laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יונתן שם אור

יונתן שם-אור (נולד ב-1950) הוא עיתונאי, מחזאי, עורך, סופר ופובליציסט ישראלי. שם אור נולד בתל אביב. הוא בנה של הסופרת והעיתונאית אורה שם אור, אביו של בר שם-אור, כתב דסק החוץ בערוץ 10, אח לסופרת והפזמונאית מירית שם אור, ודודן של השחקנית תמר שם אור, של הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור ושל שרונה פיק ודניאלה פיק (האחיות פיק). בין המחזות שכתב: "הפרס הגדול של דומלה, "הטבעת של וודי אלן", "הימלאיה", "על האריק רות וקרן", "ברבן". במשך תשע שנים, עד שנת 2001, היה העורך של מגזין "התקשורת". בתחילת המאה ה-21 הקים וניהל בארצות הברית את אתר שיתוף התוכן Im-Ur. כתב בעיתונים רבים, ביניהם "הארץ", רשת "שוקן", "מעריב" ובאתר nrg. בשנת 2009 היה הפרוגרמר הראשי של הטלוויזיה החינוכית. כיום כותב במגזין "ליברל". כתב את ספר הילדים "אריה אמיתי" ואת ספר השירים "שאול ויונתן". ב-2 ביולי 2011 פרסם באתר האינטרנט שהקים וערך, "MySay", מאמר שכותרתו "הגיע זמן הדם", ...עוד מעט והרוב הדומם יפסיק לדמם ויצא לשפוך דם... כוחות האופל יחוסלו בכוח הזרוע... גדודי צבא השם ישתוללו... מתוך קיאם שלהם... תהיה מלחמה, ויישפך דם... חיים או מוות". בעקבות זאת פנו אחדים מחברי הכנסת וארגונים ציבוריים אל היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, בדרישה לחקור את שם אור, בחשד לביצוע עבירה פלילית של הסתה. כעבור ארבעה חודשים החליט שי ניצן, המשנה לפרקליט המדינה, לפתוח בחקירה פלילית נגד שם אור בגין מאמר זה. עד עדכון הערך (דצמבר 2015) לא ננקט שום צעד. מתגורר בתל אביב. שאול ויונתן, הוצאת טרקלין, 1974 אריה אמיתי, הוצאת עם עובד, 1992 טורים באתר nrg מעריב יונתן שם אור, הגיע זמן הדם, באתר MySay אראל סג"ל ליונתן שם אור: "כשתהרוג את ילדיי תעשה את זה בעדינות, שלא יכאב להם!" - ראיון ברדיו ללא הפסקה יהושע בריינר‏, אחרי ההשוואה בין רבנים לגבלס: שתי תלונות במשטרה - וואלה חדשות, באתר וואלה, 5 ביולי 2011 תומר זרחין, פרסם מאמר ברשת - וייחקר בחשד להסתה נגד חרדים, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2011
פרננדינה

פרננדינה (בספרדית: Fernandina, השם האנגלי הקודם: Narborough) הוא האי השלישי בגודלו, הצעיר ביותר מבחינה גאולוגית והמערבי ביותר באיי גלאפגוס. כמו שאר האיים האי נוצר על ידי הנקודה החמה של גלאפגוס. האי הוא חרוט מגן פעיל שההתפרצות האחרונה בו ארעה ב-11 באפריל 2009. האי אינו מיושב, וככל איי גלאפגוס הוא נמצא בשליטתה של אקוודור, ושייך למערכת הפארקים הלאומיים שלה. שטח האי הוא 642 קמ"ר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הקלדרה שלו בגובה 1,476 מטרים מעל פני הים. הקלדרה היא ברוחב של כ-6.5 ק"מ וב-1968 ארעה בה קריסה של כ-300 מטרים מקרקעיתה. מדי פעם נוצר אגם קטן בחלקה הצפוני של הקלדרה, בפעם האחרונה ב-1988. ניתן לראות במקום שני סוגים של לבה: לבת טרשים ולבת פָּהוֹיהוֹי. בשל פעילותו הגעשית אין צמחייה רבה על האי ורוב רובה של הקרקע בו טרשית. המבקרים באי יכולים לצפות רק בשולי המכתש מסיבות בטיחותיות. בצפון מזרח האי משתרעת רצועת אדמה בשם פונטה אספינוסה (Punta Espinoza) שבה חיות מאות איגואנות ימיות הנאספות בקבוצות גדולות על גבי סלעי הלבה השחורים. האי הוא מקום משכנם של קורמורן גלאפגוס, של פינגווין גלאפגוס של האיגואנה המצויצת של סוג מקומי של אוגר (Oryzomyini) ושל אריות ים. עצי המנגרובים