laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מעבר לכוכבים (סרט, 2017)

מעבר לכוכבים או הליכה בחלל (ברוסית: Время первых; בתרגום מילולי: עידן החלוצים) הוא סרט קולנוע רוסי שיצא לאקרנים בשנת 2017. הסרט מבוסס על סיפורו של אלכסיי ליאונוב, האיש הראשון בעולם שביצע הליכת חלל. בסרט מככבים יבגני מירונוב בתפקיד ליאונוב וקונסטנטין חבנסקי בתפקיד שותפו לטיסה, הקוסמונאוט פאבל בלייב. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית משמעותית ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס 12 מיליון רובל רוסי בלבד לעומת תקציב של 400 מיליון רובל רוסי, אם כי הסרט כיסה את תקציבו ובסך הכל הכניס סכום של 557.74 מיליון רובלים. ב-18 במרץ 1965 ביצע אלכסיי ליאונוב את "הליכת החלל" הראשונה בהיסטוריה, כאשר יצא אל מחוץ לחללית ווסחוד 2 לטיול שנמשך 12 דקות ו-9 שניות. בתום ההליכה, נתקל ליאונוב בקושי להיכנס חזרה לחללית, משום שלחץ האוויר בחליפת החלל שלבש ניפח אותה עד כדי כך שהיא לא התאימה לפתח הקפסולה. בסופו של דבר, הצליח ליאונוב להידחק חזרה בקושי רב, לאחר ששחרר מהאוויר שבחליפה לחלל. בעקבות התקלה, התארכה המשימה, שהייתה מתוכננת להימשך 12 דקות, לכמעט 24 דקות. בחזרתם לאטמוספירה ארעה תקלה נוספת, במערכת ההנחיה האוטומטית, שחייבה את הטייס פאבל בלייב לנווט את החללית באופן ידני. כתוצאה מכך, נחתו הקוסמונאוטים כאלף ק"מ מהיעד המתוכנן ונאלצו לבלות יומיים בקור המקפיא של הרי אורל. למעשה, הם שהו בהרים זמן ארוך יותר מאשר בחלל. בשנת 2015 הסרט קיבל את תמיכת קרן הקולנוע ותחילה אולפני Bazelevs, האחראים להפקת הסרט, ליהקו את סרגיי בודרוב לביים את הסרט והסרט תוכנן לצאת בסתיו 2016, לפני שמונה יורי ביקוב לביים את הסרט. הצילומים החלו ב-1 ביולי 2016 ונמשכו עד ספטמבר 2016. במהלך הצילומים הוחלף במאי הסרט ובמקום יורי ביקוב מונה דמיטרי קיסליוב. סאליוט 7 (סרט), סרט חלל רוסי אחר שיצא באותה שנה אתר האינטרנט הרשמי של מעבר לכוכבים "מעבר לכוכבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מעבר לכוכבים", באתר אידיבי "מעבר לכוכבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מעבר לכוכבים" באתר Kinobusiness.com מעבר לכוכבים, קדימון הסרט באתר יוטיוב הסרט(הקישור אינו פעיל) באתר גלובוס מקס "מעבר לכוכבים" באתר עין הדג ВРЕМЯ ПЕРВЫХ. Общие сборы הסרט הופץ בבתי הקולנוע בישראל בשם "מעבר לכוכבים", אך Yes הפיצה אותו בשרתי ה-VOD שלה בשם "הליכה בחלל" הפופקורן עליכם: סרטים מומלצים לראות בטלוויזיה Наше культурное будущее Стартовали съемки фильма «Время первых» Page of the movie on Konstantin Khabenskiy's International site Константин Хабенский готовится к празднованию 45-летнего юбилея Предварительная касса: драма «Время первых» стартовала на уровне «Дуэлянта» הכנסות הסרט באתר בוקס אופיס מוג'ו Проекты кинокомпаний-лидеров, поддержанные Попечительским советом Фонда кино Российское кино и Bazelevs готовятся снова покорять космос Константин Хабенский и Евгений Миронов снимаются в фильме «Время первых» "Кинорежиссер Юрий Быков: По своим убеждениям я левак". Труд. 29 ינו' 2016. נבדק ב-2016-02-05. {{cite web}}: (עזרה)
דן אלן

דניאל ברטלט "דן" אלן (באנגלית: Daniel Bartlett "Dan" Allyn; נולד ב-24 בספטמבר 1959) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל. בתפקידו האחרון שירת כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית. אלן נולד בניו המפשייר וגדל בברוויק שבמיין. ב-1981 סיים את לימודיו בווסט פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית. במהלך שירותו הוצב בקוריאה הדרומית, השתתף במבצע זעם דחוף (הפלישה לגרנדה), ובפלישה לפנמה. הוצב פעמיים במשימות כחלק מכוח המשקיפים הרב-לאומי בחצי האי סיני, השתתף במלחמת המפרץ כחלק מכוחות פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. שירת בדיוויזיה המוטסת ה-82, בדיוויזיית החי"ר השנייה ובשנים 1998–2000 פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הריינג'רס ה-75. במלחמת עיראק פיקד על צוות הקרב של חטיבה 3 בדיוויזיית החי"ר השלישית, על פועלו במלחמה, בהובלת הכוח תוך סיכון חייו, עוטר בכוכב הכסף. שירת במשרד ההגנה האמריקני בארגון למציאת פתרון למטעני הצד ובאגף המבצעים של המטות המשולבים. שימש ראש מטה וסגן מפקד הקורפוס המוטס ה-18 ובמסגרת זו שימש גם ראש מטה הקורפוס הרב-לאומי בעיראק. בשנים 2010–2012 פיקד על דיוויזיית הפרשים הראשונה, הדיוויזיה בפיקודו נשלחה למלחמת אפגניסטן וכמפקדה שימש מפקד פיקוד מזרח של כוחות הצבא באפגניסטן. בתפקידו הבא שימש מפקד הקורפוס המוטס ה-18. במאי 2013 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובאוגוסט 2014 מונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית. ביוני 2017 סיים את שירותו בצבא. אלן בעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי. מדיה וקבצים בנושא דן אלן בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר צבא ארצות הברית פירוט על עיטוריו באתר valor.militarytimes.com
בירגר, מלך שוודיה

בירגר (בשוודית: Birger Magnusson;‏ 1280 – 31 במאי 1321) היה מלך שוודיה משנת 1290 ועד 1318. בירגר היה בנם של מגנוס השלישי, מלך שוודיה ושל רעייתו, הדוויג מהולשטיין. הוא נבחר להיות מלך בהיותו בן ארבע. צעד זה נעשה על ידי אביו כדי לשמור על רצף הירושה לכתר. ב-1275 הוביל מגנוס השלישי מרד כנגד אחיו הבכור, המלך ולדמאר, והדיח אותו מכס המלכות. מגנוס הורה לקרוב משפחתו טורקל קנוטסטון, נציב הממלכה העליון, לשמש כאפוטרופוס של בירגר. ב-1293 הוכתר בירגר בסדרשופינג לאחר שנשא לאישה את מרתה, בתו של אריק החמישי, מלך דנמרק. בירגר היה בן עשר שנים כאשר מת אביו ובאותה עת היה טורקל קנוטסון המדינאי בעל ההשפעה החזקה ביותר בשוודיה. ב-1293 הוביל טורקל את השוודים לניצחון שבעקבותיו הם זכו בשליטה על חלק מקרליה המערבית. מסע מלחמה זה זכה באופן מסורתי לכינוי מסע הצלב השוודי השלישי. עם שובו של טורקל מהובלת מסע הצלב בפינלנד התגלע סכסוך בין בירגר לבין אחיו. טורקל קנוטסון תמך בבירגר. בעת הגעתו של בירגר לפרקו היה עימות בתוך הכנסייה השוודית בנוגע לפירוש הזכויות שהוכרז עליהם בשנת 1280 על ידי אביו של בירגר כגמול לתמיכת הכנסייה בתפיסת השלטון בכוח על ידו. אחיו של בירגר, אריק, דוכס סדרמנלנד וולדמאר, דוכס פינלנד, ניצלו את הסכסוך הזה לטובתם. אריק ניסה להקים ממלכה עצמאית סביב לבוהוסלן, מחוז שאותו הוא קיבל כחלק מנישואיו לאינגבורג, נסיכת נורווגיה וסביב להלנד, מחוז השוכן במשולש הגבולות בין שוודיה, נורווגיה ודנמרק. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים, אך עד ל-1306 נרגעו הרוחות עד לנקודה בה הכירו ולדמאר ואריק במגנוס, בנו של בירגר כיורש בכוח לכתר. טורקל קנוטסון, שהיה חמו של ולדמאר, הוצא להורג ב-1306 כאות לפיוס בין בירגר לבין שני אחיו. באותה שנה, באירוע שנודע בשם "משחקי הטונה" (Håtunaleken), נלקח בירגר בשבי על ידי אחיו באחוזה המלכותית הטונה שבאופלנד ונלקח לטירת נישופינג. ב-1308 אולצו אריק וולדמאר על ידי מלך דנמרק לשחרר את בירגר, אך הם עשו זאת בתנאים משפילים. כאשר שוחרר בירגר, הוא חיפש סיוע בדנמרק והסכסוך התחדש. בירגר נותר מלך להלכה, אך היה עליו לוותר על נחלותיו המלכותיות. ב-1312 נשא אריק לאישה את אינגבורג, בתו של הוקון החמישי, מלך נורווגיה. באותה עת נשא ולדמאר את אינגבורג, בתו של אריק השני, מלך נורווגיה בחתונה כפולה שנערכה לשני הזוגות באוסלו. אריק החזיק בבוהוסלן בשבתו בנורווגיה וכן בצפון הלנד ויצר ממלכה נפרדת. בכל אופן, ב-1317 בירגר אסר את שני אחיו במהלך נשף שנערך בנישופינג. על פי הכרוניקה של אריק (Erikskrönikan) הורעבו שני הדוכסים למוות במרתף טירת נישופינג. ב-1318 הודח בירגר מכס המלכות על ידי תומכיהם של אחיו והוא יצא לגלות אצל גיסו, אריק השישי, מלך דנמרק, כשהוא לוקח איתו את כל הארכיון המלכותי. בנו, הנסיך מגנוס, הוצא להורג בסטוקהולם. ב-1319 נבחר בנו בן השלוש של אריק כמגנוס השביעי, מלך נורווגיה וכמגנוס הרביעי, מלך שוודיה תחת עוצרותה של סבתו הלוויג ושל אמו אינגבורג. מדיה וקבצים בנושא בירגר, מלך שוודיה בוויקישיתוף Birger of Sweden (1280 - 1321) - Find A Grave Memorial בירגר, מלך שוודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בירגר, מלך שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מוזיאון פיקאסו (ברצלונה)

מוזיאון פיקאסו (בספרדית: Museu Picasso) הממוקם בברצלונה, קטלוניה, ספרד, הוא מקום משכנו של אחד מהאוספים החשובים ביותר של האמן הספרדי בן המאה העשרים פבלו פיקאסו. הוא כולל 4,521 מעבודותיו של הצייר. ובכך המוזיאון מהווה את אחד מהאוספים השלמים ביותר של עבודותיו. המוזיאון מורכב מקומפלקס של חמישה מבנים מתקופת ימי הביניים, ברחוב מונטקאדה, ברובע לה ריברה של ברצלונה. נפתח לציבור ב-9 במרץ 1963, והיה המוזיאון הראשון שהוקדש לעבודתו של פיקאסו והיחידי שנוצר במהלך חייו של האמן. ב-2005 ממשלת קטלוניה הכריזה עליו כעל נכס לאומי. בין המוצגים המרכזיים בו ניתן לציין שתיים מעבודותיו הגדולות: The First Communion ‏(1896) ו-Science and Charity ‏(1897). המוזיאון מאיר צוהר לקשריו של פיקאסו עם העיר ברצלונה, מערכת יחסים שהתעצבה במהלך נעוריו ובגרותו והמשיכה עד למותו. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון פיקאסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון פיקאסו מוזיאון פיקאסו, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון פיקאסו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ייהבי

ייהבי (באסטונית: Jõhvi, בגרמנית: Jewe, ברוסית: Йыхви) היא עיר בצפון-מזרח אסטוניה ובירת מחוז אידה-וירו. העיר נמצאת כ-50 קילומטרים מגבול רוסיה. האסטונים נחשבים למיעוט בעיר, בשעה שכ-55 אחוזים מתושבי העיר הם רוסים. ייהבי הוזכרה לראשונה בתור כפר בשנת 1241 בספר מפקד האוכלוסין הדני, בתקופה שבה הכפר נשלט על ידי דנמרק. בעיר קיים בית קונצרטים אשר פתח את שעריו ב-8 באוקטובר 2005. באולם הקונצרטים נערכים כנסים, ימי עיון, תערוכות, קבלות פנים חגיגיות, קונצרטים קלאסיים, מופעי בלט, כדורים, הופעות רוק ועוד. ההיסטוריה של אולם הקונצרטים מתוארכת לשנת 1491, אז ניצבה במקום אחוזת ייהבי. בנייני האחוזה הוקפו בפארק רחב ידיים, שניתן למצוא בסמוך לבית הקונצרטים גם בימינו. פינלנד לואימה, פינלנד שוודיה אודבלה, שוודיה רוסיה קינגיספ, רוסיה דנמרק טהיסטד, דנמרק נורווגיה שייאן, נורווגיה פולין אולצקו, פולין מדיה וקבצים בנושא ייהבי בוויקישיתוף Jõhvi kontserdimaja, concert.ee ערך זה הוא קצרמר בנושא אסטוניה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1928 בקולנוע

