laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברונו מרטינס אינדי

רונאלדו מקסימיליאנו "ברונו" מרטינס אינדי (בהולנדית: Rolando Maximiliano "Bruno" Martins Indi; נולד ב-8 בפברואר 1992) הוא כדורגלן פורטוגלי-הולנדי, בן להורים מגינאה ביסאו, המשחק בעמדות הבלם והמגן הימני בקבוצת אלקמאר ובנבחרת הולנד. מרטינס אינדי נולד בפורטוגל להורים מגינאה ביסאו. בגיל שלושה חודשים עברה משפחתו לרוטרדם שבדרום הולנד. מרטינס אינדי הצטרף לסגל של הקבוצה הבוגרת של פיינורד בתחילת עונת 2010/2011. ב-19 באוגוסט 2010 ערך את הופעתו הראשונה ככדורגלן מקצועי, כאשר פתח בהרכב במשחק נגד גנט במסגרת מוקדמות הליגה האירופית שהסתיים בניצחון 0-1 להולנדים. שלושה ימים לאחר מכן הגיעה הופעת הבכורה שלו בארדיוויזי, במשחק נגד הראקלס אלמלו שהסתיים בתוצאת שוויון 1-1. ב-12 בספטמבר אותה שנה קיבל מרטינס אינדי את הכרטיס האדום הראשון שלו ככדורגלן מקצועי, בתוספת הזמן בהפסד 2-0 לנאק ברדה. ב-17 באפריל 2011 כבש מרטינס אינדי את שער הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי, בניצחון 1-6 על וילם II. בעונת 2011/2012, עם מינויו של רונאלד קומאן לתפקיד מאמן פיינורד, הפך מרטינס אינדי לשחקן קבע בהרכב הפותח של הקבוצה. ב-22 באוקטובר 2011 כבש מרטינס אינדי את שערו הראשון באותה עונה, בהפסד 2-1 לפנלו. ב-22 בפברואר 2012 חתם מרטינס אינדי על חוזה חדש בפיינורד, עד לקיץ 2016. ב-15 ביולי 2014 חתם בקבוצה הפורטוגזית פורטו לארבע שנים עבור 8.5 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לסטוק סיטי האנגלית. ב-11 באוגוסט 2017 חתם באופן קבוע בסטוק סיטי. ב-6 באוקטובר 2020 חזר להולנד והושאל לאלקמאר לעונה אחת. ב-5 ביולי 2021 חתם באופן קבוע באלקמאר. מרטינס אינדי היה זכאי לשחק בנבחרת פורטוגל ובנבחרת הולנד, מכיוון שהוא בעל אזרחות כפולה, פורטוגלית והולנדית. מרטינס אינדי העדיף את נבחרת הולנד. ב-25 באוקטובר 2009 הופיע מרטינס אינדי לראשונה במדי נבחרת הולנד עד גיל 17 בהפסד 2-1 לקולומביה במסגרת גביע העולם עד גיל 17 2009. זאת הייתה הופעתו היחידה של מרטינס אינדי בנבחרת הולנד עד גיל 17. ב-23 במאי 2010 שיחק מרטינס אינדי בנבחרת הולנד עד גיל 19 בניצחון 0-3 על גרמניה. ב-15 באוגוסט 2012 הופיע מרטינס אינדי לראשונה בנבחרת הולנד הבוגרת, בהפסד 4-2 לבלגיה. באותו משחק הציג מרטינס אינדי יכולת מרשימה ואף סייע ליצור את המצבים שמהם הובקעו שני השערים של הולנד. במהלך מוקדמות מונדיאל 2014 היה מרטינס אינדי לשחקן חשוב בהרכב ההולנדי, ואף כבש את שעריו הראשונים בנבחרת ההולנדית הבוגרת, במהלך הניצחונות 1-4 את הונגריה ואת רומניה. מרטינס נענה לבקשת מאמן נבחרת הולנד עד גיל 21 לשחק בנבחרת באליפות אירופה עד גיל 21, שנערכה בשנת 2013 בישראל. מרטינס אינדי רשם הופעות טובות ואף נכלל בנבחרת הטורניר של האליפות. מרטינס אינדי זומן לסגל נבחרת הולנד למונדיאל 2014. במהלך הטורניר נעשתה על השחקן עבירה על ידי טים קייהיל במשחק נגד אוסטרליה במסגרת שלב הבתים. בעקבות העבירה הוחלף מרטינס אינדי ונלקח לבדיקה לבית חולים עם חשד לזעזוע מוח. אתר האינטרנט הרשמי של ברונו מרטינס אינדי ברונו מרטינס אינדי, באתר Transfermarkt ברונו מרטינס