laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חימנה אקרדי

מריה חימנה דה לוס מילאגרוס אקרדי (בספרדית: María Gimena de los Milagros Accardi, נולדה ב-27 במאי 1985; בואנוס איירס, ארגנטינה), המוכרת בשם חימנה אקרדי, היא שחקנית ודוגמנית ארגנטינאית. הידועה במיוחד מהטלנובלה הארגנטינאית ׳כמעט מלאכים׳ שם שיחקה את ׳מלווינה בדוג׳ה אגווארו׳. ידועה בעיקר בתפקידה בטלנובלות "כמעט מלאכים" ו"אלמה פיראטה". בשנת 2000, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "אהבה אסורה" של היוצר אנריקה אסטבנס, בה גילמה את דמותה של ג'סיקה סנטנה. בשנת 2003, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "המורדים", בה גילמה את דמותה של סברינה. בשנת 2006, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "אלמה פיראטה", בה גילמה את דמותה של ברנרדה דה מרקו. בשנת 2007, שיחקה בסרט הקולנוע הארגנטינאי "Cartas para Jenny" ("מכתבים לג'ני") שצולם בסן לואיס, ארגנטינה, ולאחר מכן בישראל. בסרט, גילה אקרדי את דמותה של השחקנית הראשית, ג'ני. בשנים 2007–2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", בה גילמה את דמותה של מלווינה. בשנת 2009, שיחקה בסרט הארגנטינאי "Papá por un día" ("אבא ליום אחד"), בה גילמה את דמותה של ססיליה. בשנת 2010, שיחקה בשנית בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה, "כמעט מלאכים", בה גילמה את דמותה של מלווינה. בשנים 2011–2012 שיחקה בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית "Los unicòs" ("היחידים"), בה גילמה את דמותה של דולורס. באותן השנים, שיחקה גם בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילמה את דמותה של צ'ינה. בשנים 2012–2013 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Sos mi hombre" ("אתה הגבר שלי"), בה גילמה את דמותה של ברנדה. בשנת 2013, שיחקה בסדרה ארגנטינאית מיוחדת שהופקה לכבוד יום האיידס העולמי, בשם "Una vida posible" ("חיים אפשריים"), בה גילמה את דמותה של קרלה. באותה השנה, שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Solamente vos" ("רק את"), בה גילמה את דמותה של קנדלה. בשנת 2014 הופיעה אקרדי בוידאוקליפ של הזמר הארגנטינאי אקסל (אנ'), לשירו "Afinidad", יחד עם השחקן ניקולס ואסקס. בשנת 2018 שיחקה לצד נטליה אוריירו בסרט הקומדיה "סופר משוגעת. באותה שנה כיכבה בטלנובלה "Mi hermano es un clon" לצד בנחמין רוחאס. בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" את דמותה של קרולינה פרננדז, לצדם של מרסלה קלוסטרבואר ואגוסטינה צ'רי. משנת 2007, מנהלת אקרדי מערכת יחסים עם השחקן הארגנטינאי ניקולס ואסקס, אשר הופיע לצדה בטלנובלה הארגנטינאית "כמעט מלאכים". ב-2013 דווח שאקרדי הרתה, אולם היא עברה הפלה טבעית. ב-10 בדצמבר 2016, נישאו ואסקס ואקרדי. ב-16 בדצמבר 2016, כ-6 ימים לאחר נישואיה עם ואסקס, גיסה ואחיו של בן זוגה, השחקן הארגנטינאי סנטיאגו ואסקס, נפטר בפתאומיות בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית. מדיה וקבצים בנושא חימנה אקרדי בוויקישיתוף חימנה אקרדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חימנה אקרדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חימנה אקרדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדף של חימנה אקרדי באינסטגרם. Clarín.com, Gimena Accardi entra a 'Los Unicos', www.clarin.com, ‏2012-03-13 (בספרדית) Gimena Accardi se suma al elenco de Herederos de una venganza, Ciudad Magazine, ‏2011-06-04 (בספרדית) 7 de Noviembre de 2013, Cómo será el especial que grabaron Gimena Accardi y Mariano Martínez, infobae (ב־European Spanish) http://www.infobae.com/2014/05/12/1563639-axel-presento-su-nuevo-videoclip-gimena-accardi-y-nico-vazquez-como-protagonistas
