laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסקורט (מכונית אוסטרלית)

אסקורט (באנגלית: Ascort) היא מכונית קופה, 2 דלתות, בעלת מרכב פיברגלאס, אשר יוצרה על ידי חברת "ContinentalCoachwork Pty Ltd" האוסטרלית בין השנים 1958–1960. מקום מושבה של חברת "Continental Coachwork Pty Ltd" היה ב-סידני. סך הכול יוצרו 19 יחידות. את דגם ה-"אסקורט" עיצב Mirek Craney. בנוסף, לשם "אסקורט", הדגם היה קרוי "Ascort-TSV-1300 G.T." שלדת דגם ה-"אסקורט" הייתה של חברת פולקסווגן. דגם ה-"אסקורט" התבסס על דגם פולקסווגן קארמאן גיאה. מקומות ישיבה : 2 + 2 אסקורט (Weird & Wonderful VWs - The Ascort Retrieved from www.ltv-vwc.org.uk on 13 October 2012) אסקורט 1 מתוך 19 (One of 19: 1959 Ascort TSV 1300 Project | Bring a Trailer) מדיה וקבצים בנושא אסקורט בוויקישיתוף אסקורט Ascort TSV 1300 at www.uniquecarsandparts.com.au Retrieved on 13 October 2012 אסקורט Sales brochure for Ascort-TSV-1300 G.T Retrieved from wwwbollyblog.blogspot.com.au on 13 October 2012 אסקורט A to Z of Sports Cars, 1945-1990 - דף 1959 - תוצאות Google Books
צומת הגידים

צומת הגידים (או: הגידין) הוא מושג הלכתי המתאר נקודת מפגש או מעבר סמוך של שלושה גידים מסוימים בידי וברגלי בהמות ועופות, סמוך למרפק או לברך. בהלכה, היעדרה של צומת הגידים ברגל בעל החיים (אבל לא בידו), נמנית כאחת מסוגי הטרפות, המגדירים את הבהמה או העוף כטרפה האסורה באכילה. על מיקומה המדויק של צומת הגידים נחלקו בגמרא, וגם לגבי מיקומה המדויק של הצומת במקום שעליו הוכרע בסוגיית הגמרא קיימת אי-בהירות ומחלוקת ראשונים אם היא בחלקה הפנימי של הרגל או בחלקה החיצוני. קיימת אי-בהירות נוספת לגבי הגידים העוברים בצומת. שנים רבות לא נהגו חכמים לבדוק את צומת הגידים, אלא התייחסו לסוגיה כמו לכל שבעים ושתיים הטרפות שבעוף, שנהגו ללכת בהן אחר הרוב המוחלט - שהוא כשר. יוצאי דופן מקרים בהם התעוררה 'ריעותא', היינו בעיה מסוימת במראה של מקום מסוים בגוף החיה, ואז היה צריך לבודקו. במאה ה-20 החלו להתגלות יותר מקרים של קריעת גידים מצומת הגידים. בעקבות מחלה שיוצרת דלקות בגידים שמתפשטת בעיקר במקרים בהם מגדלים את העופות בצפיפות. בפועל, גם כיום שבעיה זו נעשתה שכיחה יותר, רק לאחוז אחד מכלל העופות יש גיד קרוע, ורוב הלהקות נקיות לגמרי מבעיה זו, ולעיתים רחוקות ישנן להקות שאחוז הבעיות בהן מגיע לעשרות אחוזים. יש אומרים שהואיל והאחוז הכולל של הבעיות נכלל בהגדרה ההלכתית של מיעוט שאינו מצוי, ופגם זה קשה לזיהוי, אין צורך לבדוק את צומת הגידים כלל (מנחת יוסף ח, סה). מנגד, יש אומרים שהואיל וכיום ישנן להקות שבמיעוט המצוי בהן יש פגיעה בצומת הגידים, יש לבדוק את כל העופות (שבט הלוי ד, פא). למעשה כיום, הואיל ויש לעיתים להקות עם בעיות, וקל לבצע בדיקה מדגמית, רוב המשחטות בודקות כל להקה באופן מדגמי, ואם מוצאים בה עופות עם גידים קרועים בודקים את כל העופות שבלהקה, ואם לא מוצאים – לא בודקים את כולן. ויש מחמירים שבודקים בכל אופן את כל העופות. עוד נושא שנוי במחלוקת בעניין היא השאלה כיצד לבדוק את צומת הגידים? יש שחותכים את רגלי כל העופות ומותחים את הגידים כדי לראות שהם שלמים. מנגד יש רבנים ומומחים רבים הטוענים שבדיקה זו אינה יעילה, כי במידה וישנו גיד שנקרע, החיתוך מפריע לראותו. ויש כאלו שטוענים, שהואיל ורק רבנים בודדים בקיאים בבדיקת