laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ונילה סקיי

ונילה סקיי (באנגלית: Vanilla Sky) הוא סרט משנת 2001 בבימויו של קמרון קרואו. הסרט מבוסס ברובו על עלילת הסרט הספרדי מ-1997 "פקח את עיניך", אשר נכתב על ידי אלחנדרו אמנבר ומתאו חיל. בסרט מככבים טום קרוז, קמרון דיאז, פנלופה קרוז (אשר מגלמת את אותה הדמות, סופיה, אשר גילמה בסרט "פקח את עיניך"), ג'ייסון לי, קורט ראסל ואלישיה ויט. במהלך צילומי הסרט טום קרוז ופנלופה קרוז הפכו לזוג. בהקלטת פסקול הסרט השתתפו בין השאר פול מקרטני ולהקת אר.אי.אם. דייוויד איימס (טום קרוז) הוא פלייבוי צעיר, בעלים בירושה של אימפריית כתבי עת. איימס סובל מסיוטים הנובעים מאירוע טראומתי בעברו. הוא נמצא בכלא ועובר איבחון על ידי פסיכולוג (ראסל בתפקיד ד"ר מקייב), במהלכו הוא חושף את עברו בפני הפסיכולוג: יחסים עם מאהבת (דיאז בתפקיד ג'ולי ג'יאני) שבהמשך מתגלה כי היא מאוהבת בדייוויד ומדוכאת מיחסו המזלזל כלפיה. דייוויד בעצמו בכלל מתאהב בסופיה (פנלופה קרוז) המגיעה עם חברו הטוב (לי בתפקיד בריאן שלבי) למסיבת יום הולדתו ואת המשך הערב הם מבלים בביתה. ג'ולי, שעקבה אחריו, מפתה אותו לרכבה ובמהלך הנסיעה מתעמתת איתו לגבי יחסו כלפיה, ואז מתאבדת על ידי הפלת הרכב מגשר. דייוויד שורד את התאונה אך נפגע קשות - ידו מתרסקת, פניו מושחתות כליל והוא סובל מכאבים ומסיוטים. דייוויד נאבק על הבראתו ועל המשך שליטתו בחברה, וכן מנסה לחדש את הקשר עם סופיה. אולם הוא סובל מסיוטים חוזרים ונשנים ומתקשה להבדיל בין מציאות לבין דמיון. הוא עובר ניתוחים שמחזירים אותו למראהו מלפני התאונה, ומצליח לחיות תקופה מאושרת עם סופיה, אולם הסיוטים לא עוזבים אותו ובשיאו של התהליך, מדמה דייוויד כי ג'ולי שבה אליו וכי כל התאונה לא הייתה אלא תרמית, והיא מנסה לסלק את סופיה מחייו. בשלב זה מגלה דייוויד, בעזרת הפסיכולוג, כי למעשה רצח את סופיה במהלך קיום יחסי מין היות שחשב שזו ג'ולי. הפסיכולוג מאמין שמדובר באי שפיות זמנית, אולם מספר שאלות שהעלה הפסיכולוג במהלך האיבחון מציתות את זיכרונו של דייוויד, ושניהם יחד מגלים כי דייוויד חתם על חוזה עם חברה המציעה שימור גופות על ידי הקפאה למועד בו יהיו קיימים טיפולים המאפשרים ריפוין, תוך אספקת "בידור" ישירות למוחם של המוקפאים, בידור שבמקרה של דייוויד השתבש. בשלב זה דייוויד מגלה כי למעשה הוא מוקפא מזה 150 שנה, פניו המושחתות מעולם לא תוקנו אלא מדובר בזכרונות ש"הושתלו" במוחו, וסופיה וכל מכריו מתים מזה זמן רב. אנשי החברה מציעים לדייוויד את הבחירה בין הישארות במצב המוקפא תוך הבטחת זיכרונות נעימים, או החזרתו לחיים וקבלת הטיפולים שירפאו אותו לחלוטין, אך כמובן ללא איש ממכריו. דייוויד בוחר בחזרה לחיים. "ונילה סקיי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ונילה סקיי", באתר נטפליקס "ונילה סקיי", באתר AllMovie (באנגלית) "ונילה סקיי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ונילה סקיי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ונילה סקיי", באתר Metacritic (באנגלית) "ונילה סקיי", באתר אידיבי "ונילה סקיי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות יעל שוב, Face to Face, הארץ - מהדורה אנגלית, 6 בפברואר 2002 לואיז קנדי, בוסטון גלוב, ונילה סקיי: מחפש לב זהב, באתר הארץ, 25 בינואר 2002 אורי קליין, עיונים בטום קרוז, באתר הארץ, 30 בינואר 2002 עכבר העיר, ונילה סקיי, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2006 טום קרוז ופנלופה קרוז נפרדו ו"יישארו ידידים", באתר הארץ, 26 במרץ 2004 "אר-אי-אם" בפסקול של "ונילה סקיי", באתר הארץ, 11 בנובמבר 2001
דגל אדום

