הווארי בומדיין

הווארי בומדיין (בערבית: هواري بومدين, בכתיב צרפתי: Houari Boumédiène, בתעתיק לטיני חלופי מערבית: Houari Bu Madyan או Hawārī Bū-Madyan, שמו בלידה: محمد إبراهيم بوخروبة, מוחמד אברהים בוחרובה,‏ 23 באוגוסט 1927 אל חסאייניה, ליד גלמה - 27 בדצמבר 1978 אלג'יר) היה איש צבא ופוליטיקאי אלג'יראי, מנהיגה של אלג'יריה בשנים 1965–1978. בומדיין כיהן החל מ-19 ביוני 1965, עד מותו, כיושב ראש מועצת המהפכה, והחל מ-10 בדצמבר 1976 גם כנשיא אלג'יריה. בימי מלחמת אלג'יריה היה ראש המטה הכללי של צבא השחרור הלאומי של אלג'יריה בשנים 1959–1962. אחרי עצמאות אלג'יריה כיהן בתפקידים בכירים, היה שר ההגנה של אלג'יריה וסגן ראש הממשלה תחת הנהגתו של אחמד בן בלה בין מאי 1963 ליוני 1965. גם אחרי שעלה לשלטון הסתפק בדרגה הצבאית שהייתה לו, קולונל. החזיק לאורך השנים גם את תיק הביטחון בממשלתו. בומדיין נולד באל חסאייניה, 15 קילומטר מערבית מגלמה, באלג'יריה תחת שלטון צרפתי. היה צאצא למשפחת איכרים בוחרובה ששמה בא מהמילה "חרוב". אביו היה אריס ממוצא ערבי, במקור מקבייה הקטנה, ואמו הייתה ברברית. ההורים גידלו בקושי את שבעת ילדיהם, ארבע בנות ושלושה בנים. בומדיין למד תאולוגיה אסלאמית בקונסטנטין ובקהיר. הצטרף בהמשך לחזית הלאומית לשחרור אלג'יריה (FLN) ומשנת 1957 היה מפקד החזית במחוז אוראן. במהלך מלחמת אלג'יריה הגיע כמפקד גרילה למעמד משפיע בקרב לוחמי החזית. בשנת 1960 הפך לראש המטה הכללי של החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה שמושבו היה במרוקו ובתוניסיה. בניגוד לאחרים שרצו לראות את באלג'יריה שלטון דמוקרטי, בומדיין ראה את אלג'יריה כדקטטורה צבאית. באוגוסט 1962 תואר בומדיין על ידי האקונומיסט: "האם בומדיאן הוא 'קולונל משוגע'? כן, מבחינה פוליטית אתה יכול לראותו כמטורף במקצת. אין לו מושג, ואולי אין לו כל מושג, על העובדות הכלכליות של החיים. הוא ניסה לחבל בהסכמי אוויאן והוא היה מעדיף לראות את אלג'יר ואת אוראן הרוסות מאשר לבוא לכלל הסכם עם או.אי.אס. אין לו עניין בעירונים והוא שם את מבטחו באיכרים. אבל הוא מנהיג מלהיב והחדיר בכוחות שעמדו לפקודתו קנאות מהפכנית." ביוני 1962, יום לפני משאל העם על היפרדות מצרפת, הודח בומדיין מתפקיד הרמטכ"ל על ידי הממשלה הזמנית בראשות בן חדה בטענה שהוא פעל נגד הממשלה הזמנית. בומדיין הצטרף לבן בלה בטלמסן, אולם למרות פרסומים מוקדמים הוא לא שב בתחילת אוגוסט 1962 לאלג'יר עם בן בלה. בעקבות ההסכם בן בלה לבן חדה על מינוי בן בלה למנהיג הלשכה המדינית למשך חודש לצורך קיום בחירות, שב בומדיין לאלג'יר ב-14 באוגוסט 1962. בכוח צבאו של בומדיין, שמנה כ-45,000 חיילים נאמנים, שאלפים מהם נכנסו ב-9 בספטמבר 1962 לבירה אלג'יר בניגוד להסכם לפירוז העיר, גבר בן בלה על בן חדה ותומכיו, הוציא את מתנגדיו מרשימת המתמודדים בבחירות והבטיח את ניצחונו הוא בבחירות. תלותו של בן בלה בבומדיין הביאה להשפעה רבה של בומדיין על המדיניות של בן בלה, שכללה השתייכות אל המדינות הבלתי-מזדהות, רפורמה קרקעית והלאמות. בומדיין מונה לשר ההגנה בממשלתו של בן בלה שהוצגה בסוף ספטמבר 1962. ממשלתו של בן בלה נשענה על שניים: מוחמד חיידר ראש הלשכה המדינית ובומדיין מפקד הצבא. במהרה התפטר חיידר ובן בלה נהיה תלוי יותר ויותר בבומדיין. ב-1 באוקטובר 1963, כאשר בקאביליה התבצרו מורדים במשטר בן בלה, מונה רמטכ"ל אחר לצבא אלג'יריה ובומדיין נותר שר ההגנה בלבד. בומדיין שנחשב לנאצריסט ביקש להזעיק סיוע