laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלחי לויט

אלחי לויט (נולד ב-3 במרץ 1965) הוא שחקן ומדבב ישראלי. נולד וגדל ביפו, בסאכנה דרוויש. בגיל 14 עבר להתגורר בקיבוץ הזורע כילד חוץ, עד גיל 22. לויט למד תיאטרון בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ובסדנת משחק מול מצלמה של רות דייכס. לויט היה חבר בלהקת הדראג "בנות פסיה". לויט השתתף במחזות אמא קוראז' בתיאטרון הקאמרי, מראה מעל הגשר בתיאטרון הבימה, ברנשים וחתיכות בתיאטרון בית ליסין, אירמה לה דוס בתיאטרון חיפה, אסקוריאל ובהשמשים מאת חנוך לוין בתיאטרון הסימטה. כמו כן שיחק בהערב רוקדים של תיאטרון מקומי, חבר באנסמבל עיתים של רנה ירושלמי והתיאטרון הקאמרי, במסגרתו השתתף בחלום ליל קיץ (בתפקיד תזאוס), בהדיבוק ובפרויקט הרצל. כמו כן שיחק בהצגה קפיצה לחו"ל מאת שלומי מוסקוביץ' בעמי ותמי (בתפקיד אבא של עמי ותמי) בהפקת ציפי מייזלר הפקות. ב"הכל אגדה" (בתפקיד המלכה מלכה) בהפקת טלית הפקות. בתיאטרון תמונע ובהביתה מאת הרולד פינטר בהפקת תיאטרון הנגב בתפקיד טדי. בנוסף להיותו שחקן, לויט דיבב במספר הפקות, ביניהן "מוצאים את דורי" בתור מר ריי, "החיים הסודיים של חיות המחמד", "היפה והחיה" בתור מוריס, "פדינגטון 2" בתור הנרי בראון ו"משפחת סופר-על 2" בתור עדנה מודה. מדיה וקבצים בנושא אלחי לויט בוויקישיתוף אלחי לויט, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלחי לויט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלחי לויט, בארכיון הבימה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורם דורי

יורם דורי (נולד ב-12 בספטמבר 1950) הוא דובר ויועץ לאסטרטגיה מדינית–תקשורתית ואסטרטגיה פוליטית–תקשורתית. שימש שנים רבות כיועץ קרוב ודוברו של שמעון פרס, וכן דובר מפלגת העבודה. דורי נולד בתל אביב, בנם של הרי (צבי) וטוני דורי (דורפלאופר). התייתם מאביו בגיל 9 ולמד בתיכון עירוני ה'. בצבא שירת בחיל השריון ושימש כמדריך תותחנות טנקים בבית הספר לשריון. במלחמת יום הכיפורים נלחם בסיני כתותחן טנק בחטיבה 600. הטנק בו נלחם נפגע ומפקד הטנק אילן מרדכי קיטאי נהרג. בתום שירותו הצבאי סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחוג למדע המדינה ובחטיבה לפילוסופיה. ב-1975 החל בלימודי תואר שני בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. דורי שימש בעבר כמדריך של"ח וכרכז חינוך חברתי בבית הספר התיכון עירוני ה' בת"א. במהלך לימודיו כיהן דורי כמ"מ המזכיר הארצי ומזכיר בפועל של ארגון הסטודנטים חברי מפלגת העבודה. שימש כרכז צעירים במועצת פועלי ת"א-יפו ולאחר מכן כאחראי על החטיבה לעיתונות ויחסי ציבור במשרדי הסוכנות היהודית בת"א. בתחילת שנות האלפיים שימש יועץ מיוחד לשר החוץ פרס, למשרד המשנה לראש הממשלה ולמרכז פרס לשלום. עם בחירתו של שמעון פרס לכהונת נשיא מדינת ישראל מונה דורי ליועצו האסטרטגי. שימש כדובר הארגון העולמי להשבת רכוש (איל"ר), והוביל את המסע התקשורתי נגד הבנקים השווייצרים בעניין החשבונות הרדומים מתקופת השואה. דורי שימש כיועץ אסטרטגי למועצה הישראלית לצרכנות, כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של החברה הציבורית "אסיה פיתוח" וכחבר הוועדה הבינלאומית והועד המנהל של "לימוד" ברית המועצות לשעבר. בשנת 2023 הוציא לאור בהוצאה עצמית את ספרו "הלוחש לאוזנו", המתעד את 26 השנים בהן עבד לצידו של שמעון פרס. יו"ר הנהלת הסוכנות שמחה דיניץ תנועת המושבים משחקי המכביה ה-11 וה-12 מחלקת הכדורסל של הפועל תל אביב מטה ההסברה של מפלגת העבודה ארגון עובדי עיריית תל אביב מפלגת העבודה - בשנים 1992–1998 תחת יושבי הראש רבין, פרס וברק. מצעד החיים הבינלאומי המרכז הבינלאומי להגירה ולקליטה נשוי לבתיה, אב לארבעה וסב ל-13 נכדים. מתגורר בגבעת שמואל. אחיו היה הסופר אשר דורי. יורם דורי, ברשת החברתית פייסבוק יורם דורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יורם דורי, ברשת החברתית LinkedIn מדיה וקבצים בנושא יורם דורי בוויקישיתוף שכר דירה כלכלי וסביר, באתר ⁨דבר⁩, ‏25 ספטמבר 1977 ⁨אם שכר־הלימוד יעלה על 4,000 ל"י לא יהיו לימודים, באתר ⁨דבר⁩, ‏17 אוגוסט 1976 ⁨מתגבשות קבוצות התומכים ברבין או בפרס ב"עבודה", באתר ⁨מעריב⁩, ‏3 פברואר 1977 רונית ורדי, ‏היצר גבר, שוב, באתר גלובס, 8 בינואר 2006 יורם דורי, 100 להולדת שמעון פרס: החולם ואיש המעשה, באתר News1, ‏2 באוגוסט 2023 השבוע יצא לאור ספרי "הלוחש לאוזנו- סודות יועצו של שמעון פרס", בעמוד הפייסבוק של יורם דורי, 20 בספטמבר 2023 ⁨השידור לחו"ל על סף סגירה, באתר ⁨כל העיר (ירושלים), ‏1 אפריל 1988 ⁨האווי סגר בהפועל ת"א, באתר ⁨חדשות⁩, ‏28 אפריל 1987 ⁨אבן נזרקה לעבר רבין בעפולה ופגעה בבמה, באתר ⁨חדשות⁩, ‏16 אוקטובר 1988 ⁨י"ור ארגון עובדי עת״א קיבל משכורת שלא כחוק, באתר ⁨חדשות⁩, ‏5 מאי 1992
טיטי אדום-בטן