האם התכוונתם ל... הדגל האדום – דגל המסמל סמל מהפכני בעיקר כאשר מדובר בהפיכה על רקע סוציאליסטי דגל אדום (שיר) – שיר סוציאליסטי איטלקי דגל אדום (רפואה) – סימן או תסמין בבדיקה רפואית המעורר חשד למחלה חמורה נס אדום – דגל ימי בריטי המורכב מדגל אדום, שבפינתו העליונה הקרובה לניצב נמצא דגל בריטניה דגל אדום ימי - משמש דגל אדום כאות אזהרה וכסימן לסכנה, מסמל את האות B בדגלי הקוד הבינלאומי דגל הנקמה השיעי – המשמש באסלאם השיעי כהודעה על נקמה קרבה. רד פלאג – תרגיל לאימון בלוחמה אווירית של חיל האוויר האמריקני דגל אדום – סימון על סוכת המציל בחוף הים המעיד על כך שהרחצה מותרת תחת מגבלות
1764

שנת 1764 היא השנה ה-64 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1764 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 15 בפברואר – ייסוד העיר סנט לואיס במיזורי 6 בספטמבר – לואי החמישה עשר מניח את האבן הראשונה של הפנתאון של פריז 2 במרץ – הלן דה מונטג'רו פסנתרנית ומלחינה צרפתייה (נפטרה ב-1836) 2 במאי – פרידריך פון גנץ, סופר עיתונאי והוגה דעות גרמני (נפטר ב-1832) 16 במאי – ג'יימס סילט, אמן בריטי (נפטר ב-1840) 26 במאי – אדוארד ליווינגסטון, פוליטיקאי אמריקני (נפטר ב-1836) 19 ביוני – חוסה ארטיגס, מצביא ומאבות האומה האורוגוואית (נפטר ב-1850) 21 ביוני – סידני סמית, קצין-ים בריטי בתקופת מלחמות נפוליאון (נפטר ב-1840) 9 ביולי – אן רדקליף, סופרת אנגלייה, חלוצת הרומן הגותי (נפטרה ב-1823) 15 באפריל – מאדאם דה פומפדור, מאהבתו של לואי החמישה עשר מלך צרפת (נולדה ב-1721) 18 בספטמבר – רבי יהונתן אייבשיץ, (נולד ב־1694) 26 באוקטובר – ויליאם הוגארת, צייר וקריקטוריסט אנגלי (נולד ב-1697) 20 בנובמבר – כריסטיאן גולדבך, מתמטיקאי פרוסי (נולד ב-1690) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1764 התחילה ביום ח' בשבט ה'תקכ"ד (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ו בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1764 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1764‎ נפטרים ב-1764‎ מדיה וקבצים בנושא 1764 בוויקישיתוף
שחר אדום

האם התכוונתם ל... שחר אדום (1984) – סרטו של ג'ון מיליוס משנת 1984 בכיכובו של פטריק סווייזי שחר אדום (2012) – סרט קולנוע משנת 2012 בכיכובו של כריס המסוורת' צבע אדום (בעבר נקראה "שחר אדום") – מערכת התרעה המזהירה מפני ירי של רקטות קצרות טווח
1765

