laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלכת דלעת

מלכת דלעת (באנגלית: Pumpkin queen) עשויה להיות דמות בדיונית או אדם אמיתי, המזוהה עם מגוון תחרויות יופי שנערכות באמריקה הצפונית מדי שנה בליל כל הקדושים. מופעי דלעת ופסטיבלים במדינות אמריקאיות שונות כוללים תחרויות לקביעת "מלכת הדלעת" שלהם. מופע הדלעת של סירקוויל, הוא מופע הדלעת העתיק ביותר. הוא תחרות בו מוענק התואר "מלכת דלעת" והוא נערך מדי שנה מאז 1903 (למעט 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושנת 2020 בעקבות מגפת הקורונה). מופעי דלעת ופסטיבלים בולטים אחרים במהלכם מוענק התואר "מלכת דלעת" הם: מפגש פמפקין-פסט (2003–2006) קציר הדלעת הדנברי (1966) פסטיבל דלעת האנטסבורג, 2006: פסטיבל דלעת האנטסבורג קווינס פסטיבל הדלעת בארנסוויל (1964–2006) מופע הדלעת של ברדפורד (2006-) פסטיבל נסיכת דלעת התה של ליל כל הקדושים (1971–2006) פסטיבל דלעת התקווה הלאומי האביבי מופע הדלעת של ורסאי (1902–2005) פסטיבל הדלעת במערב וירג'יניה (1985–2006) פסטיבל הדלעת של טיוגה (2006) מדיה וקבצים בנושא מלכת דלעת בוויקישיתוף America's Pumpkin Festivals - Aug. 15, 2002, money.cnn.com Wayback Machine, web.archive.org, ‏2011-07-25 The Official Circleville Pumpkin Show Website, www.pumpkinshow.com Bradley Blubaugh (1999-01-07). "PumpkinFest-"A fall foliage celebration"/The Official PumpkinFest Web Site"., www.confluencepumpkinfest.org 2010-02-14.PumpkinFest-“A fall foliage celebration”/The Official PumpkinFest Web Site Archived March 12, 2007, www.confluencepumpkinfest.org Pumpkin Harvest Queen Danbury Old photo 1966 | eBay, archive.is, ‏2013-01-22 Huntsburg Pumpkin Festival, web.archive.org, ‏2007-03-13 The Burton Middlefield Villager, web.archive.org, ‏2006-05-16 Representative (18th District) Robert W. Ney-- Collector, Barnesville Pumpkin Festival, lcweb2.loc.gov, ‏2000 Ohio Pumpkin Festival - Home Page, web.archive.org, ‏2006-09-08 BARNESVILLE OHIO PUMPKIN FESTIVAL LAST FULL WEEKEND IN SEPTEMBER!, web.archive.org, ‏2010-02-22 Bradford Pumpkin Show, Bradford Pumpkin Show (באנגלית) "43rd Pumpkin Queen crowned at pageant". Rutlandherald.com. 2007-10-19. Retrieved 2010-02-14. Pumpkin Festival, web.archive.org, ‏2006-08-15 "Versailles Pumpkin Show -Versailles, IN". Eclecticvideo.com. Retrieved 2010-02-14.(הקישור אינו פעיל) The West Virginia Pumpkin Festival, web.archive.org, ‏2007-09-29 Times, Morning (2010-02-10). "Sayre, PA, Morning Times — News".(הקישור אינו פעיל)
עיד איל-בורברה

