laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הגביע המולדובי

גביע מולדובה בכדורגל (ברומנית: Сupa Moldovei Moldtelecom) הוא טורניר כדורגל הנערך מדי שנה בידי התאחדות הכדורגל המולדובית ובו לוקחים חלק מועדוני כדורגל ממולדובה וטרנסניסטריה. שריף טירספול היא שיאנית הזכיות (12 במספר). הקבוצה שזוכה בגביע מתמודדת בעונה שלאחר מכן בסופר קאפ המולדובי מול זוכת אליפות מולדובה. כמו כן, הזוכה בגביע משתתפת בקונפרנס ליג. כל המועדונים המשחקים בליגת העל המולדובית, הליגה המולדובית הראשונה והליגה המולדובית השנייה, שהם מועדונים מקצוענים, מתחרים בגביע המולדובי. הטורניר נערך בשיטת "נוק-אאוט". התחרות מורכבת משלבים הבאים: סיבוב מקדים - משתתפות בו 8 קבוצות מהליגה השנייה נערכים 4 משחקים, שבסופם 4 קבוצות עולות לסיבוב הבא. סיבוב ראשון - משתתפות בו: 4 קבוצות שעלו מהסיבוב המקדים, שאר הקבוצות מהליגה השנייה וכל הקבוצות מהליגה הראשונה. כל הקבוצות מחולקות ל-16 זוגות, אשר משחקות ביניהן משחק אחד. המנצחות עולות לסיבוב הבא. סיבוב שני - כל הקבוצות שעלו מסיבוב הקודם שוב מחולקות לזוגות (8 זוגות), אשר משחקות ביניהן משחק אחד. המנצחות עולות לסיבוב הבא. שמינית הגמר - משתתפות בו: 4 קבוצות שעלו מסיבוב קודם וכל הקבוצות מליגת העל. כל הקבוצות מחולקות ל-8 זוגות, אשר משחקות ביניהן שני משחקים (בית וחוץ). המנצחות בסיכום שני המשחקים עולות לסיבוב הבא. רבע וחצי גמר משוחקים בשיטת משחק בית ומשחק חוץ הגמר - משחק אחד שנערך בדרך כלל בקישינב. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה גם באליפות ליגת העל המולדובית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. אתר רשמי של התאחדות הכדורגל המולדובית (רומנית)
שולמית מוריה

שולמית (שולה) מוריה (1926 - יולי 2013) הייתה קריינית קול ישראל בערבית ובכירה במוסד. שולמית מוריה נולדה ב-1926 בעיר בצרה שבעיראק המנדטורית. היא הצטרפה לתנועת "החלוץ" המחתרתית בעיראק ב-1944, משם המשיכה לסמינר למדריכים שבסיומו הייתה מדריכה של קבוצות נוער ורכזת תנועת הנוער "החלוץ הצעיר" בעיר הולדתה. לאחר סיום לימודיה התיכוניים עבדה במשך כשנתיים החל מקיץ 1945 כמורה בבית הספר "אליאנס". בסוף שנת 1945 הצטרפה לזרוע של ארגון "ההגנה" בעיראק וסיימה קורס חובשות. ב-23 באוגוסט 1947 הייתה מן הנוסעים שעלו לארץ ישראל בטיסה הראשונה במסגרת מבצע מייקלברג שהמריאה באישון ליל מעיראק ונחתה ביבנאל. אחד ממפקדי המבצע היה בעלה לעתיד, שמואל (סמי) מוריה. עם הגיעה לארץ ישראל החלה בסוף 1947 לשמש כקריינית בערבית בתחנת השידור של "קול זרוע ההגנה" בערבית בתל אביב. הבית של מוריה שימש בחודשים מרץ-אפריל 1948 כמקום מפגשם של פעילי המחתרת היהודים מעיראק שהוברחו לישראל באמצעות דרכונים מזויפים בזהות נוצרית בדויה על ידי ארוסה, סמי. ב-15 במאי 1948 החלה לשמש כקריינית קול ישראל בערבית, שם עבדה עד לשנת 1954. בתוכניתה יכלו העולים מעיראק לשלוח דרישות שלום ליקיריהם המאזינים לתוכנית בעיראק, זאת לאחר שהופסקו שירותי הדואר בין ישראל לעיראק ובכך ניתק הקשר בין בני משפחה וקרובים יהודים רבים אשר שהו במדינות השונות. לאחר עבודתה בקול ישראל, עבדה עד לשנת 1962 בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, עת יצאה עם משפחתה לפריז עקב שליחותו של בעלה סמי כראש שלוחת "המוסד" בפריז. בשנת 1967 שבה המשפחה לישראל. בשנת 1968 סיפרה את סיפור עלייתה ארצה בתוכנית הרדיו "מבואה: פרקי עלייה והעפלה" בקול ישראל בעריכתו של דן רביב, שעסקה במבצע מייקלברג במסגרתו עלתה. בשנת 1971 החלה לשרת ב"מוסד". במהלך שירותה נשלחה לפחות כעשר פעמים לשבע מדינות, והייתה