laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בנימין סלנט

בנימין ביינוש סלנט (תקצ"ח, סלנט, ליטא – י"ט בתשרי תר"ס, ירושלים) היה סוחר אתרוגים ארצישראלי ומהפעילים למען ההתיישבות היהודית בארץ ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19. בנו של רבי שמואל סלנט, רבה של ירושלים. נולד בעיר סלנט בליטא, לרב שמואל סלנט – לימים רבה של ירושלים, ולטויבא בת הרב יוסף זונדל מסלנט. כשנתמנה אביו למורה-הוראה בירושלים ועלה לארץ ישראל בשנת ת"ר-תר"א (הנסיעה ארכה חדשים אחדים בגלל המלחמה בין מוחמד עלי מושל מצרים ובין השולטן, שהפריעה לתנועת הספנות), העלה איתו את אשתו ואת בנו, בנימין. למד בתלמוד-תורה ובישיבת עץ חיים ונתחנך על ידי אביו שהיה רבה של העדה האשכנזית, ועל ידי אבי-אמו, שהיה מאבות תנועת המוסר. נשא לאשה את חנה שרה בתו של ר' יוזיל ליאון מסלנט. שנים אחדות היה סמוך על שלחן חותנו והמשיך לעסוק בתורה, אך בהתאם לחינוך שקיבל מאביו ומאבי-אמו לא רצה להתפרנס מרבנות ולכן פנה אל המסחר והיה מראשוני סוחרי האתרוגים בארץ, ועסק בהפצתם בארץ וביצוא האתרוגים לארצות חו"ל. סלנט ושותפיו היו קונים את האתרוגים בעודם על העצים מפרדסי הערבים ומפרדסי המושבות החדשות בסוף הקיץ היה סלנט עובר ליפו ומסדר את המשלוחים לחו"ל. לסלנט ולשותפיו היה מעין מונופול על רוב המסחר של האתרוגים בארץ ישראל. סלנט היה פעיל גם בהתיישבות היהודית החדשה בארץ ישראל. היה אחד משבעת מייסדי השכונה נחלת שבעה, ואחר כך השתתף ביסוד השכונות אבן ישראל, משכנות ישראל ומזכרת משה. היה מהשותפים להחברה לקניית אדמת יריחו בפעולותיה ליסוד המושבה פתח תקווה שנבנתה לבסוף במקום אחר. סלנט אף ניהל במשך כמה שנים את "מלון הרי יהודה" הוא ח'אן הדרכים הידוע בכניסה לשער הגיא. נפטר בירושלים, בי"ט בתשרי תר"ס, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. קברו נמצא בסמוך לקבר אביו שנפטר תשע שנים אחריו. על שמו נקרא רחוב בשכונת נחלת שבעה. בנו הוא רבי צבי הירש סלנט, מראשוני שכונות אבן ישראל ומאה שערים, שהיה נשוי לגרונא לבית אטקין. בתו של ר' צבי הירש - טויבא, נישאה לרב יחיאל מיכל טוקצינסקי מנהל ישיבת עץ חיים. בן נוסף של ר' צבי הירש, נתן נטע, הוציא לאור "ספר זיכרון" על סבו הרב שמואל סלנט (ניו יורק תר"פ). עוד בן לר' צבי הירש הוא הרב ישעיה סלנט, שהיה מנהל לשכת הסעד וחבר ועד שכונת מאה שערים, מבוני השכונות גאולה וכרם אברהם. בנימין בינש בן שמואל סלנט (1838-1899), דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "בנימין ביינוש סלנט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 108 באנציקלופדיה של תדהר (ראו בקישורים החיצוניים), כתוב בטעות שהרי"מ טוקצ'ינסקי נישא לבתו של בנימין סלנט, אך למעשה הוא נישא לנכדתו, ראו כאן. "ישעיהו סלאנט" בתוך אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד, עמ' 4440
סמינר בנות אלישבע

