טריטוריית מונטנה

טריטוריית מונטנה הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-26 במאי 1864 עד 8 בנובמבר 1889, אז התקבלה כמדינה ה-41 באיחוד כמדינת מונטנה. טריטוריית מונטנה אורגנה מתוך טריטוריית איידהו הקיימת על ידי חוק הקונגרס ונחתמה על ידי הנשיא אברהם לינקולן ב-26 במאי 1864. האזורים שממזרח לקו פרשת המים של אמריקה היו בעבר חלק מטריטוריית נברסקה וטריטוריית דקוטה ונרכשו על ידי ארצות הברית ברכישת לואיזיאנה. הטריטוריה כללה גם חלק מטריטוריית איידהו ממערב לקו פרשת המים של אמריקה וממזרח לרכס ביטררוט, שנרכשה על ידי ארצות הברית באמנת אורגון, ונכללה במקור בטריטוריית אורגון. החלק של טריטוריית אורגון שהפך לחלק ממונטנה פוצל כחלק מטריטוריית וושינגטון. הגבול בין טריטוריית וושינגטון לטריטוריית דקוטה היה קו פרשת המים של אמריקה (כפי שמוצג במפה של 1861); עם זאת, הגבול בין טריטוריית איידהו לטריטוריית מונטנה עקב אחר רכס ביטררוט מצפון ל-46°30′ צפון (כפי שמוצג במפה של 1864). שינוי זה נבע בחלקו מכך שהקונגרס איחד את האזור עם יצירת טריטוריית איידהו ב-1863, יחד עם התמרון הפוליטי שלאחר מכן של סידני אדגרטון, שבקרוב יהיה המושל הטריטוריאלי הראשון של מונטנה, ובני בריתו בקונגרס. הם יישמו בהצלחה את שינוי הגבול שהוסיף את העמקים Flathead ו-Bitterroot עבור טריטוריית מונטנה. החוק המקורי של טריטוריית מונטנה הגדיר את הגבול כמתפרש מהצומת המודרני של מונטנה, איידהו וויומינג ב: 44°30′ צפון; משם ישר מערבה לאורך 44°30′ של קו הרוחב הצפוני עד לנקודה שנוצרה בהצטלבות שלה עם פסגת הרי הרוקי; משם בעקבות פסגת הרי הרוקי צפונה עד להצטלבותו עם הרי ביטר רוט; משם צפונה לאורך פסגת הרי ביטר רוט עד להצטלבותו עם קו האורך ה-39 ממערב מוושינגטון; משם לאורך קו האורך ה-39 צפונה עד לקו הגבול של השטח הבריטי. עם הקמת טריטוריית ויומינג בשנת 1868, נוצרה בטעות מובלעת של טריטוריית דקוטה הידועה בשם דקוטה האבודה. הממשלה הפדרלית התעלמה מהמובלעת עד 1873, אז היא סופחה ובכך שולבה במחוז גאלאטין, מונטנה. טריטוריית מונטנה התקבלה לאיחוד כמדינת מונטנה ב-8 בנובמבר 1889. המפה של דה לייסי משנת 1865 של טריטוריית מונטנה המפה של דה לייסי משנת 1872 של טריטוריית מונטנה חוק הקונגרס של 1864 שהקים את מונטנה, הידוע כחוק המקורי, קבע ארגון סטנדרטי במקצת לממשלה הטריטוריאלית של מונטנה. היא הקימה זרועות מבצעות, שופטות ומחוקקות של הממשל, אולם לממשלה הפדרלית היה תפקיד דומיננטי בניהול הטריטוריה החדשה. במיוחד, הקונגרס שמר לעצמו את הזכות לבטל כל חוקים שהתקבלו על ידי בית המחוקקים הטריטוריאלי שנבחר על ידי האזרחים. נשיא ארצות הברית מינה את בעלי התפקידים החזקים ביותר בטריטוריה, כולל מושל, מזכיר הטריטוריה ושלושה חברי בית המשפט העליון הטריטוריאלי, בעצה ובהסכמת הסנאט האמריקני. אזרחי הטריטוריה בחרו אספה מחוקקת, המורכבת ממועצה ובית הנבחרים, שיצרו יחד את החוקים עבור הטריטוריה. אזרחים גם בחרו בציר בודד לקונגרס כיועץ לבית הנבחרים של ארצות הברית; נציג טריטוריאלי לא הורשה להצביע. השלטון הטריטוריאלי נועד לספק מגרש אימונים למעבר עתידי למדינה, ולאפשר זמן למוסדות האזור להתבגר ולאוכלוסיות לצמוח. המושל כיהן כהונה של ארבע שנים, אלא אם כן הודח על ידי הנשיא. חובות התפקיד כללו 1) ביצוע נאמן של החוקים, 2) לשמש כמפקד העליון של המיליציה, ו-3) לשמש כמפקח על ענייני האינדיאנים. המושל גם היה צריך לאשר או להטיל וטו על חוקים בתוך שלושה ימים ממועד המעבר על ידי האספה המחוקקת הטריטוריאלית. מזכיר הטריטוריה כיהן כהונה של ארבע שנים, אלא אם כן הודח על ידי הנשיא. חובות התפקיד כללו 1) רישום כל החוקים וההליכים של האספה המחוקקת ומעשיו של המושל, 2) העברת עותקים של החוקים וכתבי העת של האספה המחוקקת לנשיא ולמנהיגי הקונגרס, וכן 3) העברת הליכים ניהוליים והתכתבויות פעמיים בשנה לנשיא. חשוב לציין, המזכיר שימש גם כמושל בפועל במקרה של מותו, הדחה, התפטרות או היעדרות של המושל מהטריטוריה. האזרחים הזכאים של טריטוריית מונטנה הצביעו עבור ציר לקונגרס, ובחרו אותם לכהונה של שנתיים. הנציג הטריטוריאלי ישב בבית הנבחרים וכמו כל נציג אחר השתתף בדיונים, אך לא הייתה להם זכות הצבעה. בתקופה שמונטנה הייתה טריטוריה, חלק מהנציגים לקונגרס הורשו לשבת בוועדות נבחרות ואפילו בוועדות קבועות של הבית, אך כמו בבית התחתון, הם לא הורשו להצביע. מדיה וקבצים בנושא טריטוריית מונטנה בוויקישיתוף Malone, Roeder, and Lang 1991, p. 95. An Act to provide a temporary government, 1864. Renne 1958, p. 20-23. Renne 1958, p. 19. Renne 1958, p. 20-21. Palmer 2011, p. 3-4. Palmer 2011, p. 6-8.