laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גזר הדין (סיפור)

גזר הדין (בגרמנית: Das Urteil) הוא סיפור קצר שנכתב על ידי פרנץ קפקא בשנת 1912 ויצא לאור בשנה לאחר מכן. הסיפור עוסק ביחסים בין אב ובן. קפקא כתב את הסיפור כאשר היה בן 29, וסיים את לימודי המשפטים שלו באוניברסיטה בפראג. הוא כתב את הסיפור בפעם אחת, ב-22 בספטמבר 1912, וטען כי זו היצירה הטובה ביותר שכתב. הסיפור הוקדש לפליציה בואר (אנ'), שהייתה בהמשך ארוסתו של קפקא. הסיפור נפתח עם גאורג בנדמן, סוחר צעיר שיושב בחדרו וכותב מכתב לחברו שעזב לרוסיה כדי להתחיל שם עסק, אך נכשל. גאורג מספר לו כי הוא עומד להתחתן עם אישה צעירה בשם פרידה ברנדנפלד. הוא מפסיק את כתיבתו ובודק מה שלום אביו; האב מתחיל לשאול אותו על קיומו של חברו ברוסיה; גאורג מנסה לשנות את נושא השיחה, אך נכשל. אביו מאשים אותו על כך ששיקר לו בנושא העסק, ואומר כי מותה של אמו של גאורג פגע בו יותר מאשר בגאורג. גאורג מתעקש על כך שאביו ינוח קצת במיטתו בגלל שהוא חושב שהוא חולה, אך אביו טוען כי גאורג רוצה להרוג אותו. מעבר לכך, אביו טוען כי הוא מכיר את חברו וטוען כי הוא הפקיר אותו כל הזמן מאז שעבר לרוסיה. אביו מתעלם מיחסו של גאורג אליו ואומר כי הוא יכול לדאוג לעצמו. בסופו של דבר אביו אומר לו שהוא אנוכי וגוזר עליו למות בטביעה. גאורג בורח מהבית ורץ לכיוון גשר שנמצא מעל נהר, מטלטל את עצמו לעבר המים, ומת בטביעה. מדיה וקבצים בנושא גזר הדין בוויקישיתוף פרנץ קפקא (1883-1924.), גזר הדין, דף שער בספרייה הלאומית
וייפורווייב

וייפורווייב (באנגלית: Vaporwave או Vapourwave) הוא סגנון מוזיקלי ותנועה אמנותית אשר התגבשה בתחילת העשור השני של המאה ה-21 בקרב קהילות אינטרנטיות. הסגנון מאופיין במאפיינים נוסטלגיים וסוריאליסטיים עם אסתטיקת רטרו (לרוב מסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90), טכנולוגיית בידור ותרבות הצריכה ופרסום. הסגנון משלב סגנונות מוזיקה פופולרית כמו מוזיקת טרקלינים, סמות' ג'אז ומוזיקת מעליות. דגימת צלילים היא חלק עיקרי בסגנון, כשהדגימות לרוב נערכות (בכך שמשנים להן את גובה הצליל לדוגמה). הסגנון לרוב מתאפיין בתפיסה סאטירית, אך לא בהכרח ביקורתית על קפיטליזם צרכני, תרבות פופולרית וניו אייג'. הסגנון הוויזואלי של וייפורווייב, שניתן לראות בעטיפות האלבומים ובקליפי וידאו, מכונה לרוב "Aesthetics" (תרגום מילולי: אסתטיקה) ולרוב מסוגנן "Ａ Ｅ Ｓ Ｔ Ｈ Ｅ Ｔ Ｉ Ｃ Ｓ". מדיה וקבצים בנושא וייפורווייב בוויקישיתוף אבי פיטשון, להיטי אייטיז ומערכות כריזה של קניונים: יצא אלבום הווייפורוייב הישראלי הראשון, באתר הארץ, 19 במרץ 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רצח משפחת גביש

