laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנשר נחת (סרט)

הנשר נחת (באנגלית: The Eagle Has Landed) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1976, בבימויו של ג'ון סטרג'ס, עם מייקל קיין, רוברט דובאל ודונלד סתרלנד בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על רב המכר הנשר נחת מאת ג'ק היגינס משנת 1975. העלילה הפיקטיבית היא על מבצע נאצי לחטוף את וינסטון צ'רצ'יל בשלבים המאוחרים של מלחמת העולם השנייה בעקבות הצלחת חטיפת בניטו מוסוליני. בתחילת הסרט יש סרטון דוקומנטרי על חטיפת מוסוליני. אדמירל וילהלם קנריס (אנתוני קווייל) מזמן את קולונל (אוברסט) ראדל (רוברט דובאל) ומודיע לו על רצונו של היטלר לחטוף את וינסטון צ'רצ'יל. הוא בטוח שהדבר לא אפשרי ויישכח מהר אבל היינריך הימלר מזמן את ראדל בלי ידיעת קנריס, מטיל עליו את המשימה ונותן בידיו מכתב מהיטלר המעניק לו את כל הסמכויות ל"מבצע נשר". ראדל מגייס את ליאם דבלין (דונלד סתרלנד), איש הIRA לשעבר הנלהב לפעול נגד הבריטים. מודיע של הגרמנים בבריטניה מוסר כי צ'רצ'יל יתאכסן בכפר קטן ליד החוף המזרחי של בריטניה. ראדל מחליט להטיל את הפעולה על קולונל (אוברסט) קורט שטיינר (מייקל קיין). שטיינר פיקד על יחידת פאלשירמייגר (צנחנים גרמנים) וצבר עיטורים רבים. בעת נסיגה מהחזית המזרחית הוא נתקל עם יחידתו ביהודים מגורשים מגטו ורשה לאחר המרד ניסה להציל יהודייה אחת והסתכסך עם אנשי אס אס. הוא נדון למוות אבל עונשו נדחה והוא נשלח עם אנשיו לאי אולדרני לפגוע בתנועת השיט בתעלת למאנש. ראדל דבלין מגיעים לאולדרני ומשכנעים את שטיינר ואנשיו להתגייס לפעולה. בתחילה מוצנח דבלין ליד הכפר ומתקשר עם ג'ואנה גריי (ג'ין מארש) אנטי בריטית שמשפחתה נספתה במחנה ריכוז בריטי במלחמת הבורים. הוא גם מתאהב במולי פריור (ג'ני אגאטר). שטיינר ואנשיו צונחים ממטוס דקוטה לבושים במדי לוחמים פולנים אבל מתחתם יש להם מדים גרמנים שלא יעמדו למשפט כמרגלים. הם מתארגנים בכפר במסווה של אימון של יחידה צבא פולין החופשית. הם מתיידדים עם הכומר (ג'ון סטנדינג) ואחותו פמלה (ג'ודי גיסון). בסמוך לכפר נמצאת יחידת יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית. קפטן קלרק (טריט ויליאמס) פוגש בשטיינר, מתרשם שזה אכן אימון ולא חושד. מפקדו קולונל פיטס (לארי הגמן) יוצא מדעתו מחוסר מעש. הכל מתנהל בסדר עד שחייל אחד מנסה להציל ילדה שנתפסה בגלגל של טחנת קמח ובשעת המעשה נחשפים מדיו הגרמנים. הם מכנסים את כל אנשי הכפר לכנסייה כבני ערובה. פמלה מצליחה לברוח ולהגיע לג'ואנה גריי, אך זאת יורה לעברה ופמלה הפצועה מצליחה להיכנס לרכב ולהגיע למחנה הריינג'רס שם מזעיק פיטס את כל חייליו וללא תוכנית מסתער על הכפר ונערך שם קרב עקוב מדם של גרמנים ובריטים. פיטס מגיע לביתה של גריי, היא פותחת עליו באש ופוצעת אותו קשה והוא הורג אותה. שטיינר ודבלין משחררים את בני הערובה ומתחמקים מהמקום דרך מנהרה סודית. דבלין מסתלק ושטיינר מגיע לבית בו נמצא וינסטון, יורה בו למוות ונהרג על ידי השומרים. מסתבר שזה היה כפיל של צ'רצ'יל שנמצא אותה שעה בועידת טהרן. המבצע נכשל, הימלר רוצה למחוק זכר למבצע הכושל הזה ונותן הוראה להוציא להורג את ראדל על חריגה מסמכות. "הנשר נחת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הנשר נחת", באתר AllMovie (באנגלית) "הנשר נחת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הנשר נחת", באתר Metacritic (באנגלית) "הנשר נחת", באתר אידיבי "הנשר נחת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לנשר נחת, באתר יוטיוב הנשר נחת, בערוץ TCM
בן נבוהאנה