ערך מורחב – 1928 השחקן הטוב ביותר: אמיל יאנינגס על הסרט "הפקודה האחרונה" ועל הסרט "דרך כל בשר" מ-1927 השחקנית הטובה ביותר: ג'נט גיינור על הסרט "מלאך הרחוב" ועל הסרטים "הרקיע השביעי" ו"זריחה" מ-1927 23 בינואר - ז'אן מורו, שחקנית, זמרת, תסריטאית ובמאית צרפתייה 26 בינואר - רוז'ה ואדים, במאי, תסריטאי ושחקן (נפטר ב-2000) 1 בפברואר - סטיוארט ויטמן, שחקן קולנוע וטלוויזיה 19 במרץ - פטריק מקגוהן, שחקן (נפטר ב-2009) 7 באפריל - ג'יימס גארנר, שחקן (נפטר ב-2014) 23 באפריל - שירלי טמפל, שחקנית (נפטרה ב-2014) 19 ביוני - ננסי מרצ'נד, שחקנית (נפטרה ב-2000) 20 ביוני - מרטין לנדאו, שחקן  14 ביולי - ננסי אולסון, שחקנית  26 ביולי - סטנלי קובריק, במאי (נפטר ב-1999) 6 באוגוסט - אנדי וורהול, אמן, במאי (נפטר ב-1987) 15 באוגוסט - ניקולס רוג, במאי  31 באוגוסט - ג'יימס קובורן, שחקן (נפטר ב-2002) 17 בספטמבר - רודי מקדואל, שחקן (נפטר ב-1998) 1 באוקטובר - ג'ורג' פפארד, שחקן (נפטר ב-1994) 19 בנובמבר - מוריץ סטילר, תסריטאי ובמאי, מחלוצי הראינוע השוודי 1927 בקולנוע 1928 1929 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1928 בקולנוע בוויקישיתוף
מנחם נבנהויז

מנחם נֶבֶּנהוֹיז (נולד ב-11 במרץ 1960) הוא מנצח, מוזיקאי ומורה למוזיקה ישראלי. נבנהויז ניצח על מיטב התזמורות הישראליות: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועוד. בעולם ניצח נבנהויז על התזמורת הפילהרמונית של סופיה, התזמורת הפילהרמונית של טמפרה בפינלנד, התזמורת הסימפונית של קאן בצרפת, התזמורת הפילהרמונית של האגן בגרמניה, התזמורת הפילהרמונית של אנקרה בטורקיה ועוד. בשנת 1987 הלחין יצירה בשם "תרועה - לארבעה כלי נשיפה ממתכת שווים" ובשנת 2014 חיבר עבור הקאמרטה הישראלית ירושלים מחרוזת הכוללת את השירים: שדמתי, הורה נרקודה, הורה ממטרה, על גבעות שייח' אברק וקטע חסידי עממי.  בעונה 1998/99 ניצח על הפקה של "חליל הקסם" באופרה הישראלית החדשה. נבנהויז היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של תיכון תלמה ילין שבגבעתיים משנת 1986 עד שנת 2014. בשנים 1992–1994 היה מנצח הבית של התזמורת הקאמרית הישראלית ובשנים 1995 - 1997 היה מנהל מוזיקלי של תזמורת קאמרטה רמת השרון. כמו כן הוא היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער. משנת 1998 עד 2001 היה מנצח עמית בסינפונייטה הישראלית באר שבע ובשנים 2001 - 2002 היה למנצח ראשי. בהמשך מונה למנהל מוזיקלי של תזמורת הטכניון שבחיפה בו הוא גם משמש כמרצה. נבנהויז סיים את תפקידו בטכניון בשנת 2019. בעונה 2006–2007 הוזמן לנצח שוב על התזמורת הסימפונית ג'יבסקילה בפינלנד. ב-2018 פרסם המנצח ישי שטקלר כי נבנהויז פגע מינית בכעשרים ילדים בהם שטקלר עצמו. אסף הראל, שלמד אף הוא בבית הספר תלמה ילין, טען כי הפסקת עבודתו של נבנהויז בתיכון תלמה ילין ארעה על רקע חשיפת מעשי ניצול מיני שלו כלפי תלמידים במוסד שנים רבות קודם לכן. בעקבות פרסומים אלה הושעה נבנהויז מעבודתו בטכניון. נבנהויז נשוי לרחל ואב לשניים. מתגורר בגבעתיים. מנחם נבנהויז, באתר ספוטיפיי התזמורת יוצאת מהמחבוא, מעריב, 16 בפברואר 1988 חנה ידור, פיציקאטו, מעריב, 13 במרץ 1990 מלאכי מוזיקה צעירים בהרצליה, באתר "הבמה", 26 בינואר 2006 אורי ראובן, ביקור התזמורת, באתר "פקטור", 14 במאי 2014 מורה ב"תלמה ילין" שלמד אצל המנצח נבנהויז: "גם אני הוטרדתי", באתר ערוץ עשר, 16 בינואר 2018 אסף הראל, מורה נערץ למוזיקה הטריד וניצל מינית תלמידים מתלמה ילין במשך שנים, באתר הארץ, 16 בינואר 2018 דנה ירקצי‏, בשל טענות לתקיפות מיניות: המנצח מנחם נבנהויז הושעה מהטכניון, באתר וואלה, 17 בינואר 2018
