laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ווייסלאב מרינקוביץ'

ווייסלאב מרינקוביץ' (בסרבו-קרואטית: Vojislav Marinković, בסרבית קירילית: Војислав Маринковић‏; 13 במאי 1876, בלגרד, נסיכות סרביה – 16 בספטמבר 1935, בלגרד, ממלכת יוגוסלביה) היה פוליטיקאי יוגוסלבי יהודי אשר כיהן כשר הכלכלה, שר הפנים, שר חוץ בשתי כהונות, ולתקופה קצרה כראש ממשלת ממלכת יוגוסלביה. ווייסלאב מרינקוביץ' נולד בבלגרד לדימיטריה מרינקוביץ' (1835–1911), שהיה פוליטיקאי ועורך דין, ולווליקה לבית קליין, בת הקהילה היהודית שבעיר. אחיו פאבלה מרינקוביץ' (1866–1925) היה פוליטיקאי ודיפלומט אשר כיהן כשר החינוך והדתות של ממלכת סרביה ובהמשך גם ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים וכשגריר ממלכת סרביה בממלכת רומניה. ווייסלאב מרינקוביץ' רכש השכלה תיכונית וכן רכש תואר במשפטים באוניברסיטת בלגרד. בהמשך, רכש דוקטורט במדע המדינה בהתמחות בכלכלה פוליטית בסורבון. ב-1906 כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט של ממלכת סרביה, ובהמשך כיהן כשר הכלכלה של הממלכה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, לאחר כיבוש סרביה על ידי מעצמות המרכז, המשיך בכהונתו במסגרת הממשלה הגולה. ב-1919 השתתף כנציג רשמי של סרביה בוועידת השלום בפריז. לאחר כינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים כיהן במספר כהונות שר, ובכללן שר החוץ בממשלותיהם של ליובומיר דווידוביץ', וולימיר ווקיצ'ביץ' ואנטון קורושץ. בינואר 1929, לאחר שהמלך אלכסנדר הראשון פיזר את הפרלמנט והחיל דיקטטורה בממלכה, צורף מרינקוביץ' לממשלתו של הגנרל פטר ז'יבקוביץ'. באפריל 1932 החליף את ז'יבקוביץ' כראש הממשלה ומיתן מאוד את צעדי הדיכוי הפוליטי של קודמו. ביולי התפטר מרינקוביץ' בלחצו של המלך אלכסנדר בשל הקו הליברלי שהוביל. במקומו מונה שר הפנים מילאן סרשקיץ' לראש הממשלה. סרשקיץ', שדגל בקו נוקשה, נאלץ להתפטר אף הוא לאחר תקופה קצרה. התפקיד הוצע שוב למרינקוביץ', והלה העמיד מספר תנאים לקבלתו, שנדחו על הסף על ידי המלך אלכסנדר הראשון. ב-1934, לאחר שנרצח המלך אלכסנדר הראשון ופאבלה, נסיך יוגוסלביה מונה לעוצר המלוכה, הצטרף מרינקוביץ' לממשלתו של ניקולה אוזונוביץ' כשר בלי תיק. מרינקוביץ' היה נשוי לציירת אנה לוזאניץ' (אנ') (1973–1881), והזוג היה חשוך ילדים. הוא נפטר בבלגרד ונקבר בבית הקברות החדש בבלגרד. מדיה וקבצים בנושא ווייסלאב מרינקוביץ' בוויקישיתוף יהודים נודעים בסרביה, באתר savezscg.org, עמודים 148–149 (בסרבית) ווייסלאב מרינקוביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ווייסלאב מרינקוביץ' - ביוגרפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית). ווייסלאב מרינקוביץ' - ביוגרפיה, באתר biolex.ios-regensburg.de (בגרמנית). ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ווייסלאב מרינקוביץ'".
