laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הצופה (סדרת טלוויזיה)

הצופה (באנגלית: The Watcher) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג מותחן שנוצרה על ידי ראיין מרפי ואיאן ברנן עבור נטפליקס. הסדרה עוקבת אחר סיפורו של זוג נשוי, שלאחר שעברו לבית חלומותיהם בווסטפילד (אנ'), ניו ג'רזי, מוטרדים על ידי מכתבים חתומים בידי סטוקר המכנה את עצמו בשם "הצופה" (The Watcher). הבכורה הייתה ב-13 באוקטובר 2022. הסדרה מבוססת ברפרוף על סיפור אמיתי שמפורט בכתבה משנת 2018 שנכתבה על ידי ריבס וידמן במגזין ניו יורק. בנובמבר 2022 נטפליקס הודיעה שהסדרה תחודש לעונה שנייה. נעמי ווטס בתור נורה ברנוק בובי קנאבלי בתור דין ברנוק איזבל גרוויט בתור אלי ברנוק לוק דייוויד בלום בתור קרטר ברנוק ג'ניפר קולידג' בתור קארן קלהון מרגו מרטינדייל בתור מורין / מו ריצ'רד קיינד בתור מיץ' מיה פארו בתור פרל ווינסלו טרי קיני בתור ג'ספר ווינסלו כריסטופר מקדונלד בתור הבלש רורק צ'מברלנד נומה דומז'וני בתפקיד תיאודורה בירץ' ג'ו מנטלו בתור ויליאם "ביל" וובסטר / ג'ון גראף הנרי האנטר הול בתור דקוטה "הצופה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הצופה", באתר נטפליקס "הצופה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הצופה", באתר Metacritic (באנגלית) "הצופה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Nolfi, Joey (14 בספטמבר 2021). "Naomi Watts teases her return to horror in 'freaky' Ryan Murphy 'Watcher' series". Entertainment Weekly. נבדק ב-27 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Wiedeman, Reeves (11 באוקטובר 2022) [November 12, 2018]. "The Haunting of a Dream House". The Cut. ארכיון מ-13 באוקטובר 2022. נבדק ב-14 באוקטובר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Fleming, Mike Jr. (5 בדצמבר 2018). "Netflix Wins Heated Auction For Film Rights To Dream House Nightmare Tale 'The Watcher'". Deadline Hollywood. נבדק ב-27 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Rice, Lynette (24 בספטמבר 2022). "'The Watcher': Netflix Unveils Trailer & Debut Date For Ryan Murphy's Latest Scarefest". Deadline Hollywood. נבדק ב-24 בספטמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Klein Felt, The Watcher Season 2: Release, Cast, and Everything We Know, The Direct, ‏2023-11-11 (באנגלית) Tom Smyth, All the Winners of the Creative Arts Emmys, Vulture, ‏2024-01-07 (באנגלית)
הרצח של לינדה

הרצח של לינדה (במקור השוודי נקרא: Linda – som i Lindamordet) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר הראשון המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום. הספר יצא לאור בשוודיה ב-2005, ותורגם לעברית בידי נעמה בן דור בשנת 2015. בעיר וקשה נרצחת שוטרת צעירה בשם לינדה ואלין. הממצאים בזירה מראים שלינדה נאנסה ועונתה באכזריות לפני שנחנקה באמצעות עניבה. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לווקשה במטרה לפתור את המקרה ולהביא את הרוצח לדין. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. הוא מסכים לקבל על עצמו את המשימה בעיקר מתוך ציפייה לבלות חופשת קיץ נעימה בווקשה על חשבון משלם המיסים. המשימה נראית בתחילה כפשוטה, הד.נ.א של הרוצח נמצא במספר מקומות ברחבי דירתה של הנרצחת. בקסטרום מחליט לבדוק את הד.נ.