laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קופסינון

קֻפְסִינוּן (שם מדעי: Ostracion) הוא סוג של דג ממשפחת הקופסינוניים. הדגים בסוג זה מתאפיינים במבנה גוף קובייתי, ומכאן שמם. הדגים מסוג זה חיים בשוניות אלמוגים בימים טרופיים. בישראל חיים המינים קופסינון נקוד וקופסינון סגול במפרץ אילת. הסוג מכיל 10 מינים: Ostracion cornutus קופסינון נקוד (Ostracion cubicus) קופסינון סגול (Ostracion cyanurus) Ostracion immaculatus Ostracion meleagris Ostracion nasus Ostracion rhinorhynchos Ostracion solorensis Ostracion trachys Ostracion whitleyi מדיה וקבצים בנושא קופסינון בוויקישיתוף קופסינון, באתר ITIS (באנגלית) קופסינון, באתר NCBI (באנגלית) קופסינון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קופסינון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קופסינון, באתר GBIF (באנגלית) הניו יורק טיימס, חוקרים גילו איך דג הקופסינון המרובע נע כל כך מהר, באתר הארץ, 19 באפריל 2020 מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012. האקדמיה ללשון העברית
קרחון אייקן

קרחון אייקן (באנגלית: Aiken Glacier) הוא קרחון הממוקם בין קרחון וון גרארד וקרחון ויילס, במורדות הצפוניים של גבעות קוקרי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, בשנת 1997. הקרחון (כמו גם נחל אייקן הסמוך) נקראים על שם ההידרולוג האמריקאי (מסוקרי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית), ד"ר ג'ורג' ר. אייקן (George R. Aiken). נחל אייקן זורם צפונה מן הקרחון אל תוך עמק טיילור. קרחון אייקן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מיקום ומקור השם
קרחון פוטר

קרחון פוטר (באנגלית: Potter Glacier) הוא קרחון שאורכו 22 ק"מ  הממוקם בין הר האגינס והר קמפ ברכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם מערבה ממורדות ההרים אל קרחון סקלטון. הקרחון התגלה במהלך מיפוי שנערך במסגרת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) על ידי סוקרי הסקר מן הקרקע, וכן באמצעות תצלומי אוויר של צי ארצות הברית. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1963. הקרחון נקרא על שם לוטננט קומנדר אדגר א. פוטר (Edgar A. Potter), מצי ארצות הברית, טייס מסוק שהיה מוצב בתחנת מקמרדו ב-1960. קרחון אליסון קרחון דייל קרחון פוטר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי ומקור השם
קרחון דייל

קרחון דייל (באנגלית: Dale Glacier) הוא קרחון המנקז את המדרונות המערביים של הר האגינס ברכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם מערבה מהר האגינס אל קרחון סקלטון. הראשונים שהגיעו אל הקרחון היו פ. ר. ברוק (F.R. Brooke) וברנרד מ. גאן (Bernard M. Gunn), חברי הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956-1958.  שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1963, והוא נקרא על שם רוברט ל. דייל (Robert L. Dale), מצי ארצות הברית, שהיה הקצין האחראי של טייסת VX-6 בעת שהיית החורף שלה בתחנת מקמרדו ב-1960. קרחון אליסון קרחון פוטר קרחון דייל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מיקום הקרחון ומקור שמו
פרדריק אוסקר וורן לומיס

סר פרדריק אוסקר וורן לומיס (באנגלית: Sir Frederick Oscar Warren Loomis)‏ (1 בפברואר 1870 - 15 בפברואר 1937) היה חייל קנדי שלחם במלחמת העולם הראשונה. לומיס התגייס כטוראי למיליציה הקנדית בשנת 1886, ושירת בה עד פרישתו בשנת 1919. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פיקד על הגדוד ה-13 (הרויאל היילנדרס של קנדה) בחיל המשלוח הקנדי ופיקד כמייג'ור גנרל על החטיבה הקנדית השלישית בחודשים האחרונים של מלחמת העולם הראשונה. בשל גבורתו הוענק לו אות השירות המצוין, וכן היה לעמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ולאביר מפקד במסדר האמבט. הר לומיס בהרי הרוקי הקנדיים נקרא על שמו. מדיה וקבצים בנושא פרדריק אוסקר וורן לומיס בוויקישיתוף Glen W. Boles, William Lowell Putnam, Roger W. Laurilla, Canadian Mountain Place Names: The Rockies and Columbia Mountains, עמ' 154 טגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
בנו רוסו

