laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישראמן

ישראמן - היא תחרות בטריאתלון למרחק איש ברזל המתקיימת מדי שנה באילת. התחרות מאורגנת על ידי חברת שוונג אירועי ספורט. תחרות הישראמן הראשונה נערכה באילת ב-1999 כיוזמה של העיתונאי יוסי מלמן שאף השתתף בתחרות וארגן אותה. בתחרות הראשונה השתתפו 26 טריאתלטים מתוכם שלוש נשים. ניצח בתחרות סקוט ווילט מארצות הברית ואשתו, גולי דאני ניצחה בין הנשים. המסלול כלל שחיה בחוף אילת, רכיבה על כביש הערבה עד צומת מנוחה, וחזרה דרך כביש 40 עד אזור הר חזקיהו, ומשם הריצה דרך מעבר נטפים, לאילת, למעבר טאבה וחזרה לאילת. שיאי מסלול (החל מ-2013 אז נקבע המסלול הנוכחי): שיא מסלול ישראמן גברים: כריסטיאן אלטשטאט (גרמניה), 9:29:02 (2019) שיא מסלול ישראמן גברים ישראלים: דן אלתרמן 9:42:40 (2024) שיא מסלול ישראמן נשים: אנטונינה רזניקוב 10:21:54 (2024) שיא מסלול ישראמן נשים ישראליות: אנטונינה רזניקוב, 10:21:54 (2024) שיא מסלול חצי ישראמן גברים: מרסל בולבאט (גרמניה) 04:22:11 (2024) שיא מסלול חצי ישראמן גברים ישראלים: איתמר אשד,4:24:55 (2023) שיא מסלול חצי ישראמן נשים: ניקולה ספיריג (שווייץ), 4:47:26 (2020) שיא מסלול חצי ישראמן נשים ישראליות: אנטונינה רזינקוב 5:14:43 (2022) מדיה וקבצים בנושא ישראמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ישראמן ישראמן-אתר הבית עמי גינזבורג, מהר יותר, חזק יותר, כואב יותר: מה המחיר של להיות איש הברזל של ישראל?, באתר TheMarker‏, 24 בינואר 2014 ניר צדוק, הכוכב האמיתי של תחרות "ישראמן" באילת היה האיש שלא סיים אותה - עזרא ארמון, באתר הארץ, 2 בפברואר 2022 היסטוריה - CHALLENGE ISRAMAN 2024, באתר CHALLENGE ISRAMAN 2024, ‏13 ביוני 2012
אוניברסיטה לאומית

אוניברסיטה לאומית הוא מונח המתאר אוניברסיטה שהוקמה וממומנת על ידי המדינה, אך בד-בבד אין למדינה שליטה ישירה בנעשה באוניברסיטה. אוניברסיטאות לאומיות לרוב משויכות עם התרבות והשאיפות הפוליטיות של הלאום. לדוגמה, האוניברסיטה הלאומית של אירלנד בתקופת מדינת אירלנד החופשית אספה מידע רב על התרבות והשפה האירית. בארגנטינה, האוניברסיטאות הלאומיות נוסדו לאחר מהפכת האוניברסיטאות, בשנת 1918, שמטרתה הייתה ליצור מערכת חינוך עצמאית ללא התערבות הממשלה. אוניברסיטה ציבורית אוניברסיטה פרטית מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטה לאומית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ילדי התירס

