laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלצ'יפפה

סַלְצִ'יפַּפָּה או סלצ'יפפס (בספרדית: Salchipapa או Salchipapas) היא מנת מזון מהיר דרום אמריקאית הנצרכת בדרך כלל כאוכל רחוב. המנה המורכבת בדרך כלל מנקניקיות בקר דקות פרוסות במחבת וטוגנים, אלה מעורבבים יחד עם קולסלאו מלוח כתוספת. שם המנה הוא הלחם בסיסים של המילים הספרדיות salchicha (נקניק) ופפה (תפוח אדמה). המנה מוגשת עם רטבים שונים, כמו קטשופ וממרח חרדל, קרמה דה אסיטונה (רוטב זיתים), יחד עם אג'י או פלפל צ'ילי. לפעמים מוסיפים ביצה מטוגנת או גבינה מעל. אפשר להגיש גם עם עגבנייה וחסה, ומדי פעם המנה מעוטרת באורגנו. הסלצ'יפפה הומצא כמאכל רחוב בלימה, פרו. עם השנים, המאכל התרחב גם למקומות אחרים בפרו. באמריקה הלטינית, הפופולריות של המנה התרחבה מעבר למטבח הפרואני, וכיום היא אופיינית גם למטבח הקולומביאני ולמטבח הבוליביאני. המנה נמכרת גם ברחובות ובשווקים של ארגנטינה ואקוודור. מגוון המנה ממשיך להתרחב עקב ההגירה הבוליביאנית לארגנטינה והמסעדות הקולומביאניות והפרואניות בארצות הברית ובצ'ילה. ישנה גרסה המכונה צ'וריפפס (העשויה עם צ'וריסו במקום נקניק). ניתן למצוא את המאכל גם במקסיקו. הוא גם דומה מאוד לאוכל הרחוב המקסיקני-אמריקאי המכונה "טוגני קרנה אסאדה". יש מסעדות שמשנות את מתכון הסלצ'יפפה כדי לחדד את אוכל הרחוב המסורתי. צריכת סלצ'יפפה נשארה חזקה במגזרים העירוניים של לימה. תכולת הקלוריות הגבוהה של הסלצ'יפפס היא דאגה לתומכי בריאות הציבור. סלצ'יצ'ון ג'אנק פוד רשימה של מנות פרואניות רשימת מנות נקניקיות נקניקיית קארי Perlman, Dan (2007). SaltShaker: Spanish - English - Spanish Food & Wine Dictionary. Raleigh, North Carolina, USA: Lulu Press. ISBN 978-1-4303-2659-5. מדיה וקבצים בנושא סלצ'יפפה בוויקישיתוף Jenkins, Dilwyn (2003). Rough Guide to Peru. Rough Guides. ISBN 978-1-84353-074-9. Adés, Harry; Melissa Graham (2003). The Rough Guide to Ecuador. Rough Guides. ISBN 978-1-84353-109-8. Donadío, Pablo (2008). Un paso en el camino. Página12. Canelo, Brenda (2011). Procesos transnacionales y Estado subnacional en una ciudad latinoamericana. Comisión Económica para América Latina y el Caribe (CEPAL). Lozano, Fernando (2011). Salchipapas y churros: ¿cómo se comen estos platos en México?. El Comercio.
לשחרר את הדב

לשחרר את הדב הוא פודקאסט ישראלי בהגשת הקומיקאים דב נבון ונדב פרישמן. הפודקאסט החל את שידוריו בספטמבר 2020 (תקופת הקורונה), והשבתת עולם התרבות שבאה בעקבותיה. הפודקאסט מתנהל בפורמט לפיו דב נבון "מגיע לטיפול" אצל נדב פרישמן, חברו ואחד מיוצרי הסדרה קופה ראשית (יחד עם יניב זוהר), בה משתתף דב נבון. בכל שבוע מגיע אורח אחר מתחום התרבות והאמנות, לרוב קומיקאים או שחקנים קומיים. חלק מהאורחים מגיעים בתדירות משתנה וחוזרת להתארח בפודקאסט, כגון ליאור אשכנזי, יוסי מרשק, דניאל חן, נועה קולר, קרן מור, רודי סעדה ועוד. הפודקאסט מתנהל כשיחה חברית ועקיצות הדדיות בין המנחים לבין האורח. הפודקאסט מוקלט ומשודר במסגרת בית הפודיום. בשנת 2021 זכה במקום השלישי בקטגוריית הפודקאסט הקומי של השנה של גיקטיים. שנה לאחר מכן, זכה במקום הראשון. בשנת 2024 זכה שוב במקום הראשון. הפודקאסט נמצא בקביעות ברשימת הפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל. אתר האינטרנט הרשמי של לשחרר את הדב לשחרר את הדב, ברשת החברתית פייסבוק "לשחרר את הדב", באתר אפל פודקאסטים "לשחרר את הדב", באתר pod.link (באנגלית) "לשחרר את הדב", באתר Spotify "לשחרר את הדב", ביוטיוב "לשחרר את הדב", באתר Pocket Casts "לשחרר את הדב", פיד RSS דרור רפאל, ‏האם פודקאסט שאף אחד לא האזין לו, באמת שודר?, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2021 איתמר קציר, "שמונה אחוז קשב, זה כל מה שאני צריך": מי צריך במה כשיש פודקאסט?, באתר הארץ, 9 במרץ 2022 אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2021, באתר Geektime‏, 11 בינואר 2022 אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2022, באתר Geektime‏, 3 בינואר 2023 עידן בן טובים, ‏אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime‏, 7 במרץ 2024 איתמר קציר, על רקע הלופ האינסופי של החדשות בטלוויזיה – זה זמן הפודקאסט, באתר הארץ, 18 בינואר 2024
הר ארטוס