נמצאים באי בשפע. פרננדינה ייחודי מכל איי גלאפגוס בכך שאף מין של יונק לא קיים עליו. ב-14 בפברואר 1825 תיעד בנג'מין מורל (Benjamin Morrell), רב חובל אמריקני של ספינת ציידי כלבי ים, את ההתפרצות הגדולה ביותר שנצפתה בהר הגעש של פרננדינה. ספינתו מצאה מחסה בטוח והתיעוד שלו השתמר. ב-10 באפריל 2009 אירעה התפרצות שסיכנה את עולם החי של האי. פגיעות בנפש לא נגרמו מאחר שהאי לא מיושב. פקחים של הפארק הלאומי ותיירים שחלפו במקום בסירה ראו את התפרצות ההר בשעה 10 בערב. עקב דלילות האוכלוסייה בחלקים המערביים של איי גלאפגוס הפעילות הגעשית שמתרחשת באזור זה לא נצפית או מדווחת מיד עם תחילתה. בתחנה הסייסמולוגית בפוארטו איורה שבאי סנטה קרוס נרשמו רעידות אדמה שיוחסו להתפרצות זו. מדיה וקבצים בנושא פרננדינה בוויקישיתוף "Fernandina". Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. Galapagos Geology on the Web - Fernandina Benjamin Morell and the Galapagos Eruption of 1825 Eruption on Isla Fernandina NASA Earth Observatory פרננדינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Fernandina Volcano, Galapagos Islands, Ecuador - John Seach "Fernandina". Galapagos Conservancy: The Galapagos Islands. Galapagos Conservancy.
הבולשת הבריטית

הבולשת הבריטית או מחלקת החקירות הפליליות (באנגלית: Criminal Investigation Department; בראשי תיבות: CID) היא גוף שעוסק בחקירות הפליליות בתחנות המקומיות של המשטרה בממלכה המאוחדת. מחלקת החקירות הפליליות הוקמה לראשונה ב-7 באפריל 1878 כחלק ממשטרת העיר לונדון. בתחילת הדרך הייתה כפופה לפיקודו של שר הפנים, ומשנת 1888 הועברה לפיקודו של מפקד משטרת הבירה. דרישת קבלה מקדמית למועמד על מנת להתקבל כחוקר במחלקה היא פעילות כשוטר רגיל במדים במשך שנתיים לפחות. לאחר מכן המועמד עובר הכשרה מקצועית של שנה בטרם הסמכתו כחוקר. חוקרי המחלקה עוסקים בעיקר בחקירות של פשע חמור, כגון רצח, אונס, אלימות קשה, זיוף ושאר סוגי פשע אשר פיענוח או מניעה שלהם כרוכים בפעילות בילוש מורכבת. החוקרים נעזרים בחקירותיהם בפעילות מודיעינית, והם רשאים לעצור ולחקור חשודים בהתאם לצורך. חוקרים פליליים מוצבים בכל אחת מתחנות המשטרה הבריטית, וסדר הגודל של המצבה תלוי בגודל התחנה ובאינטנסיביות הפעילות הפלילית באזור שבאחריותה. מעמדם של חוקרי המחלקה אינו בכיר יותר ממעמד שוטרים רגילים, כמקובל לעיתים בקרב כוחות משטרה אחרים. ההבדל העיקרי בינם לבין שוטרים רגילים מתבטא בכך שחוקרי המחלקה (הבלשים) לבושים בלבוש אזרחי רגיל ולא במדים. דרגות חוקרי המחלקה זהות לדרגות המקובלות במשטרה ה"רגילה" אך בתוספת התואר בילוש. לדוגמה, סמל בילוש, מפקח בילוש, רב פקד בילוש וכדומה. ערך מורחב – מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט הבולשת הבריטית בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הוקמה ב-1921 כחלק מכוח השיטור הרגיל ועיקר עיסוקה היה בתפקידי הבילוש הפלילי המסורתיים. בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, החלה לעסוק גם בסיכול ומניעה של פעילות חתרנית וטרור שמקורם פוליטי. הבולשת הפעילה מודיעין למניעה וסיכול הן בקרב היהודים והן בקרב הערבים. הבולשת הבריטית חששה כי התנועות הלאומיות של היהודים והערבים נתמכות על ידי גורמי חוץ – מעצמות זרות העוינות את בריטניה, ועושות שימוש בערבים והיהודים המקומיים ובעולים החדשים ככלי להחלשתה. תפקודה של הבולשת הבריטית כגורם מניעה