laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאנץ' (סדרת טלוויזיה)

פאנץ' היא סדרת דרמה תקופתית שנוצרה על ידי יואב גרוס המשודרת ב-yes מ-2019 בכיכובם של צחי גראד, מאור שוויצר ודר זוזובסקי. הסדרה, בת עונה אחת הכוללת 12 פרקים, מבוססת על דמותו של עמירם גרוס שפתח מועדון סטנד-אפ בפיצרייה ברחוב בן יהודה בתל אביב.[דרוש מקור] הסדרה עוסקת בעלייתה של סצנת הסטנד-אפ הישראלית בתחילת שנות ה-90. במרכז העלילה אב ובנו: האבא חמי פרוסט (צחי גראד) - גורו של סטנדאפיסטים קפריזי ונערץ, ששונא את המיינסטרים ובז לטלוויזיה, שהשקיע את כולו באומנים ובקושי גידל את בנו מיכאל (מאור שוויצר) שעזב עם אמו לאמריקה, פוגש את בנו כאשר זה מגיע לקבור את אביו המאמץ בישראל. הבן שמתחבר למועדון וכל האקשן סביבו, מחליט להישאר בארץ לבקשת אביו ומשתוקק להרים את העסק של האב למחוזות חדשים, ולא פחות, על מנת לקבל ממנו חיבה והערכה. אתר האינטרנט הרשמי של פאנץ' "פאנץ'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פאנץ'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "פאנץ'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גילי איזיקוביץ, "פאנץ'": למי שחי בניינטיז זה יצלצל מוכר, באתר הארץ, 25 בפברואר 2019 סמדר שילוני, "פאנץ'": החיים עצמם הם לא בדיחה, באתר ynet, 26 בפברואר 2019 נדב מנוחין‏, לא טקסט פוליטי: "פאנץ'" חוששת לומר משהו על התרבות הישראלית, באתר וואלה, 28 בפברואר 2019 מאיה פולק, ‏צחוק בצד, בעיתון מקור ראשון, 7 במרץ 2019 דורון ברוש, ‏"פאנץ'": צחי גראד מעולה, אבל למה הסטנד-אפ כושל?, באתר מעריב אונליין, 15 במרץ 2019
אליפות ברזיל בכדורגל 2018

אליפות ברזיל בכדורגל 2018 הייתה הפעם ה-62 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב- 14 באפריל 2018 והסתיימו ב-2 בדצמבר 2018. בתחרות השתתפו 20 קבוצות של ליגת העל הברזילאית. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו אמריקה פוטבול קלוב, אינטרנסיונל, סיארה ופרנה. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה העשירית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו רסיפה, אמריקה פוטבול קלוב, ויטוריה ופרנה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו פורטלזה, CSA, אוואי וגויאס. גבריאל ברבוסה, שחקנה של סנטוס שכבש 18 שערים זכה בתואר מלך השערים. דודו, שחקנה של קורינתיאנס זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. גוסטבו קואלר, שחקנה של פלמנגו זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2018 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות ברזיל בכדורגל 2018 נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר קונפדרציית הכדורגל הברזילאית
Who We Are

Who We Are (בתרגום לעברית: מי שאנחנו) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת המלטזית ג'סיקה מוסקט והזמרת הגרמנית ג'ניפר ברנינג. השיר ייצג את סן מרינו בתחרות האירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-30 במרץ 2018. ב-15 באוקטובר 2017, השדרנית הסן מרינזית "San Marino RTV" והחברה הבריטית 1in360 הודיעו על השקת מופע כישרונות מקוון המיועד לזמרים ברחבי העולם כדי למצוא את "מועמד האינטרנט" לתחרות האירוויזיון 2018 ולבחור אותו כנציג הרשמי של סן מרינו לתחרות הזמר. ב-23 בדצמבר 2017, הוכרזו ג'סיקה מוסקט וג'ניפר ברנינג כשתיים מתוך האמנים שהשתתפו בהופעות