laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מילרהוף

מילרהוף הוא כינויו של המעון על מאגר איסטרה (ברוסית: Резиденция на Истринском водохранилище), היא אחוזה, שנבנתה בשנות האלפיים בפרברי מוסקבה בכפר ברז'קי על שפת מאגר איסטרה. בכלי תקשורת מסוימים העניקו לו את השם "מילרהוף" (Миллерго́ф), באופן אנלוגי למילה "פטרהוף", על שמו של מנכ"ל תאגיד גזפרום, אלכסיי מילר, שאותו ראו כבעלים של האחוזה. התמונה מבניית האחוזה, שצולמה ממטוס פרטי ביוני 2009 ופורסמה באינטרנט, גרמה לדיון נרחב בתקשורת ובבלוגים ברוסיה. הבנייה התרחשה בשטח של יותר מ-30 דונם. המקום כולו הוא מתחם ענקי, הדומה לארכיטקטורה ומראה הארמון הגדול בפטרהוף ולתעלה הצמודה עם מפל מזרקות. בנוסף, יש בשטח מבנה הדומה לבניין האדמירליות בסנקט פטרבורג. כפר קוטג'ים בשם "אחוזת איסטרה" (Истринская усадьба) הוקם באתר שכן. חלק מהמומחים מעריכים את עלות האדמות שסביב האחוזה בכמעט 16 מיליון דולר ועלות הפיתוח היא 27 מיליון דולר (3,000 דולר למ"ר). מספר אמצעי תקשורת ברוסיה העלו מספר גרסאות של מי שעשוי להיות בעל האחוזה. לדברי אחד מהם, שהתבסס על סיפוריהם של תושבים מקומיים, האחוזה שייכת לתאגיד גזפרום וליתר דיוק לאלכסיי מילר. לפי גרסה אחרת, האובייקט נבנה עבור המיליארדר זיאד מנאסירה, מבעלי חברת "Stroygazconsulting" ומשמש כמזמין הבנייה. עם זאת, נציגי גזפרום אמרו כי לחברתם אין קשר למתחם זה ונציגי Stroygazconsulting אמרו כי הם בונים את האחוזה "לעצמם". אחוזת מילובקה המעון בכף אידוקופאס מדיה וקבצים בנושא מילרהוף בוויקישיתוף Millerhof באתר סוביסדניק ארמון פיוטר באיסטרה - בקנה מידה, אחד לאחד באתר העיתונות החופשית הארמון היקר ביותר ליד מוסקבה באתר אקספרס-גאזטה ארמון פוש בפרברי מוסקבה באתר רוסיה האנגלית ארמון הזהב ליד סנקט פטרבורג באתר SALON-interior magazine Памятник эпохи питерских («Газета.ру») «Миллергоф» на Истре исчез с карт Яндекса и Google Maps («Свободная пресса») «Газпром» оплачивает VIP-фантазии иорданца Зияда Манасира (אורכב 31.12.2019 בארכיון Wayback Machine) Чей дворец уперся в несговорчивого крестьянина? («Известия»)
ג'ון סקוטוס אריגנה

ג'ון סקוטוס אריגנה (באנגלית: John Scotus Erigena; בלטינית: Johannes Scotus Eruigena;‏ 815–877 בקירוב) היה פילוסוף, תאולוג ומשורר אירי. נולד באירלנד בשנת 815 בקירוב. לאחר שרכש לעצמו השכלה קלאסית נרחבת, עבר בסביבות גיל שלושים להשתקע בצרפת, על-פי הזמנתו של המלך שארל הקירח. בצרפת לימד, תרגם כתבים יוונים קלאסיים ללטינית, וכתב את רוב כתביו. על פי מקורות מסוימים, באחרית ימיו עזב את צרפת ועבר לאנגליה, על פי הזמנת המלך אלפרד הראשון, אבל דבר זה מוטל בספק, ויש המשערים כי נשאר בצרפת עד יום מותו. בהגותו הושפע מאוד מאוגוסטינוס והמשיך את דרכו של שילוב רעיונות נאופלטוניסטים בתאולוגיה הנוצרית. ספרו החשוב ביותר הוא "החלוקה של הטבע", אשר נכתב בצורת דיאלוג בין תלמיד ורבו. טענתו המרכזית היא: הכל הוא אחד, אלוהים, אולם כיוון שבני האדם הם בעלי תפיסה סופית יש צורך במהלך דידקטי, הפרדה בין חלקיו של האל. סקוטוס מגדיר את הטבע, ככל הניתן לתפיסה על ידי הדעת האנושית, בין אם קיים או לאו. לפיכך, החלוקה של הטבע היא גם החלוקה (המדומה) של אלוהים. ארבעת חלקי הטבע הם: היוצר אשר לא נברא, אלוהים כמקור כל הדברים. הנברא אשר יוצר, צורות החיים, בדומה לאידיאות האפלטוניות. הנברא אשר לא יוצר, העולם הנגלה, תופעות. האין - אשר לא נברא ואינו יוצר, אלוהים כתכלית כל הדברים, כנקודת ההתכנסות. אריגנה טבע את המושג "אמנויות מכניות". מאוחר יותר השתשרש כמושג "אומנויות שימושיות" ולאחר מכן - "טכנולוגיה". ארגינה, שיכתב את ספרו של קפלה, נישואיהם של פילולוגיה ומרקורי. בחיבור המקורי של קפלה, מרקורי מעניק לכלתו הטריה את מתנת שבע האמנויות החופשיות הליברליות (דקדוק, רטוריקה, דיאלקטיקה, מתמטיקה, גאומטריה ואסטרונומיה). בשכתוב של אריגנה, מעניקה בתמורה הכלה פילולוגיה לחתנה מרקורי את מתנת 7 האמנויות המכניות, הכוללות ביניהן רפואה וארכיטקטורה. נראה כי עצם המשגת "האמנויות המכניות" היווה את השינוי המשמעותי ביחס כלפי אמנויות אלה על ידי הכנסייה - ממצב של אמנויות בזויות ונחותות לתפיסה המכירה בהן כחלק משלמות האדם. מדיה וקבצים בנושא ג'ון סקוטוס אריגנה בוויקישיתוף ג'ון סקוטוס אריגנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון סקוטוס אריגנה (בערך 810-בערך 877), דף שער בספרייה הלאומית DAVID NOBLE, THE RELIGION OF TECHNOLOGY, NEW YORK: Alfred A. Knoff, 1997 ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר באקלי (אנטארקטיקה)

הר באקלי (באנגלית: Mount Buckley) הוא ההר הגבוה ביותר במסיב באקלי בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. ההר אינו מכוסה קרח. גובהו של ההר 2,645 מטרים מעל פני הים; ההר הוא הגבוה בהרי המסיב, שבראשו של קרחון בירדמור. ההר התגלה בדצמבר 1908 על ידי משלחת נמרוד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909. שמו של ההר ניתן לו על ידי אנשי משלחת נמרוד בדצמבר 1908. ההר נקרא על שמו של ג'ורג' באקלי (George Buckley) מניו זילנד, שהיה התומך של משלחת נמרוד, והפליג עם המשלחת על האוניה "נמרוד" עד הגיעם למדף הקרח רוס, עת שהמשלחת המשיכה, ובאקלי שב בספינה קוניה. • David J. Cantrill, Imogen Poole, The Vegetation of Antarctica Through Geological Time, P 8 • M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Trantern, Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes, P 68 • Nicholas O'Flaherty, Finding the oldest forest fossils in Antarctica - 280 million years old!, 01 February, 2018 הר באקלי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר באקלי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר באקלי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי על גילוי ההר ומתן שמו
ארמון וסילייב

ארמון וסילייב (ברוסית: Васи́льевский дворе́ц; נקרא גם "בית וסילייב", "אחוזת האחים וסילייב") בכפר ויריצה, בגדה השמאלית של נהר אורדז' (במחוז לנינגרד) הוא העתק של ארמון יקטרינה הגדולה בפושקין. האחוזה נבנתה בשנים 2005–2006 על פי פרויקט של האדריכל הפטרבורגי איגור ניקולאייביץ' גרמיצקי (1939–2015) ונועד לתפקידים ייצוגיים: קבלת פנים של אורחים בכירים. הפריסה והתפאורה נועדו להרשים את המבקרים בהיקפי הארכיטקטורה, גובה האולמות (גובה התקרה באולם הגדול הוא 14 מטר), חגיגיות גרם מדרגותה שיש והקישוט המרהיב של התקרה, העמודים והקירות. לקישוט נעשה שימוש בחומרים טבעיים בלבד ורק טכנולוגיות ישנות. זהו ארמון השיש הראשון באמת בסנקט פטרבורג. שטח רצפות השיש בפסיפס הוא יותר מ-600 מ"ר. עמודים, קמינים ופילסטרים באולם, מבואה, קירות בקומת הקרקע, גרם מדרגות ופסלים נעשו על ידי מיטב אמני איטליה ורוסיה לעבודות שיש. הקומה השנייה מיוצרת בצורת גלריות פתוחות וממסגרות