laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lightweight Directory Access Protocol

Lightweight Directory Access Protocol (בראשי תיבות: LDAP) הוא פרוטוקול תקשורת פתוח בשכבת היישום, המאפשר גישה וניהול של Directory service מעל רשתות IP.‏ שירותים אלו חיוניים בבנייה וניהול של רשתות פנימיות ואינטרנטיות, והם מאפשרים שיתוף מידע לגבי משתמשים, מערכות, רשתות ושירותים ברשת. המידע נשמר לעיתים קרובות בצורה היררכית, המאפשרת ניהול פשוט, גמישות, והתאמה למבנה הארגוני. LDAP מוגדר בסדרה של מסמכים הנקראים Request for Comments‏ (RFCs), אשר נכתבו על ידי ארגון ה-Internet Engineering Task Force, שהוא הגוף הממליץ על תקנים לרשת האינטרנט. המסמך העדכני פורסם בגרסה 3 כ-RFC 4511. שימוש נפוץ ב-LDAP הוא ליצירת התחברות אחידה בין מספר שירותים (SSO), לדוגמה, בהתחברות לדפי אינטרנט מוגנים בסיסמה או למחשבים בארגון. LDAP מבוסס על פרוטוקול אשר כלול בסטנדרט X.500, אך הוא פשוט יותר. לכן, לעיתים הוא נקרא בשם "X.500-Lite". חברות התקשורת יסדו את הרעיון של Directory service לאחר שנים של ניהול ספריות טלפוניה, והם תרמו במידה ניכרת להתפתחות טכנולוגיית המידע. צורך זה בא לידי מימוש בתקן ה-X.500, שהיווה איגוד של פרוטוקולים שנכתבו על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי בשנות ה-80. אל ספריות X.500 ניגשו בעזרת פרוטוקול Directory Access Protocol‏ (DAP), מעל Open Systems Interconnection‏ (OSI). ‏ LDAP נועד במקור להיות גרסה חלופית וקלה יותר של הפרוטוקול לטובת גישה אל ספריות X.500 מעל TCP/IP, הנפוץ והפשוט יותר. שירותי Directory החלו לתמוך גם ב-LDAP, והוא הפך נפוץ מאוד בסביבות ארגוניות, כיוון שהוריד את הצורך ברשת OSI. כיום גם DAP יכול לעבוד ישירות מעל TCP/IP. הפרוטוקול נוצר לראשונה על ידי טים הוז, סטיב קייל, קולין רובינס, וונגיק יונג בשנת 1993. בשנת 1996 החלו לעבוד על הגרסה החדשה של הפרוטוקול, LDAPv3, תחת חסות ארגון Internet Engineering Task Force, המוביל את התקינה ברשת האינטרנט. LDAPv3 יצא בשנת 1997 הוסיף תמיכה בSimple Authentication and Security Layer‏ (SASL), ויישר קו עם הגרסה החדשה יותר של X.500. המשך הפיתוח ותכונות נוספות ב-LDAPv3 נוספו על ידי ה-IETF. הלקוח פותח חיבור LDAP על ידי התחברות לשרת (נקרא DSA; ר"ת Directory System Agent), בברירת המחדל בפורט 389, ב-TCP או UDP. הלקוח לאחר מכן יכול לשלוח בקשות פעולה לשרת, ביניהן הפעלת חיבור מאובטח (TLS), ביצוע אימות משתמש, חיפוש, השוואה, והוספה, שינוי, או מחיקת רשומה. מערכת ה-Active Directory מבוססת על מספר שירותים, ביניהם שירות LDAP והיא (נכון ל-2021) כנראה היישום הפופולרי ביותר של שרת LDAP. המערכת המאפשרת לכל משתמש ב-Domain לקבל תמונה מלאה של העץ הארגוני ופועל יישום תקין של Active Directory מחייב גישה של מערכות הפעלה בדומיין להיות מסוגלות ליצור קשר בפרוטורול LDAP עם שרתי ה-Domain Controller (DC) הן בפורט 389 (תקשורת רגילה) והן בפורט 636 (תקשורת חתומה ומוצפנת). בישום המיקרוסופטי של שרת LDAP מוגדרת הגבלה של מתן 1000 רשומות בלבד כתשובה לשאילתה, כלומר במידה ולא יצוין מספר הרשומות הנדרש יתקבל מספר הרשומות בענף, עד 1000 רשומות. ניתן לעקוף מגבלה זו בצד הלקוח על ידי רישום מספר הרשומות הנדרשות. בסיס נתונים היררכי מיקרוסופט TechNet RFC-4511 - מסמך ה-RFC אשר מגדיר את LDAP Understanding the Role of Directory Services Versus Relational Databases , בפורטל הטכנולוגיה TechNet של חברת מיקרוסופט. What is LDAP?, באתר Webopedia. The Lightweight Directory Access Protocol: X.500 Lite, טים הוז, 27 ביולי 1995. Service Name and Transport Protocol Port Number Registry באתר ארגון האינטרנט IANA.
