laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רב יוסף בר אבא

רב יוסף בר אבא היה אמורא שלמד תורה מפי רבי יוחנן ושמואל. מוזכר בתלמוד מספר פעמים. אחת מהם אודות דין קיום שטרות שלא בפני בעל דין, בה הוא מסביר את טעמו של רבי יוחנן בראיה ממקום אחר בה רואים כי התורה הקפידה שלא לקיים שום דין משפטי גם כזה העוסק בראיות בלבד, כאשר בעל הדין אינו נמצא, מציווי התורה "והועד בבעליו", ציווי העוסק בדין אדם שבעל חיים שברשותו הזיק אדם אחר, שאסור להעיד על כך ולהופכו לשור מועד שלא בנוכחות בעליו. הוא היה בדורו של רבה בר ירמיה, דיון משותף שלהם כאשר רבה בר ירמיה הגיע לעירו של רב יוסף בר אבא מובא בתלמוד. כמו כן למד תורה מפי רב יהודה. משה יהודה בלוי (עורך), "רב יוסף בר אבא", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים תמ"ה-תמ"ו, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף קי"ב, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף נ', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"א, עמוד ב'.
קקדו צהוב-ציצית

קקדו צהוב-ציצית (שם מדעי: Cacatua galerita) הוא מין של קקדו דרום-מזרח אסיאתי בסדרת התוכאים. הקקדו צהוב הציצית חי במזרח, צפון ודרום-מזרח אוסטרליה אך גם נצפה במערב אוסטרליה, ניו זילנד וגינאה החדשה. הקקדו כה נפוץ באזורו עד שיש מגדירים אותו כמזיק. הקקדו צהוב הציצית מאכלס סוגים שונים של יערות, ביניהם יערות נשירים, יערות טרופיים וסובטרופיים. בנוסף הקקדו חי גם בסוואנה הצפון-אוסטרלית ובאזורי מחיה אנושיים. הגובה הממוצע באזורי המחיה של הקקדו הוא 1450 מטר. קקדו זה הוא בינוני, אורכו 45–55 סנטימטר ומשקלו הממוצע כ-800 גרם; מוטת כנפיו כ-103 סנטימטר. כל גופו לבן להוציא את הציצית הצהובה שעל ראשו ואת מקורו ורגליו החומות-שחורות. תוחלת החיים הממוצעת של הקקדו בטבע היא 40 שנה. בשבי, בזכות הטיפול הנאות והיעדר טורפים, תוחלת חייו הממוצעת של הקקדו היא כ-50–70 שנים, וישנם פרטים שאף הגיעו לגיל 100. הקקדו צהוב הציצית הוא מונוגמי. עונת הרבייה מתרחשת בזמן שונה בכל אזור; בצפון אוסטרליה ממאי עד ספטמבר, ואילו בדרום היבשת מאוגוסט עד ינואר. לא נערכו תצפיות במספר מספק על רביית הקקדו בגינאה החדשה. הקקדו מעדיף לצורך הקינון גזעי עצים חלולים, לרוב ליד מים זורמים. גודל התטולה הוא כשלוש ביצים סגלגלות-לבנות, עליהן דוגרת הנקבה במשך כ-25–27 ימים. הגוזלים יגיעו לבגרות מינית בגיל 3–4 שנים. מדיה וקבצים בנושא קקדו צהוב-ציצית בוויקישיתוף קקדו צהוב-ציצית, באתר ITIS (באנגלית) קקדו צהוב-ציצית, באתר NCBI (באנגלית) קקדו צהוב-ציצית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קקדו צהוב-ציצית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קקדו צהוב-ציצית, באתר GBIF (באנגלית) קקדו צהוב ציצית באתר הרשימה האדומה של IUCN Life Span of Cockatoos Fred the cockatoo turns 100
אסטריתיים

אסטריתיים (שם מדעי: Oestridae; מכונים זבובי צאן) היא משפחה של זבובים אשר חיים כטפילים על יונקים וגורמים לתופעת הריממת (Myiasis). במשפחה זו כ-150 סוגים ברחבי העולם. בישראל הם נפוצים בעיקר בעדרי צאן, ומכאן שמם העממי. אחד המינים Dermatobia hominis חי כטפיל על בני אדם ופרימטים נוספים. מדיה וקבצים בנושא אסטריתיים בוויקישיתוף אסטריתיים, באתר ITIS (באנגלית) אסטריתיים, באתר NCBI (באנגלית) אסטריתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אסטריתיים, באתר GBIF (באנגלית) אסטריתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הוצאת זחל מגוף אדם ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם הראשונה

המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם הראשונה הייתה סדרת קרבות שנערכו בין מורדים סנוסים ומרוקנים שצידדו באימפריה העות'מאנית ובין האימפריה הבריטית וממלכת איטליה כחלק מהזירה האפריקנית במלחמת העולם הראשונה. מטרתם של העות'מאנים הייתה לפתוח חזית נוספת שתאלץ את הבריטים להוריד את הלחץ מהמערכה על סיני וארץ ישראל ומהחזית המערבית. האיטלקים רצו לחזק את אחיזתם בשטחים בהם זכו במלחמה האיטלקית-עות'מאנית. לאחר המלחמה האיטלקית-עות'מאנית ניצלה איטליה את אי הבהירות של הסכם השלום וסיפחה את השטחים בצפון אפריקה, אם כי היא נאלצה להיאבק כדי להחיל את שליטתה בצורה יעילה. השבטים הסנוסים ניסו להתקומם במשך כל התקופה, ובתחילת מלחמת העולם הראשונה, הרגישו שזוהי שעת כושר וצירפו אליהם כוחות משבטים ברברים. האימפריה העות'מאנית תמכה בשבטים המתקוממים לאורך כל התקופה, בעיקר בשליחת קצינים שאימנו את השבטים ובשליחת נשק קל בספינות מחופי האימפריה העות'מאנית ומחופי אוסטרו-הונגריה. כמו כן, היו מעורבים אנשי השירות החשאי של משרד המלחמה העות'מאני באיחוד השבטים כנגד האיטלקים. בנובמבר 1914 תקפו המתקוממים בראשות אחמד אל שריף את האיטלקים באזור פזאן ובינואר 1915 הכריזו על עצמאות. ביולי אותה שנה דחקו השבטים את האיטלקים צפונה לכיוון הים התיכון והשתלטו על חלקים נוספים של הארץ. ב-24 במאי 1915 הצטרפה איטליה למלחמה העולם הראשונה והחליטה להשליט סדר בצפון אפריקה בחסות המלחמה העולמית, בתואנה שהעות'מאנים אינם מכבדים את הסכם השלום בכך שהם מאמנים ותומכים במתקוממים. ב-15 באוקטובר הכריזה האימפריה העות'מאנית על סיפוח לוב ושלחה למחרת בטליון רגלים שנחת לאחר יומיים בחופי אפריקה. ב-1916 הובילו קצינים עות'מאנים כוח סנוסי למצרים, שם תקפו את הכוחות הבריטים שהגנו על הגבול וגרמו להם לסגת עד מרסא מטרוח. כשניסו לתקוף את הבריטים במרסא מטרוח, נכשלו ואל שריף חזר בצוללת גרמנית לקונסטנטינופול. בנוסף לכישלון, חילוקי דעות עם השייח'ים המקומיים גם הם גרמו לחזרתו של אל שריף. ב-1917, בניסיון לייעל את המאמצים במערכה, הקימו העות'מאנים את קבוצת ארמיות אפריקה עליה פיקד נורי ביי, אחיו של אנוור פאשה שר המלחמה העות'מאני. הכוחות האיטלקים שהיו מרוכזים לחופי הים התיכון בזוארה, אל-ח'ומס וטריפולי ניסו לפרוץ בינואר ובאפריל את טבעת הכוחות העות'מאנים והסנוסים, אך ללא הצלחה. התקפת נגד של העות'מאנים בספטמבר גנזה את תקוות האיטלקים לגבור על יריביהם. ב-3 בינואר 1918 מונה נורי ביי למפקד צבא האסלאם ועזב לאזרבייג'ן ובמקומו מונה למפקד המערכה באפריקה יורש העצר עות'מאן פואד. ניסיון פריצה נוסף של האיטלקים נכשל ועד לסיומה של המלחמה הם נותרו נצורים בצפון לוב. הפסקת האש של מודרוס שנחתמה ב-30 באוקטובר הורתה על הפסקת כל פעולה צבאית וכניעתם של כל הכוחות העות'מאנים. מרבית הקצינים העות'מאנים סירבו להיכנע ונעו עם עות'מן פואד ו-500 מאנשיו דרומה, למדבר. הם חצו את הגבול לתוניס ושם נכנעו לכוחות צרפתים שהתחייבו לא למסרם לידי האיטלקים. למחרת שינה את דעתו הקצין הצרפתי והעביר את השבויים לכוחות האיטלקים שהוציאו להורג את מרבית בני השבטים ושמו את עות'מאן פואד במעצר בית בנאפולי. מרד הסנוסים (1915) מדיה וקבצים בנושא המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם הראשונה בוויקישיתוף המערכה באתר "מלחמות טורקיה" (אורכב 17.05.2009 בארכיון Wayback Machine)
אהוד חבצלת

