laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שיער פנים

שיער פנים הוא סימן מין משני אצל גברים. בנים, לרוב, מתחילים לפתח שיער פנים במהלך השנים הראשונות של גיל ההתבגרות או ההתבגרות המינית, בין הגילים 17 עד עשרים. יש לציין כי מהלך ההתבגרות הפיזית של הגוף האנושי[דרוש מקור] מתחיל בגיל 11 ומסתיים בגיל 30. רובם לא יכולים לגדל זקן עד תחילת גילאי העשרים ואף תקופה קצרה לאחר מכן. הדבר משתנה מאוד מאדם לאדם, שכן יש נערים המתחילים לפתח שיער פנים בין הגילים 14 עד 16. בנוסף, שיער הפנים יכול להיות שיער עבה או שיער דק וזיפי. גם לנשים עשוי לצמוח שיער פנים, במיוחד לאחר גיל המעבר, אם כי לרוב שיער הפנים שלהן צומח באיטיות גדולה בהרבה מזו שאצל הגברים. גברים יכולים לעצב את שיער הפנים שלהם בצורת זקן, זקן חלקי, פאות רחבות או צרות ושפמים. בתרבות המערבית כיום הרוב בוחרים לגלח את שיער הפנים. השפם צומח בשלבים אצל בנים בגיל ההתבגרות. שיער פנים לא תמיד מופיע בסדר קבוע אצל בנים בהתבגרות המינית והוא משתנה מאדם לאדם, אך הוא יכול להתפתח לפי השלבים הבאים: שיער הפנים הראשון שמופיע נוטה לצמוח בשתי הפינות של השפה העליונה. לאחר מכן הוא צומח לשפם מעל השפה העליונה כולה. בשלב השלישי שיער מופיע על החלק העליון של הלחיים ובאזור שמתחת לשפה התחתונה. לבסוף השיער מתפשט לפאות, לחלק התחתון של הלחיים, לסנטר ולשאר אזור הפנים התחתון ויוצר זקן מלא. זהו סדר צמיחת שיער הפנים הנפוץ יותר, הוא יכול להשתנות לחלוטין אצל אחרים ולהתחיל מהסנטר לכיוון הפאות. ברוב הצבאות בעולם חל איסור על חיילים לגדל שיער פנים, בעוד שישנן מדינות שבהם החייל נדרש לגדל שיער על פניו ואפילו בסגנון מסוים. דמויות דתיות רבות מתוארות במהלך ההיסטוריה כבעלות שיער פנים רב. למשל, כל הנביאים בדתות האברהמיות (יהדות נצרות ואסלאם), היו ידועים בכך שגידלו זקן עבות. דתות אחרות, כגון סיקיזם, מעודדות הצמחת שיער פנים. ישנם מלומדים בקרב המוסלמים הסונים שרואים בגידול זקן חובה, שכן מוחמד הנביא עשה בו שימוש כדי להבדיל את אנשיו ממרגלים וממסיגי גבול בזמן מלחמה. אנשי קהילת האמיש מגדלים זקן לאחר שהם נישאים, אם כי הם מגלחים את שפמיהם כדי להימנע מההקשר הצבאי של השפם, שנוגד את אמונותיהם הפציפיסטיות. לנשים יש בדרך כלל מעט מאוד שיער באזור הפנים מלבד הגבות ושיער קצר מאוד ודק שעמו כולם נולדים (שיער לידה). עם זאת, במקרים מסוימים, לנשים יש שיער פנים ניכר, במיוחד לאחר גיל המעבר. שיעור יתר (בעיקר באזור הפנים) נקרא הירסוטיזם, והוא לרוב מסמן על חוסר באיזון הורמונלי. בחברה המערבית העכשווית, נשים רבות מגלחות, מורטות או מסירות את שיער הפנים, שכן ישנה סטיגמה חברתית הקשורה לשיער פנים אצל נשים. מופעי שוליים וקרקסים הציגו במהלך ההיסטוריה נשים מזוקנות. הסרת שיער בלייזר הסרת שיער הירסוטיזם אישה מזוקנת גבה שפם עפרי אילני, החלקלקים החדשים: מדוע גברים שמרנים מגלחים את הפנים?, באתר הארץ, 23 במאי 2018
קלייטון (קליפורניה)

