laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוסא אל-כאזם

האימאם מוסא בן ג'עפר אל-כאזם (בערבית: موسى بن جعفر الكاظم; תעתיק מדויק: מוסא בן ג'עפר אלכאט'ם; 10 בנובמבר 745 באל-מדינה - 4 בספטמבר 799 בבגדאד) היה האימאם השביעי על פי אמונת הזרם המרכזי של השיעים התריסריים, ולפיכך, על פי השקפתם, יורש ישיר של הנביא מוחמד. הוא כיהן כאימאם כ-35 שנים, מגיל 21. אל-כאזם נולד בתקופת מאבקי הכוח בין בית אומיה לבית עבאס. הוא היה רק בן ארבע, כשאבו אל-עבאס א-ספאח הפך לח'ליף העבאסי הראשון. מוסא לא היה בנו הבכור של אביו, ג'עפר א-צאדק, שהיה האימאם השישי על פי השיעה. דבר זה יצר מאבקי ירושה, והנהגתו לא הייתה מוסכמת על כל השיעים. לאחר הירצחו של אביו בתקופת שלטונו של הח'ליף אל-מנסור החליטו מרבית השיעים כי מוסא אל-כאזם יירש את אביו כאימאם. קבוצות אחרות (האיסמאעיליה) ראו באסמאעיל אבן ג'עפר, הבן הבכור, יורש ואימאם. תחת שלטונו של הארון א-רשיד הוא נכלא, ולאחר מספר שנים בכלא, לטענת השיעים, הוא הורעל (בדומה לשאר האימאמים השיעים). הוא נקבר לצד נכדו, מאוחר יותר האימאם מֻחמד א-תקי, בכאזמיה, אשר מהווה כיום שכונה צפונית בבגדאד. מדיה וקבצים בנושא מוסא אל-כאזם בוויקישיתוף Haider, Najam I., “Mūsā l-Kāẓim”, in: Encyclopaedia of Islam, THREE, Edited by: Kate Fleet, Gudrun Krämer, Denis Matringe, John Nawas, Everett Rowson. Consulted online on 11 October 2021 <http://dx.doi.org/10.1163/1573-3912_ei3_COM_41059> Kohlberg, E., “Mūsā al-Kāẓim”, in: Encyclopaedia of Islam, Second Edition, Edited by: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consulted online on 11 October 2021 <http://dx.doi.org/10.1163/1573-3912_islam_SIM_5563> ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ננאד מאנוילוביץ'

ננאד מאנוילוביץ' (בסרבית: Ненад Манојловић; ‏25 במרץ 1954 – 24 בנובמבר 2014) היה שחקן ומאמן כדורמים יוגוסלבי וסרבי. כמאמן נבחרת סרביה ומונטנגרו בכדורמים (לשעבר נבחרת יוגוסלביה בכדורמים), מאנוילוביץ' זכה במדליות כסף וארד במשחקי הקיץ האולימפיים באולימפיאדת אתונה 2004 ואולימפיאדת סידני 2000, מדליות כסף וארד באליפויות העולם בפוקואוקה 2001 וברצלונה 2003 ומדליות זהב באליפויות אירופה בבודפשט 2001 וקראן 2003. מאנוילוביץ' נפטר ב-24 בנובמבר 2014, כשהיה בדרך לסופיה שם היה אמור להשתתף בסמינר המקצועי. מדיה וקבצים בנושא ננאד מאנוילוביץ' בוויקישיתוף ג'ון פאי, Hungary starts as favorite, despite Manojlovic's prediction, Associated Press, ‏14 באוגוסט 2004 (באנגלית) Preminuo Nenad Manojlović, B92, ‏24 בנובמבר 2014 (בסרבית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ננאד מאנוילוביץ'".
רוח רפאים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רוח רפאים – הופעה על טבעית של אדם מת רוח רפאים (סרט) – סרט פנטזיה רומנטי משנת 1990 בכיכובם של פטריק סווייזי ודמי מור רוחות רפאים (ספר, 1988) – ספר מאת ג'יימס הרברט רוח רפאים – ספר בסדרת הארי הולה פנטום
ארינה סבלנקה

