laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
באוסקה

באוסקה (לטבית: Bauska, ביידיש: בויסק) היא עיירה בדרום לטביה, השוכנת באזור ההיסטורי זמגלה. העיירה ממוקמת במרחק שישים ק"מ מעיר הבירה ריגה ובמרחק עשרים ק"מ מגבול המדינה עם ליטא. שני נהרות תוחמים את באוסקה: ממלה ומוסה, כאשר במערב העיירה הם נשפכים לנהר הליולופה. בעבר התגוררו בה קהילה יהודית וקהילה גרמנית אשר פרסמוה ברבים. היהודים נהגו לכנותה: בויסק. המתיישבים הראשונים באזור באוסקה היו הסמיגאליאנים (Semigallian), עם בלטי קדום אשר שלט בדרום לטביה של היום. בשנת 1400 החלה בנייתה של טירת באוסקה שבמערב העיירה, על ידי גרמנים מהמסדר הליבוני, ובשנת 1705 נהרסה. בשנות השבעים של המאה הקודמת שוחזר המבנה ומהווה מוזיאון בימינו. כיום האוכלוסייה בבאוסקה מורכבת מהקבוצות האתניות הבאות: 77% לטבים. 11% רוסים. 6% ליטאים. 3% בלארוסים. 1.41% פולנים. 0.16% גרמנים. 0.06% יהודים. 2.68% אחרים. ערך מורחב – קהילת יהודי באוסקה הקהילה היהודית בבאוסקה החלה לגדול מאוד במאה ה-19. בשנת 1850 הגיעה לשיא כאשר היוותה למעלה ממחצית אוכלוסיית העיירה כולה. עם זאת, כבר ב-1920 התכווצה לכדי שישית מגודלה בימי תפארתה. באוסקה הייתה בית לרבנים רבים. מבין אלה היו גם הרב מרדכי אליאשברג והרב אברהם יצחק הכהן קוק, אשר שימש כרבה הראשי של העיירה בין השנים 1895–1904, אז עלה ארצה. לימים היה לרב הראשי של ארץ ישראל. יהודים החלו לעזוב את באוסקה שנים ספורות לפני תחילת השואה. הם היגרו לאזורים נידחים מעבר לנהרות המקיפים את העיירה. הגרמנים תפסו ורצחו את מרבית אלה שלא עזבו, כך שרוב הקהילה היהודית בעיירה הושמדה במהלך המלחמה. ב-15 באוקטובר 2017, נחנכה בבאוסקה אנדרטה לזכר הקהילה היהודית שנספתה בשואה על אדמת בית הכנסת המרכזי, שנהרס בשנת 1941. קהילת יהודי באוסקה מדיה וקבצים בנושא באוסקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באוסקה באוסקה (לטביה), דף שער בספרייה הלאומית האתר לזכר הקהילה היהודית בבאוסקה "באוסקה", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, באוסקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1000–1001), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא לטביה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס פוקס

ג'יימס ויליאם פוקס (באנגלית: James William Fox; נולד ב-19 במאי 1939) הוא שחקן קולנוע אנגלי-בריטי. נולד בשם ויליאם פוקס (William Fox) בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. אביו רובין פוקס היה סוכן של שחקני תיאטרון ואימו אנג'לה וורתינגטון הייתה שחקנית. אחיו הם השחקן אדוארד פוקס והמפיק רוברט פוקס. בנו לורנס פוקס אף הוא שחקן, ואחייניתו היא השחקנית אמיליה פוקס. סבו היה המחזאי פרדריק לונזדייל. הוא שירת בצבא הבריטי בחטיבה "Coldstream Guards", כמו רבים מבני משפחתו, בהם אחיו ובנו, התחנך בבית הספר "הרו". סרטו הראשון של פוקס היה ב-1950 "סיפור מיניבר", עוד הופיע באותה שנה בסרט "The Magnet" של אולפני אילינג. בסרטים הראשונים הופיע בשם ויליאם פוקס. בשנות השישים הפך להיות פופולרי והיה בדרכו להיות כוכב. בתקופה זאת שיחק בסרטים "המשרת" (1963), "אנשים מופלאים במכונות מעופפות" (1965), "מלך עכברוש" (1965), "הרדיפה" (1966), "מילי המודרנית והמתוקה" (1967), "איזדורה (1969) ו-"Performance" ‏(1970) לצידו של מיק ג'אגר. הופעותיו אלה כמו גם מערכת היחסים שהייתה לו עם השחקנית שרה מיילס הפכו