laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקלעת הזרוע

מקלעת הזרוע (TA: Brachial Plexus) הוא מבנה מסועף של סיבי עצב המתחיל מעמוד השדרה הצווארי, עובר דרך הצוואר ובית השחי ומסתיים בזרוע. כל עצבי הגפה העליונה מקורם במקלעת הזרוע. מכאן, שכל פגיעה במקלעת הזרוע תתבטא בפגיעה בתפקוד הגפה העליונה. מקלעת הזרוע מקורה בחמישה עצבים ספינאליים הפורצים מחלקו הנמוך של עמוד השדרה הצווארי: C8, C7, C6, C5 ו-T1. עצבים C5-7 ממוקמים מעל לחוליות הצוואר התואמות, ואילו עצבים C8 ו-T1 ממוקמים מתחת לחוליות C7 ו-T1 בהתאמה. בדומה לעצבים ספינאליים אחרים, גם כעת עצבים C5-T1 מתפצלים לכדי ענף קדמי ואחורי אשר מעצבבים מבנים נפרדים; הענפים הקדמיים של עצבים C5-T1 מהווים חלקו הראשון של הפלקסוס הברכיאלי, ונקראים שורשים (Roots). שאר חלקי הפלקסוס הברכיאלי מכונים גזעים (Trunks), חטיבות (Division), כבלי עצב (Cords), וסעיפים סופיים (Branches). חמשת השורשים מתאחדים לשלושה גזעים (Trunci plexus brachialis): הגזע העליון (Superior Trunk) אשר מהווה איחודם של שורשי עצב C5 ו- C6. הגזע האמצעי (Middle Trunk) הוא המשכו של שורש עצב C7. והגזע התחתון (Inferior Trunk) הוא איחודם של C8 ו- T1. כל אחד מהגזעי מתחלק לשתי חטיבות, קדמית ואחורית, כך שנוצרות שש חטיבות - מהן שלוש אחוריות (Posterior Divisions) ושלוש קדמיות (Anterior Divisions). שש החטיבות מתאחדות ליצירת שלושה כבלי עצבים: הכבל האחורי (Posterior Cord) - נוצר מאיחוד של שלושת החטיבות האחוריות. הכבל הצידי (Lateral Cord) - איחודן של החטיבות הקדמיות של הגזעים העליון והאמצעי. הכבל התיכון (Medial Cord) - המשכה של החטיבה הקדמית של הגזע התחתון. שמותיהם של כבלי העצבים ניתנו ביחס לכלי דם מרכזי הממוקם גם הוא באזור בית השחי - העורק האקסילרי (עורק בית השחי). זהו עורק מאסיבי שמזין את הגפה העליונה, מקורו בעורק התת-בריחי, ובהגיעו לזרוע הוא משנה את שמו לעורק הברכיאלי. שלושת כבלי העצבים מקיפים את העורק האקסילרי, ומלווים אותו בדרכו לגפה העליונה. בהמשך למקלעת הזרוע ומתוכה, מסתעפים העצבים השונים של הגפה העליונה. הפלקסוס הברכיאלי מסתיים ב-14 פיצולים סופיים, מביניהם 5 פיצולים מרכזיים: העצב השרירי-עורי (Musculocutaneous Nerve) עצב בית השחי (Axillary Nerve) העצב הרדיאלי (Radial Nerve) העצב המדיאני (Median Nerve) העצב האולנרי (Ulnar Nerve) עצבים אלו מסוכמים בטבלה הבאה: מקלעת העצה מדיה וקבצים בנושא מקלעת הזרוע בוויקישיתוף
נישאל'ה

נִישָָאלֹ'ה (בדארי نشلا; בפרסית نشلا; בטג'יקית Нишалло; באוזבקית Nisholda) הוא ממתק, המזכיר ריבה סמיכה בצבע לבן. המאכל נפוץ במטבח יהודי בוכרה, אפגניסטן, איראן, טג'יקיסטן, אוזבקיסטן. מבשלו נקרא נישאלופּאַז. באופן מסורתי בחברה המוסלמית הוא מבושל במהלך הרמדאן ונאכל במהלך האפטאר, יחד עם פיתה או לחם אחר, ועם תה חם (לרוב ירוק). נאכל בחברה היהודית בצאת שביעי של פסח. החלבון הלא מבושל של ארבע ביצים מוקצף על מנת להגדיל את נפחו, עד למצב שבו קצף סמיך נשמר על כף. אחרי זה מנקים שורשי צמחים ממשפחת ציפורניים, בעלי