יחסי אוזבקיסטן – ניו זילנד

יחסי אוזבקיסטן–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים בין אוזבקיסטן לניו זילנד. אוזבקיסטן כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניו זילנד ב-11 במרץ 1992. ב-25 ביוני 2018, השגריר של ניו זילנד באוזבקיסטן איאן אלכסנדר קיים פגישה עם משרד החוץ של הרפובליקה של אוזבקיסטן. תשומת הלב העיקרית ניתנה לנושאים העכשוויים של סדר היום של אוזבקיסטן–ניו זילנד והסיכויים להתרחבותם. הצדדים ציינו פוטנציאל בלתי מנוצל משמעותי לפיתוח יחסים בילטרליים כמעט בכל תחומי שיתוף הפעולה. כפי שהודגש, שני הצדדים מעוניינים באותה מידה ורואים את הסיכויים האמיתיים, למרות המרחק הגאוגרפי של המדינות, בבניית קשרי מסחר, כלכלה, השקעות, תרבות והומניטריות, לרבות בתחום החקלאות, חשמל חלופי, תיירות, מדע וחינוך, הכוללים שיטות עבודה מומלצות של ניו זילנד. בפגישה נבחנו הצעות ליצירת מסגרת נורמטיבית-משפטית אמינה לשיתוף פעולה, בפרט בנושא הכנה וחתימת הסכמים בנושא שיתוף פעולה מסחרי-כלכלי ומדעי-טכני, הגנה הדדית וקידום השקעות, הימנעות מכפל מס ועוד. הצדדים החליפו דעות בנושאים בינלאומיים ואזוריים. אוזבקיסטן אינה מיוצגת בניו זילנד לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. ניו זילנד מיוצגת באוזבקיסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוזבקיסטן – ניו זילנד בוויקישיתוף Uzbekistan, New Zealand discuss development of bilateral relations באתר uzdaily‏, 25 ביוני 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גררו נגרו

גררו נגרו (בספרדית: Guerrero Negro) היא עיירה הממוקמת במדינת באחה קליפורניה הדרומית במקסיקו. אוכלוסייתה מנתה 13,596 תושבים נכון לשנת 2020. גררו נגרו נוסדה בשנת 1957 כאשר דניאל לודוויג (אנ') בנה שם מפעל מלח כדי לספק את הביקוש למלח במערב ארצות הברית. מכרה המלח הוקם סביב לגונת החוף כדי לנצל את המליחות החזקה של המים בה. החברה של לודוויג הפכה בסופו של דבר למכרה המלח הגדול בעולם, עם ייצור של שבעה מיליון טון מלח בשנה, המיוצא למרכזים העיקריים של הצריכה באגן האוקיינוס השקט, במיוחד ביפן, קוריאה, ארצות הברית, קנדה, טייוואן וניו זילנד. ב־1973 הוא מכר את חברת המלח לממשלת מקסיקו (51%) ולתאגיד מיצובישי (49%). החברה מתאפיינת לא רק בצמיחתה ובתשואה שלה, אלא גם בהתקדמות שהגיעה ליותר מאלף עובדים, קהילתם וסביבתה האקולוגית: מפעלי המלח, הממוקמים באתר בעל יופי יוצא דופן, בתוך שמורה ביוספרית, היווה גורם מכריע בפיתוח האזור. הצלחתה הכלכלית תרמה לשימור הסביבה, כאשר בכל חורף מתאספים באזור לווייתנים ושוהים בה מינים רבים של ציפורים. כמו כן, עוצרות בה ציפורים נודדות שמגיעות בעיקר מארצות הברית ומאירופה. העיירה נקראה על שמה של ספינת ציד אמריקאית בשם "הלוחם השחור" מהעיירה דוקסברי (אנ') במדינת מסצ'וסטס. הספינה הזו נטרפה ב־20 בדצמבר 1858. מאוחר יותר שונה שם המפרץ בו שוכנת גררו נגרו על שמה של הספינה. בניגוד לכמה מקורות, עיירה זו לא נקראה על שם מנהיג המרד והנשיא המוקדם של מקסיקו העצמאית, ויסנטה גררו (אנ'), הגיבור הלאומי שהיה ממוצא מסטיזסי ואפריקאי, ולפעמים נקרא אל גררו נגרו (El Guerrero Negro). עיירה הממוקמת כ־400 קילומטרים צפונה מגררו נגרות במדינת באחה קליפורניה, נקראה על שמו. אזור העיירה נתגלה כבית גידול ללוויתן אפור. היא הפכה לשטח ציד מובחר עבור ציידי לווייתנים אמריקאים ואירופים. מאז המאה ה־20 התפתחה סביב הלווייתנים בלגונה פעילות צפייה בלווייתנים. בשל ההיכרות עם בני האדם, הלווייתנים המגיעים ללגונה זו ידועים