קונפדרליזם דמוקרטי

קונפדרליזם דמוקרטי (כורדית:Konfederalîzma demokratîk), הידוע גם כקומונליזם כורדי או אפואיזם, הוא פילוסופיה פוליטית שהגה מנהיג מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK), עבדוללה אג'לאן המתארת מערכת של ארגון עצמי דמוקרטי עם מאפיינים של קונפדרציה המבוססת על עקרונות של אוטונומיה, דמוקרטיה ישירה, אקולוגיה פוליטית, פמיניזם, רב-תרבותיות, הגנה עצמית, ממשל עצמי ואלמנטים של כלכלה שיתופית. הקונפדרליזם הדמוקרטי מושפע מהאקולוגיה החברתית, העירוניות הליברטריאנית, ההיסטוריה של המזרח התיכון ותאוריית המדינה הכללית, אג'לאן מציג את הרעיון כפתרון פוליטי לשאיפות הלאומיות הכורדיות, כמו גם לבעיות יסוד אחרות במדינות באזור המושרשות בחברה המעמדית, וכדרך לחופש ודמוקרטיזציה עבור אנשים ברחבי העולם. למרות שמאבק השחרור של ה-PKK שאף בתחילה ליצור מדינת לאום כורדית על בסיס מרקסיסטי-לניניסטי, אג'לאן התפכח ממודל מדינת הלאום ומהסוציאליזם הממלכתי. בהשפעת רעיונות של הוגים מערביים כמו האנרכיסט והאקולוג החברתי מארי בוקצ'ין, אג'לאן ניסח מחדש את המטרות הפוליטיות של תנועת השחרור הכורדית, ונטש את הפרויקט המדינתי הישן והמרכזי עבור הצעה רדיקלית ומחודשת לסוציאליזם דמוקרטי-ליברטריאני שלא מכוון עוד לבניית מדינה עצמאית נפרדת מטורקיה, אלא להקמת ישות אוטונומית, דמוקרטית ומבוזרת המבוססת על רעיונות הקונפדרליזם הדמוקרטי. דחיית הסמכותנות והבירוקרטיה של הסוציאליזם הממלכתי והן טרפת הקפיטליזם, שנחשבת על ידי אג'לאן כאחראית העיקרית לאי השוויון הכלכלי, הסקסיזם וההרס הסביבתי בעולם, קונפדרליזם דמוקרטי מגן על "סוג של ארגון או ממשל שיכול להיקרא ממשל פוליטי לא ממלכתי או דמוקרטיה חסרת מדינה", אשר יספקו את המסגרת לארגון האוטונומי של "כל קהילה, קבוצת מאמינים, קולקטיבי מגדרי ספציפי ו/או קבוצת מיעוט אתנית, בין היתר". זהו מודל של דמוקרטיה השתתפותית הבנויה על שלטון עצמי של קהילות מקומיות וארגון מועצות פתוחות, מועצות עירוניות, פרלמנטים מקומיים וקונגרסים גדולים יותר, שבהם האזרחים הם סוכני השלטון העצמי, המאפשר ליחידים ולקהילות להפעיל השפעה אמיתית על סביבתם ופעילויותיהם המשותפות. בהשראת מאבק הנשים ב-PKK, לקונפדרליזם דמוקרטי יש את הפמיניזם כאחד מעמודי התווך המרכזיים שלו. מאחר שהגדיר את הפטריארכיה כ"תוצר אידאולוגי של המדינה והכוח הלאומי", ראה בו מרכיב לא פחות מסוכן מקפיטליזם, אג'לאן דוגל בחזון חדש של החברה במטרה לפרק את יחסי הכוח המוסדיים והפסיכולוגיים שנקבעו כיום בחברות קפיטליסטיות ולהבטיח שלנשים יהיה תפקיד חיוני ושווה לזה של גברים בכל רמות הארגון וקבלת ההחלטות. עקרונות מפתח נוספים של קונפדרליזם דמוקרטי הם איכות הסביבה, רב-תרבותיות (דתית, פוליטית, אתנית ותרבותית), חירויות הפרט (כגון אלה של ביטוי, בחירה ומידע), הגנה עצמית וכלכלת