laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הכנסת אוהל אהרון

בית הכנסת אוהל אהרון הנמצא בקמפוס הטכניון בחיפה, תוכנן על ידי האדריכל אהרון קשטן, ונבנה בשנת 1969. המבנה קרוי ע"ש אהרון יסלזון, אחיו של לודוויג יסלזון, שהיה אחד מהעשירים בקהילה היהודית בארצות הברית. בשנת 1983 הופיע בית הכנסת על בול שהוציא השירות הבולאי בעיצובו של אסף ברג. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, הוקם לצד בית הכנסת בית המדרש בתכנונו של אסף קשטן, בנו של מתכנן בית הכנסת. את הבניין תכנן האדריכל אהרן קשטן שעסק בהוראה בפקולטה לארכיטקטורה, בטכניון ומיעט לתכנן מבנים. המבנה נבנה בהתאם לעקרונות הברוטליזם. המבנה ממוקם בסמוך למרכז העובדים אשר ברחוב דוד רוז, מערבית למבני הפורום. הוא מוקף מצפון וממזרח בחורש אורנים, כאשר רחבת בית הכנסת בעלת חשיבות אורבנית כחלל התכנסות מוגדר ופתוח. בית הכנסת הוא מבנה מופשט שעומד בפני עצמו ואינו מתחבר למכלול המבני השלם של הקמפוס האוניברסיטאי, בדומה לבתי כנסת אחרים שנבנו בקמפוסים שונים בישראל, כגון בית הכנסת בגבעת רם שתכננו היינץ ראוי ודוד רזניק ובית הכנסת בתל אביב, שתכנן מריו בוטה – שלושתם מבנים עצמאיים שלא קשורים לסביבתם. קשטן השעין גג בטון בעל צורת פירמידה הפוכה, מדורג פנימה על שתי קשתות בטון מצטלבות דיאגונלית, כאשר רגלי הקשתות מהוות ארבעה עמודים מרכזיים. עמודים אלה מאזכרים מסורת עתיקה של בתי כנסת, אשר גגם נשען על ארבעה עמודים. התרוממות הגג מעל הקירות יוצרת את מקור האור ומאפשרת לשמור על אטימותם. בנוסף העמיד האדריכל את המבנה כולו על עמודים נמוכים, וכך נוצר חלל מוצל שיכול לשמש כעין חצר (עֲזָרָה) צמודה לבניין. גרם מדרגות פשוט, עשוי בטון חשוף כמו הגג, מוביל לאולם התפילה. אהרון קשטן קריית הטכניון אבא אלחנני, המאבק לעצמאות של האדריכלות הישראלית במאה ה-20, תל אביב : משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1998 מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת אוהל אהרון בוויקישיתוף בית‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌‌ כנסת אוהל אהרון - טכניון, חיפה, באתר כיפה סגלית פישביין, בתי הכנסת היפים בישראל - חלק ב', באתר ynet, 6 באוקטובר 2008 החיים בקמפוס § שירותי דת, באתר admissions.technion.ac.il תיק תיעוד מקדים | בית הכנסת אהל אהרון | קריית הטכניון | חיפה, באתר שלום אדריכלות, ‏2021-03-01 מיכאל יעקובסון, סיבוב בבית הכנסת בטכניון בתכנון אהרן קשטן, באתר חלון אחורי, ‏2013-08-06
הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס

הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית: Johns Hopkins University Press; ההוצאה קרויה גם בשמות JHU Press וכן JHUP) היא חברת ההוצאה לאור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד. היא נוסדה ב-1878, וזו ההוצאה לאור האוניברסיטאית (אנ') הוותיקה ביותר מבין כל אלו הפועלות בארצות הברית. ההוצאה לאור מפרסמת ספרים וכתבי עת, ומטעמה פועלות מחלקות נוספות המפעילות מאגרי מידע אלקטרוניים. משרדי ההוצאה לאור נמצאים בצ'ארלס וילג' (אנ'). דניאל קוייט גילמן (אנ'), נשיאהּ הראשון של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, חנך את ההוצאה לאור ב-1878. ההוצאה לאור החלה בשם "סוכנות הפרסום האוניברסיטאית", ובשנתיים הראשונות לקיומה פורסמו מטעמה שני כתבי עת. הספר הראשון של ההוצאה לאור פורסם ב-1881, שלוש שנים לאחר הקמתה. הוא יצא לאור לכבודו של סידני לאנייר (אנ'), שהיה אחד הכותבים הראשונים באוניברסיטה. ב-1891, סוכנות הפרסום שינתה את שמה ל"הוצאת ג'ונס הופקינס", וב-1972 