laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
189

שנת 189 היא השנה ה-89 במאה ה-2. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 189 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. ויקטור הראשון יורש את אלאוטריוס על כס האפיפיור 7 במרץ – גטה, קיסר רומא (נרצח ב-211) אלאוטריוס, האפיפיור. להלן לוח שנה יוליאני. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 189‎ נפטרים ב-189‎ מדיה וקבצים בנושא 189 בוויקישיתוף
פרולטר זרניאנין

פרולטר נפטאגז זרניאנין (בסרבית: КК Пролетер Зрењанин) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר זרניאנין. המתמודדת בליגת המשנה הסרבית בכדורסל. הקבוצה הוקמה בשנת 1947 על ידי מזכיר העירייה דרגוליוב קירצ'נסקוג, והשתתפה בליגת העל היוגוסלבית. כבר בעונתה הראשונה סיימה במקום השני אחרי האלופה הכוכב האדום בלגרד. בהמשך זכתה באליפות בעונת 1955/56 (עם המאמן וויסלב סטנקוב). ובסך הכל 4 פעמים סיימה במקום השני ופעם אחת במקום השלישי. במשך השנים ירדה הקבוצה מגדולתה ושיחקה בליגות הנמוכות. כשהוקמה הליגה הסרבית העצמאית, השתלבה הקבוצה בליגה השנייה, בה שיחקה 3 עונות. בסיום עונת 2008/09, העפילה הקבוצה לליגת העל הסרבית לראשונה. בסיום עונת 2011/12 נשרה הקבוצה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18 בטבלה. כדורסלן העבר המעוטר דיאן בודירוגה גדל במחלקת הנוער של הקבוצה ושיחק בקבוצת הבוגרים עד שנת 1990. בתאריך ה-30 ביוני 2009, נפתח היכל הספורט החדש של הקבוצה, מדיסון קריסטל המכיל 3,000 מקומות ישיבה. הליגה היוגוסלבית: אליפות (1): 1956 מקום שני: 1948, 1952, 1955, 1957 סרביה דיאן בודירוגה סרביה דיאן סנצ'נסקי סרביה וילמוש לוצי פרולטר זרניאנין (כדורגל) אתר האינטרנט הרשמי של פרולטר זרניאנין (בבוסנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא סרביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שחייה באולימפיאדת פריז (1900)

אולימפיאדת פריז (1900) נערכה בפריז, צרפת. תחרויות השחייה נערכו בין ה-11 באוגוסט 1900 ל-19 באוגוסט 1900. 7 משחים לגברים נערכו במשחקים אלו, בהשתתפות 76 משתתפים מ-12 מדינות. תחרויות השחייה נערכו בנהר הסן וחלק מהמשחים כמו המשחה ל-200 מטר חופשי נערכו במורד הזרם כך שהתוצאות שהושגו היו מהירות באופן יחסי. ביומיים הראשונים של התחרות (11 - 12 באוגוסט), טמפרטורת המים הייתה מעל 35° צלזיוס. למעשה התחרות הייתה סוג של אליפות אירופה בשחייה בהשתתפות: אוסטריה, איטליה, בלגיה, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הולנד, הונגריה, צרפת ושוודיה. רק שני שחיינים אמריקאיים שלא נחשבו לשחייני הצמרת בארצות הברית השתתפו ואליהם הצטרף השחיין האוסטרלי המצטיין פרדריק ליין. שני שחיינים צמרת אוסטרליים ריצ'רד קאוויל שהמציא את סגנון החתירה (סגנון חתירה אוסטרלי) ובארני קירן (שיאן עולם) נעדרו מהתחרות. המשחה ל-200 מטר מכשולים, נערך רק באולימפיאדה זו. המשחה כלל שלושה מכשולים, במהלך המשחה על השחיינים היה לטפס מעל שני מכשולים (אחד קורה ושני חבל שנימתח בין שתי סירות) ולצלול מתחת למכשול שלישי (חבל