laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אהרן ליטאי (רבינוביץ)

אהרן ליטאי (רבינוביץ) (1878 קרוקי, פלך פינסק – 23 במרץ 1952, תל אביב) ידוע גם בשמות העט: א. ליטאי, ליטאי, בן-משה, א.ב.מ. ו-א. היה עיתונאי, פובליציסט, מתרגם ועורך לשוני, חבר מערכת "הארץ" בשנים 1921 – 1952. אהרן ליטאי קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר ובישיבה, ולאחר מכן השתלם באופן פרטי בלימודים כללים. החל משנת 1903 שימש כמורה באודסה, והיה פעיל בתנועה הציונית ובנושאי השפה העברית וספרותה. נמנה עם המייסדים והפעילים של "אגודת חובבי שפת עבר" באודסה ו"האגודה הספרותית היהודית" . ליטאי היה אחד ממייסדי הוצאת הספרים "יובנטוס" שהוציאה כ-20 ספרי קריאה ברוסית לנוער היהודי, עליהם נמנו "דוד אלראי" לבנג'מין דיזראלי וחלק מסדרת "זכרונות לבית דוד". את עבודתו העיתונאית החל בעיתון "הצופה" שיצא בורשה, בשנת 1903, וכתב גם מאמרים לא מעטים בעיתון "השילוח". על המאמרים חתם לרוב בשמות העט השונים שלו. בשנת 1905 נישא לחנה וייץ. כשגבר הלחץ הבולשביקי על פעולות ציוניות, עלה אהרן ליטאי לארץ ישראל בשנת 1921, יחד עם קבוצה של סופרים עבריים, ביניהם ביאליק, רבניצקי, אביגדור המאירי, דרויאנוב ואחרים. כאן הוא החל לעבוד במערכת עיתון "הארץ" כמעט עד יומו האחרון. ליטאי קבור בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב. ליטאי כתב כתבות ומאמרים פובליציסטיים במספר עיתונים: ראשית, בעיתון "הצופה" בורשה. במשך שנים רבות שלח מהארץ כתבות לעיתון "העולם" של ההסתדרות הציונית העולמית, שהמערכת שלו שכנה בברלין. הוא פרסם מאמרים ב"השילוח" שיצא באודסה, ב"העם" שהיה ברוסיה, וכמובן בעיתון "הארץ" שבו היה חבר מערכת במשך עשרות שנים. המאמרים שלו עסקו בענייני ביקורת ספרים, הלשון העברית, תולדות הספרות והעיתונות העברית ונושאים מקראיים. בשנותיו האחרונות במערכת הארץ עסק בעיקר בענייני עריכה. " ליטאי לא היה סתם עורך לשוני" כתב עליו ד"ר נתן ברון, "אלא חוקר רציני בתחומים שונים, בעיקר בסוגיות של תולדות ישראל והתנ"ך... מכל בחינה, הוא היה מומחה בכל הנוגע לביטויים בעברית, ובעיקר לביטויים השאולים מהתנך". בנוסף, תרגם ליטאי שני ספרי משפט של י. א. פוקרובסקי: "הפרובלימות היסודיות של המשפט האזרחי" ו"תולדות המשפט הרומאי". א. ליטאי, "סגנונו של טשרניחובסקי", השילוח,(1918-19) חוברת היובל של טשרניחובסקי א. ליטאי, "בשביל מה ממירים היהודים את דתם",  השילוח, (תרס"ז-תרס"ח), חוברת י"ז. א. ליטאי, "היהודים והיהדות בליטא", השילוח, (1897), חוברת ח', מאי, עמ' 177 - 187 אהרן ליטאי, "אלתר (אשר אברהם אבא) דרויאנוב".  כתבים נבחרים, א. דרויאנוב.  (תל אביב, תש"ג-תש"ה), כר' א',  1 – 16ו' י' פוקרובסקי, תולדות המשפט הרומאי. תרגם א' ליטאי, בעריכת י' יונוביץ. ירושלים, ספריה משפטית יו"ל על ידי ד"ר יהודה יונוביץ, תרפ"ה. 435 עמ'. י' פוקרובסקי, הפרובלימות היסודיות של המשפט האזרחי. תרגם א' ליטאי, בעריכת י' יונוביץ. ירושלים, ספריה משפטית יו"ל על ידי הד"ר יהודה יונוביץ, תרפ"ג. 278 עמ'. דוד תדהר (עורך), "אהרן ליטאי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1166 גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות אחרונים, ספריית פועלים, תשכ"ה אליהו מייטוס, במחיצתם של סופרים, יבנה, תשל"ח אהרן ליטאי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" העיתונאי א. ליטאי (הספד), הצופה, 27 במרץ 1952 א. ליטאי (הספד), מעריב, 26 במרץ 1952 אהרן ליטאי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דוד תדהר, אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, ספריית ראשונים, 1958 אהרן רבינוביץ ליטאי באתר GRAVEZ נתן ברון, על מה התווכחו נשיא העליון הראשון ועורכי הארץ, הארץ, 29 בינואר, 2016
סמל מדריד

