laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סויוז TM-15

סויוז TM-15 (ברוסית: Союз TM-15) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר. אנטולי סולוביוב - מפקד סרגיי אוודייב - מהנדס טיסה צרפת מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבב) גנאדי מנאקוב - מפקד אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה צרפת ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט "סויוז TM-15" שוגרה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-29 ביולי ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 11 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 11. עם החללית הגיע גם מישל טוניני מצרפת שהחל בביצוע תוכנית ניסויים Antares. ב-19 באוגוסט צוות משלחת מס' 10 ביחד עם טונייני נכנסו לחללית סויוז TM-14 וחזרו לכדור הארץ. משלחת מס' 11 החלה בפעילות סדירה. חללית "סויוז TM-15" שימשה חללית חירום. ב-1 בפברואר 1993 "סויוז TM-15" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב וסרגיי אבדייב. הנחיתה בוצעה ללא בעיות באזור לא מאוכלס בצפון קזחסטן. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 12 מדיה וקבצים בנושא סויוז TM-15 בוויקישיתוף נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל משימת Antares
מרינוס

האם התכוונתם ל... מרינוס הקדוש – הקדוש המגן של סן מרינו מרינוס הראשון – האפיפיור ה-108 מרינוס השני – האפיפיור ה-128 מרינוס משכם – פילוסוף נאופלאטוני יליד המאה ה-5 לספירה מרינו
ביבראך אן דר ריס

ביבראך אן דר ריס (בגרמנית: Biberach an der Riß, ביבראך על נהר הריס, בקיצור: ביבראך Biberach, בשוואבית: Bibra) היא עיירה בדרום גרמניה במדינת באדן-וירטמברג. העיירה קרויה על שם נהר הריס, כדי להבדיל אותה מעיירות אחרות בעלות שם דומה. אוכלוסיית ביבראך מונה כ-32,000 תושבים והיא ממוקמת בשוואביה העליונה בין נהר הדנובה לימת קונסטנץ. במשך מאות שנים הייתה ביבראך עיר חופשית אימפריאלית (בגרמנית: Freie Reichsstadt) באימפריה הרומית הקדושה. במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית, ביבראך התבלטה בהיותה – "עיר אימפריאלית מעורבת" (בגרמנית: Paritätische Reichsstadt) שבה שלום וסטפאליה גרם להקמת ממשלה וממשל קתולי-פרוטסטנטי משותף. מערכת שוויונית (בגרמנית: Gleichberechtigung) וחלוקה מדויקת ושווה בין פקידים אזרחיים קתולים לפרוטסטנטים. מעמד זה הסתיים בשנת 1803, כאשר ביבראך סופחב על ידי המרגביה של באדן, עד מהרה הפכה לדוכסות-גדולה. ב-1806 היא הוסרה לממלכת וירטמברג בתמורה לעיר וילינגן; והפכה לחלק מהאימפריה הגרמנית עם הקמתה ב-1871. במהלך מלחמות העצמאות הצרפתיות, ביבראך וסביבותיה היו המקום בו התקיימו שני קרבות גדולים ב-1796 וב-1800. במהלך מלחמת העולם השנייה מוקמו בה שני מחנות ריכוז גדולים. מתיאס ארצבגר (1875–1921), פוליטיקאי גרמני. קבור בביבראך אן דר ריס. אלף באירל (1900–1982), צייר גרמני. נולד בביבראך אן דר ריס. אנטון בריית (1836–1905), צייר בעלי חיים גרמני; נולד ונפטר בביבראך אן דר ריס. לוריס קאריוס (נולד ב-1993), שוער ניוקאסל יונייטד ובעבר שוער ליברפול. דירק ראודיס (נולד ב-1964), נהג גרנד פרי, נולד בביבראך אן דר ריס. הארי בר (נולד ב-1947), שחקן, מפיק, סופר. יוהאן מלכיאור דינגלינגר (1664–1731), תכשיטן בחצרו של אוגוסטוס השני. שטפן דייבלר (נולד ב-1987), שחיין. מרקוס דייבלר (נולד