laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גביע העולם בשחמט 2021

גביע העולם בשחמט 2021 הוא הטורניר ה־11 של גביע העולם בשחמט, שמארגן פיד"ה. זהו טורניר יחידים, שנערך לפי שיטת המפסיד יוצא. בתחרות השתתפו 206 שחמטאים והיא נערכה בין ה־10 ביולי 2021 ל־6 באוגוסט 2021 בסוצ'י, רוסיה. במקום הראשון זכה יאן-קשישטוף דודה, שניצח בגמר את סרגיי קריאקין בתוצאה ½ : ½1. השניים העפילו לתחרות המועמדים 2022. אלוף העולם, מגנוס קרלסן, סיים במקום השלישי. 206 המשתתפים נבחרו במספר אופנים: אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן אלופת העולם בשחמט לנשים, ג'ו ונג'ון ארבעת השחמטאים שהעפילו לחצי גמר גביע העולם בשחמט 2019 אלוף העולם לנוער 2019 89 שחמטאים מתחרויות יבשתיות 13 השחמטאים עם ממוצע מד הכושר הגבוה ביותר שלא עלו לפי הקריטריונים הקודמים 91 התאחדויות לאומיות עם הדירוג הגבוה ביותר של 10 השחמטאים המובילים במדינה יכולים לבחור שחמטאי אחד שלא העפיל בקריטריונים הקודמים 4 שחמטאים על פי בחירת נשיא פיד"ה 2 שחמטאים על פי בחירת המארגנים. בכל סיבוב שני השחמטאים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 30 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים משוחקים בשני ימים רצופים. אם בתום שני המשחקים התוצאה היא שוויון, למחרת המשחק השני מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא: שני משחקי שח מהיר. 25 דקות עם תוספת של 10 שניות למסע. שני משחקי שח מהיר. 10 דקות עם תוספת של 10 שניות למסע. שני משחקי בליץ. 5 דקות עם תוספת של שלוש שניות למסע. משחק ארמגדון אחד. ללבן 5 דקות לשחור 4 דקות. תוספת של 3 שניות למסע החל מהמסע ה-61. במקרה של תיקו השחור זוכה. המנצח בהתמודדות בכל סיבוב עולה לשלב הבא בתחרות והמפסיד מודח ממנה. בסיבוב הראשון יתמודדו 156 המועמדים עם מד הכושר הנמוך ביותר. 78 המנצחים ו־50 השחמטאים עם מד הכושר הגבוה ביותר יתמודדו בסיבוב השני. ומהסיבוב הזה ואילך המנצחים מתקדמים לשלב הבא. שני שחמטאים יעפילו לתחרות המועמדים 2022. המעפילים יהיו שני המדורגים הגבוהים ביותר ב־4 המקומות הראשונים מלבד קרלסן, נפומניאשצ'י וראג'בוב שכבר העפילו לתחרות המועמדים. מפני שאף אחד מהם לא העפיל לגמר שני העולים לגמר יאן-קשישטוף דודה וסרגיי קריאקין העלו לתחרות המועמדים. בנוסף, כל העולים לרבע הגמר, מלבד העולים לגמר וקלרסן שכבר העפילו לתחרות המועמדים, העפילו לגראנד פרי 2022 שמשם תהיה הזדמנות גם כן להעפילו לתחרות המועמדים. העולים הם: אטיין בקרו, וידיט גוג'ראתי, ולדימיר פדוסייב, מוחמד אמין טבאטבאי וסם שנקלנד. אתר האינטרנט הרשמי של גביע העולם בשחמט 2021 (באנגלית) חוקי גביע העולם השחמט מאתר פיד"ה 20% מהזכייה עובר לפיד"ה לבון פרש מהתחרות בגלל בעיות רפואיות
קובי קרני

קובי קרני (נולד ב-1971) הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל המכהן כסגן מפקד מחוז הצפון. קרני החל את שירותו במשטרת ישראל כלוחם במשמר הגבול. לאחר קורס קצינים שימש מדריך במגמת לוט"ר, סגן מפקד יחידת אלון, מפקד פלוגה במג"ב איו"ש, מפקד פלוגה במג"ב ירושלים, קצין מתקנים ארצי, מפקדה הראשון של יחידת שחר 101 במג"ב חוף וב-2013 מונה לסגן מפקד תחנת זבולון. באוקטובר 2014 מונה למפקד תחנת עכו, באוקטובר 2016 מונה למפקד תחנת זבולון ובמאי 2020 מונה לקצין אג"ם של מחוז חוף. באפריל 2021 מונה למפקד בסיס ההדרכה של משמר הגבול. במהלך המהומות בלוד מונה למפקד הכוח המשימתי של מג"ב שנשלח לעיר להשלטת הסדר. בשנת 2023 מונה לתפקיד סגן מפקד המחוז הצפוני של משטרת ישראל. קרני בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומנהל עסקים ותואר שני בהיסטוריה. נשוי לאורית ואב לשלוש בנות. מתגורר עם משפחתו בכרמיאל. חילופי פיקוד בתחנת זבולון של מחוז חוף, אתר משטרת ישראל, 3 במאי 2020 מפקד מג"ב בלוד: "המשימה הייתה לחצוץ בין יהודים וערבים בעיר", באתר וואלה, 22 במאי 2021
STS-7

