laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
UPnRIDE

UPnRIDE הוא כיסא גלגלים ביוני המאפשר ניידות מלאה במצב עמידה למשותקים מהצוואר ומטה ולמוגבלי תנועה. המערכת מאוזנת באופן אוטומטי על בסיס טכנולוגיית ג'יירו ומאפשרת מעבר מישיבה לעמידה ותנועה חופשית בתנאי שטח. המוצר קיים בדגם אחד (UPnRIDE 1.1) שקיבל את אישור הFDA בשנת 2019. את החברה והרעיון יזם בשנת 2014 ד"ר עמית גופר שעבר תאונת דרכים קשה בשנת 1998 וכתוצאה ממנה נשאר משותק בארבע גפיו. לאחר שרופאיו אמרו לו "לעולם לא תלך שוב" החל ד"ר גופר לתכנן פתרונות יצירתיים ומאז הוא עוסק בשיפור חייהם של אנשים במצבו. לפני הקמת UPnRIDE, בשנת 2011, יצר גופר את מערכת ReWalk שהיא השלד החיצוני המכני הראשון שפותח בארצות הברית. למערכת, ישנם מאות משתמשים ביניהם נכים יוצאי צבא ארצות הברית ונכי צה"ל. עמידה אנכית - המערכת מאפשרת עמידה אנכית של המשתמש שהיא צורך רפואי חיוני, מאזנת את ההשפעה של ישיבה ממושכת ומאפשרת פעילויות פונקציונליות שונות. איזון אוטומטי - מבטיח נסיעה בטוחה באופן עצמאי בעליות, ירידות, על משטחים משופעים, בעמידה ובישיבה. בגובה העיניים - אחת הסיבות המרכזיות לפיתוח המוצר, הוא האפשרות לספק למשתמש מבט בגובה העיניים באינטראקציות חברתיות, שיפור הכבוד, ההכלה החברתית והערכה העצמית של המשתמשים. גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "התאונה שגרמה למשותקים ללכת", עמ' 330–333 אתר האינטרנט הרשמי של UPnRIDE This wheelchair allows quadriplegics to stand באתר CNN סתיו נמר, ‏UPnRIDE: כיסא גלגלים רובוטי עם ניידות מלאה, באתר מעריב אונליין, 2 באוקטובר 2019 Globes correspondent, UPnRIDE standing wheelchair receives FDA clearance, Globes, ‏NaN בundefined NaN ראדי כיוף, אני משותק והתחלתי ללכת, באתר ynet, 29 בדצמבר 2020 איך אדם משותק המציא מחדש את כיסא הגלגלים כדי לעזור לאנשים ללכת שוב באתר Newsweek.
לואי פיזר

לואי פיזר (באנגלית: Louis Fieser; ‏7 באפריל 1899, קולומבוס - 25 ביולי 1977, בלמונט) היה כימאי אמריקאי. בין הישגיו הבולטים פיתוח נפאלם בשנת 1942. לואי פיזר נולד בקולומבוס ובשנת 1920 קיבל תואר בכימיה מויליאמס קולג'. בשנת 1924 הוא סיים עבודת תואר שלישי באוניברסיטת הרווארד בהדרכת ג'יימס בריאנט קונאנט. בשנים 1924–1925 פיזר עבד באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת פרנקפורט. בהמשך הוא חזר לארצות הברית ולימד בקולג' לבנות בפנסילבניה. שם הוא פגש את אשתו לעתיד מרי פיטרס פייזר. בשנת 1930 הזוג עבר להרווארד. בהיותו בהרווארד הוא כתב ביחד עם אשתו סדרה של ספרים בנושא כימיה אורגנית שכונו "פיזר ופיזר". בשנת 1937 פיזר מונה לפרופסור ועבד עד לשנת 1968. בשנת 1939 הוא חקר ויטמין K. בשנים 1941 ו-1942 הוא היה מועמד לפרס נובל לכימיה, אך בשנים אלו הפרס לא הוענק. בעת מלחמת העולם השנייה פיזר פיתח נוסחה לייצור נפאלם. פיזר הדריך מספר עבודות דוקטורט לרבות דונלד ג'יימס קראם, חתן פרס נובל. בנוסף לספרים פיזר פרסם כ-300 מאמרים. במהלך עבודתו הוא קיבל מספר פרסים. מדיה וקבצים בנושא לואי פיזר בוויקישיתוף ביוגרפיה
דלפין הורווילר

