laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תומאס אלופס

תומאס אלופס (בגרמנית: Thomas Allofs; נולד ב-17 בנובמבר 1959 בדיסלדורף שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר בפורטונה דיסלדורף, קייזרסלאוטרן ופ.צ. קלן, ובנבחרת גרמניה המערבית. תומאס אלופס הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן קלאוס אלופס. שניהם שיתפו פעולה בפורטונה דיסלדורף ובפ.צ. קלן. תומאס אלופס נולד בדיסלדורף, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של פורטונה דיסלדורף בשנת 1978, בצוותא עם אחיו קלאוס אלופס. פורטונה דיסלדורף הייתה באותן שנים בתקופת הזוהר שלה, ואלופס צבר עמה מספר תארים. בשנת 1979, זכה אלופס בגביע הגרמני עם הקבוצה לאחר ניצחון 1-0 בגמר על הרטה ברלין, במשחק בו פתח בהרכב והוחלף. בנוסף, פורטונה דיסלדורף השתתפה באותה עונה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר הפסדה לפ.צ. קלן בגמר הגביע של 1978, ועקב זכייתה של קלן בדאבל, פורטונה דיסלדורף זכתה בכרטיס למפעל. פורטונה דיסלדורף הגיעה עד לגמר, בו הפסידה בתוצאה 4-3 לברצלונה בהארכה, לאחר 2-2 בתום 90 דקות. אלופס שיחק במשחק זה 120 דקות, והבקיע את השער הראשון לטובת פורטונה דיסלדורף בדקה החמישית. כעבור שנה, זכה אלופס עם פורטונה דיסלדורף בגביע גרמני נוסף, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על היריבה המושבעת פ.צ. קלן, ניצחון שנתפס כנקמה על ההפסד בגמר הגביע שנתיים קודם לכן. אלופס כבש את שער הניצחון עבור פורטונה דיסלדורף בדקה ה-65. בשנת 1982 עזב אלופס את פורטונה דיסלדורף, לאחר שהבקיע 34 שערים בבונדסליגה ב-113 הופעות, ועבר לקייזרסלאוטרן. בקיץ 1982 חתם תומאס אלופס בקייזרסלאוטרן והפך לאחד השחקנים החשובים ביותר של הקבוצה בהתקפה, כאשר הוא הבקיע בממוצע 15 שערים לעונה בתקופתו בקבוצה, וסך הכל 61 שערים ב-126 הופעות בבונדסליגה, נתון שממקם את אלופס במקום השלישי בדירוג המבקיעים של קייזרסלאוטרן בכל הזמנים, בצוותא עם יוזף פירונג ורולאנד זנדברג, שגם לזכותם 61 שערים במדי הקבוצה. עם זאת הקבוצה לא הגיעה להישגים משמעותיים בתקופתו של תומאס אלופס, ובשנת 1986 הוא חזר לשתף פעולה עם אחיו קלאוס אלופס, הפעם בפ.צ. קלן. שיתוף פעולה זה נמשך עונה אחת, עד לעזיבתו של קלאוס לליגה הצרפתית. תומאס אלופס שיחק בקלן במשך שלוש עונות, בהן הבקיע 30 שערים ב-70 הופעות בבונדסליגה. את עונת 1988/89 סיים תומאס אלופס כמלך השערים של הבונדסליגה, עם 17 הבקעות, בצוותא עם רולאנד וולפארט מבאיירן מינכן. במחצית העונה הראשונה של 1989/90 שיחק אלופס בשטרסבורג מליגת העל הצרפתית, שם הבקיע שני שערים ב-11 הופעות. בפגרת החורף באותה עונה חתם אלופס בקבוצה בה החל את קריירת הבוגרים, פורטונה דיסלדורף, שם שיחק עד לפרישתו בשנת 1992, לאחר שצבר בקבוצה 69 הופעות והבקיע 23 שערים. סך הכל הבקיע תומאס אלופס 57 שערים במדי פורטונה דיסלדורף בשתי הקדנציות שלו בקבוצה, והוא מדורג במקום הרביעי בטבלת המבקיעים של פורטונה דיסלדורף בכל הזמנים.. לתומאס אלופס שתי הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, הראשונה בשנת 1985 במוקדמות מונדיאל 1986, והשנייה בשנת 1988. תומאס אלופס נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1982 בו סיימה גרמניה המערבית במקום השני לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת איטליה, אך לא זכה לדקות משחק בטורניר זה. עם פורטונה דיסלדורף: הגביע הגרמני (2): 1979, 1980 תארים אישיים: מלך השערים של הבונדסליגה: 1989 תומאס אלופס, באתר Transfermarkt תומאס אלופס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) תומאס אלופס, באתר WorldFootball.net תומאס אלופס, באתר National Football Teams תומאס אלופס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt טבלת שיאני המבקיעים של קייזרסלאוטרן בבונדסליגה באתר worldfootball.net טבלת שיאני המבקיעים של פורטונה דיסלדורף בבונדסליגה באתר worldfootball.net