טיטי אדום-בטן (שם מדעי: Plecturocebus moloch) הוא מין ממשפחת הצבוסיים שבתת-סדרת קופים רחבי אף. המין נפוץ במרכז ברזיל, אך רק סמוך לאגן הניקוז של האמזונאס ובנביעות נהר האורינוקו. המין מונוגמי. הצאצאים נולדים בחודשים דצמבר עד אפריל. משך ההיריון אינו ידוע. הגעה לגודל מרבי בגיל 10 חודשים, על אף שהגעה לתצורת השיניים הבוגרת אורכת 15 חודשים מהלידה. הזכרים משתתפים באופן פעיל בגידול הצאצאים, ואף סוחבים אותם למעט בזמן ההנקה. צעירים עוזבים את המבנה החברתי של המשפחה בגיל 2-3 שנים. המין יימצא לרוב בצמחייה נמוכה ובקרבת נהרות. הם נצפו משחרים מזון אף על הקרקע. קבוצות המשפחה טריטוריאליות ביותר, הן מורכבות מזכר בוגר, נקבה וצאצאיהם ממספר עונות רבייה. גודל ממוצע למשפחה כזו הוא 3.3 פריטים. כיתר מיני הפרימטים הנאו-טרופים (מלבד הסוג דורוקולי), המין פעיל בשעות היום. שיחור המזון מופרע בשעות הצהריים החמות לטובת מנוחה קלה. הם ישנים בקבוצת המשפחה, בעצים סבוכים עתירי זלזלים שמסתירים אותם מפני טורפים שונים. המשפחה נוהגת לפקוד את אותו עץ כל לילה. הסוג טיטי נחשב בעל תכונות קוליות מגוונות מאשר מינים נאו-טרופים אחרים, ובכלל מיתר הקופים. התנהגות חברתית עיקרית הנעשית במבנה המשפחתי היא ניקוי הדדי (Grooming), שנעשה בסמוך למנוחת הצהריים. ביטוי נוסף לקרבה הוא שילוב הזנבות בין המינים, שנעשה בתדירות גבוהה ובכל מפגש אקראי ובמנוחה בין פריטים בקבוצה, שילוב הזנבות נעשה אף בזמן שינה. המין ניזון ממגוון פירות ובכמות מרובה, הוא ניזון אף מפירות מיני הפיקוס. שאר התזונה מורכבת מעלים, חרקים, ביצים וחסרי חוליות קטנים. בשנת 1996 נקבע על ידי IUCN כי שימורו של המין הוא ללא חשש/סיכון נמוך. הערכה מחודשת נעשתה בשנת 2003 עקב בירוא יערות נרחב באגן האמזונאס וקיטוע תחום המגורים המזרחי של המין בדרום מדינת פארה בברזיל. אולם, האוכלוסייה הגלובלית של המין לא נמצאה בסיכון באותו זמן ולכן נקבע כי שימורו ללא חשש. למין זה תפוצה נרחבת יותר מכל יתר המינים בסוג. את חלקו הצפון-מערבי של תחום מחייתו בצמוד למורדות נהר טפז'וס, הוא חולק עם המין טיטי הופמנס. את חלקו הדרום-מערבי של תחום מחייתו בצמוד ליובלי נהר ז'ורוונה, הוא חולק עם המין טיטי אפר שחור. מדיה וקבצים בנושא טיטי אדום-בטן בוויקישיתוף טיטי אדום-בטן, באתר ITIS (באנגלית) טיטי אדום-בטן, באתר NCBI (באנגלית) טיטי אדום-בטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טיטי אדום-בטן, באתר GBIF (באנגלית) טיטי אדום-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
מרית צפונית

