laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגם האושר

אגם האושר (בלטינית: Lacus Gaudii) או ימת האושר או ים האושר הוא ימה ירחית הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח. אין מדובר בימה, אלא, בדומה לייתר ימות הירח, מדובר בעמק נמוך המכוסה בזלת. האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 16.2° צפון, 12.6° מזרח. קוטרו המרבי של האגם - 113 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא אגם האושר בוויקישיתוף נתוני אגם האושר באתר USGS Lacus Gaudii, Gazetteer of Planetary Nomenclature, ‏18 באוקטובר 2010
אגם החורף

אגם החורף (בלטינית: Lacus Hiemalis - "לאקוס היימאליס") או ימת החורף או ים החורף הוא ימה ירחית קטנה הממוקמת באזור ארץ השלגים של הירח. בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה, אלא בעמק נמוך המכוסה בזלת. האגם ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 15.0° צפון, 14.0° מזרח. קוטרו המרבי של האגם - 50 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא אגם החורף בוויקישיתוף נתוני אגם החורף באתר USGS
מפרץ האמון

מפרץ האמון או מפרץ האמונה (בלטינית: Sinus Fidei - "סינוס פידיי") המכונה גם ימת האמון או ימת האמונה וכן ים האמון או ים האמונה הוא מפרץ ירחי (חלק מימה ירחית באזור ארץ השלגים של הירח. המפרץ אינו מכוסה במים, אלא, בדומה לייתר הימות הירחיות - מדובר בעמק שטוח המכוסה בזלת. המפרץ ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 18.0° צפון, 2.0° מזרח. קוטרו המרבי של המפרץ - 70.7 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא מפרץ האמון בוויקישיתוף נתוני מפרץ האמון באתר USGS ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ים הנחשים

ים הנחשים או ימת הנחשים (בלטינית: Mare Anguis - "מארה אנגואיס") הוא ים ירחי הממוקם על פני הירח. בדומה לייתר ימות הירח, אין מדובר בימה אלא בעמק המכוסה בזלת. הים ממוקם בתוך ים המשברים (אגן קריסיום), והוא חלק מהמערכת הנקטריאנית, היינו הוא נוצר במהלך התקופה הנקטריאנית. קוטרו המרבי של ים הנחשים - 150 ק"מ. שמו של ים זה ניתן לו על ידי מרי בלאג (Mary A. Blagg) וק. מולר (K. Müller), בשל צורתו, בשנת 1935. מדיה וקבצים בנושא ים הנחשים בוויקישיתוף נתוני ים הנחשים באתר USGS
כוכב נולד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כוכב נולד (סרט, 1937) – סרט קולנוע אמריקאי מ-1937, בבימויו של ויליאם ולמן ובכיכובם של ג'נט גיינור ופרדריק מארץ' כוכב נולד (סרט, 1954) – סרט קולנוע אמריקאי מ-1954, בבימויו של ג'ורג' קיוקור ובכיכובם של ג'ודי גרלנד וג'יימס מייסון כוכב נולד (סרט, 1976) – סרט קולנוע אמריקאי מ-1976, מאת ג'ואן דידיון, בבימויו של פרנק פירסון ובכיכובם של ברברה סטרייסנד וקריס קריסטופרסון כוכב נולד (סרט, 2018) – סרט קולנוע אמריקאי מ-2018, בכיכובם של בראדלי קופר וליידי גאגא כוכב נולד – תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בשנים 2003–2012 בהנחיית צביקה הדר
עודד רסקין

