת 2005. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנת 1602 ביקר במקום סבסטיאן ויסקאינו והעניק למקום את שמו מונטריי. מקום יישוב במונטריי נוסד בשנת 1770 כנקודה הצפונית ביותר בממלכה הספרדית בצפון אמריקה. המקום כלל כמה בקתות בוץ שנושבו בידי חיילים ונזירים שהביאו למקום כמה מאות אינדיאנים ובקשו להנהיג את המקום על פי כללי המנזר הפרציסקני. התושבים קבלו פעם בשנה אספקה בספינה שהגיעה ממקסיקו, מרחק של מעל 3000 קילומטר והתבססו על יבולים מקומיים שלעיתים קרובות כשלו. לאחר כשנה וחצי נפרדו הנזירים מהחיילים והקימו נקודת יישוב כמה קילומטרים מזרחה, בשם הר כרמל, כדי להרחיק את הנשים האינדיאניות מהחיילים הספרדים. בשנת 1786 ביקר במקום ז'אן-פרנסואה לה פרוז במסגרת מסעו מסביב לעולם, ביקור ראשון של אירופאי לא ספרדי במקום. ז'אן-פרנסואה לה פרוז השאיר ביומנו תיאור של המקום בעת ביקורו. בשנת 1792 ביקר במקום ג'ורג' ונקובר שתיאר את המקום כנעדר כל רמז לקשר עם אירופה או עם מתורבת כלשהו. הבתים היו נעדרי ריצוף והיו בהם רק מינימום של רהיטים. האקלים של העיר מונטריי נשלט על ידי קרבתה לאוקיינוס השקט המגיע בשיאו לאקלים ים-תיכוני. כתוצאה מכך הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת נעה בין 16 מעלות צלזיוס בחורף עד ל-22 מעלות בקיץ, עם כמות משקעים שנתית ממוצעת של 495 מ"מ היורדת בעיקר בתקופת הגשמים בקליפורניה בין החודשים נובמבר לאפריל. בממוצע העיר סופגת כ-70 ימים גשומים בשנה. במהלך החורף נדיר לראות שלג בעיר, על אף שלעיתים יורד שלג על פסגות ההרים הצופים על העיר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במונטריי יש קהילת אמנים משמעותית יחסית לגודלה, והיא מהווה את מרכז התרבות של מחוז מונטריי שבו קרוב לחצי מיליון תושבים. גבינת מונטריי ג'ק נוצרה בעיר לראשונה במאה ה-18. מספר מוסדות חינוך ממוקמים באזור מונטריי, כולל אוניברסיטת קליפורניה שבמפרץ מונטריי (CSUMB), המכון לשפות של משרד ההגנה (Defense Language Institute), בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים (Naval Postgraduate School), קולג' מונטריי לחוק ומשפט, מכון מונטריי ללימודים בינלאומיים (Monterey Institute of International Studies) וקולג' חצי האי מונטריי. האקווריום של מפרץ מונטריי משמש גם כמרכז לימודים ומחקר אוקייניים. מדיה וקבצים בנושא מונטריי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונטריי (באנגלית) מונטריי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הכירו את מועצת העיר, באתר עיריית מונטריי Monterey Peninsula: A Cypress Shore, page 19 Monterey in 1786: The Journals of Jean François de la Pérouse, Heyday, 1989, pages 3-4, 13-16
רבי יהושע דסכנין

