laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Amsterdam (שיר של ז'אק ברל)

"Amsterdam" (בעברית: "אמסטרדם") הוא שיר מאת הזמר הצרפתי ז'אק ברל. מנגינתו מונעת מקרשנדו עוצמתי ומלנכולי, ומילותיו עוסקות בחופשת מלחים בנמל באמסטרדם, בירת הולנד. ברל לא הקליט את השיר לאלבום אולפן מעולם. הקלטתו היחידה מופיעה באלבום ההופעה Olympia 1964, חרף היותה אחת מיצירותיו המוכרות ביותר שלו. ברל עבד על השיר בביתו המשקיף לחופי הים התיכון. עלילתו הייתה במקור בנמל זֶבּרִיחֶה, אולם לבסוף הוחלט לשנע את הרעיון לאמסטרדם, שלטענת ברל נשמעת קליטה יותר. בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 הקליט סקוט ווקר כמה משירי ברל. דייוויד בואי קיבל מכך השראה והחליט בתחילת שנות ה-70 להוציא את גרסתו לשיר. היא פורסמה כבי-סייד לסינגל "Sorrow" (ספטמבר 1973). כשביקר בואי בפריז מאן ברל להיפגש עמו, בטענה כי הוא הומוסקסואל. על-אף תקרית זו המשיך בואי להעריץ את יצירותיו של ברל. גרסתו של בואי נמצאת בכמה אלבומים ואוספים אחרים: המיקס המקורי, כפי שנשמע בבי-סייד של "Sorrow", נכלל באלבום האוסף Rare, שפורסם בדצמבר 1982. כמו כן, גרסה זו נכללה גם ב-Re:Call, חלק מהאוסף Five Years (1969–1973). הקלטתו של בואי פורסמה על גבי דיסק תמונה במארז התקליטורים Life Time ובמארז Fashion Picture. רמיקס נכלל כרצועת בונוס בהוצאת האלבום Pin Ups דרך רייקודיסק תחת הכותרת "Port of Amsterdam". ביולי 1982 פורסמה ההוצאה הגרמנית לסינגל "Alabama Song". הבי-סייד שלו היה "Amsterdam". במרוצת השנים הקליטו גם סקוט ווקר, הדרזדן דולס, אמנדה פאלמר, ג'ון דנוור, רוד מקיואן ומארק אלמונד את גרסותיהם באנגלית. "Amsterdam" תורגם לשפות רבות, כמו הולנדית, פינית, גרמנית, יוונית, פולנית, בסקית, טורקית, ספרדית ואיטלקית. דן אלמגור תרגם את השיר עבור המופע של תיאטרון בימות ב-1970: "עולמו של ז'אק ברל" (הגרסה העברית למופע בברודוויי), בבימויו של מוני יכין ובהשתתפותם של: ישראל גוריון, ריקי גל, דני ליטני ואביבה שוורץ. במופע בוצע השיר על ידי דני ליטני בליווי הלהקה. הניהול המוזיקלי של המופע היה של יצחק גרציאני וההדרכה הקולית של חנה הכהן. בהמשך יצאו לאור ביצועים נוספים לשיר בתרגומו של דן אלמגור, כמו זה של קורין אלאל באלבומה "פירות אסורים". מידע על היצירה "Amsterdam" באתר מיוזיק בריינז אמסטרדם, בביצוע דני ליטני ולהקת המופע "עולמו של ז'ק ברל", וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב אמסטרדם, בביצוע קורין אלאל, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב "Jacques Brel". Last.fm. נבדק ב-9 בינואר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Une soirée avec la fille de Jacques Brel". 9 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Discogs - Sorrow / Amsterdam - 1973-Sept vinyl-7", RCA Victor (RCA 2424) UK Jérôme Soligny - David Bowie - 10/18 (2002) - Enivrez-Vous עולמו של ז'ק ברל (1970), באתר "סטריאו ומונו" פירות אסורים באתר סטריאו ומונו
מאסטרו (כדורגלן)

