laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לאסה וירן

לאסה ארטורי וירן (בפינית: Lasse Artturi Virén ;‏ 22 ביולי 1949) הוא אתלט פיני למרחקים ארוכים. הוא אלוף אולימפי שזכה ב-4 מדליות זהב בשתי אולימפיאדות (מינכן 1972 ומונטריאול 1976) ושיאן עולם בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר. הוא האתלט הראשון שניצח בשתי אולימפיאדות רצופות בריצת 5000 מטר ובריצת 10000. זכה לכינוי "הפיני המעופף". לאחר פרישתו, עבר לפעילות פוליטית ונבחר לפרלמנט הפיני. וירן נולד במירסקילה שבדרום פינלנד. הוא עבד בתור קצין משטרה והתאמן תחת הדרכתו של רלף הייקולה. ההופעה הבינלאומית הראשונה של וירן הייתה באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בשנת 1971. הוא רץ בצילו של אתלט פיני אחר, יואה ואטיינן (אנ') שזכה בשתי מדליות זהב בריצות ל-5000 מטר ול-10000 מטר תוך שהוא מסיים במקום השביעי (13:38.6 דקות) ובמקום ה-17 בהתאמה. לאחר זמן לא רב, הוא שבר את השיא הפיני של ואטיינן בריצת 5000 מטר. מעודד על ידי משטר אימונים נוקשה שהתקיים בקניה, הוא שיפר בריצת 2 מייל את השיא העולמי (8:14.0 דקות) בכמעט 4 שניות והגיע מוכן למשחקים האולימפיים. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה וירן בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 13:26.42 דקות, לפני מוחמד גמודי מתוניסיה (13:27.33 דקות) ויאן סטיוארט מבריטניה (13:27.61 דקות) ובריצת 10000 מטר בשיא עולם חדש של 27:38.35 דקות, למרות שנפל בהקפה ה-12 כתוצאה מהסתבכות עם אמיל פוטמנס (אנ') מבלגיה שזכה במדליית כסף (27:39.58 דקות) ומירוטס איפטר מאתיופיה (27:40.96 דקות). הוא שיפר את שיאו העולמי של רון קלארק מאוסטרליה (27:39.4 דקות). בכך היה לאתלט הרביעי בהיסטוריה שזכה בשתי ריצות אלו אחרי בן ארצו הנס קולמיינן (1912), אמיל זטופק מצ'כוסלובקיה (1952) וולדימיר קוץ מברית המועצות (1956). ארבעה ימים לאחר האולימפיאדה, בתחרות שנערכה בהלסינקי קבע וירן בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 13:16.4 דקות. שבוע לאחר מכן, שיפר פוטמן (מתחרהו הגדול) את השיא שקבע ב-3.4 שניות והעמיד אותו על 13:13.0 דקות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכה וירן במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:24.57 דקות ובמקום השביעי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 28:29.23 דקות. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה וירן בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:24.76 דקות, לפני דיק קואקס מניו זילנד (13:25.16 דקות) וקלאוס-פיטר הילדנברנד מגרמניה (13:25.38 דקות) ובריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:40.38 דקות, לפני קרלוס לופז מפורטוגל (27:45.17 דקות) וברנדן פוסטר מבריטניה (27:54.92 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום החמישי בריצת מרתון בתוצאה של 2.13:10.8 שעות. בכך היה וירן לאתלט האולימפי הראשון שהגן על שתי מדליות זהב בתחרויות ריצה אישיות. באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיים וירן במקום החמישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:50.46 דקות ולא הצליח לזכות בתואר בפעם השלישית ברציפות, המנצח בריצה היה יפטר (27:42.69 דקות). בנוסף, הוא לא הצליח לסיים את ריצת המרתון. וירן כיהן בשנים 1999–2007 כחבר בפרלמנט הפיני. וירן ניבחר בשנת 1972 לאתלט השנה בעולם. מדיה וקבצים בנושא לאסה וירן בוויקישיתוף לאסה וירן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי לאסה וירן, באתר olympedia.org לאסה וירן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית לאסה וירן, באתר Track and Field (גברים) לאסה וירן(הקישור אינו פעיל), באתר Sports123 (באנגלית) לאסה וירן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אדג'וונט

