laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Apples and Oranges

"Apples and Oranges" (בעברית: "תפוחים ותפוזים") הוא הסינגל השלישי של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד, האחרון שנכתב על ידי סיד בארט ויצא לאור בשנת 1967. הבי-סייד היה "Paint Box" שנכתב על ידי ריצ'רד רייט. השיר עוסק בנערה שהמספר פוגש בסופרמרקט. השיר הוקלט זמן קצר לפני סיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית, ב-26 וב-27 באוקטובר. פינק פלויד, יחד עם בארט, חיקו את השיר בהופעותיהם הטלוויזיוניות הראשונות בארצות הברית ב-The Pat Boone Show וב-American Bandstand. בארט שמר על שפתיים סגורות במהלך ההופעה הראשונה, אך חיקה במיומנות בהופעה האחרונה, שקטעים ממנה שרדו. לאחר שבארט הוחלף על ידי דייוויד גילמור, הקליטה הלהקה סרט תדמית בבלגיה בשוק פירות עם ליפ סינק של רוג'ר ווטרס, שכן בשלב זה עזב בארט את הלהקה. זה היה הסינגל הראשון של הלהקה שלא הצליח לפרוץ למצעד הבריטי, והלייבל האמריקאי שלהם טאוור רקורדס הוציא סינגל בארצות הברית בלבד: "Flaming" עם "The Gnome". ווטרס האשים את נורמן סמית' בביצועי המכירות של הסינגל: "'Apples and Oranges' נהרס על ידי ההפקה. זה פאקינג שיר טוב". כאשר הסינגל לא הצליח להגיע למצעדים, תשובתו של בארט הייתה ש"לא אכפת לו". שני הצדדים של הסינגל היו מופקים בסטריאו, אבל הסינגל יצא במונו, שהיה מאוד בוצי וכנראה תרם לחוסר ההצלחה שלו. מיקס הסטריאו של "Paint Box" הופיע לראשונה באוסף Relics, ושני השירים הופיעו בסטריאו Masters of Rock. ארבעת הסינגלים המוקדמים האחרים בבריטניה יצאו במקור במונו. "Arnold Layne", "See Emily Play", "It Would Be So Nice" ו-"Point Me at the Sky" קיימים רק בסטריאו מונו או מזויף, בעוד "Julia Dream" היה רמיקס לסטריאו בשלב מאוחר יותר, כדי להיכלל ב-Relics. מיקסים של מונו וסטריאו של "Apples and Oranges" ומיקס מונו של "Paint Box" כלולים במהדורת 40th Anniversary Deluxe Edition של The Piper at the Gates of Dawn. "זה שיר שמח, ויש בו נגיעה של חג המולד. זה על בחורה שראיתי פשוט מסתובבת בעיר, בריצ'מונד." - סיד בארט NME היללו אותו כ"סינגל הפסיכדלי ביותר שפינק פלויד המציאו", עם זאת, "היה די קשה להשיג אותו". סיד בארט - גיטרה חשמלית, שירה ריצ'רד רייט - אורגן האמונד, פסנתר, פסנתר חשמלי, קולות רקע, פלסטו שירה מובילה (גשר) רוג'ר ווטרס - גיטרה בס, קולות רקע ניק מייסון - תופים, טמבורין מידע על היצירה "Apples and Oranges" באתר מיוזיק בריינז Pink Floyd | The Official Site, www.pinkfloyd.com The Piper at the Gates of Dawn [3-CD Deluxe Ed..., AllMusic (באנגלית) Martin C. Strong, The great rock discography, 7. ed, Edinburgh: Canongate, 2004, עמ' 1177, ISBN 978-1-84195-551-3 Robert Chapman, Syd Barrett : a very irregular head, London : Faber & Faber, 2010, עמ' 189, ISBN 978-0-571-23854-5 Robert Chapman, Syd Barrett : a very irregular head, London : Faber & Faber, 2010, עמ' 199, ISBN 978-0-571-23854-5 Povey, Glenn, Echoes : The Complete History of Pink Floyd, 2007, עמ' 91, ISBN 978-0-9554624-0-5 Toby Manning, The rough guide to Pink Floyd, 1st ed, London: Rough Guides, 2006, עמ' 43, ISBN 978-1-84353-575-1 Nicholas Schaffner, Saucerful of secrets: the Pink Floyd odyssey, London: Helter Skelter, 2005, עמ' 98, ISBN 978-1-905139-09-5 Julian Palacios, Syd Barrett & Pink Floyd: dark globe, London: Plexus, 2008, עמ' 308, ISBN 978-0-85965-431-9 Pink Floyd: through the eyes of-- the band, its fans, friends, and foes, New York: Da Capo Press, 1997, עמ' 188, ISBN 978-0-306-80780-0