רצח בני משפחת גביש הוא פיגוע ירי שהתרחש ב-28 במרץ 2002 באלון מורה. בפיגוע נרצחו רחל גביש, בעלה דוד, בנה אברהם ואביה יצחק קנר מירי של מחבל חמאס שחדר לביתם. ערך מורחב – מרץ השחור בחודש מרץ 2002, המכונה "מרץ השחור", ספגה ישראל את מספר האבדות הגבוה ביותר מבין כל חודשי האינתיפאדה השנייה. ביהודה ושומרון נרצחו למעלה מ־30 חיילים ואזרחים ישראלים, ובתחומי הקו הירוק נערכו 11 פיגועי התאבדות, שבהם נרצחו 81 ישראלים נוספים. לשם השוואה, בכל שלוש שנותיה של האינתיפאדה הראשונה נהרגו 90 ישראלים. כמעט לא חלף יום בחודש זה ללא פיגוע קטלני, ובסך הכל נרצחו 105 אזרחים ישראלים ונהרגו 26 חיילים ישראלים בחודש זה. שיאם של הפיגועים היה הפיגוע ההתאבדות במלון פארק בנתניה, בעיצומו של ליל הסדר (ב־27 במרץ 2002), ובו נרצחו 30 חוגגים. הפיגוע באלון מורה היה במוצאי יום טוב ראשון של פסח, יממה אחרי הפיגוע במלון פארק. באותו ערב הוחלט על יציאה למבצע חומת מגן. בליל 28 במרץ, חדר המחבל אחמד עבדל ג'וואד ממחנה הפליטים עסכר בשכם, אל היישוב אלון מורה הסמוך. המחבל עבר את הגדר המקיפה את אלון מורה (שלא הייתה אלקטרונית), והצליח לחדור לבית משפחת גביש בשכונה א' ביישוב. סמוך לשעה 20:30 בערב הוא נכנס לקומה הראשונה בבית, ופתח בירי. ארבעה מבני המשפחה נהרגו מאש המחבל: בני הזוג רחל ודוד גביש; בנם אברהם, קצין סיירת מטכ"ל, בן 25; ויצחק קנר, אביה של רחל. אחיו של אברהם הביא לו את רובהו האישי, אך אברהם לא הצליח לבצע ירי לעבר המחבל. שלושה בני משפחה נוספים ששהו בבית הצליחו להסתתר מפני המחבל בקומה השנייה, והזעיקו את כיתת הכוננות של היישוב. במקום החלו חילופי אש בין כיתת הכוננות לבין המחבל, שהתבצר בקומה הראשונה, כאשר במקביל חולצו בני המשפחה בסולמות מהקומה השנייה. חיילי צה"ל, כוח מיוחד של מג"ב וכיתת כוננות כיתרו את הבית והסתערו עליו. במשך מספר שעות סרקו הכוחות בזהירות מרבית את הבית ורק כחמש שעות לאחר תחילת האירוע פרצו לחדר בו שהה המחבל ומצאו את גופתו. לא ברור באיזה שלב של האירוע נהרג. בהוראת צה"ל נותרו תושבי אלון מורה בבתיהם מתחילת האירוע ועד סופו. מותם של האם, אביה ובנה נקבעו במקום. דוד גביש הועבר במצב אנוש לבית החולים תל השומר, שם נפטר על שולחן הניתוחים. גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, קיבלה אחריות על הפיגוע. במרץ 2016, כ-14 שנה אחרי הפיגוע, ניסתה מחבלת פלסטינית חמושה בסכין לחדור לבית אחד מבני משפחת גביש בקדומים, אך היא נתפסה מיד. ורד כהן ברזילי ומוטי גל‏, מחבל הרג 4 מבני משפחת גביש בביתם, באתר וואלה, 29 במרץ 2002 על פי הספר "כיפה סרוגה - נשק בהצלב" / אילן כפיר ודני דור יפעת עמיאל, ראיון עם אביגדור גביש, "20 שנה לרצח משפחת גביש: הבן שניצל מהפיגוע מוציא אלבום פיוטים", כאן 11, 9 באפריל 2022 בני טוקר, 14 שנים אחרי הטבח: נס בבית משפחת גביש, באתר ערוץ 7, 9 במרץ 2016 אלישע בן קימון, 14 שנה אחרי: מחבלת ליד בית האיש ששכל בפיגוע 4 מקרוביו, באתר ynet, 9 במרץ 2016
שכר ממוצע