STS-7, היא המשימה השביעית בתוכנית המעבורות של נאס"א, והמשימה השנייה של מעבורת החלל צ'לנג'ר. משימה זו יצאה אל הדרך עם המראתה ב-18 ביוני 1983. מפקד המשימה: רוברט קריפן (Robert Crippen) טייס: פרדריק הוק (Frederick H. Hauck) מומחה משימה: ג'ון פביאן (John M. Fabian) מומחית משימה: סאלי רייד (Sally K. Ride) מומחה משימה: נורמן ת'אגארד (Norman E. Thagard) המראתה השנייה של הצ'לנג'ר אל החלל החלה ב-18 ביוני 1983 בשעה 7:33 לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית. זו הייתה משימת החלל הראשונה שבה השתתפה אישה אמריקאית, סאלי רייד (Sally K. Ride). בנוסף, לקחה המשימה את הצוות הגדול ביותר עד אותה תקופה (5 אסטרונאוטים). בנוסף לסאלי, חברי הצוות של אותה משימה היו רוברט קריפן מפקד המשימה, שהיה טייס במשימת STS-1, פרדריק הוק טייס המשימה, ג'ון פביאן ונורמן ת'אגארד שהיו מומחי משימה כמו סאלי. ת'אגארד, רופא בהכשרתו, טס מוקדם מן המתוכנן למחזור שלו משום שנאס"א רצתה לחקור בטיסה זו את בעיית מחלת הטיסה, שהשפיעה על צוות STS-5. שני לווייני תקשורת שנשאה המעבורת, לוויין ANIK C-2 של חברת Telesat of Canada ולוויין שני מסדרה Palapa B-l של מדינת אינדונזיה, הוצבו בהצלחה בחלל ללא תקלות. שבעה מטעני Get Away Special הוחזקו במעבורת לשם ניסויים באפס גרביטציה. אחד מהניסויים עסק בהתנהגות חברתית במושבת נמלים בהיעדר גרביטציה. בנוסף לכל ניסויים אלו נוסו עוד כ-10 ניסויים בתחומים שונים. אחד המטענים של המעבורת נקרא SPAS-01. זהו לוויין שניתן לשחרר מן המעבורת בעזרת הזרוע הרובוטית כך שיטוס לצידה בחופשיות, וללכוד אותו בחזרה כעבור מספר ימים. מטען זה בדק יצירה של סגסוגות מתכת במיקרו-כבידה. מטען זה נשלח מטעם סוכנות החלל הגרמנית. הניסוי במטען זה בוצע ביום הטיסה החמישי. המערכת כללה גם מצלמת 16 מ"מ שצילמה את המעבורת מן הלוויין. מצלמה זו כבר טסה לחלל בעבר, באחת הטיסות של טילי ליטל ג'ו במסגרת תוכנית מרקורי. STS-7 שבה לכדור הארץ ב-24 ביוני 1983 בשעה 6:57 בבוקר לפי השעון הפסיפי (PST), והייתה אמורה להיות למשימה הראשונה שנוחתת היישר במרכז החלל קנדי, אך בגלל תנאי מזג אוויר קיצוניים הופנתה למסלול נחיתה 15 בבסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה. המשימה ארכה 6 ימים, שעתיים 23 דקות ו-59 שניות שבהם עברה המעבורת מרחק כולל של 4,072,553 ק"מ, ב-97 הקפות סביב כדור-הארץ. צ'לנג'ר חזרה אל מרכז החלל קנדי ב-29 ביוני 1983. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-7 בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א סיכום המשימה, חדש יותר סרטון על המשימה תיאור המשימה
קרני

