laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג

פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג (בגרמנית: FAZ - Frankfurter Allgemeine Zeitung; מילולית: "עיתון פרנקפורט הכללי") הוא עיתון יומי בשפה הגרמנית, הנוטה פוליטית לימין-מרכז. העיתון הוא אחד העיתונים הנפוצים ביותר בגרמניה (לאחר הבילד, ה-Süddeutsche Zeitung, הדי ולט והפרנקפורטר רונדשאו) ואחד הנפוצים באירופה המערבית (תפוצתו ב-2013 הייתה 382,000 עותקים). העיתון הוא גם העיתון הגרמני הנפוץ ביותר בקרב קוראי גרמנית מחוץ לגרמניה ומופץ ב-148 מדינות מדי יום. העיתון רואה אור שבע פעמים בשבוע, כאשר ביום ראשון רואה אור גיליון מורחב בשם Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung. העיתון נוסד בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, על ידי קבוצת עיתונאים, שחלקם עבדו בעבר בעיתון פרנקפורטר צייטונג, שראה אור מאז 1856 ועד שנסגר על ידי השלטון הנאצי ב-1943. גיליונו הראשון של FAZ ראה אור ב-1 בנובמבר 1949. למרות ההערכה הרבה שחשו כלפי העיתון הוותיק, הצהירו מייסדיו במאמר המערכת הראשון שה-FAZ איננו יורשו של הפרנקפורטר צייטונג אלא עיתון חדש. בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 התרחב העיתון, נוסף על מרכזיו בפרנקפורט ובמיינץ נוספו לו סניפים ראשיים במינכן ובברלין. לעיתון International New York Times התווסף בסינדיקציה מוסף בן שמונה עמודים של ה-FAZ באנגלית שישה ימים בשבוע ובו מבחר מתורגם ממאמרי אותו יום. מוסף זה הצטמק בהיקפו ובתפוצתו עד לטבלואיד פעם בשבוע. כותרות העיתון מוצגות באופן מסורתי באותיות גותיות ועד 2007 לא הוצגה בו אף תמונה בעמודו הראשי. עיקרון זה נשבר פעמים ספורות, למשל ביום האחדות הגרמנית ב-4 באוקטובר 1990 הוצגה בעמודו הראשון תמונת בניין הרייכסטאג בברלין, וב-12 בספטמבר 2001 הוצגו בו, עקב אסון התאומים, בנייני מרכז הסחר העולמי הקורסים ותמונתו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש. העיתון הביע תמיכה בהסכם השילומים ואף הביע תמיכה בעמדת ישראל נגד זו של ממשלת גרמניה במהלך המשא ומתן. עם זאת, העיתון פרסם דו"ח אוהד לתוכנית חלופית הבאה לתת את השילומים שלא דרך מדינת ישראל. בשנת 1965 יצא העיתון נגד ביטול ההתיישנות על פשעי הנאצים, בטענה שהשינוי לא יביא למשפטים רבים. במהלך מלחמת יום הכיפורים סירבה מערכת העיתון לפרסם מאמר פרו-ישראלי כמודעה, בצעד שעורר ביקורת בישראל. בשנת 1986 פרסם העיתון בהמשכים את "מנוחה נכונה" של עמוס עוז. מוחמד אסד רפאל זליגמן יואכים פסט (שימש גם כעורך) כריסטיאן קראכט מרסל רייך-רניצקי מדיה וקבצים בנושא פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג (בגרמנית) פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, ברשת החברתית פייסבוק פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, ברשת החברתית אינסטגרם פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, סרטונים בערוץ היוטיוב פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) MEDIA; Woes at Two Pillars of German Journalism, הניו יורק טיימס, 19 בינואר 2004 אסף אוני, ‏הפרינט חי בפרנקפורט: הצצה לאחד העיתונים האחרונים בעולם שגם מספק תנאים חלומיים לעובדים וגם מצליח לעשות כסף, באתר גלובס, 27 ביולי 2019 פרופיל, 2013 כיצד מגיבים הגרמנים על הסכם השילומים עם ישראל, דבר, 23 בספטמבר 1952 100 מליון מארק לשנה הצעה מחייבת של בון, על המשמר, 23 במאי 1952 ניהל תעמולה נגד השילומים מטעם הערבים ובמסווה יהודי, חרות, 17 במרץ 1953 א. דויטשקורן, עתונים בגרמניה נגד שינוי בחוק ההתיישנות, מעריב, 13 בינואר 1965 ראובן עשור, כשלון של עיתון או של הסברה?, דבר, 29 בינואר 1974 סיפור בהמשכים, מעריב, 11 בספטמבר 1986
