laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רמת השניים

רמת השניים או עמק השניים הוא חלק מנחל השופט שברמות מנשה. המקום נקרא לזכר השומרים יואש זולר ויצחק קליצ'בסקי שנרצחו על ידי ערבים מהאזור במאורעות המרד הערבי הגדול ב-1936, ביום 2 באוגוסט 1936, בעת שמירה על מטעי המושבה יקנעם. ליד עין פרור צומח עץ ערבה גדול, שטופח על ידי אנשי עמק השלום. מולו, בתוך שדה תורמוסים, צומחים שני ברושים שניטעו לזכרם של שני השומרים. לאחר הרצח, הוקמה במקום נקודת התיישבות בשם "רמת השניים", אך המקום ננטש כעבור זמן קצר. זמן קצר לאחר הרצח נולדו תאומים במושבה יקנעם. אחד נקרא יצחק והשני יואש. על כך כתב המשורר דוד שמעוני בלדה שהייתה מפורסמת באותם הימים: בהר אפרים ביקנעם, יצאו שני רעים לעזרת העם, יואש ויצחק, בחורים אמיצים, ... יואש בחיוך ליצחק ילחש: אם אפול-לבנך תקרא יואש רעו לקראתו באופל יצחק: ובנפלי תקרא לבנך יצחק. ... על שדות ישראל שני רעים צעירים נפלו חללים-שומרים צעירים... ...בהר אפרים, ביקנעם נולדו שני אחים לעזרת העם יואש ויצחק-בחורים כהלכה, גדלו מהרה, יואשים, יצחקים! שדות ישראל לכם מחכים. על חלק מאדמות רמת השנים הוקם בשנות ה-60 עמק השלום בו שוכנת היום לטם. יער הזורע אגודת השומרים יואש זולר באתר יזכור יצחק קליצ'בסקי באתר יזכור נדב מן, רמת השניים: "ביקנעם קרה אסון גדול בלילה", באתר ynet, 9 בדצמבר 2011 שחזור השיר "בהר אפרים, ביקנעם" בלחנו של יהודה שרת אוסף תצלומים של רמת השניים 1936 - 1939, ארכיון שיניאק, הארכיון הציוני המרכזי
דולפינן

דולפינן (שם מדעי: Tursiops) הוא סוג של דולפין המכיל שלושה מינים: דולפינן מצוי (Tursiops truncatus) ודולפינן אנקולי (Tursiops aduncus) וכן דולפינן אוסטרלי (Tursiops australis). הדולפיננים הם יונקים ימיים אפורים, כאשר צבעו של חלקם העליון כהה יותר מצבעו של חלקם התחתון. לסתותיהם מוארכות, ויחד הן יוצרות את החרטום של הדולפינן. אפם של הדולפיננים הוא למעשה חור הנשיפה שנמצא במעלה ראשם. את מחיצת אפם ניתן לראות כאשר חור הנשיפה פתוח. אורכם של דולפיננים בוגרים נע בין שניים לארבעה מטרים, ומשקלם נע בין 150 ל-650 קילוגרמים. עם זאת, במרבית חלקי העולם אורכם של הדולפיננים הוא שני מטרים וחצי ומשקלם בין 200 ל-300 ק"ג, כאשר הזכרים ארוכים במעט מן הנקבות, אך כבדים מהן בצורה משמעותית. גודלם של הדולפיננים משתנה באופן משמעותי בהתאם לבתי הגידול בו הם חיים. מרבית המחקרים בתחום זה נעשו בצפון האוקיינוס האטלנטי, שם חוקרים זיהו שני אקוטיפים. הדולפיננים האלו, שחיים במים חמים ורדודים יחסית, נוטים להיות בעלי גוף קטן יותר מאשר קרוביהם החיים במים קרים יותר. הסנפירים האחוריים והגביים של הדולפיננים מורכבים מרקמות חיבור, והם אינם מכילים עצמות או שרירים. הם מתקדמים במים על ידי הנעת הסנפיר האחורי מעלה ומטה. הסנפירים הצדיים משמשים להיגוי ולקביעת כיוון התנועה; הם מכילים עצמות שהן בבירור הומולוגיות לרגליים הקדמיות של יונקים יבשתיים (מהם התפתחו הלווייתנאים לפני 50 מיליוני שנים לערך). בסוג דולפינן קיימים כיום שלושה מינים: דולפינן מצוי (T. truncatus) - נמצא במרבית האוקיינוסים הטרופיים והחמים; צבעם הוא לעיתים כחול; קיים קו בצבע כהה החל מהחוטם ועד לחור