laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דמיאן מארלי

דמיאן "ג'וניור גונג" מארלי (באנגלית: Damian "Jr. Gong" Marley; נולד ב-21 ביולי 1978) הוא אמן רגאיי זוכה פרס גראמי והבן השני הצעיר ביותר של זמר הרגאיי הידוע בוב מארלי, בנו היחיד של מארלי מסינדי ברייקספיר, שהייתה מיס עולם לשנת 1976. כינויו "ג'וניור גונג", שאוב מהכינוי של אביו, "טאף גונג". דמיאן מופיע מגיל 13. בשונה מאחיו, הוא שר בסגנון "די.ג'יי", המושג הג'מייקני לראפ. נכון לשנת 2006, הוא הוציא 3 אלבומים. הראשון, MR. Marley מ-1996, השני Halfway tree מ-2001, והשלישי Welcome to jamrock מספטמבר 2005. האלבום Halfway tree הוא הזוכה בקטגוריית אלבום רגאיי בטקס גראמי 2002. Welcome to Jamrock זכה בשני פרסי גראמי ב-2006. דמיאן מופיע לעיתים קרובות עם אחיו ג'וליאן וסטפן, שניהם חברים בGhetto Youths Crew. בקיץ 2004 הופיע דמיאן בפסטיבל רוטס, רוק רגאיי על שם בוב מארלי, עם אחיו זיגי מארלי, גוליאן, סטפן וקי-מני, אשר כל אחד מהם מחזיק קריירת מוזיקה משלהם. ב-2004 דמיאן הקליט שיר עם הרכב ההיפ הופ Cypress Hill, שנקרא Ganja Bus. לדמיאן יש הרבה הקלטות, בהן האלבום הראשון במצעד הרגאיי של בילבורד ארצות הברית עם Welcome to jamrock והשיר הראשון במצעד שירי הרגאיי של אנגליה עם שיר באותו שם. בטקס גראמי של 2006 הוא זכה בפרס אלבום הרגאיי הטוב ביותר עם Welcome to jamrock. כמו אביו לפניו וכל אחיו, דמיאן הוא ראסטפארי ואמונתיו באהבה אחת וחירות לכולם משתקפות בשיריו. אלבומו הרביעי, בשיתוף עם הראפר נאז בשם Distant Relatives יצא ב-18 ביוני 2010. בשנת 2011 הקים יחד עם מיק ג'אגר, ג'וס סטון, דייב סטיוארט והמפיק ההודי א.ר. רחמן סופרגרופ בשם SuperHeavy שהסגנון העיקרי שלה הוא רגאיי בשנת 2012 הוציא אלבום עם הד'יגיי skrillex שנקרא Make It Bun Dem, האלבום כלל את השיר הרשמי ושישה רמיקסים. האלבום הוא בז'אנר הדאבסטפ אלקטרו שלא מאפיין את דמיאן. ב-24 ביוני 2015 הופיע בישראל, באמפיפארק בראשון לציון. לדמיאן 2 ילדים, אחד מהם הוא אלייג'ה מארלי מאשתו לשעבר קריסטל צ'ייטראם, הוא גם זמר והופיע עם אביו ומשפחתו המורחבת מספר פעמים. MR. Marley מ-1996 Halfway tree מ-2001 Welcome to jamrock (זהב) מספטמבר 2005 Distant Relatives מ-2010 (בשיתוף עם הראפר נאז) SuperHeavy מ-2011 (בשיתוף SuperHeavy) Set Up Shop Vol. 1 מ-2013 (בשיתוף אמנים שונים) Set Up Shop Vol. 2 מ-2014 (בשיתוף אמנים שונים) Set Up Shop Vol. 3 מ-2015 (בשיתוף אמנים שונים) Stony Hill מ-2017 מדיה וקבצים בנושא דמיאן מארלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דמיאן מארלי דמיאן מארלי, ברשת החברתית פייסבוק דמיאן מארלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דמיאן מארלי, ברשת החברתית אינסטגרם דמיאן מארלי, סרטונים בערוץ היוטיוב דמיאן מארלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר ספוטיפיי דמיאן מארלי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר AllMusic (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר דיזר דמיאן מארלי, באתר Discogs (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר Songkick (באנגלית) דמיאן מארלי, באתר Genius דמיאן מארלי אונליין תמונות של מארלי מילים לשיריו של מארלי Andy Greene, Mick Jagger Forms Supergroup with Dave Stewart, Joss Stone and Damian Marley, באתר הרולינג סטון, ‏20 במאי 2011. לירון תאני, דמיאן מארלי: אנרגיה מפוצצת ומסר אקטואלי, באתר ynet, 25 ביוני 2015 גיא סידיס, רוח של לגליזציה: דמיאן מארלי עשה כבוד לאבא, באתר nrg‏, 25 ביוני 2015
גוש הזהב

