laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאראפוניזאורוס

מאראפוניזאורוס (שם מדעי: Maraapunisaurus, נקרא גם Amphicoelias fragillimus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ממשפחת הרבאצ'יזאוריים, שהתגלה בשנת 1877 על ידי אדוארד דרינקר קופ והוגדר כסוג נפרד בשנת 2018 על ידי קנת' קרפנטר. משמעות השם היא: "לטאה עצומה", עם שימוש במונח "maraapuni" - "עצום" בשפת שבט היוט הדרומי. מין זה תואר לראשונה על ידי קופ ב-1877, והוא הגדיר אותו תחת הסוג אמפיקוליאס וטבע את שם המין Amphicoelias fragillimus. ממין זה התגלו רק כמה עצמות מאובנות (בעיקר חוליות ענקיות) על ידי אדוארד דרינקר קופ. שרידי המאובן אבדו זמן מה לאחר שנחקר בשנות השבעים של המאה ה-19, ונותרו רק רישומים וציורים שלהם. קופ העריך שמין זה הגיע לאורך של עד 58–60 מטרים (190–197 רגל) ומשקל של למעלה מ-122 טון מטרי. עם זאת, בגלל המחסור במאובנים יש מחלוקת על תקפותו של מין זה ועל הערכות גודלו. מחקר שנערך ב-2015 מצא שהערכותיו של קופ היו שגויות ומוגזמות יתר על המידה, וכן שהמין A. fragillimus הוא למעשה פשוט פרט גדול של דיפלודוקוס. ב-2018 פרסם קנת' קרפנטר מאמר ובו טען ש-Amphicoelias fragillimus הוא אינו דיפלודוקסיד אלא רבאצ'יזאור, וסיווג אותו תחת סוג טקסונומי חדש: Maraapunisaurus - מאראפוניזאורוס. הוא השתמש במין אחר של רבאצ'יזאור כדי להעריך את גודלו ומצא שאורכו של מאראפוניזאורוס היה "רק" 30.3 מטרים (99 רגל). ב-2019 העריך גרגורי פול את גודלו של המאראפוניזאורוס באורך של ב-35–40 מטרים (115–131 רגל) ומשקל של 79–120 טונות. מדיה וקבצים בנושא מאראפוניזאורוס בוויקישיתוף Cary Woodruff & John R Foster (2015), The fragile legacy of Amphicoelias fragillimus (Dinosauria: Sauropoda; Morrison Formation - Latest Jurassic), PeerJ PrePrints 3:e1037 ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברבי (סדרת סרטים)

סרטי ברבי הם סרטים המבוססים על בובת האופנה ברבי המיוצרת על ידי "מאטל", חברת צעצועים אמריקאית. ברבי מופיעה בסדרות ובסרטים קצרים החל משנת 1987, אך סדרת הסרטים החלה באופן רשמי בשנת 2001 עם יציאת הסרט "ברבי במפצח האגוזים". חוקרים מצאו[דרוש מקור] שסרטי ברבי שונים מסרטי נסיכות דיסני בכך שברבי מככבת שם כגיבורה, יש שטענו[דרוש מקור] שאחת המטרות של מאטל בסרטים אלו היא תיקון תדמיתם עקב ביקורות פמיניסטיות רבות שהופנו כלפי מותג הברבי. הפופולריות של בובת הברבי החלה לדעוך בשנות התשעים, ולכן בתחילת שנות ה-2000 חברת MGA החלה לייצר ולשווק את בובת הבראץ שנתפסה כמתחרה ברבי, בניגוד לברבי הבוגרת והנשית לבובת הבראץ מראה יותר נערי. בהתחלה חברת "מאטל" העלתה רעיון של להקטין את שדיה של בובת ברבי, על מנת לשפר את תדמיתה. הרעיון לשינוי הבובה ירד לבסוף, בטענה שעקביות היא אחת הסיבות להצלחת הבובה. דבר זה הוביל ליצירת סרטי ברבי, שהרעיון המקורי שעמד מאחוריהם הוא להציג את ברבי כדמות נסיכה מהאגדות, ומאוחר יותר התרחבו לעולמות שונים של פנטזיה ואופנה. יתרונותיהם של הסרטים הוא שיווק מחדש של ברבי והוצאת בובה נפרדת לכל סרט. בנוסף לסדרת הסרטים, דמותה של ברבי הופיעה במספר סרטים נוספים. אתר האינטרנט הרשמי של ברבי
ליון אייר