יוניטרי רובוטיקס

יוניטרי רובוטיקס (בסינית: 杭州宇树科技有限公司, פיניין: Hángzhōu yǔ shù kējì yǒuxiàn gōngsī, אנגלית: Unitree Robotics) רשמית Hangzhou Yushu Technology, היא חברת רובוטיקה סינית שבסיסה בהאנגג'ואו, סין. החברה נוסדה על ידי ואנג שינגשינג במאי 2016. יוניטרי קיבלה מימון מחברות הון סיכון (VC) מובילות כמו הונגשאן, (נודעה בעבר כסקויה) China, Matrix Partners China ו-Shunwei Capital. החל משנת 2013, פיתח ואנג שינגשינג רובוטים בעלי ארבע רגליים כבר במהלך לימודי התואר השני שלו באוניברסיטת שנגחאי. בשנת 2016, ואנג פיתח את המכשיר הראשון שלו, XDog, עבור עבודת המאסטר שלו. הכלב הפך לסנסציית אינטרנט שמשכה קונים ומשקיעים כאחד. בזמן שהוא התחיל לעבוד בחברת DJI הסינית, ואנג החליט להתפטר והקים חברה משלו, יוניטרי. בשנת 2021, יוניטרי הוציאה את Go1, רובוט מרובע המזכיר את Spot של Boston Dynamic. הוא מצויד ב-12 מנועים. כל מנוע יכול לייצר מומנט מרבי של 23.7Nm ויכול להסתובב במהירויות סיבוביות של עד 30 רדיאן לשנייה. לפי מאמר של הוול סטריט ג'ורנל, כלב הרובוט של יוניטרי יכול לנווט למשטחים שונים כולל חול, סלעים, אדמה ועוד. באפריל 2024, יוניטרי פרסמה סרטון המציג את הרובוט האנושי H1. אתר האינטרנט הרשמי של יוניטרי רובוטיקס (באנגלית ובסינית) אתר האינטרנט הרשמי של יוניטרי רובוטיקס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא יוניטרי רובוטיקס בוויקישיתוף יוניטרי רובוטיקס, ברשת החברתית פייסבוק יוניטרי רובוטיקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוניטרי רובוטיקס, סרטונים בערוץ היוטיוב "China's army tests gun-toting version of robot dog". www.ft.com. נבדק ב-2024-06-17. Li, Stephanie (2021-07-07). "Unitree Robotics develops personal robot dogs that can jog with you". KrASIA (באנגלית). נבדק ב-2024-06-17. Pedro, Gabriel Duarte Gonçalves; Bermudez, Gabriel; Medeiros, Vivian Suzano; Cruz Neto, Hélio Jacinto da; Barros, Luiz Guilherme Dias de; Pessin, Gustavo; Becker, Marcelo; Freitas, Gustavo Medeiros; Boaventura, Thiago (בינואר 2024). "Quadruped Robot Control: An Approach Using Body Planar Motion Control, Legs Impedance Control and Bézier Curves". Sensors (באנגלית). 24 (12): 3825. doi:10.3390/s24123825. ISSN 1424-8220. {{cite journal}}: (עזרה) McCormick, John (9 ביולי 2021). "AI Gives Robots More Room to Roam". The Wall Street Journal. נבדק ב-17 ביוני 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Chinese robot's backflip a leap forward for electric-powered humanoid machines". South China Morning Post (באנגלית). 2024-03-31. נבדק ב-2024-06-17.
בנימין דוידוביץ'

בנימין (בני) דוידוביץ' (18 בפברואר 1930 – 25 ביוני 2024) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת השוער בקבוצת מכבי חיפה בשנות ה-60, וניצול השואה. לימים בנו, ניר דוידוביץ' היה לאחד השוערים הבולטים בתולדות מכבי חיפה ונבחרת ישראל. בנימין דוידוביץ' נולד בזארבריקן שבגרמניה. בגיל 5, לאחר עליית הנאצים לשלטון ולאחר שהוריו התגרשו, לקח אותו אביו לפראג שבצ'כיה, ובגיל 6 הכניס אותו לבית יתומים. במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה עבר לגטו טרזיינשטט. ב-1944 נלקח לאושוויץ, שם עבר את שארית המלחמה. בתקופת עבודות הכפייה התאפשר לו גם לשחק כדורגל. לאחר סיום המלחמה ב-1945 חזר לבית היתומים בו היה בעבר, והחליט לעלות לארץ ישראל