laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
253

שנת 253 היא השנה ה-53 במאה ה-3. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 253 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. קרב ברבליסה – הפסד נוסף לרומי כאשר האימפריה הסאסאנית בראשות שאפור הראשון כובשת את אזור אנטיוכיה (אם כי שבור רואה חשיבות רבה יותר בהישגיו בכיבוש ארם נהריים וארמניה) נומריאנוס, קיסר רומי (נפטר ב-284) טרבוניאנוס גאלוס, קיסר רומי (נולד ב-206) איימליאנוס, קיסר רומי (נולד ב-207) להלן לוח שנה יוליאני. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 253‎ נפטרים ב-253‎ מדיה וקבצים בנושא 253 בוויקישיתוף
דגל גמביה

דגל גמביה הוא טריקולור אופקי בצבעים אדום (למעלה), כחול וירוק. הפסים מופרדים על ידי פסים לבנים דקים. האדום מסמל את השמש, כמו גם את הסוואנה. מתחתיו, הכחול מסמל את נהר גמביה הזורם דרך המדינה. הירוק מסמל את הארץ והיערות. הפסים הלבנים מסמלים את השלום. סמל גמביה המנון גמביה מדיה וקבצים בנושא דגל גמביה בוויקישיתוף גמביה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל גמביה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבשורה על-פי מרקוס

הבשורה הקדושה על-פי מרקוס (ביוונית: Κατά Μάρκον) היא אחת מארבע הבשורות בברית החדשה, המיוחסת למרקוס המבשר. בשורה זו מונה 16 פרקים, והיא הקצרה ביותר מבין ארבע הבשורות. הבשורה מגוללת את סיפור חייו של ישו מטבילתו על ידי יוחנן המטביל ועד לעלייתו השמיימה. הבשורה מתמקדת במיוחד בשבוע האחרון לחייו - ששת הפרקים האחרונים כולם מוקדשים לכך, מכניסתו של ישו לירושלים. ישו מוצג כמרפא, כמגרש שדים, כעושה פלאים, כמשיח, כבנו של אדם, וכמה פעמים כבן האלוהים. תוכן הבשורה לנושאיו הוא כדלקמן: הבשורה עצמה היא אנונימית, אך עוד בתחילת המאה ה-2 ייחסו אותה המלומדים למרקוס האוונגליסט (נפטר בשנת 68 לספירה), אחד מתלמידיו של שמעון בר-יונה שכנראה תיעד את שיחיו של השליח. לפי המסורת, הבשורה על־פי מרקוס היא הבשורה השנייה שנכתבה, לאחר הבשורה על-פי מתי; לכן שני ספרים אלו מסודרים בסדר זה בברית החדשה. החוקרים המודרניים מתארכים את הבשורה על פי מרקוס לשנות השישים או השבעים של המאה ה-1, מה שעושה אותה לראשונה מבין הבשורות. בנוסף, תאוריית שני המקורות מניחה שבשורה זו היא מקור חלקי לשאר הבשורות הסינופטיות. בשנת 1958 הודיע החוקר וההיסטוריון מורטון סמית (אנ') מאוניברסיטת קולומביה כי מצא במנזר מר סבא את מכתב מר סבא ובו בשורה סודית על־פי מרקוס, והיא גרסה של הבשורה המיועדת למלומדים, בעוד הבשורה הרגילה מיועדת להמוני העם. לדבריו, המסמך הועתק על דפים ריקים במהדורה מהמאה ה-17 של ספרו של איגנציוס פטריארך אנטיוכיה (תלמידו מהמאה ה-1 של יוחנן בן זבדי). המסמך צולם מספר פעמים, ואף כי לא נחקר כראוי הקהילה המדעית רואה בו זיוף. הבשורה בעברית (תרגום פרנץ דליטש) הבשורה בעברית (תרגום חדש)
דולי

האם התכוונתם ל... הכבשה דולי – תוצר השיבוט הגנטי הראשון בהיסטוריה של יונק דולי (צילום) – תנועת מצלמה נפוצה בצילום הקולנועי דולי (כלי נגינה) (אנ') - כלי נגינה המשמש בגאורגיה ובמקומות נוספים בקווקז דולי - דמות גמד בסדרת ספרי הפנטזיה מחזור ארץ פרידיין אישים: תומאס דולי – כדורגלן גרמני-אמריקאי "טקסס דולי" - כינויו של דויל ברונסון, שחקן פוקר מקצועי אמריקאי אישים ששמם הפרטי הוא דולי
תפוח מסוכר

