laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הייתי פעם ילד

הייתי פעם ילד הוא אלבום האולפן ה-27 של אריק איינשטיין, שיצא כפרויקט משותף עם יוני רכטר ב-20 בדצמבר 1989.[1] באלבום 12 שירי ילדים, שהולחנו ועובדו כולם על ידי יוני רכטר. מילות השירים נכתבו על ידי משוררים ופזמונאים שונים, בהם תרצה אתר, יהונתן גפן וחיה שנהב. השירים מאופיינים כשירי ילדים, אך במרוצת השנים הפכו חלקם לנכסי צאן ברזל של המוזיקה העברית - לאו דווקא כשירי ילדים. בין השירים הבולטים והמוכרים באלבום: "אדון שוקו", "שבת בבוקר" ו"גברת עם סלים". השיר בואי אמא שבמקור לאה נאור כתבה אותו למנגינה רוסית של אדוארד קולמנובסקי, הולחן מחדש על ידי רכטר. גם "בגן החיות" הולחן מחדש על ידי רכטר עבור האלבום, לאחר שתלמה אליגון הלחינה אותו קודם עבור אלבום הילדים של שושיק שני "יעל מטיילת" (שהתבסס על ספרה של תרצה אתר בעל אותו השם) בתחילת שנות השבעים. שם האלבום לקוח משיר שכתב איינשטיין לאלבום שירי ילדים בשנת 1972. עטיפת האלבום, שצולמה על ידי הצלם עודד קליין, מנציחה את איינשטיין ובנו במהלך משחק סביב פסל האריה בסמטה פלונית שבתל אביב. בסרטם של אריק איינשטיין, מוני מושונוב וצבי שיסל "כמו גדולים", מופיעים שבעה שירים מתוך האלבום, ביניהם "שבת בבוקר" ו"אדון שוקו". שלוש שנים לאחר הוצאת אלבומם משותף זה הוציאו איינשטיין ורכטר אלבום נוסף של שירי ילדים, "האריה, היונה ותרנגולת כחולה". בשנת 2020, לרגל "יום חנויות התקליטים", הוציאה NMC לאור מהדורת ויניל של "הייתי פעם ילד". המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר. בגרסת המקור: שירים 1–6 צד א', שירים 7–12 צד ב' אריק איינשטיין - שירה יוני רכטר - פסנתר, קלידים, אקורדיון, שירה, לחנים, עיבוד והפקה מוזיקלית יצחק קלפטר וגיל דור - גיטרות זיו הרפז - ומיכה מיכאלי - בס מאיר ישראל - תופים ירוסלב יעקובוביץ' - סקסופון שם טוב לוי - חליל מיכאל תפוח ואתי אנטה - הפקה מידע על האלבום הייתי פעם ילד באתר MusicBrainz
אשחר

אשחר (שם מדעי: Rhamnus) הוא סוג צמחים ממשפחת האשחריים. הסוג מונה כ-100 מינים הנפוצים ברובם בחצי-הכדור הצפוני. המינים השונים הם עצים או שיחים בעלי פרחים זעירים. פירות האשחר הם בתי-גלעין המכילים 2–4 גלעינים. מיני האשחר משמשים לרוב ברפואה ובתעשייה. מהמינים השונים ניתן להפיק חומרים משלשלים וחומרי-צבע המשמשים לרוב בתעשיית העור והנייר. בארץ ישראל נפוצים המינים אשחר ארצישראלי ואשחר רחב עלים המקובלים גם כצמחי-נוי. במדינת ישראל המינים: אשחר דו-זרעי (Rhamnus dispermus), אשחר הלבנון (Rhamnus libanotica), אשחר מנוקד (Rhamnus punctata) ואשחר רב-עלים (Rhamnus alternus) הם ערכי טבע מוגנים על פי חוק. אשחר, באתר ITIS (באנגלית) אשחר, באתר NCBI (באנגלית) אשחר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אשחר, באתר Tropicos (באנגלית) אשחר, באתר GBIF (באנגלית) אשחר, באתר IPNI (באנגלית) אשחר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמליל

המונח "לוגו" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו לוגו (פירושונים). סַמְלִיל (בלועזית: לוֹגוֹ) הוא אלמנט גרפי, איור או עיבוד טקסט שנוצר או עובד במטרה לסמל ולייצג גורם מסוים (בדרך כלל, ארגון או מוצר) ולהיות מזוהה עמו בתודעת הציבור. ברוב המקרים, ילווה הסמליל במלל. לעיתים, ישולב המלל כחלק מהאלמנט הגרפי ולעיתים הסמליל יכיל טקסט בלבד, ללא אובייקט גרפי נלווה. הסמליל יכול להופיע על נייר המכתבים של הארגון, על המוצרים שלו, על המבנים שבהם הוא שוכן, על מדי עובדיו ובמקומות נוספים שבהם יש לזהות את הארגון, כמו בפלטפורמה דיגיטלית כמו אתר אינטרנט, חתימה לדואר אלקטרוני של עובדי הארגון ועוד. העיצוב הגרפי של הסמליל הוא חלק מהליך מיתוג המוצר, הארגון או החברה, ועל-כן על הסמליל לשדר ערכים מסוימים שיובנו בבהירות וכהלכה בקרב הצרכנים. דוגמה לכך הוא סמליל ה"סווש" של נייקי אשר נועד להתחבר בתודעת הצרכן למהירות ולפיכך לבטא גם הצלחה והישגיות. דוגמה נוספת מהווה סמליל ויקיפדיה, שנועד להעביר את הרעיון של עבודה שיתופית כלל-עולמית ליצירת דבר שלם. הסמליל משמש את הוויקיפדיות השונות בכל השפות, כאשר האלמנט המשתנה הוא הכיתוב מתחת לסמל הכדור בהתאם לשפה. דוגמה להלך רוחו של מעצב סמליל והשיקולים העומדים לפתחו, ניתן למצוא בדבריו של דוד טרטקובר, מעצב הסמליל של תנועת "שלום עכשיו", שתיאר כך את ייחודו של הסמליל: "החידוש שהיה בסמליל "שלום עכשיו" היה השילוב של שני גופנים, קורן ב"שלום" וחיים ב"עכשיו", דבר שהיה מנוגד לכל מה שהתחנכתי עליו בבית הספר לעיצוב באנגליה. החיבור יצר את הזכירות ואת הנוכחות של הסמליל. דווקא החיבור בין אות תנ"כית מסורתית (ב"שלום") לבין הפונט חיים שמן (ב"עכשיו") שזו אות של כותרות בצהרונים, חילונית במובהק, יצר את הקליטות. גם החלוקה לשני צבעים, שחור ואדום, שהם צבעי המהפכה וצבעי הקונסטרוקטיוויזם הרוסי, יצרה בולטות שקיימת עד היום בסמל." לעיתים מחליט הארגון לשנות את הסמליל שלו, כחלק משינוי נרחב יותר שעובר הארגון, כגון שינוי בעלות, במסגרת מהלך לרענון תדמית הארגון או כתוצאה ממיזוג חברות. שינוי זה כרוך לעיתים בהשקעה רבה: החלפת נייר המכתבים, מעטפות, אריזות מוצרים וכדומה, שעליהם מודפס הסמליל. החלפת הסמליל המופיע בחזית סניפי הארגון, על כלי רכב שלו, על בגדי עבודה של עובדיו וכדומה. פעולת מיתוג שתחדיר את הסמליל החדש לתודעת הלקוחות. כמו כן, מעבר להשקעה הדרושה, ישנו הסיכון ששינוי מהותי מידי בסמליל עלול להביא לבלבול בקרב הלקוחות וכך לחוסר זיהוי, מה שעלול להשפיע באופן שלילי על הארגון. לרוב יש יתרון בהצגת סמליל קבוע לאורך זמן שייחרט בזיכרון האנשים ויהיה סימן מזהה עבור הארגון. סמל מותג סמליל גוגל סימן מסחר - על ההיבטים החוקיים תווי סימון ותקינה צלמית מפרסמים בעברית: רעיונאי, זמריר, סמליל, יצגן, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏19 ביוני 2019 אורנה יפת, חיות בשיווק: בעלי חיים כמקדמי מכירות, באתר ynet, 16 במרץ 2007 - על חיות המשמשות סמלילי חברות חגי לוי, האם שינוי לוגו אכן תורם לשינוי בתדמית של החברה?, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2008 גל מור, אז והיום: איך נראו הלוגואים של חמש חברות ידועות, באתר nana10‏, 4 במרץ 2011; במקור, מתוך הבלוג "חורים ברשת" מה מסתתר מאחורי הלוגו?, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2011 עודד בן יהודה, צבעי השלטון, באתר Xnet‏, 19 בינואר 2013 אפרת אהרוני, ‏סטטוס סמל, באתר גלובס, 17 ביולי 2013 לוגו, באתר מכון שנקר לתיעוד וחקר העיצוב בישראל גלית עדות, ‏לעולם בעקבות הסמל: מדוע חברות מחליפות את הלוגו?, באתר מעריב אונליין, 3 בספטמבר 2015 לוגו "שלום עכשיו", באתר הארץ, 26 באפריל 2006
יוג'ין רוסטוב

