laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדמונד רנדולף

אדמונד ג'נינגס רנדולף (באנגלית: Edmund Jenings Randolph;‏ 10 באוגוסט 1753 – 12 בספטמבר 1813) היה משפטן אמריקאי שכיהן כמושל וירג'יניה, מזכיר המדינה של ארצות הברית והתובע הכללי הראשון. רנדולף נולד בוויליאמסבורג, וירג'יניה. אביו, ג'ון רנדולף, כיהן כראש העירייה ודודו, פייטון רנדולף, היה נשיא הקונגרס הקונטיננטלי. בשנת 1775 חזר אביו לבריטניה, בעוד אדמונד נותר באמריקה והצטרף לשורות הצבא הקונטיננטלי כעוזרו של ג'ורג' וושינגטון. באותה שנה נפטר דודו ואדמונד חזר לווירג'יניה על מנת להוציא לפועל את צוואתו. באותה עת הוא נבחר לאספה המכוננת של וירג'יניה ולאחר מכן לראש עיריית ויליאמסבורג. בשנים 1779–1782 כיהן רנדולף כציר בקונגרס הקונטיננטלי. בתקופה זו הוא המשיך גם לעסוק באופן פרטי בעריכת דין והיה יועצו המשפטי האישי של ג'ורג' וושינגטון. בשנת 1786 הוא נבחר לכהן כמושל מדינת וירג'יניה, תפקיד בו כיהן עד 1788. במסגרת ועידות החוקה בהן השתתף מטעם המדינה הציע רנדולף לכונן משטר מרכזי חזק בעל הפרדת רשויות, כמו גם הקמת שני בתי נבחרים בהם יכהנו צירים בהתאם לגודל האוכלוסייה המיוצגת. הוא נבחר לוועדת הניסוח של חוקת ארצות הברית, אך לצד הצבעתו לאשרורה הוא סירב לחתום על הנוסח הסופי מחשש שמערכת האיזונים והבלמים איננה חזקה דיה. בשנת 1789 מונה רנדולף כשר המשפטים הראשון בתולדות המדינה. הוא נשא בתפקיד זה עד 1794, לאחריו החליף את תומאס ג'פרסון כמזכיר המדינה. בתקופתו נחתם הסכם ג'יי עם בריטניה והגיע לשלביו הסופיים המשא ומתן על אמנת סן לורנזו. כעבור שנה בתפקיד הוא התפטר, באוגוסט 1795, לאחר שנחשפו מכתביו לצרפת ובהם תיאורים של ישיבות הקבינט ודעותיו בנושאים מדיניים. בסיום תפקידיו שב רנדולף לווירג'יניה ולעיסוקו כעורך דין, בין היתר כסנגור של ארון בר. מדיה וקבצים בנושא אדמונד רנדולף בוויקישיתוף ביוגרפיה, באתר הקונגרס של ארצות הברית אדמונד רנדולף, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדמונד רנדולף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רוברט סמית' (מדינאי)

רוברט סמית' (באנגלית: Robert Smith;‏ 3 בנובמבר 1757 – 26 בנובמבר 1842) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית, שר המשפטים והשר הממונה על הצי האמריקני. סמית' נולד בלנקסטר, פנסילבניה. בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא שירת בצבא הקונטיננטלי. בשנת 1781 סיים סמית' את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון והחל לעסוק בעריכת דין במדינת מרילנד. בשנת 1789 נבחר סמית' כנציגה של מרילנד בחבר האלקטורים ובשנים 1793–1795 כיהן בסנאט המדינה. לאחר מכן הוא נבחר לבית הנבחרים התחתון של מרילנד וכיהן בו עד 1800. לאחר בחירתו של תומאס ג'פרסון לנשיא ארצות הברית, מונה על ידיו סמית' למזכיר הצי של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1801–1809. תקופה קצרה (מרץ - אוגוסט 1805) הוא כיהן, במקביל, כשר המשפטים. בממשלתו של הנשיא ג'יימס מדיסון מונה סמית' לכהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. כהונתו בתפקיד נמשכה שנתיים (1809 - 1811), לאחריהן דרש מדיסון את התפטרותו לאור השקפותיהם השונות בנוגע לניהול מדיניות החוץ. עם פרישתו מהחיים הפוליטיים היה סמית' נשיאה הראשון של אגודת התנ"ך האמריקנית (1813) ומייסד האגודה החקלאית של מרילנד (1818). הוא נפטר בבולטימור בשנת 1842. אחיו, סמואל סמית', כיהן כסנאטור מטעם מרילנד. המשחתת USS Robert Smith (אנ') נקראת על שמו. מדיה וקבצים בנושא רוברט סמית' בוויקישיתוף רוברט סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט סמית', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אדוארד ליווינגסטון

