laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מן המצר

מן המצר הוא ספר מאת סופרת הילדים והנוער אסתר שטרייט-וורצל שיצא לאור בשנת 1962 בהוצאת חידוש (בספריית 'ספרי יעל לבני הנעורים'). הספר עוסק בגבורה יהודית בשואה. הספר מציג את סיפורה של משפחה יהודית בשואה. במהלך הסיפור מופרדים בכוח בידי הגרמנים ההורים מילדיהם, סשה ורוז'ה, אך במהלך הסיפור פוגשת האם את ילדיה באחד הכפרים הנידחים בפולין. הגורל האכזר, גורל היהודים בשואה, הפריד את סשה ורוז'ה מהוריהם. במשך שנה תמימה הסתתרו השניים בכוך אפל ומחניק, ומשנתגלה מחבואם, הוברחו ליער. רק לאחר תלאות וייסורים מצאו דרכם לביתו של איכר גוי בעל אישיות מופלאה, שהעניק להם הגנה ומחסה עד לסוף המלחמה. במהלך המלחמה בכפר שבו סשה ורוז'ה גדלים עם האיכר מתרחש רגע השיא בעלילה, פגישת האם וילדיה תחת עיניהם הבולשות של הגרמנים. חיים שורר, סיפור קטן, דבר, 14 בדצמבר 1962 ג. קרסל, מן המצר:סיפורה של צברית על אימי השואה, מעריב, 15 במרץ 1963 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארטמוט בגר

הארטמוט בגר (בגרמנית: Hartmut Bagger;‏ 17 ביולי 1938 - 26 בינואר 2024) היה גנרל גרמני אשר שימש כמפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה) בין השנים 1996–1999. בגר נולד ב-17 ביולי 1938 בעיר בראונסברג שבפרוסיה המזרחית. כיום נקראת העיר בראנבו והיא נמצאת בתחומי פולין. בילדותו, חווה בגר את מלחמת העולם השנייה, ומשפחתו נאלצה להימלט מאימת הצבא האדום אל העיר צלה. ב-1958 הוא התגייס לבונדסוור ושרת בגדוד פאנצרגרנדיר. ב-1960 הוא הועלה לדרגת לויטננט. הוא למד באקדמיית הבונדסוור ובמכללת הסגל של הכוחות המזוינים האמריקניים בווירג'יניה. בשנים 1976–1978 הוא שימש כמפקד גדוד הפאנצרגרנדיר ה-51. לאחר מכן הוצב במשרד ההגנה עד 1980. לאחר מכן שימש כראש מטה דיוויזיית הפאנצר ה-3, ובאוקטובר 1984 מונה למפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-7 בהמבורג. ב-1988 הועלה לדרגת בריגדה גנרל ומונה לראש מטה הקורפוס ה-3 בקובלנץ. ב-1990 הוא הועבר לשמש כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-12. ב-1992 הוא מונה לסגן המפקח הכללי של הבונדסוור (מקביל לרמטכ"ל). ב-8 בפברואר 1996 הוא מונה למפכ"ל הבונדסוור וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-31 במרץ 1999. בגר נפטר ב-26 בינואר 2024. הותיר אחריו אישה ושני בנים. התגורר במקנהיים (Meckenheim). מדיה וקבצים בנושא הארטמוט בגר בוויקישיתוף הארטמוט בגר באתר משרד ההגנה הגרמני
הנס-פטר פון קירכבאך

הנס-פטר פון קירכבאך (בגרמנית: Hans-Peter von Kirchbach; נולד ב-3 באוגוסט 1941) הוא גנרל גרמני בדימוס אשר שימש לתקופה קצרה כמפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה). קירכבאך נולד בוויימאר ב-3 באוגוסט 1941, למשפחה שהוציאה מקרבה קציני צבא ואנשי דת רבים. ב-1960 הוא התגייס לבונדסוור והתקדם בסולם הדרגות במהירות. בין 1979–1981 שימש כמפקד גדוד התותחנים ה-42. ב-1994 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-14. במהלך הצפת נהר האודר ב-1997, קירכבאך ואנשיו הובילו את פעולות הסיוע והחילוץ של האזרחים. בעקבות כך, נודע קירכבאך בכינוי "גיבור האדור". באפריל 1998 הוא הועבר לשמש כמפקד הקורפוס ה-4. במרץ 1999 נבחר קירכבאך להחליף את הגנרל הארטמוט בגר בתפקיד המפקח הכללי של הבונדסוור. עם זאת, ב-30 ביוני 2000 הוא התפטר מתפקידו. התפטרותו הפתאומית הייתה מקור לספקולציות רבות, אולם ההשערה היא שהיא נבעה מסכסוך בינו לבין שר ההגנה רודולף שרפינג. הנס-פטר פון קירכבאך באתר משרד ההגנה הגרמני
מקסים מיירוביץ'

