laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Somewhere In Time

Somewhere in Time ("היכנשהו בזמן") הוא אלבום האולפן השישי של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום יצא לאור ב־29 בספטמבר 1986 תחת חברת התקליטים EMI באירופה, וקפיטול רקורדס בארצות הברית. האלבום יצא לאחר צמד האלבומים המצליח Powerslave ו־Live After Death, והוא הראשון להכיל סינתיסייזר גיטרות. אל מלאכת כתיבת האלבום, שעד עתה הייתה מנת חלקו של הבסיסט סטיב האריס, הצטרף אדריאן סמית'. שניים משירי האלבום, "Wasted Years" ו-"Heaven Can Wait" מבוצעים עדיין על ידי הלהקה בהופעות חיות. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, ולמקום 11 במצעד הבילבורד 200 האמריקני. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי סטיב האריס אלא אם צוין אחרת.  ברוס דיקינסון - סולן דייב מארי - גיטרה חשמלית אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית סטיב האריס - גיטרה בס ניקו מק'בריין - תופים מידע על האלבום Somewhere In Time באתר MusicBrainz מידע על האלבום Somewhere In Time באתר AllMusic האלבום Somewhere In Time באתר Discogs האלבום Somewhere In Time באתר ספוטיפיי
לאור

האם התכוונתם ל... אפרים לאור – איש צבא ישראלי, מפקד חטיבה 7, בעל צל"ש אלוף במלחמת יום הכיפורים דן לאור – חוקר ספרות עברית ישראלי דניאל לאור – דיפלומט ישראלי יצחק לאור – משורר, סופר, מחזאי ומבקר ספרות ישראלי לאו"ר – תנועה ציונית רעיונית
Geni

Geni הוא אתר גנאלוגי המהווה גם רשת חברתית מקוונת. האתר עלה לרשת האינטרנט ב-16 בינואר 2007 בגרסת בטא. נכון לדצמבר 2010 נרשמו לשירות למעלה מ-5.8 מיליון משתמשים שיצרו למעלה מ-98.6 מיליון פרופילים של קרובי משפחתם. לדברי מפעילי האתר, בג'ני יש מספר הקשרים הגדול ביותר מבין אתרי האינטרנט העוסקים בנושא וזאת בזכות מנוע גרפי ומנוע חיפוש פנימי מובנה. מנוע החיפוש מחפש מאפיינים דומים ובראשם כתובות דואר אלקטרוני. אם נמצאת זהות בין פרופילים בעצי משפחה שונים מקבלים מעלי הפרופילים הצעת איחוד היוצרת (אם מאשרים אותה) עץ משפחה נרחב. המשקיעים במיזם הם קרן הון הסיכון Charles River Ventures שהשקיעה כ-10 מיליון דולר וקרן הון הסיכון "The Founders Fund"(אנ'), שהשקיעה עד סוף 2008 כ-1.5 מיליון דולר. כל משתמש רשום יכול להזמין לעץ המשפחה שלו קרובי משפחה, המזוהים בעזרת כתובת הדואר האלקטרוני. הזנת כתובת שולחת הזמנה באופן אוטומטי. בנובמבר 2012 נרכשה Geni על ידי MyHeritage. ב-11 בינואר 2016, כמות הפרופילים באתר עברה את המאה מיליון. בתחילתו האתר אפשר שימוש בחינם ברוב השירותים שלו. אך לקראת סוף 2011 האתר הגביל את החינמיות של שירותים אלו. סוגי המנויים באתר: "מנוי בסיסי": מאפשר העלאה של עד 1GB של תמונות ווידאו "מנוי פלוס": מאפשר העלאה של עד 2GB של תמונות ווידאו, תמיכה ישירה של צוות ג'ני וחיפוש בכלל הפרופילים באתר "מנוי מתקדם": בנוסף למה שמאפשר "מנוי פלוס", מנוי זה מאפשר העלאה בלתי מוגבלת של תמונות ווידאו ומיזוג-עצים בהתחלה שני סוגי המנויים הראשונים הגבילו גם את מספר בני המשפחה שניתן להוסיף, אך הגבלה זו הוסרה לקראת סוף 2012. מדיה וקבצים בנושא Geni בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Geni Geni, ברשת החברתית פייסבוק Geni, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Geni, ברשת החברתית LinkedIn Geni, סרטונים בערוץ היוטיוב Geni, הבלוג הרשמי [1] "Geni is Joining the MyHeritage Family". Geni.
אמנון מצוי