החיות של המופע. במופע החי הראשון, מוסקט ביצעה גרסה אקוסטית של "Who we are" לצד הזמר הסן מרינזי אירול, והעפילה לגמר. גרסת סטודיו משודרגת של השיר הופקה לגמר שבו ברנינג החליפה את אירול לאחר שזה בחר לוותר על השיר כיוון שאינו מתאים לסגנון המוזיקה שלו. בגמר, שהתקיים ב-3 במרץ 2018, מוסקט וברנינג נבחרו לייצג את סן מרינו בתחרות האירוויזיון לשנת 2018 עם השיר "Who we are". סן מרינו השתתפה במחצית הראשונה של חצי הגמר השני בתחרות האירוויזיון. השיר לא העפיל לגמר התחרות וסיים את דרכו במקום ה-17 מתוך 18, עם 28 נקודות. סרטון השיר "Who We Are" באתר יוטיוב "Are You Ready?". www.1in360.com. 15 באוקטובר 2017. אורכב מ-המקור ב-2017-12-26. נבדק ב-8 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "San Marino: All national selection participants revealed" (באנגלית). esctoday.com. 2017-12-23. נבדק ב-2017-12-24. "San Marino: All national selection participants revealed" (באנגלית). esctoday.com. 2017-12-23. נבדק ב-2017-12-24. Granger, Anthony (2018-03-01). "San Marino: Two Songs Receive Revamp Ahead of 1in360 Final" (באנגלית). eurovoix.com. נבדק ב-2018-03-08. Kovalj, Mila (2018-03-03). "San Marino: Jessika feat. Jenifer Brening to Eurovision 2018" (באנגלית). eurovoix.com. נבדק ב-2018-03-08. Jordan, Paul (29 בינואר 2018). "Which Countries Will Perform in Which Semi-Final at Eurovision 2018?". eurovision.tv. ארכיון מ-29 בינואר 2018. נבדק ב-29 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
תאודור רוסו

תאודור רוסו (בצרפתית: Théodore Rousseau;‏ 15 באפריל 1812 – 22 בדצמבר 1867) היה צייר צרפתי. תאודור רוסו נולד בפריז להורים שהיו חייטים. הוא נשלח ללמוד בבית ספר בפרברי העיר, ושם עשה את היכרותו הראשונה עם הטבע. בנעוריו בילה עם דודו שהיה צייר, ושניהם יצאו יחדיו לצייר ביער קומפיין, סמוך לעיר קומפיין שמצפון-מזרח לפריז. הוא עבד כמנהל חשבונות במנסרת עצים שהייתה ממוקמת ביער, בחבל פראנש קומטה שבמזרח צרפת. משחזר לפריז הוריו הועידו אותו להיות מהנדס, אך הוא החליט להיות צייר. אם כי אביו הצטער על החלטו זו, הוא הפך למעריצו והגן על ציוריו בפני מבקרי האמנות במשך כל ימי חייו. ב-1831 תאודור רוסו הציג את ציורו "נוף באוברן" בתערוכה שאורגנה על ידי "האקדמיה לאמנויות יפות" בפריז, וב-1834 הציג שם את תמונתו "פאתי יער קומפיין", אך ב-1835 ציוריו נדחו על ידי חבר השופטים של האקדמיה, שהיו רובם ככולם ציירים שהעדיפו את הציור הקלאסי. ב-1841 נדחה גם ציורו "שדרת עצי ערמון", ובשל כך דבק בו הכינוי "הדחוי הגדול". אחרי מהפכת 1848 התערוכות של "האקדמיה לאמנויות יפות" אורגנו מחדש, ותאודור רוסו נתמנה לחבר השופטים של האקדמיה. ב-1849 זכה בפרס ראשון מטעם האקדמיה, אך החל להתרחק מחיי העיר וקבע את מושבו בכפר ברביזון (על שמו קרויה אסכולת ברביזון), בפאתי יער פונטנבלו שמדרום מזרח לפריז. ב-1852 זכה בתואר "אביר לגיון הכבוד", וב-1853 הציג בתערוכה של האקדמיה את כל תמונותיו שנדחו על ידה בעבר. הוא זכה לשבחים רבים, אך החל ב-1857 יצירותיו הותקפו שוב על ידי מבקרי האמנות. ב-1860 אשתו החלה לסבול מהתקפות שיגעון. ב-1863, כאשר שהה בהרי האלפים חלה בדלקת ריאות, וכאשר חזר לברביזון סבל מנדודי שינה. ב-1867 נתמנה לראש חבר השופטים של האקדמיה, אך באוגוסט של אותה שנה לקה בשיתוק בזרועו הימנית. הוא סבל מהתקפות של שבץ מוחי, ונפטר בביקתתו שבכפר ברביזון בדצמבר 1867. פאתי יער פונטנבלו (1850- 1851) עצי אלון ליד ברביזון (1852) ביצה בפאתי היער מדיה וקבצים בנושא תאודור רוסו בוויקישיתוף תאודור רוסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תאודור רוסו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תאודור רוסו, באתר Discogs (באנגלית)