הר ארטוס (בטורקית: Çadır Dağı; בארמנית: Արտոս; בכורדית: Çiyayê Artosê) הוא הר בהרי הטאורוס, בנפת ואן שבמחוז מזרח אנטוליה במזרח טורקיה. גובהו 3,550 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם כ־8 קילומטרים מדרום לימת ואן וכ־30 קילומטרים מדרום־מערב לעיר ואן. בעבר חי באזור ההר מגוון רב של חיות. כיום עדיין חיים בו דובים, חוגלות, ארנבים וזאבים. בנוסף, בהר חיים כ־200 מיני פרפרים. בהר מרבצי עופרת וגופרית. מדיה וקבצים בנושא הר ארטוס בוויקישיתוף תבנית:Web kaynağı ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיסמת החות'ים

הצעקה (בערבית: الصرخة, א-צרח'ה) היא סיסמת תנועת החות'ים (שנקראת רשמית "אנצאר אללה"), ארגון טרור שיעי בתימן. הסיסמה, שנהגתה על ידי מייסד התנועה חוסיין בדר א-דין אל-חות'י, היא "אללה אכבר, מוות לאמריקה, מוות לישראל, קללה על היהודים, ניצחון לאסלאם" (בערבית: "الله أكبر, الموت لأمريكا, الموت لإسرائيل, اللعنة علی اليهود, النصر للإسلام"). הסיסמה מופיעה לעיתים קרובות על דגל מלבני לבן בעל מסגרת ירוקה, כאשר התכביר והמילים "ניצחון לאסלאם" מופיעות בירוק ואילו המילים "מוות לאמריקה", "מוות לישראל" ו"קללה על היהודים" מופיעות באדום. הסיסמה, המבוססת על סיסמה מאיראן המהפכנית, לא הייתה קשורה במקור לתנועת החות'ים ומקורה המדויק שנוי במחלוקת. חלק מהמקורות מציינים כי מייסד התנועה חוסיין בדר א-דין אל-חות'י השתמש בה לאחר שראה צילומים של צעיר פלסטיני גוסס בזרועות אביו במהלך האינתיפאדה השנייה בשנת 2000. אל־חות'י ציין במהלך דרשה בינואר 2002 כי הוא כלל יהודים בסיסמה מפני ש"הם אלו שמניעים את העולם הזה". לאחר הכרזת המלחמה של החות'ים על ישראל באוקטובר 2023 בעקבות מלחמת חרבות ברזל נצפו במקרים שונים דגלים פלסטיניים לצד דגלים הנושאים את הסיסמה ודגל תימן. בניין בדמאר הנושא דגל עם סיסמת החות'ים מפגינים בצנעא עם שלטים הנושאים את סיסמת החות'ים דגל תימן סמל תימן הדגל הפלסטיני אנטישמיות בתימן תכביר מוות לאמריקה קריאות להשמדת ישראל סורת א-נצר ShahidSaless, Shahir (30 במרץ 2015). "Does Iran really control Yemen". Al-Monitor. ארכיון מ-13 בפברואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) Winter, Lucas (2011). "Conflict in Yemen: Simple People, Complicated Circumstances". Middle East Policy. XVIII (1): 102–120. doi:10.1111/j.1475-4967.2011.00476.x. You are being redirected..., www.adl.org "Yemen's Houthi rebels seize cargo ship in Red Sea". Al Jazeera English. 19 בנובמבר 2023. נבדק ב-28 בדצמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Yemenis put aside their woes to unite for Gaza and Palestine". The New Arab. 19 באוקטובר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Balawi, Mohammad Makram (21 בדצמבר 2023). "The Houthis are turning the tables on everyone". Middle East Monitor. {{cite web}}: (עזרה) "Houthi missile hits Norwegian tanker in Red Sea; ship reportedly en route to Israel". The Times of Israel. 12 בדצמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Israeli ships 'legitimate target,' Huthis warn after seizure". L'Orient Today. 20 בנובמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Yemen's Houthis declare joining Israel-Hamas war". India Today. 31 באוקטובר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
שנהב צדוק