אמנון מצוי (שם מדעי: Coptodon zillii) הוא מין של דג ממשפחת האמנוניים שבסדרת הדקראים והוא חלק מקבוצת דגי האמנון הלא-טקסונומית. דג זה נפוץ במימי אפריקה והמזרח התיכון לרבות ישראל בה הוא מצוי בעיקר בכנרת, וכן בנהר הירדן. הדג מוכר בשם מושט עדדי . אורך הדג עד 40 ס"מ והוא בעל ראש גדול, שפתיים מגודלות וסנפיר גבי היוצר מפרש קשתי עד לסנפירי השת המוגבהים. הזנב קטן בהרבה אך שריר ועוזר לדג לנוע קדימה. צבעו חום-ירקרק כשהקשקשים מובלטים והסנפירים כחלחלים. הבטן לבנה ותחתית הראש ורודה-אדומה. הדג שוכן במקווי מים עומדים, נהרות איטיים ולעיתים נמצא אפילו בלגונות לצד החוף. בדלתת הנילוס הדג מגיע כמעט עד לחוף, מה שהופך אותו לאחד ממיני האמנוניים הנדירים החיים במים מלוחים או מליחים. הדג יכול לשרוד גם במים בטמפרטורה של מעל 36 מעלות. הדג ניזון מאצות ומזואופלנקטון שהוא מסנן עם לסתותיו. הצעירים טורפים זחלי חרקים. כמו מרבית האמנוניים זהו מין מונוגמי והנקבה בונה קן ומטילה בו ביצים. מדיה וקבצים בנושא אמנון מצוי בוויקישיתוף אמנון מצוי, באתר NCBI (באנגלית) אמנון מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אמנון מצוי, באתר FishBase (באנגלית) אמנון מצוי, באתר GBIF (באנגלית) אמנון מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
Sinatra and Strings

Sinatra and Strings הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-31 של סינטרה, והרביעי שיצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום מכיל בלדות רומנטיות והוא נחשב לאחד מאלבומיו החושניים ביותר של סינטרה. קולו הקטיפתי והליווי התזמורתי הכבד התאימו לבלדות, שלחלקן היה זה הביצוע השני של סינטרה. היה זה האלבום הראשון עם המעבד המוזיקלי דון קוסטה. האלבום זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום החמישי במצעד המכירות האמריקני. פרנק סינטרה - קולות דון קוסטה - מארגן, מנצח מידע על האלבום Sinatra and Strings באתר MusicBrainz מידע על האלבום Sinatra and Strings באתר AllMusic האלבום Sinatra and Strings באתר Discogs האלבום Sinatra and Strings באתר ספוטיפיי
לורנס פישבורן

לורנס ג'ון פישבורן השלישי (באנגלית: Laurence John Fishburne III; נולד ב-30 ביולי 1961) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, כמו גם במאי תיאטרון, מחזאי ומפיק זוכה פרס אמי ופרס טוני. פישבורן החל את קריירת המשחק שלו כאשר היה בן 7 ושיחק בתפקיד אורח באופרת הסבון של רשת ABC "לחיות את החיים" בכיכובה של ג'ודית לייט. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו בדמותו של מורפיאוס (אנ') בטרילוגיית המדע הבדיוני "מטריקס" ומתפקידו בדמותו של פיוריוס בדרמת הפשע האפרו־אמריקאית "החבר'ה מהשכונה". פישבורן הוא השחקן האפרו־אמריקאי הראשון שגילם את דמותו של אותלו בסרט קולנוע, כאשר הופיע בסרטו משנת 1995 של אוליבר פארקר. פישבורן זכה בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה על תפקידו במחזה בשם "שתי רכבות נוסעות" בשנת 1992, וכן בפרס אמי לשחקן אורח בסדרת דרמה על הופעתו בסדרת הטלוויזיה "טרייבקה" משנת 1993. פישבורן גילם את פרי וייט באתחול של זאק סניידר לסופרמן: איש הפלדה (2013). ב־2016 שב וגילם את וייט בסרט ההמשך, ״באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק״. בשנת 2022 גילם את דמותו של דוני בחידוש השלישי של ברודוויי למחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט. מדיה וקבצים בנושא לורנס פישבורן בוויקישיתוף לורנס פישבורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורנס פישבורן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לורנס פישבורן, באתר AllMovie (באנגלית) לורנס פישבורן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לורנס פישבורן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) לורנס פישבורן, באתר Metacritic (באנגלית) לורנס פישבורן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לורנס פישבורן, באתר MusicBrainz (באנגלית) לורנס פישבורן, באתר Discogs (באנגלית) דודי כספי, לוס אנג'לס, "קיאנו ואני חברים 20 שנה": ריאיון עם לורנס פישבורן, באתר ישראל היום, 14 בפברואר 2017 לורנס פישבורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Joe Otterson, ‘Witcher’ Season 4 Casts Laurence Fishburne, Variety, ‏2024-01-12 (באנגלית אמריקאית)
אלקאיד

