laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נחשיל ברהמיני

נחשיל ברהמיני (שם מדעי: Indotyphlops braminus) הוא מין של נחש ממשפחת הנחשיליים, המצוי לאורך אזורים רבים בעולם, לרוב באסיה ובאפריקה מתחת לאדמה, אך הופץ גם לאוסטרליה, איי אוקיאניה ואמריקה, כך שתפוצתו גלובלית. שמו ניתן על שם הברהמין (Brahmin), סוג כת בהינדואיזם. הנחשיל הברהמיני הוא מין הנחש היחיד שמתרבה באמצעות רביית בתולים בלבד, וכל הפרטים שזוהו ממין זה הן נקבות. נחשיל זה מזכיר במראהו מעט שלשול, אך בעל קשקשים ועמוד שמתגלים ברגע שאוחזים בו. הוא לרוב רירי עם קשקשים ורודים, אפורים ועד לבז' או אף שחור לגמרי והוא עיוור כמעט לגמרי, מתבסס על חוש הריח למציאת מזונו. הנחש מגיע לאורך של 5.1 עד 10.2 ס"מ, לעיתים נדירות עד 15 ס"מ, מה שהופך אותו לאחד מהקטנים שבנחשים. הנחש מתחפר ביעילות מתחת לאדמה, תוך שימוש בראשו ובגופו הגמיש כדי להתפתל במהירות מתחת אדמה או פסולת עלים. הוא יכול לחיות במגוון סביבות מתחת לקרקע, במחילות של חיות, קני נמלים וטרמיטים, במבנים נטושים ואף בגינות עירוניות. הנחש חייב תנאים לחים וטמפרטורה חמימה כדי לשרוד. מרבית המזון של הנחשיל מורכב מביצי וצאצאי נמלים וטרמיטים לא מפותחים. אצל מין זה ישנה רביית בתולים, בה כל הצאצאים זהים גנטית לאימם. מדיה וקבצים בנושא נחשיל ברהמיני בוויקישיתוף נחשיל ברהמיני, באתר ITIS (באנגלית) נחשיל ברהמיני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחשיל ברהמיני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נחשיל ברהמיני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחשיל ברהמיני, באתר GBIF (באנגלית) הנחשיל הברהמיני (Indotyphlops braminus): רביית בתולים ומאפיינים ייחודיים, באתר לוכד נחשים – מוקד מחוז ירושלים
זעמן מלכותי קליפורני

זעמן מלכותי קליפורני ('קינג סנייק קליפורניה') (שם מדעי: Lampropeltis californiae) הוא מין של נחש ממשפת הזעמניים ומהסוג זעמן אלמוגי. הוא קרוב למין זעמן מלכותי מצוי ובעבר סווג כתת-מין שלו אך הופרד. אורך הזעמן יכול להגיע ל-2.5 עד 3.5 מטרים והוא בעל רצועות שחורות עד אדמדמות ורצועות בהירות עליהם. הראש בהיר והשפתיים לבנות. העיניים של נחש זה גדולות ושחורות והוא רואה הייטב, אך הוא משתמש בעיקר בחוש הריח מלשונו המפוצלת. הנחש מצוי בטבע באורגון, קליפורניה, נבאדה, יוטה, אריזונה, דרום מערב קולורדו, צפון-מערב ניו מקסיקו ובצפון-מערב מקסיקו. הוא נפוץ בסביבות נרחבות בתחום תפוצתו ונצפה כבר בגובה 2,000 מטר בהרי סיירה נבדה שבקליפורניה. הוא נפוץ במורדות הרים, יערות, חורשים טבעיים, שיחיות, ביצות, פרריות ומדבריות עם צמחייה רבה. הוא נפוץ אף בפרברים מבודדים. לרוב הנחש הוא פעיל יום, אך במזג אוויר חם במיוחד הוא פעיל יותר בלילה. הנחש הוא טורף אגרסיבי הניזון ממיני מכרסמים, עופות קטנים, זוחלים אחרים לרבות נחשים שונים ודו-חיים. הנחש לא ארסי ומשתמש בשריריו החזקים כדי למחוץ את טרפו ולבלוע אותו. הוא ניזון גם מעכסנים הנפוצים באזור ולמרות שאינו חסין לארסם הוא בעל עמידות גבוהה, מה שמבטל את ההגנה שלהם ממנו. נקבת הזעמן מטילה 5 עד 12 ביצים בסביבות מאי עד אוגוסט. היא נוטשת את התטולה לאחר בקיעת הצאצאים. נחש זה הוא חיית מחמד נפוצה בתחומי תפוצתו בארצות הברית וצפון מקסיקו והוא דורש גידול מועט. מדיה וקבצים בנושא זעמן מלכותי קליפורני בוויקישיתוף זעמן מלכותי קליפורני, באתר ITIS (באנגלית) זעמן מלכותי קליפורני, באתר NCBI (באנגלית) זעמן מלכותי קליפורני, באתר GBIF (באנגלית) זעמן מלכותי קליפורני באתר הרשימה האדומה של IUCN
