laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפועל אשדוד (כדוריד)

הפועל אשדוד הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר אשדוד, המתמודד בליגת העל. המועדון הוקם בשנת 1967. בעשור הראשון לקיומה, שיחקה הקבוצה במגרש הפתוח של בית לזרוס בעיר. פעילות המועדון מתרכזת באולם החדש "בית הפיס" (בצמוד למקיף ט') המכיל 500 מקומות ישיבה. באגודה ישנם כ-140 שחקנים רשומים ב-8 קבוצות ייצוגיות. טווח הגילאים הוא גיל 11 עד גיל 48 . רוב שחקני האגודה הם תוצרת בית. ומי שרוצה להתאמן בכדוריד ואין לו האמצעים הכלכליים לכך, העמותה מממנת את כל הציוד. גם רוב המאמנים הם תוצרת בית ואחת לשנה נשלחים 4 בוגרים לקורס מדריכים אינטנסיבי במכון וינגייט. המועדון מתבגר ומתרחב ובהנהלת המועדון החליטו שהגיע הזמן לשמר ולרכז את ההיסטוריה ואת תולדות המועדון למען עתידו וכמורשת לדורות הקודמים והבאים. יו"ר העמותה הוא עופר קושמרו. המועדון כולל: קבוצת בוגרים, קבוצת נשים וכן קבוצות נוער, נערים, נערות, ותיקים. קבוצת הנשים והגברים מארחות את משחקיהם באולם מקיף ו' בעיר המכיל כ-250 מקומות. החל מעונת 2013/14 מארחת קבוצת הגברים באולם בית הפיס החדש, המכיל 500 מקומות ישיבה. ב-18 בספטמבר 2015 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בתולדותיה, גביע ווינר-שופטים, לאחר ניצחון 27:23 בגמר על רמת השרון. ב-27 ביולי 2017, לפני פתיחת העונה החדשה, הודיעו בקבוצה על השקת סמל חדש לציון שנת ה-50 להקמת המועדון. הסמל התחלף לאחר 20 שנים. קבוצת הבוגרים של המועדון העפילה בסיום עונת 2008/09 (לאחר 20 שנה) חזרה לליגה הלאומית, ובסיום עונת 2010/11 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. בסיום עונת 2011/12 ירדה הקבוצה לליגה הלאומית והעפילה בחזרה לליגת העל לאחר עונה אחת. מאמן הקבוצה עד עונת 2011/12 היה שלום כהן ששיחק משך 10 שנים בהפועל ראשון לציון בכדוריד וזכה עימם 10 שנים ברציפות באליפויות וגביע המדינה, ובנוסף היה שחקן מוביל ומרכזי בנבחרת ישראל. מנכ"ל הקבוצה הוא ליאור גז. לראשונה אי פעם בתולדות הקבוצה בשנת 2010 החתימה הקבוצה זר ניגרי בשם גלורי אופור. בתאריך 5 בספטמבר 2014 הפסידה בגמר גביע ווינר-שופטים 34-28 למכבי תל אביב. בתאריך 18 בספטמבר 2015 זכתה הקבוצה בגביע ווינר-שופטים לאחר ניצחון 23–27 בגמר על א.ס רמת השרון. ב-28 במאי 2019 זכתה הקבוצה באליפות המדינה בפעם הראשונה בהיסטוריה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר על מכבי ראשון לציון. ב-10 במאי 2021 זכתה אשדוד בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון בהארכה בגמר 30-29 על מכבי ראשון לציון. שנה אחר כך ב-28 במרץ 2022 זכתה בגביע השני אחרי ניצחון 25-20 על א.ס. רמת השרון, ב-23 במאי זכתה באליפות המדינה והשלימה טרבל לראשונה בתולדותיה כאשר זכתה באליפות, בגביע ווינר ובגביע המדינה באותה העונה. אליפות ליגת העל (2): 2018/2019, 2021/2022 גביע המדינה בכדוריד (3): 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 גביע השופטים "ווינר": זכייה (4): 2015/2016, 2021/2022, 2022/2023, 2024/2025 סגנית (2): 2014/2015, 2017/2018, 2023/2024 מעודכן ל-28 בספטמבר 2019: בנות הפועל אשדוד המשחקות בליגה הלאומית, מארחות באולם י"א אשדוד. קבוצת הנשים מחזיקה באליפות אחת (1978/79). ובשני גביעים (1977/78, 1984/85). כמו כן, הקבוצה השתתפה בעבר בגביע אירופה לקבוצות. עמוד הקבוצה, באתר איגוד הכדוריד הישראלי הפועל אשדוד, ברשת החברתית אינסטגרם מכ' ת"א ניצחה באשדוד וזכתה בגביע ווינר-שופטים, באתר ONE‏, 5 בספטמבר 2014 תואר ראשון: אשדוד זכתה בגביע השופטים, באתר ערוץ הספורט, 18 בספטמבר 2015 כדוריד: הפועל אשדוד עשתה היסטוריה עם אליפות ראשונה, באתר וואלה, 28 במאי 2019 בנות הפועל אשדוד אלופות הכדוריד, ברוריה ביגמן בעיתון מעריב 9 במאי 1979
לוקה (עיר)

