laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פואגו

הר הגעש פואגו (בספרדית: Volcán de Fuego - "הר געש של אש") הוא הר געש שכבתי פעיל השוכן במחוזות צ'ימלטננגו (Chimaltenango), סקאטפקס (Sacatepéquez) ואסקווינטלה (Escuintla) בגואטמלה. פואגו הוא חלק מרכס סיירה מדרה דה צ'יאפס (Sierra Madre de Chiapas) המתפרש במקביל לחופה המערבי של גואטמלה, כשבינו לבין האוקיינוס השקט מפריד מישור נרחב. הרי הגעש באזור זה הם חלק מהקשת הגעשית של אמריקה המרכזית, שנוצרה כתוצאה מהפחתה של לוח קוקוס מתחת ללוח הקריבי בקצב של 9 ס"מ בשנה. הר הגעש פואגו הוא חלק ממתחם געשי המכונה לה הורקטה (La Horqueta), והכולל בנוסף לפואגו את הר הגעש הרדום אקאטננגו (Acatenango - גובהו 3,976 מטרים). מתלול של מבנה געשי קדום יותר המכונה מסטה (Meseta) שוכן בין שני ההרים. הר הגעש מסטה החל להיבנות לפני כ-230,000 שנים ובנייתו נמשכה עד שלהי תקופת הפליסטוקן או תחילת ההולוקן, ואז הוא התמוטט תוך יצירת מפולת סלעים אדירה שנפחה מוערך ב-15 קילומטרים מעוקבים, שהתפרשה על שטח של 420 קמ"ר והגיעה עד לחוף האוקיינוס, כ-50 קילומטרים מההר. לאחר ההתמוטטות החל להיבנות הר הגעש פואגו, כשהוא משקף נדידה של הגעשיות דרומה, שהחלה קודם לכן בהר הגעש הרדום אקאטננגו. בשונה מהרכב הלבה שנפלטה מאקאטננגו, שהייתה אנדזיטית באופיה, פולט פואגו לבה בזלתית. גובהו של פואגו הוא 3,763 מטרים, וההר מתנשא מעל ל-3,500 מטרים מעל לשפלת החוף הפסיפי, וכ-2,000 מטרים מעל לרמות של גואטמלה מצפון. ההר הוא בין תוואי הנוף הבולטים ביותר באזור (למעט כשהוא מכוסה עננים). הוא שוכן במרחק של כ-16 קילומטרים מאנטיגואה, בירתה לשעבר של גואטמלה (שאליה נשקפים שני הרי געש נוספים - אקאטננגו ואגואה), אחת מאתרי התיירות הבולטים בגואטמלה, ובקרבה לכמה עיירות גדולות. הר הגעש פואגו הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בגואטמלה. רישומים היסטוריים על פעילותו קיימים מהכיבוש ספרדי ב-1524. ההתפרצויות הגעשיות המטירו אפר געשי על הסביבה ומדי פעם לוו גם בפליטות של לבה ובזרמים פירוקלסטיים. ההר ידוע בכך שהוא פעיל כמעט כל הזמן בעוצמה נמוכה, עשן נפלט מפסגתו כמעט מדי יום, אבל התפרצויות עזות נדירות. אחת ההתפרצויות הבולטות התחוללה בין 10 באוקטובר ל-4 בדצמבר 1974 והיא הוערכה במדד התפרצות געשית 4. התפרצות זו חוללה זרמים פירוקלסטיים שהגיעו למרחק 7 קילומטרים מההר, גרמה להרוגים, לנזק לרכוש ולצורך בפינוי תושבים. בין 4 בינואר 2002 ל-2011 התחוללה התפרצות ממושכת שמדי פעם התגברה ואלצה לבצע פינוי תושבים, כמו למשל ב-9 באוגוסט 2007. ב-13 בספטמבר 2012 החל הר הגעש לפלוט שוב לבה ואפר וגרם לפינוי של 33,000 תושבים מ-17 כפרים בסמוך לו. זרם הלבה הגיע למרחק של 600 מטרים במורד ההר, ופסגתו כוסתה בענן אפר. בהתפרצות של ההר ב-4 ביוני 2018 נמנו עשרות הרוגים. ההר התפרץ שוב ב-12 בדצמבר 2022, מה שאילץ את השלטונות לסגור את שדה התעופה המרכזי של גואטמלה. מדיה וקבצים בנושא פואגו בוויקישיתוף תמונות והסברים על הר הגעש פואגו מתוך אתר Global Volcanism Program Global Volcanism Program Guatemala volcano erupts outside tourist center סוכנויות הידיעות, אסון הר הגעש בגואטמלה: מניין ההרוגים עלה ל-99, באתר ynet, 7 ביוני 2018 One of Central America's most active volcanoes erupts again, from the BBC
השביתה הכללית בניגריה (ינואר 2012)

