laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מסוף GNOME

מסוף GNOME הוא מדמה מסוף לסביבת שולחן העבודה של GNOME, אשר נכתב על ידי האבוק פנינגטון ומתכנתים נוספים. המסוף מאפשר להפעיל פקודות יוניקס רגילות, מבלי לצאת מהממשק הגרפי של GNOME. המסוף מדמה את מסוף xterm ומספק בחלקו תכונות זהות אליו. מסוף GNOME תומך בריבוי פרופילי משתמש. משתמש יחיד יכול ליצור מספר פרופילים לשימושו, אשר כולם יהיו תחת חשבון המשתמש שלו במערכת ההפעלה. משמעות הפרופיל היא הגדרות שונות במסוף, ובהם אופן גלילת הטקסט, צבעי המסוף, שם המשתמש, פקודות אשר ירוצו אוטומטית בעת פתיחת הפרופיל, ועוד. כשמסוף GNOME מופעל הוא יכול להיות מוגדר לפעול בצורה הרגילה שלו, או בפרופיל ספציפי הכולל את התכונות שהוזכרו. מסוף GNOME תומך במספר אפשרויות תאימות שונות, המאפשרות להתממשק לתוכנות ישנות בעלות שליטה טקסטואלית. כברירת מחדל המסוף פועל עם סט של 16 צבעים שהמשתמש יכול לבחור בהם, אך ניתן להרחיבם עד 256 צבעים. במסוף, קיימת תמיכה במגוון אפשרויות רקעים: 1. רקע אחיד - משתמש יכול לבחור לפרופיל שלו רקע המורכב מאחד ממליוני הצבעים הנתמכים בשולחן העבודה של GNOME. 2. רקע תמונה - מסוף GNOME מאפשר לקבוע רקע מבוסס תמונה התומך ברוב תסדירי התמונה, כולל JPEG ,PNG ,GIF, ו־TIFF. 3. רקע שקוף - משתמש יכול לבחור ברקע בעל רמת שקיפות כפי שיחליט (החל משקיפות מוחלטת וכלה באטימות מוחלטת). הדבר מהווה יתרון בעת הקלדת פקודות מדף קובץ, הנמצא "מאחורי" חלון המסוף ומאפשר לבצע זאת ביתר קלות. למרות שיעוד מסוף GNOME הוא לשמש כשורת פקודה הניזונה מפקודות מקלדת, קיימת במסוף תמיכה מסוימת גם בהתקני הצבעה ובהם עכבר. באמצעות עכבר ניתן לגלול את המסוף, להעתיק קטעים, אך לא ניתן לקבוע את מיקום סמן הכתיבה בעזרתו. קיימת תכונה במסוף המזהה אוטומטית כתובות URL ודואר אלקטרוני, כך שבעת הצבעה עליהם מופיע קו מתחת לכתובת. לאחר לחיצה על הכתובת נפתח יישום המאפשר לגשת אל הכתובת, כגון דפדפן. מדיה וקבצים בנושא מסוף GNOME בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מסוף GNOME (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עליית משה

עליית משה, אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, נכתב ככל הנראה בארץ ישראל במאה הראשונה, כמה עשרות שנים לפני חורבן בית המקדש השני. המקור, שנכתב ככל הנראה בעברית, לא השתמר. השתמרו רק קטעים ממנו בתרגום ללטינית. הספר פורסם לראשונה בשנת 1861 מתוך כתב יד לטיני בן המאה השישית שנמצא בספרייה האמברוזיאנית שבמילאנו. החוקרים זיהו אותו כתרגום של הספר האבוד עליית משה, או צוואת משה הנזכר בכתבי יד של ההיסטוריון גלסיוס. כתב היד, הקטוע בסופו, כולל נבואה פסאודואפיגרפית בשמו של משה רבנו, המדברת על מהלך ההיסטוריה הישראלית בדורות שיבואו אחריו ועד לתקופת בניו של הורדוס. נבואה זו ניתנת בתוך תיאור של התכוננות משה לפטירתו ומינוי יהושע בן נון כממלא מקומו. על פי גלסיוס, מכיל חלקו האבוד של הספר קרוב לוודאי ויכוח בין השטן לבין רב המלאכים מיכאל. ויכוח זה נזכר גם בברית החדשה. אברהם כהנא, עלית משה, ספרים החיצונים - חלק ראשון, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 332–343. א. ש. הרטום, צואת משה, בתוך: הספרים החיצונים, ספורי אגדה, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–27 (ממוספר מחדש לאחר צוואות בני יעקב). בארץ ובתפוצות בימי בית שני ובתקופת המשנה ספר זיכרון לאריה כשר עמוד 3 "מיהו Taxo הערכה מחדש של מוצא הספר "עליית משה"" מדיה וקבצים בנושא עליית משה בוויקישיתוף topic/Testament-of-Moses עליית משה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ברטון מלכיאל