רבי יהושע דסכנין היה אמורא בן הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל. חי ופעל במאה הרביעית לספירה. מקום מגוריו היה בכפר סכנין בגליל התחתון, שם גם מזוהה מקום קברו וקבר אשתו בסמוך לקברו של רבי שמעון דסכנין. במשך הדורות שימש הקבר מקום עלייה לרגל עבור יהודים וגם עבור ערביי הגליל. רבי יהושע דסכנין היה תלמידו של רבי לוי ומחכמי האגדה הבולטים בארץ ישראל. בתלמוד הירושלמי ובמדרשים מובאים דברי אגדה רבים שמסר רבי יהושע בשם רבו, רבי לוי. בתלמוד הבבלי הוא מוזכר פעם אחת בלבד. ר' יהושע דסכנין בשם רבי לוי אמר: גדול השלום שכל הברכות והתפילות חותמין בשלום (דרך ארץ זוטא). ר' יהושע דסכנין בשם ר' לוי נטל הקב"ה שיחתן של אבות ועשאן מפתח לגאולתן של בנים (בראשית רבה). ר' יוסי ממילחייא ור' יהושע דסכנין בשם ר' לוי אמרו: תינוקות שהיו בימי דוד עד שלא טעמו טעם חטא, היו יודעים לדרוש את התורה בארבעים ותשע פנים טמא, וארבעים ותשע פנים טהור... ואחר כל השבח הזה יוצאין למלחמה ונופלין, על ידי שהיה בהן דלטורין (=רכלנים, מספרי לשון הרע)... אבל דורו של אחאב כולם עובדי עבודה זרה היו, ועל ידי שלא היו בהן דלטורין יוצאין למלחמה ונוצחין (מדרש תנחומא). על-פי המסורת, קברו של רבי יהושע דסכנין ממוקם בכפר סח'נין שבגליל התחתון. במקום סרקופג מהתקופה הרומית. בפי הערבים המקום מכונה "א-נבי א-סאדיק" (בערבית: "النبي الصادق", תעתיק מדויק: "אלנבי אלצאדק"), והקבר מקודש גם להם. ערבי הגליל, במיוחד הבדואים משבט ערב א-נעים, נהגו לעלות לרגל לקבר על מנת לערוך את שבועותיהם ולהתפלל לבריאותם ובריאות צאצאיהם. תושבי סח'נין חששו לעבור בסמוך לקבר, במיוחד בשעות הלילה, ונהגו לבקש סליחה מהצדיק כאשר עברו במקום. אגדות מקומיות מייחסות לו מלחמה עם עובדי אלילים ועם הרומאים. הרומאים שרפו את הצדיק יחד עם בנותיו כאשר הוא מחזיק בידיו ספר תורה, והביאו את אפרו לקבורה בסרקופג שנמצא במקום. עולה רגל יהודי אלמוני תיאר קבר זה במאה ה-14: "ומשם הלכנו לכפר סכנין, שם רב יהושע דכפר סכנין, בארון של אבן וכיסוי של אבן נאה עליו, כלי נאה מאד, ושני צדיקים אצלו בארונות... והם בתוך בית אחד". מנחם מיכלסון, יהודה סלומון ומשה מילנר, מקומות קדושים וקברי צדיקים בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמוד 115: "רבי שמעון ורבי יהושע דסכנין" הרב אהרן הימן, "רבי יהושע דסכנין", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 650, באתר היברובוקס רבי יהושע דסיכנין, באתר אהלי צדיקים אורי טל, קברי קודש מוסלמיים בארץ-ישראל: היסטוריה, דת, מסורות ופולקלור, ירושלים: יד בן-צבי, 2023, עמ' 69-70, מסת"ב 978-965-217-452-9 בבא בתרא עה, ב אורי טל, קברי קודש מוסלמיים בארץ-ישראל: היסטוריה, דת, מסורות ופולקלור, ירושלים: יד בן-צבי, 2023, עמ' 69-70, מסת"ב 978-965-217-452-9 רבקה שפק ליסק, סכנין הייתה יישוב יהודי עד המאה ה-7 לספירה נורית ליסובסקי, יישום גישה מעין ארכאולוגית לחקר מקומות קדושים בגליל
איי חוף דור ומעגן מיכאל