מרית צפונית (שם מדעי: Spatula Clypeata) הוא מין ברווז בינוני בעל מקור הבנוי לסינון מזון מהבוץ. המרית מצויה ברחבי חצי הכדור הצפוני במקווי מים מתוקים. המרית בינונית־גדולה בגודלה, מראהּ מגושם בשל צווארה הקצר ומקורה הארוך והרחב, המזכיר בצורתו את הכלי מרית (שפכטל או ספטולה). צורת המקור אופיינית לשני הזוויגים. נקבת המרית מזכירה את נקבת הברכייה, אך נבדלת בצורת המקור. לזכר המרית ראש ירוק (נראה שחור מרחוק), בדומה לזכר הברכייה, אך חזהו לבן והבטן בצבע חום ערמוני. המרית שכיחה בישראל בימי החורף והיא מאחרוני הברווזים הנראים בארץ באביב. היא מצויה בדרך־כלל בבריכות דגים, ובימי החורף - בעיקר בעמק החולה. צורת שיחור המזון של המרית היא בעיקר על ידי שכשוך וטבילת הראש במים. לעיתים נדירות יטבלו את ראשם כך שהזנב מוטה מעלה, אך הם עשויים לצלול בעת סכנה. בדומה למרבית הברווזיים, הזכר לא נוטל חלק בדגירה ובגידול הצאצאים. המין מצוי באזורים נרחבים בצפון אירופה, צפון אסיה וצפון אמריקה, ונודד בחורף לאזורים דרומיים וחמים יותר, כגון דרום אירופה, מרכז אמריקה, אפריקה ודרום־מזרח אסיה. הוא היה נפוץ בעבר גם בקרואטיה, אך נכחד מהמדינה. Museum specimen מדיה וקבצים בנושא מרית צפונית בוויקישיתוף מרית צפונית, באתר NCBI (באנגלית) מרית צפונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מרית צפונית, באתר GBIF (באנגלית) מרית צפונית באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזולירבנד (להקה)