חברת PT ליון מנטרה איירליינס או ליון אייר (באנגלית: Lion Air) היא חברה לטיסות חסך אינדונזית שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי סוקרנו-האטה בעיר הבירה ג'קרטה. זוהי חברת התעופה הפרטית הגדולה באינדונזיה. החברה נוסדה באוקטובר 1999 בידי האחים רוסדי וקוסנה קירנה והחלה לתפעל טיסות ב-30 ביוני 2000. בתחילת דרכה תפעלה החברה טיסות פנים ארציות בין הערים ג'קרטה לדנפסאר באינדונזיה עם מטוס בואינג 737-200 חכור. עד מהרה הוגדל צי המטוסים עם הגעתם של 5 מטוסי יאקובלב יאק 42D, שני מקדונל דאגלס MD-80 ו-2 איירבוס A310-300 בחכירה רטובה. עם הזמן, הרחיבה החברה את הצי שלה במטוסים חדישים יותר - בואינג 737-300 ובואינג 737-400. בשנת 2003 נוסדה חברת הבת ווינג אייר אשר החלה לפעול בקווים צפופים פחות. חברות בת נוספות התפתחו, בכללן חברת מלינדו אייר במלזיה ב-2012, תאי ליון אייר ב-2013 וחברת בטיק אייר הפנים ארצית, גם היא נוסדה ב-2013. החברה מתכננת להצטרף ליאט"א ובכך להפוך לחברת התעופה האינדונזית השנייה שחברה בארגון לאחר גארודה אינדונזיה. ב-2011 נדחתה בקשתה של החברה להצטרף ליאט"א מסיבות ביטחוניות. ביולי 2011 קרקעה ליון אייר 13 ממטוסיה עקב סנקציות שהוטלו עליה על ידי הממשלה בגלל אי דיוק חמור בזמנים. בינואר 2012 נימק משרד התחבורה לסיבת הטלת הסנקציות בכך שחלק מטייסי החברה התגלו כצורכי מתאמפטמין. הטייסים החשודים נשאו בתוצאות ורישיונות טיסותיהם נשללו. ב-18 בנובמבר 2011 קבעה החברה שיא הזמנת מטוסים מבואינג ברכישת 201 מטוסי בואינג 737 MAX ו-29 מטוסי בואינג 737-900ER בשווי 21.7 מיליארד דולר. ביוני 2016 הוסרה ליון אייר מרשימת החברות שאינן מורשות לטוס מעל שמי אירופה. צי המטוסים של החברה נכון לספטמבר 2020: ב-14 בינואר 2002, טיסה 386 של ליון אייר התרסקה לאחר ניסיון המראה כושל עם תצורת מדפים שגויה בנמל התעופה הבינלאומי סולטאן סיאריף קאסים השני. כל נוסעי המטוס שרדו אך נגרם נזק חמור למטוס. ב-30 בנובמבר 2004, מקדונל דאגלס MD-80 בטיסה 538 של ליון אייר התרסק בסורקארטה. 25 איש נהרגו. ב-29 באוקטובר 2018, מטוס בואינג 737 MAX בטיסה 610 של ליון אייר התרסק בים ג'אווה 13 דקות בלבד לאחר המראה מג'קרטה. כל 189 הנוסעים נספו בתקרית. מדיה וקבצים בנושא ליון אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליון אייר ליון אייר, ברשת החברתית פייסבוק ליון אייר, ברשת החברתית אינסטגרם ההזמנה הגדולה ביותר של בואינג בתולדותיה, באתר בואינג, ‏12 בפברואר 2012 פרטי צי המטוסים של ליון אייר, באתר airfleets.net (באנגלית) "Lion Air Group Order 50 Units Boeing 737 MAX 10". www.lionair.co.id. אורכב מ-המקור ב-2018-05-10. נבדק ב-28 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
דזונג