אנטוניו סימאו מואנזה (בפורטוגזית: António Simão Muanza; נולד ב-4 באוגוסט 2003 בלואנדה שבאנגולה), הידוע בכינוי מאסטרו (בפורטוגזית: Maestro), הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אדנה דמירספור מליגת העל הטורקית ובנבחרת אנגולה. מאסטרו גדל במחלקות הנוער של גואלסון FC ואקדמיה דה פוטבול דה אנגולה באנגולה. בחודש ינואר 2022 הצטרף לאסטרלה דה אמדורה מהליגה הפורטוגלית השנייה, במדיה ערך תשע הופעות ליגה. ב-21 ביולי 2022 חתם על חוזה לארבע שנים בבנפיקה ליסבון, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון במסגרת הליגה הפורטוגלית השנייה. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה וחצי, במהלכן ערך 26 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. ב-9 בפברואר 2024 חתם על חוזה לשנתיים וחצי באדנה דמירספור מליגת העל הטורקית. ב-18 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד אלניהספור במסגרת המחזור ה-26 בליגה לעונת 2023/2024. ב-12 בספטמבר 2023 ערך מאסטרו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגולה, בהפסד 4-0 לנבחרת איראן במשחק ידידות. מאסטרו, באתר Transfermarkt מאסטרו, באתר Soccerway מאסטרו, באתר WorldFootball.net מאסטרו, באתר National Football Teams Benfica hires Angolan midfielder Maestro, VerAngola, ‏2022-07-22 (באנגלית) OFICIAL: Adana Demirspor contrata Maestro ao Benfica, CNN Portugal (בפורטוגזית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאסטרו (כדורגלן)".
אדמונדו גונסאלס

אדמונדו גונסאלס אורוטיה (בספרדית: Edmundo González Urrutia; נולד ב-29 באוגוסט 1949 בעיר לה ויקטוריה, במדינת ארגואה שבוונצואלה) הוא פוליטיקאי ודיפלומט ונצואלני. ביולי 2024 היה מועמד האופוזיציה בבחירות לנשיאות ונצואלה (אחרי שמועמדת קודמת, מריה קורינה מצ'אדו, נפסלה על-ידי מבקר המדינה מלהתמודד בבירות). לאחר הבחירות, השלטון בראשותו של ניקולאס מדורו הודיע שמדורו ניצח בבחירות, בעוד שהאופוזיציה טוענת שמדובר בזיוף ושגונסאלס ניצח ברוב של כ-70%, כפי שהראו המדגמים. מחאות המוניות פרצו בטענה לזיוף הבחירות. גונסאלס הוא מומחה ליחסים בינלאומיים, מורה וסופר. הוא היה בין המשתתפים במשא ומתן לכניסת ונצואלה למרקוסור. הוא שימש כשגריר ונצואלה בארגנטינה בין השנים 1998 ו-2002 ובאלג'יריה בין השנים 1991 ו-1993. גונסאלס הוא גם חבר מערכת העיתון הוונצואלני "אל נסיונאל". מדיה וקבצים בנושא אדמונדו גונסאלס בוויקישיתוף ונצואלה הכריזה שהנשיא זכה בבחירות. האופוזיציה - ניצחנו עם שבעים אחוז מהקולות, באתר ynet. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סולומון ויגודסקי

סולומון ויגודסקי (ברוסית: Соломон Львович Выгодский‏;1899 - 13 בדצמבר 1978) היה כלכלן סובייטי ממוצא יהודי. סולומון ויגודסקי נולד בשנת 1899 בשטטל איצ'ניה, בסביבות צ'רניהיב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. ויגודסקי הגיע למוסקבה ובשנת 1924 סיים לימודים במדעי החברה באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום הלימודים ועד לשנת 1926 הוא היה מלמד באקדמיה למהנדסי מכרות. בשנת 1926 ויגודסקי החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1938 הוא סיים עבודת תואר שלישי והתמנה לפרופסור. הוא היה מומחה לכלכלה פוליטית. בשנים 1941-1943 הוא היה מנהל קתדרה לכללה פוליטית כלל אוניברסיטאית (פעילות הפקולטה צומצמה עקב המלחמה). בשנת 1948 ויגודסקי עבר לאקדמיה למדעי החברה ליד הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. ויגודסקי המשיך עבודה של דוד רוזנברג על פירושים לספר "קפיטל" של קארל מרקס. מהדורה מעודכנת פורסמה בשנת 1961. בנוסף לכך ויגודסקי פרסם ספרים רבים בתחום התמחותו ובסך הכול פרסם כ-100 עבודות. הספר הראשון יצאה לאור בשנת 1929. רוב ספריו הוקדשו לחקר כלכלה במדינות קפיטליסטיות ומגרעות של כלכלה זו לעומת השיטה הכלכלה בברית המועצות. חלק מהעבודות תורגמו לשפות זרות. חלק מספריו עברו מספר מהדורות ונמשכו לצאת לאור לאחר פטירתו. ויגודסקי נפטר בשנת 1978. בנו ויטלי היה ממשיך דרכו וגם היה פרופסור לכלכלה. ביוגרפיה (ברוסית)
ג'ון טולנד (היסטוריון)

