laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חלקת אלוהים הקטנה (ספר)

חלקת אלוהים הקטנה (באנגלית: God's Little Acre) הוא רומן משנת 1933 שנכתב על ידי ארסקין קולדוול. העלילה מספרת על סכסוך עבודה בבית חרושת, שעלול לגבות את חיי העובד שיעז להוריד את השלטר במפעל וברקע הסופר יוצר את המתח המתגבר תוך עיסוק במשפחה של חקלאים מג'ורג'יה, אובססיביים אחר מין ועושר - אחד מבני המשפחה הוא מי שנבחר להצית את השביתה במפעל על ידי הורדת השלטר. בספר מוצגת דמות נלעגת של איש חוק וביקורת על דרך בחירתם של בעלי תפקידים במערכת החוק. הנושאים המיניים המופיעים ברומן היו כה שנויים במחלוקת, עד שנעשתה פנייה לבית המשפט של מדינת ניו יורק, בדרישה לצנזר אותו. בשנת 1958 הרומן עובד לסרט קולנוע באותו השם בהשתתפות ג'ק לורד. באותה שנה גם יצא הספר בעברית, בישראל. הספר נמכר ברחבי העולם ביותר מ-10 מיליון עותקים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הרומן כולל סצנות נועזות, שבתקופת הוצאתו המקורית נתפשו כמיניות מפורשת, הסופר ארסקין קולדוול והוצאת הספרים Viking Press נתבעו בבית המשפט בגין הפצת פורנוגרפיה. קולדוול הגיש תביעה נגדית. יותר מ-60 סופרים, עורכים, ומבקרי ספרות הביעו את תמיכתם בספר, ושופט בית המשפט של מדינת ניו יורק בנג'מין גרינספאן פסק לטובתו. עד היום, החלטתו נחשבת בעלת השפעה משמעותית בהעברת התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, העוסק בחופש הביטוי. בשנת 1947, העיר סיינט פול, מינסוטה, אסרה על הפצת הרומן בגין היותו פורנוגרפי. הספר, שנמכר בלמעלה מ-10 מיליון עותקים, נחשב לאחד הרומנים המצליחים ביותר שפורסמו אי פעם. ערך מורחב – חלקת אלוהים הקטנה (סרט) ב-13 באוגוסט 1958 הופץ "חלקת אלוהים הקטנה" - עיבוד של הרומן לסרט קולנוע. את הסרט הפיק סידני הרמון וביים אנתוני מאן, על פי תסריט מאת פילים יורדן ובן מאדוו. בסרט כיכבו רוברט ריאן כטיי וולדן, אלדו ריי כוויל תומפסון, ג'ק לורד כבאק וולדן, טינה לואיס כגריזלדה וולדן ובאדי האקט כפלוטו סווינט. הסרט הופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. הספר תורגם לעברית על ידי י. דגון, ויצא לאור בשנת 1949 בהוצאת "הספרייה המודרנית". בינואר 1953 ניתן צו מניעה זמני האוסר את הפצת הספר, עקב טענה להפרת זכות יוצרים. הספר תורגם לעברית פעם נוספת בידי אריה חשביה, ויצא לאור בשנת 1958 בהוצאת "עידית". הביטוי העברי חלקת אלוהים הקטנה - מקורו ברומן, אולם משמעותו, במעבר מהספר לביטוי, השתנתה במידה רבה. כשהוא מחפש זהב באמצעות חפירה בקרקע שלו, מקדיש בעל הקרקע חלקת אדמה קטנה לאלוהים, חלקה שכל המושג ממנה יוקדש לאלוהים. כשהוא חופר בורות בקרקע שלו, אך ללא תוצאות, אף שהוא משוכנע שיש זהב באדמתו, אולם אינו יודע איפה וחושש כל הזמן, שמא הזהב נמצא דווקא בחלקה שהקדיש לאלוהים, לכן מפעם לפעם הוא מחליף את החלקה בחלקה אחרת, כדי שיוכל לחפור בחלקה. הביטוי העברי, המופיע בדרך כלל בצורה "חלקת אלוהים הקטנה שלי", מתאר נכס היקר מאוד ללב בעליו, מעין חלקה שאלוהים העניק לו. חלקת אלוהים הקטנה, באתר OCLC (באנגלית) ארט בוכוואלד, אחד סופר ואחד בדרן, מעריב, 3 באוקטובר 1958 "Sumner Defeated in Fight on a Book," New York Times, May 24, 1933. "חלקת אלוהים הקטנה" (1949), באתר הספרייה הלאומית נאסרה הפצת ספר בגלל תביעת "קופירייט", חרות, 21 בינואר 1953 "חלקת אלוהים הקטנה" (1958), באתר הספרייה הלאומית