פעילה בארגון בתביעה לשתף נשים בנסיעות המבצעיות לחו"ל, "בכך פרצה את הדרך לשוויון בין נשים לגברים במערכת". בשנת 1990 פרשה לגמלאות. התגוררה בגבעתיים. ביולי 2013 הלכה שולמית מוריה לעולמה בגיל 87, והובאה למנוחות בבית העלמין בקיבוץ עינת. הייתה נשואה לאיש המוסד והשב"כ שמואל מוריה, שאותו הכירה בצעירותם בבצרה, ונולדו להם שני בנים ובת. בנם עזרא נפטר בגיל 47 ממחלה. שולמית מוריה (שולה), מבט מל"מ עמ' 40 שמואל (סמי) מוריה, ‏בבגדאד, ערב מלחמה, מבט מל"מ עמ' 19 שוש עמית, ‏נשות חיל, מבט מל"מ עמ' 25 שולמית מוריה (שולה), מבט מל"מ עמ' 40 אלי אשכנזי‏, מפעיל עלייה בבגדאד לבכיר מודיעין: הלך לעולמו ממייסדי יחידת המסתערבים, באתר וואלה, 29 באוקטובר 2019 לוי יצחק הירושלמי, סיפור הארבעה, מעריב, 12 בפברואר 1968 מבחר תוכניות השבוע, למרחב, 16 בפברואר 1968 בית עלמין קיבוץ עינת, שולמית (שולה) מוריה ז"ל, באתר מודעות אבל, ‏2013-07-24 אסף גבור, ‏אמן האשליות: גרסתו של מפעיל הסוכנים האגדי יוצאת לאור, בעיתון מקור ראשון
פרצת נתונים

פרצת נתונים (לעיתים נקרא: זליגת מידע, דליפת מידע, הברחת מידע, זליגת נתונים או דלף מידע) היא בעיית אבטחה שבה התרחשה גישה למידע על ידי גורמים שאינם מורשים לכך, בטעות או בכוונה תחילה. לעיתים מידע זה נחשף לציבור, מה שמוביל לנזק תדמיתי ואזרחי בצורה של דוקסינג, פריצות ותרמיות הנשענות על הפרטים שהוברחו, בדרך כלל בצורה של הנדסה חברתית. יש מקרים בהם פרצות אלו באות לידי ביטוי יחד עם מתקפות נוספות, הפופולרית שבהם היא כופרה, בתקווה לכך שחשיבות המידע והנזק התדמיתי לארגון יהוו תמריץ לחברה לשלם את הכופר. פרצות נתונים מתגלות בדרך כלל על ידי פצחנים, אך לעיתים גם בשגגה בידי הציבור הרחב. מקור השם באנגלית הוא data breach, ופרצת נתונים היא התרגום החופשי שלו, אך בעברית לפעמים אומרים זליגת מידע כאשר מתכוונים בעצם לפרצת נתונים. זליגת נתונים - המידע נחשף בתמימות או בטעות לציבור, במילים אחרות מדובר בלקות בתכנון שלא לקחה בחשבון את האפשרות שהמידע הרגיש יהיה זמין לגורמים שאינם מורשים. פרצת נתונים - מתרחשת כתוצאה מהתקפת סייבר ייעודית על מערכות שמכילות מידע, כלומר גם אם היו או לא היו הגנות מספקות, המידע "ניצוד" מלכתחילה. חשוב לזכור שמבחינת הנזק והתוצאה הסופית הם זהים, מדובר רק באפיון הדרך בה הגיעו למידע. פרצות נתונים יכולות להיגרם מהדברים הבאים: טעות אנוש - שינוי הגדרות אבטחה מסוימות, נפילה בהתקפות הנדסה חברתית, איבוד המידע פיזית, ואף רישום הסיסמאות במקום גלוי ליד המחשב. טעויות ארגוניות - חוסר מדיניות חברה או ארגון בנושא ותשומת לב לקויה יכול להוביל להזנחה בנושא ולפתוח דלת לטעויות, כגון לא לעדכן מערכת אשר נמצאה אצלה פגיעות. מתקפת אפס ימים - פרצת אבטחה המשתמשת בחולשה שלא הייתה ידועה לציבור הרחב, ולכן היה קשה להתגונן מפניה. גורם זדוני פנים-ארגוני - גורם זדוני המשתמש בהרשאותיו על מנת להוציא החוצה מידע. מדיניות אבטחה ארגונית - מדיניות זו תבטיח למזער טעויות אנוש. שימוש בכלי אבטחה - כגון מערכת למניעת דלף מידע. בדיקות פנימיות קבועות של חברות אבטחה - ניסיון חדירה של החברה לתוך עצמה, והסקת מסקנות. בדיקות חיצונית של חברות אבטחה - שימוש בחברות חיצוניות על מנת לבדוק את הגנות הארגון, והסקת מסקנות. תיעוד פעולות ומידור - בכך הארגון יכול לדכא ולהקשות על גורמים פנים ארגוניים בעלי כוונות זדוניות להבריח מידע, שכן יהיה קל לאתר את מקור ההברחה בקלות יחסית לאחר מכן. יישום מדיניות אפס אמון. אבטחת מידע פרצת אבטחה הנדסה חברתית מידע בנושא דיווח על אירוע אבטחת מידע חמור ברשות להגנת הפרטיות. המלצות משטרת ישראל