laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסקיה

אסקיה (באיסלנדית: Askja) הוא הר געש שכבתי הנישא לגובה של 1,510 מטר ברכס דינגייפטל במזרח מרכזה של איסלנד. ההר שוכן במדבר צל גשם שבו יורדים משקעים בהיקף של כ-450 מ"מ בשנה בלבד, ונמצא צפונית-מזרחית לשדה הקרח וטנאיקוטל (Vatnajökull). השם אסקיה מתייחס ללוע געשי גדול בשטח של 45 קמ"ר, שבמרכזו לוע קטן יותר, ובו שוכן אגם אסקייואן (Öskjuvatn) ששטחו כ-12 קמ"ר. סמוך לצפון לאגם אסקייואן נמצא לוע ויטי (Víti) הקטן, ובו אגם תרמי. המקום נחשב למוקד משיכה פופולרי לתיירים, למרות שהוא נגיש רק במשך חודשי הקיץ וברכב בעל הנעה מלאה. בשל נוף הירח של האזור, הוא שימש לאימוניה של תוכנית אפולו. אפשר לשחות בלוע הר הגעש. המכתש הגדול של אסקיה נוצר בהתפרצות פרהיסטורית וקרקעיתו שוכנת בגובה של 1,100 מטר. עדויות מראות כי אירועים געשיים המשיכו להתקיים במקום, והתפרצות נוספת בהיקף גדול אירעה לפני כ-11,000 שנים. אפר מהתפרצות זו התגלה בשוודיה, נורווגיה ובאירלנד. ההר לא היה ידוע עד להתפרצות געשית חזקה שארעה בו ב-29 במרץ 1875, ואשר יצרה את הלוע הקטן יותר, המהווה כיום את אגם אסקייואן. האגם הממלא את הלוע מגיע לעומק של 224 מטר, דבר ההופך אותו לאגם העמוק באי, ומפלס מימיו שוכן בעומק של 50 מטר מתחת לפני הלוע הגדול. מי האגם היו בעבר חמים, אך הם הצטננו עם השנים, וכיום הם קופאים בעונות החורף. פיצוץ נוסף בקצה הצפוני של הלוע הקטן, שהתרחש גם הוא באותו אירוע, יצר את לוע ויטי שקוטרו 100 מטר. בויטי אגם תרמי חם שמימיו הלבנים עשירים בגופרית ובמינרלים אחרים. אפר מההתפרצות שכיסה חלקים נרחבים ממזרח איסלנד, גרם לתמותת בעלי חיים ולבריחת תושבים, ורוחות מערביות נשאו עימן אפר וטפרה מהתפרצות זו עד לשוודיה ולנורווגיה. ב-1907 נעלמו שני החוקרים הגרמניים ולטר פון קנבל (Walter von Knebel) ומקס רודולף (Max Rudloff), אשר יצאו בסירה קטנה אל מימי אגם אסקייואן כדי לחקור את הלוע. משלחת חיפוש שיצאה בעקבותיהם לא מצאה להם זכר. בשנות ה-20 של המאה ה-20 אירעו ארבע התפרצויות נוספות שיצרו שדות לבה קטנים סביב האגם ואי במרכזו. התפרצותו האחרונה של ההר ארעה ב-1961, ובמהלכה פרצה לבה מהעתק באורך של 800 מטר ועד לגובה של 500 מטר. זרימת הלבה הגיעה עד למרחק של 7 ק"מ מהשבר. מדיה וקבצים בנושא אסקיה בוויקישיתוף אודות אסקיה אסקיה באתר איסלנד - המדריך לארץ הקרח והאש אתר Global Volcanism Program
בנז'מן קונסטן

אנרי-בנז'מן קונסטן דה רֵבֵּק (צרפתית: Henri-Benjamin Constant de Rebecque)‏ (25 באוקטובר 1767 - 8 בדצמבר 1830) היה פילוסוף, איש מדע המדינה סופר ופוליטיקאי צרפתי יליד שווייץ. בנז'מן קונסטן, אודות חירות בני העת העתיקה בהשוואה לזו של בני העת המודרנית, אליפסיס - מגזין התוכנית למדיניות ותאוריה של האמנויות בבצלאל, יוני 2017. בנז'מן קונסטן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בנז'מן קונסטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי בנז'מן קונסטן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) בנז'מן קונסטאן (1767-1830), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן פרנסיסקו 49'

