laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סיסקאי

סיסקאי (באנגלית ובאפריקאנס: Ciskei) או בשמה הרשמי רפבוליקת סיסקאי (בשפת הקוסה: iRiphabliki ye Ciskei) הייתה בנטוסטן בדרום מערבה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. ממשל עצמי נוסד בסיסקאי בשנת 1972, ובשנת 1981 העניקה לה דרום אפריקה עצמאות. היא השתרעה לחופי האוקיינוס ההודי, על שטחה של הפרובינציה כף התקווה הטובה, איתה היא גבלה מכל עבריה. האוכלוסייה השלטת בסיסקאי היו בני הקוסה. עיר הבירה הייתה בישו. סיסקאי הגיעה לקיצה בשנת 1994, אז עם נפילת האפרטהייד היא אוחדה מחדש עם דרום אפריקה. כיום שטחה מהווה חלק מפרובינציות הכף המזרחי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בשנת 1961 הפך סיסקאי לאזור מינהלי נפרד מדרום אפריקה ובשנת 1972 הוכרז ממשל עצמי תחת השופט הראשי מבנדלה ואז לנוקס סאבא. מבנדלה היה בני ה"פנגו", קבוצה אתנית שכרתה ברית עם הבריטים במלחמות הקוסה במאה ה-19, ואשר היסטורית אימצה את החינוך הקולוניאלי והייתה משכילהה יותר. בני "הרהאבה" התמרמרו, ובעקבות מדיניות ה"ריבליזציה " של שלטונות האפרטהייד, קידמו את עמדתם, שהגיעה לשיאה בבחירתו של סאבא, בן השבט שפעל נגד בני ה"פנגו". בשנת 1978 הפכה סיסקאי למדינה של מפלגה אחת תחת שלטונו של סאבא, ולאחר משאל עם על עצמאות בשנת 1980, הפכה בשנת 1981 היא לבנטוסטן הרביעי שהוכרז כעצמאי על ידי ממשלת דרום אפריקה ותושביה איבדו את אזרחותם בדרום אפריקה. עם זאת, לא היה ביקורת גבולות בין דרום אפריקה לסיסקי. אנשים שחורים שנמצאו גרים ללא אישורים באזורים לבנים או בחוות בדרום אפריקה, לעיתים קרובות במשך דורות, הועברו בכוח לסיסקאי על ידי שלטונות האפרטהייד, לעיתים קרובות מ"כתמים שחורים" ב"פרוזדור הלבן" הסמוך למחנות "יישוב מחדש". מחקר שנערך על ידי אוניברסיטת רודוס ב-1983 מצא כי 40% מהילדים במחנה אחד סבלו מתת תזונה, ובמחנה אחר, בת'ורנהיל, 50% מהילדים מתו לפני גיל 5. מגפות הטיפוס פרצו גם במחנות היישוב מחדש, שלעיתים קרובות היו מבודדים, וחסרו מתקני בריאות, תברואה ובתי ספר, והיו רחוקים מאזורים עירוניים. העברתם הכפויה של השחורים לסיסקאי הביאה לצפיפות אוכלוסין גבוהה, מצב שנמשך עד היום. מנהיג המדינה לנוקס סאבא ביקר בישראל מספר פעמים בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הוא ביקש למשוך משקיעים ישראלים למדינה והציע הטבות שונות. בין החברות שפעלו בסיסקאי הייתה חברת היועץ החקלאי הממשלתית אגרידב ורשת האופנה "ראש אינדיאני" שהקימה מפעל במדינה וחברות נוספות. בין אנשי העסקים שפעלו במדינה היה אפרים פורן תת-אלוף ששימש כמזכיר הצבאי לראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. כף התקווה הטובה (פרובינציה) טרנסקאי מדיה וקבצים בנושא סיסקאי בוויקישיתוף סיסקאי, באתר World Statesmen סיסקאי, באתר Crw Flags סיסקאי, באתר South African History Online סיסקאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sally Frankental; Owen Sichone (2005-01-01). South Africa's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook. ABC-CLIO. p. 187. ISBN 978-1-57607-674-3. Retrieved 2013-09-18. אלעזר לוין, סיסקאי, עוד ספקולציה ישראלית, כותרת ראשית, 13 בפברואר 1985
סאן אוף דורק

