laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אאיגון טארגאריין

האם התכוונתם ל... אאיגון – בנם של ראייגר טארגאריין ואליה מארטל ואחת הדמויות הראשיות בספרי שיר של אש ושל קרח. עלילתו נשמטה מעיבודה הטלוויזיוני של הסדרה, משחקי הכס. ג'ון שלג – הדמות הראשית בסדרת ספרי שיר של אש ושל קרח, אשר בעיבוד הטלוויזיוני נחשף שהיא בנם של ראייגר טארגאריין וליאנה סטארק וששמו האמיתי הוא אאיגון טארגאריין.
הדיוויזיה ה-39 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-39 (בגרמנית: 39. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-10 ביולי 1942, והועמדה תחת פיקוד הוגו הפל. הדיוויזיה הוצבה באזור הולנד, כחלק מהקורפוס ה-82 במסגרת הארמייה ה-15. באפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב חרקוב השלישי, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת פלגת הארמייה קמפף, ובקרב קורסק, כחלק מהקורפוס ה-42 במסגרת פלגת הארמייה קמפף. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב דנייפר כחלק מהארמייה השמינית, ובנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-106. הדיוויזיה ה-39 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פיאט 306

פיאט 306 (באיטלקית: Fiat 306 ) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצר על ידי חטיבת ייצור האוטובוסים של "פיאט" "Fiat Bus" השנים 1956–1982. דגם ה"פיאט 306" מונע באמצעות 2 סוגי מנוע 6 צילינדר. דגם ה"פיאט 306" יוצר על ידי חברת הבת של פיאט, חברת "CANSA". לדגם ה"פיאט 306" - 2 דלתות צד. סדרה 306/1 (יוצרה משנת 1956) סדרה 306/2 (יוצרה משנת 1960) סדרה 306/3 (יוצרה משנת 1962) פיאט 314 פיאט 320 פיאט 411 פיאט 418 פיאט 470 פיאט 306 - תמונה (אתר Flickr) פיאט 306 - תמונה (FIAT 306 - 2150 Ex Sita - AITE - Flickr) מדיה וקבצים בנושא פיאט 306 בוויקישיתוף פיאט 306 (5:19 דקות), יו-טיוב רשימת אוטובוסים באיטליה - פיאט 306 CANSA - הייתה חברה איטלקית פעילה בתחום המטוסים. משנת 1936 נשלטה על ידי חברת פיאט, ומשנת 1946 החלה לייצר גופי אוטובוסים
הדיוויזיה ה-276 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-276 (בגרמנית: 276. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. ב-10 במאי 1940 הוחלט על הקמת הדיוויזיה, אולם לאחר סיום המערכה על צרפת בוטלה הקמתה. ב-17 בנובמבר 1943 הוקמה הדיוויזיה על בסיס הדיוויזיה ה-38 שהושמדה בחזית המזרחית, והועמדה תחת פיקוד קורט באדינסקי. הדיוויזיה הוצבה בדרום-מערב צרפת, אולם לאחר הפלישה לנורמנדי הועברה לצפון צרפת, שם לחמה עד להשמדתה במהלך אוגוסט 1944. הדיוויזיה ה-276 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-276 (ורמאכט)

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-276 (בגרמנית: 276. Volksgrenadier-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. ב-4 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-580, שהוקמה ב-25 באוגוסט 1944, והועמדה תחת פיקוד קורט מהרינג. בדצמבר 1944 הוכפפה הדיוויזיה להקורפוס ה-80, כחלק מהארמייה השביעית, ולחמה עמו במהלך הקרב על הבליטה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בלוקסמבורג ובמערב גרמניה, ובמרץ 1945 הושמדה הדיוויזיה. קורט מהרינג (4 בספטמבר 1944 - 18 בדצמבר 1944) הוגו דמפוולף (18 בדצמבר 1944 - מרץ 1945) ורנר וגנר (מרץ 1945) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-276 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-580 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הרמן-היינריך בהרנד