ילדי התירס (באנגלית: Children of the Corn) הוא סיפור אימה קצר מאת סטיבן קינג. הסיפור התפרסם לראשונה ב-1977 בפנטהאוז ומאוחר יותר לוקט לספר "משמרת לילה". הזוג ויקי ובארט נוסעים לקליפורניה במטרה להציל את נישואיהם. בדרכם הם דורסים למוות ילד ובעודם מביטים בגופה, הם מבחינים בחתכים על צווארו ובצלב העשוי מעלי תירס. הם מכניסים את הגופה לתא המטען וממשיכים לנסוע במטרה למצוא תחנת משטרה קרובה, אך העיירה הקרובה היא עיירת רפאים. לאחר ריב הם נפרדים בדרכם. בארט מגלה כנסייה ובתוכה מוצא ספר עם שמות ותאריכי לידה ומוות. השמות בספר הוחלפו משמות מודרניים לשמות תנכיים וכל הילדים נפטרו בגיל 19. בארט שומע את צופר המכונית, רץ החוצה ומגלה חבורת ילדים הלבושים בבגדי איימיש ומחזיקים כלים חדים. הוא מבחין כי ויקי נעלמה ושואל את הילדים היכן היא. החבורה מתחילה לרדוף אחרי בארט אשר מצליח להימלט אל שדה תירס שומם ומוזר. הוא מגיע אל מעגל ללא קני תירס ושם מוצא את גופת אשתו ושלדים צלובים. בארט מנסה להימלט ללא הצלחה ונשחט. בערב של אחרי, ילדי התירס עורכים טקס במקום בו ויקי ובארט נשחטו ומהללים את השד אותו הם עובדים. מנהיג החבורה מודיע כי גיל המתים ירד ל-18 מכיוון שנכשלו במשימה לשחוט לבדם את ויקי ובארט. רות ההרה מנופפת לשלום למנהיג הילדים ומתגלה כי היא בזה לשד ורוצה לשרוף את השדה. הסיפור עובד לסרט אימה באותו השם ב-1984 בכיכובם של לינדה המילטון ופיטר הורטון, ומאז ועד 2011 יצאו שבעה המשכונים. באוקטובר 2020 יצא בארצות הברית סרט שצולם באוסטרליה בבימויו של קורט וימר, ונושא את שם סיפורו של קינג (אנ'). הסרט מהווה מעין פריקוול לסרט משנת 1984, אך הקשר בין עלילתו לסיפור של קינג, קלוש מאוד. במרכז העלילה ילדה פסיכופתית בת 12, המגייסת ילדים נוספים למסע רציחות של מבוגרים מושחתים, כשמולם מתייצבת תלמידת תיכון מבריקה, כדי להציל את העיירה. ילדי התירס (סרט) Lewis, Evan (October 23, 2020). Children Of The Corn Reboot Has Officially Been Rated. We Got This Covered. Retrieved March 13, 2021 Squires, John (June 11, 2020). Cast and Plot Details Revealed for New ‘Children of the Corn’ Movie Filmed During Pandemic. Bloody Disgusting. Retrieved March 13, 2021 Squires, John (October 27, 202). New ‘Children of the Corn’ Movie Gets First Image, Poster Art and Very Limited Theatrical Release. Bloody Disgusting. Retrieved march 13, 2021
הדילרים

"הדילרים" הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמת הפשע בבימויו של עודד דוידוף משנת 2012. אבישי (איתי תורג'מן) ורמי (רמי דוידוף) הם חברי ילדות שמתגוררים ביחד, בדירת רווקים מוזנחת, בשכונת רמות בירושלים. את זמנם הם מעבירים בעישון ג'וינטים ומשחקים בקבוצת הכדורגל השכונתית, שמאמנה צביקה (צחי גראד) מנסה להשליט בהם משמעת, כדי שיזכו בגביע השכונות. אבישי ורמי מנסים לעשות כסף מהיר ממכירת סמים קלים, מסתבכים בהרפתקאות רומנטיות עם בחורות: רמי עם חוה (יובל שרף) אבישי עם גטפריק (מיכל גבריאלוב). הם גם מסתבכים עם הגנגסטר המקומי שגיא (אלון אבוטבול) שמטיל אימה על השכונה. "הדילרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדילרים", באתר AllMovie (באנגלית) "הדילרים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הדילרים", באתר אידיבי "הדילרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדילרים באתר עכבר העיר הדילרים באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה נחום מוכיח, מעורב ירושלמי - ריאיון עם הבמאי עודד דוידוף, באתר הבמה, 1 באוגוסט 2012 אור בר שלום, "הדילרים": כמה תחזיק הסטלה של עודד דוידוף?, באתר הארץ, 19 ביולי 2012 אורי קליין, ביקורת - "הדילרים": עלילה מסורבלת ונשים פלקטיות, באתר הארץ, 29 ביולי 2012 שמוליק דובדבני, "הדילרים": סרט סטלנים אינסטנט, באתר ynet, 22 ביולי 2012 עופר ליברגל, "הדילרים", סקירה, באתר סריטה, 21 ביולי 2012 מתן שירם, ‏דרוש קהל: אכזבה מהכנסות הסרטים הישראליים ב-2012, באתר גלובס, 8 בפברואר 2013
רימונים