בנות אלישבע הוא סמינר חרדי לבנות בית יעקב. הסמינר ממוקם בשכונת רמות. בסמינר יותר מ-1750 תלמידות. הסמינר הוקם ב-2002 על ידי הרב יעקב משה הלל כחלק ממוסדות חברת אהבת שלום, המנהל הרוחני היה הרב אהרון גולובנציץ עד לפטירתו בשנת ה'תשע"א. אחריו מונה הרב ישראל גואלמן לרב הסמינר, ולמנהלת מונתה גברת הדסה אוירבך (כלתו של רבי שלמה זלמן אוירבך). בתחילה היו בסמינר מבחני חוץ בלבד, אך עם השנים הוחלפו המבחנים בחלק מהמקצועות - לפי דרישת משרד החינוך ובאישורו של הרב אלישיב - לבחינות בגרות רגילות, רק במקצועות מתמטיקה ואנגלית[דרושה הבהרה] במטרה לאשר רצף לימודי לכיתות יג יד בפיקוח משרד החינוך. בתיכון מושם דגש על לימודי מקצועות עיוניים ומקצועות טכנולוגיים, בסמינר נלמדים מקצועות ההוראה לצד לימודים להכשרה חלופית. רמת הלימודים בתיכון ובסמינר גבוהה. בשנת 2021 נמנה בין עשרת בתי הספר ש 100% מתלמידיו בתחום החינוך הטכנולוגי זכאים להסמכה טכנולוגית. בין המקצועות שלומדים בכיתות י"ג–י"ד נלמדים בין השאר הנדסאי אדריכלות, הנדסאי תוכנה, הנדסת אלקטרוניקה מחשבים, ראיית חשבון, ייעוץ מס, חשבות שכר, הנדסאי עיצוב מדיה, מוזיקה, חינוך מיוחד, היסטוריה וחקר קהילות ישראל, מתמטיקה, חשבונאות, עברית לשון, גיל הרך, לימודי ארץ ישראל, ועוד. התלמידות ממשיכות ללימודי שנה רביעית לתואר ראשון אקוויוולנט (דרגה 1) ככל מוסדות בית יעקב. הסמינר שכן בעבר ברחוב רש"י בירושלים, ובשנת ה'תש"ף עבר לקמפוס חדש בשכונת רמות בעיר. "סמינר בנות אלישבע", באתר הכל אודות מוסדות החינוך אתר עיירית ירושלים. הונחה אבן הפינה לסמינר 'בנות אלישבע' בשכונת רמות, באתר JDN, ד׳ בסיון תשע״ו.
איזבלה מאראגון

איזבלה מאראגון (בצרפתית: Isabelle d'Aragon‏; 1247 - 28 בינואר 1271) הייתה מלכת צרפת, רעייתו של פיליפ השלישי, מלך צרפת ואמו של פיליפ הרביעי. איזבלה נולדה בשנת 1247, לחיימה הראשון, מלך אראגון וליולאנטה מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה. איזבלה נישאה לדופן צרפת בקלרמון-פראן וליוותה אותו במסע הצלב השמיני לתוניס. בשובם ממסע הצלב, והיא בחודש השישי להריונה עם בנם החמישי, נפלה מסוס ליד העיר קוזנצה שבקלבריה. היא ילדה ולד מת בלידה מוקדמת ונפטרה כעבור שבעה-עשר יום. בעלה נסע עם גופתה וקבר אותה בבזיליקת סן-דני. מצבת הקבר שלה חוללה ב-1793, במסגרת המהפכה הצרפתית יחד עם שאר מצבות המלכים. לואי (1265–1276), הורעל, ככל הנראה בידי אמו החורגת, מארי מבראבנט פיליפ הרביעי (1268 - 1314), ירש את כסאו של אביו לאחר מותו רובר (1269–1271) שארל, רוזן ולואה (1270–1325), הרוזן הראשון מבית ולואה. אבי פיליפ השישי, מלך צרפת מדיה וקבצים בנושא איזבלה מאראגון בוויקישיתוף איזבלה מאראגון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התרדמה הגדולה

התרדמה הגדולה (באנגלית: The Big Sleep) הוא סרט אפל משנת 1946 בבימויו של הווארד הוקס, שנעשה על בסיס הספר "השינה הגדולה" מאת ריימונד צ'נדלר, שפורסם ב-1939. בסרט מככבים המפרי בוגרט, בתפקיד הבלש הפרטי פיליפ מרלו, ולורן באקול. את התסריט כתבו במשותף ויליאם פוקנר, לי ברקט וג'ולס פורטמן. ב-1997 הוכרז הסרט בידי ספריית הקונגרס כסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. מרלו הוא רווק כבן שלושים ושמונה ובעברו היה בלש משטרה וחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס. העלילה נפתחת כאשר מרלו נשכר על ידי גנרל סטרנווד הקשיש והחולה לטפל במקרה סחיטה המערב את בתו הצעירה, כרמן. עד מהרה מתברר למרלו שפרשת הסחיטה קשורה גם בראסטי ריגן, בעלה הנעדר של בתו הגדולה של הגנרל, ויוויאן, וקצין לשעבר במחתרת האירית. כמו כן מוצא עצמו מרלו נאבק במאפיונר אדי מארס ובאנשיו. עיבוד נוסף לספרו של צ'נדלר, שנקרא אף הוא "התרדמה הגדולה" בוים בשנת 