laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תעלת עינת

תעלת עינת בנויה על בסיס ערוץ שניקז בעבר את האזור שמדרום וממזרח למעיינות הירקון בתל אפק (אנטיפטריס). אגן הניקוז של התעלה מצוי בין אגני הניקוז של נחל שילה שמדרום לה ואגן הניקוז של נחל רבה שמצפון לה והיא חלק מאגן הניקוז של הירקון. למרות שכיום התעלה היא מלאכותית, היא מהווה בית גידול לח ובחלקה התחתון זורמים מים המרחיבים את המערכת האקולוגית של הקטע הנקי בירקון. תחילת התעלה במורדות המזרחיים של גבעת מגדל צדק והיא עוברת בכיוון הכללי מזרח-מערב בשדות קיבוץ עינת עד לכביש חוצה ישראל, לאחר חציית כביש הגישה לקיבוץ מצטרף לתעלה ערוץ המגיע ממתקן השאיבה של מקורות ובו זורמים מים במשך מרבית החורף. לאחר חציית כביש חוצה ישראל ממשיכה התעלה במקביל לו לכיוון צפון, חוצה את כביש פתח תקווה ראש העין ועוברת בשוליים המערביים של תל אפק. מתל אפק משנה שוב התעלה את מהלכה וזורמת מערבה עד שהיא נשפכת לירקון באזור בריכת הנופרים. בקטע זה זורמים בתעלה כל השנה מים המגיעים מהאגם בגן הלאומי בתל אפק. התעלה מהווה בית גידול לח באזור שמרבית בתי הגידול מסוג זה נעלמו עקב פגיעת האדם, במורדות המערביים של גבעת מגדל צדק גדלה בתה שמרובים בה הגאופיטים כדוגמת כלניות ואירוס. בשדות קיבוץ עינת מצפון לערוץ ולכביש הגישה לקיבוץ בולטת גבעה סלעית ועליה עצי חרוב. מאזור קיבוץ עינת מערבה זורמים בתעלה מים במשך מרבית עונת הגשמים והיא מהווה מקום רבייה לדו-חיים, כן נצפו באזור התעלה תנים ושועלים. מאזור תל אפק מערבה זורמים בתעלה מים כל השנה והתעלה אמורה לעבור שיקום נופי ולהיות מאוכלסת בחי וצומח המאפיין את מקורות הירקון. התעלה חוצה את מעבר אפק שבו עברה בתקופה הקדומה דרך הים ובימינו כביש חוצה ישראל ומסילת הרכבת המזרחית. ראשית התעלה בגבעת מגדל צדק שעליו שרידי מצודה והכפר מג'דל יאבא, בשדות קיבוץ עינת בולטת גבעה סלעית ועליה עצי חרוב, הגבעה נוצרה כתוצאה ממאמציהם של מייסדי קיבוץ עינת לסקל את האדמה שניתנה להם לעיבוד, האבנים מפעולת הסיקול רוכזו במקום אחד וכך נוצרה הגבעה, אנדרטה לכך הבנויה מסלעי ענק בצורת דולמן מצויה בכניסה לקיבוץ. התעלה עוברת ממזרח לתל אפק ובתחומי הגן הלאומי ירקון. חשיבותה האקולוגית של התעלה היא בכך שהיא מהווה בית גידול לח הכולל ארבעה חלקים, נחל אכזב שהזרימה בו מוגבלת לימי גשם בלבד, ערוץ שבו זורמים מים במשך מרבית עונת הגשמים וערוץ זרימה קבועה המרחיב את המערכת האקולוגית של הקטע הנקי של הירקון. בנוסף התעלה מקשרת בין המערכות האקולוגיות של ציר הגבעות (הדום השומרון) והירקון ובין שלושה אתרים הנכללים בגנים לאומיים, מגדל צדק, תל אפק (אנטיפטריס) ומקורות הירקון (כפר הבפטיסטים). דרך עפר עוברת במקביל לתעלה בשדות קיבוץ עינת עד כביש חוצה ישראל, דרך עפר נוספת עוברת מהפינה הצפון-מערבית של גן לאומי תל אפק עד ברכת הנופרים. מדיה וקבצים בנושא תעלת עינת בוויקישיתוף מסלול טיול באתר צופית אתר רשות הטבע והגנים
אינדי פולק

אינדי פולק או אינדי עממי (באנגלית: Indie folk) הוא סוגה של מוזיקת הפולק. זרם המוזיקה הופיע בשנות ה-90 של המאה ה-20 אצל זמרים וכותבי שירים מתחום האינדי רוק אשר הושפעו ממוזיקת הפולק של שנות ה-50, ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, ממוזיקת קאנטרי ומאינדי רוק. האמנים הראשונים בסוגה כוללים את לו ברלו, ג'ף באקלי ואליוט סמית'. הסוגה מתקשרת בעיקר לסגנונות הבארוק פופ, Freak folk (אנ'),‏ פולק פסיכדלי‏ ו-New Weird America(אנ'). הסוגה התרחבה באופן משמעותי בשנות האלפיים, כאשר זמרים ולהקות כמו ברייט אייז, ביירות, בון איבר, פליט פוקסס, The Decemberists (אנ') וממפורד אנד סאנז יצרו מוזיקה בסוגה זו. מדיה וקבצים בנושא אינדי פולק בוויקישיתוף
מרטין די בלה

