laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מי שואל אותך?

מי שואל אותך? היה שעשועון קומי, מסוגת מצלמה נסתרת, ששודר בזכיינית ערוץ 2, רשת בשנת 2010, בהנחיית הקומיקאי ליאור כלפון. בכל תוכנית התחפש כלפון וגילם מספר דמויות כדי להסתיר את זהותו מפני המשתתפים, ושאל את המשתתפים מבלי שהם יודעים שהם משתתפים בשעשועון טלוויזיה, 5 שאלות טריוויה כאשר על כל תשובה נכונה שענו קיבלו 400 שקלים, וכן גם עצר אנשים ברחוב ושאל אותם שאלה אחת, ובמידה וענו נכון על השאלה זכו ב-50 שקלים. כמו כן, הייתה בתוכנית "פינת הסיבוב המהיר", בה קומיקאי אורח מתחפש ומסתיר זהותו ושואל כמה שיותר שאלות עובר אורח במשך שתי דקות ועל כל תשובה נכונה שקיבל חילק 200 שקלים. "מי שואל אותך?", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "מי שואל אותך?", באתר רשת
האן-סור-לס

האן-סור-לס (בצרפתית: Han-sur-Lesse; בוולונית: Han-so-Lesse) הוא כפר השייך מוניציפלית לעיר רושפור, פרובינציית נאמור, מחוז ולוניה, בלגיה. הוא ידוע בזכות מערת נטיפים הנמצאת בגבעה הסמוכה אליו ונהר לס החוצה אותו. המערה (בצרפתית: Grottes de Han-sur-Lesse) היא אתר תיירותי אטרקטיבי בבלגיה שחולפים בו מעל חצי מיליון תיירים בשנה. מערת הנטיפים נוצרה כתוצאה מחלחול המים של נהר לס הסמוך בסלע, לעומק של קילומטר לערך בתוך הגבעה. הטמפרטורה במערה כ-13 מעלות, והיא מאופיינת ברמת לחות גבוהה. הכניסה למערה מוגבלת, ואפשרית רק באמצעות רכבת היוצאת מהכפר הנמצא במרחק של כ-2 ק"מ ממנה. ההליכה במערה נמשכת שעה עד שעה וחצי, לאורך של כ-2 ק"מ, בליווי הסבר מודרך ומופע אור-קולי. מדיה וקבצים בנושא האן-סור-לס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלגיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארה ירוקת-כנף

ארה ירוקת-כנף (שם מדעי: Ara chloropterus) הוא מין של תוכי ארה גדול החי באמריקה הדרומית. הוא קרוב מעט לארה ארגמנית אך צבע נוצותיו האמצעיות הוא ירוק. זה הוא מין נפוץ בפארקי תוכים שונים. מידותיו: אורך 90-95 ס"מ ומשקל מ-1,050 עד 1,708 גרם. הוא אחד התוכים הגדולים בעולם והשני בדרום אמריקה אחרי ארה יקינתונית. כנפי תוכי זה הן צבעוניות: אדומות בבסיס, ירוקות באמצע וכחולות בקצוות. שאר הגוף אדום כמעט לגמרי. הפנים לבנים עם פסים אדומים דקיקים. העין קטנה. המקור גדול מאד, לבן בחלקו העליון ושחור בחלקו התחתון. תוכים אלה הם מראה נפוץ ביער האמזונאס והם מעופפים בלהקות גדולות ברחבי היער. עם זאת ציידים בלתי חוקיים מנסים לצוד אותם ולמכרם לחובבי חיות מחמד באופן לא חוקי. תוכי זה גם נפגע מכריתת יערות הגשם, אך מצב השימור שלו הוא ללא חשש, נכון לשנת 2023. מדיה וקבצים בנושא ארה ירוקת-כנף בוויקישיתוף ארה ירוקת-כנף, באתר ITIS (באנגלית) ארה ירוקת-כנף, באתר NCBI (באנגלית) ארה ירוקת-כנף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארה ירוקת-כנף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארה ירוקת-כנף, באתר GBIF (באנגלית) ארה ירוקת כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
שועל דרווין