דזונג הוא סוג של מבצר ומנזר בעל עיצוב ארכיטקטוני ייחודי. ניתן למצוא את מבצרי הדזונג באזורי הממלכות הבודהיסטיות בהרי ההימלאיה, במיוחד בהוטן וטיבט. מבצרי הדזונג הם בעלי חומות חיצוניות גבוהות אשר סובבות מתחם ובו חצרות, מקדשים, משרדים ומגורי נזירים. מאפיינים בולטים בדזונג כוללים: חומות לבנים ואבנים גבוהות המשתפלות כלפי פנים. החומות צבועות בלבן ובעלות מספר מועט בלבד של חלונות, אם בכלל, בתחתיתן. הקפת החומה ברצועה אדומה לקראת ראשה (מדי פעם הרצועה מנוקדת בעיגולי זהב גדולים). גגות משתפלים בסגנון סיני על גבי המקדשים בפנימיים. דלתות כניסה מאסיביות עשויות מעץ וברזל. החצרות והמקדשים הפנימיים נצבעים בצבעים בהירים במוטיבים בודהיסטים. מקרה נדיר של ארכיטקטורת דזונג מחוץ להימלאיה ניתן למצוא באוניברסיטת אל פאסו במדינת טקסס אשר בארצות הברית. מבצרי הדזונג משמשים כמרכזי דת, צבא, מנהלה וחברה עבור המחוז בו הם שוכנים. הם משמשים לרוב כאתרים המרכזיים לפסטיבלים בודהיסטים. החדרים בתוך הדזונג מוקצים, בדרך כלל, כמחצית לתפקודים מנהלתיים (כמו עבור ראש המבצר, הפנלופ) וכמחצית לתפקודים דתיים (בעיקר חדרים לנזירים בודהיסטים). חלוקה זו בין המנהלה והדת מייצגת את האידיאל לשילוב בין ענייני המדינה וענייני הדת (כפי שנהוג בממלכת בהוטן, למשל). ארכיטקטורת הדזונג הבהוטנית הגיע לשיאה במהלך המאה ה-16, תחת הנהגתו של הלאמה הגדול שאבדראנג נג'אוואנג נאמגייאל. שאבדראנג הסתמך על חזיונות וסימנים דתיים כדי למקם כל דזונג שהקים בממלכת בהוטן. לפי אסטרטגיות צבאיות מודרניות ומקובלות, מיקומם של המבצרים הוא חכם ונבון בכל הנוגע לתפקודם כמבצר מגן. הדזונג בוואנגדיו פודרנג (Wangdue Phodrang), לדוגמה, ממוקם על נקודה גבוהה המשקיפה על דלתאת שני נהרות גדולים. כך המבצר יכול לחסום פולשים מהדרום אשר עלולים לנסות להשתמש בנהרות כדי לעקוף את השטח הקשה למעבר בהרי ההימאליה המרכזיים. המבצרים נבנו לרוב על גבעות או נקודות גבוהות אחרות. אם דזונג בנוי בתחתית עמק, בצמוד להר, אז לרוב דזונג קטן יותר ימוקם הישר מעליו, זאת כדי למנוע התקפה ממעלה ההר. דזונג פונאקה הוא יוצא דופן ובנוי על שטח מישורי יחסית. במקום הפרשי הגובה הדזונג מנצל את דלתאת הנהרות מו צ'הו ופו צ'הו. המים מקיפים את הדזונג משלושה צדדים ובכך מותירים לתוקפים נתיב התקפה אחד בלבד. הדבר חשף את הדזונג לבעיות אחרות, כגון הצפת העמק בשנת 1994, שגרמה נזק רב למבצר והרגה 23 אנשים. באופן מסורתי הדזונגים נבנים מבלי להשתמש בתוכניות ארכיטקטוניות. במקום זאת הבנייה מתקדמת תחת פיקוחו של לאמה בכיר אשר כביכול קובע את ממדי המבצר לפי השראה רוחנית. בעבר מבצרי הדונז היו נבנים על ידי עובדי קורווה כמס עבור אדמותיהם. תחת מס זה כל משפחה סיפקה מספר מסוים מבני משפחתה, בהתאם לצו הפיאודל, ואלו עבדו במשך מספר חודשים בבניית הדזונג. מדיה וקבצים בנושא דזונג בוויקישיתוף
שנות ה-90 של המאה ה-6

שנות ה-90 של המאה ה-6 היו העשור העשירי והאחרון של המאה ה-6, החלו ב־1 בינואר 590 והסתיימו ב־31 בדצמבר 599. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 6 בפברואר 590 – הפיכת חצר באימפריה הסאסאנית: אנשי אצולה וצבא תופסים את המלך הורמיז הרביעי, מעוורים אותו וכולאים אותו, ומעלים לשלטון את בנו, כוסרו פרוויז 590 – הגדרת שבעת החטאים על ידי גרגוריוס הראשון. 591 – תאודולינדה, מלכת לומברדיה התחילה בתהליך הצטרפות המדינה לכנסייה הקתולית. 595 – כילדבר השני נפטר. ממלכתו חולקה ל-2 בניו - תאודוברט השני היכן כמלך אוסטרזיה, טאודוריק השני כיהן כמלך בורגונדיה. 596 – אוגוסטין מקנטרברי נשלח להפיץ את הנצרות בין היוטים שהתגוררו באנגליה של היום. 597 – מעבר מסיבי של תושבי אנגליה של היום לנצרות. נוצרים ביזנטים ממירים לאורך העשור את ממלכת נוביה לנצרות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא שנות ה-90 של המאה ה-6 בוויקישיתוף Medieval Nubia, אוניברסיטת שיקגו
סלובניה באירוויזיון לרוקדים צעירים