הנשיפה. תחת מין זה מסווגים שלושה תת-מינים: Tursiops truncatus gilli Tursiops truncatus ponticus Tursiops truncatus truncatus דולפינן אנקולי (T. aduncus) - נמצא באזור שמסביב להודו, אוסטרליה ודרום סין; צבע גבו אפור כהה, ובטנו לבנה עם נקודות אפורות. מכיוון שהמין השני התפצל מהראשון רק לאחרונה, קיים חוסר בהירות רב בנוגע להבדלים בין שני המינים. תפוצתם של שני המינים חופפת במידה ניכרת, מה שהוביל את איגוד השימור העולמי (IUCN) לקבוע את מצב שימורם של שני המינים כ'מצב לא ידוע'. בשנת 2011 גילו החוקרים מין חדש: דולפינן אוסטרלי (T. australis) דולפין - הדולפינן נראה כגרסה ארוכה יותר שלו. מדיה וקבצים בנושא דולפינן בוויקישיתוף דולפינן, באתר ITIS (באנגלית) דולפינן, באתר NCBI (באנגלית) דולפינן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפינן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפינן, באתר GBIF (באנגלית) דולפינן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גדעון לב, הדולפיננים חשים שדות חשמליים דרך גומות בחוטמם, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2023
ספרי (גאורגיה)

סְפֵּרִי (בגאורגית: სპერი) או סְפֵּר הייתה מחוז היסטורי ונסיכות גאורגית עתיקה במזרח אנטוליה. המחוז היה מרוכז בחלקו העליון של נהר הצ'ורו, ומרכזה היה כפי הנראה העיירה איספיר (אנ') והשתרע עד ממערב עד לעיר בייברוט (אנ'). חלק אחד מהנסיכות, הייתה מחוז ארמני בשנים 400 ועד 800. ממוקמת בצפון-מערב של העיר הטורקית, ארזורום, גבוה בהרים, מקביל למחוז הטורקי של היום, פרובינציית איספיר, וצפונית לאזורים ההרריים של נפת ארזורום. נהר הצ'ורוחי נובע אף הוא מכאן, בחלקם הדרומי של הרי הפונטוס שבטורקיה. האזור היה קשה ומחוספס טופוגרפית ואקלימית. ספרי הייתה פעם אחוזה פאודלית ראשית של בית בגרט, הרבה לפני שהבגרטים הפכו למלכי גאורגיה (809) ולאחר מכן ארמניה (885). ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאסטס

תיאסטס (יוונית: Θυέστης) דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנו של פלופס, אחי אטראוס ואביהם של פלופיה ושל אייגיסתוס. אטראוס ותיאסטס היו אחים תאומים, בניהם של פלופס, מלך אולימפיה והיפודאמיה. האחים הרגו את אחיהם החורג, כריסיפוס, הבן של פלופס ושל הנימפה אקסיוכה. השניים קנאו בו ואמם, היפודאמיה, חששה שאביהם ידיח אותם ויעדיף את הבן הצעיר, לכן זרקו אותו לתוך באר (קיימות גרסאות נוספות לגבי מותו, אונס ורצח שביצע בו המחנך שלו או התאבדות בגלל האונס). האב הזועם גירש את השלישייה מארצו והם מצאו מקלט במיקנה, שם תלתה האם את עצמה. האחים שאפו להיות שליטי המקום במקום המלך הנעדר אאוריסתאוס. אטראוס הבטיח לארטמיס להקריב לה את הצמר המשובח ביותר. לאחר שמצא את גיזת הזהב הוא לא רצה להקריב אותה, לכן מסר אותה לאשתו, איירופה, כדי שתחביא אותה מפני האלה. איירופה שהתאהבה בתיאסטס, האח של אטראוס, נתנה לו את גיזת הזהב ללא ידיעת בעלה. תיאסטס ואטראוס התחרו על המלוכה במיקנה. תיאסטס אמר לאטראוס שרק מי שיוכל להשיג את גיזת הזהב יהיה ראוי למלוך ואטראוס, שחשב שהגיזה ברשותו (אצל אשתו), הסכים לכך. תיאסטס הציג את גיזת הזהב וזכה בכיסא המלוכה. מאוחר יותר הביא אטראוס אישור