laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברדפורד

ברדפורד (באנגלית: Bradford) היא עיר השוכנת במחוז מערב יורקשייר ביורקשייר והאמבר שבצפונה של אנגליה, למרגלות שרשרת הרי הפניין. כמו ערים אחרות המשלבות בשמן את הסיומת 'פורד', גם ברדפורד החלה להתפתח בסמוך למעבר מים נוח (וזו משמעות המושג 'פורד'). העיר החלה להתפתח במהלך המאה ה-19, והפכה למרכז בינלאומי לטקסטיל, בעיקר בתחום צמר. העיר חוותה גדילה מואצת בכלכלתה ובאוכלוסייתה במהלך המהפכה התעשייתית, והפכה לאחד היישובים המתועשים הראשונים. קרבתה של העיר למקורות פחם, ברזל ומים סייעה בהפיכתה ל"בירת הצמר העולמית" באותה התקופה. מגזר הטקסטיל בעיר חווה דעיכה מאמצע המאה ה-20, והעיר פנתה במקום זאת למגזר התיירות. אולם, כמו ערים רבות אחרות בצפון אנגליה בתקופה שלאחר העידן התעשייתי, העיר חוותה אתגרים כלכליים וחברתיים כמו נסיגה של מפעלי תעשייה, מרי חברתי ומחסור כלכלי. ברדפורד הפכה רשמית לעיר בשנת 1897, וכיום היא מהווה חלק מאזור מטרופוליטני נרחב, שהוא הרביעי בגודלו בממלכה המאוחדת ומתגוררים בו כ-1.5 מיליון תושבים. בהגדרה נרחבת יותר, העיר היא גם חלק מאזור מטרופוליטני גדול יותר יחד עם העיר לידס, שהוא השלישי בגודלו בממלכה אחרי לונדון ומנצ'סטר ומאוכלס בכ-2.4 מיליון תושבים. בעיר ברדפורד לבדה מתגוררים כ-293,717 תושבים. בעיר נמצאת הקבוצה ברדפורד סיטי, אשר משחקת בליגת הפוטבול ליג הראשונה, ובעברה שיחקה גם בפרמייר ליג ואף זכתה בגביע ה-FA. אסון ברדפורד סיטי מדיה וקבצים בנושא ברדפורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברדפורד ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דנדי

דנדי (באנגלית: Dundee, בגאלית סקוטית: Dùn Dè) היא העיר הרביעית בגודלה בסקוטלנד והיא שוכנת על חופה המזרחי, על שפך נהר הטאי לים הצפוני. העיר התפתחה במהלך ימי הביניים והתרחבה מאוד במהלך המאה ה-19, בעיקר הודות לתעשיית היוטה. התעשייה בעיר דעכה במהלך המאה ה-20, בעקבות התפתחות התעשיות במזרח הרחוק והעיר החלה לסבול מאבטלה ועוני, במיוחד בתקופת שבין שתי מלחמות העולם, ושיעור האבטלה בה היה מן הגבוהים בממלכה המאוחדת. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה העיר להתאושש, עם הגעת תעשיות המיקרואלקטרוניקה, ההנדסה האלקטרונית והביו-רפואה, וכיום דנדי מייצרת כ-10% מההנדסה האלקטרונית בממלכה המאוחדת. אוכלוסיית העיר מונה כ-156,561 תושבים. בעיר שתי אוניברסיטאות והיא ביתן של שתי קבוצות כדורגל – מועדון הכדורגל דנדי ודנדי יונייטד. גרמניה וירצבורג, בוואריה, גרמניה דנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של דנדי (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דנדי בוויקישיתוף אחרי גלאזגו, אדינבורו ואברדין. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סקוטלנד ובנושא יישובים בממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינוורנס

אינוורנס (באנגלית: Inverness, בגאלית סקוטית: Inbhir Nis ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר בהיילנדס שבסקוטלנד, היא ממוקמת על שפת הנהר נס והתעלה הקלדונית והיא הבירה האדמיניסטרטיבית של מחוז אינוורנס ונחשבת לבירת אזור ההיילנדס. אינברנס שוכנת ליד שני אתרי קרב חשובים: הקרב בבלאר נאם פיין מהמאה ה-11 נגד נורווגיה שהתרחש על ה-Aird, וקרב קלודן מהמאה ה-18 שהתרחש ב- קולדן. העיר היא הצפונית ביותר בממלכה המאוחדת. אוכלוסיית העיר מתפתחת מהר מאוד, מהמהירות ביותר באירופה, מ-40,949 תושבים בשנת 2001 ל-46,870 תושבים בשנת 2012, כאשר רבע מאוכלוסיית ההיילנדס מתגוררת בעיר ובסביבתה הקרובה. איכות החיים בעיר היא הטובה ביותר בסקוטלנד והחמישית בממלכה המאוחדת כולה. העיר חווה התפתחות כלכלית משמעותית מאוד בשנים האחרונות, והתוצר הגולמי לאדם בעיר עלה בכ-86% בין השנים 1998 ל-2008, ההתפתחות המהירה ביותר בסקוטלנד והשנייה בערכה בממלכה המאוחדת. העיר נוסדה לכל המאוחר במאה ה-6 והיא שוכנת בקרבת האתר בו התרחש קרב קלודן, מהמשמעותיים בהיסטוריה של הממלכה המאוחדת. הבניינים הישנים שנותרו הם צלב העיר העתיק (1685), צריח העיר (לשעבר בית כלא), הכנסייה הגבוהה הישנה (1769–1772), וקתדרלת סנט אנדרו (1866–1871). כמו רוב הממלכה המאוחדת, לאינברנס יש אקלים ימי ( Koppen : Cfb ). אך האקלים בעיר זו קר הרבה יותר מאשר בחלקים הדרומיים יותר של בריטניה. . כמות משקעים גבוהה יורדת בכל ימות השנה. מדיה וקבצים בנושא אינוורנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינוורנס אינוורנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Inverness city". Inverness-scotland.com. אורכב מ-המקור ב-4 ביולי 2010. נבדק ב-14 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Inverness Scotland, United Kingdom "Inverness, Scotland Köppen Climate Classification (Weatherbase)". Weatherbase. ארכיון מ-4 במרץ 2019. נבדק ב-2019-03-04. {{cite web}}: (עזרה) "Frost Incidence". KNMI. ארכיון מ-2 ביוני 2012. נבדק ב-2 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סקוטלנד ובנושא יישובים בממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונצ'רטו לפסנתר מס' 3 (רחמנינוב)

הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 ברה מינור אופוס 30 של המלחין הרוסי סרגיי רחמנינוב, נכתב בשנת 1909 וקנה לו שם של קונצ'רטו לפסנתר מאתגר ביותר מבחינה טכנית ברפרטואר הקלאסי הסטנדרטי. את הקונצ'רטו רחמנינוב חיבר באחוזה השלווה של משפחתו באיוונובקה, שם השלים אותו ב-23 בספטמבר, 1909. הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב-28 בנובמבר 1909 על ידי רחמנינוב עצמו בניצוחו של גוסטב מאהלר, יחד עם האגודה הסימפונית של ניו יורק (New York Symphony Society). הקונצ'רטו צבר פופולריות בעיקר משנות ה-30 של המאה ה-20. היצירה מתוזמרת ל 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 4 קרנות, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, תוף בס, מוקש תוף, מצלתיים, פסנתר ומיתרים. כמקובל בקונצ'רטו סטנדרטי, היצירה מסודרת בשלושה פרקים: אלגרו מה נון טנטו (רה מינור) אינטרמצו: אדג'ו סוסטנוטו (רה מינור ← רה ♭ מז'ור ← רה מינור) פינאלה אלה בראבה (רה מינור ← רה מז'ור) רחמנינוב, תחת לחץ, ומתוך רצון להפוך את עבודתו לפופולרית יותר, אישר למבצע לקטוע כמה חלקים מן היצירה. החלקים החתוכים, במיוחד בפרק השני והשלישי, אכן לא הושמעו בדרך כלל בביצועים והקלטות בעשורים הראשונים שלאחר פרסומו של הקונצ'רטו. בהקלטות מודרניות, מקובל יותר לבצע את הקונצ'רטו