ממלכת דנמרק

ממלכת דנמרק (בדנית: Kongeriget Danmark או Danmarks Rige) היא מונרכיה חוקתית וקהילייה הכוללת שלוש מדינות: דנמרק בצפון אירופה, איי פארו בצפון האוקיינוס האטלנטי וגרינלנד באמריקה הצפונית. דנמרק, שבה ממוקמים מרכזי הכוח השיפוטי, הביצועי והחוקתי, מהווה הגמוניה בממלכה. בדנית מכנים את היחסים בין המדינות החברות Rigsfællesskabet ("קהיליית הממלכה"). על פי חוק השלטון העצמי של איי פארו, מהווים האיים קהילה של עם בתוך הממלכה. חוק השלטון העצמי הגרינלנדי אינו מכיל הגדרה דומה, אך מתאר את העם הגרינלנדי כעם כפי שמוגדר בחוק הבינלאומי שזכותו להגדרה עצמית. מבין השלוש רק דנמרק חברה באיחוד האירופי. ה"פולקטינג" הוא בית המחוקקים הלאומי. בפרלמנט יש 175 חברים הנבחרים על פי שיטת בחירות יחסיות מדנמרק, בתוספת 2 חברים נבחרים מגרינלנד ו-2 חברים נבחרים מאיי פארו. בחירות לפרלמנט נערכות לפחות אחת לארבע שנים, אך בסמכותו של ראש הממשלה להקדים את הבחירות על פי שיקול דעתו. מבחינת פיטוגאוגרפית שייכים דנמרק, גרינלנד, איי פארו, לממלכה הצפונית והן משותפות למחוזות הארקטי, האירופאי-אטלנטי והמרכז אירופאי של האזור הצפוני בחצי הכדור הצפוני (Circumboreal Region). על פי הקרן העולמית לשימור חיות הבר ניתן לחלק את הטריטוריה של דנמרק לשני אזורים אקולוגיים: היערות המעורבים האטלנטיים והיערות המעורבים הבלטיים. איי פארו מכוסים בצמחייה עשבונית צפונית, בעוד שבגרינלנד יש שני אזורים אקולוגיים: האזור האקולוגי של הטונדרה הארקטית הגבוהה והאזור האקולוגי של הטונדרה הארקטית הנמוכה. במהלך השנים בין המאה ה-8 למאה ה-11 גילו הנורדים איים רבים בלתי מיושבים ויישבו אותם: איי שטלנד, איי אורקני, איי פארו, איסלנד, גרינלנד, וניסו ליישב גם את וינלנד, כנראה היישוב ששרידיו נמצאו בל'אנס או מדוז שבניופאונדלנד. הם כבשו והתיישבו אחר כך בחלקים מאנגליה (שכונתה דיינלאו – Danelaw), אירלנד, ונורמנדי, וייסדו את רוס של קייב שעתידה הייתה בסופו של דבר להפוך לרוסיה הצארית. הנורדים פיתחו נתיבי סחר מגרינלנד בצפון לקונסטנטינופול בדרום דרך הנהרות ברוסיה. מדינת דנמרק-נורווגיה הוקמה ב-1536 בעקבות אוניה פרסונלית בין דנמרק לנורווגיה. האיחוד הדני-נורווגי פורק בעקבות חוזה קייל ב-1814, כשדנמרק מקבלת את שטחי החסות הנורווגיים באיסלנד, איי פארו וגרינלנד. לדנמרק היו גם מושבות בהודו הדנית (טרינקובר) מ-1620 ועד 1869, בחוף הזהב הדני (גאנה) מ-1658 עד 1850, ובאיים הקריביים (כיום איי הבתולה של ארצות הברית) מ-1671 עד 1917. איסלנד השיגה שלטון עצמי ב-1874, והפכה למדינה עצמאית לגמרי ב-1918, תחת מלך משותף עם דנמרק. האיסלנדים ביטלו את המלוכה ב-1944, וב-1948 זכו איי פארו בשלטון עצמי. הממלכה הצטרפה לקהילייה הכלכלית האירופאית (כיום האיחוד האירופי) בלא איי פארו ב-1973, וגרינלנד פרשה מהאיחוד ב-1979. בשני המקרים בשל חוסר הסכמה למדיניות הדיג של האיחוד. גרינלנד זכתה בשלטון עצמי ב-1979 והצעה להרחבת האוטונומיה ב-2009 אושרה במשאל עם שנערך באי ב-2008. תושבי גרינלנד שוקלים עצמאות מלאה, אם יתגלו מספיק משאבי טבע על מנת להפוך את הרעיון לישים כלכלית. מדיה וקבצים בנושא ממלכת דנמרק בוויקישיתוף Lov om Færøernes Hjemmestyre (בדנית) Retsinformation.dk. "§ 1. Færøerne udgør inden for denne Lovs Rammer et selvstyrende Folkesamfund i det danske Rige. I Henhold hertil overtager det færøske Folk ved sin folkevalgte Repræsentation, Lagtinget, og en af dette oprettet Forvaltning, Landsstyret, inden for Rigsenheden Ordningen og Styrelsen af færøske Særanliggender som angivet i denne Lov." Lov om Grønlands Selvstyre (בדנית) Retsinformation.dk. "I erkendelse af, at det grønlandske folk er et folk i henhold til folkeretten med ret til selvbestemmelse, bygger loven på et ønske om at fremme ligeværdighed og gensidig respekt i partnerskabet mellem Danmark og Grønland. מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות Harhoff, Frederik (1993) Rigsfællesskabet (in Danish with English summary). Århus: Klim, p. 498. ISBN 87-7724-335-8 Skou, Kaare R. (2005) Dansk politik A-Å (in Danish). Aschehoug, p. 578. ISBN 87-11-11652-8 חוק השלטון העצמי של איי פארו §1: "איי פארו מהווים קהילת אנשים בשלטון עצמי בתוך ממלכת דנמרק בתוך מסגרת חוק זה..." חוק השלטון העצמי הגרינלנדי: "מתוך הכרה בעובדה שהעם בגרינלנד מהווה עם בחוק הבינלאומי שזכותו להגדרה עצמית, החוק בנוי על השאיפה לקדם שוויון וכבוד הדדי בשותפות בין דנמרק וגרינלנד."