דיוגו קאו

דיוגו קאו (בפורטוגזית: Diogo Cão) היה מגלה ארצות פורטוגזי בן המאה ה-15 אשר ערך שני מסעות לאורך החוף המערבי של אפריקה בין השנים 1482 ו-1486. במסעו הראשון (1482–1483) גילה קאו את נהר הקונגו ובמסעו השני (1485–1486) הרחיק דרומה יותר, עד קייפ-קרוס בנמיביה. בשנת 1480 היה קפטן של ספינות שתפקידן היה לתפוס ספינות דרומיות לאיים הקנריים. במסגרת תפקידו הפעיל קאו מדיניות של ים סגור ליד אזור גינאה, בשל מכרות זהב שהיו לאורך החוף. לאחר שקיבל זיכיון מידי המלך הפורטוגלי ז'ואאו השני על האזורים שימצא בחופי אפריקה, פתח במסע תגליות לאורך החוף הדרומי בין קרבה לגינאה ומשם עד לכף לובו. קאו הגיע לנהר זאיר מול חופי אנגולה. בשלב זה האמין קאו שהגיע לאוקיינוס ההודי, וסבר בשגגה כי הגיע לקצה יבשת אפריקה. הוא הצהיר על כך למלך הפורטוגלי, והביא לו מנחות אקזוטיות מקונגו. במסעו השני, בשנת 1486, הגיע קאו לנמיביה. הוא הציב שם פדראו (Padrão), עמוד אבן, שהחליף את צלבי העץ בהם נהגו עד אז להשתמש הפורטוגלים, על מנת לקבוע חזקה פורטוגלית על הקרקע. במהלך מסעותיו הציב קאו ארבעה עמודים שכאלו, שעודם קיימים. אחרי מסעו זה הבין שהודו רחוקה יותר ממה שחשב תחילה. הבשורות המרות גרמו לאכזבה בפורטוגל, אך הם לא אמרו נואש. ב-20 במאי 1498 הגיע ואסקו דה גאמה להודו, בדרך שסבבה את יבשת אפריקה. ב-1492, במסגרת חיפושי דרך מקוצרת להודו, ניסה קולומבוס להגיע אליה דרך האוקיינוס האטלנטי, דבר שהוביל לגילוי אמריקה. האימפריה הפורטוגזית מדיה וקבצים בנושא דיוגו קאו בוויקישיתוף דיוגו קאו דיוגו קאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מפרץ בוטאני

מפרץ בוטאני (באנגלית: Botany Bay) הוא מפרץ בחוף ים טסמן בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. הפרוור בוטאני בסידני נקרא על שמו של המפרץ. הטמפרטורה הממוצעת היא 17 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (10 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,507 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (232 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (39 מ"מ גשם). ‏Botany Bay, צ'ארלס גור, 1788 מפרץ בוטאני מהאוויר מפרץ בוטאני מהאוויר מבט על מפרץ בוטאני מקורנל (אנ'), סידני מסלול נמל התעופה של סידני ליד חוף מפרץ בוטאני Beaglehole, J.C., ed. (1968). The Journals of Captain James Cook on His Voyages of Discovery, vol. I:The Voyage of the Endeavour 1768–1771. Cambridge University Press. OCLC 223185477. Britton, Alex R., ed. (1978). Historical records of New South Wales. Vol. 1, part 2. Phillip, 1783–1792. Lansdown Slattery & Co. p. 56. OCLC 219911274. Forster, George (2008). Allgemeines historisches Taschenbuch, oder, Abriss der merkwuridgsten neuen Welt Begebenheiten enthaltend fur 1787 [Neuholland und die brittische Colonie in Botany-Bay/New Holland and the British colony at Botany Bay] (בגרמנית). Robert J. King, translator. Canberra: National Library of Australia. Tench, Watkin (2006). Anacharsis (ed.). Le texte fondateur de l'Australie, récit de voyage d'un capitaine de la First Fleet durant l'Expédition à Botany Bay (בצרפתית). preface by Merle, d'Isabelle. p. 320. ISBN 2-914777-30-2. אורכב מ-המקור ב-25 בנובמבר 2006. נבדק ב-24 במאי 2011. {{cite book}}: (עזרה) The History of Botany-Bay . Falkirk: T. Johnston. 1798. מדיה וקבצים בנושא מפרץ בוטאני בוויקישיתוף מפרץ בוטאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Georges River catchment" (map). Office of Environment and Heritage. Government of New South Wales. NSW Environment & Heritage webpage Irish Examiner article concerning penal colony Joanne Sippel (2013). "Booralee fishing town". Dictionary of Sydney. Dictionary of Sydney Trust. נבדק ב-6 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפרדע חץ סירה

