laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חקר זמן

חקר הזמן הוא תהליך בהנדסת תעשייה וניהול שבו נמדד ונקבע הזמן הדרוש לביצוע עבודה מסוימת על ידי עובד מיומן בקצב נורמלי, לפי רמת הביצוע שנקבעה מראש. מטרת חקר זמן היא קביעת סטנדרטים של משך ובעקבות כך גם עלות לפרויקטים ספציפיים. תוצר חקר הזמן הוא פרק הזמן התקני לביצוע מטלה באיכות הרצויה. מתוך תוצאות חקר הזמן ניתן לקבוע שני גורמים מרכזיים בתהליך הייצור: קביעת זמני תקן לייצור - לצורך תכנון הייצור, הערכת ובקרת עלויות תפעול ולשם יצירת בסיס להערכה ותגמול של עובדים. קביעת תקן כוח אדם - לצורך תכנון וניהול כוח אדם ולשם הגדרת תפקידים בעלי עומס עבודה סביר. זמני תקן נקבעים באמצעות שלוש שיטות: הערכות – הערכת משך העבודה הנדרש בצורה סובייקטיבית על ידי מנהל או עובד. נתונים היסטוריים – קביעת זמן תקן ע"פ נתונים בפועל של זמני ביצוע המטלות. שיטה זו מגדירה את זמן התקן ע"פ המבוצע בפועל ולא ע"פ זמן העבודה הנדרש. כלומר, לעובד יש אינטרס לעבוד לאט יותר כך שזמן התקן העתידי לביצוע מטלה זו יהיה גדול יותר. טכניקות מדידת עבודה – חקר זמן מחזורי, חקר זמן אקראי, דגימת עבודה, זמני תנועה קבועים (MOST, MTM) עם התפתחות הטכנולוגיה והתחרות הענפי הייצור השונים, גדל המאמץ למציאת שיטות כמותיות לקביעת זמני תקן על מנת להסתמך כמה שפחות על הערכות ונתונים היסטוריים. חקר זמן מחזורי מיועד למדידת עבודה מחזורית החוזרת על עצמה בתדירות ברורה וקבועה ולקביעת זמן תקן לאלמנט ו/או מחזור. לפני ביצוע החקר יש להגדיר את כלל האלמנטים המופיעים במחזור אחד וקביעת סוג האלמנט: אלמנט מחזורי ישיר – פעולה מחזורית המתבצעת בכל מחזור וקשורה באופן ישיר לביצוע העבודה. אלמנט לא מחזורי ישיר – פעולת לוואי שאינה מתבצעת בכל מחזור וקשורה באופן ישיר לביצוע העבודה. כגון: ניקוי התחנה והצטיידות. אלמנט זר בלתי נמנע – פעולה אשר קשורה באופן עקיף לביצוע העבודה. כגון: קבלת הוראות, תדרוך עובדים. אלמנט זר נמנע – פעולה אשר אינה קשורה באופן ישיר ו/או עקיף לביצוע העבודה. כגון: שיחה עם עובד אחר, הפסקת סיגריה. אלמנט מכונה – אלמנט המבוצע על ידי מכונה אשר מגדירה את קצב ביצוע האלמנט. כדי להפיק זמן מדוד מייצג לאלמנט עבודה, יש לבצע מספר תצפיות גדול מספיק כך שהממוצע הסטטיסטי של תצפיות אלו יהיה בעל האמינות הדרושה וברמת הדיוק הרצויה. שיטה לחקר כלל מרכיבי תהליך העבודה תוך תיעוד אלמנטים קבועים ואקראיים המתרחשים בזמן ביצוע החקר. השיטה משמשת למדידת עבודה לא מחזורית בה האלמנטים המבוצעים אינם קבועים. בניגוד לחקר זמן מחזורי, האלמנטים הנמדדים לא יוגדרו מראש לפני תחילת ביצוע החקר. רצף האלמנטים הדרוש לביצוע פעולה מוגדרת ייחשב כמחזור העבודה. שיטה למציאת אחוז/הסתברות להתרחשות פעילות באמצעות דגימות בזק של הפעילות. השיטה מאפשרת הסקת מסקנות על ביצוע אלמנטי עבודה מתוך תצפיות על מדגם רגעים ללא צורך בצפייה רציפה בתהליך העבודה. שימוש בשיטה זו יעשה כאשר אין סדר קבוע לעבודה הנחקרת ו/או כאשר נדרש למצוא פרמטרים כלליים (עומס, נצילות וכו'). קיימים 2 סוגים של דגימת עבודה: דגימה במופע קבוע – ביצוע תצפית באינטרוולים קבועים. בשיטה זו עלולים להיות אלמנטים אשר לא יופיעו בחקר. דגימה במופע אקראי – מועדי התצפיות נקבעים על סמך רשימת מספרים אקראיים. לשיטה ערך מבחינת ההסתברות להעלות כל גורם במדגם. B. Nieble and A. Freivalds, Methods, Standards and Work Design, McGraw Hill, 11th Edition. מנחם פרידמן, תקינת רופאים - "תפוקות במקום מיטות", הר"י ד"ר עירד בן גל וד"ר מיקי ונגנהיים, תקינת רופאים בבתי חולים, CASE STUDY בנושא עומס על רופאים בבתי חולים ומהלך בניית מודל תקינה מורכב וגמיש הניתן להתאמה. מערכות תפעול בארגון - ניהול התפעול, בקרה והערכת ביצועים, עמלנט