אהוד חבצלת (באנגלית: Ehud Havazelet‏) (13 ביולי 1955 - 5 בנובמבר 2015) היה סופר יהודי-אמריקאי. פרופ' אהוד חבצלת נולד בירושלים, לרב פרופ' מאיר חבצלת, מרצה בכיר בישיבה אוניברסיטה בניו יורק. אביו הוא בנו של זישא ברנדוויין, מצאצאי הבעש"ט וממשפחת האדמו"ר מסטרטין. אמו, שרה, היא בתו של הרב פרופ' שמואל קלמן מירסקי ושולמית, בתו של יוחנן דוד סלומון. דודניתו היא הסופרת החרדית מנוחה פוקס. בגיל שנתיים הוא עבר עם משפחתו לארצות הברית. עד גיל 18 הוא קיבל חינוך ישיבתי. בגיל 18 הוא נכנס ללמוד בקולג' של אוניברסיטת קולומביה. באותה תקופה הוא עזב את אורח חייו הדתי, והצטרף לחוגי השמאל הרדיקלי שפעלו באוניברסיטאות בתקופת כהונתו של ריצ'רד ניקסון. הוא השתלם במספר מוסדות אקדמיים בתחום של כתיבה יוצרת. משנת 1989 לימד באוניברסיטת אורגון כתיבה יוצרת. במקביל הוא עסק בכתיבה של רומן וספרי סיפורים קצרים. ספריו וסיפוריו עוסקים בדרך כלל בדמויות יהודיות, ומעורבים בהם מוטיבים ביוגרפיים מחיי המחבר. ספריו זכו בפרסים רבים, ובהם מלגת גוגנהיים. חבצלת נפטר ב-2015 ממחלת הסרטן. What Is It Then between Us? (short stories), Scribner, 1988 Like Never Before, (short stories), Farrar, Straus & Giroux, 1998 בעברית: לעולם לא, תרגמה מאנגלית: מרים שפס, כנרת, 2002 Bearing the Body, (novel), Farrar, Straus & Giroux, 2007 בעברית: צל חיים, תרגמה מאנגלית: אביטל ארז, כנרת, זמורה-ביתן, תשס"ט 2009 אביבה לורי,, אחרי 41 שנים שלא ביקר בישראל, חוזר אהוד חבצלת להשיק ספר חדש ולעשות שולם, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2009 צל חיים - אהוד חבצלת (ספר)(הקישור אינו פעיל) – ביקורת על ספרו אהוד חבצלת (1955-2015), דף שער בספרייה הלאומית ידיעה על פטירתו
יהושע בן עמי

יהושע בן עמי (23 בפברואר 1924 - 17 באוגוסט 2011) היה פסיכולוג חינוכי וחוקר השואה שעסק בעיקר בחקר שואת יהודי הונגריה והביא לפרסומו בישראל של הספר "ברחתי מאושוויץ" מאת רודולף ורבה. יהושע בן עמי נולד בהונגריה בראשית שנת 1924. במלחמת העולם השנייה נשלח למחנה עבודה. משפחתו נשלחה בשנת 1944 לאושוויץ ושם הושמדה. לאחר המלחמה נסע אל קרובי משפחתו בארצות הברית, ובשנת 1948 עלה לישראל והתגייס לצה"ל. בתקופת המלחמה נקטעו לימודיו העיוניים. הוא למד את מקצוע המסגרות ובמשך תקופה מסוימת עבד בהוראה בבתי ספר מקצועיים. בשנות ה-60 למד פסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר קבלת התואר החל לעבוד כיועץ חינוכי. בשנות ה-80 יצא לגמלאות, ומאז הקדיש את כל עתותיו וכוחו לחקר השואה, בעיקר שואת יהדות הונגריה. במסגרת מחקריו אלה נתקל בספריהם של רודולף ורבה ואלפרד וצלר, שהצליחו לברוח יחד ממחנה ההשמדה אושוויץ, הגיעו לסלובקיה באפריל 1944 ושם מסרו עדות על הנעשה באושוויץ ועל הגורל הנשקף לקהילה היהודית בהונגריה, שמכונת ההשתקה הנאצית הצליחה למנוע מאנשיה כל ידיעה על מה שאירע למשלוחים קודמים שהגיעו לאושוויץ. גירוש יהדות הונגריה לאושוויץ נועד ליוני 1944. ורבה ווצלר קיוו שעדותם תגיע אל מנהיגי הקהילה ותמנע את גירוש אנשיה, אך העדות נבלמה ולא הגיעה לידיעת הקהילה. כ-400 אלף מיהודי הונגריה נשלחו לאושוויץ בחודשים מאי עד יוני 1944. בן עמי מצא את שני הספרים בסלובקיה והחליט לתרגם את ספרו של ורבה, שנכתב באנגלית, ולהביאו לידיעתם של תושבי ישראל, שרובם לא שמעו מעולם לא על ורבה ולא על בריחת ורבה ווצלר מאושוויץ. נוסף לספר "ברחתי מאושוויץ", בחר ותרגם את הספר "השתיקה: מדוע לא פורסם המידע על אושוויץ במועדו", 1994, בעריכת יעל זיידמן, ואת ספרו של ורבה, "ההכנות לשואה בהונגריה: דיווח על ידי עד ראייה", 1994 בן עמי היה חובב מוזיקה ושר במשך עשרות שנים במקהלות חובבים ובמקהלות מקצועיות. מאז ראשית שנות ה-60 גר בהרצליה, שם נפטר באוגוסט 2011. הותיר אחריו אישה, בן ושלושה נכדים. אוניברסיטת חיפה, שידור דיון בנושא הבריחה מאושוויץ, בהשתתפות פרופ' רות לין, פרופ' אדיר כהן, עו"ד מיכל שקד ויהושע בן עמי, חלק א' אורי דרומי, "מדינת הקסטנרים שלכם" (על הספר "ברחתי מאושוויץ" של ורבה), באתר הארץ, 25 בינואר 2005 אוניברסיטת חיפה, שידור דיון בנושא הבריחה מאושוויץ, בהשתתפות פרופ' רות לין, פרופ' אדיר כהן, עו"ד מיכל שקד ויהושע בן עמי, חלק א'.
הנפשת חול

