laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איציק בן מלך

איציק בן מלך (נולד ב-8 באוגוסט 1951) הוא זמר ושחקן ישראלי. בן מלך נולד בישראל. הוא שירת בלהקת הנח"ל והשתתף בשתי תוכניות של הלהקה, "בהיאחזות הנח"ל בסיני" ו"פלנ"חניק". האחרונה הועלתה במאי 1972, והוקדשה לציון 30 שנים לפלמ"ח. במסגרת להקת הנח"ל הוא שר כמה מלהיטיה הבולטים באותה תקופה, "בלדה על יצחק שדה" ו"הרעות". בין חבריו ללהקה נמנו ירדנה ארזי, גידי גוב, מירי אלוני, אפרים שמיר, לאה לופטין, דני סנדרסון ואחרים. לאחר שחרורו, המשיך בן מלך להופיע במסגרות שונות ולמד לתואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. וכן לימודי תיאטרון בסטודיו של פאני לוביץ'. בהמשך, היגר לארצות הברית והופיע שם ברחבי ארצות הברית לקהל יהודי וישראלי. בנוסף, השתתף במספר הצגות תיאטרון ומחזות זמר, כגון: "בלילה פורחים הכוכבים", "גבירתי הנאווה", "אוליבר טוויסט", "המכשפה" ו"הברווזון" (בתיאטרון הבימה), "הצועני השורק", "טוב לאהוב", ו"אירמה לה דוס". הופיע גם ב"הלהקה חוזרת" (ושר שם את "הבן יקיר לי אפרים") והיה בין השרים את שיר הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה "זהו זה!". כמו כן השתתף כסולן ומנחה בשלושה פסטיבלי זמר חסידיים בישראל ומחוצה לה. כזמר הוציא מספר תקליטים ודיסקים ושר בין היתר שירי ילדים וג'ינגלים. בנוסף עסק בקריינות ברדיו. בן מלך הופיע גם בתוכניות טלוויזיה, בין היתר בתוכנית "ניקוי ראש" ובמספר סרטי קולנוע, בהם "שלאגר", "אגדת האיש ששתק", "עלטה" ועוד. שיחק בסדרות שונות כמו: "כסף קטלני", "בלו נטלי", "לשם שינוי", "סודות נעורים", "החברים של נאור", "השוטר הטוב", "נפלת חזק" ועוד. כמו כן השתתף בפרסומות שונות- קפה עלית, נסטלה, דפי זהב, תמי 4, שוקולד השחר (לצידו של ג'ון קליז) ועוד. מביים ומפיק הצגות ומופעים מגוונים. בנו, אור בן מלך, שירת אף הוא במסגרת צבאית דומה – תיאטרון צה"ל, וכיום הוא שחקן בתיאטרון בית לסין. איציק בן מלך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איציק בן מלך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איציק בן מלך, באתר MusicBrainz (באנגלית) איציק בן מלך, בארכיון הבימה
אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג

אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג (גרמנית: Eberhard Ludwig, Herzog von Württemberg;‏ 18 בספטמבר 1676 - 31 באוקטובר 1733) היה דוכס וירטמברג, בין השנים 1677–1733. אברהרד לודוויג נולד בשטוטגרט ב-18 בספטמבר 1676, לוילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג ולמגדלנה זיבילה מהסן-דרמשטט, בתם של לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה אליזבת מהולשטיין-גוטורפ. בשנת 1677 מת אביו וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג, ואברהרד לודוויג עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה רק בן שנה, מונה דודו פרידריך קרל, דוכס וירטמברג-ויננטל לעוצר הדוכסות. בשנת 1693 הוכרז אברהרד לודוויג על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כבגיר וקיבל את השלטון לידיו, אולם אברהרד לודוויג שהיה מאוד רדוד ושטחי, השאיר את השלטון בידי יועציו, ובילה את מרבית זמנו במסעות ציד. בשנת 1697 התחתן אברהרד לודוויג עם יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך, בתם