laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיולה באש

דיולה באש (בהונגרית: Basch Gyula; פשט, 9 באפריל 1851 – באדן, 8 בינואר 1928) היה מהנדס וצייר יהודי-הונגרי ידוע מאוד בתקופתו, אביו של הצייר אנדור באש. דיולה באש נולד במשפחה יהודית כבנם של פילפ באש (1821–1901) יועץ מסחרי, בעל קרקעות, נשיא חברת המניות בערבון מוגבל של טחנת קמח הקיטור הראשונה בבודפשט ושל יוזפה וודיאנר (1828–1883). לאחר סיום בית הספר התיכון למד וסיים לימודי הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך (1872). מ-1873 עד 1874 למד אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. אף על פי שעבד גם כמהנדס, מאוחר יותר התמסר כולו לציור. הוא יצא לסיור לימודים בגרמניה, איטליה והולנד, היה חבר בחבר השופטים של תערוכת המילניום. היה נשיא אגודת האמנים ההונגרים (1899-1900) ולאחר מכן של המועצה הלאומית לאמנויות יפות (1909-1911). לאחר מלחמת העולם הראשונה הפסיק לצייר, ומשנת 1920 היה תושב קבוע בבית הבראה פזקאש (Fazekas) בבאדן (אוסטריה). הוא עבד בעיקר כצייר דיוקנאות, ויצירות מקראיות, אך צייר גם תמונות של ציור ז'אנר (אנ') בתפיסה הרומניסטית של שנות ה-80 של המאה ה-19 הוא הציג לראשונה בתערוכת הסתיו של 1886 של היכל האמנות בבודפשט. תמונות הז'אנר הידועים ביותר שלו: הפטאק ; נטוש ; עקשן קטן ; ממה עלינו לחיות? ; עונש. תמונה אחרונה זו מוצגת במוזיאון לאמנויות יפות (בודפשט). הוא היה נשיא הגלריה היכל האמנות (בודפשט) פעמיים. בשנת 1928 הוצג אוסף מיצירותיו בסלון הלאומי כתערוכה לזכרו. "Habt Acht!" "Die Erste Uniform" "More Patrio" "Nie!" לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (AZ). ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1994) "Basch Gyula" (באנגלית). Jewish Encyclopedia. 1906. אורכב מ-המקור ב-2014-09-24. גיל העבר (13 בספטמבר 2004) מדיה וקבצים בנושא דיולה באש בוויקישיתוף תמונותיו של דיולה באש דיולה באש בגלריית קיזלבך דיולה באש ב-Google Arts&Culture דיולה באש ב-Academic דיולה באש באתר Arcanum "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 122/1851. folyószáma alatt". "Basch Fülöp halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 405/1901. folyószáma alatt". Vasárnapi Ujság (1901)
מייק אינגלנד

הרולד מייקל אינגלנד (באנגלית: Harold Michael England; נולד ב-2 בדצמבר 1941) ידוע בעיקר בשם מייק אינגלנד. אינגלנד היה כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת המגן. אינגלנד אף החזיק בתואר הקפטן הצעיר ביותר אי פעם בנבחרת וויילס עד 2011. אינגלנד נהג לשחק כבלם או כמגן מרכזי, הוא החל את הקריירה שלו בבלקבורן רוברס ב-1959 לפני שעבר לטוטנהאם הוטספר ביולי 1966, בסופו של דבר אינגלנד זכה בארבעה גביעים. ב-11 באפריל 1962, בגיל 20, רשם אינגלנד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס בניצחון 0-4 מול נבחרת צפון אירלנד. אינגלנד רשם 49 הופעות בינלאומיות עבור ויילס במשך שתים עשרה שנים, כשהוא כבש 4 שערים. ב-1975, הודיע אינגלנד על פרישה ממשחק פעיל, בגיל 33. לאחר פרישתו, אינגלנד אימן את נבחרת ויילס ממרץ 1980 עד פברואר 1988. תקופתו כמאמן התאפיינה בשורה של תסכולים הכוללים כוח אדם מוגבל בצוות, אך עם שחקנים מוכשרים כמו נוויל סאות'ול, איאן ראש, מארק יוז ומיקי תומאס. אינגלנד פוטר מתפקיד מאמן ויילס ב-3 בפברואר 1988, לאחר שעוד קמפיין מוקדמות הסתיים בכישלון. הנבחרת הייתה הדבר היחיד והאחרון שיצא לו לאמן אי פעם בכדורגל. מאוחר יותר הוא ניהל בית אבות בצפון ויילס, ולאחר מכן ניהל שני בתי אבות ובית עסק משלו לעץ. טוטנהאם הוטספר גביע אופ"א: 1971/1972 גביע הפוטבול ליג (2): 1970/1971, 1972/1973 הגביע האנגלי (1): 1966/1967 מייק אינגלנד, באתר Transfermarkt מייק אינגלנד, באתר WorldFootball.net מייק אינגלנד, באתר National Football Teams מייק אינגלנד, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר National Football Teams תקציר המשחק בין ויילס לצפון אירלנד 1962, באתר TRANSFERMARKT מייק אינגלנד פרש מכדורגל, באתר JPGRESS, ‏4 במרץ 1975 Yesterday's men, BBC SPORT, ‏6 באוקטובר 2004
קאיקאיפילו