תאוריית שליטת השער בכאב

תאוריית בקרת השער בכאב (Gate control theory of pain), הוצעה על ידי רונלד מלזאק (פסיכולוג קנדי), ופטריק דויד וול (רופא בריטי) בשנת 1962, טוענת כי תחושת כאב פיזי תלויה בנוסיצפטורים (סיבים מסוג Aδ ו- C, עצבים המוליכים אותות בעקבות גירויים מזיקים/מכאיבים), אך עשויה להיות מבוקרת על ידי הפעלת סיבי מגע רגיל (סיבי עצבים שמוליכים תחושות מגע- סיבי Aβ). עקרון התאוריה הוא שתחושות הכאב ותחושות מגע רגיל (מגע לא מכאיב כגון ליטוף או שפשוף) "מתחרות" ביניהן על הכניסה אל המוח דרך "שער" שממוקם בחוט השדרה. בחוט השדרה ישנם סיבי L (גדולים) המגיבים למגע נעים, וסיבי S (קטנים) המתווכים ומגיבים לכאב. דוגמה טובה לשימוש יומיומי בעיקרון זה היא שפשוף המצח או היד לאחר חבטה ובכך הפעלה של סיבי L. באופן סכמתי, המידע על גירוי מכאיב עובר דרך שלושה נוירונים: גירויים מזיקים בפריפריה (לדוגמה דקירה בעור) מפעילים את הנוירון הראשוני, הנוסיצפטורים (סיבי כאב Aδ ו- C), והם נכנסים לחוט השדרה ומעבירים את המידע העצבי לתא העצב השניוני. המידע בחוט השדרה עובר עיבוד מהיר ועולה אל הנוירון השלישוני שבמוח. ישנו אזור במוח בו מתחילה הרגשת תודעה, מקום זה נקרא ה-PAG הממוקם בגזע המוח. גילו שכשאזור זה מופעל הוא עוצר את תחושת הכאב. אזור זה מלא ברצפטורים אופיאטיים (רצפטורים האחראיים על תחושת הכאב) הקולטים חומרים אופיאטיים כמו מורפיום, הרואין. ה-PAG שולח שלוחות לחלק הדורסלי בחוט השדרה ועושה אינהיביציה לפעולת התאים ובכך מונע מהכאב להגיע למוח. על פי תאוריית בקרת השער, קיימים נוירונים בחוט השדרה אשר מקבלים את כל קשת עוצמות הגירוי, כלומר מעוצמה חלשה כמו ליטוף (Aβ) ועד עוצמות חזקות מכאיבות (Aδ ו C). במידה ומתקבל מידע מכאיב הוא יפעיל את הנוירון השניוני שיעביר הלאה את המידע למוח. אולם, אם בזמן גירוי מכאיב יגיע גם מידע לא מכאיב (Aβ) הנוירון השניוני יעבור דיכוי שיפחית את מעבר המידע המכאיב אל המוח. באופן זה, שפשוף הלחי אחרי סטירה משככת את הכאב. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברכת בורא פרי העץ

ברכת בורא פרי העץ היא אחת מברכות הנהנין הנאמרת לפני אכילת אחד מפירות עץ. יוצא מהכלל הוא היין שאף שנוצר מענבים קבעו לו חז"ל ברכה מיוחדת 'ברכת בורא פרי הגפן'. הברכה האחרונה שיש לברך לאחר אכילת אחד מפירות האילן היא ברכת בורא נפשות, מלבד אם אכל פרי שהוא משבעת המינים שמחמת חשיבותם תיקנו לברך לאחר אכילתם ברכה מיוחדת ברכה אחת מעין שלוש. כֵּיצַד מְבָרְכִין עַל הַפֵּרוֹת? עַל פֵּרוֹת הָאִילָן - אֹמֵר בּוֹרֵא פְּרִי הָעֵץ. חוּץ מִן הַיַּיִן, שֶׁעַל הַיַּיִן - אוֹמֵר בּוֹרֵא פְּרִי הַגָּפֶן. — משנה, מסכת ברכות, פרק ו', משנה א' בדיעבד, אדם שברך על פירות העץ "בורא פרי האדמה" יצא ידי חובתו, משום שגם העץ גדל באדמה וניזון ממנה. ניתן לברך על פרי בורא פרי העץ רק אם נשלמו מספר תנאים: רק שהפרי ניכר, אך אם התרסק לגמרי כגון מיץ תפוזים ברכתו שהכל נהיה בדברו רק שנאכל בדרך שרגילים לאוכלו, אם בישל פרי שהדרך לאוכלו חי, כגון שבישל בננה, מברך בורא פרי האדמה. קליפות של הפרי שאין דרך לאוכלם, כגון קליפות תפוז, אף אם המתיקו אותן מברך שהכל נהיה בדברו. ערך מורחב – סדר קדימה בברכות על פי הכלל 'מגע אש' ברכת בורא פרי העץ קודמת לברכת בורא פרי האדמה. אך ברכת בורא פרי הגפן קודמת לה. ההבחנה הבסיסית בין פירות עץ לפירות אדמה היא האם הצמח הוא חד-שנתי או רב-שנתי, כאשר שתי הגדרות ניתנו