שנהב צדוק (נולדה ב-18 ביולי 1977) היא שחקנית ישראלית. למדה משחק בבית צבי שלוש שנים ובוגרת מחזור מ"ג – 2005. התחילה את דרכה על הבמה כרקדנית מגיל 8 עד 18 היא הופיעה על במות כרקדנית. אחרי הצבא עבדה בצוות בידור במלון באילת. יש לה ניסיון גם בהפקות מיוזמות אישיות כמפיקה ובמאית ובהפקות. בשנת 2001 הייתה מועמדת להיות מנחה בערוץ הילדים בתחרות שנערכה לבחירת מנחה אך לבסוף לא זכתה. בשנת 2004 שיחקה בסדרת הדרמה "אהבה זה כואב" ששודרה בערוץ עשר, בתפקיד אלמוגית, האקסית של אורן (אסי כהן). באותה השנה גילמה את איה בסדרת הדרמה "שבתות וחגים". בשנת 2006 כיכבה בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה ששודרה בערוץ 24 "ילדות רעות" בתור הילה לוי. היא שרה את שיר הנושא של הסדרה עם אליענה בקייר, קרן ברגר, ולימור אטיאס שאיתם היא גם משחקת בסדרה. הסדרה עוקבת אחר להקת בנות מדימונה הנקראת "ילדות רעות", שזכתה בתחרות מוזיקה עירונית, ואחר מהלכיהן של חברות הלהקה לפיתוח הקריירה המוזיקלית שלהן בתל אביב. בשנת 2007 התארחה בעונה הראשונה של הסדרה הקומית של נאור ציון שנקראת "החברים של נאור" ושיחקה את סוהיר. באותה השנה השתתפה בעונה השנייה של הטלנובלה של HOT "האלופה" בתור מיטל אוגנסיאן / סימה בוחבוט במקום לירז צ'רכי. בשנת 2008 גילמה את מירב בסרט "לא יודעת איך". בשנת 2009 השתתפה בקליפ של איל גולן בשיר "על חבל דק". בשנת 2014 השתתפה בסדרת הדרמה של HOT "מתים לרגע" בתור וורדה. בשנת 2016 שיחקה בסרט "מלאך של אמא" גילמה את דמותה של נירית שגיא. השתתפה בכמה פרסומות בניהם: בנק הפועלים, NAA – Naor Artists Agency סוכנות נאור, פנדה. בתיאטרון השתתפה בהצגת הילדים "בעקבות המכבים". בעבר ביימה את המחזמר "קזבלן". שיחקה בהצגה "מרקו". צדוק ניהלה מערכת יחסים עם אביב בן ישי, הכוריאוגרף של נולד לרקוד, שאיתו התגוררה ועבדה בבאר שבע. שנהב צדוק, ברשת החברתית אינסטגרם שנהב צדוק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שנהב צדוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שנהב צדוק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שנהב צדוק, בית צבי שנהב "ילדת טבע" צדוק, באתר ynet, 12 במאי 2006 ליאור ליברובסקי‏, שנהב צדוק בתפקיד לירז צ'רכי, באתר וואלה, 19 ביוני 2007 שנהב צדוק, כתבה באתר התעשייה יפה כשנהב, באתר "את", 16 באוקטובר 2007 שנהב "ילדת טבע" צדוק, באתר ynet, 12 במאי 2006 ליאור ליברובסקי‏, שנהב צדוק בתפקיד לירז צ'רכי, באתר וואלה, 19 ביוני 2007 מאור אלמוג, מופעים לילדים, הצגות לילדים - בעקבות המכבים, באתר www.habama.co.il יפה כשנהב, באתר "את", 16 באוקטובר 2007 הלב הגדול של מרקו הקטן, באתר ashdodnet.com
יאיא קונה

יאיא קונה (בצרפתית: Yaya Kone; נולד ב-28 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת הקיצוני באוג'דה. קונה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל דנגלה המקומית. בגיל 17 הצטרף ללובי סטארס מליגת העל הניגרית. ב-11 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאביה ואריורס. ב-18 בספטמבר הבקיע צמד בניצחון 1-2 נגד איפנאיי אובה. בינואר 2017 חתם באיפנאיי אובה במדיה שיחק שנה וחצי ולאחר מכן חזר ללובי סטארס עמה שיחק בליגת האלופות האפריקאית שמונה משחקים וכבש שער אחד. בקיץ 2019 חתם בהפועל רעננה מליגת העל. ב-2 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 למכבי תל אביב. ב-20 בדצמבר 2019 הבקיע את שערו היחיד בקבוצה בניצחון 1-4 נגד מכבי קריית מלאכי במסגרת גביע המדינה. בינואר 2020 שוחרר מהמועדון. בתחילת אוקטובר 2020 חתם בערער הסעודית אך כעבור כשבועיים שוחרר מהקבוצה וחתם בגזלק אז'אקסיו הצרפתית. ב-27 ביולי 2023 חתם באוג'דה מליגת העל המרוקאית. יאיא קונה, באתר Transfermarkt יאיא קונה, באתר Soccerway יאיא קונה, באתר WorldFootball.net יאיא קונה, באתר FootballDatabase.eu מיקי שורץ ואלי סניור, שני שחקני התקפה חדשים חתמו ברעננה, באתר ynet, 12 ביוני 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יאיא קונה".
ארץ עוץ המופלאה

