laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רודריגו לופז

רודריגו לופז (בפורטוגזית: Rodrigo Lopes;‏ 1525 – 7 ביוני 1594) היה רופא פורטוגזי יהודי אנוס, אשר שימש כרופאה האישי של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. בהמשך הואשם בקשירת קשר לרציחתה, והוצא להורג. לופז הגיע ללונדון בתחילת תקופת שלטונה של אליזבת, בשנת 1559. יש אומרים שגורש מפורטוגל בשל דתו, ולפי אחת הגרסאות נשבה בידי סיר פרנסיס דרייק והובא ללונדון. מכל מקום בלונדון החל להתבלט כרופא וכבלשן, ורכש לעצמו שם ומוניטין כרופא המצטיין בדורו. בשנת 1586 מונה לרופאה האישי של המלכה אליזבת, והיה אף לאיש סודה. בשנת 1580 נקטעה השושלת הישירה של מלכי פורטוגל עם מותו של המלך אנריקה, אשר לא השאיר אחריו בנים, וכך פליפה השני, מלך ספרד, אחיינו של אנריקה, עלה למלכות גם בפורטוגל. פליפה היה גדול אויביה של ממלכת אנגליה, ומכיוון שכך היה למלכה אליזבת רצון לטפח את יריביו. אציל בשם אנטוניו, צאצא לא-חוקי של בית המלוכה הפורטוגזי, נמלט לאנגליה והכריז על עצמו כמלך פורטוגל. אליזבת טיפחה את הטוען לכתר הפורטוגזי, ואנטוניו שקע עד מהרה בחובות, ונאלץ למכור את יהלומי הכתר הפורטוגזי אשר הביא עמו. הוא שקע בחיים של דלות, ותקוותיו לעורר מרידה עממית בפורטוגל נגוזו. אל מול כישלונו וצרותיו של הנסיך הפורטוגזי הגולה, עוררו כשרונותיו ועושרו של הרופא היהודי הפורטוגזי, אשר הכיר את אנטוניו מחצרה של המלכה, קינאה שקשה היה לעמוד בה. ידידו של אנטוניו רוברט דברו הרוזן מאסקס, האשים את לופז כי זמם ביחד עם שליחיו של פליפה להרעיל את המלכה אליזבת. שניים מעוזריו של אנטוניו, דה גמה וטינוקו, נאסרו בחשד כי שימשו כסוכנים כפולים בשירותו של פליפה. בחקירתם עלה שמו של לופז כאחד הקושרים. הרוזן מאסקס, אשר ניהל את החקירה, גילה קשרים רבים בין סוכניו הפורטוגזים של פליפה, שסבבו את הטוען לכתר ובין לופז. בינואר 1594 נעצר לופז, ומחשש לעינויים הודה בשותפות לקשר. אליזבת אשר סירבה להאמין כי רופאה האהוב שותף לקשר כנגדה השהתה את הוצאתו להורג מספר חודשים, אך בסופו של דבר הוצא לופז להורג ב-7 ביוני 1594 בפומבי באופן האכזרי שהיה נהוג אז. הוא נתלה ובותר לחלקים בעודו בחיים, ואיבריו נשרפו לנגד עיניו. על הגרדום ניסה עוד להביע את חפותו, אך נתקל בקריאות אנטישמיות. גם לאחר מותו של לופז המשיכה אליזבת לתמוך כספית באלמנתו, ולא הורתה על חילוט רכושה כנהוג לגבי בוגדים במלכות. רבים סבורים כי דמותו של לופז היוותה השראה לויליאם שייקספיר בכתיבת מחזהו "הסוחר מוונציה". היהודים גורשו מאנגליה בשנת 1290 על ידי המלך אדוארד הראשון, ויש להניח כי פרט ללופז לא נפגש שייקספיר עם יהודי מימיו. נראה כי דמותו של שיילוק במחזה מבוססת באופן גס על דמותו של לופז, כאשר הרוזן מאסקס, מאשימו של לופז, היה בין פטרוניו של שייקספיר. רמז נוסף לפרשה הוא כי קורבנם של תככי שיילוק במחזה "הסוחר מוונציה" נקרא אנטוניו, כשמו של הטוען לכתר הפורטוגזי, אשר היה קורבן תמים, כביכול, למזימותיו של לופז. "הסוחר מוונציה" הוצג לראשונה ב-23 באוגוסט 1594, כחודש וחצי לאחר תלייתו הפומבית של לופז. נראה כי עניינו של לופז העיר גל של עניין ביהודים באנגליה האליזבתנית, ומספר מחזות וספרים העוסקים בדמותו של היהודי (לרוב בשלילה מוחלטת) נכתבו באותה תקופה, ביניהם מחזהו האנטישמי הארסי של כריסטופר מרלו "היהודי ממלטה". יצחק אורן, רודריגו לופס, בתוך: מחניים, קי, גיליון נושא על עלילות ומשפטי ראווה נגד יהודים, עמ' 64-69 [= משפטים ועלילות-דם (תשכז) עמ' כד-כט]. חיים שנהב, פרשת לופז: עלייתו ונפילתו של רופא־המלכה היהודי, הוצאת כתר, 2003. (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" ) חיים שנהב, פרשת לופז מתוך עת־מול 170, תמוז התשס"ג. רודריגו לופז (1525-1594), דף שער בספרייה הלאומית
קימברלי קרנשו