בנוגע לזליגת מידע אישי איך אפשר למנוע זליגת מידע? | משאבי עזרה, באתר Google Cloud cloudflare, What is a data breach?, cloudflare.com america's cyber defense agency, [https://www.cisa.gov/sites/default/files/publications/CISA_Fact_Sheet-Protecting_Sensitive_and_Personal_Information_from_Ransomware-Caused_Data_Breaches-508C.pdf Protecting Sensitive and Personal Information from Ransomware-Caused Data Breaches], https://www.cisa.gov Ransomware and data protection compliance, ico.org.uk, ‏2022-10-17 (באנגלית) Data Breach vs. Data Leak: What's the Difference? | UpGuard, www.upguard.com (באנגלית) Data breach and data leak – what’s the difference?, F-Secure Blog, ‏2020-12-03 Stolen Ameriprise laptop had data on 230,000 people, CNET (באנגלית) Mayank Sharma published, Stop using sticky notes to write down passwords, TechRadar, ‏2021-04-08 (באנגלית) תקנות הגנת הפרטיות (אבטחת מידע), תשע"ז-2017, באתר www.nevo.co.il
דיסקוגרפיה של רביב כנר

הזמר הישראלי רביב כנר הוציא במהלך הקריירה שלו אלבום אולפן אחד, ואחד עשר סינגלים. ביולי 2020 הוציא כנר את סינגל הבכורה שלו, "רסיסים", מתוך אלבום הבכורה שלו באותו השם. השיר זכה להצלחה רבה, הגיע למקום הרביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט וכן למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ ובמצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, השיר גם הגיע למקום השני במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"א. ב-20 בדצמבר, הוציא את הסינגל "רוצה שלום", שהגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט ובמצעד הרשמי של גלגלצ, וכן למקום השביעי במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשפ"א. ביולי 2021 הוציא את הסינגל "נשלים את הכל" אשר הגיע למקום הראשון מבצעד מדיה פורסט ישראל, ולמקום החמישי במצעד גלגלצ. בינואר 2022 הוציא את "בנקודה שבה נגמר האור" שהגיע למקום החמישי במדיה פורסט, וכן גם הסינגל "כל גיבור נשבר" שיצא בדצמבר הגיע למקום חמישי במצעד זה. ב-2 ביוני של אותה שנה השתתף כנר לצד לירן דנינו בשיר "צעירים לנצח", כחלק מאלבום בעל אותו השם של צמד הכותבים, המלחינים והמפיקים דולי ופן. מצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, באתר ספוטיפיי המצעד הישראלי השנתי עם דלית רצ'שטר תשפא, באתר גלגלצ niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group ארכיון המצעדים, באתר גלגלצ היטליסט – מצעד המוזיקה הרשמי של ישראל, באתר מאקו, ‏19 בדצמבר 2023 היטליסט: מצעד המוזיקה של ישראל mako, באתר hitlist.mako.co.il, ‏2023-08-07 רביב כנר - רסיסים (קליפ רשמי) Raviv Kaner, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:23) רביב כנר - רוצה שלום, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:35) רביב כנר - נשלים את הכל, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:00) רביב כנר - מים עמוקים, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:00) רביב כנר - דומה לך, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 02:42) רביב כנר וטליסמאן - בנקודה שבה נגמר האור (Prod.by TALISMAN & MARKO), סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:13) רביב כנר - הסיפור הזה (Prod By Tal Forer & Yinon Yahel), סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:26) רביב כנר - גולני שלי, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:12) רביב כנר - נשרף העולם, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:24) רביב כנר - לחזור, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:19) רביב כנר - כל גיבור נשבר, סרטון בערוץ "Raviv Kaner רביב כנר", באתר יוטיוב (אורך: 03:02)