בגרסתו המלאה. ביצועים אופייניים של הקונצ'רטו המלא נמשכים כארבעים דקות. היצירה מוזכרת בסרט הקולנוע האוסטרלי "ניצוצות" (1996). גיבור הסרט, בהשפעת אביו שואף לנגן את הקונצ'רטו, אותו הוא רואה כ"אוורסט מוזיקלי". קונצ'רטו לפסנתר מס' 3 (רחמנינוב), ביצוע מלא קונצ'רטו לפסנתר מס' 3, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע על היצירה (מבוסס על עבודתו של סקוט קולבנק), Kar-Gee Tan, באתר classical.net ‘Rach 3’ is a concerto that pianist Daniil Trifonov needed to grow into, סאדי דינגפלדר, באתר וושינגטון פוסט
קלאופטרה (סרט, 1963)

קלאופטרה הוא סרט דרמה היסטורית אפי בריטי-אמריקני-שווייצרי שבויים על ידי ג'וזף ל. מנקייביץ'. הסרט מתאר את מאבקה של קלאופטרה השביעית, המלכה הצעירה של מצרים, בהתנגדותה לשאיפותיה האימפריאליות של רומא. הסרט נחשב לאחד הקלאסיקות הקולנעיות של הוליווד ומככבים בו אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון. הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר והיה מועמד לחמישה נוספים. המלחין אלכס נורת' היה אחראי על הפסקול של הסרט שהתפרסם במספר אלבומים. בהתאמה לאינפלציה, קלאופטרה הוא אחד הסרטים היקרים ביותר שצולמו אי פעם. למרות זאת הסרט לא נחל הצלחה רבה בקופות, וההכנסות בשנה הראשונה להקרנתו לא כיסו את ההוצאות עליו. אליזבת טיילור בתפקיד קלאופטרה השביעית ריצ'רד ברטון בתפקיד מרקוס אנטוניוס רקס הריסון בתפקיד יוליוס קיסר רודי מקדואל בתפקיד אוגוסטוס קיסר מרטין לנדאו בתפקיד רופיו (קצין רומאי בכיר) ג'ורג' קול (שחקן) בתפקיד פלביוס קרול או'קונור בתפקיד פובליוס סרוויליוס קסקה רוברט סטיבנס בתפקיד גרמניקוס פרנצ'סקה אניס בתפקיד איראס מייקל הורדרן בתפקיד קיקרו יום קרונין בתפקיד סוסיגנס מדיה וקבצים בנושא קלאופטרה בוויקישיתוף "קלאופטרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קלאופטרה", באתר נטפליקס "קלאופטרה", באתר AllMovie (באנגלית) "קלאופטרה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קלאופטרה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קלאופטרה", באתר Metacritic (באנגלית) "קלאופטרה", באתר אידיבי "קלאופטרה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "קלאופטרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלאופטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קון קאן

קון קאן (בתאית: ขอนแก่น) היא עיר בתאילנד, המשמשת כבירת מחוז קון קאן ושוכנת בצפון-מזרח המדינה, במישור קוראט שבחבל הארץ איסאן. אוכלוסיית קון קאן היא התשיעית בגודלה בתאילנד ובשנת 2010 התגוררו בעיר כ-113,754 תושבים. קון קאן משמשת כמרכז אזורי - בעיר נמצאים מוסדות חינוך, מוסדות פיננסיים, ומשרדים ממשלתיים וכמו כן היא משמשת גם כמרכז תעשייתי וחקלאי, כאשר ייצור המשי הוא ענף בולט. העיר אירחה מספר פעמים כנסים אזוריים כדוגמת פורומים של איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה והאו"ם. בעיר קיימת קהילה גדולה של לאוטים, ואף קיימת בעיר שגרירות לאוס. קון קאן היא העיר השנייה בחשיבותה באיסאן (אחרי נאקון ראטצ'אסימה) ובעיר שתי אוניברסיטאות; האוניברסיטה הטכנולוגית רג'אמנגאלה ואוניברסיטת קון קאן, שבהן לומדים כ-25,000 סטודנטים. כעיר בעלת חשיבות