laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישעיהו בן-פורת

ישעיהו (שייקה) בן פורת (13 בפברואר 1927 – 10 בנובמבר 2007) היה עיתונאי, עורך ושדרן רדיו ישראלי. בן פורת נולד בשנת 1927 בווינה בירת אוסטריה בשם אוטו ויינר. לאחר ה"אנשלוס" הוברח על ידי הוריו לצרפת. שרד את השואה ועלה לארץ ישראל בשנת 1945. היה חניך במוסדות עליית הנוער ולאחר מכן חבר קיבוץ. בראשית שנות החמישים שימש כשליח הסוכנות היהודית בפריז. למד באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת הסורבון בפריז. ערך כתב עת ספרותי בשם "מבואות" ולאחר מכן, החל משנת 1955, שימש ככתב העיתון "ידיעות אחרונות" בפריז, שם פעל גם בשירות "המוסד". שב ארצה בסוף שנות החמישים והיה לכתב בכיר ופרשן פוליטי ב"ידיעות אחרונות". בן פורת ערך סדרת ראיונות עם אישים בכירים. ראיונותיו עם נחום גולדמן, ישראל גלילי, יעקב מרידור, יעקב שמשון שפירא, מאיר עמית, יעקב חזן, ברונו קרייסקי ושמחה ארליך התפרסמו בספרו "שיחות" שיצא לאור בשנת 1981. הוא שימש ככתב בישראל של תחנת הרדיו "אירופה 1" והשבועון הצרפתי "פארי מאץ'", הגיש פינות ותוכניות בענייני תרבות ברדיו, בקול ישראל ובגלי צה"ל, והיה מראשוני מגישי תוכנית ראיונות ברדיו ובטלוויזיה הישראלית. בסוף שנות התשעים יצאה לאור סדרת ספריו, ובכל אחד מהם שיחה של בן פורת עם אישיות אחרת, ובהם יוסי שריד, יוסי ביילין, דן מרידור ואחמד טיבי. פרסם (ביחד עם אחרים) ספרים נוספים בנושאים צבאיים-מדיניים. ישעיהו בן פורת היה אחד מקבוצת עיתונאים (שכללה מלבדו את אורי דן, יהונתן גפן, איתן הבר, חזי כרמל, אלי לנדאו ואלי תבור) שפרסמו בשנת 1973 את הספר "המחדל", שהיה הספר הראשון שנתפרסם מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים ובו ביקורת על מחדליה ותיאור עז משדות הקרב, על החללים, הנפגעים ואובדן הציוד שהיו בהם. הספר עורר בזמנו הד רב בדעת הקהל. בן פורת היה האורח האחרון בסדרת תוכניותיו של עמוס אטינגר "חיים שכאלה", ששודרה בשנת 2000. אמברגו - מיראז' נגד מיג (ביחד עם אורי דן), הוצאת מסדה, 1968 המרגל שבא מישראל - פרשת אלי כהן, הוצאת מסדה, 1968 המלחמה החשאית (ביחד עם אורי דן), ספריית מעריב, 1972 המחדל (ביחד עם עיתונאים נוספים), הוצאה מיוחדת, 1973 מבצע אנטבה - טיסה 139 (ביחד עם איתן הבר וזאב שיף), הוצאת זמורה ביתן מודן, 1976 שיחות, הוצאת עידנים, 1981 עט להזכיר הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 1994 שיחות עם יוסי ביילין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1996 שיחות עם יוסי שריד, ספרית פועלים, 1997 שיחות עם דן מרידור, ספרית פועלים, 1997 שיחות עם סטף ורטהימר, ספרית פועלים, 1998 שיחות עם מוטי קירשנבאום, ספרית פועלים, 1998 שיחות עם אחמד טיבי, ספרית פועלים, 1999 פנים אל פנים עם ברונו לנדסברג ישעיהו בן פורת באתר WorldCat Identities רשימת הפרסומים של ישעיהו בן-פורת, בקטלוג הספרייה הלאומית מרב יודילוביץ', העיתונאי ישעיהו בן פורת הלך לעולמו, באתר ynet, 10 בנובמבר 2007 ישעיהו בן פורת מבכירי העיתונאים בישראל הלך לעולמו, באתר כאן נעים אסף כרמל, עיתונאי "ידיעות אחרונות" ישעיהו בן פורת הלך לעולמו, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2007 יואב יצחק, הבגידה של ארנון מוזס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 בנובמבר 2007 אסף כרמל, בניסיון למלא שליחות נעלה, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2007 מרדכי נאור, האיש שלנו בפריז, באתר העין השביעית, 19 ביולי 2012 חיים שכאלה עם ישעיהו בן פורת, הערוץ הראשון, 2000 ישעיהו בן-פורת, דף שער בספרייה הלאומית ישעיהו בן-פורת, בארכיון הבימה ליאת ברגמן‏, ישעיהו בן פורת ואורי דן בשירות המוסד, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2007 יואב יצחק, חשיפה: העיתונאים בן-פורת ואורי דן שימשו סוכני המוסד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בנובמבר 2007 המלחמה, המחדל והאשמה, דבר, 25 בינואר 1974
סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה

סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה (12 במאי 1258 – 25 באפריל 1295) היה מלך קסטיליה בין השנים 1284–1295. סנצ'ו הרביעי נולד ב-12 במאי 1258 לאלפונסו העשירי, מלך קסטיליה וויולנטה מאראגון, בתם של חיימה הראשון, מלך אראגון ויולאנטה מהונגריה. בשנת 1275 מת אחיו הבכור של סנצ'ו – פרננדו דה לה סרדה במהלך קרב אסיחה נגד הכוחות המוסלמים, והשאיר אחריו שני בנים קטנים. סנצ'ו הכריז על עצמו כיורש העצר, תוך שהוא מבסס את טענתו על מנהג קסטיליאני ישן, שהתבסס על כך שלאחר מותו של הבן הבכור הנחלה עוברת לבנים האחרים. אביו, אלפונסו העשירי, העדיף להשאיר את הכתר בידי נכדיו, אבל סנצ'ו זכה לתמיכה של האצולה. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים מרה, ובשנת 1282 נאלץ אלפונסו העשירי לקבל את סנצ'ו כיורשו במקום נכדיו הצעירים. ב-4 באפריל 1284 מת אלפונסו העשירי, וסנצ'ו הרביעי עלה לשלטון במקומו. לאחר עלותו של חיימה השני, מלך אראגון לשלטון בשנת 1291 כרת עמו סנצ'ו ברית למלחמה כנגד המוסלמים. בשנת 1292, כחלק ממאמציו להשיג את השליטה במצר גיברלטר, הטיל סנצ'ו מצור על העיר טריפה וכבשהּ. ב-25 באפריל 1295 מת סנצ'ו משחפת, ובנו פרננדו עלה לשלטון במקומו, כשאמו לצידו כעוצרת. בשנת 1282 התחתן פרננדו עם מריה דה מולינה, בתם של אלפונסו דה מולינה ומיור אלפונסו דה מנסס, ממנה היה לו שבעה ילדים: איזבלה מקסטיליה, דוכסית בריטני (1283–1328) פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה (1285–1312) אלפונסו (1286–1291) אנריקה (1288–1299) פדרו, לורד קמרוס (1290–1319) פליפה, לורד קבררה וריברה (1292–1327) ביאטריס מקסטיליה (1293–1359) בנוסף, היו לסנצ'ו שלושה ילדים לא חוקיים. מדיה וקבצים בנושא סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה בוויקישיתוף סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חגית

האם התכוונתם ל... חגית (שם פרטי) - צורת נקבה של השמות חַגִּי וחַגַּי אישים ששמם הפרטי הוא חגית חגית (דמות מקראית) – אחת מנשותיו של דוד המלך ואמו של אדוניהו תחנת הכוח חגית – תחנת כוח המופעלת בגז וממוקמת סמוך לאליקים חגית (אופרה) – אופרה מפרי עטו של קרול שימנובסקי המבוססת על דמותה של אבישג השונמית
ז'ואאו מריו (1993)

