laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נקודת יובקוב

נקודת יובקוב (באנגלית: Yovkov Point; בבולגרית: Йовков нос) היא לשון יבשה בחוף הדרום-מערבי של האי גריניץ', באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. אורכה של לשון היבשה 150 מטרים, והיא יוצאת מהיבשה לכיוון דרום, לתוך מצר מקפארליין. לשון היבשה מהווה את הצד הצפון - מערבי של פתחו של מפרצון קראמולין. נקודת יובקוב ממוקמת 3.6 קילומטרים דרומית - מזרחית לנונאטאק קרסבלפט; נקודת יובקוב ממוקמת 2.2 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית לגבעת לויד; נקודת יובקוב ממוקמת 2.95 קילמטרים מערבית לרכס טיי; נקודת יובקוב ממוקמת 1.98 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לנקודת קספיצ'ן. לשון היבשה התגלתה כתוצאה מנסיגתו של קרחון מורגש בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21. מאחר שהייתה מכוסה קרחון, לא התגלה קודם לכן בסקרים קודמים. הנקודה התגלתה במסגרת הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05. הנקודה מופתה על ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005 ובשנת 2009. לשון היבשה נקראת על שם הסופר הבולגרי יורדן יובקוב (Yordan Yovkov). נקודת יובקוב בגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) נקודת יובקוב באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הנקודה, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
ג'יי באוורמן

ג'יי באוורמן (באנגלית: Jay Bowerman;‏ 15 באוגוסט 1876 – 25 באוקטובר 1957) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון ה-13 בחודשים האחרונים שנותרו לכהונתו של פרנק בנסון, שפרש בשל מצב בריאותו. ג'יי באוורמן נולד בעיירה הספר שבאיווה כבנם של דניאל ולידיה (לבית באטי) באוורמן. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים, וב-1893 עבר לסיילם, אורגון. באותה שנה החל באוורמן את לימודיו באוניברסיטת וילמאט, וסיים שם לימודי תואר במשפטים ב-1896. בשנה שלאחר מכן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של אורגון, וב-1899 החל לעסוק במקצוע בסיילם. לאחר מכן הוא עבר לעיר קונדון שבמחוז גיליאם, שם הוא חי במשך 12 השנים הבאות, והיה לשותפו של ה. ה. הנריקס. עבודתו בעריכת דין נקטעה לזמן קצר בשל שירותו במלחמת ארצות הברית-ספרד. באוורמן היה חבר המפלגה הרפובליקנית. ב-1904 הוא נבחר מטעם מחוז גיליאם לסנאט של אורגון, וארבע שנים לאחר מכן הוא נבחר לכהונה נוספת. בשנים 1909–1911 הוא כיהן כנשיא הסנאט. כאשר נבצר מהמושל פרנק בנסון מלמלא את תפקידו בשל בריאותו הרופפת ביוני 1910, הוא ביקש מבאוורמן, כנשיא הסנאט, לקבל על עצמו את תפקידי המושל. ב-16 ביוני 1910, בגיל 33, הושבע באוורמן כמושל אורגון בפועל. מתוך מודעות לבירוקרטיה הכרוכה בממשל רחב, דחף באוורמן להקמתה של מועצת שליטה שתנהל את מוסדות המדינה, כך שיתאפשר חיסכון כספי באמצעות שילוב הרכש למוסדות המדינה דרך תפקיד יחיד של אחראי רכש. עם זאת, מועצת השליטה לא הוקמה אלא רק בעת כהונת יורשו בתפקיד. באוורמן גם פעל להפחתת הסיכויים לאובדן כספים בשל קריסות בנקים על ידי איסור על הבנקים של אורגון לעשות שימוש במניות ספקולטיביות כביטחונות אם הם בעצמם קידמו את המניות הללו. ב-1904 אימצו אזרחי אורגון בחירות מקדימות ישירות ונאסר על המפלגות לבחור את מועמדיהם באמצעות ועידות מפלגתיות. אנשי הממסד הרפובליקנים, מתוך אי רצונם לאבד את שליטת המפלגה על המועמדויות, קיימו ב-1910 "אספה", שבה נבחר באוורמן כמועמד המפלגה למשרת המושל. יריבו של