laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרלוס פאאס וילארו

קרלוס פאאס וילארו (בספרדית: Carlos Páez Vilaró;‏ 1 בנובמבר 1923 – 24 בפברואר 2014) היה צייר, פסל, מוזיקאי ואדריכל אורוגוואי. וילארו נולד במונטווידאו, אורוגוואי. בהיותו בן 16 עבר להתגורר בבואנוס איירס, שם עבד בתעשיית הדפוס והכיר את טובי הקריקטוריסטים בארגנטינה באותה תקופה. בהשפעתם החל בנסיונותיו הראשונים בציור. עם שובו למולדתו התיישב במדיומונדו, שכונה במונטווידאו שרבים מתושביה שחורים, ופיתח עניין בתרבותם. הוא ייסד להקה מוזיקלית שניגנה בסגנון המוזיקה השחורה של האזור, כאשר את תופי הבונגו והקונגה של הלהקה הוא עיטר בציוריו. בעקבות עניינו בתרבות האפרו-לטינית העתיק וילארו את מגוריו לברזיל, כאשר ציוריו משקפים את אהבתו לתרבות המקום. בברזיל התגלה וילארו על ידי מנהל המוזיאון לאמנות מודרנית של פריס, והוזמן להציג בו מיצירותיו ב-1956. בפריז רכש וילארו חברים רבים מתחומי האמנות השונים, ועם חבריו הקרובים נמנו פבלו פיקאסו ובריז'יט בארדו. אהבתו של וילארו לתרבות השחורה הביאה אותו למסעות ברחבי אפריקה, שבאותה עת השתחררו בה מדינות רבות מעול הקולוניאליזם וזכו בעצמאות. בין השאר ביקר וצייר בסנגל, ליבריה, ניגריה וגאבון. באותה עת, כאשר פרסומו הולך וגובר, הזמין ממנו איחוד מדינות אמריקה ציור קיר ענק, עבור מנהרת מעבר לאגף חדש שנחנך במטהו בוושינגטון. הציור, "שורשי השלום", שאורכו 155 מטר וגובהו 2 מטר, נחנך ב-1960 וחודש על ידי וילארו ב-1975 בעקבות נזקי לחות. ציור הקיר הזה היווה מנוף לפרסומו ולהערכה האמנותית לה זכה מאז ועד היום. ב-1958 רכש וילארו חלקת אדמה בפונטה באז'נה, צוק הגולש לשפך נהר ריאו דה לה פלאטה, כ-10 קילומטר ממערב לעיר הנופש פונטה דל אסטה. על הצוק, שהיה אז נידח, הקים את ביתו. הצריף אותו בנה התפתח עם הזמן בתכנונו למבנה ייחודי, לו קרא בשם "קאסאפואבלו" (Casapueblo – "בית שהוא כפר"). המבנה המיוחד, המזכיר ארכיטקטורה של בתים באיי יוון עם אלמנטים של גאודי, הפך לאחד מאתרי התיירות המבוקשים באורוגוואי, כאשר וילארו המשיך להרחיב אותו עם השנים. כיום קאסאפואבלו מכיל, בנוסף לאגף מגורי משפחתו של וילארו, גם מוזיאון ליצירותיו הפתוח לקהל ובית מלון קטן. ב-1967 ייסד וילארו חברת סרטים שעסקה בעיקר בהפקת סרטים תיעודיים בנושאים הקשורים באפריקה. הוא המשיך ויצר מאות פסלים, ציורים וציורי קיר למוסדות ממשלתיים, מבני ציבור, בתי משרדים ובתים פרטיים ברחבי העולם. בנוסף, במקביל לקאסאפואבלו, הוא יצר עוד יצירות ארכיטקטוניות מרשימות, כגון כנסייה ייחודית בסן איסידרו, ארגנטינה, ובית בסגנון קאסאפואבלו בטיגרה, ארגנטינה, ששימש לו כבית שני. וילארו מת ב-24 בפברואר 2014 בביתו, קאסאפואבלו, בגיל 90. מנישואיו הראשונים והקצרים של וילארו נולדו לו שלושה ילדים; אחד מהם, קרליטוס, היה מניצולי טיסה 571 של חיל האוויר האורוגוואי. וילארו נטל חלק פעיל בחיפושים אחריו. ב-1976 פגש וילארו בתיירת ארגנטינאית שילדה לו ילד נוסף, אף שעדיין הייתה נשואה לאחר. משהתגרשה נישאו השניים ב-1989, אך בעלה לשעבר תבע משמורת על הילד על אף שהוכח שווילארו הוא האב. המשפט הוכרע לטובתו של וילארו רק ב-1999. וילארו היה אב לשישה בנים ובנות. מדיה וקבצים בנושא קרלוס פאאס וילארו בוויקישיתוף האתר הרשמי של קרלוס פאאס וילארו ומוזיאון קאסאפואבלו קרלוס פאאס וילארו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
איתי מרדכי

