laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלגברת מלצב

במתמטיקה, אלגברת מלצב היא אלגברה לא אסוציאטיבית, המתקבלת מאלגברה אלטרנטיבית באותו אופן שבו אפשר לקבל אלגברת לי מכל אלגברה אסוציאטיבית. לפיכך, כל אלגברת לי היא אלגברת מלצב, ואפשר להכליל מרכיבים משמעותיים בתורת המבנה של הסוג הראשון, אל המבנה הכללי יותר. מאידך, כמעט כל אלגברת מלצב פשוטה היא אלגברת לי. האלגברות נקראות על-שם אנטולי מלצב, שהגדיר והחל לחקור אותן ב-1955. ככל אלגברה לא אסוציאטיבית, אלגברת מלצב היא מרחב וקטורי M מעל שדה, עם תבנית ביליניארית   [ ⋅ , ⋅ ] : M × M → M {\displaystyle \ [\cdot ,\cdot ]:M\times M\rightarrow M} . התבנית נדרשת לקיים את האקסיומות הבאות: [ x , x ] = 0 {\displaystyle \!\,[x,x]=0} לכל x ∈ M {\displaystyle \!\,x\in M} ;   J ( x , y , [ x , z ] ) = [ J ( x , y , z ) , x ] {\displaystyle \ J(x,y,[x,z])=[J(x,y,z),x]} , כאשר   J ( x , y , z ) = [ [ x , y ] , z ] + [ [ y , z ] , x ] + [ [ z , x ] , y ] {\displaystyle \ J(x,y,z)=[[x,y],z]+[[y,z],x]+[[z,x],y]} הוא ה"יעקוביאן". אלגברות לי מוגדרות על ידי החלפת האקסיומה השנייה בזהות יעקובי   J ( x , y , z ) = 0 {\displaystyle \ J(x,y,z)=0} , שהיא בבירור חזקה יותר. את האקסיומה השנייה אפשר לכתוב כ-   [ [ x , y ] , [ x , z ] ] = [ [ [ x , y ] , z ] , x ] + [ [ [ y , z ] , x ] , x ] + [ [ [ z , x ] , x ] , y ] {\displaystyle \ [[x,y],[x,z]]=[[[x,y],z],x]+[[[y,z],x],x]+[[[z,x],x],y]} . בפרט, כל איבר מהצורה   [ [ x , y ] , [ x , z ] ] {\displaystyle \ [[x,y],[x,z]]} שייך ל- [ [ [ M , M ] , M ] , M ] {\displaystyle \,[[[M,M],M],M]} . אם   ( A , ⋅ ) {\displaystyle \ (A,\cdot )} אלגברה אלטרנטיבית, הפעולה   [ x , y ] = x ⋅ y − y ⋅ x {\displaystyle \ [x,y]=x\cdot y-y\cdot x} מגדירה עליה מבנה של אלגברת מלצב. אלגברה לא אסוציאטיבית שכל תת-אלגברה שלה הנוצרת על ידי שני איברים היא אלגברת לי, נקראת אלגברת לי בינארית. במאפיין שונה מ-2, אפשר לתאר תכונה זו באמצעות אקסיומות:   [ x , x ] = 0 {\displaystyle \ [x,x]=0} ו-   J ( [ x , y ] , x , y ) = 0 {\displaystyle \ J([x,y],x,y)=0} . כל אלגברת לי היא אלגברת מלצב, וכל אלגברת מלצב היא אלגברת לי בינארית (כפי שאלגברה אלטרנטיבית עם שני יוצרים היא אסוציאטיבית). במאפיין שונה מ-2, אלגבראות מלצב פשוטות מתחלקות לשני סוגים: אלגבראות לי פשוטות, או (כאשר המאפיין שונה מ-3) החלק הטהור באלגברת קיילי פשוטה ביחס לפעולת הקומוטטור. האלגברה האחרונה היא אלגברה 7-ממדית מעל השדה; שתי אלגבראות כאלה איזומורפיות אם ורק אם אלגבראות הקיילי המתאימות הן איזומורפיות. במאפיין 0, המבנה של אלגבראות מלצב נחקר לעומק - מוגדרת עליהם תבנית עקבה (trace form), כלומר סימטרית ואסוציאטיבית, על ידי K ( x , y ) = tr ⁡ ( R x R y ) {\displaystyle K(x,y)=\operatorname {tr} (R_{x}R_{y})} , כאשר R x {\displaystyle R_{x}} הוא אופרטור ההכפלה מימין ב-x. האלגברה פשוטה למחצה אם ורק אם התבנית רגולרית (בדומה לקריטריון המתאים באלגבראות לי בעזרת תבנית קילינג). במקרה זה, האלגברה מתפרקת לסכום ישר של אלגבראות 7-ממדיות לעיל. הרדיקל הפתיר של אלגברת מלצב מתלכד עם החלק המאונך של A 2 {\displaystyle A^{2}} ביחס לתבנית K, ועל כן A פתירה אם ורק אם K ( A , A 2 ) = 0 {\displaystyle K(A,A^{2})=0} . בנוסף, ניתן להגדיר תורת מודולים מעל אלגבראות מלצב, וללמוד בעזרתה הצגות של האלגבראות. בתחום זה תוצאות דומות לתורת ההצגות של אלגבראות לי, במיוחד במחקר אלגבראות ניליות.
אילקה רווה