האם התכוונתם ל... אזור התעשייה קרני – אזור תעשייה בסמוך למעבר קרני מנחת קרני – שדה תעופה ובהמשך מנחת תעופה בסמוך למעבר קרני שבמערב הנגב מעבר קרני – מעבר גבול לסחורה הנמצא במערב הנגב, בסמוך לעזה קרני שומרון – התנחלות בשומרון ארט קרני – שחקן קולנוע אמריקאי אשר קרני – איש עסקים שהורשע במכירת ציוד לנשק גרעיני לחברות בהודו ובפקיסטן ג'ון קרני – מושל דלאוור גלעד קרני – ויולן ישראלי ויניפרד קרני – סופרג'יסטית, פעילת איגודי עובדים, ומהפכנית לאומנית אירית טום גלין-קרני – שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי יאיר קרני – אתלט ישראלי יהודה קרני – משורר עברי, עיתונאי, עורך ומתרגם. חתן פרס ביאליק יואב קרני – עיתונאי ישראלי יובל קרני – עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי ליעד סואץ-קרני – כדורסלנית ישראלית מיקה קרני – זמרת-יוצרת ישראלית נחמן קרני – דובר צה"ל קובי קרני – קצין במשטרת ישראל רז קרני – קצין צה"ל, מפקד על מערך קידום אוכלוסיות שלום הלוי קרני – רב בית הכנסת בשכונת בית ישראל המשתייך ליהדות תימן רחוב הרב חיים עוזר קרני (DDG-64) – משחתת אמריקאית קרני רנטגן – קרינה אלקטרומגנטית קורן קרן קרנית
צילץ

צילץ (בפולנית: Biała, ‏האזנה‏Ⓘ‏, בגרמנית: Zülz, בשלזית: Biołŏ, Biołŏ Prudnickŏ) היא עיירה קטנה בפולין, השוכנת בחלק הדרומי של פרובינציית אופולה במחוז פרודניק ליד הגבול עם צ'כיה. זהו המושב המינהלי של נפת צילץ. אוכלוסייתה מונה 2,426 תושבים (2019). העיירה נוסדה במאה ה-13, על כן היא אחת העיירות העתיקות בפולין, והיסטורית היא הייתה חלק מדוכסות אופולה ומהאימפריה ההבסבורגית האוסטרית. במשך מאות שנים שכנה צילץ באוסטריה, פרוסיה, גרמניה ולאחר מלחמת העולם השנייה בפולין. מיעוט גרמני משמעותי מתגורר בסביבה. העיירה כוללת גם אנדרטאות אדריכליות רבות ומבנים היסטוריים. ערך מורחב – קהילת יהודי צילץ מאז סוף המאה ה-14 התיישבו יהודים רבים בעיירה במיוחד ובעיירה ניסה. בניגוד ליישובים אחרים בהם היו קהילות יהודיות, בערי שלזיה, יהודי צילץ לא גורשו בסוף המאה ה-16. במאה ה-18 צילץ הפכה לעיירה היחידה בגרמניה שבה חיו יותר יהודים מאשר נוצרים (בשנת 1782 התגוררו בעיירה 961 נוצרים ו- 1,061 יהודים). תושבי צילץ היהודים שגשגו וחשו ביטחון, עד כדי כך שהם קראו לעירם בעברית "מקום צדק" או "עיר צדיקים". גרמניה מרינהייד, גרמניה צ'כיה מסטו אלברכטיצה, צ'כיה צ'כיה Vlčice, צ'כיה מדיה וקבצים בנושא צילץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צילץ (בפולנית) ביאלה (מחוז אופולה, פולין), דף שער בספרייה הלאומית Zuelz, באתר "Destroyed German Synagogues and Communities" (באנגלית) קהילת יהודי צילץ באתר השטאטל הווירטואלי (בפולנית) סרטונים בערוץ של צילץ, באתר יוטיוב Cmentarz Żydowski - Urząd Miejski w Białej, biala.gmina.pl Woronczak J. P, Mochum Zadek – żydowska nazwa Białej, „Annales Silesiae” 1993, t. XXIII, s. 131; Walerjański D., Z dziejów Żydów na Górnym Śląsku do 1812 roku, „Orbis Interior: pismo muzealno-humanistyczne” 2005, t. V, s. 32. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דנאיתיים

דָּנָאִיתִּיים (שם מדעי: Danainae) היא תת-משפחה של פרפרים ממשפחת הנימפיתיים, המונה כ־300 מינים החיים בעיקר באזורים טרופיים. הטקסון סווג ב-1833 על ידי בואדיוול כמשפחה (Danaidae) של פרפרים. אולם הסווג שונה והיא מוגדרת היום כתת-משפחה במשפחת הנימפתיים. תפוצתם ברחבי עולם אולם באמריקה יש רק ארבעה מינים (בהם דנאית מלכותית) ובאירופה רק שני מינים. תפוצת רוב המינים באפריקה, אסיה ואוסטרליה. בישראל מין אחד בלבד והוא דנאית הדורה. מדיה וקבצים בנושא דנאיתיים בוויקישיתוף דנאיתיים, באתר ITIS (באנגלית) דנאיתיים, באתר NCBI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופטימאטים

האופטימאטים (optimates; הטובים ביותר) או הבונים (boni; אנשים טובים) היו סיעה אריסטוקרטית ברפובליקה הרומית המאוחרת שחבריה הגיעו בדרך כלל מקרב המשפחות המיוחסות ביותר ברפובליקה הרומית. הסיעה ביקשה להגביל את כוחן של אספות העם ושל הטריבונים הפלבאים ולעומת זאת להגביר את השפעתו של הסנאט, שבראייתה היה יציב יותר ומחויב יותר לטובת המדינה הרומית. האופטימאטים העדיפו את האצילים (nobilis) והתנגדו במידה מסוימת לכניסתם לפוליטיקה של "אנשים חדשים" (novi homines), אנשים שלא הגיעו ממשפחות בעלות עבר פוליטי. באופן אירוני אחד האופטימאטים הידועים ביותר, קיקרו, היה בעצמו "איש חדש" והראשון ממשפחתו שהגיע לסנאט, לאחר שנבחר הודות לתמיכה עממית רחבה. בנוסף למטרותיהם הפוליטיות התנגדו האופטימאטים להרחבת האזרחות הרומית ותמכו בשימור "מנהגי האבות" (mos maiorum). האופטימאטים היו מודאגים במיוחד מעלייתם של מצביאים, כדוגמת גאיוס מריוס, פומפיוס ויוליוס קיסר, שבהשתמשם בטריבונאט, באספות ובחייליהם עלו בכוחם על הסנאט עצמו. ראשית התנגדו האופטימאטים לתוכניתו של מריוס לגייס רומאים עניים לצבא ולספק להם נשק על חשבון המדינה (בניגוד לנוהג הרומאי לפיו על החייל לרכוש בעצמו את ציודו) ובכך ליצור תלות בינם לבין המצביא שלהם. בהמשך התנגדה הסיעה לניסיונות ליישב את החיילים הוותיקים (שכבר היו נאמנים למצביאים שונים) על אדמות מדינה. שיא השפעתם של האופטימאטים היה תחת הדיקטטורה של לוקיוס קורנליוס סולה, שבמהלך שלטונו נושלו האסיפות כמעט לחלוטין מכוחן, מספר חברי הסנאט הוגדל, ופופולרים (הסיעה הנגדית) רבים הוצאו להורג. עם זאת לאחר התפטרותו של סולה ומותו הושבו לאחור רבים מתיקוניו. אופטימאטים ראויים לציון, לצד קיקרו וסולה, הם קאטו הצעיר ומרקוס יוניוס ברוטוס. על-אף שהתנגדו לפומפיוס במהלך כל הקריירה הפוליטית שלו, בסופו של דבר תמכו בו האופטימאטים בזמן מלחמת האזרחים נגד יוליוס קיסר. Adrian Goldsworthy, Caeser - The life of Colossus. Yale university press, 2006 אופטימאטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Adrian Goldsworthy (2006), p. 361
כוונת MARS

כוונת MARS (באנגלית: Multi-purpose Aiming Reflex Sight, ובעברית: כוונת השלכה רב תכליתית) היא כוונת המשלבת שני מכשירי תצפית, כוונת השלכה וכן כוונת לייזר, וגם כוונת ברזל כגיבוי. היא תוכננה ומיוצרת על ידי חברת ITL Optronics, שבסיסה בישראל. הלייזר עשוי להיות גלוי או אינפרא אדום וניתן להפעיל אותו לפי הצורך באמצעות מתג לחץ. הכוונת נרכשה על ידי מספר צבאות, כולל צבא ארצות הברית, עבור סדרת ה-M16; צה"ל, עבור רובה התבור; וצבא הודו (בייצור מקומי ברישיון כ-Raptor sight), עבור רובה INSAS, כמו גם לקוחות אחרים. אופטיקה וחיישנים: Aimpoint AB טריג'יקון ELCAN טכנולוגיות אופטיות EOTech מפרולייט מדיה וקבצים בנושא כוונת MARS בוויקישיתוף חוברת ITL Mars
אהרן קפיטולניק