אל פארדו מוחמד בן נבוהאנה (בצרפתית: El Fardou Ben Nabouhane בערבית: الفردو بن نبوهان; נולד ב-10 ביוני 1989) הוא כדורגלן קומורי המשחק בעמדת החלוץ בז'לייזניצ'אר פאנצ'בו. בן, נולד באי מיוט, ממנו עבר לראוניון. בן, התחיל לשחק כדורגל בסן פיירואה בגיל 11 וכעבור 6 שנים הצטרף ללה הבר מצרפת. ב-3 במרץ 2008, בן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד טרואה. ב-12 בנובמבר 2008, בן הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד סטאד רן במסגרת גביע הליגה הצרפתי. 3 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית במשחק הליגה נגד פריז סן-ז'רמן. בקיץ 2010, בן חתם בוואן מהליגה השנייה בצרפת. בן חתם בווריה מליגת העל היוונית, באוגוסט 2013, בן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פלטינאס. בן, סיים את העונה כסגן מלך שערי הליגה עם 15 שערים. ב-17 בינואר 2015, בן כבש צמד בניצחון 1-4 נגד OFI כרתים. ביולי 2015, בן חתם באולימפיאקוס. בתחילת הקדנציה שלו באולימפיאקוס, בן סבל מפציעה עד שב-29 בדצמבר 2015, הושאל ללבדיאקוס. ב-10 בינואר 2016, בן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לאולימיפאקוס. ב-8 ביולי 2016, הושאל לשנתיים בפאניוניוס, אולם בסיום העונה הראשונה חזר לאולימפיאקוס. ב-26 ביולי 2017, בן הבקיע בניצחון 1-3 נגד פרטיזן בלגרד במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-12 בינואר 2018, בן חתם לשנתיים וחצי בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית תמורת חצי מיליון אירו. ב-29 באוגוסט, בן הבקיע צמד בתיקו 2-2 נגד רד בול זלצבורג במסגרת גומלין פלייאוף מוקדמות ליגת האלופות שהבטיח לקבוצתו עלייה לשלב הבתים של המפעל ובכך הפך לכדורגלן הקומורי הראשון שמשחק בליגת האלופות. ב-16 בינואר 2023 הצטרף לאפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-5 במרץ 2014, בן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קומורו, בתיקו 1-1 נגד בורקינה פאסו במסגרת משחק ידידות. ב-24 במרץ 2016, בן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0-1 נגד בוטסואנה. בן, הוא מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים עם 10 שערים. הכוכב האדום בלגרד ליגת העל הסרבית: 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021 הגביע הסרבי: 2020/2021 אישיים השחקן המצטיין של המחזור בליגת העל היוונית: מחזורים 19 ו-31 של עונת 2014/2015 נבחרת השנה בליגת העל היוונית: 2014 נבחרת העונה בליגת העל הסרבית: 2018/2018 מדיה וקבצים בנושא בן נבוהאנה בוויקישיתוף בן נבוהאנה, באתר Transfermarkt בן נבוהאנה, באתר Soccerway בן נבוהאנה, באתר National Football Teams בן נבוהאנה, באתר FootballDatabase.eu
נחל חתירה

נחל חתירה או נחל ירקעם (בערבית: ואדי אלירקא) הוא נחל גדול, המנקז את המכתש הגדול וזורם ברכס חצרה. בנחל ישנם קטעי נקיקים צרים, גבים, מפלים, מפער מים ותצורות אבן חול. נחל חתירה ונחל צפית הם שני הנחלים החוצים את רכס חצרה. הנחל נקרא גם נחל ירקעם, כשם המעיין הנובע בחלקו העליון. תחילתו של הנחל למרגלות רבדים גאולוגים של הרי מטמור, בקרקעיתו של המכתש הגדול ובשמו הנוסף מכתש חתירה. הנחל ממשיך לכיוון צפון - מזרח, לעברו של פתח המכתש. בגדותיו של הנחל מאובני צמחים מתקופת היורה. מהמכתש יוצא הנחל בין קירותיו המזרחיים של המכתש לכיוון מזרח כשהוא מתחתר בסלעי הקירטון בין קמר חתירה לקמר חצרה, הממלאים את קער אורון. מזרחית לכביש 206 בעין ירקעם נופו של הנחל משתנה. מעין ירקעם מתחתר נחל חתירה בתוך סלעי גיר קשים מהם עשוי קמר חצרה, ויוצר קניון שעומקו נע בין 300 ל-400 מטרים. בראשיתו של הקניון מפל המתנשא לגובה של כ-60 מ'. קניון חתירה מגיע לשיא גובהו במקום בו הוא