חסן אגבאריה

חסן אגבאריה (בערבית: حسن اغبارية, נולד ב-1967) הוא איש חינוך ישראלי, מנהל בית הספר הדו לשוני יד ביד גשר על הוואדי בכפר קרע. בוגר מחזור ח' של בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית. חסן שימש בעבר כמפקח כולל על בתי ספר יסודיים במחוז חיפה של משרד החינוך מאז נובמבר 2017 ועד ינואר 2019 . אגבריה נולד וגדל בכפר זלפה הנמצא במועצה המקומית מעלה עירון, עד שבכיתה ט' עבר ללמוד בתיכון בחיפה. את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון, שני ושלישי השלים בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות. במהלך לימודיו בפקולטה לחקלאות ברחובות שימש רכז בפרויקט החונכות פר"ח במחוז שפלה וגם רכז הפרויקט לילדי אסירים באותה במסגרת. בשנת 1999 החל את לימודיו במחזור ח' של בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית. בשנת 2001 החל לעסוק בחינוך קהילתי דרך החברה למתנ"סים ושימש מנחה לבתי ספר קהילתיים עד לשנת 2004. בנוסף, שימש אגבריה כמרצה לבני נוער בבתי ספר במגזר העברי בנושא "הערבים במדינת ישראל", מנחה בית מדרש יהודי-ערבי במדרשה אשר במכללת אורנים ויועץ ארגוני בשתיל. לאחר מכן נכנס לתחום הדרכה במשרד החינוך, שם תפקד כמדריך מחוזי לתחום המדעים ויועץ לתוכניות לימודים. לאורך שנותיו במשרד החינוך עסק בליווי מנהלים וצוותי חינוך, בהובלת תהליכי שינוי וליווה תהליכי כתיבת תוכניות עבודה יישוביות. בין היתר, ליווה שלושה יישובים (ג'סר א-זרקא, פוריידיס ובאקה אל-גרבייה) בבניית תוכניות עבודה יישוביות לקידום הישגים במסגרת תוכנית החומש של משרד החינוך בשיתוף עם המפקחים הכוללים של משרד החינוך במחוז חיפה. בהמשך ריכז את ההדרכה בחברה הערבית במחוז חיפה. בשנת 2007 התמנה אגבריה לתפקיד מנהל חטיבת הביניים בג'סר א-זרקא וכיהן בתפקיד זה שלוש שנים. מאז 2010 משמש אגבריה כמנהל בית הספר הדו לשוני "יד ביד – גשר על הוואדי" בכפר קרע (בוואדי עארה). בבית הספר לומדים כ-330 תלמידים יהודים וערבים, והחינוך וההוראה בו מתנהלים בשפות עברית וערבית. בנוסף לכך, אגבריה מלווה מנהלים בהיבט הפדגוגי-ארגוני במשרד החינוך, והוא חבר צוות בפורום מנהלי בתי הספר הדו-לשוניים בארץ. בנובמבר 2017 נבחר ד"ר חסן אגבריה לתפקיד מפקח כולל במחוז חיפה. בתפקיד זה ד"ר חסן אגבריה מפקח על בתי ספר יסודיים ביישובים ערערה-עארה, בסמ"ה וג'סר אלזרקא. בספטמבר 2019 חסן חזר לניהול בי"ס גשר על הוואדי, בית הספר הדו לשוני בכפר קרע. בבחירות 2024 לרשויות המקומיות התמודד על ראשות מועצת מעלה עירון. אגבריה נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בכפר זלפה. נאומו של חסן אגבריה בכנס בוגרי בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית, 2015. ריאיון עם ד"ר חסן אגבריה באתר מושבה חופשית נאומו של חסן אגבריה בכנס גבעת חביבה לשותפות בין קהילות 2013. בי"ס גשר על הואדי - ערוץ 2 באינטרנט - מכללת עמק יזרעאל, סרטון באתר יוטיוב חסן אגבריה בכנס מנהיגות תחילה 2015- כנס בוגרי בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית. כ' קרמון, ראיון אישי, 4 ינואר, 2016. כתבה על גשר על הוואדי בערוץ 10 חסן אגבריה בתי הספר הדו-לשוניים מנסים לשמור על דו קיום | מתוך חדשות הערב ערוץ כאן
משה נחום ירושלמסקי

