laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מצ'ינג

מצ'ינג (בעברית: מימון תואם) היא שיטה המופעלת בישראל לתקצוב רשויות מקומיות על ידי המדינה. על פי השיטה, מתחייבת המדינה לממן פרויקטים ותוכניות שונות בשלטון המקומי בתחומי החינוך והרווחה, תמורת השתתפות במימון על ידי הרשות המקומית. בישראל הרשויות המקומיות משמשות כספקיות של שירותים שונים לתושבים החיים בהן. תקציב הרשויות המקומיות מגיע ממסי הארנונה המשלמים תושבי הרשות, ומתשלומים המועברים לרשות באמצעות משרד הפנים. תשלומי הארנונה המשולמים על ידי משקי הבית הפרטיים אינם מכסים את הוצאות הרשויות עליהם והרשויות המקומיות נסמכות על תשלומי הארנונה של בתי עסק בתחומן, מאחר שארנונה לעסקים גבוהה יותר מארנונה למשקי בית, בעוד העסקים מקבלים מעט מאוד שירותים מן הרשות המקומית. ביצוע תוכניות שונות ברשות בתחומי הרווחה והחינוך ממומן על ידי מדינת ישראל, אך הוא מותנה בכך שהרשות המקומית תשלים את חלקה, בהתאם לנוסחה שנקבעה מראש. מימון תוכניות רווחה ברשות מקומית על ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים, מותנה בכך שהרשות המקומית תתרום למימון שקל מתקציבה על כל 3 שקלים שמימנה המדינה, כך שלמעשה על הרשות המקומית להשלים 25% מן המימון תקציבה. בין תוכניות הרווחה השונות נמנים טיפול בנוער בסיכון, טיפול בילדים עם צרכים מיוחדים ועוד. בתחום תקציבי הרווחה, רשויות מקומיות שאינן יכולות לעמוד בהשלמת המימון מתקציבן אינן מקבלת את התקצוב, והכסף מועבר לרשויות שיכולות לעמוד במימון מתקציבן. בתחום החינוך מממנת מדינת ישראל רק חלק מההוצאות של הרשויות המקומיות כגון שירותי עזר (לדוגמה פסיכולוגים במוסדות חינוך, הסעות) ובינוי של גני ילדים, והרשות המקומית נדרשת להשלים את ההוצאה מכספה. מבקרי השיטה טוענים כי נוצר אי שוויון בין רשויות חלשות כלכלית לרשויות חזקות כלכלית. על פי דו"ח של מרכז טאוב משנת 2017 קיים אי שוויון בין רשויות חזקות כלכלית לחלשות, כך שבערים שנמנות עם פורום ה-15, שהן ערים חזקות כלכלית, ההוצאה הממוצעת למטופל בשירותי הרווחה עומדת על 9,095 שקלים לתושב, וברשויות הערביות שהן רשויות חלשות ההוצאה עומדת על 3,387 שקלים בלבד. רשויות חלשות כלכלית נפגעות בכך שאין להן את האפשרות לבצע את ההשלמה למימון פרויקטים מתקציבן. ברשויות אלו מספר גבוה יחסית של נצרכים לשירותי רווחה, בעוד ברשויות חזקות שאליהן מועברים עודפי המימון, יש פחות תושבים הנזקקים לשירותי רווחה. ב-2016 פתחו ראשי רשויות מקומיות בפריפריה במחאה וב"צעדת השוויון" כנגד שיטת המצ'ינג בתחומי החינוך והרווחה, תוך דרישה לתקציב דיפרנציאלי המעניק יותר תקצוב לרשויות חלשות. לדברי המתנגדים, אחוז ההשלמה הנדרש מכל הרשויות הוא זהה, והתקציב הלא מנוצל מועבר לרשויות חזקות היכולות להוסיף על השירותים אותם הן מציעות לתושבים. יניב רונן, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, מימון תואם (matching) של משרדי ממשלה ורשויות מקומיות, באתר הכנסת, 10 בנובמבר 2008 מירב ארלוזורוב, תושבי מודיעין לא רוצים לסייע לתושבי ערערה, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2016 יחימוביץ' על שיטת המאצ'ינג ברשויות המקומיות: ״חסרת הגיון וחסרת צדק, מחזקת את החזקים ומחלישה את החלשים״; שר העבודה והרווחה חיים כץ: ״אני בוחן הפחתה בשיעור ההשתתפות של הרשויות החלשות בתקציבי הרווחה במסגרת תקציב 2019״, באתר הכנסת, 18 בדצמבר 2017 אביטל להב, חמשת הכשלים של השלטון המקומי, באתר ynet‏, 18 בינואר 2012 אמיר אלון, "המדינה מפלה בתקציבי הרווחה בין רשויות עשירות ועניות", באתר ynet‏, 6 בדצמבר 2017 ספי קרופסקי, המאבק לשינוי שיטת תקצוב הרשויות המקומיות מגיע לכנסת, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2016
