laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הבוגאטיר האחרון

הבוגאטיר האחרון (ברוסית: Последний Богатырь) הוא סרט קולנוע מסוגת פנטזיה בהפקה רוסית. זהו סרט מסוגת הפנטזיה הקומית שהופק בשיתוף פעולה עם חברת חברת וולט דיסני - חבר המדינות (נציגת חברת וולט דיסני ברוסיה) בשיתוף פעולה עם חברת ההפקות הרוסית Yellow, Black and White, בבימויו של דמיטרי דיאצ'נקו. צילומי הסרט נערכו בסוצ'י ובמוסקבה. הסרט הוכתר לסרט שובר קופות לאחר שהכניס למעלה ממיליארד רובלים ועם שיא הכנסות של 435 מיליון רובלים רק בסוף השבוע הראשון להקרנתו. זהו אחד הסרטים הרוסיים הרווחיים ביותר בכל הזמנים, לאחר שהכניס למעלה ממיליארד ו-700 מיליון רובלים לעומת תקציב הפקה של 370 מיליון רובלים. בדצמבר 2017 הסרט זכה בפרס "פרויקט השנה" מטעם מגזין The Hollywood Reporter‏. איוואן נאידונוב הוא בחור צעיר ממוסקבה, המוצא את עצמו יום אחד בארץ בלוגורייה הקסומה. בעולם מקביל זה חיים גיבורי האגדות הרוסיות: הקסם הוא חלק מהוויי העולם וסכסוכים נפתרים בקרבות חרבות בין הבוגאטירים. איוואן מוצא את עצמו במרכז המאבק בין כוחות האור לכוחות האופל, רק שהוא מתקשה להבין מדוע דווקא הוא ולא מישהו אחר. ויקטור חוריניאק — איוואן נאידונוב איגור ישאנין — איוואן בילדותו מילה סיבאצקאיה — ואסיליסה יקטרינה וילקובה — הנסיכה ורוורה ילנה יאקובלבה — באבא יאגה סבטלנה קולפאקובה — באבא יאגה הצעירה קונסטנטין לברוננקו — קשצ'יי בן האלמוות יבגני דיטלוב — דובריניה ניקיטיץ' וולפגנג צ'רני — אליושה פופוביץ' סמצ'ב — צ'ודו-יודו סרגיי בורונוב — וודינוי, אדון הנהרות, האגמים והימים אלכסנדר קוחארנקו — בוגאטיר אלכסיי אונז'ן — חוליגאן קסניה סאמוילובה — אסירה ולדימיר איפאטוב — בויאר טימופיי טריבונצב — לשיי, רוח יער המהתל ומתעתע באנשים ביער סטפן סרדה — ילד אולג צ'בלוב — השומר של ורוורה איגור שטרנברג — סוהר יורי צורילו הסרט נעשה בתקציב של 370 מיליון רובלים וזכה להצלחה רבה בקופות, כאשר ביום הקרנתו בלבד הכניס מעל ל-38 מיליון דולר וקרוב ל-440 מיליון בסוף השבוע הראשון להקרנתו. זו הייתה הפתיחה הראשונה בגודלה לסרט רוסי והיה לשובר הקופות הרוסי של שנת 2017. הכנסותיו הכוללות של הסרט נאמדות במיליארד רובל ו-700 מיליון רובלים. סרט המשך הוכרז זמן קצר לאחר צאת הסרט לאקרנים. במרץ 2019 חברת VGTRK ואולפני Yellow, Black and White Group הודיעו כי שם הסרט יהיה הבוגאטיר האחרון: שורש הרע וכי הצילומים יחול ביולי 2019 במחוז קרסנודאר ובהרי אורל. הסרט ייצא לאקרנים ב-24 בדצמבר 2020 בהפצת חברת וולט דיסני - חבר המדינות. אתר האינטרנט הרשמי של הבוגאטיר האחרון "הבוגאטיר האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבוגאטיר האחרון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הבוגאטיר האחרון באתר חברת Yellow, Black and White «Последний богатырь» набрал в прокате более 1 млрд руб. נתוני הכנסות מאתר KinoBusiness.com הכנסות הסרט // אתר ekinobilet.fond-kino.ru Названы самые ожидаемые российские фильмы 2017 года Последний богатырь, 2017 «Последний богатырь» стал миллиардером. 5.11.2017 Sputnik. ""Последний богатырь" стал самым кассовым российским фильмом". sputnik.by. В Москве вручили премию «Событие года» по версии THR // רי"א נובוסטי, 6 декабря 2017
גביע הפדרציה 1994