צומת הגידים מבפנים, מוטב שלא לפתוח את הרגל לשם בדיקתה אלא עדיף להביט על המקום מבחוץ, ואם על ידי מראה ומישוש נראה משהו חריג, מסתבר שקיבל דלקת ויש בו גידים קרועים. בפועל, בשתי השיטות פוסלים אותו אחוז של עופות, אלא שלדעת הבודקים מבחוץ, ההכרעות של חותכי השוק פחות מדויקות. הערך "צומת הגידים", באתר ויקישיבה משה ביגל, העוף המודרני: צומת הגידים, באתר ארגון רבני צהר הסבר בתמונות על מחלוקת הראשונים בנושא צומת הגידין מחקר על נגיף הגורם ל"תסמונת צומת הגידים", באתר המועצה לענף הלול הרב אליעזר מלמד‏, בדיקת צומת הגידים, באתר פניני הלכה הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
רוזה, ארכידוכסית אוסטריה

רוזה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Rosa von Österreich;‏ 22 בספטמבר 1906 - 17 בספטמבר 1983), הייתה אשתו של פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, שהיה ראש בית וירטמברג בין השנים 1939–1975. רוזה נולדה בפארש, זלצבורג ב-22 בספטמבר 1906 לפטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ולמריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של הנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ומריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות. רוזה גדלה בילדותה בזלצבורג ובווינה עם אחיה, אולם לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרה משפחתה לשווייץ, והם התגוררו בלוצרן. ב-1 באוגוסט 1928 התחתנה רוזה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, שהיה נשוי קודם לכן לאחותה הלנה, ארכידוכסית אוסטריה, ונולדו להם 6 ילדים. בשנת 1975 מת בעלה פיליפ אלברכט, וב-17 בספטמבר 1983 מתה רוזה בביתה בפרידריכסהאפן. ב-1 באוגוסט 1928 התחתנה רוזה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 6 ילדים: הלנה, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1929), התחתנה עם הרוזן פדריקו פאלאביצ'יני לודוויג אלברכט, דוכס וירטמברג (נולד ב-1930), התחתן בנישואים מורגנטיים וויתר על זכויותיו לראשות הבית אליזבת, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1933), התחתנה עם אנטואן, נסיך בורבון-שתי הסיציליות מריה תרזה, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1934), התחתנה עם אנרי, רוזן פריז קרל, דוכס וירטמברג (נולד ב-1936) מריה אנטוניה, דוכסית וירטמברג (1937–2004) מדיה וקבצים בנושא רוזה, ארכידוכסית אוסטריה בוויקישיתוף רוזה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית)
Death Certificate

Death Certificate (בעברית: "תעודת פטירה") הוא אלבום הסולו השני של הראפר אייס קיוב. האלבום, שהוקלט ויצא לאור ב-1991, מכר כמיליון עותקים, והוכרז אלבום פלטינום על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. האלבום הוצא מחדש בתשעה ביוני 2017 תחת השם "Death Certificate 25th Anniversary Edition" ביחד עם שלושה שירים חדשים. מידע על האלבום Death Certificate באתר MusicBrainz מידע על האלבום Death Certificate באתר AllMusic האלבום Death Certificate באתר Discogs RIAA, Death Certificate - Ice Cube (באנגלית) Robby Seabrook III, אייס קיוב מוציא שלושה שירים חדשים בשביל לחגוג 25 שנה לתעודת פטירה, באתר Genius, ‏9 ביוני, 2017 (באנגלית) RIAA, מיקום האלבום תעודת פטירה ב- "Billboard 200" (באנגלית) RIAA, מיקום האלבום תעודת פטירה ב "Top R&B/Rap Albums" (באנגלית) Amazon, Death Certificate Tracklist (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הפדרציה 1974