ז'ואאו מריו נוואל דה קוסטה אדוארדו (בפורטוגלית: João Mário Naval da Costa Eduardo; נולד ב-19 בינואר 1993) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בבשיקטש. אחיו, הוא הכדורגלן וילסון אדוארדו. מריו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פורטו עיר הולדתו ובגיל 11 הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון. ב-14 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 0–2 ללאציו במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. בעונת 2012/2013 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון בה רשם 31 הופעות כאשר הוא פתח ב-30 מהן. בינואר 2014 הושאל לויטוריה סטובאל עד לסיום העונה. בתום העונה חזר לספורטינג והפך בה לשחקן הרכב. ב-27 באוגוסט 2016 חתם באינטר מילאנו תמורת 40 מיליון אירו. ב-26 בינואר 2018 עבר ז'ואאו מריו לווסטהאם יונייטד בהשאלה עד תום עונת 18–2017 עם אופציה לרכישה. ב-27 באוגוסט 2019 הושאל ללוקומוטיב מוסקבה עד לסוף העונה. ב-6 באוקטובר 2020 חזר מריו לספורטינג ליסבון והושאל לעונה אחת. ב-13 ביולי 2021 חתם מריו בבנפיקה ליסבון לחמש שנים. ב-4 בספטמבר 2024 הושאל מריו לבשיקטש לעונה אחת. לזכותו של מריו 77 הופעות בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל והגיע עם הנבחרת הצעירה לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 בו הפסידה לשוודיה. ב-11 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד צרפת. במשחק עצמו מריו סחט פנדל לאחר שהוכשל על ידי פול פוגבה וריקרדו קווארסמה כבש מהנקודה הלבנה, אך פורטוגל הפסידה 1–2. מריו נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016 והיה שותף לזכייה ההיסטורית של הנבחרת בטורניר. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022. ספורטינג ליסבון הגביע הפורטוגלי: 2014/2015 הסופר קאפ הפורטוגלי: 2015, 2023 ליגת העל הפורטוגלית: 2020/2021 נבחרת פורטוגל אליפות אירופה בכדורגל: 2016 מדיה וקבצים בנושא ז'ואאו מריו בוויקישיתוף ז'ואאו מריו, באתר Transfermarkt ז'ואאו מריו, באתר Soccerway ז'ואאו מריו, באתר BDFutbol ז'ואאו מריו, באתר WorldFootball.net ז'ואאו מריו, באתר National Football Teams ז'ואאו מריו, באתר FootballDatabase.eu A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
טימור רודוסלסקי

טימור רודוסלסקי (נולד ב-21 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן קזחי-יהודי המשחק בעמדת הבלם באלאשקרט ירוואן. רודוסלסקי גדל במחלקת הנוער של קאיראט אלמטי. בעונת 2010/2011 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה, אך כעבור שנה חזר לקאיראט. ב-28 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד קייסר. עד לסיום העונה רודוסלסקי שיחק עוד 4 משחקים. בעונת 2015 הפך רודוסלסקי לשחקן הרכב לאחר עזיבתו של לובומיר מיכאליק. בזכות העובדה שרודוסלסקי יהודי, מספר קבוצות מליגת העל הביעו בו עניין במהלך קיץ 2015 עקב העובדה שלא יחשב כזר. בתום עונת 2017 חתם בז'טיסו, אך שוחרר ממנה ביוני 2018. בספטמבר 2018 רודוסלסקי חתם בהפועל פתח תקווה. ב-14 בינואר 2019 רודוסלסקי חזר לקזחסטן וחתם באוקז'טפס. ב-28 במרץ 2020 חתם בסמולצ'יבי מליגת העל הבלארוסית, אך שוחרר עוד בטרם רשם הופעה רשמית. ב-29 ביולי 2020, חתם בקייסר, אך כעבור כשלושה שבועות חתם בלורי מליגת העל הארמנית ובמהלך העונה חתם שנית בקייסר במדיה רשם 9 הופעות. בקיץ 2021 הצטרף לסוואן שבמהלך העונה חדלה מלהתקיים. ב-19 בפברואר 2022 חתם בנורבאנק. ב-28 ביולי 2023 רודוסלסקי חתם באקטובה. לזכותו של רודוסלסקי 6 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של קזחסטן. קאיראט הגביע הקזחי: 2014, 2015 הסופר קאפ הקזחי: 2016 טימור רודוסלסקי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל טימור רודוסלסקי, באתר Transfermarkt טימור רודוסלסקי, באתר Soccerway טימור רודוסלסקי, באתר WorldFootball.net טימור רודוסלסקי, באתר FootballDatabase.eu מערכת דאבל פס, טימור רודוסלסקי (24) חתם לשנתיים בשורות הפועל פתח תקווה, באתר דאבל פס, 6 בספטמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טימור רודוסלסקי".
הגביע הרוסי בכדורגל 1992/1993

גביע רוסיה 1992/1993 (Кубок России по футболу 1992/1993) היא עונת הבכורה של טורניר הגביע הרוסי בכדורגל שנערך מה-2 במאי 1992 ועד 13 ביוני 1993. למחזיקת הגביע הפכה קבוצת טורפדו מוסקבה. בגביע השתתפו כל 115 קבוצות הכדורגל המקצועניות במדינה. הגביע הרוסי באתר WildStat.ru
פול ניקולס

