laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלברט ג. מאקי

אלברט גלטין מאקי (באנגלית: Albert Gallatin Mackey;‏ 12 במרץ 1807 – 20 ביוני 1881) היה היסטוריון ומדען, רופא וסופר אמריקאי, חבר מסדר הבונים החופשיים. נודע בעיקר בזכות ספריו ומאמריו הרבים על הבונים החופשיים, שעסקו בעקרונות תנועה זו, חוקתה, סמליה וטקסיה. אלברט גאלאגן מאקי נולד בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה. בנו של ג'ון מאקי (1765-1831), רופא, עיתונאי ומחנך בכיר, שפרסם ספר מקיף בתחום האריתמטיקה. אחיו היה אדמונד ויליאם מקגרגור מאקי, חבר בית הנבחרים של דרום קרוליינה. לאחר סיום לימודיו, מאקי לימד בבית הספר לפרנסתו למשך זמן מה. בשנת 1832 סיים את לימודיו האקדמיים ברפואה בקולג' של דרום קרוליינה. ב-1844 פרש מתחום הרפואה. לאורך חייו, מאקי כתב על מגוון נושאים, והתמחה בחקר שפות, מאפייני תקופת ימי הביניים ובנייה חופשית. ב-1849 ייסד מגזין בנושאי הבונים החופשיים, אותו מימן בעיקר מכספו במשך שלוש שנים. בין השנים 1858 – 1860 הוא ניהל רבעון שהוקדש לאותו נושא. מאקי למד באופן עצמאי שפות שונות, בהן לטינית, יוונית ועברית. הוא נהג להרצות בתחום ההתפתחות האינטלקטואלית והמוסרית בתקופת ימי הביניים. בהמשך הוא התמקד בייחוד בחקר הסימבוליזם ומחקרי קבלה ותלמוד. הוא שירת כמרצה ומזכיר בכיר בלשכה הגדולה של מסדר הבונים החופשיים בדרום קרוליינה, וכמו כן כמזכיר ראשי של הנוסח הסקוטי הקדמון והמקובל בבנייה החופשית בדרום ארצות הברית. הוא מת במדינת וירג'יניה. The Principles of Masonic Law by Albert Gallatin Mackey, 1856 The Symbolism of Freemasonry, 1882 תורגם לעברית על ידי טל ורשבסקי: "הסמליות בבנייה החופשית", בהוצאת הלשכה הגדולה למדינת ישראל, 2019 בן-ציון ח. אילון, בין העמודים, אוצר רב בונה, 1965. מרדכי צבירן, אמת אחרת - הנוסח הסקוטי, הוצא בחסות המועצה העליונה של הדרגה ה-33 והאחרונה של הנוסח הסקוטי הקדמון והמקובל בבנייה החופשית במדינת ישראל, 2008. מדיה וקבצים בנושא אלברט ג. מאקי בוויקישיתוף כתבי אלברט ג. מאקי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
זווית ישרה ומחוגה

זווית ישרה ומחוגה (בעברית גם: מזווית ומחוגה; באנגלית: Square and Compasses) הוא סמל בינלאומי, המזוהה ביותר עם הבנייה החופשית. הזווית הישרה והמחוגה הם כלים של אדריכלים ומשמשים בטקסים של הבנייה החופשית כדי ללמד לקחים סמליים. לשכות בנייה חופשית וטקסים מאסוניים מסבירים את הסמלים האלה כלקחים בהתנהגות: למשל, ספר "סדר העבודה בדרגת תלמיד־בונה־חופשי" של הלשכה הגדולה למדינת ישראל מסביר אותם כך: "המזווית תכוון את פעולותינו, והמחוגה תתווה תחום ליחסינו עם בני־האדם בכלל ועם אחינו הבונים החופשיים בפרט". עם זאת, מכיוון שהבנייה החופשית אינה דוגמטית, אין פרשנות מוסכמת לסמלים האלה (או לכל סמל מאסוני אחר), שמשמש את כלל הבנייה החופשית. בארצות דוברות אנגלית הזווית הישרה והמחוגה מוצגות לעיתים קרובות עם האות G במרכז. האות מתפרשת בתור סמל למילים שונות באזורים שונים. הפרשנויות הנפוצות ביותר: "G" מייצגת את אלוהים (God) ומזכירה לבונים החופשיים שאלוהים נמצא במרכז של הבנייה החופשית. בהקשר הזה היא יכול לסמל גם את האדריכל הגדול של היקום (The Great Architect of the Universe), רמז לאלוהים. בהקשר אחר, האות מייצגת גאומטריה (Geometry), שמתוארת בתור "האצילה שבמדעים" ו"היסוד שעליו מוקם מבנה־העל של הבנייה החופשית". בן-ציון ח. אילון, בין העמודים, אוצר רב בונה, 1965. מרדכי צבירן, אמת אחרת - הנוסח הסקוטי, הוצא בחסות המועצה העליונה של הדרגה ה-33 והאחרונה של הנוסח הסקוטי הקדמון והמקובל בבנייה החופשית במדינת ישראל, 2008. מדיה וקבצים בנושא זווית ישרה ומחוגה בוויקישיתוף
ארנסט פלאג