ג'ון וילארד טולנד (באנגלית: John Willard Toland‏; 29 ביוני 1912 – 4 בינואר 2004) היה סופר והיסטוריון אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות הביוגרפיה של אדולף היטלר ובהיסטוריה זוכת פרס פוליצר של יפן מתקופת מלחמת העולם השנייה, "השמש העולה". טולנד נולד ב-29 ביוני 1912 בלה קרוס, ויסקונסין. הוא סיים את לימודיו באקדמיית פיליפס אקסטר בניו המפשייר בשנת 1932 וויליאמס קולג' בשנת 1936 ולמד זמן מה בבית הספר לדרמה של ייל. המטרה המקורית שלו הייתה להיות מחזאי. בקיץ בין שנות הקולג' הוא נדד עם נוודים וכתב כמה מחזות עם נוודים כדמויות מרכזיות, שאף אחת מהן לא הוצגה. הוא נזכר ב-1961 שבשנותיו הראשונות כסופר הוא היה "כישלון גדול בערך כמו שאדם יכול להיות". הוא טען שכתב שישה רומנים שלמים, 26 מחזות ומאה סיפורים קצרים לפני שהשלים את המכירה הראשונה שלו, סיפור קצר שעליו שילם "המגזין האמריקאי" 165 דולר ב-1954. בשלב מסוים הוא הצליח להכניס כתבה על ספינות אוויר למגזין LOOK; זה התגלה כפופולרי ביותר והוביל לקריירה שלו כהיסטוריון. ספינות אוויר היו הנושא של ספרו הראשון שפורסם באורך מלא, ספינות בשמיים (1957). ייתכן שיצירתו החשובה ביותר היא "השמש העולה" (Random House, 1970), עליה זכה בפרס פוליצר לעיון כללי בשנת 1971. בהתבסס על ראיונות מקוריים ונרחבים עם בכירים יפנים בכירים ששרדו את המלחמה, הספר מתאר את האימפריה של יפן מהמרד הצבאי של פברואר 1936 ועד סוף מלחמת העולם השנייה. הוא זכה בפוליצר מכיוון שהיה הספר הראשון באנגלית שסיפר את ההיסטוריה של מלחמת האוקיינוס השקט מנקודת המבט היפנית, ולא מזו האמריקנית הרווחת. טולנד מת מדלקת ריאות ב-4 בינואר 2004, בבית החולים Danbury בדנברי, קונטיקט. בעוד שהוא היה בעיקר סופר עיון, טולנד פרסם גם שני רומנים היסטוריים, "אלי המלחמה" ו"הכיבוש". הוא טוען באוטוביוגרפיה שלו משנת 1997 שהוא הרוויח מעט כסף מזוכה הפרס שלו "השמש העולה", אך הסתדר לכל החיים מהרווחים של "אדולף היטלר", שלגביו ערך מחקר מקורי. מאה ימים אחרונים, תרגם ש. גפני, הוצאת מערכות, 1968 השמש העולה, תרגם אריה ארד, הוצאת מערכות, 1985 קלון, פרל הארבור ועוללותיה, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת מערכות, 1987 הקרב, סיפור הבליטה, תרגם עמנואל לוטם, הוצאת מערכות, 1987 Ships in the Sky: The Story of the Great Dirigibles‏ (1957) Battle: The Story of the Bulge‏ (1959) But Not in Shame: The Six Months After Pearl Harbor‏ (1962) The Dillinger Days‏ (1963) The Flying Tigers‏ (1963) The Last 100 Days: The Tumultuous and Controversial Story of the Final Days of World War II in Europe‏ (1966) The Rising Sun: The Decline and Fall of the Japanese Empire, 1936–1945 ‏ (1970) The Great Dirigibles: Their Triumphs & Disasters‏ (1972) Adolf Hitler: The Definitive Biography ‏ (1976) No Man's Land: 1918, The Last Year of the Great War‏ (1980) Infamy: Pearl Harbor And Its Aftermath‏ (1982) In Mortal Combat: Korea 1950–1953‏ (1991) Captured by History: One Man's Vision of Our Tumultuous Century‏ (1997) Gods of War‏ (1985) Occupation‏ (1987) מדיה וקבצים בנושא ג'ון טולנד בוויקישיתוף Historian John Toland Dies באתר וושינגטון פוסט, 5 בינואר 2004
בצל התרזה