איי חוף דור ומעגן מיכאל הם קבוצה של חמישה איים שמהווים חלק מרכס הכורכר המערבי שנפרד מהחוף בשל תהליכי גידוד. שמות האיים הם שחפית, דור, טפת וחופמי הממוקמים ממערב למושב דור ואי היונים הממוקם ממערב למעגן מיכאל. האיים משמשים כאתר קינון לעופות מים ובהם שחפית ים ושחף צהוב רגל. על האיים צומח אוכם חופי, צמח בר בסכנת הכחדה בישראל. שמורת טבע איי חוף דור-מעגן מיכאל כוללת את חמשת האיים הללו. השמורה הוכרזה ב-26 בנובמבר 1964 ושטחה 21 דונם. העלייה על האיים אסורה בהחלט בכל ימות השנה לכל מטרה שהיא, לרבות דיג ושיזוף. איסור זה נובע מחשש לפגיעה בערכי הטבע הנדירים בהם: קינון ציפורים וצמחים ייחודיים. אנשים שנתפסים על האי ביום או בלילה מובאים לדין, ציודם מוחרם והם עשויים להקנס באלפי שקלים. על האי שחפית שגודלו 120 על 60 מטר לערך, נמצאו שרידים ארכאולוגים הכוללים שרידי רצפת פסיפס, יסודות של מבנים, שמונה גומות שנחצבו בסלע וחרסים מהתקופה הביזנטית. בנוסף למערכת האקולוגית השלמה שמתקיימת על האיים, סביבתם ידועה גם בממצאים הארכאולוגים שנמצאו מתחת לים. התגלית המפורסמת ביותר הייתה הספינה העתיקה ממעגן מיכאל מלפני כ-2,400 שנים, שהתגלתה בשנת 1985 באקראי על ידי חבר משק מעגן מיכאל שצלל בקרבת אי היונים, במרחק של פחות משבעים מטרים מהחוף. ארבע שנים אחרי שנחשפה, נשלתה הספינה מהים והובאה למכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי שבאוניברסיטת חיפה. מול האיים על החוף נמצא תל דור, אתר ארכאולוגי שהיה מיושב מתקופת הברונזה התיכונה ועד התקופה הרומית. מוזיאון המזגגה שבקיבוץ נחשולים מציג רבים מהממצאים של האזור: עוגנים, אילי ניגוח, תותחים וחלקי ספינות שנטרפו במימי המפרצים הרדודים שבקרבת האיים, בנוסף לממצאים מחפירות תל דור. אי היונים, הגדול מבין חמשת האיים, משמש כאתר קינון ליוני בית ובשנים האחרונות גם לברווזי ברכייה. שטחו של אי היונים הוא כשלושה דונמים והוא מרוחק כ-150 מטרים מהחוף. על האי עצמו נצפו מספר ממצאים ארכאולוגיים, הכוללים בין היתר מחצבה ובסמוך לה מבנה מלבני בעל רצפת פסיפס וגרם מדרגות חצוב שייתכן ושימש ככנסייה. בנוסף למבנים נמצאו במקום כלי חרס ביזנטיים המתוארכים למאות החמישית והשישית ושברי כלי זכוכית מטיפוסים המופיעים בתקופה הביזנטית ובתקופת בית אומיה. אי שחפית, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל צפרות בשמורת הטבע מעגן מיכאל, 1968, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים גידוד הוא תהליך כרסום כורכר על ידי גלי הים אי היונים 2005 - חפירות יישומיות, המכון ללימודי ים על שם רקנאטי
אי היונים

האם התכוונתם ל... אי היונים – הגדול שבאיי חוף דור ומעגן מיכאל פיג'ן קי – שמו של אי במדינת פלורידה
אדם סנדרסון

אדם סנדרסון (נולד ב-20 ביוני 1980) הוא במאי ותסריטאי ישראלי. בעבר פעל כראפר תחת שם הבמה קסוטו. אביו הוא המוזיקאי דני סנדרסון, אמו היא העיתונאית והמעצבת נעמי סנדרסון ואחותו היא השחקנית דינה סנדרסון. הוא למד במגמת הקולנוע בתיכון עירוני א' ולאחר מכן שירת ביחידת ההסרטה של חיל האוויר. לאחר שהשתחרר מהצבא הקים להקת היפ הופ בשם "פיזדה פאמילי" וביים קליפ לאחד משיריה, בעקבות הצלחתו של הקליפ המשיך בבימוי קליפים ללהקות שונות (בין