מים ואהבה

מים ואהבה (באנגלית: The Source; בצרפתית: La Source des femmes) הוא סרט קולנוע עלילתי שיצא להקרנות בשנת 2011 בצרפת, בשפה הערבית. זהו סרטו של הבמאי והתסריטאי ראדו מיכאליאנו, והופק על ידי לוק בסון. אורך הסרט 135 דקות. הסרט מקבל השראתו מן המחזה היווני ליסיסטרטה שכתב המחזאי האתונאי אריסטופאנס בשנת 411 לפנה"ס בכפר קטן בצפון אפריקה, אולי במרוקו, במקום שאליו עדיין לא הגיעה המודרניזם והטכנולוגיה, המכוניות והחשמל עדיין לא כאן. ובעיקר אין מים בבתי התושבים. כדי שהמים יגיעו, הנשים חייבות ללכת אל המעיין הנמצא בראש גבעה. עליהן לעבור כל יום כברת דרך בהרים המסולעים, ולא פעם להיפצע בנפילתן. הנשים חייבות להביא את המים בקשיים רבים, ולא משנה אם הן זקנות, חלשות או בהיריון מתקדם, ולא משנה באיזה מזג אוויר. שעה שהגברים מבלים בבית הקפה במרכז הכפר, שותים ומעשנים, כי הם מובטלים, שעה שהנשים מחויבות לבצע את כל עבודות הבית וגם לשאת דליים עמוסי מים מן המעיין אל הכפר. במהלך הרחצה בעירום חלקי במרחצאות הכפר, מפתיעה ליילה (ליילה בקטי) את כל הנוכחות ברעיון של שביתת אהבה, על מנת לחייב את הגברים להעביר את המים בצינור למרכז הכפר. הן לא מבקשות כסף, הן לא מבקשות שינוי תנאי חיים, הן מבקשות לשנות רק את מיקום המים. וזאת בעקבות תאונה שהתרחשה באותו יום בדרך חזרה מן המעיין. אחת הנשים שהייתה בהיריון מתקדם, מעדה ואיבדה את תינוקה. ליילה זוכה לתמיכה מ'האמא הגדולה' (ביונה) המנהיגה הרוחנית, המבוגרת וקצרת הסבלנות של נשות הכפר, אשר חייתה את כל חייה בעבדות לגבר. היא מתארת מעט מחייה ותוקפת את הנשים המתנגדות להצטרף לשביתה. היא חושפת את האמת ומגלה שכל אחת מהנשים שמגדלת ילדים, איבדה בהפלות כאלה ואחרות רבים מהתינוקות שהיו ברחמן במהלך חייהן. הנשים מסכימות בשתיקה ומאשרות את אמיתות דבריה. ליילה הצטרפה אל קהילת הכפר כאשר נישאה נישואי אהבה עם סאמי האקדמאי והמורה בבית הספר (סאלח בכרי), התומך תחילה במאבקה ואף מעודדה. ליילה, הופכת להיות האישה האמיצה של הכפר. היא מנסה לשכנע את הנשים שהמצב חייב להשתנות. כנטולות כל כח בחברה מוסלמית-פטריארכלית, משתמשות הנשים בנשק היחיד שבידן - המין והאהבה. ליילה מגייסת את נשות הכפר לשביתת אהבה אמיצה, עד שיותקן צינור מים בכפר. מה שנראה בהתחלה כקפריזה נשית, גדל במהרה והופך את כל סדרי הכפר העתיק. לאט לאט כאשר הנשים מצטרפות אל ליילה והאמא הגדולה, מתחילים הגברים לאיים במכות ובאלימות נגד הנשים. ואנו שומעים במהלך הסרט לא פעם זעקות וצעקות מבתים שונים, כולל מהוריו של סאמי המתגוררים בחדר הקרוב לחדר השינה שבו הוא מתגורר עם ליילה רעייתו. תמיכתו של סאמי ברעייתו האהובה, מנוגדת לאימו השמרנית (היאם עבאס) המנסה לשכנע את בנה לעזוב את האישה הסוררת ולהתחתן מחדש. גם אביו רומז בכיוון זה, אך איננו לוחץ עליו בצורה כפייתית כמו אימו. הלחץ הקהילתי הולך ומתחזק מכל הכיוונים. המשפחה מתפרנסת אך ורק בזכותו של סאמי, המורה. אך גם כאן מנהל בית הספר רומז לו שלא יוכל להשאירו, בגלל לחץ ההורים, הטוענים שהוא מלמד את ילדיהם כיצד לעבור על חוקי המסורת והדת. פיטוריו של סאמי יוצרים בתוכו שינוי, והוא מתחיל לשכנע את ליילה לחזור בה מהשביתה. אל הכפר מגיע גבר, המספר שכוונתו היא לחקור רק חרקים שנעלמים במדבר, משום שהבצורת והמדבר הורגים אותם. לאט לאט יתברר שהיה, בינו ובין ליילה, קשר מן העבר. וכאשר סאמי חושף את הקשר הזה, הוא כמעט יוצא מדעתו וכועס מאוד של ליילה. שאולי בכלל איננה בתולה עוד וכדומה. אך ליילה מספרת לו את כל סיפור המעשה שהתרחש בגיל 15 שנים מבחינתה. היא מגלה בפניו בפרטי פרטים. אלא שהוא לא נרגע ומאיים על הגבר הזה בסכין. המאבק הזה ושביתת האהבה השנויה במחלוקת מאיימים לעלות לליילה ולנשות הכפר בכל היקר להן, המאבק העקרוני נראה חסר הסיכוי, אך ליילה לא מתכוונת לוותר בקלות. יאיר פרי, ‏מים ואהבה | ביקורת סרט, באתר "סרט", 29 במרץ 2012 "מים ואהבה La Source des Femmes" גלריה, הארץ אתר הארץ מדיה וקבצים בנושא מים ואהבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מים ואהבה "מים ואהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מים ואהבה", באתר נטפליקס "מים ואהבה", באתר AllMovie (באנגלית) "מים ואהבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מים ואהבה", באתר אידיבי "מים ואהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)