laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משחק האולסטאר של ה-MLS

משחק ה-ALL STAR ב-MLS הוא משחק כדורגל המתקיים כל שנה במסגרת ליגת ה-MLS. הרעיון למשחק נוצר ממשחקי אולסטאר אחרים בליגות ה-NBA,‏ ה-NFL וה-MLB, הגם שמבנהו קשיח פחות. בשישה מתוך תשעת משחקי האולסטאר, המשחק נערך בין קבוצת המזרח לקבוצת המערב. פעמיים, בשנים בהן נערכים משחקי גביע העולם בכדורגל, נערך המשחק במסגרת בינלאומית; ב-1998, נבחרת השחקנים האמריקאים של ה-MLS שיחקה נגד נבחרת הזרים של הליגה. ב-2002, נבחרת ארצות הברית בכדורגל שיחקה נגד כוכבי ה-MLS. ב-2003, שיחקה נבחרת כוכבי ה-MLS נגד הקבוצה המקסיקנית "צ'יבאס" דה גוודלחרה בלוס אנג'לס, במה שהיה, כנראה, אחד המשחקים התחרותיים ביותר בתולדות הליגה. ב-2004, תוכנן מפגש בין כוכבי הליגה לבין ריאל מדריד, אך בוטל לאחר שריאל כשלה בניסיונה להעפיל האוטומטית לשלב הבתים, והמשחק נערך בפורמט הרגיל של המערב נגד המזרח. ב-2005, שיחקו כוכבי הליגה נגד פולהאם מהפרמייר ליג באצטדיון קולומבוס קרו באוהיו, במשחק שנערך לכבוד חלוץ קולומבוס קרו לשעבר, ושל פולהאם כיום, בריאן מקברייד. בשנת 2008, נערך משחק האולסטאר בעיר טורונטו שבקנדה, לכבוד קבוצת ה-MLS החדשה, טורונטו. בשנת 2023 נערך משחק האולסטר בעיר וושינטון, בו ארסנל מהפרמייר ליג ניצחה 5-0. תיקו אברטון ניצחה 4–3 בפנדלים ריאל מדריד ניצחה 4–2 בפנדלים יובנטוס ניצחה 5–3 בפנדלים כוכבי הליגה ניצחו 3–2 בפנדלים 1996 – קרלוס ולדרמה 1997 – קרלוס ולדרמה 1998 – בריאן מקברייד 1999 – פרקי 2000 – מאמאדו דיאלו 2001 – לנדון דונובן 2002 – מרקו אצ'ווארי 2003 – קרלוס רואיז 2004 – אמדו גווארה 2005 – טיילור טוולמן 2006 – דווין דה רוזריו 2007 – חואן פאבלו אנגל 2008 – קוואוטמוק בלנקו 2009 – טים הווארד 2010 – פדריקו מקאדה 2011 – פארק ג'י-סונג 2012 – כריס פונטיוס 2013 – אלסנדרו פלורנצי 2014 – לנדון דונובן 2015 – קאקה 2016 – צ'ובה אקפום 2017 – בורחה מיוראל 2018 – ג'וסף מרטינס 2019 – מרקוס יורנטה מדיה וקבצים בנושא משחק האולסטאר של ה-MLS בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משחק האולסטאר של ה-MLS (באנגלית)
פונט דה פייר

פונט דה פייר (בצרפתית: Pont de pierre; מילולית: "גשר האבן") הוא גשר בעיר בורדו שבצרפת, החוצה את נהר הגארון. הגשר תוכנן בתקופת הקיסרות הראשונה, בהוראתו של נפוליאון בונפרטה, אך הקמתו החלה רק בתקופת הרסטורציה, בשנת 1819. הבנייה לוותה בקשיים, בשל הזרימה העזה בנהר, והבנאים נעזרו בפעמון צלילה כדי לבצע עבודות לייצוב העמודים בקרקעית הנהר. ב-1822 נחנך הגשר, ועד הקמתו של גשר סן-ז'אן ב-1965, היה הגשר היחיד בעיר שחצה את הנהר. מאז 2003 עובר על הגשר קו A של הרכבת הקלה של בורדו. הגשר כולל 17 קשתות, כמספר האותיות בשמו של נפוליאון (Napoléon Bonaparte). מדיה וקבצים בנושא פונט דה פייר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משגל

האם התכוונתם ל... יחסי מין משגל נסוג – שיטה למניעת הריון ביחסי מין משגל (ספר) – ספר תאוריה פמיניסטית מאת אנדריאה דבורקין
אפאצ'י (ראפר)