ספונים

סְפוּנִים (באנגלית: Sefunim) הוא שמו של בולטין המוזיאון הימי הלאומי חיפה, שראה אור בין השנים תשכ"ז-תשנ"ד ואחר כך פסק להופיע. מטרת הביטאון הייתה לעורר עניין באוספי המוזיאון, והוא כלל סקירות מדעיות של מוצגים נבחרים של המוזיאון. המחקרים נכתבו על ידי היסטוריונים, ארכאולוגים ומומחים נוספים מן הארץ והעולם ופורסמו בעברית ובאנגלית. הוצאת הביטאון לא הייתה סדירה, בעיקר בשל קשיי מימון, ותפוצתו הייתה מוגבלת. בין השנים 1966–1994 ראו אור 8 ביטאונים בגודל קוורטו וכריכה רכה, בכל אחד מהם כ-100 עמודים והם כוללים לוחות נייר כרומו עם תצלומי המוצגים. יוזם הביטאון היה רס"ן (מיל') אריה בן-אלי, מנהלו הראשון של המוזיאון.
חנוך הנריק גליצנשטיין

חנוך הנריק (אנריקו) גליצנשטיין (באיטלקית: Enrico Glicenstein; בפולנית: Henryk Glicenstein; ‏ 24 במאי 1870 – 30 בדצמבר 1942) היה פסל יהודי יליד פולין שחי באיטליה וארצות הברית. גליצנשטיין נולד בטורק, פולין. הוא נקרא על שם חנוך הנדריק גליצנשטיין. אביו היה מורה וכן בונה מצבות. בהתחלה הביע התעניינות להיות רב. באותו זמן הוא חי בלודז' ועבד כצבע שלטים וגילף בעץ. לאחר שלמד במינכן באקדמיה הבווארית המלכותית לאמנות, התחתן ב-1896 עם הלנה הירשנברג, אחותו של שמואל הירשנברג. הזוג התגורר ברומא שם הוא אימץ לעצמו את השם אנריקו. בנו, עמנואל גליצן רומנו, נולד ברומא וקיבל אזרחות איטלקית. ב-1906 חזר גליצנשטיין ממסע לגרמניה, שם הציג את ציוריו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ואז עזב עם משפחתו לפולין. הוא קיבל ב- 1910 את הקתדרה לפיסול שהחזיק בה קודם לכן קסביירי דוניקובסקי באוניברסיטת ורשה. בסוף המלחמה חייתה המשפחה בשווייץ עד שהיגרו ב-1920 ללונדון. במשך שמונה השנים הבאות הוא הציג בלונדון ולאחר מכן ברומא וונציה. גליצנשטיין היגר לארצות הברית ב- 1928 עם בנו עמנואל. רעייתו ובתו הצטרפו אליו בניו יורק ב- 1935. הוא רצה לעלות לארץ ישראל אבל נהרג בתאונת דרכים ב-1942. בנו נעשה צייר ידוע והתגורר בצפת. מוזיאון גליצנשטיין הוקם בישראל בעיר צפת. ב-1985 הוא הפך להיות מוזיאון התנ"ך הישראלי ורבים מפסליו של גליצנשטין עדיין מוצגים שם. ב-2006 הועברו התמונות והפסלים של גליצנשטיין מצפת למשכן לאמנות בעין חרוד, לאחר שאוחסנו במשך מספר שנים במחסן בצפת ללא טיפול מתאים ונזקקו לרסטורציה. ב- 2008 הועמד סגן ראש העיר לדין על גנבת ציורים שהיו באחסון בזמן שמוזיאון גליצנשטיין שינה את תפקידו עבודותיו של גליצנשטיין נמצאות במספר אוספים, כולל מרכז פומפידו, המוזיאון לאמנות מודרנית של עירית פריז, מוזיאון ישראל, הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ברומא, המוזיאונים הלאומיים בקרקוב וורשה, מוזיאון ברוקלין, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ומוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. ז'אן קאסו (Jean Cassou) פרסם ספר על הפיסול של גליצנשטיין. בנו עמנואל גליצן רומנו צייר פורטרטים של גליצנשטיין ובתו ביאטריס. מדיה וקבצים בנושא חנוך הנריק גליצנשטיין בוויקישיתוף מוזיאון התנ"ך הישראלי חנוך הניך גליצנשטין (1870-1942), דף שער בספרייה הלאומית "Enrico Glicenstein papers, 1895–1966". Archives of American Art. Smithsonian. נבדק ב-27 בדצמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Sylwetka artysty w portalu culture.pl Biography, in Polish, accessed December 2011 Sokol, Stanley S; Mrotek Kissane, Sharon F; Abramowicz, Alfred L (1992). The Polish Biographical Dictionary. p. 477. ISBN 978-0-86516-245-7. "Emanuel Glicenstein". Archives of American Art. Smithsonian. נבדק ב-22 בדצמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Enrico Glicenstein". Ratner Museum. נבדק ב-22 בדצמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) שרון רופא-אופיר, 22 ציורים נוספו לאישום נגד סגן ראש העיר צפת, באתר ynet, 26 באוקטובר 2008 Glicenstein Sculpture
אח"י לויתן

האם התכוונתם ל... אח"י לויתן (צ-75) – צוללת מדגם T ששירתה בחיל הים הישראלי משנת 1967 עד 1973. אח"י לויתן (1999) – צוללת מסדרת דולפין של חיל הים הישראלי.