קאיקאיפילו (שם מדעי: Kaikaifilu) הוא סוג נכחד של זוחל ימי ממשפחת המוזאזאוריים שחי במשך הקרטיקון של המאסטריכט שלפני 66 מיליון שנה מזמננו באנטארקטיקה ונראה שנכחד בהכחדת הקרטיקון. המאובנים של מוזאזאור זה התגלו בתצורות לופז דה ברטודנו (אנ') שבאי סיימור שבאנטארקטיקה והוא תואר ב-2016 למדע בידי כששמו קרוי על שם "Coi Coi-Vilu" - אלוהות אוקיינית של שבט המפוצ'ה הצ'יליאני. שם המין היחיד בסוג - Kaikaifilu hervei, קרוי לכבוד החוקר הצ'יליאני פרנסיסקו הרווה (Francisco Hervé). מוזאזאור זה היה בעל גולוגולת ארוכה באורך 1.1-1.2 מטרים עם גוף באורך של 10 מטרים בממוצע, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבמוזאזאורים של חצי הכדור הדרומי, גדול יותר מהטאניווזאורוס הקרוב אליו, שגם התגלה באנטארקטיקה. זוחל זה על פי מבנה הלסתות הארוכות והשיניים החדות החרוטיות שחלקם היו מעט גדולות יותר ומצופי אמייל, נועדו לקרוע בשר מטרף של דגים, רכיכות ושל זוחלים ימיים אחרים. בסדרה כוכב פרהיסטורי נראה קאיקאיפילו תוקף נקבת טוארנגיזאורוס בהיריון אך הנקבה ניצלת בידי קרוביה. מדיה וקבצים בנושא קאיקאיפילו בוויקישיתוף קאיקאיפילו, באתר GBIF (באנגלית)
תטידרקו

תטידרקו (שם מדעי: Tethydraco; מילולית: "הדרקון של תטיס") הוא סוג של פטרוזאור גדול שהתקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 66 מיליון שנה מזמננו בעת המאסטריכט. במקור הוא נחשב לסוג במשפחת האז'דרכיים, אך כיום נראה שהוא קשור לקבוצה אורניתוכירואידה. המאובנים שלו התגלו במרוקו לאחר עבודת משלחת פלאונטולוגית במשך 2015 במספר מכרות במרוקו והוא תואר למדע ב-2018 בידי החוקר ניקולס לונגריך ר. (Nicholas R.Longrich), דייב מ. מרטיל (David M. Martill) ובריאן אנדרס (Brian Andres), כשהסוג הכיל מין אחד - Tethydraco regalis. הממצאים כללו בעיקר עצמות זרוע וירכיים קצרות שבורות, אשר דמו לאלה של מספר אז'דרכיים או של הפטרנודון שהיו גבוהים עם גפיים ארוכות שעזרו לייצב אותם על הקרקע ולא רק באוויר. הפטרוזאור הגיע לאורך ממוצע של 5 מטרים. זוחל זה התגלה בחפירות סמוך לחופי מרוקו וייתכן שחי לחופי האוקיינוס האטלנטי הקדום, שם ניזון מדגים ויצורים ימיים שונים. הוא נכחד לפני 66 מיליון שנה עם הכחדת הקרטיקון, מה שהופך אותו לבין המאוחרים שבבני קבוצתו. התטידרקו נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי. מדיה וקבצים בנושא תטידרקו בוויקישיתוף
שולמית גולדשטיין

