laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נורה קונדל

נורה לוסי מובריי קונדל (באנגלית: Nora Lucy Mowbray Cundell‏; 20 במאי 1889 – 3 באוגוסט 1948) הייתה ציירת אנגלית של דיוקנאות, פרחים ונופים בשמן וצבעי מים. נורה קונדל נולדה בלונדון והייתה נכדתו של האמן הנרי קונדל. היא למדה בבית הספר בלייקהיט לאמנות ובמכון הטכני של ווסטמינסטר, שם לימד אותה ולטר סיקרט. קונדל למדה בתוכנית חלקית בבית הספר לסלייד לאמנות משנת 1911 עד 1914, ושוב בשנת 1919. שם זכתה בפרס מלוויל על ציור דיוקן בשנת 1914. בשנת 1925 קונדל ערכה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה רדפרן בלונדון. הציור שלה "מגי" הוצג בסלון של האקדמיה לאמנויות בפריז בשנת 1929. בשנת 1930 הייתה נורה קונדל בין החברים המייסדים של האגודה הלאומית לציירים. נורה קונדל ביקרה באמריקה באופן קבוע ובמיוחד ציירה דיוקנאות של ילידים אמריקאים וגם נופים באריזונה וקולורדו. קניון השיש וצוקי ורמיליון היו בין הנושאים המועדפים עליה. היא כתבה ואיירה את הספר Unsentimental Journey שיצא לאור בשנת 1940 וכלל דיווחים על מסעותיה באמריקה, נהיגה מחוף לחוף עם עצירות לרכיבה על סוסים או לערוך ביקור ברודיאו. בין ציוריה מטיולים אלה היו "מדונה מהמדבר", "האשדות בבדגר קריק", שהוצגו באקדמיה המלכותית בשנת 1936. נורה קונדל הפכה למציגה קבועה באקדמיה המלכותית, וגם בסלון בפריז. הציור שלה "אישה מחייכת" מ-1922 מוחזק באוסף גלריית טייט. קונדל התגוררה זמן מה בדורני ליד ווינדזור, אך נפטרה בלונדון בשנת 1948 ואפרה פוזר ליד המעבורת של לי באריזונה. תערוכת זיכרון נערכה בשנת 1949 בגלריית האגודה המלכותית לאמנים בריטים בלונדון. מדיה וקבצים בנושא נורה קונדל בוויקישיתוף Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art. Benezit Dictionary of Artists Volume 4 Cossintino-Dyck. Editions Grund, Paris. 2006 Tate, ‘Smiling Woman’, Nora L.M. Cundell, 1922, Tate (באנגלית)
רוסטוקינו

רוסטוקינו (ברוסית: Ростокино) הוא ראיון של המחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 3.54 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 40,196 תושבים (2020). אחת האטרקציות העיקריות של הראיון היא רוסטוקינסקי אקוודוט מעבר לנהר יאוזה. בראיון ממוקמים אולפני קולנוע גורקי, אחת מחברות הקולנוע הוותיקות והגדולות ביותר ברוסיה. המכון לקולנוע על שם גרסימוב רוסטוקינסקי אקוודוט (אנ') אולפני קולנוע גורקי (אנ') מתחם מגורים "טריקולור" מדיה וקבצים בנושא רוסטוקינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוסטוקינו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון דיר 5220

ג'ון דיר 5220 (באנגלית: John Deere 5220) הוא דגם טרקטור חַקלָאִי שיוצר על ידי ג'ון דיר בין השנים 2004–2000 בארצות הברית "ג'ון דיר 5220" הוא טרקטור חקלאי שיוצר על ידי "ג'ון דיר", המיועד לשימוש חקלאי. לדגם מנוע 3 צילינדרים, 53 כוחות סוס (40 קילוואט) המייצר מומנט של 190 ננומטר ב-2,400 סל"ד. הדגם היה זמין בכונן גלגל קדמי דו-גלילי או מכני (4x4) ובנוסף קיבולת אחיזה אחורית של 1,500 ק"ג. לדגם מערכת חשמל - 12 וולט. ג'ון דיר מודל A ג'ון דיר 3020 ג'ון דיר 9630 מדיה וקבצים בנושא ג'ון דיר 5220 בוויקישיתוף ג'ון דיר 5220, סרטון באתר יוטיוב ג'ון דיר / אתר הבית "ג'ון דיר 5220" web.archive.org/web/20080705165410 "ג'ון דיר 5220" everythingattachments.com/John-Deere-5220 "ג'ון דיר 5220" - תמונות tractorhouse.com/listings/farm-equipment/for-sale/list/category/1110/tractors-40-hp-to-99-hp/manufacturer/john-deere/model/5220
The Rarities

