laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bang Bang (שיר של ג'סי ג'יי, אריאנה גרנדה וניקי מינאז')

"Bang Bang" (בעברית: "באנג באנג") הוא שיר של הזמרת הבריטית ג'סי ג'יי, הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור כסינגל ב-28 ביולי 2014 דרך חברות התקליטים לאווה רקורדס וריפבליק רקורדס, בה חתומות שלושתן. השיר משמש כסינגל הראשון מאלבום האולפן השלישי של ג'סי ג'יי, Sweet Talker, והוא מופיע גם בגרסה המורחבת של אלבום האולפן השני של גרנדה, My Everything. את השיר כתב והפיק מקס מרטין שכבר עבד עם הזמרות בעבר, התכנון המקורי היה שג'סי ג'יי תקליט אותו לבד, אך לאחר ההקלטה אמר מרטין שהוא רוצה להוסיף את גרנדה ומינאז' לשיר. עם יציאת השיר הוא זכה לביקורות טובות, כאשר מבקרים אומרים שהוא "הלהיט של הקיץ", ומשבחים את שיתוף הפעולה בין השלוש. השיר היה מועמד לפרס גראמי על "שיתוף הפעולה הטוב ביותר", ובכך זו הייתה מועמדות גראמי הראשונה של ג'סי ג'יי וגרנדה. השלוש הופיעו יחד עם השיר לראשונה ב-24 באוגוסט 2014, בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. לאחר ההופעה פורסם הוידאו קליפ של השיר באתר MTV. הוא הועלה לאתר יוטיוב, שם הוא צבר למעלה ממיליארד צפיות, ובכך היה לשיר הראשון של ג'יי להגיע להישג זה, והשלישי של גרנדה ומינאז'. קליפ השיר בוים על ידי האנה לוקס דייוויס. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, הגיע למקום 3 במצעד הפזמונים האמריקאי, בילבורד הוט 100, והיה לסינגל המצליח ביותר של ג'סי ג'יי במצעד, במצעד השירים הדיגיטליים של ארצות הברית הגיע השיר למקום הראשון לאחר שמכר מעל ל-230,000 עותקים דיגיטליים בשבוע הראשון להוצאתו, השיר הגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הבריטי והיה לשיר השלישי של ג׳סי ג׳יי, השני של גרנדה והראשון של מינאז׳ לעשות זאת. השיר זכה גם להצלחה בישראל לאחר שהגיע למקום שביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט, נכנס לפלייליסט של גלגלצ הגיע למקום רביעי במצעד השבועי ומקום 36 במצעד הבינלאומי השנתי של התחנה. מידע על היצירה "Bang Bang" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Bang Bang" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Bang Bang" באתר Discogs סרטון השיר "Bang Bang" באתר יוטיוב מידע על Bang Bang, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Bang Bang, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Bang Bang, באתר המצעד הגרמני מידע על Bang Bang, באתר מצעד דנמרק מידע על Bang Bang, באתר המצעד הנורווגי מידע על Bang Bang, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Bang Bang, באתר המצעד הספרדי מידע על Bang Bang, באתר המצעד הפיני מידע על Bang Bang, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Bang Bang, באתר המצעד השוודי Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
גל שוחמי

גל שוחמי (נולד ב-1975) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון כיהן כראש חטיבת תורה והדרכה באגף המבצעים במטכ"ל. עם גיוסו לצה"ל שובץ שוחמי בחיל השריון. הוא עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. בסיום הקורס שירת כמפקד מחלקת טנקים ולאחר מכן שימש כמפקד פלוגה מ' בגדוד 71, ושירת כסגן מפקד גדוד 532 בחטיבה 460. ב-2006 סיים לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומונה לקצין אג"ם של חטיבה 188, תפקיד בו שירת במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2008 מונה למפקד גדוד 53 בחטיבה 188. ב-2010 לסגן מפקד חטיבה 460, ב-2011 מונה למפקד גדוד 196 (קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון) בחטיבה 460. ב-2013 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת קרייתי, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2015. במקביל שימש מפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י. ב-23 ביולי 2017 מונה למפקד חטיבה 188 ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2019. בספטמבר 2019 מונה למפקד אוגדת המפץ. בשנת 2020 מונה למפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בספטמבר 2021 מונה לראש חטיבת התורה וההדרכה תפקיד אותו מילא עד דצמבר 2023. שוחמי הוא גרוש ואב לשתי בנות. בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ומדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובוגר לימודי אסטרטגיה במכללה המלכותית הבריטית. נועם אמיר, ‏"המטרה תהיה להחזיר את חמאס עשרים שנה לאחור", בעיתון מקור ראשון, 30 ביולי 2019. מפרי עטו חיילי המילואים הם נכס לחברה הישראלית, מלאבס, ‏ 26 בפברואר 2020. גל פרל פינקל, המילואים - יכריעו או יעברו למפקדה?, באתר זמן ישראל, 20 ביולי 2020. לירן טטרו, מצדיעים בגאווה: חיילת ושני חיילים מנתניה בין מצטייני צה"ל בחגי תשרי, באתר mynet‏ נתניה, 20 בספטמבר 2018. יפרוש מצה"ל? תא"ל עופר וינטר שוב לא קודם, באתר ישראל היום, 11 ביוני 2018. רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 12 ביולי 2021
תומר יפרח