מדינות גוש הזהב הן 7 מדינות שהובלו על ידי צרפת אשר נצמדו לתקן הזהב (מדיניות מוניטרית בה צמוד הכסף המדינתי ביחס קבוע לזהב) במהלך השפל הגדול, בזמן שמדינות רבות אחרות בחרו לנטוש אותו. מדינות הגוש כללו את בלגיה, לוקסמבורג, הולנד, איטליה, פולין ושווייץ. פשיטת הרגל של הבנק המסחרי הגדול באוסטריה, הבנק הווינאי Credit-anstalt של משפחת רוטשילד, בשנת 1931 הכתה גלים ברחבי אירופה ומספר מדינות ובהן בריטניה בספטמבר אותה בחרו לנטוש את תקן הזהב. בהמשך אותה השנה מדינות נוספות, כדוגמת דנמרק, נורווגיה, שוודיה פינלנד ויפן נטשו גם הן את התקן. בועידת לונדון לכלכלה בחרו מדינות גוש הזהב לשמור על שער המרה קבוע של מטבעותיהן, בעת בה 35 מדינות ובהן ארצות הברית ואיטליה כבר נטשו את התקן. בחירה זו הייתה צפויה להביא לתהליך של דפלציה (עלייה בכוח הקנייה של מטבעותיהן) מה שהיה צפוי להטות את מאזן המסחר ולהביא לייבוא אליהן ממדינות אחרות. על מנת שלא להגדיל את הייבוא אליהן, אשר היה מדלדל את עתודות הזהב שלהן, בחרו מדינות אלה להגביל את הייבוא באמצעות מכסים ומכסות שונים אשר יבודדו את כלכלתן מהעולם מחוץ לגוש הזהב. בעוד שהמשבר המשיך גם לאחר הפיחות בדולר האמריקאי ובפאונד הבריטי, עסקי הייצוא של מדינות הגוש מצאו שקשה להן לשמור על רווחיות וכי עקב הפיחות בשער הדולר נע הון רב לארצות הברית. בלגיה ולוקסמבורג נטשו את הגוש במרץ 1935 ואיפשרו גם הן פיחות של מטבעותיהן, ולבסוף בספטמבר 1936 חתמו ארצות הברית בריטניה וצרפת על ההסכם המשולש משנת 1936 והביאו לפירוק גוש הזהב ונטישת תקן הזהב. Barry Eichengreen, Douglas Irwin, The Slide to Protectionism in the Great Depression: Who Succumbed and Why?, Journal of Economic History, December 2010, volume=70, issue=4, pages 871–897 Lessons from the Credit-Anstalt Collapse, בלומברג, 21 באפריל 2011 Exchange Rates and Economic Recovery in the 1930s, NBER, November 1984 Lars Jonung; Jaakko Kiander; Pentti Vartia, The Great Financial Crisis in Finland and Sweden: The Nordic Experience of Financial Liberalization., . Edward Elgar Publishing. p. 169. ISBN 9781849802130 (2009)
מרחב אורכים

בטופולוגיה, מרחב מטרי נקרא מרחב אורכים אם אפשר לקרב בו את המרחקים על ידי מסילות. מרחב אורכים נקרא גם מרחב מטרי פנימי (intrinsic). מרחב אורכים שבו כל מרחק מתקבל על ידי מסילה נקרא מרחב גאודזי, או מרחב מטרי פנימי בחזקה (strongly intrinsic). מרחב מטרי (X,d) הוא מרחב אורכים אם ורק אם לכל a,b ולכל ϵ > 0 {\displaystyle \epsilon >0} יש מסילה מ-a ל-b שארכה קטן מ- d ( a , b ) + ϵ {\displaystyle d(a,b)+\epsilon } . נקודה x המקיימת | d ( a , x ) − d ( x , b ) | ≤ ϵ {\displaystyle |d(a,x)-d(x,b)|\leq \epsilon } נקראת נקודת ϵ {\displaystyle \epsilon } -אמצע של a,b; ונקודת-אמצע אם d ( a , x ) = d ( x , b ) {\displaystyle d(a,x)=d(x,b)} . מרחב מטרי שלם שיש בו נקודת אמצע לכל a,b, הוא גאודזי. מרחב מטרי שלם שיש בו נקודת ϵ {\displaystyle \epsilon } -אמצע לכל ϵ > 0 {\displaystyle \epsilon >0} ולכל a,b הוא מרחב אורכים. משפט Hopf-Rinow קובע כי מרחב אורכים קומפקטי מקומית שלם הוא קומפקטי בחסימות (כלומר, כל קבוצה סגורה וחסומה היא קומפקטית). מרחב אורכים קומפקטי מקומית וקומפקטי בחסימות הוא מרחב גאודזי. בכל מרחב מטרי קשיר מסילתית אפשר להגדיר מטריקת אורכים, בתור האינפימום של אורכי כל המסילות בין הנקודות. המרחב המתקבל הוא מרחב אורכים, שהמרחקים שלו חסומים מלמטה על ידי המטריקה המקורית. בניה זו היא אידמפוטנטית: מטריקת האורכים של מטריקת אורכים שווה לעצמה. מרחב גאודזי A Course in Metric Geometry, Burago, Burago and Ivanov, 2001.
