laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בן ובסטר

בנג'ימין פרנסיס ובסטר (באנגלית: Benjamin Francis Webster‏; 27 במרץ 1909 - 20 בספטמבר 1973) היה נגן סקסופון טנור אמריקאי שהשפיע רבות על עולם הג'אז. בגיל צעיר החל ובסטר ללמוד פסנתר וויולה, עוד לפני שלמד סקסופון. לאחר שהוא למד את הבסיס של הסקסופון הוא נטש את שני הכלים האחרים והחל לנגן ב"להקה המשפחתית של יאנג" (אותה הוביל באותה תקופה לסטר יאנג). ובסטר ניגן רוב ימיו הצעירים באורקסטרות ובביג בנדים. בשנות הארבעים הוא הפך לסקספוניסט הראשי בתזמורתו של דיוק אלינגטון. שלוש השנים של ובסטר אצל אלינגטון השפיעו מאוד על סגנונו, ובסטר והבסיסט ג'ימי בלנטון השפיעו כל כך על התזמורת של אלינגטון, עד שהתקופה בה ניגנו כונתה תקופת להקת בלנטון-ובסטר. ובסטר השתתף בכמה מההקלטות החשובות ביותר של אלינגטון דוגמת "All Too Soon". לאחר שעזב את אלנגטון ב-1943 עבר לעבוד בניו יורק, שם הקליט בתכיפות רבה, הן כמוביל והן כמלווה. בשנות ה-50 המשיך לעבוד בצורה דומה, שיאה של תקופה זו היא הקלטה משותפת עם הסקסופוניסט קולמן הוקינס ב-1957, בליווי אוסקר פיטרסון (פסנתר), הרב אליס (גיטרה), ריי בראון (גיטרה בס) ואלווין סטולר (תופים). לאחר מכן החל ובסטר לעבוד יחד עם הפסנתרון ארט טאטום, איתו הקליט סדרה של הקלטות שהפכו לקלאסיקות של ג'אז. ב-1964 עבר ובסטר להתגורר בדנמרק שם הוא עבד בתדירות נמוכה למדי, וניגן עם כל ג'אזיסט גדול שהגיע לאזור. בתקופה זאת חזר ובסטר לנגן בפסנתר והתנסה בסגנונות חדשים. ב-1971 חזר ובסטר לנגן עם אלינגטון והביג בנד שלו לכמה הופעות. בן ובסטר מת ב-1973 באמסטרדם שבהולנד ונקבר בקופנהגן, דנמרק. לאחר מותו הקים בילי מור את קרן בן ובסטר באמצעות עיזבונו של ובסטר. כיוון שהיורש החי היחיד של ובסטר היה הארלי רובינסון מלוס אנג'לס, שהסכים בשמחה לתרום את הירושה לקרן, אושרה הקרן בחותמת המלכותית הדנית. הקרן פועלת לקידום הג'אז בדנמרק - הקרן מחלקת פרס למוזיקאים מצטיינים ועל אף שהפרס אינו גדול, הוא נחשב ליוקרתי. בנוסף הקרן הביאה ג'אזיסטים רבים לדנמרק להופעות ולהקלטות. מדיה וקבצים בנושא בן ובסטר בוויקישיתוף בן ובסטר, ברשת החברתית פייסבוק בן ובסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בן ובסטר, באתר ספוטיפיי בן ובסטר, באתר AllMusic (באנגלית) בן ובסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) בן ובסטר, באתר Discogs (באנגלית) בן ובסטר, באתר בילבורד (באנגלית) ספריית הג'אז הדנית בית הספר למוזיקה, על שם ובסטר בן ובסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בן ובסטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גראסהופר