מחנה הפליטים קדורה

מחנה הפליטים קַדּוּרָה (בערבית: مخيم قدورة) הוא מחנה פליטים פלסטינים בנפת רמאללה ואל-בירה, השוכן בסמוך למרכז העיר רמאללה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, במחנה היו 924 תושבים באמצע שנת 2017. המחנה הוקם בשנת 1948, אך אינו מוכר כמחנה פליטים רשמי של אונר"א. Welcome To Kaddourah R.C. Projected Mid - Year Population for Ramallah & al-Bireh Governorate by Locality 2004 - 2006 Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יגאל מוסקו

יגאל מוסקו (נולד ב-11 בפברואר 1965) הוא עיתונאי ישראלי, כתב "אולפן שישי" בחדשות 12 ובאתר N12. מוסקו נולד וגדל בבאר שבע. בצה"ל שירת בחטיבת הנח"ל, מאוחר יותר כקצין בבית ספר למ"כים וכמפקד בהיאחזות. במילואים שירת כקצין חי"ר, והשתחרר בדרגת רס"ן.[דרוש מקור] ב-1990 מוסקו החל את פועלו כעיתונאי החל במקומון הירושלמי "כל העיר". במסגרת עבודתו ערך חשיפה ראשונה של סיירת רימון של צה"ל שפעלה כיחידת חיסול בעזה בשנות השבעים, וחשיפה ראשונה של המבצע הצבאי המוטס להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן בשנות השמונים. כמו-כן, הרבה לכתוב על דמויות השוליים של ירושלים וסביבותיה, שוכני מערות, ומוכי סינדרום ירושלים. בכתבה אחת לדוגמה, תיאר את חוויותיו כשהתחזה במשך שבוע לחסר בית ברחובות העיר וקיבץ נדבות. לצד עבודתו בעיתון, מוסקו היה כתב בתוכנית "יומן" בערוץ הראשון של רשות השידור. בשנים 1998–2004 היה כתב המוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". במסגרת עבודתו זו התמחה מוסקו בכניסה לחברות סגורות ובתיאור הדינמיקה הפנימית שלהן. כך, פעל בצוללת של חיל הים הישראלי ("שבועיים מתחת לים בצוללת של חיל הים", אוקטובר 2000), ב"חצי אדם חצי נחש", עדת מעריציו של לוכד הנחשים יעקב סלע, שנרצח על ידי אחד מהם (כתבה שפורסמה ב-13 בספטמבר 2002) ובמחלקה הסגורה בבית החולים לחולי נפש אברבנאל (כתבה שפורסמה ב-12 בדצמבר 2003). בין השנים 2004–2010 היה כתב התוכנית "עובדה" בערוץ 2. מאז 2011 כתב התוכנית "אולפן שישי" בחברת החדשות של ערוץ 2 (לימים חדשות ערוץ 12), וכן ככתב באתר N12. מוסקו סיפר בכתבה שהוא מאמין באתאיזם. למד סוציולוגיה ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים.[דרוש מקור] המעבדה הניידת – על חוקרי זירות הרצח והמחיר הנפשי שהם משלמים (2004) הגירוש הגדול – 34 שעות בתוך מתחם נרקומנים בדרום תל אביב (2004) הלב – מבצע השתלת איבריו של ילד פלסטיני שנורה על ידי חיילי צה"ל בחמישה ילדים ישראליים (2005) חסד אחרון ופרידה – בה ליווה את הנוטים למות בהוספיס של בית החולים תל השומר (2007) המסע לחיים של יסמין פיינגולד – סיפורה של השייטת שטבעה בירקון (2009) עגולשון שחור-גחון – כתבה על גילוי צפרדע שנחשבה נכחדת (2011) האחים שלא שבו מהקרב – סיפורם של צמד האחים שנפלו חלל, אפרים ודדי ישראלי, במלחמת יום הכיפורים של מדינת ישראל (2012) המצוד אחר "החלקיק האלוהי" – על פעילות המחקר של מאיץ החלקיקים בז'נבה שבשווייץ (2012) שתי כתבות במהלך מבצע צוק איתן: ריאיון עם ורדה פומרנץ, קצינת הנפגעים המיתולוגית של צה"ל ששכלה את בנה; תיעוד