סן פרנסיסקו 49' (באנגלית: San Francisco 49ers; כינוי: ניינרס) היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר סן פרנסיסקו שבמדינת קליפורניה. נכון לשנת 2023 הקבוצה מחזיקה בחמש זכיות בסופרבול. הקבוצה נוסדה ב-1946 והצטרפה לליגת ה-NFL ב-1950, מקור שמה הוא בכינוים של המהגרים מחפשי הזהב לסן פרנסיסקו, במהלך הבהלה לזהב ב-1849. החל מ-1970 הקבוצה משחקת בבית המערבי של חטיבת ה-NFC. תור הזהב של הקבוצה היה בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, תחת הנהגתו של המאמן ביל וולש, אימצה הקבוצה סגנון משחק התקפי ייחודי, המכונה "התקפת החוף המערבי", וולש בחר בסיבוב השלישי של דראפט 1979 את הקוורטרבק ג'ו מונטנה מאוניברסיטת נוטרדאם, בחירה שהביאה לקבוצה את מי שעתיד להיות מגדולי שחקני הפוטבול בכל הזמנים. מונטנה ווולש הצעידו את הקבוצה לזכייה ב-4 משחקי סופרבול, וולש עזב את הקבוצה לאחר הזכייה ב-1989, ומונטנה ב-1992. את מקומו של מונטנה ירש הקוורטרבק סטיב יאנג, שביחד עם התופס המצטיין ג'רי רייס, הובילו את הקבוצה לזכייה נוספת בסופרבול של עונת 1994. בעונת 2012 העפילה הקבוצה בפעם השישית בתולדותיה לסופרבול, בו הפסידה לבולטימור רייבנס. בעונת 2019 העפילה הקבוצה לסופרבול LIV, בו הפסידה לקנזס סיטי צ׳יפס החל מעונת 2014 משחקת הקבוצה באצטדיון ליוואייס החדש בסנטה קלרה, כ-50 ק"מ דרומית לסן פרנסיסקו. בין השנים 1971 ל-2013 שיחקה הקבוצה באצטדיון קנדלסטיק פארק בסן פרנסיסקו. מדיה וקבצים בנושא סן פרנסיסקו 49' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן פרנסיסקו 49' (באנגלית) סן פרנסיסקו 49', ברשת החברתית פייסבוק סן פרנסיסקו 49', ברשת החברתית אקס (טוויטר) סן פרנסיסקו 49', סרטונים בערוץ היוטיוב סן פרנסיסקו 49', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סן פרנסיסיקו 49'- האתר הרשמי ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נגר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נגר – איש מקצוע העוסק עיבוד עץ ומוצריו אישים בשם נגר: לילית נגר – שחקנית, זמרת ושדרנית טלוויזיה ישראלית שוקי נגר – הוא כדורגלן ישראלי שלום נגר – רב ופוסק תימני, לשעבר רבה של אריאל אחר: מי נגר – מים הזורמים על גבי הקרקע נגר – ממלכה עתיקה בסוריה
סרטי קולומביה

סרטי קולומביה (באנגלית: Columbia Pictures) היא חברה אמריקאית להפקה והפצה של סרטי קולנוע. החברה נמצאת בשליטת "סרטי סוני", מרכזה בהוליווד שבקליפורניה, והיא נחשבת לחברת האולפנים החמישית בגודלה בעולם. החברה הוקמה בשנת 1918 בשם "כהן - ברנדט - כהן" על שם מייסדי החברה, האחים ג'ק והארי כהן וג'ו ברנדט. החברה הוציאה את סרטה הראשון באוגוסט 1922. בשנת 1924 שינתה את שמה לשם "סרטי קולומביה". כעבור שנתיים הפכה לחברה ציבורית. בשנותיה הראשונות הייתה "קולומביה" חברה קטנה בהוליווד, אולם היא גדלה במיוחד בסוף שנות העשרים, כתוצאה מעבודה מוצלחת עם הבמאי פרנק קפרה. בשנות ה-30 כבר הייתה אחד מהאולפנים הגדולים בארצות הברית. בשנת 1982 נרכשה החברה על ידי קוקה-קולה והחברה הבת שלה, "סרטי טריסטאר". בשנת 1989 נרכשה על ידי התאגיד היפני "סוני". סמל החברה הוא האנשה של ארצות הברית - דמותה של קולומביה מחזיקה בלפיד (רמז לפסל החירות). במהלך השנים הפיקה החברה והפיצה אלפי סרטים. בין המפורסמים שבהם ניתן למנות את: "הגשר על הנהר קוואי" (1957), "לורנס איש ערב" (1962), "אדם בעקבות גורלו" (1969), "קרמר נגד קרמר" (1979), "מכסחי השדים" (1984), "חברים" (1985), "בחורים טובים" (1992), "ארין ברוקוביץ'" (2000),"בלאק הוק דאון" (2001), "ספיידרמן" (2002), "זכרונותיה של גיישה" (2005), "הפנתר הוורוד" (2006) ו-"2012" (2009). ערכים על סרטים בהפקת סרטי קולומביה מדיה וקבצים בנושא סרטי קולומביה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרטי קולומביה (באנגלית) Columbia Pictures, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'נג חה