שנת 1765 היא השנה ה-65 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1765 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 22 במרץ – הפרלמנט הבריטי מטיל את מס הבולים על מושבות בריטניה באמריקה 7 במרץ – ניספור נייפס, ממציא צרפתי, מחלוצי הצילום (נפטר ב-1833) 21 באוגוסט – ויליאם הרביעי, מלך בריטניה (נפטר ב-1837) 14 בנובמבר – רוברט פולטון, מהנדס וממציא אמריקאי (נפטר ב-1815) 8 בדצמבר – איליי ויטני, ממציא ותעשיין אמריקאי (נפטר ב-1825) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1765 התחילה ביום י"ט בטבת ה'תקכ"ה (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-ח' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1765 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1765‎ נפטרים ב-1765‎ מדיה וקבצים בנושא 1765 בוויקישיתוף
1766

שנת 1766 היא השנה ה-66 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1766 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. וולפגנג אמדאוס מוצרט שב לזלצבורג לאחר סיור ברחבי פריז ולונדון עם אביו. 23 בפברואר – מותו של סטניסלאב לשצ'ינסקי גורם להעברת אזור לורן לידי צרפת, כפי שהוסכם במסגרת אמנת וינה 6 בספטמבר – ג'ון דלטון, כימאי ופיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1844) 2 בנובמבר – יוזף רדצקי פון רדץ, אציל צ'כי, מצביא אוסטרי מהולל (נפטר ב-1858) 16 בנובמבר – רודולף קרויצר, כנר צרפתי (נפטר ב-1831) 23 בפברואר – סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין (נולד ב-1677) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1766 התחילה ביום ב' בשבט ה'תקכ"ו (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1766 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1766‎ נפטרים ב-1766‎ מדיה וקבצים בנושא 1766 בוויקישיתוף
1767

שנת 1767 היא השנה ה-67 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1767 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 2 באפריל – קרלוס השלישי, מלך ספרד חותם על צו מלכותי לגירוש מסדר הישועים מהאימפריה הספרדית 8 באפריל – ממלכת איוטהאיה נכנעת לבורמזים 18 ביוני – סמואל וואליס, ימאי אנגלי, הוא האירופאי הראשון שמגיע לאי טהיטי 5 בינואר – ז'אן-בטיסט סה, כלכלן ואיש עסקים צרפתי 10 בפברואר – אמליה (מלכה) בר, אשת סלון יהודיה־גרמנית מברלין. אמו של המלחין ג'אקומו מאיירבר (נפטרה ב-1854) 15 במרץ – אנדרו ג'קסון, הנשיא השביעי של ארצות הברית (נפטר ב-1845) 11 ביולי – ג'ון קווינסי אדמס, הנשיא השישי של ארצות הברית (נפטר ב-1848) 25 באוגוסט – לואי אנטואן דה סן-ז'וסט, מהפכן צרפתי (הוצא להורג ב-1794) 8 בספטמבר – אוגוסט וילהלם פון שלגל, משורר, מבקר ספרות, מתרגם גרמני (נפטר ב-1845) 2 בנובמבר – הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן, בנו הרביעי של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ואביה של המלכה ויקטוריה (נפטר ב-1820) 25 ביוני – גאורג פיליפ טלמן, מלחין גרמני (נולד ב-1681) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1767 התחילה ביום י"ב בשבט ה'תקכ"ז (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-א' בשבט). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1767 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1767‎ נפטרים ב-1767‎ מדיה וקבצים בנושא 1767 בוויקישיתוף
1771

שנת 1771 היא השנה ה-71 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1771 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 1771 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-18. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1661, והבאה אחריה היא 1881. 16 במאי – קרב אלמנסה סיים את התקוממות הרגולטורים בארצות הברית 14 בינואר – ז'אן-לואי אבנעזר רנייה, גנרל שווייצרי בצבא נפוליאון (נפטר ב-1814) 16 במרץ – אנטואן-ז'אן גרו, צייר צרפתי (נפטר ב-1835) 14 במאי – רוברט אוון, תעשיין ורפורמטור חברתי וולשי (נפטר ב-1858) 14 במאי – תומאס וג'ווד, צלם אנגלי, מחלוצי הצילום (נפטר ב־1805) 19 במאי – רחל ורנהגן, סופרת גרמנייה ממוצא יהודי (נפטרה ב-1833) 15 באוגוסט – וולטר סקוט, משורר וסופר סקוטי (נפטר ב-1832) 23 בדצמבר – שלום הכהן, משורר עברי יליד פולין, איש תנועת ההשכלה (נפטר ב-1845) 12 בפברואר – אדולף פרדריק, מלך שוודיה (נולד ב-1710) 6 ביוני – אלכסיי רזומובסקי, אציל וגנרל רוסי (נולד ב-1709) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1771 התחילה ביום כ"ו בטבת ה'תקל"א (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-ט"ו בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1771 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1771‎ נפטרים ב-1771‎ מדיה וקבצים בנושא 1771 בוויקישיתוף
צ'ופוט-קלה

