laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרקולף נימץ

מרקולף ה. נימְץ (בגרמנית: Markolf H. Niemz, נולד ב-1964) הוא ביופיזיקאי גרמני. נימץ למד פיזיקה באוניברסיטת היידלברג ולאחר מכן ביו-הנדסה באוניברסיטת קליפורניה בסן-דייגו. הוא סיים דוקטורט עם עבודה על השמדת רקמות בעייתיות בעזרת לייזר. הוא היה ראש המחלקה לספקטרוסקופיה אופטית במכון פראונהופר לטכניקות מדידה פיזיקליות (IPM) בפרייבורג משנת 1999. נימץ מונה למהנדס הראשי לביו-רפואה באוניברסיטת היידלברג, וקיבל מינוי פרופסור בשנת 2000 בפקולטה לרפואה במנהיים. נימץ מנהל מאז את המעבדות להנדסה ביו-רפואית במנהיים (MABEL), השייכות בשיתוף לאוניברסיטאות היידלברג ומנהיים. בנוסף למחקרים השגרתיים החל נימץ לגלות עניין וחוקר את תחום התופעות העל-טבעיות הנצפות בעת מוות קליני. הוא התפרסם בעולם עם הוצאת ספרו "Lucy with c" בשנת 2005. פרס קארל פראודנברג של האקדמיה למדעים של היידלברג לשנת 1995 על עבודתו בטיפול רקמות בלייזר פרס עמית מחקר בהרווארד לשנת 1995 על מלגה יוקרתית מדויטישה פורשונגסגמיינשאפט Laser-Tissue Interactions: Fundamentals and Applications. Springer, Berlin, 1998; 3. edition 2007, ISBN 978-3-540-72191-8. Lucy with c: speed of light into the afterlife. Books on Demand, Norderstedt 2005, ISBN 3-8334-3739-1. Lucy in the light: the afterlife on the track. Droemer / Knaur, Munich 2007, ISBN 978-3-426-27420-0. Lucy's Legacy: The key to eternity. Droemer / Knaur, Munich 2009, ISBN 978-3-426-27498-9. Am I, when I am no more? A physicist decrypted eternity. Cross, Freiburg 2011 ISBN 978-3-451-61046-2. Meaning: A physicist linked knowledge with love. Cross, Freiburg 2013, ISBN 978-3-451-61181-0. Lose yourself itself and win it all: A physicist reaching for the stars. Cross, Freiburg 2015, ISBN 978-3451613227. Video: Spiegel-TV: Gibt es ein Leben nach dem Tod? Blick ins Jenseits siehe Beiträge von Prof. Markolf Niemz, von Prof. Dr. med. Walter van Laack, vom 9. März 2014 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרקולף נימץ".
חסידות רדוביץ

חסידות רדוביץ היא חצר חסידית שפעלה בעיירה רדאוץ (ביידיש: ראדעוויץ) ובצפת בין השנים תרט"ו–תרע"ג, ואחר כך בארצות הברית. החצר היא ענף מחסידות קוסוב, ממנה יצאה גם חסידות ויז'ניץ. כיום אין אדמו"ר לחצר. ערך מורחב – יוסף אלטר הגר בשנת תרט"ו השתקע רבי יוסף אלטר הגר, בנו השני של רבי חיים הגר מקוסוב, בעיירה רדאוץ (או ראדעוויץ, רדוביץ), והקים בה חצר חסידית. לרבי יוסף אלטר לא היו חסידים רבים, ובשנת תרל"ג הוא עלה לארץ ישראל והתגורר בצפת. נפטר כעבור שש שנים בחיפה ונקבר בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. ערך מורחב – משה הגר (רדוביץ) בנו רבי משה התמנה לממלא מקום אביו בשנת תרל"ג, וכיהן ברדוביץ עד שנת תרנ"ז, אז עלה גם הוא לארץ ישראל והתגורר בצפת. בצפת קיבל את בית מדרשו של אביו. בארץ ישראל ניהל אדמו"רות כחמש שנים, ונפטר בשנת תרס"ב. רבי ישראל הגר (כ"ו ניסן תרל"ח–ג' חשוון תש"ג), בנו השני של רבי משה, מילא את מקומו (הבן הגדול של רבי משה, רבי זיידא חיים, נפטר בחיי אביו), וכיהן כאדמו"ר ברדוביץ. בשנת תרע"ג היגר לארצות הברית, והקים בית מדרש במנהטן, ברחוב וול סטריט. ייסד את ישיבת "תורת חיים", ועורר את יהודי ארצות הברית לשמירת המצוות. בא לבקר כמה פעמים בצפת, ותמך כלכלית בבית המדרש של אביו בעיר. כמו