סידקי סובחי

הגנרל סידקי סובחי (בערבית: صدقي صبحي, בתעתיק מדויק: צדקי צבחי; נולד ב-12 בדצמבר 1955) הוא גנרל ופוליטיקאי מצרי שכיהן בתפקיד שר ההגנה של מצרים ויושב ראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים מאז מרץ 2014 עד 14 ביוני 2018. לפני כן כיהן כראש המטה הכללי של צבא מצרים תחת שר ההגנה לשעבר ונשיא מצרים כיום עבד אל-פתאח א-סיסי. גנרל סידקי סובחי נולד במצרים ב-12 בדצמבר 1955. סובחי החל לשרת בצבא מצרים בשנת 1977. במהלך שנותיו בצבא שירת כמג"ד, מח"ט ומפקד אוגדה בחיל רגלים ממוכן. בהמשך כראש אגף מבצעים בארמייה השלישית המצרית ולאחר מכן כמפקד הארמייה השלישית. ב-2012 מונה לראש המטה הכללי של הצבא ולסגן יו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, וב-2014 מונה ליו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים. ב-12 באוגוסט 2012 הדיח נשיא מצרים מוחמד מורסי את מוחמד חוסיין טנטאווי מתפקיד ראש המועצה ושר ההגנה, ומינה את עבד אל-פתאח א-סיסי במקומו, ובמקביל מינה את סידקי סובחי לרמטכ"ל צבא מצרים. ב-3 ביולי 2013 היה סובחי שותף להדחתו של הנשיא הנבחר, מוחמד מורסי. ההדחה באה בעקבות הפגנות אזרחיות המוניות שקראו לצבא להדיח את מורסי. לטענתם של א-סיסי, סובחי ויתר ראשי הצבא, מורסי לא שעה להפצרותיו של הצבא להימנע מפגיעה במוסדות המדינה, ולפיכך נאלץ הצבא להתערב. בעקבות הדחת מורסי היו התנגשויות בין הצבא והמשטרה לבין תומכי מורסי, שגבו מאות הרוגים, ואלה הגיעו לשיא ב-14 באוגוסט 2013, שבו נמנו 638 הרוגים וכ-4,000 פצועים. ב-26 במרץ 2014 התפטר א-סיסי וסובחי החליפו בתפקידיו כשר ההגנה וכיו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים. ב-14 ביוני 2018 פוטר מתפקידו והוחלף על ידי מוחמד אחמד זאקי. סובחי נשוי ואב לשלוש בנות ובן. השכלה צבאית גבוהה שרכש: בוגר האקדמיה הצבאית המצרית קורס מלחמה, האקדמיה למדעי הצבא על שם נאצר M.A במדעי הצבא במכללה המצרית לפיקוד ומטה קורס מלחמה, המכללה למלחמה של צבא ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא סידקי סובחי בוויקישיתוף רועי קייס, בחזית המצרית: שר ההגנה והרמטכ"ל החדשים, באתר ynet, 12 באוגוסט 2012 סידקי סובחי הושבע לשר ההגנה החדש של מצרים, באתר רשת ב', 27 במרץ 2014 סידקי סובחי הושבע לשר ההגנה החדש של מצרים, באתר רשת ב', 27 במרץ 2014 רועי קייס, כך מודיעים על הפיכה: "הצבא בא לעזרת העם", באתר ynet, 3 ביולי 2013 מצרים: אחמד זכי מוחמד מונה לשר הביטחון, באתר מעריב אונליין, 14 ביוני 2018
כלכלה עירומה

כלכלה עירומה - מפשיטים את מדע הכלכלה (באנגלית: Naked Economics: Undressing the Dismal Science) הוא ספר מאת הכלכלן צ'ארלס וילן. הספר מבקש לתרגם ולפשט את מדע הכלכלה לאנשים בעלי ידע מועט או ללא ידע כלל בכלכלה. עיתון השיקגו טריביון כתב בביקורת על הספר: "הספר מתרגם את הז'רגון המקצועי, הקשה ולעיתים סתום של הכלכלה המקצועית לשפה נגישה עבור אנשים בעלי צימאון אינטלקטואלי החווים תסכול כאשר הם ניגשים לתחום". הכלכלן פרופסור ברטון מלכיאל כתב על הספר, שפורסם על הכריכה האחורית של המהדורה בעברית: "לא פעם חשבתי בעצמי לכתוב מבוא בסיסי לכלכלה... אילו הייתי עושה את זה, זהו הספר שהייתי רוצה לכתוב". חתן פרס נובל לכלכלה הכלכלן היהודי פרופסור גארי בקר בהמלצתו על הספר, שאף היא מופיעה על הכריכה: "אני ממליץ על הספר הזה לכל מי שרוצה להבין כלכלה בסיסית בלי יותר מדי כאב ועם הרבה מאוד הנאה". לכל אורכו, הספר מציג השקפת עולם כלכלית התומכת בכלכלת שוק חופשי וצמצום ההתערבות הממשלתית. כלכלה עירומה - מפשיטים את מדע הכלכלה - מאת צ'ארלס וילן, תרגמה מאנגלית: מיכל אילן. מבוא: יהודה מלצר. ספרי עליית הגג, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, תל אביב - 2006. אביה ספיבק, על כוחות השוק וחסרונותיו, באתר הארץ, 17 ביולי 2006 כלכלה עירומה, באתר OCLC (באנגלית)
