laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ואן פאלטה

ג'ואן פאלטה (באנגלית: JoAnn Falletta, נולדה ב-27 בפברואר 1954 בקווינס, ניו יורק) היא מנצחת תזמורת אמריקאית. פאלטה למדה ב-Mannes College למוזיקה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. את הקריירה המוזיקלית שלה החלה כגיטריסטית ונגנית מנדולינה וירטואוזית, ובנעוריה הוזמנה לעיתים קרובות להופיע עם המטרופוליטן אופרה והפילהרמונית של ניו יורק כאשר יצירה בביצוען חייבה שימוש במנדולינה או בגיטרה קלאסית. היא נרשמה ללימודים בבית ספר מאנס למוזיקה כסטודנטית לגיטרה קלאסית, אבל בגיל 18 החלה לנצח על תזמורת הסטודנטים ומיד ידעה, כי זו הקריירה שהיא רוצה בה. הנהלת מאן הטילה ספק בסיכויי אישה להתמנות למנהלת מוזיקלית בתזמורת, אך נעתרה לבקשתה והרשתה לה להעביר את מוקד לימודיה מנגינה לניצוח. אחרי סיום לימודיה, המשיכה ללמוד בקווינס קולג' לתואר שני בניצוח תזמורות ובג'וליארד לתואר שני במוזיקה ולדוקטורט בניצוח תזמורות. פאלטה למדה ניצוח אצל יורגה מסטר ואחרים. בין השנים 1991 - 2020 הייתה מנהלת מוזיקלית של התזמורת הסימפונית של וירג'יניה. כמו כן כיהנה כמנהלת מוזיקלית של תזמורת לונג ביץ' ושל תזמורת הנשים הפילהרמונית בסן פרנסיסקו. במאי 1998 התמנתה למנהלת מוזיקלית של התזמורת הפילהרמונית של באפלו, משרה שהחלה לכהן בה באופן רשמי בעונת 1999–2000. במהלך כהונתה בבאפלו הקליטה התזמורת לחברת נאקסוס וחזרה לקונצרטים בקרנגי הול. החוזה הנוכחי של פאלטה בבאפאלו הוא הממושך ביותר בתולדות התזמורת עד כה, עד עונת 2011–2012. בין השנים 2011 - 2014 הייתה מנהלת מוזיקלית של תזמורת אלסטר. כיום היא יועצת אמנותית בתזמורת הסימפונית של הוואי. בשנת 1986 נישאה ג'ואן פאלטה לרוברט אלמאני, אז קלרינתן וכיום מהנדס מערכות. מענק לאומי לפרס הניצוח בתחרות סטוקובסקי לשנת 2002. פרס טוסקניני. פרס דיטסון. פרס ברונו ולטר לניצוח. עשרה אותות הוקרה מ-ASCAP על תכנון יצירתי של עונות קונצרטים. פרס ג'ון אדוארדס מטעם הליגה לתזמורות סימפוניות באמריקה. פרס גראמי לביצוע התזמורתי הטוב ביותר מדיה וקבצים בנושא ג'ואן פאלטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ואן פאלטה ג'ואן פאלטה, ברשת החברתית פייסבוק ג'ואן פאלטה, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ואן פאלטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואן פאלטה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ואן פאלטה, באתר ספוטיפיי ג'ואן פאלטה, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ואן פאלטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואן פאלטה, באתר דיזר ג'ואן פאלטה, באתר Discogs (באנגלית) Buffalo Philharmonic Orchestra Virginia Symphony Orchestra Old Dominion University page on Virginia Symphony Orchestra
פרס לנין לשלום