אולם סגלגל בן שני חדרים שיוצרת חלל חזותי גדול. הגלריה המרכזית מעוטרת באבירי ענק משיש בגובה חמישה מטרים. במתחם הארמון יש קפלה, כמו בארמון יקטרינה הגדולה. האחוזה ממוקמת על מגרש בגודל 400 מ"ר ובו פארק עם מזרקות, פסלי שיש, תותחים וסירת קיץ. מול הארמון מוצב עמוד עם קומפוזיציה: המלאך השומר תומך בידו הימנית בקיסר רוסיה האחרון, ניקולאי השני, כשבידו השמאלית צלב. על פי מסמכים רשמיים, שטח האדמה הזה (מספר קדסטרלי: 47:23:0604001:302) בשטח של 41,000 מ"ר שייך לחברת היזמות הבינלאומית Litvina Limited ונועדה להכיל מרכז בריאות. על פי נתונים לא רשמיים שמגובים בעיקר בדיווחי צהובונים, הלקוח הבלתי רשמי של הפרויקט ובעל הארמון הוא איש העסקים הפטרבורגי סרגיי וסילייביץ' וסילייב (יליד 05.12.1955), בעלים משותף של מסוף הנפט הפטרבורגי (PNT), האמצעי בשלושת האחים וסילייב, ילידי הכפר ויריצה (בו ממוקם הארמון), ששלטו בשוק המכוניות של סנקט פטרבורג, מאז שנות התשעים. ראשי התיבות של הבעלים - "SVV" - מעוטרים מעל הכניסה הראשית לאחוזה. בוויריצה האחים וסילייב מימנו את שחזור כנסיית קאזאן ומספר אנדרטאות היסטוריות אחרות. אחוזת מילובקה המעון בכף אידוקופאס מילרהוף ארמון יקטרינה מדיה וקבצים בנושא ארמון וסילייב בוויקישיתוף אחוזת איש העסקים סרגיי וסילייב במחוז לנינגרד (ויריצה) ארמון האחים וסילייב ארמון הזהב Дворец братьев Васильнвых в посёлке Вырица Ленинградской области // «Liveinternet.ru», 24.09.2017. Полунин А. Богатые русские пожелали жить во дворцах // «Свободная пресса», 13.10.2009. Публичная кадастровая карта Вырицы Востроилова Т. и др. Дворцовая тайна братьев Васильевых // «Fontanka.ru», 16.05.2006. Совладелец нефтяного терминала в Петербурге распродает коллекцию эксклюзивных автомобилей // «Деловой Петербург», 14.03.2011.
אברהם אלימלך שפירא

רבי אברהם אלימלך שפירא (1894, ה'תרנ"ד – 6 בדצמבר 1966, כ"ג בכסלו ה'תשכ"ז) היה אדמו"ר של חסידות גרודז'יסק בירושלים משנת ה'תש"ו ועד פטירתו. אברהם אלימלך נולד לרב ישראל שפירא, האדמו"ר מגרודז'יסק. נשא לאישה את מלכה שפירא, ביתו של הרב ירחמיאל משה מקוז'ניץ והיה סמוך על שולחנו. הרב שפירא עלה לארץ בשנת ה'תרפ"ח (1928) והיה ממייסדי כפר חסידים. בתחילה התפרנס מיגיע כפיו ולאחר תקופה קצרה עבר לירושלים והתגורר בבתי ורשה. הוא עבד כחשמלאי ולא היה מוכן לשאת משרת רבנות. לאחר ששמע כי אביו ומשפחתו נספו בשואה, הסכים לקבל על עצמו את האדמו"רות והחל לכהן כאדמו"ר משנת תש"ו (1946) בבית מדרש שהקים ברחוב חפץ חיים 34 בירושלים. שיחותיו יצאו בשנת תשכ"ה (1965) בסוף הספר "אמונת ישראל" של תורת אביו. נפטר בכ"ג בכסלו תשכ"ז (6 בדצמבר 1966), ונקבר בבית הקברות סנהדריה לצד גיסו הרב ישראל אלעזר הופשטיין, האדמו"ר מקוז'ניץ, שנפטר ארבעה חודשים לפניו. היו לו שלוש בנות: חווה לאה שנשאה לרב זאב דרייזין, דבורה סילמן שנישאה לאיסר סילמן, רחל שנישאה לרב יהושע הוטנר. חיים דב שטרן, נר ישראל חלק ו' , עמ' ס"ט, בני ברק תשנ"ד. יצחק אלפסי, החסידות וארץ ישראל, עמ' 273, ירושלים תש"ע. ברוך קפלינסקי (עורך), ספר זיכרון לקהילת קוז'ניץ, עמ' 130, תל אביב תש"ל. יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות חלק א' , עמ' נ"ז. הרב אברהם אלימלך שפירא באתר אישי ישראל מצבתו באתר Billiongraves. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר באקלי

