laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאלאצו פאבה

פאלאצו פאבה (באיטלקית: Palazzo Fava או Palazzo Fava-Ghisilieri) הוא ארמון היסטורי ברחוב מאנצוני בבולוניה. נמצאות בו תערוכות אמנות ובית קפה. בשלושה חדרים ישנם ציורי קיר שצוירו על ידי לודוביקו קראצ'י, אגוסטינו קראצ'י ואניבלה קראצ'י, ושהוזמנו בשנת 1584 על ידי פיליפו פאבה. הארמון היה מבנה ישן כאשר נרכש על ידי משפחת פאבה בשנת 1546. המבנה הנוכחי נבנה בתקופת הרנסאנס, ושוקם על ידי פיליפו פאבה, שקיבל נדוניה גדולה על נישואיו לג'ינברה אורסי. לאחר השיקום נפתח הבניין ב-28 בינואר 2011 עם תערוכת הבכורה "Palazzo Fava. Palazzo delle Esposizioni" המציג עבודות מאוספי Fondazione Carisbo בכמה קומות. הוא היווה חלק מאירוע "הבולוניה סי ריבלה" הרחב יותר ונאצר על ידי מבקר האמנות פיליפ דבריו. "קומת קרקע" – אוספים מודרניים ועכשוויים של Fondazione Carisbo "פסנתר אצולה" – אדונים ותיקים בפונדזיונה קריסבו "גלריית הפסנתר" – בולוניה אתמול והיום – איך עיר משתנה "ספרייה" – כאשר לה סינה הייתה רחוקה: 1904–1947. Tiziano Terzani Clic! 30 anni d'Asia. La mostra, curated by Folco Terzani (30 June 2011 – 16 October 2011). I 1000 di Garibaldi, quelli che vollero inventare l'Italia (for the 150th anniversary of Italian unification), curated by Philippe Daverio, Massimo Negri and Roberto Guerri (8 July 2011 – 20 October 2011). Quadri di un'esposizione. Pittura barocca nella collezione del maestro Francesco Molinari Pradelli, curated by Angelo Mazza (21 June 2012 – 7 October 2012). Nino Migliori a Palazzo Fava. Antologica, curated by Graziano Campanini (18 January 2013 – 28 April 2013). Arturo Martini. Creature, il sogno della terracotta, curated by Nico Stringa (22 September 2013 – 12 January 2014). La ragazza con l'orecchino di perla. Il mito della Golden Age. Da Vermeer a Rembrandt. Capolavori dal Mauritshuis, curated by Marco Goldin (8 February 2014 – 25 May 2014). Max Klinger. L'inconscio della realtà, curated by Paola Giovanardi Rossi and Francesco Poli (25 September 2014 – 11 January 2015). Da Cimabue a Morandi. Felsina Pittrice, curated by Vittorio Sgarbi (14 February 2015 – 30 August 2015). Guido Reni e i Carracci. Un atteso ritorno, curated by Sergio Guarino (5 December 2015 – 13 March 2016). Edward Hopper, curated by Barbara Haskell (25 March 2016 – 24 July 2016). Bologna dopo Morandi 1945-2015, curated by Renato Barilli (23 September 2016 – 8 January 2017) Costruire il Novecento. Capolavori della Collezione Giovanardi, curated by Silvia Evangelisti (23 February 2017 – 25 June 2017). Astrid Kirchherr with the Beatles, curated by Kai-Uwe Franz (06 July 2017 – 09 October 2017). México. La Mostra Sospesa. Orozco Rivera Y Siqueiros (19 October 2017 – 18 June 2018). Sergio Vacchi. Mondi Paralleli, curated by Marco Meneguzzo (28 September 2018 – 25 November 2018). מדיה וקבצים בנושא פאלאצו פאבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאלאצו פאבה אתר האינטרנט הרשמי של פאלאצו פאבה (באיטלקית) "Palazzo Fava" (באיטלקית). "Bologna si rivela Palazzo Fava Bologna". 1995-2015.undo.net (באיטלקית). נבדק ב-2020-06-28. Ragazza di Vermeer. È lei la più vista del 2014 – Repubblica.it ערך זה הוא קצרמר בנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אן נויברגר