צ'וּפֿוּט-קַלֵה (בשפה הטטרית של קרים ובטורקית: Çufut Qale בעברית: מבצר היהודים) היא עיר רפאים בקרים שבאוקראינה, ששימשה כמרכזם של הקראילאר בחצי האי עד תחילת המאה העשרים. בימינו משמש המקום כאתר תיירותי עם מערות קבורה מהמאה ה-10. הקבר המפורסם ביותר הוא קבר בתו של טוכטמיש-החאן של אורדת הזהב. שמה העברי שהיה נהוג אצל קראילר הוא סלע היהודים ועם תחילת התכחשותם למוצאם היהודי כונה סלע הקראים. העיר נוסדה ככל הנראה במאה ה-5 או ה-6 כעיר גבול של האימפריה הביזנטית. שם העיר היה פולה, ורוב אוכלוסייתה היו אלאנים. לאחר מכן ב-1055 לערך המקום נכבש על ידי קיפצ'קים, עם טורקי נודד מאזור הוולגה. בתקופה זו נקרא המקום קירק-אל. ב-1299 נכבשה העיר ונבזזה על ידי נוגאי, האמיר של אורדת הזהב. במאות ה-13 וה-14 הייתה בירת נסיכות קטנה, שהעלתה מיסים לאורדת הזהב. מהמאה ה-14 החלו קראים להגיע לעיר. מ-1428 עד 1449 נערכו מרידות בקרים על ידי חג'י גריי הראשון, שבסופם זכתה קרים לעצמאות מאורדת הזהב וחג'י גיריי נהפך לחאן. קירק-אל נהפכת לבירתו במקום קירים לאחר קבלת העצמאות. ב-1502, בתקופת מנגלי גיריי, הועברה בירת קרים לבחצ'יסראי. בהמשך שימשה העיר כבית סוהר לאסירים מכובדים ובה שכן בית החרושת הממשלתי לייצור מטבעות. בתקופה זו הפכו הקראים לרוב תושבי העיר, שכן נאסר עליהם להתיישב בבחצ'יסראי הבירה, והם נאלצו להסתפק בעיר הקרובה אליה ביותר. בעקבות הפיכת העיר למרכז הקראים, שונה שמה לצ'ופוט קלה ("מבצר היהודים"), ולאחר מכן הונהג על ידי מנהיגי הקראים השם ג'ופט-קלה (המבצר הכפול בחלק מהשפות הטורקיות) כחלק מתהליך התכחשותם לקרבה כלשהי ליהדות. בשנת 1783 העיר נכבשה על ידי האימפריה הרוסית, ותנאי החיים בעיר ובקרים השתנו לבלי הכר. לקראים הותר להתיישב בכל ערי קרים, ועד סוף המאה ה-19 רובם נטשו את עירם המרכזית. בין התושבים האחרונים בעיר, לפני שננטשה סופית, היה אברהם פירקוביץ'. בסוף המאה ה-20 הפכה צ'ופוט קלה לאתר תיירותי בעל חשיבות לאומית, ומבנים רבים, כולל בתי הכנסת הקראים, עברו שיפוץ יסודי. בעיר השתמרו עתיקות רבות. האתר העתיק ביותר הוא קברה של ג'ניקה-חנים, בתו של טוכטמיש משנת 1437. בעיר השתמרה חצר להתכת מטבעות, לידה מצאו הארכאולוגים מחסנים רבים של מטבעות מתקופת חאנות קרים. שני בתי הכנסת הקראים, בעלי הארכיטקטורה המיוחדת עברו שיפוץ יסודי לאחרונה, ומושכים מבקרים רבים. בעיר השתמרה גם וילת מגורים, המשמשת היום כמוזיאון לתולדות היישוב. ניתן גם לבקר בבית הקברות ולראות מצבות קראיות החל מהמאה ה-16, ובהן קברו של פירקוביץ'. כל שנה מגיעים לאתר כ-120,000 מבקרים. מדיה וקבצים בנושא צ'ופוט-קלה בוויקישיתוף הסבר על העיר באתר על ארכאולוגיה ברוסית «נוסח הרשימה הנמצאת במנג'יליס / על ידי כמורה"ר ... אברהם פירקוביץ' בשנת התר"א » לוח הזיכרון בבית הכנסת בצ'ופוט-קלה לכבוד הביקור בו של משפחת המלוכה בשנת התרמ"ו (1886)
קרימצ'קים