הרב משה נחום ירושלמסקי (ז' באדר תרט"ו, 1855 - כ"ט בסיוון תרע"ו, 1916) היה פוסק הלכה, שנודע בתשובותיו הרבות. נולד בברשד. בנו של ר' בנימין מטומשפול. משפחתו התייחסה למהר"ם מרוטנבורג ולרבי השיל מקראקא. היה בעל כישרון נפלא וזיכרון עצום, ולמד בכוחות עצמו ורכש ידע רב בכל תחומי הספרות התורנית, ואף התכתב עם רבנים מפורסמים. הוא היה בין תלמידיו של ירוחם הירשקוביץ כהנא. בשנת תר"מ, בהיותו בן 25, החל לכהן ברבנות קאמינקא. בשנת תרנ"ט עבר לפולין והחל לכהן ברבנות העיר אוסטרולנקה שבפלך לומז'ה, וקיבל יותר משישים מכתבי ברכה מכל קצוות תבל. בשנת תרס"ב נקרא לכהן כרבה של העיר קילץ בה הייתה קהילה יהודית גדולה ומכובדת. הקהילה הייתה מורכבת מעדות וזרמים רבים, אך הוא הצליח לקנות את לבם של כל בני העיר. ופעל לתיקון גדרי הדת ותיקן תקנות לקהילה. לצד רבנותו ועיסוקו בכתיבה תורנית, היה פעיל בענייני ציבור, ונותרו ממנו אלפי מכתבים לקהילות יהודיות ברחבי רוסיה, ליטא, גליציה ופולין. היה חסידו של רבי דוד מטולנא ואחריו של נכדו רבי מנחם נחום מטולנא. נפטר בחורול. היה מחבר פורה וחיבר מספר ספרים: לשד השמן - על הרמב"ם, וורשא תרמ"א מנחת משה - שו"ת על סדר השולחן ערוך, תרמ"ב ברכת משה - שו"ת ופסקים וחידושים על מסכת שבת והלכות שחיטה ובדיקה, לבוב תרמ"ו באר משה - קבוצת קונטרסים בכמה ענייני הלכה בהם נושאים הלכתיים שלא עסקו בהם רבות. חלק מהקונטרסים כולל משא ומתן עם חכמי התורה בשאלות של הלכה. תרס"א. מלבד חיבוריו הנזכרים, פרסם מאמרי השקפה בעיתוני התקופה. בנוסף נותרו ממנו אלפי מכתבים וכן קטעים מחיבורים נוספים שכתב וטרם הודפסו, וכן הערות והשלמות לחיבוריו הנדפסים. כתבים אלו נמצאים כיום ברובם ברשות מכון שוקן למחקר היהדות בירושלים, וחלקם במכון ירושלים. קהילת יהודי אוסטרולנקה מדיה וקבצים בנושא משה נחום ירושלמסקי בוויקישיתוף בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' משה נחום ירושלמסקי, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 32, באתר היברובוקס ספר קהילת אוסטרולנקה משה נחום בן בנימין ירושלימסקי (1855-1914), דף שער בספרייה הלאומית מכתבים אלו הודפסו בסוף ספר באר משה חלק א'.
יוהאן הנדריק ויידנר

יוהאן הנדריק ויידנר (בהולנדית: Johan Hendrik Weidner;‏ 1912, בריסל – 1994, מונטריי פארק, קליפורניה (אנ')) היה פעיל המחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד. ויידנר היה הבן הבכור מבין ארבעה, וגדל בשווייץ, ליד הגבול עם אזור סבואה עילית שבצרפת. אביו היה מורה ללטינית וליוונית בבית ספר של הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. ויידנר התחנך בבתי ספר ציבוריים בצרפת ובשנת 1935, לאחר תום לימודיו, פתח עסק מסחרי בפריז. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, היה ויידנר בפריז ועבד עבור חברה מסחרית בתור סוכן נוסע בדרום צרפת ובז'נבה. לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה עבר ויידנר לליון, שבאזור משטר וישי, אזור אליו הגיעו אלפי פליטים מהאזור הכבוש של צרפת. בתחילה סייע להולנדים כמותו אך בתור מאמין מזרם הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי הוא דגל באחווה בין דתית והחל לסייע גם לפליטים אחרים. בתחילה עזר לפליטים מעטים, אך העזרה התפתחה והובילה להקמת רשת הצלה שכללה כ-300 פעילים תחת הנהגתו של ויידנר. הרשת הנפיקה מסמכים מזויפים, ארגנה מסתורים וסייעה בהברחת יהודים ונרדפים אחרים על ידי המשטר הנאצי ומשטר וישי לשווייץ ולספרד הנייטרליות. הרשת הצילה כ-800 יהודים ועוד כמה מאות נרדפים לא-יהודים, בהם טייסים של בעלות הברית שמטוסם הופל בצרפת. ויידנר היה ברשימת המבוקשים של הגסטפו ונלכד מספר פעמים, אך נמלט בכל אחת מהפעמים. לאחר המלחמה הוזמן ויידנר ללונדון, לפגישה עם וילהלמינה, מלכת הולנד, וקיבל דרגת קפטן בכוחות המזוינים של הולנד. תפקידו היה לחפש משתפי פעולה עם שלטונות גרמניה הנאצית מקרב ההולנדים בצרפת ובבלגיה בעת המלחמה. בשנת 1955 היגר עם אשתו נעמי לארצות הברית, ובשנת 1958 הגיע לקליפורניה ושם פתח רשת חנויות מזון בריאות. ויידנר קיבל מממשלת צרפת את אות לגיון הכבוד, את צלב המלחמה (אנ') ואת מדליית ההתנגדות. מרשויות השלטון בארצות הברית קיבל ויידנר את מדליית החרות (אנ'). מבריטניה קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית, ומשלטונות הולנד – את אות האבירות הצבאי "מסדר אוראנז'-נסאו" (Order of Orange-Nassau) (אנ'). ממשלת בלגיה העניקה לו את אות מסדר לאופולד. בשנת 1978 הכיר יד ושם בוויידנר בתור חסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא יוהאן הנדריק ויידנר בוויקישיתוף יוהאן הנדריק ויידנר, באתר יד ושם (באנגלית)