גביע הפדרציה 1994 הייתה התחרות ה-32 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. התחרות נערכה במגרשי מרכז הטניס בפרנקפורט. התחרות נערכה בחסות של NEC. זו הייתה התחרות האחרונה במתכונת המקורית, תוך קיום משחקי הבית העליון באופן רצוף בעיר המארחת. תחרויות אזוריות החלו באפריל 1994. התחרות של הבית העולמי החלה ב-18 ביולי בהשתתפות 32 נבחרות והסתיימה ב-24 ביולי 1994. נבחרת ספרד ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדות הנבחרת. בעקבות גידול הנבחרות תחילה נערכו תחרויות אזוריות: בית אמריקה כלל 17 נבחרות. נבחרות קולומביה, פרגוואי, קובה וצ'ילה העפילו למשחקי הבית העולמי. בית אסיה/אוקיאניה כלל 8 נבחרות. נבחרת טייוואן העפילה למשחקי הבית העולמי. בית אירופה/אפריקה כלל 24 נבחרות. נבחרת אוסטריה, בלארוס, בלגיה וסלובקיה העפילה למשחקי הבית העולמי. משחקי הבית העולמי בהשתתפות 32 קבוצות נערכו בגרמניה. בסיום התחרות של הבית העולמי נערכו משחקים סוכם שנבחרות שהתחרו ברבע הגמר יעפילו לבית עולמי א' בגביע הפדרציה 1995. בנבחרת ישראל השתתפו שין בורשטיין, ציפי אובזילר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה בבית ה' וסיימה אותו במקום השני. בהמשך היא התמודדה עם בריטניה, הפסידה 3:0 וסיימה את השתתפותה בתחרות.. נתוני משחק הגמר
קאסל רוק אנטרטיינמנט

קאסל רוק אנטרטיינמנט (באנגלית: Castle Rock Entertainment) היא חברת הפקות סרטים אמריקאית אשר הוקמה בשנת 1987 כחברה עצמאית, על ידי במאי הקולנוע רוב ריינר והמפיקים מרטין שייפר, אנדרו שיינמן, גלן פאדניק ואלן הורן. מאז שנת 1996 משמשת כחברה בת של חברת ההפקות האחים וורנר. לאורך השנים הפיקה קאסל רוק עשרות סרטים וכן מספר סדרות טלוויזיה, הבולטת שבהן היא קומדיית המצבים סיינפלד. רוב ריינר בחר בשם החברה "קאסל רוק" על שם העיר המשמשת כרקע לרבים מסיפוריו של סטיבן קינג, שבעצמו אימץ את השם מהספר בעל זבוב שכתב ויליאם גולדינג (בשנת 1990 הפיקה חברת קאסל רוק את הסרט בעל זבוב). סרטו השלישי של ריינר כבמאי, אני והחבר'ה, אשר יצא בשנת 1986, מבוסס על נובלה של קינג בשם הגופה. ריינר ושיינמן הם שיזמו את הקמת החברה, וצירפו אליהם את שייפר והורן שעבדו עד אז בחברת ההפקות פוקס המאה ה-20. הורן גייס את חברו פאדניק, אשר שימש באותה תקופה כמנהל בחברת ההפקות Embassy Televosion. בקאסל רוק עצמה, הורן שימש כמנכ"ל החברה, שייפר ניהל את מחלקת הקולנוע, פאדניק ניהל את מחלקת הטלוויזיה, וריינר ושיינמן עסקו בפיתוח הפקות. בתחילה נתמכה החברה על ידי חברת קוקה-קולה, אשר החזיקה יחד עם המייסדים בבעלות משותפת על החברה, אך לאחר מספר חודשים יצאה קוקה-קולה מעסקי הבידור ומשכה את השקעתה בקאסל רוק. כמו כן נתמכה החברה בשנותיה הראשונות על ידי "Westinghouse Broadcasting", חברה בת של וסטינגהאוס. בהמשך חתמה קאסל רוק על חוזה מימון עם חברת נלסון אנטרטיינמנט, אשר הייתה בעלת זכויות ההפצה הביתית על סרטיו של ריינר ספיינל טאפ, רומן על בטוח והנסיכה הקסומה. על פי החוזה, חברת נלסון הפיצה את סרטי קאסל רוק בוידאו בארצות הברית ובבתי קולנוע מחוצה לה, בעוד חברת סרטי קולומביה, אשר הייתה שותפה של חברת נלסון, הייתה אחראית על הקרנות הקולנוע של הסרטים בארצות הברית. חלק מאחזקתה של נלסון נמכר בהמשך לחברת ניו ליין סינמה, אשר לקחה את תפקידה בהפצת הסרטים. בדצמבר 1993 רכש קונצרן התקשורת טרנר, יחד עם חברת ניו ליין סינמה, את קאסל רוק. בשנת 1996 התמזגה טרנר עם הקונגלומט טיים וורנר, וקאסל רוק הפכה לאורגן שלה. חברת מטרו גולדווין מאייר מחזיקה בזכויות ההפצה של סרטי קאסל רוק שיצאו עד שנת 1994, בעקבות רכישתה את חברת PolyGram אשר סרטי חברת נלסון (ובהן סרטי קאסל רוק) היו בבעלותה. חברת האחים וורנר, שהיא חלק מתאגיד טיים וורנר, מחזיקה בזכויות של סרטי קאסל רוק שיצאו החל מ-1995, וכן בזכויות תוכניות הטלוויזיה שלה. קאסל רוק אנטרטיינמנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) COMPANY NEWS; Turner Move To Purchase Movie Studio, The New York Times, August 7, 1993 SUBSIDIARIES OF TIME WARNER INC, U.S. Securities and Exchange Commission Rob Reiner Interview, emmytvlegends.org, November 29, 2004 GROUP W TO INVEST IN CASTLE ROCK ENTERTAINMENT, nl.newsbank.com, November 14, 1989 Done deal: Turner Broadcasting System Inc. said it closed, Chicago Tribune, December 25, 1993 Warner Bros. Teams Up With PolyGram to Co-Finance & Co-Distribute Castle Rock Pictures, prnewswire.com, January 6, 1998 MGM Agrees to Acquire PolyGram Movie Library, Los Angeles Times, October 23, 1998
Restless