קרימצָ'קים (ברוסית: Крымчаки, שמם העצמי הוא בני ישראל או שראל באלאלרי, או יהודילר - יהודים, או קירימלר) היו קהילה יהודית רבנית סגורה, ששפתה טורקית-קרימצ'קית, הדומה לטטרית של קרים. הקהילה התפתחה בחצי האי קרים החל מהמאה ה-10, והם התיישבו בסמוך לקראי מזרח אירופה. השם "קרימצ'קים" הוטבע על ידי רוסים על מנת להבדיל ביניהם לבין שאר היהודים, האשכנזים או הגאורגים, שחיו בשטחי האימפריה הרוסית לשעבר. שמונים אחוז מהקהילה הקרימצ'קית הושמדו על ידי הנאצים בדצמבר 1941, וכיום נשארו ממנה פחות מ-1,500 איש, מהם כאלף מפוזרים במספר ערי קרים, והשאר מתגוררים בישראל וברוסיה ואינם חיים עוד במסגרת קהילתית אלא התערבבו ביהודים אחרים (בישראל) ובלא יהודים (באוקראינה וברוסיה). בברית המועצות נחשבו בני הקהילה כעם נפרד, והיחס אליהם היה שונה מן היחס לרוב היהודים. רבה הגדול של הקהילה הוא חיים חזקיהו מדיני, אשר קבע בוודאות שהם אכן מזרע ישראל ויהודים לכל דבר חרף ניסיונו של אברהם פירקוביץ' לראות בהם אחים לקראים. על פי עדויות הקרימצ'קים חיו באוכלוסייה סגורה בנפרד מהקראים. ליהודים הקרימצ'קים היה נוסח תפילה ייחודי משלהם שבוסס ברובו על נוסח הרומניוטים אך הכיל גם מנהגים ייחודיים. הנוסח מכונה לעיתים "מנהג כפא", והוא נתקן על ידי ר' משה הגולה מקיוב בן המאות ה-15–16 שקבע נוסח זה כדי לפשר בין יהודים שונים שחיו בקרים באותה העת. גידול זקן היה חלק חשוב בתרבותם. השפה הקרימצ'קית שייכת לקבוצת השפות הטורקיות והיא קרובה לטטרית של קרים. ערב מלחמת העולם השנייה השפה דוברה בפי כ-6,000 קרימצ'קים, אך בעקבות השמדת רוב בני הקהילה בשואה ירד מספר הדוברים בצורה דרמטית. כיום נותרו כמה עשרות בודדות של קשישים דוברי השפה, ביניהם היה דוד רבי (רו'), בלשן ומחבר ספר לימוד ומילון של השפה הקרימצ'קית. פאודוסיה קראים יבסיי איסקוביץ' פסח, קרימצ'קים, הוצאת סובטיש היימלנד 1974 דוד בן אליהו רבי, השפה הקרימצ'קית ומילון קרימצ'קי-רוסי, סימפרופול 2004 מדיה וקבצים בנושא קרימצ'קים בוויקישיתוף וולף מוסקוביץ ובוריס טוקן, ‏עדת הקרימצ'אקים, תולדותיהם תרבותם ולשונם, פעמים חוברת 14, תשמ"ג, 5–31 שואת היהודים הקרימצ'קים, באתר יד ושם קרימצ'קים, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) הגדה של פסח בתרגום לקרימצ'אקית, באתר HebrewBooks שמואל ספקטור, ‏שואת היהודים הקרימצ'אקים בתקופת הכיבוש הנאצי, פעמים 27, תשמ"ו, עמ' 18–25 צביקה קליין, היהודים האחרונים של חצי האי קרים, מקור ראשון, מוסף "שבת", 16 במאי 2017 קרימצ'קים, דף שער בספרייה הלאומית שמעון ברנשטיין, המחזור כמנהג כפא תולדותיו והתפתחותו בתוך ספר היובל לשמואל מירסקי, ניו יורק, תשי"ח ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בילוהירסק