של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ואוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולד לו בן אחד. בשנת 1700 ביקר אברהרד לודוויג בצרפת אצל לואי הארבעה עשר, מלך צרפת והתרשם מחצרו ומארמון ורסאי, והחל בעקבות כך בשנת 1704 בבניית ארמון לודוויגסבורג. על אף העלאת המיסים בדוכסות, נתקל אברהד לודוויג בבעיות מימון, ובניית הארמון נמשכה כ-15 שנים. סביב הארמון הוקמה העיר לודוויגסבורג. בשנת 1707 מונה אברהרד לודוויג למפקד הכוחות השוואביים שלחמו במלחמת הירושה הספרדית, והועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. באותה שנה התחתן אברהרד לודוויג עם פילגשו וילהלמינה פון גרפניץ, אולם בשנת 1710 היא הוגלתה על ידי יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לשווייץ, והוא הלך בעקבותיה. בשנת 1711 חזרה וילהלמינה לווירטמברג, והתחתנה בנישואים פיקטיביים עם הרוזן פון וירבן. בשנת 1731 מת בנו פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של וירטמברג, ואברהרד לודוויג ניסה לחזור לאשתו יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך, על מנת להעמיד עוד בן, אולם היא סירבה לחזור אליו. אברהרד לודוויג מת בלודוויגסבורג ב-31 באוקטובר 1733, ובן דודו קרל אלכסנדר, דוכס וירטמברג עלה לשלטון אחריו. בשנת 1697 התחתן אברהרד לודוויג עם יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך, בתם של פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך ואוגוסטה מריה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולד לו בן אחד: פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של וירטמברג (1698–1731) מדיה וקבצים בנושא אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג בוויקישיתוף אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שריל פורד

שריל פורד (באנגלית: Cheryl Ford; נולדה ב-6 ביוני 1981 בהומר שבלואיזיאנה) היא כדורסלנית עבר אמריקאית ששיחקה בעמדת הפורוורד. פורד, המתנשאת לגובה של 1.91 מטר, היא בתו של כדורסלן העבר קארל מלון. פורד שיחקה כדורסל במסגרת אוניברסיטת לואיזיאנה טק, ובשנת 2003 דורגה שלישית בדראפט ליגת ה-WNBA. היא הצטרפה לשורותיה של דטרויט שוק, וכבר בעונתה הראשונה הצטיינה במדי הקבוצה, שאף זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. בסיום העונה נבחרה לשחקנית החדשה הטובה ביותר. בעונה הבאה הוליכה את ה-WNBA במספר הריבאונדים למשחק. בשנת 2006 זכתה פורד באליפות נוספת עם קבוצתה. בשנים 2003, 2005, 2006 ו-2007 שיחקה במשחקי האול-סטאר של הליגה, ובאחרון אף נבחרה ל-MVP. בשנת 2008 זכתה עם דטרויט שוק באליפות נוספת, אף שלא השתתפה במרבית העונה, לרבות שלביה הסופיים, לאחר ששברה את רגלה במהלך משחק מול לוס אנג'לס ספארקס. בשנת 2009 עזבה את הקבוצה. בדומה לכדורסלניות אמריקאיות רבות שבפגרת ה-WNBA משחקות בקבוצות אירופיות, שיחקה פורד בשנת 2006 בקבוצת אנדה רמת השרון, לצדה של שחקנית נוספת מדטרויט, דיאנה נולאן. בסיום העונה נבחרה לחמישיית העונה של ליגת העל. בעונה שלאחר מכן שחיקה בקבוצת יקאטרינבורג ברוסיה. לאחר פרישתה מליגת ה-WNBA, הצטרפה, בשנת 2010 לקבוצת CCC פולקוויצה מהליגה הפולנית. פורד הייתה חברה גם בנבחרת ארצות הברית, וזכתה עמה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בברזיל ב-2006. מדיה וקבצים בנושא שריל פורד בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-WNBA דף השחקנית של שריל פורד באתר ה-WNBA יואב בורוביץ', אם כבר, אז הבת של אמא, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2005