שלמה זלמן שך

הרב שלמה זלמן שך (לפעמים בכתיב 'שאך') (יום הכיפורים תר"ז 1846 - י"ח באב תרפ"ט, 1929) היה דיין בבית הדין של תל אביב-יפו וה"מושבות", היישוב העברי המתחדש. מהרוגי פרעות תרפ"ט. נולד בגורז'ד שבליטא לר' שרגא פייבוש, מצאצאי הש"ך. אמו הייתה צאצאית של הגאון מווילנה. בילדותו למד מרבי לוי שפירא מקובנה, מחבר שו"ת "בית לוי". עמד בקשרים עם רבי יוסף זכריה שטרן משאוויל ורבי אלכסנדר משה לפידות מראסיין וסייע להם בהתמודדות עם תנועת ההשכלה. לעיתים מזומנות ביקר גם בישיבת טלז אצל רבי אליעזר גורדון, ומסר שם שיעורים מזדמנים כאורח. התפרנס ממסחר בעצים ותבואה, ומאוחר יותר ממסחר בעורות. עמד בקשרים טובים עם האצולה הנכרית בעירו. באלול תרס"ד עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת נוה שלום שביפו. גם כאן ניסה לפתוח עסק לעורות, אך העסק נכשל והוא התקיים משארית רכושו שהביא מחו"ל. התבקש על ידי הרב קוק לשמש כדיין בבית הדין של יפו והמושבות, ומילא את תפקידו בהתנדבות. במקביל, לימד בישיבה שיסד הרב קוק ביפו. סביב שנת השמיטה תר"ע היה מתומכי היתר המכירה יחד עם הרב קוק. נוסח שטר המכירה בחתימתו לצד הרב קוק מופיע ב'סיני'. במבוא לספר שבת הארץ מאת הראי"ה מובא חידוש הלכתי בשם הרב שך להצדקת מכירת הקרקע לגוי שכבר יושב בארץ. בסיון באותה שנה גיבה את הרב קוק בפומבי כשהותקף על ידי קנאים. במלחמת העולם הראשונה עם גירוש תל אביב, גלה לפתח תקווה, וכשהתאפשר הדבר חזר ליפו. כשהתעורר הצורך בעקבות המלחמה לערוך בין תושבי פתח תקווה חלוקה צודקת של נטל המס ושל הסיוע הכלכלי מאת השלטון האנגלי החדש, התמנה הרב ש"ז שך לשבת בבית דין עם הרב ישראל אבא ציטרון והרב יוסף גרשון הורביץ להסדרת הנושא, בחסות הרב קוק והרב יעקב מאיר. באב תרפ"ט שהה להבראה בבית משפחת מקלף במוצא, ונרצח שם בפרעות. נטמן בהר הזיתים. קובץ לזכרו יצא לאור בשנת תר"ץ. נישא לטובה, בת ר' מנחם מן, עשיר ולמדן מהעיירה כווידאן. נכדתו, חנה ליזרוביץ, נישאה לאברהם וילנציק, פעיל בהגנה. מכמני עוזיאל, בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ח"ד עמוד תק-תקב (הספד על הרב ש"ז שך). קובץ מאמרי הערכה לצורתו הרוחנית של הרב הגאון הקדוש רבנו שלמה זלמן שך זצ"ל, ערוך ומוצא לאור בידי חתנו מ. ליזרוביץ, תל אביב תר"ץ שד"ר, הרב ר' שלמה זלמן שך ז"ל, הארץ, 22 בספטמבר 1929, עמ' 6 מנחם ליזרוביץ, קובץ מאמרי הערכה: לצורתו הרוחנית של הרב רבנו שלמה זלמן שך, בצרוף תולדותיו ותמונתו, תר"ץ, באתר אוצר החכמה 'ר' שלמה־זלמן ב"ר שרגא־פיבוש ש"ך', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 99 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1297). דוד תדהר (עורך), "שלמה זלמן שך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 130 כרטיס הקבר של שלמה זלמן שך, באתר הר הזיתים Rabbi Shlomo Zalman Shach corpse victim of the 1929 Palestine riots in Motza, Harvard University Library - Visual Information Access דף לזכרו מתוך הספר חללי בת עמי דיון אודותיו באתר חדרי חדרים כרך לא עמוד עט. פרק יב. אגרות ראי"ה, ח"א עמוד שפג-שפד.