אזורית אסטרטגית, משקיעה תאילנד בתשתיות העירוניות. דוגמה לכך היא ההשקעה בשדרוג שדה התעופה המקומי, כדי שיוכל לקלוט טיסות בינלאומיות. בעיר עובר כביש 2, המחבר בין מטרופולין בנגקוק לגשר הידידות תאילנד-לאוס בגבולה המזרחי של המדינה. הסכר אובול רטאנה (Ubol Ratana Dam) שעל נהר המקונג, נמצא כ-50 קילומטרים צפונית לקון קאן, בסכר נמצאת תחנת כוח הידרואלקטרית המייצרת חשמל המשמש את העיר. בעיר נמצא המוזיאון הלאומי קון קאן, שנפתח בדצמבר 1972 על ידי מלך תאילנד, ראמה התשיעי, ובו מוצגים ממצאים ארכאולוגיים, חפצי אומנות, ופריטים עתיקים מהאזור. האקלים בעיר הוא של סוואנה טרופית - החורפים יבשים וחמים מאוד. עונת המונסון נמשכת מחודש מאי ועד לחודש אוקטובר. מדיה וקבצים בנושא קון קאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קון קאן (בתאית) קון קאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בלפסט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה: בלפסט – בירת צפון אירלנד קווי השלום של בלפסט – סדרה של מחסומי הפרדה המפרידים בין שכונות פרוטסטנטיות וקתוליות בבלפסט מטרופולין בלפסט (Greater Belfast) – האזור המטרופוליטני הגדול בצפון אירלנד המונה למעלה מ-600,000 איש בלפסט (ניו זילנד) – פרוור בקרייסטצ'רץ' שבניו זילנד הקרוי על שם העיר בלפסט בלפסט (מיין) – עיר במחוז וולדו במדינת מיין שבארצות הברית הקרויה על שם העיר בלפסט בצפון אירלנד בלפסט (דרום אפריקה) – עיר ממזרח לפרטוריה. מוזיקה: Belfast (שיר של אלטון ג'ון) – שיר מאלבומו של אלטון ג'ון "Made in England" שיצא לאור ב-1995. תמליל לשיר - ברני טופין בלפסט (שיר של בוני אם) – שיר של להקת בוני אם מאלבומה "Love for Sale" משנת 1977 "בלפסט" – שיר של ניאון ניאון מהאלבום Stainless Style שיצא לאור ב-2008 אוניות: אה"מ בלפסט – סיירת קלה של הצי המלכותי הבריטי מן המאה ה-20, המשמשת כיום אוניית מוזיאון בלונדון מטוסים: בלפסט (מטוס) (Short Belfast) – מטוסי מטען גדולים של חיל האוויר המלכותי שנבנו בבלפסט ספורט: בלפסט סלטיק – מועדון כדורגל לשעבר מהעיר בלפסט שבצפון אירלנד אחר: הסכם בלפסט – הסכם שלום שנחתם בין ממשלת אירלנד לבין ממשלת בריטניה והמפלגות בצפון אירלנד ב-10 באפריל 1998 ונועד להסדיר את עתידה של צפון אירלנד אוניברסיטת המלכה של בלפסט (Queen's University Belfast) – אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר בלפסט שבצפון אירלנד
סוואנה (עיר)

סוואנה (באנגלית: Savannah) היא העיר העתיקה ביותר במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. עם הקמתה ב-1733, הפכה העיר לבירה הקולוניאלית של פרובינציית ג'ורג'יה ומאוחר יותר הייתה לבירתה הראשונה של המדינה. סוואנה שימשה בעבר כעיר נמל אסטרטגית חשובה במהפכה האמריקאית ובמלחמת האזרחים האמריקאית, וכיום היא מרכז תעשייתי ונמל ים חשוב. העיר היא החמישית בגודלה בג'ורגיה והאזור המטרופוליטני שלה השלישי בגודלו במדינה. בכל שנה היא מושכת אליה מיליוני תיירים מרחבי העולם. בסוואנה קיימת אחת הקהילות היהודיות העתיקות ביותר בארצות הברית, שראשיתה בשנת 1733 בהגירה של יהודים ספרדים ופורטוגזים מהקריביים צפונה. בית הכנסת מקווה ישראל שבעיר הוקם בשנת 1735 ועדיין קיים במבנה גותי מפואר משנת 1878 באחת הכיכרות המרכזיות בעיר. בורקינה פאסו קאיה, בורקינה פאסו פורט פולאסקי מדיה וקבצים בנושא סוואנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוואנה (באנגלית) "סַאוַואנַה", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ז, עמוד 130, באתר היברובוקס אור הורביץ, מאחורי שתיים מהערים היפות בארצות הברית מסתתר עבר אפל ומדמם, באתר הארץ, 13 בפברואר 2022 סוואנה (ג'ורג'יה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טביעת נעל