גביע הפדרציה 1974 הייתה התחרות ה-12 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. התחרות נערכה במגרשי מועדון הטניס בנאפולי. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם. התחרות החלה ב-13 במאי בהשתתפות 29 נבחרות והסתיימה ב-19 במאי 1974. המנצחת של התחרות הייתה אוסטרליה שניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם השביעית. לא הוענקו פרסים כספיים. בנבחרת ישראל השתתפו פאולינה פלד וז'נין שטראוס. בסיבוב הראשון הן נפגשו עם אינדונזיה וניצחו 1:2. בסיבוב השני הנבחרת הפסידה לאיטליה 3:0. נתוני משחק הגמר
תעלת מלטה

תעלת מלטה היא תעלת מים בים התיכון המפרידה בין סיציליה (מדרומה) לבין האיים של מלטה. התעלה משמשת כנתיב ימי המקשר בין מלטה לאירופה. חברת Virtu Ferries (אנ') מפעילה בה שירות מעבורות סדיר בין איטליה למלטה בקו יחידי שבין ולטה לנמל פוזלו (אנ'). בתעלה קיימת גם תנועה גבוהה של ספינות סחר. התעלה היא הדרומית ביותר מבין התעלות הפנים-אירופאיות, והיא מקשרת בין האי סיציליה ששייך לאיטליה (עם אוטונומיה) לבין איי מלטה ששייכים לרפובליקת מלטה (מאז 1964). רוחב התעלה הוא בין 81 ק"מ (במקום הצר ביותר) לבין 102 ק"מ (במקום הרחב ביותר), ובממוצע של כ-93 ק"מ. עומק התעלה הוא נמוך יחסית: בממוצע של כ-65 מטר. עומקה המרבי הוא 171 מטר. במהלך ההיסטוריה התרחשו במקום מספר קרבות ימיים בולטים, הנובעים מחשיבותה האסטרטגית של מלטה, הן צבאית והן גאופוליטית-כלכלית: בעת העתיקה במהלך המלחמות הפוניות, ובראשית העת החדשה במהלך המצור הגדול על מלטה, בקרבות שנערכו בין אבירי מלטה לבין האימפריה העות'מאנית. במלחמת העולם השנייה הוביל אותה מיקומה האסטרטגי ללב מערכה בין-לאומית ארוכה - המצור על מלטה; מלטה הייתה אז בשליטת הבריטים ושאר בעלות הברית, והייתה נתונה למעלה משנתיים (יוני 1940 - אוקטובר 1942) במאבק שליטה בין המעצמות. התעלה מולכדה בכמות גדולה של מוקשים על מנת למנוע את הובלת האספקה של ספינות בעלות הברית. מדיה וקבצים בנושא תעלת מלטה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה

פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה-טוסקנה (בשמו המלא: פטר פרדיננד סלבטור קרל לודוויג מריה יוזף לאופולד אנטון רופרט פיוס פנקראץ פון הבסבורג-לותרינגן בגרמנית - Peter Ferdinand Salvator Karl Ludwig Maria Joseph Leopold Anton Rupert Pius Pancraz von Habsburg-Lothringen), ‏ (12 במאי 1874 – 8 בנובמבר 1948), היה ארכידוכס אוסטרי, ומפקד בכיר בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה. פטר פרדיננד נולד ב-12 במאי 1874 בזלצבורג לפרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליצ'ה, נסיכת פארמה, בתם של קרלו השלישי, דוכס פארמה ולואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה. ב-1893 התגייס פטר פרדיננד לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1908 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-66. בשנת 1911 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1914 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. עם פרוץ המלחמה מונה פטר פרדיננד למפקד הדיוויזיה ה-25, ולחם עמה בקרבות בגליציה ובדרום פולין. לאחר קרב קומרוב