אינדי, באתר Soccerway ברונו מרטינס אינדי, באתר BDFutbol ברונו מרטינס אינדי, באתר WorldFootball.net ברונו מרטינס אינדי, באתר National Football Teams ברונו מרטינס אינדי, באתר FootballDatabase.eu ברונו מרטינס אינדי, באתר ESPN Martins Indi agrees new deal, באתר Sky Sports Big win for Holland, באתר Sky Sports Dutch destroy Romania, באתר Sky Sports Thiago leads all-star squad dominated by Spain, באתר אופ"א Martins Indi has tests for concussion after clash with Cahill, באתר Fox Sports
גיסטרו

גיסטרו (בגרמנית: Güstrow) היא בירת מחוז רוסטוק (העיר רוסטוק עצמה היא עיר שלא כפופה למחוז), שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. זוהי העיר השביעית בגודלה במדינה. העיר ידועה בשל הארמון מתקופת הרנסאנס שבה ובקתדרלה שלה שבנויה מלבנים בסגנון בנייה גותי ומעוטרת בפסליו של ארנסט ברלך, שחי בעיר החל משנת 1910 ועד למותו בשנת 1938. העיר גיסטרו ממוקמת במרחק של 45 ק"מ מדרום לרוסטוק על גדות הנהר נבל (Nebel), יובל של נהר הווארנו (Warnow). תעלת ביצו-גיסטרו (Bützow-Güstrow-Kanal) היא נתיב מים המקושר לנהר הווארנו והיא משמשת לשייט תיירותי. העיר מוקפת בחמישה אגמים ובכמה יערות. מקור השם גיסטרו הוא מהשם "Guščerov" בשפתם של השבטים הפולאבים ומשמעותו הוא "מקומן של הלטאות". ב-1219 נבנתה מצודה על ידי הוונדים במקום בו ניצב כיום הארמון מתקופת הרנסאנס. גיסטרו נוסדה כנראה על ידי היינריך בורווין השני, נכדו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה בין השנים 1219–1226. העיר מוזכרת לראשונה ב-1228 במגילת הזכויות של העיר שוורין, שאושרה על ידי בניו של היינריך בורווין השני, שמימנו את בניית הקתדרלה ב-1226. גיסטרו הייתה מקום מושבם של האדונים של הפייף של ורלה (Werle) בין השנים 1229–1436. ב-1441 נוסדה אגודת הצייד החוקית הראשונה של גיסטרו. בעקבות משפט הנוגע לחילול לחם הקודש שהתקיים ב-1330, הועלו למוקד 23 יהודים ובית הכנסת המקומי נהרס. באתר בו עמד בית הכנסת נבנתה "הקפלה של הדם הקדוש" (Kapelle des heiligen Bluts). ב-1503, ב-1508 וב-1512 אירעו שריפות רחבות היקף בעיר וב-1556 עלה באש הארמון. לאחר חלוקתה של מקלנבורג ב-1621 הפכה גיסטרו להיות בירתה של הדוכסות הקטנה של מקלנבורג-גיסטרו והמצביא הגדול של מלחמת שלושים השנים, אלברכט פון ולנשטיין היה הדוכס של מקלנבורג-גיסטרו. ב-1695 מת גוסטב אדולף, הדוכס האחרון, והדוכסות חדלה מלהתקיים. לאחר מכן נעשתה גיסטרו לחלק מהדוכסות של מקלנבורג-שוורין. ארמון גיסטרו (Schloss Güstrow) נבנה ב-1589 בסגנון הרנסאנס, כמקום מגוריהם של הדוכסים של מקלנבורג. זהו אחד המבנים החשובים באזור הים הבלטי מהתקופה הזו. בין השנים 1963–1981 בוצעה עבודת שיחזור רבת היקף וגן בסגנון הרנסאנס התווסף על פי תיאורים המופיעים בתחריטים עתיקים. הקתדרלה, הבנויה מלבנים בסגנון גותי, נבנתה בין השנים 1226–1335. ראוים לציון הם המזבח מהתקופה הגותית המאוחרת (שנת 1500 לערך), קברו של הדוכס אולריך השלישי ושתי נשותיו (המאה ה-16) ופסל "המלאך המרחף" (Schwebende Engel) שהוא יצירתו המפורסמת ביותר של הפסל ארנסט ברלך, שנוצר בשנת 1926 לזכרם של קורבנות מלחמת העולם