סנז'נקה (מערה)

סנז'נקה (בולגרית: Снежанка; "שלגיה") היא מערה בהרי רודופי, 5 ק"מ מהעיר פשטרה, בדרום בולגריה. אורכה של המערה 145 מטרים והטמפרטורה בה היא 9 מעלות צלזיוס באופן קבוע. המערה מורכבת מאוסף של נטיפים, זקיפים, וילונות ואגמי גיר. המערה מורכבת ממספר היכלים, לדוגמה: ההיכל הגדול, היכלי העטינים והיכל המוזיקה. ההיכל מכיל בתוכו זקיף הדומה לצורת ילדה ובצבע לבן ומכאן השם שלגייה. ההיכלים שבמערה נחשבים מהיפים בבולגריה, כמו גם המערה בכללותה. המערה נוצרה על ידי נהר נובומאלנסקה לפני 3.5 מיליון שנים באותו התהליך של כל מערת נטיפים. במרכז המערה ישנן אבנים מעוגלות עליהן חממו ובישלו. לידן נמצאו שרידי עצמות אנושיות ובעלי חיים המתוארכים לתקופת האבן. התראקים השתמשו במערה כמחסה בעת מלחמה. המערה נתגלתה מחדש בשנת 1961. סנז'קה היא אחת ממאה אתרי התיירות הלאומיים של בולגריה. דרך ההגעה הלא ממונעת היא טיפוס של כחצי שעה על ההר הסמוך. מדיה וקבצים בנושא סנז'נקה בוויקישיתוף
מרסלה קלוסטרבואר

מרסלה קלוסטרבואר (בספרדית: Marcela Kloosterboer, נולדה ב-5 ביולי 1983; ויסנטה לופס, פרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה), היא שחקנית ואקטיביסטית לזכויות בעלי חיים ארגנטינאית. קלוסטרבואר ידועה בתפקידה בעיקר בטלנובלות הארגנטינאיות "קיץ נצחי", "קטנטנות" ו"לה לולה". בשנים 1996–1997 כיכבה בשתי עונותיה הראשונות באופרת הסבון "Mi familia es un dibujo". בשנת 1998 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'"), בה גילמה את דמותה של חוספינה לצד אגוסטינה צ'רי. על תפקידה זה זכתה בפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. בשנת 1999 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית של היוצרת והמפיקה כריס מורנה, "קטנטנות", בה גילמה את דמותה של קנדלה. בשנת 2000 שבה לשחק בטלנובלה הארגנטינאית "Verano del '98" ("קיץ 98'") את דמותה של חוספינה. בשנת 2002 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Son amores" ("נאהבים") לצד ניקולס קברה, מריאנו מרטינז ואגוסטינה צ'רי. בשנת 2004 שיחקה בסרט הארגנטינאי "Roma" ("רומא"). באותה שנה גילמה בסדרה "גמלאים" את דמותה פלורנסיה לצד אגוסטינה צ'רי בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "El tiempo no para" ("הזמן לא עוצר"), בה גילמה את דמותה של קרולינה. בשנים 2007–2008 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Lalola" ("לה לולה"), בה גילמה את דמותה של רומינה, הרוצה לנקום את היעלמויותיו והתעלמויותיו של לאלו, ופונה לעזרתה של מכשפה כדי שתהפוכו, בין לילה, מגבר לאישה. בשנים 2009–2010 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Valientes" ("אמיצים"), בה גילמה את דמותה של איסבל. בשנים 2011–2012 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Los Únicos" ("היחידים"), בה גילמה את דמותה של וירגיניה. שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Herederos de una venganza" ("יורשי הנקמה"), בה גילמה את דמותה של אמיליה. בשנת 2012 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Graduados" ("בוגרים"), בה