סטיב שרלי

דיים סטפני "סטיב" שרלי (לבית בוכטל) DBE,‏ FREng, FRSA, (נולדה 16 בספטמבר 1933, דורטמונד, גרמניה הנאצית) היא אשת עסקים ונדבנית בריטית ממוצא יהודי. שרלי הגיעה לאנגליה ביולי 1939 לבדה, במסגרת קינדר-טרנספורט של ילדים יהודיים מגרמניה. אביה של שרלי היה יהודי, שופט שסולק ממשרתו על ידי הנאצים, ואמה לא הייתה יהודיה. שרלי שוכנה אצל משפחה אומנת, זוג נשוי, אנגליקני, שחי בעיירה סאטן קולדפילד, ומאוחר יותר התאחדה עם הוריה הביולוגיים, אך לימים אמרה ש"לא הצליחה להיקשר אליהם". היא עקרה עם הוריה המאמצים לאוסווסטרי במחוז שרופשייר, והתחנכה בבית ספר תיכון לנערות במקום. היא הורשתה ללמוד מתמטיקה (שלא נלמדה בבית הספר) בתיכון לנערים. לימים סיפרה שלאחר חוויותיה מן הקינדר-טרנספורט ומגרמניה הנאצית, "באוסווסטרי חוויתי שש שנים נפלאות של שלווה". עם סיום לימודיה התיכוניים, החליטה שרלי לא להמשיך ללימודים גבוהים אלא לצאת לשוק העבודה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עבדה בתחנת המחקר של שירות הדואר הבריטי בדוליס היל, ועסקה בבניית מחשבים ופיתוח תוכנה. במקביל, למדה בלימודי ערב במשך שש שנים עד שהשלימה תואר ראשון במתמטיקה. בשנת 1959 עברה לעבוד בחברת CDL, יצרנית המחשב ICT 1301. בשנת 1962 יסדה שרלי, עם הון התחלתי בסך 6 לירות שטרלינג, חברת תוכנה משלה, בשם F.I. Group, לימים Xansa, שנרכשה לימים על ידי חברת Steria, וכיום מהווה חלק מחברת Sopra Steria Group. החברה העסיקה מתכנתים וביצעה עבודות קבלן בתחום המחשבים. מלכתחילה דאגה שרלי ליצירת מקומות עבודה לאמהות לילדים, והעסיקה בעיקר נשים. בשלב מסוים, לפני שנחקק באנגליה החוק נגד אפליה מינית (1975), מתוך למעלה מ-300 מתכנתים שהעסיקה, היו רק 3 גברים. את השם "סטיב" אימצה שרלי כדי להתגבר על דעות קדומות בעולם העסקים שבו פעלה, שנשלט בידי גברים. בין שאר המיזמים שביצעה החברה היה תיכנות הקופסה השחורה של מטוס הקונקורד. בשנת 1993, בגיל 60, פרשה רשמית ועברה לעסוק בנדבנות. בנה של שרלי, ג'יילס (1963-1998) היה אוטיסט, ושרלי הייתה בין ראשוני החברים באגודת האוטיזם הלאומית באנגליה. בשנת 1986 הקימה שרלי את "קרן שרלי", מוסד ללא כוונת רווח עם הון התחלתי נכבד. היא הגדירה לקרן כמשימה את "התמיכה במיזמים חלוציים עם השפעה אסטרטגית על תחום ההפרעות בטווח האוטיסטי, בדגש על מחקר רפואי." הקרן תמכה במיזמים רבים באמצעות מענקים והלוואות, לרבות מוסד קינגווד לאוטיסטים, פנימיית פריור'ז קורט לאוטיסטים, ארגון אוטיסטים בוויילס, וכנס Autism99: הכנס המקוון הראשון על אוטיזם. השתתפו בו 165 אלף איש, מ-33 מדינות. הקרן אף עודדה מחקר בתחום, כגון מחקריו של סיימון ברון-כהן במרכז לחקר האוטיזם. עם פרישתה לגמלאות, נמסר שתרמה את רוב הונה, שהוערך בלמעלה מ-150 מיליון לירות שטרלינג. שרלי מרבה להרצות בכנסים ואירועים בנושא אוטיזם ותסמונת אספרגר. בשנת 2009-2010 כיהנה שרלי כ"שגרירת הממלכה המאוחדת לענייני נדבנות", מינוי ממשלתי שנועד להנכיח את קולם של הנדבנים. שרלי צורפה למסדר האימפריה הבריטית בדרגת קצינה (OBE) בשנת 1980, ובשנת 2000 הועלתה לדרגת גבירה מפקדת (Dame Commander, DBE). בשנת 1987 זכתה שרלי בכיבוד אנגלי בשם "חירות העיר לונדון" (מעין "יקירת העיר"). היא כיהנה כנשיאת אגודת המחשבים הבריטית בשנים 1989 ו-1990. בשנת 1999 זכתה במדליית מאונטבאטן. בשנת 2001 צורפה כעמיתה לאקדמיה המלכותית להנדסה. מדיה וקבצים בנושא סטיב שרלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיב שרלי סטיב שרלי, ברשת החברתית פייסבוק סטיב שרלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיב שרלי, ברשת החברתית אינסטגרם אתר רשמי (אנגלית) של שרלי הרצאה של שרלי על חייה ועל עקרונותיה (אנגלית) - הקלטה ותמליל, באתר מכללת גרשם סיפור חיים מוקלט (אנגלית) של שרלי, באתר הספרייה הבריטית הרצאה של שרלי: "מדוע לנשים שאפתניות יש ראש שטוח?" (אנגלית) בכנס TED. סו אוסטין, "Dame Stephanie to return to Oswestry", בתוך Shropshire Star,‏ 1 באפריל 2015, עמ' 23. עמיתה באקדמיה המלכותית למדעים. עמיתים זכאים להוסיף את תואר הכבוד FREng לשמם. רשימת העמיתים (אנגלית) באתר האקדמיה המלכותית למדעים עמיתה באגודה המלכותית לאמנויות. עמיתים זכאים להוסיף את תואר הכבוד FRSA לשמם. פאם קינגסלי, "Welcoming home a Dame fine lady", בתוך Shropshire Star,‏ 10 באפריל 2015, עמ' 8. עמוד הביוגרפיה (אנגלית) באתר של שרלי ריאיון עם שרלי (אנגלית) באתר הגרדיאן, 14 בינואר 2004. התוכנית The Life Scientific, על שרלי, באתר ה-BBC. סטיב שרלי, Let IT Go, הוצאת Lightning Source UK Ltd.,‏ 2012, ISBN 9781782342823, עמ' 148. תמליל הרצאתה של שרלי בכנס TED (אנגלית) תחת הכותרת "מדוע לנשים שאפתניות יש ראש שטוח?" מוזכר בתוכנית ה-BBC הזו (אנגלית) Timeline - Steve Shirley באתר הרשמי של שרלי. רשימת המעוטרים (אנגלית) בפרסום הרשמי The London Gazette, גיליון 48212, עמ' 12, 13 ביוני 1980. רשימת המעוטרים (אנגלית) ב-London Gazette, גיליון 55710, עמ' 8, 31 בדצמבר 1999. רשימת הזוכים במדליית מאונטבאטן (אנגלית), באתר IET.