אותו לאישיות תקשורתית. אחרי הופעתו ב-"Performance" ובעקבות מות אביו, הפסיק פוקס את קריירת המשחק שלו. הלחץ שהיה עליו בזמן ההסרטה, מות אביו ועישון סמי הזיה מסוג DMT הביאו להתמוטטות עצבים. הוא הפך להיות נוצרי אוונגלסטי, כשהוא עובד עבור הארגון הנוצרי "The Navigators" ומקדיש עצמו לכנסייה. באותה תקופה השתתף רק בסרט אחד "No Longer Alone" (1978) סיפורה של אישה שרוצה להתאבד וניצלת בעזרת האמונה בנצרות. אחרי היעדרות של כעשר שנים ממסכי הקולנוע, חזר פוקס בהדרגה לשחק. ב-1984 השתתף בסרט "המעבר להודו" וב-1992 גילם את דמותו של אנטוני בלאנט בעיבוד למחזה "A Question of Attribution" מאת אלן בנט. עוד שיחק בסרט "היה שלום המלך" בתפקיד קולונל פרגוסון. בשנות האלפיים הופיע בגרסה מחודשת להעולם שאבד (2001) בתפקיד פרופ' לאו סאמרלי, בסרט "מוות על הנילוס" (2004) לפי ספר של אגאתה כריסטי, ובסרט "צ'רלי בממלכת השוקולד" (2005) בתפקיד אביה של ורוקה סולט. הוא השתתף בתסכית אודיו של הסדרה "דוקטור הו". ב-2007 הופיע בתפקיד אורח בסדרת המתח "להעיר את המתים". עוד הופיע בתפקיד אורח בסדרה "לואיס" בפרק "Allegory of Love" לצידו של בנו לורנס פוקס. בשנות השישים הייתה לפוקס מערכת יחסים עם השחקנית שרה מיילס. ב-1973 התחתן עם מרי אליזבת פייפר. יש לו ארבעה בנים ובת, בנו לורנס פוקס הוא שחקן ונשוי לשחקנית בילי פייפר, בתו לידיה פוקס נשואה לשחקן ריצ'רד אייואד. בנו הצעיר הוא השחקן ג'ק פוקס. ג'יימס פוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס פוקס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס פוקס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יימס פוקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רחל אורן, שחקן הקולנוע ג'יימס פוקס - השלישי בכל רשימה, דבר, 5 באוגוסט 1966
המקצוען

המקצוען (בצרפתית: Le Professionnel) הוא סרט פעולה צרפתי משנת 1981 בבימויו של ז'ורז' לוטנה (אנ'), בכיכובם של ז'אן-פול בלמונדו, ז'אן דסאי (אנ') ורובר חוסיין. הסרט מבוסס על הרומן זוכה הפרסים משנת 1976 ‏ Death of a Thin-Skinned Animal, אותו כתב פטריק אלכסנדר. את המוזיקה הלחין אניו מוריקונה. הסוכן החשאי הצרפתי ג'וסלין בומון (Josselin Beaumont) (ז'אן-פול בלמונדו) מסוכנות SDECE נשלח למאלגאווי (מדינת אפריקאית בדיונית) על מנת להרוג את נשיאה הדיקטטור, קולונל ניג'אלה. אולם, ברגע האחרון המצב הפוליטי משתנה והשירות החשאי הצרפתי מסגיר את בומון לידי הרשויות האפריקאיות והוא נידון לתקופת מאסר ארוכה. לאחר בריחה נועזת הוא שב לצרפת ובכוונה מודיע לממונים עליו לשעבר על נוכחותו ומבטיח להם להרוג את ניג'אלה שבדיוק הגיע לארץ לביקור רשמי. "המקצוען", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המקצוען", באתר נטפליקס "המקצוען", באתר AllMovie (באנגלית) "המקצוען", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המקצוען", באתר אידיבי "המקצוען", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הורייזון אייר

