laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חסן עז א-דין

חסן עז א-דין (בערבית: حسن عز الدين; נולד ב-1963) הוא טרוריסט לבנוני מארגון החזבאללה. הוא מבוקש על ידי ממשלת ארצות הברית בעקבות חטיפת טיסה 847 של TWA בשנת 1985. ערך מורחב – חטיפת טיסה 847 של TWA ב-14 ביוני 1985 נחטפה טיסה 847 של TWA בטיסה מאתונה לרומא, ומשם ללונדון. החטיפה, בראשות עימאד מורנייה, נועדה לשחרר את קבוצת אל דעווה, בראשות מוסטפא בדר א-דין, אשר הייתה כלואה בכווית. במהלך החטיפה נרצח צוללן מהצי האמריקני. המטוס הוסט לעבר המזרח התיכון, ותחנתו הראשונה הייתה נמל התעופה של ביירות, שם שהה מספר שעות. בתמורה לתדלוק המטוס הורשו 19 נוסעים לעזוב. אחר הצהריים המשיך המטוס לכיוון אלג'יר שבצפון אפריקה, שם שוחררו 20 נוסעים במהלך חניה של חמש שעות, לפני שהמטוס חזר לביירות בליל שישי. ב-5 באפריל 1989 חטפה קבוצת לבנונים שיעים את טיסה 422, במטוס בואינג 747 של חברת התעופה הכוויתית כווית איירווייז, שהיה בדרכו מבנגקוק לכווית, על 111 הנוסעים ואנשי הצוות. במטוס היו גם בני המשפחה המלכותית הכוויתית. החוטפים הורו לטוס למשהד שבצפון-מערב איראן, שם הצטרף אליהם עימאד מורנייה. בחטיפה השתתפו 6 או 7 חוטפים, ובראשם עמד חסן עז א-דין. מאוחר יותר הוטס המטוס ללרנקה שבקפריסין, שם נורו שני נוסעים כוויתים, וגופותיהם הושלכו אל מסלול ההמראה. ב-10 באוקטובר 2001 נוסף עז א-דין, יחד עם שני חוטפים נוספים, לרשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI שפרסם נשיא ארצות הברית בוש. פרס בגובה 5 מיליון דולר יוענק לכל מי שימסור מידע שיוביל ללכידתו. ה-FBI מאמין כי הוא נמצא בלבנון. פרופיל של עז א-דין באתר הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI Greenwald, John, Sam Allis, and David S. Jackson, Terrorism Nightmare on Flight 422. TIME, Monday 25 April 1988. Retrieved on 4 March 2009 פרופיל של ז-א-דין באתר המבוקשים ביותר של ה-FBI
פרנץ לכנר

פרנץ פאול לַכנֶר (בגרמנית: Franz Paul Lachner;‏ 2 באפריל 1803 – 20 בינואר 1890) היה מלחין ומנצח גרמני. לכנר נולד בריין למשפחה מוזיקלית (אחיו, איגנץ, תאודור ווינצנץ היו גם הם למוזיקאים). הוא למד מוזיקה אצל סימון זכטר ומקסימיליאן שטדלר. הוא ניצח על תזמורת תיאטרון אם קרנטנרטור בווינה לפני שהיה לאישיות חשובה בחיי המוזיקה של מינכן, שם ניצח משנות ה-30' של המאה ה-19 בבית האופרה, בקונצרטים ובפסטיבלים שונים. הקריירה שלו הסתיימה באופן פתאומי בשנת 1864 כשתלמידו של ריכרד וגנר, הנס פון בילו, תפס את מקומו ודחק אותו החוצה. לכנר נשאר במשרתו באופן רשמי, בחופשה מתמשכת, עד שפג תוקף החוזה שלו. לכנר היה מלחין פורה וידוע-שם בתקופתו, אף כי איננו נחשב למלחין גדול. יצירתו, שהושפעה מבטהובן ומידידו שוברט, נחשבת לנאותה ומקצועית, אבל עם השנים נשכחה וכיום אך מעטים מכירים אותה. בין הגדולות בהצלחותיו היו האופרה "קתרינה קורנארו" (1841), רקוויאם ושבע סוויטות תזמורתיות (1881). הסונאטות שלו לעוגב (אופוס 175, 176 ו-177), כמו גם המוזיקה הקאמרית שלו, בייחוד המוזיקה לכלי נשיפה מעץ, הן אולי היצירות הנהנות כיום ממירב תשומת הלב, אם כי רביעיות המיתרים שלו ואחדות משמונה הסימפוניות זוכות לביצוע ולהקלטות. שיריו, שכמה מהם כתובים לטקסטים ששוברט השתמש בהם לשיריו, תרמו להתפתחות הליד הגרמני. לקראת ביצועי "מדיאה" של כרוביני בפרנקפורט, בשנת 1855, חיבר לכנר רצ'יטאטיב במקום הדיאלוג המדובר המקורי, וגרסה זו, בתרגום לאיטלקית, שימשה ברבות מן ההפקות המחודשות וההקלטות של אופרה זו במאה ה-20. מדיה וקבצים בנושא פרנץ לכנר בוויקישיתוף פרנץ לכנר, באתר AllMusic (באנגלית) פרנץ לכנר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנץ לכנר, באתר Discogs (באנגלית) פרנץ לכנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Franz Paul Lachner biography
משיקולי