The Rarities הוא אלבום האוסף השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. אלבום האוסף יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ולגסי רקורדינגס. האלבום ייצא לציון 30 שנה לצאת אלבום הבכורה שלה, Mariah Carey, שיצא לאור בשנת 1990. האלבום מכיל שירים שלא נשמעו בעבר, כולל גרסאות הדגמה וקטעים שלא פורסמו ואלבום נוסף שכולל רצועות מתוך סיבוב ההופעות, "Daydream World Tour". ב-19 באוגוסט 2020, הודיעה קארי בפלטפורמות המדיה החברתית שלה על ההזמנה המוקדמת של האלבום "The Rarities", בו חשפה במקביל את תאריך צאתו ב-2 באוקטובר 2020. בהמשך הופיעה בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" שם היא ביצעה את השירים "Vision of Love" ו-"Close My Eyes". מידע על האלבום The Rarities באתר MusicBrainz האלבום The Rarities באתר Discogs Mariah Carey The Rarities, נבדק ב-2020-08-19 Mariah Carey shares details about her upcoming album: 'This one is for you, my fans', goodmorningamerica, ‏2020-08-19 (באנגלית) The Rarities von Mariah Carey (בגרמנית), 2015-05-15, נבדק ב-2020-08-18
ג'ון דיר 9630

ג'ון דיר 9630 (באנגלית : John Deere 9630) הוא דגם טרקטור חַקלָאִי שיוצר על ידי ג'ון דיר בין השנים 2013–2007 בארצות הברית "9630" "9630T" - עם פסי גומי "ג'ון דיר 9630" הוא טרקטור חקלאי מתוצרת "ג'ון דיר". זהו אחד מטרקטורי הייצור הגדולים בעולם, והיה הגדול ביותר שיצר ג'ון דיר עם השקתו בשנת 2007 עד סוף ייצורו בשנת 2013. דגם "9630" בעל שישה צילינדרים, 13.55 ליטר המפיק 530 כ"ס). בעל מנוע דיזל. סוג ההנעה: הנעה כפולה 4x4. הדגם מגיע עם שמונה צמיגים בגודל שווה. משקלו הקלוע (צמיגים "עמוסים", משקולות גלגלים וכו ') הוא מעל 24 טון. בתא הנהג מיזוג אוויר. אופציונלי: בקרת אקלים אוטומטית ואביזרי עור מנעול דיפרנציאלי: סטנדרט נעילת דיפרנציאל הידראולי היגוי: כוח הידרוסטטי בלמים: דיסקים רטובים הידראוליים מערכת חשמל - 12 וולט כולל 3 מצברים קיבולת מכל דלק - 1,324.8 ליטר לחץ אוויר בצמיגים - 2,900 PSI (PSI אחד שווה ל־6,894.757 פסקל.) "ג'ון דיר 9630" "ג'ון דיר 9630" "ג'ון דיר 9630T" "ג'ון דיר 9630T" "ג'ון דיר 9630T", שנת 2010 "ג'ון דיר 9630T", שנת 2010 "ג'ון דיר 9630T" ג'ון דיר מודל A ג'ון דיר 3020 ג'ון דיר 5220 מדיה וקבצים בנושא ג'ון דיר 9630 בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא דגם 9630T בוויקישיתוף ג'ון דיר 9630, סרטון באתר יוטיוב ג'ון דיר 9630, סרטון באתר יוטיוב ג'ון דיר / אתר הבית "ג'ון דיר 9630" tractordata.com/farm-tractors/005/2/3/5239-john-deere-9630 "ג'ון דיר 9630" מבחן דרכים בתנאי מעבדה tractortestlab.unl.edu/documents/JD-9630 "ג'ון דיר 9630" - תמונות auctiontime.com/listings/farm-equipment/auction-results/list/category/1234/tractors-300-hp-or-greater/manufacturer/john-deere/model-group/9630 "ג'ון דיר 9630T" - מפרט tractordata.com/farm-tractors/005/2/4/5242-john-deere-9630t
זיוזינו

נפת זְיוּזִינוֹ (ברוסית: район Зюзино) היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 5.45 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 127,301 תושבים (2020). בשטח הנפה יש 3 בריכות, שבאחת מהן יש גדות טבעיות. יש הרבה כיכרות, שדרות וסמטאות באזור. בשנת 2014, במסגרת תוכנית ליירוק העיר, חודש פארק זיוזינו. בדרום גובלת הנפה בפארק היער ביטבסקי ובצפון זורם נהר קוטלובקה. רחובות הנפה קרויים על שם ערי קרים ואזור הים השחור. כנסיית בוריס וגלב בזיוזינו (רו') פארק זיוזינו (רו') בריכת פרקופסקי (רו') קניון Prime Plaza תחנות מטרו "נחימובסקי פרוספקט" (אנ'), "סבסטופולסקאיה" (אנ') ו"זיוזינו" (אנ'). רוצחת מריה פטרובה הייתה ידועה בכינוי "זיוזינסקאיה מניאצ'קה" משום שפעלה בראין זיוזינו. מדיה וקבצים בנושא זיוזינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זיוזינו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון דיר מודל A