ל"הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס". ב-1993, לאחר שעברה מספר פעמים מקמפוס אחד למשנהו, ההוצאה עברה לבניין ששימש בעבר בתור כנסייה בשכונת צ'ארלס וילג' שבבולטימור. המבנה הוקם ב-1897 ככנסייה קתולית על שם "הקדושים פיליפ וג'יימס", אך מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 מאכלס המבנה את ההוצאה. ב-2017, לאחר פרישתה של מנהלת ההוצאה לאור קת'לין קין, מינתה ההוצאה לאור את ברברה פופ למנהלתה החדשה. JHU Press מפרסמת 90 כתבי עת מדעיים ולמעלה מ-200 ספרים חדשים בכל שנה. מאז 1993, מנהלת הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס את Project MUSE, ספר מקוון הכולל למעלה מ-550 כתבי עת מדעיים ויותר מ-20,000 ספרים אלקטרוניים. הוצאת הספרים פועלת בשלושה תחומים מרכזיים: הוצאת ספרים: רכישות, עריכת כתבי יד, עיצובם, הפקתם ושיווקם פרסום כתבי עת והוצאה אלקטרונית, הכוללת את Project MUSE Hopkins Fulfillment Services (HFS): עיבוד הזמנות, מערכות מידע ומרכז ההפצה אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (באנגלית) הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית פייסבוק הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית אינסטגרם הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ברשת החברתית LinkedIn הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, סרטונים בערוץ היוטיוב הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, הבלוג הרשמי הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, באתר פינטרסט Jeff Camhi, A Dam in the River: Releasing the Flow of University Ideas, p .149 JHU Press names publishing industry veteran Barbara Kline Pope as new director, באתר "Johns Hopkins University" (באנגלית)
דיוויזיית השריון ה-14 (ארצות הברית)

דיוויזיית השריון ה-14 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 14th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית. הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1942 במחנה צ'אפי בארקנסו ונחתה במרסיי, צרפת ב-29 באוקטובר 1944. הדיוויזיה נכנסה ללחימה בגבול הצרפתי-איטלקי כחלק מהארמייה השביעית, ובינואר 1945 לחמה נגד מבצע נורדווינד הגרמני. במרץ 1945 חצתה הדיוויזיה את הריין, ולאחר מכן השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה, ובכלל זה השתתפה בקרב נירנברג ובשחרור מחנות ריכוז בדרום גרמניה. במהלך הימים האחרונים של מלחמת העולם השנייה שחררה הדיוויזיה כ-200,000 שבויי מלחמה של בעלות הברית ממחנות הריכוז הגרמניים. בין המשוחררים היו כ-20,000 חיילים אמריקאים, מלחים ואנשי אוויר, כמו גם כ-40,000 חיילים מבריטניה ומחבר העמים הבריטי. הדיוויזיה הושבתה עם שובה לארצות הברית, ופורקה בווירג'יניה ב-15 באוקטובר 1945. ורנון פריצ'רד (15 בנובמבר 1942–יולי 1944) אלברט סמית (יולי 1944–16 בספטמבר 1945) דיוויזיית השריון ה-14 (באנגלית)
הר וסטמינסטר

הר וסטמינסטר (באנגלית: Mount Westminster) הוא הר ברכס סאפורטרז, באזור חוף דופק, של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. הר וסטמינסטר ממוקם מצידו המזרחי של קרחון בירדמור. הר וסטימנסטר ממוקם 7 קילומטרים מדרום להר קינזי. גובהו של הר בירדמור 3,370 מטרים מעל פני הים. ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה 1907–1909 (משלחת נמרוד). שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד. ההר נקרא על שם יו גובנר, הדוכס השני מווסטמינסטר (Hugh Grosvenor, 2nd Duke of Westminster), שהיה התומך הכספי של משלחת נמרוד.