עיד איל-בורברה (בערבית: عيد البربارة) הוא חג שנחגג מדי שנה ב-4 בדצמבר (על פי הלוח השנה הגרגוריאני), ב-17 בדצמבר (על פי הלוח השנה היוליאני). החג מצוין על ידי ערבים נוצרים שגרים לבנון, סוריה, ירדן והרשות הפלסטינית, וטורקיה ובחלקים נוספים בלבנט. חגיגתו של החג חולקת אלמנטים רבים עם ליל כל הקדושים וזאת על אף היותו העובדה עיד איל-בורברה ציון עוד לפני ליל הקדושים. באופן מסורתי, מבוגרים וילדים לבושים בתחפושת ומסתובבים ברחבי הכפרים ואף רוקדים במקביל, כמו כן על פי המסורת לכל בית אשר מגיעים עליו אנשים בעלי הבית מציעים להם אוכל שהוכן במיוחד לאותה סעודה (ולפעמים גם כסף). הוא נחגג לכבוד הקדושה הנוצרית, ברברה הקדושה. האמונה הכללית בקרב הנוצרים הלבנונים היא שברברה הקדושה התחפשה לדמויות רבות ושונות כדי לחמוק מהרומאים שרודפים אותה. האוכל המסורתי המזוהה עם החג הוא זה הוא בורברה, תבשיל חיטה עם קשקושים שמכיל לעיתים גם צימוקים, אניס וסוכר. המאכל מוצע לילדים שעוברים מבית אחד לבית בתחפושות. נוהג זה היה נפוץ בלבנון, בסיפור על ברברה הקדושה מסופר כי ככל הנראה היא ניצלה בדרך נס בעת שנמלטה לאחר שרדפו אחריה ושהיא עברה בין שדות חיטה שגדלו מיד על מנת לכסות את עקבותיה. נס זה נחגג באופן סמלי על ידי הנבטת זרעי חיטה (או אפונה, גרגרי שעורה, שעועית, עדשים וכו') בצמר גפן ביום החג של סנט ברברה. הזרעים נובטים וגדלים לגובה של 15 סנטימטר במועד חג המולד, כאשר הזרעים משמשים לקישוט סצנת המולד המונחים בדרך כלל מתחת לעץ חג המולד. מדיה וקבצים בנושא עיד איל-בורברה בוויקישיתוף ב-17 בדצמבר על פי הלוח השנה היוליאני AnydayGuide, Eid il-Burbara (Saint Barbara's Day) / December 4, 2022, AnydayGuide (באנגלית בריטית) LBTAdmin, Celebrating Saint Barbara, Lebanon Traveler, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית) Georgia celebrates Saint Barbara’s Day Why do Georgians bake bean pies today?, Agenda.ge Eid il-Burbara HugeDomains.com, www.hugedomains.com Hashli Berbara – Animated Song by Lila TV, Blog Baladi, ‏2021-12-04
הבליזארד של ליל כל הקדושים (1991)

הבליזארד של ליל כל הקדושים (1991) הייתה סערה עוצמתית שגרמה לתקופה של שלג כבד והצטברות קרח, אשר פגעה בחלקים של המערב התיכון העליון של ארצות הברית, בין 31 באוקטובר עד 3 בנובמבר 1991. במהלך השבוע האחרון של אוקטובר 1991, סערה גדולה מעל האוקיינוס האטלנטי (הסערה המושלמת (1991)) חסמה את מרבית דפוסי מזג האוויר בחצי המזרחי של ארצות הברית ולאחר מכן, הלחות ממפרץ מקסיקו כוונה צפונה. עד שהמשקעים חדלו מלרדת, ערים רבות בצד המזרחי של מינסוטה וצפון מערב ויסקונסין הגיעו לשיא של הצטברות שלג בתחילת העונה, בעוד שחלקים מדרום מינסוטה וצפון איווה חוו סערות קרח רבות עוצמה גם כן. אוויר ארקטי שאפף את המאורעות גרם לטמפרטורות נמוכות מאוד באזורים. במהלך הבליזארד וסופת הקרח, נהרגו 22 בני אדם ומעל 100 נפצעו. הבליזארד של ליל כל הקדושים בשנת 1991 נגרם כתוצאה מחזית קור ארקטית חזקה שהגיעה מדרומה ומזרחה דרך מרכז ארצות הברית מספר ימים לפני כן. ב-28 באוקטובר הטמפרטורות מהמזרח היו מעל הרגילות, דבר שעורר תהייה בנוגע למתרחש. הניגוד בין שתי מסות האוויר (של הסופות) היה מוחלט ובבוקר ה-29 באוקטובר חזית הקור הייתה בערך באמצע טקסס. לאחר מכן, הטמפרטורה בעיר אמרילו שבמערב טקסס ירדה ל-22 מעלות עם רוח צפונית חזקה. רחוק יותר ממזרח טקסס, הטמפרטורה הייתה 64 בדאלאס - הפרש טמפרטורה של 42 מעלות בטווח של 300 מייל. בצפון ארצות הברית, הקור בבוקר היה גבוה. במזרח מינסוטה, בליזארד ליל כל הקדושים שבר שיאי שלג רבים. ב-31 באוקטובר 8.2 סנטימטרים של שלג ירד בערים התאומות; שיא של כל הזמנים. ב-1 בנובמבר נרשמו שיאים יומיים דומים. כעבור ארבעה שבועות בתאריכים 29–30 בנובמבר, היו אזורים שכוסו ב-18 סנטימטרים של שלג. בליזארד מדיה וקבצים בנושא הבליזארד של ליל כל הקדושים בוויקישיתוף National Weather Service Climate, web.archive.org, ‏2006-12-31 1991 Halloween Blizzard, web.archive.org, ‏2006-12-07 http://www.crh.noaa.gov/oax/?n=Halloween HIgh DENsity radius retrieval 071210, climateapps.dnr.state.mn.us SD Weather History and Trivia for October, web.archive.org, ‏2007-09-02 Intellicast | Weather Underground, www.wunderground.com
פרס וינזור מקיי

