laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ

אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ (בגרמנית: Alfred I. zu Windisch-Graetz ; ‏11 במאי 1787 - 21 במרץ 1862), היה אציל אוסטרי-בוהמי ומצביא בצבא האימפריה האוסטרית. אלפרד נולד ב-11 במאי 1787 בבריסל, ליוזף ניקולאס, רוזן וינדיש גראץ ולאשתו השנייה מריה לאופולדינה פרנציסקה, דוכסית ארנברג, בתם של קרל מריה ריימונד, דוכס ארנברג והרוזנת לואיז מרגריט דה לה מארק ושליידן. המשפחה התגוררה בטכאו, אשר נרכשה על ידי אביו של אלפרד בשנת 1781. בשנת 1804 הצטרף אלפרד לצבא האימפריה האוסטרית, ולחם עמו במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בשנת 1815 שהה אלפרד בווינה, במהלך קונגרס וינה, וב-15 ביוני 1817 התחתן עם אלאונורה, נסיכת שוורצנברג, בתם של יוזף יוהאן, נסיך שוורצנברג השישי ופאולינה, דוכסית ארנברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים. בשנת 1833 הועלה אלפרד לדרגת גנרל-פלדמרשל, ובשנת 1840 מונה למפקד הצבא בבוהמיה. במהלך מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית מונה אלפרד בתחילה לדיכוי המהומות בווינה, אולם לאחר ששרי הממשלה התנגדו לפעולותיו פרש מתפקידו. ביוני 1848 נהרגה אשתו מכדור תועה בפראג, ולאחר מכן דיכא אלפרד את המהומות הן בפראג והן בווינה. בינואר 1849 נשלח אלפרד לדכא את המרד בהונגריה, אולם על אף כמה הצלחות ראשוניות, איטיותו של אלפרד גרמה לכך שההונגרים הצליחו לבסס את כוחותיהם מחדש ולהביס את הכוחות האוסטרים. באפריל 1849 שוחרר אלפרד מתפקידו, ולא מונה יותר לתפקידים בצבא. בשנת 1859 הוא מונה למפקד המבצר הפדרלי במיינץ, ובשנת 1861 מונה לחבר הרייכסראט. ב-21 במרץ 1862 מת אלפרד בווינה, ונקבר באחוזת המשפחה בטכאו. ב-15 ביוני 1817 התחתן עם אלאונורה, נסיכת שוורצנברג, בתם של יוזף יוהאן, נסיך שוורצנברג השישי ופאולינה, דוכסית ארנברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים: אגליי, נסיכת וינדיש-גרץ (1818–1843) אלפרד השני, נסיך וינדיש-גרץ (1819–1876), התחתן עם הדוויג, נסיכת לובקוביץ' לאופולד, נסיך וינדיש-גרץ (1824–1869) אוגוסט, נסיך וינדיש-גרץ (1828) - 1910), התחתן עם הרוזנת וילהלמינה פון נושטיץ לודוויג, נסיך וינדיש-גרץ (1830–1904) יוזף, נסיך וינדיש-גרץ (1831–1906) מתילדה, נסיכת וינדיש-גרץ (1835–1907), התחתנה עם קרל וינצנץ, נסיך וינדיש-גרץ המרד ההונגרי של 1848 מדיה וקבצים בנושא אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ בוויקישיתוף אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ (בגרמנית) אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי אוסטריה–יפן

יחסי אוסטריה–יפן הם היחסים הבילטרליים והמדיניים שבין אוסטריה לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1869. אוסטריה מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו ו-4 קונסוליות בהירושימה, נאגויה, אוסקה וסאפפורו. מאידך, יפן מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסוליה בזלצבורג. ביוני 1999, נשיא אוסטריה תומאס קלסטיל ביקר ביפן, והיה זה הביקור הראשון של נשיא אוסטריה ביפן. בשנת 2007, יפן הייתה שותפת הסחר השלישית של אוסטריה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטריה–יפן בוויקישיתוף משרד החוץ האוסטרי: רשימה של הסכמים בילטראליים עם יפן (בגרמנית) שגרירות אוסטריה בטוקיו משרד החוץ היפני על היחסים עם אוסטריה שגרירות יפן בווינה אתר על יחסי מדינות קלסטיל מבקר ביפן WirtschaftsBlatt‏, 26 ביולי 2011(הקישור אינו פעיל, 23 ביוני 2019) משרד הכלכלה האוסטרי (הקישור אינו פעיל, 23 ביוני 2019)