הורייזון אייר (באנגלית: Horizon Air) היא חברת תעופה אזורית אמריקאית שבסיסה בסיאטל, וושינגטון, ארצות הברית. הורייזון אייר משרתת 52 ערים בארצות הברית ובקנדה והיא החברה האזורית השמינית בגודלה בארצות הברית. הורייזון אייר היא חלק מקבוצת אלסקה איירליינס והיא מבצעת את כלל טיסותיה בשמה של חברת האם. כיום עובדים בחברה כ-4,000 עובדים. היא מפעילה טיסות ממדינת וושניגטון לאריזונה, קליפורניה, איידהו, מונטנה, נבדה ואורגון בארצות הברית, לפרובינציות אלברטה ובריטיש קולומביה בקנדה ולעיר לורטו שבמדינת באחה קליפורניה, מקסיקו. החברה הוקמה בשנת 1981. בשנתה הראשונה הצי שלה כלל שלושה מטוסי Fairchild Hiller FH-227 בלבד. זמן קצר לאחר היווסדה החברה נקלעה לקשיים כלכלים והייתה על סף סגירה אך למרות זאת בשנת 1982 היא רכשה את 'אייר אורגון' שהייתה במצב דומה. הסיבה הייתה כדי להגביר את מספר הטיסות, ערים ומטוסים. שנה לאחר מכן היא רכשה גם את 'טראנסווסטרן איירליינס'. בשנת 1985 החברה חתמה עם על חוזה רכישת מטוסים חדשים מדה הבילנד, מטוסי דאש 8. בקיץ באותה שנה חתמה 'הורייזון אייר' על שותפות קוד עם אמריקן איירליינס, מה שגרם לחברת אלסקה איירליינס להתעניין בה ולבסוף בשנת 1987 לרכוש אותה. בשנת 2007 החברה זכתה במכרז להפעיל טיסות מסיאטל ולוס אנג'לס לסנטה רוזה, קליפורניה. אזור סנטה רוזה זוכה לפופולריות בשנים האחרונות בעיקר בזכות תיירות יין. הטיסות הפכו מידית להצלחה גדולה כל כך שבסתיו 2007 היא החלה להפעיל גם טיסות מפורטלנד, אורגון לסנטה רוזה והגבירה את כמות הטיסות מלוס אנג'לס. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא הורייזון אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הורייזון אייר (באנגלית) פרטי צי המטוסים של הורייזון אייר, באתר airfleets.net (באנגלית)
אלדד אוארבך

אלדד אוארבך (9 בינואר 1914 - 27 במאי 2003) היה מפקדו הראשון של גדוד 54 בחטיבת גבעתי במלחמת העצמאות ותעשיין ישראלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ניתן להרחיב על תקופת הפיקוד על הנודדת הצעירה ועל מפעל בת אור. אלדד אוארבך נולד בווינה, ועלה ארצה ב-1925 בהיותו בן 11.למד בבית הספר למסחר (לימים "גאולה"). שם התאהב בסוניה שלימים תהיה אשתו. ב-1934 התנדב להגנה, ועמד בראש אחת היחידות של "הנודדת הצעירה". כשהוקם החי"ש בתל אביב, התמנה למפקד פלוגה ב' שהגנה על מקוה ישראל, ולאחר מכן התמנה למפקד גדוד, ונודע בכינויו "בן יהודה". לאחר כ"ט בנובמבר 1947, נשלחו יחידות מהגדוד להגן על בן שמן, על קו המים בנגב ולסייע לירושלים הנצורה. במבצע נחשון הקים גדוד עתודה בחופזה והוזעק לסייע לגדוד אחר, בפיקודו של חיים לסקוב. בלחץ הבריטים נסוג הכוח שלו, והוא כתב בזעם למפקד המבצע, שמעון אבידן: אימון 70 אחוזים מהטוראים הוא גרוע. אסור היה לשולחם. הרבה אנשים קיבלו הלם וישבו ככבשים מובלים לטבח. עם הקמת חטיבת גבעתי, נהפך הגדוד לגדוד 54. הפיקוד לגדוד עבר לידי צבי צור, ואלדד עבר לשמש קצין המבצעים של חטיבת קרייתי. עם שחרורו של אלדד מצה"ל בדרגת סגן-אלוף, הקים יחד עם אחיו יואב מפעל למצברי עופרת בשם "בת אור". שנים לאחר שהמפעל נסגר, על שטחו הוקם מגדל עסקים "מגדלי אור", ברמת החי"ל. אורי דרומי, לבו נשאר תמיד בגדוד 54, באתר הארץ, 12 ביוני 2003
טלאצ'טלי

טלאצ'טלי (Tlachtli) הוא משחק הכדור הנחשב לעתיק ביותר בעולם. המשחק הומצא על ידי בני אולמק כמה מאות שנים לפני הספירה, ואומץ בהמשך על ידי תרבויות אינדיאניות נוספות. המשחק נעשה לחלק חשוב בתרבות ובדת האצטקית ואף הוקם לכבודו מגרש משחקים מיוחד במערכת המקדשים הגדולה בטנוצ'טיטלאן (באזור מקסיקו סיטי של ימינו). ביישובים אצטקיים אחרים נמצאו שרידי מגרשים נוספים. גם לבני המאיה הייתה גרסה דומה של המשחק. המגרש היה מעוצב בצורת האות I (אָי, כולל הקווים העליון והתחתון) כאשר אורך הרגל היה 15 מטר, רוחבה 10 מטר וגובה הקירות הצדדיים כ-3 מטר. על כל אחד מן הקירות הייתה ממוקמת טבעת אבן אנכית