laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תעשיית הנייר

תעשיית הנייר מורכבת מחברות שמשתמשות בעץ כחומר גלם ומייצרות עיסת נייר, נייר, קרטון ומוצרים מבוססי-תאית אחרים. התעשייה נשלטת בעיקר על ידי צפון אמריקה (ארצות הברית וקנדה), מדינות מצפון אירופה (פינלנד, שוודיה וצפון-מערב רוסיה) ומדינות ממזרח אסיה (כמו סין, יפן, קוריאה הדרומית ומזרח סיביר). חלק משמעותי מהתעשייה נמצא גם באזור אוסטרליה ובברזיל. ארצות הברית הייתה המדינה המובילה בייצור נייר עד שסין לקחה את הבכורה ב-2009. ארגונים לשמירה על הסביבה מבקרים את תעשיית הנייר על בירוא יערות מופרז ועל הרס של יערות ראשוניים. כיום ישנה מגמה בתעשיית הנייר להתפשט למדינות כמו רוסיה, סין ואינדונזיה שבהם השכר נמוך וישנו פיקוח סביבתי מוגבל. לפי ארגון גרינפיס, חקלאים במרכז אמריקה כורתים באופן לא חוקי שטחים של יערות טבעיים למרעה בקר ולגידולים חקלאיים, ללא כל ענישה, והחברות שקונות מהם את העץ תורמות לבירוא יערות מאסיבי של יערות הגשם. לפי ניתוח סטטיסטי משנת 2011, המדינות המובילות בעולם בייצור נייר וקרטון, לא כולל עיסת נייר, הן: מדיה וקבצים בנושא תעשיית הנייר בוויקישיתוף רנן נצר, ‏עדיין חיה ובועטת: תעשיית הנייר ממציאה את עצמה מחדש, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2016 תעשיית נייר, דף שער בספרייה הלאומית De Sisti, Mike (12 בדצמבר 2012). "China's Paper Operation". Pulitzer Center on Crisis Reporting. {{cite web}}: (עזרה) "NRDC: Paper Industry Laying Waste to North American Forests". www.nrdc.org. "A crumpling paper industry". Oregon Local News. "Amazon draught speeds up destruction The WE News Archives". www.thewe.cc. אורכב מ-המקור ב-2016-12-25. נבדק ב-2016-04-23. Phillips, Tom (2011-05-20). "Brazil forms 'crisis cabinet' following unexpected deforestation surge". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. "Japan in the World (according to the figure in Annual Review of Global Pulp and Paper Statistics by RISI)" (ביפנית). Japan Paper Association. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נוער העבודה

נוער העבודה היה ארגון הנוער של מפלגת העבודה הישראלית. נוער העבודה הוקם בשנת 1968 עם איחוד ארגוני הנוער של מפלגת מפא"י ואחדות העבודה - פועלי ציון[דרוש מקור]. הוא התחיל בשם "נוער המערך" וב-1992 השתנה ל"נוער העבודה". בשנת 2013 החליטו יו"ר המפלגה שלי יחימוביץ' ומזכ"ל המפלגה חיליק בר להקים מחדש את הארגון. מאז עבר הארגון כמה גלגולי פעילות ובשנת 2018 חודשה פעילותו ונכתב לראשונה תקנון עבורו. ב-12 בספטמבר 2024 התאחד הנוער עם נוער מרצ לנוער הדמוקרטים. נוער העבודה מקיים סמינרים אחת לחצי שנה, לוקח חלק פעיל בהפגנות ומשמרות מחאה שאת חלקן הוא יוזם, ומשתתף בפעילות התעמולה במסגרת הבחירות המוניציפליות והבחירות לכנסת. הארגון משתתף באירועים כמו העצרת לזכרו של יצחק רבין, מצעדי הגאווה וצעדת אחד במאי, ומקבל ייצוג במוסדות מפלגת העבודה. על פי חוקת מפלגת העבודה, החל מדצמבר 2019, חברי המזכירות ורכזי המחוזות של התנועה הם צירים בוועידת מפלגת העבודה. בתנועה חברים בני נוער בטווח הגילאים 13–18 או מכיתה ז' עד כיתה יב'. בראש הארגון עומד יו"ר הנבחר מדי שנה על ידי חברי התנועה ממנה תחתיו ארבעה בעלי תפקידים (סגן יו"ר, דובר, יועץ חוקתי ורכז שטח) אשר נקראים חברי המזכירות. בנוסף למזכירות, נבחרים מדי שנה רכזים מחוזיים ויושבי ראש סניפיים מקומיים. הרכב חברי המזכירות, הרכזים המחוזיים ויושבי ראש הסניפים המקומיים נקרא הסניף הארצי. משנת 2018 מפעיל נוער העבודה סניפים בערים ובאזורים הבאים: הצפון, חיפה, חדרה-נתניה, השרון, דן, גבעתיים, חולון-ראשון לציון, ירושלים והסביבה והדרום. סמל נוער העבודה משנת 1992 סמל נוער העבודה בין השנים 2013–2015 סמל נוער העבודה בין השנים 2015–2018 אתר האינטרנט הרשמי של נוער העבודה נוער העבודה, ברשת החברתית פייסבוק נוער העבודה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נוער העבודה, ברשת החברתית אינסטגרם נוער העבודה, סרטונים בערוץ היוטיוב
רנו קליאו