מַשִׁיקוּלִי (בלטינית: Machecollum; מילולית: מרסק צוואר), הוא חלק ממערכת הגנה על שערים במבצר, שנועדה לאפשר למגנים להתמודד עם אויב העומד בצמוד לחומה ומחוץ לטווח האש של חרכי הירי הקבועים בחומה. המשיקולי נבנה כמרפסת סגורה ומוגנת שברצפתה נקרע פתח, דרכו יכולים המגנים להשליך חפצים כבדים או נוזלים, או לירות מכלי נשק על האויב התוקף את השער. בניגוד למיתוס הרווחה הרי שלאורך ההיסטוריה נעשה שימוש מועט יחסית בשפיכת שמן רותח דרך פתח המשיקולי. הדבר נובע מן העובדה שהשמן היה דרוש לצרכים אחרים (למשל בישול), ובדרך כלל נעשה שימוש בחול חם או חפצים כבדים. מקורם של מתקנים אלו אינו ברור, אך משיקולי מופיע במערכות ביצור מוסלמיות וארמניות של תחילת ימי הביניים. החל מהמאה ה-12, וביתר שאת במהלך המאה ה-13, נבנו משיקולי במבצרים צלבניים, וממקור זה הגיע המשיקולי לשימוש בטירות באירופה בעיקר בצרפת. פתחי תקיפה כדוגמת המשיקולי, שנקבעו בתקרות מעברים ובעיקר בתוך שערים וברביקן, נקראו פתחי הריגה. משיקולי מעל שער בטירת לינדוסו בפורטוגל. משיקולי מעל שער בטירת קוויאר בספרד. ציור המדגים שימוש במערכת משיקולי בעת מצור. משיקולי בטירת בנון בצרפת. משיקולי בשער יפו בחומת ירושלים משיקולי במנזר המצלבה מבצר ביצורים טירה David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress) Osprey Publishing 2004 David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress) Osprey Publishing 2005 Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006 מדיה וקבצים בנושא משיקולי בוויקישיתוף Ten Things You Probably Didn't know about Sieges, English Heritage
שווים ושווים יותר

שווים ושווים יותר הוא הרומן הראשון שפרסם סמי מיכאל. הספר יצא לאור בהוצאת "בוסתן" ב-1974. הרקע של הרומן הוא חיי המעברות בישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20 והאפליה העדתית ממנה סבלו העולים מארצות האסלאם. הספר עובד פעמיים לתיאטרון, ב-1980 (על ידי פנינה גרי בסדנת תיאטרון הגליל) וב-1998[דרוש מקור]. שם הרומן הוא אזכור למשפט הידוע "כל בעלי-החיים שווים, אך ישנם בעלי-חיים השווים יותר" מחוות החיות של ג'ורג' אורוול. הספר עורר הדים רבים ומיכאל הוזמן להשתתף בתוכנית התרבות "טנדו", ששודרה בטלוויזיה הישראלית בהנחיית ירון לונדון, שם זכה לראשונה לחשיפה תקשורתית. הספר צוין רבות בסקירות ספרותיות, היסטוריות, חברתיות ופוליטיות. בביקורת שכתבה איזה פרליס בעיתון דבר באוגוסט 1974, היא כתבה כי: "זהו רומן הבא להזעיק ולזעזע את דעת הקהל על האפליה העדתית". פרופ' ננסי ברג מאוניברסיטת וושינגטון פרסמה ספר על יצירתו של סמי מיכאל בשם "שווה יותר ויותר". שווים ושווים יותר, באתר OCLC (באנגלית) ביקורות איזה פרליס, אפליה עדתית - ברומאן - שווים ושווים יותר. רומאן מאת סמי מיכאל, דבר, 23 באוגוסט 1974 יעקב בסר, תיסכול עמוק - סמי מיכאל: שווים ושווים יותר, הוצ' בוסתן, ת״א, 254 עמ, על המשמר, 26 ביולי 1974 אביקה נחמיאס, השחור, הלבן והמכוער - שווים ושווים יותר — סמי מיכאל, הוצאת בוסתן, מעריב, 6 בספטמבר 1974 יוסי ביילין, טנדו מרובע, דבר, 11 ביולי 1974 איזה פרליס, אפליה עדתית - ברומאן - שווים ושווים יותר. רומאן מאת סמי מיכאל, דבר, 23 באוגוסט 1974 More and More Equal - The Literary Works of Sami Michael, ISBN 0-7391-0828-x
אליפות סאו פאולו בכדורגל

