laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פסק דין קלמר נגד גיא

פסק דין קֵלְמֶר נגד גיא הוא אחד מפסקי הדין הבסיסיים בדיני החוזים בישראל. פסק הדין ניתן בשנת 1996 בבית המשפט העליון בשבתו כערכאת ערעור אזרחית, בפורום של שלושה שופטים, נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, השופט אליעזר גולדברג והשופט יצחק זמיר. החידוש העיקרי בפסק הדין הוא אישור תוקפו של חוזה שבעל פה מקום שנדרש חוזה שבכתב, מכח עקרון תום הלב. בבסיס המקרה עומדים שני סעיפי חוק: סעיף 8 לחוק המקרקעין העוסק בדרישת הכתב במקרקעין – "התחייבות לעשות עסקה במקרקעין טעונה מסמך בכתב". סעיף 12 לחוק החוזים העוסק בדרישה לתום לב במשא ומתן – "(א) במשא ומתן לקראת כריתתו של חוזה חייב אדם לנהוג בדרך מקובלת ובתום לב. (ב) צד שלא נהג בדרך מקובלת ולא בתום-לב חייב לצד השני פיצויים בעד הנזק שנגרם לו עקב המשא ומתן או עקב כריתת החוזה, והוראות סעיפים 10, 13 ו-14 לחוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה), תשל"א-1970, יחולו בשינויים המחויבים". בפסק הדין מוזכר גם סעיף 39 לחוק החוזים העוסק בצורך בקיום החוזה בתום לב, שהלכה שנובעת מפסק הדין ייתכן ומשפיעה גם על השימוש בו – "בקיום של חיוב הנובע מחוזה יש לנהוג בדרך מקובלת ובתום לב; והוא הדין לגבי השימוש בזכות הנובעת מחוזה". פסק הדין עוסק במקרה בו בני זוג נכנסו לעסקת קומבינציה עם בעל מגרש, ולפיה הם מתחייבים לבנות שני בתים על המגרש שבבעלותו, ולאחר סיום הבנייה כל אחד משני הצדדים יקבל את אחד מהבתים שנבנו. בין הצדדים לא נכתב חוזה רשמי ובו פרטי העסקה. לאחר סיום בניית הבתים, טען בעל המגרש כי לא נחתם בין שני הצדדים חוזה, ואינו מחויב להעביר את אחד הבתים לבעלותם. לטענתו, לא היה סיכום בין הצדדים באשר לאופי העסקה, וגם אם ייקבע שהיה, הרי שלפי סעיף 8 לחוק המקרקעין יש חובה שחוזה במקרקעין יעלה על הכתב, וכאמור, חוזה שכזה אינו בנמצא. בני הזוג גיא העמידו למול בית המשפט הוכחות שונות שמעידות על קיום משא ומתן בין הצדדים והתקדמותו (תשלומים שונים, עיצוב הבתים השונה לפי דרישת הצדדים), ונסמכו על הכרעת בית המשפט המחוזי שפסק לטובתם. בית המשפט העליון פסק פה אחד כי במקרה מעין זה נדרש תום לב של בעל המקרקעין לפי סעיף 12 לחוק החוזים. בהיעדר התנהגות בתום לב מצדו, ובהתאם לכלל ההוכחות שהציגו בני הזוג גיא, הרי שיוצאת ממקרה זה "זעקת ההגינות" שגוברת על דרישת הכתב לפי סעיף 8 לחוק המקרקעין במקרים מסוימים. לדעת השופט זמיר, הביצוע החלקי במקרה דנן מסייע להתגבר על דרישת הכתב ולקבוע כי אכן קיים חוזה בין הצדדים. השופט ברק, מאידך, מפרש את סעיף 12 בצורה רחבה יותר, ואינו דורש ביצוע חלקי על מנת לקבוע כי החוזה שריר ותקף. ע"א 986/93 קלמר נ' גיא, פ"ד נ(1) 185 (1996) ע"א 986/93 קלמר נ' גיא, פ"ד נ(1) 185 (1996). חוק המקרקעין, התשכ"ט-1969, באתר "נבו". חוק החוזים (חלק כללי), התשל"ג-1973, באתר "נבו".