ארנסט פלאג (באנגלית: Ernest Flagg;‏ 6 בפברואר 1857 – 10 באפריל 1947) היה אדריכל אמריקאי המזוהה עם סגנון הבוזאר. הוא תמך ביצירת רפורמות הקשורות בתכנון אורבני וטען שהאדריכלות היא בעלת השפעה ואחריות חברתית. ארנסט פלאג נולד בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית. עזב את בית הספר בו למד בגיל 15 לטובת עבודה משרדית בוול סטריט. הוא עבד עם אביו ואחיו בעסקי הנדל"ן מספר שנים. בשנת 1880 תכנן בית דירות תחת האדריכל פיליפ גנגמברה הוברט (אנ'). קורנליוס ואנדרבילט השני (אנ'), בן דודו של פלאג עקב נישואיו לאליס קלייפול ונדרבילט (אנ'), התרשם מעבודתו ושלח אותו ללמוד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז בין השנים 1889–1891 תחת פטרונותו. בשנת 1891, החל פלאג בהכשרתו המקצועית בניו יורק. בשנת 1894 הקים יחד עם וולטר צ'מברס (אנ'), אותו הכיר בפריז, את משרד האדריכלים "פלאג וצ'מברס". פרויקט בולט שתכננו השניים הוא מוזיאון קורקורן. בשנת 1908, תכנן את בניין סינגר - הגבוה ביותר בעולם בין השנים 1908–1909. Flagg, Ernest - Genealogical Notes of the Founding of New England: My Ancestors Part in that Undertaking Lockwood & Brainard Co. (1926) ISBN 0-8063-0533-9 Mardges Bacon, Ernest Flagg: Beaux-Arts Architect and Urban Reformer, MIT Press (1986) Paul Malo, "Boldt Castle", Laurentian Press (2001) Paul Malo, "Fools' Paradise", Laurentian Press (2003) מדיה וקבצים בנושא ארנסט פלאג בוויקישיתוף ארנסט פלאג באתר NYC Architecture ארנסט פלאג ב-MIT Press אנרסט פלאג באתר Structurae. מבנים שתוכננו על ידי אנסט פלאג במאגר המידע של ספריית הקונגרס האמריקאי. Ernest Flagg - Beaux-Arts Architect and Urban Reformer The MIT Press Eighth Generation Descendants of Bartholomew Flegg & Graff, Rebecca Irwin."Genealogy of the Claypoole Family of Philadelphia." Philadelphia, Pa., 1893, pp. 124 & 145.
אנטוני טורס