ארץ עוץ המופלאה הוא ספר ההמשך לספר הילדים הנודע "הקוסם מארץ עוץ", שנכתב על ידי ליימן פרנק באום, והשני בסדרת ספרי עוץ. הספר מספר הרפתקאות נוספות בחייהם של הדחליל ואיש הפח לאחר המאורעות בספר הקודם. דורותי אינה שבה לעלילות ספר זה. העלילה מתרחשת בארץ עוץ, זמן קצר לאחר אירועי הספר "הקוסם מארץ עוץ" ולאחר חזרתה של דורותי גייל לקנזס. הדמות הראשית היא ילד יתום בשם טיפ שהיה תחת האפוטרופסות של מכשפה מרושעת בשם מאמבי. מאמבי גרה בחלק הצפוני של ארץ עוץ המכונה ארץ גיליקין. מאמבי נהגה להתעללה בטיפ באופן תדיר עד אשר ביום אחד כאשר מאמבי חזרה הביתה טיפ החליט לנקום בה כאשר הוא יצר את ג'ק פאמפקינהד אשר בעל ראש דלעת מסוג ג'ק-או-לנטרן. עם זאת, מאמבי מנצלת את ההזדמנות על מנת להשתמש באבקת חיים שהשיגה לאחרונה ממכשף, ובאמצעות אבקת החיים היא מפחיחה חיים בג'ק פאמפקינהד. מאמבי מחליטה כי היא רוצה להפוך את טיפ לפסל שיש. טיפ מחליט לברוח ממאמבי יחד עם ג'ק פאמפקינהד לאחר שהוא גונב את אבקת החיים ממאמבי. טיפ משתמש באבקת החיים על מנת להחיות סוס עשוי עץ על מנת שג'ק פאמפקינהד יוכל לרכב עליו. ג'ק וסוס העץ מצליחים לדהור במהירות גבוה לעבר עיר האזמרגד ומשאירים את טיפ מאחור. לאורך הדרך טיפ נתקל בצבא הנשים של הגנרלית ג'ינג'ור אשר זוממות להדיח את הדחליל, השליט של עיר האזמרגד. ג'ק פאמפקינהד וסוס העץ מגיעים לעיר האזמרגד ופוגשים שם את הדחליל. טיפ בוחר לסייע לדחליל להביס את צבאה של ג'ינג'ור. בהמשך הקבוצה יוצאת לכיוון מערב על מנת לבקש סיוע מאיש הפח. מאמבי מטילה כישוף אשר מאיים על עצם קיומה של החבורה. החבורה מזעיקה למקום את מלכת עכברי השדה אשר, בחוכמתה הרבה, מספקת להם נשק סודי שיתברר כבעל ערך רב בקרבות הקרובים. מאמבי, אשר נחוש להביס את החבורה באמצעות כושלים כגון קיר לבנים ענקי ומעגל אש, אך ללא הועיל. הכנופיה, שלא נרתעה, מצליחה לחזור לעיר האזמרגד. החבורה מגלה שעיר האזמרגד נמצאת כעת במצב של אי סדר, שכן העיר נמצאת כעת תחת שלטונם של מאמבי וג'ינג'ור. מאמבי וג'ינג'ור מצליחות לסגור על דורותי וידידיה. החבורה מצליחה להרכיב מיטה עם ראש של צבי ועם כנפיים, בה הם מפיחים חיים באמצעות אבקת החיים. באמצעות המיטה המעופפת הם מצליחים לבסוף להימלט מעיר האזמרגד ברגע האחרון. משם הקבוצה עפה דרומה לכיוון ארמונה של גלינדה, בתקווה שגלינדה תוכל לסייע להם. גלינדה מיידעת אותם שהשליטה האמיתית של ארץ עוץ הוא נסיכה בשם עוצמה. הקבוצה חוזרת לעיר האזמרגד על מנת להתעמת עם מאמבי, שנתפסת לבסוף בעודה מנסה לחצות את המדבר הקטלני כאשר היא שינתה את צורתה לגריפין. מאמבי מתוודה כי טיפ היא למעשה עוצמה אשר צורתה שונתה באמצעות כישוף. מאמבי מבטלת את הכישוף ובעקבות כך טיפ הופך לנסיכה עוצמה. בסופו של דבר, הנסיכה עוצמה מתבססת כשליטה של ארץ עוץ, ואיש הפח מזמין את הדחליל לחזור לארץ הווינקים יחד עם ג'ק פאמפקינהד. הגאמפ מפורק, גלינדה חוזרת לארמון שלה, והווגל באג נשאר בעיר האזמרגד כיועץ של הנסיכה עוצמה, וסוס העץ הופך לסוס האישי של הנסיכה עוצמה. טיפ - הילד שחי עם מומבי הזקנה. ג׳ק ראש דלעת סוס העץ הדחליל איש הפח, או ניק צ׳ופר מר מ״ב החיפושפיש בה״מ הגאמפ מומבי הזקנה - מכשפה הגנרלית ג׳ינג׳ור - השתלטה על עיר האזמרגד. גלינדה - המכשפה הטובה מהדרום. הספר תורגם לעברית פעמיים. פעם אחת בתרגומו של חנן פלד בשנת 1998. התרגום השני הוא של גילי בר-הלל, משנת 2013, שנוספה לו אחרית דבר מאת המתרגמת. מדיה וקבצים בנושא ארץ עוץ המופלאה בוויקישיתוף
שייטת אוניות המערכה השמינית (בריטניה)