שועל דרווין (שם מדעי: Lycalopex fulvipes) הוא מין של שועל דרום-אמריקני המצוי בסכנת הכחדה. בעבר נחשב לתת-מין של שועל ארגנטינאי אפור, אך כיום מוגדר כמין שונה בעל רגליים ולסתות קצרות יותר. דמוי-שועל זה נמצא על ידי צ'ארלס דרווין בשנת 1834 ועל כן קרוי על שמו. בעל מבנה גוף קטן יחסית ובעל צבע פרווה כהה מאוד. אינו מתרבה עם שאר מיני השועלים הארגנטינאים. חי רק בכמה מקומות מצומצמים בדרום צ'ילה בחבל אראוקניה ובאי צ'ילואה. הוא חי בעיקר ביערות גשם ממוזגים, שם הוא ניזון מעכברים, פודואים דרומיים, ביצים, ציפורים, חסרי חוליות ופירות. כיום יש בטבע עד מ-200 פרטים בוגרים ואוכלוסייתם מצטמצמת משנה לשנה. מדיה וקבצים בנושא שועל דרווין בוויקישיתוף שועל דרווין, באתר ITIS (באנגלית) שועל דרווין, באתר NCBI (באנגלית) שועל דרווין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שועל דרווין, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) שועל דרווין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שועל דרווין, באתר GBIF (באנגלית) שועל דרווין באתר הרשימה האדומה של IUCN
אדם גרין

אדם גרין (באנגלית: Adam Green; נולד ב-28 במאי 1981) הוא זמר-יוצר יהודי-אמריקאי. גרין נולד בניו יורק, ארצות הברית. הוא היה חבר בצמד האנדרגראונד הניו יורקי "The Moldy Peaches"(אנ'), אך הצלחתו האמיתית הגיעה רק כשפצח בקריירת סולו, בשנת 2002. הלהיט שלו "ג'סיקה" נכתב על הזמרת ג'סיקה סימפסון. המוזיקה שלו מאופיינת כאינדי רוק והיא כוללת מלודיות נעימות לצד קול הבס שלו והתבטאות צינית וגסה במילות השירים. גרין נהנה מהצלחה באמריקה ובמגוון מדינות אירופה, במיוחד בגרמניה. 2002: Garfield (אנ') 2003: Friends of Mine (אנ') 2005: Gemstones (אנ') 2006: Jacket Full Of Danger (אנ') 2008: Sixes & Sevens (אנ') 2010: Minor Love (אנ') 2010: Musik for a Play (אנ') 2013: Adam Green & Binki Shapiro 2016: Aladdin 2019: Engine of Paradise 2022: That Fucking Feeling מדיה וקבצים בנושא אדם גרין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדם גרין אדם גרין, ברשת החברתית פייסבוק אדם גרין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדם גרין, סרטונים בערוץ היוטיוב אדם גרין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדם גרין, באתר Last.fm (באנגלית) אדם גרין, באתר AllMusic (באנגלית) אדם גרין, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדם גרין, באתר Yandex.Music (ברוסית) אדם גרין, באתר Discogs (באנגלית) אדם גרין, באתר Songkick (באנגלית) אדם גרין, באתר SecondHandSongs אתר מעריצים
רוזוול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רוזוול – עיר בארצות הברית תקרית רוזוול – אירוע שבו, לכאורה, התרסק עב"ם ליד העיירה רוזוול רוזוול (סדרה) – סדרת מדע בדיוני אמריקאית אישים: מגי רוזוול – מדבבת ושחקנית אמריקאית קן רוזוול – טניסאי אוסטרלי רוזוולט
ליבוריוס פון פרנק

ליבוריוס ריטר פון פרנק (בגרמנית: Liborius Ritter von Frank;‏ 5 באוקטובר 1848 – 26 בפברואר 1935) היה גנרל אוסטרו-הונגרי, מפקד הארמייה החמישית במערכה על סרביה במלחמת העולם הראשונה. פון פרנק נולד בעיר ספליט שבקרואטיה, אז תחת שלטון האימפריה האוסטרית ב-5 באוקטובר 1848. לאחר סיום לימודיו באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, התגייס פון פרנק לצבא האוסטרו-הונגרי בשנת 1869. פון פרנק מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה שונים, בשנת 1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, בשנת 1908 מונה למפקד הקורפוס ה-7, ובשנת 1910 מונה למפקח הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קיבל פון פרנק את הפיקוד על הארמייה החמישית, ניסיון הפלישה הראשון לסרביה ביולי - אוגוסט 1914 נהדף לחלוטין, כמו כן אף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף, בנובמבר 1914 זכו כוחותיו במספר ניצחונות והתקדמו לעומק סרביה, אך הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את כוחותיו של פון פרנק ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכח הלוחם האוסטרו-הונגרי. תוצאות הקרב הובילו לנסיגה רחבה של האוסטרו-הונגרים אל מחוץ לגבולות סרביה. ב-22 בדצמבר 1914 הודח פון פרנק מתפקידו ובמקומו מונה אויגן, הארכידוכס מאוסטריה. ב-1 בינואר 1915 פרש פון פרנק מהצבא. ב-26 בפברואר 1935 מת פון פרנק בגראץ, אוסטריה, והוא בן 87 שנים. סרביה במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא ליבוריוס פון פרנק בוויקישיתוף Biography באנגלית ליבוריוס פון פרנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
איתן פריבר

