laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוטי דלג'ו

מוטי דלג'ו (נולד ב-1944) היה ראש המועצה האזורית דרום השרון לשעבר, דוקטור לכלכלה בהשכלתו. דלג'ו נולד באיראן ועלה כילד בשנת 1949. בשנת 1994 נבחר לראשות המועצה האזורית דרום השרון וכיהן ברצף עד שהודיע על פרישתו בשנת 2018. דלג'ו הוא ראש המועצה האזורית השני במספר שנות כהונתו באופן רציף (הראשון הוא יעקב לנדאו - שכיהן כ-26 שנים (1954–1980) - כראש המועצה האזורית השרון התיכון וכראש המועצה הראשון של דרום השרון). בתקופת כהונתו נעשו שינויים במועצה והוקמו היישובים הקהילתיים מתן וצור יצחק. בשנת 2003, כחלק מתוכנית הממשלה לצמצום רשויות מקומיות אוחדה המועצה המקומית לשעבר רמות השבים לתוך המועצה האזורית דרום השרון, המושב גני יהודה אוחד לתוך המועצה המקומית סביון והיישובים צור יגאל וכוכב יאיר התאחדו למועצה המקומית. בשנת 2008 קיבל דלג'ו תואר ד"ר לכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שזיכתה את דלג'ו בתואר עסקה ב"כלכלת המערכת המוניציפלית הכפרית בישראל", וחקרה את פעולתן של המועצות האזוריות תוך התמקדות במדדי איתנות פיננסית, יעילות באספקת שירותים, עצמאות כלכלית וכדומה. שלומית צור, ‏"ההמלצה שלי לראשי מועצה היא לא לפגוש קבלנים", באתר גלובס, 17 ביוני 2018 זמן השרון, תואר דוקטור לראש מועצת דרום השרון, באתר nrg‏, 2 ביוני 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסאטו אוצ'ישיבה

מסאטו אוצ'ישיבה (ביפנית: 内柴正人; באנגלית: Masato Uchishiba;‏ נולד ב-17 ביוני 1978) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג, פעמיים אלוף אולימפי מאתונה 2004 ובייג'ינג 2008. אוצ'ישיבה מחזיק במדליית כסף מאליפות העולם משנת 2005, מדליית ארד ממשחקי אסיה ומדליית זהב מהאוניברסיאדה. אוצ'ישיבה נולד בעיר קושי שביפן בשנת 1978 והחל ללמוד ג'ודו בגיל 9 לטענתו "על מנת לנצח את אחיו בקרב". אוצ'ישיבה למד באוניברסיטת קוקושיקן (אנ') שבטוקיו וסיים בהצטיינות תואר בחינוך גופני. בשנת 1999 זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו בקריירה המקצועית כאשר זכה במדליית הזהב בטורניר היוקרתי 'Jigoro Kano Cup Tokyo' (כיום גראנד סלאם טוקיו). בשנת 2001 הוא השתתף באוניברסיאדת בייג'ינג וזכה במדליית הזהב. בשנת 2002 הוא זכה במדליית הארד במשחקי אסיה שנערכו בפוסן שבקוריאה הדרומית. באולימפיאדת אתונה בשנת 2004, אוצ'ישיבה התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח את חורחה לנסינה הארגנטינאי, בשמינית הגמר הוא ניצח את דשדאווה גאנטומור המונגולי וברבע הגמר ניצח באיפון את מאגומד צאפארוב הרוסי. בחצי הגמר ניצח את גאורגי גאורגייב הבולגרי באיפון תוך פחות מדקה ובגמר גבר על יוזף קרנייק הסלובקי באיפון כדקה וחצי מפתיחת הקרב. באליפות העולם בשנת 2005, אוצ'ישיבה זכה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לז'ואאו דרלי הברזילאי. באולימפיאדת בייג'ינג, אוצ'ישיבה התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה שוב במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח את חואן קרלוס חסינטו מהרפובליקה הדומיניקנית, בשמינית הגמר הוא ניצח את אראש מירסמעלי האיראני וברבע הגמר ניצח את מיראלי שאריפוב האוזבקי. בחצי הגמר ניצח