האם התכוונתם ל... סמל מדריד (עיר) – סמלה של העיר מדריד סמל מדריד (קהילה אוטונומית) – סמלה של הקהילה האוטונומית מדריד
דגל מדריד

האם התכוונתם ל... דגל מדריד (עיר) (אנ') – דגלה של העיר מדריד דגל מדריד (קהילה אוטונומית) – דגלה של הקהילה האוטונומית מדריד
קרטל המפרץ

קרטל המפרץ או קרטל דל גולפו (בספרדית: Cártel del Golfo; מזוהה גם בראשי התיבות: CDG) הוא סינדיקט פשע וקרטל סמים מקסיקני בינלאומי, כנראה קבוצת הפשע המאורגן הוותיקה ביותר במדינה. בסיס הקרטל כיום בעיר מטמורוס שבמדינת טמאוליפס בצפון-מזרח מקסיקו, על גדות הריו גראנדה המהווה באזור זה את גבול ארצות הברית–מקסיקו, מול בראונסוויל שבטקסס, ארצות הברית. מקובל לחשוב כי הקרטל משתף פעולה עם קבוצות פשע אחרות ברחבי אירופה, מערב אפריקה, אסיה, מרכז אמריקה, דרום אמריקה, איראן, חזבאללה וארצות הברית. מלבד הכנסותיו מסחר בסמים, פועל הארגון גם בתחומים פליליים נוספים וניזון מגביית דמי חסות, סחיטות, חטיפות וחיסולים. הקרטל ידוע כאלים במיוחד. הקרטל נוסד בשנות ה-70 של המאה ה-20 בידי חואן נפומוסנו גרה, שעסק בעברו בהברחת אלכוהול לארצות הברית כבר בתקופת היובש (שנות ה-30). תחת פיקודם של גרה ואחיינו חואן גארסיה אברגו התמקד הקרטל החל משנות ה-80 בסחר בסמים ובעיקר בקוקאין. במחצית השנייה של שנות ה-90 התנהלו בקרטל מאבקי ירושה, הסגרת ורציחת חברים. ב-1998 השתלט על הקרטל אוסיאל קארדנאס גיין (אנ'). חידוש פעילותו של הקרטל תחת הנהגת אוסיאל הביא להסלמה באלימות בין ארגוני הפשע במקסיקו, במה שהתפתח לכדי מלחמת הסמים במקסיקו, כאשר קרטל טיחואנה וקרטל חוארס יחד עם יחידת "לוס נגרוס" שבשירות קרטל סינלואה הכריזו מלחמה על קרטל המפרץ והפכו את רחובות עריה של טמאוליפס לשדה קרב. בעקבות האלימות הרבה נוצר לחץ ציבורי ללכוד את אוסיאל, לחץ זה היה הרקע להקמת הארגון הרצחני "לוס סטאס" שנועד בעיקרו להבטיח את שלומו של אוסיאל ולסייע לקרטל המפרץ בביסוס אחיזתו, והפך לימים לארגון פשיעה העומד בפני עצמו. לאחר מעצרו של אוסיאל והסגרתו כעבור ארבע שנים לידי ארצות הברית, התחלקה השליטה בקרטל בין אחיו, אנטוניו אסקיאל קארדנאס גיין ("טוני המענה"), ובין סגנו, חורחה אדוארדו קוסטייה סאנצ'ס ("אל קוס"). אחריהם הנהיג את הקרטל מריו ארמנדו רמירס טרביניו ("אל פלון"), שגם הוא נעצר בעיר ריינוסה באוגוסט 2013. שמו של מנהיג הקרטל הנוכחי אינו ידוע ורשויות החוק משערות שמדובר באחד מבין מפקדי הארגון בדרג השני לשעבר: אלברטו דה לה קרוס אלברס ("אל חואניו"); לואיס אלברטו טרינידד סרון ("אל גיצ'ו"); או חואן פרנסיסקו קרילס ("98"). לדעת העיתונאי החוקר רוברטו סביאנו, אפשר ואח שלישי ממשפחת קארדנאס גיין, הומרו ("אל מחדרו", הטיפש), מנהיג את הקרטל. רוברטו סביאנו, אפסאפסאפס: איך הקוקאין מנהל את העולם, פרק 4: רוצח חברים, בעברית בתרגומו של מונה גודאר, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2014 מדיה וקבצים בנושא קרטל המפרץ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מקסיקו ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2000/2001 בליגה הלאומית