ג'ון דיר מודל A (באנגלית : John Deere Model A) הוא דגם טרקטור חַקלָאִי, שיוצר על ידי ג'ון דיר בין השנים 1934–1952 בארצות הברית ב-1934, עם תום השפל הגדול, ותוך ניצול תנופת הפיתוח החקלאי והבנייה של הניו דיל הוציאה החברה לשוק את "ג'ון דיר מודל A" בעיצובו של הנרי דרייפוס. יוצרו כ-300,000 יחידות. דגם ה-"ג'ון דיר מודל A" היה טרקטור היבול הראשון של היצרן "ג'ון דיר", שהחליף את דגם "John Deere GPWT". פותחו כמה גרסאות של ה-"מודל A". ה-"ג'ון דיר מודל A" היה מודל היבול בשורה. דגם ה- "AR" היה מודל רגיל (או קבוע). ה- "AO" היה דגם בוסתן, ללא ערימת פליטה ופגושים מוגנים. בנוסף פותח גם הדגם התעשייתי של "AI", ה-"AN" עם חזית צרה, החזית הרחבה של ה- "AW", ודגמי ה-"ANH" ו-"AWH" עם הגידולים הגבוהים. "ג'ון דיר מודל A" היה טרקטור דיר הראשון שהגיע מהמפעל עם צמיגי גומי. הבלמים: מסוג נעל מכנית מתרחבת דיפרנציאלית. תא הנהג: תחנת מפעיל פתוחה עם מושב מחבת פלדה. "ג'ון דיר מודל A" "ג'ון דיר מודל A" "ג'ון דיר מודל A" "ג'ון דיר מודל A", שנת 1937 "ג'ון דיר מודל A", שנת 1937 "ג'ון דיר מודל A" "ג'ון דיר מודל A" "ג'ון דיר מודל A", דגם מאוחר ג'ון דיר 3020 ג'ון דיר 9630 מדיה וקבצים בנושא ג'ון דיר מודל A בוויקישיתוף ג'ון דיר מודל A, סרטון באתר יוטיוב ג'ון דיר מודל A, סרטון באתר יוטיוב ג'ון דיר / אתר הבית "ג'ון דיר מודל A" tractordata.com/farm-tractors/000/0/2/25-john-deere-a "ג'ון דיר מודל A" - היסטוריה קצרה johndeerejournal.com/2019/05/the-a-before-the-model-a "ג'ון דיר מודל A" - תמונות auctiontime.com/listings/farm-equipment/auction-results/list/category/1111/tractors-less-than-40-hp/manufacturer/john-deere/model-group/a
טורניר אלופות אירופה בקטרגל

טורניר אלופות אירופה בקטרגל (באנגלית: Futsal European Clubs Championship) הייתה תחרות שנתית בין מועדוני קטרגל באירופה, שנערכה משנת 1984 עד 2001, עת הוחלף בגביע אופ"א. בשנות קיומו זה היה הטורניר היוקרתי ביותר בענף הקטרגל באירופה. בשנת 2001 הוחלף על ידי גביע אופ"א בקטרגל, שבשנת 2018 שונה שמו ל"ליגת האלופות". ליגת האלופות בקטרגל
נבחרת רוסיה בקטרגל

נבחרת הקטרגל הלאומית של רוסיה הוא הנבחרת הלאומית בקטרגל של רוסיה. הנבחרת נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית ומזוהה עם אופ"א. רוסיה העפילה לשבעה גביעי עולם, 1992, 1996, 2000, 2008, 2012, 2016, 2020 ולכל אליפויות אירופה. הם זכו באליפות אירופה פעם אחת, בשנת 1999, כאשר המונדיאל הטוב ביותר שלהם הגיע בשנת 2016, שם הם סיימו כסגנית לארגנטינה. הנבחרת מדורגת במקום 4 בדירוג אופ"א. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הקטרגל של רוסיה (ברוסית) История | Национальная сборная России | Ассоциация мини-футбола России http://www.solomontimes.com/news.aspx?nwID=2758 נערך ברוסיה
מאט גוקאס