אן חנה "חני" נויברגר (באנגלית: Anne Neuberger; נולדה ב-1976) היא יהודייה-אמריקאית, מומחית לאבטחת סייבר בתפקיד סגנית היועץ לביטחון לאומי לענייני סייבר וטכנולוגיות מתפתחות. בעבר כיהנה כמנהלת אבטחת הסייבר בסוכנות לביטחון לאומי בפיקודו של הגנרל פול נקאסוני. היא הצטרפה לממשלה הפדרלית כעמיתת הבית הלבן, ועבדה בפנטגון עבור שר ההגנה רוברט גייטס, ולאחר מכן כיהנה כסגנית ניהול ראשי של הצי. לפני שנכנסה לשירות ממשלתי הייתה נויברגר סגנית נשיא בכירה לתפעול בחברה האמריקאית להעברת מניות ונאמנות. ב-6 בינואר 2021 דווח כי נויברגר תמונה לסגנית היועץ בתחום אבטחת הסייבר במועצה לביטחון לאומי של ממשל ביידן. ב-20 בינואר 2021 נכנסה לתפקידה. נויברגר קיבלה את התואר הראשון מטורו קולג' בשנת 1997. סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה עם תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בעניינים בינלאומיים בשנת 2005. סבא וסבתא של נויברגר הם ניצולי שואה, והוריה, חסידי סאטמר, היו בין הנוסעים בטיסת "אייר פראנס" החטופה בשנת 1976, שחולצו על ידי כוחות סיירת מטכ"ל במבצע יונתן מנמל התעופה הבינלאומי אנטבה. מבין שמונת הסבים והסבתות של הוריה – שבעה נרצחו באושוויץ ואחת שרדה. המשפחה שלה היגרה מהונגריה לארצות הברית אחרי השואה. נויברגר אמרה כי העובדה שמשפחתה עברה את השואה, כמו גם את חטיפת המטוס, סייעו לעצב את תפישת עולמה. נויברגר היא גם מייסדת הארגון ללא מטרות רווח, "אחות לאחות", שמשרת אמהות חד הוריות ברחבי ארצות הברית. היא גם מכהנת בדירקטוריון ב-Bridging Voice ובג'וינט. נויברגר מתארת עצמה כחובבת שפות ודוברת אנגלית, עברית, יידיש, ערבית וצרפתית. היא ובעלה יהודה הם פעילים בקהילה היהודית בבולטימור. מדיה וקבצים בנושא אן נויברגר בוויקישיתוף אן נויברגר, ברשת החברתית LinkedIn יצחק בן-חורין, וושינגטון, בת החסידות שהפכה לבכירה ב-NSA, באתר ynet, 13 בספטמבר 2015 יוסי נכטיגל, ‏הכירו: יועצת הסייבר של ג'ו ביידן - חסידית מברוקלין, באתר כיכר השבת, 7 בינואר 2021 שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 'סוג: הרצאה של חנה נויברגר' אינו ערך חוקי Inside the NSA, הרצאה של חנה נויברגר באתר יוטיוב (אורך: 1:29:34) (באנגלית) ארי טננבוים, ‏החרדית בתפקיד הבכיר בעולם בראיון נדיר, באתר כיכר השבת, 19 בינואר 2022 "NSA launches new cyber defense directorate". Washington Post (באנגלית). נבדק ב-2020-05-20. "Anne Neuberger". French-American Foundation (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-10-13. "Biden taps intelligence veteran for new White House cybersecurity role". Politico. "A Safer World". Ideas & Insights (באנגלית). נבדק ב-2020-05-26. "Anne Neuberger: Inside the NSA - The Long Now". longnow.org. נבדק ב-2019-10-13. "At The NSA, A Rising Star's Commitment To Faith — And Public Service". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2019-10-13. Anne Neuberger - Trustee , באתר המכון החרדי למחקרי מדיניות
