laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ממאדו סאקו

ממאדו סאקו (בצרפתית: Mamadou Sakho; נולד ב-13 בפברואר 1990 בפריז) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם במונפלייה. ממאדו נולד באזור גוט ד'ור ברובע השמונה-עשרה של פריז, להורים ממוצא סנגלי. הוא החל לשחק כדורגל בגיל 8 בקבוצת החובבים מועדון הכדורגל פריז (Paris FC). בגיל 12 הוא אותר על ידי פריז סן-ז'רמן ועבר לשחק בקבוצות הנוער שלה ב-2002. לאחר שנה בה הפגין מנהיגות במגרש, הפך לשחקן מוביל בקבוצות בהן שיחק ואף מונה לקפטן הקבוצה. בגיל 16 עלה לקבוצת הבוגרים של פריז סן-ז'רמן, אך לא שיחק בשורותיה באותה עונה. בעונת 2006/2007 שותף לראשונה בקבוצה הבוגרת. משחקו הראשון היה בשלב השלישי של גביע אופ"א נגד א.א.ק. אתונה. הוא שיחק בפריז סן-ז'רמן עד לשנת 2013, שלאחריה עבר לשחק בשורות ליברפול. ב-31 בינואר 2017 הושאל לקריסטל פאלאס עד לסוף העונה. ב-31 באוגוסט 2017 חתם סאקו בקריסטל פאלאס תמורת 26 מיליון ליש"ט. בסיום עונת 2020/2021 שוחרר מהמועדון הלונדוני. ב-27 ביולי 2021 חזר סאקו לאחר 8 שנים לצרפת וחתם במונפלייה. ממאדו היה חלק מהסגל של כל הנבחרות הצעירות של צרפת מהנבחרת עד גיל 16 בשנת 2006. ב-2008 עלה לנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21 והתמנה לקפטן הקבוצה בשנת 2010 לאחר שהקפטן הקודם, מוסא סיסוקו, עלה לנבחרת הבוגרת של צרפת. הוא עלה לסגל הנבחרת הבוגרת בסוף שנת 2010 ושיחק לראשונה במדיה במשחק ידידות נגד אנגליה. במאי 2014 עלה לראשונה כקפטן נבחרת צרפת במשחק ידידות נגד נורווגיה, ובאותה הזדמנות ממונה לסגן הקפטן של נבחרת צרפת. ב-23 באפריל 2016 הוכרז שסאקו נחקר על ידי אופ"א בחשד לנטילת חומרים אסורים. מספר ימים לאחר מכן אופ"א הודיעה כי סאקו מושהה מכל פעילות כדורגל לרבות משחקי ידידות ומשחקים בינלאומיים. פריז סן-ז'רמן אליפות: 2012/2013 הסופר קאפ הצרפתי: 2012/2013 הגביע הצרפתי: 2009/2010 גביע הליגה הצרפתי: 2008 אישיים גביע UNFP לשחקן הנוער המצטיין: 2011. מדיה וקבצים בנושא ממאדו סאקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ממאדו סאקו (בצרפתית) ממאדו סאקו, ברשת החברתית פייסבוק ממאדו סאקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ממאדו סאקו, ברשת החברתית אינסטגרם ממאדו סאקו, באתר Transfermarkt ממאדו סאקו, באתר Soccerway ממאדו סאקו, באתר BDFutbol ממאדו סאקו, באתר WorldFootball.net ממאדו סאקו, באתר National Football Teams ממאדו סאקו, באתר FootballDatabase.eu ממאדו סאקו, באתר ESPN האזור מאופיין ביוצאי אפריקה רבים לאקיפ, סאקו: הכדורגל הייתה מחויבות, 24 בפברואר 2012 (בצרפתית)
היומן של גאוס