מת'יו ג'ורג' "מאט" גוקאס הבן (באנגלית: .Matthew George "Matt" Guokas Jr; נולד ב-25 בפברואר 1944) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1976, ואימן את קבוצות ה-NBA פילדלפיה 76' ואורלנדו מג'יק בין השנים 1985–1993. אביו, מאט גוקאס האב, זכה באליפות עונת הבכורה של ה-NBA כשחקן פילדלפיה ווריורס, בעוד גוקאס הבן זכה באליפות עונת 1966/1967 כשחקן פילדלפיה 76'; בכך, הפכו לצמד אב-בן הראשון אשר זוכה באליפות הליגה (מאז, השיגו זאת גם ריק וברנט בארי, ביל ולוק וולטון, ומייקל וקליי תומפסון). גוקאס נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1963–1966 למד באוניברסיטת סנט ג'וזף אשר בפילדלפיה. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 15.4 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן ג'ק רמזי. בדראפט ה-NBA‏ 1966 נבחר גוקאס על ידי פילדלפיה 76', בבחירה התשיעית. בעונתו הראשונה בפילדלפיה זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה על סן פרנסיסקו ווריורס בסדרת הגמר. גוקאס שותף בכל 15 משחקי הקבוצה בפלייאוף ה-NBA, וקלע 4.3 נקודות בממוצע למשחק, כאחד משחקני הספסל הבכירים של הסיקסרס. ב-9 העונות הבאות שיחק עבור פילדלפיה, שיקגו בולס, סינסינטי/קנזס סיטי קינגס, יוסטון רוקטס ובאפלו ברייבס, ולאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 6.1 נקודות, 3.1 אסיסטים ו-2.0 ריבאונדים למשחק. לקראת עונת 1983/1984 מונה לעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת המאמן הראשי בילי קנינגהם; השניים שיחקו יחדיו בפילדלפיה בין השנים 1966–1970. בשנת 1985, עם פרישתו של קנינגהם מאימון, מונה גוקאס במקומו כמאמן הסיקסרס. בעונתו הראשונה בתפקיד אימן שישה חברי היכל התהילה לעתיד: מוזס מלון, ג'וליוס ארווינג, צ'ארלס בארקלי, בוב מקאדו, בובי ג'ונס ומוריס צ'יקס. על אף הסגל המרשים, הודחה פילדלפיה מהפלייאוף כבר בשלב חצי גמר המזרח, על ידי מילווקי באקס. בפברואר 1988, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת 1987/1988 על 20 ניצחונות ו-23 הפסדים, פוטר גוקאס מאימון הקבוצה, והוחלף על ידי עוזרו ג'ים ליינאם. לאורך תקופתו כמאמן הקבוצה, רשמה פילדלפיה מאזן חיובי 119–88 (57.5%). בקיץ 1989 מונה למאמן הראשי של אורלנדו מג'יק, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-3 עונותיו הראשונות באורלנדו רשמו המג'יק מאזן כולל של 70 ניצחונות ו-176 הפסדים (28.5%), ואת עונת 1992/1993 סיימו במרחק ניצחון אחד מהעפלה לשלב הפלייאוף, עם מאזן 41–41. באותה עונה בלט באורלנדו הסנטר שאקיל אוניל, אשר קלע 23.4 נקודות למשחק וזכה בתואר רוקי העונה. לקראת עונת 1993/1994 פוטר גוקאס מתפקידו, והוחלף על ידי עוזרו ב-3 העונות האחרונות – בראיין היל. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות המשחק של גוקאס ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון של גוקאס ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק של גוקאס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1966, באתר basketball-reference.com גוקאס מונה למאמן הראשי של פילדלפיה, באתר הניו יורק טיימס, 14 ביוני 1985 ליינאם מחליף את גוקאס כמאמן פילדלפיה, באתר לוס אנג'לס טיימס, 9 בפברואר 1988 גוקאס מונה למאמן הראשי של אורלנדו, באתר orlandosentinel.com,‏ 2 ביוני 1989 היל מחליף את גוקאס כמאמן אורלנדו, באתר sun-sentinel.com,‏ 1 ביולי 1993
מיקלוש אדלר