ארינה סרגייבנה סבלנקה (בבלארוסית: Арына Сяргееўна Сабаленка; נולדה ב-5 במאי 1998) היא טניסאית מקצוענית מבלארוס. מדורגת במקום שני בעולם (9 בספטמבר 2024) בדירוג ה-WTA, בעבר (11 בספטמבר 2023) דורגה במקום ראשון בעולם. סבלנקה זכתה ב-5 תוארי גראנד סלאם (3 ביחידות ו-2 בזוגות נשים). ביחידות, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2023 ו-2024) ובאליפות ארצות הברית הפתוחה (2024) ובזוגות נשים, באליפות ארצות הברית הפתוחה (2019) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (2021) ביחד עם אליז מרטנס מבלגיה. באליפות ארצות הברית הפתוחה היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם אליז מרטנס מבלגיה לאחר ניצחון על ויקטוריה אזרנקה מבלארוס ואשלי ברטי מאוסטרליה ב-2 מערכות (7–5, 7–5). באליפות אוסטרליה היא הפסידה בסיבוב הרביעי לסרינה ויליאמס מארצות הברית (10 בטורניר) ב-3 מערכות (6-4, 2-6, 6-4). באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב השלישי לאנסטסיה פבליוצ'נקובה מרוסיה (31 בטורניר) ב-3 מערכות (6-4, 2-6, 6-0). באליפות וימבלדון היא הפסידה בשלב חצי הגמר לקרולינה פלישקובה מצ'כיה (8 בטורניר) ב-3 מערכות (5-7, 6-4, 6-4). באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הפסידה בשלב חצי הגמר לליילה פרננדז מקנדה ב-3 מערכות (7-6(7-3), 4-6, 6-4). באליפות אוסטרליה היא הפסידה בסיבוב הרביעי לקאיה קאנפי מאסטוניה (28 בטורניר) ב-3 מערכות (7–5, 2–6, 6–7(7–10)). נוסף לכך, היא זכתה בתואר לזוגות נשים ביחד עם אליז מרטנס לאחר ניצחון על ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה מצ'כיה ב-2 מערכות (6–2, 6–3). באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב השלישי לקמילה ג'ורג'י מאיטליה (28 בטורניר) ב-3 מערכות (6–4, 1–6, 0–6). סבלנקה לא השתתפה באליפות וימבלדון בשנה זו בגלל החלטת ה-AELTC, שאסרה על טניסאים רוסים ובלארוסים לקחת חלק בתחרות עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה. באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר היא הפסידה בשלב חצי הגמר לאיגה שוויונטק מפולין (1 בעולם) ב-3 מערכות (6–3, 1–6, 4–6). באליפות אוסטרליה שנערכה בסוף ינואר, היא זכתה בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את ילנה ריבאקינה מקזחסטן (22 בטורניר) ב-3 מערכות (4–6, 6–3, 6–4). באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידה במשחק הגמר לקוקו גוף מארצות הברית בשלוש מערכות (6–2, 3–6, 2–6). באליפות אוסטרליה שנערכה בסוף ינואר, היא זכתה בפעם השנייה ברציפות בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את ז'נג קינוון מהרפובליקה העממית של סין (מדורגת 12) ב-2 מערכות (6–3, 6–2). במהלך הטורניר היא ניצחה את כל יריבותיה 2–0 במערכות. באליפות ארצות הברית הפתוחה זכתה בתואר לנשים לאחר ניצחון במשחק הגמר על ג'סיקה פגולה מארצות הברית בשתי מערכות (7–5, 7–5). כמה ימים לפני זכייתה באליפות אוסטרליה הפתוחה היא יצאה בהכרזה, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה: "זה באמת נורא כי אף אחד לא תומך במלחמה. אף אחד." מדיה וקבצים בנושא ארינה סבלנקה בוויקישיתוף ארינה סבלנקה, ברשת החברתית פייסבוק ארינה סבלנקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארינה סבלנקה, ברשת החברתית אינסטגרם ארינה סבלנקה, ברשת החברתית טיקטוק ארינה סבלנקה, באתר olympedia.org ארינה סבלנקה, באתר ה-WTA ארינה סבלנקה, באתר ה-ITF ארינה סבלנקה, באתר גביע הפדרציה
Cupido

Cupido (בעברית: קוּפִּידוֹן) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הארגנטינאית טיני. האלבום יצא לאור ב-17 בפברואר 2023, בהוצאת חברות התקליטים הוליווד רקורדס וסוני מיוזיק לטין. בדצמבר 2020, טיני הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Tini Tini Tini, וסיימה את הקידום שלו עם סדרה של הופעות בדצמבר באותה השנה. ב-2021, טיני עזבה את חוזה ההקלטות שלה עם יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, וחתמה על חוזה אחר עם סוני מיוזיק לטין. במהלך 2021 ו-2022, טיני הוציאה סינגלים ושירים בהוצאת סוני. בספטמבר 2022, היא אישרה שהאלבום החדש שלה ייצא לאור בקרוב, וששיריו מספרים את הסיפורים שעיצבו את החיים והקריירה שלה. ב-26 בינואר 2023, חשפה טיני את שם האלבום Cupido ותאריך היציאה שלו, בתוכנית הטלוויזיה El Hormiguero. במקביל, פרסמה טיני את העטיפה ואת תאריך היציאה של הסינגל העשירי מתוכו, "Cupido", בעמוד האינסטגרם שלה. האלבום Cupido באתר אפל מיוזיק "¿Quién viene la próxima semana a 'El Hormiguero'? Estos son los invitados del 23 al 26 de enero". www.antena3.com (בספרדית). 2023-01-20. נבדק ב-2023-01-23. Imparato, Gabriel. "Inesperada sorpresa en el mundo musical: Tini Stoessel cambió de sello discográfico". www.serargentino.com (בספרדית). נבדק ב-2023-01-27. Flores, Griselda; Flores, Griselda (2022-09-19). "Tini revela importante lección de sus comienzos en Disney". Billboard (בEuropean Spanish). נבדק ב-2023-01-27. "Tini visita 'El Hormiguero' en plena erupción del volcán Aitana y Sebastián Yatra". La Vanguardia (בספרדית). 2023-01-23. נבדק ב-2023-01-27.
ארמן-לואי קופרן