ב-1990), שחיין. אברהרד אמינגר (1808–1885), ליטוגרף. הוגו הרינג (1882–1958), אדריכל. ג'אסטין היינריך קנכט (1752–1817), מלחין, נגן עוגב, מנצח. אנטון קוטר (1903–1985), רשם ובונה טלסקופים. יוהאן בפטיסט פפלוג (1785–1866), צייר ז'אנר גרמני. מדיה וקבצים בנושא ביבראך אן דר ריס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביבראך אן דר ריס ביבראך אן דר ריס, ברשת החברתית פייסבוק ביבראך אן דר ריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביבראך אן דר ריס, ברשת החברתית אינסטגרם
האספה המדינתית של קליפורניה

האספה המדינתית של קליפורניה (באנגלית: California State Assembly) היא הבית התחתון בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה שבארצות הברית. האספה מתכנסת, לצד הסנאט של קליפורניה, בקפיטול מדינת קליפורניה שבסקרמנטו. האספה מורכבת מ-80 חברים, כאשר כל חבר מייצג לפחות כ-465 אלף אנשים. בשל שילוב של אוכלוסייה גדולה וגוף מחוקק שלא הורחב מאז אשרור חוקת 1879, באספה המדינתית ישנו היחס הגדול ביותר בין אוכלוסייה לנציג מכל בית תחתון במדינות ארצות הברית, והשני בגודלו מבין כלל הגופים המחוקקים ברחבי ארצות הברית לאחר בית הנבחרים הפדרלי. בדרך כלל מתייחסים לחברי האספה המדינתית באמצעות התואר "Assemblyman" (לגברים), "Assemblywoman" (לנשים) או "Assemblymember" (נטול מגדר). במושב החקיקה הנוכחי, הדמוקרטים נהנים מרוב-על בן שלושה רבעים של 62 מושבים, בעוד הרפובליקנים הם מיעוט בן 18 מושבים. כתוצאה מהצעה 140 שהתקבלה בשנת 1990 והצעה 28 שהתקבלה ב-2012, נציגים שנבחרו לבית המחוקקים המדינתי לפני 2012 מוגבלים לשלוש קדנציות של שנתיים (שש שנים), בעוד אלו שנבחרו ב-2012 ולאחר מכן רשאים לכהן תריסר שנים או באמצעות תקופות כהונה בנות ארבע שנים בסנאט, או קדנציות בנות שנתיים באספה המדינתית. מדי שנתיים, כל 80 המושבים באספה עומדים לבחירה. זאת בניגוד לסנאט, שבו רק מחצית מ-40 המושבים בו עומדים לבחירה אחת לשנתיים. על מנת להתמודד לאספה המדינתית, המועמד חייב להיות אזרח ארצות הברית ורשום בפנקס הבוחרים של מחוזו בעת הגשת טפסי ההתמודדות, ובתנאי שלא כיהן שלוש קדנציות באספת המדינתית מאז 6 בנובמבר 1990. לפי סעיף C)2) בפרק הרביעי לחוקת קליפורניה, על המועמד להיות תושב המחוז לפחות שנה אחת ותושב קליפורניה למשך שלוש שנים. הגוונים הירוקים באולם המליאה מבוססים הם בהשראת בית הנבחרים הבריטי. בימת הנואמים מונחת לאורך קיר בצורת האות E. לאורך הכרכוב מופיע דיוקנו של נשיא ארצות הברית לשעבר אברהם לינקולן והציטוט הלטיני: "legislatorum est justas leges condere" ("חובתם של המחוקקים לחוקק חוקי צדק"). כמעט כל אלמנט קישוט זהה למליאת הסנאט של קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא האספה המדינתית של קליפורניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האספה המדינתית של קליפורניה (באנגלית) האספה המדינתית של קליפורניה, באתר Ballotpedia (באנגלית) הסיעה הדמוקרטית באספה המדינתית של קליפורניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הסיעה הרפובליקנית באספה המדינתית של קליפורניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האספה המדינתית של קליפורניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) California Constitution Article IV § 2, באתר California Office of Legislative Counsel (באנגלית) California State Capitol, באתר Accidentally Wes Anderson (באנגלית)