הלל (אילקה) רווה (17 בדצמבר 1916 – 17 באוגוסט 2002) היה זמר וחלילן ישראלי. רווה, שנודע בקול הבס החזק שלו, ואשתו, אביבה, היוו את הצמד "אילקה ואביבה". בין שיריהם הידועים "מה יפים הלילות בכנען", "שדמתי", "יד ענוגה", "אורחה במדבר" ועוד. רווה נולד בבאקו (כיום בירת אזרבייג'ן) בשם הלל רבינוביץ' למשפחה בת חמישה אחים. אחד מהם היה דב רבינוביץ', אתלט ישראלי. עלה לארץ ישראל בגיל ארבע. במהלך שירותו בבריגדה היהודית פגש את אשתו אביבה, כאשר השניים השתתפו בצוות ההווי והבידור של הבריגדה, "מעין זה". אילקה רווה אף ביצע את המנון הבריגדה. ב-1947 נפצע רווה בתאונת אופנוע ורגלו נקטעה. בשנה זו אף שינה את שם משפחתו לרווה. לאחר חזרת הצמד לארץ הוא נודע בשם "הלל ואביבה", וזכה לפופולריות ביישוב. הם קראו לשיריהם שירים "צבריים" או "כנענים". חלק ניכר מהלחנים והתמלילים של שיריהם הושפעו מהפגישה עם מרחבי הנגב ועם תנופת ההתיישבות באזורי ספר צחיחים. אחד המלחינים המזוהים עמם היה דוד זהבי, חבר קיבוץ נען, בו התגוררו. מחברים נוספים שאת שיריהם שרו היו ידידיה אדמון, מרדכי זעירא, מתתיהו שלם ואחרים. בעת מלחמת העצמאות הופיעו הזוג אילקה ואביבה בפני קהילות יהודית בארצות הברית כחלק ממאמצי המגבית היהודית המאוחדת לגייס כספים למדינה הצעירה. באותה תקופה התמקד רווה בליווי אשתו הזמרת בחליל. אביבה ליוותה את עצמה בתוף מרים ובדרבוקה. הופעותיהם בארצות הברית נמשכו גם בשנות החמישים. ב-1954 שבו ארצה עם בנם אהוד. ב-1966 הפסיקה אביבה לשיר ואילקה רווה החל להופיע בקיבוצים ובבסיסי צה"ל כזמר וחלילן שגם מסביר ומספר על המוזיקה ועל החלילים בהם הוא משתמש. רווה פתח גם סדנה להכנת חלילים מקנים שאסף על גדות נחלים. ב-1953 הקליטו אילקה ואביבה תקליט שירי פולקלור ישראליים בניו יורק בשם "Shepherd and other folk songs", התקליט יועד לקהל אמריקאי ומופיעים בו שירים כ"בין הרים", "מולדתי", "שומר מה ליל" וקטעים אינסטרומנטליים בחליל ותופים. לאחר תקליט זה הקליט רווה בניו יורק תקליט ובו נעימות בחליל בשם "Night in the desert" בין הנעימות בתקליט "החליל", "יש חליל נעלם", "מה יפים הלילות בכנען", "ארץ זבת חלב ודבש", "מה דודך מדוד" ועוד. ב-1959 הקליט רווה תקליט נוסף שיועד לקהל אמריקאי "Hillel Raveh sings songs of the Israel Defence Army" (הלל רווה שר משירי צבא הגנה לישראל), רוב שירי התקליט הם שירי פלמ"ח כ"בין הגבולות", "הפינג'אן", "הקרב האחרון", "דודו" וכדומה. באותה שנה הקליט רווה תקליט בשם "Hillel and the Sons of Galilee - Songs of the Exodus" עם חבורת זמר שנקראה "בני הגליל". את העיבוד המוזיקלי לתקליט ערך גיל אלדמע, שלמד אז בניו יורק. אילקה רווה, באתר זמרשת אילקה רווה, דף שער בספרייה הלאומית אילקה רווה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) נטשה מוזגוביה, החליל שנדם: אילקה רווה נפטר, באתר ynet, 18 באוגוסט 2002 אילקה ואביבה, באתר "נוסטלגיה און-ליין" אלי אלון, הזמרת אביבה רוה מ" אילקה ואביבה" נפטרה , באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 בפברואר 2015 אילקה ואביבה חזרו, מעריב, 18 ביולי 1954.
נחל חיק