איתן פריבר (1 באפריל 1926 - 19 ביוני 2006) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי. נולד בטבריה לברוך ואידה פריבר וגדל בכפר סבא. דודו היה הפסל אהרון פריבר. הוא למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל ושירת בפלמ"ח. בשנים 1945–1947 למד במחזור הראשון של בית הספר הדרמטי של הבימה בניהולו של צבי פרידלנד ביחד עם שרגא פרידמן, שמואל סגל, מישה אשרוב, שושנה רביד ועוד. שיחק בתיאטרון הבימה (1947–1949), בקאמרי (1954–1959) והאהל (1958–1969). לאחר סגירת האהל שיחק בהפקות שונות. הוא השתלם בפריז בסדנת משחק מייסודו של ז'אן-לואי בארו ושיחק שם בהצגות בכיכובו ובביומו של בארו. היה חבר הוועד המנהל של איגוד אמני ישראל, ונציב תלונות הציבור של האיגוד (אמ"י). באין מולדת (1956) הם היו עשרה (1960) שמונה בעקבות אחד (1964) - בתור מרגל-מחבל המוסווה כמאמן כדורגל ומטמין פצצת השהיה במטוס מיראז' 3 של חיל האוויר. מבצע קהיר (1966) זיכרון דברים (1995) איתן פריבר, באתר המערכת לחיפוש אנשי במה. איתן פריבר, באתר הבימה איתן פריבר, בארכיון הבימה ביטאון חיל האוויר מס' 66 עמ' 69, נובמבר, 1964
מגנוס פון אברהרדט

מגנוס פון אברהרדט (בגרמנית: Magnus von Eberhardt;‏ 6 בדצמבר 1855 – 24 בינואר 1939), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוסים ואחר כך על ארמיות בחזית המערבית. פון אברהרדט נולד ב-6 בדצמבר 1855 בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, להוריו היינריך פון אברהרדט וקלרה הנרייטה לבית פון רויס. ב-1874 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי בעקבות שני אחיו גספר ווולטר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-19, ובשנת 1913 מונה למושל הצבאי של אלזס. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון אברהרדט מפקד המושל הצבאי של אלזס. ב-1 בספטמבר 1914 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-15 שהשתתף עם הארמייה השביעית בקרב גראן קורונה, ולאחר מכן הוצב תחת פיקוד פלגת הארמייה A - פלקנהאוזן. ב-16 באוקטובר 1916 מונה פון אברהרדט למפקד קורפוס המילואים ה-10, ב-20 במאי 1917 קיבל את העיטור פור לה מריט, וב-22 בספטמבר 1917 קיבל פון אברהרדט תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. באפריל 1918 לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב איפר הרביעי. ב-6 באוגוסט 1918 מונה פון אברהרדט למפקד הארמייה השביעית במקום גנרל מקס פון בהן שמונה למפקד קבוצת הארמיות בהן. ב-15 באוקטובר 1918 חזר גנרל פון בהן לפקד על הארמייה, ופון אברהרדט עזב אותה, וב-8 בנובמבר מונה למפקד הארמייה הראשונה במקום גנרל אוטו פון בלו שעבר לפקד על כוחות ההגנה במערב, ופיקד עליה עד סיום המלחמה. עם חתימת הסכם שביתת הנשק הסיג פון אברהרדט את כוחותיו באופן מסודר לשטחי הקיסרות הגרמנית ובראשית 1919 פרש משירות צבאי. בקיץ 1919 מונה פון אברהרדט למפקד כוחות ההגנה בפרוסיה המזרחית, אך נאלץ לסגת מהעיר זולדאו שנכבשה על ידי הצבא הפולני. פון אברהרדט נפטר בברלין ב-24 בינואר 1939 והוא בן 81 שנים. פור לה מריט עם עלי אלון מסדר העיט האדום עם עלי אלון וחרבות מסדר הכתר, דרגה שנייה צלב הברזל דרגה שנייה (1914) צלב הברזל דרגה ראשונה (1914) הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא מגנוס פון אברהרדט בוויקישיתוף
הפיגוע בתחנת האוטובוס בצריפין