שיתוף שבה השליטה במשאבים כלכליים אינם שייכים למדינה, אלא לחברה. למרות שהוא מציג עצמו כמודל המנוגד למדינת הלאום, הקונפדרליזם הדמוקרטי מודה באפשרות, בנסיבות ספציפיות, של דו-קיום בשלום בין שניהם, כל עוד אין התערבות של המדינה בסוגיות המרכזיות של שלטון עצמי או ניסיונות להטמעה תרבותית. אף על פי שהקונפדרליזם הדמוקרטי היה בתחילה רעיון תאורטי, כבסיס חברתי ואידאולוגי חדש לתנועת השחרור הכורדית, הוא מוצג היום כתנועה אנטי-לאומית, רב-אתנית ובינלאומית. הקווים הכלליים של הקונפדרליזם הדמוקרטי הוצגו במרץ 2005, באמצעות הצהרה "לעם הכורדי ולקהילה הבינלאומית" ובשנים מאוחרות יותר, הרעיון פותח עוד יותר בפרסומים אחרים, כמו ארבעת הכרכים של הספר Manifesto of Democratic Civilization (מנשר של ציוויליזציה דמוקרטית). זמן קצר לאחר שיצאה לאור, ההצהרה אומצה על ידי ה-PKK, שארגן אסיפות חשאיות בטורקיה, סוריה ועיראק, מה שהביא להקמת איחוד קהילות כורדיסטן (Koma Civakên Kurdistan, KCK). ההזדמנות הראשונה ליישם (אנ') את הרעיון הגיעה במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, כאשר המפלגה הדמוקרטית המאוחדת (Partiya Yekîtiya Demokrat, PYD) הכריזה על אוטונומיה של שלושה קנטונים בכורדיסטן הסורית שהפכה בסופו של דבר למינהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה). מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK) נוצרה בשנות ה-70 בהקשר של דו-קוטביות גאופוליטית במלחמה הקרה. המפלגה נוצרה בתחילה בהשראת תנועות שחרור לאומיות ברחבי העולם, שרבות מהן הושפעו מאידיאלים מרקסיסטיים-לניניסטים ולאומיות שמאלנית. עם זאת, במהלך השנים, ה-PKK התרחק מהאידאולוגיות הללו, בהתחשב בכך שהבעיה הכורדית לא הייתה רק בעיה אתנית או לאומית ואינה עומדת להיפתר על ידי תפיסה מהפכנית של כוח המדינה או הקמתה של מדינה עצמאית. בהיותו מבקר מרכזי של עצם הרעיון של מדינת לאום ואפילו של שחרור לאומי וחברתי מנקודת מבט מרקסיסטית-לניניסטית, עבדוללה אג'לאן יזם שינוי מהותי מתנועת השחרור הכורדית בחיפוש אחר צורה של סוציאליזם נבדלת מהמערכת המדינתית והריכוזית הקשורה למעצמת העל הסובייטית לשעבר. תהליך זה התגבש לאחר לכידתו ומעצרו של אג'לאן על ידי שירותי הביון הטורקים בשנת 1999. למרות שהוא מוחזק בבידוד באי הכלא İmralı, אג'לאן ניצל את זמנו לא רק כדי להכין את אסטרטגיית ההגנה שלו במשפט שאיים לגזור עליו עונש מוות, אלא גם כדי לפרט את הצעותיו בשאלה הכורדית ובפתרון המדיני שלה. בהיותו בעל גישה למאות ספרים, כולל תרגומים לטורקית של טקסטים היסטוריים ופילוסופיים רבים מהמחשבה המערבית, תוכניתו הייתה בתחילה למצוא ביצירות אלו יסודות תאורטיים שיצדיקו את פעולות העבר של ה-PKK, ולדון בסכסוך הכורדי-טורקי. במסגרת ניתוח מקיף של התפתחות מדינת הלאום לאורך ההיסטוריה. לפיכך, אג'לאן