אנתוני פיקס (באנגלית: Anthony Peaks;‏ 26 בדצמבר 1964 - 22 בינואר 2010), ידוע גם בשם הבמה אפאצ'י (Apache), היה ראפר אמריקאי. בסוף שנות ה-80 אפאצ'י הצטרף ללהקת ההיפ הופ, Flavor Unit. הוא התארח בשירים של הראפרים טופאק שאקור, פאט ג'ו וNaughty By Nature. אפאצ'י חתם בלייבל טומי בוי רקורדס והוציא לאור ב-1992 את אלבומו הראשון, Apache Ain't Shit, שהגיע למקום 66 במצעד בילבורד 200 ולמקום ה15 במצעד מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. הסינגל "Gangsta Bitch" מהאלבום הגיע למקום ה67 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה11 במצעד Hot Rap Singles. אפאצ'י הוציא לאור גם את הסינגל "Do Fa Self" ב-1993. ב-22 בינואר 2010 אפאצ'י נפטר מסיבות שלא פורסמו [1]. 1992: "Gangsta Bitch" 1993: "Do Fa Self" אפאצ'י, באתר AllMusic (באנגלית) אפאצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית) אפאצ'י, באתר Discogs (באנגלית) אפאצ'י, באתר Songkick (באנגלית) אפאצ'י, באתר בילבורד (באנגלית)
קובי כהן

יעקב (קובי) כהן (נולד ב-1960) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כמפקד מחוז ש"י. כהן שירת במשטרה כסייר במרחב ירקון, כמפקד תחנת באר שבע, כיהן כראש מחלקת מבצעים באגף המבצעים בתקופת יישום תוכנית ההתנתקות, בתחילת 2007 מונה למפקד מרחב שומרון. ביולי 2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב שרון, בספטמבר 2009 מונה לסגן מפקד מחוז הדרום, בעקבות מינויו של יוחנן דנינו למפכ"ל שימש כמפקד בפועל של המחוז למשך מספר חודשים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד מחוז ש"י, לאחר מינויו של עמוס יעקב למפקד משמר הגבול כיהן כמפקד המחוז בפועל ובמאי 2013 קודם לדרגת ניצב וקיבל מינוי קבע כמפקד המחוז. בינואר 2015 נחקר במח"ש במהלך פרשת הניצבים, בחשד לקשר פסול עם פקודה שלו וקבלת החלטות בעניינה תוך ניגוד עניינים. בעקבות זאת הודיע על פרישתו מתפקידו ותיק החקירה שלו נסגר. קובי כהן באתר משטרת ישראל (ארכיון) רועי ינובסקי, הניצב שחשוד בקשר פסול עם פקודה: מפקד מחוז ש"י, באתר ynet, 24 בינואר 2015 משה נוסבאום, ‏הניצב פרש מהמשטרה - התיק נגדו נסגר, באתר ‏מאקו‏, 30 במרץ 2015
דרור פרידמן

דרור פרידמן הוא קצין מילואים בדרגת תת-אלוף בצה"ל. כיהן כסגן-מפקד מפקדת העומק, כמפקד שייטת 13, כראש מספן המטה של חיל הים, כראש מספן הים, כמפקד בסיס אשדוד וכמפל"ג לוחמים שייטת 13. פרידמן נולד וגדל בקיבוץ בארות יצחק. ב-1988 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וקצין בשייטת 13. הוא עבר קורס חובלים ופיקד על ספינת טילים. בשנת 2000 מונה למפקד פלגת הלוחמים בשייטת 13, אותה הוביל בלחימה במהלך האינתיפאדה השנייה, בין היתר במבצע תיבת נוח (הפשיטה על אוניית הנשק קארין איי) ובמבצע זמן תגובה. במבצע חומת מגן השתתפו כוחות הפלגה בפיקודו בקרב בג'נין. בפברואר 2007 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד שייטת 13. בתקופת פיקודו השתלטה השייטת, במבצע ארבעת המינים, על אוניית הנשק "פרנקופ" (Francop), שהובילה נשק, תחמושת ואמצעי לחימה מאיראן לארגון חזבאללה. במהלך מבצע עופרת יצוקה פנה למפקד פיקוד הדרום וביקש לשלב את לוחמי השייטת בלחימה, מה שהביא להשתתפות היחידה במספר מבצעים ברצועת עזה. עם סיום כהונתו באפריל 2010 זכתה השייטת בשני ציונים לשבח מטעם הרמטכ"ל על רצף מבצעים מורכבים באזור ובמחוצה לו. לאחר לימודים במכללה לביטחון לאומי מונה פרידמן ב-2011 למפקד בסיס אשדוד ושימש בתפקיד עד 2014. במסגרת תפקידו כמפקד הבסיס נרשמה לו הערה פיקודית ביולי 2012, לאחר תאונת דרכים שבה נהרגו שניים מקציני הבסיס. בשנת 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מספן הים. הוא שימש בתפקיד עד שנת 2016. ביוני 2016 מונה לראש מספן המטה. פרידמן נשוי לאיילת, אלמנתו של סא"ל יוסי קורקין, מפקד פלגת הלוחמים של השייטת, שנהרג באסון השייטת. הוא אב לשתי בנות ובן חורג מנישואיה הראשונים של אשתו. מדיה וקבצים בנושא דרור פרידמן בוויקישיתוף אמיר בוחבוט‏, קצין איסוף: המבחן המדאיג של חיל הים בעזה, באתר וואלה, 18 בינואר 2013 אמיר אורן, פרשת המרמרה תגרום להגברת הפיקוח החיצוני על צה"ל ועל השב"כ, באתר הארץ, 10 בינואר 2014 יובל אזולאי, בכיר בצה"ל: "ב'צוק איתן' היו ניסיונות לפגוע במתקני הגז", באתר nrg‏, 19 בינואר 2015 אמיר אורן, פרשת המרמרה תגרום להגברת הפיקוח החיצוני על צה"ל ועל השב"כ, באתר הארץ, 10 בינואר 2014. עמרי אסנהיים, ‏הרגתם לנו? אנחנו נהרוג לכם, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2021. יואב לימור, עלילות הקומנדו הימי בסמטאות ג'נין, באתר ישראל היום, 30 במרץ 2012 יהושע בריינר‏, גם לוחמי שייטת 13 פועלים במבצע בעזה, באתר וואלה, 14 בינואר 2009 צל"ש הרמטכ"ל יינתן לסיירת מטכ"ל, באתר ערוץ 7, 14 באפריל 2010 פרס ללוחמי שייטת 13: "שמח שראשי הטרור מכירים את יכולותיכם יותר מאזרחי ישראל", באתר nana10‏, 16 בפברואר 2010 יואב זיתון, קציני חיל הים נהרגו בכביש: הערה למפקד הבסיס, באתר ynet, 29 ביולי 2012 יוחאי עופר, הרמטכ"ל אישר: סבב מינויים בצמרת צה"ל, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2013
מעמול