קלייטון (באנגלית: Clayton; במקור: קלייטונס [Clayton's] או קלייטונוויל [Claytonville]) היא עיר במחוז קונטרה קוסטה, קליפורניה, ארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, בשנת 2010 אוכלוסיית העיר מנתה 10,897 נפש; שטחה הכולל של העיר הוא 9.8 קמ"ר. העיר הוקמה בשנת 1857, והיא ממוקמת לרגלי הפארק המדינתי הר דיאבלו. העיר תוכננה ונבנתה בשנת 1857 על ידי ג'ואל הנרי קלייטון (Joel Henry Clayton; חי בין השנים 1812–1872) ועל ידי שני אחיו הצעירים. קלייטון נולד בעיירה בגסוורת', כיום בקסוורת' שבמחוז דרבישייר, אנגליה, והיגר לארצות הברית בשנת 1837. לאחר שגר במספר מדינות, החליט קלייטון להשתקע יחד עם רעייתו מרגרט (1820–1908) ויחד עם בני משפחתו בכפר משלו לרגלי הר דיאבלו. העיר קלייטון נקראת אמנם על שמו של ג'ואל קלייטון, אך רק בגלל הטלת מטבע. ג'ואל קלייטון וצ'ארלס ריין (Charles Rhine) הקימו יחד את העיירה, ושניהם רצו שהמקום ייקרא על שמם. אם ריין היה מנצח, שמה של העיר היה נקבע כ"ריינסוויל", אך קלייטון ניצח והעיר נקראה על שמו. ג'ואל קלייטון ואשתו מתו בקלייטון ונקברו בבית הקברות לייב אוק (Live Oak ) הממוקם כיום בעיר קונקורד. העיר שגשגה במהלך בהלת הפחם שהתרחשה במזרח המחוז של קונטרה קוסטה, במחצית השנייה של המאה ה-19. כן נמצאו בעיר מרבצי נחושת, דבר שהוסיף לשגשוגה באותה העת. משרד הדואר הראשון בעיר הוקם בשנת 1861. בשנת 1864 פרצה שרפה גדולה בעיר אשר גרמה לנזקים גדולים וכמעט החריבה את העיר. בשנות ה-60 של המאה ה-20, ניסו חלק מתושבי המקום להביא לכך שקלייטון תתאחד עם העיר קונקורד, אך הניסיון הזה נכשל. קלייטון הוכרזה כעיר, ה-13 במספר במחוז קונטרה קוסטה, ב-3 במרץ 1964. בקלייטון פועלים בתי הספר הציבוריים הבאים: בית הספר היסודי הר דיאבלו (Mt. Diablo Elementary School). בית הספר היסודי היילנדס (Highlands Elementary School). בית הספר דיאבלו וויו מידל (Diablo View Middle School). בית הספר פיין הולו מידל (Pine Hollow Middle School). תיכון קלייטון ואליי צ'רטר (Clayton Valley Charter High School). בקלייטון פועלת ספרייה השייכת לרשת הספריות של מחוז קונטרה קוסטה. בעיר קלייטון קיימת תפוצה של העיתון היומי "הקונטרה קוסטה טיימס", הנדפס על ידי "קבוצת החדשות של אזור המפרץ - המפרץ המזרחי" (חלק מחברת העיתונות "מדיה ניוז גרופ", דנוור, קולורדו), עם משרדים בעיר וולנט קריק. כן קיימת תפוצה של העיתון "הקלייטון פיוניר" (The Clayton Pioneer). ישנו גם אתר חדשות מקומי, "claycord.com", בלוג פרטי המכסה אירועים מקומיים ומיועד לתושבי קלייטון ולתושבי קונקורד הסמוכה. מדיה וקבצים בנושא קלייטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלייטון אתר החברה ההיסטורית של קלייטון (באנגלית) "Clayton City Council". City of Clayton. Retrieved March 27, 2013. U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Clayton, California Demographics in the City of Concord "Joel Clayton", from the Clayton Historical Society Other Historic Facts, Clayton Official Site. Durham, David L. (1998). California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State. Quill Driver Books. p. 617. ISBN 9781884995149. HISTORY OF CLAYTON, Clayton Official Site. Clayton Library. Contra Costa County Library. Retrieved on April 1, 2010.