ברמרהאפן

ברמרהאפן (בגרמנית: Bremerhaven, נהגה: [bʁeːmɐˈhaːfən], ‏האזנה‏Ⓘ‏; מילולית: הנמל של ברמן) היא אחת משתי הערים המרכיבות את מדינת ההנזה החופשית של ברמן. העיר יושבת על שפך נהר הווזר, על שתי גדות נהר הגאסטה ולמרות היותה עיר חדשה יחסית, לנמל שלה היסטוריה ארוכה כנמל סחר, והוא משמש כיום כאחד מנמלי הסחר והדיג החשובים בגרמניה. נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על כ-114,000 נפש. בשנת 1827 הוקמה העיר ברמרהאפן על שפכו של נהר הווזר, כדי לשמש כנמל עמוק מים עבור כלי שיט גדולים מכדי לשוט עד ברמן שבמעלה הנהר; מכאן נובע הקשר בין שתי הערים. היא הפכה לעירייה בהתמזגות של שלוש עיירות נפרדות: ברמרבן, גסטמונדה ולה. איחודן של לה וגסטמונדה בשנת 1924 הקים את העיירה ווסרמונדה, אשר קלטה את ברמרבן בשנת 1939 תחת סמכות שיפוט פרוסית. עיר מאוחדת זו נודעה לאחר מכן בשם ברמרהאפן. ב-1847 הוקם קו אוניות הקיטור הראשון בין אירופה ואמריקה, שמוצאו היה בברמרהאפן. כך הפכה העיר לנמל הנוסעים הגדול ביותר בגרמניה, כשקווי קולומבוס ותחנת קולומבוס שלה מטפלים בתנועה טרנס-אטלנטית. הנמל חשוב כעת במיוחד לטיפול במכולות ויבוא ויצוא של כלי רכב ממונעים. התעשייה בעיר מבוססת בעיקר על עיבוד מזון ובניית ספינות. התיאטרון של העיר תוכנן בידי שני אדריכלים יהודים: אוסקר קאופמן ואויגן שטוצלר. עד מלחמת העולם השנייה נקראה העיר וֶזֶרמינדֶה (Wesermünde, "שפך הנהר וזר"); לאחר המלחמה, בה נהרס רוב העיר, שונה שמה לברמרהאפן ("הנמל של ברמן"). כיום מהווה נמלה של ברמרהאפן את נמל הדייגים הגדול בגרמניה; העיר נקראת לעיתים בהיתול Fischtown, "עיר הדגים". יש בה את אוניברסיטת ברמרהאפן למדעים יישומיים, המוזיאון הימי הגרמני של אגודת לייבניץ, המכון לאנרגיית רוח וטכנולוגיית מערכות אנרגיה של אגודת פראנהופר ואת מכון אלפרד וגנר לחקר הקוטב והימים של אגודת הלמהולץ. צרפת שרבורג-אן-קוטנטין, צרפת הממלכה המאוחדת צפון-מזרח לינקולנשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת פינלנד פורי, פינלנד (מ־1967) דנמרק פרדריקשן, דנמרק פולין שצ'צ'ין, פולין רוסיה קלינינגרד, רוסיה מדיה וקבצים בנושא ברמרהאפן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברמרהאפן ברמרהאפן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Bremerhaven Germany, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברגיש גלאדבאך

ברגיש גלאדבאך (בגרמנית: Bergisch Gladbach, נהגה: [ˌbɛɐ̯gɪʃ ˈglatbax], ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז קלן-בון בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על למעלה מ-111,000 נפש. ברגיש גלאדבך היא עיר תאומה לגני תקווה בישראל ויש בה כיכר בשם "גני תקווה". מדיה וקבצים בנושא ברגיש גלאדבאך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברגיש גלאדבאך ברגיש גלאדבאך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיר א-דיב

סיר א-דיב הוא כפר סורי נטוש ברמת הגולן. הכפר נמצא על ציר הנפט, כ-6 קילומטרים צפונית לקלע אלון וכ-3 קילומטרים דרום-מזרחית לכפר סאלד. על פי נתוני מפקד האוכלוסין הסורי משנת 1960 התגוררו בכפר 203 תושבים. מספר התושבים לפני מלחמת ששת הימים מוערך ב-265 תושבים. במהלך המלחמה ננטש הכפר ולאחריה הרס צה"ל את מרבית בתי הכפר. ב-9 ביוני החלה ישראל במתקפה לכיבוש רמת הגולן. כחלק מהמאמץ העיקרי הוטל על חטיבה 8 לעלות מגבעת האם (גבעה מצפון לכפר סאלד) ולכבוש את מתחם זעורה. גדוד השריון 129 בפיקוד סא"ל אריה בירו שכלל 25 טנקי סופר-שרמן הוביל את הטור החטיבתי. בשעה 