laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה

יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Johann Friedrich II. Herzog von Sachsen;‏ 8 בינואר 1529 – 19 במאי 1595), היה דוכס סקסוניה בין השנים 1554–1566. יוהאן פרידריך נולד ב-8 בינואר 1529 בטורגאו שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ליוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולזיבילה מקלווה, בתם של יוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג. בשנת 1547 ויתר אביו יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין האחים; יוהאן פרידריך השני קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את אזור גותה. בשנת 1554 ניסה יוהאן פרידריך השני להחזיר לידיו את נסיכות הבוחר מסקסוניה, אולם הובס בשנת 1556 ונאלץ לוותר על התואר נסיך בוחר. לאחר מכן הסתכסך יוהאן פרידריך עם מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1563 תקף מפקד צבאו גנרל וילהלם פון גרומבאך את וירצבורג, ועל אף דרישות מצד הקיסר סירב לפנות את העיר. לאחר מכן זמם יוהאן פרידריך לרצוח את אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ובשל כך הוטל עליו חרם קיסרי, וצבא נסיכות הבוחר מסקסוניה פלש לאדמותיו. לאחר מצור על העיר גותה נפלו יוהאן פרידריך ופון גרומבאך בשבי. פון גרומבאך הוצא להורג לאחר עינויים רבים בשנת 1567, ואילו יוהאן פרידריך נכלא עד מותו, ואחיו יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את נחלותיו. בשנת 1572 סייע יוהאן וילהלם לשארל התשיעי, מלך צרפת במאבקו נגד ההוגנוטים, ובעקבות כך סייע מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחייניו - בניו של יוהאן פרידריך השני לתבוע את חלקם בירושה, ואכן הדוכסות פוצלה שוב בין יוהאן וילהלם לבין בניו של יוהאן פרידריך יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. ב-19 במאי 1595 מת יוהאן פרידריך בכלאו שבארמון שטייר, ונקבר בקובורג בקבר שבנה בנו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג לו ולאשתו. ב-26 במאי 1555 התחתן יוהאן פרידריך עם אגנס מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה, שהייתה נשואה קודם לכן למוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, אך לא היו לו ילדים ממנה. ב-12 ביוני 1558 התחתן יוהאן וילהלם עם אליזבת, רוזנת פפאלץ-זימרן-שפונהיים, בתם של פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ומריה מברנדנבורג-קולומבאך. ממנה היו לו 4 ילדים: יוהאן פרידריך (1559–1560). פרידריך היינריך (1563–1572). יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג (1564–1633). יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך (1566–1638). מדיה וקבצים בנושא יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה בוויקישיתוף יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הוועדה ההיסטורית היהודית

הוועדה ההיסטורית היהודית (בפולנית: Centralna Żydowska Komisja Historyczna) הייתה ועדה ראשונה מסוגה, שהוקמה בפולין עוד בעיצומה של השואה, לשם המחקר ההיסטורי של קורות היהודים בפולין, לפני השואה ובמהלכה. הוועדה הוקמה ב-1944 וב-1947 הוחלפה על ידי המכון ההיסטורי היהודי. הוועדה ההיסטורית היהודית הוקמה באוגוסט 1944 על ידי הוועד המרכזי של יהודי פולין בלובלין ששוחררה כחודש לפני כן על ידי הצבא האדום. בכינוס היסוד של הוועדה הורכב שאלון שנועד לגביית עדויות מהניצולים. בנובמבר 1944 מונה פיליפ פרידמן לראש הוועדה. בין