אדוארד ליווינגסטון (באנגלית: Edward Livingston;‏ 28 במאי 1764 – 23 במאי 1836), מדינאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. קודם למינויו הוא שימש ראש עיריית ניו יורק, סנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם לואיזיאנה ומדינת ניו יורק. ליווינגסטון נולד בקלרמונט, ניו יורק למשפחת פעילים פוליטיים. אביו כיהן כשופט והיה חבר ועדת המאה שעמדה בראש העיר ניו יורק. בסיום לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, בשנת 1781, הוסמך ליווינגסטון לעריכת דין. במקביל לעיסוקיו המקצועיים הוא פעל במסגרת המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, מטעמה הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (1795–1801). בתקופת כהונתו הוא נמנה בין המתנגדים הבולטים לאמנת ג'יי והעלה את הצעתו לחייב את נשיא ארצות הברית ג'ורג' וושינגטון לדווח בפני הקונגרס האמריקני על המשא ומתן המתנהל עם אנגליה. בשנת 1801 מונה ליווינגסטון לתובע המחוזי של ניו יורק ובאותה שנה נבחר גם לכהן כראש העירייה. הוא החזיק בתפקידיו אלו עד 1803, עת הוא התפטר לאחר מגפת קדחת צהובה שפקדה את העיר ולאחר הבראתו שלו הוא לקח אחריות על ניהול כושל של כספי ציבור על ידי פקיד שהיה מצוי תחת אחריותו. ליווינגסטון נישל עצמו מנכסיו ובשנת 1804 עבר להתגורר בלואיזיאנה והחל לעסוק בעריכת דין בניו אורלינס. בשנת 1826 צלחו מאמציו להחזרת החובות שצבר בניו יורק. בלואיזיאנה מונה ליווינגסטון על ידי בית הנבחרים לפתח את הנהלים השיפוטיים הנדרשים להחדרת המסורת השיפוטית הנהוגה באנגליה. פעילותו זו נמשכה בהדרגה בין השנים 1805–1825. בשנות כהונתו של תומאס ג'פרסון כנשיא ארצות הברית היה ליווינגסטון מצוי עמו בתביעות הדדיות על רקע מחלוקות פוליטיות ובתקופת מלחמת 1812 הוא התקרב לגנרל אנדרו ג'קסון ושימש יועצו המשפטי. בשנת 1820 נבחר ליווינגסטון לבית הנבחרים של לואיזיאנה. בשנה הראשונה בתפקיד הוא מונה על ידי חברי הבית לעמוד בראש חקיקת חוק עונשין חדש. עבודתו הושלמה רשמית בשנת 1833, אך החוק לא אומץ על ידי לואיזיאנה, על אף שהנוסח אומץ ויושם במדינות גרמניה, צרפת ואנגליה, כמו גם על ידי ממשלת הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. ליווינגסטון היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1823–1829, חבר הסנאט של ארצות הברית בשנים 1829 - 1831 ולאחר מכן מונה למזכיר המדינה בממשלתו של אנדרו ג'קסון (1831 - 1833). בשנים 1833 - 1835 הוא כיהן כשגריר ארצות הברית בצרפת. זמן קצר לאחר שובו לארצות הברית הוא נפטר בניו יורק. אחותו של ליווינגסטון, גרטרוד, נישאה למושל ניו יורק מורגן לואיס. אחות נוספת שלו, אלידה, נישאה לג'ון ארמסטרונג, סנאטור, מזכיר המלחמה של ארצות הברית ושגריר בצרפת. מדיה וקבצים בנושא אדוארד ליווינגסטון בוויקישיתוף אדוארד ליווינגסטון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אדוארד ליווינגסטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדוארד ליווינגסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ון פורסיית' (פוליטיקאי)