בנו איסָאק רוּסוֹ (בסרבו-קרואטית: Beno Isak Ruso, במקדונית: Бeно Исак Русо; ‏20 בינואר 1920, ביטולה, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 18 ביוני 2006, סקופיה, מקדוניה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי. בנו רוסו נולד בשנת 1920 במשפחה יהודית בעיר ביטולה שבממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים (כיום במקדוניה). סב המשפחה נמלט משטחי האימפריה הרוסית ככל הנראה לאחר פרעות הסופות בנגב והגיע דרך חצי האי קרים לשטחים העות'מאניים בבלקן. אביו של בנו רוסו, יצחק נולד במונסטיר ב-1887. הם זכו לכינוי לוֹס רוּסוֹס (מלאדינו: הרוסים) וכך התקבע שם משפחתם. בנו רוסו התחנך בעירו, הצטרף לקן תנועת הנוער השומר הצעיר ובהמשך התגייס לצבא ממלכת יוגוסלביה (אנ'). באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. רוסו נפל בשבי הגרמנים, אך הצליח להימלט ממחנה המעצר שבו הוחזק. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. לאחר סיפוח מקדוניה לממלכת בולגריה החל רוסו לאגור כלי נשק ותחמושת בביתו לקראת התקוממות חמושה נגד השלטון הבולגרי. הוא ארגן קבוצת לוחמים חמושים יהודים ולא-יהודים, והם מצאו מסתור בבתי בני הקהילה היהודית בביטולה. ב-1942 הצטרפו רוסו ואנשיו לכוחות הפרטיזנים של טיטו. הוא שירת במספר יחידות פרטיזנים. בהמשך מונה לקומיסר של גדוד והתקדם עד לתפקיד קומיסר של קורפוס פרטיזנים. לאחר המלחמה שירת בשורת תפקידים, וב-1960 הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1970 פרש משירותו הצבאי. כשנפטר מנהיג יוגוסלביה יוסיף ברוז טיטו ב-1980, היה רוסו אחד מנושאי ארונו במהלך הלווייתו. רוסו היה נשוי לרוזה קָמחי, אחייניתו של רפאל קמחי. רוזה קמחי כיהנה כשרת המסחר והתעשייה של מקדוניה תחת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. אחיו הבכור של בנו רוסו, דוד דָריוֹ רוסו (1913–1985) שירת כטייס בצבא ממלכת יוגוסלביה ונפל בשבי הגרמנים. ב-1951 עלה לישראל והשתקע בכפר סירקין. אימו וידה ואחיו הצעיר אלברט בֶּרְטוֹ רוסו (1924, ביטולה – 2021, רייקה, קרואטיה) הוגלו למחנה לעבודות כפייה בבולגריה. בעת שהייתו במחנה העבודה הבריח ברטו נשק לכוחות הפרטיזנים. לאחר המלחמה שירת כקצין בצבא יוגוסלביה, השתחרר בדרגת קולונל ובהמשך השתקע בקרואטיה. מדיה וקבצים בנושא בנו רוסו בוויקישיתוף בנו רוסו - אוטוביוגרפיה, באתר centropa.org (באנגלית) סיפורם של בנו רוסו ורוזה קמחי, באתר centropa.org (באנגלית) ריאיון עם בנו רוסו, באתר collections.ushmm (במקדונית) שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, ירושלים: הספרייה הציונית, 2005, עמ' 117. "הקהילה היהודית בביטולה", בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות: יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 54. שלמה אלבוחר, קהילת מונסטיר (ביטולה), מקדוניה, עמ' 105.
פולקסווגן אפ!