יוג'ין ויקטור דבס רוסטוב (באנגלית: Eugene Victor Debs Rostow‏; 25 באוגוסט 1913 – 25 בנובמבר 2002) היה משפטן יהודי-אמריקאי רב השפעה ופקיד ממשל בארצות הברית; שירת כדיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, וכתת מזכיר המדינה לעניינים מדיניים של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון. בין מנסחי החלטה 242 לאחר מלחמת ששת הימים. רוסטוב נולד ב-25 באוגוסט 1913 בברוקלין, ניו יורק, נכד למהגרים יהודים עניים מרוסיה, וגדל באירווינגטון, ניו ג'רזי, ובניו הייבן, קונטיקט. הוריו היו סוציאליסטים פעילים ושלושת בניהם נקראו על שם אישים אמריקאים ידועים: יוג'ין דבס, ראלף אמרסון ווולט ויטמן. רוסטוב התקבל לאוניברסיטת ייל ב-1929. ציוניו בבחינות הכניסה היו כה גבוהים שהוא הוזכר בניו יורק טיימס כ"תלמיד המושלם". ב-1932 זכה בפרס פי בטה קפה וב-1933 סיים את לימודי התואר הראשון בהצטיינות גבוהה ביותר, וקיבל את פרס אלפאוס הנרי סנואו הניתן לסטודנט ש"על ידי הישגיו, אופיו, ואישיותו תרם לאוניברסיטה ביותר בכך שהשרה על חבריו את ההערכה לתכונות הנעלות ביותר של ההשכלה הגבוהה". בשנים 1933–1934 למד רוסטוב כלכלה באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את לימודי המשפטים. מ-1936 עד 1937 שימש כעורך ראשי של הביטאון המשפטי של ייל. לאחר סיום הלימודים עבד רוסטוב במשרד עורכי דין ניו יורקי המתמחה בחברות, פשיטות רגל ומניעת קרטלים. ב-1938 חזר לבית הספר למשפטים של ייל כמרצה (התקבל כפרופסור מן המניין ב-1944) והיה חבר גם במחלקה לכלכלה שם. במשך מלחמת העולם השנייה שירת רוסטוב במנהל החכר והשאל, במשרד החוץ כמקשר למנהל החכר והשאל, וכעוזר לתת-שר החוץ דין אצ'סון. הוא היה בין הראשונים שמתחו ביקורת פומבית על הפניית תושבי ארצות הברית ממוצא יפני למחנות ועל החלטות בית הדין העליון שתמכו בכך. ב-1955 נתמנה רוסטוב דיקן בית הספר למשפטים של ייל, והחזיק במשרה זו עד 1965. מ-1966 עד 1969 שירת כתת-שר לעניינים מדיניים בממשלתו של לינדון ג'ונסון. בתקופה זו עזר לניסוח החלטה 242, אחת ההחלטות המשמעותיות ביותר של מועצת הביטחון של האו"ם בנושא הסכסוך הערבי ישראלי. לדעתו, שיש לה מעמד מיוחד לאור תפקידו: "יהודים המתיישבים בתל אביב משתמשים באותה זכות משפטית שיש להם להתיישב בשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים" והוא אינו רואה הבדל בין המקומות. זכות זו מעוגנת בחוקת האו"ם, סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות. לאחר שעזב את המשרה הממשלתית חזר רוסטוב לבית הספר למשפטים של ייל, לימד קורסים בחוקה, חוק בינלאומי וכיוצא בזה. בהיותו מוטרד מההתפשטות הצבאית הסובייטית, באמצע שנות ה-70 היה חבר ב"איגוד למען רוב דמוקרטי" והיה בין מייסדי ומובילי "הוועד לסכנה הנוכחית". ב-1981 מונה על ידי רונלד רייגן לראש הסוכנות לפיקוח על כלי נשק ופירוק נשק, כשהוא הדמוקרט בעל המשרה הרמה ביותר בממשלו של נשיא זה. ב-1933 נישא רוסטוב לעדנה גרינברג, והם נשארו נשואים עד מותו מאי-ספיקת לב. נולדו להם שלושה ילדים. אחיו הצעיר, וולט ויטמן רוסטוב, שימש כיועץ לביטחון לאומי לנשיאים ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון. מדיניות לאומית לתעשיית הנפט (1948). תכנון לחרות (1959). הזכות הריבונית (1962). חוק, שלטון, והשאיפה לשלום (1968). האם החוק מת? (עורך, 1971). האידיאל בחוק (1978). ארוחת בוקר לנפוליאון (1993). מדיה וקבצים בנושא יוג'ין רוסטוב בוויקישיתוף מאמר לזכרו באתר ייל (אנגלית). קורות חייו באתר ייל (אנגלית). Rostow, Eugen Bricks and stones: settling for leverage; Palestinian autonomy, The New Republic, 23 April 1990, עמ' 3
מתתיהו החשמונאי (פסל)