אסמאא בנת אבי בכר

אסמאא בנת אבי בכר (בערבית: أسماء بنت أبي بكر; 595–692) הייתה אחת מהצחאבה, ואחותה למחצה של עאישה. אסמאא נולדה בשנת 595 לספירה, לאבו בכר וקטילה בנת עבד אל-עזה. לאחר שהוריה התגרשו, היא נשארה לחיות עם אביה. בסביבות שנת 610 לספירה, קיבלה על עצמה את האסלאם, והייתה בין הראשונים שנכנסו לאסלאם בהזמנת אביה. כאשר מוחמד ואבו בכר מצאו מקלט במערת ת'ור מחוץ למכה בזמן הגירתם לאל-מדינה בשנת 622, הייתה אסמה נושאת אליהם מזון בחסות החשכה. היא התחתנה עם אל-זוביר בן אל-עוואם זמן קצר לפני ההיג'רה. בשנת 623, היגרה אסמאא לאל-מדינה. אסמה ראתה שהשכנות החדשות שלה באל-מדינה היו "נשים כנות". היא הייתה אופה פשוטה, והן היו מכינות לה לחם. היא ואל-זוביר הגיעו לאל-מדינה "ללא רכוש, וללא עוזרים, וללא כל אחיזה בנכסים מלבד סוס". לאסמה ולזוביר היו שמונה ילדים: עבדאללה (שהיה לח'ליף בחצי האי ערב), אל-מונזיר, אסים, אל-מוח'יר, חדיג'ה. אום אל-חסן, עאישה, ואורווה. אסמה הייתה אומללה בחייה הנשואים, כי אל-זובייר היה "הקנאי ביותר בעולם" והיה "קשוח איתה". בסופו של דבר, אל-זוביר התגרש מאסמאא. אסמה נפטרה בשנת 692, כמה ימים אחרי בנה שנהרג. Hamid, Abdul Wahid., Companions of the prophet, New rev. ed, Leicester, UK: Mels, 1998- Asma' bint Abu Bakr - SunnahOnline.com, sunnahonline.com The Oxford history of Islam, New York, N.Y.: Oxford University Press, 1999 Jones, Jameelah., The Sahabiyat : the female companions of the prophet's era, London: Ta-Ha, 2006 Child companions around the Prophet = Aṭfāl adabahum al-Rasūl, 1st ed, Riyadh: Darussalam, 2003 Asma’ Bint Abu Bakr | Islamic History (באנגלית)
כריסטינה, נסיכת שוודיה

כריסטינה, נסיכת שוודיה (בשוודית: Prinsessan Christina, fru Magnuson; נולדה ב-3 באוגוסט 1943) היא נסיכה שוודית, אחותו של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה. כריסטינה נולדה בארמון האגה המלכותי לנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן וזיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה. ב-1961 פגשה לראשונה את בעלה לעתיד, טורד מרגוסון, וב-1974 הוכרז על אירוסיה. ב-15 ביוני 1974 התקיימו הנישואים, ועקב נישואיה לפשוט עם שאינו בן למשפחת האצולה היא איבדה את זכותה לרשת את הכתר השוודי, היא אמא לשלושה בנים. היא פעילה רבות באירועים של משפחת המלוכה ובין היתר נוכחת מדי שנה בטקס חלוקת פרס נובל ובביקורים רשמיים של מנהיגי מדינות בשוודיה. היא שימשה מספר שנים כנשיאת ארגון הצלב האדום השוודי. היא זכתה למספר גדול של אותות הוקרה מטעם מדינתה ומטעם מדינות שונות, היא קיבלה בין היתר את אות מסדר הפיל מטעם ממשלת דנמרק ואת אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. ב-15 ביוני 1974 התחתנה כריסטינה עם טורד מרגוסון, ונולדו להם שלושה ילדים: גוסטב מרגוסון (נולד ב-1975) אוסקר מרגוסון (נולד ב-1977) ויקטור מרגוסון (נולד ב-1980) מדיה וקבצים בנושא כריסטינה, נסיכת שוודיה בוויקישיתוף Prinsessan Christina och Herr Tord Magnuson - Sveriges Kungahus, www.kungahuset.se (בשוודית) [1] Henry Dunant medals awarded at Red Cross Red Crescent Council of Delegates - IFRC, www.ifrc.org
