laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ין גה לינג

ין גה לינג (באנגלית Geling Yan) (נולדה ב-16 בנובמבר 1958) סופרת אמריקאית ממוצא סיני. לינג שנולדה בשאנגחאי ברפובליקה העממית של סין ועברה לארצות הברית בעקבות המחאות בכיכר טיין-אן-מן שנת 1989. היא החלה לכתוב כעיתונאית בסוף שנות השבעים של המאה העשרים. כתבה סיפורים קצרים, רומנים תסריטים וביוגרפיות. בעלת תואר בוגר בספרות מאוניברסיטת Wuhan ותואר מסטר ממכללת קולומביה לאומנות בשיקגו. חברה בגילדת כותבי הוליווד של אמריקה (כותבי תיאטרון וקולנוע ובאיגוד הכותבים של סין). במהלך מהפכת התרבות בסין שימשה כבר בהיותה בגיל 12 כרקדנית בלהקת בידור. שרתה בטיבט בצבא סין (צבא השחרור העממי) ושמשה אחר כך ככתבת צבאית במלחמה נגד וייטנאם שהתנהלה ב-1979. בשרותה הגיעה לדרגה המקבילה לדרגת סגן-אלוף. פרסמה את הרומן הראשון שלה בסינית בשנת 1985. פרסמה יותר מעשרים ספרים בהוצאות שונות בסינית ובאנגלית בסין, טאיוון, הונג קונג וארצות הברית. פשפש הנשפים, תרגמה מאנגלית: ברוריה בן ברוך. הוצאת ידיעות ספרים, 2009. אוסף סיפורים בשם White Snake and Other Stories (הנחש הלבן וסיפורים אחרים, פורסם בשנת 1999) The Lost Daughter of Happiness (הבת האבודה של האושר, פורסם בשנת 2001) The Banquet Bug פורסם בעברית ב-2009 כפשפש הנשפים, פורסם לראשונה בשנת 2006 Siao Yu סרט טאיווני משנת 1995 Xiu Xiu: The Sent Down Girl סרט סיני משנת 1999. Mei Lanfang תסריט משנת 2008 Yi ge nv ren de shi shi עיבוד לטלוויזיה שנת 2009 מדיה וקבצים בנושא ין גה לינג בוויקישיתוף הבלוג של ין גה לינג באתר רד רום ין גה לינג באתר רד רום ביוגרפיה של ין גה לינג אודות ין גה לינג תמונות חופשיות של הסופרת ין גה לינג באתר הוליווד קום שהם סמיט, פשפש הנשפים, ין יה לינג, באתר הארץ, 4 במרץ 2009 יונתן אסתרקין, על השחיתות, nrg ‏, 14/3/2009 ין גה לינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ין גה לינג, באתר AllMovie (באנגלית) ין גה לינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ריאל

לריאל (Real) פירושים שונים בשפות שונות, אך בספרדית ובפורטוגזית בהקשרים שלהלן המשמעות היא בדרך כלל "מלכותי". כך לגבי המטבעות במדינות דוברות הספרדית והפורטוגזית, מהן התגלגל השם אל מטבעות באיראן ובכמה ממדינות חצי האי ערב, וכך גם לגבי מרבית קבוצות הספורט שלהלן. האם התכוונתם ל... מטבעות Real (רֵיאָל): ריאל ברזילאי – המטבע הרשמי של ברזיל ריאל ספרדי (אנ') – מטבע שהיה נפוץ באימפריה הספרדית מהמאה ה-15 עד המאה ה-19 ריאל פורטוגלי (אנ') – מטבע שהיה נפוץ בפורטוגל (בעיקר בזמן האימפריה והממלכה) מהמאה ה-15 ועד לתחילת המאה ה-20 ריאל מקסיקני (אנ') – היה המטבע הרשמי של מקסיקו עד לסוף המאה ה-19 ריאל כסוף (אנ') ("ריאל קולוניאלי ספרדי") – מטבע ששימש במושבות הספרדיות באמריקה ובפיליפינים עד תחילת המאה ה-19 ریال (רִיאָל): ריאל איראני – המטבע הרשמי של איראן ריאל סעודי – המטבע הרשמי של ערב הסעודית ריאל תימני – המטבע הרשמי של תימן ריאל קטרי – המטבע הרשמי של קטר ריאל עומאני – המטבע הרשמי של עומאן מועדוני ספורט בספרד: ריאל מדריד – מועדון כדורגל מהעיר מדריד ריאל מדריד (כדורסל) – מועדון כדורסל מהעיר מדריד ריאל מדריד קסטיליה – קבוצת המילואים של מועדון הכדורגל ריאל מדריד ריאל סרגוסה – קבוצת כדורגל מהעיר סרגוסה ריאל בטיס – קבוצת כדורגל מהעיר סביליה ריאל בטיס (כדורסל) – קבוצת כדורסל מהעיר סביליה ריאל סוסיאדד – מועדון כדורגל מהעיר סן סבסטיאן ריאל ואיאדוליד – מועדון כדורגל מהעיר ואיאדוליד ריאל מורסיה – מועדון כדורגל מהעיר מורסיה ריאל אוביידו – מועדון כדורגל מהעיר אוביידו בגאנה: ריאל ספורטיב – קבוצת כדורגל מהעיר טמה ריאל טמלה יונייטד – קבוצת כדורגל מהעיר טמלה אחר ז'ואאו קורטה-ריאל (?–1496) – היה חוקר ומגלה ארצות פורטוגזי בן המאה ה-15 קמינו ריאל – מחזה משנת 1953 מאת טנסי ויליאמס בסגנון תיאטרון האבסורד בממלכות מקובל להוסיף את התואר "מלכותי" או "המלכותי" למגוון רחב של פריטים, גופים וארגונים. ספרד ממלכה עד ימינו, ופורטוגל הייתה בעבר ממלכת פורטוגל. כמקובל לגבי מטבעות שמקורם במונרכיות, בדומה לשם "כתר" בשפות שונות (ראו למשל מטבעות בשם קראון, קרונה וקורונה). ד"ר רוביק רוזנטל, ‏למה לגרוש קוראים גרוש? השמות המפתיעים של מטבעות בארץ ובעולם, באתר גלובס, 21 במאי 2021 כאמור, גם ארגונים שונים זוכים בממלכות לתואר "מלכותי", ובמקרה של הקבוצות בספרד, אלה מהן שזכו לתמיכת המלך נקראות "ריאל". בהתאם הן גם הוסיפו לסמליהן כתר, כפי שניתן לראות בערכים השונים של הקבוצות הספרדיות ברשימה. פירוש השם הוא "הדרך המלכותית" (לעיתים מתורגם כ"דרך המלך").
קנטונים של לוקסמבורג