בצל התרזה (בחלק מהתרגומים: 'מתחת לעצי התרזה', במקור, מגרמנית של ימי הביניים: Under den Linden) הוא שיר של המשורר הגרמני בן ימי הביניים ולטר פון דר פוגלוויידה. השיר נחשב לאחד משיאי יצירותיו של ולטר, ובפרט של שירי האהבה שכתב, ושל השירה הגרמנית בתקופתו בכלל. ארבעת בתי השיר שרדו במלואם בשני מקורות שונים, אך אף אחד מהמקורות הללו אינו כולל לחן לשיר. יחד עם זאת, מקצב השיר תואם את זה של שיר צרפתי מוקדם יותר ממלחין לא ידוע, וייתכן אפוא כי שני השירים השתמשו באותו הלחן או לחן דומה. תרגום השיר המלא מאת יורם ברונובסקי: תחת התרזה אשר באפרים עם דוד לבי היה לי משכב. חפש ותמצא יפה שם סדורים עשבי השדה עם הפרח הרב הרחק ביער על ראש האמיר טן דא רא די.... זמר נעים שר הזמיר. עת באתי אני אל השדמה דודי היה שם זה כבר. כך הקדימני: "גברת רמה!" יעלוץ בי הלב כי אזכור הדבר. כלום נשק נשיקות לי? מי ימנה כמה! טן דא רא די.... ראה את שפתי שאדמה. הכין המשכב מתוק וטוב פרחים אין ספור עלי עטר, עובר ושב כי יבוא שם קרוב יחייך בוודאי חיוך נסתר. יכיר עלפי השושנים טן דא רא די.... היכן היינו ישנים. לו נודעו - חלילה! מעשי אהובי מפני הבושה אין לי מפלט. אך לאיש לא נגלה התקווה בלבבי אלא לי אלא לו - אך לשנינו בלבד. ואלו הציפור, הציפור הקטנה טן דא רא די.... היא סודנו תשמור. באמונה. Encyclopedia of German literature, Chicago: Fitzroy Dearborn Publishers, 2000, ISBN 978-1-57958-138-1
אלכסנדר רויטבק

אלכסנדר רויטבק (ברוסית: Александр Ильич Ройтбак‏; 17 בפברואר 1919 - 24 בדצמבר 1991) היה נוירופיזיולוג סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בחקר פעילות חשמלית של המוח. אלכסנדר רויטבק נולד בשנת 1919 באודסה (כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בהמשך המשפחה עברה לקייב בה רויטבק סיים לימודי בית ספר. בשנת 1936 רויטבק החל לימודי רפואה במכון לרפואה בקייב וסיים אותו בשנת 1941. המשפחה הצליחה לעזוב את העיר לפני שהיא נפלה לידי הנאצים והגיע לטביליסי. רויטבק החל לעבוד במכון לפיזיולוגיה. רויטבק עבד במכון לפיזיולוגיה כל חייו. בשנת 1956 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט ובשנת 1961 התמנה למנהל מעבדה בדרגת פרופסור. במקביל רויטבק היה מלמד באוניברסיטת טביליסי החל משנת 1956. רויטבק התמחה בחקר פעילות חשמלית של המוח. בתחום זה הוא פרסם כ-200 מאמרים. בהדרכתו הוכנו 12 עבודות תואר שלישי ו-6 עבודות פוסט-דוקטורט. בשנת 1968 רויטבק התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. הוא היה חבר מערכת של כתבי עת מדעיים שיצאו לאור בקייב ובפולין. רויטבק היה חבר בארגון בין-לאומי לחקר המוח וארגן בטביליסי מספר כנסים בין-לאומיים בתחום חקר המוח. רויטבק נפטר בטביליסי בשנת 1991. ביוגרפיה (ברוסית)
טולמן

האם התכוונתם ל... טולמן – קבוצת מרוצים בריטית אישים: אדוארד טולמן – פסיכולוג אמריקאי אליסון טולמן – שחקנית אמריקאית מוסיה טולמן – ציירת יהודיה יליגת אוקראינה פטרישיה טולמן – שחקנית אמריקאית ריקי טולמן – קולנוען אפריקאי
איוואן בריטשווילי

איוואן בריטשווילי (בגאורגית: ივანე სოლომონის ძე ბერიტაშვილი‏; 10 בינואר 1885 - 29 בדצמבר 1974) היה פיזיולוג סובייטי ממוצא גאורגי. איוואן בריטשווילי נולד בשנת 1885 בכפר באזור טביליסי (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בגאורגיה) למשפחת כומר מקומי. הוא למד בבית ספר לכמורה בטביליסי ואחרי סיומה בשנת 1906 נסע להמשך לימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. הוא סיים את הלימודים בשנת 1910 ונותר באוניברסיטה להתמחות בפיזיולוגיה. בשנת 1914 הוא נסע להתמחות בהולנד. בשנת 1915 בריטשווילי חזר לרוסיה ועבר לאודסה בה התחיל ללמד באוניברסיטת אודסה. בשנת 1919 הוא חזר לטביליסי והחל ללמד באוניברסיטת טביליסי שהוקמה בשנת 1918. הוא מונה לפרופסור. בשנת 1935 הוא מונה למנהל מכון לפיזיולוגיה והיה ראש קתדרה עד לשנת 1960. בשנת 1941 הוא היה בין מקימי האקדמיה הגאורגית למדעים. בשנת 1950 בעקבות תמיכתו במתנגדי של טרופים ליסנקו בריטשווילי שוחרר מכל תפקידיו ולא היה להמשיך בפעילות מדעית. לאחר פטירת יוסיף סטלין הוא חזר לפעילות מדעית ומונה מחדש למנהל מכון לפיזיולוגיה. על פעילותו המדעית לבריטשווילי הוענקו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1964), פרס ברית המועצות (1941) ומספר עיטורים. הוא היה חבר בפועל של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בריטשווילי היה בין מקימי International Brain Research Organization, IBRO בשנת 1960. ספרו Vertebrate Memory, its Characteristic and Origin תורגם לאנגלית בשנת 1971. בריטשווילי נפטר בטביליסי בשנת 1974 ונטמן שטח אוניברסיטה בה לימד. מדיה וקבצים בנושא איוואן בריטשווילי בוויקישיתוף ביוגרפיה (ברוסית) ביוגרפיה (באנגלית)
נחל שפנים