עודד רסקין (נולד ב-18 במאי 1971) הוא במאי טלוויזיה ישראלי. עודד רסקין גדל בהרצליה. הוא למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמת הפקה (1998–1994). סרט הקיץ שלו אותו כתב וביים היה "קילר בייב" (1997). קומדיית אקשן בת 15 דקות. הסרט מספר על בחורה יפהפייה שלהוטה להתפרסם, נקלעת לפיגוע טרור, מצילה את המצב והופכת לגיבורה ומפורסמת כפי שרצתה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-British International Film Festival וזכה בפרס הראשון בפסטיבל פוטסדאם, ברלין. סרט הגמר של רסקין, "הקרב על תל חי" (1999), היה דרמת טלוויזיה בת 50 דקות, עבור שידורי קשת. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000. הסדרה הראשונה בה לקח חלק הייתה "טייק אווי", לה כתב וביים שלושה פרקים (2000). אחר כך כתב וביים את סרט הטלוויזיה הדרמטי "טניה 403" עבור HOT, בכיכובם של יוסי פולק ואנה סטפן. מאז ועד היום (2013) מביים רסקין עבור הטלוויזיה. כתב פרקים וביים בסדרת הדרמה הקומית "בשורות טובות", ביים את כל פרקי העונה השנייה של סדרת הדרמה הקומית "מסודרים" וביים את סדרת האקשן המשטרתית "המיוחדת". בשנים 2010–2003 היה תסריטאי ובמאי פרומואים, ביניהם הפרומואים ל"האלופה 3", "עונת החתונות" ו"עספור - השקה", עבור HOT. ביים קליפים ופרסומות לטלוויזיה ולאינטרנט (ויראלי ואינטראקטיבי). הוא ביים את כל פרקי העונה של הסדרה הקומית "להיות איתה", שיצר וכתב אסי עזר. הסדרה בת שלוש עונות, כאשר כל פרק הוא של חצי שעה. העונה הראשונה שודרה ב-2013 בערוץ 2, קשת. זוהי קומדיה רומנטית, בכיכובם של רותם סלע, אביב אלוש, הילה סעדה, מארק איווניר ועופר חיון. בשנת 2015 ביים את סדרת הטלוויזיה "כפולים". וב-2018 ביים את העונה השנייה. ב-2023 עלתה באפל TV פלוס הסדרה טיפות של אלוהים, אותה ביים. רסקין מתגורר עם בת זוגו שיר, רקדנית, מורה וכוריאוגרפית ושתי בנותיו. 2023 - בימוי טיפות של אלוהים. 2020 - בימוי - שטח הפקר. 2017 - בימוי הסדרה האמריקאית "אבסנטיה". 2012/13 - בימוי כל פרקי העונה של הסדרה "להיות איתה" עבור שידורי קשת, יוצר הסדרה - אסי עזר, קופרמן הפקות. 2010/11 - בימוי כל פרקי העונה של הסדרה "המיוחדת" עבור רשת, תסריטאים – עמי אמיר ומשה זונדר, מטר הפקות/מקאן. 2008/9 - בימוי כל פרקי העונה של "מסודרים 2" עבור שידורי קשת. מפיקה – ליאת בנאסולי. 2005/6 - בימוי וכתיבת פרקים לסדרה "בשורות טובות" עבור קשת. סהר הפקות – סער יוגב. 2002/3 - כתיבה ובימוי "טניה 403" דרמת טלוויזיה באורך מלא עבור אי.סי.פי במסגרת פרויקט "סרטים מכאן". פרלייט הפקות - אורי סבג. 2000 - בימוי וכתיבה 3 פרקים בסדרה "טייק אווי". סדרת דרמה עבור אי.סי.פי, שיבא תקשורת – מיכה שגריר. 1999 - בימוי וכתיבת הסרט "הקרב על תל-חי", דרמת טלוויזיה בת 50 דקות 16 מ"מ עבור שידורי קשת. מומנה על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. זוכת פרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000. פרלייט הפקות – אורי סבג. 1997 - בימוי וכתיבת הסרט "קילר בייב". עודד רסקין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עודד רסקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עודד רסקין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מבחר עבודות מתחום הפרסום והפרומואים עודד רסקין באתר של קנלר נירית אנדרמן, בזמן שביים את אחת הסדרות המוערכות בעולם, עודד רסקין הפך למה שהוא תיעב, באתר הארץ, 6 ביולי 2023
מרדכי אליאב

מרדכי אליאב (28 בספטמבר 1920 – 20 בספטמבר 2016) היה היסטוריון של עם ישראל, חוקר תולדות היהודים בגרמניה, תולדות היישוב והציונות. אליאב נולד בפולין, וב-1934 עלה לארץ ישראל מגרמניה. היה מראשוני החוקרים במכון לחקר הציונות וישראל באוניברסיטת תל אביב, וב-1968 הועלה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1963 הצטרף לסגל אוניברסיטת בר-אילן, תחילה בבית הספר לחינוך, ואחר-כך במחלקה לתולדות ישראל, שגם עמד בראשה. בשנת 1968 נתמנה לפרופסור חבר. פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. היה חבר מועצת המנהלים של הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי. נבחר כאחד משנים-עשר יקירי העיר ירושלים לשנת תשע"ו. אליאב הוא אחיו של פנחס אליאב, שהיה דיפלומט ישראלי וחיבר ספרים על יחסי ישראל ומדינות העולם. ספרו, הישוב היהודי בארץ-ישראל בראי המדיניות הגרמנית: מבחר תעודות מארכיון הקונסוליה הגרמנית בירושלים, 1842–1914, פורסם בשני כרכים על ידי אוניברסיטת תל אביב, בתשל"ג. יחד עם יצחק לב ערך את ספר הזיכרון נר למתתיהו לזכרו של מתתיהו רוטנברג, בהוצאת ההנהלה הארצית של בני עקיבא, 1967. 'Eliav, Mordechai,' in: Who's who in Israel and in the work for Israel abroad, 1980, p. 98. מבחר ספריו אני מאמין- עדויות על חייהם ומותם של אנשי אמונה בימי השואה, (כינס וערך מרדכי אליאב), בהוצאת מוסד הרב קוק (יצא בשלוש מהדורות, נכון לשנת 2006). ארץ ישראל וישובה במאה הי"ט, 1777-1917, הוצאת כתר, ירושלים, 1978. ספר העלייה הראשונה, עורך: מרדכי אליאב (בהשתתפות ימימה רוזנטל), בהוצאת יד יצחק בן-צבי ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ב/ (1981). רשימת הפרסומים של מרדכי אליאב, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של מרדכי אליאב באתר רמב"י הספרים של מרדכי אליאב, באתר "סימניה" דן מכמן, דברי הספר לזכרו של פרופ' מרדכי אליאב ז"ל, הדברים נאמרו בהלווייתו של פרופ' אליאב, ירושלים, י"ז באלול תשע"ו-20 בספטמבר 2016. מרדכי אליאב (1920-2016), דף שער בספרייה הלאומית העלאות ומינויים באוניברסיטת תל אביב, מעריב, 27 במאי 1968 העלאות בדרגה באוני' בר אילן, מעריב, 24 ביוני 1969 צבי אילן, הישוב היהודי בא"י בראייה גרמנית, דבר, 28 בדצמבר 1973. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקרב על תל חי (דרמת טלוויזיה)