יוסיף פרידליאנדר

יוסיף פרידליאנדר (ברוסית: Иосиф Наумович Фридляндер‏; 28 בספטמבר 1913, אנדיז'ן - 31 במאי 2009, מוסקבה) היה מדען בתחום הנדסת חומרים סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא מתמחה ביצירת סגסוגות לתעשייה. יוסיף פרידליאנדר נולד בשנת 1913 באנדיז'ן (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוזבקיסטן) למשפחה יהודית. בשנת 1929 הוא סיים לימודי בית ספר והחל עבודה כעיתונאי בעיתון מקומי. בשנים 1930–1931 הוא היה עיתונאי של עיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" בדושנבה. בשנת 1931 פרידליאנדר החל לימודים בהאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן וסיים את הלימודים בשנת 1937. בשנת 1937 פרידליאנדר החל לעבוד במכון לחומרים לתעשיית התעופה ועבד בו עד לשנת 2009. בשנת 1943 הוא סיים עבודת תואר שלישי ובשנת 1958 פוסט דוקטורט. החל משנת 1945 במקביל לעבודה במכון פרידליאנדר החל ללמד במכון לטכנולוגיית תעופה ועבד בו עד לשנת 1986. פרידליאנדר פיתח סגסוגות אלומינים שנוצלו לבניית מטוסי קרב מתוצרת טופולב, סוחוי ומיג. כמו כן חומרים אלו נוצלו לבניית משגרים, טילים בליסטיים וצנטריפוגות לתעשיית הגרעין. בשנת 1955 הוא לראשונה יצר סגסוגת על בסיס בריליום. פרידליאנדר פיתח תאוריה להתיישנות סגסוגות שאיפשרה להכין תקנים מתאימים. פרידליאנדר התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות בשנת 1984. בשנת 1949 הוענק לו פרס ברית המועצות ובשנת 1963 פרס לנין. כמו כן הוא קיבל מספר עיטורים על פעילותו. ביוגרפיה (ברוסית)
דוד פרנק-קמנצקי

דוד פרנק-קמנצקי (ברוסית: Давид Альбертович Франк-Каменецкий‏; 3 באוגוסט 1910, וילנה - 2 ביוני 1970, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בפיזיקה גרעינית. דוד פרנק-קמנצקי נולד בשנת 1910 בוילנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בליטא) למשפחה יהודית. אביו היה כימאי שבהמשך כיהן כפרופסור באוניברסיטה. בעקבות אירועי מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לאירקוטסק בה אביו החל לעבוד באוניברסיטה מקומית. לאחר סיום בית ספר דוד פרנק-קמנצקי למד במכון לכנולוגיה בטומסק. לאחר קבלת תואר הוא החל לעבוד בתעשייה ובמקביל לימד באוניברסיטת אירקוטסק. בתחילת 1935 פרנק-קמנצקי כתב מכתב לניקולאי סמיונוב בו תיאר מספר בעיות בתרמודינמיקה. כתוצאה מכך הוא הוזמן לעבוד במוסקבה. בשנים 1948–1956 פרנק-קמנצקי עבד בפרויקט בניית פצצה גרעינית סובייטית. על פעילות זו הוענק לו פעמיים פרס ברית המועצות. בשנת 1957 בהזמנת איגור קורצ'טוב הוא עבר לעבוד במכון קורצ'טוב. במקביל לעבודה במכון פרנק-קמנצקי עבד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה בה כיהן כפרופסור וראש קתדרה לפיזיקת פלסמה. פרנק-קמנצקי היה מומחה במספר תחומים של חקר שריפה, פיצוץ, פיזיקת פלסזה ואסטרופיזיקה. ביחד עם יעקב זלדוביץ' הוא פיתח תאוריה התפשטות להבה בתערובת גזים. בנושא זה הם פרסמו מספר ספרים. פרנק-קמנצקי נפטר בשנת 1970 מהתקף לב. אחיו ויקטור פרנק-קמנצקי היה מינרלוגיה, פרופסור באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בנו מקסים פרנק-קמנצקי ביולוג, פרופסור באוניברסיטת בוסטון. ביוגרפיה (ברוסית) ביוגפריה (באנגלית)
מקסים פרנק-קמנצקי