את יורדניס ארנסיביה הקובני ובגמר ניצח את בנג'מין דרבולה הצרפתי. בפברואר 2009, הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם פריז היוקרתי. בשלב רבע הגמר הוא ניצח באיפון את מיכאל פולייב הרוסי לאחר ריתוק מוצלח, בחצי הגמר הוא ניצח את אן ג'ונג-הוואן בזכות ניקוד יוקו ובגמר ניצח בניקוד ווזארי ויוקו את בנג'מין דרבולה הצרפתי. לאחר פרישתו, אוצ'ישיבה החל לאמן באפריל 2010 את נבחרת הנשים באוניברסיטת קיושו. בנובמבר 2011, האוניברסיטה פיטרה את אוצ'ישיבה מאימון בעקבות האשמות בהטרדה מינית. ב-6 בדצמבר 2011, הוא נעצר על ידי משטרת טוקיו בחשד לאונס. אוצ'ישיבה טען שהמעשה היה בהסכמה. ב-1 בפברואר 2013, בית המשפט המחוזי בטוקיו דחה את טענותיו ושלח אותו לחמש שנים בכלא. מסאטו אוצ'ישיבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מסאטו אוצ'ישיבה, ברשת החברתית אינסטגרם מסאטו אוצ'ישיבה, סרטונים בערוץ היוטיוב מסאטו אוצ'ישיבה, באתר olympedia.org מסאטו אוצ'ישיבה, באתר איגוד הג'ודו העולמי מסאטו אוצ'ישיבה, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside. "אלוף אולימפי בג'ודו פוטר בגין הטרדה מינית", 30 בנובמבר 2011, 'Japan Times', עמ' 6 ‏ "Judo champ arrested on suspicion of sexual assault",‏ 6 בדצמבר 2011, ESPN
חסמיק חרוטיוניאן

חסמיק חרוטיוניאן (בארמנית: Հասմիկ Հարությունյան; נולדה ב-26 בדצמבר 1960, ירוואן) היא זמרת ארמנית. היא מובילה את הרכב הפולקלור אמסמבל שוגהקן העממי, ומנצחת על הרכב חייריק מוראדיאן לשירת וריקוד ילדים מסורתיים. המוזיקה של אנסמבל שוגהקן מופיעה בפסקול של הסרט "אררט". האלבום של חרוטיאניאן, "שירי ערש ארמניים" הוכר על ידיהניו יורק טיימס בתור אלבום מוזיקת עולם יוצא דופן  לשנת 2004. לפני שהתחילה להופיע עם אנסמבל שוגהקן, היא הייתה סולנית באנסמבל אגונג (שנוסד על ידי חייריק מוראדיאן) של הרדיו הלאומי הארמני, והופיעה בארמניה, אירופה, ובברית המועצות. עם שוגהקן, הופיעה חרוטיניאן ברחבי העולם: בארמניה, צרפת, גרמניה, אסטוניה, רוסיה, איחוד האמירויות הערביות, בקנדה, ובארצות הברית, בין היתר בפרויקט מוזיקת עולם שארגן הצ'לן יו-יו מה.  חרוטיניאן גם הקליטה אלבומים עם ההרכב קארוט. באפריל 2009, היא הופיעה בקונצרט מוזיקה ארמנית מסורתית בפסטיבל בוורוצלב, בפולין, שם גם ערכה סדנאות לשירה וריקודים עממיים. בסתיו 2009, תיירה בסבב הופעות בארצות הברית עם אנסמבל הנשים הקולי קיטקה, כשהן מציגות את המוזיקה של המלחין חייריק מוראדיאן, קומיטאס, ושירי ערש ארמנים, ואף השתתפו בפסטיבל מוזיקת העולם בסן פרנסיסקו. ב-2010 היא הופיעה עם שוגהקן והעבירה סדנה למוזיקה וריקוד ארמנים בלובליאנה, סלובניה. חרוטיאניאן סיים תואר ראשון באוניברסיטת המדינה הפדגוגית של ארמניה, ומן המחלקה למוזיקה ווקאלית של בית הספר למוזיקה ארנו בבג'אניאן, עם התמחות באופרה. עם אנסמבל שוגהקן: 1995: המוזיקה של ארמניה מס' 5: מוזיקה עממית. 