סאפונין הנותן קצף דמוי סבון, הם נחתכים ומבושל במים למשך 25 דקות. הנוזל המסונן מקורר ונוסף לחלבוני ביצה שמוקצפים שוב. בינתיים, מבושל סירופ המורכב מסוכר, חומצת לימון ומים. אחרי שקורר הוא נוסף לחלבון המוקצף והם מעורבבים ברציפות עד שכל התערובת נהיית אחידה כמו שמנת סמיכה. נישאל'ה מעורבב עם כף עץ מיוחדת. מוגש בכוס או קערה גדולה. מעליו באופן מסורתי מפזרים קמצוץ אבקת אניס כוכב (אנ'), ויש המוסיפים תמצית וניל. האנציקלופדיה הלאומית של אוזבקיסטן(הקישור אינו פעיל) טשקנט, 2000-2005 (ברוסית) V. V. Pokhlebkin. Кулинарный словарь В.В. Похлёбкина. 2002 (ברוסית) האנציקלופדיה הלאומית של אוזבקיסטן (ברוסית) Большая книга рецептов узбекской и таджикской кухни.Нишалло
תמול שלשום (בית קפה)

תמול שלשום הוא בית קפה, מסעדה, חנות ספרים, גלריה ומרכז תרבות בנחלת שבעה שבירושלים, בבעלותו של דן גולדברג. בעבר היה המקום גם בבעלות דוד ארליך, עד למותו ב-2020. המקום הוקם בשנת 1994, על ידי הסופר דוד ארליך בשותפות עם דן גולדברג. בפתיחה הופיע המשורר יהודה עמיחי ומאז מתקיימים במקום ברציפות אירועי ספרות, הרצאות, תיאטרון, מוזיקה חיה ועוד. המקום פועל כמסעדה חלבית כשרה, ומנת השקשוקה שלו זכתה בתואר "אחת מעשר ארוחות הבוקר הטובות בעולם" על ידי המגזין "לונלי פלאנט". המקום קרוי על שם "תמול שלשום", ספרו המפורסם של ש"י עגנון, וקוימו בו אירועים רבים על הסופר ויצירתו. בשנת 2002, נקלע המקום לקשיים כלכליים בעקבות האינתיפאדה השנייה, שהביא לירידה חדה בהכנסותיו. כדי להגדיל האת לשפר את מצבו הכספי פתח בסדרת ערבי קריאה, בהם התארחו סופרים וקראו מספריהם. בין הסופרים, אהרן אפלפלד, אתגר קרת, מאיר שלו, דן בניה-סרי, בתיה גור, דויד גרוסמן, עמוס עוז, מיכל גוברין, א"ב יהושע ויהושע קנז. בשנת 2007, יזמו שירות בו בימי שלישי, כל לקוח שהגיע למקום יוכל היה להזמין, לצד הארוחה, גם סיפור אישי, שיחובר במיוחד עבורו ויסופר לו בלבד. בשנת 2021, יזמו האמניות ליאורה וייז וד"ר רינה פלד פתיחת גלריה בשם "קיר1" בבית הקפה. הקמת הגלריה, שאבה את השראתה מהמודלים של הסלון התרבותי ובית הקפה של תחילת המאה הקודמת באירופה, בהם התקיימו מפגשים יצירתיים בין אמנים, משוררים, סופרים ומוזיקאים, שהולידו תנועות ומגמות שונות בתולדות האמנות והתרבות המודרנית. מדיה וקבצים בנושא תמול שלשום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תמול שלשום תמול שלשום, ברשת החברתית פייסבוק תמול שלשום, באתר הארץ שרון קוטקובסקי, כל העיר, תמול שלשום: אווירה אינטלקטואלית ואחלה קפה, באתר הארץ, 29 ביולי 2010 לילי הלפרין ואוריאל בן עמי, ב"קפה שירה" אפשר לשים את הטלפון על שקט ואת עצמך בטעינה, באתר הארץ, 31 במרץ 2020 איתמר אייכנר, בית הקפה הירושלמי שאחראי להיכרות של יותר מ-250 זוגות אוהבים, באתר ynet, 22 ביולי 2021 ביקור ב"תמול שלשום": דוד ארליך מספר בראיון על מפגשים ודייטים שנערכו במקום., סרטון באתר יוטיוב, 25.10.2019 "תמול שלשום" מוסד שהוא גם בית קפה וספריה, סרטון באתר יוטיוב, 5.02.2012 יובל פלוטקין, יעל פרידסון, הסופר