איתי מרדכי (נולד ב-12 בנובמבר 1967) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן קבוצת הנוער של מכבי חיפה. מרדכי החל את דרכו בכדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-1983, בגיל 15 בלבד, החל לשחק בקבוצת הנוער העליונה של המועדון. מרדכי שיחק בקבוצה במשך שלוש עונות, בהן היה השחקן המוביל של הקבוצה, וזכה פעמיים בתואר מלך השערים של ליגת הנוער הבכירה. הוא אף זכה עם הקבוצה באליפות ליגת הנוער ב-1985. בסך הכל כבש מרדכי 31 שערים במסגרת קבוצת הנוער. באוקטובר 1986 ערך מרדכי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, מול שמשון תל אביב, אך מיעט לקבל דקות משחק במדי הקבוצה הבוגרת. עם זאת, הוא שותף במשחק הגמר גביע המדינה באותה עונה, שבו הפסידה חיפה למכבי תל אביב. בעקבות מיעוט ההופעות שלו בקבוצה והקשיים שנגרמו לו לאחר גיוסו לצה"ל, הוא עמד בפני פרישה ממשחק, אך חזר בו לבסוף. בעונת 1988/1989 זכה מרדכי עם מכבי חיפה באליפות הראשונה שלו. עם זאת, ועל אף שהקבוצה שיחקה באותה עונה תחת המאמן החדש אמציה לבקוביץ', מרדכי שותף 15 פעמים בלבד בליגה וכבש שני שערים. מיעוט דקות המשחק שלו נבע בעיקר מהימצאותם בסגל של מספר חלוצים בכירים ממנו, ובהם עופר מזרחי וכוכב הקבוצה זאהי ארמלי. העונה שלאחר מכן נפתחה בצורה טובה עבור מרדכי, אך ככל שהתקדמה הוא איבד את מעמדו בקבוצה. תחת המאמן שלמה שרף, הפך מרדכי לאחד מהחלוצים המובילים של הקבוצה בעונת 1990/1991. הוא כבש תשעה שערי ליגה, וסייע לקבוצתו לזכות בדאבל. הוא אף כבש ארבעה שערים במשחק מול מכבי תל אביב באותה עונה, בו ניצחה חיפה 5–1. הוא המשיך להצטיין גם בעונה הבאה, 1991/1992, אך לא הצליח עם חיפה מבחינה קבוצתית ולא זכה עמה באף תואר. בקיץ שלאחר אותה עונה עבר מרדכי לקבוצת הפועל חיפה, בשל חילוקי דעות שהיו לו עם מכבי חיפה בנוגע לכספים. לאחר מכן עבר להפועל בית שאן, ובשנת 1996 פרש ממשחק פעיל. לאחר פרישתו ממשחק, הפך מרדכי למאמן קבוצות בגילאים השונים במחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-2007 הוא מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון, והוביל אותה לשתי זכיות רצופות באליפות ליגת הנוער בעונות 2008/2009 ו-2009/2010. לקראת עונת 2011/2012 עבר מרדכי לאמן את קבוצת מכבי עירוני בת ים בליגה הלאומית. לקראת עונת 2012/2013 מונה לעוזרו של רן בן שמעון, מאמן א.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. בקיץ 2013 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ביוני 2014 פוטר מתפקידו. ביוני 2015 מונה בשנית למאמן קבוצת הנוער של מכבי חיפה ובתום העונה זכתה הקבוצה בהדרכתו באליפות המדינה. ביולי 2016, לאחר פיטוריו של מאמן הקבוצה הבוגרת רוני לוי, הדריך מרדכי את הקבוצה עד למינוי המאמן החדש ביחד עם המנהל המקצועי של מחלקות הנוער, שמוליק חנין. בדצמבר 2017 החל במקביל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת. ב-13 ביוני 2019 מונה למאמן הפועל נצרת עילית, שחודש לאחר מכן שינתה את שמה להפועל נוף הגליל. ב-8 במרץ 2020 פוטר מתפקידו. ב-14 בינואר 2021 מונה לעוזר מאמן בהפועל עכו. ב-11 ביוני 2024 מונה למאמן קבוצת הנוער של מכבי חיפה. מרדכי נשוי ואב לשני ילדים ומורה לנהיגה במקצועו. איתי מרדכי, באתר Transfermarkt איתי מרדכי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עידו קריג, יד מרדכי: הנוער של מכבי חיפה פורח, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2008 מערכת וואלה! ספורט‏, איתי מרדכי מונה למאמן הפועל נצרת עילית, קיאנסקאס בהפועל אום אל פאחם, באתר וואלה, 13 ביוני 2019 איתי מרדכי פוטר מנוף הגליל, איסמעיל עאמר מונה למאמן אום אל פאחם, באתר וואלה, 8 במרץ 2020 זיו פרבר, כדורגל: איתי מרדכי מונה לעוזר מאמן בהפועל עכו, באתר צפון-1, 14 בינואר 2021
