laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איסקאז

איסקאז (בהונגרית: Iszkáz) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם באיסקאז מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 506 תושבים, ובשנת 2019 רק 328 תושבים. הכפר הוקם בשנת 1947 מאיחוד של הכפרים אלשויסקאז (Alsóiszkáz), פלשיסקאז (Felsőiszkáz), קזפיסקאז (Középiszkáz). באלשויסקאז חיו יהודים בתקופות זמן שונות: בפלשיסקאז חיו יהודים בתקופות זמן שונות: בקזפיסקאז חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא איסקאז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איסקאז (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרגה NDO

פרגה NDO (בצ'כית: Praga NDO) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) אשר יוצר בצ'כיה בין השנים 1930 – 1948. אוטובוס מכונף (bonneted bus) עם מנוע קדמי - המכסה מעל המנוע מאפשר גישה לתא המנוע. מנוע דיזל. תמסורת ידנית - 5 מהירויות. דגם "פרגה NDO" צולם בסרט הצ'כי "Rodinné trampoty oficiála Trísky" שיצא לאקרנים בשנת 1949. "פרגה NDO" עם שלדה קצרה - 42 נוסעים, 1 דלת כניסה רחבה. "פרגה NDO" עם שלדה ארוכה - 65 נוסעים, 2 דלתות כניסה רחבות. "פרגה NDO" "פרגה NDO" "פרגה NDO" פרגה RV פרגה סופר פיקולו פרגה גרנד מדיה וקבצים בנושא פרגה NDO בוויקישיתוף "פרגה NDO", דגם בסיס גלגלים קצר - מפרט imhd.sk/ba/popis-typu-vozidla/43/Praga-NDO דגם "פרגה NDO" בסרט "Rodinné trampoty oficiála Trísky" imcdb.org/vehicle_911153-Praga-NDO-1948 "פרגה NDO" דגם בסיס גלגלים קצר, מודל 1947–1948 - תמונה autowp.ru/sodomka/praga_ndo/pictures "פרגה NDO", דגם בסיס גלגלים ארוך, מודל 1947–1948 / תמונה wheelsage.org/sodomka/praga_ndo
קמונד

קמונד (בהונגרית: Kamond) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בקמונד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 503 תושבים, ובשנת 2019 רק 415 תושבים. הכפר הוקם בשנת 1954 מאיחוד של הכפרים קישקמונד (Kiskamond), נגיקמונד (Nagykamond). בקישקמונד חיו יהודים בתקופות זמן שונות: בנגיקמונד חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא קמונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמונד (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאנדור פלודי

שאנדור פלודי (במקור ואטרסדורף, (בהונגרית: Faludi Sándor; דווצ'ר, 22 בנובמבר 1873 – בודפשט, 19 באפריל 1945) היה במאי תיאטרון, בנו של גאבור פלודי, אחיו התאום של ינה פלודי ואחיו הצעיר של מיקלוש פלודי. כמו אביו ואחיו, גם הוא נמשך לתיאטרון בכוח שלא ניתן היה לעמוד בפניו. הוא הפסיק את מהקריירה שלו עד אותו הזמן, הצטרף לתיאטרון הקומדיה של בודפשט בשנת 1902, שם אביו חלק איתו את חובות מנהל התיאטרון. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית והגיע לדרגת סרן כקצין ארטילריה. בשנת 1917 אביו, גאבור פלודי שכר גם את תיאטרון "אופרת העם" ושאנדור פלודי קיבל על עצמו את ניהול המוסד, במשותף עם השחקן דז'ה טפולצאי. הם הצליחו להסדיר גם את העניינים האמנותיים והמנהליים של התיאטרון. לאחר מותו הפתאומי של טפולצאי בשנת 1925 הוא הפך לשוכר ולמנהל של תיאטרון האופרטה של בודפשט עד 1929. בשנים 1931–1932 היה המנהל האמנותי של התיאטרון ההונגרי, ואז בשנת 1933 ניהל שוב את תיאטרון האופרטה. בשנים 1935–1936 היה חבר בוועד המנהל של תיאטרון קיראי. אשתו הייתה מרגיט ווֹלַאק, אותה נשא לאישה ב־15 בדצמבר 1904 בבודפשט. לקסיקון התיאטרון ההונגרי לקסיקון משחק הבמה ההונגרי Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 52676/1886. Névváltoztatási kimutatások 1886. év 15. oldal 15. sor "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 1291/1945. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 1326/1904. folyószáma alatt".
ישראל אלתר גרובייס