בסיס הדרכה

בצבא ההגנה לישראל, בסיס הדרכה (בראשי תיבות: בה"ד) הוא גוף האחראי על ההכשרות המקצועיות לחיילי החילות השונים. בצה"ל מספר בסיסי הדרכה, המכשירים חיילים במקצועות שונים. רוב בסיסי ההדרכה מקיימים הכשרה ראשונית במקצועות השונים (המתבצעת לאחר הטירונות), הכשרה מתקדמת וכן השלמה חילית של קורס הקצינים (אם כי ההשלמה החילית של קציני החי"ר מתבצעת בבית הספר לקצינים עצמו). רוב בסיסי ההדרכה הוקמו בשנות ה-50 של המאה ה-20, ובשנת 2007 עמד מספרם על למעלה מעשרים. בעבר הייתה הטירונות הכללית נערכת בבסיס טירונים מיוחד, ורק לאחר מכן הופנו החיילים להכשרה במקצועם הספציפי. בשנת 2005 החל צה"ל ביישומה של תוכנית "טירונות בסמכות". התוכנית נועדה להעביר את הטירונות לאחריותן של היחידות בהן ישרתו החיילים, ולצמצם את מספר בסיסי הטירונים שהכשירו חיילים לכלל צה"ל. לפי התוכנית, החייל מגיע לבסיס ההדרכה של החיל בו שובץ כבר ביום הגיוס, עובר שם את הטירונות. עד כה, יושמה התוכנית בחילות התקשוב, המודיעין, הלוגיסטיקה, הטכנולוגיה והאחזקה, החינוך, משאבי אנוש, האוויר והים. ב־1 בדצמבר 2003 הונחה אבן הפינה לפרויקט עיר הבה"דים, לפיו יעברו בסיסי ההדרכה ממחנה צריפין ובסיסי הדרכה נוספים (של חיל המשטרה הצבאית וחיל החינוך והנוער) אל מחנה ענק בגודל של כ־200 אלף מ"ר, שיוקם בסמוך לצומת הנגב. באפריל 2007 אישרה ממשלת ישראל את הפרויקט, וכיום (2016), שבעה מבסיסי ההדרכה כבר השלימו את מעברם לעיר הבה"דים. בסיסי האימון החטיבתיים ( ראשי תיבות בא"ח) הם בית הספר ללוחמת חי"ר, בו מתקיימים ההכשרה, ההדרכה והאימונים של חטיבת חיל הרגלים המתמרנות של חיל הרגלים. מדיה וקבצים בנושא בסיס הדרכה בוויקישיתוף בא"ח גולני, סרטון בערוץ "מתגייסים", באתר יוטיוב (אורך: 01:52) נקרא על-שם רב-אלוף רפאל איתן; ראו: בא"ח צנחנים, באתר עמוד ענן
אבנאא אלבלד

אבנאא אלבלד (בערבית: ابناء البلد; "בני הארץ", מכונה גם "בני הכפר") היא תנועה ערבית הפועלת בישראל בעיקר בקרב ערבים ישראלים, כשבשורותיה גם מספר יהודים. התנועה הוקמה בשנת 1969 אך התפרסמה בקרב הציבור הרחב לאחר אירועי יום האדמה בשנת 1976. התנועה מגדירה עצמה כ"תנועה פלסטינית בתוך תחומי הקו הירוק" הקוראת לזכות השיבה לכלל הפליטים הפלסטינים, סיום "הכיבוש הישראלי" בארץ ישראל וכינון מדינה ערבית, חילונית ודמוקרטית בכל שטחי המנדט הבריטי בארץ ישראל ("פלסטין ההיסטורית"). התנועה קוראת ופועלת להחרמה אקטיבית של הבחירות לכנסת. התנועה היא ממייסדי ותומכי מפלגת בל"ד והיא מזדהה עם המאבק הפלסטיני ופעיליה מפגינים רבות עם דגלי פלסטין בהפגנות נגד ישראל. ב-7 בפברואר 2004 נעצרו ארבעה בכירים בתנועה עקב חשד שהעבירו לפעילי פת"ח בג'נין הנחיות להרכבת מטעני חבלה ורקטות בעקבות הוראה של סוכן חזבאללה. בית המשפט המחוזי בחיפה גזר על מוחמד כנאענה מאסר של שנתיים וחצי בגין יצירת קשר עם סוכן זר, ואילו על אחיו חוסאם נגזרו עשר וחצי שנות מאסר על סיוע לאויב. בנובמבר 2005, בעקבות ערעור של