אלקאיד (בכתיב לועזי: Alkaid מערבית "המוביל"), נקרא גם בנטנאש או η (אטא) בדובה הגדולה, הוא הכוכב בקצה הזנב של הדובה הגדולה (או בקצה היצול של העגלה הגדולה). לאלקאיד דרגת בהירות נראית 1.84, והוא הכוכב השלישי בבהירותו בדובה הגדולה ואחד הכוכבים הבהירים בשמים. ציון באייר η (אטא) ניתן לו מכיוון שיוהאן באייר ציין את שבעת כוכבי הקבוצה הבהירים על פי מיקומם ממערב למזרח ולא על פי בהירותם. מקור שני השמות של הכוכב מתייחס לזיהוי עתיק של הקבוצה כשלוש מקוננות (הכוכבים אלקאיד, מיזר ואליות) העומדות ליד מיטת המת (הכוכבים דובהה, מראק, פקדא ומגרז). שמו המלא של הכוכב בערבית היה "אל-קאיד בנאת אל-נאש", כלומר המקוננת המובילה, וממנו נגזרו שני השמות. אלקאיד מהווה את כוכב התקן לפיו מוגדרת המחלקה הספקטרלית B3V. אלקאיד הוא כוכב הסדרה הראשית כחול, מסוג ספקטרלי B3. הכוכב נמצא במרחק של 101 שנות אור והוא בעל מסה של כ-6 מסות שמש ורדיוס כמעט פעמיים רדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.86 והוא מאיר בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ופי 700 בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול, הנוצרת בשל טמפרטורת פני השטח הגבוהה שמגיעה לכ-20,000 קלווין. לו היה הכוכב חם מעט יותר הוא היה פולט קרינת X שנוצרת מהתנגשות של ענני גז הנפלטים ממנו במהירויות גבוהות. בעוד שמרבית הכוכבים הבהירים בקבוצת הדובה הגדולה נמצאים במרחק דומה, נעים יחד והם בעלי מאפיינים ספקטרלים דומים, אלקאיד, בדומה לדובהה, אינו חלק מהם. הוא רחוק יותר, חם יותר ונע בכיוון אחר משאר הכוכבים, מה שיגרום בעתיד להתפרקות הקבוצה. מדיה וקבצים בנושא אלקאיד בוויקישיתוף אלקאיד באתר של ג'ים קלר אלקאיד, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
היסטוריה קטנה של הצילום