לוּקָה (באיטלקית: ‏Lucca‏Ⓘ‏) היא עיר בטוסקנה שבצפון-מרכז איטליה. העיר שוכנת על רמה ליד הנהר סרקיו ולא רחוק מאזור החוף של הים הליגורי. העיר היא בירת נפת לוקה, וגרים בה 87,467 תושבים (נכון ל-2012). לוקה היא עיר עתיקה שנוסדה על ידי האטרוסקים והפכה לקולוניה רומית בשנת 180 לפני הספירה. רשת רחובות העיר העתיקה עדיין משמרים את תכנון הרחובות הרומים, במקום בו נמצאת כיכר סן מישל היה הפורום הרומי של העיר ועדיין אפשר לראות שרידים של אמפי תיאטרון בכיכר דל-אנפיטארטו. בשנת 56 לפנה"ס התקיימה בעיר ועידת לוקה שבה הוכרז הטריומוויראט הראשון. בימי הביניים המוקדמים, היא הייתה בירתה של טוסקנה בתקופת השלטון של השושלת הקרולינגית עד שנת 1000 לערך, אז עברה הבירה לפירנצה. עם זאת, היא שמרה על עצמאותה מול פירנצה במסגרת הרפובליקה של לוקה. לאחר קונגרס וינה (1814) הועברה העיר לשלטון בית הבסבורג האוסטרי ועד 1847 הייתה עיר עצמאית במסגרת דוכסות לוקה, אז התמזגה לדוכסות הגדולה של טוסקנה עד איחוד איטליה (1859). העיר מפורסמת בין היתר בחומות שמקיפות אותה שנבנו בתקופת הרנסאנס בין 1504 ו-1645 ונותרו בשלמותן, למרות שהעיר התרחבה מעבר לחומות. בלוקה נולד מלחין האופרות הנודע ג'אקומו פוצ'יני (1858 - 1924). בחזית ביתו בכיכר ציטדלה (piazza citadella) מוצב פסלו של המלחין. בסוף המאה ה-19 בעיר התגוררה ג'מה גלגני שנפטרה בשנת 1903 וקיבלה הכרה כקדושה על ידי הכנסייה. שרידיה נשמרים בכנסייה מחוץ לחומות העיר העתיקה. בכל קיץ מתקיים בלוקה פסטיבל מוזיקת רוק ופופ. בין האמנים שהופיעו בלוקה נמנים אריק קלפטון, פלסיבו, מאסיב אטאק, רוג'ר ווטרס, טרייסי צ'פמן וסנטנה. ב-13 בספטמבר מתקיימת בעיר "תהלוכת הצלב הקדוש" ובה משתתפים בני נוער ומבוגרים בתחפושות מימי הביניים. בכל שנה בסוף אוקטובר מתקיים בעיר פסטיבל קומיקס וגיימינג שנחשב לגדול מסוגו באירופה (אנ'). כמו כן מתקיימים בלוקה אירועי תרבות נוספים, בהם פסטיבל קולנוע, פסטיבל צילום, פסטיבל ג'אז, פסטיבל מוזיקה קלאסית ותערוכות אמנות. בלוקה הייתה קהילה יהודית חשובה ואף ישיבה עוד מימי הביניים. משפחת קלונימוס, שהשפיעה השפעה מכרעת על התפתחות הלימוד התורני באשכנז, היגרה מלוקא שבלומברדיה (ייתכן שהמדובר בלוקה של היום) למגנצא (מיינץ). לעניין הגירתה של המשפחה הוקדש מחקר משמעותי בחקר יהדות ימי הביניים. כמו כן, ידוע שעיקר פעילותו התורנית של רבי משולם בן קלונימוס, מגדולי הדור במאה העשירית, הייתה בלוקא, ולא במגנצא. ראב"ע מעיד על עצמו שכתב את פירושו לתורה בעיר זו. בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה ניצלו רבים מיהודי לוקה על ידי רשת "דלאסם", שהייתה חלק מתנועת המחתרת האיטלקית. לאחר המלחמה הקים את הקהילה מחדש ג'ורג'ו ניסים, יהודי פעיל המחתרת האיטלקית, יחד עם רעייתו מרים. ועידת לוקה אתר האינטרנט הרשמי של לוקה "לוּקָא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמוד 27, באתר היברובוקס דוד שושן, לוקה היא יהלום קטן וחבוי בין כל ערי טוסקנה המפוארות, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2021 לוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוקה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית His life - Puccini Museum - Casa natale di Giacomo Puccini, Puccini Museum (באנגלית בריטית) אברהם גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים (קורותיהם, דרכם בהנהגת הציבור, יצירתם הרוחנית), הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"א, עמ' 29 פירוש האבן עזרא על בראשית ל"ג, י' ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוזות איסלנד