שנער (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שנער – אזור המוזכר במקרא מילון איילון-שנער – המילון המקובל והנפוץ ביותר בקרב לומדי הערבית דוברי העברית בישראל אישים אדם שנער – פרופסור למשפטים באוניברסיטת רייכמן, נכדו של פסח שנער אורי שנער – מנהל גופי טלוויזיה ומדיה ישראלי פליקס שנער – ראש משלחת השילומים הישראלית במערב גרמניה דוד שנער (אנ') – חוקר בתחום הבטיחות בדרכים, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בן-גוריון פסח שנער – חוקר תרבות האסלאם והשפה הערבית ומילונאי ישראלי רות פלאטו-שנער – פרופסור למשפטים במכללה האקדמית נתניה שרית שנער – כדורגלנית ישראלית
זולאג

זולאג (בגרמנית Sulegg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,413 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ. ההר ממוקם ברכס המפריד בין העמקים סקסה (Saxettal) וסוס (Soustal) בצדו השמאלי של עמק לאוטברונן (Lauterbunnen valley), למרגלותיו בעמק סקסה נמצאת העיירה סקסטן (Saxeten). על מדרונו המזרחי נמצא אגם סולסיולי (Sulsseewli) ובדרומו מעט גבוה יותר אגם סולסיולי העליון (Obers Sulsseewli). בהמשך הרכס מדרום נמצא הר השוואלמר (Schwalmere). מעבר לעמק לאוטברונן בצדו המזרחי נמצא הר מנליכן ובצדו המערבי מעבר לעמק סקסה ההר מורגנברגהורן. מדיה וקבצים בנושא זולאג בוויקישיתוף זולאג באתר Hikr
היחידה לאבטחת התחבורה הציבורית

היחידה לאבטחה תחבורה ציבורית היא יחידת סמך שפעלה בשיתוף משרד התחבורה ומשטרת ישראל בשנים 1994–2007, ואשר הוקמה מחדש בשנת 2014. היחידה הוקמה בעקבות גל הפיגועים באוטובוסים ב-1994 בו נרצחו 35 ישראלים: הפיגוע בתחנת אגד בעפולה (6 באפריל), הפיגוע בתחנה מרכזית חדרה (13 באפריל), והפיגוע בקו 5 בתל אביב (19 באוקטובר). בשיאה מנתה היחידה 750–800 מאבטחים, 50 ניידות ו-15 צוותי כלבנים. עלות היחידה הייתה 90 מיליון שקלים לשנה והיא מומנה בחציה על ידי תקציב משרד התחבורה ובחציה האחר על ידי העלאת תעריפי התחבורה הציבורית. בשיא פעילותה, בשנת 2005, הצליחו שני מאבטחים לסכל פיגוע בבאר שבע ומנעו את האסון בגופם, כאשר התנפלו על מחבל מתאבד והתפוצצו יחד איתו. פעולתם מנעה פגיעה בעשרות נוסעים. בדצמבר 2007, לאחר ששככו רוחות האינתיפאדה השנייה ובעקבות עבודה של המטה ללוחמה בטרור, שהמליצה על סגירת היחידה בעקבות השינויים בהערכת המצב לגבי גדר ההפרדה וקשיים בתפיסה התפעולית של האבטחה, החליטה הממשלה על פירוק היחידה. בעת פירוקה מנתה היחידה כ-170 מאבטחים. ההחלטה על פירוק היחידה לוותה בהתנגדות ובביקורת עזה מצד חברות האוטובוסים וחלק מאנשי הביטחון. בעקבות פירוק היחידה, חויבו בעלי התחנות המרכזיות להציב שמירה ובידוק. עקב פרוץ המהומות בקרב הפלסטינים וערביי ישראל בשנת 2015 הוחלט בהצעת שר התחבורה ישראל כ"ץ להקים מחדש את היחידה עם 300 מאבטחים, בנוסף לביצוע הדרכה והכשרת 10,000 נהגי אוטובוסים בקרב מגע וזיהוי חשודים. בנובמבר 2019 הוחלט על סגירת היחידה עקב מחסור בתקציב. ענת ג'ורג'י‏, שר התחבורה ליברמן הנחה את אגד לגייס עוד 500 מאבטחים, באתר וואלה, 6 במרץ 2003 ענת ברשקובסקי, פיגוע בבאר-שבע: מאבטחים חסמו מחבל בגופם, באתר ynet, 28 באוגוסט 2005 אבירם זינו, ‏היחידה לאבטחת תחבורה תשוב לפעול בירושלים, באתר מעריב אונליין, 23 בנובמבר 2014 עמליה דואק, ‏היחידה לאבטחת תחבורה ציבורית חוזרת לפעול בירושלים, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוג'איזם