פעיל לסיכול של טרור פוליטי התחזק במיוחד בשנת 1932 עם מינויו של הארי רייס, מפקד חדש ומנוסה שהיה בעל הכשרה מקצועית מתאימה. תחת פיקודו תוגבר כוח האדם, הוסדר המבנה הארגוני והוגדרו לבולשת באופן ברור משימות, חלוקת עבודה, תפקידים, וגזרות אחריות במאבקה לשמירת הסדר הציבורי. אמצעי האכיפה שבהם נעשה שימוש על ידי הבולשת היו מניעת מתן אזרחות ארץ-ישראלית לחשודים בפעילות של הפרת הסדר הציבורי, גירוש, והחתמה על ערבות כספית של החשודים להימנע מביצוע פעילות חתרנית. מסמכי הבולשת, בהיקף של כ-400 אלף פריטים, נשמרו בשירות הביטחון הכללי ולאחר מיון על ידי ישראל הרן הועברו למוזיאון ההגנה בשנות ה-80 של המאה ה-20. הבולשת באתר המשטרה הבריטית יעקב מרקוביצקי, המרדף אחר 'האחים האדומים': הבולשת הבריטית והפק"פ 1938–1945, עיונים בתקומת ישראל 12, 2002
רביעיית הלמסברגר

רביעיית הלמסברגר (Hellmesberger-Quartett) הייתה רביעיית מיתרים שהוקמה בווינה ב-1849. ממייסדי הרביעייה היה הכנר יוזף הלמסברגר האב. הכנר ליאופולד יאנזה יזם רביעיית מיתרים ב-1845 והלמסברגר תפס את מקומו ב-1849 והמשיך עם יתר החברים. חברי ההרכב הראשוני היו: יוזף הלמסברגר, כינור ראשון. קרל הייסלר, כינור שני. מתילדה דורסט, ויולה. קרל שלזינגר, צ'לו. הרכב הרביעייה נשאר "יציב למדי עד אמצע שנות ה-60' של המאה ה-19". בתקופה מסוימת היה ההרכב: יוזף הלמסברגר (כינור ראשון). אדולף ברודסקי, כינור שני, עזב את וינה ב-1870. זיגיסמונד בכריך ויולה. דויד פופר (צ'לו), מ-1868 עד 1870. בנו של הלמסברגר, יוזף הלמסברגר הבן הצטרף לרביעייה ב-1870 ככינור שני והתייצב בראשה ב-1887. פרדיננד הלמסברגר, בנו של יוזף הלמסברגר האב ואחיו של יוזף הלמסברגר הבן, הצטרף ב-1883 כנגן צ'לו. הרביעייה מילאה תפקיד חשוב בחיי המוזיקה של וינה בביצוע רביעיות משל בטהובן, ברהמס ושוברט. כמה מיצירותיהם הקאמריות של ברהמס ושוברט הושמעו בביצוע בכורה בנגינתה של רביעיית הלמסברגר. הרביעייה הזמינה וניגנה בביצוע בכורה את רביעיית המיתרים מס' 11, אופוס 61 של דבוז'אק, שחוברה בשנת 1881. תוכנית קונצרט הפתיחה ב-4 בנובמבר 1849 כללה את רביעיית המיתרים אופוס 76, מס' 3 בדו מז'ור של היידן, את שלישיית הפסנתר בלה מינור, אופוס 124 של לואי שפור, ואת רביעיית המיתרים מס' 7 בפה מז'ור, אופוס 59 מס' 1, של בטהובן. מדיה וקבצים בנושא רביעיית הלמסברגר בוויקישיתוף רביעיית הלמסברגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) Biographies of members of the Hellmesberger family Frederick H. Martens, "Violin Mastery: Talks with master violinists and teachers" at Project Gutenberg, including information about the Hellmesberger Quartet Hellmesberger family biographies Hellmesberger family biographies, under External links Potter, The Cambridge Companion to the String Quartet, p.44
אנוש גבעתי

אנוש גבעתי (28 בפברואר 1933 - 24 במרץ 2014) היה ניצב במשטרת ישראל. גבעתי נולד בביירות שבלבנון לצפורה ויעקב ברג. חודשים ספורים לאחר לידתו עברה המשפחה לירושלים, שם למד והוכשר בבית ספר ערב למקצועות החשמל. בשנת 1946 התנדב לארגון "ההגנה" והחל לשמש בתפקידי קישור. בשנת 1948 הוכשר בקורס מפקדי כיתות בגדנ"ע ולאחריו לקח חלק בפעולות מבצעיות בעיר. בשנת 1950 עסק בהדרכת נוער. בשנת 1951 היה גבעתי בין מייסדי משמר הגבול והיה חבר פלוגה א' כשש שנים. בעת טבח כפר קאסם היה גבעתי מפקד מחלקה בגדוד משמר הגבול של שמואל