כן הקים בצפת "בית יתומים" והחזיק אותו כלכלית. היה מנהל כולל ויז'ניץ בארצות הברית, וסייע לרבי ישראל הגר מוויז'ניץ בגיוס כספים לטובת תושבי ארץ ישראל. נפטר בשנת תש"ג, ונקבר בבית הקברות "בית דוד" (אנ'), על קברו הוקם אוהל. קברו שופץ בשנת תש"ע. רבי יוסף שמואל, הבן היחיד של רבי ישראל, למד בישיבה יוניברסיטי. נישא לבת רבי יצחק, האדמו"ר משאץ־סאסוב ברדוביץ. עם שובו לארצות הברית, סייע לאביו בפתיחת בית המדרש בוול סטריט, מנהטן, בשנת תרפ"ט, ומאז כיהן כרב המקום. עם פטירת אביו, בשנת תש"ג, החל לכהן כאדמו"ר בבית מדרשו. נפטר בכ"ח בניסן ה'תשמ"א, ונקבר על יד אביו בבית הקברות "בית דוד" (אנ'). לרבי יוסף שמואל נולדו שני בנים, משה ויחיאל מאיר. האחים מעולם לא נישאו, ולאחר פטירתו כיהנו שניהם כרבנים בבית המדרש. הרב יחיאל מאיר, הצעיר יותר, נפטר בפתאומיות בכ"ב בתשרי תשע"ג. כיום החצר אינה פעילה, אך פעילים שלושה בתי כנסת: במנהטן, באזור מרכז הסחר העולמי - בית הכנסת של אדמו"רי השושלת משנת תרפ"ט. בבורו פארק, בשדרה ה־15 - שימש את רבי ישראל בעת מגוריו בבורו פארק, לפני שעקר למנהטן. בית המדרש מנוהל כיום על ידי רבי יהושע רובין. בצפת - בית המדרש "תפארת משה וישראל". הוקם בשנת תרמ"ה (1885) על ידי רבי יוסף אלטר, האדמו"ר הראשון, ואחריו כיהן בו באדמו"רות בנו רבי משה הגר. משמש כיום קבוצה של חסידי ברסלב. שלמה יוסף אוביץ, "בית צדיקי ראדעוויץ", בתוך: ויקח משה, בני ברק, תש"ס. בית ראדעוויץ, בפורום "אידישע וועלט פארומס" (ביידיש). מכתב בקשה מהנהלת בית היתומים בצפת, בו מפורט על הקמת בית היתומים בניהולו של רבי ישראל הגר מרדוביץ. JOSEPH HAGER DEAD AT 80, כתבה על פטירת רבי יוסף שמואל הגר מרדוביץ (באנגלית). Rebbe Yisroel Hager, באתר kevarim.com (באנגלית). אדמו"ר רבי יוסף אלטר האגר מראדוביץ באתר mytzadik. רבי משה האגר באתר mytzadik. הציון אותר, ההמונים יפקדו את הקבר, באתר tog. חיים מאיר אוביץ, חמדת ישראל, עמוד רמ"ד תמונת האוהל על קברו באתר בית הקברות, באתר kevarim. קברו, באתר kevarim. הם מוזכרים בצוואת סבם רבי יצחק משאץ־רדוביץ. ראו: יוסף דוד מושקוביץ, תקון עירובין, עמ' קנ"ט, באתר היברובוקס. מנהטן: רב בית הכנסת של 'הגראונד זירו' הלך לעולמו באתר JDN. שתי מכתבים מצפת להאדמו"ר הרב יוסף שמואל האגער מארה"ב, באתר בידספיריט ישראל, בראש הדף נכתב שם בית הכנסת ותאריך הקמתו
נחום מרדכי פרלוב

רבי נחום מרדכי פֶּרְלוֹב (בכתיב ארכאי: פֶּערְלָאוו; כ"ח בתמוז ה'תרנ"ו - ט' באלול ה'תשל"ו) היה אדמו"ר חסידי, השלישי בשושלת נובומינסק, מראשי אגודת ישראל בארצות הברית, ומהאדמו"רים הבולטים בה במשך כ-40 שנה. נולד לרבי אלתר ישראל שמעון פרלוב, האדמו"ר השני מנובומינסק, ולפיגא דינה בת רבי ברוך מאיר טברסקי מאזרניץ. בשנת תרע"ו נשא את ביילה רחמה בת רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. אחרי נישואיו היה אחד מראשי הישיבה שהקים חמיו בסוקולוב. בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל במטרה להשתקע בה; ביקורו ארך למעלה משנה, ובמהלך ביקורו נפטרה בתו חנה יוכבד בת השבע (שנותרה בפולין עם אמה עד שימצא עבודה), והוא שב לפולין עקב אסונו וקשיים כלכליים שנערמו על דרכו. בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית, תחילה לבדו, ומאוחר יותר - בשנת תרפ"ט - הצטרפו אליו אשתו וילדיו. עם בואו לארצות הברית התגורר בלואר איסט סייד, שם החל לנהוג באדמו"רות. בשנת תשי"ד עבר לקראון הייטס. בשנת תשכ"ח עבר ניתוח ומאז נחלש. בשנת תש"ל עבר לבורו פארק, שם