1978 על ידי מייקל וינר, ואת גיבוריו גילמו רוברט מיצ'ם ושרה מיילס. דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "השינה הגדולה", עמ' 65–67 מדיה וקבצים בנושא התרדמה הגדולה בוויקישיתוף "התרדמה הגדולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "התרדמה הגדולה", באתר נטפליקס "התרדמה הגדולה", באתר AllMovie (באנגלית) "התרדמה הגדולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "התרדמה הגדולה", באתר Metacritic (באנגלית) "התרדמה הגדולה", באתר אידיבי "התרדמה הגדולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) התרדמה הגדולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ילבה

ז'ילָבָה (ברומנית: Jilava) הוא כפר במחוז אילפוב ברומניה סמוך לבירת המדינה, בוקרשט. הכפר התפרסם בזכות בית הכלא הנמצא בו, אשר הוסב לכך ממבצר שנבנה במקום זה על ידי מלך רומניה קרול הראשון, וייעודו הגנה על בוקרשט. ב-25 בנובמבר 1940 נערך בבית הכלא בימי המשטר אנטונסקו-סימה "טבח ז'ילבה" שבו נרצחו על ידי הלגיונרים 64 אסירים פוליטיים, פוליטיקאים בכירים ואנשי ז'נדרמריה, כתגמול על רציחתם של מנהיגי לגיונרים בימי שלטונו של המלך קרול השני. בשנת 1941 הוצאו להורג בכלא חברי קבוצת פרנצ'יסק פאנט - פעילים קומוניסטים שפעלו נגד השלטון הפרו-נאצי. בכלא זה ביוני 1946, אחרי תום מלחמת העולם השנייה, הוצאו להורג יון אנטונסקו ועוד מספר פושעים משתפי פעולה עם הנאצים לרבות קונסטנטין זמפיר וסיליו. אתר האינטרנט הרשמי של ז'ילבה ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הייקה דרקסלר

הייקה דרקסלר (בגרמנית: Heike Drechsler; נולדה ב-16 בדצמבר 1964) היא אתלטית עבר ממזרח גרמניה וגרמניה. היא פעמיים אלופה אולימפית (ברצלונה 1992 וסידני 2000), פעמיים אלופת עולם (הלסינקי 1983 ושטוטגרט 1993) ושיאנית עולם בקפיצה לרוחק. היא שיאנית העולם הנוכחית (נכון ל-2024) בקפיצה לרוחק באולם (7.37 מטר), שיא שלא נשבר מאז 1988. התמחתה גם בריצות קצרות ונחשבת לאחת מהקופצות למרחק הטובות בכל הזמנים. דרקסלר נולדה בעיר גרה שבגרמניה המזרחית בשם הייקה גבריאלה דאוטה. נישאה לאנדראס דרקסלר ולזוג נולד ב-1989 בן. כיום חיה בקרלסרוהה יחד עם בן זוגה האתלט הצרפתי אלאן בלונדל. באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה במדליית כסף בקפיצה למרחק ובשתי מדליות ארד בריצות ל-100 ול-200 מטר. באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה במדליית זהב בקפיצה למרחק. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה במדליית זהב בקפיצה למרחק. בהיותה בת 18, זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי ב-1983. מדליית כסף ב-1987 בריצת 100 מטר ומדליית ארד בקפיצה למרחק. מדליית כסף ב-1991 בקפיצה למרחק ומדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט ב-1993 זכתה במדליית הזהב בקפיצה לרוחק. שיאה האישי בקפיצה למרחק עומד על 7.48 מטר (1992) (כמו כן, קבעה ב-1998 הישג שיא של 7.63 מטר אשר נפסל עקב רוח גב של 2.1 מטר לשנייה). היא מחזיקה בשיא העולם (2017) בקפיצה למרחק באולם בתוצאה 7.37 מטר. היא התחרתה גם בקרב שבע והישג השיא שלה הוא 6,741 נקודות. שיאה האישי בריצה ל-200 מטר הוא 21.71, אותו קבעה פעמיים ב-1986. על הקריירה המפוארת של דרקסלר מעיבה העובדה כי עד 1990, עת התמוטט