גראסהופר (באנגלית Grasshopper, חרגול), הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-20 מ"ל ליקר מנטה, 20 מ"ל ליקר קקאו בהיר, 20 מ"ל שמנת. מקור השם של הקוקטייל הוא הצבעו הירוק עז, המזכיר את צבעו של החרגול. את המרכיבים יש מוזגים לשייקר מלא בקרח, מנערים ומסננים לכוס קוקטייל. בסדרת הקומדיה המפץ הגדול מזמין ד"ר ראג'ש קות'רופואלי את הקוקטייל הזה כדי לעזור לו להתגבר על האילמות הסלקטיבית שלו בדיבור עם נשים. מדיה וקבצים בנושא גראסהופר בוויקישיתוף גיא גיסר‏, קרימי, באתר וואלה, 1 באוקטובר 2003 - כתבה אודות קוקטיילי שמנת שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 'סוג: סרטון הכנת הקוקטייל' אינו ערך חוקי גראסהופר, סרטון הכנת הקוקטייל באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לונג איילנד אייסד טי

לונג איילנד אייסד טי (מאנגלית: Long Island Iced Tea) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מכל ארבעת המשקאות המזוקקים הלבנים: וודקה, ג'ין, רום לבן וטקילה לבנה בתוספת מעט סאוור וליקר תפוזים (כגון טריפל סק). כדי ליצור את המשקה מוזגים את המרכיבים לכוס הייבול מלאה בקרח. הקוקטייל אינו מכיל תה, והוא נקרא על שם צבעו, הדומה לצבע הענבר של תה קר. ישנן גרסאות שונות למקורו של הקוקטייל. האחת של רוברט באט שטוען שהמציא אותו במסגרת תחרות ליצירת קוקטייל חדש ב-1972 בזמן שעבד ב-Oak Beach Inn בלונג איילנד שבמדינת ניו יורק. גרסה אחרת טוענת כי משקה שונה במקצת הומצא בשנות העשרים של המאה ה-20 במהלך תקופת היובש בקהילה מקומית בשם לונג איילנד בקינגספורט, טנסי. נטען גם כי מתכון לקוקטייל הופיע במהדורת 1961 של ספר הבישול Betty Crocker's New Picture Cook Book, אך לא ניתן למצוא שם מתכון כזה. מדיה וקבצים בנושא לונג איילנד אייסד טי בוויקישיתוף לונג איילנד אייסד טי - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) גבי בר-חיים, לונג איילנד אייס טי, באתר nrg‏, 19 בפברואר 2009 Betty Crocker (1961). Betty Crocker's New Picture Cook Book. McGraw-Hill.
נורמן סמית'

נורמן סמית' (22 בפברואר 1923 – 3 במרץ 2008) היה מוזיקאי ומפיק תקליטים. סמית' שימש כטכנאי קול בכל ההקלטות של הביטלס עד לשנת 1965 כאשר קודם על ידי חברת התקליטים EMI לתפקיד מפיק. האלבום האחרון של הביטלס שבהקלטתו השתתף היה Rubber Soul. סמית' יליד צפון לונדון. בשנת 1967 החל סמית' לעבוד עם להקה חדשה, הפינק פלויד, והפיק את שלושת האלבומים הראשונים שהפיקו באולפן: The Piper at the Gates of Dawn, A Saucerful of Secrets ו-Ummagumma. בשנת 1971 הקליט סמית' שיר משלו, תחת שם העט "הוריקן סמית'" שיר בשם Don't Let It Die שהפך להיט בבריטניה. בשנת 1972 זכה שירו Oh Babe What Would You Say? להצלחה בארצות הברית. סמית' הלחין שירים נוספים אשר זכו להצלחות צנועות יותר במצעדי הפזמונים. ב-16 במרץ 2007 יצא לאור ספרו של סמית': "ג'ון לנון קרא לי נורמלי". הספר נמכר במהדורה מוגבלת בכנס מעריצי הביטלס בניו ג'רזי. בספר מבחר תמונות שטרם פורסמו של הביטלס ופינק פלויד באולפני אבי רוד, סיפורים היסטוריים על עבודתו עם להקות אלה וכן פרטים ביוגרפיים על שירותו של סמית' בחיל האוויר המלכותי. נפטר ב-3 במרץ 2008. נורמן סמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נורמן סמית', באתר ספוטיפיי נורמן סמית', באתר AllMusic (באנגלית) נורמן סמית', באתר MusicBrainz (באנגלית) נורמן סמית', באתר דיזר נורמן סמית', באתר Discogs (באנגלית) נורמן סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אלפבית גותי