נפטר בתאריך ט' באלול תשל"ו. אשתו ביילא רוחמה נפטרה בכ"ח בסיוון תשמ"ז. רבי נחום מרדכי נודע כמתמיד וכלמדן מופלג. עסק רבות גם בצדקה ובחסד. היה פעיל במיוחד בעסקי הציבור של היהדות האורתודוקסית בארצות הברית, והיה מראשי אגודת ישראל בארצות הברית (אנ'). הוא קשר קשרי ידידות עם רבנים רבים בארצות הברית, בהם רבנים וראשי ישיבות ליטאיים, כמו רבי אהרן קוטלר ורבי משה פיינשטיין, ואדמו"רים כמו רבי יואל טייטלבוים ורבי מנחם מנדל שניאורסון. ביקר בארץ ישראל מספר פעמים, וכן השתתף בכנסייה הגדולה החמישית בשנת תשכ"ד. היה מהחברים הבולטים באגודת הרבנים האורתודוקסים של ארצות הברית וקנדה, וכיהן גם כסגן נשיא כבוד שלה. באחד מביקוריו נשלח מטעם האגודה לשוחח עם רבי אהרן רוקח, האדמו"ר מבעלז, על קבלת כספים מגופים ממשלתיים. מקורבו רבי מרדכי פרידלנדר שנסמך ממנו להוראה, סיפר כי כמחצית מכ - 100 המתפללים בבית מדרשו היו בקיאים בש"ס. בנו רבי ברוך דוד (נפטר בכ"א בתשרי תשמ"ד). בנו וממלא מקומו רבי יעקב פרלוב. בנו אלטר ישראל שמעון (תרצ"ז - י"ב בחשוון תש"ע). בנו אהרן פרלוב. רבי נחום מרדכי פרלוב, פאר נחום, בשער הספר מבוא מאת בנו רבי יעקב, ירושלים תשנ"ה, באתר אוצר החכמה יצחק לוין, "הרב ר' נחום מרדכי פרלוב - נאוואמינסקער רבי", בתוך: געשטאלטן און געשעענישען, ניו יורק תשל"ח, עמ' 68, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) אהרן סורסקי, "האדמו"ר מנובומינסק רבי נחום מרדכי פרלוב זצ"ל", בתוך: מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ח', בני ברק תשמ"ט, עמ' ק"פ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) טוביה פריינד, "רב וראש ישיבה שהרביץ תורה והוראה", המודיע, יום ו', ט"ז בטבת תשע"ז, עמ' ו'.
דרוזופילה

תסיסנית (שם מדעי: Drosophila) הידועה גם כדרוזופילה או, בכינויה השגור והמטעה, זבוב הפירות, היא סוג של זבוב במשפחת התסיסניתיים. בסוג זה כ-800 מינים. שניים מן הידועים ביותר: תסיסנית המחקר Drosophila melanogaster Drosophila subobscura המין D. melanogaster (תסיסנית המחקר) משמש רבות במחקרים בגנטיקה והוא אורגניזם מודל מצוי בביולוגיה התפתחותית ואף זכה לכינוי "חרק המחמד של הגנטיקאים". תכונותיו של המין שהפכו אותו לאורגניזם מועדף על ידי הגנטיקאים, ביחס לחרקים אחרים, הן הקלות היחסית שבגידולו בתנאי מעבדה, קצב ריבוי גבוה, מחזור חיים קצר, ממדי גוף קטנים ביחס לחרקים, המאפשרים אחסון מדגם גדול של זבובי תסיסנית בשטח אחסון קטן ומבנה כרומוזומלי פשוט הכולל 4 זוגות כרומוזומים גדולים פיזית. בשנת 2012 טרודי מאקאי פרסמה קטלוג של הגנום השלם של 200 סוגים שונים של דרוזופילה. בשנת 2020 הודיע צוות מחקר על יצירת הקונקטום (connectome), המיפוי המפורט ביותר שנוצר, של מוח ה-Drosophila melanogaster. בחודש יוני 2023 פורסם בכתב העת Plos Biology אודות כך שזבובים מסוג זה, רגישים במיוחד לצפייה ולשהייה בקרב גופות בני מינם, וכי הם מתים בטרם עת, בשל "דיכאון". בצורתם האופיינית, לזבובי תסיסנית צבע כתום-חום ואורכם נע סביב 3.1 עד ל-4.3 מילימטר. לרוב המינים עיניים אדומות. הבוגרים צהבהבים עם פסים כהים על הבטן. ההתפתחות העוברית של הזבוב Droshophila melanogaster נמשכת בערך כיממה ומחולקת ל 17 שלבים בעלי אפיונים שונים: בשלב הראשון ועד לרביעי מתרחשות 14 חלוקות גרעין כך שמתקבל תא מרובה גרעינים. גרעינים אלו נעים לכיוון פריפרית התא. בתהליך ה cellularization נוצרת ממברנה סביב גרעיני התא, כך נוצרת שכבת תאים הנקראת בלסטודרם המקיפה את החלמון. בשלבים 6–7 