שני אדונים מוורונה

שני אדונים מוורונה (אנגלית: The Two Gentlemen of Verona) היא קומדיה מאת ויליאם שייקספיר, שנכתבה כנראה סביב 1590 ובוצעה לראשונה לכל המאוחר ב-1598. מאז לואיס תאובלד, שערך את עבודותיו של שייקספיר ב-1733, רוב המבקרים ראו ב"שני אדונים" את אחת מיצירותיו החלשות ביותר, הלוקה הן במגוון דמויות מצומצם והן בשטחיות העלילה. כמו כן, המחזה הוא אחת מעבודותיו המוקדמות ביותר, כנראה הקומדיה הראשונה שחיבר ואולי ההצגה הראשונה בכלל. שייקספיר הפגין ב"שני אדונים" את המוטיבים שאפיינו בהמשך את סגנונו: נשים המתחפשות לגברים, פרשיות אהבים סבוכות והשלכותיהן הקומיות. המקורות מהם הושפע בכתיבה היו בעיקר 'שבעת הספרים של דיאנה' לחורחה דה מונטמיור. ולנטין איש ורונה מעוניין לנסוע ללימודים במילאנו. הוא מנסה לשכנע את ידידו פרוטאוס להצטרף, אך הלה מאוהב ביוליה ומסרב להתלוות אליו. המשרתת לוצ'טה אומרת ליוליה שפרוטאוס מוקסם ממנה, ומוסרת בידה מכתב שהיא מסרבת לגלות את מקורו. העלמה בושה לגלות את רגשותיה, מסרבת לקרוא את האיגרת וקורעת אותה לגזרים. לאחר מכן היא מתחרטת. אביו של פרוטאוס מצווה עליו לנסוע למילאנו וללמוד עם ולנטין, והוא ויוליה מתוודים זה בפני זה ונפרדים בדמעות. כשהוא מגיע לעיר, פרוטאוס מגלה שוולנטין מאוהב בסילביה, בת הדוכס. למרות הבטחותיו ליוליה הוא מחליט לזכות בסילביה, שמיועדת על ידי אביה להינשא לתוריו, גנדרן עשיר. הוא מלשין לדוכס על תוכניתו של ולנטין לחמוק לחדרה ולהימלט עמה, והלה מגרש את הצעיר. מחוץ למילאנו נתקל ולנטין בחבורת שודדים וטוען בפניהם שנודה אחרי שהרג אדם בקטטה. הם בוחרים בו למנהיגם. בינתיים, יוליה אחוזת געגועים. לוצ'טה עוזרת לה להתחפש לנער, כדי שלא תיפגע בדרך, והיא נוסעת למילאנו. שם היא רואה את פרוטאוס מחזר אחר סילביה. אחוזת חמה, היא מחליטה להתחזות לעלם 'סבסטיאן' ולשכנע אותו לשכור אותה כמשרת. פרוטאוס נופל בפח ואף שולח אותה לתת לסילביה במתנה את הטבעת שהעניקה לו כשנפרדו. בת הדוכס מתעבת את פרוטאוס וחוששת לוולנטין, שהכל סבורים שמת. בעזרת אגלמור, היא נמלטת אל היערות מחוץ לעיר כדי לחפש אותו. הם נופלים בידי השודדים, שלוקחים את סילביה לראש הכנופיה. בדרך הם נתקלים בפרוטאוס ו'סבסטיאן' המחלצים את סילביה. היא נמלטת ממנו והוא מנסה לשכנעה באמיתות אהבתו אליה, מבלי משים לכך שוולנטין שמע אודותם ועתה צופה בהם מבין העצים. כשסילביה מסרבת, הוא מאיים לאנוס אותה. ולנטין מגלה את נוכחותו, ופרוטאוס אחוז הבושה אומר כי השנאה שהלה חש כלפיו אינה ולא כלום לעומת התיעוב שהוא מרגיש כלפי עצמו. ולנטין מתרכך. בשלב זה, 'סבסטיאן' מתעלפת והם מגלים את זהותה. פרוטאוס נזכר בנדרו ונאחז חרטה עוד יותר. בשלב זה, מביאים השודדים עוד שני שבויים שנפלו לידיהם, הדוכס ותוריו. האחרון נזעם ומודיע שסילביה שייכת לו, אך מוותר עליה מיד כשוולנטין מאיים להורגו. הדוכס, אחוז גועל מפחדנות חתנו המיועד, מסכים שבתו ואהובה יתחתנו. פרוטאוס ויוליה מתחתנים אף הם. העז, או מי זו סילביה מדיה וקבצים בנושא שני אדונים מוורונה בוויקישיתוף The Two Gentlemen of Verona בוויקיטקסט ויליאם שייקספיר, שני האדונים מוורונה, תרגום לעברית: דורי פרנס, באתר "שייקספיר ושות'" שני אדונים מוורונה, באתר "שקספיר – מימין לשמאל" - אוסף דן אלמגור שני אדונים מוורונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לסקירה קצרה, ראו: Stanley Wells, The New Cambridge Companion to Shakespeare, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2010. עמ' 108, 114-117.