האשימו מוריץ פון אופנברג בכישלון הכיתור של הארמייה הרוסית החמישית, וביוני 1915 הוא שוחרר מהצבא. באפריל 1917 חזר פטר פרדיננד לשרת בצבא בדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד קבוצת קרב בגודל של קורפוס בחזית האיטלקית. פטר פרדיננד לחם עם יחידתו בקרב קפורטו, ובסוף המלחמה אף מונה למפקד הארמייה העשירית במקום אלכסנדר פון קרובטין. לאחר המלחמה נאלץ פטר פרדיננד להגר לשווייץ, שם התגורר בלוצרן, אולם בשנת 1935 חזר לאוסטריה. בשנת 1942 מת אחיו יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ופטר פרדיננד הפך במקומו לראש בית הבסבורג-טוסקנה, וב-8 בנובמבר 1948 מת פטר פרדיננד בזלצבורג. ב-8 בנובמבר 1900 התחתן פטר פרדיננד עם מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של הנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ומריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות, ממנה נולדו לו 4 ילדים: גוטפריד, ארכידוכס אוסטריה (1902–1984), התחתן עם דורותיאה, נסיכת בוואריה הלנה, ארכידוכסית אוסטריה (1903–1924), התחתנה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג גאורג, ארכידוכס אוסטריה (1905–1952), התחתן עם מריה, רוזנת ואלבורג-צייל-הוהנמס רוזה, ארכידוכסית אוסטריה (1906–1983), התחתנה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג מדיה וקבצים בנושא פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה בוויקישיתוף
יחסי ישראל – סנט קיטס ונוויס

יחסי ישראל–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין פדרציית סנט כריסוטופר ונוויס. שתי המדינות נהנו מקשרים חמים מאז הוקמו היחסים הדיפלומטיים, מספר חודשים לאחר הכרזת עצמאות המדינה ב-1983. הקהילה היהודית בסנט קיטס ונוויס קטנה מאוד, אך יש לה שורשים עתיקים מהמאה ה-17, בה הגיעו לראשונה לטריטוריה יהודים ממוצא פורטוגלי. הסחר בין ישראל לסנט קיטס הסתכם בכ-150 אלף דולר בשנת 2011. בשנת 2009 החרימו נציגי סנט קיטס ונוויס את נאומו של נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד, בגנות ישראל בוועידת האו"ם השנייה נגד גזענות בדרבן, דרום אפריקה, יחד עם 23 מדינות נוספות. ישראל מיוצגת בסנט קיטס ונוויס באמצעות שגרירותה בניו יורק לאיים הקאריביים. כמו כן, לישראל יש גם קונסוליית כבוד בבאסטר. יהדות האיים הקריביים מדיה וקבצים בנושא יחסי ישראל – סנט קיטס ונוויס בוויקישיתוף http://embassies.gov.il/Caribbean-Islands/Israel-Caribbean-Relations/StKitts-Nevis/Pages/Israel-and-St.-Kitts-and-Nevis-Relations.aspx http://embassies.gov.il/Caribbean-Islands/Israel-Caribbean-Relations/StKitts-Nevis/Pages/Israel-and-St.-Kitts-and-Nevis-Relations.aspx
ויליאם ספרן

ויליאם ספרן (באנגלית: William Safran; נולד ב-1930) הוא פרופסור אמריטוס למדע המדינה באוניברסיטת קולורדו בבולדר. החוקרת מישל ויליאמס תיארה את ספרן כמי ש"תרם באופן משמעותי לידע בנושאי פוליטיקה אתנית ואתניות פוליטית, לאומיות, ובנושאים קשורים, כגון פלורליזם תרבותי ומוסדי, אזרחות, הגירה, דיאספורה, זהות לאומית, והפוליטיקה של שפה ודת". הוא עוסק בעיקר בצרפת, וחלקים נרחבים של המחקר שלו עוסקים בפוליטיקה האתנית הצרפתית. ספרן נולד בדרזדן שבגרמניה להורים שהיגרו מרומניה ומפולין. בצעירותו, תחת המשטר הנאצי בגרמניה, הוא העביר יותר משלוש שנים בגטו, מחנות עבודה-בכפייה ובמחנות