אַדְג'וּוָנְט (או: אַדְג'וּבַנְט) (מאנגלית: Adjuvant; בעברית: מִמְרָץ) הוא חומר אשר מגביר את התגובה החיסונית לאנטיגן אשר מוזרק יחד איתו. אדג'וונטים מוזרקים בחיסון פעיל על מנת לעורר את מערכת החיסון להתייחס לאנטיגן באופן מוגבר. המערכת החיסונית מבחינה בין גורם עצמי, לגורם זר (אנטיגן). גורם זר מותקף על ידה, בניגוד לגורם עצמי. אדג'וונט מגביר את יכולת הזיהוי של גורם כגורם זר. בתגובה הגוף מפעיל שרשרת תגובות תאיות שפועלות בסופו של דבר נגד החומר שנלווה לאדג'וונט. התוצאה היא, שאם נרצה לעורר את מערכת החיסון כנגד גורם מסוים, למשל בחיסון, אדג'וונט יצור פעולה יעילה יותר. חלק מהאדג'וונטים פועלים על ידי כך שהם משחררים את האנטיגן לאט לאורך זמן, וכך נוצרת תגובה טובה יותר, בדגש על המערכת הנרכשת (לימפוציטים). רבים מהאדג'וונטים כוללים חלקים בקטריאליים המגרים את המקרופאגים בסביבתם. אין להתבלבל עם "טיפול אדג'וונטי" במחלת הסרטן, שם מדובר בטיפול כימותרפי הנוסף לניתוח. בחיסון של פייזר נגד נגיף הקורונה COVID-19 אין אדג'וונט. האדג'וונט הוותיק ביותר הנמצא בשימוש כבר עשרות שנים ומצוי ברוב חיסוני השגרה הוא מלח אלומיניום (Aluminium hydroxide) (אנ'). כמותו בחיסונים כה נמוכה עד שאינה גורמת לעלייה ניתנת למדידה בריכוז החומר בדם. בעשור האחרון נוספו לשימוש אדג'וונטים חדשים בעלי עוצמה גדולה יותר כמו למשל אדג'וונטים המבוססים על אמולסיה של שמן ומים כמו האדג'וונט MF59 המצוי בתרכיב לשפעת FOCETRIA והמכיל את המרכיב סקוולן, והאדג'וונט AS03 המכיל תרכובת של ויטמין E והמצוי בתרכיב לשפעת PANDEMRIX. שימוש נוסף באאדג'וונט חדש נעשה בתרכיב CERVARIX לסרטן צוואר הרחם המכיל את האדג'וונט AS04. אדג'וונטים יכולים להיות ליפוזומים, ISCOMS, פראונד אדג'וונט (Freunds adjuvant) עם ובלי מיקובקטריה, די-פפטיד מדופן החיידק של מיקובקטריום, ציטוקינים דוגמת IL-2 ו IL-12, בשילוב עם אינטרפרון גמא. אתר חיסונים אדג'וונט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גידולי מח בילדים-מדריך להורים באתר האגודה למלחמה בסרטן https://twitter.com/ArielMunitz/status/1473906027565391874 אין אדג'וונט בחיסון של פייזר נגד נגיף הקורונה] חומרים נוספים בחיסונים, באתר מדעת ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס זוגבי

ג'יימס זוגבי (James J. Zogby נולד ב-1945) הוא סופר ומרצה ערבי-אמריקאי, פעיל בולט בלובי הערבי בארצות הברית והמייסד ויושב ראש זה כ-30 שנה של המכון הערבי-אמריקאי (אנ'). הוא נולד בניו יורק להורים ממוצא לבנוני מרוני. הוא למד ב-Le Moyne College וסיים בשנת 1967 תואר בכלכלה. בשנת 1975 סיים דוקטורט מ-Temple University ואחר כך המשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון כעמית מחקר של הקרן הלאומית למדעי הרוח. בשנת 1980 ייסד יחד עם הסנטור ג'יימס אבורזק את הליגה הערבית נגד השמצה ועמד בראש הארגון עד לשנת 1984. הארגון ביקש לשפר את הדימוי של הקהילה הערבית בתקשורת האמריקאית, ולתת מקום נרחב יותר לעמדה הערבית. בשנת 1985 הקים את המכון הערבי-אמריקאי ומאז הוא עומד בראשו. זוגבי נמצא בוועד המייעץ לאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, בוועדה המייעצת לענייני המזרח התיכון במשמר זכויות האדם, ב-Council on Foreign Relations. זוגבי מקורב במשך שנים למפלגה הדמוקרטית בארצות הברית. בשנת 2001 הוא מונה לוועד המנהל של "הוועדה הדמוקרטית הלאומית" (Democratic National Committee), הוועדה אחראית לפיתוח וקידום מצע המפלגה הדמוקרטית וכן לגיוס כספים. הוא כותב בעיתון המקוון הפינגטון פוסט. ספרו, "Arab Voices: What They Are Saying to Us, and Why it Matters", יצא בשנת 2010 בהוצאת Palgrave Macmillan. זוגבי נשוי לאיליין מקמאהון ואב לחמישה ילדים. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס זוגבי בוויקישיתוף ג'יימס זוגבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוגרפיה, באתר המכון הערבי האמריקאי ג'יימס זוגבי, יו"ר המכון הערבי-אמריקאי: איראן משתמשת בישראל ככלי, באתר הארץ, 19 במרץ 2009 יוזמה ערבית למניעת ועידה כושלת, מאת ג'יימס זוגבי Viewpoint, תוכנית ראיונות בהנחיית זוגבי ג'יי. ג'יי. גולדברג, שאלה של אמון, באתר העין השביעית, 4 במרץ 2009 ליאון הדר (וושינגטון), הלובי הערבי: נצחון בנקודות, חדשות, 6 ביולי 1984 נתן גוטמן,, גל שנאה לערבים בארה"ב, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2001 מצע המפלגה הדמוקרטית קורא לעצמאות פלסטינית, אך לא לסיום הכיבוש, באתר הארץ, 27 ביוני 2016 אורי ניר, בבחירות הבאות בוש יכול לשכוח מאתנו, באתר הארץ, 30 במרץ 2003
אבני רתיחה

אבני רתיחה הן גרגרים המוספים לנוזל מחומם כדי לזרז את רתיחתו ולעודד רתיחה אחידה של הנוזל. בדרך כלל מוסיפים את האבנים למים שעומדים לעבור זיקוק, משום שבגלל גודלם קל לסננם וכך לא לפגוע בזיקוק. הוספת האבנים לנוזל העומד על סף רתיחה עלולה לגרום לרתיחת יתר פתאומית. בעצם תנועתם ברחבי כלי הקיבול של הנוזל הם מערבבים אותו ובכך מגדילים את האחידות. בנוסף, אבני הרתיחה פולטות בועות מהנקבוביות ובכך מגדילות את הערבול שכן המסלול שבו עוברת הבועה מתערבל מתנועתה. אבני הרתיחה הן למעשה אתרי התגרענות, היות שלנוזלים רבים יש קושי בהתגרענות על גבי זכוכית, סביב הגרגרים יכולים ענני האדים הראשונים להצטבר, ליצור לחץ קריטי ולהיפלט.(מעיין "גרעיני רתיחה" בדומה לגרעיני קיפאון כמו גם בדמיון מסוים לזריעת יודיד הכסף בעננים רק בהיפוך מצבי צבירה). בתום השימוש בהם נהוג לסננם. גודלם של גרגרים אלו קטן (ביחס לנפח הנוזל), וזאת כדי לאפשר להם לנוע בכל רחבי הנוזל בקלות. צורתם משתנה מגרגר לגרגר, שכן זו אינה בעלת חשיבות רבה ואין טעם להשקיע בעיצובם. הם עשויים מחומרים נקבוביים כגון קלציט או תחמוצת של אלומיניום, כדי לפלוט בועות.
אליפות אירופה באופני הרים 2010

אליפות אירופה באופני הרים (מרוצים בקטגוריית קרוס קאונטרי) 2010 היא סדרת מרוצי אופני הרים שנערכה בחיפה בין התאריכים 6 ביולי ו-9 ביולי ב-2010. האליפות היא חלק מאליפות אירופה באופני הרים. בתחרויות השונות השתתפו 200 רוכבים מ-26 מדינות וצפו בהן כ-5,000 צופים. אליפות זו היא הראשונה שנערכה בישראל והיא פתחה את מקצי הדירוג לקראת אולימפיאדת לונדון שתיערך ב 2012. צרפת וטורקיה ביטלו את השתתפות רוכביהם באליפות בטענה של "אזהרת מסע" שיצאה במדינותיהן לגבי חיפה. התחרויות נערכו על מסלול פתיחה באורך 0.9 קילומטרים, ולאחריו מסלול מעגלי באורך 6.6 קילומטרים היוצא ממרכז הקונגרסים, פונה מזרחה אל חורש שבנחל אזוב שעל הכרמל ושב מערבה אל מרכז הקונגרסים בחיפה. הקטגוריות בהן התחרו באליפות הן: מרוץ שליחים - 26.4 קילומטרים (4 הקפות) נערות (עד גיל 18) - 20.7 קילומטרים (הקפת פתיחה + 3 הקפות) נערים (עד גיל 18) - 33.9 קילומטרים (הקפת פתיחה + 5 הקפות) נשים עד גיל 23 - 27.3 קילומטרים (הקפת פתיחה + 4 הקפות) גברים עד גיל 23 - 40.5 קילומטרים (הקפת פתיחה + 6 הקפות) נשים עילית - 33.9 קילומטרים (הקפת פתיחה + 5 הקפות) גברים עילית - 47.1 קילומטרים (הקפת פתיחה + 7 הקפות) המנצחים בקטגוריות השונות הוכתרו כאלופי אירופה לשנת 2010. עבור מרוץ השליחים, כל מדינה העמידה קבוצה שהרכבה כזה: רוכב אחד מהגברים, רוכב אחד מהגברים עד גיל 23, רוכב אחד מהנערים ורוכבת אחת מהנשים. דיווחים, תוצאות ותמונות מהאליפות, אתר cyclingnews.com (באנגלית) שבועיים לאליפות אירופה באופני הרים 2010, אתר שוונג אורן אהרוני, אופני הרים: חמישה מדליסטים אולימפים בישראל, באתר ynet, 29 ביוני 2010 סקירת המתחרים החשובים(הקישור אינו פעיל), אתר איגוד האופניים הישראלי עוז כרמל, "אכזבה לישראלים בתום אליפות אירופה" - סיכום האליפות, אתר שוונג ברגע האחרון: נבחרות צרפת וטורקיה לא תגענה לאליפות אירופה, אתר מגזין אופניים החוק קובע כי קבוצת השליחים חייבת לכלול ארבעה רוכבים מקטגוריות שונות שלפחות אחת מהם היא אשה. בפועל, ההרכב המצוין הוא זה שהועמד על ידי מרבית הקבוצות. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שעת כושר