א. של כל האנשים הקרובים ללינדה, ואם יש צורך בכך, של וקשה כולה, עד שתימצא התאמה. הוא ממשיך לדבוק בקו חקירה זה אף על פי שהוא אינו מניב תוצאות. בסופו של דבר, לאחר חקירה משטרתית קפדנית (שמנוהלת בעיקר בידי אנשי צוותו של בקסטרום), הרוצח נלכד. זהו הספר הראשון פרי עטו של פרסון המוקדש כולו לדמותו של בקסטרום (שכבר הופיעה כדמות משנה בספרים קודמים). בספר מופיעות גם דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן: הבלשית אנה הולט, הבלש יאן לווין, וצמד הבלשים יארנברג ויוהנסון. הספר ספג ביקורת חיובית מאוד בשוודיה, ותורגם לשפות רבות, ביניהן עברית (התרגום העברי נעשה על פי התרגום האנגלי). הוריה של נערה בת 18 אשר נרצחה בארברו ב-1998, טענו שפרסון כתב את ספרו בהשראת חקירת הרצח של בתם. פרסון הכחיש את הטענה. כמו כן נטען כי פרסון השתמש במסמכים מסווגים מאותו תיק חקירה במהלך כתיבת ספרו. פרסון הכחיש את ההאשמות ודרש שהן יבדקו בידי משטרת שוודיה. בהוראת שר המשפטים אנדרס איגמן הוחלט שלא לקיים חקירה ראשונית בנושא. I njutbart sällskap medPerssons odräglige snut Mordet: en bästsäljare Professorn slipper polisen
הירי בבסיס האימונים הצבאי בסולוטי

הירי בבסיס האימונים הצבאי בסולוטי הוא פיגוע ירי שהתרחש ב-15 באוקטובר 2022 בבסיס אימונים צבאי ליד סולוטי (אנ') שבולויסקי (אנ'), מחוז בלגורוד, רוסיה. שני חמושים פתחו באש לעבר חיילי צבא רוסיה. באירוע נהרגו 11 בני אדם, ונפצעו 15. אירוע הירי החל כאשר שני חיילים, שהגיעו מאחת ממדינות חבר המדינות, פתחו באש בבסיס אימונים צבאי על אנשי יחידתם. לאחר שהרגו 11 בני אדם ופצעו 15, שניהם נהרגו מאש תגובה. החיילים היו מתנדבים שהתכוננו לקראת שליחתם ללחימה באוקראינה, והאירוע התרחש כאשר היו באימון אש במטווח. לפי הרשויות האוקראיניות, היורים היו טג'יקים שגויסו לצבא הרוסי, והם פתחו באש לאחר ויכוח בנוגע לדת. לפי משרד ההגנה של רוסיה, "האירוע התרחש במהלך אימון אש עם מתנדבים שהתכוננו למבצע מיוחד. טרוריסטים מאחת ממדינות חבר המדינות ביצעו ירי לעבר אנשי היחידה, ושני יורים נהרגו מאש תגובה. Минобороны РФ подтвердило расстрел военных на полигоне в Белгородской област באתר Govorit Moskva,‏ 15 באוקטובר 2022 (ברוסית) На полигоне Западного военного округа в Белгородской области совершен теракт באתר Readovka,‏ 15 באוקטובר 2022 (ברוסית) Russia military range shooting leaves 11 dead, 15 wounded באתר Associated Press,‏ 15 באוקטובר 2022 (באנגלית) Shooting at Russian military base kills 11, wounds 15 באתר אל-ג'זירה, 16 באוקטובר 2022 (באנגלית)
אראל

האם התכוונתם ל... אראל (עיר) – עיר לחוף ימת אראל דורון אראל – מטפס הרים ישראלי ימת אראל – ימה במרכז אסיה כינוי למלאך שלמה אראל – מפקד חיל הים אריאל אישים ששמם הפרטי הוא אראל
ימת בלחש

ימת בלחש (בקזחית: Балқаш көлі, ברוסית: Озеро Балхаш) היא ימה בדרום־מזרח קזחסטן. ימה זו היא השנייה בגודלה באסיה המרכזית (אחרי ימת אראל) ומהווה חלק מאזור הניקוז המרכז אסייתי הכולל את הים הכספי. הימה הייתה ידועה לגאוגרפים הסינים כבר בשנת 103 לפנה"ס ונקראה פו קו או בו קו. בתקופת שושלת צ'ינג ציינה ימת בלחש את הגבול הצפוני של סין עם רוסיה. בשנת 1864 הועבר השלטון באגם לאימפריה הרוסית בעקבות חוזה בין סין לרוסיה על הגבול הצפוני של סין. עם פירוקה של ברית המועצות בשנת 1991 הפכה הימה לחלק מקזחסטן. שטחה של הימה כיום עומד על 16,990 קמ"ר אולם בדומה לימת אראל, וכתוצאה מניצול מימי שבעת הנהרות המזינים את הימה, היא הולכת ומתייבשת. העיקרי מבין הנהרות המזינים את הימה הוא נהר אילי המוזן ממימי שלגים מאזור שינג'יאנג שבסין. העומק הממוצע בימה הוא 5.8 מטרים, והעומק המקסימלי עומד על 25.6 מטרים. מחציתה המערבית של הימה היא מים מתוקים, ואילו