F

F (אף) היא האות השישית באלפבית הלטיני, נהגית כפ"א רפויה, כלומר עיצור שפתי-שיני, חוכך, אטום (/IPA: /f). האטרוסקים היו אלה שהמציאו את הדיגרף הזה; F עצמה סימלה את /w/ בשפה האטרוסקית כמו ביוונית (שם האות F, אשר נקראה דיגמא ביוונית, נעלמה בעקבות היעלמותה של ההברה /w/ מהשפה). מקורה של F הוא באות השמית וו (wâw) אשר גם ייצגה /w/ ובמקור ייצגה כנראה וו או אלה. באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "פוקסטרוט" (Foxtrot). ב-ASCII מיוצגת האות על ידי 70 (F) ו-102 (f). בקוד מורס מיוצגת האות על ידי שתי נקודות, קו ונקודה: ··-· בכתב ברייל: בהקשרים מסוימים, F יכולה לסמל: במכשור אופטי כגון מצלמה וטלסקופ מסמל את היחס בין קוטר העדשה הראשית לאורך המוקד. בביוכימיה, F הוא הסמל של פנילאלנין. בלוחות שנה, F הוא לרוב קיצור באנגלית ליום שישי (Friday) או לחודש פברואר. בכימיה, F הוא הסמל של פלואור. בחינוך (לרוב בארצות הברית), F מסמל ציון נכשל. בקודי לוחות רישוי בינלאומיים, F מסמלת את צרפת (France). במתמטיקה, F מסמלת ספרה שמשמעותה חמש-עשרה בבסיס הקסדצימלי ובשיטות ספירה לפי בסיסים אחרים, עם בסיס גדול או שווה ל-16. במערכת היחידות הבינלאומית F הוא הסמל של פאראד, אשר היא יחידה נגזרת של SI לקיבולת חשמלית. F, סימון לפמטו, קידומת סטנדרטית אשר מציינת 10-15. במוזיקה, F הוא התו פה. בפיזיקה: במכניקה F מציינת כוח. בתרמודינמיקה F מציינת אנרגיה חופשית של הלמהולץ. f מציינת תדירות. לעיתים f מציינת את כוח החיכוך. בנוסחת לוטשי העדשות, f מציינת את אורך המוקד של העדשה. בטמפרטורה, ‎°F‎ הן מעלות פרנהייט מדיה וקבצים בנושא F בוויקישיתוף F, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חתול דגים נמרי

חתול דגים נמרי (שם מדעי: Prionailurus viverrinus) הוא מין קטן של חתול מהסוג חתול נמרי (Prionailurus), החי ביערות גשם טרופיים בדרום-מזרח אסיה וכן בביצות וביערות מנגרובים. שמו ניתן לו עקב מיומנותו הרבה בציד דגים ועקב חברבורותיו, המזכירות חברבורות נמר. הוא המין הגדול ביותר בסוגו. חתול זה גדול בהרבה מחתול הבית ומשקלו 5–16 קילוגרם. אורכו 57–78 סנטימטרים והזנב הגדול 20–30 סנטימטרים. יש לו רגליים קצרות ושריריות וטפריו יכולים להינעל על מה שנתפס בהם. פרוותו אפורה מעט עם כתמים כהים על הגוף וכמה פסים כהים על ראשו ועל זנבו. החתול נפוץ ברחבי אזור ההימלאיה וסביבותיה במדינות: הודו, נפאל, בנגלדש, סרי לנקה, פקיסטן, מלזיה, וייאטנאם, האי ג'אווה שבאינדונזיה, קמבודיה, תאילנד ולאוס. חתול זה הוא צייד לילי, המתמחה בטרף מימי ומסוגל לשחות ולצלול הרבה זמן. טרפו העיקרי הוא דגים, אותם הוא צד ממארב ליד המים, מחכה שדג יגיע ותופס אותו במהירות ולעיתים אף צולל אליו. בנוסף לדגים, החתול אוכל עופות, חרקים, רכיכות, זוחלים מימיים, דו-חיים ומכרסמים. החתול מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר עקב אובדן מקום חיותו וכן מציד אנושי. יש לחתול זה 2 תת-מינים: Prionailurus viverrinus rizophoreus Prionailurus viverrinus viverrinus אוכלי דגים חתול זהוב אסייתי חתול שיש מדיה וקבצים בנושא חתול דגים נמרי בוויקישיתוף חתול דגים נמרי, באתר ITIS (באנגלית) חתול דגים נמרי, באתר NCBI (באנגלית) חתול דגים נמרי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חתול דגים נמרי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חתול דגים נמרי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חתול דגים נמרי, באתר GBIF (באנגלית) חתול דגים נמרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The fight to save India's most elusive cat - מאתר ה-BBC חתול דגים נמרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מריס ספייטס