גילמה את דמותה של רומינה. בשנת 2013 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Los vecinos en guerra" ("השכנים במלחמה"), בה גילמה את דמותה של קרולינה. בשנת 2014 שיחקה בטלנובלה הארגנטינאית "Sres. Papis" ("מר. פאפיס"), בה גילמה את דמותה של הלנה. בשנת 2017 שיחקה בתפקיד הראשי של לוסיה אסטרז'ה בטלנובלה "5 כוכבים". בשנת 2020 שיחקה בטלנובלה "Separadas" את דמותה של לוחאן, לצדם של חימנה אקרדי ואגוסטינה צ'רי. בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח מאחד פרקי הסדרה האנתולוגית "Dos 20". קלוסטרבואר היא עורכת דין לענייני זכויות בעלי חיים, חברה פעילה בארגונים אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים ו-"AnimaNaturalis" וטבעונית. בין 2004 -2007 הייתה במערכת יחסים עם הטניסאי הארגנטינאי גסטון גאודיו. ב-2014 התחתנה עם איש העסקים הארגנטינאי ושחקן הרוגבי לשעבר, פרננדו סיילינג. ב-2016 נולדה בתה הבכורה. מדיה וקבצים בנושא מרסלה קלוסטרבואר בוויקישיתוף מרסלה קלוסטרבואר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרסלה קלוסטרבואר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדף של מרסלה קלוסטרבואר באינסטגרם http://www.lanacion.com.ar/592451-roma-un-puente-entre-dos-generaciones http://www.diariopopular.com.ar/notas/140947-marcela-kloosterboer-reaparecio-television-graduados
Hypervisor

Hypervisor היא תוכנה המיועדת לטפל בהרצת מכונות וירטואליות וניהולן. בעולם המחשוב נעשה שימוש רב במכונות וירטואליות. אלו מאפשרות ניצול מיטבי יותר של משאבי מחשוב פיזיים, יעילות ונוחות הפעלה. עם זאת לרוב רכיבי התוכנה מתוכננים לשרת מערכת הפעלה אחת בלבד ובמקביל מערכות ההפעלה מתוכננות, לרוב, כך שיפעלו לבדן על גבי רכיבי החומרה. אולם יתרונן של מכונות וירטואליות הוא בכך שניתן להריץ מספר מערכות הפעלה במקביל ולשם כך יש צורך בתוכנת ה-Hypervisor. עבודתה העיקרית של ה-Hypervisor היא ליצור הדמיה של חומרה עבור כל אחת ואחת מהמכונות הווירטואליות כך שלהן ידמה כי הן פועלות על חומרה פיזית לבדן. בנוסף לכך ה-Hypervisor מהווה ערוץ יחיד לעבודה מול החומרה עליה המחשב פועל, או עם מערכת ההפעלה המארחת. קיימים מספר סוגים של Hypervisors אשר יושמו עם השנים, כאשר המימוש הראשון של Hypervisor הוצג על ידי IBM במערכת CP-40. סוגי ה-Hypervisors כוללים תוכנות, קושחות וחומרות, אך המימוש הנפוץ ביותר כיום הוא מימוש תוכנתי. ניתן לחלק את ה-Hypervisors הנפוצים כיום בשוק לשתי קטגוריות עיקריות המכונות Type-1 ו-Type-2. Hypervisors הרצים על החומרה המארחת עצמה, ללא תיווך נוסף. יתרונו של מימוש זה הוא בניצול מיטבי של החומרה מכיוון ואין תקורה הנובעת מהגורם המתווך. שימוש בולט לשיטה זו הוא בחוות שרתים בהן קיימים מחשבים רבים המריצים מערכות וירטואליות רבות, לדוגמה בחוות שרתים המיועדות לתעשיית מחשוב הענן. Hypervisors הרצים על מערכת הפעלה מארחת. למעשה אלו מופעלים כתוכנה רגילה מתוך מערכת ההפעלה ואינם מתקשרים באופן ישיר עם החומרה אלא נעזרים במערכת ההפעלה המארחת לשם כך. בקטגוריה זו משתמשים פעמים רבות חוקרים המעוניינים לבצע פעולות שונות על מערכת הפעלה בצורה נקיה ומבוקרת. החוקרים מעוניינים לבצע סימולציה של מערכת הפעלה על גבי המחשב האישי איתו הם עובדים ושיטה זו מספקת נוחות רבה. מדיה וקבצים בנושא Hypervisor בוויקישיתוף
אוגולין