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה הר באקלי (אנטארקטיקה) – הר בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה האי באקלי – מסיב בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה ניו זילנד הר באקלי (ניו זילנד) – הר באי הדרומי שבניו זילנד אוסטרליה הר באקלי (קווינסלנד) – הר במדינת קווינסלנד שבאוסטרליה ארצות הברית הר באקלי (קרולינה הצפונית) – הר במחוז סוויין במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית
וילה זלגרן

וילה זלגרן (בפינית: Villa Sellgren) היא בית קיץ ואחוזה באי לודוצ'ני במפרץ הפיני של הים הבלטי. האחוזה תוכננה על ידי האדריכל הפיני אונו אולברג (1879–1944), שעיצב מבני ציבור בפינלנד. בנייתה הושלמה בשנת 1913. האחוזה נקראת על שם ויקטור זלגרן יועץ מסחרי פיני ואיש עסקים (1864 – 1936), ששימש כמנהל הסחר בחומרי בניין במזרח פינלנד בשנים 1890 עד 1915. בנוסף לעסקיו, היה חבר מועצת המנהלים של סחר החקלאים הפיני וחבר המועצה המפקחת על הבנק הנורדי בשנים 1919–1930. הוא היה חבר במועצת העיר ויבורג בשנים 1902–1922 וקונסול גרמני בשנים 1924–1931. בשנת 1912 בנה וילה בסגנון אר-נובו שתוכנן על ידי האדריכל אונו אולברג באי הרוסי ויבורג. בשלבים הראשונים של מלחמת האזרחים הפינית בינואר 1918, הייתה הווילה מקום מגוריהם של 565 חיילי הצבא הלבן שנמלטו מוויבורג, אל מה שנקרא בפי תושבים בשם אי הרוסים, בזמן שהם היו במצור, אך בהמשך הם נלכדו. אנדרטת מלחמה ללבנים הוקמה בסמוך לווילה בשנות ה-20, כאשר גם הווילה וגם אנדרטת המלחמה שרדו עד ימינו. הבית שימש לצורך צילומי הגרסה רוסית של הסיפור "משאלתו האחרונה" של ארתור קונאן דויל בשנת 1986. עד שנת 2012 האחוזה הייתה חלק משמורות היער הלאומיות, אז נערך בה שיפוץ והמבנה עוצב מחדש כדי לאפשר בנייה והרחבה. על פי היומון Rosreestr, קבוצת Sever מחזיקה בבעלות על המבנה, הקבוצה הייתה בבעלות נשיא Baltic Media Group, אולג רודיונוב, עד שנת 2014. הנכס שייך כיום לבנו סרגיי מאז 2015. לדברי אלכסיי נבאלני, ממנהיגי האופוזיציה הליברלית ברוסיה, הבית נמצא בפועל בבעלותו של ולדימיר פוטין באמצעות חבריו, זאת לצד המעון בכף אידוקופאס על חוף הים השחור. מדיה וקבצים בנושא וילה זלגרן בוויקישיתוף Venäläiskanava: Kauppaneuvos Sellgrenin jugend-huvila Viipurinlahdella on nykyään yksi Putinin lomapaikoista. Iltalehti 30.8.2017. HOME FIT FOR A TSAR Vladimir Putin’s lavish new ‘holiday home’ featuring gold plated swimming pool and underground spa captioned with his initials revealed Alec Luhn, ‏Russian activist Navalny launches new attack on Putin with claim of 'secret mansion', The Telegraph, 31 August 2017 Tom Parfitt, Moscow. "Putin's 'hideaway' exposed by rival Alexei Navalny | World". The Times & The Sunday Times. נבדק ב-2017-09-02. "Is this the secret villa of Russia president Vladimir Putin?". Euronews. נבדק ב-2017-09-02. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גא"ז 3111 וולגה