לכך: האם הגזע איננו נובל משנה לשנה. האם שורשיו מתקיימים כמה שנים או שנה אחת. ישנם כמה פירות שדנו בהם הפוסקים האם דינם כפירות העץ או כפירות האדמה: בננה ואננס - עצי בננה ואננס שונים משאר עצי הפרי, בכך שגזע העץ נובל בסוף העונה ואינו נשאר עד לעונה הבאה, אך מאידך, אין צריך לזרוע אותם בכל שנה ושנה כירק. לדעת הרא"ש מברכים עליהם בורא פרי העץ, אך השולחן ערוך פסק כדעת הגאונים שיש לברך עליהם אדמה. פפאיה - לגבי הפפאיה התעורר ספק, שכן בצדדים מסוימים הוא דומה לירק ובצדדים אחרים לפרי: מצד אחד גזעו מתקיים משנה לשנה כירק, אך מצד שני הגזע חלול כגבעול וכן העץ נותן פירות כבר מן השנה הראשונה. לאור ספק זה, הורו פוסקים רבים לברך על הפפאיה "אדמה", שכן כאמור, גם על פירות העץ אם ברך בדיעבד "האדמה" יצא ידי חובתו. שוקולד - רוב הפוסקים סוברים שיש לברך על שוקולד "ברכת שהכל נהיה בדברו" משום שלא ניכרת בהם צורת פולי הקקאו. עם זאת, ישנה דעה האומרת שהואיל וזוהי דרך אכילת הקקאו, יש לברך עליו בורא פרי העץ. פסיפלורה - בפוסקים נחלקו בברכתו לדעת הרב אלישיב והרב מצליח מאזוז ברכתו בורא פרי העץ, לדעת הרב עובדיה יוסף ברכתו האדמה. פירות נוספים שדנו בברכתם הם חמוציות הצלף קוצני, ועוד. משנה, מסכת ברכות, פרק ו', משנה ב' הרב אליעזר מלמד, פירות חתוכים ומרוסקים באתר פניני הלכה משנה ברורה, סימן ר"ב, סעיף קטן ל"ט. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ר"ג, סעיף ב' הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה ברכות פרק ח סעיף ב. בין פרי אדמה לפרי עץ הרב יצחק יוסף (ילקוט יוסף ח"ג רג ו); הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה ברכות, ח יא הרב דוב ליאור (שו"ת "דבר חברון" חלק אורח חיים); וכן העלה הרב שלמה זלמן אוירבך (מנחת שלמה צא ב) אך למסקנה הורה לברך שהכל מספק. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אבשלום קווה

אבשלום קווה (נולד ב-1946) הוא סופר, עיתונאי ותמלילן. קווה נולד ברעננה, המככבת ברבים מסיפוריו, לבלומה, תופרת במקצועה, וליעקב, פועל יומי, ילידי פולין שעלו ארצה במסגרת העלייה החמישית. קווה לא השלים את לימודיו בבית הספר התיכון, אך סיים תואר ראשון בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. שרת בנח"ל,בצנחנים ובתותחנים. נפצע בשירות מילואים בחטיבת הצנחנים. בעבר היה חבר קיבוץ נתיב הל"ה שבעמק האלה. בין השנים 1968 ל-1974 חי חיי נדודים: עשה שבע שנים בצי הסוחר כצוער, חובל שלישי ושני ושוטט ברגל וברכב ברחבי אירופה ואנגליה. מאוחר יותר שימש כמורה לתולדות הציונות בבית ספר תיכון וכחבר במערכת על המשמר. באינתיפאדה הראשונה נכלא בבתי כלא צבאיים בגין סירוב לשרת בשטחים. ב-1988 היה חלק ממשלחת אנשי שמאל ישראליים שעמדה להפליג על "ספינת השיבה" של אש"ף מקפריסין לישראל, בטרם פוצצה. ב- 2002 הופיע קובץ סיפוריו הראשון "בושות", זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2003, והיה מועמד לפרס ספיר באותה שנה. ב-2004 יצאו לאור שני ספרים פרי עטו: קובץ הסיפורים "לולאות", ורומן "המרפסת" (עם-עובד, הספרייה לעם). ספרו "הים הזקוף - סיפורי ספינות ומלחים" יצא בשנת 2006 בסדרת "מסעות" בהוצאת עם-עובד. "מוזיקה לסרטים" יצא בשנת (2011) בסדרת "הכבשה השחורה" בקיבוץ המאוחד. סיפוריו פורסמו בכתבי עת ובספרים שראו אור בארצות הברית,אנגליה ודרום אמריקה. באחרונה החל לשתף פעולה עם המלחין והזמר אריק זנטי. באלבום שיריו הקרוב יכללו שירים שכתב קווה. קווה מפרסם מאמרים בביטאון המקוון הגדה השמאלית. אחיו הוא הבמאי יהודה קווה. בושות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002 