אנטוני טורס גארסיה (בספרדית: Antoni Torres García‏; 29 ביוני 1943 – 24 בפברואר 2003) היה כדורגלן ומאמן ספרדי ששיחק במשך שנות ה-60 וה-70 במדי הרקולס וברצלונה כבלם. טורס נפטר מסרטן ב-26 בפברואר 2003, בגיל 59. טורס החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 1963, במדי הרקולס, ששיחקה בזמנו בליגה השנייה בספרד, שם ביסס את מעמדו כבלם. בסוף עונתו הראשונה בהרקולס, עונת 1963/64, השתתף טורס עם הקבוצה בפלייאוף ההעפלה לליגה הראשונה, אך היא כשלה במשימתה ונשארה בליגה השנייה עונה נוספת. בעונה הבאה שותף טורס ל-30 משחקי ליגה ועזר לקבוצה לסיים במקום הרביעי. בסיום העונה, בקיץ 1965, הצטרף טורס לברצלונה. טורס ביסס את מעמדו בקבוצה במהרה והיה שחקן הרכב ברוב משחקי ברצלונה במשך 11 עונות. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע ערי הירידים. התואר המקומי הראשון בו זכה טורס עם ברצלונה היה גביע הגנרל בעונת 1967/68, לאחר שברצלונה גברה על ריאל מדריד 1-0 במשחק הגמר. באותה עונה זומן לראשונה לנבחרת ספרד בשל היכולת הטובה שהציג במדי ברצלונה. טורס הופיע במדי הנבחרת הספרדית 4 פעמים נוספות בלבד, האחרונה שבהן הייתה ב-1969. בעונת 1968/69 הבקיע טורס שער ליגה ראשון במדי ברצלונה, בניצחונה 1-0 על אספניול ב-24 בנובמבר 1968. בעונת 1970/71 היה טורס שותף לזכייה נוספת בגביע הגנרל ולהגעתה של הקבוצה לגמר גביע ערי הירידים. בעונה זו הבקיע טורס את שערו השני והאחרון בליגה כשחקן ברצלונה, בניצחון 1–4 על סבאדל. שלוש שנים מאוחר יותר, טורס לקח חלק משמעותי בזכיית ברצלונה באליפות ראשונה מזה 14 שנים, כשבדרך לזכייה זו ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 0–5 באצטדיונה הביתי, משחק שקירב את ברצלונה לזכייה בתואר על חשבונה של מדריד. מעמדו של טורס החל לדעוך בעונה הבאה, והוא פתח רק ב-13 משחקי ליגה. בתחילת עונת 1975/76 פרש טורס ממשחק, אחרי שנערך לכבודו משחק פרידה. לאחר פרישתו ממשחק הצטרף טורס לצוות ההנהלה והאימון של ברצלונה. בעונת 1978/79 החל לאמן את קבוצת המילואים של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק, עד אפריל 1979, אז הצטרף לז'ואקים ריפה כעוזרו באימון הקבוצה הבוגרת. בסוף העונה זכתה ברצלונה בגביע המחזיקות הודות לניצחון על פורטונה דיסלדורף בבזל. לאחר שרפה פוטר במהלך עונת 1979/80, שב טורס לתפקידו כמאמן בקבוצה המשנה. טורס מילא את התפקיד במשך 3 עונות נוספות, עד סוף עונת 1982/83. בקיץ 1983 החל לאמן את קסטיון, ששיחקה אז בליגה השנייה. בעונתו הראשונה הדריך את הקבוצה למקום העשירי, ובעונתו השנייה למקום ה-12. בסוף העונה עזב את קסטיון ועבר לאמן את הרקולס, הקבוצה בה החל את הקריירה המקצועית שלו כשחקן. בעונה הראשונה כמאמנה, עונת 1984/85, סיימה הרקולס במקום ה-15 בליגה הראשונה, רק נקודה אחת מעל מאלגה שירדה לליגה השנייה. בעונה הבאה ירדה הרקולס לליגה השנייה מהמקום ה-17, המקום לפני האחרון, וטורס עזב את הקבוצה. ב-1984 הקים טורס בצוותא עם ריפה, חואן מנואל אסנסי וקרלס רשאק את בית הספר היוקרתי לכדורגל "Escuela TARR" (בית ספר טאר"ר), כראשי התיבות של שמות המקימים. גביע ערי הירידים: 1965/66 גביע הגנרל: 1967/68, 1970/71 הליגה הספרדית: 1973/74 מדיה וקבצים בנושא אנטוני טורס בוויקישיתוף אנטוני טורס, באתר Transfermarkt אנטוני טורס, באתר BDFutbol אנטוני טורס, באתר WorldFootball.net אנטוני טורס, באתר National Football Teams אנטוני טורס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אנטוני טורס במדור השחקנים האגדיים של ברצלונה פרופיל המאמן באתר BDFutbol
קווירקור

קוויקרור (באנגלית: Queercore; מוכר גם כהומוקור) היא תת-תרבות פאנק להט"בית מחתרתית שהחלה להתפתח באמצע שנות ה-80 מתוך סצנת הפאנק בארצות הברית ובבריטניה. תת-תרבות הקוויקור מתבטאת לרוב בסגנון DIY, דרך פנזינים, מוזיקה (לרוב מוזיקת פאנק), אמנות, קולנוע וכתיבה. תרבות הקווירקור חולקת השפעות עם תרבות הריוט גירל והאנרכו-פאנק. כסוגה מוזיקלית, להקות קווירקור רבות מנגנות בסגנון הארדקור פאנק, אך מושפעות גם מסגנונות האינדי רוק, אינדסטריאל, פאוור פופ ועוד. מילות השירים המשתייכים לזרם הקוויקור עוסקות לרוב בסוגיות הנוגעות לנטייה מינית, זהות מגדרית ולשחרור מגדרי של הפרט, ומבקרים מבנים חברתיים הטרוסקסיסטיים. בין להקות קווירקור בולטות אפשר למנות את Limp Wrist, Lesbians on Ecstasy, Pansy Division, Mouthfull, The Little Deaths. אנרכיזם קווירי Queercore By Ryan Cooper, Punk Music Expert, about.com. Queer to the Core, Adan Rathe, OUT Magazine.
יצחק נסיהו