באוורמן, מועמד הדמוקרטים, אוסוולד וסט, תקף אתו כמתנגד לשיטת הממשל הישיר. באוורמן ניהל מערכת בחירות על בסיס מצע שתמך בחידוש מערכת הכבישים המדינתית, הרחבת החיסכון בממשל המדינה, והמשך השליטה ההדוקה על ניהול הקרקעות. באוורמן היה מעורב בפרשיית מין כאשר ניהל רומן עם מזכירתו. בבחירות הכלליות למשרת המושל של 1910 נוצח באוורמן כאשר זכה ב-48,751 קולות בלבד, מול 54,853 של וסט. באוורמן סיים את כהונתו כמושל ב-8 בינואר 1911 ועבר לפורטלנד, שם הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין. הוא נבחר שוב כנשיא הסנאט, אך פרש לאחר תום המושב של 1911. כאזרח פרטי הוא תמך באופן פעיל בהנפקת איגרות החוב המדינתיות הראשונות למימון סלילת כביש מהיר בהיקף של 6 מיליון דולר. הוא גם היה שדלן פעיל במשך שנים בבית המחוקקים המדינתי. כבר כשהיה באוורמן צעיר היו יחסי ניכור בינו לבין אביו. ב-1903 נשא באוורמן לאישה את אליזבת הובר, ולשניים נולדו ארבעה ילדים. בנם, ביל באוורמן, היה מאמן אתלטיקה נודע שאימן את נבחרת אוניברסיטת אורגון, והיה המאמן של נבחרת ארצות הברית במקצועות השדה באתלטיקה באולימפיאדת מינכן ב-1972. הוא היה שותפו של פיל נייט בהקמת חברת נייקי. בסופו של דבר התגרשו באוורמן ורעייתו אליזבת, וב-1914 הוא נשא לאישה את וויפי הוקט. מנישואים אלו נולדו שני ילדים. ג'יי באוורמן נפטר בפורטלנד ב-25 באוקטובר 1957. הוא נטמן בפארק הזיכרון לינקולן שבעיר. ג'יי באוורמן באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'יי באוורמן באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'יי באוורמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "The courage to follow (Editorial)". Brainstorm NW. October 2006.
יעקב טננבוים

רבי יעקב טננבוים (טענענבוים) (ה'תקצ"א, 1831 - ה'תרנ"ז 1897) היה רבה של העיר פוטנוק שבהונגריה, מחבר השו"ת נהרי אפרסמון, שמן אפרסמון על התורה ועוד, היה מגדולי רבני הונגריה במאה ה-19, פוסק ומנהיג אורתודוקסי בולט, ועמד בראשות ישיבה גדולה בהונגריה. נולד בשנת ה'תקצ"א (1831) לאביו רבי זאב וולף טננבוים, רבה של ורפלט ומחבר הספרים 'פלגי מים' ו'רחובות הנהר', ולאמו סלאווא. נשא לאשה את דבורה, בתו של הנגיד רבי ראובן יעקב חיים רייכמן. עוד בהיותו נער קטן הצטיין בהתמדתו בשכלו החריף והבקי ולמד אצל אביו הרחובות הנהר מווערפעלעט. אחר חתונתו בא לסנדרה והרביץ שם תורה בישיבתו במשך תשע שנים, בשנת תרי"ח נתקבל לאב"ד טאיה, בשנת תרכ"ט עבר לכהן כרב העיר טשאטה, ובשנת תרל"ג עבר לכהן כרבה של העיר פוטנוק למשך כ-23 שנה, שם נפטר ונקבר. אחרי פטירת הגאון רבי חיים סופר המחנה חיים אב"ד בודאפעסט, שלחו קהל בודפשט כתב רבנות אליו, אולם לאחר שנועץ עם אחיו רבי שרגא צבי טננבוים הנטע שורק החליט שלא לקבל את התפקיד, כי יהיה לו שם הרבה ביטול תורה. על פי האגדה היו לו שני מוחות, והיה כותב בפעם אחת בשני ידיו, בשפות שונות. עמד בקשר הלכתי עם גאוני דורו, ונזכר בספרי המהר"ם שיק, מחנה חיים, חתן סופר, בית נפתלי, אהל אברהם, משיב דברים, אבני חושן והנטע שורק. מחיבורו "שו"ת נהרי אפרסמון", ניכר שהיה מעמודי ההוראה בדורו וגדולי עולם מכל קצות הארץ פנו אליו בספקותיהם השונים. חיבר את השו"ת נהרי אפרסמון על פי החלקים אורח חיים ויורה דעה בשולחן ערוך. שמן אפרסמון על התורה, ועוד בנו, רבי מאיר טננבוים אב"ד פוטנאק, חיבר את ספר הדרשות 'אמרי מאיר'. בנו, רבי מנחם מנדל טננבוים שימש כאב בית דין בעיר טורנא שבסלובקיה של היום. נכדו, בנו של רבי מנחם מנדל, הוא רבי משה טננבוים, שהיה רבה של העיר מילדוי-ספשי בסלובקיה. נכדו, בנו של רבי