דוד ארליך, מייסד "תמול שלשום", נפטר בגיל 60, באתר ynet, 23 במרץ 2020 שלומי הלר, "מאבני היסוד של התרבות הירושלמית": חברים נפרדים ממייסד "תמול שלשום" דוד ארליך ז"ל, באתר כל העיר, 23 במרץ 2020 Lonely Planet features breakfast in Jerusalem באתר israel21c האדונית, הרוכל והדראג קווין באתר כאן תמול שלשום - מדירה לדירה - ערן צור ויהונתן טוקר על עגנון, באתר הארץ ערבי קריאה ב"תמול-שלשום" בניסיון להתמודד עם המשבר, באתר הארץ, 21 באפריל 2002 מערכת כל העיר, תמול שלשום: מה הסיפור שלך?, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2007 מערכת האתר, גלריה חדשה ב'תמול שלשום', זמן מבשרת, 2 ביולי 2021
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18

דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18 "הורסט וסל" (בגרמנית: 18. SS-Panzergrenadier-Division "Horst Wessel") הייתה דיוויזיית פאנצרגרנדיר של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הורכבה בעיקר מהונגרים ממוצא גרמני (פולקסדויטשה). הדיוויזיה הוקמה ב-25 בינואר 1944, על בסיס בריגדת האס אס ה-1 ויחידות מתנדבים מהונגריה ורומניה. כמפקדה הראשון של הדיוויזיה מונה וילהלם טראבנדט, והיא הוצבה באזור סלובניה כהגנה מפני הפרטיזנים של טיטו. ב-30 בינואר הוענק לדיוויזיה הכינוי "הורסט וסל", על שם פעיל נאצי מהאס אה. במקור תוכנן להעניק את השם לדיוויזיה כי רוב חבריה היו אמורים להיות מגויסים מהאס אה, אולם בעת הקמתה כבר היו רוב חברי האס אה מגויסים. בשל כך, היינריך הימלר היסס להעניק לדיוויזיה את הכינוי, בשל היריבות הוותיקה בין האס אה לאס אס, אולם היטלר דחק בו להסכים. הדיוויזיה כללה בשלב ראשוני 4,110 חיילים, ומספר מצומצם של כלי רכב משוריינים ותותחים. גדוד הסיור של הדיוויזיה השתתף במבצע מרגרטה במרץ, ובאפריל הועברה הדיוויזיה כולה להונגריה. צוות קרב (קמפגרופה) של הדיוויזיה השתתף בדיכוי המרד הסלובקי בין ספטמבר לאוקטובר, וחודש לאחר מכן התאחד עם הדיוויזיה בהונגריה. בדצמבר סופחה הדיוויזיה לקורפוס הפאנצר ה-57 אשר היה חלק מהארמייה השישית, ובמסגרת זו לחמה בפעם הראשונה ככוח מאוחד בקרבות כנגד הצבא האדום באזור בודפשט. בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה לסלובקיה לצורך התארגנות ומנוחה, ונכללה במסגרת קורפוס הפאנצר הרביעי אשר היה חלק מהארמייה השמינית. בפברואר נכללה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרבות באזור שלזיה עילית. באפריל הועברה תחת הארמייה ה-17 והשתתפה בקרב על שלזיה. היא נכנעה לצבא האדום עם סיום המלחמה. רבים מחיילי הדיוויזיה נהרגו בידי פרטיזנים צ'כים. בריגדפיהרר וילהלם טראבנדט (25 בינואר 1944 - 3 בינואר 1945) גרופנפיהרר יוזף פיטצום (3 בינואר 1945 - 10 בינואר 1945) שטנדרטנפיהרר גאורג בוכמן (10 בינואר 1945 - מרץ 1945) שטנדרטנפיהרר היינריך פטרסן (מרץ 1945 - 8 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18 בוויקישיתוף דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18 באתר Axis History (באנגלית) חבר במפלגה הנאצית ובאס אה אשר נרצח בידי קומוניסטים והפך לקדוש בידי הנאצים דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-18 באתר Axis History (באנגלית)