האלפבית הגותי, האלפבית אותו המציא הבישוף אולפילס על מנת להעלות על כתב את תרגום התנ"ך לשפה הגותית, השפה היחידה שנכתבה באלפבית זה. האלפבית הגותי מבוסס בעיקר על האלפבית היווני והאלפבית הרוני בו השתמשו הגותים לצורך כתיבת השפה לפני כן, מקור שמות האותיות באלפבית הגותי נובע בבירור מהאלפבית הרוּני. אין לבלבל את האלפבית הגותי עם "הכתב הגותי" שהיא צורה (גופן) מסוגננת לרשום אותיות לטיניות בזמן ימי הביניים, ומכונה בגרמנית בשם פרקטור (Fraktur). מדיה וקבצים בנושא אלפבית גותי בוויקישיתוף ויקיפדיה בשפה הגותית אלפבית גותי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית בונם

בית בונם הוא מבנה בשכונת רחביה שבירושלים ברחוב רמב"ן 21, פינת רחוב ארלוזורוב. מבנה זה נחשב כיום לאחד המבנים היפים ביותר שנבנו בסגנון הבינלאומי בארץ ישראל. בניין זה תוכנן עבור ד"ר פאול בונם, גינקולוג שעלה לארץ מגרמניה, על ידי האדריכל והצייר ליאופולד קרקאור, בשנת 1935. המבנה תוכנן בסגנון פונקציונלי האופייני לסגנון הבינלאומי. המבנה מכוסה טיח ואינו מצופה אבן (דבר המקובל בסגנון הבינלאומי, אך נדיר בירושלים). המבנה נבנה בסגנון המזכיר כפר ערבי טיפוסי (בכך מזכיר המבנה את מוזיאון ישראל), והאדריכל קרקאור אכן קיבל השראתו מהתבוננות בכפרים הערביים הסמוכים אבו גוש וליפתא. קרקאור התאים את המבנה לפני השטח של המגרש עליו נבנה המבנה - בחלקו הגבוה של המגרש מצויי חלקו הגבוה של המבנה, ובחלקו הנמוך מצוי אגף נמוך יותר. בניית המבנה על ידי צירוף של מספר "קוביות" אפשרה להפנות את רוב החדרים לצפון ולדרום, ובהתאם, מיקום חלונות המבנה תוכנן על מנת לאפשר תאורה טבעית מרבית לחדרים. במבנה מרפסות המוצלות על ידי גגוני בטון (אלמנט אופייני לסגנון הבינלאומי). במרפסת הפינתית של המבנה תכנן קרקאור שבכת עץ המזכירה מושרביה מזרחית - המסתירה את יושבי המרפסת מבלי למנוע כניסת אוויר למרפסת. גדר המבנה שנבנתה בגבול החלקה הייתה מדורגת בהתאם לפני השטח, ותאמה את המבנה. בחצר המבנה נבנתה חצר מגודרת גדר גבוהה, שנתנה פרטיות לבני הבית (פאטיו זה קורה בשנות ה-50 של המאה ה-20). בשנת 1967 נמכר הבניין לבנק לאומי לישראל, ומאז הוא משמש כסניף בנק. בשנת 2006 החליט הבנק לבצע שיפוץ יסודי, פנימי וחיצוני של הבניין. לצורך תכנון השימור בוצעה עבודת מחקר שבמהלכה נמצאו תוכניות הבנייה המקוריות, והוכן תיק תיעוד בשיתוף עם אדריכל עלי ורדי. במסגרת עבודות השימור שוחזר המבנה לפרטיו, הוסרו כל תוספות הבנייה המאוחרות, הוסרה התקרה האטומה שמעל לחצר הפנימית ובמקומה הונחה תקרת זכוכית עם מצללת עץ. השימור והשחזור תוכנן על ידי משרד האדריכלים רוזנפלד וארנס. אמנון רמון, "דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006 דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור, 1996. מדיה וקבצים בנושא בית בונם בוויקישיתוף בית בונם באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בית בונם באתר הווירטואלי של מט"ח דוד הכהן, ירושלים: משמרים את "בית בונם", באתר ynet, 4 באפריל 2006 פאול בונם באתר "ארגון יוצאי מרכז אירופה" רופ פז, ‏באוהאוס גם בירושלים: בית בונם ישומר, באתר גלובס, 26 במרץ 2006
כביש 25