במיוחד בנכונותם להתקרב לסירות התצפית על הלווייתנים. לפעמים הלווייתנים (במיוחד אלו שנולדו במקום) מרשים לעצמם להתקרב אל המשקיפים עד כדי מגע. בקרבת העיירה ממוקמת השמורה הביוספרית אל ויסקאינו, המאופיינת במגוון אקולוגי ייחודי. חלקה מוכרז כאתר מורשת עולמית. היא ממוקמת בצפון מדינת באחה קליפורניה הדרומית, כשלושה קילומטרים מהגבול עם באחה קליפורניה, בחצי האי באחה קליפורניה. במערבה נמצאת לגונת חוף ולה מוצא אל האוקיינוס השקט. היא ממוקמת כ־560 קילומטרים מצפון־מזרח ללה פאס, בירת באחה קליפורניה הדרומית. האקלים בגררו נגרו הוא אקלים צחיח חם (BWh על פי שיטת קפן). הטמפרטורות גבוהות מאוד ביום (בעיקר בחודשי הקיץ – יולי–אוקטובר) ונמוכות מאוד בלילה (בעיקר בחודשי החורף – דצמבר–מרץ). כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על כ־80 מילימטרים, אשר יורדים בעיקר בחורף. נכון לשנת 2020, אוכלוסיית העיירה עומדת על 13,596 תושבים, בעוד שבמפקד האוכלוסייה לשנת 2015 היא עמדה על 14,316 תושבים. העיירה שוכנת ליד הכביש המקסיקני־פדרלי מספר 1 (אנ') החוצה את כל חצי האי באחה קליפורניה לאורכו. כחמישה קילומטרים צפונית לעיירה, בתחומי המדינה המקסיקנית באחה קליפורניה, ממקום שדה תעופה אזורי. השמורה הביוספרית אל ויסקאינו מדיה וקבצים בנושא גררו נגרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גררו נגרו "Shipwreck". "But Guerrero Negro Isn't Named After the Hero". על פי השירות המטאורולוגי המקסיקני "Mulegé". Catálogo de Localidades. Secretaría de Desarrollo Social (SEDESOL). נבדק ב-23 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה)
מולה מלורי

אנה מרגרטה "מולה" ביורסטד מלורי (באנגלית: Anna Margrethe "Molla" Bjurstedt Mallory,‏ 6 במרץ 1884 – 22 בנובמבר 1959) הייתה טניסאית נורווגית-אמריקאית מהטובות ביותר בהיסטוריה, שהחלה להשתתף בתחרויות בעשור השני של המאה ה-20 ודורגה במקום 1 בעולם. היא זכתה ב-8 תוארי אליפות ארצות הברית (1915–1918, 1920–1922, 1926) שיא של כל הזמנים, בשני תארים בזוגות נשים (1915 ו-1916) וב-3 תארים בזוגות מעורבים (1917, 1922 ו-1923) ובסך הכל זכתה ב-13 תוארי גראנד סלאם, כולם באליפות ארצות הברית. הייתה לאישה ספורטאית הראשונה שייצגה את נורווגיה במשחקים האולימפיים (סטוקהולם 1912) תוך כדי שהיא זוכה במדליית ארד בטורניר טניס ליחידות. מלורי היא בתם של אנה בנדיקטה ג'נסן (נולדה ב-1854) ושל מייג'ור אקסל יוהאן ביורסטדט (נולד ב-1848) ב-3 בספטמבר 1919 נישאה בניו יורק לברוקר, פרנקלין מלורי. 11 גמרים (8 ניצחונות ו-3 הפסדים) מדיה וקבצים בנושא מולה מלורי בוויקישיתוף מולה מלורי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מולה מלורי, באתר olympedia.org מולה מלורי, באתר ה-ITF מולה מלורי, באתר היכל התהילה של הטניס מולה מלורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי ניגריה – קוריאה הצפונית

יחסי ניגריה–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (DPRK). היחסים הרשמיים בין קוריאה הצפונית לניגריה החלו בשנת 1976. מאז התחממו היחסים עם כינונם של כמספר הסכמים לשיתוף פעולה. שתי המדינות חתמו על "מזכר הבנות" לגבי השקעות ושיתוף פעולה כלכלי ב-2012. משלחת ניגרית הגיעה לצפון קוריאה באותה השנה והניחה זרי פרחים על פסליהם של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל במרכז פיונגיאנג. המשלחת ביקרה גם בבית ילדותו של קים איל-סונג במגדל ג'וצ'ה ובמוזיאון הידידות הבין-לאומית. בשנת 2014 שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי על מנת להחליף מידע בכל הקשור לטכנולוגיית מידע. ההסכם גם קידם שיתוף פעולה אקדמי ומחקרי. שגריר צפון קוריאה בניגריה, ג'ון טונג צ'ול, הצהיר במעמד החתימה כי הוא תמך בניגריה בהפיכתה לחברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. בשנת 2018 השגריר הצפון-קוריאני הבטיח להמשיך ולחזק את הקשרים עם ניגריה במהלך חגיגת יום הולדתו ה-106 של קים איל-סונג באבוג'ה. ב-17 ביוני 2020, במהלך התפרצות מגפת הקורונה, שתי המדינות חתמו על הסכמים לשיתוף פעולה בתחום בריאות הציבור. בשנת 2021 מקור אנונימי דיווח כי ישנם צפון קוריאנים שעדיין עובדים בניגריה, למרות האיסור של האומות המאוחדות. האיסור הגיע מכוונה להגביל את המקורות הכספיים של תוכנית הגרעין הצפון קוריאנית. ניגריה טענה כי נמצאים בה כמה עשרות עובדים צפון קוריאנים המסייעים למערכת הבריאות המקומית. צפון קוריאה ייצאה סחורות בשווי 2.5 מיליון דולר לניגריה ב-2019. הייצוא המשמעותי ביותר היה פוליפרופילן. ניגריה ייצאה לצפון קוריאה סחורה בשווי של 505,000 דולר, כשהנפוצות שבהן הן נחושת ואלומיניום. אגודת הידידות ניגריה-קוריאה הצפונית היא ארגון פוליטי בניגריה בראשות המזכ"ל ד"ר אלחסן ממאן מוחמד, אשר טען ב-2014 שלארגון יש בין 2,000-2,500 חברים רשמיים ועוד כ-10,000 עוקבים בלתי רשמיים. מספרים אלו מעולם לא אומתו על ידי גורם חיצוני. הארגון נוסד בסוף שנות ה-70. ניגריה מחזיקה בקוריאה הצפונית שגרירות בפיונגיאנג. קוריאה הצפונית מחזיקה בניגריה שגרירות בלאגוס. יחסי החוץ של קוריאה הצפונית Byrne, Leo (7 במאי 2014). "North Korea and Nigeria sign cooperation agreement". nknews.org. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Economic Confidential (13 באפריל 2018). "North Korea enjoys bilateral relations with Nigeria". economicconfidential. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Kasulis, Kelly (23 ביוני 2020). "North Korea, Nigeria agree to expand cooperation in public health". nknews.org. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Choy, Chao Min (באפריל 2021). "North Koreans are stranded in Nigeria or illegally working in local clinics". rifnote.com. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "What does Nigeria export to North Korea (2019)". oec.world. נבדק ב-9 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) https://www.nknews.org/2014/06/interview-thousands-of-north-korea-juche-supporters-exist-in-nigeria/ "Embassy of Nigeria, Pyongyang". ngembassy.info. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Embassy of North Korea in Lagos". embassy-finder.com. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי אוזבקיסטן–קניה

יחסי אוזבקיסטן–קניה הם היחסים המורכבים שבין אוזבקיסטן לבין קניה. שתי המדינות לא כוננו אף פעם יחסים דיפלומטיים ואין קשר דיפלומטי מעשי בין השתיים. עם זאת, לא מתקיימת עוינות בין השתיים, והמדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה האו"ם. אוזבקיסטן אינה מיוצגת בקניה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קניה אינה מיוצגת באוזבקיסטן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוזבקיסטן–קניה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרכז הפצה