יצחק נסיהו (27 בנובמבר 1926 – 9 בפברואר 2015) היה המזכיר הצבאי של ראש הממשלה בשנים 1963–1966, בדרגת אלוף-משנה. שירת בתפקיד זה תחת ראש הממשלה לוי אשכול, וקודם לכן כממלא מקום המזכיר הצבאי בעת כהונתו של דוד בן-גוריון כראש הממשלה. יצחק נסיהו נולד בחיפה בשנת 1926 ליהושע נסיהו, שעלה מגליציה והיה מזכיר הכספים וגזבר הטכניון, ולאסתר לבית בלום, בת למשפחה שנמנתה עם מייסדי ראש פינה. בן דודו היה מרדכי נסיהו. סבו, יצחק בלום, היה שומר במושבה יבנאל ונרצח בידי ערבי בשנת 1909. בשנת 1940 הצטרף לגדנ"ע. הוא שירת כנוטר והיה חבר ב"הגנה". עבר את קורס הקצינים הראשון של צה"ל, בפיקודו של חיים לסקוב. שירת כקצין מודיעין בחיל השריון, בחטיבת גולני ובפיקוד המרכז. ב-1957 היה ראש לשכת הרמטכ"ל משה דיין. ביוני 1958 עבר ללשכת המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, והיה ממלא מקומו של המזכיר הצבאי, חיים בן-דוד, בעת כהונתו של דוד בן-גוריון כראש הממשלה. עם פרישתו בן-גוריון מכהונת ראש הממשלה פרש גם בן-דוד מכהונתו, וביולי 1963 מונה נסיהו למזכיר הצבאי של ראש הממשלה החדש, לוי אשכול. באפריל 1964 הועלה לדרגת אלוף-משנה. כיהן כמזכיר הצבאי עד תחילת 1966. במלחמת ששת הימים היה עוזר לשר הביטחון, משה דיין. לאחר סיום שירותו הצבאי עבד בכור תעשיות, היה מנכ"ל משרד הפרסום "בינג־ליניאל" ועבד בהוצאת הספרים ההסתדרותית "ספרי". נישא לרחל, ונולדו להם שתי בנות. נפטר ב-9 בפברואר 2015. עופר אדרת, הקצין שהעיר את בן גוריון בשבתות, באתר הארץ, 13 במרץ 2015 ר/ס יצחק נסיהו - מ"מ המזכיר הצבאי, מעריב, 1 ביוני 1958 סא"ל יצחק נסיהו נתמנה למזכירו הצבאי של אשכול, מעריב, 3 ביולי 1963 ח. בן דוד ועוזי נרקיס הועלו לדרגת אלופים, מעריב, 13 באפריל 1964 נתמנה מזכיר צבאי חדש לראש הממשלה, דבר, 1 בפברואר 1966 יצחק נסיהו - מנכ"ל משרד הפרסום "בינג-ליניאל", דבר, 28 בפברואר 1973
ספרי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ספרי – מדרשי הלכה על ספר במדבר וספר דברים ספרי (גאורגיה) – מחוז היסטורי בגאורגיה ספרי (הוצאה לאור) – הוצאה לאור שהוקמה על ידי ההסתדרות הכללית תרסיס – ספריי, נוזל המותז באוויר בצורת תרחיף סָפּרִי – עיירה באיטליה אישים: בהרנג ספרי – כדורגלן שוודי-איראני רוג'ר וולקוט ספרי – נוירופסיכולוג ונוירוביולוג אמריקאי ספר (פירושונים) ספראי ספארי
נסיהו

האם התכוונתם ל... יצחק נסיהו – המזכיר הצבאי של ראש הממשלה בשנים 1963–1966. יהודית נסיהו – סוכנת "המוסד", השתתפה בהבאתו של אדולף אייכמן למשפט בישראל ובמבצע לאיתור הילד יוסל'ה שוחמכר. אשתו של מרדכי נסיהו. מרדכי נסיהו – מהאידאולוגים של מפא"י ומפלגת העבודה בעשורים האחרונים של המאה העשרים. שימש כמנהל המכון להשכלה של מפא"י בבית ברל ולאחר מכן ראש מחלקת המחקר של בית ברל. בעלה של יהודית נסיהו. יהושע נסיהו – מזכיר הכספים, מנהל החשבונות, המנהל האדמיניסטרטיבי והגזבר של הטכניון, מתחילת פעילות הטכניון בשנת 1924 ובמשך חמישים שנה. הקים את הארכיון ההיסטורי של הטכניון, שנקרא על שמו. אביו של יצחק נסיהו. פרס חיים נסיהו במתמטיקה – פרס המוענק מדי שנה לעבודת דוקטורט מצטיינת במתמטיקה, שנכתבה ואושרה בישראל. הפרס נתרם על ידי יהודית ומרדכי נסיהו, לזכרו של בנם, חיים נסיהו.
גביע דייוויס 1995

