laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סירקוזה (נפה)

נפת סירקוזה (באיטלקית: Provincia di Siracusa) היא נפה במחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 2,109 קמ"ר, בשנת 2005 התגוררו בה 398,178 נפש ובירתה בעיר סירקוזה. היא שוכנת בדרום-מזרחה של סיציליה, וגובלת בנפת קטניה מצפון, בנפת רגוזה מערב; בים היוני ממזרח. שמה נגזר משם השבט היווני "סוראקוסה" (Συράκουσαι) שמשמעו "ביצה". הגידולים החקלאיים בנפה הם זיתים, דגנים, שקדים, תאנים, הדרים, גפנים, כותנה ועוד. משק החי כולל גידול כבשים, עזים ובקר. בנפה גם תעשייה פטרוכימית. הערים העיקריות בנפה, נוסף על סירקוזה, הן אוגוסטה, נוטו ולנטיני. מדיה וקבצים בנושא סירקוזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סירקוזה (באיטלקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נורת'לנד (ניו זילנד)

חבל נורת'לנד (באנגלית: Northland; במאורית: Te Tai-tokerau, "זנב הדג") הוא החבל הצפוני ביותר בניו זילנד. הוא נמצא בצפון האי הצפוני על רוב שטחו של חצי האי צפון אוקלנד ושטחו הוא 13,789 קמ"ר. חבל נורת'לנד גובל בים טסמן במערב, באוקיינוס השקט במזרח ובחבל אוקלנד בדרום, ואין גבול גאוגרפי ברור ביניהם. נורת'לנד הוא החבל הכפרי ביותר בניו זילנד: מתגוררים בו 226,100 תושבים, פחות ממחצית מהם באזורים אורבניים. העיר הגדולה ביותר בחבל ומקום מושבה של המועצה האזורית היא פאנגרי (Whangarei) שבה מתגוררים כ-48,000 תושבים. לחבל נורת'לנד יש תפקיד חשוב בהיסטוריה של ניו זילנד. ראשוני המאורים שהגיעו לניו זילנד התיישבו ככל הנראה באזור זה, וגם משלחות ההתיישבות הראשונות של האירופים עגנו לחופיו. בהמשך אף נחתם בשטחו הסכם ואיטנגי בין המאורים למתיישבים האירופים. עד המאה ה-19 היה מכוסה רוב שטחו של האזור ביערות קאורי, אולם במהלך המאה ה-19 נכרתו רוב היערות לתעשיית העץ, כיום נשארו אזורים קטנים של שמורות יער ונעשה מאמץ לשקם את היערות. כמחצית משטחו של החבל מוקדש לחקלאות וליערנות - שניים ממקורות התעסוקה העיקריים של תושביו. מבחינה מנהלית החבל מחולק לשלוש רשויות אזוריות, כולן מחוזות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אתר האינטרנט הרשמי של נורת'לנד מדיה וקבצים בנושא נורת'לנד בוויקישיתוף "Subnational population estimates: At 30 June 2018 (final) – NZ.Stat tables". Stats NZ Tatauranga Aotearoa. 14 November 2018
התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול

התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול (באנגלית: Royal Liverpool Philharmonic Orchestra) היא אחת התזמורות הוותיקות ביותר בממלכה המאוחדת, שמקום מושבה הקבוע הוא בליברפול. התזמורת נוסדה בשנת 1840 בחלקה על ידי הרשות המקומית ומנהלת אותה האגודה הפילהמונית המלכותית של ליברפול. זו התזמורת היחידה באנגליה לה אולם משלה, בעל איכויות אקוסטיות מצוינות. האולם משמש את התזמורת גם למספר רב של הקלטות. לתזמורת היו מנצחים ראשיים רבים, בין הידועים בהם ניתן למנות את: מקס ברוך, סר הנרי ווד, סר מלקולם סרג'נט, סר צ'ארלס גרובס, סר ג'ון פריצ'רד ולאחרונה עם המנצח הרוסי וסילי פטרנקו. המנצח הראשי הנוכחי (מ-2020) הוא דומינגו הינדויאן. כתזמורת מקליטה, יש לפילהרמונית של ליברפול רשימת הקלטות מגוונת ועתירת ביקורות