הקרב על תל חי היא דרמת טלוויזיה בת 43 דקות שכתב וביים עודד רסקין והוקרן בערוץ 2, קשת, בשנת 1999. הוא מומן על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וזכה בפרס אופיר לדרמה הטובה ביותר לשנת 2000. הרעיון לדרמת הטלוויזיה עלה במוחו של עודד רסקיו בשיעור של אתגר קרת בו השתתף במסגרת לימודיו לתואר הראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. התלמידים התבקשו לכתוב סיפור קצר. רסקין סיפור היתולי על קשיש ששרד את הקרב על תל חי ומספר שכאשר טרומפלדור אמר את המשפט "טוב למות בעד ארצנו" הוא כלל לא גסס, אבל מכיוון שהמשפט היה מוצלח הרגו אותו. בעקבות הבדיחה ערך רסקין תחקיר אודות הקרב על תל חי, בו התוודע לדמותה של דבורה דרכלר, שהייתה החלל הראשון בקרב. הוא החליט לספר את סיפור הקרב מנקודת מבטו של מתיישב אנונימי שמאוהב בדבורה דרכלר. זה היה סרט הגמר של רסקין במסגרת לימודי התואר הראשון שלו. הסרט מצולם כמערבון מנקודת מבטן של הדמויות הלא מוכרות. במאי – עודד רסקין מפיקים – אורי סבג, עינת ביקל חברת הפקה – פרלייט הפקות בע"מ צלם – אסף סודרי עורך – אמיר בן סירה עורך פסקול ועיצוב אמנותי – אריאל גלזר גופים תומכים – קרן קשת "הקרב על תל חי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקרב על תל חי", באתר אידיבי "הקרב על תל חי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מוריס כהן (מדען)

מוריס כהן (באנגלית: Morris Cohen;‏ 27 בנובמבר 1911 – 27 במאי 2005) היה מטלורג אמריקאי יהודי, מומחה למטלורגיה של פלדה ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. כהן נולד ב-1911 בעיר צ'לסי (אנ') שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית, בנם של אליס לבית אוֹבְסון וג'וליוס כהן. בשנת 1933 קיבל תואר בוגר במדעים ב-MIT, ובשנת 1936 קיבל תואר דוקטור למדעים מהמכון. ב-1937 הצטרף לסגל המכון כמרצה למטלורגיה במחלקה להנדסת חומרים, וב-1946 התמנה לפרופסור מן המניין למטלורגיה פיזית. ב-1962 זכה ב-Ford professorship, וב-1974 הפך לפרופסור של המכון (Institute Professor – הדרגה הגבוהה ביותר הניתנת לחברי סגל המכון; מקביל לפרופסור מחקר). בשנת 1982 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. במהלך מלחמת העולם השנייה היה כהן חבר הנהלת פרויקט מנהטן. הוא ועמיתיו פיתחו את מוטות דלק עבור הכור הגרעיני הראשון של אנריקו פרמי, פרופסור במכון ללימודי הגרעין באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1968 זכה במדליית זהב מחברת ASM International (לשעבר האגודה האמריקנית למתכות). ב-1970 זכה במדליית זהב מהמכון למתכות של יפן. בשנת 1976 זכה במדליה הלאומית למדעים "על מחקר מקורי וקידום הידע על אודות המטלורגיה הפיזית והמכנית של ברזל ופלדה, ובמיוחד על עבודתו בתחום הטרנספורמציה המרטנזיטית בהקשחת פלדה". ב-1987 זכה בפרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת, על תרומתו היסודית לפיתוח חומרים חדשים. מוריס כהן נפטר ב-2005, בביתו שבסוומפסקוט, בגיל 93. במותו הניח את בנו ג'ואל וכלתו, נכדים ונינים. ב-24 בינואר 1937, נישא כהן לרות קרֶנצמן, והיה אב לשניים: ברברה נורווינד וג'ואל כהן. בראשית שנות ה-50, היה ממייסדי בית הכנסת "סיני" (Temple Sinai) שבמַרבּלהֶד (אנ'), מסצ'וסטס (המשרת את מרבלהד וסווֹמפּסקוט (אנ')), ובין השנים 1955–1957 כיהן כנשיאו. מטלורגיה 'Cohen, Morris,' in: Who's who in world Jewry, 1978, p. 163. מוריס כהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דיוקנו של מוריס כהן באתר National Academic Press מוריס כהן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה Sarah H. Wright, Institute Professor Morris Cohen dies, MIT News, May 31, 2005 (נקרולוג) The President's National Medal of Science: Recipient Details: Morris Cohen, באתר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית Past Presidents, באתר Temple Sinai ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M8 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... M8 – רק"מ סיור ערפילית הלגונה – המכונה Messier 8 תוכנת הניווט M8 תוצרת חברת טלמאפ
רפאל דאבוש