הפרקליטות, החליט בית המשפט להאריך את עונשו של כנאענה בשנתיים נוספות. התנועה טענה בתגובה כי זהו חלק מהרדיפות הפוליטיות נגדה ונגד ערביי ישראל בכלל. רפיק חלבי, "אנחנו הילידים", כותרת ראשית, 15 בדצמבר 1982 ישי פרידמן, ‏הארגון הערבי-ישראלי שמחנך נוער להתנגדות אלימה, בעיתון מקור ראשון, 5 באוקטובר 2018 ראו בערך ברית לאומית דמוקרטית#היסטוריה אחיה ראב"ד, אישום: תושבי עראבה תיווכו בין חיזבאללה לטרור בג'נין, באתר ynet, 4 במרץ 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולורדו הקטן

קולורדו הקטן (באנגלית: Little Colorado River) הוא נהר הזורם בשטח מדינת אריזונה שבארצות הברית, ונשפך לנהר קולורדו. אורכו כ-507 ק"מ. תחילת מסלולו במזרח אריזונה, באזור הדרום-מזרחי של "ארץ האפאצ'ים", והוא זורם צפונה דרך מספר גאיות עמוקים. אגן הניקוז של נהר קולורדו הקטן מנקז חלק נכבד מצפון-מזרח אריזונה וחלק מהקצה המערבי של מדינת ניו מקסיקו, אזור חצי-יבש בן אלפיים קמ"ר בערך. הגובה הממוצע של האגן נע בין 1,200 מטרים בצפון ו-2,600 מטרים בדרום, עם פסגות מעל ל-3,000 מטרים בהרים הלבנים. נהר קולורדו הקטן נשפך לנהר קולורדו בגרנד קניון. הוא מזרים כ-150 מ"ק לשנייה, והוא אחד היובלים הגדולים של נהר קולורדו. סכר שהוקם על הנהר נועד לצורכי השקיית אזור העיירה סנט ג'ון באריזונה. מדיה וקבצים בנושא קולורדו הקטן בוויקישיתוף
פליקס

פליקס (Felix) הוא שם שמקורו בלטינית ומשמעו שמח או בר מזל. האם התכוונתם ל... פליקס החתול – דמות אנימציה מתקופת הראינוע פליקס הארנב – דמות מספרי ילדים מבצע פליקס – השתלטות משותפת של גרמניה הנאצית וספרד על גיברלטר פליקס (אתר אינטרנט) (FLiX) פליקס פליצ'יס – שיקוי מהסדרה הארי פוטר רומאים לוקיוס קורנליוס סולה פליקס – מצביא, ידוע בעיקר בשם סולה (138 - 78 לפנה"ס) אנטוניוס פליקס – נציב רומא בפרובינקיה יהודה בשנים 52–60 לספה"נ אפיפיורים ואנטי אפיפיורים פליקס הראשון – אפיפיור בין השנים 269 - 274 פליקס השני – אנטי אפיפיור פליקס השלישי – אפיפיור בין השנים 483 - 492 פליקס הרביעי – אפיפיור בין השנים 526 - 530 יהודים וישראלים יהודה פליקס – מומחה לבוטניקה וזואולוגיה של תקופת התנ"ך והתלמוד יעקב פליקס – רופא רומני ממוצא יהודי חבר האקדמיה הרומנית מירי פליקס – זמרת ומלחינה מנחם פליקס – רב, תלמידו של הרב צבי יהודה הכהן קוק שירה פליקס – אשת טלוויזיה אישים אחרים אליסון פליקס – היא אתלטית אמריקאית ז'ואאו פליקס – כדורגלן פורטוגזי נואל פליקס – שחקן כדורסל ריי פליקס – כדורסלן אמריקאי פליקס קרסטן – רופאו של הימלר אישים ששמם הפרטי הוא פליקס
שמיר

האם התכוונתם ל... צמחים שָׁמִיר (עשב תיבול) – כינויו הנפוץ בעברית של הצמח שֶׁבֶת רֵיחָנִי שָׁמִיר (צמח בר קוצני) – צמח בלתי מזוהה המשמש בלשון המקרא בהקשרי עזובה וחורבן (ראו שמיר בוויקימילון) חומרים שמיר (מינרל) (אנ') (Emery) – מינרל קשה, סוג של קורונדום, המשמש לשיוף והשחזה נייר זכוכית ("בד שמיר", "נייר לֶטֶש") – נייר אליו דבוקים גרגרי חומר קשה כמו קורונדום וקרבורונדום, המשמש למירוק ושיוף חומרים קשים בספרות האגדה שמיר (ספרות האגדה) – יצור (או חומר) חזק שמפצח סלעים מקומות שמיר (קיבוץ) – קיבוץ באצבע הגליל שמיר (שבט