laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נבחרת סנגל בכדורסל

נבחרת סנגל בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של סנגל. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הסנגלית. הדירוג הנוכחי של נבחרת סנגל ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-47 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. נבחרת סנגל היא מהנבחרות החזקות באפריקה וזכתה 5 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל. 6 פעמים נוספות סיימה הנבחרת במקום השני וחמש פעמים נוספות סיימה במקום השלישי. נבחרת סנגל לא הותירה חותם משמעותי ברמה העולמית עד היום והישגי השיא שלה הם מקום 11 במשחקים האולימפיים בשנת 1980 העפלה לשמינית הגמר באליפות העולם בכדורסל בשנת 2014. במבה בול המתפקד כסנטר בנבחרת הוא שחקן הפועל לב השרון מהליגה הלאומית (השנייה בחשיבותה בישראל) דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת ניגריה בכדורסל

נבחרת ניגריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ניגריה. נבחרת ניגריה היא מהנבחרות החזקות באפריקה בשנים האחרונות. בשנת 2015 היא זכתה לראשונה באליפות אפריקה בכדורסל. ארבע פעמים היא סיימה במקום השני בשנים 1997, 1999, 2003 ו-2017 ושלוש פעמים נוספות היא סיימה במקום השלישי. נבחרת ניגריה לא הותירה חותם משמעותי ברמה העולמית והשתתפה שלוש פעמים באליפות העולם בכדורסל. הישג השיא שלה בטורניר זה הוא המקום ה-13 ב-1998. נבחרת ניגריה השתתפה 3 פעמים במשחקים האולימפיים. הישג השיא שלה הוא המקום העשירי בשנת 2012 ובשנת 2020. הדירוג הנוכחי של נבחרת ניגריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-42 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. סגל הנבחרת בטורניר אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
ראול דופי

ראול דופי (בצרפתית: Raoul Dufy; ‏3 ביוני 1877 – 23 במרץ 1953) היה צייר צרפתי מזרם הפוביזם. ראול דופי נולד בלה הבר, נורמנדי למשפחה בת תשע נפשות. הוא עזב את בית הספר בגיל 14 לטובת עבודה בחברה ליבוא קפה. כשהיה בן 18 החל לקחת שיעורי ערב באמנות בבית הספר לאמנות בלה הבר. בין השאר למד על יצירותיו של אז'ן בודן במוזיאון בעיר. הוא שירת שנה בצבא, ובשנת 1900 זכה במלגה בבית הספר הלאומי לאמנות בפריז. שם הוא למד בצוותא עם ז'ורז' בראק, והושפע מאמנים אימפרסיוניסטים כמו קלוד מונה וקאמי פיסארו. בשנת 1905 נחשף ליצירה של אנרי מאטיס, שהשפיעה על סגנונו וקירבה אותו לזרם הפוביזם. דופי פגש לראשונה את זרם הפוביזם בסאלון דה אינפנדנטס בשנת 1905, ולאחר מכן התאים את הסגנון למטרותיו. במהלך חייו, האמן נסע הן בחו"ל והן בצרפת, מצייר נופים של הים התיכון בעיר ניס, כמו גם סצינות של מרוצי סוסים. במהלך שנות ה-20 עבד דופי במגוון של חומרים, בייצור קרמיקה, שטיחים, וקישוטים אדריכליים בקנה מידה גדול. העבודה שלו לביאנלה ה-26 של ונציה זכתה בפרס הגדול ביותר לציור ב -1952, שנה לפני מותו. הוא צייר מספר ציורי קיר לבנייני ציבור ועסק בעיצוב אופנה בשיתוף עם המעצב הצרפתי פול פוירה. הוא מת בצרפת ב-23 במרץ 1953 ונקבר בקרבה לאנרי מאטיס, בבית קרבות בסימיז, פרבר של ניס. מדיה וקבצים בנושא ראול דופי בוויקישיתוף ראול דופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ראול דופי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ראול דופי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ראול דופי (1877-1953), דף שער בספרייה הלאומית ראול דופי, באתר Discogs (באנגלית) ARTNET, Raoul Dufy (French, 1877–1953)
אנסאזי