ניגריה היא יצואנית נפט מספר שש בעולם, אך לא מייצרת בעצמה בנזין. את כל חומרי הדלק היא מייבאת. עד כה עמד מחיר הבנזין על כ-65 נאירה (1.63 ₪ ) לליטר, אך החל מ-1 בינואר 2012 קפץ המחיר הרשמי ל-138 ניירה (3.48 ₪) ואף יותר, במקומות מסוימים הוא הגיע ל-6.28 ₪.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] יחד עם מחירי בנזין קפצו מחירי התחבורה הציבורית והמזון. אנשים שביקרו בימי חג המולד את קרוביהם, לא יכלו לחזור הביתה, כי לא יכלו לשלם את המחיר. האיגודים המקצועיים של ניגריה קראו לשביתה. הנוער כבש כיכר בעיר הצפונית קנו וקרא לו "כיכר תחריר". השביתה התרחבה והוכרזה שביתה כללית בלתי מוגבלת בזמן. בניגריה מתח הולך וגובר בין נוצרים למוסלמים, אך בשביתה הזו פעלו כולם יחד. אך המשטרה תקפה את המפגינים בחריפות. כבר ביום השביתה הראשון נהרגו 12 מפגינים. אחרי 5 ימים של שביתה נכנע הנשיא גודלאק ג'ונתן והוריד את המחיר ל-90 ניירה. זוהי הצלחה חלקית, ובעיקר לא נוגעת בבעיה העיקרית, שהיא לא מחיר הדלק, אלא היעדר תעשייה לייצור דלק במדינה שמייצאת כל שנה מעל שני מיליון חביות נפט, יותר מלוב וכמעט כמו איראן. במאבק לשינוי המצב הזה נפל קורבן ב-1995 הסופר והמחזאי קן סארו-ויווה מדיה וקבצים בנושא השביתה הכללית בניגריה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ניגריה ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Apple Remote

ה-Apple Remote (שלט האפל) הוא שלט שדרכו ניתן לשלוט באמצעות קרני אינפרא-אדום במחשב המקינטוש או ב־Apple TV. השלט הוכרז על ידי סטיב ג'ובס ב-12 באוקטובר 2005. השלט מבוסס על עיקרון האייפוד שאפל ויש לו רק שבעה לחצנים - תפריט, הפעל או השהה, הגברת והנמכת ווליום, הרצה אחורה או "הקודם", הרצה קדימה או "הבא" ולחצן הבחירה המרכזי. מדיה וקבצים בנושא Apple Remote בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Apple Remote דף המכשיר באתר חברת אפל (באנגלית) דף המכשיר, באתר idigital (בעברית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנטולה מקורזלת

טרנטולה מקורזלת (שם מדעי: Brachypelma albopilosum) היא מין של טרנטולה יבשתית ממשפחת הברכיפלמה הנפוצה באזור מרכז אמריקה מהונדורס ועד לקוסטה ריקה. טרנטולה זו היא שוכנת מחילות, וציידת אופורטוניסטית. הטרנטולה מכוסה בשיער ארוך ולו סלסול אופייני המעניק לה את מראה המיוחד ואת שמה. לטרנטולה המקורזלת גוף מלא המכוסה בשערות שצבען נע בין חום כהה לשחור. השערות הארוכות והזהובות שמכסות את כל גופה נותנות לה ברק זהוב-ברונזה. שערות אלה צפופות בעיקר באזור הרגליים האחוריות. צבעם של הזכרים בהיר יותר. הטרנטולה נפוצה בצד האטלנטי של הונדורס, ניקרגואה והצד הצפון מזרחי של קוסטה ריקה. מין זה הוא שוכן מחילות ולכן ניתן למצוא אותה באזורים בהם צומחים שיחים טרופיים ובבסיס עצים גדולים, ליד נהרות ובאזורים שבהם בוראו יערות גשם. נקבות בתקופת הפריון (בדרך כלל בתקופה הגשומה) יאפשרו לזכרים להזדווג עימן. הנקבה תטיל 500-300 ביצים אותן היא תאכסן בשק ביצים אופייני העשוי מקורים. את השק היא תניח במקום שבו הטמפרטורה נעה בין 24 ל-27 מעלות, ולאחר 7 עד 8 שבועות יבקעו מהביצים עכבישונים בהירים שיצטופפו יחדיו. העכבישונים מתפתחים במהירות, והם יתנשלו כל שבועיים בערך. לאחר הנשל הראשון הם יתפזרו ויתחילו בחיים עצמאיים. נקבות שאינן בתקופת פריון יתקיפו את הזכרים ואף ינסו לאכול אותם. הטרנטולה המקורזלת היא ציידת לילית ואופורטוניסטית, האורבת לחרקים ובעלי חוליות קטנים. בקצה כל אחת מרגליה אזור רגיש לריח, טעם ותנועה בעזרתו היא מוצאת את טרפה. הטרנטולה אוחזת את טרפה ברגליה הקדמיות ומזריקה לו ארס באמצעות זוג ניבים חלולים. הארס משרת מטרה כפולה. הוא משתק את הטרף, ומתחיל בתהליך העיכול. לאחר שהארס פעל את פעולתו הטרנטולה יכולה לשאוב את החלבון והשומן מהטרף. בסופו של התהליך היא מותירה רק כדור קטן של חלקים לא מעוכלים. הטרנטולה המקורזלת נחשבת למין רגוע יחסית, אך תבעט מבטנה שערות צורבות באמצעות רגליה האחוריות אם תרגיש מאוימת. שערות אלה יכולות לעוור טורף פוטנציאלי אם יפגעו בעיניו, וכן לגרום לפריחה בעור. האיום המרכזי על הטרנטולה המקורזלת הוא אובדן אזורי מחיה כתוצאה מפעילות האדם. בעבר הייתה הטרנטולה ניצודה בכמויות גדולות לשיווק כחיית מחמד, אך היום מרבית הטרנטולות המוחזקות כחיות מחמד נולדו בשבי. הטרנטולה מופיעה בנספח II של CITES וניתן לסחור בה מסחר בינלאומי על פי מכסות ואישורים. טרנטולות אלה נחשבות רגועות, ניתן להרבותן בשבי, והן אוכלות צרצרים ותיקנים שניתן לרכוש בחנויות. תוחלת החיים של הנקבות מגיעה עד ל-15 שנה. מדיה וקבצים בנושא טרנטולה מקורזלת בוויקישיתוף טרנטולה מקורזלת, באתר ITIS (באנגלית) טרנטולה מקורזלת, באתר NCBI (באנגלית) טרנטולה מקורזלת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טרנטולה מקורזלת, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טרנטולה מקורזלת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרנטולה מקורזלת, באתר GBIF (באנגלית) טרנטולה מקורזלת באתר הרשימה האדומה של IUCN
אינדרה נויי