גנרל הרמן-היינריך בהרנד (בגרמנית: Hermann-Heinrich Behrend;‏ 25 באוגוסט 1898 – 19 ביוני 1987), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. בהרנד נולד ב-25 באוגוסט 1898 בפרלברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בהרנד לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרובאים ה-90 (מקלנבורג - וילהלם השני, קיסר גרמניה). בהמשך השנה הועבר בהרנד לרגימנט הרגלים ה-43 (פרוסיה המזרחית ה-6 - קרל, דוכס מקלנבורג), ולחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-1 בחזית המזרחית עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב ההצטיינות הצבאי (מקלנבורג-שוורין), וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. בשנת 1920 פרש בהרנד מהצבא, ובשנת 1924 חזר והתגייס לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1939 הועלה בהרנד לדרגת מיור, וב-25 באוגוסט אותה שנה מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-489. במהלך המערכה על צרפת לחם בהרנד עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-269, ולאחר מכן הוצב עמו כחיל מצב בהולנד. במהלך מבצע ברברוסה שוב לחם בהרנד עם גדודו כחלק מהדיוויזיה ה-269, וב-15 ביולי 1941 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל על כיבוש גשר ליד טאורוגן. ב-1 בספטמבר 1941 הועלה בהרנד לדרגת אוברסט לוטננט, וב-10 בספטמבר נפצע באורח קשה בקרבות. לאחר החלמתו מונה בהרנד למפקד כוח סיור, ולחם עמו באזורים שונים של החזית. ב-1 במרץ 1943 הועלה בהרנד לדרגת אוברסט, וב-25 במאי אותה שנה מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-154, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-58. בהרנד לחם עם יחידתו באזור לנינגרד, ובינואר 1944 הצליח להדוף כמה התקפות סובייטיות כבדות שהונחתו עליו, ועל כך קיבל ב-6 במרץ 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל ואת עיטור אות הפציעה בזהב. ביוני אותה שנה שונה שם הרגימנט לרגימנט הגרנדירים ה-529, ובהרנד פיקד עליו בקרבות הקשים במהלך הקיץ והסתיו. בינואר 1945 נשלח בהרנד לעתודת הפיקוד העליון, וב-1 באפריל 1945 מונה למפקד הדיוויזיה ה-490. ב-17 באפריל הצליח בהרנד לכבוש מחדש את שדה התעופה של זאגה מידי הכוחות האמריקנים, ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, והועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף המלחמה נכנע עם כוחותיו לצבא הבריטי. ב-15 במאי 1947 שוחרר בהרנד מהשבי, ולאחר שחרורו התיישב בזולטאו, שם גר עד מותו ב-19 ביוני 1987. הרמן-היינריך בהרנד באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
פיאט 320

פיאט 320 (באיטלקית: Fiat 320 ) הוא אוטובוס עירוני אשר יוצר על ידי חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" (אנ')) מחברת פיאט האיטלקית על ידי חברת הבת "פיאט ארגנטינה" (Fiat V.I. Argentina) בארגנטינה בין השנים 1963–1971. דגם ה"פיאט 320" יוצר בקורדובה, ארגנטינה. בדגם "פיאט 320" הורכב מנוע דיזל מנוע 6 צילינדר. מארז ה"פיאט 320" נבנה על בסיס המארז של המשאית "פיאט 619" שיוצרה על ידי חברת פיאט בארגנטינה בין השנים 1964-1980. חברת אגד הישראלית רכשה בשנת 1970, 8 יחידות מהדגם "פיאט 320". בדגם נבנו 28 מושבים, מנוע הדיזל הפיק 140 כ"ס. הדגם יצא משרות לאחר 10 שנות פעילות. דגם ה"פיאט 320" פעל ברחובות הצרים של העיר העתיקה בירושלים. פיאט 320 פיאט 320 פיאט פיאט 306 פיאט 314 פיאט 343 פיאט 411 פיאט 418 פיאט 470 פיאט 320 - תמונה מדיה וקבצים בנושא פיאט 320 בוויקישיתוף פיאט 320 ב מוזיאון אגד בחולון (0:11), יו-טיוב פיאט 320 בחברת אגד בישראל (The Egged History Center)
סקוט מקין

