אקסלי גאלן-קאללה

אקסלי גאלן-קאללה (בפינית: Akseli Gallen-Kallela;‏ 26 באפריל 1865 – 7 במרץ 1931), היה צייר פיני. ידוע לרוב בשל ציוריו לאפוס הפיני הלאומי, ה"קאלוואלה". עבודותיו נחשבות לצד חשוב בזהות הפינית הלאומית. עשה פיניזציה של שמו מ-Gallén ל-Gallen-Kallela ב-1907. קאללה נולד בשם אקסל ואלדמר גאלן (Axel Waldemar Gallén) בפורי, פינלנד למשפחה דוברת שוודית. אביו, פיטר גאלן עבד כשריף במשטרה וכעורך דין. קאללה גדל בטירווה. בגיל 11 נשלח להלסינקי ללמוד בבית ספר יסודי מכיוון שאביו התנגד לשאיפותו להפוך לצייר. לאחר מותו של אביו בשנת 1879 לקח קאללה שיעור ציור באקדמיה לאומניות של הלסינקי בין השנים 1881–1884. במהלכן גם לקח שיעורים פרטיים בחסותו של אדולף פון בקר (אנ'). "נוף אור ירח", 1881, ציור השמן הראשון שלו "ילד ועורב", 1884 "דג נרקב", 1884 בשנת 1884 עבר לפריז כדי ללמוד באקדמיה ז'וליאן. שם התחבר עם הצייר הפיני אלברט אדלפלט, הצייר הנורווגי, קארל דרנברגר והסופר השוודי אוגוסט סטרינברי. במהלך תקופה זה נסע הלוך חזור פעמים רבות בין פינלנד לפריז. "חיים ומוות", 1884 "חצר פריזאית", 1884 "אשה מבוגרת עם חתול", 1885 "שדרה בפריז", 1885 "בית קפה בפריז", 1886 "חיים כפריים", 1887 "השיעור הראשון", 1887–1889 "חשיפה", 1888 "בסאונה", 1889 "קדחת", 1889 "ילדה בכנסייה הישנה של קאורו", 1889 בשנת 1890 נשא לאישה את מארי סלור (Mary Slöör). לזוג נולדו שלושה ילדים. במהלך תקופת ירח דבש שלהם במזרח קרליה החל כבר קאללה לאסוף חומרים עבור איוריו הבאים עבור הקאלוואלה. ציוריו מתקופה זו מאופיינים בסגנון רומנטי כגון הטריפליך של אינו, אף על פי שהשפעת הסימבוליזם ניכרת בכבדות בעבודתיו כבר ב-1894. "מדונה", 1891 "אינו" (טריפטיך), 1891 "רועה צעיר מפאנייארבי", 1892 "מפלי מנטיקוסקי", 1892–1894 "פורטרייט של אשת האמן", 1893 "יצירת הסמפו", 1893 "נקר שחור", 1894 Conceptio Artis", 1894" "סיבליוס כמלחין ה-En Saga‏", 1894 "אד אסטרה", 1894 בדצמבר 1894 עבר קאללה לברלין כדי לפקח על תערוכה משותפת של עבודותיו עם יצירותיו של הצייר הנורווגי אדוורד מונק. באותו הזמן קאללה עיצב גם בקתה מפוארת בשם קללה (Kalela) על גדת אגם רואובסי עבור משפחתו. הבקתה נבנתה מעצי אורן על ידי 13 נגרים מקומיים. במרץ 1895 הסתיים טיולו בפתאומיות כאשר קיבל מברק המודיע כי בתו, איפמי מארייטה נפטרה מדיפתריה. רגע זה היווה נקודת מפנה בעבודתו. שכן עד לרגע זה עבודותיו צוירו בסגנון הרומנטי, ולאחר מותה החל קאללה לצייר את עבודותיו בסגנון הרבה יותר אגרסיבי. בין השנים 1896–1899 הוא צייר את מה שנחשבות לעבודותיו המפורסמות ביותר: "הגנת הסמפו", "אמו של למנקיינן", "נקמת יואוקהיינן" ו"קללתו של קולרבו" כולן עוסקות בקאלוואלה. במאי 1895 ביקרו קאללה ואשתו