מלינקי. במשפט של נאשמי הטבח העיד גבעתי שלדעתו יש למלא פקודות בכל מקרה, אך סיפר שהפקודות שהוא קיבל ממפקד הפלוגה, היו מתונות והטבח לא התבצע במחלקתו. בשנת 1957 עבר לשרת במשטרת ישראל ושימש במהלך השנים כמפקד תחנת לוד, סגן קצין הביטחון במשפט אייכמן, ולאחר מכן ראש לשכת תנועה, ראש אגף מבצעים בנפת הנגב ודובר נפת הנגב. לאחר מלחמת ששת הימים מונה למפקד נפת יהודה בבית לחם}. ב-1973 מונה למפקד נפת עזה וסיני. באוגוסט 1977 נתמנה למפקד מרחב מרכז. בשנת 1979 הוצע לו לעבור לפקד על מרחב ירושלים אך הוא העדיף שלא לקבל את ההצעה. בשנת 1981 גבעתי היה לסגן מפקד מחוז המרכז לאחר שניהל את כל הקמת המחוז החדש ועד לאיוש תפקיד מפקד המחוז על ידי ניצב גבי עמיר, שימש כמ"מ מפקד המחוז. ובשנים 1985–1989 היה מפקד מחוז מרכז. בין האירועים המרכזיים בתקופה זו עסקה משטרת המחוז בפיזור הפגנות עובדי התעשייה האווירית על רקע ביטול פרויקט הלביא, אבטחת ביקורו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר ומרדף אחר האסיר הנמלט הרצל אביטן. כן הוקמו במחוז יחידה לחקירות הונאה ותחנת המשטרה בטייבה. בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל. לאחר פרישתו לגמלאות עבר לשמש מנכ"ל החברה הכלכלית ראשון לציון, ובסיום תפקיד זה עבר לשמש יו"ר ועד מגדלי היקב בעיר. בעבור פעילויותיו בראשון לציון, בהן ייסוד סניף "יד שרה" והתנדבותו בסניף כאחראי לאולם התצוגה, הוענק לו בשנת 2008 תואר יקיר העיר.. משנת 2013 שימש כחבר מועצת המומחים של סיעת התנועה החברתית הירוקה במועצת עיריית ראשון לציון. נפטר ב-24 במרץ 2014 ממחלת הסרטן. נקבר בבית הקברות הצבאי בראשון לציון. לפי פקודת המג"ד מלינקי הוטל להרוג אנשים - טוענים עדים, הצופה, 12 ביולי 1957 ש. גבעון, המכונית נפלה לתוך ערוץ, מעריב, 20 בנובמבר 1961 נקודת המשטרה בערד, מעריב, 8 בדצמבר 1966 קורס ראשון לשוטרים ערבים בנפת יהודה, דבר, 27 במאי 1968 מפקד נפת יהודה עלה לדרגת סגן ניצב, מעריב, 18 בפברואר 1972 מפקד משטרת נפת יהודה, דבר, 26 בפברואר 1973 מינויים חדשים במשטרת ישראל, דבר, 2 באוגוסט 1977 ראובן שפירא, נצ"מ בוגלר ימונה מפקד מרחב ירושלים, דבר, 13 ביולי 1979 יצחק בן חורין, טלפון מהמפיץ בלונדון ואין סרט בפ"ת, מעריב, 8 באפריל 1984 אנוש גבעתי באתר משטרת ישראל אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004 חוברת יקיר העיר ראשון לציון לשנת 2008
את

האם התכוונתם ל... את (כלי) – כלי עבודה ידני המשמש בחקלאות, בבניין ובעבודות אחרות את (כתב עת) – כתב עת לנשים, שהיה מבית "מעריב החזקות" וכעת בבעלות יובל סיגלר את (מילת יחס) – מילת יחס את (שיר) – שיר של ישי לוי יש את – צירוף בעברית ישראלית You – סדרת דרמת פשע אמריקאית At עט
גם לבוקרות יש רגעים קודרים

גם לבוקרות יש רגעים קודרים (באנגלית: Even Cowgirls Get the Blues) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמת קאמפ קומית אשר יצא בשנת 1993. הסרט מבוסס על רומן בעל שם זהה משנת 1976 ומאת טום רובינס, אשר גם מבצע את תפקיד המספר בסרט. את הסרט ביים גאס ואן סנט ומככבים בו אומה תורמן, לוריין בראקו, אנג'י דיקנסון, נוריוקי מוריטה, קיאנו ריבס, ג'ון הרט, רוזאן בר וריין פניקס. לאחר הקרנת הבכורה שלו במאי 1993 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובגין ביקורות שליליות של המבקרים, הוחלט לערכו שנית והוא הופץ מחדש שנה לאחר מכן, במאי 1994. הסרט מציג את סיפורה של סיסי הנקשו (אומה תורמן), דוגמנית בעלת