מיכאל כדורי

סר מיכאל (מייקל) דוד כדורי, (באנגלית: Michael David Kadoorie, נולד ב-1941, הונג קונג) הוא מנהל עסקים ונדבן יהודי. נכון למרץ 2011, כדורי הוא האדם השישי בעושרו בהונג קונג, עם עושר המוערך ב-9.5 מיליארד דולר לפי פורבס. מיכאל הוא בנם של לורנס כדורי, איל הון יהודי ואשתו מוריאל גבאי. התחנך בבית הספר קאולון שבהונג קונג ובבית הספר לה רוזי שבשווייץ. מיכאל הוא קרוב משפחתו של אליס כדורי. כדורי הוא בן למשפחה יהודית שהיגרה בסוף המאה ה-19 מבגדד למזרח הרחוק, ושם הקימה את רשת המלונות שכיום פועלת בהונג קונג, ניו יורק, שיקגו, טוקיו, שנחאי, בייג'ינג, מנילה, בנגקוק ופריז. כדורי הוא חובב צילום, טייס מסוקים ומעריץ של מכוניות קלאסיות. הוא בעלים של מספר מכוניות נדירות כולל בוגאטי Type 57, רולס רויס פנטום II משנת 1937 על ידי Thrupp & Maberly, היספנו-סויזה J12 קבריולה משנת 1934 על ידי VanVooren, למבורגיני מיורה P400S משנת 1969, ווקסהול 30–98 טורר משנת 1924, טלבוט T150 CSS קופה על ידי Pourtout ורולס רויס סילבר גוסט. בשנת 1998 הוא בילה חודשים בהתאוששות מפציעות קשות בבית החולים ג'ון רדקליף באוקספורד, אנגליה, לאחר שהיה מעורב בתאונה בפרארי וינטג' שלו כאשר החישורים בשניים מהגלגלים אשר נבנו מחדש קרעו את הצמיגים. הוא חי בהונג קונג, יחד עם אשתו, ממוצא קובני, בטי טמיו, הידועה כ"ליידי בטי". יש להם שלושה ילדים: נטלי (נולדה ב-1985), בטינה ופיליפ (נולד ב-1992). אחותו ריטה לאורה כדורי נשואה למיליארדר מהונג קונג, רונלד מקאולי. כדורי הוא יו"ר חברת CLP אחזקות בע"מ אשר הוקמה על ידי משפחתו בשנת 1890 ועדיין מחזיקה ב-35% ממניותיה. זו חברת שירות ציבורי המספקת חשמל ל-75% מהונג קונג כמפעיל בלעדי (מורשת על ידי מערכת בקרה) בקאולון והטריטוריות החדשות, ויש לו זכויות הון בתחנות כוח בסין, דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה והודו. בנוסף הוא גם היו"ר של הקבוצה השנייה בגודלה של המשפחה ברשימה, מלונות בהונג קונג ושאנגחאי, הוא גם הבעלים והמפעיל של קבוצת מלונות פנינסולה. כדורי הוא דירקטור ובעל השליטה בחברת מטרוג'ט וכן יזם של מכון מחקר לפיתוח אנרגיה מתחדשת. הוא מחזיק במספר הדירקטורים בחברות אחרות שאינן בבעלות משפחת כדורי. הוא היה חבר מועצה באוניברסיטת הונג קונג, ובשנת 2000, נפתח בניין כדורי למדעי הביולוגיה באוניברסיטה. Jonathan Kaufman, The Last Kings of Shanghai: The Rival Jewish Dynasties That Helped Create Modern China, Viking, 2020 מדיה וקבצים בנושא מיכאל כדורי בוויקישיתוף חיים הנדוורקר, בר רפאלי ולברון ג'יימס כבר שילמו: מלון הכל כלול ב-10,000 דולר ללילה, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2015
מונקאלוו

מונקאלוו (באיטלקית: Moncalvo) היא עיירת קומונה במחוז פיימונטה, בנפת אסטי שבאיטליה, הממוקמת כ-15 קילומטרים צפון-מזרחית לטורינו. מונקאלוו ידועה בשל צייר הבארוק גוליילמו קציה ופילגשו של המלך ויטוריו אמנואלה השני שהפכה לבסוף לאשתו - רוזה ורסלנה. במונקאלוו התקיימה קהילה יהודית שנוסדה על ידי מגורשי צרפת. בקהילה התפללו בנוסח מיוחד, נוסח "אפ"ם" (ראשי התיבות של שלושת הקהילות שהתפללו בנוסח זה: אסטי, פוסאנו (אנ') ומונקאלוו). בימים הנוראים התבסס נוסח זה על נוסח צרפת, עם מעט השפעות מנוסחים אחרים ובשאר השנה התפללו לפי נוסח אשכנז המערבי עם השפעות של נוסח איטליה) נוסח אפ"ם לא נדפס מעולם, ויהודי אותן קהילות אמרוהו מתוך כתבי יד ששמרו בידיהם והעתיקו. מדיה וקבצים בנושא מונקאלוו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונקאלוו ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד וסימון ראובן