מרכז הפצה (מכונה גם מרכז לוגיסטי או מרלו"ג) הוא מתחם המשמש יצרנים, סיטונאים וקמעונאים לקליטה, לאחסון קצר מועד, להכנה להפצה ולשילוח של סחורות. הרעיון המרכזי של מרכז הפצה הוא לאפשר מענה מהיר לדרישת הלקוחות על ידי ריכוז כמות גדולה של מוצרים במיקום קרוב ונגיש. למרכז הפצה מגיעים מוצרים מוגמרים בכמויות גדולות. מרכז ההפצה הפשוט ביותר הוא של יצרן ולו מפעל אחד: במקרה זה, מגיעים כל המוצרים המיוצרים במפעל אל מרכז ההפצה בשינוע מרוכז - למשל במכולות בהובלה ימית או רכבת או במשאיות. במרכז ההפצה הסחורה נפרקת, ממויינת, ומאוחסנת בתנאים נאותים עד לשילוחה ללקוח. כאשר מתקבלת הזמנה מלקוח, המוצרים הכלולים בהזמנה מלוקטים מרחבי מרכז ההפצה, נארזים על משטחים המסומנים בנתונים על היעד ועל תכולתם, ומועמסים על אמצעי השינוע שמעביר אותם ללקוח. מרכזי הפצה שמשמשים תאגידי ייצור (הכוללים מפעלים רבים), סיטונאים וקמעונאים, יקבלו בדרך כלל סחורות ממספר מקורות. מרכזי הפצה צריכים להתאים לסוג הסחורות בהם הם מטפלים. קיימים מרכזי הפצה בשטח פתוח, במבנה סגור, מרכזים הכוללים מתקני קירור שונים - חדרי הקפאה וקירור בטמפרטורות שונות, בקרת לחות, אמצעי אחסון לחומרים מסוכנים, ועוד. מרכזי הפצה כוללים אמצעי אחסון כמדפים, משטחים, ארגזים וחומרי עזר וכלים כעגורנים, מלגזות, ניילון נצמד ועוד. מרכזי הפצה מתקדמים מפעילים מערכת אחסון אוטומטית (אנ'). ישנן חברות רבות שבבעלותן מרכז הפצה אחד או רבים. מנגד, ישנן חברות המשתמשות במרכזי הפצה במיקור חוץ. כעיקרון, הכדאיות הכלכלית של הפעלת מרכז הפצה "פרטי" עולה ככל שהיקף הפעילות גדל. לעיתים, מעניקות חברות המפעילות מרכזי הפצה משל עצמן שירותי מיקור חוץ לגופים אחרים על מנת להגדיל את ניצול היכולות של המרכז, וכך גם להגדיל את רווחיהן. מרכזי הפצה מופעלים גם על ידי גופים שאינם מסחריים - למשל צבא, מערכות בריאות, חברות תשתית וכדומה. שירותי 3PL (אנ') (ר"ת 3rd Party Logistics, לוגיסטיקת צד שלישי) הם שירותי מרלוג הניתנים במיקור חוץ. בניגוד למיקור חוץ הניתן כתוצאה מרצון לנצל עודף משאבים, חברות 3PL מתמחות בעצם הפעלת מרכזי הפצה: הן לא מחזיקות בבעלות כלשהי על המוצרים שהן מפיצות, אך מבצעות את כלל הפעילויות הלוגיסטיות המתבקשות על ידי הלקוח השוכר את שירותיהן. על פי נתוני חברת הייעוץ Armstrong & Associates, היקף השימוש של 500 החברות הכלולות בדירוג החברות של כתב העת פורצ'ן בשירותי 3PL עלה מ-46% בשנת 2001 ל-90% ב-2017. שירותי 3PL קיימים מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. בתחילת המאה ה-21, היה לשירותי 3PL חלק מכריע בהתפתחות המסחר האלקטרוני. מרכזי הפצה משתרעים על שטחים העולים בדרך כלל על 5,000 מ"ר. בשנת 2015 נפתח מרכז ההפצה של נייקי בטנסי, ארצות הברית, על שטח של 300 דונם. גודל מרכז ההפצה תלוי מאוד בכמות ובמרחק מהלקוחות אותם הוא משרת. מרכז הפצה גדול עשוי לקבל ולשלוח מעל עשרת אלפים מטענים מדי שנה. במרכזי הפצה של רשתות נהוג שיש ימי הפצה קבועים לכל סניף וכל סניף מקבל משלוח באופן קבוע ביום המיועד, לעיתים גם יותר מיום אחד בשבוע ועד לחלוקה מדי יום. כשהמרכז משרת לקוחות חיצוניים, ימי ההפצה יהיו קבועים אך משלוח יועבר רק כנגד הזמנת סחורה. מחסן תחנת סחר מדיה וקבצים בנושא מרכז הפצה בוויקישיתוף אוריון אבידן, שירותי 3PL - מחסן משודרג ותו לא?, שרשרת האספקה, גיליון 134 - אפריל 2021 Large Distribution Centers Automate with Robotic Systems Applications, automation.com (באנגלית) https://www.symbia.com/resources/third-party-logistics/ https://www.techtarget.com/searcherp/definition/3PL-third-party-logistics Fox, T.S. (2015). "Nike Opens Its Largest Distribution Center Worldwide in Tennessee". Hypebeast.