ריכוז. לאחר שחרורו, הוא בילה ארבעה חודשים במחנה עקורים של האו"ם. הוא היגר לארצות הברית ב-1946 עם בני משפחתו שנותרו בחיים. לאחר מכן עשה תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני ביחסים בינלאומיים בסיטי קולג' של ניו יורק, שירת שנתיים בצבאה של ארצות הברית, וכתב דוקטורט במשפט ציבורי ובממשל מאוניברסיטת קולומביה, תחת אוטו קירכהיימר, ב-1964. הוא מונה לתפקיד "פרופסור משנה" (Assistant Professor, מקביל לדרגת מרצה בכיר בישראל) באוניברסיטת קולורדו בבולדר בשנת 1965. הוא פרש ממשרת פרופסורה מלאה באותו מוסד בשנת 2003. ספרן היה העורך הראשי של כתב העת Nationalism and Ethnic Politics מאז היווסדו בשנת 1995 עד 2010. הוא שימש גם עורך הסדרה של הוצאת ראוטלדג' (Routledge) על לאומיות ואתניות, והיה יושב הראש של ועדת המחקר לפוליטיקה של אגודת מדע המדינה הבינלאומית, ויושב ראש שותף של ועדת המחר בנושאי שפה ופוליטיקה של האגודה. הוא החזיק בתואר פרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת ניס, גרנובל, בורדו וסנטיאגו דה קומפוסטלה. בין הספרים שחיבר: Veto-Group Politics: The Case of Health Insurance Reform in West Germany ‏(1967) The French Polity (שבע מהדורות, 1977-2008) Ideology and Politics: The Socialist Party of France ‏(1979) Politics in Europe (חמש מהדורות, 1993-2011) ספרן היה גם עורכם של מספר ספרים, בהם: The Secular and the Sacred: Nation, Religion and Politics (‏2002) Language, Ethnicity and the State‏ (2005) Transnational Migrations: The Indian Diaspora ‏(2009) דף הבית באתר אוניברסיטת קולורדו בבולדר Williams, Michelle Hale (2013). "Preface: multiculturalism and ethnic politics through the work of William Safran". In Williams, Michelle Hale (ed.). The Multicultural Dilemma: Migration, Ethnic Politics, and State Intermediation. Abingdon: Routledge. pp. XVII–XXIV. ISBN 978-0415631235. "Staff Changes". The American Political Science Review. 59 (3): 803–808. 1965. JSTOR 1953205. Safran, William (2003). "Recent French Conceptualizations of Diaspora". Diaspora: A Journal of Transnational Studies. 12 (2): 437–441. doi:10.1353/dsp.2011.0032. "Curriculum vitae (abridged)". 15 בינואר 2007. אורכב מ-המקור ב-2012-03-21. נבדק ב-19 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Guelke, Adrian (2010). "Editorial". Nationalism and Ethnic Politics. 16 (3&4): 267–268. doi:10.1080/13537113.2010.526834. "Public Lecture: Prof William Safran, "Identity politics in France: the current debate and the place of diaspora"". International Migration Institute, University of Oxford. נבדק ב-19 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Williams, Michelle Hale, ed. (2013). "Appendix: select works of William Safran". The Multicultural Dilemma: Migration, Ethnic Politics, and State Intermediation. Abingdon: Routledge. pp. 240–246. ISBN 978-0415631235.
וילם מאריס