מוטציה מולדת אשר הקנתה לה אגודלים ענקיים, אליהם היא מתייחסת בתור מתנה. היא חיה את חייה כטרמפיסטית ובמהלך מסעיה היא מגיעה לניו יורק, שם היא מדגמנת עבור איל הון טרנסוויסט (ג'ון הרט) בעל חברה לתמרוקים ומוצרי היגיינה לנשים, המכנה עצמו "הרוזנת". הוא סבור כי הגיע הזמן שתאבד את בתוליה ועל כן מכיר לה בחור אינדיאני צעיר (קיאנו ריבס), צייר המשתייך לבוהמה של ניו יורק. לאחר שהיא מעבירה זמן בחברתו היא מחליטה לשוב למסעותיה בדרכים. הנקשו מגיעה לחווה חקלאית השייכת לרוזנת ומשמשת כבית הבראה, ושם היא מתחברת לקבוצת בוקרות ובראשן לבוננזה ג'ליבין (ריין פניקס), הנמלטת מכליאת היפנים בארצות הברית, ומתאהבת בה. הבוקרות בחווה מנהלות אורח חיים פמיניסטי והן משגיחות על זן מסוים של עגוריים הנמצאים בסכנת הכחדה ומקננים בחווה. הסרט עוסק באופן משעשע וביזארי בנושאים כמו שימוש בסמים פסיכדליים, ריח גוף, הומוסקסואליות, התמרדות, זכויות בעלי חיים ודת. "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", באתר נטפליקס "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", באתר AllMovie (באנגלית) "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", באתר Metacritic (באנגלית) "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", באתר אידיבי "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בנואה שיירו

בנואה שיירו (בצרפתית: Benoît Cheyrou; נולד ב-3 במאי 1981 בסירן) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדות הקישור. הוא אחיו של כדורגלן העבר ברונו שיירו. שיירו החל את הקריירה ב-1987, במחלקת הנוער של המועדון ראסינג פריז, והיה חלק ממסורת כדורגל מפוארת במשפחתו. ב-1997 עבר למחלקת הנוער של ליל, יחד עם אחיו, ברונו. הוא שיחק במשך שנתיים בקבוצת הנוער בטרם קודם לקבוצה הבוגרת בעונת 1999/2000. הוא עלה עם הקבוצה לליגת העל הצרפתית, אך בשתי עונותיו הראשונות מיעט לשחק בשל פציעות. לאחר עזיבת ברונו לליברפול בעונת 2002/2003 גדלה חשיבותו של שיירו בליל, והוא הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, שהשתתפה גם בגביע אופ"א. ב-2004 חתם שיירו בקבוצת אוסר, אשר מאמנה היה גי רו. הוא שיתף פעולה בחוליית הקישור של הקבוצה יחד עם שחקנים כמו פיליפ ויולאו וליאונל מאת'יס. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2004/2005, זכה עמה בתוארו הראשון - גביע הליגה הצרפתית - לאחר ניצחון על סדאן במשחק הגמר. בעונת 2006/2007 מונה שיירו לקפטן של אוקזר, וסייע לה להעפיל לשלב הבתים של גביע אופ"א בפעם השלישית ברציפות. עם זאת, במסגרת הליגה באותה עונה אוקזר לא הצליחה לסיים במקום המקנה השתתפות במפעל, ומשכך שיירו, לצד מספר שחקנים בכירים נוספים, עזב אותה על מנת להשתתף במפעלים האירופיים. לפני עונת 2007/2008 עבר שיירו לאולימפיק מרסיי, ששילמה תמורתו 5 מיליון אירו. הוא יצר חוליית קישור מרשימה במיוחד במארסיי, יחד עם סמיר נאסרי ולוריק צאנה, ובעקבות יכולתו הטובה נכלל בנבחרת העונה בליגה הצרפתית. הוא השתתף באותה עונה לראשונה בליגת האלופות, אך קבוצתו סיימה שלישית בבית ולא העפילה לשמינית הגמר. בעונה הבאה הציג שיירו את היכולת הטובה בקריירה שלו כאשר הבקיע שלושה שערים ונתן שבעה בישולים, שסייעו לקבוצה לסיים במקום השני בליגה אחרי בורדו. ב-29 בינואר 2015 חתם בטורונטו הקנדית. בשנת 2017 פרש ממשחק פעיל. בפברואר 2009 זומן שיירו לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של צרפת, אך