נוטוכרוס

נוטוכרוס (שם מדעי: Notochoerus) הוא סוג נכחד של חזיר גדול מתת-המשפחה הנכחדת Tetraconodontinae, אשר חי באפריקה של הנאוגן (בין המיוקן לפליוקן). המאובנים שלו התגלו באתיופיה ואוגנדה ותוארו למדע ב-1925 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד לייקר (אנ'). הסוג מכיל 4 מינים שבמקור נחשבו לחלק מהסוג Nyanzachoerus, אך הופרדו עקב מתאר נפרד של החטים הרחבים. חזיר זה היה גדול יחסית והוא הגיע לאורך ממוצע 210 ס"מ, לגובה 130 ס"מ ולמשקל מוערך של 250–450 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד הגדולים שבחזירים. הגולגולת הייתה דומה מעט לזה של חזיר יבלות והייתה רחבה ובעלת מספר זיזים בולטים שנוצרו מאמייל מעליה וחטים רחבים ששימשו כנראה למאבק יריבים. נוטוכרוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נוטוכרוס, באתר GBIF (באנגלית) "A new species of Notochoerus (Artiodactyla, Suidae) from the Pliocene of Ethiopia". Journal of Vertebrate Paleontology. 24: 474–480. doi:10.1671/2499 Evolving Eden By Alan Turner and Mauricio Anton
תיאטרון השחר רב-תרבותי

תיאטרון השחר רב-תרבותי הוא תיאטרון רפרטוארי בישראל, אשר נוסד בשנת 2015. את עמותת "תיאטרון השחר רב – תרבותי" חלמה, הקימה ומקיימת השחקנית והיוצרת גילית יצחקי ומנהלת אותו עד היום. חזונה ליצור מסורת תיאטרלית העוסקת בתרבויות ובמורשות של קהילות יהודי ערב והמזרח תוך פיתוח שפה אומנותית ייחודית השואבת את השראתה מתרבויות אלו. חזון זה הביא להקמת עמותת "תיאטרון השחר רב תרבותי" תיאטרון השחר בא לעולם מתוך רצון לתת מענה בשדה התיאטרון לתשוקה ההולכת וגוברת של רבים להכיר את סיפורי החיים של יהודים יוצאי מדינות ערב ולהתוודע למרקם החיים הייחודי ורב-פנים שלהם שהחל בארצות מוצאם ונמשך שנים רבות לאחר עלייתם לארץ. הצגת הביכורים של התיאטרון "הבנות של אבא" זכתה לשבחים על הישגיה האומנותיים והמקצועיים ואף הושוותה להצגה "כנר על הגג" ולטרילוגיה של נגיב מחפוז (זוכה פרס נובל לספרות 1988) "בית בקהיר" וכן נכללת ברפרטואר תרבות לישראל וסל תרבות. בשנת 2018 זכתה יצחקי בפרס אח"י על תרומתה החלוצית במחקר, כתיבה והפקת ההצגה "הבנות של אבא" ובהקמת התיאטרון. עד היום (2022) צפו בהצגה כ-80,000 איש. עיקרון נוסף שמנחה את התיאטרון הוא יצירת דיאלוג עם האוכלוסייה הערבית בארץ שלא נחשפה לסיפורם ולהווייתם של קהילות יהודי ערב שחיו בארצות ערב במשך כ-2,600 שנים ומטבע הדברים חולקות אוצר תרבותי רחב (שפה, מוזיקה, אוכל, תרבות, אמנות, מנהגים, אמונות) עם העולם הערבי אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון השחר רב-תרבותי תיאטרון השחר רב-תרבותי, ברשת החברתית פייסבוק תיאטרון השחר רב-תרבותי, סרטונים בערוץ היוטיוב
גארפילד (דמות)

גארפילד (באנגלית: Garfield) הוא דמות בדיונית המשמשת כדמות הראשית ברצועת קומיקס בעלת אותו שם מאת המאייר האמריקאי ג'ים דייוויס (אנ'). גארפילד הוא חתול אנתרופומורפי ג'ינג'י בעל תכונות אנושיות ובעל עודף משקל, אשר מתאפיין בעצלנות וברעבתנות יוצאות-דופן. גארפילד הוא חיית המחמד של הקריקטוריסט ג'ון ארבאקל. גארפילד ידוע במיוחד בשל אהבתו ללזניה ולשינה, ובשנאתו לימי שני, לחתול נרמל ולפעילות גופנית. גארפילד נוטה גם להיות אנוכי, עוקצני, פסימי, סרקסטי וציני. גארפילד הוא חתול ג'ינג'י בעל עודף משקל שנודע בעצלנותו, הסרקזם הזחוח שלו והתשוקה העזה שלו לאוכל, ובמיוחד הוא אוהב לאכול "ג'אנק פוד", כמו לזניה, פיצה, גלידה, המבורגרים, פשטידה, דונאטס, אוכל סיני