2002: אנתולוגיה ארמנית («Հայկական անթոլոգիա») 2002: גוראני: ריקודים מסורתיים של המולדת הארמנית 2004: ריקודים מסורתיים של ארמניה («Հայկական ավանդական պարեր») 2004: שירי ערש ארמנים («Հայկական օրորոցայիններ») 2008: הרכב שוגהקן: מוזיקה מארמניה («Երաժշտություն Հայաստանից») עם אנסמבל קארוט:  2001: אנסמבל קארוט: שירים מסורתיים של ארמניה (כרך א) («Կարոտ 1») 2003: אנסמבל קארוט: שירים מסורתיים של ארמניה (כרך ב) («Կարոտ 2») עם אנסמבל חייריק מוראדיאן לשירת וריקוד ילדים מסורתיים: 2005: שירי ילדים מסורתיים של ארמניה («Հայ ավանդական մանկական երգեր») עם אלכסאן חרוטיוניאן: 2010: שירי חתונה של ארמניה («Հայկական հարսանեկան երգեր») 2007: הורובל: שירי עבודה מסורתיים של ארמניה («Հորովել-Հայ ավանդական աշխատանքային երգեր») Agna Oror Gorani חסמיק חרוטיוניאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) Traditional Crossroads Road to Armenia: Hasmik Harutyunyan Road to Armenia: Shoghaken Folk Ensemble Face Music: Ensemble Karot Face Music: Ensemble Hayrik Mouradian ՀԱՍՄԻԿ ՀԱՐՈՒԹՅՈՒՆՅԱՆ (Armenian) John Pareles: CRITIC'S NOTEBOOK; This Is the Sound of Globalization (The New York Times, April 15, 2005) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חסמיק חרוטיוניאן".
הפסטיבל הקלאסי לכדורים פורחים באלבמה

הפסטיבל הקלאסי לכדורים פורחים באלבמה (באנגלית: Alabama Jubilee Hot Air Balloon Classic) מתקיים מדי שנה בסוף השבוע של יום הזיכרון (בארצות הברית) בפארק פוינט מלארד (אנ') שבדיקייטר, אלבמה. מדי שנה מוצגים בפסטיבל כ-60 כדורים פורחים מכל רחבי העולם. האירוע פתוח לקהל הרחב והכניסה אליו חופשית וללא תשלום. אירועי הפסטיבל כוללים: מופעי אש וזיקוקי דינור תערוכת טרקטורים עתיקים תערוכת רכבים עתיקים אמנויות ומלאכת-יד בידור במה הפעלות לילדים דוכני מזון ומזכרות מרוצי כלבים בלונים זוהרים משימות תמרון וניווט תצפית מכדורים פורחים (הקשורים לקרקע) הפסטיבל נחשב לייחודי בכך שהוא מאפשר לכ-50,000 המבקרים בו להסתובב בין הכדורים הפורחים השונים ולראות מקרוב את תהליך הניפוח וההמראה, כמו גם לשוחח עם המטיסים. הפסטיבל מתקיים בשטח פארק פוינט מלארד (אנ'), מתחם נופש עירוני בגודל של 35 דונם (140,000 מ') שכולל פארק מים עם בריכת גלים, בריכות שחייה אולימפיות, נהר, מגלשות מים, מגרשי טניס, מגרשי כדור, מסלולי הליכה, מתחם קמפינג, מגרש גולף אולימפי עם 18 חורים, החלקה על הקרח במבנה מקורה ומרכז בילוי. פסטיבל כדורים הפורחים הקלאסי באלבמה, הוא אחד הפסטיבלים הוותיקים בתחום הכדורים הפורחים. הפסטיבל הראשון התקיים בשנת 1978, וכלל תחרויות בין 17 כדורים פורחים ממדינות שונות מארצות הברית: אלבמה, קנטקי, אוהיו, ג'ורג'יה, מיסיסיפי ולואיזיאנה. כיום מושך אליו הפסטיבל כ-60 מטיסים מלמעלה מ-20 מדינות בארצות הברית ועוד מספר ארצות מכל העולם. במסגרת הפסטיבל שנמשך כיומיים, מתקיימות מספר תחרויות בין הצוותים המשתתפים. הפופולריות רבת השנים של הפסטיבל זיכתה את העיר המארחת, דיקייטר, בתואר הרשמי  כ"בירת הכדורים הפורחים של אלבמה".[דרוש מקור] פסטיבל כדורים פורחים מדיה וקבצים בנושא הפסטיבל הקלאסי לכדורים פורחים באלבמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפסטיבל הקלאסי לכדורים פורחים באלבמה (באנגלית) "Alabama Jubilee Hot Air Balloon Classic". Alabama Jubilee. 2009. "Alabama Jubilee Hot Air Balloon and Music Festival". Decatur-Morgan County Convention and Visitors Bureau. 2009. אורכב מ-המקור ב-2011-05-30.