שולמית גולדשטיין אידלסון (4 במאי 1968 – 27 במאי 2022) הייתה מתעמלת אמנותית ישראלית ושופטת בין-לאומית בהתעמלות אמנותית. ייצגה את ישראל באולימפיאדה (סיאול 1988) ובשתי אליפויות עולם בהתעמלות אמנותית (1985 ו-1987). גולדשטיין הייתה חברה במועדון הפועל אזור. היא זכתה באליפות ישראל בהתעמלות אמנותית בשנים 1985–1987. באליפות העולם שנערכה בוואיאדוליד, ספרד בשנת 1985 היא סיימה במקום ה-49 בקרב רב אישי בתוצאה של 37.050 נק' ובאליפות העולם שנערכה בוורנה, בולגריה, בשנת 1987 היא סיימה במקום ה-72 בקרב רב אישי בתוצאה של 35.500 נק'. באולימפיאדת סיאול (1988) יצגה את ישראל יחד עם רקפת רמיגולסקי. היא סיימה במקום ה-35 בקרב רב אישי בתוצאה של 36.50 נק' (מקום 37 בחישוק - 8.90 נק', מקום 26 בחבל - 9.40 נק', מקום 37 בקלאבים - 8.95 נק' ומקום 24 בסרט - 9.25 נק') והתאמנה בהדרכת אילנית לזר. באולימפיאדת אטלנטה (1996), שמשה כשופטת בתחרויות התעמלות אמנותית. לאחר שפרשה מקריירת הספורט, שימשה גולדשטיין כפרשנית ערוץ הספורט עד לשנת 2016 ובשנים האחרונות לחייה פעלה כמאמנת פילאטיס. גולדשטיין נישאה לרב-פקד רז אידלסון ונולדו להם שלושה ילדים. הלכה לעולמה במאי 2022 לאחר מחלה קשה. במהלך טקס הפתיחה לאליפות אירופה שנערך ביוני 2022 בתל אביב, התקיימה דקת דומיה לזכרה. שולמית גולדשטיין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי שולמית גולדשטיין, באתר olympedia.org הישג למתעמלת שולמית גולדשטיין בגרמניה, מעריב, 27 באפריל 1987 בכורה למתעמלות הפועל במכלן, מעריב, 16 במאי 1988 אלכס דורון, הנשיא: כל משלחת נושאת את זכר י"א קורבנות מינכן, מעריב, 2 בספטמבר 1988 - תמונת משלחת המתעמלות לאולימפיאדת סיאול עם נשיא המדינה ברוריה ביגמן, מאולם ההתעמלות בסיאול - למלצרות בת"א, מעריב, 26 בינואר 1989 מתעמלת העבר שולמית גולדשטיין הלכה לעולמה, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2022 מתעמלת העבר שולמית גולדשטיין הלכה לעולמה, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2022 Shulamit Goldstein Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com, web.archive.org, ‏18 באפריל 2020 Israel Nationals AA champions, www.oocities.org World Rhythmic Gymnastics Championships 1985 - Results Women, www.the-sports.org מירי נבו, ‏מתעמלת העבר שולמית גולדשטיין הלכה לעולמה, באתר ערוץ הספורט, 27 במאי 2022 אסי ממן, ‏טקס הפתיחה לאליפות אירופה נערך בת"א, באתר ONE‏, 17 ביוני 2022
נאר מיט אמונה

שגיאות פרמטריות בתבנית:אלבום 'סוג: אלבום אולפן' אינו ערך חוקי נאר מיט אמונה הוא אלבום סולו של הזמר והמלחין החסידי-ישראלי יעקב יהודה דסקל. האלבום כולל כולו לחנים של דסקל, ובו 14 רצועות, על העיבוד וההפקה המוזיקלית יהושע פריד. האלבום הופק על ידי חברת לחיים הפקות והוא מופץ על ידם ועל ידי חברת 'שנקיס'. יעקב יהודה דסקל יהושע פריד מקהלת נרננה הרשל בריסק יוסי גליק חברי מקהלה: יוסי ויינברגר, סיני ברמץ, אברהם יהודה עקשטיין, מוטי רוטלר, יוסי לייפר, גיל ישראלוב, ישראל גולפריינד, מיכאל ויינברגר מקהלת הילדים שבח: מענדי שאנפעלד, פנחס קויפמן, אברימי קויפמן, מאיר חיים רוזנבלום, יצחק רוזנבלום, שמואלי גאלדקלאנג, חיים בייער, דוד פעדער, אברומי שווארץ, משה ברוין, שלוימי ברוין, חנינא פאל, שמואלי רוזנבלום, יששכר אייזנברג, נח שוורץ, שלומי שוורץ, אנטשי זילברמן, יוסי ברייער, יוחנן בינהרק, יחיאל אהרון איינהורן, משה מרדכי זאנבנער, שמואלי סיגל, חזקי פריזעל, יצחק שוורץ, יודי רוזנבלום, יענקי ברוין, יענקי לפקוביץ, מענדי איזראעל, שלמה עמרם אונגר, רפאל ויינברגר, מנחם דוד הכהייזר, מענדי סוקריק, מוטי קעניג, יוסי גולדמינצער, חיים איזרעאל, יחזקאל רוזנבלום. דף האלבום 'נאר מיט אמונה', באתר jewishmusic.fm תקציר האלבום נאר מיט אמונה, בביצוע יעקב יהודה דסקל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:20) מידע על האלבום נאר מיט אמונה באתר MusicBrainz יוסף ארנפלד, בעל המנגן יענקי דסקל באלבום חדש: נאר מיט אמונה, באתר חסידיניוז, ‏י״ז בכסלו ה׳תשע״ט (25/11/18).
קצל