אינדירה נויי (באנגלית: Indra Nooyi; נולדה ב-28 באוקטובר 1955) היא אשת עסקים אמריקאית ממוצא הודי, המכהנת כיו"ר חברת המזון והשתייה הקלה השנייה בגודלה בעולם, "פפסיקו" (יצרנית המשקה פפסי), משנת 2005 עד לאוקטובר 2018 שימשה כמנכ"לית החברה. נויי נולדה בצ'נאי (מדרס) שבהודו. למדה לתואר ראשון בפיזיקה, כימיה ומתמטיקה בקולג' נוצרי במדרס וסיימה אותו ב-1974. לאחר מכן סיימה תואר שני במנהל עסקים בבית הספר לניהול בכלכותה ב-1976. עבדה במספר משרות ניהול זוטר בהודו, בהן ניהול מוצר בחברת ג'ונסון אנד ג'ונסון בהודו. ב-1978 עברה לארצות הברית והחלה ללמוד באוניברסיטת ייל לתואר שני במנהל פרטי וציבורי, אותו סיימה ב-1980. במהלך לימודיה התמחתה בחברת הייעוץ "Booz Allen Hamilton". לאחר סיום לימודיה עבדה בחברת הייעוץ "בוסטון קונסלטינג גרופ" ועסקה באסטרטגיה בחברות "מוטורולה" ו-"ABB". הצטרפה לחברת פפסיקו ב-1994 וטיפסה בהדרגה לצמרת החברה, עד לתפקיד סמנכ"לית הכספים. במהלך כהונתה יזמה את הכניסה לעסקי רשתות מזון והמסעדות ב-1997, והובילה את החברה לרכישת חברות המזון "טרופיקנה" ב-1998 ו"קוואקר" ב-2001. ב-2005 מונתה לתפקיד מנכ"לית החברה. נויי מדורגת מדי שנה החל מ-2006 בראש רשימות "הנשים החזקות בעולם" של המגזינים פורבס (מקום שלישי ב-2008 ו-2009) ופורצ'ן (מקום 1 בשנים 2006–2010). נשואה לראג'קנטילל נויי, ואם לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא אינדרה נויי בוויקישיתוף אינדירה נויי, באתר חברת פפסיקו (באנגלית) סוכנויות הידיעות, אינדירה נויי, מנכ"לית פפסיקו, היא האשה המשפיעה ביותר בעולם העסקים האמריקאי לפי "פורצ'ן", באתר TheMarker‏, 3 באוקטובר 2006 האישה המשפיעה ביותר בעולם העסקים הבינלאומי (אורכב 15.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר "הגורם האנושי" אהרון רוזן, ‏המנכ"לית הראשונה של פפסי: הודית שהיתה בלהקת רוק לצמרת הנשים החזקות בארה"ב, באתר גלובס, 15 באוגוסט 2006 אינדירה נויי, באתר CNN (באנגלית) אינדירה נויי, באתר פורבס (באנגלית) אינדרה נויי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אינדרה נויי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "PepsiCo CEO Indra Nooyi Is Stepping Down After 12 Years". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-11-06.
קונקס