מַעֲמוּל (בערבית : معمول, שפירושו "עשוי") הן עוגיות מבצק פריך הממולאות בתמרים, אגוזים, פיסטוקים, שקדים או תאנים. הן פופולריות בעיקר במטבח הלבנטיני, במדינות המפרץ ובצפון אפריקה. הן עשויות להיות בצורת כדורים או כיפות שטוחות. חלקן מעוטרות ביד או באמצעות תבניות עץ או סיליקון שבעזרתן לוחצים את בצק המעמול וכך נוצרת דוגמה מחורצת. לעיתים במקום כדורים מרדדים את בצק המעמול לעלה דק, מורחים מילוי ומגלגלים לרולדה, מסמנים חריצים וחותכים את המעמול ליחידות בודדות לאחר אפייתו. על אף שנוהגים להכינן בכל ימות השנה, הן משמשות בעיקר בחגים דתיים. מוסלמים נוהגים לאכול אותן בלילה במהלך חודש הרמדאן וגם בחגים הגדולים עיד אל פיטר וחג הקורבן, נוצרים דוברי ערבית אוכלים אותן בימים לפני התענית, בחג הפסחא ובחג ההתגלות כשהן ספוגות בשמן, ובקהילות יהודיות הן נאכלות בחג הפורים כשהן ממולאות בתמרים ואגוזים, וכן בראש השנה ובחנוכה. הגרסה היהודית נבדלת מהגרסאות האחרות בכך שהבצק עשוי רק מקמח לבן ואין בו סולת. קיימות גרסאות בהן הכדורים מגולגלים לעוגיות מוארכות, ובחלק מהמתכונים נוהגים להוסיף לבצק מי ורדים או מי זהר. Sarah Melamed, Ma’amouls-A Cross Cultural Cookie, September 23, 2010 Maamoul: A sweet celebration for Christians and Muslims - מאתר ה-BBC
בייבי איינשטיין