החל משנת 2015 לוקסמבורג מחולקת ל-12 קנטונים. בתקופת 1843–2015 היא הייתה מחולקת ל-3 מחוזות וכל מחוז היה מחולק למספר קנטונים. בשנת 2015 רמת המחוזות בוטלה. גבולות הקנטונים נותרו ללא שינוי. מדיה וקבצים בנושא קנטונים של לוקסמבורג בוויקישיתוף החלטה על שינוי חלוקה מנהלית (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא לוקסמבורג ובנושא גאוגרפיה של אירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לב סטרינקובסקי

לב סטרינקובסקי הוא בונה כינורות ישראלי. סטרינקובסקי הוא יליד ברית המועצות, שעלה לישראל מבאקו שבאזרבייג'ן בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. מילדותו למד נגינה בכינור. בנעוריו לא הצליח להגשים את שאיפתו ללמוד בניית כינורות, משום שבונה הכינורות שאליו פנה לא רצה להעביר את סודות המקצוע למי שאיננו בן משפחה. סטרינקובסקי המשיך לנגן ולמד לתואר ראשון ושני במוזיקה באוניברסיטה. כשעלה לארץ נשלח לבאר שבע והתקבל לעבודה בתזמורת הקאמרית. בירושלים התוודע אל בעל בית מלאכה לכלי קשת, יוסף בועזסון, שהסכים לקבלו כשוליה וכשרונותיו הטבעיים סייעו לו להצליח במקצוע ולפתוח בית מלאכה משלו לבניית כלי קשת בשנת 1980. הוא נזכר בביקור הקבוע של הכנר אייזק שטרן במקום ומתנחם בעבודה היום מול חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סטודנטים ומורים למוזיקה, שכולם מבקרים בבית המלאכה שלו וחולקים עמו את האהבה המשותפת לצליל המיתר. כיום (2021) עוסק סטרינקובסקי בעיקר בבנייה, שימור ותיקון של כלי קשת. (ביניהם טיפול בסדקים, החלפת שיערות בקשת, החלפת גשרים ועוד). הוא בנה עשרות רבות של כלי קשת (כינורות, ויולות וצ'לי). בנוסף לנ"ל, סטרינקובסקי גם משחזר כלים עתיקים, מעריך כלים מבחינת שוויים ומוכר אותם (כולל אביזרים נלווים כמו מיתרים, שרף, כריות, תיקים וכדומה). האתר הרשמי של לב סטרינקובסקי אתר ירושלים ברשת, ביקור בסדנת בונה הכינורות לב סרינקובסקי ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוריין בראקו