אוגולין (בקרואטית: Ogulin) היא עיירה ורשות מקומית בקרואטיה השוכנת במחוז קרלובץ, 84 קילומטרים מהבירה זאגרב. במהלך המאה ה-15 הוקמה במקום מצודה כחלק מקו הגנה של הפרנקופנים מול כוחות האימפריה העות'מאנית, והיישוב התפתח סביבה. בהמשך, נשלטה המצודה על ידי ממלכת הבסבורג שהייתה מהאימפריה הרומית הקדושה, ובמקום התפתחה תעשיית עיבוד עצים וכן הוקמו טחנות רוח. בהמשך נכלל היישוב שטחי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה ותבוסת האוסטרים עבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. אוגולין נכללה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. שלטונות האוסטאשה בסיוע תושבים מקומיים ממוצא קרואטי רדפו את בני האוכלוסיות הסרבית והיהודית. לאחר מלחמת העולם נכללה אוגולין בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה לחזקת קרואטיה. באוגולין התקיימה קהילה יהודית קטנה ככל הנראה משלהי המאה ה-19. במקום נמצאים שרידו של בית עלמין יהודי. ב-1921 התגוררו באוגולין 60 יהודים. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. האוכלוסייה המקומית ממוצא קרואטי שיתפה פעולה עם השלטונות ברדיפת האוכלוסייה היהודית. מרבית בני הקהילה גורשו אל מחנות ההשמדה. לאחר השואה לא חודשה הפעילות הקהילתית. מקצת מבני הקהילה הצליחו להימלט לשטח הכיבוש האיטלקי ובהמשך הועברו למחנה הריכוז ראב. יחידים ניצלו. ב-1968 התגוררו באוגולין 25 יהודים. בן הקהילה, פרופסור ולדימיר גולדנר(אנ')‏ (1933–2017) היה אחד מהקרדיולוגים הנודעים בקרואטיה. מדיה וקבצים בנושא אוגולין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוגולין רשימת נרצחים בשואה מהעיירה אוגולין, במאגר המידע של יד ושם אוכלוסיית העיירה אוגולין, באתר הלשכה לסטטיסטיקה של קרואטיה, אוחזר ב-17 בינואר 2015 (בקרואטית). הקהילה היהודית באוגולין, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 28.
בירדמן

האם התכוונתם ל... בירדמן (ראפר) – ראפר, מפיק ויזם אמריקאי בירדמן (סרט) – סרט אמריקאי שיצא בשנת 2014 בוגנור בירדמן – תחרות שנתית בינלאומית הדומה לפלוגטאג הארווי בירדמן, עורך דין – סדרה מצוירת קומית המופקת בארצות הברית
אמידו באלדה

אמידו באלדה (בפורטוגזית: Amido Baldé; נולד ב-16 במאי 1991) הוא כדורגלן עבר מגינאה ביסאו ששיחק בעמדת החלוץ. באלדה החל את דרכו במחלקת הנוער של ספורטינג ביסאו בעיר הולדתו. כבר מגיל צעיר הפגין באלדה יכולת טובה וכשהיה בן 17 עבר לפורטוגל והצטרף לקבוצת הנוער של ספורטינג ליסבון, עמה זכה באליפות ליגת הנוער של פורטוגל בשנת 2009, לאחר עונה בה כבש 13 שערים, אך בקבוצה הבוגרת לא הצליח לממש את הפוטנציאל שלו, והושאל לקבוצות שונות בליגות הנמוכות בפורטוגל ובספרד. בעונת 2011/2012 הושאל לקבוצת סרקל ברוז' מליגת העל הבלגית, בה כבש שישה שערים ב-22 הופעות. בקיץ 2012 שוחרר באלדה מספורטינג וב-28 באוגוסט חתם בקבוצת ויטוריה דה גימארייש. באלדה שיחק בקבוצה במשך שנה אחת בה ערך 37 הופעות בכל המסגרות, ולקח חלק בזכייתה בגביע הפורטוגזי, לאחר ניצחון 1-2 על בנפיקה במשחק הגמר. ב-13 ביוני 2013 חתם באלדה על חוזה לארבע שנים באלופת סקוטלנד סלטיק. את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק ערך באלדה ב-23 ביולי 2013, כשעלה כמחליף במשחק נגד קליפטונוויל במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. את שערו הראשון במועדון כבש באלדה ב-28 בספטמבר 2013, בניצחון 2-5 על קילמרנוק. באלדה לא הצליח לבסס את מעמדו כשחקן הרכב בסלטיק ושותף בעיקר כמחליף, וב-1 בספטמבר 2014 הושאל לואסלנד-בוורן הבלגית. עשרה ימים מאוחר