טביעת נעל היא צורה דו-ממדית או תלת־ממדית המושארת על גבי משטח בעקבות דריכת נעל. טביעות נעליים משמשות בזיהוי פלילי לאיתור חשודים והוכחת הימצאותם באתר פשע. בעוד קיימת הסכמה לגבי היעילות של טביעות נעל לזיהוי סוג הנעל והמידה שלה, הדעות חלוקות לגבי המהימנות של זיהוי חד משמעי של טביעת נעל כמגיעה מנעל מסוימת. טביעות נעליים מחולקות לשלושה סוגים עיקריים: טביעות נראות - טביעות של חומר צמיג כמו דם, צבע ובוץ המוטבעות על משטח ונראות עליו. טביעות אלו מצולמות לצורך ניתוח עתידי. טביעות פלסטיות - טביעות של הנעל בחומר רך היוצרות טביעה תלת־ממדית במשטח. טביעות אלו נהוג לצלם ואחר כך להכין מהם תבנית גבס. טביעות סמויות - טביעות בחומר בלתי נראה כמו שמן, הנמצאות על משטח. טביעות אלו נאספות על ידי פיזור אבקה ואיסוף התבנית על נייר דביק. הטביעות הן לרוב מטושטשות וקשות לקריאה וזיהוי. לעיתים ניתן לזהות מטביעת נעל את סוג הנעל. אחד המקרים המפורסמים היה זה של רצח גרושתו של או. ג'יי. סימפסון בו טביעת נעל בזירה זוהתה כשייכת לסוג מסוים ודי נדיר. במקרים רבים מנסים חוקרי משטרה לא רק לזהות מטביעת נעל את סוג הנעל אלא גם למצוא התאמה בין טביעת נעל לבין נעל ספציפית של חשוד. הדעות חלוקות לגבי הדיוק של זיהויים אלו. בדצמבר 2013 קבע בית המשפט העליון של ישראל שהמשקל הראייתי של עדות על התאמה בין נעל לטביעת נעל הוא אפסי, משום שאין גוף מידע סטטיסטי המגבה את הטענות על מידת התאמה. רצח תאיר ראדה טביעות רגליים מדיה וקבצים בנושא טביעת נעל בוויקישיתוף Forensic Investigations: Using Science to Solve Crimes, Carson-Dellosa Publishing, 2008, page 64 The Use of Forensic Anthropology, page 116 Peg Tyre, Thanks to O.J., Bruno Maglis are really big shoes, CNN interactive, January 23, 1997 ע"פ 1620/10 ניקולאי מצגורה נ' מדינת ישראל, ניתן ב־3 בדצמבר 2013
ויקיפדיה הצ'כית

ויקיפדיה הצ'כית (בצ'כית: Česká Wikipedie) היא הגרסה בשפה הצ'כית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה. היא נוסדה במאי 2002 ונכון ל-21 בספטמבר 2024 ישנם בה 553,569 ערכים ו-1,992 משתמשים פעילים. הערכים הראשונים החלו להיכתב בנובמבר 2002, ועד אוקטובר 2003 נכתבו בה 1,000 ערכים. ביוני 2008 נכתב הערך ה-100,000, ונכון ליולי 2019 עמדה ויקיפדיה הצ'כית במקום ה-27 בדירוג הויקיפדיות מבחינת מספר ערכים. גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה. מדיה וקבצים בנושא ויקיפדיה הצ'כית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפדיה הצ'כית (בצ'כית) ויקיפדיה הצ'כית, ברשת החברתית פייסבוק ויקיפדיה הצ'כית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויקיפדיה הצ'כית, סרטונים בערוץ היוטיוב All Wikipedias ordered by number of articles.