נחל שפנים הוא נחל אכזב שמהווה את אחד מיובליו של נחל כזיב שבגליל העליון. מוצא הנחל הוא בגובה 930 מטרים מעל פני הים, במזרח רכס הר שפנים שמצפון לעין אל אסד, הנחל זורם מזרחית לבית ג'ן, ובו נמצאות בריכות החימצון של המועצה המקומית ומתחבר לנחל כזיב בגובה 710 מטרים מעל פני הים, ליד עין סרטבה וחורבת סרטבה שצפונית לבית ג'ן. נחל שפנים, באתר המפות הישראלי הר שפנים – iNature, באתר inature.info בריכות החימצון של בית ג'ן בעמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועדון הספר הדב

מועדון הספר הדוב (באנגלית: Book Hungry Bears, "דובים רעבים לספרים") היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-סינית-ניו זילנדית לילדים שנוצרה על ידי מרטין ביינטון. בניו זילנד הסדרה שודרה ב-TVO בשנת 2020. בישראל הסדרה שודרה בשנת 2021 בערוץ הופ!. העלילה עוקבת אחרי חבורה של ארבעה דובים שבכל פרק הם עוקבים אחר ספרים מעופפים וקוראים סיפור. במהלך כל פרק או בתחילתו הם שרים את שיר חיפוש הספרים. בומר (Boomer): דוב גריזלי חום לבוש במעיל אדום, מנהיג החבורה. מלודי (Melody): דובת פנדה לבנה לבושה במעיל כתום, אוהבת חיות. קריסטל (Crystal): דובת קוטב לבנה לבושה במעיל כחול, אוהבת קרח ושלג. סקאוט (Scout): קואלה אפורה לבושה במעיל סגול, הקטנה בחבורה. מועדון הספר הדב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
יהושע פס

יהושע פס (נולד ב-9 ביולי 1973) הוא רב ישראלי-אמריקאי ומייסד-שותף ומנכ"ל של ארגון נפש בנפש. פס נולד בניו יורק. הוא למד לתואר ראשון בביולוגיה ובחינוך בישיבה יוניברסיטי. לאחר שסיים את התואר הראשון, הוא בילה שנה בלימודי יהדות בניו יורק ובניו ג'רזי ולבסוף החליט ללכת לעתיד בתחום החינוך. הוא סיים תואר שני בחינוך והוסמך לרבנות באמצעות ישיבת רבינו יצחק אלחנן בישיבה יוניברסיטי. פס היה עמית ללימודי יהדות של תוכנית מלגות היהדות בבוקה רטון, פלורידה. 18 חודשים לאחר תחילת התוכנית, מונה פס לעוזר רב ולאחר מכן לרב מן המניין של בית הכנסת בוקה רטון. הוא היה חבר במועצת הרבנות האורתודוקסית 'בית דין', והיה זה שפתח וכיהן כמנהל המכון למדעי היהדות ע"ש הלן יוליוס רייטר. בשנת 2000 קיבל פס את פרס המנהיגות הרבנית מטעם הקהילות היהודיות המאוחדות בשיקגו. הוא גם שימש כמנהל החינוכי של מצעד החיים. במרץ 2001 נרצח נפתלי לנצקורן, בן דודו של פס, בפיגוע טרור בישראל בגיל 13. הטרגדיה האישית הזו דרבנה אותו להגשים את חלום חייו לעלות לישראל. פס חבר לאיש העסקים, טוני גלברט, ויחד השניים החלו בפרויקט מחקר שוק כדי לגלות מדוע יהודים מצפון אמריקה הביעו רצון לעבור לישראל אך לא מימשו זאת. יחד הם גילו את ארבעת האתגרים העיקריים העומדים בפני מי שרוצים לעלות לארץ – כלכלה, בירוקרטיה, תעסוקה וקהילה. עם הגדרת האתגרים הללו, פס וגלברט הקימו יחד את נפש בנפש, ארגון אשר מטרתו לאפשר ולסייע ליהודי צפון אמריקה לעלות לישראל. בשנת 2000 קיבל פס את פרס המנהיגות הרבנית מטעם הקהילות היהודיות המאוחדות בשיקגו. בשנת 2011 קיבל פס את פרס מוסקוביץ' לציונות. בשנת 2013 ישיבה יוניברסיטי העניקה לפס ולגלברט תוארי דוקטור לשם כבוד. בשנת 2017 פס נמנה בין 50 היהודים המשפיעים של הג'רוזלם פוסט. פס עלה לישראל בשנת 2002 עם טיסת הצ'רטר הראשונה של "נפש בנפש". הוא מתגורר בבית שמש עם אשתו ושבעת ילדיו. הרב פס מאפשר את הגאולה, באתר the jewish star, ‏2013-08-01 (באנגלית) פס,"מלך העליה" סייע ל-23,000 לעלות לישראל, באתר jewish telegraph, ‏2010 (באנגלית) שיחה עם מייסד-שותף של נפש בנפש, הרב יהושע פס, באתר yeshiva world news, ‏2022-10-07 (באנגלית) תלמידים באים לארץ למרות המצב, באתר San Diego tribune, ‏2006-23-07 (באנגלית) איש מפלורידה מתמרן מעבר לישראל, באתר Palm Beach Post, ‏2002-17-06 (באנגלית) נפש בנפש מעודד עליה, באתר jewish post (באנגלית) קהל ישראלי מקבלים את פני העולים, באתר South Florida Sun Sentinel, ‏2002-10-07 (באנגלית) חלוקת פרסי מושקוביץ לציונות, באתר ערוץ 7, ‏2011-31-05 (באנגלית) מייסדי נפש בנפש מקבלים דוקטור לשם כבוד, באתר Jewish Press, ‏2013-02-06 (באנגלית) הרב שמאפשר את החלום הציוני, באתר Jerusalem Post, ‏2017-20-09 (באנגלית)
שמואל שמעלקא לייפר