מחציתה המזרחית מלוחה. מימי נהר האילי וימת בלחש מהווים מרכיב עיקרי בכלכלת קזחסטן. מימי הנהר משמשים ליצור חשמל באמצעות סכרים הידרואלקטריים ומוסטים לצורכי השקיה (עובדה המביאה ליבוש הימה). הדיג במימי הימה משמש מרכיב חשוב בכלכלת המדינה. בשל השימוש ההולך וגובר במימי האילי במעלה הנהר, צפויה להתפתח מחלוקת בין סין המשתמשת במים לבין קזחסטן הזקוקה למים במורד הנהר, וזקוקה לענף הדיג באגם. עם הגידול בכלכלה הקזחית, התיעוש והעיור של המדינה גובר קצב זיהום מימי הימה. מספר הדגים פוחת והולך הן בשל יבוש הימה, הן בשל דיג יתר, והן כתוצאה מזיהום המים. כמו כן, בשל הזיהום ישנו חשש להכחדת מיני בעלי חיים המצויים בימה. מדיה וקבצים בנושא ימת בלחש בוויקישיתוף מידע על הגאוגרפיה והביולוגיה של ימת בלחש האיום על אוצר הטבע הקזאחי פרטי תוכנית האו"ם על ימת בלחש ימת בלחש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות

הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות (באנגלית: International Anti-Fur Coalition) הוא שמו של ארגון שהקימה הישראלית ג'יין הלוי בשנת 2006, הפועל נגד תעשיית הפרוות בעולם. הארגון פועל בשיתוף עם כארבעים ארגונים וקבוצות בעלי מטרה דומה. בכמה מקרים יזם הארגון מחאות באותו זמן במדינות רבות הן בהפגנות ובהן בדרכי פעולה אחרות. מאז הקמתה התמקדה הקואליציה בתעשיית הפרוות הסינית, שהיא הגדולה בעולם ומטרתה הייתה עד שנת 2008, שבה התקיימה האולימפיאדה בסין, לנסות להפסיק או לצמצם את פעילותה של תעשייה זו. יו"ר הקואליציה הבינלאומית הוא אייל סלונים (ממנהיגי תנועת אוטופיה). ב-18 בנובמבר 2020, הארגון התפרק. ב-13 בפברואר 2006 מפגינים בכ-40 מדינות הפגינו מול שגרירות סין ברחבי העולם. בתל אביב עצמה מול שגרירות סין הפגינו כ-200 בני אדם. ב-13 באפריל באותה שנה, הציפו פעילים את שגרירויות סין ברחבי העולם בהודעות דואר אלקטרוני. אתר האינטרנט הרשמי של הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות, באתר "גיידסטאר ישראל" ענת רפואה, קואליציה בינלאומית נגד תעשיית הפרוות בסין, באתר nrg‏, 11 בפברואר 2006 העולם נגד הפרוות בסין, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2006 איתי יעקב, איך מחסלים את תעשיית הפרוות? ג'יין הלוי: היפה והחיה, באתר xnet‏, 2 באוגוסט 2012 העולם נגד הפרוות בסין, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2006 שגרירויות סין הוצפו במיילים המוחים נגד תעשיית הפרוות, באתר וואלה, 14 באפריל 2006 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הקואליציה הבינלאומית נגד פרוות".
אילי (נהר)

נהר אילי (בסינית: 伊犁河) הוא נהר הזורם ממערב שינג'יאנג שבצפון מערב סין לקזחסטן, ונשפך אל ימת בלחש. אורכו של הנהר 1,439 ק"מ, מהם 815 ק"מ בשטח קזחסטן. שפכו אל ימת בלחש יוצר דלתה ואזור נרחב של ביצות. בין השנים 1965–1980 נבנתה על הנהר תחנת כוח הידרואלקטרית לייצור חשמל בקפצ'אגאי. מדיה וקבצים בנושא אילי בוויקישיתוף אילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של קזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
GeoRSS