ברטון גורדון מלכיאל (באנגלית: Burton Gordon Malkiel; נולד ב-28 באוגוסט 1932) הוא כלכלן אמריקאי, מפורסם בעיקר בשל ספרו הליכת אקראי בוול סטריט(אנ'). מלכיאל הוא תומך מובהק בתאוריית השוק היעיל הטוענת שמחיר המוצרים הפומביים משקפים את כל האינפורמציה הגלויה לגביהם, למרות שטען שבשווקים מסוימים יש עדויות למחירים שאינם אקראיים. בספרו "הליכת אקראי בוול סטריט" טען ברטון ש”קוף עיוור הזורק חיצים על עיתון כלכלי יכול לבחור תיק השקעות טוב במידה שווה לתיק השקעות שנבחר על ידי מומחה”. טענה זו נבחנה ב-1988 על ידי Wall Street Journal שקיים תחרויות בין מומחים והציבור לתיק השקעות שנבחר בעזרת זריקת חיצים ונקרא הקוף. לאחר 100 תחרויות נמצא שהמומחים זכו רק ב-61% מהתחרויות מול הקוף. המושג תיק השקעות של הקוף הפך לשם נרדף לתיק השקעות שנבנה ללא ידע מומחה והיום בעיתונים כלכליים נהוג פעמים רבות להציג בתחרויות משקיעים תיק המייצג את המדד ונקרא קוף. הליכת אקראי בוול סטריט - הדרך הבדוקה להשקעה מוצלחת בשוק ההון. בעברית יצא בהוצאת ידיעות ספרים ברטון מלכיאל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
קרב סונגהוואן

קרב סונגהוואן (ביפנית: 成歓の戦い) היה הקרב היבשתי הראשון במלחמת סין–יפן הראשונה. הקרב התרחש בסונגהוואן, מחוץ לעיר צ'ונאן שבקוריאה, ב-28 ביולי 1894 - 29 ביולי 1894, בין כוחות הצבא היפני הקיסרי לבין כוחות צבא צ'ינג. הצבא הקיסרי היפני שלח לקוריאה כוח בן 4,000 חיילים, שנועד לסלק את כל הכוחות הסיניים מקוריאה, ולכונן ממשלה חדשה במדינה, הנאמנה ליפן. על הכוח פיקד מייג'ור-גנרל אושימה יושימאסה, והוא יצא מסיאול דרומה, לכיוון העיר אסאן. חיל המצב הסיני שחנה בסונגהוואן מנה כ-3,880 חיילים, תחת פיקודו של גנרל ניאה שיצ'נג. חיל המצב התכונן להגעתו של הכוח היפני וביצר את עמדותיו באמצעות חפירות שוחות, בניית מוצבים והצפת שדות האורז שהקיפו את האזור. עם זאת, התגבורת שנשלחה לחיל המצב מסין אבדה בדרכה בקרב פנגדו, ב-25 ביולי. היפנים פתחו בהתקפה עם פעולת הסחה. כוח שהכיל ארבע פלוגות חיל רגלים ופלוגת חיל הנדסה תקף את חזית העמדות הסיניות בערב 28 ביולי, בעוד הכוח המרכזי, שמנה תשע פלוגות רגלים, פלוגת חיל פרשים וגדוד ארטילריה איגף את הביצורים הסיניים, ופתח במתקפה בשעות הבוקר המוקדמות של 29 ביולי. המגינים הסיניים החזיקו מעמד כארבע שעות בטרם החלו לנטוש את עמדותיהם, תוך שהם מותירים נשק ואספקה בשדה הקרב, ולסגת לאסאן, אך היפנים רדפו אחריהם והעיר נפלה לידיהם בצהרי 29 ביולי. הניצולים הסינים נסוגו צפונה לפיונגיאנג. תבוסת הכוחות הסיניים בסונגהוואן ובאסאן מנעה למעשה את כיתור הבירה הקוריאנית, סיאול, אליה הגיעו הכוחות היפנים ב-5 באוגוסט. בעקבות הקרב התפרסמו הכרזות מלחמה מטעם קיסר יפן וקיסר סין. שילוני, בן-עמי. יפן המודרנית: תרבות והיסטוריה. הוצאת שוקן, 1997 (מהדורה מתוקנת ומורחבת 2002). Paine, S.C.M. The Sino-Japanese War of 1894-1895: Perception, Power, and Primacy. Cambridge University Press, 2003. ISBN 052161745-1 מדיה וקבצים בנושא קרב סונגהוואן בוויקישיתוף Battle of Seonghwan ( Song Hwan) July 29, 1894. ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדמו"ר האמצעי (פירושונים)

אדמו"ר האמצעי הוא כינוי שניתן במספר חסידויות לאדמו"ר השני בשושלת. התואר ניתן בדרך כלל לאחר פטירתו והכתרת בנו כאדמו"ר, אז נהפך לאדמו"ר האמצעי בחסידות. האם התכוונתם ל... רבי דובער שניאורי - האדמו"ר השני מחב"ד. רבי מנחם מנדל מוורקא - האדמו"ר השני מוורקא. רבי יהושע רוקח - האדמו"ר השני מבעלז.
האדמו"ר הזקן (פירושונים)

