laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Monster (מיני-אלבום)

Monster (בעברית: מפלצת) הוא מיני-אלבום הבכורה של רד ולווט – איירין & סולגי; להקת הבת של רד ולווט. המיני-אלבום יצא לאור ב-6 ביולי 2020 בהוצאת SM אנטרטיינמנט ודרימוס אשר הייתה לחברה המפיצה בדרום קוריאה. המיני-אלבום כולל שש רצועות, ביניהן שיר הנושא, "Monster", והסינגל השני שהופץ מאוחר יותר, "Naughty". המיני-אלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הדרום קוריאניים. ב-21 באפריל 2020, החברה SM אנטרטיינמנט אימתה כי איירין וסולגי יתאחדו ויהיו להקת הבת הראשונה של רד ולווט. בהמשך, נודע כי השתיים התכוננו לקראת הוצאת המיני-אלבום הראשון שלהן בסביבות יוני 2020. הוצאת המיני-אלבום נדחתה מ-15 ביוני ל-6 ביולי בטענה שהוא היה זקוק להפקה ועריכה נוספת, במטרה להשיג "איכות מוזיקלית גבוהה יותר". על פי הנתונים שך Hanteo, ‏Monster נמכר בלמעלה מ-80,000 עותקים ביום הראשון לצאתו, ובנוסף שבר את שיא המכירות של המיני-אלבום השישי של הלהקה, The ReVe Festival: Day 1; השיא עמד על 45,080 עותקים ביום הראשון ו-71,431 עותקים בשבוע הראשון שלו. הוא גם הפך למיני-אלבום (אשר הופץ על ידי להקת בת של להקת בנות) הנמכר ביותר בכל הזמנים, כשהוא עוקף את Twinkle של גירלז ג'נריישן-TTS. המיני-אלבום נמכר ב-100,000 עותקים תוך פחות משלושה ימים. הוא קיבל את תואר הפלטינה בעקבות מכירות העולות על 55,000 עותקים בפלטפורמת המוזיקה הגדולה בסין, QQ Music . המיני-אלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של אייטונס ב-52 מדינות. הקרדיטים נלקחו מנאבר. מידע על האלבום Monster באתר MusicBrainz האלבום Monster באתר יוטיוב Monster - The 1st Mini Album - 레드벨벳-아이린&슬기, 멜론 (בקוריאנית) Red Velvet's sub-unit IRENE & SEULGI unveil their 'Naughty' side in new music video – watch, Red Velvet's sub-unit IRENE & SEULGI unveil their 'Naughty' side in new music video – watch | Bandwagon | Music media championing and spotlighting music in Asia., ‏2020-07-20 (באנגלית) gaon chart, web.archive.org, ‏2015-12-23 Lee, Min-ji (21 באפריל 2020). "SM 측 "레드벨벳 아이린X슬기 유닛 준비 중"(공식입장)". naver.com (בקוריאנית). Naver. נבדק ב-6 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "유닛도 강력한 레드벨벳, 하루만에 앨범 판매량 8만장 돌파+음원도 1위[차트오피스]". Naver. 6 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Red Velvet - IRENE & SEULGI surpassed 100,000 sales on Hanteo chart". נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "QQ Music Official Report". נבדק ב-8 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) https://n.news.naver.com/entertain/article/144/0000679987 "2020년 28주차 Album Chart". gaonchart.co.kr (בקוריאנית). "Official Album Downloads Chart Top 100 | Official Charts Company". www.officialcharts.com (באנגלית). נבדק ב-2020-07-14. "Heatseekers Albums Chart". Billboard. נבדק ב-2020-07-14. "World Albums Chart". Billboard. נבדק ב-2020-07-14. "2020년 07월 Album Chart". gaonchart.co.kr (בקוריאנית). Monster - The 1st Mini Album, נבדק ב-2021-09-08
יחסי ניגריה–צרפת

