laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זיו תמרי

זיו תמרי (נולד ב-18 בפברואר 1979) הוא מוזיקאי יוצר, מלחין וגיטריסט ישראלי. זיו תמרי נולד בפתח תקווה ובגיל 12 החל לנגן על גיטרה חשמלית. תמרי ניגן במספר להקות רוק אלטרנטיביות. בשנת 2008 עבר לגור בקייפטאון, דרום אפריקה והקליט שם אלבום אינסטרומנטילי. בשנת 2010 עבר לווינה, אוסטריה. שם למד מוזיקה קלאסית בקונסרבטוריון של וינה. אחת מלהקותיו בווינה, Ubiks Cube, הופיעה בפסטיבלים באירופה, לרבות פסטיבל הגדול Donauinsel בווינה. בנוסף, זיו ניגן בגיטרה באס במחזמר אביב מתעורר (באנגלית: Spring Awakening). לאחר מספר שנים באוסטריה וגרמניה תמרי הקים בשנת 2014, עם חזרתו לישראל, את להקת הרוק פרפקט סימפל. בשנת 2016 הוא הוציא מיני אלבום הסולו Ancient Land EP ויצא לסיבוב הופעות באירופה. בשנת 2018 הוציא את האלבום הסולו My Promised Land. האלבום הוא רוק מתקדם ורוק אקזוטי, ברובו אינסטרומנטלי ומוקדש לארץ ישראל. תמרי מציין כהשפעות מוזיקליות בין היתר את ריצ'י בלקמור, סטיבי ריי וון, דייוויד גילמור,בראד פייזלי, להקת Rush, איירון מיידן וג'ימי פייג'. תמרי בנוסף לגיטרה, מנגן גם על כלי נגינה רבים כגון גיטרה באס, לאפ סטיל, מנדולינה, גיטרה פורטוגזית, יוקוללי, בנג'ו, בוזוקי אירי, בוזוקי יווני, עוד ערבי, סטאר פרסי, סיטאר, לאוד ספרדי, סאז, דולצימר, מנדול אלג'יראי ועוד. עם זיקתו לכלי הנגינה האתניים, הקים זיו חנות ייחודית לכלי נגינה מהעולם בשם מיוזיקל ספייסס (תבלינים מוזיקליים), בפתח תקווה. כיום תמרי מנגן במספר להקות רוק-פופ בהן Perfekt Simple, סינאיה ולהקות הפולק Eternal Wind ו-Few Miles Away, שבכולם תמרי הוא גם המלחין וכותב השירים העיקרי. סבא רבא של תמרי הוא אבנר כרמי. בנוסף לדיפלומה במוזיקה קלאסית מהקונסרבטוריון של וינה, תמרי הוא בוגר תואר ראשון B.Sc בביוטכנולוגיה רפואית ממכללת תל חי. בעברו למד תמרי קונג פו בשיטת גמל שלמה. נכון ל-2019, הוא מתגורר בפתח תקווה. מדיה וקבצים בנושא זיו תמרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זיו תמרי (באנגלית) זיו תמרי, סרטונים בערוץ היוטיוב האתר של Musical Spices Perfekt Simple, סרטונים בערוץ היוטיוב Eternal Wind, סרטונים בערוץ היוטיוב אורי קידר, האם זיו תמרי מפתח תקוה יצליח לזכות בפרס גראמי היוקרתי?, באתר mynet‏ הוד השרון, 26 בנובמבר 2019 משה פורת - מכוון פסנתרים - סיפורי פסנתרים, באתר www.piano.co.il
טום נויאנס

טום נויאנס (בצרפתית: Tom Nuyens; נולד ב-18 במרץ 1976) הוא דוגמן, צלם ומאמן אישי בלגי. בשנת 1996 זכה בתואר מר עולם הראשון. נויאנס נולד באנטוורפן שבבלגיה. בהיותו בן שמונה אובחנה אצלו דלקת קרום המוח. ב-1996 זכה בתחרות "מר בלגיה", ובאותה שנה נבחר לייצג את המדינה בתחרות מר עולם הראשונה (אנ'), שם הוכתר לזוכה במקום הראשון. הוא הופיע במספר פרסומות, וביניהן לרשת מייסיס. הוא הופיע בקמפיינים של חברת אופנת הגברים ההולנדית "Gentiluomo" (אנ') ולחברת השעונים האיטלקית "Anonimo" (אנ'). ב-2000 התמחה בצילום אופנה. מ-2006 עוסק באימון אישי. ב-1996 היה שופט בתחרות מיס עולם וב-2003 שפט גם בתחרות מר עולם. הוא הקים עסק משלו לאימון אישי. מדיה וקבצים בנושא טום נויאנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טום נויאנס official site of Tom Nuyens, first mister world, www.webweb.be (ארכיון) Tom Nuyens Photography & Film making, www.tomnuyensphotography.com (באנגלית) (ארכיון) MISTER WORLD TITLEHOLDERS, www.missosology.info Tom Nuyens - EcuRed, www.ecured.cu (בספרדית) Mr. World 1996 - Winning Moment, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:49)
בנק שלמה המלך