סדרה א1 של אליפות סאו פאולו בכדורגל (בפורטוגזית: Série A1 do Campeonato Paulista de Futebol), מוכרת בישראל גם כקמפאונטו פאוליסטה, היא ליגת הכדורגל הבכירה של מדינת סאו פאולו שבברזיל. אליפות סאו פאולו נוסדה ב-1902 והיא תחרות הכדורגל הוותיקה בברזיל. היא מאורגנת על ידי פדרציית הכדורגל של סאו פאולו (Federação Paulista de Futebol), אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל הברזילאית. ארבע הקבוצות החזקות במדינת סאו פאולו, הן מבחינת הישגית והן מבחינה פופולרית, הן קורינתיאנס, סאו פאולו, פלמיירס וסנטוס. עשרים קבוצות משתתפות מדי שנה בסדרה א1 של אליפות סאו פאולו. לתחרות שני שלבים - בשלב הראשון משחקת כל קבוצה נגד שאר הקבוצות האחרות בפורמט ליגה. בשלב השני, שמונה הקבוצות המסיימות בשמונת המקומות הראשונים בשלב הליגה משחקות בשיטת גביע הכוללת שלושה שלבים. בנוסף, ארבע הקבוצות המסיימות החל מהמקום התשיעי בשלב הליגה ושאינן קבוצות מבירת המדינה, סאו פאולו, ולמעט סנטוס, משחקות תחרות נוקאאוט הנקראת "אליפות פאוליסטה מפנים המדינה". ארבע הקבוצות האחרונות בשלב הליגה יורדות לסדרה א2, ומתחלפות עם ארבע הקבוצות המובילות של סדרה א2. סדרות נוספות של אליפות סאו פאולו הן סדרה א3 וסדרה ב. עונת 2012 של אליפות סאו פאולו (סדרה א1) נערכה בין 21 בינואר ל-13 במאי. להלן רשימת המשתתפות בתחרות, לפי מקומן בשלב הבית (ליגה). שמונה הראשונות (מסומנות בירוק) משתתפות בשלב הנוקאאוט. ארבע האחרונות (המסומנות בוורוד) "יורדות" לסדרה א2 ב-2013. הקבוצות המסומנות בוורוד אינן קיימות עוד. ליגת העל הברזילאית אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל אתר האינטרנט הרשמי של אליפות סאו פאולו בכדורגל רשימת האלופות (אורכב 23.03.2010 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית)
מחזור צואה-פה

מחזור צואה-פה היא דרך העברה של מחלות, שבה מועברת מחלה מחלקיקי צואה של המארח המדביק לחלל הפה של המארח הנדבק. לרוב יש מספר שלבים בדרך, ולעיתים שלבים רבים. דוגמאות לשלבים נפוצים כאלו: מים שבאו במגע עם צואה ולא מטופלים באופן מספק לפני שתייה מזון שבא במגע עם צואה היעדר מערכת טיהור שפכים תקינה, יחד עם וקטורי מחלה כדוגמת זבוב הבית ניקוי לא מספק או היעדר ניקוי כלל לאחר מגע עם צואה פעילות מינית שבה מעורבים הפה ופי הטבעת, למשל אנאלינגוס המחלות המועברות במחזור צואה-פה כוללות בין היתר גיארדיאזיס, הפטיטיס A, הפטיטיס E, שיגלוזיס, טיפואיד, כולרה, זיהומים ב-Vibrio parahaemolyticus, ‏Rotavirus, נגיפי Enterovirus‏, Clostridioides difficile, קריפטוספורידיוזיס ואסקריאזיס. תולעי סרט מדיה וקבצים בנושא מחזור צואה-פה בוויקישיתוף
GoTo (מותג)