לא ידוע זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ג'נג. גֶ'נְג חֶה (בפין-יין: Zhèng Hé, ב-וייד-ג'ילס: Cheng Ho‏; מבוטא כ"צ'נג חה", IPA: ‏[ʈʂəŋ xɤ]‏; 1371–1433) היה אדמירל סיני שעמד בשנים 1405 - 1433 בראש שבע משלחות ימיות שיצאו מסין אל דרום-מזרח אסיה, האוקיינוס ההודי ומזרח אפריקה. הפלגות אלה, הידועות בכתבי התקופה בשם מסעות "ג'נג חה אל הים המערבי", הן עדות להישגים הטכנולוגיים הגבוהים של הסינים בבניין כלי שיט והשטתם, כמו גם בתחומים נוספים, אשר הקדימו את הישגי האירופים של עידן התגליות. ג'נג חה נולד ב-1371 במחוז יוּנאַן של ימינו, אז אחת הנחלות האחרונות של שושלת יוּאַן המונגולית, קודם שנכבשה על ידי חוֹנגווּ, מייסד שושלת מִינְג. הוא השתייך לקבוצה האתנית של סינים מוסלמים הקרויה חוֹי, ועל פי הכתוב במִינְג שִי-לוּ, ההיסטוריה הרשמית של שושלת מינג, היה שמו המקורי מָה סַנְבָּאוֹ (בפין-יין: Mǎ Sānbǎo) ומוצאו מקוּנְיאנְג, גִ'ינִנִינְג של ימינו במחוז יונאן. אחד מאבות-אבותיו היה שר-צבא בשירותו של ג'ינגיס חאן, ואחר – סעיד אג'ל שאמס א-דין עומר, מונה על ידי קובלאי חאן להיות מושלה הראשון של יונאן. שם משפחתו, מָה, קרוי על שם מנסור, בנו החמישי של שאמס א-דין. אביו של ג'נג, מיר טקין, וסבו חארם-א-דין, עלו לרגל אל מכה, ומסעותיהם תרמו רבות לחינוכו של ג'נג הצעיר. ב-1381 כבש הקיסר חונגוו את מחוז יונאן, לאחר שגבר על צבא המושל הקודם הנאמן לשושלת יואן שסירב להכיר בו. ג'נג חה, שהיה בן אחת-עשרה בלבד, נלקח עם אחרים בשבי, סורס ונשלח לשרת כסריס בחצר הקיסר. הוא למד במכללה הקיסרית המרכזית בנאנג'ינג, ולימים נעשה נאמנו ואיש סודו של יוּנְגְלֶה, השלישי בקיסרי שושלת מינג, ששלט בשנים 1403 - 1424. יונגלה הוא שהעניק לג'נג חה את שמו, כהוקרה על עזרתו בהפלת הקיסר הקודם ג'יינוון. משנת 1405 ועד מותו בים ב-1433 עמד ג'נג חה בראש שבע משלחות ימיות שנקראו מסעות האוצר. המסעות שוגרו במצוות הקיסר יוּנְגְלֶה לדרום מזרח אסיה, האוקיינוס ההודי ומזרח אפריקה. מחשבת יונג-לו הייתה להציג לעין כל את עוצמתו ועושרו ולגבות מסי מנחה מ"העמים הברברים", סימן להכרה בכוחו, כפי שעשו הקיסרים המונגולים קודמיו. לצורך זה העמיד לרשות ג'נג חה צי וצבא גדולים, ועל פי המסופר בכתבים סיניים, השתתפו במשלחת הראשונה 300 כלי שיט, בהן אוניות-ענק שקיבלו את הכינוי "אוניות אוצר", ו-28,000 איש. בשלוש ההפלגות הראשונות פקדו אוניותיו של ג'נג חה נמלים ומקומות בדרום-מזרח אסיה, הודו וציילון. בהפלגה הרביעית הגיעו אל המפרץ הפרסי וחצי האי ערב, ומשלחות מאוחרות יותר יצאו אל מזרח אפריקה והרחיקו שוט עד מלינדי שלחוף קניה. הסופר גאווין מנזיס טוען בספרו 1421, כי אוניותיו של ג'נג חה הפליגו גם אל האוקיינוס האטלנטי, וגילו את מערב אפריקה, צפון ודרום אמריקה, אנטארקטיקה, אוסטרליה ואוקיינוס הקרח הצפוני, ואף התיישבו בחלקם. תאוריה זו שנויה במחלוקת, ואינה מקובלת על רוב הקהילה המדעית. מסעותיו של ג'נג הה למערב, באתר הרדיו הבינלאומי של סין בעברית אתר על חייו ג'נג חה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קרלוס טורה רפטו