דוד וסימון ראובן הם אנשי עסקים ונדבנים בריטיים ממוצא יהודי-עיראקי. האחים ראובן היו בשנת 2016 האנשים העשירים בבריטניה. האחים נולדו בשנות הארבעים במומבאי, הודו, למשפחה אמידה שמוצאה מיהדות בבל. המשפחה שחיה בהודו הבריטית מאז המאה ה-19, היגרה לבריטניה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. המשפחה המורחבת שלהם ניהלה עסקים שונים ברחבי תת-היבשת ההודית מבסיסם במומבאי. כאשר הבנים היו בני נוער הגיעה המשפחה ללונדון כדי לאפשר להם להתחנך בבתי ספר תיכוניים בבריטניה. האחים הגדילו את הונם במהלך שנות השבעים והשמונים בעיקר במסחר במתכות וברכוש. כמעט מחצית מהונם הוא בנכסים נזילים כגון מזומן ואיגרות חוב. הם נמנעים מפרסום, פרט לכמה פרטים על האינטרסים שלהם באתר האינטרנט האישי שלהם. בשנת 2000 הסביבה העסקית הרוסית הפכה קשה עבורם והם מכרו את כל נכסיהם ברוסיה והתמקדו בפעילות העסקית שלהם בשוק הנדל"ן בבריטניה, שם יש להם תיק משמעותי של נכסים ללא חוב. הם היו מעורבים במימון מספר רכישות גדולות ויש להם גם השקעות בחברות טכנולוגיה. החל משנת 2013 הפעילות העסקית שלהם היא בעיקר בנדל"ן בבריטניה ובחו"ל, קרנות הון סיכון והון פרטי. נכסים בבריטניה שבבעלות האחים ראובן כוללים: מגדל מילבנק; המטה ג'ון לואיס פארטנרשיפ בוויקטוריה, לונדון; משרדי אמריקן אקספרס בוויקטוריה; בית קרלטון SW1; בית אקדמיה ברחוב סאקוויל; בית קונוט בכיכר ברקלי; מגדלי השוק; חנויות ברחוב סלואן ובית קיימברידג'. השקעות אחרות כוללות: כיכר הסוחר - מתחם משרדים ודירות בן 170 אלף מ"ר באזור פדינגטון בלונדון. פארק פלאזה מלונות ואתרי נופש - מיזם משותף תחת המותג "art'otel" בהוקסטון, הסיטי של לונדון. שדות תעופה: נמל התעופה לונדון, אוקספורד. שירות כלכליסט, דירוג עשירי בריטניה: האחים ראובן הדיחו את הטייקון לקשמי מיטאל מהמקום הראשון, באתר כלכליסט, 24 באפריל 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנסואה אנגלר

פרנסואה ברון אנגלר (בצרפתית: François Baron Englert; נולד ב-6 בנובמבר 1932) הוא פיזיקאי תאורטי יהודי-בלגי וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2013, ביחד עם פיטר היגס, על גילוי מנגנון היגס. הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB) שם הוא חבר במחלקה לפיזיקה תאורטית. תרם לתחומי הפיזיקה הסטטיסטית, תורת השדות הקוונטית, קוסמולוגיה, תורת המיתרים וסופר-כבידה. פרנסואה אנגלר הוא ניצול שואה. הוא נולד למשפחה יהודית-בלגית ובמהלך מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני הוא נאלץ להסתיר את זהותו היהודית וחי בבתי יתומים ובתי ילדים בערים בלגיות עד ששוחרר על ידי הצבא האמריקאי. הוא סיים את לימודיו האקדמאיים כמהנדס אלקטרומכניקה בשנת 1955 באוניברסיטת בריסל החופשית (ULB), שם קיבל דוקטורט במדעי הפיזיקה בשנת 1959. מ-1959 ועד 1961 הוא עבד באוניברסיטת קורנל, בתחילה כחוקר-עמית של רוברט בראוט ומאוחר יותר כפרופסור עוזר. לאחר מכן הוא שב כפרופסור ל-ULB, וב-1980 הוביל את קבוצת הפיזיקה התאורטית ביחד עם רוברט בראוט שהצטרף אליו. ב-1998 אנגלר הפך לפרופסור אמריטוס. ב-1984 פרופסור אנגלר מונה כעמית סאקלר במינוי מיוחד בפקולטה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. אנגלר הצטרף למכון למחקר קוונטי באוניברסיטת צ'פמן בשנת 2011, שם הוא משמש כמרצה