התואר "האדמו"ר הזקן" ניתן בכמה חסידויות לאדמו"ר הראשון בחסידות (כונה כך לאחר פטירתו, כשבנו מילא את מקומו) או לאדמו"ר מהשושלת שכיהן שנים רבות או שנפטר בגיל מבוגר. האם התכוונתם ל... רבי שניאור זלמן מלאדי – האדמו"ר הראשון של חב"ד רבי יצחק מוורקא – האדמו"ר הראשון מוורקא רבי אברהם יעקב פרידמן – האדמו"ר הראשון מסדיגורה רבי יחיאל דנציגר – האדמו"ר הראשון מאלכסנדר רבי יעקב דוד קאליש – האדמו"ר הראשון מאמשינוב רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא – אבי שושלת מסטריקוב רבי אהרן ראטה – האדמו"ר משומר אמונים רבי איתמר רוזנבוים – האדמו"ר מנדבורנה
האדמו"ר הצעיר

האם התכוונתם ל... רבי אשר פרלוב - האדמו"ר החמישי מקרלין. שימש באדמו"רות שנה אחת ונפטר בגיל 46. רבי שלמה דוד יהושע וינברג - האדמו"ר הרביעי מסלונים. הוכתר בגיל 21 ונרצח בגיל 32. רבי יעקב פרלוב - האדמו"ר החמישי מחסידות קוידנוב, האחרון לפני השואה.
קשיות

קַשְׁיוּת היא מאפיין של חומר מוצק המשקף את מידת ההתנגדות של החומר לשינוי של קבע בצורתו. יש שלוש הגדרות מעשיות לקשיות: קשיות חריצה קשיות עיוות קשיות מוחלטת במינרלוגיה, קשיות המינרל נמדדת במידת ההתנגדות שלו לחריצה על ידי מינרל אחר. עצם העשוי ממינרל קשה יחרוץ עצם העשוי ממינרל רך יותר. קשיות חריצה נמדדת בדרך כלל בסולם מוס. יהלום טהור הוא המינרל הטבעי הקשה ביותר, וביכולתו לחרוץ כל מינרל אחר. החומר הקשה ביותר הידוע כיום הוא Ultrahard fullerite, שהוא גרסה של פולרין. קשיותו של חומר זה גדולה פי 1.17–1.52 מזו של יהלום. חומר זה קיים רק בכמויות מיקרוסקופיות, וקשיותו נמדדת תחת מיקרוסקופ אלקטרוני. קשיות עיוות, שבה עוסקים בעיקר בהנדסה ובמטלורגיה עוסקת בהתנגדותו של חומר לעיוות קבוע של צורתו. קשיות זו נמדדת בעיקר באמצעות הנחת חודרן עם משקל מסוים על החומר הנבדק, ומדידת ממדי העיוות שנוצר. יש דרכים חלופיות אחדות למדידת קשיות זו, לדוגמה קשיות רוקוול, שיטת ויקרס ושיטת ברינל. קשיות מוחלטת נמדדת באמצעות סקלרומטר, שהוא מכשיר שנועד למטרה זו. הטבלה הבאה משווה בין קשיות החריצה (בסולם מוס) לבין הקשיות המוחלטת של חומרים אחדים. קשיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הדס מורנו