הפרס הבינלאומי על שם לנין לחיזוק השלום בין העמים (ברוסית: «Международная Ленинская премия «За укрепление мира между народами) היה פרס על שם ולדמיר לנין בברית המועצות. הפרס הוענק על ידי חברי ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ברית המועצות, לאישים בולטים, שנמצאו ראויים לקבלו כמקדמי שלום ואחווה בין מדינות ועמים. שלא כמו פרס נובל לשלום, הפרס ניתן בכל שנה למספר אנשים. הפרס הוענק בעיקר לקומוניסטים ותומכים בולטים של ברית המועצות שלא היו אזרחים סובייטים. הפרס היה פרס חלופי לפרס נובל לשלום.[דרוש מקור] הפרס כונן על פי החלטת הסובייט העליון של ברית המועצות מיום 21 בדצמבר 1949, ונקרא תחילה על שמו של סטלין וזאת במסגרת טיפוח פולחן האישיות שלו. בשנת 1956, שונה שמו של הפרס מפרס סטלין לשלום לפרס לנין לשלום, בעקבות תהליך הדה-סטליניזציה בו החל ניקיטה חרושצ'וב. הזוכים בפרס כשעוד נקרא "פרס סטלין" התבקשו להחזיר את המדליות והתעודות, שהוחלפו במדליות ותעודות עם שמו החדש של הפרס. הענקת פרס לנין לשלום נמשכה עד שנת 1990, עת חדלה ברית המועצות מלהתקיים באופן רשמי. בין מקבלי הפרס היו פרדריק ז'וליו-קירי (1951), פייטרו נני (1951) ג'ון דזמונד ברנל ובזרג עלוי (1953), לואי אראגון (1957), ארנולד צווייג (1958), ניקיטה חרושצ'וב (1959), ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז (1959), פידל קסטרו (1961), אחמד סקו טורה, נשיא גינאה (1961), מיכאיל סדוביאנו (1961), אוסקר נימאייר (1963), אחמד בן-בלה, ארונה אסף עלי (1964), לינוס פאולינג (1968–1969), חכמת אבו זיד (1970-71), כמאל ג'ונבלאט (1972), ז'אן מרטין סיסה, יאניס ריטסוס (1975), אורהו קקונן (1979), מחמוד דרוויש (1983) ודורותי קרופוט הודג'קין (1985-6). מדיה וקבצים בנושא פרס לנין לשלום בוויקישיתוף
חדשות

האם התכוונתם ל... חדשות (תקשורת) – רכיב ענייני השעה של מערכות התקשורת המופצת והמשודרת אקטואליה – אוסף התהליכים והאירועים המתרחשים בזמן הנוכחי גופי תקשורת ותוכניות חדשותיות בשם זה חדשות (עיתון) – עיתון יומי ישראלי שיצא לאור בשנים 1984–1993 חדשות (עיתון, 1938) – עיתון שיצא לאור בשנים 1938-1940 על ידי בן-ציון כ"ץ חדשות 13 (בעבר "החדשות 13", "חדשות 10" ו"חדשות עשר") – חברת החדשות של "ערוץ עשר" שמוזגה עם שאר הערוץ ל"רשת 13" חברת החדשות – חברת החדשות של ערוץ 12 (לשעבר ערוץ 2) חדר החדשות – מהדורת חדשות מקומיות ששודרה בערוץ HOT3 בשנים 2011–2013 אחר חדר החדשות (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בשנים 2012–2014 החדשות (להקה) – להקת רוק ישראלית יואי לואיס והחדשות (אנ') – להקת פופ רוק אמריקאית ידיעות (פירושונים) נייעס (פירושונים) ויקיפדיה:חדשות – דף של קהילת עורכי ויקיפדיה שבו מתפרסמות חדשות בנושאים הקשורים לוויקיפדיה
מאי שידיאק

מאי שידיאק (ערבית: مي شدياق; נולדה ב-20 ביולי 1964) היא עיתונאית ופוליטיקאית מרונית לבנונית. שידיאק היא עיתונאית ומגישה בערוץ הטלוויזיה הלבנוני LBC(אנ') מאז תחילת שידוריו בשנת 1985. ב-25 בספטמבר 2005 נעשה ניסיון להתנקש בחייה על ידי פצצה שהונחה במכוניתה כשהייתה בג'וניה. שידיאק נפצעה באורח קשה, רגלה השמאלית נקטעה מתחת לברך וידה השמאלית סבלה מפגיעות חמורות. ההתנקשות באה לאחר שורה של התנקשויות באנשי ציבור לבנונים אנטי-סורים, בכללם סמיר קסיר, ג'ורג' חאווי וג'בראן תווייני. היא הועברה לפריז לקבל טיפול רפואי וחזרה ללבנון ב-12 ביולי 2006. בשנת 2007 פרסמה ספר ביוגרפי, Le ciel m'attendra (בצרפתית: "השמיים יחכו לי"), בו היא מספרת על חייה ועל ניסיון ההתנקשות. על עבודתה העיתונאית היא קיבלה פרסים רבים, בהם פרס אונסק"ו לעיתונות חופשית, ואת אות לגיון הכבוד הצרפתי מהנשיא ז'אק שיראק, שכינה אותה "סמל לחופש הדיבור בלבנון". כיום שידיאק חברה במפגלת הכוחות הלבנוניים