אחוזת מחול: יהודית ארנון ולהקת המחול הקבוצית: פרקי חיים מורשת, 2003 לולאות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004 המרפסת, עם עובד, 2004 הים הזקוף: סיפורי ספינות ומלחים, עם עובד, 2006 מוזיקה לסרטים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה, 2011 רשימת הפרסומים של אבשלום קווה, בקטלוג הספרייה הלאומית אבשלום קווה, דף שער בספרייה הלאומית אבשלום קווה, בלקסיקון הספרות העברית החדשה אבשלום קווה, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אבשלום קווה, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" אבשלום קווה, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות מאמרים מאת אבשלום קווה באתר הגדה השמאלית אבשלום קווה, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל נרי ליבנה, הפולניות כמצב נפשי, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2002 אבשלום קווה, שיר תשובה לרב חובל, באתר הארץ, 12 באפריל 2011 אסתי, בושות- אבשלום קווה, באתר ynet, 6 באוקטובר 2004 ביקורת: יוסי פלס, תוחלת וסחוס חומלים על ביג תוכעס ופופצ'ה, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2005 אריאנה מלמד, איך נפלו גיבורים, באתר ynet, 4 באוגוסט 2004 ביקורת: עילית קרפ, זלמה זהובל המבלבלת בין אקונומיקה לארוטיקה, באתר הארץ, 6 ביוני 2011
שגיאה 404

שגיאה 404 (באנגלית: HTTP 404 או 404 Error page) היא שגיאה בפרוטוקול התקשורת HTTP המוצגת בדפדפן ומודיעה לגולש שניסה להגיע לדף אינטרנט שאינו קיים. שגיאה 404 נובעת לרוב מכניסה לקישור שבור, או קישור שאינו מוביל לדף קיים. בדרך כלל מציג דף השגיאה מספר הצעות כיצד לפתור את הבעיה, אך לרוב הבעיה נובעת מקישור לכתובת לא נכונה, המובילה את הגולש לדף שאינו קיים. שגיאה 404 מוגדרת במסגרת פרוטוקול HTTP, ומתייחסת לכתובת (URL) שמפנה לדף שלא קיים, תחת שם מתחם קיים. במקרה של אי מציאת כתובת, מספק הדפדפן, כאמצעי ברירת המחדל, את דף השגיאה. לכן, כל דפדפן מציג דף שגיאה הייחודי לו. בעלי אתרים יכולים ליצור דף שגיאה 404 ייעודי. כלומר, כדי לשפר את נוחות הגולש, בעל האתר יכול לכלול רשימת בעיות נפוצות ייחודיות הקשורות באתרו, ובכך לעזור לגולש לפתור אותן. לחלופין יכול בעל האתר להפנות את הגולש למוקד תמיכה או מוקד תלונות של האתר. דף שגיאה ייעודי יכול לכלול הצעות של מספר קישורים למקומות אחרים באותו האתר, המנסות "לנחש" לאן רצה הגולש להגיע, במסגרת שימוש ביכולת ניחוש של שגיאות כתיב נפוצות. כמות רבה של שגיאות 404, עלולה להביא לפגיעה בדירוג אתר האינטרנט. ישנם כלים המאפשרים למצוא דפי 404 על מנת לתקן אותם. שגיאה 403 HTTP 303 קוד מצב של HTTP רוני שני, מדריך 404: טוב לשגות לפעמים, באתר ynet, 26 בינואר 2004 סרטון 5 דקות של TED שגיאה 404 ואופן הטיפול בה עבור משתמשים וכלפי גוגל, זהר עמיהוד
קולטן אזעקה

קולטן אזעקה או נוציצפטור (nociceptor) הוא קולטן תחושתי השולח שדר לתחושת כאב, כתגובה לגירוי שעלול לפגוע ברקמה. הנוציצפטור נמצא בקצה נוירון סנסורי שמגיב לגירוי בעוצמה חריגה, ושולח שדר של למערכת העצבים המרכזית, לחוט השדרה ולמוח. תהליך זה נקרא nocicepion. הנוציצפטורים בדרך כלל שקטים ואינם מושפעים מגירויים שגרתיים. כאשר ישנו גירוי שעלול להוות סכנה לגוף, כגון: דקירה מחפץ חד, כימיקל מסוכן או טמפרטורה קיצונית, הקולטנים גורמים לתחילת תהליך אשר יגרום להפעלת רפלקס הגנה מתאים. קיימים סוגים שונים של נוציצפטורים, והם מסווגים למספר קבוצות בהתאם לסוג הפגיעה ברקמה: קולטנים לחום, קולטנים כימיים, קולטנים מכניים המושפעים מלחץ מכני, וקולטנים פולימודליים אשר יכולים להיות מופעלים על ידי מספר מנגנונים. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב דרום