אדולף אגאי

אדולף אגאי (בהונגרית: Ágai Adolf; (במקור אדולף רוזנצווייג; יאנושהלמה 1836 – 1916) היה סופר יהודי-הונגרי. אגאי היה מייסד ועורך העיתון הסאטירי "בורשסם ינקו" (בהונגרית - Borsszem Jankó). מפעלו הספרותי והפובליציסטי מוקדש בעיקרו למלחמת שחרור היהודים, ברוח ההתבוללות שהייתה בדורו. ספריו לילדים ולבני הנעורים מלאים באהבת אדם ואסתטיות מוסרית. על אף התנגדותו לציונות היה ממקורביו של הרצל, והשתתף בעיתונו של הרצל "די וֶלט". "עפר ואפר" "מסע מופשט לבודפשט" מדיה וקבצים בנושא אדולף אגאי בוויקישיתוף מקס וייס (Weisz), ‏"אדולף אגאיֻ", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) אדולף אגאי (1836-1916), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופנה במדינות המערב בעשור השני של המאה ה-20

האופנה במדינות המערב בעשור השני של המאה ה-20 הייתה מגוונת במיוחד ואקזוטית במחצית הראשונה של העשור, בניגוד לפרקטיות הקודרת של בגדים בתקופת מלחמת העולם הראשונה. השינויים בעיצובים של שמלות במהלך מלחמת העולם הראשונה נבעו יותר מצורך ממשי מאשר עיצובים של מעצבי אופנה. ככל שנכנסו יותר ויותר נשים לכוח העבודה, הן דרשו בגדים המתאימים יותר לפעילויות בהם הן עסקו. נשים החלו להתלבש באופן פחות ראוותני כתוצאה ממחסור במשאבים שהלכו בעיקר למאמץ המלחמתי. כובעים גדולים עם שוליים רחבים וכובעים רחבים עם שוליים שפנו פנימה היו אופנתיים מאוד בשנים הראשונות של העשור, אך בהדרגה הכובעים הפכו קטנים יותר עם שוליים שטוחים. שיער קצר החל להיות פופולרי באופנה של פריז לקראת סוף העשור. התספורת הקצרה הפכה פופולרית בסוף העשור בעולם המערבי בעיקר משום שלשחקנית הקולנוע האילם איירין קאסל הייתה את התספורת. לאחר שנשים החלו להיות לקחת יותר חלק בריקודים ובספורט, הם החלו להסיר את המחוכים במסיבות כדי לנוע בחופשיות רבה יותר. בתגובה יצרני המחוכים החלו במהלך העשור לשווק את מחוך הריקודים, אשר היה קל יותר וגמיש יותר. תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור 1910 1911 1914 1914 1915 1916 1916 1917 1917 1917 1919 באופן כללי, סגנונות האופנה של בגדי גברים לא השתנו רבות מן העשור הקודם. השיער היה בדרך כלל קצר. הקצוות של השפמים הארוכים היו מגולגלים מעט לעיתים קרובות. יותר ויותר גברים הפסיקו לגדל זקנים ושפים ובחרו במראה מגולח ונקי יותר. כובעי צילינדר ממשי המשיכו להיות פופולריים בקרב אנשים מהמעמד הגבוה בעולם המערבי. כובעי קש שטוחים וכובעים פדורה היו פופולרים יותר מבעבר. אנשים מכל המעמדות, במיוחד מהמעמד הבינוני והעובד, לבשו לעיתים קרובות כובע קסקט. תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור 1911 1912 1913 1914 1915 1916 1919 1911 1912 1919 הדוכסית אנסטסיה ניקולייבנה, 1910 1912 ניו יורק, 1915 מה אנשים באמת לבשו בעשור השני של המאה ה-20. באתר עיתון הג'נטלמנים (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אופנה במדינות המערב בעשור השני של המאה ה-20 בוויקישיתוף Fields, Jill (2007). An Intimate Affair: Women, Lingerie, and Sexuality. Berkeley and Los Angeles, CA: University of California Press. pp. 51–52.
