laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האוול דייוויס

האוול דייוויס ( אנגלית: Howell Davis ) (בערך 1690 - 19 ביוני 1719) היה פיראט וולשי. הקריירה הפיראטית שלו נמשכה 11 חודשים בלבד, מה -11 ביולי 1718 עד 19 ביוני 1719, אז שמו לו מארב והרגו אותו. ספינותיו היו הקדוגן, באק, סנט ג'יימס ורובר. דייוויס השתלט/שדד 15 אוניות אנגליות וצרפתיות. דייוויס, יליד מילפורד הייבן, פמברוקשייר, ויילס, החל את דרכו בפיראטיות ב־11 ביולי 1718 כאשר ספינת העבדים ״קדוגן״, עליה שימש כקצין שני, נכבשה על ידי הפיראט אדוארד אנגלנד. דייוויס, החליט להצטרף לפיראטים, וקיבל פיקוד על ״קדוגן״ ויצא לברזיל ב -18 ביולי 1718. עם זאת, צוותו החליט להפליג לברבדוס במקום זאת. כאן נכלא דייוויס באשמת הפיראטיות, אך בסופו של דבר שוחרר וחיפש מקלט באזור הפיראטים של ניו פרובידנס בבהאמה. כאשר נערכו פעולות נגד הפיראטים, בניו פרובידנס על ידי המושל וודס רוג'רס, דייוויס עזב את הספינה ״באק״ עם שישה אנשי צוות נוספים, שכללו את תומאס אנסטיס וולטר קנדי, כדי להשתלט על הספינה עד מרטיניק. דייוויס נבחר לקפטן וניהל פשיטות מבסיסו בקוקון. בהמשך הוא חצה את האוקיינוס האטלנטי כדי לשדוד משלוחים באזור באיי כף ורדה. אחת הספינות שתפס שם הפכה לספינת הדגל החדשה של דייוויס, ״סן ג'יימס״ עם 26 תותחים. לאחר מכן הוא הקים שותפות עם שודד ים צרפתי אוליבייה לבאסור, המכונה לה בוזה, וקברניט נוסף באונית פיראטים, תומאס קוקלין. השותפות נמשכה עד שהתפרקה כתצאה מוויכוח ביניהם שהם היו שיכורים. דייוויס עבר לספינה ״רובר״ עם 32 תותחים, והפליג דרומה ותפס ספינות עם מטען עשיר יותר בחוף הזהב (גאנה). אחד מאסיריו היה עמיתו הוולשי ברתולומיאו רוברטס, שנועד להתפרסם עוד יותר כפיראט, כמו גם תומאס סאטון, שהפליג לצד רוברטס במשך כל הקריירה הפיראטית שלו. דייוויס היה אדם פיקח ומקסים, והתחזה לרב חובל פרטי ולגיטימי שהוליך שולל את מפקד המצודה הבריטית שהחזיקה עבדים בגמביה. לאחר שהשתלט על מפקד המצודה בזמן ארוחת קבלת פנים, דייוויס החזיק בו כבן ערובה, עד שקיבל כופר ב -2,000 פאונד בזהב. פעם אחרת, תפס ספינה צרפתית חזקה וגדולה, כאשר הניף להפחידה, את דגל הפיראטים השחור שנלקח מספינה גדולה שתפס. שהייתה חמושה מאוד. הצרפתים הניחו שזאת הספינה השנייה והם נכנעו במהירות. עם זאת, כשניסה שוב לבצע את העמדת הפנים הזאת, כשהוא התחזה לצייד פיראטים של הצי המלכותי כדי לחטוף את מושל האי הפורטוגלי פרינסיפה, המושל הבין זאת. דייוויס הוזמן להגיע למבצר להרמת כוס יין. בדרך לשם, המושל ארגן מארב לפיראטים, ודייוויס נורה למוות ב -19 ביוני 1719. ברתולומיאו רוברטס נבחר כמחליפו על ידי צוות הספינה, והוא פשט על האי כנקמה בהמשך הלילה. קפטן ויליאם סניילגראב, שנלכד על ידי הפיראטים בשנת 1719, כתב מאוחר יותר סיכום על ניסיונו הימי, על נפילתו בשבי שודדי ים. הוא הגיע למסקנה שדייוויס ״היה אדם אנושי נדיב ביותר". האגדה של האוול דייוויס העניקה השראה ליצירות בדיוניות כמו ״שודדי האצולה״ מאת ר. ל. ז'אן. דמותו של האוול דייוויס מופיעה כדמות משנית במשחק Assassin's Creed IV: Black Flag. Breverton, Terry (2003) The book of Welsh pirates and buccaneers. Glyndwr Publishing. ISBN 1-903529-09-3 Pickering, David. "Pirates". CollinsGem. HarperCollins Publishers, New York, NY. pp 80–82. 2006 מדיה וקבצים בנושא האוול דייוויס בוויקישיתוף Sanders, Richard (2007). If a Pirate I Must Be...: The True Story of Black Bart, King of the Caribbean Pirates. New York: Skyhorse Publishing Inc. Breverton p. 252
המטבח בפריז (סרט)

