laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עופות ימיים

עופות ימיים הם קבוצה פוליפילטית גדולה של עופות מים החיים בקרבת מים מלוחים כמו בים ובאוקיינוס. עופות אלה שייכים למספר סדרות ומשפחות, שלא תמיד קשורות ביניהן. עופות נוספים אינם נחשבים לעופות ימיים (או בכלל לעופות מים), אך ניזונים מחיות ימיות כמו דגים וסרטנים מתוך הים, למשל שלדגים, שלכים ועיטמים. העופות הימיים הראשונים התפתחו בתקופת הקרטיקון (כמו: האיכתיאורניס, וההספראורניס שהיו בעלי שיניים) ואילו משפחות עופות ימיים מודרניות החלו להופיע בתקופת הפלאוגן. חלק מהעופות הימיים מבלים את רוב זמנם במים ממש, חלק בתעופה מעליו וחלק לחופיו, ויש אף עופות ימיים שבזמנים שונים במהלך השנה לא חיים בקרבת הים כלל. על פי רוב, נוצותיהן משוחות בחומר שומני כדי שהמים לא יספגו בתוכן וימנעו מהם לעוף באוויר. לחלק מהעופות הימיים קרומי שחייה בין אצבעות הרגליים (בעיקר בקרב המינים שחיים בים עצמו) אך חלק נטולי קרומים כאלה. ככלל, עופות ימיים חיים זמן רב יותר, מתרבים בגיל מאוחר יותר ומולידים פחות צאצאים מאשר רוב העופות היבשתיים, אך הם משקיעים זמן רב ואנרגיה רבה בטיפול בצאצאים. רוב מיני העופות הימיים מקננים במושבות שגודלן משתנה בין כמה עשרות פרטים למיליונים. הם נוהגים לנדוד מדי שנה ושנה, ובמהלך נדידה זו הם חוצים לעיתים קרובות את קו המשווה ובמקרים מסוימים אף מקיפים את כדור הארץ. עופות ימיים ניזונים בעיקר מדגים אותם הם צדים הן על פני המים והן מתחת להם ויש מהם שמטיבים לצלול. אף על פי שהמינים השונים של העופות הימיים שונים מאוד זה מזה בהתנהגותם, באורח חייהן, באנטומיה ובמראה שלהם, יש לעופות הימיים תכונות דומות, דוגמת מקור ארוך או מותאם לסוג טרף מסוים וטכניקות ציד דומות. תכונות דומות אלו הן דוגמה לאבולוציה מתכנסת בה הסתגלות לחיים בסביבה הימית הנושאת בחובה בעיות אקולוגיות ותזונתיות ייחודיות הביאה בקרב עופות ימיים רבים שאינם קשורים זה לזה מראה חיצוני דומה. לעופות הימיים ולאדם היסטוריה עשירה יחדיו: האדם צד את בשרם של עופות ימיים מסוימים למאכל וניצל את הגואנו שלהם, חלק מהם אומנו בידי האדם לסייע בדיג וחלק הובילו מלחים אל היבשה. כיום, מיני עופות ימיים רבים מאוימים כתוצאה מפעולות האדם ומתקיימים מאמצים לשימורם. סדרת החופמאים (Charadriiformes) - בה משפחות רבות החיות בסביבות החופים. סדרת האווזאים (Anseriformes) - מתת-משפחת ברווזי ים וכמה מינים נוספים (למשל צולל ימי). סדרת הטבלנאים (Podicipediformes) - כוללת כמה מינים החיים בחופים. סדרת הצוללנאים (Gaviiformes). סדרת הפינגווינאים (Sphenisciformes). סדרת היסעוראים (Procellariiformes) בה כל 4 המשפחות, מותאמות לחיים בים: אלבטרוסיים, יסעוריים, יסעורוניים וחותרניים. סדרת הפתונאים (Phaethontiformes). סדרת השקנאים (Pelecaniformes) - בהם מותאמים לחיים בים בני המשפחות: שקנאיים, סולתיים, קורמורניים ופרגטיים. סדרת דורסי יום (Accipitriformes) - בה השלך ותת-משפחת עיטים ימיים צדים במי חופים. ישנם עופות מים נוספים השוחים או מגיעים לפעמים לים אך לא כדרך חיים. אלקה חדת-מקור ברווז הקרח טבלן מערבי צוללן צפוני פינגווינים מלכותיים אלבטרוס לבן-כיפה פתון ים סוף סולה צפונית עיטם לבן-ראש עופות מים יונקים ימיים זוחלים ימיים מדיה וקבצים בנושא עופות ימיים בוויקישיתוף אתר על עופות ימיים