במחצית הגובה. על השחקנים היה להעביר כדור עשוי גומי דרך אחת הטבעות, מבלי שהכדור יפגע ברצפה. השחקנים יכלו להכות בכדור רק באמצעות המותניים וחגרו חגורות מיוחדות מעליהן. לרוב, המשחק היה משוחק בין לוחמים לשבוייהם, כאשר האחרונים היו אלה אשר אמורים לנצח את אויביהם. על פי מספר עדויות, הקבוצה המנצחת הייתה מוקרבת לאלים כפרס, כחלק מטקס הקרבת קורבנות האדם. sports/ball-game, sports/ollama טלאצ'טלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקה הלטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרומפכי

קרומפכי (מסלובקית: Krompachy; גרמנית: Krompach, הונגרית: Korompa) היא עיר בסלובקיה בעלת היסטוריה עשירה של עיר מכרות ומטלורגיה, והיא משמשת כאתר סקי. העיר שוכנת במרכז מחוז ספיש (Spiš) (שפיץ בפי דוברי הגרמנית והיהודים), בעמק הנהר הרנד. העיר מוקפת מכל עבריה ברכסי הרים, המתנשאים לגובה של כ-1,000 מטר מעל פני הים. בהרים ניתן עדיין למצוא חיות בר כמו גם פטריות ופירות יער. עד סוף המאה ה-20 כרו סביב העיר ברזל ונחושת. העיר נוסדה במהלך המאה ה-14, מאז שמשה כעיר מכרות, כבשנים ותעשייה העושה שימוש בחומרי הגלם המקומיים. כיום היא משמשת בעיקר כעיר תיירות (חורף) ומתגוררים בה דרך קבע פחות מ-9,000 תושבים. מדיה וקבצים בנושא קרומפכי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרומפכי (בסלובקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סלובקיה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גונדור

גונדור היא ממלכה דמיונית המתוארת בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין. גונדור נמצאת בדרום הארץ התיכונה וגובלת במורדור במזרח וברוהן בצפון. בירת הממלכה הייתה אוסגיליאת ולאחר מכן הייתה זאת העיר מינס טירית ("העיר הלבנה") שנמצאת בלב מישור פלנור. גונדור היא אחת מממלכות בני האדם החזקות ביותר, ויחד עם בני הלילית הובילה את המאבק בסאורון בשנת 3,434 לעידן השני. איסילדור, מלכה של גונדור, הוא זה שהצליח להביס את סאורון, כאשר כרת את הטבעת מידו באמצעות החרב נארסיל שנשברה. לאחר מותו של איסילדור מלכו צאצאי אנריון אחיו על גונדור. בשנת 2,050 לעידן השלישי קרא אדון הנאזגול תיגר על המלך גונדור. בפעם הזו המלך החליט להיענות לאתגר ויצא למינאס מורגול בלווית מספר שומרי ראש. עקבותיו לא נודעו מאז. מאחר שהוא לא השאיר יורשים, מונו עוצרים על גונדור להחזיק את הממלכה עד אשר תחודש שושלת המלכים וייוולד יורש ראוי. העוצרים הצליחו לייצב את מצבה של גונדור, עד אשר סאורון התעורר בשנית בעידן השלישי. בתקופת העידן השלישי, כאשר פרודו בגינס נשלח להשמיד את הטבעת בהר האבדון שבמורדור, בגונדור שולט העוצר דנתור בן אקת'ליון. לדנתור שני בנים, בורומיר ופאראמיר. דנתור שלח את בורומיר למועצה בריבנדל על מנת להשיג את הטבעת האחת, שלדעתו תאפשר לגונדור להביס את סאורון ולחדש את תהילת ימי קדם. בהיעדרו של בורומיר, האביר הנערץ על העם והאהוב על אביו, מתמנה פאראמיר למפקד הצבא. במהלך המסע עם אחוות הטבעת, מגלה בורומיר שישנו נצר לשושלת המלכים של נומנור והוא אראגורן בן אראתורן, סייר מבני הדונאדין שבצפון. אחרי מלחמת הטבעת והשמדתה הסופית בהר האבדון, מוכתר ארגורן למלכה הרשמי של גונדור, יחד עם מלכתו: עלמת העלפים ארוון אונדומיאל (בתו של אלרונד). בעזרתו של גימלי בן גלוין, המגייס את אשפי הבנייה של הגמדים, ארגורן מצליח לשקם את העיר הלבנה ואת מבצרי וערי גונדור ברחבי הממלכה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כאשר