הרב רפאל דאבוש (ה'תרכ"ד, 1864 - י' בכסלו ה'תרפ"ז, 16 בנובמבר 1926) היה מגדולי רבני יהדות לוב. נולד בעיר זליתן (Zliten) שבלוב בשנת 1864, נצר למשפחת רבנים ידועי שם מהעיר טריפולי. אביו היה הרב המקובל פרג'אללה דאבוש ששימש אב בית הדין בעיר טריפולי, אחיו הרב חיים דאבוש היה מפקח על הישיבות בלוב. לאחר מספר שנים בהן שימש כדיין, מונה בשנת 1902 הרב דאבוש לתפקיד אב בית הדין היהודי בטריפולי (תפקיד בו החזיק בעבר גם אביו) ושימש בו עד ליום פטירתו. נחשב לאחד ממנהיגיה הרוחניים של הקהילה בעת הכיבוש האיטלקי. לרב דאבוש היו שמונה ילדים; חמישה בנים ושלוש בנות. בנו הרב כלאפו דאבוש כיהן כדיין בבית הדין הרבני בעיר בנגזי, בן נוסף הרב שאול דאבוש נרצח במאורעות הדמים בטריפולי בשנת 1945, בתו, מרים (רמו) נחאיסי, נישאה לרב כמוס נחאיסי, דיין בבית הדין הרבני בטריפולי, ששימש לאחר עלייתו לישראל במועצה הדתית בתל אביב וכיהן כרב שכונת שיכון דן בעיר. בשנת 1926 נפצע הרב דאבוש קשה בעת שחיתן זוג בטריפולי, כאשר הבמה שעליה הוקמה החופה התמוטטה. לאחר כשבועיים נפטר מפצעיו בבית החולים. פריג'א זוארץ, פ. תייר, ארבעים שנה: תרפ"ז-תשכ"ז - ארבעים שנה להסתלקותם של ר' רפאל דאבוש זצ"ל ור' נסים זצ"ל, ירושלים, 1967 יעקב חג׳ג׳־לילוף, תולדות יהודי לוב: מראשית התיישבות היהודים בלוב ועד עלייתם וקליטתם בארץ, המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב, 2000 יהדות לוב: מאמרים ורשימות על חיי היהודים בלוב, ועד קהילות לוב בישראל, 1960 ר' רפאל דאבוש זצ"ל, באתר מרכז אור שלם למורשת יהודי לוב
מכת הארבה בארץ ישראל (1915)