בילוהירסק (באוקראינית: Білогірськ), בלוגורסק (רוסית:Белогорск) או קרסו-בזאר (טטרית של קרים: Qarasuvbazar) - עיר בחצי האי קרים, ששימשה כבירת חאנות קרים לאחר הרס בחצ'יסראי במאה ה-18. עד תחילת המאה ה-20 שימשה כעירם המרכזית של קהילת הקרימצ'קים-יהודי קרים המקוריים. אוכלוסיית העיר: 18,400(2006). נוסדה בשם קרסו-בזאר, שפירושו בטטרית "השוק על הנהר השחור". לראשונה נזכרת במאה ה-13. שימשה כמרכז סחר חשוב בין גזלב (יבפטוריה) לקפה (פאודוסיה). בתקופת ח'אנות קרים שימשה כנחלתם של משפחת שירין. הקוזקים של זפורוז'יה ערכו מתקפות על העיר בשנים 1624, 1628, 1630 ו־1675. לאחר שבחצ'יסראי, בירת ח'אנות קרים נהרסה בידי הצבא הרוסי ב־1736 החאן פטיך גיריי עבר לקרוסו-בזאר, אך גם זו לא עמדה בפני הרוסים ונהרסה שנה לאחר מכן. לאחר צירוף קרים לרוסיה ב-1783 העיר אבדה מחשיבותה, אך נשארה מרכזם של הטטרים ושל הקרימצ'קים. הרב חיים חזקיהו מדיני קבע בה את מושבו כרב קהילת הקרימצ'קים ב-1866 בעיר, למרות שמבחינה אדמיניסטרטיבית חשיבותה של סימפרופול באותה תקופה הייתה גדולה יותר מאשר של קרסו. בשנת 1912 התגוררו בעיר כ-2500 קרימצ'קים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ברוסיה סבלו קרימצ'קים מפרעות הן מצד הצבא הלבן והן מצד יחידות צבאיות של המורדים למיניהם. זה גרם להגירה של רבים מהם מקרסו-בזאר. לפי מרשם האוכלוסין שנערך בשנת 1926 התגוררו בעיר כ-1000 קרימצ'קים וכ-190 יהודים אשכנזים. ב־1941 נכבשה על ידי הגרמנים, שלא נגעו בקראים, אך כילו את רובה של קהילת הקרימצ'קים. האקציה התרחשה ב־18 בינואר 1942, בה הגרמנים חיסלו 2000 איש מהקהילה. עד ל־18 במאי 1944 כשהטטרים של קרים גורשו על ידי סטלין לקזחסטן הייתה אחת משלושת המרכזים לקהילתם במקביל לבחצ'יסראי ואלושטה. לאחר פירוק ברית המועצות הטטרים התחילו לחזור למולדתם ולדרוש את השבת הרכוש הגזול. קרימצ'קים, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) קרסובאזאר במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) הבניין של בית הכנסת העתיק, נבנה בשנת 1516 מדיה וקבצים בנושא בילוהירסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בילוהירסק בילוהירסק (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
1798