מהרמס לכך שהוא זכאי למלוכה ועל כך השיב לו אחיו, שיחזיר לו את המלוכה, כשהשמש תנוע אחורה על מסילתה בשמים. זאוס עשה זאת ואטראוס זכה במלוכה. בהזדמנות זו נודע לאטראוס על בגידת אשתו עם אחיו והוא תכנן את נקמתו. אטראוס הזמין את תיאסטס למשתה התפיסות. אטראוס הרג את בניו של תיאסטס ובישל את בשרם, פרט לידיהם ורגליהם. בארוחה הגיש אטראוס לאחיו את בשר ילדיו בעזרת ידיהם ורגליהם (רעיון שאינו חדש במשפחה זו, בדומה למה שעשה טנטלוס לפלופס). תיאסטס ברח, אך חיפש דרך לנקום באחיו. אורקל ניבא לתיאסטס שאם יביא לעולם בן מבתו, פלופיה, בן זה יהרוג את אטראוס. תיאסטס עיבר את בתו ונולד להם בן בשם אייגיסתוס. פלופיה הפקירה את בנה, אך רועה צאן מצא אותו והביא אותו אל אטראוס. אטראוס גידל את אייגיסתוס והתייחס אליו כאל בנו. כשאייגיסתוס בגר, הגיעה תיאסטס, סיפר לאייגיסתוס שהוא אביו וסבו והסית אותו נגד אטראוס. אייגיסתוס הרג את אטראוס ויחד עם אביו תיאסטס מלך במיקנה והגלה את בניו של אטראוס, אגממנון ומנלאוס, אל ספרטה. מלך ספרטה, טינדאראוס, השיא לגולים את בנותיו, קליטמנסטרה והלנה. כשמת טנידאראוס, ירש אותו מנלאוס וכמלך ספרטה עזר לאחיו להפיל את אייגיסתוס ותיאסטס ולזכות במלוכה במיקנה. לאחר שאגממנון יצא למלחמת טרויה בגדה בו אשתו, קליטמנסטרה, עם אייגיסתוס. מהמלחמה חזר אגממנון המנצח כשהוא מביא איתו פילגש חדשה, את קסנדרה. קליטמנסטרה ואייגיסתוס, רצחו את אגממנון ואת קסנדרה ואת ילדיהם, התאומים פלופס וטלראמוס. ילדי אגממנון, אלקטרה ואורסטס שאפו לנקום את מות אביהם. אורסטס, יחד עם חברו פילאדס ובסיוע אחותו, אלקטרה, רצח את אמו, קליטמנסטרה, ואת אייגיסתוס. פליסתנס מדיה וקבצים בנושא תיאסטס בוויקישיתוף
אייגיסתוס

אייגיסתוס (ביוונית עתיקה: Αἴγισθος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בנם של תיאסטס ושל בתו, פלופיה, המאהב של קליטמנסטרה, אשת אגממנון ואבי אלטה. בין האחים התאומים אטראוס ותיאסטס היה סכסוך שלווה בפגיעות קשות. אטראוס הרג את בניו של תיאסטס והגיש לו את בשרם למאכל. תיאסטס חיפש דרך לנקום ואורקל אמר לו שאם בתו פלופיה תלד לו בן, הבן הזה יהרוג את אטראוס. תיאסטס עיבר את פלופיה. לאחר הלידה, פלופיה הנכלמת מכך שהרתה לאביה, זנחה את התינוק, אך רועה צאן שמצא אותו מסר אותו לאטראוס מבלי שהם ידעו את זהות התינוק. אטראוס גידל את התינוק, אייגיסתוס, והתייחס אליו כאל בנו. כשאייגיסתוס בגר, הגיע תיאסטס, סיפר לאייגיסתוס שהוא אביו וסבו והסית אותו נגד אטראוס. אייגיסתוס הרג את אטראוס ויחד עם אביו/סבו תיאסטס מלך במיקנה והגלה את בניו של אטראוס, אגממנון ומנלאוס, אל ספרטה. מלך ספרטה, טינדאראוס, השיא לגולים את בנותיו, קליטמנסטרה והלנה. כשמת טנידאראוס, ירש אותו מנלאוס וכמלך ספרטה עזר לאחיו להפיל את אייגיסתוס ותיאסטס ולזכות במלוכה במיקנה. לאחר שאגממנון יצא למלחמת טרויה בגדה בו אשתו, קליטמנסטרה, עם אייגיסתוס. מהמלחמה חזר אגממנון המנצח כשהוא מביא איתו פילגש חדשה, קסנדרה. קליטמנסטרה ואייגיסתוס רצחו את אגממנון ואת קסנדרה ואת ילדיהם, התאומים פלופס וטלדאמוס. ילדי אגממנון, אלקטרה ואורסטס שאפו לנקום את מות אביהם. אורסטס, יחד עם חברו פילאדס ובסיוע אחותו, אלקטרה, רצח את אמו, קליטמנסטרה, ואת אייגיסתוס.