סאן אוף דורק (אנגלית: Son of Dork) היא להקת פופ-פאנק בריטית שהוקמה על ידי ג'יימס בורן. שמה של הלהקה בא מהסרט "מותק, הילד השתגע", שם נאמר "Son Of Dork". הלהקה הוקמה אחרי שלהקתו הקודמת של בורן, באסטד, התפרקה בינואר 2005 עקב עיזבתו של צ'ארלי סימפסון (שהצטרף ללהקה פייטסטאר). האלבום הראשון של הלהקה, "Welcome to Loserville", יצא לאור בנובמבר 2005 ובלטו בו הסינגלים "Ticket Outta Loserville" ו-""Eddie's Song" אשר הגיעו, בהתאמה, למקומות ה-3 וה-6 במצעד הסינגלים הבריטי. לאחר כמה חודשים של השערות על פירוק הלהקה, ב-11 ביולי 2007, הודיע דייוויד ויליאמס באתר המייספייס של הלהקה, כי הלהקה התפרקה. מספר שעות לאחר מכן, הודיע בורן כי הלהקה לא התפרקה. מאוחר יותר, הודיע ויליאמס כי הוא עוזב את הלהקה, מכיוון שהוא לא רוצה להיות בלהקה שלא פעילה כבר יותר משנה. ויליאמס חבר כעת בלהקת "Kobe". באוקטובר 2007, הודיע כריס לאונרד שהוא עוזב גם כן את הלהקה. בורן שהה במשך רוב שנת 2007 בארצות הברית, שם עבד עם אמנים ועם הלהקה של חברתו " AvenueB". בנוסף, הוא החל לבצע הופעות אקוסטיות לבד במנהטן, והוציא שיר שנקרא " Loser with No Life". מאז שנת 2008 הלהקה לא פעילה, ובורן עוסק בקידום קריירת הסולו שלו, לאחר שהופיע מספר פעמים בניו יורק. ג'יימס בורן - סולן, גיטרה חשמלית סטיב ראשטון - סולן, גיטרה בס דני הול - תופים כריס לאונרד - קולות רקע, גיטרה חשמלית דייוויד ויליאמס - גיטרה 2005: Welcome to Loserville 2005: Ticket Outta Loserville 2006: Eddies Song אתר האינטרנט הרשמי של סאן אוף דורק סאן אוף דורק, באתר Last.fm (באנגלית) סאן אוף דורק, באתר AllMusic (באנגלית) סאן אוף דורק, באתר MusicBrainz (באנגלית) סאן אוף דורק, באתר Discogs (באנגלית) סאן אוף דורק, באתר Songkick (באנגלית) סאן אוף דורק, באתר Genius סאן אוף דורק, באתר SecondHandSongs פורום הלהקה בתפוז
כפיר אודי

כפיר אודי (נולד ב-28 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. אודי נולד להורים שעלו מקהיר וגדל בשכונת יפו ד'. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, וזכה עם נבחרת הנערים של ישראל במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בגרמניה ב-1996, מהישגי השיא של הכדורגל הישראלי בכל הזמנים. בעונת 1996/1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב, והפריצה הגדולה שלו הגיעה בעונת 1999/2000, עת זכה עם הקבוצה בדאבל, כאשר נחשב לאחד מארבעת "תינוקות קשטן" (ביחד עם פיני בלילי, סלים טועמה ועמרי אפק), שטופחו על ידי מאמן הקבוצה דרור קשטן. אודי היה גם שותף להעפלת הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א בעונת 2001/2002, הישג השיא של קבוצה ישראלית באירופה. באותה עונה גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו. אודי החל כחלוץ צעיר ומבטיח, אולם סבל מפציעות רבות במהלך הקריירה. אודי נפצע לראשונה לקראת סוף עונת הדאבל של הפועל תל אביב והחמיץ את מחזורי הסיום של העונה, אך בעונה הבאה חזר להפגין יכולת טובה ואף הוזמן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי המאמן ריצ'רד נילסן. במשחק הבכורה שלו בנבחרת, משחק ידידות נגד נבחרת רוסיה, ב-23 בפברואר 2000, הבקיע אודי את שער הבכורה שלו בניצחון 1-4. במשחק הבא נגד נבחרת גאורגיה, ב-29 במרץ 2000, אודי נפגע על ידי השוער, והושבת לשנה. לאחר שהחלים מהפציעה, חזר להרכב הפועל תל אביב והיה שותף להצלחותיה באירופה, ואף חזר למספר הופעות נוספות בנבחרת, אולם נפצע פעם נוספת. ב-2003 עזב אודי את קבוצת נעוריו ושיחק בבני יהודה, מכבי פתח תקווה ומ.ס. אשדוד. בתחילת עונת 2006/2007 ניסה אודי לבצע קאמבק לשורות הפועל תל אביב, קבוצת נעוריו, אולם כושרו הירוד גרם לו להיחתך מהקבוצה באמצע העונה. הוא החל להתאמן בשורות הכח עמידר רמת גן, במטרה לעבור אליה, אולם לפני ששיחק אפילו משחק אחד, פרש מכדורגל בגיל 27. לאחר כשנה חזר אודי מהפרישה וחתם בקבוצת הפועל רמת גן מהליגה הלאומית. לקראת עונת 2008/2009 עבר לשחק בהפועל ראשון לציון מהליגה הארצית, ועלה עמה לליגה הלאומית. בעונת 2009/2010 שיחק משחקים בודדים עם הקבוצה בליגה הלאומית, ואת שערו האחרון בקריירה כבש ב-18 בינואר 2010, במשחק מול בית"ר תל אביב רמלה. הפועל תל אביב אליפות: 1999/2000 גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000 גביע הטוטו: 2001/2002 כפיר אודי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל כפיר אודי, באתר Transfermarkt כפיר אודי, באתר National Football Teams כפיר אודי, באתר FootballDatabase.eu אשר גולדברג‏, "באמבולנס חשבתי איך לפני כמה דקות רצתי על המגרש", באתר וואלה, 24 במרץ 2023 ניר איסקוב, כפיר אודי: "חזרתי, כי התאהבתי מחדש בכדורגל", באתר nrg‏, 13 במרץ 2009 אבי נעים, פרויקט הכפיר בראשון לציון, באתר ynet, ‏1 בינואר 2009 איזי עין דור ורותם גרוסמן, יממה אחרי שחתם בהכח, כפיר אודי פרש מכדורגל, באתר ynet, 26 בדצמבר 2006
יוסף שיינין