אַרְמָן-לוּאִי קוּפְּרֶן (בצרפתית: Armand-Louis Couperin;‏ 25 בפברואר 1727 – 2 בפברואר 1789) היה מלחין, נגן עוגב וצ'מבלו צרפתי משלהי תקופת הבארוק וראשית התקופות הקלאסיות. הוא היה בן למשפחת קופרן, משפחה של מוזיקאים, שהבולטים שבהם היו אבי דודו לואי ובן דודו פרנסואה. קופרן נולד בפריז. אימו נפטרה כשהיה רק בן 17 חודשים והוא גודל על ידי אביו, ניקולה, גם הוא מלחין והיורש של פרנסואה קופרן "לה גרנד" כנגן עוגב בכנסיית סן ז'רווה (אנ') בשנת 1748. דבר לא ידוע על החינוך של ארמן-לואי קופרן, אף על פי שספרייתו בזמן מותו הכילה 885 ספרים, יוצאי דופן למוזיקאי ועדות לעניין אקדמי. בגיל 21, נפטר אביו של קופרן מבלי להשאיר צוואה, מה שהפך אותו ליורש היחיד של שני הוריו. הירושה שלו כללה את תפקידו של ניקולה בסן ז'רווה. ב-1752 נשא קופרן לאישה את אליזבת-אנטואנט בלאנשט (Elisabeth-Antoinette Blanchet), מוזיקאית מקצועית ובתו של יצרן הצ'מבלו הטוב ביותר בצרפת, פרנסואה-אטיין בלאנשט (אנ'). נולדו להם ארבעה ילדים, שלושה מהם הפכו למוזיקאים. קופרין ואשתו העבירו שיעורי צ'מבלו והיא הייתה נגנית העוגב במנזר מונמארטר. לאחר שעזב את סן ז'רווה, התפקידים הרבים של קופרן כללו נגינה בעוגב בסן ברתלמי (Saint-Barthélemy, עד 1772), סן ז'אן-אן-גרב (St Jean-en-Grève), מנזר הקרמה-בייט (Carmes-Billettes), נוטרדאם (מ-1755), סנט שאפל (מ-1760), סנט מרגריט (Sainte Marguerite), והקפלה המלכותית (מ-1770). קופרן מת בגיל 61 בפריז בתאונת דרכים בזמן שמיהר מתפילת הערבית (אנ') בסנט שאפל לסן ז'רווה. ההתייחסויות לקופרן על ידי בני דורו, כולל צ'ארלס ברני, מהללות את הווירטואוזיות האלתורית שלו (לעיתים קרובות על מזמור הטה דאום) וביססו את המוניטין שלו כאחד משני נגני העוגב הטובים של התקופה. עם זאת, רק יצירה אחת שלו לעוגב קיימת כיום. קופרן לא פרסם את מוזיקת הכנסייה שלו והוא סירב לכתוב לתיאטרון. יצירותיו ששרדו הן כמעט אך ורק עבור כלי מקלדת, או כלי מקלדת ואנסמבל קאמרי קטן. בניגוד לרבים מבני דורו, נשאר קופרן קשור מבחינה סגנונית ל"המסורת הצרפתית הגדולה" (la grande tradition française), ויצירותיו ספגו ביקורת בשל חוסר המודרניות שלהן. עם זאת, דייוויד פולר (David Fuller) מצטט את הדחף לניסיונות והצורך שלו לחקור את האפשרויות של כלי הנגינה. דוגמה לכך היא "סימפוניה של צ'מבלו" (Simphonie de clavecins) שלו, היצירה היחידה שקיימת שדורשת שני צ'מבלו עם ז'נוייר (genouillères, דוושות ברכיים שאפשרו דימינואנדו). קטעים חופשיים של ארמן-לואי קופרן בפרויקט ספריית התווים הבין-לאומי ארמן-לואי קופרן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארמן-לואי קופרן, באתר Discogs (באנגלית) Les cacqueteuses )par( Armand Louis Couperin. Mise au jour par Paul Brunold.
ניוד בקליק