דניס סקוט מקין (באנגלית: Dennis Scott McKean, נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. כיהן כסגן מפקד פיקוד העתיד של צבא ארצות הברית. מקין בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, בסיום לימודיו ב-1990 התגייס לצבא והוכשר כקצין שריון. שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השלישי של רגימנט השריון ה-73. שימש קצין מבצעים בפלוגת הסיור (LRS) של הקורפוס המוטס ה-18. שימש קצין אימונים בדיוויזיית חיל הרגלים השנייה המוצבת בקוריאה. פיקד על פלוגת טנקים ועל פלוגת המפקדה בגדוד הרביעי של רגימנט השריון ה-64. שירת במרכז ללוחמת שריון בפורט נוקס ככותב דוקטרינה צבאית. שימש קצין מבצעים וסגן מפקד הגדוד הראשון ברגימנט השריון ה-67 וכחלק מדיוויזיית חיל הרגלים הרביעית השתתף ב"מבצע חופש לעיראק". בהמשך שירותו שימש עוזר קצין אג"ם של הדיוויזיה והוצב בבגדאד בשנים 2005–2007. ב-2007 מונה למפקד הגדוד הראשון ברגימנט השריון ה-66, עמו הוצב בעיראק בשנים 2008–2009. פיקד על צוות הקרב החטיבתי הרביעי של דיוויזיית השריון הראשונה במהלך השלב האחרון של "מבצע שחר חדש" במלחמת עיראק. לאחר מכן מונה לסגן מפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. ביולי 2013 מונה לסגן מפקד דיוויזיית השריון הראשונה. באוקטובר אותה שנה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. בספטמבר 2014 מונה לקצין שריון ראשי של צבא ארצות הברית. במאי 2016 מונה לראש משרד שיתוף הפעולה הביטחוני עם עיראק בפיקוד מרכז של ארצות הברית. ביולי 2017 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד דיוויזיית חיל הרגלים השנייה. באוגוסט 2019 מונה לראש מטה פיקוד מרכז של ארצות הברית. בנובמבר 2020 מונה לסגן מפקד פיקוד העתיד של צבא ארצות הברית והועלה לדרגת לוטננט גנרל. מקין נשוי לקים והם הורים לבן ובת. הוא בעל תואר שני ממכללת המלחמה של הצי. מדיה וקבצים בנושא סקוט מקין בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר פורט בנינג USFK's 2nd Infantry Division greets new commander, ‏yonhapnews.co.kr, ‏18 ביולי 2017
הדיוויזיה ה-490 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-490 (בגרמנית: 490. Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בנובמבר 1944, על בסיס הדיוויזיה ה-190, והועמדה תחת פיקוד ארנסט וייסלינק. הדיוויזיה לחמה כחלק מהקורפוס ה-86 במסגרת ארמיית הצנחנים הראשונה, וב-8 במאי 1945 נכנעו שרידיה לכוחות הצבא הבריטי. ארנסט וייסלינק (1 בנובמבר 1944 - 1 באפריל 1945) הרמן-היינריך בהרנד (1 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-490 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פשוק-מקור אסייתי

פשוק-מקור אסייתי (שם מדעי: Anastomus oscitans) הוא מין של עוף ביצה ממשפחת החסידתיים. הוא שייך לסוג פשוק-מקור. הוא מצוי בדרום-מזרח אסיה והודו. פשוק המקור האסייתי לעומת קרובו האפריקני מזכיר מאוד חסידה. אורכו הממוצע 68 ס"מ ומשקלו 1.3-8.9 ק"ג. הוא מאופיים בעיקר בזכות מקורו המעוקל הגדול שצבעו אדום-אפור. המקור מעוצב בצורה בה יש פתח בין שתי הלסתות כמו מפצח אגוזים. צורה זו עוזרת לעוף לפתוח את טרפו. הוא מצוי בטבע בביצות ובגדות נהרות מהודו עד לבנגלדש ולתאילנד. הוא מחפש בביצות את טרפו הכולל בעיקר רכיכות גדולות כמו חלזונות מים (בעיקר מהסוג Pila והסוג תפוחון). הוא שולף את אחד החלזונות מהמים ומחלץ אותו מהקונכייה עם מקורו העליון ומוציא אותו בשלמותו. הוא ניזון בנוסף מחרקי מים, סרטנים, דוחיים ודגים. מדיה וקבצים בנושא פשוק-מקור אסייתי בוויקישיתוף פשוק-מקור אסייתי, באתר ITIS (באנגלית) פשוק-מקור אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) פשוק-מקור אסייתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פשוק-מקור אסייתי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פשוק-מקור אסייתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פשוק-מקור אסייתי, באתר GBIF (באנגלית) פשוק-מקור אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוראקו לבן ציצית