הקליפים שביים: "אוטו זבל" של הבילויים, עליו זכה בפרס במאי השנה בתחרות קליפים של קבוצת 951 ו"חדשות מהירח" של פורטיסחרוף) וכן בבימוי קדימונים ופרסומות שזכו בפרסים בינלאומיים. הוא הקים עם עוד ארבעה חברים (תום שובל, דניאל אדר, מיכאל הנגבי ויהושע סימון) את קבוצת "באבון", קבוצה של קולנוענים עצמאיים, היוצרים סרטים ללא תמיכה ממסדית, במהלך פעילותה של הקבוצה ביים שלושה סרטים קצרים, שהוקרנו ברחבי הארץ ובפסטיבלים שונים בעולם. הוא ביים בשיתוף עם מולי שגב את סרט הקולנוע "זוהי סדום" של חבורת ארץ נהדרת, אף על פי שלא זכה לאהדת המבקרים הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה, הביא מעל ל-500,000 צופים לקולנוע ונחשב לסרט הישראלי מצליח ביותר מאז שנת 1985. בשנת 2013 יצא סרטו השני "לוויה בצהריים", דרמה המבוססת על ספרו של ישעיהו קורן. סנדרסון נשוי למעצבת התפאורה לקולנוע כרמלה סנדרסון ואב לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא אדם סנדרסון בוויקישיתוף אדם סנדרסון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אדם סנדרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדם סנדרסון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אדם סנדרסון, באתר ספר הקולנוע הישראלי אדם סנדרסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדם סנדרסון, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ריאיון עם אדם סנדרסון, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2010 אדם סנדרסון, אדם סנדרסון בוחר חמישיית סרטים אהובים, באתר "רוזבאד", 12 באוקטובר 2010 נירית אנדרמן, הבמאי אדם סנדרסון מסביר איך מעבירים קאנון ספרותי למסך הגדול, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2014 גלעד אמיליו שנקר, ריאיון עם אדם סנדרסון, בתוכנית "חי בסרט", הטלוויזיה החינוכית אדם סנדרסון ממליץ על סרטים באוזן השלישית שגיא בן נון‏, אדם סנדרסון: "אני מחויב לקולנוע יותר משאני מחויב לשפה העברית", באתר וואלה, 16 במרץ 2017 רותי זוארץ, ‏אדם סנדרסון, במאי "זוהי סדום" ו"בתולות", על מיסטיקה ואבא דני, באתר מעריב אונליין, 23 ביולי 2017 איתי שטרן, ספילברג חתם לאדם סנדרסון על הזמנת הבר מצווה, וכתב: "תהיה במאי", באתר הארץ, 31 במרץ 2019 שמוליק דובדבני, יותר נורא מעמורה, באתר ynet, 6 באוגוסט 2010
טפת

האם התכוונתם ל... טפת בת שלמה (טָפַת) - בתו של שלמה המלך, אשת בן-אבינדב טפת (אי) – אחד מאיי חוף דור ומעגן מיכאל חורבת טפת – חורבה בה עוברת אמת המים העתיקה לדור טפט – כיסוי קיר או רצפה המשמש לעיצוב פנים
בשמת

האם התכוונתם ל... בשמת בת שלמה – בתו של שלמה המלך, אשת אחימעץ בשמת בת ישמעאל – בתו של ישמעאל ואשת עשיו בשמת בת אילון – אשת עשו החתית בשמת (סוג) – בבוטניקה, סוג המכיל כ-500 מינים השייך למשפחת הבשמתיים הר בשמת – אחד מהרי אילת בשמת (מפעל) – מפעל מגבונים בקיבוץ חפץ חיים בסמת
טאפט