בייבי איינשטיין היא סדרת מוצרי מולטימדיה לימודית לתינוקות, הנמכרת היטב ברחבי העולם. רוב הסדרה נועדה לחשוף תינוקות למוזיקה קלאסית והצילומים בתקליטורים מתמקדים בעיקר בצעצועים לפעוטות. התקליטורים דובבו לשפות שונות ורבות. אחד התקליטורים מלמד שפות ואחרים, שלא מתמקדים במוזיקה קלאסית, מתמקדים בטבע או באמנות. בנוסף, קלטות אלו מתאפיינות בשימוש נרחב בבובות כפפה, שרובן יוצרו על ידי חברת Legends & Lore. יוצרי הסדרה, ג'ולי קלארק ובעלה ביל קלארק, החלו את דרכם כחברה פרטית ב-1996. החברה נמכרה בהמשך לאולפני וולט דיסני. בראשית דרכה פורמט הסדרה היה קלטות VHS. יוצרי הסדרה הבטיחו כי השימוש במוצרים אלו יקדם את התפתחות התינוקות ויאפשר שיפור במנת המשכל. בשנת 2009, אולפני וולט דיסני הציעו החזר כספי בסך 16$ להורים שרכשו את מוצרי 'בייבי איינשטיין', מכיוון שלא הוכח כי שימוש בערכות אלה שיפר את היכולת הקוגניטיבית של תינוקות שנחשפו אליהן. במקביל מחקרים שונים מצאו קשר בין חשיפה ממושכת לטלוויזיה בגיל צעיר והתפתחות הפרעת קשב ברמות משתנות. בישראל, מוצרי בייבי איינשטיין משווקים על ידי חברת "בייבי סמארט" היושבת בניר צבי. בערכה בנוסף לדי.וי.די של 26 תקליטורים, כוללת הסדרה דיסקי שמע, ספרים ובובות כפפה. בייבי איינשטיין DVD: פעוטון השפות (בייבי וובסטר) - מלמדת שפות בייבי מוצארט - הושק ב-1998 וזכה להצלחה כבירה בייבי באך - הושק ב-1998 בייבי שייקספיר - הושק ב-2000 בייבי ואן גוך - הושק ב-2000, מתמקדת בצבעים וביצירות המופת של האמן וינסנט ואן גוך בייבי בטהובן בייבי סנטה ביבי דוליטל - חיות הבית והסביבה בייבי דוליטל - חיות הבר בייבי נפטון - מתמקד בעולמן של חיות המים בייבי ניוטון - מתמקד בעולמן של הצורות בייבי גלילאו - מתמקד בעולמם של השמיים בייבי מאקדונלד - חיות החווה פעוטון המספרים - מלמדת לספור מ-1 עד 5 בייבי נוח - מתמקד בעולמן של בעלי החיים בטבע בייבי דה וינצ׳י - מתמקד בעולמם של אברי גוף האדם בייבי מונה - מתמקד בעונות השנה בייבי בית בדרכים בייבי מוזיקה בייבי מקומות בייבי מהלכים בייבי סימנים גילוי צורות בייבי שיר ערש בייבי צלילים אתר האינטרנט הרשמי של בייבי איינשטיין בייבי איינשטיין, ברשת החברתית פייסבוק בייבי איינשטיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בייבי איינשטיין, ברשת החברתית אינסטגרם בייבי איינשטיין, ברשת החברתית LinkedIn בייבי איינשטיין, סרטונים בערוץ היוטיוב בייבי איינשטיין, באתר פינטרסט אתר הבית של החברה דיסני מודה: "בייבי איינשטיין" לא עוזרות לאינטלקט של תינוקות, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2009 רבקה פרייליך, תינוקות שצופים בטלוויזיה חשופים יותר להפרעות ריכוז, באתר ynet, 7 באפריל 2004
מאנה

האם התכוונתם ל... מאנה (דת) (אנ') – מושג בתרבות הפולינזית מאנה (סנסקריט) (אנ') – מושג בתרבות הבודהיסטית מאנה (נהר) – נהר בנורווגיה אישים ששמם מאנה: מאנה (כדורגלן) – כדורגלן ספרדי אדואר מאנה – צייר צרפתי מרדכי צבי מאנה – צייר, סופר ומשורר עברי סאדיו מאנה – כדורגלן סנגלי רוני מאנה – איש עסקים ישראלי מאן מנה
סרט זומבים

סרט זומבים (באנגלית: Zombie film) הוא סרט קולנוע מתת-ז'אנר האימה, אשר מתמקד בדרך כלל באיום על המשך קיומה של האנושות מצד זומבים, הנבדלים מרוחות רפאים, שדים, מומיות או ערפד אמיתיים. בקולנוע, זומבים הם יצורים אשר בדרך כלל מוצגים כגופות הקמות לתחייה או כבני אדם חסרי-דעת, אך בשני המקרים - הם קניבלים אוכלי-אדם. בעוד שסרטי זומבים בדרך כלל משתייכים לז'אנר האימה, חלקם חוצים את הגבול לז'אנרים אחרים, כמו קומדיה, מדע בדיוני, מתח, או רומנטיקה. עם השנים התבססו תתי-ז'אנר מובהקים, כגון "קומדיית-זומבים". "הזומבי הלבן" של ויקטור הלפרין עלה לאקרנים בשנת 1932, ונחשב לעיתים קרובות להיות סרט הזומבים הראשון. עם זאת, יש הטוענים כי סצנות ה"סהרוריות" שבסרט האקספרסיוניסטי הגרמני "הקבינט של ד"ר קליגרי" משנת 1919 הן דוגמה מוקדמת יותר, הכוללת שימוש בדמות במצב הדומה לזה שמוצג על ידי זומבים. סרט הקולנוע "פרנקנשטיין" כולל גופה שהוחייתה מחדש. כל הזומבים אמיתיים לחלוטין. ואני נמצאים בסכנה בכל רגע נתון. מדיה וקבצים בנושא סרט זומבים בוויקישיתוף Roberts, Lee (6 באוגוסט 2012). "White Zombie (1932) Review". www.best-horror-movies.com. אורכב מ-המקור ב-2012-07-30. נבדק ב-5 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Harris, Mark H. (2008). "Zombie Movies 101". About.com. נבדק ב-5 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Haddon, Cole (10 במאי 2007). "Daze of the Dead 75 years of flesh-eating fun". Orlando Weekly. נבדק ב-5 בנובמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Dirks, Tim (11 בדצמבר 2010). "Horror Films". AMC Filmsite. AMC. נבדק ב-5 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
הלן דנמור