קיילין רמבו

קיילין רמבו (באנגלית: Khylin Rhambo; נולד ב-8 בינואר 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. רמבו החל את הקריירה כבר בגיל צעיר. הוא דגמן לחברות כגון לי ג'ינס, הסברו, דיסני וצעצועי מאטל, לפני שהתעניין במשחק בגיל 8 ואז החל להשתתף בשיעורי משחק. התפקיד הראשון של רמבו הגיע כאשר לוהק לתפקיד אורח בסדרה "Reed Between the Lines" ובהמשך שיחק בתפקיד אורח בסדרה "מחשבות פליליות". בשנת 2013 לוהק לסרט העלילתי הראשון שלו, מותחן המדע בדיוני "המשחק של אנדר", בתפקיד דינק מיקר. בשנת 2014 לוהק רמבו לתפקיד מייסון יואיט בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר". מדיה וקבצים בנושא קיילין רמבו בוויקישיתוף קיילין רמבו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיילין רמבו, ברשת החברתית אינסטגרם קיילין רמבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיילין רמבו, באתר AllMovie (באנגלית) קיילין רמבו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "UPI Almanac for Monday, Jan. 8, 2018". United Press International. 8 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-8 בינואר 2018. נבדק ב-21 בספטמבר 2019. actor Khylin Rhambo in 1996 (age 22) {{cite news}}: (עזרה) Bricker, Tierney (11 במרץ 2014). "Mason Dye & Khylin Rhambo Cast in 'Teen Wolf'!". E! Online. נבדק ב-17 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה)
ואלמי

ואלמי (בצרפתית: Valmy) הייתה משחתת אחת מתוך שש, שנבנו בסדרת המשחתות Guépard עבור הצי הצרפתי במהלך שנות העשרים. נקראת על שם קרב ואלמי. לאחר כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, שירתה ואלמי בחיל הים של צרפת של וישי. ב-9 ביוני 1941 השתתפה בקרב בנהר הליטני במערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. הייתה בין ספינות הצי הצרפתי שהוטבעו בטולון ב־27 בנובמבר 1942. בהמשך נגרטה. Chesneau, Roger, ed. (1980). Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946. Greenwich, UK: Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-146-7. Rohwer, Jürgen (2005). Chronology of the War at Sea 1939–1945: The Naval History of World War Two (Third Revised ed.). Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 1-59114-119-2. Whitley, M. J. (1988). Destroyers of World War Two: An International Encyclopedia. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 0-87021-326-1. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיוקו קלויטוקה

דיוקו קלויטוקה (בצרפתית: Dioko Kaluyituka, נולד ב-2 בינואר 1987 בקונגו) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ. דיוקו קלויטוקה התחיל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת ויטה קלאב מקינשאסה בה שיחק שנתיים. ב-2007 הצטרף קלויטוקה לקבוצת ט.