צפרדע חץ סירה (שם מדעי: Ranitomeya sirensis) היא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים המצויה ביערות הגשם של אגן האמזונאס בצפון בוליביה, מערב ברזיל באקרי ובמזרח פרו. צפרדע זו רעילה ביותר וגופה בעל צבעי אזהרה בולטים בגווני צהוב עם רגליים כחולות, שלאורכם מכוסים כתמים שחורים רבים וגבה מפוספס בפסים רחבים שחורים. היא קטנה מאוד באורך 15 עד 17 מ"מ בלבד והיא בעלת גפיים חזקות מותאמות לטיפוס על עצים. הצפרדע מטפלת בראשנים העדינים שהיא נושאת על גבה ומשאירה אותם במקווי מים של צמחי ברומליים, בהם הם מתבגרים. הנקבות מייצרות לראשנים ביצים לא מופרות למאכל עד שהם מתבגרים. הצפרדע רעילה מאוד ומגע בצפרדע יכול לגרום לעוויתות שרירים, כאבים והתקפים לזמן קצר. בליעה ואכילה של הצפרדע קטלנית בהרבה. עם זאת היא לא קטלנית כמו בני הסוג Phyllobates, בו צפרדע חץ זהובה, הקטלנית ביותר מבעלי החיים הרעילים. צפרדעים אלה מאבדות את הרעל בשבי, בו הן אינן מקבלות את התזונה הרגילה שלהן. הרעל מופק כנראה בידי חיפושיות ממשפחת המליריתיים (Melyridae), החיות ביערות הגשם או מחסרי חוליות אחרים, שאינם ידועים עדיין. צפרדע הנולדת בשבי היא חסרת רעל לחלוטין. הצפרדע נפגעת מכריתת היערות ומסחר בה לחיית מחמד. צפרדע זו היא אחת מהקשות ביותר לשימור עקב הפגיעות היחסית שלהם והקושי למצוא אותם בטבע. דנדרובטיס חקיין מדיה וקבצים בנושא צפרדע חץ סירה בוויקישיתוף צפרדע חץ סירה, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע חץ סירה, באתר NCBI (באנגלית) צפרדע חץ סירה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפרדע חץ סירה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צפרדע חץ סירה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדע חץ סירה, באתר GBIF (באנגלית) צפרדע חץ סירה באתר הרשימה האדומה של IUCN
תשוקה בצל האילנות (סרט)

תשוקה בצל האילנות (באנגלית: Desire Under the Elms) הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1958 בבימויו של דלברט מאן, עם ברל אייבס, סופיה לורן ואנטוני פרקינס בתפקידים ראשיים. התסריט נכתב על ידי אירווין שו והוא מבוסס של מחזה בשם זה מאת יוג'ין אוניל משנת 1924. המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי בשנת 1952 עם חנה מרון בתפקיד הראשי. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר שחור-לבן. דלברט מאן היה מועמד לפרס דקל הזהב. ניו אנגלנד, 1840, אפרים קבוט (ברל אייבס), בעל חווה חקלאית, הולך עם עששית לשדה, הופך סלע, חופר ומוציא משם שק מטבעות. אשתו השנייה ובנם הצעיר איבן עוקבים אחריו. האם אומרת לאיבן כי החווה נקנתה בכספה וכי יידע לעמוד על כך שהיא תהיה ברשותו. עברו שנים, איבן (אנטוני פרקינס) גדל וכן שני אחיו מהאישה השנייה - סימיאן (פרנק אוברטון) ופיטר (פרנל רוברטס). האב מתייחס לכל בניו בזלזול ומכנה אותם בטלנים. הם שונאים אותו ואת המקום. אפרים יוצא לסידורים ואיבן מנצל זאת, שולף את מטמון המטבעות ולוקח משם 600 דולר. הוא מציע לאחיו החורגים 300 דולר לכל אחד בתנאי שיחתמו לו על ויתור על חלקם