שנמתח אף הוא בין שתי סירות). המשחה ל-4000 מטר חופשי, אף הוא נערך רק באולימפיאדה זו. הוא היה למשחה הארוך ביותר במאה השנים של המשחקים האולימפיים עד שהמשחה ל-10 ק"מ נכנס במסגרת שחייה במים פתוחים. תחרות הצלילה, אף היא נערכה רק באולימפיאדה זו, בטענה של חוסר התעניינות של הצופים. פרדריק ליין השחיין היחידי מאוסטרליה (אוסטרליה), ג'ון ארתור ג'רוויס (בריטניה בריטניה) וארנסט הופנברג ( גרמניה), כל אחד מהם זכה ב-2 מדליות זהב. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת פריז בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת סנט לואיס (1900), באתר סימוכין ספורט אולימפי
ווסטוק (חללית)

הווסטוק (ברוסית: Восток, באנגלית: Vostok, תרגום: מזרח) הייתה חללית שנבנתה על ידי ברית המועצות. הטיסה המאוישת הראשונה בהיסטוריה בוצעה בחללית זו ב-12 באפריל 1961 על ידי הקוסמונאוט יורי גגארין. החללית נבנתה כחלק מתוכנית ווסטוק שבמהלכה בוצעו שש טיסות מאוישות משנת 1961 עד שנת 1963. שתי טיסות מאוישות נוספות בוצעו במהלך תוכנית ווסחוד על ידי חלליות ווסחוד שהיו בעצם שדרוג של חללית הווסטוק. בסוף שנות ה-60 החלליות הוחלפו בחלליות סויוז שעדיין נמצאת בשימוש. חללית הווסטוק תוכננה לשמש במקור גם כמישורת למצלמות (לתוכנית לווייני הריגול הסובייטית הראשונה, זניט), וכחללית מאוישת. הרב תועלתיות של החללית הייתה דרושה כדי לקבל את אישור המפלגה הקומוניסטית לבניית החללית. העיצוב הכללי של חללית הווסטוק שימש כ-40 שנה בלוויינים. החללית הייתה מורכבת משני חלקים. חלק כדורי (תא החזרה לכדור הארץ) שבו נמצא הקוסמונאוט, מכשירים שונים ומערכת המילוט, ותא השירות שבו היו הדלק והמנועים. בחדירה לאטמוספירה, הקוסמונאוט היה נפלט מתוך החללית בגובה של כ-7 ק"מ מפני הקרקע ונוחת בעזרת מצנח, בעוד הקפסולה עצמה נחתה בנפרד. היו מספר גרסאות ראשוניות לפני שנבנה הדגם שהוביל קוסמונאוטים לחלל: ווסטוק 1K ששימש כאב-טיפוס, ווסטוק 2K שהיה דגם ריגול בעל מצלמות וקולטי אותות (לאחר מכן קיבל את השם זניט). הווסטוק 3KA שימש לטיסות המאוישות לחלל. הם שוגרו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר ווסטוק 8K72K. הטיסה הראשונה בוצעה ב-9 במרץ 1961. הטיסה המאוישת הראשונה (ווסטוק 1) בוצעה ב-12 באפריל 1961, והייתה הטיסה המאוישת הראשונה לחלל. הטיסה האחרונה (ווסטוק 6), שנשאה את האישה הראשונה לחלל (ולנטינה טרשקובה), בוצעה ב-6 ביוני 1963. סך הכל שוגרו שמונה חלליות מדגם זה, שש מהן מאוישות. לתא החזרה לכדור הארץ של החללית ווסטוק כמעט ולא היו יכולות תמרון לאחר שנפרד מתא השירות שהכיל את המנוע. דבר זה גרם לכך שהקפסולה הייתה צריכה להיות מכוסה במגיני חום מכל צדדיה לכן נבחר המבנה הכדורי (לעומת המבנה החרוטי של כל החלליות האמריקאיות). מעט השליטה שהייתה יכולה להתקבל הייתה על ידי הזזת הציוד שהיה בתוך הקפסולה כך שמרכז הכובד שלה ישתנה. במהלך החזרה לכדור הארץ, הקוסמונאוט היה חווה לחץ של בין 8 ל-9 G (פי 8-9 מכוח המשיכה). תוכנית ווסטוק מדיה וקבצים בנושא ווסטוק בוויקישיתוף על החללית ווסטוק (באנגלית) עוד על ווסטוק (באנגלית) ווסטוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אל אדון על כל המעשים