דרך צרפת באוניית מעפילים המעפיל האלמוני, אולם היא נתפסה, והוא הוגלה ביחד עם יושבי האוניה למחנה מעצר בקפריסין, ושם החל להתעניין בין היתר גם בכדורגל ובכדורעף. לאחר מכן ב-1947 הצליח לעלות לישראל והתגורר בראשון לציון, שם פגש את שוער נבחרת ישראל יעקב חודורוב. לאחר מכן הגיע לחיפה, והתגייס למשטרת ישראל בגיל 20. בהמשך פנה אליו שמואל ביינהקר ממקימי מכבי חיפה לדורותיה, שביקש ממנו להצטרף לשורות המועדון בתור שוער, מאחר שלקבוצה היה חסר כדורגלן איכותי בעמדה זו. דוידוביץ', שאחד מהדמויות אותן העריץ בילדותו היה שוער נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורגל פרנטישק פלניצ'קה, גם רצה להיות שוער, והצטרף למועדון מכבי חיפה בשנת 1951, כאשר מי שעזר לו להתאמן היה המאמן דוד (דז`ה) פרקש. את הופעת הבכורה שלו רשם ב-6 באוקטובר 1951 במחזור הפתיחה של עונת 1951/1952, נגד הפועל רמת גן. בשנותיו הראשונות במועדון שימש בעיקר שוער שני, ולא צבר הופעות רבות, בהמשך השתלב יותר בקבוצה. ב-1957 נמצאה אימו של דוידוביץ' בגרמניה, לאחר שנים רבות בהן הוא חשב שהיא נרצחה במהלך השואה, ועל כן טס למולדתו על מנת להיפגש עמה. כשחזר ב-1961, עמדתו בשער הייתה תפוסה, ועל כן בחר לעזוב להפועל קריית חיים מליגת המשנה דאז, בשורותיה שיחק ביחד עם שחקן ומאמן העבר דוד שווייצר (לימים מאמן נבחרת ישראל). כעבור שנה שב למכבי חיפה לעונה פרישה נוספת, לאחריה שיחק עונה אחת במכבי זכרון יעקב, וסיים את הקריירה הספורטיבית בגיל 33. לאחר פרישתו המשיך בנימין לשחק עם קבוצת הוותיקים של מכבי חיפה. בהמשך התמקד בקריירה של בנו ניר דוידוביץ', דור שני במכבי חיפה בעמדת השוער, שלימים הפך לשוער בולט בתולדות המועדון ובנבחרת ישראל. בנימין דוידוביץ' שיחק גם בנבחרת המשטרה ואף בענפי ספורט אחרים כמו כדורעף, טניס שולחן, ואתלטיקה, והיה ממקימי מחלקת הכדורעף של מכבי חיפה. ב-25 ביוני 2024, בגיל 94, נפטר דוידוביץ' בביתו. בנימין דוידוביץ' בדף השחקן שלו באתר המועדון מכבי חיפה מערכת ספורט 1, ‏‏הלך לעולמו בני דוידוביץ', שוער מכבי חיפה בשנות ה-50, באתר ספורט1, 25 ביוני 2024 בני דוידוביץ', שוער העבר ואביו של ניר, נפטר, באתר ONE‏, 25 ביוני 2024 כדורגל באשוויץ – סיפורו של בנימין דוידוביץ', מתן גילור, 2 במאי 2019, אתר Post-up ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסיי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

אלכסיי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית: Алексей Михайлович;‏ 28 בדצמבר 1875 – 2 במרץ 1895) היה בנו השישי והילד הצעיר של מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ובן דודו הראשון של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. הוא נועד לקריירה בצי הרוסי, אך הוא מת בצעירותו משחפת. הנסיך הגדול אלכסיי מיכאילוביץ' נולד בטיפליס ב-28 בדצמבר 1875, בנם השישי והילד האחרון מבין שבעת ילדיהם של הנסיך הגדול מיכאיל ניקולייביץ' ורעייתו הנסיכה הגדולה אולגה פיודורובנה. הוא היה חבר בענף מיכאילוביץ' של משפחת רומנוב והנסיך הגדול היחיד שנשא את שמו ושם אביו של הצאר אלכסיי מיכאילוביץ' הרוסי. הנסיך הגדול אלכסיי מיכאילוביץ' בילה את ילדותו המוקדמת בגאורגיה בזמן שאביו היה המושל הכללי של המחוזות הרוסיים של עבר הקווקז. אלכסיי היה בן שבע בשנת 1882 כאשר אביו נבחר כנשיא מועצת האימפריה וכל המשפחה עברה לסנקט פטרבורג. בגיל שמונה הוא השתתף בטקס בארמון החורף והתעניין לראות את כל המדים הזרים, במיוחד את זה של שליחי המזרח. ככל הגברים של משפחת רומנוב, אלכסיי נועד לקריירה צבאית. הוא קיבל חינוך ספרטני שכלל שינה בדרגשי צבא ואמבטיות קרות והתחנך