קימברלי ויליאמס קרנשו (בשם מלא באנגלית: Kimberlé Williams Crenshaw‏; נולדה ב-1959) היא פרופסור למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטת קולומביה, אפרו-אמריקאית, המתמחה בתחומי גזע, גזענות ומגדר, ונחשבת אחת המייסדים ודמות מובילה בתחום התאוריה הביקורתית של גזע. נולדה בקנטון, אוהיו, ב-1959. סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קורנל ב-1981, קיבלה תואר במשפטים (JD) מ-הרווארד ב-1984, והמשיכה לתואר LLM באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. היא חברת סגל בפקולטה למשפטים ב-UCLA מאז 1986, וכן באוניברסיטת קולומביה, ומרצה בתחומים של משפט חוקתי, זכויות האזרח, מגדר, גזע וגזענות. כתביה מתמקדים בתאוריה פמיניסטית שחורה, משפט וגזענות, וזכויות האזרח. היא טבעה ב-1989 את המונח "intersectionality" (או הִצטלביוּת), אשר מתאר את התופעה בה תנאים או דיכויים שונים שאדם חווה מצטלבים ומשפיעים באופן מוגבר, או אחר, מאשר כל סטטוס או דיכוי בנפרד, ובעיקר ההצטלבות של גזע, מגדר, ומעמד סוציו-אקונומי. התאוריה הפמיניסטית-סוציולוגית עומדת בבסיסם של זרמים פמיניסטים רבים וכן של פעילות אנטי-גזענית וסוגי אקטיביזם חברתי אחרים. באותה שנה טבעה גם את המושג תאוריה ביקורתית של גזע, תחום שהייתה בין מייסדיו. קרנשו מרצה וחוקרת בינלאומית פעילה. היא ניהלה מחקר והרצתה בברזיל כנציגת תוכנית פולברייט באמריקה הלטינית, וכן מנהלת, בשיתוף עם קרן רוקפלר, את "פרויקט בלג'ו", רשת אקדמאים מרחבי עולם העובדים בתחום ההכללה החברתית. כתביה השפיעו על כתיבת סעיף השוויון בחוקתה של דרום אפריקה ב-1994, וב-2002 היא כתבה את נייר העמדה של הוועידה העולמית על גזענות של האו"ם, ובזכותה נכלל נושא המגדר בהצהרת הוועידה. היא מעבירה סדנאות בתחום זכויות האזרח בהודו ובברזיל, ומרצה במדינות רבות באירופה, אסיה, ודרום אמריקה. גם בזירה הביתית זכתה קרנשו בפרסים ומלגות, ופעלה רבות בתחומי העבודה והפעילות שלה. ב-1991 וב-1994 נבחרה קרנשו כ"פרופסור השנה" ב-UCLA. ב-2013 זכתה בפרס "הגיבור האלמוני" של פורום המדיניות האפרו-אמריקאי עבור עבודתה פורצת הדרך על נשים שחורות ומשפט. היא זכתה במענק מחקר על שם איירה גלייזר למען צדק גזעי של ה-ACLU לשנים 2005–2007, ובמענק אלפונס פלצ'ר לשנים 2008–2009 וכן במענק אקדמאי-אורח באוניברסיטת סטנפורד לאותה שנה. ב-1996, יסדה את פורום המדיניות האפרו-אמריקאי, אשר מקדם פרויקטים רבים במטרה לייצר אסטרטגיות מבוססות מחקר כדי לקדם השתלבות שוויונית חברתית, מדינית וכלכלית של שחורים בארצות הברית. היא אף מונתה לוועד לחקר אלימות נגד נשים בקרן הלאומית למדע, והייתה חברה בצוות המשפטי של אניטה היל, אשר העידה נגד שופט בית המשפט העליון קלרנס תומאס, והאשימה אותו בהטרדה מינית. בתור אחת המייסדות של "יוזמת נשים בתקשורת", קרנשו כותבת קבועה בכתבים כמו Ms. Magazine,‏ The Nation, וכן מופיעה בתוכניות אירוח ב-NPR, MSNBC ועוד, בנוסף לכתיבה האקדמית שלה שמתפרסמת בכתבים כמו Stanford Law Review, ‏Harvard Law Review, National Black Law Journal, ועוד. "Intersectionality: The Double Bind of Race and Gender", interview with Kimberlé Crenshaw, American Bar Association, spring 2004. Mapping the Margins: Intersectionality, Identity Politics, and Violence Against Women of Color Stanford Law Review, Vol:42:1241, 1993, UCLA Law Professors: Kimberle W. Crenshaw Columbia Law School: Kimberle W. Crenshaw Kimberle W. Crenshaw: AAPF Bio אתר הבית של פרויקט בלג'ו מדיה וקבצים בנושא קימברלי קרנשו בוויקישיתוף קימברלי קרנשו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קימברלי קרנשו, ברשת החברתית Goodreads
ויקיפדיה בסבואנו