חיוביות. התזמורת הקליטה את כל שש הסימפוניות של המלחין הדני קרל נילסן וכן יצירות משל בטהובן, בריטן, דבוז'אק, מאהלר, רחמנינוב, סמטנה, שטראוס, סוק וווהן ויליאמס. בחלק מן ההקלטות משתתפת מקהלת הפילהרמונית של ליברפול, הנהנית משיתוף פעולה חשוב עם התזמורת בקונצרטים באנגליה ומחוצה לה. בנובמבר 2001 הודיעו הפילהרמונית המלכותית של ליברפול וקלאסיק FM, תחנת רדיו חשובה לשידורי מוזיקה קלאסית בממלכה המאוחדת, על שותפות חדשנית ביניהן, שהפך את הפילהרמונית ל"תזמורת של צפון מערב אנגליה" מטעם תחנת FM קלאסיק. קשר הזה הוארך עד 2012. דומינגו הינדויאן 2020 - ממשיך וסילי פטרנקו 2006 - 2020 ג'רארד שוורץ 2001 - 2006 פטר אלטריכטר 1997 - 2001 ליבור פשק 1987 - 1998 מארק ינובסקי 1983 - 1986 דייוויד אתרטון 1980 - 1983 ולטר ולר 1977 - 1980 צ'ארלס גרובס 1963 - 1977 ג'ון פריצ'רד 1957 - 1963 אפרם קורץ 1955 - 1957 הוגו ריגנולד 1948 - 1955 מלקולם סרג'נט 1942 - 1948 לואי כהן - שנות ה-30 של המאה ה-20 הנרי ווד צ'ארלס האלה 1883 - 1895 מקס ברוך 1880 - 1883 מדיה וקבצים בנושא התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, סרטונים בערוץ היוטיוב התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, באתר ספוטיפיי התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, באתר Songkick (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, באתר בילבורד (באנגלית) מה קורה בפילהרמונית של ליברפול, מדריך התיאטרון של ליברפול
מנוע V

מנוע V הוא מנוע בו מסודרים הצילינדרים בשני טורים, כאשר הטלטלים מחוברים לגל ארכובה אחד וכל צמד טלטלים נגדי מחובר לארכובה אחת. בין שני טורי הצילינדרים נוצרת זווית בצורת האות V, ומכאן שמו. קרל בנץ בנה ב-1896 את מנוע הבעירה הפנימית הראשון בו הייתה זווית בין הבוכנות. למנוע בתצורת V יתרון במרכז כובד נמוך יותר ממנוע טורי. יתרונות נוספים של המנוע הם היכולת להפחית את הרעידות של הבוכנות (תנועת הבוכנות הנגדיות מאזנות זו את זו) ולספק מומנט טוב יותר בסל"ד נמוך. כמו כן, הוא קצר יותר מאשר מנוע טורי. חסרונות המנוע הם נגישות קשה יותר למנוע ופיזור חום לא מיטבי. הזווית בין שני טורי הצילינדרים משפיעה על ביצועי הרכב. במכוניות פורמולה למשל, הזווית היא בת 90 מעלות - תצורה המספקת איזון לרעידות המנוע באופן מובנה. מנועי 90 מעלות מכונים גם מנועי "L" כדי לייצג את הזווית הישרה. מנועי V בעלי זווית קטנה במיוחד משלבים חלקית את יתרונות המנוע הטורי ומנוע V (בעיקר מבחינת קיצור אורך המנוע). גם תצורה בעלת זווית של 180 מעלות אפשרית, אך אינה נפוצה בהשוואה לתצורה דומה אחרת, המכונה מנוע בוקסר. בעוד שמנוע V בן 180 מעלות עושה שימוש בארכובה בודדת. על מנת לתזמן את פתיחת השסתומים של המנוע, ניתן להשתמש בגל זיזים אחד בעל מוטות דחיפים (להפעלת שני ראשי המנוע). או לחלופין להשתמש במספר גלי זיזים (גל אחד או יותר לכל ראש מנוע), ובכך להימנע משימוש במוטות דחיפים המפחיתים את יעילות המנוע. בנוסף לשימוש במנועי V בכלים יבשתיים כדוגמת מכוניות ואופנועים, נמצאים מנועי V גם בכלי טיס (לדוגמה, המנוע של מטוס הספיטפייר הוא מנוע V). ישנן אפשרויות שונות באשר למספר הצילינדרים במנועי V: V2 V3 V4 V5 V6 V8 V10 V12 V16 V18 V20 V24 יש להבדיל בין 16V שמשמעותו 16 שסתומים לבין V16 שמשמעותו 16 צילינדרים.