סיציליאנית

סיציליאנית (בסיציליאנית: lu sicilianu, איטלקית: lingua siciliana, ידועה גם כ-Siculu או Calabro-Sicilian) היא שפה רומאנית. סיציליאנית מדוברת באי סיציליה (כולל באיים הליפאריים ובאי פנטלריה), בדרום ובמרכז קלבריה, בדרום פוליה ובדרום קמפניה. סיציליאנית מדוברת כיום על ידי רוב תושבי האי סיציליה ועל ידי אוכלוסיות מהגרים ברחבי העולם, שהגרה בעיקר לארצות הברית, אוסטרליה, ארגנטינה ולקנדה בראשית המאה ה-20. סיציליאנית אינה נחשבת לשפה רשמית בשום מקום וגם לא בסיציליה עצמה. עם זאת, אתר המידע הבלשני אתנולוג מתאר את הסיציליאנית כ"נבדלת מספיק מאיטלקית סטנדרטית כדי להיחשב כשפה נפרדת",  והיא מוכרת כשפת מיעוט על ידי אונסק"ו. לסיציליאנית מספר ניבים – "סיציליאנו" בסיציליה עצמה (שבעה ניבי משנה), "קלברזה" בקלבריה (שני ניבי משנה), "סלנטינו" בדרום פוליה (שלושה ניבי משנה), וניב בודד בדרום קמפניה. אודות השפה (באיטלקית) אתר בסיציליאנית המוקדש לשפה באתר אתנולוג להלן באתר אתנולוג UNESCO list of endangered Languages: Sicilian classified as “Vulnerable”
דימינואנדו

במוזיקה, דימינואנדו (Diminuendo) הוא סימן דינמיקה שהוראתו להחליש את עוצמת הנגינה בהדרגה. היפוכו של הדימינואנדו הוא הקרשנדו. יש שתי דרכים לסימון הדימינואנדו: - על ידי כתיבת .dim. - על ידי סימון "מזלג" רחב, ההולך ונהיה צר (סימן הדימינואנדו, בדומה לתווים עצמם, נקרא משמאל לימין). כאשר כותבים .dim, ההוראה היא לכיוון הדינמי הכללי של המשפט המוזיקלי כולו. לעומת זאת, התייחסות ה"מזלג" היא לקטעים ספציפיים קצרים: אורך ה"מזלג" כאורך הקטע המוזיקלי שמתחתיו הוא מסומן ואליו בלבד הוא מתייחס. לדימינואנדו אותה המשמעות כמו המונח "דקרשנדו" (Decrescendo).
פרדיננדאה

פרדיננדאה (באיטלקית: Ferdinandea) הוא אי געשי שנוצר על ידי התפרצות של הר הגעש אמפדוקלס ביולי 1831, 30 ק"מ דרומית לסיציליה. האי שוכן בים התיכון בין סיציליה לתוניסיה, באזור של געשיות פעילה. אף שכיום שקוע האי בתוך הים, התפרצויות גרמו לו לעלות מעל פני הים מספר פעמים בעבר, אך סחיפה גרמה לו לרדת אל מתחת לפני הים. לאחר התפרצותו האחרונה ב-1831, נוצרה מחלוקת על הריבונות עליו (בין איטליה, צרפת והממלכה המאוחדת), מחלוקת שלא נפתרה עד שהאי נעלם מתחת לגלים שוב בתחילת 1832. האי הראה סימני פעילות בשנים 2000 ו-2002, אך נכון ל-2006 הוא נותר בעומק של 6 מטרים מתחת לפני הים. מדיה וקבצים בנושא פרדיננדאה בוויקישיתוף The Mediterranean's short-lived 'Atlantis' - מאתר ה-BBC ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריפיאט

האם התכוונתם ל... פריפיאט (נהר) – נהר הזורם בשטחי אוקראינה ובלארוס ביצות פריפיאט – שטחי ביצות המשתרעים לאורך הנהר פריפיאט (עיר) – עיר רפאים אוקראינית שננטשה בעקבות אסון צ'רנוביל, ושנקראת על שם הנהר
האגודה הגאוגרפית הישראלית