עונת 2000/2001 בליגה הלאומית הייתה העונה השנייה של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-11 באוגוסט 2000 והסתיימה ב-25 במאי 2001. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 12 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 3 סיבובים בני 11 משחקים כל אחד - 33 מחזורים בסה"כ. לאחר שלב זה הליגה פוצלה לשני בתים וקבוצות בכל בית שיחקו ביניהם. בכך מספר המחזורים הכולל היה 38. העונה הסתיימה בניצחון של הפועל באר שבע שעלתה לעונת 2001/2002 לליגת העל לצד מכבי קריית גת. מכבי עירוני קריית אתא והפועל ירושלים ירדו לליגה השלישית בסיום העונה. עבד טיטי ממכבי אחי נצרת היה מלך השערים של העונה עם 22 כיבושים. תוך הורדת שתי נקודות על אי-עמידה בחוקי התקציב תוך הורדת נקודה על חוזים כפולים עם השחקנים לפני תחילת העונה קבוצת מכבי עכו עברה לקריית אתא טבלת התחרות נתוני העונה
מוהאבי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מוהאבי – שבט אינדיאני שחי בדרום-מערב אריזונה לאורך הנהר הקולורדו שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי – שמורת אינדיאנים לאורך נהר קולורדו, בשטחן של מדינות אריזונה, קליפורניה ונבדה מדבר מוהאבי – מדבר בדרום-מערב ארצות הברית מוהאבי (מחוז) – מחוז באריזונה מוהאבי (נהר) – נהר הזורם במזרח הרי סן ברנרדינו בקליפורניה
עונת 2001/2002 בליגה הלאומית

עונת 2001/2002 בליגה הלאומית הייתה העונה השלישית של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-24 באוגוסט 2001 והסתיימה ב-18 במאי 2002. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 12 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של הפועל כפר סבא שעלתה לעונת 2002/2003 לליגת העל לצד בני יהודה תל אביב. הפועל בית שאן ירדה לליגה השלישית בסיום העונה. להפועל הצטרפה גם קבוצת הכח רמת גן שלא יכלה להישאר בליגה הלאומית בגלל בעיות תקציב. הדבר איפשר להפועל צפרירים להישאר בליגה. ליאור אסולין ממכבי הרצליה היה מלך השערים של העונה עם 28 כיבושים. בגלל בעיות כלכליות-תקציביות תוך הורדת שלוש נקודות על אי-עמידה בחוקי התקציב טבלת התחרות נתוני העונה
סוזן מקנזי

סוזן יספן מקנזי (בדנית: Susan Mackensie;‏ נולדה ב-24 בדצמבר 1962) היא כדורגלנית עבר דנית ששיחקה כקשרית. מקנזי היא מלכת השערים של אליפות אירופה 1993, והיא הכדורגלנית הדנית היחידה עד היום שהגיעה להישג זה. מקנזי ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת דנמרק באוגוסט 1983, במשחק ידידות נגד שוודיה. חודש לאחר מכן, היא כבר השתתפה במשחקי מוקדמות אליפות אירופה, שהתקיימה ב-1984 בפעם הראשונה אי פעם. בסופו של דבר, סיימו הדניות במקום הראשון בבית המוקדם והעפילו לטורניר הגמר. במשחק הראשון של חצי הגמר, שנערך מול 1,000 צופים באנגליה, פתחה מקנזי בהרכב הראשון אך לא הצליחה לעזור לדנמרק, שהפסידה 2-1 למארחת. במשחק הגומלין שוב הפסידה דנמרק והודחה מהטורניר. שנה אחר כך לקחה מקנזי חלק במשחקי מוקדמות אליפות אירופה 1987 שנערכה בנורווגיה. היא שיחקה בארבעה מתוך ששת משחקיה של הנבחרת בסיבוב המוקדם, אך דנמרק סיימה רק במקום השני ולא העפילה לטורניר הגמר. לאחר טורניר מוקדמות זה, לא זומנה מקנזי לנבחרת במשך חמש שנים, וחזרה אליה רק בספטמבר 1991. מספר חודשים אחר כך, בנובמבר 1991, התקיים בסין גביע העולם הראשון לנשים, בהשתתפותן של 12 נבחרות הנשים המובילות בעולם. מקנזי זומנה לסגל הנבחרת, ובשלב הבתים הוגרלו הדניות ביחד עם נורווגיה, ניו זילנד וסין המארחת. במשחק הראשון של דנמרק בטורניר - נגד ניו זילנד, כבשה מקנזי את שער הבכורה שלה בנבחרת, והובילה את הדניות לניצחון 0-3. את שני המשחקים הבאים סיימה דנמרק בתיקו והפסד, אך העפילה לרבע הגמר מהמקום השלישי. בשלב רבע הגמר, זכו הדניות להגרלה קשה בדמותה של אלופת אירופה המכהנת - נבחרת גרמניה. בדקה ה-17 עלו הגרמניות ליתרון משער של בטינה ויגמן, אך מקנזי דאגה להשוות את התוצאה בדקה ה-25. המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ועבר להארכה, בה כבשה היידי מוהר את שער הניצחון לטובת גרמניה, שהדיחה את דנמרק מהטורניר. לאחר גביע העולם, התמנתה מקנזי לקפטנית הנבחרת הדנית, שבדיוק החלה להתכונן לאליפות אירופה 1993. במשחקי המוקדמות של האליפות, כבשה מקנזי שני שערים (אחד נגד צרפת ואחד נגד פינלנד), והובילה את דנמרק להופעה שלישית בטורניר הגמר. בטורניר עצמו, שהתקיים באיטליה, הפסידה דנמרק 1-0 בחצי הגמר לנורווגיה, והתמודדה מול גרמניה על המקום השלישי. במשחק נגד גרמניה כבשה מקנזי צמד שערים, ודנמרק ניצחה 1-3. הייתה זו ההופעה האחרונה של מקנזי במדי הנבחרת הדנית, ובינואר 1994 היא הודיעה על פרישתה מכדורגל. בעשר שנים בנבחרת דנמרק, שיחקה מקנזי ב-27 משחקים וכבשה שישה שערים. במקביל לקריירה הבינלאומית שלה, שיחקה מקנזי גם בקבוצת HEI מאורהוס. באותם ימים הייתה HEI לקבוצה המובילה בדנמרק, וזכתה בשש אליפויות רצופות בין השנים 1986 ל-1991. מקנזי נשואה לפול הוימוסה, כדורגלן לשעבר ומאמן נבחרת הנשים של דנמרק בשנים 1999 עד 2004. השניים מתגוררים באורהוס ביחד עם שתי בנותיהם המשותפות. סוזן מקנזי, באתר Soccerdonna (בגרמנית) סוזן מקנזי, באתר WorldFootball.net רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א
ללכת בדרכך