פ מזמבה בה שיחק מספר עונות, עם הקבוצה הוא שיחק בשנים 2007, 2008 ו-2009 בליגת האלופות האפריקאית ובשנת 2009 היה מלך השערים של התחרות עם 8 כיבושים. כמו כן הוא שיחק במסגרת גביע העולם למועדונים. בסיום גביע העולם למועדונים 2010 הוא זכה ב"כדור הכסף. בשנת 2011 דיוקו קלויטוקה עבר לשחק בקטר. הוא שיחק בליגת העל הקטרית במספר קבוצות. הוא סיים את הקריירה המקצועית בשנת 2018. בשנת 2004 רשם קלויטוקה את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קונגו. בשנת 2009 היה שותף לזכייתה של הנבחרת באליפות האומות האפריקאיות. בתחרות זו הוא כבש שלושה שערים, כולל שער במשחק הגמר. אליפות קונגו - 2007–2009 זכייה בליגת האלופות האפריקאית - 2008, 2009, 2010 מלך השערים בליגת העל הקטרית - 2013 גביע העולם למועדונים 2010 - "כדור הכסף דיוקו קלויטוקה, באתר Transfermarkt דיוקו קלויטוקה, באתר Soccerway דיוקו קלויטוקה, באתר WorldFootball.net דיוקו קלויטוקה, באתר National Football Teams דיוקו קלויטוקה, באתר FootballDatabase.eu
משרד החוץ (אוגנדה)

משרד החוץ של אוגנדה (MOFA) הוא משרד ממשלתי האחראי על יישום וניהול מדיניות החוץ של אוגנדה ופעילותה הבינלאומית. מטה המשרד ממוקם ברחוב קולוויל 2A, בגבעת נקאסרו, בחטיבה המרכזית בקמפלה, הבירה והעיר הגדולה ביותר באוגנדה. ההיסטוריה של המשרד מתוארכת לעצמאות אוגנדה ב-9 באוקטובר 1962. בתחילה היא הייתה תחת ניהולו של משרד ראש הממשלה. בשנת 1971 הוא הפך למשרד מן המניין. בשנת 1966 נוצרה תפקיד שר המדינה לעניינים בינלאומיים ובשנת 1988 התווסף תפקיד שר המדינה לעניינים אזוריים. נכון לאוקטובר 2016, סאם קוטסה הוא השר לענייני חוץ. הוא מילא תפקיד זה מאז 2005. שר המדינה לעניינים בינלאומיים הוא הנרי אוריים אוקלו מאז 2005. מאז ה-1 במרץ 2015, פילמון מטקה הוא שר המדינה לעניינים אזוריים. מבחינה אדמיניסטרטיבית, המשרד מחולק למנהל לשיתוף פעולה בינלאומי ולמנהל לשיתוף פעולה אזורי. יש בו גם את המחלקות הבאות: מחלקת הכספים והמנהל, האחראית לעניינים פיננסיים ומנהלתיים. המחלקה לביקורת פנימית, האחראית על הערכת סיכונים ותכנון אסטרטגיות מקלות. המחלקה "אחראית להבטיח שכל המערכות, הבקרות, התקנות והנהלים יהיו נאותים ויעילים". מרכז המשאבים, האחראי על תקשורת, יחסי ציבור ותקשורת, נושאי טכנולוגיית מידע ותקשורת, הכשרה ומעקב אחר ועידות שרים ושגרירים, ונושאים נלווים. מחלקת האיחוד האפריקאי, האחראית על תכנון, יישום ותיאום ביצוע המדיניות הלאומית כלפי האיחוד האפריקאי. מחלקת שירותי התפוצות, האחראית על פיתוח, ביצוע ומעקב אחר מדיניות הנוגעת לאוגנדים החיים ועובדים מחוץ למדינה. הוא נוצר בשנת 2007. מחלקת אסיה ואזור האוקיינוס השקט, האחראית על פיתוח, יישום ותיאום מדיניות ותוכניות הנוגעות ליחסים עם מדינות אסיה, שפת האוקיינוס השקט והאוקיינוס השקט. מחלקת הקהילה המזרח-אפריקאית ומדינות הטבעת, האחראית על פיתוח, יישום ותיאום מדיניות ותוכניות ממשלתיות כלפי מדינות הקהילה המזרח-אפריקאית, הוועידה הבינלאומית לאזור האגמים הגדולים והרשות הבין-ממשלתית לפיתוח. המחלקה ליחסי אירופה, האחראית על גיבוש, יישום ותיאום יחסי אוגנדה עם מדינות אירופה. שר החוץ של אוגנדה יחסי החוץ של אוגנדה About Us, www.mofa.go.ug Location, www.mofa.go.ug Foreign ministers S-Z, rulers.org DIRECTORATES, www.mofa.go.ug DEPARTMENT OF FINANCE AND ADMINISTRATION, www.mofa.go.ug INTERNAL AUDIT UNIT, www.mofa.go.ug ICT AND COMMUNICATIONS DIVISION, www.mofa.go.ug DEPARTMENT OF REGIONAL PEACE AND SECURITY, www.mofa.go.ug DEPARTMENT OF THE DIASPORA, www.mofa.go.ug REGIONAL ECONOMIC COOPERATION DEPARTMENT (REC), www.mofa.go.ug Protocol Department, www.mofa.go.ug DEPARTMENT OF CONSULAR SERVICES, www.mofa.go.ug