נחל חֵיק הוא נחל אכזב במורדותיו המערביים של הר הכרמל. ראשית הנחל באזור בסמוך לעספיא ליד רום כרמל. הוא זורם מקו פרשת המים לכוון מערב דרך בקעת אלון לנחל אורן. הנחל הוא חלק ממסלול שביל ישראל. אף שהנחל הזורם לכוון מערב, ניתן לראות בו נקיקי מעוקים שהם פרי שחיקת קרקעית הנחל על ידי מים וסחף. מערכת הניקוז המערבית של הכרמל קדמה למערכת המזרחית, ולכן שיפועי נחליה (כגון נחל ספונים, נחל אורן ונחל חיק) מתונים, והם רחבים ומפולסים יותר מאשר נחלי המזרח כגון נחל נשר. תחילתו של הנחל היא בתוך חורש של עצי אקליפטוס, באפיק רחב לכוון דרום מערב עד אל בקעת אלון. לכל אורכו ניתן לראות עצי אורן, קטלב ואלון מצוי. בנחל ניתן למצוא גם הדס מצוי הנדיר בכרמל. בהמשך המסלע הקירטוני מפנה מקומו לאבן גיר קשה. הנחל שהתחתר בגיר, הופך לצר ויצר אשדות וגבי מים. חלקו התחתון של הנחל מתחתר לעומק מחשוף הגיר הקשה, ויוצר קניון בעל קירות נמוכים אך תלולים שאורכו כ-130 מטר. בתחילת הקטע התלול יש מפל שגובהו 4 מטר, ולמרגלותיו בריכה קטנה שבחורף מתמלאת במי גשמים. נחל חיק מתחבר לנחל אורן בבקעת אלון. הר הכרמל מתאפיין בכמות משקעים גדולה, אבל למרות זאת הוא דל במעיינות ומקורות מים עיליים. הסיבה לכך היא כנראה מסלע הקירטון המכסה את אזור ההר, ומונע את חלחול מי הגשמים לקרקע ויצירת מאגרי מי תהום. אחד המעיינות הבודדים הנובעים בכרמל הוא "עין חיק" בנחל חיק, שהוא מעיין מסוג מעיין שכבה. המעיין נובע בגובה של 460 מטר מעל פני הים וכ-20 מטר מעל אפיק הנחל. המים בוקעים בתוך כוך קטן המכוסה בשערות שולמית באזור שהוא בין שכבת גיר ושכבת קירטון חווארי. סביב המעיין גדלים עצי אלון מצוי ואלה ארצישראלית. בנוסף מצויים בוסתנים נטושים של עצי תאנה, רימון ושקד. מי הנביעה נקווים בשוקת בטון באורך 2.5 מטר. השוקת מובילה לבריכת אגירה יצוקה מבטון שגודלה 7X8 מטר ועומקה 5-4 מטר. מדיה וקבצים בנושא נחל חיק בוויקישיתוף מסלול טיול נחל חיק - מחצבות קדומים במנהלת הטיולים
פיאצלה מיכלאנג'לו

פסל דוד פיאצלה מיכלאנג'לו (באיטלקית: Piazzale Michelangelo; מילולית: כיכר מיכלאנג'לו הקטנה) היא כיכר בפירנצה, על גבעה בגדתו הדרומית של נהר הארנו, ממנה נשקף נוף המרכז ההיסטורי של פירנצה וכל אתריה המרכזיים. במרכז הכיכר, על בימה מוגבהת מוצב העתק של פסלו של מיכלאנג'לו, דוד. בקיץ נפרשים בכיכר שולחנות של בתי קפה והיא חביבה על תיירים ואמני-רחוב. הכיכר נבנתה ב-1869 לפי תכנון של האדריכל ג'וזפה פוג'י (Giuseppe Poggi) על גבעה שהייתה אז מיוערת. באותה עת הייתה פירנצה, לזמן קצר, בירת ממלכת איטליה וידעה פרק זמן של פריחה ושגשוג מחודשים. בנוסף להעתק ברונזה של הפסל "דוד" מוצבים בבסיס הפסל העתקי ברונזה נוספים של פסלי שיש מאת מיכלאנג'לו, אשר מוצבים בין הפסלים בקפלת מדיצ'י בבזיליקת סן לורנצו. פוג'י תכנן שבמרפסת הפונה לנוף יוקם מוזיאון שיציג מיצירות מיכלאנג'לו, אך המוזיאון לא קם מעולם ובמקום פועלת מסעדה. לכיכר מוביל כביש אך רבים מעפילים אליה ברגל בדרך-מדרגות המטפסת מגדת הארנו. אלגוריית לפנות בוקר אלגוריית יום אלגוריית בין הערביים אלגוריית לילה מדיה וקבצים בנושא פיאצלה מיכלאנג'לו בוויקישיתוף
גברייל דרז'אבין