גוטו בע"מ, המוכרת במותג GoTo (בעבר "Car2go" / "קאר טו גו"), היא חברה ישראלית שהוקמה בשנת 2008 ואפשרה לראשונה השכרת רכב לזמן קצר. מיוני 2022 החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. קבוצת GoTo נחשבת לאחת החברות החלוצות בעולם בתחום השיתוף מכוניות והאופנועים החשמליים.[דרוש מקור] חברת גוטו גלובל מוביליטי בע"מ נוסדה בשנת 2008 על ידי יונתן גדיש, נועם מרגלית, ובן (בנימין) ניניו ופעלה במותג Car2go בהשכרת רכב לזמן קצר. באפריל 2022 נחתם הסכם למיזוג החברה עם החברה הציבורית נרהטק מדיה בע"מ, שנוסדה בנובמבר 2020 ונסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מימוש ההסכם הושלם ביוני 2022. בהמשך לכך שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, "גוטו בע"מ". הקבוצה מפעילה שירותים שונים בתחום התחבורה השיתופית: במודל זה המנויים יכולים לשכור רכב למספר שעות, כשהם לוקחים אותו מחנייה A, נוסעים למחוז חפצם ולבסוף מחזירים אותו לאותה חנייה ייעודית שממנה נלקח (A). למעשה, אלטרנטיבה לרכב הפרטי. במודל זה מפעילה החברה צי מגוון של למעלה מ־300 כלי רכב בכ- 14 ערים מרכזיות בישראל ביניהם: תל אביב, ירושלים, רמת גן, גבעתיים, חולון, בת ים, רעננה, חיפה, נתניה והרצליה. צי הרכבים כולל – רכבי מיני, וואנים להובלות. בנוסף, GoTo בעלת זיכיון להצבת כלי רכב בכל תחנות הרכבת בארץ ובימים אלה מפעילה שיתוף רכבים בתחנות הרכבת תל אביב, הרצליה. בשירות "הלוך – חזור", התמחור הוא על בסיס שעות ההשכרה + ק"מ: עלות המנוי החודשי נעה בין 20 ש"ח ל 50 ש"ח; מחיר השכרת הרכב נע בין 17-35 ש"ח לשעה (תלוי בדגם. המחיר לשעה יורד אם לוקחים את הרכב ליום שלם); והעלות לק"מ היא כ-2 ש"ח לכל קילומטר ב-50 הק"מ הראשונים ו-1 ש"ח לכל ק"מ מעבר לכך. ההזמנה מתבצעת בטלפון, באתר או באפליקציה ייעודית. בנוסף מפעילה החברה מודל זה גם בעיקר מדריד שבמדינת ספרד. במודל זה מנויי החברה יכולים לשכור רכב על בסיס דקות, כשניתן לקחת את הרכב מנקודה A, לנסוע למחוז חפצם ולהשאירו שם, בנקודה B. נסיעות קצרות אלו, מחנייה ייעודית אחת אל אחרת, מיועדות בדרך כלל לנסיעות קצרות בתוך העיר והשירות הוא מוצר משלים לתחבורה הציבורית הפועלת בעיר. החברה מפעילה בשירות זה בישראל את פרויקט הדגל של עיריית תל אביב בתחום התחבורה השיתופית "אוטותל", משנת 2017. הפרויקט כולל 360 רכבים וכ- 600 חניות למנויי השירות. בנוסף מפעילה החברה מודל זה בעיר מדריד שבמדינת ספרד. כל השירותים של הקבוצה הם אפליקטוריים וזמינים להורדה בחנויות האפליקציות. ל-GoTo חברת בת טכנולוגית בשם "GOTO Tech" אשר מפתחת טכנולוגיה ייחודית לניהול ותפעול פעילות של שיתוף מכוניות שפותחה על בסיס למעלה מ־9 שנות ניסיון בתחום. בעקבות ההצלחה המקומית, משמשת החברה כיום גם כספק פתרונות כולל מהמובילים בעולם לטכנולוגיה למיזמי תחבורה שיתופית. החברה מפעילה למעלה מ־4,500 כלי תחבורה שונים וכמליון נסיעות בשנה. כמו כן, החברה זכתה במכרז של אחד מיצרני הרכבים הגדולים באירופה להיות ספק הטכנולוגיה לצי הרכבים השיתופיים שלו. אתר האינטרנט הרשמי של GoTo גוטו בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב גוטו בע"מ, באתר "מאיה" מירב קריסטל, רכב אחד לכולם: קאר טו גו השיקה שירות ליסינג שיתופי, באתר ynet, 26 ביוני 2018 מצגת לשוק ההון -GoTo, באתר "מאיה", 31 באוגוסט 2022 GoTo: נתונים כספיים באתר מאי"ה. דיווח מידי – התקשרות החברה בהסכם מיזוג עם חברת גוטו גלובל מוביליטי בע"מ, באתר "מאיה", 6 באפריל 2022 עסקת מיזוג עם גוטו גלובל מוביליטי בע"מ – השלמת עסקה, באתר "מאיה", 6 ביוני 2022 תעודת שינוי שם של חברה, באתר "מאיה", 13 ביוני 2022
פונס

הפונס, שנקרא גם הגשרון או הגשר (Pons), הוא חלק מגזע המוח. הוא ממוקם מתחת למוח האמצעי, מעל המוח המוארך ולפני המוח הקטן. אזור זה מספק מידע למבנים אחרים בגזע המוח ולמוח הקטן. כמו כן, הוא מקשר בין המוח הקטן ובין האזורים המוטוריים השונים בקליפת המוח. הוא מעורב בוויסות המוטורי וניתוח המידע החושי. המידע מהאוזן נכנס אל המוח דרך הפונס. התצורה הרשתית עוברת מהמוח האמצעי עד המוח המוארך ועוברת דרך הפונס. פעילותה אחראית לתפקוד מערכת השינה. בהתאם לכך הפונס מעורב בשלבים מסוימים במחזור השינה והעירות, ובעיקר בשנת רע"מ (REM), במהלכה נחווים חלומות. הפונס אחראי על שיתוק השרירים במהלך החלומות, והוא גם זה שמייצר אותם ומשדר אותם לקליפת המוח. מדיה וקבצים בנושא פונס בוויקישיתוף דיאגרמה של פונס musculus צילום של פונס פונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates. גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוברין

האם התכוונתם ל... נחל גוברין – נחל אכזב בשפלת יהודה, ראשיתו בהר חברון וסופו בנחל לכיש אישים דוד גוברין (יליד 1963) – דיפלומט ישראלי, שגריר ישראל במרוקו; בנו של יוסף גוברין יוסף גוברין (במקור גורביץ/הורביץ; 1930–2021) – דיפלומט והיסטוריון ישראלי; אביו של דוד גוברין מיכל גוברין (ילידת 1950) – סופרת, משוררת ובמאית תיאטרון ישראלית; כלתו של עקיבא גוברין נורית גוברין (ילידת 1935) – חוקרת ומרצה בתחום הספרות העברית; אחייניתו של עקיבא גוברין ענר גוברין (יליד 1966) – פרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן, פסיכולוג קליני, פסיכואנליטיקאי ופילוסוף; בנה של נורית גוברין עקיבא גוֹבְרִין (במקור גלובמן; 1902–1980) – חבר כנסת ושר ישראלי; נורית גוברין היא אלמנת בנו שלמה, מיכל גוברין היא בת אחיו, פנחס בית גוברין (פירושונים)
הרווי קראמפט

הרווי קראמפט (באנגלית: Harvie Krumpet) הוא סרט קומי-חינוכי, מונפש באנימציית פלסטלינה, משנת 2003. הסרט זכה להפצה מסחרית (למשל דרך נטפליקס) ובפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003. במאי ותסריטאי הסרט הוא אדם אליוט האוסטרלי. אורך הסרט הוא כעשרים דקות. הסרט מספר את סיפור חייו הבדיוני של אדם, ששמו כשם הסרט, שבמהלך חייו צובר עוד ועוד לקויות, אולם נשאר אופטימי ומאושר. הרווי נולד עם תסמונת טורט לאב חוטב עצים ואם אנאלפביתית וסכיזופרנית בכפר נידח בפולין, בין שתי מלחמות העולם. הרווי אינו מאובחן כבעל תסמונת טורט בשל המודעות הנמוכה לתופעה זו במקום מגוריו וסובביו מחשיבים אותו למפגר. אולם, גם בהמשך חייו, כשהוא מתגורר במקומות מפותחים ותרבותיים שבהם תסמונת זו כן מאובחנת, הוא מופיע מדי פעם בעיתונים בתור קוריוז המהגר המפגר. הרווי מנודה בבית ספרו ולכן מבלה את כל ההפסקות עם הילד המגמגם שגם הוא מנודה. השניים סובלים מהתעללויות מצד הילדים האחרים, אשר משליכים עליהם אבנים. בעקבות זאת מחליטה אמו של הרווי להוציאו מבית הספר ולתת לו חינוך ביתי, למרות היותה אנאלפביתית. הרווי כבר שולט ברזי הכתב והאם קונה לו פנקס שבו יכתוב עובדות שהיא מכתיבה לו. פנקס זה מלווה אותו כל חייו והוא מוסיף לו עוד ועוד עובדות חשובות שהוא מכיר בהן. העובדה הראשונה שנכתבת בפנקס היא: העובדות אינן נעלמות כשמתעלמים מהן. החיים בבית נמשכים עד מות הוריו בתאונה ותחילת מלחמת העולם השנייה, אשר מאלצים אותו לעזוב, והוא מגיע לאוסטרליה כפליט. האסונות והצרות ממשיכים להכות בהרווי אך הוא נשאר אופטימי, מלא שמחת חיים ובעל גישה אקטיביסטית. הוא הופך לצמחוני ולפעיל זכויות בעלי חיים, וכן לנודיסט. התסמונת של הרווי אינה מאפשרת לו להתעלם מדחפים שונים והעובדה שהוא נוגע באנשים שמדברים איתו גורמת לו לעימותים אלימים. הרווי שובר את ראשו בעימותים אלה וחלק מגג הגולגולת שלו מוחלף במתכת, שהופכת מאוחר יותר למגנטית. בהמשך חייו הרווי נפגע מפגיעת ברק ומאבד אשך. הרווי מתחתן עם אחת האחיות בבית החולים. השניים מאמצים ילדת תלידומיד, שאותה מחנך הרווי בביתו על פי ערכיו. כעבור זמן מה הרווי מתאלמן, ובתו עוברת ללמוד בארצות הברית, שם הופכת לעורכת דין לזכויות נכים. ללא אשתו ובתו, הרווי מוצא עצמו זקן גלמוד ונכה. הוא עובר לבית אבות ולוקה באלצהיימר קל. בדומה לחולי אלצהיימר אחרים, הוא נוטה לברוח ממקום מגוריו אל תחנת האוטובוס הקרובה כדי לקחת קו אוטובוס דמיוני אל כפר הולדתו שמעבר לים. מסיבה זו ישנה בחצר בית האבות תחנת אוטובוס מזויפת שבה מתגודדים בכל יום רבים מיושבי בית האבות. כך נחסך הצורך לחפש אחריהם ברחבי העיר. בלילה אחד, מתוך ייאוש, לוקח הרווי מארון התרופות כדורי מורפין במטרה לשים קץ לחייו. בדרך לתחנה הוא פוגש תושבת של בית האבות, שהוא לא הכיר כלל כי היא התביישה לצאת מחדרה משום שמחלת הסרטן עיוותה את פניה. הם יושבים ומשוחחים כל הלילה, ולמחרת מתגלה שהתושבת התאבדה. בסצנה האחרונה בסרט יוצא הרווי אל תחנת האוטובוס, כשלגופו רק ספר העובדות תלוי בחוט על צווארו. הוא מתיישב בתחנה, על אף שהוא יודע שהאוטובוס לא יבוא, ומחייך בפעם הראשונה מזה זמן רב. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003. מרי ומקס אתר האינטרנט הרשמי של הרווי קראמפט (באנגלית) "הרווי קראמפט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרווי קראמפט", באתר נטפליקס "הרווי קראמפט", באתר AllMovie (באנגלית) "הרווי קראמפט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרווי קראמפט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רכבל חיפה