בנק שלמה המלך היה בנק ארצישראלי שפעל בתקופת המנדט הבריטי. בנק שלמה המלך הוקם ב-19 בנובמבר 1931, על ידי דב רוזנשטיין, והחל לפעול בפברואר 1932 ברחוב בן-יהודה בירושלים. רוזנשטיין נולד בפולין בשנת 1889 ועלה לארץ ישראל ב-1911. בעת גירוש תל אביב היה ממייסדי "גרעין ה-13" ששם לו למטרה הקמת גרעין הגנה ליהודים. מאחר שרוזנשטיין היה רואה חשבון מוסמך מצא עבודה באפ"ק, והיה ממקימי The central kupat milveh association, ששינה את שמו מאוחר יותר ל"בנק הלוואות". לאחר מכן הקים את בנק "שלמה המלך". הוא בחר בשם זה בשל חברותו בבונים החופשיים (שלמה המלך היה "הבונה הראשון" על פי אמונת הארגון) וקיווה שחברי הארגון ישקיעו בבנק. הבנק נוסד על יסוד הון של 10,000 לירות ארץ ישראליות (לא"י), והוקם בשיתוף עם ד"ר זנדברג, בירושלים. בהמשך נפתחו סניפים בשדרות רוטשילד בתל אביב ובבית השעון בהדר הכרמל בחיפה. גיוס ההון מן הציבור התאפשר בעזרת מכירת עשרות אלפי איגרות חוב. הבנק השקיע חלק מהונו בקניית קרקעות. אחת מחברות ההנהלה הייתה עדה גלר, רואת החשבון הראשונה בארץ ישראל. במשבר חבש (השמועות על מלחמה בין איטליה לאתיופיה החל מהמחצית השנייה של 1935) נותר לבנק הון של כ-200 לא"י שהיו כ-1000 דולר, כתוצאה מירידת ערך הקרקעות. אחרי המשבר הוקמה ועדה לבנקאות בא"י, והבנק נדרש להגדיל את הונו העצמי, אחרת יהפך לחברה, ולא יהיה רשאי לשמש כבנק. הבנקים הגדולים (אפ"ק וברקליס) שפעלו להצלת חלק מהבנקים הקטנים הרבים של אותה תקופה, מיאנו לעזור לבנק שלמה המלך, והוא פשט את הרגל בינואר 1940. חלק ניכר מבעלי הפקדונות בעת הפירוק היו קרובי משפחתו של רוזנשטיין עצמו ועובדי הבנק שחלק ממשכורתם הופרש לטובת חסכונות. רוזנשטיין נעצר באשמת זיוף והשמדת ראיות, אך שוחרר לבסוף. בנק שלמה המלך מתוך האוסף של צבי ויהודה ברלב, משרד ברלב ושות', רואי חשבון ירושלים רחוב בן יהודה 9 סיפורו של בנק שלמה המלך (אורכב 21.12.2019 בארכיון Wayback Machine), אתר "מלון בכל מקום" האגודות השיתופיות לאשראי והמוסדות הבנקאים 1903-1939, יחידת המחקר - המפקח על הבנקים דוד תדהר (עורך), "דב רוזנשטיין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2313 חנה רם, היישוב היהודי ביפו - מקהילה ספרדית למרכז ציוני 1939-1839, הוצאת כרמל, 1996, עמ' 291 שלמה ז. קלונסקי, בנקים בארץ־ישראל בתקופת המנדט הבריטי, 1918–1947, חמו"ל, 1978, עמ" 36 כ-1,320,000 דולר ב-2022 בנקים קטנים, ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא" העיתון הרשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), 13 ביוני 1935, עמ' 505. יובל אליצור, הבנקאים, סיפורה של הרפתקאה, הוצאת דומינו, 1984, עמ' 26 לא היתה "הסתערות", על המשמר, 25 בינואר 1967 ישראל בר יוסף, ועדה לבחינת הבנקאות בארץ ישראל, רבעון לבנקאות, גיליון מס' 51, טבת תשל"ד, דצמבר 1973, עמ' 83-72 בנק "שלמה המלך" פורק ע"י השלטונות, המשקיף, 8 בינואר 1940 מנהל בנק שלמה המלך נעצר, הארץ, 28 ביוני 1940
אקדח כפול

אקדח כפול (באנגלית: Two guns) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 2013, המבוססת על סדרת הקומיקס "אקדח כפול", בכיכובם של דנזל וושינגטון, מארק וולברג, פולה פטון, ביל פקסטון, אדוארד ג'יימס אולמוס וג'יימס מרסדן. רוברט "בובי" טרנץ' (דנזל וושינגטון), סוכן המנהל לאכיפת הסמים (DEA), ושותפו, נגד מייקל "סטיג" סטיגמן (ומארק וולברג), יוצא יחידת אריות הים המסופח לאגף המודיעין של הצי, התחזו, מבלי שכל אחד מהם יודע על זהותו של השני, לפושעים וניסו לחדור לקרטל הסמים המקסיקני בראשותו של מאני "פאפי" גרקו (אדוארד ג'יימס אולמוס). לאחר שהשניים שדדו בנק, משום שחשבו שזה יסייע להם להפליל את גרקו, התברר להם כי מילוני