דב דרום (שם לידה: ברנהרד דרוקר; בגרמנית: Bernhard Drucker; מאי 1927– 1997) היה מחנך ומרצה לחינוך במוסד החינוכי נעמן בכפר מסריק, בסמינר למורים אורנים ובאוניברסיטת חיפה. דרום נולד בברלין כברנהרד דרוקר במאי 1927, בן שני לרחל וחיים-צבי דרוקר. בשנת 1939 נמלטה משפחתו מהשלטון הנאצי לאנגליה, שם סיים את בית הספר התיכון והחל ללמוד באוניברסיטה כימיה ופיזיקה. כנער דתי, הצטרף לבני עקיבא אך לא מצא שם את מקומו ולאחר חיפושים הגיע לתנועת "השומר הצעיר" (אליה השתייך גם אחיו הגדול יואל שעלה לארץ בעלייה החמישית). דב היה למדריך נלהב, הפסיק את לימודיו הגבוהים, התמסר כולו לפעילות התנועתית, עלה לארץ ישראל ועברת את שמו לדב דרום. בגיל 22 נישא בישראל לשושנה, יוצאת אוסטריה וחניכת השומר הצעיר, נולדו להם שתי בנות, מיכל ונועה. יחד היו ממקימי קיבוץ יסעור בגליל המערבי. לאחר שנפטרה שושנה, נישא דב שוב לחיה חברת הקיבוץ. לדב וחיה נולדו שלושה בנים: יאיר, עמוס ועמית. בשנת 1997 נפטר דרום בגיל 70. דב החל את דרכו החינוכית כמורה ומחנך במוסד החינוכי האזורי "נעמן" בכפר מסריק. משם המשיך להכשרת מורים בסמינר למורים באורנים, בסמינר באורנים הדריך, לימד, כתב ופרסם את רעיונותיו החינוכיים. במשך שנים עמד דב בראש המדור לחינוך חברתי של החטיבה האוניברסיטאית באורנים. בשנות עבודתו האחרונות עסק בעיקר בניהול סדנאות למחנכים על מנת לקרבם להשקפת עולמו ההומניסטית. משנתו החינוכית של דרום דגלה בהומניזם, חירות הפרט, כבוד לאישיות התלמיד, אמפתיה, הימנעות מגישה שיפוטית, מבלי לוותר על העמדת תביעות מוסריות של מילוי חובות לאדם ולחברה. דב פרסם עשרות מאמרים בישראל ובכתבי עת בינלאומיים. שיא יצירתו היה חיבור הספר "אקלים של צמיחה - חופש ומחויבות בחינוך", שיצא לאור בספרית הפועלים בשנת 1989. קטע מיומנה של שושנה, אשתו הראשונה ספר "אקלים של צמיחה" ביקורת על ספר "אקלים של צמיחה" קורות חיים
רודיאנוס

רודיאנוס (Rudianos) או רודיאובוס (Rudiobos) הוא אל מלחמה והמוות במיתולוגיה הקלטית שפולחנו היה נפוץ בגאליה (צרפת של ימינו). בעת המפגש בין תרבות האימפריה הרומית לתרבות הקלטית זוהה רודיאנוס עם מרס - אל המלחמה מהמיתולוגיה הרומית. משמעות שמו "האדום" המעיד על טבעו הלוחמני. אתר פולחן מהמאה השישית לפנה"ס המקודש לרודיאנוס התגלה בסן-מישל-דה-ואלבון (Saint-Michel-de-Valbonne). באתר התגלה תגליף בו מתואר האל רכוב על סוס, כשלרגליו ראשיהם הכרותים של אויביו. Green, Miranda J., Dictionary of Celtic Myth and Legend, Thames and Hudson Ltd., (1997) Marie-Louise Sjoestedt, Celtic Gods and Heroes, Courier Dover Publications, 2000
עיתונות ילדים

עיתונות ילדים היא עיתונות המיועדת לילדים (בדרך מגיל הגן ועד גילאי 12–13) והעוסקת במגוון נושאים. חלק מכתבי העת המיועדים לילדים נכתבים – באופן חלקי או מלא – על ידי ילדים. המוציא לאור של עיתונות ילדים יכול להיות גורם פרטי-מסחרי; אך יכול גם להיות גורם ממסדי כגון בית ספר, משרד ממשלתי, ארגון דתי, וכדומה. כתבי עת לילדים כוללים בדרך כלל, לצד מאפיינים חדשותיים (כתבות או ראיונות בנושאים שמעניינים את קבוצת היעד), גם סיפורים, איורים, קומיקס, שירים וחידות המותאמים לגילאי קהל היעד. לעיתים קרובות, קיימת כוונה לתרום לחינוך הקוראים ולסוציאליזציה שלהם. ערך מורחב – עיתוני ילדים בישראל עיתון הילדים העברי הראשון היה "עולם קטן" שיצא לאור ב-1892. עורכי העיתון היו אליעזר בן-יהודה, יהודה גרזובסקי ודוד