זאסטוונה

זאסטוונה (באוקראינית: Заставна בגרמנית וברומנית: Zastavna) היא עיר במחוז צ'רנוביץ באוקראינה. בעבר בצפון בוקובינה. ממוקמת כ-30 קילומטר צפונית לבירת המחוז צ'רנוביץ. בעלת אוכלוסייה של 8,866 נפש (2001). העיר נזכרת בפעם הראשונה בשנת 1589. מקור השם מהמילה האוקראינית Заставна שמשמעותה "שער". לקהילה היהודית של זאסטוונה השתייכו מלבד יהודי העיירה, יהודים מ-29 כפרים הסובבים את העיר. ליהודים הייתה חשיבות כלכלית, למרות היותם מיעוט באוכלוסייה האוקראינית באזור. כמעט כל האחוזות היו בבעלות יהודית. כמו כן מפעל הסוכר, האלכוהול וטחנת הקמח היו בבעלות של יהודים. בעיירה היו מוסדות יהודים: "תלמוד תורה", מוסד ויצו, מוסדות ציוניים. ההשפעה הניכרת של היהודים הגיעה לשיאה בבחירתו של זיגמונד וויסגלס (Siegmund Weissglass ) ציוני ידוע, לראש העיר היהודי הראשון והיחידי. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב- 1914, עזבו רוב יהודי העיר לווינה, רובם חזרו לאחר המלחמה. בית ספר יהודי נפתח על ידי קבוצת גבירים בראשות אמיל שכט (Emil Schecht) מי ששימש במשך זמן רב גם כסגן ראש העיר. רק מעטים מיהודי העיר והסביבה שרדו את השואה ואת רדיפות הנאצים והרומנים. תמונת הבית הכנסת הגדול יהודי זאסטווה (אנגלית) זסטוונה (Zastavna), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם מדיה וקבצים בנושא זאסטוונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאסטוונה
גרייט בר

גרייט בר (מאנגלית: Great Bear; מילולית: דוב גדול) הוא יער גשם ממוזג בדרום מערב קולומביה הבריטית שבקנדה. הרוחות העולות מן הים אל רכסי ההרים גורמות לכמות משקעים מרובה באזור שבין ההרים לחוף. גרייט בר הוא אחד מיערות הגשם הממוזגים הגדולים ביותר שיד האדם עוד לא נגעה בהם. בפברואר 2006 התגבש הסכם בין הממשלה המקומית וקואליציה רחבה של ארגוני שימור הסביבה, ציידים ובעלי אכסניות שהכריזו על פארק לאומי לאורך 250 ק"מ על רצועת החוף. השטח המוגן של הפארק כולל כ-18,000 קמ"ר, פי שניים משטחו של פארק ילוסטון, ועוד 46,900 קמ"ר שלא יהיה מוגן באופן מוחלט אבל ינוהל על פי תוכנית משותפת כדי לשמר את היער. האזור משמש כבית גידול למאות מינים, ביניהם, פומה, זאב, סלמון, דוב גריזלי ותת סוג ייחודי בצבע לבן של דוב שחור אמריקני, בשם דוב קרמוד. מדיה וקבצים בנושא גרייט בר בוויקישיתוף אתר להצלת היער, הכולל מידע על הפארק וניסיונות השימור שלו (אורכב 30.07.2013 בארכיון Wayback Machine) תמונות מהפארק הצהרת ממשלת קולומביה הבריטית על ההסכם להגן על הפארק
ספרות בלגית

המונח ספרות בלגית מתייחס לספרות אשר נוצרה בבלגיה, מדינה בה קיימות שלוש לשונות רשמיות: צרפתית (ובכלל זאת השפה הולונית), הולנדית (הקרויה בבלגיה פלמית) וגרמנית. לפיכך, גם הספרות במדינה זו נכתבת בשלוש לשונות אלו, ובמיוחד בצרפתית ובהולנדית/פלמית. במאה ה-14 נשלטה בלגיה באופן דומיננטי על ידי הוולונים. תושבי הצפון הפלמי היו ברובם לא משכילים וחסרי השפעה תרבותית. חצר המלוכה גם היא הייתה דוברת צרפתית. בתקופת מלחמות הדת באירופה והרפורמציה תחת רדיפותיהם של קרל החמישי ופיליפה השני ברחו אינטלקטואלים דוברי פלמית להולנד השכנה. האליטה נותרה דוברת צרפתית. החל מסוף המאה ה-19 חלה תנופה בספרות בשפה הצרפתית בבלגיה, עם סופרים כדוגמת שארל דה קוסטר, ז'ורז' רודנבאך, אמיל ורהרן ומוריס מטרלינק, שאף זכה בפרס נובל לספרות. בתקופה זו, שבין 1813 ו-1917 המגמה בספרות הבלגית הייתה להבליט את האופי הייחודי הבלגי של השפה, תוך שימוש במונחים אשר אינם בשימוש בצרפת. במהלך המאה ה-20 בלטו בכתיבתם מרגריט יורסנאר, ז'ורז' סימנון, או לאחרונה גם אמילי נותומב. בתחום הקומיקס בולטת הספרות הבלגית בשפה הצרפתית, ובין הבולטים שבמחברי ספרי הקומיקס, יש להזכיר את יוצר טינטין, הרז'ה, וכן יוצר הדרדסים, פיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה המגמה בספרות הבלגית בשפה הצרפתית