ישראל אלתר גרובייס (נולד ב-1986, ה'תשמ"ו) הוא עיתונאי, פובליציסט, עורך המגזין התורני "קולמוס", עורך משנה ובעל טור שבועי ב"מגזין משפחה". לשעבר עורך מגזין בקהילה. נולד ב-1986 באשדוד לדוד שמשון גרובייס חסיד גור. אביו הוא נכדו של שמואל אהרון שזורי. למד בישיבות חסידות גור בתל אביב ובערד. את דרכו העיתונאית החל במגזין בקהילה. קודם לכן שימש כעורך תורני במכון עוז והדר. בשנת ה'תש"ף (2020) מונה למשנה לעורך המגזין של עיתון משפחה. הוא כותב שם טור שבועי במוסף החדשות וכן עורך טור שנמסר על ידי הרב ישראל מאיר לאו המודפס במגזין. הוא נחשב לעיתונאי שמרן. החל מפסח תשפ"ב הוא עורך של הירחון התורני "קולמוס" של עיתון משפחה. לאלתר ידע רב בהיסטוריה חסידית של פולין שבין שתי מלחמות העולם. ואף כתב מאמרים בעיתון המודיע העוסקים בנושא. גרובייס מגיש פודקאסט בשם "קורת רוח" בנושאי יהדות יחד עם אפרים זלמן גלינסקי. גרובייס מתגורר בבית שמש. פודקאסט 'קורת רוח' בהגשתו. מאמרים של ישראל א' גרובייס, אתר צריך עיון. "לעובדה ולשומרה" – החרדים העובדים, פאנל בראשותו בנושא החרדים העובדים, ט"ו באייר ה'תשע"ז. הווי פיקח ושתוק. למה היהודים החרדים שותקים כבר שבעים ושניים ימי עצמאות וזיכרון?, ישראל א' גרובייס. ישראל אלתר גרובייס, טור לחרדי העובד, כיכר השבת "הפכתם ללוחמי צדק, בלא שמישהו שלח אתכם", באתר מקור ראשון המאמרים של ישראל א. גרובייס, באתר צריך עיון המקום - מגזין לחרדים בעולם המעשה, באתר המקום - מגזין לחרדים בעולם המעשה העיתונאי אריה ארליך מונה לעורך המגזין של 'משפחה', באתר חב"ד און ליין גרובייס ב'משפחה': "הוכיח לי שגם אני לוקה בחשיבה גלותית", באתר חב"ד אינפו, ‏2020-10-29 לייבל'ה מסכם שבוע עמוס וגדוש במיוחד, באתר בחדרי חרדים ישראל אלטר גרובייס, באתר מקור ראשון קורת רוח: מאחורי הקלעים - עיתון משפחה : עיתון משפחה, באתר he.mishpacha.com
נימיוקואלה

נימיוקואלה (שם מדעי: Nimiokoala; מילולית: "קואלה עודפת", בשל מבנה השיניים הטוחנות המוזרות שלה) הוא סוג יונק כיס נכחד ממשפחת הקואליים, שהתקיים במשך תקופת המיוקן באוסטרליה לפני 23 עד 16 מיליון שנה בקירוב. היא קרובתה של הליטוקואלה (Litokoala), שחיה לצידה ביערות אוסטרליה ויחדיו הם מהמוקדמים שבקואלות ואולי מאבות הקואלה המודרנית. סוג זה התגלה לראשונה מממצאי מאובנים באתר ריברסליי שבקווינסלנד ותואר ב-1997 בידי החוקרים בלאק וארצ'ר. הסוג הכיל מין בודד - Nimiokoala greystanesi, הקרוי על שם תיכון גרייסטנס (Greystanes High School). קואלה זו ידועה ממספר גדול של שרידי לסת תחתונה ושיניים טוחנות אך לא נמצא גוף שלם שלה. היא הגיעה לגודל של 25 עד 30 ס"מ ולמשקל של 3.5 ק"ג, כך שהייתה קטנה בהרבה מהקואלה החיה. היא הייתה בעלת לסתות מוארכות ודקות יותר מקרובתה, בעלת ראייה טובה יותר ואולי הייתה זריזה בהרבה. מבנה השיניים התאים לגזירת עלים, כך שהייתה הרביוורית. המבנה של עיניה הגדולות יותר ועצם הרקה הרחבה יותר, העניקו לה שטח ראייה ושמיעה רחבים, כך שייתכן שהייתה פעילת לילה ותיקשרה בקולות נמוכים עם פרטים אחרים. הקואלה חיה ביערות גשם או סביבות יערות סמוכים למים, אשר שפעו בקווינסלנד הקדומה וכנראה שהיא נכחדה בסוף המיוקן, עם התייבשות מקורות המים והיערות. מדיה וקבצים בנושא נימיוקואלה בוויקישיתוף נימיוקואלה, באתר GBIF (באנגלית)
סנטאבו