בחווה. סימיאון ופיטר עושים זאת בשמחה כי מטרתם היא לנסוע לקליפורניה ולמצוא שם זהב. בינתיים חוזר אפרים עם אישה צעירה, אנה (סופיה לורן), מהגרת מאיטליה. האחים מקבלים אותה בלגלוג ומודיעים לאב כי הם עוזבים את החווה. איבן מקבל אותה בהתחלה ברגשות עוינים ואומר לה כי היא לא תחליף לאימו והוא לא ייתן לה להשתלט על החווה. עם הזמן מתקרבים איבן ואנה זה לזו ומתנים אהבה באסם ומתחת לאילנות (מכאן שם המחזה והסרט). אפרים רוצה שהיא תלד לו בן ממשיך והיא עושה זאת דרך איבן. נולד להם בן ואפרים מזמין לחגיגה את כל תושבי הכפר. למקום מזדמנים גם האחים סימיאן ופיטר לבושים בהידור ומלווים בנשותיהם, לוסינדה (רבקה וולס) ופלורנס (ג'ין וילס). כל האנשים צוחקים ומרכלים על אפרים בן ה-75 כי כולם יודעים שהילד הוא של איבן. דווקא הילד מהווה מחסום ביחסיהם של איבן ואנה. איבן מתרחק ממנה וכדי להשיב את אהבתו היא חונקת את הילד. איבן כועס עליה אבל אחר כך מבין ומחבק אותה ואומר שהוא ילך אחריה למאסר ויטען שהרצח הוא פרי תכנונו. הם מגלים זאת לאב והוא מזעיק את השריף ומקווה שיישפטו ויוצאו להורג. מדיה וקבצים בנושא תשוקה בצל האילנות בוויקישיתוף "תשוקה בצל האילנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תשוקה בצל האילנות", באתר נטפליקס "תשוקה בצל האילנות", באתר AllMovie (באנגלית) "תשוקה בצל האילנות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לתשוקה בצל האילנות, באתר יוטיוב
הקראטה קיד הבא

הקראטה קיד הבא או קראטה קיד 4 (באנגלית: The Next Karate Kid/‏ The Karate Kid Part IV) הוא סרט פעולה ואמנויות לחימה אשר יצא לאקרנים ב-9 בספטמבר 1994 והוא הרביעי בזיכיון סרטי קראטה קיד. בסרט זה לא משתתף דניאל לרוסו, גיבור הסרטים הקודמים בגילומו של ראלף מאצ'יו, ובמקומו מר מיאגי מלמד קראטה דמות חדשה - אשה צעירה בשם ג'ולי פירס (הילרי סוונק). הסרט נכשל והרוויח רק 15.8 מיליון דולר בקופות, אף שקיבל מספר ביקורות חיוביות. רבים ראו בו סרט המשך מיותר. מר מיאגי נוסע לבוסטון לטקס הוקרה לחיילים יפנים-אמריקאים שהשתתפו במלחמת העולם השנייה לצד אמריקה. בטקס הוא פוגש בלואיזה פירס, האלמנה של מפקדו לשעבר. הם נפגשים בביתה ושם הוא מתוודע לנכדתה, ג'ולי, אשר מאז מות הוריה בתאונת דרכים מלווה בתסכול וכעסים עם סבתה ועם בית הספר והחברה. היא מגדלת עקב האריס פצוע בבית ספרה. מיאגי מציע ללואיזה לגור בביתו בלוס אנג'לס ברגיעה, בעוד הוא מנסה לעזור לג'ולי עם בעיותיה. בבית הספר היא מתיידדת עם המאבטח אריק מקגוון, אך הכללים הנוקשים ננקטים בידי הקולונל הקשוח פול דוגן. הוא מחנך את תלמידיו לפגיעה בפורעי חוק והתלמיד האהוב עליו, נד רנדל מנסה להטריד את ג'ולי. עם זאת ג'ולי מוכיחה למיאגי שאביה לימד אותה קראטה, כך שהיא לא חסרת אונים והיא מצליחה לבעוט בנד. לילה אחד היא מתגנבת לכיתה לטפל בעקב וקבוצת האלפא של פול דוגן רודפת אותה. כשנד מוצא אותה היא מפעילה אזעקת אש לשווא והמשטרה מרחיקה אותה לשבועיים מהלימודים, בעצתו של דוגן. בזמן זה מיאגי לוקח אותה למקדש בודהיסטי ושם הנזירים מעבירים לה הרצאות על איזון, שליטה, משמעות וכבוד. כשהיא חוזרת מחליטים להרחיק את העקב ששמו אנג'ל מהבית ספר ומיאגי מרפא אותו באמצעות רייקי ומשחרר את כנפו הפצועה. לאחר טקס תיכון ג'ולי יוצאת עם אריק והוא מנשק אותה. נד המקנא מנפץ את חלונות רכבו עם אלת בייסבול וקורא לו להילחם על הרציפים. בקרב הם מציתים אחד את רכבו של השני ונפצעים קשה ואריק נמלט בידי ג'ולי ומיאגי שמגיעים. נד מנסה לתפוס את ג'ולי אך היא בורחת ומשתמשת בטכניקות הקראטה נגדו, מפילה אותו לרצפה