הייתה לכתוב בצרפתית תקנית ולמעט באותם מונחים ייחודיים לבלגיה; החל משנות ה-60 של המאה ה-20, חלה חזרה מסוימת לשימוש במונחים ייחודיים לבלגיה ותיאור נופים בלגיים. עד למאה ה-16 לא הייתה קיימת ספרות בשפה הפלמית, שכן שפה זו הייתה אחת מניבים רבים שהתקיימו באזור פלנדריה. האוכלוסייה באזור לא הושפעה (מכיוון שהייתה ברובה לא משכילה) מהספרות ההולנדית באותה תקופה והאליטה הפלמית דיברה וכתבה בצרפתית. בין הסופרים בשפה הפלמית: הנדריק קונסיאנס והוגו קלאוס. מדיה וקבצים בנושא ספרות בלגית בוויקישיתוף ספרות בלגית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שלום אאוגסבורג

שלום אאוגסבורג הוא חוזה שלום בין קרל החמישי כשליט הקיסרות הרומית הקדושה, לבין ברית שמלקלדן, אחוות נסיכים לותרנים. הסכם השלום נחתם ב-25 בספטמבר 1555 בעיר אאוגסבורג בבוואריה. ההסכם סיים באופן סופי את מאבק הדת בין שתי הקבוצות ויצר חלוקה קבועה של זרמי הנצרות בתוך האימפריה הרומית הקדושה. בחוזה השלום מופיע הביטוי הלטיני "בעל [סמכות] השלטון, לו [סמכות קביעת] הדת" (Cuius regio, eius religio), או "הדת על פי השליט", כלומר דת השליט קובעת את דת המדינה. מכאן נבע כי הנסיכים הגרמנים יכולים לקבוע האם דת השטח שבשליטתם תהיה קתולית או לותרנית. בכך היה למעשה אישור מחדש של עצמאות הנסיכים בשטחם. ניתן פרק זמן שבו יכלו התושבים להגר לאזורים שבהם שלטה הדת שחפצו בה. שלום פסאו שאישר ב-1552 ללותרנים חופש דת אחרי ניצחון הצבאות הפרוטסטנטים, בישר למעשה על התהוות מסמך זה. הבעיה העיקרית של המסמך הייתה שלא הכיר בצורה חוקית במיעוטים דתיים כגון קלוויניסטים או אנבפטיסטים. הכרה שהתקבלה לבסוף רק בשלום וסטפאליה. ההסכם, כאמור, נתן ללותרנים מעמד רשמי בשטח האימפריה הרומית הקדושה. דת הנסיך היא זו שתחייב את בני ארצו כך שמשפחות תוכלנה להגר לאזורים בהם שולטת הדת בה הם חפצים להאמין. התר זה נקבע על פי סעיף 24 של ההסכם. "במקרה בו נתינים השייכים לאזורים ישנים, רוצים להגר לאזור בעל נטייה דתית אחרת, עליהם למכור את רכושם על מנת לשלם את המיסים המוטלים עליהם." אף על פי שהסכם השלום הצליח במידה מסוימת בעידוד הסובלנות, הוא השאיר כמה נושאים עיקריים ללא טיפול. הקלויניסטים והאנבפטיסטים לא קיבלו הגנה בהסכם ולכן קבוצות לותרניות רבות עדיין יכלו להיות מואשמות גם אחרי חתימת ההסכם ככופרים. סעיף 17 בהסכם: "... למרות זאת, כל אלו שאינם משתייכים לשתי הכנסיות שהוזכרו עד עתה, לא יכללו בהסכם שלום זה ויודרו ממנו לחלוטין...". סבלנות לא הוצגה באופן רשמיא במסמך לקלויניסטים והיא התקבלה רק ב-1648 בשלום וסטפאליה. רבים שלא רצו לאמץ את הקתוליות או לותרניות הגרו מהקיסרות הרומית הקדושה, לרוב להולנד ולצרפת. חוסר הסבלנות כלפי הקלוויניסטים גרם להם לעשות צעדים נואשים שלבסוף הובילו למלחמת שלושים השנים. שלום וסטפאליה שסיים את מלחמת שלושים השנים, תיקן למעשה את העוולות שעלו מתוך הסכם שלום אאוגסבורג. שלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16 התאפיינו באירופה בציפיות משיחיות לתיקון דתי, ולשינוי חברתי כולל. ציפיות שנפוצו גם בקרב חוגים קתוליים ולא רק בחוגים הפרוטסנטיים. בהקשר זה עלתה ביתר דחיפות שאלת היהודים, שנתפסו אצל רבים כגורם העלול "לעכב את הגאולה". על רקע זה אפשר להסביר את גירוש היהודים מערים רבות באימפריה הרומית הקדושה באותה תקופה. שלום אאוגסבורג שזיהה בין כל אזור לבין דת אחת באופן חד חד ערכי נתן דחיפה נוספת למגמה זו, ובמסגרתו למעשה לא נותרה ליהודים של ממש מלבד המרת דת לנצרות המקומית או גירוש מתחומי האימפריה, מה שהאיץ את מעברם של הסופי של היהודים למרכזים של פולין וליטא. מדיה וקבצים בנושא שלום אאוגסבורג בוויקישיתוף שלום אאוגסבורג הנוסח המלא (בגרמנית) שלום אאוגסבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עמוס הופמן, בין יהודים לנוצרים, כרך ה, יחידה 11: יהודים ונוצרים בעת הרפורמציה, עמ' 346.