הלן דנמור (באנגלית: Helen Dunmore; ‏12 בדצמבר 1952 – 5 ביוני 2017) הייתה סופרת ספרות ילדים, נוער ומבוגרים ומשוררת אנגליה. הלן דנמור נולדה ביורקשייר, בת שנייה בין ארבעה אחים. אביה בא ממשפחה מרובת ילדים והיה הבכור מתוך 12 הילדים. דנמור מזהה עובדה זו כבעלת השפעה רבה על חייה. במשפחות כאלה, היא אומרת, אתה שומע סיפורים רבים ולומד לדעת בשלב מוקדם מאוד שלסיפורים משמעות שונה אצל אנשים שונים, וכל אחד מעצב לעצמו את המסופר לו מנקודות מבט שונה. דנמור סיימה את החוג לאנגלית באוניברסיטת יורק, ועם סיום לימודיה נסעה לפינלנד למשך שנתיים ועסקה שם בהוראת אנגלית. בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה העשרים לימדה שירה וכתיבה יוצרת במסגרת קרן ארוון (Arvon Foundation). כמו כן השתתפה בפעולות החברה לשירה. בנוסף העבירה הלן דנמור סדנאות וקורסים בבתי חולים, בתי סוהר ובתי ספר. כמו כן העבירה קורסים באוניברסיטת בריסטול, אוניברסיטת גלמורגן ובקולג' הפתוח לאמנויות (OCA). כמה מספרי הילדים שלה מופיעים ברשימות קריאת החובה בבתי הספר באנגליה. דנמור התגוררה בבריסטול עם בעלה פרנק, עורך דין במקצועו, ושני ילדיהם, פטריק וטס. הסופרים שמהם הושפעה דנמור הם צ'ארלס דיקנס, שרלוט ברונטה וד. ה. לורנס, שעל חייו בקרונוול במלחמת העולם הראשונה כתבה את הספר Zennor in Darkness. ב-5 ביוני 2017 מתה דנמור בגיל 64. חודשים ספורים לפני מותה סיפרה דנמור כי היא חולה בסרטן. זמן קצר לאחר מותה הוענק לה "פרס קוסטה" עבור ספר שירה (באותה שנה גייל האנימן קיבלה פרס קוסטה עבור ספרה הראשון). הבגידה, תרגמה מאנגלית: ניצה פלד, הוצאת פן-ידיעות אחרונות, 2011, 395 עמ' המצור על לנינגרד, בהוצאת יבנה. תרגמה מאנגלית: דפנה לוי 2017 פרס קוסטה לשירה וספר השנה, עבור ספר השירה "Inside the Wave" 2011 פרס אורוול, עבור הספר "הבגידה" 2011 פרס חבר העמים (Commonwealth Writers Prize) עבור הספר "הבגידה" 2010 מקום ראשון בתחרות השירה הלאומית (אנגליה) עבור השיר "The Malarkey" 2006 פרס Nestlé Smarties בקטגוריית ילדים 9–11 עבור "The Tide Knot" 2002 מועמדות לפרס אורנג' על הספר "המצור על לנינגרד" 2001 מועמדות לפרס COSTA (לשעבר פרס WHITBREAD) עבור הספר "המצור על לנינגרד" 1996 פרס אורנג' עבור הספר "A Spell of Winter" Signal Poetry 1995 עבור השיר "Secrets" 1994 פרס McKitterick Prize עבור הספר "Zennor in Darkness" 1987 פרס Alice Hunt Bartlett עבור השיר "The Sea Skater" אתר האינטרנט הרשמי של הלן דנמור הלן דנמור, ברשת החברתית Goodreads The Betrayal, By Helen Dunmore שירי לב-ארי, ראיון: "הבגידה" של הסופרת הלן דנמור, באתר ynet, 16 ביולי 2011 אתר האינטרנט של הסופרת The Poetry Society: About us Writers
ברנקו איליץ'