יודילוביץ. העיתון יצא בשבעה עותקים (במשך כעשרה חודשים). עיתון הילדים העברי הראשון שבו כתבו בני נוער הוצא לאור על ידי איתמר בן-אב"י והיה "שפת עבר", שיצא לאור (בגיליון אחד בלבד) ב-1897. בעקבות צעדים ראשונים אלה יוצאים לאור (או יצאו לאור) בישראל עיתוני ילדים רבים. עיתון הילדים הוותיק ביותר בישראל כיום הוא "אצבעוני", היוצא לאור על ידי הוצאת אצבעוני בע"מ, בעריכת רמי שיר – מוציא לאור פרטי. ספרות ילדים טליה דיסקין, לשון החוק ושפת הילדים: משפט וחברה בעיתונות הילדים בעשור הראשון למדינת ישראל, מכון ברג, אוניברסיטת תל אביב ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2022 אליהו הכהן, 'גן עדנים' ו'נטעי נעמנים': עיתוני ילדים כתוּבי-יד משנת 1900, בבלוג "עונג שבת", 29 ביולי 2016 עיתונות ילדים: פריטי מקור ומשאבי הוראה, באתר החינוך של הספרייה הלאומית עיתונים עבריים היסטוריים לילדים באתר הספרייה הלאומית יוסף פונד. דגל לקטנים: עיתונות הילדים של אגודת ישראל, ירושלים: כרמל, 2021
שבעת הישנים של אפסוס

"שבעת הישֵנים של אפסוס" (ביוונית: επτά κοιμώμενοι; בלטינית: Septem dormientes) היא אגדה נוצרית עתיקה מרובת גרסאות. אחת הגרסאות מספרת על אודות שבעה נוצרים צעירים שברחו בשנת 250 להרי אפסוס שבאסיה הקטנה, בבקשם להימלט מרדיפותיו של הקיסר הרומי דקיוס. רודפיהם הפגאנים גילו את מקום מחבואם בתוככי מערה גדולה ואטמו את פתחה באמצעות סלע גדול. כעבור מאה וארבעים שנה החליט רועה מקומי לפרוץ את פי המערה כדי שתשמש דיר לצאנו. כשנכנס פנימה מצא בתוכה שבעה בחורים השקועים בתרדמה. הם התעוררו והיו סבורים כי רק לילה אחד חלף מאז נכנסו למערה. אחד מהם צעד לעבר העיר אפסוס לרכוש בה לחם עבורם. כשביקש הצעיר לשלם בעד המזון במטבעות ישנים מן המאה הקודמת, הוא נאסר בו במקום בחשד ששדד אוצר נסתר. חוקריו התקשו לקבל את הסבריו ופקפקו באמינותם, אך הקיסר תיאודוסיוס הראשון, שהצעיר המשונה הובא לפניו, האמין לכל דבריו על כך שישן יחד עם הצעירים האחרים תקופה כה ממושכת. הוא ציווה להוליך את הצעיר בתהלוכת ניצחון אל המערה. שבעת הישנים חיו רק עוד זמן קצר לאחר יקיצתם, ומתו בזה אחר זה בתוך שעה אחת. הם נקברו במקום בו ישנו את שנתם הארוכה. אחר כך הקים הקיסר כנסייה בקרבת מקום. גרסה דומה של האגדה מצויה בקוראן בסורה 18, סורת המערה (סורת אל-כַּהְף). סיפור דומה במקצת מופיע גם בתלמוד הבבלי, על חוני המעגל. ישנן כמה גרסאות לגבי מיקום המערה. כולן מתבססות על אגדות עם: טורפן (אנ'), סין: התושבים האויגורים מאמינים שמערה מקומית, שמעליה כיפה ירוקה, היא מערת "שבעת הישנים". ההערכה היא שזו מסורת שהתפתחה במאה ה-17 וקודם לכן המקום היה מקום קבורה, או מקדש בודהיסטי. עמאן, ירדן: מערה חצובה בסלע, וסביבה מקדשים, שני מסגדים וקברים. אחד המסגדים הישנים נמצא ממש על ראש המערה. בתוך המערה נמצאו שבעה סרקופגים. (לפרטים נוספים באנגלית). אפסוס, טורקיה: נקרופוליס ביזנטי בו ניתן לראות עשרות קברים חצובים בסלע (לפרטים נוספים באנגלית). מחוז קהרמנמארש (אנ'), טורקיה: מתחם מבנים היסטורי. במקור נבנתה כאן כנסייה על ידי הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני. בתקופה הסלג'וקית, אחד המושלים בנה שם מסגד. (פרטים נוספים באנגלית). איזמיר, טורקיה: "מערת שבעת הישנים" הוא אתר ארכאולוגי שבו נמצאים שרידי כנסייה מהתקופה הביזנטית חצובים בסלע. על הקירות נמצאו כתובות שהוקדשו ל"שבעת הישנים". צ'ניני (אנ'), תוניסיה: המסורת מספרת שאוגוסטינוס קרא למקום "קניני" על שם מוצאו מכנען. מתחם מנזר מאר מוסא, סוריה: כ-81 קילומטר מדמשק במחוז ריף דמשק, מזרחית לעיר א-נבכּ (ער'), האתר הוא חלק ממנזר סנט מוזס החבשי (אנ'). בחפירות ארכאולוגיות נחשפו במערה חפצי אמנות ומספר רב של איקונות של "שבעה הישנים". (פרטים נוספים באנגלית). מבוא ומהדורה מדעית של המקור הקדום ביותר של האגדה - Marco Tondello, "The Story of the Sleepers of Ephesus According to the Oldest Extant Text: MANUSCRIPT N.S.S.4", Journal of Eastern Christian Studies 70(1-2) 2018, pp. 29-92 מדיה וקבצים בנושא שבעת הישנים של אפסוס בוויקישיתוף תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ג, עמוד א' Cave of Ashab-e Kahf (Jordan) - Madain Project (en), madainproject.com ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודולף פון אמס

רודולף פון אמס (בגרמנית: Rudolf von Ems;‏ 1200 לערך –1254) היה משורר אפי גרמני מתקופת ימי הביניים. נולד בפורארלברג באזור שנמצא כיום בתחומה של אוסטריה. כתב בשנים 1220-1254. יצירותיו הושפעו מגוטפריד פון שטרסבורג ומהרטמן פון אואה. מהן נשתמרו: "גרהרד הטוב", יצירתו המוקדמת ביותר. מתארת את תולדותיו של סוחר עני מהעיר קלן, שלמרות מוצאו הנחות הצטיין בתכונות אביריות, שאף פרשי הקיסר היו מתהדרים בהן. "ברלעם ויהושפט", יצירה שחוברה בשנים 1225-1230, ומבוססת על גלגולה לנוסח נוצרי של מסורת הבודהיסטית על חיי בודהא. "אלכסנדר", יצירה שחוברה בשנת 1240 בקירוב, ומבוססת על הרומנסה של אלכסנדר מוקדון. "וילהלם מאורלנס", סיפור אהבה חצרוני שנכתב בשנת 1241. "תולדות העולם", דברי ימי העולם מבריאתו ועד לימי שלמה המלך. לא נשלם. עבודה נוספת שלו, בשם Eustachius, אבדה. מדיה וקבצים בנושא רודולף פון אמס בוויקישיתוף רודולף פון אמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחזור החמצן בגוף

קסקדת החמצן היא חלק מתהליך הנשימה, זהו מעבר החמצן מהאטמוספירה אל המיטוכונדריון. חמצן מגיע מהאוויר הנשאף מבחוץ. לצורך ביצוע תהליך הנשימה התאי (הפקת אנרגיה מגלוקוז) על החמצן להיות מומס במים, ולשם כך יש צורך במערכת אשר תוביל את החמצן מהאוויר אל הגוף, תמיס את החמצן ותביא אותו אל המיטוכונדריות לצורך תהליך הנשימה התאית. הלחץ האטמוספירי בגובה פני הים הוא 760 מ"מ כספית, באוויר יבש יש כ־21% חמצן ומכאן שהלחץ היחסי של החמצן הוא 160 מ"מ כספית באוויר אשר נשאף לגוף האדם (760*21%). בקנה הנשימה (טרכאה) האוויר היבש מתערבב עם אדי המים. הלחץ החלקי של המים הוא 47 מ"מ כספית, ולכן סך הלחץ בקנה הנשימה הוא 713 מ"מ כספית (760-47), ומכאן שהלחץ החלקי של החמצן הוא 150 מ"מ כספית (21%*713). בנאדיות הריאה, האוויר הלח שהגיע מקנה הנשימה מתערבב עם פחמן דו-חמצני. הלחץ החלקי שלו הוא 40 מ"מ כספית, כאשר היחס שבין ניצול החמצן לייצור הפחמן הדו-חמצני הוא 0.8 (על כל 1 יחידת חמצן מנוצלת, נוצרת 0.8 יחידת פחמן דו-חמצני- יחס החילוף הנשימתי) ומכאן, שהלחץ החלקי של החמצן בנאדיות הריאה הוא 100 מ"מ כספית. arteriosity הלחץ החלקי של החמצן בארטריולות (עורקיות) הוא מעט נמוך יותר- 90 מ"מ כספית. למעשה, הלחץ החלקי של החמצן בנאדיות, שהוא 100 מ"מ כספית, אינו שווה ללחץ החלקי של החמצן בדם- הפרש זה קרוי Aa difference: מפל הלחצים בין הנאדיות לבין הדם. הפרש זה נובע, אצל אנשים בריאים, כתוצאה מכך שיש דלף מימין לשמאל (זרימה דרך האנסטמוזות שבין הסימפונות לריאות ודליפה של דם ורידי תוך לבבי דרך thebesian veins). דלף זה גורם לירידה בלחץ החמצן בדם לעומת לחצו בנאדיות (דם זורם בוורידים סיסטמיים אל עורקים סיסטמיים בלא שיורווה לגמרי בחמצן בריאות ולכן לחץ החמצן וריכוזו בעורקים הסיסטמיים יורד). הפרש זה יכול לעלות גם כתוצאה ממצבים