בבית על ידי מורים פרטיים. אביו, עסוק במאמצים צבאיים וממשלתיים, נותר דמות רחוקה. אמו השליטה משמעת קפדנית והייתה הכוח השולט במשפחה. אלכסיי חונך בקפדנות והוכנע על ידי אחיו הגדולים. הוא השתוקק לחברת ילדים בני גילו ושיחק לעיתים קרובות עם ילדיו הצעירים של הקיסר אלכסנדר השלישי, מיכאיל ואולגה. כילד מבריק בעל לב ליברלי וכנות מוחלטת, לדברי אחיו אלכסנדר, אלכסיי היה אינטליגנטי ומלא חיים. בגיל שמונה עשרה הוא היה גבוה; צעיר רזה ונראה טוב, לבוש תמיד במדים שלו. הוא כמעט סיים את הכשרתו כקצין הצי כשחלה עם מה שנראה כמו צמרמורת אבל היה באמת שחפת. בריאותו מעולם לא הייתה טובה. בן דודו, קיריל, יאמר מאוחר יותר שאביו של אלכסיי סירב לתת לו להתאושש, והתעקש שחובתו לסיים את הכשרתו. מצבו של אלכסיי נעשה כה חמור שהוא נשלח לסן רמו, שם נפטר ב-2 במרץ 1895. הוא היה בן תשע עשרה. "הפעם הראשונה שלבש את מדי המחלקה שלו", כתב קיריל, "הייתה בארון הקבורה שלו". אחיו אלכסנדר שכתב בספר הזיכרונות שלו שהוא מרגיש קרוב יותר לאלכסיי מאשר לכל אחד מבני משפחתו, אמר שהוא לא מתחרט על פטירתו, כי אלכסיי סבל קשות באווירה המעיקה של הארמון ומותו המוקדם אולי חסכו ממנו גורל גרוע יותר. מדיה וקבצים בנושא אלכסיי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה בוויקישיתוף אלכסיי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Alexander, Once a Grand Duke, p. 151 Chavchavadze, The Grand Dukes , p. 205 Zeepvat, The Camera and the Tsars, p. 182 Chavchavadze, The Grand Dukes, p. 206 Alexander, Once a Grand Duke, p. 24
מאיה קניג

מאיה קניג (נולדה ב-25 במאי 1979) היא תסריטאית, במאית, עורכת ושחקנית ישראלית. קניג נולדה בתל אביב לאב איש מחשבים ואם מורה לחינוך גופני. כשהייתה בת חצי שנה עברה עם משפחתה להתגורר בגרמניה בעקבות רילוקיישן של אביה. כשהייתה בת 6 חזרה עם אימה לישראל בעקבות גירושי ההורים, והן השתקעו ברמת השרון. בנעוריה עסקה בתחום הקולנוע כתחביב. סיימה בהצטיינות את לימודיה בתיכון אלון לאמנויות במגמת ספרות וקולנוע. הסרט שעשתה עם סיום לימודיה התיכוניים: "ילדת מפתח" (1997) זכה בפרס התסריט בתחרות מכון ון ליר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בצה"ל שירתה ביחידת ההסרטה של זרוע היבשה (המפח"ש) שם שימשה בין היתר גם כמדריכת קורס וידאו לצלמים צבאיים. לאחר סיום שירותה הצבאי נסעה קניג ללמוד קולנוע בלונדון בבית הספר לקולנוע של לונדון London Film School. במהלך שהותה בלונדון יצרה סרטים קצרים, ועל סרטה "Still water" קיבלה ציון לשבח. לאחר סיום לימודיה בלונדון חזרה לארץ, והמשיכה את לימודי הקולנוע בבית הספר לקולנוע סם שפיגל בירושלים. במהלך לימודיה יצרה את הסרט הקצר "גג העולם" בכיכובה של ליאת תמרי ולנה אטינגר. הסרט הוקרן בפסטיבלים רבים ברחבי העולם, ובישראל הוקרן בפסטיבל הסטודנטים בתל אביב. סרטה הדוקומנטרי הקצר "אמא שלי" (המתעד את אמה בשעה שהיא מחלקת עיתונים בלילות) אותו גם עשתה במסגרת לימודיה, הוקרן בפסטיבל דוקאביב ושודר בטלוויזיה בישראל ב-yes הטלוויזיה בלוויין. קניג מתגוררת בתל אביב, חיה עם בן זוגה הבמאי גור בנטביץ', ולהם שלושה ילדים. כיום עובדת ביצירה, הפקה ועריכה של סדרות וסרטים. מכהנת כמנהלת אמנותית של קרן אלי גלפנד לסרטי סטודנטים. כבמאית ועורכת היא ידועה בבימוי הסרטים "בצל כפות תמר", "גג העולם" ו"אורחים לרגע", הסרט העלילתי הארוך הראשון שלה, שעלילתו מתרחשת על רקע מלחמת לבנון השנייה. סרטיה זכו בפרסים בפסטיבלים רבים ברחבי העולם. כעורכת, ערכה את הסדרות על הספקטרום (זוכה הפרס הראשי בפסטיבל סירייס מאניה) אורי ואלה (הוצגה בפסטיבל הסרטים