מרטין די בלה, סייר דה לנז'ה (בצרפתית: Martin du Bellay, Sieur de Langey;‏ 1495-1559) היה אציל וכרוניקן צרפתי ונסיך איבטו (Yvetot) מתוקף נישואיו. זיכרונותיו על המלחמות האיטלקיות מהווים את המקור הראשי החשוב ביותר של התקופה. Du Bellay, Martin, sieur de Langey. Mémoires de Martin et Guillaume du Bellay. Edited by V. L. Bourrilly and F. Vindry. 4 volumes. Paris: Société de l'histoire de France, 1908–19. Du Bellay, Martin, sieur de Langey. Les mémoires de Mess. Martin du Bellay. Paris, 1569. Digitized copy in: books.google.co.uk Oman, Charles. A History of the Art of War in the Sixteenth Century. London: Methuen & Co., 1937. מדיה וקבצים בנושא מרטין די בלה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוויין

טוויין (Twain) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אישים: מארק טוויין (Mark Twain) - סופר אמריקני שאניה טוויין (Shania Twain) - זמרת קנדית טווין
קורו ספצאטו

קורו ספצאטו או קורי ספצאטי (באיטלקית: Coro spezzato או Cori spezzati, בתרגום: "מקהלה מפוצלת" או "מקהלות מפוצלות" או "נפרדות") הוא סוג של שירה כנסייתית שבה מנגינות עצמאיות של לחן פוליפוני מתחלקות לסירוגין במעין דו-שיח בין שתיים מקהלות או יותר, הנמצאות לעיתים קרובות במרחק זו מזו בתוך הכנסייה. לפעמים ברגעי שיא או בסיום היצירה המקהלות (למשל ב"דוקסולוגיה" כגון Gloria patri ו-"saeculorum.Amen") מתאחדות בזימרה ושרות ביחד. נקרא גם קורו באטנטה (Coro battente)., סוג זה של שירה דו-מקהלתית או רב-מקהלתית התפתח במאה ה-16 בעיקר בוונציה ובסביבתה והוא נחשב לפסגת הטכניקה של סגנון פוליכורלי (דו-מקהלתי או רב-מקהלתי). תנאי בזיליקת סן מרקו בוונציה סיעו במיוחד להיווצרות סגנון זה הודות לשני יציעי מקהלה, אחד מכל צד של המזבח הראשי של הכנסייה והמצוידים כל אחד בעוגב משלו. מקור טכניקת ההלחנה הזאת הוא באנטיפוניה של השירה הנוצרית במאות הראשונות של הכנסייה הרומית והיא שימשה בהתחלה בזמרת התהלים. קדמה לה גם כן שיטת ה alternatim, שבה שרו מונודיות גרגוריאניות ולחליפין קטעים פוליפוניים בביצוע מקהלה נוספת או עוגב. אולם "קורי ספצאטו" האופייניים לרנסטנס ביצעו מוזיקה פוליפונית, שבה כל מקהלה נפרדת שרה קטע עצמאי, שונה במודוס ובמקצב, לפעמים קטעיהם נפגשים או חופפים תוך כדי דו-שיח מתמיד ואחיד. ובדרך כלל השתמשו במקהלות קטנות, למשל של 4 קולות כל אחת (קנטוס, אלטוס, טנור, באסוס). עם ממציאי הסגנון הזה נמנו פרה רופינו בארטולוצ'י די אסיזי שהיה מנהל קפלה (magister cappellae) בפדובה ובויצ'נצה, פרנצ'סקו סנטה קרוצ'ה מפדובה, וניקולו אוליבטו הצרפתי, כשהשניים האחרונים ניהלו את הקפלה של קתדרלת טרוויזו., גספרו דה אלברטיס בברגמו וג'ורדנו פאזטו, ממשיכו של בארטולוצ'י בקתדרלה של פדובה. בהמשך הצטיין בסגנון זה אדריאן וילארט (Salmi appartenenti alli Vesperi למקהלה ולשתי מקהלות, ונציה, גרדאנו, 1550).מלחינים אחרים של קורי ספצאטו שפעלו בוונציה היו ג'ובאני נאסקו, ג'אמאטאו אזולה, בלדאסארה דונאטו, קלאודיו מרולו, ג'ובאני קרוצ'ה, אנדראה גבריאלי וג'ובאני גבריאלי. במהלך הזמן השימוש בקורי ספצאטו עבר אל סוגות שונות של מוזיקה פוליפונית כנסייתית כמו מיסות, המנונים, מוטטים. השיטה שימשה מאוחר יותר באירועים חגיגיים גם מלחינים צפון-גרמנים כמו, למשל, יוהאן קונאו. Marc Honegger Connaissance de la musique de A à Z, Bordas, Paris 1996 Meyers Taschenlexikon Musik in 3 Bd, hrsg.von Hans Heinrich Eggebrecht, In Verbindung mit Meyers Lexiconred.unter Leitung von Gerhard Kwiatkowski, Mannheim, Wien, Zürich Bd.1, 1984. D.Arnold Andrea Gabrieli und die Entwicklung der "cori spezzati" -Technik,,Die Musikforschung,12, 1959 Giovanni d'Alessi Precursors of Adriano Willaert in the Practice of Coro Spezzato. Journal of the American Musicological Society, Vol.5 Nr.3, Autumn, 1952, קורו ספצאטו באנציקלופדיה המוזיקלית האתר למוזיקולוגיה Musicologie של Jean- Marc Warszawski ברשת, 2008(בצרפתית) Dilva Princivalli art. Cori spezzati (stile policorale) in Storia della musica, 2012 site Carlo Fiore - Materiali didattici M.Honegger עמוד 263 Musicologie Encyclopédie musicale Meyers Taschen-Lexikon Musik 1984 עמוד 206 M.Honegger עמוד 833 M.Honegger עמוד 833 M.Honegger עמוד 263 G.d'Alessi 1952 עמוד 187 M.Honegger עמוד 263 D.Princivalli 2012 M.Honegger עמוד 263 M.Honegger עמוד 263
רוג'ר מורהאוז