מקסים אלכסנדרוביץ' מיירוביץ' (ברוסית: Максим Александрович Майрович; נולד ב-6 בפברואר 1996 בנובוסיבירסק שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי-יהודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אוררטו מליגת העל הארמנית. מיירוביץ' גדל במחלקות הנוער של צ'רנומורץ נובורוסיסק ומרכז החינוך צ'רטנובו. הוא שיחק בקבוצת קובאן קרסנודאר מליגת העל הרוסית, ובמספר מועדונים נוספים מהליגה הרוסית הראשונה והליגה הרוסית השנייה. בהמשך שיחק בקבוצת נואה מליגת העל הארמנית. ב-1 ביולי 2022 חתם באוררטו מליגת העל הארמנית, עמה זכה בעונת 2022/2023 באליפות ארמניה. נואה הגביע הארמני (1): 2019/2020 אוררטו אליפות ארמניה (1): 2022/2023 הגביע הארמני (1): 2022/2023 מקסים מיירוביץ', באתר Transfermarkt מקסים מיירוביץ', באתר Soccerway מקסים מיירוביץ', באתר FootballDatabase.eu
חרחבינה חופית

חַרְחֲבִינָה חוֹפִית (שם מדעי: Eryngium maritimum) הוא צמח רב שנתי נמוך בסוג חרחבינה ממשפחת הסוככיים. לצמח תפוצה רחבה ובארץ תפוצה מוגבלת לחולות במישור החוף. יש המגדלים אותו בגינות-נוי, ויש האוכלים אותו ומשתמשים בו למרפאה. עליו של החרחבינה החופית ירקרקים לבנבנים קרחים וגילדניים, רחבים בבסיסהם ודמויי לב עם עורקיהם לבנים בולטים ועם שוליים קוצניים. הגבעולים עבים, מצולעים. גובהו 20–50. ופריחתו חלה בין החודשים אפריל לאוגוסט. הפרחים זעירים, דו-מיניים, לבנבנים, ומואבקים על-ידי דבורים קטנות. התפרחת היא סוכך חרוטי דמוי קרקפת, וגדולה יותר מאשר ביתר מיני החרחבינה. והפרי הוא ספוגי - קשקשי. מדיה וקבצים בנושא חרחבינה חופית בוויקישיתוף חרחבינה חופית, באתר ITIS (באנגלית) חרחבינה חופית, באתר NCBI (באנגלית) חרחבינה חופית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חרחבינה חופית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חרחבינה חופית, באתר צמח השדה חרחבינה חופית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה חרחבינה חופית, באתר Tropicos (באנגלית) חרחבינה חופית, באתר GBIF (באנגלית) חרחבינה חופית, באתר The Plant List (באנגלית) חרחבינה חופית, באתר IPNI (באנגלית) איציקלופדיה הבריטניקה החדשה לנוער, כרך 7, שנות התשעים חרחבינה חופית : בסכנת הכחדה,תבלין,צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il חרחבינה חופית – Eryngium maritimum L., באתר צמחיית ישראל וסביבתה חרחבינה חופית Eryngium maritimum - צמח אדום הפורח בחוף הים (יוני 2017), באתר כלנית ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוהאן-גאורג דורה