חברי הוועדה המדעית היו פרידמן, יוסף קרמיש ורחל אוירבך, לימים ממייסדי וממנהלי ארכיון יד ושם ומבכירי יד ושם. הוועדה ביקשה לחקור את תולדות יהודי פולין בתקופת הכיבוש הגרמני של פולין (אנ'), לפרסם חומר, לכתוב מחקרים מדעיים על השואה ויהודי פולין, וכך ללמד בקרב יהודים ופולנים את תולדות הכיבוש הגרמני ואת שואת יהודי פולין. הוועדה ביקשה לערוך מפגשי מחקר, הרצאות ודיונים של אנשי מקצוע וכן של הציבור הרחב. עוד ביקשה הוועדה לקיים תערוכות ולהתקשר עם מוסדות העוסקות בנושא. במרס 1945 עברה הוועדה ללודז'. בתחילת 1945, בהמשך לפעילות הוועדה, הוקמו ועדות היסטוריות אזוריות בקרקוב, ורשה, ביאליסטוק, קטוביץ ויישובים נוספים בהם נאספו יהודים ששרדו את השואה או ששבו מברית המועצות. בין החומרים שאספה הוועדה היו חומרי ארכיון שהתגלו בגטאות שונים. אחד הארכיונים הבולטים היה הארכיון והכרוניקה של גטו לודז', שחלקים ממנו ניצלו על ידי נחמן זונאבנד, מאסירי הגטו, בתקופת חיסולו של גטו לודז' בקיץ 1944, ונחשפו לאחר השחרור. הוועדות ההיסטוריות האזוריות אספו חומר על המדיניות הגרמנית כלפי היהודים, הגטאות ומחנות הריכוז וההשמדה, גורלם של יהודים במסתור, בזהות שאולה ובשורות הפרטיזנים ועוד. זאת במקביל לפעילות היסטוריונים פולנים שעבדו בוועדה העליונה לחקר פשעי המלחמה הנאציים בפולין, ועדה אותה ייסדה ממשלת פולין ב-1945. פעילותה של הוועדה ההיסטורית הובילה להקמתו של המכון ההיסטורי היהודי בוורשה באוקטובר 1947. עם הקמת המכון פורקה הוועדה וחומריה נמסרו אליו. ההיסטוריוגרפיה הפולנית ושואת היהודים, מאת נטליה אלקסיון, באתר יד ושם. על יוסף קרמיש (באנגלית) גילויו של אחד המקומות בהם הוחבאו חומרי ארכיון גטו לודז', אוקטובר 1946, באתר יד ושם
התנועה לעצירת הנסיגה מסיני

התנועה לעצירת הנסיגה מסיני הייתה תנועת מחאה נגד פינוי חצי האי סיני במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים. לאחר כיבוש חצי האי סיני במלחמת ששת הימים, הקימה ישראל מספר יישובים בסיני, כשהגדול מביניהם היה ימית. בנוסף הוקמו מספר בסיסי צבא ושדות נפט. ב-17 בספטמבר 1978 נחתם הסכם השלום בין ישראל למצרים. ההסכם קבע, בין השאר, את קו עקבה-רפיח כקו הגבול בין ישראל למצרים, ופינוי של כלל יישובי חצי האי סיני. על אף שרוב מתיישבי חבל ימית התפנו מרצון, טענו בחוגי הימין כי אין לוותר על שטחי ארץ ישראל, ועל כן החלו להיאבק נגד הפינוי. התנועה לעצירת הנסיגה מסיני היה הגוף המרכזי שאיחד את מתנגדי הנסיגה, והוא הורכב בעיקר מאנשי גוש אמונים. התנועה זוהתה עם עמדות מפלגת התחיה. התנועה ארגנה פעילות מחאה בכל רחבי הארץ נגד הנסיגה מסיני. במסגרת המאבק נערכו הפגנות המוניות, בין השאר מול בית ראש הממשלה, ונערכה פעילות הסברתית נרחבת. לדברי הרב סדן, לאחר קבלת ההחלטה על הנסיגה בכנסת, התקיימו שלושה ימי דיונים בתנועה. קבוצת המיעוט, שכללה בעיקר רבנים מישיבת מרכז הרב, סברה שבמשך השנה וחצי שנותרו יש להקים מטות הסברה ברחבי המדינה. לעומתה קבוצת הרוב של אנשי מעשה סברה שיש להתמקד בהבאת עשרות אלפי אנשים והתבצרות בבתים, ועמדתה התקבלה. התנועה לעצירת הנסיגה התמקדה בהבאת אנשים מכל רחבי הארץ להתיישב בבתים שננטשו על ידי תושביהם, שהתפנו מרצון, על מנת להקשות על פינוי היישובים. בנוסף הקימה התנועה מספר יישובים חדשים בחצי האי סיני: עצמונה, מעוז הים וחצר אדר. לאחר שפונה היישוב חצר אדר הוקם במקום סמוך חצר אדר ב', ולאחר שהוא פונה - חצר אדר ג' וכן הלאה עד חצר אדר ה'. בעת פינוי העיר ימית נאבקו פעילי התנועה בחיילי צה"ל שהגיעו לפנותם מן