רבה תוספאה

רבה (רבא) תוספאה - אמורא בבלי בדור השמיני, בשלהי תקופת האמוראים. לפי דברי רב שרירא גאון באיגרתו, היה רבה תוספאה ראש ישיבת סורא אחרי מר בר רב אשי במשך כשש שנים, בשנים ד'רכ"ח-ד'רל"ד (467-474). מעורכי התלמוד. בפשר הכינוי "תוספאה" כתב בעל "דורות הראשונים", שבתקופתו היה התלמוד בגמר עריכתו והוא השתתף בעריכתו והוסיף עליו, ולכן כינוהו רבה תוספאה. טעם אחר שנזכר בעניין זה, שרבה תוספאה היה בקי בברייתות ובתוספתא, קובצי משניות שנשארו מחוץ לשישה סדרי משנה. לדעת אפשטיין, סברות אלו בטעות יסודן, והוא נקרא 'תוספאה' על שם מקומו. רבה תוספאה היה תלמידו של רבינא הראשון (חברו של רב אשי), וחברו של רבינא האחרון. תלמידיו היו ראשי תקופת הסבוראים. אחד מהם הוא רבה בר יוסף, שלפי אחת הדעות (ספר יוחסין השלם) היה ראש הדור הראשון של הסבוראים ועמד בראש ישיבת סורא אחרי פטירת רבינא האחרון. פסיקה מפורסמת שמובאת בשמו בתלמוד - שהכשיר ילד שנולד לאישה כ-12 חודש לאחר שבעלה הלך למדינת הים, ולא קבע שהוא ממזר ופסול לבוא בקהל. הלכה נוספת שאמר היא, ש"אין זימון למפרע", ושלושה שאכלו לחם ואחד מהם הקדים ובירך ברכת המזון - שני חבריו יכולים לצרפו לזימון והם ייצאו בכך ידי חובתם, אך הוא לא ייצא ידי חובתו, שכבר בירך. בניגוד לקודמיו, שפעלו בתקופה שקטה יחסית מצד הממלכה הפרסית ותושביה, שנשלטה על ידי המלכים משושלת בית ססן, תקופתו של רבה תוספאה הייתה קשה ליהודים. תקופה זו התאפיינה ברדיפות כנגד היהודים, על ידי האמגושים (כהני דת פרסיים), שזכו בתמיכה במעלליהם מצד המלכים הסאסאניים. בתקופתו של רבה תוספאה שלט המלך פירוז הראשון, שנקרא בפי היהודים "פירוז רשיעא" (=הרשע). בין גזירותיו גזר על חטיפת ילדים מבית הוריהם וחינוכם כגויים. בז' בטבת, שנת ד'ר"ל (470), נאסר ראש הגולה, הונא מרי בר מר זוטרא, ועימו רבנא אמימר בר מר ינוקא ומשרשיא בר פקוד. הונא ראש הגולה ומשרשיא הוצאו להורג 11 יום אחר כך, בי"ח בטבת, ורב אמימר בר רב ינוקא הוצא להורג בחודש אדר של אותה שנה. בשנת פטירתו, ד'רל"ד (474), הרסו הפרסים בתי מדרשות, וחטפו את ילדי היהודים לחנכם לחיות בדיני פרס. על כסאו של רבה תוספאה ישב רבינא האחרון, שלפי ראב"ד נפטר באותה שנה, ולפי רב שרירא גאון האריך ימים עוד 26 שנה (עד שנת ד'ר"ס - 499). הרב אהרן הימן, "רבה תוספאה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט ר' יצחק אייזיק הלוי, מחוקרי סדר הדורות והזמנים, ה'תר"ז-ה'תרע"ד (1847-1914). הרב עדין שטיינזלץ, התלמוד המבואר למסכת מועד קטן דף ד ע"א. בבלי סוכה לב ע"א; יבמות עה ע"ב, מועד קטן ד ע"א. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף פ', עמוד ב'. בבלי, ברכות נ ע"א. איגרת רב שרירא גאון. "סדר תנאים ואמוראים"; "סדר הדורות", על פי איגרת רב שרירא גאון.