יוהאן-גאורג דורה (בגרמנית: Johann-Georg Dora; נולד ב-16 בספטמבר 1948) הוא גנרל-לויטננט גרמני בדימוס אשר שימש כסגן מפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה) בין השנים 2005–2010, ולתקופה קצרה אף שימש כממלא מקום המפכ"ל. דורה נולד ב-16 בספטמבר 1948 בכפר מיינרוט שבבוואריה. ב-1967 הוא התגייס ללופטוואפה ועבר הכשרה כטייס קרבי. בין 1980–1982 למד באקדמיית הבונדסוור בהמבורג, ולאחר מכן מונה למפקד טייסת בכנף המפציצים ה-43 באולדנבורג. לאחר מכן הועבר למפקדת נאט"ו בקארופ שבדנמרק. ב-1989 הוא חזר לגרמניה ומונה למפקד טייסת בכנף המפציצים ה-38. ב-1991 הוא חזר לאקדמיית הבונדסוור כמרצה. ב-1994 מונה למפקד כנף המפציצים ה-32, וב-1995 הקים את הטייסת המבצעית ה-1. הטייסת הוצבה בפיאצ'נצה שבאיטליה, ומשם השתתפה בלחימה בבוסניה והרצגובינה במסגרת כוח האכיפה. ב-1996 חזר לגרמניה, וב-1998 מונה לראש מטה חיל האוויר. ב-12 במרץ 1999 הוא מונה למפקד בית הספר לקצינים של הלופטוואפה. פחות משבועיים לאחר מכן, השיקו כוחות נאט"ו את מבצע כוח מאוחד בקוסובו, ודורה חזר לאיטליה כדי להשתתף במבצע. בספטמבר 2000 דורה מונה למפקד פיקוד כוח ההתרעה והבקרה המוטסת של נאט"ו באתר המטה העליון של כוחות הברית באירופה (SHAPE) בבלגיה. ב-1 באוקטובר 2003 שב דורה לגרמניה והפך לסגן מפקד פיקוד המבצעים של הבונדסוור בפוטסדאם. ב-1 באפריל 2005 מונה דורה לסגן המפקח הכללי של הבונדסוור (מקביל לרמטכ"ל). ב-26 בנובמבר 2009 הוא הפך לממלא מקום המפכ"ל, לאחר שהמפכ"ל המכהן וולפגנג שניידרהאן נאלץ להתפטר בעקבות פרשת התקיפה האווירית בקונדוז. דורה כיהן כממלא מקום עד שהגנרל פולקר ויקר נכנס לתפקיד במקומו. ב-16 בספטמבר 2010 פרש דורה מהצבא. יוהאן-גאורג דורה באתר משרד ההגנה הגרמני
ישיבת בני עקיבא יד אברהם

ישיבת בני עקיבא "יד אברהם" נתניה (נקראת גם "ישיבת בני עקיבא נתניה", או "יב"ע נתניה" - ראשי התיבות של "ישיבת בני עקיבא נתניה") היא ישיבה תיכונית דתית לאומית אשר השתייכה בעבר למרכז ישיבות בני עקיבא. הישיבה שוכנת בשכונת נאות גנים שבנתניה מאז היווסדה. במתחם הישיבה ישנה חטיבת ביניים, חטיבה עליונה, בית מדרש, פנימייה למגורי תלמידים (לשעבר), מגרשי משחקים וחדר אוכל. הישיבה משמשת בעיקר את תושבי נתניה והשרון. בעידודו של הרב משה צבי נריה, ראש ישיבות בני עקיבא, נפתחה בנתניה ישיבה תיכונית, המשתייכת לרשת בני עקיבא. המטרה הייתה לענות על הצורך של תושבי אזור השרון במוסד תיכוני דתי-לאומי. הפתיחה החגיגית של הישיבה התקיימה בכ"ו באב תשכ"א (8 באוגוסט 1960) ולראש הישיבה מונה הרב שמחה הכהן קוק, אשר דרש לתת קדימות לתורה על פני העבודה, וראה בלימוד התורה את הפתרון לבעיות הנוער. עם זאת, הוא קידם מצוינות בישיבה גם במקצועות החול. לטקס הפתיחה של הישיבה הגיעו הרב הראשי לישראל הראשון לציון הרב יצחק ניסים, שר הפנים חיים משה שפירא, ראש עיריית נתניה עובד בן עמי אשר סייע בהקמת הישיבה, רב העיר הרב משה לוין, ראש ישיבות בני עקיבא הרב משה צבי נריה ומכובדים נוספים. בתחילה למדו התלמידים במבנים ארעיים שונים, עד שלאחר מספר שנים הושלמה בניית המבנה הראשון של הישיבה. הישיבה קרויה על שם הרב אברהם אבא רזניק, מן החשובים שברבני ליטא, אשר נספה בשואה עם שרידי קהילתו, קהילת פילוישוק. בעבר הייתה בישיבה פנימייה לתלמידים שמקום מגוריהם היה מרוחק, אולם בשנת תשע"ז (2017) נסגרה הפנימיה והבניין משמש כיום לאירוח בשבתות ובחופשים. רוב תלמידי הישיבה מגיעים מנתניה ואזור השרון ועמק חפר, ומיעוטם ממקומות מרוחקים יותר. הישיבה מחנכת בדרך הציונות הדתית ולאורו של הרב קוק. הרב שמחה קוק (רב ואב בית דין רחובות) הרב מנחם מנדלסון (כיהן בתפקיד מעל ל-30 שנה) הרב יוסי סופר הרב טוביה ליזרוק הרב אמיר אדרעי הרב אלי פרידמן הרב רם זהבי הרב יאיר שטדלר (החל משנת תשע"ט - הווה) בוגרי ישיבת בני עקיבא נתניה הוכנסו ספרי תורה להיכל ישיבת ראדין שבנתניה, הצופה, 20 בדצמבר 1965 החל הדיון המעשי בוועידת בני עקיבא, הצופה, 28 באפריל 1967 הנוער הדתי מגמות ואתגרים, הצופה, 28 בפברואר 1967 ש. אהרוני, טילי טילים בישיבה, הצופה, 2 במאי 1969
בהמוטופס