ללכת בדרכך (באנגלית: Me Before You) הוא דרמה רומנטית שביימה ת'יאה שארוק. הסרט מבוסס על רומן משנת 2012 באותו השם מאת ג'וג'ו מויס. מככבים בו אמיליה קלארק, סם קלאפלין וצ'ארלס דאנס. הסרט יצא לאקרנים ב-23 במאי 2016 ברחבי העולם, ובישראל ב-2 ביוני 2016 וזכה הצלחה רבה בקופות עם הכנסות של 207 מיליון דולר ברחבי העולם. לואיזה גרה בעיירה קטנה באזור הכפרי של אנגליה. ללא כיוון ברור בחיים שלה, היא עובדת בבית הקפה כדי לעזור למשפחתה להתפרנס בכבוד. לאחר שפיטרו אותה מעבודתה, האופטימיות שלה עומדת למבחן כשהיא עומדת בפני אתגר חדש בקריירה שלה: היא לוקחת עבודה חדשה והופכת להיות מלווה ומטפלת לוויל טריינר - בנקאי צעיר ועשיר אשר, עקב תאונת דרכים, מרותק לכיסא גלגלים. מאז התאונה, וויל נכנס לדיכאון כתוצאה מהשינוי הדרסטי בחייו, ולא מקבל את החיים החדשים שלו, נטולי הספורט האקסטרימי והבחורות הקורצות. הוא מחליט לשים קץ לחייו בהמתת חסד בשווייץ, עליה לואיזה מגלה כחצי שנה לפני כן. היא מחליטה להפוך את הרגעים האחרונים שנשארו לוויל לטובים ביותר, מתוך תקווה שהוא יתחרט על החלטתו להתאבד, והם הופכים לחברי לב ונפש ובהמשך מתפתח רומן בין השניים. בסופו של דבר, וויל מחליט לבצע את המתת החסד למרות מאמציה הרבים של לואיזה, והסרט מסתיים בפריז - עליה סיפר וויל כשעוד היה בחיים - כעיר הקסומה והמדהימה בעולם. אז, לואיזה קוראת את המכתב שהשאיר לה, ומגלה שהעניק לה חלק נכבד מירושתו ואיחל לה להמשיך לחיות ולהנות מכל רגע. אמיליה קלארק - לואיזה "לו" קלארק סם קלאפלין - ויל טריינור צ'ארלס דאנס - סטיבן טריינור ג'נה קולמן - קטרינה קלארק מתיו לואיס - פטריק ג'נט מק'תיר - קמילה טריינור ונסה קירבי - אלישה ברנדן קויל - ברנרד קלארק סטיב פיקוק - נייתן בן לויד-יוז - רופרט סמנתה ספירו - ג'וזי קלארק צ'וקו מודו ב-2 באפריל 2014, הוכרז כי תיאה שארוק תביים את הסרט. ב-2 בספטמבר 2014, אמיליה קלארק וסם קלאפלין לוהקו לסרט. ב-24 במרץ 2015, סטיבן פיקוק לוהק לסרט. ב-2 באפריל 2015, ג'נה קולמן וצ'ארלס דאנס לוהקו גם הם. ב-9 באפריל 2015, ג'נט מקטיר הצטרפה לצוות השחקנים. ב-10 באפריל 2015, הצטרפו ברנדן קויל, מתיו לואיס, סמנתה ספירו, ונסה קירבי, ובן לויד-יוז לצוות השחקנים. הצילום החלו באפריל 2015, והסתיימו ב-26 ביוני 2015. בחודש יולי 2014, הוכרז כי הסרט יצא לאקרנים ב-21 באוגוסט 2015. בחודש מאי 2015, תאריך יציאת הסרט לאקרנים נדחה ל-2 ביוני 2016. אתר האינטרנט הרשמי של ללכת בדרכך ללכת בדרכך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ללכת בדרכך, ברשת החברתית אינסטגרם "ללכת בדרכך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ללכת בדרכך", באתר AllMovie (באנגלית) "ללכת בדרכך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ללכת בדרכך", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ללכת בדרכך", באתר Metacritic (באנגלית) "ללכת בדרכך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הטריילר הרשמי בתרגום לעברית ארז דבורה, "ללכת בדרכך": הצד הרגיש של אם הדרקונים, באתר ynet, 3 ביוני 2016 יעל שוב, "ללכת בדרכך": חטיף רומנטי לא מזיק, באתר Time Out ישראל, 6 ביוני 2016
חשוד

