מגדל נב

מגדל נַבּ (באנגלית: Nab Tower) הוא מבנה צבאי שנבנה במהלך מלחמת העולם הראשונה, בכניסה לתעלה האנגלית (תעלת למאנש), כחלק ממערך הגנה נגד צוללות הצי הקיסרי הגרמני. המגדל תוכנן כחלק ממערך בן 8 מגדלים, אך המלחמה הסתיימה לאחר הקמתו, הפרויקט נסגר, ומגדל נב נותר המגדל היחיד שהוקם במסגרתו. מאז סיום מלחמת העולם הראשונה משמש המגדל כמגדלור, ובתקופת מלחמת העולם השנייה הוצבו עליו תותחי נ"מ. מאז 1984 נמצא המגדל באחריות טריניטי האוס, רשות המגדלורים של אנגליה, וב-2013 הוא שופץ באופן יסודי ו-11 מטר ממנו פורקו. לאורך ההיסטוריה היוותה התעלה האנגלית מחסום מפני פלישת צבאות אויב מאירופה לכן ראתה בריטניה חשיבות בחיזוק מחסום זה. חשיבות זו התגברה במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה עם התפתחות הציים הימיים של מדינות אירופה והתגברות האיום על בריטניה. את תכנון הביצורים בתקופה זו הוביל המהנדס גאי מאונסל (אנ'). בשלהי מלחמת העולם הראשונה החלה האדמירליות הבריטית לתכנן מערך הגנה על התעלה האנגלית ועל מצר דובר מפני צוללות גרמניות שהגיעו מהנמל בברוז', בלגיה, שייטו בתעלה והטביעו ספינות בריטיות. התוכנית, שנקראה Project M-N (אנ'), כללה בנייה של 12-8 מגדלי בטון והצבתם לרוחב התעלה וחיבור רשתות מתכת בין המגדלים כדי למנוע מעבר צוללות אויב. מתכנן המגדלים היה המהנדס גאי מאונסל (אנ'). בניית שני המבצרים הראשונים החלה ב-1918 בעיר הנמל שורהאם (אנ') בדרום אנגליה בהשקעה של כמיליון ליש"ט. המגדל הראשון היה בגובה 28 מטר והוא ניצב על יסודות בטון. ב-1920 הסתיימה בניית המגדל הראשון והוא נגרר על ידי גוררת מהנמל לנקודה שנקראת "סלע נב" כ-10 ק"מ ממזרח לאי וייט. בסיס המגדל נבנה מחללים כשבמהלך הגרירה הכילו חללים אלו אוויר ואיפשרו את ציפת המגדל וגרירתו המבנה הכבד ועם הצבתו מעל היעד הסופי מולאו החללים במי ים והמגדל שקע על סלע הבסיס. בגלל סיום המלחמה נזנח הפרויקט ולא הושלמה בניית המגדל השני. המבנה הפנימי של המגדל כלל מספר קומות כשהטיפוס לראש המגדל התאפשר בעזרת מספר גרמי מדרגות שקישרו בין הקומות בתוך המגדל. בנוסף לתפקידו העיקרי, כמרכיב במערך ההגנה על התעלה האנגלית, הותקן מגדלור בראש המגדל. מגדלור קבע זה החליף אוניית מגדלור שעגנה דרך קבע ליד הסלע. כמו כן הותקן על המגדל משדר רדיו לשידור אות קבוע (אנ') וכן צופר ופעמון ערפל. עד תחילת מלחמת העולם השנייה אוייש המגדל על ידי צוות של חיל הים הבריטי לתחזוקת המגדלור. בתחילת המלחמה הוצב בראש המגדל זוג תותחי נ"מ 40 מ"מ של חברת בופורס ובמהלך המלחמה פגעו תותחים אלו במספר מטוסים גרמנים. לאחר המלחמה מסר חיל הים את האחריות למגדל למשרד ההגנה של ארצות הברית וב-1984 הועבר המגדל לאחריות רשות המגדלורים של אנגליה טריניטי האוס. ב-1983 הותקן בראש המגדל משטח נחיתה להליקופטרים ובמקביל הותקנו במקום מערכות אוטומטיות שאיפשרו להפעיל את המקום מרחוק. ב-1995 הותקנו במקום לוחות סולריים שסיפקו חשמל למערכות. ב-1999 התנגשה אוניית משא במגדל וגרמה לו נזק, אירוע שהצריך את שיפוץ הנזקים. ב-2013 הצביע סקר תשתיות על קורוזיה של מבנה המגדל וסיכון לבטיחות נחיתת ההליקופטרים במקום. בעקבות סקר זה חתם ארגון טריניטי האוס חוזה עם חברה בריטית לשיפוץ מקיף של המגדל. במסגרת הפרויקט הוסרו 11 מטר מהמגדל והוא כוסה בבטון מיוחד עמיד קורוזיה. כמו כן הוחלף הזרקור ושאר הציוד שבראש המגדל. הציוד ההיסטורי שהוסר מהמגדל, במסגרת השיפוץ, מוצג במוזיאון ימי. Woodman, Richard; Wilson, Jane (2002). The Lighthouses of Trinity House. Bradford-on-Avon, Wilts.: Thomas Reed. pp. 96–97. מדיה וקבצים בנושא מגדל נב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל נב מגדל נב, באתר של ארגון טריניטי האוס מגדל נב, באתר של ארגון טריניטי האוס (אתר ישן - אורכב) מגדל נב, באתר trinityhouse.co.uk מגדל נב, באתר pasttimesproject.co.uk ההערכה היא שבמרץ-אפריל 1917 הטביעו הצוללות הגרמניות ספינות בריטיות בהיקף של כ-500,000 טון ובאפריל כ-860,000 טון במלחמת העולם השנייה תכנן מאונסל את "מצודות מאונסל" (אנ') לאורך חופיה המזרחיים של אנגליה עם שקיעתו נטה המגדל ב-3%, נטייה שמתקיימת מאז שיפוץ המגדל ב-2001, באתר dale-consulting.co.uk, ‏2001 (אורכב) פרטים על האונייה שהתנגשה במגדל, באתר shipphotos.co.uk (אורכב) השיפוצים במגדל נב, באתר trinityhouse.co.uk,‏ 2014 השלב הסופי של השיפוצים במגדל נב, באתר trinityhouse.co.uk, ‏2014 האלמנטים ההיסטוריים של מגדל נב, באתר uklighthousetour.com