תות

האם התכוונתם ל... בוטניקה: תות שדה – סוג של צמח ממשפחת הורדיים הכולל כ-35 מינים שונים שהידוע בהם הוא תות הגינה תות (עץ) – סוג של עץ ממשפחת התותיים תותיים – משפחה של צמחים דו-פסיגיים מסדרת הורדנאים גאוגרפיה: נחל תות – נחל המהווה גבול בין הכרמל לרמות מנשה מחלף עין תות – מחלף צפוני בכביש 6 אחר: תחות (Thoth) – אל מצרי תות ענח' אמון (Tutankhamun) – פרעה מצרי תות (שדה מרמת השרון) – שיר של נעמי שמר טוט
ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט

ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט (בהולנדית: Gisèle d'Ailly-van Waterschoot van der Gracht;‏ 11 בספטמבר 1912, האג – 2013, אמסטרדם) הייתה ציירת, מוציאה לאור וחסידת אומות העולם מהולנד. ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט הייתה בתו של המשפטן והגאולוג ההולנדי הידוע וילם ון ואטרסכוט ון דר חראכט (Willem van Waterschoot van der Gracht) (גר'). בין השנים 1915- 1931 התגוררה עם הוריה בארצות הברית. עם שובה לאירופה התגוררה המשפחה ראשית באוסטריה ואז באזור לימבורג שבדרום הולנד. היא למדה בפריז ביצוע תחריטי נחושת (Chalcography) ותצריב. בין השנים 1936–1939 למדה את אמנות הוויטראז' בררמונד (אנ') שבדרום הולנד. והייתה אמנית וציירת ויטראז'ים עבור כנסיות. בשנת 1940 עברה עם משפחתה לברגן (אנ') שבצפון הולנד ובשנת 1941 עברה לאמסטרדם. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, נעשתה ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט פעילה במחתרת ההולנדית. היא פעלה עם חברה, וולפגנג פרומל, שהגיע מצרפת בשנת 1939 והיה פעיל מחתרת אף הוא. ז'יזל, שאז גרה באמסטרדם, הסתירה שבעה ילדים יהודיים שחלקם היו הולנדים וחלקם - פליטים מגרמניה, בהם אחד שנשאר בביתה משנת 1943 עד השחרור ב-1945. ז'יזל פעלה להצלת ילדים יהודים מתוך תחושה שאמונתה הקתולית מצווה זאת עליה. בשנת 1951 ייסדו חלק מהיהודים שהצילה ון ואטרסכוט ון דר חראכט, עם וולפגנג פרומל, את כתב העת הספרותי Castrum Peregrini (גר'). ון ואטרסכוט ון דר חראכט הייתה מפטרוניות כתב העת. בשנת 1959 נישאה ון ואטרסכוט ון דר חראכט לארנולד דלי (Arnold J. d’Ailly), ראש העירייה לשעבר של אמסטרדם. יחד אתו שיפצה בניין ישן של מנזר יווני באי פארוס ומעת לעת התגוררה שם, עד 1982. בשנת 1997 הכיר יד ושם בז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט בתור חסידת אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט בוויקישיתוף ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט, באתר יד ושם (באנגלית) ז'יזל ון ואטרסכוט ון דר חראכט, באתר Discogs (באנגלית)
עורק הזרוע העמוק

עוֹרֵק הַזְּרוֹעַ הֶעָמֹק (TA: arteria profunda brachii) הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו הצדי והאחורי של עורק הזרוע, מתחת לגבול התחתון של השריר העגול הגדול. העורק עוקב במהלכו אחר עצב החישור, ראשית בדרכו אחורה בין הראשים הארוך והתיכון של שריר הזרוע התלת-ראשי, ולאחר מכן לאורך מענית החישור, שם הוא מכוסה על ידי הראש הצדי של שריר הזרוע התלת-ראשי, לעבר חלקה הצדי של הזרוע. בחלק זה הוא מנקב את החיץ הבין-שרירי הצדי של הזרוע, ולאחר שהוא יורד בין שריר הזרוע והחישור לשריר הזרוע לעבר קדמת עילית העלי הצדית של הזרוע, הוא מסתיים בהשקה עם עורק החישור החוזר. מעורק הזרוע העמוק מסתעף ענף לשריר הדלתא וכן לעיתים גם העורקים הזנים של עצם הזרוע