סלאטינה (קרואטיה)

סְלָאטִינָה (בקרואטית: Slatina, במקורות בעברית מוכרת גם כ:פּוֹדְרָאבְסְקָה סלאטינה) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת במחוז וירוביטיצה-פודראבינה, 29 קילומטרים דרומית-מזרחית מבירת המחוז וירוביטיצה. היישוב מתועד לראשונה במסמכים מ-1297 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1542 נכבשה העיר על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ונכללה בהמשך בשטחי סנג'ק פוז'גה. ב-1684, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג. בהמשך, נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית ומאוחר יותר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתקופה האוסטרו-הונגרית נכללה בשטחי ממלכת קרואטיה-סלאבוניה אשר הייתה ישות אוטונומית בתוך שטחי האימפריה. במקום התפתחו בהדרגה תעשייה קלה כגון תעשיית לבנים, טחנות רוח לצד חקלאות ענפה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל האזור בשטחי ממלכת יוגוסלביה. בראשית אפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נכללה וירוביטיצה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. במאי 1945, שוחררה העיר על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ולאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בשטחי יוגוסלביה. ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה והעיירה עברה לתחומה. יהודים מאזור מוראביה התיישבו בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-18. קהילה ממוסדת נוסדה באמצע המאה ה-19. ב-1858 הוקם בית עלמין וב-1896 בית הכנסת הקהילתי. ב-1900 מנתה הקהילה 100 נפשות וב-1926 התגוררו בפודראבסקה סלאטינה 304 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בעיירה פעילות ציונית. הוקמו תאים של תנועות נוער כגון השומר הצעיר, החלוץ ו"מקס נורדאו". בחוות גוֹלֶנִיץ' (בקרואטית: Golenić) הסמוכה הוכשרו עשרות רבות של בני נוער במהלך שנות ה-30 עשרות בני נוער לקראת עלייה לארץ ישראל המנדטורית. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בפודראבסקה סלאטינה 136 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והחלת שלטון הבובות של האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ורובם המוחלט נרצחו. ב-1947 התגוררו בעיירה 8 יהודים. ב-1942 נפגע מבנה בית הכנסת על ידי שלטונות האוסטאשה. לאחר המלחמה הופקע המבנה ושוקם. נכון ל-2000 עמד מבנה בית הכנסת על תילו בשטח העיירה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 פונו שרידי בית העלמין היהודי מהמקום. מדיה וקבצים בנושא סלאטינה (קרואטיה) בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלאטינה "סלאטינה (קרואטיה)", באתר JewishGen (באנגלית) מפקד האוכלוסין בקרואטיה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בקרואטיה (באנגלית). הקהילה היהודית בפודראווסקה סלאטינה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 275. הקיבוץ הארצי - השומר הצעיר, ביולטין מספר 194, עמודים 24–25, מרחביה, 27 ביוני 1940, בארכיון יד יערי. צילום מבנה בית הכנסת (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית. בית העלמין היהודי בפודראבסקה סלאטינה, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית). אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2006), באתר heritageabroad.gov, עמוד 20 (באנגלית). ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סלאטינה (קרואטיה)".