שמעון שצמילר

שמעון אליעזר שצמילר (נולד ב-10 באוקטובר 1942) הוא כימאי ישראלי. בשנים 1973–1998 נמנה עם הסגל האקדמי של בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב, ובשנים 1998–2009 שימש פרופסור מן המניין באוניברסיטת אריאל בשומרון והוא פרופסור אמריטוס שם. שמעון שצמילר נולד ב-1942 בנשר, בן להניה ואהרון שצמילר. אביו עלה ב-1929 מסרביה ואמו עלתה ב-1933 מגליציה. הוריו עברו מחיפה לנשר בשנת 1938. בבית ספר יסודי למד בבית הספר לילדי עובדים בנשר ששכן ליד מפעל נשר למלט. בשנת 1960 סיים את לימודי התיכון בבית חינוך תיכון חיפה. התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, ובשנת 1964 קיבל תואר ראשון בכימיה בהצטיינות מהטכניון. בשנים 1964–1967 שירת בצה"ל כקצין תותחנים בפיקוד הצפון. זמן קצר לאחר שחרורו נקרא לשירות מילואים במלחמת ששת הימים, כקצין תותחנים בחזית הסורית. לאחר המלחמה התחתן עם שושנה מאירוביץ' ולהם שלושה ילדים. ב-1968 קיבל תואר שני בכימיה אורגנית מהטכניון, ובשנת 1971 קיבל שם תואר דוקטור לכימיה, על מחקר שעסק בסינתזה של ג'יברלין. ב-1971 הצטרף לקבוצה של פרופ' אלברט אשנמוסר (אנ') במכון הטכנולוגי של ציריך (ETH), כפוסט דוקטורט. כאשר פרצה מלחמת יום הכיפורים באוקטובר 1973 חזר לישראל כדי להילחם כקצין תותחנים בחזית הסורית. באותה שנה קיבל משרת מרצה באוניברסיטת תל אביב. הקבוצה שלו פיתחה מתודולוגיות סינתטיות הכוללות כלורו-ניטרונים, ומוצרי ביניים קרבוניליים ייחודיים, כגון 2-אצטיל קטיונים ונגזרות חנקן של קרבוניל. הם גילו תגובות אמידציה עם גזע מינימלי, מה שהניב אנטיביוטיקה פנטפפטידים. רבים מתלמידיו הפכו למדענים עצמאיים בתעשיית התרופות הישראלית. שצמילר גר בנשר עד 1975, ואז עבר לכפר סבא. היה פרופסור אורח באוניברסיטת היידלברג, שבה שיתף פעולה עם פרופ' ריצ'רד ניידליין על כימיה תרופתית, ובאוניברסיטת יוהנסבורג. בשנים 1984–1990, בשבתון ובביקורים מרובים במעבדה לביולוגיה מולקולרית של דופונט בווילמינגטון, דלאוור, הוא עבד עם ד"ר פט קונפאלון על סינתזת תרופות, מה שמוביל לסינתזות חדשות של לוסרטן לטיפול ביתר לחץ דם וסוסטיבה לטיפול באיידס. בשנים 1990–1996 עבד בתמי, קמפוס המחקר של כימיקלים לישראל בע"מ (כיל), כמנהל מחקר וראש החטיבה האורגנית. הוא הציג פרויקטים ומוצרים חדשים, כגון מעכבי אש לפלסטיק, תוך שיתוף פעולה עם תרכובות ברום בע"מ. הוא גם הקים את חטיבת נובוטייד בשיתוף פעולה עם חברת טבע לפיתוח פפטידים טיפוליים. בשנת 1995, לאחר שנים רבות של שירות כקצין תותחנים, הוא שוחרר בדרגת אלוף-משנה במילואים. בשנים 1993–1996 כיהן כנשיא החברה הישראלית לכימיה. בשנת 1998, כאשר מכללת יהודה ושומרון באריאל (כיום אוניברסיטת אריאל בשומרון) פתחה את המחלקה למדעי הכימיה, מונה ליו"ר הראשון שלה. הוא יצא לפרישה מוקדמת מאוניברסיטת תל אביב עבור המשימה הזו, גייס כספים, השיג ציוד מדעי, וגייס סגל וסטודנטים לתארים מתקדמים. הוא הקים תוכנית שיתוף פעולה עם מדענים מאוניברסיטת בר-אילן להנחיה משותפת של סטודנטים לתארים מתקדמים באריאל. בשנת 2009 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. מדיה וקבצים בנושא שמעון שצמילר בוויקישיתוף שמעון שצמילר, ברשת החברתית LinkedIn שמעון שצמילר, באתר ResearchGate שמעון שצמילר, באתר Academia.edu פרופ' שמעון שצמילר, באתר של אוניברסיטת אריאל בשומרון (באנגלית) Rami Krieger, Profile of Prof. Shimon Shatzmiller, The Israel Chemist and Chemical Engineer, Issue 6, July 2020, pp. 52-55 רשימת מקבלי התארים מוסמך למדעים, אינג'ינר ודוקטור - בטכניון, דבר, 7 במאי 1969 מקבלי תארים בטכניון בחיפה, דבר, 3 ביולי 1972
ראש ממשלת כורדיסטן העיראקית

ראש הממשלה האזורית של כורדיסטן הוא ראש הממשלה של כורדיסטן העיראקית. הממשלה נבחרת על ידי הפרלמנט של כורדיסטן העיראקית. הבחירות הראשונות לפרלמנט הכורדי נערכו ב-1992, לאחר שכורדיסטן העיראקית זכתה העצמאות דה-פקטו ב-1991, הסתיימו בתיקו בין שני הגושים העיקריים, המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן והאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, כשכל אחת מחזיקה ב-50 מתוך 100 מושבים, הן החליטו להקים ממשלת אחדות, שבראשה עמד פואד מעסום, איש האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן. ממשלת האחדות התמוטטה במהרה וב-1994 פרצה מלחמת אזרחים, שנמשכה עד להסכם וושינגטון ב-1997. ב-1996 הקימה המפלגה הדמוקרטית הכורדית בארביל ממשלה מתחרה לממשלת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שישבה