יחסי ניגריה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים שבין צרפת לבין ניגריה. היחסים הבילטרליים בין המדינות חוו התפתחות חסרת תקדים מאז 2014, והתייחסו במיוחד למאבק נגד איום הטרור בוקו חראם. בעקבות חטיפתן של יותר ממאתיים תלמידות בית ספר בצ'יבוק על ידי בוקו חראם באפריל 2014, נערכה פסגה לביטחון בניגריה ב-17 במאי 2014 בפריז והפגישה בין ראשי מדינות ניגריה, בנין, קמרון, ניז'ר וצ'אד ונציגים של ארצות הברית, בריטניה והאיחוד האירופי. היחסים בין המדינות התגברו מאז, כפי שהודגם על ידי חתימת הסכמים חדשים בתחומים הכוללים תרבות, חינוך, ביטחון והגנה, כמו גם ביקורים רבים. נשיא ניגריה בוהארי ערך את צרפת בביקורו הדו-צדדי הראשון באירופה, וערך ביקור רשמי בפריז בין התאריכים 14–16 בספטמבר 2015. הנשיא פרנסואה הולנד ביקר בניגריה פעמיים במהלך כהונתו: פעם אחת במאי 2016, אז הוא היה יו"ר פסגת הביטחון האזורית השנייה, וכן בפברואר 2014 כדי לחגוג מאה שנה להקמת המדינה. מספר ביקורי שרים התקיימו בשני הכיוונים שר ההגנה, ז'אן איב לה-דריאן, ביקר באבוג'ה ב-28 באפריל 2016, ושר החוץ והפיתוח הבינלאומי, לורן פביוס, ב-29 במאי 2015 לצורך השבעתו של הנשיא בוהארי, יחד עם מקבילו הגרמני). עם סחר דו צדדי של 3.6 מיליארד אירו בשנת 2017, ניגריה נותרה השותפה המובילה של צרפת באפריקה שמדרום לסהרה, והיוותה 20% מנתח השוק הצרפתי באפריקה שמדרום לסהרה בשנת 2017. הייצוא הצרפתי הסתכם ב-1.07 מיליארד אירו בשנת 2017, וכלל: מוצרי נפט מזוקקים, תרופות, ציוד מכני, חשמלי, אלקטרוניקה מחשבים ומוצרי agrifood, ואילו היבוא הצרפתי הסתכם ב-2.48 מיליארד יורו בשנת 2017, וכלל בעיקר מוצרי נפט. ניגריה נותרה הספקית החמישית בגודלה של פחמימנים טבעיים והספק המוביל באפריקה שמדרום לסהרה. מלאי ה-FDI הצרפתי בניגריה היה 6.5 מיליארד אירו בשנת 2016 (באנק דה פראנס) - המניה השנייה בגודלה של ה-FDI הצרפתי באפריקה אחרי מרוקו. השירות הכלכלי האזורי של צרפת, שבסיסו באבוג'ה ובלאגוס, תומך בעסקים צרפתים בניגריה, בעזרת משרד Business France שנפתח בלאגוס בינואר 2016. כ־120 עסקים צרפתים פעילים בניגריה. צרפת מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה ו-2 קונסוליות בלאגוס וקאנו. ניגריה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז. מדיה וקבצים בנושא יחסי ניגריה–צרפת בוויקישיתוף יחסי ניגריה–צרפת, באתר משרד החוץ הצרפתי יחסי ניגריה–צרפת, באתר משרד החוץ הצרפתי אתר על יחסי מדינות
קבוצת קמדן טאון

קבוצת קמדן טאון (באנגלית: Camden Town Group) הייתה קבוצה של אמנים פוסט-אימפרסיוניסטים אנגלים שפעלו בשנים 1911–1913. לעיתים קרובות התכנסה הקבוצה בסטודיו של הצייר וולטר סיקרט, באזור קמדן טאון בלונדון, ומכאן שמה. בשנת 1908, הקים מבקר האמנות פרנק רוטר את "איגוד ברית האמנים" (AAA), קבוצה שנפרדה מהחברות האמנותיות של האקדמיה המלכותית לאמנויות (RA) וחיקתה את הסלון הצרפתי העצמאי. רבים מהאמנים שהצטרפו לקבוצת קמדן טאון הציגו עם איגוד ברית האמנים. בשנת 1907, ארגן וולטר סיקרט קבוצה של אמנים שונים שנקראה "קבוצת רחוב פיצרוי" שהיו בה גברים ונשים ואמנים שונים כגון: ספנסר גור, וולטר ראסל, ויליאם רוטנשטיין ואחיו אלברט רוטרסטון,לוסיאן פיסארו, אתל סנדס ואנה הופ הדסון. שנה לאחר מכן סיקרט הקים קבוצה נוספת של ציירים גברים - קבוצת קמדן טאון. ההשפעות על חברי הקבוצה כוללות את הציירים וינסנט ואן גוך ופול גוגן וניתן לעקוב בבירור על השפעתם בעבודות הקבוצה הזו. הם הציגו חלק גדול מפרי יצירתם בלונדון לפני מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה. בתקופה זאת הקבוצה הייתה מעניינת וחשובה מבחינה