ריאליזם פואטי

ריאליזם פואטי הייתה תנועה אמנותית בקולנוע הצרפתי בשנות ה־30 ושנות ה־40 של המאה ה־20. סרטי הריאליזם הפואטי עסקו בצרפת של אותה התקופה, ושילבו בין עיצוב קולנועי ריאליסטי של המציאות החברתית היומיומית ובין ייצוג קולנועי הנושא משמעויות סימבוליות וליריות. הריאליזם הפואטי לא היה אחיד כמו זרמים קולנועיים אחרים באותה תקופה, והיווה יותר מגמת יצירה מאשר אסכולה מגובשת. הריאליזם הפואטי התאפיין בעיסוק בדמויות משולי החברה (גנגסטרים, נשים מפוקפקות, קבצנים ) שמקבלות את ההזדמנות שלהן לממש את אהבת חייהן אולם מחמיצות אותה בסופו של דבר, מוצפות באווירה פטליסטית, נוסטלגית ומרירה. סוג זה של ריאליזם נקרא "ריאליזם פואטי" נוכח הרמה הגבוהה של האסתטיקה בצילום, תוך הקפדה יוצאת דופן על דימויים וויזואליים ריאליסטיים (כלבלב, פסי רכבת שמתפצלים, אדם שנגזר על גורלו להיות עיוור) שלעיתים משכה את תשומת הלב לצדדים התיאוריים של הסרט ולא לעלילה עצמה. גם עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך הריאליזם הפואטי להיות פופולרי בארצות הברית בשנות הארבעים והחמישים. התסריטאים הבולטים ביותר, שהובילו את התנועה וכתבו חלק משמעותי מסרטיה היו ז'אק פרוור ושרל ספאק. עם הבמאים המובילים אפשר למנות את ז'אן רנואר, פייר שנאל, ז'אן ויגו, ז'ולין דוביביה ומרסל קרנה. שחקניו הבולטים היו ז'אן גאבן, מישל סימון, סימון סיניורה ומישל מורגן. ליזה הקטנה – (La Petite Lise, 1930), ז'אן גרמיון (Jean Grémillon). המשחק הגדול – (Le Grand jeu, 1934), ז'אק פיידה (Jacques Feyder). הרחוב ללא השם – (La rue sans nom, 1934), פייר שנאל. פשע ועונש – (Crime et châtiment, 1935), פייר שנאל. הצוות היפה – (La belle equipe, 1936), ז'ולין דוביביה. פפה המוקו – (Pépé le Moko, 1937), ז'ולין דוביביה. האשליה הגדולה – (La Grande Illusion, 1937), ז'אן רנואר ושרל ספאק. רציף הערפילים – (Le Quai des brumes, 1938), מרסל קרנה וז'אק פרוור. הוטל דו נורד – (Hôtel du nord, 1938), מרסל קרנה. השחר עולה – (Le jour se lève, 1939), מרסל קרנה וז'אק פרוור. ילדי גן העדן – (Les Enfants du Paradis, 1945), מרסל קרנה וז'אק פרוור. לתנועת הריאליזם הפואטי הייתה השפעה רבה על הקולנוע האירופאי, בעיקר בהצבת העיסוק בשולי החברה כלגיטימי בקולנוע. התנועה השפיעה בין היתר על הגל החדש בצרפת בשנות ה-60, ועל הסרט האפל אשר ירש את העיסוק בנושאים כגורל, אי צדק וגיבורים שדינם נחרץ. כמו כן נודעה לתנועה זו השפעה רבה על הנאו-ריאליזם האיטלקי, שרבים מאבותיו עבדו יחד עם במאים ריאליסטיים פואטיים טרם שחזרו לאיטליה ויצרו את התנועה הנאו-ריאליסטית עם תום מלחמת העולם השנייה (לוקינו ויסקונטי כדוגמה המשמעותית ביותר). הגל החדש הצרפתי נאו־ריאליזם איטלקי ענר פרמינגר, מסך קסם: כרונולוגיה של קולנוע ותחביר, האוניברסיטה הפתוחה, 1995, עמ' 129–133 מהי תנועת הריאליזם הפואטי?, באתר Filmmaking Lifestyle (באנגלית). ירון זליכה, ארבע מאות המלקות וסרטים אחרים: על מנהיגות, ערכים, אתיקה ואסתטיקה בקולנוע של המאה העשרים, הקיבוץ המאוחד, 2015, עמ' 13–21, 44–47, 89–91. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר". ענר פרמינגר, מסך קסם: כרונולוגיה של קולנוע ותחביר, האוניברסיטה הפתוחה, 1995, עמ' 129–133.