אורח. פרס J. J. Sakurai לפיזיקת חלקיקים תאורטית (ביחד עם ג'רלד גורלניק, קארל ריצ'רד הייגן, טום קיבל, פיטר היגס ורוברט בראוט). פרס וולף לפיזיקה לשנת 2004 (ביחד עם בראוט והיגס). פרס האנרגיה גבוהה וחלקיקים של החברה הפיזיקלית האירופאית (ביחד עם בראוט והיגס) לשנת 1997 על המנגנון שמאחד תגובות קצרות וארוכות טווח על ידי יצירת בוזוני וקטור ענקיים. פרס נסיך אסטוריאס למחקר טכני ומדעי לשנת 2013, ביחד עם פיטר היגס ו-CERN. פרס נובל לפיזיקה לשנת 2013, ביחד עם פיטר היגס. מדיה וקבצים בנושא פרנסואה אנגלר בוויקישיתוף פרנסואה אנגלר, באתר פרס נובל (באנגלית) רשימת הפרסומים של פרנסואה אנגלר(הקישור אינו פעיל) פרנסואה אנגלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
איזובוטנול

איזובוטנול (Isobutanol) או איזובוטיל אלכוהול הוא כוהל ראשוני שנוסחתו CH3)2CHCH2OH). זהו נוזל דליק, שקוף בעל ריח אופייני המשמש בעיקר כממס. איזו-בוטנול מיוצר מהאלדהיד איזו בוטיל אלדהיד המופק מתגובה של מימן וחד תחמוצת הפחמן עם פרופן: האלדהיד מחוזר לקבלת 2 האיזומרים של האלכוהול: 1-בוטנול ואיזו-בוטנול איזו-בוטנול הוא תוצר תסיסה של פחמימות וכן תוצר לוואי של פרוק חומר אורגני. דרך ביו-סינתטית לייצור איזובוטנול התגלתה לראשונה בחיידקי קלוסטרידיום, כמה זני קלוסטרידיום מהונדסים פותחו לייצור החומר אם כי עד היום לא פותחה שיטה לייצור בהיקף מסחרי המבוססת על חיידקים. פרט לקלוסטרידיום נעשים ניסיונות להנדוס כחוליות ואשריכיה קולי לצורך זה. יישומי החומר כוללים: חומר גלם לייצור האסטר איזובוטיל אצטט המשמש לייצור לכה וציפויים אחרים וכן כתוסף טעם במזון. חומר גלם לייצור האסטר דיאיזובוטיל פתלט (diisobutyl phthalate) המשמש כפלסטיסייזר ממס לצבעים תוסף לדיו ולצבעים להורדת צמיגות ומניעת השארות של שיירים שומניים על המשטח הצבוע תוסף לדלק (מונע היווצרות קרח במאייד) ממס למיצוי בייצור כימיקלים 1-בוטנול 2-בוטנול מדיה וקבצים בנושא איזובוטנול בוויקישיתוף
מרטין קרפלוס

מרטין קרפלוס (באנגלית: Martin Karplus; נולד ב-15 במרץ 1930) הוא פרופסור יהודי-אמריקאי יליד אוסטריה לכימיה תאורטית מאוניברסיטת הרווארד, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013 (במשותף עם אריה ורשל ומיכאל לויט), "על פיתוח מודלים מרובי-סקאלות להבנת מערכות כימיות מורכבות". קרפלוס נולד בווינה שבאוסטריה. לאחר האנשלוס בשנת 1938 עזב עם אמו ואחיו הבכור, רוברט קרפלוס (היה פיזיקאי בעל שם עולמי ומומחה מוביל בתחום הוראת המדעים) את ארצו. לאחר שהות של שישה חודשים בשווייץ הם היגרו לארצות הברית והתגוררו באזור בוסטון. קרפלוס הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1950 ודוקטורט בשנת 1953 מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, תוך כדי עבודה עם לינוס פאולינג. בשנים 1953–1955 עבד על הפוסטדוקטורט שלו באוניברסיטת אוקספורד מטעם הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית ביחד עם המדען הבריטי צ'ארלס קלסון. הוא עסק בשנת שבתון במחקר במחלקה לכימיה של מכון ויצמן למדע. ב-9 באוקטובר 2013 הוכרז קרפלוס כזוכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם אריה ורשל ומיכאל לויט, על "פיתוח מודלים מרובי-סקאלות (אנ') להבנת מערכות כימיות מורכבות". . הפרס הוענק לשלושת הזוכים בדצמבר 2013. בתחילת שנות ה-70 קרפלוס פיתח תוכנות מחשב שהצליחו לדמות תגובות כימיות בסיוע של עקרונות מהכימיה הקוונטית. נוסף לכך, הוא פיתח את "משוואת קרפלוס", המשמשת