רוגר מורהאוז (באנגלית: Roger Moorhouse; נולד ב-14 באוקטובר 1968) הוא היסטוריון וסופר אנגלי העוסק בהיסטוריה של גרמניה הנאצית. רוג'ר מורהואוז נולד באנגליה בשנת 1968. בשנת 1990, בהשפעת השתחררות מדינות מזרח אירופה בשלהי שנות השמונים, החל ללמוד בבית הספר ללימודים סלביים ומזרח אירופים באוניברסיטת לונדון. ובשנת 1990 קיבל תואר מוסמך. לאחר מכן למד באוניברסיטאות בגרמניה וסקוטלנד. בהיותו סטודנט שימש כעוזר מחקר להיסטוריון פרופסור נורמן דייוויס Norman Davies ופרסם במשותף עמו מספר מחקרים. ספרו העצמאי הראשון היה "הריגת היטלר" שראה אור בשנת 2006. הספר תורגם ללשונות רבות, כולל גרמנית, ספרדית, סינית, איטלקית ויפנית. אחריו ראה אור ספרו האחרון "ברלין במלחמה" שפורסם בשנת 2011 והופיע בתרגום לעברית. בשנת 2012. מאמריו של מורהאוז מתפרסמים לעיתים מזומנות במגזין ההיסטוריה של הבי.בי.סי. מורהאוז מתגורר בעיר ברמינגהאם הריגת היטלר: המזימות, המתנקשים והרודן שיצר מוות (Killing Hitler:The Plots, The Assassins, and the Dictator Who Cheated Death ). בספר מפרט מורהאוז את הפעמים הרבות בהן נעשו ניסיונות לתנקש בחייו של היטלר, ניסיונות ששיאם היה ב קשר העשרים ביולי 1944 של שטאופנברג וחבריו. לפי מורהאוז לא רק גרמנים ניסו להתנקש בחייו של היטלר, אלא גם המחתרת הפולנית, האן קה וה דה הסובייטי, ה-OSS, המשרד לשירותים אסטרטגיים האמריקאי וה- SOE, מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטי. המחבר מתאר את המניעים השונים של מתכנני ההתנקשויות, השיטות השונות שנקטו בהן ואת הסיבות לכשלונן. ברלין במלחמה: חיים ומוות בבירתו של היטלר, 1945-1939 (Berlin at war: life and death in Hitler`s capital 1939-1945) ברלין הייתה בירת הרייך השלישי, בה חגגו בטקסים מפוארים את ניצחונות גרמניה בראשית המלחמה, ובסיומה הפכה לזירת הקרב בו הוכרעה גרמניה הנאצית ונחלה את המפלה הסופית. בספר מתאר מורהאוז את חיי היום – יום של אזרחי ברלין במלחמה, את האימה שחוו תחת השלטון הרודני, את היעלמותם של שכניהם יהודי העיר ואת החיים בעיר ההולכת ונהרסת בהפצצות אוויר כשרבים מתושביה נהרגים. המחבר אינו עוסק במהלכים המדיניים והצבאיים, אלא מתאר את האווירה ואת הדילמות המוסריות שהתלבטו בהן תושבי העיר. מורהאוז מסתמך בספרו על תעוד, ראיונות וספרי זכרונות. פולין 1939. בספר זה (באנגלית) הוא מתאר את קורותיה של המלחמה בפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה. ברלין המלחמה: חיים ומוות בבירתו של היטלר, 1945-1939. תרגום: עמנואל לוטם. הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2012. מדיה וקבצים בנושא רוג'ר מורהאוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוג'ר מורהאוז אבנר שפירא, "ברלין במלחמה": העיר מתעוררת מהשלאפשטונדה, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2012 רוג'ר מורהאוז, דף שער בספרייה הלאומית
Ooh La La