קביעת מין תלוית טמפרטורה

קביעת מין תלוית טמפרטורה (באנגלית: Temperature-dependent sex determination או בקיצור TSD), היא אחד מהמנגנונים המופיעים בטבע לקביעת הזוויג של אורגניזם. בדרך זו מין הצאצא נקבע לפי הטמפרטורה השוררת בסביבתו בזמן הדגירה. המנגנון נפוץ בעיקר בקרב חולייתנים בעלי שפיר עוברי, למשל תנינאים. מנגנון קביעת המין אצל קבוצות הזוחלים החיות בימינו שונה מזה הנפוץ אצל מרבית החולייתנים המתבסס על כרומוזומים. הביצים מושפעות מן הטמפרטורה בה הן מודגרות במהלך השליש הראשון של התפתחות העובר. מנגנון זה נפוץ בעיקר אצל התנינאים (תנינים, אליגטורים, קיימנים וגאביאלים), אצל חלק ממיני הצבים ואצל לטאות אחדות. אצל הצבים – הזכרים מתקבלים בטמפרטורות דגירה נמוכות יותר מהנקבות, כאשר טווח הטמפרטורות בו מתקבלים שני המינים (בהרכב משתנה) הוא בין מעלה אחת לשתיים. אצל לטאות ותנינאים, פועל המנגנון על-פי רוב באופן הפוך. בסמוך לטווח הטמפרטורות "המעורבות" ובתוכו מתקבל שילוב מסוים (תלוי בטמפרטורה) של שני המינים, ולעיתים רחוקות יותר מתקבלים צאצאים בעלי מאפיינים של שני המינים. בנוסף, קיימת סינרגיה בין הטמפרטורה ובין הורמונים מסוימים. החדרת אסטרדיול לביצים שהודגרו בטמפרטורות מייצרות-זכרים הביאה לבקיעת נקבות שהיו זהות פיזיולוגית לנקבות המתקבלות בטמפרטורות מייצרות-נקבות. מתוך ביצוע הניסוי ההפוך (קבלת זכרים בטמפרטורות מייצרות-נקבות) נמצא כי האנזים שאחראי להמרה של טסטוסטרון לאסטרדיול, ארומטאז, ממלא תפקיד כלשהו בהתפתחות הנקבות. בנוסף, ההורמונים והטמפרטורה מראים סימנים לפיהם הם פועלים באותו כיוון, במובן זה שבסמוך לטמפרטורות המעורבות נחוצות כמויות קטנות יותר של הורמון זה או אחר כדי להביא לשינוי "כפוי" של המין. ב-1977 הוצע מודל תאורטי החוזה כי הברירה הטבעית תעדיף בעלי חיים עם מנגנון TSD על פני בעלי חיים עם מנגנון מבוסס כרומוזומים כאשר סביבת ההתפתחות של בעל החיים משפיעה על סיכוי השרידה באופן שונה כלפי זכרים ונקבות. מודל זה חוזק בתצפיות כשלושים שנים מאוחר יותר. כיצד נקבע המין זכר-נקבה בזוחלים – ד"ר מאיר ברק, מכון דוידסון ynet, כשכדור הארץ יתחמם - הנקבות ייעלמו, באתר ynet, 29 בדצמבר 2008 Wibbels, T., J.J. Bull, and D. Crews 1991. Chronology and morphology of temperature dependent sex determination. The Journal of Experimental Zoology 260: 371-381. Bull, J. J. 1980. Sex determination in reptiles. Quart. Review of Biology 55: 3-21. Wibbels, T., J.J. Bull, and D. Crews 1991. Synergism between temperature and estradiol: A common pathway in turtle sex determination. The Journal of Experimental Zoology 260: 130-134. Crews, D. 1996. Temperature-dependent sex determination: the interplay of steroid hormones and temperature. Zoo. Sci. 13:1-13. Transcript of the 24th January edition of the weekly Nature Podcast, from the Nature journal's website. The adaptive significance of temperature-dependent sex determination in a reptile from Nature.