חנה קול

חנה קול (נולדה בשנת 1947) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. קול גדלה בקיבוץ אפיקים והחלה להתאמן בגיל 10 בקבוצת השחייה של הקיבוץ בהדרכת שמריהו נאבל ויעקב רימון. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1963 זכתה קול ב-3 מדליות זהב אישיות ובכך הייתה לשחיינית המצטיינת באליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנערות של 5:40.5 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.5 דקות, לפני אורנה בלכמן (1:26.4 דקות) וטובה ולדמן (1:27.5 דקות), שתיהן ממכבי חיפה ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות של 3:02.1 דקות, שיפור לשיאה הישראלי הקודם שעמד על 3:03.7 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר 1964 זכתה קול בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:26.3 דקות, לפני אביטל ברוידה מהפועל קריית טבעון (1:29.0 דקות) ואסתר צבירין מברית מכבים עתיד (1:33.0 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:40.2 דקות, לפני דורית זלץ מברית מכבים עתיד (6:49.8 דקות) ונורית שלו מהפועל נווה איתן (7:05.6 דקות). קול זכתה במקום השני בפרס ספורטאית השנה של ישראל לשנת 1963. יעקב פתאל, חנה קול - נערה בעלת עתיד גדול בשחייה, דבר, 8 בספטמבר 1963 י. אבי-מיכל, חנה קול "גנבה ההצגה" באליפות ה-20 של הפועל בשחיה, מעריב, 1 בספטמבר 1963 שלמה מוזר, שיאים לבוגרים ולנוער באליפות הלאומית בשחייה שהתקיימה בסוף השבוע בחיפה, דבר, 6 באוקטובר 1963 יהודה גורן, השחייניות "ניצחו" השחיינים בשבירת שיאים, מעריב, 6 באוקטובר 1963 גרטל וזלץ - גיבורי אליפות השחייה, על המשמר, 29 בספטמבר 1964 יהודה גורן, פרסים לספורטאים המצטיינים, מעריב, 18 בדצמבר 1963
איתן רף

איתן רף (נולד ב-31 באוגוסט 1941) הוא החשב הכללי לשעבר ויושב ראש הדירקטוריון של בנק לאומי לשעבר. רף סיים תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1965 ובשנת 1967 סיים תואר שני במנהל עסקים. הוא החל לעבוד במשרד האוצר בשנת 1970 כחשב עסקות מטבע חוץ. לאחר שניהל את המחלקה לעסקות מטבע חוץ, מונה בשנת 1974 ליועץ כלכלי בשגרירות ישראל בוושינגטון. בתפקידו זה עסק בבקשות הסיוע הכלכלי של ישראל מארצות הברית, בבקשת מילוות מקרן המטבע הבינלאומית ומהבנק העולמי ותיאום תוכנית חירום לאספקת דלק לישראל. באוגוסט 1979 מונה לחשב הכללי. רף מונה לתפקיד החשב הכללי בשלהי כהונתו של שמחה ארליך. הוא כיהן תחת יגאל הורוביץ ומנכ"לו יעקב נאמן ויישם את מדיניות ה"אין לי" של הורוביץ, במטרה לצמצם את הדפסת הכסף. לצורך כך הוא העמיק את הבקרה של החשב הכללי על משרדי הממשלה האחרים, תוך קביעת תקרות הוצאה חודשיות לכל משרד והקפאת הוצאות גדולות. כן לווה כספים מהבנקים כדי לצמצם את הדפסות הכסף. כחשב כללי הוא גם המשיך לעסוק בבקשות סיוע מארצות הברית. רף המשיך לכהן בתפקיד תחת יורם ארידור, אז נחשב לאיש החזק במשרד, לאחר המנכ"ל. במאי 1983 עזב רף את תפקיד החשב הכללי והתמקד