המשטר הקומוניסטי במזרח גרמניה, היא הייתה חלק מתוכנית האתלטיקה המזרח גרמנית, שהיום ידוע כי נעשה בה שימוש קבוע בחומרים אסורים ואשר הביאה לקביעת השגי שיא על ידי האתלטיות המזרח גרמניות שחלקם לא נשברו עד היום. מאידך, חלק גדול מהשגי השיא של דרקסלר הושגו בשנות ה-90 ויש להניח כי הושגו בצורה כשרה. התפתחות שיא העולם בקפיצה לרוחק (ויקיפדיה באנגלית) התפתחות שיא העולם בריצת 200 מטר (ויקיפדיה באנגלית) מדיה וקבצים בנושא הייקה דרקסלר בוויקישיתוף הייקה דרקסלר, באתר olympedia.org הייקה דרקסלר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית הייקה דרקסלר, באתר Track and Field (נשים) רועי פרייס‏, סמים קשים: על סיפורה של הייקה דרכסלר והמאבק התדמיתי שלה, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2014
תות נייר

תות נייר (שם מדעי: Broussonetia papyrifera) הוא עץ מסוג ברוסונתיה במשפחת התותיים, מקורו במזרח אסיה. קליפת ענפי התות הצעירים בעלת סיבים ארוכים וחזקים המשמשים לייצור נייר משובח. ניתן למצוא את הצמח במספר מקומות בישראל ביניהם: מקוה ישראל, בשדרות ראשון לציון, ברחוב כובשי קטמון בירושלים שם נשתלו בתקופת המנדט הבריטי בתור עצי נוי. תקריב של עלה בוגר פרי של התות ענף בוגר מדיה וקבצים בנושא תות נייר בוויקישיתוף תות נייר, באתר ITIS (באנגלית) תות נייר, באתר NCBI (באנגלית) תות נייר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תות נייר, באתר Tropicos (באנגלית) תות נייר, באתר GBIF (באנגלית) תות נייר, באתר The Plant List (באנגלית) תות נייר, באתר IPNI (באנגלית) תות נייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תות נייר- סדנה ליצור נייר מקליפת עץ התות נייר http://tutneyar.wix.com/tutneyar ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. תות נייר באתר הרשימה האדומה של IUCN
גוסטב (תנין)

גוסטב (Gustave) הוא תנין יאור זכר גדול החי בבורונדי. ב-2004 הוערך גילו ב-60 שנה, אורכו כ-6.1 מטרים (20 רגל) ומשקלו כטונה אחת. בכך הוא אחד מתניני היאור הגדולים ביותר שנצפו באפריקה. ניתן לזהותו באמצעות צלקות כדורי רובה שמכסות את גופו: אחת על ראשו ושלוש בצידו הימני. גוסטב ידוע לשמצה כאוכל אדם, והשמועות טוענות שהרג כ-300 בני אדם בגדות נהר רוזיזי והחוף הצפוני של אגם טנגניקה. למרות שקשה לאמת מספר זה, גוסטב השיג מעמד של כמעט-מיתוס והוא זוכה ליראה רבה מתושבי האזור. מדענים והרפטולוגים שחקרו את גוסטב טוענים שגודלו הרב והנדיר פוגע ביכולתו לצוד חיות זריזות כמו דגים, אנטילופות וזברות, ולכן הוא תוקף בעלי חיים גדולים ואיטיים יותר כמו היפופוטמים, תאו אפריקני, גנו כחול, ובמידה מסוימת, גם בני אדם. לפי אזהרה פופולרית מקומית, נאמר שהוא צד בני אדם ומותיר את גופותיהם לא אכולות. עם זאת, בחינה ביקורתית של השמועות מציעה שלא ניתן לייחס לגוסטב יותר מ-60 הריגות של בני אדם. מספר זה נמוך בהרבה מ-300 אך הוא עדיין מספר גבוה של בני אדם שנקטלו בידי תנין בודד. גוסטב קיבל את שמו מפטריס פיי, תושב צרפתי של בורונדי וחוקר טבע אוטודידקט, שרודף אחרי תנינים מאז 1998. פיי וצוות תיעוד ניסו ללכוד את גוסטב ב-2002 באמצעות מלכודת עצומה, אך לא רק שגוסטב התחמק ממנה, אלא כנראה גם התגרה בצוות. ניסיון הלכידה הכושל תועד בסרט דוקומנטרי בשם 'ללכוד את התנין הרצחני' (Capturing