מקיבוץ נירים בזמן נפילת פצמ"ר שנורה על-ידי ארגון טרור פלסטיני מרצועת עזה, שהרג שניים מחברי הקיבוץ (2014) רחוב הרפאים בחברון – על רחוב השוהאדה והילד האחרון שנותר בו (2015) האיש שידע הכל – ראיון ראשון עם עמוס לוינברג, "הקב"ר המזמר", קצין המודיעין שחשף בשבי הסורי את סודות המודיעין של צה"ל (2016) הישראלים שחיים בקומונות אהבה חופשית בפורטוגל (2017) יהלומים – סרט תיעודי על כלא איילון (2012) יגאל מוסקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הכתבות של יגאל מוסקו ב-N12 יגאל מוסקו, סיירת רימון, כל העיר, 30 ביוני 1995 יגאל מוסקו, חיי כהומלס, כל העיר, 17 בפברואר 1995 עכבר העיר, רייטינג יומי: "עובדה" חוצה את ה-30%, באתר הארץ, 17 בינואר 2012 אמילי גרינצווייג‏, יגאל מוסקו מצטרף ל"אולפן שישי", באתר וואלה, 21 במרץ 2011 תוכניות קשת: עובדה > נבחרת > יגאל מוסקו, באתר mako
בלצ'וג

בלצ'וג (ברוסית: Балчуг) הוא אי במרכז מוסקבה, בין נהר מוסקבה לבין נחל הנהר הישן שלו, שהפך לתעלת וודואטווודני (אנ') ב-1786. כמו איים אחרים על נהר מוסקבה, אין לו שם רשמי; אלא לכל שכונה באי יש שם משלה. בלצ'וג מתייחס לרחוב בלצ'וג, אשר חוצה את מרכז האי במקביל ל"גשר מוסקבורצקי הגדול", ושלושה רחובות העיר סביבו. האי מייצג חלק מרכזי של אזור זאמוסקבורצ'יה ההיסטורי. האי ממוקם בראיונים זאמוסקבורצ'יה ויאקימנקה. על האי שכן בעבר מפעל השוקולד אוקטובר האדום וכיום שוכנים בו בתי ספר לעיצוב, אדריכלות ואומנות כגון: "מכון סטרלקה לתקשורת, אדריכלות ועיצוב". בצידו השני מצוי בית המוזיקה הבינלאומי של מוסקבה. מבט על האי בלצ'וג מקתדרלת ישו המושיע מפעל השוקולד אוקטובר האדום בניין על הגדה ותיאטרון אסטרדה של מוסקבה הממוקם בתוכו מכון סטרלקה לתקשורת, אדריכלות ועיצוב מתחם קראסני הולמי: בית המוזיקה ומלון סוויסוטל קראסני הולמי מלון בלצ'וג קמפינסקי כיכר בולוטנאיה מדיה וקבצים בנושא בלצ'וג בוויקישיתוף
אייל רג'יניאנו

אייל רג'יניאנו הוא מוזיקאי ישראלי זוכה בפרסים בינלאומיים. המוזיקה שלו משלבת פולק, מוזיקת עולם ומוזיקה קלאסית ומאופיינת על ידי מלודיות והרמוניות עשירות בעיבודים אקוסטיים. השכלתו המוזיקלית של אייל רג'יניאנו היא עצמאית בעיקרה, אך הוא גם למד ברימון והיה תלמידו של נעם שריף. בשנת 2010 יצא אלבומו הראשון, "My Unpolished Diamond", בו שולבו זמרים ומבצעים שונים, ביניהם מאיר ישראל ועופר פנחס. לאחר צאת האלבום, ביצע סיבוב הופעות עם אנסמבל שכלל 9 נגנים ורקדנית. בשנת 2012 הוציא את אלבום הקונספט "Alina", הכולל חמישה פרקים ומשלב בין מוזיקה קלאסית, טנגו ופולק. בשנת 2013 זכה רג'יניאנו בתחרות מלחינים של "רימון" עם היצירה Thinking of Chopin. רג‘יניאנו כתב מוזיקה למקהלת האקפלה ווקאלוסיטי ואף ביצע אותה איתם בהופעות בדנמרק. בשנת 2014 פרסם את סרטון האנימציה "אין עוד מלבדו" - סאטירה על חברה אנושית המתנהגת כעדר, ללא חשיבה עצמאית. בשנת 2016 יצא אלבומו השלישי Black n Grey עליו זכה רג'יניאנו במענק מאקו"ם. באלבום משתתפים זמרים ונגנים שונים, ביניהם קרן הדר, ויקטור סטניסלבסקי ומיכאל הרן. באותה שנה הרכיב רג'יניאנו את הרכב ההופעות Reginiano Project, המונה 6 מוזיקאים. מאז ביצעו עשרות הופעות ברחבי הארץ בהם אירחו מוזיקאים שונים, ביניהם את רן ירושלמי, חני דינור וקרן הדר. אייל רג'יניאנו – שירה, גיטרות רעות לוי – שירה יהונתן לוגר – כינור עומרי הדני – קונטרבס עמית קופררד – פסנתר וסינתיסייזר עידן ששון - תופים ושירה My Unpolished Diamond - 2010 Alina - 2012 Black n Grey - 2016 Follow the Sun - 2019 Home Again - 2020 Turning Dark - 2021 Love Song for the Road - 2021 Time to Let Go - 2023 Tale of Kindness - 2023 Wake Up - 2023 2023 - עד סוף העולם אתר האינטרנט הרשמי של אייל רג'יניאנו עמוד הפייסבוק ערוץ היוטיוב ביקורת על האלבום My Unpolished Diamond, בעכבר העיר, 11/3/2011 ריאיון עם קרן שלהבת(הקישור אינו פעיל), בלוקאל, 20/6/2011 אייל רג'יניאנו מתארח ב-88fm, ביוטיוב 20/4/2016 אירוח באולפן החיים הטובים, 24/9/2016 הופעה מלאה של רג'יניאנו פרוג'קט ב-88fm, ביוטיוב, 8/2/2017 כתבה מאת הסופרת צילה דגון, במגוונים, 25/9/2017 ראיון והופעה בגלי צה"ל, ראיון ברשת ב' ועוד, מתוך האתר הרשמי הלחנת יצירות 2013 - אייל רג'יניאנו (מקום ראשון!), 26 באוגוסט 2013, יוטיוב הופעה בפסטיבל אורהוס בדנמרק, 31 בדצמבר 2015, יוטיוב סרטון האנימציה "אין עוד מלבדו", 20 בספטמבר 2014, יוטיוב רג'יניאנו פרוג'קט מארחים את קרן הדר, 11 באוקטובר 2017, יוטיוב "תחרות הלחנת יצירות - מקום 1". "ISC semi finalists". "Hollywood Gold Awards winners". "International Cosmopolitan Film Festival of Tokyo winners". "Dubai Indie Film Festival winners". "Music Video Underground winners". "Global Shorts". "Berlin Short Film Festival winners".
הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד

הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד (בשוודית: Prins Wilhelm, hertig av Södermanland; ‏ 17 ביוני 1884 – 5 ביוני 1965), היה נסיך שוודי ובנו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה. וילהלם נולד ב-17 ביוני 1884 בארמון טולגרן, טרוסה, לגוסטב החמישי, מלך שוודיה ולויקטוריה, נסיכת באדן, בתם של פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה, נסיכת פרוסיה, ועם לידתו הוענק לו התואר דוכס סדרמנלנד. ב-3 במאי 1908 התחתן וילהלם עם מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק. הצאר התיר לאביה של הכלה שהיה בגלות לחזור לרוסיה לרגל האירוע, שנערך בארמון צארסקויה סלו, ולהכיר את חתנו. הנישואים נראו מאושרים בהתחלה ולזוג נולד במהרה בן יחיד, לנארט. מריה רכשה בית בשוודיה, למדה את השפה השוודית (בנוסף לחמש שפות נוספות בהן דיברה) והייתה פופולרית בקרב העם השוודי ועם משפחת המלוכה. עם הזמן הנישואים התרופפו לאחר שמריה הבינה כי לבעלה, כקצין בצי השוודי, לא יהיה זמן לבלות עמה וכי הוא היה קר כלפיה. בני הזוג התגרשו בשנת 1914 והבן לנארט נשאר בשוודיה תחת השגחתה של סבתו, המלכה ויקטוריה. בשנת 1914 החל וילהלם לנהל מערכת יחסים עם ז'אן דה טרמקורט, אשר נמשכה קרוב ל-40 שנה. ב-2 בינואר 1952 ביקרו השניים את בנו של וילהלם - לנארט, ובנסיעה חזרה לביתם נהרגה ז'אן בתאונה שהתרחשה מחמת סופת השלגים שהשתוללה באותה העת, מה שהשפיע קשות על וילהלם. וילהלם היה צלם וסופר, ולמעט התבטאות פוליטית אחת בימי מלחמת העולם השנייה, שבה גינה את רצח קאי מונק על ידי הגסטאפו, כמעט ולא התערב בפוליטיקה. ב-5 ביוני 1965 מת וילהלם בביתו בארמון סטנהאמר, פלן במהלך השינה, 12 ימים לפני יום הולדתו ה-81. מדיה וקבצים בנושא הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד בוויקישיתוף הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד, באתר Discogs (באנגלית)
יגואר MK2