ג'ורג' ווד

האם התכוונתם ל... ג'ורג' ווד (כדורגלן) – כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת השוער ג'ורג' ווד (מושל) – המושל השני של מדינת טקסס בארצות הברית "ג'ורג' ווד" - שם הקוד של פריץ קולבה, דיפלומט גרמני אשר הפך למרגל החשוב ביותר לטובת ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה
ליתיום אלומיניום הידריד

ליתיום אלומיניום הידריד (Lithium aluminium hydride) הוא תרכובת אי-אורגנית עם הנוסחה הכימית LiAlH4. ליתיום אלומיניום הידריד משמש כראגנט חיזור בעל חשיבות רבה מאוד בכימיה אורגנית סינתטית. בדרך כלל החומר משמש לחיזור של אסטרים, חומצות קרבוקסיליות ואמידים. ליתיום אלומיניום הידריד הוא בסיס חזק שמגיב באלימות עם ממסים פרוטים, כגון מים, תוך יצירה של גז מימן. ליתיום אלומיניום הידריד הוא אבקה קריסטלינית מונוקלינית במצבה הטהור, עם צפיפות של כ-0.917 גרם לסמ"ק. לעיתים הצבע אפור בשל נוכחות של אבקת אלומיניום שנשארה מתהליך הייצור. החומר עובר פירוק (decomposition) בטמפרטורה של מעל 125 מעלות צלזיוס. ליתיום אלומיניום הידריד מסיס בדיאתיל אתר (30 גרם ל-100 גרם) וטטרה הידרו פוראן (13 גרם ל-100 גרם), אך מסיס בקושי בדיאוקסאן (1 גרם לליטר). ליתיום אלומיניום הידריד הוכן לראשונה על ידי תגובה של ליתיום הידריד עם אלומיניום כלורי: 4 LiH + AlCl3 → LiAlH4 + 3 LiCl ייצור החומר בתעשייה הכימית מתבסס על שני שלבים. בשלב הראשון מגיבים נתרן, אלומיניום וגז מימן לקבלת נתרן אלומיניום הידיריד, ובהמשך תרכובות זו מגיבה עם ליתיום כלורי לקבלת ליתיום אלומיניום הידריד ונתרן כלורי. Na + Al + 2 H2 → NaAlH4 NaAlH4 + LiCl → LiAlH4 + NaCl ליתיום אלומיניום הידריד משמש להכנת הידרידים של מתכות מעבר מההלידים המתאימים שלהן. לדוגמה, נתרן הידיריד (NaH) יכול להיות מיוצר על ידי תגובה של ליתיום אלומיניום הידריד עם המלח נתרן כלורי: LiAlH4 + 4 NaCl → 4 NaH + LiCl + AlCl3 ליתיום אלומיניום הידריד מגיב עם ליגנדים ליצירת קומפלקסים קואורדינטיביים של אלומינה עם יוני ליתיום: LiAlH4 + 4NH3 → Li[Al(NH2)4] + 4H2 ליתיום אלומיניום הידריד בתגובה עם סילן: LiAlH4 + SiCl4 → LiCl + AlCl3 + SiH4 ליתיום אלומיניום הידריד מכיל כ-10.6% משקלי של מימן, לכן הוא עשוי לשמש כמדיום פוטנציאלי לאחסון גז מימן עבור כלי רכב המונעים בתאי דלק. ליתיום אלומיניום הידריד משמש רבות בכימיה אורגנית כראגנט חיזור, בעל עוצמה חזקה יותר מאשר נתרן בורן הידריד (בשל קשרי ה-Al-H החלשים יותר מקשרי הB-H). ליתיום אלומיניום הידריד מסוגל להמיר אסטרים, חומצות קרבוקסיליות, תרכובות אציל, אלדהידים וקטונים לכהלים המתאימים שלהן. באופן דומה, ליתיום אלומיניום הידריד מסוגל להמיר אמידים, ניטרילים, אימינים, אזידים, קבוצות ניטרו, ואוקסים לנגזרות האמינים שלהן. ליתיום אלומיניום הידריד הוא חומר דליק מאוד. הוא ניצת באופן ספונטני בעת כתישה או חבטה חזקה ומגיב באלימות עם