שעת כושר הייתה תוכנית טלוויזיה בהפקת הטלוויזיה החינוכית, ששודרה בין השנים 1986 -1991. לתוכנית היו חמישה מנחים מתחלפים (חיה הלפרין, אורה חיון, יעקב לויתן, דליה מנטבר ואבי פאנק), שבכל פרק הדגימו תרגילי כושר גופני. התרגילים היו כאלה שהצופים יכלו לבצע בביתם מול מרקעי הטלוויזיה, ולכן העזרים שהשתמשו בהם היו פשוטים יחסית, וכללו חפצים המצויים בכל בית. מאז 1986 הופקו 343 פרקים, שכל אחד מהם נמשך 13 דקות. התוכנית שודרה בימים ראשון עד שישי כתוכנית הראשונה שפתחה את שידורי הטלוויזיה החינוכית. לתוכנית יצא ספר שנקרא על שמה ושכתבה מנחת התוכנית חיה הלפרין ושיצא ב-1987. שעת כושר, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית (הקישור אינו פעיל, 29 במרץ 2020) טלי רוזין, לגעת ברצפה כשהרגליים ישרות, חדשות, 9 ביולי 1990
רבי בנימין בר יפת

רבי בנימין בר יפת היה אמורא ארץ ישראלי, מהדור השלישי של התקופה (סוף המאה השלישית). היה מתלמידי רבי יוחנן וכן היה תלמידו של רבי אלעזר בן פדת. כתלמידו של רבי יוחנן מסופר עליו שליווה את רבו בביקור בצור או צידון. עם זאת, בהשוואה לגדולי תלמידיו של רבי יוחנן היה רבי בנימין בר יפת נחשב לפחות מוסמך במסירת שמועותיו של רבו. כאשר התגלתה סתירה בין מאמר שמסר רבי בנימין בשם רבי יוחנן לבין מאמר שמסר רבי חייא בר אבא, הכריע רבי זירא לטובת רבי חייא בר אבא, מפני שהיה דייקן יותר וגם היה נוהג לחזור על תלמודו בפני רבי יוחנן לעיתים תכופות, בניגוד לרבי בנימין. על מקומו ומשפחתו לא ידוע דבר. בעל ספר יוחסין השלם מזכיר את אביו ברשימת האמוראים, ונראה שהחשיבו לאמורא. רבי בנימין בר יפת מוזכר כחמש עשרה פעמים בתלמוד בבלי, ופעמים ספורות בתלמוד ירושלמי (בדרך כלל בכתיב 'בנימן'). כל מאמריו בתלמוד אינם משל עצמו אלא בשם רבותיו; מאמריו בשם רבי יוחנן עוסקים בדרך כלל בענייני הלכה, ואלו שבשם רבי אלעזר בן פדת - בדרך כלל באגדה. ממאמריו בהלכה: גם מי שאומר הבדלה ("אתה חוננתנו") במוצאי שבת בתפילת העמידה - צריך לשוב ולהבדיל על כוס יין. (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ג, עמוד א'). ממאמריו באגדה: יעקב אבינו השתחווה ליוסף בנו, על פי הפתגם המקובל: "תעלא בעידניה - סגיד ליה" (אפילו שועל, בזמן שהוא המושל - השתחווה לו). הרב אהרן הימן, "רבי בנימין בר יפת", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 282, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ג, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ח, עמוד ב', ותלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ו', הלכה א'. אולי על פי התלמוד הירושלמי, בו הוא נקרא פעם אחת: "רבי בנימין בר' [=בן רבי] יפת" (אך עוד פעמיים שם "בר", וסביר שהנוסח "בר'" הוא טעות); תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ו', הלכה א'. בתלמוד מופיעה מימרא בשם עצמו, אבל בספר דקדוקי סופרים הטקסט מוגה, ועל פי הגהה זו האמירה היא בשם רבי אלעזר, כשאר מאמריו באותו עמוד. תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ז, עמוד ב'. הוא מוסר בשם רבי אילעא, אבל בדקדוקי סופרים מגיה: רבי אלעזר. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף נ"ב, עמוד ב'. ספר בראשית, פרק מ"ז, פסוק ל"א. תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ז, עמוד ב'.