בהמוטופס (שם מדעי: Behemotops; מילולית: "היפופוטם בהמות") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר חי במשך האוליגוקן שלפני 33.9 עד 23 מיליון שנה מזמננו, כ-10 מיליון שנה בקירוב, לחופי הימים של אמריקה הצפונית ואסיה. המאובנים של היונק התגלו לראשונה ליד הפארק הלאומי אולימפיק שבוושינגטון בקרבת החוף ודגימה נוספת התגלתה בהמשך בונקובר שבקנדה. אלה השתייכו למין Behemotops proteus, כאשר ביפן התגלה מין שני: Behemotops katsuiei. הסוג תואר בשנת 1986 בידי החוקרים Domning‏, Ray ו-McKenna והם נתנו לו את שמו לאחר שסברו שמדובר במאובנים של היפופוטם, אם כי בהמשך התברר שהיה זה יונק ימי מקבוצת האפרותריה. מעריכים שסוג זה היה הפרימיטיבי ביותר בסדרת הדסמוסטיליים. סוג זה היה קרוב לדסמוסטילוס והוא הגיע לאורך של 323 ס"מ, לגובה 120 ס"מ ולמשקל של 1,979 ק"ג במין B. proteus, בעוד המין B. katsuiei הגיע לאורך משוער של 290 ס"מ והיה קטן יותר. מבנה גופו של הבהמוטופס היה דומה מעט לפילאי עם מבנה לסת ושיניים של פילאים קדומים. מספר חוקרים הציעו שהיה גם קרוב לראשוני הסירנות, אך הנחה זו אינה מבוססת מספיק. מדיה וקבצים בנושא בהמוטופס בוויקישיתוף בהמוטופס, באתר GBIF (באנגלית)
עמית סופר

עמית סופר (נולד ב-14 בנובמבר 1970) הוא עורך דין ופוליטיקאי ישראלי, ראש המועצה האזורית מרום הגליל מאז 2009. נולד וגדל במושב עלמה לרחל, מורה, ולבן־ציון סופר, יליד לוב, מנהל בית ספר וראש מועצה אזורית מרום הגליל. כשהיה נער נהרג אביו בתאונת דרכים. למד משפטים והוסמך כעורך דין. בינואר 2004 התמודד על ראשות המועצה האזורית מרום הגליל, אך הפסיד לשלמה לוי. בינואר 2009 התמודד שוב מול לוי, וגבר עליו. בבחירות בשנת 2013 התמודד שוב מול לוי, זכה ב-69% מהקולות ונבחר לקדנציה שנייה. בבחירות בשנת 2018 התמודד מול אניטה יצחק מספסופה, זכה ב-65.37% מהקולות ונבחר לכהונה שלישית. בתקופת כהונתו התרחש אסון הר מירון במתחם קבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון שבתחומי המועצה. לאחר האסון העיד בפני ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון, וננזף על ידי חבר הוועדה שלמה ינאי על הימנעות המועצה מפעילות מוניציפלית במתחם הקבר. בהמשך, קיבל מכתב אזהרה מהוועדה. כשהגישה הוועדה את מסקנותיה במרץ 2024, הטילה אחריות אישית על סופר, אך לא נתנה המלצה אופרטיבית בשל היותו נבחר ציבור, תוך ציון: "אנו משאירים את העניין לצו מצפונו ולמבחן הציבור". במלחמת חרבות ברזל נדרש להתמודד עם ירי מתמשך לעבר יישובי המועצה האזורית, שחלק מתושביהם פונו. עקב המלחמה לא נערכו במועצה האזורית הבחירות לרשויות המקומיות בישראל בפברואר 2024, וסופר ממשיך בתפקידו. נשוי לנוגה ומתגורר ביישוב בר יוחאי. אחיו הצעיר הוא חבר הכנסת ושר העלייה והקליטה אופיר סופר. בן דודו הוא איש התקשורת אלירז שדה. מדיה וקבצים בנושא עמית סופר בוויקישיתוף עמית סופר, ברשת החברתית פייסבוק יהודה גורן, נהרג בתאונה ראש מועצת מרום הגליל, מעריב, 27 במרץ 1987 אבנר לוטן, מי יהיה ראש המועצה של מרום הגליל, באתר mynet‏ העמק, 20 בינואר 2009 אבנר לוטן, מהפך במרום הגליל: סופר ניצח את לוי, באתר mynet‏ העמק, 21 בינואר 2009 אלי אשכנזי, שירלי סיידלר ורויטל חובל, 60.5% הצבעה בממוצע נרשמו בבחירות למועצות האזוריות, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2013 קובי נחשוני, ראש המועצה הדהים: "המסמך הראשון על ליקויים במירון היה רק אחרי האסון", באתר ynet, 5 באוקטובר 2021 לירן לוי, קובי נחשוני, ועדת אסון מירון הודיעה: מכתבי אזהרה לנתניהו, אוחנה והמפכ"ל שבתאי, באתר ynet, 30 באוגוסט 2022; מסמך מכתבי האזהרה המלא ראש המועצה מאיים: "לתושבים יש סבלנות - ללא התקדמות היא תשחק", באתר אייס, 4 בפברואר 2024; עוזי ברוך, ראש מועצת מרום הגליל עמית סופר לערוץ 7: אין תיירים ואין הכנסה, מצפים לגב מהממשלה, באתר ערוץ 7, 24 באפריל 2024 מה הקשר בין 'האיחוד הלאומי' לחתונתם של אילנית לוי ואלירז שדה?, באתר כיפה, 20 בדצמבר 2018
סקוט אלטמן