מריס אקים ספייטס (באנגלית: Marreese Akeem Speights; נולד ב-4 באוגוסט 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת גואנגג'ואו לונג-ליונס מליגת העל הסינית. בין השנים 2008–2018 שיחק בליגת ה-NBA. אחרי שנותיו בתיכון, בחר ספייטס להמשיך את לימודיו באוניברסיטת פלורידה, במדינה בה נולד וגדל. בשנתו הראשונה במכללה עזר לקבוצתו לזכות באליפות המכללות כשהוא משמש כמחליף של צמד הגבוהים אל הורפורד וג'ואקים נואה. בעונה העוקבת ניצל ספייטס את חסרונם של הורפורד ונואה, בעקבות מעברם ל-NBA, והעמיד ממוצעים מרשימים של 14.5 נקודות, 8.1 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק. לאחר עונתו השנייה במכללה העמיד עצמו השחקן לבחירה בדראפט 2008. ספייטס נבחר בדראפט 2008 בבחירה ה-16 על ידי פילדלפיה 76'. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הציג ספייטס יכולת טובה ויציבה, אך מינויו של דאג קולינס למאמן פילדלפיה בעונת 2010/2011 פגע במעמדו של הפורוורד בקבוצה. ספייטס, כשחקן בעל אוריינטציה התקפית, לא הסתדר עם שיטת המשחק ההגנתית של המאמן החדש ונגרר למספר עימותים עם צוות האימון שהביאו למיעוט בדקות המשחק של ספייטס. ממוצעיו של ספייטס בנקודות, ריבאונדים ודקות משחק בעונה זו היו הנמוכים בקריירה שלו. ב-4 בינואר 2012 הועבר ספייטס לממפיס גריזליס כחלק מטרייד משולש ששלח את זאבייה הנרי לניו אורלינס הורנטס ושתי בחירות סיבוב שני בדראפט לפילדלפיה 76'. ב-13 ביולי 2012 חתם ספייטס על הארכת חוזה בממפיס לשנתיים עבור 8 מיליון דולר. ב-22 בינואר 2013 נשלח ספייטס, ביחד עם ויין אלינגטון, ג'וש סלבי ובחירת סיבוב ראשון בדראפט לקליבלנד קאבלירס עבור ג'ון לואר. ב-12 ביולי 2013 חתם ספייטס בגולדן סטייט ווריורס על חוזה לשלוש עונות עבור כ-11 מיליון דולר. ב-10 בפברואר 2014 קלע ספייטס שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון הווריורס על פילדלפיה 76', קבוצתו לשעבר. בעונת 2014/2015 זכה ספייטס באליפות ה-NBA הראשונה שלו עם גולדן סטייט, עם ניצחון על קליבלנד קאבלירס 4-2 בגמר, כשספייטס מעמיד לאורך הפלייאוף ממוצעים של 3.7 נקודות ו-2.1 ריבאונדים למשחק. בעונה העוקבת היה שותף פעיל לשבירת שיא הניצחונות בעונה אחת, 73, כשקלע 7.1 נקודות והוריד 3.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. לקראת עונת 2016/2017 חתם ספייטס על חוזה לשנתיים בלוס אנג'לס קליפרס, עבור כ-3 מיליון דולר. ב-27 ביולי 2017 חתם ספייטס על חוזה לעונה אחת באורלנדו מג'יק. ב-2 ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה בקבוצת גואנגג'ואו לונג-ליונס מליגת העל הסינית. בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא מריס ספייטס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל באתר NBA.com סטטיסטיקות ב-NBA באתר basketball-reference.com סטטיטיקת המכללות של ספייטס באתר draftexpress.com ספייטס מעמיד את עצמו לבחירה בדראפט פילדלפיה מחתימה את ספייטס על חוזה רוקי ספייטס משחזר את קשייו תחת המאמן דאג קולינס ספייטס מועבר בטרייד לממפיס ספייטס חותם על חוזה בממפיס ספייטס עובר בטרייד לקליבלנד ספייטס חותם בגולדן סטייט דו"ח המשחק של גולדן סטייט נגד פילדלפיה באתר nba.com ספייטס חותם בלוס אנג'לס קליפרס, באתר הרשמי של הקבוצה, 12 ביולי 2016 ספייטס חותם באורלנדו מג'יק, באתר הרשמי של הקבוצה, 27 ביולי 2017
ג'וי לורן

ג'וי לורן (באנגלית: Joy Lauren; נולדה ב-18 באוקטובר 1989) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל גילום תפקידה של דניאל ואן דה קמפ בסדרת הטלוויזיה "עקרות בית נואשות". לורן נולדה בשם לורן ג'וי ג'ורגנסן באטלנטה, ג'ורג'יה. היא התגוררה באזור וייל, קולורדו מגיל שנה עד גיל 4. היא למדה בבית הספר "Galloway" שבאטלנטה, ג'ורג'יה, והופיעה במספר הפקות בתיאטרון "Alliance". בגיל 11 היא עברה עם אימה מאטלנטה ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלה. היא סיימה את לימודי התיכון בגיל 14. ב-2012 היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון בהיסטוריה של ארצות הברית מאוניברסיטת קולומביה. מדיה וקבצים בנושא ג'וי לורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וי לורן (באנגלית) ג'וי לורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וי לורן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וי לורן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Joy Lauren Exclusive Interview, באתר The Star Scoop, ‏30 בינואר 2007 Caramie Schnell, ‏Snowboard instructor to the stars, באתר Vail Daily, ‏2 במרץ 2007 Fast Facts, באתר TV Guide
שלמה דרימר

רבי שלמה דרימר (ה'תק"ס, 1800 בערך – כ"ב בתשרי תרל"ג, 24 באוקטובר 1872) היה רב ופוסק הלכה, מגדולי רבני יהדות גליציה בדורו. מחבר הספרים "ישרש יעקב" על מסכת יבמות, ושו"ת "בית שלמה". נולד בנדבורנה לרב יעקב דרימר ולמרים בת ר' שלמה לנדא, נכדתו של הרב משה לנדא ראב"ד לבוב. אביו היה חסידו של רבי צבי הירש מנדבורנה ולאחר פטירתו עבר לתלמידו רבי מנחם מנדל מקוסוב, ה"אהבת שלום". הוא למד תורה מפי רבי אברהם דוד וואהרמן מבוטשאטש ומפי רבי אהרן משה טויבש. בהמשך למד גם אצל רבי נתן נטע קליצר מפודהייץ. נישא לבתו של ר' משה מנחם מנדל מחסידי אפטא, ולאחר פטירתה נישא בשנית לבתו של רבי צבי הירש גרוסמן רבה של דילטין. לאחר נישואיו עסק במסחר, אך רבו של אביו, רבי חיים הגר מקוסוב, שידל אותו לעזוב את מסחרו ולהתמנות לרב. בשנת ה'תקצ"ג (1833) התמנה כרב בעיר סקולה, והחזיק במשרה זו כארבעים שנים עד פטירתו בחג שמיני עצרת, כ"ב בתשרי תרל"ג, 24 באוקטובר 1872. פסקי ההלכה שלו התקבלו בכל הפזורה היהודית באירופה, כך כותב עליו הרבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש: "הגאון בית שלמה ז"ל, הוא מראשי עמודי ההוראה באחרונים מדור שלפנינו". וגם רבי ישראל מאיר הכהן מסתמך על פסקיו בכמה מקומות בספרו ההלכתי "משנה ברורה". רבי שלמה כתב שני ספרים: ישרש יעקב: ספר זה, על מסכת יבמות, הוא אחד הספרים היסודיים למסכת זו. שו"ת בית שלמה: שו"ת זה יצא בשלושה כרכים ומצוטט רבות בספרות השו"ת. התנגד למחלוקות ומריבות בתוך הקהילה, וכך כתב לשואל לגבי הסרת צורות ופסלים של חיות מבית הכנסת: "אמנם אם לא יוכל לעשות הדבר בלי מחלוקת ח"ו, הנה גדול השלום ושנאוי המחלוקת. וכבר העד העיד הגאון בעל נודע ביהודה בתשובת נודע ביהודה (קמא חיו"ד סוף סי' א) שבזמנינו לא שייך מחלוקת לשם שמים" — שו"ת בית שלמה, יו"ד חלק א סימן קצ"ח רבי שלמה דרימר השאיר אחריו שישה בנים ושלוש בנות: בנו, רבי אברהם דרימר - אב"ד בפרוביזנה, ולאחר פטירת אביו התמנה כרבה של סקולה. מחבר הספר "בארה של מרים". הוא המו"ל של ספרי אביו, והערות רבות שלו משוקעות לאורכם. בנו רבי נתן נטע דרימר כיהן תחתיו ברבנות סקולה בין השנים 1920–1943 ונספה עם בני קהילתו בשואה. בניו: רבי יוסף, רבי משה אריה, רבי ירוחם, רבי יעקב, ורבי יהודה ליב. בתו שיינא רחל - נישאה לרב ברוך מאיר מנטשל מחבר שו"ת "רב טובך". מו"צ בזבלטוב, רבה של פוטיק ומאוחר יותר אב"ד באוסציה-ביסקופיה בתו רוזה רבקה נישאה לרב מנדל פדרר בתו מרים נישאה לרב משה הלוי מבוטושאן הרב דוד אברהם מנדלבוים, תולדות הגאון רבי שלמה דרימר זצ"ל בעל שו"ת בית שלמה, בתוך: "ישרש יעקב", מהדורה חדשה, ירושלים תש"ע, עמ' 19–39. ספריו ישרש יעקב - על מסכת יבמות, למברג תרכ"ג, באתר היברובוקס בית שלמה - א, למברג תרל"ז, באתר היברובוקס בית שלמה - ב, למברג תרנ"ב, באתר היברובוקס בית שלמה - ג, למברג תרנ"ב, באתר היברובוקס שלמה בן יעקב דרימר (1800-1872), דף שער בספרייה הלאומית שנעעבאלג, שרגא פייוויש, שרגא המאיר בהלכה - חלק ב, לונדון, תשל"ו, באתר היברובוקס סי' רנ"ג ס"ק צ"ט, סי' שס"ב ס"ק ס"ד, סי' שס"ג שער הציון אות טז, סי' שפ"ב שער הציון אות מט. פרצה מחלוקת אודות המינוי בין חסידי ויז'ניץ לחסידי צ'ורטקוב, ראו על כך: מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה ח"ג עמ' 419.