החל את לימודיו מהמיתולוגיה השומרית ומקורות התרבויות הנאוליתיות, כמו גם מההיסטוריה של הערים הראשונות. אבל היו אלו הכתבים של הוגים כמו פרידריך ניטשה (שאג'לאן מכנה "הנביא"), פרננד ברודל, עמנואל ולרשטיין, מריה מיס, מישל פוקו, ובמיוחד מורי בוקצ'ין,, שהובילו אותו לפריצה מוחלטת מהפרספקטיבה הסוציאליסטית המרקסיסטית-לניניסטית ולפיתוח הצעה חדשה לסוציאליזם ליברטריאני המכונה "קונפדרליזם דמוקרטי". ב-2005, בזמן שבית הדין האירופי לזכויות אדם גינה את טורקיה בגין "יחס בלתי אנושי" ו"העמדה לדין לא הוגנת" במקרה של אג'לאן, וקרא למשפט חדש עבור המנהיג הכורדי, אג'לאן הוציא "הצהרה על קונפדרליזם דמוקרטי בכורדיסטן", בה הניח את התשתית לקונפדרליזם דמוקרטי. מאוחר יותר, הרעיון פותח עוד יותר והוצג בעבודות כמו Democratic Confederalism ו-Manifesto of Democratic Civilization (האחרון בארבעה כרכים). הקונפדרליזם הדמוקרטי של כורדיסטן אינו מערכת מדינה, אלא מערכת דמוקרטית של אנשים ללא מדינה. עם הנשים והנוער בחזית, זוהי מערכת שבה כל מגזרי החברה יפתחו ארגונים דמוקרטיים משלהם. זוהי פוליטיקה המופעלת על ידי אזרחים קונפדרליים חופשיים ושווים על ידי בחירת נציגים אזוריים חופשיים משלהם. היא מבוססת על עיקרון החוזק והמומחיות של עצמה. כוחה מהעם ובכל התחומים כולל כלכלתה היא תחפש עצמאות. — Abdullah Öcalan - Declaration of Democratic Confederalism כורדיסטן, 2005. כמענה לצורכי התנועה הכורדית ברחבי כורדיסטן, מחקריו של אג'לאן שהביאו אותו לקונפדרליזם דמוקרטי התייחסו להיבטים שונים של החברה הכורדית בתחומי האנתרופולוגיה, הבלשנות והפוליטיקה הבינלאומית, המשפט הבינלאומי, כמו גם הצגת גישה פמיניסטית בשם ג'ינולוגיה, האחרונה קיבלה השראה במיוחד ממאבקן של נשים ב-PKK וסכינה ג'אנסיז. ההשראות התאורטיות הגדולות ביותר שלו הגיעו מתחומי האקולוגיה החברתית וממוניציפליות ליברטריאנית כפי שנוסחה על ידי האנרכיסט האמריקאי מורי בוקצ'ין. בעבודותיו טוען בוקצ'ין כי השליטה וההרס של הטבע הם המשך השליטה של בני האדם זה בזה, לרבות באמצעות צורות הקפיטליזם ומדינת הלאום. לפי יצירת קשר בין המשבר האקולוגי וההיררכיה החברתית, הפילוסוף האמריקאי מבחין כי יש לחשוב מחדש על המבנה החברתי של האנושות ולהפוך אותו מחברה היררכית הרסנית לחברה חברתית אקולוגית השומרת על איזון בין חלקיה ושהקהילות שלה יכולות לארגן את חייהן באופן עצמאי. מתוך הערצה לרעיונותיו של בוקצ'ין, אג'לאן פיתח השקפה ביקורתית על הלאומיות ועל מדינת הלאום שהובילה אותו לפרש את זכותם של עמים להגדרה עצמית כ"בסיס לכינונה של דמוקרטיה בסיסית, ללא צורך בחיפוש אחר גבולות פוליטיים חדשים". בהתבסס על כך, אג'לאן מציע כי פתרון מדיני עבור העם הכורדי אינו כרוך בביסוסה של מדינה לאומית חדשה, אלא בכינון מערכת ארגון עצמי דמוקרטית, מבוזרת ואוטונומית