הדס מורנו (נולדה ב-7 ביוני 1983) היא שחקנית ומנחה ישראלית. כיום היא מורה לספרות בתיכון רוטברג ברמת השרון. מורנו נולדה בחיפה לתמי, מנהלת סניף ברשת שמרת הזורע. בגיל 12 הצטרפה ללהקת הנוער הייצוגית של חיפה. היא שרתה בצה"ל כמפקדת קורסים בחיל הים. לאחר שחרורה משירותה הצבאי היא הצטרפה לקורס משחק בסטודיו של שרון אלכסנדר. מורנו בוגרת סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2006-2009). בשנת 2004 השתתפה במחזמר "אלאדין" בתפקיד יסמין הנסיכה, לצידם של אלי יצפאן, תום אבני וצביקה הדר. בשנת 2005 השתתפה במופע לילדים "שיר נולד" לצד עשרות זמרים ושחקנים. השתתפה בסדרה "טלנובלה בע"מ" בתפקיד עלמה אונגר, אחותו הצעירה של כפיר (עפר שכטר). ובאותה שנה התארחה בשעשועון "לא נפסיק לשיר", והנחתה תוכנית קיץ לבני נוער בערוץ המוזיקה בשם "קליפס". בשנת 2006 החלה להנחות את התוכנית "אקזיט" ובעקבות כך השתתפה בסרט הקולנוע "NO אקזיט". בשנת 2007 שיחקה בתפקיד משנה בסדרה "אגדת דשא" ששודרה בערוץ 10 וגילמה את מורן, וכן שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "מסודרים" וגילמה את סתיו. באותה שנה השתתפה במחזמר לחנוכה "סביב העולם בשמונים יום" לצד אלי יצפאן, ליאור אשכנזי, ומייקל לואיס, בו גילמה את אאודה וכיכבה בקמפיין לזהירות בדרכים ששודר בערוץ הופ!. בשנת 2008 במהלך שנה ב' של מורנו בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, שיחקה לצד יוגב יפת במחזה "הטרילוגיה הבלגרדית" פרי עטה של ביליאנה סרביליאנוביץ' ובבימויו של רוני מנדלסון. בשנת 2010 שיחקה בסרט הקולנוע "התגנבות יחידים" בתפקיד עליזה. במקביל שיחקה בהצגות "מראה מעל הגשר" ו"מי מכיר את עמוס חפר" של תיאטרון בית ליסין. בשנת 2011 השתתפה בעונה הראשונה של סדרת הנוער "אליפים" ששודרה בערוץ הילדים למנויי Yes וגילמה את קארין הדלידית. בשנת 2013 השתתפה בהצגה "הגיבן מנוטרדאם" שהועלתה בתיאטרון באר שבע בתפקיד אסמרלדה. באותה שנה שיחקה בסרט סטודנטים בשם "ששי קשת לא אוכל פלאפל" שם שיחקה בתפקיד הדס, מנהלת משמרת בפלאפליה שבחור בשם עידו (אותו משחק יון תומרקין) מאוהב בה ולא מסוגל להגיד לה מה הוא מרגיש כלפיה, עוד משחקים בסרט - ששי קשת, רועי אסף. בשנת 2014 השתתפה בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "תא גורדין" ששודרה ב-Yes, וגילמה את טלי. באותה שנה לקחה חלק בסדרת הרשת הקומית "שיחות יוצאות" של יוגב יפת. הדס מורנו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הדס מורנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יונתן אסתרקין, גיל התבגרות: ריאיון עם הדס מורנו, באתר nrg‏, 17 ביולי 2011 שחר אורן, אל תלחצו, אני בדרך, באתר ynet, 2 בפברואר 2011 מיכאלה אונגר, הדס מורנו, באתר ynet, 10 בדצמבר 2006 נועה רום, המדריך לכוכבת המתחילה, באתר ynet, 23 בנובמבר 2005 טל פרי, ‏"ברור לי ששכחו אותי", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2008 מאיה כהן, "הגיבן מנוטרדאם" על הבמה, באתר ישראל היום, 31 בדצמבר 2013
אנדרו סטנדלי

אנדרו סטנדלי (אנגלית: Andrew Standley) הוא דיפלומט בריטי שכיהן כראש משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל בשנים 2009–2013. סטנדלי נולד בבריטניה ולמד תחילה בצרפת, אחר כך למד תולדות האמנות באוניברסיטת קיימברידג' ובהמשך סיים תואר מוסמך ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא עבד בעבור ממשלת בריטניה באזור דרום האוקיינוס השקט ובעבור האומות המאוחדות בז'נבה ובבנגלדש. בשנת 1986 החל לעבוד בנציבות האירופית. תחילה שירת באסיה ובאמריקה הלטינית ואחר כך גם במטה הראשי של האיחוד האירופי בבריסל. טרם הגעתו לישראל היה אחראי לתיאום וניתוח בתוך המנהלה הכללית של הנציבות לקשרי חוץ. משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל (אנגלית: Delegation of the European Union to the State of Israel) היא נציגות דיפלומטית של האיחוד האירופי בישראל. שמה הקודם היה "משלחת הנציבות האירופית למדינת ישראל", והוא השתנה עם כניסת אמנת ליסבון לתוקף ב-1 בדצמבר 2009, במסגרתה אף הוכפפה המשלחת לנציגה העליונה קתרין אשטון. סטנדלי הגיש את כתב האמנתו לנשיא פרס ב-9 בדצמבר 2009 וסיים את תפקידו בשנת 2013. מחליפו בתפקיד היה לארס פאבורג-אנדרסן. לאחר סיום תפקידו בישראל סטנדלי שימש כשגריר האיחוד האירופי למקסיקו. משלחת האיחוד האירופי למדינת ישראל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצעדי סינגלי ואלבומי הדאנס הבריטיים

מצעדי סינגלי ואלבומי הדאנס הבריטיים (באנגלית: UK Dance Singles and Albums Charts), הוא מצעד פזמוני דאנס שבועי בריטי אשר מופק על ידי חברת המצעדים הרשמית. במצעד משוקללים נתוני המכירות בממלכה המאוחדת (על גבי תקליטורים פיזיים ושל קובצי מוזיקה דיגיטליים). המצעד, אשר אינו מושמע נכון להיום ברדיו או בטלוויזיה, מתפרסם מדי שבוע הן באתר האינטרנט של BBC Radio 1 והן באתר האינטרנט של חברת המצעדים הרשמית. המצעד מפרסם את 40 הסינגלים ו-40 האלבומים הנמכרים ביותר באותו השבוע בסוגת הדאנס בממלכה המאוחדת. המצעד החל להתבסס גם על הורדות דיגיטליות החל מיוני 2009. לפני כן המצעד התבסס רק על מכירות של תקליטורים ותקליטים. בניגוד למצעד הדאנס האמריקני המרכזי Hot Dance Club Songs של בילבורד אשר בו משוקללים נתונים אודות ההשמעות של הסינגלים במועדונים, מצעד הדאנס הבריטי משקלל את נתוני המכירות. מצעד הדאנס הבריטי (2010–2019) מצעד הדאנס הבריטי (2000–2009) חברת המצעדים הרשמית מצעד פזמוני הדאנס הבריטי, Radio BBC 1 מצעד אלבומי הדאנס הבריטי, Radio BBC 1
האגף לפעולות מיוחדות