Restless (בעברית - חסר מנוחה) הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר אקזיביט. האלבום מכר כמיליון עותקים והוכרז כאלבום פלטינום על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. מידע על האלבום Restless באתר MusicBrainz מידע על האלבום Restless באתר AllMusic האלבום Restless באתר Discogs האלבום Restless באתר ספוטיפיי האלבום Restless באתר יוטיוב RIAA, האלבום חסר מנוחה, פלטינום (באנגלית)
יחסי גרנדה–יפן

יחסי גרנדה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין יפן. היחסים בין יפן לגרנדה כוננו בשנת 1975. היחסים הדו-צדדיים בין גרנדה ליפן התחזקו במשך השנים, ויצאו משתי המדינות ביקורים רמי ונמוכי דרג למדינה השנייה, כולל ארבעה של ראשי ממשלה גרנדיים. ביפן חיים שלושה תושבים גרנדיים בלבד. יפן וגרנדה משתפות פעולה באופן גובר ומתמיד ויפן עוזרת בפיתוח גרנדה ותורמת סכומי כסף גדולים. גרנדה אינה מיוצגת ביפן כלל, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי. יפן אינה מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרנדה–יפן בוויקישיתוף Japan-Grenada Relations, משרד החוץ היפני Japan -Grenada Relations, שגרירות יפן בטרינידד וטובגו Japan-Grenada Relations - Basic Data, משרד החוץ היפני Embassy of Japan to Grenada
ג'יידן מארטל