11:30 חצה הגדוד את הגבול וכבש את מוצבי גור אל-עסכר ונעמוש. עקב טעות בניווט המשיך הכוח דרומה יותר מהדרוש וכשפנה מזרחה הגיע אל סיר א-דיב. בכפר התמקם כוח צבאי סורי שכלל מספר טנקים. בקרב שהתחולל בסיר א-דיב נפגע מפקד הגדוד, סא"ל אריה בירו והגדוד ספג פגיעות קשות ממוצב קלע ששכן במעלה הדרך. המוצב הסורי בסיר א-דיב נכבש לבסוף והגדוד המשיך בדרכו מהכפר מזרחה לקלע תחת פיקודו של נתי גולן. בדרך העולה לקלע נתקלו הטנקים במחסום קוביות נ"ט וספגו אבדות נוספות. עד סוף היום ספג הגדוד 13 הרוגים ו-33 פצועים, ונותר עם שני טנקים כשירים, אך בכל זאת הצליח לכבוש את קלע. מרבית בתי הכפר נהרסו על ידי צה"ל לאחר מלחמת ששת הימים. שרידי הכפר הנטוש נמצאים כיום משני צידי ציר הנפט הצפוני באזור שאינו שטח אש. שלמה מן, הבית בסיר א-דיב, מתוך הבלוג "נעמוש". יגאל קיפניס, ההר שהיה כמפלצת - הגולן בין סוריה וישראל, עמ' 338. מתתיהו מייזל, המערכה על הגולן, עמ' 295-302.
קורפוס מטוסי הקרב ה-64 (ברית המועצות)

קורפוס מטוסי הקרב ה-64‏ (ברוסית:‏й истребительный авиационный корпус‏-64‏ או בראשי תיבות: ‏иак ‏64‏, ראשי תיבות באנגלית: ‏IAK ‏64‏) הוא קורפוס אוויר של חיל האוויר הסובייטי שהשתתף במלחמת קוריאה במשך כל אורכה (1950-1953). הקורפוס יוסד ב-24 בנובמבר 1950 במוקדן (כיום שן-יאנג שבסין) כאשר מרבית יחידותיו פעלו משדות במתחם אנטונג והטיסו מטוסי מיג-15. על הקורפוס הוטלה האחריות על הגנה האווירית על חלק צר בקוריאה הצפונית הנמשך מחלקו המערבי של נהר יאלו דרך נהר צ'ונצ'ון כקצה דרומי ועד סביבות העיר קאנגייה כקצה המזרחי (ב-130 קילומטר דרומית לאנדונג). בגלל ריכוז זה של המיגים מאוחר יותר, עם התרבות קרבות האוויר בתוכה היא כונתה על ידי כוחות האו"ם "סמטת המיגים" (באנגלית: "Mig Alley") בה המיגים משחרים לטרף ומרבית קרבות האוויר קרו בגבולותיה. במשך המלחמה הקורפוס פיקד על 15 דיוויזיות מטוסי קרב, 2 דיוויזיות נ"מ ו-2 דיוויזיות זרקורי נ"מ. בתקופה שבין 1 בנובמבר 1950 ל-27 ביולי 1953 טייסי הקורפוס טסו 60,450 גיחות יום ו-2,779 גיחות לילה, השתתפו ב-1,683 קרבות אוויר ביום ו-107 קרבות בלילה. הקורפוס רשם לזכותו 1,097 הפלות מתוכם 65 מטוסי B-29, ‏7 מטוסי B-26,‏ שני מטוסי B-45, ‏מטוס B-50 אחד, 2 מטוסי P-47, ‏28 מטוסי P-51,‏ 118 מטוסי F-80,‏ 185 מטוסי F-84,‏ 647 מטוסי F-86,‏ 11 מטוסי F-94,‏ מטוס F4U אחד, 3 מטוסי F6F, מטוס F3D אחד, ו-26 מטוסי גלוסטר מטאור F.8. האבדות של הקורפוס הסתכמו ב-335 מטוסים ו-120 טייסים מתוכם 319 כלי טיס ו-110 טייסים בקרבות אוויר. בבחינת הפלות בודדות לפי רישומי טייס סך ההפלות שונה מעט ומסתכם ב-1,026 כלי טיס ואבדות של 307 מטוסי מיג ו-103 טייסים. במהלך המלחמה 52 טייסים סובייטים השיגו את התואר אלוף הפלות עם מינימום של 5 הפלות, מתוכם 13 הפילו עשרה או יותר. כוחות הנ"מ הרוסים רשמו לזכותם 212 הפלות של מטוסי אויב על פי מקורות מסוימים. מקורות אחרים מקנים לתותחני הנ"מ 153 הפלות מתוכן 40 מטוסי F-86, ‏35 מטוסי F-84, ‏ 47 מטוסי F-80, ‏5 מטוסי F-51, ‏ 17 מטוסי B-26, ‏ 7 מטוסי B-29 ו-12 מטוסים משאר הסוגים. האבדות שנספגו על ידי כוחות הנ"מ במהלך המלחמה היו 68 הרוגים, 165 פצועים, 6 כנים וזרקור אחד. לאחר המלחמה הקורפוס הוצב בפטרוזבודסק תחת הארמייה האווירית ה-22. הקורפוס פורק לבסוף בשנת 1956. הסובייטים שאפו שהשתתפותם במלחמה תישאר בסוד ולכן מטוסי הקורפוס קיבלו רונדלים של חיל האוויר העממי של צפון קוריאה וטייסיה לקחו שמות בדויים ולבשו מדים סינים. בגלל העמימות הסובייטית עד להתפרקות ברית המועצות, בידי המערב היה מעט מאוד