יגואר MK2 (באנגלית: Jaguar Mk 2) או (באנגלית: Jaguar Mark 2 או Jaguar Mark II) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית יגואר בין השנים 1959–1967, בין השנים 1967-1969 יוצרו דגם "Jaguar Mark 2, 240" ודגם "Jaguar Mark 2, 340" "יגואר MK2". יוצרו 83,976 יחידות מדגמי "יגואר MK2" בין השנים 1959-1967. יוצרו 7,234 יחידות מדגם "Jaguar Mark 2, 240" ודגם "Jaguar Mark 2, 340" בין השנים 1967-1969. דגם דיימלר 250 התבסס על פלטפורמה של "יגואר MK2". יגואר 2.4 L יגואר 3.4 L יגואר 3.8 L יגואר 2.4 - 25,173 יחידות יגואר 3.4 - 28,666 יחידות יגואר 3.8 - 30,141 יחידות יגואר 240 - 4,446 יחידות יגואר 340 - 2,738 יחידות יגואר 380 - 12 יחידות הגה כוח תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 14.5 שניות (מנוע 2,483 סמ"ק) תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 11.9 שניות (מנוע 3,442 סמ"ק) תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 11.9 שניות (מנוע 3,781 סמ"ק) "יגואר MK2", (דגם MK II 3.8) "יגואר MK2" "יגואר MK2", שנת 1962 (דגם MK II 3.4) "יגואר MK2", שנת 1964 (דגם MK II 3.4) "יגואר MK2", שנת 1961 (דגם MK II 3.8) "יגואר MK2", שנת 1961 - מבט ללוח הבקרה "יגואר MK2", שנת 1961 (דגם MK II 3.8) "יגואר MK2", שנת 1964 "יגואר MK2", שנת 1963 (דגם MK II 3.8) "יגואר MK2", שנת 1965 "יגואר MK2", שנת 1966 (דגם MK II 3.4) לוגו "יגואר" בדגם "יגואר MK2", שנת 1967 סלון 240 (דגם MK II 2.4) יגואר יגואר Mark X יגואר XKSS "יגואר MK2" - תמונות מדיה וקבצים בנושא יגואר MK2 בוויקישיתוף יגואר MK2, סרטון באתר יוטיוב "יגואר MK2" מפרט טכני gbclassiccars.co.uk/jaguar_mk2 "יגואר MK2" howstuffworks.com/1960-1969-jaguar-mark-ii Douglas-Scott-Montagu, Edward John Barrington & Burgess-Wise, David (1995). "Chapter 9—Under New Management". Daimler Century: The full history of Britain's oldest car maker. Foreword by HRH The Duke of Edinburgh. Sparkford, Nr Yeovil, Somerset, UK: Patrick Stephens. pp. 271–294. ISBN 1-85260-494-8. "יגואר MK2" conceptcarz.com/vehicle/z2385/Jaguar-MK-II "יגואר MK2" מנוע 3,800 jag-lovers.org/brochures/mk2
הן (רשימה)

מפלגת "הן צדק", הייתה מפלגה ספרדית חרדית מוניציפלית בישראל, שהתמודדה לראשונה בבחירות המקומיות לעיריית בני ברק, שהתקיימו ב-1993 (ה'תשנ"ד), ולאחר מכן התמזגה עם מפלגת ש"ס המקומית. מנהיגה הרוחני של המפלגה היה הרב מאיר מאזוז, ראש ישיבת כסא רחמים ולימים מנהיגה הרוחני של מפלגת יחד. בבחירות 2018 בבני ברק התמודדה הרשימה מטעם מפלגת יחד, ובנפרד מש"ס, למועצת העיר תחת האותיות "הן", וקיבלה מנדט אחד. מפלגת "הן" הוקמה על רקע הקרע שנוצר בין מנהיגי מפלגת ש"ס, הרב עובדיה יוסף והרב אלעזר מנחם מן שך, לאחר תמיכת ש"ס בשיתוף פעולה עם מפלגת העבודה בתרגיל המסריח (1990), והצטרפותה לממשלה העשרים וחמש בראשות יצחק רבין (1992). צעדים אלו נעשו בהוראת הרב יוסף ונגד דעתו של הרב שך, וגרמו למחלוקת בין הרבנים, שהעיבה על היחסים בין הספרדים לליטאים בציבור החרדי. הרב מאזוז הוציא מכתב בו התנגד לדעתו של הרב יוסף לגבי הסכמי אוסלו. הרחוב החרדי בבני ברק, המורכב ברובו מציבור בני תורה מהזרם הליטאי, ומספרדים שגדלו במוסדות אשכנזיים, צידד בעמדתו של הרב שך, דבר שהשליך גם על החלוקה הפוליטית בעיר, כאשר גם מפלגת ש"ס המקומית בראשות אליהו סויסא, התמזגה עם מפלגת יהדות