טום פלטצ'ר

תומאס 'טום' מייקל פלטצ'ר (באנגלית: Thomas 'Tom' Michael Fletcher; נולד ב-17 ביולי 1985) הוא זמר וגיטריסט בלהקת הפופ רוק הבריטית מקפליי (לצדם של דני ג'ונס, דאגי פוינטר והארי ג'אד), וכותב מרבית השירים של הלהקה. פלטצ'ר נולד בהארו, לונדון, אנגליה, למשפחה ממעמד הפועלים. אביו, בוב פלטצ'ר עבד בחברת קודאק וניגן בלהקות מקומיות. אמו, דבי פלטצ'ר עבדה כמורה לילדים בעלי צרכים מיוחדים, ומגיל קטן תמכה ועודדה את אהבתו של טום למוזיקה. יש לו אחות קטנה בשם קארי הופ פלטצ'ר שהפיקה בלוגי וידאו למען יוטיוב והתחילה קריירת מוזיקה לאחרונה. כשהיה בן עשר, כיכב פלטצ'ר בתפקיד הראשי ב'אוליבר!' בפלדיום בלונדון לצד ג'ים דייל ששיחק את פייגן . ב-2001 חתם טום על חוזה עם חברת התקליטים של באסטד: יוניברסל, יחד עם דני ג'ונס (גיטרה/קולות), לאחר שלא התקבל אל באסטד. המפיקים ערכו אודישנים למתופף ונגן בס, ודאגי פוינטר (בס/קולות רקע) והארי ג'אד (תופים) הצטרפו לטום ולדני והשלימו את הלהקה ב-2003. בנוסף הוא גם כתב את רוב המוזיקה של מקפליי, ביחד עם שאר חברי הלהקה. ג'יימס בורן (חבר להקת באסטד), חבר טוב של טום, מסייע לעיתים בכתיבת השירים ללהקה. פלטצ'ר כותב שירים גם לבאסטד. תשעה מבין הסינגלים שכתב הגיעו למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי (7 מהם של מקפליי ושניים של באסטד). בנוסף הוא כתב 8 שירים מתוך האלבום השני של באסטד A Present for Everyone, ואת כל השירים (חוץ מאחד) באלבום הראשון של מקפליי Room on the 3rd floor, אלבום זה הגיע ישר למקום הראשון במצעדי אנגליה, כמו גם האלבום השני Wonderland. טום עזר לכתוב מחדש את שיר הנושא לסרט Thunderbirds יחד עם ג'יימס בורן, אשר הגיע למקום הראשון במצעדים. השפעותיו של פלטצ'ר הם: הביטלס, הביץ' בויז, ג'ון ויליאמס, The Who ואמנים חדשים כמו גרין דיי ובלינק-182. בנוסף לפעילותו בתחום המוזיקה, החל פלטצ'ר גם בפיתוח קריירת משחק. הוא למד בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג, במסגרתו גילם את דמותו של אוליבר טוויסט במחזמר "אוליבר!". הוא הופיע בסרט קצר על המודעות לאיידס, השתתף במספר תשדירי פרסומת, וכן גילם את עצמו, עם יתר חברי הלהקה, בסרט "אני והמזל שלי". מדיה וקבצים בנושא טום פלטצ'ר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טום פלטצ'ר טום פלטצ'ר, ברשת החברתית פייסבוק טום פלטצ'ר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טום פלטצ'ר, ברשת החברתית אינסטגרם טום פלטצ'ר, סרטונים בערוץ היוטיוב טום פלטצ'ר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טום פלטצ'ר, באתר AllMusic (באנגלית) טום פלטצ'ר, באתר MusicBrainz (באנגלית) טום פלטצ'ר, באתר Discogs (באנגלית) טום פלטצ'ר, באתר Genius האתר הרשמי של מקפליי
גני טל