גביע דייוויס 1995 הייתה התחרות ה-84 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 115 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-2 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. מחזיקת הגביע נבחרת שוודיה הודחה בחצי הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת רוסיה לבין ארצות הברית במוסקבה. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת ארצות הברית שניצחה בתחרות בפעם ה-31 בסך הכול. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: בלגיה, צ'כיה, דנמרק, צרפת ושווייץ נותרו בבית העליון הונגריה, הודו ומקסיקו עלו לבית העליון אוסטרליה, קרואטיה, וספרד ירדו לבתים האזוריים בתחרות שנת 1995, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא נפגשה עם נבחרת סלובניה. בעקבות ניצחון זה נבחרת ישראל עלתה למשחק מול נורווגיה. המנצח היה עולה למשחקי העברה לבית העליון, אך נבחרת ישראל הפסידה. אתר התחרות
TOS-1

TOS-1 (ברוסית: тяжёлая огнемётная система; באנגלית: Heavy Flamethrower System) המכונה בוראטינו הוא משגר רב-קני בעל 30 קנים של 220 מ"מ. המשגר מבוסס על מרכב של הטנק T-72. הTOS-1 עוצב במטרה לפגוע בכוח רגלים של האויב הנמצא בתוך ביצורים, בשדה פתוח ובכלי רכב בעלי שריון קל. הTOS-1 השתתף בקרב לראשונה ב-1988 בקרב עמק פנז'שיר במלחמת אפגניסטן. הפעם ראשונה בה הTOS-1 נראה לציבור הרחב היה ב-1999 באומסק. אם כי TOS-1 נחשב כארטילריה, בצבא הרוסי הוא לא משמש כארטילריה. "בוראטינו" הוא שמו של גיבור "מפתח הזהב", אחד הספרים המפורסמים ברוסיה של אלכסיי ניקולאייביץ' טולסטוי שהוא גרסה רוסית לפינוקיו. הרעיון של משגר רב קני קצר טווח המצויד בראש נפץ תרמובארי (ראש נפץ המצית אש, פצצת דלק אויר, פצצת ריק) התעורר בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20. מערכת לחימה הכוללת כלי לחימה, רקטות ואת כלי הטעינה פותחה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 באומסקטרנסמש (מפעל המפתח, מייצר ומעצב כלי לחימה) באומסק, הפרויקט נשאר סודי זמן רב. הTOS-1 מיועד לפגיעה בחיל רגלים, ציוד צבאי ומבנים צבאיים (כולל מבנים מוגנים). המשגר נבנה על מרכב ושריון של טנק T-72, זאת עקב המשקל הרב של המשגר והצורך בשריון חזק ועמיד במיוחד. כלי הטעינה, TZM, נבנה על מרכב (שאסי) משאית הקרוס קאונטרי, Kraz-225B. ב-2001 נוצרה מערכת משודרגת, הTOS-1A, שנכנסה לשירות עוד באותה שנה. השדרוג כלל הגדלת הטווח ל-8 קילומטר ושיפור המחשב הבליסטי. הTOS-1 לראשונה שימש את הצבא האדום בקרב עמק פנז'שיר במלחמת אפגניסטן, לאחר מכן השתתף בקרב על גרוזני במלחמת צ'צ'ניה השנייה והמשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022). הTOS-1A לראשונה שימש את צבא עיראק נגד כוחות דאעש אזרבייג'ן אזרבייג'ן - 18 עיראק עיראק - 4 קזחסטן קזחסטן - 3 רוסיה רוסיה - בערך כ15 משגרים TOS-2 (אנ') מדיה וקבצים בנושא TOS-1 בוויקישיתוף
קאס גילברט