גא"ז 3111 וולגה (ברוסית: ГАЗ-3111 Волга, קרוי גם: ГАЗ-3111, באנגלית: GAZ-3111 Volga, קרוי גם: GAZ-3111) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב גא"ז (גא"ז הם ראשי התיבות ברוסית של מפעל כלי הרכב על שם "גורקי" (Горьковский автомобильный завод, ГАЗ) אשר יוצרה בין השנים 1998 – 2002, ובשנת 2004 ברוסיה. 4 דלתות. 5 מושבים. מנועי בנזין ודיזל. סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 13.5 שניות (מנוע בנזין 2,287 סמ"ק). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.9 שניות (מנוע בנזין 2,464 סמ"ק). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.0 שניות (מנוע בנזין 2,694 סמ"ק). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.5 שניות (מנוע בנזין 3,378 סמ"ק). 4 דלתות - סלון. 5 דלתות - סטיישן. "גא"ז 3111 וולגה" "גא"ז 3111 וולגה" "גא"ז 3111 וולגה" גא"ז 14 גא"ז 3110 וולגה גא"ז 31029 וולגה מדיה וקבצים בנושא גא"ז 3111 וולגה בוויקישיתוף גא"ז 3111 וולגה, סרטון באתר יוטיוב אתר היצרן (gaz.ru/avt/volga/3111/index) "גא"ז 3111 וולגה" russiaviptravel.com/ByLand/gaz-3111-volga "גא"ז 3111 וולגה" - מפרט automobile-catalog.com/model/gaz/volga_5gen_gaz-3111 ראו "גא"ז 3111 וולגה" tesla-blatna.cz/en/gaz-3111-volga,ignition-lead-set,13,1660 "גא"ז 3111 וולגה" (ברוסית) zr.ru/archive/zr/2002/05/iz
ירחמיאל משה הופשטיין

רבי ירחמיאל משה הופשטיין (1860, י' באלול ה'תר"ך –1909, י"ג באלול ה'תרס"ט) היה האדמו"ר של חסידות קוז'ניץ. רבי ירחמיאל נולד לרבי יחיאל יעקב מקוז'ניץ. לאחר שנתייתם בגיל שש גדל אצל סבו רבי אלימלך שפירא (גרודז'יסק). לאחר שאימו הרבנית שרה דבורה נישאה בשנית לרבי אשר מסטולין (השני) עבר עימה לגור בסטולין והושפע רבות מהנהגות קהילה זו. היה חביב על צדיקי הדור שכן היה הצאצא היחיד, בן אחר בן דור שישי, למגיד מקוז'ניץ. בגיל 14 נישא לברכה, ביתו של הרב מרדכי טוורסקי מלויעב. בשנת ה'תרמ"ד שב לקוז'ניץ והתקבל על ידי החסידים כאדמו"ר. הוא נהג לא לומר תורות בטיש אלא רק ביחידות עם חסידיו. היה משורר הרבה ואף מנגן בכינור מידי מוצאי שבת. הוא היה מראשוני האדמו"רים שתמכו בציונות והורה לחסידיו לתרום כספים ליישוב הארץ ואף שלח את ילדיו לעלות לארץ ולבנות אותה, ואכן הם היו ממייסדי כפר חסידים. בשנת תרס"ט, בגיל 49, חלה ונפטר בדרך מעיירת מרפא חזרה לקוז'ניץ. הוא נקבר בעיירה סמוך למצבת רבי השושלת, המגיד מקוז'ניץ. לרבי ירחמיאל משה היו 3 בנים ו-4 בנות: הרב אהרן יחיאל – אדמו"ר באוטווצק. הרב אשר אלימלך – אדמו"ר בקוז'ניץ ולובלין. הרב ישראל אליעזר – אדמו"ר בארץ ישראל, ממייסדי כפר חסידים. מלכה שפירא – אשת האדמו"ר אברהם אלימלך שפירא מגרודז'יסק. רחל מרים – אשת האדמו"ר קלונימוס קלמיש שפירא מפיאסצ'נה. חוה – אשת רבי שלום שפירא. חנה גולדה – אשת הרב אברהם יהושע השל מקיוב. יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות כרך ב' , מוסד הרב קוק, עמ' תס"א, ירושלים תשס"א. אברהם יצחק ברומברג, מגדולי החסידות כרך י"ח, עמ' קמ"ד, ירושלים תשכ"א. ירחמיאל משה בן יחיאל יעקב הופשטין, דף שער בספרייה הלאומית יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות כרך ב' , עמודה תס"א. ברומברג, מגדולי החסידות י"ח, עמ' ק"נ. חוה שפירא באתר כפר חסידים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטריגוגיפס

סטריגוגיפס (שם מדעי: Strigogyps) הוא סוג של עוף קדום מסדרת הקריאמאים והוא הסוג היחיד מהמשפחה אמגינורניטיים (Ameghinornithidae) - שם הנובע משמו הקודם (Ameghinornis). הוא חי במהלך הפלאוגן מאמצע האאוקן עד תחילת האוליגוקן לפני 25–50 מיליון שנה מהיום, ככל הנראה בסביבה של יערות גשם ששפעו אז באירופה. משמעות השם המדעי של הסוג היא עקב שיוכו בעבר לסדרת דורסי הלילה - Strigiformes. המאובנים התגלו בצרפת ובגרמניה (ומאובנים לא ברורים שלו התגלו באנגליה ובאמריקה הצפונית) והוגדרו לראשונה ב-1908. תחילה התגלה המין Strigogyps dubius, אשר מאובניו הופצצו במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן נמצאו עוד 2 מינים: Strigogyps minor ב-1935, ולאחר מכן המין Strigogyps sapea התגלה ב-1987 בבורות מסל (אנ') בגרמניה. הסטריגוגיפס היה עוף בגודל של פנלופה במשקל של 1 קילוגרם וייתכן שהוא דמה לחצוצרנים המודרניים בהתנהלותו. מבנה הכנפיים שלו מרמז שהיה חסר יכולת תעופה. בניגוד למינים אחרים של קריאמאים הוא כנראה היה אוכל צמחים ולא טורף. המיון של עוף זה עבר הרבה תהפוכות. בעבר הוא השתייך לסדרת דורסי הלילה, אך הופרד מהם עקב מבנה של הקרסול הדומה לזה של הפורוסרקוסיים המכונים "עופות האימה". הוא נחשב אז לאחד מהמינים הקדומים שבהם. מיונים אחרים העריכו שהוא קרובם של הקונדוריים, הקלאוניים ושל החצוצרנים מסדרת העגוראים. כיום משייכים אותו לסדרת הקריאמאים והוא נחשב לאחד מהסוגים העתיקים ביותר בה. מדיה וקבצים בנושא סטריגוגיפס בוויקישיתוף סטריגוגיפס, באתר GBIF (באנגלית)
משרד הפנים (אסטוניה)

משרד הפנים האסטוני (באסטונית: Siseministeerium) הוא משרד ממשלתי באסטוניה, הנחשב למשרד הממשלתי הגדול ביותר, המעסיק כ-14,000 איש ואחראי על אכיפת חוק, שמירת הסדר הציבורי, הגנת גבולות, מתן אזרחות ופיקוח על הגירה ותפעול כוחות חילוץ בעת חירום. בעבודתו היומיומית המשרד מפתח ומכוון שני תחומים: ביטחון פנים ועניינים אזוריים. בתחום הביטחון הפנימי, מטלות משרד הפנים ומחלקותיו הן להבטיח את ביטחון הפנים של המדינה ולהגן על הסדר הציבורי, לשמור ולהגן על גבולות המדינה ולהבטיח את בקרת הגבולות. במקביל, משימה נוספת של משרד הפנים ומחלקותיו היא פעולות לניהול משברים וחילוץ, כמו גם פיקוח על הגירה. עובדי המשרד עוברים הכשרה באקדמיה להגנת הפנים של המשרד. בתחום העניינים האזוריים, תפקידו של משרד הפנים הוא פיתוח ממשלות מקומיות, ניהול אזורי, כמו גם תכנון ותיאום של פיתוח אזורי, ניהול המדינה ופיקוח על פעילויות תכנון מרחביות, סוגיות של מצב המשפחה וארגון העניינים הקשורים לכנסיות וקהילות. מועצת המשטרה ומשמר הגבול משטרת אסטוניה משמר הגבול האסטוני מועצת ההגירה והאזרחות משטרת הביטחון מועצת החילוץ מרכז ההתרעה ממשל מקומי המרכז לפיתוח טכנולוגיית מידע האקדמיה להגנת הפנים משטרת הביטחון של אסטוניה אתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים (באסטונית)
מועצת החילוץ (אסטוניה)

מועצת החילוץ (באסטונית: Päästeamet) היא סוכנות ממשלתית תחת משרד הפנים של אסטוניה. זהו הגוף העיקרי העוסק בהגנה אזרחית. ייעודו הוא הצלת חיים. על המועצה מוטל לשמור על סביבה בטוחה באסטוניה, לצפות לאיומים סביבתיים ולסייע במקרה של תאונה. משימתה היא למנוע תאונות, להציל חיים, רכוש וסביבה. הארגון מספק מספר רב של שירותים, כולל מענה לשעת חירום, כיבוי אש, פינוי זיהום נפט, חבלה וסילוק פצצות, סילוק כימיקלים וקרינה, מבצעי חילוץ ימיים ועוד. קודמי מועצת החילוץ האסטונית היו מינהל הכבאות שתחת משרד הפנים של ברית המועצות, ששמה הוחלף בשנת 1990 לוועדת הכיבוי במשרד הפנים וארגון להגנה אזרחית נפרד. ב-10 בספטמבר 1991 ברפורמה שנערכה במטה ההגנה האזרחית הגוף הפך למועצת החילוץ הלאומית של הרפובליקה של אסטוניה. הארגון הוקם רשמית ב-25 במאי 1992, עם חיסול מועצת שירותי הכבאות הממלכתית והעברת משאבים ומשימות לוועד ההצלה הארצי. מהלך זה שילב פעולות הגנה אזרחית, כיבוי אש וחילוץ תחת תחום של ארגון אחד. הקמת