הרב יוסף שיינין (נולד בשנת 1940) הוא רבה הראשי האשכנזי של אשדוד. נולד לציפורה ולרב מנחם מנדל שיינין, תלמיד ישיבת חברון בעיר חברון ומשגיח רוחני בישיבת רחובות. למד בישיבת פוניבז'. נישא לעטרה הדסה, בתו של הרב דוד סלומון. בגיל צעיר התמנה לרבה של טירת כרמל, שם פתח ישיבה בהיקף מצומצם[דרוש מקור]. לאחר שרבה הראשון של אשדוד, הרב סיני אדלר עבר למבשרת ציון, מונה כרב ראשי, לצידו של הרב ישראל אליזרע, הרב הראשי הספרדי. עם פטירת הרב אליזרע, בשנת תשס"א, נותר הרב שיינין כרבה הראשי היחיד של העיר, עד מרץ 2010, אז נבחר הרב חיים פינטו לרבה הספרדי של העיר. הרב שיינין משמש גם כראש כולל להוראה מורשת מנחם - אשדוד שהוקם לזכר אביו. לכולל שני סניפים, בבית כנסת אהל יעקב ובבית הכנסת לזכר נספי אגוז. במהלך שנת תשפ"ב הוקם ברובע י"ב בעיר אשדוד, בית מוסדות מורשת מנחם, מבנה בן ארבע קומות בפינת הרחובות בני ברית שד' בן עמי, ובו כולל האברכים, שעבר מרובע ב'. ובית כנסת על עדתי לתושבי האזור. וכן מעונות יום של מוסדות מורשת מנחם, בשם 'צלילי הטף'. ב-2009 סירב הרב שיינין להעניק תעודת כשרות בתנאים הרגילים לקונדיטוריה שבבעלות יהודייה משיחית בשל היותה מוגדרת בהלכה כמומרת. בג"ץ קבע שקביעת התנאים המחמירים לקבלת תעודת ההכשר (משגיח כשרות צמוד בכל שעות הפעילות המחזיק בידיו את המפתחות לעסק) נעשתה בחוסר סמכות ומשיקולים זרים וחייב את הרב להעניק תעודה, אך הוא סירב. בהמשך חייב בג"ץ את הרבנות הראשית לישראל להסמיך רב אחר שייתן הכשר לעסק. ב-2010 נמנה הרב שיינין על חותמי מכתב הרבנים שאסרו על השכרת דירות לערבים. אחיו, הרב נחום שיינין היה אב בית דין בתל אביב וכן דיין במינוי זמני בית הדין הרבני הגדול. הרב שיינין חיבר בשנת תשנ"ח את הספר "הדר יוסף" בנושאים שונים בש"ס, הכולל בין היתר התכתבות עם הרב יוסף שלום אלישיב בהלכות הנוגעות לפסולי חיתון. ובו הסכמות מגדולי הדור, זצ"ל ושליט"א. בשנת תשפ"ב יצא לאור חלק שני הדר יוסף, עניינים בש"ס. הרב יוסף שיינין, חנוכה ההוד וההדר, מאתר ישיבת כרם ביבנה תמר אבידר, המחבוא בארגז הכביסה, מעריב, 6 באוגוסט 1982. קובי נחשוני, בג"ץ: הרב לא נותן כשרות, הסמיכו רב אחר, באתר ynet, 21 בדצמבר 2009 קובי נחשוני, 50 רבני ערים: לא להשכיר דירות לערבים, באתר ynet, 7 בדצמבר 2010
ויילה (אי)