בתהודה מגנטית גרעינית (NMR); שיטה ידועה בקרב כימאים הנסמכת על התכונות הכימיות קוונטיות של מולקולות. לקרפלוס שתי בנות ובן. בתו, רבקה קרפלוס, עלתה לישראל ועובדת כרופאה מומחית למחלות זיהומיות בקופות החולים מכבי ולאומית. בתו השנייה אף היא רופאה ומתגוררת בפורטלנד ובנו עורך דין מתגורר במסצ'וסטס. דודו, פרופ' היינריך קרפלוס, ייסד את המכון לרפואה משפטית באבו כביר. מדיה וקבצים בנושא מרטין קרפלוס בוויקישיתוף מרטין קרפלוס, באתר פרס נובל (באנגלית) מרטין קרפלוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מרטין קרפלוס, באתר dblp אבי בליזובסקי, ‏פרופ' אריה ורשל, בוגר הטכניון ומכון ויצמן, זכה בפרס נובל לכימיה ביחד עם שניים מעמיתיו, באתר "הידען", אוקטובר 2013 דר. משה נחמני, ‏העברת הניסויים למרחב הממוחשב – הסבר פופולארי על המדע של זוכי נובל בכימיה לשנת 2013, באתר "הידען", 9 באוקטובר 2013 מרטין קרפלוס, באתר אוניברסיטת הרווארד (באנגלית) אבי בליזובסקי, ‏חתן פרס נובל מרטין קרפלוס: גילוי תרופות מותאמות אישית יתאפשר רק באמצעות סימולציה, באתר "הידען", 24 במאי 2016 מרטין קרפלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ירון קלנר, בתו של הזוכה ה-3 בנובל - רופאה מירושלים, באתר ynet, 9 באוקטובר 2013
פיטר סרנק

פיטר קלייב סרנק (באנגלית: Peter Clive Sarnak; נולד ב-18 בדצמבר 1953) הוא מתמטיקאי אמריקאי-דרום אפריקני. היה פרופסור בקתדרה על שם יוג'ין היגינס בפקולטה למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון משנת 2002 והעורך של Annals of Mathematics. סרנק הוא חבר סגל קבוע במכון למחקר מתקדם ובוועדה המעניקה את פרס שאו. סרנק בעל תואר ראשון מאוניברסיטת ויטווטרסראנד משנת 1975, ובעל דוקטורט מאוניברסיטת סטנפורד משנת 1980 תחת הנחייתו של פול כהן. בין הישגיו הידועים מאותה תקופה - הבנייה (יחד עם R. Phillips ואלכסנדר לובוצקי) של גרפי רמנוג'אן [1], הנעזרת בכלים מתקדמים מתורת ההצגות ותורת המספרים, כדי לתאר גרפים סופיים בעלי תכונות הרחבה אופטימליות. 1980–1983: מרצה באוניברסיטת ניו יורק 1983: פרופסור חבר באוניברסיטת ניו יורק (ופרופסור ב-2001–2005) 1984–1987: מרצה באוניברסיטת סטנפורד 1987–1991: פרופסור באוניברסיטת סטנפורד מ-1991: פרופסור באוניברסיטת פרינסטון (ראש המחלקה למתמטיקה בשנים 1996–1999) סרנק נחשב למתנגד קולני של התנועה להחרמה אקדמית של ישראל, ותומך רבות באקדמיה הישראלית, בין היתר הוא מכהן בדירקטור המנהל של המדרשה למתמטיקה במכון הישראלי ללימודים מתקדמים הנמצא באוניברסיטה העברית. נוסף על כך, סרנק מבקר בקביעות באוניברסיטה העברית. סרנק זכה בפרס וולף למתמטיקה ב-2014, בפרס פוליה ב-1998, בפרס אוסטרובסקי ב-2001, בפרס לוי ל. קונאט ב-2003 ובפרס קול ב-2005. הוא גם נבחר להיות חבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית וחבר בחברה המלכותית באנגליה מ-2002. סרנק זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 2010. זכה בפרס שאו למתמטיקה ב-2024. קבוע הפנר-סרנק-מקורלי סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000. מדיה וקבצים בנושא פיטר סרנק בוויקישיתוף פיטר סרנק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פיטר סרנק, באתר dblp אבי בליזובסקי, ‏פרס וולף למתמטיקה לפרופ' פיטר סרנק, מניח היסודות בתחומים רבים ובהם "האפסים השוכנים נמוך", באתר "הידען", 18 בינואר 2014 דף הבית באתר המכון למחקר מתקדם https://www.ias.edu/math/people/faculty/sarnak