מקסים פרנק-קמנצקי (ברוסית: Максим Давидович Франк-Каменецкий ‏; נולד ב-7 באוגוסט 1941, ניז'ני נובגורוד) הוא ביופיזיקאי סובייטי-רוסי-אמריקאי ממוצא יהודי. מקסים פרנק-קמנצקי נולד בשנת 1941 בניז'ני נובגורוד למשפחה יהודית. אביו היה פיזיקאי דוד פרנק-קמנצקי. הוא למד בבית ספר בעיר סארוב בו אביו עבד על פיתוח פצצה גרעינית. בשנת 1956 המשפחה עברה למוסקבה. מקסים הצעיר קיבל שיעורים פרטיים מחבריו של אביו יעקב זלדוביץ', איגור תאם, יולי חריטון ועוד. בסיום בית ספר מקסים פרנק-קמנצקי החל לימודים במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה אותו סיים בשנת 1964 עם הסמכה בפיזיקה תאורטית. במהלך הלימודים הוא עבר בחינה של לנדאו בפיזיקה תאורטית. לאחר הלימודים פרנק-קמנצקי החל התמחות בביופיזיקה בהשפעת מיכאיל וולקנשטיין. עד לשנת 1978 הוא עבד במכון קורצ'טוב. בתקופת עבודתו במכון הוא עשה מספר מחקרים ביחד עם אלכסנדר דיכנה והם הפכו לחברים טובים. בשנת 1967 הוא סיים עבודת תואר שלישי ובשנת 1972 עבודת פוסט-דוקטורט. בשנת 1979 פרנק-קמנצקי התמנה לפרופסור במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה ובאותה שנה החל לעבוד במכון של אקדמיה למדעים של ברית המועצות לגנטיקה מולקולרית. בשנת 1993 פרנק-קמנצקי עזב את רוסיה והתמנה לפרופסור באוניברסיטת בוסטון. הוא נשוי לבת של דוד ווסקובויניק ולזוג נולד בן. מקסים פקנר-קמנצקי מתמחה בחקר מבנה דנא. הוא פרסם מאמרים רבים בתחום. נכון לשת 2024 הוא בעל מדד הירש 70. בשנת 1983 הוא פרסם ספר על ה-דנא. הספר עבר מספר מהדורות ותורגם לאנגלית. עוד בשנת 1988 פרנק-קמנצקי ציין שנדרש ארגון מחדש על המדע ברוסיה. לדעתו האקדמיה במדעים אינה מקדם את המחקר ומדענים צעירים. ביוגרפיה (ברוסית) מאמרים של פרנק-קמנצקי (באנגלית) ביוגרפיה (באנגלית) ריאיון עם פרנק-קמנצקי
רייל

האם התכוונתם ל... גילברט רייל – פילוסוף בריטי יוהאן כריסטיאן רייל – מדען גרמני מרטין רייל – פיזיקאי בריטי סבסטיאן רייל – מיסיונר ולקסיקוגרף ישועי ריל ריילי
כד קנופי

כדים קנופיים הם מיכלים ששימשו את המצרים הקדמונים בתהליך החניטה, לאחסון ושימור האיברים הפנימיים של בעליהם לעולם הבא. הגרסאות המוקדמות והנפוצות ביותר היו עשויות אבן, אך סגנונות מאוחרים יותר גולפו מעץ. השימוש הפולחני בכדים החל עוד בתקופת הממלכה הקדומה ונשאר בפועל עד התקופה המאוחרת או התלמאית, אז פשוט עטפו את הקרביים והניחו אותם עם הגוף. רוב הכדים הקנופיים של הממלכה הקדומה היו ללא כיתוב והיה להם מכסה פשוט, אך בתקופת ממלכה התיכונה כתובות הפכו לנפוצות יותר, והמכסים היו לעיתים קרובות בצורת ראשי אדם. החל מהשושלת התשע עשרה, כל אחד מארבעת המכסים תיאר את אחד מארבעת בניו של הורוס, מתפקד כשומר על האיבר בצנצנת שלהם. המונח קנופי משקף את ההשקפה המוטעית של האגיפטולוגים המוקדמים עם האגדה היוונית על קאנופוס – רב החובל של מנלאוס במסעו לטרויה – "שנקבר בקנופוס בדלתא שם סגדו לו בצורת קנקן". לפי גרסה אחרת, השם נגזר מהמיקום קאנופוס (כיום אבוקיר) בדלתא המערבית של הנילוס ליד אלכסנדריה, שם סגדו לכדים בעלי ראש אדם כהתגלמות של האל אוסיריס. קנקנים קנופיים הם כלים בצורת האות V, חלולים במרכזם, ומעליהם מכסים פשוטים או איקונוגרפיים. גובהם בין 14 ס"מ ל-50 ס"מ (כולל המכסה), וקוטרם בין 6 ס"מ ל-20 ס"מ. החומרים הנפוצים ביותר להכנת הקנקנים היו עץ, אבן גיר, פאיאנס (קרמיקה) וחימר, והעיצוב לווה לעיתים בציור של תווי פנים, שמות הנפטרים או האלים, ולחשי קבורה. כדים קנופיים מוקדמים הונחו בתוך תיבה קנופית והוכנסו לקבר לצד הסרקופג. מאוחר יותר, הם סודרו לעיתים בשורות מתחת לבמה עליה הונח הסרקופג, או בארבע פינות החדר. הסגנון המקורי של הקנקנים מהממלכה הקדומה כלל מכסה עגול ופשוט, בעוד שהמכסים האופייניים יותר בצורת ראשי אדם לא נראו עד תקופת הביניים הראשונה. הראשים היו ייצוגים אנושיים של