פולקסווגן אפ! (באנגלית: !Volkswagen Up) היא מכונית עירונית מקטגוריית הגודל מיני (קטגוריה A באירופה) אשר יוצרה על ידי פולקסווגן בין השנים 2011-2023 במפעל של פולקסווגן בברטיסלבה שבסלובקיה, ובברזיל. אפ! נחשפה לראשונה בספטמבר 2011 בתערוכת הרכב הבינלאומית של פרנקפורט שבגרמניה (IAA) והייצור שלה החל בדצמבר של אותה שנה. בסתיו 2013 הושקה גרסה חשמלית של המכונית הזאת, שנקראה E-up. על אותה פלטפורמת NSF של קבוצת פולקסווגן, ותוך שימוש במכלולים כמעט זהים, יוצרו גם שתי מכוניות תאומות ל-אפ!: סיאט Mii שיוצרה בין השנים 2011-2021 וסקודה סיטיגו שיוצרה בין השנים 2011-2020. המכונית עוצבה על ידי קלאוס בישוף, אוליבר סטפאני ומרקו אנטוניו פאבונה ויוצרה בשתי תצורות מרכב: האצ'בק 3 דלתות והאצ'בק 5 דלתות. אפ! הונעה באמצעות שתי תצורות של מנוע בנזין תלת צילינדרי בנפח 1.0 ליטר: אטמוספירי שמספק 60 או 75 כ"ס, ומוגדש טורבו שמספק 90 כ"ס. בנוסף הוצעה גרסת מנוע שמוזן בגז טבעי CNG, והיא נקראה eco-Up. בינואר 2018 הושקה Up GTI הספורטיבית עם גרסה מוגדשת טורבו של אותו מנוע שלושה צילינדרי בנפח 1.0 ליטר והיא מספקת 115 כ"ס. למכונית הנעה קדמית עם מנוע רוחבי שמחובר לתיבת הילוכים ידנית עם 6 יחסי העברה או לתיבת הילוכים רובוטית עם 5 יחסי העברה. Up הייתה בשעתה המכונית הראשונה מסוגה שהציעה מערכת בלימה אוטונומית שנקראת City Emergency Braking ופעילה במהירות נמוכה מ-30 קמ"ש. מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן אפ! בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריק הופמן

ריק אדוארד הופמן (באנגלית: Rick Edward Hoffman; נולד ב-12 ביוני 1970) הוא שחקן אמריקאי-יהודי, הידוע בעיקר בזכות גילום תפקידו של לואיס ליט בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Suits". הופמן נולד בניו יורק למשפחה יהודית, בנם של גייל וצ'ארלי הופמן ואחיו הבכור של ג'ף. למד בבית הספר ויטלי בניו יורק, ולאחר מכן למד לתואר ראשון באוניברסיטת אריזונה, כאשר במהלך לימודיו הוא היה חבר באחוות הסטודנטים זטה-בטא-טאו (ZBT).  לאחר סיום לימודיו, הופמן עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, במטרה להתחיל בקריירת משחק. תפקידו הראשון של הופמן כשחקן היה כמאבטח בסרט תאוריית הקונספירציה משנת 1997. לאחר מכן, הופמן גילם עוד מספר תפקידים קטנים עד שזכה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה The Street משנת 2000, שם גילם את דמותו של פרדי. אף שהסדרה ירדה משידור אחרי שבעה פרקים, הליהוק איפשר להופמן להפסיק את העבודה שלו במלצרות ולחזור לניו יורק. בהמשך, הופמן גילם שורה של תפקידים שונים בטלוויזיה, ביניהם את טרי לומיס בסדרת הטלוויזיה Philly (בשנים 2001–2002), את ג'רי בסט במופע של ברני מאק (בשנים 2002 - 2005), את פטריק ואן דורן בסדרת הקומדיה Jake in Progress (בשנים 2004 - 2005) ואת צ 'ייס צ'יפמן בסדרת הקומדיה של רשת ABC סמנת'ה מי? (2007–2009). בין השנים 2011–2019, שיחק הופמן בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה Suits, שם גילם את דמותו של לואיס ליט. הופמן גם הופיע בסרטים ובסדרות הטלוויזיה היום שאחרי מחר, בדיקות דם, הוסטל, הסלולר והנידון למוות. הוא גם הופיע בתפקידי אורח ב - CSI: מיאמי, צ'אק, המתחזה, חוק וסדר: מדור מיוחד, NCIS, חציית הירדן, ללא עקבות, הפרקליטים, CSI: ניו יורק, זירת הפשע, החקירה, כריש, לשקר לי, נזיר והמנטליסט. הופמן הוא במקור מלונג איילנד, ניו יורק, ארצות הברית. ילדו הראשון, בן, נולד בדצמבר 2014 מדיה וקבצים בנושא ריק הופמן בוויקישיתוף ריק הופמן, ברשת החברתית אינסטגרם ריק הופמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריק הופמן, באתר AllMovie (באנגלית) ריק הופמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריק הופמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Bierly, Mandy (25 בינואר 2013). "Suits postmortem: Rick Hoffman talks key Louis scenes in "Blood in the Water"". {{cite web}}: (עזרה) The $treet – TV.com Philly [TV Series] (2001) – Overview – MSN Movies
יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן

יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לבין רפובליקת קזחסטן. נשיא אוזבקיסטן לשעבר, אסלאם קרימוב, ביקר בקזחסטן מספר פעמים. גם אוזבקיסטן וגם קזחסטן היו חלק מברית המועצות עד פירוק ברית המועצות ב-1991. רק בתחילת המאה ה-21, נקבע 96% מקו הגבול הבינלאומי המשותף בין שתי המדינות. רק בשנת 2001, לאחר הסכמים הדדיים בין אוזבקיסטן לקזחסטן נקבע קו הגבול בין שתי המדינות בשלושה אזורים שנויים במחלוקת. בספטמבר 2002, קזחסטן ואוזבקיסטן פתרו לחלוטין את מסלול הגבול המשותף שלהן, שאורכו 2,440 ק"מ. ב-19 באוקטובר 2006, קזחסטן בנתה 45 ק"מ של מכשול לאורך חלק מגבולה עם אוזבקיסטן. מכשול אוזבקיסטן-קזחסטן משתרע על פני המחוזות המנהליים של סריגאש ומקרטל בדרום קזחסטן, והוא מורכב מגדר תיל בגובה 2.5 מטרים הכוללת זרקורים. אוזבקיסטן מחזיקה בשגרירות באלמטי. מאידך, קזחסטן מחזיקה בשגרירות בטשקנט. המדינות מקיימות שיתוף פעולה כלכלי נרחב: בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מקזחסטן לאוזבקיסטן הגיעה לסך 940 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חיטה, קמח חיטה, ברזל ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאוזבקיסטן לקזחסטן הגיעה לסך 725 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר גזי נפט, ענבים, עגבניות ועוד. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוזבקיסטן–קזחסטן בוויקישיתוף "President N. Nazarbayev met with the President of Uzbekistan I. Karimov, who has arrived to Kazakhstan with an official visit". Permanent Mission of the Republic of Kazakhstan to the UN. 9 בספטמבר 2002. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2007. נבדק ב-2007-06-12. {{cite web}}: (עזרה) "Kazakhstan To Fence Section Of Border". Radio Free Europe. 19 באוקטובר 2006. נבדק ב-2007-06-12. {{cite web}}: (עזרה) שגרירות אוזבקיסטן בקזחסטן שגרירות קזחסטן באוזבקיסטן Products that Kazakhstan exports to Uzbekistan (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Kazakhstan imports from Uzbekistan (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
יחסי אוזבקיסטן–רוסיה

יחסי אוזבקיסטן–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הפדרציה הרוסית. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1992. אוזבקיסטן הייתה רפובליקה סוציאליסטית סובייטית בין השנים 1924 ועד 1991. לאחר עצמאות אוזבקיסטן, כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטים ב-1992. עד שנת 1993ֿ, השתמשה אוזבקיסטן כהילך חוקי, ברובל. מבחינתה של רוסיה, היחסים הטובים עם אוזבקיסטן הם המפתח למדיניות הכוח הרוסית הגדולה באזור מרכז אסיה. מאידך, אוזבקיסטן מקיימת יחסים טובים עם כל מעצמות העולם. ב-1999, במקביל למלחמת קוסובו, הצטרפה אוזבקיסטן לברית GUUAM, שהתאגדה לארגון בינלאומי ב-2001. הברית נקראה GUUAM עד שאוזבקיסטן עזבה אותה ב-2005. בשנת 2003, השתלטה גזפרום על רשת צינורות גז אוזבקי. באותה שנה, החלה אוזבקיסטן בייצוא גז. בעקבות הפיכות מאי 2005, אוזבקיסטן דרשה שארצות הברית תעזוב את הבסיס בקארשי ח'אנבד. ב-14 בנובמבר 2005, חתמו הנשיאים אסלאם קרימוב וולדימיר פוטין על הסכם שיתוף פעולה הדדי בין אוזבקיסטן לרוסיה במוסקבה. בשנת 2012, בחרה אוזבקיסטן לעזוב את ברית CSTO. עם זאת, היא נשארה כחלק מארגון שנגחאי לשיתוף פעולה. בשנת 2014, מחקה רוסיה את כמעט כל החובות האוזבקים לרוסיה על מנת לשפר את היחסים בין שתי המדינות. לאוזבקיסטן שגרירות במוסקבה, ולרוסיה שגרירות בטשקנט. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוזבקיסטן–רוסיה בוויקישיתוף Andrew Monaghan: Uzbekistan - Central Asian key, in: Adrian Dellecker/Thomas Gomart (ed.): Russian Energy Security and Foreign Policy, London/New York 2011, pp. 121–131 (here: p. 121). Dina Rome Spechler/Martin C. Spechler: The foreign policy of Uzbekistan: sources, objectives and outcomes: 1991–2009, in: Central Asian Survey, Vol. 29, No. 2 (2010), pp. 159–170. Aleksandr Pikalov: Uzbekistan between the great powers: a balancing act or a multi-vectorial approach?, in: Central Asian Survey, Vol. 33, No. 3 (2014), pp. 297–311. Monaghan: Uzbekistan - Central Asian key, p. 127. Spechler: Economic Reform in Authoritarian Uzbekistan, p. 248. Pikalov: Uzbekistan between the great powers, pp. 297–311. Sergei Blagov: Uzbekistan and Russia Sign Mutual Defense Pact, EurasiaNet 14 November 2005. James Kilner, ‏Uzbekistan withdraws from Russia-lead military alliance, The Telegraph, 1 July 2012 Paolo Sorbello: Yes, Uzbekistan Is Putin’s Friend, The Diplomat 15 December 2014. נציגויות אוזבקיסטן ברוסיה שגרירות רוסיה בטשקנט
אוניברסיטת אורהוס