"קונקס" (באנגלית: K'Nex, בתרגום חופשי לעברית: "קנקס") הוא שם המותג של משחק הרכבה שהומצא על ידי ג'ואל גליקמן ומיוצר על ידי "תעשיות קונקס", בהאטפילד שבפנסילבניה, ארצות הברית. מקורו של שם המוצר הוא ככל הנראה מהמילה Connects, המבוטאת באנגלית באופן דומה למילה "קונקס".[דרוש מקור] קונקס הוא משחק הרכבה הכולל בעיקר מוטות ומחברים העשויים מפלסטיק. הוא דומה למשחקי הרכבה נוספים כמו לגו, מגה בלוקס, לייזי ועוד. חלקי הקונקס מחולקים לפי צבעים. לכל אחד מסוגי החלקים – צבע משלו (זאת לעומת חלקי לגו המגיעים בכל צבע). את הרעיון הגה במקור ג'ואל גליקמן בזמן שהתארח בחתונה. בזמן שהוא ישב עם חבריו סביב שולחן האוכל ושיחק עם קשי השתייה, הוא דמיין מה ניתן לבנות לו יכול היה לחבר את הקשים זה לזה וליצור מבנים שונים. יואל שיתוף ברעיונו את אחיו בוב גליקמן (Bob Glickman) וכך הם ייסדו את חברת "קונקס". עם הזמן, נכללו עוד ועוד חלקים מכניים כמו גלגלים וגלגלות שאפשרו גמישות רבה יותר בבניית מנגנונים. ערכת הקונקס הראשונה נמכרה בארצות הברית ב-1993 וכללה מנואלה שבעזרתה ניתן היה להניע את הערכה. עד מהרה נוספו לערכות גלגלי שיניים ומנועים שאפשרו לדגמים לנוע בכוחות עצמם. כאשר פנתה קונקס לחברות צעצועים גדולות כמו Hasbro הן דחו את הרעיון שלה, והפנו אותה לחברת הענק לגו, אך גם היא סירבה לשמוע על הרעיון שלה. כיום קונקס מופץ באירופה על ידי חברת טומי (TOMY). עד שנת 2001 קונקס לא שיווקה ערכות שכללו מותגים (לעומת לגו ששיווקה סדרת ערכות של הארי פוטר, מלחמת הכוכבים וכדומה) אלא נצמדה לקטגוריות פופולריות כמו מכונות מלחמה רובוטיות ומכוניות על שלט. בשנת 2001 הפסיקה החברה לנקוט בגישה זו והחלה לשווק ערכות שהתבססו על מותגים כמו רחוב סומסום, מריו ו-OCC. מגוון החלקים בערכות מאפשר להרכיב מבנים רבים, החל מדמויות קטנות וכלי תחבורה, ועד לדגמים של מבנים, מתקני שעשועים ורכבות הרים. החברה הציגה גם סדרת ערכות המיועדות למוסדות חינוכיים, בעזרתן ניתן ללמוד אודות עקרונות המכניקה וחוקי הפיזיקה. חברת מהנדסים צעירים משתמשת במוצרים של קונקס לצרכים חינוכיים בתחום הנדסה ומדע. קונקס יוצאת למסעות ברחבי ארצות הברית עם תערוכות של דגמים ענקיים ומיוחדים, חלקם בנויים מעשרות אלפי חלקים. לדוגמה – דגם של בניין הקפיטול האמריקני באורך 24 מטרים. זהו הדגם הגדול ביותר שנבנה עד כה. במסגרת כנס "נשים בהנדסה" באוניברסיטת קונקורדיה הוקמו דגמים גדולים של מגדל סירס, מעבורת חלל ומגדל אייפל. לגו קונסטרקטס מדיה וקבצים בנושא קונקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונקס טיפ מצולם לשימוש בהילוכים טיפ מצולם לשימוש בשרשרת
באוקאו (מחוז)

מחוז באוקאו (בטטום: Baukau) הוא מחוז בחוף הצפוני בחלק המזרחי של המדינה מזרח טימור. האוכלוסייה במחוז מונה 100,326 אנשים שחיים בשטח של 1,494 קמ"ר. המחוז גובל במחוזות לאוטם מכיוון מזרח, ויקקה מדרום ומנטוטו ממערב. מלבד השפות הלאומיות הרשמיות המדוברות ברחבי המדינה (טטום ופורטוגזית), מרבית התושבים מדברים בשפה בשם מקסה (ממשפחת השפות האוסטרונזיות). בעוד שרוב תושבי המחוז הם קתולים, גם מוסלמים בודדים חיים שם. המחוז מחולק ל-6 גזרות מרכזיות והן: בגויה (באנגלית: Baguia) באוקאו (באנגלית: Baucau) לגה (באנגלית: Laga) קיליקאי (באנגלית: Quelicai) ומסה (באנגלית: Vemasse) ונילאלי (באנגלית: Venilale) (לשעבר ידוע בתור וילה ויסוסה (אנגלית: Vila Viçosa)) בבאוקאו יש את החקלאות המפותחת ביותר במזרח טימור. לבד מאורז ותירס, באוקאו מייצרת קטניות, בוטנים, בטטות (תפוחי אדמה מתוקים), קופרה ומניהוט. מחוזות מזרח טימור מדיה וקבצים בנושא מחוז באוקאו בוויקישיתוף לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2004
אצ'ה בר