גברייל רומנוביץ' דרז'אבין (ברוסית: Гавриил Романович Державин; ‏ 14 ביולי 1743 - 20 ביולי 1816) היה משורר רוסי מתקופת עידן האורות, פקיד ממשלתי בדרג גבוה, ששירת כשר המשפטים של רוסיה (בשנים 1802–1803). הוא נחשב לגדול משוררי רוסיה לפני אלכסנדר פושקין ונודע ביחסו השלילי כלפי היהודים, דבר שהזכיר בספרו "דעות" והציע לרוקן את פטרבורג מיהודים תוך שילוחם לסיביר. דרז'אבין נולד בקאזאן למשפחת אצולה טטרית. בשנת 1762 החל בשרות הצבאי וחמש שנים אחר כך קודם לקצונה. בשנים 1776–1777 השתתף בדיכוי מרד פוגצ'וב. בשנת 1782 כתב את האודה "פליצה" בה שיבח את יקטרינה הגדולה. באותה שנה התמנה למושל של גוברנייה באזור קרליה ובשנת 1785 התמנה למושל של גוברניית טמבוב. בשני המקרים ניהל מאבק קשה נגד השחיתות המקומית, דבר שהוביל לבעיות קשות עם האצולה המקומית. בשנת 1789 הועבר לשירות בבירה וכיהן כנשיא קולגיית המסחר (גלגולו הראשון של משרד המסחר והתעשייה) והאחראי מטעם הצאר על ענייני המסחר במדינה. במקביל היה פעיל מאוד בפעילות ספרותית ופרסם שירים רבים שזכו להצלחה. אחד משיריו נהפך להיות להמנון הלא רשמי של האימפריה עד לתחילת המאה ה-19. בשנים 1802–1803 היה שר המשפטים. בשנת 1803 עזב את השרות ועבר להתגורר באחוזה משפחתית במחוז נובגורוד. הוא נפטר בשנת 1816 והוטמן בקתדרלה מקומית לא רחוק מהעיר נובגורוד. דרז'אבין היה ממשיך של המסורת הרוסית בשירה שהחלה עם מיכאיל לומונוסוב. בהתאם להשקפתו המשורר צריך לשבח את מעשי הגבורה ולהוקיע את הפשעים. באודה "פליצה" הוא משבח את יקטרינה הגדולה כדוגמה של מלך נאור ומנגד הוא מתאר את מקורביה המושחתים. מדיה וקבצים בנושא גברייל דרז'אבין בוויקישיתוף אתר לזכרו (ברוסית) גברייל דרז'אבין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי גברייל דרז'אבין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Как евреи Державина оклеветали
אריק דניאלס

אריק כריסטופר דניאלס (באנגלית: Erik Christopher Daniels; נולד ב-1 באפריל 1982 בסינסינטי שבאוהיו) הוא כדורסלן אמריקאי מקצועי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת ארי בייהוקס. גובהו 2.03 מטר. בנעוריו שיחק דניאלס בנבחרת הכדורסל של תיכון פרינסטון באוהיו. עם תום לימודי התיכון, התקבל לאוניברסיטת קנטקי. בשנתו האחרונה באוניברסיטה היה בעל ממוצעים של 14.5 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. למרות שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2004, הוחתם דניאלס כשחקן חופשי בקבוצת הסקרמנטו קינגס. בקינגס זכה דניאלס לשחק ב-21 משחקים בלבד בהם קלע במצטבר רק 13 נקודות. בעונת 2005-2006 עבר דניאלס לשחק בליגת ה-NBDL, ובעונת 2006-2007 עבר לקבוצת אנג'ליקו ביאלה מהליגה האיטלקית, בה ממוצעיו היו 16.8 נקודות ו-11 ריבאונדים למשחק. בקיץ 2007 חתם בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא, אך לאחר זמן קצר שוחרר לקבוצה הספרדית חירונה, בה ממוצעיו עמדו על 11.6 נקודות ו-4.3 ריבאונדים למשחק. בעונת 2008-2009 שב דניאלס לליגת הפיתוח של ה-NBA (ה-NBDL), ובעונת 2009-2010 קיבל חוזה במאריופול האוקראינית, בה העמיד ממוצעים של 17 נקודות ו-6.4 ריבאונדים למשחק. ב-2010 חתם על חוזה בהפועל גלבוע גליל ועימה זכה גם באליפות ליגת העל. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל (בעברית) רקע על השחקן באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA (באנגלית) סטטיסטיקות של השחקן באתר ה-NBA (באנגלית) אור שקדי‏, אריק דניאלס סיכם בגלבוע/גליל עליון, באתר וואלה, 18 במרץ 2010 רועי מרים, אריק דניאלס חתם בגליל, באתר "Liga"‏, 19 במרץ 2010
גיבור בצרי