עופות מים

עופות מים הם עופות ממספר סדרות, בהם מינים המותאמים לחיים במים או בסביבתם, ומצויים בהם רוב זמנם או מחפשים שם את מזונם. מיני אלה שונים אחד מהשני במראם ובהתנהגותם אך יש כמה דברים דומים אצלם: כפות רגליים שטוחות ובעלות קרומי שחייה, יכולת לראות מבעד לשבר של קו המים וכך לתפוס טרף מיימי כמו סרטנים ודגים קטנים, נחיריים מוגבהים ובעלי שסתומים לעופות הצוללות ושכבת שומן מבלוטות בקצה הזנב (דבר הנפוץ בעיקר אצל הברווזים). חלק מעופות אלה הן עופות יבשה המחפשים במים את טרפם (כמו השלדגיים ומיני העיטם והשלך), אחרים מותאמים הן למים והן ליבשה ואחדים נמצאים כמעט כל זמנם בתוך המים והם נעים באיטיות מחוץ למים. חלק מהמינים מעדיפים לשחות ולצלול במים מתוקים ואחרים שוחים בים הפתוח. חלקם צוללים לעומק רב ואחרים עפים מלמעלה ואף לא מסוגלים לשחות (כמו עופות הפרגטה). הרבה מיני עופות מים מתקבצים יחדיו כשהתנאים טובים ויוצרם להקות גדולות. דבר זה מתרחש בביצות שונות, אגמים ואף בחופי הים, אז ישנם עופות רבים המתקבצים יחדיו לאכול. עופות המים נפוצים בכל היבשות והימים בעולם כולל באנטארקטיקה שבה אין כלל עופות יבשתיים. סדרת החופמאים (Charadriiformes) – בה רוב המשפחות חיים בקרבת המים וחלק מהמשפחות יכולים לשחות, הן במים מתוקים והן בים סדרת האווזאים (Anseriformes) – בה 2 משפחות המותאמות לחיי מים מובהקים: משפחת הברווזיים ומשפחת האווזים עורבניים ומשפחה נוספת, הקמיקיים חיה בסביבות ביצות ואגמים. סדרת הטבלנאים (Podicipediformes) סדרת הצוללנאים (Gaviiformes) סדרת הפינגווינאים (Sphenisciformes) סדרת היסעוראים (Procellariiformes) סדרת החסידאים (Ciconiiformes) סדרת השקנאים (Pelecaniformes) סדרת הפתונאים (Phaethontiformes) סדרת הפלמינגואים (Phoenicopteriformes) סדרת העגוראים (Gruiformes) מסדרת הכחלאים (Coraciiformes) ישנם את השלדגיים המותאמים לציד במים מסדרת דורסי יום (Accipitriformes) ישנם כמה מיני נציים כמו העיטם והשלך המותאמים לציד דגים מסדרת דורסי לילה (Strigiformes) מצוי המין קטופה מצויה המותאם לחיים בביצות ותזונה של דגים מסדרת ציפורי שיר (Passeriformes) ישנה את משפחת האמודאיים עופות ימיים אוכלי דגים מדיה וקבצים בנושא עופות מים בוויקישיתוף שחף ימי ברבור שחור טבלן בינוני צוללן צפוני פינגווין אדלי יסעור הכף חסידן אפריקני אנפת לילה מצויה פתון ים סוף להקה של פלמינגו זוטר פורפיריה סגולה שלדג גמדי עיטם לבן-גחון קטופה מצויה אמודאי אירופי
דורין כספי

דורין כספי (נולדה ב-10 בספטמבר 1953) היא שחקנית וזמרת ישראלית. כספי נולדה בקנדה למשפחת לובצקי שעלתה לארץ ישראל מליטא לאחר מלחמת העולם השנייה, ועברה לקנדה זמן קצר לפני לידתה. שנתיים אחרי כן עברה המשפחה למקסיקו סיטי. כספי התחנכה בבית הספר "תרבות" במקסיקו סיטי במשך 10 שנים. אז הוריה התגרשו והיא עלתה לישראל בגיל שתים עשרה והתגוררה עם אמה בתל אביב. גדלה כילדת חוץ במשך 7 שנים בקיבוץ גן שמואל. בצה"ל שירתה כספי בצוות-הווי חיל האוויר, שם היא הכירה בשנת 1972 את מתי כספי, שהלחין ועיבד את שירי הלהקה, וב-1975 נישאה לו, ולשניים נולדו שני ילדים. ב-1990 נפרדו השניים. בשנת 1979 הנחתה ביחד עם ישראל גוריון ועזרא דגן את פסטיבל שירי הילדים. בשנים 1989–1991 השתתפה במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם רולנדה שגרן ומרטין פלדמן. סיפורים שענת אוהבת במיוחד, שי רז הפקות, 1978 אדם הוא אדם, הקאמרי, 1978 היפהפייה הנרדמת. 