Special Activities Division (בראשי תיבות: SAD; בעברית: האגף לפעולות מיוחדות) הוא אגף בסוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית האמון על המבצעים המיוחדים. ראשיתו של האגף בשנת 1942 עבר איסוף המודיעין מצבא ארצות הברית לידי סוכנות ה-OSS (המשרד לשירותים אסטרטגיים), אשר עיבדה את המידע והציגה אותו בפני ממשל המדינה. בעקבות מלחמת העולם השנייה החליט נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט להקים משרד מיוחד לאיסוף מודיעין ממדינות האויב. בראש המשרד עמד גנרל ויליאם ג'יי. דונובן, ולזכותו נזקפו הצלחות רבות בתחום הריגול, כגון גיוס מדענים העוסקים בפיתוח האטום. בין היתר הפעיל הארגון סוכני שטח, אשר הצניח ברחבי אירופה. הסוכנים, אשר פעלו במסגרת מבצע ג'דבורו, על שום העיר ג'דבורו שבסקוטלנד שבסמוך לה הוכשרו הסוכנים, שימשו כקציני קישור למחתרות כמו המחתרת הצרפתית וגייסו סוכנים ומרגלים. כמו כן פעלו כיחידות קומנדו וביצעו פשיטות על מטרות צבאיות של גרמניה הנאצית. כאשר נוסדה ה-CIA בשנת 1947 על ידי הנשיא הארי טרומן הוקם בה האגף כממשיך דרכם של אנשי ג'דבורו. אנשי האגף פעלו במבצעים שונים של סוכנות הביון המרכזית כאגף צבאי למחצה. אנשי האגף הם ברובם בוגרי הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, סיירת חיל הנחתים, טייסת המסוקים וטייסים של יחידת העילית הרגימנט האווירי למבצעים מיוחדים ה-160 של חיל האוויר האמריקני, הקומנדו הימי של הצי האמריקני וכוח דלתא. אנשי האגף עוברים הכשרה נרחבת בתחומים כגון: לוחמה בטרור, חבלה, קומנדו ולוחמה זעירה. האגף מחולק ל-2 תתי מסגרות המכונות "קבוצות": SOG - Special Operation Group, אמונה על פעילויות פרה-מיליטריות, מבצעים מיוחדים, חבלה קומנדו ועוד. PAG - Political Affairs Group, אמונה על השפעה על משטרים בדרכים מיוחדות. הפעולות בהם היו מעורבים אנשי האגף הן בין היתר: תמיכה בתנועות אנטי-קומוניסטיות ובניסיונות הפיכה באירופה, דרום אמריקה ואסיה. ניסיונות להפלת המשטר הקומוניסטי של פידל קסטרו בקובה, לרבות ארגון הפלישה למפרץ החזירים בשנת 1961. פעילות במלחמת וייטנאם, בעיקר בלאוס בשנים 1962-1975. מבצע ציפורן הנשר באיראן בשנת 1980. מבצע ציקלון: חימוש לוחמי המוג'אהדין האפגנים במלחמתם נגד ברית המועצות. מבצע שבא - העלאת שאר יהודי אתיופיה שנותרו במחנות סודאן. פעילות במלחמת אפגניסטן (משנת 2001) ובהם המבצעים: אנקונדה, טורה בורה וחנית נפטון. פעילות במלחמת עיראק (משנת 2003). מדיה וקבצים בנושא האגף לפעולות מיוחדות בוויקישיתוף שי לוי, ‏צדים את דאע"ש, תומכים במוסד: כך פועלת יחידת העילית של ה-CIA, באתר ‏מאקו‏, 16 באפריל 2015. דוד טל, האם אפשר ללמוד משהו מהניסיון האמריקאי להכריע את וייטנאם, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2006
ליירד