יותר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בה גם כבש בבעיטה מ-40 מטר את השער השני בניצחון קבוצתו 1-4 על זולטה ורכם. ב-14 בינואר 2015 הגיע באלדה לישראל והושאל לקבוצת הפועל תל אביב עד לתום העונה. למחרת כבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בדקות הסיום בניצחון 1-2 על הפועל ראשון לציון במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה. ב-20 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, אשר הסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל ערך באלדה 11 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וב-7 במאי שוחרר מהמועדון עוד בטרם הסתיימה העונה. ב-29 ביוני 2015 חתם במץ מליגת המשנה הצרפתית. בינואר 2016 חתם בקבוצת בנפיקה לואנדה מאנגולה, ובתום העונה חזר לפורטוגל וחתם בקבוצת מריטימו. בינואר 2017 הושאל לקבוצת טונדלה, ולאחר שלא שיחק במשך תקופה ארוכה חתם בינואר 2018 בקבוצת קוקסי מליגת העל האלבנית, במדיה כבש שני שערים בשמונה הופעות ובתום העונה שוחרר מהמועדון. באלדה נולד בגינאה ביסאו ועבר לפורטוגל כנער. בין השנים 2009–2011 שיחק בנבחרות הצעירות של פורטוגל, ובשנת 2014 החליט להיענות לזימונו לסגל נבחרת גינאה ביסאו, לקראת משחקי מוקדמות אליפות אפריקה. ויטוריה דה גימארייש הגביע הפורטוגזי: 2012/2013 סלטיק אליפות סקוטלנד: 2013/2014 אמידו באלדה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אמידו באלדה, באתר Transfermarkt אמידו באלדה, באתר Soccerway אמידו באלדה, באתר WorldFootball.net אמידו באלדה, באתר National Football Teams אמידו באלדה, באתר FootballDatabase.eu ארז נעמן, ‏תסביך ירושה: הדרך של באלדה להפועל ת"א, באתר ONE‏, 16 בינואר 2015 נדב צנציפר, הפועל תל אביב: בלדה ואדל חתמו, באתר ynet, 14 בינואר 2015 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמידו באלדה".
גביע דייוויס 1974

גביע דייוויס 1974 הייתה התחרות ה-63 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 56 נבחרות. הנבחרות חולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". הקבוצה המנצחת במשחקים בין ראשי הבתים הייתה מקבלת את הגביע. שיטת משחקים זו פעלה עד לשנת 1980. המשחק על התואר היה צריך להתקיים בין הודו לבין דרום אפריקה. בשל התנגדות למשטר השלט בדרום אפריקה, נבחרת הודו סירבה להשתתף במשחק שהיה אמור להתקיים בדרום אפריקה. כתוצאה מכך, הגביע הוענק לנבחרת דרום אפריקה. זו הייתה הזכייה היחידה של נבחרת זו בגביע דייוויס. הבית כלל 12 קבוצות כולל דרום אפריקה. הקבוצות חולקו לתת בית הצפוני והדרומי. קולומביה צורפה לתת הבית הצפוני ודרום אפריקה לתת הבית הדרומי. בכל תת-בית לאחר המשחקים המוקדמים, המנצחת קיבלה זכות להתמודד מול מנצחת תת-הבית בשנה הקודמת על ראשות תת-הבית. בין מנצחות תת-הבתים נערך משחק על רשות הבית. הבית כלל 33 קבוצות כולל איראן, לבנון, מצרים, מרוקו, ניגריה, ניו זילנד וישראל. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. משתתפי גמר תת-הבית בשנה הקודמת לא השתתפות במשחקים המוקדמים. בית המזרח כלל 11 קבוצות כולל אוסטרליה. לאחר המשחקים המוקדמים ארבע הקבוצות החזקות הצטרפו לקבוצות ששיחקו בגמר הבית בשנה הקודמת למשחקים על ראשות הבית. המשחקים נערכו במהלך אוגוסט-נובמבר 1973 ומשחק הגמר בדצמבר. נבחרת הודו לא התייצבה למשחק הגמר עקב התנגדות למשטר הפוליטי בדרום אפריקה. בשנת 1974 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה א' ושיחקה נגד נבחרת איראן.
תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט

תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט (הולנדית: Utrecht Centraal) היא תחנת הרכבת הגדולה והעמוסה ביותר בהולנד. בשל מיקומה של אוטרכט במרכז המדינה מהווה התחנה את צומת הרכבות העיקרי בה. התחנה ממוקמת במרכזה של אוטרכט. בשנת 2014 היו בה 14 רציפים ועברו בה מדי יום 285,000 נוסעים. למעלה מ-900 רכבות יוצאות ממנה או עוברות בה מדי יום. הן פועלות בקווים לכל רחבי הולנד, וכמו כן יוצאות מהתחנה רכבות אל ערים בשווייץ, גרמניה, צ'כיה, פולין ודנמרק. תחנת הרכבת הראשונה באתר התחנה המרכזית נפתחה באוטרכט בשנת 1843. ב-1938 היא הפכה לתחנה המרכזית של העיר לאחר שתחנה אחרת בה נסגרה וקו הרכבת מהילברסום הוסט ממנה אל התחנה המרכזית החדשה. מבנה התחנה שהוקם ב-1865 עבר שיפוץ ב-1936, אך שנתיים לאחר מכן הוא עלה באש ובהמשך הוקם מחדש. הבניין המחודש נהרס בתחילת שנות השבעים ותחתיו הוקם קניון ההוך קטריין (Hoog Catharijne), שנפתח ב-1973 ולזמן מה היה הקניון המקורה הגדול באירופה. החלל שלו הוא בעל חיבור ישיר לחלל תחנת הרכבת, ללא מחיצה ביניהם. ב-1989 הורחב חלל התחנה כדי שיכלול רציף נוסף. בשנת 2008 החל תהליך של חידוש ושיפוץ התחנה, הצפוי להסתיים ב-2016. במסגרתו מוחלף אולם התחנה במבנה זכוכית חדש, גגות הרציפים עוברים שיקום והתחנה כולה מופרדת מחדש מחלל הקניון הצמוד אליה. כמו כן חולקה תחנת האוטובוסים שממזרח לתחנה לשניים, כאשר אוטובוסים וחשמליות המגיעים ממערב העיר עוצרים עתה בתחנה חדשה ממערב לתחנת הרכבת, וזאת כדי להפחית את עומס התנועה ממזרח לה. דגם של מבנה התחנה החדשה הוצב בפארק המיניאטורות מדורודם. בקרבת התחנה חונה מדי יום מספר עצום של זוגות אופניים, המהווים מטרד משמעותי (בין השאר משום שבאוטרכט יש אוניברסיטה גדולה). כדי להתמודד עמו החליטה העירייה לבנות ליד התחנה את חניון האופניים הגדול בעולם. המבנה יהיה תת-קרקעי ויכיל עד 12,500 זוגות אופניים. השלמתו צפויה עד 2018. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט (בהולנדית) http://www.dutchnews.nl/news/archives/2014/04/utrecht_to_build_worlds_bigges.php.
התער של הנלון

התער של הנלון הוא מסקנה הומוריסטית לפיה: "אין לייחס לזדון מה שאפשר להסביר על ידי טיפשות" או "אל תניחו זדון, כשטיפשות היא הסבר מספק". מכתם דומה מיוחס לוויליאם ג'יימס ולאחרים. לפי ג'וזף ביגלר האימרה נטבעה לראשונה על ידי רוברט ג' הנלון כחלק מספר שכלל בדיחות הקשורות לחוק מרפי שפורסם בשנת 1980 תחת הכותרת: Murphy's Law Book Two, More Reasons Why Things Go Wrong. מקורות אחרים מייחסים אותה לאייזק אסימוב ולנפוליאון. ציטוט דומה מופיע בסיפור הקצר "Logic of Empire" מאת רוברט היינליין משנת 1941:‏ "You have attributed conditions to villainy that simply result from stupidity" (בתרגום חופשי: "ייחסת לרשעות מצבים שפשוט יכולים לנבוע מטיפשות"). ההבחנה לפיה מבלבלים בין טעות אנוש לזדון מופיעה גם ביצירות שונות. בייסורי ורתר הצעיר של גתה נכתב "אי-הבנות והזנחה יוצרות יותר בלבול בעולמנו מאשר הונאה וזדון. בכל מקרה, שתי האחרונות נפוצות פחות בבירור". העיתונאי והפרשן הפוליטי עמית סגל השתמש במבנה מליצי זה וטען כי, "בכל פעם שאתם צריכים להכריע אם מהלך פוליטי הוא בית הקלפים או פולישוק – זה פולישוק". התער של אוקאם AssumeStupidityNotMalice, ב־MeatballWiki Hanlon's Razor, ב־Jargon File רשומה מה־4 בדצמבר 2001, בבלוג של קוונטין סטפורד-פרייזר (Quentin Stafford-Fraser) http://www.brainyquote.com/quotes/quotes/n/napoleonbo130787.html ציוץ של עמית סגל ברשת החברתית טוויטר, 27 בנובמבר 2017