תפוח מסוכר הוא תפוח מצופה סוכר. לרוב נמכר על מקל, כדי להקל על אכילתו. הציפוי הנפוץ הוא סירופ סוכר שהתקרר והתקשה, לרוב בצבע מאכל אדום ולעיתים מתובל בקינמון. במדינת ישראל היה נקרא גם בשמות "אפל'ה", "בומבל'ה", "גידיאלה","אמבר" ו"חלוצ'ה". תפוחים מסוכרים נמכרים כחטיף בירידים, פסטיבלים ומסיבות. במדינות המערב הם חטיף מסורתי בפסטיבלי סתיו, למשל בעת ליל כל הקדושים, מכיוון שמועד החג הוא בסופה של עונת קטיף התפוחים. ויליאם וו. קוֹלְבּ היה הממציא של התפוח המסוכר. קולב, יצרן ממתקים מניוארק, ערך ב-1908 בחנות הממתקים שלו ניסויים שונים עם ממתק קינמון אדום, ובאחד מהם טבל תפוחים לתוך הסירופ. הוא הציג אותם בחלון הראווה של החנות ומכר את כולם, ובהמשך מכר אלפי תפוחים מסוכרים בשנה. בעשורים הבאים נפוצה מכירת התפוחים המסוכרים לאורך חוף ניו ג'רזי, במופעי קרקס, ובערך מסוף שנות ה-40 נמכרים התפוחים בחנויות ממתקים רבות בכל רחבי ארצות הברית. תפוח קרמל מדיה וקבצים בנושא תפוח מסוכר בוויקישיתוף שמות ידועים נוספים: במבליק, בומבלה ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונצרטחבאו

קונצרטחבאו (בהולנדית: Concertgebouw, מילולית: "בניין קונצרטים"; נהגה בשפת המקור: קוֹנְסֶרְטחֶבָּאוּ) הוא בניין הקונצרטים המרכזי של אמסטרדם, הולנד, ומקום משכנה הקבוע של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית. בזכות אקוסטיקה יוצאת דופן נחשב האולם הגדול של הקונצרטחבאו ("Grote Zaal") לאחד משלושת אולמות הקונצרטים המשובחים בתבל (יחד עם המוזיקפראיין שבווינה וה"בוסטון סימפוני הול" שבבוסטון). אורך האולם הגדול 44 מטרים, רוחבו 28 מטרים, גובהו 17 מטרים ובו 2037 מקומות ישיבה. זמן הרוורברציה באולם הגדול הוא 2.8 שניות ללא קהל ו-2.2 שניות עם קהל, נתון ההופך את האולם מתאים במיוחד ליצירות מהתקופה הרומנטית המאוחרת, כגון אלה של גוסטב מאהלר. האולם הקטן ("Kleine Zaal") משמש בעיקר לקונצרטים של מוזיקה קאמרית. צורתו אליפטית, אורכו 20 מטרים, רוחבו 15 מטרים ובו 478 מקומות ישיבה. אולם המראות ("Spiegelzaal"), שזכה לשמו בשל המראות על דלתותיו, ממוקם תחת האולם הקטן ודומה לו בממדיו. הוא משמש בין היתר להקלטות רדיו. אדריכל הבניין הוא אדולף לאונרד ואן חנדט ששאב את השראתו מבניין ה"נויה גוואנדהויס" בלייפציג, אשר נבנה שנתיים קודם לכן ונהרס ב-1943. הבנייה החלה ב-1883 על שטח שהיה אז מחוץ לתחומי העיר אמסטרדם. הבניין ניצב על 2,186 כלונסאות באורך 12–13 מטר, אשר הושקעו בתוך האדמה החולית. הקונצרטחבאו נפתח ב-11 באפריל 1888 בקונצרט השקה עם תזמורת בת 120 נגנים ומקהלה בת 500 זמרים. בקונצרט בוצעו יצירות מאת יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן גאורג פרידריך הנדל וריכרד וגנר. ב-3 בנובמבר ניגנה תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית את הקונצרט הראשון שלה באולם הגדול. בזמן בניית הקונצרטחבאו, עוד היה תחום האקוסטיקה ענף שאינו מבוסס על ידע ברור אלא יותר על ניסוי וטעייה (גם כיום אינו מובן לחלוטין). משהושלם הבניין, האקוסטיקה טרם הייתה מושלמת ומאמצים רבים הושקעו בשיפורה עד רמתה הנוכחית. כיום, בזמן עריכת שיפוצים בבניין, שומרים בקפידה שלא לשנות את טיב החומרים במיבנה הפנימי על מנת לשמר את איכות האקוסטיקה. בשיפוץ שנערך בשנים 1985–1988 נבנתה כניסה חדשה מכיוון כיכר בראוורס עם חלל כניסה מקורה זכוכית. ההרחבה תוכננה על ידי האדריכל פי דה ברוין. כיום נערכים בקונצרטחבאו כ-800 קונצרטים בשנה, בהם מבקרים 850,000 מאזינים. אגודת ידידי הקונצרטחבאו מעניקה פרסי עידוד לבולטים מבין הנגנים הצעירים בהולנד. תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית מדיה וקבצים בנושא קונצרטחבאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונצרטחבאו (בהולנדית) אתר האינטרנט הרשמי של קונצרטחבאו (באנגלית) Tapio Lahti and Henrik Möller. "Concert Hall Acoustics and the Computer". ARK - The Finnish Architectural Review. אורכב מ-המקור ב-2007-03-22. נבדק ב-2007-05-20.
רשימות מבית המוות