הנפשת חול או הנפשה באמצעות חול הוא סוגה של הנפשה (אנימציה) או אמנות במה במסגרתה האמן יוצר סרט הנפשה באמצעות ציור באצבעותיו על גבי משטח מואר, כאשר ה"צבע" בו נעשה שימוש הוא חול. האמן מצייר בחול על ידי זריית חול על גבי המשטח והזזתו. שימוש בצבעי חול שונים או במשטח מואר שצבעיו משתנים מאפשר הנפשה צבעונית. בין הסרטים שעשו שימוש בטכנולוגיה זו ניתן למנות את: "הינשוף שהתחתן עם האווזה (אגדה אסקימוסית)" (1974) "The Erlking"‏ (2002) "Tracks" ‏ (2003) מדיה וקבצים בנושא הנפשת חול בוויקישיתוף הסבר לביצוע הנפשה בחול (באנגלית) דוגמה לסרטון הנפשה בחול (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) דוגמה לסרטון הנפשה בחול סרטוני הנפשה בחול של האמנית אילנה יהב
בוקסנבאום

האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם בוקסנבאום: יוסף בוקסנבאום – ממייסדי משרד הביטחון עומר בוקסנבאום – כדורגלן ישראלי קרן בוקסנבאום נטע – קרן תרומות בנושאי חברה וחינוך
כלי שמלאכתו לאיסור

בהלכות שבת, כלי שמלאכתו לאיסור הוא אחד ממיני המוקצה, שהוא - דבר שרגילים לעשות בו מלאכות שאסורות בשבת. בתנאים מסוימים התירו חכמים להשתמש בכלים אלו, ובלבד שרוצים לעשות בהם שימוש שמותר בשבת. ערך מורחב – גזרת כלים התקנה שהגבילה את טלטולם של "כלים שמלאכתן לאיסור", מיוחסת לנחמיה, כפי שמופיע בפסוק, ”בַּיָּמִים הָהֵמָּה רָאִיתִי בִיהוּדָה דֹּרְכִים גִּתּוֹת בַּשַּׁבָּת וּמְבִיאִים הָעֲרֵמוֹת וְעֹמְסִים עַל הַחֲמֹרִים וְאַף יַיִן עֲנָבִים וּתְאֵנִים וְכָל מַשָּׂא וּמְבִיאִים יְרוּשָׁלַים בְּיוֹם הַשַּׁבָּת וָאָעִיד בְּיוֹם מִכְרָם צָיִד” (ספר נחמיה, פרק י"ג, פסוק ט"ו). האיסור על כלים שמלאכתם לאיסור היה שלא לטלטל אותם כלל, אפילו לצורך גופם או לצורך מקומם, מכיוון שראה נחמיה שהאנשים מקלים בהלכות שבת ומטלטלים מרשות היחיד לרשות הרבים ועוברים בכך על מלאכת הוצאה שהיא אחת מל"ט אבות מלאכה, ולכן כדי לעשות סייג לדבר אסרו לחלוטין טלטול כל הכלים שבבית. לאחר שראה נחמיה ששמירת שבת התחזקה בקרב העם הם שבו והתירו טלטול כלי שמלאכתו להיתר, ולאחר תקופה התירו אף טלטול כלי שמלאכתו לאיסור לצורך גופו או מקומו. לצורך גופו - לעשות שימוש שמותר בשבת על ידי גוף החפץ. לדוגמה: אמנם פטיש הוא כלי שמלאכתו לאיסור, משום שבונים בו, אבל כדי לפצח אגוזים מותר להשתמש בו בשבת. לצורך מקומו - לפנותו ממקום מסוים משום שצריך לאותו מקום. לדוגמה: אם ישאירו כלי שמלאכתו לאיסור על ספה. כאשר ירצו לשבת על אותה ספה ניתן להזיז את אותו חפץ. כמו כן, גם אם רוצים להציל את הכלי עצמו או להשתמש בו בצורה שאינו מותר בשבת, אפשר גם להערים ולמצוא שימוש נוסף בכלי גם אם זו לא המטרה העיקרית. לדוגמה: אפשר להכניס טלפון מהחצר שיורד שם גשמים בתנאי שיעשה שימוש בגוף הטלפון. דרך נוספת לטלטל כלי שמלאכתו לאיסור כדי להציל את הכלי עצמו (כגון מחמה לצל) הנה על ידי הנחת חפץ שאיננו מוקצה עליו. כאשר מזיזים כלי שמלאכתו לאיסור באחד משני האופנים האלה, ניתן להניחו היכן שרוצים ואין חובה לעזוב אותו מיד. כלי שמלאכתו לאיסור הוא רק כלי כזה שאין מקפידים על השתמשות בו לצורך אחר, כמו פטיש למשל. כל כלי שמלאכתו לאיסור ומקפידים שלא להשתמש בו לצורך אחר מלבד המלאכה שלו הוא מיועד, נחשב למוקצה מחמת חיסרון כיס, הדוגמאות המובאות בשולחן ערוך הן: סכין של שחיטה ושל מילה, כלי סת"ם ודומיהן. מסיבה זו, כל מכשיר יקר שאין מזיזים אותו ממקומו לשום צורך חוץ מהצורך שלו, כגון כלים חשמליים רגישים הן מוקצה מחמת חיסרון כיס. כלי שמשתמשים בו גם להיתר, אם עיקר מלאכתו היא לאיסור ורק באופן עראי משתמשים בו לצורך ההיתר הוא נחשב כלי שמלאכתו לאיסור, אבל אם הוא עשוי לצורך שימוש לאיסור ולהיתר מותר לטלטל אותו בשבת ודינו ככלי שמלאכתו להיתר, שמותר לטלטל אותו לכל צורך שהוא ואפילו לצורך שמירה על הכלי עצמו (אבל לא שלא לצורך כלל). הערך "כלי שמלאכתו לאיסור וכלי שמלאכתו להיתר", באתר ויקיסוגיה הרב אליעזר מלמד‏, כלים שמלאכתם לאיסור, באתר פניני הלכה הערך "כלי שמלאכתו לאיסור", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה מגן אברהם, אורח חיים, סימן ש"ח, סעיף קטן ז'. הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שח סעיף ג' - מוקצה בכלי שמלאכתו לאיסור, ס"ק קט' [1] שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ח, סעיף ג'. ראו כאן
אמנות אקלקטית