משוגעגע

משוגעגע (באנגלית: Breadwinners) היא סדרת טלוויזיה קומית מונפשת אמריקאית לילדים, שמשודרת בערוץ ניקלודיאון החל מ-9 בנובמבר 2014. הסדרה עוקבת אחר שני ברווזים, געגע וברווז, שטסים בטנדר מעופף המכונה "טנדר הטיל", ומחלקים לתושבי עולמם העשוי ממים, "אגמגיה", לחם מסוגים שונים, אותו השניים כורים ב"מכרה הלחם". געגע וברווז הם צמד ברווזים מחלקי לחם בעולמם "אגמגיה" העשוי ממים. געגע הוא צנום וצבע עורו ירוק זרחני, הוא מקבל ההחלטות מבין השניים אף על פי שכושר השיפוט שלו נוטה להשתבש מפעם לפעם ועל כך הוא מפצה בשליטה מלאה על ניווט הטנדר של השניים. ברווז הוא קטן ועגלגל, ניחן בהפרעת ריכוז קלה ומפצה עליה בהתלהבות שאינה נגמרת ובנאמנות בלתי מתפשרת לחברו. לעיתים קרובות, געגע וברווז נקלעים להרפתקאות שונות ומשונות, אך הם גם צריכים להיזהר, מפני שיש להם לא מעט אויבים שרוצים ברעתם. געגע (גילן שחף) - גבוה, צנום ובעל צבע עור ירוק זרחני. נצר לשושלת ארוכה של מחלקי לחם, וגאה להמשיך את המסורת המשפחתית הארוכה. מטיס את טנדר הטיל. מאוהב בברווזה תמי געגע ועושה כל פעם דבר משוגע אחר. ברווז (ניסו שליו) - קטן, נמוך ועגלגל. חברו הטוב ביותר של געגע. נלהב מאוד אך חסר ניסיון בתחום חלוקת הלחם. זכה בפרס "עובד השנה" מתאמן על בעיטות ישבן ואגרופי בטן וראשו מתפוצץ כל פעם שהוא מתרגש. נטע (נעמה אוזן) - מכונאית אווזה בעלת צבע עור לבן. חברה טובה של געגע וברווז, שהולכים אליה כאשר הם זקוקים לתיקון טנדר הטיל וגאונה. ג'לי (נעמה אוזן) - צפרדע המחמד החמודה של געגע וברווז. ישבן\ קנת' (סער בדישי) - ישבן הוא הטוסיק של ברווז אך התנתק ממנו שעביד אותו קשה ושינה את שמו לקנת' ובסוף הוא סלח לברווז והתחבר אליו עכשיו. קרפדיתו (אניטל אלבחר) - קרפדה קפדנית וחסרת סבלנות. עובדת במשטרה. חושבת שגעגע וברווז מרגיזים ועל כך מרבה לתת להם דוחות. מעבירה שיעורי נהיגה. זכתה בפרס " השוטרת הכי קשוחה" טימי (אמנון וולף) - ינשוף והלקוח המרוצה ביותר של געגע וברווז, שלעיתים קרובות עולים לו על העצבים. מעריץ של אופה הלחם. מדבר במבטא בריטי ולובש טוקסידו. בוני הבונה (סער בדישי) - בונה ויקינג. עושה הכל כדי להשיג את טנדר הטיל ומדבר על עצמו בגוף שלישי. המוטו שלו הוא "גונב, הורס, שובר!". אופה הלחם (סער בדישי) - חי במכרות הלחם ומייצר את הלחם שגעגע וברווז מחלקים. ניתן לזמן אותו באמצעות שפשוף טוסטר קסם. מר פאמפרס (סער בדישי) - חסידה. מנהל "מזנון פאמפרס", בו מבקרים לעיתים קרובות געגע וברווז. נוהג לומר "בום, יאמי!" ואוהב מאוד כסף. גברת גחלילית (אניטל אלבחר) - גחלילית. גברת זקנה שמזמינה לעיתים קרובות לחם מגעגע וברווז. מבטאת את שמו של ברווז כברווזי. חפרפר הלבה (אמנון וולף) - חפרפרת גדולה. מתגורר במכרות הלחם ויריבו של אופה הלחם. קפטן אווזטון (סער בדישי) - אווז. קפטן של ספינת תענוגות מכובדת. מר