וממתקים. המאכל האהוב עליו ביותר הוא לזניה. לעיתים רבות בעלילת סדרת הקומיקס של גארפילד משקלו של גארפילד הוא מושא ללעג, במיוחד מצד המשקל האלקטרוני המדבר של גארפילד. גארפילד בדרך כלל אינו מתמודד היטב עם העלבונות שפולט המשקל האלקטרוני (או מכל אחד אחר), ובדרך כלל מגיב להערות מסוג אלו באלימות או בקאמבק מסוג כלשהו. גארפילד חי עם הבעלים המעט אקסצנטרי והמגושם ג'ון ארבוקל ואודי אשר הוא כלב המחמד הלא אינטליגנטי של ג'ון, והוא נהנה להקניט את שניהם באופן סאטירי. הוא אוהב במיוחד לגרום להעליב את אודי, להתגרות בג'ון על כך שהוא כה מגושם מבחינה חברתית, ועל חוסר הפופולריות של ג'ון בקרב נשים. ברצועת הקומיקס גארפילד נוהג לדבר באמצעות בועות מחשבה, ובעוד שבעלי החיים האחרים מסוגלים להבין אותו, ג'ון בדרך כלל לא מסוגל להבין את גארפילד (אף על פי שנדמה לעיתים רבות שג'ון מנסה לקיים דיאלוג עם גארפילד לעיתים קרובות). בנוסף להופעתו ברצועת הקומיקס, גארפילד השתתף בסדרות "גארפילד", "גארפילד שואו" ו-"Garfield Originals", ובסרטים "גארפילד: הסרט", "גארפילד 2", "גארפילד הופך לאמיתי", "פסטיבל הצחוק של גארפילד", "גארפילד וכח החיות" ו"גארפילד". כמו כן הוא הופיע במשחקי וידאו ומדיות נוספות. ג'ים דייוויס קרא לגארפילד על שם סבו, ג'יימס גארפילד דייוויס, אשר נקרא במקור על שמו של הנשיא ג'יימס גרפילד. סקוט ביץ' (בשנת 1980 בסרטון "The Fantastic Funnies") לורנצו מיוזיק (בשנים 1982–2001 בספיישלים טלוויזיוניים ובסדרת הטלוויזיה "גארפילד"). טום סמוטרס (בשנת 1991 בפרסומות של אלפו) ביל מארי (בשנים 2004–2006 בסרט "גארפילד: הסרט" ובסרט "גארפילד 2") ג'ון ברנרד (בשנים 2004–2016, בין היתר במשחק הווידאו "Garfield") פרנק וולקר (בשנים 2007 עד ההווה במשחק המחשב "Garfield Gets Real", בסרט התלת־ממדי "פסטיבל הצחוק של גארפילד", בסרט התלת־ממדי "גארפילד וכח החיות", ובסדרת האנימציה התלת־ממדית "גארפילד שואו") כריס פראט (בסרט האנימציה "גארפילד" מבית סרטי סוני שמתוכנן לצאת לאקרנים בשנת 2024) מדיה וקבצים בנושא גארפילד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Mario Kart 64

Mario Kart 64 (בתעתיק לעברית: מריו קארט 64, ביפנית: マリオカート64) הוא משחק מרוצי קארטינג בזיכיון מריו שפותח על ידי חברת נינטנדו עבור קונסולת המשחק נינטנדו 64. המשחק הושק לראשונה ביפן ב-14 בדצמבר 1996, ובהמשך באמריקה הצפונית ב-10 בפברואר 1997 ובבריטניה ב-24 ביוני 1997. זה היה המשחק הראשון בסדרת משחקי מריו קארט בו חל מעבר לגרפיקת תלת-ממד אמיתית המבוססת על שימוש בפוליגונים וכמו גם היה הראשון בסדרה בו הייתה תמיכה לעד ארבעה שחקנים. השחקנים מסוגלים לשחק בדמויות שונות בזיכיון מריו אשר מתחרות זו בזו במגוון מסלולים שונים ומסוגלים להשתמש בפריטים שונים שמסולים להאט את היריבים או לסייע לשחקן להשיג יתרון במירוץ. המעבר לגרפיקה תלת־ממדית המבוססת על שימוש בפוליגונים איפשרה לשלב מסלולים עם פיצ'רים שלא היו זמינים במשחק המקורי כגון שינויים בגובה, גשרים, קירות ובורות. המשחק זכה להצלחה מסחרית ולשבחים והפך למשחק השני הנמכר ביותר של נינטנדו 64. המשחק כולל שמונה דמויות שניתן לשחק בהן - מריו, לואיג'י, הנסיכה פיץ', טואוד, יושי, באוזר, ואריו ודונקי קונג. הדמויות מחולקות לשלוש קטגוריות לפי משקל - משקל קל (למכוניות הקארטינג של אותן הדמויות יש את התאוצה והמהירות הגבוהה ביותר), משקל כבד (למכוניות הקארטינג של אותן הדמויות יש משקל גבוה יותר אשר מאפשר להם לדחוף שחקנים אחרים מהמסלול, אך הם נוטים גם לעיתים רבות