כריסטיאן רולפס

כריסטיאן רולפס (בגרמנית: Christian Rohlfs‏; 22 בדצמבר 1849 – 8 בינואר 1938) היה צייר מודרניסטי גרמני. בשנת 1851 עבר רולפס עם הוריו לפרדסדורף. בשנת 1864 הוא נפל מעץ וספג פציעה קשה ברגלו. הרופא המטפל נתן לו חומרי ציור כדי להתמודד עם השעמום. הוא זיהה את כישרונו האמנותי של הילד ועודד אותו להמשיך לצייר מאותו רגע ואילך. משנת 1866 למד רולפס בבית הספר התיכון בסגברג. רולפס פגש את הצייר וסופר האמנות לודוויג פייטש בברלין בשנת 1870, והלה המליץ עליו לבית הספר לאמנויות בווימאר, שם קיבל משרה מפאול תומאן. בשלב מוקדם זה הוא יצר בעיקר יצירות נטורליסטיות. עקב מחלה ברגלו האחרת (דלקת כרונית במח העצם), נאלצו לקטוע את רגלו בשנת 1873, ובשנת 1874 חזר רולפס ללימודיו. משנת 1884 היה אמן עצמאי בווימאר ופנה לאימפרסיוניזם. בשנת 1886, בהזמנתה של תרז היידנרייך, בילה כמה חודשים כאורח באחוזה ליד קאסל, שם צייר כמה דיוקנאות של המשפחה ואת נופי האחוזה. בשנת 1901 עבר להאגן בהזמנתו של קרל ארנסט אוסטהאוס, שם הצליח להקים סטודיו. בשנים 1904–1906 שהה רולפס בסוסט. בין השנים 1910–1912 היה במינכן והסביבה. הוא המשיך להתמקד בכנסיות ובבנייני ימי הביניים של סוסט ביצירתו עד שנות העשרים של המאה העשרים, וכן בתצפיות על מנזר אנדקס בבוואריה. בנוסף, צייר עירום ונופי הרים בבוואריה עילית. בסביבות 1910 פנה רולפס לאקספרסיוניסטים. באותה שנה הוא נבחר כחבר וכשופט באיגוד האמנים הגרמני בדרמשטאדט. נישואיו עם הלן פוגט בשנת 1919 וההכרה הציבורית שקיבל עם תערוכה מיוחדת בגלריה הלאומית בברלין העניקו לו תנופה החדשה. ביום הולדתו ה-75 בשנת 1924 הוענקה לו חברות באקדמיה הפרוסית לאמנויות. משנת 1927 הוא היה באסקונה כל שנה – בעיקר מחודשי האביב עד דצמבר. בשנת 1930 פגש שם את הלמוט מקה ומריאן פון ורפקין, איתם עבד עד לאביב 1931. עבודות רולפס רבות הוחרמו לתערוכת "האמנות המנוונת" במינכן בשנת 1937, ביניהן כ-450 יצירות ממוזיאון כריסטיאן רולפס בהאגן (מוזיאון אוסטהאוס האגן). נאסר עליו לצייר, והוא הוצא מהאקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין ב־7 בינואר 1938, יום לפני מותו. כמה מגמות מודרניות באות לידי ביטוי בעבודתו האמנותית של כריסטיאן רולפס, החל מהציור הנטורליסטי שבלט בשנות השבעים. עבודתו בלטה בשני הסגנונות החשובים של תקופתו, תחילה האימפרסיוניזם ואחר כך האקספרסיוניזם. האוסף הנרחב ביותר של יצירותיו, כלומר כ־700 עבודות מכל הסוגים, נמצא עדיין במוזיאון אוסטהאוס האגן. מופשט בכחול סצנה תנכית נוף סתווי כנסייה בסוסט גשר בווימאר אשה קוראת כרזנטמות החייל מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן רולפס בוויקישיתוף כריסטיאן רולפס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Christian Rohlfs (German, 1849–1938)", www.moma.org Christian Rohlfs". German Art in the 20th Century: Painting and Sculpture 1905 1985 (Catalogue of an exhibition held at the Royal Academy of Arts, London). London: Royal Academy of Arts/ Prestel Verlag. 1985. pp. 497–8. The Prisoner: Christian Rohlfs : Art in Print, artinprint.org Kunsthalle der Hypo-Kulturstiftung München und Von der Heydt-Museum Wuppertal, Christian Rohlfs, Hirmer Verlag München 1996, Vorwort S. 9.