GeoRSS הוא הרחבה של RSS המאפשרת הוספת מידע גאוגרפי לעדכוני RSS. מספר יישומים באינטרנט כוללים כיום מידע נוסף הנקרא Geotagging והוא הוספת תגיות שמצביעות גם על מיקום פיזי על מפה. לדוגמה כאשר מאחסנים תמונה באתר כמו פליקר ניתן להוסיף לתמונה תגיות שמאפשרות חיפושים בחיתוכים שונים. באותה שיטה, ניתן גם להצביע על המקום שבו צולמה התמונה, באמצעות תגיות מיוחדות שכוללות את הקואורדינטות של המקום בו צולמה התמונה (קו רוחב וקו אורך). תוכנות ושירותים אחרים יכולים להשתמש במידע זה להצגה של תמונות על גבי מפה, במקום שבו הן צולמו. GeoRSS הוא פרוטוקול שמאפשר הכללה של מידע זה גם ב RSS FEED של האתר ולכן קל לשתף מידע זה. דוגמה לשימוש אפשרי יכולה להיות אתרים שמפרסמים חדשות באמצעות ,RSS שיכולים להשתמש ב GeoRSS וכך להציג את הכתבות מקושרות למקומות הרלוונטיים על המפה. מספר ספקי בלוג מאפשרים גם כן שילוב של GeoRSS וכך ניתן לראות את הבלוג על מפה, כקישור רגיל, או אפילו במיקום שונה על המפה לכל כניסה בבלוג. כמו ב RSS רגיל, מתפתחים כיום כלים להצגה של המידע והם נקראים GEORSS AGGREGATORS והם מאפשרים הצגה משולבת של תוכן ממקורות רבים, ולכן ניתן לראות לדוגמה על מפה חדשות, מידע על רעידות אדמה, תמונות וכל מידע שמופץ מלכתחילה עם GeoRSS. SensorML אתר האינטרנט הרשמי של GeoRSS
כולל הורודנא

כולל הורודנא היה אחד מהכוללים האשכנזיים בהיישוב הישן, המאגד את יוצאי העיר גרודנו (כיום בבלארוס) שנקראה בפי היהודים "הורודנא". ראשיתו של הכולל בפיצול שחל בעדת הפרושים בירושלים בראשית שנות ה-60 של המאה ה-19, בסביבות שנת ה'תרכ"ג, אז פרצה מחלוקת בין מנהיגי העדה הפרושית, הרבנים ישעיה ברדקי (שנפטר באותה השנה) ושמואל סלנט, לבין הרב מנחם מנדל ירושלמסקי (ר' מנדל יאנובר). תומכיו של האחרון הקימו לעצמם תלמוד תורה נפרד, ובעקבות כך התפצל כולל וילנה (הכולל הפרושי) לכמה כוללים, בהם כולל הורדנא, שהיה מאוחד אז עם כולל מינסק וכולל זאמוט. ממונה הכולל המאוחד היה רבי מאיר מלוצין, איש כולל מינסק. מספר שנים לאחר מכן התפרק האיחוד: כולל זאמוט שב והצטרף לכולל וילנא, וכולל הורודנא נפרד מכולל מינסק, כנראה בשל הפער הכלכלי ביניהם: כולל מינסק טיפל בעניים רבים בעוד שמרבית התרומות הגיעו דווקא מאזור הורודנא. לא ברור בדיוק מתי נפרדו הכוללים, אך בשנת ה'תרל"ה (1875/1876) הם כבר נמנים כשני כוללים נפרדים. כולל הורודנא קיבל את החצר ובית הכנסת שרכש הכולל המאוחד בעיר העתיקה, ושם שכנה מאותה העת הנהלת הכולל. בשנים שלאחר מכן התגלע סכסוך קשה בין כולל הורודנא לכולל. הסכסוך הגיע לכדי תביעה בבית הדין השרעי בירושלים, מהלך שעורר התנגדות ביישוב, ואף הביא את הרב הראשי אברהם יצחק הכהן קוק לפנות ליועץ המשפטי לממשלת המנדט נורמן בנטוויץ' ערך מורחב – בתי הורודנא בשנות ה-90 של המאה ה-20 רכש הכולל אדמות סמוך לשכונת מחנה יהודה, ועליו הקים שכונת חצר לבני הכולל בשם "דמשק אליעזר" הידועה יותר בשם "בתי הורודנא". עד שנת 1883 שימש אליעזר ליפמן קאמיניץ כמזכיר וסופר הכולל. באותה שנה עבר לנהל את המלון קאמיניץ של משפחתו. לאחריו, שימש בתפקיד מרדכי גרשון וינברג, עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה . בין ממוני הכולל היו: יהושע מאיר רייכמן מרדכי דוד לוין נחמן גדליהו ברודר זרח ראובן ברוורמן מרדכי קריוונסקי משה גראף - ממייסדי שכונת בית יעקב. בין מנהלי הכולל: נפתלי הרץ הלוי שמואל גרינברג מקוברין יעקב דיין צדק משרשוב אברהם רובינזון מבריסק נתנאל חיים פאפע מאנטיפליא ידידיה מהורדנא נחום רגוזניצקי הרב חיים שלמה רוזנטל ניהל את הכולל עד לפטירתו ב-1939. בנו הרב הרב אברהם דוד רוזנטל בין גבאי צדקה בקהילות יהודי חו"ל: אליקום שפירא בגרודנא שמואל ליפשיץ בביאליסטוק לייב רוטנברג בבריסק תקנות וחוקי החברה בוני ירושלם: אשר אגודתה על ארץ יסדה לבנות בתי מחסה לעניי כולל הוראדנא על הררי ציון וגבעות ירושלם באתר הספרייה הלאומית. אליעזר רפאל מלאכי, ראשיתו של כולל מינסק בירושלים, בתוך: "מנגד תראה: אסופה ממאמרי א. ר. מלאכי בענייני ארץ ישראל", יד בן צבי תשס"א, עמ' 458 - 467. חיים שלמה רוזנטל ז"ל, המשקיף, 8 ביוני 1939 ראו כאן פסק ציטוט פסק דין בביץ הדין ירושלים משנת תש"ו.