ברנקו איליץ' (בסלובנית: Branko Ilič; נולד ב-6 בפברואר 1983) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הבלם. איליץ' גדל במחלקת הנוער של אולימפיה ליובליאנה, וערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בעונת 2002/2003 נגד קופר. באותה עונה זכה עם הקבוצה בגביע. איליץ' שוחרר מאולימפיה ליובליאנה בינואר 2005 בשל בעיות כספיות במועדון, ועזב לדומז'אלה, שם שיחק במשך שנתיים. בינואר 2007 הושאל איליץ' לריאל בטיס והפך לסלובני הראשון שמשחק בליגה הספרדית. ההופעה הרשמית הראשונה שלו הייתה במשחק הדרבי נגד היריבה העירונית סביליה במסגרת רבע גמר גביע המלך הספרדי. ב-4 בינואר 2007 הוא שיחק לראשונה במסגרת הליגה הספרדית נגד אתלטיק בילבאו, ובישל שער בניצחון 1-2. לאחר חצי עונה במועדון, במהלכה שותף ב-13 משחקים, נרכש איליץ' על ידי ריאל בטיס תמורת 1.5 מיליון אירו. בעונת 2007/2008 שותף ב-18 משחקי ליגה, אך בעונת 2008/2009 לא קיבל הרבה הזדמנויות ושיחק רק בשלושה משחקים. ב-6 בספטמבר 2009 הושאל איליץ' למועדון הכדורגל מוסקבה מליגת העל הרוסית. כשחזר לבטיס בינואר 2010, שוחרר איליץ' וחתם מיד בלוקומוטיב מוסקבה. בעונת 2012/2013 שיחק באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, תחת הדרכתו של רוני לוי. ב-6 ביוני 2013 הגיע איליץ' לישראל, יחד עם חברו מאנורתוסיס, הבלם ההולנדי יורגן קולין, וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-18 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 1-4 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-9 בדצמבר כבש בדקה ה-89 את שער הניצחון (1-2) מול מועדון ספורט אשדוד במסגרת המחזור ה-12 של ליגת העל, שהיה לשערו היחיד בהפועל תל אביב. ב-10 ביולי 2014 חתם איליץ' בקבוצת פרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות וכבש ארבעה שערי ליגה ב-27 הופעות. ב-6 ביולי 2015 חתם איליץ' בקבוצת אסטנה מליגת העל הקזחית. ב-6 בינואר 2016 חתם בקבוצת אוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית. בפברואר 2017 חזר לסלובניה וחתם באולימפיה ליובליאנה. ב-15 בינואר 2019 חתם בויילה בולדקלאב הדנית. איליץ' ערך את הבכורה שלו במדי נבחרת סלובניה ב-18 באוגוסט 2004, במשחק ידידות נגד נבחרת סרביה. איליץ' זומן לסגל נבחרתו למונדיאל 2010 בדרום אפריקה, אך לא זכה לשחק במהלך הטורניר. ב-27 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0-6 נגד סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2016. אולימפיה ליובליאנה הגביע הסלובני: 2002/2003 פרטיזן בלגרד אליפות סרביה: 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא ברנקו איליץ' בוויקישיתוף ברנקו איליץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ברנקו איליץ', באתר Transfermarkt ברנקו איליץ', באתר Soccerway ברנקו איליץ', באתר BDFutbol ברנקו איליץ', באתר WorldFootball.net ברנקו איליץ', באתר National Football Teams ברנקו איליץ', באתר FootballDatabase.eu ברנקו איליץ' באתר נבחרת סלובניה שני חברים יצאו לדרך: הכירו את יורחן קולין וברנקו איליץ', באתר וואלה, 15 ביוני 2013 גיא גלבוע, ‏העוגן של רן בן שמעון: הכירו את איליץ' וקולין, באתר ONE‏, 15 ביוני 2013 שירי אלג'ם, ‏יורגן קולין וברנקו איליץ' חתמו לשנתיים בהפועל, באתר ONE‏, 6 ביוני 2013
דגל העיר ניו יורק

דגל העיר ניו יורק (באנגלית: Flag of New York City) הוא דגל הנושא פסים אנכיים של הצבעים כחול, לבן וכתום, ומוטען במרכזו של הפס האמצעי בחותם העירוני של ניו יורק בצבע כחול. מקור צבעי הדגל הוא דגל הנסיך - דגלה של הרפובליקה ההולנדית, אשר היה בשימוש בשנת 1625, שבה הוקמה העיר ניו אמסטרדם (לימים ניו יורק) על האי מנהטן. חותם העיר מכיל את הרכיבים הסמליים הבאים: עיטם לבן-ראש - סמלה של ארצות הברית יליד אמריקאי - מסמל את תושביו המקוריים של האזור ימאי - מסמל את המתיישבים הקולוניאליים של האזור בונה - מסמל את חברת הודו המערבית ההולנדית, החברה הראשונה בניו אמסטרדם. בונה הוא גם בעל החיים הרשמי של מדינת ניו יורק טחנת רוח - מסמלת את ההיסטוריה ההולנדית של העיר ואת התעשייה של טחינת קמח שהתקיימה בה חביות קמח - לסימול תעשיית הקמח 1625 - שנת ייסוד העיר. עיצובו הנוכחי של הדגל נקבע ב-30 בדצמבר 1977. אז הוכנסה בו השנה 1625 (במקום 1664, השנה שבה השתלטה אנגליה על העיר) והוכלל בו הפסוק הלטיני "Sigillum Civitatis Novi Eboraci" ("חותם העיר ניו יורק") (תוספת זו היא אופציונלית, כלומר שניתן להשתמש בדגל גם בלעדיה). לעיתים רחוקות מונף הדגל ללא סמל החותם במרכזו. לראש עיריית ניו יורק דגל משלו, המבוסס על דגל העיר בתוספת קשת של חמישה כוכבים מחומשים כחולים מעל החותם. אלו מסמלים את חמשת רובעי העיר. הדגל מונף דרך קבע על גבי בית העירייה של ניו יורק ועל גבי הבניינים האחרים שלה. הוא מונף לעיתים קרובות גם על גבי מבני ציבור, בפארקים ואף בעסקים פרטיים ובבתי מגורים בעיר. מדיה וקבצים בנושא דגל העיר ניו יורק בוויקישיתוף דגל העיר ניו יורק, באתר עיריית ניו יורק דגל העיר ניו יורק, באתר דגלי העולם (באנגלית)
ממרח ליפטאואר