טרייבקה) ואת הסרט העלילתי ולריה מתחתנת. התסריט שכתבה לסרט העלילתי "חלב" נבחר להתמודד בשנת 2018 ב-Berlinale Talent Market וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר. בנובמבר 2023 פורסם שהסרט זכה לציון לשבח מטעם שופטי מסגרת שבוע הביקורת של פסטיבל טאלין. בסרט מגלמת הילה רוח מוזיקאית שילדה את בתה הראשונה ללא בן זוג. על מנת להתפרנס היא מוצאת עבודה במחלבה ייחודית המספקת חלב אם. בסרט משחקים גם הדס ירון, טלי שרון, אורלי רוט פלדהיים, עומר ברנע, מעיין תורג'מן, אליזבת קדם וסמירה סרייה. הסרט חלב: זוכה פרס וייל בלוך פרס Jury prize Tallin black nights film festival הסרט אורחים לרגע: זוכה פרס השחקן הטוב ביותר (גור בנטביץ׳), פסטיבל הקולנוע ירושלים פרס מיוחד של חבר השופטים עבור הסרט הטוב ביותר + פרס הפסקול, Annonay Festival 2013 פרס האקדמיה לטלוויזיה על עריכת הסדרה על הספקטרום מדיה וקבצים בנושא מאיה קניג בוויקישיתוף מאיה קניג באתר אידיבי מאיה קניג באתר ספר הקולנוע הישראלי Maya Kenig's graduation page at Sam Spiegel Film and Television School website אורי קליין, "אורחים לרגע": סחבק בא להתארח, באתר הארץ, 6 במאי 2012 אבנר שביט‏, "אורחים לרגע": ראיון עם הבמאית מאיה קניג, באתר וואלה, 27 באפריל 2012 אמיר בוגן, "חלב" זכה בפסטיבל טאלין; הבמאית קראה בנאומה: "החזירו את החטופים הביתה", באתר ynet, 18 בנובמבר 2023 The Bentwich syndrome trailer Off-White Lies trailer מאיה קניג, באתר https://www.jsfs.co.il
רשימת הנסיכים הגדולים של רוסיה

זוהי רשימה של בני המשפחה הקיסרית הרוסית אשר נשאו את התואר velikiy knjaz (בדרך כלל מתורגם לאנגלית כדוכס הגדול, אך ליתר דיוק התואר הוא הנסיך הגדול). תואר זה נשאו בניו ונכדיו של קיסר רוסיה, יחד עם הסגנון של הוד מלכותו הקיסרית. הם לא היו ריבונים, אלא חברים בבית הקיסרי השולט. התואר נסיך גדול הוא התרגום לעברית של המילה הרוסית великий князь. הקניאז הסלאבי והקוניגיטיס הבלטי (שניהם מתורגמים בימינו בדרך כלל לנסיך) באים מאותו מקור של מלך. מדיה וקבצים בנושא רשימת הנסיכים הגדולים של רוסיה בוויקישיתוף "Grand duke | European peerage | Britannica".
החקירה של ריי

החקירה של ריי (באנגלית: DI Ray) היא סדרת טלוויזיה משטרתית בריטית שנוצרה ונכתבה על ידי מאיה סונדי והופקה על ידי ג'ד מרקוריו. בסדרה מככבת פרמינדר נגרה בתפקיד הראשי בתור מפקחת בילוש במשטרה בעיר ברמינגהאם. צוות השחקנים כולל גם את ג'מה וילן וג'יימי באמבר. העונה הראשונה כללה ארבעה פרקים ושודרה החל מ-2 במאי 2022. העונה השנייה בת 6 פרקים עלתה לשידור ביוני 2024. הסדרה שודרה בישראל בסלקום TV וב-YES. פרמינדר נגרה בתור הבלשית רצ'יטה ריי ג'מה וילן בתור המפקחת קרי הנדרסון ג'יימי באמבר בתפקיד מרטין האנטר סם בייקר-ג'ונס בתפקיד ליאם פיין פיטר בנגול בתור קווסי אדמונד מאנוב תיארה בתור טוני חטרי ג'סיקה טמפל בתור קרלי לייק סטיב אורם בתור קלייב בוטומלי "החקירה של ריי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החקירה של ריי", באתר Metacritic (באנגלית) Carr, Flora (27 באפריל 2022). "Meet the cast of ITV thriller DI Ray". Radio Times. נבדק ב-4 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה) Vritti Johar, DI Ray Season 2: How Many Episodes & When Do New Episodes Come Out?, ComingSoon.net - Movie Trailers, TV & Streaming News, and More, ‏2024-06-19 (באנגלית אמריקאית)
אפל פודקאסטים