היסטוריה קטנה של הצילום (בגרמנית: Kleine Geschichte der Photographie) היא מסה שנכתבה על ידי ולטר בנימין שהיה פילוסוף, מבקר ספרות ומרקסיסט יהודי גרמני. המסה יצאה לאור גם בעברית בספר הכולל את המסה הפילוסופית היסטורית שכתב ולטר בנימין בשנת 1931 ואחרית דבר בצורת מאמר בשם תצלום לא חתום מאת אריאלה אזולאי. הספר כולל הערות מאת אנדרה גונטרט מתוך תרגום המסה לצרפתית בשנת 1996. בספר מופיעות תמונות שהופיעו במאמר המקורי ותמונות אחרות מתקופת ראשית הצילום המוזכרות בספר. קיימת יותר מגרסה אחת להיסטוריה הקטנה של הצילום. הספר עוסק בשיח של הצילום בפרט ושל התרבות החזותית בכלל. לדעת בנימין ההתחלות המרובות של הצילום מציעות היבטים שונים של היחסים שבין היסטוריה לבין הצילום. התחלת הצילום היא ריבוי אירועים, ממציאים, טכניקות, מטרות, יישומים, סוגי מכשירים ושימושים שברגע נתון הבשילו להתחלה חדשה. הצילום הומצא כמה פעמים כמעט בו זמנית ובטכניקות שונות אך כולן מתבססות על מכשיר הקמרה אובסקורה. היסטוריונים של הצילום הצליחו לאתר מעל לעשרים עדויות של אנשים שהרעיון עלה בראשם בטרם פורסמו ברבים טכניקות הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר ושל ויליאם הנרי פוקס טלבוט. הרעיון לנסות ולקבע את הדימוי שמוקרן על הדופן האחורית של הקמרה אובסקורה עלה כמעט במקביל אצל אנשים רבים במקומות שונים ומרוחקים, מאז העשורים האחרונים של המאה ה-18 ועד ההכרזה הרשמית על המצאת הצילום ב-19 באוגוסט 1839, "שעתה של ההמצאה (של הצילום) הגיעה ולא אחד בלבד חש בה", כתב ולטר בנימין. ב"תצלום לא חתום" מאת אריאלה אזולאי, היא מסמנת את המשתמע מתפיסת הצילום של בנימין, ומצביעה על הצורך בהכשרתו של צופה "שיבקש להתייצב כנמען של התצלום המוכן להתמסר לכלל מעשה הצילום, ומתוך מבטו המחודש בתצלום, במה שהוא מסתיר ובמה שהוא מסגיר, יופיע בפניו חותמה של האקטואליות כשגיאה." בנושא זה היא עוסקת בהרחבה בספרה "האמנה האזרחית של הצילום". ולטר בנימין טוען כי "הערפל שחג מעל התחלותיו של הצילום איננו כה סמיך כמו זה הרובץ מעל ראשית הדפוס. בהשוואה לדפוס, אולי גלוי יותר לעיניים ששעתה של ההמצאה (של הצילום) הגיעה ושלא אחד בלבד חש בה; אנשים שללא תלות זה בזה חתרו לאותה מטרה: לקבע את התמונות שנוצרו בתוך הקמרה אובסקורה, אשר היו ידועות לכל המאוחר מאז לאונרדו. כאשר הדבר עלה בעת ובעונה אחת בידיהם של נייפס ודאגר, בתום מאמצים שנמשכו כחמש שנים..." ההיסטוריה הקטנה של הצילום היא הקדמה לשתי מסות מפורסמות יותר של בנימין שנכתבו לאחר ה"ההיסטוריה הקטנה" והיוו מוקד לפירושים חוזרים ונשנים: "יצירת האמנות בעידן השעתוק הטכני" נכתבה בין השנים 1935–1939, קיימת בשלוש גרסאות והיא כוללת כמה פסקאות הלקוחות הישר מן המסה על הצילום. "על מושג ההיסטוריה", נכתבה ב 1940 ופורסמה לאחר מותו. ההיסטוריה של הצילום יצירת האמנות בעידן השיעתוק הטכני ולטר בנימין, היסטוריה קטנה של הצילום, 71 עמודים. תרגם חנן אלשטיין, עריכה מדעית אריאלה אזולאי. 2004, הוצאת בבל. אריאלה אזולאי, האמנה האזרחית של הצילום, הוצאת רסלינג, 2007. אריאלה אזולאי, היה היה פעם: צילום בעקבות ולטר בנימין, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2006. ולטר בנימין, יצירת האמנות בעידן השיעתוק הטכני, תרגם: שמעון ברמן. 1983, הקיבוץ המאוחד. היסטוריה קטנה של הצילום באתר ידיעות ספרים אריאלה אזולאי תצלום לא חתום, מכונת קריאה בבל פתיחת הספר היסטוריה קטנה של הצילום, מכונת קריאה בבל יוסי נחמיאס, גילוי וכיסוי במעשה הצילום, באתר ynet, 2 במאי 2007
Ogg

אוג (Ogg) הוא פורמט מכל לקובצי מולטימדיה. הוא משמש, לדוגמה, לקובצי קול בקידוד Vorbis או FLAC, לקובצי וידאו בקידוד תאורה (מקודד), ועוד. הוא פותח על ידי קרן Xiph. שמו של הפורמט נגזר מהפועל "ogg" ששימש בעגה של משחק המחשב Netrek לתיאור של ביצוע פעולה בכוח רב. בתחילת פיתוח התוכנה (בשנת 1993) פעולות דחיסת הקול דרשו כמעט את כל עוצמת המעבד ממחשבו של המחבר. טעות נפוצה היא שהפורמט נקרא על שם המכשפה נני אוג (Nanny Ogg) מהסדרה עולם הדיסק של טרי פראצ'ט, מכיוון שגם וורביס קרוי על שם דמות מספר בסדרה. במקור נקרא כל הפרויקט "אוג וורביס". בהמשך, עקב הוספת רכיבים רבים אחרים, התייחד השם אוג לשם המכל, והוקמה קרן Xiph שמייצגת כיום את הפרויקט המקורי. קובץ אוג יכול להכיל סוגי מידע שונים. במקור כולם השתמשו בסיומת ogg, (כלומר ‎.ogg). כיום משמשת הסיומת oga לקובצי קול בקידוד וורביס. קובצי וידאו (בקידוד תאורה או דיראק, עם קול בקידוד וורביס) משתמשים בסיומת ogv. מדיה וקבצים בנושא Ogg בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Ogg (באנגלית) דף הבית של אוג באתר קרן Xiph. השמות למיזמי קרן Xiph מתוך אתר הקרן ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכס פטיפר