רנו קליאו (צרפתית: Renault Clio) היא מכונית סופרמיני בקטגוריה שבין המגאן (משפחתית) והטווינגו (מיני). דגם זה קיים בארבעה דורות, הנמכרים משנת 1990 ועד היום. מבחר מנועי הבנזין של הדור הרביעי והנוכחי נע בעת השקתו בין מנוע ה-1.2 ליטר בנזין האטמוספירי החלש ביותר בסדרה המפיק 70 כוח סוס, ועד מנוע ה-1.2 ליטר טורבו-בנזין החזק ביותר, עם 120 כוח סוס. מספר שנים לאחר ההשקה, ירד מנוע ה-1.2 האטמוספירי מההיצע וכעת המנוע הבסיסי הוא הבא אחרי הקודם מבחינת הכוח, והוא ה-0.9 ל' טורבו-בנזין המפיק 90 כ״ס. להיצע הצטרף לאחרונה גם מנוע 1.5 ליטר טורבו-דיזל הידוע של רנו (90 כוח סוס), אותו אחד שמניע את הדאצ'יה סנדרו ואת המייקרה החדשה של ניסאן. מדיה וקבצים בנושא רנו קליאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רנו קליאו עמוד רנו קליאו באתר רנו הישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולטן

אולטן (בגרמנית: Olten) היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ והעיר הראשית של מחוז הנושא את שמה. כמויות משמעותיות של ממצאים מהתרבויות המגדלניות (16,000 עד 14,000 שנים לפני זמננו) נתגלו ליד אולטן. קיימים גם ממצאים המתוארכים לתקופה המזוליתית ולתקופה הנאוליתית, אך אין בנמצא שרידי ישוב ולא ממצאים קרמיים. גם מספרם של ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל מוגבל. במקום בו שוכנת אולטן היה ישוב (Vicus) בתקופה הרומית. שמו של היישוב לא ידוע, אך נראה שהייתה לו מידה מסוימת של חשיבות, וסביר להניח שהוא ייצג את קיומו של גשר על פני הנהר. היישוב הרומי נחרב ככל הנראה בסוף המאה ה-3 לספירה. באותה עת נבנו ביצורים על ראש הגשר בפינה הדרום-מזרחית של היישוב הקדום. מבצר זה ננטש במאה ה-4 ומאוחר יותר הוחלף בטירה גדולה יותר הדומה למבצרים מהתקופה הרומית המאוחרת שהגנו על מקומות חצייה של נהר הארה בזלותורן ובברוג. היישוב מימי הביניים נבנה על יסודות הטירה הרומית. העיר מוזכרת לראשונה במקור משנת 1201 בשם Oltun. במאה ה-13 היה היישוב בבעלותם של רוזני פרובורג, ב-1377 הוא הועבר לבית קיבורג וב-1384 לבית הבסבורג. ב-1407 עברה אולטן לניהולה של העיר בזל, שהשקיעה בתשתיות, אך אלה נחרבו בשריפות שאירעו ב-1411 וב-1422. לאחר השריפה השנייה איבדה בזל את העניין בבנייתה מחדש של אולטן ומכרה אותה לזולותורן ב-1426. במשך כל ימי הביניים, הייתה אולטן לא הרבה יותר מאשר ראש גשר מבוצר שבו ניתנו כמה שירותים, כמו נפחים ופונדקים. ההנחה היא שבשנת 1600 מנתה אוכלוסייתה כ-500 תושבים. ב-1653 היא איבדה את זכויותיה כעיר, כעונש על תמיכתה במורדים במלחמת האיכרים השווייצרית. מצב זה פתח מסורת ארוכה של מרידה בסמכות באולטן והעיר קיבלה בברכה את הפולשים הצרפתים כמשחררים ב-1798. ב-1814 דיכאה זולותורן מרד נוסף של הפטריוטים של אולטן כנגד החזרה של השלטון השווייצרי על כנו. בסוף המאה ה-18 הגיעה אוכלוסייתה של אולטן ל-1,000 תושבים. גידול מהיר יותר חל לאחר חיבורה של העיר לרשת הרכבות ב-1856 והעיר הפכה למרכז תעשייתי ולצומת תשתיות וב-1900 מנתה אוכלוסייתה כ-7,000 תושבים. בשנות ה-80 של המאה ה-19 התפתחה אולטן להיות המרכז האורבני השני בגודלו בקנטון והיא משכה אליה תשתיות נוספות כמו את בית החולים של הקנטון שנבנה ב-1880, בית ספר לעסקים שנבנה ב-1912 ובית ספר תיכון מרכזי לקנטון שנבנה ב-1938. אוכלוסיית העיר שילשה את עצמה במהלך המאה ה-20 והגיעה ל-21,000 ב-1970, אך מאז היא הצטמצמה במעט. שטחה של אולטן הוא 11.5 קמ"ר. מתוכם 12.7% משמשים לחקלאות, 41.9% הם שטחים מיוערים, 40.5% הם שטחים בנויים, 4.6% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.5% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר העתיקה של אולטן שוכנת על רצועה שבין נהר ארה לבין נהר דינרן. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית אולטן 17,350 תושבים. מדיה וקבצים בנושא אולטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולטן הערך אולטן במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
טירת גרוייר