גפאר (משחתת, 1928)

גֶפַּאר בצרפתית: Guépard, "צ'יטה") הייתה האונייה הראשונה בסדרה של המשחתות מדגם "גפאר" של הצי הצרפתי בשנות העשרים של המאה העשרים. לאחר כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, שירתה "גפאר" בחיל הים של צרפת של וישי. ב-9 ביוני 1941 השתתפה בקרב בנהר הליטני במערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. הייתה בין ספינות הצי הצרפתי שהוטבעו בטולון ב־27 בנובמבר 1942. בהמשך נגרטה. Chesneau, Roger, ed. (1980). Conway's All the World's Fighting Ships 1922–1946. Greenwich, UK: Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-146-7. Rohwer, Jürgen (2005). Chronology of the War at Sea 1939–1945: The Naval History of World War Two (Third Revised ed.). Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 1-59114-119-2. Whitley, M. J. (1988). Destroyers of World War Two: An International Encyclopedia. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 0-87021-326-1. מדיה וקבצים בנושא גפאר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גדעון גרץ

גדעון גרץ (נולד ב-29 בספטמבר 1929) הוא פסל שווייצרי-ישראלי, המתגורר בפיאזולה (אנ'), סמוך לפירנצה, איטליה. גרץ נולד בתל אביב, בנם של היינץ ורחל גרץ (לבית בן-טובים), נין ליצחק אייזיק בן-טובים. בנערותו למד במוסד החינוכי בבית אלפא, בחברת הנוער בקיבוץ נגבה והיה חבר בתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1946 התקבל לבית-הספר החקלאי במקווה-ישראל. בראשית שנת 1948, בגיל שבע-עשרה וחצי, התגייס לשורות הפלמ"ח יחד עם חבריו מחיפה, שהיוו את הכשרת כפר-מנחם. שירת בפלוגה ד' של הגדוד החמישי בחטיבת הראל. כחייל בדרגת טוראי השתתף בקרב של השיירה האחרונה שעלה לירושלים, בקרב על שועפת ובקרב על שיח-ג'ראח. במהלך הקרב על כיבוש בית נששיבי, נפצע ברגלו ופונה לבית החולים הדסה הר-הצופים. לאחר תקופת החלמה בת חודשיים ומחצה, חזר לפעילות מלאה בשורות המחלקה ששהתה במשלטים באזור לטרון. בתחילת שנת 1949 השתחררה המחלקה והשלימה את הקמת קיבוץ רבדים. בשנת 1951 הצטרף לפעילות הימית המתרחבת של משפחתו – מ. דיזנגוף ושות'. בקיץ אותה שנה הוא וחברתו מרים פראושטטר עברו בשוגג את הגבול עם סוריה, במהלך טיול פרטי, נשבו ונכלאו בדמשק. גרץ נפצע ברגלו מירי ונותח במהלך שביו. השנים שהו בכלא הסורי חמישה חודשים ושוחררו במסגרת עסקת חילופי שבויים. בשנת 1954 החל לימודיו באקדמיה לפיסול ב-Accademia di belle arti בפירנצה ובשנת 1956 התקבל ל-Les Beaux-Arts ("בוזאר") בפריז, שם היה תלמידו של הפסל מרסל ג'מון. בשנת 1960 השתקע בפירנצה. עד ראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 נשאה יצירתו אופי פיגורטיבי. לאחר מכן החל לעסוק בפיסול מופשט, כשהוא עושה שימוש בטכניקות ייחודיות להלחמה וכיפוף מתכות. הוא הרבה ליצור פיסול גדול מידות שיועד למרחב הציבורי. עבודותיו בתחום הפיסול מוצגות במוזיאונים ובאתרים ציבוריים ברחבי העולם. בין היתר, מוצבים פסליו במקומות ציבוריים בערים מרכזיות בכמו ציריך, דטרויט, ניו יורק, לוס אנג'לס, בריסביין, שיקגו וברלין. בין עבודותיו הבולטות בישראל: הפסל "האור הפנימי" בקמפוס מכון ויצמן, הפסל "קשר גורדי" המוצב בשדרות בן-גוריון בתל אביב, מול "בית איילה" והפסל "שלהבת עציוני" בירושלים, שהוקם על ידי עמותת ותיקי גדוד מוריה