רבי שמואל שמעלקא לייפר (י"ט באייר ה'תרמ"ב, מאי 1882 – כ"ז בסיוון ה'תרצ"ד, יוני 1934) היה האדמו"ר מחוסט. נולד בצ'רנוביץ בשנת ה'תרמ"ב לבילא ולרבי ישראל יעקב מחוסט ונקרא על שם סבו רבי שמואל שמעלקא טויבש. נשא לאשה את יוטא רויזא, בתו של רבי יעקב קאפיל ברנר רבה של רוזשעפניק. בחיי אביו פתח בית מדרש בהאַלמין, אחר פטירת אביו בתרפ"ט עבר לחוסט ומילא את מקומו. נפטר בחוסט בכ"ז בסיוון ה'תרצ"ד ונקבר בסמוך לאביו וסבו באוהל אדמו"רי נדבורנה בבושטינה. בניו מאיר, נרצח בשואה רבי אהרן משה – ממשיכו באדמו"רות חוסט רבי ברוך מרדכי, נרצח בשואה רבי יוסף מסאטמר, נרצח בשואה רבי יצחק, נפטר בברגן בלזן בי"ח באייר תש"ה בנותיו גולדה לאה, נרצחה בשואה חיה, נישאה לאחיו הצעיר רבי יששכר בער, נרצחו בשואה. פייגא דבורה, אשת רבי לייבוש בער הלפרט (הוריו של שמואל הלפרט). בית שמואל מרדכי לייפר, מאמר מרדכי, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) מרדכי לייפר, מאמר מרדכי, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
אור רביד