המטבח בפריז (ברוסית: «Ку́хня в Пари́же») הוא סרט קולנוע באורך מלא בהפקת חברת הטלוויזיה STS וחברת YBW, המהווה המשך לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "המטבח". הקרנת הבכורה התקיימה בכל בתי הקולנוע ברוסיה ב-1 במאי 2014. לאחר אירועי העונה השלישית, מסעדת קלוד מונה ממשיכה לחזק את תהילתה במוסקבה, תוך שהיא נותרה ממסד משגשג עם בעלים מיומן, מנהלת חרוצה ומטבח מעולה. אך כל התקוות והעמל של הצוות מופרע מכישלון המסעדה בהכנה ובניהול אירוע בינלאומי – מפגש בין נשיאי רוסיה וצרפת. העובדים ובעל המסעדה צריכים לחפש מקום עבודה חדש ונוטשים את "קלוד מונה" הקודם ונוסעים אל "עיר האהבה", בירת צרפת – פריז. עבודה חדשה, צבע חדש ויריבים חדשים. ויקטור בארינוב פוגש את אביו שלו – השף של המסעדה הטובה ביותר בפריז בעוד מקסים לברוב נאלץ להתמודד עם החבר הצרפתי של ויקטוריה, שבסופו של דבר מנסה להציע לה הצעת נישואין. הסרט מסתיים בחתונתם של מקסים וויקטוריה, כמו גם עם חזרת צוות המסעדה לרוסיה. ילנה פודקמינסקאיה – ויקטוריה מארק בוגאטירב – מקסים ונסן פרז – ניקולה דופן, ראש שירות הפרוטוקול בלשכת נשיאת צרפת דמיטרי נזרוב – ויקטור בארינוב דמיטרי נאגייב – בתפקיד עצמו מיכאיל טראבוקין – פדיה, מומחה לדגים סרגיי לאביגין – סניה, מומחה לבשר ניקיטה טראסוב – לואי בנואה, קונדיטור ויקטור חוריניאק – קוסטיה, ברמן אולגה קוזמינה – מלצרית, רעייתו של קוסטיה ג'יב פוקטייה – בלתאזר ברתולומיאו, סו שף במסעדת אברורה אולג טבקוב – פיוטר בארינוב, שף מסעדת ויקטור ואביו של ויקטור בארינוב אלנה נוגוארה – נשיאת צרפת אנאטולי גורבונוב – נשיא רוסיה איגור איוואנוב – ראש שירות הפרוקוטול של הסגל הנשיאותי של רוסיה כריסטיאן ביוז'ו – פיליפ בואלו, מבקר מסעדות באביב 2013 נפגשו יוצרי הסדרה "המטבח" בפריז כדי לציין את יציאת עונה 2 של הפרויקט. תוך כדי הליכה לאורך גדות הסן עלה הרעיון לצלם את הסרט בבירת צרפת. הצילומים התרחשו בעיקר בצרפת והחלו ב-6 בספטמבר 2013 בפריס, והושלמו כבר ברוסיה ב-18 בפברואר 2014. בסך הכל, תהליך הצילומים נמשך 53 יום, וצולמו 106 דקות. הקרנה טרום הבכורה של הסרט נערכה ב-24 באפריל 2014 במוסקבה ובסנקט פטרבורג בבתי הקולנוע "אוקטובר" ו"חודוז'סטבניי", בהתאמה, בה השתתפו השחקנים הראשיים בסרט ילנה פודקמינסקאיה, מארק בוגאטירב ו-ונסן פרז, כמו גם במאי הסרט – דמיטרי דיאצ'נקו. לאחר ההצלחה של "מטבח בפריס", החלו לעבוד על סרט חדש באורך מלא, שתוכנן במקור לצילום בסין (תואר העבודה הוא "מטבח בשנגחאי" ). עם זאת, בסופו של דבר, הסרט הוחלט לצלם בסוצ'י, במוסקבה ובאבחזיה, ובשם אחר – "מטבח. הקרב האחרון" . הבכורה של הסרט העלילתי השני התקיימה ב־20 באפריל 2017 בבתי קולנוע. הסרט זכה בפרס ז'ורז' 2015 במועמדות "הקומדיה הרוסית הטובה ביותר". "המטבח בפריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המטבח בפריז", באתר AllMovie (באנגלית) "המטבח בפריז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דף הסרט באתר של חברת ההפקה " YBW" Премьера «Кухни в Париже» 24 апреля 2014 Венсан Перес представил «Кухню в Париже» רוסיסקאיה גאזטה, 24 апреля 2014 «Кухня в Париже» выиграла кино-премию «Жорж 2015» 8 апреля 2015 "«Кухня»: приключения продолжаются!". אורכב מ-המקור ב-2016-08-22. נבדק ב-2016-08-23. Итоги кинопремии «Жорж 2015» 8 апреля 2015
המטבח: הקרב האחרון