רַכֶּבֶל חיפה הוא רכבל תיירותי הפועל בחיפה ומקשר בין שכונת בת גלים, שלחוף הים, ושכונת סטלה מאריס, שבקצה הצפוני של הכרמל. בספרו של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד" (בתרגומו של נחום סוקולוב) מופיע התיאור: בני השטן, מה זאת? צעק קינגסקורט, ויור באצבעו אל מרכבת ברזל גדולה שעופפה מעל לעצי התמרים, ובעד חלונותיה נשקפו היושבים בה. המרכבה הייתה תלויה ותרחף על פני רשת של גשר ברזל כביר. ודוד ליטוואק ענה: זאת היא מסלת הברזל החשמלית המעופפת. הלא ראית כמוה באירופא. תיאור זה התממש ברכבל חיפה, ואפילו הדקלים נטועים בתחנת בת גלים. הרכבל בנוי משש קרוניות, הנעות שלוש לכל כיוון. הקמתו נעשתה למטרות תיירות בתקופת כהונתו של אריה גוראל כראש עיריית חיפה. בשל צורתן הכדורית של הקרוניות, זכה לעיתים הרכבל לכינוי "הביצים של גוראל" בפי חלק מתושבי האזור. המיזם, שתוכנן על ידי האדריכל אמנון גלפמן והוקם ב-1986 על ידי "החברה הכלכלית לחיפה", הוא עסק בבעלות פרטית של חברת "יטבתה" ("י. בעיר אחזקות 1995 בע"מ"), אשר הפעילה את רשת המסעדות "יטבתה בעיר". בתצורתו הראשונית הרכבל היה אמור לנוע, כמעט ללא הפסק ובתוכו הנוסעים היו אמורים לשמוע הסברים על הנוף הנשקף ממנו. בשנות האלפיים, הקרוניות יוצאות לדרכן, מכל אחת מהתחנות, מדי רבע שעה. הן נוסעות כדבוקה אחת וגם מערכת השמע חדלה מלפעול. אורכו של הרכבל הוא 355 מטרים והפרש הגבהים בין שתי תחנותיו, 130 מטרים. במהלך מלחמת לבנון השנייה הושבת הרכבל, והוא חזר לפעול כשנה וחצי לאחר מכן. ב-1 בינואר 2016 נקרע כבל התקשורת של הרכבל עקב הרוחות העזות, ועקב כך הושבת הרכבל. לאחר כחודשיים חזר הרכבל לפעילות. הרכבל הוא תוצרת חברת דופלמאייר-גאראוונטה האוסטרית-שווייצרית. בסביבת תוואי הרכבל נמצאים האתרים מערת אליהו ומנזר סטלה מאריס. בדצמבר 2016, מעבר להיותו אטרקציה תיירותיות, החל הרכבל לשמש כאופצייה לכלי תחבורה לכל דבר, בעיקר עבור אלפי הסטודנטים ואנשי הסגל במכללה האקדמית גורדון. לאור מצוקת חנייה רבת שנים באזור המכללה, הושג הסדר, לפיו לבאי המכללה תתאפשר חנייה חופשית באזור תחנת בת גלים של הרכבל ונסיעה בו בחינם לצידו השני, המרוחק מספר דקות הליכה בודדות מהמכללה. שירות הרכבל ניתן בחינם רק עבור סטודנטים ועובדים של המכללה ואינו נכלל בהסדר עם שאר אמצעי התחבורה העירונית. הרכבל מופיע בסרטים וסדרות שונים, כגון "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו", "מזל חתולה" ועוד. רכבלית אתר האינטרנט הרשמי של רכבל חיפה מיכל בן ארי, רק רכבל, באתר ynet, 30 בינואר 2008 אחיה ראב"ד, מת ראש עיריית חיפה לשעבר, אריה גוראל, באתר ynet, 28 באוקטובר 2007 באיזה קמפוס ראיתם סטודנטים שמגיעים ללימודים ברכבל?, באתר "ניוז חיפה קריות. נט", 11 בדצמבר 2016 שמעון בן עמי, גורדון בחיפה מצאו פתרון יצירתי ויעיל למצוקת החנייה הסטודנטים מגיעים הרכבל ללימודים, באתר "ZePo.co.il"‏, 11 בדצמבר 2016 כמצוין על-גבי הקבלות בעת תשלום עבור הנסיעה רכבלים, באתר התאחדות בולאי ישראל יוני נעימי, החמרה במזג האוויר: ייתכנו חסימות כבישים ראשיים, באתר "נשפיע", 1 בינואר 2016 רכבל חיפה | אטרקציה בחיפה, באתר רכבל חיפה (באנגלית אמריקאית) אחיה ראב"ד, בשל מצוקת חניה: נסיעה חינם ברכבל לסטודנטים בחיפה, באתר ynet, 6 בדצמבר 2016 שושן מנולה, שיא: 500 סטודנטים מגורדון השתמשו ברכבל מבת גלים בשבוע אחד, באתר כלבו – חיפה והצפון, 13 בנובמבר 2017
Somewhere Back in Time