מיקלוש (צבי) אדלר (בהונגרית: Adler Miklós; היידושאמשון, 25 באוקטובר 1909 – תל אביב, 20 באוקטובר 1965) היה צייר, וגרפיקאי יהודי-הונגרי, שעלה לישראל בתחילת שנות ה-60, מספר שנים לפני מותו. הוא נולד במשפחה יהודית כבנם של בנימין אדלר, בעל מכולת ושל שרולטה קליין. הוא למד בעיר דברצן אצל הצייר וגרפיקאי ההונגרי-יהודי אנדרה ואדאס ואחר כך בין 1929 לבין 1934 בבודפשט, באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות. בבודפשט, מוריו היו הציירים וגרפיקאים אישטוואן רטי ונאנדור לאיוש ורגה. הוא לימד בגימנסיה היהודית בדברצן בין השנים 1934–1948. ב-6 ביולי 1937, בדברצן, נשא לאישה את ז'וז'נה בתם של הסוחר נאנדור פרקש ושל אליס טאוב. בעזרת לאסלו פלדיהאזי, איתו ביקר במושבת האומנים באיה מארה בשנת 1936, הוא ארגן בדברצן בית ספר פתוח לציור. הוא עבד ביחד אתו כמורה בבית הספר הפתוח הזה בדברצן. אין פרטים מדויקים על אדלר בשנות מלחמת העולם השנייה, אך הוא שרד את השואה. בשנת 1946 יצר יחד עם יוסף דב שינזון את הגדת מינכן. שינזון חיבר את ההגדה ואדלר הוסיף חיתוכי עץ. משנת 1949 (לאחר שהגימנסיה היהודית בדברצן למעשה נסגרה) הוא עבד כמורה לציור במכללה הפדגוגית בעיר אגר. הוא היה חבר ב"גילדת אייטושי דירר", ומאוחר יותר גם בקבוצת "ארגון האמנים החופשיים" בדברצן. בתחילת שנות השישים עלה לישראל. את ההצלחות הגדולות ביותר שלו השיג בעבודות הגרפיקה שלו. אדלר נפטר ב-1965 ונקבר בבית העלמין הדרום. תערוכות יחיד: מוזיאון דרי, דברצן (1948, 1949) תערוכות קבוצתיות נבחרות: תערוכת אגודת אנדרה אדי של דברצן, מוזיאון דרי, דברצן (1947) תערוכה קבוצתית של אמנים החיים באזור הפריפריה במוזיאון ארנסט, בודפשט (1954, 1955) תערוכות קבוצתיות של אמני אגר (1950–1965) אלבומי חיתוך העץ: חיי יוסף (1938) מגילת רות (1940) דע מנין באת ... (1946) את מרבית עבודותיו מאוספים ציבוריים ניתן למצוא במוזיאון דרי. פרס נמש מרסל (1933, הציור בשם רזי) לקסיקון לאמנים בני זמננו, מיקלוש אדלר 1999. [[:hu:Speciális:Könyvforrások/963847744X|ISBN 963-8477-44-X]] הספרייה הלאומית הישראלית-15 חיתוכי עץ של מיקלוש צבי אדלר המרכז לאומנות ישראלית צבי מיקלוש אדלר (1909-1965), דף שער בספרייה הלאומית "Születési bejegyzése a hajdúsámsoni születési akv. 196/1909. folyószáma alatt". "Adler Miklós és Farkas Zsuzsanna házasságkötési bejegyzése a debreceni polgári házassági akv. 505/1937. folyószáma alatt". "Farkas Zsuzsanna születési bejegyzése a debreceni polgári születési akv. 472/1912. folyószáma alatt". איל חיות-מן, גלגולה של הגדה, באתר ישראל היום, 18 באפריל 2024 מיקלוש אדלר באתר GRAVEZ
אינפיניטי LE

אינפיניטי LE (באנגלית: Infiniti LE) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית סלון המוגדרת כמכונית חשמלית, אשר הוצגה על ידי חטיבת הרכב אינפיניטי (באנגלית: Infiniti), חטיבה של יצרנית הרכב ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) היפנית בשנת 2012. "אינפיניטי LE" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בניו-יורק ("New York International Auto Show" (אנ')) בשנת 2012. 4 דלתות סדאן. 4 מושבים. סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2. סוללת ליתיום יון מוצבת מתחת לתא הנוסעים. טווח נסיעה: כ-160 ק"מ. מאפיין מרכזי של ה-"אינפיניטי LE" הוא טעינה אלחוטית אינדוקטיבית. ניתן להטעין את הרכב על ידי חנייתו מעל נקודת טעינה הממוקמת ברצפה, במקום לחבר לשקע חשמל. עם זאת, ניתן לטעון את ה-"אינפיניטי LE" גם באמצעות המטען המהיר CHAdeMO DC50kW שלה. מקדם גרר - 0.25 (סיפון אחורי מוגבה, בדגם הורכבו ספוילר קדמי וספוילרים צדדיים). "אינפיניטי LE" "אינפיניטי LE" "אינפיניטי LE" "אינפיניטי LE" "אינפיניטי LE" "אינפיניטי LE" אינפיניטי אסנס אינפיניטי J30 אינפיניטי Q40 מדיה וקבצים בנושא אינפיניטי LE בוויקישיתוף אינפיניטי LE, סרטון באתר יוטיוב "אינפיניטי LE" motortrend.com/news/2012-new-york-infiniti-le-concept-first-look "אינפיניטי LE" caranddriver.com/news/a15120214/infiniti-le "אינפיניטי LE" greencarreports.com/news/infiniti-le-concept "אינפיניטי LE" .myelectriccarforums.com/infiniti-le-electric-vehicle-on-hold-indefinitely
החלל הרואה