ג'יידן מארטל (באנגלית: Jaeden Martell; נולד ב-4 בינואר 2003) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בשל תפקידו הראשי בסרט האימה משנת 2017, "זה", ובהמשכו "זה: חלק 2" משנת 2019, וכן, במיני סדרה "להגן על ג'ייקוב" ברשת אפל TV פלוס. נולד בשם ג'יידן וסלי ליברהר (Jaeden Wesley Lieberher) בפילדלפיה, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית בעיקרה. סבתו מצד אמו היא קוריאנית. אביו הוא השף וסלי "וס" ליברהר (אנ') מלוס אנג'לס, ואמו היא אנג'לה תרזה "אנג'י" מארטל. הוריו התגרשו בשנת 2011 בהיותו בן 8, והוא נשא את שם המשפחה "ליברהר" עד שנת 2019, עת אימץ את שם נעוריה של אמו: "מארטל". בשנת 2013, החל מארטל את הקריירה שלו כשחקן בסרט הקצר "Grief", ושנה לאחר מכן השתתף בסרט המצליח שגרם לו לפרוץ לתודעה, "וינסנט הקדוש". בין היתר השתתף מארטל בסרטים "לא מתרגש" (2014), "אלוהה" (2015), וכן דיבב בפרק אחד מתוך בסדרת הטלוויזיה "אבא אמריקאי". בשנת 2015 גילם דמות משנית בעונה השלישית והרביעית של הסדרה "הסקס של מאסטרס" ברשת שואוטיים. בשנת 2017, השתתף מארטל בסרט שובר הקופות "זה", בתור הדמות הראשית ויליאם "ביל" דנברו. באותה שינה שיחק בסרט "הספר של הנרי". בשנת 2019 חזר לשחק את הגרסה הצעירה של אותה הדמות בסרט ההמשך "זה: חלק 2". בנוסף, הוא שיחק בקומדיית המסתורין השחורה "רצח כתוב היטב", בה גילם את הבן הצעיר ביותר במשפחה, ג'ייקוב טרומבי. בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי במיני-סדרת המתח "להגן על ג'ייקוב" המבוססת על הרומן באותו שם, בתפקיד הנער ג'ייקוב ברבר המואשם ברצח חברו לכיתה, בעוד הוריו נאבקים להוכיח את חפותו. מדיה וקבצים בנושא ג'יידן מארטל בוויקישיתוף ג'יידן מארטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יידן מארטל, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יידן מארטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יידן מארטל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יידן מארטל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יידן מארטל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) It (2017) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית) Jaeden Martell – Life Story of The Upcoming Actor. Facts Ninja. Retrieved May 16, 2020 Chow, Riley. Jaeden Martell opens up about starring in ‘Defending Jacob’ and changing his name. Gold Derby. April 24, 2020 St. Vincent (2014) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית) It, 2017-09-08, נבדק ב-2017-11-02
גביע הפדרציה 1995

גביע הפדרציה 1995 הייתה התחרות ה-33 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. תחרויות אזוריות החלו במרץ 1995 ומשחק הגמר התקיים ב-26 בנובמבר 1995. נבחרת ספרד ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם הרביעית בתולדות הנבחרת. מתכונת התחרות הייתה דומה למתכונת תחרות גביע דייוויס. בית עולמי א' כלל 8 קבוצות שהתחרו בעונה הקודמת ברבע הגמר. בית עולמי ב' כלל 8 קבוצות שהפסידו בשמינית גמר של העונה הקודמת. ארבע נבחרות של בית עולמי א' שהפסידו בסיבוב הראשון התחרו עם ארבע קבוצות של בית עולמי ב' שניצחו בסיבוב הראשון התחרו על השתתפות בבית עולמי א' בשנת 1996. יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה). כל מפגש בין הנבחרות כלל 5 משחקים. בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב ה־rtaui של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שעלו מבית אזורי ב': דרום אפריקה ויפן נותרו בבית העליון. ארגנטינה עלתה לבית העליון. בולגריה ירדה לבתים העולמי ב'. אוסטרליה, קנדה והולנד נותרו בבית העולמי ב'. בנבחרת ישראל השתתפו הילה רוזן, ציפי אובזילר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה בבית ד' וסיימה אותו במקום האחרון תוך הפסד בכל משחקיה. כתוצאה מכך היא ירדה לבית אירופה/אפריקה דרג ב'. נתוני משחק הגמר
לואיס לאל

לואיס לאל דוס אנחוס (בפורטוגזית: Luís Leal dos Anjos; נולד ב-29 במאי 1987) הוא כדורגלן מסאו טומה ופרינסיפה המשחק בסול דה אמריקה בעמדת החלוץ. לאל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ארנטלה, ממנה עבר לספורטינג ליסבון ומשם לקווה דה פיאדאדה, ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת. בקיץ 2008 חזר לספורינג CP ששיחקה אז בליגה הפורטוגזית הרביעית. בהמשך, לאל שיחק במוריירנסה, אשטוריל, לייריה ואז חזר לאשטוריל, כאשר בכל קבוצה שיחק עונה אחת. בינואר 2014 עזב לראשונה את פורטוגל וחתם באל-אהלי מליגת העל הסעודית. בסיום העונה חתם באל-איתיחאד כלבה ממנה הושאל בינואר לגזיאנטפספור. ב-18 ביוני 2015 חתם לשנתיים באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-22 באוגוסט 2015 שיחק את משחק הליגה היחידי במדי אפואל בו כבש צמד בניצחון 1-5 נגד ארמיס ארדיפו. 8 ימים לאחר מכן, חזר לפורטוגל הושאל לבלננסש עד לסיום העונה. ב-26 בינואר 2016 לאל חתם בסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית. ב-1 בספטמבר 2016 חתם באל-פתח. בינואר 2017 חתם בצ'יאפס. ב-7 באוגוסט 2017 חתם בניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית. ב-29 באוגוסט 2020, לאל חתם בטיחואנה. ב-21 בינואר 2021, לאל חתם בסול דה אמריקה מליגת העל הפרגוואית. ב-1 בינואר 2022, עבר לאל בהעברה חופשית לגואבירה מונטרו מליגת העל הבוליביאנית. לאל שנולד בפורטוגל, החליט לייצג את נבחרת סאו טומה ופרינסיפה. ב-16 ביוני 2012 לאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד סיירה לאון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2013. ב-13 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 7-1 לכף ורדה. מדיה וקבצים בנושא לואיס לאל בוויקישיתוף לואיס לאל, באתר Transfermarkt לואיס לאל, באתר Soccerway לואיס לאל, באתר WorldFootball.net לואיס לאל, באתר National Football Teams לואיס לאל, באתר FootballDatabase.eu
מחלה אידיופתית