פרס ווינזור מקאי (באנגלית: Winsor McCay Award) הוא פרס המוענק ליחידים כהוקרה לתרומה משמעותית לאמנות ולתעשיית ההנפשה. הפרס מוענק בטקס פרסי האנני השנתי, על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה, בסניף האיגוד, אסיפ"א - הוליווד שבקליפורניה. הפרס נוסד בשנת 1972 ביוזמתה של ג'יין פוריי (אנ') שהייתה גם אחת מחבריו הראשונים של אסיפ"א - הוליווד. החל משנת 1974 הפרס נקרא על שם האנימטור והחלוץ וינזור מקיי. כדי לזכות בפרס, נדרש רוב של שני שלישים בדירקטוריון האספה, אך הדירקטוריון יכול גם לכבד אנשים שלא הוצעו. הפרס הוא אחד מחמישה פרסים בקטגוריית פרסי השופטים (הפרסים הנוספים הם: פרס ג'יין פוריי, פרס אב אייוורקס, פרס הישגים מיוחדים בהנפשה ופרס תעודת הצטיינות). להלן רשימת הזוכים, נכון לשנת 2022: (הערות: • הסימון ± משמעותו שהפרס הוענק לאחר מותו • השנה בטבלה מציינת את התקופה שבגינה ניתן הפרס) מדיה וקבצים בנושא פרס וינזור מקיי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס וינזור מקיי Annie Awards, Juried Awards, The Winsor McCay Award. ASIFA-Hollywood, Juried Awards, June Foray. Annie Awards, Juried Awards, Winsor McCay.
מצעד הנשמות האבודות

מצעד הנשמות האבודות (באנגלית: Parade of Lost Souls) הוא אירוע שנתי שנחגג בוונקובר, קנדה ומאורגן על ידי קברט העציצים הדאסטי. האירוע מתרחש במזרח ונקובר, במקום סודי שנחשף ערב לפני המאורע עצמו. הוא קורה בשבת הקרובה ביותר לליל כל הקדושים של כל אותה השנה. למרות שמדובר באירוע שנתי, הוא לא התרחש בשנת 2005 בגלל חששות לוגיסטיים. האירוע נקרא במקור "מסיבת הנשמות האבודות" או "המסיבה של הנשמות האבודות" (באנגלית: "The Party of the Lost Souls"), ביוזמת הארגון "חלומות ציבוריים", בהנחייתה של המנהלת האמנותית והמייסדת, פאולה ג'רדין. בהמשך, שונה שמו למצעד הנשמות האבודות. קהילת גרנדוויו-וודלנד משתתפת בקישוט ובניקוי האירוע ולעיתים לוקחת חלק פעיל באירוע עצמו כשהוא מתרחש. כמו כן, נהוג כי המשתתפים באירוע מתלבשים בתחפושות ליל כל הקדושים, מביאים ג'ק-או-לנטרן או פנסים ובונים מקדשים בפארק גרנדוויו. באירוע נוהגים המשתתפים לקיים שלל מנהגים שונים, כמו לבישת תחפושות של ליל כל הקדושים והבאת ציוד שקשור לחג עצמו. בין היתר, ישנו מנהג בו המשתתפים שורפים את הפחדים שלהם באמצעות שרפה של חפצים שונים המדמים את הפחד שלהם לכאורה והשלכתם לתוך האש. מדיה וקבצים בנושא מצעד הנשמות האבודות בוויקישיתוף "Parade of Lost Souls 2013: Vancouver's annual Halloween Parade". VanCityBuzz. Retrieved June 24, 2014. (ארכיון) Miller, Monica (December 4, 2013). "City Council approves Dusty Flowerpot Cabaret to take over Public Dreams' studio space". Vancouver Observer. Retrieved June 24, 2014. (ארכיון)
ביורן צד-ברזל