פרפרי (סער בדישי) - פרפר מבוגר שמזמין לעיתים קרובות לחם מגעגע וברווז. מחלקות הפיצה (נעמה אוזן ואניטל אלבחר) - יריבותיהם של געגע וברווז, מחלקות פיצה במשאית גדולה. סטיבן מגעגעברג (סער בדישי) - במאי סרטים, בכמה פרקים רוצה להיפטר מגעגע וברווז. נקרא על שם סטיבן ספילברג. תמי געגע - הברווזה בה געגע מאוהב. טנדר הטיל - כלי התחבורה של געגע וברווז, וזכה בפרס "עובד החודש". אף על פי שהוא דומם, געגע וברווז מתייחסים אליו כדבר חי. אתר האינטרנט הרשמי של משוגעגע (באנגלית) "משוגעגע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משוגעגע", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "משוגעגע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "משוגעגע", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מרס (חטיף)

מרס (באנגלית: Mars) הוא מותג של חטיפי שוקולד שמיוצר על ידי חברת מרס (Mars) מאז שנת 1932. החטיף עשוי מנוגט ומעליו קרמל, המצופים בשוקולד חלב. ב-1932, פורסט מרס, הבן של יצרן הסוכריות פרנק מרס, שכר מפעל בסלאו, אנגליה עם צוות של 12 אנשים, והתחיל לייצר חטיפי שוקולד, נוגט וקרמל מכוסים בשכבה של שוקולד חלב. המתכון הבסיסי של מרס לא השתנה עד היום, מלבד שינויים מינוריים בגודל. החטיף נמכר בכל העולם. בארצות הברית נמכר עד 2002, וב-2010 חזר להימכר שוב. החטיף עטוף בנייר בצבע שחור עם לוגו בצבע אדום עם מסגרת זהב. מדיה וקבצים בנושא מרס בוויקישיתוף חטיף מרס מטוגן בשמן עמוק סניקרס (חטיף) אתר האינטרנט הרשמי של מרס מרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אמיר נמינוב

אמיר נמינוב, הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל בשחייה (1971) במשחה ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי. נמינוב נולד וגדל בקיבוץ כפר הנשיא והתאמן בקבוצת הפועל כפר הנשיא ביחד עם דורון כהן בהדרכת טרי פלוצקי. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1971, זכה נמינוב ב-6 מדליות אישיות, 2 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:34.2 דקות, לפני יואל סמואל מהפועל גבעת חיים (4:37.5 דקות) ועודד צור מהפועל גניגר (4:43.5 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:41.8 דקות לפני דן פיק ממכבי חיפה (19:36.4 דקות) ומייק גרינשפן מהפועל גבעת חיים (19:48.4 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.7 דקות, אחרי יואל סמואל (2:05.4 דקות) ולפני חברו לקבוצה דורון כהן (2:12.3 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:33.0 דקות, אחרי דן שטרן מהפועל תל אביב (2:28.9 דקות) ולפני רוני הירשהורן מהפועל קריית טבעון (2:34.6 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:26.4 דקות, אחרי דן שטרן (5:19.8 דקות) ולפני רוני הירשהורן (5:30.9 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.5 שניות, אחרי דורון כהן (58.3 שניות) ויואל סמואל (58.3 שניות). כפר הנשיא - בית היוצר לשחיינים, מעריב, 10 ביולי 1970 שלמה מוזר, תוצאות ירודות ביום הראשון באליפות השחיה, דבר, 7 באוקטובר 1971 שלמה מוזר, גרינשפן הפתיע את שטרן במשחה דרמטי ב-100 מ' פרפר, דבר, 8 באוקטובר 1971 שלמה מוזר, ניר - 7 מדליות זהב, דבר, 10 באוקטובר 1971