קצל (בהונגרית: Kecel, בקרואטית: Kecelj) היא עיר במחוז באץ'-קישקון בדרום מרכז הונגריה. העדות הראשונה לקיום העיר נמצאת במסמך משנת 1198. כמו רבות מערי הונגריה, גם קצל איבדה אחוז ניכר מאוכלוסייתה בכיבוש העות'מאני במאה ה-16. ב-22 באפריל 1734, גאבור פטאצ'יץ' הבישוף של קאלוצ'ה אשרר מסמכים להקמה מחודשת של העיר. באותו הזמן רוב תושביה התפרנסו מרעיית צאן. עקב הגידול באוכלוסייה היה צורך לפנות לתחומי תעסוקה אחרים והחלה להתפתח תעשייה חקלאית באזור, תעשייה שעדיין מהווה הענף העיקרי של העיר. בשנת 1802 החלו להבנות מספר בניינים בעיר: כנסייה, עירייה, בית ספר, תחנת משטרה ויחידת דואר. גם מסילת ברזל הגיעה לעיר. במפקד של שנת 1784 נזכרו 3 יהודים בעיר, אך נודע על המשך להם עד אמצע המאה ה-19 בה החלו יהודים לחכור שטחי מסחר מהכנסייה הקהילה הגיעה לשיאה בסוף המאה ה-19 ונחנכו בה בית כנסת, בית עלמין, בתי ספר יהודיים, בית תמחוי, וכן הקהילה העסיקה שוחט וחזן. הקהילה הייתה שייכת לזרם האורתודוקסי. בתקופת הטרור הלבן נרצח אחד מיהודי העיר ושמונה נוספים נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז. בשנת 1938 נחקקו חוקי אפליה נגד היהודים, בית הכנסת נסגר, בית העלמין חולל, וראשי הקהילה הוכרחו לעזוב. בשנת 1941 היו בעיר 110 יהודים (כ-1% מכלל האוכלוסייה) והצעירים נלקחו לעבודות כפייה במסגרת צבא הונגריה, 15 מהם נספו בשדות המוקשים באוקראינה. לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה הנאצית רוכזו 80 יהודי העיר לגטו ובחודש יוני הועברו למחנה ריכוז בסגד. חלק מיהודי העיר גורשו להשמדה במחנה המוות אושוויץ וחלקם במחנות ריכוז אחרים. לאחר המלחמה חזרו לעיר 46 ניצולים שניסו לארגן מחדש את הקהילה אך נתקלו ביחס עוין מהמקומיים ונטשו בהדרגה את המקום. אימרה ברטה, (במקור בירנפלד, 1899 – 1978) היה רופא יהודי-הונגרי, המטולוג, פרופסור. מדיה וקבצים בנושא קצל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קצל (בהונגרית) שלמה שפיצר, קהילות הונגריה, ערך "קאצאל", עמ' 357. הוצאת מכון ירושלים. קצל בתוך האנציקלופדיה של הגטאות.
אגף המודיעין של חיל האוויר המלכותי