גיום אנרי דופור

גיום אנרי דופור (Guillaume Henri Dufour;‏ 15 בספטמבר 1787 – 14 ביולי 1875) היה איש צבא שווייצרי, אשר היה אחד מארבעת האנשים היחידים בהיסטוריה שקיבלו דרגת גנרל בצבא שווייץ. כמו כן היה ממייסדי הצלב האדום וניהל את אמנת ז'נבה הראשונה. דופור נולד ב-15 בספטמבר 1787 בעיר קונסטנץ שהשתייכה אז לאימפריה הרומית הקדושה. העיר נמצאת כיום בתחומי גרמניה המודרנית. מאוחר יותר עקרה משפחתו לז'נבה שבשווייץ. אביו, שהיה שען, שלח אותו ללמוד ציור ורפואה, אולם ב-1807 נסע דופור לפריז ונרשם ללימודים באקול פוליטקניק - אז אקדמיית הנדסה קרבית. הוא סיים את לימודיו ב-1809, כחמישי במחזורו. הוא התגייס לגרנד ארמה, וב-1810 נשלח כחלק מחיל המשלוח הצרפתי שסייע לאי קורפו להתגונן נגד האימפריה הבריטית. לאחר מכן חזר לצרפת, וסייע בתיקון הביצורים בליון. בשל כך, ב-1814 הוענק לו אות לגיון הכבוד. ב-1817, בעקבות ההפסד הצרפתי במלחמות הנפוליאוניות ופיזורו של הגרנד ארמה, חזר דופור לז'נבה והתגייס לצבא שווייץ. הוא הופקד על המהנדסים הצבאיים של קנטון ז'נבה, והפך גם לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת ז'נבה. בין הקצינים ששירתו תחתיו, נמנה לואי נפוליאון בונפרטה, אחיינו של נפוליאון בונפרטה ולימים נפוליאון השלישי קיסר צרפת. ב-1845 פרש מספר קנטונים קתוליים-שמרניים מהפדרציה השווייצרית, והקימו ברית משלהם שכונתה "זונדרבונד" (ברית מיוחדת). ב-21 באוקטובר 1847 דופור מונה למפקד הצבא הפדרלי שנשלח לדכא את המרד (מלחמת הזונדרבונד). לצורך כך, הוענקה לו דרגת חירום של "גנרל". הייתה זו הפעם הראשונה שדרגה כזו הוענקה בשווייץ. בעתות שלום הדרגה הגבוהה ביותר בצבא שווייץ היא "מפקד קורפוס". המלחמה ניטשה למשך פחות מחודש בשנת 1847, היו בה כ-130 הרוגים, והיא הסתיימה בניצחון הצבא הפדרלי. הייתה זו המלחמה האחרונה שניטשה אי פעם על אדמת שווייץ. לאחר המלחמה, נשללה מדופור דרגת הגנרל והוא חזר לדרגתו הקודמת. באוגוסט 1849, פרצה ההפיכה בבאדן. בשל חשש שהמהומות יזלגו אל שווייץ, הוענקה לדופור דרגת גנרל בפעם השנייה. ב-27 בדצמבר 1856 פרץ סכסוך בין שווייץ לפרוסיה בנוגע למעמדו של מחוז נשאטל. הסכסוך כונה "משבר נשאטל", ובשל חשש למלחמה, הוענקה לדופור דרגת גנרל פעם שלישית. ב-1859 הוענקה לו הדרגה בפעם הרביעית בעקבות חשש שמלחמת אוסטריה-סרדיניה תזלוג לשווייץ. בכל אחת מהפעם, המשבר הסתיים ללא התערבות כלשהי מצד הצבא השווייצרי. דופור הוא האדם היחיד בהיסטוריה של צבא שווייץ שקיבל דרגת גנרל יותר מפעם אחת, ואחד מארבעת היחידים שקיבלו את הדרגה אי פעם. ב-1863 הוא היה חלק מוועדה מיוחדת, אשר בהנהגתו של ז'אן אנרי דינן ייסדה את הצלב האדום. ב-1864 הוא ניהל את אמנת ז'נבה הראשונה. הוא נפטר בז'נבה ב-14 ביולי 1875 בגיל 87. בהלווייתו השתתפו למעלה מ-60,000 איש. מדיה וקבצים בנושא גיום אנרי דופור בוויקישיתוף גיום אנרי דופור באתר ספרטקוס (באנגלית) גיום אנרי דופור (בצרפתית) גיום אנרי דופור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חלבלובון