אלכסנדר ריצ'רד "אלכס" פטיפר (באנגלית: Alexander Richard "Alex" Pettyfer; נולד ב-10 באפריל 1990) הוא שחקן, דוגמן ובמאי קולנוע אנגלי, מוכר בשל השתתפותו בסרטי הקולנוע "אלכס ריידר", "אני מספר ארבע", "עולם הזמן", "מג'יק מייק" ו"המשרת". פטיפר נולד בסטבנאג' שבהרטפורדשייר, אנגליה שממלכה המאוחדת, למשפחה מרקע נוצרי. הוריו הם השחקנים ריצ'רד פטיפר ולי רובינסון. נכון ל-2009 מתגורר פטיפר בווינדזור, ברקשייר, ולומד במכללת שיפלייק. פטיפר החל את הקריירה שלו כדוגמן בגיל שבע כשדיגמן לחברת הבגדים GAP. בשנת 2005 שיחק בסרט טלוויזיה בריטי בשם "Tom Brown's Schooldays" המבוסס על ספרו באותו שם של תומאס יוז משנת 1857. פטיפר השתתף בסרט "אלכס ריידר" משנת 2006. בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הנעורים "ילדת פרא" לצד אמה רוברטס. בשנים 2008–2009 שימש פטיפר כדוגמן עבור חברת ברברי. ב-2009 שיחק בסרט "Tormented". בשנת 2011 שיחק פטיפר בסרט "ביסטלי" וכיכב בסרט המדע הבדיוני "אני מספר ארבע" לצד טימותי אוליפנט ודיאנה אגרון, והשתתף בסרט המדע הבדיוני "עולם הזמן" בכיכובם של ג'סטין טימברלייק ואמנדה סייפריד. בשנת 2012 שיחק לצד צ'נינג טייטום בסרט "מג'יק מייק" בתור חשפן מתלמד. בשנת 2013 שיחק תפקיד קטן בסרטו הביוגרפי של לי דניאלס "המשרת". בשנת 2014 שיחק פטיפר בסרט "אהבה אינסופית". בשנת 2016 השתתף בסרטה של ליזה ג'ונסון "אלביס וניקסון", אודות הקשר של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון, אותו גילם קווין ספייסי לבין הזמר אלביס פרסלי, אותו גילם מייקל שאנון. בשנת 2018 ביים לראשונה סרט קולנוע בשם "Back Road", בו גם כיכב לצדם של ג'ניפר מוריסון, ניקולה פלץ, רוברט פטריק וג'ולייט לואיס. עוד באותה שנה השתתף לצד מייקל גמבון בסרט המתח הבריטי-פולני "The Last Witness" בתור העיתונאי סטיבן אנדרווד. בשנת 2019 לוהק לתפקיד של ברודי בסדרת המדע הבדיוני של נטפליקס "אי מציאות", אשר עלתה בסטרימינג ב-12 בספטמבר של אותה שנה. בשנת 2012 פטיפר היה מאורס זמן קצר לנכדתו של אלביס פרסלי, השחקנית האמריקאית ריילי קיאו, עמיתתו ל"מג'יק מייק". ב-24 בדצמבר 2019 התארס לדוגמנית הגרמנייה טוני גארן, אחרי עשרה חודשי זוגיות. ב-2020 התחתנו בהמבורג, גרמניה. ב-2021 נולדה בתם הבכורה. אלכס פטיפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכס פטיפר, ברשת החברתית אינסטגרם אלכס פטיפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכס פטיפר, באתר AllMovie (באנגלית) אלכס פטיפר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אלכס פטיפר, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אלכס פטיפר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
לוקינו ויסקונטי