ניוד בקליק הוא שירות המאפשר ללקוח להעביר את הפעילות הפיננסית שלו בין בנקים, באופן מקוון וללא עלות. הניוד מתבצע על ידי הגשת בקשת העברה בבנק שבו הלקוח מעוניין לרכז את הפעילות הפיננסית שלו, ללא צורך להגיע לסניף. הבנק אליו מוגשת בקשת המעבר (הבנק החדש) יוצר קשר עם הבנק המקורי (הבנק הישן) ומנהל מולו במישרין את תהליך העברת הפעילות. החל מספטמבר 2021 נכנסה לתוקפה רפורמת הניוד בין בנקים, "ניוד בקליק", המבוססת על תיקון חוק הבנקאות. במסגרת החוק, נקבע כי על הבנקים להקים מערכת לניוד חשבונות בנק, אשר תקל על לקוחות לעבור מבנק לבנק, שכן המעבר יתבצע באופן מקוון, מאובטח ונוח, בתוך שבעה ימי עסקים מהיום שבו הושלמה בקשת הלקוח להעברת הפעילות וללא עלות. תהליך הניוד כולל טיפול בבקשת הלקוח להעברת פעילותו הפיננסית מהבנק הקודם לבנק החדש (לאחר בדיקה ווידוא כי החשבון עומד בתנאי הניוד) וסגירה של חשבון העו"ש בבנק הקודם. תהליך ניתוב (מנגנון "עקוב אחרי") מתחיל עם סיום הניוד וכולל העברה אוטומטית של פעולות פיננסיות מהחשבון הקודם לחשבון החדש למשך תקופה של שנתיים. תהליך הניוד והניתוב מתבצע באמצעות הבנקים ומרכז הסליקה הבנקאי (מס"ב). ניידות מספרים מעבר בין בנקים באופן מקוון (ניוד), באתר כל זכות ניוד בין בנקים באתר מס״ב מעבר מהיר מבנק לבנק - בנק ישראל אתי אפללו, ‏לעבור בנק בקליק? כל מה שצריך לדעת על האפשרות החדשה, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2021 רועי ויינברגר, ‏שנה לתוכנית "מעבר בקליק": כמה ישראלים החליפו בנק?, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2022
ז'רווה-פרנסואה קופרן

זֶ'רְוֵוה-פְרַנְסוּאָה קוּפְּרֶן (בצרפתית: Gervais-François Couperin;‏ 22 במאי 1759 – 11 במרץ 1826) היה מלחין, נגן עוגב וצ'מבלו צרפתי משלהי תקופת הבארוק וראשית התקופות הקלאסיות. הוא היה בן למשפחת קופרן, משפחה של מוזיקאים, שהבולטים שבהם היו לואי קופרן ופרנסואה קופרן. כמו אחיו פייר-לואי, הוא למד אצל אביו ארמן-לואי קופרן. בשנת 1789, החליף ז'רווה-פרנסואה את אביו כנגן עוגב בכנסיית סנט-שאפל. ז'רווה-פרנסואה ירש את אחיו פייר-לואי קופרן כנגן עוגב בקתדרלת נוטרדאם, תפקיד בו כיהן עד המהפכה הצרפתית. מאוחר יותר הוא היה נגן עוגב בכנסיית סן ז'רווה (אנ') ובכנסיית סן-מרי (אנ') (1818–1826). הוא נישא להלן תרז פרה (Hélène Thérèse Frey), זמרת, איתה נולדה להם בת, סלסט-תרז (Céleste-Thérèse)‏ (1795–1860), אף היא נגנית עוגב. ז'רווה-פרנסואה קופרן מת בפריז ב-11 במרץ 1826 בגיל 66. Rondo en ré majeur pour clavecin ou piano-forte (1782) Deux Sonates Op. 1, pour le clavecin et le piano-forte avec accompagnement de violon et violoncelle ad libitum (1788) Ah ! Ça ira !, variations pour le clavecin (1790) Ouvertures d'Iphigénie et de Démophon pour le piano-forte et violon ad libitum (1797) Les Incroyables et Les Merveilleuses pour pianoforte (1797) Premier Recueil contenant six Romances, avec accompagnement de piano-forte ou harpe (1799) Louis XVIII ou le Retour du bonheur en France (1816) De nombreuses pièces pour orgue, à destination liturgique (offertoires, versets du Gloria, récits, duetti, etc) ז'רווה-פרנסואה קופרן, באתר MusicBrainz (באנגלית) קטעים חופשיים של ז'רווה-פרנסואה קופרן בפרויקט ספריית התווים הבין-לאומי Gervais Francois Couperin on Musicologie.org Gervais François Couperin on Musicalics Céleste Thérèse Couperin Louis XVIII ou le Retour du bonheur en France on data.bnf.fr
פייר-לואי קופרן