ויקיפדיה בסבואנו היא המהדורה של ויקיפדיה, מיזם אנציקלופדיית האינטרנט החופשית, בשפת סבואנו. לשפה זו, השפה השנייה המדוברת בפיליפינים, כ־21 מיליון דוברים ברמת שפת אם. נכון ל־21 בספטמבר 2024 ישנם בוויקיפדיה זו 6,116,930 ערכים. נכון ל־21 בספטמבר 2024 ישנם בוויקיפדיה זו 6,116,930 ערכים. והיא מדורגת במקום השני בעולם מבחינת כמות הערכים בה. אולם 99% מהערכים נוצרו אוטומטית על ידי בוטים, בעיקר הבוט Lsjbot, תוכנה אוטומטית שיוצרת ערכים על בעלי חיים על פי תבנית קבועה ותוך הסתמכות על מאגרי נתונים, שראשיתה ועיקר פעילותה בויקיפדיה השוודית. לכן, רוב הערכים בה קצרים מאוד, ומדד העומק המשמש מדד גס לאיכות הערכים (חלוקה של מספר העריכות באתר במספר הערכים) של הוויקיפדיה בסבואנו עומד על 2 (נכון ליולי 2019), וזאת לעומת מדד עומק של כ-259 עבור ויקיפדיה העברית באותה התקופה, ומדד עומק של כ-964 עבור ויקיפדיה האנגלית. מדד העומק של ויקיפדיה בטגלוג (שפה פיליפינית נוספת) גדול בערך פי 19 לעומת מדד העומק של הוויקיפדיה בסבואנו. בנוסף, מרבית הערכים בוויקיפדיה זו תורגמו מוויקיפדיה האנגלית. ויקיפדיה בסבואנו החלה את דרכה ב-22 ביוני 2005. נכון לשנת 2011, הייתה זו הוויקיפדיה הגדולה ביותר עבור שפה שמקורה בפיליפינים, ורק לאחריה ויקיפדיה בשפת ואריי-ואריי וויקיפדיה בטגלוג. באתר מספר גבוה של מפעילי מערכת יחסית למשתמשים רגילים (4.76 אחוזים). הרף של 1,000,000 ערכים נחצה ביום 16 ביולי 2014. מדיה וקבצים בנושא ויקיפדיה בסבואנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפדיה בסבואנו (בסבואנו) גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
מצר קנמון

מצר קנמון (ביפנית: 関門海峡 או "מצר שִימוֹנוֹסֶקֵי") הוא מצר ים בדרום-מערב יפן, המפריד בין האיים הונשו וקיושו, ומקשר בין הים הפנימי סטו לבין ים יפן. רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 600 מטר ועומקו המרבי 47 מ'. גשר תלוי קנמון החוצה את המצר, מחבר את העיר שימונוסקי בקצהו הדרומי של האי הונשו עם העיר קיטקיושו בקצהו הצפוני של האי קיושו. מדיה וקבצים בנושא מצר קנמון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצר קנמון (ביפנית, באנגלית, בקוריאנית, בסינית מסורתית ובתאית) בקונטקסט הרחב, גשר קנמון הוא חלק מכביש אסיאתי AH1 המוביל מטוקיו לאורך 20,557 ק"מ עד אדירנה שבטורקיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
BHP