הוג'איזם הוא זרם אידאולוגי-קומוניסטי מרקסיסטי-לנינסטי, אנטי-רוויזיוניסטי, הקרוי על שם המנהיג של אלבניה בשנים של לאחר מלחמת העולם השנייה, אנוור הוג'ה, אשר הגה את עיקריו. ההוג'איזם התפתח בסוף שנות השבעים, לאחר שנוצר קרע בתנועה המאואיסטית, בעקבות מחלוקת אידאולוגית בין המפלגה הקומוניסטית של סין לבין מפלגת העבודה האלבנית. הוג'ה התנגד לתפיסת "שלושת העולמות" של הסינים, וכן להנהגתו של מנהיג סין דנג שיאופינג. תומכי ההוג'איזם ממשיכים את המורשת של יוסיף סטלין, ואת שיטות הארגון של רוסיה הסובייטית בתקופת סטלין, ורואים בתפיסות קומוניסטיות אחרות כ"רוויזיוניסטיות". הוג'ה התנגד להתערבות של ברית המועצות, סין ויוגוסלביה בענייני מדינות קומוניסטיות אחרות, וכינה התערבות מסוג זה כ"סוציאל-אימפריאליזם", ותמך בזכות של עמים ומדינות להגיע לסוציאליזם בדרכים שונות, בהתאם לתנאים של המדינה. בשנת 1978 הכריז הוג'ה כי אלבניה היא המדינה היחידה שממשיכה נאמנה את מסורת המרקסיזם-לניניזם. אלבניה בהנהגתו הצליחה לסחוף אידאולוגית חלקים גדולים מהתנועה המאואיסטית, בעיקר באמריקה הלטינית, ביניהן המפלגות הקומוניסטיות בברזיל, באקוודור ובקולומביה.
מלקולם מקלארן

מלקולם רוברט אנדרו מקלארן (באנגלית: Malcolm Robert Andrew McLaren;‏ 22 בינואר 1946 – 8 באפריל 2010) היה אמרגן מוזיקה בריטי ומוזיקאי. נודע במיוחד כאמרגן של להקת הפאנק סקס פיסטולס. בעוד שמצד אביו היה ממוצא סקוטי, אמו הייתה בת למשפחה ממוצא יהודי ספרדי שעסקו בסחר ביהלומים. ב-1971 פתחו מקלארן וחברתו מעצבת האופנה ויויאן ווסטווד בלונדון חנות בגדים ששמה Let It Rock. בשנת 1972 נסע מקלארן לניו יורק שם עבד עם להקת ניו יורק דולס. ב-1975 חזר מקלארן ללונדון ושינה את שם החנות ל-Sex. באותה שנה פגש מקלארן את ג'ון ליידון (לימים ג'וני רוטן). ליידון ומקלארן השתעשעו ברעיונות מוזיקליים והחליטו להקים להקה שאותה ינהל מקלארן. ללהקה החליטו לקרוא סקס פיסטולס ולצרף אליה את פול קוק (תופים), סטיב ג'ונס (גיטרה) וגלן מטלוק (גיטרה בס). בזכות הפרסום הרחב שעשה מקלארן ללהקה, הפכה הלהקה בתוך זמן קצר לאחת מלהקות הפאנק המצליחות ביותר באותה תקופה. בשנת 1978, במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית, התפרקה להקת "סקס פיסטולס". מיד לאחר פירוקה החליט מקלארן על הקמת להקה חדשה, שתיקרא Bow Wow Wow. בעזרת הידע בפרסום של מקלארן, זכו Bow Wow Wow בהצלחה מרובה, אך בעוד הם זוכים בתהילה התפרקה הלהקה מפני שאמה של הזמרת בת ה-14 של הלהקה הכריחה אותה לעזוב. לאחר פירוקה של Bow Wow Wow החליט מקלארן לנסות להיות מוזיקאי עצמאי. מקלארן החל לשיר מוזיקת פופ, ואת אלבומו הראשון Duck Rock הוציא ב-1983. האלבום זכה בהצלחה מרובה במיוחד בזכות שני הלהיטים שנכללו בתוכו - Buffalo Gals ו- Double Dutch. אלבומו השני של מקלארן, שנקרא Scratchin, יצא בשנת 1984. רוב האלבום כלל שירי היפ הופ. כמה חודשים לאחר מכן הוציא מקלארן אלבום נוסף, שנקרא Fans ושכלל בתוכו את הלהיט הנודע Madam Butterfly. לאחר מכן הוציא מקלארן כמה אלבומים שלא זכו להצלחה. בשנת 1994 הוציא מקלארן אלבום ג'אז כפול בשם Paris ובו הלהיט "Jazz is Paris". בשנת 2000 שקל מקלארן להתמודד על ראשות העיר לונדון. בשנת 2010 נפטר בשווייץ מסרטן. מדיה וקבצים בנושא מלקולם