טרם ערך הופעות במדיה. בעונת 2009/2010 סייע שיירו למארסיי לזכות באליפות הליגה הצרפתית הראשונה של המועדון מאז 1992, לאחר שכבש חמישה שערים ובישל ארבעה. הוא נבחר פעם נוספת לתואר נבחרת העונה בליגה הצרפתית, אך לא נכלל בסגלה של נבחרת צרפת למונדיאל 2010. מדיה וקבצים בנושא בנואה שיירו בוויקישיתוף בנואה שיירו, באתר Transfermarkt בנואה שיירו, באתר Soccerway בנואה שיירו, באתר BDFutbol בנואה שיירו, באתר WorldFootball.net בנואה שיירו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מערבון (כתב עת)

מערבון הוא כתב עת ישראלי לקולנוע שיוצא לאור מאז שנת 2006 בעריכת יהושע סימון. מגיליונו השישי, הוא מופץ כעיתון עצמאי, לאחר שקודם לכן חולק כשהוא בתוך כתב העת מעין לשירה. מערבון מודפס ב-4,000 עותקים. מערבון מכיל ביקורות על סרטים ישראלים וזרים (למשל, אור, "קרוב לבית", עג'מי, "פארק העונשים" של פיטר ווטקינס, סדרת סרטי אסקימו לימון), מאמרי רוחב (קולנוע גאה בישראל, השפעת כתוביות התרגום על הקולנוע), הצצה לקולנוע בינלאומי (כתבת שער על הבמאי הסיני ג'יה זאנג קה, ריאיון מתורגם עם הבמאי רוברטו רוסליני, טלנובלות פוליטיות בדרום אמריקה), ראיונות (למשל עם במאי הסרט וסרמיל), תקצירי סרטים של יוצרי קולנוע ותמונות מתוך תהליך ההפקה. בגיליון השני של מערבון חשף דני רוזנברג מאמר שכתב בצעירותו עמוס גוטמן לעיתון התיכון על "סטיריקון" של פליני והוא מסביר את הקשר בין המאמר ליצירתו של גוטמן, ובגיליון השלישי, מתי שמואלוף כותב על הסטריאוטיפים בביקור התזמורת. הגיליון נפתח במדור "ראיתי ש" שכולל סקירות קצרות של סרטים מהארץ ומהעולם שיצאו לאחרונה. עם יציאת הגיליון החמישי של מערבון, ארבעת הגליונות הראשונים הועלו לקריאה חופשית באינטרנט. רוב המשתתפים במערבון הם קולנוענים צעירים בעצמם וכתב העת ניכר בקו האקטיביסטי שלו בכל הקשור ליצירה קולנועית, ומכיל כתבות ומניפסטים כמו: מאמר פולמוסי בגנות השפעת קרנות הקולנוע על הסרטים הישראליים, סקירה של החיים הסטודנטיאלים בבית הספר לקולנוע סם שפיגל, מאמר תמיכה באיגוד התחקירניות, תרגום מפורטוגזית של "מניפסט הקולנוע של הרעב", ומאמר של ימין מסיקה נגד הפקות מקור. כתב העת פרסם מאמרים מתורגמים של הוגים מרכזיים כמו סלבוי ז'יז'ק (על ואלס עם באשיר) ופרדריק ג'יימסון. כיום, בהקדמה לגיליון הראשון מצהירים חברי המערכת "העיתון רואה אור במסורת הכתיבה המנסה לא פחות מאשר לשנות ולשפר את הקולנוע". בין הכותבים במערבון: דני רוזנברג, תום שובל, ד"ר צבי טל, בני בן-דוד, נועם יורן, ליאת סימון, אדם אבולעפיה, ארי ליבסקר, שמוליק דובדבני, אסי דיין, יוסף סידר ורועי רוזן. בישראל פועלים לצד מערבון שני כתבי עת נוספים העוסקים בקולנוע – סינמטק היוצא על ידי סינמטק תל אביב, ומחברות דרום של מכללת ספיר. בעבר פעל בארץ בתפוצה רחבה עולם הקולנוע. כיום, מערבון הוא כתב העת היחיד בישראל לקולנוע שיוצא עצמאית ולא כחלק מגוף ציבורי. כתב העת נתמך על ידי איגודי הבמאים והתסריטאים, וקשור למאבקים שלהם, וכן על ידי קרנות קולנוע שונות בנוסף למפרסמים. יונתן אמיר, בצהרי היום: על רוח נעורים ומצלמות כתף - שבת בבוקר עם "מערבון", מגזין הקולנוע מבית "מעין", בבלוג "חוסר סדר מאורגן" אבנר שביט, אפשר לכתוב על קולנוע בעברית, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2009 יצחק לאור, כוכב נולד, באתר הארץ, 18 ביוני 2010 מערבון 1 מערבון 2 מערבון 3+4 מערבון 5 מערבון 7 מערבון 8 אתר מעין מערבון עם גיליונות לקריאה חופשית חמשת הגליונות הראשונים של כתב העת לקריאה חופשית פוליטיקה בטלנובלות של אמריקה הלטינית מעיין + מערבון, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2005 "הקונפליקט" חליפת מכתבים של נמרוד קמר עם גופי הנהלת בית הספר לקולנוע סם שפיגל, מתוך מערבון 1 גבי טרטקובסקי‏, סרט אילם - וואלה תרבות, באתר וואלה, 7 במאי 2010