אצ'ה בר (נולד ב-1964) הוא מנהל המרכז הרב-תחומי למוזיקה בירושלים - הצוללת הצהובה. בר נולד בשנת 1964 בירושלים. הוא החל את דרכו המוזיקלית כנגן גיטרה, והמשיך כמפיק מוזיקלי ומנהל אמנותי של אמנים. בר ניגן בתיכון בלהקת רוק (עם הסופר גדי טאוב) והוא בוגר ה-musicians institute California בלוס אנג'לס. הוא עבר לג'אז לאחר שפגש במהלך הצבא את הפסנתרן אבי אדריאן, איתו הקים את להקת קשת עם המתופף אורן פריד והבסיסט יוראי אורון (שהוחלף מאוחר יותר עם בסיסט להקת אטרף, ויקטור אזוס). לאחר שנסע ללמוד בלוס אנג'לס, חזר בר לישראל וב-1991 הפיק מופע ליענקל'ה רוטבליט לרגל צאת אלבומו מכתבים מבית רביעי. ניגן עם מיקי גבריאלוב בחמישה אלבומים, ובמשך חמש שנים ניהל מוזיקלית את הזמרת גלי עטרי. במקביל, הקים בר עם המוזיקאי איתי רוזנבאום את אולפני טררם שם הלחינו ג'ינגלים, הקליטו פסקולים לסרטים ולטלוויזיה (בין השאר גם לסדרת הטלוויזיה "בת ים ניו יורק") והפיקו את הזמרת אילנה אליה. את הצוללת מנהל אצ'ה משנת 1997 ובמסגרתה הפיק את ערב המחווה ליעקב רוטבליט בפסטיבל ישראל 1999. הוא הקים את "אנסמבל הצוללת הצהובה", הקים את מגמת המוזיקה של הצוללת בשיתוף עם איתי רוזנבאום, הקרן לירושלים ומנח"י, בית הספר לסאונד של הצוללת עם יואב שדמה והפיק אמנים רבים במסגרות פרויקטים שונים: מרב סמן טוב, אמיר קלוגמן, שירה כרמל ועוד רבים. החל מאוקטובר 2014 מנהל בר את תחום התרבות והאמנות בקרן לירושלים. בר נשוי לשחקנית שרון הכהן בר ואביהם של תומר בר וניצן בר. מדיה וקבצים בנושא אצ'ה בר בוויקישיתוף אצ'ה בר, באתר MusicBrainz (באנגלית) • אתר הצוללת הצהובה
מוסטפא אבו שאקור

מוסטפא אבו שאקור (מבוטא גם אבו שאגור; בערבית: مصطفى ابوشاقور غيت ابوشاقور; השם המלא בתעתיק מדויק: מצטפא אבושאקור ע'ית אבושאקור; נולד ב-15 בפברואר 1951) הוא פוליטיקאי לובי, פרופסור להנדסת חשמל, נשיא אוניברסיטה ויזם. אבו שאקור כיהן כסגן ראש הממשלה הזמני של לוב בין 22 בנובמבר 2011 ל-12 בספטמבר 2012, בממשלתו של עבד א-רחים אל-כיב. ב-12 בספטמבר 2012 נבחר אבו שאקור על ידי הקונגרס הלאומי הכללי (הפרלמנט של לוב) לראש הממשלה המיועד הראשון של לוב המודרנית (זו שלאחר ההתקוממות בלוב בשנת 2011 נגד השליט מועמר קדאפי). אבו שאקור נבחר מתוך שמונה מתמודדים, ובסיבוב האחרון זכה ב-96 קולות, לעומת 94 קולות למחמוד ג'יבריל. על אף שאבו שאקור נודע כ"ראש ממשלת לוב", בפועל הוא לא הצליח לזכות באמון הקונגרס לשתי ממשלות שהציע, עקב טענות להרכב לא מייצג של הממשלה המקפח שבטים ואזורים במדינה, וב-7 באוקטובר 2012 הודח בהצבעת אי אמון של הקונגרס. במקומו נבחר עלי זידאן. מדיה וקבצים בנושא מוסטפא אבו שאקור בוויקישיתוף לוב: הפרלמנט הדיח את ראש הממשלה בהצבעת אי אמון, באתר ynet, 7 באוקטובר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומר בר (מוזיקאי)