the Killer Croc) ששודר ברשת PBS במאי 2004. גוסטב נראה לאחרונה ביוני 2015 על ידי תושב האזור שטוען שראה את גוסטב גורר תאו אפריקני בוגר אל המים. ב-2019 דיווח המגזין Travel Africa Magazine שגוסטב מת או נהרג, אך ללא פרטים על נסיבות המוות. בחלקים של אסיה ואוסטרליה מדווחים לעיתים על תנינים ממין תנין הים (Crocodylus porosus) באורך 6 מטר ואף דיווחו על תניני ים באורך 7 מטר. במזרח הודו, ספר השיאים של גינס אישר את קיומו של תנין באורך 7 מטרים (23 רגל). על כן גוסטב איננו התנין הגדול ביותר, אך הוא גדול בהרבה מתנין היאור הממוצע ומתנין הים הממוצע. גוסטב שימש כבסיס לסרט האימה Primeval (אנ') (במקור נקרא "גוסטב") שעוקב אחרי צוות חדשות שנשלח לבורונדי כדי ללכוד תנין ענק אוכל אדם, גרסה מוגזמת של גוסטב. McRae, Michael (במרץ 2005). "Gustave: Have You Seen This Crocodile?". National Geographic Adventure. Updated on 2007-01-08, 2007-04-19, and 2008-01-05 {{cite web}}: (עזרה) Nkurunziza, Christophe (29 בנובמבר 2002). "Burundi's not so gentle giant". BBC. {{cite web}}: (עזרה) "PBS Previews Newsletter: Capturing the Killer Croc". PBS. 12 במאי 2004. {{cite web}}: (עזרה) Michael McRae (בפברואר 2008). "Gustave, the Killer Crocodile - Update". National Geographic Adventure Magazine. נבדק ב-2010-07-27. {{cite web}}: (עזרה) Dunnington-Jefferson, Nicky (28 במרץ 2019). "Beating the drums in Burundi". Travel Africa Magazine. Gecko Publishing. נבדק ב-2020-03-25. {{cite web}}: (עזרה) "Guinness: India Park Home to World's Largest Crocodile; 23 Feet". Underwater Times. 14 ביוני 2006. נבדק ב-2010-12-12. {{cite web}}: (עזרה)
מקסיקו במשחקים הפאראלימפיים

מקסיקו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בהיידלברג (1972), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים. במשחקי החורף הפאראלימפיים משתתפת מקסיקו מאז המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006). בסיום המשחקים הפאראלימפיים בשנת 2020 זכו הספורטאים המקסיקנים ב-311 מדליות פאראלימפיות במשחקי הקיץ. במשחקי החורף לא הגיעו ספורטאי מקסיקו להישגים ספורטיביים משמעותיים ומקסיקו לא זכתה במדליה מעולם. בשנת 1972 שלחה מקסיקו את המשלחת הראשונה אל משחקי הקיץ הפאראלימפיים. המשלחת כללה שבעה ספורטאים, כולם גברים שלא הצליחו לזכות במדליה פאראלימפית. אל המשחקים הפאראלימפיים הבאים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) שלחה המדינה משלחת של 32 ספורטאים (24 גברים ו-8 נשים), שהביאו למקסיקו 39 מדליות פאראלימפיות (מהן 16 זהב, 14 כסף ו-9 מדליות ארד), במשלחת בלט האתלט אסביו ואלדס שזכה בשלוש מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד (במירוץ השליחים 60X4). במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) הגיעה המשלחת הפאראלימפית של מקסיקו להישג השיא שלה. המשלחת זכתה בשיא של 42 מדליות (בהן 20 מדליות זהב 16 כסף ו-6 ארד) ודורגה במקום התשיעי בסך כמות המדליות בין המדינות המשתתפות. במשלחת המקסיקנית התבלט שוב ואלדס כשזכה בשלוש מדליות זהב, ומדליית כסף אחת, והאתלטית חואנה סוטו שזכתה בארבע מדליות זהב. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכתה המשלחת המקסיקנית ב-37 מדליות פאראלימפיות, כשחואנטה סוטו זוכה בשתי מדליות זהב נוספות, שתי מדליות כסף, ומדליית ארד אחת. עד המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) לא הצליחה המשלחת המקסיקנית לזכות ב-10 מדליות זהב או יותר. למשחקים הפאראלימפיים שנערכו בסידני שלחה מקסיקו משלחת של 48 אתלטים ו-29 אתלטיות, שזכתה ב-10 מדליות זהב פאראלימפיות, 12 מדליות כסף ו-12 מדליות ארד. מקסיקו במשחקים האולימפיים מקסיקו במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא מקסיקו במשחקים הפאראלימפיים בוויקישיתוף Participation Numbers Heidelberg 1972 Paralympic Games באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי Participation Numbers 1976 Paralympic Games באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
עמר

עמר או עמאר הוא שם משפחה בשפה הערבית הנפוץ גם בקרב יהודים-ספרדים שפירושו: "אדריכל" או "בנאי". השם נפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה, בעיקר במרוקו ובתוניסיה. יש הטוענים ששם המשפחה הזה נובע משיבוש שם בערבית של השמות המקראיים: אוֹמָר מצאצאי עשיו או של עמרי מלך ממלכת ישראל הצפונית. השם "עמאר" או "עאמר" קיים גם בקרב ערבים מוסלמים ודרוזים. בערבית, אל-עמר משמעותו "הממלא". היו חוקרים שהציעו כי מוצאם של הלא-יהודים בעלי שם המשפחה הזה הוא מיהודים שאוסלמו או התאסלמו בארצות ערב אולם הסבירות היותר הגיונית היא שפשוט מדובר בגרסה של השם הערבי עומאר לגביהם. האם התכוונתם ל... ארמנד עמר – מלחין צרפתי ממוצא יהודי-מרוקאי ג'ו עמר – זמר, חזן ופייטן ישראלי דוד עמר – ראש עיריית נשר דוד עמר (שחקן כדוריד) – שחקן כדוריד ישראלי זהר עמר – פרופסור ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה חגי עמר – קצין ישראלי חמד עמאר – חבר כנסת ישראלי יוסף עמר – רב ישראלי מוניר עמאר – קצין צה"ל מופיד עאמר – קצין צה"ל וראש המועצה המקומית חורפיש משה עמאר – חבר כנסת ישראלי משה עמאר (פרופסור) – רב ופרופסור ליהדות ניצן עמר – אלוף-משנה באגף התקשוב וההגנה בסב"ר וראש חטיבת ההגנה והמשנה לראש מערך הסייבר הלאומי פרץ עמר – קצין משטרה ישראלי ציון עמאר – שמו המקורי של ציון אמיר, עורך דין ישראלי למשפט פלילי שי עמר – זמר-יוצר ישראלי שלמה עמר – חבר הכנסת ישראלי שלמה משה עמאר – הראשון לציון ורבה של ירושלים. לשעבר הרב הראשי לישראל. שלמה עמאר (מרקש) – מחכמי מרקש שמואל עמאר – רב ומקובל ממרוקו עבד אל-חכים עאמר – איש צבא ומדינאי מצרי אנוור עאמר – ראש המועצה המקומית חורפיש אמר עומאר מקור השם עמר, אמאר, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" לפי זולו - נכון לרגע זה אתרם מושבת. משמעות השם "עמר" באתר הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו
אלווין ראלף ברלקמפ

אלווין ראלף ברלקמפ (באנגלית: Elwyn Ralph Berlekamp;‏ 6 בספטמבר 1940 – 9 באפריל 2019) היה מתמטיקאי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ברלקמפ נודע בעבודותיו בתחום תורת האינפורמציה ותורת המשחקים הקומבינטורית. נולד בדובר, אוהיו. זכה בתחרות פטנאם בזמן לימודיו ב-MIT בשנת 1961. קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל ב-1964, על עבודה שכותרתה "Block coding with noiseless feedback", שנעשתה בהנחיית קלוד שנון ואחרים. בשנים 