אמנותית. בציור "בקולנוע" של מלקולם דרומונד מצוינת תחושה הקלסטרופובית שלו. זהו הקשר דומה ליצירתו של סיקרט שצייר סצינות רבות של אולמות מוזיקה סוערים, כולל ציור "גלריית המוגול העתיקה" וכן בתמונתו של סיקרט "אנוני" (1914) שנחשבת ליצירת המופת של הקבוצה הזו. התמונה מתארת את השעמום, הניכור והאדישות של הזוג המצויר בה. הקבוצה ארגנה גם תערוכה של ציורים קוביסטים ופוסט-אימפרסיוניסטים. בשנת 2008 נערכה בגלריית טייט בריטניה בלונדון רטרוספקטיבה משמעותית ליצירות הקבוצה. אבל בתערוכה זו, התוכנית לא כללה שמונה מהחברים בקבוצת קמדן טאון ביניהם דאנקן גרנט, ג'יימס דיקסון אינס, אוגוסטוס ג'ון, הנרי לאמב, ונוספים, בטענה שציוריהם אינדיוידואליים ופחות הושפעו בקבוצת קמדן טאון. בתחילה החליטה הקבוצה שתכלול 16 חברים, גברים בלבד: מקסוול גורדון לייטפוט נפטר לאחר התערוכה הראשונה, ודאנקן גרנט נבחר למלא את מקומו. וולטר בייס רוברט בוואן מלקולם דרומונד הרולד גילמן צ'ארלס ג'ינר ספנסר גור דאנקן גרנט ג'יימס דיקסון אינס אוגוסטוס ג'ון הנרי לאמב וינדהאם לואיס מקסוול גורדון לייטפוט ג'יימס בוליבר מנסון לוסיאן פיסארו ויליאם רטקליף וולטר סיקרט ג'ון דומן טרנר אף על פי שנשים הודרו מקבוצת קמדן טאון, היו כמה אמניות כמו אתל סנדס, אנה הופ הדסון ומרג'ורי שרלוק שהיו מעורבות בפריפריה, אך אחרות כמו סילביה גוס נידחו לחלוטין. הרולד גילמן, ארוחת בוקר ג'יימס מנסון, לוסיאן פיסרו רוברט בוואן, סוסה וסייח ספנסר גור, כיכר הרטינגטון מדיה וקבצים בנושא קבוצת קמדן טאון בוויקישיתוף קבוצת קמדן טאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Wendy Baron, Perfect Moderns: A History of the Camden Town Group, Ashgate, 2000 "Velvet revolutionaries", www.spectator.co.uk A Dictionary of Twentieth-Century Art - 1999, Page iii by Ian Chilvers. | Online Research Library: Questia, www.questia.com
חוק המים

חוק המים, התשי"ט-1959, הוא חוק של מדינת ישראל שנחקק בשנת 1959 ותוקן בארבעה תיקונים עיקריים, ב-1971, ב-1991, ב-2006 וב-2017. החוק נחקק במטרה לקבוע מסגרת משפטית להסדרת משק המים בהתאם לתנאים המיוחדים של ישראל ולתת לרשויות המדינה מכשיר רגולטורי לקביעת דרכי הניצול של המים ולהגדרת החובות והזכויות לגבי השימוש בהם. לפי המג'לה, מים שייכים לנחלת הכלל. המג'לה לא מכירה בבעלות פרטית על מאגרי מים תת-קרקעיים, ימים, אגמים גדולים ונהרות זורמים. מותר לכל אדם להשתמש במים ממקורות אלו לצורך השקיה או שתייה, בתנאי שלא נגרם אגב השימוש במים נזק לאחר. במשפט העברי, כמו גם בחוקי עמים אחרים, ישנה הבחנה בין מים ציבוריים, הדומים בהגדרתם לחוק המג'לה, ומים פרטיים. עם זאת, גם אדם שיש לו בעלות פרטית על מים צריך להיצמד לחוק מדינה שמסדיר את ניצול המים שיהיה הוגן ולטובת הציבור. ערך מורחב – הרשות הממשלתית למים ולביוב ערך מורחב – מועצת המים ערך מורחב – בית הדין לענייני מים הרשות הממשלתית למים ולביוב מועצת המים משרד משאבי המים תאגיד מים וביוב משאבי מים בישראל משק המים והשפכים בישראל ראובן לסטר, המסגרת התחיקתית למניעת זיהום מים בישראל, עבודת דוקטורט (1975) Richard Laster & Dan Livney, "Israel: The Evolution of Water Law and Policy", in Joseph W. Dellapenna & Joyeeta Gupta (Editors), The Evolution of the Law and Politics of Water, Springer Science & Business Media, 2009, pp. 121–137 חוק המים, התשי"ט-1959, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק המים, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת חקיקת המים בישראל, באתר רשות המים צמצום רגולציה במשק המים, החלטה מספר 2439 של ממשלת ישראל השלושים, משנת 2004, באתר של משרד ראש הממשלה הקמת רשות מים, החלטה מספר 4101 של ממשלת ישראל השלושים, משנת 2005, באתר של משרד ראש הממשלה בג"ץ 2632/94 דגניה א', אגודה חקלאית שיתופית בע"מ ואחרים נ' שר החקלאות ואחרים, ניתן ב-2 ביולי 1996. פ"ד כרך נ', חלק שני, עמ' 715–744 בג"ץ 1195/10 מרכז השלטון המקומי נ' הרשות הממשלתית למים ולביוב ואחרים, ניתן ב־13 בנובמבר 2014 בג"ץ 6951/17 אפיקי מים אגודה שיתופית חקלאית ואחרים נ' הרשות הממשלתית למים ולביוב ואחר, ניתן ב־3 באפריל 2019 חוק מדידת מים, התשט"ו-1955 חוק הפיקוח על קידוחי מים, התשט"ו-1955 פקודת חקירת המים, ‏תוספת מס' 1 לגיליון 757 של העִתון הרִשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), מיום 10 בפברואר 1938, באתר "נבו" דין וחשבון, ועדת החקירה הממלכתית בנושא ניהול משק המים בישראל, מרץ 2010, עמ' 161–176 אלון טל, זרימה טִבעיית: שאלות ותשובות בדבר התאמת חוק המים למציאות סביבתית חדשה, מחקרי משפט כ"ג, 2007, עמ' 317–370 לפי סעיף 2(ב) להחלטה מס' 29 של ממשלת ישראל ה-35, הסמכות צפויה לעבור למשרד משאבי המים לפי דברי שר החקלאות בממשלת ישראל ה-7, קדיש לוז, פרוטוקול הישיבה ה-373 של הכנסת השלישית שנערכה ב-10 בדצמבר 1957, דברי הכנסת בעמ' 391 המג'לה, סעיף 1234 המג'לה, סעיף 1235 המג'לה, סעיף 1237 המג'לה, סעיף 1238 המג'לה, סעיפים 1264–1266 המג'לה, סעיף 1265 נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ'  221-227: חוק המים, באתר דעת.
הרוזנת

הרוזנת (באנגלית: The Countess) הוא סרט דרמה היסטורית צרפתי-גרמני שנכתב ובוים על ידי ז'ולי דלפי שגם שיחקה בתפקיד הראשי. הסרט יצא ב-2009 ומתבסס על חייה של ארז'בט באטורי. הוא הוקרן לראשונה בפסטיבל ברלין ובנוסף הוא גם הוצג בפסטיבל קאן. באטורי נולדת ב-1560 לבית באטורי, בית אצולה הונגרי, מגיל צעיר הוריה חינכו אותה לקבל נוקשות ואכזריות. כנערה היא נכנסת להריון מאיכר צעיר איתו היא מנהלת מערכת יחסים והיא נאלצת לראות אותו מוצא להורג אל מול עיניה. לאחר הלידה אמה של ארז'בט לוקחת את התינוק על מנת להבטיח שהיא לא תראה אותו יותר. ארז'בט נישאת לרוזן פרנץ נדאסדי ונולדים להם שלושה ילדים, אחרי שנדאסדי חוזר ממלחמות עות'מאנית-הונגרית הוא נכנע למחלה שנדבק בה בחוץ לארץ ומת ממנה. כעת היא מהווה את היורשת היחידה של האחוזה של בעלה והיא מבקשת הכרה לכך ממתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והוא מסכים עקב החוב שיש לו לרוזנת. במהלך נשף היא מתאהבת באיסטאבן, בנו בן ה-21 של הרוזן גיורגי תורזו, לאחר לילה שהם מבלים ביחד איסטאבן נאלץ לסיים את הקשר עקב רצון אביו ולהתחתן עם בת של סוחר עשיר מדנמרק, ארז'בט בת ה-39 סבורה שהפרש הגילאים ביניהם הוא הגורם לכישלון הקשר. בעקבות אירוע בו היא ניתזת בדם לאחר שהכתה את אחת המשרתות שלה היא מתחילה להאמין שרחצה בדם של בתולות יכולה לעזור להגיע למראה הנעורים יופי נצחי, לשם כך צוות הארמון מתחיל לרצוח באכזריות נערות צעירות. לבסוף ארז'בט אחרי ייאוש שהיא חווה בחייה היא מתאבדת. "הרוזנת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרוזנת", באתר נטפליקס "הרוזנת", באתר AllMovie (באנגלית) "הרוזנת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרוזנת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בוטובו הצפונית