מנחם מנדל, הוא רבי שמואל טננבוים שהחליף את אביו כאב בית דין בעיר טורנא שבסלובקיה של היום, ונספה בשואה. שו"ת נהרי אפרסמון, באתר היברובוקס. שמן אפרסמון עה"ת, באתר היברובוקס. אמרי מאיר עה"ת, מבנו רבי מאיר טננבוים רבה של פוטנאק. באתר היברובוקס אילת השחר לאביו רבי זאב טננבוים רבה של ורפלט בעל רחובות הנהר/ולוית אור לבנו רבי מאיר טננבוים רבה של פוטנאק, על מגילת אסתר, באתר היברובוקס. על רבי יעקב טננבוים, באתר האנציקלומדיה להנצחת צדיקים תולדות משפחת הרבנים ארזי הלבנון - טננבוים (באידיש) באתר אידישע וועלט ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Love to Go

"Love to Go" הוא סינגל של התקליטן הבלגי, Lost Frequencies, שלישיית המוזיקה האלקטרונית ההולנדית, זונדרלינג (גר'), והזמר-יוצר הבריטי-זימבבואי, קלווין ג'ונס. השיר יצא, על ידי Found Frequencies וארמנדה מיוזיק, ב-17 באפריל 2020. השיר נמצא במיני-אלבומו השני של Lost Frequencies‏, Cup of Beats. נכון לינואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-92 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-13 מיליון פעמים ביוטיוב. מידע על הסינגל "Love to Go" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Love to Go" באתר Discogs סרטון השיר "Love to Go" באתר יוטיוב "Love to Go – Single by Lost Frequencies, Zonderling & Kelvin Jones". Apple Music. ארכיון מ-2021-05-14. נבדק ב-12 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Love To Go, 2020-04-17, נבדק ב-2022-01-19 Lost Frequencies, Zonderling & Kelvin Jones - Love To Go, ארכיון מ-2021-12-15, נבדק ב-2022-01-19
סטריפינג

סטריפינג (stripping. נקרא גם הפרדת קרומים) הוא הליך רפואי שבו מבוצעת פעולה של הפרדת קרומי שק מי השפיר מצוואר הרחם ודופן הרחם של אישה הרה הנצרכת להשראת לידה. פעולת הסטריפינג מבוצעת בדרך כלל כאשר האישה ההרה או הצוות הרפואי מעוניינים לבצע פעולה שתהווה השראת לידה. למשל בהגיע ההרה לשבוע 42, או כשיש צורך לבצע את הלידה באופן יזום. לעיתים אין אפשרות לעשות סטריפינג, כמו במקרה של שליית פתח או מצג עכוז. כמו כן תנאי הכרחי לביצוע הסטריפינג הוא פתיחה של אצבע לפחות בצוואר הרחם. הסטריפינג מבוצע על ידי רופא או מיילדת, באמצעות הפרדה ידנית של קרומי שק ההיריון מדופן הרחם בתנועה סיבובית של 360 מעלות. פעולה זו גורמת לשחרור פרוסטגלנדינים המרככים את צוואר הרחם ובכך מכינים אותו ללידה. מלבד ריכוך הצוואר, פעמים רבות פעולה זו גם גורמת לצירים שיופיעו בתוך כ-24 שעות ויובילו לקידום תהליך הלידה. לעיתים יש לחזור על הפעולה מדי כמה ימים כדי לעורר את צירי הלידה. פעמים רבות פרוצדורה זו גורמת לדימום קל כתוצאה מהפרדת הקרום. מכיוון שפעמים רבות הסטריפינג מלווה בדימום קל, יש סוברים שדם זה מחיל על האישה טומאת נידה. מנגד יש אומרים שדם שמופיע לאחר פעולה זו אינו מטמא, משום שהוא נחשב לדם מכה. סטריפינג לזירוז לידה, באתר המרכז הרפואי הדסה עיין בספר פוע"ה, חלק ג עמוד סד, לרקע רפואי על הנושא מלמד, הרב אליעזר, פניני הלכה טהרת המשפחה פרק ט הלכה ד הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Humble Quest