המטבח: הקרב האחרון (ברוסית: Кухня. Последняя битва) הוא סרט עלילתי קומי רוסי בבימויו של אנטון פדוטוב, המהווה המשך העונה השישית של סדרת הטלוויזיה המצליחה "המטבח". בכורת הסרט ברוסיה התקיימה ב-20 באפריל 2017 בבתי הקולנוע. הסרט שודר בטלוויזיה ב-28 באוגוסט 2017 בערוץ STS. הסרט היה הפרויקט הקולנועי האחרון בו השתתף אולג טבקוב. לאחר שקיבל את כוכב המישלן, ויקטור בארינוב פורש, עוסק בגידול דבורים ומחנך את נכדתו, אך לא משאיר שום תקווה להשוויץ שוב בתחום הקולינרי עם צוות מקצוענים המתואם היטב והגורל נותן לו סיכוי שכזה - הגיבורים מקבלים את הזכות לייצג את רוסיה באליפות הקולינריה הבינלאומית בסוצ'י, אותה מממן דמיטרי נאגייב עצמו. בנוסף, ויקטור מגלה על קיומו של בן מחוץ לנישואין - בחור נקמני, בשם איוואן, שנפגע על ידי אביו ונתפס על ידי המשטרה לאחר מתקפת האקרים על הטלוויזיה. חופש הבן ותוצאת המשא ומתן בין רוסיה לסין תלויים כעת בביצועיהם של ויקטור וצוותו. במהלך טיול בסוצ'י, איוון פוגש את אהבתו - אנה, חברת הצוות הקולינרי בצרפת ודמיטרי נגאייב נקלע לסיטואציה קשה בהרי אבחזיה. דמיטרי נזארוב - השף ויקטור בארינוב, נבחרת רוסיה דמיטרי נאגייב - בתפקיד עצמו כבעלי מסעדת Claude Monet ומנחה אליפות העולם בקולינריה סרגיי לבגין - שף מסעדת Victor אולג טבקוב - פיוטר בארינוב, אביו של ויקטור אנפיסה צ'רניך - אנה סירינה, שפית בנבחרת צרפת קיריל קובבאס - איוואן נאבוקוב סרגיי יפישב - ליובה, סו-שף מיכאיל טראבוקין - פדיה, שף מומחה בדגים ניקיטה טראסוב - לואי בנואה, קונדיטור ולריה פיודורוביץ' - סו-שף, קטיה מיכאיל בשקאטוב - דניס, בעלה של קטיה מרינה מוגילבסקאיה - ילנה סוקולובה, רעייתו של ויקטור אולגה קוזמינה - אנסטסיה פומינה, ארט-דירקטור במסעדת Victor דיאנה פוז'ארסקאיה - דריה, מארחת מלון הבוטיק Eleon וסיליסה נמצובה - סתם של דניס וקטיה אנטולי גורבונוב - נשיא רוסיה איגור איוואנוב - ראש מחלקת הפרוטוקול בלשכת נשיא רוסיה הצילומים תוכננו במקור להתרחש בסין (ושם הסרט הראשוני היה "המטבח בשנגחאי"). עם זאת, בסופו של דבר הוחלט לצלם את הסרט ברוסיה (בסוצ'י ובמוסקבה) ובאבחזיה ובשם אחר - "המטבח: הקרב האחרון". הצילומים עצמם התרחשו מספטמבר 2016 עד פברואר 2017. "המטבח: הקרב האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המטבח: הקרב האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) המטבח: הקרב האחרון באתר ערוץ STS המטבח: הקרב האחרון באתר חברת ההפקה YBW Впервые на ТВ: Дмитрий Нагиев в фильме «Кухня. Последняя битва» сегодня на СТС // Tricolor TV Magazine, 28 августа 2017 Съёмки фильма «Кухня» подходят к концу От кухни до отеля // радиостанция «הד מוסקבה», 27 ноября 2016 Дмитрий Назаров и Дмитрий Нагиев сразятся в последней битве Вечерняя Москва, 16 апреля 2017
יוהאן גלאוביץ