1964–1966 לימד הנדסת חשמל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1966 עבר למעבדות בל ובשנת 1971 חזר לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שבה שימש פרופסור למתמטיקה, הנדסת חשמל ומדעי המחשב. בשנת 1991 זכה במדליית ריצ'רד המינג של ארגון IEEE לשנת ובשנת 1993 זכה בפרס שאנון של IEEE. מאז 1999 היה חבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים. נפטר ב-9 באפריל 2019. Algebraic Coding Theory, McGraw-Hill, 1968. מהדורה מעודכנת: Aegean Park Press, 1984,‏ ISBN 0-89412-063-8. עם ג'ון הורטון קונוויי וריצ'רד גאי, Winning Ways for your Mathematical Plays. (עם דייוויד וולף (David Wolfe)) Mathematical Go. ‏A. K. Peters Ltd.,‏ 1994. The Dots-and-Boxes Game.‏ A. K. Peters Ltd.,‏ 2000. ISBN 1-56881-129-2. מדיה וקבצים בנושא אלווין ראלף ברלקמפ בוויקישיתוף אלווין ראלף ברלקמפ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אלווין ראלף ברלקמפ, באתר dblp ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבי סטרול

אבי סְטרוּל (נולד ב-18 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. כיום הוא איש עסקים ויזם (בעיקר נדל"ן). סטרול גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 1998 החל להשתלב בקבוצה הבוגרת של המועדון. במהלך עונת 2005/2006 פתח סטרול בדרך כלל בהרכב הקבוצה בליגת העל ואף היה קפטן הקבוצה במשחקים רבים. בשנת 2006 הצטרף סטרול למכבי נתניה, ובמשך השנתיים שבהם שיחק בנתניה סיימה קבוצתו פעמיים במקום השני והגיעה למוקדמות גביע אופ"א. ב-11 ביוני 2008 חתם סטרול בקבוצה הבלגית לוקרן והצטרף לעומר גולן. את שערו היחיד בקבוצה כבש בבעיטה מאמצע המגרש. ב-26 ביוני 2010 חזר סטרול לישראל וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת נעוריו מכבי תל אביב. בעונת 2010/2011 נפצע סטרול בדרבי פציעה קשה ונעדר לזמן ממושך של יותר מעונה שלמה והוא חזר לשחק במחזור האחרון של עונת 2011/2012 נגד עירוני קריית שמונה ב-12 במאי 2012, כשעלה כמחליף בדקה ה-80. בעונה שלאחר מכן לא שותף במשחקי הליגה, אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה באליפות. ב-17 ביולי 2013 חתם סטרול בהפועל רמת השרון, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית ושיחק במדיה עונה נוספת. בקיץ 2015 עבר להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, ושם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל ב-2019. לסטרול 15 הופעות בנבחרת ישראל. במשחק הבכורה שלו בנבחרת נכנס סטרול כמחליף בניצחון 0-5 על נבחרת לוקסמבורג, ובמשחקי מוקדמות מונדיאל 2010 הוא שותף בחמישה משחקים. מכבי תל אביב אליפות: 2002/2003, 2012/2013 גביע המדינה: 2000/2001, 2001/2002, 2004/2005 גביע הטוטו: 1998/1999 אבי סטרול, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אבי סטרול, באתר Transfermarkt אבי סטרול, באתר Soccerway אבי סטרול, באתר National Football Teams אבי סטרול, באתר FootballDatabase.eu אשר גולדברג, ‏‏עבר לפרק ב': לאן נעלם אבי סטרול?, באתר ספורט1, 26 בדצמבר 2020
∂