גַּנֵּי טַל הוא מושב דתי, הנמצא בתחום המועצה האזורית נחל שורק. ביישוב מתגוררות כ-210 משפחות (נכון ל-2021): בני הדור הראשון שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות מהמושב גני טל שהיה מושב עובדים בגוש קטיף שברצועת עזה, ילדיהם שהקימו משפחות לאחר פינוי גוש קטיף ומשפחות נוספות שהצטרפו במהלך השנים. במושב מתקיימת פעילות עניפה לכל שכבות הגיל, תוך דגש על פעילות ילדים ונוער הכוללת תלמוד תורה לבנים ותלמודית לבנות בשעות אחר הצהריים, שבהם משתתפים כמאה מילדי המושב. המשפחות שפונו מגני טל שבגוש קטיף רצו לשמור על מסגרת הקהילה שהייתה ביישוב הישן. ולכן לאחר הפינוי עברו כולן לאתר מגורים זמני שהוקם ביישוב יד בנימין וגרו שם 8 שנים, ובד בבד איתרו מקום בו יוכלו להקים יישוב חדש אליו יעבירו את הקהילה בשלמותה. הוחלט שחברי המושב יקימו מושב חדש על חלק מאדמות קיבוץ חפץ חיים. במהלך שנת 2010 החלו העבודות להקמת היישוב, ובשנת 2012 החלו 65 המשפחות שגרו ביישוב בגוש קטיף, לעבור מאתר המגורים הזמני ביד בנימין אל היישוב החדש. כיום (אפריל 2024), 5 משפחות עוסקות בחקלאות. עד לשנת תשס"ז כיהן הרב גבריאל קדוש כרב היישוב. החל מסוף שנת תשס"ח מכהן הרב ד"ר אביעד ספרוני כרב היישוב. מדיה וקבצים בנושא גני טל בוויקישיתוף גני טל החדשה באתר מרכז קטיף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 בני טוקר, גני טל החדשה: אותן המשפחות, אותם השכנים, באתר ערוץ 7, 25 ביולי 2012
גביע ספורטה

גביע ספורטה היה טורניר כדורסל אירופי מטעם פיב"א אירופה השני בחשיבותו באירופה אחרי הסופרוליג. הטורניר התקיים בין השנים 1966 ו-2002, ונקרא גם גביע מחזיקות גביע, הגביע האירופי ויורוקאפ. המפעל נקרא על שמו של ריימונדו ספורטה, מנהל ריאל מדריד. התחרות נוסדה בשנת 1966, בשם "גביע מחזיקות גביע של פיב"א", והוא השתנה מספר פעמים עד 2002: 1966/1967 - 1990/1991 גביע מחזיקות גביע של פיב"א 1991/1992 - 1995/1996 הגביע האירופי של פיב"א 1996/1997 - 1997/1998 פיב"א יורוקאפ 1998/1999 - 2001/2002 גביע ספורטה של פיב"א העונה האחרונה של התחרות הייתה 2001/2002, ולאחר מכן בשנת 2002 אוחד גביע זה עם גביע קוראץ' לטורניר הצ'מפיונס קאפ. המפעל החדש השני בחשיבותו בפיב"א נקרא בתחילה נקרא "גביע יול"ב", וכיום נקרא היורוקאפ. החל מעונת 1995/1996 ועד 2001/2002 הוענק פרס ה-MVP לגמר גביע ספורטה. יורוקאפ גביע קוראץ' אתר האינטרנט הרשמי של גביע ספורטה (באנגלית)
ביזון אירופי

ביזון אירופי (שם מדעי: Bison bonasus) הוא מין מהסוג ביזון. אורך גופו של ביזון אירופי בוגר ממוצע הוא 2.9 מטר, גובהו נע בין 1.9 ל-2 מטרים ומשקלו נע בין 300 ל-1,000 ק"ג. הביזון האירופי מסיבי יותר מהביזון האמריקני (B. bison). לביזון האירופי שיער קצר בצווארו ובחלקו הקדמי של הגוף. זנבו וקרניו ארוכים יותר מאשר אלו של הביזון האמריקני. הוא חי בתוך היער, וזאת בניגוד לביזון האמריקני שחי בערבות הרחבות של אמריקה. אף על פי שהביזון הוא חיית יער, הוא אינו חי ביערות