אנרגיית סריג

אנרגיית סריג (lattice energy) של סריג יוני היא מידת החוזק של הקשרים היוצרים אותו. אנרגיית הסריג זהה גם לאנרגיה הדרושה כדי לפרק את המוצק למרכיביו, יוני גז. באותו אופן ניתן להגדיר את אנרגיית הסריג כאנרגיה הנפלטת כאשר יוני הגז נקשרים ליצור את המוצק היוני. אנרגיית הסריג תלויה במטענים וברדיוס של היונים: ככל שהמטען של היונים גדול יותר אנרגיית הסריג עולה (בסימון המקובל הופכת לשלילית יותר), וככל שהרדיוס קטן (היונים במוצק מתקרבים זה לזה) אנרגיית הסריג עולה. המושג נמצא בשימוש בעיקר בהקשר של גבישים אנאורגניים. עבור חומר נתון, לא ניתן לקבוע את אנרגיית הסריג ישירות, אך ניתן לחשבה בעזרת נתונים ניסיוניים. אנרגיית הסריג ניתנת בדרך כלל ביחידות של קילו-ג'אול למול. לדוגמה, כאשר נתרן כלורי מוצק מפורק לרכיביו היוניים: NaCl (s) → Na + (g) + Cl − (g) {\displaystyle {\text{NaCl (s)}}\to {\text{Na}}^{+}{\text{(g)}}+{\text{Cl}}^{-}{\text{(g)}}} , אנרגיית הסריג היא 768 kj/mol ניתן לחשב את אנרגיית הסריג באמצעות וריאציה של חוק קולון: E = k ⋅ q 1 q 2 r {\displaystyle E=k\cdot {\frac {q_{1}q_{2}}{r}}} כאשר: k = 8.99 ⋅ 10 9 J-m / C 2 {\displaystyle k=8.99\cdot 10^{9}{\text{J-m}}/{\text{C}}^{2}} r {\displaystyle {r}} הוא המרחק בין היונים q 1 , q 2 {\displaystyle q_{1},q_{2}} הם המטענים על היונים משוואת קפוסטינסקי אנרגיית סריג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוארטו ריקו (משחק)

פוארטו ריקו (מאנגלית: Puerto Rico) הוא משחק קופסה גרמני שתוכנן על ידי Andreas Seyfarth ופורסם על ידי חברת Alea וחברת Rio Grande Games בגרמניה. המשחק מצריך מיומנויות אסטרטגיות גבוהות ומתאפיין בכך שאלמנט המזל הקיים בו זניח ביותר. 1 מפת ניהול – להנחת הבניינים והכסף 5 לוחות משחק 1 קלף מושל 8 קלפי דמויות: מתיישב, בנאי, ראש עיר, מפקח, סוחר, רב חובל, 2 כורי זהב. 49 בניינים: 5 בתים גדולים סגולים (2 אזורים), 2 כפול 12 בתים סגולים קטנים (אזור אחד), 20 בתי ייצור צבעוניים 54 מטבעות (הנקראים דובלונים) 58 קלפי האי: 8 מחצבות, 50 מטעים: 12 אינדיגו, 11 סוכר, 10 תירס, 9 טבק, 8 קפה 1 אוניית מתיישבים 100 אבני מתיישבים 1 בית מסחר 50 אבני מוצרים: 11 סוכר, 11 אינדיגו, 10 תירס, 9 טבק, 9 קפה 5 אוניית הספקה 50 מטבעות ניצחון לכל שחקן יש "לוח אי" הגלוי בפני שאר השחקנים (העיר של השחקן) והוא מחולק לאזור של מפעלים, מטעים ומוצרים ממקורות שונים. את היבול שהשחקן מרוויח ניתן להמיר לנקודות ניצחון או לכסף. את הכסף ניתן להשקיע בבניית בניינים אשר יגרמו לשחקן להרוויח יותר תוצרת יבול או להרוויח עוד אפשרויות. הבניינים והמטעים אינם בשימוש ללא מתיישבים. המשחק נמשך מספר סיבובים כאשר כל תור בסיבוב על משתתף "המושל" לבחור אחד משבעת התפקידים ולקבוע את התפקיד אותו ישחקו כל המשתתפים. תפקיד המושל עובר כל תור בין השחקנים לפי הסדר וסיבוב שלם עובר כאשר כולם היו מושלים. למשחק יש מספר דרכים להסתיים ואין מביניהן דומיננטית. המשחק נגמר באחד מן המקרים הבאים: כאשר בסבב ראש העיר, נגמרו המתיישבים. כאשר בסבב רב חובל, נקודות הניצחון נגמרו. כאשר בסבב הבנאי, שחקן מילא את כל 12 האזורים של בניית המפעלים בעיר שלו. בסיום המשחק יש לחשב את סכום כל: מטבעות הניצחון שעומדים לרשות כל משתתף.