לוקינו ויסקונטי, דוכס מודרונֶה (באיטלקית: Luchino Visconti di Modrone;‏ 2 בנובמבר 1906 – 17 במרץ 1976) היה במאי תיאטרון, במאי קולנוע וסופר איטלקי, מאבות הנאו-ריאליזם האיטלקי. ויסקונטי נולד למשפחת אצולה עשירה (אחת מהעשירות בצפון איטליה) במילאנו. בגיל 30 עבר לפריז והחל לעסוק בקולנוע כעוזר במאי שלישי בסרטו של ז'ן רנואר, "Une partie de campagne" ‏(1936), הודות להיכרות עם ידידה משותפת, קוקו שאנל. לאחר סיור קצר בארצות הברית, שם ביקר בהוליווד, הוא שב לאיטליה להיות עוזרו של רנואר שוב, הפעם בסרט "La Tosca" ‏(1939), הפקה שהופסקה באמצעה בשל מלחמת העולם השנייה, ואחר כך הושלמה על ידי הבמאי הגרמני קרל קוך. ויסקונטי הצטרף, יחד עם רוברטו רוסליני ל-"salotto" של ויטוריו מוסוליני (בנו של בניטו מוסוליני, שהפך באותה תקופה לפטרון הקולנוע ואומנויות אחרות) ושם, ככל הנראה, פגש גם את פדריקו פליני. יחד עם ג'אני פוצ'יני, אנטוניו פייטרנג'לי וג'וזפה דה סנטיס כתב את התסריט לסרטו הראשון כבמאי: "אובססיה" (Ossessione)‏ (1943), סרט הנאו-ריאליזם האיטלקי הראשון, שהוא עיבוד לא רשמי ולא מאושר לספרו של ג'יימס מ. קיין "הדוור מצלצל פעמיים". בשנת 1971 ביים את הסרט מוות בוונציה. בסרט השתתפו דירק בוגרד בתפקיד גוסטב פון אשנבך, מוזיקאי (בספרו של מאן הוא סופר) מצליח ומפורסם ברחבי אירופה, שמנהל אורח חיים קפדני ונזירי, שמחליט לצאת מעירו מינכן כדי לטייל בוונציה, שבה הוא מתאהב בנער יפהפה בשם טאדז'ו אותו מגלם ביורן אנדרסן. ויסקונטי היה גם במאי תיאטרון מהולל. בשנים 1960-1946 הוא ביים הופעות רבות של קבוצת התיאטרון רינה מורלי-פאולו סטופה, עם ויטוריו גסמן, כמו גם מספר אופרות ובהן ההעלאה מחדש של יצירתו של גאטנו דוניצטי "אנה בולנה" (על חייה של המלכה אן בולין) בלה סקאלה בשנת 1957 בכיכובה של מריה קאלאס. הוא נפטר ברומא בגיל 69. "אובססיה" (1943) Ossessione (מבוסס על ספרו של ג'יימס מ. קיין משנת 1934 "הדוור מצלצל פעמיים") Giorni di Gloria 1945 "האדמה רועדת" (1948) La Terra trema על־פי הספר I Malavoglia ("בית מאלאווליה") של ג'ובאני ורגה. "בליסימה" (1954) Bellissima "ליוויה" (1954) Senso "לילות לבנים" (1957) Le notti bianche "רוקו ואחיו" (1960) Rocco e i suoi fratelli "בוקצ'ו 70" (1961) Boccaccio '70 (מבוסס על הדקמרון של בוקאצ'ו) "הברדלס" (1963) Il Gattopardo (מבוסס על ספרו של ג'וזפה תומאזי די למפדוזה) "סנדרה של אלף התענוגות" (1965) Vaghe stelle dell'Orsa "הזר" (1967) Lo Straniero (מבוסס על ספרו של אלבר קאמי) "הארורים" (1969) La caduta degli dei "מוות בוונציה" (1971) Morte a Venezia (מבוסס על ספרו של תומאס מאן) לודוויג (1972) Ludwig Gruppo di famiglia in un interno ‏(1974) "התמימים" (1976) L'Innocente Bacon, Henry, Visconti: Explorations of Beauty and Decay, Cambridge: Cambridge University Press, 1998. Nowell-Smith, Geoffrey, Luchino Visconti, London: British Film Institute, 2003. מדיה וקבצים בנושא לוקינו ויסקונטי בוויקישיתוף לוקינו ויסקונטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוקינו ויסקונטי, באתר AllMovie (באנגלית) לוקינו ויסקונטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לוקינו ויסקונטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אורי קליין, הבמאי שחזה את האיידס, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2008 יעל שוב, ויסקונטי - The Lord of the Decadence(הקישור אינו פעיל), באתר Time Out תל אביב, 27 בנובמבר 2008 לוקינו ויסקונטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לוקינו ויסקונטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ויסקונטי

ויסקונטי (באיטלקית: Visconti) הוא שם משפחה איטלקי נפוץ שמקורו עוד בימי הביניים המאוחרים. האם התכוונתם ל... בית ויסקונטי – משפחת אצולה איטלקית מימי הביניים המאוחרים אוטונה ויסקונטי – ארכיבישוף מילאנו בשנת 1262, מייסד שושלת ויסקונטי מטאו ויסקונטי – נציב קיסר האימפריה הרומית הקדושה אדולף מנסאו במילאנו ולומברדיה גלאצו ויסקונטי השני – שליט פאביה ומערב לומברדיה החל משנת 1355 ברנבאו ויסקונטי – שליט מילאנו החל משנת 1354 ג'אן גָלֵאָצוֹ ויסקונטי – דוכס מילאנו הראשון, החל משנת 1395 ולנטינה ויסקונטי – דוכסית אורליאן; סבתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת פיליפו מריה ויסקונטי – דוכס מילאנו האחרון מבית ויסקונטי לוקינו ויסקונטי – במאי תיאטרון וקולנוע איטלקי בן העת החדשה פייטרו ויסקונטי – גאוגרף טוני ויסקונטי – מפיק מוזיקלי, נגן וזמר אמריקאי אלפא רומיאו ויסקונטי – היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית סלון בסגנון קופה, 4 דלתות, מתוצרת אלפא רומיאו אשר הוצגה בשנת 2004 בתערוכת המכוניות הבינלאומית ב-ז'נבה
ריצ'רד