מתרחשת גסטרולציה היוצרת את המעי. בשלבים 8–11 מתרחשת התארכות שכבת הנבט ובשלבים 12–13 נסוגה שכבה זו. התפתחות ראש הזבוב וסגירת האזור הגבי מתרחש בשלבים 14–15 ולבסוף בשלבים 16–17 מתרחשת דיפרנציאציה אחרונה של התאים לקראת בקיעת העובר מהביצה. דרוזופילה, באתר ITIS (באנגלית) דרוזופילה, באתר NCBI (באנגלית) דרוזופילה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דרוזופילה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרוזופילה, באתר GBIF (באנגלית) דרוזופילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דרוזופילה, דף שער בספרייה הלאומית גלי וינרב, מחקרים חדשים על זבוב הפירות, באתר N12, מאי 2021 Gregory Barber, The Most Complete Brain Map Ever Is Here: A Fly's 'Connectome'. Wired. January 22, 2020 Tuhin S. Chakraborty et al, Ring neurons in the Drosophila central complex act as a rheostat for sensory modulation of aging, Plos Biology, San Francisco: Public Library of Science, 2023, עמ' journal.pbio.3002149
יהודה אריה פרלוב

רבי יהודה אריה פֶּרְלוֹב (בכתיב יידי: פּעֶרלאָוו; ה'תרל"ח – י' באלול ה'תשכ"א) היה רב בפולין והאדמו"ר מנובומינסק בארצות הברית, מראשי אגודת ישראל בארצות הברית וממייסדי אגודת האדמו"רים. נולד בנובומינסק (פולין, בשעתו חלק מהאימפריה הרוסית) לרבי יעקב מנובומינסק ולחוה בת רבי לייבוש ליברזון מפרוסקורוב. נשא את אסתר רייזל בתו של רבי דוד טברסקי ממקרוב (אנ') (בנו של רבי יעקב יצחק ממקרוב וחתן רבי אברהם מטריסק). הוסמך להוראה על ידי רבי אליהו חיים מייזל, רבי יואב יהושע וינגרטן ורבי משה נחום ירושלמסקי. מספר שנים לאחר פטירת אביו התמנה לרבה של ולודבה. מסופר כי רבי חיים מבריסק שיבח את ידיעותיו בהלכה. נהג לסיים תלמוד בבלי בכל שלוש שנים. התפרסם גם בבקיאותו בספר הזוהר. במלחמת העולם הראשונה ברח למינסק, ולאחריה, כשחזר לפולין, התיישב בלובלין. בשנת ה'תרפ"ב היגר לארצות הברית על פי הצעתם של יוצאי ולודבה בארצות הברית. בבואו לארצות הברית התגורר בתחילה בלואר איסט סייד, שם התפלל בבית הכנסת של יוצאי קהילת אופעלע, שם גם הקים את קהילת "מנחת יהודא". לאחר מכן עבר לוויליאמסבורג. לצד כהונתו כאדמו"ר, שימש גם כרב ופסק שאלות למעשה. הוא נהג לשבות רבות בקהילות שונות בארצות הברית אליהן הוזמן. היה אחד מראשי אגודת ישראל בארצות הברית, וחבר הוועד הפועל שלה. יחד עם רבי יהושע השל רבינוביץ ממונסטריטץ', רבי מרדכי חודורוב מטולנה-ויז'ניץ ורבי דוד מרדכי טברסקי מטולנה, ייסד את אגודת האדמו"רים בארצות הברית. פעל רבות למנוע חילולי שבת מצד יהודים בעלי עסקים בקרבת מקום מגוריו. בשנת ה'תש"ו ייסד בבית מדרשו את "ישיבת ר' לוי יצחק מברדיטשוב זצ"ל" על שם זקנו רבי לוי יצחק מברדיטשוב, בה למדו כ-100 תלמידים ויותר. נפטר[דרושה הבהרה] בי' באלול ה'תשכ"א ונקבר בניו יורק, בחלקת נובומינסק בבית הקברות "בית דוד" (אנ'). ישיבת "קול יהודה", שהוקמה על ידי נכד אחיו רבי יעקב פרלוב מנובומינסק, נקראה על שמו. אחיו הבכור רבי אלתר ישראל שמעון פרלוב – ממלא מקום אביהם בנובומינסק גיסו רבי משה מרדכי השיל – האדמו"ר ממז'יבוז'-ורשה. אחיו הצעיר רבי שלמה חיים פרלוב – רב ואדמו"ר בבולחוב שבגליציה ילדיו בנו דוד – נפטר בצעירותו באייר תשי"ב. בנו אהרן. בתו פייגה – נישאה לזאב חיים מינקוביץ. לב אריה החדש על התורה, שני חלקים, ירושלים תרצ"ג. רי"א פרלוב נסע לארץ ישראל במיוחד עבור הדפסת הספר. קול יהודה – דרשות. אשר זלקא ראנד, "הרב ר' יהודה ארי' פערלאוו שליט"א", בתוך: תולדות אנשי שם, ניו יורק תש"י, עמ' 102, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) הרב אברהם יצחק ברומברג, מגדולי החסידות – חלק כ' (נסכיז, לכוביץ, קיידנוב, נובומינסק), ירושלים תשכ"ג, עמ' ק"ס-קס"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). יצחק אלפסי, "רבי יהודה אריה פרלוב מנובומינסק–וולודאבה", בתוך: תורת החסידות, חלק ב', עמ' 22, ירושלים תשס"ט, באתר אוצר החכמה. יונה לנדא, "רבי יהודה ארי' פערלאוו פון נאוואמינסק", בתוך: מאקארוב, ניו יורק, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) אשכול אודות "רבי יהודה ארי' פערלאוו מ'נאוואמינסק – י' אלול תשכ"א", בפורום "אידישע וועלט". ספריו לב אריה החדש חלק א', ירושלים תרצ"ג, באתר אוצר החכמה / לב אריה החדש – חלק א', ירושלים תרצ"ג, באתר היברובוקס חלק ב', ירושלים תרצ"ג, באתר אוצר החכמה / לב אריה החדש – חלק ב', ירושלים תרצ"ג, באתר היברובוקס קול יהודה, ניו יורק תש"ו, באתר אוצר החכמה / וקול יהודה, באתר היברובוקס ראו תורת רבותינו מבריסק, סוכת הלויים, ירושלים תשע"ג, עמ' מ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). הפרדס - כ, ניו יורק תרפ"ז–תשנ"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
JSHint

JSHint הוא כלי ניתוח קוד סטטי המשמש בפיתוח תוכנה לבדיקה האם קוד מקור הכתוב בשפת JavaScript תואם עם כללי הקידוד. JSHint נוצר בשנת 2011 על ידי אנטון קובליוב כמזלג מהפרויקט JSLint (על ידי דאגלס קרוקפורד). אנטון ואחרים חשו כי JSLint נעשה "דעתני מדי", ולא איפשר מספיק אפשרויות התאמה אישית. מתכנני JSHint מפרסמים הן גרסה מקוונת והן גרסת שורת פקודה . הגרסה המקוונת נגישה דרך האתר הרשמי שבו משתמשים יכולים להדביק קוד כדי להפעיל את היישום באופן מקוון. גרסת שורת הפקודה של JSHint (מופץ כמודול Node.js ), מאפשרת תהליכי מיצוי אוטומטיים על ידי שילוב JSHint בתהליך העבודה של פיתוח הפרויקט. JSHint מופץ תחת רישיון MIT, למעט קובץ אחד עדיין תחת רישיון JSLint המהווה גרסה שונה מעט של רישיון MIT. סעיף נוסף מציין כי התוכנה תשמש "לטוב ולא לרע". סעיף זה, על פי המוסד לתוכנה חופשית, עושה את התוכנה ללא חפשית. סקר קוד כיסוי קוד Zakas, Nicholas (במאי 2012). Maintainable JavaScript (1 ed.). O'Reilly Media. ISBN 978-1-449-32768-2. {{cite book}}: (עזרה) Otero, Cesar (במאי 2012). Professional jQuery (1 ed.). John Wiley & Sons. ISBN 978-1-118-02668-7. {{cite book}}: (עזרה) Ullman, Larry (בפברואר 2012). Modern JavaScript: Develop and Design (1 ed.). Peachpit Press. ISBN 978-0321812520. {{cite book}}: (עזרה) "JSHint - the (gentler) JavaScript code quality tool". IProgrammer. 21 בפברואר 2011. נבדק ב-6 ביוני 2012. {{cite web}}: (עזרה) אתר האינטרנט הרשמי של JSHint אתר האינטרנט הרשמי של JSHint Graham, Wayne (2012). Beginning Facebook Game Apps Development. Apress. ISBN 9781430241706. "Why I forked JSLint to JSHint". anton.kovalyov.net. Anton Kovalyov. 2011-02-20. אורכב מ-המקור ב-2011-02-24. נבדק ב-2018-02-26. [JSLint] has gotten uncomfortably opinionated "JSHint: A Community Driven Fork of JSLint". badassjs.com. Devon Govett. 