הפיגוע בתחנת האוטובוס בצריפין היה פיגוע התאבדות שאירע ב-9 בספטמבר 2003, סמוך לשעה 17:50, בתחנת אוטובוס בטרמפיאדה הסמוכה למחנה צריפין. בפיגוע, שבוצע בידי טרוריסט פלסטיני מתאבד איש החמאס, נרצחו תשעה ישראלים ונפצעו 18. הפיגוע בוצע על ידי טרוריסט שנשלח בידי התארגנות טרור של חמאס מבית ליקיא, הוא פוצץ את עצמו בתוך מבנה הטרמפיאדה שבשער יפו של מחנה צריפין, בשעת ערב בה המתינו בו עשרות חיילים ואזרחים. מבנה הפלדה של הטרמפיאדה ספג חלק מעוצמת הפיצוץ כשחלקי מתכת ורסיסים רבים ננעצו בו ובכך נמנעה הגדלת ממדי האסון. התגובות במערכת הפוליטית הישראלית לפיגוע היו נזעמות, חברי כנסת מן "הליכוד" ומ"שינוי" דרשו לחסל את כל צמרת החמאס ולגרש את יאסר ערפאת מתחומי הרשות הפלסטינית. שעות ספורות לאחר הפיגוע בוצע הפיגוע בקפה הלל בידי אותה תשתית טרור. ביולי 2004 נעצרה חוליית טרור מבית ליקיא שהייתה מעורבת בהוצאה ובתכנון של פיגועים רבים ובהם הפיגוע בצריפין. ב-14 במרץ 2010 לכדה ישראל את מאהר עודה, שעמד בראש מפקדת חמאס ברמאללה, והוציא לפועל את שני הפיגועים הללו ופיגועים נוספים. דיווח על הפיגוע ב-BBC News (באנגלית) אלי סניור ואבי כהן, עלה ל-8 מספר הרוגי הפיגוע בצריפין, באתר ynet, 10 בספטמבר 2003 אפרת וייס, נחשפה החוליה שביצעה את פיגועי צריפין וקפה הלל, באתר ynet, 13 בספטמבר 2004 חנן גרינברג, נעצר ראש התארגנות פיגועי קפה הלל וצריפין, באתר ynet, 14 במרץ 2010 אילן מרסיאנו ואטילה שומפלבי, בימין דורשים: להרוג את ראשי החמאס ולגרש את ערפאת, באתר ynet, 9 בספטמבר 2003.
קרן B612

קרן B612 (באנגלית: B612 Foundation) היא מוסד פרטי ללא כוונת רווח שמרכזה בארצות הברית ומטרתה הגנה על כדור הארץ מפגיעת אסטרואידים. היא מנוהלת בעיקר על ידי מדענים, אסטרונאוטים לשעבר ומהנדסים מהמכון למחקר מתקדם, מכון המחקר הדרום-מערבי, אוניברסיטת סטנפורד, נאס"א ותעשיית החלל. הארגון פועל בשני מישורים: זיהוי גופים קרובי ארץ שעלולים להתנגש בכדור הארץ ולסכן את האנושות, ופיתוח אמצעים להסטת או השמדת גופים כאלו ברגע שהתגלו. מקור שם הקרן בשמו של האסטרואיד ששימש ביתו של הנסיך הקטן בספר באותו שם מאת אנטואן דה סנט-אכזופרי. ב־2012 הכריזה הקרן שהיא תתכנן ותבנה באופן פרטי טלסקופ חלל שיאתר אסטרואידים, בשם טלסקופ החלל זקיף. הטלסקופ תוכנן לשיגור ב־2017–2018. הקרן ניסתה קמפיין לגיוס כספים לכיסוי משימת הטלסקופ, שהוערך ב־450 מיליון דולר עבור 10 שנות פעילות. גיוס הכספים לא צלח, והתוכנית בוטלה ב־2017. מדיה וקבצים בנושא קרן B612 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרן B612 (באנגלית) Jeff Foust, B612 studying smallsat missions to search for near Earth objects, spacenews.com, June 20, 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנס פון קירכבך