בתפקידו כיו"ר פז, שהייתה חברה ממשלתית. בתפקידו זה התנגד לרפורמה במשק הדלק שהוביל משה שחל, ובעקבות זאת לא חודשה כהונתו בחברת פז ובשנת 1987 עבר רף לעבוד עבור האחים מאיר. בשנת 1995 החל לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של בנק לאומי, תפקיד בו כיהן עד 2010. בדצמבר 2014 חתם בנק לאומי על הסכם כופר בסכום עתק מול רשויות המס בארצות הברית על כך שסייע לאזרחים אמריקאים להעלים מיסים. בספטמבר 2016 אושר הסדר פשרה שבו חויב איתן רף, יחד עם מנכ"לית הבנק גליה מאור וראש החטיבה הבינלאומית צבי איצקוביץ' להחזיר חלק מהבונוסים שקיבלו בסכום של 5.1 מיליון ש"ח. לאחר מכן מונה ליועץ במורגן סטנלי ודירקטור בחברה לישראל ובאפריקה ישראל להשקעות. רף מכהן בוועד המנהל של מרכז מציל"ה ושל אחריי!, ובדירקטוריון של קרן אלרוב מיסודו של אלפרד אקירוב. רף הוא אביהם של הבמאי גידי רף ("חטופים") ושל הצלמת אורית רף. מדיה וקבצים בנושא איתן רף בוויקישיתוף איתן רף, אתר מציל"ה שלומית לן, ‏איתן רף במסר לקולגה: "אלי יונס, תפסיק להתבכיין", באתר גלובס, 19 בספטמבר 2009 מינויים חדשים במשרד האוצר, מעריב, 23 בנובמבר 1970 שמואל שגב, פיחות הל"י התקבל בברכה בארה"ב, מעריב, 10 בנובמבר 1974 איתן רף - חשב כללי באוצר, דבר, 13 באוגוסט 1979 האנשים החזקים באוצר, דבר, 31 באוגוסט 1981 יוסף פריאל, הייג מבין את צרכי ישראל לסיוע - אבל ..., דבר, 27 בספטמבר 1981 רה ארגון באגף החשב הכללי, מעריב, 3 במאי 1983 רזי גוטרמן, אריה שר - מועמד לחשב כללי באוצר, מעריב, 21 בדצמבר 1982 עודד שורר, איתן רף: לרפורמה של שחל - אין שחר, מעריב, 14 באוגוסט 1987 דוד ליפקין, איתן רף לעסקי האחים מאיר, מעריב, 2 בפברואר 1986 יהודה שרוני, אחרי 15 שנה, איתן רף סוגר קדנציה - ומגלה מה הוא באמת חושב, באתר nrg‏, 15 ביולי 2010 מיכאל רוכוורגר, סוף לפרשת חקירות המס של לאומי בארה"ב: גליה מאור ואיתן רף יחזירו בונוסים, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2016
מאונטנבורד

מַאוּנְטֶנְבּוֹרְד (באנגלית: Mountainboard) ידוע גם בשם דרטבורד (באנגלית: Dirtboard), הוא ספורט אתגרי מפותח אך לא מוכר במיוחד אשר נובע מסנובורד. מאונטיינבורד מורכב מכמה רכיבים בסיסים הכוללים: קרש (Deck), תופסני רגליים (Bindings) אשר מחברים את הרוכב לקרש, ארבעה גלגלים פנאומטיים ושני צירי מתכת (Trucks). ייחודו של המאונטנבורד הוא שהוא מאפשר רכיבה במגוון מקומות, אזורים ושטחים שונים כגון גבעות, מדשאות, הרים, כבישים, סקייטפארקים, מסלולי אופניים, אתרי סקי, שבילי חצץ, עפר ואדמה. הספורט לרוב מוגדר כשווה ערך לסנובורד ללא שלג או לסקייטבורד שטח. קיימות ארבע אסכולות בולטות בספורט זה: דאון היל (Down Hill, DH), - רכיבה במסלולים ארוכים יחסית במורדות שבילי עפר וכבישים הרריים, לעיתים בזמן שימוש בבלם. בתחרויות, הרכיבה מתבצעת לבד ונגד השעון, המהיר ביותר הוא הזוכה. פרי רייד (Free Ride, FR) – רכיבה לא תחרותית, לרוב ללא מסלול מוגדר, בסביבה טבעית ולא מעוצבת בין עצים וסלעים. לרוב מתבצעת ביערות. פרי סטייל (Free Style, FS) – רכיבת פעלולים אשר כוללת סיבובים, סלטות ו'גרבים' (Grabs) לרוב באזור רכיבה עירוני ובמקומות ייעודיים כגון סקייטפארקים. בורדר קרוס (Boardercross, BC) – רכיבה תחרותית בזוגות או ברביעיות במסלול ייעודי עם קו סיום. בנוסח מרוץ קלאסי שבו הראשון שחוצה את הקו הוא הזוכה. מדיה וקבצים בנושא מאונטנבורד בוויקישיתוף
יוסף פרלמוטר