אופנה במדינות המערב בעשור הראשון של המאה ה-20

האופנה במדינות המערב בעשור הראשון של המאה ה-20 התאפיינה בהמשך ייצור הביגוד האלגנטי שהיה פופולרי בשנות ה-90 של המאה ה-19. מגמות אופנה בולטות בעשור כוללים צווארונים גבוהים ונוקשים לגברים, כובעים רחבים לנשים, ותסרוקות "Gibson Girl". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. כובעים גדולים עם שוליים רחבים הפכו פופולריים באמצע העשור, ולרוב היו מעוטרות בנוצות, או מעוטרים בסרטים ובפרחים מלאכותיים. שיער ארוך וגלי אשר נערם על ראשי נשים לתסרוקת מנופחת, פומפדור או בצ'יגנון ("מפל של תלתלים") בהשראת "נערת גיבסון" היו תסרוקות אופנתיות במשך העשור. תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור 1901 1902 1903 1904 1905 1905 1906 1907 1909 1909 באופן כללי, סגנונות האופנה של גברים בעולם המערבי לא השתנו רבות מן העשור הקודם. השיער היה בדרך כלל קצר. זקנים היו פחות מחודדים מבעבר, והקצוות של השפמים הארוכים היו מגולגלים מעט לעיתים קרובות. כובעי צילינדר ממשי המשיכו להיות פופולריים בקרב אנשים מהמעמד הגבוה בעולם המערבי. כובעי קש שטוחים וכובעים פדורה היו פופולרים יותר מבעבר. אנשים מכל המעמדות, במיוחד מהמעמד הבינוני והעובד, לבשו לעיתים קרובות כובע קסקט. נעשה שימוש בכובעי הומבורג רכים או כובעי באולר נוקשים בשילוב עם חליפות טרקלין. כובעי קש שטוחים היו פופולריים לאירועים לא פורמליים. תמונות שמציגות מגמות בולטות באופנה במהלך העשור 1900 1901 1906 1907 1907 1909 אפילו ילדות קטנות לבשו כובעים גדולים, 1900 שני נערים צרפתים עם מכנסי ברך, 1900 ילדה בחליפת מלחים, 1909 הנסיכות הגדולות של רוסיה, 1903 מה אנשים באמת לבשו בעשור הראשון של המאה ה-20. באתר עיתון הג'נטלמנים (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אופנה במדינות המערב בעשור הראשון של המאה ה-20 בוויקישיתוף Ashelford, Jane: The Art of Dress.