בני הורוס והם היו הסגנון השולט בכדים במצרים העתיקה עד תקופת הממלכה החדשה בשושלת התשע עשרה, שבה השתנה הסגנון לתיאור הידוע יותר של ראשי החיות. הנוהג של הוצאת איברים פנימיים מגופות נפטרים החל מוקדם בממלכה הקדומה, אבל השימוש הספציפי של כדים כאחסון עבור האיברים לא היה נפוץ עד תקופת הביניים הראשונה. בזמן החניטה, הריאות, הכבד, הקיבה והמעיים הוצאו מהגופה כדי למנוע מהם לאכל שאר הגוף. כל איבר הומלח בנתר והוכנס בנפרד לאחד מארבעת הכדים הקנופיים. ללב לא היה כד, משום שהמצרים האמינו שזה מקום מושבה של הנשמה, ולכן הוא נשאר בתוך הגוף. כדים קנופיים מהממלכה הקדומה נמצאו ריקים ופגומים, אפילו בקברים שלא נבזזו, מה שמרמז על כך שהם היו חלק מטקס הקבורה ולא שימשו להחזקת האיברים. תקופת הביניים השלישית ואילך אימצה מנהג דומה, והציבה קנקני דמה קטנים בהרבה בקברים מבלי לכלול את האיברים. טכניקות חניטה משופרות אפשרו לקרביים להישאר בגוף; הכדים המסורתיים נותרו מאפיין של קברים, אך כבר לא היו חלולים לאחסון האיברים. כל אחד מבניו של הורוס היה אחראי להגנה על איבר מסוים, היה מוגן בעצמו על ידי אלה מלווה, וייצג כיוון במרחב: חפי: האל בעל ראש הבבון המייצג את הצפון היה מוגן על ידי האלה נפתיס והוקצה לריאות. דואמותאף: האל בעל ראש התן המייצג את המזרח היה מוגן על ידי האלה ניית' (אנ') והוקצה לקיבה. אימסת: האל בעל הראש האנושי המייצג את הדרום היה מוגן על ידי האלה איסיס והוקצה לכבד. קבחסנואף: האל בעל ראש הבז המייצג את המערב היה מוגן על ידי האלה סרקת והוקצה למעיים. חניטה ארבעת בני הורוס סרקופג כתבי סרקופגים מדיה וקבצים בנושא כד קנופי בוויקישיתוף ארבעה כדים קנופיים, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים החנוטים ממצרים, המוזיאון הימי הלאומי, חיפה אבותינו החנוטים: יעקב ויוסף, אתר התורה
יצחק לופיס

רבי יצחק לופיס, היה רב בארם צובא שחי במאה ה-17. יש המייחסים אליו את תחילת שושלת משפחת לופס. בהקדמה לספרו הוא מייחס את עצמו לצאצאי המגורשים מספרד. גם ברשימות הקנצלריה של הקונסוליה הצרפתית בחלב הוא מופיע כאחד מנכבדי הפראנקוס. את ספרו כור מצרף האמונות ומראה האמת כתב בארם צובא בשנת ה'תנ"ה (1695). הספר היה מצוי בכתב יד במשך למעלה ממאה שנה, עד שהובא לדפוס על ידי יצחק אלטראס, בשנת ה'תר"ז (1847). בסיס לספרו שימש ללופיס הספר "מלחמות השם" של יעקב בן ראובן. הוא מזכיר אותו בהקדמה, ומביא מילה במילה את ההקדמה של יעקב בן ראובן. בתוך הספר, הרב לופיס מביא דברים מתוך קונטרס "בוקר אברהם", שלדבריו "איני יודע באמת מי היה הכותב". קונטרס זה (בכתב יד) נתחבר על ידי אברהם מיכאל קרדוזו מהוגי הדעות של התנועה השבתאית. ברבות הימים דרשו לתלוש מן הספר את שלושת עמודי ה'דרוש בעניין האמונה האמיתית' שהביא מ"בוקר אברהם". לדידם הספר הנ"ל הוא חיובי וחיוני, אך ה'דרוש' הזה שבסוף הספר אינו בא אלא לטעון נגד אמונת היחוד הקדושה ולהוציא לעז על האר"י הקדוש שכביכול זו הייתה גם דעתו. לופיס לא הואשם על ידי חכמי חלב בחיבור ה'דרוש', שאת שילובו בתוך הספר ייחסו לטעות המדפיסים. לדבריהם, לופיס "ניכר מתוך ספרו כי הוא איש אמונים, צדיק וישר הוא, מימיו נאמנים. מהאנשים אשר שלמים הם איתנו ביראת ה' תמימה, ועשר ידות לו בכל ספר וחכמה, ואמומת היחוד תמיד על פיו הייתה שומה". בנו (נולד לו לעת זקנותו), יעקב חיים. בשנת ה'תע"ד (1714) נפטר בשנים הראשונות לחייו. בנו, שמואל, שנולד מיד לאחר שנפטר הקודם. חתנו, אברהם נונייס די קוסטה. ייתכן שנכדו (של יצחק לופיס) הוא חכם יצחק בן משה לופיס, שבשנת תפ"ט (1729) הוציא לאור באמסטרדם את החיבור 'כסף