נפת בּוּטוֹבוֹ הצפונית (ברוסית: район Северное Бутово) היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 9.271 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 95,937 תושבים (2020). מאפיין מיוחד של נפת בוטובו הצפונית הוא הדומיננטיות של אוכלוסייה צעירה בגיל העבודה ומספר קטן יחסית של תושבים שיצאו לפנסיה. בשטחה ישנם 21 גני ילדים, 12 בתי ספר, מספר ארגונים ציבוריים, כמו גם מספר רב של מוסדות תרבות, פנאי וספורט. ב-26 בדצמבר 2002 נפתחה תחנת המטרו "בולבאר דמיטרייה דונסקוגו" בקו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה. זוהי תחנת המטרו הראשונה במוסקבה שנבנתה מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה. מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא אחוזת זנמנסקויה-סאדקי (אנ') מקדש של המעונה הגדולה בקצ'לוב (רו') חלק מפארק היער בוטובסקי (רו') קניון "ויוה" תחנות מטרו "בולבאר דמיטרייה דונסקוגו" (אנ') ו"אוליצה סטרוקצ'לובסקאיה" (אנ') מדיה וקבצים בנושא בוטובו הצפונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוטובו הצפונית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאזאמאט

שאזאמאט היא להקת היפ הופ, רוק ופאנק ישראלית אלטרנטיבית. הלהקה החלה להתהוות ולהתגבש בשנת 2017 (כל חברי הלהקה המקוריים מאזור הצפון). ב-2018 הופיעה הלהקה בפסטיבל אינדינגב (הופיעה פעם נוספת בפסטיבל ב-2022). בשנת 2019 יצא האלבום הראשון של הלהקה, "רכב מפורק", בלייבל העצמאי מולו רקורדס. בשנת 2020, בהשפעת מגפת הקורונה, הוציאה הלהקה אלבום אי.פי בשם "בוא נרגע". באוקטובר 2021, הוציאה הלהקה אלבום קונספט בשם "התעוררנו מאוחר". האלבום נבחר לאחד מאלבומי השנה האלטרנטיביים של גלגלצ. אחד השירים מתוך האלבום, "ליגה לאומית" נכנס לפלייליסט הלילה של התחנה. ב-2022, הסינגל "יושב עלי בול" נכנס לפלייליסט של גלגלצ. הלהקה מנגנת היפ הופ עם השפעות של רוק, פאנק וסגנונות נוספים, וזאת בשילוב מסרים חברתיים. חברי הלהקה מופיעים תדיר לצד אמני היפ הופ מוכרים נוספים, לרבות טדי נגוסה (מתארח בשיר ליגה לאומית), ג'ימבו ג'יי (מקריין באלבום "התעוררנו מאוחר"), אברהם לגסה (בשיר "אקווריום"), שרק וצוקוש (בשיר שלהם, "לצאת מהקופסה") ועוד. הלהקה הוציאה שלושה סינגלים מתוך האלבום השלישי שלהם שיצא בתאריך 19/07/2023 בשם "שיחת ליטופים", האלבום כולל 15 שירים. ניר "אשכן" אשכנזי (ראפר) גדעון "ז׳אק" טרגנו (ראפר) נמרוד ויאלגוס (גיטרה) ריף שפירא (קלידים) איתי "איתוי" גרינברג (תופים) אביעד דובדבני (בס) החל מ-2020 שי קולבר (הפקה) עומר ליבר (בס) 2017-2020 2019 - רכב מפורק 2020 - בוא נרגע (EP) 2021 - התעוררנו מאוחר 2023 - שיחת ליטופים אתר האינטרנט הרשמי של שאזאמאט שאזאמאט, ברשת החברתית פייסבוק שאזאמאט, ברשת החברתית אינסטגרם שאזאמאט, באתר ספוטיפיי מאת חברי הבלוג קולומבוס ומערכת טיים אאוט, ההופעות שאסור לפספס באינדינגב 2018, באתר טיים אאוט, ‏2018-10-09 נגה ארז, אביתר בנאי ואפגן וויגס: מה צפוי השנה בפסטיבל אינדינגב? - וואלה! תרבות, באתר וואלה!, ‏2022-06-29 קוואמי עם אלבומי השנה האלטרנטיביים שלו ל2021, באתר glz.co.il הפלייליסט של גלגלצ, באתר glz.co.il עידו פורת מארח את שאזאמט, באתר glz.co.il זה מה שאולי פספסתם בשיר הכי טוב מהאלבום של רביד פלוטניק, באתר mako, ‏2021-11-05 "יום העצמאות 2019: המסיבות המומלצות". הארץ. נבדק ב-2022-08-15.