Humble Quest הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס. האלבום יצא לאור ב-25 במרץ 2022, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל. הסינגל המוביל של האלבום "Circles Around This Town", יצא לאור ב-7 בינואר 2022. מידע על האלבום Humble Quest באתר MusicBrainz מידע על האלבום Humble Quest באתר AllMusic האלבום Humble Quest באתר Discogs האלבום Humble Quest באתר אפל מיוזיק Willman, Chris (13 בינואר 2022). "Maren Morris to Double Down on Country in Third Album, 'Humble Quest'". Variety. נבדק ב-14 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Freeman, Jon; Freeman, Jon (2022-01-13). "Maren Morris Embarks on a 'Humble Quest' With New Album". Rolling Stone. נבדק ב-14 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Coscarelli, Joe (13 בינואר 2022). "Maren Morris, a Pop-Curious Hitmaker, Is Country, After All". הניו יורק טיימס. ISSN 0362-4331. נבדק ב-14 בינואר 2022. {{cite news}}: (עזרה) Freeman, Jon; Freeman, Jon (7 בינואר 2022). "Maren Morris Survives the Nashville Hustle in New Song 'Circles Around This Town'". Rolling Stone. נבדק ב-14 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Humble Quest by Maren Morris on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-15 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
גטבול, מישורי הגאות של קוריאה

גטבול (בקוריאנית: 갯벌) הוא השם שניתן למקבץ של ארבעה אזורים של מישורי בוץ (Mudflat) באזורי הגאות והשפל בקוריאה הדרומית שהוגדרו בשנת 2021 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הם ממוקמים בחופי הים הצהוב בין סין לחצי האי הקוריאני, והם בין המערכות האקולוגיות של מישורי הגאות והשפל הגדולות והחשובות בעולם. מטרת האתר להדגים את הקשר בין המגוון הגאוגרפי למגוון הביולוגי ואת התלות ההדדית של המגוון התרבותי והפעילויות האנושיות בסביבה הטבעית. האתר מורכב מארבעה תת-אזורים המייצגים ארבעה תת-סוגים שונים של מישורי גאות ושפל. הוא ממוקם בים הצהוב בין סין לחצי האי הקוריאני, ליתר דיוק בין סין לדרום-מערב ודרום קוריאה. יותר מ-60 נהרות גדולים וכ-80 נהרות משניים מזרימים משקעים לים, כולל הנהר הצהוב והיאנגצה של סין וגאום (אנ') של קוריאה הדרומית. השילוב בין כמות גדולה של משקעים לגאוגרפיה של הים הצהוב הסגור בחלקו הביא להיווצרות של אחד ממשטחי הגאות והשפל הגדולים בעולם, כשבצידו המערבי שוכן אתר המורשת העולמית מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין. שטחו הכולל של אתר המורשת גטבול הוא 1,284.11 קילומטרים רבועים המוקפים באזורי חיץ בשטח של 74,592 קילומטרים רבועים. הגדול מבין ארבעת תת-האזורים, שינאן גטבול, מהווה כ-85% מכלל השטח. השוואה של 40 מערכות אקולוגיות ימיות וחופיות שונות, שהוכנה על ידי מומחים כחלק מהמועמדות של אונסק"ו, כולל את ששת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו הפארק הלאומי בנק ד'ארגן, הפארק הלאומי סונדרבאנס, מפרץ הא לונג, ארכיפלג קווארקן, איי גלאפגוס וים ואדן, חשפה כי האחרון הוא האזור היחיד מחוץ לאזור הים הצהוב שיש בו משטחי גאות ממוזגים רחבים. עם זאת, ים ואדן של הים הצפוני שונה בגאולוגיה, גאומורפולוגיה, אוקיינוגרפיה ומגוון ביולוגי. משרד האוקיינוסים והדיג של קוריאה הדרומית וארגון שיתוף הפעולה המשולש בים ואדן (Trilateral Wadden Sea Cooperation) חתמו על מזכר הבנות (MoU) במהלך סימפוזיון ים ואדן הבינלאומי בווילהלמסהאפן בשנת 2009, אשר קובע את המסגרת לשיתוף פעולה בנושא הגנה וניהול מישורי הגאות והשפל, העלאת המודעות להגנה על המערכות האקולוגיות של מישורי הגאות והשפל ברחבי העולם ושיתוף ידע. הקמת סכרים על הנהרות והרחבת שטחי היבשה על ידי יבוש החופים בקנה מידה גדול, יחד עם זיהום ודיג יתר, השפיעו קשות על המערכות האקולוגיות של מישורי הבוץ של הים הצהוב, וכתוצאה מכך