גאיטרי

גאיטרי (בסנסקריט: gāyatrī, הטיה נקבית ל-gāyatra: שיר, המנון או מזמור) הוא מזמור בן 24 הברות (שלושה פסוקים - פאדות pāda - בני שמונה הברות כל אחד). בהינדואיזם גאיטרי היא מנטרה ספציפית, ואלה כהתגלמות שלה. מנטרת גאיטרי (קרויה גם סאויטרי) מכילה את התחילית om bhur bhuvah svah, המופיעה לעיתים תכופות ביאג'ור ודה. פירוש שלושת המשפטים האחרונים במנטרה: "מי ייתן ונגיע לתפארת ולגדולת סאויטר האל: הלוואי ויעורר את תפילותינו." התגלמותה של המנטרה בדמות האלה גאיטרי נחשבת בעיני מאמיניה ל"אם כל הוודות" ולבת זוגו של האל ברהמה (יוצר העולם). כמו כן היא נחשבת כהתגלמות של פרהברהמאן, המציאות האולטימטיבית והבלתי משתנה הנמצאת בבסיס כל התופעות. גאיטרי מופיעה באופן טיפוסי כיושבת על פרח לוטוס, שמסמן שפע ועושר. היא אוחזת ספר ביד אחת וכלי מרפא בידה האחרת. היא מלווה בברבור וידועה גם כאלת החינוך. ינטרת גאיטרי היא הביטוי החזותי של המנטרה, והיא נחשבת לחזקה אף יותר מהמנטרה. הינטרה מכילה את הטקסט של המנטרה ואיור של האלה גאיטרי מוקפת במגן דוד. באיור האלה יושבת על פרח הלוטוס, ומופיעה כבעלת חמישה ראשים ועשר ידיים, המייצגים את הגלגולים השונים של האלה כפרוואטי, סראסווטי ועוד. עשר העיניים מסתכלות לשמונת הכיוונים, ושתי עיניים נוספות מביטות אל האדמה והשמיים, עשר הידיים אוחזות בכלי הנשק של וישנו. תעתיק של הטקסט לאותיות לטיניות: om bhūr bhuvah svah tát savitúr váreniyam bhárgo devásya dhīmahi dhíyo yó nah pracodáyāt מדיה וקבצים בנושא גאיטרי בוויקישיתוף
י"א באדר

י"א באדר הוא היום האחד עשר בחודש השישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום האחד עשר בחודש השנים עשר למניין החודשים מניסן. "יום תל חי" – יום הזיכרון ליוסף טרומפלדור ולחללי תל חי בזמני קדם היו בני הכפרים יכולים להקדים את קריאת המגילה ליום זה אם הוא חל ביום הכניסה, דהיינו כשפורים דפרזים חל ביום ראשון בשנים בהן י"ג באדר חל בשבת, תענית אסתר מוקדמת ליום זה ה'תרס"ד – אהרן דוד גורדון עולה לארץ מרוסיה ה'תר"ף – יוסף טרומפלדור וחמישה מחבריו נהרגים בקרב על תל חי ה'תר"ץ – הקמת מושב באר טוביה ה'תרצ"ט – תחילת שידורי קול