רימונים (רִמּוֹנִים) היא התנחלות ויישוב קהילתי חילוני באזור מזרח השומרון, בתחום מועצה אזורית מטה בנימין, כ-25 קילומטרים מירושלים. היישוב ממוקם על גבעה מזרחית לכביש אלון העובר מעל בקעת הירדן. מהגבעה יש תצפית על ירושלים מצד אחד, וים המלח מצד שני. בתחום היישוב בצד מזרח מצוי מנזר נוצרי מהתקופה הביזנטית. גובה היישוב כ-690 מטרים מעל פני הים. מהבחינה הארגונית היישוב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי. נכון לשנת 2013 מתגוררות ביישוב כ-180 משפחות, דתיים וחילונים. ביישוב קיים כפר סטודנטים וש"ש השייכים לעמותת "קדמה". במקום ישנם מפעלי מזון, נגרייה, מסגרייה, מפעל לייצור שעוני מים, חוות סוסים ובריכה אזורית. הקמת היאחזות נח"ל רימונים אושרה בוועדת השרים להתיישבות ב-29 ביוני 1976 וחלוץ מגרעין אל-הב הגיע לנקודה ב-19 בינואר 1977. ב-8 בפברואר 1977 הגיעו שאר החיילים שאיישו את הנקודה וטקס העלייה על הקרקע התקיים ב-9 בפברואר 1977. בתחילה התגוררו החיילים באוהלים ובחצי השני של 1977 הוקמו מבנים. בהיעדר תעסוקה במקום עבדו החיילים בעבודות חוץ במשואה ובאזור ועסקו בביטחון שוטף. במאי 1977 הועבר לנקודה בית מלאכה לתפירת גפות לנעליים בו עבדו חלק מהבנות. בהמשך נמסר לטיפול ההיאחזות גן ירק בשטח של 30 דונם בבקעה. בינואר 1979 סוכם עם תנועת חצ"ב שהיא תגבש שני גרעינים שיאזרחו את רימונים וכוכב השחר. ב-20 באפריל 1980 בקשה אמנה לאזרח את רימונים בגרעין של 25 משפחות שהיו מוכנים לעלייה על הקרקע בסוף יוני 1980. בקשתם נענתה בשלילה מפני שהנקודה הובטחה לגרעין של האיחוד החקלאי שהיה אמור לעלות לנקודה בינואר 1981. אולם בגלל הרצון של הנח"ל לאזרח את המקום והלחץ שאם לא יאוזרח יועבר לידי אמנה, הוקדמה העלייה על הקרקע ל-21 בספטמבר 1980, עת התקיים טקס צנוע והתושבים נכנסו לבתים החדשים. לקראת ההתאזרחות כבר הוסף היישוב לרשימת יישובי הפיתוח של משרד החינוך. מקור השם הוא באתר מקראי בנחלת שבט בנימין בשם "סֶלַע הָרִמּוֹן", הנזכר במעשה פילגש בגבעה, ואשר שמו השתמר בשם הכפר הערבי הסמוך ממערב "רמון", ובשם צוק הסלע הסמוך "קובת א-רומאנה". מדיה וקבצים בנושא רימונים בוויקישיתוף רימונים באתר המועצה האזורית מטה בנימין אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ועידת השרים אישרה 5 האיחזויות בגדה, מעריב, 30 ביוני 1976 טובה צימוקי, גרעיני ה"עובד הציוני" הקימו היאחזות "רימונים" במדבר שומרון, מעריב, 17 בפברואר 1977 לנו המגל הוא החרב, כרך 2, עמ' 281-283 טובה צימוקי, גרעיני התיישבות של חצ"ב יעלו הקיץ על הקרקע, דבר, 12 בינואר 1979 איך נוספו 23 ישובים לרשימת המועדפים בתמריצים למורים, דבר, 17 בספטמבר 1980 ספר שופטים, פרק כ', פסוקים מ"ה–מ"ז. אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ה', 1051–1052.
לפטוצרטופס

לפטוצרטופס (שם מדעי: Leptoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר חי באמריקה הצפונית בשלהי הקרטיקון העליון, 68-66 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש שמו הוא "פנים רזות בעלות קרניים". הלפטוצרטופס היה צרטופסי יחסית פרימיטיבי, שחי באמריקה הצפונית ושרד עד סוף המאסטריכט לצד הצרטופסיים המתקדמים הרבה יותר. הוא היה דינוזאור בינוני-קטן, באורך של 1.5-3 מטרים ומשקל של 50-200 ק"ג. הגולגולת שלו הייתה פרימיטיבית והסממנים שמשייכים אותו לצרטופסים הם עצם ה-rostral היוצרת מקור בחזית פיו, עצמות לחיים מחודדות ועטרה קטנה וקצרה שעוטפת את הצוואר. רגליו האחוריות היו ארוכות וחזקות יותר מרגליו הקדמיות, שבהן האצבעות לא איבדו את יכולת האחיזה כמו אצל הולכי על ארבע באופן קבוע. במובן זה הוא היה יותר דומה לאורניתופוד מאשר לפרוטוצרטופס. כנראה שיכל ללכת הן על ארבע והן על שתי רגלים. הלפטוצרטופס היה דינוזאור צמחוני שניזון מצמחייה נמוכה ויכל לעכל גם צמחייה קשה. הוא חי באותו זמן שבו חי הטריצרטופס, אולי הצרטופסי המתקדם ביותר, ששרד עד סוף עידן הדינוזאורים, אז כולם נכחדו בהכחדת קרטיקון-שלישון. הוא נתגלה בעמק הצבאים האדומים באלברטה, קנדה, על ידי בארנום בראון ב-1910 אך תואר וסווג על ידו רק ב-1914. שרידיו נתגלו גם בוויומינג שבארצות הברית. סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, הוצאת אפל, 2004 - עמ' 356 מדיה וקבצים בנושא לפטוצרטופס בוויקישיתוף לפטוצרטופס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לפטוצרטופס, באתר GBIF (באנגלית) Leptoceratops במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס הבמה לילדים ונוער