אָמָּנוּת אֶקְלֶקְטִית (נקרא גם: לַקְטָנוּת, פירוש בעברית: "לקטני/ליקוטי", כלומר: "אספני" - אוסף של סגנונות יחדיו) היא סוגה של אמנות מתוך הזרם הקרוי: אקלקטליזם השואלת מתרבויות שונות ומסגנונות שונים, ומשלבת אותם יחדיו. מקור המילה "אקלקטיות" מהשפה היוונית (eklektos) ומשמעותה "לבחור". אמנות זו אינה משלבת סוגות מסוימות של אמנות, והמונח מתאר למעשה כל שילוב בין סגנונות שונים, הן בתחום האמנות החזותית, הן בתחום האדריכלות, והן בתחום המוזיקה. המונח בעיקר משמש לתאר שילוב בין סגנונות אמנות, אדריכלות או מוזיקה קלאסיים, לבין סגנונות מודרניים, או לשאילה או ציטוט אלמנטים קלאסיים בסוגות אמנות מודרניים. השימוש במונח אמנות אקלטית מיוחס ליוהאן יואכים וינקלמן; הוא תיאר בו את אמנותם של בני משפחת קרצ'י, אשר שילבו ביצירותיהם סגנונות קלאסיים (ובייחוד סגנון יווני קלאסי) עם עקרונות הרנסאנס. אחד האמנים הידועים שעודדו התפתחות סגנון זה במאה ה-18 היה סר ג'שואה ריינולדס, ראש האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. היצירות המוקדמות של פבלו פיקאסו, אשר שילבו בין אלמנטים מסורתיים מהאמנות האפריקאית לבין הסגנון המסורתי האירופי, הן דוגמה לציור אקלקטי. באדריכלות, הסגנון האקלקטי מתאר את סגנונות הבנייה של שלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, במסגרתם ניסו לשלב סגנונות בנייה שונים. דוגמה לסגנון אדריכלי זה הוא הסגנון האקלקטי בארץ ישראל, אשר שילב אדריכלות מערבית עם סגנונות קישוטיים ממספר רב של מקורות השראה - האדריכלות הקלאסית (יוון-רומא-רנסאנס-בארוק), אדריכלות של המזרח הרחוק, אר דקו, המזרח הקרוב, הסגנון הספרדי-מורי (אלהמברה), אר-נובו ואדריכלות מזרח-תיכונית עתיקה. ערך מורחב – הסגנון האקלקטי בארץ ישראל הסגנון האקלקטי ('לקטני' בעברית) בישראל הוא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בשנות ה-20, ועיקרו שילוב של אדריכלות מערבית עם סגנונות קישוטיים ממספר רב של מקורות השראה. סגנון אקלקטי במוזיקה מתאר שימוש בסגנונות מוזיקליים שונים מסגנונו העיקרי של היוצר, או שילוב מספר סגנונות היסטוריים. בתרבות העכשווית סגנון תקלוט אקלקטי הוא סגנון בו התקליטן משלב יצירות ממגוון סוגות מוזיקליות לכדי יצירה אחת. לעיתים משתמשים במונח זה על מנת לתאר (בזלזול) יוצר לא מקורי המשתמש בסגנונות של יוצרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא אמנות אקלקטית בוויקישיתוף דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "אקלקטיות", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכדים, באתר 'חלון אחורי', 23 ביוני 2018
פרוינד