אלכסנדר קופרין (צייר)

אלכסנדר קופרין (ברוסית: Алекса́ндр Купри́н ‏ 1880 – 1960) היה צייר רוסי, חבר מייסד של קבוצת נסיך יהלום. יצירותיו המפורסמות ביותר הן נוף וטבע דומם. אלכסנדר קופרין, ילדו של מורה להיסטוריה וגאוגרפיה בבית ספר מחוזי נולד בדרום רוסיה בשנת 1880, בבוריסוגלבסק, נמל יבשתי סואן על נהר וורונה. בצעירותו למד שיעורי ערב באגודה המקומית לאוהבי האמנות, בזמן שעבד כפקיד ברכבת. הוא למד בוורונז' (1896–1901). בשנת 1902, הוא נסע לסנט פטרסבורג כדי להתחיל בהכשרת אמנות פורמלית. קופרין למד באטלייה פרטי במשך שנתיים בסנט פטרסבורג לפני שעבר למוסקבה ב-1904, שם, עד 1906, נרשם לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה כסטודנט אצל אברם ארכיפוב וקונסטנטין קורובין אימפרסיוניסט רוסי ידוע. ציוריו של קופרין בתקופה זו משקפים את ההשפעה הזו, במשיכות המכחול הרופפות ובדגש על צל ואור. בשנת 1908 נחשף קופרין לסגנונות החדשים של הציור הצרפתי באוספים הפרטיים של פטרוני מוסקבה. עד 1910, הוא נשר מבית הספר כדי להיות אחד מהחברים המייסדים של קבוצת האומנים נסיך יהלום. תערוכת הפתיחה של האגודה הייתה אירוע בינלאומי נפיץ של ציור האוונגרד של התקופה, כלל יצירות של האמנים הצרפתים אנרי לה פוקונייה, וסילי קנדינסקי, ודור חדש של ציירים צעירים רוסים שהסתייגו מהאסכולות ישנות. הערצתו של קופרין לסזאן ניכרה היטב בציורים שהגיש לתערוכת "נסיך יהלום" ב-1910 יצירותיו האופייניות לתקופה זו שילבו עקרונות דקורטיביים עם תובנה אנליטית חדה לגבי האובייקטים המתוארים (טבע דומם עם מגש כחול, 1914; טבע דומם עם פסלון, 1919; זר סתיו, 1925. ב-1918 קיבל קופרין תפקיד כפרופסור בסנט פטרסבורג וגם בבית הספר לעיצוב במוסקבה שם המשיך כמרצה עד 1952. בשנת 1925, הוא הפך לחבר באגודת הציירים של מוסקבה, חברות שהרחיקה אותו מהאגודות המרדניות המוקדמות יותר. לקראת סוף שנות ה-20 התחזקו הנטיות הריאליות ביצירתו של קופרין. הוא נטש את הגישה של קבוצת נסיך יהלום לסגנון ישיר יותר. הוא אימץ את הציור באוויר הפתוח ואימץ את הטיפול האופייני שלו לנפח ולמרחב. הסגנו עלה בקנה אחד עם תכתיבי הריאליזם הסוציאליסטי, שהפך יותר ויותר למחסום בפני ניסויים באמנות הרוסית. בשנות ה-30 החל קופרין לייצר את הנופים התעשייתיים הנחשבים לכמה מיצירותיו הידועות ביותר. זו הייתה גם תקופת עבודתו של קופרין בחצי האי קרים. ציורי קרים חושפים את "ההרמוניה והדינמיקה הפנימית ביותר של הטבע ואיכות החישה שלו." קופרין היה אמן מצטיין של הנוף התעשייתי. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר קופרין בוויקישיתוף Petrova, E. N., ed. (2004). The Knave of Diamonds in the Russian Avant-garde. Gosudarstvennyĭ russkiĭ muzeĭ (Saint Petersburg, Russia): Palace Editions. p. 324. ISBN 978-5-93332-143-9. Lodder, Christina; Art, Scottish National Gallery of Modern (1993). Russian Painting of the Avant Garde, 1906[-]1924. Scottish National Gallery of Modern Art. p. 64. Gimpelevich, Zina J. (2005-09-16). Vasil Byka?: His Life and Works. McGill-Queen's Press - MQUP. p. 217 Bowlt, John E. (2002). "Jacks and Tails". The Journal of the Walters Art Museum. 60/61: 15–20. Soviet Russian artist Alexandr Vasilievich Kuprin 1880-1960". Soviet Art (in Russian). Bowlt, John E. (2003), "Kuprin, Aleksandr", Oxford Art Online, Oxford University Press Kuprin, Aleksandr Vasilevich". TheFreeDictionary.com