סטיבן מוייר

סטיבן מוייר (באנגלית: Stephen Moyer; נולד ב-11 באוקטובר 1969) הוא שחקן ובמאי קולנוע אנגלי. מוכר בעיקר בזכות גילום דמותו של הערפד ביל קומפטון בסדרת הטלוויזיה "דם אמיתי", תפקיד שזיכה אותו במספר מועמדויות ופרסים. נולד בשם סטיבן ג'ון אמרי (Stephen John Emery) בברנטווד שבמחוז אסקס, הממלכה המאוחדת למשפחה אנגלית-נוצרית. הוא למד בבית הספר סיינט מרטין ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). לאחר סיום לימודיו החל בקריירת תיאטרון בת כחמש שנים, ובין היתר גילם במשך כשנה את דמותו של רומיאו בהצגה "רומיאו ויוליה". לאחר מכן החל בקריירת משחק בטלוויזיה ובקולנוע. בשנת 2013 שיחק לצד ריס וית'רספון וקולין פירת' בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן.  בשנת 2017 החל לשחק לצד הלן האנט במיני-סדרת הדרמה "יריית הפתיחה" ברשת FOX. מוייר נשוי לשחקנית אנה פקווין שכיכבה לצידו בסדרה "דם אמיתי", עמה החל מערכת יחסים בעת צילומי העונה הראשונה של הסדרה. בספטמבר 2012 נולד להם זוג תאומים. למוייר שני ילדים נוספים ממערכות יחסים קודמות. כיום הוא מתגורר בלונדון ובלוס אנג'לס. 2009 - פרס סאטלייט, עבור תפקידו ב"דם אמיתי" 2009 - Scream Awards, עבור תפקידו ב"דם אמיתי" 2009 - Teen Choice Awards, עבור תפקידו ב"דם אמיתי". 2010 - פרס סאטורן, עבור תפקידו ב"דם אמיתי" סטיבן מוייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיבן מוייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן מוייר, באתר AllMovie (באנגלית) סטיבן מוייר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סטיבן מוייר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטיבן מוייר, באתר Discogs (באנגלית) שי פרץ, ראיון עם ערפד, באתר ynet, 31 בדצמבר 2008 אהבה מקודשת בדם: כוכבי דם אמיתי התחתנו, nrg, ‏22 באוגוסט 2010 אנה פקווין וסטיבן מוייר הורים לתאומים, באתר ynet, 12 בספטמבר 2012 ביוגרפיה, באתר IMDb "TV: SCREAM 2009 AWARD WINNERS ANNOUNCED", ‏18 באוקטובר 2009 "New Teen Choice categories for 'True Blood,' 'Transformers'", באתר HitFix‏, 8 ביולי 2009
גלריית האמנות של אונטריו

גלריית האמנות של אונטריו (באנגלית: The Art Gallery of Ontario; בראשי תיבות: AGO) הוא מוזיאון האמנות החשוב ביותר בעיר טורונטו ואחד הגדולים בצפון-אמריקה. בגלריה נמצא האוסף הנרחב ביותר בעולם של פסלי הנרי מור ומבחר אמנות אירופאית וקנדית. המוזיאון נמצא ברחוב דנדאס (Dundas Street) בין רחוב מקאול (McCaul) ורחוב בברלי (Beverley). את המבנה הנוכחי של הגלריה תכנן האדריכל הנודע פרנק גרי, שנולד וגדל בשכונה שבה היא ממוקמת. תוכנית ההרחבה של המוזיאון בתכנונו נפתחה לציבור בשנת 2008. אוסף הגלריה כולל למעלה מ-79,000 עבודות החל מהעת העתיקה עד לימינו. הקומה הראשונה כוללת אוסף מרשים של אמנות אירופית הכוללת עבודות של אמנים דוגמת פרנס הלס, פייר-אוגוסט רנואר, אוגוסט רודן, ואן גוך, מרק שאגאל ופבלו פיקאסו. בחדר נפרד בקומה זו מצויה יצירתו הנודעת של הצייר הפלמי פטר פאול רובנס "טבח התמימים" שצוירה בתחילת המאה ה-17 ונחשבת לציור בן התקופה הקדם-מודרנית עליו שולם הסכום הגבוה ביותר מאז ומעולם. היא הוצעה למכירה בלונדון בשנת 2002 במכירה פומבית, ונקנתה בסכום של למעלה מ-49 מיליון ליש"ט על ידי לורד תומסון, שהעניק אותה לגלריה של אונטריו. בקומה הראשונה מצוי בניין הגרנג' ההיסטורי שנבנה בשנת 1817 ופתוח למבקרים הרוצים להתרשם מרוח התקופה. הקומה