שנת 1798 היא השנה ה-98 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1798 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 24 במאי – אירים לאומניים פותחים במרד עקוב מדם נגד הכובש האנגלי 12 באפריל – הרפובליקה ההלבטית, מקדימת דרכה של שווייץ, מכריזה על עצמאותה 9 ביוני – נפוליאון כובש את מלטה 7 ביולי – בעקבות פרשת XYZ, הקונגרס של ארצות הברית מחליט על ביטול האמנות עם צרפת ומתחילה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת 11 ביולי – מוקם חיל הנחתים האמריקאי 1 באוגוסט – המלחמות הנפוליאוניות: פורץ קרב הנילוס 2 באוגוסט – מלחמות המהפכה הצרפתית: קרב הנילוס מסתיים בניצחון הבריטים 7 בנובמבר – רב החובל אדמונד פאנינג מגלה את אטול פאלמירה באוקיינוס השקט 17 בינואר – אוגוסט קונט סוציולוג ופילוסוף צרפתי (נפטר ב-1857) 26 באפריל – אז'ן דלקרואה, צייר צרפתי (נפטר ב-1863) 13 ביולי – שרלוטה, נסיכת פרוסיה (אלכסנדרה פיודורובנה), רעייתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה (נפטרה ב-1860) 12 באוקטובר – פדרו הראשון, קיסר ברזיל (נפטר ב-1834) 24 בדצמבר – אדם מיצקביץ', סופר ומשורר פולני (נפטר ב-1855) 2 בפברואר – יששכר בר בלוך, רב גרמני 4 ביוני – ג'קומו קזנובה, מאהב (נולד ב-1725) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1798 התחילה ביום כ"ד בטבת ה'תקנ"ח (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-י"ג בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1798 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1798‎ נפטרים ב-1798‎ מדיה וקבצים בנושא 1798 בוויקישיתוף
פריץ פרגל

פריץ (פרידריק) פרגל (3 בספטמבר 1869 – 13 בדצמבר 1930) היה כימאי סלובני-אוסטרי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1923, "על המצאת שיטת המיקרו-אנליזה של חומרים אורגניים". פרגל נולד בליובליאנה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, עתה סלובניה. הוא למד ועבד באוסטריה. פרגל זכה בפרס נובל לכימיה עבור תרומתו החשובה לניתוח כמויות חומר קטנות ביותר (Microanalysis) של חומרים אורגניים בשיטות מחקר כמותניות. אחת מתרומותיו החשובות הייתה שיפור שיטת ניתוח הבעירה (Combustion analysis) (מציאת הנוסחה האמפירית באמצעות ניתוח איכותני של שאריות החומר לאחר בעירתו) עבור זיהוי היסודות הכימיים המרכיבים אותו. מדיה וקבצים בנושא פריץ פרגל בוויקישיתוף פריץ פרגל, באתר פרס נובל (באנגלית) פריץ פרגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פריץ פרגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אפילו לא שגוי

"אפילו לא שגוי" (מאנגלית: "Not even wrong") הוא ביטוי המפגין זלזול ברעיון פילוסופי אשר לא ניתן להפריכו במובן הפופריאני, או שאינו מבוסס פילוסופית או מדעית. טביעת הביטוי מיוחסת לוולפגנג פאולי, מראשוני הפיזיקאים של מכניקת הקוונטים, שהיה ידוע בביטוייו השנונים להתנגדויות לחשיבה מדעית שגויה או מרושלת. חבר הציג לו מאמר מאת פיזיקאי צעיר, שחשד כי הוא אינו בעל ערך רב, אך רצה לשמוע את דעתו של פאולי בעניין. פאולי העיר בצער "זה אפילו לא שגוי". — ביוגרפיה, רודולף פיירלס פילוסופיה של המדע הוכחה טרחן כפייתי באופן ריק סיינטיפיק אמריקן ישראל, ‏שגוי יותר משגוי, באתר "הידען", 20 במרץ 2007 Rudolf Peierls, 1960. Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 5, 174-192
רבי אברהם במערב הפרוע