"אֵל אָדוֹן עַל כָּל הַמַּעֲשִׂים" (ידוע גם בשם "אֵל אָדוֹן") הוא אחד הפיוטים הקדומים ביותר שנכנסו לתפילה, הידועים כיום, ומשערים שהוא נכתב בארץ ישראל בתקופת הפיוט הארץ ישראלי הקדום (המאה ה-2 עד המאה ה-4 לספירה) - תקופת התלמוד. בכל קהילות ישראל נהוג לאומרו בברכת 'יוצר אור' בשבת. לפיוט מספר נוסחים. הפיוט מוזכר בספר הזהר כמה פעמים, וקיימות לו מקבילות בספרות ההיכלות. שמו של מחבר הפיוט אינו ידוע, ומשערים שמדובר באחד הפיוטים הקדומים מתקופת התלמוד שנכנסו לתפילה. כמו פיוטים רבים אחרים, הוא בנוי לפי סדר הא"ב, וללא חריזה דבר התומך בהשערה על תקופת חיבורו. בכלבו כתב כי בשני המשפטים הראשונים ישנם עשר מילים כנגד עשרת הדיברות. בשני המשפטים האחרונים שתים עשרה מילים כנגד שתים עשרה המזלות. שאר תשעת המשפטים יש בהם שמונה מילים, יוצא יחד שבעים ושתים שהן כנגד השם המפורש. הפיוט זכה לשבחים בספרי הקדמונים,[דרוש מקור] ונראה שהופיע לראשונה בסדר רב עמרם גאון ולאחר מכן גם במחזור ויטרי. בסידורי התפילה של רס"ג ורמב"ם הוא אינו מופיע כלל; מאז העת החדשה, ניתן למצוא אותו בסידורי תפילה רבים. נושאיו המרכזיים של הפיוט הם דברי שבח לאל על שברא את האור (עיקר העניין בברכת "יוצר אור"), את הגעתו של השחר ועל בואו של יום חדש. הוא מאזכר את בריאתם של המאורות הקדמוניים על ידי הקדוש ברוך הוא; ועל כך מסופר בתחילת ובחתימת הפיוט. בנוסף, ישנו עוד נושא מרכזי בפיוט והוא היצורים השמימיים אשר מהללים את הקדוש ברוך הוא על כל בריאותיו. הדבר מתקשר אל ברכת היוצר ("קדושת היוצר") המתארת את עבודת הקודש השמימית הנערכת לפני הקדוש ברוך הוא וכפי שנאמר בפיוט "וְהָאוֹפַנֵּים וְחַיּוֹת הַקֹּדֶשׁ". את הפיוט נוהגים לשיר במסגרתה של ברכת "יוצר אור" שלפני קריאת שמע בתפילת שחרית של שבת, ואצל חלק מהעדות גם בתפילת שחרית של יום טוב. בקהילות אשכנז המזרחי נוהגים לשיר את השורות מ"טובים מאורות" ועד "ראה והתקין צורת הלבנה" בסיום קידוש לבנה. הפיוט מולחן ומושר בצורות ובסגנונות שונים ומגוונים. בחלק מקהילות האשכנזים, נוהגים שהקהל אומרים ארבע שורות, ואחר כך החזן חוזר עליהם. משה בר-אשר, לשוננו רנה, הוצאת ראובן מס ויד הרב ניסים ירושלים, 2016. עזרא פליישר, תפילות הקבע בישראל בהתהוותן ובהתגבשותן; בעריכת שולמית אליצור וטובה בארי, הוצאת ספרים ע"ש מאגנס - האוניברסיטה העברית, תשע"ב 2012, עמ' 480. חיים אלעזר שפירא, אדון כל, מונקאטש: ה'תרצ"ו, באתר היברובוקס הפיוט אל אדון על כל המעשים, באתר הפיוט והתפילה אל אדון בביצוע יהושע אנגלמן רחל ארז, ‏"אל אדון על כל המעשים" - ניתוח ספרותי של הפיוט, באתר "דעת" שרה פרידלנד בן-ארזה, אל אדון – עיון בפיוט, באתר הפיוט והתפילה יהושע גרנט, אל אדון - עיון בפיוט, באתר הפיוט והתפילה. השירה העברית הקדומה - בתלמוד, בתפילה ובספרות ההיכלות מאיר בר-אילן (חוקר), אתר אוניברסיטת בר-אילן אולם, הפיוט אינו מופיע בנוסח התפילה של הרמב"ם. זהר חלק ב קלב א – ויקיטקסט כלבו סימן לז במנהג אשכנז המערבי לא נוהגים כן, עיין מדריך למנהג אשכנז המובהק, בני ברק תשע"ד, עמ' 29.