העיר. הפעילים התבצרו על גגות הבתים, על אנדרטת עוצבת הפלדה, ובמקלט במרכז העיר. המאבק עם המתבצרים על הגגות, בעיקר אנשי גוש אמונים בהנהגת הרב משה לוינגר, גלש מהר מאוד לאלימות, והם פונו בסיוע זרנוקי מים וכלובי מתכת. עם המתבצרים על גבי אנדרטת עוצבת הפלדה, בעיקר סטודנטים בהנהגת צחי הנגבי (לימים שר וחבר כנסת מטעם הליכוד), הגיע אלוף פיקוד הדרום חיים ארז להסכם פינוי מרצון. במקלט במרכז ימית התבצרו אנשי תנועת כך, ואיימו בהתאבדות אם ינסו לפנותם. לאחר הריסת רוב בתי העיר הם התפנו מרצון, בהוראתו של הרב מאיר כהנא. אורי אליצור - יו"ר התנועה הרב ישראל אריאל - רב העיר ימית בני קצובר אבי פרחן חנן פורת יהודה חזני צחי הנגבי ימית, סוף - הקלטות רשת הקשר של התנועה לעצירת הנסיגה. חגי סגל, הוצאת ספריית בית אל, בשיתוף מדרשת הדרום. ארץ ישראל בין דת ופוליטיקה - התנועה לעצירת הנסיגה מסיני ולקחיה. גדעון ארן, הוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל. בגידה בסיני - סיפור המאבק נגד הגירוש מסיני. מיכאל בן חורין. מתנחלי גוש אמונים ופינוי ימית - מאמר אקדמי בראייה היסטורית. מיכאל פייגה, בתוך יחיעם ויץ וצבי צמרת (עורכים), "העשור הרביעי: תשל"ח-תשמ"ח", הוצאת יד יצחק בן צבי, 2016, עמ' 108-91. הרב אלי סדן, ויהי ידיו אמונה, הוצאת בני דוד - עלי, מהדורה שנייה (2019), עמודים 110-108 מאוחר יותר אמר הנגבי כי טעה במאבקו נגד פינוי ימית, מכיוון שחשב שמדובר בניסיון הטעיה של מצרים
וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר

וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Wilhelm Herzog von Sachsen-Weimar;‏ 11 באפריל 1598 – 17 במאי 1662), היה דוכס סקסוניה-ויימאר בין השנים 1620 - 1662, ודוכס סקסוניה-אייזנך בין השנים 1644 - 1662. וילהלם נולד ב-11 באפריל 1598 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, ליוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולדורותיאה מריה מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט. בשנת 1605 מת אביו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ואחיו יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו. עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה וילהלם לעוצר במקומו, ולאחר שנהרג יוהאן ארנסט בהונגריה בשנת 1626 עלה וילהלם לשלטון במקומו. לאחר מותו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, נשא ונתן וילהלם עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1635 חתם עמו על הסכם פראג. בשנת 1638 מת יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך, ונחלותיו עברו ביקר לדוכסות סקסוניה-ויימאר. בשנת 1640 פוצלה הדוכסות בין שלושת האחים; וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, אלברכט הרביעי, דוכס סקסוניה-אייזנך, וארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה. בשנת 1644 מת אלברכט ללא בנים, והנחלה חולקה בין אחיו. בשנת 1650 מת דודו לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן, שהיה ראש האגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft), ולאחר תום תקופת האבל מונה וילהלם במקומו לראש האגודה, ושימש בתפקיד זה עד מותו. ב-17 במאי 1662 מת וילהלם בויימאר, ונחלתו חולקה בין ארבעת בניו; יוהאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, אדולף וילהלם, דוכס סקסוניה-אייזנך, יוהאן גאורג, דוכס סקסוניה-מרקזהל וברנהרד, דוכס סקסוניה-ינה. ב-23 במאי 1625 התחתן וילהלם עם אלאונורה דורותיאה מאנהלט-דסאו, בתם של יוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ודורותיאה, רוזנת פפאלץ-זימרן. ממנה היו לו 9 ילדים: וילהלם (1626). יוהאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר (1627–1683). יוהאן וילהלם (1630–1639). אדולף וילהלם, דוכס סקסוניה-אייזנך (1632–1668). יוהאן גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-אייזנך (1634–1686). וילהלמינה אלאונורה (1636–1653). ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-ינה (1638–1678). פרידריך (1640–1656). דורותיאה מריה מסקסוניה-ויימאר (1641–1675), התחתנה עם מוריץ, דוכס סקסוניה-צייץ. מדיה וקבצים בנושא וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר בוויקישיתוף
ג'ורג' לבנטון

ג'ורג' (יז'י) לבנטון (29 ביולי 1923 – 26 באוגוסט 2021) היה רופא, מומחה למחלות אף אוזן גרון וכירורגיה של ראש וצוואר, כיהן כמנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים ע"ש שיבא (1963 עד 1990) וכראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. לבנטון נולד לאנטול (נתן) לבנטון, סוחר בטקסטיל, וללידיה לבית גולינסקי בלודז' שבפולין. בשנת 1927 עבר עם משפחתו ללבוב לרגל עסקי אב המשפחה. ב-1941 סיים את לימודיו התיכוניים בלבוב. עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 נמלט מזרחה והגיע לחרקוב. עם הגיעו לחרקוב ב-1941 התקבל לבית הספר לרפואה, ובחודש ספטמבר 1941 פונה ביחד עם כל הפקולטה לבית הספר לרפואה Orenburg University. ב-1946 סיים בהצטיינות את לימודי הרפואה, ולאחר מכן חזר לפולין ומצא שכל משפחתו נספתה למעט אחותו ששרדה. באותה שנה התחיל לעבוד בבית חולים אוניברסיטאי בלודג' כאסיסטנט א.א.ג.. ב-8 באוגוסט 1948 עלה בטרנספורט לישראל ושימש כרופא האנייה. כשהגיע לישראל גויס לצה"ל ושירת במלחמת השחרור כרופא גדוד 82, חטיבה 8 של יצחק שדה. עם תום המלחמה עבר לבית חולים צבאי מספר 5 (תל השומר) במחלקת א.א.ג.. ב-1952 נשלח על ידי צה"ל להתמחות נוספת בא.א.ג. בבית החולים בית ישראל בניו יורק (Beth Israel Hospital). עם חזרתו לישראל התמנה כממלא מקום מנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים רמב"ם בחיפה, וב- 1963 מונה למנהל מחלקת א.א.ג. בבית החלים על שם חיים שיבא בתל השומר. לבנטון הכניס שיטות חדשות ורבות לכירורגיה של א.א.ג. ואף טיפח מתמחים רבים, כאשר שבעה מתלמידיו התמנו למנהלי מחלקות. בשלהי הקריירה שלו קידם הכנסת תוכנית של ניתוחי שתל שבלולי(Cochlear implant), בהם משתילים מתקן אלקטרוני המאפשר לכבדי שמיעה ולחרשים לשמוע, תוכנית שסללה את הדרך לבאים אחריו. ב-1976 קבל תואר פרופסור מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1979 עד 1987 כיהן כראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. היה נשוי לאורה לבית הלמר עד למותה ב-2019. נפטר באוגוסט 2021. הותיר אחריו בת ושתי נכדות. Acute lodide-induced enlargement of the salivary glands - http://www.joms.org/article/0278-2391(90)90184-4/pdf Is magnesium depletion the reason for ototoxicity caused by aminoglycosides - http://www.medical-hypotheses.com/article/0306-9877(83)90002-6/pdf Peritonsillar abscess in children and its indication for tonsillectomy - http://www.ijporlonline.com/article/S0165-5876(98)90034-9/pdf Congenital webbing of the larynx plus multiple anomalies: A new genetic syndrome - http://www.amjoto.com/article/S0196-0709(82)80057-4/pdf Peritonsillar abscess: Recurrence