שייטת אוניות המערכה השמינית הייתה שייטת של הצי המלכותי הבריטי שהורכבה לפני מלחמת העולם הראשונה; מאוחר יותר היא הוקצתה לצי השלישי. השייטת כללה אוניות מערכה פרה-דרדנוט. היא התקיימה מ-1912 עד 1914. השייטת הוקמה בדצמבר 1912. בדצמבר 1913 היא הוקצתה לצי השלישי ובאוגוסט 1914 היא התבססה בבסיס הצי בדבונפורט. הצי השלישי כלל את שייטות אוניות המערכה ה-7 וה-8, והורכבה מאוניות המערכה והסיירות העתיקות ביותר של הצי המלכותי.
אנה בוגיגיאן

אנה בוגיגיאן (באנגלית: Anna Boghiguian; ערבית: آنا بوجيجيان; נולדה ב-1946) היא אמנית עכשוויות מצרית-קנדית ממוצא ארמני. בעבודתה היא עוסקת במשמעות הפוליטית וההשפעה העולמית של אירועים ותהליכים היסטוריים שונים: המהפכה הצרפתית, הגירה, אי-שוויון כלכלי והמורשת הקולוניאלית. חלק מיצירותיה הם מיצבים עצומים של חדרים מלאים בדמויות מצוירות. בוגיגיאן נולדה בקהיר, מצרים, בשנת 1946 למשפחה ממוצא ארמני. היא למדה מדעי המדינה והחברה באוניברסיטה האמריקאית בקהיר, מצרים, והיא בעלת תואר BFA באמנויות ומוזיקה מאוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול (Concordia University in Montreal), קנדה. מתחילת שנות ה-70, בוגיגיאן היא אמנית נודדת, שנעה ללא הרף בין ערים שונות על פני הגלובוס, וחוויותיה ממבט של נוודת מתורגמים לציור, קולאז'ים ומיצבים. עבודותיה של בוגיגיאן הוצגו בכמה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. 1991 – גן עדן אבוד, גלריית Dare-Dare, מונטראול, קנדה 1992 – מדמויות שעווה לאגדות הודיות, גלריה Mashrabiya, קהיר, מצרים 1996 – ציורים על קונסטנטין קוואפי, Espace Karim Francis, קהיר, מצרים 2018 – Museum der Moderne Salzburg, זלצבורג, אוסטריה 2019 – Tate St Ives, קורנוול, אנגליה 2020 – SMAK, גנט, בלגיה 2022 – Period of Change, גלריית Kunsthaus Bregenz, ברגנץ, אוסטריה 2023 – Time of Change, גלריית The Power Plant, טורונטו, קנדה 2017 – MOMA, ניו יורק, ארצות הברית 2019 – Castello di Rivoli, טורינו, איטליה 2020 – הביאנלה ה-22, סידני, אוסטרליה 2015 – פרס אריה הזהב על הביתן הארמני שלה בביאנלה בוונציה 2023 – פרס וולפגנג האן(אנ') לשנת 2024 סרטון על עבודה של אנה בוגיגיאן - גלריית The Power Plant, בטורונטו, קנדה סרטון על התערוכה - Period of Change - גלריית Kunsthaus Bregenz, בברגנץ, אוסטריה Tatians Istomina, Anna Boghiguian, Art in America, ‏October 1, 2018 Time of Change, The Power Plant Anna Boghiguian, The Power Plant Anna Boghiguian, Sfeir Semler Gallery Anna Boghiguian, Period of Change, Kunsthaus Bregenz Unfinished Conversations: New Work from the Collection, MOMA Anna Boghiguian wins the Wolfgang Hahn Prize 2024, ArtReview, ‏September 28, 2023
שייטת אוניות המערכה התשיעית (בריטניה)