פרוינד (Freund) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו חבר. האם התכוונתם ל... אלכסנדרה פרוינד (גר') (2001–1967) – הייתה מגישת טלוויזיה גרמנייה "בלה פרוינד" – בילה פריינד, אישה ירושלמית שהגנה בגופה על מחבל (שמה שובש בתקשורת) הרברט פרוינד – פרופסור מן המניין לרפואה במרכז רפואי הדסה יואב פרוינד – מדען מחשב ישראלי. בנו של רפאל פרויד יעקב פרוינד – טכנאי ב"קול ישראל", מחבר ספרי הומור וחידוד שטפן פרוינד – כדורגלן עבר גרמני רפאל פרוינד – גאולוג. אביו של יואב פרוינד פריינד (פירושונים) פרנד (פירושונים) חבר (פירושונים)
בית ספר למוזיקה

האם התכוונתם ל... אקדמיה למוזיקה – מוסד ללימודים גבוהים של מוזיקה קונסרבטוריון – כינוי בישראל למוסד ללימודי מוזיקה במסגרת החינוך הבלתי פורמלי, המיועד לילדים ובני נוער בית ספר למוסיקה (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית מציאות ישראלית, במרכזה תחרות שירה בין ילדים
שריר הכסל והמותניים

שריר הכסל והמותניים (TA:‏ Musculus iliopsoas) הוא מונח המאחד שני שרירים באזור הבטן והאגן המניעים את הירך. השריר הוא מניע חזק ועיקרי של מפרק הירך לכיוון כיפוף. וכן משמש לשמירה על יציבות מפרק הירך. שריר הכסל והמותניים מורכב משני שרירים, שריר הכסל (Musculus iliacus) ושריר המותניים הגדול (Musculus psoas major). תחילתו של שריר הכסל ברכס הכסל ובגומץ הכסל של עצם הכסל, בכנף של עצם העצה וברצועות העצה והכסל הקדמיות. חלקו המרוחק של השריר נאחז בגיד של שריר המותניים הגדול ובחלק העליון של גוף עצם הירך, מעט מתחת לתל הירך הקטן. תחילתו של שריר המותניים הגדול בחלק הצידי של חוליות המותן, החל בחוליה החזית השתים עשרה ועד לחוליה המותנית החמישית וכן בחלקם הצידי של הדיסקים שבין החוליות. חלקו המרוחק של השריר נאחז בתל הירך הקטן של עצם הירך. שריר הכסל מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני והשלישי (L2, L3) דרך עצב הירך. שריר המותניים הגדול מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים הראשון, השני והשלישי (L1, L2, L3), ישירות מהענפים הקדמיים של שורשי העצב. Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd Ed., Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 385-387, 1992. מדיה וקבצים בנושא שריר הכסל והמותניים בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא שריר הכסל בוויקישיתוף
שרון שטרק