BHP Billiton ‏(נסחרת בבורסות: LSE: BLT‏, NYSE: BHP‏, NYSE: BBL‏, ASX: BHP‏, JSE: BIL) הוא תאגיד אוסטרלי בינלאומי העוסק בכרייה, מתכות ונפט אשר משרדו הראשי ממוקם במלבורן. בשנת 2013 היה התאגיד לחברה הגדולה באוסטרליה במונחי הכנסה. החברה נוסדה ב-2001 תוך מיזוג בין "Broken Hill Proprietary" האוסטרלית (BHP) ובין "Billiton" ההולנדית-אנגלית. כתוצאה מהמיזוג, החברה רשומה הן בבורסה של לונדון והן בבורסה האוסטרלית. היא החברה הגדולה באוסטרליה במונחי שווי שוק. בלונדון החברה מהווה חלק ממדד FTSE 100. מדיה וקבצים בנושא BHP בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של BHP BHP, ברשת החברתית פייסבוק BHP, ברשת החברתית אקס (טוויטר) BHP, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע עסקי על חברת BHP באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) BHP, בגוגל פיננסים BHP, באתר Crunchbase (באנגלית) BHP, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטרליה ובנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטין מריאטה

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] מרטין מריאטה (באנגלית: Martin Marietta) היה תאגיד בתחומי הכימיה, אלקטרוניקה התעשייה האווירית והחלל שנוסד בארצות הברית בשנת 1961 ממיזוג של חברת גלן ל. מרטין וחברת הכרייה והבנייה אמריקן מריאטה (American-Marietta Corporation). בשנת 1995 נרכשה החברה על ידי חברת לוקהיד ליצירת התאגיד לוקהיד מרטין. החברה נודעה במיוחד בחטיבת הטילים והחלל שלה, שביצעה עבודות עבור משרד ההגנה האמריקני ונאס"א, בהם סדרת טילי טיטן, חלליות ויקינג, סדרת הטילים הבליסטיים "פרשינג" ועוד. מטה החברה היה בבת'סדה שבמרילנד. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 זכתה החברה במכרז משרד ההגנה לבניית טילים בליסטיים לטווח בינוני מסוג "פרשינג". בהמשך זכתה החברה במכרז להסבתם למשגר לוויינים וחלליות אזרחיים מסוג טיטן 2. ב-1966 ייצרה את מטוס הניסוי המיוחד X-23, שנועד לבחינת חדירה לאטמוספירה, עבור חיל האוויר האמריקאי. ב-1969 פותחה גרסה אזרחית של המטוס עבור נאס"א, מרטין-מרייטה X-24. ב-1969 ייצרה החברה את המונורייל בדיסניוורלד. בשנים 1978 ו-1980 השיקה החברה את חלליות ויקינג 1 ו-ויקינג 2 עבור נאס"א לנחיתה על מאדים. בראשית שנות ה-80 נבחרה לתכנון וייצור מכל הדלק הנתיק של מעבורות החלל, במסגר תוכנית מעבורות החלל של נאס"א. כן ייצרה החברה בשנות ה-70 וה-80 כטב"מים, עבור מטרות שונות, כולל דמיים לאימון כלי נ"מ (AQM-127 SLAT) ומטוסים לממסור תקשורת אלחוטית בהם נעשה שימוש במלחמת וייטנאם. ב-1993 רכשה מרטין מריאטה את חטיבת תעשיית האוויר והחלל של ג'נרל אלקטריק ואת סדרת משגרי אטלס מג'נרל דיינמיקס, ב-1994 הונפקה לראשונה בבורסה לניירות ערך בניו יורק. ב-1995 התמזגה החברה, שהייתה באותה עת חברת תעשיית האוויר והחלל השלישית בגודלה בארצות הברית, עם חברת לוקהיד, שהייתה החברה השנייה בגודלה לייצור ביטחוני. כך נוצרה חברת לוקהיד-מרטין, תאגיד האוויר, החלל והייצור הביטחוני הגדול בעולם. המיזוג הוכתר כאחת מעסקאות המיזוג המוצלחות ביותר בעולם. בשנת 1996 התפצלה מהתאגיד חברה עצמאית לחומרי בנייה שהמשיכה את השם מרטין מריאטה ונקראת Martin Marietta Materials, חברת הבנייה קמה במקור ב-1939 שולבה בתאגיד מרטין מריאטה ב-1961 וממשיכה להיסחר תחת אותו סמל (MLM) בבורסה של ניו יורק, שם היא מהווה חלק ממדד S&P 500‏. מדיה וקבצים בנושא מרטין מריאטה בוויקישיתוף מרטין מריאטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוקהיד-מרטין: איחוד בין שווים, באתר החברה Lockheed and Martin Marietta Set to merge in $10 Billion Deal, הניו יורק טיימס, 30 באוגוסט 1994 Lockheed-Martin merger approved, בלטימור סאן, 12 בינואר 1995 נקרולוג לפאונל, הניו יורק טיימס 28 ביוני 2005 General Dynamics Sells Atlas Rocket Unit : Aerospace: Martin Marietta agrees to pay $209 million, לוס אנג'לס טיימס, 23 בדצמבר 1993 30 Years: Lockheed Corp., Martin Marietta merge (March 1995), וושינגטון ביזנס ז'ורנל, 8 ביוני 2012 אתר חברת Martin Marietta Materials
ארגון בין-לאומי