ויילה (באנגלית: Vaila) הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי נמצא דרומית לחצאי האי וסטלנד (Westland) שבאי מיינלנד. שטחו של האי כשלושה קמ"ר. נכון ל-2011, אוכלוסיית האי מונה שני תושבים קבועים בלבד. בעבר שימש האי כבסיס עבור צי הדיג של ארתור אנדרסון. באי נמצאת טירת מקלאברי וכן אולם ויילה שנבנה בשנת 1895. כלכלת האי מתבססת על גידול כבשים בשיטות אורגניות. מדיה וקבצים בנושא ויילה בוויקישיתוף האי ויילה באתר Shetlopedia.com
סיני אדלר

הרב סיני יצחק הלוי אדלר (תמוז תרפ"ח, 11 ביולי 1928 – י"ט בתמוז ה'תש"פ, 11 ביולי 2020) היה רבה הראשי של אשדוד ומרבני כולל מר"ץ במבשרת ציון. נולד בפראג, צ'כוסלובקיה לרב דוקטור שמעון אדלר (צכ') ורייזל בתו של הרב סיני שיפר שהיה רב הקהילה החרדית בקרלסרוהה ומחבר פורה. נלקח לגטו טרזיינשטט במרץ 1943, ובקיץ 1944 הועבר לאושוויץ ומשם למחנות הריכוז מאוטהאוזן וגונסקירכן, ויצא עם שחרור המחנה. הוא הגיע ללונדון ולמד בישיבת "עץ חיים" בעיר, אצל הרב אליהו לופיאן. בסוף חורף ה'תש"ו, 1946, עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת חברון בירושלים (1946–1952), ולאחר מכן בכולל "בית זבול" (1952–1954). בשנות ה-50 נישא לשרה מרים בתם של הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש, רבה של שכונת שערי חסד ורוחמה חיה בריינה בתו של הרב יעקב משה חרל"פ. היה לרב הראשון שהצטרף לרב גולדוויכט ולימד בישיבת כרם ביבנה. בשנת תשכ"ב (1962) התמנה כרב ראשי אשכנזי באשדוד, במקביל לרב הספרדי ישראל אליזרע. בשנות ה-80, לאחר פטירת אשתו, עזב את רבנותו באשדוד ועבר להתגורר במבשרת ציון, שם החל ללמד בכולל מר"ץ. תחתיו מונה כרב העיר הרב יוסף שיינין. אחיו הבכור היה מתתיהו אדלר, שהיה שגריר ישראל בשווייץ. נפטר ב-11 ביולי 2020. בגיא צלמות - שנת חיים של נער במחנות ריכוז - אוטוביוגרפיה. הורינו -בשיתוף עם אחיו מתתיהו אדלר - קורות חיי הוריהם. שבטך ומשענתך: הרהורים ומחשבות אחרי השואה, הוצאת גנזך קידוש השם, בני ברק, תשס"ח, 2008 דבר סיני - שאלות בגיא צלמות ובארץ החיים - שו"ת בנושאים הקשורים לשואה דבר סיני - חידושים בש"ס דבר סיני - חידושים ביד החזקה דבר סיני - על חגי ישראל ומועדיו דבר סיני - על התורה דבר סיני - בענייני שבת דבר סיני - בהלכה ובאגדה ספר ההודיה קובץ זיכרון כבוד סיני : אסופת דברי הערכה לדמותו של מורנו ורבינו הגאון רבי סיני יצחק הלוי אדלר זצ"ל. מוציא לאור לא ידוע. כולל הספדים ומאמרים על הרב. על סיני אדלר - סרטון ותקציר קורות חיים, באתר יד ושם סיני אדלר, "בגיא צלמוות", שיעור לעשרה בטבת, באתר "ישיבה" מזכרונותיו של הרב סיני אדלר על חנוכה באושוויץ - בירקנאו, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח מזכרונותיו של הרב סיני אדלר על פסח ראשון במחנה ריכוז מאוטהאוזן, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח סיני אדלר, גם במחנה-הזוועות של מאוטהאוזן לא שכחו יהודים שהם יהודים, בית יעקב, גיליון 47, ניסן תשכ"ג (1963), עמ' 24, באתר היברובוקס סיני אדלר, לחגוג את חגי ישראל באושוויץ, באתר "ההתנגדות היהודית בשואה" יהונתן גוטליב, הרב סיני אדלר הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 11 ביולי 2020 כל הכתבות על הרב סיני אדלר, באתר ערוץ 7 סיני יצחק בן שמעון אדלר (1928-2020), דף שער בספרייה הלאומית עליו ראו: רבי סיני שיפר, בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל' ביקורת על הספר, באתר יד ושם
לודוויג טיק

יוהאן לודוויג טיק (בגרמנית: Johann Ludwig Tieck;‏ 31 במאי 1773 – 28 באפריל 1853) היה משורר, סופר, מתרגם, עורך ומבקר ספרותי גרמני, בן הזרם הרומנטי של שלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19. טיק נחשב ליוצר הבולט בקרב חוג "הרומנטיקה של ינה". מחבר הקומדיה הפרודית "החתול במגפיים", לפי אגדת עם אירופית שעובדה עוד קודם לכן על ידי שארל פרו. מדיה וקבצים בנושא לודוויג טיק בוויקישיתוף לודוויג טיק, ברשת החברתית Goodreads לודוויג טיק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי לודוויג טיק בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לינצר טורטה