חלבלובון הוא דו-ירחון המיועד לילדים בגילאי 5–12 ומטרתו משחק, הנאה ויצירה בדרכים מקוריות שאינן משלבות מסך. בחלבלובון אפשר להשיג גם מטרות של עידוד הקריאה, משחק משותף של הורים וילדים, הנאה ולמידה בצורה חווייתית וזאת תוך שימוש בנייר: ציור, צביעה, כתיבה, גזירה וקיפול. המגזין יוצא לאור בהוצאת חלבלוב ובעריכת טלי הרדאבל ואירית חוסחאלק, והוא אחד מעיתוני ילדים בישראל המופיעים בדפוס באופן קבוע. בהוצאת חלבלוב יוצאים בין היתר מגזינים למבוגרים ולנשים, יומני מסע, מחברות תוכן, מפות עולם לצביעה ומפות כוכבים לילדים למציאה ולסימון על המפה. כל המוצרים מפותחים, מעוצבים ואף מיוצרים במלואם בישראל ונושאים תו כחול-לבן מיוצר בישראל. העיקרון העומד מאחורי העשייה הוא "זמן נייר במקום זמן מסך" מתוך מטרה להוציא את הילדים ואת הוריהם מהמסכים המקיפים אותם שעות רבות. הגיליון הראשון של חלבלובון יצא לאור בשנת 2015 ויוצא מאז בקביעות אחת לחודשיים או יותר, כאשר כל גיליון מוקדש לנושא אחר. הגיליונות כוללים סיפורים, שירים, גלויות ומשחקים. הגיליונות מנוקדים ושפת הכתיבה פונה לשני המינים. הגיליונות מודפסים בצבע מלא, על נייר נטול עץ בעובי 110 גרם, המאפשר שימוש משני הצדדים, כתיבה וצביעה נוחה. חדרי בריחה - רק עיפרון והיגיון בשנת 2019 יצא משחק "חדרי בריחה" דמיוני בהוצאת חלבלוב עם איורים מקוריים של אורי קם תור. במשחק יש ארבע מפות ענק שהופכות זמן ביתי או בעת טיול להרפתקה, כאשר כל מה שצריך המשתתף במשחק הוא עיפרון והיגיון. בשנים שלאחר מכן יצאו מארזי משחקי נוספים בסגנון של חדרי בריחה: חדר בריחה עירוני - תל אביב, ירושלים, חיפה ואילת עם איורים מקוריים של Citykat Stories חדר בריחה עם יובל שמלא על עולם הטיפוס באיור של אילנה זפרן וחדר בריחה עם חברת תמיר על עולם המחזור. חלבלובון-צ'יק - ספר משחקים בלי הרבה מילים בינואר 2020 יצא לאור "חלבלובון-צ'יק" המיועד לילדים וילדות בגילאי הגן, ובהתאם מהווה ספר משחקים בלי הרבה מילים, אבל עם אפשרויות למשחקי נייר לבד או ביחד. אחריו יצאו עוד שני ספרי חלבלובון-צ'יק: השני בנושא "עושים חיים עם בעלי חיים" עם איורים בצבעי מים של אנימו והשלישי "גיבורים וגיבורות על". הספר הגדול של משחקי הנייר סדרת שלושה ספרים שיצאה לאור בשיתוף עם חברת פלפוט בכל ספר 100 עד 200 דפים נתלשים ובהם מגוון עצום של משחקי נייר שאפשר לשחק לבד או ביחד. הדפים בגווני הקשת, והספרים הודפסו באלפי עותקים כל אחד וממשיכים לצאת במהדורות חדשות. דף 1 ליום ספר ובו 365 דפים נתלשים, בכל דף משחק אחר או פעילות מרתקת לאחד מימי השנה. הספר יצא בשיתוף עם חברת פלפוט. מוצרים נוספים שיצאו עמם: יומן מסע, מחברת משלי, מחברות תוכן ייחודיות. מגרש משחקים מנייר לוח קרטון ענק ועליו עשרות דפים מעוצבים עם משחקי נייר שאפשר להכין לבד או ביחד, למשחק משפחתי. לדוגמה: חידות גפרורים, משחק זיכרון כולל הכנת הקופסה, משחק רביעיות "מלכותי", ג'ונגל-שח. מדיה וקבצים בנושא חלבלובון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חלבלובון חלבלובון, ברשת החברתית פייסבוק דפנה ארד, המגזין "חלבלוב" מציע דרכים יצירתיות לקרוע אתכם ואת ילדיכם מהמסכים, באתר הארץ, 27 ביולי 2016 ענבל ויסמן, בבלוג "תופרת חלומות" 2 במרץ 2017 נטעלי גבירץ, ‏״זמן נייר במקום זמן מסך״. כתב העת שיעסיק את הילדים שלכם, באתר ‏מאקו‏, 28 במרץ 2017 מירי בן דוד ליוי, ילדים זה השראה, באתר "ידיעות אחרונות", 13 באפריל 2017 מיכל דליות עם טיפ מהמגזין: "תעשו עם הילדים שלכם קצת זמן נייר במקום זמן מסך". רדיו 103FM. ‏23 ביוני 2017 עטרה אופק, "המתלהבת", 11 בנובמבר 2017
אבי נניקשווילי