באופן תמידי, אלא גם משוטט באדמות הדשא שבסביבות היער. טורפיו העיקריים של הביזון הם הזאבים והדובים. הביזון תואר מדעית לראשונה בשנת 1758 על ידי קארולוס ליניאוס. לפני 2,000 שנה חי הביזון האירופי במרבית אזורי אירופה – מבריטניה במערב ועד לסיביר במזרח, מספרד בדרום ועד לשוודיה בצפון. במערב אירופה הביזון האירופי נכחד במאה ה-11 לספירה, להוציא אזור הארדנים, משם הוא נכחד רק במאה ה-14. בטרנסילבניה הביזון האחרון מת בשנת 1790. במזרח אירופה נחשב הביזון לרכושם של מלכי פולין, ובהתאם רק לאנשי המלך ולמלך עצמו הותר לצוד אותו. ציד ביזונים היה מעשה חמור בפולין, עד שעונשו של הצייד הלא חוקי היה עונש מוות. חרף העונש החמור ואמצעים אחרים לשימור הביזון, אוכלוסייתו הידלדלה בצורה דרסטית בכל ארבע המדינות בהן נשארו ביזונים. בשנת 1919 נהרג הביזון האחרון בטבע בפולין על ידי צייד לא חוקי. בשנת 1927 מספר הביזונים היה נמוך מ-50, וכולם היו בגני חיות. הם הושבו בהצלחה לטבע בתהליך שהחל בשנת 1951. הביזונים הושבו למקומות כמו למערב קווקז שברוסיה ויער ביאלוויזה שבפולין ובבלארוס. הביזון חי כיום בפולין, בליטא, בבלארוס, באוקראינה, ברומניה, ברוסיה, בסלובקיה, בלטביה, בקירגיזסטן, ומ-2006 הוא חי גם במולדובה. בנוסף, ישנן תוכניות להשבת הביזון לצפון גרמניה. מאז שנת 2000 קיימים כ-3,000 ביזונים אירופאים בכל העולם, וכל אלו התרבו מאותם תריסר ביזונים ששרדו ולקחו חלק בתוכנית הרבייה הראשונית של הביזונים באירופה. בשל שונות גנטית נמוכה של הביזונים האירופים, הם נמצאים בסיכון גבוה יותר לחלות במחלות כמו מחלת הפה והטלפיים. מאז שנת 1996 הוגדר הביזון האירופי בסכנת הכחדה. תוחלת חייהם של הביזונים בשבי היא 28 שנים, ואילו בטבע היא קצרה יותר. משך שנות הפוריות אצל נקבות הביזון נע בין 4 ל-20, ואילו אצל הזכרים הוא בין 6 ל-12 שנים. גודל הטריטוריה של הביזון הוא לרוב כ-100 קילומטרים רבועים. ביזון אירופי יכול להזדווג עם ביזון אמריקני ולהמליט ביזון מעורב. תוכנית רבייה גרמנית מיוחדת ירדה לטמיון לאחר מלחמת העולם השנייה. תוכנית זו ניסתה ליצור מחדש את שור הבר על ידי הכלאה בין הביזון האירופי למין מסוים של פרה ובכך ליצור את שור הבר מחדש. ברוסיה נעשה ניסוי דומה, והעגל שנולד הזכיר את שור הבר, אותו בן תערובת הורבע ולבסוף נוצרה אוכלוסייה ששוחררה בשמורת הטבע בקאוקאסין שברוסיה. אוכלוסיית בני תערובת זו מנתה כ-550 פרטים בשנת 1999. לביזון האירופי מספר תת-מינים: ביזון השפלה (Bison bonasus bonasus; תת-המין שקיים כיום) ביזון הקרפטים (Bison bonasus hungarorum; נכחד) ביזון קווקזי (Bison bonasus caucasicus; נכחד) הביזון האירופי מופיע על התווית של בקבוק הוודקה הפולנית זוברובקה. מדיה וקבצים בנושא ביזון אירופי בוויקישיתוף ביזון אירופי, באתר ITIS (באנגלית) ביזון אירופי, באתר NCBI (באנגלית) ביזון אירופי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ביזון אירופי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ביזון אירופי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ביזון אירופי, באתר GBIF (באנגלית) על הביזון האירופי ביזון אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פיליפ רייס