יהודה) – עיר מקראית בנחלת שבט יהודה שמיר (שבט אפרים) – עיר מקראית בנחלת שבט אפרים, בה פעל השופט תולע בן פואה ארגונים וחברות שמי"ר – עמותה לעולים אקדמאים דתיים יוצאי ברית המועצות ומזרח אירופה סלטי שמיר – חברה ישראלית המייצרת ומשווקת סלטים שונים מבטח שמיר אחזקות – חברת אחזקות ישראלית בשליטת איש העסקים מאיר שמיר שמיר אופטיקה – מפעל עדשות אופטיקה בקיבוץ שמיר אישים אילת שמיר (ילידת 1964) – סופרת ישראלית אלי שמיר (יליד 1934) – פרופסור אמריטוס למתמטיקה ולמדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים אלי שמיר (צייר) (יליד 1953) – צייר ישראלי אַסְתָּר שמיר (ילידת 1955) – זמרת ישראלית אפרים שמיר (שמוּקלר; יליד 1951) – זמר ישראלי גדעון שמיר (יליד 1939) – פסנתרן ובונה העוגבים היחיד בישראל דוד שמיר (יליד 1962) – ישראלי שהורשע במגע עם סוכן זר דן שמיר (יליד 1975) – מאמן כדורסל ישראלי הילה שמיר (ילידת 1979) – מרצה בכירה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב הימן שמיר (שכטמן; 1920–1973) – היה ממקימי חיל האוויר הישראלי ומחלוצי התעשייה האווירית לישראל זיוה שמיר (ילידת 1946) – פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב יאיר שמיר (יליד 1945) – איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי, שר וחבר כנסת; בנו של יצחק שמיר יהב שמיר (יליד 1999) – שחקן כדוריד ישראלי בתפקיד שוער יצחק שמיר (יֶזֶרניצקי; 1915–2012) – היה ראש ממשלת ישראל השביעי מאיר שמיר (שטיינמץ) (1929–2015) – היה מנהל במגזר הציבורי בישראל, מנכ"ל משרד החקלאות מאיר שמיר (איש עסקים) (יליד 1951) – איש עסקים ישראלי, מנכ"ל ובעל השליטה בחברת מבטח שמיר אחזקות מאיר שמיר (דיפלומט) – איש משרד החוץ הישראלי, השגריר במאלי בסוף שנות ה-60 ובגבון בתחילת שנות ה-70 משה שמיר (1921–2004) – היה סופר בולט ואיש ציבור, חתן פרס ישראל לספרות עברית וחבר הכנסת התשיעית משה שמיר (תעשיין) (שטיינברג; 1923–1994) – היה תעשיין ישראלי ופעיל ציוני, מקים מפעלי "סוגת" ו"וישיי" ויו"ר מועצת המנהלים של "טבע תעשיות פרמצבטיות" ניר שמיר (יליד 1960) – שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה עדי שמיר (יליד 1952) – חוקר במדעי המחשב עמי שמיר (1923–2009) – היה מתרגם, עורך, עיתונאי וסופר ישראלי רום שמיר (יליד 1994) – מנצח ישראלי, המנצח של תזמורת צה"ל רונן שמיר (יליד 1957) – פרופסור חבר ולשעבר ראש החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב רותם שמיר (יליד 1977) – עורך, תסריטאי ובמאי ישראלי שולמית שמיר (1923–2011) – הייתה אשתו של ראש הממשלה השביעי של ישראל יצחק שמיר שלמה שמיר (1915–2009) – היה המפקד השני של חיל הים והמפקד השלישי של חיל האוויר שלמה שמיר (עיתונאי) – עיתונאי ישראלי שמעון שמיר (יליד 1933) – פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב ושגריר ישראל לשעבר במצרים ובירדן תמר שמיר (ילידת 1959) – אלופת ישראל בשחייה האחים שמיר (שפטלוביץ', גבריאל 1909–1992 ומקסים 1910–1990) – היו מעצבים גרפיים בארץ ישראל ובישראל, מעצבי סמל מדינת ישראל מרסל שירמר – סולן להקת המטאל הגרמנית דסטרקשן, הידוע בכינויו "שְׁמִיר"