של חטיבת עציוני. אביו, היינץ גרץ, היה שותפם של מאיר דיזנגוף ומאיר אריסון בבעלות על חברת הספנות מ. דיזנגוף ושות'. אחת מאניות החברה, "אברהם גרץ" שנקראה על שם אביו, עלתה לכותרות בישראל ובעולם בשנת 1952 כאשר אדן גרץ, בנו של היינץ ואחיו של גדעון, השתלט על הספינה במימי ארצות הברית ואיים להטביע אותה על אנשיה, אם אביו לא יתמנה לשר התחבורה. באותה שנה עבר לאיטליה, בה הקדיש שנים רבות למחקר על הצייר וינסנט ון-גוך, מחקר שהתפרסם כספר משנת 1963 בשם "שפתו הציורית של ון-גוך". אחיו של היינץ, פול גרץ, היה מפיק הוליוודי ידוע ("האם פריז בוערת"). בחודש נובמבר 1979 נשא גדעון לאשה את סוניבה סונד רסמוסן מאוסלו. נולדו להם שני בנים ושתי בנות. הבן דן ("ביבי") הקים יקב ידוע באיטליה, שיינותיו משווקים גם בישראל דודתו (אחות אִמו) הייתה אספנית האמנות הנודעת אילה זקס-אברמוב. מדיה וקבצים בנושא גדעון גרץ בוויקישיתוף גדעון גרץ, באתר הפלמ"ח ירון וילנסקי, פעם בחיים, באתר ערוץ 2, ‏2003 גדעון גרץ, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית אתר שלטי רחובות ומספרי בתים – פסל חוצות של גדעון גרץ, באתר www.streetsigns.co.il חטיבת עציוני, באתר מסבירן The Symbolic Language of Vincent van Gogh, Wiley Online Library Paul Graetz, The Movie DB שלמה פפירבלט, הענבים של "ביבי", באתר ynet, 23 בדצמבר 2002
קרל מלצ'ין

קרל וילהלם כריסטיאן מלכין (בגרמנית: Carl Wilhelm Christian Malchin‏; 14 במאי 1838 – 23 בינואר 1923) היה רסטורטור וצייר נוף גרמני שצייר בעיקר מוטיבים כפריים ונופי עיר. קרל מלכין נולד כבן של הסנאטור פרידריך פרנץ מלכין. הוא למד בבית הספר התיכון ברוסטוק לפני שסיים התמחות כגאודיסט בשוורין. שאיפתו לקריירה הייתה להיות מהנדס ספינות, אך מצבו הגופני לא איפשר זאת. לאחר סיום התמחותו עבד כעוזר למורה שלו במשך שלוש שנים. במהלך תקופה זו הוא הכיר את ציירי שוורין אוטו דורר ואדוארד ארקה, שנתנו שם לימודי טבע. הם כנראה גרמו למלצ'ין לרצות לצייר. בין השנים 1860 עד 1862 הוא למד בפוליטכני במינכן כדי להשתתף בהרצאות בגאודזיה והנדסה. אך מלצ'ין העדיף לבקר בסטודיו של האמן וכך הכיר את ציירי הנוף אדולף היינריך לייר. ויוליוס נואר, גם הוא צייר נוף ידוע בזמנו, שאיתם לקח שיעורים נוספים. הציור כבש אותו, אך הוא סיים את הכשרתו כמודד ולאחר התמחות ברוסטוק הוא גם עבר את בחינת ההנדסה. מסיבות כלכליות עבד מלכין כמהנדס של הדוכס הגדול ממקלנבורג, במשרד המודדים בשוורין וצייר בזמנו הפנוי. בשנת 1866 הוא התחתן עם יוהנה בוש, ובשנת 1867 נולד בנו פרידריך. כבר ציוריו משנת 1871 עד 1872, רובם עם מוטיבים כפריים, והם מראים יכולת תצפית טובה, קווים נקיים ומבחר מתאים של פרטים בתמונה, מלכין תפס את הסביבה הכפרית באיכות ציורית מצוינת. תמונותיו של מלכין משכו תשומת לב בחוגי האמנות במקלנבורג, כך שצייר החצר תיאודור סלופקה הציג בפני הדוכס הגדול פרידריך פרנץ השני במטרה להשיג מימון לצייר הצעיר. הדוכס הגדול אישר מלגה, קצבה חודשית וחופשת היעדרות משירות ללימודים בבית הספר לאמנות בויימאר, שנוסד בשנת 1860 על ידי חוקר הטבע סטניסלוס פון קלקרוית, כשהחל מלכין ללמוד בסתיו 1873. הוא עבר לווימאר עם אשתו ובנו. הריאליזם של מלכין הושפע רבות ממורו ומנהל בית הספר תאודור האגן. אלברט ברנדל היה גם אחד ממוריו. שני הציירים עיצבו את סגנונו של מלצ'ין. למרות המלגה, מלכין היה מוטרד כל הזמן