הרַבָּה דלפין הורווילר (Delphine Horvilleur; נולדה ב-8 בנובמבר 1974) היא אשת דת יהודייה-צרפתייה, סופרת והעורכת הראשית של כתב העת הצרפתי "Tenou’a - Atelier de pensée(s) juive(s)" ("תנועה - סדנה למחשבה יהודית"(צר')). מנהיגת קהילה יהודית בפריז, ושותפה להובלת התנועה היהודית הליברלית של צרפת, אגודה ליברלית תרבותית ודתית יהודית המזוהה עם האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת, שאליו הצטרפה ב-2008. בשנת 2021 הייתה הורווילר מספר 50 ברשימת 50 היהודים המשפיעים ביותר של 2021 של הג'רוזלם פוסט. ספרה "לחיות עם המתים שלנו" (Vivre avec nos morts) בו מסבירה הורווילר את דרכה של היהדות להתמודדות עם אבל, היה הספר השישי הנמכר ביותר בצרפת לשנת 2021. דלפין הורווילור נולדה בנאנסי. משפחתה מצד אביה הם מאלזס-לורן ומצד אמה מהרי הקרפטים כולם "ניצולי מחנות ריכוז", שם איבדו את מרבית משפחתם. ולאחר השואה היגרו לצרפת והקימו משפחה. אחד ממוריה הראשונים ליהדות היה הרב חיים קורסיה, לימים רבה של צרפת. בגיל 17 עלתה הורווילור לישראל בגפה והחלה ללמוד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים אך לא סיימה את לימודיה וחזרה לצרפת לאחר רצח יצחק רביןשם למדה עיתונאות ב- CELSA בפריז. היא עבדה כעיתונאית ב-France 2 משנת 2000 עד 2003, כולל שליחת France 2 בירושלים, ולאחר מכן ב- RCJ מ-2003 עד 2008, בניו יורק, שם הייתה כתבת. היא הצטרפה לסמינר לרבנים של התנועה הרפורמית Hebrew Union College בניו יורק. ובמאי 2008 קיבלה את הסמכתה לרבנות והפכה לרבנית בתנועה היהודית הליברלית של צרפת. הורווילר נשואה לכלכלן והפוליטיקאי אריאל וייל(אנ') 2013 - En tenue d'Eve. Féminin, Pudeur et Judaïsme ("בחליפת יום הולדת: פמיניזם, צניעות ויהדות"), הדן בייצוג העירום והצניעות בתנ"ך. 2015 - sexe, transmission et identité dans le judaïsme איך רבנים עושים ילדים: מין, העברה וזהות ביהדות, פריז, גראסט. 2017 - Des mille et une façons d’être juif ou musulman אלף ואחת דרכים להיות יהודי או מסולמי. יחד עם האסלאמולוג רחיד בנזין. 2019 - Réflexions sur la question antisémite הרהורים על השאלה האנטישמית. 2020 - Comprendre le monde הבנת העולם. 2020 - Le rabbin et le psychanalyste - L'exigence d'interprétation הרב והפסיכואנלטיקאי:הדרישה לפרשנות. 2021 - Vivre avec nos morts לחיות עם המתים שלנו. הספר ה-6 הנמכר ביותר בצרפת לשנת 2021 דצמבר 2021 - אות לגיון הכבוד הצרפתי 2021 - פרס "Prix de Savoirs" הצרפתי על ספרה "Vivre avec nos morts" (החיים עם המתים שלנו) 2019 - אות מסדר האמנויות והספרות 2015 - אות המסדר הלאומי של מריטה (אנ') מדיה וקבצים בנושא דלפין הורווילר בוויקישיתוף דלפין הורווילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דלפין הורווילר, ברשת החברתית אינסטגרם דלפין הורווילר, ברשת החברתית Goodreads אבשלום חלוץ, הרבה דלפין הורווילר: "זה תמיד מסוכן לכתוב על המוות", באתר הארץ, 28 במאי 2023 שירי לב-ארי, "העולם מייחס לסבל היהודי סוג של התנשאות", באתר כלכליסט, 27 במאי 2024 Julia Lieblich, French Feminist Rabbi Captivates Multifaith Crowds With Musings on Mortality, The New York Times, September 30, 2022 By ROSSELLA TERCATIN, Meet France’s trailblazer female rabbi, The Jerusalem Post, ‏באוגוסט 2021 אבשלום חלוץ, הרבה דלפין הורווילר: "זה תמיד מסוכן לכתוב על המוות", באתר הארץ, 28 במאי 2023 קרן דותן, על החיים ועל המוות: הסופרת היהודייה שכבשה את פריז, באתר ישראל היום, 17 במאי 2023 sexe, transmission et identité dans le judaïsme רבי המכר של צרפת לשנת 2021 Vivre avec nos morts ספר של דלפין הורווילר
הנדסה גרעינית