האם התכוונתם ל... פול ניקולס (שחקן) – שחקן אנגלי (נולד ב-1979) פול ניקולס (מרוץ סוסים) (אנ') – מאמן סוסים בריטי (נולד ב-1962) פול ניקולס (ספורטאי) (אנ') – שחקן קריקט אוסטרלי (1946–2009) פול ניקולס (אנ') – מאמן ושחקן פוטבול אמריקאי (נולד ב-1981) פול פ. ניקולס (אנ') – פוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1952) פול ניקולאס (אנ') – כדורגלן צרפתי (1899–1959) פול ניקולאס (אנ') – שחקן וזמר אנגלי (נולד ב-1944)
ברנגלה, מלכת קסטיליה

ברנגלה (בקסטיליאנית: Berenguela;‏ 1 בינואר 1180 - 8 בנובמבר 1246), הייתה מלכת קסטיליה בשנת 1217. ברנגלה נולדה ב-1 בינואר 1180 לאלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. בשנת 1187 סיכם אביה אלפונסו השמיני עם פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על נישואי ילדיהם קונרד השני, דוכס שוואביה עם ברנגלה, אולם לבסוף הנישואים לא נערכו. אלפונסו נלחם במשך תקופה ארוכה בבן דודו אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ובשנת 1197 השיא את ברנגלה לאלפונסו התשיעי, על מנת לסיים את הסכסוך, אולם בשנת 1204 ביטל האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את הנישואים הללו. ב-5 באוקטובר 1214 מת אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, ובנו אנריקה הראשון, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאנריקה היה צעיר שלטה ברנגלה כעוצרת בשמו. ב-6 ביוני 1217 נהרג אנריקה הראשון, מלך קסטיליה, וברנגלה עלתה לשלטון במקומו, אך ב-31 באוגוסט באותה שנה מסרה את השלטון לבנה פרננדו השלישי, מלך קסטיליה. על אף הסתלקותה מכיסא המלוכה, המשיכה ברנגלה לסייע לבנה, ואף חיתנה אותו עם אליזבת הוהנשטאופן, בתו של פיליפ משוואביה, מלך גרמניה. לאחר מות אלפונסו התשיעי, מלך לאון, דאגה ברנגלה להבטיח את הירושה לבנה, ולא לבנותיו של אלפונסו מאשתו הראשונה. בזמן שפרננדו השלישי יצא למערכות כנגד המוסלמים, שימשה ברנגלה כעוצרת הממלכה בשמו. ב-8 בנובמבר 1246 מתה ברנגלה בבורגוס, בעת שחזרה לביתה לאחר פגישתה האחרונה עם בנה. בשנת 1197 התחתנה ברנגלה עם אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ממנו נולדו לה 5 ילדים: לאונור (1199–1202) קונסטנסה (1200–1242) פרננדו השלישי, מלך קסטיליה (1201–1252) אלפונסו ממולינה (1202–1272) ברנגלה מלאון (1204–1237) מדיה וקבצים בנושא ברנגלה, מלכת קסטיליה בוויקישיתוף
אפונסו

האם התכוונתם ל... אפונסו הראשון, מלך פורטוגל אפונסו השני, מלך פורטוגל אפונסו השלישי, מלך פורטוגל אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל אפונסו החמישי, מלך פורטוגל אפונסו השישי, מלך פורטוגל אלפונסו אישים ששמם הפרטי הוא אפונסו
אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל

אפונסו הרביעי, כונה גם האמיץ (בפורטוגזית: Afonso IV; ‏8 בפברואר 1291 - 28 במאי 1357) היה מלך פורטוגל בין השנים 1325–1357. אפונסו הרביעי נולד בליסבון בפורטוגל ב-8 בפברואר 1291, לדיניש, מלך פורטוגל ואיזבל מאראגון, בתם של פדרו השלישי, מלך אראגון וקונסטנצה מסיציליה, מלכת אראגון. על אף היותו היורש החוקי, העדיף אביו על פניו את בניו הלא חוקיים, ומשום כך מרד אפונסו באביו. בשנת 1325 מת אביו דיניש, מלך פורטוגל, ואפונסו עלה במקומו לשלטון. בשנת 1328 התחתנה בתו של אפונסו - מריה מפורטוגל, מלכת קסטיליה עם אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, אולם אלפונסו חי בעיקר עם פילגשו לאונור דה גוסמאן. עקב השפלת בתו פתח אפונסו בשנת 1336 במלחמה כנגד ממלכת קסטיליה, שנמשכה עד לשנת 1340. בעקבות נישואי בנו פדרו עם אינש דה קסטרו שלא הייתה ממשפחת אצולה, הסתכסך אפונסו עם בנו. בשנת 1355 כלא אפונסו את אינש דה קסטרו, ובשנת 1357 הורה על רציחתה. בעקבות כך מרד בו בנו פדרו, ועלה בראש צבא חזק על ליסבון. זמן קצר לאחר מכן מת אפונסו ב-28 במאי 1357, ובנו פדרו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1309 התחתן אפונסו עם ביאטריס מקסטיליה, בתם של סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה, ממנה היו לו 7 ילדים: מריה מפורטוגל, מלכת קסטיליה (1313–1357) אפונסו (1315–1317) דניש (1317) פדרו הראשון, מלך פורטוגל (1320–1367) איזבל (1324–1326) ז'ואאו (1326–1327) לאונור מפורטוגל, מלכת אראגון (1328–1348) מדיה וקבצים בנושא אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל בוויקישיתוף אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מריה מנונוס

מריה מנונוס (באנגלית: Maria Menounos; נולדה ב-8 ביוני 1978) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה ועיתונאית אמריקאית. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מנונוס נולדה במסצ'וסטס, ב-1995 נבחרה למיס הנוער של מסצ'וסטס ועלתה לשלב חמש עשרה המועמדות הסופיות בתחרות מיס נוער ארצות הברית ובשנת 2000 התחרתה גם על תואר מיס מסצ'וסטס וסיימה במקום השני. היא עבדה ככתבת בערוץ חדשות ושיחקה בסרט "ארבעת המופלאים". בטלוויזיה היא הופיעה בסדרות "סברינה המכשפה הצעירה", "ללא עקבות", "מגרש ביתי" ו"סקראבס". היא הנחתה את אירוויזיון 2006 לצד סאקיס רובאס. ב-2017 נישאה לבן זוגה. מריה מנונוס, ברשת החברתית פייסבוק מריה מנונוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מריה מנונוס, ברשת החברתית אינסטגרם מריה מנונוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה מנונוס, באתר AllMovie (באנגלית) מריה מנונוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מריה מנונוס, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה של מריה מנונוס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אספלקמפ

אספלקמפ (בגרמנית: ‏Espelkamp‏Ⓘ‏) היא עיר בצפון מזרח מדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. היא משתייכת למחוז מינדן-ליבקה שבמחוז השלטוני דטמולד. הכפר אספלקמפ מוזכר לראשונה בספרי הימים של בישופות מינדן ב-1229. בשנת 1938/39 הוקמו ביערות שסביב לכפר מפעלי תחמושת גדולים כחלק מהכנותיה של גרמניה למלחמת העולם השנייה. ה"מונה", מפעל התחמושת הגדול באספלקמפ ייצר בעיקר רימוני יד. ההכנות לייצור רימוני יד ממולאים גז עצבים במפעלי התחמושת באספלקמפ סוכלו עם כניעתה של גרמניה וכשחרורה של העיר על ידי כוחות הצבא הבריטי. לאחר המלחמה שוכנו בשטח המפעלים הגדולים שסביב לכפר אספלקמפ מגורשים גרמנים מהשטחים שנכבשו על ידי כוחות ברית המועצות. בשנת 1950 הוחלט על הקמתה של עיר מתוכננת למגורשים ופליטים. מדיה וקבצים בנושא אספלקמפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אספלקמפ (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאונת מלתחה