ג'ון פורסיית' (באנגלית: John Forsyth;‏ 22 באוקטובר 1780 – 21 באוקטובר 1841) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. קודם למינויו שימש מושל ג'ורג'יה ונציגה כסנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. ג'ון פורסיית' נולד בפרדריקסבורג, וירג'יניה. בשנת 1799 סיים את לימודי המשפטים בקולג' ניו ג'רזי. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (בשנים 1813–1818 ובשנית בין 1823–1827) וכסנאטור (בשנים 1818–1819 ובשנית בין 1829–1834). בשנים 1819–1823 היה שגריר ארצות הברית בספרד, ובשנים 1827–1829 כיהן כמושל מדינת ג'ורג'יה. בשנת 1834 מונה פורסיית' למזכיר המדינה של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1841. פורסיית' תמך בעבדות והיה בעצמו בעל עבדים. במהלך כהונתו התרחשה פרשת לה אמיסטאד, שבה נתפסה בידי ארצות הברית ספינת סחר עבדים ספרדית כשעל סיפונה עבדים אפריקנים שמרדו, וספרד תבעה מארצות הברית להסגירם. פורסיית' תמך בקבלת העמדה הספרדית, אך בית המשפט העליון פסק נגדה והורה לשחרר את האפריקנים. פארק פורסיית' בעיר סוואנה שבג'ורג'יה, שג'ון פורסיית' תרם קרקעות להקמתו, נושא את שמו. כן נקראו על שמו מחוז ועיירה בג'ורג'יה. מדיה וקבצים בנושא ג'ון פורסיית' בוויקישיתוף ג'ון פורסיית', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון פורסיית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ויליאם מרסי

ויליאם לירנד מרסי (באנגלית: William Learned Marcy‏; 12 בדצמבר 1786 - 4 ביולי 1857) היה מדינאי אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית וכמזכיר המלחמה. קודם למינויו הוא שימש מושל מדינת ניו יורק וכסנאטור מטעמה. מרסי נולד בסאות'ברידג', מסצ'וסטס וסיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בראון. לאחר הסמכתו לעריכת דין, בשנת 1811, הוא החל לעסוק במקצוע בניו יורק. לאחר מכן השתתף מרסי במלחמת 1812, לאחריה חזר לעבודתו המשפטית, אך פעילותו הפוליטית בקרב המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית הביאה בשנת 1818 להעברתו מתפקידו. בשנים 1821–1823 עמד מרסי בראש הפלוגה הצבאית שהוצבה בניו יורק. לאחר מכן, בשנים 1823 - 1829, הוא שימש מבקר המדינה בניו יורק ובשנים 1829 - 1831 כיהן כשופט בית המשפט העליון במדינה. בשנת 1831 הוא נבחר לסנאטור וכיהן בסנאט עד 1833, בו הוא היה חבר ועדת המשפט. לאחר סיום כהונתו בסנאט נבחר מרסי למושל ניו יורק. הוא נבחר לתפקיד שלוש פעמים רצופות וכיהן בו בין 1833 - 1838. לאחר מכן היה מרסי חבר הוועידה הלאומית למשא ומתן על פיצויים למקסיקו (1839 - 1842) וחיזק את מעמדו בקרב תומכי העבדות במפלגה הדמוקרטית. בשנים 1845–1849 כיהן מרסי כשר לענייני מלחמה בממשלתו של הנשיא ג'יימס פולק. בסיום תפקידו הוא חזר לעסוק בעריכת דין, אך בשנת 1852 הציג את מועמדותו בבחירות למועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות. לאחר הפסדו בבחירות אלו והיבחרו של פרנקלין פירס לנשיאות ארצות הברית, מרסי מונה על ידיו לתפקיד מזכיר המדינה. בתקופת כהונתו בתפקיד הושלמה רכישת גדסדן. כארבעה חודשים לאחר סיום תפקידו, בשנת 1857, נפטר מרסי והובא לקבורה באולבני שבניו יורק. מדיה וקבצים בנושא ויליאם מרסי בוויקישיתוף ויליאם מרסי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם מרסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם מרסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'רמיה בלאק