לינצר טורטה (בגרמנית: Linzer Torte) היא עוגה מהמטבח האוסטרי, קרויה על שם העיר לינץ באוסטריה, מוכרת גם כלינזר טורט. לינצר טורטה היא עוגה מתובלת נמוכה, עשויה מבצק בחוש המכיל שקדים או אגוזים טחונים, ומתובלת בציפורן וקינמון, ותבלינים נוספים. העוגה מצופה בריבה חמצמצה כגון ריבת דובדבנים או פירות יער, ומעליה רצועות בצק בצורת שתי וערב. הלינצר טורטה, הקרויה על שם העיר לינץ שעל גדות הדנובה באוסטריה, היא העוגה הוותיקה ביותר המוכרת לאנושות. במשך שנים נחשב מתכון משנת 1696 שהיה מצוי בספרייה העירונית בווינה כמתכון המוקדם ביותר לעוגה, ואולם בשנת 2005 התגלה בארכיוני מנזר אדמונט באוסטריה מתכון מוקדם אף יותר, משנת 1653. יוהאן קונראד פוגל (1796–1883) הוא שהתחיל בייצורה הסדרתי של העוגה.
בעל

האם התכוונתם ל... בעלים – אדון, מי שיש לו בעלות על דבר-מה. בעל (משפחה) – בן-הזוג של האישה. בעל (אל) – אל כנעני מרכזי, שהיה אחראי על הגשמים והסערות וידוע במלחמתו בים. חקלאות בעל – חקלאות התלויה בגשמים. בלוס – דמות במיתולוגיה היוונית הנקראת על־שם בעל הכנעני. נחל בעל – נחל בפיניקיה ששמו הלועזי "בלוס" נובע משם האל בעל, כיום "נחל נעמן" בעל (מחזה) – מחזה מאת ברטולט ברכט.
נודונג-1

נודונג-1 (בקוריאנית: 노동 1호) הידוע גם בשם הוואסונג-7 (בקוריאנית: 화성 7호) הוא טיל בליסטי מתוצרת קוריאה הצפונית. הטיל מבוסס בחלקו על הטיל הבליסטי הסובייטי סקאד, ובחלקו על טכנולוגיות טיליות אחרות, בהן של הטיל הסובייטי R-13. הטיל בעל טווח של כ-1300 ק"מ (בגרסאותיו הראשונות). קוריאה הצפונית מכרה טילים מסוג זה ואת הידע לייצורם לפקיסטן (שם מכונה הטיל גאורי) ולאיראן - שם הוא מכונה שיהאב-3. לטיל רש"ק המוערך במשקל של בין 760 ק"ג ל כ-1200 ק"ג. הרש"ק נפרד ככל הנראה מגוף הטיל לקראת חדירתו לאטמוספירה. על בסיס הטיל נודונג-1 פיתחה קוריאה הצפונית משגר לוויינים, אשר שוגר בשנת 1998 וכשל מלהגיע לחלל. תצוגה פומבית ראשונה של הטיל נודונג התקיימה במצעד צבאי לציון 65 שנים לייסוד מפלגת הפועלים של קוריאה הצפונית, ב-10 באוקטובר 2010. קוטר: 1.36 מטר אורך: 16.20 מטר משקל: 16,500 ק"ג הנעה: חד שלבי, דלק נוזלי טווח: 1300 ק"מ. ראש קרב: 760 - 1200 ק"ג (הערכה). מדיה וקבצים בנושא נודונג-1 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרת

משרת הוא אדם שעובד בשכר ושעיקר עבודתו הוא ביצוע פעולות בתחום משק הבית עבור אדם אחר. לרוב תתבצענה פעולות אלו בביתו של המעסיק. בחברות מסוימות בוצעו בעבר חלק גדול מעבודות השירות האישיות על ידי עבדים. המשרת, להבדיל מהעבד, קיבל תשלום עבור עבודתו והיה זכאי לעזוב את המעסיק אם התנאים לא מצאו חן בעיניו. באחוזות ובתים גדולים אחרים היו מספר משרתים ומשרתות שביצעו כל אחד תפקידים מתמחים. משרתות אישיות טיפלו בעיקר בנשות הבית ומשרתים אישיים ("באטלר") בבני הבית, כמו כן היו משרתים שתפקדו במטבח, בהגשה, בניקיון ובכביסה. גם לקציני צבא היו משרתים אישיים, שנלוו אליהם במסעות ובקרב ודאגו לכל צורכיהם האישיים. מלונות פאר מציעים לעיתים משרת אישי ("באטלר"; "Butler") למתארחים בסוויטות יוקרתיות. העובדים הבודדים העוסקים היום בתפקיד שמילאו בעבר משרתים, מכונים בגלל התקינות הפוליטית בהגדרת מקצוע שונה אפילו בגופים שמרניים כמו בית המלוכה הבריטי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנות ה-70 זכתה לפופולריות רבה סדרת הטלוויזיה הבריטית "על אדונים ומשרתים", שעסקה בחיי משפחה בריטית ומשרתיה והציגה את פערי המעמדות. או-פר משרת חוזי משרת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלי אשד, אלה שלמעלה ואלה שלמטה: סדרת "על אדונים ומשרתים"
צבי רוזן