הראשונה. כנסיית מריה הקדושה, הבנויה לבנים גותיות. עוצבה מחדש במאה ה-19. הסטודיו של ברלך, בו מוצגות רבות מעבודותיו. בניין העירייה, נבנה במקור במאה ה-13 ונבנה מחדש בראשית המאה ה-19 בכיכר השוק המרכזית של העיר. דנמרק ריבה, דנמרק פינלנד ולקאלה (אנ'), פינלנד גרמניה קורנסהאגן (אנ'), גרמניה פולין גרפיצה (אנ'), פולין גרמניה נויוויד, גרמניה מדיה וקבצים בנושא גיסטרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיסטרו (בגרמנית) גיסטרו באנציקלופדיה בריטניקה (1911) גוסטרוב (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
בעיית קבוצת קודקודי המשוב

בתורת הגרפים, קבוצת קודקודי משוב היא קבוצת קודקודים בגרף שהסרתם מהגרף תיצור גרף ללא מעגלים. במילים אחרות, כל קבוצת קודקודי משוב מכילה לפחות קודקוד אחד של כל מעגל בגרף. בעיית קבוצת קודקודי המשוב היא הבעיה הבאה: בהינתן גרף ומס' טבעי k, האם קיימת קבוצת משוב בגרף בגודל k? בעיה זו היא NP-שלמה בתורת הסיבוכיות. זו אחת מ21 הבעיות ה-NP-שלמות של קארפ, הבעיות הראשונות שהוצגו כבעיות NP-שלמות. לבעיה זו יש שימושים רבים במערכות הפעלה, בסיסי נתונים ותכנון שבב אלקטרוני מסוג VLSI. בעיית ההכרעה הזו מוגדרת באופן הבא: בהינתן הקלט הבא: גרף (מכוון או לא מכוון) G =< V , E > {\displaystyle G=<V,E>} ומספר טבעי k {\displaystyle k} , ענה על השאלה: האם קיימת תת-קבוצה של הקודקודים X ⊆ V {\displaystyle X\subseteq V} כך שמתקיימים התנאים הבאים: | X | ≤ k {\displaystyle |X|\leq k} הגרף G {\displaystyle G} ללא הקודקודים מהקבוצה X {\displaystyle X} הוא חסר מעגלים כלומר, הגרף G [ V ∖ X ] {\displaystyle G[V\setminus X]} שנשאר אחרי הסרת הקודקודים מהקבוצה X {\displaystyle X} הוא יער מושרה (גרף ללא מעגלים). לכן, מציאת קבוצת המשוב המינימלית בגרף שקולה למציאת היער המושרה המקסימלי בגרף. ריצ'רד קארפ הראה בשנת 1972 כי הבעיה בגרף מכוון היא NP-קשה. הרדוקציה שקארפ עשה מראה גם את הNP-שלמות של בעיית קבוצת קודקודי המשוב עבור גרף לא מכוון. בעיית קבוצת קודקודי המשוב יכולה להיפתר בזמן פולינומי בגרפים שדרגתם היא לכל היותר 3. הבעיה של מחיקת הקבוצה הכי קטנה של צלעות בגרף על מנת להפוך אותו לגרף חסר מעגלים שקולה למציאת עץ פורש, מה שיכול להתבצע בזמן פולינומי. לעומת זאת, הבעיה של מציאת צלעות בגרף מכוון, ונקראת בעיית קבוצת צלעות המשוב (אנ'), היא NP-שלמה. בעיית הNP-אופטימיזציה המתאימה למציאת גודל של קבוצת קודקודי משוב ניתנת לפתרון בזמן O ( 1.7347 n ) {\displaystyle O(1.7347^{n})} , כאשר n {\displaystyle n} הוא מספר הקודקודים בגרף. אלגוריתם זה מחשב יער מושרה מרבי, וכאשר יער כזה מתקבל, המשלים שלו הוא קבוצת קודקודי משוב מינימלית. מספר קבוצות קודקודי משוב מינמליים בגרף חסום על ידי O ( 1.8638 n ) {\displaystyle O(1.8638^{n})} . ניתן עדיין למצוא קבוצת קודקודי המשוב בגרף מכוון בזמן O ( 1.9977 n ) {\displaystyle O(1.9977^{n})} , כש n {\displaystyle n} זה מספר הקודקודים בגרף המכוון. בעיה זו היא APX-שלמה (נובע ישירות מAPX-שלמות של בעיית כיסוי קודקודים). אלגוריתם הקירוב הטוב ביותר עבור הבעיה עם גרף לא מכוון פותרת את הבעיה עם פרמטר קירוב 2, על