הנס פון קירכבך (בגרמנית: Hans von Kirchbach;‏ 22 ביוני 1849 – 23 ביולי 1928), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס בחזית המערבית ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המזרחית. פון קירכבך נולד ב-22 ביוני 1849 לקרל פון קירכבך שהיה יועץ הסתרים של מלך סקסוניה וליוזפינה לבית פון בודנהאוזן, באורבך שהשתייכה לממלכת סקסוניה. ב-1863 התגייס לצבא הסקסוני ולחם בשורותיו במלחמת אוסטריה–פרוסיה נגד פרוסיה ב-1866, ולאחר מכן לחם במלחמת צרפת–פרוסיה. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1904 מונה למפקד הדיוויזיה ה-32 (הסקסונית ה-3), ובשנת 1907 מונה למפקד הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2). בשנת 1913 פרש פון קירכבך מהצבא. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון קירכבך למפקד קורפוס המילואים ה-12 (הסקסוני) שהיה חלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, וכן השתתף בקרב על המארן. במהלך שלוש השנים לאחר מכן השתתף עם הקורפוס שבפיקודו בקרבות בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב שמפאן השני, הקרב על הסום, וקרב איפר השלישי. ב-15 בדצמבר 1917 מונה פון קירכבך למפקד פלגת הארמייה D בחזית המזרחית, במקום בן דודו גנרל גינטר פון קירכבך שמונה למפקד הארמייה השמינית. פון קירכבך פיקד על פלגת הארמייה עד לפירוקה ב-2 באוקטובר 1918, ולאחר מכן פרש לביתו לאחר 52 שנות שירות צבאי. פון קירכבך נפטר בדרזדן ב-23 ביולי 1928 והוא בן 79 שנים. פור לה מריט עם עלי אלון הצלב הגדול של מסדר העיט האדום הצלב הגדול של מסדר אלברכט עם חרבות וכוכבים מזהב מסדר הכתר דרגה שנייה עם כוכבים צלב הברזל דרגה שנייה (1870) צלב הברזל דרגה ראשונה (1914) הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא הנס פון קירכבך בוויקישיתוף
גינטר פון קירכבך

גינטר פון קירכבך (בגרמנית: Günther von Kirchbach;‏ 9 באוגוסט 1850 – 6 בנובמבר 1925), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוסים ועל ארמיות בחזית המערבית ובחזית המזרחית. פון קירכבך נולד ב-9 באוגוסט 1850 לאביו הוגו פון קירכבך שהיה גנרל פרוסי וקיבל בשנת 1880 תואר רוזן, בארפורט שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1868 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-17, ובשנת 1907 מונה למפקד הקורפוס ה-5. בשנת 1911 מונה פון קירכבך לנשיא בית הדין הצבאי. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון קירכבך למפקד קורפוס המילואים ה-10 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, אך נפצע בקרב סן קנטן ב-30 באוגוסט 1914. לאחר החלמתו חזר לתפקידו כנשיא בית הדין הצבאי. ב-23 בספטמבר 1916 מונה למפקד קורפוס הלנדווהר במקום גנרל רמוס פון ווירש. ב-22 באפריל 1917 מונה פון קירכבך למפקד פלגת הארמייה D בחזית המזרחית, במקום גנרל אוסקר פון הוטייה שמונה למפקד הארמייה השמינית. ב-12 בדצמבר 1917 מונה גנרל פון קירכבך למפקד הארמייה השמינית, ובמקומו מונה למפקד פלגת הארמייה בן דודו גנרל הנס פון קירכבך. ב-31 ביולי 1918 פרש פון קירכבך לחופשה, אך ב-8 באוגוסט 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות קייב במקום גנרלפלדמרשל הרמן פון אייכהורן שנרצח על ידי מתנקש. ב-5 בפברואר 1919 פרש פון קירכבך לביתו. פון קירכבך נפטר בבאד בלקנבורג ב-6 בנובמבר 1925 והוא בן 75 שנים. פון קירכבך התחתן ב-16 ביוני 1883 עם הברונית אדה פרלין פון לילנקרון, שהייתה בתו של הברון קרל פון לילנקרון, שהיה גנרל פרוסי, ונכדתו של הגנרל קרל פון וראנגל. הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא גינטר פון קירכבך בוויקישיתוף
זבד דקלים אפריקני

זבד דקלים אפריקני או נַנְדִּינְיָה (שם מדעי: Nandinia binotata) הוא מין ייחודי של טורף קטן מתת-סדרת דמויי חתול. הוא אומנם מכונה זבד, אך אינו שייך למשפחת הגחניים והוא מין יחידי במשפחתו וסוגו. הוא חי בטבע במזרח אפריקה. הזבד הוא קרוב רחוק של משפחת הגחניים, ודומה להם. הוא בעל גוף קטן וצר, אוזניים קטנות וזנבות גמישים והוא נע במהירות על פני הקרקע או על עצים. הבוגרים שוקלים 1.7-5 ק"ג ואורכם 42-58 ס"מ. הוא בעל פרווה חומה או כתומה ומעט מפוספסת בפסים עליונים כהים. הוא חי ביערות של מזרח אפריקה וצד בעלי חיים קטנים כמו עכברים, עופות, זוחלים, חרקים, ביצים ונבלות וכן אוכל פירות. הם חיים בבדידות ויוצאים בלילות. משערים שמין זה התפתח ממיני גחניים קדומים והוא שונה משאר דמויי החתול ושייך לקבוצה אחרת שלהם. מדיה וקבצים בנושא זבד דקלים אפריקני בוויקישיתוף זבד דקלים אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) זבד דקלים אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) זבד דקלים אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זבד דקלים אפריקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) זבד דקלים אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זבד דקלים אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) זבד דקלים אפריקני באתר animals זבד דקלים אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN נַנְדִּינְיָה במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לינסנג אסייתי