קאס גילברט (באנגלית: Cass Gilbert;‏ 24 בנובמבר 1859 - 17 במאי 1934) היה אדריכל אמריקאי. בין עבודותיו הידועות: בניין וולוורת', בניין הקפיטול של המדינות וירג'יניה המערבית, מינסוטה וארקנסו, בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית, מוזיאון סנט לואיס לאמנות (SLAM), הספרייה הציבורית של סנט לואיס, מבנה האודיטוריום והגלריה של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות בניו יורק. גילברט תכנן מבני ציבור רבים בסגנון הבוזאר מתוך "השקפה אופטימית אמריקאית הרוחשת כבוד לדמוקרטיה היוונית, החוק הרומאי וההומניזם של הרנסאנס". Christen, Barbara S. and Flanders, Steven (editors). Cass Gilbert, Life and Work: Architect of the Public Domain New York: W.W. Norton, 2001. מדיה וקבצים בנושא קאס גילברט בוויקישיתוף Cass Gilbert Society West Hails East- Cass Gilbert in Minnesota article by Sharon Irish קאס גילברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קאס גילברט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Architectural tour of the US Supreme Court Building New York Architecture Images-Cass Gilbert Cass Gilbert Collection, 1897-1936 Archives Center, National Museum of American History Cass Gilbert Papers, Minnesota Historical Society.(הקישור אינו פעיל) Guide to the Cass Gilbert collection, 2005 Abstract of the Gilbert papers from the New-York Historical Society Christen, Barbara S.; Flanders, Steven (2001). Cass Gilbert, Life and Work: Architect of the Public Domain. W.W. Norton. ISBN 0-393-73065-4. Blodgett, Geoffrey (1999). Cass Gilbert: The Early Years. Minnesota Historical Society Press. ISBN 0-87351-410-6.
דוידוף

דוידוף הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... דוידוף (מותג טבק) (אנ') – מותג טבק שווייצרי שהוקם בידי זינו דוידוף דוד דוידוף – מאמן כדורגל וכדורגלן עבר ישראלי אביו של עודד דוידוף עודד דוידוף – במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, בנו של דוד דוידוף דוידוב דוידובה
נואבה אספרטה

נואבה אספרטה (בספרדית: Nueva Esparta) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה מורכבת מהאיים מרגריטה, קוצ'ה וקובגואה הנמצאים בים הקריבי, מול חופי מדינת סוקרה. המדינה משתרעת על שטח של 1,150 קילומטרים רבועים והיא המדינה הקטנה ביותר מבחינת שטח בוונצואלה (לא כולל הישויות הפדרליות שאינן מדינות). במדינה מתגוררים 491,610 תושבים (נכון ל-2011). בירתה של המדינה היא לה אסונסיון והעיר הגדולה ביותר בה היא פורלמר. האירופאי הראשון שהגיע לאיים היה כריסטופר קולומבוס ב-15 באוגוסט 1498. קולומבוס קרא לאי הגדול מביניהם לה אסונסיון. כעבור שנה שם האי שונה למרגריטה על ידי פדרו אלונסו ניניו וקריסטובל גרה, ככל הנראה בשל הפנינים הרבות שנמצאו סביב האי (משמעות השם "מרגריטה" בלטינית היא פנינה). לאחר מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19 האיים צורפו לרפובליקת קולומביה הגדולה. לאחר שרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית מרגריטה. ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ושטחי הפרובינציה הפכו למדינת נואבה אספרטה. משמעות השם היא "ספרטה החדשה", והוא הוענק למדינה כהוקרה לגבורה של הלוחמים המקומיים במלחמת העצמאות של ונצואלה שהזכירה את גבורת הלוחמים הספרטנים ביוון העתיקה. ב-1881 המדינה אוחדה עם מספר מדינות נוספות, אך חזרה להיות מדינה נפרדת בסוף המאה ה-19. ב-1904 המדינה אוחדה עם עוד מספר מדינות באזור שמעמדן הורד למחוז פדרלי שנקרא סקסיון אוריינטל, אך ב-1909 נואבה אספרטה השיבה לעצמה את מעמדה. כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על תיירות ומסחר, בייחוד מאז שהאי מרגריטה הוגדר כאזור סחר חופשי ב-1966 וב-1974, כאשר הנמל של האי מרגריטה הוכרז כנמל חופשי. בנוסף לענפים אלו הכלכלה מסתמכת גם על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול חצילים, תירס, מלונים ועגבניות, גידול מקנה ודיג. מדיה וקבצים בנושא נואבה אספרטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נואבה אספרטה (בספרדית) נואבה אספרטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת נואבה אספרטה, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית). venezuelatuya.com, Nueva Esparta y Dependencias Federales
רפא

האם התכוונתם ל... ההרים הריפאנים – המכונים: הרי רפא רפא צירי – פיוט שנהוג לשירו בעת מחלה של אדם קרוב מעבדות רפא – חברת תרופות ישראלית רפא - רק בריאות - מפלגה שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע אישים ששמם רפא רפא בן בנימין מוזכר בספר דברי הימים א', פרק ח', פסוק ב' רפאל נדאל – טניסאי ספרדי רפאל בניטס – כדורגלן עבר ומאמן כדורגל רפאל מרקס – כדורגלן מקסיקני ראו גם רפאים (פירושונים)
נלסון