האגודה הגאוגרפית הישראלית, היא האגודה המקצועית של הגאוגרפים בישראל. חברי האגודה עוסקים בכל תחומי הגאוגרפיה האנושית והפיזית. האגודה הגאוגרפית פועלת מאז 1959 לקידום הגאוגרפיה הישראלית המגוונת וייצוגה בישראל ובעולם. האגודה הגאוגרפית הישראלית היא חברה ב"איגוד הבינלאומי לגאוגרפיה (IGU)". האגודה היא מוסד ללא כוונת רווח והיא פועלת על פי עקרונות דמוקרטיים. בראש האגודה עומדת מועצה ונשיא, שנבחרים אחת לשנתיים ומהווים סמכות עליונה. בין נשיאי האגודה בעבר היו חתני פרס ישראל: פרופ' דוד עמירן, פרופ' דב ניר, פרופ' משה ברור ופרופ' אריה שחר. מטרות האגודה הן: קידום הידע והמחקר הגאוגרפי בישראל והפצתם, הגברת המודעות להישגים התאורטיים והיישומיים של הגאוגרפיה בישראל ובעולם וייצוג הגאוגרפיה בחברות, בגופים ובהתארגנויות אשר ניתן לקדם את פעולותיהם באמצעות הידע והמחקר הגאוגרפי. כמו כן עוסקת האגודה בקידום מעמדו המקצועי של הגאוגרף ובהעמקת התודעה הציבורית לתרומת המקצוע ויישומיו, בקידום הוראת הגאוגרפיה בישראל, בחיזוק קשרים וחילופי מידע בין העוסקים בגאוגרפיה ושוחריה ובהידוק שיתוף הפעולה בין המחלקות לגאוגרפיה באוניברסיטאות בישראל וכן ייצוג הגאוגרפיה הישראלית בפורומים בינלאומיים. האגודה הגאוגרפית מקיימת ימי עיון מקצועיים, המקדמים דיון ולימוד של נושאים תאורטיים של המרחב, ושל הגורמים המשפיעים עליו ומושפעים ממנו. כן מקיימת האגודה כנס שנתי רב משתתפים בחג החנוכה. הכנס השנתי מתקיים כל שנה באוניברסיטה אחרת, ובמסגרתו מחולקים פרסי האגודה לתרומה גאוגרפית ייחודית ולחינוך גאוגרפי. האגודה מרכזת את פעילותם של כתבי העת הגאוגרפיים "אופקים בגאוגרפיה" ו"הרשת הגאוגרפית", וכן מפעילה רשימת תפוצה ואתר אינטרנט. בחסות האגודה פועל ארגון הסטודנטים הישראלי לגאוגרפיה, החבר בארגון הסטודנטים האירופאי לגאוגרפיה (EGEA). פרס האגודה הגאוגרפית הישראלית מחולק מדי פעם (מאז תשנ"ו, 1996 חולק הפרס 18 פעמים) לגאוגרפים מצטיינים, בעיקר בתחום החינוך הגאוגרפי. 1961-1977 פרופ' דוד עמירן 1977-1979 פרופ' דב ניר 1979-1981 פרופ' משה ברור 1981-1983 פרופ' אריה שחר 1983-1984 פרופ' אהרון יאיר 1984-1986 פרופ' יהודה גרדוס 1986-1988 פרופ' ברוך קיפניס 1988-1990 פרופ' עמירם גונן 1990-1992 פרופ' אליהו שטרן 1992-1995 פרופ' אהרון קלרמן 1995-1997 פרופ' גבריאל ליפשיץ 1997-1999 פרופ' שלמה חסון 1999-2000 פרופ' חנוך לביא 2000-2002 פרופ' שאול קרקובר 2002-2005 פרופ' יצחק שנל 2005-2007 פרופ' חיים קותיאל 2007-2009 פרופ' ראסם ח'מאיסי 2009-2011 פרופ' מיכאל סופר 2011-2013 פרופ' יאיר גולדרייך 2013-2015 פרופ' טל סבוראי 2015-2017 פרופ' נעם שובל 2017- 2019 פרופ' נגה קולינס-קריינר 2019-2021 פרופ' יצחק אומר 2021-2023 פרופ' נורית אלפסי האיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה הפסטיבל הבינלאומי לגאוגרפיה האגודה הגאוגרפית הישראלית (האתר הרשמי) הדף הישראלי בארגון הסטודנטים האירופאי לגאוגרפיה הדף של החוג לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב הדף של החוג לגאוגרפיה ולימודי סביבה באוניברסיטת חיפה הדף של המחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי של אוניברסיטת בן- גוריון הדף של המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים הדף של המחלקה לגאוגרפיה וסביבה באוניברסיטת בר-אילן האגודה הגאוגרפית הישראלית, באתר "גיידסטאר ישראל" האגודה הגיאוגרפית הישראלית, דף שער בספרייה הלאומית
מגה-פלקס