הארגון החדש נתמכה בחקיקה חדשה בנוסח חוק ההגנה האזרחית משנת 1992 וחוק ההצלה של הרפובליקה של אסטוניה בשנת 1994. בשנת 2012 נערך ארגון מחדש. מרכז ההתרעה שפעל בכפיפות לו הפך לסוכנות ממשלתית עצמאית הכפופה למשרד הפנים ומרכזי הצלה אזוריים אוחדו תחת ניהולה המאוחד של מועצת החילוץ האסטונית. מועצת החילוץ האסטונית מנוהלת על ידי מנכ"ל, הנתמך על ידי סגן המנכ"ל. סגן המנכ"ל מסייע בהובלת המחלקות השונות במועצת החילוץ, במחלקות הפיתוח, התכנון, ומתאם את יישום פעילויות מרכזי החילוץ. מחלקות אלה כוללות: מחלקת ניהול חירום, מחלקת עבודות חילוץ, סילוק פצצות, מחלקת מניעה, מחלקת פיקוח על הבטיחות, מחלקה מנהלית, מחלקת משאבי אנוש, מחלקת פיתוח, מחלקה משפטית, מחלקת כספים, מחלקת תקשורת ומוזיאון הכבאות האסטוני. המנכ"ל מפקח על עבודות מרכזי החילוץ, כשישנם ארבעה מרכזי חילוץ: צפון, דרום, מזרח ומערב. במרכזי החילוץ יש לשכות שונות הכוללות את לשכת המניעה, לשכת פיקוח הבטיחות ומשרד היערכות. מרכזי החילוץ מנהלים גם את התחום האזורי, המורכב מחטיבות חילוץ וקבוצות המתנה, הממתינות להפעלת בשעת חירום. ישנם 72 חטיבות הצלה לאומיות, 119 חטיבות חילוץ מתנדבות וארבע חוליות תגובה לשעת חירום. המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של אוקראינה מועצת המשטרה ומשמר הגבול (אסטוניה) פיקוד העורף מדיה וקבצים בנושא מועצת החילוץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מועצת החילוץ (באסטונית) מועצת החילוץ, ברשת החברתית פייסבוק מועצת החילוץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מועצת החילוץ, ברשת החברתית אינסטגרם מועצת החילוץ, סרטונים בערוץ היוטיוב "Estonian Rescue Board - who we are?". www.rescue.ee. "Teenused". www.rescue.ee (באסטונית). "Brief History". www.rescue.ee. "Structure of the Estonian Rescue Board". www.rescue.ee. "Päästeamet organisatsioonina". www.rescue.ee (באסטונית).
Vodorod Film

Vodorod Film (ברוסית: Кинокомпания Водород; "חברת הקולנוע מימן") הוא שמה של חברת הפקות קולנוע רוסית הפועלת בשוק המקומי. החברה משתפת פעולה עם הבמאי פיודור בונדרצ'וק וחברת ההפקות שלו Art Pictures Studio ועם חברת CTB Films ומתמקדת בהפקה ובהפצת סרטי קולנוע בשטחי רוסיה. החברה הוקמה בשנת 2011 על ידי המפיק מיכאיל ורובל והבמאי אלכסנדר אנדריושצ'נקו ומאז הקמתה הפיקה חמישה סרטים שוברי קופות ברוסיה והיא נוטה לשתף פעולה עם הבמאי פיודור בונדרצ'וק וחברת ההפקות שלו Art Pictures Studio ועם חברת CTC Media, כאשר חברת ההפצה Sony Pictures Releasing אחראית על הפצת הסרטים. בשנת 2017 החברה חנכה יחד עם National Media Group בית ספר לקולנוע וטלוויזיה בשם "אינדוסטריה" ("תעשייה"). בשנת 2018 החברה פתחה מחלקת פרסום. לחברה גם מחלקה מפותחת לאפקטים חזותיים ואפקטים מיוחדים. בינואר 2018, CTC Media רכשה 25% ממניות אולפן הקולנוע. אתר האינטרנט הרשמי של Vodorod Film (ברוסית) Vodorod Film, ברשת החברתית אינסטגרם Vodorod Film, ברשת החברתית פייסבוק סרטון שיווק של החברה המדגים את יכולותיה СТС начинает делать фильмы Ведомости, 25 января 2018 «СТС Медиа» стала совладельцем кинокомпании «Водород»
ג'ונגל (סרט, 2012)