פְּיֶיר-לוּאִי קוּפְּרֶן (בצרפתית: Pierre-Louis Couperin;‏ 14 במרץ 1755 – 10 באוקטובר 1789) היה מלחין, נגן עוגב וצ'מבלו צרפתי משלהי תקופת הבארוק וראשית התקופות הקלאסיות. הוא היה בן למשפחת קופרן, משפחה של מוזיקאים, שהבולטים שבהם היו לואי קופרן ופרנסואה קופרן. כמו אחיו ז'רווה-פרנסואה, פייר-לואי קופרן למד אצל אביו ארמן-לואי קופרן. ב-19 באפריל 1773 מינתה אותו מועצת המנהלים של כנסיית סן ז'רווה (אנ') ליורשו של אביו כנגן העוגב של הכנסייה. פייר-לואי קופרן מילא את תפקידי המשפחה המסורתיים: הוא היה נגן עוגב בקתדרלת נוטרדאם, שם ירש אותו אחיו, אך גם בסן-ז'רווה, סן ז'אן-אן-גרב (St Jean-en-Grève), מנזר הקרמה-בייט (Carmes-Billettes), והקפלה המלכותית (אנ'). פייר-לואי קופרן מת זמן קצר לאחר אביו ונקבר עמו בכנסיית סן ז'רווה בקפלה דה לה פרובידנס. רומנסות לצ'מבלו 1782: Air de Malbrough mis en variations 1784: Allegro 1784: Air de Tibulle et d'Élie 1787: Romance de Nina mise en variations pour le clavecin, ou piano-forte פייר-לואי קופרן, באתר MusicBrainz (באנגלית) קטעים חופשיים של פייר-לואי קופרן, בפרויקט ספריית התווים הבין-לאומי COUPERIN, Pierre Louis (1755-1789) on cmbv.fr Couperin Pierre-Louis on Musicology.org Composition list on Musicalics
קומות קרקע ומטה

קומות קרקע ומטה הוא אלבומה הראשון של להקת סאבווי סאקרס, אשר יצא בשנת 1994. האלבום אופיין בצליל רוק "מלוכלך" עם השפעות של גראנג' ופאנק. השירים היו קצרים ומילותיהם מתמקדות באלימות, בכעס ובמחאה אנטי-ממסדית. האלבום כולו מאופיין באווירה ניהיליסטית, הן בצליל והן בטקסט. מתוך האלבום יצאו לרדיו השירים "רוצח", "אני לא שומע" ו"את נוסעת" והשיר "חרא מדינה" זכה לפופולריות במועדונים[דרוש מקור] ולהכרה מאוחרת כג'ינגל תוכנית הרדיו "זהבי עצבני". השיר "אין לי אדמה" זכה לקליפ בבימויו של שלומי ברכה. גם לשיר "אני לא שומע" נוצר קליפ שביים יואב רודה. האלבום נתקל בהתעלמות גורפת מצד כלי התקשורת והקהל הרחב, ונמכר במאות בודדות של עותקים. הדבר הנכון (1:37) חרא מדינה (2:08) האש דילר (2:57) אין לי אדמה (2:37) מאנייק (4:03) רוצח (3:07) אקסטזי (2:24) קרן של שמש (3:32) אני רעב (2:27) אני לא שומע (2:19) את נוסעת (3:59) שותה למוות (2:14) תזדיין בסבלנות (1:50) איפה זה נגמר (2:08) סבלנות (2:53) אני רעב 2 (2:27) האלבום קומות קרקע ומטה באתר Discogs סאבווי סאקרס באתר "סטריאו ומונו"
רפאל נאה

רפאל (רפי) נאה (נוימן) (10 במרץ 1943 – 28 בינואר 2023) היה עיתונאי ספורט ישראלי. נאה נולד וגדל בתל אביב. בילדותו כמתעמל השתתף בטקס הפתיחה של המכביה הרביעית. לפני גיוסו לצה"ל קיבל פניה מעיתון חדשות הספורט והחל לעבוד שם ככתב. ב-1964 החל לכתוב לעיתון חרות, וב-1965 החל לכתוב לעיתונים דבר וידיעות אחרונות. במאי 1972 הפסיק לדווח בדבר . נאה סיקר ענפים רבים ותחרויות רבות, בהן המשחקים האולימפיים, משחקי אסיה, גביע העולם בכדורסל ועוד. במהלך השנים, במשך כחמישה עשורים, הפך לכתב הצמוד של קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל וליווה אותה במשחקיה בארץ ובמסעותיה באירופה, כולל בזכייה בגביע אירופה בשנת 1977. בשנת 1972 סיקר נאה את אולימפיאדת מינכן, ודיווח על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. נאה, יחד עם ניסים קיוויתי, היה מהראשונים מהעיתונאים הישראלים שקיבלו את הדיווח על הירצחם של בני הערובה. אחרי המקרה פעל נאה רבות להנצחת 11 הספורטאים. בשנים האחרונות לחייו, בנוסף לפרשנויות על נבחרת ישראל ומכבי תל אביב בכדורסל, פרסם נאה מדי שבוע ב-ynet את המדור "עושה היסטוריה", שבו תיאר מחוויותיו לאורך השנים כעיתונאי ספורט נאה נפטר ב-28 בינואר 2023 לאחר שאושפז במשך מספר שבועות בבית חולים, והותיר אחריו אישה, בת, בן ונכדה. מכבי תל אביב בכדורסל ערכה טקס מיוחד לזכרו ב-9 בפברואר 2023 (כשבועיים לאחר פטירתו) בהיכל מנורה מבטחים לפני משחק היורוליג מול הכוכב האדום בלגרד. רפאל נאה, בין המתעמל בן העשר לג'ו ביידן | עושה היסטוריה, באתר ynet, 19 ביולי 2022 מכבי מוטט את הפועל 42:66!, חרות, 12 באפריל 1964 נצחונות לספורטאי הפועל במשחקי ספורט הפועלים, דבר, 7 ביוני 1965 יאיר קטן, עיתונאי "ידיעות אחרונות" רפאל נאה הלך לעולמו, באתר ynet, 28 בינואר 2023 באנגקוק הריעה לנערי ישראל, דבר, 2 במאי 1972 עיתונאי "ידיעות אחרונות" רפאל נאה הובא למנוחות, באתר ynet, 29 בינואר 2023
באר משאלות