טירת גרוייר היא טירה מימי הביניים הנמצאת בעיירה גרוייר שבקנטון פריבור, והיא אחת הטירות המפורסמות ביותר בשווייץ. היא מוכרת כאתר מורשת שווייצרי. הטירה נבנתה בין השנים 1282 ל-1290, בסגנון הביצורים הריבועיים המאפיינים את סבויה. הייתה רכושם של דוכסי גרוייר עד פשיטת הרגל של הדוכס מישל בשנת 1554. בעלי החוב שלו, הקנטונים פריבור וברן חלקו את אחוזתו. בין השנים 1555 עד 1798 הייתה הטירה משכנם של האחראים על המיסים ואחר כך של הפרפקטים שנשלחו על ידי פריבור. בשנת 1849 הטירה נמכרה למשפחות בובי ובאלאנד והן השתמשו בה כבית הקיץ שלהם ושיפצו אותה. בשנת 1938, קנה הקנטון את הטירה בחזרה והפך אותה למוזיאון פתוח למבקרים. מאז 1933, קרן שימור מפקחת על הבניין ושומרת על הבניין ותכולתו. הטירה היא משכנן של שלוש גלימות של מסדר גיזת הזהב. הן חלק משלל המלחמה שנתפסו על ידי הקונפדרציה השווייצרית (שכלל את כוחות גרוייר) בקרב מורטן נגד שארל הראשון דוכס בורגנדי בשנת 1476. כאשר שארל ציין שנה למות אביו, אחת הגלימות היא גלימת טקס שחורה עם סמלו של פיליפ השלישי הרקום עליה. אוספים של ציורי נוף מהמאה ה-19 של הציירים ז'אן-בטיסט קאמי קורו, ברתולומיאו מן ואחרים מוצגים בטירה, וכן אוסף בינלאומי של אמנות פנטסטית. הטירה, יחד עם העיר מימי הביניים מהווה יעד תיירותי חשוב ומושכת אלפי תיירים מדי שנה. מדיה וקבצים בנושא טירת גרוייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת גרוייר (בצרפתית)
הגדת דרמשטאדט