נארין אלכסאניאן

נארין אלכסאניאן (בארמנית: Նարինե Ալեքսանյան; נולדה ב-24 במאי 1967) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה ארמנית. היא ידועה בשל תפקידה החוזר בתור ג'אנה בסדרת הטלוויזיה הארמנית "דומינו". בשנים 1992–1995 היא התחילה את דרכה כשחקנית בתיאטרון "מטרו", בירוואן. היא זכתה בפרס "ארטוואזד" לשחקנית הטובה ביותר של השנה, ואירחה יותר מעשר תוכניות טלוויזיה. נארין אלכסאניאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נארין אלכסאניאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) AV Production - Նարինե Ալեքսանյան ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נארין אלכסאניאן".
דורון בנדל

דורון בנדל (19 בינואר 1942 – 14 ביוני 2005) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף אשר פיקד על גדוד 932 וסגן מפקד אוגדה 162. נולד ב-19 בינואר 1942 בתל אביב, גדל בראש פינה ובתל אביב. בן למייסדי ראש פינה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1960 עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר בנח"ל. בנדל שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד בחיל הרגלים ובשנים 1978–1976 שימש כ מפקד גדוד 932. בהמשך שירת באגף המבצעים ולאחר מכן שימש כסגן מפקד אוגדה במלחמת לבנון הראשונה וכמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1985 השתחרר מצה"ל בדרגת אל"ם. בשירות המילואים הועלה לדרגת תא"ל והמשיך לשמש כראש מטה אוגדה 162 גם שנים לאחר שחרורו מצה"ל. נפטר ביוון ב-14 ביוני 2005. אתר "נשמה" יוסף ולטר, כבר התרגלתי לא להיות גנראל - אני רק רוצה עבודה, מעריב, ‏ 24.07.1985. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוב ירמיהו (ירושלים)

רחוב ירמיהו (במספור הארצי כביש 417) הוא רחוב ראשי בירושלים, המשמש כאחד מעורקי התחבורה המרכזיים של צפון ירושלים. רחוב ירמיהו הוא באורך של כ־1.7 קילומטרים. הרחוב מתחיל מצידו המזרחי כהמשך ישיר לרחוב בר-אילן בקרן הרחובות בר־אילן – עלי הכהן, ומסתיים בקרן הרחובות ויצמן–יפו, בסמיכות לתחנה המרכזית. הרחוב גובל מצידו הצפוני בשכונות שיכון חב"ד, גבעת קומונה, רוממה החדשה וגני גאולה, ובשכונות מקור ברוך, רוממה הישנה מצידו הדרומי. למרות המשכו הישיר מכביש בר־אילן וסמיכותו לשכונות החרדיות, הרחוב פתוח לתנועת כלי רכב בשבתות וימים טובים. הרחוב כמעט אינו מאוכלס בדירות פרטיות, אך קיימים מגדלי מגורים הצופים לרחוב. בחלקו המזרחי של הרחוב קיימים בתי עסק, בדומה לרחוב בר־אילן, אך ככל שהרחוב ממשיך לכיוון התחנה המרכזית הוא נדמה יותר לאזור תעשייה, בהשפעת אזור התעשייה רוממה הסמוך לו. בית המדרש הגדול של חסידות גור תלמוד תורה של חסידות גור ישיבת תורת אמת של חסידות חב"ד סמינר לבנות של חסידות גור אולפנת צביה ירושלים קמפוס שיח סוד בית טובי העיר מעבדות RAFA מגדלי הבירה – בניין משרד הבריאות "בית יהב" - מטה בנק יהב ומשכן הרבנות הראשית לישראל. רחוב בר-אילן מדיה וקבצים בנושא רחוב ירמיהו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריק דוויס