מבחינה מינהלית איסלנד מחולקת ל-8 מחוזות: שינוי אחרון בגבולות המחוזות בוצע בשנת 2012. מדיה וקבצים בנושא מחוזות איסלנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איסלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון גימה

מוזיאון גימה (בצרפתית: Musée Guimet) או, בשמו הרשמי, המוזיאון הלאומי גימה לאמנות אסייתית (Musée national des Arts asiatiques-Guimet) הוא מוזיאון הממוקם ברחוב דאינה (place d'Iéna) שברובע ה-16 של העיר פריז, בירת צרפת. המוזיאון מוקדש לאמנות אסיה וכולל את אוסף האמנות האסייתית הגדול ביותר בעולם, (מחוץ לאסיה עצמה) כ-45,000 מוצגים. המוזיאון נוסד בשנת 1879 בעיר ליון שבצרפת על ידי התעשיין אמיל אטיין גימה, אשר מונה בשנת 1876 על ידי שר החינוך הצרפתי לאסוף ממצאים מהמזרח הרחוק. המוזיאון הציג את המוצגים שנאספו במסעותיו של גימה וכללו כלי חרס סיניים ויפניים, וכן ממצאים ממצרים העתיקה, יוון העתיקה והאימפריה הרומית. בשנת 1885 עבר המוזיאון לידי המדינה, הועבר לפריז, ונחנך ב-1889. בשנים 2006–2007 נשמרו במוזיאון מוצגים ממוזיאון קאבול. בודהה, המאה ה-1 או המאה ה-2. מגילות מעוטרות מהאדה בצפון פקיסטן מהתקופה ההלניסטית פסל בודהה מגנדהארה שבצפון פקיסטן של ימינו, המאה הראשונה לפנה"ס. תגליף של שתיית יין וניגון בכלי נגינה, האדה, המאה הראשונה או המאה השנייה לפנה"ס. עמוד מהסדר הקורינתי שבמרכזו פסל בודהה, המאה השנייה, אפגניסטן פסלו של האל אטלס מהמיתולוגיה היוונית, תומך באנדרטה בודהיסטים, האדה. ראש סוס מתקופת שושלת האן, המאה הראשונה או המאה השנייה לספירה פורצלן מעוטר מתקופת ג'יאג'ינג, קיסר סין (1521–1567), שושלת מינג. אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון גימה (בצרפתית) מוזיאון גימה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון גימה, סרטונים בערוץ היוטיוב מוזיאון גימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תצוגה וירטואלית של היצירות המוצגות במוזיאון משה גלעד, שכונת מואיז, עיתון הארץ(הקישור אינו פעיל)
יהואחז (מלך ישראל)