אפל פודקאסטים (או פודקאסטים במערכות ההפעלה של אפל; באנגלית: Apple Podcasts או Podcasts) הוא שירות הזרמת אודיו ונגן מדיה שפותח על ידי אפל להזרמת פודקאסטים. אפל החלה לתמוך בהזרמת פודקאסטים ב־2005 דרך אייטונס 4.9, וב־2012 השיקה את היישומון הנפרד "פודקאסטים". מ־2014, היישומון הגיע עם מערכת ההפעלה IOS. אפל פודקאסטים זמינה במערכות ההפעלה:ios, IPadOS, MacOS, WatchOS, TvOS, CarPlay, Microsoft Windows, ברכבי טסלה ופורשה, ובמכשירי אמזון אלכסה. ב־2021 השיקה אפל פיצ'ר המאפשר ליוצרים לשלב הרשמה בתשלום לערוצים שתעניק למנויים גישה לתוכן נוסף. אפל פודקאסטים היא הפלטפורמה השנייה במבחן הפופולריות (לאחר ספוטיפיי) לשמיעת פודקאסטים בארצות הברית. נכון למאי 2024 היא מחזיקה ב־33.8% מהשוק העולמי. כ-3 שנים לאחר שהשיקה את פרס המוזיקה שלה, הכריזה אפל באוגוסט 2022 על פרסים בתחום הפודקאסטים. אפל מיוזיק גוגל פודקאסט אתר האינטרנט הרשמי של אפל פודקאסטים אתר האינטרנט הרשמי של אפל פודקאסטים (בקטלאנית) אפל פודקאסטים, ברשת החברתית פייסבוק אפל פודקאסטים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Apple Podcasts, Apple (באנגלית אמריקאית) Todd Spangler, Apple Launches Podcast Subscriptions Worldwide, After a Delay, Variety, ‏2021-06-15 (באנגלית אמריקאית) Podcasting Industry Stats, www.buzzsprout.com (באנגלית) "Slate's 'Slow Burn' is the winner of Apple's first podcast award". techcrunch.com. 29 בנובמבר 2022. נבדק ב-30 בנובמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Apple announces the 2022 Apple Podcasts Award winner, Apple Newsroom (באנגלית אמריקאית) "Apple Podcasts Announces 'Wiser Than Me With Julia Louis-Dreyfus' as 2023 Show of the Year". MacRumors. 5 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Apple Podcasts names Wiser Than Me the 2023 Show of the Year, Apple Newsroom (באנגלית אמריקאית)
רופא בלב ים

רופא בלב ים (באנגלית: Doctor at Sea) הוא סרט קומדיה בריטי משנת 1955 בבימויו של ראלף תומאס עם דירק בוגרד, בריז'יט בארדו, ברנדה דה בנזי וג'יימס רוברטסון ג'סטיס בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "רופא בלב ים" (Doctor at Sea) של ריצ'רד גורדון (אנ') שפורסם ב-1953 לאחר "רופא לעת צרה" ואחר כך היו לו מספר המשכים שחלקם עובדו לסרטי קולנוע וטלוויזיה כמו "רופא בגדול" ("Doctor at Large")‏ (1957) ו"רופא במצוקה" ("Doctor in Distress")‏ (1963). גורדון עבד בזמנו כרופא כירורג ומרדים באוניה אם כי הסיפור כאן הוא פיקטיבי. בסרט משתתפת גם בריז'יט בארדו בתפקיד ראשון באנגלית. הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לתסריט הבריטי הטוב ביותר. ריצ'רד תומאס היה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים בוונציה. סימון ספארו (דירק בוגרד) הוא רופא צעיר שזה עתה סיים את לימודיו והוא עובד במרפאה של רופא שרוצה לשדך לו את בתו וונדי (ג'ואן סימס). סימון מנסה להתחמק ממנה אך ללא הואיל ולבסוף הוא מתייאש, בורח משם ומקבל משרה של רופא על אוניית המשא "לוטוס" שעליה יש רק גברים. רב החובל הוא קפטן הוג (ג'יימס רוברטסון ג'סטיס), מכון לטיפה המרה, מתרגז בקלות והתנהגותו גסה כלפי הצוות כולל הרופא החדש. לאחר שסימון מתגבר על מחלת ים הוא מתחיל לטפל באנשי הצוות. עוקר שן לקורבי (נואל פרסל) לאחר מאבק ממושך אתו בסיוע החובש איסטר (מוריס דנהאם). הם עוגנים באחד הנמלים בברזיל, מבלים ושותים בבר שם מציעה לו פרוצה (ג'יל אדמס) את שירותיה תמורה 200 קרוזרוס אבל הוא מסרב. בבר אחר הוא נתקל בזמרת יפהפייה בשם הלן (בריז'יט בארדו) ומתאהב בה. הלן עולה לאוניה יחד עם ידידתה מיוריאל מאלט (ברנדה דה בנזי) שהיא בתו של בעל חברת האניות. היא מחזרת אחרי קפטן הוג ומבטיחה לו