אִיזוֹלִירְבֶּנְד הייתה להקה ישראלית שפעלה בין 1982 ל-1984, וכן במהלך תקופה קצרה ב-1986. חבריה היו המעבד ונגן הקלידים רוני וייס, נגני הבס מוטי דיכנה ועמי פרנקל והזמרת ריקי מנור. בתחילת דרכה כללה הלהקה גם את שרית ברוך (לימים שרית סרי). השם של הלהקה הוא משחק מילים: המשמעות היא סרט בידוד בגרמנית, והאות ב' מנוקדת בסגול ומשנה את המשמעות לבנד, להקה. הלהקה הוקמה לכבוד תחרות הקדם אירוויזיון של 1982, בה התחרתה עם השיר "מלודי", שהלחין וייס למילים של לאה לופנפלד. השיר הגיע למקום השלישי בתחרות, ומאוחר יותר לאותו מקום במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ב של רשת ג'. הצלחת השיר הביאה להמשך שיתוף הפעולה בין חברי הלהקה. בשנת 1983 הוקלט אלבומה היחיד של הלהקה, "ישן וגם נחר". שמו הוא פרודיה על שם אחד מאלבומיו הראשונים של אריק איינשטיין, "ישן וגם חדש". עטיפתו, בה נראים חברי הלהקה חוצים מעבר חצייה ברחוב ריינס בתל אביב, היא פרודיה על האלבום "Abbey Road" של הביטלס. שירי האלבום התאפיינו במוזיקת פופ קלילה וטקסטים הומוריסטים כך למשל, בשיר "שיר בעברית", שכתבו ביחד חברי הלהקה, מופיעים משפטים שוברי שיניים, כ"טיאטאתי ת'תא", אך גם שירים סאטיריים כמו "פסדובלה אינפלציה" על האינפלציה הדוהרת שהייתה בישראל בראשית שנות השמונים ו"גוז ניוז" המתאר את הזוועות בעולם אשר נחשפו לצופי החדשות בישראל בעיקר מציינים מלחמות אזרחים שהתקיימו בעולם בראשית שנות השמונים. את רוב שירי האלבום הלחין ועיבד רוני וייס, ואת השירים כתבו בעיקר לאה לופנפלד וחברי הלהקה עצמם. אך נכנסו גם שירים של ירון לונדון (לורליי) ואפרים סידון (פרת משה רבנו) איתו וייס כבר שיתף פעולה בניקוי ראש, ושל אבי קורן. כנגני אולפן, הצטרפו להקלטות: חיים רומנו בגיטרה חשמלית, אלון הלל ושלמה חממי בתופים, וחברי להקת ברוש. אף על פי שהשירים "מלודי", "חג על הגג", "שיר בעברית" ו"לורליי" זכו להשמעות רבות ברדיו, האלבום לא זכה להצלחה מסחרית גדולה. "חג על הגג" הפך לאחר כחצי יובל לשיר הפתיחה של הסיטקום הישראלי קוויקי. בדצמבר 1982 השתתפה הלהקה עם רחלי חיים בפסטיגל מספר 2 עם השיר "משחקי וידאו" (מילים: לאה לופנפלד-וינקלר). במקביל להופעות, השתתפה הלהקה בפעם השנייה ברציפות בקדם אירוויזיון 1983 עם השיר "כל מי" (מילים: עמי פרנקל, רוני וייס), שהגיע למקום השישי. ובדצמבר 1983 השתתפה שוב בפסטיגל מספר 3 עם השיר "אוכלים הכל". בתחילת 1984 פורקה הלהקה עקב אי הצלחה מסחרית, אך בשנת 1986 התאחדה שוב להופעה בקדם-אירוויזיון שם ביצעה את השיר ההומוריסטי "קפה או תה" (מילים: אבי קורן) שהגיע למקום השישי. בשנת 2006 יצא האלבום "ישן וגם נחר" לראשונה על גבי תקליטור. בנוסף לשירי האלבום המקוריים, נכללו בתקליטור שבע רצועות בונוס, ביניהן "כל מי" מקדם האירוויזיון. בפברואר 2010, ביוזמתו של הסוכן והמפיק עובד קראוס, נפגשו חברי ההרכב והחליטו על מופע איחוד מיוחד, אך באפריל באותה השנה נפטר חבר הלהקה עמי פרנקל מהתקף לב, והמופע בוטל. איזולירבנד, באתר שירונט איזולירבנד, באתר ספוטיפיי איזולירבנד, באתר MusicBrainz (באנגלית) איזולירבנד, באתר דיזר איזולירבנד, באתר Discogs (באנגלית) איזולירבנד, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דודי פטימר, ‏"איזולירבנד" הלהקה הכי מצחיקה שהייתה כאן, בראיון נוסטלגי, באתר מעריב אונליין, 22 ביולי 2017 דודי פטימר, ‏"איזולירבנד" הלהקה הכי מצחיקה שהייתה כאן, בראיון נוסטלגי, באתר מעריב אונליין, 22 ביולי 2017 ערן ליטוין, עטיפות האלבומים הגדולים חוזרות אל הרחובות, באתר הארץ, 18 באפריל 2014
רבינא בר אמוציא

רבינא בר אמוציא (שמו השתבש בספרים בצורות שונות), מחכמי הדור השני של הסבוראים, על גבול הדור הראשון. לפי איגרת רב שרירא גאון, נפטר בחודש אדר ד'רס"ז (507). רבי אברהם אבן דאוד, בספרו "ספר הקבלה", מזכיר אותו בין חכמי הדור השני של הסבוראים, בשם רבינא מן אומצא. לפי "ספר הקבלה", היה רבינא זה ראש ישיבת פומבדיתא במשך שנה אחת, אחרי רב שמואל בר רבא, ונפטר בשנת ד'רע"ט (519). אחריו היה רב סימונא לראש הישיבה. יש שהבינו מאיגרת רב שרירא גאון שרבינא בר אמוציא נמנה עם חכמי הדור הראשון, דורו של ראש הישיבה רבה יוסי, ולא היה ראש ישיבה. ספר הקבלה לראב"ד, עמ' 33 במהדורת גרשון כהן אגרת רב שרירא גאון, עמ' 98 במהדורת בנימין מנשה לוין
מרדכי שקלאר