לוריין בראקו (באנגלית: Lorraine Bracco, נולדה ב-2 באוקטובר 1954) היא שחקנית אמריקאית. הייתה מועמדת לארבעה פרסי אמי ולשלושה פרסי גלובוס הזהב על תפקידה כד"ר ג'ניפר מלפי בסדרה "הסופרנוס". בראקו נולדה בברוקלין שבניו יורק וגדלה בהיקסוויל בלונג איילנד. אביה הוא איטלקי-אמריקאי ואמה אנגלייה ובראקו מדברת אנגלית, צרפתית ואיטלקית באופן שוטף. בשנת 1974 היא עברה לצרפת ועבדה בתור דוגמנית. בזמן שהותה שם היא שיחקה במספר סרטים בשפה האיטלקית. בשנת 1990 קיבלה את מירב פרסומה בשל משחקה בתור קארן היל בסרט הפשע "החבר'ה הטובים" של הבמאי מרטין סקורסזה עליו קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב. בשנת 1999 קיבלה את התפקיד של ד"ר ג'ניפר מלפי בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס" שנוצרה על ידי דייוויד צ'ייס והופקה עבור רשת הכבלים HBO. את תפקיד זה עשתה במשך 6 עונות עד לסיומה של הסדרה בשנת 2007, וקיבלה ארבע מועמדויות לפרס אמי ושלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב. בראקו התחתנה והתגרשה פעמיים. הנישואים הראשונים היו לדניאל גורארד משלהי שנות ה-70 עד תחילת שנות ה-80. אחרי מערכת יחסים רוויות פרדות עם הרווי קייטל היא התחתנה עם אדוארד ג'יימס אולמוס ולה שני ילדים. היא ואולמוס התגרשו במרץ 2002. במאי 2007 היא התארחה בתוכנית של אופרה וינפרי כדי לספר איך היא התגברה על בעיית הדיכאון בו הייתה שרויה וכדי לקדם את ספרה החדש On The Couch. בבעלותה חברת יין העונה לשם "בראקו ווין". סודות של נשים Riding In Cars With Boys עוקץ בג'מייקה קמורה (1986) זר שומר עלי (1987) אמן בחיזורים (1987) Sing ‏(1989) החבר'ה הטובים (1990) עקבות של אדום (1992) גם לבוקרות יש רגעים קודרים (1993) להיות אנושי (1994) מרדף ממוחשב (1995) יומן נעורים (1995) יחסים מסוכנים (2001) מות השושלת (2003) My Suicidal Sweetheart‏ (2005) שמש הבוקר (2011) יחי ההבדל הקטן (2013) לילות שני בשבע (2016) עוגת יום הולדת פינוקיו (2022) - דיבוב Boys of Summer‏ (TBA) Rich Flu‏ (TBA) הסופרנוס (2007-1999) חוק וסדר: משפט וצדק (2005) ליפסטיק ג'ונגל (2008) חוק וסדר: כוונה פלילית (2010) מולייני (2014) ריזולי ואיילס (2016-2010) בוג'ק הורסמן (2016) - דיבוב שוטרים בדם (2018-2017) אי מחנה הקיץ (2018) - דיבוב איי ג׳יי והמלכה (2020) Welcome to Mama's‏ (2022) - סרט טלוויזיה של הולמרק מדיה וקבצים בנושא לוריין בראקו בוויקישיתוף לוריין בראקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוריין בראקו, באתר AllMovie (באנגלית) לוריין בראקו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לוריין בראקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרופיל באתר הסופרנוס אתר בראקו ווין ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחימעץ

האם התכוונתם ל... אחימעץ בן צדוק – שימש בתפקיד הכהן הגדול, בנו של צדוק הכהן הגדול בימי דוד המלך ואביו של עזריהו הכהן הגדול בימי שלמה אחימעץ – אביה של אחינועם אשת שאול המלך אחימעץ - מניצבי שלמה, היה ממונה על ארץ נפתלי ונישא לבשמת בת שלמה אחימעץ בן פלטיאל – פייטן וכרוניקן יהודי ימי-ביניימי, מחבר מגילת אחימעץ
אליזבת מארה

