laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקרן (סדרת לוויינים)

אֶקרַן (ברוסית:Экран, מסך) הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים בוצעו בשנים 1976–2013. החלליות נוצלו בעיקר לצרכים אזרחיים - הבטחת העברת שידורי טלוויזיה ממוסקבה לאזורים מרוחקים בסיביר ובצפון-מזרח רוסיה. הלוויינים הוצבו במסלול גאוסטציונרי. תכנון הלוויינים בוצע במערכות המידע הלווייניות רשטניוב על בסיס לוויין "רדוגה". משקל הלוויין היה 1970 ק"ג. על הלוויין הותקנו פאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר וממסר שפעל ב-C band. עוצמת הממסר איפרשה לקלוט את שידורי הלוויין ישר לטלוויזיה פרטית. אורך חיים של הלוויין היה כ-3 שנים. הלוויינים שוגרו עד לשנת 1988. כל השיגורים היו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון השיגור האחרון (מס' 16) בוצע בשנת 1988. בשנת 1987 שוגר לראשונה דגם "אקרן M". לוויינים מדגם זה היו במשקל 2000 ק"ג. על הלוויין הותקנו פאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר וממסרים שפעלו ב-C band. בסך הכל שוגרו בהצלחה 6 לוויינים מדגם זה (עוד 2 שיגורים נכשלו). אורך חיים של הלוויין היה כ-9 שנים. כיום לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מסדרה "גוריזונט" ו"אקספרס". כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון: חללית אקרן חללית אקרן M
אליס חתוקאי

אליס חתוקאי (נולדה ב-27 בינואר 2003) היא כדורסלנית צ'רקסית-ישראלית המשחקת במכבי עירוני רמת גן. חתוקאי החלה לשחק כדורסל בכתה ב' בקבוצת כפר כמא, קט-סל בנות. בכתה ד' יצאה בפעם הראשונה מהכפר ועברה לשחק בקבוצת כפר תבור, קט-סל בנים. בכיתה ו' עברה לשחק בהפועל עמק יזרעאל בקבוצת ילדות ונערות, ובכיתה ח' עברה לקבוצה להפועל גלבוע מעיינות, קבוצה בת של הפועל גלבוע גליל ב-2017 זומנה לנבחרת ישראל עד גיל 14, אך פציעה ברצועה הצולבת וניתוח בעקבותיו, הביאו להפסקה בת שנתיים במשחקיה. לאחר החלמתה, החלה את הקריירה שלה ככדורסלנית בליגה הלאומית כבר בהיותה בכתה יא' בקבוצת הפועל גלבוע/מעיינות, לצד המשך משחקיה בקבוצת הנערות של מועדון זה. היא בלטה במספר הנקודות הרב שהשיגה במשחקיה, עד לשיא של 30 נקודות במשחק אחד בקבוצת הנערות בעונת 2020–2021, ו-23 נקודות במשחק אחד בקבוצת הבוגרות בליגה הלאומית, בשנה שלאחריה. בעונה זו (2020–2021) הוענק לה תואר תגלית העונה בליגה הלאומית. בשנת 2021 נבחרה להיות בנבחרת הנערות של ישראל עד גיל 18 (דרג א'), וטסה עם הנבחרת לאליפות אירופה ביוון. שנה אחר כך, בשנת 2022, נמנתה כבר עם סגל נבחרת העתודה לאליפות אירופה דרג ב’ שהתקיימה במקדוניה הצפונית ביולי 2022, שם סיימה הנבחרת במקום השלישי עם עלייה חזרה לדרג א' – לראשונה אחרי 15 שנה. בעונת 2022-2023 הצטרפה לקבוצת מכבי עירוני רמת גן בליגת העל, ובמקביל המשיכה לשחק בקבוצת הפועל גלבוע/מעיינות מהליגה הלאומית ב"כרטיס כפול", המאפשר השתתפות בשני משחקים רשמיים בליגות הגבוהות של ישראל בכל מחזור. חתוקאי היא הבת האמצעית במשפחה. היא הכדורסלנית הצ'רקסית הראשונה בליגת העל מאז 2004, אחרי נילי נאתכו, שחקנית נבחרת ישראל לשעבר, אשר נהרגה בתאונת דרכים. ליאור ברטל, ‏אליס חתוקאי ממשיכה את מורשת הכדורסל בחברה הצ'רקסית: "רוצה להיות מודל לנערות מהכפר", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 במרץ 2023 אליס נשארת בבית, באתר מועדון כדורסל גלבוע מעיינות, ‏15 ביולי 2021 משה האליקמן, ירדן גרזון בפנים: סגל נבחרת העתודה, באתר SR - Sports Rabbi, ‏17 באפריל 2022 יעקב מאיר, אחרי 15 שנה: נבחרת העתודה לנשים עלתה לדרג א', באתר ישראל היום, 17 ביולי 2022 רועי לזר, שלוש החתמות חשובות לקבוצת הבוגרות, באתר מועדון כדורסל נשים מכבי עירוני רמת-גן – פייסבוק, ‏10 ביולי 2022 שמעון אלבז, אליס חתוקאי מכפר כמא היא אחת ההבטחות הגדולות של כדורסל הנשים, באתר mynet‏ העמק, 8 בפברואר 2023 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אליס חתוקאי".