סלובניה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 11 פעמים. האירוויזיון לרוקדים צעירים סלובניה באירוויזיון Eurovision Young Dancers "Country profile: Slovenia". EBU. אורכב מ-המקור ב-2014-02-01. נבדק ב-2013-06-09. "Słowenia wybrała reprezentanta do Gdańska". eurowizja.org. אורכב מ-המקור ב-2013-09-22. נבדק ב-2013-02-20.
הארמייה ה-37 (ברית המועצות)

הארמייה ה-37 (ברוסית: армия ‏я‏-37) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה ביולי 1941 על בסיס היחידות שנסוגו מזרחה ויחידות שהיו בעתודה. תוך זמן קצר הארמייה הוצבה בקו ההגנה מערבית לקייב. במהלך קרב קייב היא ספגה אבדות קשות, רק יחידות קטנות וללא ציוד כבד הצליחו לצאת מהמצור. ב-25 בספטמבר הארמייה ה-37 פורקה. בנובמבר 1941 הארמייה ה-37 הוקמה מחדש על בסיס היחידות שהיו בחזית הדרום. המטרה הייתה להקים יחידה שתוביל מתקפת נגד לכיוון רוסטוב על דון. מתקפת נגד זו הצליחה, ארמיית הפאנצר הראשונה ספגה אבדות קשות. ביחד עם כוחות הארמייה ה-9 והארמייה ה-56 רוסטוב על דון שוחררה. בהמשך הארמייה ה-37 לחמה בפאתי הקווקז. במהלך ינואר 1943 היא שחררה את הערים קיסלובודסק, פיאטיגורסק וצ'רקסק. בספטמבר 1943 הארמייה ה-37 הועברה לגזרת חזית הערבה. היא נכנסה לשטח אוקראינה ועברה את נהר הדנייפר באזור קריבוי רוג. בינואר 1944 היא הועברה לפיקוד החזית האוקראינית השלישית והמשיכה בהתקדמות מעברה. היא השתתפה בשחרור אודסה וטירספול. יחידות הארמייה לקחו חלק פעיל במבצע יאשי-קישינב ונכנסו לשטח בולגריה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה ה-37 הייתה מוצבת בשטח בולגריה עד פירוקה בשנת 1947. בשנת 1998 היא הוקמה מחדש והמטה שלה ממקום באולן אודה. אנדריי ולאסוב (יולי 1941 - ספטמבר 1941) אנטון לופאטין (אוקטובר 1941 - יוני 1942) פיוטר קוזלוב (יוני 1942 - מאי 1943) קונסטנטין קורוטייב (מאי 1943 - יולי 1943) אלכסיי פילאטוב (יולי 1943 - אוגוסט 1943) אלכסנדר ריז'וב (אוגוסט 1943) מיכאיל שירוקוב (אוגוסט 1943 - אוקטובר 1944) סרגיי ביריוזוב (אוקטובר 1944–1946) הארמייה ה-37 באתר samsv (ברוסית)
ארמיית האוויר החמישית

ארמיית האוויר החמישית (ברוסית: воздушная армия ‏я‏-5) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה ב-6 ביוני 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היחידה הוקמה על בסיס יחידות חיל האוויר שהיו מוצבות בגזרת חזית צפון הקווקזו חזית קרים. מאז הקמתה היא השתתפה בקרב על קווקז. בהמשך היא הועברה תחת פיקוד של חזית הערבה (החזית האוקראינית השנייה החל מ-20 באוקטובר 1943). במסגרת זו מטוסי הארמייה השתתפו בקרב דנייפר, קרב קורסון-צ'רקאסי, מבצע יאשי-קישינב, מצור על בודפשט, מתקפת וינה וקרב על פראג. במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 180 אלף טיסות. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, היא הוצבה בשטח רומניה. משנת 1949 היא נקראה "ארמיית האוויר ה-48" והוצבה במרחב אודסה. לאחר התפרקות ברית המועצות היא שולבה בכוחות המזוינים של אוקראינה. בסיס קאנט ארמייה האוויר החמישית באתר samsv (ברוסית)
יצחק קצנלנבוגן