ביורן צד-ברזל (בנורדית עתיקה: Bjǫrn Járnsíð; באנגלית: Björn Ironside; באיסלנדית: Björn Járnsíða; בשוודית: Björn Järnsida; בדנית: Bjørn Jernside; בלטינית של ימי הביניים: Bier Costae ferreae) היה שליט ויקינגי נורדי ומלך אגדי של שוודיה. לפי ההיסטוריה הסקנדינבית המשולבת עם פרטים מסאגות ואגדות עם שוודיות, דניות, נורווגיות, אנגליות ואיסלנדיות של המאה ה-12 וה-13. על פי רוב המקורות ביורן היה בנם הבכור של מלך הוויקינגים האגדי רגנאר לודברוק ואשתו אסלוג, אם כי לפי מקורות אחרים היה בנה של אשתו הראשונה לגרטה, כפי שמתואר בסדרת הטלוויזיה ויקינגים. הוא חי במאה ה-9 ומתוארך בין השנים 835 ל-906 לספירה. מספרים כי ביורן צד-ברזל היה השליט הראשון משושלת מונסו מייסדת בית המלוכה השוודי וצאצאיו היו למלכים הראשונים של ממלכת שוודיה הגדולה. מדיה וקבצים בנושא ביורן צד-ברזל בוויקישיתוף ביורן צד-ברזל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביורן צד-ברזל, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) The Real Ragnar Lothbrok, www.historic-uk.com The Saga of Ragnar Lodrok and his Sons ערך זה הוא קצרמר בנושא סקנדינביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סתיו מסוכן

"סתיו מסוכן" הוא שיר שכתב יהונתן גפן, והלחין וביצע דויד ברוזה. השיר יצא לאור בשנת 1994. השיר נכלל באלבום "החומרים שמהם עשויה האהבה" שאת רוב שיריו כתב יהונתן גפן. השיר היה מהבולטים באלבום. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה (1995) דורג השיר במקום ה-26. בשנת 2015 יצא השיר כסינגל בביצוע של ברוזה עם התזמורת האנדלוסית הישראלית כחלק מאלבום משותף שלהם. סרטון השיר "סתיו מסוכן" באתר יוטיוב מילות השיר "סתיו מסוכן" באתר שירונט דויד ברוזה והתזמורת האנדלוסית אשקלון – הלו / סתיו מסוכן, באתר רעש, 22 ביולי 2015
מרי מוסר

מרי מוסר (באנגלית: Mary Moser‏; 27 באוקטובר 1744 – 2 במאי 1819) הייתה ציירת אנגלייה ואחת האמניות הנשים המפורסמות ביותר בבריטניה. אחת משתי החברות המייסדות היחידות של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768 (יחד עם אנג'ליקה קאופמן). היא ציירה דיוקנאות, אך התפרסמה במיוחד בזכות ציורי הפרחים. מוסר ילידת לונדון. היא הוכשרה על ידי אביה, ג'ורג' מיכאל מוסר (1706–1783), שהיה אמן יליד שווייץ שהתמחה באמייל וכישרונותיה ניכרו כבר בגיל צעיר. היא זכתה במדליה הראשונה לאמנות בגיל 14, והציגה באופן קבוע בתערוכות - ציורי זרי פרחים, וציורים היסטוריים מזדמנים. אולם עשר שנים לאחר מכן, הרצון להכרה מקצועית הביא אותה להצטרף אל 35 אמנים אחרים (כולל אביה) להקמת האקדמיה המלכותית, ועם אנג'ליקה קאופמן לקחה תפקיד פעיל בהליכי ההקמה. בציור הפורטרט הקבוצתי מאת יוהאן זופני, "האקדמאים של האקדמיה המלכותית" (1771-72; אוסף מלכותי, לונדון), מוצגים חברים שנאספו סביב מודל גברי בעירום בתקופה בה נשים הוצאו מהכשרה כזו על מנת להגן על צניעותן. כדי שמוסר וקופמן תוכלנה להיכלל בתמונה, הוסיף אותן זופני כפורטרטים שנתלו על הקיר. ג'ורג' רומני צייר דיוקן של מוסר בעבודה על טבע דומם (בערך 1770), שנרכש על ידי הגלריה הלאומית לפורטרטים (לונדון) בשנת 2003. בשנות ה-90 של המאה ה-18 קיבלה מוסר עבודה יוקרתית, שהכניסה לה מעל 900 לירות שטרלינג, מהמלכה שרלוט על מנת להשלים תוכנית דקורטיבית פרחונית עבור חדר בבית פרוגמור בווינדזור, ברקשייר. עבודה זו הייתה אחת העבודות המקצועיות האחרונות שלה. לאחר הנישואין לקפטן יו לויד ב־23 באוקטובר 1793, היא פרשה לגמלאות והחלה להציג כחובבנית תחת שם הנישואים. היא המשיכה להופיע באקדמיה המלכותית עד 1802. בתקופה זו ניהלה מוסר רומן גלוי עם ריצ'רד קוסוויי, שהיה בנפרד מאשתו מריה. מוסר נסעה איתו במשך שישה חודשים בסיור רישומים בשנת 1793. במחברותיו הוא כתב "הצהרות שטופות זימה" וערך "השוואות פוגעות בינה לבין גברת קוסוויי", ורמז שהיא מגיבה הרבה יותר מינית מאשתו. מוסר נפטרה בלונדון, ב־2 במאי 1819, ונקברה לצד בעלה בבית העלמין קנזינגטון. לאחר מותה, לא נבחרו נשים נוספות כחברות מלאות באקדמיה עד דיים לורה נייט בשנת 1936. מדיה וקבצים בנושא מרי מוסר בוויקישיתוף Gallery honours pioneering woman painter, the Guardian, ‏2003-09-24 (באנגלית) Mary Moser and Angelica Kauffman: the RA's founding women | Blog | Royal Academy of Arts, www.royalacademy.org.uk Mary Moser - National Portrait Gallery, www.npg.org.uk (באנגלית) Freeman Marius O'Donoghue, Moser Mary, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 39
אבא (סרט)