האנסאזי היו בני שבטים אינדיאנים קדמונים שמרכזם התרבותי היה בעיקר באזור ארבע הפינות שבדרום-מערב ארצות הברית המודרנית. האנסאזי, המכונים גם "אנשי הפואבלו הקדומים", חיו באזור הרמות והקניונים סביב העיירה קאיינטה שבמדינת אריזונה ארצות הברית. בעברם הרחוק היגרו בסביבות המאה השלוש עשרה מאזור מוצאם בקולורדו לאזור אריזונה שבדרום מערב ארצות הברית. לא ידוע מה הסיבה להגירתה המסיבית של שבט האנסאזי. השערה אחת טוענת שההגירה נבעה בעיקר ממאבקים אידאולוגיים בחברה האנסאזית, דברים אשר יצרו חילוקי דעות שונות בנושאי דת וחברה. בנוסף להשערות אלה התווספו השערות על בצורות קשות אשר הועלו על ידי חוקרי התרבות האנסאזית, כמו כן במקביל נמצא חיזוק להשערה זו עקב בדיקת אקלים ארכאולוגית כי אכן תקופות יובש הן שגרמו לשרשרת אירועים משפיעים על החברה האנסאזית. האנסאזי היו ידועים בזכות כלי הקדרות, וסגנון בניית בתי מגוריהם. שבט זה הקים יישובי קבע אשר הטביעו את חותם בנוף המדברי של האזור, מבנים ייחודיים אשר היו שונים משאר מבני הקבע של שבטי האינדיאנים האחרים. החברה האנסאזית עברה מעבודת האדמה לאומנות הצייד, דבר שהוביל לשינוי נרחב בתרבות האנסאזית וגרם לאלימות קיצונית עם נדידות מאולצות לאזור מערב ארצות הברית, ובכך הסתיימה לה התרבות האנסאזית עם הזמן. הארכאולוגים עדיין דנים בשאלה מתי הופיעו האנסאזי הראשונים, ואחת הדעות (המבוססת על סיווג פקוס) היא שהדבר אירע בסביבות המאה ה-13. דעה אחרת היא שמדובר במאה השתים עשרה. חוקרים אחדים סוברים כי האנסאזי הם אבותיהם של אנשי הפואבלו המודרניים, דבר שמעלה אפשרויות נוספות לתאוריות חדשות על מוצאם וסופם המסתורי. משמעות המילה אנסאזי בשפת הנאוואחו היא "הקדמונים" או "אויב קדמון". הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות צ'אקו הפארק הלאומי מסה ורדה ג'ארד דיימונד, התמוטטות - מדוע נפלו הציוויליזציות הגדולות של העבר? האם זה יכול לקרות גם לנו?, פרק 4 "העתיקים": בני אנסאזי ושכניהם, (מאנגלית: עמנואל לוטם), תל אביב: מטר, תשס"ח-2008. מדיה וקבצים בנושא אנסאזי בוויקישיתוף אנסאזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Getting Started ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תפירה רפואית