גיבור בצרי (מאנגלית: Gibor Basri; נולד ב-3 במאי 1951) הוא פרופסור במחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. מחקריו עוסקים בהיווצרות הכוכבים וננסים חומים. בצרי נולד בעיר ניו יורק. כעבור שנתיים עברה משפחתו לקולורדו, שם גדל. אביו, שאול, יהודי ממוצא עיראקי, היה פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קולורדו, ואמו פיליס הייתה רקדנית ומורה לבלט. פעמיים בילדותו עברה המשפחה למזרח אסיה בעקבות עבודת אביו כמרצה – בפעם הראשונה, בשנת 1957, נסעה המשפחה לשנתיים לבורמה, ובפעם השנייה, כשהיה בן 15, נסעה המשפחה לשנתיים לסרי לנקה, שם התיידד עם סופר המדע בדיוני ארתור סי. קלארק. בילדותו קרא הרבה סיפורי מדע בדיוני ומגיל צעיר התעניין באסטרונומיה. בשנת 1973 סיים לימודי תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1979 סיים דוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת קולורדו. בין השנים 1979-81 היה בפוסט דוקטורט בברקלי. בשנת 1982 הצטרף למחלקה לאסטרונומיה בברקלי, בשנת 1988 קיבל קביעות, ובשנת 1994 קיבל מעמד של פרופסור מן המניין. היה בין המגלים הראשונים של ננסים חומים. כמו כן הוא מעורב במחקרים שונים בהקשר לכוכבי לכת ובמסגרת זו משתתף בפרויקט ניתוח מידע שמתקבל מטלסקופ החלל קפלר. בצרי נשוי ואב לבן. הוא חבר באגודה האמריקאית לאסטרונומיה, האגודה של הפיזיקאים השחורים, והאיגוד הבינלאומי לאסטרונומיה. דף אישי באוניברסיטת ברקלי גיבור בצרי, באתר גוגל סקולר ריאיון עם בצרי, סרטון באתר יוטיוב ביוגרפיה קצרה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיליפ דה נוברה

פיליפ דה נוברה (מאיטלקית: Philippe de Novare;‏ 1195–1265 לערך) היה היסטוריון, לוחם, מוזיקאי, דיפלומט, משפטן ומשורר בתקופת ימי הביניים. דה נובר נולד בנוברה באיטליה של ימינו, למשפחת אצולה, ובילה את חיו הבוגרים במזרח התיכון. הוא שירת בעיקר את משפחת איבלין, ששימשה נושא מרכזי לספרי ההיסטוריה שכתב, שתיארו בין היתר את מלחמת הלומברדים ומאבקי השלטון בממלכות ירושלים וקפריסין. עוד כתב על החוק הפיאודלי של ירושלים, חיבור שהשפיע על המשפטן ז'אן ד'איבלין. מדיה וקבצים בנושא פיליפ דה נוברה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדריס תיתי

אדריס סאלח תיתי (נולד ב- 22 במרץ 1957) (בערבית: إدريس صالح تيتي) הוא מתמטיקאי ערבי ישראלי, משמש כפרופסור במחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן ובאוניברסיטת קליפורניה באירווין. תיתי נולד במשפחה ערבית בעכו העתיקה. למד בבית-הספר הפרטי "טרה סנטה" בעיר. הוא היה תלמיד מצטיין במתמטיקה ובפיזיקה. בשנת 1974 הוא החל ללמוד בטכניון ובשנת 1979 סיים תואר ראשון במתמטיקה. בשנת 1981 קיבל תואר שני במתמטיקה עיונית מאותו מוסד תחת הנחיית פרופסור דב אהרונוב. בשנת 1986 סיים את לימודיו לתואר שלישי באוניברסיטת אינדיאנה ולאחר מכן ביצע מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו. הוא היה מרצה במשך שנתיים באוניברסיטת קורנל, ואחר כך עבר לאוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם הועלה לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1989. בשנת 1999 החל לשמש כפרופסור אורח במכון ויצמן למדע. בשנת 2003 הצטרף למחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון. מחקריו של תיתי עוסקים בפיתוח שיטות אנליטיות וממוחשבות לחקר מערכות לא ליניארית. במיוחד הוא עוסק במשוואות נאוויה-סטוקס ומשוואות דיפרנציאליות דומות והתאמתן למודלים הנדסיים ופיזיקליים שונים. אדריס תיתי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דף אישי באתר אוניברסיטת קליפורניה באירווין Edriss S. Titi, באתר מכון ויצמן
חורחה רפאל וידלה