היומן של גאוס הוא תיעוד של תגליות מתמטיות של קרל פרידריך גאוס בשנים 1796 עד 1814. הוא נתגלה מחדש ב-1897 ופורסם על ידי פליקס קליין ב-1903, והודפס מחדש בכרך העשירי של אוסף העבודות שלו. היומן מכיל 146 תוצאות, ומתעד תגליות מגוונות בתחומי מתמטיקה שונים: מרביתם עוסקים בתורת המספרים, אלגברה ואנליזה; בחוקי הדדיות, שברים משולבים, שיטות סכימה ואינטגרציה שונות, הממוצע האריתמטי גאומטרי ועוד, ואילו מקצתם עוסקים באסטרונומיה וביסודות הגאומטריה. מן היומן עולה בבירור כי גאוס הקדים את זמנו ברבע מאה ופיתח את תורת הפונקציות האליפטיות, כמו גם החל לחקור את חוקי ההדדיות מסדר גבוה יותר (מסדר שלישי ורביעי). ג.וולדו דונינגטון כותב בביוגרפיה שלו על גאוס:"היומן הזה הוא מעל לכל עדות חיה ונושמת לקצב שבו רעיונות חדשים פרחו בתודעתו של גאוס מוקדם בקריירה שלו; כה מהר עד שהם נדמים כחופפים אחד לשני". רוב ההערות הן תיאור מקוצר ולעיתים קביעה מוצפנת של תוצאות בלטינית. הערה 1, מתאריך 30 במרץ 1796, קובעת "Principia quibus innititur sectio circuli, ac divisibilitus eiusdem geometrica in septemdecim partes etc.", ומתעדת את תגליתו של גאוס על היתכנות הבנייה של המצולע המשוכלל בן ה-17 צלעות. הערה 10, מתאריך 10 ביולי 1796, קובעת "ΕΥΡΗΚΑ! num = Δ + Δ + Δ" ומתעדת את הגילוי וההוכחה לכך שכל מספר ניתן להצגה כסכום של 3 מספרים משולשים, מקרה פרטי של משפט המספרים המצולעים של פרמה. הערה 43, מתאריך 21 באוקטובר 1796, קובעת "Vicimus GEGAN". משמעותה אינה ברורה. הערה 107, מתאריך 16 במאי 1800, היא על מציאת כלל לחישוב מועד חג הפסחא. גאוס פיתח אלגוריתם יעיל למטרה זו. באמצעות הכלל שפיתח מצא גאוס את תאריך הולדתו. הערה 113, מתאריך 25 באוקטובר 1800, מתעדת תגלית עמוקה על שכיחותם של מספרים טבעיים מסוימים בפיתוח לשבר משולב של משתנה מקרי המתפלג באופן אחיד בקטע (0,1), אותה הוא מנסח בצורה של חוק התפלגות אסימפטוטי. ההערה הזו והתוצאות המתוארות בה מרשימות במיוחד לאור העובדה שהן נכתבו יותר ממאה שנה לפני שתורות מודרניות כמו תורת המידה והתורה הארגודית נוצרו. המחקר המתמטי על הבעיה שתיאר גאוס הוביל לאינטראקציה פורייה בין מחקר שברים משולבים לאנליזה פונקציונלית. הערה 145, נוגעת לאסטרונומיה, וגאוס כותב בה כי גילה שיטות חדשות לחישוב מסלולי שביטים. הערה 146, מתאריך 9 ביולי 1814, היא ההערה האחרונה, ומתעדת תצפית על שאריות דו - ריבועיות ופונקציות הלמניסקטה, שמאוחר יותר הוכחה על ידי Gustav Herglotz ב-1921. ביותר פירוט, גאוס הבחין שאם a + b i {\displaystyle a+bi} הוא ראשוני (גאוסיאני) ו- a − 1 + b i {\displaystyle a-1+bi} מתחלק ב- 2 + 2 i {\displaystyle 2+2i} , אז מספר הפתרונות לקונגרואנציה x 2 + y 2 + x 2 y 2 ≡ 1 mod ( a + b i ) {\displaystyle x^{2}+y^{2}+x^{2}y^{2}\equiv 1\mod {(a+bi)}} , כולל ארבע "הנקודות באינסוף" (x=∞, y=±i ו-∞=x=±i, y), הוא בדיוק ( a − 1 ) 2 + b 2 {\displaystyle (a-1)^{2}+b^{2}} . בשפה מתמטית מודרנית, גאוס מנה את מספר הנקודות בעלות תכונה מסוימת על עקום אליפטי מסוים. הרעיונות המתמטיים מאחורי התוצאה הזו הם קדימון להתפתחויות שהחלו יותר ממאה שנים מאוחר יותר; הניסוח של התנאים המדויקים בהם היא מתקיימת, במסגרתו סופר גאוס גם נקודות באינסוף, מעיד בין היתר שהוא החל לחשוב על המידע האריתמטי הגלום בעקומים פרויקטיביים (בדומה למשפטים מודרניים יותר מגאומטריה אלגברית). אנדרה וייל ציין כי הייתה זו ההערה הזו במיוחד ושני מאמריו של גאוס על שאריות דו - ריבועיות שהובילו אותו לנסח את השערות וייל. Early History of the Riemann Hypothesis in Positive Characteristic [1] [2] Gauss: The Last Entry
אליפות וימבלדון 1909