זמן קוהרנטיות

  עבור גל אלקטרומגנטי, זמן הקוהרנטיות הוא הזמן שבו גל מתפשט (ספציפית עבור קרן לייזר או קרן מיסר ) נחשב לקוהרנטי, כלומר, הפאזה שלו ניתנת לחיזוי. במערכות שידור למרחקים ארוכים, זמן הקוהרנטיות עשוי להיות מופחת על ידי גורמי התפשטות כגון נפיצה, פיזור ועקיפה . זמן הקוהרנטיות, המסומן על ידי τ, מחושב על ידי חלוקת אורך הקוהרנטיות במהירות הפאזה של קרן אור בתווך; נתון על ידי τ = 1 Δ ν ≈ λ 2 c Δ λ {\displaystyle \tau ={\frac {1}{\Delta \nu }}\approx {\frac {\lambda ^{2}}{c\,\Delta \lambda }}} כאשר λ הוא אורך הגל המרכזי של המקור, Δν ו- Δλ הוא הרוחב הספקטרלי של המקור ביחידות תדר ואורך גל, בהתאמה, ו- c היא מהירות האור בוואקום. ללייזר סיב במצב יחיד יש רוחב פס של מספר קילו-הרץ, המתאים לזמן הקוהרנטיות של כמה מאות מיקרו-שניות. למסרים מימן יש רוחב קו של בערך 1 הרץ, המתאים לזמן קוהרנטיות של כשנייה אחת. אורך הקוהרנטיות שלהם תואם בערך למרחק מכדור הארץ לירח. החל משנת 2022, קבוצות מחקר ברחבי העולם הדגימו קיוביטים מוליכי-על עם זמני קוהרנטיות של עד כמה 100 מיקרו-שניות . קוהרנטיות אטומית קוהרנטיות זמנית מידת קוהרנטיות "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-04-03. נבדק ב-2011-10-19. {{cite web}}: (עזרה) - Precision measurements with atomic hydrogen masers "High-quality superconducting qubits fabricated with CMOS-compatible technologies". 19 באוגוסט 2022. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי וייטנאם–קובה

יחסי וייטנאם–קובה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין הרפובליקה של קובה. היחסים מבוססים על מסחר, השקעות ואשראי הדדי שגדלו משמעותית מאז שנות ה-90 ועל היותן שתיהן מדינות סוציאליסטיות שחולקות אידאולוגיה משותפת. המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-12 בדצמבר 1960. מאז, עבור קובה, וייטנאם היא שותפת הסחר השנייה בגודלה באסיה, אחרי סין. וייטנאם היא בעלת ברית פוליטית וכלכלית של קובה. המסחר בין המדינות מורכב מסחורות דוגמת אורז, טקסטיל, הנעלה, מחשבים, אלקטרוניקה, עץ וקפה. היקף המסחר בין המדינות עומד על 200 מיליון דולר. במהלך ביקורו בווייטנאם באוקטובר 2012, הביע מרינו מוריו, סגנו של ראול קסטרו, תקווה שווייטנאם תתמוך בקובה ובפיתוח החלקאות שלה תוך שימת דגש על גידולים תעשייתיים וגידול מזון. בנובמבר 2018, נשיא מועצת המדינה של קובה, מיגל דיאס-קאנל ביקר בווייטנאם במסגרת סבב הביקורים הראשון שלו מחוץ למדינה אחרי שנכנס לתפקיד. בביקורו נפגש עם עמיתו הווייטנאמי נווין פו טרונג, ולאחר פגישתם נחתמו הסכמי סחר ומימון במטרה להגדיל את המסחר. סגן השר לכוחות המזוינים המהפכניים בקובה ביקר בהאנוי ב-18 בספטמבר 2012 ונפגש עם ראש ממשלת וייטנאם דאז, נווין פו טרונג. ממשלת וייטנאם הצהירה על כוונתה להגדיל את שיתוף הפעולה בתחומי הטכנולוגיה הצבאית, בניין הצבא והכשרת קצינים. בשנות שלטונו של ראול קסטרו החלה המפלגה הקומוניסטית לערוך רפורמות במדינה והתירה יזמות ובעלות על קניין פרטי. נווין פו טרונג, מזכ"ל הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בווייטנאם ביקר בהוואנה באפריל 2012 ואילו ראול קסטרו ביקר בהאנוי ביולי אותה שנה. במהלך ביקורו של מרינו מוריו, סגנו של קסטרו בווייטנאם באוקטובר 2012 במטרה ללמוד מהרפורמות בכלכלת וייטנאם ומכלכלת השוק הסוציאליסטית. Staff writer (6 ביולי 2012). "Cuban leader Raul Castro to visit Vietnam". Xinhua. China.org.ch. נבדק ב-13 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Cuba's Reform Czar Taking Notes in Vietnam". Havana Times. 