בסולימאניה. ב-2005, עם קבלת חוקת עיראק החדשה, בה ניתנה הכרה רשמית לאוטונומיה של כורדיסטן העיראקית, נערך הסכם בין המפלגה הדמוקרטית הכורדית להאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, שהסכימו לעריכת בחירות לפרלמנט משותף ב-30 בינואר 2005, כשסוכם שהמפלגה הדמוקרטית הכורדית תחזיק בתפקיד ראש ממשלה לקדנציה אחת ולאחריו יכהן בתפקיד איש האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, ונצ'ירוואן בארזאני הפך לראש ממשלה. ראשי ממשלות הממשלה האזורית של כורדיסטן: "KRG". אורכב מ-המקור ב-2017-10-10. נבדק ב-2010-02-03. Galbraith, Peter (2006), The End of Iraq: How American Incompetence Created a War without End; Simon and Schuster. מסת"ב 0-7432-9423-8 "Countries I". "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2010-01-04. נבדק ב-2010-02-03. {{cite web}}: (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2020-06-07. נבדק ב-2019-07-11. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי נמיביה – קוריאה הצפונית

יחסי נמיביה–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין נמיביה לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (DPRK). אף אחת מהמדינות לא מפעילה שגרירות בבירותיהן, אם כי לקוריאה הצפונית הייתה בעבר שגרירות בווינדהוק, שנסגרה ב-1994. במהלך מלחמת העצמאות של נמיביה (1966–1990) צפון קוריאה סיפקה תמיכה משמעותית לצבא השחרור העממי של נמיביה (PLAN), הזרוע החמושה של ארגון העם של דרום מערב אפריקה (SWAPO). כמו מדינות פרו-סובייטיות רבות אחרות במהלך המלחמה הקרה, רבים מחברי SWAPO נסעו לפיונגיאנג על מנת לקבל הכשרה צבאית. היחסים נותרו הדוקים לאחר עצמאותה של נמיביה ב-1990. הנשיא הראשון של המדינה, סם נוג'ומה, היה מקורב במיוחד לקוריאה הצפונית. הוא אף קיבל עיטור אזרחי גבוה מצפון קוריאה ב-1992. חברת הבנייה הלאומית של צפון קוריאה השקיעה במספר פרויקטים בנמיביה - כמו אקר הגיבורים, אנדרטת מלחמה אשר נפתחה ב-2002 בווינדהוק. המאפיינים הפיזיים של האנדרטה שנבנתה בצורת חייל לא ידוע דווחו כדומים מאוד לאלו של נוג'ומה. חברת הבנייה אחראית גם על השיפוצים בביתו הפרטי של נוג'ומה, וכמו כן, גם על מספר פרויקטים גדולים אחרים, ביניהם אנדרטת העצמאות של ווינדהוק, המעון הרשמי של נשיא נמיביה ומוזיאון עצמאות שכולל פסל של הנשיא נוג'ומה. יורשו של נוג'ומה, הנשיא היפיקפוניה פוהאמבה שמר על היחסים הקרובים עם קוריאה הצפונית. ב-2008 ביקר קים יונג-נאם, יושב ראש נשיאות אספת העם העליונה, בנמיביה ונפגש עם הנשיא. בין שתי המדינות נחתמו מספר הסכמים בכדי לתחזק, בין היתר, את שיתוף הפעולה הדו-צדדי בנושאי סחר, מסחר, תחבורה, אנרגיה והגנה. לאחר מותו של קים ג'ונג-איל ב-2011, ממשלת נמיביה הצהירה כי פטירתו לא תשפיע על יחסי נמיביה-קוריאה הצפונית. בשנת 2012, דווח כי נמיביה ביקשה מקוריאה הצפונית לבנות 13 "מיני-מעונים רשמיים" בכל אחד ממחוזות המדינה עבור הנשיא פוהאמבה, מהלך יקר מאוד שהתקבל עם ביקורת מיידית. ב-2016 אושר כי שיתוף הפעולה הצבאי נמשך. יחסי החוץ של קוריאה הצפונית North Korea News. Naewoe Press. 1994. p. 12. Udogu, E. Ike (2011). Liberating Namibia: The Long Diplomatic Struggle Between the United Nations and South Africa. Jefferson: McFarland. pp. 123 and 169. ISBN 978-078-648-878-0. Katjavivi, Peter H. (1988). A History of Resistance in Namibia. Melton: James Currey Publishers. p. 86. ISBN 085-255-320-X. Grobler, John (26 באפריל 2013). "North Korea's deals in Namibia a mystery". Mail & Guardian. Johannesburg. נבדק ב-26 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Namibia's vote on Nov. 28 likely to follow southern African pattern - victory for ruling party". Fox News. New York City. 23 בנובמבר 2014. נבדק ב-26 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "N. Korea, Namibia reach deals". The Hankyoreh. Seoul. 22 March 2008. Retrieved 26 December 2014. Sasman, Catherine (20 December 2011). "Namibia and North Korean relations to remain positive". The Namibian. Windhoek. Archived from the original on 26 December 2014. Retrieved 26 December 2014. Aislinn Laing, ‏Namibia plans 'mini state houses' for President Hifikepunye Pohamba, The Telegraph, 10 June 2012 O'Carroll, Chad (27 June 2016). "Namibian delegation visits N.Korea despite sanctions questions". NK News.