יוהאן גלאוביץ (בגרמנית: Johann Christoph Glaubitz; ‏1700, שווידניצה – 30 במרץ 1767, וילנה) היה אדריכל גרמני שפעל בדוכסות הגדולה של ליטא. יוהאן גלאוביץ נולד בשווידניצה ולמד אדריכלות בדרום גרמניה. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-18 הוא עבד בדנציג. בעקבות שרפות שהתרחשו בווילנה בשנים 1737, 1748 ו-1749 הוא הוזמן להשתתף בעבודות שיקום העיר. בשנים 1738–1748 הוא עבד על שיקום כנסיית יוהאן הקדוש הלותרנית. במשך שנים זה היה הבניין הגבוה בעיר (עד 68 מטר כולל הצלב) ומבנה חשוב בסגנון הבארוק בעיר. בשנים 1741–1743 הוא שיקם את כנסיית יקטרינה הקדושה הפולנית ובשנים 1749–1753 את כנסיית רוח הקודש האורתודקסית-רוסית. בתקופה זו הוא עבד על העיצוב הפנימי של בית הכנסת הגדול של העיר. בנוסף לכך הוא תכנן בתים פרטיים ברחבי וילנה. בשנים 1748–1765 עבד יוהאן גלאוביץ על כנסיית סופיה הקדושה בפולוצק, הבניין הגדול בבלארוס בסגנון בארוק. במקביל הוא תכנון מערך של מנזר דומיניקני בוולינצי. מדיה וקבצים בנושא יוהאן גלאוביץ בוויקישיתוף ספר על חייו תיאור חייו בליטאית
בריל גאסטאלדלו

בריל אמילי פולט גאסטאלדלו (בצרפתית: Béryl Émilie Paulette Gastaldello; נולדה ב-16 בפברואר 1995) היא שחיינית צרפתייה. גאסטאלדלו היא דור שלישי של ספורטאים אולימפיים שמייצגים את צרפת. היא שוחה במועדון LA קארנט שמשתתף בליגת השחייה הבינלאומית (ISL). גאסטאלדלו מתאמנת באוניברסיטת טקסס A&M. היא מיוצגת על ידי ELIS Athletics, סוכנות בינלאומית לניהול ושיווק ספורט. גאסטאלדלו נולדה במרסיי, צרפת אבל עברה לטקסס בתור מגייסת בינלאומית לטקסס A&M. היא התחילה לשחות בגיל 8 והחלה להתאמן בצורה מקצועית מגיל 16. הסגנונות החזקים שלה הם פרפר וחופשי, אבל זה לא הפריע לה לשבור את השיא הלאומי ב־50 מטר גב ב־2015. אליפות אירופה שהתקיימה בגלאזגו בשנת 2018 הייתה התחרות הבינלאומית הגדולה הראשונה בה זכתה במדליית זהב. תחביביה הם רכיבה על סקייטבורד ונגינה בכלי הקשה. היא התחרתה באליפות העולם בשחייה 2015 ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בריל גאסטאלדלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בריל גאסטאלדלו, ברשת החברתית אינסטגרם בריל גאסטאלדלו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי בריל גאסטאלדלו, באתר olympedia.org בריל גאסטאלדלו, באתר Swimrankings בריל גאסטאלדלו, באתר SwimSwam בריל גאסטאלדלו ב- FINA
טלדור כבלים ומערכות

טלדור כבלים ומערכות בע"מ היא חברה ישראלית המייצרת כבלים (כבלי נחושת וכבלי סיבים אופטיים) לחשמל, אלקטרוניקה ותקשורת. מנכ"ל החברה משנת 2020 הוא ירון קלדר. החברה נוסדה בשנת 1966 בקיבוץ עין דור, שבו נמצא מפעלה הראשי. בשנת 1985 הקימה החברה מפעל נוסף בקיבוץ גשור, ובשנת 2008 רכשה את המפעל של חטיבת התקשורת של חברת סינרג'י כבלים בע"מ בבית שאן. בחברת טלדור מועסקים כ 430 עובדים, מהם 45 מהנדסים וטכנאים. החברה מייצרת כבלים בתחומים הבאים: טלקום, תעשייה והביטחון. טלדור מייצרת בעיקר כבלי תקשורת ביניהם כבלי מכשור, כבלים קואקסיאליים, כבלי אודיו ואלקטרוניקה, פיקוד, כבלי תקשורת נתונים, כבלים אופטיים וכבלים היברידיים. כ 60 אחוז מתוצרת החברה מופנית לייצוא ונמכרת ב-25 מדינות. כמו כן טלדור עוסקת בפיתוח מוצרים חדשים בתחום הכבילה ומתכננת מוצרים בהתאם לדרישות לקוחותיה ברחבי העולם. החברה היא בבעלות משותפת של הקיבוצים עין דור וגשור (50%) ושל קיבוץ יזרעאל, שרכש בשנת 2022 50% מהבעלות בחברה מידי קרן טנא. אתר האינטרנט הרשמי של טלדור כבלים ומערכות (באנגלית) Company Profile, באתר טלדור (באנגלית) שבועון איגוד התעשייה הקיבוצית, באתר איגוד התעשייה הקיבוצית, ‏24 ביוני 2020 יעל גרוס אנגלנדר, ‏טלדור רוכשת את חטיבת כבלי התקשורת של סינרג'י ב-86 מ' שקל, באתר גלובס, 24 בינואר 2008 עמירם כהן, קרן טנא להשקעות בתעשייה הקיבוצית רכשה 50% מטלדור כבלים ב-23 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2008
איך להיות רוסי (סדרת טלוויזיה)