סקוט אלטמן (באנגלית: Scott Douglas "Scooter" Altman; נולד ב-15 באוגוסט 1959 באילינוי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. סקוט אלטמן נולד בעיירה לינקולן שבאילינוי. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסת אוירונאוטיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1981. לאחר סיום הלימודים אלטמן התגייס לצי ארצות הברית. בשנת 1983 הוא סיים קורס טיס והוצב בבסיס החיל כטייס "F-14 טומקט". הוא השתתף במשימות מעל האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי. בשנת 1990 הוא קיבל תואר שני מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים והוסמך לטייס ניסוי. בשנות ה-90 של המאה ה-20 אלטמן השתתף בטיסות סיור מעל עיראק. בסך הכול אלטמן צבר מעל ל-7 אלף שעות טיסה. בשנת 1986 הוא היה חלק של צוות טייסים בצילומי סרט "אהבה בשחקים". בשנת 1994 אלטמן נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא ביצע מספר משימות בצוות הקרקע. בשנת 1998 הוא השתתף במשימת STS-90 של מעבורת החלל קולומביה כטייס (ריצ'רד סירפוס היה מפקד הצוות). המשימה העיקרית הייתה ביצוע ניסויים בעזרת מערכת ספייסלאב שתוכננה בסוכנות החלל האירופית וכבר הייתה בשימוש בעבר. בשנת 2000 הוא טס בפעם השנייה על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (טרנס וילקאט היה מפקד צוות). מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה המשך הרכבת תחנת החלל הבין-לאומית וביצוע ניסויים. בשנת 2002 אלטמן היה מפקד צוות של STS-109 של מעבורת החלל קולומביה. הצוות עשה עבודות תחזוקה בטלסקופ החלל האבל. בשנת 2009 אלטמן טס לחלל בפעם הרביעית. הוא היה מפקד צוות של STS-125 של מעבורת החלל אטלנטיס. משימה זו היא החמישית והאחרונה לתחזוקת טלסקופ החלל האבל. אלטמן עזב את נאס"א בשנת 2010 והשתלב בתעשיית החלל הפרטית. מדיה וקבצים בנושא סקוט אלטמן בוויקישיתוף ביוגרפיה סקוט אלטמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
שואו (כדורגלן)

