פרנסיס הרברט ברדלי

פרנסיס הרברט ברדלי (Francis Herbert Bradley ‏; 30 בינואר 1846 - 18 בספטמבר 1924) היה פילוסוף בריטי פוסט-הגליאני, הנציג הבולט של זרם האידיאליזם הבריטי (אנ'). המגנום אופוס שלו הוא ספרו 'מראה ומציאות' (Appearance and Reality) משנת 1893. במהלך חייו, ברדלי נחשב לפילוסוף מכובד וזכה לתוארי כבוד פעמים רבות, והיה לפילוסוף הבריטי הראשון שזכה במסדר ההצטיינות. ברדלי נולד בקלפהאם, מחוז סארי, באנגליה (כיום חלק מאזור לונדון רבתי). הוא היה בנם של צ'ארלס ברדלי (אנ'), מטיף אנגליקני-אוונגליסטי, ושל אמה לינטון, אשתו השנייה של צ'ארלס. אחיו אנדרו ססיל ברדלי נודע לימים כחוקר ספרות שייקספירית. הוא התחנך בצ'לטנהאם קולג' ובמרלבורו קולג' ובנעוריו נחשף לחלקים מ'ביקורת התבונה הטהורה' של עמנואל קאנט. ב-1865 הוא נכנס לקולג' האוניברסיטאי אוקספורד. ב-1870, הוא זכה במלגה במכללת מרטון באוקספורד, המלגה שלו במכללת מרטון לא נשאה מטלות הוראה ולכן הוא היה חופשי להמשיך לכתוב. הוא שהה באוקספורד עד יום מותו, ונקבר בבית הקברות הוליוול באוקספורד. ברדלי דחה את המגמות התועלתניות והאמפיריציסטיות בפילוסופיה הבריטית שהייתה מקובלת על ידי ג'ון לוק, דייוויד יום וג'ון סטיוארט מיל. במקום זאת, ברדלי דגל באידיאליזם, והיה חבר מוביל בתנועה הפילוסופית הידועה בשם "האידיאליזם הבריטי", שהושפעה מאוד מקאנט והאידיאליזם הגרמני של פיכטה, שלינג והגל, אם כי ברדלי נטה להמעיט בחשיבות השפעותיו. השקפתו ראתה אחדות מוניסטית, המתעלה מעל לחלוקות בין לוגיקה, מטפיזיקה ואתיקה כגרסה של אידיאליזם מוחלט. למרות שברדלי לא החשיב את עצמו כפילוסוף הגליאני, הפילוסופיה הייחודית שלו נוצר בהשראת השיטה הדיאלקטית של הגל והכילה מרכיבים רבים ממנה. עם זאת, חוקרים רבים מזהים את הגל כמקור השפעה מובהק על תפיסתו האתית של ברדלי, בייחוד ביחס לביקורתו על המוסר הקאנטיאני. בשנת 1909, פרסם ברדלי חיבור בשם "על אמת וקוהרנטיות" (On Truth and Coherence) בכתב העת Mind. החיבור מבקר מוסדתנות באפיסטמולוגיה. לפי הפילוסוף רוברט סטרן, במאמר זה ברדלי מגן על קוהרנטיות כקריטריון או מבחן לאמת (ולא כתיאור של הצדקה). השקפתו של ברדלי על המוסר נבעה מהביקורת שלו על רעיון העצמי בשימוש בתיאוריות התועלתניות בתקופתו. הוא התייחס לשאלת היסוד של "מדוע עלי להיות מוסרי?" הוא התנגד לאינדיבידואליזם, במקום זאת הגן על השקפת העצמי והמוסר כחברתיים במהותם. ברדלי קבע שחובתנו המוסרית התבססה על הצורך לטפח את ה"אני הטוב" האידיאלי שלנו בניגוד ל"עצמי הרע" שלנו. עם זאת, הוא הכיר בכך שהחברה לא יכולה להיות המקור לחיינו המוסריים, לשאיפה שלנו לממש את האני האידיאלי שלנו. לדוגמה, חברות מסוימות עשויות להזדקק לרפורמה מוסרית מבפנים, ורפורמה זו מבוססת על סטנדרטים שחייבים להגיע ממקום אחר. ברדלי הציע שניתן לממש את העצמי האידיאלי באמצעות דבקות בדת. השקפותיו על האני החברתי בתיאוריה המוסרית שלו רלוונטיות לדעותיהם של פיכטה, ג'ורג' הרברט מיד, ולפרגמטיזם. הם גם תואמים דעות מודרניות כמו אלה הפוסט-פרגמטיסט ריצ'רד רורטי וגישות אנטי-אינדיבידואליות (אנ'). המוניטין הפילוסופי של ברדלי ירד מאוד לאחר מותו. האידיאליזם הבריטי זכה לביקורת חריפה על ידי מבשרי הפילוסופיה האנליטית ג. א. מור וברטראנד ראסל. ברדלי זכה לביקורת מפורסמת גם בעבודתו של פוזיטיביסטי הלוגי אלפרד ג'ולס אייר Language, Truth and Logic (שפה, אמת ולוגיקה) על שהתמש בביטויים שאינם עומדים בעקרון האימות (אנ') הפוזיטיביסטי, והשתמש מחוץ להקשר בציטוט: "המוחלט