הגדת דרמשטאדט היא הגדה של פסח שנכתבה על ידי הרב ישראל בן מאיר מהיידלברג בסביבות שנת 1430. ככל הנראה נכתבה ואויירה באזור נהר הריינוס התיכון. הגדת דרמשטאדט ייחודית באיכות הכתיבה של הסופר, וכן באיכות האיורים המרשימים והצבעוניים. ההגדה מעוטרת באיורים מפוארים שנוצרו ככל הנראה על ידי מאיירים נוצריים, ואין בינם לבין הטקסט קשר ישיר. באחד האיורים מופיע לוח פתיחה של "שפוך חמתך". בלוח זה מופיעות דמויות של נשים צעירות, הלומדות מתוך ספרים, יחד עם דמויות גברים. כמעט כל הדמויות המופיעות באיורי ההגדה אוחזות בספר, אולי הגדה של פסח. בחלק התחתון מצויר שולחן הסדר עם מצות, סביבו נראים נשים וגברים הלומדים יחד, כאשר רובם של הגברים המאויירים בהגדה הן מבוגרים ובעלי זקן. בעמודים נוספים מופיעות דמויות יצורי כלאיים דמיוניים, לצד איורי פרחים וצמחים, עליהם נראות דמויות המטפסות על הגבעולים. בשני העמודים האחרונים מופיעים איורים המוכרים מהתרבות הכללית באותה תקופה כגון, סצנת ציד של צבי, וסצנת טבילה של חולים וזקנים במעיין הנעורים. ההגדה ייחודית ויוצאת דופן בהשוואה להגדות מאותה תקופה ומאותו אזור, כמו למשל בהופעת דמויות נשיות למדניות היא תופעה ייחודית להגדה זו, לעומת הגדות אחרות בהן נשים אינן מופיעות כלל, או שהן מופיעות בצורה מעוותת, עם ראש חיה, כמו באיור מתן תורה המופיע ב'מחזור המשולש'. בהגדות רבות מתקופה זו בתיאור שולחן הסדר מופיעה מעל השולחן ה'יודנשטרן', מנורת שמן בצורת כוכב, שהייתה שכיחה בבתים יהודיים, ושימשה למקור אור בסעודות שבת וחג. אך בהגדת דרמשטאדט המבנה בו מתקיים הסדר הוא מבנה בסגנון גותי, ולא מופיעה מנורת כוכב. זהו מאפיין נוסף ויוצא דופן של הגדה זו, המחזק את ההשערה שהמאיירים לא היו יהודים. ההגדה נמצאת באוניברסיטה ובספרייה הלאומית דרשמטאדט (גר'). Mignon L. Rubenovitz, Winecup and book : the story of the Darmstädter Haggadah, Boston: Jewish Museum, Temple Mishkin Tefila, 1946. (הספר בקטלוג ULI) הגדת דרמשטאדט מקוונת, באתר האוניברסיטה הלאומית דרמשטאדט The Darmstadt Haggadah The Darmstadt Haggadah. With Notes on Illuminated Haggadah MSS בצלאל נרקיס, כתבי יד עבריים מצויירים, ירושלים: כתר, 1984, עמ' 153 Exhibit Hall - Manuscripts בצלאל נרקיס, כתבי יד עבריים מצויירים, ירושלים: כתר, 1984[דרושה הבהרה]
גרנשן

גרנשן (בגרמנית: Grenchen, בצרפתית: Granges) היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ. והעיר הראשית של מחוז לברן. העיר שוכנת למרגלות הרי היורה בין העיר זולותורן לבין העיר ביל/ביין, במרחק של כ-25 ק"מ מצפון לבירת שווייץ, ברן. כעיר שאוכלוסייתה מונה מעל 16,000 תושבים, היא אחת הערים הגדולות בקנטון. גרנשן ידועה בתעשיית שעוני היד שלה, שקיימת בה החל מאמצע המאה ה-19. בעיר פועל מצפה כוכבים ידוע. גרנשן מתועדת לראשונה במקור משנת 1131 בשם Granechun. מקורו של השם בשורשים גאלו-רומים והמונח graneca משמעותו אסם. התיישבות באזור קיימת כבר קודם לכן ונתגלו ממצאים מהתקופה הנאוליתית ומתקופה הרומית. במאה ה-10 נבנתה הטירה שכיום היא בניין עיריית בטלך הסמוכה. בתחילה הייתה הטירה בנויה בעץ ובמאה ה-12 היא הוחלפה בטירת אבן מבוצרת. הטירה עלתה באש בשנת 1200 לערך אך נבנתה מחדש. במחצית הראשונה של המאה ה-13 ירשו אותה רוזני שטרסבורג ובסוף המאה הם ויתרו עליה. עד לסוף המאה ה-16 שימשה הטירה כבית כלא. הטירה פורקה ב-1806 ואבניה שימשו לבניית הכנסייה הקתולית. אבני הקבר של רוזן גרנשן שנקבר בכנסייה הישנה היו אבני היסוד של הכנסייה החדשה. בציור מהעידן הטרום-תעשייתי נראית גרנשן ככפר השוכן על רקע נוף ירוק. השם Kastels, המתייחס לאזור המגורים הצפון-מזרחי, קשור ככל הנראה לחורבות השוכנות על המורדות המיוערים שמעליהם. החל מ-1851 פועלת בגרנשן תעשיית השעונים שהשפיעה רבות על כלכלת העיר. ב-1857 חוברה עיר לרשת הרכבות באמצעות מסילת הרכבת מביל/ביין לזולותורן, ב-1927 המסילה חושמלה וב-1932 היא הוכפלה. במחצית השנייה של המאה ה-19 פעל שירות של סירות קיטור לאורך נהר הארה. ב-1873 נבנה ביוזמתו של ראש העיר אובזביוס פוגט בית חולים. בית החולים נסגר ב-2011. במסגרת שביתה כללית שהייתה בשווייץ ב-1918 נורו שלושה שובתים על ידי צבא שווייץ. בשנות השלושים ובשנות השבעים של המאה ה-20 אירעו משברים בתעשיית השעונים בעיר והדבר גרם לירידה באוכלוסיית העיר. שטחה של גרנשן הוא 26.1 קמ"ר. מתוכם 37.9% משמשים לחקלאות, 40.1% הם שטחים מיוערים, 20.7% הם שטחים בנויים, 1.3% הם שטחי אגמים ונהרותל ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים. גרנשן היא העיר הראשית במחוז לברן והשנייה בגודלה בקנטון זולותורן. היא משתרעת בין הכפר שטאד שעל גדת הארה, בגובה של 430 מ' מעל פני הים לבין הרכס הראשון של הרי היורה בגובה של 1,348 מ' מעל פני הים. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית גרנשן 16,480 תושבים . מדיה וקבצים בנושא גרנשן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרנשן הערך גרנשן במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
דורנאך