שפירים

האם התכוונתם ל... מים שפירים – מי קולחין שעברו טיהור ומיועדים לשימוש חקלאי נחל שפירים – נחל בישראל המהווה חלק מאגן הניקוז של נחל איילון מחלף שפירים – מחלף בישראל המפגיש בין כביש 1 וכביש 412 מנהרת שפירים – מנהרה מתחת לכביש 1 תחנת הרכבת שפירים – תחנת רכבת שתוכננה להיות מוקמת במסגרת פרויקט הנתיב המהיר בכביש 1, אך לבסוף לא הוקמה שפיראים – סדרה במחלקת החרקים שפיר (פירושונים) שפירין
אבירם כהן

אבירם כהן (נולד ב-5 בפברואר 1948) הוא ממקימי המועצה המקומית הר אדר, וראש מועצת הר אדר בין השנים 2004 - 2013. כהן נולד בשנת 1948 בעיר בורנובה שבטורקיה, ועלה עם משפחתו לישראל ביולי 1949. במהלך שירותו בצה"ל, עבר קורס קצינים והיה סגן מפקד הבסיס בבאר אורה. בשנת 1970 סיים את קורס הטיס, ושירת במשך 22 שנים כטייס קרב ובתפקידי פיקוד בכירים בחיל האוויר. במהלך מלחמת יום הכפורים, נפצע אנושות כשמטוס הסופר-מיסטר בו טס עלה באש על המסלול לאחר ריצת המראה שכשלה בשל פגם טכני. 33 אחוזים מגופו כוסו בכוויות מדרגה שנייה ושלישית, הוא נפגע קשות ועבר תהליך שיקום, לאחריו חזר לפעילות מבצעית. בהמשך פיקד כהן על טייסת בבית הספר לטיסה, על טייסת מטוסי סקייהוק במלחמת לבנון הראשונה וב-1983 מונה למפקד טייסת 144, שקלטה באותה עת את מטוסי הכפיר מהדגם המשופר C-7. השתחרר בדרגת אל"ם. לאחר שחרורו מצה"ל, בחייו האזרחיים עבד עשר שנים כטייס באל על. לאחר שנה בארצות הברית, בקורס פיקוד ומטה, חזר לארץ ועסק בפעילות ציבורית התנדבותית בשלבי הקמת הר אדר. בתקופה זו, בין היתר, הוביל את המאבק להקמת בית הספר היסודי ביישוב כיו"ר ועד הפעולה וחבר בוועדת החינוך של היישוב. בשנת 1988, עם סיום בניית ביתו, עבר להתגורר עם משפחתו ביישוב. בנובמבר 2004 נבחר כהן לתפקיד ראש המועצה המקומית הר אדר, ובשנת 2008 נבחר לקדנציה שנייה. בשנות כהונתו כראש מועצת הר אדר חלה התפתחות בתחומי החינוך, הבניה, התרבות, קהילה וביטחון. בתחילת כהונתו בקדנציה הראשונה הוביל כהן בשיתוף מכון גשר בירושלים תהליך גישור בין דתיים לחילונים תושבי היישוב, על מנת לאפשר בניית מקווה בהר אדר. לאחר שנים רבות של מאבק בנושא, נבנה מקווה מפואר. כמו כן, יזם פורום לגיבוש ה"החזון החינוכי" ליישוב, אשר מתייחס לרצף החינוכי החל בפעוטונים וגני הילדים וכלה בגיל הזהב. במהלך כהונתו, האוכלוסייה בהר אדר הוכפלה, נבנו מעל 400 יחידות דיור/בתים. בנוסף, הוגשה ואושרה תב"ע חדשה - "לב הישוב", שכוללת פיתוח קמפוס חינוכי-תרבותי: בית-ספר חדש, ספריה קהילתית, מרכז קהילתי רב-תכליתי, מרכז ספורט ומרכז מסחרי. היישוב זכה לדרוג גבוה ביותר במדדי הרשויות בפרמטרים רבים כגון יציבות כלכלית (מקום שלישי בארץ בשנת 2013 על פי דירוג BDI) ומקום שני מבין המועצות המקומית על פי דירוג גלובס, פרס ניהול תקין, רשות איתנה, חינוך, דגל היופי, מקום ראשון במועצות לגיוס לקצונה וקרבי ועוד. רועי צהר וענר גוברין, "לטוס בכל מחיר", באתר ביטאון חיל האוויר, אפריל 1993. שי גל 2, ‏תמונה מהעבר: איחוד לאחר 37 שנה, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2010 מרדכי ליפמן, "אבירם כהן. המציאות עולה על כל דמיון", באתר זמן מבשרת, 29 במרץ 2010. "החזון החינוכי", באתר המועצה המקומית הר אדר טלי חרותי-סובר, ראשון לציון, הרצליה ורמת גן - הרשויות בעלות היציבות הפיננסית הגבוהה בישראל, באתר TheMarker‏, 10 במרץ 2013 דירוג מועצות מקומיות מתחת ל-10,000 תושבים, באתר גלובס, 21 באוקטובר 2013. שר הפנים העניק פרס ניהול תקין ל-92 רשויות מקומיות, באתר משרד הפנים, 12 בספטמבר 2011. שאול אמסטרדמסקי, ההוצאה על תלמיד בתל אביב גבוהה פי שניים מבצפון, באתר כלכליסט, 20 באוקטובר 2013 רותם פסו, ‏העיר המובילה באחוז המתגייסים: מודיעין, באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2012