2001. חופשה בפראג 2005. מאת ובבימוי אפי כהן, 2005. כיפה אדומה. מאת ובבימוי אבי דוד, 2005. הבית של יעל. מאת ובבימוי אבי דוד, 2006. סימבה. מאת ובבימוי אבי דוד, על פי רודיארד קיפלינג. הנסיכה והירח, 2006. זהבה ושלושת הדובים. מאת ובבימוי אבי דוד, 2006. הביצה שהתחפשה, 2006. רב קומות. סרטו הקצר של אריק רוטשטיין 1995. אגדת האיש ששתק, ביים וכתב דורון נשר, 1997. "לך יום אף לך ליל" כתב וביים איל ציון 2010 בלי סודות (קטעי פנטומימה להמחשת פעלים), 1984. שיישאר בינינו, 1985. בסדרה "כחול עמוק" בפרק "פגישה גורלית", 1997. בסדרה "החיים זה לא הכל" 2009. "פלפלים צהובים" 2011. דורין כספי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דורין כספי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ענת אוהבת אלגוריות, דבר, 21 בנובמבר 1978 ב"קאמרי" החלו הצגות אדם הוא אדם, דבר, 1 במרץ 1978 טלוויזיה כללית, מעריב, 5 ביולי 1985
קורטם

קוּרְטָם (שם מדעי: Carthamus) הוא סוג של צמח קוצני חד-שנתי במשפחת המורכבים, ובו כ-25 מינים. קוצי הצמח הם עליו ומעטפת התפרחת. קורטם הצבעים הנקרא גם "חריע" הוא מין נפוץ בגידול חקלאי ומזרעיו מופק שמן. זהו המין היחיד אשר תורבת. בישראל גדלים בר ארבעה מיני קורטם: קורטם דק הפורח בקיץ הוא המין הנפוץ ביותר. קורטם מבריק קורטם פרסי קורטם מכחיל מדיה וקבצים בנושא קורטם בוויקישיתוף קורטם, באתר ITIS (באנגלית) קורטם, באתר NCBI (באנגלית) קורטם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קורטם, באתר צמחיית ישראל וסביבתה קורטם, באתר Tropicos (באנגלית) קורטם, באתר GBIF (באנגלית) קורטם, באתר IPNI (באנגלית)
בעל טור

בעל טור הוא עיתונאי המפרסם טור קבוע בעיתון או בכתב עת, בסגנונו ובתחומי העניין שלו. בין בעלי הטורים יש העוסקים בפובליציסטיקה, אך יש העוסקים בנושאים אחרים. מרטין גרדנר, למשל, עסק בטורו ב"סיינטיפיק אמריקן" במתמטיקה, ו"בשער", טורו של עֵלִי מוהר, במקומון "העיר", עסק בכדורגל. מהעיתונות הכתובה עברו בעלי טורים גם לעיתונות האלקטרונית (שבה הטור קרוי "פינה"), ברדיו ובטלוויזיה. דוגמה לכך היא פינתו של יאיר גרבוז בתוכנית הטלוויזיה "תיק תקשורת", שבה עסק באופן סאטירי בתחלואי התקשורת הישראלית. עם התפתחות הבלוגים באינטרנט, יש בין בעלי הטור שפתחו בלוג, כתוספת לטור שלהם בעיתונות הכתובה. טורו של בעל טור מתאפיין בזיהוי קבוע: מיקום קבוע בעיתון, ולעיתים גם שם מזהה לטור, כגון "חץ מסילבי קשת" של סילבי קשת, "מדרש ביתי לפרשת השבוע" של ג'קי לוי ו"אזור הדמדומים" של גדעון לוי בעיתון "הארץ"; אך יש גם טורים רבים ללא שם. לעיתים מכונסים הטורים בספר. לדוגמה, טורי "חד גדיא" של אפרים קישון וטורי "הטור השביעי" של נתן אלתרמן. בעלי טורים מתאפיינים, בדרך כלל, בסגנון כתיבתם ובתחום כתיבתם. פובליציסטיקה פובליציסטיקה סאטירית הומור וסאטירה ספורט כלכלה ביקורת מסעדות ובתי קפה ביקורת סרטים, טלוויזיה ומחזות טור אישי, בו הכותב משתף את הקורא בהגיגיו או בחוויות ואירועים מחייו, לרוב בצירוף תובנות העולות מהם מדיה וקבצים בנושא בעלי טור בוויקישיתוף בעל טור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דוד קזרשווילי