אבא של חייל

"אַבָּא שֶׁל חַיָּל" (בגאורגית ჯარისკაცის მამა, גַ'רִיקַצִיס מאמא; ברוסית: Отец солдата) הוא סרט קולנוע גאורגי-סובייטי שיצא לאקרנים ב-1964 בבימויו של הבמאי הגאורגי רוואז צ'חיידזה. בסרט, שעסק במסעו של אב אחר בנו הלוחם בחזית במלחמת העולם השנייה, כיכב השחקן הגאורגי הנודע, סרגו זכריאדזה. משנת 1966 הוקרן גם בישראל. גיורגי מחרשווילי הוא איכר גאורגי מבוגר המעבד בכפר את כרמו. בנו נלחם כטנקיסט בשורות הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. אחרי שהבן מפסיק לכתוב אל הוריו, האב יוצא אל המען של המכתב האחרון מבנו – בית חולים רוסי בקרבת החזית. הוא מקבל את ברכת שכניו הכפריים, הרואים בו את שליחם ומוסרים בידיו חבילות לבניהם החיילים המשרתים בחזית. הוא יוצא למסע של אלפי קילומטרים אל החזית, ולאחר תלאות רבות, כשהוא מגיע לבית החולים, מתברר לו כי בנו החלים וחזר ליחידתו. האב מסרב לחזור לכפרו בלי בשורה מבנו ומתעקש להתגייס לצבא, אף שאינו צעיר, בתקווה שכך ימצא את הבן. הוא מתקדם עם יחידתו עד מבואות ברלין, שם הוא פוגש סוף סוף את בנו החייל, אך זה נפצע אנושות ומת בזרועות אביו. למרות צערו הגדול, ממשיך גיורגי בדרכו, והסרט מסתיים כשהוא צועד יחד עם חבריו ליחידה אל עבר ברלין. תפקיד האב האוהב והלוחם הפך את סרגו זכריאדזה לפופולרי ברחבי ברית המועצות וזיכה אותו בשני פרסים סובייטיים: פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה ופרס לנין. הווארד תומפסון, מבקר הקולנוע של העיתון האמריקאי הניו יורק טיימס, לא היה שותף לשבחים לסרט ולמשחקו של שחקנו הראשי, אותו ראה כפעלתני מדי וכמוגזם. הוא מציין לטובה את הסצנה, שבה עוצר הגיבור את הטנקים הסובייטיים ומונע מהם לדרוס כרם, ואת הסצנה של מות הבן. השחקן זאב רווח העיד בריאיון כי הסרט היה מהסרטים הבולטים שצפה בהם בצעירותו ושהשפיעו עליו, ובמיוחד משחקו של כוכב הסרט, סרגו זכריאדזה. "אבא של חייל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבא של חייל", באתר נטפליקס "אבא של חייל", באתר AllMovie (באנגלית) "אבא של חייל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אבא של חייל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) י. אבישוב, אביו של החייל, מעריב, 16 ביולי 1965 ר. עזריה, "סאלח" מחראשווילי הולך למלחמה, מעריב, 10 בינואר 1966 זאב רב נוף, לרוח אין גיל, דבר, 7 בינואר 1966 בתפקיד תמרי, אשתו של הגיבור גיאורגי אבא של חייל, באתר "הבמה" אבא של חייל מוצג בקולנוע מוגרבי, מעריב, 23 בינואר 1966 וינסנט ברק, "עשרים שעות" מול "מלחמה ושלום", מעריב, 23 ביולי 1965. שם הזוכה בפרס השחקן הטוב ביותר מופיע בסוף הכתבה. Howard Thompson, Father of a Soldier (1965, ניו יורק טיימס, 21 בפברואר 1966 מרט פרחומובסקי, הקהל הוא השופט העליון, סינמטק, כתב עת של סינמטק תל אביב, גיליון 186, ינואר-פברואר 2014 (הראיון נערך ב-2011), עמ' 25 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מ. נייט שאמלאן

מ. נייט שאמלאן (באנגלית: M. Night Shyamalan; נולד בשם מאנוג' נלייאטו שאמלאן ב-6 באוגוסט 1970 בפודוצ'רי שבהודו) הוא במאי, תסריטאי ומפיק סרטים הוליוודי הודי. שאמלאן הוא במאי ידוע בהוליווד, בעיקר בשל הסרטים "החוש השישי" ו"בלתי שביר". סרטיו ידועים בהיותם סרטי אימה או מדע בדיוני ריאליסטיים, בעלי תפנית דרמטית ומפתיעה בעלילה. כמו כן שאמלאן מופיע בתפקידי אורח קצרים במרבית סרטיו. שאמלאן נולד בפודוצ'רי בהודו וגדל בפן ואלי, פנסילבניה שבארצות הברית - פרוור של העיר פילדלפיה לאחר שהוריו, רופאים במקצועם, היגרו לארצות הברית מהודו כאשר היה בן שישה שבועות. שאמלאן למד באוניברסיטת ניו יורק בבית הספר טיש לאמנות - שם שינה את שמו האמצעי ל"נייט". שאמלאן נשוי לבהוונה. למעט סרטו הראשון, "מתפללים בכעס", אשר צולם בצ'נאי, צולמו שאר סרטיו בפנסילבניה. הסרט עצמו לא זכה לפרסום רב. הסרט השני שביים היה הדרמה הקומית "ער לחלוטין" (1998), שצולם ב-1995 אך נדחה למשך שלוש שנים לפני שיצא לאור. למרות זאת כשל בקופות ובביקורות. הפריצה