יהואחז או יואחז בן יהוא הוא דמות מקראית, לפי הכרונולוגיה המסורתית מלך על ממלכת ישראל בשנים 814 לפנה"ס עד 800 לפנה"ס. רוב ההופעות של מלך זה במקרא הן בצורה "יהואחז", אך במקרה אחד (מלכים ב', י"ד, א') נכתב שמו "יואחז". הממצא האפיגרפי מממלכת ישראל מראה שהרכיב התאופורי המכוון לשם יהוה היה בממלכת ישראל תמיד "יו" ולא "יהו" (שהיה נפוץ בממלכת יהודה). לכן מקובל שמקור התערובת בין הרכיב "יו" ו"יהו" במקרא הוא בפעילותם של מתקני נוסח מאוחרים לתקופת בית ראשון. על יואחז מלך ישראל מסופר במלכים ב יג, א-ט. ימי יואחז הם ימי השפל הקשים ביותר בתולדות ממלכת ישראל. מלכי ארם-דמשק – חזאל ובנו בן הדד השלישי – שלטו הלכה למעשה על רוב שטחי ממלכת ישראל, ויואחז היה בבחינת מלך חסות הכפוף לארמים. על מצבהּ החמור של ישראל ניתן ללמוד ממלכים ב', י"ג, ז': "כִּי לֹא הִשְׁאִיר לִיהוֹאָחָז עָם כִּי אִם חֲמִשִּׁים פָּרָשִׁים וַעֲשָׂרָה רֶכֶב וַעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים רַגְלִי כִּי אִבְּדָם מֶלֶךְ אֲרָם וַיְשִׂמֵם כֶּעָפָר לָדֻשׁ". ממחזור סיפורי אלישע הנביא (מלכים ב פרקים ה-ז) משתקפת גם-כן תקופת שפל זו. אף על פי ששמו של יואחז לא נזכר במפורש, והסיפורים מופיעים בתוך ימי יורם, רבים פירשו שהתואר "מלך ישראל" מכוון דווקא אליו. הוא זה שהצטווה לרפא את נעמן שר-צבא ארם מצרעתו, והוא גם זה שעמד אין אונים בפני מסעות השוד המרובים שערכו הארמים בארץ, ובימיו אף התרחש מצור ארמי על בירתו שומרון (מלכים ב ה, ו; ו, ח-כג). חוקר המקרא יחזקאל קויפמן טוען כי תקופת השעבוד לארמים משתקפת בנבואות עמוס על הגויים ויש בהן הד לאכזריות הארמים: "כֹּה אָמַר ה' עַל שְׁלֹשָׁה פִּשְׁעֵי דַמֶּשֶׂק וְעַל אַרְבָּעָה לֹא אֲשִׁיבֶנּוּ עַל דּוּשָׁם בַּחֲרֻצוֹת הַבַּרְזֶל אֶת הַגִּלְעָד" (עמוס, א', ג'). גם אדום נזכרת באותה נבואה: "כֹּה אָמַר ה' עַל שְׁלֹשָׁה פִּשְׁעֵי אֱדוֹם וְעַל אַרְבָּעָה לֹא אֲשִׁיבֶנּוּ עַל רָדְפוֹ בַחֶרֶב אָחִיו וְשִׁחֵת רַחֲמָיו וַיִּטְרֹף לָעַד אַפּוֹ וְעֶבְרָתוֹ שְׁמָרָה נֶצַח" (עמוס, א', י"א); וגם הנבואה המגנה את בני עמון: "כֹּה אָמַר ה' עַל שְׁלֹשָׁה פִּשְׁעֵי בְנֵי עַמּוֹן וְעַל אַרְבָּעָה לֹא אֲשִׁיבֶנּוּ עַל בִּקְעָם הָרוֹת הַגִּלְעָד לְמַעַן הַרְחִיב אֶת גְּבוּלָם" (עמוס, א', י"ג). נבואות אלה זוכרות לעמים השכנים את מעלליהם שהשתדלו באותם ימי השפל הקשים של ממלכת ישראל לנשל את היישוב הישראלי מעבר הירדן המזרחי. בימי בנו יואש החלה הממלכה להתאושש בעידוד הנביא אלישע, ובימי נכדו ירבעם השני הגיעה עצמתה של הממלכה לשיאה, וארם-דמשק נכבשה. שמואל אחיטוב, אסתר אשל, לה' תימן ולאשרתו, יד יצחק בן־צבי והחברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה, 2015, עמ' 132.
מכבי תל אביב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מכבי תל אביב – אגודת ספורט ישראלית, השייכת למרכז מכבי וממוקמת בעיר תל אביב מכבי תל אביב (כדורגל) – מועדון הכדורגל של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (כדורסל) – מועדון הכדורסל של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (כדוריד) – מועדון הכדוריד של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (כדורעף) – מועדון הכדורעף של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (כדורמים) – מועדון הכדורמים של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (שחייה) – מועדון השחייה של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (אתלטיקה) – מועדון האתלטיקה של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (כדורסל נשים) – מועדון הכדורסל נשים של מכבי תל אביב מכבי תל אביב (כדורגל נשים) – מועדון הכדורגל נשים של מכבי תל אביב
הפועל תל אביב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הפועל תל אביב – אגודת ספורט ישראלית מהעיר תל אביב המשתייכת לתנועת הפועל הפועל תל אביב (כדורגל) – מועדון הכדורגל של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (כדורגל נשים) – מועדון כדורגל הנשים של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (כדורסל) – מועדון הכדורסל של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (כדורסל נשים) – מועדון כדורסל הנשים הנשים של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (כדוריד) – מועדון הכדוריד של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (כדורעף) – מועדון הכדורעף של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (כדורמים) – מועדון הכדורמים של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (שחייה) – מועדון השחייה של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (טניס) – מועדון הטניס של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (התעמלות) – מועדון ההתעמלות של הפועל תל אביב הפועל תל אביב (אתלטיקה) – מועדון האתלטיקה של הפועל תל אביב
הפועל ירושלים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הפועל ירושלים – אגודת ספורט ישראלית, השייכת למרכז הפועל וממוקמת בעיר ירושלים הפועל ירושלים (כדורסל) – מועדון הכדורסל של הפועל ירושלים הפועל ירושלים (כדורגל) – מועדון הכדורגל של הפועל ירושלים הפועל ירושלים (שחייה) – מועדון השחייה של הפועל ירושלים הפועל ירושלים (כדורעף) – מועדון הכדורעף של הפועל ירושלים הפועל ירושלים (כדורמים) – מועדון הכדורמים של הפועל ירושלים הפועל ירושלים (אתלטיקה) – מועדון האתלטיקה של הפועל ירושלים הפועל ירושלים (כדורסל נשים) – מועדון כדורסל הנשים של הפועל ירושלים
מסוף רדינג