האם התכוונתם ל... הפרדוקס של גרלינג-נלסון – פרדוקס המציג בעיה של שפה טבעית אוניות מערכה מסדרת נלסון – סדרה של אוניות מערכה ששירתו בצי הבריטי אה"מ נלסון – אונית מערכה הראשונה מסדרת נלסון תסמונת נלסון – הפרעה נדירה המופיעה בכ-15-25% מהחולים לאחר הסרת שתי בלוטות יותרת הכליה לטיפול במחלת קושינג והיפופיטויטריזם נלסון (סוס) – סוסו האישי של נשיא ארצות הברית הראשון ג'ורג' וושינגטון אתרים נלסון (ניו זילנד) – עיר בצפון האי הדרומי של ניו זילנד עמוד נלסון – אנדרטה בכיכר טרפלגר שבלונדון האי נלסון – איים בשם זה אישים אוליבר נלסון – מוזיקאי ג'אז אמריקאי בייבי פייס נלסון – פושע אמריקאי ביל נלסון – פוליטיקאי אמריקאי ג'ון נלסון – מנצח אמריקאי ג'מיר נלסון – כדורסלן אמריקאי ג'רי נלסון – בובנאי אמריקאי דון נלסון – כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי הוריישו נלסון – אדמירל בריטי ויליאם נלסון – גנרל אמריקאי טד נלסון – פילוסוף וסוציולוג אמריקאי טים בלייק נלסון – במאי, תסריטאי ושחקן אמריקאי נתן נלסון – ביוכימאי ישראלי סמי נלסון – כדורגלן צפון אירי קרייג נלסון – שחקן אמריקאי ראיין נלסן – כדורגלן ניו זילנדי ריקי נלסון – זמר ושחקן אמריקאי רפי נלסון – איש בוהמה ישראלי ג'אד נלסון – שחקן נילסון האי נלסון אישים ששמם הפרטי הוא נלסון
חיים קרלינסקי

הרב חיים קרלינסקי (א' בטבת ה'תרס"ז, 18 בדצמבר 1906, ליובוניץ - כ"ח בתשרי ה'תש"ן, 27 באוקטובר 1989) היה רב אמריקאי ממוצא ליטאי ועורך תורני פורה. הביוגרף של רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, "הראשון לשושלת בריסק", מחבר "בית הלוי". נולד לרב ישעיה קרלינסקי ולחנה בתו של רבי תנחום גרשון ביליצקי, בעיירה ליובוניץ בה כיהן אביו כרב. למד בישיבת סלובודקה ונמנה עם הגרעין המייסד של שלוחת הישיבה בחברון בה'תרפ"ה, 1925. בה'תרפ"ז עזב את חברון בשל בעיות רפואיות, ועבר לישיבת מרכז הרב בירושלים, ונעשה מקורבו של ראש הישיבה, הרב הראשי לארץ ישראל, רבי אברהם יצחק הכהן קוק, שהיה מקורב לסבו הרב ביליצקי ותלמידו של חותנו הרב נח חיים אברהם שפירא ב"קיבוץ" בסמרגון. בקיץ ה'תרפ"ח, 1928, נשא, בירושלים, את חוה פינס, ובקיץ ה'תרפ"ט היגרו בני הזוג לארצות הברית, אליה הגיע אביו ומשפחתו בשנים שחלפו מאז עלותו ללמוד בארץ ישראל. הוא כיהן כרב במשך שנה וחצי, ואז חזר לארץ ישראל. בשנת ה'תרצ"ד שב לארצות הברית והתמנה כרב בברוקלין, וכחבר אגודת הרבנים. לאחר קום מדינת ישראל, ניסה לעלות בשלישית לארץ בשנת ה'תשי"ג (1953), התגורר בחיפה ושימש כסגן מנהל מחלקת החינוך בעירייה מטעם המפד"ל, אולם שב וחזר לארצות הברית בה'תשי"ז, 1957. התמנה כסגן נשיא אגודת הרבנים, ושימש כרב האחראי על מתן הכשרות מטעם "חבר הרבנים של מנישביץ". מלבד עיסוקיו הרבניים, היה קרלינסקי עורך וסופר פורה, הוא ערך כתבי עת שונים, המפורסם שבהם "היהודי", ערך את כתביהם של רבנים אחרים מגדולי רבני ארצות הברית, כמו הרב אליעזר סילבר. כן כתב את ספרו "הליכות יצחק". בשנותיו האחרונות הדפיס את ספרו הביוגרפי על רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, "הראשון לשושלת בריסק". קרלינסקי נפטר בניו יורק, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' חיים קארלינסקי שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 114, באתר היברובוקס הרב חיים קרלינסקי זצ"ל, באתר מת"ל חיים קרלינסקי (1907-1990), דף שער בספרייה הלאומית הליכות יצחק, ניו יורק תשל"ט, באתר אוצר החכמה הראשון לשושלת בריסק, ירושלים: מכון ירושלים, מהדורה שנייה מתוקנת, תשס"ד, באתר אוצר החכמה לימים, בשנת ה'תשכ"ו, אף ערך חוברת זיכרון לרבו, שהודפסה בארצות הברית הגיעו 527 נוסעים, הבוקר, 6 ביולי 1953, עמ' 4 אישים ומוסדות, הצופה, 11 בספטמבר 1957, עמ' 4
גרגורי היינס