אבא (באנגלית: Dad) הוא סרט דרמה משפחתית אמריקאי משנת 1989 בבימויו של גארי דייוויד גולדברג, עם ג'ק למון, טד דנסון ואולימפיה דוקאקיס בתפקידים הראשיים. התסריט של גארי דייוויד גולדברג מבוסס על הרומן "אבא" של ויליאם וורטון (אנ') משנת 1981. ג'ק למון היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לאיפור ולעיצוב השיער הטובים ביותר. ג'ון טרמונט (טד דנסון), איש עסקים מבוסטון, טס ללוס אנג'לס כדי לבקר את אמו בטי (אולימפיה דוקאקיס) שמאושפזת בבית חולים לאחר שלקתה בהתקף לב. בבית נשאר בעלה ג'ייק (ג'ק למון) בן ה-78 וג'ון נשאר כדי להשגיח עליו ולעזור לו בעבודות הבית. הוא מבלה עם אביו זמן איכות, לוקח אותו למשחק בינגו, לישיבת עסקים ועוד, לפגישה עם בטי בבית החולים ועוד. בטי משתחררת לביתה ובארוחה בבית משתתפים גם הבת אנני (קתי בייקר), בעלה מריו (קווין ספייסי) ובנו של גון, ביל (איתן הוק). ג'ייק מאושר וברקע יש פלאשבקים מהעבר הרחוק בו הייתה להם חווה בניו ג'רזי. לג'ייק מופיע דם בשתן. בבית החולים מתגלה שיש לו סרטן בשלפוחית השתן. ג'ון מבקש מד"ר סנטנה (ג'יימס וולש) שלא יגלה זאת לאביו אך ד"ר סנטנה מגלה וג'ייק נכנס למצב קטטוני. ג'ון לוקח אותו על דעת עצמו הביתה. מחוסר ברירה הוא מחזיר אותו לבית החולים לטיפולו של ד"ר צ'אד (זק מוקה) רופא יותר סימפתי ונשאר ללון בחדרו כל הזמן. יום אחד ג'ייק מתעורר וחוזר לחיים לשמחת המשפחה והצוות המטפל. בבית הוא הופך לאדם אחר - חברותי, מבקר ומתיידד עם השכנים היפנים שלהם, מתחיל ללמוד יפנית וללמד את בני המשפחה לאכול אוכל יפני ואף לדרוש יחסי מין מאשתו. הפסיכיאטר מסביר לג'ון שאביו נמצא במצב הזוי שגורם לו אושר בזה שהוא מדמה את עצמו כבעל חווה מלא מרץ עם משפחה צעירה, זאת לשמחתו של ג'ון אך למורת רוחה של בטי. ג'ון מוצא זמן לשוחח עם ביל לאחר שהרגיש שהזניח אותו ומשכנע אותו שימשיך בלימודיו בקולג' על מנת להצליח בחיים. לבסוף חוזר הסרטן וג'ייק שוב מאושפז. ג'ון שוכב לידו כל האשפוז עד מותו. "אבא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבא", באתר נטפליקס "אבא", באתר AllMovie (באנגלית) "אבא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אבא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אבא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט אבא, באתר יוטיוב
הבחירות הכלליות באוגנדה 1996

הבחירות הכלליות באוגנדה התקיימו ב־9 במאי 1996. התוצאה הייתה ניצחון של יוורי מוסווני הנשיא המכהן, שזכה ב-75.5% מהקולות. כל המועמדים היו פוליטיקאים עצמאים, שכן מפלגות פוליטיות נאסרו באותה תקופה. אחוז ההצבעה היה 72.3%. הבחירות לפרלמנט של אוגנדה התקיימו ב-27 ביוני 1996, לאחר אימוץ החוקה החדשה באוקטובר 1995. החוקה החדשה אסרה על כל מפלגות פוליטיות, ולכן כל הנבחרים היו פוליטיקאים עצמאים. על 276 המושבים בפרלמנט התמודדו 814 מועמדים. אחוז ההצבעה היה 60.7%. Elections in Uganda African Elections Database Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p934 ISBN 0-19-829645-2 UGANDA: parliamentary elections National Parliament, 1996, archive.ipu.org
גור-י אמיר