ארגון בין־לאומי הוא ארגון בעל היקף או נוכחות בין־לאומית. ישנם שני סוגים עיקריים של ארגונים בין־לאומיים: ארגונים בין־ממשלתיים (IGOs): הביטוי "ארגון בין־לאומי" מתייחס בדרך כלל לסוג זה של ארגון. ארגונים אלה מורכבים בעיקר מנציגים של מדינות ריבוניות, החברות בארגון. דוגמאות לארגונים בין־ממשלתיים: האומות המאוחדות (האו"ם), ארגון נאט"ו (האמנה הצפון־אטלנטית), ארגון המדינות המתועשות (G8) הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), מועצת אירופה (COE), האיחוד האירופי (המהווה דוגמה לארגון רב־לאומי), הבנק העולמי, ארגון הסחר העולמי (WTO), קרן המטבע הבין-לאומית (IMF), ארגון ההגירה הבין־לאומי (IOM). האו"ם משתמש במונח "ארגון בין־ממשלתי" במקום "ארגון בין־לאומי" על מנת להבדיל בין שני סוגי הארגונים. ארגונים בין־לאומיים שאינם ממשלתיים (INGOs): אלה הם ארגונים חוץ־ממשלתיים (NGOs), הפועלים בזירה הבין־לאומית. סוג כזה של ארגון כולל ארגונים ללא כוונת רווח וחברות בין־לאומיות, כמו תנועת הצופים העולמית, הוועד הבין־לאומי של הצלב האדום והסהר האדום ורופאים ללא גבולות. הארגון הבין־ממשלתי הראשון והוותיק ביותר הוא הוועדה המרכזית לניווט השיט על הריין, שקמה בשנת 1815 בקונגרס וינה. יחסים בין-לאומיים מדיה וקבצים בנושא ארגון בין-לאומי בוויקישיתוף ארגון בין-לאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארגונים בינלאומיים, דף שער בספרייה הלאומית Intergovernmental Organizations (IGOs), Harvard Law School What is an intergovernmental organization (IGO), Union of International Associations Intergovernmental and Other Organizations, United Nations INGOS or NGOS, Unesco institute for statistics ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים גרטי