גרגורי אוליבר היינס (באנגלית: Gregory Oliver Hines;‏ 14 בפברואר 1946 – 9 באוגוסט 2003) היה רקדן, שחקן, זמר וכוראוגרף אפרו-אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בתור אחד הכוכבים בהיסטוריית ריקוד הסטפס, על במה ועל מסך הקולנוע, ונחשב כממשיך דרכו של ביל רובינסון. בין סרטיו הבולטים: "מבוהלים בשטח" (Running Scared), "לילות לבנים" (White Nights), "עסקת המאה" (Deal Of The Century), "מועדון הכותנה" (The Cotton Club), וסדרת הטלוויזיה "אבודים בבית" של רשת ABC. בין הפרסים שהוא זכה בהם הם פרס הטוני ופרס אמי. מדיה וקבצים בנושא גרגורי היינס בוויקישיתוף גרגורי היינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרגורי היינס, באתר AllMovie (באנגלית) גרגורי היינס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גרגורי היינס, באתר MusicBrainz (באנגלית) גרגורי היינס, באתר Yandex.Music (ברוסית) גרגורי היינס, באתר Discogs (באנגלית) גרגורי היינס, באתר בילבורד (באנגלית) גרגורי היינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גרגורי היינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חואניטה הול

חואניטה הול (אנגלית: Juanita Hall; ‏6 בנובמבר 1901 – 28 בפברואר 1968) הייתה שחקנית תיאטרון מוזיקלי וקולנוע אפרו אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בהפקות המקוריות של מחזות הזמר של רוג'רס והמרשטיין, בעיקר עבור גילום התפקיד "בלאדי מרי" בדרום פסיפיק, שבזכותו הייתה לאישה השחורה הראשונה שזכתה בפרס הטוני לשחקנית משנה. הול חזרה על תפקיד בלאדי מרי בסרט "דרום פסיפיק"" שיצא בשנת 1958. ב-1961 השתתפה בעיבוד הקולנועי של המחזמר "שירת תוף הפרח", גם הוא של רוג'רס והמרשטיין. ב-1950 הול הקליטה את השיר "Old Bojangles Is Gone" לזכרו של ביל רובינסון, שחקן ורקדן שעשה היסטוריה כשחצה את קווי הגזע על הבמה ועל מרקע הקולנוע. מדיה וקבצים בנושא חואניטה הול בוויקישיתוף חואניטה הול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חואניטה הול, באתר AllMusic (באנגלית) חואניטה הול, באתר MusicBrainz (באנגלית) חואניטה הול, באתר Yandex.Music (ברוסית) חואניטה הול, באתר Discogs (באנגלית) קובצי אודיו לשיר "Old Bojangles Is Gone" של חואניטה הול חואניטה הול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מורון (מונגוליה)

מורון (מונגולית: Мөрөн) היא בירת איימאג חובסגול מונגוליה. העיר התפתחה ממנזר בודהיסטי שהוקם ב-1809. ב-1921 חיו במנזר 1,300 נזירים בודהיסטים (לאמות). המנזר נהרס ב-1937. בראשית שנות התשעים של המאה ה-20 בעיר הוקם מנזר בודהיסטי קטן, אז גם נמצא בקרבת העיר קבר המוני ובו כחמשת אלפים גופות של נזירים שהוצאו להורג (מספר זה הוא כאחוז אחד של כלל האוכלוסייה הבוגרת של מונגוליה ב-1937. בעיר יש נמל תעופה. מדיה וקבצים בנושא מורון בוויקישיתוף http://www.nytimes.com/1991/10/23/world/mass-buddhist-grave-reported-in-mongolia.html. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.