שייטת אוניות המערכה התשיעית הייתה שייטת קצרת מועד של הצי המלכותי הבריטי המורכבת מספינות אוניות מערכה שהשתייכו ל"גרנד פליט" ("הצי הגדול"). שייטת אוניות המערכה התשיעית הוקמה בגרימסבי ב-27 ביולי 1914, וכללה מספר אוניות מערכה פרה-דרדנוט ישנות יותר מסדרת מג'סטיק. אלה כללו: אה"מ הניבאל אה"מ מגניפיסנט אה"מ מארס אה"מ ויקטוריוס בשל גילם והתיישנותם של כלי השיט המרכיבים אותה, ב-7 באוגוסט 1914 פורקה שייטת אוניות המערכה התשיעית והאוניות הוקצו לתפקידי ספינות שמירה.
יאנוח (צור)

יאנוח (בערבית: يانوح) הוא כפר לבנוני שיעי בנפת צור, במחוז דרום לבנון, כארבעה ק"מ מזרחית לצור, כק"מ מזרחית לאל-באזוריה (ער'), מדרום למערכה ומצפון לוואדי ג'ילו (ער'). על פי המחקר, מקורם של תושבי יאנוח שבנפת צור הוא מהכפר יאנוח (ער') שבמחוז הר הלבנון, נפת גְ'בּייל, והם אלו שהביאו עמם את השם. מקור השם הוא מילה שמית שנגזרה מהשרש YNO, שמשמעותו מנוחה, הרגעה וכן: שקט. שם זהה מוזכר, לדעת החוקרים, במקרא, בתיאור גבולות נחלת שבט אפרים: ”וַיְהִי גְּבוּל בְּנֵי אֶפְרַיִם, לְמִשְׁפְּחֹתָם... וְעָבַר אוֹתוֹ, מִמִּזְרַח יָנוֹחָה. וְיָרַד מִיָּנוֹחָה, עֲטָרוֹת... וְנַעֲרָתָה; וּפָגַע, בִּירִיחוֹ, וְיָצָא, הַיַּרְדֵּן”, וכן גם: ”בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר וַיִּקַּח אֶת... וְאֶת יָנוֹחַ וְאֶת קֶדֶשׁ... וַיַּגְלֵם אַשּׁוּרָה”. הכפר יאנוח בנוי על רכס בגובה ממוצע של כ-210 מ' מעל פני הים. שטח הכפר הוא כ-300 דונם שרובם חקלאיים על מורדות הרכס ובוואדיות הסמוכים. בין הגידולים העיקריים: דגנים, ירקות ופרי הדר. מספר תושביה הרשומים ביאנוח הוא כ-1,200 איש, מתוך כ-400 הם בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני. המשפחות הגדולות הן: גָ'אבֶּר (جابر) וחיידַר (حيدر) – שקרוביהם נמצאים ביאנוח הצפונית, ו-סָלָאמי (سلامي). ביאנוח פועלים שני בתי ספר: בית ספר יסודי ובית ספר תיכון. אין פרטים על אודות מועד ונסיבות עזיבת הצפון והירידה דרומה ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוקים ה'–ז' ספר מלכים ב', פרק ט"ו, פסוק כ"ט طوني مفرّج, موسوعة قرى ومدن لبنان, دار نوبليس, עמ' 252
פיטר קוצייה

פיטר קוצייה (באנגלית: Pieter Coetze; נולד ב-13 במאי 2004) הוא שחיין דרום אפריקאי, אלוף משחקי חבר העמים (ברמינגהאם 2022) במשחה ל-100 מטר גב, סגן אלוף משחקי חבר העמים (ברמינגהאם 2022) במשחה ל-50 מטר גב וזוכה מדליית ארד במשחקי חבר העמים (ברמינגהאם 2022) במשחה ל-200 מטר גב. שיאן אפריקה במשחה ל-100 מטר גב, ובמשחה ל-50 מטר גב בבריכת 25 מטר. במשחקי חבר העמים שנערכו ביולי-אוגוסט בברמינגהאם, הממלכה המאוחדת זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.78 שניות. בנוסף, זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.77 שניות ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.77 דקות. בנוסף, קבע שיא אפריקאי חדש במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:44.38 דקות. באליפות העולם לנוער שנערכה באוגוסט-ספטמבר בלימה, פרו זכה בחמש מדליות, 1 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא אליפות חדש של 1:56.05 דקות, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.61 שניות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.99 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב. בשלב חצי הגמר קבע במשחה ל-50 מטר גב קבע שיא אליפות חדש של 24.58 שניות ובשלב חצי הגמר קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא אפריקה ושיא אליפות חדש של 52.95 שניות. באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר במלבורן, אוסטרליה סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אפריקה חדש של 49.60 שניות, שיפור לשיאו הקודם 49.85 שניות שקבע בשלב חצי הגמר, במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא אפריקה חדש של 22.84 שניות ובמקום עשירי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:51.51 דקות. נוסף לכך, סיים במקום 40 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.68 שניות, במקום 12 במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:29.27 דקות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:37.14 דקות. באליפות דרום אפריקה שנערכה בחודש מרץ קבע שיא אפריקה חדש במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.78 שניות. 50 מטר גב: 24.36 שניות (2023) 100 מטר גב: 52.78 שניות (2023), שיא אפריקה 200 מטר גב: 1:56.05 דקות (2022) 50 מטר גב: 22.84 שניות (2022), שיא אפריקה 100 מטר גב: 49.60 שניות (2022), שיא אפריקה 200 מטר גב: 1:51.36 דקות (2022) פיטר קוצייה, באתר olympedia.org פיטר קוצייה, באתר Swimrankings
מיכאל קאלאטוזוב