אוניברסיטת אורהוס (בדנית: Aarhus Universitet) היא אוניברסיטה ציבורית בדנמרק אשר נוסדה בשנת 1928, מה שהופך אותה לאוניברסיטה השנייה בוותיקותה במדינה, לאחר אוניברסיטת קופנהגן. אוניברסיטת אורהוס היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בדנמרק, עם למעלה מ-38.000 סטודנטים (2022). ברוב דירוגי האוניברסיטאות הבינלאומיים, אורהוס ממוקמת במאה הראשונות. בשנת 1997 זכה פרופסור ינס סקואו מהאוניברסיטה בפרס נובל לכימיה על גילוי האנזים מעביר היון, משאבת נתרן-אשלגן. בשנת 2010, זכה דייל מורטנסן עם עמיתיו פיטר דיאמונד וכריסטופר פיסרידס בפרס נובל לכלכלה על ניתוח שווקים עם חיכוכי חיפוש. בין הבוגרות ניתן למצוא את מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק הנוכחית. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בקבוצת קוימברה וחברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר. האוניברסיטה נוסדה ב-1928 ביוטלנד כמענה לביקוש הגובר באוניברסיטת קופנהגן לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1929 עיריית אורהוס הקצתה אדמות לצורך הקמתה. הקמת המבנים החלה בשנת 1932, ונכון לשנת 2017 המלאכה עוד לא הסתיימה. בשנת 1944, תחת הכיבוש הנאצי, הפציץ חיל האוויר המלכותי הבריטי את מפקדת הגסטאפו ששכנה במעונות הסטודנטים. המבנה נחנך מחדש בספטמבר 1946. הקמפוס הראשי של האוניברסיטה ממוקם במרכז אורהוס, מוקף בפארק האוניברסיטה. מלבדו, במערב אורהוס ישנו בית-הספר לעסקים ולמדעי החברה (Aarhus BSS), קמפוס לרפואה בבית-החולים בעיר, הפקולטה לאומנות, פקולטה למדעי החיים, פקולטה למדעים מדויקים וטכנולוגיה וכן קמפוס קטן בקופנהגן ללימוד ומחקר של חינוך ופדגוגיה. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת אורהוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אורהוס אוניברסיטת אורהוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Anne Krarup Nielsen, The bombing of Aarhus University, Aarhus University website, October 30, 2014 Faculties, אתר אוניברסיטת אורהוס (באנגלית) Other AU locations, אתר אוניברסיטת אורהוס
מקרופינה מיקרוסטומה