קרלוס טורה רפטו (בספרדית: Carlos Torre Repetto;‏ 29 בנובמבר 1904, מרידה, יוקטן – 19 במרץ 1978, מרידה, יוקטן) היה שחמטאי מקסיקני בדרגת רב-אמן. טורה ניצח באליפות לואיזיאנה בתחרות שהתקיימה בניו אורלינס בשנת 1923. הוא ניצח בתחרות דטרויט בשנת 1924 לפני שמואל פקטור, ההלובום, נורמן וויטקר, שמואל רשבסקי ועוד. טורה חלק מקום ראשון עם ג'נינגס בתחרות רוצ'סטר 1924. בתחרות ניו-יורק באותה שנה הגיע טורה למקום השלישי (ניצח: אברהם קופצ'יק). בשנת 1925 הגיע טורה למקום העשירי בתחרות באדן-באדן (ניצח: אלכסנדר אלכין). באותה שנה חלק טורה מקום שלישי רביעי יחד עם פרנק מרשל אחרי אהרון נימצוביץ' ועקיבא רובינשטיין בתחרות מריאנבאד. בשנת 1925 חלק טורה מקום חמישי-שישי עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר בתחרות מוסקבה (ניצח: יפים בוגוליובוב). באותו שנה חלק מקום שני-שלישי בתחרות לנינגרד (ניצח: גוטהילף). בשנת 1926 חלק מקום שני-שלישי עם גזה מארוצי בתחרות שיקגו (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1926 ניצח טורה בתחרות מקסיקו סיטי לפני ג'וזה אראיזה. הקריירה של טורה נקטעה באיבה עקב התמוטטות נפשית בגיל 22. שמו מונצח בתאוריית הפתיחות בהתקפת טורה שמתחילה במסעים 1. ד4 פו6 2. פו3 ה6 3. רז5 טורה גם פיתח את ההגנה המקסיקנית בדו-קרב שקיים עם פרידריך זמיש בשנת 1925. המסעים הראשונים הם 1. ד4 פו6 2. ג4 פג6 דרגת רב אמן הוענקה לטורה בשנת 1977 על ידי פיד"ה. תחרות זיכרון על שמו מתקיימת מדי שנה ביוקטן שבמקסיקו. [1] במהלך תחרות מוסקבה בשנת 1925, הביס טורה את אלוף העולם לשעבר עמנואל לסקר לאחר שהקריב מלכה באופן מרהיב. התחבולה זכתה לשם "טחנת רוח" ונחשבת לאחת מהיפות ביותר. [2] העמדה לאחר המסע 24...מהב5 טורה ניצח על ידי הקרבת המלכה, כאשר הצריח והרץ יוצרים לחץ משותף שמוחץ את השחור על ידי סדרה של מסעי שח ומסעי שח נגלה. בסיום סדרת המסעים נותר טורה עם יתרון של שני רגלים ורץ (אם כי היה עליו להחזיר את הרץ בחזרה) וכך עבר לסיום זכוי. המסע ה-25 רו6! משאיר את המלכה תלויה ומפעיל את טחנת הרוח. השחור חייב לקבל את ההקרבה, כיון שהמלכה השחורה לא מוגנת וכל ניסיון לעצור את טחנת הרוח יגרום לאיבוד המלכה הלבנה. לאחר 25..מה:ח5 26. צ:ז7+ מח8 27. צ:ו7+ שח נגלה על ידי הרץ הלבן חוזר בפשטות על תבנית השח הישיר והשח הנגלה, ולוקח את כל הכלים האפשריים בעזרת הצריח. 27... מז8 28. צז7+ מח8 29. צ:ב7+ מז8 30. צז7+ מח8 31. צז5+ מח7 32. צ:ח5 והלבן השלים את טחנת הרוח על ידי לקיחת המלכה השחורה. מדיה וקבצים בנושא קרלוס טורה רפטו בוויקישיתוף קרלוס טורה רפטו, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Edwin Ziegler Adams מול קרלוס טורה רפטו, Take my Wife, Please! קרלוס טורה רפטו מול עמנואל לסקר, 25.11.1925,Lasker Against The Windmills - The Mexican Immortal! 1.d4 Nf6 2.Nf3 e6 3.Bg5 c5 4.e3 cxd4 5.exd4 Be7 6.Nbd2 d6 7.c3 Nbd7 8.Bd3 b6 9.Nc4 Bb7 10.Qe2 Qc7 11.O-O O-O 12.Rfe1 Rfe8 13.Rad1 Nf8 14.Bc1 Nd5 15.Ng5 b5 16.Na3 b4 17.cxb4 Nxb4 18.Qh5 Bxg5 19.Bxg5 Nxd3 20.Rxd3 Qa5 21.b4! Qf5 22.Rg3 h6 23.Nc4 Qd5 24.Ne3 Qb5 25.Bf6!! Qxh5 26.Rxg7+ Kh8 27.Rxf7+ Kg8 28.Rg7+ Kh8 29.Rxb7+ Kg8 30.Rg7+ Kh8 31.Rg5+ Kh7 32.Rxh5 Kg6 33.Rh3 Kxf6 34.Rxh6+ Kg5 35.Rh3 Reb8 36.Rg3+ Kf6 37.Rf3+ Kg6 38.a3 a5 39.bxa5 Rxa5 40.Nc4 Rd5 41.Rf4 Nd7 42.Rxe6+ Kg5 43.g3 והשחור נכנע.
חנה וסע