מיכאל (או מיכאיל קונסטנטינוביץ') קאלאטוזוב או קאלאטוזישווילי (בגאורגית: მიხეილ კალატოზოვ, ברוסית: Михаил Константинович Калатозов, ‏ 28 בדצמבר 1903 – 27 במרץ 1973) היה במאי קולנוע ותסריטאי גאורגי שפעל רוב חייו ברוסיה בתקופה הסובייטית. בשנת 1969 הוענק לו תואר אמן העם של ברית המועצות. הבמאי הסובייטי היחידי שסירטו העגורים עפים זכה בפרס דקל הזהב של פסטיבל קאן (1958). קאלאטוזוב נולד בטביליסי, ולמד ב- VGIK - המוסד ללימודי אומנות הקולנוע. החל את הקריירה שלו כנהג ומסריט סרטים, בהמשך שחקן, עורך, צלם ותסריטאי באולפני הקולנוע בטביליסי. כתסריטאי וצלם השתתף בהפקת הסרטים "גיבור של זמננו" (1925) של הבמאי איוואנה פרסטיאנה ו"גיולי" (1927) מאת ניקולוז שנגלאיה. בשנת 1928 ביים עם גוגוברידזה את הסרט "האימפריה שלהם" המבוסס על קטעי יומני קולנוע לחדשות. בשנת 1930 החל לכתוב ולביים את הסרטים של עצמו. סרטו הראשון, שזכה לפרסום בכל העולם, היה "המלח של סוואנתי" אחרי שבשנת 1937 סיים השתלמות באקדמיה לאמנויות בלנינגרד ועבד שוב לזמן קצר באולפני הקולנוע בטביליסי, התקבל קאלאטוזוב לעבודה כבמאי קולנוע באולפני לנפילם ברוסיה. ביים שני סרטים על טייסים ("אומץ", 1939) "וואלרי צ'קאלוב" (1941) שבו התפקיד הראשי שוחק על ידי ולדימיר בלוקורוב קאלאטוזוב נפטר בהיותו בן 69 במוסקבה. בנו, גאורגי קאלאטוזישוולי, ונכדו, מיכאיל קאלאטוזישווילי, הם גם כן במאי קולנוע. "מלח של סוואנתי" (მარილი სვანეთს ) ‏ 1930 גבריות - 1939 ואלרי צ'קאלוב - 1950 קשר המורשעים - 1951 (אלכסנדר ורטינסקי קיבל את פרס סטלין עבור משחקו בסרט זה) בעיצומו של הקרב - 1954 ידידי אמת - 1954 בין הסרטים המפורסמים והיותר חשובים שלו נמצאים ארבעת הסרטים האחרונים באורך מלא: "העגורים עפים" - ("Летят журавли") -‏ (The Cranes Are Flying) ‏ 1957 "המכתב שלא נשלח" - "Neotpravlennoye pismo" ‏ 1959 "אני קובה - "Ya Kuba" ‏ 1964 "האוהל האדום" - "The Red Tent" ‏ 1971 אלה התאפיינו בסצינות ארוכות, מורכבות ומאיימות ואופיינו לעיתים קרובות בדמויות הזויות ועבודת מצלמה וירטואוזית. 1951 - פרס סטלין בשביל הסרט "קשר המורשעים" 1954 - הפרס הגדול של פסטיבל קרלובי וארי בשביל הספר "ידידי אמת" 1958 פרס "דקל הזהב" בפסטיבל קאן - בשביל סרטו "העגורים עפים" 2000 -הקמת הקרן ע"ש מיכאיל קאלאטוזוב לתמיכת הקולנוע המקורי וטיפוח זכרונם של אמני הקולנוע ברוסיה מדיה וקבצים בנושא מיכאל קאלאטוזוב בוויקישיתוף מיכאל קאלאטוזוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאל קאלאטוזוב, באתר AllMovie (באנגלית) מיכאל קאלאטוזוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיכאל קאלאטוזוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סצנות בשני סרטים של קאלאטוזוב - באתר יו-טיוב, סרטון באתר יוטיוב ביוגרפיה באתר רוסיה-אינפו-סנטר
בהלר