יוסף פרלמוטר (Yosef Perlmutter)‏ (17 ביוני 1922 - 26 באוגוסט 1988) היה ממקימי קיבוץ מפלסים שבמועצה אזורית שער הנגב שבנגב הצפוני. בין השנים 1965-1974, ריכז את אגף הכלכלה של איחוד הקבוצות והקיבוצים ובשנים 1981-1985 כיהן בצוות הראשון של מזכירי התק"ם לצידו של אלי זמיר. ב-17 ביוני 1922 נולד פרלמוטר בעיירה צ'ורטקוב (Czortkow) שבמחוז טרנופול שבפולין, לעדה ולשלמה פרלמוטר. אמו עדה, בתם של שבח ולאה מורדרור, ואביו, שלמה, היו שניהם נצר למשפחות חסידים. בשנת 1928 היגר עם הוריו ואחותו לאה לארגנטינה. באוגוסט 1944, סיים תואר רואה חשבון מוסמך בבואנוס איירס שבארגנטינה. הוא סבר כי עם קום המדינה, יש לעלות לישראל, ולכן ב-8 בספטמבר 1948, עלה לישראל במסגרת מח"ל. ב-12 ביוני 1949, היה בין מייסדי קיבוץ מפלסים, ושימש בתפקידים רבים בקיבוץ, בהם 14 שנים לסירוגין כמרכז משק. בשנים 1956-1959, שימש כ"קצין פיתוח הנגב" במסגרת משרד החקלאות. בשנים 1965-1973 שימש בתפקיד בכיר במרכז-החקלאי בשיתוף פעולה הדוק עם אברהם הרצפלד. ריכז את אגף הכלכלה של איחוד הקבוצות והקיבוצים, בשנים 1965-1974 (בשנים אלו כיהנה סנטה יוספטל כמזכירת איחוד הקבוצות והקיבוצים). בשנת 1981 החליף פרלמוטר את משה חריף כמזכיר מטעם איחוד הקבוצות והקיבוצים, לצידו של אלי זמיר, שנבחר מטעם הקיבוץ המאוחד, בצוות הראשון של מזכירי התק"ם, ושימש בתפקיד זה עד 1985. בשנת 1988 סיים בהצטיינות תואר מוסמך במחשבת ישראל מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. בתאריך 26 באוגוסט 1988 נפטר יוסף פרלמוטר, ונקבר בקיבוץ מפלסים. ב-20 ביוני 1948 נישא לשרה פרלמוטר(הקישור אינו פעיל) לבית גוטמן. נולדו להם שלושה ילדים: ורדה (1950), אדירה (1954) ושלמה (1962). ורדה נשואה לבני שילה, פרופ' לגנטיקה במכון ויצמן למדע, ומתגוררת ברחובות. אדירה ובן זוגה, ישעיהו בן-אהרון, היו בגרעין המייסד של הקיבוץ האנטרופוסופי הרדוף שבגליל. בנו שלומי, ואשתו אפרת לבית מלט, חיים בירושלים. שלומי מלמד בבית מדרש אלול. בנו הבכור, שנולד בשנת 1992 קרוי על שם סבו: יוסף פרלמוטר. אבי אהרונסון, הקמת התק"ם: מאיחוד קיבוצי להחמצה פוליטית, רמת אפעל: הוצאת יד טבנקין, תשס"ג. מדיה וקבצים בנושא יוסף פרלמוטר בוויקישיתוף געגועיי ליוסף, באתר הקיבוצים מנחם פרי, שרה פרלמוטר, ראיון בשידור חי בתוכנית הרדיו "אנו באנו, ישראלים מספרים עליה וקליטה" ותיקים מספרים הורה ממטרה על מזכירי התק"ם: תרעומת וכעס, באתר הארץ, 24 ביולי 2002 יחיעם ויץ, כמו לפני שנות אלף בקיבוץ, באתר הארץ, 28 באפריל 2009 - על ספרו של הנרי ניר "רק שביל כבשו רגלי" אבי אהרונסון, הקמת התק"ם: מאיחוד קיבוצי להחמצה פוליטית, רמת אפעל: הוצאת יד טבנקין, תשס"ג, באתר כותר אלי היה מנהיג. על אלי זמיר ב"דף הירוק" של מעריב
שמואל יצחק מודיליאנו

רבי שמואל בן יצחק מודיליאנו (ה'תט"ז, 1656 – י"ג בחשוון ה'תס"ד, 1703), היה רב, פוסק, דרשן. מחכמי ורבני סלוניקי. שמואל יצחק נולד למשפחת מודיליאנו אשר גדלה תלמידי חכמים ופוסקי הלכה מתוכה. חמיו היה מהר"מ אנג'יל. למד אצל רבי אליהו קובו ושימש כדיין בבית דינו. בראש חודש תמוז ה'תנ"ג התמנה למרביץ תורה בקהילת "איטליה ישן". שימש גם כ"ראש ישיבת הגביר ר' שמואל פלורנטין". מדרשותיו במקום חיבר את ספרו ארוחת תמיד. בתנ"ז נפטר רב העיר סלוניקי הרב אהרן פרחיה והוא מונה לרב ראשי במקומו. בתשובותיו שבספרו נאמן שמואל הוא מתאר מאורעות שונות אשר עברו עליו ועל קהילתו באותם ימים, ובין היתר