חניון חנה וסע (באנגלית: Park and ride, מקובל גם במדינות שאינן דוברות אנגלית) הוא חניון שמטרתו העיקרית הוא עצירת ביניים לשם החלפת כלי תחבורה מכלי רכב פרטי (מכונית או אופנוע) לתחבורה ציבורית. חניוני "חנה וסע" הם חלק ממערכת שלמה של מנגנון תחבורתי כחלק מעידוד תחבורה בת קיימא. החניון נותן מענה חלקי למצב בו יוממים רבים המתגוררים מחוץ לעיר, מעוניינים להיכנס לעיר בתחבורה ציבורית ולא עם מכוניתם הפרטית. שיקולים לכך הם לרוב שיקולי זמן וכסף - מחיר הדלק של הנסיעה ומחיר החנייה היומית וכן חיסכון בזמן על ידי הימנעות מעומסי התנועה המאפיינים את שעות ההגעה והחזרה מהעבודה. החניונים נותנים מענה בעיקר למי שנגישותו לתחנות רכבת או אוטובוסים מרכזיות אינה פשוטה ומחזיק ברשותו רכב פרטי. כדי לפעול ביעילות, חניונים אלה צריכים להיות ממוקמים במרחק הליכה מזערי מתחנות התחבורה הציבורית ולהיות נגישים כמה שאפשר לכלי רכב פרטיים באזורים פרבריים כך שההגעה אליהם לא תהיה מלווה בעומסי תנועה. כמו כן, החנייה היומית בחניונים אלה היא בדרך כלל ללא תשלום, או בתשלום זעיר שלא גורע מכדאיות השימוש בחניון. לעיתים התשלום נכלל באופן מוסדר במחיר הנסיעה בתחבורה הציבורית. הקמת החניונים מעודדת במקרים רבים פיתוח של מרכזי קניות, סופרמרקטים ומסחר נוסף לידם בשל כדאיות כלכלית רבה המבוססת על קניות לבית מיד לאחר יום עבודה. הקמת מנגנוני "חנה וסע" החלו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20 בעיר אוקספורד בבריטניה והחלו מאז להיות נפוצים באזורים מטרופוליניים רבים בעולם. בישראל פועלים עשרות חניונים בגישה זו ליד תחנות רכבת ישראל ובמקומות נוספים כמו הנתיב המהיר בכביש 1. מדיה וקבצים בנושא חנה וסע בוויקישיתוף אורן דורי, חנה וסע - ותיתקע בפקק: כך כשלו החניונים החדשים בגוש דן, באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2016 אתר "חנה וסע" הנתיב המהיר
אביבה פאר

אביבה פאר (נולדה ב-1935) היא דוגמנית עבר, הוכתרה כמלכת היופי של ישראל לשנת 1954. נולדה בשם אביבה פרלמן ברומניה, ובגיל 13 זמן קצר לאחר קום המדינה עלתה עם הוריה לישראל. תחילה גרה המשפחה בפרדס כץ. בגלל קשיי ההסתגלות, הוריה שעבדו בארץ כפועלים בבית חרושת לסריגים היגרו לברזיל שם התגורר דודה של פאר, ופאר בתם היחידה נשארה לבדה בארץ. בגיל 19 זכתה בתחרות מלכת היופי וייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל שנערכה בלונג ביץ' והייתה לדוגמנית מצליחה בארץ. היא דגמנה בתצוגת אופנה במלון דן במסגרת נשף פורים שנערך על ידי אגודת טכנאי הטקסטיל[1] ותצוגה של תלמידות בית ספר לאופנה[2], שנה לאחר הזכייה נסעה לניו יורק לעבוד בדוגמנות. ב-1956 חזרה ארצה ובלחץ הוריה ובגלל מלחמת סיני עזבה גם היא לברזיל והחלה לעבוד כמגישה בטלוויזיה הברזילאית. בשנות השבעים הקימה פאר בסאן פאולו חברה שמייבאת אופנה מחו"ל, מכל מחזריה בחרה להינשא למיליונר היהודי-ברזילאי אנדרה מטרסו, שנודע בכינוי "רוטשילד של ברזיל". אחרי 18 שנה נפרדו דרכיהם, ובאמצע שנות ה-70' נישאה בשנית להארי רוזנבך, יועץ השקעות אמריקאי והם עברו להתגורר בסאן פאולו. שנות החמישים-מלכות היופי דליה בן-ארי, מי הייתה המלכה הראשונה ואיזו זוכה עוררה סערה בעיתונות הערבית?, באתר Xnet‏, 2 במאי 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עטרה ברזילי

עטרה ברזילי (נולדה ב-1939) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1957. עטרה ברזילי נולדה בשם קורינה ברומניה כבת יחידה להוריה ועברה עליה ילדות קשה בנדודים ממסתור אחד למשנהו, מפחד הגסטפו. בשנת 1949 היא עלתה לישראל והשתקעה בתל אביב ואביה עבד כספר בעיר, היא התגלתה כתלמידה מחוננת ושלטה בארבע שפות ולמדה בגמנסיה מונטיפיורי בתל אביב. ב-1957, בזמן בחינות הבגרות זכתה בתחרות מלכת היופי. באותה שנה יצאה לתחרות מיס תבל בקליפורניה וזכתה בתואר "מיס פוטוגניק" (Miss Photogenic), בשנת כהונתה הכתירה את "מלכת המכביה", מלכת היופי של המכבייה בנשף אלופי המכבייה שהתקיים בירושלים. בסיום שנת כהונתה התחתנה עם יהודה וייסמן, סטודנט בטכניון ונולדו להם שני ילדים. היא סיימה תואר בביולוגיה באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, היא גם למדה ספרנות באוניברסיטת המדינה של ויין. היא מתגוררת במישיגן עם בעלה השני, פרנקלין בן עמי. מדיה וקבצים בנושא עטרה ברזילי בוויקישיתוף שנות החמישים-מלכות היופי ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אילנה כרמל