האם התכוונתם ל... חשוד (משפט) – מעמדו המשפטי של אדם שנחשד בביצוע פשע אך עדיין לא נאשם ולא הורשע חשוד (הלכה) – מעמדו ההלכתי של אדם שאיבד את חזקת הכשרות שלו חשוד (סטטיסטיקה) (Outlier) - ערך של מדידה השונה באופן קיצוני מהרוב הגדול של הערכים ולכן חשוד כתוצר של שגיאת מדידה או אי-הבנת התופעה הנמדדת ראו גם חשודה – מיני-סדרה ששודרה בערוץ 10
מריוס ז'וליבה

מריוס ז'וליבה (בצרפתית: Marius Jolivet; ‏1906, סנט אטיין – 1964, קולונג'-סו-סאלב (אנ')) היה כומר קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת. ז'וליבה למד בלה רוש-סור-פורון (צר'). הוא הוסמך לכמורה בשנת 1930 והחל לכהן בעיירה תונון-לה-בה (צר'). לאחר מכן כיהן בקהילת קולונג'-סו-סאלב (אנ') שבמזרח צרפת, במחוז סבואה עילית, על גבול שווייץ. עקב בריאותו הרעועה נאלץ לעבור בין מספר קהילות ובשנת 1934 החל לכהן בקהילת פוסיני (צר'). בין קיץ 1942 ו-1944 עשרות פליטים יהודיים שביקשו לברוח לשווייץ הגיעו לביתו של ז'וליבה ונעזרו בו בתור מקלט זמני לפני שפנו לעבור את הגבול לשווייץ. חלקם שהו בביתו מספר ימים וחלקם - רק שעות ספורות, כל זאת לפי הזמינות של המבריחים אל מעבר לגבול וכן תכיפות הסיורים של שומרי הגבול הצרפתיים והגרמניים. כל פליט שהגיע לביתו של ז'וליבה זכה לטיפול מסור. ז'וליבה הסתיר את זהותם היהודית של כל הפליטים מפני תושבי האזור, כולל חבריו הטובים. כל יום בחן ז'וליבה את הגבול כדי לחפש נקודות מעבר טובות יותר. באזורו של ז'וליבה פעלו גם ז'אן רוזה וז'ילבר פרנו (Gilbert Pernoud), שלימים הוכרו גם הם בתואר חסידי אומות העולם. הם הפיצו את עיתונו המחתרתי של פייר שאייה, "מחברותיו של עד ראייה נוצרי" (Les Cahiers du Témoignage Chrétien) ובמשותף סייעו להעברתם של מאות יהודים מצרפת לשווייץ. לקראת תום המלחמה נעצר ז'וליבה על ידי שוטרים צרפתיים אך שוחרר ומיהר לעבור את הגבול לשווייץ. כשנה לאחר תום המלחמה שב ז'וליבה לצרפת והתגורר בסנטוריום בפאסי (צר'). על אף מצב בריאותו הרעוע ניסה להמשיך ולשרת בתפקיד כמורה עד פטירתו. בשנת 1986 הוכר ז'וליבה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. פעילותו של ז'וליבה להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאט טיפו (2015)

פיאט טיפו (באיטלקית: Fiat Tipo) דגם 356 (ידועה גם בשם פיאט איגאה) היא מכונית משפחתית "קומפקטית", אשר מיוצרת על ידי יצרנית הרכב פיאט מאיטליה החל משנת 2015. מכוניות מדגם זה מורכבות על ידי חברת הבת הטורקית של פיאט, "טופאס", בעיר בורסה שבטורקיה. דגם קודם (מס' 160) של "פיאט טיפו" יוצר בשנים 1988–1995. מדיה וקבצים בנושא פיאט טיפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיאט טיפו ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ק מייפל