ברוך מרדכי (מוטי) שקלאר (נולד ב-21 במרץ 1954) הוא איש תקשורת. בעבר היה מנכ"ל רשות השידור, מנכ"ל הרשות השנייה ויו"ר ערוץ 20. שקלאר נולד וגדל בירושלים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר שקלאר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול השתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הסיירת, ולחם בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שימש כמפקד כיתה וסמל מחלקה בסיירת. שקלאר למד בישיבת מרכז הרב, ואחרי כן למד חינוך במכללה בירושלים ובאוניברסיטה העברית. בהמשך דרכו המקצועית התקבל לתוכנית בית ספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל למנהיגות. לאורך השנים מילא שורה של תפקידים ציבוריים, ובהם: מנהל מדרשת הגולן בחיספין, מנהל בית הספר הדתי לקולנוע מעלה בירושלים (שהיה ממייסדיו), מנכ"ל "רדיו קול חי" ועוד. ב-2002 מונה לתפקיד יו"ר המועצה והמנכ"ל של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. ב-2006 מונה למנכ"ל רשות השידור במקומו של המנכ"ל הזמני יאיר אלוני. בשנת 2014 נמנה שקלאר על מקימי ערוץ 20 ועמד בראשו במשך כשנתיים. לימד במשך תקופה קצרה בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל. שקלאר נמנה עם רשימת המייסדים של מפלגת אחי ישראלי שהוקמה ב-2018. שקלאר מתגורר בעיר ירושלים. הוא נשוי ללאה שקלאר ואב לחמישה. מוטי שקלאר, ‏הערות אחדות ליחסו של הציבור הדתי למדיה, באתר "דעת" עומר חימי, מי אתה מוטי שקלאר?, באתר nrg‏, 12 ביוני 2005 כרמית גיא, מחליף כובע, באתר העין השביעית, 1 ביולי 2006 עידן יוסף, רוח שקלאר: העיתונות לא בודקת עובדות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 במרץ 2007 מירב קריסטל, מתוך השבר תצמח תקווה, באתר ynet, 6 ביוני 2007 חגית רוטנברג ועמנואל שילה, המנכ"ל מחפש משמעות, באתר ערוץ 7, 15 בנובמבר 2007 דוד אברהם, מבקר המדינה על רשות השידור והעומד בראשה: "כשל ארגוני וניהולי", באתר nana10‏, 17 במאי 2011 לי-אור אברבך, ‏"אמרו לי שרשות השידור היא מקום מתועב, שיהרגו אותי", באתר גלובס, 16 באוקטובר 2013 אסף גולן, "הכיוון הוא רווח, ולא תוכן", באתר ישראל היום, 14 ביוני 2018 בן כספית, מכתבים מהחזית: התהום בין מדינת ישראל למדינת יהודה, סופהשבוע, ‏ 17.11.2013. עומר חימי, מי אתה מוטי שקלאר?, באתר nrg‏, 12 ביוני 2005. עמרי אסנהיים, קפטן יונס והנבוט, באתר nrg‏, 11 ביוני 2005. לי-אור אברבךגלי וינרברון שטיינבלט, ‏המשקיע המסתורי שוויתר על ערוץ 10: מי אתה, יעקב אגם?, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2012. אילן מרסיאנו ואור ברנע, מוטי שקלאר מונה למנכ"ל רשות השידור, באתר ynet, 15 במאי 2006 טל שניידר, ‏עדינה בר-שלום הקימה מפלגה חדשה: "אחי ישראלי", באתר גלובס, 30 ביולי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטבל טקמאלי

מטבל טקמאלי (בגאורגית: ტყემლის საწებელა; טקֶמליס סאצבֶּלַה) הוא מטבל או רוטב מתובל על בסיס שזיף דובדבני בוסר (כשהוא עדיין ירוק וחמוץ), הנפוץ במטבח הגאורגי. את המטבל מכינים משזיפים ירוקים שטרם הבשילו, וטעמם חמוץ. מבשלים את השזיפים עם שום, כוסברה, מנטה, פלפל ותבלינים נוספים עד להיווצרות רוטב. ברוטב מתבלים מנות בשר ועוף כ"טבקה" (עוף צעיר משוטח) ותבשילי ירקות כלוביו טקמאלי (שעועית אדומה עם רוטב טקמאלי). מטבל טקמאלי, יחד עם אג'יקה, אומץ ברחבי ברית המועצות. המטבח הגאורגי מדיה וקבצים בנושא מטבל טקמאלי בוויקישיתוף דרה גולדשטיין, הסעודה הגאורגית:התרבות מלאת החיים והאוכל הטעים של הרפובליקה של גאורגיה עמ' 119, באנגלית, מסת"ב 0520219295 מטבל טקמלי ירוק טקמלי אדום וטקמלי ירוק משווקים בבקבוקונים, בגרמנית טקמאלי - בגאורגית ტყემალი הוא שזיף דובדבני (Cherry plum), המשמש למאכלים גאורגים כמו: מטבל טקמאלי, לוביו טקמאלי, חרצ'ו, צ'כאפולי ועוד
סולוגוני