ריצ'רד הוא שם אנגלי, שמקורו בשם הגרמני "ריכרד" (Richard), שנגזר מהמילים Ric ("מלך") ו-Hard ("חזק" או "כביר"). האם התכוונתם ל... מלכים: ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה ("ריצ'רד לב הארי") - מלך אנגליה בשנים 1189 - 1199. ריצ'רד השני, מלך אנגליה – מלך אנגליה בשנים 1377 - 1399. ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה – מלך אנגליה בשנים 1483 - 1485. אחרים: ונדי ריצ'רד – שחקנית אנגלייה צ'ארלס ריצ'רד – קצין בצי ארצות הברית קליף ריצ'רד – זמר ושחקן אנגלי רישאר דיק אישים ששמם הפרטי הוא ריצ'רד
סרגיי מוניה

סרגיי אלכסנדרוביץ' מוניה (ברוסית: Сергей Александрович Моня; נולד ב-15 באפריל 1983 בסראטוב, ברית המועצות) הוא כדורסלן רוסי המשחק עבור זניט סנקט פטרבורג ונבחרת רוסיה. גובהו 2.05 מטר. משחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד. מוניה החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת הליגה הרוסית השנייה, חימיק אנגלס. לאחר חצי שנה, הוא עבר לאבטודור סראטוב ששיחקה אז בליגת העל הרוסית. במדי הקבוצה, ערך הופעות מרשימות וסיים את העונה עם ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-4 כדורים חוזרים למשחק. עקב יכולת זאת, חתם בחימקי מוסקבה, אחת מקבוצות הפאר ברוסיה. עם זאת, מוניה מיעט לשחק ואף פעמים רבות לא נכלל בסגל המועדון. בעקבות זאת, לאחר עונה אחת במדי חימקי חזר לקבוצתו לשעבר, אבטודור סראטוב. לאחר מכן, מוניה עבר לצסק"א מוסקבה, לאחר עונה מרשימה במדי אבטודור שכללה העפלה לחצי גמר הפלייאוף ולמקום הרביעי בליגה. מוניה שיחק עבור צסק"א במשך שלוש עונות והיה שותף לזכייתה בשלוש אליפויות רצופות, גביע רוסי אחד ולשלוש העפלות רצופות לפיינל פור היורוליג. באוקטובר 2005, מוניה החל בקריירת NBA, לאחר שבקיץ 2004 נבחר על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס מהמקום ה-23 בסיבוב הראשון. מוניה מיעט לשחק ובפברואר 2006 הועבר בעסקה של שלוש קבוצות אל הסקרמנטו קינגס. למרות זאת, מוניה שיחק רק בשלושה משחקים ולבסוף שוחרר מסגל הקניגס ב-26 ביולי אותה שנה. לאחר מכן, חזר למדינת הולדתו, רוסיה, כשסיכם במדיה של דינמו מוסקבה. במדיה של דינמו מוסקבה הפך מוניה לאחד השחקנים היותר מעורכים בקבוצה ולסגן-הקפטן במשך שלוש עונותיו במועדון. למרות, שבמשך זמן זה לא הוביל את המועדון לזכייה בתואר. בעונתו השלישית, מוניה, קבע ממוצעי שיא שקלע כ-12 נקודות והוריד 4.8 כדורים חוזרים. ב-2010 חתם בחימקי מוסקבה וב-2011 זכה עם הקבוצה בליגה המאוחדת של VTB. מוניה היה חבר בנבחרות הצעירות של רוסיה (עד 19 ועד 21) וכיום חבר בסגל הנבחרת הלאומית של רוסיה. מוניה שותף עם הנבחרת בזכייתה במדליית הזהב באליפות אירופה 2007. מדיה וקבצים בנושא סרגיי מוניה בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג דף השחקן באתר ה-NBA‏ דף השחקן באתר היורוקאפ
דיוקן משפחת ונדראמין