הוא מציין את המגפה שהפילה חללים בעירו. באחת התשובות כתב על עצמו: "ואנכי אדם רך המזג לא אוכל ללכת אנה ואנה מחולי הרגלים, ואביון בעבור נעליים". נפטר ביום שלישי י"ג בחשוון ה'תס"ד. נקבר ליד רבו רבי אליהו קובו בבית העלמין בסלוניקי. השאיר אחריו שלושה בנים יצחק (דיין מקומי), יהושע ויום טוב, הייתה לו גם בת אחת. רבי יוסף שמואל מודיליאנו היה בן אחיינו. מאיר בניהו שיער שהיה שבתאי נסתר אף לאחר מות שבתאי צבי, זאת משיריו שהדפיס בתמ"ו בו מכנה את המשיח "עטרת צבי" הלחן הוא שיר שהיה אהוב של שבתי צבי. ייתכן שחפץ לעודד את הקהל לא להתייאש מהגאולה אף לאחר אכזבת השבתאות. חלק מכתביו אבדו במהלך הדורות. אך נדפסו ממנו החיבורים הבאים: ארוחת תמיד – דרשות על התורה (סלוניקי תקט"ז). יצא לאור במהדורה חדשה על ידי מוסדות שובי נפשי, תשס"ז. דברי שמואל – דרשות. נדפס רק חלק (בספר ארוחת תמיד) והשאר אבד. נאמן שמואל – שאלות ותשובות בכל חלקי ארבעה טורים (סלוניקי תפ"ג). שעשוע התלמידים – על חושן משפט (סלוניקי תקנ"ז). רננת מזמור – שירים ותוכחות (סלוניקי תמ"ז), מודליאנו לא נחשב למשורר טוב ושיריו לא התפרסמו. כמו כן, נדפסו חידושיו למסכת שבועות בתוך הספר אוריין תליתאי לנכד אחיו רבי יוסף שמואל, מי שגם היה המגיה של הספר ארוחת תמיד. שמואל יצחק מודיליאנו, באתר "החכם היומי" שמואל בן יצחק מודיליאנו (1655-1703), דף שער בספרייה הלאומית מאיר בניהו, רבי שמואל יצחק מודילייאנו, התנועה השבתאית ביוון (ספונות יד), עמ' קפה-קצא, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) יוסף טובי, פיוטים משיחיים לרבי יצחק שמואל מודיאנו, ספונות, טז, מכון בן צבי, ירושלים תש"ם, עמ' 205-234, באתר JSTOR מכונה "שמואל יצחק" על שם אביו שו"ת נאמן שמואל, סימנים: לז, נב נד ועוד ארוחת תמיד, דרוש יג, עמ' קצח: נאמן שמואל סימנים סז וצו כך לפי נוסח המצבה, מוזכר בתואר זה על ידי מספר רבנים: רבי יצחק אבן שאנג'י (הקדמה לספר באר יצחק), רבי אשר שלם (מטה אשר נא:), ועוד יצחק שמואל עמנואל, מצבות שאלוניקי, חלק ב, מצבה 1133 עמ' 514, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום), בספר נדפס גם נוסח מצבתו מאיר בניהו, רבי שמואל יצחק מודילייאנו, התנועה השבתאית ביוון (ספונות יד), עמ' קץ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) יוסף טובי, פיוטים משיחיים לרבי יצחק שמואל מודיאנו, ספונות, טז, מכון בן צבי, ירושלים תש"ם, עמ' 223, באתר JSTOR
שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA

שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA הוא תואר המוענק לשחקנית ההגנה המצטיינת של העונה הסדירה בליגת ה-WNBA מאז ייסודה ב-1997. הזוכה נבחרת על ידי קולות חבר בוחרים, המורכב מאנשי תקשורת ברחבי ארצות הברית. כל משתתף בהצבעה נותן ניקוד לשלוש שחקניות - המדורגת ראשונה מקבלת 5 נקודות, השנייה 3 והשלישית נקודה בודדת. השחקנית בעלת סך הנקודות הגבוה ביותר זוכה בתואר. טמיקה קצ'ינגס זכתה בו חמש פעמים, סילביה פאולס זכתה ארבע פעמים, שריל סוופס זכתה שלוש פעמים וחמש שחקניות זכו בו פעמיים כל אחת. התואר באתר ליגת ה-WNBA
מיטת סוכנות