ג'רמיה סאליבן בלאק (באנגלית: Jeremiah Sullivan Black;‏ 10 בינואר 1810 – 19 באוגוסט 1883) היה משפטן אמריקני שכיהן כתובע הכללי ומזכיר המדינה של ארצות הברית. בלאק נולד בפנסילבניה, בנו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית הנרי בלאק. את השכלתו רכש בעיקר בלימוד עצמי ובעקבות כך הוא סיים בגיל צעיר את לימודי המשפטים והוסמך לעריכת דין. פעילותו המשפטית זכתה להצלחה ובשנים 1851–1857 היה בלאק שופט בית המשפט העליון של מדינת פנסילבניה, מהן נשיא בית המשפט עד שנת 1854. בשנת 1857 מונה בלאק לשר המשפטים בממשלתו של הנשיא ג'יימס ביוקנן. בתפקיד זה הוא היווה גורם מכריע במחלוקת על בעלות האדמות בקליפורניה, אשר חולקו באופן בלתי חוקי לכאורה לבעליהן על ידי ממשלת מקסיקו. בעקבות התפטרותו של לואיס קאס מתפקיד מזכיר המדינה, מונה בלאק כמחליפו ושימש בתפקיד זה בחצי השנה האחרונה לכהונת הנשיא ביוקנן. לקראת סיום כהונתו הוא היה מועמדו של הנשיא למשרת שופט בבית המשפט העליון, אך זו נדחתה על חודו של קול בהצבעת הסנאט. לאחר סיום תפקידו מונה בלאק לרשם בית המשפט העליון של ארצות הברית. מתפקידו זה התפטר כעבור שנתיים והתמסר לעבודתו כעורך דין פרטי. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, בלאק היה ממתנגדיה הנחרצים של תוכנית הקונגרס האמריקני לתקופת השיקום וניסח את הודעת הוטו שהטיל הנשיא אנדרו ג'ונסון בנושא זה (1867). כמו כן הוא ייעץ לנשיא ג'ונסון במשפט ההדחה שהתנהל נגדו בסנאט. מדיה וקבצים בנושא ג'רמיה בלאק בוויקישיתוף ג'רמיה בלאק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'רמיה בלאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אליהוא וושבורן

אליהוא בנג'מין וושבורן (באנגלית: Elihu Benjamin Washburne;‏ 23 בספטמבר 1816 – 23 באוקטובר 1887) היה פוליטיקאי אמריקני שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי וכמזכיר המדינה של ארצות הברית בשבועיים הראשונים לכהונתו של יוליסס ס. גרנט כנשיא ארצות הברית. וושבורן כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי בשנים 1853–1869. במקורו חבר המפלגה הוויגית, הוא היה מראשוני המצטרפים למפלגה הרפובליקנית והיה ממנהיגי הסיעה הרדיקלית הפנים-מפלגתית. לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית נמנה וושבורן בין מציעי חלוקת האדמות כפיצוי למשוחררי העבדות. במרץ 1869 כיהן וושבורן כמזכיר המדינה בממשלו של הנשיא גרנט. כהונתו נמשכה 11 יום והיא הכהונה הקצרה ביותר של מזכיר מדינה אמריקני. לאחר מינויו של המילטון פיש לתפקיד נשלח וושבורן לשמש כשגריר ארצות הברית בצרפת. בתפקיד זה הוא היה מרכזי בחתימת הסכם השלום לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה. וושבורן פרש מהחיים הפוליטיים עם שובו מצרפת, בשנת 1877, אך הוא הוזכר כמועמד פוטנציאלי לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנים 1880 ו-1884. לאחר פרישתו עבר לחיות בשיקגו ושימש כנשיא האגודה ההיסטורית של שיקגו בין השנים 1884–1887. בנו, המפסטד וושבורן, כיהן כראש עיריית שיקגו בשנים 1891–1893. מדיה וקבצים בנושא אליהוא וושבורן בוויקישיתוף אליהוא וושבורן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אליהוא וושבורן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פרדריק פרילינגהייזן