רשימות מבית-המוות הוא רומן משנת 1862 מאת הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי. הרומן נכתב בהשראת שהייתו בכלא בסיביר ועבודתו שם. ברומן מסופר על חייו של אסיר-פרך בשם אלכסנדר פטרוביץ' גוריאנצ'יקוב אשר נשפט לעשר שנים של עבודות-פרך בסיביר על רצח אשתו. הרומן מתרכז בהצגת חיי היום-יום במחנה העבודה. הוא מורכב מאוסף רשימות של הגיבור אשר מספרות על האסירים השונים, תנאי המחיה, המשמעת והענישה, ועוד נושאים רבים מחיי המחנה. מדיה וקבצים בנושא רשימות מבית המוות בוויקישיתוף פיודור דוסטויבסקי, ‏רשימות מבית המוות, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל לסוטו

דגל לסוטו אומץ ב-5 באוקטובר 2006. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים כחול (למעלה), לבן, וירוק. במרכזו איור של כובע בסוטו שחור, אותו נוהגים לחבוש בני בסוטו, הקבוצה האתנית הגדולה במדינה (כ-99% מאוכלוסייתה). הדגל, שעוצב לכבוד יום השנה ה-40 לעצמאותה של לסוטו מידי בריטניה, החליף את קודמו במטרה להעניק ללסוטו תדמית שלווה יותר. דגל לסוטו הראשון הוצג לראשונה ב-4 באוקטובר 1966, ביום קבלת עצמאותה של לסוטו מידי בריטניה. במרכז הדגל בולט כובע בסוטו לבן על רקע כחול. בצידו השמאלי של הדגל ישנן שתי רצועות אנכיות בצבעים ירוק (משמאל) ואדום. הכחול בדגל מסמל את השמים, הלבן את השלום, הירוק את האדמה והאדום את האמונה. הדגל השני של לסוטו אומץ ב-20 בינואר 1987, לאחר הפיכה צבאית, שבסיומה איבדה המפלגה הלאומית של בסוטו את שלטונה במדינה, לאחר 20 שנות שלטון. הדגל מורכב משני משולשים בצבעים לבן (משמאל) וירוק, ורצועה אלכסונית כחולה אשר מפרידה ביניהם. הצבע הלבן מסמל את השלום, הכחול את גשם והירוק את השגשוג. בצדו השמאלי העליון של הדגל ישנו מגן חום, ומאחוריו אלה וחנית בהצלבה, אשר החליפו יחד את כובע בסוטו כסמל העיקרי של המדינה. לאחר שב-1993 הוחלפה הממשלה הצבאית של לסוטו לטובת ממשלה דמוקרטית, הלכו וגברו קריאות להחליף את דגל המדינה לדגל בעל אופי שלו יותר מאשר קודמו, עד שבשנת 2006 אימצה המדינה את דגלה החדש. דגל לסוטו בין השנים 1987-1966 דגל לסוטו בין השנים 2006-1987 סמל לסוטו המנון לסוטו מדיה וקבצים בנושא דגל לסוטו בוויקישיתוף לסוטו, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל לסוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טברנה

