גלדיאטור (סרט)

גלדיאטור (באנגלית: Gladiator) הוא סרט דרמה אפית אמריקני משנת 2000 בבימוי רידלי סקוט, ובכיכובם של ראסל קרואו וחואקין פיניקס. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ולשחקן הטוב ביותר (קרואו) ובשני פרסי גלובוס הזהב. העלילה מתרחשת ברומא, במהלך המאה ה-2. לאחר ניצחון בקרב נגד הברברים בגרמאניה בפיקודו של הגנרל מקסימוס מרידיוס, מחליט הקיסר מרקוס אורליוס (ריצ'רד האריס) למנות את מקסימוס לקיסר לאחר מותו. מקסימוס מסרב אך הקיסר אומר לו לחשוב על כך שוב ולהודיע לו בערב על החלטתו. בינתיים הקיסר קורא לבנו קומודוס (חואקין פיניקס) ומודיע לו שהחליט למנות את מקסימוס לקיסר, קומודוס בתגובה חונק אותו ומתמנה לקיסר. קומודוס מורה לקחת את מקסימוס ולרצוח אותו ואת משפחתו. במהלך ההוצאה להורג, מקסימוס מצליח לפגוע באלה שניסו להרוג אותו ולברוח עם 2 סוסים. מקסימוס מתחיל לדהור אל ביתו על מנת להציל את משפחתו. כאשר הוא מגיע אל ביתו הוא מגלה שאיחר ורואה את הריסות ביתו ואת גופות אשתו ובנו תלויות, הוא קובר אותם ומתעלף. כעבור כמה זמן הוא מתעורר ומגלה שנלקח בשבי על ידי סוחרי עבדים. הוא נקנה בידי פרוקסימו, סוחר גלדיאטורים. בינתיים, ברומא, הקיסר החדש קומודוס חוזר לעיר ומתקבל בקריאות גנאי מהעם ובזלזול מצד הסאנט. קומודוס, במטרה לזכות באהדת העם, מכריז על 150 ימי חגיגות לזכרו של אביו. במשך 5 שנים, הגנרל מקסימוס מצליח מאוד בתור גלדיאטור וזוכה באהדת הקהל המחליט לכנות אותו "הספרדי". לאחר מכן פרוקסימו מקבל הודעה לשלוח גלדיאטורים להילחם בחגיגות של הקיסר בקולוסאום ברומא, הוא מחליט לשלוח קבוצה לוחמים, ביניהם מקסימוס. בקרב הראשון מקסימוס וחבורת הגלדיאטורים משחזרים את טבח קרתגו בתפקיד הברברים שנהרגו בקרב האמיתי, אך מקסימוס (שלא כמו בקרב האמיתי) מצליח לנצח את הרומאים וזוכה באהדת הקהל. קומודוס מבקש לראות את הגלדיאטור ומורה למקסימוס להוריד את הקסדה, מקסימוס מוריד ומגלה לו שהוא לא מת כפי שתכנן. הקיסר זועם ומנסה למצוא תוכנית להרוג את מקסימוס מבלי לעורר את זעם העם, הוא מחליט לערוך קרב בין מקסימוס לאחד הגלדיאטורים הטובים ביותר ברומא המכונה ה"גאלי". במהלך הקרב הוצאו מ-4 כיוונים שונים 4 טיגריסים קשורים מכלובים מתחת לאדמה לכיוונו של מקסימוס כאשר הקרב מוטה לרעתו, מקסימוס מצליח להביס את יריבו, והקיסר קומודוס מצווה עליו להרוג את ה"גאלי". מקסימוס מחליט להפר את דבר הקיסר, לרחם על אויבו ולא להורגו. כתוצאה מכך הקהל מעריץ את מקסימוס עוד יותר ומכנה אותו "מקסימוס הרחום", מה שמגביר את קנאתו של קומודוס ואת שנאתו למקסימוס. הוא פוגש את משרתו המודיע לו שהצבא ממתין באוסטיה, ומציע לו לברוח ולחזור עם הצבא לעיר. הגנרל מבקש ממנו למסור הודעה ללוסילה, אחותו של קומודוס, להפגיש אותו עם הסאנטור גראיקוס המתכנן הפיכה ומנסה להדיח את הקיסר (שם זה אגב, אירוני, שכן גריאקוס בלטינית פירושו בוגד). ביחד הם מחליטים שבעוד יומיים מקסימוס יברח לשער העיר, שם יחכה לו משרתו שיוביל אותו לצבא ולאחר מכן הם יחזרו לעיר ויכבשו אותה, ידיחו את הקיסר ויחזירו את השלטון לסאנט. בינתיים קומודוס שומע את בנה של לוסילה, לוציוס, אומר שהוא יהיה כמו מקסימוס "מושיע רומא", והוא כועס כאשר הוא מגלה שלוציוס שמע זאת מלוסילה. קומודוס מאיים על לוסילה שאם היא לא תגלה לו מה היא מתכננת הוא יהרוג את בנה לוציוס. לוסילה בוכה ולבסוף מגלה לו הכול. קומודוס שולח חיילים לאסור את מקסימוס, אך הגלדיאטורים האחרים נלחמים בהם ומאפשרים למקסימוס לברוח. מקסימוס בורח ומגיע לשער העיר, אך מגלה שנכנס למלכודת ונלכד בידי חיילי הקיסר. מקסימוס נלקח לקומודוס שמודיע לו שילחם נגדו בקרב האחרון. קומודוס דוקר אותו ומורה לשומרים להלביש אותו בשריון כדי שהקהל לא יראה את הדקירה. על אף פציעתו מצליח מקסימוס להעיף את חרבו של קומודוס במהלך הקרב, והמשמר הפרטוריאני מסרב לסייע לקיסר. קומודוס שולף סכין נסתרת אך מקסימוס נועץ אותה בגרונו של קומודוס והורגו. לאחר מכן מת מקסימוס מפצעיו כתוצאה מהדקירה של קומודוס מלפני הקרב. הסרט מתבסס באופן רופף ביותר על דמויות ואירועים אמיתיים באימפריה הרומית מסוף המאה השנייה. פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר – ראסל קרואו פרס אוסקר לאפקטים פרס אוסקר לעיצוב תלבושות פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר פרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר פרס גלובוס הזהב לפסקול הסרט הופק על ידי דאגלס ויק, דייוויד פרנזוני וברנקו לוסטיג, וצולם באנגליה וברזאזאת – "עיר הסרטים" של מרוקו ומלטה – בתקציב של 103 מיליון דולר. הנס צימר, מלחין הסרט, תכנן לצרף להפקת הפסקול את הזמרת עפרה חזה לאחר עבודתם על הפסקול "נסיך מצרים", אך מותה הפתאומי של חזה בפברואר 2000 גנז את הרעיון. הסרט הוקרן לראשונה ב-5 במאי 2000, והכנסותיו בכל העולם עד פברואר 2007 הן מעל 458 מיליון דולר. ניצן ליבוביץ, "רומא אטרנה – 'גלדיאטור והדימוי הפאשיסטי", בתוך: חיים בראשית, שלמה זנד ומשה צימרמן (עורכים), קולנוע וזיכרון: יחסים מסוכנים?, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2004, עמ' 253–271 "גלדיאטור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גלדיאטור", באתר נטפליקס "גלדיאטור", באתר AllMovie (באנגלית) "גלדיאטור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גלדיאטור", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גלדיאטור", באתר Metacritic (באנגלית) "גלדיאטור", באתר אידיבי "גלדיאטור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גלדיאטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)