laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קנגוריים

קֶּנְגּוּרִיִּים (שם מדעי: Macropodidae) הם משפחה של יונקים אוסטרליים מסדרת הקנגוראים המפורסמת בעיקר בסוגי הקנגורו הגדולים. לא כל בני המשפחה מזכירים בצורתם את מיני הקנגורו. חלקם שוכני עצים ואחרים חיים על סלעים והם בעלי פרווה עבה ומזכירים עכברים גדולים. מיני הקנגורו הם הגדולים במשפחה, אך בעבר היו מינים גדולים יותר, כמו הפרוקופטודון, שנישא לגובה של שני מטרים. סוג וואטוטיה (Watutia) – נכחד סוג דורקופסוידס (Dorcopsoides) – נכחד סוג קוראבי (Kurrabi) – נכחד תת-משפחה וולביים ארנביים מפוספסים (Lagostrophinae) סוג ומין יחיד וולבי ארנבי מפוספס (Lagostrophus fasciatus) תת-משפחה קנגורי ענק (Sthenurinae) – נכחדה תת-משפחה קנגורים (Macropodinae) סוג פרוטמונדון (Protemnodon) – נכחד סוג טרופוסודון (Troposodon) – נכחד סוג פריונוטמנוס (Prionotemnus) – נכחד סוג קונגרוס (Congruus) – נכחד סוג בארינגה (Baringa) – נכחד סוג בוהרה (Bohra) – נכחד סוג סינפטודון (Synaptodon) – נכחד סוג פיסורידון (Fissuridon) – נכחד סוג סילבארו (Silvaroo) – נכחד סוג קנגורו אילני (Dendrolagus) סוג וולבי הצבי (Dorcopsis) סוג וולבי יערוני (Dorcopsulus) סוג וולבי ארנבי (Lagorchestes) סוג קנגורו (Macropus) סוג וולבי זנב-מסמר (Onychogale) סוג וולבי הסלע (Petrogale) סוג ומין יחיד קואקה (Setonix brachyurus) סוג פדמלון (thylogale) סוג ומין יחיד וולבי ביצות (Wallabia bicolor) קנגורו אילני גודפלו קנגורו אפור מזרחי וולבי סלע אלייד קואקה מדיה וקבצים בנושא קנגוריים בוויקישיתוף קנגוריים, באתר ITIS (באנגלית) קנגוריים, באתר NCBI (באנגלית) קנגוריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קנגוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קנגוריים, באתר GBIF (באנגלית) קנגוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ראש גזר

ראש גזר (צרפתית: Poil de carotte, "שיער (בצבע) גזר") הוא קובץ פרקים קצרים שהם מעין אוטוביוגרפיה של הסופר הצרפתי ז'ול רנאר. קובץ ראשון יצא ב-1899 וב-1902 נוספו עוד חמישה פרקים. על הספר כתב הסופר הצרפתי ז'אן פולאן שזה אחד מן "הטקסטים הצרפתיים היותר מושלמים שאנו מכירים". ב-1899 כתב רנאר מחזה המבוסס על מספר פרקים בספר. המחזה הוצג לראשונה ב-1900. התרגום הראשון לעברית, מעשה ידי רפאל אליעז, הופיע בשם: פרנסוא ראש גזר ב-1950 וזכה להצלחה. ב-2000 יצא לאור תרגום הספר והמחזה של נורית פלד-אלחנן בשם ראש גזר. בישראל הוצג המחזה בשם: "פרנסואה ראש גזר" בתיאטרון זירה ב-1957 עם יהודה פוקס בתפקיד האב, ליה דוליצקיה בתור האם ושולמית פילין בתפקיד "פרנסואה ראש גזר". בשנת 1966 בתיאטרון העממי של אברהם דשא עם נחמיה פרסוף בתפקיד האב, עליזה יצחקי בתפקיד ראש גזר ושולמית אדר בתור האם, בתיאטרון אורנה פורת ב-1975 עם גדעון זינגר בתפקיד האב ועוד. "ראש גזר" עובד גם לקולנוע ולטלוויזיה. הספר מורכב מ-49 פרקים קצרים ללא קשר כרונולוגי ביניהם. הם מתארים את הקורה במשפחת לֶפּיק המתגוררת בכפר במחוז נייבר. ההורים הם מאדאם ומסיה לפיק ושלושת צאצאיהם - הבכור פליקס, האמצעית ארנסטין והקטן פרנסואה המכונה בגלל שערו האדום (ג'ינג'י) "ראש גזר". מאדאם לפיק היא הדמות הדומיננטית במשפחה ואינה מסתירה את איבתה ל"ראש גזר" הנאלץ להישמע לה, לבצע מטלות רבות בבית ולקבל