מים וממסים אורגנים פורטים רבים ואף עם אדי מים מהאוויר. כיבוי או דיכוי של שרפה של ליתיום אלומיניום הידריד יכול להיעשות על ידי כיסויי האש בחול, או באבקת אבן גיר (CaCO3) כתושה או בשימוש במטפה מתאים. הידריד נתרן בורן הידריד מדיה וקבצים בנושא ליתיום אלומיניום הידריד בוויקישיתוף גיליון MSDS של ליתיום אלומיניום הידריד(הקישור אינו פעיל) msds Patnaik, P, Handbook of Inorganic Chemicals, McGraw-Hill, 2003, עמ' 492 Finholt, A. E.; Bond, A. C.; Schlesinger, H. I. 1947, "Lithium Aluminum Hydride, Aluminum Hydride and Lithium Gallium Hydride, and Some of their Applications in Organic and Inorganic Chemistry", Journal of the American Chemical Society. 69 (5): 1199–1203 Brown, H. C. 1951, "Reductions by Lithium Aluminum Hydride", Organic Reactions Seebach, D.; Kalinowski, H.-O.; Langer, W.; Crass, G.; Wilka, E.-M. (1991), "Chiral Media for Asymmetric Solvent Inductions. (S,S)-( + )-1,4-bis(Dimethylamino)-2,3-Dimethoxybutane from (R,R)-( + )-Diethyl Tartrate", Org. Synth. ; Coll. Vol., 7, p. 41
החברה המזרחנית הארץ-ישראלית

החברה המזרחנית הארץ-ישראלית (The Palestine Oriental Society), שפעלה בירושלים בשנים 1920–1948, נועדה להפגיש חוקרים מתחומים שונים ומעדות שונות לשם לימוד וחקר של ארץ ישראל ושל המזרח הקרוב. הקמת החברה הייתה פרי יוזמתו של האשורולוג האמריקני אלברט קליי (Clay) (אנ'), ששימש כפרופסור אורח בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח (ASOR), והרוח החיה בה היה הארכאולוג והבלשן ויליאם פוקסוול אולברייט. במפגש היסוד של החברה ב-22 במרץ 1920 השתתפו 29 חוקרים, ובתום אותה שנה נמנו בה רבים מהארץ ומהעולם. נשיא החברה הראשון היה האב מארי-ז'וזף לגראנז' מייסד בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה (EBAF) בירושלים. כפטרונים לחברה נקבעו הגנרל אלנבי והנציב הבריטי הרברט סמואל. ב-1926 צורף כפטרון הנציב הבא הרברט פלומר. מושל ירושלים סטורס נתמנה בשנת 1927 לפטרון נוסף. עם נשיאי החברה נמנו ג'ון גרסטנג, אולברייט, מקס מרגוליס, גאודנציו אוֹרפֿלי, תאופיק כנעאן, פליקס-מארי אַבֵּל, ליאו אריה מאיר, רנה נוויל ונפתלי טורטשינר (טור-סיני). נשיאהּ האחרון של החברה היה מנהל מוזיאון רוקפלר, ג'ון אייליף. מפגשי החוקרים התקיימו אחת לשלושה חודשים על פי רוב בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח. נושאי התפקידים – הנשיאים וסגניהם, חברי ההנהלה האחרים, הגזברים וכן העורכים וחברי המערכת של כתב העת שהוציאה החברה, כולם התחלפו כמעט מדי שנה כדי ליצור איזון בין נציגי העדות והמוסדות השונים. עם חברי ההנהלה היהודים נמנו אליעזר בן-יהודה, דוד ילין, שמואל קליין, אליעזר ליפא סוקניק וליאו פיקרד. אולברייט עודד חוקרים ערבים לפעילות בחברה, ובהם נמנו המורה אליאס חדאד, סטפאן חנא סטפאן ממחלקת העתיקות (ששימש שנים ארוכות כגזבר החברה) ותאופיק כנעאן. אחת התרומות העיקריות של החברה הייתה ייסוד כתב העת Journal of the Palestine Oriental