תאונת מלתחה (באנגלית: Wardrobe malfunction) היא חשיפה מקרית של איברים מוצנעים. היא שונה מחשיפה מכוונת או מאקסהיביציוניזם. יש היסטוריה ארוכה של תקריות כאלה, אם כי המושג עצמו הוטבע בשנת 2004 והפך להיות אחד ה-Faux pas האופנתיים הנפוצים ביותר. ג'סטין טימברלייק לראשונה השתמש במונח בהתייחסו להופעת המחצית השנויה במחלוקת בסופרבול XXXVIII, עת נשא התנצלות בטקס פרסי גראמי ב-2004. מאז, הביטוי "תאונת מלתחה" נכנס לשימוש על ידי התקשורת בהתייחסותה לאירוע. בגדים חושפניים, כגון ביקיני, מעמידים את לובשיהם בסכנה גדולה יותר של תאונת מלתחה. צלמי פפראצי ששים להציג תצלומי תאונות מלתחה של ידוענים. תצלומי פפראצי אשר מציגים ידוענים בעת תאונות מלתחה מתפרסמים בכלי המדיה השונים, וצילומיהם של מפורסמים אשר חושפים את איברים אינטימיים בטעות מופיעים בעיתונים, בטלוויזיה, ובאתרי אינטרנט. פרסום זה יוצר קונפליקט בנוגע לפגיעה בפרטיות הידוענים, אל מול זכות הציבור לדעת. הוחלט אפוא, ברוב אמצעי התקשורת, לרסן את אופי התמונות באמצעות פקסול האיברים האינטימיים של המצולם. צנזורה זו משתנה בהתאם לאופיו של אמצעי התקשורת והחלטתו, ונעה בין פקסול איברי המין בלבד באופן שטחי והשארת שאר הגוף חשוף (כולל השדיים), ועד טשטוש מוחלט של כל מאפיין שעלול להיתפש כעירום. מציצנות סרט דביק לחזה מדיה וקבצים בנושא תאונת מלתחה בוויקישיתוף Elaine's inadvertently exposed nipple in her photo Christmas card forms a plotline in the Seinfeld episode "The Pick", 1992. Puente, Maria (4 בפברואר 2004). "Will 'wardrobe malfunction' live on?". USA Today. נבדק ב-22 באפריל 2008. {{cite news}}: (עזרה) Lorna Edwards, You've still got it, babe, The Age, 2006-06-03
פדרו הראשון, מלך פורטוגל

פדרו הראשון, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Pedro I de Portugal; ‏8 באפריל 1320 – 18 בינואר 1367) היה מלך פורטוגל בין השנים 1357–1367. פדרו נולד בקוימברה בפורטוגל ב-8 באפריל 1320, לאפונסו הרביעי, מלך פורטוגל וביאטריס מקסטיליה, בתם של סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה. בעקבות נישואיו של פדרו בשנת 1354 עם אינש דה קסטרו שלא הייתה ממשפחת אצולה, הסתכסך עמו אביו. בשנת 1355 כלא אביו אפונסו הרביעי את אינש דה קסטרו, ובשנת 1357 הורה על רציחתה. בעקבות כך מרד בו פדרו, ועלה בראש צבא חזק על ליסבון. זמן קצר לאחר מכן מת אפונסו, ופדרו עלה לשלטון במקומו. לאחר עלותו לשלטון נקם פדרו באכזריות באצילים שהתנגדו לו, הלאים נכסים רבים של הכנסייה, וצמצם את זכויות הכנסייה בממלכה. פדרו חיזק מאוד את העירוניים, עודד את המסחר הלאומי והבינלאומי, ותרם רבות להתפתחות הערים. ב-18 בינואר 1367 מת פדרו הראשון בליסבון, ובנו פרננדו הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. בשנת 1340 התחתן פדרו עם קונסטנסה מנואל, בתם של חואן מנואל, נסיך ויאנה וקונסטנס מאראגון, נסיכת ויאנה, ממנה היו לו 3 ילדים: מריה, מרקיזת טורטוסה (1342–1367) לואיש (1344) פרננדו הראשון, מלך פורטוגל (1345–1383) לפדרו היו גם 4 ילדים מאינש דה קסטרו, בתו של פדרו פרננדס דה קסטרו, שלא ברור אם נישאה לו או לא: אפונסו (1350) ז'ואאו, דוכס ולנסיה דה קמפוס (1352–1396) דניש, לורד סיפואנטס (1353–1403) ביאטריש, רוזנת אלבורקרקה (1354–1381) בנוסף היה לפדרו בן מפילגשו תרזה לורנסו: ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל (1357–1433) מדיה וקבצים בנושא פדרו הראשון, מלך פורטוגל בוויקישיתוף פדרו הראשון, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פדרו הראשון, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הצבת חירום