תפירה רפואית היא פעולה כירורגית או כירורגית-פלסטית, הנעשית לצורך סגירת חתך או קרע בעור אדם או בעל-חיים. כאשר החתך נוצר בפעולה ניתוחית, הוא מאוחה בסיום הניתוח בעזרת תפרים. כאשר נוצר קרע כתוצאה מטראומה, ולדעת המומחה הרפואי אין די בהדבקה בעזרת דבק ביולוגי, יאוחה הפצע בעזרת תפירה רפואית. ריפוי פציעות בעזרת תפירה רפואית משמש את הרפואה כבר אלפי שנים, אך האופן המדויק בו הוא נעשה - מתקדם מעת לעת. כך גם החומרים שבהם משתמשים לתפירת החתך. לפי החוק במדינת ישראל, הרשות לעסוק בתפירה רפואית והוצאת תפרים נתונה לרופא בלבד, ולא לאח.[דרוש מקור] התפירה הרפואית נעשית כמעט תמיד בהרדמה מקומית או מלאה. כאשר אזור החתך רדום, נוטל הרופא חוט העשוי מחומר מיוחד, ובקצהו מחט זעירה מקומרת. הוא מחדיר את המחט האוחזת את החוט בסמוך לשפת החתך, מעביר אותה אל צד החתך השני ומחדיר גם שם את המחט והחוט תחת שפת החתך. לאחר מכן הוא מושך את החוט, ומבצע, בעזרת מלקחיים מיוחדות, קשירה של החוט משני עבריו של החתך. כך מתהדקות שפתי החתך ונצמדות זו לזו. על תהליך זה הוא חוזר מספר פעמים, עד שכל אורך החתך צמוד ומאוחה. קיימות שיטות תפירה נוספות, המתאימות לצרכים כירורגיים רבים ושונים. לצורך תפירה רפואית השתמשו בעבר בחוטי משי או פלסטיק, ולכן היה צורך בטיפול מיוחד להוצאת התפרים. כיום מעדיפים במידת האפשר להשתמש בחוטי תפירה העשויים מרקמות הנלקחות מדפנות המעיים של בעלי חיים, לרוב כבשים. היתרון בשימוש בחוט מסוג זה הוא שאין צורך בהוצאת התפרים, כיוון שהם נמסים מאליהם בתוך כשבועיים, ונספגים אל תוך רקמות הגוף. במרץ 2020 פורסם מאמר שלפיו מחקר חדשני עשוי לאפשר תפירה רפואית של חתכים באמצעות חוט שעשוי מרקמות תאים אנושיים. הצורך עלה בעקבות מקרים מסוימים שבהם נוצרו זיהומים ודלקות שונות בעור לאחר שימוש בתפרי משי או פלסטיק, ואף בתפרי מעיים של בעלי חיים. הזיהום או הדלקת גרמו לבני האדם לגרד את אזור התפרים וכך להשאיר צלקות גם לאחר שהעור התאחה. שימוש בעור אנושי לעומת זאת, הוא חומר טבעי לחלוטין שלא אמור לעורר שום תגובה זיהומית. מחקר חדש מאוניברסיטת תל אביב: מהפכה רפואית: הלחמה בלייזר במקום תפירה בחוטים - תהליך מהיר ומונע צלקות, באתר אוניברסיטת תל אביב Surgeon Explains How to Apply Stitches | WIRED, סרטון בערוץ "WIRED", באתר יוטיוב (אורך: 17:02) (באנגלית) Laure Magnan, Gaëlle Labrunie, Mathilde Fénelon, Nathalie Dusserre, Marie-Pierre Foulc, Mickaël Lafourcade, Isabelle Svahn, Etienne Gontier, Jaime H. Vélez V., Todd N. McAllister, Nicolas L'Heureux, Human textiles: A cell-synthesized yarn as a truly “bio” material for tissue engineering applications, Acta Biomaterialia 105, 2020, עמ' 111-120 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תפרים

האם התכוונתם ל... תפירה רפואית – פעולה כירורגית הנעשית לצורך סגירת חתך או קרע בעור תפרים (סרט) – סרט ישראלי קצר משנת 2011 בכיכובן של ריקי בליך ושירה קצנלנבוגן
מגדל W

מגדל W הוא גורד שחקים הנמצא בשכונת פארק צמרת בתל אביב, צפונית לתחנת הרכבת תל אביב מרכז ומערבית לנתיבי איילון. בין סיום בנייתו בשנת 2010 ועד ל-2013 הפך המגדל, בגובה 156.4 מטרים, לבניין הגבוה בישראל המשמש למגורים בלבד. ב-2013 הפך מגדל נוה נוף למגדל המגורים הגבוה ביותר. המגדל הוקם על ידי קבוצת רכישה שארגנה קבוצת ישראל קנדה, ותוכנן על ידי משרד ישר אדריכלים. את בניית המגדל ביצעה חברת א. דורי, ועלות הבנייה הייתה של 245 מיליון שקל. בנייתו של המגדל החלה בשנת 2007 ובדצמבר 2008 הסתיימה בניית השלד והוא הגיע לגובהו המרבי. במגדל יש 168 דירות מגורים ב-46 קומות וחניון תת-קרקעי בן חמישה עשר אלף מטרים רבועים. שטח המגרש הוא חמישה דונמים. בשנת 2010 ו-2011 החלה חברת ישראל קנדה להקים במתחם גם את מגדל W-Prime ומגדל W-Boutique. מגדל W-Prime הוא בעל עיצוב דומה למגדל W, עם 44 קומות, ובשנת 2015 הגיע לגובהו המרבי העומד על כ-150 מטרים. במגדל W-Boutique ישנן 31 קומות. ב-2014 שודרה ב-HOT סדרת הטלוויזיה "איש חשוב מאוד" בכיכובו של יהודה לוי שצולמה בחלקה בדירה בקומה ה-34 בבניין. גורדי שחקים בישראל מדיה וקבצים בנושא מגדל W בוויקישיתוף אתר הפרויקט אתר קבוצת ישראל קנדה מגדל W, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) א.דורי תקים את מגדל W-Tower בהיקף של 245 מ' שקל, אתר ביזפורטל רון גרנות, דגן וקפלינסקי רכשו דירות ב-W TOWER, באתר כלכליסט, 6 ביוני 2011 מיכאל יעקובסון, כאן גר (לא בכיף) יהודה לוי: הסדרה, המציאות, הדימוי, הפנטזיה, הכלא, באתר Xnet‏, 7 בספטמבר 2014 ‏
קונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית

קונסטנטינוס הרביעי (בלטינית: Constantinus IV; ‏649 – 685) היה קיסר ביזנטי, אשר שלט משנת 668 ועד מותו. קונסטנטינוס הרביעי מונה לקיסר זוטר יחד עם אביו קונסטנס השני בשנת 654 והפך לקיסר יחיד לאחר ההתנקשות בחיי אביו בשנת 668. הסכנה המיידית לאימפריה הביזנטית תחת שלטונו היו ערבים, ששלחו צי במטרה לתקוף את קונסטנטינופול בשנת 674. כאשר דעתו הופנתה לנושא זה, סלוניקי הותקפה על ידי הסלאבים. קונסטנטינופול שרדה תחת המצור הערבי עד שנת 678, בה הביזנטים השתמשו באש היוונית כנגד הצי הערבי בקרב סילאיום. הקרב היה אחת מהפעמים הראשונות בהן השתמשו הביזנטים באש היוונית. הערבים פרשו משדה הקרב, וסמוך לכך הובסו על היבשה באנטוליה. בשנת 680 זימן קונסטנטינוס את ועידת קונסטנטינופול השלישית. באספה עמל לאשר מחדש את הדוקטרינות של ועידת כלקדון בשנת 451. עניין זה פתר את הפולמוס לגבי המונותליטיזם; לנוחות האימפריה, מרבית המונותליטיסטים היו דאז תחת שלטון הח'ליפות. בשנת 681 הוכרח קונסטנטינוס להכיר באימפריה הבולגרית החדשה בבלקן, לאחר שהובס במלחמה בשנת 680. קונסטנטינוס חתך את לשונות אחיו, טיבריוס והרקליוס, כדי שלא יוכלו לשמש כשליטים. עניין זה הבטיח את ירושת בנו, יוסטיניאנוס השני, כאשר מת מדיזנטריה. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף קונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
אן נו גיוג'ה

אֵן נוֹ גְיוֹגָ׳ה, או אֵן נוֹ אוֹזוּנוּ (En no Gyōja; נולד בשנת 634) היה מיסטיקן ונזיר יפני שאליו באופן מסורתי מיוחסת יסוד שוגנדו, דת יפנית עתיקה וסינקרטיסטית. דת המאחדת בין טאואיזם, שינטו ובודהיזם ומאופיינת בצורת חיים סגפנית. הוא גם מוערך ומוערץ כבוּדהיסָאטּוָוה או בוסאטסו (המילה היפנית לבודהיסאטווה) וגם כרודף הארה. כתיבת הספר (הלא מקודש) הסוטרה על החיים הבלתי מוגבלים של הגוף המשולש מיוחסת לאן נו גיוזה. הודות למוניטין שלו כקדוש הרים האמינו שביכולתו לבצע מעשים על טבעיים. ברומנו של קוג'י סוזוקי, "טבעת", שולפת שיזוקו ימאמורה פסלון של אן נו גיוזה מהים, ממנו היא שואבת כוחות על טבעיים. מדיה וקבצים בנושא אן נו גיוג'ה בוויקישיתוף Sacred site "Yoshino and Omine", מתוך אתר מחוז וקאיאמה Yoshino-Kumano National Park - מתוך אתר רשות הפארקים הלאומיים של יפן Yoshino - מתוך אתר ארגון התיירות הלאומי של יפן En no Ozunu - מתוך "האנציקלופדיה של שינטו" באתר אוניברסיטת קוקוגאקואין
משה שניצר