שרון אינגריד שטרק (נולדה ב־14 במרץ 1974) היא שחקנית ובמאית ישראלית. שרון שטרק נולדה וגדלה בירושלים, בת לשני הורים רופאים. בילדותה למדה שטרק בלט, ובגיל 13, בעקבות מפגש עם הרקדן הרוסי הנודע ולרי פאנוב, נסעה להתמקצע בבית הספר School of American Ballet בניו יורק, השייך ללהקת הבלט הנודעת ניו יורק סיטי בלט, ושם סיימה במקביל גם את לימודי התיכון בבית הספר Professional Childrens School. עם סיום הלימודים החלה שטרק לרקוד בלהקת Scapino Ballet באמסטרדם. כעבור שנתיים נפצעה שטרק במהלך עבודתה, דבר שמנע ממנה להמשיך לרקוד. שטרק שבה לישראל ונרשמה ללמודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, תל אביב, אותו סיימה ב-1998. במהלך לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל. בתום הלימודים שיחקה בתיאטרון חיפה במשך שנתיים, במהלכן השתתפה בהצגות "פירוק" ,"שלום ולא להתראות" וכן במופע "אויסטר" של להקת המחול ענבל פינטו ואבשלום פולק, שהופיע במקומות רבים בעולם. בשנת 2001 הצטרפה שטרק ללהקת תיאטרון החאן, כפי שגיבש אותה המנהל הנכנס מיקי גורביץ'. תחת שרביטו התגבשה להקה בעלת שפת תיאטרון ייחודית ורפרטואר מקורי ויוצא דופן בנוף הישראלי. שטרק שיחקה, בין היתר בהפקות "מילה של אהבה", "חיל פרשים אנו", "דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו", "הקמצן", "אושר", "מאכינל", "עירם של האנשים הקטנים", "אהובת הדרקון" ועוד. כמו כן שיחקה בשתי העונות של תוכנית המערכונים "מקום לדאגה", של ימי ויסלר לערוץ 10, בסדרות הקומיות "אבודים באפריקה", "ג'וני ואבירי הגליל ו"טקסי דרייבר" של YES, ב"גבוה וגרינבאום" של קשת, ובעוד סדרות וסרטי קולנוע רבים. ביוני 2016 עלתה ב-Yes סדרת המתח המדוברת "מלאך של אמא" בה שטרק מגלמת בתפקיד ראשי את יעל טמיר, פסיכולוגית העובדת בשירות בתי הסוהר אשר בנה נרצח. במקביל למשחק שטרק היא גם במאית ויוצרת תיאטרון. היא כתבה וביימה את ההצגה "פרדוקס" בתיאטרון תמונע ויצרה וביימה הצגות נוספות בתמונע, בבתי ספר למשחק (בהם סמינר הקיבוצים וניסן נתיב), ובפסטיבלים לתיאטרון קצר, מביניהם עלתה ב-2016 בתמונע ההצגה 'דו"ח התקדמות'. הייתה מועמדת לפרס התיאטרון לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2005 על תפקיד היצור בהצגה "עירם של האנשים הקטנים". שחקנית תיאטרון החאן, בשנים 2001–2009, בהצגות: שיחקה בתיאטרון צוותא - בשיתוף הבימה המרכז הגאה בגן מאיר ופסטיבל עכו שחקנית תיאטרון חיפה, בשנים 1999–2001, בהצגות: מדיה וקבצים בנושא שרון שטרק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שרון שטרק שרון שטרק, ברשת החברתית אינסטגרם שרון שטרק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שרון שטרק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרון שטרק, בארכיון הבימה ערן סויסה, "לגעת בחרדות שלנו", בעיתון ישראל היום, 19 ביוני 2016 מרב שקד, מוכרים סודות עם שרון אינגריד שטרק, באתר תעשייה קום, 16 ביוני 2014 שרון שטרק מועמדת לפרס התיאטרון לשחקנית המשנה לשנת 2005 על תפקיד היצור בהצגה "עירם של האנשים הקטנים", באתר פרס התיאטרון הישראלי שרון שטרק(הקישור אינו פעיל) באתר תיאטרון החאן השואוריל של שרון שטרק עמית קוטלר, שלומציון המלכה, באתר ynet, 2 באוקטובר 2010 שרון שטרק, באתר הבמה, דצמבר 2004 ביקורת: "אהובתי הנשואה" - קצת אחרת, באתר הבמה, 30 באוגוסט 2007 צבי גורן, "מאכינל" – נפש תועה על כיסא חשמלי, באתר הבמה, 25 ביולי 2006
זפייקאנקה

זָפְּיֶיקַאנְקָה (בפולנית: Zapiekanka, ברבים: זפייקאנקי) היא מאכל רחוב או מזון מהיר מהמטבח הפולני. מאכל זה הוא למעשה כריך פתוח, הדומה לטוסט גבינה צהובה. המאכל עשוי מפרוסת בגט שעליה לרוב פטריות וגבינה מוקרמת. לרוב המאכל מכיל גם מילוי שעליו מוקרמת הגבינה. מילוי זה מכיל בשר חזיר או בשר אחר או ירקות. לעיתים המילוי כולל קטשופ או רוטב אחר. הכריך המוקרם נחשב למאכל זול, הנמכר ברחוב, או מוכן בבית על ידי סטודנטים ובני נוער, בשל קלות ומהירות הכנתו. אינגריד ויליאמס, מפולניה באהבה: סוף שבוע בקרקוב, הניו יורק טיימס (כתבה שתורגמה לעכבר העיר וכן פורסמה בעיתון דה מארקר)
טרמצינו

טְרָמֶצִינוֹ (באיטלקית: tramezzino; ברבים טרמציני או טרמיציני -tramezzini) הוא כריך האופייני למטבח האיטלקי. הכריך עשוי משתי פרוסות לחם לבן, שנחתכה המעטפת הקשה שלהן. הכריך חתוך לצורת משולש. כריך זה מוגש לרוב כחטיף בפאבים איטלקיים, או נאכל לארוחת בוקר. הכריך ממולא במילויים שונים, בעיקר מילוי של טונה, זיתים ופרושוטו. מקורו של הטרמציני בביית הקפה מולאסאנו די פיאצה קסטלו (Caffè Mulassano di Piazza Castello) שבעיר טורינו שבאיטליה. הכריך היה פיתוח של הכריכים המוגשים במסגרת שעת התה המסורתית מהמטבח האנגלי, והומצאו על ידי גבריאלה ד'אנונציו. לפי גרסה אחת הכריכים הומצאו בשנת 1925, ולפי גרסה אחרת - באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20. שמו, "טרמציני", שפירושו "בין שניהם", כוונתו לבין שתי פרוסות הלחם. סנדוויץ' דה מיגה אוכל איטלקי - אין כמוהו בעולם ההיסטוריה של הטרמצינו
וירג'יניה רומטי