מכות לעיתים קרובות, דבר שנחסך מאחיו. מסיה לפיק שונא את אשתו ומנסה להיות רוב הזמן מחוץ לבית בעסקיו בפריז ובציד. "ראש גזר" אינו ילד שובב כמו שהוא מדוכא על ידי משפחתו. באחת הפעמים הוא מטיח כלפי אביו: "אתה שקוע בדאגות שלך בעוד שאמא, והגיע הזמן לומר זאת, אין לה כלב אחר להכות חוץ ממני". המחזה הוא במערכה אחת, מתאר אפיזודה אחת בבית משפחת לפיק ומתבסס על שלושה סיפורים בקובץ. משתתפים בו: מאדאם לפיק, מסיה לפיק, "ראש גזר" והמשרתת החדשה אנט. שני מאורעות חשובים קורים בו בזמן קצר: המשרתת אנט מגיעה לעבוד בבית משפחת לפיק ונתקלת בתחילה ב"ראש גזר". היא מתייחסת אליו כבן אדם ואף קוראת לו בראשונה "מסיה לפיק" וכשהוא אומר לה ששמו "ראש גזר" היא קוראת לו "מסיה ראש גזר". תוך כדי השיחה הוא שופך את ליבו לפניה ומתאר לה את מצבו הקשה בבית, שאמו שונאת ומכה אותו ולאביו ולאחיו זה לא אכפת. "ראש גזר" קובע עם אביו לצאת לציד אבל אמו אוסרת עליו ומטילה עליו מטלות שונות. הוא מודיע לו ששינה את דעתו ושאינו יכול לצאת לציד אבל מפחד לומר לו שאמו אוסרת עליו. אביו כועס עליו ותולה זאת באופיו הבלתי יציב של "ראש גזר". אנט מתערבת ואומרת למסיה לפיק שמאדאם לפיק היא זאת שאוסרת על ראש גזר לצאת אתו. כאן בפעם הראשונה תופס מסיה לפיק פיקוד ומבטל את האיסור של מאדאם לפיק והיא בתגובה בורחת מהבית אבל בעלה יודע שזו הצגה והיא תחזור. "ראש גזר" יושב בפעם הראשונה עם אביו לשיחת נפש ומספר לו כי אמו שונאת אותו ומתעללת בו וכי פעמיים עמד להתאבד ומאשים אותו כי התעלם ממצבו. מסיה לפיק מתוודה לפניו כי גם הוא אינו סובל את מאדאם לפיק וקיים ביניהם נתק של 16 שנים בערך מהתקופה שנולד וכי כנראה היא מוציאה את זעמה ותסכולה עליו. בסוף השיחה הם מתפייסים ומסיה לפיק קורא לו בפעם הראשונה בשם פרנסואה, נותן בידו רובה ושניהם יוצאים לציד. ז'יל רנאר, פראנסוא ראש גזר; מצרפתית: רפאל אליעז, מרחביה: ספרית פועלים (דורון-מופת), 1950. ז'ול רנאר, ראש גזר: הסיפור והמחזה; תרגום מצרפתית: נורית פלד-אלחנן; אחרית דבר: יהושע ישועה, ירושלים: כרמל, תשס"א 2000. אנימציה על קטעים מ"ראש גזר", באתר יוטיוב ביקורת על "פרנסוא ראש גזר" ב"תיאטרון העממי", נחמן בן עמי, 19/10/66 ראש גזר בתיאטרון אורנה פורת, 1975
ועד

האם התכוונתם ל... ועד – כינוי לשיחת מוסר הנאמרת בצורה של "דיבוק חברים" ולא של שיעור. ועד – בחלק מהישיבות הליטאיות, כינוי לכיתה/שנתון. ועד בית – ראו בית משותף ועד עובדים – התארגנות של עובדים במקום עבודה ועד בכלל – ביטוי שבא להסיר ספק ולהדגיש שגם קצהו של הטווח נכלל בטווח המתואר ארגונים ששמם מתחיל במילה "ועד": ועד ארבע ארצות ועד ההצלה – שמם של ארגונים אחדים שעסקו בהצלת יהודים ועד הישיבות – ארגון המאגד את הישיבות בישראל ועד הלשון העברית ועד העדה הספרדית בירושלים ועד הצירים ועד הרבנים לענייני צדקה – ארגון צדקה ועד השלישייה ועד חלוצי יסוד המעלה ועד מתיישבי השומרון ועד ראשי האוניברסיטאות
ראיי

רָאיִי סוֹאוּזָה ויירה דֶה אוליביירה (בפורטוגזית: Raí Souza Vieira de Oliveira; נולד ב-15 במאי 1965 בריבייראו פרטו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי. ראיי זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994, אם כי ברוב משחקיה של ברזיל הוא לא שותף. ב-1992, זכה בתואר כדורגלן השנה באמריקה הדרומית. הוא שיחק בקבוצת סאו פאולו ובפריז סן-ז'רמן. בשנת 2000 הוא פרש מכדורגל. ראיי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן נבחרת ברזיל, סוקרטס. מדיה וקבצים בנושא ראיי בוויקישיתוף ראיי, באתר Transfermarkt ראיי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ראיי, באתר BDFutbol ראיי, באתר WorldFootball.net ראיי, באתר National Football Teams ראיי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גאליס - קונקט