לִינְסַנְגּ אסייתי (שם מדעי: Prionodon; לפי האקדמיה: "לִינְסַנְג") הוא סוג של דמויי חתול קטנים החיים בדרום-מזרח אסיה ביערות טרופיים. זה הסוג היחיד במשפחה לינסנגים אסייתיים ובו 2 מינים: לינסנג אסייתי מנומר (Prionodon linsang) לינסנג אסייתי מפוספס (Prionodon pardicolor). המשפחה היא חלק מתת-סדרת דמויי חתול והיא קרובה למשפחות האחרות של תת-הסדרה: גחניים, נמייתיים וטורפי מדגסקר, וכן למשפחה הנכחדת Barbourofelidae ולחתוליים. הלינסנגים האסייתים הם משפחת מעבר בין החתולים לגחניים. אלו הם חיות גמישות עם גוף מוארך ופסים או חברבורות לאורך הגוף הצהוב. הזנב הארוך שמגיע לאורך הגוף, מפוספס בשני המינים. אורכם מגיע ל-30–40 ס"מ ומשקלם עד 1.5 קילוגרם. יש להם ראש וצוואר מוארכים ולסת קטנה עם שיניים חדות, עיניים גדולות ואוזניים גדולות. הלסת שלהם מזכירה שיניים של חתולים, אך קרובה גם לגחניים. הם מטפסים מצוין על עצים ביער הגשם ויודעים גם לקפוץ בין הענפים בחיפוש אחר טרף. הם אוכלי כל וניזונים מבשר וצמחים כאחד. 2 מיני הלינסנגים חיים בנפאל, בהודו בסיקים, אסאם ובבנגל, בבהוטן, מינמאר, תאילנד, לאוס, וייטנאם, בסין במחוזות סצ'ואן, יונאן, גוויג'ואו וגואנגשי, בחצי האי המלאי, בסומטרה, בורנאו ומערב יאווה. מדיה וקבצים בנושא לינסנג אסייתי בוויקישיתוף לינסנג אסייתי, באתר ITIS (באנגלית) לינסנג אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) לינסנג אסייתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לינסנג אסייתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לינסנג אסייתי, באתר GBIF (באנגלית) לינסנג אסייתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לינסנג אסייתי באתר arkive
פאייטוויל (ארקנסו)

פאייטוויל (באנגלית: Fayetteville) היא העיר השנייה בגודלה במדינת ארקנסו, ובירת מחוז וושינגטון במדינה, והעיר המאוכלסת ביותר בצפון מערב ארקנסו. העיר נמצאת בפאתי הרי בוסטון, שהם חלק מהרי אוזארק. העיר, אשר הייתה ידועה בשם וושינגטון עד 1829, נקראה על שם העיר פאייטוויל, טנסי, ממנה הגיעו המתיישבים הראשונים. העיר מנתה כ-99,285 תושבים לשנת 2022, לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. במטרופולין שלה, המשתרע על כל אזור צפון-מערב ארקנסו, מתגוררים 576,403 (נכון ל-2022). העיר נוסדה על ידי ג'ורג' מקגרה (George McGarrah) תחת השם "וושינגטון" ב-1828. ב-17 באוקטובר באותה שנה נוצר מחוז וושינגטון והוחלט שוושינגטון תשמש כבירתו. ב-1829 הוחלט לשנות את שם ההתיישבות כדי למנוע בלבול עם וושינגטון שבמחוז המפסטד. השם החדש מנציח את שמה של פאייטוויל שבטנסי, אשר ממנה באו רבים מהמתיישבים הראשונים. ב-3 בנובמבר 1836 פאייטוויל קיבלה מעמד של עיירה, וב-1859 היא קיבלה מעמד של עיר. ב-18 בפברואר 1862, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, כוח של צבא האיחוד בפיקוד הגנרל סמואל ראיין קרטיס השתלט על פאייטוויל והיא הפכה לבסיס של הכוח במספר קרבות לאחר מכן, כמו קרב פי רידג' וקרב פריירי גרוב. ב-18 באפריל 1863 צבא הקונפדרציה ניסה לכבוש מחדש את העיר. הניסיון כשל, אך לבניינים בעיר נגרם נזק רב. ניסיון נוסף באוקטובר 1864 כשל גם הוא. בעיר שוכנת אוניברסיטת ארקנסו, אחת האוניברסיטאות הגדולות והחשובות בארקנסו. מדיה וקבצים בנושא פאייטוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאייטוויל (באנגלית) פאייטוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאייטוויל, ברשת החברתית פייסבוק אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
אנדכס