דוד קזרשווילי (בגאורגית: დავით კეზერაშვილი, דַווית קֶ'זֶרַשווילי; ‏נולד ב־22 בספטמבר 1978) הוא פוליטיקאי גאורגי יהודי (התנועה הלאומית - דמוקרטים). מפברואר 2004 ועד לנובמבר 2006 הוא היה ראש המשטרה הפיננסית במשרד האוצר, שזה עתה הוקמה. החל בנובמבר 2006 ועד דצמבר 2008 היה שר ההגנה של גאורגיה. קזרשווילי נולד בטביליסי, היגר לרוסיה ובשנת 1992 עלה לישראל והתגורר עם סבתו בקרית בן-גוריון בחולון ולמד בתיכון קוגל. לאחר כשנה וחצי עזב את ישראל וחזר לגאורגיה. בשנת 1995 למד משפטים ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי, ובשנת 1999 סיים את חוק לימודיו. בשנת 2001 הוא הועסק במשרד המשפטים הגאורגי כעוזרו של מיכאיל סאקשווילי, שעזר לו מאוחר יותר להגיע לתפקיד ראש מועצת עיריית טביליסי. לאחר מכן עבר קזרשווילי לשמש כשר האוצר של גאורגיה (בשנים 2004-2006), שכלל את התפקיד של ראש המשטרה לפשעים פיננסיים. ב-11 בנובמבר 2006, בגיל 28, הוא מונה לשר ההגנה של גאורגיה, כשהוא מחליף את איראקלי אוכרואשווילי (ირაკლი ოქრუაშვილი). במסגרת השינויים שבוצעו בצמרת הממשלה בעקבות התבוסה הגאורגית במלחמה נגד רוסיה, באוגוסט 2008, פוטר קזרשווילי, ב-15 בדצמבר, מתפקידו יחד עם שרת החוץ אקה טקשלאשווילי ושר החינוך. מחליפו הזמני של קזרשווילי היה סגנו בּאתוּ כּוּתֶליָה (ბათუ ქუთელია) ‏. ב-9 בדצמבר של אותה שנה מונה ואסיל סיחארולידזה כשר ההגנה של גאורגיה. קזרשווילי הוא חבר התנועה הלאומית הדמוקרטית, והשתתף בבחירות 2002 כחבר המפלגה. הוא חבר קרוב של נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי. אחד ממכריו, שלווה נתלאשווילי, ממפלגת העבודה הגאורגית, טען כנגד מינויו לתפקיד, כי מעולם לא שירת בצבא הגאורגי. כמו כן, היו טענות למדיניות נוקשה שלו בתפקידו כראש המשטרה הפיננסית. מדיה וקבצים בנושא דוד קזרשווילי בוויקישיתוף דוד קזרשווילי באתר משרד ההגנה הגאורגי, (אנגלית) דוד קזרשווילי באתר ממשלת גאורגיה, בגאורגית מתן דרורי, מהפכת הילדים, מעריב (סופשבוע) 5.5.2007 דוד קזרשווילי, "איחוד טריטוריאלי נותרה מטרת מפתח של גאורגיה", כתבה באנגלית באפריל 2005 עצר את מירב שורדניה, נשיא התאחדות הכדורגל של גאורגיה (საქართველოს ფეხბურთის ფედერაცია), בגין חשד למעילה של מעל למיליון דולר גאורגיה: שרי החוץ וההגנה פוטרו, באתר ynet, 5 בדצמבר 2008 UNA שירות האינפורמציה הגאורגי 15.11.2005 Saakashvili-National movement bloc Civil Georgia, אנג'פרידזה, זאל (נובמבר 2006) איראקלי אוכרואשווילי מוכיח that one's as good as none in politics Civil Georgia17.6.2005 Financial Police Grilled by MPs over High-Handed Tactics
פיי דה לה לואר

פֵּיִי דה לה לואר או פֵּאִי דֶה לָה לואַר (בצרפתית: Pays de la Loire, "ארצות הלואר". ההיגוי הנכון בצרפתית הוא "פֵּאִי דה לה לואר") הוא אחד מ-18 חבלי הארץ בחלוקה האדמיניסטרטיבית של צרפת. חבל זה מורכב מחמישה מחוזות (départements), והוא נושק לאוקיינוס האטלנטי. חבל ארצות הלואר הוא אחד ממספר חבלים שנוצרו במאה ה-20. פיי דה לה לואר גובל בחבלי הארץ הבאים: ברטאן, נורמנדי, סאנטר-עמק הלואר, ואקיטן החדשה. חבל פיי דה לה לואר שואב את שמו מנהר הלואר, אשר משקה אך שניים מחמשת המחוזות