אגף המודיעין של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: RAF Intelligence Branch) הוא אגף במודיעין הצבאי הבריטי שעוסק באיסוף מודיעין עבור הכוחות המיוחדים של חיל האוויר המלכותי והטייסות שלו. משרתים בו כ-1200 עובדים מכל הדרגות המוצבים בבסיסי אוויר מבצעיים, במפקדות ובאגפים אחרים של הכוחות המזוינים הבריטיים, הן בבריטניה והן מעבר לים. מגופי המודיעין החשובים בכוחות המזוינים של הממלכה המאוחדת. הצורך בכוח אדם שעוסק בתפקידי מודיעין עלה מאז הקמתו של חיל האוויר המלכותי בשנת 1918. אולם ענף המודיעין הייעודי הראשון של חיל האוויר המלכותי הוקם בסוף 1939 לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-3 בספטמבר. מודל זה אומץ גם על ידי מדינות אחרות של חבר העמים הבריטי. ענף המודיעין החדש נקרא בתחילה ענף חובות כלליות אך מאוחר יותר שונה שמו לזרוע המינהלית והחובות המיוחדות (עבור חובות מודיעין). ציני ענף המודיעין מילאו אז את תפקיד קצין מודיעין/מגן או צוות אוויר בטייסת בסיורים קרקעיים באגף המודיעין במשרד האווירייה. קצינים אלו היו בעיקר טייסים מאומנים בסיור קרקע או שמסיבות רפואיות לא יכלו עוד לטוס. בשנת 1939 הקים שירות הביון החשאי (MI6) גם מדור מודיעין אווירי ייעודי בפיקודו של קפטן פ. וו. וינטרבותהם (ראש המודיעין האווירי של MI-6). במהלך מלחמת העולם השנייה, ענף המודיעין הפך גדול יותר והקיף את צוות מודיעין האותות בבלצ'לי פארק ואת צוות המודיעין האווירי של הצבא. לאחר מלחמת העולם השנייה, הענף פוצל לענף ניהולי ותפקידים מיוחדים (צילום) וענף ניהולי מיוחד (למודיעין אותות), ללא התמחות ייעודית למודיעין אווירי. בשנת 1965 אוחדו שלוש מחלקות המודיעין של השירות במטה המודיעין החדש במשרד ההגנה ליצירת אגף מודיעין מאוחד בחיל האוויר ומאז הפך אגף המודיעין האווירי לסוכנות הביון המרכזית של חיל האוויר המלכותי. חיל האוויר ה-25 של ארצות הברית אגף המודיעין של חיל האוויר הסורי להק מודיעין חיל האוויר המלכותי מודיעין אווירי (רוסיה) ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלגת הגמלאים של בוסניה והרצגובינה

מפלגת הגמלאים של בוסניה והרצגובינה (Stranka Penzionera Umirovljenika BiH) היא מפלגה רב-אתנית בבוסניה והרצגובינה. בבחירות לבית הנבחרים ב-5 באוקטובר 2002, זכתה המפלגה ב-1.4% מהקולות, שהם מושב אחד מתוך 42 המושבים. בנוסף, זכתה המפלגה ב-2 מושבים מתוך 140 המושבים של בית הנבחרים של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. ערך זה הוא קצרמר בנושא בוסניה והרצגובינה ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפלגת הבוסנים-הרצגובינים הפטריוטית

מפלגת הבוסנים-הרצגובינים הפטריוטית (Bosanskohercegovačka Patriotska Stranka) היא מפלגת ימין בוסנית בבוסניה והרצגובינה. נכון להיום (2015), למפלגה אין מושבים ב"בית העמים" (הבית העליון בפרלמנט הבוסני), ובבית התחתון יש מושב אחד (מתוך 42 מושבים בסך הכל). ברמה המוניצפילית, יש למפלגה 10 נציגים, מתוך כמעט 30,000 נבחרים בסך הכל. אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הבוסנים-הרצגובינים הפטריוטית ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרויקט גבעות האבן