בצורת קונפדרציה. אני מציע לחברה הטורקית פתרון פשוט. אנחנו דורשים מדינה דמוקרטית. אנחנו לא מתנגדים למדינה המאוחדת ולרפובליקה. אנו מקבלים את הרפובליקה, המבנה האחדותי והלאיציזם שלה. עם זאת, אנו מאמינים שיש להגדיר אותה מחדש כמדינה דמוקרטית המכבדת עמים, תרבויות וזכויות. על בסיס זה, על הכורדים להיות חופשיים להתארגן באופן שבו יוכלו לחיות את התרבות והשפה שלהם ויוכלו להתפתח כלכלית ואקולוגית. זה יאפשר לכורדים, טורקים ותרבויות אחרות להתכנס תחת קורת הגג של אומה דמוקרטית בטורקיה. אבל זה אפשרי רק עם חוקה דמוקרטית ומסגרת משפטית מתקדמת המצדיקה כבוד לתרבויות שונות. הרעיון שלנו של אומה דמוקרטית אינו מוגדר על ידי דגלים וגבולות. הרעיון שלנו של אומה דמוקרטית חובק מודל המבוסס על דמוקרטיה במקום מודל המבוסס על מבני מדינה ומוצא אתני. טורקיה צריכה להגדיר את עצמה כמדינה הכוללת את כל הקבוצות האתניות. זה יהיה מודל המבוסס על זכויות אדם במקום על דת או גזע. הרעיון שלנו של אומה דמוקרטית חובק את כל הקבוצות האתניות והתרבויות. — Abdullah Öcalan - War and peace כורדיסטן, 2008. ניתן לסכם את עקרונות הקונפדרליזם הדמוקרטי כך: הגישות הפוליטיות, הפילוסופיות והאידאולוגיות החדשות של תנועת השחרור הכורדית מוצאות את הביטוי המתאים ביותר במה שנקרא סוציאליזם דמוקרטי. כורדיסטן חופשית אפשרית רק ככורדיסטן דמוקרטית. התנועה הכורדית אינה פועלת ליצירת מדינת לאום כורדית המבוססת על זכות ההגדרה העצמית של העמים, אלא רואה בזכות זו "כבסיס להקמת דמוקרטיות עממיות" מבלי לכוון לגבולות מדיניים חדשים ופונה ליצירת מערכת של ארגון עצמי דמוקרטי בכורדיסטן עם מאפיינים של קונפדרציה ש"מספקת מסגרת שבתוכה, בין היתר, מיעוטים, קהילות דתיות, קבוצות תרבותיות, קבוצות מגדר ספציפיות וקבוצות חברתיות אחרות" יכולים להתארגן באופן אוטונומי. תהליך הדמוקרטיזציה בכורדיסטן כולל " פרויקט חברתי רחב המכוון לריבונות כלכלית, חברתית ופוליטית של כל חלקי החברה", כמו גם יצירת מוסדות הכרחיים ופיתוח מכשירים המבטיחים ומאפשרים שלטון עצמי לחברה. שליטה דמוקרטית, שבה כל תהליך קבלת החלטות (המאורגן במועצות פתוחות, מועצות עירוניות, פרלמנטים מקומיים וכלליים) צריך להיות מעורבות ישירה של קהילות מקומיות. מודל שלטון עצמי מאפשר יישום הולם יותר של ערכים בסיסיים כגון חופש ושוויון. יש לנסות את פתרון השאלה הכורדית יחד עם תהליך של דמוקרטיזציה לא רק של כל המדינות המפעילות כוח הגמוני על חלקי כורדיסטן השונים, אלא גם על פני כל המזרח התיכון. מדיניות דמוקרטית חדשה, לעומת זאת, יכולה להתקיים רק ממפלגות דמוקרטיות ומוסדות הקשורים אליהן "המחויבים לאינטרסים של החברה במקום למילוי פקודות מדינה". אמנם רפורמות דמוקרטיות אלו אינן אפשריות עדיין, אך דו-קיום בשלום עם מדינת הלאום מותר כל עוד אין התערבות בנושאים מרכזיים של שלטון