השנייה מוקדשת בעיקר לאמנות קנדית, ומציגה מסורות אמנותיות שונות של קנדה מהימים שלפני האיחוד ועד לימינו. רבות מהיצירות המוצגות הן של "קבוצת השבעה", קבוצה של ציירים קנדים שפעלו בתחילת המאה העשרים בהשפעת תנועת האימפרסיוניזם האירופי ופיתחו גוון קנדי ייחודי. מוצגות גם יצירות של ציירים קנדים נוספים כמו ג'ון ויליאם ביטי. אותה קומה כוללת אגף נפרד המוקדש ליצירתו של הפסל הבריטי הנרי מור אשר אחד מפסליו נמצא ברחוב בכניסה למוזיאון. זהו האוסף הגדול ביותר בעולם של פסלים של מור, שהחליט למסור אותם לגלריה בטורונטו עוד בימי חייו. שתי הקומות העליונות מוקדשות לאמנות בת זמננו החל משנות השישים ועד לעשור הראשון של המאה ה-21. הן כוללות מבחר של יצירות העוסקות בנושאים שונים של אמנים מכל העולם. המדרגות המובילות לאגף מאפשרות תצפית מרהיבה אל מרכז העיר טורונטו. הכניסה לגלריית האומנות של אונטריו הגלריה: מבט מבפנים פטר פאול רובנס: "טבח התמימים", בין 1611 ל-1612 פרנס הלס: דיוקן איזק מאסה, 1626 אוסף הפסלים של הנרי מור מדיה וקבצים בנושא גלריית האמנות של אונטריו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית האמנות של אונטריו (באנגלית) גלריית האמנות של אונטריו, ברשת החברתית פייסבוק גלריית האמנות של אונטריו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גלריית האמנות של אונטריו, ברשת החברתית אינסטגרם גלריית האמנות של אונטריו, ברשת החברתית טיקטוק גלריית האמנות של אונטריו, ברשת החברתית LinkedIn גלריית האמנות של אונטריו, באתר פינטרסט מאמר של האדריכל פרנק גרי על עיצוב בניין הגלריה Presidents Fact Sheet | AGO Art Gallery of Ontario
איילסטורם

איילסטורם (Alestorm) היא להקת פולק מטאל ופאוור מטאל מהיישוב פרת', סקוטלנד. שירי הלהקה עוסקים באגדות הפיראטים ומסעותיהם בים. את הלהקה הקימו ב-2004 גאווין הארפר וכריסטופר בווז, במקור בשם "Battleheart". הם הקליטו את המיני-אלבום הראשון שלהם באופן עצמאי בתחילת שנת 2006. באטלהארט הושלמה עם הצטרפותם של דני איוונס ודאג סווירצ׳ק. הלהקה הופיעה כבר 5 ימים לאחר שחבריה נפגשו לראשונה. בתחילת שנת 2007 המתופף דאג סווירצ׳ק פרש מן הלהקה והוחלף על ידי איאן וילסון. לאחר שחרורם של שני מיני-אלבומים והחתמתם בנאפלם רקורדס, שונה שם הלהקה לשמה הנוכחי, איילסטורם. אלבום הבכורה של הלהקה, "Captain Morgan's Revenge", יצא ב-25 בינואר 2008. כריסטופר בווז (Christopher Bowes) - סולן, קלידים. גארת' מרדוק (Gareth Murdock) - גיטרת בס, קולות רקע (2008 – הווה). מאטֶה בודור (Máté Bodor) - גיטרה חשמלית, קולות רקע (2015 – הווה). פיטר אלקורן (Peter Alcorn) - תופים (2010 – הווה). אליוט ורנון (Elliot Vernon) - קלידים, קולות רקע וגראולינג (2011 – הווה). (2008) Captain Morgan's Revenge (2010) Black Sails at Midnight (2011) Back Through Time (Sunset on the Golden Age (2014 (2017) No Grave But The Sea Curse of the Crystal Coconut (2020) Seventh Rum of a Seventh Rum (2022) (2006) Battleheart (2006) Terror On The High Seas (2008) Leviathan איילסטורם מרבה להופיע בישראל, ונוהגת לכלול אותה בסיבובי ההופעות הבינלאומיים שלה. עד כה הופיעה הלהקה בארץ שלוש פעמים, ב-2014, ב-2018 וב-2022. עם תחילת המלחמה באוקטובר 2023, שלח כריס, סולן הלהקה, מסר מוקלט ובו הביע הזדהות ותמיכה בישראל. מדיה וקבצים בנושא איילסטורם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איילסטורם איילסטורם, ברשת