בשנת 1915 אירעה מכת ארבה חסרת תקדים באזור ארץ ישראל אשר גרמה לנזקים חמורים לחקלאות המקומית וכתוצאה מכך נוצר רעב בארץ. בשנת 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, פשטו נחילים גדולים של להקות ארבה על אזורים גדולים מאוד במזרח התיכון. הם פשטו על מצרים, טורקיה ומדינות אחרות והשאירו נזקים חמורים. לארץ ישראל הגיעו להקות הארבה בחודש מרץ וחיסלו כמויות גדולות של תבואה וחקלאות. הם הגיעו לכל הערים והיישובים בעיקר במרכז הארץ ובשפלה, אך גם בירושלים נצפו נחילי הארבה. החגבים הטילו ביצים ומהם בקעו עד מהרה פריטים נוספים של ארבה. ערביי הארץ ניסו לגרש את הארבה משדותיהם על ידי יצירת רעשים על ידי הקשה בכלים ובסירים ריקים. החקלאים ניסו להילחם בהם על ידי הבערת אש וחפירת תעלות מים סביב הנטיעות. אולם כל הניסיונות עלו בתוהו. בעקבות המחסור בתוצרת חקלאית האמירו מחירי המזון והדבר החריף את המחסור שכבר היה קיים בעקבות מלחמת העולם שניטשה אז עד שנוצר חשש להתפתחות רעב בארץ. אהרון אהרונסון, שהיה מומחה באגרונומיה, מונה על ידי המושל הצבאי אחמד ג'מאל פאשה למפקח הכללי למלחמה בארבה, אולם התפטר בסופו של דבר אחרי שהשלטונות מצאו דרך להפיק כסף מהארבה, הם הטילו חובה על כל אדם שגילו עבר את 15 ללקט 20 ק"ג של ארבה או לשלם קנס בגובה לירה טורקית אחת. לצורך כך העמידו שוטר בכל היישובים שתפקידו היה לאסוף את שקי הארבה. לאחר כחודש עזבו להקות הארבה את ארץ ישראל, אולם השאירו בה חותם שהשפיע על הצומח והחקלאות בארץ למשך זמן רב. ארבה נוסף נראה בירושלים בדצמבר 1915; ברם, ג'מאל פאשה טען כי מדובר בשארית הארבה הקודם בלבד. הארבה בארץ־ישראל, מזכרונות משה סמילנסקי, תרע"ה (1915). בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, פרק צו, עמ' 1020–1038. מדיה וקבצים בנושא מכת הארבה בארץ ישראל בוויקישיתוף השבוע, הפועל הצעיר, 19 במרץ 1915 עוד פעם ארבה, החרות, 15 באפריל 1915 על פי עדויות באתר הארכיון לתולדות פתח תקווה מצוקה בירושלים, הניו יורק טיימס, 23 באפריל 1915 (באנגלית) מתוך: סיפרי ארץ-ישראל - מצבות מדברות עוד ארבה, החרות, 22 בדצמבר 1915 חדשות היום, החרות, 9 באפריל 1916
נשפי השוטר החשאי

נשפי השוטר החשאי (באנגלית: The Secret Policeman's Balls; ניתן לקריאה גם כ"ביצי השוטר החשאי") הוא שמם הקיבוצי של סדרת מופעי צדקה בריטיים מבוססי מופעי הומור ומוזיקה, שהכנסותיהם מועברים לארגון אמנסטי אינטרנשיונל והם מעלים על נס את חופש הביטוי כפי שהוא בא לידי ביטוי במערכונים עוקצניים ושירי מחאה. בין המשתתפים במופעים (רבים מהם חזרו והופיעו יותר מפעם אחת) נמנים קומיקאים בריטיים כגון חבורת מונטי פייתון וקוני בות', רואן אטקינסון, סטיבן פריי, יו לורי, רובי קולטריין, אנשי Beyond the Fringe: ג'ונתן מילר, פיטר קוק, אלן בנט ודאדלי מור ומוזיקאים כפיט טאונסנד, סטינג, פיטר גבריאל, טרייסי צ'פמן, בוב גלדוף, פיל קולינס, דונובן, אריק קלפטון, ג'ף בק, להקת יו 2 ועוד. כל המופעים צולמו, הוקלטו והופצו כסרטי קולנוע ו-DVD ועל גבי תקליטים. המופעים החלו כאשר ראשי ארגון אמנסטי ביקשו ליצור דעת קהל חיובית לארגון בבריטניה ופנו לשם כך לאיש מונתי פייטון ג'ון קליז על מנת שיסייע לקבץ חברים ולהעלות מופע קומי. סדרת המופעים צברה קהל אוהדים בבריטניה ומחוצה לה עקב החופש האמנותי המוחלט שניתן לאמנים להעלות מערכונים ללא כל צנזורה. המופעים בשנים 1976–1981 היו הפופולריים ביותר ועיקרם היו ההופעות הקומיות. בין 1987 ל-1989 התקיימה סדרת מופעים בינלאומית שנועדה לציון יובל 40 שנה לאמנסטי בכותרת "Human Rights Now!" שהחלה עם המופע לכבוד יום הולדתו ה-70 של נלסון מנדלה באצטדיון ומבלי ב-11 ביוני 1988 בהשתתפות 82,000 צופים ושיאה היה במופע בבואנוס איירס ב-15 באוקטובר 1988. נשפי השוטר החשאי של 1987 ו-1989 הציגו בחלק המוזיקלי שלהם משתתפים שנטלו חלק בסיבובי הופעות אלה, בנוסף לחלק האמנותי שהובלו על ידי חברי מונטי פייתון, סטיבן פריי, יו לורי ורואן אטקינסון. לאחר תקופה מסוימת של שקיעה בפופולריות בין 1991 ל-2006, בהם התקיימו מופעים בפורמט דומה, אך בהיקף קטן ובתפוצה בריטית ולא כלל-עולמית, שבה הסדרה לפופולריות ששיאה במופע שהתקיים לראשונה בארצות הברית, במרץ 2012, ברדיו סיטי בניו יורק בהשתתפות חברי מונטי פייתון, הלהקות קולדפליי וממפורד ובניו ובהנחיית סטטלר ווולדורף מן החבובות. המופעים מתבססים על שילוב בין מערכונים קומיים מהמיטב של תוכניות הטלוויזיה הבריטיות בבימוי חדש (למשל שילוב קומיקאים אורחים כרואן אטקינסון במערכון של מונטי פייתון) לבין מוזיקת רוק. המופע מציג פעמים רבות שילובים חד פעמיים בין צמדים הן בתחום ההומור והן בתחום המוזיקה ואיחודים (טרי ג'ונס מחליף את דאדלי מור המנוח במערכון שביצע עם בן-זוגו פיטר קוק, סטינג שר עם פיל קולינס, איחוד בין ג'ף בק לאריק קלפטון בשירו של בוב דילן "I Shall Be Released" ועוד). במופעי 2006 ו-2012 השתתפו במופעים גם אמנים אמריקאים, כגון שרה סילברמן וסת' גרין, שלרוב מתבדחים על ההבדלים בין בריטניה לארצות הברית. בטבלה כלולים רק מופעי ההומור הבריטיים שהפיקה אמנסטי בסדרה, ללא מופעי הצדקה והקונצרטים האחרים שהתקיימו ושלא נשאו את האופי הבריטי הייחודי של נשפי השוטר החשאי. סרטונים בערוץ של מופעי "השוטר", באתר יוטיוב נדב הולנדר, הולכים על ביצים, באתר הארץ, 1 באפריל 2013 - סקירת ה-DVD של המופע של 2012 באתר אמנסטי מפעי השוטר החשאי חוזרים!, ידיעה בסאן, 14 ביוני 2008 סרטי הנשפים באתר IMDb
ארנבת ים