מרג' עיון

מרג' עיוּן (בערבית: مرج عيون או مرجعيون – "עמק המעיינות") היא עיירה בלבנון, שממוקמת כשישה קילומטרים מצפון לגבול הבין-לאומי עם ישראל ולמטולה. בסביבתה נובעים מקורותיו של נחל עיון. מוניציפלית, מרג' עיוּן שייכת לנפת מרג' עיון שבמחוז א-נבטיה. רוב תושבי העיר הם נוצרים אורתודוקסים, ומיעוטם נוצרים קתולים, מוסלמים ודרוזים. מרג' עיון היא עיר מחוז שבה מתקני ממשלה, בסיס צבאי (מחנה מרג'-עיון), בית חולים ושוק, והיא גם מקום מושבו של הבישוף היווני קתולי של אפארכיית בניאס (אנ'); כיום מחזיק במשרה זו הבישוף ג'ורג' ניקולא חדאד (אנ'). באזור נמצאים גם ביצורים שהקימו הצרפתים, וכן בית עלמין צבאי צרפתי שרוב הקבורים בו הם חיילים מהמושבות הצרפתיות שנהרגו במהלך מלחמת העולם השנייה. עיר מקראית בשם עִיּוֹן נזכרת בתנ"ך בספר מלכים א', ט"ו, כ'; במלכים ב', ט"ו, כ"ט ובדברי הימים ב', ט"ז, ד'. כמו כן היא נזכרת בספרות חז"ל בתלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין. יישוב קדום זה מזוהה עם תל דבין השוכן בעמק עיון. העיר הייתה עיר מחוז בממשל הצרפתי החל משנת 1920 ועד מתן עצמאות ללבנון בסוף מלחמת העולם השנייה. הצרפתים הקימו בה מחנה-מבצר שבו שכן גדוד חי"ר. בנובמבר 1925, כחלק מהמרד הדרוזי, השתלטו המורדים הדרוזים על העיר, ובעיתונות הופיעו סיפורי זוועה על פגיעה בתושבים הנוצרים. ביוני 1941 התבצרו בעיירה כוחות של הצבא הצרפתי הנאמן לשלטון וישי, כנגד כוחות בעלות הברית. ב-9 ביוני 1941 כבשו בעלות הברית את העיר, אולם כוחות של וישי חדרו חזרה למרג' עיון. הקרבות נמשכו כשבוע עד השתלטות בעלות הברית על העיירה. בין מלחמות העולם ואחריהן היגרו רבים מתושבי העיירה לאמריקה הצפונית והדרומית. טייס הקרב האמריקאי ג'יימס ג'בארא, אלוף הפלות במלחמת קוריאה (1950–1954), הוא מיוצאי העיירה. בסוף יוני 1958 כותרה מרג' עיון על ידי המורדים נגד ממשלת לבנון. ב-10 במרץ 1976, בתחילת מלחמת האזרחים הלבנונית, השתלטו אנשי צבא לבנון הערבי על מרג' עיון. ב-7 באוקטובר 1976 התפתח קרב בין קליעה ומרג' עיון. הקרבות נמשכו מספר ימים עם הפוגות וב-17 באוקטובר 1976 החלו במסע לכיבוש מרג' עיון. לאחר קרב של מספר ימים, שבו נהרגו כ-30 מוסלמים, שחררו אנשי קליעה את מרג' עיון. בשנת 1977 נכבשה העיירה, בעידוד צה"ל, בידי המיליציה המרונית "צבא לבנון החופשית" שמרבית לוחמיה נמנו עם תושבי הכפרים קליעה ובורג' אל-מולוכ. מאוחר יותר הגיע לאזור מביירות רב-סרן סעד חדאד, בן העיירה שקיבל פיקוד על המובלעת המזרחית. בין השנים 1977 עד נסיגת צה"ל מלבנון ב-2000 הייתה העיר מרכז צבאי ומנהלי לכוחותיו של חדאד, ואחר כך – לחיילי צבא דרום לבנון. בעיר שכנה גם מפקדת יחידת הקישור ללבנון של צה"ל (יק"ל). עמק עיון מדיה וקבצים בנושא מרג' עיון בוויקישיתוף מרג' עיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרג' עיון (לבנון), דף שער בספרייה הלאומית תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק א', הלכה ב' (דפוס וילנא: דף ד', עמוד ב') המורדים במרג'-עיון, הארץ, 15 בנובמבר 1925 תנועת המורדים, הארץ, 17 בנובמבר 1925 שחיטת מרוניטים במרג'-עיון, דואר היום, 15 בנובמבר 1925 העיתונים הערבים והמרד הדרוזי, הארץ, 3 בדצמבר 1925 נכבשו צור, דירה ומרג' עיון, המשקיף, 10 ביוני 1941 כבוש מרג' עיון במרכז החזית הסורית, דבר, 13 ביוני 1941 לא נוכל עוד להמנע מקרבות ממש!, הַבֹּקֶר, 18 ביוני 1941 מרג' עיון נכבשה שוב, הַבֹּקֶר, 26 ביוני 1941 מרג' עיון שבגבול ישראל עומדת ליפול בידי המורדים, הַבֹּקֶר, 28 ביוני 1958 כוחות סוריים נוספים - לצידון, מעריב, 8 באוקטובר 1976 הושגה הפוגה בין קליעה למרג'־עיון, דבר, 11 באוקטובר 1976 נוצרים מקליעה חדרו למרג'־עיון, דבר, 19 באוקטובר 1976 הנוצרים בלבנון עושים מאמץ להשלים כיבוש, מעריב, 22 באוקטובר 1976