מידע לגבי הקורפוס ולכן פעילותה וכן השפעתה על הלוחמה האווירית במלחמת קוריאה הייתה בגדר תעלומה. Red Wings over the Yalu China, the Soviet Union, and the Air War in Korea, Xiaoming Zhang. ISBN 1585443409 Soviet MiG-15 Aces of the Korean War, by Leonid Krylov, Yuriy Tepsurkaev, 2008. ISBN 1846032997 מטוסים אלה לא השתתפו במלחמה, הרישום נבע מטעות זיהוי. ‏Soviet MiG-15 Aces of the Korean War, עמוד 86 ‏Red Wings over the Yalu, עמוד 138 כוחות הנ"מ הסובייטים במלחמת קוריאה (ברוסית) סדר כוחות של הקורפוס מטוסי הקרב ה-64 במהלך מלחמת קוריאה ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רולס-רויס 20 כ"ס

רולס-רויס 20 כ"ס (באנגלית: Rolls-Royce 20 hp) היא מכונית סלון, 4 מושבים, אשר יוצרה על ידי חברת רולס-רויס הבריטית בין השנים 1922–1929. גוף הרולס-רויס 20 כ"ס נבנה על ידי חברת coachbuilder. סך הכול יוצרו 2,940 יחידות. סדאן קופה קבריולה לנדולט - חלק גג אחורי ניתן לפתיחה ו/או להסרה לימוזינה חברת רולס-רויס נוסדה בשנת 1906 על ידי צ'ארלס סטיוארט רולס ופרדריק הנרי רויס. החברה הייתה קרויה "רולס-רויס לימיטד", (Rolls-Royce Limited). בשנת 1940 פיתחה החברה את מחלקת המנועים. משנת 1973 קרויה החברה "Rolls-Royce Motors". רולס-רויס 20 כ"ס רולס-רויס 20 כ"ס, קופה, שנת 1927 רולס-רויס 20 כ"ס, שנת 1923 רולס-רויס 20 כ"ס, שנת 1923 רולס-רויס 20 כ"ס, שנת 1929 רולס-רויס הנרי רויס צ'ארלס רולס רולס-רויס 10 כ"ס רולס-רויס V-8 (1905) רולס-רויס 30 כ"ס רולס-רויס סילבר גוסט רולס-רויס 15 כ"ס רולס-רויס 20-25 כ"ס רולס-רויס 25/30 כ"ס רולס-רויס ריית (1938) רולס-רויס סילבר דאון רולס-רויס פנטום 1 רולס-רויס פנטום 2 רולס-רויס פנטום 3 רולס-רויס פנטום 4 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס ריית (2013) מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס 20 כ"ס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס 20 כ"ס
למיס עמאר

למיס עמאר (בערבית: لميس عمار; נולדה בשנת 1992 בעכו) היא שחקנית ערבייה-ישראלית. למיס עמאר נולדה לדאולה ופואד בעכו. בגיל ארבע עברה המשפחה לחיפה, שם גדלה, התחנכה, ומתגוררת עמאר עם הוריה ואחיה עד היום (2017). למדה בבית ספר התיכון האורתודוקסי הערבי שבחיפה. בוגרת החוג לתיאטרון ומשחק באוניברסיטת חיפה. עמאר מגדירה את עצמה כ"פלסטינית מוסלמית אתאיסטית". היא דוברת ערבית, עברית ואנגלית. בתחילת הקריירה שלה עבדה כליצנית. בשנת 2016 הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר, על תפקידה בסרט "סופת חול" של עילית זקצר בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. בשנת 2017 כתבה מכתב חריף למוני יוסף המנהל האמנותי של פסטיבל עכו, שהתמנה לאחר שהמנהל האמנותי אבי גיבסון בר-אל התפטר, בעקבות צנזור הצגתה של עינת ויצמן. "חץ קופידון" - (במאית: שרה סיבוני) "היוצא מן הכלל והכלל" ׁ(במאי: סיני פתר) "הארץ האבודה" - תיאטרון אל חוריה, ג'נין שחקנית בתיאטרון בובות, "אל ג'ביני" "העבודה באה קודם" - תיאטרון אל-קאסבה, רמאללה "המאפייה"- במאי: סיני פתר, תיאטרון אל קארמה, חיפה "ואדי מילח", תיאטרונטו (תסריט ובימוי: אורנה עקאד על פי ספרה; 2018) שיחקה בשני סרטי סטודנטים קצרים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה סופת חול (2016) - במאית: עילית זקצר; על משחקה בסרט זה, הייתה מועמדת לפרס אופיר רכבת קלה (2019) - במאי: עמוס גיתאי בין גן עדן לאדמה (2020) - במאית: נג'ווא נג'אר Desert Warrior ‏(TBA) - במאי: רופרט וויאט "בלתי הפיך"- עונה 2 (2016) - עוזרת הפקה "בתולות" - עונה 2 (2017) - סברין למיס עמאר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית למיס עמאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) למיס עמאר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי למיס עמאר, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים הפרופיל של למיס עמאר, באתר סוכנות השחקנים לביאה הון שי פוגלמן, ינאי יחיאל, ענייני פנים, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2016 נחום מוכיח, למיס עמאר - פורצת כסופה, באתר הבמה, 10 באוקטובר 2016 למיס עמאר, המנהל החדש של עכו משתף פעולה עם השתקת הקול הערבי בעיר, באתר הארץ, 18 ביוני 2017 כוכבת "סופת חול" בטקס פרסי אופיר: "נמשיך ליצור גם מהכלא", באתר nana10‏, 19 בספטמבר 2017 מיה אשרי, "ואדי מילח": "לא רוצה להיות הערבייה הישראלית הנחמדה", באתר הארץ, 19 במרץ 2018 יואב בירנברג, "מפתיע אותי כל פעם מחדש כמה קשה לשמאלנים לשמוע ביקורת", באתר "ידיעות אחרונות", 2 בינואר 2019 שחקנית ערביה נוספת מעוררת מחלוקת: "רצח העם נמשך", באתר אייס, 30 באוקטובר 2023 https://www.rashuiot.co.il/html5/ARCLookup.taf?_function=details&_ID=64289&did=1118&G=11234 למיס עמאר, המנהל החדש של עכו משתף פעולה עם השתקת הקול הערבי בעיר, באתר הארץ, 18 ביוני 2017 סהר אלמוג, למיס עמאר מועמדת לפרס אופיר מול אניה בוקשטיין - "ורוצה לנצח", באתר Xnet‏, 6 בספטמבר 2016
טרנס או'שונסי

טרנס "שאגס" או'שונסי (באנגלית: Terrence J. "Shags" O'Shaughnessy; נולד בשנת 1964) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. שירת כמפקד פיקוד צפון של ארצות הברית. או'שונסי נולד בקנדה ועבר בילדותו עם משפחתו לארצות הברית. הוא סיים ב-1986 את לימודיו באקדמיית חיל האוויר. שירת כמדריך טיסה וכטייס מטוסי F-16 פייטינג פלקון. הוא צבר מעל 168 שעות טיסה מבצעיות בשמי עיראק. בשנים 2001–2002 שירת כמפקד טייסת הקרב 510 בבסיס אביאנו שבאיטליה. ביולי 2005 מונה למפקד להק ביום אויב של כנף 57 בבסיס נליס. בינואר 2007 מונה למפקד כנף קרב 35 במיסוואה שביפן. בספטמבר 2008 מונה למפקד מרכז פעולות האוויר והחלל 613 בבסיס היקאם שפרל הארבור. ביולי 2010 מונה למפקד כנף 57 בבסיס נליס. באפריל 2012 מונה למשנה לראש המחלקה לענייני אסיה במטות המשולבים. באוגוסט 2013 מונה לראש אגף מבצעים במטה פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. בדצמבר 2014 מונה למפקד חיל האוויר השביעי של ארצות הברית ובמקביל לסגן מפקד כוחות האו"ם ופיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. ביולי 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות האוויר של ארצות הברית בגזרת האוקיינוס השקט. ב-24 במאי 2018 מונה למפקד פיקוד צפון של ארצות הברית ומפקד פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו מהצבא באוגוסט 2020. במהלך שירותו צבר מעל 3,000 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, ו-F-16 פייטינג פלקון. לאו'שונסי תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמברי-רידל, ותואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר. כמו כן הוא בוגר קורס הפסגה לקצינים בכירים של האוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי לדונה ואב לבן. מדיה וקבצים בנושא טרנס או'שונסי בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית Bi-national command at NORAD gets a bi-national commander, ‏gazette.com,‏ 24 במאי 2018 U.S. Pacific Air Forces Assumption of Command Ceremony, אתר פיקוד האוקיינוס השקט, 12 ביולי 2016