שכר ממוצע הוא נתון סטטיסטי, המשמש כאחד האומדנים לרמת השכר במשק. זהו השכר שמשתכרת האוכלוסייה העובדת בכלכלה של מדינה, והוא מהווה בסיס לתשלומים שונים הצמודים אליו. השכר הממוצע מחושב על ידי חישוב סכום כל התשלומים למשרות שכיר (כלומר, ללא המובטלים), וחילוק סכום זה במספר האנשים העובדים. חישוב השכר הממוצע במשק שונה מחישוב "תוצר מקומי גולמי (תמ"ג) לנפש", המחושב על ידי חילוק סכום התוצר המקומי הגולמי של כל אוכלוסיית מדינה, כולל המובטלים ואלו שאינם חלק מכוח העבודה (אנשים שפרשו לגמלאות, ילדים, תלמידים וכדומה). השכר הממוצע במשק הוא מדד משלים לחישוב השכר החציוני, העדיף עליו לצורך ייצוג רמת השכר המאפיינת את מעמד הביניים, בעיקר בחברות שבהן יש פערי ההכנסות, או ערכי קיצון משמעותיים (ראו גם חריג חשוד טעות). בטבלה להלן השכר השנתי הממוצע במדינות ה-OECD משנת 2012. המידע נתון ביחידות דולר של שנת 2020. השכר הממוצע בישראל שכר ממוצע שנתי ב-OECD שכר ממוצע שנתי ב-OECD ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2003/2004 ביורוליג

עונת 2003/2004 ביורוליג הייתה העונה ה-47 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והרביעית שאורגנה על ידי חברת יורוליג בסקטבול. המשחק הראשון התקיים ב-6 בנובמבר 2003 ותחרות הסתיימה ב-1 במאי 2004. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. העונה הסתיימה בזכייתה של מכבי תל אביב, זאת הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה, בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-3 בתים כש-5 הקבוצות הראשונות בכל בית והקבוצה בעלת המאזן הטוב ביותר במקום ה-6 עלו לשלב הטופ 16. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-4 בתים. המנצחת של כל בית העפילה למשחקי הפיינל פור שנערכו בהיכל נוקיה בתל אביב. ערך מורחב – פיינל פור היורוליג 2004 פירוט התוצאות באתר הליגה תיאור מפורט של העונה תקציר משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:57) משחק הגמר המלא, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:38:43)
נרב

נַרֶב (בפולנית: Narew; בבלארוסית: Нараў) הוא נהר במזרח פולין הנשפך ממזרח אל הנהר ויסלה. אליו נשפך הנהר הארוך ממנו הבוג המערבי. קטע הנהר משפך הבוג ועד לוויסלה נקרא גם בשם "בוגו-נרב". מדיה וקבצים בנושא נרב בוויקישיתוף נרב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויד'ר

ויד'ר (באנגלית: Wither; בעברית: קמילה) היה דמות בדיונית של מוטאנט אשר הופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants Vol.2 #3 מספטמבר 2003, והיא נוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה וייר והמאייר קרון גראנט. ויד'ר הוא האלטר אגו של קווין פורד, מוטאנט צעיר בעל היכולת לכלות חומרים אורגניים במגע. הוא נכנס לפאניקה כשכוחותיו התגלו והרג בשוגג את הוריו, והתגורר לבדו במגרש גרוטאות. הוא אותר בידי דניאל מונסטאר והוא למכון אקסבייר, שם פיתח חברות קרובה עם דייוויד אליין, לורי קולינס וסופיה מנטגה. קווין עוזב את מכון אקסבייר אחרי שתקף את דונלד פירס בתגובה למתקפה על המכון, וגילה כי נהנה משימוש בכוחותיו לרעה. הוא שוכנע בידי אמה פרוסט להצטרף ליחידת המוטאנטים החדשים בכינוי "ויד'ר", ובחברותו בצוות פיתח יריבות עם אליקסיר ומערכת יחסים רומנטית עם מרקורי. הוא עזב את המוטאנטים החדשים אחרי שראה כי לא ניסו להגן עליו מידי סוכני ה-FBI המבקשים את מעצרו, והצטרף ליחידת הליונס. עקב אירועי "בית אם" שהובילו לביטול כוחותיהם של רוב המוטאנטים בכדור הארץ, קווין האמין כי נרפא מכוחותיו והושיט יד לגעת במושא אהבתו לורי קולינס. מגעו גורם לידה להרקיב, והוא בורח ממכון אקסבייר כששמע את חברי הצוות מדברים עליו כאיום. הוא גר בעיר המוטאנטים כשכן של סלנה, שהתחפשה לאישה זקנה והסתירה את זהותה האמיתית. אחרי שצפה בה נורית בידי כוחות המשטרה, הרג קווין את השוטרים וקיבל את הצעתה של סלנה לחבור אליה. הוא חי חיי מותרות במימד שיצרה סלנה, אך סירב להשתמש בכוחותיו עקב מותה של לורי. סלנה יצרה אשליות בדמותם של לורי ואליקסיר כדי להניע אותו להשתמש בכוחותיו, והוא נראה כחבר בחוג הפנימי שלה באירועי "נקרושה". קווין נשלח בידי סלנה להשיג פגיון מיסטי מידי האקס-מן, ובקרב המתחולל הרג את אוניקס. במהלך ריב עם הערפד איליי בארד משנה צורה קווין לערפד אלמותי בדומה לאיליי, וחושף כי סלנה השתמשה בכוחותיה כדי להעצימו. איליי נהרג בידי סלנה, שיוצאת לקרב נגד האקס-מן. קווין נכנס לקרב נגד אליקסיר, אותו הוא מאשים שלא הציל את לורי ממותה בידי המטהרים. אליקסיר משתנה מצורת הזהב המרפאת שלו לצורת השחור הממיתה שלו, וכוחותיו הורגים את קווין ומפוררים את גופתו לאפר. שנים לאחר מכן נראה קווין בחיים כחלק מאומת המואנטים על האי קרקואה, לאחר שככל הנראה הוחיה בידי קבוצת "החמישייה" של הופ סאמרס. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המעצר קישון