טברנה (מיוונית: Ταβέρνα) היא מסעדה המגישה מאכלים מהמטבח היווני, וכן משקאות חריפים, ובראשם אוזו. השימוש במילה טברנה החל בימי הביניים, ומקורה במילה הלטינית "taberna" שמשמעה "בקתה" או "צריף". הטברנות היו נפוצות בערי יוון, ובעקבות ההגירה היוונית של סוף המאה ה-19 והמאה ה-20, הפכו הטברנות לנפוצות ברחבי העולם ובעיקר בארצות הברית ובאוסטרליה. בספרות ובאמנות הפכו הטברנות לסמל התרבות היוונית, ולסמלה של יוון. כך לדוגמה במחזה ובסרט "שירלי ולנטיין" משמשת הטברנה אתר מפגש בין גיבורת הסרט הבריטית לבין האופי היווני והתרבות היוונית, ובמהלך המחזה והסרט מתפתחת הגיבורה ומקבלת על עצמה את התרבות היוונית עד שלבסוף היא עובדת בטברנה. הסרט "החתונה היוונית שלי" מציג את הטברנה הפועלת בארצות הברית כסמל לתרבות היוונית בקרב מהגרים יוונים. גם בישראל, משמשת ה"טברנה" כסמל לתרבות ולפולקלור היווני (וכביטוי למקומות המגישים אוכל בסגנון זה, לעיתים עם מופעי מוזיקה חיה), ואף היוותה רקע לתוכנית האירוח המצליחה "בטברנה" של שמעון פרנס. בר (עסק) פאב
הרמן קרברס

הרמן קרברס (18 ביוני 1923 – 2 במאי 2018) היה כנר הולנדי. קרברס נולד בהנגלו ולמד כינור אצל אוסקר בק. יחד עם תאו אולוף, גם הוא תלמיד של בק, היה כנר ראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם ותזמורת הרזידנטי של האג. היה סולן עם תזמורות רבות ברחבי תבל. ב-1979 עבר תאונה שגרמה לו להגביל את פעילותו הסולנית. על תלמידיו נמנו ורה בתס, אמי ורהיי, רודולף קומן ואנדרה ריו. נפטר ב-2 במאי 2018. מדיה וקבצים בנושא הרמן קרברס בוויקישיתוף הרמן קרברס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הרמן קרברס, באתר AllMusic (באנגלית) הרמן קרברס, באתר MusicBrainz (באנגלית) הרמן קרברס, באתר Discogs (באנגלית)
חול טובעני

חול טובעני הוא חול רווי במים שמגיב בקלות ללחץ ומשקל. התופעה מתרחשת כשמים שעולים ממאגר תת-קרקעי גורמים לגרגירי החול לצוף. חול טובעני לא מסוכן כל כך כפי שהוא מתואר בסרטי קולנוע רבים. החול הטובעני צפוף יותר מגוף האדם ולכן האדם בדרך כלל יצוף בו. הסכנה הגדולה ביותר בחול טובעני היא תזוזה רבה של האדם שתקוע בו, מפני שכך הוא מתחפר עמוק לתוכו ולבסוף טובע. חול טובעני ניתן למצוא ליד נהרות ובחופי ימים. מפרץ מורקאם (Morecambe Bay) באנגליה ידוע במיוחד בחול הטובעני שבו מפני שהחוף צר ורדוד כך שאדם שנתקע בחול טובעני עלול לטבוע בגאות המהירה. חול טובעני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גספצ'ו