אילנה כרמל (נולדה ב-1935) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1955. אילנה כרמל נולדה בסין, לאחר שהוריה עברו לשם מאירופה. בגיל 16 עלתה לישראל וגרה בבת ים, בגיל 20 השתתפה בתחרות מלכת היופי וזכתה בתואר מלכת היופי של ישראל. שמה קודם התחרות היה לילי פרז'אנסקי, במהלך התחרות הסופר יגאל מוסינזון, משופטי התחרות, הציע לה את שמה העברי. כרמל השתתפה בתחרות מיס תבל(אנ') שנערכה ב-2 ביולי 1955 בלונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית. אילנה כרמל לא עסקה בדוגמנות בזמן כהונתה כמלכת יופי, ולא אחריה. שנות החמישים-מלכות היופי מלכת היופי אילנה כרמל מסיירת במפעלים בבת ים, יומן גבע 078, 1955 אבא והבנות, "העולם הזה", גיליון 924 מ-30 ביוני 1955, עמוד 14, תיאור הטקס בצהובון העולם הזה צפורה רומן, החיים הלא זוהרים של נערת הזוהר גליה ארקין לא שברו אותה, באתר Xnet‏, 23 ביולי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוכס אדינבורו

הדוכס מאדינבורו (באנגלית: Duke of Edinburgh) הוא תואר אצולה בריטי הניתן לעומד בראש דוכסות אדינבורו שבסקוטלנד. דוכסות זו הוקמה ארבע פעמים במהלך ההיסטוריה. הדוכס הנוכחי הוא הנסיך אדוארד, אחיו של המלך צ'ארלס השלישי ובנו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו. דוכסות אדינבורו נוצרה לראשונה ב-26 ביולי 1726 והתואר הוענק על ידי המלך ג'ורג' הראשון לנכדו פרדריק (שנה לפני שזה הפך ליורש העצר וקיבל את התואר נסיך ויילס). לאחר מותו של פרדריק הועבר תואר דוכס אדינבורו לבנו, הנסיך ג'ורג' (לימים המלך ג'ורג' השלישי), ועם הפיכתו של ג'ורג' למלך, עברו נכסי הדוכסות והתואר לחלק מנכסי הכתר, והתואר בוטל. התואר נוצר בשנית על ידי המלכה ויקטוריה ב-24 במאי 1866 והוענק לבנה השני, הנסיך אלפרד. אלפרד נפטר בשנת 1900 בלא שהיו לו בנים חיים ולכן התואר נכחד. התואר נוצר בפעם השלישית על ידי המלך ג'ורג' השישי בשנת 1947 עבור הנסיך פיליפ מאונטבטן, והוענק לו יום לפני נישואיו לנסיכה אליזבת, אשר נשאה את התואר דוכסית אדינבורו עד הכתרתה כמלכה אליזבת השנייה. הנסיך פיליפ החזיק בתואר במשך 73 שנים, עד למותו בשנת 2021; עם מותו ירש את התואר בנו הבכור, הנסיך צ'ארלס. ב־8 בספטמבר 2022 בעקבות הפיכת הנסיך למלך צ'ארלס השלישי, התואר התמזג עם הכתר. התואר נוצר בפעם הרביעית על ידי המלך צ'ארלס השלישי ב-10 במרץ 2023, כאשר הוא העניק את התואר לאחיו הצעיר, הנסיך אדוארד; התואר הועבר לו לימי חייו בלבד, והוא לא יעבור בירושה לבנו. בסדרת הטלוויזיה "הפתן השחור" של רשת ה-BBC מגלם רואן אטקינסון את דמותו של הנסיך אדמונד "הפתן השחור", בנו של מלך אנגליה ריצ'רד הרביעי, הנושא בתואר דוכס אדינבורו וזאת למרות העובדה שהסדרה מתרחשת לפני איחוד הכתרים כאשר סקוטלנד הייתה ממלכה עצמאית ונפרדת לחלוטין מאנגליה. מדיה וקבצים בנושא דוכס אדינבורו בוויקישיתוף דוכס אדינבורו באתר burkes Peerage דוכס אדינבורו באתר ukdukes אתר בית המלוכה - קורות חייו של הנסיך אדוארד
רפאל פרנק