חוצה את קמר חצרה, תוך שהוא יוצר מפער מים ובקרקעיתו אבן חול מתקופת הקרטיקון התחתון. הנחל חתירה וזורם אל נחל צין. ראשיתה של דרך קדומה החלה בנחל חתירה ועברה דרך המכתש הגדול ולצידה הייתה מצודה רומית ומדרגות חצובות נבנו ממנה למאגר המים. צמחייה מדברית אופיינית לאזור. ניתן לראות עצי שיטה, שיזף, אשל ואלה אטלנטית. ערך מורחב – עין ירקעם מעיין עונתי הנובע בחלק העליון של נחל חתירה, ממזרח למכתש הגדול. המעין נובע בעיקר בחורף. בעונה זאת, עולה מפלס מי התהום אל מעל פני הקרקע ("תמילה"). לרוב מימיו מוצפים גם במי גשם ושיטפונות, וממלאים גב גדול לעומק של עד 5 מטרים. לקראת סוף הקיץ נשארים מים מעטים רק בחלקו התחתון של הגב וחלקו העליון מתייבש, אך מי התהום של המעיין נותרים יחסית גבוהים ובעלי החיים מהאזור מצליחים להגיע אליהם עם מעט חפירה בחול. המעיין מוקף בצמחייה רבה, של קנה ואשל בעיקר. בקיר הגדה הצפונית של הנחל חצובות מדרגות עתיקות שככל הנראה, שימשו להורדת גמלים לשתייה מהגב. בסמוך למעיין נמצא מצד ירקעם מהתקופה הביזנטית ששימש כנקודת אבטחה. בגדה הדרומית של הנחל נסלל שביל מטיילים על המצוק. שמו של השביל "מעלה פלמ"ח". המעלה נפרץ על ידי מחלקת הסיירים בפיקודו של אורי יפה. החיילים צעדו מסדום אל המכתש הקטן, עלו על המצוק הדרומי לכיוון מישור ימין ומשם לכיוון נחל גוב. מנחל גוב המשיכו לנחל חתירה עד שהגיעו לקיר המצוק שלא ניתן לעבור בו, בקרבת עין ירקעם פרצו החיילים שביל במצוק והגיעו לעין ירקעם. תמונות מעלה פלמ"ח שיטה יבשה בנחל חתירה מאובן בנחל חתירה פרחים בנחל חתירה מצוק נחל חתירה מדיה וקבצים בנושא נחל חתירה בוויקישיתוף זרימת נחל חתירה לתוך עין ירקעם בעת שיטפון, פברואר 2021, צילום: אבי פרג'ון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:21) חיים סופר, נחל ימין ונחל חתירה – בעקבות סיירי הפלמ"ח, באתר טיולי, ‏4 בנובמבר 2017 ספי בן יוסף, נחל חתירה: התמצית של הנגב, באתר ynet, 17 ביוני 2004 מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 15: הר הנגב והערבה, ירושלים, כתר, 2001, עמ' 164 יגאל טפר ויותם טפר, דרכים נושאות עם, רעננה, הקיבוץ המאוחד, 2013, עמ' 177 הבאר המסורתית ומתקני השאיבה של פעם, באתר המידע של מדרשת שדה בוקר יחיעם ויץ, פלמ"ח - שתי שיבולים וחרב, רעננה, הוצאת פלמ"ח - שתי שיבולים וחרב ומשרד הביטחון, 2000, עמ' 290
קופסה כחולה

קופסה כחולה הוא סרט דוקומנטרי ישראלי בן 82 דקות, שהופק בשנת 2021 בישראל, בקנדה ובבלגיה. הסרט דובר עברית ומספר את תולדות הקרן הקיימת בישראל שזור בחייו של יוסף ויץ מראשי קק"ל ורוכש הקרקעות שלה. הסרט זכה בפרס התחקיר בפסטיבל הבינלאומי דוקאביב 2021. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה ב-2021. יוסף ויץ היה מראשי הקרן הקיימת לישראל, ובמסגרת תפקידו היה אחראי על רכישת קרקעות בארץ ישראל לטובת יישוב העם היהודי. למען מטרה זו התגייסו יהודי התפוצות והזרימו כספים אל הקופסה הכחולה המיתולוגית. מיכל ויץ, נינתו ובמאית הסרט, יצאה למסע בעקבות יומניו האישיים של יוסף ויץ המתארים לפרטי פרטים ולאורך שנים את שגרת יומו של מי שעסק בפינוי ערביי הארץ מהאדמות והכשרתן להקמת יישובים. היא מעמתת את בני משפחתה עם גילויים חדשים שחושפים היסטוריה אחרת מזו שנהוג לספר. יומניו של ויץ מספרים את סיפורה של המלחמה הארוכה והמתמשכת על אדמות ארץ ישראל ואת סיפור מאבקם של שני העמים החיים עליה. אבנר בורוכוב, "אם סבא שלי היה חי היום – הוא היה מתנער מזה": רמי ויץ גילה שסבא שלו המציא את רעיון הטרנספר, באתר ynet, 9 ביולי 2021 גילי איזיקוביץ, בדוקו חדש מתחקה הבמאית מיכל ויץ אחרי הסבא רבא שלה, הוגה מדיניות הטרנספר, באתר הארץ, 1 