אבי נניקשווילי (נולד ב-18 במרץ 1983 בקריית מוצקין) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי ששיחק בעמדת הקלע ושימש בעבר כמאמן את הפועל עכו מהליגה הארצית בכדורסל. ב-2002 נמנה עם סגל נבחרת העתודה. נניקשווילי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אליצור קריית אתא והתקדם בקבוצה הנוער. שני אחיו, מוטי ואילן, הם שחקני עבר. אחיו אילן שיתף עמו פעולה בליגת העל כשחקן ובליגה הארצית כשחקן תחת אימונו. בתיכון בנוסף למשחק בקבוצת הנוער של קריית אתא שיחק נניקשווילי גם תחת תיכון אורט ביאליק והוליך את הקבוצה לגמר הליגה לתיכונים בעונת 2000/01 בה הפסידה הקבוצה בגמר לקבוצת ליאו בק מחיפה. ב-2000 עבר לשחק בקבוצת הבוגרים של אליצור קריית אתא בליגת העל בגיל 17 במשחקו השני בעונה זו קלע נניקשווילי את סל הניצחון מול מכבי תל אביב. ב-2002 זומן לסגל נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל ושיחק עמה באליפות אירופה באותה שנה. ב-2005 עבר לשחק בקבוצת הפועל עפולה מליגה לאומית. ובאותה שנה חזר לקריית אתא ושוב עבר לעפולה. ב-2006 שב לשחק בקבוצת אליצור קריית אתא מליגת העל. ב-2009 עבר לשחק במדי הפועל נצרת עילית. ב-2010 שב לשחק בליגת העל ועבר לקבוצת הפועל עפולה. באותה השנה חזר פעם נוספת לקריית אתא. ב-2014 עבר לשחק במכבי כרמיאל. ב-2015 מונה למאמן מכבי כרמיאל אך המשיך לשחק במדי הקבוצה כמאמן-שחקן. ב-2017 מונה למאמן הפועל עכו מהליגה הארצית. נניקשווילי נחשב לקלע מצטיין ובעל יכולת פיזיות, נניקשווילי נחשב גם לשחקן בעל יכולת סחיטת עבירות בעזרת גופו המסיבי המונע חטיפות. אבי נניקשוולי בעמוד מנהלת ליגת העל בכדורסל אחים לסל באתר בלינקר
שחוטי חוץ

איסור שחוטי חוץ הוא איסור הלכתי לשחוט קורבן מחוץ לבית המקדש ("המקום אשר יבחר ה'") או להקריב אותו שם. זהו איסור חמור, והעונש על כל אחד ממעשים אלו הוא כרת במזיד או קורבן חטאת בשוגג. עם זאת, בתקופות מסוימות עד לבניין בית המקדש, הותר להקריב קרבנות בבמות בכל מקום. גם לאחר בניין הבית, איסור זה הוא רק ליהודים, אך לגוי מותר להקריב קרבן לה' בכל מקום. מקור האיסור הוא בפרשת אחרי מות: אִישׁ אִישׁ מִבֵּית יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר יִשְׁחַט שׁוֹר אוֹ כֶשֶׂב אוֹ עֵז בַּמַּחֲנֶה אוֹ אֲשֶׁר יִשְׁחַט מִחוּץ לַמַּחֲנֶה: וְאֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד לֹא הֱבִיאוֹ לְהַקְרִיב קָרְבָּן לַה' לִפְנֵי מִשְׁכַּן ה' דָּם יֵחָשֵׁב לָאִישׁ הַהוּא דָּם שָׁפָךְ וְנִכְרַת הָאִישׁ הַהוּא מִקֶּרֶב עַמּוֹ:... וַאֲלֵהֶם תֹּאמַר אִישׁ אִישׁ מִבֵּית יִשְׂרָאֵל וּמִן הַגֵּר אֲשֶׁר יָגוּר בְּתוֹכָם אֲשֶׁר יַעֲלֶה עֹלָה אוֹ זָבַח: וְאֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד לֹא יְבִיאֶנּוּ לַעֲשׂוֹת אֹתוֹ לַה' וְנִכְרַת הָאִישׁ הַהוּא מֵעַמָּיו: — ספר ויקרא, פרק י"ז, פסוקים ג'–ט' ערך מורחב – במות במות הם מקומות שנועדו להקרבה לה' שלא במקום המשכן או המקדש. החל מהקמת המשכן, הקרבה בבמות נאסרה וחייבים עליה כרת משום שחוטי חוץ. עם זאת, במשך תקופות מסוימות בהן המשכן לא היה קבוע וטרם נבנה המקדש (כאשר המשכן היה בגלגל, בנוב ובגבעון), הותרה ההקרבה בבמות, ולא נהג אז איסור שחוטי חוץ. בתורה מופיעים שני איסורים. האחד, לשחוט קרבנות בחוץ, והאחר, להקטיר אותם בחוץ. העובר על כל אחד מאיסורים אלה במזיד חייב כרת, ואם עבר בשוגג חייב להביא קרבן חטאת. חז"ל לומדים מריבוי הפסוקים שיש גם איסור על זריקת הדם בחוץ, אולם ישנה מחלוקת האם הזריקה נספחת לשחיטה או להקטרה. חיוב על שחוטי חוץ הוא רק אם הקרבן היה כשר אילו הקריבו אותו במקדש כדין ("ראוי לפתח אהל מועד"). על קרבן פסול שהוקרב בחוץ, אף שהמעשה אסור, אין חיוב כרת או חטאת. ריכוז הפולחן במות חולין בעזרה שחוטי חוץ, באתר מכון המקדש. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ק"ז; משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ט, הלכה ג'.