מגה-פלקס (באנגלית: Megaplex) או מולטי-פלקס (באנגלית: Multiplex) הוא מתחם בתי קולנוע המכיל לרוב יותר מ-20 אולמות קולנוע ושאר מתקנים ואטרקציות שלא נפוצים בדרך כלל בבתי קולנוע קטנים. המולטי-פלקסים בצפון אמריקה קדמו למגה-פלקסים, והופיעו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הם כללו מספר רב של אולמות, בין 10 ל-20, בגדלים שונים. המולטי-פלקסים אפשרו לבעלי הקולנוע להקרין סרטים לאורך זמן, גם כאשר הפופולריות שלהם לא הצדיקה הקרנה באולם גדול, על חשבון סרט אחר פופולרי יותר, אך עדיין אפשרה רווח בזכות אולמות קטנים יותר. המולטי-פלקס זולים יותר לתפעול ממספר בתי-קולנוע נפרדים, כיוון שעם צוות גדול אך במקצת מאפשרים הקרנת מספר סרטים רווחיים. הם גם מאפשרים הקרנת סרטים דלי-רווח באולמות קטנים ומיקסום קהל צופי הסרטים. עם עליית הפופולריות של הבידור הביתי, ובפרט הטלוויזיה ומכשירי הווידאו, גדלו המולטיפלקסים יותר ויותר והחלו לשים דגש רב יותר על שיפור חוויית הצפייה והבילוי ללקוחותיהם. מספר האולמות גדל מעל ל-20 ושופרו טכנולוגיות ההקרנה והשמע וכן סידור הישיבה. דגש רב יותר ניתן לעיצוב ולתוך המתחמים נכנסו מתקני שעשוע ואף חנויות ומסעדות. ב-1988 נטבע לראשונה המונח "מגה-פלקס", לאחר שזה נפתח לקהל בבריסל שבבלגיה. ב-1995 נפתח הראשון בארצות הברית, ועם הזמן אלו פרחו. המגה-פלקס הראשון בישראל הוא סינמה סיטי ברמת השרון, שנפתח בשנת 2002. לאחריו הוקמו פלאנט בקניון איילון שברמת גן (בשנת 2006), סינמה סיטי במערב ראשון לציון (בשנת 2010), פלאנט בקניון לב המפרץ בחיפה, פלאנט במערב ראשון לציון (בשנת 2012), סינמה סיטי בקריית הלאום בירושלים (בשנת 2014) ופלאנט במרכז שרובר לתרבות, סמוך למתחם התחנה בירושלים (בשנת 2015). בדצמבר 2022, שמם שונה לפלאנט, בעקבות הפסקת שיתוף הפעולה עם חברת הכבלים Yes. מדיה וקבצים בנושא מגה-פלקס בוויקישיתוף The Many Births of the Multiplex, cinmalog, 27 ביוני 2009 Multiplexes Add 2,300 Movie Screens in 5 Years, ניו יורק טיימס, 7 בנובמבר 1983
רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד

רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד (באנגלית: Robert Spencer, 2nd Earl of Sunderland‏; 5 בספטמבר 1641 - 28 בספטמבר 1702) היה מדינאי ואציל אנגלי. ספנסר נולד בפריז להנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד. כשהיה גיל שלוש נפטר אביו, והפעוט ירש את תוארי האצולה של אביו והפך לברון ספנסר מוורמלייטון ורוזן סנדרלנד. כשבגר הצטרף לצבא הבריטי, והגיע לדרגת קפטן ברגימנט הפרשים "הנסיך רופרט". ב-10 ביוני 1665 הוא נישא לאן דיגבי (מתה ב-1715), בתו של לורד בריסטול. מהנישואים נולדו ארבעה ילדים: רוברט ספנסר (1666–1688) אן ספנסר (1667–1690): נישאה לג'יימס דאגלס, הדוכס הרביעי מהמילטון אליזבת ספנסר (1671–1704): נישאה לדונו מקארתי, הרוזן הרביעי מקלאנקארטי צ'ארלס ספנסר (1674 בקירוב - 1722): ירש את תואר הרוזנות של אביו. לאחר נישואיו עבד בשירות החוץ האנגלי וכיהן כשגריר במדריד (1671–1672), בפריז (1672 - 1673) וברפובליקה ההולנדית (1673). הוא כיהן בתפקיד השמש האישי של המלך (Gentleman of the Bedchamber) בין 1673 ל-1679, אז הושבע כחבר במועצה המלכותית ומונה לכהן כמזכיר המדינה למחלקה הצפונית; באותה תקופה כיהן גם כשגריר הכללי לפריז, שתפקידו היה לקיים קשרים גם עם מדינות נוספות מלבד צרפת. לורד סנדרלנד כיהן גם כלורד לוטננט של סטפורדשייר עד שלורד שרוסברי הפך לבגיר מבחינת החוק ב-1681. באותה שנה הוא פוטר על ידי צ'ארלס השני כיוון שהתנגד לכך שדוכס יורק יירש את הכתר, אך זכה מחדש באמון המלך באמצעות קשריו עם פילגשו, הדוכסית מפורטסמות'. בין 1682 ל-1688 מילא את תפקידי מזכיר המדינה למחלקה הדרומית, לורד לוטננט של ווריקשייר והלורד נשיא המועצה. ב-1687 הפך לקתולי על מנת לרצות את המלך, ובאותה שנה הוענק לו תואר אבירות במסדר הבירית. אולם, בתקופה זו הוא חש חוסר נוחות הולך וגובר תחת המלך החדש ג'יימס