12 באוקטובר 2012. נבדק ב-13 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Cuban National Assembly Chairman to visit Việt Nam". vietnamnews.vn (באנגלית). נבדק ב-2022-06-04. "Vietnam and Cuba sign trade agreement, pledge to deepen ties". The Associated Press. 9 בנובמבר 2018. נבדק ב-31 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Raul Castro's Vietnam visit in Cuban media spotlight". Voice of Vietnam. 10 ביולי 2012. נבדק ב-13 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
מרמייט

מַרמַייט (באנגלית: Marmite) הוא ממרח תמצית שמרים בריטי, עשוי מסורתית מתוצרי לוואי של תהליך בישול בירה. צבעו חום כהה, מרקמו דביק, וטעמו מלוח ומרוכז מאוד. המרמייט נפוץ בבריטניה, וכן (במידה פחותה) במדינות חבר העמים הבריטי שבהן ריכוזי אוכלוסייה ממוצא אנגלי, כדוגמת אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. בצד הגרסה הבריטית קיימת גם גרסה ניו זילנדית של מרמייט, שטעמה שונה במקצת. עם זאת, באוסטרליה ובניו זילנד נפוץ יותר המוצר המקביל והדומה בהרכבו, במרקמו ובטעמו – וג'ימייט. הצורה הנפוצה לאכילת מרמייט היא מריחתו בשכבה דקה מאוד (בשל טעמו המרוכז) על גבי פרוסת קלי, שנמרחה ונספגה קודם בחמאה או במרגרינה. שימוש נפוץ נוסף הוא בכריך גבינה ומרמייט, ויש גם המשתמשים בו לתיבול מרק או משרה לבשר. טעמו החזק האופייני נחשב מושך לחובבי המאכל, אך מרתיע ומרחיק לאחרים. החברה משתמשת בעובדה זו בסיסמת הפרסום שלה - Love it or hate it (אֱהַב אותו או שנא אותו). כן מפעילה החברה אתר אינטרנט ופורום לחסידי המרמייט המושבעים, בצד אתר ופורום מקבילים לשונאיו המושבעים. את המרמייט החלו לייצר בשנת 1902 בעיר ברטון על נהר טרנט שבחבל סטפורדשייר באנגליה, עיר המהווה מזה דורות מרכז מבשלות בירה. ב-1907 הצדיקה הצלחת המוצר הקמת מפעל נוסף, בקמברוול גרין שבדרום לונדון. באותן השנים גילה המדע את הוויטמינים, והמרמייט התברר כעשיר בהם, ובעיקר במספר ויטמינים מקבוצת ויטמין B, דבר שנתן דחיפה ועידוד לצריכתו ולתפוצתו. מאז שנת 2000 אוחז תאגיד הענק הרב-לאומי יונילוור (Unilever) בבעלות על המותג מרמייט ומפעליו, לאחר מספר מיזוגים של תאגידי שיווק והפצה של מוצרי מזון. יונילוור משווקת את מרמייט ברחבי העולם, בצד מותגי מזון מובילים אחרים מקו מוצריה. בישראל קיים שוק מוגבל למרמייט, בעיקר בקרב יוצאי מדינות חבר העמים הבריטי, וניתן להשיגו במרכולים ובמעדניות באזורים עם ריכוזי אוכלוסייה מתפוצות אלו, וגם בחלק מחנויות הטבע. מדיה וקבצים בנושא מרמייט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרמייט (באנגלית) מרמייט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
סטוני בליידן

ת'ורסטיין סינדרי בולדוינסון בליידן (באנגלית: Thorsteinn Sindri Baldvinsson Blyden; נולד ב-9 במרץ 1993) הידוע יותר בשם הבמה שלו סטוני בליידן, הוא שחקן, ראפר, זמר, מתופף ומפיק מוזיקלי איסלנדי. בלידן נולד ברייקיאוויק, איסלנד. אביו, בולדווין, הוא אופה איסלנדי ואמו, דברה, מדריכת כושר ממוצא קובני. בליידן החל לתופף בגיל צעיר. לשם הבמה שלו הוא בחר בסטוני, שהוא תרגום גס של החלק השני של שמו האיסלנדי, ת'ורסטיין, "אבן ת'ור". באמצעות מצלמה ששאל מאביו החל לצלם