∂ הוא סימן מתמטי הנקרא d מסולסלת, d מעוגלת, דוֹ או פשוט d (כשברור מן ההקשר שאין הכוונה לאות הסטנדרטית). לסימון כמה משמעויות במתמטיקה, כאשר המרכזי שבהם הוא סימון נגזרת חלקית. ככל הידוע, הסימן מופיע לראשונה אצל המתמטיקאי הצרפתי ניקולא דה קונדורסה בחיבורו "Memoire sur les Equations aux différence partielles" משנת 1770. הצורה המודרנית של השימוש בסימן לסימון נגזרת חלקית, ∂ f ∂ x {\displaystyle {\tfrac {\partial f}{\partial x}}} , הופיעה לראשונה בכתביו של אדריאן-מארי לז'נדר בשנת 1786. עם זאת, כעבור זמן זנח לז'נדר את השימוש ב-∂. היה זה קרל גוסטב יעקב יעקובי שבשנת 1841 החזיר את השימוש בסימן, והוא האחראי לתפוצתו כיום. מלבד השימוש לסימון נגזרת חלקית, ∂ משמשת לסימון מטריצת יעקובי (המהווה הכללה לנגזרת חלקית), ובטופולוגיה, לסימון שפה של קבוצה. ð Jeff Miller, Earliest Uses of Symbols of Earliest Uses of Symbols of Calculus, ‏5 במרץ 2010 (באנגלית)
אבי יחיאל

אבי יחיאל (נולד ב-26 בספטמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם והמגן. יחיאל גדל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה וזכה איתה באליפות הנוער. בעונת 1998/1999 עבר לקבוצת הבוגרים של הפועל פתח תקווה וערך את הופעת הבכורה שלו מול קבוצת מכבי תל אביב. יחיאל שיחק בהפועל פתח תקווה שבע עונות וזכה בגביע הטוטו בעונת 2004/2005, שבסופה חתם במכבי תל אביב. במשחק הבכורה במכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו כבש את שער השוויון. בעונת 2007/2008 היה שחקן חשוב בקבוצה שהגיעה למקום השלישי. בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו. בקיץ 2009, לאחר 4 שנים במכבי תל אביב, עבר יחיאל למכבי פתח תקווה. בקיץ 2010 עבר יחיאל לקבוצת הפועל באר שבע תחת הדרכתו של ניר קלינגר. יחיאל שיחק במועדון שתי עונות, שבסיומן פרש ממשחק פעיל. ליחיאל ארבע הופעות בנבחרת ישראל בין 2005 ל-2007. בהופעת הבכורה שלו מול נבחרת נבחרת אירלנד, כבש את השער המצמק של ישראל במשחק שהסתיים בתיקו 2–2. ב-4 באוגוסט 2012 הודיע על פרישה ממשחק ובאוקטובר הצטרף לצוות האימון במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ביולי 2020 מונה למנכ"ל קבוצת הכדורגל של הפועל פתח תקווה. תחת ניהולו הקבוצה עלתה לליגת העל לאחר שמונה שנים. לאחר עונה אחת בלבד, הקבוצה ירדה חזרה אל הליגה הלאומית ובכך החליט יחיאל לסיים את תפקידו במועדון. הפועל פתח תקווה גביע הטוטו: 2004/2005 מכבי תל אביב גביע הטוטו: 2008/2009 באוקטובר 2012 נישא לעדי נוימן. והם הורים לשניים. בחודש מאי 2024 השניים התגרשו. מדיה וקבצים בנושא אבי יחיאל בוויקישיתוף אבי יחיאל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אבי יחיאל, באתר Transfermarkt אבי יחיאל, באתר National Football Teams אבי יחיאל, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן, במוזיאון הפועל פתח-תקוה יניב טוכמן, אבי יחיאל פורש: "רוב החלומות הוגשמו", באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2012 שירלי בר דיין, ‏ארנשו פצוע, ובמכבי מודאגים. יחיאל יעבוד במחלקת הנוער, באתר ערוץ הספורט, 16 באוקטובר 2012 תומר חבז, ‏אבי יחיאל יסיים את תפקידו כמנכ"ל הפועל פ"ת, באתר ONE‏, 16 במאי 2024 עדי נוימן התחתנה, באתר ynet, 11 באוקטובר 2012 רותם רוזנסקי, אחרי 12 שנות נישואין: אבי יחיאל ועדי נוימן מפרקים את החבילה, באתר ישראל היום, 12 בדצמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.