הנוצרית. ב-2018 מונתה לתפקיד השרה לענייני פיתוח מנהלי, ובאוקטובר 2019 פרשה עם שאר חברי מפלגתה מהקבינט הלבנוני על רקע המחאות נגד המצב הכלכלי במדינה. ב-2019 עוררה סערה בעקבות דבריה כי חזבאללה הופך לארגון מכובד. מדיה וקבצים בנושא מאי שידיאק בוויקישיתוף קרייג סמית, ניו יורק טיימס, שארבל הקדוש הציל אותי, באתר הארץ, 21 באפריל 2006 מאי שידיאק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאי שידיאק, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבעים הזקנים

שִׁבְעִים הַזְּקֵנִים הוא כינוי לשתי קבוצות, האחת של משה רבנו והשנייה של תלמידי יהושע בן נון. לא ברור מהם היחסים בין שתי הקבוצות, והאם הן מהוות המשך זו לזו. בנוסף לשתי קבוצות אלה, מופיעים במסורת היהודית מספרים קרובים מאוד של "זקנים": שבעים ושניים זקנים בעניין תרגום השבעים, וכן חברי הסנהדרין, שעל פי ההלכה מנו שבעים ואחד תלמידי חכמים. על זקנים אלה לא ידוע הרבה. בחטא המתאווים, משה טוען שאינו יכול לשאת את משא עם ישראל לבדו, ועל כן ה' מצווה אותו: ”ויאמר ה' אל משה אספה לי שבעים איש מזקני ישראל אשר ידעת כי הם זקני העם ושוטריו ולקחת אותם אל אהל מועד והתיצבו שם עמך” (ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ט"ז). ה' האציל מרוח הנבואה של משה על שבעים הזקנים והם התנבאו: ”וַיֵּרֶד יְהוָה בֶּעָנָן וַיְדַבֵּר אֵלָיו וַיָּאצֶל מִן הָרוּחַ אֲשֶׁר עָלָיו וַיִּתֵּן עַל שִׁבְעִים אִישׁ הַזְּקֵנִים וַיְהִי כְּנוֹחַ עֲלֵיהֶם הָרוּחַ וַיִּתְנַבְּאוּ וְלֹא יָסָפוּ” (ספר במדבר, פרק י"א, פסוק כ"ה), אם כי כנראה באופן זמני חד-פעמי. מטרת שבעים איש אלה לסייע היית לסייע למשה בהנהגת עם ישראל. על פי חז"ל, זקנים אלה למדו את התורה מפיהם של משה ואהרון, ואחר כך לימדו אותה לבני ישראל. במדרש אספה מפורטים שמותיהם של שבעים הזקנים, בהם בצלאל בן אורי וחלק מנשיאי השבטים. לפי חז"ל, שבעים הזקנים הללו נבחרו מכל שבטי ישראל: כל שבט שלח שישה מועמדים, ומתוך 72 המועמדים נבחרו 70 בהגרלה: ”ונכתבו כולם נקובים בשמות ועל-ידי גורל. לפי שהחשבון עולה לי"ב שבטים, ששה ששה לכל שבט ושבט, חוץ משני שבטים שאין מגיע אליהם אלא חמשה חמשה. אמר משה 'אין שבט שומע לי לפחות משבטו זקן אחד'. מה עשה? נטל ע"ב פתקין, וכתב על שבעים 'זקן', ועל שניים חלק. וברר מכל שבט ושבט ששה, והיו ע"ב. אמר להם 'טלו פתקיכם מתוך קלפי'. מי שעלה בידו זקן - נתקדש, ומי שעלה בידו חלק - אמר לו 'המקום לא חפץ בך'.” (רש"י על במדבר יא כו). זו דוגמה לתהליך הנקרא סורטיציה. הזקנים הללו מוזכרים בפסוק ”ויאסוף יהושע את כל שבטי ישראל...ויקרא לזקני ישראל.” (ספר יהושע, פרק כ"ד, א'.) ובפסוק ”ויעבוד ישראל את אדני כל ימי יהושע וכל ימי הזקנים...אחרי יהושע.” (ספר יהושע, כ"ד, ל"א.) במשנה נאמר על הזקנים הללו: משה קיבל תורה מסיני, ומסרה ליהושוע, ויהושוע לזקנים, וזקנים לנביאים, ונביאים מסרוה לאנשי כנסת הגדולה. — פתיחת מסכת אבות. על פי המשנה, יהושע לאחר מותו מסר את התורה לאותם הזקנים, והם היוו חוליה בשרשרת מסירת התורה לדורות הבאים. מהראשונים שבהם היה עתניאל בן קנז ומהאחרונים שבהם היה עלי הכהן.[דרוש מקור] המלבי"ם, בפירושו לספר נחמיה, מנמק כי נחמיה בן חכליה הציב שבעים איש לסנהדרין גדולה ושמותיהם מוזכרים בתוך השמונים ושלשה שמות -ונחמיה בכללם ובראשם. רש"י על במדבר יא כה וראה בתרגום אונקלוס שם מסכת ערובין, דף נ"ד, ב'. מובא בילקוט שמעוני פרשת בהעלתך רמז תשלו משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה א' מלבי"ם לספר נחמיה פרק י ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערים באימפריה הרומית