מצרי לחיסול המרידה, בעוד בן בלה רצה להתפשר עם המורדים, שדרשו את הדחתו של בומדיין. אולם המתיחות בין בומדיין לבן בלה לא התפתחה ובאפריל 1964 הכחיש בומדיין קיומו של קרע ביניהם. ב-19 ביוני 1965, בתמיכת הצבא, הדיח בומדיין בהפיכה צבאית לא אלימה את הנשיא הראשון של אלג'יריה, אחמד בן בלה. ריכז בהמשך בידיו את התפקידים של ראש המדינה והממשלה. מבחינה פוליטית דגל בסוציאליזם בהשראה אסלאמית ושאף לתעש את המדינה בעזרת המשאבים שעמדו לרשותה הודות לאוצרות הנפט שלה. לקראת סוף 1967 התפתח משבר בין בומדיין לאישים בשלטונו שביקרו את מדיניותו שהתרכזה במדיניות חוץ קיצונית נגד ישראל והזניחה את ענייני הפנים. ב-10 בדצמבר 1967 דווח על טיהור בהנהגה באלג'יר. הישגיו הכלכליים שוו לו מעמד מוערך בקרב ארצות ערב ואפריקה. אחרי שינויים בחוקה בשנת 1977 נבחר לנשיא באופן רשמי, אך לקה במקרוגלובולינמיה ולדנסטרום, מחלה לימפומטית ממארת. דבר מחלתו נשמר בסוד עד שבאוקטובר 1978 הוא נעלם, והתברר שהוא עבר טיפולים במוסקבה. הטיפולים בברית המועצות לא הועילו וב-14 בנובמבר הוא שב לארצו. הוא אושפז בבית חולים באלג'יר ולאחר מספר ימים שקע בתרדמת. הוא נשאר בחיים רק הודות לחיבורו למכשירים רפואיים, מהם סירבה רעייתו לנתקו. הוא נפטר ב-27 בדצמבר 1978. במקומו כיהן כנשיא זמני רבאח ביטאט (עד ל-9 בפברואר 1979) ויורשו בשלטון היה שאד'לי בן ג'דיד, נשיא אלג'יריה בשנים 1979–1992. נמל התעופה של אלג'יר נושא את שמו. מדיה וקבצים בנושא הווארי בומדיין בוויקישיתוף הווארי בומדיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הווארי בומדיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ח'וארי בומדיין (1932-1978), דף שער בספרייה הלאומית Emile Scotto-Lavina, « Boumedienne Houari (1932?-1978) », Encyclopædia Universalis en ligne, consulté le 16 septembre 2014 הודחו 3 קציני פ.ל.ן. בכירים, חרות, 1 ביולי 1962 סיכויו של בן בלה, דבר, 17 באוגוסט 1962 הודח הרמטכ"ל של הפ.ל.ן., למרחב, 1 ביולי 1962 מה חדש בריב בן חדה בן בלה, על המשמר, 9 ביולי 1962 בן בלה אינו מתכונן לכפור בהסכמי אווייאן, הצופה, 17 ביולי 1962 הרמטכ"ל המודח ישוב גם הוא לאלג'יר, הצופה, 3 באוגוסט 1962 הרמטכ"ל המודח הגיע לאלג'יר, למרחב, 15 באוגוסט 1962 חיילי בן בלה התמקמו באלג'יר - בניגוד להבטחות הפירוז, חרות, 11 בספטמבר 1962 בן חדה ומנהיגים רבים אחרים הוצאו מרשימת המועמדים, למרחב, 14 בספטמבר 1962 השבדי הוא האיש החזק באלז'יריה, מעריב, 18 בספטמבר 1962 בן־בלה הרכיב ממשלתו, חרות, 1 באוקטובר 1962 ג'ון סמולדון, שנים אוחזין בבן בלה, מעריב, 21 בספטמבר 1962 מעמדו של בן בלה בסכנה, מעריב, 19 באפריל 1963 בן בלה מינה רמטכ"ל חדש, הַבֹּקֶר, 2 באוקטובר 1963 אורי דן, אווירת ערב הפיכה באלז'יריה, מעריב, 14 בנובמבר 1963 בומדיין לימין בן בלה בוועידת פל"ן, על המשמר, 21 באפריל 1964 בן־בלה הודח - בומדיין תפס את השלטון, על המשמר, 20 ביוני 1965 ישראל נוימן, בומדיין מול קואליציה עויינת, דבר, 24 בנובמבר 1967 טיהור באלג'יר, הצופה, 11 בדצמבר 1967 מישאל עם באלז'יריה לאישור חוקה חדשה, מעריב, 8 בנובמבר 1976 קווין קלוז, פוענחה תעלומת בומדיין: ערך ביקור חשאי בבריה"מ, מעריב, 17 באוקטובר 1978 בומדיין חזר מברה"מ, דבר, 15 בנובמבר 1978 בומדיין במצב של "חוסר הכרה", דבר, 22 בנובמבר 1978 גורל בומדיין בידי רעייתו, מעריב, 30 בנובמבר 1978 שלמה אלגזי, התמודדות על השלטון באלג'יר, דבר, 28 בדצמבר 1978