השני, ובאוקטובר 1688 פוטר מתפקידיו. סנדרלנד ברח לאוטרכט שבארצות השפלה, וכתב לסר ג'ון צ'רצ'יל, מדינאי אנגלי בולט, וביקש את עזרתו. בהתחלה התנגד המלך ויליאם השלישי להכללתו של סנדרלנד בחוק החנינה של 1690, אך ב-1691 התרצה והתיר לו לשוב למדינה. סנדרלנד החל לכהן בבית הלורדים וזמן קצר לאחר מכן ביקר אותו המלך באחוזת הבית שלו, אלת'ורפ, על מנת לדון בנושאים ציבוריים. סנדרלנד ייעץ למלך לבחור את כל שריו ממפלגה יחידה, והביא בסופו של דבר לפיוס בין המלך לבין גיסתו, לימים המלכה אן. הוא היה אחד היועצים הדומיננטיים בתקופת ויליאם, והשפיע עליו לקבל רק ויגים לממשלתו. הוא התמנה ללורד צ'מברלין של משק הבית באפריל 1697, ולשופט ערעורים למשך תקופה קצרה. אולם, האווירה החשדנית כלפיו הרתיעה אותו, ובדצמבר אותה שנה הוא פרש לחיים בבדידות באחוזת אלת'ורפ. ב-1702 הוא מת באחוזה, ומי שירש אותו היה בנו היחיד ששרד, צ'ארלס. מדיה וקבצים בנושא רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד בוויקישיתוף רוברט ספנסר באתר thepeerage.com רוברט ספנסר במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
משחק בצורה גרפית

בתורת המשחקים, הצורה המקובלת לייצוג משחק היא על ידי משחק בצורה תכסיסית. ייצוג בצורה גרפית הוא ייצוג אלטרנטיבי למשחק, אשר מיטיב לנצל תכונות מבניות של האינטראקציה בין השחקנים. הייצוג בצורה הגרפית תמציתי יותר מהייצוג בצורה התכסיסית במקרים בהם התועלות של השחקנים תלויות רק במספר מצומצם של שחקנים אחרים, ולא בכל יתר השחקנים במשחק. משחק בצורה גרפית מיוצג על ידי גרף לא מכוון G {\displaystyle G} . כל שחקן מתאים לקודקוד בגרף, ויש קשת ( i , j ) {\displaystyle (i,j)} בגרף אם התועלת של שחקן i {\displaystyle i} תלויה באופן ישיר בפעולתו של שחקן j {\displaystyle j} . בנוסף, לכל שחקן i {\displaystyle i} מוגדרת פונקציה u i : { 1 … m } d i + 1 → R {\displaystyle u_{i}:\{1\ldots m\}^{d_{i}+1}\rightarrow \mathbb {R} } , כאשר d i {\displaystyle d_{i}} היא דרגת קודקוד השחקן בגרף. פונקציה זו מתאימה ערך, הנקרא תועלת, לכל קומבינציה של בחירת אסטרטגיות של שחקן i {\displaystyle i} וכל שכניו. באופן כללי, גודל הייצוג של משחק בין n {\displaystyle n} שחקנים שלכל אחד מהם m {\displaystyle m} אסטרטגיות הוא ( O ( m n {\displaystyle (O(m^{n}} . בצורה גרפית, גודל הייצוג יהיה ( O ( m d {\displaystyle (O(m^{d}} כאשר d {\displaystyle d} הוא הדרגה המקסימלית בגרף. עבור d ≪ n {\displaystyle d\ll n} קיבלנו ייצוג שגודלו קטן יותר באופן משמעותי. נסתכל על מקרה בו כל שחקן תלוי רק בעצמו ובשכן יחיד. הדרגה המקסימלית בגרף היא 1, ונוכל לייצג את המשחק על ידי n {\displaystyle n} טבלאות (פונקציות), כל אחד בגודל m 2 {\displaystyle m^{2}} . גודל הייצוג הכולל יהיה n m 2 {\displaystyle nm^{2}} . גודל הייצוג בצורה התכסיסית הוא ( O ( m n {\displaystyle (O(m^{n}} , ואכן יש כאן הקטנה משמעותית של כמות המידע שנצטרך. באופן כללי בעיית מציאת שיווי משקל נאש עבור משחק נתון דורשת זמן חישוב אקספוננציאלי בגודל הייצוג. ניתן להראות שאם הגרף G {\displaystyle G} הוא עץ, הבעיה ניתנת לפתרון בזמן יעיל (פולינומי בגודל הייצוג), למשל על ידי אלגוריתם תכנות דינמי שמתחיל על ידי מציאת שיווי משקל בעלים, ומטפס במעלה העץ. במקרה הכללי, אם הדרגה המקסימלית היא 3 או יותר, ניתן להראות שהבעיה היא NP-שלמה. מונחים בתורת המשחקים משחק בצורה תכסיסית
משה ורבין