טבע האי נומנור ברחו תשע ספינות של ה"נאמנים" לארץ התיכונה בפיקודם של אלנדיל ובניו איסילדור ואנריון. אלנדיל לקח לו ממלכה בצפון, ולבניו נתן את ממלכת גונדור. גונדור הוקמה בשנת 3,320 לעידן השני. בהתחלה עיר בירתה הייתה אוסגיליאת. לקראת סוף העידן השני, מעט לאחר שהקימו את הממלכות, סאורון, שליט מורדור, פתח במתקפה נגד גונדור, מלחמה שבסופה הובס סאורון. בשנת 420 לעידן השלישי שיקם המלך אוסטוהר את מינס טירית, ומאז הפכה האחרונה לבירת הממלכה. בימיו החלו לתקוף בני המזרח את גונדור. גונדור ניצחה את בני המזרח עם בנו של אוסטוהר - טרוסטר, שלקח לעצמו את השם רומנדקיל "המנצח במזרח". אולם לאחר זמן הוא מת בקרבות עם צבאות נודדים חדשים שהגיעו מהמזרח. בנו טורמבר נקם את נקמתו וכבש עוד שטחים במזרח. גונדור באנציקלופדיה של ארדה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבנר מורי

אבנר מורי הוא איש ציבור שכיהן כראש המועצה האזורית מרחבים בשנים 1997–2012. מורי הוא בוגר בית הספר החקלאי מקוה ישראל ובוגר לימודי הנדסת ייצור ותעשייה במדרשת רופין. שימש בתפקידים ציבוריים שונים ובראשם מזכיר המושבים פדויים ובטחה, מנכ"ל אגודת מימי הנגב (אגודת מים של 40 מושבים) ויו"ר אגף תכנון ותשתיות בתנועת המושבים. היה חבר המרכז החקלאי וחבר דירקטוריון תנובה. בדצמבר 1997 נבחר לראשות מועצה אזורית מרחבים. מתוקף תפקידו נבחר לחבר ההנהלה והמזכירות המצומצמת של מרכז המועצות האזוריות, חבר בוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז הדרום ובוועדה המקומית לתכנון ובנייה "שמעונים", וחבר דירקטוריון בחברת מושבי הנגב (המאגדת 34 מושבים ו-4 מועצות אזוריות). בשנת 2008 היה נתון במעצר לאחר שנחקר בחשד להטיית מכרזים ובאשמת לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים. חצי שנה לאחר מכן המליצה המשטרה על העמדתו לדין והעניין הועבר לטיפול פרקליטות המדינה. ב-26 בינואר 2011 הוגש כנגדו כתב אישום. ב-22 בנובמבר 2012 דחה בג"ץ את עתירת תושבי המועצה להעביר את מורי מתפקידו. בבחירות לראשות המועצה האזורית שנערכו בדצמבר 2012 הפסיד מורי לשי חג'ג'. באפריל 2014, במסגרת הסדר טיעון, הודה מורי בקבלת שוחד ותרומות בחירות אסורות, ובאפריל 2015 נגזרו עליו 13 חודשי מאסר בפועל וקנס בסך 30 אלף ש"ח בשל עבירות אלו. מדיה וקבצים בנושא אבנר מורי בוויקישיתוף אבנר מורי, ברשת החברתית פייסבוק יואב יצחק, הוארך בשבוע מעצר ראש מועצת מרחבים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 בפברואר 2008 אילנה קוריאל, אישום: ראש מועצה בנגב קיבל שוחד והיטה מכרזים, באתר ynet, 26 בינואר 2011 בג"ץ 6749/12 רגב חייט ואחרים נ' אבנר מורי ואחרים, ניתן ב־22 בנובמבר 2012 הסדר טיעון: ראש מועצת מרחבים לשעבר הודה בקבלת שוחד, באתר ynet, 24 באפריל 2014 איתמר לוין, 13 חודשי מאסר לראש מועצה על שוחד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 באפריל 2015; ת"פ (ב"ש) 49818-01-11 מדינת ישראל נ' אבנר מורי, ניתן ב-30 באפריל 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיז'ון תומפסון