חורחה רפאל וידלה (בספרדית: Jorge Rafael Videla; ‏21 באוגוסט 1925 – 17 במאי 2013) היה נשיאה ה-43 של ארגנטינה, מ-1976 עד 1981. וידלה הגיע לשלטון בהפיכה צבאית נגד שלטונה של איסבל פרון. ב-24 במרץ 1976 השתלטה על השלטון חונטה צבאית בראשות וידלה, וכפתה ממשל צבאי. הצבא החל במלחמה המלוכלכת על מנת להשיב את הסדר ולחסל את יריביו. הוועד הארגנטיני לזכויות האדם בז'נבה האשים את אנשי החונטה ברצח פוליטי של כ-2,300 בני אדם, במעצר מסיבות פוליטיות של כ-10,000 נוספים ובהיעלמותם של 20,000 עד 30,000 נוספים. במרץ 1981 הודח וידלה על ידי הרמטכ"ל רוברטו אדוארדו ויולה שבתורו הוחלף על ידי הגנרל לאופולדו גלטיארי. ב-1985, לאחר שהשלטון הדמוקרטי הושב על כנו בארגנטינה, נשפט וידלה למאסר עולם, אך ב-1990 העניק לו הנשיא קרלוס מנם חנינה. ב-25 באפריל 2007 ביטל בית המשפט הפדרלי בארגנטינה את החנינה הנשיאותית שהעניק מנם, והשיב על כנה את הרשעת וידלה בהפרת זכויות אדם. ההליכים המשפטיים התחדשו ב-2010, וב-22 בדצמבר הורשע בהפרת זכויות אדם ובגרימת מותם של 31 אסירים, ושוב נגזר עליו מאסר עולם. וידלה מת ב-17 במאי 2013. ממשלת ארגנטינה הודיעה כי מת בנסיבות טבעיות בתאו בבית כלא בפרברי הבירה בואנוס איירס. בזמן משטרו של וידלה התחולל בין צ'ילה וארגנטינה עימות הביגל (Conflicto del Beagle). הסכסוך נסב סביב הריבונות על האיים פיקטון, לנוקס ונואבה שבתעלת ביגל, והוכרע על ידי המלכה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שפסקה בפסק בוררות כי הריבונות על האיים היא של צ'ילה. על אף ששתי המדינות הסכימו לקבל את ההכרעה הבריטית עוד בשנת 1967, הכריז וידלה כי פסק הבוררות בטל ומבוטל וכי הסכנה בהתלקחות מלחמה בין שתי המדינות מיידית, והוסיף כי ייתכן שתהיה זו מלחמה מרובעת, בין ארגנטינה, צ'ילה, פרו ובוליביה. מדיה וקבצים בנושא חורחה רפאל וידלה בוויקישיתוף דני מולכו ויונתן רגב, הודאה מאוחרת: מנהיג החונטה בארגנטינה מודה שאנשים נעלמו, באתר נענע10, 18 באפריל 2012 ג'ון בראון, הפשיסטים היהודים שחימשו את רוצחי היהודים, במגזין "במחשבה שנייה" חורחה רפאל וידלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) חורחה רפאל וידלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארגנטינה - היסטוריה, באתר "המכון לידידות אמריקה" רויטרס, מת חורחה וידלה, ראש החונטה האכזר מארגנטינה, באתר ynet, 17 במאי 2013
אייל נחמיאס

אייל נחמיאס (נולד ב-30 באוקטובר 1967 בחיפה) הוא קומיקאי, שחקן, מחזאי, במאי ומורה למשחק ישראלי. נחמיאס גדל בקריית ביאליק ולמד באורט קריית ביאליק, שם גם החל לשחק בחוג דרמטי. ב-1984 שיחק בהפקת התיאטרון העירוני חיפה "הניצול" בבימויו של רוברט אלן אקרמן, ובגרסה הטלוויזיונית של המחזה לערוץ הראשון. במסגרת שירותו הצבאי שירת כשחקן בתיאטרון צה"ל, ולאחר שחרורו שיחק את יוסלה בסרט הקולנוע "יוסלה איך זה קרה" על פי פוצ'ו, ובדרמה "הפטרול" בטלוויזיה החינוכית. בשנים 1989–1992 למד בבית הספר למשחק "בית-צבי", ועם סיום לימודיו הצטרף לתיאטרון חיפה. במקביל העלה הצגת יחיד ומופעים נוספים במסגרות אחרות. בשנת 1994 הצטרף לתיאטרון החאן והשתתף בפינת סאטירה בתוכנית "סוגרים שבוע" בערוץ הראשון. ב-1995 הצטרף לתיאטרון הבימה ושיחק בו עד 2008 לסירוגין. ב-1996 ביים את "הפליקן" מאת אוגוסט סטרינדברג במסגרת 'הבימה של השחקנים'. בשנה לאחר מכן השתלם כבמאי במסגרת סמינר הקיץ ה-9 של תיאטרון "הרויאל-קורט" בלונדון. ב-1999 הוא שיחק בסרטו של ענר פרמינגר "הגרעין הקשה". בשנת 1998 כתב וביים את "יום הולדת שמח" במסגרת פסטיבל עכו. נחמיאס כתב ושיחק גם בפינה הסאטירית "ארוחת בוקר עם פרדי" במסגרת התוכנית "עניין אחר" ברשת ב'. בשנת 2002 הצטרף לתיאטרון העברי. במהלך 2004–2006 למד במסגרת סמינר הקיבוצים חינוך ותיאטרון. באותן שנים המשיך לביים ולשחק במחזות. בשנת 2006 ביים את ההצגה "קופסת התכשיטים של ליהו" במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר - הצגה עליה זכה בציון לשבח. בשנת 2007 דיבב את הומר סימפסון ב"משפחת סימפסון: הסרט". בשנים הבאות השתתף נחמיאס בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה, בין היתר כמדובב. הוא המשיך לכתוב ולביים לתיאטרון. נחמיאס היה בעבר מרכז מגמת התיאטרון של תיכון "חוגים" - חיפה, וכיום הוא רכז מגמת התיאטרון ומורה למשחק בתיכון "אלון" לאומנויות שברמת השרון. בתיכון "אלון" ביים בין היתר את המחזה אורזי מזוודות מאת חנוך לוין. בשנת 2010 נחמיאס העלה את ההצגה "להאיר את הדרך" אותה ביים, שהוצגה על ידי להקת 'הכרמלים'. בשנת 2012 שיחק בתפקיד הגברי הראשי בסרטו של ענר פרמינגר "החיים בינתיים". ב-20 בינואר 2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי. כתב מחזות מקוריים ללהקת כובע טמבל. ב-2019 הופיע בסדרה "ביום שהאדמה רעדה". נחמיאס היה נשוי לטלי עד פטירתה מסרטן ב-2015, וממנה הוא אב לשניים. מתגורר ברמת השרון. מדיה וקבצים בנושא אייל נחמיאס בוויקישיתוף אייל נחמיאס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אייל נחמיאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אייל נחמיאס, בארכיון הבימה מודעת אבל, באתר זיכרונט
ג'ים מרשל