מחלה אידיופתית או מחלה עלומה היא כל מחלה שאין לה סיבה ידועה או מנגנון ברור, ונראה כי התרחשה באופן ספונטני. מהמילה היוונית ἴδιος - של עצמו ו-πάθος - סבל. פירוש המילה אידיופתיה, אם כך, הוא "מחלה משל עצמה". יש מצבים רפואיים בהם מבינים, במידת מה, סיבה אחת או יותר למחלה, אבל אצל אחוז מסוים מהאנשים שלוקים בה לא ניתן לקבוע או לאפיין בקלות את הסיבה לבעיה. במקרים כאלה נהוג לומר שהבעיה הרפואית היא ממקור אידיופתי. במחלות מסוימות ישנו אחוז גדול יחסית של מקרים שבהם הגורם למחלה אינו ברור - כך למשל מחלת כליות גלומרולרית הגורמת לתסמונת נפרוטית (Focal Segmental Glomerulosclerosis) או דלקת וקשיון החוליות (ankylosing spondylitis), אשר רוב המקרים המאובחנים שלהן נחשבים אידיופתיים. במצבים רפואיים אחרים, רק אחוז קטן מכלל המקרים נחשב אידיופתי, למשל פיברוזיס ריאתי (pulmonary fibrosis). התקדמות הרפואה משפרת את המחקר של הגורמים למחלות ומיונן. כך, שיעור המקרים שמאופיינים כאידיופתיים עבור מחלה מסוימת נוטה לרדת בהדרגה, כאשר עם הזמן מתגלים גורמים נוספים לפרוץ המחלה וניתן להסביר מקרים שבעבר נדמו ספונטניים. המילה "ראשונית" (essential) היא לעיתים מילה נרדפת ל"אידיופתית", כמו בתרומבוציטמיה ראשונית (Essential thrombocythemia) או שחמת ראשונית של המרה (primary biliary cirrhosis). במילה ראשונית (primary) משתמשים כדי להעמיד אותה בניגוד למחלה משנית, כלומר מחלה שידוע כי היא נגרמת כתוצאה ממצב רפואי אחר. גם למילה קריפטוגנית (מהמילה קריפטו - חבוי + גן - סיבה) יש משמעות נרדפת לאידיופתית. מומים מולדים מסוימים הם אידיופתיים, ולפעמים משתמשים במילה "מולדים" כמילה נרדפת לאידיופתיים. עם זאת, בשימוש קפדני יותר השימוש במונח "מולד" נשמר למצבים בהם מתקיימת המשמעות המילולית של המילה, כלומר פתופיזיולוגיה שהייתה קיימת מהינקות. עָלוּם במילון רפואה – אורולוגיה ועוד (תשס"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית "Oxford Reference". Concise Medical Dictionary (8 ed.). נבדק ב-2017-11-02. "Focal and segmental glomerulosclerosis". Cell Mol Life Sci. 63 (21): 2506–11. 2006. doi:10.1007/s00018-006-6171-y. PMID 16952054. "Medical Encyclopedia: Idiopathic pulmonary fibrosis". MedlinePlus. נבדק ב-2017-11-02. Dorland's Illustrated Medical Dictionary, Elsevier. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גביע מוריס "רוקט" רישאר