בארגון שפעילותו בזמן חירום שונה במידה ניכרת מפעילותו בזמן רגיעה, הצבת חירום (בראשי תיבות: הצ"ח) היא התפקיד שניתן לחלק מעובדי הארגון בזמן חירום, תפקיד שונה מזה שהם ממלאים בשגרה. הצבת חירום מקובלת בארגונים כגון צבא ובית חולים. בצה"ל נפוצה הצבת חירום בקרב טייסים שעברו לתפקידי מטה או הדרכה, ובמקביל מוצבים בהצבת חירום בטייסת, שבה הם מתאמנים, בדומה לטייסי מילואים, לשם מילוי תפקיד קרבי בשעת חירום. הצבת חירום מתקיימת בחיל האוויר גם לצוותי קרקע. הצבת חירום קיימת גם בכוחות היבשה. דוגמה לכך היא סא"ל אוריאל קידר, שהיה קצין מחקר ופיתוח בחיל הקשר ואחר כך בחיל התותחנים, ובמקביל היה בעל הצבת חירום כמג"ד תותחנים. גם בבתי חולים בישראל יש לחלק מאנשי הסגל הרפואי הצבת חירום בבית החולים, כהיערכות לאופי הפעילות השונה בזמן מלחמה. חוק שירות עבודה בשעת חירום מאפשר למשרד הכלכלה והתעשייה לקבוע הצבת חירום לקשת רחבה של עובדים, לשם המשך פעולתם התקינה של מפעלים חיוניים גם בשעת חירום. נדב נוקד, ‏לראשונה: הצבת חירום לצוותי קרקע, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 באוקטובר 1997
אל אלטו

אל אלטו (בספרדית: El Alto), היא העיר השנייה בגודלה בבוליביה, הממוקמת במחוז פדרו דומינגו מורילו ברמת אלטיפלאנו. אל אלטו נחשבת כיום כאחד המרכזים העירוניים בעלי הצמיחה המהירה ביותר בבוליביה, עם אוכלוסייה של 974,754 לשנת 2011. כמו כן, אל אלטו היא המטרופולין הגבוה ביותר בעולם, בגובה של 4,150 מטר. מטרופולין אל אלטו- לה פאס, מורכב מהערים אל אלטו, לה פאס וויאצ'ה מהווה את האזור העירוני המאוכלס ביותר של בוליביה, עם גודל אוכלוסייה של 2.3 מיליון תושבים. בעיר שוכן נמל התעופה הבין-לאומי אל אלטו, נמל התעופה הבינלאומי הגבוה בעולם. מדיה וקבצים בנושא אל אלטו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בוליביה ובנושא יישובים באמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סונינג פלאזה, וושי

וושי סונינג פלאזה 1 הוא גורד שחקים הממוקם בעיר וושי, שבמחוז ג'יאנגסו שבסין. המגדל מתנשא לגובה של 328 מטר (1,076 רגל) וכולל כ-68 קומות (+4 קומות תת-קרקעיות). בניית המגדל החלה בשנת 2010 והסתיימה כעבור 4 שנים, בשנת 2014. המגדל אשר משמש כמלון, מגדל משרדים, וכולל גם דירות שירות משתרע של שטח של 116,580 מטרים רבועים. המלון במגדל כולל 350 חדרים. המגדלים הגבוהים בעולם מגדל וורף טיימס סקוור וושי מאוי סיטי - מלון מריוט מדיה וקבצים בנושא סונינג פלאזה, וושי בוויקישיתוף http://skyscrapercenter.com/building/wuxi-suning-plaza-1/8701
בקלאים

בקלאים (שם מדעי: Gadiformes) היא סדרה של דגי גרם טורפים החיים בעיקר באזורי הימים הממוזגים והקרירים באוקיינוס האטלנטי והשקט, אך גם בימים טרופיים (בעומק הים) ואף מספר מינים בנהרות. לדגים אלה סנפירי גחון גדולים שלעיתים מאוחדים יחדיו. הראש גדול עם עיניים גדולות והפה מופנה מטה ובעל "מחושים" קטנים מתחתיו. דגים אלה הם טורפים המחפשים מזון בקרקעית הים וניזונים מרכיכות, סרטנים, כוכבי ים ומדגים קטנים. סדרה זו מכילה מספר דגי מאכל מבוקשים כמו הבקלה ממנו מכינים את הבקליאו. הגדול שבין דגים אלה הוא המין בקלה אטלנטית שיכול להגיע לאורך 2 מ' ולמשקל של 96 ק"ג. סדרה בקלאים (Gadiformes) משפחה קָדְקוֹדִיתִיִּים (Bregmacerotidae) משפחה Euclichthyidae משפחה שיבוטיים (Gadidae) - בה סוגי דג בקלה והבקלה אטלנטית משפחה Lotidae משפחה חוטמניים (Macrouridae) משפחה Melanonidae משפחה בקליים (Merlucciidae) משפחה גדליים (Moridae) משפחה Muraenolepididae משפחה דונימיים (Phycidae) Enchelyopus cimbrius Coryphaenoides leptolepis בקלה ים תיכונית (Merluccius merluccius) מדיה וקבצים בנושא בקלאים בוויקישיתוף בקלאים, באתר ITIS (באנגלית) בקלאים, באתר NCBI (באנגלית) בקלאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בקלאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בקלאים, באתר GBIF (באנגלית)
גרום-לשונאים