מקלארן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלקולם מקלארן (באנגלית) מלקולם מקלארן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר AllMovie (באנגלית) מלקולם מקלארן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מלקולם מקלארן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר ספוטיפיי מלקולם מקלארן, באתר Last.fm (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר AllMusic (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר Discogs (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר Songkick (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר SecondHandSongs מלקולם מקלארן, באתר בילבורד (באנגלית) אור ברנע והסוכנויות, מלקולם מקלרן, אבי הפאנק, הלך לעולמו, באתר ynet, 8 באפריל 2010 שאול אדר‏, פאנק שעשועים, באתר וואלה, 9 באפריל 2010 שחר אטואן, עכבר העיר אונליין, סקס פיסטולס, הקולקציה, באתר הארץ, 14 באפריל 2010 הרצאה של מלקולם מקלארן ב-TED מלקולם מקלארן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מלקולם מקלארן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פיאצלה רומא

פיאצלה רומא (באיטלקית: Piazzale Roma) היא כיכר בכניסה לעיר ונציה, איטליה. הכיכר מתחילה עם סיום גשר החירות המחבר בין העיר ונציה למסטרה. הכיכר היא מהכיכרות החשובות בעיר, היות שהיא מהמקומות הבודדים בעיר כולה בה מותרת כניסת כלי רכב ואוטובוסים (בנוסף לכיכר מותרת הנסיעה בכלי רכב רק באי טרונקטו), כך שכל התחבורה הציבורית היבשתית יוצאת מכיכר זו (למעט הרכבת, היוצאת מתחנת ונציה סנטה לוצ'יה הסמוכה). בנוסף, בכיכר תחנות ואפורטו המקשרות את הכיכר עם רחבי העיר. מהכיכר יוצאים קווי אוטובוס המקשרים את העיר עם נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו ונמל התעופה טרוויזו, וכן חשמלית המחברת את העיר עם מסטרה. בין הכיכר לבין תחנת הרכבת סנטה לוצ'יה הקרובה מחבר גשר החוקה, בעיצובו של האדריכל סנטיאגו קלטרווה. הגשר נבנה בשנת 2008, ומיועד להולכי רגל בלבד. בנוסף, מחבר המונורייל של ונציה את הכיכר לתחנת הרכבת. מדיה וקבצים בנושא פיאצלה רומא בוויקישיתוף אודות הכיכר באתר Italy Heaven
הרגיטאי

הרגיטאי הוא שם משפחה הנגזר משמו של מחוז הרגיטה (Judeţul Harghita) שבמרכז רומניה. האם התכוונתם ל... מרישקה הרגיטאי – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית אנדראש הרגיטאי – שחיין עבר הונגרי אסתר הרגיטאי – פרופסור חבר לסוציולוגיה במחלקה ללימודי תקשורת באוניברסיטת נורת'ווסטרן
קיפודניים

קיפודניים (שם מדעי: Tachyglossidae) היא משפחה של יונקים השייכים לסדרת יונקי הביב. כיום סדרה זו מורכבת משני סוגים ומארבעה מינים בלבד הנמצאים ביבשת אוסטרליה ובגינאה החדשה. יתר המינים שהיו בסדרה נכחדו. נקבות משפחה זו מטילות ביצים במקום להמליט גורים, בשונה מכל יתר היונקים למעט הברווזן. טמפרטורת הגוף של יונקים אלו נמוכה בהרבה משאר היונקים. הסדרה "יונקי הביב" נקראת כך משום שקיים פתח אחד המשמש למספר מטרות: הטלת הביצים, מתן השתן והטלת הצואה. פתח זה נקרא "פתח הביב" (Cloaca). קיפודן הנמלים הוא בעל חיים לא גדול מכוסה בזיפים וקוצים (הקיפודן דומה לקיפוד המצוי וגם הוא מתכדר בשעת סכנה). יש לו חוטם צר וארוך המשמש גם כאף וגם כפה. לשונו ארוכה ודביקה ואין לו שיניים כלל. הלסת