מנואל לואיש דה סילבה קפומאנה (בפורטוגזית: Manuel Luís da Silva Cafumana; נולד ב-6 במרץ 1999), הידוע בכינוי שואו (בפורטוגזית: Show), הוא כדורגלן אנגולי המשחק בעמדת הקשר האחורי בדאלאס מליגת ה-MLS האמריקאית בהשאלה ובנבחרת אנגולה. שואו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פרימיירו דו אגוסטו מליגת העל האנגולית. ב-16 ביולי 2019 חתם בליל מליגת העל הצרפתית, ממנה הושאל לקבוצות בלננסש סאד ובואבישטה מליגת העל הפורטוגלית. ב-28 באוגוסט 2021 חתם בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. ב-14 באוגוסט 2023 חתם ל-4 שנים במכבי חיפה. ב-3 בספטמבר ערך הופעת בכורה בליגת העל, בניצחון 2–1 על הפועל ירושלים. לאחר תום העונה הושאל לקבוצת דאלאס מMLS. שואו היה חלק מסגל נבחרת אנגולה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שתי הופעות בטורניר. נכלל בסגל נבחרת אנגולה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בשנת 2024. שואו, ברשת החברתית אינסטגרם שואו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שואו, באתר Transfermarkt שואו, באתר Soccerway שואו, באתר WorldFootball.net שואו, באתר National Football Teams שואו, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏קשר ה-6 הגיע: מנואל קאפומנה חתם במכבי חיפה, באתר ONE‏, 14 באוגוסט 2023 שלמה וייס‏, שואו הושאל לדאלאס, האחים שיבלי האריכו חוזה במכבי חיפה, באתר וואלה, 22 ביולי 2024 זמן לאפריקה: את מי יחמיצו מילסון ושואו?, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2023
קוון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קוון – שופט בספורט אישים: אביגיל קוון – שחקנית אמריקאית פרדריק קוון – מוזיקאי אנגלי קוון היוק בין – מיליארדר דרום-קוריאני קון קווין
אנחל רסנדיז

אנחל רסנדיז (בספרדית: Angel Reséndiz;‏ 1 באוגוסט 1959 - 27 ביוני 2006), הידוע גם בכינוי שהודבק לו "רוצח מסילות הרכבת", היה רוצח סדרתי מקסיקני נודד שנחשד ב-23 רציחות ברחבי ארצות הברית ומקסיקו במהלך שנות ה-90. חלקם כללו גם תקיפה מינית. כינוי זה הוענק לו מכיוון שרוב פשעיו בוצעו ליד מסילות רכבת, שם קפץ מהרכבות שבהן השתמש כדי לנוע ברחבי המדינה. ב-21 ביוני 1999, רסנדיז היה לנמלט ה-457 שנכנס לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. ב-13 ביולי 1999 הוא נכנע לשלטונות טקסס. הוא הורשע ברצח בנסיבות מחמירות והוא להורג באמצעות זריקה קטלנית בשנת 2006. לפני כניעתו, משמר הגבול של ארצות הברית עצר את רסנדיז וגירש אותו בחזרה למקסיקו. כשאחותו של רסנדיז, מנואלה, ראתה את התמונה של אחיה ברשימת המבוקשים ביותר של ה-FBI, היא חששה שהוא עלול להרוג מישהו נוסף, או להיהרג בעצמו על ידי ה-FBI, אז היא יצרה קשר עם המשטרה. ב-12 ביולי 1999 ריינג'ר מטקסס, דרו קרטר, שלווה על ידי מנואלה ומדריך רוחני פגש את רסנדיז על גשר המחבר את העיר אל פאסו עם העיר סיודאד חוארס. רסנדיז נכנע לקרטר. באחת מהפעמים כשהם נפגשו בבית המשפט האשים רסנדיז את קרטר בשבועת שקר, מכיוון שמשפחתו של רסנדיז התרשמה שייחסך ממנו עונש המוות. גורלו הסופי של רסנדיז הוכרע בידי חבר המושבעים ולא קרטר. אנחל רסנדיז, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דון פריי

דונלד פריי (Donald Frye ; נולד ב-23 בנובמבר 1965) הוא לוחם MMA אמריקני, מתאבק ושחקן. פריי, המכונה "הטורף" (The Predator), זכה פעמיים ב"אליפות הלחימה האולטימטיבית", ופעם אחת היה הסגן. הוא פרש מ-MMA בשנת 1997 והפך למתאבק בליגת NJPW ביפן, ובמהרה הפך ל"נבל" הראשי בליגה. לאחר 4 שנים בתור אחד מהמתאבקים הזרים הטובים ביותר, חזר לאמריקה כדי להתחרות בקרבות "Pride". המשיך להתחרות בקרבות K-1 ו-"Hero". נכנס להיכל התהילה של אליפות הלחימה האולטימטיבית ב-2016. פריי החל להתאבק בתיכון "בנואה" בסיירה ויסטה, אריזונה ולאחר מכן בשנת 1984 באוניברסיטת המדינה של אריזונה, שם עוזר המאמן היה דן סברן. פריי התחרה בסגנון חופשי ובסגנון יווני רומי. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת המדינה של אוקלהומה בסטילווטר, שבקבוצת ההיאבקות שלה התחרה רנדי קוטור. לאחר שסיים את לימודיו, החל להתאגרף באופן מקצועי ב-28 באוגוסט 1989 תחת השם "ג'יי. אר. פריי (J.R. Frye). הוא נאלץ לשנות את השם בגלל מחלוקות חוזיות. פריי גרוש ולו 2 בנות. מדיה וקבצים בנושא דון פריי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דון פריי דון פריי, ברשת החברתית פייסבוק דון פריי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דון פריי, באתר BoxRec דון פריי, באתר Online World of Wrestling דון פריי, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) דון פריי, באתר שרדוג דון פריי, באתר טאפולוגי
הסכם פיני-סובייטי (1948)