Somewhere Back in Time - The Best of: 1980-1989 הוא אלבום אוסף של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן שמכיל שירים משבעת האלבומים הראשונים של הלהקה, אותם האלבומים שנחשבים ל"תקופת הזהב" של הלהקה. האלבום יצא סמוך לתחילתו של סיבוב ההופעות "Somewhere Back in Time World Tour", שנועד להכיר למעריצים החדשים של איירון מיידן את החומר הישן של הלהקה משנות ה-80, והשירים שמופיעים באלבום זהים לשירים אותם ניגנה הלהקה במהלך סיבוב הופעות זה. עטיפת האלבום כוללת תמונה של קמע הלהקה "אדי" כפרעה חנוט (בדומה לעטיפת האלבום Powerslave), ומעליו אדי בצורת סייבורג (מעטיפת האלבום Somewhere In Time). הלוגו של איירון מיידן דומה ללוגו שהופיע על עטיפת האלבום Seventh Son of a Seventh Son. ברוס דיקינסון - שירה סטיב האריס - גיטרת בס דייב מארי - גיטרה חשמלית אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית ניקו מק'בריין - תופים בכל השירים למעט 6, 7, 8, 14 קלייב בר - תופים בשירים 6, 7, 8, 14 בנוסף: מייקל קני - קלידים בשירים 10 ו-12 מידע על האלבום Somewhere Back in Time באתר MusicBrainz האלבום Somewhere Back in Time באתר Discogs
שבתאי לוי

האם התכוונתם ל... שבתי לוי – ראש עיריית חיפה שבתאי לוי (קצין) – סגן מפקד חיל הים שבתאי לוי (כדורגלן) – חלוץ הפועל תל אביב הרב שבתי הלוי – ממלא מקום חכם באשי באימפריה העות'מאנית. שבתאי "שבו" לוי (1918–2015) – חוקר תרבות הבדואים בסיני, איש קיבוץ בית השיטה.
תחותמס הראשון