איך להיות רוסי (ברוסית: Как я стал русским) היא סדרת טלוויזיה קומית רוסית (סיטקום) שהופקה על ידי YBW וחברת MyWay Production. פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-2 בנובמבר 2015 בערוץ STS. הפרק האחרון שודר ב-2 בדצמבר 2015. סדרת הטלוויזיה זכתה להצלחה גדולה בסין. במרץ 2017 התברר כי על בסיס הסדרה יצולם סרט באורך מלא בהפקה משותפת של רוסיה וסין. הסרט יצא להפצה נרחבת בבתי הקולנוע ברוסיה ב-7 בפברואר 2019. אלכס וילסון, עיתונאי בהוצאת אמריקן פוסט בניו יורק, כתב מאמר פרובוקטיבי על חבר קונגרס אמריקני, שלאחריו הוא נאלץ לעזוב לזמן מה. הוא נשלח לנסיעת עסקים ארוכת טווח לרוסיה, אלא שעל רוסיה הוא לא יודע כלום ומכיר רק דעות קדומות שאיתן גדל וסיפרה לו סבתו, שהיגרה לארצות הברית מרוסיה לפני שנים רבות. בהגיעו למוסקבה, בנוסף למשימות עריכה, אלכס גם פותח בלוג אישי בו הוא מנסה ללמוד את המציאות הרוסית ולהבין את רוסיה. כל פרק מסתיים בתובנה של אלכס על רוסיה ובמאמרים בו הוא מספר לבני ארצו על חיי הרוסים בעוד לרוסים הוא יראה את חוזקותיהם וחולשותיהם בעיני התייר האמריקאי. לאלכס מחכה גם סיפור אהבה ברוסיה: כבר ביום הראשון הוא פוגש את אניה, בה הוא מתאהב ממבט ראשון. מתאוש דאמנצקי - אלכס וילסון סרגיי צ'ירקוב - נהג ויטאלי חאייב - אוליגרך סבטלנה איוואנובה - אניה אלכסנדרה אורסוליאק הסדרה זכתה לביקורות חיוביות. המבקרים ציינו לטובה את בחירת הבדיחות וההלצות על הרפתקאותיו של אמריקאי ברוסיה. אף על פי שהדמות הראשית היא זר שמגיע לרוסיה, הוא לא הראשון שדמותו מוגחכת; היוצרים בחרו דרך פורמט הסדרה כסיטקום להציג גם את הרוסים בפני עצמם לא רק על יתרונותיהם אלא גם על מגרעותיהם וחסרונותיהם. בסין זכתה הסדרה לפופולריות עצומה, הדירוג שלה שם הגיע כמעט לדירוג של "משחקי הכס": באחד מאתרי הקולנוע הסיניים הדירוג של הסדרה היה 9.2 ("משחקי הכס" קיבלה 9.3 ) לדברי משתמשי האינטרנט הסינים, "הדמויות והעלילה כפריות וגסות רוח, אבל הבדיחות ממש קולעות ומאפשרות לחוות את רוסיה האמיתית". אתר האינטרנט הרשמי של איך להיות רוסי "איך להיות רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איך להיות רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עמוד הסדרה באתר הרשמי של ערוץ STS עמוד הסדרה באתר הרשמי של ערוץ STS LOVE עמוד הסדרה באתר YBW Group Yangcheng Wanbao: Отечественный сериал обрёл бешеную популярность в Китае, сравнявшись по рейтингам с «Игрой престолов»! 5 августа 2016 Китайцы снимут фильм по сериалу «Как я стал русским» РБК, 23 марта 2017 В Китае и в России покажут первую совместную комедию «Как я стал русским» קומסומולסקאיה פראבדה, 29 ноября 2018 Полюбите нас чёрненькими // Газета.Ru, 2.11.2015
איך להיות רוסי (סרט)