באר משאלות הוא מונח מהפולקלור האירופי המתאר בארות מים שעל פי האמונה ממלאות משאלות המובעות בקול בסמוך אליהן. הרעיון שמשאלה תמומש הגיע מהתפיסה שהמים מאכלסים אלוהויות או שהונחו שם כמתנה מהאלים. סיבה אפשרית למקור האמונה היא שמים הם מקור חיים, ולעיתים קרובות היו משאב נדיר. העמים הגרמאנים והקלטים ראו במעיינות ובבארות מקומות קדושים. לפעמים המקומות סומנו בפסלי עץ, אולי של האל הקשור לבריכה. עמים גרמאנים נודעו כשהם משליכים את השריון וכלי הנשק של אויבים מובסים לביצות ולבריכות מים אחרות כקורבנות לאלים שלהם. מים נתפשו כבעלי כוחות מרפא, ובארות הפכו פופולרות, כשאנשים רבים שתו מהן, רחצו בהן או פשוט הביעו כלפיהן משאלה. אנשים האמינו שישויות על טבעיות השומרות על הבאר או מתגוררות בבאר ימלאו את רצונם אם ישלמו מחיר. לאחר השמעת המשאלה, בדרך כלל נזרקו מטבעות לבאר. לפי האמונה, המשאלה תינתן על ידי השומר או המתגורר, בהתבסס על האופן שבו נחת המטבע בתחתית הבאר: אם המטבע נחת בראש למעלה, שומר הבאר היה ממלא את המשאלה, אך אם המטבע נחת עם זנב למעלה תזכה המשאלה להתעלמות. לכן היה אלמנט של מזל בזריקת מטבעות לבאר – מילוי המשאלה היה תלוי באופן בו הם נחתו. במיתולוגיה הנורדית מסופר על הבאר של מימיר, הידועה גם בשם "באר החוכמה", שיכולה להעניק לאדם חוכמה אינסופית בתנאי שיקריב משהו יקר לו. אודין התבקש להקריב את עינו הימנית שהשליך לבאר כדי לקבל לא רק את חוכמת ראיית העתיד אלא את ההבנה מדוע הדברים חייבים להיות. מימיר הוא אל החוכמה הנורדי, והבאר שלו יושבת בשורשיו של יגדראסיל, עץ העולם השואב את מימיו מהבאר. המסורת של באר משאלות נמשכת כיום בזריקת מטבעות לבריכות ולמזרקות. בנובמבר 2006 דיווח "הר הכסף" שתיירים זורקים קצת פחות מ-3 מיליון ליש"ט לשנה ל"בארות משאלות". במזרקת טרווי למשל, על פי ההערכות נגרפים מדי לילה מטבעות בשווי כשלושת אלפים אירו. מדיה וקבצים בנושא באר משאלות בוויקישיתוף "Wishing wells contain money mountain". Reuters (באנגלית). 2007-01-20. נבדק ב-2023-01-29. http://news.bbc.co.uk/2/hi/6188052.stm
תיאודור גומפרץ