באימפריה הרומית שימשו יישובים עירונים כמרכז השלטון והתרבות. תחילה של המדינה הרומאית היא כעיר-מדינה קטנה באיטליה שנוסדה במהלך המאה השמינית לפנה"ס, במהלך המאות הבאות השתלטה רומא תוך מלחמות רבות על כל איטליה ולאחר מכן אף על אגן הים התיכון. בכל עיר עליה השתלטה רומא היא יצרה משטר שהיה בעל רמת אוטונומיה פנימית מסוימת אולם כפוף בענייני חוץ לרצונה של רומא. כך היה הדבר גם עם הקולוניות שהוקמו על ידה. כשהשתלטו הרומאים על עיר הם מסרו את השלטון בה לאוליגרכיה המקומית, והקימו מוסדות שדמו למוסדות העיר ברומא, כגון סנאט מקומי ומגיסטראטות. דבר זה איפשר לרומא, בניגוד לערים היווניות והפיניקיות, לשמור על הדומיננטיות שלה כלפי הערים הכפופות לה והביא לכך שרומא הפכה לאחת הערים הגדולות ביותר בעולם ולמרכז שאליו נשאו עיניהם כל אנשי העולם הנושב. על אף זאת, עד סוף תקופת הרפובליקה ואף במידה מסוימת לאחר מכן נשארה רומא עיר שמאורגנת במתכונת של עיר-מדינה. הערים באימפריה הרומית היו בעלות דרגות שונות של שלטון. עיר משועבדת הייתה חייבת לעלות מס לרומא ובשיכון צבא לחורף. עיר חופשית נחשבה כבעלת בריתו של העם הרומאי ולכן הייתה פטורה במידה רבה מן המיסים השונים והחובה לשכן צבא לחורף. מוניקיפיום היה יישוב עירוני שאורגן בצורה שלטונית רומאית, בעוד קולוניה הייתה עיר בעלת זכויות רומאיות. רבות מן הערים במזרח האימפריה המשיכו להתקיים במתכונת הפוליס שקדמה לתקופת שלטונה של רומא. הערים בעולם הרומאי לא יכלו להתפשט מעבר למה שהיה העורף החקלאי שלהן מסוגל להכיל. המקרים יוצאי הדופן היחידים לכך הם הערים רומא, אלכסנדריה, אנטיוכיה וקונסטנטינופול, תודות למדיניות השלטונית שייבאה מזון לרווחת תושבי העיר. החוקה של העיר סלפנסה ערך זה הוא קצרמר בנושא רומא העתיקה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ביולוגיה אגן ירכיים (Pelvis) – מבנה גרמי הממוקם בבסיס עמוד השדרה. גאולוגיה וגאוגרפיה אגן מבני – שקע גאולוגי נרחב. אגן ניקוז או אגן היקוות – כל האזור שמימיו מנוקזים על ידי נהר על כל יובליו. אגן הים התיכון – חבלי הארץ מהם מתנקזים נחלים ונהרות אל הים התיכון. אגן אורמיה – אזור באירן. טכנולוגיה אגן רחיצה – כיור. אגן חמצון – בריכת טהור שפכים. אגן ירוק – מערך מלאכותי המחקה ביצות לצורך ניקוי מים. אחר אגן הסהר – כינוי פיוטי לירח במילואו. מכתשים אגן תעשיות – חברה ישראלית גדולה לייצור חומרי הדברה. גרג אגן – סופר אוסטרלי אג"ן – בית דפוס שהקים יצחק גאשצינני בירושלים
מאדאם סי ג'יי ווקר

מאדאם סי ג'יי ווקר (באנגלית: Madam C. J. Walker‏; 23 בדצמבר 1867 – 25 במאי 1919) הייתה אשת עסקים ופילנתרופית אפרו-אמריקאית. שרה ברידלאב (Sarah Breedlove), נולדה בסמוך לכפר דלתא, לואיזיאנה לזוג עבדים משוחררים. היו לה אחות וארבעה אחים. היא הייתה הראשונה במשפחה שנולדה אחרי הצהרת האמנציפציה. היא התייתמה מהוריה כאשר הייתה בת שבע. בגיל 10, עברה לויקסבורג, מיסיסיפי להתגורר אצל אחותה ובעלה, ג'סי פאוול. כילדה, עבדה כמשרתת. היא למדה בחינוך הפורמלי שלושה חודשים בלבד, בימי ראשון בכנסייה. ב-1882, בגיל 