יצחק קצנלנבוגן (1896–1971) היה דרמטולוג, פרופסור לדרמטולוגיה בבתי ספר לרפואה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב, ייסד והיה למנהלה הראשון של המחלקה למחלות עור ומין בבית החולים בילינסון. קצנלנבוגן נולד בשנת 1896 בלודז' שבפולין. בין השנים 1915–1921 למד קצנלנבוגן רפואה בגראץ אוסטריה. בין השנים 1921–1924 קצנלנבוגן התמחה במחלות עור ומין אצל הפרופ' הרמן בווינה, הפרופ' בושרה בברלין, הפרופ' ג'וגרו בפריס והפרופ' ארצ'יבלד בלונדון. בשנת 1924 עלה קצנלנבוגן לארץ ישראל, ולאחר תקופה קצרה בחיפה עבר לירושלים. בין השנים 1924–1956 ניהל קצנלנבוגן את המרפאה למחלות עור בבית החולים ביקור חולים, ואת המרפאה המייעצת למחלות עור של קופח כללית. בין השנים 1932–1940 במקביל ליתר עבודותיו הרפואיות, ניהל את המרפאה למחלות עור על יד בית החולים הגרמני בירושלים. בשנת 1957 ייסד קצנלנבוגן את המחלקה למחלות עור ומין בבית החולים בילינסון וניהלה עד שנת 1967. בשנת 1960 התמנה קצנלנבוגן לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1965 התמנה קצנלנבוגן לפרופסור מן המנין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. קצנלנבוגן היה ממניחי היסוד של איגוד הדרמטולוגים ושימש במשך 3 שנים יו"ר האיגוד. קצנלנבוגן היה פעיל בהר"י, היה אחראי לקשרי החוץ של הר"י, והיה ממקימי ה"מועצה המדעית" של הר"י. קצנלנבוגן פרסם בספרות המדעית, עבודות מדעיות רבות. מתלמידיו ותלמידותיו: פרופ' אליעזר פוירמן, פרופ' מרים זנדבנק בשנת 1967 פרש לגמלאות. קצנלנבוגן נפטר בשנת 1971. דרמטולוגיה תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' יצחק קצנלנבוגן, עמודים 44-45 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha) תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' יצחק קצנלנבוגן, עמוד 42 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha) "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך:קצנלנבוגן, יצחק פרופ', עמוד 374
נתן שפריצר

נתן שפריצר (1929– 5 בספטמבר 1996) היה ראש עיריית קריית אתא בשנים 1978–1983. שפריצר נולד בבוקרשט שברומניה. עלה לישראל ב-1949. עסק בחקלאות במושב חניאל, התגורר ביקנעם והגיע בשנת 1952 לקריית אתא. ב-1952 התגייס למשטרה ועסק בסיור, מבצעים, הדרכה וניהול עד לשחרורו ב-1978 בדרגת סגן ניצב. ב-1978 נבחר כראש עיריית קריית אתא מטעם מפלגת העבודה. בתקופתו הופעל פרויקט שיקום שכונות, עוצבו שיטוח ניהול ותקצוב בעירייה והושם דגש על פיתוח איכות החיים. בוגר אוניברסיטת חיפה בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה . שפריצר התמקד בשיפור שיטות הניהול העירוניות, ובשכונות. נפטר בכ"א באלול תשנ"ו (5 בספטמבר 1996) בגיל 67. רחובות, שכונות ואתרים, באתר www.bet-fisher.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זינת א-סאדאת הומאיוני