איך להיות רוסי (במנדרינית: 战斗民族养成记; ברוסית: Как я стал русским) הוא סרט קומדיה רומנטית סיני-רוסי משנת 2019 בבימויו של צ'יה האו ואקאקי סחלאשווילי, שנכתב על ידי אנדריי זולוטארב וליי גואנגלין ובכיכובם של דונג צ'אנג, ויטאלי חאייב, יליזבטה קונונובה וסרגיי צ'ירקוב. הסרט הוא עיבוד לסדרת הטלוויזיה הקומית הרוסית משנת 2015 באותו שם. הסרט הוקרן בבכורה ברוסיה ב-17 בינואר 2019, והוקרן בסין ב-24 בינואר 2019. הסרט עוקב אחר סיפורו של צעיר סיני ששמו פנג פנג המתחתן עם אשתו ועובר מבחן אצל חותנו הרוסי. פנג הוא בחור סיני המאוהב באירה הרוסייה, אלא שלהתחבב על אבי כלתו זו משימה לא קלה ופנג נוסע למוסקבה ומוצא שזו משימה קשה במיוחד. דונג צ'אנג בתפקיד פנג פנג, החבר של אירה. ויטאלי חאייב בתפקיד אנאטולי פלאטונוב, אביה של אירה. יליזבטה קונונובה בתפקיד אירה פלאטונובה, חברתו של פנג. סרגיי צ'ירקוב כרומן אנדרייביץ' ביסטרוב, נהג הרנט טוחטיאן כרובן נטליה סורקובה כטבחית סרגיי סוסנובסקי כפיודור וו יויאיו בתפקיד פנג צ'נג יאנג ז'יינג כאמו של פנג לי יו-וון כאביו של פנג שנג קאצ'ין כסבא הונג בינגיאו כהונג שיסי באי פיימנג כאדם כבד המכונה "שמנמן" לואו ז'והונג כדודה ותיקה סרט זה צולם גם ברוסיה וגם בסין. הצילומים נערכו במוסקבה, בייג'ינג ושנחאי בשנת 2018. בנובמבר 2018 הודיעו המפיקים כי הסרט ייצא לאקרנים ב-24 בינואר 2019. אתר דובאן הסיני העניק דירוג 4.7 מתוך 10. "איך להיות רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איך להיות רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "איך להיות רוסי", באתר אידיבי 电影《战斗民族养成记》公映 中国女婿为爱勇闯俄罗斯. sznews.com (בסינית). 28 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה) 《战斗民族养成记》MV洗脑发布 跨国专列千里寻爱. 163.com (בסינית). 8 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה) 《战斗民族养成记》正在热映 董畅全程俄语获赞. people.com.cn (בסינית). 28 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה) Ma, Zewang (15 בינואר 2019). 《战斗民族养成记》试映 彪悍"跨国求婚"故事笑点足. people.com.cn (בסינית). {{cite news}}: (עזרה) 《战斗民族养成记》北京首映 董畅文武双全搞定岳父大人. dzwww.com (בסינית). 11 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה)
Liar

Liar הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הפופ האמריקאית קמילה קביו. השיר יצא לאור ב-5 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל הראשון והפותח מתוך אלבום האולפן השני שלה, Romance. השיר הגיע למקום ה-52 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר נכתב על ידי קמילה קביו, אלי טמפוסי, אנדרו וואט (אנ'), ג'ונתן בליון (אנ'), ג'ורדן ג'ונסון, סטפן ג'ונסון, ג'ני ברגרן, ג'ונאס ברג'רן, מאלין ברג'רן, אולף אג'ברג וליונל ריצ'י והופק על ידי אנדרו וואט, המונסטרס & סטריינג'רז וג'ון בליון. השיר כולל סימפול של השירים "All Night Long (All Night)" מאת ליונל ריצ'י ו"All That She Wants" מאת אייס אוף בייס ולכן ריצ'י והחברי ההרכב רשומים ככותבים של השיר. השיר משלב את סגנונות הפופ, הסקא והמוזיקה הלטינית. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של קמילה קביו ב-5 בספטמבר 2019. בקליפ ניתן לראות את קביו מהלכת במקום מלא באש, תוך שהתפאורה של הקליפ בסגנון תקופת האדם הקדמון. נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-65 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Liar" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Liar" באתר Discogs סרטון השיר "Liar" באתר יוטיוב מידע על השיר "Liar" באתר ספוטיפיי מידע על השיר "Liar" באתר טיידל קמילה קביו, אלי טמפוסי, אנדרו ווטמן, ג’ונתן בליון, ג’ורדן ג’ונסון, סטפן ג’וניסיון, ג’ני ברגרן, ג’ואנס ברג’רן, מאלין ברג’רן, אולף אג’ברג, ליונל ריצ’י אנדרו וואט, המונסטרס & סטריינג'רז, ג’ון בליון Liar, נבדק ב-2019-12-20 Camila Cabello Chart History, Billboard Camila Cabello – Liar (באנגלית), נבדק ב-2019-12-20 Camila Cabello - Liar, נבדק ב-2019-12-20
קרחון ביוור (ארץ אנדרבי)