הנס הרצוג

הנס הרצוג (בגרמנית: Hans Herzog;‏ 28 באוקטובר 1819 – 2 בפברואר 1894) היה איש צבא שווייצרי, אשר היה אחד מארבעת האנשים היחידים בהיסטוריה שקיבלו דרגת גנרל בצבא שווייץ. הרצוג נולד ב-28 באוקטובר 1819 באראו שבשווייץ. הוא למד פיזיקה וכימיה באוניברסיטת ז'נבה, אולם לאחר מכן החל לעבוד כסוחר בעסק של אביו. ב-1839 התגייס לצבא שווייץ במסגרת גיוס חובה, ולאחר מכן עבר לשירות קבע. הוא שרת בכוחות הארטילריה, וב-1847 השתתף במלחמת הזונדרבונד. ב-1860 כבר מונה למפקד כל כוחות הארטילריה בצבא שווייץ. בתפקידו זה הוא ארגן מחדש את חיל הארטילריה, ואף השפיע רבות על ארגונם של חילות אחרים. עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה ביולי 1870, גבר בשווייץ החשש שהמלחמה תגלוש לשטחה. לפיכך, הצבא גויס על הגבול, והרצוג מונה למפקדו העליון. במסגרת זו הוא הועלה לדרגת גנרל. דרגה זו מוענקת בשווייץ רק בעתות משבר, והיא מבוטלת כאשר המשבר מסתיים. בעתות שלום הדרגה הגבוהה ביותר בצבא שווייץ היא "מפקד קורפוס". לקראת סופה המלחמה אכן גלשה לשווייץ, כאשר ארמיית המזרח הצרפתית אשר כללה 87,000 חיילים בפיקודו של שארל דניס בורבאקי נמלטה לשווייץ מאימת הפרוסים. הרצוג החל להזיז את כוחותיו לכיוונם. בורבאקי חשש שעומדים להסגיר את אנשיו לפרוסים, וניסה להתאבד, אולם נכשל בכך. הרצוג הגיע להסכם עם מחליפו, יוסטין קלינצ'ט על פיו החיילים הצרפתים יניחו את נשקם ויפוזרו בקנטונים שונים. עמותות שונות קמו בשווייץ במטרה לסייע לחיילים הצרפתים. עם סיום המלחמה במרץ 1871, הוחזרו הצרפתים חזרה למולדתם. לאחר סיום המלחמה, חזר הרצוג לתפקידו הקודם כמפקד הארטילריה, והוא נותר בתפקיד זה עד מותו בעיר הולדתו אראו ב-2 בפברואר 1894. הוא היה בן 74 במותו. מדיה וקבצים בנושא הנס הרצוג בוויקישיתוף הנס הרצוג במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) (זמין גם בצרפתית ואיטלקית) הנס הרצוג בביוגרפיה הגרמנית הכללית (בגרמנית)
קטו (מיתולוגיה)

קֶטוֹ (ביוונית עתיקה :Κητώ, Kētō, "מפלצת הים"), היא אלת הים במיתולוגיה היוונית, בתם של גאיה ופונטוס. קטו גם נקראה בדרכים שונות בשם Crataeis[דרוש מקור] (Κράταιις, Krataiis, מ-κραταιίς "אדיר"). כדמות מיתולוגית, היא בולטת בעיקר כאם למפלצות מצולות מנישואיה לפורקיס. הגוף הטרנס-נפטוני 65489 Ceto נקרא על שמה, והלוויין שלו אחרי פורקיס. דמות זו נבדלת מאוקיינידים המכונים בשם קטו, וממגוון יצורים מיתולוגיים המכונים קטוס (ברבים קטייא). ביוונית עתיקה "קטו" משמש שם כללי עבור "מפלצת ים". לפי תאוגוניה של הסיודוס ילדיהם של פורקיס וקטו הם: אכידנה, הגורגונות (סתנו, אאוריאלה והידועה לשמצה מדוזה), (Graeae (Deino, Enyo, Pemphredo, Perso, ולאדון, הנקרא גם דרקון הספריוס ("הספריאן דרקון", או הקרדון של הספרדיס). ילדים אלו נוטים להיות עקביים על פני מקורות, למרות שלאדון לפעמים מצוטט כבנם של אכידנה וטייפון ולכן נכדם של פורקיס וקטו. הומרוס מתייחס לטוסה, אמו של פולימפוס באודיסאה, כביתה של פורקיס, אך לא ציין אם קטו היא אמא שלה. קטו מופיעה בספרו של ריק ריורדן אות אתנה, שבו היא ואחיה-בעלה פורקיס מפעילים אקווריום המציג הופעות על ידי מפלצות ים ועוד יצורים מיתולוגיים מתחת למים. פרסי ג'קסון ופרנק ג'אנג, צאצאים של פוסידון, כלואים על ידי פורקיס. הם חולצו על ידי הסאטיר המאמן גליסון הדג', אשר בעט בראשה של קטו והציל את פרסי ופרנק. זה מכעיס את קטו השולחת את Skolopendra לתקוף את הספינה שלהם ארגו II, אך הייצור מובס על ידי איכתיוקנטאורים המבטיחים להביס את קטו ופורקיס. מדיה וקבצים בנושא קטו בוויקישיתוף Theoi Project - Keto "κῆτος" in Liddell, Henry and Robert Scott. 1996. A Greek-English Lexicon. Revised by H.S. Jones and R. McKenzie. Ninth edition, with revised supplement. Oxford: Clarendon Press.^ ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולריך וילה