שבחבל, לפני שהוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי. בנוסף, הנהר חוצה מספר רב של מחוזות אשר אינם חלק מחבל ארץ זה. שטח החבל מורכב מאחרוני הגבעות של המסיף סנטרל בוואנדה, ומהמסיף האמוריקני בצפון, המגיע לשיא של 417 מטרים במאיין. החבל גובל באוקיינוס האטלנטי לאורך 368 ק"מ של חופים הרריים וחוליים לסירוגין. היות שהחבל נוצר על ידי הממשל בשנת 1955, הוא מורכב מחלוקה של שטחם ההיסטורי של הפרובינציות הבאות: כ-20% מחבל ברטאן ההיסטורי, מחוז הלואר האטלנטי כולו, והוא כולל את עיר הבירה של החבל החדש, נאנט. פרובינציית אנז'וּ לשעבר אשר מוכלת כולה בתוך מחוז המיין-ולואר. פרובינציית מיין לשעבר אשר מוכלת בעיקר במחוזות מיין וסארת. חלק פרובינציית פוּאטוּ לשעבר, באזור מחוז ואנדה, אם כי רוב שטח הפרובינציה נפל בחבל פואטו-שראנט. חלק מפרובינציית פארש ההיסטורית, הנופל בשטח מחוז סארת. חלק קטן מפרובינציית טוּריין לשעבר, הנופל בשטח מחוז מיין-ולואר. רוב השטח מהווה חלק מחבל סאנטר-עמק הלואר. טירות עמק הלואר המפורסמות ממוקמות דווקא באזור סאנטר-עמק הלואר, ולא בחבל זה. הדיג והחקלאות תמיד היו חשובים בכלכלה המקומית. במאה ה-19 הצטרפו גם תעשיות המטלורגיה ובניית האוניות, אלה תפסו חלק נכבד ממנה. כיום כלכלת האזור היא החמישית בגודלה במדינת צרפת. החוזק והיציבות שלה מיוחסים לגיוון המגזרים התעשייתיים, כמו גם לתנופת מגזר השירותים. בנוסף, האזור נמצא בחזית הלאומית מבחינת יזמות. מבחינת מגזר החקלאות, האזור נמצא במקום השני בצרפת (10% מהייצור הצרפתי), במיוחד במוצרים מן החי (בקר, חלב, חזיר ועופות). האזור גם נודע בייצור יינות לבנים. היות שלאזור מסורת קתולית שמרנית, על-פי-רוב הימין בצרפת הוא שמנהל אותו. למרות זאת, הימין הפסיד את האזור לראשונה בבחירות האזוריות ב-2004. הרוב השמאלני בחר בסוציאליסט ז'אק אוקסיאט. אתר האינטרנט הרשמי של פיי דה לה לואר (בצרפתית) פיי דה לה לואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיי דה לה לואר, ברשת החברתית פייסבוק פיי דה לה לואר, ברשת החברתית אינסטגרם
ציקלומטר

ציקלומטר הוא התקן הצפנה אשר תוכנן בערך בשנת 1934 על ידי מריאן רייבסקי, מהאגף הגרמני של הביורו שיפרוב הפולני. ההתקן נועד לאפשר פענוח של טקסטים שהוצפנו באמצעות האניגמה. הציקלומטר שימש להכנת קטלוג של אורך ומספר המחזורים עבור כל 17,576 המיקומים של הרוטורים עבור רצף נתון שלהם. מאחר שהיו 6 רצפים אפשריים, המפרט שנוצר אשר כונה "מפרט כרטיסים", הכיל סך של 6×17,576 = 105,456 כניסות. הכנת הקטלוג, על פי עדותו של רייבסקי, "הייתה מייגעת וארכה יותר משנה, אולם כאשר לבסוף הקטלוג היה מוכן... היה ניתן להשיג את המפתחות היומיים תוך בערך 15 דקות". ב-1 בנובמבר 1937, שינו הגרמנים את ה"משקף". הדבר כפה על לשכת ההצפנה להתחיל לייצר קטלוג כרטיסים חדש. לפי עדותו של רייבסקי, הייתה זו "מטלה אשר גזלה, כנראה בשל ניסיוננו הרב, פחות משנה". אבל, ב-15 בספטמבר 1938, שינו הגרמנים לחלוטין את ההליך להצפנת מפתחות הודעה. כך הפכה שיטת קטלוג הכרטיסים לחסרת תועלת. הדבר הוביל להמצאת מכונת הבומבה על ידי רייבסקי, וכן להמצאת הנייר המנוקב על ידי הנרי זיגלסקי. Władysław Kozaczuk, Enigma: How the German Machine Cipher Was Broken, and How It Was Read by the Allies in World War Two, edited and translated by Christopher Kasparek, Frederick, MD, University Publications of America, 1984, especially pp. 242 and 284-87 on the cyclometer. "האניגמה הפולנית המשוכפלת" אודות האניגמה מאתר ה NSA הפרצה של האניגמה מאת יאן בורי האניגמה והמודיעין www.enigmahistory.org ביל מוסטן, "פענוח צפנים וכלי נשק סודיים במלחמת העולם השנייה" סקירה קצרה של טכנולוגיית המחשוב בין השנים 1930 - 1939