מקונן

מקונן (באנגלית: keening) היא סוג של קינה ווקאלית, הקשורה למנהגי האבל המסורתי בסקוטלנד ואירלנד. המונח האנגלי 'keen' מגיע במקור מן המונח האירי/סקוטי-גאלי "caoineadh", שפירושו: לבכות. ידוע לנו על השימוש במילה כבר מהמאה השביעית והשמינית לספירה. מקורות לשימוש במנהג, התגלו במקור באירלנד ובסקוטלנד הגאלית, והחל מהמאה ה-16 חזרו להופיע במקומות נוספים. השימוש בקינה הווקאלית אינה שייכת לתרבות הגאלית בלבד, אלה מופיעה בתרבויות שונות ברחבי העולם. המנהג לקונן מעל גופת המת בלילה שלפני טקס הקבורה, היא ייחודית למסורת האירית. המנהג לקונן, היא ההזדמנות האחרונה לכל מכריו של הנפטר לפנות אל הנפטר ולדבר אליו. את הקינה פותח האיש הקרוב ביותר לנפטר, או הבכיר ביותר. הקריאות והיללות מושמעות בחוזקה, הן קורעות לב, אורכות זמן רב, ודורשות סיבולת גבוהה. כאשר קולו של מקונן אחד גווע, מקונן אחר מחליף אותו. בדרך-כלל, הקינה הווקאלית נעשית לרוב על ידי אשה אחת או מקהלה של נשים, אשר נשאו הספד ווקאלי, בזמן שהנוכחים עושים תנועות של נדנדה, כריעה ומחיאות כפיים. בדרך-כלל נהוג היה לשלם לאשה הנושאת את הקינה בעבור שירותיה. הכנסייה הקתולית באירלנד התנגדה בעקביות למנהג (במיוחד בשנים 1631, 1748 ו-1800), עד כי בשלב מסוים הוכרז על נידוי של מבצעי הטקס. אף שבשנים האחרונות, עוד נשתמרו הקלטות של הטקס הווקאלי, מנהג הקינה הווקאלית נחשב באופן כללי לתופעה נכחדת. קינה בכי הספד מדיה וקבצים בנושא מקונן בוויקישיתוף
אלקטרז (סדרת טלוויזיה)

אלקטרז (באנגלית: Alcatraz) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה, מסתורין, פעולה ומתח בכיכובם של סם ניל, שרה ג'ונס וחורחה גרסיה, שעלתה לשידור ב-16 בינואר 2012 ברשת Fox. הסדרה עוקבת אחר סוכני F.B.I החוקרים ומנסים לפענח אירוע בו 302 אסירים וסוהרים שנעלמו מהאי אלקטרז במסתוריות ב-1963 חוזרים ומופיעים לאחר 49 שנים, מבלי שהזדקנו. הסדרה אשר שידרה 13 פרקים, בוטלה על ידי רשת פוקס ב 9 במאי 2012 בשל נתוני רייטינג מאכזבים. שנים לאחר שכל אסירי אלקטרז נעלמו באורח מסתורי, סוכן ה-FBI אמרסון האוזר והבלשית רבקה מדסן חוקרים את תיקו של ג'ק סילוואן, היוצא למסע הרג. מאוחר יותר הם מגלים שסילוואן היה למעשה אחד מהאסירים בכלא אלקטרז ומכאן הם נחשפים לפרשה מסתורית כאשר 49 שנים קודם לכן, נעלמו לפתע כל אסירי כלא אלקטרז. כעת עליהם להבין מה גרם להיעלמות האסירים ומדוע ואיך הם הוחזרו כאילו הזמן לא השפיע עליהם. שרה ג'ונס - כרבקה מדסן, בלשית מחלק הרצח של משטרת סן פרנסיסקו חורחה גרסיה - כד"ר דייגו "דוק" סוטו, בעל תואר משפט פלילי, מחבר ספרים אודות אלקטרז סם ניל - כאמרסון האוזר, סוכן אף.בי. איי, סוהר לשעבר בכלא אלקטרז פרמינדר נגרה - כלוסי בנרג'י העוזרת של אמרסון האוזר ג'וני קווין - כאדווין ג'יימס, מנהל אלקטרז ג'ייסון באטלר - כאלייז'ה ביילי (אי.בי), עוזר מנהל אלקטרז רוברט פורסטר - כריי ארצ'ר, סוהר לשעבר באלקטרז דייוויד הופלין - כתומאס "טומי" מדסן לאון ריפי - כד"ר מילטון בירוגראד, ראש מחלקת הרפואה של אלקטרז ג'נין גוסאן - כניקי, מתמחה רפואית. ג'פרי פירס - כג'ק סילויין, האסיר הראשון שנתפס ונכלא על ידי צוות בית הכלא. סנטיאגו קבררה - כג'ימי דיקנס, קצין במשטרת סן פרנסיסקו ג'ו יג'ינדר - כארנסט קוב מייקל אקלנד - כקיט נלסון אריק ג'ונסון - כקאל סוויני תיאו רוסי - כסוני בארנט מהרשלה עלי - כקלרנס מונטגומרי ראמי מאלק - כווב פורטר רובי אמל - כריימונד "ריי" ארצ'ר מדיה וקבצים בנושא אלקטרז בוויקישיתוף אלקטרז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "אלקטרז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלקטרז", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלקטרז", באתר Metacritic (באנגלית) "אלקטרז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות: דניס ויטצ'בסקי‏, "אלקטרז": ג'יי ג'יי אברהמס יצר סדרה ששווה לעקוב אחריה, באתר וואלה, 17 בינואר 2012 ערן בר-און, "אלקטרז" של FOX: אבודים בכלא, באתר ynet, 17 בינואר 2012