רשום גטבול כפגיע ברשימה האדומה של מערכות אקולוגיות של ה-IUCN. בין היתר, ניתוח של IUCN מצא כי מאז תחילת שנות ה-80, ניתן להבחין באובדן של 35% מבתי הגידול במישורי הגאות והשפל של הים הצהוב במזרח ודרום-מזרח אסיה. גטבול הוא גם חלק נתיב הנדידה המכונה נתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה (East Asian–Australasian Flyway), והוא משכן למיליוני עופות מים נודדים כגון כפן שחור-פנים, מין הביצנית Tringa guttifer וחרמשון גדול. חלק ממיני העופות נמצאים בסכנת הכחדה על פי הרשימה האדומה של IUCN של מינים מאוימים, כמו הכפן שחור-הפנים. המגוון הביולוגי האנדמי כולל מין התמנון Octopus minor, מיני הסרטנים Macrophtalmus japonica‏, Ocypode stimpsoni ו-Uca lacteal, תולעי רב-זיפיות, החלזון הימי Umbonium thomas וצדפות. מדיה וקבצים בנושא גטבול, מישורי הגאות של קוריאה בוויקישיתוף Getbol, Korean Tidal Flats Memorandum of Understanding Korea – Wadden Sea | Wadden Sea, www.waddensea-worldheritage.org GETBOL, KOREAN TIDAL FLAT Black-faced Spoonbill
אנטולי גסמן

אנטולי גריגורוביץ' גַסְמַן (ברוסית: Анаталий Григорьевич Гасман; ‏23 באוקטובר 1844 – 13 בדצמבר 1919) היה מדינאי רוסי. חבר הסנאט הרוסי, סגן שר המשפטים באימפריה הרוסית וחבר המועצה המדינית. יהודי מומר. נולד בווילנה, בן למשפחה יהודית ענייה. בצעירותו הוכרו כשרונותיו ולכן בחרו הוריו עבורו בקריירה רבנית. הוא התקבל לישיבת רמיילס והיה ממקורביו של רבי בצלאל הכהן, זקן המו"צים בקהילה היהודית בעיר. חבר בן עשירים תושב סלונים שכנע אותו לעזוב את הקריירה הרבנית ולקבל השכלה כללית, השניים קיבלו בסתר שיעורים ברוסית והשלימו ידע כללי מפי תלמיד בית המדרש לרבנים וכעבור זמן קצר עברו ללמוד בו בעצמם. המוסד היה מזוהה עם תנועת ההשכלה הווילנאית ואחד מחבריו לספסל הלימודים היה הסופר והפובליציסט לב לבנדה. בבית המדרש שכלל גסמן את העברית שלו וזכה לקרבתם של המשורר אד"ם הכהן, קלמן שולמן ושמואל יוסף פין. ביוזמתו נדב אברהם מאפו את הכנסות החלק השני של ספרו "עיט צבוע" לטובת העניים שבתלמידי בית המדרש לרבנים. בכל תקופת שהותו במוסד זה, ובניגוד למקובל בקרב רוב ככל התלמידים בבית המדרש, הקפיד גסמן על שמירת חוקי ההלכה בהתאם לרמה המקובלת בבית הוריו. לאחר תום לימודיו בבית המדרש לרבנים, נבחן והתקבל ללימודים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פטרבורג במלגה ממשלתית מלאה. בתקופה זו התקרב לברון הוראצי גינצבורג. הוא תקף בסדרת מאמרים בעיתונות שפרסם בעילום שמו, את התובע העליון של הסינוד הקדוש (אנ') קונסטנטין פוביידונוסצב (אנ') הנודע בדעותיו האנטישמיות ובפעולותיו להצרת צעדי יהודי רוסיה. הוא השלים את לימודיו ב-1867 ולאחר מכן נשלח ללימודים גבוהים מחוץ לרוסיה במימון ממשלתי מלא. בשנים 1868–1882 עבד במשרד המשפטים של האימפריה הרוסית, בין היתר כיהן תקופה כשופט בערכאה נמוכה בסרטוב. בתקופת עבודתו בקזאן כקטגור ממשלתי, התנצר. הרקע להתנצרותו אינו ברור כל צרכו, ייתכן שהיה זה תנאי למינויו כקטגור וייתכן שהיה זה על רקע רומנטי, כדי לאפשר את נישואיו לבתו של נסיך שהציב את העניין כתנאי להסכמתו לנישואי בתו. עם מינויו של ניקולאי מנסיין (רו') כשר המשפטים של האימפריה הרוסית ב-1885 התמנה גסמן כיועץ בכיר לשר. לאורך המחצית הראשונה של שנות ה-90 של המאה ה-19 הלך גסמן והתקדם בצמרת משרד המשפטים הרוסי. בתקופה הראשונה אחרי שהתנצר, ניסתה העסקונה היהודית בפטרבורג להיעזר בו, בתקווה למצוא בו "חבולסון שני", אך בפועל לא שיתף פעולה ואף פעל דרך קבע נגד היהודים. חברת