(מטבע ניצחון = נקודת ניצחון) נקודות הניצחון של הבניינים שברשותו (בכל בניין רשום את מס' נקודות הניצחון שהוא מעניק). נקודות הניצחון של הבניין עם מספר הנקודות הניצחון הגדול ביותר שנמצא ברשות המשתתף. המשתתף עם המספר הרב ביותר של נקודות הניצחון הוא המנצח. במידה וקיים שוויון, אז המנצח הוא המשתתף עם מספר היותר גדול של מטבעות וסחורות. כל סיבוב, כל משתתף חייב לבחור תפקיד מבין התפקידים המוצעים שעדיין לא נבחרו. כל השחקנים מבצעים את הפעולה של התפקיד הנבחר אך השחקן שבחר בתפקיד, מבצע את המשימה ראשון ומקבל בנוסף "בונוס". בונוסים לבוחרים בתפקידים: "המתיישב" – מקבל את האפשרות לקנות מחצבה. "הבנאי" – משלם דובלון אחד פחות על בניין. "בעל המלאכה" – מקבל מוצר נוסף. "ראש העיר" – מקבל "מתיישב" נוסף. "הסוחר" – מקבל מטבע נוסף על מכירת המוצר. "רב החובל" – מקבל מטבע ניצחון נוסף. על כל תפקיד שאינו נבחר מבין התפקידים מונח דובלון. בסבב הבחירות הבא, אם יבחר השחקן בתפקיד אשר הונחו דובלונים עליו, יקבל את התפקיד עם הדובלונים שעליו. דבר זה מוסיף שיקול נוסף בבחירת התפקידים. מדיה וקבצים בנושא פוארטו ריקו בוויקישיתוף סקירה מעמיקה למשחק, כולל הסבר בתמונות (בעברית) וידאו עם הסבר מקיף על המשחק - חוקים וכללים (באנגלית) דף הבית של המשחק מבית היוצר Alea (בגרמנית) Tropic Euro - הגרסה המקוונת של פוארטו ריקו (באנגלית)
המלכודת (שעשועון)

המלכודת הוא שעשועון טלוויזיה בהגשת דידי הררי שהופק על ידי חברת JCS עבור ערוץ 1. התוכנית שודרה בשנת 2002 בימים א' עד ה' כרצועה יומית. בתחילת השבוע היו שבעה מתחרים, בכל יום הודח מתחרה אחד עד אשר לתוכנית ביום חמישי נשארו שלושה ורק שניים עלו לגמר הגדול. השאלות בתוכנית היו שאלות פתוחות ולא בחירה בין תשובות, כמקובל בתוכניות טריוויה. מתחרה שענה נכון על שאלה קיבל כסף שצבר מתחרה אחר. בסוף כל תוכנית היה הקהל בוחר למי לחלק כסף נוסף וכמה. כתבה ב ynet אודות המלכודת - נועם שגב ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמזומית

זַמְזוּמִית (שם מדעי: Bellevalia) היא סוג במשפחת האספרגיים. במיון ישן נמנה הסוג עם משפחת השושניים. הסוג כולל בין היתר את המינים האלה: זמזומית מצויה (Bellevalia flexuosa) זמזומית מפושקת (Bellevalia longipes) זמזומית איג (Bellevalia eigii) זמזומית החרמון (Bellevalia hermonis) זמזומית סגולה (Bellevalia trifoliata) זמזומית המדבר (Bellevalia desertorum) הסיסטמטיקה של הסוג נחשבת קשה במיוחד, והיא נחקרה רבות על ידי הבוטנאית הישראלית נעמי פיינברון-דותן. כיום עדיין קיימים בישראל וסביבותיה מספר טקסונים של זמזומית שמעמדם הסיסטמטי אינו ברור. זמזומית מצויה בהרי ירושלים זמזומית המדבר בצפון הנגב זמזומית החרמון בחרמון דבורה יחידאית מהסוג מחושית, זכר דבורה יחידאית מהסוג מדרונית, נקבה זבוב ממשפחת הבומביליים מדיה וקבצים בנושא זמזומית בוויקישיתוף זמזומית, באתר NCBI (באנגלית) זמזומית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זמזומית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה זמזומית, באתר Tropicos (באנגלית) זמזומית, באתר GBIF (באנגלית) זמזומית, באתר IPNI (באנגלית)
עוצר