ג'ק מייפל (באנגלית: Jack Maple;‏ 1952 - 4 באוגוסט 2001), כיהן כסגן נציב משטרת העיר ניו יורק בתקופת כהונתו של ראש העירייה רודולף ג'וליאני. הוא פיתח את ה-COMPSTAT, כלי ארגוני ופילוסופיית שיטור, והיה בין מובילי הירידה הגדולה ביותר בפשיעה בהיסטוריה של העיר ניו יורק. דמותו נתנה השראה לסדרת הטלוויזיה "המחוז" ("The District") של רשת CBS. מייפל נולד בשכונת "ריצ'מונד היל" בניו יורק, למד בלימודי ערב הנדסה אווירונאוטית בתיכון טכני בברוקלין ובבקרים עבד למחייתו. הוא החל לעבוד במשטרת התעבורה כבלש בתחנות הרכבת התחתית של ניו יורק והתקדם לדרגת מפקח. מייפל החל למפות את מקרי השוד ברכבות התחתיות על גבי מפות נייר כדי לזהות דפוסים מאפיינים במקרי השוד והציב את שוטריו בהתאם ל"נקודות החמות" שגילה והביא לירידה של 27% במעשי השוד. ויליאם בראטון, שהיה מפקד משטרת התעבורה זיהה את שיטתו של מייפל ואת תוצאותיה וכאשר מונה בראטון על ידי ג'וליאני בשנת 1994 לנציב משטרת ניו יורק, מינה את מייפל לסגנו. יחד הם הובילו את פיתוח שיטת ה-COMPSTAT הממוחשבת למיפוי פשיעה, שהתבססה על מחשוב מפות הנייר. מעבר להיותה סטטיסטיקה פלילית ממוחשבת, הייתה ה-COMPSTAT גם פילוסופיית ניהול משטרה שכללה מעקב שוטף אחרי הפעילות הפלילית והטילה אחריות על מפקדי התחנות לנעשה בשטח שיפוטם, כשמייפל היה זה שערך ישיבות COMPSTAT שבועיות, בהן דרש דין וחשבון ממפקדי התחנות על כל ביצועי תחנותיהם. לאחר שג'וליאני, פיטר את בראטון ומייפל, אשר צברו הערכה ואהדה ציבורית רבה, פתח מייפל, עם שותף, עסק לייעוץ משטרתי ושירותיו נשכרו על ידי משטרת ניו אורלינס שהובילה אותה עת הן בנתוני הפשיעה והן בשחיתות ובאלימות משטרתית. הטמעת שיטותיו של מייפל הביאו לירידה מתמשכת של עשרות אחוזים בפשיעה גם בניו אורלינס והפיכתה לעיר שנחשבה לעיר בטוחה. ערים נוספות ששכרו את שירותי הייעוץ של החברה היו ניוארק, ניו ג'רזי, בולטימור ואיסטנבול בטורקיה. הוא פרסם ספר בשם "הלוחם בפשיעה". מייפל התפרסם גם בחוש הומור שלו ובשל נטייתו להתלבש בהידור רב ובהופעתו הפומפוזית. מייפל חלה בסרטן המעי הגס, אך נטה להתייחס בביטול למחלתו, שהלכה והחמירה, עד שהביאה למותו בגיל 49. על דמותו וסיפוריו של מייפל התבססה סדרת הטלוויזיה "המחוז" (The District) של רשת CBS, ששודרה גם בישראל. Jack Maple & Chris Mitchell, The Crime Fighter - Putting the Bad Guys Out of Business, Broadway Books, New York, 1999, 2000, 2010 יאיר לפיד, מעריב, מוסף "סופשבוע" עמודים 30-31, האיש ששינה יותר מדי, 28 במרץ 1997 יאיר צפורי, שטר משטר משטרה, יהוד: אופיר ביכורים, 2014 חגי עמית, מחשבים במקום מפיות: כך הדביר רודי ג'וליאני את הפשע בניו יורק, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2016 שמואל רוזנר, ג'וליאני נלחם בפשע: המיתוס והעובדות, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2009 ג'ק מייפל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חגי עמית, מחשבים במקום מפיות: כך הדביר רודי ג'וליאני את הפשע בניו יורק, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2016 שמואל רוזנר, ג'וליאני נלחם בפשע: המיתוס והעובדות, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2009 יאיר לפיד, מעריב, מוסף "סופשבוע" עמודים 30-31, האיש ששינה יותר מדי, 28 במרץ 1997 Jack Maple, Chris Mitchell, The Crime Fighter: Putting the Bad Guys Out of Business, New York: Doubleday, 1999
ז'אן ז'וזף רוזה