סנטאבו (בספרדית ובפורטוגזית: Centavo; מילולית: מאית) היא יחידת מטבע שערכה הוא מאית אחת מיחידת המטבע הבסיסית במדינות רבות בעולם בעיקר באמריקה הלטינית. המונח מתייחס גם לסכום שערכו הוא מאית המטבע הבסיסי וגם למטבע בעל אותו ערך. מקור השם הוא במילה הלטינית סנטום (Centum), שפרושה מאה עם המוספית אבו (avo) מוספית שפירושה חלק. השם סנטאבו (ברבים סנטאבוס) נהוג בעיקר במדינות דוברות ספרדית ופורטוגזית. בשפות אחרות יש שמות מאותו מקור: סנט באנגלית, סנטים בצרפתית, צ'נטזימו באיטלקית, ובחלק מהמדינות הדוברות ספרדית ופורטגזית משתמשים במונח סנטימו או סנטיסימו במקום במונח סנטאבו, שגם הוא נגזר מאותה מילה לטינית. מטבעות שיחידת המשנה שלהן היא סנטאבו כיום: אשקודו של כף ורדה בוליביאנו למפירה הונדורית מטיקל מוזמביקי פסו ארגנטינאי פסו דומיניקני פסו מקסיקני פסו קובני פסו פיליפיני (שני המונחים סנטימוס וסנטאבוס משמשים במקביל) פסו קולומביאני קורדובה ניקרגואית קצאל גוואטמלי ריאל ברזילאי מטבעות סנטאבו של מזרח טימור מטבעות סנטאבו אקוודורים מטבעות שיחידת המשנה שלהן הייתה סנטאבו שכבר אינם בשימוש: אשקודו גינאי פורטוגזי (גינאה ביסאו לפני עצמאותה מפורטוגל) אשקודו הודי פורטוגזי אשקודו מוזמביקי אשקודו של סאו טומה ופרינסיפה אשקודו פורטוגזי (לפני כניסת האירו) ונצואלנו סוקרה אקוודורי (מטבעות סנטאבו חדשים המשיכו להסתובב לאחר שהסוקרה הוחלף בדולר אמריקני בשנת 2000) פסו גינאה ביסאו פסו ונצואלני פסו פורטוריקני פסו צ'יליאני (הפסו הצ'ילאני עדיין בשימוש אך ב-1984 הפסיקו להשתמש בסנטאבו) קולון אל-סלוודורי קולון קוסטה-ריקני (בשנים 1917 עד 1920 בלבד, הקולון עדיין בשימוש) קרוזאדו ברזילאי (בשנים 1986 עד 1989) קרוזאדו חדש ברזילאי (בשנים 1989–1990) קרוזיירו ברזילאי (בין השנים 1942 ל-1986 ובין השנים 1990 ל-1993) סנט (מטבע) מטבע Henri López Francisco Javier Morazán Matute, Banco Central de Honduras, Gobierno de la Republica de Honduras, www.bch.hn Consultado el 27 de junio de 2013
פרגה אלפא