חיים גַרטי (Garty;‏ 25 בדצמבר 1948 – 29 בנובמבר 2014) היה ביופיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון ויצמן למדע וסגן נשיא המכון. חיים גרטי נולד בפלובדיב שבבולגריה, וב-1950 עלה לישראל עם משפחתו, שהשתקעה ברחובות. בגיל צעיר החל להתעניין במדע, ובבית הספר התיכון למד במגמה המתמטית-פיזיקלית. לאחר שהשלים תואר בוגר באוניברסיטה העברית בירושלים, למד לתואר מוסמך ולדוקטורט בביופיזיקה במחלקה לחקר ממברנות מכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' רוי קפלן (Caplan). הדיסרטציה (1980) הייתה בנושא "מנגנון ויעילות ניצול אור על ידי בקטריורודופסין". לאחר שערך פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קולומביה, שב ב-1982 למכון ויצמן כחוקר בכיר. בשנת 1988 הועלה לדרגת פרופסור חבר, וב-1997 הועלה לדרגת פרופסור (מן המניין). בשנה זו הופקד על איחוד המחלקה לביוכימיה והמחלקה לחקר ממברנות וביופיזיקה, שיצרו יחד את המחלקה לכימיה ביולוגית, שבראשה עמד במשך חמש שנים. ב-1999 התמנה לראש מרכז מינרבה לחקר ביו-ממברנות ע"ש יוסף כהן. גרטי היה מופקד הקתדרה לביוכימיה ע"ש הלה ודריק קלימן. בינואר 2002 התמנה לתפקיד סגן נשיא המכון ליישומים טכנולוגיים, ובמסגרת זו קיבל מספר החלטות שהובילו לחיזוק משמעותי של מצבו הכלכלי של המכון. בדצמבר 2006 הועלה לתפקיד סגן נשיא מכון ויצמן, וכיהן בתפקיד זה עד מותו. בשנים 1999–2002 עמד בראש תחום מדעי החיים בקרן הלאומית למדע. היה חבר מערכת של מספר כתבי עת מדעיים, בהם ה-American Journal of Physiology וה-Journal of General Physiology. בשנת 2013 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האקדמיה הבולגרית למדעים כהוקרה על הישגיו המחקריים. גרטי היה נשוי עד מותו לד"ר נירה גרטי (גם היא בוגרת המכון), והיה אב לשלושה בנים. שלושת בניו הם בוגרי המכון: פרופ' גיא גרטי, פרופסור חבר לאונקולוגיה קרינתית קלינית במרכז למחקר רדיולוגי של המרכז הרפואי של אוניברסיטת קולומביה (אנ') בניו יורק,, ד"ר ארז גרטי, משרד הבריאות וד"ר יובל גרטי, העובד בחברת Patho-Logica בפארק המדע בנס-ציונה. חיים גרטי נפטר ב-2014, בגיל 65, ונקבר בבית הקברות ברחובות. מחקרו של גרטי התמקד בתהליכים הטבעיים של ויסות הורמונלי של הובלת יונים ומים בכליה. מחקריו הדגימו את תפקידם המרכזי בוויסות לחץ הדם של שני חלבונים שדרכם עוברים מלחי נתרן אל תוך התא ואל מחוצה לו: תעלות נתרן ומשאבות נתרן-אשלגן. בין היתר מצא כי המנגנונים המווסתים את פעולת התעלות פועלים בתגובה לאיתות כימי המתבטא בשחרור מוגבר של הורמון סטרואידי מבלוטת יותרת הכליה, אשר חודר לתאי הכליה, נקשר לקולטן ייחודי ובעקבות זאת גורם לפתיחתן של תעלות שלא היו פעילות קודם לכן ולהיווצרות מוגברת של תעלות חדשות. מחקריו קידמו את הבנת גורמים המביאים לעלייה בלחץ הדם, וכן את היכולת לפתח שיטות חדשות וטיפול תרופתי יעיל לוויסות לחץ דם ומניעתו. מדיה וקבצים בנושא חיים גרטי בוויקישיתוף חיים גרטי, באתר ResearchGate המעבדה של פרופ' חיים גרטי, באתר נשיא מכון ויצמן למדע מהחצר האחורית, המכון: חדשות מדע בשפה ידידותית, 17 (דצמבר 1999) פרופ' חיים גרטי, סגן נשיא מכון ויצמן למדע, הלך לעולמו בעת שכיהן בתפקידו, מכון ויצמן למדע, 30 בנובמבר 2014 Prof. Haim Garty became Doctor Honoris Causa of the Bulgarian Academy of Sciences, באתר האקדמיה הבולגרית למדעים. Haim Garty, Mechanism and energetics of light conversion by bacteriorhodopsin, dissertation, Weizmann Institute of Science, 1980, באתר מכון ויצמן למדע. Prof. Haim Garty, Administering the Institute: Annual Report, 2004, באתר מכון ויצמן למדע. פרופ' חיים גרטי באתר "אבלים". גיא גרטי באתר המרכז למחקר רדיולוגי של המרכז הרפואי של אוניברסיטת קולומביה.
נולאן

נולאן (באנגלית: Nolan) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אדי נולאן (אנ') – כדורגלן אירי ג'ונתן נולאן – תסריטאי אנגלי-אמריקאי דיאנה נולאן – כדורסלנית אמריקאית המשחקת בליגת ה-WNBA כריסטופר נולאן – במאי קולנוע בריטי סידני נולאן – צייר אוסטרלי פיליפ פרנסיס נולאן (אנ') – סופר מדע בדיוני
ברינר

ברינר הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... יול ברינר – שחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי מאיה ברינר – כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית
בית הכנסת אגודת הקהילות

בית הכנסת אגודת הקהילות הוא בית כנסת ברחוב פאווה (rue Pavée) באזור המארה ברובע הרביעי של פריז צרפת. בית הכנסת משתייך ל"אגודת הקהילות", איגוד של קהילות אורתודוקסיות הנפרדות מן הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת. בית הכנסת המוכר גם בשם "בית הכנסת פאווה" או "בית הכנסת רו פאווה" נבנה בשנת 1913, תוכנן על ידי האדריכל הצרפתי הקטור גימאר - כמבנה הדת היחיד שתוכנן על ידיו - ונחנך ב-7 ביוני 1914. רוב מתפללי בית הכנסת היו ממשפחות המהגרים ממזרח אירופה. בערב יום הכיפורים ה'תש"ב (1941) פוצץ בית הכנסת על ידי הגרמנים ביחד עם עוד שישה בתי כנסת בפריז. הוא שוקם לאחר מכן. בשנת 1989 הוכרז בית הכנסת כמונומנט היסטורי צרפתי. עד כה כיהנו חמישה רבנים בתפקיד רב בית הכנסת: 1914–1934 – הרב יואל לייב הלוי הרצוג. 1935–1941 – הרב ישראל אלעזר הופשטיין - האדמו"ר השביעי מקוז'ניץ. 1945–1964 – הרב שמואל יעקב רובינשטיין. 1964–1990 – הרב חיים יעקב רוטנברג. 1990 ואילך – הרב מרדכי רוטנברג. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת אגודת הקהילות בוויקישיתוף תולדות אנשי שם - חלק א - רנד, אשר זלקא (page 39 of 169), באתר www.hebrewbooks.org אגודת הקהלות בפריס ממנה את רבה החדש, י. א. הופשטיין מקוזניץ, דואר היום, 13 בפברואר 1936
בלארד מקדונלד