אליפות וימבלדון 1909 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1908 על התואר. לתחרות זו נרשמו 86 טניסאים, מהם 69 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים יאשיהו ריצ'י ניצח את הרברט רופר-בארט ב-4 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד ארתור גור (מנצח אליפות וימבלדון 1908) והפסיד ב-4 מערכות. ארתור גור ניצח בתחרות בפעם השנייה ברציפות. בתחרות הנשים השתתפו 38 טניסאיות (מהם 37 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי בוטבי נפגשה עם אגנס מורטון וניצחה אותה ב-3 מערכות. מכיוון ששרלוט קופר (מנצחת אליפות וימבלדון 1908) לא התייצבה למשחק הקובע, דורותי בוטבי זכתה בניצחון טכני. בתחרות הזוגות השתתפו 40 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1908. אומנם מכיוון טוני וילדינג (אוסטרליה), שהיה חלק מהצמד המנצח בשנה הקודמת, לא נרשם לתחרות היה ברור שמנצחי השלב הראשון יהיו אלופים. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות הזוג הבריטי שכלל ארתור גור והרברט רופר-בארט ניצח את הצמד האוסטרלי סטנלי דאסט והארי פרקר ב-3 מערכות. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות תוצאות משחקי נשים
בנימין צוקר

בנימין (בני) צוקר (נולד ב-1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס חצור ועל בסיס תל נוף. צוקר נולד בתל אביב, בנעוריו עזבו הוריו את ישראל והוא גדל בפנימית הדסים. צוקר התגייס לקורס טיס אותו סיים במגמת קרב במרץ 1980, שירת בטייסת סקייהוק בתל נוף במשך שנה והחל בהסבה למטוסי כפיר בטייסת הקרב הראשונה. במהלך מלחמת לבנון הראשונה השתתף בגיחות מבצעיות. בהמשך שירת כמדריך בבית הספר לטיסה ומפקד מגמת בסיסי בקורס טיס. לאחר תקופת לימודים הצטרף ב-1991 לצוות ההקמה של טייסת 105 שקלטה את מטוסי F-16C/D "ברק" החדשים, ושירת כסמ"ט א', ב-1993 מונה למפקד הטייסת. הוא פיקד על הטייסת במשך למעלה משלוש שנים בהן השתתפה בגיחות הפצצה בלבנון במהלך מבצע דין וחשבון ובמבצע ענבי זעם. בתפקידו הבא שירת כראש ענף אימוני קרב במחלקת ההדרכה של חיל האוויר ולאחר מכן שירת כמפקד יחידת השליטה המרכזית לקרב במטה החיל, בתקופת הנסיגה מלבנון ובפרוץ האינתיפאדה השנייה. באוקטובר 2001 מונה למפקד בסיס חצור וב-2003 מונה למפקד בסיס תל נוף, עליו פיקד עד 2006, כולל במלחמת לבנון השנייה. לאחר שחרורו מונה לחבר דירקטוריון קרן הישג. יעל בר, ‏אדם ומפקד, באתר חיל האוויר הישראלי
Top

top ‏(table of processes) היא תוכנה לניהול תהליכים במערכות הפעלה דמויות יוניקס. היא מציגה רשימה ממויינת של תהליכים על פי קריטריונים נבחרים, ומעדכנת אותם בפרק זמן קבוע. נוסף על כך, top מציגה את כמות הזיכרון ויכולות העיבוד אשר בשימוש, ומידע רחב על התהליכים במערכת, ולכן משמשת ככלי מרכזי בשימוש מנהלי מערכות. הגרסה הראשונה של top נכתבה על ידי ויליאם לפברה בתחילת שנת 1984. top נכתבה בהשראת פקודת VMS המציגה את חמשת התהליכים העסוקים ביותר במערכת, יחד עם צריכת המעבד שלהם. בתחילה, top תמכה במערכת אחת בלבד, VAX המריצה את מערכת ההפעלה BSD‏ 4.1. הגרסה השנייה של top, יצאה בשנת 1986, והייתה יעילה יותר מקודמתה. הפקודה ps, הנכללת ביוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, מציגה נתונים דומים לאלו של top, אך מדפיסה למסך פלט יחיד ואיננה מעדכנת אותו. בסולאריס קיימת תוכנה דומה ל-top בשם prstat. ב-MS-DOS קיימת הפקודה tasklist, ובמערכת ההפעלה Microsoft Windows קיים מנהל המשימות (Task Manager). במערכות IBM AIX הפקודה המקבילה ל-top נקראת בשם topas, והיא מציגה רשימה מתעדכנת של התהליכים הרצים כרגע. htop היא תוכנה הנכתבה כאלטרנטיבה ל-top למערכות לינוקס. כמו top, היא מציגה את התהליכים הרצים במערכת, אך מספקת ממשק אינטראקטיבי וצבעוני, מציגה מידע רב יותר על תהליכים, ומגיבה ללחיצות עכבר. מדיה וקבצים בנושא Top בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Top (באנגלית) top באתר FreeBSD unixtop.org ודף העזרה top top של לינוקס (procps-ng) About Top, באתר unixtop.org.
אליפות וימבלדון 1910