את עצמו ואת חבריו בגרסאות כיסוי לשירים שונים. לאחר מכן הוא המשיך והעלה קטעי תיפוף על תופים משלו ליוטיוב תחת השם "Stony's World". הוא גם יצר רמיקסים בהשראת סדרת האינטרנט הקומית של "ג'ייק ואמיר", שהופקה על ידי CollegeHumor, וזכתה למיליוני צפיות ביוטיוב ומספר ניכר של רכישות ב-ITunes. כשחקן, בליידן הופיע בסרטים "The Standoff" ו-"Hope Springs Eternal", כמו גם התארח בסדרת הטלוויזיה "קז'ואל". בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "רחוב האנטר". 2014: Feel Good סטוני בליידן, ברשת החברתית פייסבוק סטוני בליידן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטוני בליידן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטוני בליידן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) "Með yfir 500.000 'views' á YouTube" (Icelandic), Monitor, Morgunblaðið, June 3, 2013. Jake and Amir (5 באוגוסט 2019). "Jake and Amir Watch Yams! & Bitch! & The Milkman (w/Stony Blyden)". {{cite web}}: (עזרה) "'Stony on Casual'". Hulu (באנגלית). ארכיון מ-2021-12-21. נבדק ב-26 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Joanna Padovano Tong (24 בפברואר 2017). "Nickelodeon Preps Premiere of Hunter Street". World Screen. נבדק ב-25 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
משטר צ'יף

באנתרופולוגיה, משטר צ'יף או צ'יפדום, הוא כינוי למשטר אזורי ובו שתי קבוצות מקומיות או יותר, הנתונות לשלטון הצ'יף העומד בראש היררכיה מדורגת של אנשים. לרשותו של הצ'יף העליון, הנחשב לאיש רם מעלה, נמצאים, בדרך כלל, שליחים לובשי מדים, פקיד היודע קרוא וכתוב, נשים רבות וחפצי נוי. משרתו של הצ'יף עוברת בירושה, כאשר המכהן בה מוריש את המשרה לבנו (בקבוצת שארות פטרילינאלית) או לבן אחותו (בקבוצה מטריליניאלית). במשטרים מעין אלה הסטטוס האישי של כל אדם נקבע על פי מידת קרבתו לצ'יף, כך שהמקורבים לצ'יף הם בעלי דרגה גבוהה, וכל האנשים בעלי הדרגה הנמוכה יותר חולקים להם כבוד. מתחת לכל צ'יף עליון ישנם מספר צ'יפים נמוכי דרגה ממנו, אחד בכל אזור ובכל ישוב. כל צ'יף פועל כמעין סגן של צ'יף הגבוה ממנו ומשמש גם כאיש קשר בינו ובין הדרגים הנמוכים יותר. בניגוד לצ'יפים עליונים ומחוזיים, השומרים על ריחוק יחסי, הצ'יפים של היישובים מעורבים בציבור. הצ'יף מרכז בידיו סמכויות המאפשרות לו לאחד את כל נתיניו בכל נושא ובכל עת. הצ'יף חולש גם על פעילותם הכלכלית של נתיניו, כך שמשטרי הצ'יף משמשים לרוב כמכשיר הקצאה מחדש של משאבים בחברה. משטר כלכלי זה נקרא חלוקה מחדש, במסגרתו הצ'יפים נהנים משליטה על עודפי סחורות ולעיתים אפילו שליטה בכוח העבודה של קהילותיהם. כך לדוגמה, הם יכולים לדרוש מחקלאים מכסות אורז ולחלקן לקהילה כולה. באורח דומה הם עשויים גם לגייס עובדים להקמת ארמונות ומקדשים. עודפי יצור אלה, שנצברו במהלך הזמן, משמשים כקופות של משאבים, ומתורגמים לעוצמה פוליטית המאפשרת גיוס של תומכים רבים לצ'יף העליון. במידה וכמות המשאבים הנצברים הייתה גדולה מספיק, יכול הצ'יף העליון לספק את צורכיהם של כל תומכיו דרך קבע, ולשמור כי יפעלו למענו וידכאו את כל ההתנגדות לו. הצ'יף עשוי לצבור נכסים אישיים רבים - שטחי קרקע, עדרי בקר ואוצרות של חפצי מותרות - כאמצעי לביסוס שלטונו, ובמותו להעבירם ליורשיו. המשפחות המדורגות בראש הסולם החברתי עשויות גם הן לנהוג כמו הצ'יף ולהשתמש בנכסיהן כראיה לעמדתם הבכירה. משטרי