עוצר (במלעיל) הוא הוראתו של גוף בעל סמכות על שטח מסוים אשר אוסרת על תנועת אנשים ברחובות. העוצר יכול לחול במשך שעות אחדות של היממה בלבד (למשל עוצר לילה), או באופן רצוף. מטרת העוצר היא שמירה על הסדר הציבורי (למשל בעת הפסקת החשמל בצפון אמריקה בשנת 2003), או דיכוי פעילותן של קבוצות מסוימות. בכלי זה נעשה שימוש במגוון מצבים: שלטונות המנדט הבריטי נהגו להטיל עוצר לילה בערים מסוימות בארץ ישראל. ב-22 באוגוסט 1948 במסגרת מבצע בצר הוטל עוצר על העיר תל אביב לצורך תפיסת משתמטים ועריקים משירות צבאי. ב-8 בנובמבר 1948, בזמן מפקד האוכלוסין הראשון בישראל, הוטל עוצר על האוכלוסייה. בעת שהוטל עוצר על היישובים הערביים עם פתיחת מבצע קדש, ב-29 באוקטובר 1956, אירע טבח כפר קאסם. בסיומו של פיגוע אוטובוס הדמים בכביש החוף, ב-11 במרץ 1978, הוכרז עוצר על יישובים בגוש דן ובדרום השרון בגלל אי ודאות לגבי מספר המחבלים וחשש שאחדים מהם עדיין חיים. בשנות האינתיפאדה השנייה וגם קודם לכן, נהג צה"ל להטיל עוצר על ערים פלסטיניות בזמן פעילות ביטחונית. ב-8 באפריל 2020, ערב חג הפסח ה'תש"ף, ממשלת ישראל החליטה להטיל עוצר מלא בכל רחבי מדינת ישראל עקב התפשטות נגיף הקורונה בישראל והחשש במשרד הבריאות שליל הסדר יהווה שרשרת הדבקה בקרב המשפחות. העוצר החל בשעה 15:00 עד השעה 07:00 בבוקר ביום שלמחרת. על סטודנטים ממוצא יפני בקמפוסים בחוף המערבי של ארצות הברית הוטל עוצר במהלך מלחמת העולם השנייה. בארצות הברית הוטל עוצר על אפרו-אמריקאים בערים רבות בזמן החלת חוקי ג'ים קרואו. במהלך המהומות בצרפת ב-2005 הסמיכה הממשלה בחקיקת חירום ראשי עיריות להטיל עוצר לילי על מנת למנוע מהומות והצתות של כלי רכב בידי המהגרים האפרו-מוסלמים. במהלך המהפכה במצרים בשנת 2011 הוטל עוצר לילה על מנת למנוע התקהלות, אך המפגינים התעלמו ממנו והצבא לא אכף אותו. עקב המאבק במגפת הקורונה, הוטל עוצר במדינות שונות. במהלך מחאות ג'ורג' פלויד הוטל עוצר לילי ב־21 ממדינות ארצות הברית ובכ-40 ערים ברחבי המדינה. מדיה וקבצים בנושא עוצר בוויקישיתוף ליטל לוין, היום לפני 61 שנים: המדינה בעוצר לקראת מפקד האוכלוסין הראשון, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2009 טל שניידר, ‏נתניהו: "ממחר ועד שישי סגר מלא. אחרי חג פסח הקלה הדרגתית במגבלות", באתר גלובס, 6 באפריל 2020 סוכנויות הידיעות, מצב חירום הוכרז באזורי המהומות בצרפת, באתר nrg‏, 8 בנובמבר 2005 כתבי ישראל היום, טראמפ למושלים: "אתם חלשים מדי", באתר ישראל היום, 2 ביוני 2020
קרן מלגות

קרן מלָגות היא מוסד המעניק מלגות בתחומים שונים, לפי קריטריונים של מייסדי הקרן, לרוב מוענקות מלגות עבור לימודים לסטודנטים, ועל הצטיינויות באומנויות שונות. מבחינים בין קרן מתכלה - קרן שההון העצמי שלה מחולק למקבלי המלגות, לבין קרן צמיתה - קרן שההון העצמי מושקע, ורק מהפירות של הקרן מחולקים המלגות. מלגה (חינוך) מידע על קרנות בישראל, מתוך רשם הקרנות רשימת קרנות ללימודים גבוהים, מתוך אתר מרכזי הצעירים בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחמת אגודלים