יותר לאבד מהמהירות בזמן ביצוע פניות, ויש להם את המהירות המרבית והתאוצה הנמוכים ביותר), ומשקל בינוני (למכוניות הקארטינג של אותן המויות יש תאוצה בינונית ומהירות מרבית אשר זהה למכוניות של הדמויות במשקל כבד, אבל יש להם שליטה הרבה יותר טובה בהיגוי). Grand Prix - במצב משחק זה שחקן אחד או שניים בוחר/ים מתחרים בדמויות אחרות בארבעה מרוצים שונים בארבעה סוגי גביעים (פטריה, פרח, כוכב וספיישל) נגד 7 או 6 דמויות אשר המחשב משחק בהן. ברגע שהשחקן משלים מרוץ, מחלקים נקודות לפי המקום שאליו הגיע. אם השחקן מגיע למקום חמישי ומטה הוא יצטרך להתחיל את המרוץ מחדש. בניגוד ל"סופר מריו קארט" השחקן יכול להתחיל מחדש ללא הגבלה. לאחר שהשלים את ארבעת המרוצים מחלקים גביעים לפי ההישג: ארד למקום השלישי, כסף לשני וזהב לראשון. רמות הקושי במשחק תלויות בגודל המנוע 50, 100 או 150. Time Trial - מצב משחק בו ישנו שחקן אחד אשר יעבור מרוץ בשלוש הקפות תחת הגבלת זמן. Versus mode - במצב משחק זה, שניים עד ארבעה שחקנים מתחרים במרוץ ללא מתחרה של המחשב. Battle Mode - במצב משחק זה, שניים עד ארבעה שחקנים מתחרים בקרבות אשר קובע מי יעמוד אחרון. מדיה וקבצים בנושא Mario Kart 64 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Mario Kart 64 (ביפנית) Mario Kart 64, סרטונים בערוץ היוטיוב Mario Kart 64, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Futter, Mike (2 ביוני 2014). "Mario Kart 8 Speeds To Over 1.2 Million Sales In Opening Weekend". Game Informer. GameStop. נבדק ב-2 ביוני 2014. {{cite journal}}: (עזרה) "NG Alphas: Super Mario Kart 64". Next Generation. Imagine Media (25): 155–163. בינואר 1997. {{cite journal}}: (עזרה)
הפועל באר יעקב

הפועל באר יעקב הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר באר יעקב. הקבוצה הוקמה בשנת 1954 ונרשמה לעונת 1954/1955 בליגה ג', שם שיחקה במשך שש עונות. בין מייסדי הקבוצה היו חיים לייבוביץ, צבי בנדט, חיים נעים, ציון גואטה ויוסף גז. יוסף גז מונה כמאמן-שחקן. בתום עונת 1959/1960 העפילה לליגה ב' מחוז דרום ב'. ב-1961, לאחר עזיבתו של המאמן גז לאיטליה, מונה נינו ברגיג, מכוכביה של הקבוצה, למאמן-שחקן. לאחר שב-1965 הוקמו גם קבוצות ילדים, נערים ונוער, העפילה הקבוצה בתום עונת 1965/1966 לליגה א' (הליגה השנייה בחשיבותה דאז), כשנינו ברגיג הוא מלך השערים של הקבוצה עם 28 שערים. ב-1970 פרש ברגיג ממשחק והתמקד באימון הקבוצה. הקבוצה שיחקה במשך תשע עונות בליגה א' דרום, כאשר בעונת 1971/1972 הגיעה הקבוצה למקום הגבוה ביותר שלה בליגה המשנה: המקום החמישי. בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום ה-15 מתוך 17 קבוצה בליגה א' דרום, וירדה לליגה השלישית (ליגה א' במבנה הליגות החדש בעונת 1976/1977). את עונת 1976/1977 בליגה א' דרום סיימה במקום האחרון, וירדה אז לליגה ב' מחוז דרום א' וכך השלימה ירידת שתי ליגות בשתי שנים רצופות. בעונת 1977/1978 סיימה בליגה ב' מחוז דרום א' במקום ה-12 מתוך 14 קבוצות וניצלה מירידה לליגה ג' בזכות הפרש שערים עדיף על בית"ר מחנה יהודה שירדה לליגה ג'. בתום עונה זו הועברה הקבוצה ממחוז דרום א' באותה ליגה, למחוז דרום ב' באותה ליגה, שם שיחקה במשך 10 עונות רצופות, עד תום עונת 1987/1988, אז סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה א' לאחר 11 שנות היעדרות, שם שיחקה שבע עונות, עד שבתום עונת 1994/1995 סיימה הקבוצה במקום הלפני אחרון בליגה א' דרום וירדה לליגה ב' מחוז דרום ב'. היא שיחקה שם ארבע עונות. בתום עונת 1998/1999 התפרקה הקבוצה.