מסוף רדינג הוא מסוף תחבורה ציבורית, השוכן בשדרות רוקח בצפון תל אביב, והקרוי על שם תחנת הכוח רדינג הנמצאת בסמוך לו. המסוף גובל בבית הלוויות של תל אביב ממזרח, בשדרות רוקח מדרום, בנחל הירקון ממערב ובחוות הדלק של תחנת הכוח רדינג מצפון. מסוף רדינג הוקם כחלק מתפיסה שאומצה בשנות ה-70 ובשנות ה-80, ואשר מטרתה הייתה לרכז את תחנות המוצא של קווי האוטובוסים בתל אביב במסופים מרכזיים. מסופים אלה הוקמו בשיטת חנה וסע, והם פינו את רחובות העיר מאוטובוסים חונים. חניונים דומים הוקמו, בין היתר, במסוף כרמלית, במסוף 2000 ובמסוף אוניברסיטת תל אביב. אל מסוף רדינג הועברו תחנות המוצא של מספר קווי אוטובוס, בעיקר מכיכר פלומר שבמגרשי התערוכה הישנים, בצידו הדרומי של הירקון. כיום פועלים במסוף אוטובוסים של חברות דן, אגד, קווים, מטרופולין ונתיב אקספרס, אפיקים וכן תחנת המוצא של מוניות השירות בקו 4. מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לרחבי תל אביב, לחולון, בת ים, ראשון לציון ואל בקעת אונו, וכן אל השרון והשומרון. התנועה במסוף רבה, ומדי יום מגיעים אליו ויוצאים ממנו מאות אוטובוסים. סמוך למסוף שוכנים שלושה מגרשי חניה שבהם 1,500 מקומות חניה סך הכל. במטרה לעודד את השימוש במסוף, בוטלה האגרה במגרשי החניה באמצע שנת 2008‏. החל מקיץ 2009, משמש המסוף תחנת מוצא לרוב קווי הלילה המופעלים בגוש-דן ולקווי הלילה הבין העירוניים. מקרא סימנים: ♿ - אוטובוס עירוני נגיש 🔄 - קו סיבובי (מעגלי) 🌙 - קו לילה מסוף רידינג מהווה תחנת מוצא לקו 4 של מוניות שירות רב קווית 4 5 . מדיה וקבצים בנושא מסוף רדינג בוויקישיתוף חניון רדינג באתר חברת דן(הקישור אינו פעיל) ליאור גוטמן, חניוני רידינג בתל אביב ייפתחו לשימוש הקהל - בחינם, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2008 ימי חול בלבד
דבורנית הקטיפה

דבורנית הקטיפה (שם מדעי: Ophrys Sphegodes) גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים. דבורנית הקטיפה מופיעה בחבל הים תיכוני, ובארץ באזור ההר והשפלה. זהו מין נדיר למדי, הצומח במעט אתרים ולרוב בפרטים בודדים. היא צומחת על אדמת חוואר וקירטון, באזורי בתה, גריגה וחורש וכן ביערות אורנים. במרכז השפית הכהה מצויים שני פסי אורך מקבילים שצבעם כחול מתכתי מבהיק. לשפית עצמה יש לעיתים צורת ביצה הפוכה, ולעיתים צורה של משולש מחודד. עלי העטיף ירוקים עם פסים חומים וגבעול התפרחת מכיל 3-15 פרחים ומתנשא לגובה של עד 70 ס"מ. כנראה שיש מספר תת-מינים של המין דבורנית הקטיפה. זמן הפריחה בארץ ישראל: פברואר, מרץ, ואפריל. מדיה וקבצים בנושא דבורנית הקטיפה בוויקישיתוף דבורנית הקטיפה, באתר NCBI (באנגלית) דבורנית הקטיפה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דבורנית הקטיפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דבורנית הקטיפה, באתר צמח השדה דבורנית הקטיפה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה דבורנית הקטיפה, באתר Tropicos (באנגלית) דבורנית הקטיפה, באתר GBIF (באנגלית) דבורנית הקטיפה, באתר The Plant List (באנגלית) דבורנית הקטיפה, באתר IPNI (באנגלית)
צירוף

האם התכוונתם ל... צירוף ליניארי צירוף (בלשנות) צירוף (קומבינטוריקה)
אופניים (מגזין)