משה וֶרבִּין (1943 – 21 באוקטובר 2022) היה ראש המועצה המקומית השביעי של רמת השרון. ורבין נולד ברחובות לשרה ויהושע ורבין. ורבין למד לתואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית במסגרת העתודה האקדמית. הוא שירת ככלכלן במטכ"ל, אך בעקבות מלחמת ששת הימים עשה הסבה לחיל השריון ושירת בחטיבה 7. במלחמת יום הכיפורים שימש כקצין אג"ם של אוגדה 146 שנלחמה בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן. בהמשך שירת כמח"ט של חטיבה 395. לאחר שהשתחרר מצה"ל ב-1978, עבד בניהול פרויקטים ובשנת 1980 החל לעבוד ברשות שמורות הטבע כמנהל מחוז צפון. בהמשך היה מזכיר של ועדת הפנים ואיכות הסביבה בכנסת. ב-1983 התמודד על ראשות המועצה המקומית מטעם רשימת "רמת השרון אחת" שנתמכה על ידי המערך. בסיבוב הבחירות הראשון זכה ב-39.50% מהקולות, ובסיבוב השני גבר על יריבו, גד פניני, לאחר שזכה בכ-62.7% מקולות הבוחרים. במהלך כהונתו כראש המועצה הושלמה בנייתו של בית יד לבנים והוקם גן הסלעים הסמוך, והוקם בית הספר לג'אז רימון. מערכת התחבורה במועצה שודרגה, כיכר העצמאות ושדרות ביאליק עוצבו מחדש, נסללו כבישים ומדרכות חדשות ורחובות רבים הוגדרו כחד-סיטריים. בצד זאת, הצעותיו להקים בית אופרה ולפתור את בעיית הדיור לזוגות צעירים באמצעות יישובם בשומרון לא קודמו. כן התפרסם בשל עימותיו עם מבקר המועצה, שמחה שנקר, שהגיעו עד לכדי פיטורי המבקר ולהתערבותה של מבקר המדינה, מרים בן-פורת. בעקבות עימותים אלה תוקנה פקודת העיריות ב-1990, והוסדרו מחדש הליכי הפיטורים של מבקרי הרשויות המקומיות. בשנת 1986 הוגש נגדו כתב אישום בו נטען שהוא לא הרס מבנה בלתי חוקי אף על פי שנדרש לעשות זאת בצו של בית משפט. לקראת הבחירות ב-1989 החליט סניף המערך המקומי שלא לתמוך בורבין, אלא באפרים חירם. ורבין התמודד ברשימה עצמאית ("רשימת ורבין"), והפסיד לחירם בסיבוב הבחירות השני, לאחר שקיבל כ-47% מקולות הבוחרים. בשנת 1991 הוא ניסה שוב לקדם את תוכניתו להתיישבות בשומרון, הפעם בעלי זהב. ב-1993 התמודד בשלישית על ראשות המועצה, אך דורג במקום השלישי עם כ-20% מהקולות. לאחר סיום כהונתו כראש המועצה ניהל חברה להתפלת מים. אל"מ משה ורבין, את הנשק הזה אסור היה להסתיר, באתר הארץ, 21 ביולי 2005 חנה פאר, להאט קצב העיור ברמת השרון, דבר, 16 באוקטובר 1983 מקומי - רמת השרון, מעריב, 30 בדצמבר 1985 מקומי - רמת השרון, מעריב, 3 בפברואר 1987 איה אורנשטיין ודליה פלג, משה ורבין ראש מועצת רמת השרון מואשם באי קיום צו הריסה בביתו, מעריב, 23 באפריל 1986 אמנון אברמוביץ', עלי זהב בספר השחור, מעריב, 8 במרץ 1991 הודעה בדבר תוצאות הבחירות למועצה המקומית רמת השרון, ילקוט הפרסומים 4166, עמ' 811–813
משה אלוש

משה אלוש (נולד ב-23 ביולי 1965) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שבתפקידו הסדיר האחרון שירת כראש מטה אגף כוח האדם בין השנים 2011–2014. לפני גיוסו, אלוש שיחק בקבוצות הנוער והנערים של הפועל באר שבע. אלוש החל את שירותו הצבאי כלוחם בחיל התותחנים, ולאחר שנתיים יצא לקורס קציני שלישות. לאורך השנים כיהן בתפקיד קצין שלישות בחטיבה סדירה, מפקד קורס השלמת קציני שלישות בבה"ד 11, קצין שלישות באוגדה, ראש ענף חיל רגלים בזרוע היבשה, ראש ענף תגבורת סדיר בבקו"ם, קצין השלישות של פיקוד הצפון ומפקד יחידת מיטב (איחוד של יחידות בקו"ם ומנהל הגיוס לשעבר). בשנת 2008, עם חזרת חיל השלישות מזרוע היבשה לאגף כוח האדם, מונה אלוש לתפקיד קצין שלישות ראשי, והועלה לדרגת תא"ל ומשנת 2011 מונה גם לראש מטה אגף כוח האדם כאשר באותה עת סיים את תפקידו כקצין שלישות ראשי והעביר את הפיקוד על החיל לתא"ל אריה דהן. בשנת 2014 סיים את תפקידו כראש מטה אגף כוח האדם והעבירו לתא"ל גדי אגמון ופרש מצה"ל. משה אלוש ואלי מרדכי, ‏קצין השלישות - משלימו של הקמ"ן, מערכות 436, אפריל 2011 יעקב סיטרוק דהן, ראיון עם משה אלוש, באתר sheva7.co.il, ‏19 במאי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Residues and duality