פרויקט גבעות האבן (בטורקית: Taş Tepeler Projesi) הוא פרויקט של חפירות ארכאולוגיות ב-12 אתרים מהתקופה הנאוליתית, המרוכזים בנפת שנלאורפה (אנ') בדרום מרכז טורקיה. זהו פרויקט שמטרתו לחשוף את האזור בו התרחשה המהפכה הנאוליתית וחל השינוי מאורח חיים של ציידים-לקטים לחיי חקלאים. סבורים שחפירות אלה יחשפו את הדוגמאות הראשונות ליישובי קבע ולקהילות חברתיות בעולם, שיעידו על המציאות שהייתה לפני 12 אלף שנה, יעלו תובנות חדשות על יישובים אנושיים פרהיסטוריים, ויענו על שאלות רבות על האופן שבו בני אדם חיו ועבדו יחד, לרבות הטקסים שלהם, לפני תחילת ההיסטוריה האנושית הכתובה. משרד התרבות והתיירות (אנ') של טורקיה והסוכנות לקידום ופיתוח תיירות של טורקיה (TGA) קידמו את הפרויקט ובספטמבר 2021 נחתם הסכם על שיתוף פעולה בינלאומי של 12 מוסדות וארגונים, כולל 8 אוניברסיטאות שונות, מכונים ומוזיאונים בינלאומיים, מטורקיה ומ-5 מדינות נוספות (יפן, רוסיה, גרמניה, אנגליה וצרפת), לפיו יתקיימו חפירות ארכאולוגיות באתרים אלה בשנים 2021 עד 2024. זהו הפרויקט הארכאולוגי הגדול והמקיף ביותר בטורקיה וצפויה השקעה ציבורית של 127 מיליון לירות טורקיות. גבעות האבן הוא השם שניתן לגבקליטפה, האתר הראשון שנחקר (החל מ-1995) ומתואר כנקודת האפס של ההיסטוריה, וכן ל-11 אתרים ארכאולוגיים סביבו. 12 האתרים המדוברים הוקמו על גבעות גבוהות במרחב של 200 קילומטרים, והם: גבקליטפה, קרהנטפה, חרבצובן טפסי (טו') (Harbetsuvan Tepesi), ג'רג'טפה (אנ') (Gürcütepe), קורט טפסי (Kurt Tepesi), טשליטפה (טו') (Taşlıtepe), ספרטפה (טו') (Sefertepe), איאנלר (Ayanlar), יוגונבורץ' (Yogunburç), סאיבורץ' (טו') (Sayburç), צ'קמקטפה (Çakmaktepe) וינימהלה (Yenimahalle). החפירות שבוצעו כבר באתרי גבעות האבן מראות שיש לאתרים אלה מאפיינים דומים, כמו עמודים בצורת "T", והם ביתם של הקהילות המיושבות העתיקות ביותר של אנטוליה ומסופוטמיה עילית. הממצאים שנחשפו הם הדוגמה המתועדת הראשונה לציוויליזציה, עם חברה מרובדת בעלת יכולת לבצע מסחר בסיסי למרחקים ארוכים, חברה שביצעה ניסויים בביות בעלי חיים, בחקלאות, ובעבודות קדרות, הקימה את הכפרים הראשונים ובנתה מבנים מונומנטליים. המבנים המונומנטליים שנמצאו נחשבים למרחבים קהילתיים שבהם אנשים התכנסו לפעילויות רוחניות, ככל הנראה, לצורכי פולחן והחוקרים מכנים מקדשים. הם מהווים את העדויות הראשונות להתארגנות של כוח עבודה והתמחות מקצועית. אתרים אלו נמצאו גם כאזורים אידיאליים לציד. הממצאים שנחשפו במהלך החפירות מוצגים במוזיאון שנלאורפה (אנ'). Türkiye Tourism Promotion and Development Agency, Türkiye illuminates its Neolithic Heritage with TAŞ TEPELER, TGA (בטורקית) Göbeklitepe gibi 12 büyük keşif daha geliyor... İnsanlığın sırrını taşların dili anlatacak, CNN TURK, ‏25.09.2021 Arkeofili editöryel servisi, Göbekli Tepe’nin de Dahil Olduğu Taş Tepeler’de Kazılar Başlıyor, Arkeofili, ‏25/09/2021 Necmiye Uçansoy, Göbeklitepe'den de eski: Karahantepe, HABER TURK Gastro OLM Staff, Turkey’s TAŞ TEPELER project reveals the dawn of civilization, Ottawa Life Magazine, ‏October 07, 2021 Leman Altuntaş, Ancient settlements that challenge traditional thinking “Karahantepe and Taş Tepeler”, Arkeonews, ‏05/12/2021
ברברידקטילוס

ברברידקטילוס (שם מדעי: Barbaridactylus; מילולית: "אצבע ברבריה") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הניקטוזאוריים אשר חי בצפון אפריקה במשך המאסטריכט, שבסוף הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה. סוג זה נמצא במרוקו במשלחת פלאונטולוגים מ-2015 ותואר ב-2018 בידי החוקרים ניקולס ר. לונגריך (Nicholas R. Longrich), דייוויד מ. מרטיל (David M. Martill) ובריאן אנדרס (Brian Andres) ובו נכלל מין יחיד - Barbaridactylus grandis. פטרוזאור זה היה קרוב משפחתו של הניקטוזאורוס והיה בעל זרוע באורך 225 מ"מ, מה שהופך אותו לגדול יחסית למשפחתו. הוא היה בעל צוואר ארוך וציצה זקורה קצרה בעלת "דגל" מתנוסס באחורי הגולגולת והיה בעל מקור ארוך, נוטה מעט כלפי מעלה וחסר שיניים. במראהו ותנועתו דמה מעט לפטרנודון קטן אך היה בעל מבנה קל יותר. הפטרוזאור חי לאורך חופי צפון אפריקה וכנראה ניזון מתפיסת דגים או חיות ימיות אחרות כשהוא קינן לאורך החופים. הוא נכחד בסוף הקרטיקון עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה. פטרוזאור זה נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי שם נראים זכרים שנלחמים על נקבות. בנוסף הוא מופיע במשחק המחשב Jurassic World Evolution 2. מדיה וקבצים בנושא ברברידקטילוס בוויקישיתוף
פרס ז'אן אמרי