פרדריק תאודור פרלינגהויסן (באנגלית: Frederick Theodore Frelinghuysen‏; 4 באוגוסט 1817 - 20 במאי 1885) היה משפטן אמריקאי, שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית וחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם ניו ג'רזי. פרלינגהויסן נולד במילסטון, ניו ג'רזי למשפחת פרלינגהויסן. אביו נפטר בילדותו והוא אומץ על ידי דודו תאודור פרלינגהויסן, שכיהן כסנאטור מטעם ניו ג'רזי, מועמד המפלגה הוויגית למשרת סגן נשיא ארצות הברית והיה התובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי. סבו, על שמו הוא נקרא, כיהן גם הוא כסנאטור והיה חבר הקונגרס הקונטיננטלי. בשנת 1836 סיים פרלינגהויסן את לימודיו בראטגרס קולג' ובשנת 1839 סיים לימודי משפטים והחל לעבוד במשרד של דודו. פרלינגהויסן עסק בעריכת דין, בין היתר, עבור חברת הרכבות של ניו ג'רזי וחברות מסחריות גדולות אחרות. בשנים 1861–1867 כיהן פרלינגהויסן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי. במקביל, בשנת 1866, הוא מונה על ידי מושל המדינה לסנאטור וכיהן בסנאט עד 1869. בשנת 1870 בחר בו הנשיא יוליסס גרנט לשמש שגריר ארצות הברית באנגליה, אך פרלינגהויסן דחה את ההצעה. בשנים 1871–1877 הוא כיהן בשנית כסנאטור ונבחר לעמוד בראשות ועדת החוץ, אשר דנה באותה עת בדרישות הפיצויים של ממשלת ארצות הברית מממשלת בריטניה. כמו כן הוא היה בין המתנגדים הבולטים למדיניות תקופת השיקום שהנהיג הנשיא אנדרו ג'ונסון. פרלינגהויסן נמנה עם חבר האלקטורים שקבע את תוצאות הבחירות לנשיאות ב-1876. בשנים 1881–1885 הוא כיהן כמזכיר המדינה בממשלתו של הנשיא צ'סטר ארתור. לאחר מכן הוא שב לניו ג'רזי ונפטר כשלושה חודשים לאחר סיום תפקידו. מדיה וקבצים בנושא פרדריק פרילינגהייזן בוויקישיתוף פרדריק פרילינגהייזן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פרדריק פרילינגהייזן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרדריק פרילינגהייזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ון פוסטר

ג'ון ווטסון פוסטר (באנגלית: John Watson Foster;‏ 2 במרץ 1836 – 15 בנובמבר 1917) היה דיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. פוסטר נולד וגדל באינדיאנה. לאחר סיום לימודיו האקדמאיים והסמכתו כעורך דין הוא פנה לשירות צבאי במלחמת האזרחים האמריקנית מטעם האיחוד, ובתום המלחמה עבד כעורך העיתון היומי של עיר מגוריו (1865–1869) וכעיתונאי. בשנת 1873 מונה פוסטר לשגריר ארצות הברית במקסיקו. הוא שירת בתפקיד זה עד 1880 ולאחריו מונה לשגריר ברוסיה (1880 - 1881) ובספרד (1883–1885). בתקופת ממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון עבד פוסטר במשרד החוץ האמריקני ובחודשי כהונתו האחרונים של הריסון (1892–1893) מונה לשמש כמזכיר המדינה, בעקבות מחלתו של המזכיר ג'יימס בליין. ניסיונו הביא אותו לאחר סיום תפקידו לסייע בידי שושלת צ'ינג בניסוח הסכם שימונוסקי (1895). נכדו של פוסטר, ג'ון פוסטר דאלס, כיהן כמזכיר המדינה ה-52 והנכד אלן דאלס עמד בראש ה-CIA. מדיה וקבצים בנושא ג'ון פוסטר בוויקישיתוף ג'ון פוסטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון פוסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'ון פוסטר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
ריצ'רד אולני

ריצ'רד אולני (באנגלית: Richard Olney;‏ 15 בספטמבר 1835 – 8 באפריל 1917) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כתובע הכללי וכמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא גרובר קליבלנד. אולני נולד באוקספורד, מסצ'וסטס. את לימודיו האקדמיים סיים באוניברסיטת בראון (1856) ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד (1858). בשנת 1859 הוא החל לעסוק בעריכת דין בבוסטון ובשנת 1874 נבחר לבית הנבחרים של מסצ'וסטס. בשנים 1893–1895 כיהן אולני כתובע הכללי בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד. בשנת כהונתו הראשונה פרצה שביתת פולמן (בה שבתו עובדי חברתו של ג'ורג' פולמן לייצור רכבות). אולני יזם, לראשונה בתולדות המדינה, את התערבות כוחות הביטחון בהפגנות המחאה והורה על הוצאת צווי מניעה למחאה אלימה. לאחר מותו של מזכיר המדינה ולטר גרשם מונה אולני כמחליפו. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1895 - 1897, ובתקופתו הועלה דרג נציגויותיה של ארצות הברית לשגרירות. כן הוא השתתף ביישוב מחלוקת הגבולות בין ונצואלה לבין גיאנה הבריטית. לאחר סיום תפקידו שב אולני לעסוק בעריכת דין. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1904 התמודד אולני על המועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובהצבעה בוועידת המפלגה זכה ב-38 קולות. . מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד אולני בוויקישיתוף ריצ'רד אולני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריצ'רד אולני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם דיי