קונסטנטין קריז'יצקי

קונסטנטין קריז'יצקי (באוקראינית: Константин Крижицкий; ‏ 17 במאי 1858 – 4 באפריל 1911. היה מורה רוסי לציור. ממוצא אוקראיני-פולני. הוא נולד במשפחה ממוצא אוקראיני-פולני. אביו היה סוחר. לאחר שסיים את לימודיו היסודיים, הוא למד בבית הספר לציור שהופעל על ידי מיקולה מורשקו. בשנת 1877, הוא נכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות של סנט פטרבורג, שם למד אצל מיכאיל קלודט. הוא סיים את הקורסים שלו ב-1884, וקיבל את התואר "אמן מהשורה הראשונה" ומדליית זהב על ציורו "האלונים".[2] בשנים 1884 עד 1906 לימד רישום ב"מכון ניקולייבסקי" בגצ'ינה. ב-1880 הוא הפך לאחד החברים הראשונים באגודת צבעי המים הרוסיים. בשנת 1889, ציורו "יער ויסטה" נרכש על ידי הצאר אלכסנדר השלישי וקיבל תואר "אקדמי".[2] הוא ביקר בצרפת ובגרמניה בשנות התשעים של המאה ה-19 והציג בתערוכה העולמית (1900). באותה שנה, הוא הפך לחבר מלא באקדמיה. מאוחר יותר, הוא כיהן כיו"ר אגודת אמנות שנוצרה על ידי ארכיפ קוינג'י. הוא חזר לעיתים קרובות לאזור סביב קייב כדי לצייר נופים בצבעי שמן ובצבעי מים. ב-1910 הוא הואשם בפלגייטיות על ידי העיתונות, משום שאחד מציוריו היה דומה ליצירה של יעקב ברובר (1864–1941). ככל הנראה, הדמיון נבע מתצלום שצולם ביער ביאלוביה, ששימש מאוחר יותר כמודל על ידי שני האמנים, וכלל עץ יחיד ומיוחד. כאשר הצביע על כך, מבקריו הכריזו ששימוש בתצלום לציור הוא סוג של "רמאות". בשל הפרסום השלילי והשפעתו על המוניטין שלו, הוא התאבד. המשרתת שלו מצאה אותו במשרדו, שם תלה את עצמו והשאיר מכתב התאבדות. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין קריז'יצקי בוויקישיתוף Rfdarsie, The Glory of Russian Painting: Konstantin Yakovlevich Kryzhitsky, The Glory of Russian Painting, ‏2012-07-20 Brief biography Biographical notes The complete story of the painting
קלוד ניקולייה

קלוד ניקולייה (באנגלית: Claude Nicollier;‏נולד ב-2 בספטמבר 1944, ווה) הוא אסטרופיזיקאי, טייס קרב ואסטרונאוט שווייצרי אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל ארבעה פעמים. החל משנת 2007 הוא כיהן כפרופסור בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 2001 הוענקה לו מדליית אלברט איינשטיין. על שמו נקרא אסטרואיד 14826. קלוד ניקולייה נולד בווה וגדל בלוזאן. בשנת 1970 הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת לוזאן. בהמשך הוא עבד במכון לאסטרונומיה של האוניברסיטה ובמצפה כוכבים של ז'נבה. בשנת 1975 הוא קיבל תואר שני באסטרופיזיקה מאוניברסיטת ז'נבה. במקביל הוא שירת בחיל האוויר של שווייץ והיה טייס קרב במטוס הוקר האנטר. בשנת 1988 הוא סיים קורס טייסי ניסוי בבריטניה. ב בשנת 1974 ניקולייה הצטרף לצוות של סוויס אייר והיה טייס של מטוס דאגלס DC-9. בסוף 1976 הוא הצטרף לסוכנות החלל האירופית ועבד מטעם הסוכנות בהולנד. לאחר השתתפות בטיסות חלל, בשנת 2004 נקולייה חזר לאירופה והחל ללמד בבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן. בשנת 2007 הוא עזב את סוכנות החלל אירופית ומונה לפרופסור בלוזאן. בשנת 1978 קלוד ניקולייה נכלל בצוות אסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופית. בהסכם עם נאס"א הוא החל קורס הכנה בשנת 1980. לאחר סיום הקורס ניקולייה כיהן במספר תפקידים