גביע מוריס "רוקט" רישאר הוא גביע המוענק מאז 1999 למבקיע השערים המצטיין בעונה הרגילה בליגת ה-NHL. הגביע קרוי על שמו של שחקן ההוקי קרח הקנדי מוריס רישאר (ובכינויו "רוקט" = רקטה) שהיה מבקיע השערים המצטיין של ה-NHL חמש פעמים, והשחקן הראשון שכבש 50 שערים בעונה אחת של 50 משחקים. קבוצת מונטריאול קנדיאנס, שרישאר נחשב בעיני רבים לגדול כוכביה בכל הזמנים, תרמה את הגביע. פסלון של רישאר מופיע במרכזו. ‏* עונה מקוצרת של 48 משחקים בלבד ‏** עונה מקוצרת בשל מגפת הקורונה ‏*** עונה מקוצרת של 56 משחקים בלבד
טאבריה

פלך טאבריה (ברוסית: Таврическая губернія, באיות מודרני Таврическая губерния; באוקראינית: Таврiйська губернія, בטטרית של קרים Tavrida guberniyası, Таврида губерниясы) היה פלך או גוברניה של האימפריה הרוסית שכלל אזור בדרום אוקראינה בעיקר שטחי ערבה בין הנהרות דנייפר ומולחניה(אנ') ואת חצי האי קרים. המחוז נקרא על שם הטאורים(אנ'), המתיישבים היוונים בחצי האי קרים. במהלך המאות ה-17 וה-18 נוספו לאימפריה הרוסית שטחים מדרום מערב לה. שטחים אלו נקראו רוסיה החדשה (נובורוסיה). בהסכם פריאסלאב(אנ') מ-1654 נמסר שטח אוקראינה של הגדה השמאלית, מלבד החלק הדרומי שלה, לאימפריה הרוסית. בהסכם אנדרוסובו (1667) ובחוזה השלום הנצחי (1686) בין האיחוד הפולני-ליטאי ורוסיה הצארית אושר סיפוח זה לרוסיה הצארית. בהסכם ניש אחרי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739) נוסף אזור אזוב. ב-1764 הוקם מחוז רוסיה החדשה(אנ') על שטחים אלו. המרכז המנהלי של המחוז היה בקרמנצ'וג. שליטי המחוז העניקו אדמות הן לאצולה רוסית(אנ') והן לקצינים משוחררים על מנת לעודד התיישבות בערבות המיושבות בדלילות, יקטרינה הגדולה הזמינה מתיישבים מכל רחבי אירופה לאדמות שנכבשו וכשליט המחוז מינתה את הנסיך גריגורי פוטיומקין שהעביר את המרכז המנהלי לדניפרו. בהסכם קוצ'וק קאינרג'ה אחרי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) התווספו לשטחי האימפריה הרוסית שטחים שבעבר היו חלק מחאנות קרים, ב-1775 נוספו שטחי הסיץ' הזפורוז'י, בהסכם יאש שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) הושלמה ההשתלטות על חצי האי קרים. ב-1802 פוצלה רוסיה החדשה לפלכים יקטרינוסלב, חרסון, וטאבריה. בשל ההגירה הרבה, הגיוון האתני במחוז היה גדול. במפקד האימפריאלי של 1897 נמצא כי אוכלוסיית טאבריה כללה 1,447,790 נפש, מהם 762,804 גברים ו-684,986 נשים. הקבוצות האתניות העיקריות היו האוקראינים כ-42%, הרוסים כ-28%, הטטרים כ-14% הגרמנים וכ-5% ויהודים כ-4%. 75% החזיקו בדת הנוצרית האורתודוקסית. ב-1917 פוצל המחוז, רוב חצי האי שימש בסיס להקמת הרפובליקה העממית של קרים כחלק מהרפובליקה העממית האוקראינית ואילו סבסטופול וסביבתה נותרה הבסיס הימי העיקרי של צי הים השחור של הרפובליקה הרוסית כחלק מהרפובליקה הסובייטית של דונייצק-קריבוי רוג(אנ') מדיה וקבצים בנושא טאבריה בוויקישיתוף Paul R. Magocsi, A History of Ukraine: The Land and Its Peoples עמ' 284 והלאה. המפקד הכללי הראשון של האימפריה הרוסית בשנת 1897. התפלגות האוכלוסייה לפי שפת הדיבור, המחוזות והאזור
הבחירות בישראל

האם התכוונתם ל... הבחירות לכנסת הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה - 2001 – בחירות שבהן נבחר ראש הממשלה, בשיטת הבחירה הישירה, ללא בחירת כנסת חדשה הבחירות לרשויות המקומיות בישראל בחירת נשיא מדינת ישראל
Harvard Law Review