הסכם הידידות, שיתוף הפעולה והעזרה ההדדית שנחתם ב-1948, היה הסכם בין פינלנד לברית המועצות, ושימש כבסיס ליחסים בין המדינות בין השנים 1948–1992, עם התפרקות ברית המועצות. ההסכם היה הכלי העיקרי ביישום דוקטרינת פאסיקיבי–קקונן. באמצעות החתימה על ההסכם ב-6 באפריל 1948, ביקשו הסובייטים להרחיק את איום המערב מגבולותיהם על ידי מניעת השימוש בשטח פינלנד להתקפה. הפינים מצידם הבטיחו את עצמאותם, מה שאפשר לפינלנד להמשיך ולהישאר דמוקרטיה ליברלית בעלת גבול באורך 1,340 ק"מ עם ברית המועצות. ההסכם חייב את פינלנד להתנגד להתקפות נגדה מצד "גרמניה ובעלות בריתה" (הכוונה הייתה לארצות הברית ובעלות בריתה) ולהתנגד לשימוש בשטחה לצורך התקפה על ברית המועצות. במידת הצורך, פינלנד יכולה לבקש סיוע סובייטי. עם זאת, ההסכם לא סיפק לצבא האדום הנחיות בנוגע לכניסה לשטח פינלנד, ונקבע שפעולות אלו יידרשו להיות מוסכמות במידה ופינלנד תבקש סיוע. בנוסף, ההסכם לא חייב את פינלנד לפעול במידה וברית המועצות תותקף שלא דרכה. כמו כן, ההסכם הכיר בנייטרליות הפינית, ואפשר לה להתחמק ממאבקי המעצמות לאורך כל המלחמה הקרה. בשל המעמד הלא ברור של היחסים בין המדינות אחרי מלחמת ההמשך והפרשנות של ההסכם, פינלנד פעלה לפי החלטת ברית ורשה ולא השתתפה בתוכנית מרשל. עקב כך, תקופת השיקום הפינית אחרי מלחמת העולם השנייה נמשכה זמן רב בהשוואה למדינות קפיטליסטיות אחרות באירופה, והייתה תלויה כלכלית בברית המועצות. בכלליות, פינלנד שמרה על ריחוק ממעצמות המערב ומנאט"ו. באמצעות ההימנעות מתמיכה במערב, היא הדפה לחצים סובייטיים להשתתף בברית ורשה. לא התרחשו בשום שלב תרגילים צבאיים משותפים ושיתוף הפעולה הצבאי היה מינימלי, למעט פעולות סובייטיות מדי פעם. ההסכם שימש ככלי בידי הסובייטים לצבור כוח בעניינים הפנימיים של פינלנד, מה שכונה פינלנדיזציה ובעימותים כמו משבר האיגרת, בו דרשו הסובייטים לכנס התייעצויות צבאיות, מה שסיכן את הנייטרליות של פינלנד בעיני המערב. קיים כיום ויכוח באיזו מידה נשיא פינלנד, אורהו קקונן, שכיהן בין 1956 ל-1982, השתמש בהסכם כדי לקדם את כוחו במדינה. למרות המדיניות הרשמית, מתחת לשולחן היה שיתוף פעולה חשאי בין פינלנד למערב. ארגונים סוציאל–דמוקרטיים פינים קיבלו מימון מה-CIA, וכן הועברו נתונים סייסמיים על ניסויים גרעיניים. מנגד, מדינות הגוש המזרחי ריגלו בפינלנד. לברית המועצות היו הסכמים דומים עם מדינות רבות שלא היו קשורות בברית איתה, אך היו תלויות בה במידה רבה, כמו צפון קוריאה (1961), הודו (1971) ווייטנאם (1978). ההסכם הראשון מסוג זה נחתם עם צרפת החופשית ב-10 בדצמבר 1944. ההסכם פג ב-1992, עם החתימה על הסכם חדש בין פינלנד לרוסיה שאחרי העידן הסובייטי. Agreement of Friendship, Cooperation, and Mutual Assistance The Agreement of Friendship, Coöperation, and Mutual Assistance between The Union of Soviet Socialist Republics and The Republic of Finland The Paasikivi Policy and Foreign-Policy Thinking, The Paasikivi Policy (ארכיון) The Paasikivi Policy and Foreign-Policy Thinking "The Franco–Soviet Treaty of ALliance and Mutual Aid" (PDF) (באנגלית). University Library of Hawaii. 10 בדצמבר 1944. נבדק ב-21 ביוני 2022. {{cite web}}: (עזרה) Lukacs, John (1992). "Finland Vindicated". Foreign Affairs. 71 (4): 50–63. doi:10.2307/20045309. JSTOR 20045309.
סמל סומלילנד