H-II (סדרת משגרים)

H-II היא סדרה של משגרים בעלי מנוע דלק נוזלי, אשר שימשו את יפן לשיגור חלליות ולוויינים. השיגור הראשון בוצע בשנת 1994. המשגר פותח על ידי סוכנות החלל היפנית ונבנה במיצובישי. לפני פיתוח הסדרה, שיגורים שבוצעו על ידי יפן ניצלו משגר "H I" שהיה מבוסס על טכנולוגיה אמריקאית של טילי דלתא ונבנה ביפן לפי רישיון. פיתוח המנוע החל בשנת 1984. בפיתוח השתתפו מיצובישי, ניסן ו-NEC. הפיתוח הסתיים בשנת 1994 ובוצע שיגור מוצלח. אמנם עלות השיגור הייתה גבוהה מאוד (כ-190 מיליון $) ולא הייתה תחרותית לעומת שיגורים על ידי טיל אריאן. בעקבות כך בוצעו 7 שיגורים בלבד והוחלט לפתח דור שני של המשגר "H IIA". הפיתוח הסתיים לקראת שנת 2001 כאשר בוצע שיגור ראשון. בסך הכול בוצעו 45 שיגורים. עלות כל שיגור הייתה 90 מיליון $. במהלך השנים פותחו 4 דגמים ויכולת שיגור גדלה מ-4100 ק"ג ל-9500 ק"ג. במטרה להגדיל יכולת שיגור בשנת 2009 פותח משגר H-II B עם יכולת שיגור של 16,500 ק"ג. המטרה העיקרית הייתה לאפשר שיגורים של H-II Transfer Vehicle. עלות השיגור הייתה 112.5 מיליון $ ובוצעו 9 שיגורים. בשלבי פיתוח נמצא משגר מדגם H-3. השיגור הראשון בוצע בשנת 2023 אך נכשל. מדיה וקבצים בנושא H-II בוויקישיתוף נתוני שיגורים תיאור המשגרי הסדרה
אמיל פילה

אמיל פילה (בצ'כית: Emil Filla;‏ 4 באפריל 1882 - 7 באוקטובר 1953) היה צייר ממוראביה, מנהיג האוונגרד בפראג בין מלחמות העולם וצייר קוביסטי מוקדם. פילה נולד בכרופיניה שבמוראביה, ואת ילדותו בילה בברנו, אך מאוחר יותר עבר לפראג. החל משנת 1903 למד באקדמיה לאמנויות היפות בפראג, אך עזב את הלימודים ב-1906. פילה היה חבר בקבוצת "אוסמה" ("השמינייה") בשנים 1907–1908, שהיו לה מאפיינים משותפים עם הפוביסטים וגם היו לה קשרים ישירים לקבוצה האקספרסיוניסטית הגרמנית "הפרש הכחול". יצירות חשובות של פילה מתקופה זו כוללות את "קריאת דוסטויבסקי" (1907) ואת "שחקני שחמט" (1908). בשנת 1909, הוא הפך לחבר באיגוד מאנס לאמנויות יפות. החל משנת 1910 הוא צייר בעיקר בסגנון קוביסטי מושפע חזק מפיקאסו ובראק. הוא גם החל לצייר טבע דומם באותה תקופה. ב-1911 הוא ערך מספר גליונות של Volné směry, קידם את הקוביזם והוציא לאור רפרודוקציות של יצירות פיקאסו. לאחר שגם הקוראים וגם מנהיגי מאנס הגיבו בשלילה, הוא ואחרים פרשו מהאיגוד מאנס והקימו את קבוצת האמנים החזותיים, שהייתה קבוצה בעלת אוריינטציה קוביסטית. בסביבות 1913, הוא ואוטו גוטפרוינד ייצרו כמה מהפסלים הקוביסטיים המוקדמים ביותר שנעשו. לפני מלחמת העולם הראשונה הוא עבר לפריז, אך היגר להולנד כשפרצה המלחמה. הוא חזר לפראג לאחר המלחמה. במהלך שנות ה-20, הוא פיתח עוד יותר את הגרסה שלו לקוביזם סינתטי והצטרף מחדש לאיגוד מאנס. כמו מודרניסטים צ'כים אחרים, הוא היה פעיל בעיצוב וגם בציור. ב-1925 עיצב ציורים על זכוכית עבור הביתן הצ'כוסלובקי בתערוכה הבינלאומית לאמנויות תעשייתיות ודקורטיביות בפריז. בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 החל לעצב בהשפעה סוריאליסטית גם בציור וגם בפיסול שלו. הוא היה שותף ב־1932 בתערוכה בינלאומית בפראג שהציגה את הסוריאליזם לציבור הצ'כי. עם זאת, הוא לא הפך לסוריאליסט. ביום הראשון של מלחמת העולם השנייה הוא נעצר על ידי הגסטפו יחד עם הצייר יוזף צ'אפק ואחרים ולאחר מכן נכלא במחנות הריכוז הגרמנים דכאו