18 בפברואר 2011. אורכב מ-המקור ב-2011-02-21. נבדק ב-2011-02-21. [..] JSLint was getting a bit too opinionated [..] {{cite web}}: (עזרה) Elliot, Ian (21 בפברואר 2011). "JSHint - the (gentler) JavaScript code quality tool". www.i-programmer.info (באנגלית בריטית). אורכב מ-המקור ב-2011-02-23. נבדק ב-2018-02-26. {{cite web}}: (עזרה) "Paren-Free". Brendan Eich. 2011-02-28. אורכב מ-המקור ב-2011-02-28. נבדק ב-2018-02-26. "Help: JSHint". codekitapp.com. 2018-02-26. נבדק ב-2018-02-26. designed to be less opinionated and more configurable "JSLint vs JSHint". Scott Logic. נבדק ב-2018-02-26. "JSHint Team on GitHub". GitHub (באנגלית). נבדק ב-2018-02-26. Anton Kovalyov, Paul Irish, Rick Waldron, Mike Pennisi (@jugglinmike) Kovalyov, Anton. "JSHint - a JavaScript Code Quality Tool". נבדק ב-22 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) https://www.gnu.org/licenses/license-list.en.html#JSON ראה את הערה בנוגע לרישיון JSON
Atom

Atom (תרגום: אטום) הוא עורך טקסט וקוד מקור חינמי וקוד פתוח, המיועד לmacOS,‏ Linux, ו-Windows. הוא תומך בהרחבות (plug-ins) שנכתבו ב-Node.js, ו-embedded Git Control ופותח על ידי GitHub. Atom היא למעשה אפליקציית שולחן עבודה שנכתבה בעזרת כלים לבניית אתר אינטרנט. מרבית ההרחבות יוצאות ברישיון חופשי ומתוחזקים על ידי קהילת מפתחים פתוחה. ‏Atom מבוסס על תשתית Electron (נקראה בעבד Atom Shell), תשתית חוצת פלטפורמות לפיתוח יישומים עם Chromium ו-Node.js. הוא נכתב בשפות הפיתוח CoffeeScript ו-Less. הוא יכול לשמש כסביבת פיתוח (IDE), אך הוחלט לבטל את יכולת זו בעת המעבר מגרסת בטא לגרסה 1.0 ביוני 2015. מפתחיו קראו לו "עורך טקסט פריץ () עבור המאה ה-21. החבילה המקורית של Atom תומכת כברירת מחדל בהדגשת תחביר עבור השפות ופורמטי הקבצים הבאים: C ++C #C Clojure COBOL CSS CoffeeScript D GitHub Flavored Markdown Go HTML Java JavaScript JSON Julia Less Make Mustache Objective-C Perl PHP Property lists Python Racket Ruby Ruby on Rails Sass Scala Shell scripts SQL TOML TypeScript XML YAML מדיה וקבצים בנושא Atom בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Atom (באנגלית) Atom, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Introducing Atom". Atom. נבדק ב-15 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Atom Releases". Atom.io. נבדק ב-11 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Releases – atom/atom". נבדק ב-11 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "A hackable text editor for the 21st Century". Atom. Henry, Alan (8 במאי 2014). "Atom, the Text Editor from GitHub, Goes Free and Open-Source". Lifehacker. {{cite news}}: (עזרה) Lardinois, Frederic (6 במאי 2014). "GitHub Open Sources Its Atom Text Editor". TechCrunch. {{cite news}}: (עזרה) "FAQ". Atom. נבדק ב-15 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Getting Started : Why Atom". Atom project. נבדק ב-17 באוגוסט 2015. [...] we didn’t build Atom as a traditional web application. Instead, Atom is a specialized variant of Chromium designed to be a text editor rather than a web browser. Every Atom window is essentially a locally-rendered web page. {{cite web}}: (עזרה) "Atom Packages". "Atom GitHub Page". נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Electron GitHub Page". נבדק ב-14 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hacking Atom : Tools of the Trade". נבדק ב-22 