הדולרים ששדדו שייכים לסוכנות הביון המרכזית. בעוד הסוכנות שולחת בעקבותיהם סוכן בכיר, אכזר וחסר מעצורים (פקסטון), מנסים השניים להוכיח את חפותם, ומסתייעים בשותפתו ואהובתו של טרנץ', סוכנת המנהל לאכיפת הסמים דבי ריס (פאולה פאטון). דנזל וושינגטון - כסוכן מיוחד של DEA רוברט "בובי" טרנץ ' מארק וולברג - יוצא יחידת אריות הים המסופח לאגף המודיעין של הצי, מייקל "סטיג" סטיגמן פאולה פאטון - כסוכנת המיוחדת של DEA, דב ריס ביל פקסטון - ארל ג'יימס מרסדן - כמפקד סגן ארצות הברית, הרולד קווינס פרד וורד -בתפקיד USN האחורי אדמירל טוביי אדוארד ג'יימס אולמוס - בתפקיד מני "פאפי" גרקו רוברט ג'ון בורק - כסוכן המיוחד של DEA ג'סופ פטריק פישלר - ד"ר קן אתר האינטרנט הרשמי של אקדח כפול אקדח כפול, סרטונים בערוץ היוטיוב "אקדח כפול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אקדח כפול", באתר נטפליקס "אקדח כפול", באתר AllMovie (באנגלית) "אקדח כפול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אקדח כפול", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אקדח כפול", באתר Metacritic (באנגלית) "אקדח כפול", באתר אידיבי "אקדח כפול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שמוליק דובדבני, "אקדח כפול": התותחים מתים מצחוק, באתר ynet, 23 באוגוסט 2013 שטפונות קשים בצפון אוסטרליה, באתר וואלה, 24 בפברואר 2000 אקדח כפול, באתר הארץ.
אום איימן

ברכּה בּנת ת'עלבה אלחבשיה (בערבית: أم أيمن بركة بنت ثعلبة الحبشية), ידועה בתור אום איימן (בערבית: أم أيمن), הייתה מראשוני המוסלמים, ובת לוויה של הנביא מוחמד. היא הייתה שפחה חבשית של הוריו של מוחמד, עבדאללה אבן עבדול-מטליב ואמינה בנת בווהאב. ברכה הייתה הבת של ת'עלבה בן עמר. היא שירתה כשפחה בביתם של עבדאללה אבן עבדול מוטליב ואמינה בנת ווהאב. היא המשיכה לטפל במוחמד ולעזור לו לאחר מות אמו. מאז שאמינה נפטרה אום איימן דאגה לבנה מוחמד, עד שגדל. מאוחר יותר שחרר אותה מוחמד, אך היא המשיכה לשרת בחיבה את מוחמד ואת משפחתו במשך זמן רב. הנביא האסלאמי הציג אותה כאישה מנשות גן העדן. לאחר שמוחמד הכריז על נבואתו, אום איימן הפכה לאחת מחסידיו הראשונים. מאוחר יותר היא היגרה לאלמדינה. תאריך מותה המדויק של אום איימן אינו ידוע. חלק מההיסטוריונים מעריכים שהיו נפטרה כחמישה חודשים לאחר מותו של מוחמד, בעוד אחרים גורסים שהיא זכתה להגיע עד לימים הראשונים של שלטון עות'מאן בן עפאן. Anti-Blackness In The Ummah, Between Borders, ‏2019-08-05 (באנגלית) Revolvy LLC, "Non-Arab Sahabah" folder on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית)
קורפוס המילואים השישי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים השישי (בגרמנית: VI. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה. הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-6. כמפקדו הראשון מונה קונרד פון גוסלר, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה החמישית בפיקוד וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הקורפוס נטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב הארדנים. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים, ובשנת 1916 הוא השתתף בקרב ורדן, ולאחר מכן לחם בקרב על הסום. באביב 1917 לחם הקורפוס בקרב אראס, ובשנת 1918 הוא לחם במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. בינואר 1919 הועמד הקורפוס תחת פיקוד הגבולות הצפוני, ובתחילת מרץ אף כבש מחדש את ריגה. מאחר שמפקד הקורפוס, רידיגר פון דר גולץ, פעל נגד הוראות הממשלה הגרמנית, הוא הוחלף ב-13 באוקטובר 1919 על ידי ולטר פון אברהרדט, שפיקד על הקורפוס עד לפירוקו בדצמבר 1919. קונרד פון גוסלר (2 באוגוסט 1914–9 בפברואר 1917) קורט פון דם בורנה (10 בפברואר 1917–19 בדצמבר 1918) אלפרד פון קלייסט (10 בינואר 1919–18 בינואר 1919) פאול גרינרט (19 בינואר 1919–1 בפברואר 1919) רידיגר פון דר גולץ (2 בפברואר 1919–13 באוקטובר 1919) ולטר פון אברהרדט (13 באוקטובר 1919–31 בינואר 1919) הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