החברתית פייסבוק איילסטורם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איילסטורם, ברשת החברתית אינסטגרם איילסטורם, ברשת החברתית VK איילסטורם, סרטונים בערוץ היוטיוב איילסטורם, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איילסטורם, באתר ספוטיפיי איילסטורם, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) איילסטורם, באתר Last.fm (באנגלית) איילסטורם, באתר AllMusic (באנגלית) איילסטורם, באתר MusicBrainz (באנגלית) איילסטורם, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) איילסטורם, באתר דיזר איילסטורם, באתר Yandex.Music (ברוסית) איילסטורם, באתר Discogs (באנגלית) איילסטורם, באתר Songkick (באנגלית) איילסטורם, באתר Genius איילסטורם, באתר SecondHandSongs איילסטורם, באתר בנדקמפ איילסטורם, באתר בילבורד (באנגלית) איילסטורם, באתר אמזון מיוזיק עמוד הלהקה באתר נאפלם רקורדס
ראס גרים

ראסל סקוט גרים, (באנגלית: Russell Scott Grimm; נולד ב-2 במאי 1959 בסקוטדייל, פנסילבניה) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול שלו החל גרים באוניברסיטת פיטסבורג, כסנטר. ב-1981 נבחר בדראפט על ידי וושינגטון רדסקינס. ברדסקינס עבר לשחק כגארד והשתלב בקו ההתקפה של הקבוצה שזכה לכינוי ה"חזירים" ונודע כאחד מקוי ההתקפה החזקים בהיסטורית הליגה. גרים שיחק 11 עונות ברדסקינס עד שפרש ב-1991. לאחר פרישתו עבר גרים לאמן את קו ההתקפה של הרדסקינס. בשנת 2000 עבר לאמן את קו ההתקפה של פיטסבורג סטילרס וב-2004 מונה לעוזר מאמן אולם נשאר גם בתפקידו כמאמן קו ההתקפה. ב-2006 זכה יחד עם הסטילרס בסופרבול XL, אליפות ראשונה שלו כמאמן ורביעית בחייו. ב-2007 עבר לאריזונה קרדינלס כעוזר מאמן ומאמן קו ההתקפה. ב-2010 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL. מדיה וקבצים בנושא ראס גרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרספקטיביזם

פרספקטיביזם (מהמילה פרספקטיבה, נקודת מבט, בגרמנית: Perspektivismus) היא תפיסת עולם פילוסופית פוסט-מודרנית שהתווה הפילוסוף פרידריך ניטשה, לפיה ידיעה והערכה של המציאות אפשרית רק באמצעות פרשנות של האינדיבידואל, מנקודת מבטו הרלטיביסטית-סובייקטיבית, זאת בדומה לגישתו של ההוגה ז'אן-פול סארטר. לפי גישה זו אין אמת עובדתית מוחלטת אחת, אלא האמת מתקבלת משילוב של נקודות מבט נבדלות. על פי ניטשה, ניסיונו האישי של המתבונן, כתלות בזמן, במקום, בחיברות, בחינוך, ובמבנה הנפשי שלו מעצב את מאפייני ברירת המחדל של נקודת מבטו, ה"בעד" ו"נגד" בפרשנותו אינם מבוססי רציונל אלא מהווים פועל יוצא של מניעיו האישיים, בין אם מדובר באינטרסים או בצרכים. לפי גישה זו, מערכת החוקים של הפרט חשופה לשינויים בלתי פוסקים ואין בה רצף והמשכיות. לפי הפרספקטיביזם, האתיקה אינה עובדתיות, אלא מביעה את עמדותיו, רגשותיו והנחותיו של הפרט. מערכת הערכים היא ארעית והמוסר נגזר מתהליך גיבוש האישיות. העיוורים והפיל ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומא

חומא (או חומה), שחייתה בדור הרביעי לאמוראי בבל, הייתה בתו של איסי בנו של רב יצחק, בנו של האמורא רב יהודה. היא הוגדרה בגמרא כאישה קטלנית, משום ששלושת בעליה נפטרו, אם בגלל מחלה מסוימת שגרמה למותם, או בגלל סיבה רוחנית שגזרה עליה שבעליה ימותו ולא יפרנסוה. בעלה הראשון היה האמורא רחבא דפומבדיתא, וככל הנראה שני בניו, עיפה ואבימי, תלמידי ישיבת פומבדיתא, שהיו ידועים בחריפותם, ולכן נקראו בשם "חריפי דפומבדיתא", היו בניה של חומא. לאחר שנפטר נשאה רב יצחק בנו של רבה בר בר חנה, ונפטר גם הוא. במחלוקת בין חכמים, האם חזקה היא שאישה היא אישה קטלנית לאחר שמתו שני בעליה או רק לאחר שמתו שלושה בעליה, סמך אביי, ראש ישיבת פומבדיתא, על רב יצחק בר יוסף, שקבע שהחזקה היא רק לאחר שלושה מקרים, ונישא לחומא, ונפטר גם הוא, אם כי חלוקות הדעות אם היא הייתה סיבת פטירתו. בעוד שמשמעות הגמרא היא שאביי נפטר משום שנישא לה, יש מפרשני התלמוד המנמקים זאת בסיבות אחרות. חומא הייתה ידועה ביופייה. לאחר פטירתו של אביי באה לתבוע בבית דינו של רבא את מזונותיה, ובכלל זה יין, בנימוק שאביי הרגילה בכך, ויופייה האיר את בית הדין. לאחר הדיון הלך רבא לביתו ודרש מאשתו (בת רב חסדא) לקיים יחסי אישות. בתגובה שאלה אשתו מי הופיעה אותו יום בבית הדין, ומשהשיב לה כי הייתה זאת חומא, רדפה אחריה והכתה אותה במנעול של ארגז, וגירשה אותה ממחוזא (עירו של רבא), בנימוק שהיא רוצה להראות את יופייה כדי שתינשא לאדם נוסף, וימות גם הוא ("קטלת ליך תלתא ואתת למיקטל אחרינא"). שולמית ולר, נשים ונשיות בסיפורי התלמוד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1993, עמ' 90–94 זיוה שמיר, ש"י עולמות – ריבוי פנים ביצירת עגנון, הוצאת ספרא / הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011, פרק רביעי: הסיפור הנועז על חומה אשת אביי והשתקפותו בפואמה "המתמיד" של ביאליק והסיפור "פנים אחרות" של עגנון, עמ' 143–162. הרב אהרן הימן, "חומה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 411–412, באתר היברובוקס; הערך חומה בתותו"א בוויקיטקסט חומא - אשתו של אביי, באתר מקור החסידות "חומא" במסכת כתובות, "חומה" במסכת יבמות. אי משום מעיין או מזל. תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ז, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ד, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ה, עמוד א'
ריאליזם מוסרי

ריאליזם מוסרי או ריאליזם אתי זו ההשקפה המטא-אתית מטאפיזית, כי האמירות המוסריות, כגון "חובה עליך לקיים את הבטחתך", הן טענות עובדתיות ממש כמו "פריץ הוא חתול שחור". הן מתארות עובדות (תכונות, ערכים, מהות ה'טוב') במציאות, כמושאי הידיעה שיש להן ערך אמת וקיומן בלתי תלוי בהכרה ובמחשבה האנושית. 'תורת האידאות' של אפלטון, ריאליסטית במובהק. לאידאות, בהן אידאת ערך ה'טוב', קיום בעולם נצחי נפרד, כיש מופשט צורני-מהותי. הן אובייקטיביות יותר מהמוחשים המתהווים בדמותן, בעולם המעשה. ניתן להכיר את הערכים ידיעה מלאה. גישות ריאליסטיות נוספות הן; האינטואיציוניזם של ג'ורג' אדוארד מור, המשווה 'טוב' ל'צהוב' להוכחת קיומו של 'טוב' מוסרי כעובדה שניתן להכירה בלתי אמצעית. והנטורליזם, התופס את האתיקה כחלק בלתי נפרד מן המדע, כעובדות מוסריות טבעיות. ומבסס משפטי מוסר על עובדות מציאות. פיליפה פוט מייצגת גישה זו. האנטי-ריאליסטים, כגון האקספרסיביסטים צ'ארלס סטיבנסון וריצ'רד הייר, והאוחזים בתאוריות טעות כג'ון ג'ון מקי, מתנגדים לריאליזם המוסרי בשל מתח הנביעה בין מונחים אתיים לעובדות, וחילוקי הדעות בנוגע לטיב תפיסת הטוב. גישה מודרנית של אקספרסיביזם, מציעה את הכעין-ריאליזם כגרסת פשרה, אשר מקבלת את נקודת המוצא האנטי ריאליסטית, אך לתועלת לחיים משותפים תקינים של בני אדם, מוצאת כי ניתן להתייחס פסיכולוגית ובמודע, אל הערכים כאילו היו אובייקטיביים. Geoff Sayre-McCord, Moral Realism, Summer 2021, Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.