כביש 25 הוא כביש רוחב ארצי המוביל מגבול רצועת עזה ליד נחל עוז דרך הנגב הצפוני עד לצומת הערבה. אורכו 113 קילומטר והוא כביש הרוחב הארוך במדינת ישראל. בנוסף, הוא אחד משלושת הכבישים היחידים בישראל שחוצים אותה לכל רוחבה (שני הכבישים האחרים הם כביש 1 וכביש 57). החלק המערבי של הכביש, כביש עזה-באר שבע, נסלל בשנים 1938-1939. הקטע המזרחי של כביש 25, מים המלח לאזור דימונה, נסלל כ"כביש סדום" מסדום לדימונה. מסיבות תקציביות נדחתה סלילת הקטע מדימונה לבאר שבע ובמקום זאת נסלל הקטע הצפוני של כביש 204 שהתחבר לכביש הנפט שהתחבר לכביש 40 לבאר שבע. כביש סדום נסלל החל מינואר 1951 ונחנך בטקס חגיגי ב-26 במרץ 1953, לאחר 28 חודשי עבודה. בניית הכביש נחשבה למבצע הנדסי מסובך עקב הפרש גובה של כ-800 מטר בין דימונה לאזור ים המלח. הקטע של כביש 25 מבאר שבע לדימונה נחנך בסוף 1955. הכביש היה צר, ברוחב של כשישה מטרים, ושירת בעיקר את תושבי דימונה ועל כן נעו בו מעט כלי רכב. עם פתיחת כביש הערבה בספטמבר 1967 גברה מאוד התנועה בכביש והוחל בהרחבתו. אולם עד לסיום הרחבת הכביש בסוף 1969 אירעו בכביש תאונות רבות, וגם שנים רבות לאחר מכן סבל הכביש מתאונות חזיתיות קשות. בשנים 2001–2003 הורחב הכביש לדו מסלולי. על-פי תוכנית משרד התחבורה שעליה פורסם בסוף שנת 2018 לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – כביש 25 צפוי להיות מפוצל לשלושה קטעים בעלי מספר שונה: קטע הכביש בין מעבר גבול נחל עוז לצומת נתיבות צפוי להיות מסומן ככביש 341. קטע הכביש בין צומת נתיבות לבאר שבע צפוי להיות מסומן כהמשכו של כביש 34. קטע הכביש בין באר שבע לצומת הערבה צפוי להישאר ממוספר ככביש 25. כבישי ישראל מדיה וקבצים בנושא כביש 25 בוויקישיתוף מידע על כביש 25 בקטלוג הספרייה הלאומית נתן אקסלרוד, פתיחת כביש סדום, 1953, אוסף יומני כרמל באתר YouTube ‏ מחנה בערבה, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1952 משה גלעד, החלק המשעמם ביותר בדרך לאילת עשוי להפוך לפנינת תיירות, באתר הארץ, 21 בפברואר 2016 בעבודות הכבישים בדרום, דבר, 6 בינואר 1939 תוחש סלילת הכביש לסדום, דבר, 24 בנובמבר 1952 דייויד סלע, מתחילים חיפושי הנפט, באתר ישראל היום, 29 במרץ 2023 אפרים תלמי, נחנך כביש סדום - נפתחה תקופה חדשה לאזור הנגב, דבר, 27 במרץ 1953 נפתח כביש באר-שבע דימונה, דבר, 2 בדצמבר 1955 שלמה גבעון, בכביש באר-שבע דימונה אין יום ללא תאונה, מעריב, 18 ביוני 1969 רוני סופר, שכלנו שלושה דורות אמר ראש העיר בלווית בני משפחת רביבו בדימונה, מעריב, 11 בדצמבר 1987 תוכניות לעתיד, באתר ynet, 25 ביוני 2002
גן אליעזר ילין