רפאל פרנק (בגרמנית: Rafael Frank;‏ 11 במרץ 1867 – 9 במרץ 1920) היה מורה, כנר, חזן ומעצב גופנים עבריים יהודי גרמני. בין הגופנים שעיצב: "פרנק-ריהל" ו"מרים". פרנק נולד בעיירה איכנהאוזן (Ichenhausen) שליד אאוגסבורג בבוואריה, כילד שלישי למשפחה מרובת ילדים, בנם של גרשון פרנק ואמאלי לבית קרמר. אביו גרשון עסק במסחר בעתיקות, ואמו התעניינה במוזיקה וניגנה בעצמה. פרנק למד נגינה בכינור ובפסנתר אצל אחד משכניו. מורה זה שכנע את אביו לשלחו למינכן לשם לימוד מוזיקה. במינכן התגורר פרנק אצל קרובי משפחה, אולם כיוון שהלימודים היו יקרים מדי, לקח אותו אביו חזרה לאיכנהאוזן. לאחר מכן למד פרנק במכינה לסמינר, וב-1884 החל לימודיו בסמינר למורים בקלן. עם תום לימודיו עסק בהוראה בכמה ערים בגרמניה, בשנת 1895 עבר לעיר האלה ועסק גם שם בהוראה. תחומי התמחותו היו בוטניקה, מדעים ומוזיקה. לאחר שסיים את הסמינר התמקד בתחביבים נוספים, בהם ספרות, היסטוריה ובמיוחד עברית. בשנת 1903 הגיע לעיר לייפציג ושימש בה כחזן הראשי של הקהילה היהודית. כישרונו האמנותי הצטרף לבקיאותו בעברית ומכאן הגיע לעיסוק בעיצוב גופנים. ב-1 בספטמבר בשנת 1910 עיצב את הגופן פרנק-ריהל, הנקרא על שמו ועל שם אוטו ריהל שהיה אחראי על פיתוח הגופן ושיווקו לבתי דפוס. בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבה נפצע בנו, לא הצליח פרנק לממש את רוב תוכניותיו. פרנק נפטר בלייפציג ממחלה בשנת 1920, בגיל 53, והוא טמון בבית העלמין היהודי הישן בעיר. Über hebräische Typen und Schriftarten; mit einem Nachwort von Jacques Adler; herausgegeben von der Schriftgiesserei H. Berthold, Berlin: H. Berthold Abt. Privatdrucke, 1926. מדיה וקבצים בנושא רפאל פרנק בוויקישיתוף רפאל פרנק, על אותיות דפוס וגופנים (תרגום: משה ירדן), ברלין: בית יציקת האותיות ברטהולד, 1926 (במקור 1911), באתר של פרופ' סיון טולדו מבית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת תל אביב (גרסת DOC; המאמר המקורי (בגרמנית)) חנוך מרמרי, הגמיש, הפטיש ובת הים הקטנה - על הגופן בעיתונות העברית, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2007 רפאל פרנק (1867-1920), דף שער בספרייה הלאומית
רוזן וסקס

רוזן וסקס הוא תואר אצולה שניתן בבריטניה כיום. התואר ניתן לראשונה באנגליה בתקופה שקדמה לכיבוש הנורמני, ובשנית ניתן בשנת 1999 לנסיך אדוארד, בנה הצעיר של המלכה אליזבת השנייה. רוזנות וסקס (The Earldom of Wessex) נוצרה לראשונה על ידי מלך אנגליה קאנוט הגדול. קאנוט העניק את התואר רוזן וסקס לגודוון. קודם להענקה תואר זה אדמות רוזנות וסקס היו חלק מאדמות הכתר. גודווין העביר את הרוזנות לבנו, לימים המלך הרולד השני, אשר נהרג במהלך קרב הייסטינגס בשנת 1066. עם מותו של הרולד נעצר סדר ההורשה של רוזנות וסקס. בשנת 1999 החליטה המלכה אליזבת השנייה להעניק את התואר לבנה הצעיר, הנסיך אדוארד, לרגל נישואיו לסופי רייס-ג'ונס. הייתה זו חריגה מהנוהג המקובל בממלכה המאוחדת, לפיו מקבלים בניו של המונרך תואר דוכס לרגל נישואיהם, ובית המלוכה הודיע כי לאחר מותו של אביו, הנסיך פיליפ, יקבל אדוארד את התואר דוכס אדינבורו. עם זאת, התואר עבר לבנו הבכור של פיליפ, צ'ארלס. לאחר ההתמזגות עם הכתר, ולכבוד יום הולדתו ה-59 של הנסיך אדוארד, המלך צ'ארלס השלישי העניק לו את התואר "דוכס אדינבורו". התואר הוענק לו לתקופת חייו בלבד, לכן בנו לא יירש אותו. בעת קבלת התואר החדש, תואר רוזן וסקס הועבר לשימושו של בנו, ג'יימס, רוזן וסקס (שנולד בשנת 2007), והוא יירש אותו באופן רשמי עם מותו של הנסיך אדוארד. בסרט הקולנוע "שייקספיר מאוהב" משנת 1998 מגלם קולין פירת' את דמותו של רוזן וסקס - דמות הנבל בסרט. דמות זו לא התקיימה במציאות בתקופת חייו של ויליאם שייקספיר. מדיה וקבצים בנושא רוזן וסקס בוויקישיתוף אתר רשמי של ארמון בקינגהאם
מארק פיליפס