ליפטאואר (Liptauer) הוא ממרח גבינה שמקורו באזור ליפטאו (Liptov) שבסלובקיה והוא נפוץ בכל רחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר, קרי אוסטריה, הונגריה, פולין וסלובקיה ואומץ גם על ידי המטבח היהודי המרכז אירופי. הממרח נאכל על פרוסת לחם ובאוסטריה הוא מוגש באופן מסורתי יחד עם יין הביכורים Heuriger. הממרח עשוי גבינה לבנה מסוג ברינזה, גבינת צאן הנפוצה בארצות מזרח אירופה. לגבינה בעלת מרקם פירורים נוספת כמות זהה של חמאה. שני המרכיבים העיקריים נבחשים עד יצירת מרקם קרמי. לאחר מכן מוספים זרעוני קימל (כרוויה תרבותית), פפריקה חריפה, פלפל שחור ובצל מגורר. וריאציות נוספות כוללות גם צלף, אנשובי, חרדל ו/או קוביות מלפפון חמוץ. מטבל מדיה וקבצים בנושא ממרח ליפטאואר בוויקישיתוף על ממרח ליפטאואר, באתר לשכת התיירות האוסטרית (באנגלית)
אשור-ניררי החמישי

אשור-ניררי החמישי היה מלך אשור בתקופת האימפריה האשורית החדשה הוא מלך בין השנים 745-755 לפנה"ס. אשור-ניררי היה בנו של המלך אדד-ניררי השלישי, הוא מלך לאחר אחיו אשור-דן השלישי. מעט מאוד ידוע על תקופת מלכותו. שלטונו הוגבל על ידי השפעתם החזקה של נכבדים חשובים ובמיוחד מפקד הצבא האשורי שמשי-אילו. שלטונה של אשור נחלש מאז מותו של אבי סבו שלמנאסר השלישי ותקופת שלטונו המשיכה מגמה זו. על פי הקאנון האפונימי של אשור, המלך אולץ במשך ארבע שנים להישאר בתחומה של אשור למרות שהנוהג האשורי היה שהמלך מוביל אחת לשנה מסע מלחמה. הישארותו בתחומה של המדינה מהווה אינדיקציה לחולשתו כמלך. בשנת שלטונו הרביעית או החמישית הוא יצא למסע מלחמה לנאמרי. בשנת 746 לפנה"ס פרץ כנגדו מרד, ובשנה שלאחר מכן הוא הודח על ידי תגלת-פלאסר השלישי. אין מידע לגבי מקורו של תגלת פלאסר למרות שבכתובת מתקופתו הוא הציג את עצמו כבנו של אדד-ניררי השלישי. A. Kirk Grayson, Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC II (858-754 BC), University of Toronto press, 1996
אדד-ניררי

האם התכוונתם ל... פירוש השם "אדד הוא עוזרי" אדד-ניררי הראשון – היה מלך אשור במאה ה-13 לפנה"ס אדד-ניררי השני – היה מלך אשור בשנים 911 עד 891 לפנה"ס. אדד-ניררי השלישי – היה מלך אשור בין השנים 783–811 לפנה"ס.
מוזיקה גרינלנדית