Society ‏(JPOS). במאמרים שפורסמו בו יוצגו היבטים מגוונים של ידיעת המזרח הקרוב בכלל ושל ארץ ישראל בפרט – בלשנות, מקרא, ספרות, היסטוריה ופולקלור, גאולוגיה ובוטניקה, גאוגרפיה וארכאולוגיה. ייחודו היה בפרסום מאמרים גם בנושאים שלא טופלו בכתבי עת מדעיים אחרים שעסקו בחקר ארץ-ישראל, בהם רבים שעניינם שפה ולשון (עברית וגם ערבית), היסטוריה של תקופות מאוחרות בתולדות ארץ-ישראל, תרבות חומרית, אתנולוגיה, פולקלור, חיי יום-יום ומנהגים ואף מדעי הטבע. כתב העת הופיע באופן סדיר בשנים 1920–1941 (19 כרכים) וכרך 20 ראה אור ב-1946. ב-1948, לפני תום המנדט הבריטי בארץ ישראל, הופיע הכרך ה-21 והאחרון שלו. בעשור האחרון של תקופת המנדט הבריטי, בשנות מלחמת העולם השנייה ובשנים הסוערות שלפני קום המדינה, הצטמצמה הפעילות של החברה המזרחנית הארץ-ישראלית, ולאחר הקמת מדינת ישראל פסקה כליל עקב הניתוק בין החברות והעדות השונות. ב-1950 החל להתפרסם כתב העת Israel Exploration Journal ‏ (IEJ) בשפה האנגלית, ועורכיו הראשונים ראו בו המשך ל-JPOS מתקופת המנדט. Charles E. Carter, "Palestine Oriental Society", in: Eric M. Meyers (ed.), The Oxford Encyclopedia of Archaeology in the Near East, Oxford University Press, 1997, Vol. IV, pp. 236–237 מדיה וקבצים בנושא החברה המזרחנית הארץ-ישראלית בוויקישיתוף יהושע בן אריה, ‏המוסדות הזרים לארכאולוגיה ולחקירת ארץ-ישראל בתקופת המנדט, חלק ב, קתדרה 93, ספטמבר 1999; פרק ט': החברה המזרחנית הארץ-ישראלית (הפלסטינאית) והלימוד הלא ארכאולוגי, עמ' 141-131 החברה המזרחנית הארץ-ישראלית באתר Oxford Biblical Studies Online הכרך הראשון של כתב העת JPOS‏ (1920–1921) זמין לקריאה במרשתת החברה המזרחית הישראלית, דף שער בספרייה הלאומית
נמל התעופה פרסט פלייט

נמל התעופה פרסט פלייט (באנגלית: First Flight Airport; בתרגום מלולי: "הטיסה הראשונה") הוא נמל תעופה ציבורי השוכן 2 ק"מ מערבה ממרכז העיירה קיל דייוויס הילס, שבמחוז דייר שבמדינת קרוליינה הצפונית, ארצות הברית. נמל התעופה נמצא בבעלות שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. נמל התעופה מפורסם בהיותו המקום בו בוצעו מאות ניסיונות דאייה על ידי האחים רייט. אתר הזיכרון הלאומי לאחים רייט ניצב על ראש גבעת קיל דוויל הסמוכה והוא עמוד גרניט בגובה של כ-180 מטרים המהווה זיכרון לאחים רייט ולטיסה הראשונה של כלי טיס הכבד מן האוויר. שהתרחשה כאן ב-17 בדצמבר 1903. שטחו של נמל התעופה פרסט פלייט הוא 161 דונם והוא ניצב בגובה של 4 מטרים מעל גובה פני הים. לשדה יש מסלול טיסה אספלט אחד בכיוון 2/20 שאורכו 914 מטרים ורוחבו 18 מטרים. בשדה מתבצעות בממוצע כ-38,000 טיסות בשנה. אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה פרסט פלייט (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה פרסט פלייט בוויקישיתוף FAA Airport Master Record for FFA .Federal Aviation Administration. Effective May 31, 2012 "Wright Brothers National Memorial". U.S. National Park Service. 2006. Retrieved 2006-12-19.
