laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אולדסמוביל גולדן רוקט

אולדסמוביל גולדן רוקט (באנגלית: Oldsmobile Golden Rocket) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט, בעלת 2 מושבים, שהוצגה על ידי חטיבת הרכב אולדסמוביל בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס בשנת 1956. גוף הדגם נבנה מפיברגלאס. מהדגם נבנה אב-טיפוס בודד. 2 דלתות (Fastback) 2 מושבים גוף הרכב - פיברגלאס אולדסמוביל אולדסמוביל Aerotech מדיה וקבצים בנושא אולדסמוביל גולדן רוקט בוויקישיתוף אולדסמוביל גולדן רוקט, סרטון באתר יוטיוב אולדסמוביל גולדן רוקט, סרטון באתר יוטיוב אולדסמוביל גולדן רוקט - מפרטoldcarbrochures אולדסמוביל גולדן רוקט motor1 אולדסמוביל גולדן רוקט, שנת 1956carstyling.ru/en/car/1956_oldsmobile_golden_rocket אולדסמוביל גולדן רוקט history.gmheritagecenter.com/wiki/index.php/1956_Oldsmobile_Golden_Rocket אולדסמוביל גולדן רוקט classicoldsmobile.com/forums/general-discussion/9608-1956-golden-rocket
בעילה אסורה בהסכמה

בישראל, בעילה אסורה בהסכמה היא עבירת מין המוגדרת בסעיף 346 לחוק העונשין. "בעילה", לעניין זה, היא החדרת "איבר מאיברי הגוף או חפץ לאיבר המין של אישה". מעשה זה הוא בגדר בעילה אסורה בהסכמה כאשר נעשה בהסכמת האישה, בשני מצבים: לאישה מלאו 14 שנה וטרם מלאו לה 16 שנה, והיא אינה נשואה לבועל, או שלאישה מלאו 16 שנה וטרם מלאו לה 18 שנה, והבעילה הייתה תוך ניצול יחסי תלות, מרות, חינוך או השגחה, או תוך הבטחת שווא לנישואים. העונש על עבירה זו הוא חמש שנות מאסר. לאישה מלאו 18 שנה והבעילה נעשתה תוך ניצול מרות ביחסי עבודה או בשירות, או עקב הבטחת שווא לנישואים תוך התחזות של הבועל כפנוי למרות היותו נשוי. העונש על עבירה זו הוא שלוש שנות מאסר. עם זאת, בעילה בהסכמה במסגרת יחסי חברות בין בני נוער איננה נחשבת לעבירה, בתנאי שהנערה היא בגיל שבין 14 ל-16, והפרש הגילאים ביניהם הוא עד 3 שנים. כאשר לאישה טרם מלאו 14 שנה, דין בעילתה כדין אונס, הנקרא אונס סטטוטורי, גם אם נעשתה בהסכמתה (סעיף 345 לחוק העונשין). כאשר החדירה אינה לאיבר המין של אישה, אלא החדרת איבר מאברי הגוף או חפץ לפי הטבעת של אדם (גבר או אישה) או החדרת איבר מין לפיו של אדם, המעשה קרוי מעשה סדום (סעיף 347 לחוק העונשין). בעילה אסורה בהסכמה באתר האגף המשפטי רויטל חובל, מה ההבדל בין בעילה אסורה בהסכמה לאונס?, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2013 מיכל אביב, מהי בעילה אסורה בהסכמה ומה העונש על עבירה פלילית זו?, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏16/06/2016 סעיף 353 לחוק העונשין הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
איליה קבקוב

איליה יוסיפוביץ' קבקוב (ברוסית: Илья Иосифович Кабаков;‏ 30 בספטמבר 1933 – 27 במאי 2023) היה אמן מושגי יהודי אמריקאי יליד דנייפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית, ברית המועצות. נולד להורים יהודים, ברטה סולודוחינה ויוסיף קבקוב. עבד במשך שלושים שנה במוסקבה, משנת 1950 ועד שנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן הוא גר ועבד בלונג איילנד. לאורך יותר מארבעים שנות קריירה, קבקוב יצר מגוון רחב של ציורים, יצירות, מיצגים וטקסטים תאורטיים לרבות את זיכרונותיו הנרחבים, המגוללים את חייו מילדותו המוקדמת ועד 1980. בשנים האחרונות, הוא יצר מתקנים שביקרו את התרבות החזותית בברית המועצות, אף שנושא זה מעולם לא היה עיקרי בעבודותיו. בניגוד לכמה אמני מחתרת סובייטים, קבקוב הצטרף להתאחדות האמנים ב-1959 והפך לחבר מלא בשנת 1965. זו הייתה עמדה יוקרתית בברית המועצות שהביאה עימה הטבות חומריות משמעותיות. קבקוב אייר ספרי ילדים במשך 3–6 חודשים בכל שנה