מרבי השכלה ניסתה לנקום בו כלכלית לפי עצת מזכירה הקשיש יהודה לייב גורדון אך הניסיון נכשל. ב-1895 התמנה כסנאטור בסנאט הרוסי. כשנבחר איבאן צ'גלוביטוב (אנ') כשר המשפטים של האימפריה הרוסית, התמנה גסמן כסגנו. כשנתבקשה התערבותו כסגן שר המשפטים לטובת היהודים במשפט בייליס סירב להתערב. גסמן נפטר ב-13 בדצמבר 1919 בפטרוגרד ונקבר בית הקברות ניקולסקויה (אנ') במרכז העיר. ש"ל ציטרון, מאחורי הפרגוד: מומרים, בוגדים, מתכחשים, ב, וילנה, 1925. פרק V: אנאטולי גריגורוביטש גאסמאן עמ' 90–102
יהודה ליטני

יהודה ליטני (1943 – 12 בינואר 2022) היה עיתונאי, פרשן וכתב ישראלי לענייני פלסטינים, וכן עורך, דובר ומתרגם. יהודה ליטני נולד בירושלים בשנת 1943 לחיים (הנריק) לייטאיזן, בעל בית מלאכה לצורפות שעלה לארץ ישראל מפולין ב-1939, ערב מלחמת העולם השנייה, ולנחמה, בת למשפחת פת הירושלמית, שבבעלותה היה קפה פת ברחוב הנביאים בעיר. הוא למד בגימנסיה העברית רחביה במגמת מזרחנות וב-1961 התגייס לצה"ל ושירת ביחידה 515 (לימים יחידה 8200) של חיל המודיעין עד 1964. בתום שירותו הצבאי התגורר במשך שנים מספר בניו יורק, שם למד פרסום ועבד בקונסוליה הישראלית בעיר כמפענח צופן (מפענח מברקים). עם שובו מניו יורק למד באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי המזרח התיכון ועבד בקול ישראל ובערוץ הראשון. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 שירת כדובר הממשל הצבאי ביהודה ושומרון, תחת פיקודו של האלוף רפאל ורדי. בשנת 1973 החל לעבוד בעיתון "הארץ" וסיקר את ליבת הסכסוך הישראלי-פלסטיני משטחי יהודה ושומרון. היה מראשוני העיתונאים הישראלים שכתבו על מעשי העוולה שביצעו מדינת ישראל וצה"ל נגד האוכלוסייה הפלסטינית בשטחי יהודה ושומרון. ליטני קנה לעצמו שם של עיתונאי וכתב שטח מוערך, והרבה להיפגש גם עם מנהיגים פוליטיים פלסטינים וגם עם תושבים מהרחוב הפלסטיני, ולשמוע את נקודת מבטם על הסכסוך. הוא עבד בעיתון עד שנת 1985, ושימש גם הכתב המדיני של העיתון. לאחר מכן החל לעבוד עבור העיתון "ג'רוזלם פוסט", שם עבד כעורך לענייני המזרח התיכון, בין היתר באינתיפאדה הראשונה ובעיתון "חדשות". בשנת 1982 קיבל את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג של האגודה לזכויות האזרח בישראל על פועלו העיתונאי לשיקוף מצב תושבי שטחי יהודה ושומרון הפלסטינים "כנתונים לממשל צבאי ונטולי רוב הכלים להתבטאות עצמית ועצמאית העומדים לרשות אזרחיה של המדינה השלטת עליהם", כך על פי נימוקי הזכייה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עבד בחברת החדשות של ערוץ 2 והיה העורך של היומן השבועי "השבוע" בערבית בערוץ 2. בשנת 2000 פורסם ספר הבישול שכתב ביחד עם נעים עריידי, "לא על החומוס לבדו" בהוצאת מודן. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 פרסם ליטני, שחש חיבה גדולה לאירלנד, תרגומי שירה אירית (אנ') בעיתונים ובכתבי-עת שונים. כן כתב, יחד עם רעייתו, לבנה, את "המיתולוגיה האירית" בסדרת המיתוסים של הוצאת מפה. בין היתר תרגם את ספרו של המשורר האירי שיימוס היני "סטיישן איילנד" בהוצאת כרמל. היה נשוי ללבנה, מתמטיקאית במקצועה, ולהם שלושה ילדים. נפטר ב-12 בינואר 2022 בביתו בהוד השרון בגיל 78. עופר אדרת, העיתונאי יהודה ליטני, מהראשונים לסקר את חיי הפלסטינים תחת הכיבוש, מת בגיל 78, באתר הארץ, 13 בינואר 2022 מידע על יהודה ליטני בקטלוג הספרייה הלאומית עופר אדרת, העיתונאי יהודה ליטני, מהראשונים לסקר את חיי הפלסטינים תחת הכיבוש, מת בגיל 78, באתר הארץ, 13 בינואר 2022 יהודה ליטני, לא הקשבתי לקול הפנימי, באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 1998 האגודה לזכויות האזרח בישראל - ארכיון משפטי | מקבלי אות זכויות האדם לשנת 1982, באתר law.acri.org.il יהודה ליטני, טלטלת נפש, באתר העין השביעית, 1 בנובמבר 1999 לא על החומוס לבדו - יהודה ליטני, נעים עריידי, באתר www.e-vrit.co.il סטיישן איילנד, באתר הוצאת כרמל תמר גולן, רבאט: מאחור הקלעים, מעריב, 25 במאי 1984
