אברהם מרגלית

אברהם מרגלית (1916–1980) היה מחלוצי החינוך הטכנולוגי בישראל. הנחיל תשתית לתוכניות הלימוד להכשרה מקצועית בחינוך התיכוני ובמוסדות האקדמיים ופעל רבות לקידום הקשר בין הכשרה טכנולוגית לתעשייה, ובין התעשייה לעיצוב. אברהם מרגלית נולד בפולין בשנת 1916 בשם אדק (אדם) מרגוליס. למד בגימנסיה היהודית "אסכולה" בוורשה וסיים בשנת 1934. לאחר מכן נסע לצ'כוסלובקיה ללימודי ארכיטקטורה בטכניון של פראג. נסיבות מלחמת העולם השנייה שהתרחשה באירופה הובילו אותו להשלים את לימודיו בשנת 1941 בטכניון של לבוב במזרח פולין שנשלטה אז על ידי ברית המועצות. שם אף פגש את אשתו לימים מרים, סטודנטית לאדריכלות בת המקום. בשנים 1943-41 המשיך את לימודיו בטכניון במוסקבה, וסיים בהצטיינות יתרה את לימודי המאסטר בארכיטקטורה ותכנון ערים. בשלהי המלחמה שב לפולין ומשם למחנה העקורים בלנדסברג, שם ניהל ד"ר מרגלית את בית הספר היהודי ואת האגף לחינוך מקצועי מטעם אונרה, ושם גם יצר קשרים עם ארגון אורט העולמי. בשנים אלה נפתחו בפני ארכיטקטים צעירים אפשרויות לעבודה מרתקת באירופה ובברזיל, אך חינוכו הציוני והשפעת המלחמה הובילו את ד"ר מרגלית בנחישות לישראל בשנת 1948. לאחר מספר שנים של עבודה כארכיטקט בעיריית תל אביב, התמנה ב-1954 למנהל החדש של אורט גבעתיים, וייסד את ה"טכניקום" הראשון בישראל, בית הספר הראשון בארץ להכשרת הנדסאים. תחת הנהגתו אורט גבעתיים הפך לבית ספר מוביל במערכת החינוך הטכנולוגי, כשהתלמידים נדרשו לביצוע פרויקטים ברמה שלא הייתה קודם לכן בבתי הספר המקצועיים. מכיוון שבראשית ימי המדינה לא היו ספרי לימוד מתאימים בעברית, ייסד ד"ר מרגלית הוצאת ספרים טכניים וגייס את מורי הטכניקום לחבר ספרי לימוד. כאשר הקים את "האגודה הישראלית לקידום החינוך ההנדסי", המשיכה זו, בין היתר, בהוצאת ספרות טכנית בעברית. בשנת 1964 חזר מסיור מקצועי במוסדות להכשרה מקצועית באירופה, בעקבותיו ציין בדו"ח מורחב שהגיש: "כל הבעיות הכרוכות בהכשרת כוח-אדם טכני חייבות למצוא פתרונן במסגרת מוסד מיוחד, אשר חלק מתפקידיו יהיה לעסוק במחקר ובתכנון בתחום זה...". אחת ממסקנותיו מסיור זה הייתה כי יש צורך בהקמת מוסדות הכשרה מתאימים למהנדסים לא-אקדמאיים. ד"ר מרגלית הקים את האגודה לקידום החינוך הטכנולוגי בישראל והיה פעיל ב"ועדת הגג להכשרת טכנאים והנדסאים". במסגרת זו פעל נמרצות לאישורו של התואר "הנדסאי", דרג הביניים בין הטכנאי לבין המהנדס, שלא היה קיים עד אז בארץ. בשנת 1969 ייסד את המכון הטכנולוגי חולון בתמיכתו של ראש העיר פנחס אילון. כחלק מתפיסתו החינוכית של ד"ר מרגלית כי כדי להכין את המהנדסים לעבודה בתעשייה הישראלית המתפתחת אין די בהכשרה טכנית מקצועית בלבד, הוחלט להפוך את המכון למרכז אקדמי לחינוך טכנולוגי המשלב רכישת התנסות מעשית בתעשייה. היות שבאותה תקופה קמו מוסדות רבים להכשרת מהנדסים, התאים ד"ר מרגלית כראש המכון את פעולת המכון והפכו ל"מרכז לחינוך טכנולוגי" אשר יכשיר מורים אקדמאיים טכנולוגיים. ד"ר מרגלית לא שקט על שמריו והיה קשוב כל העת לצורכי התעשייה מחד ומערכת ההכשרה הטכנולוגית מאידך. אחד הרעיונות החדשים שהוביל היו פיתוח מחלקה להוראת העיצוב. ד"ר מרגלית זיהה את הצורך הגובר במעצבים והציע את הפתרונות המתאימים במכון. הוא הבין את חשיבות המיקום של העיצוב התעשייתי כחלק אינטגרלי מהתעשייה. ומחלום וחזון, המחלקה לעיצוב והפכה עם השנים לחממה למעצבים תעשייתיים מהמובילים בישראל. לאחר סיום עבודת הדוקטורט בארצות הברית, באוניברסיטת סנטה ברברה בקליפורניה, חזר מרגלית למכון הטכנולוגי בחולון כדי להעמיק ולפתח את השילוב בין שני התחומים שהיו נשמת אפו: חינוך טכנולוגי וארכיטקטורה. החיבור בין שניהם בא לידי ביטוי במחלקה לעיצוב תעשייתי שהייתה בבת עינו. ואם המכון היה חזון שהתגשם, הרי שהשכנות המכובדת למוזיאון העיצוב חולון אשר נטל על עצמו למלא תפקיד מרכזי בשינוי התפיסה ליחסי עיצוב - סביבה - קהילה הולידה חיבור שהוא כמעט ברור מאליו בין השניים. מוזיאון העיצוב חולון חנך ב-28 ביולי 2013, את גלריית מרגלית, על שם ד"ר אברהם מרגלית. אברהם מרגלית באתר מוזיאון העיצוב חולון (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט)