laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Panhard CS

Panhard CS היא מכונית סלון מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים והצבאיים "Panhard" הצרפתי. בין השנים 1930–1938 יוצרו 6,046 יחידות. 4 דלתות - סלון 4 דלתות - סלון (6 חלונות צד) 4 דלתות - לימוזינה 2 דלתות - קבריולה 2 דלתות - קופה CS Type X68 CS Type X72 Panhard 6 CS Spécial / Type X69 Spécial Panhard CS RL Panhard CS RL2 Panhard CS CS Spécial / Type X73 Type X73s "Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי René Panhard ושותפו Émile Levassor. החברה נקראה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח ושריוניות, בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו. בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland". היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group). דגם "Panhard CS", שנת 1934, קופה דגם "Panhard CS", קופה דגם "Panhard CS", קופה דגם "Panhard CS", שנת 1933, סלון דגם "Panhard CS", סלון דגם "Panhard CS" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים דגם "Panhard CS", שנת 1934 - קבריולט דגם "Panhard CS", סלון דגם "Panhard CS", שנת 1936, סלון Panhard Dyna X Panhard PL 17 Panhard & Levassor Dynamic Panhard CD Panhard 24 מדיה וקבצים בנושא Panhard CS בוויקישיתוף דגם "Panhard CS" revolvy.com/main/index דגם "Panhard CS" kfzderwehrmacht.de/Homepage_english/Motor Automobilia". Toutes les voitures françaises 1931 (salon [Paris, Oct] 1930). Paris: Histoire & collections. Nr. 90: Page 74. 2008] דגם "Panhard CS" - (חלונות צד - 6) classicdriver.com/en/car/panhard/cs/1936 דגם "Panhard CS" classiccarcatalogue.com/PANHARD משאיות תוצרת "Panhard" myntransportblog.com/2015/02/07/panhard-trucks דגמי Panhard & Levassor היסטוריה - Panhard core77.com/posts/53167/A-Brief-History-of-Panhard-the-Weird-and-Wildly-Popular-French-Automaker
עין קיניא

עין קיניא (בערבית: عين قينيا) הוא כפר פלסטיני בהרי בנימין, הנמצא 7 ק"מ מצפון-מערב לרמאללה, על כביש 463 והוא משתייך לנפת רמאללה ואל-בירה. בני אדם חיו באזור עין קיניא עוד מאז תקופת השלטון הרומי בארץ ישראל[דרושה הבהרה]. בשנת 1917 פינו חיילי המנדט הבריטי את תושביו לכפרים בסביבה לאחר שחשדו באחד התושבים בהרג קצין בריטי. בשנת 1984 היגרו פלסטינים רבים לעין קיניא. כיום, הכפר קטן מאוד, ללא מבנים ציבוריים או מוסדות והוא נשלט על ידי ועדת פיתוח מקומית. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בעין קיניא 26 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 83 תושבים, כולם מוסלמים. בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עבר עין קיניא לשליטה ירדנית, ולאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 עבר עין קיניא לשליטה ישראלית. ב-1983 הופקעו אדמות של תושבי הכפר לשם צרכים צבאיים לשם הקמת היאחזות נח"ל, שאוזרחה כהתנחלות דולב ממזרח לכפר. אחר כך שטחים נוספים סביבה הוכרזו על ידי הצבא "אדמת מדינה". בשנת 1982 מנתה האוכלוסייה 101 תושבים, ולאחר מכן, לאחר הגירה המונית של פלסטינים נוספים לעין קיניא, עלתה האוכלוסייה ל-464 בשנת 1984. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2006 היו בכפר 807 תושבים. במפקד של הלמ"ס בשנת 2016 התגוררו בכפר 1,039 תושבים. ב־4 במרץ מתקיים טיול שנתי לרגל האביב, מרמאללה ועד עין קיניא. במדרון מעל הכפר ממוקם קבר שייח' אבו אל עינין וקבר בנו אבו אל אדהם, הממוקם בפסגת ההר, בגובה 749 מטר מעל פני הים. נקודה זו נקראת שג'רת אבו אל אדהם (כלומר חורשתו של אבו אל אדהם, על שם העצים העתיקים שבסביבה). בקבר שייח' אבו אל עינין צומח עץ קטלב גדול ועתיק. לידו גדלים עצי אלון מצוי, אלה ארצישראלית ואשחר. זהו קבר שייח' צנוע מהתקופה העות'מאנית, המוקדש לשייח' אבו אל עינין (הזקן בעל העיניים). בסמוך למבנה הקבר נמצא מעיין קטן הנקרא עין אבו אל עינין ולידו צומח אלון מצוי רחב נוף. מדיה וקבצים בנושא עין קיניא בוויקישיתוף Welcome To 'Ayn Kiniya Survey of Western Palestine, Map 14: IAA, Wikimedia commons 'Ein Qiniya Village (Fact Sheet), המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ) 'Ein Qiniya Village Profile, Applied Research Institute - Jerusalem (ARIJ) 'Ein Qiniya aerial photo, Applied Research Institute - Jerusalem (ARIJ) מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה Mills, Census of Palestine, 1931, page 49 שמונה ישובים יאוזרחו ביהודה ושומרון, דבר, 22 במרץ 1983 באצטלה של חוקיות: הכרזה על אדמות מדינה בגדה המערבית, באתר בצלם, מרץ 2012 ספי בן-יוסף, קברי קדושים בשומרון, בתוך: "דת ופולחן וקברי קדושים מוסלמים בארץ-ישראל" עורך: אלי שילר, ירושלים, הוצאת ספרים אריאל, 1996, עמוד: 110
אבליזאוריים

אבליזאוריים (שם מדעי: Abelisauridae) היא משפחה של דינוזאורים טורפים מקבוצת התרופודים שהתקיימו לפני 66–170 מיליון שנה. רוב מאובני המשפחה נמצאו באפריקה, מדגסקר, תת-היבשת ההודית ובאמריקה הדרומית, ומעטים גם בצרפת. הם פרחו בעיקר בתקופת הקרטיקון ושרדו עד סוף עידן הדינוזאורים. טורפים אלה הגיעו לאורך 5–9 מטרים, כשפרט אחד כנראה הגיע לאורך 12 מטרים. הם היו בעלי זרועות קצרות, ראשים מקורננים, אך בעלי לסתות קצרות ושיניים קטנות יחסית. ככל הנראה היו חלקם אוכלי נבלות ולאו דווקא טורפים פעילים. מדיה וקבצים בנושא אבליזאוריים בוויקישיתוף אבליזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אבליזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
מותה של האימפריה (סדרת טלוויזיה)

מותה של האימפריה (ברוסית: Гибель империи) הוא שמה של סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2005 אודות עבודתם של אנשי הריגול הנגדי באימפריה הרוסית. עלילת הסדרה מתרחשת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ומתמקדת בקצין סרגיי קוסטין, בוגר מלחמת יפן-רוסיה, שעובד כסמוי עם שותפו איוואן שטולץ, בחשיפת מרגלים על אדמת האימפריה הרוסית. בתחילת המאה העשרים האימפריה הרוסית נמצאת במצב מלחמה עם גרמניה וקציני הריגול הנגדי הקיסרי עמלים בכל כוחם לנהל מבצעי ריגול נגדי ולמנוע חתרנות גרמנית בתוככי האימפריה, שלצד מלחמה קשה גם נמצאת על סף קריסה עם התחזקות הסוציאליסטים והמהפכנים המשוועים למותה של האימפריה. אלכסנדר באלוייב - קצין הריגול הנגדי באוכרנה, סרגיי קוסטין מאראט בשארוב - לויטננט הריגול הנגדי איוואן שטולץ סרגיי מאקובצקי - פרופסור למשפטים, קצין המודיעין הצבאי אלכסנדר נסטרובסקי מריה מירונובה - ילנה סאבורובה צ'ולפן חמאטובה - אולגה נסטרובסקאיה אנדריי קראסקו - סוכן המודיעין ניקולאי סטרלניקוב יוהאן בוט - קארל, חייל גרמני גושה קוצנקו - גיבסון יוזאש בודראיטיס - קראנץ ויקטור ורז'ביצקי - גאניאן סרגיי גרמאש - סחרוב קונסטנטין חבנסקי - בוריס לוזובסקי ולדימיר חוטיננקו - יאקובוב דניאל אובלריכסקי - שטרומבאך, איש המודיעין הגרמני מיכאיל פורצ'נקוב - קפטן הצבא הלבן יורי צורילו ולדיסלב גלקין - בוריס ניקיטין, ראש הריגול הנגדי של צבא הצאר סרגיי ניקוננקו - פאול פון רננקמפף, גנרל צבא האימפריה אלכסנדר באשירוב - לאוור קורנילוב, גנרל ואיש המודיעין הצבאי פיודור בונדרצ'וק - אנטון דניקין, גנרל ומפקד צבא המתנדבים במלחמת האזרחים ברוסיה דמיטרי פבצוב - ניקולאי דוחונין, ממפקדי הצבא אנדריי נבראייב - הקיסר ניקולאי השני אנדריי זיברוב - פאבל פרברזב, שר המשפטים של הממשלה הזמנית אלכסנדר מזנצב - הגנרל אלכסיי ברוסילוב אלכסיי מדבדב - ניקולאי קרילנקו, מהפכן דניל לברנוב - לאוניד קנגיסר, רוצחו של אוריצקי אלכסנדר ווייטוב - מויסיי אוריצקי, ראש המשטרה החשאית הסובייטית בפטרוגרד יורי צורילו - יורי סטקלוב, פובליציסט ומהפכן ולנטינה קסיאנובה - נאדז'דה קרופסקיה, רעייתו של לנין ויקטור סמירנוב - הקולונל מורוז (בן דמותו של ויקטור קלימנקו, איש צבא הצאר) מריה פורושינה - המהפכנית מריה קובסקאיה (בת דמותה של המהפכנית אירינה קחובסקאיה) סטניסלב ניקולסקי - סמיון רושאל, מהפכן ויקטור ביצ'קוב - סטפנין / יאקוב גאנלסקי, מהפכן אלכסנדר פאשוטין - הגנרל ולדימיר גריגורייב אתר האינטרנט הרשמי של מותה של האימפריה "מותה של האימפריה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מותה של האימפריה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מותה של האימפריה באתר vokrug.tv (ברוסית) פרק הבכורה לצפייה ישירה מתוך ערוץ היוטיוב הרשמי של הערוץ הראשון ברוסיה "Гибель империи". VokrugTV. "Гибель империи". Encyclopedia of Russian Cinema. אורכב מ-המקור ב-2017-10-21. נבדק ב-2018-01-22. ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים רוסיים ובנושא האימפריה הרוסית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוריאל (פירושונים)

אוּרִיאֵל ואוֹרִיאֵל הם שמות עבריים, המשמשים כשם פרטי (בעיקר עבור גברים), אוּרִיאֵל משמש גם כשם משפחה. האטימולוגיות של השמות הן "האש של האל" ו"האור של האל" בהתאמה. בתנ"ך מוזכרים פעמיים אישים ששמם אוּרִיאֵל: בספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוקים ה'–י"א (אחד משריו של דוד המלך) ובספר דברי הימים ב', פרק י"ג, פסוק ב' (אביה של אמו של ירבעם). האם התכוונתם ל... אוריאל – אחד מארבעת המלאכים המוזכרים בתוספות של קהילות מסוימות לקריאת שמע על המיטה כבש אוריאַל – מין של כבש בר מתת-משפחת היעלים החי במרכז אסיה כפר אוריאל – מיזם שהתקיים בשנים 1950–1967 ליישוב ושילוב בתעסוקה של עולים עיוורים ובני משפחותיהם בגדרה אישים ששם משפחתם אוריאל: מירון אוריאל – סופר, מתרגם, עיתונאי ועורך ישראלי גילה אוריאל – מנהלנית, מתרגמת, עורכת, סופרת ומשוררת ישראלית אריאל (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא אוריאל
Panhard Dyna Z

Panhard Dyna Z היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים "Panhard" הצרפתי, אשר יוצר בין השנים 1954–1959 יוצרו כ-140,000 יחידות. 4 דלתות – סדאן 2 דלתות – קבריולה 2 דלתות – טנדר "Panhard" נוסדה בשנת 1845 על ידי René Panhard ושותפו Émile Levassor. החברה הייתה קרויה "Panhard et Levassor". בין השנים 1910–1950 ייצרה "Panhard" משאיות ואוטובוסים, בנוסף לייצור מכוניות, רכבי שטח ושריוניות. בין השנים 1963–1968 "Panhard" הייתה בבעלות סיטרואן, ומאוחר יותר בבעלות פיג'ו. בשנת 2005 הייתה "Panhard" בבעלות "Auverland". היום "Panhard" בבעלות "Renault Trucks", חברת בת של קונצרן הרכב הצרפתי רנו, הנשלטת משנת 2001 על ידי וולוו (Volvo Group). דגם "Panhard Dyna Z" דגם "Panhard Dyna Z" דגם "Panhard Dyna Z" דגם "Panhard Dyna Z" דגם "Panhard Dyna Z" דגם "Panhard Dyna Z", שנת 1955 – מבט למנוע דגם "Panhard Dyna Z" – מבט לתא הנהג דגם "Panhard Dyna Z" דגם "Panhard Dyna Z" – קבריולט דגם "Panhard Dyna Z" – טנדר דגם "Panhard Dyna Z" – טנדר Panhard PL 17 Panhard 24 Panhard Dyna X Panhard & Levassor Dynamic מדיה וקבצים בנושא Panhard Dyna Z בוויקישיתוף Panhard Dyna Z, סרטון באתר יוטיוב דגמי "Panhard Dyna Z" classiccarcatalogue.com/PANHARD דגם "Panhard Dyna Z" hemmings.com/magazine/hsx/2014 דגם "Panhard Dyna Z" drive-my.com/en/test-drive/item/2660-1955-panhard-dyna-z-road-test דגם "Panhard Dyna Z" סדאן barrett-jackson.com/Events/Event/Details/1957-PANHARD-DYNA-Z משאיות תוצרת "Panhard" myntransportblog.com/2015/02/07/panhard-trucks דגמי Panhard & Levassor היסטוריה – Panhard core77.com/posts/53167/A-Brief-History-of-Panhard-the-Weird-and-Wildly-Popular-French-Automaker
24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני

24 קָפְּריצ'י לסולו כינור הוא קובץ הכולל 24 קפריצ'י לכינור שנכתבו בין השנים 1802–1817 על ידי המלחין, הכנר הוירטואוז והגיטריסט ניקולו פאגאניני. 24 הקפריצ'י של פאגאניני הם מעין של אטיודים המאופיינים בטכניקת נגינה קשה ווירטואוזית, ומהווים אתגר רב ללמידה עבור מוזיקאים. כל אחד מהקפריצ'י עוסק בסוג אחר של יכולת נגינה. הקפריצ'י מאופיינים בנגינה זריזה, קפיצה בין מיתרים ומתיחות אצבעות מורכבות. מוזיקאים ומלחינים הושפעו רבות מהקפריצ'י של פאגאניני, ביניהם פרנץ ליסט, רוברט שומאן, סטיב ואי, פבלו סרסטה ואחרים. ביצועים רבים לקפריצ'י שונים נעשו גם על כלים אחרים מלבד הכינור, בין השאר על פסנתר, גיטרה וחליל צד. הקפריצ'י הוצאו לאור לראשונה בשנת 1820 על ידי בית ההוצאה לאור "קאסה ריקורדי" כשהם ממוספרים מ-1 עד 24 ובנוסף להם 12 סונאטות לגיטרה וכינור ו-6 קרבטטים לגיטרה. בעת פרסום הקפריסים ביקש פאגאניני להקדיש את כלל הקפריצ'י ל"כלל המוזיקאים באשר הם". מידע על היצירה "24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני" באתר AllMusic שלמה מינץ, "הקפריסים של פגניני: אטיודים או יצירות אמנות?"(הקישור אינו פעיל) בתוך אופוס המגזין למוזיקה קלאסית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
TV4 Fakta XL

TV4 FaktaXL היה ערוץ טלוויזיה שוודי בבעלות קבוצת TV4, והיה ערוץ תאום לערוץ TV4 Fakta. הוא החל לשדר ב-13 באוגוסט 2012 והחליף את TV4 Science fiction, שהיה ערוץ מדע בדיוני. הערוץ שידר תוכניות בנושאי האדם, העולם והטכנולוגיה. רבות מהתוכניות ששודרו בערוץ נרכשו ממדינות כמו בריטניה, אוסטרליה, קנדה, צרפת ודנמרק. בנוסף הוא גם שידר תוכן מקורי שוודי שכלל תוכניות וסרטים, ששידורם היווה 10% משידורי הערוץ. הערוץ סיים את שידוריו ב-30 בספטמבר 2017, יחד עם ערוץ TV4 Komedi. אתר האינטרנט הרשמי של TV4 Fakta XL ""För dålig omsättning och lönsamhet för TV4 Science Fiction"". Dagens Media (בשוודית). נבדק ב-2018-01-22. "TV4 Science Fiction skrotas – ersätts med TV4 Fakta XL". Dagens Media (בשוודית). נבדק ב-2018-01-22. "TV4 lägger ner kanalerna TV4 Komedi och TV4 Fakta XL sista september 2017". Bjäre Kraft (בשוודית). 2017-08-16. אורכב מ-המקור ב-2017-10-21. נבדק ב-2018-01-22. ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נערת השנה של מעריב לנוער

נערת השנה של מעריב לנוער היא תחרות יופי לבנות נוער שאורגנה על ידי עיתון מעריב לנוער (אשר התחילה את דרכה בשם "צברית השנה"). התחרות החלה להתקיים בסוף שנות השמונים, בשנת 2004 החלו לראשונה בתחרות לבחור לצד "נערת השנה", גם את "נער השנה". התחרות הופקה ושודרה בשנים האחרונות בשיתוף טלעד בערוץ 2 אך מאז הפסיקה הזכיינית לשדר בערוץ. התחרות, שהייתה לשם דבר, הופסקה באופן לא רשמי. בשנת 2006–2007 המשיכו בעיתון לנהל את תחרות היופי, אך בתור "תחרות נער ונערת השער" של העיתון. היעלמותה של התחרות נזקפת בעצם להפסקת השותפות עם טלעד ולתחרות הגוברת מצד "מלכת היופי" שמזה מספר שנים מאפשרת לנערות להשתתף גם בתחרות ואף מעניקה מספר תארים – נערת ישראל ונערת היופי-עשרה, התחרות נערכה בין היתר בתיאטרון ירושלים והפרס לזוכה היה מכונית חדשה. בשנת 2016 חודשה התחרות תחת הכותרת "נער ונערת השנה" בשיתוף סוכנות "יולי". בתחרות זו התפרסמו לראשונה דוגמניות ושחקניות רבות בישראל. ביניהן, רוית אסף, שלי גפני, גלית גוטמן, עדי נוימן, גלית פרבר ורומי אבולעפיה. 1986 – שלי גפני 1987 – גלית מוזס 1988 – תמר בית יעקב 1989 – יעל זיגמן 1995 – איזבל אדלר 1996 – מור קציר 1997 – עדי נוימן 1998 – חן יאני 1999 – דנה פליקר 2002 – נטלי זינו 2003 – הדס שחף 2004 – ליאור פרידמן וסם הררי 2016 – מקס רימברג, ניקיטה רימברג, רותם אלמקיס 1988 – אבי בטלהיים 1989 – יקיר אביב 1999 – סיגל שחמון 2002 – יעל בר זוהר 2003 – סיגל שחמון ועינת ארליך ציטוטים בנושא נערת השנה של מעריב לנוער בוויקיציטוט אילנה שטוטלנד, הלכו הנערות נשאר הזוהר?, באתר nrg‏, 24 בנובמבר 2008 נערת השנה של מעריב־לנוער, מעריב, 21 ביולי 1988 יעל דגמן נבחרה לנערת השנה של "מעריב לנוער", מעריב, 4 באוגוסט 1989 בתה של מלכת היופי דורית ילינק. ראו: פוריה גל, הגן הבלונדיני, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2004
1952 בצרפת

שנת 1952 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 965 שנות לאום. נשיא צרפת: ונסן אוריו ראש ממשלת צרפת: עד 20 בינואר: רנה פלוון, 20 בינואר - 8 במרץ: אדגר פיור, החל מ-8 במרץ: אנטואן פיני 25 בפברואר - קרב הואה בין מסתיים בתבוסת הכוחות הצרפתים בידי הוייט מין בווייטנאם. 1 באוקטובר - מתחיל בווייטנאם מבצע ברטאן. 19 באוקטובר - אלן בומברד מתחיל להפליג מהאיים הקנריים כדי להגיע לברבדוס בתוך 65 ימים; הוא יגיע אליהם ב-23 בדצמבר. 29 באוקטובר - מתחיל מבצע לוריין. אוקטובר - קרב סאן נאן מתחיל. 8 בנובמבר - מבצע לוריין מסתיים ללא הכרעה צבאית. 2 בדצמבר - קרב סאן נאן מסתיים בניצחון צרפתי. 1 ביוני - הכנסייה הקתולית מכניסה את ספרי אנדרה ז'יד לרשימת הספרים האסורים. 25 ביוני - מתחיל הטור דה פראנס. 19 ביולי - מסתיים הטור דה פראנס עם זכייתו של פוסטו קופי מאיטליה. 25 בינואר - שרה מנדיאנו, זמרת וכותבת שירים. 26 במרץ - דידייה פירוני, נהג מרוצי מכוניות (נפטר ב-1987). 27 במרץ - מריה שניידר, שחקנית (נפטרה ב-2011). 1 באפריל - ברנרנד סטריגלר, פילוסוף. 2 באפריל - תיירי לה לורון, הומוריסט (נפטר ב-1986). 23 באפריל - ז'אן דומיניק באובי, עיתונאי, סופר ועורך (נפטר ב-1997). (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1952) 18 במאי - הנרי ברנגר, דיפלומט (נולד ב-1867). 27 בנובמבר - אבל לפרנק, היסטוריון (נולד ב-1863). 5 בדצמבר - אנדרה לפאור, שחקן (נולד ב-1879). 1954 בצרפת 1955 בצרפת 1956 בצרפת מדיה וקבצים בנושא 1952 בצרפת בוויקישיתוף
יחסי ארצות הברית – גינאה

יחסי ארצות הברית–גינאה הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, המדיניים והשיתופיים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת גינאה. על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 89% מהגיניאנים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 8% מתנגדים ו-3% לא בטוחים, הדעה החיובית ביותר עבור ארצות הברית בכללותה של אפריקה והעולם באותה עת. ארצות הברית מקיימת יחסים הדוקים עם גינאה, ומדיניותה מבקשת לעודד את הרפורמות הדמוקרטיות של גינאה, את תרומתה החיובית ליציבות האזורית ואת ההתפתחות הכלכלית והחברתית בת-קיימא. ארצות הברית אף מבקשת לקדם את ההשקעות הפרטיות שלה בכלכלה המתעוררת של גינאה. משלחת ארצות הברית בגינאה מורכבת מחמש רשויות - מחלקת המדינה, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), חיל השלום, משרד האוצר של ארצות הברית ומשרד ההגנה.  בנוסף למגוון רחב של תפקידים דיפלומטיים, משלחת ארצות הברית גם מנהלת תוכנית סיוע צבאי, אשר סיפקה כמעט 331,000$ עבור חינוך צבאי, מקצועיות, ותוכניות הכשרת שפה. הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי בגינאה היא כיום אחת מתוך חמש משלחות פיתוח בר-קיימא במערב אפריקה, עם תחומי הליבה הנוכחיים בחינוך היסודי, בריאות המשפחה, דמוקרטיה וממשל, וניהול משאבי טבע. לאחר השעיה זמנית עקב תסיסה פוליטית ארצית בתחילת 2007, חידשה תוכנית חיל השלום בגינאה את פעילותה בסוף יולי. לפני ההשעיה, היו לחיל השלום יותר מ-100 מתנדבים ברחבי הארץ, והתוכנית מגדילה בהדרגה את מספרם.  המתנדבים עובדים בארבעה תחומים: חינוך תיכון, איכות הסביבה/חקלאות, בריאות הציבור ומניעת איידס, ופיתוח ארגונים קטנים. השגרירה האמריקאית בגינאה היא פטרישיה מולר. ארצות הברית מחזיקה בשגרירות הממוקמת בקונאקרי, בירת גינאה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – גינאה בוויקישיתוף ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–גינאה U.S. Global Leadership Project Report - 2012 Gallup
יחסי מלזיה–תימן

יחסי מלזיה–תימן הם היחסים הבילטרליים בין פדרציית מלזיה לבין הרפובליקה של תימן. היחסים בין שתי המדינות החלו כבר במאה ה-15. אנשי החאדרמי היו בעל תפקיד חשוב בתהליך האסלאמיזציה של העם המלזי. עד היום, התרבות המלזית דומה לתרבות הערבית. מאז פרצה מלחמת האזרחים בתימן ב-2014, מלזיה הצטרפה לקואליציה בראשות סעודיה כנגד החות'ים, אם כי המעורבות המלזית היא מינימלית. למרות זאת הייתה ביקורת פנים על מעורבותה של מלזיה במלחמה. למרות זאת במהלך מלחמת חרבות ברזל והמצור הימי שהטילו החות'ים על מצר באב אל-מנדב והפגיעה הקשה בסחר הימי העולמי שיגרה מלזיה הצהרה כי הבעיה היא ישראל ולא החות'ים. כיום, שתי המדינות עובדות על שיפור עסקאות דו-צדדיות בין שתיהן. בשנת 2013, היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-200 מיליון דולר. הייבוא העיקרי של מלזיה מתימן הוא: מאכלי ים, קפה,דבש, עור ופירות. מאידך, הייצוא המלזי העיקרי לתימן הוא שמן בישול. שתי המדינות גם הקימו ועדה משותפת, העוסקת בקידום היחסים הבילטרליים בנושא ההשכלה הגבוהה בין שתי המדינות. היחסים דיפלומטיים בין מלזיה לתימן החלו בשנת 1984. שתי המדינות שמרו על קשרים דיפלומטיים חיוביים ותמכו זו בזו בפורומים בינלאומיים שונים. בשנים האחרונות חיזקו שתי המדינות את שיתוף הפעולה הכלכלי והמסחרי ביניהן, כאשר חברות מלזיה משקיעות במגזרים שונים בתימן, כמו תעשיית הנפט והגז. מלזיה גם סיפקה סיוע הומניטרי לתימן בתקופות משבר. ב-2017 הודיעה ממשלת מלזיה על פתיחת שגרירותה בבירת תימן, צנעא, ובכך חיזקה עוד יותר את הקשרים הדיפלומטיים החזקים בין שתי המדינות. מאידך, תימן מחזיקה בשגרירות בקואלה לומפור. יחסי מלזיה-קטר Ahmed Al-Masoodi. "Yemen and Malaysia .... Relations Thorough History". Al-Masoodi. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Bernama, Malaysia's military involvement in Saudi-led war in Yemen must end - Lawyers for Liberty | New Straits Times, NST Online, ‏2018-06-19 (באנגלית) Malaysia: 'The problem is not the Houthis, it’s Israel's aggression against Gaza', middleeastmonitor, ‏February 3, 2024 "Yemen, Malaysia discuss trade cooperation ties". Almotamar. 12 במרץ 2011. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Almubdi (25 באוקטובר 2013). "Yemen eyes improved trade with Malaysia". Malaysia Trade. אורכב מ-המקור ב-2018-02-19. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Yemen Keen To Reactivate Malaysia-Yemen Joint Commission". Yemen Fox. 5 בנובמבר 2011. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Yemen-Malaysia To Promote Bilateral Relations In Higher Education". Bernama. 27 באפריל 2010. נבדק ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) שגרירות מלזיה בתימן שגרירות תימן במלזיה
יחסי ארצות הברית – בורקינה פאסו

יחסי ארצות הברית–בורקינה פאסו הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין בורקינה פאסו. היחסים מתוארים כטובים אך היו נתונים ללחצים בעבר בגלל מעורבותה של ממשלת קומפאורה במסחר, בנשק ובפעולות אחרות לשבירת סנקציות. על פי דוח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 82% מתושבי בורקינה פאסו תומכים בהנהגת ארצות הברית, 17% מתנגדים ו-1% לא בטוחים, הדירוג הגבוה ביותר לכל מדינה שנסקרה באפריקה.  בנוסף לשלום וליציבות אזוריים, האינטרסים האמריקאיים בבורקינה הם לקדם את הדמוקרטיה המתמשכת ואת הכבוד הרב יותר לזכויות האדם ולעודד פיתוח כלכלי בר-קיימא. למרות שהסוכנות לפיתוח בינלאומי סגרה את משרדה בואגאדוגו בשנת 1995, בסוף מאי 2013 שלחה נציג לפתוח מחדש משרד תחת משלחתו בסנגל. במסגרת שילוב של תוכניות סיוע אזוריות ובילטרליות, USAID מספקת כ-50 מיליון דולר בשנה לפיתוח של בורקינה באמצעות ארגונים לא ממשלתיים ואזוריים. בורקינה הייתה לאתר של כמה סיפורי הצלחה בפיתוח. ההנהגה האמריקנית בבניית הביטחון התזונתי בסאהל לאחר הבצורת בשנים 74–1968 הצליחה לחסל את הרעב כמעט, למרות שנות בצורת חוזרות, ומחלת עיוורון הנהרות חדלה מלהתפשט באזור. בשני המקרים, ארצות הברית הייתה התורמת העיקרית לארגונים בין-אפריקאיים שבסיסם בואגאדוגו, ובאמצעות מאמצים מתמשכים השיגו ואיחדו את הרווחים הללו.  ב-2005 חתמו בורקינה פאסו ותאגיד אתגר המילניום (MCC) על תוכנית של 12 מיליון דולר לבניית בתי ספר ולהגדיל את שיעורי ההרשמה של בנות. חיל השלום נכנס לבורקינה פאסו ב-1966. תוכנית חיל השלום הושלמה ב-1987, אך הוזמנה לחזור לבורקינה פאסו ב-1995 כחלק מפרויקט בריאותי חדש. שנה לאחר מכן, חיל השלום הקים פרויקט חינוך משני ובשנת 2003 הציג פרויקט פיתוח ארגוני קטן כדי להשלים את תוכניות הפחתת העוני של הממשלה והמגזר הפרטי. בשנת 2005, ממשלת בורקינה פאסו ביקשה סיוע להגדלת רמת הנגישות של הבנות לחינוך, שהפכה מאוחר יותר למוקד של תאגיד אתגר המילניום עם בורקינה פאסו. כל מתנדבי חיל השלום, ללא קשר למגזר, מאומנים כיצד לקדם את המודעות לאיידס ולמגדר ופיתוח. הסחר האמריקני עם בורקינה עדיין נחשב מצומצם, כאשר הייצוא האמריקני לבורקינה פאסו על סך של 220 מיליון דולר והייצוא הבורקיני לארצות הברית בהיקף של כ-600 אלף דולר נכון לשנת 2004, אך קיימות אפשרויות השקעה, ובעיקר במגזרי הכרייה והתקשורת. השגריר האמריקאי לבורקינה פאסו הוא טולינבו ס. מושינג'י השגרירות האמריקאית בבורקינה ממוקמת בואגאדוגו, בירת המדינה. יחסי החוץ של ארצות הברית יחסי ארצות הברית–גינאה ביסאו מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – בורקינה פאסו בוויקישיתוף ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–בורקינה פאסו U.S. Global Leadership Project Report - 2012 Gallup
יחסי ארצות הברית – קומורו