מקרופינה מיקרוסטומה (שם מדעי: Macropinna microstoma) הוא מין יחיד בסוג Macropinna השייך למשפחת הדגים אופיסטופרוקטיים. דג זה ידוע בזכות מראה ראשו יוצא הדופן. כיפת הראש שקופה ומלאה בנוזל שקוף המאפשר לראות האיברים הפנימיים של הראש. עיניו כמו במינים אחרים במשפחה דמויות חבית ופונות מעלה או קדימה בחיפוש טרף. כאשר הן מופנות מעלה הדג יכול לראות דרך קודקוד ראשו השקוף. לדג פה זעיר ורוב גופו מכוסה קשקשים גדולים. הדגים בדרך כלל צפים במים כמעט ללא תנועה, בעומק של 600–800 מטר. בתנאי תאורה קשים מניחים שהעיניים הייחודיות של הדג עוזרות לו לזהות צלליות של טרף השוחה מעליו. החוקרים ברוס רוביסון וקים Reisenbichler הבחינו שכאשר הדג מזהה טרף קטן כגון דגים קטנים ומדוזות הוא מסובב את עיניו קדימה ומטה את גופו משחיה אופקית לאנכים כדי לתפסם. רובינסון מניח שלעיתים הדג נוהג "לגנוב" אוכל מסיפונופורים. מ. מיקרוסטומה ידוע למדע מאז 1939, אך רק 2004 הצליחו לצלם פרט חי, לכן איורים ישנים יותר אינם מראים את כיפת הראש השקופה, מאחר שזו נהרסת כאשר הדג נמשה אל פני המים. מדיה וקבצים בנושא מקרופינה מיקרוסטומה בוויקישיתוף מקרופינה מיקרוסטומה, באתר ITIS (באנגלית) מקרופינה מיקרוסטומה, באתר NCBI (באנגלית) מקרופינה מיקרוסטומה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מקרופינה מיקרוסטומה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מקרופינה מיקרוסטומה, באתר FishBase (באנגלית) מקרופינה מיקרוסטומה, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון מקאנרי

ג'ון מקאנרי (באנגלית: John McEnery; ‏1 בנובמבר 1943 - 12 באפריל 2019) היה שחקן וסופר אנגלי. מקאנרי נולד בברמינגהאם שבווריקשייר. הוא למד משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. בין השאר שיחק בתפקיד מוסקה במחזה "וולפון" מאת בן ג'ונסון, ובתפקיד גייבסטון במחזה "אדוארד השני" מאת מרלו. בגיל 20 קיבל עבודה בתיאטרון, והופיע במשך שלוש עונות עם להקת התיאטרון אברימן בליברפול. ב-1966 הצטרף ללהקת התיאטרון המלכותי הלאומי. הופעתו החשובה הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של פרנקו זפירלי משנת 1968 "רומיאו ויוליה" בו גילם את דמותו של מרקוצ'יו, והיה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. ב-1970 כיכב לצדם של קלוד ז'אד וז'אן-פייר קאסל בסרטו של ז'ראר בראש "The Boat on the Grass". בסרט זה היו אזכורים לתפקידים שגילם על הבמה כמו כשדיקלם מתוך "המלט" או כששר בדואט עם קלוד ז'אד את "אלוהים נצור את המלכה". ב-1971 שיחק בתפקיד הפוליטיקאי הרוסי אלכסנדר קרנסקי בסרט "ניקולס ואלכסנדרה". ב-1972 גילם את ברטלבי בסרט בשם "ברטלבי" לצדו של פול סקופילד. ב-1975 הופיע בסרט "The Land That Time Forgot". ב-1990 שיחק בתפקיד הגנגסטר אדי פלאם בסרט "The Krays". בשנות השמונים של המאה העשרים שיחק מקאנרי בתפקיד הראשי במחזה "מבקר המדינה" מאת גוגול בתיאטרון קרוסיבל בשפילד בבימויו של השחקן והבמאי הרוסי אולג טבקוב. ב-1998 כתב מחזה בשם "Merry Christmas, Mr. Burbage" לציון 400 שנה להקמת תיאטרון הגלוב. ב-2011 הופיע מקאנרי בתפקיד ראולי במחזה "The School for Scandal" בבימויה של דבורה וורנר במרכז האמנויות ברביקן. ב-2008 שיחק בתפקיד אורח בפרק הראשון בסדרה "וולנדר". ב-8 באוגוסט 2017 הואשם מקאנרי בהסתה ובאלימות כשהתפרץ לתוך פאב בפאברשם. משפטו צפוי להתחיל ב-22 בינואר 2018. כשעבד בתיאטרון אברימן פגש מקאנרי את השחקנית סטפני ביצ'ם (אנ') איתה התחתן ב-1973. לבני הזוג נולדו שתי בנות, פיבי וקלואי. השניים התגרשו בשנת 1979. אחד מאחיו של מקאנרי הוא השחקן פיטר מקאנרי, ואח אחר הוא הצלם דייוויד מקאנרי. ב-12 באפריל 2019 הלך לעולמו. ג'ון מקאנרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון מקאנרי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון מקאנרי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון מקאנרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון מקאנרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Bafta-nominated actor charged over Faversham pub 'fake gun'.", BBC News,10 August 2017. Retrieved 10 August 2017 " Stephanie Beacham: John was an adulterer, I should have known when he lost his ring down the drain...", Mail Online, 29 October 2012. Retrieved 21 October 2012
פורד בנטם