יהודה בן אלעזר

רבי יהודה בן אלעזר (ריב"א) היה רופא ופילוסוף יהודי-פרסי בן המאה ה-17 שפעל בעיר כאשאן. לא רבות ידוע על חייו של רבי יהודה בן אלעזר. אביו, רבי אלעזר, כנראה היה אחד ממנהיגי הקהילה היהודית של העיר כאשאן (במרכז איראן), וכנראה אולץ להתאסלם ביחד עם כל שאר בני הקהילה בזמן רדיפות מצד השאה עבאס השני בן השושלת הספווית שנמשכו בין השנים 1656-1662. רדיפות אלה מתוארות בכרוניקה של באבאי בן לוטף. כעבור השנים הקהילה הורשתה לשוב ליהדותה. ידוע שר' יהודה בן אלעזר שימש כרב ודיין בכאשאן, ובמקצועו היה רופא. שלט בשפות עברית, ארמית, פרסית, פרסית יהודית וערבית. הוא חיבר מספר חיבורים בנושאים מגוונים ומתוכם רק חלק שרדו; מאמר אחד שחובר בשנת 1660 דן ברפואה, מאמר שני הוא חיבור על אסטרונומיה בפרסית יהודית (1665), מאמר שלישי קצר עוסק ביין ומאמר רביעי שנקרא "תמסאל-נאמה" (ספר האלגוריות) על מוסר. ספרו החשוב והידוע ביותר של ר' יהודה בן אלעזר הוא חיבורו הפילוסופי בפרסית יהודית "חובות יהודה", שעוסק באריכות בסוגיות החשובות של הפילוסופיה היהודית. על פי פרופ' דוד ירושלמי, הלשון הפרסית שבה משתמש ריב"א בחיבור זה היא לשון הפרוזה הפרסית הקלאסית המלומדת במיטבה. פרקי הסיום של הספר כתובים בעברית, אך שאר החיבור כתוב בפרסית יהודית, מתוך כוונה שהוא יהיה קריא עבור כמה שיותר מבני הקהילה. על תוכן הספר כתב פרופ' ירושלמי: הקורא אינו יכול שלא להתפעל מעומק למדנותו ושליטתו האנציקלופדית של ריב"א בתחומים שונים ומגוונים וביניהם כל ספרי המקרא, משנה, תלמוד, מדרש, קבלה, הגות, תורת חז"ל ופרשנות יהודית וכן ענפי מדע והשכלה של תקופתו ובהם רפואה, אנטומיה, הנדסה, מתמטיקה, אסטרונומיה, כימיה, לוגיקה, בלשנות, אטימילוגיה, ספרות, שירה ועוד. מידע עשיר זה שזור ומעובד בטקסט שבארגונו ובמגמתו היסודית הוא הגותי, ספקולטיבי ואפולוגטי, ומטרתו להוכיח שתורת ישראל (התורה בכתב ובע"פ) והדת היהודית הינן רציונאליות במהותן ועולות בקנה אחד עם דרישות השכל וההגיון. ריב"א מתבסס ב"חובות יהודה" על מקורות מגוונים, ובעיקר יהודיים, אך התפישה הכוללת מושתת על יסודות אריסטוטליים, כפי שיסודות אלה הובנו בעולם המוסלמי והיהודי בימי הביניים. ספר "חובת יהודה" יצא לאור בתרגום לעברית על ידי פרופ' אמנון נצר בשנת 1995. שאר כתביו של ריב"א עודנם בכתב יד. "חובות יהודה" לרבי יהודה בן אלעזר, מתרגם ומהדיר: אמנון נצר, הוצאת יד בן צבי והאוניברסיטה העברית, 1995. Moreen, Vera B., 'A Seventeenth Century Iranian Rabbi’s Polemical Remarks About Jews, Christians, and Muslims, in Safavid Iran and Her Neighbors, ed. Michel M. Mazzoui (Salt Lake City: University of Utah Press, 2003). דוד ירושלמי, ‏הספרות הפרסית יהודית וספר "חובות יהודה", פעמים 67, אביב תשנ"ו, עמ' 149-160. אמנון נצר, ‏הספרות של יהודי פרס, פעמים 13, תשמ"ב 1982, עמ' 19-5 Dalia Yasharpour; Vera B. Moreen. "Judah ben Eleazar." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013. דוד ירושלמי, ‏הספרות הפרסית יהודית וספר "חובות יהודה", פעמים 67, אביב תשנ"ו, עמ' 149-160.