המספקים דם לעצם הזרוע ונכנסים אליה מאחורי גבששת הדלתא. סעיף נוסף עולה בין הראשים הארוך והצדי של שריר הזרוע התלת-ראשי ויוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר האחורי. העורק העקיף האמצעי יורד בראשו האמצעי של שריר הזרוע התלת-ראשי ומסייע ביצירת השקה מעל זיז המרפק של עצם הגומד. העורק העקיף החישורי יורד מאחורי החיץ הבין-שרירי הצדי אל צדה האחורי של עילית העלי של הזרוע, שם הוא יוצר השקה עם העורק הבין-גרמי החוזר והעורק העקיף הגומדי התחתון. מדיה וקבצים בנושא עורק הזרוע העמוק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסכסוך בשינג'יאנג

הסכסוך בשינג'יאנג, הוא סכסוך מתמשך בשינג'יאנג, המחוז האוטונומי שבצפון מערב סין בין הקבוצה האתנית האויגורית, שחיה תחת כיבוש המשטר הסיני מאז 1949 במחוז, לבין השלטון הסיני שנוקט בדיכוי אלים כנגד האוכלוסייה המקומית. לטענת האויגורים האזור אינו חלק מסין ושהרפובליקה המזרחית הטורקית השנייה (אנ') סופחה בצורה לא חוקית בשנת 1949 לסין. אי לכך הם רואים עצמם חיים תחת כיבוש הרפובליקה העממית של סין. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-21 ישנו חיכוך קבוע בין הצדדים. מצד אחד השלטון הסיני כופה חינוך מחדש על האויגורים, וכולל פעולות אלימות כגון עיקור נשים, חילון בכפייה, ומחנות עבודת פרך, ומאידך קיימים מספר ארגונים מיליטנטיים אויגורים אשר מעודדים ומבצעים מאבק מזוין נגד הממשל בבייג'ינג. פיגועים של פעילים אויגורים נגד אזרחים סיניים, בעיקר תקיפות מאורגנות בסכינים הן תופעה קיימת שהממשל הסיני מתמודד איתה. כנגד הממשל נטען לא פעם כי הוא משתמש בכח מופרז כדי לדכא את המרידות. האזור הנודע כשינג'יאנג היה מדינת חסות של סין כבר בשנת 60 לפני הספירה במהלך שושלת האן וכן מדינת חסות של שושלת טאנג. למרות שהיו במהלך ההיסטוריה תקופות של עצמאות משלטון סיני, האזור ההיסטורי של שינג'יאנג של ימינו מורכב מאזורי אגן טארים ודזאנגריה ואוכלס במקור על ידי עמים אשר נטו אחר דת הבודהיזם. האזור היה נתון תחת טורקיזציה ואסלאמיזציה בידי פולשים טורקיים מוסלמים.  במאה ה-18 שושלת צ'ינג הכירה רשמית באזור שינג'יאנג כפרובינציה. מלחמות שינג'יאנג היו סידרה של עימותים מזוינים בראשית ואמצע המאה ה-20 במהלך תקופת המצביאים (warlords) ברפובליקה של סין. בשנת 1933 למושל האזור מונה שנג שיצאי ובעקבות כך תומכי ברית המועצות נאלצו לברוח לתחומי ברית המועצות. בשנת 1944, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, הסובייטים תמכו במרד אילי (Ili Rebellion) האויגורי נגד המשטר בסין, כאשר הוא היה עסוק במלחמה מול האימפריה היפנית במזרח המדינה (שאף היא הייתה במלחמה עם הסובייטים). רבים מבני האזור הנקרא אילי בשינג'יאנג היו בעלי קשרים תרבותיים, כלכליים ופוליטיים עם האימפריה הרוסית ולאחר מכן עם ברית המועצות. בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 ביצעו פעילים אויגורים מספר תקריות אלימות, בהן נהרגו בני האן. תקופה זו הקשיחה את יחס השלטון הסיני לאויגורים, כאשר הממשלה כלאה ללא משפט מיליוני אויגורים במחנות חינוך מחדש. דיווחים שונים מעידים על מעשי עינויים כחלק מניסיון להרחיק את האסירים מזהותם האתנית ומאמונתם המוסלמית. סין מבצעת מהלכים נוספים במטרה להחליש את הזהות האתנית הלא-סינית של האויגורים, כאשר בין היתר הראו צילומי לוויין שהממשל הרס בתי קברות מקומיים. במחצית השנייה של העשור החלה ממשלת סין בהפעלה של מדיניות אגרסיבית להקטנת