רצח בראשי תיבות

רצח בראשי תיבות (במקור השוודי נקרא: Den som dödar draken) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר השני המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום. הספר יצא לאור בשוודיה ב-2008, ותורגם לעברית בידי שרה ריפין בשנת 2016. בעיר סולנה נרצח בביתו גבר מבוגר בשם קארל דניאלסון. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לסולנה במטרה לאתר את הרוצח ולסגור את התיק. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. במבט ראשון, נראה שמדובר במקרה פשוט: דניאלסון היה שתיין מתבודד, עם מעט חברים וללא משפחה. כל הממצאים מהזירה מראים שהוא נרצח במהלך קטטת שיכורים פשוטה. עם זאת, המקרה מסתבך כאשר מתברר כי בחשבון הבנק של דניאלסון נמצא הון עתק. עד מהרה מתגלה כי לדניאלסון היו קשרים עם כנופיית הפשע האיראנית של האחים פרחאן, וגופות מתחילות להיערם. פרט לדמותו של בקסטרום, מופיעות בספר דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן אנה הולט ויאן לווין. גם פרסון עצמו מוזכר בספר כקרימינולוג בעל תוכנית ברדיו. המבקר בו לונדין מהעיתון Sydsvenskan כתב כי הקריאה בספר היא "כיף, לעיתים קרובות כיף גדול, אבל אני יכול לחשוב שפרסון המצוין מכוון מעט נמוך עם הסאטירה שלו הפעם". מגנוס פרסון מהעיתון Svenska Dagbladet כתב שפרסון לא היה בכושר שיא "אבל אפילו לייף פרסון שאינו בכושר שיא מוחלט, מנצח במרוץ את רוב מתחריו בספרות הבלשית השוודית." מיקאל הרמנסון מהעיתון Borås כתב כי "רצח בראשי תיבות הוא סיפור משטרתי מצוין עם כל כך הרבה רמות ותזוזות בעלילה שיש רק אפשרות אחת - לקרוא בבת אחת". Antihjälten övertygar inte Ett underhållande rötägg till polis Sträckläsning med ett leende
Savola Group

קבוצת סאבולה (בערבית: مجموعة صافولا; באנגלית: Panda Retail Company) היא חברה סעודית המפעילה רשתות מרכולים ומייצאת שמן, סוכר ומוצרי חלב למדינות צפון אפריקה, המזרח התיכון וטורקיה. מטה החברה הראשי נמצא בעיר ג'דה, ערב הסעודית, מעסיקה כ-32,000 עובדים ושולטת ברשת המרכולים הסעודית, פנדה ריטייל (Panda Retail Company). החברה מדורגת במקום התשיעי מבין מאה החברות המובילות בערב הסעודית. החברה הוקמה בשנת 1979 בג'דה תחת השם סעודי ווג'טבלס אוילס אנג גהי (Saudi Vegetable Oils and Ghee Co) ועסקה תחילה בייבוא של מוצרי מזון ושמן למאכל. בשנת 2009, רכשה את רשת המרכולים הסעודית אלחוקאייר (Alhokair). בשנת 2011, רכשה 78 אחוזים ממניותיה של חברת אל-מאליקה (Al-Malika) ממצרים. בשנת 2018, רכשה 51 אחוזים ממניותיה של קבוצת אל קאביר (Al Kabeer Group) מדובאי. בשנת 2022, רכשה סאבולה את החברה המצרית אגיבלג (Egybelg). אתר האינטרנט הרשמי של Savola Group Savola Group, ברשת החברתית פייסבוק Savola Group, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Savola Group, ברשת החברתית LinkedIn Savola Group, סרטונים בערוץ היוטיוב Savola Group, eyeofriyadh.com (באנגלית אמריקאית) Bloomberg - Are you a robot?, www.bloomberg.com "Saudi Savola expands retail chain with Geant buy". Reuters (באנגלית). 2009-07-27. נבדק ב-2022-10-18. "UPDATE 1-Saudi's Savola buys two Egyptian companies". Reuters (באנגלית). 2011-10-18. נבדק ב-2022-10-18. Savola gets approval for acquisition of Al Kabeer Group, ArgaamPlus (באנגלית) Saudi Arabia’s Savola acquires Egybelg amid plans to invest $91m in Egypt, Arab News, ‏2022-06-09 (באנגלית)