אור רביד (נולד ב-5 באפריל 1987) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב פלילים בחברת החדשות של ערוץ 12. רביד נולד וגדל בחיפה. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון אליאנס נבחר להשתתף במשלחת חילופי התלמידים הראשונה במסגרת שותפות חיפה בוסטון וגם ייצג את חיפה במועצת הנוער המחוזית. בצה"ל שירת רביד בלשכת מפקד זרוע היבשה. לרביד תואר ראשון בתקשורת במכללה האקדמית עמק יזרעאל. במהלך לימודיו הגיש תוכנית אקטואליה שבועית ברדיו האקדמי 106FM והיה עורך של עיתון אגודת הסטודנטים. במהלך הלימודים האקדמיים החל את דרכו העיתונאית כשעבד ככתב ספורט באתר חדשות 0404. עם סיום לימודי התואר הראשון, התקבל ללימודי תואר שני במסלול דיפלומטיה וביטחון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2016 החל לעבוד ברשות השידור כתחקירן במהדורת מבט. ב-2018 החל לעבוד ככתב אזור תל אביב באתר וואלה, במסגרת תפקידו סיקר גם את תחומי הבריאות והתחבורה. ב־-2020 הצטרף רביד לחברת החדשות הישראלית ככתב פלילים של אזור ת"א והמרכז באתר N12 לצד ברהנו טגניה. לאורך השנים יצר רביד כמה פרסומים שהיוו חשיפה ראשונה: בינואר 2020 פרסם לראשונה באתר N12 ובמהדורה המרכזית את עדותה של א', תלמידה לשעבר באולפנה חרדית בבני ברק שטענה שמורתה תקפה אותה מינית. בעקבות הפרסום פתחה המשטרה בחקירה ועצרה את המורה. כחמש שנים לאחר חשיפת הפרשייה הודיעה פרקליטות מחוז תל אביב כי הוגש נגד המורה כתב אישום חמור. בדצמבר 2021 פרסם לראשונה את עדותה של אריאל נעים, צעירה שעברה תקיפה מינית בידי מי שהיה רופא הנשים שלה, ד"ר גיא רופא. בעקבות הפרסום פתחה המשטרה בחקירה והרופא נעצר. כשנתיים וחצי לאחר מכן הודיעה פרקליטות מחוז חיפה על כוונתה להגיש כתב אישום נגד רופא כשבמרכזו של כתב האישום עדותה של הצעירה שחשף רביד. באוקטובר 2022 חשף לראשונה את פועלה של יחידת המעבדות הניידות במחלקה לזיהוי פלילי במשטרת ישראל. בדצמבר 2022 פרסם לראשונה במהדורה המרכזית תיעוד ממצלמות שוטרים שהוזעקו לזירת תקיפה בנתיבי איילון. באוגוסט 2023 במסגרת מגזין N12 חשף את פועלה של היחידה למשא ומתן במצבי משבר של משטרת ישראל. בחודש מרץ 2024 במהלך מלחמת חרבות ברזל רביד התלווה ללוחמי גדוד 931 של חטיבת הנח"ל בפעילות במסדרון נצרים בעזה. מתגורר בחולון, נשוי ואב לשלושה. פרסומים של אור רביד באתר N12 אור רביד ברשת X (טוויטר) עמוד הפייסבוק של אור רביד אור רביד -כתב אזור המרכז והתחבורה וואלה! NEWS אור רביד, ‏התלמידה לשעבר שתובעת את המורה במוסד החרדי: "פגעה בי מינית", באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2020 אור רביד, ‏עימות בין הגינקולוג לאחת המתלוננות נגדו: "פגע בי מינית בקליניקה שלו", באתר ‏מאקו‏, 6 בינואר 2022 אור רביד, ‏הטכנולוגיה המפתיעה שמשנה את כללי המשחק בחקירות המשטרה, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2022 אור רביד, ‏"תפס את הקסדה וחבט בו, היא נשברה והתפרקה": תיעוד בלעדי ממצלמת גוף השוטר שהוקפץ לקטטה בנתיבי איילון, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2022 אור רביד, ‏"למדנו את המכתב שהשאירו המחבלים, להבין אם יש להם מה להפסיד", באתר ‏מאקו‏, 10 באוגוסט 2023 אור רביד, ‏פתאום בנו של מפקד בכיר בחמאס יצא מתוך הפיר - אל מול הלוחמים, באתר ‏מאקו‏, 7 במרץ 2024
Fuji Television

Fuji Television Network, Inc (ביפנית: 株式会社フジテレビジョン), אשר ידוע גם בשם Fuji TV, הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי יפני. זהו ערוץ הדגל של רשת האם שלו, "Fuji Media Holdings", ואחד מהערוצים המרכזיים בבירה טוקיו. הערוץ נוסד בשנת 1957 והפך עם השנים לאחד מערוצי הטלוויזיה הפופולריים ביותר ביפן והוא נודע בשל התוכן המגוון שמוצג בו אשר פונה לקהל רחב. הערוץ נוהג לשדר בעיקר תוכניות בידור, סדרות דרמה, תוכני חדשות וסדרות אנימה. לאורך השנים הערוץ מילא תפקיד מהותי בהפיכת מספר סדרות אנימה לפופולריות במיוחד, בהם הסדרות "דרגון בול" ו"וואן פיס". בניין המטה של ערוץ Fuji Television ממוקם ברובע מינאטו שבטוקיו. המבנה, אשר בעל עיצוב עתידני ייחודי, עוצב על ידי האדריכל היפני הנודע קנזו טנגה ונפתח רשמית ב-10 במרץ 1997. להלן רשימה של מגוון סדרות בעלות פרסום עולמי ששודרו במקור בערוץ פוג'י טי וי. Iron Chef(אנ') (1999–1993, ספיישל 2001) מדיה וקבצים בנושא Fuji Television בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Fuji Television (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של Fuji Television (באנגלית) Fuji Television, ברשת החברתית פייסבוק Fuji Television, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Fuji Television, ברשת החברתית אינסטגרם Fuji Television, ברשת החברתית טיקטוק Fuji Television, סרטונים בערוץ היוטיוב
ניק גריפין