"מתתיהו החשמונאי" הוא פסל מאת הפסל היהודי בוריס שץ. הפסל מציג את המנהיג הלאומי היהודי מתתיהו הכהן, כשהוא אוחז בחרב ודורך ברגלו על גופת חייל סלאוקי. אופן הצגה זה קשור אל תמה אידאולוגית של "ניצחון הטוב על הרע", כפי שהוא מתבטא למשל בעיצוב דמותו של פרסאוס בפיסול של המאה ה-15. לדברי חוקר האמנות יגאל צלמונה דגם הקסדה שלראשו הכרות של החייל שבפסל הוא הדגם שהיה בשימוש חיילי המשמר הצרפתי בעת יצירתו. במהלך עבודת הפיסול התרחשה בצרפת פרשת דרייפוס, והשימוש בדגם הקסדה הצרפתית נעשה ככל הנראה כמחאה על הפרשה ועל האנטישמיות שהופגנה במהלכה בצרפת. שץ יצר את הפסל בשנת 1894, בעת שהותו בפריז. בשנת 1905 תועד הפסל באוצר בית המלוכה הבולגרי אך מאז אבדו עקבותיו. באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות מצויה גרסה של ראש הפסל בלבד, יצוק גבס צבוע, המתוארכת אף היא לשנת 1894. ייתכן כי שימשה מתווה הכנה לפסל. בוריס שץ יושב למרגלות פסלו מתתיהו החשמונאי ראש מתתיהו החשמונאי, 1894 גבס צבוע מוזיאון תל אביב לאמנות "סמל בצלאל" (1915-1907) - ראש הפסל ודיוקן שץ על גלויה בעיצוב יעקב שטארק
סינתיה ווטרוס

סינתיה ווטרוס (באנגלית: Cynthia Watros; נולדה ב-2 בספטמבר 1968) היא שחקנית אמריקאית, זוכת פרס אמי. ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "אבודים", "טיטוס" ו"אור מנחה". ווטרוס נולדה במישיגן. למדה באוניברסיטת בוסטון, בטרם עברה לניו יורק לצורך קידום קריירת המשחק שלה. היא שיחקה באופרת הסבון "אור מנחה" משנת 1994 עד 1998 תפקיד עליו זכתה בפרס אמי לבידור בשעות היום. ב-1997 השתתפה בסרט העצמאי "שלו ושלה" לצד לייב שרייבר. שיחקה בסדרה "טיטוס" משנת 2002 עד 2004. ב-2006 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "אבודים" למשך עונה אחת וב-2008 השתתפה שוב בסדרה בתפקיד אורח. באותה שנה שיחקה בסרט "לילות L.A" בבימויו של קרייג שפר לצד מיסי פייל ושיחקה בתפקיד אורח בסיטקום "המופע של ביל אנגוול" (אנ') ברשת TBS. בשנת 2014 החלה לשחק בסדרת הדרמה לנוער "למצוא את קרטר" ברשת MTV, בדמותה של אליזבת' וילסון, אימה של הדמות הראשית. שנה לאחר מכן שבה הסדרה לעונה השנייה וכך גם ווטרוס. ווטרוס אובחנה בצעירותה כחולה ב-CITP, מחלה אוטואימונית שגרמה לעלייה של מעל 40 ק"ג במשקלה ולנשירת שיערה. היא התחתנה עם קרטיס גילילנד ונולדו להם תאומות ב-2001. במהלך שהותה בהוואי לצורך צילומי הסדרה אבודים, היא והשחקנית מישל רודריגז נעצרו על ביצוע עברות תנועה. חמישה חודשים לאחר מכן הוצאו דמויותיהן מהסדרה. רבים מהמעריצים טוענים שהוציאו את השחקניות בגלל עבירות התנועה, למרות שרודריגז הכחישה זאת. מדיה וקבצים בנושא סינתיה ווטרוס בוויקישיתוף סינתיה ווטרוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סינתיה ווטרוס, ברשת החברתית אינסטגרם סינתיה ווטרוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סינתיה ווטרוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורה אביב פרדס חנה

להקות הורה אביב פרדס חנה מייצגות את היישוב פרדס חנה-כרכור מאז סוף שנות ה-80. הלהקות בעלות רפרטואר עשיר ומגוון של יצירות מחול ופולקלור ישראלי. הן משתתפות במגוון רב של מופעים, פסטיבלים ואירועים בארץ ובעולם. הלהקות נתמכות על ידי מתנ"ס פרדס חנה ופועלות במבנה שלו. הן מונות כ-250 רקדנים. המנהלת האמנותית והכוריאוגרפית של הלהקות היא רוני רובינשטיין-גלפרט, בוגרת סמינר הקיבוצים. בפסטיבל כרמיאל 2009 הגיעה הלהקה למקום שלישי בתחרות הכוריאוגרפיה, בריקוד "אחרי