יהודה לייב מאשבוים

הרב יהודה לייב מאשבוים (ט"ו באייר תרס"ח, 16 במאי 1908 - ?) היה רבה של טרסטינה שבמחוז ביאליסטוק לפני מלחמת העולם השנייה. נולד בבריסק לרב משה מאשבוים שהיה מגיד מישרים בבריסק. בילדותו למד תורה אצל מלמדים בבריסק. בבחרותו למד בישיבת תורת חסד והיה לתלמידו הקרוב של הרב משה סוקולובסקי בעל ה"אמרי משה", שם נודע כעילוי גדול. היה מידידיו הקרובים של הרב אהרן ליב שטינמן בישיבה. לאחר פטירת האמרי משה הוא הספיד אותו בישיבה כבחיר התלמידים. בשנת תרצ"ג (1933), בהיותו בחור, חיבר את הספר "ברכת הארץ" על ענייני עומר ושתי הלחם, והוציאו לאור בשנת תרצ"ד לעילוי נשמת רבו האמרי משה. הוא זכה להסכמותיהם של הראי"ה קוק, הרב שלמה נתן קוטלר, הרב שמחה זליג ריגר והרב איסר זלמן מלצר. השניים האחרונים אף כתבו הערות לספר. בשנת תרצ"ה (1935) נשא את בתו של הרב שלום יצחק סגל רבה של טרסטינה שנפטר זמן קצר לאחר נישואיו. הוא מונה למלא את מקום חמיו כרבה של טרסטינה. אביו, הרב משה מאשבוים היגר לארצות הברית לפני מלחמת העולם השנייה, אולם הוא נשאר בעירו למלא את תפקידו. בשואה הוא נלקח עם אשתו ובנו שלום יצחק בן השלוש למחנה טרבלינקה שם הם נרצחו. לאחר השואה הוציא אביו את ספרו ברכת הארץ במהדורה נוספת והוסיף דברי מבוא על בנו. בתקופת מלחמת העולם השנייה אבדו כתבים נוספים שלו על הרמב"ם ועל התלמוד. רובלוב, ברכת הארץ - הקדמה למהדורה מחודשת קנדה, תשס"ט, באתר אוצר החכמה. הרב אליהו מאיר רייך, 'רבי יהודה ליב מאשבוים הי"ד', ישורון, כז, תשע"ב, עמ' תתלו-תתמ הרב יהודה לייב מאשבוים, ברכת הארץ מהדורה ראשונה, תרצ"ד, באתר היברובוקס הרב יהודה לייב מאשבוים, ברכת הארץ מהדורה שנייה, ניו יורק תשי"ח, באתר היברובוקס על פי עדות אחיו ישעיה בדף עדות באתר יד ושם, הרב יהודה ליב נולד בשנת 1905. ראו בהקדמה לספר ברכת הארץ שיצא במהדורה מחודשת בתשס"ט, ובתוכו מופיעים מספר חילופי מכתבים ביניהם
מתג

האם התכוונתם ל... מפסק (נקרא גם מתג) - רכיב חשמלי או מכני מתג (מחשבים) – רכיב במחשב (לדוגמה: טרנזיסטור) מתג (רשתות מחשבים) – רכיב ברשתות מחשבים מתג (אבזר לסוס) חיידק מתג – בלועזית בצילוס, חיידק בצורת מקל מתג (לשון) – סימן להטעמה משנית במילה ארוכה מתג (חקלאות) – יתד מתכת ברתמה המחובר לרסן הבהמה ונתון בתוך פיה מיתוג – שיטה לשינוי זרימת זרם חשמלי במעגל חשמלי באמצעות מתגים חשמליים מ.ת.ג – פורטל אינטרנטי חברתי המיועד לבני 60 ומעלה
עונת 1977/1978 בלה ליגה

עונת 1977/1978 הייתה העונה ה-47 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-3 בספטמבר 1977 והסתיימה ב-7 במאי 1978. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה. מליגת המשנה עלו קדיס, ראיו ואיקאנו ומאלגה. ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-18 בתולדות המועדון. אלצ'ה, ריאל בטיס וקדיס ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: מריו קמפס (ארגנטינה ארגנטינה), וולנסיה, שכבש 28 שערים ב-34 משחקים. זו הייתה זכייתו השנייה ברציפות. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: פדרו ארטולה (ספרד (1945–1977) ספרד), ברצלונה, שספג 23 שערים ב-28 משחקים. פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון "דון בלון": הספרדי המצטיין: מיגלי (ספרד (1945–1977) ספרד), ברצלונה הזר המצטיין: יוהאן קרויף (הולנד הולנד), ברצלונה מאמן העונה: לואיס מולוני (ספרד (1945–1977) ספרד), ריאל מדריד נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
עונת 1978/1979 בלה ליגה