ויליאם רופוס דיי (באנגלית: William Rufus Day;‏ 17 באפריל 1849 – 9 ביולי 1923), היה משפטן ודיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית ושופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. דיי נולד באוהיו, בה הוא התיישב לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת מישיגן, בשנת 1872. כעורך דין עסק דיי במשפט מסחרי ופלילי, לצד ראשית פעילותו במסגרת המפלגה הרפובליקנית. קשרי ידידותו עם ויליאם מקינלי הביאו אותו לשמש כיועצו המשפטי במערכות הבחירות של מקינלי לקונגרס, למשרת מושל אוהיו ולנשיא ארצות הברית. לאחר היבחרו לנשיאות מינה אותו מקינלי לשמש כעוזר מזכיר המדינה ג'ון שרמן. בשנת 1898 בחר הנשיא להחליף את שרמן ומינה את דיי כמחליפו. במלחמת ארצות הברית–ספרד שימש דיי כיושב ראש המשלחת אשר ניהלה את המשא ומתן לשלום שהסתיים בחתימת הצדדים על חוזה פריז ב-10 בדצמבר 1898, חוזה אשר הפך את ארצות הברית למעצמה עולמית. לאחר מכן מונה דיי על ידי מקינלי לשופט בית המשפט לערעורים. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1899–1903, עד למינויו על ידי הנשיא תאודור רוזוולט לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. במהלך תקופת כהונתו פסק דיי ב-439 משפטים, מהן 18 בלבד בדעת מיעוט. בשנת 1922, בתום 19 שנות כהונה בבית המשפט, פרש דיי מתפקידו. מדיה וקבצים בנושא ויליאם דיי בוויקישיתוף ויליאם דיי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם דיי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רוברט בייקון

רוברט בייקון (באנגלית: Robert Bacon;‏ 5 ביולי 1860 – 29 במאי 1919), היה דיפלומט אמריקני שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בשנת 1909. בייקון נולד במסצ'וסטס וסיים את לימודיו האקדמאיים באוניברסיטת הרווארד בשנת 1880.במשך שנים רבות עבד כאיש עסקים עצמאי ובשנת 1894 היה לשותפו של ג'יי. פי. מורגן בחברת J.P. Morgan & Co., מטעמה היה שותף לייסוד תאגיד הפלדה של ארצות הברית. בשנת 1903 פרש בייקון מפעילות עסקית וכעבור שנתיים מונה לעוזר למזכיר המדינה של ארצות הברית. בתפקיד זה הוא שימש בשנים 1905 - 1909 ומילא את מקומו של מזכיר המדינה אליהוא רוט בהיעדרו מהמדינה. לאחר בחירתו של רוט לסנאט ופרישתו מהתפקיד, בייקון מונה תחתיו, ב-27 בינואר 1909,בימיו האחרונים של ממשלו של הנשיא תאודור רוזוולט. על אף כהונתו הקצרה בתפקיד (37 ימים בלבד), בייקון הוא שהשיג את הסכמת הסנאט להסכמים שחתמה ארצות הברית עם קולומביה ופנמה בהסכמתן על תוואי תעלת פנמה ופתיחתה. כמו כן כינס בייקון גם ועידה סביבתית בין מדינות צפון אמריקה, כדי לדון בשימור משאבי הטבע ביבשת. לאחר סיום תפקידו כיהן בייקון כשגריר ארצות הברית בצרפת (1909 - 1912) ועבד בשיתוף עם מפקד חיל המשלוח האמריקני ג'ון פרשינג במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוענקה לו דרגת מייג'ור ובשנת 1917 הוצב בייקון תחת פרשינג וכעבור שנה החל לשרת כמפקד המשלחת האמריקנית למטה הכללי של הצבא הבריטי. בייקון נפטר בניו יורק. בנו, רוברט לואו בייקון, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא רוברט בייקון בוויקישיתוף כתבי רוברט בייקון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) רוברט בייקון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) OFFICE OF THEHISTORIAN, Biographies of the Secretaries of State: Robert Bacon (1860–1919)
ביינברידג' קולבי