ובוכנוולד. עם זאת, הוא שרד את המחנות, חזר הביתה והחל ללמד באקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג. הוראתו של פילה באקדמיה הבטיחה את המשך הקוביזם הצ'כי, והשפעתו ניכרת בין היתר בעבודותיו של תלמידו מילוש ריינדל. בשנת 1945, הוא היה האמן הראשון שהציג תערוכה לאחר המלחמה. הוא הציג בעיקר עבודות בנושאי קרבות ומאבקים, ובהמשך יצר בעיקר נופים. במהלך חייו היה פעיל כצייר, פסל, אספן, תאורטיקן, עורך, מארגן ודיפלומט. הוא מת בפראג ונקבר בשטרשוביץ' בפראג הגדולה. מדיה וקבצים בנושא אמיל פילה בוויקישיתוף אמיל פילה, באתר Discogs (באנגלית) Cooper, Philip. Cubism. London: Phaidon, 1995, p. 102. s.r.o, TOVARNA CZ. "LAHODA, Vojtěch : Emil Filla". search.mlp.cz (in Czech) Gagnon, François-Marc (January 21, 2002). Milos Reindl: Peintures 1967-1999. Montreal, Quebec: Éditions 400 Coups. pp. 1–159.
גג מנסארד

גג מנסארד (באנגלית: Mansard roof), הנקרא גם גג צרפתי או גג שפה, הוא גג רב-שיפועי בסגנון קרסול סוס (Gambrel) רב-צדדי המאופיין בשני שיפועים בכל אחד מצלעותיו, כאשר השיפוע התחתון בזווית תלולה יותר מהעליון, ולעיתים קרובות בעל חלונות. קו מתאר הגג התלול והחלונות מאפשרים שטח ראוי לתוספת קומות מגורים (עליית גג), ומקטינים את הגובה הכולל של הגג עבור מספר נתון של קומות (אנ') ראויות למגורים. ייתכן שהשיפוע העליון של הגג לא ייראה ממפלס הרחוב במבט קרוב לבניין. הדוגמה המוקדמת ביותר הידועה לגג מנסארד מיוחסת לפייר לסקו (אנ') בחלק ממוזיאון הלובר שנבנה בסביבות 1550. עיצוב גג זה זכה לפופולריות בתחילת המאה ה-17 על ידי פרנסואה מנסאר (1598–1666), אדריכל מתקופת הבארוק הצרפתי (אנ'). הסגנון הפך לאופנתי במיוחד במהלך תקופת האימפריה הצרפתית השנייה (1852–1870) של נפוליאון השלישי. המילה "מנסארד" באירופה (צרפת, גרמניה ובמקומות אחרים) משמשת גם לתיאור חלל עליית הגג או הגג עצמו, ולא רק צורת הגג, ולעיתים קרובות משתמשים בה באירופה במשמעות של "גג גמברל" (אנ'). גג מנסארד על שאטו דה דמפייר, מאת ז'ול הארדואן-מנסארט, אחיינו רבא של פרנסואה מנסאר גגות מנסארד לאורך שדרת האוסמן בפריז שנבנו בתקופת האימפריה הצרפתית השנייה. בית האדון הנחתך בשצ'צ'ין, פולין בניין חברת ביטוח החיים גרמניה בניו יורק, נבנה בשנת 1911, עם גג מנסארד בן ארבע קומות. מדיה וקבצים בנושא גג מנסארד בוויקישיתוף גג מנסארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) An Illustrated Roof Glossary. What is the Mansard Roof, Advantages and Disadvantages Sheltered, Architect Anton Giuroiu, Ion Mincu University of Architecture and Urbanism, Bucharest, Romania AMHER, 4th edition, 2000: mansard. "mansard". WordNet 3.0. Princeton University. Glossary, City of Rockville, Maryland, mansard – two slopes on each of its four sides; one part very steep and curved, often with dormers "Building Terms". Michael Roberts & Associates. Mansard: A roof made with slopes of different pitches, usually providing an upper floor of usable space within a roof structure. What is a Mansard Loft? Fleming, William. "Western architecture". Encyclopædia Britannica. Alexander, Francis. "Glossary - House Style Definitions". House Proud. Mansard: A hipped roof with two pitches; the lower is the steeper, while the pitch approaching the ridge is much gentler, sometimes almost flat. Associated with Second Empire architecture. "Mansard". Oxford English Dictionary (2nd ed.). 1997.