יהודה טולידאנו

רבי יהודה טולידאנו (כונה: הדוס טולידאנו; 1780 – 1840 לערך) היה פוסק הלכה, פרשן מקראי, ומחבר ספרים רבים שחי ופעל במקנס שבמרוקו. הודות לפועלו הספרותי, נותרו תיעודים לכתבי יד עתיקים בנושאי הלכות ומנהגים שאבדו. נולד במקנס בשנת 1780 (ה'תק"מ) לרב מאיר טולידאנו שנמנה עם רבני העיר. בצעירותו למד אצל סבו, הרב משה טולידאנו, ואצל הרב יצחק בן אסקירא. כשבגר נישא לבת דודתו, חנה. הרב טולידאנו היה סופר פורה, ומגיל צעיר החל לחבר ספרים בתחומים שונים. הודות לאוסף הגדול של כתבי היד והספרים הנדירים שהחזיק בביתו, הצליח לשמר חלק גדול מהם בעזרת העלאתם על הכתב בספריו, ולהצילם מאבדון. חלק ניכר מכתבי היד שהיו ברשותו היוו למעשה נתח נכבד מתורתם של חכמי מרוקו מהמאה השש העשרה ועד לתקופתו. לפי כתביו, סבל רוב חייו ממחלות ומצרות שונות, אחת מהן בשנת ה'תקע"ה, שבה נפטרו בנו ואשתו. מועד פטירתו לא ידוע במדויק, וההשערה היא שחי עד לשנת 1840 (ה'ת"ר) לערך. מלבד החיבורים שהוציא לאור, נותרו כתבים רבים שלו בכתב יד, וחלקם אבדו במהלך השנים. בין הכתבים: ליקוטי דינים וחידושים בנושאים שונים, בהם חידושים על אגדות התלמוד, ודינים למועדים. אמרי בינה - חידושים וביאורים על פירוש רש"י, חיבור גדול במספר חלקים אמרי נועם - פירוש על משלי אנקת אסיר - פירוש על הושענות, ברכת נישואין ותיקון הגשם והטל ביאור על התורה - חיבור גדול, ה'תקנ"ט כף אחת - פירוש על מאה ברכות מבין פתאים - פירוש על התפילות נורא תהילות - סדר ליל חג הפסח והלכותיו, כולל ביאורים להגדה של פסח, פירוש על תפילת ערבית ודינים סולח עוונות - פירוש על הסליחות, ירושלים ה'תשס"א עטרת פז - נימוקים ומנהגים על סדר שולחן ערוך אורח חיים פסח א' ופסח ב' - ביאורים על ההגדה פרי מגדים - חידושי דינים על סדר שולחן ערוך אורח חיים שו"ת - בארבעת חלקי השולחן ערוך שיטות וחידושים על מסכתות הש"ס - חיבור בן מספר כרכים על מסכתות הש"ס. מה שנותר מהחיבור הוא המסכתות ברכות, ראש השנה, ביצה, תענית, מגילה, מועד קטן חגיגה, סוטה, כתובות, קידושין, סנהדרין, מכות, עבודה זרה, אבות, הוריות, ערכין ונדה כתבי רבי יהודה בן מאיר טולידאנו - פירוש על מגילת תענית מכתב יד ופירוש על ההושענות כמנהג מרוקו, יצא לאור מכתב ידו שנים רבות לאחר פטירתו בידי הספרייה הספרדית שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, תשס"ו, חלק א', עמ' 774–783. הרב משה טולידאנו, כתבי כמוה"ר רבי יהודה טולידאנו זצ"ל, ירושלים תשע"ג, בהוצאת אוצרות המגרב ומכון בני יששכר. רבי יוסף בן נאים, מו"ה יהודה טולידאנו, מלכי רבנן, ירושלים תרצ"א. יהודה בן מאיר טולידאנו (1780-1839), דף שער בספרייה הלאומית טולידאנו הוא שם משפחה יהודי שניתן למשפחות שמוצאן מהעיר טולדו שבספרד. ראו בכתביו, שמביא חידושים מעשרות חכמי מרוקו קדמונים.