פורד בנטם (באנגלית: Ford Bantam) היא מכונית מתוצרת קונצרן הרכב פורד (שם מלא: Ford Motor Company), שיוצרה בגרסאות טנדר ומסחרית בדרום-אפריקה, בין השנים 1983–2002. טנדר מסחרית דור ראשון - התבסס על דגמי פורד אסקורט דור שלישי, היה קרוי גם מאזדה רוסטלר (יוצר בין השנים 1983-1990) דור שני - התבסס על דגם מאזדה 323, היה קרוי גם מאזדה רוסטלר (יוצר בין השנים 1991-2002) דור שלישי - דגם ה"פורד בנטם" השתמש בחזית של דגם הפורד פיאסטה - דור חמישי, (שם קוד: "code-named BE91") (יוצר בין השנים 2003-2011) XL XLT XLE דגם 1,3i - רדיו/ טייפ כסטנדרט דגם 1,3i XL - רדיו/CD ומזוג אוויר כסטנדרט (אופציונלי: זוג כריות אוויר (נהג+נוסע) דגם 1,6i - רדיו/טייפ כסטנדרט דגם XLT - רדיו/CD ומזוג אוויר כסטנדרט (אופציונלי: זוג כריות אוויר (נהג+נוסע) דגם XLE - רדיו/CD, מזוג אוויר וזוג כריות אוויר (נהג+נוסע) כסטנדרט דגם 1,8i דיזל - רדיו/ טייפ כסטנדרט דגם 1,8i XL דיזל - רדיו/CD ומזוג אוויר כסטנדרט (אופציונלי: זוג כריות אוויר (נהג+נוסע) פורד בנטם - טנדר פורד בנטם - טנדר פורד בנטם - מסחרית פורד טנדר מסחרית פורד בנטם - תמונות דגמי טנדר ומסחרית (olx.co.za/cars-bakkies_c378/q-bantam ) מדיה וקבצים בנושא פורד בנטם בוויקישיתוף פורד בנטם ^ African Business, African Business Publications, 1994, page 114 books.google.co.uk סיום ייצור "פורד בנטם" iol.co.za/motoring/industry-news פורד בנטם - תמונות en.wheelsage.org/ford/bantam/pictures מראה חדש לפורד בנטם 2006 wheels24.co.za/NewModels/New-look-Ford-Bantam פורד בנטם דור שלישי carmag.co.za/news_post/ford-bantam
דני גולדשטיין (מנכ"ל)