איציק כהן (בלם)

איציק כהן (נולד ב-22 באפריל 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. כהן התחיל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת 2001/2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול עירוני ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן עבר להפועל חיפה ולאחר כשנה עבר להפועל עכו, בזמן שירותו הצבאי. לאחר כשלוש עונות בהפועל עכו חתם כהן בעירוני קריית שמונה, ונמכר באותה עונה להכח עמידר רמת גן. ולאחר עונה, בהמלצת אורי מלמיליאן חתם בהפועל פתח תקווה. כהן העפיל עם הקבוצה לליגת העל והמשיך לשחק במדיה עונה נוספת. לקראת עונת 2009/2010 חזר כהן להפועל עכו ושם עשה את פריצתו הגדולה, עד כך שזומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן לואיס פרננדז, והוחתם שוב בקבוצת נעוריו, מכבי חיפה. כהן לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ובקיץ 2012 שוחרר מהמועדון. בספטמבר 2012 הושאל כהן לעירוני קריית שמונה, עמה העפיל לגמר גביע המדינה. בתום העונה חזר למכבי חיפה, אך בעונת 2013/2014 לא שיחק כלל במדי הקבוצה. באוגוסט 2014 חתם כהן בבני סכנין, במדיה שיחק שנתיים. ב-15 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא, ובתום עונת 2016/2017 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 חזר להפועל פתח תקווה בליגה הלאומית, ובסופה פרש ממשחק פעיל. איציק כהן הוא אחיינו של אלי כהן, כדורגלן עבר ומאמן בהווה, ואף שיחק תחת הדרכתו בהפועל עכו. איציק כהן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל איציק כהן, באתר Transfermarkt איציק כהן, באתר Soccerway איציק כהן, באתר National Football Teams איציק כהן, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏אחרי שנה בירוק: איציק כהן שוחרר ממכבי חיפה, באתר ONE‏, 26 ביולי 2012
יום כל הנשמות

יום כל הנשמות הוא חג קתולי המצוין ב-2 בנובמבר מדי שנה, ביום שלאחר יום כל הקדושים. יום זה מוקדש להעלאת זכרם של המתים. הטקסים המקובלים בו הם עריכת תפילות רקוויאם, עריכת טקסים בבתי עלמין ועריכת סעודות לזכר המתים. בדרום אמריקה ניתנת לחגיגת יום זה חשיבות מיוחדת והיא נושאת אופי מיוחד. היא קרויה שם יום המתים. מטרתו המסורתית של החג היא מתן סיוע, באמצעות תפילה, לנפשות הקרובים המשתוקקות להיטהר מחטאיהן וכך לצאת מכור המצרף אל גן העדן. מדיה וקבצים בנושא יום כל הנשמות בוויקישיתוף topic/All-Souls-Day-Buddhism יום כל הנשמות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורג'ה

האם התכוונתם ל... בית בורג'ה – משפחה ממוצא ספרדי אשר בניה שימשו בתפקידים שונים בחיי הדת ובפוליטיקה של איטליה במאות ה-15 וה-16. אלפונסו דה בורג'ה – האפיפיור קליקסטוס ה-3. רודריגו בורג'ה – האפיפיור אלכסנדר ה-6, אחיינו של קליקסטוס ה-3. נחשב אחד האפיפיורים המושחתים ביותר מבחינה מוסרית. צ'זארה בורג'ה – בנו של אלכסנדר ה-6. לוקרציה בורג'ה – בתו של אלכסנדר ה-6. לוקרציה בורג'ה (דוניצטי) – אופרה מאת דוניצטי בורג'ה – עיר במחוז שר שבצרפת. בורגזה
שיבנקה שיבניק