גאליס - קונקט הוא סרט קולנוע ישראלי השני אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה המצליחה "גאליס" של חברת דורי מדיה דרסט, ערוץ הילדים ו-HOT, שיצא לאקרנים ב-14 באפריל 2016.‏ את התסריט כתבה שירלי מושיוף, ואת הסרט ביים אסף קורמן. הסרט הופק על ידי "דורי מדיה פארן", מפיקי סדרת הטלוויזיה "גאליס", ביחד עם סרטי יונייטד קינג, שגם הפיקו את הסרט הקודם בסדרה. לסרט יצא שיר נושא מיוחד בביצועו של הראל סקעת, "את לי הכל". יונתן (תובל שפיר), עייף מלהיות 'המיועד', מקבל הצעה חד-פעמית מלארק (עופר שכטר), הבעלים של תאגיד "קונקט", לעבור לעולם "פאנטארקטיקה" שכולו כיף, בילויים וקניות ובו כל אחד חופשי לעשות רק מה שהוא רוצה, אבל כשהוא מגיע לשם, לא ברור לו האם הוא הגיע לגן עדן או לגיהנום. דני (אליאנה תדהר) וחבורת גאליס ביקום המקביל יוצאים להצילו ולהשיבו הביתה, 'גאליס קונקט' מתרחש בעולם של "פאנטארקטיקה" שגונב את כל הרעיונות וההמצאות של בני האדם והופך אותם לחסרי שאיפות המבלים את זמנם בקניות ובמשחקי מחשב. בראש התאגיד עומד "לארק טימיאן" הרשע שמתחבר למוח לומד אותו ומתאים עצמו למשתמש האנושי, מה שמשתמשי הצ'יפ לא יודעים זה שברגע שהם מתחברים מופיעה במשרדי התאגיד מפה של המוח שלהם וכל רעיון שעולה במוח המשתמש נשאב על ידי התאגיד, נמחק מהזיכרון ומיוצר ומשווק כהמצאה בלעדית של התאגיד, העולם המקביל פועל אך ורק באמצעות הצ'יפ. השאלה היחידה היא האם כשהם יגיעו אליו הוא ירצה לחזור? "גאליס - קונקט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גאליס - קונקט", באתר ספר הקולנוע הישראלי "גאליס - קונקט", באתר אידיבי "גאליס - קונקט", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גאליס קונקט - הטריילר הרשמי, סרטון באתר יוטיוב אודי הירש‏, מתנה קטנה: הילדים שלכם ימותו על "גאליס קונקט", וכל השאר לא באמת חשוב, באתר וואלה, 14 באפריל 2016 אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "גאליס קונקט": עומס חושי מהנה ומטריד, באתר הארץ, 15 באפריל 2016 שמוליק דובדבני, "גאליס קונקט": מהמסך הקטן לבינוני, באתר ynet, 18 באפריל 2016 אמיר בוגן, המכות שחטפתי מאליאנה תדהר: הבמאי אסף קורמן על צילומי הסרט "גאליס קונקט", באתר ynet, 26 במאי 2016 מערכת ערוץ התרבות, ‏בחזרה לעתיד, באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2016 גאליס - קונקט שיר הנושא (כתבה), סרטון באתר יוטיוב את לי הכל, בביצוע הראל סקעת, סרטון באתר יוטיוב אומייגאליס: הטריילר המלא ותמונות מהסט של גאליס קונקט באתר פרוגי, 22 במרץ 2016
סאסוב