ביוסטון. באוקטובר 1986 הוא היה אמור לטוס במשימה "STS-61-K" שבוטלה בעקבות אסון צ'לנג'ר. בשנת 1992 קלוד ניקולייה היה בצוות של משימה STS-46 (לורן שרייבר היה מפקד צוות) על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. במהלך הטיסה אסטרונאוטים ביצעו מחקרים בעזרת חלליות שנבנו בסוכנות החלל האירופית. בשנת 1993 הוא נכלל בצוות STS-61 של מעבורת החלל אנדוור (ריצ'רד קובי היה מפקד צוות). אסטרונאוטים ביצעו עבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. בשנת 1996 ניקולייה טס בפעם השלישית במשימה STS-75 (אנדרו אלן היה המפקד צוות) על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס. בצוות היו מספר חברים שהשתתפו גם ב-STS-46. הפעם הם הצליחו עם הצברת חללית TSS שנבנתה באיטליה. בשנת 1999 הוא טס לחלל בפעם הרביעית ואחרון במעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-103 (קרטיס בראון היה מפקד צוות). אסטרונאוטים ביצעו עבודות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל. במהלך טיסה זו ניקולייה ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה 8 שעות. מדיה וקבצים בנושא קלוד ניקולייה בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר סוכנות החלל האירפית קלוד ניקולייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ח'ירבת אל-עומור

ח'רבּת אלעֻמוּר (בערבית: خربة العمور) היה כפר ערבי בהרי ירושלים ששכן 12 קילומטרים מערבית לירושלים, ליד עין ראפה ולצדי נחל כסלון, על גבעה כ-700 מטר מערבית לעין לימון, ששמו המקורי היה עין אל-עומור. הכפר היה שייך לנפת ירושלים במחוז ירושלים. במלחמת העצמאות, ב-21 באוקטובר 1948, במסגרת מבצע ההר, הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל והתרוקן מתושביו. בשנת 1950 נוסדה גבעת יערים על אדמות חקלאיות של הכפר. חלק מתושבי הכפר עברו לאבו גוש הסמוכה. חירבת אל עומור 1943 1:20,000 (משמאל) ח'רבת אל עומור 1945 1:250,000 השלוחה עליה היה הכפר, ובצד השני של נחל כסלון, על הגבעה, גבעת יערים שנבנתה על אדמות הכפר שרידי הכפר על השלוחה מדיה וקבצים בנושא ח'ירבת אל-עומור בוויקישיתוף al-'Umur, Khirbat - Jerusalem - خربة العمور (ח'ירבת אל-עומור) - Palestine Remembered, באתר www.palestineremembered.com Research Fellow Truman Institute Benny Morris, Benny Morris, Morris Benny, The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited, Cambridge University Press, 2004, ISBN 978-0-521-00967-6. (באנגלית) Walid Khalidi (Editor), وليد الخالدي, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, 1992. (באנגלית) ניר חסון, רוצים לשמור על כבוד המתים, גם של הצד השני, באתר הארץ, 2 ביוני 2012
דייוויד מינצברג

דייוויד מינצברג (באנגלית: David H. Mincberg) הוא עורך דין ואיש עסקים יהודי-אמריקאי, המכהן בתור בעל זכויות הניהול בקבוצת הכדורגל הפועל תל אביב. בעברו כיהן בתפקידים שונים בקבוצות דטרויט פיסטונס, מילווקי באקס וממפיס גריזליס מליגת ה-NBA ודי. סי. יונייטד מה-MLS. מינצברג למד משפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם סיים לימודי עריכת דין (Juris Doctor), ובעל תואר ראשון מאוניברסיטת דרום פלורידה. בינואר 2013 היה חלק מהמשא ומתן לרכישת הקבוצות די. סי. יונייטד וממפיס גריזליס, שבסיומן מונה להיות עורך דינם של שתי הקבוצות. כחלק מתפקידו בתור המייצג המשפטי של די.