עונת 1978/1979 הייתה העונה ה-48 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-2 בספטמבר 1978 והסתיימה ב-3 ביוני 1979. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה. מליגת המשנה עלו רקראטיבו ולבה, סלטה ויגו, וריאל סרגוסה. ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-19 בתולדות המועדון ועונה השנייה ברציפות. סלטה ויגו, ראסינג סנטנדר ורקראטיבו ולבה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: הנס קרנקל (אוסטריה אוסטריה), ברצלונה, שכבש 29 שערים ב-30 משחקים. זו הייתה זכייתו השנייה ברציפות. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: חוסה לואיס מנזנדו (ספרד (1945–1977) ספרד), ולנסיה, שספג 26 שערים ב-25 משחקים. פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון: הספרדי המצטיין: קיני (ספרד (1945–1977) ספרד), ספורטינג חיחון הזר המצטיין: אולי שטיליקה (גרמניה גרמניה), ריאל מדריד מאמן העונה: לואיס מולוני (ספרד (1945–1977) ספרד), ריאל מדריד (עונה שנייה ברציפות) נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
מרים ריינר

מרים ריינר היא פרופסור חבר בגמלאות בפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה בטכניון ובעלת תואר ראשון, שני ושלישי של הטכניון. ריינר חוקרת תהליכי מוח במגמה לעצב טכנולוגיות חדשניות המשפרות את יכולות התודעה האנושית. מטרות מחקריה לזהות את התנאים שבהם המוח מעבד אינפורמציה באופן הטוב ביותר, וליישם את הממצאים בפיתוח טכנולוגיות חדשניות שמתאימות לדרך שבה פועל המוח ושמקדמות את היכולת האנושית. לקידום מחקריה קבלה מרים ריינר יותר מ-1.7 מיליון יורו מהאיחוד האירופי. המחקר נתמך גם על ידי קרנות של מיקרוסופט, משרד הביטחון הישראלי ולוג׳יטק. מרים ריינר התמקדה בעיקר בייזום התחום החדש של טכנולוגיות ׳נוכחות מרחוק׳ באיחוד האירופי והייתה חברה בוועדות רבות שעסקו בזיהוי טכנולוגיות חדשניות. כמו כן השתתפה בוועדות של NSF - The National Science Foundation  (ארגון המדע הלאומי) וחקרה טכנולוגיות חדשניות של תלת מימד במרכז לחדשנות מדיה NTU בסינגפור, ואינטראקציה של רובוט-אנוש ב-University College London. מרים ריינר משמשת כפרופסור חבר אורח במדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד ו-UCL באנגליה ובאוניברסיטת Chapel Hill בקרולינה הצפונית. מטרת המחקר במעבדה היא לקדם את תהליכי הלמידה הקוגניטיבית. המעבדה מציגה טכנולוגיות חדשות של למידה וחינוך, המבוססות על מחקר נוירו-קוגניטיבי ואלקטרו-פיזיולוגי, ומשתמשת בפיתוחי מציאות מדומה חדשניים משלה. מרים ריינר מתארת: "אנחנו מעמידים אנשים בתוך מציאות מדומה ומבקשים מהם לפתור בעיות ולבצע משימות מסוגים שונים. באותו הזמן אנחנו מחברים אותם למכשיר אא"ג כדי לאסוף מידע על פעילות המוח. אנחנו נעזרים בנתונים על המידה שבה הם למדו, על חיוויי התפיסה במציאות המדומה ועל השפעולים במוח כדי ליצור מודל של למידה מיטבית. באמצעות תזמור הגירויים החושיים במציאות המדומה או הרבודה אנחנו יכולים להפוך את העולם הסינתטי לזרז יעיל במיוחד לשפעול אזורים במוח הקשורים ללמידה ולשיפור התפיסה הקוגניטיבית. אנחנו יודעים היום כיצד לייצר אינטראקציות ראשוניות חווייתיות שמובילות לשיפורים בתפקוד הקוגניטיבי, כגון קיצור זמן העיבוד במוח ושיפורים בדיוק ובגיבוש הזיכרון. במעבדה למציאות מדומה ולנוירו-קוגניציה בטכניון בדקנו צירופים שונים של זמינויות חושיות היוצרים אקולוגיה חדשה ש"מדברת" אל מנגנוני המוח. התוצאות שקיבלנו הראו מנגנונים מבוססי אא"ג למדידת עומס מנטלי בזמן למידה, תנאים לשפעול מנגנונים הקשורים לסיבוב מנטלי ולשיקול מרחבי, מערכת נוירוני-מראה ללמידה באמצעות חיקוי, ואינטראקציות אדם-אדם משופרות הנסמכות על סביבות מציאות מדומה ורבודה." מרים ריינר, ברשת החברתית LinkedIn מרים ריינר, באתר גוגל סקולר המעבדה למציאות מדומה ולמדדים מוחיים מציאות מדומה: חוויה שמעבר לטכנולוגיה