מגזין אופניים הוא ירחון ישראלי שייסדו אבי גנאור ואריה מיטלמן בשנת 1995. הירחון יוצא לאור בפורמט צבעוני ובהיקף של כ-100 עמודים, ומסקר את ענף האופניים בישראל על כל סוגיו, מסקר תחרויות, מביא הצעות לטיולים ומבדקי ציוד. כמו כן מנהל הירחון, בשיתוף עם פורטל תפוז, את אתר האינטרנט "ערוץ האפניים" ואת הפורומים לאופניים באתר האינטרנט של תפוז. בדצמבר 2012 נמכר המותג מגזין אופניים לקבוצת מוטו מדיה שמיזגה את המגזין עם מגזין MBA ישראל (מאונטין בייק אקשן) שנקרא מאז MBA בשיתוף אופניים. את המגזין ממשיך לערוך אבי גנאור. המגזין המשותף עוסק בכל תחומי רכיבת האופנים בישראל ובין היתר מכסה את תחום אופני ההרים, אופני הכביש, אופניים עירוניים וחשמליים ומסקר אירועים ותחרויות. בדצמבר 2012 נמכר המותג מגזין אופניים לקבוצת מוטו מדיה שמיזגה את המגזין עם מגזין MBA ישראל (מאונטין בייק אקשן) שנקרא מאז MBA בשיתוף אופניים. את המגזין ממשיך לערוך אבי גנאור. המגזין המשותף עוסק בכל תחומי רכיבת האופנים בישראל ובין היתר מכסה את תחום אופני ההרים, אופני הכביש, אופניים עירוניים וחשמליים ומסקר אירועים ותחרויות. אתר האינטרנט של המגזין (אורכב 24.11.2020 בארכיון Wayback Machine) אתר המגזין MBA בשיתוף אופניים (אורכב 10.05.2013 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדת ישורון

האם התכוונתם ל... עדת ישורון (אמסטרדם) – קהילה באמסטרדם שפרשה מהציבור הכללי. עדת ישורון (פרנקפורט) – הקהילה האורתודוקסית הראשונה, שהתפצלה מן הקהילה הכללית בפרנקפורט במאה ה-19. מזוהה עם דמותו של רבי שמשון רפאל הירש. עדת ישורון (ציריך) – קהילה חרדית-יקית בציריך, המבקשת להוות המשך לקהילה בפרנקפורט.
גריק

גריק (באלפבית יווני מדומה: GRΣΣK) היא סדרת נעורים דרמטית קומית לנערים אשר שודרה בערוץ ABC Family (כיום Freeform) ובתאגיד השידור הציבורי של בריטניה, BBC. התוכנית עוסקת בסטודנטים באוניברסיטת "סייפרוס-רודס" שחברים באחוות שונות באוניברסיטה. היא עוקבת אחר חייהם של קייסי קרטרייט ואחיה, ראסטי. הדמויות בסדרה חברות באחוות הגברים הבדיוניות קאפה טאו גמא (ΚΤΓ) ואומגה קאי דלתא (ΩΧΔ) ואחוות הנשים הבדיוניות זתא בטא זתא (ΖΒΖ) ואלפא אומגה (AΩ). ג'ייקוב זאקאר בתור ראסטי קארטרייט- ראסטי בא בעונה הראשונה לקולג' ונבחן לאחוות קאפה טאו גמא. עונות 1–4. ספנסר גרמר בתור קייסי קארטרייט- קייסי היא האחות הגדולה של ראסטי והיא כבר באחוות זטא ביתא זטא. עונות 1–4. סקוט מייקל פישר בתור קאפי- קאפי הוא בן אדם נהנתן, שתוי, אוהב מסיבות מאוהב בקייסי וחבר בקאפה טאו גמא. עונות 1–4. ג'ייק מקדורמן בתור אוון צ'יימברס- אוון הוא בן אדם חכם וזדוני חבר באחוות אומגה קאי דלטה. עונות 1–4. פול ג'יימס בתור קלווין אוונס- קלווין הוא בחור בעל עור שחום, הומו וחבר באחוות אומגה קאי דלטה. עונות 1–4. אמבר סטיבנס בתור אשלי הווארד- חברה טובה של קייסי נמצאת בזטא ביתא זטא. עונות 1–4. דילשד ודסריה בתור רבקה לוגן- עשירה מאוד וקנאית שוכבת בתחילת העונה הראשונה עם אוון חברה זטא ביתא זטא. עונות 1–4. קלארק דיוק בתור דייל קטלוול- שותף לחדר עם ראסטי אנטי גריק לא חובב אחוות נהיה אתאיסט ומצטרף לאומגה קאי דלטה. עונות 1–4. טיפאני דופורט בתור פראני מורגן- חברה טובה של קייסי נמצאת בזטא ביתא זטא. עונות 1–4. דרק מיו בתור וויד מתיוס. עונות 4-1. בסדרה יש את האחוות הראשיות ואת האחוות המשניות שמופיעות לפרק אחד או יותר והם: אחוות בנים ראשיות: אומגה קאי דלטה ΩΧΔ. קפה טאו גמא KTΓ. למבדה סיגמא אומגה ΛΣΩ. סיי פיי פאי ΨΦΠ. אחוות בנים משניות: אלפה סיגמא רו AΣP. אלפה טאו קאפה ATK. אלפה דלטא פאי AΔΠ. דלטה רו ΔP. תטה פי גמא ΘΠΓ. לוטה פסי דלטא IΨΔ. קאפה דלטא אפסילון KΔE. נו נו נו NNN. קסי דלטה גמא ΞΔΓ. פיי סיגמא תטה ΠΣΘ. סיגמא אפסילון ΣE. אומגה נו אפסילון ΩNE. אלפה אפסילון פאי ΑΕΠ. אחוות הבנות הראשיות: זטא ביתא זטא ZBZ. לוטה קאפה לוטה IKI. גמא פסי אלפה ΓΨA. פאי פאי פאי ΠΠΠ. אחוות הבנות המשניות: אלפא תטה אפסילון AΘY. בטה תטה תאו BΘT. אפסילון אפסילון אפסילון EEE. מו גמא סיגמא MΓΣ. קסי גמא תטה ΞΓΘ. פאי דלטה אפסילון ΠΔE. סיגמא קאי אפסילון ΣXE. פיי בטה פאי ΦBΠ. "גריק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גריק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גריק", באתר Metacritic (באנגלית) "גריק", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "גריק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
תיכון אילון