התחתונה קצרה מהעליונה. הגפיים של הקיפודן הן קצרות אך חזקות ומסתיימות בטפרים העוזרים לו בהתחפרות. השלד של הקיפודן חזק וכבד, כנראה כדי לתמוך בשרירים חזקים שמשמשים לו בחפירה. משפחה קיפודניים (Tachyglossidae) סוג ומין יחיד קיפודן נמלים אוסטרלי (Tachyglossus aculeatus) סוג קיפודן חרטומני (Zaglossus) מין קיפודן חרטומני אטנבורו (Zaglossus attenboroughi) מין קיפודן חרטומני מערבי (Zaglossus bruijni) מין קיפודן חרטומני מזרחי (Zaglossus bartoni) מין קיפודן חרטומני האקטי (Zaglossus hacketti) - נכחד מין Zaglossus robustus - נכחד סוג מגליבגוויליה (Megalibgwilia) - נכחד מדיה וקבצים בנושא קיפודניים בוויקישיתוף קיפודניים, באתר ITIS (באנגלית) קיפודניים, באתר NCBI (באנגלית) קיפודניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קיפודניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיפודניים, באתר GBIF (באנגלית) קיפודניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארז ארליכמן, החיים המופלאים של הקיפודן, באתר ynet, 30 בינואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וליה לוי בוקן

ג'וליה לוי-בוקן (בצרפתית: Julia Levy-Boeken; נולדה ב-3 בינואר 1985) היא שחקנית ישראלית-צרפתייה. לוי-בוקן נולדה בפריז שבצרפת. אביה הוא מפיק הסרטים ההולנדי לודי בוקן, ואימה היא העיתונאית הצרפתייה אנט לוי-ווילארד. לוי בוקן למדה משחק וריקוד בצרפת. בשנת 2007 החלה לשחק בעונה השנייה של הטלנובלה הישראלית "האלופה" בתפקיד ניקי גודאר, בחורה שמתאהבת בגיבור הסדרה סער פדידה (יהודה לוי). שיחקה בתפקידים קטנים בסרטים בינלאומיים ובסדרות כמו "מלקולם באמצע", "זהות בדויה", "הפמליה" והסרט "מלחמת העולם Z" לצד בראד פיט. בשנת 2008 השתתפה במיני-סדרה של ערוץ 2 "אלטלנה", שביים אלי כהן לתסריט של מוטי לרנר. בשנת 2009 שיחקה בסרט האמריקאי "רוד טריפ 2: ביר פונג" בתפקיד ג'נה, ושיחקה בתפקיד ראשי בסדרה הישראלית "לחיות מחדש" של הבמאי חיים בוזגלו, אודות ספינת המעפילים יהודה הלוי. בשנת 2011 שיחקה במיני-סדרה "אדמה" שכתב וביים רני בלייר ל-HOT3, וגילמה את דמותה הצעירה של אוולין הגואל. בשנת 2012 גילמה את החשפנית סטפני בסדרת הפשע הישראלית "אלנבי" בערוץ עשר, המבוססת על ספרו רב-המכר של גדי טאוב באותו השם, "אלנבי". בשנת 2014 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה" ב-HOT3, לצידם של אילנית לוי, רגב הוד ודריק שארפ. באותה שנה התארחה בסדרה הקומית של זכיינית ערוץ 2 - רשת "עממיות" בתפקיד בריג'יט. בשנת 2016 שיחקה בסרטו של איוואן אטאל, "היהודים הם בכל מקום". בשנת 2019 הצטלמה לסרט "נלסון" שביים וכתב אביה. מדיה וקבצים בנושא ג'וליה לוי בוקן בוויקישיתוף ג'וליה לוי בוקן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ג'וליה לוי בוקן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וליה לוי בוקן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'וליה לוי בוקן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וליה לוי בוקן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חגית גינזבורג‏, ג'וליה לוי בוקן על המעבר מבראד פיט לחשפנות ב"אלנבי": ראיון, באתר וואלה, 13 ביולי 2012 רועי בהריר, הורסת: אף אחד לא יודע איך לאכול את ג'וליה לוי בוקן, באתר nrg‏, 22 ביולי 2012 קרן נתנזון ויץ, ג'וליה לוי־בוקן מפרגנת: "בראד פיט ממש נחמד", באתר Xnet‏, 24 ביולי 2013 בן בירון, ‏"לא רואים עליי שאני יהודיה, אז אנשים אומרים לידי דברים נוראיים", באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטנטון

האם התכוונתם ל... אליזבת קיידי סטנטון – פעילה חברתית אקטיביסטית אמריקאית הארי דין סטנטון – שחקן וזמר אמריקאי הווארד סטאונטון – שחמטאי ומלומד אנגלי לוסי סטנטון – פעילה בתנועה לביטול העבדות בארה״ב, פעילה פמיניסטית והאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהשלימה ארבע שנות לימודים אקדמאיים באוברלין קולג׳ בשנת 1850 סטונטון
יוסי יהושוע

יוסי (יוסף) יהושוע (נולד ב-25 במרץ 1976) הוא עיתונאי ישראלי. משמש ככתב לענייני צבא וביטחון של ידיעות אחרונות וערוץ i24NEWS במהדורה בעברית. יהושוע נולד בנהריה וגדל במעלה אפרים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים והתקבל לפלוגת ההנדסה החטיבתית. עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. יהושוע הוא בוגר בית הספר "כותרת" לעיתונות ותקשורת. במהלך הלימודים בכותרת החל לפרסם כתבות בנושאי צבא וביטחון. יהושוע הצטרף לידיעות אחרונות בשנת 2000. בתחילת דרכו שימש ככתב מוניציפלי לאזור תל אביב-יפו אז חשף כי דגים שנמכרים בשוקי העיר מכילים חומרים מסרטנים שמקורם בשפד"ן, וכן פרסם את סיפור האפליה בבית הספר "צייטלין" בתל אביב. מאז 2003 משמש ככתב הצבאי של העיתון. חשיפתו הראשונה ככתב צבאי, עוד בעת לימודיו האקדמיים, היה כשפרסם בעיתון כי בשיחת מוטיבציה עם חייליו קרא מפקד חטיבת גולני, אל"ם שמואל זכאי, ל"ארבע אמהות" "ארבע סמרטוטות". עם חשיפות נוספות של יהושוע נמנות בנק ההשקעות ביחידת החץ, הקשר האירני של מספנות טיסנקרופ המייצרות את הצוללות הישראליות; חשיפת התמלילים מדיוני הקבינט לפני ובמהלך מבצע צוק איתן; פסילת שני מפקדי טייסות לאחר שנכשלו בבדיקת פוליגרף. יהושוע אף היה הכתב האחרון שראיין את הטייסת סרן תמר אריאל שנהרגה במפולת שלגים בנפאל, הראיון התפרסם לאחר מותה. יהושוע מתמקד בסיפורי חדשות "גדולים". הוא כותב יותר חדשות ופחות כתבות מגזין. בנוסף, יהושוע נמנע מכתיבה על ענייני פרט ובנושא מצוקות חיילים (במשך שנים ארוכות הכתבת הצבאית כרמלה מנשה טיפלה בנושאים אלו עבור ידיעות). הוא סיקר את מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן. בעת מבצע צוק איתן הצטרף יהושוע אל מח"ט גבעתי עופר וינטר בכניסה לאזור רפיח וליווה את הכוחות מהסיירת החטיבתית. המפגש עם הקצינים בחזית, ובעיקר בניה שראל והדר גולדין הותיר על יהושוע רושם עז. הוא צילם אותם וכתב עליהם בעיתון. יומיים אחר כך נהרגו בניה והדר. יהושוע ממשיך ללוות את משפחות גולדין ושראל גם היום. ביוני 2024 פורסם שמצטרף לערוץ החדשות i24NEWS וישמש הפרשן הצבאי של הערוץ בנוסף לעבודתו בידיעות אחרונות וב-ynet. יהושוע גרוש ואב לשניים. הוא בזוגיות עם ירדן הראל ומתגורר ברמת גן. מדיה וקבצים בנושא יוסי יהושוע בוויקישיתוף יוסי יהושוע, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוסי יהושוע, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אביב הורביץ, ‏כולם נפלו לבור, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2013. יוסי היושוע, קרבות חייו, באתר "ידיעות אחרונות", 15 באפריל 2017 חשיפה: דיוני הקבינט הטעונים בצוק איתן יוצאים לאור, באתר ynet, 24 בינואר 