שנסעת", ב-2012 הגיעה למקום שני בריקוד "האר את עיניו" וב-2014 הגיעה שוב למקום השלישי בריקוד "באר בשדה", בשנת 2017 הגיעה הלהקה למקום השלישי בתחרות המחול העכשווי עם הריקוד "בתוך". השכבה הצעירה מחולקת לארבע קבוצות גיל ועובדת במהלך השנה בעיקר בתחום "שעשועי המחול", תוך התייחסות מקצועית לצד הטכני וכהכנה ללהקות הייצוגיות בהמשך השנים. תלמידי השכבה הצעירה משתתפים במופע המתקיים מדי שנה בסמוך לחג השבועות. להקות המחול בשכבה הבוגרת מחולקת לארבע שכבות גיל. במהלך השנה משתתפות במגוון רחב של הופעות, אירועים ופסטיבלים. אתר האינטרנט הרשמי של הורה אביב פרדס חנה הורה אביב פרדס חנה, ברשת החברתית פייסבוק
דבוקה

דבוקה או פלוטון (בצרפתית: Peloton, בתרגום מילולי: צרור או מחלקה צבאית) היא קבוצת רוכבים הנעה על הכביש במבנה מקובץ. בהקשר של מרוץ אופני כביש, בדרך כלל הכוונה לקבוצת הרוכבים הגדולה ביותר במרוץ, אולם לעיתים, הכוונה לקבוצת הרוכבים בעלת התפקיד המשמעותי ביותר בתוצאת המרוץ, גם אם נמצאות מאחוריה קבוצות רוכבים שבהן מספר גדול יותר של רוכבים. במרוץ, הדבוקה כוללת רוכבים מקבוצות שונות המתחרות זו בזו. על פי חוקי מרוצי האופניים, לכל הרוכבים בדבוקה נתונה (קטנה או גדולה) ניתן זמן זהה בעת שהם חוצים את קו הסיום של המרוץ. החוק נועד למנוע מצב בו בשלב האחרון של המרוץ יתחרו הרוכבים זה בזה תוך לקיחת סיכון מיותר. במרוצי קטעים, במקרה של נפילה, תקר, או תקלה מכנית המתרחשת בשלושת הקילומטרים האחרונים של קטע שאינו מסתיים בעלייה, נרשם לרוכב (או לרוכבים) שהיה מעורב בנפילה הזמן של הרוכבים האחרים שהיו איתו יחד בדבוקה בעת התאונה. רוכבי אופניים יכולים לחסוך אנרגיה ומאמץ בכך שהם רוכבים קרוב ו"חותכים" את האוויר אחד לשני (מקטינים את כוח הגרר של האוויר). כדי להשיג יתרון זה, על הרוכבים לשמור על מרחק של כעשרים סנטימטר זה מזה, דבר המצריך תיאום בין רוכבי האופניים במקרה של שינוי כיוון פתאומי או עצירה לא מתוכננת. הדבוקה יוצרת מעין מעטפת אווירודינמית לרוכבים שנמצאים בתוכה. לפיכך, הרוכבים הבולטים בקבוצות המשתתפות במרוץ מסתייעים בחבריהם לקבוצה, הנקראים דומסטיקים (פועלים). אלה רוכבים לפניהם ומצידיהם ומקטינים את חיכוך האוויר למובילי הקבוצות. במרוצים ברמות הגבוהות, רק בחלק המאוחר במרוץ נחשפים מובילי הקבוצות אל הרוח. לפני שמתגבשת קבוצת בריחה, נמצאים בקדמת הדבוקה רוכבים אשר מטרתם היא ליצור את הבריחה או להצטרף אליה. כמו כן, נמצאים מקדימה רוכבים שתפקידם הוא לרדוף ולסכל את הבריחה במידה והרכב הרוכבים בה אינו מתאים למטרות קבוצתם במרוץ. לאחר התגבשות קבוצת הבריחה, בדרך כלל, לוקחת על עצמה את מטלת הובלת הדבוקה הקבוצה שלה יש את האינטרס הברור ביותר בשליטה בהתנהלות המרוץ. במרוץ קטעים, בפעמים רבות, תהיה זאת הקבוצה שרוכב שלה הוא המוביל בדרוג הכללי. בפעמים אחרות, תהיה זאת קבוצה, או שילוב של שתיים או שלוש קבוצות שסבורות שרוכב שלהן יכול לנצח בקטע או לעבור לראשות הדרוג הכללי. בעיקר הדבר בולט כאשר המרוץ החד יומי או הקטע במרוץ הקטעים עשוי להסתיים בספרינט רב משתתפים. באחורי הדבוקה נמצאים בדרך כלל רוכבים משלושה סוגים: אלו אשר מתקשים לעמוד בקצב הרכיבה שמוכתב על ידי קדמת הדבוקה. אלו שתפקידם להביא בקבוקי מים ממכונית הליווי של קבוצתם ולחלק אותם לרוכבי קבוצתם הפזורים בדבוקה. הסוג האחרון הם רוכבים שלא מוקצה להם במרוץ או בקטע תפקיד ברור והם מוצאים באופן אישי את הרכיבה הפחות צפופה באחורי הדבוקה כנוחה וכבטוחה יותר. במרוצי ריצה ובשחייה במים פתוחים משתמשים במונח "דבוקה" במשמעות זהה. בצניחה, דבוקה היא קבוצת צנחנים הקופצים מן המטוס בזה אחר זה. כללי הפלוטון, מאמר מפורום אופניים באתר תפוז. חוקי מרוצי האופניים באתר האיגוד הבינלאומי לאופניים, סעיף 2.3.040 (עמ' 39) [1] חוקי מרוצי האופניים באתר האיגוד הבינלאומי לאופניים, סעיף 2.6.027 (עמ' 54) [2] ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תסמונת אשרמן