[דרוש מקור]. מגרש הכדורגל שבו שיחקה הקבוצה הוקם ב-1954. על שטח המגרש, בכביש המחבר את באר יעקב לנס ציונה, הוקמה בעשור השני של המאה ה-21 שכונת מגורים. דוד לויאן, הפועל באר יעקב, חוברת "פנדל", 15 בפברואר 1973, עמוד 10 דוד לויאן, הפועל באר יעקב, חוברת "פנדל", 15 בפברואר 1973, עמוד 10 יצחק פרי, שאול הביא בדקה ה-85 ששון להפועל יהוד, מעריב, 13 ביוני 1976 דימונה הצטרפה לבאר יעקב בליגה ב', מעריב, 15 במאי 1977 ע.יקותיאל, הפרש שערים שלילי חרץ גורל מ. יהודה, מעריב, 28 במאי 1978 רזי יקותיאל, ליגה ב' - התפרעויות ו"פיצוץ" משחקים, מעריב, 18 בנובמבר 1979 דוריס קרונהאוז, הדשא כבר לא ירוק יותר, המשך, דף הפייסבוק של "השקמה" באר יעקב, 26 בפברואר 2015
מרקוס אוואנס

מרקוס אוואנס (באנגלית: Marcus Evans; נולד ב-17 ביוני 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בצ'שייר פיניקס המשחקת בליגת העל הבריטית בכדורסל. מרקוס אוואנס התחיל את קריירת הקולג'ים שלו בעונת 2018\2019 כשהוא משחק בוירג'יניה ראמס מליגת המכללות. בעונתו הראשונה הוא נבחר לתואר שחקן השבוע בקונפרנס האטלנטי לא פחות מ-10 פעמים עם ממוצעים של: 13.6 נקודות, 3.2 אסיסטים, 3.1 ריבאונדים ו-2.1 חטיפות. בעונתו השנייה אוואנס העמיד ממוצעים של: 9.8 נקודות, 2.8 אסיסטים, 1.9 ריבאונדים ו-1.6 חטיפות. ב-8 ביוני 2021 אוואנס חתם בבריסטול פליירס. שם העמיד ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.7 אסיסטים, 3.9 ריבאונדים ו-2.0 חטיפות ב-29.7 דקות תוך כדי שהוא מוהביל את קבוצתו עד לחצי גמר ליגת העל הבריטית. משחק השיא שלו היה נגד בראון שפילד שארקס במשחק שבו רשם: 26 נקודות, 3 אסיסטים ושלושה ריבאונדים. לפני עונת 2022\2023 אוואנס חתם בצ'שייר פיניקס מליגת העל הבריטית. פרופיל, באתר Sports-Reference מרקוס אוואנס, באתר ליגת העל הבריטית בכדורסל מרקוס אוואנס, באתר של בריסטול פליירס
דייב לאטין

דייוויד לאטין (נולד ב-23 בדצמבר 1943) הוא כדורסלן עבר. הוא היה המרכז ההתחלתי של מכורי טקסס ווסטרן בשנת האליפות שלהם ב- NCAA ב-1966.במהלך קריירת המשחק שלו, הוא היה רשום בגובה מטר 99 ו-225 ק"ג. הכינוי שלו במהלך הקריירה שלו היה " Big Daddy D ". דייוויד לאטין נולד ב-23 בדצמבר 1943 ביוסטון טקסס, אלסי לאטין, התאלמנה כשאביו של לאטין נפטר ב-1949.לאטין למד בבתי ספר יסודיים ותיכוניים ביוסטון לפני שסיים את לימודיו בתיכון אוון אי וורת'ינג ב-1963.לאטין זכה בתואר ה-All-State וה-All-American בכדורסל גם בשנותיו הצעירות וגם בשנותיו הבוגרות, והיה לשחקן טקסס הראשון שנבחר לנבחרת תיכון All-American. לאטין עזב את טנסי סטייט טנסי סטייט-1964 בטענה להיעדר תחרות כדורסל. הוא חזר ליוסטון ושיחק ב-AAAU לפני שקיבל מלגה מלאה ללמוד בטקסס ווסטרן קולג' ב-1965, שם שיחק עם הכורים, קבוצת דיוויזיה 1 ב-NCAA תחת הנהגתו של המאמן דון הסקינס, הכורים זכו באליפות הלאומית של 1966 בדיוויזיה 1 NCAA עם חמישה שחקנים שחורים מתחילים. לאטין נקרא All-American בעונות 1966 ו-1967. ב-1967, לאטין עזב את מכללת טקסס ווסטרן לאחר שנבחר בדראפט כבחירה מספר עשר על ידי סן פרנסיסקו סן פרנסיסקו ווירוס של ה-NBA.קנזס סיטי צ'יפס, מליגת הפוטבול האמריקאית, השתמשו בבחירה האחרונה שלהם בדראפט של 1967 (מקום 443 בסך הכל) על לאטין בתור רחבה פוטנציאלית. הוא המשיך לשחק עם פיניקס פיניקס סאנס, פיטסבורג פיטסבורג קונדורס וממפיס ממפיס טמס, וסיים את הקריירה המקצועית שלו בהארלם גלוב טרוטר בין השנים 1973 ל-1976.