אברהם עבר הירשוביץ

הרב אברהם עבר הירשוביץ (ת"ר, 1840 - י"א בתשרי תרפ"ה, 1924) היה רב במספר קהילות בארצות הברית ובאוסטרליה. כמו כן חיבר מספר ספרים, בהם שו"ת 'בית אברהם'. אברהם עבר הירשוביץ נולד בליטא והיה מתלמידי הרב יצחק אלחנן ספקטור, ובהשפעתו התקרב לתנועת "חיבת ציון". לאחר פרעות הסופות בנגב ברוסיה בשנת תרמ"א (1881), נשלח בשנת תרמ"ד (1884) על ידי הרב יצחק אלחנן, הנצי"ב ורבנים נוספים לאנגליה, על מנת להביא לעליה לארץ ישראל. בפועל התוכנית לא צלחה, ובשנת תרמ"ו (1886) התמנה למפקח בבית מחסה ליהודים מהגרים במזרח לונדון. בשנת תרמ"ח (1888) היה ממייסדי חברת "חובבי ארץ", שנועדה ליסוד מושבות בארץ ישראל. גם תוכנית זו לא הביאה לכדי פעילות ממשית. נשא הספד בבית הכנסת בקהילתו לבנימין זאב הרצל, ממנו משתמע כי היה מעריץ נלהב שלו. בשנת תרנ"א (1891) היגר למלבורן שבאוסטרליה, בה כיהן כרב ומו"צ בקהילת "שומרי אמונים" ופעל רבות לחיזוק המצב הרוחני, בין היתר בהקמת מקווה, סידור עניין השחיטה, וגיור של נשים נוכריות שנישאו ליהודים בנישואי תערובת. ביום שני, פרשת דברים שנת תרנ"ד (1894) עזב את העיר סידני שבאוסטרליה ועבר לכהן כמו"צ בסן פרנסיסקו ואחר כך בניו יורק בבורו פארק, שתיהן בארצות הברית. בהמשך התמנה לרבה של טולדו שבאוהיו. בשנת תרפ"ב (1922) עלה לארץ ישראל, ושם נפטר בי"א בתשרי ה'תרפ"ה, ונקבר בהר הזיתים. הרב הירשוביץ עמד בקשרי מכתבים עם רבנים שונים, בהם הרב יצחק אלחנן ספקטור, שנחשב לאחד מגדולי הדור באותה תקופה. כמו כן בעודו משמש כרב באוסטרליה (תרנ"ד), התכתב עם הרב שמואל סלנט על המצב הרוחני הקשה של היהדות המקומית. בהגיעו ארצה בסוף ימיו, היה מבאי ביתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. נפטר בירושלים בי"א בתשרי תרפ"ה, בין המספידים היה רב יוסף חיים זוננפלד, רבה של העדה החרדית בירושלים. שו"ת בית אברהם, יצא לאור בשנת תרס"ח (1908) בית מדרש שמואל, ובו דרושים על ימים נוראים ונושאים נוספים אוהל שרה (באנגלית) על הלכות הקשורות לנשים, נדפס בשנת תרע"ז (1917) אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ב, עמ' 87 והלאה אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל, כרך ג, עמ' קפב "דורשי ציון בפועל", עמ' 218 תמונת קברו, אתר עיר דוד הרב אברהם עבר הירשוביץ, בית מדרש שמואל, דרוש שביעי להספד שו"ת בית אברהם, עמ' 1 רבי אברהם עבר הירשוביץ ז"ל - ⁨⁨דאר היום⁩ 26 אוקטובר 1924 - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אברהם עבר הירשוביץ".