גספצ'ו (בספרדית: gazpacho) הוא מרק עגבניות קר המקובל במטבח הספרדי, אשר נאכל בעיקר בעונת הקיץ. מקורו של המרק במטבח האנדלוסי, והוא מבוסס על מרכיבים פשוטים המצויים באנדלוסיה: לחם יבש, שום, שמן זית, מלח וחומץ. לאחר גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1492 והבאת העגבנייה והפלפל לספרד הפכו גם אלה לחלק בלתי נפרד מהמרק. גם כיום העגבנייה מהווה חלק בלתי נפרד ממרק הגספצ'ו והצבע האדום שלה מהווה את סימן ההיכר את המרק, אולם המתכון המקורי של המרק לא כלל עגבנייה. באנדלוסיה עדיין פופולרי האחובלנקו - הגרסה המקורית של המרק, בלי העגבנייה. גרסה נוספת של המרק התפתחה באזור לה מנצ'ה, ומרק זה מכונה "גספצ'ו מנצ'גו" על שם האזור בו נוצר. מרכיבי מרק זה זהים למרכיבי הגספצ'ו, אולם הוא מוגש כנזיד חם, ולרוב מוסיפים לו גם בשר ארנבת ופטריות. וישיסואז גבי בר חיים, סופר קלאסיקו: גספצ'ו, באתר nrg‏, 20 ביולי 2005 גספצ'ו עם קרוטונים תוצרת בית, באתר וואלה! NEWS קובי קלייטמן‏, זה היה בסוף הקיץ, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2011 רותי קינן, מתכון לגספאצ'ו מלפפונים, באתר ynet, 16 באוגוסט 2015 גספצ'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אתר כתר

אֶתר כֶתר (באנגלית: Crown Ether) הוא שמן של תרכובות אורגניות: אֶתֶרים טבעתיים, תרכובות הטרוציקליות שאטומי חמצן מרכיבים חלק מהטבעות שלהן. חשיבותן הגדולה בקומפלקסים שהן יוצרות עם קטיונים. שמן של התרכובות בקבוצה זו נגזר מהדמיון שבין צורתן המרחבית של מולקולות האתר כתר בקומפלקס עם קטיון לבין צורתו של כתר המונח על ראש. רוב תרכובות האתר כתר הן אוליגומרים טבעתיים של אתנול, כך שהיחידה החוזרת בהן היא CH2-CH2-O-)n-); תרכובות חשובות הן הטטרמר (עבור n=4), הפנטמר (n=5) וההקסמר (n=6). שמותיהן של תרכובות האתר כתר מורכבים משני מספרים: המספר הראשון הוא מספר האטומים הכולל בטבעת האתר, והמספר השני הוא מספר אטומי החמצן. לדוגמה: 12-כתר-4 הוא טבעת המורכבת מ-12 אטומי פחמן וחמצן, כשבין כל זוג אטומי פחמן מפריד אטום חמצן. כך ייקראו גם 15-כתר-5 ו-18-כתר-6. באנגלית: 12-‎crown-4 וכו'. תרכובות האתר כתר קושרות היטב קטיונים שונים. אטומי החמצן שעל הטבעת, בעלי המטען השלילי החלקי, נמשכים אל המטען החיובי שעל הקטיון. כך נוצרת צורת הכתר: אטומי החמצן מופנים פנימה, אל עבר הקטיון המוקף בטבעת האתר, בעוד אטומי הפחמן פונים החוצה, הרחק מהקטיון. למעשה, אטומי החמצן יוצרים סביבה טעונה, הידרופילית, עבור הקטיונים, בעוד אטומי הפחמן יוצרים סביבה הידרופובית, המאפשרת המסה של הקומפלקס אתר כתר-קטיון בתרכובות אורגניות, שברגיל לא היה הקטיון נמס בהן. לתהליך זה יש חשיבות רבה בהפרדת יונים מתמיסות ובקטליזת מעבר-פאזה. הקטיונים החשובים ביותר שנקשרים לאתר כתר הם יונים של המתכות האלקליות ליתיום, נתרן ואשלגן, הנקשרים ל-12-כתר-4, 15-כתר-5 ו-18-כתר-6, בהתאמה. הקישור הוא בררני, ונובע מהתאמה בין היקף הטבעת הנוצרת על ידי אטומי החמצן להיקף הקטיון המתכתי. הקישור הייחודי שנוצר הוא אחת הסיבות לרעילותו של 18-כתר-6, הקושר את יוני האשלגן בגוף ומונע מהם להשתתף בפעילויות חיוניות. קיימות מולקולות טבעתיות טבעיות, כגון ולינומיצין ונונאקטין, שאינן אתר כתר אולם פועלות בצורה דומה. 18-כתר-6 קושר גם קטיונים אחרים, כמו אמינים שעברו פרוטונציה - גודלם מתאים לפתח שבמולקולת האתר, והמימנים הטעונים חיובית נקשרים לחמצנים הטעונים שלילית. צ'ארלס פדרסן, מהנדס כימיה וכימאי אורגני מחברת דופונט, פיתח בשנת 1967 את סינתזת הכתר אתר, וחקר את תכונות המסת הקטיונים של מולקולות אלה. בשנת 1987 הוענק לו על תגליותיו בתחום פרס נובל לכימיה, יחד עם שני חוקרים נוספים שהמשיכו במחקריו. מדיה וקבצים בנושא אתר כתר בוויקישיתוף
אותלו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אותלו – מחזה מאת ויליאם שייקספיר. אותלו (ורדי) – אופרה מאת ג'וזפה ורדי. אותלו (רוסיני) – אופרה מאת ג'ואקינו רוסיני. רברסי – משחק לוח הידוע גם בשם "אותלו". עיבודים לקולנוע של המחזה אותלו (סרט, 1906) – סרט אילם איטלקי אותלו (סרט, 1922) – סרט אילם גרמני משנת 1922 אותלו (סרט, 1951) – סרט קולנוע משנת 1951 בכיכובו של השחקן אורסון ולס אותלו (סרט, 1964) – סרט טלוויזיה אוסטרלי אותלו (סרט, 1965) – סרט קולנוע משנת 1965 בכיכובו של השחקן לורנס אוליבייה אותלו (סרט, 1986) – סרט בבימויו של פרנקו זפירלי, המבוסס על האופרה מאת ורדי אותלו (סרט, 1990) – סרט טלוויזיה משנת 1990 בבימויו של טרוור נאן
חול מזמר