גרום-לשונאים (שם מדעי: Osteoglossiformes) היא סדרה של דגים גדולים החיים במים מתוקים באזורים הטרופיים בדרום אמריקה, אפריקה, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה. דגים אלה מגיעים לגודל רב כשהגדול מכולם הוא הארפאימה שיכול להגיע לאורך 3 מ' ולשקול 200 ק"ג. למעשה זה אחד מדגי הגרם הגדולים במים מתוקים. לבני הסדרה לשון בעלת מחיצה גרמית קשה, העוזרת לרסק את הטרף הנתפס בפה וסנפירי הגחון שלהם מעוגלים מאחורה. דגים אלה אוכלי בשר וחלקם, כמו גרום-לשון דו-ביני יודעים לקפוץ אל מעל המים לגובה של כמה מטרים כדי לתפוס טרף הנמצא על עצים. סדרה גרום לשונאים (Osteoglossiformes) תת-סדרה Notopteroidei משפחה גימפנרציים (Gymnarchidae) בה סוג ומין יחיד דג סכין אפריקני (Gymnarchus niloticus) משפחה מּוֹרְמִירִיִּים (Mormyridae) משפחה מנוצי-גב (Notopteridae) משפחה Ostariostomidae - נכחדה תת-סדרה Osteoglossoidei משפחה ארפאימיים (Arapaimidae) משפחה גרום-לשוניים (Osteoglossidae) משפחה פנטודונטיים (Pantodontidae) - בה סוג ומין יחיד פרפרון מים מתוקים (Pantodon buchholzi) משפחה Singidididae - נכחדה מדיה וקבצים בנושא גרום-לשונאים בוויקישיתוף גרום-לשונאים, באתר ITIS (באנגלית) גרום-לשונאים, באתר NCBI (באנגלית) גרום-לשונאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גרום-לשונאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גרום-לשונאים, באתר GBIF (באנגלית)
קרפיונאים

קרפיונאים (שם מדעי: Cypriniformes) היא סדרה של דגי מים מתוקים נפוצים והיא כוללת 11-12 משפחות, 400 סוגים ו-4,250 מינים, רבים מהם דגי מאכל נפוצים וגם דגי נוי כמו דג הזהב או הקוי. המאפיין הבולט של דגים אלה הוא הקשקשים הגרמיים שיש על גופם. הם בעלי סנפיר גב ראשי וסנפירי גחון קטנים יותר. רובם טובים בשחייה אבל חיים בנהרות רדודים וחלקם חיים על קרקעית הנהר. לקרפיונים ישנם "זיפים" מחוץ לפיהם המאפשרים להם לחוש את הסביבה כמו שפמנונים שהם קרוביהם הרחוקים. דגים אלה באים בגדלים, צבעים ובצורות שונות. דגים אלה חיים במים מתוקים בכל היבשות פרט לאוסטרליה ולדרום אמריקה. הם נפוצים ביותר בנהרות אסיה וחלקם חיים בבריכות גידול מלאכותיות, אותם מגדלים בשביל מזון או לנוי. דג מוכר בסדרה זו הוא קרפיון מצוי ממנו עושים מאכלים שונים כמו הגעפילטע פיש. סדרה קרפיונאים (Cypriniformes) משפחה בליטורידיים (Balitoridae) משפחה Barbuccidae משפחה Botiidae משפחה קטוסטומיים (Catostomidae) משפחה קוביטיים (Cobitidae) משפחה קרפיוניים (Cyprinidae) משפחה Ellopostomatidae משפחה Gastromyzontidae משפחה Gyrinocheilidae משפחה בינוניים (Nemacheilidae) משפחה Psilorhynchidae משפחה Serpenticobitidae משפחה Vaillantellidae קרפיון מצוי עגלסת הירדן מדיה וקבצים בנושא קרפיונאים בוויקישיתוף קרפיונאים, באתר ITIS (באנגלית) קרפיונאים, באתר NCBI (באנגלית) קרפיונאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרפיונאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרפיונאים, באתר GBIF (באנגלית)