זינת א-סאדאת עלויה הומאיוני (בפרסית: زینت السادات علویه همایونی; 1917–2016) הייתה אשת דת ופוסקת הלכה מוסלמית, תלמידתה המפורסמת ביותר של נוסרת אמין. בשנת 2009, נכללה ב"היכל התהילה האיראני למדעים ותרבות". היא פרסמה חיבורים רבים במדעים האסלאמיים. הומאיוני נולדה באספהאן בשנת 1917. אמה, סולטאן-אע'א הומאיוני הייתה אמה החורגת של נוסרת אמין: אחרי מותו של מוחמד-תקי אמין (אביה של נוסרת אמין) התחתנה עם רחים הומאיוני (אביה של זינת א-סאדאת). הומאיוני התחתנה עם מוחמד פייד, וביתם שימש כמקום מפגש לרבים מחכמי הדת המובילים של אספהאן. הומאיוני למדה אצל באנו אמין והייתה מראשונות תלמידיה. לימודיה עם באנו אמין התחילו בקוראן, המשיכו עם החיבור "תפילת כומייל" (دعای کمیل) ו"אסופת האקדמות" (جامع المقدمات) וחיבורים נוספים המשמשים במרכזי הלימוד השיעיים. היא הייתה הסטודנטית הראשונה להתקבל לפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת טהראן. בשנת 1976 היא קבלה את תעודת ההסמכה (اجازه) שלה מבאנו אמין, המסמיכה אותה כפוסקת הלכה. בשנת 1992 הקימה באנו אמין את המכללה לנשים על שם פאטמה (مکتب فاطمه) באספהאן, וזינת א-סאדאת ניהלה אותו עד 1992. בנוסף, היא לימדה והרצתה במוסדות שונים באיראן. עם פרישתה מניהול מכללת פאטמה ב-1992, הומאיוני הקדישה את רוב זמנה לכתיבה ולתרגום. היא נפטרה ב-30 ביוני 2016 ונקברה בבית הקברות אבראהים באספהאן. תרגום "ארבעים [המסורות] ההאשמיות" לבאנו אמין (ترجمۀ اربعین‌الهاشمیه) תרגום חלקי של 'אסראר אל-איאת' למולא צדרא האישה היא מופת בריאת האל (زن مظهر خلاقیت‌الله) אהבת טעם הקרבה, על אודות זהרא (عشق ذوی القربی دربارۀ حضرت زهرا) משב הרוח של הנאמנות, על אודות עלי (نسیم ولایت دربارۀ حضرت علی) חיי אישה באיראן, על אודות באנו אמין (زندگانی بانوی ایرانی دربارۀ بانو امین) אוטוביוגרפיה (سفرنامه علویه همایونی) בשנת 2009 נכללה הומאיוני בהיכל התהילה האיראני למדעים ותרבות. ב-2011 היא זכתה לכבוד נוסף, כאשר במהלך כינוס אמינה אמין באספהאן המנהיג הרוחני עלי ח'מנאי ציין אותה בנאומו כאחת הנשים הבולטות באיראן. הביוגרפיה של זינת א-סאדאת הומאיוני בפרסית: علویه همایونی، زینت‌السادات، سفرنامه علویه همایونی، اصفهان، انتشارات گلبهار، ۱۳۸۷ش. Mirjam Kunkler and Roja Fazeli, "The life of two mujtahidas in twentieth-century Iran," in Masooda Bano, Hilary E. Kalmbach, eds., Women, Leadership, and Mosques: Changes in Contemporary Islamic Authority, BRILL, 2011, pp. 127-160. נאהיד טייבי, חיי נשים באיראן. בפרסית: طیبی، ناهید، زندگانی بانوی ایرانی، اصفهان، انتشارات گلبهار، ۱۳۸۰ش. "באנו הומאיוני זוכה לכבוד בכינוס אמינה אמין", חדשות המשרד לתרבות ואמנות, 21 במרס 2011 (פרסית). הומאיוני, ביוגרפיה, עמ' 38–39. הומאיוני, ביוגרפיה, עמ' 32–33. "באנו הומאיוני", Mehr News Agency, 21 June 2016. Kunkler and Fazeli, "Two mujtahidas in twentieth-century Iran," p. 135. טייבי, חיי נשים באיראן, עמ' 132–134. "באנו עלויה הומאיוני נפטרה", IRIBnews, 30 ביוני 2016.
בית הכנסת האשכנזי (איסטנבול)

בית הכנסת האשכנזי באיסטנבול (בטורקית: Eşkenazi Sinagogu) הוא בית כנסת אשכנזי הנמצא ליד מגדל גלאטה ברובע בייאואולו (Beyoğlu) בחלקה האירופי של איסטנבול. בבית הכנסת מתקיימות תפילות מדי שבת, וזהו בית הכנסת האשכנזי היחיד באיסטנבול שפעיל כיום ופתוח לתפילות וביקורים, מבין שלושה בתי כנסת אשכנזיים שהיו פעילים בעבר. האשכנזים בטורקיה מהווים כיום כ-4% מהקהילה היהודית. בית הכנסת נוסד על ידי הקהילה היהודית-אוסטרית בשנת 1900. האמנות בבית הכנסת מרשימה ביותר, ומשלבת בין אלמנטים עיצוביים אירופיים ואלמנטים עיצוביים ערביים. הרב ד"ר דוד מרקוס, מקים בית הספר היהודי "בני ברית", שימש כרב בית הכנסת עד מותו ב-1938. בבית הכנסת נערכות חתונות, בר מצוות ופעילויות דתיות נוספות על פי המנהג האשכנזי. ניתן לבקר בבית הכנסת במהלך הבוקר בימי חול ובשבת בבוקר במהלך התפילה. שליח חב"ד הרב מנדי חיטריק (אנ'), יושב ראש איחוד הרבנים במדינות האסלאם, משמש כרב בית הכנסת מאז שנת 2003. יהדות טורקיה בית הכנסת האיטלקי (איסטנבול) מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת האשכנזי בוויקישיתוף תמונת בית הכנסת באתר אנו – מוזיאון העם היהודי. פרטי בית הכנסת ודרכי ההגעה באתר למטייל. תולדות יהדות טורקיה בתאריך 8 באפריל 2007, בארכיון האינטרנט (באנגלית) פרטי בתי הכנסת באיסטנבול בתאריך 15 במרץ 2007, בארכיון האינטרנט (באנגלית) פרטי בית הכנסת באתר למטייל.
סמדר (מושב)