פירוק נשק גרעיני

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. איך "מפרקים" את הנשק בפועל? מה הוא ההליך?. פירוק נשק גרעיני הוא תהליך של צמצום מלאי הנשק הגרעיני הקיים בעולם, המושג לרוב תוך שימוש בדיפלומטיה והסכמים בינלאומיים. מצדדי פירוק הנשק הגרעיני טוענים כי הוא יפחית את הסיכוי להתרחשות מלחמה גרעינית, במיוחד כתוצאה מטעות. מתנגדי פירוק הנשק הגרעיני טוענים כי מעשה כזה יפחית את גורם ההרתעה, גורם אשר מנע פריצת מלחמה גרעינית, מאז מלחמת העולם השנייה. התנועה לפירוק הנשק הגרעיני קיבלה ביטויים שונים במדינות שונות. בארצות הברית, שם נוצרו כלי הנשק הגרעיניים הראשונים בעולם, היו לתנועה תומכים בולטים בשנים הראשונות של המלחמה הקרה, אשר טענו כי בעזרת ארגון בינלאומי ניתן לאכוף איסור על יצירת כלי נשק גרעיניים. בשנות השישים קמה בארצות הברית תנועה עממית חזקה יותר נגד הנשק הגרעיני, פעולות התנועה התמקדו בנשורת הגרעינית כתוצאה מניסויים בנשק גרעיני. לאחר חתימת האמנה על איסור חלקי על ניסויים גרעיניים, אשר כללה איסור על ניסויי פיצוץ אטומי באטמוספירה החל מיום 10 באוקטובר 1963, הייתה רגיעת מה בפעילות הציבורית נגד פיתוח כלי נשק גרעיניים. בשנות השמונים שוב החלה להישמע הקריאה העממית נגד פיתוח כלי נשק גרעיניים, לאור קריאתו של הנשיא רונלד רייגן להמשיך בפיתוח כלי נשק אלה. עם תום המלחמה הקרה, בשנות התשעים, גוועה שוב תנועת ההתנגדות לכלי נשק גרעיניים. בברית המועצות היו הקולות נגד הפצת נשק גרעיני מעטים וחלשים. בין הבולטים בהשמעת קולם נגד הנשק הגרעיני היה אנדריי סחרוב. דרום אפריקה בשלטון האפרטהייד הייתה המדינה היחידה בעולם כולו אשר התפרקה באופן פומבי ממאגר כלי הנשק הגרעיניים שלה. לדרום אפריקה היה מאגר של כשישה כלי נשק גרעיניים בתקופת שנות השמונים, אך הם פורקו בתחילת שנות התשעים, לפי דיווחים שונים ישראל סִיעָה לדרום אפריקה בפיתוח הנשק הגרעיני שלו. לאחר התפרקות ברית המועצות מצאו עצמן מספר רפובליקות סובייטיות לשעבר (בלארוס, אוקראינה וקזחסטן) מחזיקות בכלי נשק גרעיניים סובייטיים, אך הן העבירו את כלי הנשק לרשות רוסיה. יחד עם זאת, קיים דיווח כי עקב טעות פקידותית נותרו ברשות אוקראינה מספר טילים גרעיניים. ברוב המקרים משתמשים בחומר הפעיל מהנשק המפורק בהפקת חשמל באמצעות אנרגיה גרעינית. המדינות הבאות הודו, נכון לשנת 2006, בהחזקת נשק גרעיני, בין באופן מפורש ובין במשתמע, על ידי ביצוע ניסוי בפיצוץ גרעיני: ארצות הברית, רוסיה, בריטניה, צרפת, סין, הודו, פקיסטן, קוריאה הצפונית. על פי דיווחים מסוימים, גם בידי מדינת ישראל נשק גרעיני, למרות שמעולם לא הודתה בזאת. באיראן פועלת כעת תוכנית מחקר גרעיני העלולה להביא אותה, לדעת מומחים, ליכולת פיתוח נשק גרעיני בעתיד. בשנת 2003 הכריזו גורמי ממשלה בערב הסעודית כי המדינה שוקלת לפתח נשק גרעיני משלה, אולם הכחישו כי המדינה כבר נקטה צעדים מעשיים כלשהם בכיוון זה. הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני סטארט החדש תוכנית הגרעין של ישראל תוכנית הגרעין האיראנית האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני צוטומו ימאגוצ'י מדיה וקבצים בנושא פירוק נשק גרעיני בוויקישיתוף קואליציה של למעלה מ-200 ארגונים לפירוק הנשק הגרעיני Nuclear Files: Library: Treaties: Partial Test Ban Treaty, October 10, 1963 Alan J. Kuperman, U.S. Plan to Put Weapons-Grade Uranium in a Civilian Reactor Is Dangerous and Unnecessary, Scientific American (באנגלית)