קרחון ביוור (באנגלית: Beaver Glacier) הוא קרחון רחב בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. ראשו של הקרחון ממוקם בבסיסו של הר קינג. הקרחון זורם לכיוון מערב ונשפך אל תוך מפרץ אמונדסן, בין קרחון אוסטר והר גלידל. הקרחון נשפך בסמוך לאי ביוור, הקרוי על שם הקרחון. משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בפיקודו של פ. וו. קרון (P W Crohn) הגיעה אל הקרחון ב־28 באוקטובר 1956. המשלחת קראה לקרחון על שם מטוסי הביוור (de Havilland Canada DHC-2 Beaver) ששימשו את המשלחת בחקירת חופי אנטארקטיקה באזור זה. • Charles Swithinbank, Mowson Coast and Enderby Land, Antarctica, Issue 1386, Part 2, P 77 • Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 83 קרחון ביוור באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון ביוור באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון ביוור לאתרים סמוכים מידע גאוגרפי והיסטורי ההיסטוריה של גילוי הקרחון ומקור שמו
קרחון ביוור (מדף הקרח רוס)

קרחון ביוור (באנגלית: Beaver Glacier) הוא קרחון בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. קרחון ביוור מנקז את הרי החוף של רכס רכס המלכה אלכסנדרה מעט צפונית מערבית להר פוקס ונשפך אל מדף הקרח רוס בנקודת מקאן. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד. הקרחון נקרא על שם מטוס הביוור "העיר אוקלנד" (City of Auckland), שהתרסק באזור זה בינואר 1960. המטוס, שהיה מטוס חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד, העביר באותה עת משלחת סקר גאולוגי ממדף הקרח רוס אל רמת הקוטב. קרחון ביוור באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון ביוור באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי ההיסטוריה של שם הקרחון
קרחון ביוור

האם התכוונתם ל... קרחון ביוור (ארץ אנדרבי) – קרחון בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה קרחון ביוור (מדף הקרח רוס) – קרחון בסמוך למדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה קרחון ביוור (חצי האי האנטארקטי) – קרחון בסמוך לחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה קרחון ביוור (קולומביה הבריטית) – קרחון בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה
פיקניה

פיקניה הוא שמו הפורטוגזי של נתח בקר הפופולרי בברזיל ובפורטוגל ונקרא בארץ לרוב שפיץ צ'אך. הנתח פחות מוכר במדינות אחרות, שם קצבים מוכרים אותו כחלק מהסינטה או מהצ'אך. באנגלית הוא מכונה במספר שמות, כגון Rump Cover, Rump Cap או Top Sirloin Cap. הוא מורכב משריר הירך הדו-ראשי ומכסה השומן שלו. בברזיל, נתח הבשר המבוקש ביותר הוא לרוב הפיקניה . שם השומן נשמר גם בזמן הכנת הסטייק. לעומת זאת, בארצות הברית יש נטייה להסרתו אלא אם כן הלקוח מבקש אחרת. במסעדות ברזילאיות חותכים את הנתח לארבעה חלקים ומשפדים אותם מקופלים על שיפוד ברזל כך ששכבת השומן מופנית כלפי חוץ, ומבושל תוך כדי סיבוב על גריל פחמים. נהוג לגלח ממנו שכבות בדומה לשווארמה. נתח הפיקניה ידוע בישראל כ"שפיץ צ'אך". לפי הקיצוב הברזילאי, נתח הפיקניה מגיע עד הגיד השלישי של נתח שפיץ צ'אך וזהו החלק הכי רך בשפיץ. אף על פי שנתח זה לא נחשב לנתח יוקרתי כמו סינטה, אנטריקוט או פילה, הוא מאופיין בשכבת שומן, עם טעמי בשר עשירים, לכן הביקוש לנתח זה גדל ומחירו מתקרב לזה של נתחי הפרימיום. לפי שיטת הקיצוב הישראלית, זהו נתח מספר 15. להבדיל משיטת הקיצוב הגרמנית שבה לכל נתח יש שם משלו, השיטה האמריקאית משתמשת באותה מילה כדי לתאר חלקים שונים. בשל כך, נוצר לעיתים בלבול בין חלקים כגון Top Sirloin או בשמו העברי "אווזית" וחלקים כגון Sirloin Cap או Top Sirloin Cap שהם בעצם פיקניה או שפיץ צ'אך. המונח "פיקניה" נובע מהמילה "פיקנה", שהיה מוט ששימש את החוואים באזורים הדרומיים של פורטוגל וספרד, במיוחד באלנטג'ו, לרעיית בקר. טכניקת רעייה זו נלקחה אז לברזיל על ידי מהגרים פורטוגזים ובסופו של דבר אומץ המונח "פיקניה" תוך התייחסות לחלק בו נדחפה או נחבטה הפרה על ידי החוואים. מדיה וקבצים בנושא פיקניה בוויקישיתוף Woerner, Dale R. (6 בפברואר 2017). "Meat Quality Workshop: Know Your Meat". North American Meat Institute. נבדק ב-21 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) connect@rego.co.il, פיקניה | כל מה שחשוב לדעת על הנתח העסיסי - מעדני גורמה אדי רוזנבלט, הכנת פיקניה תוך שימוש בסו-וויד תודה ליובל שחורי על ההבהרה לגבי שיטת הקיצוב האמריקאית "Definition of picanha"
Bennie and the Jets