ואז מפנה לו את הגב. דוגן קורא לחברי האלפא להילחם למענם, אך הם מסרבים והוא נערך לקרב מול מיאגי. מיאגי הודף ומנצח אותו והוא נופל המום ומאוכזב על המדרכה. הסרט מסתיים באנג'ל העקב שעף בחופשיות מעל המים. נוריוקי מוריטה - מר מיאגי. הילרי סוונק - ג'ולי פירס. מייקל איירונסייד - קולונל פול דוגן. קונסטנס טווורס - לואיזה פירס. כריס קונרד - אריק מקגוין. מיכאל קבאליירי - נד רנדל. וולטון גוגינס - צ'ארלי. פרנק וולקר - אנג'ל העקב (דיבוב). ארסניו טרינידאד - אב המנזר. "הקראטה קיד הבא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקראטה קיד הבא", באתר נטפליקס "הקראטה קיד הבא", באתר AllMovie (באנגלית) "הקראטה קיד הבא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקראטה קיד הבא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקראטה קיד הבא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פרגה גרנד

פרגה גרנד (בצ'כית: Praga Grand) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1912 – 1935. בין השנים 1912 – 1918 "פרגה גרנד" יוצרה באימפריה האוסטרו-הונגרית. בין השנים 1918–1935 "פרגה גרנד" יוצרה בצ'כיה. יוצרו 1,196 יחידות: 897 יחידות שהורכב בהם מנוע 4 צילינדרים, 299 יחידות שהורכב בהם מנוע V8 צילינדרים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. "פרגה גרנד" שימשה כמכונית שירות לקציני הצבא האוסטרו-הונגרי כולל בתקופת מלחמת העולם הראשונה. משנת 1927 "פרגה גרנד" דגם "Praga Grand 8" הייתה מכונית השרד של הנשיא הראשון של צ'כיה טומאש מסריק. 4 דלתות, 6 מושבים - לימוזינה. 4 דלתות, 6 מושבים - סגנון גוף "Phaeton" (אנ'). 4 דלתות, 7 מושבים - לימוזינה. 2 דלתות + דלת אחורית מפוצלת - אמבולנס, בתקופת מלחמת העולם הראשונה. "פרגה גרנד", שנת 1929 "פרגה גרנד", שנת 1929 "פרגה גרנד" דגם "Torpédo Phaeton", שנת 2019 "פרגה גרנד" "פרגה גרנד", שנת 1929 "פרגה גרנד" "פרגה גרנד" "פרגה גרנד", שנת 2019 "פרגה גרנד" - מבט לתא הנוסעים לוגו "פרגה גרנד" על קדמת הרדיאטור, שנת 1929 "פרגה גרנד" בשירות הצבא האוסטרו-הונגרי, שנת 1914 "פרגה גרנד" בשירות הרמטכ"ל של הצבא האוסטרו-הונגרי, שנת 1914 "פרגה גרנד" בשירות הצבא האוסטרו-הונגרי, שנת 1917 פרגה RV פרגה סופר פיקולו פרגה אלפא מדיה וקבצים בנושא פרגה גרנד בוויקישיתוף [Jacobs, Andrew James (2007). Automotive FDI in Emerging Europe: Shifting Locales in the Motor Vehicle Industry. London: Palgrave Macmillan. ISBN 1-1374-0781-6 Procházka, Hubert; Martof, Jan (2007). Praga : Motocykly, Osobní a Nákladní Automobily (in Czech). Brno: Computer Press. ISBN 8-0251-1667-0 Procházka & Martof, 2007, p.45
ארתור יוז

ארתור יוז (באנגלית: Arthur Hughes‏; 27 בינואר 1832 – 22 בדצמבר 1915) היה צייר ומאייר אנגלי, המזוהה עם האחווה הפרה-רפאליטית. יוז נולד בלונדון. בשנת 1846 הוא נכנס לבית הספר לאמנות בבית סומרסט. המורה הראשון שלו היה אלפרד סטיבנס, ומאוחר יותר נכנס לבתי הספר של האקדמיה המלכותית. שם הוא פגש את ג'ון אוורט מיליי, ויליאם הולמן האנט ודנטה גבריאל רוזטי, אף שמעולם לא הפך לחבר רשמי באחווה הפרה-רפאליטית. תמונתו הראשונה, "מוסידורה", נתלתה באקדמיה המלכותית לאמנויות כשהיה בן 17 בלבד, ומכאן והלאה הוא תרם כמעט מדי שנה לא רק לאקדמיה המלכותית אלא מאוחר יותר גם לתערוכות בגלריה גרוסוונור ובגלריה החדשה. לאחר שציורו "אופליה" נתלה ליד גרסתו של מיליי לאותה דמות, הם התיידדו ויוז שימש כמודל לדמות הגבר בציור "מגינת המלוכה". בשנת 