סי. יונייטד, היה מינצברג זה שניהל את המשא ומתן מול הממשל המקומי על בניית אצטדיון חדש, מה שיאפשר את השארת הקבוצה בוושינגטון די. סי., שהבשיל ביולי של אותה השנה להסכם מולם. בתפקידו בממפיס גריזליס הוא היה גם חלק בהחלטות העסקיות של הקבוצה, בקבוצת הבעלות וכן גם בהחלטות הניהוליות של הקבוצה - כמו בחירת השחקנים, תהליך הדראפט והרכש. מינצברג עסק גם בכתיבה משפטית. במאמר העוסק בהשעייתו של גילברט ארינאס מהוושינגטון וויזארדס בעקבות תקרית האקדחים, בחן מינצברג האם לקבוצה, מבחינה חוקית, יש הצדקה לשחרור החוזה מולו בגלל אותה תקרית. מאמר זה צוין במאמר "Fundamentals of Sports Law" של Westlaw. ב-2017 מונה מינצברג לסגן הנשיא לאסטרטגיית הכדורסל בקבוצת המילווקי באקס. ביולי 2020 מונה לעוזר מנכ"ל הדטרויט פיסטונס, תפקיד אשר שימש למשך עונה אחת. בנובמבר 2022 פורסם כי מינצברג מייצג קבוצת משקיעים אמריקאים, הנכנסים למשא ומתן מול שרון ואיציק ניסנוב, זאב גרינברג ובועז תושב על קניית מועדון הכדורגל הפועל תל אביב. בקבוצה גם נמצאים אחיו, מיכאל, חבר דירקטוריון קבוצת פלימות' ארגייל האנגלית, ואנשי עסקים נוספים. דייוויד עצמו אינו בעלי הקבוצה ואינו בעל הממון הגדול ביותר, אך הוא נבחר לייצג ולעמוד בראש קבוצת המכירה. באותו חודש פורסם כי 3 מחברי קבוצת הבעלות היוצאת, איציק ניסנוב, זאב גרינברג ובועז תושב, חתמו על מסמך ההבנות והסכם המסגרת. לאחר מספר ימים, פורסם ששרון ניסנוב חתם גם הוא על ההסכם. בינואר 2023, לאחר שבדיקת הנאותות הושלמה, קבוצת מינצברג הודיעה על רכישת הקבוצה. בסוף פברואר הועברו הכספים הראשונים לקניית הקבוצה, לאחר שהסתיימה בדיקת הבקרה התקציבית המקדימה של ההתאחדות לכדורגל, וב-1 במרץ ועדת העברת הזכויות אישרה את עסקת המכירה. ב-1 ביוני 2023 נכנס לתוקף הסכם המכירה, ודייוויד מינצברג הפך לבעל זכויות הניהול בהפועל תל אביב. מיד לאחר סיום המכירה, הקבוצה בניהולו החתימה את השחקן חוסה רודריגס, המאמן מייקל ואלקאניס, והשחקן עומרי אלטמן ששיחק בעברו במועדון. בסיום העונה הקבוצה ירדה לליגה הלאומית. D.C. United and the District Announce Final Soccer Stadium Agreement, DC United, ‏8.6.2015 "Grizzlies Media Guide" (PDF). I.cdn.turner.com. נבדק ב-2014-02-21. 10 Va. Sports & Ent. L.J. 43 Fundamentals of Sports Law § 18:2 הדר יעקבי, ‏האיש שעומד בפרונט של רכישת הפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 15 בנובמבר 2022 הדר יעקבי, ‏שלושה בעלים כבר חתמו, שרון ניסנוב משתהה: מצב רכישת הפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 14 בנובמבר 2022 אופיר סער‏, האמריקאים החליטו: נרכוש את הפועל תל אביב למרות המחלוקות, באתר וואלה, 15 בינואר 2023 אופיר סער‏, הכסף כבר עבר: הפועל תל אביב מתקרבת לקבוצת מיינצברג, באתר וואלה, 28 בפברואר 2023 נדב צנציפר, חשיפת ynet | הוועדה להעברת זכויות אישרה את עסקת הרוכשים של הפועל תל אביב, באתר ynet, 1 במרץ 2023
אליה הובס