צרוף' של החכם יאשיהו בן יוסף פינטו, רב העיר דמשק. כור מצרף האמונות ומראה האמת - ספר חשוב ויסודי בנושא הוויכוחים עם הנוצרים שכן המחבר עסק הרבה בעניין והיו לפניו הרבה מהספרות הנוצרית וספרי מומרים. הספר התחבר בשנת ה'תנ"ה (1695), ונדפס לראשונה בשנת ה'תר"ז (1847). שער י"א מוקדש לוויכוח שהיה למחבר עם יהודי מומר. מנורת האורות - מצוי בכתב יד בלבד. בהקדמה הוא מציין את שנת הכתיבה ה'ת"ע (1710). תכונת העולם ובינה לעיתים - מצוי בכתב יד בלבד, ארם צובא תס"ד (1704). שמואל יוסף פין, כנסת ישראל ורשה תרמ"ז, עמ' 629 דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים תשי"ב, עמ' סט משה אורפלי, כור מצרף האמונות ומראה האמת לר’ יצחק לופיס, אר"ץ ומלואה מחקרים בתולדות קהילת ארם צובה (חלב) ותרבותה, ירושלים תשס"ט, עמ’ 17-36. יצחק לופיס (1630-1700), דף שער בספרייה הלאומית מדיה וקבצים בנושא יצחק לופיס בוויקישיתוף יצחק לופיס, באתר "החכם היומי" "אני עבדכם מהבאים מגלות ירושלים אשר בספרד מנשה סתהון בספרו מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד, ושם גם 'טופס העתק הכתב השלוח לעיר הקודש ירושלים תוב"ב להרב החסיד ראשון לציון נר"ו על העניין הנ"ל'. מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד: "והוא ספר נחמד יפה אף נעים בנוי לתלפיות, תפוחי זהב במשכיות... ידיו רב לו בוויכוח האמונה בתשובות ניצחות... לפאר ולרומם את הוד הדרת תורתינו הקדושה..." מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד מטה מנשה (ירושלים תשס"ז) עמ' א-ד המכון לתצלומי כתבי יד עבריים סימן 43821, דף 8א-32ב, בלתי שלם (אוסף בניהו) כתב יד מספר 52499
לגנוב את השמיים

לגנוב את השמיים (באנגלית: Steal the Sky) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי בהפקת HBO משנת 1988 בבימויו של ג'ון הנקוק, עם בן קרוס ומריאל המינגוויי בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בהשראת מבצע יהלום משנת 1966 בו שכנע המוסד את הטייס העיראקי מוניר רדפא לערוק לישראל עם מטוס המיג 21 שלו. הסרט צולם ברובו בישראל ומשתתפים בו גם שחקנים ישראליים. החלק הרומנטי של שכנוע הטייס לערוק הוא פיקטיבי ונועד לצורכי ההפקה. המטוסים המשתתפים בסרט הם מיג-15, T-33 (אנ') ובל 206. הסרט היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים על עריכת הפסקול. מפקד חיל האוויר הישראלי אלוף טל (מיכאל שילה) מבקש מראש המוסד (סאם גריי) לגרום לעריקת טייס עיראקי עם מטוס מיג 21 כדי שחיל האוויר יוכל ללמוד עליו לקראת המלחמה העתידה. הלן מייסון (מריאל המינגוויי) גרה בבגדד עם "בעלה" דייוויד (ניקולס סרבי) כזוג אנשי עסקים נשוי. הם למעשה סוכני המוסד. הלן היא יפה ומושכת ומוזמנת מדי פעם למסיבות של נשים חשובים. באחת המסיבות של חיל האוויר היא פוגשת בטייס מוניר רדפא (בן קרוס) והוא מתאהב בה למרות שהוא נשוי לפארא (אתי אנקרי) ויש להם בת ובן. הרומן בין שניהם מתלהט והם מקיימים יחסים אינטימיים והלן משכנעת אותו לטוס אתה לרומא כדי להינפש שם. הכל נעקב ומוקלט על ידי סוכני המוסד. הם נמצאים כל הזמן תחת מעקב של חוקרים עיראקיים שבראשם עזיז (יוסף שילוח) ואחמד (אורי גבריאל). מוניר מספר להלן כי אינו מקודם בצבא בגלל שהוא נוצרי וכי עמדתו נגד המשטר גברה לאחר שנאלץ להשתתף בהפצצה על אזרחים כורדים. ברומא היא מגלה לו מי היא ודורשת ממנו לערוק עם מטוסו לישראל והמוסד ידאג למשפחתו. סוכני המוסד מאיימים עליו בכך שיפיצו את תמונותיו האינטימיות עם הלן אם יסרב להיענות לבקשתם. מוניר מזועזע בתחילה מבגידתה של הלן אך מגיע למסקנה שאין לו