אריק חאבייר דוויס גרחאלס (בספרדית: Eric Javier Davis Grajales; נולד ב-31 במרץ 1991) הוא כדורגלן פנמי המשחק בווילה נובה בעמדת המגן השמאלי. דוויס התחיל את הקריירה שלו באראבה אונידו מליגת העל הפנמית בה שיחק שנתיים. בשנת 2011 חתם בפניקס מליגת העל האורוגוואית. ב־12 במאי 2012 דוויס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בקיץ 2013 הושאל לספורטינג סן מיגליטו עד לסיום העונה. בספטמבר 2015 דוויס חתם בדאק 1904 דונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית. בשנת 2023 עבר למועדון די. סי. יונייטד מה־MLS. ב-6 בפברואר 2024 חתם בקושיצה עד לסיום העונה. ב-19 באוגוסט 2024 חתם בווילה נובה מהליגה הברזילאית השנייה. בצעירותו, דוויס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פנמה. ב-11 באוגוסט 2010 דוויס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד ונצואלה. דוויס השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב בשנים: 2011, 2015, 2017 ובנוסף גם במונדיאל 2018. מדיה וקבצים בנושא אריק דוויס בוויקישיתוף אריק דוויס, באתר Transfermarkt אריק דוויס, באתר Soccerway אריק דוויס, באתר BDFutbol אריק דוויס, באתר WorldFootball.net אריק דוויס, באתר National Football Teams אריק דוויס, באתר FootballDatabase.eu אריק דוויס, באתר ESPN
לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו

לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו (בספרדית: Luis Alfonso de Borbón;‏ נולד ב-25 באפריל 1974), הוא נינו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים משנת 1989. לואיס אלפונסו נולד במדריד, לאלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס ולמריה דל כרמן מרטינס-בורדיו אי פרנקו, בתם של קריסטובאל מרטינס-בורדיו, מרקיז ויאברדה העשירי וכרמן פרנקו, דוכסית פרנקו הראשונה, ובילדותו העניק לו אביו את התואר דוכס טורן. בשנת 1982 התגרשו הוריו, ולואיס אלפונסו ואחיו עברו למשמורת תחת אביו. בשנת 1984 התחתנה אמו בשנית עם ז'אן מארי רוסי ומנישואין אלה נולדו שתי בנות שהן אחיותיו-החורגות. ב-7 בפברואר 1984 חזר לואיס אלפונסו מסיור סקי בפירנאים יחד עם אביו ואחיו, ובמהלך הנסיעה התנגש אביו במשאית. אחיו הבכור פרנסיסקו דה אסיס נהרג בתאונה, ואילו לואיס אלפונסו שהה בבית החולים במשך חודש, בעוד אביו נזקק ל-6 ניתוחים. בית משפט ספרדי העניק לאמו משמורת זמנית על לואיס אלפונסו, אך כעבור שישה חודשים החזיר בית המשפט את המשמורת לאביו. בשנת 1989 נהרג אביו בתאונת סקי באייבון, קולורדו, ולואיס אלפונסו הוכר על ידי הלגיטימיסטים כלואי העשרים, מלך צרפת ונווארה, ונטל לעצמו את התואר דוכס אנז'ו. לואיס אלפונסו סיים את לימודיו הראשונים בבית הספר הספרדי-צרפתי Molière de Pozuelo de Alarcón, ומאוחר יותר, למד בבית ספר תיכון במדריד. לאחר מכן הוא למד מנהל עסקים בCUNEF, ובהמשך עבד במשך כמה שנים בבנק BNP פריבה במדריד. ב-5 בנובמבר 2004 התחתן לואיס אלפונסו בקראקס עם מריה מרגריטה וארחאס סנטאלה, בתם של ויקטור חוסה וארחאס לראוסקין וכרמן לאונור וארחאס טלריה, עמה התארס בנובמבר 2003, אולם אף אחד ממשפחת המלוכה הספרדית לא השתתף בחתונה, מכיוון שבן דודו חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד לא אישר את תביעתו לכס הצרפתי ולתואר דוכס אנז'ו. השניים התגוררו בוונצואלה, שם