אליפות וימבלדון 1910 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-30 ביוני. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1909 על התואר. לתחרות זו נרשמו 92 טניסאים, מהם 68 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים טוני וילדינג (ניו זילנד) ניצח את בילס רייט (ארצות הברית) ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד ארתור גור (מנצח אליפות וימבלדון 1909) וניצח ב-4 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 34 טניסאיות (מהם 30 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת בשנים 1903, 1904 ו-1906) נפגשה עם אדית ג'ונסון הבריטית וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק האליפות היא שיחקה נגד דורה בוטבי (מנצחת אליפות וימבלדון 1909) וניצחה אותה ב-2 מערכות. בכך דורותי דאגלס צ'יימברס זכתה בתואר הרביעי. בתחרות הזוגות השתתפו 39 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1909. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון נפגשו קנט פאואל (בריטניה)/רוברט פאואל (קנדה) עם מייג'ור ריצ'י (אנ') (בריטניה)/טוני וילדינג (ניו זילנד) שהיו מנצחי תחרות זוגות בשנת 1908. המשחק הסתיים בניצחון של זוג ריצ'י/וילדינג והם נפגשו עם מנצחי השנה הקודמת ארתור גור והרברט רופר-בארט במשחק שהסתיים בניצחונם ב-3 מערכות. לטוני וילדינג זה היה התואר השני באליפות זו ותואר שלישי בתחרויות זוגות. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות תוצאות משחקי נשים
סקטקס

סקטקס (בספרדית: Zacatecas; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של סקטקס, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Zacatecas) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. סקטקס נמצאת במרכז מקסיקו, והיא גובלת בנאיאריט במערב, דורנגו בצפון-מערב, קואווילה בצפון, סן לואיס פוטוסי ונואבו לאון במזרח, וחליסקו, גואנחואטו ואגואסקליינטס בדרום. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סקטקס. הספרדים התחילו להתיישב באזור מדינת סקטקס של ימינו בסביבות 1530, אך כעבור כמה שנים רובם נאלצו לעזוב את המקום עקב התקוממויות של תושבים ילידים, והמקום נותר מסוכן עבור ספרדים גם בשנים שלאחר מכן, עד שהשלטון הספרדי הצליח להשתלט לחלוטין על האזור. במשך המאות שלאחר מכן התגלו באזור מחצבים רבים ובשלב מסוים האזור סיפק חלק נכבד מכמות הכסף העולמית. בהתאם לכך האזור הפך לאחד האזורים החשובים ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה, והעיר סקטקס שגשגה. ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה באזור מדינת סקטקס כשהעיר סקטקס משמשת כבירתה. כמו בעבר, הכלכלה של סקטקס מסתמכת בעיקר על כרייה. במדינה כורים בין היתר עופרת, אבץ, נחושת, זהב, כסף, קאוליניט, וולאסטוניט, פלואוריט ובריט. בנוסף לכרייה הכלכלה מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול שעועית, פלפלת צ'ילי, גויאבות, קנה סוכר, ענבים ואפרסקים, תעשייה ותיירות. מדיה וקבצים בנושא סקטקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סקטקס סקטקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יהודית גולן

יהודית גולן (נולדה ב-11 באוקטובר 1968) היא סופרת וחידונאית ישראלית חרדית. נולדה בישראל לרב אברהם צבי שיינפלד, אב"ד תל אביב-ירושלים, ולנחמה שיינפלד, בתו של הרב יצחק אליהו ברנשטיין. אחותה היא העורכת הלשונית שולה יעקובסון. נשואה לפנחס גולן, ואם ל-12 ילדים. מתגוררת בגבעת זאב. גולן החלה לכתוב בשנת 1991, אז החלה לפרסם במוסף לנשים "בית נאמן" של היומון יתד נאמן, חוויות מהאולפן בו עבדה אז. בד בבד החלה לכתוב חידות לעיתונים שונים ולהתמקצע בתחום. מאז היא כותבת גם בזרקור, יתד נאמן, משפחה, בנשוב הרוח והמבשר. ספרה הראשון שיצא לאור הוא תינוק נולד שיצא בשנת 1993. מאז הוציאה קרוב ל-40 ספרים לילדים ולמבוגרים. רשימת הפרסומים של יהודית גולן, בקטלוג הספרייה הלאומית יהודית גולן, דף שער בספרייה הלאומית
מעבר סן ברנאר