גן אליעזר ילין (או גן רחביה) הוא גן ציבורי בשכונת רחביה שבירושלים, ברחוב רמב"ן. הגן תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן, אשר תכנן את שכונת רחביה, כגן משחקים עבור ילדים, המהווה את חלקו הדרומי של "ציר הירק" החוצה את השכונה. ציר הירק שיצא מגן זה לכיוון צפון, עבר דרך גן הכוזרי אל המקום בו תוכנן לעמוד בית הכנסת של השכונה, וכיום עומדת בו הגימנסיה העברית רחביה. בעת הקמת השכונה לא היו בשכונה ילדים צעירים, ועל כן החליט ועד השכונה להשכיר את המקום למגרשי טניס לרווחת תושבי השכונה (וכאמצעי נוסף להשגת תקציבים לוועד השכונה). השכרה זו הייתה למשך שלוש שנים, אולם בתום שלוש השנים התרגלו תושבי השכונה למגרשי הטניס וסירבו לוותר עליהם לטובת הקמת גן משחקים לילדים. השופט גד פרומקין כותב בספרו: "ראו חברי הטניס את המקום כי טוב, ולא רצו לעזבו ולטרוח ללכת למקום מרוחק. וכמה מחברי הטניס היו גם חברים בוועד והעבירו החלטה לרצונם של משחקי הטניס. ראיתי בזה קיפוח הילדים ופרשתי מועד השכונה שעמדתי בראשו" בשל שימוש זה בגן זכה הגן לכינוי הגרמני: ה"טניס פלאץ" - "כיכר הטניס". מקור הכנסה נוסף לוועד השכונה היה החכרת חלק משטח הגן לחנות פרחים הפועלת עד ימינו בקצהו המזרחי של הגן. רק בשנות ה-50 נבנה במקום גן משחקים אשר נקרא על שמו של מייסד השכונה אליעזר ילין. בקצה המערבי של גן המשחקים נבנה קיוסק שעליו הוצב פסל של ג'ירפה מעשה ידי אברהם יכין, אחיו של בעל הקיוסק בעת שהוקם - עזרא יכין. הג'ירפה כונתה על ידי תושבי השכונה בשם "יאן ההולנדי" על שמו של חותנו של אברהם יכין - יאן ואן הולסט חסיד אומות העולם, והגן זכה לכינוי "גן הג'ירפה". לג'ירפה אין זנב וישנם שני גרסאות מה עלה בגורלו של זנב הג'ירפה. יש הסוברים שמוטי גנבו. אך יש הטוענים שמוטי כלל לא גנב את הזנב מכיוון שלעולם לא היה זנב. אך מוטי גנב את הסולם שהיה מונח על הקיוסק לאפשר לג'ירפה לרדת. כינוי נוסף של הגן הוא "גן הצפרדע" על שם פסל הצפרדע של דב הלר המצוי במרכז הגן. מדיה וקבצים בנושא גן אליעזר ילין בוויקישיתוף אמנון רמון, "דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
תפעוליות בינית

בהקשר טכני ובתחום המחשבים בפרט, תִּפְעוּלִיּוּת בֵּינִית או תאימות תפעולית (באנגלית: Interoperability) היא היכולת של שתי מערכות (או רכיבים) או יותר להחליף מידע ולעשות שימוש במידע שהוחלף. תקן XML Web Services ארכיטקטורה מוכוונת שירותים מדיה וקבצים בנושא תפעוליות בינית בוויקישיתוף תְּאִימוּת תִּפְעוּלִית במילון ארכיונאות (תשפ"ג, 2023), באתר האקדמיה ללשון העברית Institute of Electrical and Electronics Engineers. IEEE Standard Computer Dictionary: A Compilation of IEEE Standard Computer Glossaries. New York, NY: 1990. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובוקטהדרון

קובוקטהדרון הוא פאון משוכלל למחצה, שלו 8 פאות משולשות ו-6 פאות ריבועיות. לקובוקטהדרון 12 קודקודים, שבכל אחד מהם נפגשות שתי פאות משולשות ושתי פאות ריבועיות (לסירוגין). יש לו 24 מקצועות, שכל אחד מהם משותף לפאה ריבועית ופאה משולשת. הקובוקטהדרון הוא אחד מ-13 הפאונים הארכימדיים. חבורת הסימטריות של הקובוקטהדרון איזומורפית לחבורה הסימטרית   S 4 {\displaystyle \ S_{4}} (דרך הפעולה שלה על ארבעת הזוגות המנוגדים של פאות משולשות). היא פועלת טרנזיטיבית על הקודקודים ועל המקצועות. לקובוקטהדרון שצלעו a יש שטח A = ( 6 + 2 3 ) a 2 ≈ 9.46410162 a 2 {\displaystyle A=(6+2{\sqrt {3}})a^{2}\approx 9.46410162a^{2}} ונפח V = 5 3 2 a 3 ≈ 2.3570226 a 3 {\displaystyle V={\frac {5}{3}}{\sqrt {2}}a^{3}\approx 2.3570226a^{3}} . הקובוקטהדרון הוא קובייה מתוקנת (כתוצאה מחיתוך פירמידה משולשת מכל קודקוד); וכן תמניון מתוקן (כתוצאה מחיתוך פירמידה ריבועית מכל קודקוד). פעולת התיקון השנייה מודגמת בתמונה משמאל. נפחו של הקובוקטהדרון הוא 5/6 מזה של הקוביה החוסמת אותו, ו- 5/8 מזה של האוקטהדרון החוסם אותו. אם מעבירים מישור דרך מרכז הקובוקטהדרון ואחת מן המקצועות, מתקבל משושה משוכלל. הפאון הדואלי לקובוקטהדרון הוא הדודקהדרון המעויני. הנקודות   ( ± 1 , ± 1 , 0 ) , ( ± 1 , 0 , ± 1 ) , ( 0 , ± 1 , ± 1 ) {\displaystyle \ (\pm 1,\pm 1,0),(\pm 1,0,\pm 1),(0,\pm 1,\pm 1)} במרחב האוקלידי התלת-ממדי הן קודקודי קובוקטהדרון שמרכזו בראשית. פאון ארכימדי קובייה קטומה קובוקטהדרון, באתר MathWorld (באנגלית)
מעבר לחצות

מעבר לחצות (באנגלית: The Other Side of Midnight) הוא סרט משנת 1977 בבימויו של צ'ארלס ג'ארוט על פי רומן מצליח משנת 1973 אותו כתב סידני שלדון. צוות השחקנים כלל את מארי-פראנס פיזייה, ג'ון בק, סוזן סרנדון וראף ואלונה. את המוזיקה לסרט הלחין מישל לגראן. שחקנית צרפתייה שובת לב, נואל פאז' (מארי-פראנס פיזייה), היוצאת למסעה מעיר הדיג מרסיי אל עבר התהילה. בקצהו האחר של הגלובוס, קתרין אלכסנדר (סוזן סרנדון), אישה צעירה, הנאבקת על הכרה והצלחה כעיתונאית בשיקגו. טייס המלחמה האמריקאי לארי דאגלס (ג'ון בק) טייס ונער שעשועים טיפוסי מארצות הברית, מקיף את כדור הארץ ושובה ברשתו נשים. הסיפור עוקב אחר שלושת האנשים הללו, לארי מרמה בתחילה את נואל ולאחר מכן נושא לאישה את קתרין. הסיפור כולו עוסק בניסיונות הנקמה של נואל אולם לבסוף מה שמכריע את הכף הוא אהבתה ללארי בעוד חייה מתנפצים לרסיסים. קונסטנטין דמיריס (ראף ואלונה) הוא איל הון יווני, שאינו שוכח ואינו סולח. הוא שולט בחייהן של שלוש הנפשות האחרות הפועלות באופן בלתי צפוי. "מעבר לחצות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מעבר לחצות", באתר AllMovie (באנגלית) "מעבר לחצות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מעבר לחצות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עקרון המקומיות (מחשבים)