14 נישאה למוזס מק'וילאימס כדי לברוח מהתעללות של גיסה ג'סי פאוול. בגיל 16, ילדה את בתה לילה. ב-1887, נפטר מוזס. בשנת 1894, נישאה בשנית לג'ון דייוויס ועזבה אותו ב-1903. ב-1906, נישאה לצ'ארלס ג'וזף ווקר. הזוג התגרש ב-1912. צ'ארלס נפטר ב-1926. ב-1888, עברה עם בתה לסנט לואיס, שם התגוררו שלושה מאחיה. היא מצאה עבודה בתור כובסת ובקטיף כותנה עבור פחות מדולר וחצי ליום. היא התגוררה בקהילה שבה התפתח סגנון המוזיקה רגטיים והייתה שרה במקהלה של הכנסייה. שרה החלה לסבול מקשקשת ואיבוד שיער שנגרמו מקשיי החיים, תנאי היגיינה ירודים ואוכל לא מזין (תופעה רווחת בתקופה זו). היא ניסתה רבות למצוא פתרון לבעיה. תחילה, שרה למדה מאחיה שהיו ספרים. לאחר מכן, עבדה עם אנני מאלון היזמית המצליחה ששיווקה למענה קרם מצמיח שיער ודברי קוסמטיקה שונים. בזמן שעבדה עבורה, ניסתה שרה לפתח בעצמה קו מוצרים. ביולי 1907, היא עברה עם בתה לדנבר, קולורדו והמשיכה למכור את מוצריה של מאלון. מאלון האשימה את שרה בגניבת הנוסחה למוצרים ובכך נפרדו דרכיהן. שרה המשיכה בניסיונות בעצמה וגילתה ששילוב של גופרית ווזלין מצמיח שיער. ב-1906, לאחר נישואיה לצ'ארלס ווקר היא הציגה עצמה כמאדאם סי ג'יי ווקר וכך גם מיתגה את מוצריה. היא פתחה עסק עצמאי לייצור דברי קוסמטיקה וטיפוח שיער. תחילה, היא מכרה את מוצריה מדלת לדלת ולימדה נשים שחורות כיצד לסדר את שיערן. לאחר מכן, בתה החלה לשמש כאחראית על ההזמנות. ב-1908, עברה המשפחה לפיטסבורג, פנסילבניה ופתחו סלון יופי והקימו את מכללה ללימודי עיצוב שיער. ב-1910, עברה המשפחה לאינדיאנפוליס ושם הקימו את עסקיהם מחדש. בשיא הקריירה, בין השנים 1911–1919, העסיקה ווקר מאות נשים לעבודת השיווק והייצור, וכן קיימה כנסים והקימה בית ספר ללימוד והעשרת ידע לסוכנות שלה. הסוכנות שלה הרוויחו הרבה מעל המקובל באותה תקופה בשוק. היא הפכה לפילנתרופית גדולה ופעלה לקידומן של נשים אפרו אמריקאיות. היא סייעה בגיוס כספים להקמה של סניף ימק"א באינדיאנפוליס ותרמה כספים רבים למען הקהילה האפרו-אמריקאית. ב-25 במאי 1919, נפטרה מאי-ספיקת כליות ויתר לחץ דם. באותה עת, הונה הוערך בין חצי מיליון למיליון דולר. ספר השיאים של גינס הגדיר אותה כאישה הראשונה בעולם שהפכה למיליונרית. מיני סדרה בהשראת חייה בשם "בזכות עצמה" החלה להיות משודרת בנטפליקס ב-2020. מדיה וקבצים בנושא מאדאם סי ג'יי ווקר בוויקישיתוף מאדאם סי ג'יי ווקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מאדאם סי ג'יי ווקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) First self-made millionairess, Guinness World Records (באנגלית בריטית)
נייט דוג

נתניאל דוויין הייל (באנגלית: Nathaniel Dwayne Hale; ‏19 באוגוסט 1969 - 15 במרץ 2011) הידוע יותר כנייט דוגג (באנגלית: Nate Dogg) היה ראפר וזמר רית'ם אנד בלוז אמריקאי. נתנאל דווין הל נולד ב-19 באוגוסט 1969 בלונג ביץ', קליפורניה. את קריירת השירה שלו החל בנער מקהלה בכנסייה בקלארקסדייל, שבמיסיסיפי שם אביו היה כומר. בגיל 16 נשר מבית הספר בלונג ביץ', עזב את הבית והתגייס למארינס ושירת שלוש שנים. בשנת 1991 נייט דוג, בן דודו סנופ דוג וחברם המשותף וורן ג'י הקימו הרכב היפ הופ הנקרא 213 (על שם קידומת הטלפון של לונג ביץ'). ההרכב לא הוציא אלבום עד 2004 אז הוציאו אלבום לסגירת מעגל. הופעת הבכורה