"החלל הרואה" הוא פסל מאת הפסל ג'יימס טורל, בסגנון אמנות אדמה. את הפסל תרמה הנלורה ורודה שולהוף, מניו-יורק, לידידי מוזיאון ישראל בארצות הברית והוא אחד הראשונים מסדרת "חללי שמים" שראשיתה בשלהי שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70, "חללים שמשלבים את החוץ עם הפנים". למרות פשטות המבנה, חלל שבתקרתו חלון לשמים, הוא אמור לסמל שהשמים הם הסטודיו של טורל. הפסל מוצב בטראסה בחצי גורן, על המורד המערבי של גן האמנות ע"ש בילי רוז שבמוזיאון. הגבעה נחפרה, ובתוכה נוצר חלל פנימי דמוי מקדש בסגנון אדריכלי דומה לזה של הפירמידות, מאוזוליאומים או מקדשים. ישנו פתח בתקרת המבנה ודרכו נשקפת "תמונת" שמים המשתנה בהתאם למזג האוויר והמזכירה על דרך הניגוד תקרות בארוקיות מרובות עננים, קדושים ומלאכים. אוצרת האוניברסיטה העברית מיכל מור, אמרה על הפסל: "אפשר להיות נוכח בו וללכת לאיבוד באותו זמן. עוצמה של מבנה הפתוח לשמיים המאפשר לך לצפות בתנועת העננים בשמש המהתלת על הכתלים ושקט מסביב". מירה לפידות, אוצרת מוזיאון ישראל אמרה על הפסל: "החלל הרואה הוא מבנה-פסל-סביבה: חלל ריבועי לבן ושלו, ספסל עשוי שיש חברון הנמתח לאורך ארבעת קירותיו מזמין לשבת, להישען לאחור ולהביט למעלה - שם פתח טורל ריבוע מושלם אל השמים, הממסגר את מה שמעלינו וסביבנו, שלא באמת ראינו קודם." הכניסה לפסל האור על הרצפה פינה בפסל מדיה וקבצים בנושא החלל הרואה בוויקישיתוף דף היצירה באתר מוזיאון ישראל (ובאנגלית) החלל הרואה, ג'יימס טורל - James Turrell - Space That Sees, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:58) ליאור יניב, ‏כשכאוס הופך לסדר, באתר גלובס, 1 ביולי 2014 רעות ברנע, התערוכה החדשה של ג'יימס טורל: ראה את האור, באתר כלכליסט, 16 ביוני 2014 החלל הרואה - מוזאון ישראל עמיחי חסון, 'החלל הרואה', מוסף "שבת" של עיתון מקור ראשון הדסה קל, החלל הרואה, 5 בנובמבר 2016 אריאל קריל, האיש שקנה הר געש ורוצה להביס את הפירמידות: ריאיון עם האמן ג'יימס טורל, באתר הארץ, 18 ביוני 2014 שירה קדרי-עובדיה, 69 סיבות למסיבה: למה אנחנו אוהבים את ישראל?, באתר nrg‏, 1 במאי 2017 Indie City - אינדי סיטי - KARMA SHE- More Ecstasy, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:36) עמיחי חסון, 'החלל הרואה', מוסף "שבת" של עיתון מקור ראשון ירון לופו מוסקוביץ', הירושלמים: תכירו את אוצרת האוניברסיטה העברית, ב-Mynet ירושלים, 22.01.19 כשכאוס הופך לסדר, באתר גלובס, 1 ביולי 2014
רחוב הקוממיות (בת ים)