הוא עבד בבנקו אוקסידנטל דה דסקנטו, ולאחר מכן עברו לארצות הברית. לאחר מכן, הם התגוררו במדריד, ונולדו להם 4 ילדים: אאוחניה, נסיכת בורבון (נולדה ב-2007) הנסיך לואיס, דוכס בורגונדי (נולד ב-2010) הנסיך אלפונסו, דוכס ברי (נולד ב-2010) הנסיך אנריקה, דוכס טורן (נולד ב-2019) ביוני 2006 לואי אלפונסו לא השתתף בחתונתה השלישית של אמו, משום שהוא לא הסכים להיפרדותה מאביו החורג, שאותו כיבד מאוד, ובשל אי הסכמתו עם אורח החיים "הסלבריטי" שלה. מדיה וקבצים בנושא לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו בוויקישיתוף לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ז'אן-כריסטוף, נסיך נפוליאון

ז'אן-כריסטוף, נסיך נפוליאון (בשם מלא בצרפתית: Jean Christophe Louis Ferdinand Albéric Napoléon; נולד ב-11 ביולי 1986), הוא נסיך צרפתי הטוען לכתר צרפת, מתוקף בית בונפרטה. ז'אן-כריסטוף נולד ב-11 ביולי 1986 בסן-רפאל, ואר, לשארל, נסיך נפוליאון ולבאטריצ'ה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של פרדיננדו, דוכס קסטרו ושנטאל דה שברון-וילט. בשנת 1989 התגרשו הוריו, ובשנת 1996 התחתן אביו בשנית עם ז'ין-פרנסואה וליקיוני. בשנת 1997 מת סבו לואי, נסיך נפוליאון, ובצוואתו שפורסמה ב-2 בדצמבר אותה שנה, נתגלה שכתב כי הירושה תפסח על אביו שארל ותעבור ישירות לז'אן-כריסטוף שהיה אז בן 11. בריאיון ללה פיגרו באותו יום, אמר ז'אן-מאר וארו, המשפטן שחתם על צוואת לואי ומי שמייצג את ז'אן-כריסטוף במאבק הירושה כנגד אביו, כי שארל נפוליאון הפקיע את המורשת הבונפרטית כשהביע בציבור "דעות רפובליקניות ודמוקרטיות... הוא שלל מעצמו את הזכות לירושה כשנישא מחדש ללא רשות אביו... מעשה הנוגד את חוקי המשפחה." בצוואתו, ציין לואי נפוליאון שלושה סימוכין לסמכותו להורות על שלילת מעמדו של בנו כיורש העצר: הסנאטוס קונסולטוס (Senatus Consultus), תיקון לחוקת הקיסרות השנייה מה-7 בנובמבר 1852, בו נאמר כי אם לנפוליאון השלישי לא יהיו ילדים, הוא יוכל לאמץ כל בן זכר מצאצאי נפוליאון הראשון. בנוסף, אומר התיקון כי יורש העצר אינו יכול להינשא ללא רשות הקיסר, ואם יעשה כן, יאבד את כל זכויותיו כיורש. חוקת המשפחה האימפריאלית מ-21 ביוני 1853 שהשיבה את החוק שנקבע תחת נפוליאון הראשון ב-30 במרץ 1806, בו נאמר כי נישואי יורש המשפחה דורשים הסכמה מוקדמת וכתובה של הקיסר דה יורה אחרת הם יהיו בטלים. בנוסף, קובע החוק כי גירושין אסורים לבני המשפחה ושהקיסר מחזיק בזכות לפקח ולחנך את בני המשפחה, כולל מעצר, החרמה והגליה של בן משפחה, אשר "אינו מתנהג כיאות ושוכח את כבודו וחובותיו", למשך שנה לכל היותר. המסורת המשפחתית על פיה אפשר לשנות את סדר הירושה. נפוליאון הראשון רב עם אחיו ושלל מהם את מעמדם בסדר הירושה. כשבנו היחיד של נפוליאון השלישי, נפוליאון אז'ן, מת ב-1879, הורתה צוואתו לשלול את ראשות המשפחה מבן דודו עקב הבדלים פוליטיים, ולתת אותה לבנו הבכור, נפוליאון ויקטור בונפרטה. שארל נפוליאון הטיל ספק בכך שכוונתו האמיתית של אביו הייתה לשלול ממנו את הירושה. בכל מקרה, שארל דוחה את הטענה שלאביו הייתה הסמכות, על פי חוק או מסורת, להדיר אותו מסדר הירושה. ז'אן-כריסטוף למד בבית לייקה סנט דומיניק בניי-סיר-סן בין השנים 