אב הרחמים

אַב הָרַחֲמִים היא תפילה יהודית, המזכירה את נשמות הקהילות היהודיות שנהרגו על קידוש השם ומבקשת מאלוהים לנקום את נקמת דמן. התפילה נאמרת בקהילות האשכנזיות בתפילת שחרית של שבת לאחר קריאת התורה. ערך מורחב – גזירות תתנ"ו בשנת 1096 פתחו הנוצרים במסע הצלב הראשון, ובמסגרתו טבחו ביהודים בפרעות המכונים בקהילות ישראל "גזירות תתנ"ו". העילה לפתיחת מסע הצלב הייתה פגיעה של הסלג'וקים (שליטי ארץ ישראל דאז) בנוצרים שבאו לבקר. האפיפיור אורבנוס השני יצא לצרפת וקרא לכבוש את ארץ הקודש והמונים נענו. בדרכו לארץ ישראל ערך האספסוף פרעות ביהודי עמק הריינוס. הפרעות החלו בקהילות שו"ם – שפיירא (שפייר), ווורמייזא (וורמס) ומגנצא (מיינץ). המוני יהודים הוטבלו בכוח לנצרות וחלקם עלו על המוקד על קידוש השם. רבים מהם העדיפו להתאבד בטרם יוכרחו להתנצר בעל כורחם. לזכר הצרות חוברו קינות וסליחות רבות. בין השאר חוברה בוורמייזא גם תפילת אב הרחמים. התפילה מזכירה את נשמות ההרוגים וקוראת לאלוהים שינקום את נקמת דם עבדיו השפוך. מחבר התפילה אינו ידוע, ויש אומרים שנמצאה מונחת על בימת קריאת התורה. התפילה משובצת בפסוקים מספר דברים, ספר שמואל ב', ספר יואל וספר תהילים. לדעת הרב שמואל פנחס גלברד תפילה זו היא המקור לביטוי "השם יקום דמו", שהשימוש בו נעשה נפוץ בתפוצות ישראל החל מראשית תקופת האחרונים. התפילה נאמרת בכל תפוצות וקהילות אשכנז. היא נאמרת בתפילת שחרית של שבת לאחר קריאת התורה, יקום פורקן ותפילות נוספות; ברוב הקהלות היא נאמרת לפני אמירת אשרי יושבי ביתך והכנסת ספר התורה לארון הקודש. נמנעים מלומר תפילה זו בימים של שמחה, כגון ימים שאין אומרים בהם תחנון, בשבתות ארבע פרשיות (שקלים, זכור, פרה והחודש), כשיש ברית מילה או חתן בבית הכנסת או בשבתות מברכים (השבת שלפני ראש חודש). בשבתות החלות בספירת העומר נוהגים לומר את אב הרחמים כחלק ממנהגי האבלות בימי הספירה, גם אם זו שבת מברכין או שיש ברית מילה או חתן, זאת מפני שגזרות תתנ"ו התרחשו בימי ספירת העומר. לפי הגר"א לא אומרים אב הרחמים במקרים כאלה, אף בימי הספירה, אך לדעתו יש לומר אב הרחמים גם בשבת שלפני ראש חודש אב. לפי מנהג אשכנז המערבי, תפילה זו נאמרת רק בשתי שבתות בשנה: בשבת לפני שבועות ובשבת לפני תשעה באב. בשאר שבתות השנה התפילה אינה נאמרת כלל, ובדרך כלל נאמרת בקהלות אלו אחרי אשרי, מיד לפני שמחזירים את ספר התורה לארון. לאחר השואה נהג הרב צבי יהודה הכהן קוק לומר תפילה זו בכל שבת משבתות השנה, ואף בשבתות שהוזכרו מעלה, שבהן לא נהגו לומר את התפילה, כיוון שהכיר אישית הרבה מגדולי ישראל שנספו בשואה. כמו כן תפילה זו נאמרת ביום הכיפורים, שמיני עצרת, ביום האחרון של חג הפסח ובחג השבועות (בחו"ל ביום השני). בימים אלו התפילה נאמרת כחלק מהזכרת נשמות. אב הרחמים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" שמונת האחים החזנים לבית הורביץ מבצעים בתוך מחנה ההשמדה אושוויץ ביצוע חזנות מרגש לאב הרחמים בלחן של מלבסקי, סרטון באתר יוטיוב מידע על אב הרחמים בקטלוג הספרייה הלאומית ספר שמואל ב', פרק א', פסוק כ"ג בסידורים רבים נשמטו מילים אלו או אחת מהן, בהשפעת הצנזורה הנוצרית. ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק מ"ג ספר יואל, פרק ד', פסוק כ"א ספר תהלים, פרק ע"ט, פסוק י' ספר תהלים, פרק ט', פסוק י"ג ספר תהלים, פרק ק"י, פסוקים ו'–ז' מחזור "הדרת קודש" עמוד נ"ב הרב שמואל פנחס גלברד, השם יקום דמו, באתר "מורשת" הגהת הרמ"א בשולחן ערוך אורח חיים סימן רפ"ד סעיף ז'. מגן אברהם, שם, סעיף קטן ה' ופירוש מחצית השקל במקום. מעשה רב, קלח. סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, עמ' 233 לפי דברי שמשו הרב יוסף בדיחי, מדובר היה בהנהגה אישית שלו ולא בהוראה לציבור, אך לפי הרב שלמה אבינר (צבי קודש עמ' 241), הרצי"ה סבר שכך ראוי לכולם לנהוג, וכך הרב אבינר נוהג.