טתיס (ירח)

טתיס (המכונה גם שבתאי III) הוא ירח בגודל בינוני של שבתאי שקוטרו 1,060 ק"מ. ירח  זה התגלה על ידי ג. ד. קאסיני ב-1684, והוא קרוי על שם הטיטאנית תטיס מהמיתולוגיה היוונית. לטתיס צפיפות נמוכה של 0.98 גרם/ס"מ3, הצפיפות הנמוכה ביותר מבין כל הירחים הגדולים במערכת השמש, דבר המעיד על היותו עשוי קרח ברובו. פני השטח של טתיס בהירים מאוד, והוא השני בבהירותו מבין הירחים של שבתאי, לאחר אנסלדוס. פני השטח של טתיס זרועים במכתשים רבים, ובמספר רב של שברים גאולוגיים/גראבן. מכתש הפגיעה הגדול ביותר הוא מכתש אודיסאוס שקוטרו כ-400 קילומטרים. הגראבן הגדול ביותר הוא שבר איתקה שרוחובו כ-100 קילומטרים, ואורכו למעלה מ-2,000 קילומטרים.  חלק קטן מפני השטח של הכוכב הם מישורים שטוחים שנוצרו ככל הנראה מפעילות קריווולקנית. כמו יתר ירחי שבתאי, טתיס נוצר מתוך ענן הגז השבתאי - ענן הגז והאבק שהקיף את שבתאי לאחר היווצרותו. מספר גשושיות התקרבו לטתיס ובהן פיוניר 11 (1979), וויאג 'ר 1 (1980), וויאג' ר 2 (1981), וכן מספר רב של פעמים על ידי קאסיני מאז 2004. טתיס התגלה על ידי ג'ובאני דומניקו קאסיני בשנת 1684, יחד עם דיוני, ירח נוסף של שבתאי. קאסיני גילה קודם לכן שני ירחים נוספים של שבתאי: יאפטוס בשנת 1671 וריאה בשנת 1672. קאסיני השתמש לגילוי הירחים בטלסקופ אווירי שהקים בשטחי מצפה הכוכבים של פריז. קאסיני קרא לארבעת הירחים שגילה בשם "Sidera Lodoicea" - "הירחים של לואי" לכבודו של לואי ה-14, מלך צרפת. בסוף המאה ה-17 אסטרונומים קראו לארבעת הירחים, וכן לירח טיטאן בשמות "שבתאי 1" עד "שבתאי 5" (לפי סידרם: טתיס, דיוני, ריאה, טיטאן ויאפטוס). לאחר שהתגלו הירחים מימס ואנקלדוס בשנת 1789 שונה המספור בהתאם, כאשר שני הירחים שהתגלו זכו לשמות "שבתאי 1" ו"שבתאי 2" והחמישה האחרים קודמו ונקראי "שבתאי 3" עד "שבתאי 7" בהתאמה. השמות המודרניים של שבעת הירחים ניתנו על ידי ג'ון הרשל (בנו של ויליאם הרשל, מגלה מימס ואנקלדוס, בספרו משנת 1874, כאשר הוא נתן לירחים את השמות של הטיטאנים מהמיתולגיה היוונית - האחים והאחיות של קרונוס (הוא סטורנוס - שמו הלועזי של שבתאי). טתיס נקרא על שם הטיטנית טתיס מהמיתולוגיה היוונית. מסלולו של טתיס הוא במרחק של 295,000 ק"מ ממרכזו של שבתאי (4.4 פעמים קוטרו של שבתאי). נטיית המסלול היא 1°. האקסצנטריות של המסלול זניחה. טתיס נע בתהודה מסלולית עם מימס, אך זו אינה גורמית לאקסצנטריות של המסלול. מסלולו של טתיס נמצא בתוך השדה המגנטי של שבתאי (המגנטוספרה של שבתאי). טתיס נע במסלול משותף עם הירחים טלסטו וקליפסו, הנעים בנקודת לגראנז' L4 ‏(60° לפני טתיס) ו- L5 ‏(60° אחרי טתיס) על אותו המסלול. טתיס הוא הירח ה-16 בגודלו במערכת השמש. קוטרו 531 קילומטרים. מסתוו של טתיס 20‏10 × 6.17 (0.000103 ממסת כדור הארץ), היינו פחות מ-1% ממסת הירח. צפיפותו של טתיס היא 0.98 גרם לסמ"ק, דבר המעיד על כך שהוא מורכב ברובו מקרח. פני השטח של טתיס מחזירים אור גלוי יותר מכל גוף אחר במערכת השמש, האלבדו של טתיס הוא 1.229, דבר המעיד על כך שפני השטח של טתיס מכוסים קרח (ובשל כך פני השטח נראים חלקים באופן יחסי). Stone, E. C.; Miner, E. D. (10 באפריל 1981). "Voyager 1 Encounter with the Saturnian System" (PDF). Science. 212 (4491): 159–163. Bibcode:1981Sci...212..159S. doi:10.1126/science.212.4491.159. PMID 17783826. {{cite journal}}: (עזרה) Stone, E. C.; Miner, E. D. (29 בינואר 1982). "Voyager 2 Encounter with the Saturnian System". Science. 215 (4532): 499–504. Bibcode:1982Sci...215..499S. doi:10.1126/science.215.4532.499. PMID 17771272. {{cite journal}}: (עזרה) טתיס באתר נאס"א. סרט אנימציה המציג את פני השטח של תטיס, בהתבסס על צילומי הגשושית ווייג'ר טתיס, באתר האגודה הפלנטרית טתיס, כפי שצולם על ידי הגשושית קאסיני אטלס תטיס, בהתבסס על צילומי קאסיני טתיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתוני ההקפה והמסלול של תטיס