סמך משפט Becker-Geiger. במערכות הפעלה, קבוצת משוב קודקודי משחקת תפקיד מרכזי בחקר שחזור קיפאון (Deadlock). בגרף הwait-for (אנ') של מערכת הפעלה, כל מעגל מכוון מתאים למצב קיפאון. על מנת לפתור את כל מצבי הקיפאון השונים, יש צורך לבטל תהליכים חסומים. קבוצת קודקודי המשוב המינימלית בגרף הזה היא המספר המינימלי של תהליכים שיש לבטל. גרף ללא מעגלים הוא גרף שבו לא ניתן להגיע מאף קודקוד לעצמו תוך טיול על צלעות קיימות בגרף Ueno, Kajitani & Gotoh (1988); Li & Liu (1999) Karp (1972) Fomin & Villanger (2010) Fomin & Villanger (2010) Razgon (2007). Dinur & Safra 2005 Becker & Geiger (1996) Silberschatz, Galvin & Gagne (2008)
קרל פון ורדה

קרל פיליפ פון ורדה (בגרמנית: Carl Philipp von Wrede; ‏29 באפריל 1767 – 12 בדצמבר 1838) היה איש צבא בווארי שפיקד על צבא ממלכת בוואריה לצד ברנהרד ארסמוס פון דרואה במהלך המלחמות הנפוליאוניות. ורדה נולד בהיידלברג, כבנו הצעיר של פרדיננד יוזף ורדה, שמאוחר יותר קיבל את תואר האצולה פרייהר. פון ורדה פיקד על הכוח הבווארי, שהצטרף למסעו של נפוליאון בונפרטה לרוסיה וכן השתתף בקרבות על הריין מול אוסטריה. כמו כן פיקד על הכוח הבווארי, שדיכא את ההתקוממות בטירול. פון ורדה שימש ביחד עם ברנהרד ארסמוס פון דרואה כמפקד על הכוח הבווארי שלחם במהלך מלחמת רוסיה–צרפת (1812) במסגרת הגרנד ארמה. לאחר שבוואריה עברה לצד הקואליציה לאחר קרב לייפציג, ניסה למנוע מנפוליאון לברוח מגרמניה לצרפת, ועיכב אותו בקרב הנאו אולם נחל מפלה. לאחר שנפוליאון חזר מאלבה הבטיח פון ורדה לקואליציה, שכוחותיו הבווארים יעמדו לרשותם אולם התעכב על הגבול הצרפתי, כי חיכה לתגבורת רוסית ועד שזו הגיעה כבר התרחש קרב ווטרלו. פון ורדה ייצג את בוואריה בקונגרס וינה. מדיה וקבצים בנושא קרל פון ורדה בוויקישיתוף קרל פון ורדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשר ססר

אשר ססר (נולד ב-1947) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב וחוקר בכיר במרכז דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה. מומחה לירדן, הסכסוך הישראלי-פלסטיני ודת ומדינה במזרח התיכון. אשר ססר נולד בדרום אפריקה ועלה לישראל בגיל צעיר. למד לימודי מזרח תיכון באוניברסיטת תל אביב והשלים בשנת 1980 עבודת גמר לתואר שני בנושא הביוגרפיה הפוליטית של הפוליטיקאי וראש הממשלה הירדני וצפי א-תל. עבודה זו פורסמה לאחר מכן בגרסה מורחבת כספר בעברית (1983), אנגלית (1994) וערבית (1994). בשנת 1986 השלים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב, בנושא היריבות בין המעצמות המערביות והאינטראקציה בינה לבין הפוליטיקה המקומית בלבנט בשנים 1941–1945. פרופ' ססר מלמד מזה שלושים שנה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 זכה בפרס הרקטור למצוינות בהוראה. לאורך השנים הוא היה עמית פולברייט, ופרופסור אורח באוניברסיטת קורנל (1986-7), אוניברסיטת שיקגו (1990), אוניברסיטת ברנדייס (1998, 2007-8), ואוניברסיטת אריזונה, וכן עמית אורח במרכז וושינגטון למדיניות במזרח הקרוב (1987, 1996-7). למשך שתים עשרה שנים (1989–1995, 2001 - 2007) כיהן כראש מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה, וכיום