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Atom IDE". Atom IDE. נבדק ב-2018-01-26. "Nuclide". Nuclide. נבדק ב-2016-10-12. "Juno, the Interactive Development Environment". Juno. נבדק ב-2016-10-12. "PlatformIO IDE: The next-generation integrated development environment for IoT". PlatformIO. נבדק ב-2016-10-12. Ogle, Ben (25 ביוני 2015). "Atom 1.0". blog.atom.io. נבדק ב-25 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "A hackable text editor for the 21st Century". Atom. Language Examples, 2023-04-13, נבדק ב-2023-05-30 Tree-sitter｜Introduction, tree-sitter.github.io GitHub Staff, Sunsetting Atom, The GitHub Blog, ‏2022-06-08 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שערי המקדש

על פי תיאורי המקרא והמשנה, שערי המקדש הם השערים שנבנו בכניסה למתחם בית המקדש. בבית ראשון שערים אלו כוללים את שלושה עשר שערי העזרה ואת שער הכניסה לעזרת הנשים. המשנה במסכת מידות, ב', ג' מלמדת שגובה השערים היה 20 אמה (כ-10 מטרים) ורוחבם עשר אמות (כ-5 מטרים), כולם עשויים נחושת ומצופים זהב חוץ משער ניקנור שלא צופה. מראה השערים היה מרהיב, זאת ניתן ללמוד ממאמר ר' יוסי שכשהיו מקיפים את העזרה היו משתחווים בעזרה כנגד שלושה עשר שעריה כדי להודות על נוי הבניין. המספר שלוש עשרה הוא בעל סגולה ביהדות לכן, כנראה, מספר השערים הוא לא שרירותי, ועוד ריבוי השערים מוסיף כבוד ויופי לבנין בית המקדש המפואר. לרוב השערים ניתן שם כנגד משהו המאפיין אותם: תפקיד, כמו שער הדלק ושער המים; מיקום, כמו שער העליון ושער עזרת נשים; מיוחד הוא שער ניקנור שנקרא על שם תורמו. יוסף בן מתתיהו מספר שהורדוס חרת את שמו של מרקוס ויפסניוס אגריפה מעל "השער אשר בנה להיכל", אולם הוא אינו מספק פרטים המאפשרים זיהוי של השער המדובר. מספר שערי העזרה נתון במחלוקת. דעת חכמים (מידות, א', ד') היא שהיו שבעה שערים: שער יכניה, שער הקרבן, שער השיר, שער ניקנור, שער המים ושער הדלק. בעוד שלדעת ר' יוסי (שם, ב', ו') ישנם שלושה עשר שערים שיפורטו להלן. דעה נוספת, גורסת כי היו חמישה שערים בלבד (שם, א',א') ולא מפרטת באלו שערים מדובר. פירוט השערים (לפי בעל תפארת ישראל): דרום (ממערב למזרח): שער העליון – נקרא כך משום שמוקם בצד המערבי שנמצא בגובהו של הר הבית. שער הדלק – דרכו היו מכניסים עצים למערכה. שער הבכורות – דרכו היו מכניסים את הבכורות לעזרה, ששחיטתם כשירה גם בדרום. שער המים – דרכו מכניסים את צלוחית ניסוך המים בחג הסוכות ר' אליעזר בן יעקב מוסיף שנקרא כך משום שדרכו עתידים לצאת המים שניבא יחזקאל: "... והנה מים מפכים מן הכתף הימנית..." (יחזקאל, מ"ז, א'-ב'). צפון (ממערב למזרח): שער יכניה או שער הניצוץ – דרכו יצא יכניה לגלות. מעליו היה בית הניצוץ. שער הקרבן – דרכו היו מכניסים את הבהמות לשחיטה בצפון העזרה. שער הנשים – דרכו היו הנשים נכנסות לסמוך על קורבנן. שער השיר או שער המוקד – דרכו היו הלווים מכניסים את כלי השיר. מזרח: שער ניקנור – מוקם במרכז החומה שבין עזרת הנשים לעזרה, כנגד שער עזרת הנשים ופתח האולם. שער זה הוא הכניסה הראשית לעזרה. לא צופה זהב כשאר השערים אבל הנחושת שממנו נבנה בהקה כזהב. במסע הבאת דלתות השער ממצרים התרחש להן נס. שני פשפשים – בכל אחד מצידי שער ניקנור היה שער קטן יותר שנקרא פשפש. מערב: במערב היו ממוקמים שני שערים שלא היה להם שם מיוחד משום שהשתמשו בהם לעיתים נדירות ביציאה לרחבה שמאחורי המקדש, על פי השערת התפארת ישראל, שרוב התרשימים המודרניים הולכים בעקבותיה, שערים אלו היו אף קטנים יותר. בנוסף, היה גם שער עזרת נשים – מוקם במזרח עזרת הנשים ומחבר בינה לבין החיל. שער זה הוא הכניסה הראשית לעזרת הנשים, ואינו משערי העזרה. במקדש המתואר בספר יחזקאל יש שלושה שערים לעזרה הפנימית, (מזרח, צפון ודרום) ושלושה לעזרה החיצונית. גודלם 25/50 אמה. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמות היהודים עם הרומאים א, כא, ח