משה שניצר (21 בינואר 1921 - 16 באוגוסט 2007) היה מחלוצי תעשיית היהלומים בישראל. נשיא בורסת היהלומים הישראלית הרביעי בשנים 1967–1993 וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה ב-2004. שניצר נולד בצ'רנוביץ שברומניה, ובשנת 1934 עלה לארץ ישראל. למד בגימנסיה בלפור ולמד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, היה חבר האצ"ל (1941), ובשנת 1948 גויס לשירות בצה"ל. בשנת 1942 החל לעבוד כמנסר יהלומים. כעבור שנתיים מונה למנהל עבודה ונבחר ליו"ר ארגון מנהלי העבודה בתעשיית היהלומים. בשנת 1952 הקים את חברת "שניצר-גרינשטיין" לייצור וסחר יהלומים. בשנת 1947 נמנה שניצר עם מייסדי בורסת היהלומים בישראל, וב-1949 נבחר לסגן נשיא הבורסה. כסגן הנשיא שימש בפועל כנשיא בין השנים 1964–1966, בעקבות מחלתו של הנשיא אברהם ליפשיץ. לאחר מכן נבחר שניצר לנשיא הבורסה הרביעי (1967–1993), ומשנת 1994 היה לנשיא של כבוד. בתקופת כהונתו הורחב ענף היהלומים והיה לענף העיקרי בייצוא התעשייתי מישראל. שניצר עצמו נבחר פעמיים לנשיא פדרציית בורסות היהלומים העולמית (1968–1971 ובשנית בין השנים 1978–1982), ובתום כהונתו נבחר לנשיא כבוד של הארגון. תרומתו לקידום הענף נעשתה גם על ידי הוצאת כתב העת הראשון של ענף היהלומים "היהלום" (משנת 1944), פרסום ספר הלימוד הראשון בנושא בשפה העברית - "יהלומים" (עם אלחנן הלפרין) – ובשנת 1980, עם ייסוד מוזיאון היהלומים על שם הארי אופנהיימר ברמת גן. שניצר עמד בראש המוזיאון עד לשנת 2003. פעילותו העסקית והציבורית כללה חברות במועצת המנהלים של בנק לאומי לישראל (1988–1998) ויו"ר ועדת האשראי של הבנק, יו"ר קרן שניצר למחקר בתחומי הכלכלה והסוציולוגיה (הוקמה ב-1982), יו"ר מועצת המנהלים של מכון היהלומים (1986–2003) וכן יו"ר מבצע "הקש בדלת" של האגודה למלחמה בסרטן. עבור פועלו קיבל שניצר את עיטור מסדר לאופולד הבלגי (1982), תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן (1984), פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה (2004), תואר יקיר העיר תל אביב-יפו ואזרחות כבוד של העיר רמת גן. כן הוענקו לו אות הוקרה מתעשיית היהלומים בניו יורק ותואר יקיר תעשיית היהלומים בישראל. בשנת 1998 נקראה על שמו כיכר ברמת גן, ובשנת 2002 קראה בורסת היהלומים למתחם בנייניה בשם "קריית משה שניצר". מנישואיו לוורדה היה שניצר אב לשלושה, בהם אשת העסקים חנה גרטלר, אמו של איש העסקים דן גרטלר, והיהלומן שמואל שניצר. אחיו היה הגסטרואנטרולוג ד"ר נפתלי נורברט שניצר. מדיה וקבצים בנושא משה שניצר בוויקישיתוף משה שניצר, באתר פרס ישראל משה שניצר באתר בורסת היהלומים הישראלית קרן שניצר, באתר אוניברסיטת בר-אילן משה שניצר(הקישור אינו פעיל) באתר פורטל היהלומים הישראלי תני גולדשטיין, היהלומן משה שניצר הלך לעולמו בגיל 86, באתר ynet, 17 באוגוסט 2007
רמות מאיר