תומר יפרח (נולד ב-1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש קצין אג"ם של פיקוד הדרום ומפקד חטיבה 188. תומר יפרח נולד וגדל באשקלון. תומר הוא בנם של מירה ויהונתן יפרח. אביו יהונתן יפרח עלה ממרוקו לארץ ישראל בשנת 1951 והיה, בין היתר, ראש עיריית שדרות השני וחבר הכנסת מטעם מפא"י. אימו מירה היא ילידת ישראל ושניהם הכירו ושירתו יחדיו בגדוד 9 של חיל השריון שלימים פיקד עליו. תומר יפרח החל את שירותו הצבאי כלוחם בחטיבה 401 של חיל השריון ובהמשך טיפס בסולם הדרגות ופיקד על גדוד 9 בחטיבה 401, בין השאר במהלך מבצע ימי תשובה באוקטובר 2004 והוביל את הסבת הגדוד לטנקי מרכבה סימן 4. בשנת 2005 תומר יפרח התמנה למפקד גדוד 196, גדוד ההכשרה של קורס קציני השריון בשיזפון. תחת פיקודו אוחדו כלל הכשרות הפיקוד של חיל השריון תחת גדוד זה. בשנת 2007 מונה תומר לקצין המבצעים של פיקוד המרכז. ב-2009 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת ראם, חטיבת שריון במילואים, כמו כן כיהן כראש מחלקת תורת השריון במפקדת קצין שריון ראשי ופיקד על צוות בקורס מפקדי פלוגות. במסגרת תפקידו כראש מחלקת תורת חיל השריון הוביל שינוי מהותי בתורת הלחימה והתאמתו לשדה הקרב המודרני. במאי 2013 מונה למפקד חטיבה 188 והוביל את החטיבה במהלך מבצע צוק איתן. חטיבת השריון 188 בפיקודו של תומר יפרח לקחה חלק משמעותי במאמץ לגילוי איתור והשמדת מערך המנהרות של חמאס ברצועת עזה. בספטמבר 2015 מונה לקצין אג"ם פיקוד הדרום ושימש בתפקיד עד שנת 2017. במסגרת תפקיד זה היה חלק ממאמץ התכנון והביצוע לפתרון בעיית המנהרות מעזה. בתפקידו הבא קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לנספח צבאי בסינגפור. במהלך מלחמת חרבות ברזל שימש מנהל לחימה של חטיבה בגזרת עזה. תת-אלוף תומר יפרח מתגורר בנגבה, נשוי למאיה ולהם שלושה ילדים. מתן צורי, מלחמת החפירות של אל"מ יפרח, באתר "ידיעות אחרונות", 21 באוקטובר 2016 אלוף-משנה תומר יפרח מברך את המתגייסים החדשים לחטיבת 188 אמיר בוחבוט‏, מיוחד: המח"טים שיתמודדו בעתיד על מושב במטה הכללי, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2014 תומר יפרח, בארכיון הבימה חנן גרינברג, לילה בבית להיא: בין טילים ללולים, באתר ynet, 13 באוקטובר 2004 אמיר בוחבוט, החטיבה הראשונה של מרכבה 4, באתר nrg‏, 1 באפריל 2005 חדשות 2, ‏צפו: מח"ט השריון פוצץ מנהרה ו"סגר חשבון" עם חמאס, באתר ‏מאקו‏, 27 ביולי 2014
יפרח

האם התכוונתם ל... ז'ורז' יפרח – מחברם של ספרים העוסקים בהיסטוריה של המתמטיקה יהודה יפרח – עיתונאי ועורך המוסף המשפטי 'צדק' של העיתון מקור ראשון יהונתן יפרח – ראש המועצה המקומית שדרות וחבר הכנסת בכנסת השביעית גל יפרח – שחקן פוקר ישראלי שמוליק יפרח – מנכ"ל ומנהל אמנותי שותף של תיאטרון באר שבע ומייסד ומנהל של גודמן - בית ספר למשחק בנגב תומר יפרח – קצין צה"ל, מפקד חטיבה 188
יחזקאל סגל