חול מזמר, הוא חול שמפיק צלילים בתדר נמוך תחת לחץ. הצליל מופק בדרך כלל כשהרוח נושבת על גבי דיונות החול או בעת הליכה עליו. הצליל מופק על ידי לחץ, המשנה את צורת החול. לשם היווצרות חול מזמר נדרשים התנאים הבאים: על גרגירי החול להיות עגולים ובקוטר של 0.1 עד 0.5 מילימטר על החול להכיל סיליקה בחול דרושה מידה מסוימת של לחות תדר הצליל השכיח ביותר המופק על ידי חול מזמר הוא 450 הרץ. צלילים אחרים המופקים על ידי חול מזמר תוארו כנהימה. חול מזמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולך

וולך (או ולך) הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני.[דרוש מקור] בגרמנית (Wallach) פירוש השם הוא סוס, חמור או גמל מסורס.[דרוש מקור] האם התכוונתם ל... ולאכים – השם בו כונו האוכלוסיות שעברו רומניזציה במרכז ובמזרח אירופה אישים: אוטו וולך – כימאי גרמני יהודי אלי וולך – שחקן קולנוע אמריקאי דוד ולך – ביוכימאי ישראלי, חתן פרס א.מ.ת יוחנן וולך – שחקן כדורגל ישראלי יונה וולך – משוררת ישראלית משה וולך – רופא יהודי, מייסד בית החולים שערי צדק בירושלים ספיר וולך – זמרת-יוצרת ומוזיקאית ישראלית שלום מאיר ולך – רב וסופר ישראלי
קבנוס

קבנוס (מפולנית: Kabanos ביחיד ו-Kabanosy ברבים) הוא נקניק המקובל במטבח הפולני, שעשוי בשר חזיר מעושן. אורכו של נקניק הקבנוס הוא בין 30 ל-60 ס"מ ולרוב קוטרו צר (כ-1 עד 2 ס"מ). מקור שמו של הנקניק במילה האוקראינית והרוסית "קאבאן" שמשמעה "חזיר בר", אף שיש גרסאות של הנקניק העשויות מבשר סוסים, בשר בקר או בשר עגל. בפולין נהוג לאכול את הקבנוס כמתאבן בראשית הארוחה, ולרוב הוא מוגש עם גבינה. גרסאות כשרות של נקניק זה עשויות מבשר עגל או מבשר הודו. בישראל משמש הנקניק לרוב כמאכל של מטיילים, בשל יכולת השימור של הנקניק בלא קירור, ובשל גודלו וצורתו המקלים על נשיאתו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנתרופולוגיה משפטית