שאביה יקדם אותו לדרגת קומודור אם יסכים להתחתן אתה... נגר הספינה לוקה בדלקת התוספתן והוג פוקד על ספארו לנתח על הספינה ולא מאשר שיט לנמל סמוך. סימון מבצע את הניתוח בהצלחה בעזרתן של מיוריאל והלן. אנשי הצוות נותנים לו במתנה כלוב עם קנרית. באחת מהתקפות השתייה שלו הוא נפצע, מיוריאל מטפלת בו והוא מתרכך. הלן מקבלת עבודה בריו דה ז'ניירו וסימון מבטיח לבקר אותה שם ולהמשיך ביחיסיהם. "רופא בלב ים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רופא בלב ים", באתר נטפליקס "רופא בלב ים", באתר AllMovie (באנגלית) "רופא בלב ים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לרופא בלב ים, באתר יוטיוב רופא בלב ים, באתר יוטיוב בריז'יט בארדו "אני לא יודעת" (מדובבת על ידי ג'יל דיי), באתר יוטיוב קליפ - דירק בוגרד ובריז'יט בארדו, באתר יוטיוב
קיווי (כינוי)

"קיווי" הוא כינוי עצמי נפוץ בקרב ניו זילנדים, למרות שהוא משמש גם ככינוי בינלאומי. בשונה מתוויות דמוגרפיות רבות, השימוש בו אינו נחשב לפוגע; להפך, הוא נתפס בדרך כלל כסמל גאווה וחיבה עבור רוב תושבי ניו זילנד. מקור השם הוא הקיווי, עוף יליד חסר יכולת תעופה, שהוא הסמל הלאומי של ניו זילנד. עד למלחמת העולם הראשונה, הקיווי ייצג את המדינה ולא את האנשים; עם זאת, עד שנת 1917, כינו את הניו זילנדים גם "קיוויס", והכינוי החליף כינויים אחרים כגון "אנזדר". למשך זמן רב, לקיווי הייתה משמעות מיוחדת עבור העם הילידי המאורי, אשר השתמש בעורו כדי ליצור גלימות נוצות (kahu kiwi) עבור צ'יפים. הציפור נחשפה לראשונה לאירופאים בשנת 1811, כאשר עור שלה הגיע לידיו של זואולוג במוזיאון הבריטי, ג'ורג' שו, שסיווג אותה כסוג של פינגווין ותיאר אותה עומדת זקופה. לאחר תצפיות מוקדמות של אירופאים, הקיווי נחשבה כפריט מוזר; בשנת 1835, המיסיונר ויליאם ייט תיאר אותה כ"הציפור המדהימה והסקרנית ביותר בניו זילנד". בתחילת המאה ה-20, אמני קריקטורה החלו להשתמש בקיווי כייצוג של ניו זילנד. לדוגמה, בקריקטורה של "ניו זילנד פרי לנס" משנת 1904, מוצג קיווי אמיץ אשר גדל לממדי מואה לאחר ניצחון רוגבי בתוצאה 9–3 על הנבחרת הבריטית. בשנה שלאחר מכן, "The Westminster Gazette" הדפיסה קריקקטורה של קיווי וקנגורו (המייצג את אוסטרליה) היוצאים לוועידה קולוניאלית. טרבור לויד, שעבד עבור "ניו זילנד הראלד", השתמש גם בקיווי כדי לייצג את נבחרת הרוגבי "אול בלאקס", אך לעיתים קרובות יותר צייר מואה. סמלים נוספים של ניו זילנד בתקופה זו כללו את הכסף, ילד קטן וגור אריה צעיר. אולם, עד למלחמת העולם הראשונה, הקיווי שימש כסמל של המדינה ולא של תושבי ניו זילנד. בתחילת המאה ה-20, כינו את הניו זילנדים, במיוחד חיילים ושחקני אול בלאקס, ברמה הבינלאומית כ-"En Zed(der)s" (נגזר מראשי התיבות של שם המדינה, N.Z.) או "מאורילנדים" (בהתייחס לעם המאורי ותרומתו ההיסטורית למדינה). מונחים אלו עדיין שימשו לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה 1914-18. עם זאת, למרות שחיילים ניו זילנדים תוארו לעיתים קרובות כ-"Diggers" או כ-"Pig Islanders", עד שנת 1917 כינו אותם גם "קיוויס". תמונת הקיווי הופיעה על תגי צבא מאז השתמש בה הגדוד קנטרברי הדרומי בשנת 1886, וכמה רגימנטים אימצו אותה במלחמת העולם הראשונה. "קיוויס" הפך כינוי לגברים מרגימנטים של ניו זילנד. לא מקובל לחשוב שהכינוי נוצר ככינוי לתכונות הפיזיות של חיילי ניו זילנד (כלומר, מרמז על כך שהם היו נמוכים ומוצקים או ליליים כמו הציפור). פשוטו כמשמעו, הקיווי ייחודי ומזוהה באופן ברור עם המדינה. השימוש הבולט שלו על סמלי הרגימנטים הניו זילנדים גם אפשר קישור קל. הכינוי הפך בסופו של דבר לשימוש נפוץ בכל תיאטראות המלחמה. teara, KIWI Home, Save the Kiwi (ב־New Zealand English) Oxford Dictionaries | The World's Most Trusted Dictionary Provider, www.oup.com.au Kiwis/Kiwi - New Zealand Immigration Service, web.archive.org, ‏2009-04-26 85,000 new Kiwis provide certainty for New Zealand businesses | Beehive.govt.nz, www.beehive.govt.nz (באנגלית) Don't call me Kiwi, New Zealand Geographic (ב־New Zealand English)