תיאודור גומפרץ (בגרמנית: Theodor Gomperz;‏ 29 במרץ 1832 – 29 באוגוסט 1912) היה פילוסוף יהודי-אוסטרי. גומפרץ נולד וגדל בברנו למשפחה מיוחסת. אביו היה סוחר אמיד ויהודי דתי וגומפרץ חונך ברוח התורה בגיל צעיר. אולם בהגיעו לגיל בר מצווה הוא עזב את דרך המצוות בהשפעת מורו שחשף אותו לדברי הפילוסופים פרידריך שליירמאכר, וגאורג וילהלם פרידריך הגל. הוא למד משפטים ובלשנות באוניברסיטת וינה. הוא עזב את האוניברסיטה לפני קבלת תואר דוקטור. בשנת 1867 נהיה פריבט-דוצנט ללשונות קלאסיות. באותה שנה הוא התחתן עם קרולינה ביטלהיים. בשנת 1871 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1873 היה לפרופסור מן המנין. הוא ניצח על תרגום לגרמנית של ספריו של ג'ון סטיוארט מיל. בשנת 1901 הוא צורף לבית האצילים של אוסטריה על ידי הקיסר פרנץ יוזף. בבית האצילים הוא נלחם עבור זכויות לנשים. בשנת 1925 נרכשה ספרייתו על ידי הספרייה הלאומית והועברה לירושלים. גומפרץ החליט בצעירותו שאין זה מן היושר לעזוב את היהדות ולימים הצטער על כך. לאחר פרסום מדינת היהודים של בנימין זאב הרצל, תקף גומפרץ את הרצל בעיתון "די צייט". הוא גם יצא נגד הלאומיות היהודית והדרישה לנציגים יהודים נפרדים בבחירות. תיאודור גוֹמְפֶּרְץ, חכמי יוון, כרך א', תל אביב: תרצ"א. תורגם לעברית על ידי שרגא פייבל פרנקל ויצא לאור על ידי יהודה יונוביץ ובעריכת משה יוסף גליקסון. מדיה וקבצים בנושא תיאודור גומפרץ בוויקישיתוף תיאודור גומפרץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חוה שפירא, תאודור גומפרץ, העולם, 30 בנובמבר 1923 בנות ישראל על שדמות האמנות היפה, המגיד, 9 ביוני 1898 בתפוצות ישראל, הצפירה, 8 במאי 1901 תיאודור גומפרץ, המצפה, 6 בספטמבר 1912 שתי ספריות גדולות וחשובות מאד בשביל האוניברסיטה בירושלים, היום, 20 בפברואר 1925 מכתב אל המערכת, המצפה, 5 בנובמבר 1909 עמוס אילון, הרצל, עמ' 201–202 המתבוללים בעבודה, העולם, 11 באוקטובר 1909 ד"ר מאיר עבנר על הקעסטר היהודי, המצפה, 22 באוקטובר 1909 תאודור גומפרץ, חכמי יון: תולדות הפילוסופיה העתיקה, ירושלים: ה'תרצ"א, באתר הספריה הלאומית – ישראל בספרות ובאמנות, דבר, 24 ביוני 1938
צב רך בוסטמי

צב רך בוסטמי (שם מדעי: Nilssonia nigricans) הוא מין של צב מהמשפחה צבים רכים, החי בנהרות גדולים בהודו באסאם וטריפורה ובעיר צ'יטגונג בבנגלדש (בעבר התקיים גם באיראן). צב זה למעשה נכחד בטבע (או מצוי בסכנת הכחדה חמורה) והוא מצוי כיום רק במספר בריכות של מקדשים. הצב נחשב לעיתים לתת-מין של צב רך הגנגס או של המין Nilssonia hurum, הקטן ממנו בהרבה. המין תואר ב-1875. צב זה גדול מאוד ויכול להגיע לאורך של 94 ס"מ ולמשקל 54 ק"ג בקירוב, מה שהופך אותו לבין הגדולים שבצבים הרכים בהודו וככל הנראה הם עוברים את גיל 100 בשביל להגיע לגודלם. כמו מרבית הצבים הרכים הנקבות גדולות יותר מהזכרים. הוא בעל שריון נמוך וכהה המכוסה ב"עיניים" והגוף עצמו חום כהה עם לסתות צהובות בהירות וצוואר ורדרד. הוא בעל גפיים ארוכות בעלות קרומי שחייה ובעל עיניים וחוטם המצויים בחלק העליון של הראש, מה שמאפשר לצב לנשום ביעילות. עד 2002 החליטה הרשימה האדומה של IUCN להגדיר מין זה כנכחד, אך התברר להם שהוא שרד במספר מקדשים מרוחקים בהודו. עם זאת המין עדיין קרוב להיכחדות. מאחר שהצב קדוש לפי הדת ההינדית הצבים מגודלים במקדשים ומואכלים בהם, מה שעוזר להאכלתם ולמנוע את טריפתם בטבע ואולם אינו מתאים לשיקום האוכלוסייה והחזרתה לטבע. לעיתים הצבים גם מקבלים טיפול כושל כמו זריקת ביסקוויטים לצבים בידי תיירים, מה שפוגע בהם ומוביל אותם לתת-תזונה. בכמה מקדשים הצבים אף הורעלו בטעות. במספר אזורים החזירו צבים לטבע אך מספרם קטן ביותר והם בסכנת הכחדה גדולה. מדיה וקבצים בנושא צב רך בוסטמי בוויקישיתוף צב רך בוסטמי, באתר ITIS (באנגלית) צב רך בוסטמי, באתר NCBI (באנגלית) צב רך בוסטמי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צב רך בוסטמי, באתר GBIF (באנגלית) צב רך בוסטמי באתר הרשימה האדומה של IUCN
טרכימטופון