צבי "צביקה" רוזן (נולד ב-23 ביוני 1947) הוא כדורגלן ומאמן ישראלי לשעבר. היה בלם מכבי תל אביב ונבחרת ישראל, ומהכדורגלנים הבולטים בישראל בשנות ה-60 וה-70, הידוע בהגנה החזקה שהציג ובנגיחותיו המדויקות. בין השנים 2005-2007 היה יושב ראש איגוד השופטים של ההתאחדות לכדורגל בישראל. רוזן נולד בגרמניה בתקופת כיבושה בידי בעלות הברית להורים ניצולי גטו ורשה. כשהיה בן 8 חודשים עלה לישראל עם משפחתו, אשר התיישבה בשכונת בת גלים בחיפה משם עברה כעבור זמן קצר ליפו. רוזן שיחק במכבי תל אביב משנת 1965 עד 1977, וזכה איתה בשלוש אליפויות, ארבעה גביעי מדינה ופעמיים באליפות אסיה לקבוצות. עם נבחרת ישראל שיחק באולימפיאדת מקסיקו 1968, ובשיאו הגיע לטורניר גמר מונדיאל 1970 שנערך במקסיקו, בנבחרתו של עמנואל שפר. בינואר 1975, לאחר משחק של הנבחרת נגד נבחרת ארצות הברית האולימפית שנערך בארצות הברית, שבו כבש, הושעה רוזן מפעילות בנבחרת לאחר שנתפס מבריח סחורה ללא תשלום מכס. לקראת פרישתו עזב רוזן לראשונה בקריירה את מועדון נעוריו ועבר להפועל יהוד, לתפקיד מאמן-שחקן. בשנת 1982 הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 1–0 על הפועל תל אביב במשחק הגמר. לאחר עונה זו עבר רוזן לאמן את הפועל תל אביב, ועמה זכה בגביע המדינה בעונתו הראשונה במועדון, לאחר ניצחון 3–2 בדרבי מול מכבי תל אביב במשחק הגמר. לאחר שנתיים בהפועל תל אביב הוחלף במרדכי שפיגלר, ולאחר מכן אימן גם את הפועל לוד, הפועל באר שבע, הפועל ירושלים, מכבי פתח תקווה, מכבי תל אביב והפועל צפרירים חולון. בנוסף, ניהל רוזן את קבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב לתקופה קצרה. ב-17 במאי 2005 מונה רוזן לתפקיד יו"ר איגוד השופטים במקום אריה זייף, לאחר מספר שנים שבהן שימש כיו"ר הוועדה המקצועית של האיגוד. בזמן שירותו הצבאי נישא רוזן לחברתו מלכה, איתה הוא מתגורר בתל אביב. לזוג שלושה ילדים. מכבי תל אביב אליפויות: 1966/1968, 1969/1970, 1971/1972, 1976/1977 גביעי מדינה: 1969/1970, 1976/1977 אליפות אסיה לקבוצות: 1968/1969, 1970/1971 הפועל יהוד גביע המדינה: 1981/1982 הפועל תל אביב גביע המדינה: 1982/1983 מדיה וקבצים בנושא צבי רוזן בוויקישיתוף צבי רוזן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל צבי רוזן, באתר Transfermarkt צבי רוזן, באתר WorldFootball.net צבי רוזן, באתר National Football Teams צבי רוזן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt הופעותיו של צבי רוזן בנבחרת ישראל, באתר RSSSF ערן נבון, "גם בהתאחדות היו רוצים שבחירת מאמן הנבחרת תיקח פחות זמן. אבל לפעמים החיפזון מהשטן", באתר ישראל היום, 1 באפריל 2016
שמוליק בודגוב