יוזף צ'אפק

יוזף צ'אפק (בצ'כית: Josef Čapek;‏ 23 במרץ 1887 – אפריל 1945) היה אמן צ'כי שהיה ידוע בעיקר כצייר, אך נודע גם כסופר ומשורר. הוא המציא את המילה "רובוט", שהוכנסה לספרות על ידי אחיו, קארל צ'אפק. צ'אפק נולד בהרונוב, בוהמיה (אוסטריה-הונגריה, לימים צ'כוסלובקיה, כעת צ'כיה) בשנת 1887. תחילה צייר בסגנון האסכולה הקוביסטית, מאוחר יותר פיתח סגנון מינימליסטי משלו. הוא שיתף פעולה עם אחיו קארל במספר מחזות וסיפורים קצרים; בכוחות עצמו כתב את המחזה האוטופי "ארץ שמות רבים" וכמה רומנים, וכן חיבורים ביקורתיים שבהם טען לאמנות הלא מודע, של ילדים ושל 'פראים'. אחיו טען שיוזף היה הממציא האמיתי של המונח רובוט. כקריקטוריסט, הוא עבד עבור Lidové Noviny, עיתון שבסיסו בפראג. בשל יחסו הביקורתי לנציונל-סוציאליזם ולאדולף היטלר, הוא נעצר לאחר הפלישה הגרמנית לצ'כוסלובקיה ב-1939 ביחד עם אמיל פילה. הוא כתב שירים במחנה ריכוז ברגן-בלזן, שם מת ב-1945. לאחר סיום המלחמה, ביוני 1945 רודולף מרגוליוס, מלווה באשתו של צ'אפק - ירמילה צ'אפקובה, נסעו לברגן בלזן לחפש אותו. שרידיו מעולם לא נמצאו. בשנת 1948 בית המשפט קבע רשמית את תאריך מותו ל-30 באפריל 1947. מדיה וקבצים בנושא יוזף צ'אפק בוויקישיתוף כתבי יוזף צ'אפק בפרויקט גוטנברג (באנגלית) יוזף צ'אפק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוזף צ'אפק, באתר Discogs (באנגלית) Věra Menclová; Václav Vaněk, eds. (2005). Slovník českých spisovatelů (in Czech). Prague: Libri. pp. 111–113. Karel Capek – Who did actually invent the word "robot" and what does it mean? at capek.misto.cz Robotics and automation handbook Jarmila Čapková, Vzpomínky, Torst, Praha 1998, s. 331. "Pejsek a kočička mají ještě autorská práva chráněna, Mein Kampf je volný"
רוד מקיואן

רודני מרווין מקיואן (באנגלית: Rodney Marvin McKuen; אפריל 1933 – 29 בינואר 2015) היה משורר, זמר-יוצר ומלחין אמריקאי. אחד המשוררים המצליחים ביותר בארצות הברית בסוף שנות ה-60. לאורך הקריירה שלו, מקיואן הפיק מגוון רחב של הקלטות, שכללו מוזיקה פופולרית, ספוקן וורד, פסקולים ומוזיקה קלאסית. הוא זכה בשתי מועמדויות לפרס אוסקר על יצירותיו המוזיקליות. התרגומים והעיבודים שלו לשיריו של ז'אק ברל היו מכריעים בהבאת הפזמונאי הבלגי לגדולה בעולם דוברי האנגלית. שירתו של מקיואן עוסקת בנושאים אהבה, עולם הטבע ורוחניות. שיריו נמכרו בלמעלה מ-100 מיליון עותקים ברחבי העולם, ו-60 מיליון ספרי שירה שלו נמכרו גם כן. מדיה וקבצים בנושא רוד מקיואן בוויקישיתוף רוד מקיואן, סרטונים בערוץ היוטיוב רוד מקיואן, ברשת החברתית Goodreads רוד מקיואן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוד מקיואן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רוד מקיואן, באתר