דיז'ון לין תומפסון (באנגלית: Dijon Lynn Thompson; נולד ב-23 במרץ 1983 בלוס אנג'לס, קליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בניז'ני נובוגרוד (רוסיה). גובהו 2.01 מטרים. במכללה שיחק תומפסון במכללת UCLA, וקלע בממוצע 15.6 נקודות למשחק. הוא נבחר על ידי הניו יורק ניקס בסיבוב השני של הדראפט בשנת 2005, במקום ה-54. הוא הועבר בטרייד לפיניקס סאנס ושיחק 10 משחקים בהם קלע 2.8 נקודות ב-4.3 דקות משחק בממוצע. לאחר מכן עבר לשחק ב-NBDL בקבוצת אלבקרקי ת'נדרבירדס והציג ממוצעים מרשימים של 20.3 נקודות, 9.3 ריבאונדים ו-4 אסיסטים למשחק. בשל פציעה בברכו הוא לא שיחק בעונת 2006. בינואר 2007 הוא הוחתם לחוזה של עשרה ימים באטלנטה הוקס, ושיחק 6 משחקים בהם קלע 2.8 נקודות ב-8.3 דקות בממוצע. בהמשך עבר לאלבה ברלין מגרמניה. בשנת 2008 עבר לאזובמאש מאריופול, עימה זכה באליפות אוקראינה. בליגה האוקראינית העמיד תומפסון ממוצעים של 14.1 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו- 2.3 אסיסטים ב-30.8 דקות משחק בממוצע. בעונת 2009 חתם בקבוצת הפועל ירושלים הישראלית, וכעבור שנה עבר לשחק בספרטק סנקט פטרבורג מליגת הכדורסל המקצוענית של רוסיה. ב-2015 שיחק בהפועל תל אביב בחציה השני של העונה בה הפגין יכולת חלשה. בנובמבר 2016 חתם בהפועל ירושלים ובינואר 2017 עבר תומפסון לניז'ני נובגורוד הרוסית. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל באתר ה-NBA ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערוץ בית+

ערוץ בית+ (לשעבר ערוץ בית ומשפחה) הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי בבעלות טלית תקשורת שמשודר ב-yes, HOT, סלקום TV ו-פרטנר tv. ביוני 2009 רכשה טלית תקשורת מחברת 360 ערוצים את ערוצי "בית+" ו"קארמה" יחד עם ספריית התוכן המלאה שלהם. בעקבות הרכישה החליטה חברת טלית לאחד את ערוץ "בייבי+" שהיה בבעלותה עם ערוץ "בית+" שרכשה, ולהשיק במקומם את ערוץ "בית ומשפחה" כערוץ המשדר תכנים להורים וחובבי עיצוב ולייף-סטייל, בעל תכנים בנושאי עיצוב הבית, עשה זאת בעצמך, אדריכלות, גינון, טיפים לניהול תקציב משפחתי, גידול ילדים, הורות וזוגיות. הערוץ המאוחד, בית ומשפחה, החל לשדר ב-1 בספטמבר 2009 והחליף את ערוץ בית+ (ששודר רק ב-HOT והושק בנובמבר 2004) ואת ערוץ בייבי+ (ששודר רק ב-yes והושק בינואר 2006). השקת הערוץ כללה אריזה גרפית חדשה ומיתוג מחדש לערוץ, יחד עם רכישת כ-450 שעות תוכן חדשות. למהלך זה הושקעו 3.5 מיליון ש"ח בסך הכל. לאחר כחצי שנה, במרץ 2010, עבר הערוץ מיתוג מחדש נוסף, בו הושקעו חצי מיליון ש"ח. בנוסף להחלפת האריזה הגרפית והסמליל, הושקה עונה חדשה לערוץ, שכללה שינוי לוח השידורים ושעות פעילות הערוץ וכן העלאת תכנים חדשים, בעלות של מיליון ש"ח. בסוף שנת 2010 שונה שמו של הערוץ לשמו הנוכחי, "בית+". הערוץ המאוחד ישדור ב-HOT ו-yes אחרי ש’טלית תקשורת’, מפיקת ’בייבי פלוס’, רכשה מ’360 ערוצים’ את תכני ’בית פלוס’; תשקיע בשלוש השנים, באתר ביזפורטל, 11 ביוני 2009 אלי שגב, ערוצים "בייבי פלוס" ו"בית פלוס" מתאחדים ל"בית ומשפחה", באתר אידיבי, 31 באוגוסט 2009 רועי הולר, שני ערוצים חדשים ב"HOT", באתר ynet, 25 בנובמבר 2004 YES משיקה ערוץ הורים בהשקעה של 3 מיליון ש', באתר גלובס, 10 בינואר 2006 לי-אור אברבך, הבייבי החדש: עמרי בץ משקיע בשני ערוצי נישה חדשים, באתר nrg‏, 9 בספטמבר 2009 ערן בר-און, מחדשים את הבית והמשפחה, באתר ynet, 27 באפריל 2010 אמילי גרינצוויג‏, עונה חדשה לערוץ בית ומשפחה, באתר וואלה, 27 באפריל 2010 ערוץ בית+, ברשת החברתית פייסבוק סרטונים בערוץ של ערוץ בית פלוס, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתב טיבטי