פרס הבמה לילדים ונוער הם פרסים שמעניקה עמותת אסיטז' ישראל (המרכז הישראלי לעידוד הצגות תיאטרון לילדים ונוער), הסניף הישראלי של ארגון אסיטז' העולמי, להצגות לילדים ונוער, ליוצרים ולשחקנים שלהן. הפרסים הם פרי יוזמה משותפת של עמותת אסיטז' ומשרד התרבות והספורט. הפרסים מחולקים מדי שנה מאז שנת 2005/6. במסגרת הפרס פועל פסטיבל 'חלום של תיאטרון' במשך כשבוע ובו מוצגות 20 ההצגות המועמדות לפרס התיאטרון לילדים ונוער. בסיום הפסטיבל מוענקים פרסי ההצגות והיוצרים בטקס רשמי. עד 2017 התקיימו הפסטיבל והטקס באולם תיאטרון הבימה ומשנת 2018 מוצגים בתיאטרון הקאמרי. ב-25 באוגוסט 2023, הסתיים פסטיבל התיאטרון והוענקו הפרסים בטקס שהנחתה השחקנית דקלה הדר. זוכה פרס מפעל חיים – סמי לוי, מייסד ומנכ"ל התיאטרון הארצי לילדים ולנוער. הצגה לגיל הרך: לאסי – תיאטרון המדיטק. הצגה לילדים – 2 זוכות: הרון הלא נכון – תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער והעיניים של טיטו – תיאטרון ארצי. הצגה לנוער: אלוף העולם – תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. הצגת יחיד: לואיסה – תיאטרון הקרון. שחקן בתפקיד ראשי: אסף לוי – הרון הלא נכון – תיאטרון אורנה פורת שחקנית בתפקיד ראשי: עדן סלי בר – אלוף העולם – תיאטרון אורנה פורת שחקן בתפקיד משנה: תמיר גרינברג – הכי דב שיש – תיאטרון הקיבוץ שחקנית בתפקיד משנה: אלה גבריאל – "איתמר צייד החלומות" על פי דויד גרוסמן מחזה/עיבוד: חן גרטי ותום חודורוב – הכי דוב שיש בימוי: ארי טפרברג – לואיסה – תיאטרון הקרון הלחנה/עיבוד מוזיקלי: נדב ויקינסקי – הכי דוב שיש – תיאטרון הקיבוץ כוריאוגרפיה/עיצוב תנועה: יגור מנשיקוב – אגם הברווזים – תיאטרון הקיבוץ עיצוב במה: ניב מנור – לאסי – תיאטרון הקרון. ליאת שבתאי ומעין רזניק – הויטרינה של סבתא זכו לציון לשבח מחבר השופטים. מולטימדיה/עיצוב וידאו: איריס דומאני – לואיסה – תיאטרון הקרון עיצוב תלבושות: שירה וייס – הכי דב שיש – תיאטרון הקיבוץ עיצוב תאורה: יאיר סגל – לואיסה – תיאטרון הקרון עיצוב בובה: שושי יערי – "איתמר צייד החלומות" על פי דויד גרוסמן מרב יודילוביץ', 21 זוכים בפרסי הבמה של התיאטרון לילדים ולנוער, באתר ynet, 18 בספטמבר 2006 הזוכים בפרס הבמה לילדים ולנוער 2012, באתר הבמה, 27 באוגוסט 2012 נמרוד דביר, קסם על הבמה: זוכי פרסי הבמה לילדים ונוער, באתר nrg‏, 22 באוגוסט 2011 פרסי הבמה לילדים ולנוער 2013: הזוכים, באתר "הבמה" 26 באוגוסט 2013 הוענקו פרסי הבמה לילדים ולנוער 2014, באתר "הבמה", 31 באוגוסט 2014 מאיה כהן, והזוכים הם..., באתר ישראל היום, 28 באוגוסט 2015 זוכי פרסי תיאטרון הילדים והנוער 2016, באתר הבמה, 4 בספטמבר 2016 טקס חלוקת פרסי הבמה לילדים ונוער 2017, סרטון באתר יוטיוב הזוכים בפרס הבמה לשנת 2020, בעמוד הפייסבוק של אסיטז' ישראל פרסום בדף הפייסבוק של אסיטז' ישראל.
אקרוליין