הצ'יפים ברחבי העולם היו, לרוב, רעועים, וזאת מכיוון שהצ'יפים הנמוכים ניסו לכבוש את מקומם של הצ'יפים הגבוהים מהם. כך למשל, באיי הוואי הטרום קולוניאלית, המלחמות שימשו דרך מקובלת להשיג שטחים ולשמירת השלטון. צ'יפים גדולים יצאו למסעות כיבושים במאמץ להפוך לצ'יף העליון של האיים. כאשר צ'יף אחד כבש את שטחו של משנהו, המנוצח ואנשיו היו מאבדים כל רכושם ולעיתים קרובות גם מקפחים את חייהם. הצ'יף החדש, המנצח, התחיל במינוי של תומכיו לתפקידים פוליטיים בכירים. עובדה זו שיבשה כמעט לחלוטין את רציפותם של המנגנונים המנהליים והדתיים באזור. שבט משטר צ'יף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בס קטן-לוע

בס קטן-לוע (שם מדעי: Micropterus dolomieu) הוא מין של דג טורף ממשפחת החמנוניים המכונה בשם העממי בס. דג זה קרוב למין בס גדול-לוע והוא חי במקווי מים מתוקים במזרח אמריקה הצפונית שבין מפרץ הדסון, האגמים הגדולים, נהר סנט לורנס ולאורך יובלי המיסיסיפי, אך גם הובא באופן לא חוקי למקווי מים ממוזגים עד קרים בקנדה וארצות הברית כמין פולש תחרותי. הוא יכול להתקיים במים קרירים יותר מהבס גדול-הלוע. זהו דג בינוני באורך מרבי של 69 ס"מ ומשקל של 5.4 ק"ג. הוא בעל מבנה מוארך עם שרירי זנב וחזה חזקים ולסתות רחבות בעלות שיניים חדות. צבעו בין חום זית או זהוב ועד חום כהה בגב כשהבטן צהבהבה עם פסים אנכיים כהים או כתמים לאורך הגוף, כשהראש מפוספס בפסים אופקיים חומים כהים. הפנים בהירות יחסית והעיניים בעלות גוון אדום עז. זהו דג טורף שרירי המצוי רק במים מתוקים ברחבי נהרות גדולים, אגמים, ביצות רחבות, מאגרי מים שונים ובריכות. לרוב הוא מתקיים סמוך לקרקעית ובסביבת סלעים וצמחייה קרקעית. הדג אינו יכול לשכון בנהרות מזוהמים, מה שגורם להימצאותו לרמז על צלילות ובריאות המים. בעונת הרבייה הזכר בונה קן מתחת לאבנים או חצץ והנקבה מטילה בו עד 21,100 ביצים, עליהן שומר הזכר בקן לבדו. זהו דג טורף כוחני התוקף טרף ממארב תת-מיימי. בעוד הצעירים מתבססים על זואופלנקטון וזחלי חרקי מים, הבוגרים יותר ניזונים ממיני סרטנאים עד לסרטני נהרות, חרקים, דגים קטנים ודו-חיים מימיים. הם גם אינם בוחלים בקניבליזם של צעירי בסים אחרים, אם כי לא מצאצאיהם עצמם. למעשה דג זה כל כך תוקפני שבעודו מין פולש הוא יכול לפגוע באוכלוסיית הדגה המקומית ולהדיח דגים אחרים עד למצב של הכחדה. הדג גם מגודל לדיג ספורט והוא מאוד פופולרי לכך לאורך קנדה וארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא בס קטן-לוע בוויקישיתוף בס קטן-לוע, באתר ITIS (באנגלית) בס קטן-לוע, באתר NCBI (באנגלית) בס קטן-לוע, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בס קטן-לוע, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בס קטן-לוע, באתר FishBase (באנגלית) בס קטן-לוע, באתר GBIF (באנגלית) בס קטן-לוע באתר הרשימה האדומה של IUCN
גניש

האם התכוונתם ל... ויקטור גניש – כדורגלן ישראלי מנשה גניש – קצין שב"ס שרון גניש – דוגמנית ישראלית גנש
Screen Rant