הנדסה גרעינית הוא ענף בהנדסה העוסק ביישום של פיזיקה גרעינית. יישומים כגון טיפול במתקנים, המשתמשים בריאקציות גרעיניות לשם הפקת אנרגיה, חומרים ומחקר. מתקנים כאלה נקראים כורים גרעיניים. תכנון כורים גרעיניים והמתקנים הקשורים לבנייתם לתחזוקתם ולמעקב אחריהם יכולים להיכלל גם בתחום זה של ההנדסה. התחום כולל גם פיתוח של נשק גרעיני, מחקר כללי כגון היתוך גרעיני, דימות רפואי כדוגמת PET. כיום אין בישראל מסלול אקדמי לתואר ראשון בהנדסה גרעינית. המחזור האחרון סיים ב-2013 במחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועימו נחתם הגולל על הכשרת מהנדסי גרעין בארץ לתואר ראשון. בעבר, אפשרה המחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון שלושה מסלולי בחירה: מגמת חשמל (מסלול משולב עם הנדסת חשמל), מסלול אנרגיה ומסלול משולב עם הנדסה ביו-רפואית. המסלול היה מסלול מהנדסים בן ארבע שנים וכלל קורסים רבים במתמטיקה, פיזיקה, כימיה, הנדסת חומרים ועוד. בעבר הייתה בטכניון יחידה שעסקה הנדסה גרעינית אך וברבות השנים עברה אל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עם סגירת המסלול לתואר ראשון במחלקה להנדסה גרעינית הפכה המחלקה ליחידה וכיום מתקיימים בה לימודים לתארים גבוהים (תואר שני ושלישי) בלבד. חברי הסגל האקדמי הבכיר ביחידה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב הם: פרופ' יצחק אוריון (ראש היחידה), פרופ' ארז גלעד ודר' ליאור ארזי. בין חברי הסגל ביחידה שפרשו לגמלאות: פרופ' אמריטוס יגאל רונן, פרופ' אמריטוס אלכסנדר גלפרין, פרופ' אמריטוס יצחק יעקב ופרופ' אמריטוס מאיר שגב. ערך מורחב – היתוך גרעיני תהליך שבו גרעינים של אטומים מתמזגים לגרעין גדול יותר. תהליך זה כרוך בפליטת אנרגיה רבה, והוא מתרחש בכוכבים ובפצצת מימן. טכנולוגיה גרעינית נשק גרעיני כור גרעיני הנדסה גרעינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנדסה גרעינית, דף שער בספרייה הלאומית Reactor Physics Group - קבוצת פיסיקת כורים, באתר Reactor Physics (באנגלית)
נבחרת ספרד בכדורסל עד גיל 20

נבחרת ספרד בכדורסל עד גיל 20 היא הנציגה של ספרד בתחרויות כדורסל בינלאומיות, והיא מאורגנת ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל הספרדית. הנבחרת מייצגת את ספרד באליפות אירופה עד גיל 20 ובתחרויות בינלאומיות אחרות עד גיל 20. הנבחרת זכתה בסך הכל ב-16 מדליות באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 - 3 מזהב, 6 מכסף ו-7 מארד, והיא מדורגת במקום השני מבחינת זכיות באליפות ובמקום הראשון מבחינת זכיות במדליות. "Federación Española de Baloncesto". "FIBA U20 European Championship Division a 2017".
איזידור שטרק