ולאחר מכן פעל בפיתוח פרויקטים אישיים שלו. הוא עזב את ברית המועצות בשנת 1987. בשנת 2008 נחנך מוזיאון הגאראז' לאמנות בת זמננו במוסקבה ובה מוצגות יצירותיו של קבקוב. ב-1989 החל קבקוב לעבוד עם אמיליה, בת דודה רחוקה שלו, אשר מאוחר יותר הייתה לאשתו השלישית. שנות השישים היפהפיות במוסקבה מאת איליה קבקוב, הוצאת מזרח התיכון ואפריקה – אוניברסיטת תל אביב, 1989. מדיה וקבצים בנושא איליה קבקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איליה קבקוב נעמה ריבה, איליה קבקוב, האמן שרצה להסתתר בארון ולברוח מהתקרה, באתר הארץ, 31 במאי 2023 נעמה ריבה, שיחה עם אמיליה קבקוב, אשתו של איליה, באתר הארץ, 27 ביולי 2023 אבי פיטשון, התערוכה של איליה ואמיליה קבקוב במוזיאון תל אביב, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2023 איליה קבקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איליה קבקוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קבקוב: המסע חזרה הביתה הצוֹפָה. איליה ואמיליה קבקוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולדסמוביל Vista Cruiser

אולדסמוביל Vista Cruiser (באנגלית: Oldsmobile Vista Cruiser) - היא מכונית סטיישן, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile), של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בין השנים 1964–1977. דור ראשון (יוצר בין השנים 1964–1967) דור שני (יוצר בין השנים 1968-1972) דור שלישי (יוצר בין השנים 1973–1977) אולדסמוביל Vista Cruiser (דור ראשון, שנת 1966) אולדסמוביל Vista Cruiser (דור ראשון, שנת 1965) אולדסמוביל Vista Cruiser (דור שני, שנת 1969) אולדסמוביל Vista Cruiser (דור שני, שנת 1969) אולדסמוביל Vista Cruiser (דור שני, שנת 1972) אולדסמוביל Vista Cruiser אולדסמוביל Vista Cruiser (דור שלישי, שנת 1975) אולדסמוביל Vista Cruiser (דור שלישי, שנת 1976) אולדסמוביל ג'נרל מוטורס מדיה וקבצים בנושא אולדסמוביל Vista Cruiser בוויקישיתוף אולדסמוביל Vista Cruiser, סרטון באתר יוטיוב ג'נרל מוטורס (באנגלית: General Motors, ובקיצור GM) היא יצרנית רכב בינלאומית שבסיסה בארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 1908 על ידי ויליאם דוראנט. המותגים הבולטים שבבעלות החברה הם, בין היתר, ביואיק, קדילאק, שברולט, ו-GMC. חטיבת "אולדסמוביל" פורקה בשנת 2004 אולדסמוביל Vista Cruisercaranddriver.com/reviews/oldsmobile דגמי אולדסמוביל Vista Cruiser - היסטוריהhowstuffworks.com/1964-1972-oldsmobile-vista-cruiser אולדסמוביל Vista Cruiser שנת 1972bringatrailer
המועצה לביטחון לאומי והגנה (אוקראינה)

המועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה (באוקראינית: Рада національної безпеки і оборони України, בקיצור РНБО), היא גוף ממלכתי מייעץ לנשיא אוקראינה בנושאי ביטחון לאומי והגנת המדינה. זהו גוף ממשלתי שמטרתו לפתח את המדיניות בענייני ביטחון לאומי ומייעץ לנשיא נשיא אוקראינה. כל הפגישות של המועצה מתקיימות בבניין האדמיניסטרציה הנשיאותית בקייב. מועצת ההגנה נוצרה על פי החלטת המועצה העליונה של אוקראינה מ-11 באוקטובר 1991. המועצה הוגדרה כגוף ממשלתי בכיר בתחומי הגנה וביטחון, עם היעדים הבאים: הגנה על הריבונות הסדר חוקתי השלמות הטריטוריאלית וחוזקה של הרפובליקה לפתח אסטרטגיות ושיפור מתמיד של המדיניות בתחום ההגנה וביטחון המדינה מתן הערכה מקיפה באשר לטבע האיומים הצבאיים על המדינה קביעת עמדה כלפי הלוחמה המודרנית שליטה אפקטיבית על ביצוע המשימות של גופי המדינה בתחום ההגנה ב-23 בינואר 1992 נשיא אוקראינה מינה את מירוסלאב ויטובסקי למזכיר המועצה, תפקיד שהוא החזיק עד 30 בנובמבר 1995. יו"ר המועצה העליונה של אוקראינה ראש ממשלת אוקראינה ראש וועדה