פרגה אלפא (בצ'כית: Praga Alfa) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1914–1913 ולאחר מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1937–1919. בין השנים 1914 – 1913 "פרגה גרנד" יוצרה באימפריה האוסטרו-הונגרית (דגם Alfa 5/15HP יוצר עד שנת 1926). בין השנים 1937–1919 "פרגה גרנד" יוצרה בצ'כיה (ביו השנים 1927–1937 יוצר דגם Alfa 8/25HP). בתקופת מלחמת העולם הראשונה דגם "פרגה אלפא" לא יוצר. בין השנים 1927–1929 יוצרו 2,500 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. "Alfa 5/15HP" "Alfa 8/25HP" 4 דלתות, 6 מושבים - לימוזינה (סדרה Alfa 8/25HP)). 4 דלתות, 4 מושבים - סגנון גוף "Phaeton" (אנ') (סדרה Alfa 5/15HP, סדרה Alfa 8/25HP). 4 דלתות, 6 מושבים - קבריולה סדרה Alfa 8/25HP). 2 דלתות, 4 מושבים - קבריולה (סדרה Alfa 5/15HP, סדרה Alfa 8/25HP). 2 דלתות, 2 מושבים - קופה סדרה Alfa 8/25HP). "פרגה אלפא", דגם Alfa 5/15HP, שנת 1913 "פרגה אלפא", דגם Alfa5/15HP "פרגה אלפא", דגם Alfa5/15HP "פרגה אלפא", דגם Alfa 8/25HP, שנת 1930 "פרגה אלפא", דגם Alfa 8/25HP "פרגה אלפא", דגם Alfa 8/25HP "פרגה אלפא", דגם Alfa 8/25HP, שנת 1933 פרגה גרנד פרגה RV פרגה סופר פיקולו מדיה וקבצים בנושא פרגה אלפא בוויקישיתוף פרגה אלפא, סרטון באתר יוטיוב [Jacobs, Andrew James (2007). Automotive FDI in Emerging Europe: Shifting Locales in the Motor Vehicle Industry. London: Palgrave Macmillan. ISBN 1-1374-0781-6 "פרגה אלפא", שנת 1928 - מפרט automobile-catalog.com/car/1928/41900/praga_alfa "פרגה אלפא" automobilrevue.cz/rubriky/clanky/historie/praga-alfa-sestivalce-z-libne "פרגה אלפא", סדרה 15, שנת 1929 ceskatelevize.cz/porady/11388675211-prvni-republika-ii/0/51276-praga-alfa-15-serie-1929
ספיטהד

סְפִּיטְהֶד (באנגלית: Spithead) היא תחנת עגינה בסולנט, בין האי ווייט לחוף המפשייר. תחנת העגינה נקראת על שם לשון החוף (spit of land) המשתרעת דרומה מחוף המפשייר לאורך 5 ק"מ. מאז ימי אדוארד השלישי, הייתה ספיטד תחנת עגינה של הצי הבריטי. בזכותה מיקומה הגאוגרפי שימשה ספיטהד כבסיס השולט על תעלת למאנש. תחנת העגינה זכתה לחשיבות מיוחדת כאשר נקבע כי פורטסמות' תהיה הבסיס הראשי של הצי המלכותי. לאחר קביעה זו נבנו ביצורים חדשים באזור תחנת העגינה, וביניהם מצודת סאות'סי. מאז שלטונו של הנרי החמישי, נערכה ביקורת מלכותית על הצי על דרך ספיטהד, שהפכה מאוחר יותר ל"סקירה הבין-לאומית". הספינות המייצגות ביותר של הצי נוכחות בחגיגות ההכתרה. ב-1937, הופיעה ספינת הקרב Petropavlovsk מברית המועצות. במסקר 1953 השתתפה הספינה הקלה Sverdlov מברית המועצות. ב-1782, הספינה HMS Royal George שקעה באזור, באירוע שבו ניספו 800–1,200 בני אדם. ב-1797 התרחשה במקום מרידת מלחים גדולה של מלחי הצי המלכותי הבריטי. מאז המאה ה-19 האזור הוא מרכז ההפלגה העיקרי באנגליה, וכן המרכז הגדול ביותר מבחינת מועדוני היאכטות באנגליה. מדיה וקבצים בנושא ספיטהד בוויקישיתוף ספיטהד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Spithead Hampshire at A Vision of Britain "NMM: ceremonial, review, naval". אורכב מ-המקור ב-2009-05-19. נבדק ב-2009-04-01. Adkins & Adkins. Jack Tar. pp. 161–3. Adkins, Roy and Lesley. Gibraltar: The Greatest Siege in British History. p. xxiv. ISBN 978-1-4087-0867-5. Frykman, Niklas (2013). "Connections Between Mutinies in European Navies". International Review of Social History. 58: 87–107. doi:10.1017/s0020859013000230. "Research guide B8: The Spithead and Nore mutinies of 1797". Royal Museums Greenwich (באנגלית). 2002-06-11. ארכיון מ-2020-08-07. נבדק ב-2020-06-10. Home, www.rya.org.uk (באנגלית) (ארכיון)
נייתן הול