Screen Rant הוא אתר אינטרנט המפרסם חדשות בתחומי הטלוויזיה, הסרטים, משחקי הווידאו ותאוריות הקולנוע. האתר הושק על ידי ויק הולטרמן בשנת 2003, כשעל תהליך השקת האתר הרחיב בריאיון: תמיד הייתי קצת מוקסם ממחשבים וטכנולוגיה, 10 שנים "בלוגים" היו הדבר החדש ביותר במה שהיה אז "האינטרנט הצעיר". יאהו ואלטה ויסטה היו עדיין מנועי החיפוש הנפוצים, כשגוגל הייתה רק בתחילת דרכה. אני תמיד אהבתי סרטי מדע בדיוני/טלוויזיה, אבל לעתים קרובות ראיתי ליהוקים מסוימים כטיפשיים, כיצד הוליווד ניגשת למושגים מסוימים וכו',ווחשבתי שאשתעשע עם אתר משלי איפה שאוכל להביע את דעתי לגבי הדברים שלא אהבתי. המקור באנגלית I’ve always been kind of fascinated by computers and tech, and back 10 years ago “weblogs” were the newest thing on what was then the fledgling internet. Yahoo and Alta Vista were still the search engines of choice, and Google was just getting started. I’ve always loved Sci-Fi movies/TV, but often I saw what I considered dumb decisions being made in casting, how Hollywood approached certain concepts, etc., and I thought I’d play around with my own website where I could complain about things I didn’t like. — Interview with Vic Holtreman of SCREENRANT.COM | Unleash The Fanboy, Unleash The Fanboy, ‏2 בundefined 2014 ב-18 באוגוסט 2008, נפתח ערוץ היוטיוב של Screen Rant, אשר נכון למרץ 2023 מונה למעלה משמונה מיליון מנויים. בשנת 2011, נרשמו מעל לכ-800,000 כניסות לאתר Screen Rant, מדי חודש. בפברואר 2015, Screen Rant נרכשה על ידי Valnet Inc, חברת קנדית מדיה מקוונת שבסיסה במונטריאול, קוויבק. ערוץ היוטיוב של Screen Rant אירח בעבר סדרת סרטונים בשם Pitch Meeting, מאת התסריטאי הקנדי ריאן ג'ורג', במסגרתה הופקו למעלה מ-200 סרטונים עד ספטמבר 2020, אשר זכו לסכום כולל של 250 מיליון צפיות דיגיטליות. Comic Book Resources אתר האינטרנט הרשמי של Screen Rant (באנגלית) Screen Rant, ברשת החברתית פייסבוק Screen Rant, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Screen Rant, סרטונים בערוץ היוטיוב Screen Rant, באתר פינטרסט Screen Rant - YouTube, יוטיוב Lindsay Powers, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏3 בפברואר 2011 Valnet Acquires Leading Movie and TV News Site ScreenRant.com, ‏3 בינואר 2015 Brent Lang, Variety, Variety, ‏2 במאי 2015 Publishing Details - Valnet, www.valnetinc.com Valnet - Crunchbase Company Profile & Funding, Crunchbase (באנגלית) Rahel Philipose, 200 videos, 250 million views: Meet Ryan George, the man who rips apart Hollywood’s big hits, The Indian Express, ‏1 באוגוסט 2020
מגדלי דה וינצ'י

מגדלי דה וינצ'י הם זוג מגדלי מגורים בני 44 קומות כל אחד, השוכנים בפינה הצפון-מזרחית של צומת הרחובות קפלן ודה וינצ'י בתל אביב. גובה כל אחד מהמגדלים הוא 155.1 מטר. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פינה משרד הביטחון מגרש בן כעשרה דונם בקצהו הדרום-מערבי של מחנה רבין, בצמוד למגדלי הכנרית המשמשים את מפקדת חיל האוויר. עם פינויו שימש המגרש כמגרש חניה, ובשנת 2015 פרסמה רשות מקרקעי ישראל מכרז למכירתו. במכרז זכו החברות ישראל קנדה ואקרו נדל"ן, ששילמו תמורתו 830 מיליון ש"ח. המגדלים תוכננו על ידי משרד ישר אדריכלים ונבנו על ידי חברת אשטרום. הבניה החלה ב-2017 והייתה צפויה להימשך 5 שנים, אך הסתיימה ב-2023. את שני המגדלים מחברת באחת הקומות בריכת שחייה. בקומת הקרקע של המגדלים נמצאת חצר הפתוחה לציבור. כחלק ממיזם זה הוקמו גם שני רבי קומות, בני 8 ו־11 קומות, שישמשו לדירות להשכרה, למשרדים, למסחר ולשימושים ציבוריים. המיזם כולל 412 דירות, מתוכן כ־40 מיועדות להשכרה. מדיה וקבצים בנושא מגדלי דה וינצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדלי דה וינצ'י בארכיון האינטרנט מתחם כנרית - פרויקט דה וינצ'י, באתר " פרויקט תל אביב" נעמה ריבה, הבשורה המפתיעה של המגדלים החדשים בתל אביב, באתר הארץ, 5 במרץ 2023 תיק מספר 04450190, באתר עיריית ת"א - ארכיון הנדסי, על פי היתר תכנית חתום מתאריך 13.12.2022 המופיע בארכיון ההנדסי של עיריית תל אביב שלומית צור, ‏צפו: כך נראה אחד המגרשים הלוהטים בשוק הנדל"ן, באתר גלובס, 19 בפברואר 2015; אורי חודי, ‏המכרז על 10 דונמים בת"א ש"גורם ליזמים הרבה כאבי בטן", באתר גלובס, 8 בנובמבר 2015 שלומית צור, ‏עסקת השנה בשוק הנדל"ן: 830 מיליון שקל על מתחם כנרית, באתר גלובס, 13 בדצמבר 2015 מיקי גרינפלד, אשטרום תבצע את פרויקט דה וינצ'י בת"א - עבור 700 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2017 דרור מרמור, ‏הסיפור הלא ייאמן על 40 דירות יוקרה במגדל בתל אביב שעומדות ריקות, באתר גלובס, 26 באפריל 2024
גוריזונט (סדרת לוויינים)

גוריזונט (ברוסית:Горизонт, אופק) הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים בוצעו בשנים 1978–2000. החלליות נוצלו לצרכים אזרחיים - הבטחת העברת שידורי טלוויזיה ממוסקבה לאזורים מרוחקים וקשר עם אוניות הצי המסחרי. הלוויינים פעלו במסלול גאוסטציונרי. תכנון הלוויינים בוצע ב"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" על בסיס לוויין "רדוגה". מטרת הסדרה הייתה בהרחבת שימוש לצרכים אזרחיים (בלוויינים מסדרת רדוגה רק ממסר בודד הוקצה לצרכים אזרחיים) של מערכת לווייני תקשורת. לוויינים הראשונים בסדרה שוגרו לקראת אולימפיאדת מוסקבה. בעזרת לווייני הסדרה ולווייני "אקרן" הועברו שידורי טלוויזיה ממוסקבה ל-5 אזורי שידור כאשר מתכונת שידורים הותאמה לזמן אזורי. משנת 1988 החל שימוש לקשר עם אוניות הצי המסחרי הסובייטי. משקל הלוויין היה כ-2300 ק"ג. הוא היה מצויד בפאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר ו-8 ממסרים שפעלו ב-C band ו-Ku band. לצורכי קליטת השידורים בקרקע הוקמו מרכזים אזוריים עם אנטנה בקוטר 7–12 מ'. כל השיגורים היו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון השיגור האחרון בוצע בשנת 2000. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה כ-3 שנים. בפעול רוב הלוויינים תפקדו פרק הזמן ארוך יותר. כיום לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מסדרה "אקספרס". כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון תיאור לווייני הסדרה מידע על לווייני גוריזונט
וסילי סטסוב

וסילי סטסוב (ברוסית: Васи́лий Ста́сов; ‏ 4 באוגוסט 1769 - 5 בספטמבר 1848) היה אדריכל רוסי מפורסם, שנולד למשפחת אצולה עשירה. אביו, פיוטר סטסוב, מקורו באחת המשפחות הוותיקות ביותר. סטאסוב נולד במוסקבה. הוא נסע הרבה בצרפת ובאיטליה, שם הפך לפרופסור באקדמיית סנט לוק ברומא. בשובו הביתה, הוא נבחר לאקדמיה הקיסרית לאמנויות (1811). אחת מיצירותיו המוקדמות, אחוזת גרוזינו ליד נובגורוד, נבנתה עבור הרוזן אלכסיי ארקצ'ייב בשנות ה-1810 ונהרסה כליל במהלך מלחמת העולם השנייה. בזמן שפיתח קווים מנחים לאדריכלים אחרים, סטסוב דגל בהפיכת הבניינים הפשוטים ביותר - צריפים, מחסנים, אורוות - למבנים מרשימים ומונומנטליים. הוא פעל רבות כדי לייפות את צארסקו סלו, שם תכנן את הליציאום המפורסם של פושקין, וגם את משרדי המשטרה, שהוא עיבוד של הפרויקט שפותח על ידי האדריכל V.I. Geste. לאחר השריפה הגדולה של 1820, הוא הופקד לשפץ בסגנון נאו-קלאסי כמה אזורים