האם התכוונתם ל... מעבר סן ברנאר הגדול – מעבר הנמצא בין האלפים הגדאים לבין האלפים הברניים, ומקשר בין עמק נהר הרון שבשווייץ לבין אאוסטה שבאיטליה. מעבר סן ברנאר הקטן – מעבר החוצה את האלפים הגריים, ומקשר בין עמק נהר האיזר שבצרפת לבין עמק נהר דורה בלטאה שבאיטליה.
לזאן

לזאן (בצרפתית: Leysin) היא עיירה במחוז אגל בקנטון וו באזור רומנדי דובר הצרפתית בשווייץ. העיירה שוכנת בגובה של 1,260 מטר מעל פני הים על רכס האלפים הברניים בקצה המזרחי של אגם ז'נבה במרחק רבע שעת נסיעה מבירת המחוז אגל ושלשת רבעי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן. האזכור הראשון של ההתיישבות במקום בימי הביניים ב-1231–32 תחת השם Leissins ובשנת 1352 היא מופיעה בשם Leisins. משנת 1475 ועד 1798 היה הכפר נתון תחת שליטה של ברן כאשר בשנת 1520 קיבל הכפר עצמאות מסוימת והורשה לבחור מועצה מנהלת משלו. עד שנת 1702 הייתה העיירה קהילה משותפת עם אגל. בשנת 1313 התגוררו בעיירה 61 תושבים בלבד עד שנת 1850 גדלה אוכלוסיית העיירה ל-415 תושבים ובשנת 1900 התגוררו בעיירה למעלה מאלף תושבים. מיקומה של העיירה על צלע ההר גורם להיותה שטופת שמש ובעלת אוויר מיוחד, ואכן בעבר הייתה העיירה מפורסמת בבתי המרפא שבה, ואף הוקם בה בית ההבראה הראשון בעולם לילדים חולי שחפת. בתקופה שבין מלחמות העולם ועד שנות ה-50 אלפי חולים באו להתרפא בעיירה. בשנת 1946 היו בעיירה כ-80 בתי הבראה ומס' החולים בה הגיע ליותר מ-3,000. בסוף שנות ה-50 התאימה עצמה העיירה למציאות המשתנה עם המצאת התרופה לשחפת וירידה במספר החולים, והפכה לאתר נופש קיץ וסקי. בשנת 1956 בנתה העיירה רכבלים ומתקני ספורט נוספים, כאשר בתי ההבראה לשעבר הפכו לבתי מלון ובתי ספר בינלאומיים (בי"ס לתיירות SHMS ו Leysin American School) המוסיפים למוניטין של הכפר. בתי המלון המובילים בכפר: Hotel Le Grand Chalet, Hotel Central Residence, Alpine Classic Hotel Leysin, Les Airelles, ו Leysin Lodge. הדרך הראשית לעיירה היא מכביש אזורי מספר 11 (המחבר בין אגל ושפיץ (Spiez)). ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת המהירה הפדרלית SBB CFF FFS, על ידי החלפת רכבת בתחנת אגל לרכבת TPC בקו AL (אגל-לזאן). בעיירה ישנה מעלית גונדולה העולה לפסגת ברנז הפעילה גם בחודשי הקיץ. מפסגת ההר ניתן לראות את רכסי האלפים הברניים והאלפים השבליים מסביב ואת אגם ז'נבה. אחת האטרקציות המפורסמות שם היא המסעדה המסתובבת (Restaurant tournant de la Berneuse) אשר ניתן לשבת בה ולצפות בכל האזור. קיימות תוכניות שעדיין לא אושרו להאריך את קו הרכבת אגל-לזאן שיגיע עד פסגת ברנז וכך יוכלו להגיע ישירות לפסגת ההר ללא צורך במעבר רגלי בין הרכבת לרכבל כפי שצריך היום. בשנת 2008 ארחה לזאן את משחקי גביע העולם של הפדרציה הבינלאומית לסקי. בנוסף ארחה לזאן בשנים האחרונות 3 תחרויות עולמיות נוספות לסקי (Boardercross ,Speedskiing) ואופני הרים (downhill mountain-biking). מדיה וקבצים בנושא לזאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לזאן tripadvisor Leysin, Leysin, Switzerland Hotel Deals
נוטות החסד (מחזה)