של שאמלאן הגיעה כאשר כתב, ביים והפיק את סרט המתח "החוש השישי" (1999) שהפך לשובר קופות, זכה לשבחים רבים ואף קיבל מספר מועמדויות לפרסי אוסקר. באותה שנה גם שימש כתסריטאי בסרט הילדים המצליח "סטיוארט ליטל". לאחר מכן שאמלאן כתב, הפיק וביים את הסרטים "בלתי שביר" (2000) ו"סיינס" (2002) שזכו לביקורות בינוניות. ב-2004 ביים את הסרט "הכפר" שבניגוד לסרטיו הקודמים, צבר פחות הצלחה ונכשל בקופות. לאחר ש"הכפר" לא עמד בציפיותיו, שאמלאן החל לאמץ יותר את ז'אנר הפנטזיה, אך ספג ביקורות קשות אף יותר על סרטו הבא "נערה במים" (2006). לאחר מכן ניסה לשחזר את הצלחתו עם סרט המתח "ביום שזה יקרה" (2008) שכשל וזכה לשפל בביקורות. לאחר מכן שב לז'אנר הפנטזיה עם "איירבנדר: כשף האוויר האחרון" (2010), אשר ספג אף הוא ביקורות שליליות מאוד, למרות ההצלחה הכלכלית. מספר חודשים לאחר "איירבנדר" הוא הפיק את סרט האימה "שטן", המבוסס על טרילוגיית "סיפורי לילה" שכתב. הסרט אולם ספג ביקורת בינוניות, אם כי נחשב לשיפור גדול לעומת הסרטים האחרונים בהם היה מעורב שאמלאן. ביוני 2013 יצא סרטו "העולם אחרי" - מדע בדיוני בכיכובם של ויל סמית' ובנו ג'יידן סמית' שזכה לביקורות שליליות. בספטמבר 2015 יצא סרטו "הביקור", סרט אימה שצילם בסודיות בתקציב של 5 מיליון דולר. הסרט זכה לביקורות חיוביות והכנסות של מעל 98 מיליון דולר. סרטו "ספליט" ("פיצול") הוקרן בבכורה בפסטיבל "Fantastic Fest" בספטמבר 2016, ויצא לאקרנים בינואר 2017. מדיה וקבצים בנושא מ. נייט שאמלאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מ. נייט שאמלאן מ. נייט שאמלאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מ. נייט שאמלאן, ברשת החברתית אינסטגרם מ. נייט שאמלאן, ברשת החברתית Goodreads מ. נייט שאמלאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מ. נייט שאמלאן, באתר AllMovie (באנגלית) מ. נייט שאמלאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מ. נייט שאמלאן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) מ. נייט שאמלאן, באתר Metacritic (באנגלית) מ. נייט שאמלאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מ. נייט שאמלאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מ. נייט שאמלאן, באתר Discogs (באנגלית) אתר מ. נייט שאמלאן אתר מעריצים אבנר שביט‏, "הפקתי את 'מיסטר גלאס' בכספי הפרטי. הסיכון עצום ואני לא ישן בלילות": ריאיון עם מ.נייט שאמאלאן, באתר וואלה, 23 בינואר 2019
לוסיה אצ'בריה

לוסיה אצ'בריה (בספרדית: Lucía Etxebarría) היא סופרת ספרדייה ממוצא בסקי. היא נולדה בוולנסיה בשנת 1966 להורים בסקים, הצעירה בין שבעה ילדים. ספרה הראשון היה ביוגרפיה של קורט קוביין וקורטני לאב: La historia de Kurt y Courtney: aguanta esto משנת 1996. הרומן הראשון שלה, אהבה, פרוזאק, סקרנות וספקות (1997) יצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגום יערית טאובר בן-יעקב בשנת 2004. הרומן השני שלה, Beatriz y los cuerpos celestes, זכה בפרס נדאל. הרומן De todo lo visible y lo invisible משנת 2001 זכה בפרס פרימוורה. הרומן איזון מופלא משנת 2004, שיצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגום יערית טאובר בן-יעקב בשנת 2007, זיכה אותה בפרס פלנטה בשנת 2004. בנוסף לרומנים, פרסמה גם שירה; אוסף שיריה Actos de placer y amor זכה בפרס ברקרולה לשירה בשנת 2004. היא פרסמה גם שני קבצים של מאמרים פמיניסטיים, וכן עסקה בכתיבת תסריטים. בשנת 2011, הכריזה אצ'בריה שתחדל מכתיבה, היות שלדבריה ההעתקה הפיראטית של ספריה הפכה את הכתיבה לבלתי-משתלמת. למרות זאת, פרסמה ספרים גם בשנת 2012 ו-2013, וכן הקימה כתב עת (עם אחרים) בשם AllegraMag בשנת 2012. מדיה וקבצים בנושא לוסיה אצ'בריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוסיה אצ'בריה לוסיה אצ'בריה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יילס טרמלט, "Spanish novelist Lucía Etxebarria quits writing in piracy protest" באתר הגרדיאן, 20 בדצמבר 2011.