לואי ג'ין בולס

לואי ג'ין בולס (באנגלית: Louis Jean Bols; ‏23 בנובמבר 1867 – 13 בספטמבר 1930) היה גנרל בריטי, ראש המטה של הגנרל אדמונד אלנבי במלחמת העולם הראשונה בחזיתות אירופה וארץ ישראל ואיש הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל עד כינון המנדט הבריטי. לואי ג'ין (ז'אן) בולס נולד לדיפלומט בלגי. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 שירת בולס כמפקד גדוד ונשלח להילחם בחזית המערבית. בנובמבר אותה שנה הוא נפצע ונלקח בשבי על ידי הגרמנים. תוך זמן קצר הצליח בולס להימלט מן השבי ומונה לראש המטה של הגנרל אלנבי. בשנת 1917 נכשלה הארמייה השלישית בפיקודו של אלנבי בהתקפה על העיר אראס בצרפת. בעקבות הכישלון בקרב אראס הועבר אלנבי מתפקידו בחזית אירופה ונשלח לחזית המזרח התיכון, בה זכה לניצחונות ולתהילה. עם עזיבת אלנבי נתמנה בולס כמפקד אוגדה תחת פיקודו של פילדמרשל הרברט פלומר, לימים הנציב העליון השני של ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. בולס ואוגדתו נטלו חלק בהתקפה המוצלחת של פלומר על העיר מסינס שבבלגיה ביוני 1917. זמן לא רב לאחר מכן הוצב בולס לשרת תחת פיקודו של אלנבי, כראש מטהו ונלווה אליו בניצחונותיו הגדולים ובכיבוש ארץ ישראל וירושלים מידי הכוחות של האימפריה העות'מאנית. מכיבוש הארץ על ידי הבריטים בדצמבר 1917 ועד כינון המנדט הבריטי בשנת 1920 שימש בולס כאיש הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל תחת מנהלת שטחי האויב הכבושים. מדצמבר 1919 ועד יולי 1920 שימש בולס כקצין המנהלה הראשי (Chief Administrator of Palestine) – המושל הצבאי של מנהלת שטחי האויב הכבושים – דרום, לימים פלשתינה-א"י הכפוף למפקד העליון בקהיר, אלנבי ואז הגיע לארץ הנציב העליון (High Commissioner of Palestine) הראשון הרברט סמואל, הממשל הצבאי הוחלף בשלטון האזרחי של המנדט הבריטי ובולס סיים את תפקידו. בתולדות ארץ ישראל ייזכר בולס כמי שהחתים את הנציב העליון הראשון הרברט סמואל, בהכנסו לתפקידו, על קבלה בה נכתב באנגלית: Received from Major-General Sir Louis J. Bols K.C.B.—One Palestine, complete ובתרגום לעברית: "נתקבלה מאת הגנרל סיר לואי בולס (ראשי תבות תואריו באנגלית), "פלשתינה שלמה" הנציב העליון הוסיף ליד חתימתו על הקבלה את ראשי התבות E&O.E, שמשמעותן Errors and Omissions Expected, בדומה לאימרה העברית "טעות - לעולם חוזר". בנו של בולס היה הגנרל אריק לואי בולס, מי שבין השנים 1945 ל-1947 עמד בראש דיוויזיית הצנחנים, שחייליה כונו על ידי אנשי היישוב "הכלניות", שהופעלה נגד היישוב בתקופת המאבק להקמת מדינת ישראל. מדיה וקבצים בנושא לואי ג'ין בולס בוויקישיתוף בנימין אליאב (עריכה), היישוב בימי הבית הלאומי, הוצאת כתר, 1989, עמוד 12
ארטיום מילבסקי