נוטות החסד (או "בנות החסד", וביוונית Εὐμενίδες) היא טרגדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי אייסכילוס. המחזה הוא השלישי בטרילוגית המחזות האורסטיאה שבוצעה באתונה במסגרת חגיגות הדיוניסיה בשנת 458 לפנה"ס. המחזה עוקב אחרי אורסטס העומד למשפט אחרי שהרג את אמו, והותקף על ידי האריניות. אורסטס מגיע למקדש אפולו, בעוד האריניות לא מניחות לו. אפולו (שדחף את אורסטס להרוג את אמו) רוצה לעזור וגורם לאריניות להרדם. בעוד הן ישנות הוא אומר לאורסטס להימלט ולנסות להגיע לאתנה. שם היא תוכל לערוך לו משפט. אחרי שאורסטס נמלט רוחה של קליטמנסטרה פונה לאריניות ומעירה אותן כשהיא דורשת נקמה. אפולו דורש מהאריניות להסתלק ממקדשו. הן מאשימות אותו בהדחה למעשה הרצח. הוא זועם עליהן, ונושא נאום. הוא טוען כי אפרודיטה, זאוס והרה קידשו את מוסד הנישואין, וכי נקמתו של אורסטס באשה שבגדה בבעלה היא נקמה מוצדקת. האריניות מסרבות לקבל את טענתו ומסתלקות. אורסטס מגיע לאקרופוליס ולופת את פסלה של אתנה, מתחנן לעזרתה. האריניות מאתרות אותו שם. אתנה מקשיבה לאריניות שמסבירות את פשעו של אורסטס ואת תפקיד נקמת הדם בחברה. מכיוון שהיא מייחסת חשיבות רבה לדבריהן, הן מסכימות למשפטה של אתנה. אורסטס גם הוא מסכים לשיפוטה של אתנה. אתנה מאתרת אנשים שישמשו כשופטים. המשפט מתנהל באראופגוס, גבעת ארס. אתנה ואחד עשר אזרחים משמשים כשופטים. האריניות משמשות כתובעות, ואילו אפולו מופיע כעד וכסנגור. הארניות שואלות את אורסטס האם הרג את אמו. הוא משיב בחיוב, והן סוברות כי בכך נסגר העניין. אפולו מסביר שחובתו של בן לאביו גדולה מחובתו לאמו. אתנה ושאר השופטים מקשיבים לטיעונים ולבסוף מכריעים לטובת אורסטס. אורסטס אסיר תודה ומבטיח לאתנה לעמוד לצדה ולצד העיר אתונה לעד. האריניות זעמו על אתנה. פסק הדין נטל מהן את תפקידן ההיסטורי. אתנה מסבירה להן כי תפקידן לא נעלם אלא השתנה. הן לא יהיו נוקמות אלא שליחות צדק. נדרשים הסברים רבים עד שהן משתכנעות. היא מזמינה אותן לעמוד לצידה באתונה. היא משנה את שמן מאלות הנקמה לנוטות החסד. המחזה נגמר כאשר תהלוכה של נשים וילדות מלוות אותן למקדשן החדש. שבע הטרגדיות: פרומטוס הכבול—הפרסים—המבקשות מחסה—השבעה נגד תבי—אגממנון—נושאות הנסך—בנות החסד; תרגם מיוונית והוסיף מבואות, הערות ונספחים: שלמה דיקמן, ירושלים: מוסד ביאליק ('ספרי מופת מספרות העולם'), תשכ"ה. נוטות החסד; מיוונית: אהרן שבתאי, תל אביב: שוקן ('מחזות יווניים'), תשנ"א 1990. עיבודים: האורסטיאה; עִבד לתיאטרון בן-זמננו לאו בריידי ; תרגם מאנגלית: אריה אהרני, תל אביב: אל"ף, 1964. מדיה וקבצים בנושא נוטות החסד בוויקישיתוף נוטות החסד, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
יוסף גונן