רמבלינג ג'ק אליוט

רמבלינג ג'ק אליוט (Ramblin' Jack Elliott; נולד ב-1 באוגוסט 1931) הוא זמר פולק יהודי אמריקאי. ג'ק נולד בשם אליוט אדנופוז בברוקלין. אביו היה רופא יהודי מצליח, ואמו הייתה עקרת בית. למרות לחץ מצד אביו שיהיה רופא, אליוט דווקא התעניין בתחרויות הרודאו. בגיל 15 החליט אליוט לברוח מהבית. הוא הצטרף לרודיאו הנודד, שם נחשף לראשונה לקאובוי מזמר. לאחר שהיה שלושה חודשים ברודאו, מצאו אותו הוריו והחזירו אותו הביתה. לאחר שחזר הביתה לימד אליוט את עצמו לנגן גיטרה והתחיל להתפרנס מהופעות רחוב. אחר כך התחבר עם הזמר וודי גאת'רי והתגורר אצלו, בתור תלמיד. גאת'רי היה ההשפעה הגדולה ביותר על אליוט. בנו של וודי, ארלו, מספר שלמד לנגן את כל השירים של אביו ממנו, מאחר שאביו מת בגיל צעיר. אליוט ונגן הבאנג'ו דרול אדמס, בסוף שנות ה-50 לסיבוב הופעות ברחבי אירופה. סיבובי ההופעות שלו השאירו חתם במוזיקה ועד 1961 כבר הספיק להקליט שלושה אלבומי פולק אצל חברת תקליטים בריטית. כמו גאת'רי גם אליוט היה מספר סיפורים, ולא רק זמר. ג'ק אליוט הוא גם נווד בנשמתו. אומרים עליו ש"לא תמצא את ג'ק אליוט אם תחפש אחריו. כי הוא לא נשאר בשום מקום יותר מדי זמן...", הכינוי "רמבלינג" שדבק לשמו אינו מהפרוש של נווד אלה מהפירוש של בירבור. מספרים שלא היה אפשר לשאול אותו שאלה בלי לשמוע אותו מברבר על איזה סיפור. בוב דילן העיד שג'ק אליוט היה אחד ההשפעות הגדולות ביותר על תחילת דרכו. דילן הגיע לניו יורק ב-1961 לפגוש את אלילו גאת'רי שהיה במצב קשה בבית חולים, אז פגש את אליוט שחזר לארצות הברית מאירופה והוא סייע לו, הם אף התגוררו באותו בית מלון. בהופעתיו הראשונות של דילן בניו-יורק אליוט הציג את דילן בתואר "בנו של ג'ק אליוט". ב-1995 זכה בגראמי הראשון שלו וב-2000 יצא סרט עליו "סיפורו של רמבלינ' ג'ק". 1956: Woody Guthrie's Blues 1957: Jack Elliot Sings 1958: Jack Takes the Floor 1959: Ramblin' Jack Elliott in London EMI Records 1960: Ramblin' Jack Elliott Sings Songs by Woody Guthrie and Jimmie Rodgers 1960: Jack Elliott Sings the Songs of Woody Guthrie 1961: Songs to Grow On by Woody Guthrie, Sung by Jack Elliott (Folkways Records) 1961: Ramblin' Jack Elliott (Prestige/Folklore) 1962: Country Style (Prestige/Folklore) 1964: Jack Elliott (Vanguard) 1968: Young Brigham (Reprise) 1970: Bull Durham Sacks & Railroad Tracks (Reprise) 1981: Kerouac's Last Dream (Folk Freak/re-release by Conträr Musik, Germany) 1995: South Coast (Red House) 1998: Friends of Mine (HighTone) 1999: The Long Ride (HighTone) 2006: I Stand Alone (ANTI-) 2009: A Stranger Here (ANTI-) רמבלינג ג'ק אליוט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר ספוטיפיי רמבלינג ג'ק אליוט, באתר Last.fm (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר AllMusic (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר Yandex.Music (ברוסית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר Discogs (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר Songkick (באנגלית) רמבלינג ג'ק אליוט, באתר בילבורד (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של רמבלינג ג'ק אליוט ג'ון רוג'רס, AP, וודי גאתרי חוזר לבמה, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2007 גיל מטוס, קול הקמפוס, שעה קלה עם ארלו גאת'רי, באתר הארץ, 10 ביולי 2013 מתוך הביוגרפיה של ג'ק אליוט באתר האינטרנט שלו David Browne, ‏Ramblin' Jack Elliott Interview: Woody Guthrie, Bob Dylan, באתר הרולינג סטון, 10 October 2019