הילודה האויגורית. קודם לכן לא אכפה הממשלה את מדיניות צמצום הילודה הסינית על האויגורים ונפוצו בקרבם משפחות מרובות ילדים. מגוון פעולות בנושא דוגמת מעצר של הורים למשפחות מרובות ילדים ושליחת ילדיהם לבתי יתומים, גרמו לירידה של למעלה מ-60% בין השנים 2015 ו-2018. סין מתמרצת הגעתם של בני האן למחוז, על ידי הקצאת קרקעות, במטרה להטות בהדרגה את הדמוגרפיה ולבטל את הרוב האויגורי. מחנה החינוך-מחדש מסנג'יה פיגוע הדקירות בקונמינג ynet והסוכנויות, מחנות המוסלמים בסין: סנקציות חדשות מארה"ב, באתר ynet, 10 באוקטובר 2019 AP, עיקורים והפלות: המבצע הסיני נגד ילודת מוסלמים, באתר ynet, 29 ביוני 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העורק העקיף האמצעי

הָעוֹרֵק הֶעָקִיף הָאֶמְצָעִי (TA: arteria collateralis media) הוא עורק בזרוע המתפצל מעורק הזרוע העמוק ומסייע באספקת הדם לאזור המרפק. העורק יורד בתוך הראש האמצעי של שריר הזרוע התלת-ראשי ויוצר השקה עם העורק הבין-גרמי החוזר מעל זיז המרפק של עצם הגומד. העורק העקיף החישורי ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העורק העקיף החישורי

הָעוֹרֵק הֶעָקִיף הַחִשּׁוּרִי (TA: arteria collateralis radialis) הוא עורק בזרוע המתפצל מעורק הזרוע העמוק ומסייע באספקת הדם לאזור המרפק. העורק מסתעף בזרוע עצמה ויוצר השקה עם עורק החישור החוזר סמוך למרפק. העורק העקיף האמצעי מדיה וקבצים בנושא העורק העקיף החישורי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבלון (סרט)

אבלון (באנגלית: Avalon) הוא סרט דרמה משנת 1990 שבוים על ידי בארי לוינסון. הסרט הוא השלישי בסדרה של ארבעת "סרטי בולטימור" האוטוביוגרפיים למחצה של לוינסון המתרחשים בעיר הולדתו במהלך שנות הארבעים, החמישים והשישים של המאה העשרים; "דיינר" (1982), "אנשי הפח" (1987), "אבלון" (1990) ו-"ליברטי הייטס" (1999). הסרט מתחקה אחר ההשתלבות היהודית בחיים האמריקאים. העלילה מתרחשת בשנות החמישים של המאה העשרים והרבה עבר על משפחת המהגרים הפולנים של סם קריצ'ינסקי מאז הגיע לראשונה לאמריקה ב-1914 והתיישב בבולטימור. הטלוויזיה היא ההמצאה החדשה. השכונות לובשות צורה חדשה כאשר יותר ויותר משפחות עוברות לפרברים. מקצועו של סם היה טפטים אך בנו ג'ולס מעוניין לנסות ולפתוח חנות כלי בית גדולה ביחד עם בן דודו, איזי, ואולי אף להפיק פרסומות טלוויזיה משלהם. ג'ולס ואשתו, אן, עדיין גרים עם הוריו אך אן סובלת בשקט את הצורה שבה חמותה, אווה, שולטת בבית. אן היא אשה מודרנית שאף לומדת לנהוג במכונית. למרות זאת, אווה מסרבת לנסוע איתה ומעדיפה לקחת את הטרולי. המשפחה תורמת לקרן במטרה להביא עוד קרובים לאמריקה. עלבונות, בין אם אמיתיים או דמיוניים, מטרידים את המשפחה כאשר ג'ולס ואן בסופו של דבר עוברים לפרברים, נסיעה ארוכה עבור בני משפחתם. לאחר שהגיע באיחור ולאחר שגילה שתרנגול ההודו של חג ההודיה נחתך בלעדיו, נעלב הדוד גבריאל ופורץ החוצה בסערה מה שהווה את התחלתה של מריבה עם סם. סם גם אינו מבין את שיטות הלימוד בהן משתמשות המורות בבית ספרו של נכדו, מייקל, ומדוע ג'ולס ואיזי שינו את שם משפחתם לקיי וקירק כשהם מתחילים בקריירות העסקים שלהם. אך כשמשברים שונים עולים, ביניהם שוד מזוין ושריפה הרסנית, בני המשפחה, באופן כללי, דובקים יחדיו. חיימי קריצ'ינסקי (לאו פוקס) דוטי קירק (איב גורדון) גבריאל קריצ'ינסקי (לו ג'קובי) סם קריצ'ינסקי (ארמין מילר-שטאל) אן קיי (אליזבת פרקינס) אווה קריצ'ינסקי (ג'ואן פלורייט) איזי קירק (קווין פולאק) ג'ולס קיי (איידן קווין) נתן קריצ'ינסקי (ישראל רובינק) מייקל קיי (אלייג'ה ווד) אלכסנדר קיי (קרטיס קרניית'ן) מייקל קיי הבוגר (טום ווד) שמחה (רונלד גוטמן) במאי הסרט, לוינסון, אוהב לקשר בין סרטיו המתרחשים בבלטימור. מכונית "הדסון" הנרכשת בסרט "אבלון" נרכשת מאוחר יותר בסרט "דיינר". הבית שאותו משפחת קרצ'ינסקי עוזבת כדי לעבור לפרברים נראה לאחר מכן בסרט "טין מן". הסרט אבלון קיבל מועמדויות לפרס האוסקר על תסריט מקורי, פסקול, צילום, ותלבושות (גלוריה גרשם). תסריטו של לויסון זכה בפרס התסריט של אגודת התסריטאים האמריקאית. הסרט גם היה מועמד לפרס גלובוס הזהב כסרט הטוב ביותר. "אבלון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבלון", באתר נטפליקס "אבלון", באתר AllMovie (באנגלית) "אבלון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אבלון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אבלון", באתר אידיבי "אבלון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) JUF : Tweens : Movies : Avalon Box office / business for Avalon (1990), אוחזר 28 בדצמבר 2015 Avalon; Tin men; Diner: Three Screenplays , בארי לוינסון ו-ג'סי קורנבלות', 1991
העורק העקיף הגומדי העליון

הָעוֹרֵק הֶעָקִיף הַגָּמְדִּי הָעֶלְיוֹן (TA: arteria collateralis ulnaris superior) הוא עורק בזרוע המסתעף מעורק הזרוע ומשתתף באספקת הדם למרפק. ראשיתו של העורק באזור אמצע הזרוע, שם הוא מסתעף מעורק הזרוע. העורק מנקב את החיץ הבין-שרירי התיכון ויורד לאורך הראש האמצעי של שריר הזרוע התלת-ראשי לעבר המרווח שבין עילית העלי התיכונה של הזרוע לזיז המרפק, כשהוא מלווה בעצב הגומד. הוא מסתיים תחת השריר כופף שורש היד הגומדי ביצרו השקה עם הענף האחורי של עורק הגומד החוזר ועם העורק העקיף הגומדי התחתון. לעיתים מהעורק העקיף הגומדי העליון מסתעף ענף מול עילית העלי התיכונה אשר יוצר השקה עם הענף הקדמי של עורק הגומד החוזר. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2012/2013 בליגת העל בכדורגל

עונת 2012/2013 בליגת העל הייתה העונה ה-14 של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. בעונה זו, הוקטן מספר הקבוצות בליגה מ-16 ל-14. הקבוצה שעלתה לליגת העל לעונת 2012/2013 הייתה הפועל רמת גן. העונה הסתיימה בזכייתה של מכבי תל אביב באליפות, לאחר עשור ללא התואר. המבקיע המצטיין של העונה היה אלירן עטר (מכבי תל אביב) עם 22 שערים. לרגל זכייתה של מכבי תל אביב באליפות נכתב שיר האליפות "צהוב עולה". בסיום העונה מכבי נתניה והפועל רמת גן ירדו ליגה. הקבוצות שעלו לליגת העל לעונת 2013/2014 היו מכבי פתח תקווה והפועל רעננה. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 13 משחקים כל אחד - 26 מחזורים בסה"כ. לאחר מכן פוצלה הליגה לפלייאוף עליון (6 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 5 משחקים כל אחד) ותחתון (8 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך סיבוב אחד בן 7 משחקים) שכללו תוספת של 10 ו-7 מחזורים לעונה הסדירה בהתאמה ובסה"כ 36 ו-33 מחזורים בהתאמה. ליגת העל בעונה זו כללה 14 קבוצות, 12 שהמשיכו מעונת 2011/2012, ושתי קבוצות שהעפילו בסיום העונה שעברה מהליגה הלאומית. התוצאות המפורטות של העונה אירחה באצטדיון רמת גן בעקבות אי אישורו של אצטדיונה הביתי עד להשלמת בניית האצטדיון ב-6 באוקטובר 2012, אירחה את משחקיה באצטדיון רמת גן