נכנס לתוך, אבל הוא עצמו אינו מסוגל, להתפתחות ולהתקדמות". בהקשר המקורי, ברדלי ביטא את דוקטרינה מוכרת לפיה המציאות האולטימטיבית, אף שאינה משתנה בעצמה, מהווה את הבסיס האונטולוגי בעולמנו הסופי לשינוי והיווצרות. עם זאת, ב-1914 ת"ס אליוט כתב את עבודת הדוקטורט בהרווארד על בברדלי, והיא נקראה Knowledge and Experience in the Philosophy of F. H. Bradley (ידע וניסיון בפילוסופיה של פ"ה ברדלי). עקב מתחים שהובילו למלחמת העולם הראשונה אליוט לא היה מסוגל לחזור להרווארד להגנתו בעל פה, וכתוצאה מכך האוניברסיטה מעולם לא העניקה לו את התואר. אף על פי כן, ברדלי נשאר השפעה על שירתו של אליוט. בשנים האחרונות חל עניין מחודש בעבודתם של ברדלי ואידיאליסטים בריטים אחרים בקהילה האקדמית האנגלו-אמריקאית. The Presuppositions of Critical History (1874), Chicago: Quadrangle Books, 1968. (1874 edition) Ethical Studies, (1876), Oxford: Clarendon Press, 1927, 1988. (1876 edition) The Principles of Logic (1883), London: Oxford University Press, 1922. (Volume 1)/(Volume 2) Appearance and Reality (1893), London: S. Sonnenschein; New York: Macmillan. (1916 edition) Essays on Truth and Reality, Oxford: Clarendon Press, 1914. Collected Essays, vols. 1–2, Oxford: Clarendon Press, 1935. מדיה וקבצים בנושא פרנסיס הרברט ברדלי בוויקישיתוף פרנסיס הרברט ברדלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנסיס הרברט ברדלי, באתר האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית) פרנסיס הרברט ברדלי, ברשת החברתית Goodreads Clark, Ronald W. (1975). The Life of Bertrand Russell. London: Jonathan Cape and Weidenfeld & Nicolson. p. 45. ISBN 0-297-77018-7. Levens, R.G.C., ed. (1964). Merton College Register 1900–1964. Oxford: Basil Blackwell. p. 1. Bradley, Francis Herbert (1846–1924) - Routledge Encyclopedia of Philosophy, www.rep.routledge.com (באנגלית) רוברט סטרן, Hegelianism - Routledge Encyclopedia of Philosophy, האנציקלופדיה לפילוסופיה של ראוטלדג (באנגלית) Robert Stern (2004). "Coherence as a Test for Truth". Philosophy and Phenomenological Research. 69 (2): 296–326. doi:10.1111/j.1933-1592.2004.tb00396.x. JSTOR 40040722. preface, Ethical studies: selected essays, G Herbert Bradley Liberal Arts Press, 1951 Ethical studies: selected essays, G Herbert Bradley Liberal Arts Press, 1951 p6. Ethical studies: selected essays, G Herbert Bradley Liberal Arts Press, 1951, p153 Francis Herbert Bradley (Stanford Encyclopedia of Philosophy) Ethical studies: selected essays, G Herbert Bradley Liberal Arts Press, 1951, final essay: Selfishness and self-sacrifice Goldberg, Sanford (2007). Anti-individualism: mind and language, knowledge and justification. Cambridge: Cambridge University Press. Bertrand Russell, On Denoting, Mind 14, 1905, עמ' 481 Stewart Candlish, Pierfrancesco Basile, Francis Herbert Bradley, Spring 2023, Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2023 Kenner, Hugh (1959). Bradley. From The Invisible Poet. New York: Ivan Obolensky. Mallinson, Jane (2002). T.S. Eliot's interpretation of F.H. Bradley : seven essays. Dordrecht ; Boston: Kluwer Academic Publishers. pp. 1–2. ISBN 1402009887.