נייתן קלסי הול (באנגלית: Nathan Kelsey Hall;‏ 28 במרץ 1810 – 2 במרץ 1874) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק, כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית וכשופט בית המשפט הפדרלי של מחוז צפון ניו יורק. נייתן הול נולד במרסלוס שבמחוז אונונדאגה שבמדינת ניו יורק. בצעירותו עברה המשפחה למחוז אירי, שם הוא התחנך בבתי הספר של המחוז ועסק בייצור נעליים ובעבודות חקלאיות. ב-1832 הוא למד משפטים בהנחייתו של מי שלימים יכהן כנשיא ארצות הברית מילרד פילמור. לאחר מכן ועד 1850 הוא עסק בעריכת דין בבאפלו. בשנים 1832–1838 הוא היה פקיד של מועצת המפקחים של מחוז אירי. בשנים 1833–1834 הוא היה היועץ המשפטי של עיריית באפלו. בשנת 1837 הוא שימש כחבר מועצת העיר. בשנים 1841–1845 הוא היה שופט בבית המשפט לעתירות של מחוז אירי. ב-1846 הוא היה חבר האספה המדינתית של מדינת ניו יורק. ב-1846 נבחר הול כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק והמפלגה הוויגית וכיהן בו בשנים 1847–1849. ב-1848 לא הוצגה מועמדותו לבחירה מחדש. בשנים 1850–1852 הוא כיהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא מילרד פילמור. ב-13 באוגוסט 1852 מינה הנשיא פילמור את הול כשופט בבית המשפט הפדרלי במחוז הצפוני של ניו יורק, מושב שהתפנה בעקבות התפטרותו של השופט אלפרד קונקלינג. ב-31 באוגוסט אישר הסנאט של ארצות הברית את המינוי ובאותו יום הוא נכנס לתפקידו. הול כיהן בתפקיד שיפוטי זה עד למותו. מדיה וקבצים בנושא נייתן הול בוויקישיתוף נייתן הול, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) נייתן הול באתר המידע על השופטים הפדרליים (באנגלית) נייתן הול, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי נייתן הול בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
צבעים (אלבום)

צבעים הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי הישראלי גיל ויין. האלבום יצא לאור ב-22 באוקטובר 2019 על ידי חברת התקליטים הליקון. כל השירים מתוך האלבום יצאו קודם לכן כסינגלים. בשנת 2017, לאחר פעילות תחת שם הבמה "די ג'יי אונלי", במהלכה יצר, בין היתר, את הלהיטים "עד המדבר" ו"מסיבה בחיפה", החליט וינגרטן לשנות את שמו המקצועי ל"גיל ויין". על ההחלטה אמר ויין בראיון למאקו: לא ידעתי מה לעשות אז עם שירים כמו 'אל תשאלי', וחשבתי שבתור די ג'יי אין לזה כל כך מקום, למרות שהיום השיר הזה מתנגן בכל מסיבה. אמרתי לעצמי שאם זה הזמן שלי להיות אמיתי עד הסוף, זה הזמן להשתמש בשם האמיתי שלי ולשנות את פרסונת הדי ג'יי. — גיל ויין, מאקו בסמוך לכך, הוציא את הסינגל הראשון מתוך האלבום ותחת שם זה, "אל תשאלי", שבוצע על ידי יוצא העונה הרביעית של תוכנית המציאות The Voice ישראל בניה ברבי. השיר היה ללהיט בכך שהיה לשיר הפריצה של וינגרטן וברבי, הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, ואף למקום ה-2 במצעד ההשמעות ברדיו השנתי של החברה וה-11 במצעדים השנתיים של גלגלצ וכאן גימל בהתאמה. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "צבעים", בביצוע רון בוחניק, היה ללהיט אף הוא, הגיע לצמרת המצעדים השבועיים והשנתיים של תחנות הרדיו והיה לשיר הישראלי העשירי המושמע ביותר לפי נתוני ספוטיפיי ישראל. דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לאלבום ביקורת חיובית, תוך ששיבח את ההפקה המוזיקלית באלבום וכן את בחירת המבצעים, ואמר: "בשורה התחתונה, זה אלבום אקלקטי בסגנונותיו, קל לעיכול, שמגיש למאזין את המיינסטרים בכפית זהב, תוך שימוש ברגש ונשמה". האלבום צבעים באתר ספוטיפיי האלבום צבעים באתר אפל מיוזיק דודי פטימר, עם אחד השירים הכי מושמעים בארץ, גיל ויין חושף הכל בראיון, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 30 בספטמבר 2018 חן פרורדין, ‏דיג'יי אונלי אאוט, גיל ויין אין, באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2017 בן שלו, "אל תשאלי" של גיל ויין: לחן נדוש, מלים נטולות חן ועיבוד שחוק, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2017 משה ניסנבוים, אל תשאלו: גיל ויין שורף את יוטיוב, באתר ישראל היום, 13 במרץ 2018 דודי פטימר, ‏"תפסת לי מקום" של בניה ברבי סוחף, מרגש ומצדיק את מעמדו כהבטחת השנה, באתר מעריב אונליין, 8 באוקטובר 2018 שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019 103FM, ‏הישראלי שכבש את העולם, עומר אדם ומחמוד: זו הייתה 2019 במוזיקה, באתר מעריב אונליין, 27 בדצמבר 2019 "מסע" של אליעד הוא שיר השנה של גלגלצ: תוצאות המצעד השנתי, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019 שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019 דודי פטימר, ‏"צבעים", האלבום של גיל ויין, אקלקטי, נעים לאוזן ומבוצע על ידי זמרים מוכשרים, באתר מעריב אונליין, 21 בינואר 2020
ינה פלודי