סעידו בראהינו

סעידו בראהינו (באנגלית: Saido Berahino; נולד ב-4 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן בורונדי, המשחק בעמדת החלוץ בראג'סטאן יונייטד. בראהינו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וסט ברומיץ' אלביון, אליה הצטרף בגיל 12. בשנת 2011 הצטרף לקבוצה הבוגרת. ב-20 באוקטובר 2011 בראהינו הושאל לחודש לנורת'האמפטון טאון. יומיים לאחר מכן, בראהינו ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–2 לברטפורד סיטי. ב-25 באוקטובר, בראהינו הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–3 נגד הארפורד יונייטד. בהמשך, הוארכה תקופת השאלתו לינואר. ב-9 בפברואר 2012 הושאל לברנטפורד. ב-14 בפברואר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לקולצ'סטר יונייטד. ב-3 באפריל 2012, חזר לברומיץ'. ב-28 באוגוסט 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–4 נגד יאוביל טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי. ב-1 באוקטובר, הושאל לפיטרבורו יונייטד בה שיחק עד ינואר 2013. למחרת, בראהינו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד ברנסלי. ב-27 באוקטובר, בראהינו כבש צמד בניצחון 0–3 נגד דרבי קאונטי. ב-2 בדצמבר 2012, בראהינו חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בווסט ברומיץ'. ב-3 בינואר 2015 כבש רביעייה בניצחון 0–7 נגד גייטסהד במסגרת הסיבוב שלישי של גביע ה-FA. בעונת 2014/2015 נבחר לכדורגלן העונה. ב-20 בינואר 2017 חתם בסטוק סיטי לחמש עונות וחצי תמורת 12 מיליון פאונד. ב-1 בפברואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אברטון. את עונת הבכורה שלו בקבוצה סיים ללא שערים, ב-13 משחקי ליגה. ב-28 באוגוסט 2018, בראהינו כבש את השער הראשון שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד האדרספילד טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי, ובכך שבר בצורת של שנתיים וחצי ללא שער. בפברואר 2019 נעצר בחשד לנהיגה בשכרות. בעקבות מעצרו, הושעה הקבוצה עד לסיום העונה, ובהמשך שוחרר. ב-9 באוגוסט 2019, חתם בזולטה ורכם מליגת העל הבלגית. יום למחרת, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד ראסינג גנק, בה גם כבש את שער הבכורה שלו. ב-5 באוקטובר 2020, בראהינו הושאל לשרלרואה. ב-18 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 2-1 על גנק, בה גם כבש את שערו הראשון. ב-31 באוגוסט 2021 חזר בראהינו לאנגליה וחתם בשפילד ונסדיי מהליגה השלישית באנגליה. ב-31 באוגוסט 2022 חתם בא.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית. ב-23 באוגוסט 2024 חתם בראג'סטאן יונייטד מה-I-League ההודי. בצעירותו, באריהנו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה ונכלל בסגל הנבחרת הצעירה לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015, אך נפצע ושוחרר מהסגל. בנובמבר 2014 זומן לראשונה לסגל נבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד סלובניה, אך לא זכה לדקות משחק. במרץ 2015 בראיהנו קיבל פניה ראשונה לייצג את בורונדי מולדתו, אך דחה אותה. באוגוסט 2018, קיבל אישור מפיפ"א לייצג את בורונדי, לאחר שלא זומן לסגל נבחרת אנגליה במשך שלוש שנים. ב-8 בספטמבר 2018, בראהינו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד גבון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. בראהינו נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2019. בראהינו נולד בבוג'ומבורה, בירת בורונדי. כשהיה בן 4, נהרג אביו במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי. כשהיה בן 10 היגר לממלכה המאוחדת, והצטרף לאימו ואחיו שהגרו לפני כן. מדיה וקבצים בנושא סעידו בראהינו בוויקישיתוף סעידו בראהינו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סעידו בראהינו, באתר Transfermarkt סעידו בראהינו, באתר Soccerway סעידו בראהינו, באתר BDFutbol סעידו בראהינו, באתר WorldFootball.net סעידו בראהינו, באתר National Football Teams סעידו בראהינו, באתר FootballDatabase.eu
היינריך, נסיך הסן

היינריך לודוויג וילהלם אדלברט וולדמר אלכסנדר, נסיך הסן (בגרמנית: Heinrich Ludwig Wilhelm Adalbert Waldemar Alexander von Hessen und bei Rhein;‏ 28 בנובמבר 1838 – 16 בספטמבר 1900) היה נסיך גרמני מבית הסן וגנרל בצבא הקיסרות הגרמנית. היינריך נולד ב-28 בנובמבר 1838 בבסונגן שהשתייכה להדוכסות הגדולה של הסן, לקרל, נסיך הסן, ולאליזבת, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג. היינריך למד בגטינגן ובגיסן, בשנת 1854 הוא הצטרף כלויטננט לרגימנט המשמר ההסיאני ובשנת 1859 הוא הצטרף לצבא הפרוסי כהאופטמן. היינריך לחם במלחמת שלזוויג השנייה בקרבות השונים, ובשנת 1866 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, והשתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה. לאחר מכן הוא מונה למפקד ברגימנט האולאנים ה-2 של המשמר, ובמהלך מלחמת צרפת–פרוסיה קיבל את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה ושנייה. בשנת 1873 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1879 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-25 וזמן קצר אחר-כך הועלה לדרגת גנרל לויטננט. בשנת 1866 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובשנת 1887 הוא פרש מהצבא. בשנת 1892 הוא עבר להתגורר במינכן, שם חי עד מותו ב-16 בספטמבר 1900. ב-28 בפברואר 1878 התחתן היינריך עם הברונית קרוליין פון נידה, ממנה נולד לו בן אחד: קרל, רוזן נידה (1879–1920) ב-20 בספטמבר 1892 התחתן היינריך עם הברונית אמילי פון דורנברג, ממנה נולד לו בן אחד: אלימר הברון פון דורנברג (1893–1917) מדיה וקבצים בנושא היינריך, נסיך הסן בוויקישיתוף היינריך, נסיך הסן היינריך, נסיך הסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חסוס מנואל קורונה

חסוס מנואל קורונה רואיס (בספרדית: Jesús Manuel Corona Ruíz; נולד ב-6 בינואר 1993) הוא כדורגלן מקסיקני, המשחק בעמדת הקיצוני במונטריי ובנבחרת מקסיקו. קורונה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מונטריי, שם שיחק כחלוץ. ב-7 באוגוסט 2010, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–2 נגד אטלנטה. ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2–3 נגד אסטודיאנטס טקוס. במהלך השנים, הועבר לעמדת הקיצוני. ב-22 באוגוסט 2013 חתם לארבע שנים בטוונטה מליגת העל ההולנדית. ב-29 בספטמבר 2013, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד חרונינגן, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-31 באוגוסט 2015 חתם בפורטו מליגת העל הפורטוגלית, תמורת 10.5 מיליון אירו וסעיף שחררו של 50 מיליון אירו. ב-12 בספטמבר, כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד ארוקה. במרץ 2019 קורונה האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת 2022. ב-13 בינואר 2022 חתם בסביליה לשלוש וחצי שנים. ב-21 באפריל כבש את שעריו