Harvard Law Review הוא כתב עת משפטי הרואה אור בידי קבוצת סטודנטים עצמאית מבית הספר למשפטים בהרווארד. כתב העת יוצא לאור מדי חודש בחודשים נובמבר עד יוני, כשגיליון נובמבר משמש לסקירת פסקי הדין של בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנה החולפת. לצד כתב העת מתפרסם אתר האינטרנט Harvard Law Review Forum, שבו תגובות למאמרים שפורסמו בכתב העת. הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור ב-15 באפריל 1887. הקמת כתב העת נעשתה בתמיכה משמעותית של עורך דין לואי ברנדייס, בוגר טרי של אוניברסיטת הרווארד ולימים שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. מהקמתו ועד לשנות ה-70 של המאה ה-20 בחירת הסטודנטים לעריכתו נעשתה לפי ציוניהם, כאשר נשיא כתב העת היה הסטודנט בעל הרמה האקדמית הגבוהה ביותר. מאז שנות ה-70 בחירת העורכים נעשית לפי ציוניהם בשנת הלימודים הראשונה ולפי הישגיהם בתחרות כתיבה שנערכת בסוף השנה הראשונה, ונשיא כתב העת נבחר על ידי שאר העורכים. האישה הראשונה שנמנתה עם עורכי כתב העת הייתה פריסילה הולמס, בשנים 1953–1955, והאישה הראשונה שהייתה נשיאת כתב העת היא סוזן אסטריך, בשנת 1977. בשנת 2015 היה לכתב העת אימפקט פקטור של 4.979, שמיקם אותו לפי מדד זה בראש רשימה של 143 כתבי עת משפטיים. נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, היה נשיא כתב העת בכרך ה-104 שלו. אחדים מעורכי כתב העת, בהם פליקס פרנקפורטר, רות ביידר גינסבורג ואנטונין סקאליה, מונו בהמשך חייהם לשופטים בבית המשפט העליון של ארצות הברית. רבים מעורכי כתב העת מונו בהמשך חייהם לפרופסורים. מדיה וקבצים בנושא Harvard Law Review בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Harvard Law Review (באנגלית) Harvard Law Review, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Money (כתב עת)

Money הוא כתב עת המתפרסם בידי תאגיד התקשורת הבינלאומי Time Inc. הגיליון הראשון שלו ראה אור באוקטובר 1972. מאמריו עוסקים במכלול נושאי כלכלה פרטית ומשתרעים מהשכלה, חיסכון, פרישה לגמלאות ומיסוי לסוגיות הנוגעות לכלכלת המשפחה כגון תשלום למכללה, אשראי, קריירה ושיפוץ הבית. הוא נודע בשל הרשימה השנתית שהוא מפרסם של "המקומות הטובים ביותר להתגורר באמריקה". Money, לצד Fortune ו-CNN היה שותף ב-CNNMoney.com, לאחר שערוץ הכלכלה CNNfn חדל לפעול בשנת 2004. בשנת 2014 Money השיק אתר משלו: Money.com. אתר האינטרנט הרשמי של Money Money, ברשת החברתית פייסבוק Money, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Money, ברשת החברתית אינסטגרם מאה כתבי העת האמריקאיים הנמכרים ביותר, מרכז המחקר PSA Fortune, Money Spinoff From CNNMoney.com, Emma Bazilian, June 1, 2014
ליה ויליאמס