טוראקו לבן ציצית (שם מדעי: Tauraco leucolophus) הוא עוף טרופי צבעוני ממשפחת הטוראקיים החי באפריקה. תפוצתו בטבע היא ממזרח ניגריה למערב קניה. בתי הגידול שלו הם יערות שפלה,יערות הררים וסוואנות מיוערות. אורכו 40 ס"מ ומשקלו 200-225 גרם בזכרים ו-198-226 גרם בנקבות. לטוראקו נוצות כחולות בוהקות עם עורף ירוק, צוואר וראש לבנים והפנים שחורות עם עיניים אדומות. המקור צהוב וחרוטי. הטוראקו נפוץ על העצים ביערות הגשם האפריקניים וניזון ממגוון פירות וזרעים. טוראקו זה תואר לראשונה בשנת 1855 על ידי החוקר והאוריתולוג הגרמני תיאודור פון הוגלין. מחקרים גנטיים מראים כי מין זה קרוב מאוד למינים טוראקו אדום ציצית וטוראקו בנרמן. האולוכסיה של טוראקו זה יציבה ומצב השימור שלו הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא טוראקו לבן ציצית בוויקישיתוף טוראקו לבן ציצית, באתר ITIS (באנגלית) טוראקו לבן ציצית, באתר NCBI (באנגלית) טוראקו לבן ציצית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טוראקו לבן ציצית, באתר GBIF (באנגלית) טוראקו לבן ציצית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרנסיס בודט

פרנסיס מ. בודט (באנגלית: Francis M. Beaudette) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. כיהן כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית. בודט הוא בוגר המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). לאחר לימודיו התגייס לצבא ארצות הברית ב-1989 ושירת כקצין מודיעין. בהמשך שירותו עבר לכוחות המיוחדים ושירת כמפקד צוות, מפקד פלוגת מפקדה ועוזר קצין אג"ם של קבוצת הכוחות המיוחדים השלישית. שימש עוזר למפקד בית הספר ומרכז ג'ון פ. קנדי ללוחמה מיוחדת של צבא ארצות הברית. שירת כמפקד פלוגת כוחות מיוחדים וקצין אג"ם של קבוצת הכוחות המיוחדים העשירית ופיקד על הגדוד הראשון בקבוצת הכוחות המיוחדים העשירית. בשנים 2010–2012 פיקד על קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה, בתקופת פיקודו נוסף לקבוצה גדוד נוסף, והקבוצה נשלחה לפיליפינים והובילה כוח משימה ללחימה נגד ארגוני טרור אסלאמים כגון "אבו סיאף" ו"אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה". לאחר לימודים מונה לסגן מפקד דיוויזיית השריון הראשונה וביוני 2015 מונה לעוזר למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ביולי 2017 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד פיקוד הכוחות המיוחדים הראשון במסגרת פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית. ביוני 2018 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית במקום קנת טובו. שירת בתפקיד עד אוגוסט 2021. במהלך שירותו השתתף במלחמת המפרץ, הוצב בקוסובו במסגרת כוח הייצוב, השתתף במלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן, במבצעים מיוחדים באפריקה ובמבצעים מיוחדים בפיליפינים. בודט נשוי לאליזבת. הוא בוגר תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא פרנסיס בודט בוויקישיתוף MG Francis Beaudette – New Commander of 1st Special Forces Command 1st Special Forces Command gets new leader, ‏ fayobserver.com, ‏28 ביולי 2017 USASOC farewells Lt. Gen. Tovo, welcomes Lt. Gen. Beaudette, אתר צבא ארצות הברית, 8 ביוני 2018
קייט פארמה