סאסוב (באוקראינית: Сасів; בפולנית: Sasów; ביידיש: סאַסעוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, כ-8 ק"מ צפונית מזרחית לזלוצ'וב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. לסאסוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1615, והיא נקבעה כתחנה בדרך המסחר הראשית שבין לבוב לטרנופול ולקמיניץ פודולסקי. כמו כן, נקבעו בעיירה ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. בשנת 1649 הביסו הפולנים את הטטרים בקרבת העיירה, ובסוף אותה מאה הועברה הבעלות בעיירה לידי משפחת האצולה הפולנית סובייסקי. מחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, ועד סיום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, הייתה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. בשנת 1887 פרצה בעיירה שרפה גדולה, שכילתה את רוב בתיה. יהודים ישבו בעיירה מהיווסדה, ומהמחצית השנייה של המאה ה-18 נודעה העיירה בשל שושלת האדמו"רים שפעלה בה, שהנהיגה את חסידות סאסוב. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 נטלו היהודים חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי של העיירה. משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיירה לארצות הברית, ובשנים אלה נמנו בעיירה 1,906 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,201 יהודים, כ-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועוד לפני כניסתם אליה, אילצו האוקראינים המקומיים את יהודי העיירה לבנות לכבודם שער ניצחון, תוך רצח חלקם. לאחר כניסתם לעיירה, רצחו הגרמנים 22 מנכבדי הקהילה היהודית בה, לאחר שהוסגרו לידיהם בידי הכומר המקומי. בהמשך הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר גבוהים. כעבור כחודש ערכו הפולנים והאוקראינים המקומיים פרעות ביהודי העיירה, תוך שוד רכושם, הכאתם ברחובות ושריפת בית הכנסת המקומי. עם הזמן הגיעו לעיירה פליטים יהודים מכפרי הסביבה, לאחר שהאוקראינים המקומיים ערכו בהם פוגרומים קשים. יהודי העיירה והפליטים היהודים בה הועסקו בעבודות כפייה במחצבות סמוכות ליישוב, בהן חלקם עונו ונרצחו, וחלקם שולחו למחנות עבודה בהם נספו תוך זמן קצר. חרף השתדלות היודנרט המקומי לדאוג להמשך עבודת היהודים, רצחו מעת לעת השוטרים הגרמנים והאוקראינים עשרות רבות של יהודים בעיירה. בערב ראש השנה תש"ג שולחו כ-100 יהודים מהעיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, והחולים והבלתי כשירים לעבודה נרצחו במקום. כעבור כשלושה שבועות נערכה בעיירה אקציה נוספת, בה גם נהרג רב העיר. בסוף נובמבר 1942 גורשו כ-400 היהודים האחרונים שנותרו בעיירה לגטו זלוצ'וב. לאחר הגירוש עוד המשיך לפעול מחנה עבודה קטן ומגודר בפרבר של העיירה, חומיץ, בו רוכזו כ-700 יהודים מהסביבה. יהודים אלו הועסקו במחצבות הסמוכות לעיירה, ואולצו לנתץ את מצבות בית העלמין היהודי ביישוב, ולרצף איתן את רחובות העיירה. בהמשך, הוקם בעיירה מחנה עבודה נוסף, בו רוכזו כ-70 עובדים. בקיץ 1943 חוסלו שני מחנות אלו, תוך ירי בכל יושביהם. מקהילת סאסוב שרדו את השואה, ביערות או בשטחי ברית המועצות, כ-25 יהודים. יצחק ורפל, סאסוב - מצבת לעיירתי, ירושלים, תש"ו מדיה וקבצים בנושא סאסוב בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת סאסאוו, בספריית העיר ניו יורק סאסוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין "סאסוב", באתר השטעטל הווירטואלי "סאסוב", באתר JewishGen (באנגלית) ססוב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
רסקין