ליה ויליאמס (באנגלית: Lia Williams; נולדה ב-26 בנובמבר 1964) היא שחקנית אנגלייה הידועה מהופעותיה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בנוסף עוסקת ויליאמס בבימוי. ויליאמס נולדה בבירקנהד שבצ'שייר. פריצת הדרך של ויליאמס הייתה ב-1991 בהופעה במחזה "The Revengers' Comedies". ב-1993 גילמה את קרול בהפקה הלונדונית של המחזה "אוליאנה" מאת דייוויד מאמט. ב-1997 הופיעה ויליאמס בווסט אנד הלונדוני ובברודוויי במחזה "גג שקוף" מאת דייוויד הר. ב-2001 הופיעה שוב בווסט אנד ובברודוויי במחזה "הביתה" מאת הרולד פינטר. עוד בתיאטרון שיחקה ויליאמס ב-2002 במחזה "מפה מונדי" בתיאטרון המלכותי הלאומי. ב-2005 גילמה את רוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם" עם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2007 הופיעה במחזה "The Hothouse", ובמחזה "שלוש מסיבות" מאת אלן אייקבורן. ב-2008 גילמה את אלידה ואנגל במחזה "האישה מן הים" מאת הנריק איבסן. ב-2013 שיחקה בתפקידים של אנה וקייט במחזה "Old Times" מאת פינטר. ב-2013 הופיעה ויליאמס בתיאטרון גייט בדבלין בתפקיד בלאנש דובואה במחזה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס. הופעת הבכורה של ויליאמס בקולנוע הייתה ב-1993 בסרט "Dirty Weekend" בבימויו של מייקל וינר, שבחר בה אחרי שראה אותה במחזה של אלן אייקבורן. בהמשך שיחקה בתפקידי משנה בסרטים "לאור האש" (1997), "כדור בלב" (1998), "The King Is Alive"‏ (2000), "נערה מריו" (2001), ו-"The Christmas Miracle of Jonathan Toomey"‏ (2007). ב-2001 שיחקה ויליאמס לצדה של שילה הנקוק במיני-סדרה "The Russian Bride". הופעות נוספות שלה בטלוויזיה היו בתפקידי משנה בעיבוד לספר "רעל תוסס" ( מאת אגאתה כריסטי (2003), וב-"By the Pricking of My Thumbs"‏ (2006). ויליאמס שיחקה בתפקידי אורח בסדרות "חדר מיון" (1989), "עדות אילמת" (2002), "בקצב הלב" (2002), "The Last Detective" ו-"A Touch of Frost"‏ (2005), ובסדרה "רציחות במידסומר" (2015). בספטמבר 2009 הצטרפה ויליאמס לסדרת הדרמה קומית "דוק מרטין" של רשת ITV. ב-2016 הופיעה ויליאמס בעונה השנייה של הסדרה "הנעדר" בתפקיד נדיה הרץ. עוד באותה שנה גילמה את דמותה של ווליס סימפסון בסדרה "הכתר" של נטפליקס. ויליאמס החלה לביים סרטים קצרים ב-2002. סרט הבכורה שלה היה "Feathers" שמבוסס על סיפור קצר מאת ריימונד קארבר. ב-2008 סרטה "The Stronger" היה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר של פרסי באפט"א לקולנוע. ב-2009 ביימה ויליאמס את הסרט "Dog Alone" ששודר ברשת סקיי במסגרת "Ten Minute Tales". ויליאמס חיה בווסט המפסטד עם בעלה השני התסריטאי והמפיק גאי היברט, ובנה מנישואיה הראשונים, ג'ושואה ג'יימס. ויליאמס ובעלה מנהלים חברת הפקה בשם "Tilting Ground Productions". ליה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליה ויליאמס במסד הנתונים IBDB (באנגלית) Winner Takes All: A Life of Sorts by Michael Winner, p.269. "Skylight". Internet Broadway Database. נבדק ב-7 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה)
גביע הפדרציה 1996

גביע הפדרציה 1996 הייתה התחרות ה-34 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית. תחרויות אזוריות החלו בינואר 1996 ומשחק הגמר התקיים ב-29 בנובמבר 1996. נבחרת ארצות הברית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ספרד וזכתה בגביע בפעם ה-15 בתולדות הנבחרת. מתכונת התחרות הייתה דומה למתכונת תחרות גביע דייוויס. בית עולמי א' כלל 8 קבוצות. בית עולמי ב' כלל 8 קבוצות. ארבע קבוצות של בית עולמי א' שהפסידו בסיבוב הראשון התחרו עם ארבע קבוצות של בית עולמי ב' שניצחו בסיבוב הראשון התחרו על השתתפות בבית עולמי א' בשנת 1996. יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה). כל מפגש בין הנבחרות כלל 5 משחקים. בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שעלו מבית אזורי ב': גרמניה נותרה בבית העולמי א' צ'כיה, בלגיה והולנד עלו לבית העליון אוסטריה, ארגנטינה ודרום אפריקה ירדו לבית העולמי ב' סלובקיה נותרה בבית העולמי ב' בנבחרת ישראל השתתפו הילה רוזן, ציפי אובזילר, נטלי כהנא ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה דרג ב'. התחרויות נערכו במרכז הטניס רמת השרון במרץ 1996. הנבחרת ניצחה ברוב משחקיה. כתוצאה מכך היא עלתה לבית אירופה/אפריקה דרג א'. נתוני משחק הגמר