יחסי גרמניה–ניגריה

יחסי גרמניה–ניגריה הם יחסי החוץ בין גרמניה לניגריה. ניגריה מקדמת יציבות ודמוקרטיה באזור ובעלת פוטנציאל כלכלי ניכר. בשנת 2011 הוקמה הוועדה הבינתחומית הגרמנית-ניגרית המורכבת מקבוצות עבודה בתחומי העסקים, האנרגיה, הפוליטיקה, התרבות, החינוך וההגירה. מטרתה היא לחזק את סדר היום הרפורמי של ממשלת ניגריה. במאבק נגד בוקו חראם, הממשלה הפדרלית מסייעת באימוני כוחות הביטחון הניגריים ומציידת אותם. יתרה מזאת, מתקיים פרויקט ייצוב רב לאומי שנועד לתמוך בניגריה, ניז'ר, צ'אד וקמרון במאבק האזרחי בטרור. בתגובה למשבר ההומניטרי באזור אגם צ'אד, בפרט בצפון מזרח ניגריה, גרמניה התחייבה בסך הכל 100 מיליון אירו בסיוע הומניטרי וכ-40 מיליון אירו עבור אמצעי ייצוב עד 2020. שיתוף הפעולה בין גרמניה וניגריה בנושאי הגירה התגבר בשנים האחרונות. שיתוף פעולה מתקיים בשובם של מהגרים ניגרים, וכן גרמניה מסייעת לשירות ההגירה של ניגריה בתחומי איסוף הנתונים הביומטריים וניהול הגבולות. ניגריה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של גרמניה באפריקה שמדרום לסהרה. עדיפות אחת ליחסי הכלכלה היא שיתוף פעולה בתחום האנרגיה. המיקוד הוא בשיקום ופיתוח נוסף של ייצור אנרגיה בניגריה - במיוחד באמצעות אנרגיה מתחדשת ויעילות אנרגטית משופרת - כמו גם השתתפות רבה יותר של חברות גרמניות בהקמת מקורות אנרגיה בניגריה. העדיפויות של שיתופי פעולה עם ניגריה כוללות קידום עסקי בר-קיימא, תוך התמקדות במפעלים קטנים ובינוניים, הכשרה מקצועית והמגזר הפיננסי. הממשלה הפדרלית תומכת גם בניסיונות מוצלחים למיגור הפוליו בצפון ניגריה. מכיוון שלא דווח על דלקות פוליו חדשות מאז 2016, ניגריה תיחשב רשמית נטולת פוליו החל משנת 2021. 170,000 חקלאים קטנים זוכים לתמיכה בגידול אורז, תירס, מניהוט מצוי ותפוח אדמה באמצעות תוכנית מרכזי החדשנות הירוקה. גרמניה גם תורמת תרומה משמעותית להקמת בנק הפיתוח הניגרי בכספי Kreditanstalt für Wiederaufbau‏ (KfW). גרמניה מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה וקונסוליה כללית בלאגוס. ניגריה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליה כללית בפרנקפורט. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–ניגריה בוויקישיתוף יחסי גרמניה–ניגריה, באתר משרד החוץ הגרמני יחסי גרמניה–ניגריה באתר משרד החוץ הגרמני אתר על יחסי מדינות
יחסי ניגריה–פולין

יחסי ניגריה–פולין הם היחסים הבילטרליים בין ניגריה לפולין. ניגריה ופולין הן מדינות דמוקרטיות, בעלות ברית של ארצות הברית, עם שוק חופשי וכלכלות מתעוררות ביבשות. לאחרונה ניגריה ופולין נקטו בצעדים להעמקת הקשר הבילטרלי בין שתי המדינות. שגרירות ניגריה בוורשה שגרירות פולין באבוג'ה ניגריה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה. פולין מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ניגריה–פולין בוויקישיתוף "Nigeria: Reflection On Poland - Nigeria Trade Relations", All Africa, 2000-11-09, נבדק ב-2017-12-29 "Nigeria, Poland establish bi-national commission". Nigeria Trends Embassy of Nigeria in Waraaw Embassy of Poland in Abuja
אצטדיון פלסטין

אצטדיון פלסטין הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעזה ברצועת עזה. זהו האצטדיון הבית של נבחרת פלסטין בכדורגל. באצטדיון יש כ־10,000 מושבים. האצטדיון הופצץ על ידי ישראל ב־1 באפריל 2006 ומאז לא היה בשימוש עד 2019 בגלל המכתש אשר נוצר בו מהפיצוץ. פיפ"א הודיעה כי היא זו שתממן את עבודות התיקונים. עם זאת המקום נהרס בשנית הופצץ בנובמבר 2012 במהלך מבצע עמוד ענן וזו לאחר טענה ישראלית כי ההפצצה האחרונה נבעה מהשימוש שביצעו חמושים במקום ואף נטען כי המקום שימש ירי רקטות לעבר ישראל. גם אולם ספורט מקורה אשר היה בסמוך ספג נזקים גדולים. בשנת 2019 תוקן האצטדיון על ידי פיפ"א כפי שהבטיחו לפני כן לאחר מכן אירח האצטדיון