רחוב הקוממיות הוא אחד מן הרחובות הראשיים הארוכים בעיר בת ים. רחוב זה ממוקם בחלקה הדרומי של העיר. קצה אחד של הרחוב מתחיל במחלף קוממיות על כביש 20 וקצהו השני נפגש עם רחוב דרך בן-גוריון. רחוב זה הוא הרחוב הדרומי הגדול ביותר בבת ים כיום. על רחוב זה ממוקמים בית העלמין הדרום ותחנת הרכבת בת ים-הקוממיות. הציר של רחוב זה מתחיל מרחוב משה דיין בחולון, המשמש כנתיב נוסף לכיוון ראשון לציון, ובו נמצא מוזיאון אגד והמסוף האזורי של אגד לחולון ובת ים ומסתיים בחלק הצפוני-מערבי של העיר. בסמוך למרכז הספורט צפויה להיבנה שכונה חדשה על המקטע הדרומי של הציר ואילו במקטע המערבי הוקצה שטח למלונאות. צפיפות האוכלוסייה ברחוב זה נמוכה ביחס לשאר האזורים בעיר בת ים, אך נפח מקומות התעסוקה בציר הוא הגדול בעיר, זאת מכיוון שאזור התעשייה של העיר ממוקם לצד הרחוב במקטע ניסנבוים-הנביאים. כמו כן, הרחוב מהווה ציר תחבורתי חשוב. נפח כלי הרכב הפרטיים ברחוב. רחוב זה עשיר בתחבורה ציבורית, מדי יום עוברים עשרות קווי אוטובוס לאורך הציר. כמו כן, לאורך הרחוב שוכנים 3 מסופי האוטובוס היחידים בעיר בת ים: מסוף בית העלמין, מסוף ניסנבוים, מסוף המרינה. מסופים אלו משרתים עשרות קווים. במסגרת התכנית "מהיר לעיר" מתוכננים להיסלל נתיבי אופניים לאורך כל הרחוב ונתיב תחבורה ציבורית במקטע שבין רכבת הקוממיות לרחוב ניסנבאום. כיום קיים קטע אחד של שביל אופניים לאורך הרחוב במקטע בין רחוב יוחנן הסנדלר עד רחוב יצחק שדה. מסלול הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן עתיד להסתיים במסוף תחבורה חדש שיבנה ברחוב ניסנבוים לצד הציר. כמו כן, אחת מתחנות הקו נקראת "תחנת הקוממיות". עיריית בת ים, תכנית אב לתחבורה בת ים (עמ' 12-13), באתר הנדסה בת ים, באתר נתיבי איילון
פול אנדרסון (שחקן)

פול אנדרסון (באנגלית: Paul Anderson; נולד ב-19 בנובמבר 1978) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד ארתור שלבי בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם", אנדרסון בסרט "האיש שנולד מחדש", וסבסטיאן מורן בסרט "שרלוק הולמס: משחק הצללים". אנדרסון נולד בלונדון. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החליט לפתח קריירת משחק, ונרשם לאקדמיית ובר דאגלס לאמנות הדרמה. הוא התחיל להופיע במחזות שכתב ידידו גרגורי ברק, שסרט הבכורה שלו "71" יצא לאקרנים בשנת 2014. ב-2009 שיחק אנדרסון לראשונה בתפקיד ראשי בסרט הבריטי "הפירמה". הפריצה של אנדרסון הגיעה ב-2013 כשלוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם" של ערוץ BBC Two לגלם את ארתור שלבי, גנגסטר בברמינגהאם של אחרי מלחמת העולם הראשונה. מאז שיחק בתפקידים שונים בסרטי קולנוע כגון "בלב ים" של רון הווארד, "האיש שנולד מחדש", ו-Brimstone". פול אנדרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פול אנדרסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פול אנדרסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Interview with Paul Anderson". BBC. "Paul Anderson and Team Arthur". Interview Magazine. 12 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
סינארה יקטרינבורג