אקרוליין (Acrolein; שם מדעי: propenal) הוא האלדהיד הבלתי רווי הפשוט ביותר. החומר הוא נוזל חסר-צבע, בעל ריח חזק ולא נעים. ריח שמן שרוף (בעת הרתחת שמן בישול לנקודת העשן שלו) נגרם מהתפרקות גליצרול שבשמן לאקרוליין. אקרוליין מיוצר באופן תעשייתי על ידי חמצון-חיזור של פרופן, כשהאוויר משמש כמקור לחמצן, ונדרש תחמוצת מתכות כזרז הטרוגני, כך שהניסוח הכימי הוא: CH2=CHCH3 + O2 → CH2=CHCHO + H2O. אקרוליין בצורתו הטהורה הוא רעיל, ובמגע ישיר עם העור, העיניים וחללי האף הוא גורם לצריבה חזקה. למרות שהאקרוליין נמצא במאכלים המטוגנים בשמן עמוק, נוכחתו היא רק כמה מיקרוגרמים ספורים לקילוגרם, בעוד שהכמות המזיקה היא כ-7.5 מיליגרם לק"ג אחד של מסת גוף. מדיה וקבצים בנושא אקרוליין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ורז' מאטרון

ז'ורז' פרנסואה פול מארי מאטרון (בצרפתית: Georges François Paul Marie Matheron;‏ 2 בדצמבר 1930 – 7 באוגוסט 2000) היה מתמטיקאי וגאולוג צרפתי. נודע כמייסד הגיאוסטטיסטיקה, ומייסד (יחד עם ז'אן סרה) המורפולוגיה המתמטית. מאטרון למד באקול פוליטקניק בפריז (בין השאר אצל פול לוי) ואחר כך בבית הספר הפריזאי לכרייה. במשך כעשור, בין השנים 1954–1963, ערך סקר גאולוגי באלג'יריה ובצרפת. במהלך תקופה זו הושפע רבות מעבודתו של דני קריג ואחרים. בעקבות כך פיתח את שיטת הקריגינג לחיזוי, הקרויה על שמו. מדיה וקבצים בנושא ז'ורז' מאטרון בוויקישיתוף ז'ורז' מאטרון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפתים ובנושא מתמטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעלה

נַעֲלֶה היא התנחלות עירונית בעלת אופי חילוני השייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב שוכן בגובה של 430 מטרים מעל לפני הים בדרום-מערב שפלת השומרון, צפונית לעיר מודיעין וממזרח ליישוב ניל"י. הקמת היישוב החלה בתחילת שנות ה-80, בתכנונם של האדריכלים אברהם יסקי ויוסי סיוון, והאכלוס הראשוני היה בספטמבר 1988 על ידי קבוצה של עובדי התעשייה האווירית שכינו את ארגונם "לביא" על שם פרויקט הלביא. בתחילה נבנו ביישוב 26 בתי קבע, ובתחילת שנות ה-90 הוצבו ביישוב כ-15 קרוואנים. בשנת 1998 החלו פרויקטים להרחבת היישוב, שבמהלכם נבנתה שכונה חדשה, הקרוואנים פונו ובמקומם נבנו בתי קבע נוספים. באמצע שנת 2008 התגוררו בנעלה 230 משפחות. בשנת 2009 החל פרויקט הרחבה נוסף "מעלה מודיעין" אשר קלט כ-105 משפחות חדשות. ביישוב מתגוררים כ-2,800 תושבים (נכון לשנת 2022). לפי המכון הפלסטיני, המכון למחקר יישומי - ירושלים, נעלה בנויה על אדמות שהופקעו מהיישובים הפלסטיניים אל-איתיחאד, דיר קדיס ושיבתין. עם זאת, על פי מפת הסקר הבריטי משנת 1944 לא היו בידי שיבתן או דיר קדיס אדמות חקלאיות בגבעות עליהן יושבת נעלה.[1] בנעלה פועלים מעונות יום, גני ילדים, בית ספר יסודי, צהרונים, ספריה, מתנ"ס, ברכת שחיה עונתית, מכולת, פיצרייה, בית קפה, מקווה טהרה, בית כנסת, אולם אירועים ושבט תנועת הצופים. שבט הצופים נוסד ב-2012 ומונה כ-150 חניכים. לטובת גילאי התיכון עומדות הסעות מאורגנות לבתי ספר תיכון במודיעין. שכונת מגורים שלא אוכלסה ועומדת שוממה ביישוב, 2/2006 בית מגורים חדש ביישוב, 2/2006 אחד מקבוצת בתי המגורים הראשונים ביישוב, אותם תיכנן האדריכל אברהם יסקי, 2/2006 הנוף הנשקף מבתי היישוב הכניסה ליישוב מכביש 463 מדיה וקבצים בנושא נעלה בוויקישיתוף נעלה באתר המועצה אזורית מטה בנימין קישור לאתר היישוב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 Al-Itihad Town Profile (Beitillu, Jammala & Deir 'Ammar), ARIJ, pp. 16-17 Deir Qaddis Village Profile, ARIJ, p. 17 Shabtin Village Profile, ARIJ, p. 16
ויבר