ינה פלודי (במקור ואטרסדורף, (בהונגרית: Faludi Jenő; דווצ'ר, 22 בנובמבר 1873 - בודפשט, 17 באוקטובר 1933) היה במאי תיאטרון הונגרי-יהודי בנו של גאבור פלודי, אחיו התאום של שאנדור פלודי וגיסו של הכלכלן ומהנדס ינה ואז'וני שהיה נשיא חברת רכבות הונגריה (מ.א.ב). פלודי נולד במשפחה יהודית כבנם של גאבור פלודי (1846–1932), מנהל ובמאי תיאטרון, ויוזפה לוי (1846–1894). את לימודיו סיים בבודפשט ולאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה נרשם לאוניברסיטת בודפשט ללימודי משפטים והפך דוקטור למשפטים בשנת 1897 ולעורך דין בשנת 1900. בשנת 1902 נבחר כעורך הדין של התאחדות השחקנים הארצית ובמשך 15 שנים השתתף באופן אינטנסיבי בעבודת ההתאחדות. הוא הפסיק את העיסוק המשפטי שלו בשנת 1911 והתיישב במועצת המנהלים של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, שם עבד כמנהל אמנותי תחת הניהול של אביו, גאבור פלודי, עד 1921. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914) התגייס לצבא בדרגת סגן מילואים, שירת במלחמה במשך 33 חודשים והיה מפקד בית הספר למתנדבים בבודפשט. בשנת 1917 השתלט אביו על "התיאטרון העירוני" (Városi Színház). אז ינה פלודי השתחרר משירותו הצבאי כדי לארגן את סגל השחקנים החדש של התיאטרון. בשנת 1924 הפך למנהל האמנותי של חמישה תיאטראות שהתאחדו, ובשנת 1925, לאחר כישלון האיחוד, הפך למנהל האמנותי של "התיאטרון ההונגרי" (Magyar Színház) עד שנת 1929. כמנהל תיאטרון התאפיין בחיפוש אחר אפשרויות אמנותיות חדשות, עם מטרה מוגדרת ואנרגיה בלתי נדלית. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה אילקה שטרן (1879–1974), איתה התחתן ב־7 במאי 1902 בבודפשט. לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרית . ג'רג' סקיי. בודפשט, 1994. לקסיקון משחק הבמה ההונגרי. אלאדר שפלין. בודפשט, המכון לפנסיה של איגוד השחקנים הלאומי, 1929. לקסיקון יהודי הונגרי. פטר אויווארי. בודפשט 1929. גישה מקוונת מדיה וקבצים בנושא ינה פלודי בוויקישיתוף ינה פלודי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 52676/1886 Névváltoztatási kimutatások 1886. év 15. oldal 16. sor Halálesete bejegyezve a Bp. VIII. ker. állami halotti akv. 1889/1933. folyószáma alatt. "Faludi Jenőné Stern Ilka halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 221/1974. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 467/1902. folyószáma alatt".
ג'ון וארלי (צייר)