פאבלס

פאבלס (באנגלית: Fabless) הוא תכנון ושיווק של התקני חומרה ומעגלים משולבים תוך שימוש במיקור חוץ של תהליך הייצור (fabrication) לקבלן ייצור (foundry). רבות מקבלניות הייצור פועלות בסין ובטאיוואן בין היתר בשל עלות העבודה הזולה שם. חברות פאבלס ממקדות את עסקיהן במחקר ופיתוח של רכיבי החומרה, ומותירות את תהליך הייצור לקבלני ייצור. חברת הפאבלס הראשונה, LSI Computer Systems, Inc. (LSI/CSI), הוקמה ב-1969. בדומה לתעשיות עתירות טכנולוגיה אחרות, תהליך ייצור מעגלים משולבים מציב חסמי כניסה לשוק ובפרט לחברות הזנק קטנות. לעומתן, לרשותן של חברות גדולות המתכננות, מייצרות ומשווקות בעצמן עומדים משאבי ייצור גדולים. מסיבה זו חברות קטנות הסתמכו על ייצור בעזרת חברות חיצוניות המסוגלות לייצור המוני. בעקבות זאת התפתח מודל עסקי של פאבלס, שבו חברות מפתחות מעגלים משולבים מבלי שהן נדרשות להחזיק בעצמן מפעל ייצור. במקביל, התפתחו חברות המתמקדות בייצור המוני של מעגלים משולבים, כשדוגמה בולטת לכך היא TSMC שנוסדה על ידי ד"ר מוריס צ'אנג. ב-1994 נוסד ארגון Fabless Semiconductor Association, המעודד מודל עסקי של פאבלס. ב-2007 הפך הארגון ל-Global Semiconductor Alliance. חברות בולטות הפועלות ללא ייצור עצמאי הן קוואלקום, ברודקום, Nvidia, MediaTek ואפל. חברות בולטות העוסקות בייצור המוני של מעגלים משולבים הן TSMC ו-GlobalFoundries. מדיה וקבצים בנושא פאבלס בוויקישיתוף הארץ, Fabless Company, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן-דין השופט

דן-דין השופט (בספרדית: Llamada de los Gnomos) היא סדרת אנימציה ספרדית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1987. הסדרה הייתה סדרת בת של סדרת הטלוויזיה "טובטוב הגמד". יוצרי הסדרה, הסופרים ההולנדים ויל הויגן וריאן פורטולייאט, ביססו את עלילת הסדרה על ספריהם "חייהם ופועלם של הגמדים" ("Leven en werken van de Kabouter") ו"זכרונות הגמדים" ("De oproep der kabouters"). עלילת הסדרה מתמקדת בגמד היער דן-דין השופט ועוזרו בינו היוצאים לעזרתם של גמדים שונים ברחבי העולם רכובים על ברבור לבן. הם פותרים סכסוכים על ידי עריכת משפט או גישור, ונלחמים בטרולים הרעים. הסדרה מעבירה מסר של חיים מוסריים בהרמוניה עם העולם הסובב, וזאת בדומה לרעיון המובע בסדרה "טובטוב הגמד" ובספרים עליהם מבוססת הסדרה. באחד מפרקי הסדרה אף מוזכר כי דן-דין הוא בן דודו של טובטוב הגמד. בישראל שודרה הסדרה במקור בטלוויזיה החינוכית ב-1988. את שיר הפתיחה העברי של הסדרה, המבוסס על שיר הפתיחה של הסדרה הספרדית המקורית, ביצעו שלמה גרוניך ודפנה ארמוני. את המילים בעברית לשיר כתבה לאה נאור. "דן-דין השופט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דן-דין השופט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "דן-דין השופט", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לניאנו

לניאנו (באיטלקית: Legnano) היא עיר בצפון איטליה, בחלק הצפון-מערבי של מטרופולין מילאנו, במרחק כ-20 ק"מ מהעיר. את העיר חוצה נהר אולונה. לניאנו היא העיר ה-13 מבחינת מספר התושבים בלומברדיה. בעקבות קרב לניאנו (אנ') במאה ה-12, זו העיר היחידה, מלבד הבירה רומא, המוזכרת בהמנון איטליה. לניאנו שוכנת לאורך נהר אולונה. הרכב הקרקע עליה יושבת העיר הוא בעיקר מחצץ, חול וחימר. בעבר הקרקע הייתה מכוסה בשכבת רקבובית דקה שאינה מתאימה לצמיחת עצי יער, ולכן הייתה צחיחה. ההוכחות הקדומות ביותר להתיישבות באזור מתוארכות לתקופות פרה-היסטוריות, לתרבות