זוג ז'ורדן

באלגברה, זוג ז'ורדן הוא מבנה אלגברי המכליל את אלגברות ז'ורדן. המערכת מוגדרת מעל שדה ממאפיין שאינו 2 או 3, וכוללת שני מרחבים וקטוריים,   V + , V − {\displaystyle \ V^{+},V^{-}} , וזוג פעולות תלת-מקומיות טריליניאריות   V ± × V ∓ × V ± → V ± {\displaystyle \ V^{\pm }\times V^{\mp }\times V^{\pm }\rightarrow V^{\pm }} (אותן מקובל לסמן בסימון המשותף   ( x , y , z ) ↦ { x y z } {\displaystyle \ (x,y,z)\mapsto \{xyz\}} ), המקיימות את אקסיומת הקומוטטיביות   { x y z } = { z y x } {\displaystyle \ \{xyz\}=\{zyx\}} ואת האקסיומה   { x y { u v z } } − { u v { x y z } } = { { x y u } v z } − { u { y x v } z } {\displaystyle \ \{xy\{uvz\}\}-\{uv\{xyz\}\}=\{\{xyu\}vz\}-\{u\{yxv\}z\}} . המקרה המיוחד   V + = V − {\displaystyle \ V^{+}=V^{-}} נקרא מערכת ז'ורדן משולשת. במערכת ז'ורדן משולשת מוגדרת אינוולוציה   ( x , y ) ↦ ( y , x ) {\displaystyle \ (x,y)\mapsto (y,x)} , כך שמערכת ז'ורדן משולשת היא, בסופו של דבר, זוג ז'ורדן עם אינוולוציה. עם זאת, יש גם זוגות ז'ורדן ללא אינוולוציה (שבהם ממדי שני הרכיבים שונים זה מזה). כל אלגברת ז'ורדן J מגדירה מערכת ז'ורדן משולשת   V ( J ) = ( J , J ) {\displaystyle \ V(J)=(J,J)} , עם הפעולה   { x y z } = ( x ∙ y ) ∙ z + ( z ∙ y ) ∙ x − y ∙ ( x ∙ z ) {\displaystyle \ \{xyz\}=(x\bullet y)\bullet z+(z\bullet y)\bullet x-y\bullet (x\bullet z)} . מצד שני, בכל זוג ז'ורדן   ( V + , V − ) {\displaystyle \ (V^{+},V^{-})} ולכל איבר   a {\displaystyle \ a} באחד המרכיבים, הפעולה   x ∙ y = { x a y } {\displaystyle \ x\bullet y=\{xay\}} הופכת את המרכיב השני לאלגברת ז'ורדן. אם   R = R − 1 + R 0 + R 1 {\displaystyle \ R=R_{-1}+R_{0}+R_{1}} היא אלגברה (אסוציאטיבית) מדורגת, אז   V ( R ) = ( R − 1 , R 1 ) {\displaystyle \ V(R)=(R_{-1},R_{1})} הוא זוג ז'ורדן, ביחס לפעולה   { x y x } = x y x {\displaystyle \ \{xyx\}=xyx} . אם R אלגברה (מדורגת) פשוטה לא טריוויאלית (היינו, אחד המרכיבים הקיצוניים אינו 0), אז גם   V ( R ) {\displaystyle \ V(R)} זוג ז'ורדן פשוט. בניה דומה קיימת עבור אלגברות לי מדורגות   L = L − 1 + L 0 + L 1 {\displaystyle \ L=L_{-1}+L_{0}+L_{1}} , שם אפשר להגדיר   { x y z } = [ [ x , y ] , z ] {\displaystyle \ \{xyz\}=[[x,y],z]} . זוגות ז'ורדן כאלה מאפשרים להכליל את הבניה של Tits-Kantor-Koecher, העומדת ביסודו של ריבוע הקסם של פרוידנטל. אם   V = ( V + , V − ) {\displaystyle \ V=(V^{+},V^{-})} הוא זוג ז'ורדן, ו-H אלגברה של נגזרות של הזוג המכילה את כל הנגזרות הפנימיות, אז   K H ( V ) = V + + H + V − {\displaystyle \ K_{H}(V)=V^{+}+H+V^{-}} היא אלגברת לי מדורגת, ויש התאמה מלאה בין אלגברות לי מדורגות שבהן המרכיב האמצעי פועל בנאמנות על סכום שני האחרים, לבין זוגות ז'ורדן עם אלגברת נגזרות כנ"ל. בניה זו, ודומות לה, הן שאיפשרו לחקור את אלגברות לי הפשוטות בכלים מתחום התורה של אלגברות ז'ורדן והכללותיהן.