הרב יחזקאל סג"ל (תקכ"ד, 1764 - ל' בניסן תקצ"ח, 1838) היה רב הונגרי. כיהן כרבן של אונסדורף וטרנטשין. מחבר הספר "תורת יחזקאל". נולד בליפטא-סנט-מיקלוש (כיום בסלובקיה) לרבי יוסף, צאצא לשל"ה. בבחרותו למד אצל רבי שמואל קעלין, ה"מחצית השקל" בבוסקוביצה שבמוראביה. באותה תקופה התיידד ולמד עם ה"חתם סופר" שבא לבוסקוביץ' יחד עם רבו רבי נתן אדלר שהתקבל לרב העיר. בנוסף למד עם הרב חיים דייטשמן (לימים אב בית דין קעלין) ועם הרב סיני סימאנדל ("ר' סיני למדן", לימים ראב"ד מיקלוש). נישא לשיינדל, בת הרב יצחק פריד-חיות, ראש הקהל באונסדורף וצאצא של רבי יצחק חיות. לאחר נישואיו עסק במסחר, אך לא הצליח. בשנת תקע"ח, לאחר שנפטר הרב יקותיאל זאב (ר' זלמן וואלף) רב העיר ומחוז ציפסן ומחבר "עמק המלך", מונה לממלא מקומו כרב והחל לכהן גם כראש ישיבה. בני העיר התמסרו לפרנסו ואת ישיבתו. בשנת תקפ"ד נקרא לכהן ברבנות טרנטשין על מקום גיסו ר' אהרן סג"ל שפיץ שעבר לכהן בהאליטש. לאחר תקופה קצרה סבל מרעדה, והוא שלח את בנו ר' יוסף שמואל שיקבל היתר הוראה מהחתם סופר. בנו החל לכהן כדומ"צ ובהמשך כראב"ד. בשנת תקצ"ח נפטר ממחלה ממושכת. הספידוהו ידידו החתם סופר ואחיינו הרב אברהם שאג. החתם סופר התבטא עליו שהוא ראוי לשבת בסנהדרין. הוא השאיר חיבורים רבים, אך רובם נשרפו בשריפה שפרצה באונסדורף. הרב אברהם זינגר רבה של ווארפלאטא (נכדו של בנו ר' יוסף שמואל) הדפיס את הספר "תורת יחזקאל" על הש"ס והשולחן ערוך. בין תלמידיו ר' מאיר פערלס לימים רבה של קרולי, רבי דב בער וישניץ מטרנטשין ורבי נתן צבי בלומגרונד רבה של בלשוב (בנו של רבי דב בער וחתנו של חתנו ר' מרדכי שפיץ). אחיו היה הרב אברהם, רבה של רסנביץ. עלים לתרופה, גיליון תתק"י, ב' באייר תשע"ד. ערכו ב"מליצי אש", באתר HebrewBooks על פי מצבתו שהתגלתה בבית הקברות בטרנטשין על ידי ארגון "אבותינו". ראו עליו דרשות חתם סופר ח"ב דף שע"ח עמוד א'. ראו תורת משה פרשת ויחי, דרוש לח' טבת תקצ"ט. מליצי אש בערכו
דוד צבי אוירבך

הרב דוד צבי אוירבך (בערך תק"ג, 1743 - י"ט באייר תקס"ה, 1805) היה רב גליציאני-ווהליני. כיהן ברבנות קרמניץ ומוהיליב-פודילסקי. היה מכונה "רבי דוד צבי הגדול". חמיו של רבי נתן מברסלב. נולד לר' אריה לייבוש רב העיר סטניסלב וללאה רייזל בת ר' משה מזולקיב פו"מ בלבוב ונכדו של רבי יצחק הלוי סגל אחיו של הט"ז. אחי אמו היה הרב מרדכי זאב אורנשטיין. הבעל שם טוב היה סנדק בבריתו. בגיל 7 התייתם. נישא להענא בת ר' אהרן כ"ץ מחכמי הקלויז בברודי, בן אחר בן ל"סמיכת חכמים". בשנת תקמ"ט מונה לרבה של שאריגראד, ובהמשך כיהן במוׂנָסְטרִיץ' (אנ'). בשנת תקנ"א כבר כיהן ברבנות קרמניץ שבווהלין ובהמשך מונה בנוסף לרבה של מוהילוב שבמחוז קמניץ-פודולסק. נפטר בגיל 65. היו לו מספר חיבורים בהם חיבור על התנ"ך וחיבור על מסכת אבות אך הם אבדו. דברי תורתו שנשארו, הודפסו ב"ליקוטי רבי דוד צבי" בתוך "נחלת אריה" (הוצאת מכון נחלת צבי, בני ברק, תשנ"ט). בנו רבי מנחם מנדל כיהן במקומו כרבה של קרמניץ, בנו רבי נחמן זאב כרבה של מונסטריץ', בנו רבי אריה לייבוש נפטר בצעירותו. חתניו היו רבי אריה לייבוש מייזליש רבה של פרמישלא ואבי משפחת הרבנים מייזליש, רבי נתן מברסלב, רבי אהרן שמשון רבה של ימפולי, רבי חיים צבי דומ"צ בקרמניץ ורבי גדליה יונה שעלה לירושלים. הקדמת הספר אלפי ישראל לנכדו רבי ישראל מתתיהו אוירבך רבה של גוודז'יץ, בנו של רבי נחמן זאב. עלים לתרופה, תת"ס, אמור תשע"ג. ראו עליו, עלים לתרופה רצ"ג, לך לך תשס"ב.
חומצה גלוקורונית