1855 התחתן יוז עם טריפנה פורד, המודלית שלו לציור "אהבת אפריל". נולדו להם חמישה ילדים מתוכם אחד, ארתור פורד יוז, הפך לצייר. יוז נפטר בקיו גרין, לונדון בשנת 1915, והותיר כ-700 ציורים ידועים, יחד עם למעלה מ־750 איורי ספרים. לאחר מותה של אשתו טריפנה יוז בשנת 1921 נאלצה בתם אמילי לעבור לבית קטן יותר. כתוצאה מכך הושמדו רישומי ההכנה של אביה, וכל ההתכתבויות שלו. דודה היה הצייר אדוארד רוברט יוז. יוז נקבר בבית העלמין בריצ'מונד. ציוריו המוכרים ביותר הם "אהבת אפריל" ו"מעורבות ארוכה", שניהם מתארים זוגות בעייתיים השוקלים את ארעיות האהבה והיופי. הם קיבלו השראה מציוריו של ג'ון אוורט מיליי אך שמים דגש רב יותר על הפאתוס של חוסר היכולת האנושית לשמור על רעננות תחושת הנעורים בהשוואה לכוחו המתחדש של הטבע. כמו מילייס, גם יוז צייר את "אופליה" ששוכנת במוזיאון טולדו לאמנות ואייר את שירו של קיטס ערב סנט אנייס. הגרסה של יוז היא בצורת טריפטיכון חילוני, טכניקה שחזר על סצנות מתוך "כטוב בעיניכם" של שייקספיר. עבודותיו ידועות בצביעה קסומה וזוהרת ובציורן העדין. דיוקן השמן Springtide, שהוצג לראשונה בדבלין בשנת 1855, מציג את אשתו טריפנה. אף על פי שרוב הציורים המאוחרים של יוז אינם נחשבים כטובים, הרי הציורים בשחור-לבן בקריירה המאוחרת שלו היו מהטובים ביותר שלו. הוא אייר כמה ספרים, ביניהם "The Back of the North Wind" של ג'ורג' מקדונלד (1871), "הנסיכה והגובלין" (1872) והספר "Tom Brown’s Schooldays". הוא גם הפיק איורים רבים למגזין החודשי של נורמן מקלאוד, "Good Words". חזרה מהים אהבת אפריל חגיגה מוזיקלית זכור אותי בלב כבד כסף וזהב אופליה (גרסה 2) מעורבות ארוכה מדיה וקבצים בנושא ארתור יוז בוויקישיתוף כתבי ארתור יוז בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Hughes, Arthur, Grove Art Online (באנגלית) Chisholm, Hugh, ed. (1922). "Hughes, Arthur" . Encyclopædia Britannica (12th ed.). London & New York. "Death of a well-known artist", www.britishnewspaperarchive.co.uk
LDRA Testbed

LDRA Testbed הוא מוצר תוכנה המכיל מנועי ניתוח קוד סטטי ודינמי הן לשרתים או מחשבי תחנות קצה, והן למערכות משובצות. LDRA Testbed מפותח על ידי LDRA (או Liverpool Data Research Associates). LDRA Testbed מאפשר לאכוף תאימות עם נוהלי קידוד תקניים, כגון MISRA, JSF++ AV, CERT-C, CWE ומספק נראות של פגמים בתוכנת שעשויים לעבור בדרך כלל לעבור דרך בניית תוכנה ותהליכי בדיקה סטנדרטיים, ולהפוך לבעיות סמויות מתמשכות. בנוסף, הכלי משערך את אפקטיביות הבדיקה באמצעות דיווח ניתוח כיסוי אשר תומך בדרישות של הסטנדרט המחמיר DO-178C, כולל רמה-A. Hennell, Michael (1978). "Experimental testbed for numerical software". The Computer Journal. נבדק ב-16 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמי - ילד של אף אחד

רֶמי - ילד של אף אחד (בצרפתית: Rémi sans famille) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 2018, שמבוסס על הספר "באין משפחה" מאת הקטור מלו. תחילת הסרט מתרחשת בבית יתומים בלילה סוער. הילדים המפוחדים מתכנסים בסמוך לזקן, ששמו רֶמי, שמספר סיפור על ילדותו. רֶמי היה ילד צעיר שנמצא נטוש בכנסייה כתינוק. הילד גדל מאושר עם אמו, אך קשיים באו כאשר אביו עבר תאונה ותבע את מקום עבודתו. את רֶמי ניסה להעביר לבית יתומים על ידי אביו כאשר הם נפגשו עם כנר לשעבר בשם ויטאליס, שחקן רחוב עם קוף, טוב לב, והכלב קאפי. ויטאליס גילה את כישרון השירה של רֶמי והציע "לשכור" את הילד כדי להימלט מבית