משמש כחוקר בכיר במרכז. משמש גם כחבר מערכת של כתב העת Journal of Israeli History. הגם שפרופ' ססר איננו מסתיר את עמדותיו התומכות בפשרה עם הפלסטינים, הוא מקפיד להזכיר כי הצלחת ישראל היא "אנדרטה של כישלון הערבים". בין ירדן לפלסטין: ביוגרפיה פוליטית של וצפי אל-תל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1983. אש"ף אחרי המלחמה בלבנון: המאבק להישרדות בצל סכנת הפילוג, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1985. (עורך, ביחד עם גדי גילבר), בעין הסכסוך - האינתיפאדה, תל אביב : מרכז משה דיין - אוניברסיטת תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1992. (עורך), שישה ימים - שלושים שנה: מבט חדש על מלחמת ששת הימים, תל אביב: עם עובד, 1999. Israel, Jordan, and Palestine : the two-state imperative, Waltham, Mass. : Brandeis University Press, 2012. The Rise of Hamas and the Crisis of Secularism in the Arab World (monograph), Essay Series, Crown Center for Middle East Studies, Brandeis University, 2010. Jordan: Case Study of a Pivotal State, Washington, D.C. : Washington Institute for Near East Policy, 2000 On both banks of the Jordan : a political biography of Wasfi al-Tall, Ilford, Essex : F. Cass, 1994). Editor, Challenges to the Cohesion of the Arab State, Tel Aviv : Moshe Dayan Center for Middle Eastern and African Studies, Tel Aviv University, 2008. Co-editor, The Hashemites in the Modern Arab World: essays in honour of the late Professor Uriel Dann, London : F. Cass, 1995. מדיה וקבצים בנושא אשר ססר בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של אשר ססר, בקטלוג הספרייה הלאומית אשר ססר באתר מרכז משה דיין מאמרי אשר ססר, באתר "הארץ" אשר ססר, דף שער בספרייה הלאומית סדרת הרצאות של אשר ססר (2020) על תולדות המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב אשר ססר, פרק הפליטים - בסיס רעוע, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הופ אמרסון

הופ אמרסון (באנגלית: Hope Emerson;‏ 29 באוקטובר 1897 - 25 באפריל 1960) הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1950 על הופעתה בסרט "נעולה". אמרסון נולדה בעיר האוורדן שבמדינת איווה. לאחר שסיימה את לימודייה נסעה לניו יורק כדי להשתתף כשחקנית חובבת במופעי וודוויל. ערכה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בשנת 1930 בהפקת תיאטרון של נורמן בל גדס. היא התגלתה בתפקידי משנה בסרטים "צלע האדם" ו"זעקת העיר". בשנת 1950 הייתה אמרסון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד הסוהרת הסדיסטית אוולין הרפר בדרמת כותלי הכלא של ג'ון קרומוול "נעולה". אמרסון המשיכה לשחק בתפקידי משנה גם במערבון של ויליאם ולמן "נשים בכיוון מערב" ובסדרות הטלוויזיה "פיטר גאן" בתור הזמרת והפסנתרנית "אמא" ו"המופע של דניס אוקיפי". אמרסון מעולם לא נישאה ולא הביאה ילדים, היא נפטרה ממחלת כבד ב-25 באפריל 1960 בהוליווד כשהיא בת 62. היא נקברה ב"בית הקברות גרייס היל" שבעיר הולדתה. מדיה וקבצים בנושא הופ אמרסון בוויקישיתוף הופ אמרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הופ אמרסון, באתר AllMovie (באנגלית) הופ אמרסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הופ אמרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פרובסקיט