בלונדון בכוונה לרכוש מכבש אומנות. תוך כדי ביקורו למד על זכוכיות ויטראז'. בסוף 1897 נסעה המשפחה לפירנצה ולפומפיי, שם למד על פרסקו. "פרוטרייט של אדווארד מונק", 1895 "קללה בליל חורפי", 1896 "אמו של האמן", 1896 "הגנת הסמפו", 1896 "אמו של למנקיינן", 1897 "נקמת יואוקהיינן", 1897 "רצח האח", 1897 "מארי תופרת במרפסת של קללה", 1897 "קללתו של קולרבו", 1899 "נוף פברוארי", 1899 קאללה צייר פרסקות עבור הביתן הפיני בהתערוכה העולמית של פריז. בפרסקו שלו, "אילמרינן חורש את שדה הצפעים" הטמין קאללה מסר פוליטי: אחד הצפעים חובש כתר של שושלת רומנוב. מוטיב זה מביע את משאלתו של קאללה לעצמאותה של פינלנד במהלך שנות הרוסיפיקציה של המדינה. התערוכה בפריז הבטיחה את המשך קריירתו של קאללה כאמן מבטיח בפינלנד. ב-1901 הוזמן לצייר את הפרסקו המפורסם, "קולרבו יוצא למלחמה", עבור אולם הקונצרטים של אגודת הסטודנטים של הלסינקי. בין השנים 1901 ו-1903 הוא צייר את ציורי הקיר למאוזוליאום יוסליוס בפורי, לזכר בתו בת ה-11 של התעשיין פריץ ארתור יוסליוס (עם זאת, הפרסקות נפגמו עד מהרה בשל רטיבות, והושמדו כליל בשריפה בדצמבר 1931. יוסליוס הטיל על בנו של קאללה, יורמה לצייר אותם מחדש מהסקיצות המקוריות. השחזור הושלם רגע לפני מותו של יורמה ב-1939). ב-1907 עשה פיניזציה לשמו השוודי: Axel Waldemar Gallén ל-Akseli Gallen-Kallela בעל הצליל הפיני. הרעיון שלו לקאלוואלה הגדולה בן 700 העמודים נוצר במלואו ב-1909 עם פרסום תוכניתו במגזין Valvoja. סקיצה של הפרסקו עבור תערוכת פריז "אילמרינן חורש את שדה הצפעים", 1899 שטיח קיר שעוצב על ידי קאללה "אביב", 1900 לערך "קולרבו יוצא למלחמה", 1901 "על יד נהר טואונלה", 1903 "אגם קייטלה", 1905 "גניבת הסמפו", 1905 "עזיבתו של ויינמויינן", 1906 "מרבצו של השונר", 1906 "ביל-בול, כרזה לקמעונאי רכב", 1907 בשנת 1908, מתוך מחשבה על חידוש, עברו קאללה ומשפחתו לפריז. עם זאת, העיר והסגנון החדש שנהיה פופולרי באומנות לא הרגישו מסבירי פנים כפי שהוא קיווה, ולכן במאי 1909 עברו רחוק יותר לניירובי, קניה. הוא היה האמן הפיני הראשון שצייר דרומית לסהרה. זמן תקופתו בקניה הסתכם במעל 150 יצירות אקספרסיוניסטיות. אף על פי שמבחינה אמנותית הציורים בעלי איכות משתנה, הצבעים והסינרגיה שלהם נחשבים יוצאי דופן. המשפחה חזרה לפינלנד בפברואר 1911. בין השנים 1911 ו-1913 הוא תכנן ובנה סטודיו ובית למשפחתו בטרבספאה, כ-10 ק"מ מצפון-מערב למרכז הלסינקי. "האוקניאדות", 1909 "בית קפה בפריז", 1909 "שלד גמל", 1909 חסר שם, 1909 "אישה משבט הקיקויו", 1909 "פורטרייט של קנסואה", 1909–1910 "קרנפים ועצי חלבלוב", 1909–1910 "היפופוטמים בנהר הטאנה", 1910 "הומו ויקטור", 1910 "אלמוגן בפריחה", 1910 המשפחה חזרה מטרבספאה לקללה ב-1915 כדי להימלט