איזידור שְטֶרק (בהונגרית: Sterk Izidor; פשט, 29 באוקטובר 1860 – בודפשט, 8 בספטמבר 1935) היה אדריכל יהודי-הונגרי, מאסטר בסגנון אר נובו. איזידור שטרק נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט שטרק ויוליה הרצוג (1834–1908) הוא למד באוניברסיטה הטכנית בווינה. פתח משרד אדריכלים בבודפשט ב-1892 ותכנן מספר בתי דירות, חנויות כלבו ומפעלים (למשל. רחוב פרנץ דיאק 13-11 - רחוב Bécsi מס' 5, חנות הספרים בדרך Üllői של האחים רוואי). אחד מבנייני מלונות האר נובו האחרונים בבודפשט בצד המערבי של הדנובה הוא מלון גלרט בבודה עם ספא גלרט, שנבנה בשיתוף פעולה בין ארמין הגדוש - ארתור שבשטין - איזידור שטרק. השילוב של שתי הפונקציות (מלון ומרחצאות ספא) אינו יוצא דופן בשום אופן לתקופה, אבל פרויקט זה הוא המשולב ביותר והמייצג ביותר שם. הקומפלקס נבנה משנת 1909 אך נמסר רק בשנת 1918 בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הריזאליט של המבנה בעל הבלוק הגדול (הריזאליט - באנגלית - Avant-corps - הוא חלק בולט ממישור חזית הבניין, כלומר במישור הבניין, הנמשך בדרך כלל בגובה המבנה כולו. הוא משמש לחלוקת שורת הפנים הארוכה בצורה אנכית, ובכך מחייה את האפקט האופטי של הבניין) מסמן את הכניסות המעוטרות למלון ולספא. פנים הספא מעוטר בשפע ויטראז'ים וקישוטי קרמיקה של מפעל ז'ולנאי ההונגרי. אגף הנשים נהרס על ידי פגז שנורה לתוכה במלחמת העולם השנייה, אך האריח התרמי הכחול וחיפוי הפסיפס של חלק אגף לגברים עדיין מציגים את התמונה המקורית מהבנייה. איזידור שטרק הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. בניין מגורים, בודפשט, Bajcsy-Zsilinszky út, 61. (1894) בית ארוויסקוס Budapest, Szent Gellert tér 3. (1901–1903) בית ברוכשטיינר, בודפשט, רחוב יושיקה 2 (1903) טירת ג'רג'אי, Szurdok (1905) מלון גלרט עם ספא גלרט, בודפשט, Szent Gellért tér 2. (1911–1918) - יחד עם ארתור שבשטין וארמין הגדוש קונץ & דן מחסן ומגורים, בודפשט (1912) בניין מגורים, בודפשט, Dalszínház utca 8. (תחילת המאה ה-20) בית הכנסת של בית היתומים לבנות של הקהילה היהודית של פשט, בודפשט בניין מגורים, בודפשט, Bécsi u. 5. חנות הספרים Üllői út של האחים Révai, Üllői út 18. Budapest Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1994-1967) Művészeti lexikon I–IV. Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1981–1983. לקסיקון אמנות כרכים 1–4 עורכת ראשית אנה זאדור לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. איזידור שטרק. מדיה וקבצים בנושא איזידור שטרק בוויקישיתוף איזידור שטרק, műemlék.hu "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 794/1860. folyószáma alatt". "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1606/1935. folyószáma alatt". "Sterk Lipótné Herzog Júlia halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1707/1908. folyószáma alatt". "Régi fényében a Gellért" (בהונגרית). hg.hu. 2008-04-17. אורכב מ-המקור (html) ב-2012-06-24. D. Y. B. csapat, Szent Gellért tér 3., Budapest100 A Bruchsteiner-ház épületdíszei, Budapest, 1903 Zsidó lexikon, i. h. Hipnotizáló ívek – Budapest legszebb csigalépcsői és lépcsőházai Bódis Krisztián képein, welovebudapest.com (בהונגרית) Magyar életrajzi lexikon, i. h.
פרידריך זילכר

פרידריך זילכר (בגרמנית: Philipp Friedrich Silcher, ‏27 ביוני 1789 – 26 באוגוסט 1860, טובינגן) היה מנצח ומלחין גרמני. פרידריך זילכר נולד בעיירה ליד שטוטגרט. הוא היה מעוניין להיות מורה אך לאחר שבלודוויגסבורג פגש את קרל מריה פון ובר החליט על קריירה מוזיקלית. הוא למד הלחנה ונגינת פסנתר אצל קונרדין קרויצר ויוהאן נפומוק הומל. בשנת 1817 זילכר מונה למנהל המוזיקלי של אוניברסיטת טובינגן. זילכר היה בין התומכים הבולטים של שירת מקהלה. הוא אסף שירי עם גרמנים רבים. הם נקלטו בחיי יום יום של הגרמנים ונשמעים עד היום. בשנת 1829 זילכר הקים Akademische Liedertafel וניהל אותה עד מותו. בין השירים של זילכר נמנים Muss i denn, Ich hatt' einen Kameraden, Alle Jahre wieder ועוד. אסטרואיד 10055 נקרא על שמו. מדיה וקבצים בנושא פרידריך זילכר בוויקישיתוף פרידריך זילכר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרידריך זילכר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרידריך זילכר, באתר פרויקט מוטופיה פרידריך זילכר, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה (בגרמנית) פרידריך זילכר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
איגן