ליירד (בסקוטית: Laird) הוא תואר לורד פיאודלי סקוטי, אשר שימש ככינוי לבעלי האחוזות בסקוטלנד הפיאודלית. ליירד הוא תואר חבר באצולה הסקוטית, העובר בירושה. בטבלת בעלי התארים ללא מעמד אצילי, הוא מדורג מתחת לברון ומעל לאסקווייר. המילה "Laird", נכנסה לשימוש מן המאה ה-15 ואילך והיא צורה מקוצרת של המילה "laverd" ."laverd" לקוחה מן השפה הסקוטית העתיקה ופירושה מגיע מהמונח האנגלו-סקסוני לתואר "לורד". הליירד הוא חבר מעמד האצולה. התואר ליירד היה מדורג מתחת לברון ומעל לאסקווייר, בטבלת בעלי התארים ללא מעמד האצולה, לפי חוקי צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה משנת 1592. תואר זה ניתן לבעלי האדמות בסקוטלנד ולא לבעלי הבתים הבודדים בכפרים. במאה ה-15 והמאה ה-16 התואר ליירד שימש את בעלי הקרקעות אשר היו קשורים ישירות אל הכתר המלכותי, ולכן היו זכאים להשתתף בפרלמנט. בעלי התואר ליירד מלכו על אחוזותיהם בדומה לנסיכים, בנו טירות ויכלו להקים בית משפט קטן תחת שלטונם. במקור, במאות ה-16 וה-17 התואר ניתן גם לראשי השבטים בסקוטלנד, אשר היו חסרי רכוש פרטי, אך החזיקו חובות כלפי הקהילה אותה שירתו. התואר ליירד הקנה לבעל האחוזה יכולת לשאת זכויות פאודליות מקומיות מסוימות. הליירד היה בעל זכות הצבעה לפרלמנט העתיק של סקוטלנד מלפני האיחוד עם אנגליה. זכות הצבעה זו באה לידי ביטוי באמצעות שני נציגים של כל המחוז שנודעו בכינוי הנציבים של ה"שיירס" (Shires) שבאו ממעמד הליירד ונבחרו על ידי עמיתיהם. תושב אשר החזיק בתואר זה נקרא "ליירד" ותושבת בעלת התואר נקראה בשם "ליידי של כבוד". התואר "ליירד" מתורגם כ"לורד", אך הוא אינו תואר אצולה. התואר עובר בירושה כיוון שהוא קשור לקרקע, ללא מכירת הקרקע לא ניתן להעביר את התואר לאדם אחר. הפנייה אל מחזיקי התואר "ליירד" מתבצעת בשם: "הליירד של אחוזת" בתוספת שם האחוזה או בתואר "המכובד". התואר ליירד קיים גם בימינו וניתן להעבירו בירושה ולקנותו יחד עם חלקת אדמה ואחוזה היסטורית. בנוסף, התואר תקף לפי החוק הסקוטי. מעבר לתארים המקובלים בחוק הסקוטי וביניהם ה"ליירד" ודרכי מכירתם באופן העונה על דרישות החוק, ישנם מספר ארגונים וחברות שונות בסקוטלנד המוכרים את התואר עם חלקות אדמה קטנות בשמורות טבע שונות. תארים אלה הם אינם בעלי משמעות כבעבר בחוק מכיוון שהקונים בעלי התואר "ליירד" שותפים לאותה חלקת אדמה המחולקת לחלקים קטנים, ולכן תואר זה הוא ריק מתוכן ונועד למעשה לראווה, תוך שהוא נשען על חוק עתיק יומין בסקוטלנד המתייחס לתוארי האצולה השונים.
בן הקטן

בן הקטן (באנגלית: Little Ben) הוא מגדל שעון מיניאטורי עשוי ברזל יצוק, במפגש הרחובות דרך גשר ווקסהול ורחוב ויקטוריה ברובע וסטמינסטר של לונדון שבאנגליה. השעון הוא חיקוי של ביג בן, מגדל השעון של ארמון וסטמינסטר, בקצה השני של רחוב ויקטוריה. השעון הוקם בשנת 1892, פורק בשנת 1964 והועבר למקומו הנוכחי בשנת 1981, במימון חברת אלף אקיטיין הצרפתית במטרה לסמל את הידידות הצרפתית-בריטית. הזמן המוצג בשעון הוא שעה אחת קדימה מזמן גריניץ', כך שהשעון מציג נכונה את הזמן בבריטניה בזמן שמופעל בה שעון קיץ, ומציג נכונה את הזמן בצרפת בשאר הזמן. משמעות הדבר שהשעון מדויק רק חצי מהשנה, בהתייחסו לכל מדינה. בתחתית השעון מופיע השיר "התנצלות עבור שעון הקיץ" המסביר זאת: My hands you may retard or may advance my heart beats true for England as for France. תרגום: "להקדים או לאחר, יכולים מחוגי, באנגליה כמו בצרפת נכונות פעימותיי." בשנת 1903 הוקם בוויקטוריה שבאיי סיישל העתק של בן הקטן לציון 60 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה.[1] מדיה וקבצים בנושא בן הקטן בוויקישיתוף
מראה מראה: הסיפור האמיתי