הסכם בולוניה

הסכם בולוניה, קרוי גם "תהליך בולוניה", הוא אמנה בין האוניברסיטאות במדינות אירופה השונות, הנועד לצורך הכרה הדדית בתוכניות לימוד ותארים אקדמיים. לשם כך נוצרה תוכנית ליישום הדרגתי, עם תאריך יעד להשלמה בשנת 2010, של סטנדרטיזציה והתאמה של קורסים ונקודות זכות אקדמיות עבור תארים זהים ברחבי היבשת. תוחלת הסכמה זו בהכרה מיידית ופשוטה בערכם של לימודים אקדמיים אשר התקיימו במדינות אירופאיות שכנות, וזאת חרף הבדלי שפה, תרבות ומקום. הבנה זו אינה עניין של מה-בכך, שכן עד לתהליך בולוניה נדון היה כל מקרה לגופו. התהליך אינו יוזמה של האיחוד האירופי, והמדינות המיישמות אותו אינן בהכרח חברות בו. אחד התוצרים של ההסכם הוא בביטולו של התואר "דיפלומה", אשר היה תואר סטנדרטי מזה מאות שנים במספר גדול של מדינות מרכז אירופאיות, בעיקר באלו הדוברות גרמנית, והחלפתו בתארים האנגלו-סקסיים "בוגר" ו"מוסמך" (BA & BSc ו-MA & MSc, בהתאמה). האחדַת התהליך האקדמי באירופה הוא תהליך המאפשר לשוק האירופאי להעריך ולהעסיק עובדים אקדמיים מארצות שכנות, וכן להסתמך על מוצרים אקדמיים, כדוגמת מחקרים מדעיים וחברתיים, והוא תהליך נוסף ומשמעותי בהפיכתה של אירופה לפדרציה הרב-לאומית הקרויה האיחוד האירופי. הסכם בולוניה קרוי על שם המקום בו הוחלט על התהליך, באוניברסיטת בולוניה, בשנת 1999, ב"הצהרת בולוניה" (אנ') של מספר מדינות אירופאיות. על ההסכמה הראשונית חתמו 29 מדינות, ובהמשך הצטרפו לאמנה מדינות נוספות. מדינת ישראל השתתפה בדיונים על תקן "משקיפה" בלבד ולא לצורך יישום או התייחסות. רצון ראשוני ליישום תהליך בולוניה החל בארץ בשנת 2006, אולם מעולם לא קיבל ביטוי ממשי. עם השנים, נגוזה כוונה זו ואין תאריך יעד ליישום עקרונות דומים לאלו אשר יושמו בתהליך בולוניה, אם בכלל. על-פי גופי ההסכם הרשמיים אין לישראל תוקף כחברה עתידית בהסכם משום היותה מחוץ לגבולותיה הגאוגרפיים של יבשת אירופה. מאחר שמדינת ישראל אינה מאמצת מרצון את מסקנות תהליך בולוניה, קיימת הערכה לפיה עלול להיווצר מצב בעייתי עבור סטודנטים ישראלים בהערכת התארים האקדמיים שהתקבלו בישראל, אם ירצו להמשיך את לימודיהם באירופה. חוסר התאמה בהערכת תארים אקדמיים קיים כבר עתה בלימודים לתואר "מוסמך" בפקולטות רבות בארץ, בהן תפח עם השנים היקף הלימודים לכזה אשר אינו תואם את התארים המקבילים לו באירופה. כמו כן, בולטת הבעיה בהכרה בלימודי אדריכלות בארץ, אשר נמשכים לאורך 5 שנות לימוד ומסתיימים בתואר "בוגר" בלבד. ברחבי העולם בולט יישום חלקי או דומה של התהליך גם באקדמיות נוספות מחוץ ליבשת אירופה, כגון ברחבי צפון-אמריקה, סין, יפן, אוסטרליה ואף במדינות המזרח-התיכון. השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי אינטרנציונליזציה בחינוך מדיה וקבצים בנושא הסכם בולוניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסכם בולוניה ישראל מצטרפת להסכם בולוניה, כתבה - מתוך וואלה, 20.12.06 תהליך בולוניה, מאמר, או"פ, עדכן - גיליון האו"פ, מס' 45, ינואר 2007 ‏ ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא אירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגייזר הגדול