ויבר (אנגלית: Weaver) הוא שם משפחה שמשמעותו אורג. האם התכוונתם ל... ג'ורדין ויבר – מתעמלת אמריקאית ג'קי ויבר – שחקנית קולנוע אוסטרלית הארייט שו ויבר – פעילה פוליטית בריטית סיגורני ויבר – שחקנית קולנוע אמריקאית סקוטי ג'ו ויבר – קורבן פשע שנאה ובר וייבר
מסדר עמיתי הכבוד

מסדר עמיתי הכבוד (באנגלית: Order of the Companions of Honour, או בר"ת: CH) הוא מסדר של חבר העמים הבריטי. המסדר נוסד בשנת 1917 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. החברוּת בו מוענקת על ידי המונרך עבור הישגים יוצאי דופן בתחומי האומנות, ספרות, מוזיקה, מדע, פוליטיקה, תעשייה והדת. בראש המסדר עומד מונרך הממלכה המאוחדת וחבר העמים הבריטי, ומלבדו בכל זמן נתון יכולים להיות חברים בו עד 65 עמיתים ממדינות חבר העמים, בנוסף למספר חברי כבוד ממדינות אחרות. חברות במסדר עמיתי הכבוד אינה מעניקה תואר אבירות, אך עם זאת החברים בו רשאיים לשאת את האותיות CH אחרי שמם. הענקת חברות במסדר נעשית לראות עיניו של המונרך, אך עשויה להיות מומלצת גם על ידי ראש הממשלה. עיטור המסדר מורכב ממדליה התלויה מסרט בצבע אדום, שלאורך הדפנות שלו משובצים ריבועים בצבע צהוב. המדליה היא בצורה אובלית אשר במרכזו ריבוע מוזהב הכולל איור של עץ אלון, בצידו השמאלי תלוי כתר המלוכה ובצידו הימני עומד אביר רכוב על סוס. לאורך דפנות המדליה ישנה טבעת אמייל בצבע כחול ולאורכה כתוב המוטו של המסדר: "נאמן במעשה וצלול בכבוד" (In action faithful and in honour clear). המדליה מחוברת לסרט בעזרת טבעת מתכת המתחברת למדליה בעזרת צורתו של כתר המלוכה המוצב מעל המדליה. תחילה הוגבל מספר החברים במסדר ל-50, אך מספרם גדל ב-1943 ל-65 חברים. החלוקה הפנימית נקבעה אז ל-45 מהממלכה המאוחדת, 7 לאוסטרליה, 2 לניו זילנד ודרום אפריקה, ו-9 לשאר המדינות; ב-1970 גדל המספר ל-47 מהממלכה המאוחדת, 2 לניו זילנד ו-9 לכל השאר; וב-1975 נוספו שני חברים לניו זילנד בעוד מספר החברים מכל שאר המדינות ירד ל-7. עמוד המסדר באתר המלוכה הבריטית מסדר עמיתי הכבוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Companions of honour
נריה