פֶּרוֹבְסקיט (Perovskite) הוא שמו של המינרל קלציום טיטנאט, בעל הנוסחה CaTiO3. תא יחידה של פרובסקיט כולל אטום סידן, אטום טיטניום ושלושה אטומי חמצן. המינרל התגלה בהרי אורל שברוסיה על ידי המינרלוג גוסטב רוז (Gustav Rose) בשנת 1839 והוא נקרא על שם המינרלוג הרוסי לב פרובסקי (Lev Perovski, 1792-1856) שגילה את המבנה הראשוני של החומר. המבנה הגבישי של הפרובסקיט פוענח על ידי גולדשמידט (Goldshmidt) בשנת 1926, ובהמשך פורסם המבנה המבוסס על קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן של החומר באריום טיטנאט בעל מבנה כמעט זהה, על ידי הקריסטלוגרפית האירית הלן מגאו. הפרובסקיט הפך לשם עבור משפחה גדולה של חומרים בעלי מבנה גבישי דומה. חומרים רבים במשפחה זו מאופיינים במבנה אלקטרוני מורכב, הכולל רגישות גבוהה של התכונות האלקטרוניות לשינויים קטנים במבנה הגבישי של החומר, וצימודים שונים בין האלקטרונים לבין עצמם. תכונות אלה מקנות לחומרים הללו שפע של תכונות המהוות מוקד למאמצי מחקר המופנים להבנת המדע הבסיסי שמאחוריהן כמו גם יצירת יישומים טכנולוגיים. הפרוביסקיט פועל בצורה מצוינת בתא הסולרי. הוא פשוט מאוד להכנה, ולכן מאפשר יצירת תא סולרי בעלוּת נמוכה יחסית לעלויות התאים הסולריים הקיימים. ערך מורחב – פרובסקיט (מבנה) הנוסחה הכללית של מבנה הפרובסקיט היא ABX3, כאשר A ו-B מסמנים קטיונים בעלי גדלים שונים מאוד, ו-X מסמן אניון הקשור לשניהם - בדרך כלל חמצן. אטומי A גדולים יותר מאטומי B, הנמצאים במרכז תא היחידה. במבנה הקובי האידיאלי, הקטיון הקטן יותר B הוא בעל מספר קואורדינציה של 6, והוא מוקף על ידי אוקטהדרון של אניוני X. הקטיון הגדול יותר A הוא בעל מספר קואורדינציה של 12. מדיה וקבצים בנושא פרובסקיט בוויקישיתוף אתר (ישראלי) המרכז מידע וחדשות פרובסקיט וארוּן סיוואראם, ‏היורש הזוהר של הסיליקון, במדור סיינטיפיק אמריקן של מכון דוידסון, 1 באוקטובר 2015 פרובסקיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פֶּרוֹבְסְקַייט–הדור הבא של תאים סוֹלָרִיִּים, באתר Frontiers for Young Minds A. Navrotsky (1998). "Energetics and Crystal Chemical Systematics among Ilmenite, Lithium Niobate, and Perovskite Structures". Chem. Mater. 10 (10): 2787. doi:10.1021/cm9801901. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הריסת בתים בסכסוך הישראלי-פלסטיני

הערכים הבאים עוסקים בהריסת מבנים במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני. האם התכוונתם ל... הריסת בתי מחבלים – הריסת בתים של מי שביצעו פיגועי טרור בישראל כדי להרתיעם מכך, והריסת בתים שבחסותם פעלו מחבלים. הריסת מבנים בפעילות מבצעית של צה"ל – הן כלוחמה ישירה במחבלים והן כדי למנוע מהם שימוש במבנים לביצוע טרור. הריסת בנייה בלתי חוקית ביהודה ושומרון – הריסה של מבנים בלתי חוקיים מטעמים מנהלתיים. ביצוע תוכנית ההתנתקות – הריסת היישובים שפונו בתוכנית ההתנתקות.