הגייזר הגדול (אנגלית: Grand Geyser), הוא גייזר באגן הגייזרים העילי בילוסטון, ארצות הברית. גייזר זה נחשב למרשים במיוחד, מכיוון שהוא הגייזר הניתן לחיזוי המתפרץ לגובה הרב ביותר בעולם. התפרצויותיו נובעות מלחצים גבוהים באזור תעלת הגייזר לבריכה שמעל, שגורמים להתפרצות חזקה ואלימה של הגייזר. התפרצויותיו נמשכות יותר מ-7 דקות לגבהים משתנים. הגייזר מגיע לשיא גובהו (60 מטר או יותר) בתחילתן. הגייזר מתפרץ בין 1 ל-4 פעמים בכל סדרת התפרצויות, אך שיאו הגיע ל-11 התפרצויות. ההתפרצות השנייה לרוב גבוהה וקצרה יותר מהראשונה. חיזוי הגייזר מסובך, מכיוון שכמות המים המגיעה למאגרים בזמן מסוים היא משתנה, בדומה לרוב הגייזרים מסוג גייזר מזרקה. הגייזר מתפרץ פעם אחת כל יום והדיוק במועד החיזוי הוא של 7 שעות. לרוב מתפרץ הגייזר בטווח של שעתיים או פחות מהמועד המשוער. יש שני סימנים להתפרצות קרובה של הגייזר: האחד, גייזר הטורבן (Turban), שמתפרץ אחת ל-20 דקות לאחר תחילת פתיחת חלון ההזדמנויות. כשהוא מתפרץ, הוא מתריע על התפרצות קרובה של Grand, אך לא תמיד זה כך. אם Grand לא התפרץ, צריך לחכות עוד 20 דקות לאחר כיבוי הגייזר Turban. הסימן השני הוא פתח פליטה משני, שמתפרץ ממש לפני תחילת ההתפרצות של Grand או מעט אחריה. גייזר זה פולט בעיקר קיטור. סימן נוסף שפועל רק לפעמים הוא הבריכה שממנה מתפרץ הגייזר עצמו: זמן קצר לפני התפרצות ה-Grand עולה על גדותיה הבריכה שממנה הוא פורץ. ההתראה האחרונה היא רתיחה מסוימת של המים. מדיה וקבצים בנושא הגייזר הגדול בוויקישיתוף
בולנט אג'וויט

מוסטפא בּוּלֶנט אֶג'וויט (בטורקית: Mustafa Bülent Ecevit;‏ 28 במאי 1925 – 5 בנובמבר 2006) היה ראש ממשלת טורקיה במשך ארבע כהונות, בין השנים 1974 ל-2002. אג'וויט, שהיה גם משורר, מחבר ועיתונאי, כיהן בתפקיד ראש הממשלה ב-1974, ב-1977, מ-1978 עד 1978 ומ-1999 עד 2002. הוא היה מנהיג מפלגת העם הרפובליקאית (CHP) ובהמשך גם מנהיג מפלגת השמאל הדמוקרטית. אחרי ההפיכה הצבאית ב-1980, נאסר עליו להשתתף בחיים הפוליטיים אך במשאל עם שהתקיים שבע שנים לאחר מכן בוטלה ההגבלה והוא שב לשלטון. אג'וויט נולד באיסטנבול לאב שהיה פרופסור לרפואה משפטית באוניברסיטת אנקרה. בשנת 1944 הוא סיים את לימודיו בבית הספר האמריקאי "רוברט סקול" והחל לעבוד כמתורגמן במשרד הראשי של לשכת העיתונות. הוא נישא לבת כיתתו רשאן אראל ב-1946. באמצע שנות החמישים הוא נסע לארצות הברית הודות למלגה שקיבל ממחלקת המדינה שלה, ועבד כעיתונאי בשני עיתונים בצפון קרוליינה. אג'וויט לא היה רק פוליטיקאי אלא גם סופר, משורר ומתרגם. הוא למד סנסקריט, בנגלי ואנגלית ותרגם את כתביהם של רבינדרנת טאגור, ת"ס אליוט וברנרד לואיס לטורקית. העובדה שלא למד מעולם באוניברסיטה לא פגמה באיכות תרגומיו, אם כי מנעה ממנו להתמודד למשרת נשיא טורקיה. אג'וויט נבחר לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה בפעם הראשונה ב-1957. בין השנים 1961–1965 היה שר העבודה ותרם להסדרת הזכות להתאגדות