עֶקְרון המקומיות (באנגלית: Principle of locality; מכונה לעיתים גם מקומיות הייחוס (באנגלית: Locality of reference)) הוא מונח במדעי המחשב המתאר את הנטייה הנצפית של תוכנית מחשב לגשת לאזורים מצומצמים יחסית בזיכרון המחשב במסגרת זמן צרה. התנהגות זו נובעת מהדרך שבה תוכנית טיפוסית קוראת נתונים מהזיכרון, והיא הבסיס שעליו מושתת זיכרון המטמון של המעבד. תוכנית מחשב טיפוסית מפגינה את התכונות הבאות: מקומיות זמן – שבה גישה למשאב בזמן מסוים גוררת אחריה גישות נוספות מיד לאחר מכן. מקומיות מרחב – שבה גישה למשאב מסוים גוררת אחריה גישות נוספות למשאבים קרובים. מקומיות סדרתית – שבה הגישה לזיכרון היא לרוב סדרתית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התמרת פורייה קוונטית

בחישוב קוונטי, התמרת פורייה קוונטית היא שער קוונטי המבצע התמרת פורייה בדידה. פעולה זו בעלת חשיבות רבה עבור אלגוריתמים שונים בחישוב קוונטי, ובפרט אלגוריתם שור לפירוק לגורמים של מספר שלם, ואלגוריתם למציאת תת חבורה חבויה(אנ'). בעוד שחישוב התמרת פורייה "קלאסית" על קלט באורך n {\displaystyle n} דורשת ביצוע O ( n 2 n ) {\displaystyle O(n2^{n})\!} פעולות, הרי שביצוע פעולה זו על גבי מחשב קוונטי אפשרית על ידי ביצוע O ( n log ⁡ n ) {\displaystyle O(n\log n)\!} פעולות בלבד (כלומר, הפעלת O ( n log ⁡ n ) {\displaystyle O(n\log n)\!} שערים קוונטיים). מכאן שקיים יתרון מעריכי בסיבוכיות של הפעולה הקוונטית לעומת המקבילה הקלאסית. מאידך, בעוד הפעולה ה"קלאסית" פועלת על וקטור של ערכים, הפעולה הקוונטית היא על מצב קוונטי הנמצא בסופרפוזיציה קוונטית, כאשר המקדמים מתארים את ערכי הווקטור הקלאסי השקול. מכיוון שלא ניתן לבצע מדידה ישירה של ערכי המקדמים בסופרפוזיציה קוונטית, השקילות אינה מלאה, ולא ניתן לקבל שיפור מעריכי עבור ביצוע ההתמרה באופן כללי. הפעלת השער על אוגר בעל   n {\displaystyle \ n} קיוביטים במצב הקוונטי | x ⟩ {\displaystyle |x\rangle } , כאשר 0 ≤ x ≤ 2 n − 1 {\displaystyle 0\leq x\leq 2^{n}-1} מוגדרת על ידי | x ⟩ → QFT 1 2 n ∑ y = 0 2 n − 1 e 2 π i x y / 2 n | y ⟩ {\displaystyle |x\rangle {\stackrel {\text{QFT}}{\to }}{\frac {1}{\sqrt {2^{n}}}}\sum _{y=0}^{2^{n}-1}e^{2\pi ixy/2^{n}}|y\rangle } כאשר   x y {\displaystyle \ xy} היא המכפלה של שני המספרים השלמים x ו-y. L. Hales, S. Hallgren, "An improved quantum Fourier transform algorithm and applications", Proceedings of the 41st Annual Symposium on Foundations of Computer Science, p.515, November 2000. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיגרה

האם התכוונתם ל... תיגראי – מדינה באתיופיה טיגרה (עיר בארגנטינה) – עיר בפרובינציית בואנוס איירס שבארגנטינה טיגרה (כדורגל) – מועדון כדורגל ארגנטינאי
התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס

התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית אמריקאית בת 40 נגנים, שמקום מושבה הקבוע הוא לוס אנג'לס, קליפורניה. התזמורת נוסדה ב-1968 על ידי הצ'לן ג'יימס ארקטוב כדרך ביטוי אמנותית לנגנים המחוננים שבאולפני הקולנוע וההקלטות המקומיים. ג'פרי קהן, שעמד בראש התזמורת בין השנים 1997 - 2017 משמש כמנצח כבוד. מנצחיה הקודמים היו סר נוויל מרינר, ג'רארד שוורץ, איונה בראון וכריסטוף פריק. מנהלה האמנותי של התזמורת הוא חיימה מרטין ומלחין הבית הנוכחי שלה הוא אורי קיין. התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס מופיעה ב-15 קונצרטים בשנה בשני תיאטראות: "תיאטרון אלקס" בגלנדייל ו"רויס הול" של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הרפרטואר שלה כולל מוזיקה החל בתקופת הבארוק ועד ליצירות חדשות, המוזמנות על ידי התזמורת. לחגיגות יום השנה להולדת מוצרט (27 בינואר 2006), ביצעה התזמורת את 23 הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט במשך תקופה של 15 חודשים, מבצע ששום תזמורת אחרת בארצות הברית לא יזמה עד כה. קהן ניצח על 23 הקונצ'רטי מן הפסנתר, כפי שהיה מקובל בתקופתו של מוצרט. באפריל 2002 הופיעה התזמורת לראשונה בקרנגי הול וביוני 2005 זכתה בפרס הראשון על הגשת מוזיקה בת זמננו בתוכניותיה, מטעם האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור וליגת התזמורת הסימפונית האמריקאית. התזמורת מופיעה גם לפני תלמידי בתי ספר יסודיים באמצעות תוכניותיה - "מפגש עם המוזיקה" ו"קונצרטים בשכונה". על פי אתר התזמורת ברשת, משימתה של התזמורת הקאמרית לוס אנג'לס היא "לשמר ולקדם מסורת חיה של מוזיקה תזמורתית באמצעות ביצועים מצטיינים באיכותם האמנותית, הממריצים ומעשירים את חיי הנגנים והמאזינים גם יחד. אנו חוגגים את הקשר האישי בין הנגנים, קהל המאזינים והקהילה, כפי שעוצב בחוויה היחידה במינה של התזמורת הקאמרית שלנו". מבקר המוזיקה ג'ים סוויידה שיבח את התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס כ"תזמורת הקאמרית המעולה ביותר באמריקה". אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, סרטונים בערוץ היוטיוב התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר ספוטיפיי התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר Last.fm (באנגלית) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס, באתר Songkick (באנגלית) about LACO, באתר התזמורת
גרגוריוס השמיני (אנטי-אפיפיור)

גרגוריוס השמיני (נולד כמוריציוס בורדינוס, Mauritius Burdinus, נפטר ב-1137) היה כינויו של אנטי-אפיפיור שטען לכס הקדוש בין 10 במרץ 1118 ל-22 באפריל 1121. מוריציוס בורדינוס נולד בלימוזן, חלק מאקיטן שבצרפת של ימינו. הוא התחנך במנזר קלוני, בלימוז' ובקסטיליה, שם גם מונה לכומר בטולדו. ב-1098/1099 קשריו במנזר קלוני המליצו עליו למשרת בישוף העיר קויברה בפורטוגל. אחרי ארבע שנים של עלייה לרגל ל"ארץ הקודש", מונה ב-1111 לארכיבישוף של בראגה. הוא סייע לרוזן פורטוגל, אנריקה מבורגונדי בארגון מחדש של הכנסייה הפורטוגזית. תחילת הקרע בין בורדינוס לבין הוותיקן החלה בתמיכתו באנריקה בפורטוגל. המשבר החריף עם "עריקתו" של בורדינוס לשורותיו של היינריך החמישי, אותו הכתיר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה; למרות חרם שהטיל עליו פסקליס השני. לאחר מותו של פסקליס השני, יורשו של הלה, גלסיוס השני, סירב אף הוא לקבל את היינריך החמישי, וזה הכתיר את בורדינוס כאפיפיור גרגוריוס השמיני. ב-1119 נבחר קליקסטוס השני כאפיפיור והחלו מגעים בינו לבין הקיסר. כתוצאה מכך, ב-1121 הכיר הקיסר באפיפיור הנבחר, ובורדינוס נעצר והוחזק במעצר במנזרים שונים עד למותו. מדיה וקבצים בנושא גרגוריוס השמיני בוויקישיתוף גרגוריוס השמיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)