ביינברדיג' קולבי (באנגלית: Bainbridge Colby; ‏22 בדצמבר 1869 - 11 באפריל 1950) היה משפטן אמריקאי, ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית של ארצות הברית, שכיהן כמזכיר המדינה בשלהי כהונתו של וודרו וילסון. קולבי נולד בסנט לואיס, מיזורי וסיים את לימודיו בויליאמס קולג' ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה. הוסמך לעריכת דין במדינת ניו יורק. בשנים 1901–1902 היה קולבי חבר בית הנבחרים למדינת ניו יורק. הוא עסק במשפטים ועבד בעריכת דין. בשנת 1917 מונה לעוזר לשר המשפטים האמריקני לענייני חוק הסחר החופשי. באותה שנה נשלח קולבי כנציג הממשל לכינוס מדינות ההסכמה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. במרץ 1920 מונה קולבי למזכיר המדינה של ארצות הברית בממשלתו של הנשיא וודרו וילסון. כהונתו נמשכה כשנה, לאחריה הסתיימה כהונתו של וילסון, ובמהלכה הציג קולבי חזית אחידה עם הנשיא ותמך במדיניותו בעת שוילסון סבל מקשיים בריאותיים ושבץ. קולבי תמך בחבר הלאומים בשלביו הראשונים והיה הראשון בממשל האמריקני שלא הכיר באופן רשמי ברוסיה הקומוניסטית (אי ההכרה נמשכה עד 1933). לאחר סיום כהונתו חזר קולבי לעסוק בעריכת דין. בשנים 1921–1923 הוא הועסק במשרד עורכי הדין של וודרו וילסון. מדיה וקבצים בנושא ביינברידג' קולבי בוויקישיתוף ביינברידג' קולבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כריסטיאן הרטר

כריסטיאן ארצ'יבלד הרטר (באנגלית: Christian Archibald Herter‏; 28 במרץ 1895 – 30 בדצמבר 1966) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. קודם לתפקיד זה הוא שימש מושל מסצ'וסטס ונציגה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הרטר נולד בפריז שבצרפת להורים ממוצא אמריקני ששהו באירופה לצורכי השתלמותם באמנות. בשנת 1904 שבה המשפחה לארצות הברית והתיישבה בניו יורק. בשנת 1915 סיים הרטר את לימודיו באוניברסיטת הרווארד ומונה כנספח בשגרירות ארצות הברית בברלין. בשנת 1917 הוא נישא למרי לבית פראט, בתו של מייסד מכון פראט, פרדריק פראט. בשנים 1931–1942 כיהן הרטר בבית הנבחרים של מדינת מסצ'וסטס ובשנים 1943–1953 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. פעילותו התמקדה בנושאים לאומיים ו"ועידת הרטר" שהתכנסה ב-1947 היוותה את הבסיס לתוכנית מרשל שיזם נשיא ארצות הברית הארי טרומן. באותה שנה נוסד על ידו, במשותף עם ג'ורג' קייזר, המכון למזרח התיכון. כהונתו בבית הנבחרים נמשכה עד היבחרו לתפקיד מושל מסצ'וסטס. בתום כהונתו כמושל (1953–1957) מונה הרטר לשמש עוזר מזכיר המדינה ג'ון פוסטר דאלס. בעקבות מחלתו של דאלס הוא מונה כמחליפו, בשנת 1959, ונותר בתפקיד עד לסיום כהונתו של הנשיא אייזנהוואר בשנת 1961. בשנת סיום כהונתו הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית. תחת הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון המשיך הרטר להחזיק בתפקידים ממלכתיים, העיקרי שבהם עם מינויו לתפקיד נציב הסחר של ארצות הברית (1962–1966). הרטר היה הראשון לכהן בתפקיד זה וכיהן בו עד לפטירתו. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן הרטר בוויקישיתוף כריסטיאן הרטר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) כריסטיאן הרטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כריסטיאן הרטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
לורנס איגלברגר