rate and the indication for tonsillectomy - http://www.amjoto.com/article/S0196-0709(87)80028-5/pdf Rapidly progressive hearing loss as a symptom of polyarteritis nodosa - http://www.amjoto.com/article/S0196-0709(87)80032-7/pdf Osteochondroma of the mandibular condyle - http://www.oooojournal.net/article/0030-4220(64)90306-8/pdf M. Hildesheimer, C. Muchnik, S. Tenne, G. Leventon, [Auditory achievements of cochlear implantation], Harefuah 124, 1993-04-15, עמ' 457–460, 528
ג'ון מאת'ר

ג'ון קרומוול מאת'ר (נולד ב-7 באוגוסט 1946, רואנוק, וירג'יניה) הוא אסטרופיזיקאי אמריקאי, קוסמולוג וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2006 על עבודתו על בתחום קרינת הרקע הקוסמית באמצעות לוויין קובי בשיתוף עם ג'ורג' סמוט. מחקרם סייע לאמת את תאוריית המפץ הגדול. בהתאם לנימוקי ועדת פרס נובל: "ניתן לראות בפרויקט קובי נקודת ההתחלה של הקוסמולוגיה כמדע מדויק". מאת'ר הוא אסטרופיזיקאי בכיר במרכז טיסות החלל גודארד של סוכנות החלל האמריקאית במרילנד ומשמש פרופסור נילווה לפיזיקה באוניברסיטת מרילנד. ב-2007, מאת'ר נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של הטיים מגזין. בחודש אוקטובר 2012, הוא אוזכר שוב על ידי הטיים מגזין, בגיליון מיוחד תגליות חדשות בחלל, כאחד של מ-25 האנשים המשפיעים ביותר בתחום החלל. מאת'ר הוא גם מדען פרויקט עבור טלסקופ החלל ג'יימס וב, טלסקופ אשר מתוכנן לשיגור לחלל, לנקודת לגראנז', בשנת 2018 לכל המוקדם. מאת'ר גדל והתחנך בניו ג'רזי, שם סיים את לימודי התיכון בשנת 1964. בשנת 1968 סיים תואר ראשון בפיזיקה בהצטיינות יתירה במכללת סווארת'מור. בשנת 1974 סיים מאת'ר דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בין השנים 1974–1976 עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת קולומביה ובמרכז החלל גודארד. מדיה וקבצים בנושא ג'ון מאת'ר בוויקישיתוף ג'ון מאת'ר, באתר פרס נובל (באנגלית) ביוגרפיה של ג'ון מאת'ר, באתר משרד האנרגיה האמריקאי ג'ון מאת'ר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "The Nobel Prize in Physics 2006" (הודעה לעיתונות). The Royal Swedish Academy of Sciences. 3 באוקטובר 2006. נבדק ב-2006-10-05. {{cite press release}}: (עזרה)
יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר

יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Johann Ernst I.Herzog von Sachsen-Weimar;‏ 21 בפברואר 1594 – 6 בדצמבר 1626), היה דוכס סקסוניה-ויימאר בין השנים 1605–1620. יוהאן ארנסט נולד ב-21 בפברואר 1594 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, ליוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולדורותיאה מריה מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט. בשנת 1605 מת אביו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, ויוהאן ארנסט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1608 החל יוהאן ארנסט ללמוד באוניברסיטת ינה, ובשנת 1613 יצא לטיול עם אחיו בצרפת, בריטניה והולנד. בשנת 1617 במהלך הלווייתה של אמו, הקים יוהאן ארנסט את האגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft). עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הצטרף יוהאן ארנסט לפרוטסטנטים, ואף השתתף בקרב ההר הלבן. בשנת 1620 מונה אחיו וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לעוצר במקומו, ולאחר שיוהאן ארנסט סירב לחזור ולהישבע אמונים לקיסר, איבד את חזקתו על הדוכסות. לאחר מכן לחם יוהאן ארנסט נגד בית הבסבורג בהולנד ובווסטפאליה כחלק מהצבא הדני. בשנת 1626 יצא יוהאן ארנסט להילחם עבור ארנסט פון מנספלד, ונהרג במהלך קרב בהונגריה. מדיה וקבצים בנושא יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בוויקישיתוף