תומר בר (נולד ב-10 באוקטובר 1994) הוא פסנתרן, מלחין וזמר ישראלי. בר הוא בנם של השחקנית שרון הכהן בר והמוזיקאי ומנהל "הצוללת הצהובה", אצ'ה בר. הוא נינה של הצ'לנית תלמה ילין. אחיו, ניצן בר, גם הוא מוזיקאי, גיטריסט. את הקריירה בטלוויזיה החל לראשונה בשנים 2001–2002 בטלנובלה לחיי האהבה בתפקיד איתי שבה משחקת אמו. בגיל 10 התקרב לתחום הג'אז והחל להלחין מוזיקה בסגנון זה. לאחר מכן החל להופיע כחימום למופעי ג'אז בצוללת הצהובה.ובאוקטובר 2006 ערך את הופעתו הראשונה המלאה. חודשיים לאחר מכן הקליט תומר את הדיסק הראשון שלו, "Memories", בהפקתו המוזיקלית של אצ'ה בר. הדיסק מופץ בחברת "התו השמיני". ביוני 2007 השיק תקליטור זה במופע חגיגי במסגרת פסטיבל ישראל. בשנת 2008 הקליט תומר את אלבומו השני – "Reflections", גם הוא בחברת התו השמיני, אשר אותו השיק חגיגית בפסטיבל הג'אז תל אביב 2009. בשנת 2010 הקליט תומר אלבום שלישי, כמו כן הופיע במופע מיוחד בפסטיבל ישראל במאי 2010. ביוני 2011 הקליט תומר את אלבומו הרביעי, אלבום ג'אז, כולו קומפוזיציות של תומר, בהפקתו המוזיקלית של אלי דג'יברי. באוגוסט 2012 השתתף תומר בפסטיבל ג'אז הים האדום. ב-27 ביוני 2018 הוציא את אלבומו החמישי, "לדעת הכל (אלבום)" המופיע באתר הרשמי שלו ומכיל קליפים מהערוץ הרשמי ביוטיוב. ב-2 בפברואר 2022 הוציא את אלבומו השישי, "היום יהיה שקט". בר הוא בוגר בית הספר לאומנויות ע"ש תלמה ילין בגבעתיים, והאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים במסלול יצירה רב-תחומית. תומר בר, באתר ספוטיפיי תומר בר, באתר MusicBrainz (באנגלית) תומר בר, דף שער בספרייה הלאומית מאי פלטי, תומר בר הוציא אלבום ראשון בגיל 12. מאז הוא לא מפסיק, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2017 האתר הרשמי של תומר בר הערוץ הרשמי ביוטיוב של תומר בר דף הפייסבוק של תומר בר
אלכסנדר שינדלר

הרב אלכסנדר שינדלר (1925–2000) היה רב רפורמי, מהדמויות המובילות ביהדות הרפורמית האמריקאית בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים. שינדלר נולד בגרמניה, היגר לארצות הברית כשהיה בן 12. הוא שימש כנשיא של איחוד הקהילות הרפורמיות בין השנים 1973-1996. הוא נודע בהכרזתו שגם מי שנולד לאב יהודי יש לראותו כיהודי. אביו הוא משורר היידיש אליעזר שינדלר. אלכסנדר שינדלר (אורכב 25.07.2014 בארכיון Wayback Machine) באתר Union for Reform Judaism ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רקה

האם התכוונתם ל... אנטומיה רקה (איבר) האונה הרקתית עצם הרקה תחום הרקה (regio temporalis) גאוגרפיה א-רקה – עיר בסוריה מחוז א-רקה – מחוז בסוריה רקה (נהר) – נהר בסלובניה אישים דמיאן רקה – שחמטאי ארגנטינאי ג'ון רקה – במאי אמריקאי אנה לואיזה רקה – רקדנית גרמנית רקהה ראצ'ה (אנ') (Rača) – כפר ברשות המקומית אוחריד במקדוניה הצפונית
ג'יין סטנפורד

ג'יין לת'רופ סטנפורד (אנגלית: Jane Lathrop Stanford; ‏25 באוגוסט 1828 – 28 בפברואר 1905) הייתה בין המייסדים של אוניברסיטת סטנפורד יחד עם בעלה, לילנד סטנפורד. הם ייסדו את האוניברסיטה ב-1891 לזכר ילדם היחיד, ללאנד סטנפורד הבן. אחרי מות בעלה ב-1893 היא מימנה וניהלה את האוניברסיטה כמעט לבדה עד מותה ב-1905. ג'יין לת'רופ הייתה בתם של החנווני דייר לת'רופ וג'יין אן (שילדס) לת'רופ. היא למדה באקדמיית אלבני לבנות, בית הספר לבנות הוותיק ביותר במדינה. היא נישאה ללילנד סטנפורד ב-30 בספטמבר 1850, והתגוררה איתו בפורט וושינגטון, ויסקונסין, שם למד משפטים מאז 1848. הזוג סטנפורד גרו בפורט וושינגטון עד שב-1852 שרפה כילתה את אוסף ספרי המשפטים של בעלה ודברים אחרים, ואז חזרו לאלבני. לילנד עבר לקליפורניה כדי להצטרף לאחיו בעסקי מסחר הקשורים לבהלה לזהב בקליפורניה, בזמן שג'יין נשארה באלבני עם משפחתה. הוא חזר ב-1855, ושנה לאחר מכן הם עברו לסן פרנסיסקו, שם עסק בעסקי מסחר בקנה מידה גדול. לילאן היה בין המייסדים של הסנטרל פסיפיק רייל רואוד, וכיהן כנשיא שלו מ-1861 עד מותו בשנת 1893. הוא היה גם הנשיא של הסאות'רן פסיפיק רייל רואוד מ-1868 עד שהודח מהתפקיד על ידי קוליס הנטינגטון פוטר בשנת 1890. אחרי מות בנם היחיד לילאנד סטנפורד הבן, ב-1884 בזמן טיול באיטליה, לילאנד האב פנה אל אשתו ואמר "הילדים של קליפורניה יהיו ילדינו". אז הם ייסדו את אוניברסיטת לילאנד סטנפורד הבן לזכר בנם. האוניברסיטה נפתחה ב-1891. אחרי מותו של לילאנד האב ב-21 ביוני 1893, ג'יין ניהלה את האוניברסיטה. האוניברסיטה סבלה מבעיות כלכליות בגלל מותו של לילאנד, והנאמנים תמכו בסגירה זמנית של האוניברסיטה עד שאפשר יהיה לפתור בעיות מס וסוגיות משפטיות, אך היא התעקשה שהאוניברסיטה תמשיך לפעול. במהלך השנים שלאחר מכן היא הפעילה את האוניברסיטה כאילו היה זה ביתה שלה; תשלום משכורות מתוך מהכסף האישי שלה ולמשכן את תכשיטיה כדי לשמור על תוכנית הבנייה של האוניברסיטה. מדיה וקבצים בנושא ג'יין סטנפורד בוויקישיתוף ג'יין סטנפורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
השביתה הכללית באיטליה ב-1994