אהרן קפיטולניק (12 בפברואר 1937 – 14 ביוני 2014) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. קפיטולניק, שהיה ידוע בכינוי "קפי", נחשב לאחד מגדולי שחקניה של הכח רמת גן. קפיטולניק, יליד שכונת פלורנטין, החל את דרכו בכדורגל כבלם בקבוצת מכבי רמת גן, ששיחקה באותן שנים בליגה ב'. ב-1959 התאחדה הקבוצה עם הכח תל אביב וביחד יצרו השתיים את הכח מכבי רמת גן. ב-1962 עלתה הקבוצה לליגה הלאומית, ותוך שתי עונות בלבד הפכה לאלופת ישראל בעונת 1964/1965. בעונה עצמה במחזור האחרון נוצחה הפועל תל אביב (יריבתה העיקרית לתואר ביחד עם הפועל פתח תקווה) בחוץ על ידי מכבי נתניה 1-0, בזמן שהכח גברה באצטדיון בגלי גיל על מכבי תל אביב 1-3 וטיפסה למקום הראשון, כשהיא מקדימה את הפועל פתח תקווה בהפרש שערים בלבד וזוכה באליפות בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. קפיטולניק שימש כקפטן הקבוצה, והיה אחד מגיבורי האליפות ביחד עם יהודה שהרבני ולופא קדוש. בתקופת השיא שלו כשחקן, נכלל קפיטולניק בסגל הרחב של נבחרת ישראל וערך בה הופעה אחת. כמו כדורגלנים ישראלים רבים באותה תקופה, הוא סירב לעבור לשחק בחוץ לארץ, לאחר שקיבל הצעה מקבוצה דרום אפריקאית. בינואר 1967 מונה כמאמן-שחקן בקבוצת הכח מכבי רמת גן. ביולי 1968, עזב את הכח, לאחר שעבר קורס מאמנים במכון וינגייט ועבר לשמש מאמן-שחקן בהפועל הרצליה. בעונת 1973–1974 אימן את הפועל חולון ולקראת סוף העונה חזר לאמן את הכח מכבי רמת גן. בעונת 1977–1978 אימן את הפועל פתח תקווה, וחזר לאמן אותה בעונת 1982–1983. את עיקר הצלחתו כמאמן השיג כאשר העפיל עם מכבי רמת עמידר לגמר גביע המדינה בשנת 1980 וכאשר העלה את הפועל לוד לליגה הלאומית ב-1982, לראשונה מזה 17 שנים. ביוני 1984 חזר לאמן את הפועל לוד, אולם עזב באוקטובר עקב מחלוקת על תנאי שכר. בשנת 1993 אימן את הפועל רמת-גן גבעתיים. קפיטולניק היה נשוי לסטנדאפיסטית יעל קפיטולניק, שבהופעותיה נהגה לספר על חיי הזוגיות של השניים. לזוג שלושה ילדים, ששניים מתוכם היו גם הם כדורגלנים. לאחר מאבק במחלה קשה, נפטר קפיטולניק ביוני 2014 בגיל 77, חודש וחצי לאחר פטירתו של חברו להכח רמת גן, לופא קדוש. מערכת One, ‏נפטר אהרון קפיטולניק, מגדולי שחקני הכח ר"ג, באתר ONE‏, 14 ביוני 2014 צבי קופמן, הכח הגשים חלום נושן: עלה לליגח הלאומית לאחר אכזבות רבות, למרחב, 6 במאי 1962 אהרון (קפי) קפיטולניק הלך לעולמו, באתר ynet, 14 ביוני 2014 קפיטולניק מאמן-שחקן בהכח רמת גן, מעריב, 13 במרץ 1967 קפיטולניק שוחרר מקבוצת הכח, דבר, 4 ביולי 1968 יואל רשף, גיובי חוזר להכח, מעריב, 16 במאי 1974 מעריב ספורט / אלכס פרלסמן, הגמר הראשון של עמידר, באתר הספריה הלאומית של ישראל, ‏27 מאי 1980 קפיטולניק יאמן את לוד, חדשות, 21 ביוני 1984 אלי עזור, קפיטולניק לסיים היום את תפקידו בלוד, חדשות, 29 באוקטובר 1984 אלי עזור, רגב להנהלת לוד: החזירו את קפיטולניק, חדשות, 5 בנובמבר 1984
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2019

מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 2019 הוא רשימת השירים לסיכום שנת 2019 של הבילבורד הוט 100, שפורסמה ב-5 בדצמבר 2019. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו לאורך שנה. כמו כן, הוא מחושב לפי נתוני המכירות שנאספו מה-24 בדצמבר 2018 עד 16 בנובמבר 2019. 2019 במוזיקה HOT 100 SONGS Caulfield, Keith (9 בדצמבר 2014). "The Year In Pop 2014". Billboard. Prometheus Global Media. נבדק ב-10 בדצמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) The Year in Charts 2019: Billie Eilish Is Top New Artist
הבהלה האדומה (1918–1920)