מספר אירועים. "FIFA to fund Gaza soccer field repair". ynet. "Field artillery - Bombings in kibbutz and Gaza represent new pitch invasion". אורכב מ-המקור ב-2016-10-24. נבדק ב-2009-01-04. יואב זיתון, טילים במגרש: הופצץ אצטדיון הרקטות בעזה, באתר ynet, 19 בנובמבר 2012 Jewish Press Staff. "IAF Bombed the Gaza Stadium, where Missiles Were Fired from the Grass". The Jewish Press. Fenn, Alec (17 בנובמבר 2012). "Gaza stadium hit by Israeli air attack". goal.com. נבדק ב-19 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Asad, Mohammed (15 באפריל 2019). "Amputee football championships held in Gaza". middleeastmonitor.com. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Gaza Amputees Turn To Football To Overcome Disabilities And Trauma". icrcnewsroom.org. 5 בינואר 2019. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Kamal, Sanaa (22 בנובמבר 2019). huaxia (ed.). "Goalball tries to make its way in Gaza Strip". xianhuanet.com. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביולוג נובוקובאנסק

ביולוג-נובוקובנסק (ברוסית: Био́лог-Новокуба́нск) הוא מועדון כדורגל רוסי מהכפר פרוגרס, שבמחוז נובוקובאנסקי במחוז קרסנודאר. הישג השיא ברמה הלאומית הוא העפלה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי בעונת 2016/17. הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1995 אך עד 2011 התמודדה במסגרות חובבניות באליפות קרסנודאר. בעונת 2011/2012 ביולוג-נובוקובאנסק החלה להתמודד בליגה השנייה. קודם המועדון התמודד באליפות החובבנית ובאליפות מחוז קרסנודאר. המועדון פועל בחסות חברת ארמוויר ביופבריקה, כשמנהל המפעל, יבגני סוסקי, הוא נשיא המועדון. בשנת 2010 הקבוצה זכתה באליפות הדרום של הליגה השלישית וסיימה במקום השלישי בטורניר הגמר של הליגה החובבנית ומאז 2011 מתמודדת בליגה המקצוענית. אתר האינטרנט הרשמי של ביולוג נובוקובאנסק (ברוסית) ביולוג נובוקובאנסק, ברשת החברתית VK פרופיל, באתר Transfermarkt "ביולוג נובוקובאנסק" (אורכב 19.02.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר footballufo.ru "ביולוג נובוקובאנסק", באתר הליגה השנייה "ביולוג נובוקובאנסק", באתר Transfermarkt.ru "Профиль ФК «Биолог-Новокубанск»". Официальный сайт Профессиональной футбольной лиги. אורכב מ-המקור ב-2014-05-28. "Профиль ФК «Биолог-Новокубанск»" (ברוסית). Официальный сайт РФС. אורכב מ-המקור ב-2012-04-12. נבדק ב-2011-04-26. "Минус один, плюс два" (ברוסית). onedivision.ru. 2011-02-23. אורכב מ-המקור ב-2011-02-27. נבדק ב-2011-02-23.
מונק

האם התכוונתם ל... מונק (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה אמריקאית על בלש פרטי אקסצנטרי. אישים בשם זה: אדוורד מונק – צייר אקספרסיוניסטי נורווגי אליהו מונק – רב בגרמניה ואנגליה. ארט מונק – שחקן פוטבול אמריקני הנרי ונטוורת' מונק – ציוני נוצרי קנדי יחיאל אריה מונק – רב ומחנך יאשה מונק – פילוסוף יהודי-גרמני מאיר אברהם מונק – חוקר דת, סופר עברי, מליק מונק – כדורסלן אמריקאי פטר אנדריאס מונק – היסטוריון נורווגי פיטר מונק – איש עסקים ופילנתרופ יהודי-קנדי שלמה מונק – מזרחן ובלשן יהודי מהמאה ה-19 ת'לוניוס מונק – נגן פסנתר-ג'אז אמריקני אחר: תעלת מונאק – אמת מים בהודו רצח בני משפחת מונק – פיגוע ירי שהתרחש ביולי 1996
לגיון דינמו מחצ'קלה