יוסף (יוסי) גונן (ג'ינו) (נולד ב-26 בינואר 1952) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס רמת דוד, עמד בראש להק המודיעין ובראש להק האוויר. גונן שירת במשך כ-30 שנה כטייס ומפקד בחיל האוויר. ב-1972 סיים קורס טיס. במלחמת יום הכיפורים שירת כטייס קרב בטייסת 107 בה היה במהלך הסבה למטוסי F-4 פנטום. במלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד טייסת 105, טייסת מטוסי פנטום והשתתף במבצע ערצב 19. בהמשך פיקד על טייסת 144, על טייסת 105 ועל בסיס רמת דוד בשנים 1994 עד 1996. לאחר מכן שירת כראש להק המודיעין. בתקופת כהונתו של איתן בן-אליהו כמפקד חיל האוויר מונה גונן לעוזר מיוחד לנושא היערכות לתקיפת משגרי טילי קרקע-קרקע. בתפקידו הבא שירת כראש להק האוויר, כיהן בתפקיד עד יוני 2000. לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל תפעול בחברת סאיטקס ויז'ן מקבוצת סאיטקס כנשיא אורביט אויוניקה מקבוצת אורביט טכנולוגיות וכמנכ"ל אזימוט טכנולוגיות מ-2005 עד מכירתה ומיזוגה עם אלביט מערכות בסוף 2010. גונן בוגר לימודי הנדסת חשמל מהטכניון, בוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני מאוניברסיטת חיפה. אמיר אורן, הרכנת ראש או מכת מנע, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2001 יואב רוזן, ‏שורה של חילופי תפקידים בחיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי
אליפות וימבלדון 1911

אליפות וימבלדון 1911 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-26 ביוני והסתיימה ב-8 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1910 על התואר. לתחרות זו נרשמו 104 טניסאים, מהם 83 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים הרברט רופר-בארט ניצח את צ'ארלס דיקסון ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד טוני וילדינג מניו זילנד (מנצח אליפות וימבלדון 1910) והפסיד ב-4 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 34 טניסאיות (מהם 32 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורה בוטבי (מנצחת אליפות וימבלדון 1909) נפגשה עם אדית האנם וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק האליפות היא שיחקה נגד דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת אליפות וימבלדון 1910) והפסידה ב-2 מערכות. בכך דורותי דאגלס צ'יימברס זכתה בתואר החמישי. בתחרות הזוגות השתתפו 38 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1910. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון הזוג הצרפתי מקס דקוג'י ואנדרה גובר נפגשו עם סמואל הרדי (ארצות הברית) וססיל פארק (בריטניה). הצמד הצרפתי ניצח ב-3 מערכות. במשחק על האליפות הצרפתים שיחקו נגד יאשיהו ריצ'י (בריטניה) וטוני וילדינג (ניו זילנד) שהיו מנצחי תחרות זוגות בשנת 1910. מקס דקוג'י ואנדרה גובר ניצחו ב-5 מערכות וזכו בתואר. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות תוצאות משחקי נשים
חוק קואס

חוק קואס הוא משפט בכלכלה העוסק בהיבט הכלכלי של קביעת זכויות קניין בחוק. בניסוחו הפשוט, החוק קובע כי כאשר בעלי זכות הקניין חופשיים לסחור בה ובהיעדר עלות עסקה, כל דרך שבה יבחר המחוקק או הממשלה לחלק את זכויות הקניין יעילה באותה מידה. במילים אחרות: קביעה משפטית של זכויות קניין משפיעה על האופן שבו מחולקת הרווחה בין הפרטים אך לא על סך הרווחה. החוק הוצע על ידי רונלד קואס ב-1960 וזיכהו בפרס נובל לכלכלה ב-1991. ג'ורג' שטיגלר, זוכה אחר בפרס, היה הראשון שהתייחס לעבודתו של קואס במונחי החוק המובאים לעיל, ב-1966. נניח שבתא רכבת נוסעים שנים: ראובן, שאוהב לעשן מקטרת ושמעון הסולד מריח הטבק. עבור ראובן התועלת בעישון היא 20 שקלים ועבור שמעון הנזק שבעשן הוא 10 שקלים. אם יקבע החוק ברכבת כי העישון אסור, יהיה כדאי לראובן לשלם לשמעון 10 שקלים (או סכום אחר בין 10 ל-20) תמורת אישור לעשן. לעומת זאת, אם על פי החוק מותר לעשן, לא יוכל שמעון לפתות את ראובן שלא לעשן, משום שלא כדאי לו להציע עבור הוויתור יותר מ-10 שקלים. התוצאה היעילה מבחינה כלכלית, היא שראובן מעשן וסך הרווחה בקרון היא 10. החוק משנה רק את אופן החלוקה של הרווחה: 20 לראובן ו- (10-) לשמעון אם החוק מתיר עישון, או 10 לראובן ו-0 לשמעון אם לאו. הרקע לעבודתו של קואס היה המחקר הכלכלי המקובל בתחום של השפעות חיצוניות, דהיינו התועלת או הנזק הכלכלי שנגרם כתוצאה מפעילותם של פרט או חברה לאחרים. מקובל היה לחשוב שהממשלה צריכה תמיד להתערב, למשל כאשר מפעל מזהם את הסביבה, ולהטיל על המפעל מס כדי לגרום לו להפנים את ההשפעות החיצוניות שלו כעלות נוספת ולהתאים את הכמות המיוצרת כלפי מטה. לפי קואס המס הזה מיותר והבעיה יכולה להיפתר בין המפעל המזהם לאלו שחיים סביבו וניזוקים ממנו. החשיבות של חוק קואס אינה בנכונותו התאורטית כפי שהוא מנוסח לעיל, משום שבעולם האמיתי קיימות מגבלות המונעות מהעסקאות שקואס חוזה מלהתקיים. הפרטים הניזוקים מזיהום, למשל, מתקשים במקרים רבים להתאגד כדי לפעול כגוף אחד כנגד המפעל המזהם. למרות זאת עבודתו של קואס אינה תאורטית גרידא. חשיבותה היא בכך שהיא מסיטה את הדיון מההשפעות החיצוניות לעלויות העסקה. כאשר בית משפט בא לקבוע למי שייכות זכויות הקניין הוא צריך לקחת בחשבון כמה אפשרית ומעשית תהיה עסקה בין הצדדים במקרה שההקצאה שקבועה בחוק אינה יעילה. לפי קואס, המחוקק צריך לקבוע את זכויות הקניין כך שעלויות העסקה תהיינה מינימליות. העולם על פי קואס מאת דייוויד פרידמן.
דרהאם