מוזיקה גרינלנדית היא תערובת של שני מקורות מוזיקליים, אינואיטים ודנים, בתוספת השפעות אמריקניות ובריטיות. חברת התקליטים הגדולה ביותר היא ULO מהעיירה סיסימיוט. החברה נוסדה בידי מאליק הוג וקרסטן זומר. חברת ULO הוציאה לאור הן תקליטי להקות רוק גרינלנדיות כדוגמת "סומה" (Sumé), זמרי פופ כדוגמת רסמוס לייברת ולהקות היפ הופ כדוגמת "נוק פוסה" (Nuuk Posse) כמו גם מוזיקת עממית של האינואיט. מלחינים קלאסיים אירופים מסוימים כללו נושאים גרינלנדיים במוזיקה שלהם, לדוגמה: פול רובסינג אולסן ואדריאן ורנון פיש. ההמנון הלאומי של גרינלנד הוא "Nunarput utoqqarsuanngoravit" שפירושו "ארצנו, שנהייתה כה עתיקה". שיר זה הפך רשמית להמנונה של גרינלנד מ-1916 והולחן בידי יונתן פטרסן למילים של הנריק לונד, שניהם גרינלנדים. מוזיקה מסורתית, ששרדה בצורה הטובה ביותר את המגע עם האירופים במזרח ובצפון מזרח האי, כוללת את ריקוד התוף המקודש והמנוגנת על תוף סגול העשוי ממסגרת עץ שעליה מתוח עור שלפוחית השתן של דוב. ריקודי התוף הם מוזיקת הילידים המקורית היחידה בגרינלנד והם חלק מהתופעה המודרנית של מוזיקה החוזרת לשורשים. לעיתים נוהגים לשיר את ריקוד התוף כדו־קרב בין שני יריבים ושבו זוכה המבצע שגרם לקהל לצחוק יותר. פיסק היא צורה של שירה אישית המספרת על חיי היום-יום. שירים אלה מועברים מדור לדור. שירי עם אינואיטים גרינלנדיים מבוצעים על מנת לספר סיפורים, לשחק במשחקים, לגרות ולהקסים אחרים. עם בואם של הדנים הפכו לפופולריים כלי נגינה חדשים כדוגמת הכינור, האקורדיון וסגנונות מוזיקה שמקורם אירופי, כדוגמת מזמורים נוצריים, בעוד שהמיסיונרים מהכנסייה המוראבית הכניסו לאי לראשונה את הכינורות, כלי נשיפה ממתכת ומסורת של מוזיקה כלית טהורה. סגנון הפולקה האינואיטי הוותיק קרוי "קאלאטוט". בסגנון זה נוצרו שירים פופולריים ופועלים אמנים כדוגמת נגן האקורדיון לואיס אנדראסן. קיים גם סגנון מודרני, "ואיגאט", הדומה למוזיקת קאנטרי. ההתחלה המשמעותית של הרוק הגרינלנדי הייתה ב-1973 כש-ULO הוציאה לאור את תקליטה של להקת סומה: "סומוט". על פי הערכות נרכש התקליט בידי חמישית מאוכלוסיית גרינלנד. גרינלנד כיום מארחת את פסטיבל הרוק "ניפיאה" המתרחש באסיאט, ומופיעים בו מבצעים כדוגמת "צ'ילי פריידי" זמרת הגרון סילביה וואט-קלוטייה וקרינה מולר. בין להקות הרוק המודרניות המפורסמות: "קאלאט", "סיסיסוק", "אנגו" ו"זיקזה". מאז 1984 יש למוזיקת היפ הופ אמריקנית השפעה משמעותית וצוות ההיפ הופ "נוק פוסה" הוא אחת הקבוצות המצליחות ביותר בשנים האחרונות.
המנון קנדה

ההמנון הלאומי של קנדה הקרוי בשם "הו קנדה!" קיים בשני נוסחים שונים - בשפה האנגלית והצרפתית. השיר "הו קנדה" נכתב בצרפתית על ידי קליסקה לוואלה ואדולף בזיל רוטיה, כשיר פטריוטי צרפתי-קנדי עבור "האגודה של סן ז'אן בפטיסט". השיר בוצע לראשונה ב־24 ביוני 1880 ב"יום סן ז'אן בפטיסט", החג הלאומי של קוויבק. הגרסה האנגלית מבוססת על שיר של רוברט סטנלי וויר מ-1908 והיא איננה תרגום של הנוסח הצרפתי. השיר שימש באירועים פנימיים של קנדה, בעוד ההמנון הלאומי של האימפריה הבריטית ששימש בתור ההמנון הלאומי בקנדה. ב־1 ביולי 1980 אומץ "הו קנדה" להמנון הרשמי של קנדה. אחרי קבלת ההמנון החדש, ההמנון הישן הפך להמנון המלכותי, ומשתמשים בו לציון לשבח המושל או ברגע שבני המשפחה המלכותית נמצאים במדינה. הוא מנוגן גם ברוב האירועים הממלכתיים כגון הלוויות ויום זיכרון לחיילים (וטרנים). בחודש יוני 1980, בטרם קיבל ההמנון מעמד רשמי, פנה הקונגרס היהודי-קנדי (CJC) לממשלה בבקשה להשמיט את המילה "צלב" מן הגרסה הצרפתית של ההמנון אך הבקשה לא התקבלה. ב-2018 תיקן הפרלמנט את השורה השלישית של השיר על מנת להופכו לשווה מבחינה מגדרית. דגל קנדה סמל קנדה מדיה וקבצים בנושא המנון קנדה בוויקישיתוף המנון קנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המנון קנדה, באתר Discogs (באנגלית) מידע על היצירה "המנון קנדה" באתר מיוזיק בריינז מידע על הרצועה "המנון קנדה" באתר ספוטיפיי שמיעת ההמנון הקנדי (אורכב 27.08.2010 בארכיון Wayback Machine) ההימנון, מעריב, 6 ביוני 1980 Cjc Asks Removal of Words ‘the Cross’ from Canada’s Unofficial National Anthem, 26.6.1980 באתר JTA בשם השוויון המגדרי: קנדה משנה את ההמנון, הארץ, 1 בפברואר 2018.