וילם מאריס (בהולנדית: Willem Maris;‏ 18 בפברואר 1844, האג – 10 באוקטובר 1910, האג) היה צייר נוף הולנדי שהשתייך לאסכולת האג. וילם היה הבן השלישי במשפחה של חמישה ילדים. שני אחיו יאקוב ומתיאס היו ציירם גם הם. בספרות הוא לעיתים קרובות מאופיין בתור אוטודידקט, מאריס תיאר את שנות לימודיו המוקדמות: "מגיל צעיר אני עובד בחוץ. אפילו לפני שהייתי בן שתים עשרה, הייתי יושב באחו וצופה בפרות לפני ואחרי הלימודים. מכיוון שהאחים שלי היו מבוגרים ממני, באופן טבעי קיבלתי חלק מהאימונים שלי מהם, ובחורפים הלכתי לאקדמיה לאמנות, שם לעיתים קרובות ציירתי מדגמי גבס וגם לעיתים קרובות תרגלתי ציור בפרספקטיבה. בקיץ תמיד למדתי בחוץ, ובחורף באורווה." מאריס גם נעזר בצייר הטבע  פיטר סטורטנבקר, אשר נתן לו להעתיק את יצירות. בשנת 1862, מאריס ערך את הופעת הבכורה שלו עם פרות על שדה אברש, אשר כנראה צויר באוסטרבק, בה ביקר לראשונה באותה שנה. באוסטרבק פגש את ג'רארד בילדרס (Gerard Bilders) ואת אנטון מוב (Anton Mauve). הם נשארו חברים טובים למשך שארית חייהם. בשנת 1863, עברה משפחת מאריס והציבה סטודיו בו כל שלושת האחים יוכלו לעבוד. כמו שני אחיו לפניו, וילם גם טייל לאורך הריין. מאוחר יותר הוא חלק סטודיו עם ברנרד בלומרס, שם היה ניתן למצוא לעיתים קרובות את מתיאס מאריס ואת אנטון מוב. במאוריצהאוס, וילם העתיק את יצירותיו של פאולוס פוטר, צייר בקר מהמאה השבע עשרה שהשפיע גם על ג'רארד בילדרס, יאן הנדריק וייסנברוך וציירי אסכולת ברביזון. קריירת הציור של מאריס התקדמה באופן קבוע והוא שמר על קצב קבוע של יצירה. במשך כל חייו הוא נשאר נאמן לנושאים שהוא בחר בצעירותו: נופים של אחו עם אילנות ותעלות, פרות או עגלים במרעה, ליד נהר או אגם, ומאוחר יותר ברווזים ותרנגולות. ציוריו  בשמן ובצבעי מים ידועים בעיקר עבור הדגש על האור בהם. מוטו של מאריס אשר צוטט לעיתים קרובות היה: "אני לא מצייר פרות, אלא אפקטים של אור." יצירתו המוקדמת בפרט כללה לעיתים קרובות אווירה קרירה ומעוננת. מישהו כתב: "בימים ההם, לצייר הצעיר הייתה העדפה בולטת למעטה של ערפל, וזה די מוזר. בכמה הזדמנויות הוא עזב בכעס את סיורי הציור שלו ברגע שהשמש והרוח הבריחו את ערפל הבוקר המוקדם." ניתן להבחין בשלושה שלבים עיקריים בעבודתו. העבודות הראשונות התאפיינו בשעתוק מדויק של הסביבה. מאריס עדיין חיפש את דרכו בתיאור אנטומי מדויק של בקר. בשלב השני הוא כבר שלט האנטומיה לחלוטין והשימוש שלו בצבעים הפך להיות ברור יותר. כרי הדשא והעצים צבועים בהדרגתיות של גוני ירוק רוויים. סביב 1880, הוא החל להשתמש במשיכות מכחול רחבות יותר, בשילוב זה עם אימפסטו, אך גם בעבודות אלה קיימת אווירה אינטימית. השימוש התוסס שלו בצבע הפריד את  מאריס מה"רוח האפורה" של בני דורו, לכן לעיתים קרובות הוא נקרא בכינוי "האימפרסיוניסט" של אסכולת האג. מאריס כתב שמעולם לא היו לו תלמידים, אבל בערך ב-1880, ג'ורג' הנדריק ברייטנר ככל הנראה למד אצלו. הוא גם לימד את הבן שלו, סיימון וילם ובוודאי השפיע גם על ציירים אחרים. כאשר היה בשנות השישים לחייו, הוא לעיתים קרובות נראה עייף מהחיים. הוא הלך לקרלסבאד כמה פעמים כדי לטבול במרחצאות, כמו שעשה אחיו יאקוב. ב-10 באוקטובר הוא מת בהאג. Sillevis, John and Tabak, Anne, The Hague School Book, Waanders Uitgegevers, Zwolle, 2004 (pp 311–320) Joost Bergman, & Nico de Reus: Willem Maris : impressionist van de Haagse School, Wbooks, Zwolle (2012) ISBN 978-90-400-7837-8 ISBN 1 978-90-400-7837-8 מדיה וקבצים בנושא וילם מאריס בוויקישיתוף Rijksmuseum(הקישור אינו פעיל) 50 of his oils and watercolors Overview of his works at the Nunspeet Museum website