קייט פארמה (באנגלית: Kite Pharma) היא חברת ביומד המפתחת טכנולוגיה רפואית לטיפול בסרטן ומתמקדת בטיפול חדשני ללוקמיה לימפוציטית חריפה. מטה החברה נמצא בסנטה מוניקה, קליפורניה. החברה נוסדה ב-2009 על ידי ד"ר אריה בלדגרין, אונקולוג ישראלי-אמריקאי, המכהן כיו"ר, נשיא ומנכ"ל החברה. הטכנולוגיה של החברה מתבססת על מחקריהם של פרופ' זליג אשחר ממכון ויצמן למדע ופרופ' סטיבן רוזנברג מארצות הברית. החברה הונפקה בנאסד"ק ב-2014, וב-28 באוגוסט 2017 הודיעה גיליאד סיאנסז על רכישתה תמורת 11.9 מיליארד דולר אמריקאי במזומן. באוקטובר 2017 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) שיווק של YESCARTA, תרופה אימונותרפית שפיתחה קייט פארמה לטיפול בסוג של סרטן הדם - לימפומה. HIV נגד לוקמיה קרל ג'ון גלית חמי וסופי שולמן, להמציא כל בוקר מחדש – סיפורה של החדשנות הישראלית, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "הפניצילין של הסרטן", עמ' 356–359 אתר האינטרנט הרשמי של קייט פארמה (באנגלית) קייט פארמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רותם אליזרע, הטיפול לסרטן של החברה הישראלית שנרכשה ב-11.9 מיליארד דולר, באתר ynet, 28 באוגוסט 2017 דרור רייך, אקזיט ענק בביומד הישראלי: גיליד רוכשת את קייט פארמה ב-11.9 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 28 באוגוסט 2017 גלי וינרב, ‏בלדגרין על אקזיט המיליארדים: "ניהלתי את המכירה כמו ב-669", באתר גלובס, 28 באוגוסט 2017 יורם גביזון, אקזיט ענק: קייט פארמה נמכרת ב-11.9 מיליארד דולר במזומן, באתר TheMarker‏, 28 באוגוסט 2017 ד"ר יוחאי וולף, המדע שמאחורי האקזיט המוצלח, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 29 באוגוסט 2017 יורם גביזון, אחרי האקזיט הענק: קייט פארמה קיבלה אישור בארה"ב לתרופה פורצת דרך לטיפול בסרטן, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה ובנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך לאנג

פרידריך לאנג (בגרמנית: Friedrich Lang; ‏ 12 בינואר 1915 - 29 בדצמבר 2003), היה מיור בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני). זכה בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. לאנג נולד במורבסקה טרבובה ב-12 בינואר 1915. הוא למד בניית מטוסים באוניברסיטה הטכנית בברסלאו, ובאוקטובר 1935 התגייס לוורמאכט והצטרף לרגימנט הרגלים ה-28. במרץ 1936 עבר ללופטוואפה ועבר הכשרה בקורס טיס. לאחר סיום הקורס ב-1 בינואר 1938, הועלה לדרגת לוטננט והוצב כטייס במפציצי צלילה. לאנג השתתף בלחימה במהלך המערכה בפולין וקיבל על כך את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ולאחר מכן לחם במהלך המערכה על צרפת. ב-8 ביוני 1940 נפצע באורח קשה והיה מאושפז עד חודש אוגוסט באותה שנה בבית חולים בהיידלברג. לאחר מכן הועבר לאנג יחד עם כנף תקיפה קרקעית 2 לאזור הים התיכון, ואף הצליח לפגוע קשות בשתי משחתות בריטיות. עם תחילת מבצע ברברוסה הועברה הטייסת שלו לחזית המזרחית, שם קיבל ב-23 בנובמבר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בסוף אוקטובר 1942 מונה לאנג לקצין קישור של צי האוויר ה-4 עבור הארמייה ה-17, וב-21 בנובמבר 1942 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1943 מונה למפקד להק III, שהיה מצויד במטוסי יונקרס Ju 87. ב-7 במרץ 1944 השלים את גיחתו ה-1,000 מדרום לוויטבסק, וב-4 ביולי 1944 קיבל את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בין ה-9 בפברואר 1945 ל-13 במרץ 1945 פיקד על כנף תקיפה קרקעית 2, כממלא מקומו של הנס אולריך רודל, ועד סוף המלחמה הועלה לדרגת מיור. בשנת 1947 שוחרר לאנג מהשבי, ובשנת 1956 הצטרף ללופטוואפה החדש של הבונדסוור. בשנת 1973 פרש מהצבא בדרגת אוברסט, וב-29 בדצמבר 2003 מת בביתו בהנובר.
ילדי הזאב אמה ויוקי