אנתרופולוגיה משפטית (באנגלית: Forensic anthropology) היא ענף יישומי של האנתרופולוגיה הפיזית והאוסטאולוגיה (חקר מערכת השלד), עבור צרכים משפטיים, כגון חקירות פליליות בהן כמעט ולא ניתן לזהות את הקורבן. אנתרופולוג משפטי יכול לעזור בזיהוי אנשים מתים אשר שייריהם נרקבו, נשרפו, הושחתו או מסיבה אחרת קשים לזיהוי. המונח "משפטי" מתייחס ליישומו של תחום זה של המדע בבתי המשפט. אנתרופולוגיה משפטית משתמשת בשיטות המפותחות על ידי האנתרופולוגיה הפיזית ומיישמת אותן בחקירות בהן יש חשיבות משפטית. טכניקות אלו יכולות להעריך גיל, מין, מעמד חברתי, מוצא, זמן מאז המוות, וכן לאבחן טראומה גופנית ומחלות. אנתרופולוגים משפטיים לעיתים עובדים עם רפואה משפטית, אודונטולוגים וחוקרי מקרי רצח לצורך זיהוי גופות, לגלות עדות לטראומה, ולצורך קביעת הפער שלפני המוות. אף על פי שחסרה להם הסמכות החוקית להכריז את נסיבת המוות הרשמית, דעותיהם יכולות להלקח בחשבון על ידי חוקרי מקרי המוות. הם יכולים גם להעיד בבית משפט כעדים מומחים, למרות שלפי הלכת דאוברט רוב המידע ששגור בפיהם (כמו שיחזור הפנים המשפטי) אינו קביל כעדות. אנתרופולוג משפטי נקרא גם כאשר שיירי אדם מתגלים בחפירות ארכאולוגיות או כאשר שיירי אדם מתגלים בידי משטרה או הציבור במצבי ריקבון גופה או שרפה. הצורך בזיהוי חיוני גם מסיבות חוקיות וגם הומניטריות. במקרה של טראומה גופנית, אנתרופולוג משפטי יכול לקבוע בדיוק רב אם נוצר שימוש בכוח, אם בפתאומיות או בפראות, או אם הפגיעה נגרמה לפני המוות, סמוך לזמן המוות או לאחר המוות. בנוסף, אנתרופולוגים מיומנים ביותר יכולים לזהות את סוג הנשק לפי סימנים שנותרו על העצמות. אפילו שיירי שריפת גופה יכולים לספק מידע בדבר האדם שמת. ישנם מעט אנתרופולוגים משפטיים. בארצות הברית וקנדה רק מאה רשומים בדיפלומת הארגון האמריקני לאנתרופולוגיה משפטית, כאשר רק חמישים מתוכם פעילים בתפקיד. שניים מהמאגרים החשובים ביותר למחקר בשיירי אדם הם "מאגר האמאן-טוד" הנמצא ב"מוזיאון להיסטוריה טבעית", קליבלנד, וכן "מאגר רוברט טרי" במכון הסמית'סוניאן. שני מאגרים אלה הם בסיס היסטורי חשוב ביותר לניתוחים סטטיסטיים הנחוצים לקיום השערות משיירים שנמצאו. המכון לרפואה משפטית ע"ש ל. גרינברג נכון להיום מעסיק שני אנתרופולוגים משפטיים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רפואה משפטית זיהוי פלילי אנתרופולוגיה יישומית ריקבון גופה סדרת הטלוויזיה עצמות שיחזור הפנים המשפטי, שנהוג בידי אנתרופולוגיה משפטית. תוכנת Fordisc שנועדה לעזור לאנתרופולוגים משפטיים במהלך עבודתם. American Board of Forensic Anthropology אנתרופולוגיה משפטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קש (גבינה)

קש (Caş, לפי האלפבית הפונטי הבינלאומי: kaʃ) היא סוג של גבינה המיוצרת במזרח אירופה ובארצות הבלקן. המילה קש לקוחה מהמילה הלטינית caseus והיא קרובה מבחינה לשונית למילה האנגלית cheese (גבינה). הגבינה מיוצרת על ידי הוספת אנזים הגבנה לחלב טרי ולאחר שהיא מקרישה, הקום נמעך ואחר כך נאסף ונתלה בתוך אריג כדי לאפשר למי הגבינה להתנקז. בתהליך זה, הגבינה מקבלת צורה של מין דמעה עגולה ומיובשת ומבשילה עד שהיא מקבלת צבע צהוב וטעם חמוץ במידת-מה. לאחר שגבינת הקש מוכנה, לעיתים הופכים אותה לגבינות מסוגים אחרים, כמו בורדוף או קשקבל. מחוץ לטרנסילבניה, לעיתים המונח Caş מתאר גבינת טלמיה לפני שהומלחה או קצת אחרי.
פיטר קרגיל