900-909 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 909 - 900 לפני הספירה 909 לפנה"ס - המלך שיאו משושלת ג'ואו מתמנה למלך בסין. 908 לפנה"ס - אביה מלך יהודה נפטר ומוחלף על ידי בנו אסא. 907 לפנה"ס - ירבעם בן נבט, המלך הראשון של ממלכת ישראל לאחר פיצול ממלכת ישראל המאוחדת נפטר ומוחלף על ידי בנו נדב. בעשא, שר צבאו של נדב בן ירבעם קושר קשר נגדו בזמן שנדב מציב מצור על העיר הפלישתית גבתון, הוא הורג אותו, ותופס את השלטון. 900 לפנה"ס - ייסוד אנוראדאפורה בסרי לנקה. 900 לפנה"ס - ממלכת כוש. 900 לפנה"ס (בערך) -תקופת המעבר ביוון מסתיימת. 900 לפנה"ס (בערך) - התקופה הגאומטרית של הכדים מתחילה ביוון העתיקה. 900 לפנה"ס - התושבים של אזור הים האגאי מקימים קבוצות קטנות ומבודלות בעמקים, במישורים החופיים, ובאיים, גרים באופן עצמאי ובקהילה מלוכדת אך כולם מדברים צורה כלשהי של אותה השפה. 900 לפנה"ס (בערך) - סאן לורנצו, מרכז התרבות האולמקית המוקדמת מחרב, כנראה על ידי אנשים שהיגרו מהצפון והכח עובר ללה ונטה שבטבסקו. 600-900 לפנה"ס (בערך) - פירמידות גדולות נבנות בלה ונטה, מקסיקו על ידי התרבות האולמקית. ירבעם, מלך ישראל הראשון (מלך בשנים 907 - 928 לפנה"ס). נדב בן ירבעם, מלך ישראל (מלך בשנים 906 - 907 לפנה"ס). בעשא, מלך ישראל (מלך בשנים 883 - 906 לפנה"ס). אביה, מלך יהודה (מלך בשנים 908 - 911 לפנה"ס). אסא, מלך יהודה (מלך בשנים 867 - 908 לפנה"ס) מדיה וקבצים בנושא 900-909 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
EDI

Electronic Data Interchange (או בקיצור EDI) הוא אוסף תקנים להעברה של נתונים בין מערכות מידע הפועלות בארגונים נפרדים, למשל לשם העברת הוראת רכישה מלקוחות לספקים. מערכות אלה מזרימות את פרטי כל מכירה, מיד עם ביצועה, למחסנים הראשיים ו/או לספקים, וכך ניתן לקבוע מיידית מה המלאים הנוכחיים ומתי נדרש לחדש אותם ללא צורך בספירת מלאי ובבקשות רכש. משמש בעיקר להעברת מסמכים בין מערכות של ארגונים שונים (בניגוד ל- XML המשמש בעיקר להעברת נתונים). מערכות אלה יכולות לדוגמה לחסוך עלויות של פתיחת דואר, בדיקתו ולבסוף הקלדת הנתונים למחשב מה שמביא לחסכון רב בעלויות. דוגמה נוספת לתועלת היא שמערכות אלו מקצצות את זמן המחזור להזמנות חומר ומכאן שהלקוח יכול להרשות לעצמו להקטין את רמות מלאי הביטחון ולחסוך בעלויות. EDI שימש בעבר בעיקר עסקים בתחום הרכב והקמעונאות, אולם בשנים האחרונות, הפורמט אומץ באופן נרחב יותר; חברות ייצור, בריאות, תרופות, שירות ובנייה הן דוגמאות טובות ללקוחות EDI. מסחר אלקטרוני ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמנואל טוב עלם

עמנואל בן יעקב טוב עלם היה מלומד יהודי-צרפתי בן המאה ה-14. רופא, מתמטיקאי ואסטרונום. בן דורו של רלב"ג ומחבר פורה. כמתמטיקאי היה ממפתחי השבר העשרוני. מכתביו של עמנואל טוב עלם ידועים חמישה עשר חיבורים, כתב היד של רובם נמצא בספרייה הלאומית של צרפת, צילום של חלקם נמצא במכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספרייה הלאומית בירושלים וחלקם זמינים גם לעיון מקוון: על מידת ההיקף. על דרכי חשבון החילוק והערות בחכמת התכונה "דרך חילוק" הערות על מספרים עשרוניים ביאור מלוחות על כוכבי לכת לוח