אנדכס (בגרמנית: Andechs) הוא "קהילה" (מועצה מקומית) גרמנית בבוואריה, השוכנת כ-40 ק"מ דרומית-מערבית ממינכן. מספר תושביה כ-3,200. היישוב מפורסם במנזר (אבציה) שלו, בו מיוצרת הבירה המסורתית "אנדכסר" (Andechser) וכן במחלבה על שם שייץ, המחלבה ה"האורגנית" הגדולה בגרמניה. היישוב היה בימי הביניים מושבם של הרוזנים מדיסן-אנדכס ושל הדוכסים מאנדכס-מראניה שנהנו מעוצמה רבה וחיו בטירה שנמצאה בשטחו. בשנת 1132 תרם הרוזן את המקום לכס הקדוש ועזב את אנדכס. בשנת 1208 המלך פיליפ משוואביה נרצח בבמברג, 250 ק"מ מצפון לאנדכס, מיוזמת יריבו, אוטו, ובמעשה הרצח היו מעורבים ישירות בני משפחה של הדוכסים מאנדכס. טירת הדוכסים נהרסה כליל. כעבור מספר שנים שם המשפחה טוהר. בשנת 1248 אחרי מות הדוכס אוטו השמיני, רוזן פלטיני של בורגונדיה, כבה הענף המרכזי של הרוזנים והדוכסים מאנדכס והדוכסות סופחה כולה לאחוזת הבישופות של במברג. אחרי שבשנת 1388 נתגלה האוצר האבוד של הרוזנים מאנדכס, שכלל שרידים קדושים, חלה תחייה מחדש של המקום שהפך ליעד לעליות לרגל. בשנת 1455 במקום הטירה לשעבר על "ההר הקדוש" בנו בני בית ויטלסבאך את המנזר הבנדיקטיני אנדכס. המנזר היה במהלך מאות שנים חלק מהמתחם הסגור (הופמארק) ארלינג. בשנת 1803 חוקי החילון בבוואריה הביאו לסגירה זמנית של המנזר. בשנת 1813 הוכרז הכפר ארדינג הסמוך למנזר כקהילה בפני עצמה. בימי המלך לודוויג הראשון בשנת 1850 נפתח מחדש המנזר אנדכס בחסות המנזר בוניפאץ (בוניפציוס) הקדוש במינכן. ב-30 באפריל 1956 קהילת ארלינג קיבלה את השם ארלינג-אנדכס. ב-1 ביולי 1976 קהילת מכטפלינג שהייתה עד אז עצמאית סופחה לארלינג-אנדכס. ב-1 בינואר 1978 הופח גם הכפר פרידינג. ב-2 בינואר 1978 שונה שם הקהילה מ"ארלינג-אנדכס" לארנכס בלבד. באנדכס קיים מנזר במעמד "אבאציה" של המסדר הבנדיקטיני הגרמני. הוא הוקם בשנת 1455. בנייני המנזר, לרבות הכנסייה משנת 1712, נבנו על גבעה, כ-3.2 קילומטר מזרחית מהאגם אמרזה, בסגנונות בארוק ורוקוקו. במנזר חיים כ-שלושים נזירים בנדיקטינים המייצרים בירה ידועה לפי מתכון מסורתי. המנזר ומבשלת הבירה שלו Klosterbreurei Andechs מושכים אליו עולי רגל רבים, חובבי בירה מסורתית וכן תיירים, במיוחד בימי ראשון ובחגים. אנדכס נמצאת על רכס הררי, בגובה כ-650 מטר, בין האגם אמרזה (Ammersee) ממזרח לאגם שטארנברגר (Starnberger See) ממערב. הרכס נוצר על ידי משקעים קרחוניים בין שתי חזיתות קרחוניות ראשיות של הקרחון איזאר-לויזאך, האחראיות להיווצרות שני האגמים הקרחוניים והוא מראה על פני השטח יסודות של מורנת קצה. הגובה בתחום היישוב משתנה בין 533 מטר על גדת האגם אמרזה ל-740 מטר בצפון היער קרשלאכר. אנדכס שוכנת במרכז "ארץ חמשת האגמים" (Fünfseenland) והיא מורכבת מחמישה יישובים: הכפרים ארלינג, פרידינג ומאכטלינג ואזור העסקים רוטנפלד. את הכפר ארלינג חוצה נחל קינבאך. המלחין קרל אורף, היוצר של "כרמינה בוראנה ומייסד גישת החינוך המוזיקלי Orff Schulwerk, קבור במנזר. כל שנה מתארגן במקום פסטיבל המוקדש לו:"אורף באנדכס". מדיה וקבצים בנושא אנדכס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדכס (בגרמנית)
מיאה (מחוז)