ספר החיים

ספר החיים (בלטינית: Liber Vitae או Liber memorialis או Liber Viventium) הוא סוג של ספר אורחים שהיה נהוג במנזרי וכנסיות ימי הביניים. מקור הביטוי בחזון יוחנן, למשל: "וָאֵרֶא אֶת הַמֵּתִים הַקְּטַנִּים עִם הַגְּדֹלִים עֹמְדִים לִפְנֵי הַכִּסֵּא וּסְפָרִים נִפְתָּחִים וַיִּפָּתַח סֵפֶר אַחֵר וְהוּא סֵפֶר הַחַיִּים וַיִּשָּׁפְטוּ הַמֵּתִים מִן־הַכָּתוּב בַּסְּפָרִים כְּמַעֲשֵׂיהֶם" — פרק כ', פסוק 12 ובהמשך "וְכָל־אִישׁ אֲשֶׁר לֹא־נִמְצָא כָתוּב בְּסֵפֶר הַחַיִּים הֻשְׁלַךְ בַּאֲגַם הָאֵשׁ" — פרק כ', פסוק 15 וכן באיגרת אל הפיליפים, פרק ד', פסוק 3: ”וְאַתָּה חֲבֵרִי הַנִּצְמָד־לִי בֶאֱמֶת אַף־מִמְּךָ אֲנִי מְבַקֵּשׁ לִהְיוֹת לְעֵזֶר לְאֹתָם שֶׁיָּגְעוּ עִמָּדִי עַל־הַבְּשׂוֹרָה עִם־קְלִימִיס וְעִם־שְׁאָר תֹּמְכַי אֲשֶׁר שְׁמוֹתָם יַחַד בְּסֵפֶר הַחַיִּים” ספר זה היו מניחים על המזבח של הכנסייה מתוך אמונה שביום הדין יקרא אלוהים את הכתוב בספר ועל פי הכתוב בו ישפוט את האדם האם היה רשע ולכן עליו להשלח לגיהנום או שעשה הטוב בעיני האלוהים ולכן דינו נחלה בגן עדן. בספר היו נרשמות כל המנחות שהוענקו למנזר בצירוף שם המעניק. גם מנחות צנועות מעניים (עוף או יונה, כיכר לחם, מפית להנחה על המזבח) וגם מנחות יקרות ערך מעשירים, אצילים ומלכים (נחלות, יערות, פסלים, ציורים, פרוכות ושטיחי קיר). היו מקומות שנהגו לרשום גם את שמות המבקרים ועולי הרגל מתוך אמונה שצליינות למקום קדוש כמוה כעשיית מעשה טוב. ספרי חיים מפורסמים התנהלו בין היתר במנזר סנט גאלן, במנזר קלוני ובכל מנזרי מסדר קלוני. רשימות בעלות אופי דומה התנהלו במנזרים, בהם רשמו את שמות כל הנזירים שפעלו במנזר (ונפטרו) על מנת לזכור אותם ואת פועלם. רשימות אלו והדומות להן נקראו Rotuli Mortuorum, ‏ Obit Lists או Necrologies (לא במובן מודעת אבל אלא במובן obituaires בצרפתית). מדיה וקבצים בנושא ספר החיים בוויקישיתוף מקומות נוספים בחזון: פרק ג', פסוק 5: "הַמְנַצֵּחַ יִלְבַּשׁ בְּגָדִים לְבָנִים וְלֹא אֶמְחֶה אֶת־שְׁמוֹ מִסֵּפֶר הַחַיִּים וְאוֹדֶה שְׁמוֹ לִפְנֵי אָבִי וְלִפְנֵי מַלְאָכָיו" פרק י"ג, פסוק 8: "וְיִשְׁתַּחֲווּ לָהּ כָּל־יֹשְׁבֵי הָאָרֶץ אֲשֶׁר לֹא־נִכְתְּבוּ שְׁמוֹתָם בְּסֵפֶר הַחַיִּים אֲשֶׁר לַשֶׂה הַטָּבוּחַ מִיּוֹם הִוָּסֵד תֵּבֵל" פרק כ"א, פסוק 27: "וְלֹא־יָבוֹא בָהּ כָּל־טָמֵא וְעֹשֵׂה תוֹעֵבָה וָשָׁקֶר כִּי אִם־הַכְּתוּבִים בְּסֵפֶר הַחַיִּים שֶׁל־הַשֶׂה". ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.