פרס ז'אן אָמֶרי למסאוּת אירופאית הוא "פרס על הישגים יוצאי דופן בתחום המסאוּת מאירת העיניים והחיונית לזמנהּ" שייסד־מחדש רוברט מנשה בשנת 1999 לזכרו של ז'אן אמרי. הפרס מוענק מדי שנתיים. הפרס הוקדש כבר ב־1982 על ידי מריה אמרי, אלמנתו של ז'אן אמרי, יחד עם חברת ההוצאה לאור של אמרי, Klett-Cotta, והוענק ארבע פעמים עד 1991. רוברט מנסה השתמש בכספי פרס המדינה האוסטרית לעיתונאות תרבות, שהוענק לו ב־1999, כבסיס להחייאת פרס ז'אן אמרי, המוענק בקביעות מאז שנת 2000. בדברים שצוטטו בכתב העת הגרמני Profil, אמר מנסה: "[ז'אן אמרי כתב] חיבורים למופת ברוח הנאורות", כהסבר לקריאת הפרס על שמו. לאורך השנים כלל חבר המושבעים העצמאי את: גינטר קונרט, הלמוט הייסנביטל, היינץ לודוויג ארנולד, וולפגנג בישר, וקרל־מרקוס גאוס. חבר השופטים נכון לנובמבר 2015 הוא: רוברט מנסה (יו"ר), לאסלו פ. פולדני, מיכאל קריגר, גילה לוסטיגר, כריסטינה וייס, וקלאודיו מגריס (חָבר כבוד בחֶבר השופטים). מאז 2015 חיזקו הוצאת קלט־קוטה וקרן התרבות אליאנץ, בשיתוף עם כתב העת Eurozine, את הדגש על אירופאיוּת בפרס. הפרס, שגובהו 15 אלף אירו, הוא אחד מפרסי היצירה הנדיבים ביותר בעולם דובר הגרמנית. 1982: לותאר באייר 1985: ברברה זיכטרמן 1988: מתיאס גרפראת 1991: ריינהרד מרקל, עורך דין פלילי ופילוסוף משפטי 2000: פראנץ שו 2002: דורון רבינוביץ' 2004: מיכאל ייסמן, עיתונאי, עבור "להתראות, אתמול: העבר הגרמני והפוליטיקה של המחר" 2007: דראגו יאנצ'ר 2009: אימרה קרטס 2012: דובראבקה אוגרשיץ' 2016: אדם זגייבסקי 2018: קרל־מרקוס גאוס 2020: איבן קרסטב אתר האינטרנט הרשמי של פרס ז'אן אמרי (בגרמנית) Jean Améry-Preis für Dubravka Ugresic. In: Saarbrücker Zeitung (Kultur) vom 29. August 2012, S. B5 orf.at: Karl-Markus Gauß erhält Jean-Amery-Preis. Artikel vom 15. Dezember 2017, abgerufen am 15. Dezember 2017. Jean Améry-Preis für europäische Essayistik an Karl-Markus Gauß, buchmarkt.de, 15. Dezember 2017, abgerufen am 15. Dezember 2017. Jean-Améry-Preis für europäische Essayistik geht 2020 an Ivan Krastev, buchreport.de vom 10. März 2020, abgerufen 24. März 2020
גיל פלדמן

גיל פלדמן הוא פסנתרן, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי. קלידן להקת מוטו שפעלה בעיקר בשנות ה-90. גיל פלדמן עיבד את שירי אלבומה של ריקי גל "חפש בי", שיצא בשנת 1993 בהפקתו של לואי להב. מתוכו הצליחו השירים "ראש השנה שלך", "היי שקטה" ו"יש לי חולשה לרקדנים". בשנת 1996 השתתף פלדמן באלבומו של שלמה ארצי "שניים" כשעיבד מספר שירים, ובהם "היא לא יודעת מה עובר עליי" שזכה להצלחה רבה. בשנת 1997 השתתף בעיבוד גרסת הכיסוי שביצעה נורית גלרון לשיר "אין מדינה לאהבה" שביצע במקור צביקה פיק, וכן בעיבוד שירה של להקת היי פייב "אפשר אהבה". בשנת 1998 השתתף בעיבוד הגרסה החדשה שהוציא שלמה ארצי לשירו "אנחנו לא צריכים". השיר בגרסתו החדשה הגיע למקום השמיני במצעד השנתי תשנ"ט (1999), ונכלל באלבומו של ארצי "אהבתיהם", שיצא בשנת 2000. פלדמן השתתף בעיבוד שיר נוסף באלבום, "נוף ילדות", שהגיע למקום השביעי במצעד השנתי תש"ס (2000). בשנת 2001, השתתף בעיבוד 3 מתוך שירי האלבום "אין לזה סוף" של ריקי גל. בשנת 2002, השתתף פלדמן בעיבודי מספר שירים באלבומו של ארצי "צימאון", ובהם השיר המצליח ביותר מהאלבום, "על פי תנועת הרכבות". השיר הגיע למקום השישי במצעד השנתי תשס"ב (2002), והוא המצליח ביותר של פלדמן במצעדים. בשנת 2004, הצטרף לשוקי לוי בעיבוד הצגת התיאטרון "מצדה 1942". בשנת 2005 השתתף פלדמן בעיבוד שירה של מירי מסיקה "אף אחת", שנכלל באלבום שנשא את שמה. בשנת 2007, השתתף בעיבודים באלבום "שפויים" של שלמה ארצי, והיה בין מעבדי הדואט "החיים" שארצי ביצע עם מוקי. בשנת 2012, הוביל את שיתוף הפעולה הראשון בין אריק איינשטיין ושלמה ארצי שבעקבותיו הקליטו את הדואט "חוזרים הביתה" בהפקת גיא בוקאטי. מתגורר בגבעתיים. גיל פלדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) גיל פלדמן, דף שער בספרייה הלאומית גיל פלדמן, בארכיון הבימה גיל פלדמן, באתר "פזמונט" להקת מוטו "במקדשך הלילה" באתר "רדיוסול" גבע קרא-עוז, מערבה מכאן יש דברים אחרים, באתר ynet, 14 במאי 2001 ההצגה באתר הבימה מאיה נחום שחל, הצגה חדשה על שחקני תיאטרון בגטו ורשה, באתר כלכליסט, 8 בינואר 2020 אורי זר אביב, איינשטיין וארצי שמו את האגו בצד והקליטו שיר משותף ראשון, באתר הארץ, 8 בפברואר 2012 אסף נבו, ‏הדואט של המדינה: שלמה ארצי ואריק איינשטיין "חוזרים הביתה", באתר ‏מאקו‏, 7 בפברואר 2012
פרסי היינס וייט