תסמונת אשרמן היא תופעה של צלקות בחלל הרחם, לרוב בעקבות גרידה, הגורמות לעיתים להידבקות הדפנות עד לכדי חסימה מלאה. התופעה תוארה לראשונה ב-1894 על ידי היינריך פריטש ואופיינה על ידי הגינקולוג יוסף (גוסטב) אשרמן, מנהל מחלקת יולדות בבית חולים הקריה בתל אביב, שעל שמו היא קרויה. התסמונת היא תוצאה של טראומה שנגרמת לאזור הרחם. בעקבותיה נפגעים הסיכויים להיריון, יש הפרעות בווסת והפלות. הודות למכשור מודרני כגון ציוד היסטרוסקופיה ניתן לצפות ישירות בחלל הרחם ולזהות במדויק את האזור הפגוע ואת חומרת המצב. שיטה נוספת היא למלא את הרחם בנוזל ולבצע בדיקת אולטרה-סאונד. תסמונת אשרמן מתאפיינת בירידה בכמות הדימום הווסתי ובמשכו, לעיתים עד כדי הפסקתו המוחלטת. היא יכולה להוביל לאי פוריות ולהפלות חוזרות. לעיתים היא מתלווה בכאבים בעת הווסת והביוץ בעקבות החסימות. השכבה הפנימית של הרחם נקראת רירית הרחם, והיא מחולקת לשתי שכבות. השכבה הבסיסית, הנשארת קבועה, והשכבה הפונקציונלית הנושרת בעת הווסת ומתחדשת בכל חודש. טראומה לשכבה הבסיסית יכולה לגרום ליצירת רקמה צלקתית בה, ולהביא להדבקויות ולחסימת החלל בדרגות שונות. טראומה כזו נגרמת לרוב מביצוע תהליך של גרידה, לסיום הריון או להוצאת שליה שלא השתחררה. גורמים נוספים, נדירים יותר יכולים להיות ניתוחים (כמו ניתוח קיסרי או ניתוח להסרת שרירן), דלקות באגן וסיבוכים הכרוכים בשימוש בהתקן תוך רחמי. דיווח האישה על גרידה בעקבות הפלה או שארית שליה, שאחריו יש שינויים משמעותיים בווסת, או העלמות שלה, יכוונו את הרופא לבדיקת האפשרות לתסמונת. היסטרוסקופיה אבחנתית נחשבת לבדיקת מדד הזהב עבור תסמונת אשרמן. ניתן לאבחן את התסמונת גם באמצעות צילום רחם. בדיקות הורמונליות לאישה הסובלת מהתסמונת יתקבלו ברוב המקרים תקינות, בהתאם לגיל האישה ומצב הפוריות שלה. כדי לשקם פוריות, ניתן לבצע היסטרוסקופיה ניתוחית על מנת לפתוח את ההדבקויות. בתסמונת אשרמן ההדבקויות נוטות לעיתים קרובות לחזור. כדי להפחית את הסיכון לחזרתן ניתן להחדיר לרחם לאחר הניתוח בלון, או התקן תוך רחמי למשך מספר ימים. גם החדרה של חומצה היאלורונית נמצאה כמסייעת להפחתת הסיכון לחזרת הדבקויות . מדיה וקבצים בנושא תסמונת אשרמן בוויקישיתוף Alessandro Conforti, Carlo Alviggi, Antonio Mollo,1 Giuseppe De Placido, and Adam Magos, The management of Asherman syndrome: a review of literature, Reprod Biol Endocrinol Lin XN, Zhou F, Wei M, Yang Y, Li Y, Li TC, Zhang SY, Randomized, controlled trial comparing the efficacy of intrauterine balloon and intrauterine contraceptive device in the prevention of adhesion reformation after hysteroscopic adhesiolysis, Fertil Steril Krajčovičová Renáta, Hudečk Robert, Ventruba Pavel, and Surgentová Katarína, The Role of Hyaluronan in Asherman's Syndrome Therapy, Journal of Gynecologic Surgery הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רביעיית אמרסון