ז'אן ז'וזף רוזה (בצרפתית: Jean Joseph Rosay; ‏1902, שברייה – אפריל 1945, ברגן-בלזן) היה כומר קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הגרמנים. רוזה הוסמך לכמורה בשנת 1926 ושירת במספר קהילות באזור מזרח צרפת, ליד הגבול עם שווייץ. רוזה, בשיתוף עם חבריו הכמרים מריוס ז'וליבה וז'ילבר פרנו, היה בין מפיציו של עיתון מחתרתי בשם "מחברותיו של עד ראייה נוצרי" (Les Cahiers du Témoignage Chrétien), עיתון שפייר שאייה יזם את הוצאתו לאור. רוזה גייס מאמינים וחילונים בקהילתו להתנגדות לשלטון הנאצי בצרפת. קהילתו הפכה למקום מקלט לנרדפי הנאצים ולמקום מעבר לאלה מהנרדפים שביקשו לעבור את הגבול לשווייץ. מאות נרדפים, יהודים ולא-יהודים, נעזרו ברשת המחתרתית שאת הקמתה יזם רוזה ושבה היו חברים קתולים ופרוטסטנטים כאחד. בין המבקשים להימלט היו צעירים רבים שביקשו לברוח משירות החובה של הצרפתים בגרמניה הנאצית (אנ'), אליו גויסו בכפייה למעלה מ-100,000 צעירים צרפתים בשנות מלחמת העולם השנייה. ב-11 בפברואר 1944, בשעה 2 בבוקר, נעצר רוזה על ידי הגסטפו עם חברים נוספים במחתרת, בהם ז'וזף לנסון, ז'ורז' פרו (Georges Perrod) ופרנסואה פרילה (François Périllat). העצורים הועברו למעצר באנמאס (אנ'). משם הועברו במרץ למחנה הריכוז קומפיין ובאפריל הועברו לאושוויץ. לדברי אסירים ששרדו, רוזה ניסה לסייע לאסירים והתעמת עם קאפואים ואף עם אנשי אס-אס כדי להגן על אסירים. בינואר 1945 הועבר רוזה לגרוס-רוזן. לפי עדויות של אסירים ברכבת הגירוש, רוזה ביצע את טקס הקומוניון, האוכריסט (אנ') (חלק מטקס המיסה), עבור אסירים אחרים, בעת הנסיעה. בפברואר גורש רוזה לדורה-מיטלבאו ובאפריל הועבר לברגן-בלזן, שם נספה באותו החודש, ימים מעטים לפני שהגיעו למקום כוחות הצבא הבריטי ושחררו את אסירי המחנה. פרילה ולנסון נספו אף הם. בשנת 1987 הוכר רוזה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. לוח זיכרון להנצחתו נמצא בכנסייה בעיירה דובן (צר'), בה שירת ככומר בין השנים 1934–1941. פעילותו של רוזה להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילקס

האם התכוונתם ל... מקומות מחוז וילקס – מחוז בקרוליינה הצפונית מחוז וילקס (ג'ורג'יה) – מחוז בג'ורג'יה ארץ וילקס – חבל ארץ במזרח אנטארקטיקה תחנת וילקס – תחנת מחקר סגורה באנטארקטיקה אישים אנני וילקס – דמות בספר מיזרי מאת סטיבן קינג ג'ון וילקס – עיתונאי ופוליטיקאי בריטי רדיקלי לארס וילקס – אמן שוודי מוריס וינסנט וילקס – מדען מחשבים בריטי סמיואל וילקס (Samuel S. Wilks) – מתמטיקאי אמריקני, מאבות הסטטיסטיקה המתמטית צ'ארלס וילקס – מגלה ארצות וקצין בחיל הים האמריקאי תומאס וילקס – מלחין אנגלי מתקופת הרנסאנס
פוטמוגלים

פּוֹטָמוֹגָלִים (שם מדעי: Potamogalidae) היא משפחה של יונקים מימיים בני סדרת הטנרקאים. בעבר נחשבו לתת-משפחה במשפחת הטנרקיים. טנרקי הלוטרה הם יונקים טורפים החיים על גדות נהרות באפריקה שמדרום לסהרה וניזונים מבעלי חיים מימיים אותם הם מוצאים באמצעות זיפי שפמם הרגישים. על אף שמם והדמיון הפיזי בין טנרקי הלוטרה ללוטרות, שתי הקבוצות אינן קרובות – הלוטרות האמיתיות קרובות לסמורים ולגיריות. טנרקי הלוטרה נעים במים על ידי הנעת זנבם מצד לצד בדומה לשחייה של תנין. ישנם שלושה מינים מזוהים של טנרקי לוטרה. סוג טנרק לוטרה ננסי (Micropotamogale) מין טנרק לוטרה נימבה (Micropotamogale lamottei) מין טנרק לוטרה רוונזורי (Micropotamogale ruwenzorii) סוג ומין יחיד טנרק לוטרה ענק (Potamogale velox) מדיה וקבצים בנושא פוטמוגלים בוויקישיתוף פוטמוגלים, באתר ITIS (באנגלית) פוטמוגלים, באתר NCBI (באנגלית) פוטמוגלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פוטמוגלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תשבצאי