על הילוך השמש "לוח מתנה טובה" - על תנועת כוכב נוגה בין השנים 1300–1357 "באור עשיית האצטרולב" - מופיע גם בשם "שרש מלאכת הכלי שאנו מדמים בכדור" הערות על מחזורי השנה "שש כנפים" - חיבורו החשוב ביותר, נקרא לעיתים "כנפי נשרים". הספר זכה לעניין רב ונשארו עשרות עותקים שלו בכתב-יד, הוא תורגם ללטינית בשנת 1406 וראה אור בעברית בזיטומיר בשנת 1872 בתרגומו של נחמן בבוויץ בתוך הספר "אור הלבנה" "מאמר ערך החילוף" על מסלולי השמש והירח על שבעה כוכבי הלכת ביאור על פירושו של רבי אברהם אבן עזרא על השם המפורש "ביאור מאזני חנוך" הערות על תשעה כוכבי דשביט - חיבור שיוחס בטעות לתלמי "תולדות אלכסנדר" תרגום אגדות על אלכסנדר הגדול "טוֹב עֶלֶם, עמנואל בן יעקב", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ה, עמודים 9–10, באתר היברובוקס "בונפיל, עמנואל בן יעקב", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מידע על עמנואל בן יעקב בקטלוג הספרייה הלאומית מהדורת פקסימילה של החיבור שש כנפיים כתב יד, שש כנפים, טקסס, מאה 14, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית כתב יד, ענייני התקופות, פרמה, מאה 14, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית טוב עלם הוא תרגום חופשי לעברית של בני משפחת בונפיל, מצרפתית: Bonfils)
משפט סקולם-נתר

משפט סקולם-נתר הוא משפט באלגברה המאפיין את האוטומורפיזמים של אלגבראות פשוטות סוף ממדיות, וקובע כי כולם מהווים הצמדה באיבר הפיך. המשפט הוכח לראשונה על ידי תורלף סקולם בשנת 1927. אמי נתר הוכיחה אותו מאוחר יותר באופן בלתי תלוי. זהו משפט בסיסי בתורת האלגבראות פשוטות מרכזיות, המהווה כלי עזר מרכזי בתאוריה. תהי A {\displaystyle A} אלגברה פשוטה מרכזית מעל שדה F {\displaystyle F} , ויהיו A 1 , A 2 {\displaystyle A_{1},A_{2}} תת-אלגבראות פשוטות איזומורפיות שלה. אז כל איזומורפיזם ϕ : A 1 → A 2 {\displaystyle \phi :A_{1}\to A_{2}} הוא הצמדה באיבר הפיך מ- A {\displaystyle A} . נביט באלגברה T = A 1 ⊗ F A o p {\displaystyle T=A_{1}\otimes _{F}A^{op}} , כאשר ⊗ {\displaystyle \otimes } היא המכפלה הטנזורית, ו- o p {\displaystyle op} הוא החוג המנוגד. מכיוון ש- A o p {\displaystyle A^{op}} אלגברה פשוטה מרכזית מעל F {\displaystyle F} וכן A 1 {\displaystyle A_{1}} אלגברה פשוטה, נובע כי T {\displaystyle T} אלגברה פשוטה. A {\displaystyle A} היא מודול מעל T {\displaystyle T} בשתי דרכים: פעם אחת על ידי הפעולה ( a ⊗ y ) r = a r y {\displaystyle (a\otimes y)r=ary} (נסמנו M 1 {\displaystyle M_{1}} ), ופעם נוספת על ידי הפעולה ( a ⊗ y ) r = ϕ ( a ) r y {\displaystyle (a\otimes y)r=\phi (a)ry} (נסמנו M 2 {\displaystyle M_{2}} ). יהי M 0 {\displaystyle M_{0}} המודול הפשוט היחיד של T {\displaystyle T} (קיים כי היא פשוטה ארטינית). מתקיים M 1 ≅ M 0 k ≅ M 2 {\displaystyle M_{1}\cong M_{0}^{k}\cong M_{2}} , כאשר k = [ A : F ] [ M 0 : F ] {\displaystyle k={\frac {[A:F]}{[M_{0}:F]}}} . בפרט, המודולים איזומורפיים, נניח על ידי איזומורפיזם f : M 1 → M 2 {\displaystyle f\colon M_{1}\to M_{2}} . על פי הגדרת הפעולות, מתקיים f ( a r y ) = ϕ ( a ) f ( r ) y {\displaystyle f(ary)=\phi (a)f(r)y} . האיבר u = f ( 1 ) {\displaystyle u=f(1)} מקיים את הדרוש בטענת המשפט: על ידי הצבת y = r = 1 {\displaystyle y=r=1} מקבלים u a = ϕ ( 1 ) f ( 1 ) a = f ( a ) = ϕ ( a ) f ( 1 ) 1 = ϕ ( a ) u {\displaystyle ua=\phi (1)f(1)a=f(a)=\phi (a)f(1)1=\phi (a)u} מכאן u a = f ( a ) = ϕ ( a ) u {\displaystyle ua=f(a)=\phi (a)u} לכל a ∈ A {\displaystyle a\in A} . אם נציב במקום a {\displaystyle a} את v = f − 1 ( 1 ) {\displaystyle v=f^{-1}(1)} נקבל u v = 1 = ϕ ( v ) u {\displaystyle uv=1=\phi (v)u} ולכן u {\displaystyle u} הפיך. תוך שימוש במשפט, ניתן להוכיח טענות רבות מהתחום: המשפט הקטן של ודרברן: כל חוג סופי עם חילוק הוא שדה. כל אלגברה פשוטה מרכזית מממד 4 (מעל שדה ממאפיין לא 2) איזומורפית לאלגברת קווטרניונים. הוכחת תכונות מבנה של אלגבראות ציקליות. * Rowen, Graduate Algebra: Noncommutative View, p.460-461
פרג אגסי

פָּרָג אגסי או פרג אַגְּסָנִי (שם מדעי: Papaver subpiriforme, כמו גם Papaver umbonatum) הוא צמח חד שנתי ממשפחת הפרגיים הנפוץ בשדות ובקרקעות מופרעות. בארץ ישראל הוא נפוץ מצפון הארץ ועד צפון הנגב. כאשר הפרח פורח שני עלי הגביע נושרים ומאוחר יותר גם עלי הכותרת. פריחתו היא מחודש מרץ ועד יוני. פרח הפרג האגסני גדול, אדום ומבריק, בעל כתמים שחורים על בסיס עלי הכותרת. מאפיינים אלו יצרו בלבול מתמיד בינו לבין מין נפוץ מאוד באירופה, פרג השדות (Corn Poppy), הדומה לו. בעקבות כך, מזהים פעמים רבות את הפרג האגסני עם השם הלועזי Corn Poppy, אם כי המין המדעי שונה: Corn Poppy הוא המין Papaver rhoeas, לעומת הפרג האגסני הצומח בארץ, שהוא Papaver umbonatum. גם השם האנגלי שונה: Semetic poppy. הפרג האגסני צומח בכל רחבי ארץ ישראל, מהחרמון ועד לדרום. קל לזהות את הפרג על פי הכתמים השחורים בבסיס עלי הכותרת. לפרג גבעול שעיר וזיפי, וריחו לא נעים. הפרח מואבק על ידי חיפושיות ממשפחת הפרחיתיים (Glaphyridae), שהן ייחודיות בקרב החרקים, ביכולתן לזהות צבע אדום. בניגוד למקובל לחשוב, הפרג האגסני אינו צמח מוגן. הפרג האגסני הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית. בישראל יש מעט יחסית פרחים אדומים, ובולטים בהם הכלנית (כלנית מצויה), הנורית (נורית אסיה) והפרג (פרג אגסני). בגלל הדמיון בין הפרחים, ובפרט עקב הצבע האדום החזק שלהם, רבים מתבלבלים ביניהם. הכלנית המצויה היא הראשונה שפורחת (מתחילה בסוף דצמבר או תחילת ינואר) ולה לפחות 5 עלי כותרת, עליהם יש בדרך כלל טבעת לבנה סביב בסיס האבקנים השחור. לכלנית אין עלי גביע, אך שושנת עלים נמצאת מספר סנטימטרים מתחת לפרח. אחריה מבחינת סדר הפריחה באה הנורית. גם לנורית לפחות 5 עלי כותרת אדומים ואבקנים שחורים, אך לה יש עלי גביע ואין לה טבעת לבנה. בדרך כלל, עליה נוצצים יותר מזו של הכלנית ולעיתים קרובות קרועים ובלויים יותר עקב פעילות החרקים האגרסיבית בתקופת פריחתה (סוף חודש פברואר ורוב חודש מרץ, תלוי במזג האוויר). האחרון שפורח הוא הפרג שיוצר גם הוא מרבדים אדומים באביב (חודשי מרץ, אפריל, מאי ולעיתים תחילת יוני). הפרג שונה מהכלנית והנורית. יש לו רק 4 עלי כותרת ובבסיסם כתמים שחורים גדולים. מרבד אדום של פרג אגסני פרג אגסני פרג אגסני פרג אגסני פרג אגסני – פרח, ניצן (אליפטי) ופרי פרג אגסני וחרצית עטורה צבעוני ההרים פרג האופיום מדיה וקבצים בנושא פרג אגסי בוויקישיתוף פרג אגסי, באתר צמח השדה פרג אגסי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה פרג אגסי, באתר Tropicos (באנגלית) פרג אגסי, באתר GBIF (באנגלית) פרג אגסי, באתר IPNI (באנגלית) צחי אבנור, פרגים בישראל, פליקר http://www.teva.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/redNumberList.pdf ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.