רָמוֹת מֵאִיר הוא מושב עובדים, הנמצא כ-4 ק"מ דרומית-מזרחית לרחובות במועצה אזורית גזר. נוסד בשנת 1949. את המושב חובק מצפון וממזרח כביש 4233. צפונית לרמות מאיר נמצא היישוב גני הדר ודרומית לו המושב יציץ. כביש 40 נמצא כ-2.5 קילומטר מערבית לרמות מאיר, וכביש 6 נמצא כ-1.5 קילומטר מזרחית לו. המושב משתייך לתנועת המושבים. הוא קרוי על שמו של מאיר רוזוב, פעיל יהודי-ציוני מארצות הברית, שייצג קבוצת יהודים עשירים אמריקאים. רוזוב רכש בשמם אדמות רבות בשפלה מתוך רעיון להקים חוות חקלאיות. בראשית המאה ה-20 הוא רכש שטחים ממוכתר הכפר הערבי נענה, ששרידיו נמצאים בין פרדסי המושב לכביש 6. היישוב הערבי הוקם על חורבותיו של יישוב ביזנטי עתיק, ולפיכך ניתן גם היום למצוא בפרדסי המושב אבני פסיפס, זכוכית ביזנטית וחרסים מהתקופות השונות. האדמות אשר רכש שימשו בשלב ראשון להקמת האגודה החקלאית גני הדר, ובהמשך חלקן גם לקיבוץ נען, וב-1949 גם להקמת מושב רמות מאיר. המושב הוקם כמושב שיתופי על ידי קבוצת חיילי מח"ל משוחררי מלחמת העצמאות. בשנים הראשונות עזבו רבים מהמייסדים את המושב, וב-1954 נותרו בו 27 משפחות. ב-1965 התפרק המושב וננטש כמעט לגמרי, פרט למספר מצומצם של משפחות (כ־3 עד 4 משפחות) שנותר במקום. ב-1968 הוקם בפריז גרעין עלייה השייך לתנועה "ציונה". גרעין זה עלה באוגוסט 1969 ארצה ויישב מחדש את רמות מאיר. למושב הגיעו תחילה שלושה אנשים כדי לבדוק את השטח לפני העלייה הצרפתית ליישוב, אחד מהם היה פול בלעיש. הם הגיעו וצילמו את המושב כדי לשכנע אנשים לעלות וכדי להראות למי שתכנן את העלייה הצפויה למושב. ב-1973 התגוררו במושב 50 משפחות. המושב עסק בעברו בגידולי חקלאות: חממות ורדים, פרדסים, לולי הודים. היום ישנו מיעוט של חקלאים העוסק במטעים, פרחים, פטריות וזיתים לשמן. במושב פעלה מזה שנים רבות תנועת בני המושבים. הסניף פעל בשיתוף עם מושב גני הדר, ונקרא רמג"ה (רמות מאיר-גני הדר). ב-2019, כחלק מהמשבר בחטיבת בני המושבים, עבר הסניף להיות חלק מ"התנועה החדשה" שהתפצלה מבני המושבים. במאי 2022, לאחר שלוש שנים, הודיעה הנהלת המושב שהוחלט לשוב לחטיבת בני המושבים. רמות מאיר ממוקם בסמוך ליישובים גני הדר, קיבוץ נען והמושב יציץ. דרומית-מזרחית למושב נמצאת שמורת טבע בשם עינות גיבתון. ליד עינות גיבתון מצוי היישוב העתיק גבתון, שם ניצב תל בשם "תל מלוט". בחפירות בקרבת התל התגלה בשנות ה-90 של המאה העשרים מטמון המטבעות הגדול ביותר שאותר בישראל, ובו 26 אלף מטבעות ארד ביזנטיים. על תל מלוט הוקם בשנת 2010 מצפור על שם רפנאל מוסקל, לוחם יחידת אגוז שנהרג במלחמת לבנון השנייה. בכניסה למושב יש חורשת אקליפטוסים ובעונת החורף יש פריחה נרחבת של צבעונים אדומים. רב המושב הוא הרב אילן סעדה. יו"ר הוועד המקומי הוא דוד בנישו. החידה מאחורי הברושים, מאת: עירית עמית כהן - מתאר את הקמת החוות החקלאיות באזור ובכל הארץ. מדיה וקבצים בנושא רמות מאיר בוויקישיתוף אתר המושב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 זאב וילנאי, "רמות מאיר", אריאל, תל אביב: עם עובד, 1980, עמ' 7,504 סעדיה גלב, במשקנו, דבר, 17 בספטמבר 1954 מושב רמות מאיר עלה על הקרקע, הצופה, 19 באוגוסט 1969 מושב רמות מאיר יקלוט עוד 15 משפחות, דבר, 18 בספטמבר 1973 אתר המושב, באתר המועצה האזורית גזר
שומה (מיסוי)

פירוש המילה שׁוּמָה בעברית הוא "הערכה" או "אומדן לערכו של דבר". בישראל עוסקת רשות המיסים בגביית המיסים, ועובדיה העוסקים בגבייה קרויים "פקידי שומה". בדיני מיסים תהליך השומה הוא קביעה של אחת מרשויות המס מהי הכנסתו החייבת של הנישום, ומכאן קביעת סכום המס שעליו לשלם. קיימים מספר סוגי שומות: שומת מס הכנסה - שומה הקובעת את הכנסתו החייבת במס של הנישום בשנת המס. שומת מס שבח - שומה הקובעת את הרווח שנוצר לנישום כתוצאה ממכירת נדל"ן. שומת מס רכישה - שומה הקובעת את גובה המס שיש לשלם בגין רכישת נדל"ן. שומת מע"מ (שומת מס תשומות) - קובעת את הסכום אותו חייב הנישום בגין מע"מ העסקאות שגבה בניכוי מע"מ התשומות המוכר שקוזז. שומת מס הכנסה ניכויים - שומה הקובעת את התשלום אותו חייב הנישום בגין ניכויים. הנישום מגיש הצהרה על הכנסתו / רווחים מכל מקור שהוא. פקיד השומה בודק את השומה ויכול לקבל את שומת הנישום או לקבוע שומה הנקראת גם "שומה לפי מיטב השפיטה". אם נתקבלה השומה של הנישום, ההליך סופי. אם נתקבלה שומה לפי מיטב השפיטה של פקיד השומה, יכול הנישום לערער עליה בהליך מוסדר. פרטי יחידות השומה בישראל, באתר רשות המיסים
טילון (פירושונים)