שמוליק בודגוב (נולד ב-18 ביולי 1955) הוא גיטריסט, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. בודגוב נולד בתל אביב בשנת 1955. היה חבר בלהקות הצ'רצ'ילים, ששת, ברוש והיהודים. הוא שותף בעיבוד, בהפקה ובנגינה של אלבומים רבים עם מיטב אמני ישראל. האלבום הבולט ביותר שהפיק הוא "מציאות נפרדת", אלבומם הראשון של להקת היהודים. הסולואים של בודגוב הפכו לאבני דרך במוזיקה הישראלית, למשל בשירים כמו: "יכול להיות שזה נגמר" ו"אמא אדמה" של אריק איינשטיין, "נכון להיום" של זוהר ארגוב, סיוון של יגאל בשן, "אתה פה חסר לי" של נורית גלרון, "חומות חימר" ו"ריח מנטה" של מרגלית צנעני, "מקום לדאגה" של ריקי גל ומתי כספי, "שמש שמש" של אריאל זילבר ולהקת ברוש, "קו האושר" של שרון ליפשיץ, "סיפור בג'ינס" של דפנה ארמוני, "עוד סיפור אחד של אהבה" של שימי תבורי, "פיוטה" של להקת היהודים, וכן בכל השירים באלבום הראשון של להקת "היהודים" (באלבום זה בודגוב היה גם מעבד ומפיק מוזיקלי). במהלך השנים, ניגן בודגוב באלבומים מפורסמים של יהודית רביץ, נורית גלרון, מתי כספי, ריקי גל, שלמה ארצי, רמי קלינשטיין, יוסי בנאי, מאיר בנאי, אתי אנקרי, חיים משה ושרון ליפשיץ. בשנת 1998 זכה בודגוב בפרס "סולו", שהוענק לו על ידי איגוד המוזיקאים בעבור תרומתו למוזיקה הישראלית. בין השנים 1988-1991 השתתף בהקלטות אלבומיה של מרגלית צנעני "מנטה", "חומות חימר" ו"פגישה". באותן שנים השתתף גם באלבומים "חום יולי אוגוסט" ו "כרטיס ללונה פארק" של שלמה ארצי, וכן באלבום "אחרינו המבול" של נורית גלרון. כמו כן בהקלטות האלבום ובמופע "מה זו אהבה" של ריקי גל ובאלבומו של שלמה גרוניך "נדודי שינה". ב-1992 השתתף בהקלטות אלבומה של נורית גלרון "בתוך הסערות", בו בלט במיוחד סולו הגיטרה שלו ב"אתה פה חסר לי", וכן בהקלטות אלבומו של עוזי חיטמן "מתוך תוכי". ב-1993 השתתף בהקלטות אלבומה השלישי של שרון ליפשיץ, "קו האושר". ב-1995 השתתף בהקלטות אלבומו של ישי לוי "האמונה". ב-1997 ניגן בגיטרות ובטאר באלבומה השלישי של אתי אנקרי, "למרות ובגלל". ב-2002 עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום "רותי נבון בהופעה - במסע אל עצמי", שתיעד את הופעתה בפסטיבל "ג'אז בים האדום". ב-2003 עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומו של יגאל בשן, "שמים תחייכו". שמוליק בודגוב היה נשוי במשך 33 שנים לחני אליקים-בודגוב, אותה הוא הכיר כשהיו בלהקת גייסות השריון. לאחר הכרותם, הצטרפה חני כחברה בלהקת "סקסטה". היא מפתחת קו מוצרים לילדים בתחום כלי ההקשה ומשווקת אותם בישראל ומחוצה לה. חני ושמוליק בודגוב הם בעלי חברת גיטרות משלהם הנקראת "בודגוב כלי נגינה". לאחר השקת מותג הגיטרות ופתיחת חנות כלי הנגינה בתל אביב, השניים פתחו גם חברת תופים בינלאומית בשם "ab Drums". בנוסף, בשנת 2010 השיקו, בשיתוף עם הזמר דויד ברוזה, קו גיטרות קלאסיות על שמו של ברוזה. לחני ושמוליק בודגוב שלושה ילדים. שמוליק בודגוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) שמוליק בודגוב, דף שער בספרייה הלאומית שמוליק בודגוב, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אודות שמוליק בודגוב, באתר האינטרנט של בוגדוב דודי פטימר, ‏"הגיטרה של בודגוב": הגיטריסט האגדי יוצא במופע סולו ראשון ונזכר בקריירה הארוכה, באתר מעריב אונליין, 13 במאי 2023 איתי שטרן, כך גילה חיים סבן את הגיטריסט הצעיר שמוליק בודגוב, באתר הארץ, 15 ביולי 2015 טוקבק פרק מס׳ 1 - שמוליק בודגוב באתר YouTube אבישי מתיה, ‏גיטר הירו: שמוליק בודגוב נזכר ברגעים בלתי נשכחים מהקריירה, באתר מעריב אונליין, 16 ביולי 2015 מירב קריסטל, אם קונים גיטרת קלפטון, למה לא בודגוב וברוזה?, באתר ynet, 5 באפריל 2010
קבאד השני