תחותמס הראשון (באנגלית: Thutmose I; יש הוגים את שמו גם: ת'וּתּ-מֹש, כלומר תות-משה) היה הפרעה השלישי בשושלת ה-18 של מצרים העתיקה. תקופת שלטונו מתוארכת לשנים 1512-1525 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה. תחותמס עלה לשלטון לאחר מותו של אמנחותפ הראשון. בתקופות שלטונו ניהל מסעות מלחמה לאזור כנען וסוריה ממזרח ולנוביה בדרום והרחיב את אזורי השליטה של מצרים לאזורים שאף פעם לא היו בשליטתה. תחותמס היה בנו של אמנחותפ הראשון ושל פילגש בשם "סנסנב". כדי לרכוש לו זכויות לכס המלכות נשא לאישה את עאחמס, בתו החוקית של אביו אמנחותפ והיא הייתה אשתו הראשית. ישנם חוקרים הטוענים שהיא הייתה אחותו של אמנחותפ הראשון ולא ביתו. בנו הבכור של תחותמס הראשון מאשתו עאחמס היה אמנמס. הוא נולד עוד לפני שתחותמס הומלך למלך. אמנמס מופיע על גבי אסטלה יחד עם אביו משנת שלטונו הרביעית בסצנת ציד בממפיס. אמנמס הפך להיות מפקד הצבא הגדול של אביו זמן לא רב לפני מותו שהתרחש סמוך למותו של אביו. לתחותמס נולדו ילדים נוספים מאשתו הראשית, בן שמת לפני מות אביו, ושתי בנות, אחת מהן הייתה חתשפסות. לתחותמס היה בן נוסף מאשה אחרת אשר הפך ליורשו והפך למלך תחותמס השני ונשא את אחותו חתשפסות לאישה. בעת עלייתו של תחותמס לשלטון החל מרד בנוביה כנגד שלטונה של מצרים. תחותמס ירד במורד הנילוס, נלחם בנובים והרג את מלכם. הוא תלה את גופתו על חרטום ספינתו לפני חזרתו לתבאי. בשנת מלכותו השנייה יצא תחותמס למסע מלחמה כנגד מיתני והגיע עד נהר הפרת. הוא היה השליט המצרי הראשון שהגיע לאזור כה צפוני. על פי כתובת שנשארה מתקופתו, תחותמס הציב ליד כרכמיש בסמוך לנהר הפרת אסטלת גבול כדי לחגוג את ניצחונו על הארצות שמעבר לנהר הפרת. נהר הפרת היה הנהר הגדול הראשון שהמצרים הכירו מחוץ לארצם. הפרת זורם דרומה בעוד שהנילוס זורם צפונה. בעקבות כך כונה נהר הפרת על ידי המצרים "מים הפוכים".[דרוש מקור] בשנת מלכותו השלישית הוא יצא למלחמה נוספת כנגד נוביה. במהלך מסע זה הורה תחותמס להעמיק את התעלה שנבנתה במאה ה-19 לפנה"ס על ידי פרעה סנוסרת השלישי מהשושלת ה-12. מטרת החפירה היה להקל את המסע במעלה זרם הנילוס ממצרים לנוביה ובכך להקל על שילוב נוביה באימפריה המצרית. בשנת מלכותו הרביעית יצא למסע נוסף כנגד נוביה. במסע זה הגיע עד לאשדות הרביעים של הנילוס. תחותמס הראשון בנה מקדשים רבים במצרים, הפרויקט הגדול ביותר שלו היה המקדש בכרנך. כן בנה לעצמו קבר בעמק המלכים, הוא היה כנראה המלך הראשון שבנה לעצמו קבר בעמק זה. המומיה של תחותמס התגלתה בשנת 1881 בדיר אל-בחרי מעל מקדשה של חתשפסות, ביחד עם מלכים נוספים של השושלות ה-18 וה-19 ושליטים מהשושלת -21. האגיפטולוג גסטון מספרו תאיר את המומיה כך: "המלך כבר היה מבוגר בגילו בעת מותו, בהיותו בן למעלה מחמישים שנה, לשפוט לפי השיניים החותכות, שנשחקו מהטומאה של הלחם המצרי. הגוף, על אף שהוא קטן וכחוש, מראה עדות לכוח שרירי יוצא דופן; הראש קירח, התוויות מעודנות, והפה עדיין נושא הבעה האופיינית לפיקחות וערמומיות." מדיה וקבצים בנושא תחותמס הראשון בוויקישיתוף תחותמס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ייתכן שהשם המצרי נהגה זנזנב, ומשוקע בהקשרים מקראיים של המילה זנב עם מצרים ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייר ולדו

פייר ולדו (בצרפתית: Pierre Valdo), כונה גם ולדו מליון, 1130–1217, היה רפורמטור דתי נוצרי, האיש שעל שמו נקרא הזרם הוולדונזי. פייר ולדו היה סוחר עשיר בעיר ליון. בשנות השבעים של המאה ה-12 ויתר על רכושו לטובת העניים ועבר לחיי עוני כשהוא מטיף גם לאחרים לעשות כמוהו ולקחת כמופת את חיי השליחים הראשונים. הוא וחסידיו תרגמו חלקים מכתבי הקודש והפכו אותם נגישים גם למי שאינם דוברי לטינית. CHiESA METODiSTA Di BASSiGNANA הוא לא היה מטיף מוסמך מטעם הכנסייה ולכן הארכיבישוף של ליון אסר עליו ועל חסידיו להטיף את תורתו וב-1182 הוטל עליו נידוי והוכרז כ"פדי". בעקבות הנידוי עזבו, הוא וחסידיו, את ליון ועברו לעמקי ההרים בפיימונטה ווו. ב-1184 הוגדרה תנועתם ככפירה. מדיה וקבצים בנושא פייר ולדו בוויקישיתוף An historical defence of the Waldenses or Vaudois (בצרפתית) פייר ולדו - מקור השם וודואז (בצרפתית) פייר ולדו והוולדניזם (באנגלית) פייר ולדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)