בית המעצר קישון (ראשי תיבות: בימ"ר קישון), המכונה באופן עממי בית המעצר ג'למה, הוא בית מעצר שעבר לאחריות שירות בתי הסוהר ממשטרת ישראל בשנת 2005. בית המעצר השוכן במחלף שער העמקים (ג'למה) מדרום-מזרח לחיפה, בסמוך לקיבוץ יגור. מבנה בית המעצר נבנה בימי שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנת 1934, ושימש כאחת ממצודות טגארט. בשנת 1951, לאחר קום מדינת ישראל הפכה המצודה לבית מעצר. בשנת 1960, כאשר נלכד והובא לישראל פושע המלחמה הנאצי אדולף אייכמן, מהאחראים הראשיים לביצועה בפועל של תוכנית הפתרון הסופי להשמדת יהודי אירופה במהלך השואה, הוא הוחזק במעצר עד למשפטו בבית המעצר קישון, שכונה לצורך כך "מחנה אייר" ובו פעלה לשכה 06, שחקרה את איכמן. בשנת 1986 הורחב המבנה ונוספו לו שלושה אגפים נוספים, ובשנים 2005–2006 הועבר מידי משטרת ישראל לידי השב"ס. בית המעצר משמש את מחוז חוף של משטרת ישראל ואת יחידותיה הארציות (בכל הנוגע לאסירים הפליליים השוהים בו), וכן את שירות הביטחון הכללי (בכל הנוגע לאסירים הביטחוניים השוהים בו). בבית המעצר ישנם כ-400 מקומות כליאה. השוהים במתקן הם עצורים פלילים וביטחוניים, הממתינים לסיום ההליך בעניינים, וכן אסירים שנגזר דינם והם ממתינים לשיבוץ באחד מבתי הסוהר. במתקן מועסקים כ-227 אנשי סגל בתחומי הביטחון, הטיפול, הרפואה, החינוך והדת. "בית המעצר גליל" או בשמו הקודם "בית מעצר עכו", ממוקם בתחנת משטרת עכו במצודת טגארט מתקופת המנדט הבריטי. בית המעצר נותן מענה לעצורים לימים אשר נחקרים במשטרת עכו, בית המעצר מיועד לכליאת 50 עצורים ואסירים. 15 אנשי סגל בהם אנשי ביטחון ומנהלה משרתים בבית המעצר גליל, והוא כפוף מבחינה ניהולית ופיקודית ל"בית המעצר קישון". מדיה וקבצים בנושא בית המעצר קישון בוויקישיתוף בית המעצר קישון, באתר השב"ס
יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה

יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה (גרמנית: Johann Georg I, Kurfürst von Sachsen; ‏ 5 במרץ 1585 - 8 באוקטובר 1656) היה נסיך בוחר של סקסוניה בין השנים 1611–1656. יוהאן גאורג נולד ב-5 במרץ 1585 בדרזדן, לכריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין ולסופיה מברנדנבורג. בשנת 1591 מת אביו כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ואחיו כריסטיאן השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה במקומו לשלטון. בשנת 1611 מת אחיו כריסטיאן השני, ויוהאן גאורג הראשון עלה לשלטון במקומו. על אף היותו של יוהאן גאורג לותרני, העמיד את שיקוליו הפוליטיים לפני אמונתו הדתית, ועל מנת לעצור את התחזקות בית הוהנצולרן בברנדנבורג ואת יוקרת בית ויטלסבאך בפפאלץ, תמך יוהאן גאורג אף בבית הבסבורג האוסטרי הקתולי. באוגוסט 1619 תמך יוהאן גאורג בבחירתו של פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובכך גרם לכשלונו של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ להיבחר כקיסר. לאחר מכן שמר יוהאן גאורג על נייטרליות, ובכך איפשר לפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לדכא את המרד הבוהמי ללא מפריע. בשנת 1631 פנה גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה אל יוהאן גאורג וניסה לכרות עמו ברית, על מנת שיאפשר לו לחצות את נהר האלבה, אך יוהאן גאורג המשיך לשמור על נייטרליות. בהמשך אותה שנה החל יוהאן ט'סרקלס פון טילי לבזוז את האזור הכפרי של סקסוניה, ובשל כך הצטרף יוהאן גאורג לכוחות הפרוטסטנטים, אך נחל תבוסה בקרב ברייטנפלד. לאחר מכן שלח יוהאן גאורג את צבאו אל תוך בוהמיה, ועד מהרה התקרבו כוחותיו לפראג. אולם עד מהרה נהדפו כוחותיו על ידי אלברכט פון ולנשטיין, ויוהאן גאורג פתח במשא ומתן לשלום, ובשנת 1635 חתם עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על שלום פראג. לאחר מכן לחם יוהאן גאורג נגד השוודים, אולם עד מהרה הובס בקרב ויטשטוק. סקסוניה נבזזה על ידי שני הצדדים במהלך המלחמה, ולבסוף נאלץ יוהאן גאורג בספטמבר 1645 לחתום על הפסקת אש עם השוודים. בשנת 1648 נחתם שלום וסטפאליה, ובו אושרו התנאים שסוכמו בהסכם פראג. ב-8 באוקטובר 1656 מת יוהאן גאורג, ובנו יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1604 התחתן יוהאן גאורג עם זיבילה אליזבת מווירטמברג, בתם של פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג וזיבילה מאנהלט, אשר מתה בשנת 1606 כשילדה את בתה היחידה. בשנת 1607 התחתן יוהאן גאורג עם מגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה, ממנה נולדו לו 10 ילדים: בן (1608) סופיה אלאונורה מסקסוניה (1609–1671) מריה אליזבת מסקסוניה (1610–1684) כריסטיאן אלברכט (1612) יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1613–1680) אוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס (1614–1680) כריסטיאן הראשון, דוכס סקסוניה-מרזבורג (1615–1691) מגדלנה זיבילה מסקסוניה (1617–1668) מוריץ, דוכס סקסוניה-צייץ (1619–1681) היינריך (1622) מדיה וקבצים בנושא יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה בוויקישיתוף יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה באנציקלופדיה בריטניקה יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בנימין רבינוביץ (משכנות הרועים)

האדמור רבי בנימין רבינוביץ (כ' באב תרע"ב (1912) – א' בשבט תשס"ב (2002) היה רב ודיין, ראש ישיבת תולדות אהרן וחבר הבד"ץ של העדה החרדית, מייסד והאדמור של חסידות "משכנות הרועים". נולד בעיר העתיקה בירושלים לאריה מרדכי רבינוביץ, חסיד בויאן, ולבת שבע. אביו היה נכד של האדמו"ר רבי יהושע מפוריסוב, בנו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה. אמו הייתה בתו של הרב בנימין יהודה לייב ברנשטיין, ראש ישיבת חיי עולם, אף היא צאצאית "היהודי הקדוש". למד בתלמוד תורה חיי עולם ובבית המדרש תפארת ישראל של חסידי רוז'ין. בי"ג באלול תרצ"ד נשא את רוחמא ליבא הכהן, נכדתו של הרב עקיבה יוסף שלזינגר. לאחר נישואיו שימש כר"מ בישיבת חיי עולם ולאחר מכן מונה לראש ישיבת תולדות אהרן. בשנת תשל"ו[דרושה הבהרה] מונה לדיין בבד"ץ העדה החרדית. בסוף ימיו הקים את "וועד משמרת סת"ם של העדה החרדית". בשנת תשל"ט[דרושה הבהרה] ייסד את חבורת "משכנות הרועים" לבני ירושלים שמוצאם ממשפחות חסידיות ואינם נמנים עם קהילה מסוימת. לאחר שנים של נדודים קבע את משכן הקהילה בבית המדרש "קהל יראים – חסידים" ברחוב מאה שערים. נפטר בראש חודש שבט תשס"ב ונטמן בהר המנוחות. היה פעיל בהפגנות נגד חילול שבת, ניתוחי מתים וכדומה. בעקבות ההפגנות נגד 'מועדון המריבה' של ההסתדרות במאה שערים שהה עשרה ימים במעצר עם עמרם בלוי ואחרים. באחת ההפגנות על חילולי השבת ספג מכת אלה בראשו שממנה סבל כאבים כמה שנים[דרוש מקור]. היה נוהג לומר: ” מחאה עוצרת גזירות רעות, מחאה מסירה חרון אף, מחאה מסירה את הקיטרוג מעלינו כאילו מסכימים לחילול שמו יתברך המחאות אינם מיועדים כדי לפעול ולנצח, עלינו לעשות את המוטל עלינו והמצוה המוטלת עלינו היא חובת המחאה”[דרוש מקור],התנגד לפאה נכרית. אמרי בנימין פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לא מצוינות בנותיו. אחיו הוא רבי אפרים פישל רבינוביץ ראש ישיבת רוז'ין. ילדיו הם: רבי חיים רבינוביץ ממלא את מקומו באדמו"רות משכנות הרועים. רבי עקיבא – האדמו"ר מפוריסוב. רבי יהושע אשר – משפיע במשכנות הרועים. רבי מאיר שלום – האדמו"ר מקאלשין. חתנו רבי אלימלך כהנא – האדמו"ר מספינקא בבני ברק. חתנו רבי יהודה ניישלאס גאב"ד סערדעהלי – ודומ"ץ בעדה החרדית חתנו רבי צבי דירנפלד - ראש כולל נחלת בנימין עבודת בנימין ב' חלקים תולדותיו בספר רבותינו שבירושלים הוצאת שלהבת ירושלים אוגוסט 2003 ה'תשס"ג.
קנוניה