מארק אנטוני פיטר פיליפס (באנגלית: Mark Anthony Peter Phillips;‏ נולד ב-22 בספטמבר 1948) הוא בעלה לשעבר של אן, הנסיכה המלכותית. פיליפס זכה במדליית זהב אולימפית בענף הרכיבה על סוסים. מארק פיליפס למד בבית הספר סטאוטס היל (Stouts Hill), ובהמשך במכללת מרלבורו ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1969, לאחר סיום לימודיו באקדמיה הצבאית, הוצב פיליפס ברגימנט משמר הדרגונים הראשון של המלכה. פיליפס השתתף באולימפיאדות מינכן וסיאול בענפי רכיבה על סוסים, וזכה במדליות זהב וכסף קבוצתיות. במהלך אימוני הרכיבה שלו פגש פיליפס את הנסיכה אן, בתה היחידה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. השנים נישאו ב-14 בנובמבר 1973 במנזר וסטמינסטר ונולדו להם שני ילדים: פיטר מארק אנדרו פיליפס בשנת 1977 וזארה פיליפס בשנת 1981. פיליפס לא קיבל תואר אצולה מהמלכה (ככל הנראה בשל רצונה של הנסיכה אן, שילדיהם לא יחשבו חלק ממשפחת המלוכה). מהלך חיי הנישואים שלהם לוו בהשערות רבות בתקשורת, ונטען פעמים רבות שנישואיהם אינם זורמים על מי מנוחות, ובשנת 1992 התגרשו בני הזוג. במהלך משפט אבהות שנערך בשנת 1991 התברר כי בשנת 1985 קיים מארק פיליפס רומן מחוץ לנישואין עם מורה מניו זילנד בשם הת'ר טונקין, ונולדה להם בת אחת בשם פליסיטי. ב-1 בפברואר 1997 נישא פיליפס לסנדי פפלוגר, רוכבת סוסים אמריקאית, וב-2 באוקטובר 1997 נולדה להם בת (סטפני פיליפס). מדיה וקבצים בנושא מארק פיליפס בוויקישיתוף מארק פיליפס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מארק פיליפס, באתר olympedia.org מארק פיליפס, באתר פדרציית הרכיבה הבין-לאומית קורות חיים תצלומי מארק פיליפס ופיליסיטי.
ספיר קופמן-פפושדו

ספיר קופמן-פפושדו (7 בספטמבר 1965 – 23 בנובמבר 2017) הייתה דוגמנית ומנחה ישראלית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1984. ספיר קופמן נולדה וגדלה בפתח תקווה, למשפחה בת שתי בנות. אמה יהודית הייתה דיילת יופי ואיפור בשקם, ואביה יעקב היה עובד חברת החשמל. בגיל 18, בעת שירותה בצה"ל, הגיעה למיון של תחרות מלכת היופי של ישראל לאחר שחברת משפחה המליצה עליה. לאחר זכייתה, ייצגה את מדינת ישראל בתחרות מיס תבל (מיס יוניברס) 1984 שנערכה בארצות הברית, ובתחרות מיס אירופה שנערכה בגרמניה - ובכך הייתה לישראלית הראשונה שהשתתפה בתחרות. בעקבות פרסומה כמלכת היופי הפך "ספיר" לאחד השמות הפופולריים לבנות בישראל, בשנים 1990–1997. לאחר שחרורה משירות צבאי, נסעה קופמן לדגמן בניו יורק למעצב האופנה הדומיניקני אוסקר דה לה רנטה. בישראל שימשה כדוגמנית הבית של מותג בגדי הים הישראלי גוטקס, והשתתפה במשלחת של גוטקס לאולימפיאדת 1984, והייתה לאחת הדוגמניות המובילות בישראל. במהלך השנים כיכבה קופמן על 25 שערים של שבועון "לאשה". במהלך שנות התשעים לקחה חלק בהנחיית טקסי מלכת היופי, וב-2006 נפגשה עם המועמדות לתחרות. בנוסף ב-1993 קופמן הנחתה את תחרות היופי הישראלית, תגלית השנה. ב-2002 קופמן-פפושדו דגמנה לחברת שעוני היד השווייצרית אוריס(אנ'). קופמן-פפושדו עסקה גם בפעילות פילנתרופית. קופמן ניהלה זוגיות בשנות ה-90 עם אייל בוחבוט, מי שהשתתף במחזמר "שיער". ב-1995 קופמן נישאה לאיש העסקים יואב פפושדו (בנו של המלונאי, אלי פפושדו), ונולדו להם שלושה ילדים. בתה נעה גם היא דוגמנית. ב-23 בנובמבר 2017, קופמן-פפושדו נפטרה בגיל 52 ממחלת הסרטן. גבי בר חיים, לא לאכול? נראה לי דיכאון: ספיר קופמן מדברת על דוגמנות שפויה, באתר Nrg,‏ 26 בספטמבר 2008 שרון חן, הזמן הוורוד, באתר nrg‏, 21 בפברואר 2001 ספיר קופמן-פפושדו, מלכת היופי לשנת 1984, ספיר קופמן: "הגעתי לגמרי במקרה", באתר ynet, 27 בינואר 2002 ספיר קופמן-פפושדו מתנדבת, בגיליון החדש של BIGTIME, באתר Nrg,‏ 24 ביולי 2010 "מלכת היופי לשעבר ספיר קופמן הלכה לעולמה" ישראל היום, ערן סויסה, 23 בנובמבר 2017 מיקי לוין, ‏בתה של ספיר קופמן פפושדו ז"להולכת בעקבות אמה, באתר מעריב אונליין, 30 באפריל 2019 תמר מרקוביץ'‏, "היא הייתה הדוגמנית שכולם רוצים לעבוד איתה": פרידה מספיר קופמן-פפושדו, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2017