של נייט דוג הייתה באלבום של ד"ר דרה, The Chronic ב-1992 בסגנון ראפ-שירה שהפך לסימן היכר שלו שהתקבל היטב על ידי הקהל והמבקרים. שנה לאחר מכן חתם בדת' רואו רקורדס שבזמנו הייתה החברה המובילה בהיפ הופ בחוף המערבי. בקיץ 1994 וורן ג'י אירח את נייט דוג בסינגל שלו "Regulate". השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד. עד צאת אלבום הבכורה שלו ב "G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher" ב-1997 השתתף וורן ג'י בשירים רבים של ראפרים מהחוף המערבי כמו טופאק שאקור, מיסטה גרימז ועוד. האלבום לא היה הצלחה, דבר שגרם לו לעזוב את חברת התקליטים Deathrow בטריקת דלת (לאחר סכסוכים פנימים). בשנת 1998 יצא אלבומו השני "G-Funk Classics, Vol. 1 & 2", שהוא בעצם אלבום כפול: האלבום הישן שיצא שנה לפני כן והאלבום החדש. בשנת 2000 הוציא מחדש את האלבום הכפול רק תחת השם "The Prodigal Son" רק בגרמניה. בשנת 2001 יצא אלבומו השלישי "Music & Me" בחברת התקליטים אלקטרה רקורדס. האלבום כלל שיתופי פעולה עם בכירי הראפרים, כמו ד"ר דרה, אקזיביט, קורופט, פאבולוס, לודקריס, סנופ דוג, ג'רמיין דופרי ועוד. האלבום זכה לביקורות טובות והצליח למכור 400,000 עותקים. ב-2002 השתתף בתוכנית ספיישל ידוענים של החוליה החלשה בארצות הברית והודח על ידי אקזיביט ויאנג אם סי. באותה שנה גם הוציא את אלבומו "Essentials" שנכשל במכירות ולא הוציא אף להיט גדול. ב-2003 יצא אלבומו החמישי תחת השם "Nate Dogg". האלבום היה אמור לצאת ב-2004 אך מועד ההוצאה הוקדם. האלבום הופק על ידי טובי המפיקים ביניהם טימבלנד, סקוט סטורץ' ודיג'יי קוויק. הוא סבל מאלכוהוליזם ולחץ דם גבוהה, בשנת 2007 לקה בשבץ מה שגרם לשיתוק של כל החלק השמאלי. שנה לאחר מכן בספטמבר 2008 לקה שנית בשבץ ומאז אושפז מונשם בבית חולים. נייט דוג נפטר ב-15 במרץ 2011. היה אב ל-9 ילדים. בנו נייג'ל הוא שחקן פוטבול מקצועי ובן אחר, נתניאל ג'וניור הוא זמר הידוע בכינוי "ליל נייט דוג". נייט דוג היה מועמד 4 פעמים בטקסי הגראמי בקטגוריות שונות אך מעולם לא זכה (בכל הפעמים היה מועמד על שיתופי פעולה עם זמרים אחרים). 1997 - G-Funk Classics, Vol. 1: Ghetto Preacher 1998 - G-Funk Classics, Vol. 1 & 2 2001 - Music & Me 2002 - Essentials 2003 - Nate Dogg מדיה וקבצים בנושא נייט דוג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נייט דוג נייט דוג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נייט דוג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) נייט דוג, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) נייט דוג, באתר ספוטיפיי נייט דוג, באתר AllMusic (באנגלית) נייט דוג, באתר MusicBrainz (באנגלית) נייט דוג, באתר דיזר נייט דוג, באתר Discogs (באנגלית) נייט דוג, באתר Songkick (באנגלית) נייט דוג, באתר Genius נייט דוג, באתר SecondHandSongs נייט דוג, באתר בילבורד (באנגלית) אור ברנע, הלך לעולמו הראפר נייט דוג, באתר ynet, 16 במרץ 2011 נייט דוג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קבלת דבר במרמה