קנוניה או קונספירציה היא מזימה, לעיתים לא-חוקית אך תמיד חשאית, הנרקמת בין מספר אנשים או קבוצות. הקנוניה מתוכננת על מנת להרע לאדם כלשהו, להורידו ממעמדו, לגרום לו נזק כלכלי, לפגוע בו או אף להתנקש בחייו. המונח קונספירציה מתייחס לפעמים למזימה חשאית הנרקמת נגד אנשים רבים. מקור המילה "קנוניה" הוא במשנה, (שבאה מיוונית κοινωνία קוינוניה, שותפות). ”וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר, הערב לאישה בכתובתה, והיה בעלה מגרשה, ידירנה הנאה, שמא יעשו קנוניה על נכסיו של זה, ויחזיר את אשתו”. הסבר המקרה: אדם קיבל על עצמו להיות ערב לתשלום דמי כתובה לאשה, אם בזמן גירושיה לא יהיו כספים בידי הבעל כדי לשלם בעצמו. קביעת המשנה: הערב לא ישלם את דמי הכתובה, טרם שהבעל יידור נדר, שמכאן ולהבא, אין האישה יכולה ליהנות ממנו, כלומר: אם יינשאו שנית, האישה לא תוכל ליהנות (להפיק תועלת) מכספי הכתובה. קביעה זו של המשנה באה כדי למנוע מהבעל והאישה לעשות קנוניה כנגד הערב, בכך שיביימו את גירושיהם, יקבלו מהערב את כספי הכתובה על פי התחייבותו בכתב הערבות ואז יתחתנו שוב לאחר שכבר נהנו מכספי הערב. המונח החליפי, קונספירציה, מקורו בלטינית ומשמעו שאיפה (אספירציה) משותפת. מגילת אסתר מספרת לנו על בגתן ותרש שני שומרי הסף של אחשוורוש מלך פרס אשר זממו לרצוח את המלך. קנוניה זאת סוכלה על ידי מרדכי היהודי ששמע את הדברים ומסרם לבת דודתו אסתר המלכה, זאת דיווחה על כך למלך בשמו של מרדכי, וכעונש על תכנון הקנוניה הוצאו בגתן ותרש להורג בתלייה. בחלקה השני של סורת אל-עלק, מובא סיפור המייחס לאחד ממנהיגי מכה, שעיין את מוחמד ואת המוסלמים, מזימה לפגוע במוחמד, המכונה "עבד", בזמן שהוא מתפלל. על פי המסופר אללה הוא שסיכל את הקנוניה, באמצעות "מלאכי החבלה". ערך מורחב – תאוריית קשר תאוריית קשר או תאוריית קונספירציה, היא תאוריה המסבירה מצב או אירוע באופן מהפכני כמבוססת על קנוניה באופן הנראה כסותר את הממצאים הגלויים לעין, על-בסיס ההנחה שגורמים רבי-כוח מסתירים את האמת ומונעים את חשיפתה לציבור. קנוניה (הגבלים עסקיים) מדיה וקבצים בנושא קנוניה בוויקישיתוף משנה, מסכת בבא בתרא, פרק י', משנה ז'
פסל אלינור ריגבי