רביעיית אמרסון היא רביעיית מיתרים, שמקום מושבה הקבוע הוא באוניברסיטה המדינה של ניו יורק בסטוני ברוק. קודם לכן שכנה הרביעייה בבית ספר הארט ובמרכז לינקולן בניו יורק. רביעיית אמרסון הוקמה בשנת 1976 והוציאה עד כה יותר מעשרים אלבומים, שזיכו אותם בשמונה פרסי גראמי. חברי הרביעייה הכירו בעת לימודיהם בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. שני הכנרים ברביעייה היו תלמידיו של הכנר הנודע אוסקר שומסקי. שמה של הרביעייה, שהוקמה בשנת המאתיים לארצות הברית, מנציח את המשורר והפילוסוף האמריקאי ראלף וולדו אמרסון. הכנרים דרוקר וזצר מתחלפים בתפקידי כנר ראשון ושני. כינורותיהם הם סטרדיוואריוס משנת 1686 וסנקטוס סרפין משנת 1734. הוויולן לורנס דאטון מנגן על כלי מבית היוצר של פייטרו ג'ובני מנטגאצה (1796) והצ'לן על צ'לו גואדניני משנת 1754. בשנים האחרונות מנגנים חברי הרביעייה גם על כלים שיצר האוּמן האמריקאי סמואל זיגמונטוביץ'. רביעית אמרסון ביצעה בין השאר גם בכורות עולמיות של יצירות של מלחינים בני זמננו - כמו למשל "הרביעייה מס.4" מאת מריו דוידובסקי (1980). חברי הרביעייה הודיעו, באתר האינטרנט שלהם, שעונת 22/23 תהיה עונת ההופעות האחרונה שלהם. הם ימשיכו לאמן ולהדריך הרכבים צעירים באמצעות מכון רביעיית המיתרים של אמרסון באוניברסיטת סטוני ברוק. יוג'ין דרוקר, כינור פיליפ זצר, כינור לורנס דאטון, ויולה דייוויד פינקל, צ'לו חברים בעבר גיליירמו פיגוארואה, ויולה (1976–1977) אריק וילסון, צ'לו (1976–1979) פינקל מנגן לעיתים קרובות עם אשתו, הפסנתרנית וו האן. פרסי גראמי על ביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית: 2006 "קולות אינטימיים" 2005 מנדלסון מכלול רביעיות המיתרים 2001 שוסטקוביץ': רביעיות המיתרים 1998 בטהובן: רביעיות המיתרים 1994 אייבס: רביעיות מיתרים מס' 1, 2; בארבר: רביעיית מיתרים אופוס 11 (אמריקן אוריג'ינלס) 1990 בארטוק: 6 רביעיות מיתרים 2004 פרס אוורי פישר Dischel, Robert S. (2000). Converging Lines: The Extraordinary Story of the Emerson String Quartet's First 25 Years. London: Risk Waters Group. ISBN 1-899332-68-5. רוברט דישל (2000), "קווים מתלכדים: הסיפור המדהים של 25 שנות קיומה הראשונות של רביעיית אמרסון". אַלֶן פארי (1995) "לקסיקון של מבצעים ושל הביצוע המוזיקלי במאה ה-20", הוצאת רובר לאפון ,פריז (בצרפתית)Alain Paris Dictionnaire des Interprètes et de l'Interprétation musicale au XX siècle, Editions Robert Laffont 1995 אתר האינטרנט הרשמי של רביעיית אמרסון (באנגלית) רביעיית אמרסון, ברשת החברתית פייסבוק רביעיית אמרסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רביעיית אמרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר ספוטיפיי רביעיית אמרסון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר Last.fm (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר AllMusic (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר Discogs (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר Songkick (באנגלית) רביעיית אמרסון, באתר בילבורד (באנגלית) Full Biography סרטון על רביעיית אמרסון, סרטון באתר יוטיוב בקטע מקונצרטינו מאת סטרבינסקי ברביעייה מס.15 מאת שוסטקוביץ' בשנת 2007 מדוע הכנרים מעדיפים כלי ישן על פני חדש?, באתר הארץ, 22 בינואר 2010
חורחה גרסיה