האם התכוונתם ל... אלפונזו טאפט (1810–1891) – משפטן, דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי ששימש כמזכיר המלחמה וכתובע הכללי; אביו של נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט הלן הרון טאפט (1861–1943) – הגברת הראשונה של ארצות הברית בשנים 1909–1913; אשת נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט ויליאם הווארד טאפט (1857–1930) – נשיאה ה-27 של ארצות הברית ולאחר מכן נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית רוברט טאפט (1889–1953) – סנאטור אמריקאי; בנו של ויליאם הווארד טאפט אנדרטת רוברט א. טאפט – אנדרטה בוושינגטון הבירה לזכרו של הסנאטור רוברט טאפט אוניברסיטת טאפטס (Tufts) – אוניברסיטה בקרבת בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית נונאטאק טפט (גם "טאפט"; Tufft) – נונאטאק בחצי האי טריניטי, באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה בהגייה דומה תָפְת (אנ') (تفت; מתועתקת לאנגלית כ-Taft) – עיר בפרובינציית יזד שבאיראן חוק טאפט-הארטלי (אנ') – חוק אמריקאי משנת 1947 המטיל הגבלות על שביתות הנחשבות כמסכנות את ביטחון או בריאות הציבור; קרוי על שם יוצריו רוברט טאפט ופרד הארטלי טַפֵּט – כיסוי קיר או רצפה המשמש לעיצוב פנים
תהילים קנ"ב–קנ"ה

תהילים קנ"ב–קנ"ה הם ארבעה מזמורים, שאינם כלולים בנוסח המסורה של ספר תהילים. הם ידועים מכתבי יד של הפשיטתא, התרגום הסורי לתנ"ך, וקטעים מהם נתגלו במגילת התהילים הגדולה של מגילות מדבר יהודה. האזכור הראשון הידוע של מזמורים אלו נעשה ב-1759 על ידי אסימני בקטלוג ספריית הוותיקן, המזכיר חמישה כתבי יד בלתי ידועים מצויים בכתבי יד יוונים. ברוב כתבי היד של הפשיטתא המזמורים מופיעים באמצע "ספר התקנות" של הבישוף הנסטוריאני אליה מאל-אנבאר. רק בשני כתבי יד המזמורים מופיעים בספר תהילים, אבל במיקום שונה: באחד (מוסול 1113) מופיעים בסוף הספר, וסדרם: קנ"א-קנ"ה. ובכתב יד השני (19dI) מופיע בראש הספר וסדרם קנ"א, קנ"ד, קנ"ה, קנ"ב, קנ"ג. מזמורים אלו לא נכללו בספרו של אברהם כהנא, ככל הנראה מפני שהחשיב אותם לחיבורים נוצריים שלא חוברו בעברית ולא שייכים לקאנון העברי האבוד.[דרוש מקור] רוב הטקסט של מזמור קנ"ד בעברית התגלה במגילת תהלים ממערה 11 בקומראן, (11QPsa) וקטע קטן במערה 4 בקומראן (4Q448). מזמור קנ"ה כתוב בסדר אלפביתי. הוא נשמר עד האות נ' במגילת תהלים ממערה 11 בקומראן, (11QPsa). תהילים קנ"א Martin Noth, die fünf syrisch überlieferte apokryphen psalmen, 1930 א. מ. הברמן, שלושה מזמורים חיצוניים ממדבר יהודה, בית מקרא י (א), תשרי תשכ"ה‏, JSTOR 23499167 כאשר מציינים אליהם לפי הסדר השני, מציינים "מזמור סורי I-V". אלישע קימרון, מגילות מדבר יהודה - הכתבים העבריים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשע"ג, חלק ב' עמ' 349 אלישע קימרון, מגילות מדבר יהודה - הכתבים העבריים, יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשע"ג, חלק ב' עמ' 350 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.