MAC spoofing

MAC spoofing היא טכניקה לשינוי כתובת MAC של כרטיס רשת (NIC) שניתנה לכרטיס בעת הייצור במפעל ולכאורה אינה ניתנת לשינוי, שכן כתובת ה-MAC, צרובה על כרטיס הרשת. לעומת זאת, מנהלי התקנים רבים מאפשרים שינוי של כתובת ה-MAC. בנוסף, ישנם כלים אשר יכולים לגרום למערכת ההפעלה להאמין שכתובת ה-MAC של כרטיס הרשת שלה תהיה אחת שיבחר המשתמש. ההליך של מיסוך כתובת ה-MAC נקרא MAC spoofing. בפועל פעולת MAC spoofing משנה בעיני המתבונן את זהות המחשב, והפעולה ניתנת להשגה בקלות יחסית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שינוי של כתובת MAC יאפשר לעקוף רשימת בקרת גישה על שרתים או נתבים, על ידי כך שיחביא את המחשב על רשת מסוימת מאחורי זהות מזויפת או יאפשר לו להתחזות למחשב אחר ברשת. ישנן סיבות לגיטימיות כמו גם בלתי-חוקיות לביצוע MAC spoofing. ARP spoofing DNS spoofing Cardenas, Edgar D. "MAC Spoofing--An Introduction". GIAC Security Essentials Certification. SANS Institute. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
ג'ורג' ריצ'י

ג'ורג' ג'י. ריצ'י (באנגלית: George G. Ritchie) היה נשיא האקדמיה לרפואה כללית של וירג'יניה בריצ'מונד, יו"ר המחלקה לפסיכיאטריה בבית החולים Towers‏ ומקים ונשיא "Universal Youth Corps", במשך יותר מ-20 שנה. בשנת 1967 החל עוסק בפסיכיאטריה פרטית בשרלוטסוויל, וירג'יניה, ובשנת 1983 עבר לאניסטון, אלבאמה, לכהן כראש המחלקה לפסיכיאטריה במרכז הרפואי "Northeast Alabama Regional Medical Center". הוא חזר לריצ'מונד בשנת 1986 לפרקטיקה פרטית עד פרישתו בשנת 1992‏ . בהיותו בגיל 20, ריצ'י נפטר בבית חולים צבאי, והוכרז כמת על ידי רופא צבאי בתפקיד, פעמיים. אולם לאחר תשע דקות מההכרזה השנייה הוא התעורר לחיים. ד"ר ריצ'י כתב על חוויית סף מוות שלו בספרו "חזרה ממחר" (Return from Tomorrow) שכתב יחד עם אליזבת' שריל ופורסם בשנת 1978. בספרו הוא מתאר חוויה חוץ גופית ומאורעות שמימיים שאירעו לו כולל מסעות בין ממדים שונים במרחב ובזמן. הספר תורגם לתשע שפות שונות. ד"ר ריצ'י נפטר באוקטובר 2007 בביתו באירווינגטון, וירג'יניה, בגיל 84. אולם טרם מותו אמר לאור המידע שלמד בחוויית סף המוות שלו: המוות אינו יותר מאשר פתח, משהו שאתה עובר דרכו — ד"ר ג'ורג' ריצ'י George G. Ritchie and Elizabeth Sherrill, Return from Tomorrow. Old Tappan, NJ: F.H. Revell, 1978. ISBN 0-8007-8412-X. George G. Ritchie, Ordered to Return: My Life After Dying. Charlottesville, VA: Hampton Roads Publishing, 1998. ISBN 1-57174-096-1. Ritchie, G. and Sherrill, E., Return from Tomorrow, 1978, back cover. Anniston Star Obituary, October 31, 2007. Accessed 2007-12-18. Richmond Times-Dispatch obituary, October 31, 2007. Accessed 2007-12-18. Ritchie, G. Ordered to return: my life after dying, 1998, pp. 24-25. Ritchie, G. and Sherrill, E. (1978), op. cit., pp. 36-46. Ritchie, G. and Sherrill, E. (1978), op. cit., pp. 55-74. Ritchie, G. (1998), op. cit., back cover.