פוטלוס (סרט, 1984)

פוטלוס (באנגלית: Footloose‏ - "רגל משוחררת") הוא סרט נעורים מוזיקלי אמריקאי משנת 1984 בבימויו של הרברט רוס, בכיכובם של קווין בייקון ולורי סינגר בתפקידים הראשיים ושרה ג'סיקה פרקר בתפקיד משנה. העלילה עוסקת בנער חובב ריקודים המגיע לעיירה מנומנמת שבה ריקודים אסורים בחוק, ובמאמץ והתמדה, הוא מצליח לשנות זאת. היא מבוססת באופן רופף על מקרה אמיתי שהיה בעיירה קטנה באוקלהומה. רן מקורמק (קווין בייקון) מגיע משיקגו עם אמו היחידנית לגור אצל קרובי משפחתם בעיירה הקטנה והמנומנמת בומונט. בבית הספר הוא מתיידד עם וילרד (כריס פן) ממנו נודע לו כי בעיירה יש חוק האוסר על ריקוד לצלילי מוזיקה לריקודים ומוזיקת רוק. את החוק הזה העביר במועצת העיירה הכומר שו מור (ג'ון לית'גו - כומר מוסמך בחייו הפרטיים) לאחר שבנו נהרג בתאונת דרכים לאחר ששב ממסיבת ריקודים. לכומר מור יש בת יפהפייה בשם אריאל (לורי סינגר) חברתו של צ'אק (ג'ים יאנגס). אריאל מתאהבת ברן דבר שגורם לעימותים אלימים בינה לבין צ'אק ובין צ'אק לרן. רן יוצא לרקוד מחוץ לעיירה עם ראסטי (שרה ג'סיקה פרקר) וילרד ואריאל. כולם רוקדים לצלילי "פוטלוס" מלבד וילרד שאינו יודע לרקוד אבל לאחר מכן מלמד אותו רן לרקוד. רן מופיע לפני מועצת העיירה ונואם כדי לשכנעם להסיר את החרם על ריקודים הוא מביא בנימוקיו ציטוטים מהתנ"ך על חשיבות הריקודים כמו למשל ריקוד המלך דוד לפני האלוהים (ארון הברית) וציטוטים מתהילים וקהלת. הכומר מור משכנע את אנשי המועצה בסכנה שבריקודים האלה המביאים להידרדרות מוסרית של הנוער והם משתכנעים ולא מבטלים את החוק. בעיירה מתנהל ויכוח ער בעד ונגד הגולש לאלימות. לבנים נזרקות לביתו של רן ועליהם כתוב "לך לגיהנום". הכומר נתון ללחץ של אשתו וי (דיאן ויסט) המתנגדת לצורת ניהולו את קהילת המאמינים וכן לחץ של בתו אריאל שבסיום ויכוח הוא סוטר לה. השיא מגיע כשחלק מאנשי העיירה אוספים ספרים "לא מוסריים" לדעתם ושורפים אותם. הכומר המזועזע מגיע למקום, מפסיק את השריפה ומפזר את האנשים. הוא נשבר, מזמין את רן לשיחה ומוסכם שנשף הסיום יתקיים מחוץ לעיירה בתוך אולם בטחנת קמח בה עובד רן, שיוכשר לכך על ידי רוב נערי העיירה. בסיום רוקדים הנערים לצליל "פוטלוס" כשרן מוביל והכומר ואשתו משקיפים מבחוץ מפויסים ומחובקים. השירים Footloose ו-Let's Hear It for the Boy היו מועמדים לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. השיר Footloose היה גם מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר הנושא הטוב ביותר. זו הייתה הופעתה השנייה של שרה ג'סיקה פרקר בקולנוע ועליה הייתה מועמדת לפרס על שחקנית המשנה הצעירה הטובה ביותר. אלבום המוזיקה של הסרט היה מועמד לפרס גראמי. ב-1989 הופק המחזמר "פוטלוס" על פי עלילת הסרט. ב-2011 הופק רימייק של "פוטלוס" בהשתתפות קני וורמאלד, ג'וליאן האף, דניס קווייד ואנדי מקדואל. "פוטלוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פוטלוס", באתר נטפליקס "פוטלוס", באתר AllMovie (באנגלית) "פוטלוס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פוטלוס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פוטלוס", באתר Metacritic (באנגלית) "פוטלוס", באתר אידיבי "פוטלוס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט פוטלוס (1984), באתר יוטיוב סצנות הסיום לסרט פוטלוס, 1984 ו-2011, באתר יוטיוב אלמור אוקלהומה, 1980, בעיתון פיפל
טרוצקי (סדרת טלוויזיה)