דייב אלמן

דֵייב אֶלְמַן (באנגלית: Dave Elman;‏ 6 במאי 1900 – 5 בדצמבר 1967), או בשמו המקורי דוד קופלמן (באנגלית: David Kopelman), היה יהודי-אמריקאי, מייסד שיטת אלמן, המכילה טכניקות היפנוזה באינדוקציה מהירה. אלמן מוכר בעיקר בשל ספר על היפנוזה שכתב שקיבל תהודה בתחום הפסיכולוגיה והפסיכותרפיה. טרם הקריירה המצליחה בתחום הפסיכותרפיה, אלמן יצר ואירח תוכנית רדיו פופולרית בשם Hobby Lobby, ועסק בכתיבת שירה והלחנה. שיטת אלמן נפוצה במופעי וודוויל בשל היכולת שלה להרשים את הקהל עם השפעה עמוקה על אדם נבחר מהקהל בזמן קצר וכן מוטמעת במספר שיטות טיפול מודרניות כגון NLP. אלמן נולד ליעקב ולנה ב-6 במאי 1900, בפארק-ריוור (Park River) שבדקוטה הצפונית. כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לפארגו שם פתחו חנות לפאות וציוד נוסף המשמש להופעות. 4 שנים לאחר מכן בנו את בניין קופלמן (ברחוב 1st מספר 514) והעבירו את העסק אליו. קומת המרתף שימשה כמקווה טהרה לנשים. ואמו פתחה חנות מספרה ועיצוב שיער לנשים. מעט לאחר מכן חלה אביו של אלמן בסרטן סופני והיה מטופל במשככי כאבים אגרסיביים. חבר משפחה הצליח בעזרת טכניקת היפנוזה להקל על כאבי אביו ובכך אפשר לו לשחק פעם אחרונה עם בנו. בכך השאיר עליו רושם עמוק בנושא יכולות ההיפנוזה אז החליט אלמן הצעיר להתעמק בחקר ההיפנוזה ושיטות הקלה על כאבים או ריפוי בלתי-קונבנציונליות. האב נפטר בסוף 1908 והשאיר את אשתו ההרה עם שישה ילדים. בצעירותו ניגן אלמן בכינור וסקסופון ועבד בבידור וכקומיקאי כדי לעזור בכלכלת הבית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 1970 Explorations in Hypnosis. Nash Pub. ISBN 0-8402-1143-0 1970 Hypnotherapy, Westwood Pub. ISBN 0-930298-04-7 סוגסטיה אוטוסוגסטיה היפנותרפיה דמיון מודרך מכון דייב אלמן להיפנוזה הדגמות של אינדוקציית דייב אלמן אחת הטכניקות של אינדוקציה היפנוטית בשיטת אלמן דורשת עד 4 דקות בלבד. Explorations in Hypnosis. By Dave Elman. Google book search. נבדק ב-2008-11-14. "Hypnotherapy by Dave Elman". WorldCat. נבדק ב-2008-11-14.
גשר ת'רוגס נק

גשר ת'רוגס נק (באנגלית: Throgs Neck Bridge) הוא גשר תלוי המחבר בין שכונת ת'רוגס נק שברובע הברונקס לבין אזור בייסייד של קווינס בעיר ניו יורק שבארצות הברית. גשר זה הוא החדש בגשרים החוצים את איסט ריבר, ונבנה על מנת להקל את עומסי התנועה על גשר ברונקס וייטסטון הסמוך. הגשר נפתח לתנועה ב-11 בינואר 1961. הגשר הוא גשר אגרה בבעלות העיר ניו יורק, והוא מנוהל על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו - חברת בת של רשות התחבורה המטרופולינית של ניו יורק. אורכו של הגשר 549 מטרים בין שני מגדלי התמיכה, ואורכו הכולל 887 מטרים. מדיה וקבצים בנושא גשר ת'רוגס נק בוויקישיתוף
גילי טמיר

גילי (גילעם) טמיר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר פיקד על מפקדת השליטה מטכ"לית למבצעים מיוחדים. עם גיוסו לצה"ל התנדב טמיר לצנחנים. הוא עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת צנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ובשנת 1974 שימש כמפקד צוות בסיירת. בשירות המילואים לחם במלחמת לבנון הראשונה ושימש במספר תפקידי פיקוד בעוצבת חיצי האש, ובהם מפקד גדוד צנחנים מובחר. בהמשך שימש במספר תפקידי מטה ופיקוד בעוצבת האש, ולאחר מכן מונה למפקד מפקדת השליטה מטכ"לית למבצעים מיוחדים (משמ"מ) ופיקד על היחידה עד לסוף 2011. רון בן ישי, צה"ל מחזק את הזרוע הארוכה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2011 יואב זיתון, ברקע האיום האיראני: מפקדת העומק שבה לחיים, באתר ynet, 15 בדצמבר 2011. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוזות קליפורניה