קונרד אולריך זיגמונד וילה (בגרמנית: Conrad Ulrich Sigmund Wille;‏ 5 באפריל 1848 – 31 בינואר 1925) היה איש צבא שווייצרי, אשר שימש כמפקד צבא שווייץ במהלך מלחמת העולם הראשונה. היה אחד מארבעת האנשים היחידים בהיסטוריה שקיבלו דרגת גנרל בצבא שווייץ. וילה נולד בהמבורג שהייתה אז עיר חופשית, ב-5 באפריל 1848, להורים שווייצרים ממוצא גרמני. הוא התחנך בציריך, ולמד משפטים באוניברסיטת ציריך. ב-1867 התגייס לצבא שווייץ, ושרת בכוחות הארטילריה. הוא נשא חן בעיניו של מפקד כוחות הארטילריה הפדרלי הנס הרצוג, ותודות לכך התקדם במהירות. הוא החל לפרסם מאמרים בכתבי עת צבאיים אשר בהם טען שצבא שווייץ זקוק לרפורמה מיידית בתחום החינוך. הוא הועבר לחיל החינוך, וביצע רפורמה מקיפה בחיל הפרשים השווייצרי. הוא טען שיש להפוך את הצבא השווייצרי שהיה עד אז צבא מיליציוני בעיקרו, לצבא מודרני המבוסס על המודל הפרוסי. ב-1885 הוא הועלה לדרגת אוברסט, והתגלע סכסוך חריף בינו לבין המפקד העליון של הפרשים אוברסט גוטליב זנדר. הסכסוך הסתיים כאשר זנדר פרש מהצבא ב-1891. עם זאת, ב-1896 אילצו התככים הפוליטיים גם את וילה להתפטר מתפקידיו בחיל החינוך. הוא הועבר ללמד היסטוריה צבאית, ארגון צבאי, טקטיקות וחינוך צבאי במחלקה למדעי הצבא של המכון השווייצרי הפדרלי לטכנולוגיה בציריך. ב-1900 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, וב-1901 מונה לעורך הראשי של העיתון אלגמיינה שווייצריש מיליטר-זייטונג. בתפקידו כמפקד הדיוויזיה ה-6 הוא התבלט בעיקר בשל המשמעת הרבה שהפגינו אנשיו, ובשל התרגילים רחבי ההיקף שערך. הרפורמה הצבאית שהועברה בשווייץ ב-1907 הושפעה מאוד ממאמריו. ב-1912 הוא הוביל את התמרונים הצבאיים שנערכו לכבוד ביקורו של וילהלם השני, קיסר גרמניה בשווייץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הייתה שווייץ מוקפת במדינות לוחמות. הקיסרות הגרמנית והאימפריה האוסטרו-הונגרית מחד, וצרפת וממלכת איטליה מאידך. בשל כך, התגבר החשש שהמלחמה תזלוג לשווייץ. ב-3 באוגוסט 1914 וילה מונה כמפקד העליון של הצבא, ובמסגרת זו הוא הועלה לדרגת גנרל. דרגה זו מוענקת בשווייץ רק בעתות משבר, והיא מבוטלת כאשר המשבר מסתיים. בעתות שלום הדרגה הגבוהה ביותר בצבא שווייץ היא "מפקד קורפוס". בחירתו לתפקיד הייתה שנויה במחלוקת, כיוון שהוא נודע כגרמנופיל מושבע, ולא היה אהוד בקרב דוברי הצרפתית והאיטלקית במדינה. ב-20 ביולי 1915 הוא עורר סערה כאשר הציע להצטרף למלחמה לצד מעצמות המרכז. ב-1916 שני אוברסטים גרמנים בצבא שווייץ יירטו הודעות מוצפנות רוסיות, והעבירו אותן לגרמנים והאוסטרים. כאשר התפרסם הדבר, הורה וילה להעניק לאוברסטים 20 ימי מעצר. עונש שנתפס כבלתי מספק. בנוסף על כך, היה על וילה להתגבר גם על בעיות נוספות שצצו בעקבות המלחמה, כמו מהומות קומוניסטיות שפרצו בשווייץ בהשראת המהפכה הרוסית, והשפעת הספרדית שפגעה גם בשווייץ. לאחר סיום המלחמה המשיך לשרת בצבא עד מותו ב-31 בינואר 1925 בגיל 76. הוא היה נשוי לרוזנת קלרה פון ביסמרק (1851-1946). היא ילדה לו שתי בנות ושלושה בנים. בנו הבכור, אשר נקרא אף הוא אולריך, התגייס גם כן לצבא והגיע לדרגת מפקד קורפוס. כמו אביו, הוא נודע בדעותיו הגרמנופיליות, ושמר עליהן אף בשנות מלחמת העולם השנייה. הדבר הביא אותו למתחים רבים עם הגנרל הפרו-צרפתי אנרי גיזאן. נכדתו הייתה הסופרת המפורסמת אנמארי שוורזנבאך, ידידה של האחים אריקה וקלאוס מאן. מדיה וקבצים בנושא אולריך וילה בוויקישיתוף אולריך וילה במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) (זמין גם בצרפתית ואיטלקית) אולריך וילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי בלארוס–צרפת