ציון הלוחמת, תחנת הרדיו של האצ"ל ה'תש"ו (אדר ב') – העלייה לביריה – אלפים נהרו אל היישוב ביריה לאחר שהבריטים ניסו להוריד את ההתיישבות העברית במקום ה'תש"י – מוקם מושב גמזו ה'תשי"ג – נוסד קיבוץ עין גדי ה'תקצ"ח – יואל משה סלומון, ממיסדי העיתונות העברית, ממקימי נחלת שבעה ופתח תקווה (נפטר ה'תרע"ב) ה'תרנ"ט – חיים ארלוזורוב, ממנהיגי תנועת העבודה (נרצח בה'תרצ"ג) ה'תרע"א – חיים כהן, היועץ המשפטי לממשלה, שר המשפטים ושופט בבית המשפט העליון (נפטר ה'תשס"ב) ה'תש"ב – דורית ביניש, נשיאת בית המשפט העליון ה'תש"ה – יוסי בן-חנן, אלוף בצה"ל ה'תש"ו (אדר ב') – יוני נתניהו, מפקד סיירת מטכ"ל שנפל במבצע אנטבה (נהרג ה'תשל"ו) ה'תש"ח (אדר א') – הרב שלום דובער וולפא, ראש המטה העולמי להצלת העם והארץ וראש מפלגת ארץ ישראל שלנו ה'תפ"ח – הרב יחיאל מיכל חסיד, רבה של ברלין ושל פרנקפורט על האודר (נולד ה'ת"ל) ה'תקס"ו – הרב חיים יוסף דוד אזולאי, מקובל, שד"ר והיסטוריון יהודי (נולד ה'תפ"ד) ה'תקפ"ד (אדר ב') הרב משה יהושע העשיל אורנשטיין רב גליציאני, מחבר הספר "ים התלמוד" (נולד ה'תקל"ד) ה'תרל"ב (אדר ב') – הרב שמואל שטראשון, מחבר פירוש על הש"ס (נולד ה'תקנ"ד) ה'תרנ"ז (אדר ב') – ג'יימס ג'וזף סילבסטר, מתמטיקאי בריטי ממוצא יהודי (נולד ה'תקע"ד) ה'תר"ע (אדר א') – הרב אברהם בורנשטיין מסוכאטשוב, מחבר אבני נזר ואגלי טל (נולד ה'תקצ"ט) ה'תר"ף – יוסף טרומפלדור, לוחם, סוציאליסט וחלוץ יהודי (נולד ה'תרמ"א) ה'תרצ"ו – הרב יוסף רוזין (מפורסם בכינוי הרוגוצ'ובר או הגאון הרוגוצ'ובי) (נולד ה'תרי"ח) ה'תש"ל (אדר א') – שמואל יוסף עגנון, סופר עברי, חתן פרס נובל לספרות (נולד ה'תרמ"ז) ה'תשל"ב – יוסף ספיר, ראש עיריית פתח תקווה, שר וחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים וגח"ל (נולד ה'תרס"ב) ה'תשל"ה – מרדכי נמיר, מזכ"ל ההסתדרות, ראש עיריית תל אביב, שר וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נולד ה'תרנ"ז) י' באדר – י"ב באדר אדר בזמננו מתרחש בכ-31.9% מכלל השנים.
אורות ישראל

האם התכוונתם ל... מכללת אורות ישראל – מכללה אקדמית דתית לחינוך. אורות ישראל (ספר) – חלק מספר אורות של הרב קוק.