ולשביתה בחוק. ב 1966 היה למזכ"ל מפלגת העם הרפובליקאית. בשנת 1971 התפטר ממשרתו במחאה על החלטת מפלגתו לתמוך בממשלה זמנית שנוסדה בשל הפיכה צבאית. שנה לאחר מכן הוא ירש את איסמט אינני בראש מפלגתו והיה לראש ממשלת קואליציה עם מפלגת ההצלה הלאומית של ארבקאן. ממשלה זו זכורה ביותר בשל הוראתה לפלוש לקפריסין ב-20 ביולי 1974. בהפיכה צבאית שהוביל הגנרל קנן אוורן הודח אג'וויט ממשרת ראש הממשלה ב-12 בספטמבר 1980. משאל עם שנערך ב-1987 הסיר את האיסור על השתתפותו בפוליטיקה והוא היה ליו"ר מפלגת השמאל הדמוקרטי, במקום אשתו. מפלגה זו לא נכנסה לפרלמנט בבחירות 1987 ובבחירות 1991 זכתה ב-7 מושבים בלבד. בחירות 1995 היו מוצלחות יותר ואז זכתה מפלגתו ב 75 מושבים מתוך 550. אג'וויט היה לסגן ראש הממשלה בממשלתו האחרונה של מסוט ילמז. בשנים 1998–1999 הוא היה לתקופה קצרה ראש הממשלה בפועל עד לבחירות 1999. לפני בחירות אלה נתפס עבדוללה אג'לאן, מנהיג ה-PKK, והדבר העלה את האהדה לאג'וויט והקנה למפלגתו את מספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט. אג'וויט כיהן בפעם האחרונה כראש ממשלה בקואליציה עם מפלגת המולדת של ילמז ועם מפלגת התנועה הלאומית של בהצ'לי. ממשלתו האחרונה ביצעה מספר רפורמות לייצוב כלכלת טורקיה והכינה את הקרקע לשיחות עם האיחוד האירופי. עם זאת, הקשיים ביישום הרפורמות קרעו קרעים בקואליציה של אג'וויט והכריחו אותו לפזר את ממשלתו ולערוך בחירות חדשות בשנת 2002. בבחירת אלה כבר היה ברור שאג'וויט זקן ותשוש, ומפלגתו לא נכנסה כלל לאספה הלאומית. הוא פרש מהפוליטיקה ב-2004. ב-18 במאי 2006 נתקף בשבץ מוחי ואושפז בבית החולים הצבאי גולנה באנקרה כשהוא בתרדמת. הוא מת ב-5 בנובמבר אותה שנה בשל כשל נשימתי בעודו חסר הכרה. לווייתו נערכה שישה ימים לאחר מכן, והוא נקבר בבית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה, בלוויית ענק שהשתתפו בה כמיליון איש. מדיה וקבצים בנושא בולנט אג'וויט בוויקישיתוף בולנט אג'וויט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בולנט אג'וויט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מוטות מנייה

מוטות מנייה שימשו בסין העתיקה לפני המצאת החשבונייה. השיטה שבה מספר מיוצג באמצעות מוטות מנייה קרויה שיטת מספור המוטות. השיטה עושה שימוש במיקום עשרוני. הספרות 1 עד 9 מיוצגות בשני אופנים : כתלות במיקום שלהם. למשל 126 מיוצג על ידי ⊤=| במקום על ידי ⊤||| . בדרך כלל מוטות אדומים משמשים למספרים חיוביים. מוטות שחורים משמשים למספרים שליליים. מוטות מנייה יכולים לשמש למגוון רחב של חישובים ביניהם מציאת ערכו של π ופתרון מערכת משוואות ליניאריות. כתוצאה מכך, התו 籌 מקושר תדיר עם הרעיון של התכנון בסינית. למשל, "מדע השימוש במוטות מנייה" 運籌學 אינו אודות מוטות מנייה: משמעותו מחקר מעשי. בשלב מסוים, התפתחה שיטת ספירה המבוססת על מוטות המנייה אך נכתבת ולא תלויה במוטות עצמם. בשיטה זו התווסף גם המספר אפס בצורת מעגל. לפני הכנסת הספרה 0, לא הייתה דרך להפריד בין 10007 ו-107, למשל, למעט הכנסת רווח גדול יותר בין 1 ו-7, כך שהוספת המספר פישטה את הכתיבה. במאה ה-13, בתקופת שושלת סונג, נוצרה גרסה שונה לספרות המוטות, שברבות הימים התפתחה לספרות הסוג'ואו. מדיה וקבצים בנושא מוטות מנייה בוויקישיתוף Chinese Rod-Numeral System