דיוקן משפחת ונדראמין הוא דיוקן מעשה ידי האמן מתקופת הרנסאנס טיציאן, שצויר בין השנים 1543–1547. היצירה מוצגת כיום בגלריה הלאומית, בלונדון שבממלכה המאוחדת. היצירה הוזמנה על ידי משפחת ונדראמין - ממשפחות האצולה של ונציה. ביצירה מוצגים האחים אנדראה וגבריאל ונדראמין, ושבעת בניו של אנדראה. שני האחים ניצבים משמאל למזבח שעליו הצלב האמיתי, מימין המזבח מצוירים שלושה מילדיו של אנדראה, ומשמאל לשני האחים ארבעת הבנים האחרים. אף שבעת יצירת התמונה הפרש הגילאים בין האחים היה שלוש שנים בלבד, ההפרש המתואר בתמונה בין האחים רב ביותר (האחד מתואר כאיש זקן בעוד שהשני מתואר כאיש צעיר), ולכן לא ברור מי מהאחים הוא אנדראה (הבוגר) ומי הוא גבריאלה (הצעיר). אזכור הצלב האמיתי בתמונה מזכיר אירוע שהתרחש בשנת 1370. אירוע זה תואר גם על ידי אמנים אחרים בהם ויטוריו קרפאצ'ו וג'נטיל בליני (ציורים המוצגים בגלריית האקדמיה שבוונציה). במהלך תהלוכה דתית נפל רסיס מהצלב האמיתי לתוך אחת מתעלות ונציה. הצלב לא טבע ונשאר לצוף דרך נס (על אף המשקל הרב של כלי הזהב בו הוחזק) אולם אף אחד מהאנשים שקפצו אל המים וניסו להרימו לא הצליח. רק כאשר אנדראה ונדראמין, מאבות אבותיו של מזמין היצירה קפץ למים, הוא הצליח למשות את הצלב. היצירה נותרה בוונציה עד שנת 1636 עת נרכשה על ידי אנתוני ון דייק, ולאחר מותו של ון דייק נרכשה על ידי רוזן נורת'מברלנד ונשמרה באחוזת הרוזנים עד שנת 1929 עת הועברה לגלריה הלאומית שבלונדון. מדיה וקבצים בנושא דיוקן משפחת ונדראמין בוויקישיתוף ג'ונתן ג'ונס, "דיוקן משפחת ונדראמן" כתבה בעיתון הגארדיאן. https://www.nationalgallery.org.uk/paintings/titian-the-vendramin-family
פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה

פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה (באיטלקית: Paolo III e i nipoti Alessandro e Ottavio Farnese) הוא שמו של דיוקן מעשה ידי הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס טיציאן, שצויר בשנת 1546. היצירה מוצגת כיום בגלריה די קאפודימונטה בנאפולי שבאיטליה. היצירה מתארת את האפיפיור פאולוס השלישי יושב על כיסאו, שמשמאלו של האפיפיור (בימין היצירה) מצויר אוטאביו פארנזה, דוכס פארמה כורע על ברכו, ומאחורי האפיפיור (משמאל היצירה) מתואר נכדו השני, אלסאנדרו, הקרדינל. היצירה ידועה בריאליזם שלה, ובתיאור האפיפיור בימיו האחרונים בהיותו זקן, חולה ועייף. דיוקן פאולוס השלישי מדיה וקבצים בנושא פאולוס השלישי ונכדיו אלסאנדרו ואוטאביו פארנזה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ני

האם התכוונתם ל... אישים: אליסון ג'ני – שחקנית אמריקאית ויליאם לה ברון ג'ני – אדריכל ומהנדס אמריקאי, שזכה לכינוי "אבי גורדי השחקים האמריקאים" אחר: Geni – אתר גנאלוגי המהווה גם רשת חברתית מקוונת Genie – מיני אלבום של להקת הבנות הקוריאנית Girls' Generation ג'ני (סטארגייט) – שם של עם בסדרת המדע בדיוני סטארגייט אטלנטיס ג'יני אישים ששמם הפרטי הוא ג'ני
גדיר

גדיר (בפרסית: غدیر, תעתיק מדויק: ע'דיר) היא סדרת צוללות ננסיות המיוצרות באיראן. הסדרה נקראת על שם ע'דיר ח'ם, אירוע מכונן עבור השיעים, בו, על פי המסורת, הכתיר הנביא מחמד את עלי בן אבי טאלב ליורשו, בקרבת מעיין חם בערב הסעודית. ב-24 בנובמבר 2007 הכריז אדמירל-משנה חביבולה סיארי מחיל הים האיראני כי ב-28 בנובמבר תוכנס לשימוש צוללת מסדרת גדיר מתוצרת איראן. הוא ציין כי הצוללת מצוידת במיטב הציוד הצבאי והטכנולוגי, וכי היא שקולה ביכולותיה לצוללות זרות. קדמה לסדרה זו צוללת מסדרת נהנג ("לווייתן") שהושקה בשנת 2006. בשירות חיל הים האיראני נמצאות לפחות שבע צוללות מסדרה זו. לא קיים מידע מאומת על מפרטי הצוללת, אולם ההערכות הן שמדובר בצוללת שמסתה בין 120 ל-150 טון ואורכה כ-20 מטרים. צוללות הגדיר מונעות על ידי מנוע דיזל-חשמל. הי אמצוידת בטילי Jask-2. מדיה וקבצים בנושא גדיר בוויקישיתוף תמונות הגדיר באתר סוכנות הידיעות הרשמית של איראן ידיעה על כניסה לשירות של צוללות גדיר, Press TV
גאף

האם התכוונתם ל... گ – אחת מ-32 האותיות בשפה הפרסית ڨ – אות חיצונית לאלפבית הערבי גאפ