הכתב הטיבטי הוא כתב מסוג אבוגידה המשמש לכתיבת השפה הטיבטית והדזונגקה. הכתב נוצר במאה ה-7 על ידי סונגסטם גאמפו, נזיר טיבטי שהביא את יסודות הבודהיזם לטיבט ופיתח את הכתב על בסיס כתב הדוונאגרי לצורך תרגום הטקסטים המקודשים מסנסקריט. הכתב הטיבטי, בדומה לשאר הכתבים המבוססים על הדוונאגרי, הוא כתב אבוגידה, שבו צורתו הבסיסית של כל עיצור היא בתנועת "A", ואילו תוספות ושינויים שונים במבנה האות יוצרים את שאר התנועות. הכתב הבסיסי כולל 30 עיצורים. למרות היותה של השפה הטיבית שפה טונאלית, הטונים אינם מסומנים כלל בכתב, וזאת מאחר שעדיין לא היו קיימים בשפה בתקופת יצירתו של הכתב. מדיה וקבצים בנושא כתב טיבטי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפועל אשדוד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הפועל אשדוד – מועדון כדורגל ישראלי שהיה קיים עד לשנת 1999, התאחד עם עירוני אשדוד והוקם מחדש ב-2015 הפועל אשדוד (כדורסל) – מועדון כדורסל ישראלי ותיק, שהוקם מחדש בשנת 2004 הפועל אשדוד (כדוריד) – מועדון כדוריד ישראלי הפועל אשדוד (כדורעף) - מועדון כדורעף ישראלי בעבר.
פסכתר

פסכתר (מיוונית, ψυκτήρ פסיקטר – 'כלי לצינון יין'/ בארמית כלי גדול) הוא גיגית נחושת גדולה, ששימשה כאחד מכלי השרת בבית המקדש. הפסכתר מכילה לתך אחד (כ־125 ליטר לדעת ר' חיים נאה), והיא בעלת גלגלים כדי שתוכל לנוע בחופשיות על גבי מזבח העולה מבלי לגרום פגימה באבנים ופסילתם. על מנת למנוע ממנה להתדרדר מהכבש בשעת הסעתו, חיברו אליה שתי שרשראות, בהן אחזו שני כהנים, האחת לגרירת הפסכתר והשנייה לייצובה. לפסכתר היו שלשה שימושים כפי שמזכירה המשנה במסכת תמיד: לעיתים התמלא התפוח (ערמת אפר שהצטברה על מזבח העולה והייתה עגולה כתפוח) בדשן והיה צורך להוציא אותו מבית המקדש. בשלב זה היו מעלים את הפסכתר על המזבח והיו מכניסים לתוכו את הדשן. לאחר מכן היו מוציאים בעזרת הפסכתר את כל הדשן שהיה בתפוח אל בית הדשן שהיה מחוץ לירושלים. כאשר מצאו שרץ בשבת בתוך העזרה, היו מניחים עליו את הפסכתר כדי שהכהנים לא ידרכו על השרץ ויטמאו. בכל בוקר היה הכהן שאחראי על הקטרת הקטורת עולה למזבח העולה ובעזרת מחתת כסף היה חותה גחלים ממערכת הקטורת. לאחר מכן הכהן היה מעביר את הגחלים שעל מחתת הכסף למחתת זהב. מחתת הזהב הייתה קטנה יותר ממחתת הכסף ולכן התפזרו על רצפת העזרה גחלים. בכל יום רגיל היו מטאטאים את הגחלים לאמת מים אבל בשבת היה אסור לעשות את זה ולכן היו מניחים על הגחלים את הפסכתר. מלבד שימושיו של הפסכתר שמוזכרים במשנה, מוזכר שימוש נוסף שהיה תקף רק במשכן העדות. מובא בתלמוד: "תניא, אש תמיד תוקד על המזבח לא תכבה בשעת מסעות מה היו עושין לה? היו כופין עליה פסכתר, דברי רבי יהודה. כלומר: אם אש בערה באופן קבוע על המזבח, איך היו מסתדרים עם האש בשעת המסעות? וכיצד לא נשרף הבד המכסה את כלי המשכן. יוצא שלדעת רבי יהודה, בעת המסעות היה לפסכתר שימוש נוסף – סיר מגן מפני אש. מדיה וקבצים בנושא פסכתר בוויקישיתוף פסכתר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אברהם אבן שושן, מילון אבן שושן, מחודש ומעודכן לשנות האלפיים, המילון החדש בע"מ, תשע"ג תרגום לסיר או סירה ”וְעָשִׂיתָ סִירוֹתָיו לְדַשְּׁנוֹ” (ספר שמות, פרק כ"ז, פסוק ג') – תרגום: פְּסַכְתֵּירְוָתֵיהּ. רמב"ם, הלכות בית הבחירה, פרק ב', הלכה ב'. מסכת תמיד, פרק ה' משנה ה'. בעניין הוצאת שרץ מהעזרה בשבת רבי עקיבא אומר כל מקום שחייבין על זדונו כרת ועל שגגתו חטאת, משם מוציאים אותו, ושאר כל המקומות כופין עליו פסכתר - תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ק"ד, עמוד ב'. תלמוד ירושלמי, מסכת יומא, פרק ד', משנה ו'.