פיטר קרגיל (2 במרץ 1964 - 15 באפריל 2005) היה כדורגלן ג'מייקני ששיחק בעמדת הבלם. קרגיל החל את קריירת הכדורגל שלו במספר מועדונים בג'מייקה, ביניהם סוולואופילד, פורטמור יונייטד וליונס CC וכן שיחק במועדון הכדורגל מהגדולים בג'מייקה - הרבור ויו. בעונת 1987/88 הגיע קרגיל לישראל ושיחק כ-7 שנים במדי קבוצת מכבי נתניה. לאחר שעזב את מכבי נתניה שיחק קרגיל עונה אחת במדי קבוצת הפועל פתח תקווה בעונת 1994/95, ולאחריה חזר לשחק בג'מייקה. קרגיל גם היה שחקן מעמודי התווך של נבחרת ג'מייקה של אותם זמנים וערך 84 הופעות במדי הנבחרת. קרגיל היה קפטן הנבחרת במונדיאל 1998 שנערך בצרפת. לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן הנבחרת. ב-15 באפריל 2005 נהרג קרגיל בתאונת דרכים כאשר המיני-ואן שבו נהג התהפך במהלך הנסיעה. פיטר קרגיל, באתר Transfermarkt פיטר קרגיל, באתר National Football Teams פיטר קרגיל, באתר FootballDatabase.eu
שלמה חראזי

הרב שלמה בן סעדיה בירב מימון בירב אפרים אלחראזי היה מגדולי חכמי תימן בסוף המאה ה-17. שימש ברבנות באחת מהקהילות בדרום תימן. על פי הסברה, אליו נשלחה איגרת בשנת התנ"א (1691) מרבני ירושלים ובראשם הרב משה בן חביב לבקשת סיוע כספי לחיזוק קהילת יהודי ירושלים. בפתיחת האיגרת נכתב בין היתר: "מלאים מצוות כרימון... ששים ושמחים לעשות רצון קונם באונם... בתוכם אנשים הדורים נדיבים ושועים גבירים כבירים ה"ה הנשיא המפורסם עוואץ'... עואץ' מעוצ'ה וכה"ר מסאלם היבה ועל ראשיהם [כה"ר] שלמה בן סעדיא אתה ה' [תשמרם]...". נולד בטוילה, ולמד תורה אצל תלמידי חכמים בני מקומו, ובפרט לפני הרב נתן בירב אברהם. הרב חראזי חיבר שירים וספרים. לו מיוחס השיר המפורסם "שמע האל ענני בתפילה". ספרו המפורסם ביותר הוא "בית תפילה". כמו כן, חראזי נודע כמעתיק ספרים טוב והעתיק חיבורים כמו ספר "היכלות", "תולעת יעקב" ו"רכב אלדים". בסביבות שנת 1670 חיבר חראזי את הספר "בית תפילה", שהוא מבוא ופירוש לתפילה ובעיקר לתפילת העמידה. מלבד נושא התפילה, דן הספר במהות הנפש ובהבדל שבין נפש היהודי לנפש הגוי. הוא נוגע בנושאים אחרים ביהדות כמו חשיבות קיום המצוות, מידת הביטחון, יצר הטוב ויצר הרע, תפקיד ישראל בעולם, תחיית המתים, חישובי קץ, זהות המשיח וקיבוץ גלויות. מכל הנושאים הנזכרים, זוכים נושא הגלות ונושא הגאולה להעדפה. חראזי מרבה לחזק את קוראיו כי הגאולה תבוא מן הגלות ואין להתייאש מהמצב הקשה בו הם שרויים. בין היתר, כותב חראזי "דיין לישראל צער גלות, ואפילו בלא תשובה נגאלין". אווירת המצוקה והסבל זועקים מכל חלקי הספר, עקב ההתנכלויות השונות מצד השלטונות כלפי יהדות תימן בתקופה זו. הספר גדוש במובאות מהמקרא, מהתלמוד, מהמדרש ומספרי הקבלה והפילוסופיה. חלק ממקורות הספר לא ידועים, ורובם פרי חכמי תימן הראשונים. פעמים רבות חראזי מציג שאלות לפני ביאוריו. הספר יצא לאור מחדש בשנת 1992 על ידי ציון בר מעוז.