ארנבי ים (שם מדעי: Aplysiomorpha) הם קבוצת מינים של חלזונות-ים (רכיכות) המורכבות מקונכייה פנימית רכה העשויה מחלבון. ארנבת ים מצויה מכונה כך על שם צורתה העגלגלה ושתי בליטות חישה (רינופורות) המזדקרות מראשה ומזכירות אוזני ארנבת. מין ארנבת ים הגדול ביותר הוא ארנבת ים שחורה, המסוגל להגיע לאורך 75 ס"מ ולמשקל שני קילוגרמים, וזהו אחד ממיני החלזונות הידועים הגדולים ביותר. גופה של ארנבת הים רך, וכן היא מכסה קונכייה פנימית. וכמו כל הרכיכות מתת מחלקת אחורני הזימים, ארנבות הים הן הרמאפרודיטיות, ובניגוד לחלזונות אחרים, בעלות סימטריה בילטרלית בחזותם החיצונית. ארנבת ים היא רכיכה אוכלת צמחים הנמצאת בדרך כלל על אצות במים רדודים. לארנבת הים חוש ריח מפותח, המאפשר מעקב אחרי הריחות הקלושים ביותר באמצעות כמורצפטורים על גבי הרינופורות המזדקרות מראשה. צבע ארנבת הים מגיב לצבע האצה ממנה היא ניזונה ובכך מספק לה הסוואה. כאשר ארנבת הים מרגישה הפרעה או סכנה היא משחררת לתוך המים מעין "דיו" מבלוטות דיו בגופה ובכך יוצרת גורם מרתיע לטורפים. שחרור כזה פועל כמו מסך עשן ומשפיע לא רק על הראייה אלא גם על חיישני הריח של הטורף. בסביבות קטנות סגורות הדיו המופרש רעיל. בסביבה פתוחה הדיו מתפשט במים ולא מגיע לריכוז רעיל. צבע הדיו לבן, סגול או אדמדם, תלוי בצבע הפיגמנטים שבמקור המזון האצתי. עורה של ארנבת הים מכיל רעלן דומה שהופך את הרכיכה לבלתי אכילה לטורפים רבים. ארנבת הים היא הרמאפרודיט, כלומר, בעלת איברי רבייה זכריים ונקביים גם יחד. ארנבות הים יוצרות שרשרות הזדווגות של שלושה פרטים או יותר, כשהפרט הראשון מתפקד כנקבה בלבד, השני, השלישי והבאים אחריו יתפקדו כזכר ונקבה באותו הזמן והאחרון בשרשרת יתפקד כזכר בלבד. שרשרת ארוכה יכולה להניב מיליוני ביצים. האדם עושה שימוש בארנבת הים כמזון (בסין), במסגרת מחקר נוירוביולוגי (עקב היות האקסונים בתאי העצב שלהם גדולים ונוחים למחקר), לשם ניקוי אקווריומים וסביבות שוניות אלמוגים, ולחיסול אצות וציאנובקטריה שמזהמים את המים. מדיה וקבצים בנושא ארנבת ים בוויקישיתוף ארנבת ים, באתר ITIS (באנגלית) ארנבת ים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארנבת ים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארנבת ים, באתר GBIF (באנגלית)
מרכז הכדורסל חימקי