פתולוגיים, כגון דלקת ריאות קשה אשר פוגעת ברקמה, בצקת ריאות או מחלות ריאה שונות (כגון פיברוזיס, מחלת קרינה וסרטן ריאות). עליה בהפרש זה גורמת להיפוקסמיה: מחסור בחמצן. לחץ החמצן בדם ורידי הוא 40 מ"מ כספית. באינטרסטיציום של הרקמות השונות הלחץ החלקי של החמצן הוא 20 מ"מ כספית, ובתוך התאים עצמם 10 מ"מ כספית. המיטוכונדריה מסוגלת לבצע מטבוליזם חמצוני בלחץ חמצן שערכו נמוך עד כדי 1–2 מ"מ כספית. בגוף האדם, לחץ החמצן- PO2 ברקמות נמוך, והחמצן אינו נמס טוב במים. לכן, רק חמצן מועט יכול להיאגר בתמיסה לשעת חירום. במקרה של פגיעה במערכת הנשימה, ישנם מספר אתרים בגוף בהם יש מאגר של חמצן, (פחות מ-2 ליטר חמצן) המספיק למספר דקות מועט על מנת להחזיק את האדם בחיים: במערכת הדם, בה זורמים בממוצע כ־5 ליטרים של דם, קיים המוגלובין הקושר את החמצן. רמת ההמוגלובין התקינה היא 15 מ"ג ל-100 מ"ל, וגרם אחד של המוגלובין יכול לקשור 14 מ"ל חמצן: כלומר, סה"כ 1 ליטר של חמצן נמצא בדם. בנוזל הפלזמה מומסים בסה"כ עוד 7.5 מ"ל חמצן. בריאות- חלק מהחמצן נאגר בנאדיות הריאה: ב FRC של 2.4 ליטרים, כאשר לחץ החמצן העורקי הוא 100 מ"מ כספית, יש כ־500 מ"ל חמצן נוספים. במיוגלובין- שרירי השלד והלב מכילים מיוגלובין- חלבון האוגר חמצן. ואולם, ריכוז המיוגלובין בשריר החדר שבלב הוא נמוך- 4 מ"ג לגרם, וכמות זו מספיקה לצריכת חמצן בסיסית בלב למשך 3–4 שניות. ריכוז המיוגלובין בשריר השלד עוד נמוך מריכוזו בלב. 150 מ"מ כספית שהיו בקנה הנשימה, בניכוי הלחץ החלקי של פחמן דו-חמצני לחלק ל-0.8, כלומר, בניכוי 50 מ"מ כספית, כלומר, סך הלחץ החלקי של החמצן בנאדיות הריאה הוא 100 מ"מ כספית. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יחס החילוף הנשימתי

יחס החילוף הנשימתי (באנגלית: respiratory exchange ratio, מסומן על ידי האות R) הוא היחס שבין ריכוז החמצן הנקלט בגוף בהליך הנשימה לבין ריכוז הפחמן הדו-חמצני הנפלט בתהליך זה. אדם נינוח פולט 80 מולקולות של פחמן דו-חמצני לכל 100 מולקולות של חמצן הנקלט לתוך הדם בנימי הריאה. במצב היציב, יחס זה שווה למנת הנשימה - respiratory quotient‏ (RQ). מנת נשימה היא אירוע נשימה במיטוכונדריה (חמצון אווירני): R יכול להשתנות מ-0.7 ברקמת שומן ועד ל-1 בפחמימות. במצב היציב חומר הדלק העיקרי הוא שומן, משום ש-R באותם תנאים הוא בקירוב 0.8. ערך זה תלוי בין היתר בפחמימות. במצב שאינו יציב, למשל מצב בו קצב הלב עולה על 160 פעמיות לדקה, יכול יחס החילוף הנשימתי לעלות על 1, מכיוון שעם עליית החומציות בגוף עקב חוסר באספקת חמצן, נהפכים מאגרים של ביקרבונט חוץ תאי לגז פחמן דו-חמצני, אשר ננשף החוצה.
היפוקסמיה

היפוקסמיה (באנגלית: Hypoxemia) הוא מצב של תת-חמצן בדם. בהיפוקסמיה ישנו מחסור בחמצן בדם העורקי, משכך היפוקסמיה עלולה לגרום להיפוקסיה (חסר חמצן בתאי הגוף). מקור השם: "היפו" - מתחת, נמוך, "קס" מ"אוקסיגן", המיה מה"המוס" - דם ביוונית. היפוקסמיה מתייחסת לרמת החמצן הנמוכה בדם, המונח היפוקסיה הוא כוללני יותר ומתייחס לתכולת חמצן נמוכה באופן חריג באיבר מסוים או בגוף כולו. היפוקסמיה עלולה לגרום להיפוקסיה, אך היפוקסיה יכולה להופיע גם באמצעות מנגנונים אחרים, כמו אנמיה. ניתן למדוד את רמת החמצן בדם בשתי דרכים: באמצעות מדידה של רמות הגזים – חמצן ופחמן דו חמצן – בדם הנשאב מעורק. זוהי בדיקה מדויקת הנותנת תמונת מצב באשר לכמות החמצן בדם. באמצעות אוקסימטר – מד חמצן. זוהי בדיקה לא פולשנית שאינה מצריכה שאיבת דם, היא בטוחה ונוחה ובשימוש נרחב בעולם הרפואה. היפוקסיה ריווי חמצן בדם הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.