שיבנקה שיבניק (בקרואטית: KK Šibenka Šibenik) היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר שיבניק שעל חוף הים האדריאטי, המשחקת בליגת העל הקרואטית. הקבוצה הוקמה בשנת 1973 והשתתפה בליגה היוגוסלבית לשעבר. בעונת 1982/83 זכתה באליפות יוגוסלביה שנשארה עד היום במחלוקת וניתנה לבסוף ליריבה בוסנה סרייבו. הקבוצה משחקת בליגה הקרואטית הבכירה מאז הקמתה. בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף הקרואטי. בעונת 2009/10 ירדה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה בסיום עונת 2010/11. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף. הקבוצה משתתפת במסגרות אירופאיות מאז שנת 1981. בעונות 1981/82, 1982/83 הגיעה לגמר גביע קוראץ' והפסידה שנתיים ברציפות לקבוצת לימוז' הצרפתית. בעונת 2004/05 השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית. הליגה הקרואטית: חצי גמר: 2004, 2013 הליגה היוגוסלבית: אליפות (1): 1983 (בוטלה והועברה לבוסנה סרייבו) גביע קוראץ': גמר: 1982, 1983 קרואטיה דראז'ן פטרוביץ' קרואטיה אלכסנדר פטרוביץ' איטליה ניקולא רדולוביץ' קרואטיה איביצ'ה זוריץ' בוסניה והרצגובינה חאריס מויזינוביץ' טורקיה חוסיין בשוק מדיה וקבצים בנושא שיבנקה שיבניק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיבנקה שיבניק
I Vow to Thee, my Country

I Vow to Thee, my Country (בתרגום חפשי לעברית: "נדרתי לך, ארצי") הוא שיר פטריוטי בריטי משנת 1921, המזוהה עם טקסי יום הזיכרון בבריטניה. מקורן של מילות השיר הוא בשיר The Two Fatherlands ("שתי ארצות המולדת"), שנכתב ב-1908 על ידי הדיפלומט הבריטי ססיל ספרינג-רייס (Cecil Spring-Rice) ‏(1859‏-1918). השיר המקורי תיאר את האדם הנוצרי הנאמן הן לארצו והן למלכות השמיים. ב-1912 מונה ספרינג-רייס לשגריר בריטניה בארצות הברית (עד סמוך למותו ב-1918) ובכהונתו זו השפיע על ממשלו של הנשיא וילסון להיכנס למלחמת העולם הראשונה לצדן של בריטניה וצרפת. בראשית 1918 כתב ספרינג-רייס מחדש את מילות השיר The Two Fatherlands והעניק לו את שמו הנוכחי. מילותיו המחודשות של הבית הראשון והשני של השיר מתארות את האבדות העצומות בנפש של בריטניה במהלך המלחמה. מילות הבית השלישי מתייחסות למלכות השמיים. מילות השורה האחרונה בבית זה הן תרגום של הפסוק: "דרכיה דרכי נעם וכל נתיבותיה שלום" (ספר משלי, פרק ג', פסוק י"ז). בשנת 1921 חיבר המלחין גוסטב הולסט לחן למילות השיר. הלחן התבסס על הלחן של החלק השני של היצירה יופיטר מתוך יצירתו התזמורתית הידועה של הולסט – סוויטת כוכבי הלכת, אשר עובד על ידי הולסט. השיר הושמע לראשונה באותה שנה, התפרסם כמזמור ב-1926 והפך במהרה למרכיב שכיח בטקסי הזיכרון ליום שביתת הנשק של המלחמה, שהיה לימים ליום הזיכרון הבריטי. השיר זכה עם השנים לביצועים מסחריים מפי אמנים ולהקות רבים. לבקשת הנסיכה דיאנה הוא הושמע בטקס חתונתה עם הנסיך צ'ארלס ב-1981. הוא הושמע גם בהלווייתה של הנסיכה ב-1997 וזאת לבקשת בנה הבכור הנסיך ויליאם, שידע על אהבתה לשיר. לחן השיר משמש גם כלחן השיר World in Union, שיר אליפות העולם ברוגבי. ב-2004 כינה הבישוף סטפן לו (Stephen Lowe) את השיר כדברי כפירה – משום התיאור שבו של הנאמנות למולדת כנעלה על הנאמנות למלכות השמיים. הוא קרא להימנע מלהשתמש בו בטקסי הכנסייה האנגליקנית. I vow to thee, my country, all earthly things above, Entire and whole and perfect, the service of my love; The love that asks no question, the love that stands the test, That lays upon the altar the dearest and the best; The love that never falters, the love that pays the price, The love that makes undaunted the final sacrifice. I heard my country calling, away across the sea, Across the waste of waters she calls and calls