גּוּר-יִ אָמִיר (באוזבקית: Go'ri Amir, בפרסית: گورِ امیر) הוא מאוזוליאום הקבורה של טימור לנג, אבי האימפריה הטימורידית ואבי האומה האוזבקית, אשר ממוקם בבירתו העתיקה סמרקנד. האדריכלות של המאוזוליאום מהווה פתיח למה שעתיד להיקרא אדריכלות מוגולית (אשר התפתחה מתוך אדריכלות איראנית) אותה אפשר למצוא בגני באבור אשר בקאבול, קבר הומאיון בדלהי והטאג' מהאל באגרה. מאז הקמתו בידי יורשיו של טימור עצמו המאוזוליאום חודש ושונה פעמים רבות. מעל פתח המקדש ישנה כיפת תכלת מחורצת וסימן מסחרי של מאוזוליאום גור-י אמיר מסמנת את מקום המנוחה האחרון של טימור, יחד עם שני בנים ושני נכדים (כולל אולוג בג). זה בניין צנוע יחסית לבתי קבורה של שליטים מפוארים אחרים, בעיקר מכיוון שטימור מעולם לא ציפה להיקבר בו. טימור בנה לעצמו מתחם קבורה פשוט בשאחריסאבז, ובנה גור-י אמיר בשנת 1404 עבור נכדו ויורשו, מוחמד סולטאן, שמת בשנה הקודמת. הסיפור הוא שכאשר טימור נפטר באופן בלתי צפוי מדלקת ריאות בקזחסטן (במהלך תכנון משלחת לכבוש את שושלת מינג) בחורף 1405, נסגרו המעברים חזרה לשאחריסאבז והוא נקבר במקום. כמו במוזוליאומים מוסלמים אחרים, האבנים הן רק סמנים; מתחמי הקבורה בפועל נמצאים בחדר שמתחת. במרכז נמצאת האבן של טימור, זוהי אבן חן אחת מסוג ירקן כהה. בשנת 1740, אבי השושלת האפשארית נאדיר שאה העביר את הקבר לפרס, שם הוא נשבר בטעות לשניים - ומאז נאמר כי לנאדיר שאה היה בעל מזל רע מאוד. בדחיפת יועציו הדתיים אשר חשדו מאמונות טפלות אלה דאגו להחזיר את האבן לסמרקנד. מדיה וקבצים בנושא גור-י אמיר בוויקישיתוף גור-י אמיר, באתר לונלי פלאנט גור-י אמיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוזבקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זה הזמן (אלבום)

זה הזמן הוא אלבומו השני של הזמר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1982 בחברת גל פז. רוב השירים באלבום הולחנו על ידי יוסי גרין. האלבום יצא ב-1982 ובו 10 רצועות עם שירים חסידיים בעברית ואנגלית של גדולי המלחינים במוזיקה החסידית. האלבום כולל חידושים לשירים כמו "והיו למשיסה" של הרב שלמה קרליבך, השיר "אתה בחרתנו" של מנחם אירנשטיין בביצוע פרחי שירה חדשה והשיר "אשר ברא" של ברוך צ'ייט שבוצע במקור על ידי שלישיית בוני ירושלים. אברהם פריד - שירה זה הזמן באתר spotify מידע על האלבום זה הזמן באתר MusicBrainz והיו למשיסה בביצוע הרב שלמה קרליבך
יגואר Mark VIII

יגואר Mark VIII (באנגלית: Jaguar Mark VIII) היא מכונית סלון מפוארת מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית יגואר, אשר יוצרה בין השנים 1956 – 1958 בבריטניה. יוצרו 6,227 יחידות. 4 דלתות. 4–5 מושבים. מנוע בנזין קדמי-אורכי, מנוע קירור מים, הנעה אחורית. קיבולת מכל דלק: 77.3 ליטר. יחס כוח / משקל: 119.35 כ"ס ל-1,000 ק"ג. "יגואר Mark VIII", שנת 1958 "יגואר Mark VIII" "יגואר Mark VIII" "יגואר Mark VIII", שנת 1958 "יגואר Mark VIII" "יגואר Mark VIII", שנת 1958 "יגואר Mark VIII" "יגואר Mark VIII", שנת 1958 - מבט לתא הנהג יגואר יגואר Mark X יגואר XKSS מדיה וקבצים בנושא יגואר Mark VIII בוויקישיתוף יגואר Mark VIII, סרטון באתר יוטיוב "יגואר Mark VIII", שנת 1957 barrett-jackson.com/Events/Event/Details/1957-JAGUAR-MARK-VIII "יגואר Mark VIII", שנת 1958 - מפרט carfolio.com/jaguar-mark-viii Culshaw; Horrobin (1974). Complete Catalogue of British Cars. London: Macmillan. ISBN 0-333-16689-2 "יגואר Mark VIII", שנת 1958 oldcarsweekly.com/features/car-of-the-week-1958-jaguar-mark-viii
מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי

מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי (באנגלית: Mickey's Halloween Party) היא אירוע מיוחד שמצוין מדי שנה בכל ליל כל הקדושים באתר הנופש דיסנילנד שבאנהיים, קליפורניה. אירוע דומה נערך כבר ב-1995 וב-1996 בפארק דיסנילנד, אך לא התחדש עד 2005, אז נערך האירוע בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני[דרוש מקור]. האירוע התקיים בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני עד שנת 2009 והחל משנת 2010 מתקיים בדיסנילנד. האורחים המוזמנים לאירוע נוהגים להתחפש, גילאי האורחים נעים בין מבוגרים, בני נוער ואף ילדים. האירועים כוללים בין היתר: משחקים של תעלול או ממתק, מפגש עם נסיכות דיסני, מיקי מאוס ומיני מאוס ונבלים מסרטי דיסני. כל הפארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני נסגרו ללא הגבלת זמן במרץ 2020 כתוצאה ממגפת הקורונה והתפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית לאחר הארכת תקופת הסגירה של פארקי השעשועים בקליפורניה הוחלט לבטל את מסיבת ליל כל הקדושים של מיקי לשנת 2020. Mickey's Halloween Party page on disneyland.disney.go.com Dis Unplugged - "Mickey's Halloween Party 2010 at Disneyland" Disney Parks Blog - "Mickey Moves His Halloween Party Across The Esplanade" "Walt Disney World Resort will remain closed until further notice". WESH. 27 במרץ 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Disneyland closes because of the coronavirus outbreak". CNN. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite news}}: (עזרה) Variety on Yahoo! Entertainment - "Gov. Newsom Says He Is in 'No Hurry' to Reopen Disneyland, Universal Studios Hollywood" Inside The Magic - "Disneyland's Oogie Boogie Bash Officially Canceled" The Orange County Register - "Disneyland Cancels Oogie Boogie Bash Due To Coronavirus"
גני באבור

גני בָּאָבוּר (בפרסית: باغ بابر) הנמצאים בקאבול, בירת אפגניסטן, הם פארק היסטורי המשמש למקום קבורתו של באבור, אבי האימפריה המוגולית. לפי ספר זיכרונותיו של באבור, באבורנאמה, באבור עצמו קרא לתחילת בניית הגנים בשנת 1528 אשר עוד בשנות שלטון יורשיו שימשו חשובים ומרכזיים למען מורשתו ושימור דמותו. הגן הוצב כסדרה של 15 טרסות מדורגות על צלע גבעה בדרום מערב קאבול. צירו מצביע לעבר מכה. קברו של באבור ממוקם על הטרסה הארבע עשרה והיה מוקף במקור במסך שיש לבן. אף על פי שהמסך נהרס במלחמה ובוונדליזם במאה ה-20 (מלחמת אפגניסטן ועוד), הוא נבנה מחדש בין השנים 2002–2006. על הטרסה ה-13 (מתחת לבאבור), בנה שאה ג'האן מסגד קטן בשנים 1645–1646. הוא גם בנה מחדש את תעלות המים הזורמות בציר המרכזי של הגן, והוסיף שוק בבסיס הגן. ברמה החמש עשרה נקברה בתו של באבור, רוקאיה סולטאן בגום (נפטרה ב-1626), בקבר עם מסך ג'אלי משיש. במאה ה-17 חלו שינויים גדולים בגן. החל משנת 1642, רעידת אדמה פגעה בקירות הגן ובמסגד של שאה ג'האן. בשנות השמונים של המאה ה-17 שיפץ השליט המקומי אמיר עבדול-רחמן חאן את הגנים בסגנון שהשפיע יותר על הטעמים האירופיים מאשר על האדריכלות המוגולית. הוא הוסיף ביתן מרכזי ומגורים גדולים, הידועים בשם ארמון המלכה, עבור אשתו של באבור ביבי חלימה. הגן הוסב לגן ציבורי בתקופת שלטונו של נאדיר שאה בשנות ה-30 של המאה ה-18 עם בניית בריכות, מאגרים וגני פרחים במורד הציר המרכזי של הנוף. לבסוף, בריכת שחייה וחממה מודרניים הוקמו בשנות ה-80 של המאה ה-20. לוחמה בין פלגים מתחרים בקאבול היוותה איום רציני החל משנת 1992 בפעולות המלחמה של הטליבאן. הלחימה באזור גרמה לשריפה שהרסה את ארמון המלכה, והמסגד נפגע קשות. משאבות השקיה נגנבו והעצים שנותרו נחתכו לעצי הסקה. גרוע מכך, מוקשים ואמצעי לחימה לא מפוצצים הפכו את הגן לשטח הפקר מסוכן. בשנת 2011 בוצעו פעולות להחזיר את הגן לתקנו ולהסדיר את המקום, כמו גם להוציא את כלל המוקשים. מדיה וקבצים בנושא גני באבור בוויקישיתוף גני באבור, באתר אדריכלות מוסתרת
ג'ורג' מיכאל מוסר