טורקיה והשואה

לפני הצטרפותה לצד של בעלות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה, טורקיה הייתה מדינה נייטרלית לאורך רוב שנות המלחמה. למרות הנייטרליות, הטורקים שמרו על יחסים דיפלומטיים חזקים עם גרמניה הנאצית בתקופת המלחמה ובתקופת השואה. בין 2,200 ל-2,500 יהודים גורשו למחנות השמדה, בהם מחנה ההשמדה אושוויץ ומחנה ההשמדה סוביבור. מלבדם, כמה מאות יהודים-טורקים היו כלואים במחנות ריכוז. במקביל, גרמניה הנאצית עודדה מדינות נייטרליות להחזיר את אזרחיהן היהודים מגרמניה לשטחיהן, דיפלומטים טורקים קיבלו הנחיות מעמיתיהם הנאצים להימנע מלאשר ליהודים לחזור לטורקיה, גם אם הם יוכלו להוכיח את אזרחותם הטורקית. טורקיה הייתה המדינה הנייטרלית היחידה שיישמה בשטחה חוקים אנטי-יהודיים במהלך המלחמה (אירלנד, ספרד, פורטוגל, שוודיה, שווייץ לא חוקקו חוקים נגד יהודים). עד 1950, טורקיה הייתה מדינה שפעלה תחת משטר חד-מפלגתי וממשלה לאומנית שהעדיפה הקמת בורגנות טורקית-מוסלמית על חשבון מיעוטיים דתיים. אף על פי שיהודים רבים נהנו מהשלטון הטורקי בראשיתו, במהלך שני העשורים הראשונים לקיומה של הרפובליקה הטורקית, בין שליש לחצי מהיהודים הטורקים את טורקיה. גורמים פוליטיים רבים בשלטון הטורקי קידמו איסור על התאגדויות על ארגונים יהודים ואסרו על השימוש בשפות שאינן טורקית (בהם השפה היהודית, לאדינו) וזאת כחלק מהקמפיין הממשלתי "אזרח, דבר טורקית" (אנ'), מלבד זאת ב-1934 התרחשו פרעות ביהודי תראקיה הטורקית בהם אלפי יהודים גורשו או נמלטו מבתיהם, דבר אשר הוביל לקץ קיומן של הקהילות היהודיות בחלק הטורקי של תראקיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ב-1939 הצהיר ראש ממשלת טורקיה, רפיק סידאם (אנ') כי "טורקיה לא תקבל המוני יהודים, וגם לא יהודים בודדים שדוכאו במדינות אחרות". רק כ-100 אקדמאים יהודים גרמנים התקבלו לעבודה באוניברסיטאות בטורקיה (עם זאת, מספר גדול בהרבה של גרמנים נאצים הועסקו במשרות דומות באותה תקוה). במהלך המלחמה הוטל מס העושר של 1942, שייושם בעיקר כנגד אזרחים שאינם מוסלמים ובפרט כנגד יהודים. בין 2,200 ל-2,500 יהודים טורקים גורשו והושמדו במחנה ההשמדה אושוויץ ומחנה ההשמדה סוביבור. במקביל, גרמניה הנאצית עודדה מדינות נייטרליות להחזיר את אזרחיהן היהודים מגרמניה לשטחיהן, דיפלומטים טורקים קיבלו הנחיות מעמיתיהם הנאצים להימנע מלאשר ליהודים לחזור לטורקיה, גם אם הם יוכלו להוכיח את אזרחותם הטורקית. על אף התנגדות הממשלה הטורקי, היו מספרי פקידים טורקים שהתעלמו מההוראות הרשמיות והעניקו אשרות הגנה ליהודי טורקים. הקונסול הטורקי אוזקאיה ניסה להחזיר 62 יהודים טורקים מאירופה לטורקיה בפברואר 1944, כמו כן ב-24 במרץ עצרו אנשי האס אס כ-40 יהודים והם נכלאו במחנה הריכוז חיידרי אך נציגים טורקים הצליחו לשחרר כ-32 משהם ולהחזירם לטורקיה. מלבדם, גם הקונסול הטורקי ברודוס, סלאחטין אולקומן הצליח להציל קרוב ל-50 יהודים ממשלוח למחנה ההשמדה אושוויץ. נכון ל-2022 אולקומן הוא הטורקי היחיד שזכה בתואר חסיד אומות העולם. ב-2008 טורקיה התקבלה כחברה-משקיפה בכוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה. טרם 2011 אירועים להנצחת השואה היו ברובם ביוזמת הקהילה היהודית שבטורקיה, וללא סיוע או מעורבות מהמדינה הטורקית. Baer 2020, pp. 202–203. Guttstadt, Corry; Mannoni, Olivier (2015). "La politique de la Turquie pendant la Shoah". Revue d'Histoire de la Shoah (2): 195. doi:10.3917/rhsho.203.0195. Baer 2020, p. 202. "Names of Righteous by Country". Yad Vashem (באנגלית). נבדק ב-14 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