יחסי בלארוס–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בלארוס לבין הרפובליקה הצרפתית. בין ה-11 ביולי ל-13 ביולי 1996, נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ערך ביקור בצרפת - ביקור רשמי ראשון של נשיא בלארוסי במדינה שאינה חברה בחבר המדינות. במהלך הביקור, נחתם הסכם על שיתוף פעולה והבנה הדדית בין הרפובליקה של בלארוס לבין הרפובליקה הצרפתית. נשיא צרפת פרנסואה הולנד ביקר בבירת בלארוס, מינסק ב-11-12 בפברואר 2016 במסגרת הסכמים עליהם חתמו שתי המדינות. ביקור רשמי זה היה הראשון של נשיא צרפתי בתולדות רפובליקת בלארוס העצמאית. בין השנים 2014 ל-2020, היחסים בין מדינות האיחוד האירופי לבלארוס היו טובים, וישנם ביקורים רבים בצרפת מצד בעלי תפקידים בלארוסים. כנ"ל לגבי ביקורים צרפתיים בבלארוס. בשנה זו, צרפת, בדומה למדינות אחרות באיחוד האירופי, לא הכירה בתביעתו של לוקשנקו לכהונה שישית לנשיאות. לכן, שגריר צרפת החדש, ניקולאס דה לקוסט, הציג את אמנתו לא בפני לוקשנקו, אלא בפני שר החוץ של בלארוס ולדימיר מייקי. כתוצאה מכך קיבל השגריר פקודה ממשרד החוץ הבלארוסי לעזוב את המדינה עד 18 באוקטובר 2021. ב-17 באוקטובר עזב דה לקוסט את מינסק. במינסק קיים בית ספר צרפתי-בלארוסי ללימודים אירופיים. צרפת מיוצגת בבלארוס בדרג השגרירות באמצעות שגרירות במינסק, בירת המדינה. צרפת מיוצגת בבלארוס גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה בברסט. בלארוס מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות בפריז, בירת המדינה. בלארוס מיוצגת בצרפת גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בבורדו, ובליון. מדיה וקבצים בנושא יחסי בלארוס–צרפת בוויקישיתוף France and Belarus, משרד החוץ הצרפתי EMBASSY OF FRANCE IN MINSK, BELARUS CONSULATE OF FRANCE IN BREST, BY, BELARUS EMBASSY OF BELARUS IN PARIS, FRANCE OF BELARUS IN BORDEAUX, FRANCE CONSULATE OF BELARUS IN LYON, FRANCE
יוליה אנה פשילבסקה

יוליה אנה פשילבסקה (בפולנית: Julia Anna Przyłębska; נולדה ב-16 בנובמבר 1959) היא משפטנית פולנית, שופטת בית המשפט החוקתי של פולין מאז 2015, ונשיאת בית המשפט החוקתי של פולין מאז 2016. יוליה פשילבסקה נולדה ב-16 בנובמבר 1959 בבידגושץ' שבפולין בשם יוליה אנה זמוג'ינסקה (בפולנית: Julia Anna Żmudzińska). מקור שם המשפחה הוא הצורה הפולנית זמוג' (Żmudź) . בשנת 1982 סיימה פשילבסקה לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת פוזנן. היא כיהנה כשגרירת פולין בגרמניה בין השנים 1998–2001 ובין השנים 2003–2006. מאז 2015 היא שופטת בית המשפט החוקתי של פולין. באוגוסט 2016 נבחרה לתפקיד נשיאת הבית המשפט החוקתי של פולין. יוליה פשילבסקה נשואה (משנת 1990) לאנדז'יי פשילבסקי. יוליה פשילבסקה קיבלה את פרס הארגון היהודי הלוחם של פולין (בפולנית: Stowarzyszenie Żydów Kombatantów i Poszkodowanych w II Wojnie Światowej) מדיה וקבצים בנושא יוליה אנה פשילבסקה בוויקישיתוף ביוגרפיה של יוליה פשילבסקה Trybunał Konstytucyjny: Julia Przyłębska, trybunal.gov.pl,trybunal.gov.pl 2017-01-10.(בפולנית) ביוגרפיה של יוליה פשילבסקה Oficjalna strona Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej / Aktualności / Nominacje / Prezydent powołał Julię Przyłębską na Prezesa Trybunału Konstytucyjnego, www.prezydent.pl prezydent.pl, 2016-12-21. (בפולנית) ביוגרפיה של יוליה פשילבסקה Oficjalna strona Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej / Aktualności / Wydarzenia / Julia Przyłębska pełniącą obowiązki Prezesa Trybunału Konstytucyjnego, www.prezydent.pl prezydent.pl, 2016-12-20. (בפולנית) ביוגרפיה של יוליה פשילבסקה Sejm wybiera 5 nowych sędziów Trybunału