ג'ים מרשל (באנגלית: Jim Marshall;‏ 3 בפברואר 1936 – 24 במרץ 2010) היה צלם אמריקאי, שעיקר עבודתו התמקדה בצילום מוזיקאים מפורסמים. מרשל נולד בשיקגו, אילינוי, אך בילה את מרבית חייו המקצועיים בסן פרנסיסקו. מרשל החל את קריירת הצילום שלו בשנת 1959, בתקופת דור הביט, ועסק בתיעוד זמרים ולהקות, לעיתים בתנאי אולפן ולעיתים במסגרת הופעות או סיבובי הופעות. מרשל התפרסם בעיקר עקב כך שהיה הצלם היחיד שהורשה להיכנס אל מאחורי הקלעים בהופעתה הרשמית האחרונה של להקת הביטלס ב"קנדלסטיק פארק" בסן פרנסיסקו, ב-29 באוגוסט 1966. כמו כן, שימש מרשל כצלם הראשי בפסטיבל וודסטוק בשנת 1969. בין צילומיו המפורסמים ביותר ניתן למנות את תמונתו של ג'ימי הנדריקס מבעיר את הגיטרה שלו בפסטיבל הפופ במונטריי בשנת 1967, תמונתה של ג'ניס ג'ופלין יושבת על מכסה המנוע של מכונית "חיפושית" ופורשת את ידיה, ליד ארמון האמנויות שבסן פרנסיסקו, בשנת 1968, ותמונתו של ג'וני קאש מניף אצבע משולשת במהלך הופעה בכלא סן קוונטין שבקליפורניה, בשנת 1969. אמנים נוספים אותם צילם מרשל הם ג'ים מוריסון ולהקתו "הדלתות", מיילס דייוויס, בריאן וילסון, להקת "לד זפלין", להקת "האבנים המתגלגלות", ריי צ'ארלס, להקת "המי", בוב דילן, ג'ון קולטריין ועוד. מרשל המשיך לעבוד ולצלם גם בשנותיו המאוחרות, וצילם אמנים כגון לני קרביץ, "רד הוט צ'ילי פפרז", בן הרפר ואחרים. מרשל צילם בין היתר תמונות עבור עטיפות אלבומים. מרשל נפטר בגיל 74 בניו יורק, יום לפני שהיה אמור להופיע בגלריה בעיר על מנת לקדם את מכירת ספר הצילומים החדש שלו. מדיה וקבצים בנושא ג'ים מרשל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים מרשל ריאיון עם ג'ים מרשל, אשר פורסם בעיתון "הגארדיאן" של מפרץ סן פרנסיסקו, 3 שבועות לפני מותו של מרשל (באנגלית) "ג'ים מרשל, הצלם של וודסטוק, קאש, דילן ואחרים, נפטר בגיל 74", מתוך "לוס אנג'לס טיימס" (באנגלית) ג'ים מרשל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ים מרשל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ים מרשל, באתר Discogs (באנגלית)
הצוקים הלבנים של דובר

הצוקים הלבנים הם צוקים שנמצאים בחופה הדרום-מזרחי של בריטניה הגדולה מול מצר דובר. שמם של הצוקים נובע מסלעי הקירטון מהם עשוים הצוקים, המודגשות על ידי אבן צור שחורה. הצוקים נמצאים במחוז קנט ליד עיר הנמל החשובה דובר. לצוקים ערך סמלי בממלכה המאוחדת כי הם נמצאים מול החלק הצר ביותר של תעלת למאנש, הוא מצר דובר, ובסביבתם נחתו במהלך ההיסטוריה פולשים שניסו לכבוש את אנגליה. מדיה וקבצים בנושא הצוקים הלבנים של דובר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הצוקים הלבנים של דובר ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחי ברנדט