ג'ורג' מיכאל מוסר (באנגלית: George Michael Moser;‏ 17 בינואר 1706 – 24 בינואר 1783) היה אמן ידוע מהמאה ה-18, אבי הציירת מרי מוסר. שניהם היו בין מייסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768. הוא היה בנו של מיכאל מוסר, מהנדס שווייצרי ועובד במתכות. מוסר נולד בשפהאוזן, שווייץ והתאמן בתחילה כמעצב בנחושת בז'נבה. בהמשך הוא למד מיומנויות נוספות כצורף וכחרט. הוא עבר ללונדון במהלך שנות ה-1720 והתחתן עם מרי גווינייה. יצירות המתכת שלו ששרדו כוללות קופסאות מעוצבות מזהב וארונות שעונים (כולל המנגנון של יוצרי השעונים הנודעים ג'ורג' פיליפ שטריגל וג'ון אליקוט), פמוטי כסף בסגנון הרוקוקו. לאחר מכן הוא עלה להיות דמות מרכזית במקצוע שלו כמעצב זהב, מדליות ועבודות אמייל. הוא התפרסם במיוחד בזכות הקומפוזיציות מאמייל שבאמצעותם עיטר את גבם של שעונים, צמידים וקישוטים אחרים. דוגמה יפה ליצירה זו הייתה מארז שעונים עבור המלכה שרלוט, מעוטר בדמויות באורך שלם של שני ילדיה הגדולים, שעליו הוא קיבל תשלום נאה. מוסר היה גם האמן של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, במהלך ילדותו, ועם הצטרפותו לכס המלוכה מוסר יצר את החותמת הגדולה הראשון. כאשר בית הספר לאומנויות שנקרא לאחר מכן האקדמיה של סנט מרטין ליין הוקם בסביבות 1736, בגרייהאונד קורט, סטרנד, הוא הפך למנהל וגזבר והמשיך בתפקיד זה עד שבית הספר התאחד עם האקדמיה המלכותית. מוסר היה חבר מקורי, ואחר כך פעיל, באגודת האמנים, שאת חותמתה עיצב, והיה אחד מבין 21 האמנים שפרישתם, בשנת 1767, הובילה להקמת האקדמיה המלכותית. בגלל הקנאות והאנרגיה של מוסר האירוע האחרון התרחש במידה רבה בשיתוף עם ויליאם צ'יימברס, בנג'מין וסט ופרנסיס קוטס. הוא ניסח את החוקה של הגוף החדש, וב־28 בנובמבר 1768 הציג את האגודה למלך וביקש את חסותו. הוא היה הראשון, שהוקצו לו חדרים בבית סומרסט. לתפקיד זה הוא התאים היטב ביכולותיו המקצועיות והאנושיות. יכולתיו ומסירותו כמורה זכתה בחיבתם העזה של התלמידים. הוא לימד אמנים בולטים רבים כולל ויליאם בלייק. תלמיד אחר היה אחיינו יוסף מוסר. מוסר זכה להערכה רבה בחייו הפרטיים, ונהנה מידידותם של סמואל ג'ונסון, אוליבר גולדסמית' ועם אנשי ספרות אחרים בימיו. הוא נפטר בבית סומרסט ב־24 בינואר 1783, ונקבר בחצר הכנסייה של סנט פול, בקובנט גארדן, בהלווייתו השתתפו כמעט כל חברי האקדמיה ותלמידיה. ביום שלאחר מותו של מוסר התפרסמה הודעה עליו פרי עטו של סר ריינולדס, בו תואר כבעל ידע אוניברסלי בכל ענפי הציור והפיסול, ובכל דבר. הוא הוצג כאבי דור האמנים הנוכחי. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' מיכאל מוסר בוויקישיתוף Moser's entry at the UK National Portrait Gallery O'Donoghue, Freeman Marius (1894). "Moser, George Michael". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 39. London: Smith, Elder & Co.