ג'ונגל (ברוסית: Джу́нгли) הוא סרט קומדיה רוסי מאת אלכסנדר וויטינסקי שיצא לאקרנים ב-29 בנובמבר 2012 בכיכובם של הזמרת ורה ברז'נייבה והקומיקאי סרגיי סבטלאקוב. סרגיי ומרינה חווים משבר ביחסים. כדי להשלים הם יוצאים למסע אקזוטי. המריבות מובילות לכך שהם מוצאים עצמם על אי לא מיושב שאבד באוקיינוס אבל המריבות ביניהם נמשכות. במקום להילחם ביחד להישרדות, סרגיי ומרינה ממשיכים למיין את הדברים שהם שונאים אחד בשנייה, עוברים בהדרגה לאיבה אמיתית. עד מהרה מסתבר שהאי מאוכלס בשבט של ילידים רעבים. הסרט הכניס 370,752,130 אל מול תקציב הפקה של 280 מיליון רובל וזכה לביקורות מעורבות. הסרט הופץ גם באוקראינה וזכה להצלחה מסחרית. חברת Lizard Cinema Trade הייתה אחראית על הפצת DVD והבלו-ריי. הסרט היה מועמד לפרס ז'ורז' לשנת 2013 בקטגוריות הפעולה הרוסית הטובה ביותר והקומדיה הרוסית הטובה ביותר. האדריכל סרגיי גושצ'ין ממהר למצגת שעליו להציג בפני משקיעים זרים במשרד האדריכלים שהוא עובד בו, אך בדרך הוא נתקל בספורטאית מרינה סוקולובה ומתאהב בה. שלוש שנים לאחר מכן נוצר משבר במשפחת גושצ'ין בגלל העובדה שסרגיי מתעכב כל הזמן בעבודתו במשרד האדריכלים במוסקבה סיטי. סרגיי מציע לצאת לחופשה ולטוס לאיים הטרופיים. מרינה מסכימה. באיים הם שוברים את האיסור של תושב מקומי, נוסעים לרכוב על סירה אך נקלעים לסערה. הם נשטפים לחוף של אי לא מיושב. מרינה מתחילה לחשוד שסרגיי בוגד בה ומחליטה להסתיר את הסירה. עם זאת, סרגיי מוצא את הסירה ודורש הסבר. מרינה שואלת אם הייתה לו פילגש. בהתקף של כעס, סרגיי משיב שכן. מרינה בורחת לג'ונגל בזעם וסרגיי מתרסק עם הסירה. במהלך חיפוש אחר מרינה סרגיי מגלה שהאי מאוכלס בשבט קניבלי. הוא מנסה להסביר לה זאת, אך מרינה לא רוצה להקשיב לו. בבוקר סרגיי מצליח לתקן את הסירה, אך מרינה שורפת אותה בזעם. בני זוג מוצאים את עצמם במצב חסר סיכוי. לאחר זמן מה הם נתפסים על ידי פראים, שמתכוננים להקריב אותם: סרגיי - לאלוהי המים, מרינה - לאלוהי האש. סרגיי משוחרר ואחרי שהוא גנב סכין מאחד הפראים, ממהר לעזור לאשתו. סרגיי תוקע סכין במוט שאליו נקשרה מרינה ואומר לה לחתוך את החבלים. מרינה לא מגיבה ואז סרגיי מבקש ממנה סליחה ומבטיח שהוא ישתפר, אבל מרינה זורקת את הסכין ואומרת: "אתה אפילו לא יכול לנצח גדוד!" ואז בהתקף אדרנלין סרגיי שולף את העמוד ורץ לחוף. שם הוא משחרר את מרינה והם מפליגים משם על סירה מאולתרת. הם נפגשים בשדה התעופה: הוריה של מרינה, ליובוב אלכסייבנה ו-ויקטור סטפנוביץ' וחברו של סרגיי וולודיה. וולודיה אומר לסרגיי שהבוס מקדם אותו לתפקיד האדריכל הראשי, אך סרגיי מסרב כדי להקדיש יותר זמן לאשתו. ורה ברז'נייבה – מרינה סוקולובה סרגיי סבטלאקוב – סרגיי גושצ'ין, אדריכל אלכסנדר מקוגון – וולודיה, חברו של סרגיי, אדריכל אלכסנדר פולובצב – ויקטור סטפנוביץ', אביה של מרינה מרינה דיוז'בה – ליובוב אלכסייבנה, אמה של מרינה מיכאיל יפרמוב – ואדים ואדימוביץ', הבוס של סרגיי אירינה מדבדבה – אירה, חברתה של מרינה ולדימיר מלניק – רופא אנדריי גברילוב – קריין אתר האינטרנט הרשמי של ג'ונגל (ברוסית) "ג'ונגל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'ונגל", באתר AllMovie (באנגלית) "ג'ונגל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ג'ונגל", באתר kinopoisk.ru הסרט המלא בערוץ הווידאו של אולפני CTB ביוטיוב "Кинокомпании СТВ: Джунгли (2012)". אורכב מ-המקור ב-2012-10-28. נבדק ב-2012-08-25. Борисова, Дарья (2012-11-26). "Остров невезения в океане есть". Независимая газета. נבדק ב-2015-03-12. Юсипова, Лариса (2012-11-25). "Светлаков и Брежнева заблудились в кинематографических джунглях". Известия. נבדק ב-2015-03-12.