ונציה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ונציה (נפה) (Provincia di Venezia) – אחת משבע הנפות במחוז ונטו שבאיטליה ונציה – בירת מחוז ונטו ובירת נפת ונציה באותו המחוז שבצפון-מזרח איטליה ויניציה – עיר באוקראינה הרפובליקה של ונציה – רפובליקה שמקורה בעיר ונציה שבאיטליה אשר התקיימה במשך יותר מאלף שנים וניס – שכונה ב"וסטסייד" בעיר לוס אנג'לס שבמחוז לוס אנג'לס שבדרום קליפורניה, ארצות הברית פריולי-ונציה ג'וליה – אחד מ-20 המחוזות של איטליה השוכן בצפון-מזרח המדינה כיכר ונציה – כיכר במרכז רומא רייר ונציה – קבוצת כדורסל איטלקית ונציה הקטנה (פירושונים) ונציה של הצפון ונציה של המזרח כל הערכים המכילים את "ונציה" בשמם
הפסטיבל הבין-לאומי ג'ורג'ה אנסקו

הפסטיבל הבין-לאומי ג'ורג'ה אנסקו (ברומנית: Festivalul George Enescu) הוא פסטיבל מוזיקה קלאסית ותחרות בינלאומית על שם המלחין הרומני ג'ורג'ה אנסקו, שמת ב-4 במאי 1955 לאחר מותו התייעצו שלטונות רומניה עם חשובי המוזיקאים הרומנים, בהם ג'ורג'ה ג'ורג'סקו, יון דומטרסקו, פאול קונסטנטינסקו, יאן קירסקו, גאורגה דומיטרסקו, סאבין דרגוי, טיבריו ברדיצ'אנו, אלפרד מנדלזון, ג'ורג'ה בריאזול ויוסיף פרונר באשר לתשתיות לקיום פסטיבל מוזיקה שינציח את זכרו. ההכנות נמשכו שלוש שנים, בזהירות רבה לקביעת ההקשר הפוליטי והפיננסי הבעייתי ברומניה של אותה תקופה. הפסטיבל הראשון נפתח ב-5 בספטמבר 1958 והיווה הצלחה גדולה לתרבות המוזיקה הרומנית בהקשר בינלאומי, שמצאה את מקומה ברשימת הפסטיבלים הגדולים בעולם, כגון פסטיבל ביירוית, פסטיבל זלצבורג, פסטיבל גסטאד, פסטיבל אלדבורו, פסטיבל מוסקבה, פסטיבל באדן באדן, פסטיבל בזאנסון, טנגלווד, פסטיבל המוזיקה של אספן ופסטיבל רוויניה. יושב ראש הוועדה המארגנת היה טראיאן סבולסקו, שהיה גם נשיא האקדמיה הרומנית. האירוע נערך באתניאום הרומני ובבית האופרה והבלט של בוקרשט. בין המבצעים הבולטים שהוזמנו להופיע בפסטיבל היו אורחים מחו"ל, בהם קלאודיו אראו, מוניק האס, הלינה צ'רני שטפנסקה, יעקב זק, אנדרה גרטלר, יהודי מנוחין ודוד אויסטרך, שניגנו את הקונצ'רטו הכפול של יוהאן סבסטיאן באך, והמנצח סר ג'ון ברבירולי. בין השאר הוצגה בפסטיבל הראשון האופרה היחידה של אנסקו, "אדיפ", בניצוח קונסטנטין סילבסטרי. פסטיבל ג'ורג'ה אנסקו התקיים שוב בשנים 1961, 1964, 1967, 1970, 1973, 1976, 1979, 1981, 1985, 1988, 1991, 1995, 1998, 2001, 2003 2005, 2007, 2009, 2011, 2013 ו-2015. כיום מתקיים הפסטיבל כל שנתיים, בחודש ספטמבר. פסטיבל אנסקו הוא פסטיבל המוזיקה הקלאסית הגדול ביותר ברומניה ומן הגדולים ביותר במזרח אירופה. התחרות נמשכת כשבוע, בשלוש קטגוריות שונות: הלחנה, פסנתר וכינור, ומושכת אליה מספר רב של מתמודדים. באופן מסורתי אירועי הפסטיבל נפתחים על ידי התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו. מדיה וקבצים בנושא הפסטיבל הבין-לאומי ג'ורג'ה אנסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפסטיבל הבין-לאומי ג'ורג'ה אנסקו (ברומנית ובאנגלית) Official Festival website The largest Festival venue The most famous classical concert venue in Bucharest Accommodation for Enescu Festival