ניקולס ג'ון גריפין (באנגלית: Nicholas John "Nick" Griffin; נולד ב-1959) הוא פוליטיקאי בריטי המשויך לימין הקיצוני, שכיהן כיו"ר המפלגה הלאומית הבריטית (BNP) מאז 1999 ועד 2014 גריפין היה מכחיש שואה מוצהר, אך בשנים האחרונות חזר בו. גריפין נולד בצפון לונדון וגדל בהלסוורת. למד היסטוריה ומשפטים באוניברסיטת קיימברידג'. שני הוריו הם פעילים פוליטיים בימין המפה הפוליטית. אמו, גיין, אף היא פעילה המפלגה הלאומית הבריטית ואביו, אדגר, היה פעיל במפלגה השמרנית עד להדחתו בשל סיוע פעיל למפלגה הלאומית. גריפין החל במעורבותו הפוליטית בגיל 14, כאשר אביו צירף אותו לפגישות של מפלגת החזית הלאומית (NF). עד 1978 הפך גריפין למתאם הארצי של החזית הלאומית והיה ממקורביו של רוברטו פיורה, נאו-פאשיסט איטלקי, אשר התגורר בלונדון בשל מעורבותו בטבח בולוניה ב-1980, בו נהרגו 85 ונפצעו למעלה מ-200 בפיצוץ של מטען בתחנת הרכבת המרכזית בבולוניה. פיורה נחשב כמי שהשפיע רבות על התפתחותו הפוליטית של גריפין. במהלך שנות השמונים גריפין הפך לאחד ממנהיגי תנועת העמדה השלישית הבינלאומית (ITP), תנועה פאשיסטית וגזענית מחתרתית אשר הוקמה על ידי פיורה. במהלך שנות ה-90 החל גריפין להיות פעיל במפלגה הלאומית הבריטית. עד 1997 הוא שימש כעורך עיתון "הרונה", כתב עת אנטישמי של המפלגה הלאומית. במסגרת תפקידו כעורך הוא טען כי השואה היא תרמית היסטורית וטבע את המונח "Holohoax" (שילוב של המילים שואה ותרמית). בעקבות התבטאויות אלו הורשע ב-1998 בהסתה לגזענות ונקנס. ב-1999 נבחר גריפין ליו"ר המפלגה הלאומית. כיו"ר, הוא החל ברפורמות במפלגה כדי למתן את תדמיתה הגזענית, לקראת ההתמודדות בבחירות. גריפין מיקד את מצע המפלגה כנגד מהגרים וזרים. המפלגה, תחת הנהגתו זכתה למספר הישגים זעומים בבחירות ברחבי בריטניה, אך לא זכתה למושב בפרלמנט. במהלך תפקידו, נפגש גריפין עם מנהיג הקו קלוקס קלאן לשעבר, דייוויד דיוק ועם מנהיג לוב, מועמר קדאפי. כיו"ר המפלגה הוא התבטא רבות בגנות יהודים, הומוסקסואלים וזרים. (באחד ממאבקיו הפוליטיים ייחס לו אחד מאנשי-מפלגתו יחסים הומוסקסואליים; גריפין הכחיש נמרצות). בשנת 2009 הכריז גריפין כי יהודים ולאומנים אירופיים צריכים להגיע ל"הפסקת אש" כדי להילחם יחדיו באסלאם הרדיקלי. לדבריו שני הצדדים עשו טעויות מרות במסגרת "היחסים המעוותים" ביניהם, אך הגיעה השעה להשאיר את המשקעים הללו מאחור ולצאת למאבק משותף על גורל המערב. לדבריו, בעבר היה אנטישמי, אך הוא חדל מכך, והוא אף הודה כי במלחמת העולם השנייה רצחו הנאצים כמות עצומה של יהודים. הוא סירב, עם זאת, לפרט את עמדתו המדויקת לגבי השואה, לטענתו מחשש שייתן בכך אמתלה להעמדתו לדין. ב-1 באוקטובר 2014 סולק מה-BNP לאחר שהואשם כי ניסה "לזרוע פילוג" באמצעות בדיית נתונים כוזבים אודות מצב המפלגה. באותה שנה גם הוכרז כפושט רגל. מדיה וקבצים בנושא ניק גריפין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניק גריפין (באנגלית) אתר המפלגה הלאומית הבריטית Nick Griffin's personal blog הבלוג של גריפין BBC ראיון של ה-BBC עם גריפין הימין הקיצוני בבריטניה מתחזק אחרי הופעת מנהיגו בבי-בי-סי, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2009 נדב איל, לונדון, האנטישמי מהסוג החדש של בריטניה, באתר nrg‏, 3 בינואר 2009 Nick Griffin expelled from BNP for 'disunity', האינדפנדנט, 1 באוקטובר 2014.