Bennie and the Jets או Benny & the Jets (בעברית: בני והסילונים) הוא שיר מאת הזמר אלטון ג'ון שנכלל באלבומו השביעי Goodbye Yellow Brick Road משנת 1973. השיר הולחן על ידי אלטון ג'ון למילותיו של ברני טופין. זהו אחד השירים הבולטים של הזמר, ועם הפצתו היה להצלחה מסחררת בארצות הברית ובקנדה. השיר יצא כסינגל ב-1974, יחד עם השיר "Harmony". השיר הופיע בצד א' של האלבום Goodbye Yellow Brick Road. תחילה התנגד אלטון ג'ון להוציא את השיר כסינגל, במחשבה שזה ינחל כישלון. בפועל, הסינגל הושמע רבות בתחנות הרדיו וב-13 באפריל 1974 העפיל למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של בילבורד הוט 100. במצעד הפזמונים השנתי של בילבורד הוט 100 לשנת 1974, הגיע השיר למקום התשיעי. לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות. בין האמנים הבולטים ניתן למנות את ביסטי בויז, שר, פינק ולוג'יק. אלטון ג'ון - פסנתר, שירה דייווי ג'ונסטון - גיטרה חשמלית ואקוסטית די מוריי - גיטרה בס נייג'ל אולסון - תופים מידע על היצירה "Bennie and the Jets" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Bennie and the Jets" באתר SecondHandSongs מידע על הרצועה "Bennie and the Jets" באתר ספוטיפיי סרטון השיר, גרסת אלבום דלוקס (אודיו), באתר יוטיוב על השיר באתר Songfacts, באתר songfacts.com, בדיקה אחרונה 16 באפריל 2021 אנדי גרין, הבזק לאחור: אלטון ג'ון מגיע למקום הראשון עם "Bennie and the Jets", באתר רולינג סטון, ‏11 באפריל 2019, בדיקה אחרונה 16 באפריל 2021 בעוד שבארצות הברית וקנדה אוית השיר כ-Bennie and the Jets, במקומות אחרים הוא אוית כ-Benny & the Jets. מצעד הפזמונים של בליבורד הוט 100 ב-13 באפריל 1974, באתר billboard.com The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
Jennifer Eccles

"Jennifer Eccles" (בעברית: ג'ניפר אקלס) הוא סינגל משנת 1968 של להקת ההוליס. הוא יצא יחד עם השיר "Open Up Your Eyes" בצד ב' של התקליטון בחברת התקליטים פרלופון. במרץ 1968 הגיע השיר למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי. בארצות הברית יצא התקליטון עם שיר אחר בצד ב' "Try It", והגיע למקום הארבעים בבילבורד הוט 100. השיר נכתב על ידי חברי הלהקה בעזרת נשותיהם. שם השיר הוא שילוב של שמותיהן (אשתו של אלן קלארק היא ג'ניפר לבית בוסטד, ואשתו של גרהם נאש רוז לבית אקלס). אחרי הביקורת שקיבלו על השיר "King Midas in Reverse" חזרה הלהקה לפורמט פופולרי שזכה להצלחה מסחרית, גם אם המילים אינן מתוחכמות. ג'ניפר אקלס (שהיו לה "נמשים נוראים") מופיעה גם בשיר "לילי הוורודה" של להקת הסקפולד. זוהי בדיחה פנימית, שכן גרהם נאש, שעזב את ההוליס בדצמבר 1968 שר קולות רקע בשיר זה. נאש היה נשוי לרוז אקלס מ-1964 עד 1966. זמר האינדי רוק E (שם הבמה של מארק אוליבר אוורט) הוציא גרסת כיסוי של השיר באלבום הוקרה ללהקת ההוליס בשם "Sing Hollies in Reverse". בהמשך הוציא את השיר במסגרת להקת אילז בתקליט "Souljacker Part I", ובתקליט אוסף שירי אילז "Useless Trinkets". "Lily The Pink by The Scaffold". Songfacts.com. נבדק ב-2008-01-17.