היתומים. ההרפתקה שלהם התחילה. ויטאליס (דניאל אוטיי) - אמן נודד. רֶמי הצעיר (מלום פקן) - ילד יתום שגדל אצל איכרים ולא יודע מאין הוא. רֶמי הזקן (ז'אק פרן) - רמי הזקן שמנהל בית יתומים ומספר את העלילה ליתומים. הגברת הארפר (וירג'יני לדווין) - אמא של ליז. ג'רום ברברין (ג'ונתן זכאי) - איכר אכזר שאשתו גידלה את רמי כבנה. גברת ברברין (לודיווין סנייה) - האיכרה הטובה שגידלה את רמי כבנה. גברת מיליגן (זואי בויל) - אמו האמיתית של רמי. ליז (אלבן מאסון) - ילדה עשירה בכיסא גלגלים, שרמי מתחבר איתה ואף מתאהב בה. ג'יימס מיליגן (ניקולס רו) - עורך דין ודודו הרע של רמי. גברת דריסקול (ניקולה דופט) - אישה רעה שמעמידה פנים בתור אמו של רמי. מר דריסקול (סיימון ארמסטרונג) - איש רע שמעמיד פנים בתור אביו של רמי. באין משפחה "רמי - ילד של אף אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רמי - ילד של אף אחד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רמי - ילד של אף אחד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
צבעים (שיר)

"צבעים" הוא סינגל בביצוע הזמר רון בוחניק, מתוך אלבום הבכורה של המוזיקאי גיל ויין הנושא את אותו השם, אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2018. השיר, בדומה לשאר שירי האלבום "צבעים", נכתב, הולחן והופק על ידי גיל ויין, והוא בלדה בה מתאר הדובר מערכת יחסים. על השיר אמר ויין בראיון לתוכניתה של איריס קול ברדיו 103fm כי השיר, בדומה לשאר שירי האלבום "צבעים", מבוסס על חוויה אישית שעבר. על החיבור לבוחניק סיפר ויין כי נוצר לאחר ששמע ברדיו גרסת כיסוי של בוחניק לשירו של הזמר איתי לוי, "כמעט שיר אהבה", ולאחר מכן פנה אל בוחניק בהצעה להשתתף באלבום הבכורה שלו. בשנת צאתו, זכה השיר להצלחה מתונה, כאשר זכה לאהדה ברדיו והגיע בשיאו למקום ה-9 במצעד ההשמעות של חברת מדיה פורסט. אולם שנה לאחר צאתו זכה השיר להצלחה רבה יותר, בעוד שהגיע למקום ה-42 במצעד ההשמעות ברדיו של מדיה פורסט, המאגד בתוכו את השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בשנת 2019, למקום ה-7 במצעד השנתי של כאן גימל של אותה השנה, שבוסס על נתוני השמעות בסטרימינג, ביוטיוב וברדיו, ולמקום ה-10 במצעד השנתי של גלגלצ. השיר אף דורג במקום ה-61 במצעד העשור של כאן גימל. השיר דורג במקום העשירי ברשימת השירים הישראליים המושמעים ביותר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי לשנת 2019, ונכון לספטמבר 2020 הוא עומד על כ-4.8 מיליון השמעות בפלטפורמה, ובכך נחשב לאחד מהשירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי. בפלטפורמת שיתוף הווידאו יוטיוב הוא עומד על כ-38 מיליון (נכון ל-2022), וגם שם הוא חלק מהשירים הישראלים הנצפים ביותר. מבקר המוזיקה והעיתונאי דודי פטימר העניק לשיר ביקורת חיובית באתר נענע10, ואמר כי "קל היה לשיר כזה ליפול לקיטשיות הסנטימנטלית, אך הביצוע המלטף של בוחניק לצד המלודיה והליריקה פרי מוחו של ויין מצליח להגיש מקוריות מרגשת, כנות ונשמה בבלדה יפהפייה וקליטה ששובה את הלב משמיעה ראשונה". יוסי חרסונסקי ציין לחיוב את המנגינה של השיר ותיאר אותה כ"מנגינה נוגה ויפה שמשדרת את הנרטיב של האוהב הדואב", ואמר כי "הצלילים האקוסטיים מעניקים לשיר מגע אינטימי", על תוכן השיר אמר כי "אין כאן דרמה, אלא שירה של התכנסות פנימה", וציין כי גוון קולו של בוחניק מזכיר לו את זה של הזמר נתן גושן. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית איריס קול, גיל ויין, האיש מאחורי הקלעים, פוסע לקדמת הבמה, באתר 103fm המצעד השבועי, שבוע 40, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל תשע"ט, באתר "פזמונט" "מסע" של אליעד הוא שיר השנה של גלגלצ: תוצאות המצעד השנתי, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019 כאן גימל, כאן גימל גאה להציג: מצעד העשור הרשמי של ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בספטמבר 2019 חדשות כיפה, ‏סטטיק ובן אל נותרו מחוץ לרשימת השירים המושמעים של ספוטיפיי, באתר כיפה, 09 בדצמבר, 2019 16:58 צבעים, באתר ספוטיפיי גיל ויין - צבעים (מארח את רון בוחניק), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:27) דודי פטימר, הפרוייקט של רביבו מציגים את שיר המונדיאל שלהם, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 14 ביוני 2018 יוסי חרסונסקי, גיל ויין מארח את רון בוחניק, צבעים, באתר "יוסמיוסיק", 8 ביוני 2018 שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019 מערכת כאן, המצעד השנתי תשע״ט 2019, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 בספטמבר 2019
יחסי אוגנדה–צרפת

יחסי אוגנדה–צרפת הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אוגנדה וצרפת. היחסים בין צרפת לאוגנדה הושפעו זמן רב ממדיניות החוץ של קמפלה (כולל התערבותה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו), אך שוב הפכו לחיוביים. אוגנדה התקרבה יותר ויותר כלפי צרפת מאז סוף 2013, כאשר הנשיא מוסבני השתתף בפסגת אליזה לשלום וביטחון באפריקה ושר החוץ של אוגנדה ביקר בפריז במאי 2014. הנשיא מוסבני העריך מאוד את ביקורו בפריז בספטמבר 2016, שפתח אפשרויות חדשות לשותפויות (בהשקיה, תחבורה, מים, החייאת חברת התעופה הלאומית וכו'). שיתוף הפעולה הצבאי הצרפתי באוגנדה נמצא בצמיחה משמעותית. בשנת 2015 ביקשה קמפלה מומחיות צרפתית בהכשרת חטיבה אלפינית, וכיום קצין שיתוף פעולה נמצא בצוות כוח ההגנה העממי של אוגנדה (UPDF). יוזמות שיתוף פעולה חדשות נשקלות במטרה להגן על אגם אלברט. מאזן הסחר הדו-צדדי הוא לטובת צרפת, בעוד שעודף הסחר בצרפת הגיע ל-45 מיליון אירו בשנת 2017 (הרמה הגבוהה ביותר מאז 2013). בשנת 2017 צרפת הייתה הספקית העשירית בגודלה של אוגנדה (עם נתח שוק של 2%), בעיקר ייצוא מוצרי תרופות (30% מהיצוא הצרפתי), ציוד טלקומוניקציה (14% מהיצוא הצרפתי) וציוד בנייה וכרייה. מוצרי מזון מהווים 94% מהיבוא של צרפת מאוגנדה (87% קפה). כיום פועלות באוגנדה כ-30 חברות צרפתיות, במגוון רחב של מגזרים: פחמימנים (סך ההפצה, סך הכל E&P, פרידלנדר-אורטק), טלקומוניקציה (אורנג', אלקטל-לוסנט, קאמוסאט), תחבורה, לוגיסטיקה והפצה (אייר פראנס / KLM‏, SDV טרנסמי, AGS), תעשייה (הימה מלט-לאפרג', סוגיה-סאטום, ווליאנה ווטר, רנו משאיות), ושירותים (לשכת וריטאס, קייטרינג חבר העמים, ניוארסט, גראס סבוי, IGN, מונייה דה פריז). מלאי ההשקעות הצרפתיות הישירות באוגנדה עמד על 58.3 מיליון אירו בשנת 2016, בעיקר בענף הייצור. עם זאת, ה-FDI הצרפתי אמור לצמוח במידה ניכרת מהמחצית השנייה של 2018 ואילך, בשל ההחלטה הסופית של טוטאל להשקיע ברזרבות נפט מתחת לאגם אלברט. צינור הנפט יכול להכיל יותר מ-200,000 חביות ביום, ולהניב הכנסות משוערות של 2 מיליארד אירו בשנה למשך 25 שנה לאחר תחילת הניצול (זה מסתכם בשליש מהתקציב הלאומי). אוגנדה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז. צרפת מחזיקה באוגנדה שגרירות בקמפלה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוגנדה–צרפת בוויקישיתוף יחסי אוגנדה–צרפת באתר משרד החוץ הצרפתי יחסי אוגנדה–צרפת באתר משרד החוץ הצרפתי אתר על יחסי מדינות