האם התכוונתם ל... איילין איגן – עיתונאית אמריקאית ג'ניפר איגן – סופרת אמריקאית כריסטופר איגן – שחקן אוסטרלי מנפרד אייגן – כימאי וביופיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה (1967) פיטר איגן – שחקן אנגלי קיאן איגן – מוזיקאי אירי ריצ'רד איגן (שחקן) – שחקן קולנוע אמריקאי אגן
ראש ההגנה (דנמרק)

ראש ההגנה (בדנית: Forsvarschefen או בקיצור FC) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות המזוינים של דנמרק. באופן רשמי הוא כפוף למלכת דנמרק, אולם בפועל הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת דנמרק. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל. ראש ההגנה הוא הקצין היחיד בצבא בדרגת גנרל (ארבעה כוכבים) או אדמירל. המפקד העליון הנוכחי הוא פלמינג לנטפר שנכנס לתפקידו ב-1 בדצמבר 2020. לראש ההגנה כפופים מפקדי הצבא המלכותי הדני, חיל האוויר המלכותי הדני, והצי המלכותי הדני. בעיתות שלום משמר המולדת הדני ושירות הביון הדני כפופים ישירות למשרד ההגנה, אולם בזמני מלחמה מוכפפים גם גופים אלו לראש ההגנה. מאז ייסוד התפקיד הועבר באופן מחזורי בין גנרלים מהצבא, מחיל האוויר ומהצבא. החל משנת 2012 בוטל הנוהג וראש ההגנה נבחר באופן ישיר בלי קשר להשתייכותו. מדיה וקבצים בנושא ראש ההגנה בוויקישיתוף
המזכיר החברתי של הבית הלבן

המזכיר החברתי של הבית הלבן הוא האחראי על התכנון, התיאום והביצוע של אירועים חברתיים רשמיים בבית הלבן, מעונו הרשמי ומקום העבודה העיקרי של נשיא ארצות הברית. המזכיר החברתי הוא ראש המשרד החברתי של הבית הלבן, הממוקם באגף המזרחי של הבית הלבן. המזכיר החברתי מתכנן את כל האירועים המתנהלים בבית הלבן, החל מאירועים פשוטים כמו ביקורו של אדם יחיד וכלה בארוחות ערב ליותר מ-200 אורחים. הוא עובד יחד עם הסדרן הראשי של הבית הלבן ועם פקידים מיוחדים מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית כדי לתכנן אירועים ממלכתיים, וכן מתאם עם משרד הגרפיקה והקליגרפיה של הבית הלבן את יצירת ההזמנות המיוחדות הנצרכות לאירועים. מדיה וקבצים בנושא המזכיר החברתי של הבית הלבן בוויקישיתוף לטיטיה באלדריג'. In the Kennedy Style: Magical Evenings in the Kennedy White House. Doubleday: 1998. ISBN 0-385-48964-1. הילרי קלינטון. An Invitation to the White House: At Home with History. Simon & Schuster: 2000. ISBN 0-684-85799-5. The White House: An Historic Guide. White House Historical Association and the National Geographic Society: 2001. ISBN 0-912308-79-6.
סטיבן פורסט

סטיבן נלסון פורשטיין (באנגלית: Stephen Furst; ‏8 במאי 1954 - 16 ביוני 2017) היה שחקן, מפיק ובמאי אמריקני. אחרי שזכה להכרה בזכות תפקידו כקנט "פלאונדר" דורפמן בסרט "בית החיות" וסרט ההמשך "בית דלתא", הוא הצטרף לצוות השחקנים הראשי בסדרת הדרמה הרפואית "מקום אחר" בתפקיד ד"ר אליוט אקסלרוד בין השנים 1983–1988. בהמשך גילם את דמותו של נספח הסנטאורים ויר קוטו בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" בין השנים 1994–1998. תפקידים נוספים שלו כללו את "שיגעון בחצות" (1980), "זעם אילם" (1982) לצד צ'אק נוריס ובקומדיה "נבחרת החלומות" (1989). הוא השתתף גם בסדרות הטלוויזיה "רצח במשיכת קולמוס" (1990), "דרייק וג'וש" (2002) ועבודת דיבוב בסרטי האנימציה "באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה" ו"בת הים הקטנה 2: השיבה לים" בשנת 2005 ביים עבור רשת Syfy את הסרט "Path of Destruction" בהשתתפותם של דייוויד קית' וכריס פראט. מדיה וקבצים בנושא סטיבן פורסט בוויקישיתוף סטיבן פורסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן פורסט, באתר AllMovie (באנגלית) סטיבן פורסט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סטיבן פורסט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטיבן פורסט, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיבן פורסט, באתר Discogs (באנגלית) סטיבן פורסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
למור אדום-בטן