בהלר הוא שם משפחה ממקור גרמני (לרוב Böhler). האם התכוונתם ל... אוטו בהלר – אמן צלליות אוסטרי לורנץ בהלר – כירורג ואורתופד אוסטרי ססיל בהלר – דוגמנית ומנחת טלוויזיה שווייצרית
הדס דניאלי ילין

הדס דניאלי ילין (נולדה ב-1973) היא מנכ"לית ומשנה למזכ"ל לשעבר של התנועה הקיבוצית ומנכ"לית לשעבר של שדולת הנשים. דניאלי ילין נולדה וגדלה בערד. היא שירתה בצה"ל בין השנים 1991 ועד 1994, כמש"קית חינוך וידיעת הארץ ולאחר מכן כקצינת חינוך בכלא שש וביחידת חימוש מרחבית. ב-1998 סיימה לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וב-2000 סיימה לימודי תואר שני בפסיכולוגיה ארגונית-תעשייתית בטכניון. בין השנים 2000 עד 2015 שימשה דניאלי ילין כיועצת ארגונית במספר חברות: ברפא"ל (2001-2000), במכון ברנסקי למיון וייעוץ ארגוני (2002-1998), ובאבני דרך, חברה לייעוץ ארגוני, הדרכה וניהול. בשנים אלה ייעצה לקיבוצים, ארגונים וחברות. בין השנים 2008-2006 שימשה כמנהלת משאבי אנוש בחברת אידאה מערכות מידע בקיבוץ משמר העמק, לאחר מכן (2009-2008) הקימה וניהלה את מחלקת משאבי האנוש של חברת פסקל טכנולוגיות בקיבוץ יראון ובין השנים 2009–2013 שימשה כמנהלת קהילה של האגודה החקלאית, האגודה הקהילתית והועד המקומי של קיבוץ סער. החל מ-2013 שימשה כיו"ר קיבוץ אלונים והחל משנת 2015 גם כיועצת ארגונית עצמאית. ב-2017 מונתה כמנכ"לית התנועה הקיבוצית ולאחר מכן כמשנה למזכ"ל התנועה, תפקיד בו שימשה עד שנת 2022. החל מנובמבר 2022 שימשה למשך שמונה חודשים כמנכ"לית שדולת הנשים במקומה של המנכ"לית הקבועה שיצאה לחופשת לידה. שימשה כחברת דירקטוריון או ועד מנהל במגוון חברות, ביניהן לגין טובופלסט, סמינר אורנים, בינ"ה, להקת המחול הקיבוצית, הוצאת ספרים הקיבוץ המאוחד – ספריית הפועלים, הבונים דרור, המחנות העולים, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, מכון יסודות, מכון שיטים והמרכז לייעוץ ושיקום של התנועה הקיבוצית. בפברואר 2024 התמודדה לראשות התנועה הקיבוצית מול ליאור שמחה והפסידה, לאחר שקיבלה 46% מהקולות. נשואה ואם לשלושה ילדים, מתגוררת בקיבוץ יגור. גיסתה היא הרטל ילין-גרשטיין, אלמנתו של תא"ל ארז גרשטיין. הדס דניאלי ילין, ברשת החברתית פייסבוק הדס דניאלי ילין, ברשת החברתית LinkedIn הדס דניאלי ילין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הדס דניאלי ילין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הדס דניאלי ילין נבחרה לתפקיד מנכ"לית שדולת הנשים בישראל, באתר התנועה הקיבוצית Ravit, דברי סיכם ופרידה - הדס דניאלי ילין, באתר שדולת הנשים בישראל, ‏2023-07-09 הדס דניאלי ילין, באתר Supersonas - נוכחות נשית, נקודה • Supersonas - נוכחות נשית, נקודה "יישבנו גבולות, חרשנו את האדמה. נגמרו הימים שהורדנו את הראש" - וואלה! Sheee, באתר וואלה!, ‏2024-02-12 טל שניידר, התנועה הקיבוצית יוצאת לבחור מזכ"ל ברגע הגורלי בתולדותיה, באתר זמן ישראל, 12 בפברואר 2024 רותם שטרקמן, הדס דניאלי ילין: "נתניהו לא הכיר בכאב הקיבוצניקים. הוא לא היה שם בשבילם לפני, וגם לא עכשיו", באתר TheMarker‏, 5 בינואר 2024 מזכ"ל חדש נבחר לתנועה הקיבוצית – ליאור שמחה מנצר סרני, באתר התנועה הקיבוצית מאיה רונן, ‏ליאור שמחה נבחר לתפקיד מזכ"ל התנועה הקיבוצית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בפברואר 2024