סמדר (למפת הגליל העליון מוגדלת)   סמדר (למפת הגליל העליון רגילה)   סמדר (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סמדר (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סמדר סמדר היה מושב עובדים ועולים שנוסד בשנת 1956 על ידי איכרי המושבה הסמוכה בית-גן עולי תוניס, בבקעת יבנאל מצפון למושבה יבנאל שבגליל התחתון. המועצה המקומית, שהוקמה בשנת 1950, הורכבה מארבעה יישובים הצמודים זה לזה: יבנאל, בית גן, שהיו במקור מושבות, ומשמר השלושה, שהיה במקור מושב. וסמדר, המרוחק יותר, שהיה גם הוא מושב. לימים צורף המושב למועצה המקומית יבנאל, בדומה למושבה בית-גן ומושב משמר השלושה שצורפו למועצה המקומית יבנאל כבר בשנת 1953. מרבית השנים אופי ההתיישבות היה חילוני עד מסורתי. בשנת 1986 הגיעה למקום קבוצה די גדולה של חסידי ברסלב בהשראת ביקורו של ר' נחמן מברסלב בשנת 1798, ואלו מהווים כיום 40% מהאוכלוסייה המקומית. על פי נתוני השינויים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שנת צרופה של סמדר ליבנאל לא נמצאת בנתונים
קרחון יאנסי

קרחון יאנסי (באנגלית: Yancey Glacier) הוא קרחון הממוקם ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם בסמוך להר מקלינטוק דרום מערבה ונשפך אל קרחון בירד, ממערב לקרחון סנט. הקרחון מופה לראשונה באמצעות תצלומי אוויר של צי ארצות הברית. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם אוניית צי ארצות הברית יאנסי ( USS Yancey (AKA-93)), שהייתה אוניית מטען קרבית של צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה (שנערך בין 1946-1947). שמו של הקרחון ניתן לו יחד עם מתן השם לקרחון בירד הסמוך, אשר נקרא על שם אדמירל ריצ'רד בירד, שהיה מפקד המבצע. קרחון יאנסי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון יאנסי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון יאנסי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון יאנסי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון יאנסי לאתרים סמוכים מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
ארמיית האוויר השישית

ארמיית האוויר השישית (ברוסית: воздушная армия ‏я‏-6) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה ב-14 ביוני 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות. היא החלה את דרכה בלחימה במבצע דמיאנסק. בהמשך היא נתנה חיפוי אווירי למתקפה של חזית קלינין. ב-20 בנובמבר 1943 היא הועברה לעתודה וחלק מהיחידות שלה הועברו לארמיית האוויר ה-15. במהלך פברואר 1944 היא תמכה ביחידות של החזית הבלארוסית השנייה. במהלך קיץ וסתיו 1944 היא נתנה חיפוי אווירי לכוחות שלחמו בבלארוס ואחר כך בפולין. באוקטובר 1944 היא פורקה וחלק מהמפקדה שלה היה בסיס להקמת חיל האוויר הפולני. במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 120 אלף טיסות. ארמייה האוויר השביעית באתר samsv (ברוסית)
ארמיית האוויר השביעית

ארמיית האוויר השביעית (ברוסית: воздушная армия ‏я‏-7) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה ב-1 בדצמבר 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות על בסיסי יחידות שלחמו בגזרת חזית קרליה. היא נתנה חיפוי אווירי לכוחות היבשה של החזית ופעלה בתאום חיל האוויר של הצי הצפוני. בנובמבר 1944, לאחר סיום הלחימה באזור היא הועברה לעתודה. בהמשך יחידותיה הועברו למזרח הרחוק ותגברו את ארמיית האוויר התשיעית. במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 60 אלף טיסות. ארמייה האוויר השביעית באתר samsv (ברוסית)
SOBR