בית הספר התיכון השש-שנתי על שם פנחס אילון נוסד בשנת תשכ"ב (1961) בחולון בשם תיכון חדש חולון, והיה לבית הספר התיכון השני בעיר. בשנת הלימודים הראשונה תשכ"ב, נפתחו כיתות ט'-י' בלבד. עקב איחור בהשלמת מבנה הקבע, הלימודים נפתחו והתקיימו באופן ארעי במספר חנויות ברחוב ההסתדרות 110 בעיר. בהמשך שנת הלימודים תשכ"ב עברו התלמידים למבנה הקבע של בית הספר ברחוב הכנסת. המחזור הראשון בבית הספר סיים את לימודיו בשנת תשכ"ד (1964). בשנת 1982 שונה שמו של בית הספר לתיכון אילון על שמו של ראש העיר השני של חולון, פנחס אילון, כהוקרה על פועלו למען העיר ומערכת החינוך שלה. בשנת הלימודים תשנ"ו (1995/96) נוספה לתיכון חטיבת ביניים והוא הפך לבית ספר שש-שנתי. בשנת 1996 זכתה נבחרת הכדורעף של בית הספר באליפות הארץ לתלמידים. תיכון אילון הוא תיכון עיוני ותלמידי התיכון ניגשים לבחינות הבגרות בכל המסלולים. בתיכון מגמת תקשורת וקולנוע, והוא משמש כבית למגמת המחוננים העירונית של חולון. מאז 2006 בית הספר משלב ילדים עם צרכים מיוחדים הלוקים באוטיזם גבולי עד קל. פרופ' עודד נבון פרופ' אריה הרמן פרופ' רונן פרי ד"ר מירית אלג'ם (אנ') פרופ' גלעד הרן (הרלינג) פרופ' איתמר זינגר פרופ' רוני רייך פרופ' עודד רגב ד"ר ראובית הלפרין (בלוך) פרופ' גילי קנת (אפלבוים) פרופ' יניב שרר פרופ' ענת ברמלר-בר גיל דור יובל דור יהונתן בריק עמנואל רוזן בן כספית ציון נאנוס טליה לוין השחקן ליאור כלפון השפית איילת לטוביץ' המשורר אלכס בן-ארי מנחה הטלוויזיה אסי עזר הקולנוען אלון בר (אנ') מבקרת האומנות שרה ברייטברג-סמל רבים מבוגרי התיכון נטלו חלק במלחמות ישראל. החלל הראשון של התיכון, ישראל שטרן, (מחזור ב') נפל בירושלים, כבר ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים בהסתערות על ארמון הנציב. יוסף ברנהולץ - 1962–1986 אמנון רביב - 1986–1988 אליהו אסף - 1988–1999 רונית חיימוב - 1999–2012 ורד אסולין - 2012–2014 יניב בכר - 2014–2016 אסנת נעים - 2016–2019 שוש גרג'י - 2019–2020 (ממלאת מקומם) אסנת נעים - 2020–2024 סהר גולן - 2024–הלאה אתר האינטרנט הרשמי של תיכון אילון כיום שטחי מקוה ישראל הם חלק מפארק אריאל שרון
ג'אמו