מראה מראה: הסיפור האמיתי (באנגלית: Mirror Mirror) הוא סרט פנטזיה-קומדיה אמריקאי משנת 2012 המבוסס על האגדה "שלגיה ושבעת הגמדים" מאת האחים גרים. הסרט בוים על ידי טרסם סינג ומככבים בו ג'וליה רוברטס, לילי קולינס וארמי האמר. מלך אהוב נעלם אחרי שגידל את בתו, שלגיה. אשתו היפה והאכזרית תופסת את השליטה על הממלכה ושומרת את בתה החורגת והיפהפייה בת ה-18, שלגיה, חבויה ומוסתרת בתוך הארמון. תחת שלטון המלכה כפור שולט בממלכה, ואוצר הממלכה מידלדל ואוזל. שלגיה יוצאת לכפר ורואה למה המלכה גרמה, אחרי שנים שבהן כל האנשים רקדו ושמחו כל יום. כששלגיה הולכת ליער ויוצאת מהארמון לראשונה, היא נתקלת בנסיך אלקוט, נסיך עשיר ומקסים, והשניים מתאהבים. אחרי כמה זמן המלכה הקנאית מחליטה לרצוח את שלגיה ושולחת את משרתה להרגה ביער שנחשב למפחיד בגלל המפלצת שנמצאת שם. המשרת מרחם על שלגיה ומייעץ לה לברוח מהממלכה. שלגיה נלקחת תחת חסותם של חבורת גמדים מרדנים אך טובי לב, שגרים ביער בתוך מערה קטנה. הם סולקו מהממלכה כי נחשבו ל"לא רצויים" וכנקמה הפכו לשודדים "ענקים" כשהם נועלים מעין רגליים-מתנפחות ומסכות גנובות. הגמדים מאמצים את שלגיה ומאמנים אותה להיות שודדת כמוהם. בינתיים, הנסיך מבקר את המלכה שמתאהבת בו ונחושה להתחתן עמו כדי למלא מחדש את הקופה הריקה של הממלכה. אחרי שהמלכה תוקפת את הגמדים באמצעות קסם, היא רוקחת שיקוי אהבה שגורם לנסיך להתאהב בה, אך לא בצורה לה ציפתה. הנסיך, שמתנהג כמו כלבלב מאוהב עקב השיקוי נחטף על ידי שלגיה ושבעת הגמדים זמן קצר לפני החתונה עם המלכה. בעצתם של הגמדים, שלגיה מנשקת את הנסיך ומשחררת אותו מהכישוף. המלכה מחליטה לחסל את שלגיה בעצמה ומשתמשת לשם כך בקסם, באמצעותו היא משסה בה את המפלצת המפחידה של היער. בעזרתם של שבעת הגמדים והנסיך אלקוט, חותכת שלגיה את תליון הירח של המפלצת, מה שגורם לשבירת הכישוף שהוטל על המפלצת, שמתגלה כי היא אביה של שלגיה, המלך שנעלם ביער לפני שנים רבות. המלכה משלמת על דרכיה בהפכה מאישה יפה לזקנה בלה. היא מנסה לחסל את שלגיה באמצעות תפוח מורעל בחתונתה עם הנסיך, אך שלגיה עולה על המזימה ואומרת לה: "חשוב לדעת מתי הובסת" ומאלצת את המלכה לאכול את התפוח ולמות. אחרי שהמלכה מתה, ושלגיה מתחתנת עם הנסיך, יוצאים אנשי הארמון ותושבי הממלכה בהובלתה של שלגיה בשיר ובריקוד סוער, בסגנון בוליווד. ג'וליה רוברטס – המלכה לילי קולינס – שלגיה ארמי האמר – הנסיך אלקוט נייתן ליין – ברייטון מייר וינינגהם – מרגרט מייקל לרנר – הברון שון בין – המלך רוברט אמס – צ'ארלס רנבוק פרנק ולקר במקביל לגרסה המקורית של הסרט יצאה גרסה מדובבת לעברית ביום צאתו לבתי הקולנוע בישראל. ענת וקסמן - המלכה הרעה משי קלינשטיין - שלגיה אמנון וולף - הנסיך אלקוט שמחה ברבירו - ברייטון נורית בנאי קורן - מרגרט אברהם סלקטר - הברון יגאל שדה - המלך תום שוורצברג - צ'ארלס רנבוק אוהד שחר- במאי הקולות בעברית, ראש הכפר אתר האינטרנט הרשמי של מראה מראה: הסיפור האמיתי "מראה מראה: הסיפור האמיתי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מראה מראה: הסיפור האמיתי", באתר נטפליקס "מראה מראה: הסיפור האמיתי", באתר AllMovie (באנגלית) "מראה מראה: הסיפור האמיתי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מראה מראה: הסיפור האמיתי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מראה מראה: הסיפור האמיתי", באתר Metacritic (באנגלית) "מראה מראה: הסיפור האמיתי", באתר אידיבי "מראה מראה: הסיפור האמיתי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רודולף בורכארט