דורנאך (בגרמנית: Dornach, בגרמנית שווייצרית: Dornech) היא עיר[דרושה הבהרה] במחוז דורנק שבקנטון זולותורן שבשווייץ. דורנאך מוזכרת לראשונה במקור משנת 1223 בשם Tornacho ולפחות מאז היא מיושבת על ידי כומר שהיה ידוע בשם יוהאנס דה טורנאצ'ו. במקור משנת 1307 היא מוזכרת בשם Dornach. במקום התחולל ב-1499 קרב דורנאך שהיה אירוע הסיום של המלחמה השוואבית ולמעשה הבטיח את עצמאותה של הקונפדרציה השווייצרית הישנה מידי האימפריה הרומית הקדושה. הקרב מונצח באנדרטה משנת 1949. כיום דורנאך מפורסמת בשל המרכז העולמי (Goetheanum) של התנועה האנתרופוסופית ששוכן בה ושנוסד על ידי רודולף שטיינר. שטחה של דורנאך הוא 5.8 קמ"ר. מתוכם 17.3% משמשים לחקלאות, 46.3% הם שטחים מיוערים, 35.5% הם שטחים בנויים, 0.3% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר שוכנת במחוז דורנק. היא מורכבת משני כפרים שעד לרבע האחרון של המאה ה-19 היו נפרדים לחלוטים, דורנאכדורף (או אוברדורנאך) ודורנאכברוג. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית דורנאך 6,505 תושבים. מדיה וקבצים בנושא דורנאך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דורנאך (בגרמנית) הערך דורנאך במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדית נסביט