ילדי הזאב אָמֶה ויוּקי (ביפנית: おおかみこどもの雨と雪, בתעתיק: אוֹאוֹקָאמִי קוֹדוֹמוֹ נוֹ אָמֶה טוֹ יוּקִי) הוא סרט אנימה מז'אנר הדרמה, בבימויו של מאמורו הוסודה, שיצא לאקרנים בשנת 2012. עלילתו של הסרט עוסקת באם צעירה, שלאחר מות בעלה, אדם המסוגל להתחלף לצורתו של זאב, מגדלת את שני ילדיהם - אמה ויוקי - לבדה. זהו הסרט הראשון שבויים בסטודיו העצמאי שהקים הוסודה, סטודיו צ'יזוּ. בשנת 2013 זכה הסרט בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה. בזמן לימודיה במכללה בטוקיו, האנה מתאהבת בסטודנט שמגיע ללמוד בה. כעבור זמן-מה, היא מגלה שהוא אדם זאב: הוא יכול לשנות את צורתו מאדם לזאב וחוזר חלילה. האנה מולידה לו שני ילדים - בן, בשם אמֶה ("גשם"), ובת, בשם יוּקי ("שלג"). כמה חודשים לאחר הלידה, אביהם של שני הילדים נהרג בתאונת-דרכים בזמן שיצא לצוד מזון עבור ילדיו. חייה של האנה בתור אם בודדה קשים - ילדיה מחליפים שוב ושוב צורות. היא מנסה לבודד אותם משאר העולם, אך לאחר שהגיע לביתה עובד סוציאלי שדרש ממנה לחסן את ילדיה, היא עוברת איתם אל אזורי הכפר המבודדים. היא קונה בית ישן ומשפצת אותו. היא וילדיה חיים מהגידולים החקלאיים שהם מגדלים. כאשר הם מתבגרים, דרכיהם של יוקי ואמה נפרדות: יוקי מעוניינת ללכת לבית הספר בעוד אמה מסרב. רוב הסרט מתאר את התבגרותם של אמה ויוקי, כאשר יוקי בוחרת להשתלב בחברה האנושית כילדה רגילה, ואילו אמה מתרחק מהחברה יותר ויותר, ומעדיף לחיות את חייו כזאב. מדיה וקבצים בנושא ילדי הזאב אמה ויוקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ילדי הזאב אמה ויוקי (ביפנית) ילדי הזאב אמה ויוקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "ילדי הזאב אמה ויוקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ילדי הזאב אמה ויוקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ילדי הזאב אמה ויוקי", באתר Metacritic (באנגלית) "ילדי הזאב אמה ויוקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ולטר גורן

גנרל ולטר גורן (בגרמנית Walter Gorn;‏ 24 בספטמבר 1898 – 10 ביולי 1968), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. גורן נולד ב-24 בספטמבר 1898 בכפר ביגאנין פרוסיה המערבית, שהשתייך לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס גורן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-7 (פרוסיה המערבית ה-2 - וילהלם הראשון, קיסר גרמניה). בהמשך השנה הועבר גורן למטה הקורפוס ה-5, ובשנת 1917 הועבר לרגימנט המיליציה ה-36, עמו לחם עד סוף המלחמה. בשנת 1920 פרש גורן מהצבא, והחל לשרת במשטרת ברסלאו. בשנת 1935 חזר והתגייס לוורמאכט בדרגת האופטמן, ומונה כמפקד פלוגה ברגימנט הממונע ה-3. ב-1 בספטמבר 1939 מונה גורן לקצין מטה בקורפוס הממונע ה-19 בפיקוד היינץ גודריאן, והשתתף עמו במערכה בפולין. ב-20 בפברואר 1940 מונה גורן למפקד גדוד ההכשרה של רגימנט הרובאים ה-10, והועלה לדרגת מיור. ב-15 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרובאים ה-10, ולחם עמו במהלך מערכה בבלקן כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-9. על פעולות גדודו במערכת הבלקן, הוענק לו ב-20 באפריל 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בפברואר 1942 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-20 בפברואר 1942 מונה גורן למפקד הגדוד הממונע ה-59. ביולי 1942 הצטיין גורן בקרב על וורונז', וחודש לאחר מכן בקרב על אורל, ובעקבות כך קיבל ב-17 באוגוסט 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-10, וב-1 במרץ 1943 הוא הועלה לדרגת אוברסט. על פעולותיו בקרבות קיבל גורן ב-8 ביוני 1943 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1943 הוא מונה למדריך, ולאחר מכן למפקד בית הספר לשריון II. ב-21 ביולי 1944 מונה גורן למפקד דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-561, ולחם עמה בקרבות בפרוסיה המזרחית. ב-1 באוקטובר 1944 הועלה גורן לדרגת גנרל מיור, וב-15 באפריל 1945 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-710. גורן לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו באוסטריה, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני. ב-16 ביוני 1947 שוחרר גורן מהשבי, ולאחר שחרורו התיישב ברוזנהיים, שם גר עד מותו ב-10 ביולי 1968. ולטר גורן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו

המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו (נקרא גם בשם המגדל המערבי של גואנגג'ואו) הוא גורד שחקים בעל 103 קומות אשר מתנשא לגובה של 438.6 מטרים וממוקם במחוז טיאנאה, גואנגג'ואו, סין. המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו הוא המגדל ה-28 בגובהו בעולם והמהווה אחד ממגדלי התאומים של גואנגג'ואו. בניית המבנה, שתוכננן על ידי וילקינסון אייר, החלה בדצמבר 2005 והושלמה בשנת 2010. המבנה משמש למרכז כנסים, מלון ומשרדים. קומות 1 עד 66 משמשות למשרדים, קומות 67 ו-68 משמשות עבור ציוד מכני, בקומות 69 עד 98 ממוקם מלון ארבע העונות עם הלובי אשר נמצא בקומה ה-70, קומות 99–100 משמשות לתצפית. המגדל משתרע על שטח של 250,095 מטרים רבועים וכולל כ-71 מעליות. בעבר, המגדל היה ידוע בשם המגדל המערבי של גואנגג'ואו. המרכז הפיננסי CTF הפסגה (גואנגג'ואו) המגדלים הגבוהים בעולם מדיה וקבצים בנושא המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הפיננסי העולמי בגואנגג'ואו
הדיוויזיה ה-710 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-710 (בגרמנית: 710. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-2 במאי 1941 בפיקודו של תאודור פטש. בחודש יוני באותה שנה הוצבה הדיוויזיה בנורווגיה, כחלק מארמיית נורווגיה. הדיוויזיה הוצבה באוסלו, ולאחר מכן בקריסטיאנסנד. גודלה היה קטן מגודלה של דיוויזיה רגילה בוורמאכט, והיא לא הייתה מצוידת דיה בנשק מסייע. בשנת 1944 הועברה הדיוויזיה לדנמרק, וב-1 בינואר 1945 הועברה לאיטליה, שם הייתה חלק מהקורפוס ה-97 במסגרת הארמייה העשירית. באפריל 1945 הועברה הדיוויזיה לאוסטריה, שם לחמה כחלק מארמיית הפאנצר השישית, וב-8 במאי 1945 נכנעו שרידי הדיוויזיה בשטיריה. תאודור פטש (2 במאי 1941 - 1 בנובמבר 1944) רודולף-אדוארד ליכט (1 בנובמבר 1944 - 15 באפריל 1945) ולטר גורן (15 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-710 באתר lexikon-der-wehrmacht
פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית

פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית הוא פרס המוענק, החל משנת 1975 על ידי מוזיאון תל אביב לאמנות לאמן ישראלי בתחומי ההדפס והרישום. בתחילה, חולק הפרס מכספים שנאספו ב-"קרן קולב", שפעלה בין השנים 1972–1999, ושהוקמה לשם הנצחת זכרו של אויגן קולב, מנהלו של המוזיאון בשנים 1952–1959. הכספים נאספו ממכירת יצירותיהם של אמנים, שתרמו מיצירותיהם למען הקרן. הזוכה הראשון בפרס היה אורי שטטנר וסכום הזכייה עמד על 5,000 לירות ישראליות. 1975 אורי שטטנר 1981 מנשה קדישמן 1983 אורי ליפשיץ 1984 סדנת ההדפס ירושלים 1987 אלימה 1989 משה גרשוני 1991 פנחס כהן גן 1992 שרון פוליאקין, מאירה שמש 1995 רענן לוי 1996 דוד ריב 1997 אסף בן צבי 1998 משה קופפרמן 1999 שוש קורמוש 2003 חן שיש 2006 יעקב דורצ'ין 2009 שי צורים 2011 הדס חסיד 2014 הילה בן ארי 2017 הוצאת דפוס גולם 2021 רון חן ראו: א. לרנר, תרומות לקרן א. קולב, דבר, 15 ביולי 1960
מהפך מתח