דני (דניאל) גולדשטיין הוא מנכ"ל ישראלי, המשמש החל מחודש מרץ 2015 כמנכ"ל דואר ישראל. גולדשטיין גדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. הוא בן יחיד להורים ניצולי השואה, אינקה (אילנה) וד"ר שמחה גולדשטיין, פרקליט מחוז תל אביב לשעבר. הוא מהנדס תעשייה וניהול במקצועו. למד באוניברסיטת בן-גוריון. גולדשטיין עבד במשך 17 שנים בתעשייה הצבאית, שם ניהל שבעה מפעלי תחמושת ובהמשך שימש כסמנכ"ל בחברה. לאחר מכן שימש כמנהל מחוז דן פ"ת בשירותי בריאות כללית וכמנכ"ל חברת הייעוץ אשד מהנדסים. בין השנים 2000–2010 שימש כמנכ"ל חברת תדיראן מוצרי צריכה וכחבר מועצת המנהלים בחברה. בין השנים 2010–2015 שימש כמנכ"ל מכון התקנים. גולדשטיין מונה למנכ"ל דואר ישראל במרץ 2015. במסגרת תפקידו כמנכ"ל דואר ישראל הוביל גולדשטיין רפורמה שבמסגרתה ננקטו צעדים שמטרתם לייעל את השירות שמספק דואר ישראל. במהלך כהונתו הוביל גולדשטיין תהליכי ייעול, ובהם מעבר הקריה הדוארית למודיעין והקמת מרכז סחר מקוון. גולדשטיין שינה את המבנה הארגוני של החברה והוביל מהפך בתפיסת החברה בנושא שירות הלקוחות ויעילות השירות. כמו כן הוביל להקמת שירות "תור בקליק". בפברואר 2022 הודיע גולדשטיין כי יפרוש מהתפקיד בחודשים שלאחר מכן, לאחר שישלים קדנציה של שבע שנים בתפקיד המנכ"ל. גולדשטיין נשוי לאסתי ואב לשתי בנות. הוא מתגורר בכפר סבא. דניאל רוט-אבנרי, "אחרי יומיים בתפקיד כבר הרגשתי את מפלי השנאה", באתר ישראל היום, 14 בספטמבר 2017 אופיר דור, דני גולדשטיין הוא מנכ"ל דואר ישראל, באתר כלכליסט, 19 במרץ 2015 קרן-אור גרינברג, דואר ישראל: עד סוף השנה יימסרו בארץ 60 מיליון חבילות, באתר כלכליסט, 5 ביוני 2017 מערכת פורט2פורט, נחנך פרויקט הדגל של דואר ישראל - מרכז הסחר המקוון במודיעין, באתר Port2Port, ‏12 בספטמבר 2017 מאיר אורבך, "דואר ישראל צריך להיות מופרט במאה אחוז", באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2021 מיכל רז-חיימוביץ', ‏זינוק של 32% בהיקף החבילות שהוזמנו מחו"ל בחציון הראשון של 2021; איזו עיר היא שיאנית ההזמנות?, באתר גלובס, 5 ביולי 2021 היאלי יעקבי-הנדלסמן, פרישה מפתיעה: מנכ"ל דואר ישראל עוזב את תפקידו, באתר ישראל היום, 27 בפברואר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – טנזניה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–טנזניה הם היחסים הבילטרליים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה. איחוד האמירויות הערביות היא אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר של טנזניה במסחר והיחסים בין שתי המדינות הם יחסים לבביים. שווי הסחר בין איחוד האמירויות הערביות לטנזניה עומד על כ-2 מיליארד דולר בשנה. איחוד האמירויות היא הייצואנית השלישית בגודלה של טנזניה וטנזניה מייבאת ממנה בעיקר נפט מזוקק. בשנת 2013, ייבאה טנזניה סחורות בשווי 1.14 מיליארד דולר מאיחוד האמירויות הערביות, כאשר 53% מהסחורות היו מוצרי נפט מזוקק. מאידך, איחוד האמירויות ייבאה באותה השנה סחורות בשווי 85 מיליון דולר מטנזניה. עיקר הסחורות היו מוצרי חקלאות. בנוסף, איחוד האמירויות הערביות היא היבואנית הגדולה ביותר של ציפורן מטנזניה. שלוש חברות תעופה של איחוד האמירויות הערביות מפעילות טיסות סדירות בין איחוד האמירויות הערביות לטנזניה: אמירטס ופליי דובאי מדובאי, ואיתיחאד איירווייז מאבו דאבי. קישורי התחבורה הללו חיוניים לכלכלת טנזניה, שכן הם מביאים תיירים למדינה והתיירות בטנזניה מהווה את הנתח הגדול ביותר של המט"ח הטנזני. איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות בדאר א-סלאם. מאידך, טנזניה מחזיקה בשגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי. "Embassy of the UAE in Tanzania » Tanzania–UAE Relations-Bilateral Relations". uae-embassy.ae. אורכב מ-המקור ב-2016-06-13. נבדק ב-2016-04-02. "Products that Tanzania exports to the United Arab Emirates (2013)". The Observatory of Economic Complexity. אורכב מ-המקור ב-2020-06-05. נבדק ב-2016-04-02. "Foreign Trade Statistics 2013" (PDF). nbs.go.tz. National Bureau of Statistics. 2013. Tore, Ozgur. "Etihad touches down Dar es Salaam, the largest city in Tanzania". FTNnews. נבדק ב-2016-04-02. שגרירות איחוד האמירויות הערביות בטנזניה נציגויות טנזניה באיחוד האמירויות הערביות