אדית נסביט (באנגלית: Edith Nesbit;‏ 15 באוגוסט 1858 - 4 במאי 1924) הייתה סופרת ספרי ילדים אנגלייה. אדית נסביט נולדה בקנינגטון, לונדון, אנגליה. היא התייתמה מאביה כשהייתה בת ארבע, וילדותה עברה עליה בנדודים עם אמה, אחותה ושני אחיה. היא נשלחה לפנימייה בצרפת, ויותר מאוחר - למנזר בגרמניה. בשנת 1880 נישאה להוברט בלנד, אחד ממייסדי האגודה הפביאנית והפכה אף היא לחברה בתנועה. לזוג נולדו שני בנים ובת. בלנד נפטר בשנת 1914 ונסביט נישאה מחדש כשלוש שנים לאחר מותו. נסביט החלה לכתוב בגיל צעיר, אך התפרסמה רק בגיל ארבעים. היא הייתה סופרת פורייה, שפרסמה כארבעים ספרים ושיתפה פעולה בחיבורם של כמה עשרות ספרים נוספים. היא כתבה בעיקר ספרי הרפתקאות לילדים והפכה לסופרת חשובה ופופולרית באנגליה ובעולם כולו. באנגליה אף קראו על שמה פרס לספרות ילדים. נסביט נפטרה בשנת 1924 כתוצאה מסרטן הריאות. מחפשי האוצר (1898) הוצאת מחברות לספרות זמורה בע"מ, 1989 חמישה ילדים והזהו (1902) הוצאת מ. מזרחי 1974 (בתרגום אוריאל אופק) וגם ידיעות ספרים, 2009 עוף החול והשטיח (1904) הקמע (1906), סדרת מרגנית, הוצאת זמורה ביתן ילדי המסילה (1906) הטירה הקסומה (1907), הוצאת מחברות לספרות וכן הוצאות אוקיינוס ומודן, 2009. אתר האינטרנט הרשמי של אדית נסביט מדיה וקבצים בנושא אדית נסביט בוויקישיתוף כתבי אדית נסביט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) יותם שווימר, אדית נסביט בעד הזכות להאמין בקסם, nrg ‏, 13 באפריל 2009 אלי אשד, אדית הכפולה, בלוג באתר "רשימות", 23 באוקטובר 2009 אדית נסביט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדית נסביט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדית נסביט (1858-1924), דף שער בספרייה הלאומית אדית נסביט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדית נסביט, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדית נסביט, באתר Discogs (באנגלית)
חבצלת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חבצלת – צמח במשפחת הנרקיסיים חבצלת (כתב עת) – עיתון עברי תוכנית חבצלות – תוכנית מצוינות צבאית-אקדמית להכשרת קציני מחקר מובילים באמ"ן נוהל חבצלת – החלטת ממשלה המסדירה את כללי הטקס לקיום הלוויה ממלכתית במדינת ישראל חבצלת השרון (מושב) – מושב בשרון שכונת חבצלת – שכונה בדרום רחובות בית חבצלת – מבנה בשכונת רחביה בירושלים קרן חבצלת – קרן לתמיכה כספית במוסדות החינוך והתרבות של הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. מוצב חבצלת – מוצב צה"ל לשעבר ברצועת הביטחון שבלבנון פלר דה ליס – סמל בית המלוכה של צרפת (פירוש השם הוא "פרח האירוס", אך נפוץ התרגום השגוי "פרח החבצלת")
לוריסים

לוריסים (שם מדעי: Lorisoidea) היא על-משפחה של בעלי אף לח מסדרת הפרימטים החיים ביערות הגשם של אפריקה ושל דרום-מזרח אסיה והודו. פרימטים אלה הם קטנים ביותר והם קרוביהם הרחוקים של הלמורים ממדגסקר. הם יצורים יחידאים היוצאים בחשיכה ובעלי עיניים ואוזניים גדולות העוזרות להם לחוש בנעשה סביבם אז. רובם יצורים איטיים, אך בני קבוצת הגלגו יודעים לקפוץ למרחק מרשים מענף לענף או אף על הקרקע. קיימות 2 משפחות של לוריסים: לוריסיים וגלגויים. על-משפחה לוריסים (Lorisoidea) משפחה לוריסיים (Lorisidae) פוטו זהוב (Arctocebus) סוג ומין יחיד פוטו מצוי (Perodicticus potto) סוג ומין יחיד פוטו חקיין (Pseudopotto martini) לוריס קטן (Loris) לוריס איטי (Nycticebus) משפחה גלגויים (Galagidae) גלגו גדול (Otolemur) גלגו מחטני (Euoticus) גלגו (Galago) גלגו הסנאי (Sciurocheirus) גלגו ננסי מערבי (Galagoides) גלגו ננסי מזרחי (Paragalago) מדיה וקבצים בנושא לוריסים בוויקישיתוף לוריסים, באתר ITIS (באנגלית) לוריסים, באתר NCBI (באנגלית) לוריסים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לוריסים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
גלגו

גלגו (שם מדעי: Galago) הוא סוג של טרום קופים החיים ביבשת אפריקה בערבות, סוואנות וביערות. הגלגו דמויי למור, קטנים מאוד ושוקלים לא יותר מ-300 גרם. הם שעירים ובעלי עיניים ואוזניים גדולות והם יוצאים מקנם שבין העצים בלילה. ליצורים אלה רגליים ארוכות ביותר העוזרות להם לקפוץ למרחק של כמה מטרים בכל זינוק, מה שעוזר להם לתפוס טרף קטן ולהתחמק בקלות מטורפים. גלגו סנגלי (Galago senegalensis) גלגו מוהול (Galago moholi) Galago gallarum Galago matschiei מדיה וקבצים בנושא גלגו בוויקישיתוף גלגו, באתר ITIS (באנגלית) גלגו, באתר NCBI (באנגלית) גלגו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גלגו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גלגו, באתר GBIF (באנגלית)
מצד גבעת שפירא