נֵרִיָּה היא התנחלות דתית לאומית תורנית בהרי גופנה שבמערב בנימין, הממוקמת בגוש דולב-טלמונים ושייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב נמצא בגובה של כ-540–590 מטר מעל פני הים, ונקרא על שמו של הרב משה צבי נריה. באופן רשמי מוגדר היישוב כשכונה של טלמון וכך גם היישובים הסמוכים אליו כרם רעים וחרשה. היישוב הוקם בשנת 1991 (ה'תשנ"א) על ידי מספר משפחות שאליהן הצטרפו תלמידים מישיבת מרכז הרב. נכון לשנת תשפ"ג מונה היישוב כ-500 משפחות. רב היישוב היה במשך שלושה עשורים הרב מיכאל הרשקוביץ. בניסן ה'תשפ"ד נבחר הרב יוסף טהר לרב היישוב. היישוב הוקם שנתיים לאחר טלמון, על הגבעה שעליה תוכנן לקום היישוב טלמון. בתחילה נקראה הגבעה טלמון ב' או טלמון צפון. לאחר מספר שנים וגידול משמעותי באוכלוסייה הוחלט להחליף את שם היישוב לנריה על שמו של הרב משה צבי נריה, שכן רבים מתושבי היישוב נמנו על תלמידיו. שמות הרחובות ביישוב לקוחים משיר השירים. גרעין המשפחות הראשון ביישוב הגיע בעיקר מירושלים וממעלה לבונה. מרבית הגרעין הראשוני עזב, ולאחר תקופה התגייסה תנועת אמנה לסייע לחמש המשפחות שנשארו במקום. התנאים היו קשים, ללא מים זורמים וכביש גישה סלול. ביישוב ישנם מספר בתי כנסת, גנים ומעונות. בנוסף יש תלמוד תורה "נהג כצאן יוסף", בית ספר "אוריה" לבנות ואולפנה השייכת לרשת בני עקיבא. ביישוב פועלות מרפאות של לאומית ומכבי, וכן חנויות נוספות. ביישוב פועלים סניפים נפרדים (סניף בנים וסניף בנות) השייכים לתנועת הנוער אריאל. אתר הקרוונים שבו התיישבו המשפחות הראשונות עם הקמת היישוב, שבו ממוקמים כיום האולפנא, התלמוד-תורה, בית הספר לבנות, המזכירות, חנות "שוקא", חנות יד שנייה ופינת חי. בתי אמנה ובניה פרטית. בשכונה זו גרים רוב תושבי היישוב, ובה מעונות יום, גני ילדים, בית הכנסת המרכזי, מקוה נשים, מקוה גברים, מועדון, אולם שמחות, אולם רב תכליתי, סניף בנים של תנועת "אריאל", מכולת, וכן כמה חנויות נוספות. בשנת ה'תשע"ז (2017) נחתם חוזה עם חברת 'הרי זהב' על בניית עוד כ־300 יח"ד שירחיבו את שכונת הקבע לכיוון דרום ודרום-מערב, וזאת בכמה שלבים. שלב א' הושלם בשנת תשפ"א וכלל כ-50 יח"ד, רובן בבנייה רוויה. בחורף תשפ"ג התחיל שיווק שלב ב' שכולל כ-120 יח"ד. במהלך סוף שנת תשפ"ג ותחילת שנת תשפ"ד (2023) נבנו בשכונה מבנה חדש לסניף הבנות (של תנועת 'אריאל'), חדר נוער צעיר וכן בוגר של בנות היישוב. "זית רענן" הוקמה בחודש תמוז ה'תשס"א ונקראה על שם הרב שלמה רענן שנרצח בחברון. נכון ל-2020, גרות בזית רענן 22 משפחות, בהן שתי משפחות הגרות במבני קבע. בשכונה בית כנסת ואף בריכת שחיה המושכרת לקבוצות או משפחות. בפברואר 2023 אישרה מועצת התכנון העליונה את קידום "תוכנית 235/1" במסגרתה ייבנו במקום 189 יחידות דיור חדשות. בסמוך ליישוב קבוצה המונה 8 מעיינות בשם עינות ענר. המעיינים מטופחים ומתוחזקים על ידי נוער היישוב. גן שעשועים ביישוב בית כנסת ביישוב חלון בבית הכנסת מדיה וקבצים בנושא נריה בוויקישיתוף נריה, באתר מועצה אזורית מטה בנימין אתר היישוב נריה נריה (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית נריה, באתר myesha.org.il זית רענן, באתר של מועצת ישע
רייף ספול