מְהַפֵּךְ מתח (ממיר מתח) במעגלים אנלוגיים הוא מעגל חשמלי הממיר זרם ישר לזרם חילופין. בעבר מהפך מתח בסיסי הכיל סוללה חשמלית שהזינה סליל ראשוני של שנאי דרך מפסק שהופעל במהירות על ידי ויברטור אלקטרו-מכני (סוג של זמזם), הסליל המשני של השנאי תוכנן לספק את המתח הדרוש. מהפך מתח מסוג זה היה בשימוש במכוניות לשם הפעלת מקלטי רדיו שהופעלו על ידי שפופרות זאת לפני עידן הטרנזיסטורים, המהפך היה דרוש לשם הפעלת השפופרות במתח מסדר גודל של 150 וולט על ידי מצבר של 12 וולט. היום מהפכי מתח פשוטים מכילים מתנד המפעיל טרנזיסטור, אשר קוטע את הזרם הישר הנכנס ויוצר גל מרובע. הגל המרובע מוזן לשנאי, כדי להביאו למתח הדרוש. במהפכים מתקדמים יותר נעשה שימוש בטרנזיסטורים חדשניים יותר או בתיריסטורים. השנאי גם מחליק את הגל המרובע, ועושה אותו דומה יותר לסינוסואיד. מהפכי מתח יעילים יותר משתמשים בשיטות מיוחדות כדי לוודא שכבר לשנאי נכנס גל סינוסואידי, במקום להסתפק בהחלקה שמספק השנאי: ניתן להשתמש בקבלים ובמשרנים כדי "להחליק" את הזרם הנכנס לטרנזיסטור והיוצא ממנו. ניתן להפיק גל דומה יותר לסינוסואיד על ידי אספקת הזרם הישר לכניסות בשני מתחים שונים, או במתח חיובי, מתח שלילית והארקה מרכזית. נקודות הכניסה לשנאי מחוברות בזו אחר זו לכניסות שונות: זרם חיובי והארקה חיובי ושלילי הארקה ושלילי הארקה והארקה באופן זה מתקבל סינוסואיד מדורג בכניסת השנאי. תוצאת שיטות אלה ביציאה נקראות "גל סינוס מותאם". מהפכי מתח מסוג זה עלולים לגרום למכשירים שונים, כגון מנועים, לעבוד באופן פחות יעיל. מהפכי מתח יקרים יותר משתמשים באפנון רוחב פולס עם נשא בתדירות גבוהה כדי לקרב טוב יותר גל סינוסואידי. איכותם של מהפכים כאלה נמדדת במספר הטרנזיסטורים בהם הם משתמשים. מהפך בעל 12 טרנזיסטורים מספק תוצאה כמעט מושלמת, ואיכות הסינוס שלו עשויה להיות טובה יותר מן הסינוס של רשת החשמל עצמה, במקומות בהם רשת החשמל חשופה לעיוותים חיצוניים. יישום נפוץ למהפכי מתח הוא לבניית ממירי מתח שתפקידם המרת זרם ישר ממצבר לזרם חילופין, כדי להפעיל מכשירי חשמל ביתיים. במיוחד נפוצים ממירי מתח המתחברים לשקע המצת הנמצא בכל רכב, וממירים את מתח מצבר הרכב (12V DC) למתח ביתי (230V AC), וכך מאפשרים הפעלת מגוון מכשירים בעת שהייה ברכב או בשטח. שימושים עיקריים הם הפעלת ציוד עבודה (לדוגמה, מקדחה או רתכת) באזורים שאין בהם מתח חשמלי מתאים. ממירי מתח משמשים גם בבתים ידידותיים לסביבה, שבהם מקורה של אספקת החשמל לא בחברת החשמל אלא באמצעות תאים סולריים המותקנים על גג הבית. רוב הלוחות הסולריים מספקים 12V DC, ומתח זה מומר באמצעות ממיר המתח למתח ביתי רגיל (230AC). מיישר זרם - מעגל הממיר זרם חילופין לזרם ישר ממירי זרם ישר ממותגים - מעגל הממיר מקור של זרם ישר מרמת מתח אחת לאחרת מדיה וקבצים בנושא מהפך מתח בוויקישיתוף