ברירה. הם חוזרים לבגדד ומוניר מבשר זאת לאשתו שבתחילה מסרבת אבל אחר כך משלימה עם זאת. הלן מארגנת את בריחת פארא וילדיה בעוד שהמשרתת שלה (רבקה בכר) מודיעה על כך לאנשי הביטחון קמל ואחמד. הם יורדים מהרכבת באמצע הדרך, גונבים רכב בתחנת דלק לנגד עיניו של הבעלים (גבי עמרני) וממשיכים צפונה לעבר הכורדים. כוח עיראקי רודף אחריהם ופותח באש אבל הכורדים מגינים עליהם עד שמגיע מסוק ובו ישראלים שמחלצים אותם. מוניר מגיע לבסיס חיל האוויר עם מכתב מזויף שמאשר לו לטוס במיכלים מלאים (שאר הטייסים טסו במיכלים מלאים בחצי למניעת עריקה). המפקד הרוסי בוכרין (מארק רולסטון) חושד בו ושולח אליו את מפקד הבסיס קולונל ג'ומאייל (אנדריאס קטסולאס). מוניר מנטרל אותו במכה, עולה על המטוס כשבוכרין וחייליו רודפים אחריו ופותחים באש ואחר כך שולחים שני מטוסי מיג כדי ליירט אותו. מוניר מצליח להתחמק מהם, מגיע לתחום האווירי של ישראל ומטוסי חיל האוויר מוזנקים ללוות אותו ולהניס את הטייסים הרוסים שמקללים אותו. הוא נוחת בשלום ומתקבל בשמחה על ידי מפקד חיל האוויר וראש המוסד. "לגנוב את השמיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לגנוב את השמיים", באתר AllMovie (באנגלית) "לגנוב את השמיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט, באתר יוטיוב לגנוב את השמיים, באתר יוטיוב לגנוב את השמיים, באתר TCM
פטריק אנטוניוס

פטריק אנטוניוס (בפינית: Patrik Antonius; נולד ב-13 בדצמבר 1980) הוא שחקן פוקר פיני אשר זכה באירוע המרכזי של סבב הפוקר האירופי ובגביע סבב טריטון. נבחר להיכל התהילה של הפוקר ב-2024. אנטוניוס החל לשחק בטורנירים ב-2005 ובמהרה סיים במקומות גבוהים וזכה בפרסים גדולים, כאשר סיים במקום השלישי באירוע המרכזי של סבב הפוקר האירופי שהתקיים בברצלונה וחודש לאחר מכן זכה באותו הטורניר שהתקיים בבאדן-באדן, ובדצמבר זכה בפרס שחצה במעט מיליון דולר כשסיים במקום השני בטורניר במסגרת סבב הפוקר העולמי. הוא ממעט לשחק בטורנירים בעלי עלות כניסה אשר נמוכים מ-10,000 דולר, ומשתתף קבוע בטורנירים בעלי עלות כניסה גבוהים במיוחד. למרות הצלחותיו בטורנירים, אנטוניוס מוכר יותר כשחקן קאש. בתחילת שנות האלפיים שיחק באופן קבוע בשולחנות בעלי עלות הכניסה הגבוהים ביותר באתר "פולטילט פוקר". במהלך השנים השתתף בשידורים של משחקי פוקר בעלי כניסה גבוהים במיוחד. בפברואר 2023 זכה בסכום של כ-2 מיליון דולר בקופה אחת, ביד המשודרת הגדולה ביותר ששודרה בטלוויזיה עד אז. אנטוניוס היה השחקן הראשון אשר קיבל את האתגר שפרסם טום דוואן למשחק אומהה הולדם בבלינדים של 200\400 דולר למשך 50 אלף ידיים, שבסופו דוואן ישלם 1.5 מיליון דולר במידה ואנטוניוס ינצח. למרות שבתחילת האתגר אנטוניוס הוביל והיה מורווח כחצי מיליון דולר, לקראת סופו הפסיד כ-2 מיליון דולר וביקש לסיים את האתגר. ב-2024 נבחר להיכל התהילה של הפוקר. נכון ליוני 2024, אנטוניוס זכה בסך של כ-23 מיליון דולר מטורנירי פוקר, מתוכם כ-9 מיליון דולר בסבב טריטון. מדיה וקבצים בנושא פטריק אנטוניוס בוויקישיתוף פטריק אנטוניוס, באתר The Hendon Mob פטריק אנטוניוס, באתר Global Poker Index פטריק אנטוניוס, באתר אליפות העולם בפוקר פטריק אנטוניוס, באתר סבב טריטון How Patrik Antonius Became A LEGEND in Poker ♠️ PokerStars, סרטון בערוץ "PokerStars", באתר יוטיוב (אורך: 12:25) (באנגלית) Chad Holloway,‏ Patrik Antonius Wins $1,978,000 Pot, the Largest Ever Broadcast on a US Live Stream, באתר PokerNews,‏ 19 בפברואר 2023 (באנגלית) Jon Sofen,‏ Patrik Antonius on Durrrr Challenge Loss: "I Was Cocky and Arrogant", באתר PokerNews,‏ 14 בספטמבר 2022 (באנגלית) Patrik Antonius Announced as 2024 Poker Hall of Fame Inductee, באתר אליפות העולם בפוקר, ‏14 ביולי 2024 (באנגלית)