אחי ברנדט (נולד ב-1938) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור במחלקה למדעי המחשב ולמתמטיקה שימושית במכון ויצמן ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. נודע בזכות תרומותיו החלוציות לשיטות "רב-סריג" לפתרון נומרי למשוואות דיפרנציאליות. ברנדט נולד ב-1938 בגבעת ברנר. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד באוניברסיטה העברית, שם קיבל תואר שני ב-1963. סיים דוקטורט במכון ויצמן בשנת 1965. המשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1968 החל ללמד במכון ויצמן, שם מונה עם הזמן לפרופסור. היה מדען אורח במעבדת IBM, במעבדת NASA, באוניברסיטת סטנפורד וב-Colorado State University. זוכה בפרס לנדאו ב-1978 ופרס רוטשילד ב-1990. ברנדט משמש כמדען הראשי של חברת "videosurf", המפתחת מנוע חיפוש לסרטי וידאו באינטרנט. אחי ברנדט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אחי ברנדט, באתר dblp דף אישי באתר מכון ויצמן מגזין מכון ויצמן, ‏בעיני המתבונן, באתר "הידען", 17 במרץ 2007
פרשת מותה של נדא אגא-סולטאן

נדא אגא-סולטאן (בפרסית: ندا آقاسلطان, תעתיק מדויק: נדא אקאסלטאן; 23 בינואר 1983 – 20 ביוני 2009) הייתה צעירה איראנית בת 27 שנורתה ונהרגה במהלך ההפגנות בטהראן בעקבות הבחירות בשנת 2009. תמונתה, בעודה שוכבת על הקרקע בעת מתבצעים בה ניסיונות החייאה, הפכה לסמל להתנגדות למשטר האייתוללות, וכך גם סרטון שתיעד את מותה ואת מאמצי ההחייאה שהופץ ברשת האינטרנט. נדא (ندا), ששמה בשפה הפרסית מתורגם כ"קול", "קריאה" או "מסר אלוהי", כונתה בכתבות באתרי אינטרנט רבים בימים שלאחר התקרית כ"הקול של איראן". נדא אגא-סולטאן נולדה ב-23 בינואר 1983 למשפחה מהמעמד הבינוני בטהראן. היא למדה פילוסופיה אסלאמית באוניברסיטת אזאד האסלאמית בטהראן. היא פרשה מהלימודים לאחר שנתיים והחלה ללמוד בקורס למדריכי תיירים. ב-20 ביוני 2009 הגיעה סולטאן במכוניתה יחד עם המורה שלה למוזיקה ושני אנשים נוספים במטרה להשתתף באירועי המחאה נגד התנהלות הבחירות באיראן, שבהן נבחר לנשיא מחמוד אחמדינז'אד. לאחר שנתקעו בפקק תנועה, החליטה סולטאן לצאת ממכוניתה בשל החום הכבד ולהצטרף למפגינים רגלית. היא יצאה מהמכונית ונפגעה מירי, ככל הנראה על ידי אנשי המשטר שהיו לבושים בבגדים אזרחיים. סולטאן נורתה בחזה והתמוטטה אל הקרקע. חבריה וכן רופא שנכח במקום החלו לבצע בה ניסיונות החייאה, אך ללא הועיל. אגא-סולטאן נקברה בבית הקברות בהשט-י זהרה שבדרום טהראן. הממשל האיראני אסר על קיום תפילות המוניות לזכרה במסגדים, ומספר כלי תקשורת אף דיווחו כי משפחתה של אגא-סולטאן קיבלה איומים מהממשל כי תיפגע אם תרשה התאגדות של אנשים כדי להתאבל על מותה. המגזין "טיים" וכלי תקשורת נוספים שיערו כי החשיפה התקשורתית הבינלאומית הרחבה שקיבלה התקרית גרמה לרבים לראות באגא-סולטאן קדושה מעונה. ב-22 ביוני, קראו מהדי כרובי ומיר-חוסיין מוסאווי, שניים מהמועמדים לנשיאות איראן שטענו כי הבחירות זויפו, לאזרחים איראנים להנציח את זכרה. חוסיין עלי מונתזרי, מבכירי הממשל האיראני ומבקר חריף של הנשיא מחמוד אחמדינז'אד, קרא לשלושה ימי אבל ציבורי בעקבות מותה של אגא-סולטאן. מפקד משטרת טהראן טען בימים שלאחר הפרשה כי לשוטריו לא הייתה כל מעורבות במותה של נדא אגא-סולטאן. מדיה וקבצים בנושא פרשת מותה של נדא אגא-סולטאן בוויקישיתוף "העם האירני עוד ינצח" (אורכב 16.06.2020 בארכיון Wayback Machine), חדשות ערוץ 2 איראן אוסרת תפילות למען נדה אגהה סולטאן, המפגינה שנהרגה מול המצלמה, באתר הארץ, 22 ביוני 2009 ISRAEL: Iranian exile linked to Neda meets with President Shimon Peres, The Los Angeles Times ‏ David Connett, "Iran online: Around the world in 60 minutes", The Independent, June 28 2009