"הבהלה האדומה הראשונה" (באנגלית: First Red Scare) הוא כינוי לתסיסה אזרחית אלימה, שהתרחשה בארצות הברית בין השנים 1918–1920 וגררה עמה חשש מקריסת ארצות הברית למהפכה קומוניסטית או אנרכיסטית. הבהלה האדומה החלה עקב תסיסה אזרחית, עליית הלאומנות האמריקאית ומהפכת אוקטובר ברוסיה, שהעלתה לשלטון את הבולשביקים באחרונה. הבהלה סומנה תחילה בשביתות ממושכות של פועלים כמו גם שוטרים, הובילה עם הזמן לפרעות אלימות וללינצ'ים שהתבססו על שנאה גזעית ולבסוף גם לסדרת רציחות ומאסרים המוניים של פעילים סוציאליסטים ברחבי ארצות הברית. חוסר הפעילות של ממשל וודרו וילסון במהלך הבהלה האדומה היה גורם מרכזי בניצחון המפלגה הרפובליקנית תחת וורן הרדינג במהלך הבחירות לנשיאות בשנת 1920. במהלך הבהלה האדומה ארגונים אנרכיסטים ביצעו סדרת פיגועי טרור ממושכים כמו גם עלייה בהשפעתו של הקו קלוקס קלאן. במהלך המשבר, התובע הכללי של ארצות הברית, אלכסנדר מיטשל פאלמר, הנהיג מדיניות חירום לאומית נגד ארגונים פוליטיים רדיקליים שכללה חקר בלתי-חוקי של פרטים אישיים אחר אזרחים אמריקאים, מעצרים המוניים ועוד. מהגרים בעיקר מדרום אירופה הואשמו בהפצת האידאולוגיות הרדיקליות ומדיניות הממשל האמריקאית נטתה לאחר הבהלה נגד הגירה, בעיקר מאירופה, לארצות הברית. כאמור, הבהלה האדומה התרחשה במקביל לתסיסה חברתית ממושכת ובמהלכה הועברו בממשל התיקון ה-18 והתיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית. החשש מפני התנועות הרדיקליות שומש כדי להצדיק את ההדחקה של חופש הביטוי. לאחר הבהלה האדומה, ארגוני פועלים כגון מפלגת הלייבור האמריקאית דוכאו והוטלו תחת פיקוח ממושך מצד הממשל. האירועים גררו את הקמתו של ארגון ה-FBI אשר הוקם בשנת 1921 תחת מנהלו של ג'ון אדגר הובר, שהיה מאוכפי החוק המרכזיים במהלך הבהלה האדומה. בשנת 1919 נרצחו מעל 150 אזרחים בפיגועי טרור שבוצעו בידי אנרכיסטים. לאורך הבהלה נעצרו מעל 3,000 פעילים פוליטיים מתוכם 500 מן המורשעים גורשו מארצות הברית. בין המורשעים היו מנהיגים של ארגונים רדיקליים ובהם לואיג'י גָלֶאַני, יוג'ין דבס, ג'ון ריד ועוד. אירועי הבהלה האדומה עוררו מצב של חשש אזרחי ממושך בארצות הברית מפני ארגוני שמאל קיצוניים, אנרכיסטים, סוציאליסטים וקומוניסטים למיניהם, אשר חוזק עם הזמן והגיע לשיאו במהלך המלחמה הקרה. ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה מקארתיזם מהומות הגזע בשיקגו (1919) Ann Hagedorn, Savage Peace: Hope and Fear in America, 1919, Simon and Schuster, 2007. ISBN 1416539719 מדיה וקבצים בנושא הבהלה האדומה בוויקישיתוף הבהלה האדומה הראשונה, הערות אוקספורד הבהלה האדומה הראשונה, היסטוריה אמריקאית
ז'ורז' סבסטיאן

ז'ורז' סבסטיאן (בהונגרית: Sebestyén György; בודפשט, 17 באוגוסט 1903 – 12 באפריל 1989, לה-אוטוויל, צרפת) היה מנצח צרפתי, יהודי-הונגרי בלידתו, שמזוהה במיוחד עם וגנר ועם הרפרטואר הפוסט-רומנטי (ברוקנר, מאהלר, ריכרד שטראוס). ז'ורז' סבסטיאן נולד במשפחה יהודית בהונגריה כבנו של המתרגם וההיסטוריון קארוי שבשטין. הוא למד תחילה פסנתר וכינור בבודפשט בטרם פנה לקומפוזיציה. לאחר מכן עבד עם לאו ויינר, זולטאן קודאי ובלה ברטוק. בשנת 1921 הוא הפך לקורפטיטור באופרה הממלכתית של בוואריה במינכן שם עבד עם ברונו ולטר והיה עוזר המנצח שלו בשנה שלאחר מכן. אחר כך בילה עונה אחת בין השנים 1923–1924 כעוזר מנצח במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם הוא ניגן גם כפסנתרן. עם שובו לאירופה ניצח בבתי האופרה בהמבורג ובלייפציג, לפני שהפך למנצח הראשי בדויטשה אופר ברלין (1927–1930). לאחר מכן הוא מונה למנהל המוזיקלי של הרדיו והתזמורת הפילהרמונית של מוסקבה (1931–1937). בשנת 1935 ניהל שם את הביצוע הראשון של הגרסה המקורית של האופרה של מוסורגסקיבוריס גודונוב, בוריס גודונוב. בשנת 1938 חזר לאמריקה ובילה שם את שנות מלחמת העולם השנייה, כשהוא מכהן בכמה תפקידים, כולל מנצח באופרה של סן פרנסיסקו, מנהל מוזיקלי של תוכנית רדיו עבור CBS, ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של סקרנטון. לאחר המלחמה שב לאירופה והתיישב בצרפת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באופרה גרנייה בשנת 1947 וניהל שם את הופעת הבכורה של מריה קאלאס (1958) ושל רנאטה טבאלדי (1959). הוא היה פעיל מאוד גם בניצוח ברדיו הצרפתי, בעיקר הסימפוניות המלאות של ברוקנר ומאהלר. הוא הקליט קבוצות שלמות של אופרות לקמה (עם מדו רובין, 1952) ומיניון (1953) עבור דקה רקורדס ; ועם סוזן ז'ויול (1952) עבור אורניה. ההקלטה הידועה ביותר שלו עשויה להיות, עם זאת, קטעים מכרמן (1946), עם ריסה סטיבנס, נדין קונר, ראול ג'ובין ורוברט ויד, עבור קולומביה רקורדס. בין ההקלטות ה"פיראטיות" של סבסטיאן ניתן למנות את האופרה אלקטרה (1966) ואת האופרה סלומה (1967), שניהם עם אלברט לאנס וטיטו גובי. Le dictionnaire des interprètes, Alain Pâris (Éditions Robert Laffont, 1989). ISBN 2-221-06660-X ז'ורז' סבסטיאן, בביצוע Georges Sébastian conducting an excerpt from Il trovatore, סרטון באתר יוטיוב, עם מריה קאלאס, 1958. הפרופיל של ז'ורז 'סבסטיאן באתר רמינגטון ז'ורז' סבסטיאן, באתר AllMusic (באנגלית) ז'ורז' סבסטיאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'ורז' סבסטיאן, באתר Discogs (באנגלית)
הוראס מרדן אולברייט