"טרוצקי" (ברוסית: Троцкий) הוא סדרת טלוויזיה רוסית, דרמה ביוגרפית בהפקת הערוץ הראשון ברוסיה משנת 2017. הסדרה הופקה במלאת 100 שנה למהפכת אוקטובר. הסדרה מגוללת את קורות חייו של המהפכן ושר הצבא הסובייטי לאון טרוצקי למן עלייתו לגדולה ועד לרציחתו. את התפקידים הראשיים גילמו קונסטנטין חבנסקי, סרגיי סוסנובסקי, אנסטסיה מסיקובה, אלכסנדרה מרייבה, מיכאיל פורצ'נקוב, סרגיי גרמאש, יבגני סטיצ'קין ואורחן אבולוב. הצילומים התרחשו בעיקר בסנקט פטרבורג ובמוסקבה. הסדרה זכתה בפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בקטגוריית מיני סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר, האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר, עבודת הבימוי הטובה ביותר, עבודת הצילום הטוב ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר ועוד. זכתה גם בפרס TEFI 2018 בקטגוריית סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר. שנת 1940. כשהוא מסתתר במקסיקו הגולה הפוליטי לאון (לב ברונשטיין) טרוצקי, שאיבד בתוך 11 שנים את כל קרוביו, מבין: סטלין יעקוב אחריו עד סוף ימיו. אפשר לברוח ממנו, אך לא להתחבא. טרוצקי מחליט להשיב מאבק. אך הנשק שלו לא יהיו הקליעים, כי אם מילים. הוא מותיר אחריו צוואה פוליטית ומספר לראשונה בכנות כיצד ילד יהודי הפך למבשר המהפכה ומחריבה של אימפריה. הוא מזמין אליו את העיתונאי הקנדי הצעיר פרנק ג'קסון, החובב את סטלין. הוא לא מחפש מזכיר ממושמע כי אם עיתונאי בעל דעות פוליטיות שונות, על מנת לרכך אותו ועל מנת שזה יספר לעולם את סיפורו. אך ג'קסון הוא אגוז קשה לפיצוח והוא שואל שאלות קשות, שמאלצות את טרוצקי לחשוף את נבכי נשמתו ולגלות עמודים בדפי חייו שהוא קיווה לשכוח לנצח. קונסטנטין חבנסקי – לב ברונשטיין הידוע כלאון טרוצקי סרגיי סוסנובסקי — דוד ברונשטיין סרגיי גרמאש – ניקולאי ברונשטיין אלכסנדרה מרייבה — אלכסנדרה סוקולובסקיה, אשתו הראשונה של טרוצקי אולגה סוטולובה — נטליה סדובה, בת זוגו השנייה של טרוצקי יבגני סטיצ'קין – ולדימיר לנין מיכאיל פורצ'נקוב — ישראל גלפנד, הוא אלכסנדר פרבוס אורחן אבולוב — יוסיף סטלין מקסים מאטבייב — פרנק ג'קסון קיריל זייצב — פיודור רסקולניקוב לדברי המפיק קונסטנטין ארנסט, מטרת ההפקה הייתה להעביר מידע לכלל הקהל על דמותו של טרוצקי. הסדרה הופקה ביוזמת הערוץ הראשון ברוסיה וההפקה נמשכה פחות משנה. הסדרה שודרה לראשונה במסגרת MIPCOM בקאן. אתר האינטרנט הרשמי של טרוצקי "טרוצקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טרוצקי", באתר נטפליקס "טרוצקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "טרוצקי", סרטונים בערוץ היוטיוב "Russian Drama Trotsky Being Launched by Eccho Rights". TVDRAMA. "Russian state-run TV marks revolution's centenary with surprise series recounting rise and fall of Leon Trotsky". The Independent. / "Trotsky series called a success in Cannes". russkiymir.ru. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה) "Метод Цекало: как шоумен стал первым российским партнером Netflix". РБК. 2017-01-10. "Телехранитель. Конференция со слушателями: какие сериалы мы смотрим?". Эхо Москвы. "Russian Content Revolution set to shake up MIPCOM 2017 premiere drama and animation screenings to reval new vitality from Russia". MIPCOM.