ברבי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ברבי – בובת פלסטיק פופולרית ברבי (סרט) – סרט שיצא לאקרנים בשנת 2023 ברבי (שיר) – שיר בביצוע בן-אל תבורי ולירז רוסו ברבי – הבובה שכבשה את העולם – סרט תיעודי על הבובה שעלה להולו ברבי (סדרת סרטים) – סדרת סרטי אנימציה ממוחשבת ברבי במפצח האגוזים ברבי ושלושת המוסקטרים ברבי באגם הברבורים מועדון הבארבי – מועדון רוק בתל אביב Barbie Girl – שיר של הלהקה הנורווגית "אקווה" אישים: בושאר לה בארבי – אציל צרפתי בניה ברבי – זמר ישראלי דוד ברבי – משורר, פזמונאי ומלחין ישראלי מאיר ברבי – רב וראש ישיבה אשכנזי בן המאה ה-18 קלאוס ברבי – פושע מלחמה נאצי רבן גמליאל ברבי – מנשיאי הסנהדרין ברברה (פירושונים)
משפט הופקינס-לויצקי

משפט הופקינס-לויצקי (Hopkins–Levitzki theorem) הוא משפט בתורת החוגים, הקובע כי כל חוג ארטיני שמאלי הוא גם נתרי שמאלי. הטענה נכשלת מעל מודולים כלליים. המשפט נקרא על שם צ'ארלס הופקינס ויעקב לויצקי. מספיק להוכיח כי לחוג יש סדרה נורמלית. יהי J = J a c ( R ) {\displaystyle J=Jac(R)} רדיקל ג'ייקובסון של החוג. ידוע כי רדיקל ג'ייקובסון הוא נילפוטנטי, נניח J k = 0 {\displaystyle J^{k}=0} . נביט בשרשרת: R ⊇ J ⊇ ⋯ ⊇ J k = 0 {\displaystyle R\supseteq J\supseteq \dots \supseteq J^{k}=0} כל גורם שלה הוא מהצורה M i = J i − 1 / J i {\displaystyle M_{i}=J^{i-1}/J^{i}} ; זהו מודול ארטיני מעל R / J {\displaystyle R/J} , ולכן פשוט למחצה. לכל מודול פשוט למחצה יש סדרת הרכב, ולכן גם לחוג כולו, כדרוש. ניתן לתת הוכחה מעט מסובכת יותר תוך שימוש ברדיקל הראשוני. למשפט יש מספר ניסוחים כלליים יותר, והמשותף לכולם הוא שהם מקשרים בין תנאי השרשרת העולה לתנאי השרשרת היורדת. חוג R {\displaystyle R} נקרא עיקרי-למחצה (semiprimary) אם J ( R ) {\displaystyle J(R)} אידיאל נילי ו- R / J ( R ) {\displaystyle R/J(R)} חוג פשוט למחצה. אחד ההכללות למשפט היא שמודול מעל חוג עיקרי-למחצה הוא בשקילות ארטיני, נתרי ובעל סדרת הרכב (כלומר, כל אחד מהתנאים גורר את האחרים). הגרסה הקודמת נובעת מגרסה זו, שכן כל חוג ארטיני שמאלי הוא עיקרי-למחצה. כאמור, המשפט נכון רק עבור חוגים: לא כל מודול שמאלי ארטיני הוא שמאלי נתרי. למשל, נביט בחבורה הקוואזי-ציקלית (אנ') Z ( p ∞ ) = Z [ 1 p ] / Z {\displaystyle \mathbb {Z} (p^{\infty })=\mathbb {Z} \left[{\frac {1}{p}}\right]/\mathbb {Z} } . יש בה שרשרת עולה אינסופית ⟨ 1 p ⟩ ⊂ ⟨ 1 p 2 ⟩ ⊂ … {\displaystyle \left\langle {\frac {1}{p}}\right\rangle \subset \left\langle {\frac {1}{p^{2}}}\right\rangle \subset \dots } , ולכן איננה נתרית. היא כן ארטינית, שכן כל שרשרת ⟨ 1 n 1 ⟩ ⊇ ⟨ 1 n 2 ⟩ ⊇ … {\displaystyle \left\langle {\frac {1}{n_{1}}}\right\rangle \supseteq \left\langle {\frac {1}{n_{2}}}\right\rangle \supseteq \dots } גוררת n i | n i − 1 {\displaystyle n_{i}|n_{i-1}} , ולכן יש איבר קטן ביותר, כלומר היא סופית.