מכסף, תמונותיו עדיין לא נמכרו היטב ולכן נאלץ לשלוח מכתבי בקשה לשוורין מספר פעמים ולבקש העברות כספים מראש. הוא גם הציע באופן קבוע את ציוריו לדוכס הגדול למכירה, והחצר המלכותית קנתה גם כמה ציורים, אם כי לעיתים קרובות מתחת לערכם. לכן, לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1879, הוא קיבל את התפקיד המוצע כמשקם את אוסף הציורים הדוכסי. החוזה לכך תוכנן בנדיבות והשאיר לו הרבה מקום לציור ולחופשה. מלכין התייחס ברצינות רבה למשימת השחזר ולארגון אוסף הציורים. בשנת 1881 צייר מלכין בבולטנהאגן, בשנת 1882 נסע לווסטרו וארנשופ. נראה שהאזור סביב ארנשופ עורר בו השראה אמנותית, משום שיש בעבודותיו תמונות ושרטוטים רבים. בשנת 1890 העניק לו הדוכס הגדול פרידריך פרנץ השלישי. תואר פרופסור. משנת 1903 התגורר מלכין בכפר אוסטורף, שהיה אז בפאתי העיר, כעת רובע בשוורין. קרל מלכין פרש ב־14 ביולי 1915. תערוכת יחיד שלו לא יכלה להתקיים בגלל מלחמת העולם הראשונה. רק לאחר מותו של האמן בשנת 1923 נערכה תערוכה שהפכה ל"תערוכת זיכרון". חורף בפארק המצודה מצודה שורצבורג נוף קיץ אביב בכפר פרות שותות סירה באגם מדיה וקבצים בנושא קרל מלצ'ין בוויקישיתוף Ahrenshoop Kunst: Brief biography Helge Dvorak: Biographisches Lexikon der Deutschen Burschenschaft. Band II: Künstler. Winter, Heidelberg 2018, ISBN 978-3-8253-6813-5, S. 478–479. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרל מלצ'ין".
גייפיקאיאן

גייפיקאיאן (בהונגרית: Gyepükaján) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בגייפיקאיאן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 425 ובשנת 2020 רק 337 תושבים. בגייפיקאיאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא גייפיקאיאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גייפיקאיאן (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מגייפיקאיאן שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אסמא מוחמד עבדאללה

אסמא מוחמד עבדאללה (בערבית: أسماء محمد عبدالله, תעתיק מדויק: אסמאא' מחמד עבדאללה, נולדה ב-1946) היא פוליטיקאית ודיפלומטית סודאנית. היא כיהנה כשרת החוץ בממשלת ארצה, האישה הראשונה בתפקיד זה. עבדאללה נולדה בעיר ח'רטום. בשנת 1971 סיימה את לימודיה בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטת חרטום. היא למדה גם באוניברסיטת סירקיוז שבארצות הברית. עבדאללה עבדה כדיפלומטית במשרד החוץ של סודאן, אחת משלוש הנשים הראשונות שהועסקו בו. ב-1989, לאחר ההפיכה שבה עלה לשלטון עומר אל-בשיר, נאלצה לעזוב את עבודתה ונרדפה על ידי השלטון החדש. היא יצאה לגלות במרוקו ושם עבדה כיועצת לארגונים בינלאומיים, לרבות הארגון האסלאמי העולמי לחינוך, מדע ותרבות (ICESCO) (אנ'). במהלך המחאות בסודאן (2018–2019) פעלה עבדאללה במסגרת כוחות החופש והשינוי (אנ'), מסגרת של ארגוני אופוזיציה למשטרו של אל-בשיר. ב-2019 בחר ראש הממשלה הסודאני החדש עבדאללה חמדוכ בעבדאללה בהמלצת הארגון שבו פעלה לשמש כשרת החוץ בממשלתו החדשה, שקמה במסגרת תהליך הדמוקרטיזציה של סודאן. היא כיהנה בתפקיד מספטמבר 2019 ועד יולי 2020. מדיה וקבצים בנושא אסמא מוחמד עבדאללה בוויקישיתוף Women take prominent place in Sudanese politics as Abdalla Hamdok names cabinet, באתר The National News (אבו דאבי), 4 בספטמבר 2019 (באנגלית)