הוראס מרדן אולברייט (באנגלית: Horace Marden Albright; ‏6 בינואר 1890 – 28 במרץ 1987) היה איש שימור הסביבה ואיכות החיים אמריקאי. אולברייט נולד בבישופ, קליפורניה. אביו ג'ורג' אולברייט היה כורה פחם. הוראס הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ברקלי ב-1912. לאחר מכן למד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם קיבל תואר במשפטים. שם גם הכיר ונשא לאישה את גרייס נובל ונולדו להם שני ילדים. לאחר סיום הלימודים בגורג'טאון, פנה אולברייט לעבודה בוושינגטון הבירה במחלקת הפנים. בתפקיד זה הוא הפך לעוזרו המשפטי של סטיבן מאת'ר אשר שימש כעוזר המזכיר הממונה על הפארקים הלאומיים. כאשר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (NPS) הוקם בשנת 1916, סטיבן מאת'ר הפך לראש ה-NPS ואילו אולברייט, המשיך להיות העוזר המשפטי שלו. תחת שירות הפארקים, אולברייט היה אחראי לאבטחת קרקעות שלאחר מכן ישמשו כפארקים לאומיים. מאת'ר אשר סבל ממה שידוע כיום כהפרעה דו־קוטבית, נעדר מהעבודה לעיתים תכופות כך שאולברייט הפך לאחראי ומנהל בפועל. אולברייט הפך למפקח של הפארק הלאומי ילוסטון והפארק הלאומי יוסמיטי. ב-1922 הוא נבחר לחבר במועדון בון וקרוקט (Boone and Crockett Club), ארגון שימור חיות-בר שנוסד על ידי תיאודור רוזוולט וג'ורג' בירד גרינל. בשנת 1929 חלה מאת'ר ואולברייט הפך למנהל ה-NPS. הוא שירת כמנהל עד שנת 1933 בה התפטר מתפקידו. לאחר התפטרותו, החל אולברייט לעבוד עבור תאגיד האשלג של ארצות הברית, ותאגיד בוראקס וכימיקלים האמריקאי (Coast Borax Company). הוא שירת בתפקידים שונים בשתי החברות כמנהל, סגן נשיא ומנהל כללי. בתקופה זו הם התגוררו בניו רושל, ניו יורק. בשנת 1937 צויר דיוקנו על ידי האמן הרברט א. קולינס. בשנת 1969 זכה אולברייט בעיטור כבוד "מדליית אודובון", האגודה הלאומית לשימור ציפורים וחקר התנהגותם. בשנת 1980 החליט הנשיא ג'ימי קרטר להעניק לו את מדליית החירות הנשיאותית לכבוד יום השנה ה-64 של ה-NPS. הנשיא קרטר הכריז על הפרס באוגוסט 1980, ואת המדליה העניק לו ב־8 בדצמבר עוזר שר הפנים רוברט ל. הרבסט, בטקס בוואן נייס, לוס אנג'לס קליפורניה. אולברייט נפטר ב וואן נייס קליפורניה ב -28 במרס 1987 בגיל 97. הוא נקבר ב-Forest Lawn Memorial Park, בקליפורניה. מספר מקומות הקשורים לפעילותו בפארקים הלאומיים נקראים על שמו: אלברייט גרוב (Albright Grove), חורשת אלברייט בפארק הלאומי גרייט סמוקי מאונטיינז . מרכז הדרכה אולברייט בפארק הלאומי גרנד קניון מרכז המבקרים אולברייט בפארק הלאומי ילוסטון. פסגת אולברייט בפארק הלאומי גרנד טיטון נושאת את שמו. אולברייט הייה אח במסדר הבונים החופשיים, בלשכת ליווינגסטון מס ' 32 בליווינגסטון, מונטנה. מדיה וקבצים בנושא הוראס מרדן אולברייט בוויקישיתוף הפארקים הלאומיים - ביוגרפיות ספר על הפארקים הלאומיים בארצות הברית. הוראס אלברייט - כורה, עורך דין ומנהל Herbert Alexander Collins - Biography, www.askart.com Previous Audubon Medal Awardees, Audubon, ‏2015-01-09 (באנגלית) https://nature.berkeley.edu/albright/lecture-archive, UC Berkeley Rausser College of Natural Resources (באנגלית) Horace Marden Albright (1890-1987) - Find A Grave..., www.findagrave.com (באנגלית) Albright Grove Trail - Great Smoky Mountains National Park, www.mysmokymountainvacation.com
יוז'ף דירי