השביתה הכללית באיטליה ב-1994 פרצה לאחר שסילביו ברלוסקוני ניצח בבחירות במרץ 1994, לאחר שגיבש רק חודשים ספורים לפני כן את המפלגה שלו פורצה איטליה. סימנים ראשונים לתנועה הרחבה נגדו נראה בהפגנה ב-25 באפריל לזכר השחרור מהפשיזם, שהשתתפו בה מעל חצי מיליון בני-אדם במילאנו. בספטמבר פתח ברלוסקוני במהלך לרפורמה פנסיונית. שר האוצר הכריז שלא יהיו שביתות. אך השביתות החלו מהאיגודים הקטנים, עד שמנהיגות האיגודים נאלצו להצטרף למהלך ולהכריז על שביתה כללית ב-14 באוקטובר למשך 4 שעות. ברלוסקוני הכריז במהלך ביקור ברוסיה: "גם עשר שביתות כלליות לא יסיטו אותי מדרכי." ב-12 בנובמבר נערכה ההפגנה הגדולה ביותר בתולדות המדינה ברומא בהשתתפות יותר ממיליון וחצי פועלים, נוער, גמלאים, ומובטלים. הממשלה לא ויתרה. ב-2 בדצמבר היה אמור להיות יום נוסף של שביתה כללית. אבל בערב שלפני כן, ב-1 בדצמבר, הצליחו שני הצדדים להגיע אחרי דיונים ארוכים מאוד להסכמה על ביטול התוכנית של ברלוסקוני. ברלוסקוני איבד בעקבות זאת את השותפים הקואליציוניים שלו ונאלץ להתפטר עוד באותו חודש, פחות מ-10 חודשים אחרי שנבחר. שירות, ‏מחר - שביתה כללית באיטליה במחאה על התוכנית לצמצם את זכויות הפנסיה לעובדים, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחבורה באיראן

באיראן מערכת כבישים סלולה ארוכה המקשרת בין מרבית עריה. בשנת 2007 היו 178,152 ק"מ של כבישים, מתוכם 66% סלולים. בשנת 2008 היו כמעט 100 מכוניות נוסעים לכל 1,000 תושבים. אורך מסילת הרכבת במדינה כ-11,106 ק"מ. הנמל העיקרי במדינה נמצא בבנדר עבאס שבמצר הורמוז. סחורות המגיעות למדינה דרך הים, מופצות באמצעות משאיות ורכבות משא. קו הרכבת טהראן-בנדר עבאס נפתח בשנת 1995, והוא מקשר בין העיר למערכת הרכבות של מרכז אסיה דרך טהראן ומשהד. נמלים גדולים אחרים נמצאים בבנדר אימאם שבמפרץ הפרסי, ובנדר אנזאלי ובנדר טורקאמן שבים הכספי. לעשרות ערים שדות תעופה המשמשים נוסעים ומטען, איראן אייר חברת התעופה הלאומית נוסדה בשנת 1962. בכל הערים הגדולות מערכות להסעת המונים באמצעות אוטובוסים, ומספר חברות פרטיות מפעילות קווים בין הערים. משרד הדרכים והתחבורה של איראן (פרסית: وزارت راه و ترابری), הוא המשרד האחראי מטעם הממשלה על ניהול התשתית התחבורתית במדינה. בתחום אחריות המשרד: הכבישים, הרכבות, התחבורה הציבורית, והנתיבים האוויריים במדינה. מדיה וקבצים בנושא תחבורה באיראן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Longview