המכונה "רמדלו" (בין המאות ה-21 ל-19 לפנה"ס). מאוחר יותר היה זה מרכז התיישבות של קלטים, שנכבשו על ידי האימפריה הרומית במאה הראשונה לפנה"ס. בימי הביניים, בשנת 1176, הובס הקיסר פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהובס על ידי הליגה הלומברדית בקרב לניאנו. בין השנים 1820–1915, עם פתיחת חברות טקסטיל וחברות מכונות, התפתחה העיר ממרכז חקלאי למרכז תעשייתי. בתחילת המאה ה-20 בעיר פעל מפעל לניאנו לייצור מכוניות שייצר בין יתר מכוניות מדגם Legnano Type A 6/8 HP. לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה אוכלוסיית העיר הגיעה לכ-28 אלף תושבים. רוב מפעלי הטקסטיל בעיר נסגרו במהלך שנות ה-60. כיום ענף השירותים הוא הענף המרכזי בכלכלת לניאנו. בזיליקת סן מניו נבנתה בתחילת המאה ה-16, ותוכננה על ידי ג'ובאני אנטוניו אמדאו, או אחד מחסידיו. כנסיית סנט'אמבורג'ו - נבנתה בשנת 1389, ושופצה במאה ה-17. טירת לניאנו - הורחבה על ידי טוריאני במאה ה-13 ממנזר לשעבר. מאוחר יותר עברה הטירה לידי משפחת למפגוני. האנדרטה לזכר "הלוחם של לניאנו", אשר בנייתה מיוחסת בטעות לאלברטו דה ג'וסאנו. לניאנו מחוברת לרשת התחבורה באמצעות תחנת הרכבת לניאנו. בעקבות קרב לניאנו, זו העיר היחידה, יחד עם רומא, המוזכרת בהמנון איטליה. "לניאנו" הוא שמו של מותג אופני מרוץ קלים, הנקראים על שם העיר בה הם מיוצרים. בית האופנה דולצ'ה וגבאנה נוסד בעיר, ושם גם מרכזו. קמרון אבולווה, קמרון (מ־1964) צרפת קולומב, צרפת (מ־1964) מדיה וקבצים בנושא לניאנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לניאנו (באיטלקית) לניאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דולצ'ה וגבאנה, באתר Treccani
שרון ורני בע"מ

שרון ורני בע"מ הייתה תוכנית אירוח אקטואלית שבועית בהגשת שרון גל ורני רהב, ששודרה בימי שישי בערב בין ה-8 במרץ ל-27 בספטמבר 2019 ברשת 13. התוכנית עלתה ב-8 במרץ 2019 ברשת 13. התוכנית עלתה במטרה להתחרות בתוכנית " אופירה וברקוביץ'" שמשודרת בקשת 12. ב-5 ביולי וב-12 ביולי 2019 החליפה מרגלית צנעני את רני רהב בהגשת התוכנית. ב-31 באוגוסט 2019 הודיע רני רהב להנהלת "רשת" על רצונו להפסיק להגיש את התוכנית. בעקבות כך עלתה האפשרות שמרגלית צנעני תחליף את רני רהב באופן קבוע. ב-25 בספטמבר 2019 (יומיים לפני התוכנית האחרונה) פורסם שמגיש התוכנית שרון גל יגיש תוכנית כלכלית חדשה שתחליף את התוכנית "ברקוד". בעקבות כך הוחלט לא לחדש את התוכנית לעונה שנייה בהגשת שרון גל ומרגלית צנעני. ב-27 בספטמבר 2019 שודרה התוכנית האחרונה לאחר עונה אחת בלבד. בכל תוכנית, רני רהב ושרון גל מארחים ומראינים את האנשים המרכזיים של אותו השבוע. הביקורות על התוכנית הראשונה, שבה האורחת המרכזית הייתה שרה נתניהו, היו חריפות במיוחד. המבקרים טענו כי גל ורהב אינם שואלים שאלות קשות את המרואיינים, ואף מתחנפים אליהם. עוד טענו המבקרים שההגשה בין גל לרהב "יבשה" ולא קיימת ביניהם "כימיה". מבקרי הטלוויזיה הגדירו את התוכנית ככישלון. אתר האינטרנט הרשמי של שרון ורני בע"מ "מ שרון ורני בע"מ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סמדר שילוני, "שרון ורני בע"מ": מי היה מאמין שאפשר לרדת נמוך יותר מאופירה וברקו?, באתר ynet, 8 במרץ 2019 נתי טוקר, רני רהב ושרון גל - טיל רעל לטלוויזיה שלכם, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2019 נדב מנוחין‏, רעה, רעה, רעה: עדיף לצפות בפרסומות מאשר בתוכנית החדשה של שרון גל ורני רהב, באתר וואלה, 10 במרץ 2019