עצמי או ניסיונות היטמעות חברתית, כמו גם דו-קיום זה אינו אומר קבלתו של "מבנה מדינה קלאסי עם גישה רודנית של כוח". בסופו של תהליך זה של כפיפות לרפורמות דמוקרטיות, על מדינת הלאום להפוך למוסד פוליטי צנוע יותר, המתפקד כסמכות חברתית המקיימת תפקידים רק בתחומי ביטחון הפנים ובמתן שירותים חברתיים ואילו זכויות מדיניות-ריבוניות מוגבלות בלבד. מערכת הבריאות והזכות לחינוך לתרבות ושפת אם חייבות להינתן הן על ידי המדינה והן על ידי החברה האזרחית. החירות והזכויות של נשים חייבות להיות חלק אסטרטגי מהמאבק למען החופש והדמוקרטיה בכורדיסטן, כמו כן יש להתייחס ברצינות להגנה על הסביבה במהלך תהליך השינוי החברתי. חופש הביטוי והבחירה של הפרט הם בלתי הפיכים. חופש המידע אינו רק זכות פרט, אלא נושא חברתי חשוב התלוי בקיומה של תקשורת עצמאית שהתקשורת שלה עם הציבור מאופיינת באיזון דמוקרטי. המשאבים הכלכליים אינם רכושה של המדינה אלא של החברה, ו"חלוקה צודקת מחדש" גם היא חיונית ביותר "לתהליך השחרור של החברה". כלכלה מחויבת לציבור צריכה להתבסס גם על יישום מדיניות כלכלית חלופית שאינה מכוונת רק לרווח, אלא ייצור המבוסס על שיתוף ועל סיפוק צרכים טבעיים בסיסיים לכולם. ב-1 ביוני 2005, ה-PKK אימצה רשמית את תוכנית הקונפדרליזם הדמוקרטי בתום האספה הכללית השלישית של הקונגרס העממי של כורדיסטן (Kongra Gelê Kurdistan). מיד לאחר מכן, תנועת השחרור הכורדית החלה להקים אסיפות חשאיות בטורקיה, סוריה ועיראק, מה שהביא ב-2007 להקמת איחוד קהילות כורדיסטן (Koma Civakên Kurdistan, KCK), הארגון שהוקם כדי ליישם את הרעיון של אג'לאן. ה-KCK מפגיש מפלגות פוליטיות כורדיות כגון מפלגת האיחוד הדמוקרטי (Pariya Yekîtiya Demokrat, PYD), מפלגת החיים החופשיים של כורדיסטן (Pariya Jiyana Azad to Kurdistanê, PJAK), ומפלגת הפתרון הדמוקרטית של כורדיסטן (Partî Çareserî Dîmukratî Kurdistan, PÇDK); ארגוני החברה האזרחית; וקבוצות חמושות בכל מדינות האזור על חלקי כורדיסטן השונים. בהשראת פרויקט הקונפדרליזם הדמוקרטי, ראשי ערים של מפלגת החברה הדמוקרטית בטורקיה (Demokratik Toplum Partisi, DTP) החלו במאבק למען זכויות קולקטיביות בעלות אופי פוליטי בטורקיה באמצעות קמפיינים של מרי אזרחי. תוך קריאת תיגר על החוקים האוסרים על שימוש רשמי בשפה הכורדית, פוליטיקאים אלה מתחילים להשתמש בשירותים העירוניים ולשגר תכתובת רשמית בכורדית, להכניס מחדש שמות כורדיים במקומות ציבוריים ולהקצות משאבים לפיתוח והפצת השפה הכורדית. עם זאת, מדיניות זו הפכה את ראשי הערים וסגני DTP למטרות להטרדה שיפוטית, והמפלגה הכורדית נאסרה על ידי בית המשפט לחוקה בשנת 2009. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נוצרה הזדמנות ליישם את הדוקטרינה המדינית החדשה של אג'לאן בצורה משמעותית, לאחר שה-PYD הכריזה על אוטונומיה של שלושה קנטונים ברוז'אבה, אזור הכולל חלקים מצפון וצפון מזרח השטח הסורי. ביצירת ישות פוליטית המתנגדת למדינת הלאום הקפיטליסטית, חוותה רוז'אבה חוויה מקורית של חברה דמוקרטית, מבוזרת ולא היררכית, המבוססת על פמיניזם, אקולוגיה, פלורליזם תרבותי, כלכלת שיתוף אופרטיבית, ופוליטיקה משתפת. אקולוגיה חברתית סוציאליזם ליברטריאני אוטונומיות Öcalan 2011, p. 21. Öcalan 2005. Mango 2005, p. 32. Followers of Öcalan and members of the PKK are known by his diminutive name as Apocu (Apo-ites), and his movement is known as Apoculuk (Apoism). Öcalan 2008, p. 32. Öcalan 2011, pp. 21–32. Öcalan 2008, pp. 31–36. Dirik 2016, chpt. 2. Öcalan 2011, pp. 35–44. Öcalan 2008, pp. 7–8; 34–35. Öcalan 2011, pp. 7–14. Öcalan 2008, pp. 28–30. Bookchin 2018. Shilton 2019. Enzinna 2015. Öcalan 2011, pp. 21; 33–34. Öcalan 2008, pp. 31–32. White 2015, pp. 126–149. Öcalan 2011, pp. 16–17. Dirik3 2016, chpt. 3. Öcalan 2011, p. 24. Malik 2019. Biehl 2012. Öcalan 2011, p. 32. Öcalan 2008, p. 24. Maisel 2018, p. 347. MEPC 2015. Çandar 2012, p. 82. Maur & Staal 2012, p. 174–175. Kurban 2014. Pluto 2016. Krajeski 2019. Marcus 2020. Maisel 2018, pp. 16–17. Öcalan 2011, pp. 7–8. Helliker & Walt 2019. ScienceClassPolitics 1984, pp. 3–30. Schwikowski 2018. Dwyer & Zeilig 2018. In his book "In defense of the people" (published in German in 2010), Öcalan wrote that "The development of authority and hierarchy even before the class society emerged is a significant turning point in history", adding that "no law of nature requires natural societies to develop into hierarchical state-based societies" and judging "the Marxist belief that class society is an inevitability" to be deeply mistaken. Öcalan had read The Ecology of Freedom, and agreed with Bookchin's analysis. Looking for theoretical guidance, the Kurdish leader asked to Reimar Heider, his German translator, to send an e-mail to Bookchin. Sent in April 2004, the message told him that Öcalan had been reading Turkish translations of Bookchin’s books in prison and considered himself a “good student” of his works. Also, Öcalan "has recommended Bookchin’s books to every mayor in all Kurdish cities and wanted everybody to read them." Bookchin and Öcalan corresponded for a while, but the philosopher died in 2006. Hudoc 2005. Sturcke 2005. Bookchin 2006. Bookchin 2007. Stokols 2018, p. 33. Öcalan 2008, p. 39. APA 2006. REFWorld 2010. Tait 2009. Nationalia 2009. מניפסט הקונפדרליזם הדמוקרטי (PDF)