Konstytucyjnego, fakty.interia.pl (בפולנית) interia.pl, 2015-12-02. (בפולנית) ביוגרפיה של יוליה פשילבסקה TYLKO U NAS. Oświadczenie sędzi Julii Przyłębskiej w sprawie kolejnej nagonki medialnej. "Wyrwane z kontekstu, niesprawiedliwy opis", wpolityce.pl wpolityce.pl, 2017-02-26. (בפולנית) ביוגרפיה של יוליה פשילבסקה Liczne błędy i 'wysoka absencja'. Poznański sąd fatalnie ocenił Julię Przyłębską i nie zgodził się przyjąć jej do pracy. Teraz pokieruje Trybunałem?, wyborcza.pl (בפולנית) wyborcza.pl 2017-02-26. (בפולנית)
As Long as You Love Me

As Long as You Love Me (בעברית: כל עוד אתה אוהב אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר, בשיתוף הראפר ביג שון. השיר יצא לאור ב-11 ביוני 2012, כסינגל השני מתוך אלבומו השלישי, Believe. השיר הצליח להגיע בשיאו למקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר מן האלבום. הורדה דיגיטלית As Long As You Love Me" - 3:49" הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם ובוים על ידי דוד דבלין בלונדון שבאנגליה, באותה שנה שבא יצא כסינגל רשמי מן האלבום. בקליפ נראה ביבר כשהוא בסצנות חשוכות רוקד עם רקדנים לצידו ושר את השיר. מונה הצפיות של הקליפ באתר יוטיוב נכון למרץ 2021, עומד על למעלה מ-468 מיליון צפיות. ביבר הופיע עם השיר בכל אחד מן המופעים שלו שנכללו בסיבוב ההופעות השני שלו "Believe Tour", שנערך כבר באותה שנה. ביבר הופיע עם השיר ועם "Boyfriend", בטקס פרסי בחירת הנוער 2012. מידע על היצירה "As Long as You Love Me" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "As Long as You Love Me" באתר יוטיוב Justin Bieber, Billboard iTunes, Apple (באנגלית) Sunset Edit - 323-467-8550, ‏2013-10-26 "WATCH IT: Justin Bieber "As Long As You Love Me" (Anthony Mandler, dir.)". VideoStatic (באנגלית). נבדק ב-2017-10-22. JustinBieberVEVO (2012-08-01), Justin Bieber - As Long As You Love Me ft. Big Sean, נבדק ב-2017-10-22 YouTube Stats of Justin Bieber - As Long As You Love Me ft. Big Sean, kworb.net "Justin Bieber Performs New Songs "All Around the World" and "As Long As You Love Me"". Popdust (באנגלית). 2012-05-30. נבדק ב-2017-10-22. "Justin Bieber Brings Out Big Sean For 'Today' Show Performance". MTV News (באנגלית). נבדק ב-2017-10-22. Justin Bieber | Receipts, ATRL (באנגלית)
סה"ר

סה"ר - סייר הנדסי רובוטי הוא רובוט צבאי וכלי רכב בלתי מאויש על בסיס מיני-מעמיס זחלי של בובקאט המצויד בכף, מגרפה-קלשון או מחרשה, הפועל באופן אוטונומי או נשלט מרחוק על ידי לוחמי הנדסה. הסה"ר נועד לטפל במטעני חבלה ומוקשים, לפתוח צירים, לבצע סיור הנדסי וביכולתו גם לבצע עבודות עפר קטנות. לדברי התעשייה האווירית המייצרת את הכלי: "סהר היא מערכת אוטונומית לחלוטין שפותחה על מנת לבצע מגוון רחב של משימות מבצעיות בזירות שונות הכוללות פריצת צירים, מיפוי סביבה, גילוי ופינוי מוקשים, מטענים וחסימות צירים ועוד." הסה"ר פותח על ידי התעשייה האווירית לישראל בשיתוף פעולה עם צה"ל והחברות קינטיק צפון אמריקה (QinetiQ North America) ו–Watairpoll. הוא הושק ב-2014. הסה"ר נכנס לשירות חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל ומופעל על ידי לוחמים של יהל"ם. ב-2018 נחשף דגם נוסף של הסה"ר, המבוסס על כלי רכב בלתי מאויש עם הנעה אופנית 6×6. סה"ר באתר התעשייה האווירית לישראל מידע ותמונות: סה"ר - סייר הנדסי רובוטי, בפורום צבא וביטחון בפרש סהר - רובוט לפריצת צירים, ישראל דיפנס, 14 במאי 2014 אבי אליהו, ‏הישג ישראלי: רובוט לפינוי מוקשים ומטענים, באתר ‏מאקו‏, 14 במאי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.