המועצה העליונה של אוקראינה בענייני הגנה וביטחון המדינה של אוקראינה השר לענייני הגנה, ביטחון לאומי ומצבי חירום באוקראינה שר ההגנה של אוקראינה שר החוץ של אוקראינה מנהל שירות הביטחון של אוקראינה מפקד משמר הגבול של אוקראינה מפקד המשמר הלאומי של אוקראינה ראש מטה ההגנה האזרחית של אוקראינה לאחר הקמתה ולאחר הבחירות לנשיא אוקראינה הרכב המועצה שונה ב-9 באפריל 1992 על פי הוראת הראדה העליונה (הפרלמנט של אוקראינה). חברי המועצה דאז היו: נשיא אוקראינה יו"ר המועצה העליונה של אוקראינה ראש הממשלה של אוקראינה סגן ראשון ליו"ר המועצה העליונה של אוקראינה שר החוץ של אוקראינה שר ההגנה של אוקראינה שר הפנים של אוקראינה שר התעשייה הצבאית של אוקראינה מפקד שירות הביטחון של אוקראינה מפקד המשמר הלאומי של אוקראינה מפקד שירות משמר הגבול של אוקראינה המועצה נוצרה במקור על פי הנחיה מ-3 ביולי 1992, בשם המועצה לביטחון לאומי והיוותה גוף זמני, אם כי התחזקה באופן משמעותי בתקופת הנשיא ליאוניד קוצ'מה ב-1994. בראש המועצה עמד היועץ הנשיאותי לענייני ביטחון לאומי.  ב-23 באוגוסט 1994 נשיא אוקראינה אימץ הנחיה חדשה עבור המועצה. לאחר קבלת חוקת אוקראינה, ב-28 ביוני 1996, המועצה לביטחון לאומי ומועצת ההגנה של אוקראינה פורקו. לפיכך המועצה לביטחון לאומי מוזגה עם מועצת ההגנה של אוקראינה, על פי צו נשיאותי מ-30 באוגוסט 1996. לצד הנשיא ומזכיר המועצה, הרכב המועצה כולל גם אישים בכירים כדוגמת: ראש ממשלת אוקראינה, שר ההגנה, ראש שירות הביטחון של אוקראינה, שר הפני ושר החוץ. ראש המועצה הוא נשיא אוקראינה המסתייע במזכיר שאותו הוא ממנה. בהיעדר נשיא מכהן, ממלא מקום יו"ר המועצה הוא ראש הממשלה. יושב ראש הפרלמנט הוא לא חבר מועצה, אך הוא או היא רשאים להשתתף בישיבות. חברי המועצה יכולים להיות גם מנהלים אחרים של גופי הרשות המבצעת. כל אדם אחר מתמנה לחבר במועצה רק על ידי הזמנה מיוחדת מיושב ראש המועצה, דהיינו נשיא אוקראינה. אם הנשיא מתפטר, יו"ר ראדה העליונה מכהן כממלא מקום  ראש המועצה. מדיה וקבצים בנושא המועצה לביטחון לאומי והגנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המועצה לביטחון לאומי והגנה (באוקראינית) המועצה לביטחון לאומי והגנה, ברשת החברתית פייסבוק המועצה לביטחון לאומי והגנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המועצה לביטחון לאומי והגנה, ברשת החברתית אינסטגרם המועצה לביטחון לאומי והגנה, סרטונים בערוץ היוטיוב המועצה לביטחון לאומי והגנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) (באנגלית) המועצה לביטחון לאומי והגנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) (באוקראינית)
מריה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג

מריה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג (בגרמנית: Maria Maximilianowna von Leuchtenberg‏; 16 באוקטובר 1841 - 16 בפברואר 1914), הייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ואמו של מקס פון באדן, שהיה הקנצלר האחרון של הקיסרות הגרמנית. מריה נולדה בסנקט פטרבורג ב-16 באוקטובר 1841, למקסימיליאן, דוכס לויכטנברג ולמריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה. מריה ואחיה קיבלו את התארים "נסיכים קיסריים", בשל היותם נכדיו של הצאר. בשנת 1852 מת אביה, ובשנת 1854 התחתנה אמה עם גריגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב, ומכיוון שעשתה זאת ללא אישורו של אביה, נאלצה אמה לגלות לחו"ל. מריה ואחיה שנותרו ברוסיה, גודלו על ידי דודם אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. בשנת 1866 ליוו מריה ואחיה ניקולאוס את דודם אלכסנדר, כשלפתע ניסה אדם לרוצחו, ורק התערבות מהירה של אדם בשם קומיסארוף, הצילה את חיי הקיסר. בנערותה היו למריה מחזרים רבים, ופיוטר אנדרייביץ' שובלוב, ידידו של הקיסר אלכסנדר השני, שהעז לחזר אחריה ספג נזיפה חמורה ביותר. ב-11 בפברואר 1863 התחתנה מריה עם וילהלם, נסיך באדן, בנו הצעיר של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן, ממנו נולדו לה 2 ילדים. לאחר נישואיה, בילתה מריה את רוב זמנה בגרמניה, ורק לעיתים נדירות ביקרה ברוסיה. מריה מילאה את חובותיה בבית המלוכה, ואף ייצגה את לואיזה, הדוכסית הגדולה של באדן בטקס ההטבלה של בתו של נסיך ליינינגן. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה שירת בעלה וילהלם עם הצבא הפרוסי בפיקודו של וילהלם הראשון. ב-29 ביולי נשארו מריה ובעלה עם יורש העצר פרידריך, ועל פי זיכרונותיו של הנסיך, "הסיחו אותנו לרגע מחרדות ההווה". בעלה הנסיך וילהלם נפטר ב-27 באפריל 1897, ולאחר מותו, ייסדה מריה ארגון חדש בשם "האגודה נגד השחיתות הגרמנית", אשר מטרתה הייתה לדכא את השחיתות בקרב "המעמד העליון". מריה, בעזרת אלאונורה, הדוכסית הגדולה של הסן ושרלוטה, מלכת וירטמברג, הוציאו חוברות לשכנע את נשות האצולה, כי עליהם להוות דוגמה של טוהר מוסרי. הנסיכה מריה נשארה אלמנה עד מותה, ב-16 בפברואר 1914 בסנקט פטרבורג. ב-11 בפברואר 1863 התחתנה מריה עם וילהלם, נסיך באדן, ממנה נולדו לו 2 ילדים: מריה, נסיכת באדן (1865–1939), התחתנה עם פרידריך השני, דוכס אנהלט מקסימיליאן, נסיך באדן (1867–1929), התחתן עם מריה לואיזה, נסיכת הנובר מדיה וקבצים בנושא מריה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג בוויקישיתוף
סקנדינביום

סקנדינביום הוא אולם הממוקם בעיר גטבורג שבשוודיה. תוכניות לבניית אולם בעיר שישמש כאתר שחייה וספורט עירוני הוצגו בעיר עוד ב-1931 אך התבטלו בין היתר עקב מלחמת העולם השנייה. ב-1948 הוכרזה תחרות אדריכלות לעיצוב האולם, העיצוב המנצח היה של האדריכל פול הולטברג אך עקב ויכוחים ציבוריים אודות מימון הפרויקט תהליך הבנייה נדחה, במהלך מסע הבחירות לממשלה ב-1962 הבטיחה מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה שתבנה את האולם אם תנצח בבחירות, הם זכו אך בעיית המימון נותרה קיימת, לכן בניית האולם הושלמה ב-1971 והוא משמש כאצטדיון הבית של קבוצת ההוקי קרח פרולונה HC. האולם בנוי בצורת פרבולואיד עם גג בצורת אוכף. באולם מתקיים מדי שנה מופע הסוסים של גטבורג. הסקנדינביום אירח ארבע פעמים את גביע דייוויס בשנים 1984, 1987, 1988 ו-1997, פעם אחת ב-1997 את אליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) ואת אירוויזיון 1985, משנת 2003 נערך במקום חצי הגמר של המלודיפסטיבלן. באולם הופיעו להקות The Who, דיפ פרפל ולד זפלין במהלך סיבוב ההופעות שלהן בשנות השבעים. אתר האינטרנט הרשמי של סקנדינביום (בשוודית) מדיה וקבצים בנושא סקנדינביום בוויקישיתוף האתר הרשמי של אולם הסקנדינביום רשת השידור השוודית החליטה לארח את האירוויזיון בגטנבורג ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודיה ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרן ששון (רב)

רבי אהרן ששון (ה'שט"ו, 1555 בערך - ה'שפ"ו, 1626) היה רב בסלוניקי ובקושטא ומחבר "שו"ת תורת אמת". מכונה מהר"א ששון. נולד, כנראה בסלוניקי, לרבי יוסף, מצאצאי מגורשי ספרד. למד אצל אביו, ומשהוכר בצעירותו כבעל כישרונות, עבר ללמוד בישיבתו של רבי מרדכי מטלון, שהיה רבו המובהק, וכן מפי רבי שלמה לבית הלוי, רבי שלמה הכהן (מהרש"ך), רבי שמואל די מודינה (מהרשד"ם) ואולי גם מפי רבי יוסף בן לב. כמו כן, היה בקשרים עם רבי יום טוב צהלון. בגיל 18 נשא את בתו של רבו, רבי שלמה לבית הלוי. עמד בראשות ישיבה גדולה בסלוניקי, ובה למדו תלמידים רבים. כמו כן, הופנו אליו שאלות הלכתיות רבות. דבריו מובאים פעמים רבות במפרשי השולחן ערוך (כגון הט"ז והש"ך). בשנת ה'ש"פ עזב