הראשונים בקבוצה כשכבש צמד בניצחון 2–3 על לבאנטה. ב-1 בספטמבר 2023 קורונה חזר לקדנציה שנייה במונטריי. בצעירותו, קורונה שיחק בנבחרת הנוער של מקסיקו וזכה עמה באליפות אמריקה הצפונית עד גיל 20 בשנת 2013. ב-12 בנובמבר 2014, קורונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו בניצחון 2–3 נגד הולנד. ב-30 במאי 2015, קורונה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד גואטמלה. קורונה היה חבר בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2015, בו זכה מקסיקו וקורונה עצמו נבחר לכישרון הטורניר. מונטריי ליגת העל המקסיקנית: אפרטורה 2010 ליגת האלופות של CONCACAF‏: 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013 פורטו ליגת העל הפורטוגלית: 2017/2018 גביע פורטוגלי: 2019/2020 הסופר קאפ הפורטוגלי: 2018 נבחרת מקסיקו אליפות אמריקה הצפונית עד גיל 20: 2013 גביע הזהב: 2015 גביע CONCACAF‏: 2015 אישיים הכדורגלן הצעיר של גביע הזהב: 2015 הרכב השנה של CONCACAF: 2015 שער הזהב של CONCACAF: 2016 מדיה וקבצים בנושא חסוס מנואל קורונה בוויקישיתוף חסוס מנואל קורונה, ברשת החברתית פייסבוק חסוס מנואל קורונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חסוס מנואל קורונה, ברשת החברתית אינסטגרם חסוס מנואל קורונה, באתר Transfermarkt חסוס מנואל קורונה, באתר Soccerway חסוס מנואל קורונה, באתר BDFutbol חסוס מנואל קורונה, באתר WorldFootball.net חסוס מנואל קורונה, באתר National Football Teams חסוס מנואל קורונה, באתר FootballDatabase.eu חסוס מנואל קורונה, באתר ESPN
מועדון ספורט צבאי

מועדון ספורט צבאי (ידוע בראשי תיבות ברוסית כ-СКА סק"א, שמשמעותו "מועדון ספורט של הצבא", Спортивный клуб армии) הוא שמם של מספר מועדוני ספורט שהיו חלק מ"ארגון תרבות גופנית וספורט של הכוחות המזוינים של ברית המועצות" (יחד עם צסק"א, צס"ק בב"ס [מועדון ספורט מרכזי של חיל האוויר] ועוד). כיום, זהו שמם של כמה מועדוני ספורט בוועד הספורט של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, בלארוס, אוקראינה ומדינות ברית המועצות לשעבר, אף כי כיום רובם מועדוני ספורט מקצועיים פרטיים שירשו את השם הזה מימי ברית המועצות. ארסנל קייב שפוצל ממועדון סק"א קייב ומתקיים לצד מועדון צסק"א קייב סק"א קויבישב סק"א לבוב, התקיים בשנים 1949–1989 סק"א נובוסיבירסק סק"א רוסטוב סנקט פטרבורג סק"א ריגה סק"א חברובסק סק"א צ'יטה, מועדון כדורגל לשעבר סק"א אודסה - מועדון כדורגל לשעבר באוקראינה, בעת פירוקו בשנת 1999 הוא נקרא SK אודסה. מועדון אחר בשם זה התקיים בשנים 1995–1997. סק"א-לוטו - מועדון כדורגל לשעבר באוקראינה, שהתקיים בשנים 2011–2013. SKA-PVO ו-SKA-Shoro - שמות של מועדון אלגה בישקק, שהתקיים בשנים 1996–2005 סק"א רוסטוב (כדורגל נשים) - מועדון כדורגל נשים סק"א ירוואן - שמו של מועדון צסק"א (ירוואן) בשנים 1960–1991 סק"א - שמו של המועדון המולדבי "ראפיד" (גידגיץ') בשנים 1950–1991 SKA-Pamir - שמו של המועדון CSKA-Pamir (דושנבה) בשנים 1998–2006 SKA ו-SKA חתלון הם שמות לשעבר של מועדון הכדורגל טג'יק חוסילו מהעיר פרחאר (התקיים ב-2005 וב-1998–2003) סק"א הוא מועדון הוקי קרח מסנקט פטרבורג. סק"א-1946 היא קבוצת הוקי קרח לנוער מסנקט פטרבורג. סק"א סברדלובסק - מועדון הוקי לשעבר מיקטרינבורג. סק"א נפטיאניק הוא מועדון בנדי. SKA MVO (ליפצק) הוא מועדון הוקי קרח שהיה קיים משנת 1974 (הועבר מקאלינין) ועד 1978 (חזר לקאלינין). סק"א חברובסק - שמו של מועדון אמור בשנים 1966–1996. סק"א נובוסיבירסק - הוא מועדון הוקי קרח ששיחק בליגות הנמוכות של אליפות ברית המועצות בשנות ה-70 וה-80. סק"א צ'יטה הוא מועדון הוקי קרח ששיחק בליגות הנמוכות