גרטרוד אליזבת מארה (בגרמנית: Gertrud Elisabeth Mara‏; 23 בפברואר 1749 – 20 בינואר 1833) הייתה זמרת גרמנייה. מארה הייתה ילידת קאסל, בת למוזיקאי עני בשם שמלינג. אצל אביה למדה לנגן בכינור ונגינתה ביריד בפרנקפורט, עוד בילדותה, הרשימה כל כך את שומעיה, שהביאה לעריכת מגבית לשיפור מצבה הכלכלי. בעזרת ידידים בעלי השפעה יצאה ללייפציג ללמוד אצל יוהאן אדם הילר יחד עם קורונה שרטר, שם התגלה קול הסופרן המעולה שניחנה בו. היא החלה לשיר לפני קהל בשנת 1771 ותוך זמן קצר הוכרה כזמרת הגדולה ביותר שגרמניה הוציאה מקרבה. במבחן קול לפני פרידריך השני מלך פרוסיה, שהתייחס תחילה בחשד להצעת מנהל התיאטרון המלכותי למנותה לאופרה ואמר, "זה בלבד היה חסר לי. מוטב שסוס יצהל לי אריה מלמנות לאופרה שלי פרימדונה גרמנית", הרשימה ביותר את המלך הן בשירתה והן בכשרונה לקרוא מן הדף, ונשכרה לעבודה קבועה כזמרת החצר הפרוסית בברלין, אך נישואיה לכנר מושחת-מידות בשם מארה חוללו קשיים והיא שולחה מן החצר בשנת 1780. אחרי ששרה בווינה, מינכן ועוד, הופיעה בפריז בשנת 1782 ויריבותה שם עם הזמרת לואיזה טודי התפתחה לריב של ממש. בשנת 1784 נסעה ללונדון והמשיכה להופיע שם בהצלחה רבה, תוך גיחות מזדמנות לאיטליה ולפריז, עד 1802, אז פרשה לשנים אחדות לרוסיה ואיבדה את הונה בזמן הפלישה הצרפתית. היא חזרה לאנגליה ב-1819, אך לאחר זאת נטשה את הבימה, נסעה לליווניה, שם הייתה למורה למוזיקה ברוואל. בשנת 1833, עניה וחסרת-כל, מתה ברוואל ונקברה בבית הקברות קופלי. מדיה וקבצים בנושא אליזבת מארה בוויקישיתוף אליזבת מארה, באתר MusicBrainz (באנגלית) Biography (בצרפתית) Portraits on the National Portrait Gallery site אליזבת מארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אליזבת מארה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "אלפיים שנות מוזיקה", פ. ע. גרדנוויץ (עורך), עמ' 93–94 ערך זה משתמש בטקסט מתוך אנציקלופדיה בריטניקה וכן "האנציקלופדיה הבין-לאומית החדשה" שהן נחלת הציבור.
מקראת הזהב

מקראת הזהב או אגדת זהב (Legenda aurea או Leggenda aurea, בהתאם) הוא שם אוסף מעשיות הגיוגרפי על חיי הקדושים של הכנסייה הקתולית. את הספר חיבר וערך הארכיבישוף של ג'נובה, יעקובוס דה וורג'ינה (Jacobus de Voragine 1230-1298)(אנ'), בשנת 1265 בקירוב, והוא זכה לתפוצה נרחבת בימי הביניים המאוחרים. הספר דן בהסבר שמותיהם של הקדושים, תולדות חייהם, הנסים והגבורות שביצעו במשך חייהם, מותם, תיאור המרטיריום של אלו שהוצאו להורג, והנסים שהם או שרידיהם ביצעו לאחר מותם. במקור נכללו בו 177 פרקים המסודרים לפי לוח השנה, ובו נקרא כל יום בלוח השנה על שמו של קדוש, ותוכנם סיפורי קדושים מעונים, ועיונים במשמעות דינים נוצריים שונים. הספר כתוב בשפה לטינית פשוטה ויחסית קלה להבנה, תוכנו ההרפתקני ומלהיב וצורת הכתיבה מושכת. מסיבות אלו, הספר הפך לרב מכר לאורך ימי הביניים ואף לאחריו. יש הסבורים שתפוצתו הייתה אף גדולה מתפוצת התנ"ך באותה תקופה. במשך הזמן הורחב הספר בסיפורי קדושים נוספים, תורגם לשפות רבות, ועם המצאת הדפוס הודפס במהרה במהדורות רבות. הספר אמנם מושך לקריאה עקב סיפורי המעשים וההרפתקאות, אך מאידך גיסא, ההסברים לשמות הקדושים ולמעשיהם, לא תמיד מתיישבים עם הידוע עליהם במחקר. לדוגמה - הוא מפרש את שמה של קתרינה הקדושה כמורכב משתי מילים catha שפירושו "הכל" ו- ruine שפירושו "הריסות" כי הקדושה של קתרינה מסוגלת להרוס את כל ארמונותיו של השטן. להסבר זה אין, כמובן, שום קשר עם המציאות. רוב התיאורים ההיסטוריים אינם נסמכים על מקורות מהימנים כל שהם, ולגבי חלק מהקדושים, אין שום הוכחה שאכן היו קיימים. רק במאה ה-16 הכירו כי אין לספר זה ערך היסטורי רב ושהוא בעיקר ספר אגדות. למרות זאת, לספר יש חשיבות גדולה עקב השפעתו העצומה על תולדות האומנות וחקר הקדושים וכן בתחום חוקרי ספרות ימי הביניים. לדוגמה, פרסקות וציורים רבים של ימי הביניים מתארים אירועים שלולא מקראת הזהב לא ניתן היה לדעת מה מתואר בהם, ומי הקדושים המופיעים בהם. לדוגמה - בעקבות הספר אנו יודעים שקדושה המחזיקה גלגל שיניים (לעיתים שבור) בידיה, היא קתרינה הקדושה. המחבר שאב את מקורותיו מסופרים אחרים של ימי הביניים שכתבו תולדות קדושים ומרטירים, מהמיתולוגיה היוונית (למשל, הוא מתאר את יהודה איש קריות כרוצח אביו ונושא את אמו לאישה - כמו אדיפוס) וגם מדמיונו הפורה. שמו הלטיני של הספר הוא Legenda aurea. אפשר לתרגם את המילה Legenda גם כ"מקראה" וגם כ"אגדה". אמנם במקורות מסוימים מתורגם בטעות שמו של הספר לאגדת הזהב, אך במקרה הזה התרגום הנכון הוא "מקראה" היות שהספר עסק, בעיני הקוראים של ימי הביניים, באירועים אמיתיים שאכן התרחשו וחובה להכיר אותם, ולא בסיפורי אגדות שנועדו רק לשעשע. פרט מפרסקו מהמאה ה-15 המציג את הארכיבישוף יעקובוס דה וורג'ינה אוחז את ספרו "מקראת זהב", לצד סצנת צליבת ישו דף מתוך כתב-יד מאוייר של "מקראת הזהב", ונציה, 1499 דף מתוך כתב-יד מאוייר של "אגדת הזהב", פדובה, 1490-1485 בקירוב דף מתוך כתב-יד מאוייר של "אגדת הזהב" בגרמנית, 1513 קטעים מתוך Legenda Aurea (אגדת הזהב), הוצאת האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשכ"ט מקראת הזהב – בתרגום לאנגלית מידע על Legenda aurea בקטלוג הספרייה הלאומית
ריאל קטרי