קבלת דבר במרמה היא עבירה שבה עוסק סעיף 415 לחוק העונשין הישראלי. "דבר" מוגדר בחוק כ"מקרקעין, מיטלטלין, זכות וטובת הנאה". "מרמה" מוגדרת בחוק כ"טענת עובדה בעניין שבעבר, בהווה או בעתיד, הנטענת בכתב, בעל פה או בהתנהגות, ואשר הטוען אותה יודע שאינה אמת או שאינו מאמין שהיא אמת". העונש על קבלת דבר במרמה הוא שלוש שנות מאסר, והעונש על קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות הוא חמש שנות מאסר. בהתאם לכך, קבלת דבר במרמה היא עבירה מסוג עוון, וקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות היא עבירה מסוג פשע. באפריל 2014, בהכרעת הדין בתיק הרבנים, השופט אמנון כהן קיבל את הפרשנות הנוספת לקבלת דבר במרמה, פרשנות שהציעה פרקליטות המדינה. כהן הרשיע את רוב העומדים לדין בקבלת דבר במרמה למרות שהם עצמם לא קיבלו דבר. לדבריו, קבלת ה"דבר" במרמה מתייחסת לגופי הביטחון שהעניקו לתלמידים תוספות שכר, על פי התעודות שקיבלו מהרבנות. חלק מהנאשמים הואשמו בקבלת דבר במרמה, בגלל שקיבלו מהרבנות תעודה של "השכלה תורנית גבוהה" על סמך מסמכים לא מדויקים שהציגו. למרות שתעודות אלו לא היו עבור הנאשם או בני משפחתו, אלא בשביל אנשי כוחות הביטחון. גנבת דעת שקר הונאה אתר ידיד - משפט פלילי בישראל - קבלת דבר במרמה יסודות העבירה של קבלת דבר במירמה, באתר גלובס, 21 בספטמבר 1997 קבלת דבר במרמה: מה העונש הצפוי על עבירה פלילית של קבלת דבר במרמה?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏25 במאי 2016 אביאל מגנזי, עונשי מאסר כבדים ב"תיק הרבנים", באתר ynet, 29 בספטמבר 2014 שבעה הורשעו בפרשת "תיק הרבנים", באתר ערוץ 7, ‏9 באפריל 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועדון פינת הרחוב

מועדון פינת הרחוב (בפורטוגזית: Clube da Esquina, בתעתיק עברי: קלובּי דָה אֶסקִינָה) היה קולקטיב מוזיקאים ברזילאי, שמקורו במדינת מינאס ז'ראיס. זהו גם שמו של אלבומם הכפול משנת 1972. בגרסה האמריקאית של האלבום, הוא נמכר תחת שמם של מילטון נסימנטו ולו בורז'ס. "מועדון פינת הרחוב" משלב סגנונות פרוגרסיב רוק, בוסה נובה וג'אז, יחד עם השפעות של מוזיקת קאונטרי ברזילאית ומוזיקה קלאסית. גם הפלאטרס והביטלס השפיעו מאוד על יצירות "מועדון פינת הרחוב". יחד עם טרופיקליה, נחשב "מועדון פינת הרחוב" לתנועה המוזיקלית הברזילאית אשר תהודתה בעולם בעידן פוסט הבוסה-נובה היא הרבה ביותר (החל בשנות השישים המאוחרות וכלה בשנות השבעים המוקדמות). ב-1963 עזב מילטון נסימנטו את טרס פונטס (Três Pontas), עיר השוכנת בפנים הארץ במדינת מינאס ז'ראיס, והגיע לבלו הוריזונטה, במטרה ללמוד ולחפש עבודה. הוא התגורר בבניין לוי, בו גרה לא מכבר משפחת האחים בורז'ס. באחד הימים, לאחר שצפו נסימנטו ומרסיו בורז'ס יחדיו שלוש פעמים ברצף בסרט ז'יל וג'ים של פרנסואה טריפו, החלו שניהם לחבר שירים (מילטון כבר ניגן באותה התקופה במספר בארים בבלו הוריזונטה). מרסיו חיבר את המילים ומילטון את הלחן. החל מאז, חלקו של מרסיו בכתיבת המילים היה המשמעותי ביותר בדברי ימי "מועדון פינת הרחוב" ובשלב מאוחר יותר שיתף בכך פעולה בעיקר עם פרננדו בראנט. לאחר צאת האלבום הראשון, "מועדון פינת הרחוב" (Clube da Esquina), משנת 1972, יצא ב-1978 תחת אותו השם האלבום "מועדון פינת הרחוב 2", אשר כלל גם שירים של אמנים אשר לא היוו חלק ממועדון פינת הרחוב (לדוגמה, שיקו בוארקי). מילטון נסימנטו להקת "14 ביז" (על שם המטוס שהמציא חלוץ התעופה הברזילאי אלברטו סנטוס דימון) טוניניו הורטה טוויניו מואורה לו בורז'ס בטו גדיז ואגנר טיזו פרננדו בראנט (מילים) נלסון אנז'לו מרסיו בורז'ס (מילים) פלאוויו ונטוריני מוזיאון מועדון פינת הרחוב במוזיאון האדם הפשוט מילים של Clube da esquina בלוג המוקדש למועדון פינת הרחוב המוזיאון הווירטואלי של "מועדון פינת הרחוב" היסטוריה של מועדון פינת הרחוב מוזיקה פופולרית ברזילאית (MPB) רוק ברזילאי טרופיקליה