Ooh La La (בעברית: או לה לה) הוא הסינגל הראשון מתוך פסקול הסרט "הדרדסים 2", שמבוצע בידי זמרת הפופ האמריקנית, בריטני ספירס. הסינגל יצא לאור ב-17 ביוני 2013. ב-30 בינואר 2013, הודיעה ספירס שהיא מקליטה שיר לפסקול הסרט "הדרדסים 2", שיהווה הסינגל הראשון מתוך הפסקול, לכבוד שני בניה, ג'יידון ג'יימס, ושון פרסטון. ספירס סיפרה: בתור ילדה תמיד אהבתי את הדרדסים, ועכשיו הבנים שלי הם האוהדים הכי גדולים של הדרדסים אי פעם. רציתי להפתיע אותם עם שיר שיהיה חלק מהסרט החדש. ואני יודעת שזה מאוד שימח אותם. — בריטני ספירס ב-17 במאי, דלפה גרסת הדמו של השיר. הדמו זכה לתגובות אוהדות מצד המעריצים והמבקרים כאחד. ב-17 ביוני כחודש לאחר מכן, יצא לאור הסינגל הרשמי, והושמע לראשונה בתוכנית הרדיו של ראיין סיקרסט, בה גם התראיינה ספירס לצורכי קידום מכירות הסינגל וקידום הסרט עצמו. ב-9 ביוני, הודיעה ספירס בטוויטר הרשמי שלה שלסינגל יצא לאור קליפ בכיכובה ובהשתתפות שני בניה. עד רגע יציאתו לאור של הקליפ, הודלפו תמונות מתוך הקליפ וקטעים קצרים ממנו. ב-11 ביולי הועלה לערוץ ה-VEVO הרשמי של ספירס, באתר YouTube, הקליפ הרשמי של הסינגל. בקליפ מתוארים ספירס ושני בניה צופים בסרט "הדרדסים 2" בבית הקולנוע, כאשר בעקבות כישוף של גרגמל, "נשאבת" ספירס לתוך הסרט עצמו ומגיעה לכפר הדרדסים. במהלך הקליפ ספירס רוקדת ושרה יחד עם הדרדסים בכפרם, תוך כדי שילדיה צופים בה. הווידאו קליפ משלב קטעים מתוך הסרט עצמו, לצורך קידום הסרט. דיסק סינגל: Ooh La La" (performed by Britney Spears) – 4:17" Vacation" (performed by G.R.L.) – 3:36" מידע על היצירה "Ooh La La" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Ooh La La" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Ooh La La" באתר Discogs סרטון השיר "Ooh La La" באתר יוטיוב
נרגל שראצר