התורה האשכנזית, תחת השם "ש"צ-ט"ז". בעקבות הפגיעה בכבודו של הרב עובדיה יוסף, וחוסר הדאגה למוסדות ספרדים - לטענת המייסדים, הכריז הרב מאיר מאזוז, על הקמת מפלגה ספרדית בשם "הן צדק". בהמשך הצטרף אליו הרב יוסף עזרא זליכה רבה של שכונת פרדס כץ. כאשר מנגד עמדו יתר הרבנים הספרדים בבני ברק לצידה של המפלגה האשכנזית - ספרדית. הרב עובדיה יוסף עצמו נמנע מלהביע תמיכה מפורשת באחד מהצדדים, וכל צד טען לתמיכתו ופרסם את תמונותיו עמו. הבחירות היו טעונות וסוערות, וכחלק מהמאבק החריף, פורסם בבוקרו של יום הבחירות מכתב מזויף בשם הרב מאזוז (להלן), בו הוא מודיע כביכול על פרישה מההתמודדות, וסגירת המפלגה בעבור השלום, בעקבות זאת הוציאה מפלגת "הן צדק" כרוזי רמקולים שהסתובבו ברחבי העיר והכחישו זאת. כן הוגשה תלונה במשטרת מרחב דן. בבחירות שהתקיימו ב-2 בנובמבר 1993 (י"ח בחשוון ה'תשנ"ד), הפתיעה מפלגת "הן צדק", והכניסה שלשה נציגים לעירייה, עמרם מלול, הרב אליהו ענקרי, ופנחס צברי. מבית הרב עובדיה יוסף נשלח מכתב ברכה לרב מאזוז, שנכתב בידי הרב יצחק יוסף. לאחר מכן התמזגה עם מפלגת ש"ס המקומית. מאוחר יותר הוקמה ועדה קרואה לעירייה, שפיטרה את רוב חברי העירייה, ובין הנותרים היה פנחס צברי שהמשיך להוביל את המפלגה. בעקבות ההצלחה, סוכם כי בראש רשימת ש"ס בבני ברק, יעמוד נציגו של הרב מאיר מאזוז, פנחס צברי, שהפך לסגן ראש העיר, והרכבת הרשימה תידרש את אישורו והסכמתו של הרב. הסכם זה נמשך עד לשנת 2010, אז נקרא צברי לשמש כסמנכ"ל תאגיד המים העירוני מי ברק, והשאיר את המקום הראשון לאליהו דדון, באישורו של הרב מאזוז. בבחירות 2018 בבני ברק התמודדה הרשימה מטעם מפלגת יחד ובנפרד מש"ס, תחת האותיות "הן". בראש הרשימה הוצב ניר אריאל, ממייסדי חברת הסטארטפ גלילאו שאף התמודד לראשות העיר. הרשימה זכתה ל-3588 קולות, וקיבלה מנדט למועצת העיר. דב אלבוים, תכירו, הרב מאזוז, חדשות, 31 באוקטובר 1993 מנחם קולדצקי, המכתב הנדיר של הרב יצחק לרב מאזוז, באתר אקטואליק, ‏29/1/18 ישי כהן, ‏המהלך של אלי דדון: ריצה משותפת של ש"ס ו'כסא רחמים', באתר כיכר השבת, 24 בינואר 2018 כיכר השבת, ‏ניר אריאל, יו"ר סיעת "הן" בבני ברק, בראיון באולפן 'כיכר', באתר כיכר השבת, 29 באוקטובר 2018
לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג

לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג (בשוודית: Lennart Bernadott; ‏ 8 במאי 1909 – 21 בדצמבר 2004), היה נכדו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה ובמאי ויוצר סרטים שוודי. לנארט נולד ב-8 במאי 1909 בארמון סטוקהולם, סטוקהולם, לנסיך וילהלם, דוכס סדרמנלנד ולמריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת יוון ודנמרק, ועם לידתו הוענק לו התואר דוכס סמולנד. בשנת 1914 התגרשו הוריו ואמו חזרה לרוסיה, ולנארט גודל על ידי סבתו המלכה ויקטוריה (משוודיה). ב-11 במרץ 1932 התחתן וילהלם בנישואים מורגנטיים עם קארין ניסוונדט ללא הסכמת המלוכה, ובשל כך איבד את תאריו המלכותיים. לנארט קיבל יחס מחפיר מצד בית המלוכה השוודי, מה שגרם לאשתו לפסיכוזה חמורה, והביאה לבסוף לגירושיהם בשנת 1971. בשנת 1944 שיחק ברנדוט כקרל, נסיך הכתר של שוודיה ונורווגיה בסרט ההיסטורי הנסיך גוסטב, תפקידו היחיד של ברנדוט כשחקן. ב-2 ביולי 1951 קיבל לנארט משארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג את התואר "רוזן ויסבורג", אשר הוא אחד מתארי האצולה השוודיים. אף על פי שקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה היה יכול להעניק ללנארט את תאריו מחדש, הוא בחר שלא לעשות זאת. באותה שנה הוא רכש את ארמון מאינאו במאינאו שבגרמניה, והפך את האי שלו לאטרקציה תיירותית פופולרית. בשנת 1971 התגרש לנארט מאשתו, וב-29 באפריל 1972 התחתן לנארט עם סוניה האונץ הצעירה ממנו בשלושים וחמש שנה. בשנת 1996 הוא קיבל את טבעת הכבוד של קרן אדוארד ריין, וב-21 בדצמבר 2004 הוא נפטר בביתו במאינאו. ב-11 במרץ 1932 התחתן לנארט עם קארין ניסוונדט, ממנה נולדו לו 4 ילדים: בריגיטה (נולדה ב-1933) מריה לוביסה (1935–1988) יוהאן (נולד ב-1941) ססיליה (נולדה ב-1944) ב-29 באפריל 1972 התחתן לנארט עם סוניה האונץ, ממנה נולדו לו 5 ילדים: בטינה (נולדה ב-1974) ביורן (נולד ב-1975) קתרינה (נולדה ב-1977) כריסטיאן (נולד ב-1979) דיאנה (נולדה ב-1982) מדיה וקבצים בנושא לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג בוויקישיתוף לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לנארט ברנדוט, רוזן ויסבורג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ריי באן

ריי באן (באנגלית: Ray-Ban) הוא מותג של משקפי שמש ומשקפיים שנוסד בשנת 1937, על ידי החברה האמריקאית בוש אנד לומב. המותג ידוע בעיקר בזכות משקפי הטייס ומשקפי הטייל שלו. בשנת 1999, בוש אנד לומב מכרו את המותג לקבוצת לוקסוטיקה תמורת 640 מיליון דולר אמריקני. בשנת 1929, הגיס האווירי של צבא ארצות הברית, בראשות קולונל ג'ון א. מקרדי, עבד עם בוש אנד לומב, יצרנית ציוד רפואי ברוצ'סטר, ניו יורק, כדי ליצור משקפי שמש לתעופה שיצמצמו את הסחות הדעת לטייסים שנגרמו על ידי הגוונים הכחולים והלבנים של השמים. באופן ספציפי, מקרדי היה מודאג מאיך משקפי הטייסים עד אז היו מתערפלות ומצמצמות במידה ניכרת את הנראות בגובה רב. האב טיפוס, שנוצר ב-1936 ונודע בשם "Anti-Glare", היה בעל מסגרות פלסטיק ועדשות ירוקות שיכלו להוריד את עוצמת האור מבלי לטשטש את הראייה. הם גם הוסיפו עדשות עמידות בפני פגיעה בשנת 1938. משקפי השמש עוצבו מחדש עם מסגרת מתכת לאחר שנה ונרשמו כפטנט בשם משקפי הטייס של ריי באן. לדברי ה-BBC, המשקפיים השתמשו "עדשות קליכרום שעוצבו כך שיחדדו פרטים ויורידו את רמת האובך על ידי סינון אור כחול, מה שהופך אותם אידיאלי עבור תנאים ערפיליים." ב-1999 מחלקת המשקפיים העולמית של בוש אנד לומב, כולל ריי באן, נרכשה על ידי קבוצת לוקסוטיקה עבור 640 מיליון דולר. משקפי השמש הפופולריים ביותר של ריי באן הם הטייל, והטייס. במהלך שנות ה-50, Ray-Ban מכרה את משקפי הקרוואנים, אשר היו בעלי מסגרת מרובעת. ב-1965 הוצגו המשקפיים האולימפיים I ו-II; הם הפכו פופולריים כאשר פיטר פונדה לבש אותם בשנת 1969 בסרט "אדם בעקבות גורלו". החברה ייצרה גם מהדורות מיוחדות של משקפי שמש, כגון "הגנרל" ב-1987, עם הדמיון למשקפי הטייסים המקוריים של הגנרל דאגלס מקארתור במהלך מלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא ריי באן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Ray-Ban ריי באן, ברשת החברתית פייסבוק ריי באן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריי באן, ברשת החברתית אינסטגרם ריי באן, ברשת החברתית טיקטוק ריי באן, סרטונים בערוץ היוטיוב ריי באן, באתר פינטרסט "Company News; Bausch & Lomb Selling Sunglass Business to Luxottica". The New York Times (באנגלית אמריקאית). Associated Press. 1999-04-29. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-01-26. Kennedy, Pagan (3 באוגוסט 2012). "Who Made Those Aviator Sunglasses?". nytimes.com. נבדק ב-2018-02-11. en {{cite web}}: (עזרה) "The best ever ray-bans" (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2015-11-22. נבדק ב-2018-01-26. You can thank the US military for the world’s most famous sunglasses, Business Insider France (בצרפתית) Katya Foreman, The enduring appeal of aviator sunglasses (באנגלית) Nina Hyde, The Washington Post (24 במאי 1987). "Fashion Notes". HighBeam Research (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-09-21. נבדק ב-2018-02-11. {{cite web}}: (עזרה) Charlote Williamson, Maggie Davis, 101 Things to Buy Before You Die, New Holland Publishers, 2007-09. (באנגלית) Donovan A. Shilling, A Photographic History of Bausch + Lomb, Pancoast Publishing, 2011. (באנגלית) "Mad Men Don Draper Meets Peter Fonda in Easy Rider (1969)" (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-09-21. נבדק ב-2018-01-26.
יגואר R קופה

יגואר R קופה (באנגלית: Jaguar R-Coupe) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט בסגנון קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב המהודר יגואר הבריטית בשנת 2001. דגם ה"יגואר R קופה" הוצג לראשונה בתערוכה הבין-לאומית למכוניות בפרנקפורט (International Motor Show Germany) בשנת 2001. 2 דלתות 4 מושבים דגם "יגואר R קופה" מבוסס על דגם "Jaguar S-Type" "יגואר R קופה" "יגואר R קופה" "יגואר R קופה" יגואר יגואר B99 מכונית קונספט מדיה וקבצים בנושא יגואר R קופה בוויקישיתוף "יגואר R קופה" - תמונות דגמי יגואר שנות 2000 - עידן חדש jaguarheritage.com/t/history_2000 "יגואר R קופה" caranddriver.com/news/jaguar-r-coupe-auto-shows "יגואר R קופה" iancallum.com/fullscreen/jaguar-r-coupe "יגואר R קופה" goauto.com.au/future-models/jaguar/r-coupe/concept
יגואר B99

יגואר B99 (באנגלית: Jaguar B99) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית סלון, בעלת הנעה היברידית, 4 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב המהודר יגואר הבריטית בשנת 2011. דגמי "יגואר B99" הוצגו לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה (Geneva Motor Show) בשנת 2011. יוצרו 4 יחידות. יגואר B99 יגואר B99 GT (מכונית מרוץ) "יגואר B99" (דלתות אחוריות "דלתות התאבדות") "יגואר B99" (דלתות אחוריות "דלתות התאבדות") "יגואר B99" "יגואר B99" "יגואר B99" - מבט לתא הנהג "יגואר B99" - מבט ללוח הבקרה "יגואר B99" - מבט למושב האחורי "יגואר B99" לוגו "יגואר B99" יגואר יגואר R קופה יגואר C-X16 מכונית קונספט "יגואר B99" - תמונות מדיה וקבצים בנושא יגואר B99 בוויקישיתוף יגואר B99, סרטון באתר יוטיוב יגואר B99, סרטון באתר יוטיוב יגואר B99, סרטון באתר יוטיוב דגמי יגואר שנות 2000 - עידן חדש jaguarheritage.com/t/history_2000 "יגואר B99" motorbox.com/auto/magazine/auto-novita/bertone-jaguar-b-99 "יגואר B99" קונספט, עיצוב "ברטונה" בתערוכת המכוניות בז'נבה 2011 evo.co.uk/jaguar/11605/geneva-2011-bertone-jaguar-b99-concept "יגואר B99" theawesomer.com/jaguar-b99-concept "יגואר B99" topgear.com/car-news/geneva-motor-show/stunning-jag-concept-car