Longview הוא הסינגל הראשון של להקת הפאנק רוק גרין דיי. הסינגל הוא הרצועה הרביעית באלבום המצליח Dookie. השיר שודר רבות ב־MTV והפך ללהיט מוצלח. השיר נכנס לאלבום האוסף International Superhits! שאוסף את הסינגלים של הלהקה עד השנה שבה יצא. מידע על היצירה "Longview" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Longview" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Longview" באתר Discogs סרטון השיר "Longview" באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף פישר

האם התכוונתם ל... יוסף פישר (חבר הכנסת) – איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י (1959–1969) יוסף פישר (מו"ל) – חזן נודע ומו"ל עברי חשוב בקרקוב יוסף פישר (רומניה) – עורך דין ומדינאי, ממנהיגי יהדות טרנסילבניה, חבר הפרלמנט הרומני ויו"ר התנועה הציונית בטרנסילבניה יוסף (יוסי) פישר - פעיל בקרן ירושלים בתחומי האמנות והמגזר הערבי, יקיר העיר ירושלים
ועדת דשיין

ועדת החקירה בעניין פושעי המלחמה בקנדה, המכונה לעיתים קרובות ועדת דשיין (באנגלית: Deschênes Commission), הוקמה על ידי ממשלת קנדה בפברואר 1985, על-מנת לחקור טענות כי קנדה הפכה למקלט לפושעי מלחמה נאצים. בראש הוועדה עמד ז'ול דשיין, שופט בדימוס של בית המשפט העליון של קוויבק. הוועדה הגישה את הדו"ח המסכם שלה לממשלת קנדה בדצמבר 1986, לאחר קרוב לשנתיים של עבודה. בשנת 1985, הורה ראש ממשלת קנדה דאז, בריאן מלרוני, לחקור את נוכחותם של פושעי מלחמה נאצים בקנדה, לאחר שחבר פרלמנט טען כי ייתכן והרופא הנאצי הידוע לשמצה, יוזף מנגלה, שוהה במדינה. הקמת הוועדה גרמה לחילוקי דעות בין הקהילה היהודית בקנדה, לבין הקהילות הבלטיות והאוקראיניות, אשר התנגדו לשימוש בראיות שמקורן בברית המועצות ובמדינות נוספות בהן הונהגה מדיניות מסך הברזל באותה התקופה. הוועדה הכינה רשימה של 774 פושעי מלחמה נאצים שקיים פוטנציאל כי הם שוהים בקנדה. במסגרת עבודתה, מצאה הוועדה כי 341 מתוכם לא התגוררו או ביקרו בקנדה מעולם; 21 מתוכם הגיעו לקנדה, אולם עזבו למדינה אחרת; 86 מתוכם מתו בקנדה; ו-4 לא אותרו. הוועדה מצאה ראיות לכאורה נגד 20 אנשים. ב-169 מקרים אחרים לא נמצאו ראיות מספיקות, כתוצאה מקושי בקבלת גישה לראיות שנמצאו במדינות בחו"ל וכן כתוצאה מאילוצי זמן. בסוף שנת 1986, הוועדה הגישה לממשלת קנדה את רשימת שמותיהם של 20 האנשים נגדם נמצאו ראיות לכאורה כי השתתפו בביצוע פשעי מלחמה במסגרת השלטון הנאצי, יחד עם המלצות כיצד לנהוג בעניינו של כל אחד מהם. בנוסף, הוועדה המליצה על שינויים בחוק הפלילי ובחוקי ההגירה וההתאזרחות של קנדה. ביוני 1987, בית הנבחרים העביר חקיקה שאפשרה העמדה לדין של פושעי מלחמה זרים בבתי משפט קנדיים וגירוש של פושעי מלחמה שהתאזרחו במדינה. החוק הפלילי החדש קבע רף גבוה להוכחת מעורבות בפשעי מלחמה. התביעה הקנדית הגישה כתבי אישום כנגד ארבעה גברים בגין אשמה של השתתפות בפשעי מלחמה בתקופת השואה. כתב אישום אחד הסתיים בזיכוי; שני כתבי אישום בוטלו מאחר שהתביעה התקשתה להשיג ראיות שמקורן בחו"ל; ואילו המשפט הרביעי הושהה עקב בריאותו הלקויה של הנאשם. במסגרת ההליכים האזרחיים נגד אלו שהואשמו בהיותם פושעי מלחמה, נחלה הממשלה הקנדית הצלחה רבה יותר. מאז שנת 1998, בתי המשפט הקנדיים הרשיעו שישה גברים, כולם ממוצא אוקראיני, בהונאה של הרשויות במסגרת הליך התאזרחותם, וקבעו כי ניתן לשלול מהם את אזרחותם ולגרשם. יחד עם זאת, הממשלה הקנדית טרם שללה את אזרחותו של מי מהמורשעים. שבעה בני אדם נוספים נפטרו בטרם מוצו ההליכים המשפטיים בעניינם. גרנט פורבס, פושעי מלחמה: ועדת דשיין", 1998. B'nai B'rith Canada, "Traditional holding pattern on Nazi-era cases has made Canada a magnet for modern day war criminals, says B’nai Brith," 18/10/2006.