אלכסנדר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

אלכסנדר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (ברוסית : Великий Князь Александр Александрович Романов;‏ 7 ביוני 1869 – 2 במאי 1870) היה בנו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה שנפטר בינקותו. אלכסנדר נולד ב-7 ביוני 1869 ב, והיה בנם השני של הצסארביץ' והצסארבנה של רוסיה, ולימים אלכסנדר השלישיתוהקיסרית מריה. אביו של הנסיך הגדול אלכסנדר היה יורש העצר הרוסי כבנו הבכור של הקיסר אלכסנדר השני. הנסיך הגדול היה בנם השני של אלכסנדר ומריה, ואחיו הצעיר של הקיסר לעתיד ניקולאי השני. אלכסנדר מת מדלקת קרום המוח חיידקית ב-2 במאי 1870, חודש לפני יום הולדתו הראשון. לאחר מותו, אמו כתבה לאמה, לואיז, מלכת דנמרק: "הרופאים טוענים שהוא לא סבל, אבל סבלנו נורא לראות ולשמוע אותו". התמונה היחידה שצולמה של הדוכס הגדול צולמה לאחר מותו. סרגיי ד' שרמטב, השליש של הצארביץ' אלכסנדר, ליווה את הגופה רכוב על סוס אל מבצר פטרופבלובסקיה. הנסיך הגדול נקבר בספינה הצפונית של קתדרלת פטרופבלובסקיה בסרקופג שיש לבן. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה בוויקישיתוף Igor Viktorovich Zimin. Doctors of the Court of His Imperial Majesty, or How the Royal Family Was Treated. – Moscow: Tsentrpoligraf, 2016. – S. 247–248. — 895 p. — מסת"ב 978-5-227-07530-7 . Zeepvat, Charlotte (2005). The Camera and the Tsars. Sutton Publishing. p. 178. ISBN 0-7509-4210-X. Memoirs of Count S. D. Sheremetyev. M.: Indrik, 2004. c.423–424 R. E. Krupova, L. Ya. Lurie . Peter and Paul Cathedral – the imperial tomb // Historical cemeteries of St. Petersburg / Alexander Kobak, Yuri Pirotko . – Moscow: Tsentrpoligraf, 2011. – P. 286. – מסת"ב 978-5-227-02688-0 .
ביולוגיה של אוכלוסיות

המונח ביולוגיה של אוכלוסיות (באנגלית: Population Biology) משמש במשמעויות שונות. בשנת 1971 אדוארד א' וילסון השתמש במונח במובן של יישום מודלים מתמטיים על גנטיקה של אוכלוסיות, אקולוגיה קהילתית ודינמיקה של אוכלוסיות. אלן הייסטינגס השתמש במונח בשנת 1997 ככותרת ספרו על המתמטיקה המשמשת בדינמיקה של אוכלוסיות. השם שימש גם עבור קורס שניתן באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בסוף שנות ה-2010, שמתאר זאת כנושא בינתחומי המשלב את תחומי האקולוגיה והביולוגיה אבולוציונית. הקורס כלל מתמטיקה, סטטיסטיקה, אקולוגיה, גנטיקה וסיסטמטיקה. סוגים רבים של אורגניזמים נחקרים במסגרת הניסיון לגבש ממצאים, מסקנות ותובנות בנושא. כתב העת Theoretical Population Biology עוסק בביולוגיה של אוכלוסיות. ברירה קבוצתית Edward O. Wilson, N. A. Wilson, William H. Bossert, Willam A. Bossert. (1971). A Primer of Population Biology. Sinauer. "About Our Program". UC Davis. Population Biology Graduate Group. UC Regents Davis campus. 2017-10-27. נבדק ב-2019-07-30. מדיה וקבצים בנושא ביולוגיה של אוכלוסיות בוויקישיתוף The Theory of Ecological Communities ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.