יחסי ארצות הברית–קומורו הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, המדיניים והשיתופיים שבין האיחוד של איי קומורו לבין ארצות הברית של אמריקה. ארצות הברית הכירה בממשלת קומורו בשנת 1977, וכיום מתוארים היחסים כידידותיים. לארצות הברית אין שגרירות בקומורו. שגריר ארצות הברית במדגסקר מוכר גם כשגריר ארצות הברית בקומורו. באופן דומה, לקומורו אין שגרירות בוושינגטון, אך נציגם הקבוע באו"ם, מוכר כשגריר קומורו לארצות הברית. שתי המדינות הן חברות באו"ם, קרן המטבע הבין-לאומית (IMF) והבנק העולמי (WB). בנוסף, קומורו משמשת מדינה משקיפה בארגון הסחר העולמי, בו ארצות הברית חברה. על אף ש-19% מהייצוא של קומורו הוא לארצות הברית, רק 1% מהייבוא שלהם מקורו בארצות הברית. בעבר חתמה ארצות הברית על הסכם סחר עם השוק המשותף של מזרח אפריקה ודרום אפריקה (COMESA), בה קומורו חברה. קומורו אף זכאית להטבות סחר עם ארצות הברית. יחסי החוץ של ארצות הברית יחסי ארצות הברית-סיישל יחסי ארצות הברית-טנזניה ההיסטוריה של יחסי ארצות הברית–קומורו "Comoros". U.S. Department of State. נבדק ב-19 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "About this Collection - Country Studies". The Library of Congress (באנגלית). נבדק ב-19 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה)
דריוזאורוס

דריוזאורוס (שם מדעי: Dryosaurus; מילולית: "לטאת עץ אלון", על שם סביבת האלונים בה התגלה לראשונה) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדריוזאוריים שחי בתקופת היורה העליון והיה קרוב משפחתם של האיגואנודון ושל ההיפסילופודון. מרבית מאובניו נמצאו במערב ארצות הברית ומיעוטם באירופה. אורכו של הדריוזאורוס היה 2.4–4.8 מטרים והוא היה בעל מבנה גוף מהיר, זנב ישר וארוך, רגליים גדולות שנועדו למירוץ, צוואר ארוך, ידיים ארוכות שהסתיימו באצבעות קטנות. הראש היה קטן עם עיניים גדולות והוא הסתיים במקור קרני ובו שיניים קטנות שנועדו ללחך צמחייה נמוכה מגדות נהר. הוא חי בתקופה בה פרחו יערות מחטניים גדולים כמו אראוקריה ו-Brachyphyllum וכן יערות של שרכים וציקסאים. להקות של דריוזאורים נעו ביער לצד זאורופודים גדולים וסטגוזאורים. דינוזאור זה השתמש ודאי במהירות כדי להתגונן מדינוזאורים טורפים רבים שחיו בתקופתו כמו אלוזאורוס, זאורופגנקס, אורניתולסט, טורווזאורוס, צרטוזאורוס, מארשוזאורוס וסטוקסוזאורוס. ככל הנראה מדינוזאור זה התפתחו דינוזאורים גדולים יותר כמו האיגואנודון וההדרוזאוריים שראשם היה גדול יותר, עיניהם קטנות יותר והם לא יכלו לרוץ במהירות גבוהה. דינוזאור זה תואר על ידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1894. להקת דריוזאורוסים נראית בתוכנית "ללכת עם דינוזאורים" לצד זאורופודים וסטגוזאורים ונראה גם ב"הבלדה של Big Al". הדריוזאורוס מוזכר גם בספרי "פארק היורה" ו"העולם האבוד" (ייתכן שמבלבל עם היפסילופודון) אך לא נראה בסרטים. הוא מופיע גם בסדרות "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה", "הדינוזאורים!" ובמשחקי המחשב "עולם הדינוזאורים", "Jurassic Park: Operation Genesis" ו"Jurassic World Evolution 2". מדיה וקבצים בנושא דריוזאורוס בוויקישיתוף דריוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)