ריאל קטרי (ערבית: ريال قطري, תקן ISO 4217: QAR) הוא המטבע בקטר. שמו המקוצר הוא ر.ق או QR. המטבע מחולק ל-100 דירהם. עד 1966 המטבע הרשמי בקטר היה הרופי ההודי כמטבע הרשמי של המדינה, שמו הרשמי היה רופי המפרץ הפרסי. כשמטבע הרופי פיחת הוחלט להחליפו, כמו שאר המדינות שהשתמשו בו במפרץ הפרסי. כשעזבו את הרופי הוא הוחלף זמנית לריאל סעודי ואז הפך לריאל קטרי ודובאי ששוויו היה 1.065 לרופי. כשדובאי עברה לאיחוד האמירויות הערביות הפך המטבע ב-1973 לריאל קטרי. מדיה וקבצים בנושא ריאל קטרי בוויקישיתוף אתר העובדות של ה-CIA (נכון ל-2006) ערך זה הוא קצרמר בנושא קטר ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברני מרטין

ברני מרטין (באנגלית: Barney Martin;‏ 3 במרץ 1923 – 21 במרץ 2005) היה שחקן אמריקאי, שנודע בעיקר בשל גילום דמותו של מורטי סיינפלד, אביו של ג'רי, בקומדיית המצבים המצליחה "סיינפלד". מרטין נולד ברובע קווינס שבניו יורק. הוא שירת כנווט בחיל האוויר האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן הצטרף למשטרת העיר ניו יורק, קריירה שארכה 20 שנה. מרטין, ששימש כבלש במשטרה נהג להופיע לעיתים כקומיקאי בעת מצגות שנערכו לפני ועדות של המשטרה. בשנות ה-50 החל לשמש גם כתסריטאי, בין היתר עבור תוכנית הבידור "המופע של סטיב אלן". מרטין החל את קריירת המשחק שלו כאשר לוהק על ידי מל ברוקס לתפקיד בסרט הקולנוע "המפיקים" (1967). תפקיד זה הביא למרטין תפקידים במחזות זמר, בהם: "South Pacific" ו-"How Now, Dow Jones". כן הופיע בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים. מרטין גילם את דמותו של אביה המובטל של לינדה (לייזה מינלי) בסרט הקולנוע "ארתור" (1981). הוא היה החלוץ בגילום דמותו של איימוס הארט במחזמר "שיקגו". ב-1968 הוא שיחק בסרט "צ'ארלי" לצידו של קליף רוברטסון. בשנות ה-90 החל מרטין לגלם את דמותו של מורטי סיינפלד, אביו של ג'רי סיינפלד, דמות משנה בקומדיית המצבים "סיינפלד". מרטין החליף את השחקן פיל ברנס, שגילם את מורטי במהלך פרק אחד בעונה הראשונה של הסדרה. ברנס הוחלף לאחר שהמפיק לארי דייוויד החליט כי יש צורך בשחקן יותר אנרגטי. מרטין גילם את דמותו של מורטי הפנסיונר במהלך 21 פרקים של הסדרה, כולל השניים שחתמו אותה, לצדה של ליז שרידן שגילמה את אשתו, הלן. מרטין, שהתגורר רוב חייו בניו יורק, נפטר מסרטן הריאה בגיל 82 בסטודיו סיטי שבלוס אנג'לס. הוא הותיר אחריו אישה, קתרין, לה נישא ב-1942 ובן. למרטין ולאשתו הייתה בת נוספת שנפטרה גם היא מסרטן (ב-2002). מדיה וקבצים בנושא ברני מרטין בוויקישיתוף ברני מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברני מרטין, באתר AllMovie (באנגלית) ברני מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברני מרטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) הלך לעולמו השחקן ברני מרטין, כתבה בניו יורק טיימס (באנגלית) ברני מרטין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מלוא כל הארץ כבודו