בלארד מקדונלד (באנגלית: Ballard MacDonald; ‏ 15 באוקטובר 1882 - 17 בנובמבר 1935) היה ליריקן אמריקני שהיה חלק מסמטת טין פאן. מקדונלד נולד בפורטלנד שבאורגון. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, הוא החל לכתוב מילים לשירים ללהקות וודוויל נודדות. עבודתו בתחום הוודוויל הובילה אותו לבסוף אל ברודוויי, שם הוא עבד כליריקן וכלברתן בהפקות שונות בהן: Ziegfeld’s 9 O’clock Frolic, Love Birds, The Battling Butler, Sweetheart Time, Ziegfeld’s Midnight Frolic (1919), George White’s Scandals of 1923 ו-Thumbs Up! אמנם את עיקר פרסומו קנה מקדונלד כמי שכתב את המילים לשיר "Beautiful Ohio", השיר הרשמי של מדינת אוהיו, אך הוא נודע גם בשיתוף פעולה עם גדולי מלחינים של זמנו ביצירת שירים פופולריים רבים בהם: “Rose of Washington Square”, “Second Hand Rose”, “Parade of the Wooden Soldiers”, “Back Home in Indiana”, “The Trail of the Lonesome Pine”, “Play That Barbershop Chord”, “Clap Hands, Here Comes Charlie!”, “Somebody Loves Me”, “Bend Down, Sister”, “Down in Bom Bombay”, “On the Mississippi” ו-She is the Sunshine of Virginia. מקדונלד עבד בין היתר עם המלחינים הארי קרול, קון קונרד, ג'וזף מאייר, זיגמונד רומברג, הלברט פון תיצלר, ג'ורג' גרשווין, ג'סי גריר, ג'יימס הנלי, ויקטור הרברט, לואיס מיור ווולטר דונלדסון. בנוסף, מקדונלד כתב מילים למספר סרטים הוליוודיים, בהם: "Our Dancing Daughters", "Somebody Loves Me" ועוד. מקדונלד היה מהחברים המייסדים של האגודה האמריקנית למלחינים, סופרים ומו"לים (ASCAP) ב-1914. הוא מת בפורסט הילס, שכונה ברובע קווינס שבניו יורק, ב-17 בנובמבר 1935. מדיה וקבצים בנושא בלארד מקדונלד בוויקישיתוף בלארד מקדונלד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בלארד מקדונלד, באתר AllMusic (באנגלית) בלארד מקדונלד, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלארד מקדונלד, באתר Discogs (באנגלית) בלארד מקדונלד, באתר SecondHandSongs בלארד מקדונלד ב-Songwriters Hall of Fame
עגלה 34

עגלה 34 היא עגלה שנשאה ציוד לפינוי מוקשים בחיל השריון הישראלי, בדרך כלל מוקשים נגד טנקים. הפעלת המערכת יצרה נתיב בטוח למעבר רכב קרבי משוריין באורך של 100 מטר וברוחב של כ-12 מטר. העגלה נגררה על ידי טנק, בדרך כלל טנק עם מגוב או מגוב נוכרי לפילוס מוקשים בשדה מוקשים. בתוך העגלה היה שרשור של מטענים בצורת שרוול בד שבתוכו מטעני חנ"ם המחוברים זה לזה או טורפדו בנגלור עוצמתיים יותר המיועדים לפיצוץ מוקשים נגד טנקים. הטנק היה מפלס את דרכו בשדה המוקשים והמטענים נפרסו מאחורי העגלה. אחרי שהמטענים נפרסו לאורך שדה המוקשים, המפעיל היה מנתק את השרשרת מהעגלה בעזרת כפתור ולאחר מכן מפוצץ את שרשרת המטענים. הפיצוץ היה פותח נתיב מעבר נקי ממוקשים בשדה המוקשים, רחב דיו למעבר טנקים. עקרון הפעולה היה דומה מאוד לצפע שריון רק שבמקום שרשרת מוקשים הנורה על ידי טיל השרשרת הייתה נגררת על ידי טנק. מדיה וקבצים בנושא עגלה 34 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנהאוזר-בוש אינבוו