מיטת סוכנות היא המיטה הסטנדרטית הפשוטה שסיפקה הסוכנות היהודית לעולים החדשים שהגיעו ארצה בתקופה בה הסוכנות עסקה גם בקליטת עלייה. מיטת הסוכנות הסטנדרטית הייתה מיטת ברזל בנויה ממסגרת מלבנית מברזלי זווית על רגלי ברזל. לאורכה ולרוחבה של המיטה נמתחו פסי פח המחוברים לצלעות המיטה. למיטות הטובות יותר היו גם קפיצים המחוברים לפסי המתכת, בין הפסים ובין המסגרת המלבנית, כדי לתת גמישות רבה יותר לפסים, עליהם הונח המזרן. הקפיצים של מיטת הסוכנות שימשו כתחמושת ברובה חוליות (הם היו החוליות). המזרן, שסופק עם מיטת הסוכנות, היה ממולא קש. מיטת סוכנות באתר "נוסטלגיה אונליין" תצלום של מיטת סוכנות מיטת סוכנות באתר "נוסטלגיה אונליין"
אחיה בן אחיטוב

אֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב היה כהן ששמו מופיע בספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק ג' ובפסוק י"ח כמי שנשא את האפוד לפני ארון הברית במלחמתו של שאול במכמש. אחיה בן אחיטוב הוא בנו של אחיטוב ונינו של עלי הכהן. לדעת חוקר המקרא משה גרסיאל ואחרים, אחיה ואחימלך הם דמות אחת ואחיה אינו אלא צורת קיצור של שמו. בעת המלחמה עם פלשתים במכמש, אחיה הוא זה, שלקח את כלי המקדש, שניצלו בשילה עבר לנוב והקים מחדש מרכז דתי בו עמד אוהל ה'. לדעת משה צבי סגל, מרכיב השם 'מלך' בשמו של אחימלך, אשר הוא מרכיב תאופורי בהברה האחרונה: 'יה', הוחלף למרכיב 'מלך' כמעין תיקון סופרים. כאשר נחרב המקדש בשילה, ניצל האפוד עד אשר הועבר לאחיה. האפוד נשאר בבית משפחת עלי גם לאחר הטבח בכהני נוב. מטרת נשיאת האפוד אינה ידועה, אך הכהנים השתמשו באפוד בעת ששאלו באלוהים. השאילה באלוהים באמצעות האפוד נעשתה כנראה, באמצעות האורים ותומים, שנמצאו בחלקו הפנימי של האפוד. תפקידו של אחיה היה לשאת את האפוד. את האפוד לא לובשים אלא נושאים או חוגרים. פסוק ג' מתאר את שני תפקידיו: וַאֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב אֲחִי אִיכָבוֹד בֶּן-פִּינְחָס בֶּן-עֵלִי כֹּהֵן ה', בְּשִׁלוֹ-נֹשֵׂא אֵפוֹד. הכינוי ”כֹּהֵן ה' ”, מייחד במקרא רק את משפחת עלי הכהן. בפסוק מ"א נאמר: וַיֹּאמֶר שָׁאוּל, אֶל-ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל--הָבָה תָמִים. לדעת רש"י בקשת שאול, 'הבה תמים', פירושה- תן גורל אמת. במקום נוסח המסורה נכתב בתרגום השבעים: "ויאמר שאול, ה' אלהי ישראל, למה לא ענית את עבדך היום אם יש בי או ביונתן בני העוון. ה' אלהי ישראל הבה אורים ואם ישנו... בעמך ישראל הבה תמים". לדעת שמעון בר-אפרת ואחרים יש להעדיף את הנוסח בתרגום השבעים. לשיטתם, המחבר המקראי השמיט חלק מן הפסוק. לפי הנוסח בתרגום השבעים האורים והתומים הן גורלות, שאפשרו שתי תשובות גם אם הן מנוגדות. נראה כי הדרישה מאת ה' נעשתה על ידי הכהן, נושא האפוד, לצאת למלחמה. הדרישה בה' נעשתה בידי הכהנים עד כיבוש ירושלים בידי דוד, שאז הוחלפה בידי נביאים. מסיפור זה עולה כי הכהן הוא גם משרתו של המלך ולפי פקודתו ישאל בה'. יוסף נווה, אנשים ללא שמות, ציון, כרך נ"ד, חוברת א, ירושלים, 1989 עמ' 1–16. יצחק אבישור; מיכאל הלצר, השרים העיקריים בחצר המלך ותפקידיהם : כהנים, באתר "מקראנט" משה גרסיאל, עולם התנ"ך שמואל א', תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 126. משה צבי סגל, ספרי שמואל, ירושלים, קרית ספר, 1987, עמ' ק"ב. שמואל א', כ"ג, ו'. אבל ייתכן שהיו כמה אפודים, במיוחד שבפסוק אין ה הידיעה למלה אפוד. ראו: שמואל א', ב', י"ח ופסוק כ"ח. על שקיעת בית עלי ראו: משה אילת, שמואל וכינון המלוכה בישראל, ירושלים, הוצאת מאגנס, 1998, עמ' 40-17. שמעון בר אפרת, מקרא לישראל : שמואל א', ירושלים, מאגנס, 1996, עמ' 190. אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא, ירושלים, כרמל, 2007, עמ' 69.