נֵרְגַל שַׂרְאֶצֶר או נריגליסאר (באכדית: Nergal-šar-uṣur, שפירושו: "האל נרגל נצור את המלך"), היה מלך בבל בתקופה הנאו-בבלית בין השנים 556-560 לפנה"ס. הוא נשא לאישה את קשאיה (Kaššaia) בתו של המלך נבוכדנצר השני, והיה גיסו של קודמו אמל-מרדוך אותו רצח וגם תפס את מקומו . נרגל שראצר מוזכר בתעודות בבליות שעוסקות בענייני כלכלה ומינהל כשר נכבד. הוא עלה לשלטון בגיל מתקדם, את גיסו רצח בגלל שלא ייצג את האינטרסים של האוליגרכיה הבבלית. על פי התעודות הבבליות הוא ניהל מסעות מלחמה ב-556/557 לפנה"ס והגיע עד קיליקיה בניסיון להחזיר לבבל את השלטון עליה. הוא מופיע ברשימת המלכים הכשדיים, למרות שלא ידוע אם היה ממוצא כשדי או שהיה במקורו מילידי בבל. לא היה לו קשר דם לנבוכדנצר. לאחר מותו בשנת 556 לפנה"ס ירש אותו בנו לבאשי-מרדוך. נרגל שראצר מופיע בספר ירמיהו כאחד מקציניו הבכירים של נבוכדנצר השני אשר השתתפו בכיבוש ירושלים. בירמיה, פרק לט פסוק ג, בסיפור על כיבוש ירושלים בשנת 586 לפנה"ס נכתב: ”בַּשָּׁנָה הַתְּשִׁעִית לְצִדְקִיָּהוּ מֶלֶךְ-יְהוּדָה בַּחֹדֶשׁ הָעֲשִׂרִי בָּא נְבוּכַדְרֶאצַּר מֶלֶךְ-בָּבֶל וְכָל-חֵילוֹ אֶל-יְרוּשָׁלִַם וַיָּצֻרוּ עָלֶיהָ. בְּעַשְׁתֵּי-עֶשְׂרֵה שָׁנָה לְצִדְקִיָּהוּ בַּחֹדֶשׁ הָרְבִיעִי בְּתִשְׁעָה לַחֹדֶשׁ הָבְקְעָה הָעִיר. וַיָּבֹאוּ כֹּל שָׂרֵי מֶלֶךְ-בָּבֶל וַיֵּשְׁבוּ בְּשַׁעַר הַתָּוֶךְ נֵרְגַל שַׂרְאֶצֶר סַמְגַּר-נְבוּ שַׂר-סְכִים רַב-סָרִיס נֵרְגַל שַׂרְאֶצֶר רַב-מָג וְכָל-שְׁאֵרִית שָׂרֵי מֶלֶךְ בָּבֶל.” רבים מהחוקרים סוברים שהקצין הבכיר המופיע במקרא בתואר רב מג (רב מג הוא תואר של מפקד רם דרג), הוא אותו מלך שעלה למלוכה בבבל. בפסוקים שצוטטו יש חזרה על שמו של נרגל שראצר מה שהוביל את החוקרים לחשוב שכנראה חל שיבוש מסוים בפסוקים הללו והתפקיד של נרגל שראצר הוא סמגר. טענה זו מקבלת אישוש ממנסרה של נבוכדראצר ב' שם כתוב שנרגל שראצר הוא איש סין-מגר (ככל הנראה שם אזור שנרגל שראצר הוא מושלו). הערך נרגל שר-אצר, אנציקלופדיה מקראית כרך ה, עמ' 105, 926 מדיה וקבצים בנושא נרגל שראצר בוויקישיתוף הערך נרגל שר-אצר, אנציקלופדיה מקראית כרך ה, עמ' 926 הערך נרגל שר-אצר, אנציקלופדיה מקראית כרך ה, עמ' 925
חוביי

חוּבֵּיי (בסינית: ‏湖北‏Ⓘ‏; בפין-יין: Húběi - מילולית "מצפון לאגם") הוא מחוז במרכז הרפובליקה העממית של סין. שטחו כ-185,900 קמ"ר, אוכלוסייתו מונה כ-57.7 מיליון נפש ובירתו היא העיר ווּהָאן (武汉/Wŭhàn). היסטורית, חוביי היוותה את מרכזה של ממלכת צ'וּ החזקה במשך מאות שנים, עד שנכבשה סופית ב-221 לפנה"ס בידי ממלכת צ'ין (שהפכה אחר-כך לקיסרות). בשנת 1911 הונהג בווּצָ'אנְג (היום חלק מווהאן) מרד ווצ'אנג, שהפיל סופית את שושלת צ'ינג ולמעשה את סין הקיסרית כולה והביא להקמת הרפובליקה הסינית. נהר היאנגצה נכנס למחוז בשלושת הערוצים מצ'ונגצ'ינג במערב וחוצה את המחוז עד שהוא יוצא למחוז ג'יאנגשי במזרח. בעוד מערב המחוז הוא רמה הררית, מזרחו הוא מישור נמוך המנוקז על ידי נהר היאנגצה ויובליו. המחוז הוא מרכז תעשייתי חשוב, ובירתו ווהאן היא העיר המתועשת הראשונה בסין. בשנת 1993 החלה ממשלת סין בבניית סכר שלושת הערוצים הגדול בסמיכות לעיר יִיצַ'אנג. בנייתו של הסכר החלה ב-2003, והסתיימה ב-2009. הוא מכסה לחלוטין את אתר שלושת הערוצים ומהווה את הסכר ההידרואלקטרי הגדול בעולם. בסוף שנת 2019 התפרץ בעיר ווהאן שבמחוז זה נגיף קורונה מזן SARS-CoV-2. לאור חומרת המצב הוחלט להחליף את הנהגת המחוז ולראש מערכת השלטונית מונה ואנג השנג. בהדרגה השלטון הצליח למגר את המחלה במהלך מרץ 2020. מדיה וקבצים בנושא חוביי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוביי חוביי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארת ענק יקינתונית