חורחה גרסיה (באנגלית: Jorge Garcia; נולד ב-28 באפריל 1973) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי. הוא התפרסם בתפקידו כהקטור לופז בסדרת הטלוויזיה "בקר" (2003–2004) ברשת CBS, ולאחר מכן בתפקידו בתור הוגו "הארלי" רייס בסדרה "אבודים" (2004–2010) ברשת ABC, ומתפקידו בתור ג'רי אורטגה בסדרה המשטרתית "הוואי חמש-אפס" (2013–2019) ברשת CBS. גרסיה נולד באומהה, נברסקה. אימו, דורה מסה, היא פרופסורית ממוצא קובני, ואביו, אומברטו גרסיה, הוא רופא ממוצא צ'יליאני. הוא גדל בעיר סן חואן קפיסטראנו, קליפורניה ולמד בבית הספר התיכון סן קלמנטה. הוא עסק בהיאבקות בבית הספר התיכון, שם קיבל את הכינוי "רוצח עם פני תינוק". בשנתו האחרונה תיכון, הוא נבחר על ידי הפקולטה ל"טריטון השנה", התואר הגבוה ביותר שניתן לתלמיד י"ב. בשנת 1995 גרסיה סיים תואר ראשון בלימודי תקשורת באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). הוא גם למד משחק בבית ספר לאומנויות במה בבוורלי הילס, קליפורניה. בשנים 2004–2010 הוא התפרסם בזכות תפקידו במשך שש עונות של סדרת הטלוויזיה "אבודים" ברשת ABC בתור הוגו "הארלי" רייס. גרסיה הוא השחקן הראשון שנבחר לשחק בסדרה. הוא גם שיחק בסדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה" כ"ענק" בתפקיד אורח. בשנת 2005 שיחק בתור פדרו בדרמה הקומית "Little Athens", לצד מייקל פניה ורייצ'ל מיינר. גרסיה מופיע על העטיפה של האלבום המוזיקלי "Hurley" של להקת הרוק אלטרנטיבי "ויזר" שיצא ב-10 בספטמבר 2010. האלבום נקרא על שם דמותו מהסדרה "אבודים". הוא הופיע כסולן אורח במספר הופעות של הלהקה באותה שנה. בשנת 2012 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הפשע "אלקטרז" ברשת Fox, בדמותו של ד"ר דייגו סוטו. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת עקב אחוזי צפייה נמוכים. בשנת 2013 הצטרף כדמות חוזרת לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה המשטרתית "הוואי חמש-אפס" ברשת CBS, המהווה חידוש לסדרה המקורית באותו השם (ששודרה בשנים 1968-1980). החל מהעונה החמישית עד לסיומה בעונה העשירית היה גרסיה חלק מצוות השחקנית הראשי; גרסיה גילם את ג'רי אורטגה, תאורטיקן קונספירציות שסייע ל-5-O במהלך מספר חקירות ובסופו של דבר נשכר על ידי היחידה כיועץ מיוחד. בשנת 2015 שיחק בתפקיד משני בסרט הקומדיה "שושבין להשכרה" (אנ'). באותה שנה, שיחק בסרטו של פרנק קורצ'י "השישה המגוחכים" שעלה ישירות לנטפליקס בכיכובו של אדם סנדלר. בשנת 2016 דיבב את דמותו של גרמור בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן", ושיחק בקומדיה "לך תעבוד" (אנ') בכיכובם של מיילס טלר ואנה קנדריק. בשנת 2020 התארח בפרק מתוך העונה הרביעית של הסדרה "מקגייוור" ברשת CBS. באותה שנה שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה של נטפליקס "מיסי מסתבכת"; שיחק גם בתפקיד הראשי בסרט הדרמה הצ'יליאני "חלומות רחוקים" של הבמאי גספר אנטיו; זהו הסרט הצ'יליאני המקורי הראשון שהועלה לשירות הסטרימינג נטפליקס. ביוני 2019 נישא גרסיה לשחקנית רבקה בירדסל, לאחר שהשניים הכירו על הסט של "הוואי חמש-אפס". מדיה וקבצים בנושא חורחה גרסיה בוויקישיתוף חורחה גרסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חורחה גרסיה, ברשת החברתית אינסטגרם חורחה גרסיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חורחה גרסיה, באתר AllMovie (באנגלית) חורחה גרסיה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) חורחה גרסיה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חורחה גרסיה, באתר MusicBrainz (באנגלית)