סוּלוּגוּני (גאורגית: სულუგუნი) היא סוג של גבינה דמוית מוצרלה בעלת מליחות עדינה, שמקורה במחוז סמגרלו שבגאורגיה. טעמו של הסולוגוני, כאמור, דומה למוצרלה, ומעט מלוח. מרקמה דחוס ואלסטי, ועשוי שכבות שכבות בשל אופן הכנתה. הסולגוני נשמרת בדרך כלל במי מלח או באריזת ואקום. סולגוני עשויה מחלב פרה, עז או כבש מפוסטרים, או מעירוב שלהם. במהלך הכנתה מחוממת הגבינה עד להתכה קלה, ואז הגבן לש ומקפל בידיו את הגבינה פעמים רבות להיווצרות השכבות האופייניות. יש המעשנים את הגבינה בתום התהליך ליצירת סולגוני מעושנת. המטבח הגאורגי מדיה וקבצים בנושא סולוגוני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגיה ובנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
להפסיק לאכול עוגות

להפסיק לאכול עוגות הוא אלבומה השלישי של להקת הפאנק-רוק שייגעצ. האלבום יצא ב-2006 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת יובל שפריר, חמש שנים לאחר אלבום הבכורה של הלהקה, ניו יורק-רפיח ושנתיים לאחר אלבומה השני של הלהקה, "משקאות חריפים". הסינגל הראשון של האלבום, "התחרות האולימפית", יצא במרץ 2006. הסינגל השני של האלבום, "המילים הכי יפות", יצא באוקטובר 2006 לקראת יציאת האלבום וזכה להצלחה רבה. הסינגל השלישי, "אם את בעניין", יצא בינואר 2007 והסינגל הרביעי, "לא בא לה", יצא במרץ 2007. באלבום השתתפו חברי ההרכב: יובל מנדלסון שכתב, שר והלחין את כל השירים למעט אחד, שיקו פלדמן, אבי מרקוביץ ואסף רייז. יובל שפריר עיבד את האלבום ביחד עם חברי להקת "שייגעצ". לא בא לה להפסיק לאכול עוגות אם את בעניין התחרות האולימפית להילחם במפלצות המילים הכי יפות בואי ונרקוד לחיות כוחות הרשע יש לה פקיד אפרורי פעם ביומיים מידע על האלבום להפסיק לאכול עוגות באתר MusicBrainz ביקורות אסף כהן, עכבר העיר, הטוב, הרע והמכוער, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2006 תימורה לסינגר, ארץ נחמדת, באתר ynet, 6 בדצמבר 2006 עכבר העיר, אם אין עוגות, תאכלו לחם, באתר הארץ, 1 במרץ 2007
אוטו וולך

אוטו וולך (בגרמנית: Otto Wallach;‏ 27 במרץ 1847 בקניגסברג – 26 בפברואר 1931 בגטינגן) היה כימאי גרמני ממוצא יהודי. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1910, "על עבודתו בתחום התרכובות האליציקליות". וולך נולד ב-1847 לאב יהודי ואם נוצרייה. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת גטינגן בשנת 1869, ועבד כפרופסור באוניברסיטת בון (1870–1889) ובאוניברסיטת גטינגן (1889–1915). העניק לטרפן ופינן את שמותיהם, והיה הראשון ליטול על עצמו מחקר שיטתי של הפינן. הציע להתייחס לטרפנים כאל אוליגומרים של איזופרן; הצעה זו ידועה ככלל האיזופרן, והיא סייעה רבות בהבנת המבנה של טרפנים רבים. פרסם ספר אודות הכימיה של טרפנים בשנת 1909, בשם "Terpene und Campher". וולך זכה במדליית דייווי בשנת 1912. אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 99–102. מדיה וקבצים בנושא אוטו וולך בוויקישיתוף אוטו וולך, באתר פרס נובל (באנגלית) אוטו וולך, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. אוטו וולך, באתר NNDB. אוטו וולך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוטו וולך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Jews and the German State" "JEWISH NOBEL PRIZE WINNERS IN CHEMISTRY", באתר Jinfo "Otto Wallach", באתר Jew or Not Jew "Otto Wallach", באתר Jewish Virtual Library ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור גריניאר