ארת-ענק יקינתונית או אָרָה יָקִינְתּוֹנִית (שם מדעי: Anodorhynchus hyacinthinus) היא מין תוכי בסוג ארת ענק, שמצוי במרכז ובמזרח אמריקה הדרומית. זהו מין התוכי המעופף הגדול ביותר, ומין התוכי השני בגודלו אחרי התוכיליל. אורכו כ-100 ס"מ ומשקלו נע בין 1.2 ל-1.7 ק"ג. צבע כל הגוף כחול (בדומה לגווני היקינתון), אם כי הוא מתבהר מעט באזור הגב (בפרטים מסוימים, צבע הצוואר עשוי להיות אפרפר). הזנב ארוך ומחודד. מין זה נחשב לנוח לגידול בשבייה. המין סווג לראשונה ב-1790 על ידי האורניתולוג האנגלי ג'ון לאת'אם, שנתן לו את השם המדעי Psittacus hyacinthinus. בשל איבוד מסיבי של בתי גידול, סווגה הארה היקינתונית במצב שימור פגיע לפי הרשימה האדומה של IUCN. תזונתה של הארה מורכבת בעיקר מאגוזים של עצי דקל מקומיים. מקורה החזק מסייע לה לפרוץ את קליפותיהם הקשות של האגוזים והזרעים. הארות מסוגלות אף לסדוק בעזרת מקורן אגוזי קוקוס, מקדמיה ואגוז ברזילאי. לשונם הקשה, המחוזקת בעצם, מסייעת להם לסדוק את האגוזים. חלק משני יותר בתזונתה של הארה מהווים פירות וחומרים צמחיים נוספים (כגון צוף). שימוש בכלים נצפה אצל מין זה בטבע, כמו גם בשבי, עוד משנת 1863. אחדים מהכלים בהם הארה משתמשת הם קליפות עצים ועלים לעוסים; בזמן פיצוח אגוזים קשים במיוחד, הם מונעים מהאגוז להתגלגל. לא ידוע האם זוהי התנהגות שנלמדה חברתית או מוטעית גנטית, אך היא נצפתה גם בפרטים שגדלו בשבייה. עם זאת, מחקרים מראים שארות בגיל מאוחר יותר מבצעות פעולה זאת ביתר יעילות. עונת הרבייה נמשכת בין יולי לדצמבר, הקן מוקם בחלל בעץ או על צוקים (לפי בית הגידול). בפנטנאל, 90% מהקינים מוקמים בעץ Sterculia apetala. הארה תלויה בטוקן: 83% מזרעי Sterculia apetala מופצים על ידי הטוקנים. עם זאת, 53% מביצי הארה נטרפות בידי הטוקן. גילם של העצים המתאימים לקינון עולה בדרך כלל על שישים. התחרות על הקנים בין הארות קשה. חורים קיימים מוגדלים, וממולאים בשבבי עץ. גודל התטולה נע בין 1 ל-2 ביצים, אם כי בדרך כלל רק גוזל אחד שורד: הגוזל השני נולד כמה ימים לאחר הראשון, קטן ממנו ואינו יכול להתחרות בו מבחינת קבלת המזון. הדגירה נמשכת כחודש. ארת ענק יקינתונית במאטו גרוסו דו סול, ברזיל בקן ארות ענק יקינתוניות בבית גידולן הטבעי, פנטנל, ברזיל ארת ענק יקינתונית בתעופה מדיה וקבצים בנושא ארת ענק יקינתונית בוויקישיתוף ארת ענק יקינתונית, באתר ITIS (באנגלית) ארת ענק יקינתונית, באתר NCBI (באנגלית) ארת ענק יקינתונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארת ענק יקינתונית, באתר GBIF (באנגלית) ארת ענק יקינתונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
סוואנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סוואנה – מערכת אקולוגית של ערבה מנוקדת בעצים ושיחים. אקלים סוואנה טרופי – סוג של אקלים סוואנה (עיר) – עיר בג'ורג'יה שבארצות הברית. סוואנה (נהר) – נהר בדרום ארצות הברית. שברולט סוואנה – מסחרית גדולה, אשר מיוצרת במגוון תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט.
לבאשי-מרדוך

לבאשי-מרדוך, היה מלך בבל הוא מלך בשנת 556 לפנה"ס. הוא היה בנו ויורשו של המלך נרגל שראצר. לבאשי-מרדוך ירש את אביו על כס המלוכה עוד בהיותו נער, לאחר שאביו מלך ארבע שנים בלבד. בגלל גילו הצעיר הוא לא התאים למשול. הוא נרצח בקשר תשעה חודשים לאחר הכתרתו. אמו הייתה קשאיה (Kaššaia) בתו של נבוכדנצר השני. לבאשי-מרדוך משויך לשושלת המלוכה הכשדית בעקבות אמו, שהייתה ממוצא כשדי. לאחר מותו, עלה לכס המלוכה נבונאיד, שהתמנה למלך בבל על ידי חצרני הארמון ולא היה לו קשר למשפחת המלוכה.
שלמה זלמן זלזניק

