זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין

זיגמונט השני אוגוסט (בפולנית: Zygmunt II August; בליטאית: Žygimantas III Augustas I; בבלארוסית: Жыгімонт Аўгуст; בגרמנית: Sigismund II. August; ‏1 באוגוסט 1520 – 7 ביולי 1572) היה מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא באיחוד הפולני-ליטאי. הוא היה המלך האחרון בשושלת היגלונית ומותו ללא יורשים סימן את הפיכתה של מלכות פולין ממונרכיה העוברת בירושה למונרכיה נבחרת. זיגמונט השני הפך את האיחוד הפולני-ליטאי למעצמה מקומית באמצעות הובלת איחוד לובלין שקיבע את האיחוד המדיני בין שתי הישויות. הוא הצליח להגדיל את ממלכתו לשיא התפשטותה הגאוגרפית, אשר השתרעה מהרי הקרפטים עד הים הבלטי, וכללה חלקים נרחבים משטחן של אוקראינה ובלארוס של ימינו, על ידי ניצחונותיו במלחמת ליבוניה ובמלחמות-גבול נגד האימפריה העות'מאנית. בתקופתו ידעה ארצו תסיסה חברתית, תרבותית, דתית ופוליטית. מחד שגשג בה הרנסאנס הפולני שהביא לצמיחה והתחדשות תרבותית ומאידך שוסעה הארץ במחלוקות בין קתולים ופרוטסטנטים ובין מעמד האצולה הכפרית (השְלַכְטַה) לבורגנות העולה. זיגמונט נולד בקרקוב, בנם של זיגמונט הראשון, מלך פולין ואשתו השנייה בונה ספורצה. עם מות אביו באפריל 1548 הוכרז כמלך. עוד בהיותו יורש עצר, לפני הכתרתו, נשא לאשה את אליזבטה מאוסטריה (1526–1545), בתו הבכורה של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. היא נפטרה בגיל 19, כשנתיים לאחר נישואיה, ללא ילדים. ב-1547, עדיין כיורש העצר, נשא לאשה את ברברה לבית רדזיוויל (1520–1551). היו אלה נישואי אהבה, אך ברברה הייתה פרוטסטנטית, דבר שהעלה על זיגמונט את חמתם של בני האצולה הקתולית (השלאכטה) שנתמכה על ידי בית הבסבורג ואת חמת אמו, בונה ספורצה. ב-8 במאי 1551, כשלוש שנים לאחר הכתרתו של זיגמונט למלך, חלתה לפתע ברברה ומתה ללא ילדים. מותה המפתיע מרמז על כך שהורעלה, כאשר החשד נפל על אם המלך, בונה ספורצה. ב-1553 נשא לאשה את קתרינה מאוסטריה (1533–1572), אחותה של אשתו הראשונה. היו אלה נישואי תועלת ללא אהבה ורוב הזמן היה זיגמונט פרוש מאשתו. בשנת 1554 הפילה ולד ומאז החליט זיגמונט שהנישואין מקוללים כיוון שנשא לאשה את אחות אשתו הראשונה. אך, בניגוד לבן זמנו, הנרי השמיני, מלך אנגליה, לא קידם אפשרות של גירושין. זיגמונט נפטר בגיל 51 בארמון בסיס הציד החביב עליו בקנישין ונקבר בקתדרלת ואוול בקרקוב. לאחר מותו בחר חבר האצילים (הסיים) באנרי השלישי, מלך צרפת למלך פולין, אך לאחר מספר חודשים נבחר סטפאן באטורי, בעלה של אחותו של זיגמונט, אנה, למלך. בעקבות איחוד לובלין ב-1569 והתפשטותה של פולין מזרחה, נוצרו הזדמנויות חדשות למיעוט היהודי לבטא את כישוריהם ויכולותיהם כמנהלי אחוזות. היישוב היהודי בשטחי פולין-ליטא (כולל שטחים באוקראינה ובלארוס של ימינו) באותה עת הוערך בכ-30,000 נפש. היהודים הוזמנו להתיישב ולעבוד בפולין וניתנו להם זכויות מאת הכתר. ב-1567, למשל, הוציא זיגמונט צו מלכותי המעניק ליהודים רשות לפתוח ישיבה בלובלין. מעמדם של יהודי פולין הוגדר בפריבילגיות ("כתבי קיום") מטעם השלטון, אשר הכירו בקהל היהודי כנציג בלעדי של הקהילה. הקהל, הנציגות הנבחרת של הקהילה, מנה בעלי אמצעים ותלמידים חכמים ומילא תפקיד חשוב בפיתוח האוטונומיה הדתית והתרבותית של יהודי פולין. באמצע המאה ה-15 הוקמו "ועדים" – ועד ארבע ארצות וועד מדינת ליטא, שהיו מעין קונגרס-על של קהלי הקהילות השונות. תפקידם היה לטפל בנושאים והבעיות המשותפים לכלל הקהילות, ובעיקר להסדיר את חלוקת נטל המסים שהוטלו על היהודים מצד השלטונות. מדיה וקבצים בנושא זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין בוויקישיתוף זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קורס מזורז בהיסטוריה יהודית, פרק 49 – יהדות פולין