סינארה יקטרינבורג (ברוסית: Синара) הוא מועדון קטרגל רוסי מהעיר יקטרינבורג, רוסיה שנוסד בשנת 1992 ומתמודד בליגת העל הרוסית. סינארה זכתה בגביע אופ"א בשנת 2008, כאשר בסיס השחקנים של הקבוצה הם מחזיקה אזרחות רוסית ורובם מבוגרי האקדמיה של המועדון, כאשר מעט זרים שיחקו בסינארה. מועדון הקטרגל הוקם ב-2 במרץ 1992 בשם VIZ ובשנת 1994 העפילה לליגת העל הרוסית אחרי שזכתה בגביע הליגה הבכירה. בעונת 1994/1995 הקבוצה סיימה במקום השלישי בטבלת האליפות במה שהיווה להישג השיא של הקבוצה. בשנת 2001 שונה שם הקבוצה ל-VIZ סינארה («ВИЗ-Синара»), עם זאת הקבוצה שנותרה לאחת הקבוצות היציבות בליגה זכתה בתואר הלאומי הראשון שלה בשנת 2007 כשזכתה בגביע הרוסי בקטרגל אחרי שגברה על דינמו מוסקבה. הצלחתה של דינמו מוסקבה בגביע אופ"א בעונת 2007, איפשרה לסינארה להתמודד לראשונה במפעלים האירופיים, הקבוצה העפילה בעונת הבכורה עד לפיינל פור, בו הקבוצה גברה על קאיראט הקזחית והתמודדה מול אל-פוסו בגמר, שהיה משחק מאתגר עבור הקבוצה שהוכרע בבעיטת עונשין והקבוצה זכתה בתואר האירופי הראשון בתולדותיה כשהיא מוכתרת למועדון הקטרגל הטוב באירופה, כשהיא עדיין ללא שום זכייה באליפות הלאומית. לקראת עונת 2008/2009 הקבוצה איבדה שחקני מפתח שעזבו לקבוצות יריבות, עם זאת הקבוצה זכתה באליפות הראשונה שלה כשהיא מבטיחה את הזכייה בתואר 3 מחזורים לסיום. בגביע אופ"א הקבוצה העפילה לחצי גמר הטורניר ל"דרבי רוסי" מול דינמו מוסקבה עליה גברה בתוצאה 2:0, אך בגמר סינארה הפסידה לאינטר מדריד הספרדית בתוצאה 5:4 וסיימה כסגנית אלופת אירופה. בעונת 2009/2010 הקבוצה הצליחה לשחזר את ההישג מהעונה הקודמת וזכתה באליפות שנייה ברציפות, כשבמאזנה הפסד אחד בלבד, עם זאת, הקבוצה זכתה באליפות רק במחזור האחרון של העונה. במפעלים האירופיים באותה עונה הקבוצה העפילה עד לפיינל פור הטורניר, אך לא הצליחה להעפיל לגמר. מספטמבר 2010 הקבוצה החלה להיקרא "סינארה" ובעונת 2010/2011 הקבוצה העפילה לפלייאוף הליגה מהמקום השני ובפלייאוף הפסידה לדינו מוסקבה ולא הצליחה לזכות באליפות שלישית. באותה עונה סינארה לא הצליחה להעפיל משלב הבתים של הטורניר. בעונת 2011/2012 סינארה לא הצליחה להעפיל לגמר פלייאוף הליגה וסיימה במקום הרביעי ובעונת 2012/2013 הודחה בשלב רבע גמר פלייאוף הליגה. בעונת 2015/2016 סינארה חידשה את הסגל שלה בעקבות עזיבת מספר שחקנים לאלופת 2015, גזפרום-יוגרה. בעונת 2019/2020 סינארה העפילה לחצי גמר פלייאוף הליגה להתמודדות מול גזפרום-יוגרה יוגורסק. בעונת 2020/2021 זכתה באליפות השלישית שלה, אחרי שגברה בגמר הפלייאוף על טיומן. במרץ 2022 זכתה בגביע השני בתולדותיה אחרי שגברה 4:5 על גזפרום-יוגרה. אליפות רוסיה זכייה (3): 2008/09, 2009/10, 2020/21 סגנות (4): 1997/98, 1998/99, 2005/06, 2006/07, 2010/11 גביע אופ"א זכייה (1): 2008 סגנות (1): 2009 הגביע הרוסי בקטרגל זכייה (2): 2006/07, 2021/22 סגנות (4): 1997/98, 2002/03, 2007/08, 2008/09 מדיה וקבצים בנושא סינארה יקטרינבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סינארה יקטרינבורג (ברוסית) סינארה יקטרינבורג, ברשת החברתית פייסבוק סינארה יקטרינבורג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סינארה יקטרינבורג, ברשת החברתית VK סינארה, באתר התאחדות הקטרגל הרוסית "סינארה", באתר uefa.com "סינארה", באתר footballzz.co.uk
נובו-פרדלקינו

נובו-פרדלקינו (ברוסית: Ново-Переделкино) הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטח הראיון הוא 8.4782 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 121,718 תושבים (2020). נובו-פרדלקינו ממוקם מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה. הראיון נקרא על שמו של היישוב פרדלקינו הממוקם בשטחו, שנמצא כיום ביישוב ונוקובסקויה. בשטח הראיון ממוקמים מפעלים של קוקה-קולה ומקדונלד'ס, כמו גם המשרד הראשי של החברה "רוסקי סטנדרט". יש בראיון מדרון סקי מלאכותי, בריכת שחייה, משטח החלקה על הקרח, מגרש טניס, בית ספר להיאבקות, 13 בתי ספר מקיפים, 14 גני ילדים, וכן 2 קופות חולים למבוגרים ולילדים. קתדרלת איגור הקדוש מצ'רניגוב בפרדלקינו (אנ') הדאצ'ה של לבנסון (רו') תחנות מטרו "בוריסובסקויה שוסה" (אנ') ו"נובופרדלקינו" (אנ') מדיה וקבצים בנושא נובו-פרדלקינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובו-פרדלקינו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.