הרב שלמה זלמן זלזניק (תרמ"ז, 1887 - כ"ט בטבת תשל"ה, 12 בינואר 1975) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים. נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם יעקב ואלטה רחל זלזניק, בת איטה לאה והרב חיים אברהם רובינזון, שהיה מגבאי ישיבת עץ חיים וביקור חולים. אביו נפטר בצעירותו והוא גדל עם אמו ואחיו אצל הורי אמו. למד בישיבת עץ חיים. נישא לשרה חאשה, בת יצחק חגיז, חסיד חב"ד, שעלה מוויטבסק לירושלים, בעל בית מסחר למוצרי נייר ודפוס בשער יפו. מנישואיו הראשונים נולדו בתו בתיה, אשת הרב עזריאל ברומברג, והרב אברהם יעקב זלזניק. בשנת תרע"ו (1916) נפטרה אשתו בשנות העשרים לחייה. כעבור שלוש שנים, בשנת תרע"ט (1919), נישא ללאה בארג, שהתייתמה מאביה וגדלה בבית הרב זרח אפרים אפשטיין, שהיה חותן אחיו מנחם יעקב. מנישואיו השניים נולדו שאר ילדיו. כיהן במשך שנים רבות כראש ישיבת עץ חיים. נפטר בשנת תשל"ה, ונקבר בהר הזיתים. לאחר פטירתו התמנה במקומו בנו הרב אברהם יעקב זלזניק. אחיו שמואל-נתן ומרדכי שימשו ברבנות בניו זילנד. אחיו, מנחם יעקב, שנולד אחרי פטירת אביהם ונקרא על שמו, היה חתנו של הרב זרח אפרים אפשטיין. אחותו פייגה נחמה הייתה אשת הרב עמנואל שולביץ, בנו של הרב אליעזר שולביץ, מייסד וראש ישיבת לומז'ה. בניו: הרב אברהם יעקב זלזניק - היה ראש ישיבת עץ חיים, וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, הרב שמעון זלזניק – היה ר"מ בישיבת שעלבים; הרב יצחק זלזניק – מתלמידיו המובהקים של הרב איסר זלמן מלצר; והרב זרח אפרים זלזניק - מתלמידי הגרי"ז ומתלמידי בנו הרב יוסף דב סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק בירושלים. היה ר"מ בישיבת מצוינים בי-ם ומראשי ישיבת ארץ צבי, בתו שרה רבקה הייתה אשת הרב שמואל קיבלביץ. בתם אידלה נישאה לרב שמואל דויטש; בתו מרים הייתה אשת הרב שלום צבי גליק, בנו של הרב יצחק יעקב גליק, משערי חסד; בתו בת-שבע הייתה אשת הרב שמואל דוד כהן. בשמות ספריו הנציח את שמות הוריו: זרע אברהם - חידושים על מסכתות התלמוד זרע יעקב - על שולחן ערוך אורח חיים זרעה של רחל - על התורה שלמה זלמן בן מנחם יעקב זלזניק (1887-1975), דף שער בספרייה הלאומית
לטקיה (נפה)

נפת לטקיה (בערבית: منطقة اللاذقية) היא נפה הנמצאת בצפון-מערב מחוז לטקיה בסוריה. על פי מפקד האוכלוסין של 2004 מנתה האוכלוסייה 526,888 איש. עיר הבירה של הנפה היא לטקיה. מחוז לטקיה והמחוזות הסובבים אותו הפכו למדינות אוטונומיות נפרדות תחת המנדט שניתן לצרפת על ידי חבר הלאומים ונותרו כך למשך שנתיים עד לאיחודם ב-1923 למנדט הצרפתי על סוריה. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 נודעה לטקיה גם כ"מדינת העלווים". החקלאות נותרה ענף הכלכלה הראשי בנפה, כאשר ענפי הגידול המרכזיים הם הדרים, תפוחים וזיתים. הכנסה חשובה נוספת היא של תיירים, בעיקר ממדינות המפרץ הפרסי, במהלך עונת הקיץ. נפת לטקיה מחולקת לשבע תת-נפות ("נאחיות"; האוכלוסייה נכון לשנת 2004): נאחית לטקיה (ناحية اللاذقية) - 424,392 איש. נאחיית אל בהלוליה (ناحية البهلولية) - 17,532 איש. נאחיית ראביה (ناحية ربيعة) - 8,214 איש. נאחיית עין אל-ביידה (ناحية عين البيضة) - 30,959 איש. נאחיית קסטל מא'אף (ناحية قسطل معاف) - 16,784 איש. נאחיית קסאב (ناحية كسب) - 1,927 איש. נאחיית חנדי (ناحية هنادي) - 27,080. מדיה וקבצים בנושא לטקיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המגנטון של בוהר