מניפסט ראסל-איינשטיין

מניפסט ראסל-איינשטיין פורסם בלונדון ב-9 ביולי 1955 על ידי הפילוסוף ברטראנד ראסל בעיצומה של המלחמה הקרה. המניפסט הדגיש את הסכנות בשימוש בנשק גרעיני וקרא למנהיגי העולם לחפש פתרונות שלום לסכסוכים בינלאומיים. על המניפסט חתמו 11 מדענים אינטלקטואליים, ביניהם אלברט איינשטיין, שחתם על המניפסט מספר ימים לפני מותו ב-18 באפריל 1955. השימוש הראשון בנשק גרעיני נעשה ב-16 ביולי 1945 במדבר ניו מקסיקו. באוגוסט אותה שנה הטילה ארצות הברית את פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי. יותר מ-100,000 בני אדם נהרגו בשתי ההפצצות. ב-18 באוגוסט 1945 פרסם ברטראנד ראסל מאמר דעה בעיתון נגד הנשק הגרעיני, אותו החל לכתוב ביום בו נגסאקי הופצצה. חלק מהדברים שכתב הופיעו מאוחר יותר במניפסט. יוסף רוטבלט, שעבד כמדען בפרויקט מנהטן לפיתוח נשק גרעיני, הצטרף אף הוא לפעילותו של ראסל לאחר ההפצצות ביפן, והיה למדען היחיד שעזב את הפרויקט מטעמי מצפון. במהלך השנים שלאחר מכן ראסל ורוטבלט עבדו יחד במאמץ משותף לרסן את הפצת הנשק הגרעיני, בשיתוף פעולה עם אלברט איינשטיין ומדענים נוספים כדי לחבר את מה שנודע לאחר מכן כמניפסט ראסל-איינשטיין. המניפסט קרא למדענים מכל העולם להתכנס ולמחות כנגד הסכנות הנשקפות לאנושות בעקבות השימוש בנשק להשמדה המונית. מחברי המניפסט טוענים כי למרות חילוקי הדעות הפוליטיים, הבאים לידי ביטוי במלחמה, על האנושות להבין כי המשך המלחמה באמצעים הטכנולוגיים החדישים עלול להביא לסופה של האנושות. מחברי המניפסט קוראים לממשלות העולם להתעלות מעל חילוקי הדעות והאינטרסים הפוליטיים, ולנסות להביא ליישוב הסכסוכים בדרכי שלום. מקס בורן פרסי ברידג'מן אלברט איינשטיין לאופולד אינפלד פרדריק ז'וליו-קירי הרמן מולר לינוס פאולינג ססיל פאוול יוסף רוטבלט ברטרנד ראסל הידקי יוקאווה נוסח המניפסט (באנגלית) מאמר מאת ג'ון לנץ על המניפסט והרקע לכתיבתו (באנגלית)
בוב תיל

רוברט "בוב" תיל (באנגלית: Robert "Bob" Theil; נולד ב-2 באוקטובר 1951, סקוטלנד) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר פולק-רוק סקוטי. בוב תיל נולד בחווה בצפון-מזרח סקוטלנד וגדל והתבגר בעיירה הסקוטית מאריקירק. בתחילת שנות ה-70 עבר ללונדון, שבה החל בהדרגה לפתח את הקריירה המוזיקלית שלו. ב-1999 עבר להתגורר באנטוורפן שבבלגיה. תיל הושפע רבות מהזמרים והמוזיקאים שהובילו את הפולק-רוק של שנות ה-70 (רוי הארפר, מייקל צ'אפמן, ריצ'רד תומפסון) ובעיקר מהסקוטים ברט יאנש, אל סטיוארט וג'רי ראפרטי. תיל שר, יוצר וכותב בסגנון מוזיקת הפולק-רוק הבריטית, ועושה בדרך כלל שימוש בגיטרה אקוסטית או חשמלית בת 12 מיתרים. (So Far (1982 (Bridging the Silence (1993 (Playing it all for Laughs (2003 (The Ghent Sessions (2007 אתר האינטרנט הרשמי של בוב תיל בוב תיל, באתר Discogs (באנגלית) בן שלו, למה כדאי לכם לתת הזדמנות לשירים של בוב תיל, באתר הארץ, 6 במאי 2015 "Bob Theil interview".