למור אדום-בטן (שם מדעי: Eulemur rubriventer) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר. אורכו של הלמור אדום הבטן ללא הזנב 34 עד 40 סנטימטרים ומשקלו 1.6 עד 2.4 קילוגרמים. הלמור אדום הבטן בעל פרווה בצבע חום, כתמים בצבע לבן מתחת לעיניים ובטן בצבע אדום וזה מקור שמו של הלמור. הלמור אדום הבטן חי בקבוצות הכוללות עד 10 למורים. הלמור אדום הבטן חי ביערות הגשם של צפון-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות עץ התמרהינדי, עלים וצוף פרחים. הלמור אדום הבטן עוזר להפיץ זרעים של צמחים רבים ביער הגשם. עונת הרבייה של הלמור אדום הבטן היא באוקטובר ונובמבר כשבסיומה נולד צאצא אחד בלבד. הטורפים של הלמור אדום הבטן הם עופות דורסים כמו עקב מדגסקר, טורפי מדגסקר כמו הפוסה וחנק קרקע מלגשי. הלמור אדום הבטן נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד. הפארק הלאומי מרוג'ג'י מדיה וקבצים בנושא למור אדום-בטן בוויקישיתוף למור אדום-בטן, באתר ITIS (באנגלית) למור אדום-בטן, באתר NCBI (באנגלית) למור אדום-בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למור אדום-בטן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) למור אדום-בטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) למור אדום-בטן, באתר GBIF (באנגלית) למור אדום-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה

פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הוא ניתן לשחקן שהציג הופעה יוצאת מן הכלל בתפקיד ראשי במיני סדרה או סרט טלוויזיה. הפרס הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-39 ב-30 בינואר 1982 למיקי רוני על תפקידו בסרט ביל. הופעות של שחקן במיני סדרה או סרט טלוויזיה זכו במקור בקטגוריית פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לפני יצירת קטגוריה זו. מאז הקמתו הוענק הפרס ל-34 שחקנים. סטיבן יאון הוא הזוכה הנוכחי של הפרס על תפקידו בסדרה של נטפליקס "עצבים". רוברט דובאל, ג'יימס גארנר ואל פצ'ינו הם שיאני הזכיות בקטגוריה זו עם שניים כל אחד. ג'יימס וודס היה מועמד לפרס בשבע הזדמנויות, הכי הרבה בקטגוריה. דביר רשף, ספילברג, "הלוטוס הלבן" ו"רוחות אינישרין" הם הזוכים הגדולים בגלובוס הזהב 2022, באתר ynet, 11 בינואר 2023
אנטוניה אלבי

אנטוניה אלבי (בצרפתית: Antonia Alby;‏ 1897 – 28 ביולי 1958) הייתה נזירה קתולית, מנהלת בית ספר, חסידת אומות העולם שהצילה יהודים בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה. ב-2 בספטמבר 1939, משפחת גרומבך, ז'ול ולואיז וילדיהם, ז'קלין ופייר, היו בחופשה בנורמנדי. כאשר התפרסמה הידיעה על הפלישה הגרמנית לפולין ההורים החליטו לא לחזור לביתם בפריז, אלא לברוח דרומה לגראולה במחוז טארן, שם היה לג'ול סניף של חנות העורות שבבעלותו. הם שכרו דירה באזור ורשמו את ילדיהם לבית ספר. במהלך תקופה זו הם התיידדו עם משפחת שונדר, שהתגוררה בכפר סן-הילייר. אדואר וז'אן שוונדר היו הבעלים של מפעל באזור, והיו להם חמישה ילדים. כשהגרמנים כבשו את האזור, עברה משפחת גרומבך להתגורר אצל משפחת שוונדר. ג'קלין גרומבך נשלחה ללמוד בבית ספר של הנזירות, בניהולה של אנטוניה אלבי. אנטוניה עודדה את משפחת גרומבך לאפשר לג'קלין להתגורר בפנימיית בית הספר, כדי שתוכל להמשיך בלימודיה. היא הבטיחה שלעולם לא תאפשר לאיש לקחת את ג'קלין, אלא אם יוצג כרטיס הביקור של ג'ול. בנוסף לג'קלין החביאה אנטוניה כמה בנות יהודיות נוספות בפנימיית בית הספר. אנטוניה נפטרה ב-28 ביולי 1958. ב-12 באוגוסט 2012 הודיעה מחלקת חסידי אומות העולם ביד ושם לג'קלין פישר גרומבך, הניצולה, שהוחלט להכיר באנטוניה כחסידת אומות העולם. ב-8 במאי 2012 הוכרה אנטוניה אלבי באופן רשמי והתקיים טקס לכבודה בפריז, צרפת. Alby Antonia, יד ושם, באתר The Righteous Among The Nations מקור מסמך מספר 48 מתוך תיק ארכיון יד ושם, M.31.2/12359/1
משה קליין