קבאד השני היה מלך האימפריה הסאסנית בשנת 628. קבאד השני הומלך ארבעה ימים לפני רצח אביו ח'וסרו השני. הוא מת מספר חדשים אחר שעלה על כס המלוכה. סיבת מותו הייתה ככל הנראה מחלת הדבר, אם כי יש המשערים שמצא את מותו בהתנקשות שהייתה חלק מן האנדרלמוסיה ששררה לאחר מות אביו. מדיה וקבצים בנושא קבאד השני בוויקישיתוף קבאד השני באתר www.grifterrec.com. מתוך ההיסטוריה המוקדמת של איראן באתר אוניברסיטת פורדהאם בניו יורק. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איג'יפטסאט 1

איג'יפטסאט 1 (EgyptSat 1) הוא הלוויין המצרי הראשון שייעודו חישה מרחוק. הלוויין, שמשקלו כ-100 קילוגרם, תוכנן ונבנה באוקראינה (על ידי חברת יוז'נוי). הלוויין טס בחלל במסלול מעגלי מעל כדור הארץ בגובה 668 ק"מ והעביר נתונים לתחנת קרקע שנבנתה במצרים. משקלו של הלוויין מציב אותו בקטגוריה המכונה "מיקרו-לוויינים". הלוויין שוגר בתאריך 17 באפריל 2007 באמצעות משגר לוויינים רוסי-אוקראיני מטיפוס "דנייפר". השיגור הוכתר בהצלחה, והלוויין הוכנס למסלול המתוכנן לו בחלל. לאחר מספר שנות פעילות הקשר עם הלוויין אבד במהלך יולי 2010. לוויין הריגול כולל מטעד מולטי-ספקטראלי - מצלמה המסוגלת לצלם במגוון תחומים של הספקטרום האלקטרומגנטי. הלוויין תוכנן להיות בעל יכולת צילום בתחום התת-אדום. גורמים בישראל הביעו חשש כי ייעודו של הלוויין יהיה לרגל אחר תנועת כוחות צה"ל. מצרים כבר שיגרה (באמצעות משגרים זרים) שני לווייני תקשורת – ניילסאט 101 ב-1998 וניילסאט 102 ב-2000. שני הלוויינים משדרים יותר מ-150 ערוצי טלוויזיה דיגיטליים לצד שירותי רדיו ומולטימדיה למיליוני בתים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. לוויין תצפית מתקדם נוסף מפותח עבור מצרים על ידי חברת "קארלו גוואצי" (Carlo Gavazzi) האיטלקית. הלוויין מכונה DESERTSAT, והוא צפוי להיות משוגר לחלל במהלך 2017. מצרים תכננה להפעיל מערך של מספר לווייני תצפית במקביל, דבר שיאפשר לה איסוף מידע סביבתי מועיל, שיש לו גם השלכות ביטחוניות. למרות זאת, לוויין איג'יפטסאט 2 שוגר רק ב-2014. שיגור הלוויין המצרי נעשה באמצעות משגר הלוויינים הרוסי "דנייפר". משגר זה מבוסס על טלי בליסטי מימי ברית המועצות, שכינויו במערב SS-18. השיגור ייחודי בכך שהטיל משוגר מתוך מחפורת תת-קרקעית, מהסוג ששימש את הטילים הבליסטיים. עיתוני מצרים דיווחו ב-24 באוקטובר 2010 כי הקשר עם הלוויין אבד במהלך יולי 2010. חלק מכלי התקשורת האשימו את ישראל בשיבוש מכוון של פעילות הלוויין. כתבה מהג'רוזלם פוסט אודות שיגור "לוויין הריגול" (באנגלית) מידע כללי על הלוויין (באנגלית)
סנדוויץ' דה מיגה

סנדוויץ' דה מיגה (בספרדית: Sandwich de Miga) הוא כריך ארגנטינאי תלת-שכבתי. "מיגה" הוא החלק הרך של הלחם, והכריך נקרא כך כיוון שהוא עשוי מפרוסות לחם ללא קרום. הלחם המשמש לכריכי "מיגה" הוא לחם לבן הנפרס דק מאוד. הכריך מורכב משלוש פרוסות לחם, שביניהן ממרח כגון חמאה, מרגרינה או מיונז. בין פרוסת הלחם התחתונה לאמצעית מונח בדרך כלל שינקן או סוג אחר של בשר פרוס כגון פסטרמה או סלמי. בין הפרוסה האמצעית לעליונה מוכנסים מילויים שונים, שהנפוץ בהם הוא גבינה צהובה. מילויים חלופיים הם עגבניות וחסה. מאמצע המאה ה-20 נוספו מגוון מילויים אחרים, בהם: לבבות דקל, פרוסות זיתים, סלט ביצים, טונה, בשר בקר, אנשובי, סרדינים, פרוסות אננס, תירס, פטריות, אספרגוס, פירות ים, גבינות נוספות כגון רוקפור. עד ההגשה נשמרים הכריכים במקרר כשהם מכוסים היטב (למשל בניילון נצמד) על מנת למנוע חדירת לחות. הם מוגשים קרים או קלויים, לארוחת שעת התה או כמתאבנים. טרמצינו