יורם סלבסט

יורם סלבסט (נולד ב-26 בפברואר 1956) הוא סופר ומשורר ישראלי. זוכה פרס אקו"ם לשנת 2013. סלבסט נולד בסביון לג'ראלד ונינה, והיה הילד הראשון שנולד ביישוב. בילדותו נדד עם משפחתו לאילת בשל אסתמה שסבל ממנה, ולאחר מכן לירושלים. בגיל 14 עבר לקיבוץ מעלה החמישה כילד חוץ, אך חזר לסביון כעבור שנה וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון "מקיף יהוד". בין השנים 1974–1977 שירת בצה"ל בחיל השריון כמפקד טנק. בעל תואר ראשון בפילוסופיה ותואר שני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. בשנות ה-20 לחייו נתקל סלבסט בסופר אידריס שאה, הכותב באנגלית על הדמות נאסר א-דין והחליט לנסות לכתוב בעצמו מספר סיפורי נאסר א-דין בעברית. סיפורים אלו הפכו לספרו הראשון, "חכמת "נאסר א-דין", שראה אור בשנת 1982. במרוצת השנים פרסם עוד שירה, מאמרים וסיפורים, בספרים ובכתבי עת ספרותיים מוכרים כגון: מאזניים, עתון 77, פסיפס, מטען ובאתרי אינטרנט רבים העוסקים בספרות ושירה. בין היתר פרסם ספר המשך לספר הידוע "הנסיך הקטן", בשם "הנסיך הקטן חוזר", שאף תורגם לאנגלית. ספר השירה שהוציא לאור בשנת 2013, "יותר קרוב מסמוך", זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה בתחום השירה. במלאת 50 שנה ליישוב סביון כתב את הספר "סיפורי סביון" שחולק לכל תושבי היישוב. נוסף על יצירתו, מתפרנס סלבסט מיזמות בתחום הנדל"ן. בסך הכל פרסם סלבסט 12 ספרים, בהם 4 ספרי ילדים, 5 ספרי שירה ו-3 ספרי פרוזה. חכמת נאסראדין, הוצאת אלישר, 1982 של מי אני? (ספר ילדים), הוצאת כנרת, 1992 כיף לספור (ספר ילדים), הוצאת כנרת, 1995 מקום שאיננו אלא מעבר (ספר שירה), הוצאת עקד – שירה, 1997 רגע (ספר ילדים), הוצאת מסדה, 1999 סיפורי סביון, הוצאת גוונים, 2002 יותר קרוב מסמוך (ספר שירה), הוצאת פרדס – שירה, 2013 הנסיך הקטן חוזר, הוצאת קונטנטו, 2016 (תורגם לאנגלית בשנת 2018) בנוגע לאהבה (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2019 צמאים חדרי ליבי (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2022 ספק (ספר שירה), הוצאת ביטאון שירה, 2024 מברשת השיניים של דניאל (ספר ילדים), הוצאת מדיה 10, 2024 ספר הילדים "רגע" זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק. ספר השירה "יותר קרוב מסמוך" זכה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה בתחום השירה בשנת 2013. סיפורו "פרקש" זכה בפרס השני בתחרות ההומורסקות על שם אפרים קישון בשנת 2019. סלבסט נשוי לדפנה, אב לשניים. מתגורר בתל אביב-יפו. יורם סלבסט, ברשת החברתית פייסבוק יורם סלבסט בלקסיקון הספרות העברית החדשה יגאל יששכרוב, מי אתה יורם סלבסט, באתר News1 ‏, 11 בינואר 2021 יורם סלבסט – שלושה שירים, באתר "קפל" – כתב עת לשירה בעריכת טלי וייס יורם סלבסט, באתר של נילי דגן "שנמשיך ליצור ולכתוב", באתר אקו"ם 31 בינואר 2013 בנוגע לאהבה – יורם סלבסט, באתר צומת ספרים פרקש’, סיפורו של יורם סֶלְבְסְט, הזוכה בפרס השני בתחרות הסיפורים על שם אפרים קישון, באתר יקום תרבות, 12 ביולי 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יורם סלבסט".