מורגן וייד

מורגן וייד (באנגלית: Morgan Wade; נולדה ב-10 בדצמבר 1994) היא זמרת-יוצרת, כותבת שירים אמריקאית. מורגן וייד נולדה בפלויד, וירג'יניה שבארצות הברית. היא החלה לכתוב שירים כסטודנטית בקולג', ובשנת 2018, היא גייסה מוזיקאים דרך קרייגסליסט כדי להקליט את אלבומה הראשון Puppets with My Heart, שנזקף לזכות האחים החורגים. וייד סיפרה למגזין "רולינג סטון קאנטרי" שהיא קיבלה השראה לעשות זאת לאחר שנפרדה מהחבר שלה. וייד סיפרה גם שהלחץ של סיבוב הופעות והקלטה עם האחים החורגים הובילו להתפתחותה של התמכרות לאלכוהול. בשנת 2018, היא שימשה כמופע חימום עבור ג'ייסון איסבל בהופעה בעיר הולדתה. טכנאי הגיטרה של אאיסבל תן את האלבום שלה לסאדלר ואדן, הגיטריסט בלהקת ה-400 Unit של איזבל. ואדן והמפיק פול אברסולד עזרו לה להרכיב אלבום נוסף במהלך השנתיים הבאות. האלבום, שכותרתו Reckless, יצא לאור על ידי חברת התקליטים "Thirty Tigers" בשנת 2021. מכר 3,000 עותקים בשבוע הראשון שלו, Reckless הגיע למקום ה-14 במצעד הבילבורד Heatseekers. וייד סיפרה שפרסום האלבום נוצר בהשראת המאבקים שלה עם בריאותה הנפשית, מערכות יחסים קודמות ופיכחון. מגזין "רולינג סטון קאנטרי" תיאר את האלבום שלויד יש "קצה מרופט של זמרת-יוצרת ששמה את אפה לאבן השחזה כבר זמן מה. בקול כמו עור בלוי, ווייד מתאר מערכות יחסים נואשות וספונטניות שמרגישות הכי חזקות כשהן בנקודת השבירה שלהן." ב-8 באפריל 2021, יצא לאור הסינגל הראשון "Wilder Days", מתוך האלבום Reckless. בילי דוכס ממגזין "Taste of Country" תיאר את הנוכחות הווקאלית של ווייד בשיר כ"שריל קרואו קשוחה" וכינה את השיר "מורכב, עם אקורדים ודשדוש נוגה שצועק שברון לב, גם אם הסיפור שלה הוא במקרה הגרוע מהוסס ומהורהר". ב-5 בינואר 2022, הוציאה את הסינגל "Run" כחלק מהמדורה מחודשת של האלבום Reckless. בשנת 2023, בהיותה בת 27, נכללה ברשימת פורבס 30Under30. 2018 Puppets with My Heart 2021 Reckless מורגן וייד, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Morgan Wade, Raised on Bluegrass, Excels at Country-Pop on Her Debut Album". Rolling Stone Country. 1 באפריל 2021. נבדק ב-22 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Morgan Wade biography". AllMusic. נבדק ב-22 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Sobriety and Mental Health Struggles Shaped Morgan Wade's Debut Album: Emerging Artists Spotlight". Billboard. 2 באפריל 2021. נבדק ב-22 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Morgan Wade's 'Wilder Days' Is a Once-In-a-Decade Kind of Debut [Listen] Read More: LISTEN: Morgan Wade's 'Wilder Days' Is a Rare Kind of Debut". Taste of Country. 29 בספטמבר 2021. נבדק ב-22 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Morgan Wade Yearns to Break Free in Stellar New Track "Run"". theboot. 6 בינואר 2022. נבדק ב-8 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Forbes 30 Under 30 2023: Celebrities, Forbes (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מורגן וייד".