הביטוי ”מְלֹא כָל הָאָרֶץ כְּבוֹדוֹ” (ישעיהו ו ג), וכן הקביעה בספר הזוהר כי "לית אתר פנוי מיניה" (ארמית: "אין מקום הריק ממנו [מאלוהים]"), מבטאים רעיון פילוסופי, מטאפיזי ותאולוגי, שלפיו השפעתו של הבורא, היינו אורו, ממלא את המציאות כולה. האם התכוונתם ל... אימננטיות – רעיון שלפיו האל מצוי בעולם כולו; פנתאיזם – תפיסה שלפיה האל הוא-הוא העולם; פנאנתאיזם – תפיסה שלפיה העולם כולו הוא חלק מהאל, אך האל נמשך עוד מחוצה לו.
רוזנות יפו ואשקלון

הרוזנות של יפו ואשקלון היה שמה של סניורה צלבנית, אחת מארבע הסניורות המרכזיות שהרכיבו את המדינה הצלבנית ממלכת ירושלים. ברוזנות נכללו האחוזות הווסליות של רמלה ויבנה (איבלין). העיר יפו נכבשה ללא קרב על ידי מסע הצלב הראשון בראשות גוטפריד מבויון - אז מבצר חרב ונמל לא פעיל. הצלבנים השתמשו בנמל ושיקמו את חורבות המבצר בשנת 1100. בגלל חשיבותה האסטרטגית של העיר היא נשארה בגדר נחלה של מלך ירושלים עד לשנת 1110 אז נמסרה העיר להוגו מפואיסה, אביר צלבני שקיבל עם העיר את התואר הוגו הראשון, רוזן יפו. בשנת 1134 התמרדו אצילים המקומיים, בניהם של מנהיגי מסע הצלב הראשון התמרמרו על המלך החדש - פולק מאנז'ו שלא הגיע מקרבם ושנישל אותם מעמדותיהם הבכירות בממלכה. מנהיג האצילים הממורמרים היה הוגו השני, רוזן יפו - אחיינה של מליסנדה, מלכת ירושלים. פולק, שזיהה את הפוטנציאל ההרסני הגלום בקרבתו של הוגו לירושלים, החליט לסלקו והאשים אותו בניאוף עם המלכה. כתגובה פתח הוגו במרד, נמלט ליפו ואיחד כוחותיו עם הצבא המצרי באשקלון. הוא הצליח להביס את הצבא ששלח המלך כדי לעצרו, אך הבין כי לא יוכל להמשיך ולהחזיק מעמד מול המלך החזק ובסופו של דבר הוגלה ממלכת ירושלים ויפו חזרה להיות חלק מנחלת מלך ירושלים והועברה לבנו השני של פולק אמלריך, שהוכרז כרוזן יפו עם הגיעו לגיל הבגרות. בשנת 1153 כבש בלדווין השלישי, מלך ירושלים את העיר אשקלון מידי המצרים, והוסיף אותה לנחלתו של אחיו אמלריך, בכך מחזק את מעמדה של הרוזנות כאחת מהישויות הפיאודליות החשובות והחזקות בממלכה. בשנת 1162, הוכתר אמלריך למלך לאחר שביטל את נישואיו לאגנס - בחירת ליבו שהמשיכה להחזיק בתואר רוזנת יפו ואשקלון, וקיבלה קיצבה חודשית מהכנסות הרוזנות. הרוזנות כווסל של ממלכת ירושלים הוחזקה על ידי בני משפחת המלוכה ושטחיה העבירו תשלומים ומס לממלכה הרוזנות חדלה מלהתקיים לאחר קרב קרני חיטין ורק לאחר מסע הצלב השלישי נכבשו מחדש הערים המרכזיות של הרוזנות יפו ורמלה. בשנת 1221 נמסרה הרוזנות לידיו של גוטייה הרביעי מבריין. בשנת 1244 הוביל הרוזן את צבאות ממלכת ירושלים לקרב הירביה בסופו הושמד הצבא הצלבני לחלוטין, גוטיה הרביעי נתפס בשבי והובל על ידי החווריזמים אל מול חומות יפו ואיימו כי יתלו אותו אם העיר לא תימסר לידם. לאחר שגוטייה עצמו דרש כי העיר לא תיכנע הוא עונה ונמסר למצרים. לאחר מותו בשבי נמסרה העיר למשפחת איבלין ובשנת 1268 נפלה יפו לידי ביברס ובכך בא הקץ על הרוזנות. תואר האצולה "רוזן יפו ואשקלון" המשיך להתקיים כתואר בלבד שניתן לבני משפחות אצולה מקפריסין עד המאה ה-15. רוזנות יפו ואשקלון הייתה פטרונית של מספר סניוריות: הסניוריה של רמלה הסניוריה של איבלין הסניוריה של מירבאל יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, שני כרכים, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל בתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית
בלוב (קומיקס)