"מצד גבעת שפירא" הוא מצודה הממוקמת ליד מאגר המים של הגבעה הצרפתית. משלהי תקופת הברזל II או ראשית התקופה הפרסית, שהיה בשימוש גם בתקופה ההרודיאנית. במקום נחשפו יסודות מבנה ייחודי הבנוי אבני צור מסותתות במתאר מלבני של 17*21 מ'. למבנה חצר מרכזית ומשני צדיה מספר חדרים, עובי הקירות שהשתמרו הוא 1.80 מ' וסביר להניח שההשתמרות היא של מסד למצד שנבנה מעליו, בין אבני המילוי נמצאו שברים של כלי חרס שמתוארכים לסוף תקופת הברזל או ראשית התקופה הפרסית (מטבע יהד נתגלה במקום), מאוחר יותר הותקנו במקום המצד מבנים חקלאיים ששינו את תוכניתו המקורית, למבנה נחצבה גת גדולה ובמרכזה בור מים. האתר נחשף בעת הקמת השכונה ונחפר על ידי הארכאולוגית אורה נגבי מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1969. נגבי א' תש"ל. שרידי מצד ליד הגבעה הצרפתית. חדשות ארכיאולוגיות לא–לב:18 גבעת שפירא, מצד ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעים רג'ואן

האם התכוונתם ל... נעים רג'ואן (מוזיקאי) – מוזיקאי ישראלי ממוצא יהודי עיראקי נעים רג'ואן (טניסאי) – טניסאי ישראלי, פעמיים ברציפות אלוף ישראל בטניס (1939 ו-1940)
באקה

האם התכוונתם ל... פיפה באקה – אמנית איטלקייה שנרצחה במסעה לקידום השלום העולמי קרלוס באקה – כדורגלן קולומביאני באקה אל-גרבייה ובאקה א-שרקייה - עיר בישראל וכפר פלסטיני בקה (פירושונים)
שפת פור

שפת פֿוּר, או "פורית", היא שפתו של עם הפור היושב בדארפור. זוהי שפה נילו-סהארית אחידה. לרוב הפורים היא מהווה שפת אם. דוברים אותה כ-900,000 איש (מעודכן לשנת 2014). היא נכתבת באותיות לטיניות או באותיות ערביות. דוגמאות: אווילאקואה - בוקר טוב; אווילאקונו - ערב טוב. התנועות נהגות כמו בעברית (אהו"י). בפורית שלושה זמנים: הווה, הווה מתמשך ועתיד. רוב שמות התואר בנויים משתי הברות, והעיצור האמצעי מוכפל. לדוגמה, "לקקה" – מתוק. את שמות העצם המופשטים יוצרים על ידי השמטת התנועה המסיימת של שם התואר ועל ידי הוספת הסיומת "אין". לדוגמה, "דירו" – כבד, "דירין" – כבדות. שלילה נעשית בתוספת "א-...-בה" סביב הפועל. לדוגמה, "באי" - הוא שותה. "אבאיבה" - הוא לא שותה. ללא דיאלקטים. Fur at Ethnologue (18th ed., 2015) Fur people ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלצ'י איהנאצ'ו