ביולי 2021 מירון רפופורט: שיחה מקומית - 12 ביולי 2021 נעה לנדאו, כשרמי ויץ קורא לטרנספר "ווטאבר", באתר הארץ, 6 ביולי 2021 יחיעם ויץ, סבא שלי לא היה טרנספריסט, באתר הארץ, 5 ביולי 2021 נירית אנדרמן, מחיר ה"נס" של הקמת מדינת היהודים, באתר הארץ, 4 ביולי 2021 עינב שיף, לחשוב מחוץ לקופסה, באתר "ידיעות אחרונות", 14 ביולי 2021 קופסה כחולה, הארץ באנגלית מגזין Variety ראיון עם הבמאית מיכל ויץ (באנגלית) מגזין Business Doc Europe ראיון עם הבמאית מיכל ויץ (באנגלית) מגזין Variety על הסרט קופסה כחולה כתב העת cineuropa על קופסה כחולה POV magazine על הסרט Hot Docs review: Blue Box by Michal Weits Uncomfortable truths:MODERN TIMES REVIEW FILMUFORIA על הסרט ראיון רדיו בתוכנית "גומרים הולכים" ראיון רדיו בתוכנית "בחצי היום" עם ליאת רגב ראיון טלוויזיה קובי מידן בתוכנית "סוכן תרבות" ראיון טלוויזיה עם ערד ניר בתוכנית "סדר עולמי" ראיון ב-i24news- טלוויזיה (באנגלית) הסרט נבחר להשתתף בכמה וכמה פסטיבלים בינלאומיים: בחודש מאי 2021 הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הוט דוקס HOT DOCS, טורונטו, קנדה בחודש יולי 2021 הסרט הוקרן בבכורה ישראלית בפסטיבל דוקאביב. הסרט השתתף בתחרות הישראלית וזכה בפרס התחקיר הטוב ביותר בחודש יולי 2021 הסרט הוקרן בפסטיבל היהודי בסן פרנסיסקו, ארצות הברית בחודש אוגוסט 2021 הסרט השתתף בפסטיבל דוקופסט קוסובו פרס התחקיר בפסטיבל הבינלאומי דוקאביב 2021. קופסה כחולה נבחרה למועמדות פרס אופיר 2021 כאחד מחמשת הסרטים הטובים ביותר בקטגוריה של "הסרט התיעודי הטוב ביותר מעל 60 דקות". קופסה כחולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קופסה כחולה בדוקו YES קופסה כחולהה ב-NFCT הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזי אלעד שלו ודין קליין, ‏דוקאביב 2021: הזוכה לילות קיץ, קופסה כחולה ולרחובות, באתר "סרט", 11 ביולי 2021 "קופסה כחולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הסרט קופסה כחולה בפסטיבל דוקאביב 2021
דוכסות פרארה

דוכסות פרארה (באיטלקית: Ducato di Ferrara) הייתה דוכסות בצפון איטליה שהתקיימה בין השנים 1471–1597. שטחי הדוכסות היו כ-1,100 קמ"ר מדרום לנהר הפו ובמרכזם העיר פרארה. שטחים אלה נשלטו על ידי בית אסטה עוד מ-1146. בתקופת הרנסאנס הייתה חצר הדוכסות מרכז מוזיקלי חשוב באירופה. כבר ב-757 מוזכרת "דוכסות פרארה" (ducatus ferrariae) כחלק מאדמות האימפריה הביזנטית בחצי האי האפניני, שמרכזן בראוונה. ב-984 רכש טדאלד מבית קאנוסה את האזור וצירף אותו למרקיזות טוסקנה. בשנת 1115, עם פטירתה של מטילדה, מרקיזת טוסקנה, הפכה פרארה לעיר חופשית ובא הקץ ל"דוכסות" העתיקה. העיר והאזור סביבה נפלו לידי אצו מאסטה, חבר מפלגת הגואלפים, כחלק מן המאבק בין הגואלפים והגיבלינים והאזור סופח לאזורי השליטה של מודנה ורג'ו. עם זאת, שטחי פרארה נותרו תחת שלטון מדינת האפיפיור, בעוד שטחי מודנה ורג'ו היו חלק מן האימפריה הרומית הקדושה. שליטי בית אסטה קיימו יחסים טובים הן עם חצר הקיסר והן עם חצר האפיפיור. לאחר שמודנה ורג'ו הועלו לדרגת דוכסות ב-1452, השיג בורסו ד'אסטה את הסכמתו של האפיפיור פאולוס השני להעלות גם את פרארה לדרגת דוכסות, זמן קצר לפני מותו ב-1471. ארקולה הראשון, אחיו-למחצה של בורס, ירש אותו והיה דוכס פרארה בין 1471 ל-1505 היה פטרון אמנות והקים בה חצר אליה הוזמנו מוזיקאים, ציירים, סופרים ואדריכלים. בנו, אלפונסו הראשון נשא ב-1502 את לוקרציה בורג'ה. בתקופת שלטונו, היה מעורב במלחמת ליגת קמברה כאשר נלחם בין 1508 ל-1510 עם מדינת האפיפיור ונגד הרפובליקה של ונציה. ב-1513 החליף צד. ונלחם לצד צרפת