חומצה גלוקורונית (באנגלית: Glucuronic acid) היא חומצה קרבוקסילית בעלת מבנה דומה למבנה הגלוקוז, למעט אטום הפחמן השישי המחומצן לחומצה קרבוקסילית. נוסחתה הכימית היא C6H10O7. מלח של חומצה גלוקורונית קרוי גלוקורונט (Glucuronate). כיוון שחומצה גלוקורונית מסיסה מאוד במים, מחבר אותה הגוף באמצעות קשר גליקוזידי עם חומרים שונים שאותם יש לשנע בגוף כגון הורמונים, או רעלים שאותם צריך להפריש מהגוף במהירות. החיבור הזה מאפשר מסיסות גבוהה יותר מזו שהייתה לחומר המקורי. בנוסף לכך מהווה חומצה גלוקורונית מרכיב דומיננטי של חומרים כימיים שונים המאפשרים תפקוד תקין של הגוף כגון: בילירובין המשמש כנוגד חמצון חזק ביותר ובסיום פעולתו בגוף הוא נותן לצואה את צבעה החום, כונדרויטין סולפט הנמצא בסחוסים, ושל חומצה היאלורונית המהווה חלק עיקרי של הנוזל הסינובי המצוי בחלל המפרקים ומאפשרת את התנועה החלקה. מדיה וקבצים בנושא חומצה גלוקורונית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריגו (עיר)

פריגו (בצרפתית: Périgueux, באוקסיטנית: Peireguers או Periguers) היא עיר צרפתית המהווה את המרכז המנהלי של מחוז דורדון שבחבל אקיטן החדשה שבדרום-מערב צרפת. פריגו היא גם מקום מושבה של דיוקסיה. מקורו של השם פריגו הוא מהשם פטרוקורי (Petrocorii), שהוא גרסה לטינית של מונח בשפה קלטית שמשמעותו "ארבעת השבטים". הקלטים היו העם שישב באזור לפני הכיבוש הרומי ופריגו הייתה עיר הבירה שלהם. בשנת 200 לפנה"ס, הגיעו ארבעת השבטים מהצפון, התיישבו בפריגו והקימו מחנה בלה בווסייר (La Boissière). לאחר הפלישה הרומית, הם עזבו את המקום והקימו את העיר וסונה (Vesunna). בעיר רומית זו נבנו מקדשים, מרחצאות, אמפיתיאטרונים ופורום. בסופה של המאה השלישית לספירה, הייתה העיר הרומית מוקפת בחומות והיא קיבלה את השם קיוויטס פטרוקוריורום (Civitas Petrocoriorum). במאה ה-10 הוקמה הקתדרלה לה פוי סן פרונט (Le Puy-Saint-Front) מסביב למנזר בסמיכות לעיר הגאלו-רומית העתיקה. בשנת 1182 לערך הוענקו לפריגו זכויות עירוניות. במהלך שנת 1940, פונו רבים מיהודי אלזס ותושבי אלזס לפריגו. ב-24 באוקטובר 1954 שמה קץ לחייה על ידי הצתה עצמית בכיכר המרכזית של פריגו, השחקנית סימון מרוויל (Simone Mareuil) שהתפרסמה בעיקר בתפקיד הראשי שמילאה בסרט כלב אנדלוסי. גרמניה אמברג, גרמניה מדיה וקבצים בנושא פריגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פריגו (בצרפתית) פריגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פריגו (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית פריגו, ברשת החברתית פייסבוק פריגו, סרטונים בערוץ היוטיוב
מרידה (מקסיקו)

מרידה (בספרדית: Mérida ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא בירת מדינת יוקטן במקסיקו. מרידה נוסדה בידי פרנסיסקו דה מונטחו אי לאון וכמה מאות ספרדים נוספים ב-6 בינואר 1542 על חורבותיו של יישוב של בני המאיה בשם "ט'חו" (T'hó), שהיה המרכז של בני המאיה באזור יוקטן. היא נקראה על שם העיר מרידה בספרד, שהייתה מקום מוצאם של חלק מהמייסדים. מרידה הפכה תוך זמן קצר למרכז המנהלי הקולוניאלי של אזור יוקטן. העיר צמחה במאה ה-19 הודות לתעשייה מפותחת סביב גידול הצמח אנקן (henequen), שהוא מין של אגבה שמעליו מפיקים סיבים להכנת חבלים, מה שהפך אותה לאחת הערים העשירות במקסיקו. ארצות הברית מקיימת קונסוליה כללית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של יוקטן, אוניברסיטת אנאוואק מאיאב והאוניברסיטה הטכנולוגית המטרופוליטנית. את מרידה משרת נמל התעופה הבינלאומי מנואל קרסנסיו רחון, המציע טיסות לערים מרכזיות במקסיקו ולמספר יעדים נוספים באמריקה הצפונית. ספרד מרידה, ספרד קוריאה הדרומית אינצ'ון, קוריאה הדרומית ארצות הברית אירי, פנסילבניה, ארצות הברית ארצות הברית ניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית ארצות הברית גלנדורה, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית סרסוטה, פלורידה, ארצות הברית מקסיקו מונטריי, נואבו לאון, מקסיקו מדיה וקבצים בנושא מרידה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרידה מרידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.
גיא חסון