פסל אלינור ריגבי הוא פסל הניצב ברחוב סטנלי שבעיר ליברפול שבאנגליה. הפסל עוצב ונוצר על ידי הזמר והפסל טומי סטיל והוא מבוסס על הדמות המתוארת בשירה של להקת הביטלס, אלינור ריגבי, שנכתב על ידי לנון-מקרטני. בשנת 1981, כאשר קיים טומי סטיל הופעה בליברפול, הוא הציע למועצת העיר ליברפול ליצור פסל כהוקרה ללהקת הביטלס. הסכום שאותו דרש עבור הפסל היה 3 פני, כרמז לשם המופע שלו "Half a Sixpence". המועצה קיבלה את ההצעה, מתוך כוונה שהפסל ימשוך אליו תיירים, והקצתה 4,000 ליש"ט למימון העלות. עבודת הפיסול ארכה תשעה חודשים וב-3 בדצמבר 1982 הוסר הלוט מעל הפסל על ידי סטיל. הפסל כולל דמות עשויה ארד הישובה על ספסל מאבן. גובהו של הפסל הוא 128 ס"מ, רוחבו 120 ס"מ ועומקו 96 ס"מ. הפסל מתאר אישה היושבת עם תיק יד על ברכיה, שקית קניות מפלסטיק מימינה ועותק של העיתון "ליברפול אקו" (Liverpool Echo) משמאלה. משקית הקניות מבצבץ בקבוק חלב ועל גבי העיתון ציפור דרור ופיסת לחם. האישה מביטה על הציפור. על גבי הקיר שמאחורי הדמות קבועה טבלה ועליה הכיתוב: אלינור ריגבי מוקדש ל"כל האנשים הבודדים..." פסל זה נוצר ונתרם לעיר ליברפול על ידי טומי סטיל כהוקרה ללהקת הביטלס. עבודת היציקה מומנה על ידי העיתון ליברפול אקו. דצמבר 1982 מדיה וקבצים בנושא פסל אלינור ריגבי בוויקישיתוף The Eleanor Rigby Statue. - Rockmine
יוסף אבוחצירא

הרב יוסף אבוחצירא (לפני ה'תר"ף, 1920 - כ"ו בתמוז ה'תשס"א, 17 ביולי 2001) היה רב ודיין בעיר פאס שבמרוקו, ורבה הראשי הספרדי של העיר יבנה בישראל. נולד במרוקו לרב מכלוף אבוחצירא, רבה של העיר מרקש. אביו עלה לארץ ישראל והיה רב בשכונת רחביה בירושלים. הוא נשאר במרוקו, התמנה כרב ודיין באוג'דה, ואחר כך בפאס. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 עלה גם הוא לישראל, והחליף ברבנות העיירה (ולימים העיר) יבנה את הרב אברהם אבוחצירא, שעבר אז לכהן כרבה של רמלה בשל מותו של אביו. בשנת ה'תשל"ח (1978) הוכר כדיין בידי הרבנות הראשית. הקים ביבנה בית מדרש וישיבה בשם "תפארת יעקב" ועמד בראשם. לצד הישיבה התקיים כולל אברכים בראשות בנו, והוא שימש כנשיא הכולל. כיהן כרבה של יבנה עד לפרישתו לגמלאות. בנו הרב דוד אבוחצירא מונה בחייו לכהן תחתיו ברבנות העיר. לפי רפאל הלפרין, אנציקלופדיה לבית ישראל החדשה (2010) בערכו (כרך א עמוד 23), היה רבה הראשי של פאס. הסמכה לדיינות, באתר ארכיון המדינה, עמ' 21
קלייר הולדן רוטמן