לגיון (ברוסית: Легион) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר מחצ'קלה. המועדון נוסד ב-1 באוקטובר 2015 בשם "לגיון". בשנים 2016–2022 נקרא ״דינמו-לגיון״. התמודד באליפות PFL, הליגה השלישית בחשיבותה במדינה, במשך כמה עונות. המועדון הוקם בשנת 2015 על ידי כדורגלן אנז'י מחצ'קלה לשעבר שאמיל לאחייאלוב. בשנה הראשונה לקיומה, הקבוצה, שכונתה במקור "לגיון", זכתה במספר טורנירי חובבניים, כולל גביע דגסטן וגביע העיר מחצ'קלה. ביוני 2016 המועדון עבר רישוי והוכרז כמועדון מקצועני והחל להשתתף באליפות הליגה השנייה של רוסיה באזור "דרום" החל מעונת 2016/2017. החל מ-1 ביולי אותה שנה החל המועדון להיקרא "לגיון דינמו", שכן הקבוצה קיבלה את ההזדמנות לשחק את משחקי הבית שלה באצטדיון הרפובליקני "דינמו". בעונת הבכורה 2016/17 הקבוצה הצליחה לשמור על מקומה בליגה רק במחזור האחרון, בזכות ניצחון על סק"א רוסטוב ומאז משתתפת ברציפות בליגה המקצוענית. בעונת 2020/2021 תוכנן שהקבוצה תיקרא בפשטות דינמו מחצ'קלה אך היוזמה נזנחה בהמשך והוחלט במקום זאת לארגן מחדש את מחצ'קלה כקבוצת דינמו מחצ'קלה החדשה. בתום עונת 2022/2023 איבד המועדון את מעמדו כמועדון מקצועני. הקבוצה עורכת את משחקי בית באצטדיון דינמו במחצ'קלה, שמכיל 15,200 מושבים. לעיתים היא מארחת גם באצטדיון טרוד הקטן יותר ומכיל 5,600 מושבים. דינמו מחצ'קלה (כדורגל) אתר האינטרנט הרשמי של לגיון דינמו מחצ'קלה (ברוסית) לגיון דינמו מחצ'קלה, ברשת החברתית אינסטגרם לגיון דינמו מחצ'קלה, ברשת החברתית VK לגיון דינמו מחצ'קלה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt "לגיון דינמו מחצ'קלה", באתר Transfermarkt.ru "История". fc-legion.ru. נבדק ב-2019-05-14. "Созданный в октябре клуб, главой которого является Лахиялов, будет играть в ПФЛ" (ברוסית). "Президент ПФЛ Андрей Соколов: Ситуация с футболом на Востоке – критическая". sportbox.ru (ברוסית). sportbox.ru. "Новости ФК «Легион»". fc-legion.ru. נבדק ב-2021-03-10. Сергей Сорокин. "«Легион» поменяет название на «Динамо» Махачкала" (ברוסית). נבדק ב-2021-03-10.
פארק המים המשוגע

פארק המים המשוגע (בערבית: الحديقة المائية المجنونة) היה פארק מים ברצועת עזה ששימש את המשפחות העשירות ברצועה. הפארק נפתח במאי 2010 אך נשרף על ידי רעולי פנים בספטמבר 2010 וזאת זמן קצר לאחר שנסגר על ידי ממשלת חמאס בטענה כי אפשר לגברים ונשים להתערבב ולשהות בצמוד אחד לשני. פארק המים שכן ממערב לעיר עזה והיו בו כ־3 בריכות שחייה, תעלה באורך 100 מטר, כ־3 מגלשות מים, מסעדה ואף בית קפה. הפארק הוקם בעזרת חומרים שהובאו דרך מנהרות הברחה ממצרים, העבודות על הקמת המקום הסתיימו בתוך חצי שנה. עלות הקמתו של הפארק הייתה כ־2 מיליון דולרים, כמו כן בפארק עבדו כ־106 עובדים וכן כ־80 ספקים שסיפקו את הסחורה והמזון של המקום. באותם ימים הפארק היה אחד מתוך מספר פארקי שעשועים. בהם זהרת אל-מדיין, אתר הנופש אל-בוסתאן והכפר התיירותי ביסאן סיטי. בתחילת ספטמבר 2010, רשויות חמאס סגרו את הפארק לתקופה בת כ־21 יום, יחד עם אתרי פנאי נוספים ברצועה. ב־19 בספטמבר 2010 נשרף פארק המים על ידי קבוצה של כ־40 אנשים רעולי פנים. אחד מבעלי המקום שהיה בעבר שר בממשלת חמאס, העיד כי ראה את קבוצת האנשים קושרים את השומרים, מציתים מבנה מנהלי של הפארק, השרפה התפשטה והגיעה בשלב מסוים למסעדת הפארק ולבסוף ציין כי מספר מאנשי הקבוצה גם השליכו בנזין סביב מגלשות הפלסטיק ולבסוף הציתו אותם. חמאס הצית את פארק המים בעזה, באתר ‏מאקו‏, 20 בספטמבר 2010 גדעון שביב, בריכות השחיה הנעלמות של עזה, באתר פרספקטיבה, ‏3 במאי 2015 Gaza water park torched after shuttered by Hamas, Associated Press 19-09-2010 (reprinted in the Jerusalem Post) [1]"People relax at newly opened theme park," Shahanaaz Habib, May 21, 2010, The Malaysia Star. " Seaside in Gaza: the dress code's almost as dangerous as the surf July 31, 2010, The Age. "New Gaza Leisure Projects Focus on Fun Not Hardship" August 2, 2010, Reuters, New York Times. Gunmen torch Gaza resort, 19-09-2010 Gunmen torch Gaza beach club shuttered by Hamas, AFP 19-09-2010 Militants torch Gaza water park shut down by Hamas, Haaretz 19-09-2010