טרכימטופון (שם מדעי: Trachymetopon) הוא סוג של דג נכחד ממשפחת הלטימריים, אשר חי במשך היורה התחתון עד התחילת הקרטיקון שלפני 199 עד 163.5 מיליון שנה מזמננו והוא היה מהגדולים שבצלקנתאים. מאובנים של דג זה התגלו בבאדן-וירטמברג שבגרמניה, ב-"Marnes de Dives" שבנורמנדי צרפת, וב"תצורות קיימברידג'" (Kimmeridge Clay) שבדורסט אנגליה. הסוג הוגדר ב-1951 בידי הנינג כמין יחיד - Trachymetopon liasicum. מחקרים על מאובני הדג מצאו שהיה זה דג גדול מאוד, בהערכה בין 1.5 מטרים, ואולי עד יותר מ-5 מטרים, וקרוב במידותיו למאוסוניה מאפריקה. בניגוד לשאר בני משפחתו הוא דמה יותר ללטימריה המודרנית והתקיים בסביבת ים תטיס, בעוד שאר קרוביו הקדומים התקיימו כנראה במים מתוקים או מליחים. מדיה וקבצים בנושא טרכימטופון בוויקישיתוף טרכימטופון, באתר GBIF (באנגלית) Deesri, U.; Cavin, L.; Amiot, R.; Bardet, N.; Buffetaut, E.; Cuny, G.; Giner, S.; Martin, J.E.; Suan, G. (2018). "A mawsoniid coelacanth (Sarcopterygii: Actinistia) from the Rhaetian (Upper Triassic) of the Peygros quarry, Le Thoronet (Var, southeastern France)". Geological Magazine. 155 (1): 187–192. doi:10.1017/S0016756817000619. S2CID 134867757.
פסיטקותריום

פסיטקותריום (שם מדעי: Psittacotherium; מיוונית עתיקה: "בהמת תוכי") הוא סוג של יונק נכחד מהסדרה כימולסטיים, אשר היה קרוב לסטילינודון. הוא התקיים באמריקה הצפונית של הפלאוקן שלפני 63.3 עד 56.8 מיליון שנה מזמננו. המאובנים של סוג זה התגלו במדינות ארצות הברית: וויומינג, קולורדו, מונטנה, ניו מקסיקו וטקסס ותוארו ב-1882 בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ונכלל בו מין יחיד: Psittacotherium multifragum. יונק זה היה קרוב לסטילינודון וגדול יחסית לקרוביו, במשקל של 50 ק"ג ואורך 1.1 מטר, דומה מעט לגודל של כלב גדול. היו לו לסתות גדולות שונות יותר מכל יונק מודרני בכך שמבניהם היה מסיבי מאוד והפנים היו קצרות עם לשון ארוכה, אך השיניים הקדמיות צמחו מבעד ללסת בדומה לרוב המכרסמים כדי לעזור לקרוע מזון וכנראה שהם צמחו ללא הפסקה. שיניים אלה כללו הן חותכות והן ניבים מגודלים מאוד והיו מסודרות בשני זוגות מכל לסת, דומה למכרסמים המודרניים. בניגוד למראהו המבעית הוא למעשה היה אוכל צמחים שהשתמש בלסתות הקצרות כדי לקרוע צמחייה נוקשה ולטחון אותה. מדיה וקבצים בנושא פסיטקותריום בוויקישיתוף פסיטקותריום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פסיטקותריום, באתר GBIF (באנגלית)
נינג'מיס

נינג'מיס (שם מדעי: Ninjemys; מילולית: "נינג'ת צב") הוא סוג נכחד של זוחל דמוי-צב ממשפחת המיאולניים, אשר חי במשך הפליסטוקן של קווינסלנד שבאוסטרליה ואף שרד עד תחילת ההולוקן. הוא היה קרובו של המיאולניה ובעבר אף נכלל באותו סוג. סוג זה התגלה ביישוב "קינגס קריק" שבקווינסלנד ותחילה הוארך שמדובר היה ביונק קדום כמו הדיפרוטודון הענקי. עם זאת המבנה דמה יותר לזה של צבים ולטאות, כך שהוא הופרד. הסוג הוגדר ב-1992 בידי החוקר יוג'ן ס. גפני (Eugene S. Gaffney), כששמו נקרא לכבוד צבי הנינג'ה בסיומת "emys" שפירושה: "צב" או "צב מים", אם כי לא היה צב אמיתי כלל. הסוג מכיל מין יחיד - Ninjemys oweni, הקרוי לכבוד החוקר ריצ'רד אוון. והוא הגיע לאורך 100 ס"מ ולמשקל מוערך של 200 ק"ג. כמו קרוביו היה אוכל צמחים בלבד והיה בעל שריון כבד עשוי לוחיות כשל צב יבשה ובעל קרניים מוזרות לצידי ראשו שנעו לצדדים. בשל גודלו היה כנראה חסר טורפים, למעט ציידים שהגיעו לאוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא נינג'מיס בוויקישיתוף נינג'מיס, באתר GBIF (באנגלית)