רסקין הוא שם משפחה יהודי שמקורו בשפות סלאביות. האם התכוונתם ל... בנציון רסקין – סופר יידיש ועברית ומתרגם ג'ון ראסקין – מבקר אמנות ותרבות, סוציאליסט מוקדם ומבקר חברתי אנגלי ג'ף רסקין – מומחה יהודי-אמריקאי לאינטראקציה בין בני אדם למחשב דוד רסקין – יו"ר צעירי אגודת חב"ד בארצות הברית ומנהל רוחני בישיבת תומכי תמימים המרכזית בעבר מוריס רסקין – מאמן כדורסל אמריקאי. מאמנה הראשון של נבחרת ישראל משה רסקין – ממייסדי תל אביב ניב רסקין – עיתונאי, שדרן, מנחה ושדר ספורט ישראלי עודד רסקין – במאי טלוויזיה ישראלי שאול רסקין – צייר יהודי במאה ה-20 שילה ראסקין – שחקנית אנגלייה רסקי ריסקין
אנטה מרקוביץ'

אנטה מרקוביץ' (בקרואטית: Ante Marković; ‏25 בנובמבר 1924 – 28 בנובמבר 2011) היה ראש הממשלה האחרון של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, בשנים 1989–1991. מרקוביץ' היה בוסני-קרואטי. נולד בקונייץ, שהייתה בזמנו חלק מממלכת יוגוסלביה (ממוקמת כיום בבוסניה והרצגובינה). סיים תואר ראשון במחלקה האלקטרו-טכנית באוניברסיטת זאגרב ב-1954.  ב-1986 הפך לנשיא השביעי של הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, שהייתה חלק מיוגוסלביה. הוא סיים את תפקידו ב-1988. ב-1989 הפך לנשיא יוגוסלביה, לאחר התפטרותו של ברנקו מיקוליץ'. הדבר הביא לציפיות גבוהות של ארצות הברית, שהחשיבה את מרקוביץ' כבן-בריתה ביוגוסלביה. בסוף אותה שנה מרקוביץ' אכן פרסם תוכנית לרפורמה כלכלית שנועדה לייצב את המטבע ולקדם הפרטה, וכן לפתח סחר חופשי מוגבל. בעקבות ביצוע התוכנית נבלמה האינפלציה ביוגוסלביה, ורמת החיים עלתה. לצד זאת, חלה דעיכה במגזר התעשייתי ביוגוסלביה, ומספר חברות ממשלתיות פשטו רגל כשניסו להתחרות בחברות אחרות בתנאי השוק החופשי יחסית שנוצרו; הדבר הביא להתנגדות כלפי מרקוביץ' בקרב יריביו הפוליטיים. ב-1990 חלה ירידה של 7.5 אחוז בתמ"ג, וב-1991 חלה ירידה של 15 אחוז נוספים. מרקוביץ' היה פופולרי בשל תדמיתו כפוליטיקאי מודרני ומוכוון למדינות המערב, שמעוניין לבצע רפורמות כדי להפוך את יוגוסלביה למדינה מודרנית ודמוקרטית. בנוסף, הוא נמנע ככל האפשר מהמאבקים הפנימיים בקרב חברי המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה, או שניסה לשמש כמתווך. לאחר פירוק המפלגה ב-1990, הוא הקים את מפלגת "איגוד כוחות הרפורמה", שתמכה ברפורמות ביוגוסלביה. המהלך התקבל במורת רוח על ידי פוליטיקאים רבים, בהם נשיא יוגוסלביה בוריסב ג'וביץ', שטען כי מרקוביץ' פועל כזרוע של ארצות הברית ופוגע בסוציאליזם ובכלכלת המדינה. ב-1991 פרשו סלובניה וקרואטיה מיוגוסלביה, ובחודשים האחרונים לכהונתו עסק מרקוביץ' בניסיונות לפשר בין הצדדים הפורשים לבין אלו שדרשו את המשך אחדותה של יוגוסלביה. המאמצים נכשלו, בין השאר בשל התייצבות צבא יוגוסלביה לצידו של סלובודן מילושביץ', נשיא סרביה. בעקבות זאת הודיע מרקוביץ' על התפטרותו בדצמבר 1991, מעט לאחר פרוץ מלחמות יוגוסלביה. מרקוביץ' לא היה פעיל ציבורית בשנים שלאחר מכן, אם כי שמו עלה ב-1993 כמועמדו של נשיא קרואטיה הראשון פרניו טוג'מן לראש ממשלת קרואטיה; לבסוף קיבל ניקיקה ולנטיץ' את התפקיד.  מרקוביץ' פנה לקריירה עסקית. בתחילת שנות ה-2000 שימש כיועץ כלכלי לממשלת מקדוניה. ב-2003 הופיע כעד במשפטו של סלובודן מילושביץ'. הוא העיד על שאיפותיו של מילושביץ' ליצור את "סרביה הגדולה", ועל הסכם שחתם ב-1991 עם טוג'מן לחלק ביניהם את בוסניה והרצגובינה. לאחר מכן התראיין לראשונה מזה 12 שנים בשבועון "גלובוס" בזאגרב. מרקוביץ' מת ב-2011 לאחר מחלה. מדיה וקבצים בנושא אנטה מרקוביץ' בוויקישיתוף Gabriel Partos, ‏Ante Markovic obituary, Guardian, 15 בדצמבר 2011 אנטה מרקוביץ', באתר בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר
פיודור קודריאשוב

פיודור וסילייביץ' קודריאשוב (ברוסית: Фёдор Васи́льевич Кудряшо́в; נולד ב-5 באפריל 1987 במאמאקאן שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי. משיאני ההופעות בליגת העל הרוסית בכדורגל (237 הופעות) ועם 48 הופעות במדי נבחרת רוסיה בכדורגל. נכלל בהרכב הנבחרת למשחקי גביע הקונפדרציות 2017, מונדיאל 2018 (בו הנבחרת העפילה עד לרבע גמר) ויורו 2020. קודריאשוב נולד ביישוב מאמאקאן אשר נמצא במחוז אירקוטסק. בגיל 9 יחד עם המשפחה הוא עבר לעיר בראטסק. מיד אחרי אביו מסר אותו לאקדמיית הכדורגל של סיביריאק המקומי, שם קודריאשוב התחיל ישר לשחק בעמדת המגן השמאלי. בעונת 2003 הוא הופיע 3 פעמים בסגל הבוגר. בשנת 2004 רשם 14 הופעות והבקיע שער, כמו כן הוא רשם בכורה בגביע הלאומי. באותה שנה זכה קודריאשוב בהרכב הנבחרת עד-17 בטורניר בקרסנודאר. באותו משחק נכח מנהל ספרטק מוסקבה סרגיי שאבלו אשר הזמין את קודריאשוב להיבדק בקבוצת הנוער של ספרטק. במרץ 2005 קודריאשוב עבר לספרטק תמורת 30 אלף דולר. לדבריו, כמו אביו, הוא אהד את הקבוצה עוד מילדותו. בעונה הראשונה קודריאשוב שיחק בליגת הנוער. ב-2006 התחיל להתאמן עם הרכב הבוגרים כאחד מהמצטיינים בקבוצת הנוער, ובמחזור האחרון של הליגה קודריאשוב הופיע לראשונה במדי האדומים-לבנים מול קריליה סובטוב. ביוני 2008 הושאל לחימקי וחזר לספרטק בתום העונה. במחנה האימונים קודריאשוב תורגל הרבה בהרכב הבוגרים. בעונה החדשה הוא הופיע ב-11 משחקים כולל 2 במסגרת גביע אופ"א. במשחק מול סאטורן הוא קיבל שבר פתוח באף וזעזוע מוח. בשנת 2010 הופיע 9 בליגה וב-26 באוגוסט עבר בהשאלה לטום שם הופיע ב-10 משחקים. ב-29 באוגוסט קודריאשוב הושאל לקרסנודאר עם אופציה לרכישה בעדיפות ראשונה, אך המועדון לא מימש אותה. את הופעת הבכורה שלו הוא רשם ב-10 בספטמבר ניצחון 1–3 על רובין. ב-8 באוגוסט 2012 חתם חוזה ל-3 שנים בטרק וב-15 בינואר ביצע מעבר לרוסטוב וב-1 ביולי 2017 עבר לרובין קאזאן. בינואר 2019 עבר לאיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית בכדורגל. את הופעת הבכורה במדי איסטנבול ערך ב-18 בפברואר 2019 במסגרת המחזור ה-22 במשחק נגד אנטליהספור, שבו גם הבקיע את שער הבכורה שלו, שהיה גם שער הניצחון של המשחק, שאפשר לקבוצה לפתוח פער של 6 נקודות בצמרת טבלת הליגה. אחרי 8 הופעות בקבוצה הוא עזב ב-20 ביוני 2019. ביולי 2019 חתם בסוצ'י. את הופעת הבכורה ערך במחזור הפתיחה של העונה, ב-13 ביולי, כשעלה כמחליף בדקה ה-75, בהפסד קבוצתו 0–1 לספרטק מוסקבה. בדצמבר 2019 עזב את סוצ'י. בינואר 2020 חתם באנטליאספור הטורקית. בקיץ 2023 חזר למולדתו ושיחק במדי פאקל וורונז', ברם פציעה שהשביתה אותו לא אפשרה לו לשחק יותר מדי. בפברואר 2024 הודיע על פרישה ממשחק. מדיה וקבצים בנושא פיודור קודריאשוב בוויקישיתוף פיודור קודריאשוב, באתר Transfermarkt פיודור קודריאשוב, באתר Soccerway פיודור קודריאשוב, באתר National Football Teams פיודור קודריאשוב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית) "Дебют Кудряшова в составе "Истанбул"(первая игра)". "«Истанбул Башакшехир» объявил об уходе Кудряшова и Адебайора". championat.com. championat.com. 2019-06-20.