ממהומות מלחמת העולם הראשונה. כמה שנים מאוחר יותר ב-1918, קאללה ובנו יורמה השתתפו בלחימה בחזית מלחמת האזרחים הפינית. כאשר שמע על כך ראש ההגנה, קארל מנרהיים, הוא הזמין את קאללה לעצב את הדגלים, העיטורים הרשמיים והמדים עבור פינלנד העצמאית החדשה. עבור הדגל הציע קאללה דגל צלב לבן-כחול, עם צבעים הפוכים (צלב לבן על רקע כחול), אך העיצוב נחשב דומה מדי לדגל שוודיה ובמיוחד לדגל יוון של אותה תקופה. בשנת 1919 הוא מונה לשליש אישי של מנרהיים. "קללה בסתיו", 1915 "האוהבים", 1906–1917 "פורטרייט של מארי", 1917 "קריסטי מנגנת בצ'לו", 1917 "קולרבו אכול החרטה", 1918 "למנקאיינן על יד נהר האש", 1920 בדצמבר 1923 עבר לארצות הברית, לשם עברה גם משפחתו אחריו בסתיו 1924. הוא בילה לראשונה בשיקגו, ותערוכה של עבודותיו הוצגה בכמה ערים. בשיקגו הוא התרשם מאמנות אינדיאנית ועבר לטאוס, ניו מקסיקו, למושבת האמנות שם כדי ללמוד אותה יותר. במהלך תקופה זו הוא גם החל לשרטט את "הקאלוואלה הגדולה" בפירוט רב יותר. במאי 1926 חזרה המשפחה לפינלנד. שנתיים מאוחר יותר ב-1928, צייר את ציורי הקיר המתארים את הקאלוואלה בלובי של המוזיאון הלאומי של פינלנד יחד עם בנו יורמה. בשנת 1930 חתם על הסכם לצייר פרסקו ענק עבור בנק קנסאליס-אוסאקה-פאנקי, אך ב-7 במרץ 1931 מת לפתע מדלקת ריאות בסטוקהולם כשחזר מהרצאה בקופנהגן. "הצ'יף האינדיאני מים נקיים", 1924 "האינדיאנית סיה אוהוטאה", 1925 "הבית שלנו בטאוס", 1925 "הבית בטאוס באור השמש", 1925 "אינדיאני רכוב על סוס בשלג", 1925 "טאוס", 1925 "ערבה שבורה וציפור כחול בניו מקסיקו", 1925 "הכידון הגדול", 1928. פרסקו המבוסס על ציור מוקדם יותר מ-1904. "פורטרייט של קארל גוסטף אמיל מנרהיים", 1929 עמוד לא שלם המתאר את לידתו של ויינמויינן מהקאלוואלה הגדולה (פי'), 1920–1930 הסטודיו והבית שלו בטרבספאה נפתחו כמוזיאון גאלן-קאללה ב-1961; המוזיאון מכיל כמה מיצירותיו ומחקרים על גאלן-קאללה עצמו. מדיה וקבצים בנושא אקסלי גאלן-קאללה בוויקישיתוף אתר מוזיאון אקסלי גאלן-קאללה אקסלי גאלן-קאללה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Aimo Reitala, Gallen-Kallela, Akseli. National Biography of Finland. "Akseli Gallen-Kallela (1865-1931). A Passion for Finland". Musée d'Orsay. 2012. Kalela. Ruovesi. Gallen-Kallelan rapistunut erämaa-ateljee avataan heinäkuuksi. Yle. (בפינית) Saressalo, Lassi (2018). Kansallisromantiikkaa Kainuusta ja kauempaakin. Kotiseutuliitto. (בפינית) Mikkonen, Nadja (19 September 2017). Suur-Kalevala oli Akseli Gallen-Kallelan hurja haave – haukkui kirjeellä kustantajan, kun ymmärrystä ei löytynyt. Yle. (בפינית) Gallen-Kallela 150 years. Gallen-Kallela Museum. 2015.