ארטיום וולודימירוביץ' מילבסקי (באוקראינית: Артем Володимирович Мілевський) (נולד ב-12 בינואר 1985 במינסק, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ממוצא בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ מילבסקי התאמן באקדמיית הכדורגל של ניקולאי וולקוב במינסק. בשנת 2000 שיחק כמה משחקים בנבחרת הצעירה של בלארוס. בסוף אותה שנה עבר עם משפחתו לאוקראינה, שם התאמן תקופה קצרה באקדמיית הכדורגל של פבל יאקובנקו, עד שחתם בקבוצת הכדורגל בוריספן קייב. בשנת 2002 עבר לקבוצת דינמו קייב מקבוצת בוריספן וכבש את שערו הראשון כבר במשחקו הראשון במועדון. מאז הוא שחקנה של הקבוצה ומכונה "אנדריי שבצ'נקו" החדש. באותה שנה קיבל את האזרחות האוקראינית. החל מ-2006 משחק מילבסקי בנבחרת אוקראינה. הוא שותף במונדיאל 2006 בגרמניה והיה אחד משלושת השחקנים שכבשו את הפנדלים בניצחון 0:3 על שווייץ בדו-קרב בעיטות העונשין בשמינית הגמר. נבחרתו הגיעה לשלב רבע הגמר שם הפסידה לאיטליה, אלופת העולם המיועדת. אליפות אוקראינה: 2004, 2007, 2009 הגביע האוקראיני: 2003, 2005, 2006, 2007 הסופר קאפ האוקראיני: 2006, 2009, 2011 הגביע הבלארוסי – 2018 אליפות בלארוס – 2019 מקום שני באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 2006. מקום שלישי באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 – 2004 כדורגלן השנה באוקראינה: 2009. מלך השערים של הליגה האוקראינית: 2009/2010 מדיה וקבצים בנושא ארטיום מילבסקי בוויקישיתוף ארטיום מילבסקי, ביישום טלגרם ארטיום מילבסקי, ברשת החברתית אינסטגרם ארטיום מילבסקי, סרטונים בערוץ היוטיוב ארטיום מילבסקי, באתר Transfermarkt ארטיום מילבסקי, באתר Soccerway ארטיום מילבסקי, באתר WorldFootball.net ארטיום מילבסקי, באתר National Football Teams ארטיום מילבסקי, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר דינמו קייב
לגיטימציה

לֵגִיטִימַצְיָה (או כִּשְׁרוּר), היא ההכרה שפרט רשאי לבצע פעולה או להחזיק בזכות כלשהי, למשל בזכות להנהיג ולשלוט על אחרים. לגיטימציה יכולה להינתן על ידי קבוצה מצומצמת, על ידי חברה לאומית או דתית, ואף על ידי מדינות החברות בקהילה בין־לאומית. מושא הלגיטימציה עשוי להיות מעמד (למשל של שליט), פעולה (נטילת רכוש), או הכרה בזכות מופשטת. בהקשר המדינתי, לגיטימציה נוצרת על בסיס התשתית החוקתית של המדינה וההסכמות ביחס למוסדות ולתהליכים הפוליטיים. תנאי יסוד לדמוקרטיה יציבה הוא שהמשטר נתפס לגיטימי בעיני אזרחי המדינה, קרי שהרוב המכריע של האוכלוסייה רואה את המשטר כראוי לקיום, ותומך עקרונית במערכת הערכים המרכזית שלו. לגיטימציה עשויה להתייחס גם למערכת היחסים הבין־לאומית בין אומות ובין ארגונים בין־לאומיים. בהקשר זה הלגיטימציה מתייחסת לזכותה של מדינה למעמד ריבוני, לזכותה לבצע פעולות שונות בתחומיה ומחוץ להם וכן ליחסי גומלין בין מדינות ובין שחקנים לא מדינתיים (דוגמת ארגונים בין־לאומיים, קבוצות אתניות וישויות שטרם הוכרו כמדינות). פעמים רבות נדונה הלגיטימיות של מעשיה של מדינה, כאשר הם שנויים במחלוקת מבחינה פוליטית או מבחינה משפטית, למשל סיפוח של שטחים נוספים, התערבות בענייניה של מדינה אחרת או הפרת הסכמים ואמנות בין־לאומיים. לעיתים שאלת הלגיטימציה מתעוררת בשל סכסוך באשר לעצם זכות קיומה של מדינה פלונית או ביחס לזכותה לקיים