מקור השם "טילון" הוא מהמילה "טיל", ולכן משמעותו הדקדוקית היא – טיל קטן. יש כמה דברים הדומים (בתכונות מסוימות שלהם) לטיל-קטן, שקיבלו את הכינוי "טילון" בעברית ישראלית: האם התכוונתם ל... טילון – מוצר גלידה הכולל גביע גלידה ממולא בגלידה טילון - כלי רכב, "טוסטוס", סוג של אופניים עם מנוע עזר בעל נפח מנוע עד 50 סמ"ק. זה היה מותג של החברה הישראלית I.C.M שהרכיבה במהלך שנות ה-60 וה-70 בקיבוץ צרעה כלי רכב עם מנוע תוצרת Sachs Saxonette הגרמנית ששווק בארץ בשם "טילון". טילון - כינוי בסלנג לטיל קטן, למשל גראד
פארק אפק

האם התכוונתם ל... הגן הלאומי ירקון – גן לאומי בישראל הנקרא גם "פארק אפק" פארק התעשייה אפק – מתחם תעשיות היי טק באזור ראש העין שמורת טבע עין אפק – שמורת טבע בעמק זבולון, ליד קריית ביאליק
דני טרץ'

דני טרץ' (נולד ב-15 במרץ 1943) הוא מוציא לאור. בעבר היה איש ניהול והפקה בתחום התיאטרון. נולד בברית המועצות, גדל בפולין ועלה לישראל ב-1961. משנת 1967 ועד 1984 עבד במספר תיאטראות בארץ בתפקידי ניהול, שיווק והפקה. בין היתר שימש כסמנכ"ל בתיאטרון העירוני חיפה, וכמנהל השיווק של פסטיבל ישראל. והתמחה בשיווק מנויים לתיאטרון רפרטוארי. הפיק את שני הקברטים הסאטיריים של חנוך לוין ("את ואני והמלחמה הבאה" ו-"קטשופ"). וכן שימש שנים רבות כמנהל אישי של לוין. ב-1977 הפיק את סרט הקולנוע פנטסיה על נושא רומנטי שביים אחיו ויטק. בתחילת שנות ה-80 הקים יחד עם עודד קוטלר ונולה צ'לטון את "קבוצת התיאטרון נווה צדק". ב-1984 פרש מעבודתו בתיאטרון והקים יחד עם מולי מלצר הוצאה לאור חדשה, 'ספרי תל אביב', ששינתה את שמה ב-1994 ל"מפה", בה שימש כמנכ"ל עד 2007. בת זוגו היא הסופרת יעל נאמן. בנו הוא איש חיי הלילה ירון טראקס. דני טרץ', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דני טרץ', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דני טרץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דני טרץ', באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
חובט שטיחים

חובט שטיחים הוא כלי המשמש לניקוי שטיחים, באמצעות חבטת האבק מהם. חובטי השטיחים היו עשויים בדרך כלל ממארג במבוק, אך חובטים עכשוויים עשויים גם מפלסטיק. צורתו של חובט השטיחים כשל מחבט טניס בעל ידית ארוכה, ובקצה משטח טבעתי. במהלך השנים פחת השימוש בחובטי השטיחים, לטובת שימוש בשואבי אבק. כדי שהאבק יתפזר מחוץ לבית, מתבצעת חבטת השטיחים בדרך כלל כאשר השטיח משתלשל החוצה מחלון הבית או ממעקה המרפסת. החבטה יוצרת רעש, ועל כן בישראל נאסר על חבטת שטיחים בין השעות 14:00 ל-16:00 ובין 19:00 בערב ל-7:00 בבוקר, בתקנות למניעת מפגעים (מניעת רעש), התשנ"ג-1992. עוד קודם להתקנת התקנות, הטילו ערים שונות, ובהן ירושלים, תל אביב-יפו, חיפה, חולון, בת ים ופתח תקווה, איסור דומה במסגרת חוקי העזר שלהן. אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, איפה היינו ומה עשינו, עמ' 107. מדיה וקבצים בנושא חובט שטיחים בוויקישיתוף
לואי לה וו