ג'ון וארלי (באנגלית: John Varley‏; 17 באוגוסט 1778 – 17 בנובמבר 1842) היה צייר אנגלי בצבעי מים, וחבר קרוב של ויליאם בלייק. הם שיתפו פעולה בשנים 1819–1820, בספר Visionary Heads, שנכתב על ידי וארלי ואוייר על ידי בלייק. הוא היה האח הבכור במשפחת אמנים: קורנליוס וארלי, ויליאם פליטווד וארלי ואליזבת, שהתחתנה עם הצייר ויליאם מולרידי. ג'ון וארלי נולד בהאקני, ב־17 באוגוסט 1778. אביו, ריצ'רד וארלי, יליד לינקולנשייר, התיישב בלונדון לאחר מות אשתו הראשונה ביורקשייר. הוריו התייאשו מנטייתו לאמנות והפנו אותו להכשרה אצל צורף. אך עם מותם הוא הועסק תקופה קצרה אצל צייר פורטרטים בהולבורן, ואז, בגיל 15 או 16, הפך לתלמידו של ג'וזף צ'ארלס בארו שהיה לו בית ספר לציור בערב, פעמיים בשבוע בהולבורן. בארו היה זה שלקח את וארלי לסיור רישומים לפיטרבורו שממנו חזר כצייר מקצועי. בשנת 1798 הציג ואלרי סקיצה יפה של קתדרלת פיטרבורו באקדמיה המלכותית לאמנויות והפך למציג קבוע באקדמיה המלכותית עד להקמת האגודה הוותיקה לצבעי מים בשנת 1805. בשנת 1799 ביקר בצפון ויילס, ובנוף ההררי הפראי שלה מצא שאלה נושאים מתאימים ביותר עבורו. הוא חזר לאותו מחוז בשנת 1800, ושוב בשנת 1802, והציורים שייצר שם השפיעו בעוצמה על כל מהלך אומנותו. כאחד ממייסדי האגודה הוותיקה לצבעי מים, וארלי הציג שם בעיקר מעל 700 ציורים. הוא גם הפך למאסטר מצליח להוראת רישום לתלמידים רבים ביניהם היו קופלי פילדינג, דייוויד קוקס, ג'ון לינל וויליאם טרנר, (אמן) מאוקספורד. למרות הצלחתו, משפחתו הגדלה התלוננה שהוא היה כל הזמן בקשיים כלכליים, "מכיוון שהיה איש עסקים גרוע וחסר תקווה ופסימיסט באופיו". וארלי היה מיומן במיוחד ביצירת תערובת של צבעי מים שהתאימו למצב הרוח של שלווה והרהורים שלעיתים קרובות ביקש לעורר ביצירותיו. על פי המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, "הנופים של וארלי הם חינניים וחגיגיים. הם פשוטים אך מטופלים בהרחבה, בעבודה עם מכחול מלא וגוונים שקופים ורעננים...אף שעבודותיו הן מדויקים וקונבנציונליים למדי, הם נחשבות כטובות ומצוינות בקומפוזיציה". חלק מציורי צבעי המים הקודמים שלו, כולל "נופי התמזה", צוירו במקום והם בעלי ייחודיות גדולה יותר מציורי המאוחרים יותר, שהם בעיקר קומפוזיציות של נוף הררי ואגם, שהופקו ללא התייחסות ישירה לטבע." וארלי פרסם חוברת על עקרונות רישום הנוף, 1816–1821 וחוברת על אמנות הרישום בפרספקטיבה. הוא כתב טקסט אסטרולוגי (עם איורים) שכותרתו "על פיזיוגנומיה של גלגל המזלות" בשנת 1828. הוא נקבר בבית העלמין של קנסל גרין. מיצר גילברלטר התמזה בהמרסמית' בית העירייה לאור הירח נוף הולנדי עיר ליד נהר הרים בצפון ויילס צ'סטר הכנסייה בהאקני מדיה וקבצים בנושא ג'ון וארלי בוויקישיתוף ג'ון וארלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון וארלי, באתר Discogs (באנגלית) William Cosmo Monkhouse, Varley John, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 58 Chisholm, Hugh, ed, Varley, John, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 27 Alfred Thomas Story, James Holmes and John Varley, London, R. Bentley, 1894 When and why did Uranus become associated with Aquarius?, skyscript.co.uk
טמגוצ'י