גיא חסון (נולד ב-26 בינואר 1972) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון בצה"ל שירת כקצין שריון ראשי. משמש כיום כרמ"ט עוצבת הבזק במילואים. חסון גדל בקריית ים ולמד בתיכון "רודמן" בעיר. ב-1990 התגייס לחיל השריון. שירת כלוחם, מפקד טנק וכקצין בגדוד 195 ("אדם") בחטיבה 500 וכקצין אג"ם בחטיבה. ביוני 2001 מונה למפקד גדוד 195 ובמהלך כהונתו בתפקיד זה היה אחראי על גזרת חומש ועל גזרת בית לחם בתקופת האינתיפאדה השנייה. לאחר סגירת חטיבה 500 בשנת 2003 מונה חסון ב-2004 שוב למפקד גדוד 195 שהוקם מחדש כגדוד הדרכה בחטיבה 460. לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לקצין אג"ם של אוגדה 162. במאי 2008 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבה 130, חטיבת שריון במילואים, במקביל למד במכללה לביטחון לאומי, הדריך בקורס מפקדי פלוגות ובקורס מפקדי גדודים, בשנתיים האחרונות לשירותו כמח"ט מילואים כיהן גם כמפקד מרכז לאימון מפקדות חטיבתיות במל"י. שירת כסגן מפקד עוצבת געש. באוקטובר 2013 מונה למפקד חטיבה 460, הוא פיקד על צוות קרב חטיבתי במהלך מבצע צוק איתן, בו לחמו כוחות מהחטיבה יחד עם כוחות מיחידות אחרות באזור צפון רצועת עזה ובאזור ח'אן יונס. ב-2015 יצא לשנת לימודים בצבא ארצות הברית. ביוני 2016 מונה לקצין שריון ראשי, ושימש בתפקיד עד 3 באוקטובר 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל. בשנת 2021 בעקבות מותו של שרון אסמן, מח"ט הנח"ל נבחר על ידי הרמטכ"ל לעמוד בראש צוות מומחים לבחינת אימוני הכושר בצה"ל. בשנת 2023 מונה להיות ראש המטה של עוצבת הבזק במילואים. חסון בוגר תוכנית "אופק" המכללה לפיקוד ומטה, בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני מאוניברסיטת חיפה. כיום נשוי ואב לשתי בנות ובן. מדיה וקבצים בנושא גיא חסון בוויקישיתוף קצין שריון ראשי בטור מיוחד ליום הכיפורים, באתר צה"ל אריאל זיגלר, ‏"אנו הרבה יותר מוכנים מאשר בצוק איתן", בעיתון מקור ראשון, 26 בנובמבר 2018 יואב זיתון, קצין שריון ראשי פורש ומדבר על הטנקיסטיות, באתר ynet, 12 באוקטובר 2019 עמוס הראל, הקצינים מתבקשים לא להיעלב מהדרג המדיני, באתר הארץ, 25 ביוני 2001 אל"ם (במיל') שאול נגר, ‏חטיבת ההכשרות - חטיבה מבצעית לוחמת, שריון 46, נובמבר 2014, עמ' 52-48, באתר "יד לשריון"
שש אחרי המלחמה