פרסי היינס וייט (באנגלית: Percy Hynes White; נולד ב-8 באוקטובר 2001) הוא שחקן קנדי. היינס וייט הוא בנו של ג'ואל תומאס היינס, סופר, במאי, מוזיקאי ושחקן, ושל שרי וייט, שחקנית וסופרת. פרסי למד במשך שנתיים בבית ספר לתיאטרון בעיר הולדתו סנט ג'ונס. וייט שיחק והשתתף בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע רבים. תפקיד הפריצה שלו היה בשנת 2017 בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות". בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "לילה מוטרף במוזיאון 3: סוד הקבר". בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות". הוא שיחק בסדרה בשתי עונותיה. ב-2021 לוהק וייט לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ונסדיי". מדיה וקבצים בנושא פרסי היינס וייט בוויקישיתוף פרסי היינס וייט, ברשת החברתית אינסטגרם פרסי היינס וייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרסי היינס וייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Gzowski, Alison (2 באפריל 2015). "Canadian teen actor Percy Hynes White casts a long shadow". The Globe and Mail. נבדק ב-20 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) KentOnline reporter, Night At The Museum: Secret Of The Tomb (PG), Kent Online, ‏3 בנובמבר 2014 The Gifted: Natalie Alyn Lind, Percy Hynes White Interview on Playing Mutants, ShowbizJunkies, ‏5 ביולי 2017 Tia Fabi, Percy Hynes White in Talks to Join ‘Wednesday’ Series (EXCLUSIVE), Geek Vibes Nation, ‏2 במאי 2021
רקפת רמיגולסקי

רקפת רמיגולסקי (נולדה ב-8 בדצמבר 1971) היא מתעמלת אמנותית ישראלית לשעבר. באליפות העולם שנערכה בוורנה, בולגריה, בשנת 1987 היא סיימה במקום 71 בקרב רב אישי בתוצאה של 35.550 נק', ראשונה מבין הישראליות. באולימפיאדת סיאול (1988) היא השתתפה בגיל 16 והייתה הספורטאית הצעירה ביותר שנשלחה מטעם ישראל לאולימפיאדת זו. היא סיימה במקום 37 בקרב רב אישי בתוצאה של 36.45 נק' (מקום 38 בחישוק - 8.85 נק', מקום 28 בחבל - 9.35 נק', מקום 36 בקלאבים - 9.00 נק' ומקום-34 בסרט - 9.25 נק') והתאמנה בהדרכת אילנית לזר. רקפת רמיגולסקי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רקפת רמיגולסקי, באתר olympedia.org רונאל פישר, כל הזמן על מגיני-ברכיים, חדשות, 7 בספטמבר 1988 Rakefet Remigolsky Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com, web.archive.org, ‏2020-04-18 Gymnastics Women's Rhythmic General Preliminaries -- 1, Maria Alevizou,..., UPI (באנגלית) Israel at the 1988 Seoul Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com, web.archive.org, ‏2020-04-17 The Philadelphia Inquirer from Philadelphia, Pennsylvania on September 30, 1988 · Page 40, Newspapers.com (באנגלית)