אליה הובס (באנגלית: Aleia Hobbs; נולדה ב-24 בפברואר 1996), היא אתלטית אמריקאית. זוכת מדליית כסף אולימפית (טוקיו 2020) וזוכת מדליית זהב באליפות עולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4x100 מטר, לאחר שהשתתפה בריצות המוקדמות. אלופת ארצות הברית (2018) והמכללות (2018) בריצת 100 מטר ואלופת ארצות הברית באולם (2023), שיאנית אמריקה ובעלת התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (6.94 שניות) בריצת 60 מטר. הובס נולדה וגדלה בניו אורלינס, לואיזיאנה. היא בוגרת אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. באליפות המכללות באולם שנערכה בטקסס במרץ 2018 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא מכללות חדש של 7.07 שניות. באליפות המכללות שנערכה ביוני יוג'ין, אורגון היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.91 שניות, לפני אשלי אנדרסון (10.96 שניות) וג'נה פרנדיני (10.98 שניות). באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין בסוף יולי 2019 היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.33 שניות במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני 2021 היא סיימה במקום שביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.20 שניות. במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית כסף לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות בריצת שליחות 4x100 מטר באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.72 שניות, אחרי מליסה ג'פרסון (10.69 שניות) ולפני טואנישה טרי (10.74 שניות), בעזרת רוח גבית מעל המותר של 2.9 מטר לשנייה. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 10.81 שניות ועלתה ראשונה לריצת הגמר. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות בריצת שליחות 4x100 מטר. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.92 שניות. באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-18 בפברואר 2023 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא אמריקה חדש של 6.94 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 30 השנים של גייל דיברס (6.95 שניות), התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים אחרי שיא העולם של אירינה פריבלובה מרוסיה (6.92 שניות). ריצת 100 מטר: 10.81 שניות (2022) ריצת 60 מטר: 6.94 שניות (2023), שיא אמריקה מדיה וקבצים בנושא אליה הובס בוויקישיתוף אליה הובס, באתר olympedia.org אליה הובס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
הכח סופיה

הכח סופיה (בבולגרית: ФК Акоахъ София) היה מועדון ספורט יהודי מהעיר סופיה שבבולגריה, אשר זוהה עם התנועה הרוויזיוניסטית. המועדון כלל ספורטאים בענפי ספורט שונים וארגן פעילויות חברתיות בקרב הנוער של יהודי סופיה, אך הקבוצה הבולטת ביותר של המועדון הייתה קבוצת הכדורגל אשר פעלה בין השנים 1925–1944. מועדון "הכח" נוסד במרץ 1925 עם איחודם של המועדונים "ולדימיר ז'בוטינסקי" ו"גלוריה" מהעיר סופיה. קבוצת הכדורגל שיחקה באצטדיון "גלוריה הכח" שהיה בתפוסה של 3,000 מקומות ישיבה, ושכן בצומת הרחובות ברגאלניצה ופארטניי נישאבסקי (סמוך למיקומו של קניון סופיה (אנ') המודרני). הקבוצה שיחקה בליגה הבולגרית השנייה, ובליגה הבולגרית השלישית. עונת השיא שלה הייתה ב-1928, עת סיימה במקום השני בליגה השנייה. ב-1934 זכתה באליפות הליגה השלישית, כאשר בקבוצה שיחק משה מירנדה אשר לימים נמנה עם מייסדי מכבי יפו. במחצית השנייה של שנות ה-30 החלה בולגריה מאמצת בהדרגה מדיניות אנטי-יהודית במקביל לביסוס וחיזוק קשריה עם גרמניה הנאצית. בראשית 1939 הוציאה התאחדות הכדורגל הבולגרית תקנות חדשות במסגרתן הוטלה חובה שלפחות שלושה מחברי הנהלת מועדון יהיו בולגרים, וכן שהמועדון יפתח שעריו לשחקנים בולגרים. במרץ 1939 שינה מועדון הכח את שמו ל-"ווזראז'דאנה" (בבולגרית: „Възраждане“), יישם את תקנות