וונציה נגד "הליגה הקדושה" שכללה את מדינת האפיפיור, האימפריה הרומית הקדושה, ספרד ועוד. כך ניצב ב-1516 עם הצד המנצח. בנו, ארקולה השני, נשא לאשה את רנה, נסיכת צרפת, בתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת. בנו אלפונסו השני נשא לאשה את לוקרציה, בתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. לאחר מותה ב-1561 נשא לאשה את ברברה, אחותו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולאחר מותה ב-1572 נשא לאשה את מרגריטה גונזגה, בתו של גוליאלמו גונזגה, דוכס מנטובה. בתקופתו הגיעה דוכסות פרארה לשיאה והוא היה פטרונם של משוררים, בהם טורקוואטו טאסו ומלחינים כלוצאסקו לוצאסקי, קרלו ג'זואלדו וג'ירולאמו פרסקובלדי. ב-1570 נפגע האזור קשות ברעידת אדמה. לאחר מותו של אלפונסו השני ב-1597 ללא יורש חוקי, עברו אדמות דוכסות פרארה לידי צ'זארה ד'אסטה, דוכס מודנה, שצירפן לדוכסות מודנה ורג'ו. ארקולה הראשון החליט להקים בחצרו חצר רנסאנסית שוחרת מוזיקה ואמנות, שתתחרה בחצר בית מדיצ'י בפירנצה והאפיפיור יוליוס השני ברומא. מוזיקאים רבים, הן איטלקים כמו צ'יפריאנו דה רורה, לוצאסקו לוצאסקי וקרלו ג'זואלדו והן פרנקו-פלמים כמו גיום דופאי, ז'וסקן דה פרה וז'אק דה ורט עבדו בחצרות הדוכסים מבית אסטה כממונים על המוזיקה. אלפוזו הראשון היה פטרונו של המחזאי לודוביקו אריוסטו. ארקולה השני החזיק בחצרו, כמוהו כאצילים רבים באירופה של אותה תקופה, תזמורת ומקהלה, ושכר מוזיקאים ידועי-שם לעמוד בראשן. קרלו ג'זואלדו, שנשא לאישה את אחייניתו של הדוכס אלפונסו השני, כתב בפרארה ארבעה ספרי מדריגלים. ג'ירולאמו פרסקובלדי נולד בפרארה והיה תלמידו של ג'זואלדו. על בוגריה המפורסמים של אוניברסיטת פרארה נמנים אמטוס לוזיטנוס, ניקולאוס קופרניקוס, פאראצלסוס ורבים אחרים. מדיה וקבצים בנושא דוכסות פרארה בוויקישיתוף היסטוריה של פרארה מ-1200 ל-1600, אתר טירת פרארה
פרנץ קליין

פרנץ קליין (באנגלית: Franz Kline;‏ 23 במאי 1910 – 13 במאי 1962) היה צייר אמריקאי. הוא מזוהה עם תנועת האקספרסיוניזם המופשט של שנות הארבעים והחמישים. קליין היה חלק מאסכולת ניו יורק, יחד עם ציירי פעולה אחרים כמו ג'קסון פולוק, וילם דה קונינג, רוברט מאת'רוול, ג'ון פרן ולי קרסנר, כמו גם משוררים, רקדנים ומוזיקאים מקומיים. קלין נולד בוילקס-בארה, קהילה קטנה לכריית פחם במזרח פנסילבניה. כשהיה בן שבע, אביו של קליין התאבד. בתקופת נעוריו עבר ללהייטון, פנסילבניה וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון להייטון. מאוחר יותר התחתנה אמו ושלחה אותו למכללת ג'ירארד, אקדמיה בפילדלפיה לנערים ללא אב. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, קלין למד אמנות באוניברסיטת בוסטון בין השנים 1931 ל - 1935, ואז שהה שנה באנגליה בבית הספר הת'רלי לאמנות בלונדון. במהלך תקופה זו פגש את אשתו לעתיד, אליזבת ו' פרסונס, רקדנית בלט בריטית. היא חזרה עם קלין לארצות הברית בשנת 1938. עם חזרתו לארצות הברית, עבד קליין כמעצב בחנות כלבו בניו יורק. לאחר מכן עבר לעיר ניו יורק בשנת 1939 ועבד אצל מעצב נוף. בתקופה זו פיתח קלין את הטכניקות האמנותיות שלו וזכה להכרה כאמן משמעותי. מאוחר יותר לימד במספר מוסדות, ביניהם מכללת בלאק מאונטיין בצפון קרוליינה ומכון פראט בברוקלין. הוא העביר קייצים בין השנים 1956 עד 1962 בציור בפרובינסטאון שבמסצ'וסטס ומת בשנת 1962 בניו יורק ממחלת לב ראומטית, עשרה ימים לפני יום הולדתו ה-52. גלריית צ'ארלס איגן, ניו יורק, 1950 תערוכת אמנות רחוב 9, ניו יורק, 1951 "הציור האמריקני החדש", המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק, 1958. הביאנלה של ונציה, 1956, 1960 דוקומנטה, קאסל, גרמניה, 