כשחזר ללימודים, לאטין סיים את התואר הראשון שלו במנהל עסקים ופתח כמה מיזמים עסקיים מצליחים, כולל Your Maison Housing. לאטין נכנס להיכל התהילה של הספורט היכל התהילה של הספורט השחור של טקסס ולהיכל התהילה של הכדורסל של נייסמית' ב-2007.באותה שנה, הוא גם כתב את Slam Dunk to Glory. ללטין יש בן שמו קליפטון, בת שמה לסלי וכמה נכדים. נכדו, חאדאם למד באוניברסיטת אוקלהומה. הוא פתח בכל משחק בעונת הכדורסל 2016–2017 עבור הסונרס. הוא הוצג על ידי Schin AS Kerr בסרט של דיסני מ-2006 Glory Road שהופק על ידי ג'רי ברוקהיימר . מדיה וקבצים בנושא דייב לאטין בוויקישיתוף דייב לאטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
ג'וזפה קמפרי

ג'וזפה קמפרי (באיטלקית: Giuseppe Campari;‏ 8 ביוני 1892 – 10 בספטמבר 1933) הוא נהג מרוצים איטלקי שהתחרה במגוון מרוצים ידועים דוגמת הטארגה פלוריו, מילה מילייה ומרוץ 24 השעות של לה מאן. נהרג בתאונה שאירעה בעת במהלך מרוץ במסלול מונזה. קמפרי נולד בעיר לודי, דרומית-מערבית למילאנו, איטליה. כנער החל לעבוד בחברת אלפא רומיאו. בעבודתו שימש כנהג מבחן של רכבי החברה. כישוריו והתעניינותו הובילו להשתתפותו במרוצי טיפוס גבעות. בשנת 1914 הנהג הצעיר בן ה-21 הראה את יכולותיו וסיים רביעי בטארגה פלוריו. הקריירה הקצרה נעצרה זמן קצר לאחר מכן בעקבות מלחמת העולם הראשונה שעצרה את התחרויות באירופה. לאחר סיום המלחמה, התחדשו המרוצים ובשנת 1920 זכה קמפרי בניצחון הראשון שלו במירוץ, שהיה המרוץ הרשמי הראשון של אלפא רומיאו, במסלול מוג'לו. הוא חזר על הניצחון במוג'לו גם בשנה לאחר מכן ולקח את המקום השלישי בטארגה פלוריו. בשנת 1924 ניצח גרנד פרי צרפת בו בחתרה כחלק מהקבוצה החזקה של אלפא רומיאו שכללה מלבדו את אנטוניו אסקרי והרוזן גאסטון ברילי-פרי. עונת המרוצים של 1925 הייתה פחות מוצלחת עבור קמפרי. הוא וצוות אלפא רומיאו פרשו מהגרנד פרי הצרפתי ביולי לאחר שאסקארי התרסק ומת. בשנת 1926 יצאה מזראטי עם המזארטי 26, שנתנה ליצרנית שליטה כמעט מוחלטת האליפות היצרנים. למרות הביצועים החזקים של מזראטי, קמפרי השיג ניצחון לאלפא רומיאו בגביע אסרבו בשנת 1927. בשנת 1928 השיג ניצחון נוסף באסרבו ואת הניצחון הראשון במילה מילייה. בטארגה פלוריו, מרוץ בו התחרה מספר פעמים אך מעולם לא הצליח לנצח, הגיע למקום השני. אחרי ניצחון שני בריפות במילה מילייה נסע להתחרות בגרנד פרי האירי הבינלאומי, שהתקיים לראשונה בדבלין. במהלך המרוץ, שנערך לעיני 100,000 צופים, נפגע בעינו מאבן שעפה מהמסלול. באירלנד השתתף גם במרוץ שהתקיים בבלפסט, מרוץ אותו סיים במקום השני אחרי רודולף קרצ'יולה מקבוצת מרצדס. בשנת 1930 טאציו נבולארי הצטרף לקמפרי בקבוצת אלפא רומיאו. שנה לאחר מכן השניים ניצחו את גרנד פרי איטליה והפכו לגיבורים לאומיים לאחר שהצליחו לקחת את הניצחון מידי נהגים צרפתים, שזכו במרוץ בשלוש השנים שקדמו. באותה שנה השיג ניצחון שלישי בגביע אסרבו. בשנת 1933 עבר להתחרות עבור קבוצת מזארטי לצידם של בקונין בורזקיני ולואיג'י פגיולי. עם מזארטי השיג ניצחון שני בגרנד פרי צרפת ובגיל 41 התכוון לפרוש בסיום העונה. ב-10 בספטמבר 1933 לקח חלק בגרנד פרי מונצה, שאמור היה להיות המרוץ האחרון בקריירה שלו. בעודו מוביל את המרוץ, החליקה מכוניתו על כתם שמן באחת הפניות ופגעה בעצים שהיו סמוכים למסלול. קמפרי נהרג במקום מעוצמת הפגיעה. מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה קמפרי בוויקישיתוף ג'וזפה קמפרי, באתר DriverDB לנהגי מרוצים ג'וזפה קמפרי - פרופיל נהג באתר MotorSport Magazine ג'וזפה קמפרי באתר Motorsportmemorial.org Three drivers lost lives on black Sunday of the 1933 Monza Grand Prix, SnapLap.net, 10 September 2018