יוז'ף דרי (בהונגרית: Déry József; פשט-בודה, 1818 – בודפשט, 17 במרץ 1891) היה רופא יהודי-הונגרי, מראשוני היהודים שלמדו ויכלו לעסוק ברפואה בממלכת הונגריה. דרי נולד כאמור במשפחה יהודית, הוא למד בבית הספר התיכון בעיר פשט לאחר מכן סיים את לימודיו באוניברסיטה בפשט וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1842. בהמשך התמחה ועבד כרופא מיילד וכרופא כללי. עד יום מותו פעל כרופר בבירת הונגריה והיה אחד הרופאים הראשונים בהונגריה שעסק במה שמכונה היום פסיכיאטריה. כיצד לרפא הפרעות נפשיות בהתחלה? ארלנמאייר אלברכט פשט, 1864. מאמריו הרפואיים פורסמו בכתה העת "רפואה" (Gyógyászat)(1863–1868) וב-Ung. Med. Chirurg. Presse (1867). יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט. 1893 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. יוז'ף דרי ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוז'ף דירי".
תיאטרון נשיונל (וושינגטון די. סי.)

תיאטרון נשיונל הוא אולם תיאטרון בוושינגטון די. סי שבארצות הברית, סמוך לבית הלבן. מנהל התיאטרון הוא דייוויד קיטו. התיאטרון נוסד ב-1835 והוא אחד מהתיאטראות הוותיקים בארצות הברית. ההפקה הראשונה שעלתה בתיאטרון הייתה איש העולם. בשנת 1845 פרצה השריפה הראשונה בתיאטרון, בגלל השמן ששימש לתאורה במקום. במהלך המאה ה-19 אירעו במקום ארבע שריפות נוספות. הבניין עבר מספר שינויים, והחליף את שמו ל"התיאטרון הלאומי של גרובר" ול"תיאטרון גרובר". מאז הקמתו הופיעו על במתו למעלה מ-6,000 הפקות שונות, ביניהן: כנר על הגג (1964) אמדאוס (1980) הלו, דולי! (1963) סיפור הפרברים (1957) מאדאם באטרפליי (1988) פורגי ובס (1936) אלדין ומנורת הקסמים (1865) ילדות רעות (2017) ב-14 באפריל 1865 צפה תומאס לינקולן בהצגה "אלדין ומנורת הקסמים" בתיאטרון גרובר, כשבאותה שעה אביו, הנשיא אברהם לינקולן, נרצח בתיאטרון פורד. במהלך ההצגה "פורגי ובס", מחו השחקנים, ובראשם טוד דאנקן, על הגזענות שחוו הצופים בהצגות התיאטרון, שהופרדו באופן מכוון על ידי הנהלת המקום. "לעולם לא אופיע בתיאטרון שלא מאפשר לצופים לשבת במקומות מסוימים באולם בהתבסס על הפרדה גזענית", אמר. בעקבות המהלך התירה הנהלת התיאטרון ישיבה משותפת באולם. בתחילה שימש התיאטרון להצגות בלבד, אך במהלך השנים אירח הפקות בלט, אופרה, קונצרטים, סמינרים והרצאות שונות. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון נשיונל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון נשיונל THE NATIONAL THEATRE, https://washington.org/ Washington, DC National Theatre Fire, Jan 1873 ההיסטוריה של התיאטרון הלאומי TALES FROM A BROADWAY LEGEND, https://thenationaldcwestsidestory.org/ Porgy and Bess, Today in History