שלטון ריבוני עצמי. הפילוסוף מקס ובר מונה שלושה מקורות ללגיטימציה: מקור הלגיטימציה נובע מקדושת מסורת מימים עברו. האיש או האנשים המפעילים סמכות מתמנים בהתאם לכללים מסורתיים מהעבר. האובייקט לציות הוא הסמכות האישית של הפרט הנהנה ממנה בתוקף מעמדו המסורתי. האיש המפעיל סמכות איננו "ממונה" מכוח משרתו כי אם מנהיג אישי. מקור הלגיטימציה נשען על מסירות לקדושה מיוחדת, לגבורה, לאופי המופתי של אדם יחיד, ומכאן מסירות לדפוסים הנורמטיביים, או לשיטה שאותו יחיד מטיף לה או שהקימה. מקור הלגיטימציה נובע מתוך החוק, שיטה בלתי אישית, המתבססת על השכל הישר. האזרח תומך בשיטה, והמנהיג מגיע לשלטון דרך השיטה. בנוסף לשלושה מקורות אלו ניתן למנות שלושה נוספים: 4. שליטה דתית אידאולוגית – שיטת שליטה המבוססת על רעיונות או על מערכת רעיונית המעניקים לשלטון מסוים לגיטימציה. לשליטה זו אופי דתי תאולוגי, אך גם אופי של דת חילונית, המכונה בדרך כלל "אידאולוגיה". 5. שליטה כוחנית – שיטת שליטה המבוססת על כוח אלים ועל "הזכות של החזק". לעיתים היא מעוגנת בגישות מעין מדעיות של דרוויניזם חברתי המוכיחות לכאורה שהחזק הוא גם "צודק", "טוב" או "הולך בדרך הנכונה" ולעיתים היא מעוגנת ביתרון כוחני בלבד בלא עיגון אידאולוגי כלשהו. שליטה כוחנית ניצבת בבסיס משטרי כיבוש או משטרים דיקטטוריים שנמשכים תקופה ממושכת. האוכלוסייה המשועבדת מצדיקה היעדר התנגדות פעילה לכוח הכובש בטענה כי אין מה לעשות נגד החזק, ואילו הכוח הכובש מצדיק תדיר את השליטה בטענה כי חזק פירושו צודק. 6. שליטה הנובעת מיעילות ומאפקטיביות – האפקטיביות פירושה מידת היכולת של הקולקטיב או של בעל העוצמה, להגשים מטרות חברתיות מקובלות. היעילות פירושה מידת היכולת של הקולקטיב או של בעל העוצמה, להפיק תפוקות במחיר שנתפס כסביר ליחידת תפוקה. הַפְסָלָה – דה־לגיטימציה חוקיות השלטון, דף שער בספרייה הלאומית אורי סלע‏, איך אומרים פטריוט בעברית? המילים החדשות של האקדמיה ללשון, באתר וואלה, 9 ביוני 2022 יאיר יאסׇן, לא מרימים ידיים: מחאות ואלימות כלפי המדינה בישראל, תל אביב: רסלינג, 2022 אורי סלע‏, איך אומרים פטריוט בעברית? המילים החדשות של האקדמיה ללשון, באתר וואלה, 9 ביוני 2022
סימפוזיון (להקה)

סימפוזיון הייתה להקת רוק מתקדם ישראלית שנוסדה בשנת 2000 על ידי שני המלחינים אריק חייט ואלעד אברהם. סימפוזיון הוציאה לשוק את אלבום הבכורה "קונדבופר" (Kundabuffer) בינואר 2006. האלבום זכה לתהודה בינלאומית. בספטמבר 2006 האלבום יצא במהדורה שנייה בחברת התקליטים הקנדית יוניקורן דיגיטל (Unicorn Digital). אריק חייט - הלחנה, קלידים, שירה, חלילית אורי בן-צבי - גיטרות דן קרפמן - גיטרה בס, שירה בוריס זילברשטיין - תופים ארז קריאל - גיטרות, חלילית, שירה אלעד אברהם פרש מההרכב עם סיום העבודה על אלבום הבכורה כדי להתמקד בלימודי מוזיקה. אריק חייט התאבד ב-27 בדצמבר 2008. סימפוזיון, באתר ספוטיפיי סימפוזיון, באתר Discogs (באנגלית) רונן צומר, ‏המוזיקאי אריק חייט שם קץ לחייו, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2008 בן שלו, אריק חייט: כך איבד עולם המוזיקה עמוד תווך, באתר הארץ, 7 בינואר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.