פריץ וונדרליך

פרידריך "פריץ" קארל אוטו וונדרליך (בגרמנית: Friedrich "Fritz" Karl Otto Wunderlich,‏ 26 בספטמבר 1930 - 17 בספטמבר 1966) היה זמר גרמני בעל קול טנור לירי. וונדרליך נולד בעיר קוּסל שבריינלנד-פפאלץ, גרמניה, להורים מוזיקאים - אימו הייתה כנרת ואביו ניצח על מקהלה. במשך תקופה הייתה בבעלות המשפחה אכסניה בשם Emrichs Bräustübl. אביו איבד את משרתו בגלל לחץ מצד נאצים מקומיים, עובדה שבצירוף פציעה חמורה ממנה סבל, הביאה להתאבדותו כשפריץ היה בגיל 5. סיפור גילויו כזמר מקביל לסיפורים של זמרים אחרים בני התקופה (ניקולאי גדה, דיטריך פישר דיסקאו). וונדרליך עבד במאפייה, ובעקבות התעקשות של שכנים ועוברי אורח שהתוודעו לכישרונו ולקולו המבטיח, פנה ללימודי מוזיקה. וונדרליך זכה במלגה, והחל ללמוד באוניברסיטת פרייבורג למוזיקה שם למד שירה, פיתוח קול ונגינה בקרן יער. וונדרליך התפרסם עד מהרה כטנור מבריק, בפרט בתפקידי מוצרט, אך הוא הרחיב עד מהרה את הרפרטואר שלו לכל תפקידי הטנור הלירי. באותה תקופה היה מקובל בבתי האופרה בגרמניה לשיר גם אופרות איטלקיות בגרמנית, אי לכך רוב ההקלטות של וונדרליך הן בגרמנית, כולל דון קרלו וריגולטו של ורדי. וונדרליך זכה להוקרה ולהערכה רבה מאוד ברפרטואר הגרמני. קולו הצלול כבדולח, יחד עם האינטרפרטציה האינטליגנטית והמרוסנת שלו, הביאו אותו לדרגת ביצוע גבוהה מאוד של מחזורי השירים של שוברט ושומאן. ראוי לציון שיתוף הפעולה שלו עם הפסנתרן הוברט גיזן. הביצוע שלו ל"אהבת משורר" של שומאן, הוא אחד מהביצועים הטובים ביותר בז'אנר, וטנורים רבים מנסים לחקות את האינטרפרטציה שהעניק לשירים. ראויות לציון גם הקלטותיו לאורטוריה לחג המולד של באך, והאופרה חליל הקסם של מוצרט, יחד עם פישר-דיסקאו. הקריירה המבטיחה של וונדרליך נקטעה באיבה בעקבות תאונה. בשהותו בחופשת ציד בבית ידיד בבאדן-וירטמברג, מעד וונדרליך במדרגות, נפל, ונפצע קשה. הוא מת מפצעיו מאוחר יותר, בבית חולים בהיידלברג. מותו היה במהלך ההקלטה לאורטוריה של היידן "הבריאה" עם הפילהרמונית של ברלין תחת שרביטו של הרברט פון קאראיין. את האריות הקליט וונדרליך במלואן, אך להקלטת הרצ'יטטיבים, נשכר הטנור ורנר קרן. מדיה וקבצים בנושא פריץ וונדרליך בוויקישיתוף פריץ וונדרליך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פריץ וונדרליך, באתר AllMusic (באנגלית) פריץ וונדרליך, באתר MusicBrainz (באנגלית) פריץ וונדרליך, באתר Discogs (באנגלית) פריץ וונדרליך, באתר בילבורד (באנגלית) פריץ וונדרליך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דף הבית של "אגודת פריץ וונדרליך", ביוגרפיה, תמונות, חדשות בדבר קונצרטים לזכרו ועוד אתר מעריצים וידאו של וונדרליך שר "Äolsharfe" של שוברט, ביו טיוב