וירג'יניה (ג'יני) מ' רומטי (באנגלית: Virginia "Ginni" M. Rometty ; נולדה ב-29 ביולי 1957) היא מנהלת אמריקאית. בשנים 2012–2020 שמשה כיושבת ראש חבר המנהלים, הנשיאה והמנהלת הכללית של חברת IBM ומתוקף כך עמדה בראש החברה. לפני שמונתה למנכ"לית עבדה בתפקיד סגנית נשיא בכירה, הממונה על המכירות ועל השיווק ועל האסטרטגיה. תשע שנים רצופות נמנתה עם "חמישים הנשים החזקות ביותר בעולם העסקים" (לפי המגזין Fortune) וב-2013 אף דורגה על ידי המגזין במקום הראשון. ב-1979 השלימה רומטי בהצטיינות את לימודיה בבית הספר להנדסה ולמדע יישומי של אוניברסיטת נורת'ווסטרן ומטעמו הוענק לה תואר ראשון במדעי המחשב ובהנדסת חשמל. לאחר השלמת הלימודים עבדה במכון ג'נרל מוטורס. ב-1981 החלה לעבוד ב-IBM כמהנדסת מערכות בסניף החברה בדטרויט. עשר שנים לאחר מכן, ב-1991, הצטרפה לקבוצת הייעוץ של החברה. בשנת 2002 הובילה רומטי את רכישת חברת הייעוץ העסקי הגדולה "ייעוץ פרייסווטרהאוסקופרס" (PricewaterhouseCoopers consulting) על ידי IBM, תמורת 3.5 מיליארד דולר. ב-2009 מונתה לסגנית נשיא בכירה והופקדה על המכירות ועל השיווק ועל האסטרטגיה. רומטי מזוהה עם אסטרטגית צמיחה של IBM אשר מבוססת בעיקר על השקעת החברה במחשוב ענן ובניתוח מידע. היא הובילה גם את התקנת ווטסון (Watson), המחשב ששיחק וניצח בשעשועון הטלוויזיה Jeopardy! (מלך הטריוויה), לתכליות עסקיות. ב-25 באוקטובר 2011 הכריזה חברת IBM על מינויה של רומטי למנכ"לית ולנשיאה הבאה של החברה, אחרי פרישתו של סם פאלמיסנו מתפקיד המנכ"ל. ב-1 באוקטובר 2012 החליפה את פאלמיסנו גם בתפקיד יו"ר IBM. רומטי היא האישה הראשונה שמונתה למנהלת הכללית שלIBM; על כך אמר קודמה בתפקיד, פאלמיסנו: "ג'יני קיבלה את זה בגלל שזה מגיע לה... זה לא קשור במאומה למדיניות חברתית מתקדמת". רומטי חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן (שבה למדה). כמו כן חברה היא במועצת המנהלים של מרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג ובוועדת "גביע דמינג" (Deming Cup's) בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה, אשר מוקירה אנשים על מצוינות תפעולית. כן כיהנה במועצת המנהלים של חברת הביטוח AIG בשנים 2009-2006. ב-6 באפריל 2020 פרשה, כאשר הכריזה בינואר, מתפקיד המנכ"ל ומתפקיד הנשיא. מדיה וקבצים בנושא וירג'יניה רומטי בוויקישיתוף Virginia M Rometty - President and Chief Executive Officer IBM Corporation, IBM, January 2012 פייננשל טיימס, ‏ממציאה את IBM מחדש: החזון של ג'יני רומטי, באתר גלובס, 14 במאי 2014 IBM’s Rometty Breaks Ground as Company’s First Female Leader NU appoints 5 new members to Board of Trustees 50 Most Powerful Women in Business, באתר Fortune IBM Names Virginia Rometty as First Female CEO I.B.M. Names Virginia Rometty as New Chief Executive IBM CEO Sam Palmisano to step down Steve Lohr, I.B.M. Names Virginia Rometty as New Chief Executive, NY Times, October 25, 2011 BOARDS OF OVERSEERS AND MANAGERS MEMORIAL SLOAN-KETTERING CANCER CENTER Virginia M Rometty, באתר IBM אחרי שמונה שנים בתפקיד: מנכ"לית IBM, ג'יני רומטי, פורשת, באתר כלכליסט, 31 בינואר 2020