Weichet nur, betrübte Schatten, רי"ב 202

Weichet nur, betrübte Schatten (בעברית: היעלמו, צללים נוגים) רי"ב 202, היא קנטטה חילונית לחתונה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. מועד ההלחנה והביצוע הראשון אינם ידועים בוודאות, אולם מקובל להניח שהיה זה בהיותו בעיר קטן, בין 1718 ל-1723. על פי חלק מהסברות, הקנטטה בוצעה בחתונתו של באך עצמו לאנה מגדלנה באך ב-1721, והיא עצמה שרה אז את הקנטטה המיועדת לביצוע על ידי סולנית סופרן. באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר ועסק במוזיקה בסגנון חופשי יותר. ב-1723 עבר ללייפציג וניהל בית ספר למוזיקה וכן היה אחראי למוזיקה בכמה כנסיות בעיר. משערים שאת הלברית כתב סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה בה עבד בוויימאר. המוזיקולוג ג'ושוע ריפקין (Joshua Rifkin) ואחרים סבורים שבאך הלחין את הקנטטה בתקופה זו, בין 1708 ל-1713, על סמך זהותו של כותב הלברית ועל פי דמיון מוזיקלי שניתן למצוא לקנטטות אחרות מאותה תקופה. בכל מקרה, ידוע שהקנטטה היא מלפני 1730 מכיוון שהעותק המוקדם ביותר שלה נעשה בשנה זו על ידי יוהאנס רינק (Johannes Ringk) שהיה תלמיד של תלמידו של באך. הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1862 בכרך 11 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בין השנים 1850-1900. הטקסט עוסק בפריחת האביב, בלבלוב ובאהבה השוררת אז בעולם, תוך שימוש קצר באזכורים למיתולוגיה הקלאסית. הוא מסתיים בברכות ואיחולים לזוג הנישא. הקנטטה נכתבה לביצוע על ידי סולנית סופרן אחת בליווי אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. בדומה לקנטטות רבות אחרות שלו, גם הנוכחית מורכבת מאריה ורצ'יטטיב לסירוגין ובה תשעה חלקים: אריה: Weichet nur, betrübte Schatten (היעלמו, צללים נוגים) רצ'יטטיב Die Welt wird wieder neu (תבל שוב מחדשת פניה) אריה: Phoebus eilt mit schnellen Pferden (אפולו נחפז עם המהירים בסוסיו) רצ'יטטיב Drum sucht auch Amor sein Vergnügen (וכך מבקש גם אל האהבה עצמו את עינוגיו) אריה: Wenn die Frühlingslüfte streichen (עת צפרירי האביב מנשבים) רצ'יטטיב Und dieses ist das Glücke (וזהו כל האושר) אריה: Sich üben im Lieben (שינון מעשה האהבה) רצ'יטטיב So sei das Band der keuschen Liebe (כה תהא ברית האהבה הטהורה) אריה: Sehet in Zufriedenheit (ראו בשלווה ובעונג) היצירה הוקלטה מעל 70 פעמים בהקלטות מסחריות, בהן כאלה שבוצעו על ידי המנצחים אויגן יוכום (ב-1973), פטר שרייר (ב-1976), טון קופמן (ב-1996) ומסאקי סוזוקי (ב-2012). מידע על היצירה "Weichet nur, betrübte Schatten, רי"ב 202" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Weichet nur, betrübte Schatten, רי"ב 202" באתר AllMusic פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) באתר All Music Essays in Musicology: A Tribute to Alvin Johnson, עמוד 196 הקנטטה באתר התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו John Mangum פירוט פרסומי חברת באך, באתר IMSLP רשימת הקלטות באתר קנטטות באך