ג'אמו (בדיגרי: जम्मू, באורדו: جموں) היא העיר השנייה בגודלה בטריטוריית האיחוד ההודית ג'אמו וקשמיר, והיא גם בירת החורף של הטריטורייה. ג'אמו מחוברת אל דלהי באמצעות כביש שאורכו 600 קילומטרים, מסילת רכבת ושדה התעופה סאטווארי. בעיר וסביבתה אירעו מספר פיגועים של הבדלנים מארגוני הטרור האסלאמים לשקאר א-טייבה וג'יש-י מוחמד. מדיה וקבצים בנושא ג'אמו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'אמו ג'אמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החוד של דבלין

החוד של דבלין (באנגלית: Spire of Dublin; באירית: Spuaic Bhaile Átha Cliath) הקרוי רשמית אנדרטת האור (באנגלית: Monument of Light; באירית: An Túr Solais), הוא אנדרטה בגובה 120 מטר הנמצאת בדבלין, והיא הפסל הגבוה בעולם. קוטרו 3 מטר בבסיסו, ו-15 סנטימטר בקצהו העליון, פרופורציות שגורמות לו להיראות כמו מחט תפירה. החוד הוזמן כחלק מעיצוב מחודש של רחוב או'קונל שבדבלין (הרחוב המפורסם ביותר באירלנד), לכבוד המילניום, וכדי שיחליף את עמוד נלסון שעמד שם עד 1966. הבנייה התעכבה, ולבסוף הסתיימה ב-21 בינואר 2003. The Stiffy by the Liffey (הזקפה על הליפי) : על שום מבנה הזקור ומיקומו בסמוך לנהר הליפי. Erection in the intersection : על שום מיקומו בצומת מרכזי. Hypodermic needle : על שום שהיה קרוב לשכונות עניות ומוכות סמים, והחוד נראה כמו מחט. The Stiletto in the Ghetto (הפגיון בגטו) : על שום מיקומו בקרבת שכונות עניות ומוכות סמים בצפון דבלין. The Metro-Pole : משחק מילים על אולם הנשפים "מטרופול" ששכן בסמוך. מדיה וקבצים בנושא החוד של דבלין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מבנים ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפיסטו (סרט)

מפיסטו (Mephisto) הוא סרט מ-1981 בבימויו של הבמאי היהודי-הונגרי אישטוואן סאבו, המהווה עיבוד קולנועי לספרו בעל אותו השם של קלאוס מאן מ-1936. הסרט הוא קופרודוקציה בין גרמניה המערבית, הונגריה ואוסטריה. הוא עוסק בביקורת על הגרמנים הרבים שזכו ברווח אישי כתוצאה מ"מכירת נשמותיהם לשטן" - הענקת תמיכתם וסיועם למשטר הנאצי. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר כנציגה של הונגריה, על אף ששפת הסרט היא גרמנית. השחקן האוסטרי קלאוס מריה ברנדאואר מגלם בסרט את הנדריק הפגן, שחקן תיאטרון גרמני שלאחר עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון, זונח את מצפונו ואת דעותיו הפוליטיות לשם שמירה על עבודתו ועל מעמדו כשחקן המוביל בתיאטרון הגרמני. כמו ספרו של מאן, הסרט מעבד את התמה של דוקטור פאוסטוס/מפיסטופלס (כריתת ברית עם השטן), כאשר דמותו של הפגן מבוססת באופן חופשי על דמותו האמיתית של גוסטף גרינדגנס, אחד מהשחקנים הגרמניים הידועים ביותר במאה העשרים שתפקידו המפורסם ביותר היה מפיסטופלס. גרונדגנס היה גיסו של קלאוס מאן. הופעתו של ברנדאואר בסרט הפכה אותו לשחקן מבוקש. ב-1983 הוא השתתף ב"לעולם אל תאמר לעולם לא" ואף היה מועמד לפרס אוסקר על תפקידו ב"זכרונות מאפריקה" (1985). "מפיסטו" נחשב לחלקה הראשון של טרילוגיית סרטים העוסקת בהיסטוריה של אירופה בה שיתפו פעולה סאבו וברנדאואר, הכוללת גם את "קולונל רדל" (1985) המבוסס על דמותו של אלפרד רדל, ו-"הנוסן" (1988) המבוסס על דמותו של אריק יאן הנוסן. שני סרטים אלה היו מועמדים אף הם לאוסקר לסרט הזר. "מפיסטו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מפיסטו", באתר נטפליקס "מפיסטו", באתר AllMovie (באנגלית) "מפיסטו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מפיסטו", באתר אידיבי "מפיסטו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמיר בוגן, השטן נוקש על דלתנו, באתר ynet, 21 במרץ 2011 מפיסטו, באתר "Turner Classic Movies" (אנגלית)