בלוב (באנגלית: Blob) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה בחוברת X-Men #3 מינואר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. בלוב הוא האלטר אגו של פרדריק "פרד" ג'יי דיוקס, מוטאנט גדול ממדים וכבד מטקסס בעל היכולת לא לזוז ממקומו גם כאשר מתנגש בו אובייקט כבד. הוא מגלה גמישות רבה ויכולת להתגבר על כוח הכבידה. עבד בעברו בקרקס המקומי, לפני שפרופסור אקסבייר מצא אותו וניסה לשכנעו לבוא לאחוזת המגורים של האקס מן. אולם, שאר חברי הקבוצה לא חיבבו אותו בגלל מראהו הדוחה. בעקבות זאת בלוב החליט לעזוב, אך פרופסור אקסבייר ניסה למחוק מזיכרונו את מה שקרה. כתוצאה מזה, בלוב נמלט והזהיר את חבריו לקרקס מפני האקס-מן. מאוחר יותר בלוב הצטרף לצוותו של מגנטו, אך גם אותו הוא עזב כי הוא הבין שלמגנטו לא אכפת ממנו. חבר בהמשך לאחוות המוטאנטים, כוח החירות וקבוצת הנבלים של הדפנדרס. בעקבות אירועי "בית אם", דיוקס נמנה בין אלה אשר איבדו את כוחותיהם אך מבנה גופו נותר צמיגי באופן חריג. דיוקס הדיכאוני ניסה להתאבד, אך קפלי עורו הסבוכים הקשו עליו לחתוך בבשר החי. הוא הצטרף בהמשך לקבוצת "תא אקס" (X-Cell), קבוצת מוטאנטים שכוחותיהם הופשטו מהם אשר מאשימה את הממשלה באיבוד כוחותיה. דרך אמצעים בלתי ברורים, דיוקס איבד את השומן העודף שלו, והחל לקחת את נושא בריאותו ברצינות. כעת הוא משמש כגורו לאיבוד משקל, אך לעיתים נצפה עם מגנטו והוד התפתחותו בניסיון להשיב לעצמו את כוחותיו. הצטרף מחדש לאחוות המוטאנטים של מיסטיק. את דמותו של בלוב גילם בסרט הלייב אקשן "אקס-מן המקור: וולברין" השחקן קווין דוראנד. דמותו הופיעה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: אפוקליפסה" בהופעת קמע, בגילומו של המתאגרף גוסטב "הענק" קלאוד אוימט. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'אלנג'ר 1

צ'אלנג'ר 1 (באנגלית: Challenger 1) היה טנק המערכה העיקרי של צבא בריטניה בשנות השמונים והתשעים. הטנק הוא למעשה פיתוח של הצ'יפטיין. טנק המערכה הבריטי של שנות השישים, הצ'יפטיין, נבנה כדי להגן על מערב אירופה מטורי השריון הסובייטיים. למרות זאת, הודות ליתרונות במיגון וכח אש, השאה האיראני החליט לצייד את צבאו בצ'יפטיין. ואכן בשנות השבעים כבר היו מאות צ'יפטינים בשרות איראן, והאיראנים רצו עוד. יצרנית הצ'יפטיין, ויקרס, נענתה לדרישה ופיתחה את ה"שיר 1" וה"שיר 2" ("שיר" משמעו "אריה" בפרסית). ה"שיר 1" היה צ'יפטיין עם מנוע משופר ותיבת הילוכים אוטומטית. ה"שיר 2" לעומת זאת היה עיצוב מתקדם בהרבה. בסופו של דבר, בעקבות קריסת משטר השאה, לא הגיע אף אחד מהטנקים האלה לאיראן. ה"שיר 1" שיוצרו הגיעו לירדן, וה"שיר 2" נכנסו לאחר שיפורים לשירות בריטי. הבריטים קראו לטנק החדש שלהם צ'אלנג'ר. השיפור העיקרי על פני הצ'יפטיין היה במיגון. שריון הפלדה ההומוגנית הוחלף בסוג חדש של שריון- צ'ובהם. צ'ובהם הוא שריון מורכב מודרני, העשוי ממתכות, חומרים קרמיים ואחרים. הצ'ובהם מאפשר מיגון טוב בהרבה משל הפלדה, ואופן הנחת הלוחות נותן לטנק צורה זוויתית שניתן לזהות בקלות. השיפור החשוב הנוסף היה החלפת מערכת המתלים, שאיפשרה עלייה במהירות ובעבירות. החסרון העיקרי היה במערכת בקרת האש, שלא הייתה שוות ערך לזו של שאר הטנקים המובילים בעולם. חסרונה העיקרי היה באיטיות ההפעלה ובכוונות גרועות. זאת אחת הסיבות שהצ'אלנג'ר 1 שרת תקופה קצרה יחסית בצבא הבריטי, ואחרוני הטנקים יצאו משירות הבריטים ב-1999. 180 טנקי צ'אלנג'ר בריטיים נפרסו בערב הסעודית על מנת להשתתף במלחמת המפרץ הראשונה. הטנקים השתתפו בקרבות ויוחסו להם 300 השמדות של טנקים עיראקים, ללא אבדה אחת. כמו כן ידוע על השמדת טנק שבוצעה מטווח רחוק במיוחד – 3.2 קילומטר. כפי שנאמר, ב-1999 הבריטים החליפו את טנקי הצ'אלנג'ר 1 בטנקי צ'אלנג'ר 2 החדישים. הבריטים חיפשו קונים לטנקים שיצאו משירות, בעיקר במזרח התיכון. החלטת הירדנים לקנות כמעט 300 טנקי צ'אלנג'ר 1 לא הייתה מפתיעה, בהתחשב בכך שצבא ירדן הפעיל גם את הצנטוריון והצ'יפטיין. הטנקים נכנסו לשירות בירדן תחת השם "אל חוסיין" כאשר ראשוני הטנקים הגיעו ב-1999 והאחרונים הגיעו כנראה ב-2002. הטנקים החליפו את הצנטוריונים המתיישנים של הירדנים, והם מהווים עליית מדרגה בכח השריון הירדני. קיימים שני כלי רכב משוריינים על בסיס הטנק: טנק חילוץ טנק ללימוד נהיגה עם צריח נייח. מדיה וקבצים בנושא צ'אלנג'ר 1 בוויקישיתוף תמונת הטנק מהחזית
BA סיטיפלייר