אבקה (בוטניקה)

המונח "פולן" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פולן (פירושונים). בבוטניקה, המונח אבקה (בלועזית: Pollen) מתייחס לגרגרים המיוצרים בתוך שקי האבקה של צמחים עילאיים. האבקה ממלאת את הפונקציה הזכרית במנגנון ההפריה בצמחי הזרע. בנוסף, מכיוון שצמחים אינם יכולים על-פי רוב לנוע במרחב, האבקה ממלאת תפקיד ייחודי של הפצת הגנים של האורגניזם במרחב, תכונה המשותפת גם לזרעים. תנועתה של האבקה משק האבקה בו היא נוצרה, ועד לשק העובר אותו היא מפרה, מתבצעת בתהליך המכונה "האבקה". קיימים אמצעים (וקטורים) שונים להאבקה, חלקם אביוטיים (מים, רוח) וחלקם ביוטיים (בעלי-חיים שונים). האבקה עשירה בחלבון, ועקב כך היא מהווה לעיתים מוקד משיכה לבעלי-חיים שונים הניזונים ממנה (כגון חרקים); תכונה זו מאפשרת שימוש בבעלי-חיים שכאלה בתור וקטורים של האבקה, אם אבקה שנצמדה לגוף בעל-החי תגיע אל יעדה הסופי (היינו איבר הרבייה הנקבי, בו מתבצעת ההפריה) לפני שתיאכל. עם זאת, צריכה מוגברת של אבקה על ידי בעל-חיים עשויה להיות בזבזנית מבחינה אנרגטית עבור הצמח, ולכן התפתחו במהלך האבולוציה מנגנונים למשיכת בעל-החיים אל האבקה תוך כדי מניעת אכילתה, למשל על ידי ייצור צוף בתור גמול מזון פחות בזבזני מבחינת הצמח, או שימוש במנגנוני רמייה, כלומר פיתוי בעל-החי להתקרב אל האבקה, ללא מתן גמול כלשהו בסופו של דבר. חקר גרגרי האבקה (פולן) שהורבדו במקומות שונים, הכולל זיהוי טקסונומי, תפוצה וכמות, נקרא פלינולוגיה. התחום משמש לצורכי זיהוי פלילי, תעשיית הדבש ועוד. בפליאונטולוגיה ובארכאולוגיה מתבצע מחקר פלינולוגי לשחזור הסביבה הקדומה (לפי גרגרי אבקה מאובנים). גרגר אבקה (pollen grain) הוא היחידה הפונקציונלית הבסיסית של הפונקציה הזכרית בהפריה של צמחים בעלי זרע. זהו למעשה גלגול של המיקרוגמטופיט הקיים בצמחים ירודים. גרגר האבקה נוצר מחלוקה מיוטית של תא אם בתוך שק האבקה. כל תא אם מתחלק לארבעה נבגים, שכל אחד מהם עובר שתי חלוקות מיטוטיות ליצירת גרגר האבקה. בצמחים מכוסי הזרע, גרגר האבקה נוצר מנבג שהתחלק לשני תאים - תא וגטטיבי, שאינו משתתף בהפריה, ותא גנרטיבי. לאחר החלוקה, הדופן שבין שני התאים נעלמת, ומתקבל תא עם שני גרעינים - וגטטיבי וגנרטיבי. בחלק מהמשפחות, זהו השלב שבו גרגרי האבקה משתחררים מהמאבק. במשפחות אחרות, הגרעין הגנרטיבי מתחלק, וגרגר האבקה שמשתחרר מהמאבק הוא תלת-גרעיני. ברגע שגרגר האבקה נוחת על צלקת הפרח (בהנחה שאין מחסום אי-סבילות עצמית בשלב זה), הוא מצמיח נחשון נביטה, המתקדם בתוך עמוד העלי לכיוון השחלה, תוך כדי שהוא ממיס את רקמות העלי (בעזרת האנזים צלולאז, המפרק דפנות תאים) וניזון מחומרים שהוא סופג מהן. אם הגרגר השתחרר מהמאבק כשהוא דו-גרעיני, הגרעין הגנרטיבי יתחלק בזמן צמיחת הנחשון. כשהנחשון מגיע אל שק העובר (הגמטופיט הנקבי) שבתוך הביצית (אם עדיין לא היה מחסום אי-סבילות עצמית), אחד משני הגרעינים הגנרטיביים - הגמטות - של הנחשון יפרה את תא ההורה של האנדוספרם, שהיה דיפלואידי והפך עם ההפריה לטריפלואידי, בעוד השני יפרה את תא הביצה. מכיוון שבפועל מתקיימות כאן שתי הפריות, נהוג לכנות את שתיהן "הפריה כפולה". פלינולוגיה פולן דבורים הפריה האבקה אי-סבילות עצמית בצמחים אבקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרגרי אבקה של צמחים, באתר "צמח השדה" אבקה (בוטניקה), דף שער בספרייה הלאומית