ילדודס

האם התכוונתם ל... ילדודס (אתר אינטרנט) – אתר אינטרנט ישראלי המיועד לילדים דתיים ילדודס (אלבום) – אלבום שירי ילדים של הזמר אריק איינשטיין ראגרטס – סדרת אנימציה לילדים; שודרה בישראל בעבר תחת השם "ילדודס"
קייסר (כדורגל)

מועדון הכדורגל קייסר (קזחית: Қайсар) הוא מועדון כדורגל מהעיר קייציילורדה שבקזחסטן. המועדון משחק בליגה הקזחית השנייה. המועדון זכה בגביע אחד והגיע לגמר הגביע הקזחי פעם אחת נוספת. המועדון נוסד בשנת 1968. עד שנת 1991 שיחק בליגות ובגביע של ברית המועצות. בשנת 1992 נוסדו הליגות והגביע של קזחסטן. המועדון שיחק בליגת העל הקזחית בשתי העונות הראשונות 1992, 1993. בעונת 1992 הגיע לחצי גמר הגביע הקזחי והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 1993 ירד לליגה השנייה בקזחסטן. המועדון שיחק שתי עונות בליגה השנייה ובסוף עונת 1995 עלה לליגת העל. בעונת 1996/1997 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק. בעונת 1997/1998 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 1998/1999 זכה המועדון בפעם הראשונה בגביע של קזחסטן. בעונת 1999/2000 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בעונת 2000/2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש. בעונת 2001 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בעונת 2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת מועדון הכדורגל אסטנה. בעונת 2003 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת קאיראט אלמטי. בסוף עונת 2004 ירד לליגה שנייה. בעונת 2005 שיחק בליגה השנייה, הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2007 הגיע לחצי גמר הגביע והפסיד לקבוצת טובול. בעונת 2008 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת ווסטוק. בעונת 2009 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת אטיראו. בסוף עונת 2009 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגת העל. בעונת 2011 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אורדבסי. בעונת 2012 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת לוקומוטיב אסטנה ובסוף העונה סיים את ליגת העל במקום ה-9 מתוך 14 קבוצות וירד לליגה השנייה בגלל צמצום מספר הקבוצות בליגת העל מ-14 ל-12 קבוצות. בעונת 2013 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אירטיש ובסוף העונה עלה לליגת העל. בעונת 2015 ירד המועדון לליגה הקזחית הראשונה. לאחר שתי עונות חזר לליגה הבכירה. בעונת 2018/2019 זכתה בגביע הקזחי בפעם השנייה בתולדות המועדון. הגביע הקזחי (2): 1998/1999, 2018/2019 פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net
כיכר עומר אבן אל ח'טאב

כיכר עומר אבן אל ח'טאב היא כיכר בעיר העתיקה בירושלים בסמוך לשער יפו. הכיכר נקראה על שמו של המצביא והשליט הערבי עומר אבן אל ח'אטיב, שכבש את ארץ ישראל מידי הביזנטים ופתח את התקופה הערבית הקדומה בארץ ישראל ובירושלים. בשולי הכיכר, סמוך לשער מצויים שני קברים הידועים בשם "קברי המהנדסים". מתחם הכיכר כולל את הדרך משער יפו אל רחוב דוד, ואת שטח החפיר הרחב שהקיף את מצודת דוד ולצדו חנויות; בתקופת השלטון העות'מאני עד סוף המאה ה-19. החפיר נסתם בעפר לרגל ביקורו של הקיסר הגרמני וילהלם השני בעיר, בשנת 1898. ואחר כך נסללו בו מדרכה וכביש והחנויות הוסרו. משלהי המאה ה-19 ועד שלהי תקופת המנדט הבריטי הייתה הכיכר מרכז עירוני חשוב בירושלים. ושכנו בה מוסדות רבים: סניפי הבנקים בנק ולירו בנקו די רומא בנק אנגלו-פלשתינה בנק עותומן הבנק של פרוטיגר מלונות מלון ניו גראנד הוטל, כיום מלון ניו אימפריאל מלון אמדורסקי או "מלון מרכזי" שנקרא גם "צנטרל", כיום מלון פטרה קונסוליות הקונסוליה הבריטית, ליד כנסיית המשיח הקונסוליה האמריקאית בירושלים בית הדואר האוסטרי סוכנות הנסיעות תומאס קוק מספר חנויות של צלמים בראשית המאה ה-21, פועלות בכיכר חנויות לאמנות עממית ואתנית, דברי טקסטיל ומזכרות לתיירים וכן מרכז מודיעין (בסמוך לשער יפו). המתחם רוצף המתחם כולו באבן, ונערכים בו מופעי אמנות. חרדים הולכים בכיכר, 1971. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית מבט לכיוון שער יפו. מגדל דוד נמצא מצד שמאל. מבט מכיוון שער יפו אל הכיכר. מדיה וקבצים בנושא כיכר עומר אבן אל ח'טאב בוויקישיתוף הכיתוב של שלט הרחוב שונה מכיתובו הרשמי. אלי שילר, ירושלים - חליפות ותמורות בדורות האחרונים, ירושלים, הוצאת אריאל, 1977, עמ' 12. ראו: פסטיבל האור בעתיקה 13-5 ביוני 2013, באתר lightinjerusalem.org.il.