שש אחרי המלחמה (צ'כית: Po válce v šest hodin večer, "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!") הוא ביטוי שמשמעותו חזרה לשגרה ולמנהגים הרגילים לאחר תקופת מלחמה. מקור הביטוי בספרו של הסופר הצ'כי ירוסלב האשק, "החייל האמיץ שווייק", שיצא לאור ב-1923. בעברית ישראלית נעשה שימוש בביטוי באופן נרחב, בעיקר על רקע הופעתו התכופה בהצגה הפופולרית "החייל האמיץ שווייק" בכיכובו של מאיר מרגלית, שעלתה בתיאטרון האהל ב-1935 והוצגה במשך עשרות שנים; ומאוחר יותר, לאחר מלחמת ששת הימים, גם בעקבות ספרו הפופולרי של יוסי גמזו, "בשש אחרי המלחמה" ואזכורים נוספים של הביטוי בעקבות המלחמה. בספרו של האשק הופך גיבור הספר, יוזף שווייק, לאחר חיולו לצבא האוסטרו-הונגרי במסגרת מלחמת העולם הראשונה, לשמשו האישי של קצין שמטעמו הוא יוצא למסור מכתב אהבהבים לאשה הונגרייה נשואה. בדרך אל האישה עוצר שווייק לשתייה קצרה עם ידידו הטוב, החפר וודיצ'קה. השתייה מתארכת ובמהלכה מתפתחת שיחה ארוכה העוסקת בשנאתו העזה של וודיצ'קה להונגרים באשר הם הונגרים. כאשר הם מגיעים לבית האישה, יוזם וודיצ'קה באופן בלתי נמנע קטטה המונית, המובילה להשלכת שניהם למעצר צבאי. כאשר הם משוחררים מן הכלא ונשלחים ליחידותיהם, נפרדים שווייק וודיצ'קה בהסכמה להיפגש בבית המרזח ה"גביע" בנה בויישטי (Na Bojisti) "אחרי המלחמה בשעה שש בערב!" (שהיא השעה הקבועה בה היו נפגשים בבית המרזח). לקוראי הספר לא מתברר בסופו אם שווייק וודיצ'קה אכן נפגשו "בשש אחרי המלחמה", שכן האשק מת בטרם הספיק להשלים את הספר והתפרסמו ממנו ארבעת החלקים הראשונים מתוך שישה מתוכננים. ב-1944 יצא למסכים הסרט הסובייטי "בשעה שש בערב אחרי המלחמה" (В 6 часов вечера после войны) בבימויו של איוואן פירייב ובכיכובה של מרינה לדינינה (אנ'), שתיאר את קורותיו של זוג אוהבים מוסקבאי המתגייסים לצבא האדום במלחמת העולם השנייה ומבטיחים זה לזה להיפגש ב"שש בערב אחרי המלחמה" על גשר בולשוי קמני (אנ') את המוזיקה לסרט הלחין טיחון חרניקוב. הסרט זכה בפרס סטלין ב-1946, ובאותה שנה יצאה למסכים גרסה אמריקאית לסרט תחת השם Six P.M.‎. בעקבות הסרט הפך הביטוי "בשעה שש אחרי המלחמה" לביטוי שגור ברוסית. שם ספרו של זאב שרון, "שניים אחרי המלחמה", הוא פראפרזה לביטוי השגור "שש אחרי המלחמה". ראו גם: מנחם תלמי, אגדות לא עולות באש, מעריב, טור 1, 20 ביוני 1986. אוריאל אופק, "בשש אחרי המלחמה", דבר, 1 במרץ 1968. חיים שורר, בשש אחרי המלחמה..., דבר, 9 ביוני 1967; עדית זרטל, קרמן/קרמן (דני ואריק קרמן מספרים על ספר קריקטורות שהוציאו אחרי מלחמת ששת הימים בשם "בשש אחרי המלחמה"), דבר, 26 בספטמבר 1973. ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יודלביץ

האם התכוונתם ל... אברהם אהרן יודלביץ – רב במנצ'סטר ובבוסטון ואב"ד לאנשי בית הכנסת קהל עדת ישורון של אנשי לובץ' בניו יורק דוד יודילוביץ – איש ביל"ו, מורה וסופר מרב יודילוביץ' – עיתונאית ומבקרת תרבות ישראלית שבתי יודלביץ – דרשן נודע בירושלים שמואל אהרן יודלביץ – מרבני ישיבת עץ חיים וישיבת בית יוסף-נובהרדוק בירושלים תמימה יודלביץ – שחקנית תיאטרון, מראשוני שחקני הבימה יפת יודילביץ – לוחם בגדודים העבריים שמספרי זיכרונותיו למדים על פעלם של הגדודים העבריים באזור השומרון ובקעת הירדן במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ומאוד לא פשוט לחכות

ומאד לא פשוט לחכות הוא אלבום הסולו השביעי של הזמרת יהודית רביץ, שצא בספטמבר 1993 בחברת הליקון. שירי האלבום, ברובם שירי משוררים (דליה רביקוביץ, לאה גולדברג, יהודה עמיחי, שמרית אור, אסתר שמיר, צרויה להב וחוה אלברשטיין), הולחנו, עובדו ובוצעו כולם על ידי רביץ. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יהודית רביץ. יהודית רביץ - שירה, גיטרות, קלידים, קולות, הפקה מוזיקלית צוף פילוסוף - גיטרה בס קובי איזנמן - גיטרה חשמלית, גיטרה קלאסית, קולות עובד אפרת - גיטרה חשמלית (בשיר "קח") מישל עמר - תופים אלון הלל - כלי הקשה משה לוי - פסנתר, קלידים, אקורדיון פטר ורטהיימר - סקסופון סופרן אנגוס ווך - חמת חלילים גיא יפה - גיטרה אקוסטית, קולות, טכנאי הקלטה ומיקס, הפקה מוזיקלית מידע על האלבום ומאוד לא פשוט לחכות באתר MusicBrainz
רוני תורג'מן