to me. Her sword is girded at her side, her helmet on her head, And round her feet are lying the dying and the dead. I hear the noise of battle, the thunder of her guns, I haste to thee my mother, a son among thy sons. And there's another country, I've heard of long ago, Most dear to them that love her, most great to them that know; We may not count her armies, we may not see her King; Her fortress is a faithful heart, her pride is suffering; And soul by soul and silently her shining bounds increase, And her ways are ways of gentleness, and all her paths are peace. מדיה וקבצים בנושא I Vow to Thee, my Country בוויקישיתוף מידע על היצירה "I Vow to Thee, my Country" באתר מיוזיק בריינז השיר באתר Anthem4England, מאורכב באתר Web Archive
פומימרו קונואה

הנסיך פומימרו קונואה (近衛 文麿 ביפנית) (12 באוקטובר 1891 – 16 בדצמבר 1945) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה ה־34 (4 בינואר 1937 – 5 בינואר 1939), ה-38 (22 ביולי 1940 – 18 ביולי 1941) וה־39 (18 ביולי 1941 – 18 באוקטובר 1941) של יפן. הוא נולד כנסיך בשבט הפוג'יווארה, יורש של משפחת דוכסים, משפחת קונואה בטוקיו. הוא הצטרף לפוליטיקה ב־1920 כבן חסות מתון של סיונג'י קינמוצ'י, והתנגד לשימוש בכוח הצבאי. מונה לראש ממשלת יפן ביוני 1937 במטרה להביא לאיזון מול כוחו המתחזק של הצבא, אך הפך בעצמו למיליטריסט. אחרי תקרית גשר מרקו פולו ביולי 1937 ותחת לחץ מהדוגלים בקו נוקשה, הסכימה הממשלה להרחיב את פעולותיה בסין, העבירה למנהיגי הצבא את הניהול המלא של הסכסוך בסין, ואפשרה להם לפעול תוך התעלמות מכוונת מצד הממשלה לגבי אופן פעולתם. בנובמבר, הכריז קונואה על יעדה של יפן - סדר חדש באסיה, מה שלימים הפך להיות פרויקט מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי, והפעיל לחץ על סין כדי לקבל וויתורים טריטוריאליים על מנת לסיים את מלחמת סין-יפן. קונואה התפטר ב־4 בינואר 1939, עקב כישלונו לסיים את הסכסוך בסין. הירנומה קיאיצ'ירו מונה לראש הממשלה הבא. קונואה מונה חזרה לראשות הממשלה ב־17 ביולי 1940, ולמרות המשא ומתן עם ארצות הברית, הוא ארגן את הגדלת הצבא יחד עם סגן אדמירל טייג'ירו טויודה, אשר החליף את יוסוקה מצואוקה כשר חוץ לוחמני. הוא חתם על הברית עם מדינות הציר, חוקק את חוק הגיוס הלאומי, יצר את הבסיס של ממשלה לתקופת מלחמה (המכונה "שין טאיסאי" - סדר פוליטי חדש) ובאוקטובר 1940 הקים את התאגדות הסיוע בשלטון הקיסרי ("טאיסאי יוקוסאנקאי") על מנת להחליף את המפלגות הפוליטיות, אשר התנדבו להתפרק. לאחר שנכשל להגיע להסכם עם ארצות הברית במטרה למנוע מלחמה בשתי חזיתות, הוא התפטר באוקטובר 1941 והוחלף על ידי השר הצבאי שלו, הידקי טוג'ו. קונואה שיחק תפקיד בהפלתו של ממשלתו של טוג'ו ב־1944, ובפברואר 1945 הוא יעץ לקיסר הירוהיטו להתחיל במשא ומתן במטרה לסיים את מלחמת העולם השנייה. אחרי תחילת הכיבוש האמריקאי הוא שירת בממשלה של הנסיך נרוהיקו היגשיקוני, הממשלה הראשונה שלאחר המלחמה, אך נמצא חשוד בפשעי מלחמה. בדצמבר 1945, בזמן הקריאה האחרונה של ארצות הברית לפושעי מלחמה להתייצב מולם, הוא התאבד בשתיית ציאניד. היה זה בשנת 1945, בדיוק 1300 שנים אחרי שאביו הקדמון, פוג'יוורה נו קמטרי, הנהיג הפיכה צבאית בתקופת שבט סוגה. כך, באופן כה סמלי הסתיימה תקופת שליטי פוג'יוורה. לאחר חמישים שנה, נבחר נכדו, מוריהירו הוסוקאווה, לראשות הממשלה. מדיה וקבצים בנושא פומימרו קונואה בוויקישיתוף פומימרו קונואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פומימרו קונואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)