המגנטון של בוהר (באנגלית: Bohr magneton) הוא קבוע פיזיקלי מתחום הפיזיקה האטומית המבטא את מומנט הדיפול המגנטי של אלקטרון, ומסומן μ B {\displaystyle \mu _{\mathrm {B} }} . קרוי על שמו של הפיזיקאי הדני נילס בוהר. המגנטון של בוהר מבוטא במערכת יחידות SI על ידי הנוסחה: μ B = e ℏ 2 m e {\displaystyle \mu _{\mathrm {B} }={{e\hbar } \over {2m_{\mathrm {e} }}}} ובמערכת יחידות cgs על ידי הנוסחה: μ B = e ℏ 2 m e c {\displaystyle \mu _{\mathrm {B} }={{e\hbar } \over {2m_{\mathrm {e} }c}}} כאשר: e {\displaystyle e} הוא ההמטען החשמלי של אלקטרון (C‏ 1.6 × 10 − 19 {\displaystyle 1.6\times 10^{-19}} ) ℏ {\displaystyle \hbar } הוא קבוע פלאנק המצומצם m e {\displaystyle m_{\mathrm {e} }} היא מסת המנוחה של האלקטרון c {\displaystyle c} היא מהירות האור 1 מגנטון של בוהר שווה בקירוב למומנט המגנטי שנובע מספין של אלקטרון. כבר בשנת 1907, עוד לפני הרעיון של המודל הפלנטרי של מבנה האטום, הבחינו מספר פיזיקאים תאורטים בכך שהמגנטון צריך להיות תלוי בקבוע פלאנק, לפי ההערכות באותה תקופה, שיערו שהיחס בין האנרגיה הקינטית של האלקטרון ותדירות האורביטל צריך להיות שווה לקבוע פלאנק, בהתאם לכך הגיע ב-1911 הפיזיקאי ריצ'אד גנס לערך הכפול מהערך של המגנטון של בוהר. באותה שנה הציג לראשונה את הערך המדויק הפיזיקאי הרומני סטפאן פרוקופיו, עקב כך שמו של המגנטון בספרות המדעית בשפה הרומנית הוא המגנטון של בוהר-פרוקופיו. הערך של המגנטון של בוהר הוא מומנט הדיפול המגנטי של סיבוב אלקטרון עם תנע זוויתי סיבובי של 1ħ. לפי מודל האטום של בוהר, זהו המצב של אנרגיית האפס, שהיא האנרגיה הנמוכה ביותר האפשרית במערכת. בוהר הציג את המודל שלו בקיץ 1913 ובו השתמש בערך זה, במקביל לפרסומו הרשמי באותו זמן של פרוקופיו. הקבוע החל לשאת את שמו של בוהר רק בשנת 1920, כאשר פרסם וולפגנג פאולי מאמר בנושא וטבע את שמו הרשמי. אפקט זימן מגנטון גרעיני Anant S. Mahajan, Abbas A. Rangwala (1989). Electricity and Magnetism. McGraw-Hill. p. 419. ISBN 978-0-07-460225-6. Stephen T. Keith and Pierre Quédec (1992). "Magnetism and Magnetic Materials: The Magneton". Out of the Crystal Maze. pp. 384–394. ISBN 978-0-19-505329-6. John Heilbron; Thomas Kuhn (1969). "The genesis of the Bohr atom". Historical Studies in the Physical Sciences. 1: 232. "Stefan Procopiu (1890-1972)". Stefan Procopiu Science and Technique Museum. אורכב מ-המקור ב-2010-11-18. נבדק ב-2013-06-15. Marcelo Alonso, Edward Finn (1992). Physics. Addison-Wesley. ISBN 978-0-201-56518-8.
קרב סן מתייה

קרב סן מתייה הוא קרב ימי שניטש ב-10 באוגוסט 1512, במהלך מלחמת ליגת קמברה, בין צי אנגלי בן 25 אוניות בפיקוד סר אדוארד הווארד לצי צרפתי-ברטאני המונה 22 אוניות בפיקוד רנה דה קלרמון. הלחימה ארעה ליד כף סן-מתייה (Pointe Saint-Mathieu), לא הרחק מברסט שבצרפת, והסתיימה בניצחון האנגלים. זהו אחד משני הקרבות הימיים הגדולים היחידים שניהל הצי האנגלי בתקופת שלטונו של הנרי השמיני. במהלך הקרב איבד כל צד את אוניית המלחמה הגדולה ביותר שלו, "ריג'נט" האנגלית ו"מארי-לה-קורדלייר" הצרפתית, כתוצאה מהתפוצצות מחסן התחמושת של "קורדלייר" תוך כדי לחימתן כשהן צמודות זו לזו. ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
FN Herstal

Fabrique Nationale d'Herstal (בצרפתית: המפעל הלאומי של הרסטל) או בראשי תיבות: FN Herstal, הוא יצרן כלי נשק בהרסטל, בלגיה. החברה מייצרת (באמצעות חברה בת אמריקנית) את רובה הסער הנפוץ M-16, ה-FN HP ואחרים. המפעל הראשון נוסד בשנת 1889 בעיר הרסטל, ליד לייז' בבלגיה. מדיה וקבצים בנושא FN Herstal בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של FN Herstal (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.