קלייר הולדן רוטמן (באנגלית: Claire Holden Rothman;‏ נולדה ב-1958) היא סופרת קנדית, מחברת רומנים, סיפורים קצרים, ומתרגמת. היא פרסמה שני רומנים ושני קובצי סיפורים קצרים. ספרה "אוקטובר שלי" תורגם לעברית על ידי ניצן לפידות ויצא לאור בישראל בספטמבר 2016. הספר עוסק בסיפורה של משפחה מודרנית ששדה הקרב של התרבויות, השפות וההיסטוריה מאיים לפרק אותה ובהשלכות של המילים שלא נאמרו.  הרומן הראשון שלה, מומחה הלב היה מועמד לפרס גילר בשנת 2009, והרומן השני שלה, אוקטובר שלי היה מועמד לקבלת פרס זה בשנת 2014. בנוסף היה הספר אוקטובר שלי בין המועמדים הסופיים לקבלת פרס המושל הכללי לסיפורת בשפה האנגלית בתחרות פרסי המושל הכללי בשנת 2014. בשנת 1994 היא זכתה בפרס ג'ון גלאסקו לתרגום על השפעתו של הספר, תרגום של הולדן רוטמן שפורסם בשנת 1993 לספרו של פיליפ-איגנס פרנסואה אוברט דה גאספה משנת 1837. היא מתגוררת בווסטמאונט, קוויבק, עם השחקן והסופר ארתור הולדן. ימי הסלט (Salad Days, 1990, סיפורים קצרים) צבעונים שחורים (1999, Black Tulips, סיפורים קצרים) מומחה הלב (2009, The Heart Specialist, רומן) אוקטובר שלי (2014, רומן) תורגם לעברית בשנת 2016 על ידי ניצן לפידות, ראה אור בהוצאת תמיר//סנדיק מדיה וקבצים בנושא קלייר הולדן רוטמן בוויקישיתוף קלייר הולדן רוטמן "The revolution comes home". אוקטובר שלי / הולדן רוטמן קלייר, באתר https://www.tamirsendik.co.il "Margaret Atwood, Anne Michaels make Scotiabank Giller Prize long list". "Giller Prize money doubles to $140,000". "The Governor General's Literary Awards 2014: The finalists". "Author series offers a mixed bag for book lovers". "The revolution comes home". ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קלייר הולדן רוטמן".
יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה

יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה (גרמנית: Johann Georg II, Kurfürst von Sachsen; ‏ 31 במאי 1613 - 22 באוגוסט 1680) היה נסיך בוחר של סקסוניה בין השנים 1656–1680. יוהאן גאורג נולד ב-31 במאי 1613 בדרזדן, ליוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין ולמגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה. בשנת 1656 מת אביו יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ויוהאן גאורג עלה במקומו לשלטון. בשנת 1652 ציווה יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה שבניו הצעירים גם יירשו חלק מנחולותיו. לאחר מותו של יוהאן גאורג בשנת 1656, הסכימו בניו ב-22 באפריל 1657 על אופן החלוקה; בנו הבכור יוהאן גאורג קיבל את נסיכות הבוחר מסקסוניה, בנו אוגוסט קיבל את דוכסות סקסוניה-וייסנפלס, בנו כריסטיאן קיבל את דוכסות סקסוניה-מרזבורג, ובנו הצעיר מוריץ קיבל את אזור בישופות נוימבורג לשעבר, שהפך לדוכסות סקסוניה-צייץ. בשנת 1664 הגיע יוהאן גאורג להסכם עם לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ואף קיבל ממנו תמיכה כספית נכבדת, אך בעקבות התנגדות אנטי-צרפתית חזקה בנסיכות, כרת יוהאן גאורג גם ברית עם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. יוהאן גאורג שחיבב מאוד מוזיקה ואמנות, הפך את דרזדן למרכז המוזיקה של גרמניה, ואף בנה בה את בית האופרה Opernhaus am Taschenberg. אולם בעקבות ההוצאות הרבות שהוציא על אמנות, נאלץ יוהאן גאורג לבקש תמיכה מצרפת כדי להימנע מפשיטת רגל לאומית. על מנת לשקם את המדינה מתוצאות מלחמת שלושים השנים, פיתח יוהאן גאורג את תעשיות הטקסקטיל, הפחם והזכוכית, ואף חידש את יריד לייפציג, על מנת להזרים כספים למדינה. ב-22 באוגוסט 1680 מת יוהאן גאורג בפרייברג, ובנו יוהאן גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1638 התחתן יוהאן גאורג עם מגדלנה זיבילה מברנדנבורג-ביירוית, בתם של כריסטיאן, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית ומריה מפרוסיה, מרקיזת ברנדנבורג-ביירוית, ממנה נולדו לו 3 ילדים: זיבילה מריה (1642–1643) ארדמוטה סופיה (1644–1670) יוהאן גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1647–1691) מדיה וקבצים בנושא יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה בוויקישיתוף יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה באנציקלופדיה בריטניקה יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוהאן גאורג השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)