רודולף בורכארט (בגרמנית: Rudolf Borchardt; 9 ביוני 1877 – 10 בינואר 1945) היה סופר, משורר והוגה דעות גרמני. בורכארט נולד בקניגסברג למשפחה פרוטסטנטית ממוצא יהודי. למד בבון ובגטינגן והשתלם בבלשנות קלאסית, בהיסטוריה, בארכאולוגיה, בספרות ובפילוסופיה. הוא העריץ את המשורר הוגו פון הופמנסתאל, שבו ראה את גדול משוררי גרמניה בראשית המאה ה-20; בורכארט יסד עם הופמנסתאל ועם רודולף אלכסנדר שרדר תנועה רוחנית, שאותה כינו בתחילה "המהפכה השמרנית", בעקבות תומאס מאן, שנקט בביטוי זה לתיאור דרכו של ניטשה. כיעד הציבו להם השלושה את גיבוש אחדותה הרוחנית של האומה הגרמנית. השלושה גרסו, שתנאי מוקדם לגיבוש מהות רוחנית אינדיבידואלית, שמופת לה ראה הופמנסתאל בצרפת, הוא שתמצא תחילה את ביטויה היצירה ספרותית. הופמנסתאל התנגד לנהייה הרומנטית של המאה ה-19 בגרמניה אחרי אגדות עם נושנות ופעל, עם בורכארט, להגברת הפתיחות למורשת האירופאית, בניגוד לסתגרנות גרמנית לאומנית, כממשיכי דרכם של גתה וניטשה. במורשת הספרות האירופאית הגדולה כלל בורכארט את גדולי השירה הרומית והיוונית העתיקה, שירת הטרובאדור והמינזינגר, דאנטה, שקספיר, גתה, הלדרלין, ועד להופמנסתאל ולו עצמו במאה ה-20. לצד כתיבתו המקורית הרבה בתרגום יצירות מופת ממורשת זו, בהן הקומדיה האלוהית של דאנטה אליגיירי. גישתו של בורכארט לנצרות מוצאת ביטוי ביצירה ספר יורם, המבוססת על ספר איוב אך נותנת לסיפור איוב פרשנות נוצרית, בגישה החורגת לעיתים גם מן המקובל בעלילות נוצריות. בגישתו לנושא היהדות תמך בורכארט בהתבוללות העם היהודי בעמים שבהם הוא יושב, וזאת על אף הערכתו העמוקה למרטין בובר. כדבריו: כל אימת שהיהדות חותרת לאחידות מבחינה טהורה ואקסקלוסיבית לחלוטין, העומדת גם בשירות כוח היצירה, היא גם מגיעה להתבוללות בהיקף נרחב המלחין פאול פרנקנבורגר כתב אורטוריה על פי "ספר יורם" של בורכארט. היצירה נכתבה בשנים 1933-1932, לפני שהמלחין עזב את גרמניה ועלה לארץ ישראל ושינה את שמו לפאול בן-חיים. היא נשכחה במשך שנים רבות ובוצעה לראשונה במלואה רק ב-8 בנובמבר 2008 במינכן ושוב, באותו הרכב, בישראל, ב-3 באפריל 2012. בשמחה שמעתי על המבנה הגדול אשר ברצונך לבנות - או אשר כבר נבנה - על פי הסקיצה הצנועה של עבודה ישנה שלי. יהיה זה כבוד שאינני ראוי לו. — תוכניית קונצרט מיום 3 באפריל 2012, העונה הראשונה של חג המוזיקה הישראלית, בניהול מיכאל וולפה פרנקנבורגר, בניגוד לבורכארט, מצא דרך פשרה לקיום יהודי בסביבה גרמנית. ב"יורם" ראה סינתזה של יהדות ונצרות, הבאה לביטוי בתוכן האורטוריה. בניגוד לבני חוגו של בורכארט, שראו בעליית היטלר לשלטון בשנת 1933 אסון ואובדן דרך לעם הגרמני, הוא עצמו המשיך לחיות בגרמניה ולהחזיק בדעות עצמאיות, עד שנאלץ להימלט בשנת 1944 ממזימת רצח של היטלר נגדו. בדעותיו המשיך לדבוק עד סוף חייו, כפי שכתב במאמר האחרון שהתפרסם לאחר מותו: מעמדי ומעשי קובעים, כי אני כותב כגרמני, וכגרמני מכל בחינה שהיא. שכן להיות גרמני אין זה רק תוצאה של מקרה חיצוני של מקום לידה ושל שייכות לשפה, כמו להיות אנגלי או צרפתי, אלא של המודעות למסורת הלאומית ולמורשת הלאומית [...] וכך כותב אני כגרמני, הנושא בתוכו מסורת ומורשת זו כחובה, כזכות, ומעל לכל כמשמעות הקיום כאדם בתוך עמו. מדיה וקבצים בנושא רודולף בורכארט בוויקישיתוף ספר יורם מאת בורכארט, בתרגום דוד פרישמן באתר פרויקט בן-יהודה רודולף בורכרט (1877-1945), דף שער בספרייה הלאומית יהואש הירשברג, "פאול בן-חיים", הוצאת עם עובד 1983, עמ' 62 הירשברג הירשברג, עמ' 65 פרופ' יהואש הירשברג, דברי הסבר בתוכניית הקונצרט, 3 באפריל 2012 הירשברג, עמ' 66