רוני תורג'מן (נולד ב-1949 בירושלים) הוא יוצר, מלחין וזמר פופ ורוק ישראלי. את הקריירה המוזיקלית החל תורג'מן כזמר בלהקת גייסות השריון, שם שירת לצידם של שלמה יידוב ויצחק קלפטר. תורג'מן, בניגוד לשאר חברי הלהקה, החל לעבוד עם תום שירותו הצבאי כנהג אוטובוס של "אגד" בירושלים. בשנת 1978 חידש את פעילותו כזמר והקליט בחברת CBS שני שירים בהפקה ועיבוד של מתי כספי, שגם ניגן בהקלטות על כל הכלים. שני השירים, שנכתבו על ידי אהוד מנור, יצאו על גבי תקליט שדרים. את השיר הראשון בסינגל, "זאת לא פעם ראשונה", הלחין תורג'מן ואת השני, "עוד כמה מילים", הלחין כספי. בדצמבר 1982 השתתף תורג'מן בפסטיבל שירי ילדים מס' 13 עם השיר "ילד בוא הביתה", אותו הלחין למילותיו של יעקב גלעד, ולעיבוד של מתי כספי. השיר לא זכה השיר להצלחה רבה, ותורג'מן שב לעיסוקיו הקודמים כנהג אוטובוס. בשנת 1987 הוחתם תורג'מן בחברת הליקון. אלבום הבכורה שלו, שנשא את שמו, יצא באותה שנה על גבי תקליט ויניל וכלל עשרה שירים שעיבדו אילן וירצברג, יהודה פוליקר, עדי דגני וגיורא קנת. תורג'מן הלחין את כל השירים למילותיהם של יעקב גלעד ("ציפור פצועה" שהיה השיר הבולט ביותר באלבום, "פרפר חופשי", "ילד בוא הביתה" מפסטיבל שירי הילדים ו"ארץ רחוקה"), אהוד מנור ("אין אהבה" ו"זאת לא פעם ראשונה" שהוקלט מחדש), אורלי מורג ("בקו החלומות") ויוסף אל דרור ("זה לא חשוב (שאת הולכת)"). האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולווה בהופעות מעטות עבור קהל וקליפים אחדים ששודרו ב"זהו זה!" ו"להיט בראש". בשנת 1992, לאחר דממה תקשורתית ארוכה, חזר תורג'מן עם אלבומו השני והאחרון שיצא בפורמט של CD, "אחיזת עיניים". רוב שירי האלבום, שיצא בחברת NMC והופק באופן עצמאי, עובדו על ידי ארקדי דוכין, וכל שירי האלבום הולחנו על ידי תורג'מן פרט ל"תביני מותק", שהלחין וכתב דוכין. השיר "ליקוי אהבה (השיירה הולכת)", שכתבה דליה שפיגל, בוצע בדואט עם יצחק קלפטר, שעיבד את השיר יחד עם עדי דגני. מתוך אלבום זה יצא הלהיט "כשלא הולך אז לא הולך", שכתב תורג'מן עם מיכה שטרית. האלבום נכשל מסחרית ולא כלל להיטים נוספים פרט ל"כשלא הולך אז לא הולך" והדואט עם קלפטר. בינואר 2017, תורג'מן הוציא סינגל ראשון, "מגש ספלי התה" מתוך אלבום חדש. כל השירים הולחנו על ידי תורג'מן. כאן מצוינים שמות מחברי השירים. ציפור פצועה (יעקב גלעד) ארץ רחוקה (יעקב גלעד) זה לא חשוב (שאת הולכת) (יוסף אל דרור) בקו החלומות (אורלי מורג) זאת לא פעם ראשונה (אהוד מנור) חורף מייגע (יעקב גלעד) הסוף לא ידוע (יעקב גלעד) שיר בתנועה (אורלי מורג) פרפר חופשי (יעקב גלעד) אין אהבה (אהוד מנור) סיפורים (דליה שפיגל - רוני תורג'מן) כשלא הולך אז לא הולך (מיכה שטרית - רוני תורג'מן) אחיזת עיניים (דליה שפיגל - רוני תורג'מן) תביני מותק (ארקדי דוכין) את כתבי ואני אנגן (דליה שפיגל - רוני תורג'מן) הכל או לא כלום (יעקב גלעד - רוני תורג'מן) בשבילך (אהוד מנור - רוני תורג'מן) ליקוי אהבה (השיירה הולכת) - בדואט עם יצחק קלפטר (דליה שפיגל - רוני תורג'מן) קוצים ושושנים (מאיר גולדברג - רוני תורג'מן) שבועה (אהוד מנור - רוני תורג'מן) קאובוי של חצות (מיכה שטרית - רוני תורג'מן) רוני תורג'מן, באתר שירונט רוני תורג'מן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ערוץ היוטיוב של רוני עמוד הפייסבוק של רוני תורג'מן
גלילאו (תוכנית טלוויזיה)

גלילאו (במקור בגרמנית: Galileo), היא תוכנית טלוויזיה ישראלית המבוססת על תוכנית כתבות בגרמנית בנושא מדע פופולרי, שעלתה לשידור בגרמניה ב-30 בנובמבר 1998, ובישראל ב-2010, שודרה בטלוויזיה החינוכית, פעמיים ביום בימים א'-ה' בשעה 18:30 ובשעה 21:00 ושידורים חוזרים בסוף השבוע. התוכנית שודרה בעבר גם בערוץ 2, ומשנת 2018 משודרת בכאן חינוכית. בשנים 2016 ו-2017 זכתה "גלילאו" בתואר התוכנית הטובה ביותר בקטגוריית מגזין ילדים ונוער על ידי האקדמיה לטלוויזיה. הילה קורח שימשה כמנחה בין הכתבות מאז עליית התוכנית לשידור בארץ בשנת 2010. החל מהעונה העשירית בשנת 2020 מנחה את התוכנית גאולה אבן סער. העורך הראשי של התוכנית מאז עלייתה הוא גידי יהושע. מאז שנת 2012 את התוכנית עורך גם אליה גרינפלד. ל"גלילאו" כתבי שטח רבים, המטיילים בכל העולם ובוחנים עניינים מגוונים. לא כולם מוזכרים בשמם במהלך התוכנית. בגרסה הישראלית של "גליליאו" מתארחים באולפן "החברים של גליליאו": אנשי מדע, חוקרים, טיילים, נסיינים, רופאים, אנתרופולוגים ועוד. בין האורחים: דנדן בולוטין (חוקר תרבויות ובוטנאי), יובל מלחי ורן לוי (היסטוריה), אורי וייל (ד"ר מולקולה), ד"ר רפי קישון, ד"ר רועי צזנה, ירין קימור, ד"ר טל כהן ("טלכו") ועוד. 15 מיתוסים ב-15 דקות – מובהרים 15 מיתוסים ב-15 דקות. גלילאו ניסויים – ניסויים בסגנון "Brainiac" ו"מכסחי המיתוסים". גלילאו ניסויים היסטוריים – השוואת נושאים היסטוריים עם נושאים מודרניים. הסיפור מאחורי האוכל – "הסיפור" מאחורי האוכל מובהר. גלילאו ניסויים עצמיים – ניסויים אתגריים, המובנים תוך כדי עשייה. 100 שניות על... – פירוש ב-100 שניות על מושג או תופעה לא מוכרים. האם זה יכול להיות? – בדיקה של סרטון YouTube לא שגרתי וחקירה מדעית - האם זהו סרטון אמיתי או זיוף? אדם נגד מכונה – תחרויות בין יכולות של אדם לזו של מכונה (למשל, מי ינקה טוב יותר: אדם או שואב אבק רובוטי?) XXL – בעקבות הדברים הכי גדולים בעולם (מטרקטור ועד מלפפון ענק..) החפרנים מה זה מוזה שוסטר ושוסטר אתר האינטרנט הרשמי של גלילאו "גלילאו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גלילאו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תוכניות "גלילאו", בערוץ החינוכית, באתר YouTube "גלילאו", באתר כאן חינוכית
פורטונה (פירושונים)

פוֹרְטוּנָה (fortuna) – מזל בלטינית האם התכוונתם ל... אמנות, בידור ותרבות: פורטונה – אלת המזל במיתולוגיה הרומית "או פורטונה" – מזמור מתוך כתב היד כרמינה בוראנה (Carmina Burana), אוסף שירה מימי הביניים פורטונה (סרט) – סרט ישראלי-צרפתי משנת 1966 בבימויו של מנחם גולן פורטונה (זמרת) – זמרת יהודייה ברזילאית השרה בעיקר בעברית ובלדינו גאוגרפיה: פורטונה (קליפורניה) – עיר במחוז הומבולדט (Humboldt County) במדינת קליפורניה שבארצות הברית פורטונה (מריניאו) – רשות מקומית במדינת מרניאו שבברזיל ספורט: פורטונה דיסלדורף – מועדון כדורגל גרמני מהעיר דיסלדורף פורטונה קלן – מועדון כדורגל גרמני מהעיר קלן אישים ששם משפחתם פורטונה: לובה פורטונה – שופטת בית המשפט המחוזי בחיפה אחר: פורטונה (סיגריות) – מותג סיגריות של יצרנית הסיגריות הספרדית-צרפתית אלטדיס (Altadis) (לחצו לצפייה ) פורטונה (אסטרואיד) (שם מלא: 19 פורטונה) – אסטרואיד גדול בחגורת האסטרואידים הקרוי על שמה של אלת המזל פורטונה, שהתגלה ב-22 באוגוסט 1852 פורטונה רקורדס – חברת תקליטים ישראלית