‏BA סיטיפלייר (באנגלית: BA CityFlyer) היא חברה בת של חברת התעופה בריטיש איירווייז המבצעת עבורה טיסות אזוריות מנמל התעופה סיטי שבמרכז לונדון. מרכזה של החברה נמצא בעיר מנצ'סטר. החברה מפעילה מטוסי אמבראר E-Jets. בשנת 2017 החלה החברה להפעיל טיסות גם מברמנגהם, מנצ'סטר ובריסטול, עד שנה זו הטיסות הופעלו רק מלונדון. בשנת 2016 הטיסה החברה 2,192,847 נוסעים. החברה נוסדה בשנת 2007, לאחר שבריטיש איירווייז מכרה לחברת פליי בי את חברת הבת האזורית שלה "בריטיש קונקט". מכירה זאת לא כללה את אישורי הנחיתה של בריטיש איירווייז בנמל התעופה סיטי בלונדון. כדי לממש את זכותה לטוס מנמל זה, רכשה החברה את חברת "סיטיפלייר אקספרס", חברה אזורית שפעלה מנמל התעופה גטוויק שבלונדון, ומיתגה אותה מחדש בשם BA סיטיפלייר. צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018: בריטיש איירווייז מדיה וקבצים בנושא BA סיטיפלייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של BA סיטיפלייר (באנגלית) פרטי צי המטוסים של BA סיטיפלייר, באתר planespotters.net (באנגלית) MORE ROUTES AND MORE AIRCRAFT FOR LONDON CITY, Media Centre British Airways, ‏2018-08-29 (באנגלית)
גוב

האם התכוונתם ל... גוב (אתר אינטרנט) – פורטל מידע ושירותים של ממשלת ישראל אישים: אורי גוב – שחקן ישראלי בן-עמי גוב – מנהל פרויקט המטוס כפיר בחיל האוויר הישראלי ומנכ"ל משרד התקשורת גידי גוב – זמר, שחקן, קומיקאי, ומנחה ישראלי; בעלה של ענת גוב עלמה גוב – זמרת-יוצרת, כותבת ומלחינה ישראלית ענת גוב – תסריטאית ומחזאית ישראלית; אשתו של גידי גוב מייקל גוב – פוליטיקאי בריטי תוכנית אירוח: לילה גוב – תוכנית אירוח לילית שבועית בהנחיית גידי גוב ששודרה בערוץ 2 בין השנים 1994-1998 גב
המנון אלבניה

הימני אי פלאמוריט (באלבנית: Himni i Flamurit - "המנון לדגל") הוא ההמנון הלאומי של אלבניה. ההמנון חובר על ידי המשורר האלבני אלכסנדר סטאברה דרנובה. ההמנון פורסם לראשונה בעיתון האלבני לירי א שקיפריה (באלבנית: חופש לאלבניה), שהתפרסם בסופיה שבבולגריה בשנת 1912. לאחר מכן הודפס ההמנון במסגרת ספר השירים של דרנובה שנקרא "אנדרה א לוטה" (באלבנית: Ëndra e lotë, חלומות ודמעות), שיצא לאור בבוקרשט. ההמנון הולחן על ידי המלחין הרומני צ'יפריאן פורומבסקו. דגל אלבניה סמל אלבניה מדיה וקבצים בנושא המנון אלבניה בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון אלבניה" באתר מיוזיק בריינז [1], ההמנון האלבני - קטע ווידאו מאת יוטיוב.