האם התכוונתם ל... מקומות: בממלכה המאוחדת: דרהאם (אנגליה) – עיר בממלכה המאוחדת. דרהאם (מחוז, אנגליה) – מחוז בממלכה המאוחדת שעיר בירתו היא דרהאם בארצות הברית: דרהאם (קרוליינה הצפונית) – עיר בקרוליינה הצפונית אישים: ברטלט ס. דרהאם – רופא אמריקאי שעל שמו קרויה העיר דרהאם בקרוליינה הצפונית שונות: דירהם – מטבע במדינות ערב
סן פדרו סולה

סן פדרו סולה (בספרדית: San Pedro Sula) היא בירת מחוז קורטס בהונדורס. העיר נמצאת בעמק סולה, בצפון מערב הונדורס ובמרחק של 244 קילומטרים מבירת הונדורס טגוסיגלפה. העיר נוסדה ב-27 ביוני 1536 על ידי פדרו דה אלוואראדו תחת השם וייה דה סן פדרו דה פוארטו קבאיוס. השם שונה מספר פעמים עד שהתקבע על סן פדרו סולה במאה ה-18. בשנותיה הראשונות בעיר הייתה מטבעה אליה הובא זהב ממכרות באזור. המטבעה הועברה לעיר גרסיאס באזור שנת 1550. העיר הותקפה ונבזזה על ידי שודדי ים אנגלים, צרפתים והולנדים, מה שאילץ את התושבים הספרדים להזיז את העיר למיקומה הנוכחי. המעבר גרם לדעיכת העיר, כשרוב האנשים העדיפו להתיישב באזורים הגבוהים יותר בעמק סולה. במחצית השנייה של המאה ה-19 התחילו לגדל בננות לייצוא באזור, מה שגרם לגדילת העיר. גידול הבננות גם גרם ליצירת יחסים טובים עם איש העסקים היהודי-אמריקאי סם זמוריי, שיזם בניית מסילה לעיר הנמל החשובה פוארטו קורטס, שנבנתה מ-1869 עד 1874. העיר קיבלה מעמד רשמי של עיר מהקונגרס הלאומי של הונדורס ב-1902. בסן פדרו סולה נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת סן פדרו סולה, וכמו כן קמפוסים של אוניברסיטאות מרכזיות בהונדורס כמו האוניברסיטה הטכנולוגית של הונדורס והאוניברסיטה הקתולית של הונדורס. את סן פדרו סולה משרת נמל התעופה הבינלאומי רמון ויידה מורלס הנמצא במרחק של כ-11 קילומטרים מהעיר ומציע טיסות ליעדים בתוך הונדורס ומחוצה לה. ונצואלה קורו, ונצואלה מדיה וקבצים בנושא סן פדרו סולה בוויקישיתוף הניו יורק טיימס, עם חברי הכנופיות בהונדורס: "או שנהרוג, או שיהרגו אותנו", באתר הארץ, 24 במאי 2019 סן פדרו סולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)