SOBR הוא כינויה של היחידה המיוחדת לתגובה מהירה (ברוסית: Специа́льный отря́д бы́строго реаги́рования, בראשי תיבות СОБР) ומהווה שמן של יחידות פדרליות ואזוריות של המשמר הלאומי של הפדרציה הרוסית, שעד 2003 היוו חלק מהמחלקות למאבק בפשע המאורגן (RUBOP) במשרד הפנים (היחידות כללו יותר מ-200 אנשים בסוף שנות התשעים). בשנת 2002, יחידות SOBR הומרו ליחידות המיליציה למטרה מיוחדת (OMSN בראשי תיבות), אך ב-30 בנובמבר 2011 בצו של שר הפנים ראשיד נורגאלייב הושב ליחידות שמן הקודם. היחידות פעלו כיחידות משטרה מיוחדות עד להכפפתן לשירות הלאומי בשנת 2016. היחידות מיועדות ללוחמה בטרור, לחילוץ בני ערובה ולמקרים מיוחדים. לאנשי ה-SOBR תפקידים רבים המנצלים את הכשרתם הייחודית, ביניהם: הצלת בני ערובה, אבטחת אירועים ואישים חשובים, התמודדות מול גורמים עוינים החמושים בכבדות או בעלי יתרון טקטי (למשל, חמושים המבוצרים בבניין), מניעת פעילות חוליות גרילה וטרור בערי רוסיה, גיבוי כוחות המשטרה בפשיטות, מעצרים והפעלת צווי חיפוש וטיפול באנשים המאיימים להתאבד. במקור, היחידה הוקמה במטרה להיאבק בפשע המאורגן הרוסי. עם זאת, היחידות מסייעות לעיתים לצבא במבצעי לוחמה בטרור באזור צפון הקווקז. בכל שנה ב-9 בנובמבר, החל משנת 2004, ברוסיה נחוג יום SOBR, המציין את יום החג המקצועי של היחידה. Antikiller (2002) ספצנאז (סדרת טלוויזיה) (2002-2003) Antikiller 2: Antiterror (2003) מלחמות השוטרים שוטרי תנועה (סדרת טלוויזיה) (2007) SOBR (סדרת טלוויזיה) (2011) ירי מקדים (סדרת טלוויזיה) (2011) המפעל (2018) לוחם SOBR. מאי 2017 סמל היחידה של יחידת המשטרה למטרות מיוחדות OMSN בעיר מוסקבה. מסוק מדגם AS355N Ecureuil 2 של יחידת SOBR במהלך תערוכת "INTERPOLITEX 2015". קהילת יוצאי הצבא, המשטרה והצי. פורומים. // spec-naz.org В Удмуртии возрождаются службы уголовного розыска и по борьбе с экономическими преступлениями. Сайт «Моя Удмуртия» // myudm.ru (5 декабря 2011 года) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האפוקליפסה של ברוך

האם התכוונתם ל... חזון ברוך א' – ספר חיצוני שכתיבתו מיוחסת לברוך בן נריה ונשתמר בתרגום מיוונית לארמית סורית. חזון ברוך ב' – ספר חיצוני שכתיבתו מיוחסת לברוך בן נריה ונשתמר בתרגום ליוונית.
SOBR (סדרת טלוויזיה)

SOBR היא סדרת דרמה המשכית רוסית. הסדרה שודרה ברשת NTV ברוסיה. עלילת הסדרה מתרחשת בסניף מוסקבה של "היחידה המיוחדת לתגובה מהירה" ("Специа́льный отря́д бы́строго реаги́рования" ובקיצור "SOBR"), כשהיחידה מנסה לסכל התרחשותם של מעשי טרור ומבצעת מבצעי לכידת מבוקשים ושחרור בני ערובה. אביב 1993, קצין הצנחנים לשעבר סרגיי יאקושב עובר לעיר סטברופול אחרי גל קיצוצים בכוחות המזוינים. לאחר שלא מצליח למצוא עבודה הוא מתנגש בחבר, שמזמין אותו להתגייס ליחידה המיוחדת לתגובה מהירה של המשטרה, שהגרעין שלה מורכב מקצינים לשעבר בצבא רוסיה. עלילת הסדרה מתארת את אימוני היחידה, אורח החיים היום-יומי של לוחמי היחידה והמבצעים לשחרור בני ערובה וללכידת מבוקשים. הסדרה גם מגוללת את התחרות הסמויה בין המשטרה לצבא בעת ביצוע מבצעים במעורבות שני הגופים. אלכסיי קומאשקו – סרגיי יאקושב, קצין צנחנים לשעבר שמתגייס ליחידה ויאצ'סלב דיומין – יורי שבדוב, לוחם ביחידה אנדריי לברוב – אלכסנדר "ביזון" מדבז'אייב, לוחם ביחידה סרגיי זאגרבנב – ואדים ריאזנצב, לוחם ביחידה סרגיי וקסלר – ויקטור מקסימוב, מפקד היחידה אתר האינטרנט הרשמי של סדרת הטלוויזיה SOBR "SOBR", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "SOBR", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)