2017 יוסי יהושוע, נפסלו מינויים לשני מפקדי טייסות בחיל האוויר, אחד מהם - בנו של אישיות מוכרת, באתר ynet, 26 במאי 2017 יוסי יהושוע וראובן וייס, "בסוף הייתי כמו כולם". הנווטת תמר אריאל ז"ל בראיון מלפני שנתיים, באתר ynet, 16 באוקטובר 2014 "סיפרתי למשפחות על רגעיו האחרונים של הקצין, הילד שלהם", באתר ynet, 21 בדצמבר 2014 יוסי יהושוע - 75 שנה לידיעות אחרונות, סרטון בערוץ "ידיעות אחרונות", באתר יוטיוב (אורך: 03:16) יוסי יהושוע מצטרף ל-i24NEWS, באתר ערוץ 7, 16 ביוני 2024
קרל הייסלר

קרל הייסלר (בגרמנית: Carl or Karl Heissler;‏ 18 בינואר 1823 - 13 בנובמבר 1878) היה כנר וויולן אוסטרי. הייסלר למד אצל יוזף הלמסברגר, מתיאס דורסט ויוזף בהם באקדמיה של "אגודת ידידי המוזיקה של וינה". ב-1841 התקבל לתזמורת האופרה של וינה ומשנת 1843 היה חבר גם בתזמורת החצר הקיסרית. החל ב-1849 ניגן כינור שני ברביעיית לאופולד יאנזה. יוזף הלמסברגר הבן, בנו של מורו, הקים רביעייה ופיטר את קרל הייסלר כדי לצרף אותו לקבוצתו. הקבוצה החדשה נקראה רביעיית הלמסברגר. הייסלר לימד בקונסרבטוריון של וינה, ובין תלמידיו היו יוליוס וינקלר, ארנולד רוזה, האנס וסלי ופרנץ שאלק. הייזלר היה המנהל הראשון של האגודה התזמורתית של אגודת ידידי המוזיקה בווינה (1869), מי שבנתה את המוזיקפראיין הווינאי. מחליפו בתפקיד היה אנטון רובינשטיין (1871) והבא אחריו יוהנס ברהמס. http://books.google.com/books?id=07f0MCZusp8C&q=heissler+carl#v=onepage&q=heissler&f=false Johannes Brahms: Life and Letters / Selected and annotated by Styra Avins. — Oxford University Press, 2001. — Page 419. קרל הייסלר, באתר MusicBrainz (באנגלית) עץ מידע תמציתי על קרל הייסלר יוזף אייזינגר, "יוהנס ברהמס, חייו ומכתביו", 1997, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
Elegeion

אלג'יון (באנגלית: Elegeion) היא להקת דום מטאל גותי מאוסטרליה. היא בעיקר פרויקט של קוואן, ושאר המוזיקאים בה צורפו רק להקלטות. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן מלאים ועוד מספר דמואים ומיני-אלבומים (EP). הלהקה מנגנת דום מטאל גותי איטי, מלודי ואווירתי המושפע מבלאק מטאל ובו היא משלבת אלמנטים של מטאל גותי ומוזיקה קלאסית הכוללים שירה נשית, פסנתר, כינור וצ'לו. ריפי הגיטרות מושפעים מבלאק מטאל. הסגנון הכללי של הלהקה מושפע מלהקות דום מטאל ומטאל גותי בהן My Dying Bride, ו-Disembowelment ו-The Third and the Mortal, בתוספות אלמנטים סימפוניים יותר. אנתוני קוואן "קוואן" - גיטרה, בס, שירה "דידדונה" - שירה נשית ופסנתר (2011-2012) סקוט ויליאמס "סאדוקוט" - גיטרות (2005-2011) אוניל אלכסנדר "גאז" - תופים ג'יימס וולברידג' - בס (1995-1997) ובס, גיטרה אקוסטית ותופים (2004) מיילס בארלו - תופים (1995-1996) נטשה מרטינצ'יץ' - שירה נשית (1996, 2000) איאן האנטלי - בס (2006) כריס קוואן - תופים (2006) Elegeion, ברשת החברתית פייסבוק Elegeion, באתר Last.fm (באנגלית) Elegeion, באתר MusicBrainz (באנגלית) Elegeion, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) Elegeion, באתר Discogs (באנגלית) Elegeion, באתר בנדקמפ Elegeion ב-Metal Storm Elegeion ב-Lords of Metal http://elegeion.bandcamp.com/track/reignstorm ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.