אליסטה

אֵלִיסְטָה (רוסית: Элиста; קלמיקית: Элст, פירוש השם: "חול") היא עיר ברוסיה, במישורים הקלמיקיים שמצפון להרי הקווקז, על הנהר אליסטינקה; בירת רפובליקת קלמיקיה. אוכלוסיית העיר מונה כ-103,122 איש (נכון ל-2020). על פי שיטת קפן, שורר באליסטה אקלים יבשתי לח, אם כי לעיתים מתואר כאקלים צחיח למחצה. החורפים קרים, עם טמפרטורה ממוצעת בינואר של 5.8- מעלות צלזיוס, בעוד הקיץ חם, עם טמפרטורה ממוצעת ביולי של 24.6 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-349 מ"מ, כאשר לרוב יבשה יותר עונת החורף מהקיץ. במקום התקיים יישוב עוד לפני 1865, אך רק כשמספר הבתים הגיע ל-15 הוכרז על תחילת יישוב רשמית במקום. מאז יסודה שימשה העיר כמרכז מחוז (אויזד) צ'רנוירסק בגוברניית אסטרחן. ב-1918 עברה העיר לשלטון סובייטי. מ-1928 מרכז מחוז קלמיקיה. ב-1930 לפי מספר תושביה הוכרזה כעיר. מ-1935 משמשת בירת הרפובליקה הקלמיקית. ב-13 באוגוסט 1942, במהלך במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי הקרופוס ה-52 של הוורמאכט הגרמני. במהלך השנה שקדמה לכיבוש הגיעו לעיר כמה עשרות פליטים יהודים משטחים שהגרמנים כבשו באזור בלארוס ואוקראינה המודרניות ולא הספיקו לברוח לפני שהגרמנים הגיעו לאליסטה. זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני, הרשויות הורו על רישום וסימון היהודים בעיר, החרמת רכושם ושימושם לעבודות כפייה. כמו כן הם אולצו ללבוש מעין טלאי צהוב וכעבור זמן קצר הם כונסו למעין גטו בבניין יחיד. כעבור זמן קצר יחסית, ככל הנראה ב-9 בספטמבר, תושבי הגטו, כ-100 איש, נלקחו על ידי הגרמנים לבור הריגה שהוכן מראש ונורו למוות. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-31 בדצמבר. התושבים הקלמיקים הואשמו על ידי סטלין בשיתוף פעולה עם הגרמנים, וב-1944 הועמסו על רכבות וגורשו לקזחסטן. במקומם הובאו מתיישבים רוסים, ושם המקום שונה לסְטֶפְּנוֹי (Степно́й) וצורף למחוז סטברופולסקי. ב-1957 הורשו הקלמיקים לחזור, שם העיר שוּנה חזרה לשמו המקורי והוקמה מחדש רפובליקת קלמיקיה. לאחר התפרקות ברית המועצות ידעה העיר תחייה תרבותית. נשיא קלמיקיה לשעבר קירסן איליומז'ינוב משמש כיושב ראש פיד"ה – ארגון השחמט העולמי, ובעיר מתקיימים תחרויות שחמט רבות. כמו כן מתקיימת תחייה של התרבות הבודהיסטית, נבנים מקדשים ובתי תפילה לדת זו. הדלאי למה ה-14 אף ביקר בעיר. לאליסטה ארבע ערים תאומות: ארצות הברית האוול, ניו ג'רזי, ארצות הברית הרפובליקה העממית של סין להסה, הרפובליקה העממית של סין רוסיה אולן-אודה, רוסיה מונגוליה אולן בטור, מונגוליה מדיה וקבצים בנושא אליסטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליסטה (ברוסית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), אליסטה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1791–1792), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אליסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) World Weather Information Service - Elista אלכסנדר קרוגלוב (רו'), אליסטה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1791), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ואוה

אדבלדו איזידו נטו (בפורטוגזית: Edvaldo Izidio Neto‏; 12 בנובמבר 1934 – 19 בינואר 2002) מוכר יותר כואוה (Vavá), היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בנבחרות ברזיל שזכו במונדיאל 1958 ומונדיאל 1962. ואוה נחשב לאחד החלוצים הגדולים בתקופתו, ותרומתו הייתה גדולה במיוחד לשתי הזכיות הראשונות של ברזיל במונדיאל. ואוה שיחק 22 משחקים בנבחרת ברזיל, ואף היה מלך השערים של מונדיאל 1962. הוא שיחק בספורט קלוב רסיפה (1949–1950), בוואסקו דה גאמה (1951–1958), באתלטיקו מדריד (1958–1961), בפלמיירס (1961–1963), בקלוב אמריקה (1964–1967), בטורוס נאזה (1967–1968), בסן דייגו טורוס (1968–1969) ובפורטוגזה (1969). לואוה היה חלק עיקרי בזכייתה של נבחרת ברזיל במונדיאל 1958. במשחק מול נבחרת ברית המועצות הבקיע שני שערים לרשתו של לב יאשין, ובכך ברזיל עלתה לסיבוב הבא. במשחק הגמר מול נבחרת שוודיה הבקיע צמד נוסף, והוא סיים את הטורניר עם 5 שערים בסך הכל. במונדיאל 1962 עקב פציעתו של פלה, נאלץ ואוה לשתף פעולה עם חלוצים אחרים, ביניהם אמרילדו וגארינצ'ה. ואוה הבקיע ארבעה שערים בטורניר, כולם בשלבים הסופיים של הטורניר, ואחד מהם היה במשחק הגמר מול נבחרת צ'כוסלובקיה. ואוה הוא אחד מחמישה שחקנים שכבשו בשני משחקי גמר מונדיאל שונים. את ההישג הוא חולק עם פלה, פול ברייטנר, זינדין זידאן וקיליאן אמבפה. מדיה וקבצים בנושא ואוה בוויקישיתוף ואוה, באתר Transfermarkt ואוה, באתר BDFutbol ואוה, באתר National Football Teams ואוה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.