ההתאחדות והחל לאבד מצביונו היהודי. לאחר החלת החוק להגנת האומה הוחמרו משמעותית ההגבלות על יהודי בולגריה. ב-26 באפריל 1942 התאחדה קבוצת "ווזראז'דאנה" עם מועדון "סוקול סופיה" (בבולגרית: ФК Сокол (София) (בול')) תחת השם "ויטושקי סוקול" (בבולגרית:Витошки сокол). בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה וסילוק המשטר הקודם, חזרה קבוצת "ווזראז'דאנה" לפעילות עצמאית ונפרדת מסוקול. יהודי סופיה היו בתהליך שיבה אל העיר לאחר גירושם לערי השדה במאי 1943, סופיה נפגעה קשות בשל הפצצות בעלות הברית, לרבים מבני הקהילה לא היה בית לחזור אליו ומצבם הכלכי היה קשה מאד. בשל כך, במועד זה חסר המועדון אמצעים לקיומו והוא איבד לחלוטין את זיקתו לקהילה היהודית. ב-5 בנובמבר 1944 התאחדו מספר מועדונים ובכללם "ווזראז'דאנה", הקימו את קבוצת "ספטמברי סופיה"(אנ') (בבולגרית:ПФК „Септември“ (София)) והמועדון חדל מלהתקיים. 1923 - ליגת הכדורגל האזורית הראשונה של סופיה - מקום רביעי (כמועדון "ולדימיר ז'בוטינסקי") 1928 - הליגה השנייה - מקום שני 1934 - הליגה השלישית - אליפות 1934, 1938, 1941 - גביע "אולפיה סרדיקה" סיבוב שני משה מירנדה קבוצות כדורגל נשכחות מבולגריה, באתר kotasport.com (בבולגרית) דיוקנאות, הארץ, 2 בנובמבר 1958. הכח סופיה, באתר balkanauction.com (בבולגרית).
חמים וטעים (מחזמר)

חמים וטעים (באנגלית: Some Like It Hot) הוא מחזמר המבוסס על סרט בעל אותו שם, עם לחן מאת מארק שיימן, מילים לשירים מאת סקוט וויטמן ושיימן ותסריט מאת מת'יו לופז ואמבר ראפין. המחזמר, כמו הסרט, עוקב אחר סיפורם של מוזיקאים מעידן הג'אז בתקופת היובש. בשנת 2023 היה המחזמר מועמד לפרס טוני למחזמר הטוב ביותר. המחזמר תוכנן במקור לרוץ בתיאטרון קאדילק פאלאס (אנ') בשיקגו, אבל מאוחר יותר הוכרז שההרצה מבוטלת עקב מגפת הקורונה. הפקת המחזמר החלה בהצגות מקדימות ב-1 בנובמבר 2022 בתיאטרון שוברט (אנ') בברודוויי, וערב הפתיחה התקיים ב-11 בדצמבר, בבימויו של קייסי ניקולאו ובכיכובם של כריסטיאן בורל כג'ו/ ג'וזפין, קווין דל אגילה כאוסגוד, ג'.האריסון גי כג'רי/ דפני ואדריאנה היקס כשוגר. מתרחש בשיקגו בתקופת היובש אשר גורמת לכולם לצימאון להתרגשות קטנה, חמים וטעים הוא סיפורם הצוהל של שני מוזיקאים שנאלצים להימלט מעיר הרוחות לאחר שהיו עדים לחיסול של המאפיה. עם גנגסטרים בעקבותיהם, הם חיים במנוסה בתור החברות החדשות ביותר בלהקה הגדולה ביותר שחצתה את המדינה אי פעם. האם הם יכולים להסתתר מבלי לאבד את עצמם לחלוטין? או שמא המאפיה, האמת ואולי אפילו האהבה עצמה ישיגו אותם סוף סוף? חמים וטעים - האתר הרשמי חמים וטעים - באתר Playbill חמים וטעים - באתר Broadway.com Rebecca Rubin, ‘Some Like It Hot’ Musical Sets Broadway Cast, Opening Night Date, Variety, ‏2022-04-20 (באנגלית אמריקאית) Maureen Lee Lenker April 20, 2022 at 10:00 AM EDT, 'Some Like It Hot' musical coming to Broadway this fall, EW.com (באנגלית) Ryan Mcphee, Some Like It Hot Musical to Go Straight to Broadway, Scraps Chicago Premiere, Playbill, ‏May 15, 2020 Andrew Gans, Christian Borle, J. Harrison Ghee, Adrianna Hicks Cast in Some Like It Hot Musical Workshop, Playbill, ‏March 01, 2022 Logan Culwell-Block, Some Like It Hot Opens on Broadway December 11, Playbill, ‏December 11, 2022 עמוד המחזמר באתר Playbill צוות השחקנים המקורי באתר Playbill