רייף ג'וזף ספול (באנגלית: Rafe Joseph Spall; נולד ב-10 במרץ 1983) הוא שחקן קולנוע אנגלי, הנודע בזכות הופעותיו בסרטים "חיי פיי", "פרומתאוס", "שוטרים לוהטים" ו"עולם היורה: נפילת הממלכה". ספול נולד במזרח דולוויץ' שבמערב לונדון, אביו הוא השחקן המוערך טימותי ספול, ואימו היא שיין (לבית בייקר) ספול. הוא הילד האמצעי משלושה ילדים, שתי אחיות הלך בדרכו המקצועית של אביו בתקווה להפוך לשחקן. למד ב"מכללת האברדשרס אסקס האטצ'אם" וב"תיאטרון הנוער" שבלונדון. ב-2004 התפרסם ספול לראשונה בקומדיית האגרוף "חברים לזירה" ובקומדיית האימה "מת על המתים". ב-2005 שיחק ספול בדרמת הספורט האלימה "בלי חוקים" בתפקיד סוויל מחוג אוהדי "ווסט האם יונייטד" ב-2006 הופיע בקומדיה הרומנטית של רידלי סקוט "שנה מופלאה". ב-2007 שיחק ספול בקומדיית הפעולה "שוטרים לוהטים" בתפקיד שוטר משטרת סטנפורד קארטוורייט. ב-2011 שיחק ספול בתפקיד המחזאי ויליאם שייקספיר במותחן הפוליטי התקופתי של רולנד אמריך "אנונימי" ובדרמה "יום אחד" בתפקיד הקומיקאי איאן. ב-2012 התפרסם ספול בזכות תפקידיו בסרט ההרפתקאות של אנג לי "חיי פיי", בתור הכתב המראיין את פיי פאטל המבוגר (אירפאן קאן) ובסרטו של רידלי סקוט "פרומתאוס", בו שיחק בתור הביולוג המומחה לבוטניקה מילבורן. ב-2018 שיחק בעולם היורה: נפילת הממלכה בתפקיד: אלי מילס, הנבל הראשי המנסה לגרוף רווחים ממכירת דינוזאורים. זהו תפקידו הראשון בתפקיד נבל. ב-2019 שיחק בסרט "צדק ורחמים" בתפקיד תובע פלילי. מאז 2010 נשוי לשחקנית ילידת-דרום אפריקה, אליז דו טויט. להם בת שנולדה ב-2011, ובן שנולד ב-2012. חברים לזירה (2004) מת על המתים (2004) הטיפה האחרונה (2005) בלי חוקים (2005) ילדים מתבגרים (2006) שנה מופלאה (2006) ים סרגסו הרחב (2006) - סרט טלוויזיה של BBC Four גרינדהאוס (2007) שוטרים לוהטים (2007) המדריך לצופה הצעיר (2009) סוס (2010) אנונימי (2011) שנה ראשונה (2011) פרמתאוס (2012) חיי פיי (2012) סוף העולם (2013) שנה גג (2013) אולי בכל זאת (2013) X+Y ‏(2014) מכונת הכסף (2015) העי"ג (2016) הסנוניות והאמזונות (2016) הריטואל (2017) עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) גברים בשחור: אינטרנשיונל (2019) רק רחמים (2019) דנמרק (2019) Long Story Short ‏(2021) William Tell ‏(TBA) Rich Flu‏ (TBA) בני החירות (2015) רואדיז (2016) מלחמת העולמות (2019) ההרעלות בסולסברי (2020) Trying (2020-הווה) האנגלייה (אנ') (2022) מדיה וקבצים בנושא רייף ספול בוויקישיתוף רייף ספול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רייף ספול, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רייף ספול, באתר AllMovie (באנגלית) רייף ספול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רייף ספול, באתר MusicBrainz (באנגלית)
העזרה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הָעֲזָרָה – השם המקובל לחצר בית המקדש העזרה (ספר) – רומן של קתרין סטוקט משנת 2009 העזרה (סרט) – סרט דרמה אמריקאי משנת 2011 המבוסס על ספר בעל אותו שם ראו גם עזרה
ניקה (סרט)

ניקה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ארנון צדוק משנת 2012. ניקה (ז'ניה וסרמן), היא בחורה אוקראינית שנחטפה מביתה כדי להימכר לזנות. פרנקו הוא גנגסטר אכזרי שמוכר אותה לזנות. איוואן (אולג לוין), אביה של אנסטסיה בת ה-12, נשוי לנטשה (מריה אובנוב), הפסיד כסף בהימורים לפרנקו. כדי להחזיר את חובו, הוא שומר למשך שבועיים על ניקה בדירת מסתור מוזנחת, עד שהקונה שלה יגיע. איוואן מספר לבני משפחתו שמצא עבודה במפעל עופרת. איוואן וניקה מנהלים ביניהם מערכת יחסים שנעה בין אלימות, ליחסים אינטימיים ואהבה. הסרט "ניקה" השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, רוסיה; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסופיה, בולגריה. "ניקה" זכה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בבייג'ינג, סין. "ניקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ניקה", באתר AllMovie (באנגלית) "ניקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ניקה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "ניקה", באתר אידיבי "ניקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ניקה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית זהר וגנר, "ניקה": קשור אותי, אהוב אותי, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2012 מרט פרחומובסקי‏, ארנון צדוק בסרט "ניקה": בידור קולנועי גס ויעיל - וואלה תרבות, באתר וואלה, 8 בספטמבר 2012 שמוליק דובדבני, "ניקה": קשירות בלי הקשרים, באתר ynet, 8 בספטמבר 2012 יאיר רוה, "ניקה", ביקורת, פורסם ב"פנאי פלוס", 5 בספטמבר 2012 מתן שירם, ‏דרוש קהל: אכזבה מהכנסות הסרטים הישראליים ב-2012, באתר גלובס, 8 בפברואר 2013