האם התכוונתם ל... משה קליין (קצין) – סגן-אלוף בצה"ל, מעוטר בעיטור העוז. נהרג בקרב תל פאחר במלחמת ששת הימים. אברהם משה קליין – משורר יהודי־קנדי משה קליין (זמר) – זמר חרדי ישראלי משה קליין (רב) – רב המרכז הרפואי הדסה משה שאול קליין – רב, דיין ופוסק הלכה חרדי ישראלי
הקונגרס הציוני העולמי ה-13

הקונגרס הציוני ה-13 התקיים ב-6 - 18 באוגוסט 1923 בעיר קרלסבאד שבצ'כוסלובקיה. בקונגרס החלה הביקורת על יחסה המתון לשלטונות המנדט הבריטי והוחלט להקים אוניברסיטה עברית בירושלים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ד"ר חיים ויצמן העלה הצעה להרחיב את "הסוכנות היהודית", אך זו נדחתה מחשש לטשטוש האופי הדמוקרטי-עממי של התנועה הציונית על ידי צירוף נדבנים ואילי הון. ערך מורחב – האוניברסיטה העברית הקמת אוניברסיטה בארץ ישראל הייתה חלק מהחזון הציוני, וההצעה לעשות זאת עלתה כבר בשנת 1884 בוועידת קטוביץ. כבר בקונגרס הציוני הראשון שנערך בבזל בשנת 1897, התקיים דיון על רעיון הקמת האוניברסיטה, בעקבות הצעתו של צבי הרמן שפירא. ובהמשך לדיונים בקונגרס ה-11 בקונגרס זה הוחלט על פתיחת האוניברסיטה העברית בירושלים. יצחק וולקני-אלעזרי - סופר, אגרונום ובוטנאי ואיש העלייה השנייה. יהושע פרידמן - מחנך עברי ועסקן תרבות יהודי. משה פרוסטיג אפרים פישל רוטנשטרייך האוניברסיטה העברית בירושלים#תולדות האוניברסיטה מדיה וקבצים בנושא הקונגרס הציוני העולמי ה-13 בוויקישיתוף הקונגרס הציוני ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדוארדו רוסלס