אנהאוזר-בוש אינבוו (Anheuser-Busch InBev בקיצור AB InBev) היא חברה בלגית-ברזילאית בינלאומית לייצור משקאות עם משרדים ראשיים בלוון וסאו פאולו. היא מבשלת הבירה הגדולה בעולם ומחזיקה בנתח שוק[דרושה הבהרה] של כ-25%. החברה נוצרה במיזוג בין שתי יצרניות בירה גדולות: ב-13 ביולי 2008 קיבלה חברת אנהאוזר-בוש הצעת רכש מחברת InBev הבלגית תמורת 52 מיליארד דולר. ב-18 בנובמבר 2008 הושלם המיזוג, והחברה החדשה נקראת "אנהאוזר-בוש אינבוו". לחברה מאות מותגים מובילים בעולם של משקאות. לפחות 17 מהמותגים מייצרים כל אחד מעל מיליארד דולר הכנסות. בין המותגים המובילים נמצאים באדוויזר, קורונה, סטלה ארטואה, Beck's, הוגרדן, לף, Skol ,Brahma. ב-2013 עמדו סך הכנסות החברה מ-200 ממותגיה על כ-43 מיליארד דולר. ב-2018 היא רכשה את החברה הישראלית וייסבירגר. מדיה וקבצים בנושא אנהאוזר-בוש אינבוו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנהאוזר-בוש אינבוו (באנגלית) אנהאוזר-בוש אינבוו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנהאוזר-בוש אינבוו, ברשת החברתית אינסטגרם אנהאוזר-בוש אינבוו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרפאת גוטפריד

מרפאת גוטפריד היא מרפאה של שירותי בריאות כללית בהרצליה, אשר שוכנת ברחוב טשרניחובסקי 4 והוקמה בשנת 1953. בניין המרפאה הוכרז כ"אתר מורשת"[דרושה הבהרה]. בעבר שירתה מרפאה קטנה בשדרות ח"ן את תושבי הרצליה ורמת השרון. כאשר מספר חברי קופת החולים עלה, נוצר הצורך במרפאה גדולה יותר. לכן נרכש מגרש ועליו נבנתה המרפאה החדשה שלימים תיקרא מרפאת גוטפריד. המרפאה תוכננה על ידי האדריכלים אנדריי לייטרסדורף ואיליה בלזיצמן בשנת 1950. היא בת שתי קומות, שטחה המקורי היה 427.89 מ"ר, והיו בה 26 חדרים. הכניסה הראשית, הפונה לרחוב טשרניחובסקי, היא הכניסה הדרום-מערבית. בעבר הייתה גם כניסה צפון-מזרחית, אך היא נחסמה. המרפאה נקראת על שם ד"ר וַלטר גוטפריד (28 באוגוסט 1907 - 29 באוקטובר 1978). ד"ר גוטפריד גדל בווינה ולמד שם רפואה. הוא עלה לארץ ישראל במרץ 1934, ובשנת 1942 עבר לרעננה ושימש כרופא המחוזי של אזור השרון בקופ"ח כללית, עד לפרישתו לגמלאות בתחילת שנות השבעים. לאחר שפרש לגמלאות עבד במשרה חלקית כרופא בבית ספר ממלכתי ברעננה. הוא נפטר באוקטובר 1978, ומאותה השנה נקראה המרפאה על שמו. בעריכת בן ציון אופז, הרצליה חזון ומעש, מועצת פועלי הרצליה, עמ' 141 אדריכל ההסתדרות, הארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני אסתר זנדברג‏, מת האדריכל איליה בלזיצמן, בגיל 89, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2006 שופרו שירותי קופ"ח בשרון, דבר, 2 בנובמבר 1970 ילקוט הפירסומים (בעמוד החמישי), ‏25 בינואר 1973 מודעת אבל, דבר, 31 באוקטובר 1978
רווה

האם התכוונתם ל... אישים: אילקה רווה – זמר וחלילן ישראלי אלי רוה – סופר ומשורר ישראלי דני רווה – מחזאי ישראלי יאיר רוה – מבקר קולנוע ישראלי יוסי רווה – איש צבא ישראלי יצחק רווה – שופט ישראלי אחר: קרב רווה – קרב בתחילת מלחמת העולם הראשונה רבא (פירושונים) רבה