טָמָגוֹצִ'י (ביפנית: たまごっち - "ביצת-שעון") הוא צעצוע דיגיטלי קטן שפותח ביפן ב-1996. למכשיר שלושה כפתורים בדרך כלל, ניתן "לגדל" (על הצג) יצור דיגיטלי שזקוק למזון, לחינוך, לניקיון, לחיבה ולבריאות (הצרכים משתנים בהתאם למכשיר). בטמגוצ'י עשויות להיות דמויות שונות; ישנם טמגוצ'ים עם ילדים, עם כלבים, עם דרקונים, עם ציפורים ועוד. ב-23 בנובמבר 1996 המשחק הופץ ברחבי יפן, ההפצה לשאר העולם החלה במאי 1997. במהרה הטמגוצ'י הפך לאופנה חולפת (אנ') והוא אחד מהסמלים המפורסמים של סוף שנות התשעים. נכון לשנת 2010, 76 מיליון יחידות של צעצועי טמגוצ'י נמכרו ברחבי העולם. עם יציאתו נעשה הטמגוצ'י פופולרי מאוד בקרב ילדים, אף שיועד תחילה למבוגרים. עם השנים חלה ירידה בפופולריות של הטמגוצ'י, אך ייצורו עדיין נמשך. נכון לשנת 2009 יצאו 44 גרסאות של המשחק. אם הטמגוצ'י אינו מקבל את צרכיו, הוא מצפצף כדי להסב את תשומת הלב של בעלי המכשיר. אם בכל זאת הוא לא מטופל, הוא עשוי לעזוב או למות, אך ניתן ליצור דמות דיגיטלית חדשה. הגרסאות הראשנות של הטמגוצ'י היו בשחור לבן. עם התפתחות הטמגוצ'י הגיעו גם גרסאות בצבע, בגרסאות מתקדמות יותר של טמגוצ'י, ניתן להכניס את הטמגוצ'י למצב שקט. ארבעים וארבע גרסאות טמגוצ'י הוצאו לחנויות בין שנת 1996 ל-2009, בהן טמגוצ'ים יפנים. הגרסאות כוללות טמגוצ'י רגיל, מהדורות מיוחדות ומכשירים המסוגלים לתקשר ביניהם. שני הדורות האחרונים של הטמגוצ'י יכולים לתקשר אחד עם השני, "להתחתן" אחד עם השני או בעזרת השדכנית ואף להביא ילדים. החידוש האחרון של הטמגוצ'י קרה בשנת 2019, היצרנית היפנית בנדאי הציגה את Tamagotchi On, בעל מסך 2.5 אינץ' צבעוני, אפשרות ליצור מיליוני דמויות וקישוריות חברתית. בזכות חיישן אינפרא-אדום וחיבור בלוטות', הטמגוצ'י יודע לתקשר עם טמגוצ'ים אחרים בסביבתו, לבקר אותם, לתת להם מתנות, לטייל ביחד, להתחתן ולהקים משפחה יחד איתם. מקור השם מגיע משילוב המילים tamago - ביצה, ו-watch - שעון, או wocchi בהגייה יפנית. השילוב יוצר את המילה המומצאת tamagocchi, שמשמעותה "ביצה בתוך שעון". בישראל השתרשה ההגייה /tamagutši/. בסרט "אדומה אש" יש לדמות הראשית מיי-לי טמגוצ'י משלה. ב"ילדים סורגים 2" ישנו מערכון שבו צחי (עידן אלתרמן) משווה גידול ילדים לטמגוצ'י. באחת התוכניות של "זהו זה!" ישנה פרודיה על הטמגוצ'ים. פליפר זירו אתר האינטרנט הרשמי של טמגוצ'י טמגוצ'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הטמגוצ'י עושה קאמבק, באתר ynet, 12 בפברואר 2013
אספהאן סיטי סנטר

אספהאן סיטי סנטר הוא קניון ששוכן באספהאן שבאיראן. הקניון הוא אחד מהקניונים הגדולים בעולם שמכילים מוזיאון. את הקניון פיתח מסעוד סראמי באמצעות משרדו, "פרסטיז' לנד איראן ושות'". סראמי היה אופטימי לגבי עתידו של המיזם. הוא קיווה כי הסנקציות שהוטלו על איראן ב־2016 יוסרו בסופו של דבר, ואף קיווה שנשיא ארצות הברית ואיש העסקים דונלד טראמפ ישקיע במלון שיוקם סמוך לקניון. הקניון נבנה בארבעה שלבים ומחולק לשבע קומות. הוא משתרע על שטח של כ־465,500 מ"ר, שמשמש כ־750 חנויות קמעונאיות, מוזיאון, סופרמרקט, מסעדות, משרדים של כמה חברות תעופה, פארק שעשועים מקורה ובו רכבת הרים ומכוניות מתנגשות, מרכז סחר עולמי וכן מתחם בידור שמכיל שבעה מסכי קולנוע. את מבקרי הקניון משמש חניון מקורה בן שתי קומות שמכיל כ־5,500 מקומות חנייה. הקניון קרוב לבהארסטן, עיירת הלוויין של אספהאן (אנ'), ומשמש את תושביה. מדיה וקבצים בנושא אספהאן סיטי סנטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אספהאן סיטי סנטר "In pictures: Iran's biggest shopping mall keeps growing". The National. "Meet Masoud Sarrami, the 'billionaire' entrepreneur behind Iran's super mall Isfahan City Centre". Economic Times. Bloomberg. 7 באוקטובר 2015. נבדק ב-1 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Isfahan City Center, Isfahan, Iran Tourist Information". www.touristlink.com. אורכב מ-המקור ב-2019-10-03. נבדק ב-2020-09-15. "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-3 בספטמבר 2014. נבדק ב-30 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה); (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.