במדינת קליפורניה שבארצות הברית ישנם 58 מחוזות. 27 ממחוזות קליפורניה הוקמו לראשונה ב-18 בפברואר 1850. 16 מחוזות נוספים הוקמו בהמשך ב-1860, וארבעה מחוזות נוספים הוקמו ב-1865. עשרה מחוזות נוספים בסוף המאה ה-19, ולבסוף, מחוז אימפריאל הוקם בשנת 1907. הגדול שבמחוזות קליפורניה הוא סן ברנרדינו (52,070 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז סן פרנסיסקו (122 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא לוס אנג'לס (כ-9,818,605 תושבים). עיר הבירה, סקרמנטו, נמצאת במחוז סקרמנטו. הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות קליפורניה בוויקישיתוף
ברודוויי 1501

ברודוויי 1501 (באנגלית: 1501 Broadway), המוכר גם בשם בניין פרמאונט (באנגלית: Paramount Building), הוא גורד שחקים הממוקם בכיכר טיימס בין רחוב 43 לרחוב 44 במידטאון מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 131.5 מטרים והוא בעל 33 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכלים ראפ וראפ (Rapp and Rapp) ושימש עד שנת 1967 כתיאטרון פרמאונט. הוא נבנה בין השנים 1927-1926 וזכה במעמד שימור עירוני בשנת 1988. סרטי פרמאונט, אחת מהחברות האמריקאיות הגדולות בארצות הברית להפקה והפצת סרטים בשנות העשרים של המאה ה-20, החליטה להקים את מטה המשרדים של החברה ברחוב ברודוויי 1501 שכלל גם תיאטרון קולנועי בן 3,664 מושבים. בנייתו נמשכה כשנה (בין השנים 1926–1927) בעלות כוללת מוערכת של 13.5 מיליון דולר אמריקאי. עם סיום בנייתו היה לבניין הגבוה ביותר בכיכר טיימס והייתה בו קומת תצפית על העיר. נשיא פרמאונט באותה עת, אדולף זוקור (Adolph Zukor), רכש את השליטה על רשת התיאטראות בלבן וכץ (Balaban and Katz) ובעזרתו של סם כץ נוצר הקשר עם משרד האדריכלים ראפ וראפ, שתכננו מספר תיאטראות מובילים עד אותה תקופה. הם תכננו את בניין ברודוויי 1501 בסגנון האר דקו בעוד חלל פנים התיאטרון עוצב בסגנון נאו-רנסאנס. התיאטרון נסגר ולבסוף בשנת 1964 ונהרס בשנת 1967. בראש הבניין ארבעה שעונים בעלי 12 כוכבים מחומשים המייצגים את הכוכבים בלוגו של פרמאונט. מעליהם ניצב כדור זכוכית. בתחילת מלחמת העולם השנייה, כדור הזכוכית והשעון היו צבועים בשחור כדי לא לבלוט בלילה מחשש לפלישה של אויב. הם שופצו בשנת 1996. קשת הכניסה הראשית לבניין בגובה חמש קומות. לובי הבניין ארוך ורחב המשתרע ברוב שטח קומת הכניסה. הוא בעל עמודי שיש לבן וגרמי מדרגות רחבים שתוכננו בהשראת האופרה גרנייה בפריז. בבוקר ה-6 במרץ 2008, הניח אלמוני פצצה מול תחנת גיוס של הכוחות המזוינים של ארצות הברית בשדרה השביעית. האירוע הסתיים ללא נפגעים ומצלמת אבטחה שהותקנה בבניין שיחקה תפקיד בניסיון לזהות את האלמוני. בניין פרמאונט המהווה חלק מכיכר טיימס קשת הכניסה הראשית לבניין פרמאונט (2003) השעון והכדור בראש הבניין כפי שנראים ממערב גורדי שחקים בניו יורק גורדי שחקים מוקדמים מדיה וקבצים בנושא ברודוויי 1501 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברודוויי 1501 Newmark Knight Frank (אורכב 30.04.2013 בארכיון Wayback Machine) בניין ברודוויי 1501 באתר Emporis בניין ברודוויי 1501 באתר skyscraperpage.com בניין ברודוויי 1501 באתר NYC Architecture New York City Landmarks Preservation Commission; Postal, Matthew A. (ed. and text); Dolkart, Andrew S. (text). (2009) Guide to New York City Landmarks (4th ed.) New York:John Wiley and Sons. ISBN 978-0-470-28963-1, pp. 90-91 White, Norval & Willensky, Elliot (2000). AIA Guide to New York City (4th ed.). New York: Three Rivers Press. ISBN 978-0-8129-3107-5., p.258 בניין ברודוויי 1501 באתר NYC Architecture New York City Landmarks Preservation Commission; Postal, Matthew A. (ed. and text); Dolkart, Andrew S. (text). (2009) Guide to New York City Landmarks (4th ed.) New York:John Wiley and Sons. ISBN 978-0-470-28963-1, pp. 90-91 תיאטרון פרמאונט באתר Cinematreasures.org "שוחררה תמונה של החשוד בהנחת הפצצה בכיכר טיימס" באתר CNN.com