של ארמון יקתרינה בסגנון הבארוק. העבודות החשובות הראשונות של סטסוב בבירה היו קתדרלות השינוי והשילוש עבור הגדודים של המשמר הקיסרי הרוסי. גם עיטור הפנים של קתדרלת סמולני שייך לו. סטסוב היה מבשר סגנון התחייה הרוסי של תקופת ניקולאי הראשון, עם כנסיית הזיכרון שלו אלכסנדר נבסקי בפוטסדאם וכנסייה הגדולה יותר בקייב (1828). האחרונה, מכילה כבר מאפיינים ביזנטיים ורוסים, הוקמה במקום הכנסייה הראשונה של קייבאן רוס והכילה את שרידי ולדימיר הקדוש עד להשמדתה על ידי הבולשביקים בשנות ה-30. בתקופת שלטונו של ניקולאי הראשון, תכנן סטסוב את שערי הניצחון של מוסקבה ושערי הניצחון של נרווה בסנט פטרסבורג ואת ארמון הנשיאות בווילנה. ב-1833 פנו אליו הקוזקים הסיבירים שביקשו ממנו לתכנן קתדרלה גדולה באומסק. עבודתו האחרונה החשובה הייתה עיטור אולמות ארמון החורף לאחר השריפה ההרסנית של 1837. הוא מת בסנט פטרבורג. מדיה וקבצים בנושא וסילי סטסוב בוויקישיתוף
אד גיין

אדוארד תאודור גיין (באנגלית: Edward Theodore Gein‏; 27 באוגוסט 1906 - 26 ביולי 1984) נחשב לאחד הרוצחים הידועים לשמצה בארצות הברית. גיין נולד בוויסקונסין לאב אלכוהוליסט אלים שהיה לעיתים קרובות מובטל. אמו הייתה אישה דתית נוצרית אדוקה, שנהגה לחנך את גיין ואת אחיו עד למותה, והכתה אותם כשביצעו מעשה חטא. ב-1940 מת אביו. במרץ 1944 פרצה שרפה בחווה, והנרי, אחיו הגדול של גיין, סבל מפגיעה חמורה בראשו ומת. בחקירה שלאחר המוות נקבע שהוא מת מחנק כאשר נלחם באש. ב-29 בדצמבר 1945 נפטרה אמו משבץ מוחי. גיין נודע בכינוי "הקצב מפליינפילד" (עיר בוויסקונסין), כינוי שקיבל בעקבות רציחתן של לפחות שתי נשים בשנות ה-50, ועל ביצוע מעשים מגונים וסדיסטיים בגופות שגנב מבית קברות. ישנה סברה שגיין רצח נשים בגלל הדמיון ביניהן לאמו, שאותה אהב אך היא לא החזירה לו אהבה. בנובמבר 1957 שוטרי משטרת פליינפילד שבאו לביתו כדי לחקור רצח, מצאו בבית מספר רב של איברים וגופה שתוכנה הוצא ממנה. גיין נעצר, הודה ברצח, והסביר שאת שאר הגופות הוא גנב מבתי קברות מקומיים. לאחר שהוכרז כמשוגע בידי בית המשפט בילה את שארית חייו בבית החולים של ואופסן עד שמת מסרטן ב-1984. שנים לאחר מעשיו, שימש אד גיין השראה לתומאס האריס, מחבר הספר "שתיקת הכבשים". גם דמויותיהם של "נורמן בייטס" מסרטו של אלפרד היצ'קוק "פסיכו", "פני עור" מסרט הפולחן "המנסרים מטקסס" ו"בלאדי פייס" מהעונה השנייה של סדרת האימה "אימה אמריקאית" התבססו עליו. בין הסרטים המציגים את דמותו האמיתית של גיין ניתן למנות את הסרט "Deranged" משנת 1974 (בסרט זה שונה שם הרוצח ל"עזרא קוב"), הסרט "In the Light of the Moon" משנת 2000 (יצא בארצות הברית תחת הכותרת "Ed Gein" בשנת 2001), הסרט "Ed Gein: The Butcher of Plainfield" ("אד גיין: הקצב מפליינפילד"), שיצא ישירות ל-DVD בשנת 2007 ובו גילם קני הודר (מסרטי "יום שישי ה-13") את אד גיין, והסרט "Ed Gein: The Musical" משנת 2010. השיר Dead skin mask של להקת המטאל האמריקאית סלייר מבוסס על גיין. בקאבר של האלבום השלישי של להקת הנויז רוק השוודית בריינבומבס, "Obey", ישנה תמונה של אד גיין. בסדרה דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר, הפרק השמיני מבוסס על אד גיין. מדיה וקבצים בנושא אד גיין בוויקישיתוף אד גיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אד גיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אד גיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.