מרכז הכדורסל חימקי (ברוסית: Баскетбольный центр Химки ובשמו המלא: "מרכז הכדורסל חימקי של מחוז מוסקבה", Баскетбольный центр «Химки» Московской области ; ‏ בעבר היה ידוע בשם "היכל הספורט נובטור", Дворец Спорта Новатор) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, רוסיה. אולם הכדורסל, שמכיל 3,500 מקומות ישיבה, משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית, חימקי מוסקבה, המשחקת בליגה המאוחדת וביורוליג. ב-30 בספטמבר 2005, בשטחו של אולם הנובטור, נחנך האולם "מרכז הכדורסל". האולם שופץ שוב לקראת הופעתה הראשונה של חימקי במפעל היורוליג בעונת 2010/2009. המתקן המשופץ והמודרני משמש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים, וכן כאולם הקונצרטים. ב-14–15 באפריל 2012, האולם אירח את ה"פיינל פור" של היורוקאפ. בסמוך למרכז הספורט נמצאת ארנה חימקי, אצטדיון כדורגל חדיש בעל תכולה של 18,636 מושבים. הרשות האוטונומית של הארנה מפעילה את המתקן מאז ה-1 בנובמבר 2015. מרכז הכדורסל חימקי, באתר הרשמי של חימקי מוסקבה (ברוסית) מרכז הכדורסל של האוקרוג העירוני חימקי במחוז מוסקבה(הקישור אינו פעיל), באתר ספורטחימקי. רו (ברוסית) היכל הספורט נובטור, באתר גיד: מדריך למוסקבה ולמחוז מוסקבה (ברוסית) מרכז הכדורסל חימקי, באתר מוסדאי.רו (ברוסית) מרכז הכדורסל חימקי, באתר בסטקאסה.רו (ברוסית) תכולה נומינלית. ניתן להגדילו, לפי הצורך, כדי שיקלוט עד ל-5,000 צופים, ראו: מרכז הכדורסל של האוקרוג העירוני חימקי במחוז מוסקבה, באתר ספורטחימקי. רו (ברוסית) טורניר ארבעת הפבוריטים, באתר ספורט-אקספרס.רו, 14 באפריל 2012 (ברוסית)
ספרינג ברייקרס

ספרינג ברייקרס (באנגלית: Spring Breakers, בתרגום לעברית: חופשת האביב) הוא סרט קולנוע קומי-מתח ואקשן, בבימוי הרמוני קורין ובכיכובן של סלינה גומז, ונסה הדג'נס, רייצ'ל קורין ואשלי בנסון, וג'יימס פרנקו בתפקיד סוחר סמים. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה בספטמבר 2012 וזכה לביקורות חיוביות, אך שהוצג על כלל מסכי הקולנוע בתחילת 2013 נקטל על ידי המבקרים אף על פי שזכה להצלחה קופתית ביחס לתקציבו. ארבע נערות קולג' (סלינה גומז, ונסה הדג'נס, אשלי בנסון, רייצ'ל קורין) מפרבר מנומן בארצות הברית מממנות את חופשת האביב שלהן בעיר החוף הגדולה בעזרת שוד סניף רשת מזון. לאחר לילה פרוע, הן נתפסות על ידי המשטרה באשמת שימוש בסמים. עבריין קשוח (ג'יימס פרנקו) משחררן בערבות, ומציע להן להצטרף אליו. אחת הבנות נבהלת וחוזרת הביתה אך השאר מצטרפות. אחת מהן חוטפת כדור בזרוע ממנהיג כנופיה יריבה וחוזרת גם היא. השתיים הנותרות יוצאות יחד עם מאהבן החדש לחסל את יריבו. במהלך הקרב הוא נורה למוות אך הן ממשיכות המשימה ומחסלות בבת אחת את כל חברי הכנופיה היריבה. ג'יימס פרנקו - קרטל הסמים "חייזר" סלינה גומז - פיית' אשלי בנסון - בריט ונסה הדג'נס - קנדי רייצ'ל קורין - קוטי האת'ר מוריס - בס מדיה וקבצים בנושא ספרינג ברייקרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסרט (באנגלית) ספרינג ברייקרס, ברשת החברתית פייסבוק ספרינג ברייקרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "ספרינג ברייקרס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ספרינג ברייקרס", באתר נטפליקס "ספרינג ברייקרס", באתר AllMovie (באנגלית) "ספרינג ברייקרס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ספרינג ברייקרס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ספרינג ברייקרס", באתר Metacritic (באנגלית) "ספרינג ברייקרס", באתר אידיבי "ספרינג ברייקרס", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "ספרינג ברייקרס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דור בביוף, ביקורת סרט: "ספרינג ברייקרס" כל כך נורא שהוא בעצם טוב, באתר ״אנשי הספר״, 21 במרץ 2013 ארז דבורה, "ספרינג ברייקרס": אביב הגיע, אללה יסתור, באתר ynet, 27 במרץ 2013 דורון פישלר‏, "ספרינג ברייקרס": אפילו הציצים הצליחו לשעמם, באתר וואלה, 22 במרץ 2013 נטע אלכסנדר, ספרינג ברייקרס: ריקני או חתרני?, באתר הארץ, 31 במרץ 2013
ברכת כלה