1959 הביאנלה לאמנות בסאו פאולו, 1957 הביאנלה של ויטני, 1952, 1953, 1955, 1961 הגלריה לאמנות מודרנית בוושינגטון, וושינגטון הבירה, 1962 מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ניו יורק, 1968 אוסף פיליפס, וושינגטון הבירה, 1979 מוזיאון סינסינטי לאמנות, 1985 מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה, 1985 אוסף מניל, יוסטון, 1994 מכון אנטוני טאפייס, ברצלונה, 1994 קסטל די ריבולי, מוזיאון לאמנות עכשווית, טורינו, איטליה, 2004 ציורי פרנץ קליין, פרויקט ריזון קטלוג 1950–1962 דייוויד אנפאם, הערות ביו, אוסף MoMA פרנץ קליין על הארכיון יצירות אמנות של קלין באוסף פיליפס החתולים של קלין פרנץ קליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנץ קליין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנץ קליין, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנץ קליין, באתר Discogs (באנגלית) "A Lehighton art gem moves to Allentown". Savvine, Ivan. "Franz Kline". TheArtStory.org. The Art Story Foundation. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) Franz Kline Phillips Collection, Washington, D.C.
פיליפ פייר

פיליפ ג'וזף פייר (באנגלית: Philip Joseph Pierre) הוא פוליטיקאי מסנט לוסיה, שמכהן כראש ממשלת סנט לוסיה מאז 28 ביולי 2021, וכמנהיגה הפוליטי של מפלגת העבודה של סנט לוסיה מאז 18 ביוני 2016. הוא ייצג את מחוז מזרח קסטריז בפרלמנט מאז 1997. פייר שימש בעבר כשר התיירות, התעופה אזרחית והשירותים הפיננסיים הבינלאומיים בין השנים 1997–2000, כסגן ראש הממשלה והשר לתשתיות, שירותי נמל ותחבורה בין השנים 2011–2016, וכמנהיג האופוזיציה בין השנים 2016–2021. פייר הצטרף למפלגת העבודה של סנט לוסיה (SLP) בשנת 1985, ושימש כגזבר המפלגה בין השנים 1986–1992. בשנת 1992 הוא התמודד לראשונה בבחירות הכלליות במחוז מזרח קסטריז, אך לא ניצח בהן. לאחר שכיהן כיו"ר ה-SLP בין השנים 1992–1996, פייר התמודד שוב בבחירות הכלליות במחוז מזרח קסטריז בשנת 1997 וניצח. בממשלתו של קני אנתוני בין השנים 1997–2000 שימש פייר כשר התיירות, התעופה האזרחית והשירותים הפיננסיים הבינלאומיים. פייר נבחר מחדש כנציג מזרח קסטריז לפרלמנט מזרח בבחירות הכלליות של 2001, 2006 ו-2011. בשנת 2011 הושבע כסגן ראש הממשלה והשר לתשתיות, שירותי נמל ותחבורה. פייר שמר על מושבו בבחירות הכלליות ב-2016, אך מפלגת העבודה הפסידה בבחירות. קני אנתוני התפטר מתפקיד ראש המפלגה, וב-18 ביוני 2016 נבחר פייר ליורשו, וכן הפך למנהיג האופוזיציה של הפרלמנט.. בשנת 2019 ארנסט הילייר נבחר לסגנו במפלגה וביחד הם החלו להתכונן לבחירות הבאות לפרלמנט המדינה. פייר הוביל את מפלגת העבודה בבחירות הכלליות לראשות ממשלת סנט לוסיה בשנת 2021, בהן זכתה המפלגה ברוב המושבים בפרלמנט (13 מושבים מ-17). ב-28 ביולי 2021 הוא הושבע לראשות ממשלת סנט לוסיה. מדיה וקבצים בנושא פיליפ פייר בוויקישיתוף "Swearing In Ceremony of Prime Minister Philip Joseph Pierre (July 28, 2021)". Saint Lucia Government. 28 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Hon. Philip J Pierre is leader of the SLP". Loop News. 20 ביוני 2016. אורכב מ-המקור ב-6 באוגוסט 2016. נבדק ב-21 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Castries East – Electoral District D". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2011. נבדק ב-27 באוקטובר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "List of Elected Representatives". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2011. נבדק ב-27 באוקטובר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Hon. Philip J. Pierre". archive.stlucia.gov.lc. 2012. נבדק ב-2021-07-27. "Philip J Pierre- Building a New St. Lucia, One Person at a Time". International Magazine Kreol (באנגלית אמריקאית). 8 באוגוסט 2014. נבדק ב-2021-07-27. {{cite web}}: (עזרה) "Constituency: Castries East - D" (PDF). Elections 40 Years and Beyond. Castries: Saint Lucia Electoral Department. 2021. "News Stories December 02nd 2011 - Deputy PM sworn in". HTS Channel 4. 2 בדצמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-5 בדצמבר 2011. נבדק ב-3 בדצמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Pierre confirmed as SLP Leader" (הודעה לעיתונות). Saint Lucia Labour Party. 21 ביוני 2016. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2016. {{cite press release}}: (עזרה) CMC (28 ביולי 2021). "Pierre to be sworn in as new St Lucia Prime Minister". Jamaica Observer. נבדק ב-2021-07-28. {{cite web}}: (עזרה)
לוקרציה ברבריני

לוקרציה ברבריני (באיטלקית: Lucrezia Barberini‏; 24 באוקטובר 1628 - 24 באוגוסט 1699) הייתה אשת אצולה איטלקית, ולאחר נישואיה גם דוכסית מודנה. היא נולדה למשפחת ברבריני והייתה רעייתו האחרונה של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה. לוקרציה נולדה ב-24 באוקטובר 1628 והייתה הבכורה מבין חמשת ילדיהם של טדאו ברבריני, נסיך פלסטרינה ואנה קולונה, בתו של פיליפו קולונה, נסיך פליאנו. היא הייתה אחותם של מפאו ברבריני והקרדינל קרלו ברבריני והאחיינית הגדולה של האפיפיור אורבנוס השמיני. הדודים שלה כללו שלושה קרדינלים; פרנצ'סקו ברבריני, אנטוניו ברבריני וג'ירולמו קולונה. בן דודה לורנצו אונופריו קולונה, נסיך פליאנו, היה בעלה של מארי מנצ'יני; אחייניתו של השר הראשון בצרפת הקרדינל מאזארן. ב-14 באוקטובר 1654 היא התחתנה עם פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה והייתה אמו של רינאלדו ד'אסטה שירש את אביו כדוכס מודנה. הזוג התחתן בלורטו, מארצ'ה בבזיליקת הבית הקדוש. במובנים רבים הנישואין ייצגו שביתת נשק בין בית אסטה לברבריני שנטלו צד זה נגד זה במהלך מלחמת קסטרו הראשונה. פרנצ'סקו לחם, למעשה, לצד אביו נגד חייליו של טדאו ברבריני. נולד להם בן אחד, רינלדו ד'אסטה, דוכס מודנה, שהתחתן עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג. לוקרציה מתה במודנה ב-24 באוגוסט 1699. מדיה וקבצים בנושא לוקרציה ברבריני בוויקישיתוף Papal Genealogy: The Families And Descendants of the Popes by George L. Williams (McFarland, 2004) Penny cyclopaedia of the Society for the diffusion of useful knowledge, Volume 3 (C. Knight, 1835)
נס רוסי

נס רוסי (ברוסית: Русское чудо) הוא סרט קומדיה רוסי משנת 1994, בבימויו של מיכאל קוקשנוב (אנ'). הפסיכולוג המפורסם יורי קושמארובסקי צריך לצאת לסיבוב הופעות בארצות הברית, אך הוא אינו יכול להגיע לשם. המנהל מצליח למצוא כפיל של קושמארובסקי. הבעיה היא שלכפיל (סמיון פאראדה) אין מושג מה הוא צריך לעשות על הבמה. "נס רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נס רוסי", באתר AllMovie (באנגלית) "נס רוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט נס רוסי, סרטון באתר יוטיוב https://ntn.ua/ru/products/films/russkoe_chudo ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפון-מערב אירופה