את סלוניקי, ויצא במסע נדודים באזור יוון וטורקיה. מכמה מקומות בתשובותיו עולה, כי נדודיו היו מלווים בתלאות וייסורים רבים ושבחלק מן המקרים עקירתו ממקומו הייתה כפויה. בשנותיו האחרונות התיישב בקושטא (איסטנבול). נפטר בקושטא בשנת ה'שפ"ו. נולדו לו שני בנים ובת: רבי יוסף - מחכמי הישיבה הכללית בוונציה. לדעת מאיר בניהו, היה חתנו של רבי אברהם די בוטון. רבי יצחק לדעת שלמה אברהם רוזאניס, בתו נישאה לרבי מאיר די בוטון (מהר"ם די בוטון), בנו של רבי אברהם די בוטון. רבי חיים שבתי - בעל "תורת חיים". רבי חיים אלפנדרי - בעל שו"ת "מגיד מראשית". רבי ברוך קלעי - בעל "מקור ברוך". רבי שבתי יונה - בעל "שי למורא". רבי שמואל חיון - בעל "בני שמואל". בנו רבי יוסף ששון - מחכמי הישיבה בוונציה. רבי יוסף איסקפה - בעל "ראש יוסף". שו"ת תורת אמת. נדפס על ידי בנו ור' יוסף ונכדו חיים אהרון, מיד לאחר פטירתו בשנת שפ"ו. חידושים על הש"ס - כתב היד נשרף, ונותרו שרידים מעטים ממנו. פירוש על משנה תורה לרמב"ם - לא נדפס. פירוש על ארבעה טורים - לא נדפס. קונטרסים בדיני עגונה, צוואות, בר מצרא, חזקה, הלוואה, שיעבוד נכסים ועוד - לא נדפסו. תשובות נוספות לא נדפסו. מכון זיכרון אהרן, מבוא לשו"ת תורת אמת ירושלים תשס"ו. יעקב כהן והרב שמחה הרשקוביץ, מבואות לשו"ת תורת אמת, ירושלים ה'תשס"ו. אהרן בן יוסף ששון (1550?-1628), דף שער בספרייה הלאומית תורת אמת סימן קפד סימן ו; ז; פג; פט ועוד. סימן סא; ו ועוד סימן קמד; נח ועוד סימן קעט ועוד סימן עח כך עולה מדבריו בסימן לז; צג; קכו ועוד. ראו ט"ז לשולחן ערוך, אבן העזר, סימן י"ז ס"ק ד' י"א י"ד ול"ד. ראו תורת אמת סימן כד; סימן יח; סימן צא; סימן קנט ועוד כך עולה מדבריו בסימן יט; מד; נג ועוד. שם הגדולים לחיד"א בערכו
הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה

הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה (באוקראינית: Сили спеціальних операцій України) הוא מערך של כוחות מיוחדים בכוחות המזוינים של אוקראינה. אנשי הכוחות הם לוחמים מיומנים במיוחד ולהם כישורים רבים בתחום איסוף מידע. מידע לגבי הרכב הכוח והסגל של הכוחות למבצעים מיוחדים הם מידע חסוי המהווה סוד מדינה בהתאם לחוק האוקראיני "אודות סודות מדינה". לכן כל המידע לגבי המבנה והרכב הגופים, נשען על מידע שפורסם בכלי התקשורת האוקראיניים ועשוי להכיל אי דיוקים שונים. פיקוד פיקוד הכוחות למבצעים המיוחדים (יחידה צבאית А0987, קייב) גדוד 99 הנפרד לניהול ואבטחה (קייב) מרכז ההדרכה 142 (יחידה А2772. ברדיצ'ב, מחוז ז'יטומיר) כוחות מיוחדים  גדוד 3  הנפרד למטרות מיוחדות (יחידה А0680, קרופיבניצקי)  גדוד 8 הנפרד למטרות מיוחדות (יחידה А0553, חמלניצקי) 73 המרכז הימי של פעולות מיוחדות (יחידה А1594, אוצ'קיב, מחוז מיקולאייב) 140 המרכז למטרות מיוחדות (יחידה А0661, חמלניצקי) יחידות למבצעי מודיעין מיוחדים ולוחמה פסיכולוגית  המרכז הלאומי ה-16 למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה А1182, ז'יטומיר) מרכז 72 הלאומי למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה A4398, ברובארי, מחוז קייב) מרכז 74 הלאומי למבצעי מודיעין פסיכולוגיים (יחידה А1277, לבוב) מרכז 83 הלאומי למבצעי מודיעין פסיכולוגיים  (יחידה А2455, אודסה) הכוחות המזוינים של אוקראינה הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא רוסיה מדיה וקבצים בנושא הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה, ברשת החברתית אינסטגרם הכוחות למבצעים מיוחדים של צבא אוקראינה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערוץ הווידאו הרשמי באתר יוטיוב "Силы специальных операций Украины". Міністерство оборони України. 2017-01-19. אורכב מ-המקור ב-2017-02-06. נבדק ב-2017-11-22.