אדוארדו רוסלס (בספרדית: Eduardo Rosales; ‏4 בנובמבר 1836 – 13 בספטמבר 1873) היה צייר ספרדי. הוא היה חסיד של תנועת האמנות האיטלקית הידועה בשם "פוריסמו" והתמחה בסצנות היסטוריות. הוא נולד במדריד. בנו השני של פקיד זוטר, הוא החל את לימודיו בבית ספר פרטי שהופעל על ידי האסקולפיוס (פיאריסטים). הוא התייתם כנער ונרשם לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו, שם למד אצל פדריקו דה מדרסו ב-1851. רוסלס ליווה כמה חברים לרומא ב-1857, ללא מלגה או תמיכה כספית אחרת, עד שקיבל קצבה מיוחדת מהממשלה להמשך לימודיו ב-1861. הוא הצטרף לקבוצה של ציירים ספרדים שנפגשו בקפה גרקו, שכללה את חוסה קסדו דל אליסל, דיוסקורו פואבלה ומריה פורטוני. שם החל להתרועע עם חסידי תנועת הנצרתיים, אך עד מהרה נטש את התעניינותו בהם והפיק את יצירתו החשובה הראשונה "Tobías y el angel". עם זאת, הוא המשיך להתעניין בפיתוח סגנון ריאליסטי יותר, שהושג ביצירתו הידועה ביותר "Doña Isabel la Católica dictando su testamento". הוא הציג אותה בתערוכה העולמית של פריז (1867) ומאוחר יותר חזר לרומא, שם שלח מכתב לחבריו וסיפר להם שהציור זכה להצלחה יוצאת דופן, וקיבל את מדליית הזהב הראשונה של צייר זר. הוא זכה גם בתואר אביר בלגיון הכבוד . הוא התחתן עם בת דודתו מקסימינה בשנת 1868. נולדו להם שני ילדים, אחד מהם, אלויסה, מת בינקותו והונצח בציורו "Primeros pasos" ("צעדים ראשונים"). רוסלס היה במצב בריאותי ירוד בעצמו, לאחר שלקה בשחפת במשך שנים רבות, וערך ביקורים תכופים בפנטיקוסה בהרי הפירנאים, שם המים היו מפורסמים בסגולותיהם המרפאות. ב-1869 הוא עזב את רומא סופית ופתח סטודיו במדריד. הביקורת הקשה שקיבל על יצירתו "לה מוארטה דה לוקרציה" (1871) הותירה אותו מיואש והוא מעולם לא צייר עוד על קנבס בקנה מידה גדול. בשנה שלאחר מכן, בתקווה למצוא אקלים שיהיה מתאים יותר לבריאותו, הוא עבר למורסיה. עם הכרזת הרפובליקה הספרדית הראשונה, הוצעו לו משרה במוזיאון הפראדו, שאותה דחה, ובאקדמיה המלכותית של ספרד ברומא שאותה קיבל אך מעולם לא מילא, עקב החמרה במצבו. הוא מת זמן קצר לאחר מכן, במדריד. ב-1922 כיבדה אותו מדריד בפסל זיכרון, שהוצב ברחוב הקרוי על שמו, Paseo del Pintor Rosales. איזבלה מכתיבה את צוואתה, 1864 יוהאן מאוסטריה מוצג בפני הקיסר קרל החמישי ביוסטה, 1869/1868 הרוזנת מסנטובניה ("הילדה הוורודה"), 1871 מותה של לוקרטיה, 1871 מדיה וקבצים בנושא אדוארדו רוסלס בוויקישיתוף Hemeroteca Digital. Biblioteca Nacional de España, hemerotecadigital.bne.es Rosales Gallinas, Eduardo - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es Colleciones Artísticas Eduardo Rosales GallinasPintor español del siglo XIXNombreEduardo Rosales GallinasNacimiento4 de noviembre de 1836Madrid, España EspañaFallecimiento13 de noviembre de 1873Madrid, España EspañaCausa de la muerteEnfermo de tuberculosisNacionalidadEspañolaOcupaciónPintorCónyugeMaximina Martínez PedrosaHijosCarlota Rosales y Martínez y Eloísa Rosales y MartínezPadresPetra Gallinas y Anselmo Rosales, Eduardo Rosales Gallina - EcuRed, www.ecured.cu (בספרדית)
כרצבוס

כרצבוס (שם מדעי: Cheracebus; מילולית: "טיטי האלמנה, עקב צבע הפנים והידיים השחורים, המזכירים לבוש אלמנה") הוא סוג של קופים ממשפחת הצבוסיים וקבוצת הטיטים שתוארו ב-2016 שהתפצלו מהסוג קליצבוס (Callicebus). קופים אלה חיים לאורך יערות הגשם של צפון-מערב אמריקה הדרומית בחופת הצמרות והם אוכלי כל. צבע פרוותם לרוב שחורה והם גדולים יחסית לקופי טיטי. מיני הסוג קליצבוס פוצלו לסוג זה לאחר בדיקות גנטיות וטקסונומיות שנערכו בידי מספר חוקרים ובראשם ההגנטיקאית הייזל ביירן, כשהסוג הראשי טיטי פוצל לשני סוגים קרובים: כרצבוס ופלקטורוצבוס. טיטי שטני (Cheracebus lucifer) טיטי שחור (Cheracebus lugens) טיטי שחור-יד קולומביאני (Cheracebus medemi) טיטי ריו פורוס (Cheracebus purinus) - לעיתים נחשב כתת-מין של טיטי הצווארון טיטי אדום-ראש (Cheracebus regulus) טיטי הצווארון (Cheracebus torquatus) מדיה וקבצים בנושא כרצבוס בוויקישיתוף כרצבוס, באתר ITIS (באנגלית) כרצבוס, באתר NCBI (באנגלית) כרצבוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כרצבוס, באתר GBIF (באנגלית)