רבי אברהם במערב הפרוע (באנגלית: The Frisco Kid) הוא סרט קולנוע משנת 1979 בבימויו של רוברט אולדריץ' (Aldrich). הסרט הוא מערבון קומי בכיכובם של ג'ין ויילדר והאריסון פורד. ויילדר מגלם את אברהם בלינסקי, רב פולני טוב לב, אך שלומיאלי, החוצה את ארצות הברית בדרכו מערבה לסן פרנסיסקו. האריסון פורד הוא טומי לילארד, שודד הבנק שמצפונו גובר על שאיפותיו והוא מסייע לבלינסקי בדרכו (לתפקיד השודד לוהק במקור ג'ון ויין). רבי אברהם בלינסקי מגיע לפילדלפיה מפולין בדרכו להיות רב הקהילה היהודית החדשה בסן פרנסיסקו. אברהם נושא עמו ספר תורה לבית הכנסת של הקהילה. אברהם, תמים, נותן אמון ונוסע בלתי מנוסה, נופל קורבן לתרמית ונזנח באמצע הדרך מערבה חסר כל. נחוש למלא את משימתו מתחיל אברהם במסע מערבה בעודו צועד ברגל ופוגש בדרכו טיפוסים שונים אופייניים לארצות הברית במאה ה-19 ולמערב הפרוע כגון אינדיאנים, פורעי חוק, פועלי מסילת רכבת ונוצרים אדוקים. להרפתקאותיו אלו מצטרף טומי לילארד, שודד מתחיל וטוב לב הנשבה בקסם תמימותו ונחישותו של הרב הצעיר. מסעם המשותף מערבה מהווה את חוט השדרה של העלילה, במהלכה נחשף הצופה לתמונה פרודית ומוקצנת של המערב הפרוע. "רבי אברהם במערב הפרוע" הוא "מערבון" מסוג אחר המתרחק מן המערבון הקלאסי האמריקאי, בדומה ל"קוראים לי אף אחד" ו"בלתי נסלח". "רבי אברהם במערב הפרוע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רבי אברהם במערב הפרוע", באתר AllMovie (באנגלית) "רבי אברהם במערב הפרוע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רבי אברהם במערב הפרוע", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רבי אברהם במערב הפרוע", באתר Metacritic (באנגלית) "רבי אברהם במערב הפרוע", באתר אידיבי "רבי אברהם במערב הפרוע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מכת שמש (סרט)

מכת שמש הוא סרטו של יקי יושע. הסרט הוא דרמת נעורים שיצאה לאקרנים באפריל 1984. התסריט מבוסס על סיפורי האישי של יושע, שהיה בנעוריו חבר בלהקת רוק אנד רול והתאהב באישה מבוגרת ממנו, אורנה שק (לימים אשתו הראשונה של גברי בנאי). עם זאת את העלילה העביר לראשית שנות השמונים, ערב מלחמת לבנון הראשונה. סיפור העלילה מתרכז בקיץ האחרון לפני הגיוס לצבא, של ארבעה חברי להקת רוק אנד רול תל אביבית והרפתקאותיהם. יושע החליט ללהק לתפקיד הראשי שחקן צעיר ללא ניסיון ולאחר שנכח בהופעה של להקת "משינה" במועדון "הפינגווין" בתל אביב, הציעה ליובל בנאי לשחק בתפקיד הראשי. צילומי הסרט החלו בסוף אוקטובר 1983, בתקציב של $25,000, והסתיימו בינואר 1984. את שיר הנושא כתבו שמוליק קראוס ויענקל'ה רוטבליט כשיובל בנאי, אשר גילם את הדמות הראשית, מבצע. כ-20 שנים לאחר יציאת הסרט חודש שיר הנושא בשתי גרסאות, גרסת אלקטרו על ידי ספארק-או, ניקו-טין ורועי צ'יקי ארד ובגרסה אקוסטית על ידי נעם רותם. שיר נוסף בסרט, "קור כלבים", מבוצע על ידי זמרת הרוק ליבי הארט ולהקת הפלאש, להקת הליווי שלה. "מכת שמש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מכת שמש", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מכת שמש", באתר אידיבי "מכת שמש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מכת שמש", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים ביקורת - מאיר שניצר, פירורים - "מכת שמש", במאי: יקי יושע, כל העיר, 6 באפריל 1984 יובל בנאי, כמעט ראיון עם עצמי, מעריב, 19 באפריל 1984 -כתבה של בנאי על הפקת הסרט טל בשן, סיפורו של במאי - זכרונות מאבה ראשונה, נכזבת, מעריב, 9 באפריל 1984 יובל בנאי: מכת שמש מסנוורת, חדשות, 6 באפריל 1984 לא מוכר את עצמו בלירה, הארץ, 23 במרץ 1984 מהשבוע הבא - צילומי "מכת שמש" - דור חדש-של משפחת בנאי, דבר, 23 באוקטובר 1983 איציק יושע, איזה סיכוי יש ל״מכת שמש"?, חדשות, 6 באפריל 1984 כחול-לבן בצבעים, כל העיר, 13 בינואר 1984 ליבי והפלאש – קור כלבים, סרטון בערוץ "McDavid91TV", באתר יוטיוב (אורך: 03:34)