ספוטיפיי רוד מקיואן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) רוד מקיואן, באתר Last.fm (באנגלית) רוד מקיואן, באתר AllMusic (באנגלית) רוד מקיואן, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוד מקיואן, באתר דיזר רוד מקיואן, באתר Yandex.Music (ברוסית) רוד מקיואן, באתר Discogs (באנגלית) רוד מקיואן, באתר Songkick (באנגלית) רוד מקיואן, באתר Genius רוד מקיואן, באתר SecondHandSongs רוד מקיואן, באתר DNCI רוד מקיואן, באתר בילבורד (באנגלית) רוד מקיואן, באתר טיידל (באנגלית) רוד מקיואן, באתר אמזון מיוזיק רוד מקיואן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) HILLEL ITALIE AP, Rod McKuen, top-selling poet and performer, dies at 81, Richmond Times-Dispatch (באנגלית)
רומן האוולקה

רומן האוולקה (בצ'כית: Roman Havelka;‏ 30 באפריל 1877 – 20 ביוני 1950) היה צייר נוף צ'כי בסגנון אקדמי. הוא נולד בג'מניץ למשפחתו של יצרן רשתות עני. כשהיה בן שמונה הם עברו לג'יהלבה. מילדות הוא גילה כישרון לציור, ועשיר גרמני היה בין הראשונים לשים לב לכישרונו, והציע לו תמיכה. הוא הצליח ללמוד באקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג, אצל סטניסלב סוכרדה ופליקס ינוויין. מאוחר יותר, במהלך שנת הלימודים 1895/96, עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, שם למד אצל יוליוס מאז'ק ואנטונין סלביצ'ק. הוא סיים את לימודיו כתלמידו של רודולף אוטו פון אוטנפלד בשנת 1900, ולאחר מכן השלים את לימודיו בדרזדן ובמינכן. בזכות מלגה הצליח לערוך טיולי לימוד לאיטליה ולבוסניה. בעודו בבית הספר, הוא הוקסם מהנופים של פודיג'י בדרום מורביה, אותם הכיר לעמיתו, פרנטישק בוהומיר זווינה. בשנת 1900 החל להציג את יצירותיו, וזכה במלגת הנסיעות. בשנים 1902 ו-1903. הוא גם התמסר לארגון אגודת אמני מורביה, ושימש כיו"ר שלה מ-1923. ב-1914 נישא למרתה משטאן, בתו של רוקח. זמן לא רב לאחר מכן הצטרף לצבא ונשלח להילחם בחזית המזרחית. מרתה ילדה בת בזמן שהוא לא בבית, ונסעה לגור עם הוריה. כשהשתחרר ב-1918, הקים סטודיו בפראג. הם התאחדו רק ב-1926, אז הצליח לקנות בית. מאוחר יותר הציג תערוכות בארצות אחרות - הציג את עבודותיו בווינה, לונדון וברלין. בנוסף לציוריו, צייר איורים לכמה יצירות ספרותיות, במיוחד "טירות של הרפובליקה הצ'כית", מאת אוגוסט סדלצ'ק. הוא מת מדלקת ריאות, בגיל 73. הוא השלים למעלה מ-3,000 ציורים, שהוצגו ב-70 תערוכות. רחובות נקראו על שמו בזנוג'מו ובג'יהלבה. מדיה וקבצים בנושא רומן האוולקה בוויקישיתוף Jaroslav Pelikan: Roman Havelka: Krajinářská tvorba (Landscape Creations; exhibition catalog) Jitka Reissnerová: Roman Havelka: 1877 - 1950 (exhibition catalog) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רומן האוולקה".