מקסי רולון

מקסימיליאנו "מקסי" בריאן רולון (בספרדית: Maximiliano "Maxi" Brian Rolón;‏ 19 בינואר 1995 – 14 במאי 2022) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת קשר הכנף. רולון נולד ברוסאריו שבארגנטינה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אתלטיקו לוחאן המקומית. בשנת 2007 הצטרף למחלקת הנוער המקומית של ברצלונה, ובשנת 2010 הצטרף ללה מאסיה. בשנת 2013 הושאל לקורנייה. בחודש מאי 2014 הצטרף רולון לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ששיחקה בליגה הספרדית השנייה. ב-4 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשהחליף את חואן קאמרה בהפסד 0–1 ללוגו. בסך הכל ערך רולון 24 הופעות ליגה במדי קבוצת המילואים של ברצלונה, במסגרת הליגה הספרדית השנייה והליגה הספרדית השלישית. ב-16 בפברואר 2016 חתם רולון על חוזה לעונה אחת בסנטוס מליגת העל הברזילאית. ב-6 ביולי הוא התיר את חוזהו במועדון, לאחר שקיבל דקות משחק מועטות. ב-31 בינואר 2017 חזר רולון לספרד, וחתם על חוזה לחצי עונה בלוגו מהליגה הספרדית השנייה. בקיץ 2017, בתום חוזהו, עזב את המועדון, לאחר שערך שתי הופעות ליגה בלבד. ב-26 באוגוסט 2017 חתם בארסנאל דה סרנדי מליגת העל הארגנטינאית, במדיה ערך ארבע הופעות ליגה. ב-22 בינואר 2018 חתם בקוקימבו אונידו מהליגה הצ'יליאנית השנייה, במדיה ערך 15 הופעות ליגה. ב-27 בנובמבר 2018 חתם רולון במועדון הספרדי פוביז'ה קסאס. הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שלושה שערים, שלושתם בפנדלים. ב-9 בפברואר 2019 חתם רולון בפוארסה אמריז'ה מליגת העל האקוודורית, במדיה ערך תשע הופעות ליגה. ב-21 באוגוסט 2020 חתם רולון בא-דיוואניה מליגת העל העיראקית, במדיה שיחק עד למותו. רולון היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20, וזכה עמה באליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2015. ב-14 במאי 2022 מת רולון יחד עם אחיו אריאל, כאשר הרכב בו נסעו השניים התנגש בעץ. ברצלונה ליגת האלופות לנוער (1): 2013/2014 סנטוס אליפות סאו פאולו (1): 2016 נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 (1): 2015 מקסי רולון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מקסי רולון, באתר Transfermarkt מקסי רולון, באתר Soccerway מקסי רולון, באתר BDFutbol מקסי רולון, באתר FootballDatabase.eu MAXI ROLÓN, TRAS LA HUELLA DE MESSI באתר El Gráfico, ‏ 28 בפברואר 2012 (בספרדית) Barça B pre-season plans באתר הרשמי של ברצלונה, 7 במאי 2014 (באנגלית) Santos acerta com atacante argentino Maxi Rolón até o fim de 2016 באתר Globo Esporte, ‏ 16 בפברואר 2016 (בפורטוגזית) Sem ser aproveitado, argentino Maxi Rolón rescinde contrato com o Santos באתר Lance!, ‏ 6 ביולי 2016 (בפורטוגזית) Maxi Rolón, nuevo jugador del CD Lugo באתר הרשמי של לוגו, 31 בינואר 2017 (בספרדית) El Lugo comunica las bajas y la composición actual de la plantilla באתר אס, 12 ביוני 2017 (בספרדית) Maxi Rolón espera en el Pubilla Casas באתר מונדו דפורטיבו, 27 בנובמבר 2018 (בספרדית) Dos hermanos que jugaban en la Liga Casildense murieron al chocar contra un árbol en la ruta 33 באתר Diario El Ciudadano y la Región, ‏ 14 במאי 2022 (בספרדית)