ברוך דב דיסקין

הרב ברוך דב דיסקין (נולד בי"ח בשבט תשי"ט, 27 בינואר 1959) הוא ראש ישיבת אורחות תורה בבני ברק וראש כולל נחלת משה. נולד בבני ברק לרב יוסף, ר"מ בישיבת תפארת ציון ולברכה בת שמחה זיסל שפירא. למד בישיבות פוניבז' והיה מתלמידי הרב שך. סבו היה הרב יהושע זליג שהיה רבה של פרדס חנה. בשנת תשנ"ה, 1995, ייסד אברהם רובינשטיין את כולל נחלת משה - ללימוד הש"ס, ומינה אותו לעמוד בראשות הכולל. בשנת תשנ"ח, 1998, מונה על ידי הרב שטיינמן לעמוד בראשות ישיבת ארחות תורה יחד עם הרב איתמר גרבוז, הרב יחיאל קלרמן והרב צבי יהודה אדלשטיין. הוא מוסר בישיבה שיעור יומי, מלבד שלושה חדשים בשנה בהם הוא מוסר "שיעור כללי". בשנת תשס"ה, 2005, מונה לעמוד בראשות ארגון "אחיעזר" שפותח שיעורי תורה בבתי עסק ומפעלים. עורך יחד עם הרב בונים שרייבר את השאלות למבחני הש"ס של ארגון דרשו. הרב דיסקין מוסר שיעורים בישיבות נוספות בישראל, ב"ישיבת תורת דוד" באשדוד, בישיבת רנה של תורה בכרמיאל, בישיבת נר זרח - עוצם ובישיבת תורת חסד לצעירים באלעד, כולם שייכים לעמותת אורחות תורה. כמו כן בישיבת היכל ברוך בתל אביב, ובעוד ישיבות. החל משנת תשע"ד, 2014, עומד הרב דיסקין בנוסף בראשות הכולל של הנגיד דן גרטלר. בשילהי חורף תשע"ג[דרושה הבהרה] הוקמה קהילת אברכים בוגרי ארחות תורה בעיר כרמיאל סביב לישיבת רנה של תורה, הרב דיסקין עומד בראשה. רשימות שיעורים - על המסכתות פסחים, סוכה, יבמות, כתובות, נדרים, גיטין, קידושין, בבא קמא-סנהדרין, בבא מציעא, בבא בתרא ומכות. שיעורי הדף על כל מסכתות הש"ס רביד הזהב שני כרכים על התורה ושלושה כרכים על המועדים. נכתב על ידי תלמידו הרב אליהו הופמן. בנוסף, משנת תשע"ה, מודפס עלון בשם רביד הזהב, ובו דברי תורתו משיעורו השביעי בישיבת ארחות תורה. נשוי לחוה סימה ממשפחת ברוורמן ולהם שנים עשר ילדים. בין אחיו: הרב אליהו, ראש ישיבת אמרי משה בירושלים ר"מ בישיבת נתיב הדעת ומגיד מישרים, הרב אברהם, ר"מ בישיבת אור שמואל. גיסו הרב צבי ראם, רב בית הכנסת קהל חניכי הישיבות רמב"ם בבני ברק. שיעורי אודיו של הרב דיסקין, באתר קול הלשון ספריו רבִד הזהב על התורה - א: בראשית, שמות, בני ברק תשס"ז, באתר אוצר החכמה רבִד הזהב על התורה - ב: ויקרא, במדבר, דברים, בני ברק תשס"ח, באתר אוצר החכמה רבִד הזהב בעניני שבת (רשימות תלמידים), בני ברק תשס"ח, באתר אוצר החכמה רבִד הזהב אסופת שיעורים ומאמרים, בני ברק תשס"ח, באתר אוצר החכמה רשימות שיעורים - בבא קמא (א-ב); סנהדרין (ז), בני ברק תשס"ג, באתר אוצר החכמה רשימות שיעורים - כתובות, בני ברק תשס"ה, באתר אוצר החכמה רשימות שיעורים - יבמות (מהדורה תניינא), בני ברק תשס"ו, באתר אוצר החכמה רשימות שיעורים - סוכה (מהדורה תניינא), בני ברק תשס"ו, באתר אוצר החכמה רשימות שיעורים - נדרים (שיעורים כלליים), בני ברק תשס"ט, באתר אוצר החכמה ברוך דב דיסקין (1959-), דף שער בספרייה הלאומית ישראל כהן, ‏מרן הרב שטיינמן: "החזון איש זכה לעשות קידוש בליל שבת ונפטר", באתר כיכר השבת מאירים את תל אביב • ישיבת ‘היכל ברוך’ תוקם בעיר. אתר JDN