Leben

Leben (בעברית: חַיִים) הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי הגרמני כריסטופר פון דיילן בכינויו של שילר (אנ'). הוא כולל שיתופי פעולה עם זמרים ידועים כמו שרה ברייטמן, מאיה סבן (אנ'), פיטר הפנר וקים סנדרס. שילר השתמש בדף ובטומבק שהם שני כלי ההקשה הבולטים ביותר ברצועה העשירית של אלבום זה, "The Smile", ביחד עם ברייטמן. האלבום קיבל את תואר הפלטינה בגרמניה ב-2016. מידע על האלבום Leben באתר MusicBrainz מידע על האלבום Leben באתר AllMusic האלבום Leben באתר Discogs האלבום Leben באתר ספוטיפיי Leben, 2003-10-13, נבדק ב-2023-04-15 Datenbank: BVMI, www.musikindustrie.de
יוליוס מאז'ק

יוליוס מאז'ק (בצ'כית: Julius Mařák;‏ 29 במרץ 1832 – 8 באוקטובר 1899) היה צייר נוף ומעצב גרפי צ'כי. אביו היה מבקר ורשם מקרקעין. את שיעורי הציור הראשונים שלו הוא קיבל עוד כשהיה בגימנסיה, אף שהתקשה להחליט בין קריירה אמנותית או מוזיקלית, כי כמה מבני המשפחה היו זמרים ומוזיקאים. בשנים 1852–1853, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות, פראג, אצל מקס האוסהופר, ולאחר מכן למד באקדמיה לאמנויות יפות, מינכן, שם מדריכיו היו לאופולד רוטמן ואדוארד שליך. בשנים 1855–1858, הוא נדד ברחבי בוהמיה, חיפש השראה, לבסוף התיישב בווינה. כשהיה שם, הוא למד תחריט, ונתן שיעורי ציור וכן סיפק איורים למספר מגזינים מקומיים. באותה תקופה השפעות אסכולת ברביזון החלו להופיע ביצירתו, אף על פי שמעולם לא היה בצרפת. מאוחר יותר ערך סיור בבלקן ובטירול. הוא חזר לפראג בשנת 1887 כאשר יוזף הלבקה הציע לו משרת פרופסור לציור נוף באקדמיה. בין תלמידיו היו אוטאקר לבדה, אנטונין סלוויצ'ק, פרנטישק קוואן ואלואיס קלבודה, שהקימו את מה שנודע כבית הספר לנוף מאז'אק. בשנת 1893, הוא חלה במחלה קשה ונאלץ להסתמך על עזרת תלמידיו כדי להשלים את העבודות שלו. בין ההזמנות העיקריות שלו היו עיטורים לתיאטרון הלאומי החדש בפראג וציורים עבור גרם המדרגות של המוזיאון הלאומי. הוא גם יצר קבוצת ציורים, עבור הוצאת גופיל וקייזר, המתארים את ארבע העונות. הם הפכו לסדרה של תחריטים פופולריים על ידי אדוארד ווילמן (1820–1877) מקרלסרוהה. שירת הבוקר ביער סלעים בשולי היער מדיה וקבצים בנושא יוליוס מאז'ק בוויקישיתוף Naděžda Blažíčková-Horová: Julius Mařák a jeho žáci (Julius Mařák and His Pupils), Národní galerie (exhibition catalog), Prague, 1999
אנטונין סלביצ'ק

אנטונין סלביצ'ק (בצ'כית: Antonín Slavíček; ‏16 במאי 1870 – 1 בפברואר 1910) היה צייר אימפרסיוניסטי צ'כי שעבד בעיקר באזור שמסביב לקמניצ'קי. בשנת 1887, הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות, פראג, שם למד ציור נוף אצל יוליוס מאז'ק. לימודיו נקטעו במספר הזדמנויות, ככל הנראה עקב חילוקי דעות עם מאז'ק. באוקטובר 1899 נפטר פרופסור מאז'ק, וסלביצ'ק הגיש בקשה להחליפו, אך הוא לא התקבל. ההתמחות בציור הנוף הופסקה באקדמיה. אשתו חלתה במחלה קשה בשנת 1908, מה שהביא אותו לנסוע לדוברובניק לטיפול, והוא שבר את ידו במהלך שהותם שם. לאחר שהחלים, באוגוסט 1909, הם יצאו לחופשה בהרים, ובעודו שוחה בנהר, לקה בשבץ מוחי ששיתק את צידו הימני. לאחר מכן הגיעה תקופה ארוכה של החלמה. הוא עשה מספר ניסיונות לצייר ביד שמאל, אך התוצאות היו מאכזבות. זמן קצר לאחר מכן הוא ירה בעצמו כשהוא "במצב של אי שפיות", לפי תעודת הפטירה. אלמנתו, בוהמילה, נישאה לחבר משפחה, הצייר הרברט מסריק; בנו של טומאש מסריק. גם בנו יאן הפך לצייר, ובנו ג'יז'י היה תסריטאי ובמאי ידוע. רוז'נה זאטקובה הייתה בין תלמידותיו. גשר אליזבת יום ביוני נוף ליד הבית גשם מדיה וקבצים בנושא אנטונין סלביצ'ק בוויקישיתוף אנטונין סלביצ'ק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנטונין סלביצ'ק, באתר Discogs (באנגלית) Vítězslav Nezval: Antonín Slavíček, A Great Czech Painter. Artia, Prague (1955) "GalleryJK: Biography". Archived from the original on 2007-10-07 "Sebevražedné mánii podlehl i malíř Slavíček" (The Painter Slavíček Succumbed to Suicidal Mania) by Ivan Motýl Josef Tomeš, Český biografický slovník (Czech Biographical Dictionary), Vol.K-P, Petr Meissner, Prague (1999