לואי לה וו (בצרפתית: Louis Le Vau ‏; 1612 – 11 באוקטובר 1670) היה אדריכל צרפתי אשר עבד עבור לואי ה-14, מלך צרפת. לה וו נולד בעיר פריז בשנת 1612. הוא הועסק על ידי לואי ה-14, יחד עם אנדרה לה נוטרה ושארל לה ברון בתכנון ארמון ורסיי וטירת וו-לה-ויקונט. כמו כן, תכנן לה וו מבנים רבים ברחבי צרפת ובהם: מספר אגפים בארמון הלובר (יחד עם קלוד פרו). שני אגפים בטירת ונסן. טירת רנסי. כנסיית סן סולפיס. אוטל למבר שבאיל סן לואי. הקולז' דה קטרה ניסיון (המשמש כיום את מכון צרפת). לה וו נפטר בפריז ב-11 באוקטובר 1670. מדיה וקבצים בנושא לואי לה וו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת אוקראינה בכדורסל

נבחרת אוקראינה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אוקראינה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל האוקראינית. הדירוג הנוכחי של נבחרת אוקראינה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-36 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. הישג השיא שלה הוא המקום השישי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 2013, בעקבותיו העפילה הנבחרת לראשונה בתולדותיה לגביע העולם בכדורסל שנערכה בשנת 2014. באליפות זו אוקראינה סיימה במקום ה-18. נבחרת אוקראינה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים. 1996 עד 2024 – לא העפילה סגל נבחרת אוקראינה לאליפות אירופה בכדורסל 2017: מדיה וקבצים בנושא נבחרת אוקראינה בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת אוקראינה בכדורסל דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
הטריאנון הגדול

הטריאנון הגדול (בצרפתית: Grand Trianon) הוא ארמון השוכן בחלקם הצפון-מערבי של גני ארמון ורסאי. הטריאנון הגדול נבנה לבקשת לואי ה-14, מלך צרפת כמקום מנוחה עבורו ועבור פילגשו פרנסואז-אתנייז, מרקיזת מוטספאן. בארמון נערכו ארוחות קלות (collations), מבלי צורך לעמוד בכל כללי הטקס של הארוחות הרשמיות שנערכו בארמון ורסאי. בשנת 1670 רכש לואי ה-14 שטח בסמוך לארמון ורסאי והורה לאדריכל לואי לה וו לתכנן ביתן חרסינה (pavillon de porcelaine). חזית המבנה עוטרה באריחי חרסינה (פורצלן) בסגנון העיר דלפט שבהולנד. האריחים יוצרו ברואן, ליסיו, נוור וסן-קלוד. הקמת המבנה החלה בשנת 1670 והסתיימה בשנת 1672. במהלך השנים נפגעו האריחים העדינים, וצבעם דהה. בשנת 1687 הורה לואי ה-14 על הריסת הביתן והקמת ביתן חדש על פי תוכניות האדריכל ז'ול ארדווין מאנסאר. ארדווין-מאנסאר תכנן מבנה כפול בגודלו מהביתן שתכנן לה וו, וציפה אותו בשיש ורוד מלאנגוודו. הקמת המבנה החלה ביוני 1687 והושלמה בינואר 1688. המבנה נחנך בנוכחות לואי ה-14 ופילגשו, פרנסואז ד'אובינייה, מרקיזת מנטנון. לאחר המהפכה הצרפתית ננטש המבנה. בעת שלטונו של נפוליאון בונפרטה שיפץ נפוליאון את המבנה, ריהט אותו מחדש, והשתמש בו כמגוריו האישיים בעת ששהה בורסאי. בשנת 1920 נערכו במבנה הדיונים לקראת החתימה של הסכם טריאנון, שנחתם לבסוף במבנה ונקרא על שמו. כיום משמש המבנה כמוזיאון וכן כאתר אירוח של נשיא צרפת. גני ארמון ורסאי הטריאנון הקטן מדיה וקבצים בנושא הטריאנון הגדול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטריאנון הגדול
נבחרת שוודיה בכדורסל

נבחרת שוודיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של שוודיה. היא נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת שוודיה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-49 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם. הישג השיא של הנבחרת הוא מקום עשירי במשחקים האולימפיים שנערכו בשנת 1980. נבחרת שוודיה העפילה 9 פעמים לאליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה בטורניר זה הוא המקום ה-11 בשנת 1995. הנבחרת מעולם לא העפילה לאליפות העולם בכדורסל. מדיה וקבצים בנושא נבחרת שוודיה בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א