של אליפות ברית המועצות בשנות ה-70. סק"א קויבישב - מועדון הוקי קרח שהיה קיים עד 1980. סק"א ריגה הוא מועדון כדורסל מריגה. סק"א קייב הוא מועדון כדורסל מקייב. סק"א אלמטי הוא מועדון כדורסל מאלמטי. סק"א לנינגרד היה מועדון כדורסל מלנינגרד. סק"א טביליסי הוא מועדון כדורסל מטביליסי. SKA BIPA-Moda הוא מועדון כדורסל מאודסה, בשנת 1999 הוא שינה את שמו למועדון הכדורסל אודסה. סק"א מינסק סק"א טיראספול הוא מועדון ששחקניו הוכשרו בבית הספר מספר 1 ששיחק בליגה הבכירה באליפות ברית המועצות בשנות ה -70–80, 8 פעמים זכה באליפות ברית המועצות. מתקן האימונים "יונוסט" ממוקם על גדת נהר הדניסטר ביער קיצקנסקי ליד העיר טירספול. סק"א לנינגרד סק"א רוסטוב על הדון סק"א ריגה סק"א אודסה בעונת 1961/62 השתתפו קבוצות SKA מבאקו וטשקנט בליגה B באליפות ברית המועצות בכדורעף גברים. אצטדיון סק"א, לבוב אצטדיון סק"א, אודסה אצטדיון סק"א, רוסטוב על הדון אצטדיון סק"א, ריגה צסק"א מוסקבה (אגודת ספורט) אתר אגודת סצק"א ועדת הספורט הצבאית של בלארוס Great Soviet Encyclopedia, 3rd edition, entry on "СССР. Физическая культура и спорт", available online here
מילאנו–טורינו

מילאנו–טורינו (באיטלקית: Milano–Torino) הוא מרוץ אופניים חד-יומי שמתקיים באיטליה מאז שנת 1876 שמתחיל במילאנו ומסתיים בטורינו. המרוץ הוא בדרג 1.Pro וחלק מסבב ה-UCI ProSeries, המשני למרוצים בעולם אחרי סבב ה-UCI World Tour. המנצח האחרון הוא מרק קוונדיש הבריטי במהדורה של 2022. המרוץ נוצר בשנת 1876, עובדה ההופכת אותו לאחד מהמרוצים הוותיקים בעולם. פאולו מגרטי (אנ') המקומי ניצח בו. בשנותיו הראשונות המרוץ התקיים במתכונת אקראית. המנצח הראשון שהוא לא איטלקי היה אנרי פליסייה (אנ') הצרפתי. הניצחון הבא שלא על ידי רוכב איטלקי הגיע שש שנים מאוחר יותר, כאשר אוסקר אג (אנ') השווייצרי ניצח. המרוץ מאורגן על ידי חברת RCS Sport (אנ'), שמארגנת גם את מרוץ הג'ירו ד'איטליה, טירנו–אדריאטיקו, ג'ירו די לומברדיה, מילאנו – סן רמו ומרוצים נוספים. בשל העובדה שהמרוץ מתקיים בחודש אוקטובר, שהוא בשנים האחרונות החודש המסיים של עונת האופניים, המרוץ הוא חלק משורת מרוצים חד-יומיים באיטליה שמתקיימים במועדים קרובים אחד לשני וחלק גדול מהמשתתפים בהם רוכבים ברוב המרוצים הללו. החל מ-2012 מסתיים המרוץ על גבעת הסופרגה, בסמוך לבזיליקת הסופרגה (אנ') והוא מתאים למטפסים. אך בשנת 2020 שונה מסלול המרוץ והפך למתאים לספרינטרים, במטרה לשמש הכנה למונומנט מילאנו – סן רמו. מדיה וקבצים בנושא מילאנו–טורינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מילאנו–טורינו Milano-Torino 2020
מולין אולסון

מולין אולסון (בשוודית: Malin Olsson; נולדה ב-19 במרץ 1982) היא מגישת טלוויזיה שוודית. מיס שוודיה לשנת 2001. אולסון נולדה בסקאטונגבין שבמחוז דלרנה לאם פורטוגזית ואב שוודי. בילדותה שרה במקהלה וניגנה בחליל ובכינור. ב-2001 נרשמה לתחרות מיס שוודיה וזכתה בה במקום הראשון. היא הייתה הנציגה השוודית בתחרות מיס תבל 2001 שנערכה בפוארטו ריקו. לאחר מכן הייתה חברה בלהקת הבנות "NG3" והם הוציאו מספר סינגלים שזכו להצלחה. ב-2005 עזבה את הלהקה. היא הנחתה מספר עונות של "Sommarlov" (חופשת קיץ), תוכנית ילדים של SVT. ב-2011 הגישה לצד מרי סרנהולט את התוכנית "Helt magiskt" בה מופיעים קוסמים ופעלולנים. ב-2012 הנחתה את הגרסה השוודית של השעשועון "Minute To Win It". ב-2013 הגישה את התוכנית "Hela Sveriges fredag!" בה שני צוותים מתחרים בידע על ארצם שוודיה. היא פרשנה לטלוויזיה השוודית עבור אירוויזיון 2014. מדיה וקבצים בנושא מולין אולסון בוויקישיתוף מולין אולסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מולין אולסון, באתר Discogs (באנגלית) מולין אולסון ואדוארד סילן ייצגו את שוודיה, כתבה באתר eurovoix.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרטד

פרטד (בהונגרית: Fertőd) היא עיירה במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה עד שנת 1950 נקראה אסטרהאזה (Eszterháza). באסטרהאזה חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא פרטד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרטד (בהונגרית) (בהונגרית) פרטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתוני העיירה באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
שגעון על תנאי

שיגעון על תנאי (באנגלית: Stir Crazy) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג סרט פשע פולחן משנת 1980, בכיכובם של ג'ין ויילדר וריצ'רד פריור ובבימויו של סידני פואטייה. סקיפ והארי מואשמים בשוד בנק ונאסרים בכלא במערב. שני הבחורים מן המזרח מתקשים להסתגל להרגלי המערב, עד שאחד הסוהרים מגלה את כישרונו הטבעי של סקיפ לרכיבה פרועה, ופותח רודיאו בין כותלי בית הכלא. בשנת 2019 הסרט נוסף לנטפליקס. סקיפ דונהיו (ג'ין ויילדר) הארי מונרו (ריצ'רד פריור) רורי Schultebrand (גאורג סטנפורד בראון) מרדית' (ג'ו בת' ויליאמס) Jesus Ramirez (מיגואל אנחל סוארס) "שגעון על תנאי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שגעון על תנאי", באתר נטפליקס "שגעון על תנאי", באתר AllMovie (באנגלית) "שגעון על תנאי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שגעון על תנאי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שגעון על תנאי", באתר Metacritic (באנגלית) "שגעון על תנאי", באתר אידיבי "שגעון על תנאי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יחסי מלטה–רוסיה

יחסי מלטה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין מלטה לרוסיה. למלטה יש שגרירות במוסקבה וקונסוליית כבוד בסנקט פטרבורג. לרוסיה יש שגרירות בסן גוואן ומרכז תרבותי בוולטה. היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1698 על ידי רמון פרלוס אי רוקאפול, האדון הגדול של מסדר סנט יוחנן, בדיוק מאה שנה לפני גירוש המסדר ממלטה. משנת 1799 עד 1800 תמכה האימפריה הרוסית במורדים המלטזים נגד הכיבוש הצרפתי של מלטה. יחסים דיפלומטיים בין ברית המועצות למלטה כוננו וקמו ב-19 ביולי 1967, מלטה הכירה ברוסיה רשמית כיורשת ברית המועצות בדצמבר 1991. ביקורים הדדיים של גורמים רשמיים מתקיימים באופן קבוע בין המדינות, וכן מתקיים דיאלוג פוליטי ופרלמנטרי, וכן קשרים בין משרדי החוץ. היחסים בין רוסיה למלטה הם ידידותיים באופן מסורתי ומבוססים על ההסכם מ-8 באוקטובר 1981 וההצהרה המשותפת מ-28 בדצמבר 1992. בין המדינות מתפתח שיתוף פעולה בתחום התיירות, בתחום ההומניטרי והמסחר והכלכלי. על פי נתוני שירות המכס הפדרלי ברוסיה, ברבעון הראשון של 2011 היקף הסחר בין רוסיה למלטה הסתכם ב-1106.6 מיליון דולר, שהיווה כ-0.3% במחזור סחר החוץ של רוסיה. הקשרים בין שתי המדינות נפגעו, לאחר שמלטה סירבה באפריל 2019 לתת אישור למטוסיים רוסיים המובילים סחורות ונוסעים לוונצואלה לעבור בתחומה. מדיה וקבצים בנושא יחסי מלטה–רוסיה בוויקישיתוף Denaro, Victor F. (1961). "More houses in Valletta" (PDF). Melita Historica. 3 (2): 5–6. אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 במרץ 2016. {{cite journal}}: (עזרה) Bonello, Giovanni (2000). "New Light on Majmuna's Tombstone" (PDF). Histories of Malta: Deceptions and Perceptions. Fondazzjoni Patrimonju Malti. 1: 10–11. אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 ביולי 2014. {{cite journal}}: (עזרה)