מחוז מיאה (ביפנית: Mie-ken 三重県) הוא מחוז באזור קנסאי שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר צו. בשטח מחוז מיאה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מלפני יותר מעשרת אלפים שנים, ובתקופות ג'ומון ויאיואי התפתחו באזור חברות חקלאיות לאורך החוף. על פי המסורת, מקדש איסה נבנה באזור בתקופת יאיואי. בתקופת אדו, היה השטח של מחוז מיאה מחולק בין האנים שונים, שנשלטו על ידי דאימיו שונים. נתיבי תחבורה ראשיים, כגון טוקאידו, חצו את האזור והביאו לפריחה ושגשוג כלכלי, וכן תרמה לכך עליית הפופולריות של העלייה לרגל למקדש איסה. בתקופת מייג'י עברו מחוזות איסה, שימה, איגה וחלקים ממזרח מחוז קיאי שינויים וארגון מחדש, וב-1872 נוצר מחוז מיאה, ובירתו נקבעה בעיר צו. ב-1876 סיפח מחוז מיאה את מחוז ואטארי הדרומי לו, וכך נקבעו גבולותיו של המחוז. בשנת 1959 פגעה במחוז סופת טייפון וגרמה לנזקים נרחבים. שדות חקלאיים נסחפו, כבישים ודרכי תחבורה אחרות נשטפו, ותושבים רבים נפצעו ונותרו מחוסרי בית. מחוז מיאה נמצא בקצה המזרחי של חצי האי קיאי, וגובל במחוזות אאיצ'י, גיפו, שיגה, קיוטו, נארה ו-וקאיאמה. אורך מחוז מיאה, מצפון לדרום, הוא 170 קילומטרים, ורוחבו 80 קילומטרים ממזרח למערב, והוא מתחלק לחמישה אזורים גאוגרפיים: הרי סוזוקה שבצפון-מזרח המחוז. לאורך חופי מפרץ איסה, מהגבול עם מחוז אאיצ'י ועד לעיר איסה, שוכן מישור איסה, בו מתגוררת מרבית אוכלוסיית המחוז. חצי האי שימה, הדרומי למישור איסה. אגן איגה, השוכן על הגבול המערבי של המחוז עם מחוז נארה. רכס הרי נונוביקי נמתח ממרכז המחוז עד גבולותיו הדרומיים. למחוז מיאה קו חוף באורך 1,094.9 קילומטרים, ונכון לשנת 2000, מתוך שטח כולל של 5,777.44 קילומטרים רבועים, מכוסים 64.8% ביערות, מתוכם כמחצית מהווים שמורת טבע, 11.5% מוקדשים לחקלאות, 6% מהווים אזורי מגורים, 3.8% עבור כבישים, ו-3.6% הם נהרות. במישור איסה שורר אקלים ממוזג, והטמפרטורות הממוצעות לשנה הן 15-14 מעלות, בעוד באגן איגה הטמפרטורות נמוכות יותר במעט. בדרום המחוז שורר אקלים חמים יותר, ובשל הקרבה לאוקיינוס השקט יורדים בדרום יותר גשמים. במחוז מיאה 14 ערים: בזכות מיקומו הגאוגרפי, בזכות מקדש איסה, ובזכות דרך הטוקאידו שחלפה בו, נחשב המחוז כנקודת קישור בין מערב למזרח יפן, והמחוז נודע בשל עבודות הקדרות והרקמה של אזוריו השונים. בנוסף, בשל ריבוי היערות וקו החוף הארוך, נודע המחוז אף כמרכז למזון מן הים ומציד. במחוז מגדלים גם תה ירוק, בקר עבור בשר, פנינים ופירות, בעיקר מנדרינה. התעשייה מרוכזת בצפון המחוז, ובמרכזה תעשיית ציוד תחבורה (רכבים וספינות), תעשיות פטרוכימיות ובתי זיקוק לנפט. בנוסף, מתפתחות תעשיות לייצור מוליכים למחצה ומסכי LCD. בשנת 1960 הקימה חברת הונדה מפעל בעיר סוזוקה הפעיל עד היום. ברזיל סאו פאולו, ברזיל הרפובליקה העממית של סין חנאן, הרפובליקה העממית של סין ספרד ולנסיה, ספרד מדיה וקבצים בנושא מיאה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיאה (ביפנית ובשפות מרובות) האתר הרשמי של מחוז מיאה אתר התיירות הרשמי של מחוז מיאה