אבי זקני

"אֲבִי זְקֵנִי" (1970) היא יצירת אמנות מאת האמן הישראלי משה גרשוני. העבודה "אבי זקני" מורכבת מתצלום משפחתי של משפחה יהודית, הלבושה בבגדים מסורתיים כהים. התמונה נלקחה מן האלבום המשפחתי של גרשוני ומציגה את אב סבו של האמן, וסביבו שאר בני המשפחה. אחד מן הילדים בתצלום הוא סבו של גרשוני. סביב ראשו של אב המשפחה צייר גרשוני עיגול רחב. בצד התצלום הצמיד גרשוני, בעזרת סלוטייפ שקוף, טקסט הכתוב במכונת כתיבה: אבי זקני, משה בן פלוני, גלף עץ. פלוצק, פולין, 1910. נקודת-ציון בחלל-זמן. בחרתי בנקודה זו בגלל מירב אפשרויות ההתייחסויות (שלי?) אליה וממנה. בשנת 1971 הוצגה העבודה בתערוכה "מושג + אינפורמציה", שהתקיימה במוזיאון ישראל (2 בפברואר 1971 - 5 במרץ 1971). ההתייחסות אליה העמידה במרכז את החידוש שבתצלום "רדי מייד". אולם, תיאור פרשנות מאוחרת של שרה בריטברג-סמל, מציגה אותה כביטוי מקדים ליצירתו של האמן. "כבר ברגע הרדיקלי ההוא", כותבת בריטברג-סמל, "בחר גרשוני תצלום של משפחתו בפולין, משפחה דתית, גלותית, חמולתית, טיפוסית מאירופה - זן נכחד. [...] הכל כבר כאן, בתצלום הזה: האישי, האוטוביוגרפי, השייכות, הזיכרון "משם", הילדים, האמנים. בעבודה רדיקלית מ-1970, [...] אפשר למצוא רמזי בדיעבד לחומרים שיזינו את לידתו השנייה כציייר, ב-1980". את העיסוק ב"גלות", ניתן להסיק גם מהשוואה ליצירה צילומית דומה של גרשוני - "בנדיקטוס" (1974), שבה עשה האמן שימוש בתמונות של אביו ובכתובת "ציונית": "אבי נולד בפולניה 1904. למד חקלאות בצרפת. עלה לארץ בשנת 1929. נטע פרדסים.". בהתייחסו אל העבודות המושגיות של גרשוני, כתב גדעון עפרת כי "קרע החלל והזמן ביצירת גרשוני מתגלה לנו כקרע של ערגה למקום אחר ולזמן אחר, אל רחם של תרבות אותוריטטיבית, אל חסות טרנסצנדנטלית-אותוריטטיבית ואל רחם אוטוביוגרפית של ילדות ומשפחתיות." בשנת 2008 יצר גרשוני, על בסיס התצלום, ספר אמן בשם "עוד אני הולך אליו והוא לא ישוב אלי", בטכניקה של תצריב צילומי ב"הראל מדפיסים ומוציאים לאור". ברייטברג-סמל, שרה, גרשוני*, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 52 גדעון עפרת, "גרשוני באפור", סטודיו, 40, ינואר 1993; פורסם גם ב-גרשוני באפור: העבודות המושגיות, באתר המחסן של גדעון עפרת, 16 בינואר 2011 ראו: רותי דירקטור, "משה גרשוני, דפוס הראל, יפו", הצופה, 23 בספטמבר 2008