מלחמת אגודלים הוא משחק ילדים לשניים. המשחק מתאים למקומות בהם הילדים חייבים לשבת במקומם, למשל במכונית או במסעדה. כהכנה למשחק, כל משתתף כורך את ארבע אצבעותיו (פרט לאגודל) באופן ספירלי יחד עם אצבעותיו של המשתתף השני, שניהם בכף היד של אותו צד. לאות תחילת המשחק, השחקנים אומרים "1, 2, 3, 4 קרב אגודלים הנה זה בא" כאשר אגודלם משנה מקום בכל ספרה: פעם על אצבעם ופעם על אצבעו של היריב. לאחר שנגעו את הנגיעה השלישית הם מנסים למנוע את חופש התנועה מאגודלו של היריב למשך פרק הזמן הדרוש לספירה עד שלוש. המשחק משמש לעיתים להכרעת גורלות כחלופה למשחקי מזל כדוגמת אבן נייר ומספריים, אן דן דינו. לעיתים הוא משמש גם כסיבוב אחרון במשחק קווה קווה דה לה אומה, בין שני האחרונים. המשחק אינו הגרלה הוגנת: תוצאת המשחק תלויה בכישורי השחקנים. במשחק בו ידם השלטת של השחקנים אינה אותה יד, לשחקן המשחק בידו השלטת יש יתרון. לשחקן בעל אגודל ארוך יותר יש יתרון מוחץ: הוא יכול להגיע אל האגודל של השחקן ובכך להכריע את היריב השני ולסיים את המשחק מיידית. לאדם בעל כח חזק יותר יהיה יתרון כאשר יוכל להכריע את היריב מהר יותר. נעשו ניסיונות שונים למסחר את המשחק. עוצבו דמויות משחק וזירות היאבקות מקרטון, אך אלה לא שיפרו את משחק הילדים הפשוט[דרושה הבהרה]. אצבעות קסם הורדת ידיים מדיה וקבצים בנושא מלחמת אגודלים בוויקישיתוף
יער אשתאול

יער אשתאול (נקרא גם יער הראל) הוא חורש בסמוך למושב אשתאול, הנמצא ממערב לירושלים, חלק מפארק יצחק רבין. היער ניטע על ידי גרעין התיישבות של עולי תימן וקרן קיימת לישראל. הגישה ליער היא מכביש הגבורה, מחלף שמשון - צומת נחשון (כביש 44). היער ניטע על ידי גרעין ההתיישבות הראשון של עולי תימן, שהתיישבו במקום עם תום מלחמת העצמאות. השם אשתאול, שהיה שייך ליישוב המקראי, השתמר בשמו של המושב שהוקם בדצמבר 1949. מרבית העצים שניטעו ביער הם עצי אורן ממין אורן ירושלים, אשר עמידים בפני תנאי קרינת שמש ישירה ומתמודדים עם הקרקע הסלעית והגירית באזור. בעקבות הייעור באזור טויבה הקרקע והתפתחה מערכת תת-יער מתחת לחופת העצים, שהחלה להוות בית גידול לבעלי חיים וצמחים כגון עכבישים, טחביות, שלשולים וחיפושיות שונות. בעצי האורן צומחת גם פטריית האורנייה. בשלהי החורף, היער עשיר בנרקיסים ורקפות. היער גובל ביישוב היהודי-ערבי נווה שלום. בסמוך ליישוב ממוקם חניון "סוכת שלום", שהוקם לכבוד איש השמאל אייבי נתן. החניון מקשר אל דרך בורמה ועיינות סוסין. ביער הוקם "מצפור לטרון", מגדל שמירה שנותר מחורר בכדורים בעקבות קרבות לטרון. אתר נוסף ביער הקשור למלחמת העצמאות הוא "נקודת גובה 314" בה התרחש חלק מ"מבצע יורם" (8-9 ביוני 1948) בה תקפו לוחמי חטיבות "הראל" ו"יפתח" את הירדנים ברכס לטרון; כ-100 מלוחמי החטיבות נפגעו בקרב זה. ביער ממוקם חניון לזכרו של אברהם (בומה) גולדשטיין, ובו נקודת תצפית לשפלת החוף וגוש דן. סמוך אליו ממוקמים אתרים כגון עין מסילה שהיווה תעלת הגנה עבור לוחמי הפלמ"ח במלחמת העצמאות; קטע של פסיפס עגול; וגת עתיקה. ביער ממוקם מתחם המכונה "יער ניסתור". יער ניסתור נוסד על ידי חבורה שעלתה לארץ, מתוך ציונות, בשנת 1984 מארגנטינה, בעיקר מהעיר רוסריו. נקודת המפגש נמצאת בחניון הסמוך לדרך הרעות על ציר נווה שלום-אשתאול. במקום חניון נופש, שולחנות פיקניק, מתקני משחק לילדים ומקום מוסדר למנגל. מקום מפגש זה הפך לשם דבר בקרב קהילת העולים מארגנטינה. רקפת מצויה ביער אשתאול טופח ירושלים ביער אשתאול חבלבל עדין ביער אשתאול מדיה וקבצים בנושא יער אשתאול בוויקישיתוף מסלולי טיול ביער אשתאול, באתר קק״ל - אי ירוק המלצה לטיול ביער אשתאול, באתר קק"ל שתילת יער אשתאול על שם ברנרדו או'היגינס, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1958 (התחלה 1:33) נטע לסקה מזרחי, טיול ביער אשתאול באווירת דרך בורמה הישנה, באתר הארץ, 8 במאי 2019