אולדסמוביל Cutlass Calais

אולדסמוביל Cutlass Calais (באנגלית: Oldsmobile Cutlass Calais) - היא מכונית משפחתית גדולה, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile), של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בין השנים 1984–1991. סך הכול יוצרו 748,000 יחידות. הדגם האחרון מדגמי "אולדסמוביל Cutlass Calais" שירד מפס הייצור של אולדסמוביל, היה בתאריך 26 באפריל 1991. תאוצת "אולדסמוביל Cutlass Calais" בין 0–100 קמ"ש היא 7.6 שניות (מנוע 2,260 סמ"ק המפיק 180 כ"ס). 4 דלתות - סדאן. 2 דלתות - קופה. "אולדסמוביל Cutlass Calais" "אולדסמוביל Cutlass Calais" "אולדסמוביל Cutlass Calais" קופה, שנת 1991 "אולדסמוביל Cutlass Calais", שנת 1989 "אולדסמוביל Cutlass Calais" סדאן, שנת 1991 "אולדסמוביל Cutlass Calais" קופה אולדסמוביל ג'נרל מוטורס מדיה וקבצים בנושא אולדסמוביל Cutlass Calais בוויקישיתוף אולדסמוביל Cutlass Calais, סרטון באתר יוטיוב אולדסמוביל Cutlass Calais, סרטון באתר יוטיוב ג'נרל מוטורס (באנגלית: General Motors, ובקיצור GM) היא יצרנית רכב בינלאומית שבסיסה בארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 1908 על ידי ויליאם דוראנט. המותגים הבולטים שבבעלות החברה הם, בין היתר, ביואיק, קדילאק, שברולט, ו-GMC. חטיבת "אולדסמוביל" פורקה בשנת 2004 דגם "אולדסמוביל Cutlass Calais"oppositelock.kinja.com/cars-that-time-forgot-1991-oldsmobile-cutlass-calais אולדסמוביל Cutlass Calais קופהjalopnik
ויקטורס אראייס

ויקטורס אראייס (בלטבית: Viktors Arājs; ‏13 בינואר 1910, בלדונה (אנ'), פלך קורלנד שליד ריגה – 13 בינואר 1988, קאסל) היה משתף פעולה לטבי וקצין אס-אס שפיקד על יחידת משתפי הפעולה קומנדו ארייס. חיילי יחידה זו רצחו עשרות אלפי יהודים בלטביה - כמחצית מיהודי לטביה - וכן יהודים בבלארוס. בין היתר רצחו חיילי היחידה את יהודי לייפאיה. אביו של אראייס היה נפח. אמו הייתה בת למשפחה לטבית ממוצא גרמני. הוא למד בגימנסיה בילגבה ובשנת 1930 סיים את לימודי התעודה והתגייס בגיוס חובה לצבא הלטבי. בשנת 1932 למד משפטים באוניברסיטת לטביה אך לא סיים את לימודיו. הוא היה חבר באגודת סטודנטים לאומנית בשם "Lettonija", שסייעה לו למצוא עבודה במשטרת לטביה. הוא קודם לדרגת קצונה ובשנות שלטונו של קרליס אולמניס בלטביה היה קצין זוטר. ערך מורחב – קומנדו ארייס עם פלישת הגרמנים לברית המועצות נפגש אראייס עם האנס דרסלר, יליד לטביה, שהיה מתורגמן הכוחות הגרמניים הפולשים. השניים הכירו מתקופת לימודיהם בגימנסיה. בהמלצתו של דרסלר מונה אראייס לפיקוד על יחידת לטבים שסייעה לצבא הגרמני בפעולות נגד אוכלוסייה מקומית בלטביה ובנציבות הרייך אוסטלנד, בעיקר נגד יהודים. קומנדו אראייס השתתף ברצח יהודים, צוענים, חולי נפש ואזרחים בגבול הלטבי המזרחי. הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים, בין היתר בטבח אלפי יהודים מגטו ריגה וכאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, ובטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי 1941. חלק מאנשי הקומנדו היו שומרים במחנה הריכוז סלספילס. עד 1949 היה אראייס עצור בידי הצבא הבריטי. לאחר מכן היה נהג עבור השלטון הבריטי בדלמנהורסט. הוא שינה את שמו לוויקטור זייבוטס (Viktor Zeibots) והסתייע בממשלת לטביה הגולה בלונדון. לאחר מכן עבד בשמו הבדוי בבית דפוס בפרנקפורט. בשנות השישים נודע במערב גרמניה על פעולות הרצח שביצע אראייס עם יחידתו. מהגר לטבי מסר מידע על מיקומו של אראייס ועל השם הבדוי ששימש אותו. אראייס נאסר בשנת 1975 והורשע בשנת 1979. הוא נדון למאסר עולם, נכלא ומת בכלא. קהילת לייפאיה במלחמת העולם השנייה: הכיבוש הגרמני והאקציות הראשונות בלייפאיה, בתערוכת אינטרנט על קהילת לייפאיה, באתר יד ושם ריצ'רדס פלווניקס, המרדף אחר פושע המלחמה הלטווי, ויקטורס ארייס, העמדתו לדין ועונשו, בתוך כתב העת "יד ושם: קובץ מחקרים", מ' [2] (2012).
מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1819–1876)

מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Мария Николаевна Рома́нова‏; 18 באוגוסט 1819 - 21 בפברואר 1876), הייתה בתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, וסבתו של מקס פון באדן, שהיה הקנצלר האחרון של הקיסרות הגרמנית. מריה נולדה בסנקט פטרבורג ב-18 באוגוסט 1819, לניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ולשרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ. הוריה היו מסורים לילדיהם והיו הורים חמימים ומלאי חיבה, שאף שיחקו עם ילדיהם ושרו עמם. מריה ניקולאייבנה התחנכה בחברת אחיותיה אולגה ואלכסנדרה, החדרים שלהם, שהיו ממוקמים בקומת הקרקע של ארמון החורף, היו עם אוויר צח בכל עונות השנה, ורופאים שלטו בתזונת הבנות. החינוך של מריה הושם בפיקוחו של הסופר הליברלי, המשורר והסופר וסילי ז'וקובסקי, שהיה בעבר המורה הרוסי של אמה - אלכסנדרה פיודורובנה. ז'וקובסקי נשאר בקשר הדוק עם חצר המלוכה עד מותו. מריה ואחיותיה קיבלו שיעורי ריקוד, מוזיקה וציור, ומשנת 1835 הייתה מריה חברה פעילה בחברת הפטריוטים, אשר נוסדה על ידי הקיסרית יליזבטה אלכסייבנה, וחבריה אף היו נפגשים מדי פעם בחדרה בארמון. בשנת 1837 שלח לודוויג הראשון, מלך בוואריה את אחיינו, מקסימיליאן, דוכס לויכטנברג, כדי להשתתף בתמרוני פרשים ברוסיה. מקסימיליאן היה בנו של אז'ן דה בוארנה ונכדה של הקיסרית ז'וזפין דה בוארנה. הוא היה בחור נאה, משכיל והתעניין בתרבות. שנה לאחר מכן, באוקטובר 1838, הוא ערך ביקור שני, ומראהו הטוב ונימוסיו הרשים את מריה, והיא התאהבה בו. בתחילה התנגדו ההורים משני הצדדים לנישואי השניים, אולם לבסוף אושרו הנישואים, בתנאי שהזוג יתגורר ברוסיה. החתונה התקיימה ב-2 ביולי 1839 בכנסייה הגדולה של ארמון החורף, והחגיגות נמשכו שבועיים. בני הזוג נשארו ברוסיה, ונולדו להם 7 ילדים. בשנת 1843 מונה מקסימיליאן לנשיא האקדמיה לאמנויות, ומריה הייתה גאה בהישגי בעלה. בסוף שנות ה-40 התערערו נישואי השניים, ומריה החלה לקיים יחסים עם הרוזן גרגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגונוב. בשנת 1852 חלה בעלה מקסימיליאן בשחפת, וב-1 בנובמבר אותה שנה הוא מת ומריה החליפה אותו כנשיאת האקדמיה לאמנויות. בשנת 1854 התחתנה מריה עם גריגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב, אולם טקס הנישואין הרשמי נערך רק ב-16 בנובמבר 1856. מכיוון שעשתה זאת ללא אישורו של אביה, נאלצה מריה לגלות לחו"ל, והיא עברה להתגורר בפירנצה, שם נולדו לה שני ילדים. ילדיה שנותרו ברוסיה, גודלו על ידי אחיה אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, אשר הקדיש להם תשומת לב מיוחדת. בסוף חייה סבלה מריה מבעיות בעצמות ואף נעשתה נכה, וב-21 בפברואר 1876 היא מתה בביתה בסנקט פטרבורג. ב-2 ביולי 1839 התחתנה מריה עם מקסימיליאן, דוכס לויכטנברג, ממנו היו לה 7 ילדים: אלכסנדרה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג (1840–1843) מריה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג (1841–1914), התחתנה עם וילהלם, נסיך באדן ניקולאוס, דוכס לויכטנברג (1843–1891) אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג (1845–1925), התחתנה עם אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג אויגן, דוכס לויכטנברג (1847–1901) סרגיי, נסיך לויכטנברג (1849–1877) גאורג, דוכס לויכטנברג (1852–1912) ב-16 בנובמבר 1856 התחתנה מריה עם גריגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב, ממנו היו לה שני ילדים: גריגורי גריגורביץ' סטרוגנוב (1857–1859) אלנה גריגוריאנה סטרוגנובה (1861–1908), התחתנה עם ולדימיר אלכסנדרוביץ' שרמטייב, ולאחריו התחתנה עם גריגורי ניקיטיץ' מאלישביץ מדיה וקבצים בנושא מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה בוויקישיתוף מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
משרד ההגנה (אוקראינה)

משרד ההגנה של אוקראינה (באוקראינית: Міністерство оборони України), הוקם ב-24 בספטמבר 1991, חודש לאחר הכרזת העצמאות של אוקראינה. עם הקמתו, קיבל המשרד את האחריות על כלל כוחות הצבא הסובייטי שבשטחה של אוקראינה. נשיא אוקראינה (כיום וולודימיר זלנסקי) הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה. ב-1994 אוקראינה ויתרה מרצונה על פיתוח נשק גרעיני. המשרד הוציא סכומי כסף משמעותיים על הריסת מתקני הגרעין וביטול כוחות הגרעין, הבסיסים צבאיים וכוח האדם, בהתאם לדרישות ההסכם אודות הכוחות המזוינים הקונבנציונליים באירופה. ברגע שאושרה הקמתו על ידי הראדה העליונה (הפרלמנט האוקראיני), יעדיו העיקריים של המשרד היו מניעת עוינות, בניית הצבא, הדיפת כל סוג של תוקפנות (בפנים הארץ ומחוצה לה). מדיניות הביטחון הלאומי של המדינה התבססה על מדיניות של אי-התערבות, כיבוד הריבונות הלאומית של שכנותיה ודחיית כל שימוש בכוח ככלי של השפעה. בשל הרגישות הפוליטית, תורת הלחימה הותאמה לזו של אוקראינה ולא הצביעה על איומים ספציפיים ולא התייחסה ל"מדינות, אשר מדיניותם מהווה איום צבאי או מוביל להתערבות בענייניה הפנימיים של אוקראינה, או מחבל בשלמותה הטריטוריאלית והאינטרסים הלאומיים של אוקראינה". לפיכך, משרד ההגנה אחראי על: תמיכה בפעילות היומיומית של הכוחות המזוינים גיוס והכשרת לוחמים ערך הלחימה אספקת נשק וציוד צבאי מתן חומרים, מימון ומשאבים אחרים בהתאם לדרישות הצבא שליטה על שימוש יעיל במשאבים אלה שיתוף פעולה עם הממשלה בענייני צבא שיתוף פעולה טכני צבאי בינלאומי בקרה על פעילות הכוחות המזוינים פיתוח תנאים לפיקוח אזרחי על הכוחות המזוינים. מדיה וקבצים בנושא משרד ההגנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד ההגנה משרד ההגנה, ברשת החברתית פייסבוק משרד ההגנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד ההגנה, ביישום טלגרם משרד ההגנה, ברשת החברתית אינסטגרם משרד ההגנה, סרטונים בערוץ היוטיוב משרד ההגנה, באתר פליקר סרטונים בערוץ של משרד ההגנה, באתר יוטיוב Історія створення Збройних Сил України Government portal :: Ministry of Defence of Ukraine http://www.dtic.mil/doctrine/jel/jfq_pubs/18_15.pdf
ג'מילי

האם התכוונתם ל... ברוך ג'מילי – לוחם במלחמת העצמאות, שנודע בזכות כתובת הגרפיטי "פלמח ברוך ג'מילי פ"ת 1948 !" שכתב על קיר מבנה בשער הגיא הבלדה על ברוך ג'מילי – שיר שזכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1974 אורה ורד ג'מילי – מלכת היופי של ישראל לשנת 1974