פרנסואה אוגוסט ויקטור גריניאר (בצרפתית: François Auguste Victor Grignard;‏ 6 במאי 1871 בשרבור – 13 בדצמבר 1935 בליון) היה כימאי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1912 (לצד פול סבטייה), "על גילוי תרכובת גריניאר" ו"תגובת גריניאר", אשר שתיהן חשובות ביצירת קשרי פחמן-פחמן. גריניאר, בנו של יצרן מפרשים, למד מתמטיקה בליון, המשיך ללימודי כימיה, וקיבל משרת פרופסור באוניברסיטת ננסי ב-1910. במהלך מלחמת העולם הראשונה עסק בתחום החדש של לוחמה כימית, ועבד על יצור פוסגן וגילוי גז חרדל. מולו, בצד הגרמני, פעל הכימאי פריץ הבר, שמאוחר יותר (בשנת 1918) זכה גם הוא בפרס נובל לכימיה. גריניאר ידוע במיוחד בשל שיטתו החדשה ליצירת קשרי פחמן-פחמן (תגובת סיפוח) בסינתזה אורגנית (הפרסום המקורי: V. Grignard, Compt. Rend. Vol. 130, p. 1322 1900). הסינתזה מתבצעת בשני שלבים: סינתזת תרכובת גריניאר: תרכובת אורגנומגנזיום ("ריאגנט גריניאר") נוצר על ידי הגבה של אורגנוהליד (R-X, כאשר R מציין אלקיל, אציל או אריל רדיקל, ו-X מציין הלוגן כמו ברום או יוד) עם מגנזיום מתכתי בתוך דיאתיל אתר. לחומר שנוצר יש את הנוסחא הכימית הכללית R-Mg-X. התקפת הקרבוניל: מוסיפים קטון או אלדהיד (בשניהם קבוצת קרבוניל) לתמיסה. אטום הפחמן הקשור לאטומי המגנזיום מסתפח לפחמן הקרבונילי על ידי סיפוח נוקלאופילי, ונוצרת תרכובת חדשה, ממשפחת הכהלים. תגובת גריניאר היא כלי חשוב לבניית תרכובות אורגניות גדולות ממולקולות קטנות. על ידי בחירה זהירה של חומרי המוצא, ניתן לבנות מגוון רחב של חומרים בעזרת תגובה זו. על עבודתו זו, זכה גריניאר בפרס נובל לכימיה בשנת 1912, במשותף עם עמיתו הצרפתי, פול סבטייה (שזכה בפרס על עבודתו בתחום ההידרוגנציה). מדיה וקבצים בנושא ויקטור גריניאר בוויקישיתוף ויקטור גריניאר, באתר פרס נובל (באנגלית) ויקטור גריניאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויקטור גריניאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) חלוקת פרס נובל, הצבי, 23 בדצמבר 1912
לכל איש יש שם (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לכל איש יש שם (שיר) – משיריה הידועים של זלדה; הולחן על ידי חנן יובל ובוצע לראשונה על ידי חוה אלברשטיין, והפך מזוהה עם טקס קריאת שמות הנספים בשואה לכל איש יש שם (טקס) – כינויו של טקסי קריאת שמות הנספים בשואה, שהמרכזיים שבהם נערכים במשכן הכנסת ובאוהל יזכור באתר ההנצחה יד ושם לכל איש יש שם (מפעל הנצחה) – מפעל ההנצחה של מוסד יד ושם, לתיעוד שמות של הנספים בשואה
טלפוניה

טלפוניה היא העברת שיחות קול למרחק גדול. יחידת הקצה נקראת בדרך כלל טלפון. טלפונים מחוברים האחד למשנהו דרך מרכזייה. קידוד האות: טלפוניה אנלוגית – הקול מתורגם לאות חשמלי. טלפוניה ספרתית – הצליל מתורגם לייצוג ספרתי. אמצעי תקשורת תקשורת קווית: העברת האותות באמצעות כבל תקשורת אלחוט – העברת האותות כשחלק מהדרך נעשית ללא שימוש בחוטים אלא בקשר רדיו תקשורת סלולרית – העברת אותות אלחוטית באמצעות רשת אנטנות המחוברת כך שתספק כיסוי רציף לשטח גאוגרפי נתון. טלפון מבוסס אינטרנט, המעביר את הדיבור כ-Voice over IP. מרכזיות מחוברות האחת למשנתה באמצעות פרוטוקולים כגון ISDN ו־SS7. פקס מודם TAPI (ממשק לתכנות יישומי טלפוניה) מדיה וקבצים בנושא טלפוניה בוויקישיתוף מילון למונחי טלפונאות | 1929 | 1957 | באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העשירון העליון