לורנס סידני איגלברגר (באנגלית: Lawrence Sidney Eagleburger;‏ 1 באוגוסט 1930 – 4 ביוני 2011) היה מזכיר המדינה של ארצות הברית בשלהי כהונתו של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש. איגלברגר נולד במילווקי, ויסקונסין ולמד באוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1952 – 1954 הוא שירת בצבא ארצות הברית ובשנת 1957, בסיום לימודיו האקדמיים, הצטרף לשירות החוץ. בראשית דרכו המקצועית שירת איגלברגר במספר שגרירויות וקונסוליות, ביניהן שגרירות ארצות הברית בבלגרד (1961 – 1965). בשנת 1969 מונה איגלברגר לעוזר היועץ לביטחון לאומי הנרי קיסינג'ר, תפקיד בו הוא שימש עד 1971. הוא המשיך להחזיק בתפקידים בשירות החוץ האמריקני, בהן יועץ למשלחת ארצות הברית לנאט"ו ותפקידים במטה משרד החוץ בתקופת כהונתו של קיסינג'ר כמזכיר המדינה. בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ימי קרטר הוא מונה לשגריר ארצות הברית ביוגוסלביה (1977 – 1980). החל בשנת 1982 כיהן איגלברגר כסגן מזכיר המדינה לנושאים פוליטיים, התפקיד השלישי בדרג המשרד. לאחר היבחרו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש לנשיא, הוא מונה לסגן מזכיר המדינה (התפקיד השני בדרג המשרד) ושימש גם יועץ בכיר לנשיא בנוגע להתפרקות יוגוסלביה. לאחר התפטרותו של מזכיר המדינה ג'יימס בייקר, מונה איגלברגר תחתיו ושירת בתפקיד בחודשיים האחרונים לכהונת ממשל בוש. משנת 1998 עמד איגלברגר בראש הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה. כמו כן הוא היה חבר בקבוצת היועצים לנשיא ג'ורג' ווקר בוש לענייני עיראק ויו"ר הפורום למדיניות בינלאומית (עמותה). נפטר ב-4 ביוני 2011 לאחר מחלה ממושכת. לורנס איגלברגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לורנס איגלברגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארה"ב: מזכיר המדינה לשעבר לורנס איגלברגר מת בגיל 80, באתר ynet, 4 ביוני 2011
סטירה (עיר)

סטירה (ביוונית: Στύρα) היא עיירה קטנה בחוף הדרום-מערבי של האי אוויה ביוון. ניתן להגיע אליה מן היבשת במעבורת היוצאת מנמל "איה מרינה" הנמצא צפונית מזרחית לאתונה, וכן בדרך היבשה מכאלקידה (כאלקיס הקדומה). מאז הרפורמה בשלטון המקומי משנת 2011 היא חלק מעיריית קריסטוס, שהיא יחידה עירונית. למעשה מצויות במקום שתי ערים: סטירה החדשה (Nea Styra) וסטירה הישנה (Palaya Styra) ביניהן ניצבה לפנים העיר סטירה העתיקה, המוזכרת ב"איליאדה" של הומרוס בה מתועדת השתתפות העיר במלחמת טרויה. המונומנטים הידועים אך המסתוריים ביותר של אוויה הם מבנים קדומים בני 4,500 שנים, הבנויים מאבנים מגליתיות, שממדי כל אחת מהן 4.0x2.5x1.5 מטרים. מדובר בסך של 23 מבנים מגליים עתיקים, שנמצאו באזורים ההרריים סביב סטירה, הנקראים על ידי בני המקום "דרקוספיטה" (Drakospita) (אנ'), כלומר "בתי הדרקון", והדוגמה הכי שמורה היא בית הדרקון הבנוי בגובה 1389 מטר על פסגת הר אושי (אנ'). מונומנטים אלה דומים למונומנטים שנתגלו באיי הפיליפינים ובסטונהנג'. המקורות והשימושים של בתי הדרקון אינם ידועים רשמית עד היום וארכאולוגים חלוקי דעות בנושא זה. יש המתארכים אותם למאה ה-13 לפני הספירה, ואחרים למאה ה-3 לפני הספירה. עם זאת, כל עשרות הבתים בנויים על שטח תלול ועם תצפית רחבה על האזור ולכן אחת התאוריות היא שהם ככל הנראה נועדו להגן על האזור. תאוריה אחרת היא שהבתים היו קבר קדוש לעבודת האלים זאוס והרה. במהלך חפירות בשנת 1959 נמצאו בבית שעל הר אושי שברי כלי חרס, חלקם עם כתובות לא מפוענחות. אלה מוצגים במוזיאון הארכאולוגי בקריסטוס. סטירה שוכנת סמוך לחוף הים, ולה נמל קטן המקשר בין דרום אבויה לאטיקי שביבשת. סטירה היא יעד פנים תיירותי פופולרי עבור אתונאים בתקופת הקיץ. אוכלוסיית העיירה מנתה נכון ל-2011 817 נפש. Drakospita of South Evia בארכיון Greek Travel Pages (באנגלית)