ברכת כלה הוא שם נפוץ לתחינה או לתפילה, שאומרות חלק מן הכלות היהודיות בחתונתן לפני לכתן לחופה, לאחר שהחתן מכסה את פניהן בהינומה. התפילה מבטאת את רצון הכלה להיכנס בברית הנישואין מתוך שלמות ונקיות וללא חטאים. התפילה אינה חובה ויש לה נוסחים רבים. נוסח מוקדם של התפילה מובא בספר חופת חתנים של הרב רפאל מלדולה משנת תקנ"ו (1795 או 1796). מחבר נוסח זה הוא רבי יוסף חיים בן סאמון, שחיבר גם את הספר "עדות ביהוסף" על הש"ס. טקס הנישואין - כיסוי הכלה והכניסה לחופה, באתר מכון עתים עמ' לד-לה
דוקט

הדוקט (Ducat) היה מטבע זהב ששימש בעבר כאמצעי תשלום באירופה. הדוקט הוטבע לראשונה ברפובליקת ונציה בשנת 1248 תחת שלטונו של הדוג'ה ג'ובאני דאנדולו. על פני הדוקט הוונציאני הופיעה דמותו של הדוג'ה כשהוא כורע ברך בפני מרקוס המבשר ובצידו השני של המטבע הופיעה דמותו של ישו. הדוקט היה ההילך החוקי ברוב חלקי איטליה והיה בעל ערך זהה לזה של הפלורין של פירנצה שהחליף אותו במהלך המאה ה-16 כהילך החוקי המקובל באיטליה. בוונציה נמשך השימוש בדוקט עד לנפילת הרפובליקה בשנת 1797. הדוקט הוטבע מאז על ידי מדינות וישויות מדיניות רבות, בהן אוסטריה ומדינות גרמניות רבות והיה זמין כמטבע עובר לסוחר עד תחילת המאה ה-20. דוקטים יוצרו גם לאחר מלחמת העולם הראשונה כמטבעות סחר. גם כיום ישנן מטבעות המייצרות דוקטי זהב, שאותם מוכרים בנקים למשקיעים. על פי מילון בן יהודה - שם המטבע בעברית "אָדוּם". פלורין קיפר אונד ויפר מדיה וקבצים בנושא דוקט בוויקישיתוף אדום במילון אליעזר בן יהודה
ARD

ARD (בגרמנית: Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland; בתרגום: קונסורציום תאגידי השידור הציבורי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה) הוא ארגון משותף של תאגידי השידור הציבוריים האזוריים של גרמניה. הארגון נוסד ב-1950 בגרמניה המערבית כדי לייצג את האינטרס המשותף של תאגידי השידור הציבוריים שמעתה היו גם מבוזרים, במיוחד כדי לנהל רשת שידור משותפת. ה-ARD הוא תאגיד השידור הציבורי השני בגודלו בעולם לאחר ה-BBC עם תקציב של כ-6 מיליארד יורו ו-23,000 עובדים. תקציב התאגיד מגיע בעיקר מאגרת שידור שעל כל בית פרטי, חברה ומוסד ממשלתי בגרמניה לשלם. התאגיד מנהל ומפעיל את ערוץ הטלוויזיה הממלכתי הראשון שנקרא Das Erste. מדיה וקבצים בנושא ARD בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ARD (בגרמנית) ARD, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ARD, ברשת החברתית אינסטגרם ARD, סרטונים בערוץ היוטיוב ARD, ערוץ באתר Twitch.tv
אטרש

אְטרַשׁ הוא שבט בדואי בנגב, שמקום מושבו הוכר על ידי מדינת ישראל ושמו אטרש (שבט), אך טרם זכה למעמד מוניציפלי. מקום מושבם של בני שבט האטרש הוא בכפר סעווה.