העשׂירון העליון או העשירון העשירי הוא מונח במדעי החברה המתייחס לעשרת האחוזים מבתי האב במדינה שהם בעלי ההכנסה השוטפת הגבוהה ביותר. הגדרה חלופית מחלקת את האוכלוסייה לעשירונים לפי שווי הנכסים נטו של בתי האב. על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2014, בעשירון העליון בישראל נכלל משק בית שהכנסתו החודשית הממוצעת היא מעל ל-36,093 ש"ח ברוטו. באופן דומה, המאיון העליון הוא האחוז הבודד מהאוכלוסייה של בתי אב במדינה מסוימת שהם בעלי ההכנסה הגבוהה ביותר. נכון לשנת 2011, בישראל נכללים בקטגוריה זו אלה שהכנסתם החודשית היא 134,824 ש"ח ברוטו בממוצע. בשל הסמיכות הלשונית של המלים "עשר" (שממנה נגזר העשירון) ו"עושר" בעברית, מתייחסים לעשירון העליון גם בכינוי המבודח "העשׁירון העליון". הפערים הכלכליים-חברתיים הגבוהים בישראל באים לידי ביטוי בין היתר בחלוקת עוגת ההכנסות בין העשירונים. ב-2013 היה העשירון העליון אחראי על כ-40% מעוגת ההכנסה הלאומית. המנבא הגבוה ביותר להשתייכות לעשירון העליון הוא ההשכלה. אחריו הוותק ולכן עיקר העשירון העליון הוא בני 40-60. בניגוד לטענה נפוצה, אין השפעה למוצא מזרחי או אשכנזי אך יש יתרון לילידי הארץ [דרוש מקור]. רותי סיני, דו"ח: רק העשירון העליון נהנה מהצמיחה בישראל ב-2004, באתר הארץ, 2 בינואר 2005 TheMarker, 1 מכל 1,000 ישראלים הוא מיליונר: גידול של 13% במספר המיליונרים בכסף נזיל בישראל ל-7,200, באתר TheMarker‏, 27 ביוני 2007 מעמד הביניים: איפה אתם על הסקאלה?, באתר כלכליסט, 9 באוגוסט 2011 https://m.maariv.co.il/business/economic/israel/Article-968619 הכנסה חודשית ברוטו בעשירונים של משקי בית, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 2014 שאול אמסטרדמסקי ותומר אביטל, 1% מהאוכלוסייה מהווה 13% מעוגת ההכנסות, באתר כלכליסט, 19 במאי 2013 לירן סהר ויאיר חסון, OECD: הפערים בישראל מתרחבים, הכי הרבה עניים, באתר ynet, 13 בינואר 2016 "פער ההכנסות במדינת ישראל - הגבוה ביותר מבין מדינות האיחוד האירופי", באתר ביזפורטל, 2 ביוני 2016 העשירון העליון אחראי על 40% מעוגת ההכנסה הלאומית
אסטאש דשאן

אסטאש דשאן (בצרפתית: Eustache Deschamps;‏ 1346 – 1406), משורר צרפתי בן ימי הביניים. הוא נולד בוורטי (Vertus) שבמחוז שמפאן, קיבל שיעורים בחריזה מגיום דה מאשו (Guillaume de Machaut) ומאוחר יותר למד משפטים באוניברסיטת אורליאן. הוא נסע לאורכה ולרוחבה של אירופה במסגרת תפקידו כשליח דיפלומטי של המלך שארל החמישי. אחוזתו נשדדה בידי האנגלים, ועל כן נהג לגדפם בשיריו הרבים. דשאן כתב 1175 בלדות, ובשל כך לעיתים מייחסים לו את המצאת הסוגה. כל יצירותיו קצרות, פרט לאחת, סאטיריות ברובן, הן תוקפות את האנגלים, אותם הוא החשיב לשודדי ארצו, ואת העשירים המדכאים את העניים. הסאטירות שלו כוונו גם נגד פקידים ועובדי ציבור מושחתים, אך שנינותו גרמה לו אולי לאבד את משרתו כפקיד אכיפת חוק בעיר סֶנְליס. בשנת 1392 הוא כתב מסה על החריזה הצרפתית, בשם "L'Art de dictier". יצירתו השירית הארוכה היחידה, "Le Miroir de Mariage" שמה ואורכה כ-13000 שורות, היא שיר סאטירי שנושאו הנשים. יצירה זו השפיעה על המשורר והסופר האנגלי בן-זמנו ג'פרי צ'וסר, שעשה שימוש במוטיבים מתוכה ביצירותיו שלו, בהן "סיפורו של הסוחר" ב"סיפורי קנטרברי". נראה שצ'וסר נמנה עם האנגלים הבודדים שהתחבבו על דשאן, שכן זה האחרון חיבר לכבודו בלדה המהללת אותו כמשורר וכמתרגם נפלא. מדיה וקבצים בנושא אסטאש דשאן בוויקישיתוף כמה משיריו אסטאש דשאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)