מחנה הריכוז קומפיין

מחנה קוֹמְפְיין (בצרפתית: Le camp de Royallieu - Compiègne, הכינוי הנאצי: פרונט-סטאלאג 122) היה אחד ממחנות הריכוז והמעבר הגדולים ביותר בצרפת ליד העיר קומפיין, 75 קילומטר מצפון לפריז, שם נאסרו במהלך מלחמת העולם השנייה מיוני 1941 ועד לאוגוסט 1944 כ־54,000 איש, ביניהם: אסירים פוליטיים, קומוניסטים ויהודים. כ־45,000 אסירים גורשו מהמחנה למחנה ההשמדה "אושוויץ" ולמחנות ריכוז והשמדה נוספים. המחנה הוקם לראשונה ב-1913 כמחנה צבאי ושימש במהלך מלחמת העולם הראשונה כבית חולים צבאי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, הקימו הצרפתים בית חולים צבאי בכמה צריפים לבנים ישנים בעיר קומפיין. שנה לאחר מכן, לאחר כניעתה של צרפת ביוני 1940, הפכו הגרמנים את המתקן למחנה שבויים לצרפתים ולאנגלים. לאחר מכן קיבל הגסטפו את השליטה במחנה והפך אותו ביוני 1941 ל"פרונט-סטאלאג 122", מחנה ריכוז קבוע לאסירים "עויני המשטר". האסירים הראשונים היו רוסים שנעצרו לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות. הצטרפו אליהם חודש מאוחר יותר אסירים "פוליטיים": אנשי איגודים מקצועיים, סוציאליסטים וחברי התנגדות קומוניסטיים שנעצרו באזור הכבוש. החל מפברואר 1942 העיד צו רשמי מקום ליהודים במחנה "למטרות גירוש" ו"כבני ערובה ליישום העתידי של צעדי תגמול". היהודים רוכזו בחלק מהמחנה והופרדו מהצרפתים והרוסים על ידי גדרות תיל. הגירוש הראשון של יהודים ואסירים פוליטיים מצרפת למחנות הריכוז הנאצים יצא ממחנה קומפיין. ביום שישי, 27 במרץ 1942 יצאה ממנו הרכבת הראשונה ועליה 1,120 יהודים שגורשו לאושוויץ. בין 1942 ל-1944 יצאו עשרים וששה משלוחים קטנים ועוד 12 גדולים. מעל 45,000 איש - לוחמי התנגדות, יהודים, אנשי איגודים מקצועיים ואחרים - נשלחו ממחנה קומפיין למחנות ריכוז וההשמדה בשטחי גרמניה הנאצית. ההיסטוריון ניצול השואה אויגן קוגון תיאר את המגורשים שהגיעו מקומפיין לבוכנוואלד: "בקושי יכול לתאר את המצב בו האנשים האלה הגיעו. בקיץ 1943 הועמסו מאות צרפתים מהתחנה בויימאר יחד עם מתיהם. הם הועברו בקרונות בקר מקומפיין והיו לבושים בתחתונים או היה עירומים. לאחר מכן הם צעדו יחדיו לבוכנוואלד...". בין עצורי המחנה היו דוד בריינין ואברהם ברלין, שאף ציירו את חיי היומיום בו. המחנה נסגר באוגוסט 1944. התכנסות אסירים במחנה, יוני 1942. ציור של דוד בריינין תוכנית של קונצרט במחנה, מאי 1942. ציור של דוד בריינין המחנה שימש את הצבא הצרפתי. בחודש פברואר 2008 נחנך אתר זיכרון בבניינים שעדיין קיימים, הכולל סרטונים, תיעוד תעמולה, קטעי עיתונות, מכתבים, הקלטת אודיו של ראיונות עם שני ניצולים ומסמכים המתארים את חיי היומיום במחנה (כולל שירים ותוכניות קונצרטים). מדיה וקבצים בנושא מחנה הריכוז קומפיין בוויקישיתוף מחנה קומפיין גל מעצרים ראשון בפריס: מאי 1941 - יד ושם קופסה בציפוי קליפות ביצים שהכין אלכסנדר פריגוגין במחנה קומפיין, באדיבות יד ושם באתר מט"ח Eugen Kogon, Der SS-Staat. Das System der deutschen Konzentrationslager, 1974 Compiègne, A Place to Remember