2001–2004, והצטיין במדעים ובמתמטיקה. בין השנים 2004–2006 הוא למד כלכלה ומתמטיקה באוניברסיטת פריזאנה (AES). לאחר מכן הוא למד בבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז, וסיים את לימודיו בשנת 2011 עם תואר שני בניהול. ז'אן-כריסטוף חי ועבד בניו יורק כאנליסט בנקאות להשקעות עבור מורגן סטנלי, ולאחר מכן בלונדון בחברת ההון הפרטי Advent International, והוא שולט בצרפתית, אנגלית וספרדית. במאי 2017 הוא סיים תואר שני במנהל עסקים בבית הספר למינהל עסקים בהרווארד, ומאז הוא עובד כשותף פרטי בחברת ההון בלונדון של קבוצת Blackstone. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-כריסטוף, נסיך נפוליאון בוויקישיתוף
אנז'לה אטבקיאן

אנז'לה אטבקיאן (בארמנית: Անժելա Աթաբեկյան נולדה ב-11 באפריל 1938 בירוואן) היא נגנית קאנון, מוזיקולוגית, והיסטוריונית של האמנות. זוכת פרס "אמן העם" של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית (1986). פרופסור בקונסרבטוריון של ירוואן (2003). אנז'לה אטבקיאן נולדה בירוואן, בת לבית אטבקיאן, משפחת אצולה ארמנית עתיקת יומין. בשנת 1955 אטבקיאן סיימה לימודיה במכללת ירוואן למוזיקה על שם רומן מליקיאן, ומאוחר יותר גם למדה בקונסרבטוריון קומיטאס של ירוואן. בין השנים 1956 ל-1993 היא הייתה הסולנית אנסמבל כלי הנגינה העממיים של חברת הטלוויזיה והרדיו הארמנית. בין 1959–2000 היא לימדה במכללת ירוואן למוזיקה, ומאז 1983, בקונסרבטוריון. אטבקיאן ליקטה וערכה שני מדריכים מתודולוגיות למוזיקה. ב-1972, היא ייסדה את ההרכב הווקאלי-אינסטרומנטלי "האחיות אטביקיאן", וב-2012 היא הייתה חברה מייסדת של העמותה "אחדות מיליק". פרס "אמן העם" של ארמניה הסובייטית (1986) מדליית הזהב של הרפובליקה (1957) פרס פסטיבל הנוער של איחוד זמרי הפופ (1958) קונצרט בקונסרבטוריון קומיטאס של ירוואן, לרגל יום הולדתה ה-80 של אנז'לה אטבקיאן מדיה וקבצים בנושא אנז'לה אטבקיאן בוויקישיתוף Anzhela Atabekyan Anzhela Atabekyan Kanon Anzhela Atabekyan at en.hayazg.info Atabekyan Anjela "Who is who? Armenians "Encyclopedia, volume first, chap. group. John Ayvazyan, Armenian Encyclopedia, Yerevan, 2007.
כמות

כמות היא תכונה שיכולה להתייחס לגודל, מידה, שיעור או ערך של משהו. ניתן להשוות בין כמויות שונות על ידי שימוש במונחים כמו "יותר", "פחות", או "שווה", או על ידי הקצאת ערך מספרי המייצג את יחידת המדידה. מספרים הם כמותיים מעצם טבעם, בנוסף ניתן ליחס כמות גם מצבים שונים כמו תכונות, ממדים ומאפיינים של דברים. למשל: כבד-קל, ארוך-קצר, רחב-צר, קטן-גדול.  הכמות היא מושג עתיק במתמטיקה שהתקיים עוד בימיו של אריסטו וקודמיו. אריסטו התייחס לכמות כעל קטגוריה אונטולוגית ומדעית בסיסית. דוגמאות נוספות לכמויות שונות: 1.76 ליטרים (ליטר) של חלב – כמות רציפה תפוח אחד, שני תפוחים, שלושה תפוחים – שם המספר הוא מספר שלם המייצג את תוצאת המנייה של אוסף של אובייקטים הניתנים לספירה (תפוחים) 500 אנשים המילה "זוג" מתייחסת בדרך כלל לשני אובייקטים המילה "מעט" מתייחסת על פי רוב לכמות לא מוגדרת אבל קטנה, כלומר – כמות הגדולה מאחד. סדר גודל גודל פיזיקלי גודל חסר ממד מדיה וקבצים בנושא כמות בוויקישיתוף