צפון-מערב אירופה הוא אזור משנה, המוגדר באופן רופף באירופה, והוא חופף את צפון ומערב אירופה. ניתן להגדיר את האזור הן גאוגרפית והן אתנוגרפית. יש זיקה גנטית קרובה מאוד בקרב אוכלוסיות צפון-מערב אירופה. בצפון-מערב אירופה ישנם בתי זיקוק רבים. מבחינה גאוגרפית, צפון-מערב אירופה מורכב, בדרך כלל, מהממלכה המאוחדת, אירלנד, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, צפון צרפת, צפון גרמניה, דנמרק, נורווגיה, שוודיה ואיסלנד. לעיתים, פינלנד, דרום גרמניה, שווייץ ואוסטריה נחשבות גם כחלק מצפון-מערב אירופה. דרום צרפת אינה נחשבת בצפון-מערב אירופה, מכיוון שהיא נחשבת, בדרך כלל, מבחינה גאוגרפית ותרבותית, כחלק מאזור הים התיכון או דרום אירופה. בצפון-מערב אירופה ישנן רוחות מערביות, שמתחזקות מאוד בחורף. מאז סוף עידן הקרח האחרון, חווה אזור צפון-מערב אירופה שינויי אקלים מהירים ואינטנסיביים יותר מאשר במקומות אחרים. במהלך עידן הקרח האחרון התגלו כמה שינויים מהירים בטמפרטורת פני הים סביב איסלנד. שפות גרמניות מדוברות באופן נרחב ברוב צפון-מערב אירופה, אם כי קיימות גם שפות אחרות, כולל שפות רומאניות, בצפון צרפת, ולוניה, לוקסמבורג וחלקים מסוימים בשווייץ. שפות קלטיות מדוברות לאורך השוליים המערביים של האי הבריטי ובחלקים מסוימים במדינות הנורדיות מדוברות שפות אורליות. לאזור יש גם היסטוריה חזקה של פרוטסטנטיות שמבדילה אותו משכנותיו הים תיכוניות, הדרום אירופאיות, המזרח אירופאיות והמדינות הסלאביות. ההגדרה של צפון-מערב אירופה כמונח כולל לאותן מדינות אירופאיות שאינן נמצאות בדרום אירופה או במזרח אירופה, שימשה אנתרופולוגים, אאוגניקים ונורדיסטים בסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20, שהשתמשו בצפון-מערב אירופה כמונח לאזור אירופה בה התרכזו בני הגזע הנורדי, בניגוד לאזורים המזרחיים והדרומיים של אירופה שהכילו עמים ים-תיכוניים, סלאבים ועמים אחרים שאינם נורדיים. על פי תפיסה זו, כל המדינות והאזורים הגרמאניים כמו צפון צרפת, המכילים באופן היסטורי מספר רב של אנשים ממוצא גאלי, נורמני ופרנקי גרמאני, ייכללו כצפון-מערב אירופה, בין השאר בשל השלטון הנורדי ששלט שם. דרום-מזרח אירופה Northwest Europe, www.mckinseyenergyinsights.com (באנגלית) North-West Europe — Climate-ADAPT, climate-adapt.eea.europa.eu England and Northwestern Europe - Earth Platinum Pg 61 - Millennium House - Avenza Maps, www.avenzamaps.com Interreg North West Europe • Interreg.eu, Interreg.eu (באנגלית בריטית) Northwest Europe - Peakbagger.com, www.peakbagger.com What countries are in north western europe? | Alexa Answers, alexaanswers.amazon.com Northern & Western Europe, Global Philanthropy Indices (באנגלית אמריקאית) What countries are in north west europe? | Alexa Answers, alexaanswers.amazon.com Europe - Climate, Encyclopedia Britannica (באנגלית) Opposite climate changes in Northwestern Europe, www-das.uwyo.edu
ורה הקטנה

ורה הקטנה (ברוסית: Маленькая Вера) הוא סרט עלילתי סובייטי משנת 1988, בבימויו של וסילי פיצ'ול (אנ'). הסרט הפך לאחד מסמלי הפרסטרויקה. זהו הסרט הסובייטי הראשון שבו הוצגו יחסי מין[דרוש מקור]. הקרנת הבכורה התקיימה במרץ 1988. הסרט הוצג גם במדינות רבות מחוץ לברית המועצות, בהן: אוסטרליה, איטליה, ארגנטינה, ארצות הברית, בלגיה, מזרח ומערב גרמניה, דנמרק, הונגריה, טורקיה, פינלנד, צרפת, דרום קוריאה ושוודיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אינטרדבוצ'קה "ורה הקטנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ורה הקטנה", באתר AllMovie (באנגלית) "ורה הקטנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט ורה הקטנה, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.