"Residues and duality" (שאריות ודואליות) הוא שמו של ספר שכתב רובין הארטשורן (אנ') (Robin Hartshorne) ב-1966 בהסתמך על עבודותיו של המתמטיקאי אלכסנדר גרותנדיק. הספר, שהוא אחד מאבני היסוד של הגאומטריה האלגברית המודרנית, עוסק בהוכחה של דואליות גרותנדיק. הדואליות, אשר היא הכללה מרחיקת לכת של משפט רימן-רוך, מוכחת עבור העתקות נאותות בין סכמות נתריות מממד קרול סופי. הספר משתמש בשפה של קטגוריות נגזרות, מושג שלמעשה פותח על מנת לאפשר את הוכחת משפט הדואליות. אחד הקשיים העיקריים בהוכחת משפט הדואליות הוא העובדה שהקטגוריה הנגזרת אינה אובייקט מקומי, ולפיכך קשה להדביק אובייקטים מקומיים בה. כדי להתגבר על כך, מציג גרותנדיק את המושג של קומפלקס שאריות (Residual complex) אשר מורכב מאובייקטים אינג'קטיביים, ולפיכך ניתן להרימו לקטגורית הקומפלקסים. הקטגוריה הנגזרת - The derived category יישומים לסכמות - Applications to preschemes דואליות עבור מורפיזמים פרויקטיבים - Duality for projective schemes קוהומולוגיה מקומית - Local cohomology קומפלקסים דואליזנטים ודואליות מקומית - Dualizing complexes and local duality קומפלקסי שאריות - Residual complexes משפט הדואליות - The duality theorem בנוסף, מכיל הספר נספח (בצרפתית) מאת פייר דלין שכותרתו Cohomologie a support propre et construction du foncteur f ! {\displaystyle \,f^{!}} יסודות הגאומטריה האלגברית (ספר). Hartshorne, Robin (1966), Residues and Duality, Lecture Notes in Mathematics 20, Berlin, New York: Springer-Verlag, pp. 20–48
חשמונאים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חשמונאים – שושלת מלוכה יהודית ששלטה בארץ ישראל במאה ה-2 לפנה"ס עד המאה הראשונה לפנה"ס, צאצאי מתתיהו הכהן ממלכת החשמונאים – ממלכה יהודית שהתקיימה בתקופת בית שני. ספר מקבים (מכונה לעיתים בשם הארכאי "ספר חשמונאים") - ארבעה ספרים חיצוניים שנכנסו לקאנון תרגום השבעים היווני ונחשבים כחלק מספרי הברית הישנה ספר מקבים א' – חיבור יהודי המתאר את מרד החשמונאים, נכתב במקור בעברית, ככל הנראה בארץ ישראל, אך המקור העברי אבד. זמן חיבורו משוער לשלהי המאה ה-2 לפנה"ס - ראשית המאה ה-1 לפנה"ס. ספר מקבים ב' – חיבור יהודי, המתאר אף הוא את מרד החשמונאים. נכתב במקור ביוונית, ככל הנראה במאה ה-2 לפנה"ס. ספר מקבים ג' – חיבור יהודי המתאר אירועים שונים מימי תלמי הרביעי מלך מצרים בהקשר ליהודים (222-205 לפני הספירה). חובר ככל הנראה במאה הראשונה לספירה. ספר מקבים ד' – חיבור יהודי הדן בנושא שלטונה של "התבונה יראת האל" על היצר. חובר ככל הנראה במאה הראשונה לספירה. חשמונאים (יישוב) – יישוב במערב בנימין, סמוך למודיעין ברית החשמונאים – תנועת נוער ציונית רחוב החשמונאים – רחוב תל אביבי מכבי חשמונאי ירושלים (לעיתים חשמונאים) - קבוצת כדורגל שעיקר פעילותה היה בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי המכבים - אופרה בשלוש מערכות של אנטון רובינשטיין ללברית של סלומון מוזנטל (Salomon Hermann Mosenthal)