תורת משה

תורת משה המוכר יותר כ"האלשיך" הוא ספרו החשוב והמוכר ביותר של רבי משה אלשיך (האלשיך הקדוש) המציג את תורתו וביאוריו על חמשת חומשי התורה. מחמת ארכו הרב, נדפס הספר כסדרה בת חמישה כרכים. באורח נדיר, אף שהאלשיך היה קודם לחסידות בכמאתיים שנה, זהו ספר שרבים מחשובי תנועת החסידות מרבים לצטטו, בהם תולדות יעקב יוסף, החוזה מלובלין, קדושת לוי, המגיד מקוזניץ ועוד. את הספר החל לסדר רבי משה בשנת ה'שנ"ב, ושנה לאחר מכן יצא החלק הראשון על ספר בראשית, בבית דפוסה של דונה ריינה אלמנת דון יוסף נשיא, סמוך לקושטא. הספר הוגה על ידי רבי יצחק גרשון תלמיד האלשיך. בה'ש"ס נדפס הספר שנית בויניציאה, במהדורה מתוקנת מטעויות הדפוס הראשון. בשנה הבאה הופיעה מהדורה שלישית באותה עיר, עם הקדמת רבי ברוך קלמיאני. האר"י אמר על דרשות האלשיך כי כיוון לאמת, והפליא רבות בשבחם. גם החיד"א התבטא עליו בעקבות הספר "המפרש הגדול שבאחרונים", "פירוש מתוק ואמיתי" ועוד. אגדות על כך שהאר"י יצא לשמוע את הדרשות עם כל פמלייתו נשמעו מפי רבי חיים אלעזר שפירא. בה'תק"ז יצא לאור באמסטרדם הספר "קיצור אלשיך" המתמצת את תוכן הספר לכרך אחד, בעריכת רבי יוסף הדיין מלובלין. בשנת התשנ״ב יצא לאור ע״י הרב שמעון גבאי זצ״ל מרבני נתניה שעל שמו קרא את מוסדות ״תפארת למשה״. תורת משה, הוצאת לב שמח ה'תש"ן. הקדמה מאת בצלאל לנדוי.
פפירוס 46

פפירוס 46 (המסומן P {\displaystyle {\mathfrak {P}}} 46) הוא ככל הנראה מקטע מהברית החדשה הקדום ביותר ששרד עד ימינו. מגילת פפירוס זו נכתבה ככל הנראה בין השנים 175–225 והייתה חלק מפפירוסי צ'סטר ביטי. התיארוך מראה כי יש סבירות גבוהה שהפפירוס נכתב בסביבות השנה 200. פפירוס P {\displaystyle {\mathfrak {P}}} 46 מכיל את מרבית איגרות פאולוס. חלק מהעמודים מצויים בספריית צ'סטר ביטי וחלק בספריית אוניברסיטת מישיגן: עמוד הטקסט הוא בגודל של 28 על 16 ס"מ. העמוד מכיל עמודה אחת של כיתוב בה בין 26 ל-32 שורות. השורות בתחתית כל עמוד נפגעו או חסרות. שבעת העמודים הראשונים של הפפירוס שאבדו הכילו בלא ספק את ראשית האיגרת אל הרומאים. תוכן שבעת העמודים שאבדו מסוף הפפירוס אינו ידוע - ייתכן שמדובר באיגרת השנייה אל התסלוניקים או באיגרת על פילימון אולם אין די מקום להכיל את איגרות הרועים (האיגרת הראשונה אל טימותיוס, האיגרת השנייה אל טימותיוס והאיגרת אל טיטוס). בפפירוס נמצאו סימוני נקודות - סימונים אלה לא מהוות חלק מהטקסט המקורי (שכן הם חלשים יותר) ולכן ככל הנראה בסימון מאוחר שנועד להקל על הקריאה בציבור של הטקסט. ככל הנראה מדובר בפפירוס שנשמר במנזר במצרים. הפפירוס התגלה בקהיר על ידי סוחר עתיקות, חולק למספר מקטעים ונמכר. עשרה עמודים נרכשו על ידי סר אלפרד צ'סטר ביטי בשנת 1930 ושישה על ידי אוניברסיטת מישיגן בשנת 1931. האוניברסיטה רכשה 24 עמודים נוספים בשנת 1933 וצ'סטר ביטי רכש 46 עמודים נוספים בשנת 1935. מדיה וקבצים בנושא פפירוס 46 בוויקישיתוף רוברט ב. ווטז, מידע על פפירוסים של הברית החדשה אתר אוניברסיטת מישיגן - מידע על הפפירוס ותוכנו תצלומים של הפפירוס