תשבצאי (באנגלית: cruciverbalist) הוא מחבר מקצועי של תשבצים המתפרסמים ברבים. תשבצאים מפרסמים את תוצרתם בעיתונים, בכתבי עת ובאסופות של תשבצים. תרגום תשבצים משפה לשפה אינו מעשי, לכן, בדרך כלל, התשבצאים פעילים בשפה אחת בלבד. הביקוש לתשבצאים מוגבל, לכן יש מעט תשבצאים פעילים, במיוחד בשפות המדוברות על ידי אוכלוסייה לא גדולה. אין מוסדות המאחדים תשבצאים ואין מוסדות להכשרת תשבצאים. רק חלק מזערי מהתשבצאים מתפרנסים רק מחיבור תשבצים, האחרים עוסקים בכך כעיסוק צדדי. התשבצאים מתפלגים גם לפי סוגי התשבצים שהם מחברים, יש המתמקדים בסוגי תשבצים מסוימים, כמו תשבצי היגיון ועוסקים רק בכך, ויש העוסקים בחיבור כל או כמעט כל סוגי התשבצים. בעקבות פרסום תשבץ מסוים ב-21 בדצמבר 1913 בכתב עת אמריקאי, מקובל לראות את מחברו, הבריטי ארתור ויין (Arthur Wynne), כממציא התשבץ. התשבץ הזה זכה להצלחה ובעקבותיה התבקש ממציאו להמשיך ולחבר תשבצים ובכך היה לתשבצאי הראשון בעולם. הסופר העברי דניאל פרסקי היה מחבר התשבץ העברי הראשון, תשבץ שפורסם בשם "חידת שתי וערב", בשנת 1924, בשבועון לילדים "עדן", בניו יורק, ארצות הברית. רוג'ר סקוויירס (Roger Squires) מבריטניה, שב-14 במאי 2007 פרסם את תשבצו ה-66,666 (הוא פרסם אותם בחמשת העיתונים החשובים ביותר בבריטניה), נחשב לתשבצאי הפורה ביותר בעולם. המילה האנגלית לתשבצאי, cruciverbalist, היא הלחם בסיסים מלא של שתי מילים, האחת משמעה "הצלבה", והשנייה משמעה "מילים". מילה זו נכנסה לשימוש בשנות השמונים של המאה העשרים. המילה העברית "תשבצאי" נגזרה מהמילה "תשבץ". How to Become a Cruciverbalist (באנגלית) Crossword Puzzles: How does one become a cruciverbalist? (באנגלית)
תסמונת חוסר מולד של תחושת הכאב

תסמונת חוסר מולד של תחושת הכאב, (נקראת גם CIP, ובאנגלית: Congenital insensitivity to pain) היא מחלה נדירה אשר חוליה נולדים עם חוסר יכולת להרגיש כאב פיזי. המחלה התגלתה בכפר ויטנג'י שבצפון שוודיה, שם דווחו כמעט 40 מקרים שלה. החולים במחלה יכולים להרגיש מגע מופלה (אך לא תמיד טמפרטורה), ולא קיים זיהוי חריגויות פיזיות. ילדים עם מחלה זו נוטים לסבול מנזק לחלל הפה כתוצאה מנשיכות בלתי מורגשות, מנזקי קרנית, זיהומים בגופם בשל חפצים זרים, וכן נזקים אחרים כתוצאה מחוסר יכולת להרגיש כאב. ישנם שני סוגים של חוסר תחושה: חוסר רגישות לכאב אומר כי הגירוי המכאיב אינו נתפס והחולה לא יכול לתאר את עוצמת או סוג הכאב. אדישות לכאב אומרת שהחולה יכול לתפוס את הגירוי, אך כתוצאה ממחסור בתוצאה הולמת הם לא נרתעים ולא נסוגים כאשר הם נחשפים לכאב. זהו ליקוי תורשתי שפירושו שחומר ההעברה בסינפסות של העצבים לא מתפקד כראוי. במקרים מסוימים, המחלה נגרמת כתוצאה מעליה ביצור אנדורפינים במוח, במקרה כזה, נרקאן עשוי להיות הטיפול המתאים, אך טיפול זה אינו עובד בכל המקרים. בכל המקרים, חוסר תפקוד זה יכול להיות בתעלת נתרן תלוית המתח SCN9A. חולים עם מוטציות כאלו אינם חשים בכאב ובעוד מחלות עצביות עוד מלידה. גן ה-PRDM12 עובר את תהליך מיתוג הגנים באופן נורמלי במהלך התפתחות תאי העצב המרגישים כאב. אנשים עם מוטציות הומוזיגוטיות של גן ה-RPDM12 חווים חוסר כאב מולד. הטיפול באמצעות נרקאן אפשר לאחרונה לאישה עם חוסר בתחושה מולד לחוות בכאב בפעם הראשונה.[דרוש מקור] כמו כן, כך גם נלטרקסון יכול להיות אפקטיבי בטיפול במחלה. ילדים ללא כאב - נענע 10
קאראמאן

האם התכוונתם ל... נסיכות קאראמאן – אחת הנסיכויות הבייליקיות באנטוליה אשר נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית במאה ה-15 קאראמאן (נפה) – נפה במחוז מרכז אנטוליה שבטורקיה קאראמאן (עיר) – בירת נפת קאראמאן