קלצ'י איהנאצ'ו (באנגלית: Kelechi Iheanacho; נולד ב-3 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סביליה ובנבחרת ניגריה בכדורגל. איהנאצ'ו נולד בעיר אוברי, בירת מדינת אימו שבניגריה. אביו ג'יימס הוא סוחר בגדים ואמו מרסי הייתה מורה ונפטרה כשהיה בן 17. הוא שיחק במועדון הנוער טייה באוברי. ב-2013 היה חבר בסגל נבחרת ניגריה שזכתה בטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שהתקיים באיחוד האמירויות הערביות. איהנאצ'ו כבש במהלך הטורניר שישה שערים, בישל שבעה נוספים ונבחר לשחקן המצטיין. בינואר 2014 זכה בפרס הכישרון המבטיח ביותר מטעם קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. באוקטובר 2014 עבר איהנאצ'ו למנצ'סטר סיטי ששילמה 350,000 לירות שטרלינג תמורת שירותיו. בשל מגבלת אישורי עבודה לא יכול היה לשחק באנגליה בחודשים הראשונים שלו במועדון. בפברואר 2015 שיחק במשחקו הרשמי הראשון עם הקבוצה עד גיל 19 של המועדון במסגרת ליגת האלופות לנוער. פציעה במשחק זה השביתה אותו למשך מספר שבועות. באפריל 2015 חזר לשחק וכבש בגמר גביע הנוער (עד 18) של התאחדות הכדורגל האנגלית, במשחק שהסתיים בהפסד סיטי 1–2 לצ'לסי. באוגוסט 2015 רשם את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג וב-12 בספטמבר כבש לראשונה בניצחון 0–1 על קריסטל פאלאס. בכל העונה כבש 8 שערים ב-26 הופעות ליגה, ועוד 4 שערים בגביע ושני שערים בגביע הליגה, 14 שערים בכל המסגרות. בעונתו השנייה בסיטי שיחק פחות, אבל הספיק לכבוש ב-23 הופעות 7 שערים בכל המסגרות. ב-3 באוגוסט 2017 חתם איהנאצ'ו לחמש שנים בלסטר סיטי עבור 25 מיליון שטרלינג. איהנאצ'ו זכה בפרס שחקן החודש בפרמייר ליג במרץ 2021 לאחר שכבש חמישה שערים בשלוש הופעות ליגה. בתום עונת 2022/2023 נשר ליגה עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ. ב-31 ביולי 2024 לאחר שבע שנים בלסטר חתם בסביליה. איהנאצ'ו היה חבר בסגל נבחרת ניגריה לטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שהתקיים בניו זילנד ב-2015. בהמשך השנה זומן לסגל נבחרת ניגריה הבוגרת לקראת מוקדמות מונדיאל 2018. במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות. נכלל בסגל נבחרת ניגריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. גביע הליגה: 2015/2016 הגביע האנגלי: 2020/2021 מגן הקהילה: 2021 שחקן החודש בפרמייר ליג: מרץ 2021 מדיה וקבצים בנושא קלצ'י איהנאצ'ו בוויקישיתוף קלצ'י איהנאצ'ו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלצ'י איהנאצ'ו, ברשת החברתית אינסטגרם קלצ'י איהנאצ'ו, באתר Transfermarkt קלצ'י איהנאצ'ו, באתר Soccerway קלצ'י איהנאצ'ו, באתר BDFutbol קלצ'י איהנאצ'ו, באתר WorldFootball.net קלצ'י איהנאצ'ו, באתר National Football Teams קלצ'י איהנאצ'ו, באתר FootballDatabase.eu קלצ'י איהנאצ'ו באתר מנצ'סטר סיטי קלצ'י איהנאצ'ו באתר הפרמייר ליג מיכאל יוכין‏, בקלי קלצ'י: ההשתלבות המהירה של קלצ'י איהנאצ'ו במנצ'סטר סיטי, באתר וואלה, 21 בפברואר 2016 שגיב ברעם‏, טבעת יהלום: סיפורו של קלצ'י איהנאצ'ו, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2013 Pete Oliver, Kelechi Iheanacho reveals how heartbreaking loss of his mother still spurs him on, Daily Star, ‏30 באוקטובר 2015 (באנגלית) Adam Bate, Kelechi Iheanacho’s goals against Stoke highlight his huge potential, Sky Sports, ‏23 באפריל 2016 Kieran Gill, Kelechi Iheanacho: All you need to know about Manchester City's new goal-den boy, Daily Mail, ‏12 בספטמבר 2015 Goodluck @NGSuperEagles ,we are behind you all the way! בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הניגרית, 29 בדצמבר 2023 (באנגלית)
רב יצחק בר שמואל בר מרתא

רב יצחק בר שמואל בר מרתא היה אמורא בן הדור השני והשלישי של אמוראי בבל. בנו של רב שמואל בר מרתא שהיה כנראה בן דודו של רב. הוא היה תלמידו המובהק של רב שהיה גם רבו של אביו, ובתלמוד הבבלי נמסרו שמועות רבות של רב מפיו. הוא נשלח לנציבין והביא לפני רב ושמואל את בשורת היתר שמן עכו"ם מפי רבי שמלאי בשם רבי יהודה נשיאה. לאחר פטירת רב ושמואל היה עדיין צעיר וכמו שאר תלמידי רב ישב ללמוד לפני רב הונא. הוא קיבל גם מפי אמוראים נוספים מן הדור השני: רב כהנא ורב נחמן. מתלמידיו: רבי זירא, רבי אבא ורבה בר בר חנה. הרב אהרן הימן, "רב יצחק בר שמואל בר מרתא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 798–799, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, עמוד א'.