סמל סומלילנד (בסומלית: Astaanta Qaranka Somaliland; בערבית: شعار أرض الصومال) הוצג ב-14 באוקטובר 1996 יחד עם דגל סומלילנד, לאחר שאושר על ידי הוועידה הלאומית. הוא הוצע על ידי עבדאללהי עבדי עומאר. מאז שהמדינה הכריזה על עצמאותה ב-18 במאי 1991, רק מדינה אחת הכירה בה כמדינה ריבונית, והיא טאיוואן, אשר בעצמה אינה מוכרת כמדינה ריבונית. הסמל מורכב ממאזניים המסמלים צדק בין אזרחי סומלילנד; עיט צלאח א-דין בצבע קפה המחזיק את המאזניים כאות לדמוקרטיה; שתי ידיים לוחצות יד המייצגות את השוויון והחופש של תושבי סומלילנד; ענף זית המסמל שלום בין תושבי סומלילנד; ורקע צהוב המייצג את התרבות הבהירה והיפה ואת תושבי סומלילנד. בקליגרפיה האסלאמית מעל המאזניים כתוב את הבסמלה. זאת כדי לסמל שהאסלאם היא הדת הרשמית הנהוגה בסומלילנד. בחוקה של סומלילנד, כפי שאושרה ב-31 במאי 2001 על פי משאל העם, נכתב: סעיף 7: הדגל, הסמל וההמנון הלאומי סמל האומה יהיה מורכב מעיט בצבע קפה שעל חזהו כתוב, בערבית, "אללה אכבר". מתחת לנשר שתי ידיים לוחצות יד, וזוג מאזניים תלוי מעליו ויורד משני צדדיו. העיט (והמאזניים והידיים) מוקפים משני צדדיהם ומתחתיהם בשני גדילי עלים ירוקים השזורים בבסיסם, ובמרווח העליון בין שני העלים כתובה הבסמלה הערבית. שימו לב שה"אללה אכבר" הוסר מהסמל מסיבות לא ידועות ותמונה זהובה נוספה במקומו. כמו כן, שונה צבע הבסמלה; מצבע חום לצבע אדום. כאשר הבריטים סיפחו וכבשו את האזור המקיף את סומלילנד ב-1903, הם הקימו מדינת חסות והפכו אותה לחלק מהאימפריה הבריטית. הבריטים יצרו דגל לאזור וגם סמל. הסמל כלל דיסק לבן עם תמונה של קודו, אנטילופה שחיה בסומלילנד. הסמל הוצג גם על הדגל. במהלך 1950, סמל סומלילנד הבריטית שונה. הסמל היה מורכב ממגן המחולק אנכית, לירוק וכחול, בעל צ'יף שכולל מגן סומלי, ביחד עם שתי חניתות בצורת צלב סאלטייר. החלק הירוק הכיל ייצוג של מינרט לבן, והחלק הכחול כלל דאו ערבי במהלך הפלגה, עם עוגן זהוב בבסיסו. ראש של קודו, עם הכתר המלכותי בין קרניו, על "זר הצבעים". כלומר, לבן וירוק יוצרים את הציצה. מדינת החסות קיבלה עצמאות כמדינת סומלילנד ב-26 ביוני 1960, ואוחדה עם טריטוריית הנאמנות האיטלקית של סומליה ב-1 ביולי 1960, וכך נוצרה הרפובליקה הסומלית. דגל סומלילנד מדיה וקבצים בנושא סמל סומלילנד בוויקישיתוף