יוהאן פיליפ רייס (בגרמנית: Johann Philipp Reis;‏ 7 בינואר 1834 – 14 בינואר 1874) היה מדען וממציא גרמני. היה בין הראשונים שהמציאו את הטלפון, אך לא רשם פטנט על ההמצאה ולא הפיץ ברבים את פיתוחה. על שמו נקרא טלפון רייס. רייס נולד בגלנהאוזן שבגרמניה. בגיל ארבע נפטרה אמו, ובגיל עשר גם אביו. רייס גודל על ידי סבתו, שהייתה אישה משכילה ורחבת אופקים שעודדה אותו ללמוד. הנער המוכשר משך את תשומת לבו של דודו, וכך בגיל 14 הוא נלקח בניגוד לרצונו לעסק של מסחר בצבעים שהיה שייך לדוד. רייס לא השלים עם מציאות זו ורכש השכלה בכוחות עצמו, בעיקר בנושא המדעים מדויקים. בשנת 1859 הוא התחתן וזמן קצר לאחר מכן החל לעבוד כמורה בעיר פרידריכסדורף. רייס נפטר בגיל 40 בלבד בעקבות מחלת ריאות קשה שפקדה אותו במהלך חצי השנה האחרונה לחייו, ככל הנראה סרטן ריאות שלא אובחן. בשנת 1859 חשב רייס על תאוריה להעברת קולות ללא תיווך כלשהו, בעזרת שימוש "בקרינת החשמל". הוא שלח מאמר בנושא לכתב העת היוקרתי "שנתון הפיזיקה" (Annalen der Physik) אבל מאמרו נדחה. באותה השנה הוא סיים לבנות אב טיפוס למתקן המעביר קולות באמצעות חוטי חשמל למרחק של 100 מטר, למכשיר הוא קרא das Telefon (בגרמנית: הטלפון). בשנת 1862 הוא ביצע הדגמה של המכשיר. המכשיר היה מגושם, ואיכות השמע בו לא הייתה טובה. הסיבה לכך הייתה המיקרופון שהוציא ניצוצות ואף דרש כוונון לעיתים קרובות. יחד עם זאת, המתקן עבד והפך למכשיר הטלפון הראשון. האפרכסת שרייס פיתח הייתה כה מוצלחת עד כי עד היום לא היה צורך לבצע בה שום שינוי מלבד בגודלה, והיא גם הבסיס לרמקול המודרני[דרוש מקור]. רייס ניסה לעשות נפשות לטלפון שלו, אבל ההצלחה לא האירה לו פנים. הוא חזר לעסוק בהוראה מבלי לרשום פטנט על המצאתו. 10 שנים מאוחר יותר הגיעה השמועה על המכשיר אל אלכסנדר גרהאם בל ואלישע גריי האמריקאים. שניהם זיהו את הרכיב הבעיתי בטלפון של רייס - המיקרופון. וכך בשנת 1875 הצליחו כל אחד בנפרד לבנות מיקרופון מוצלח יותר. בניגוד לרייס שניהם דאגו לרשום פטנט על המצאתם ב-7 במרץ 1876, אלא שבל הספיק להגיש ולהפיץ לפני גריי. בהמשך התברר שההמצאה של גריי הייתה שונה במספר מרכיבים מזו של בל. בעיני כמה מהגרמנים, רייס נחשב לממציא של הטלפון. בגרמניה נכתבו ספרים עליו והופקו בולים שנושאים את דיוקנו. מדיה וקבצים בנושא פיליפ רייס בוויקישיתוף פיליפ רייס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ון גילכריסט

ג'ון הנרי גילכריסט השלישי (באנגלית: John Henry Gilchrist III; נולד ב-29 ביוני 1984) הוא כדורסלן אמריקאי. גובהו 1.91 מטר. משחק בעמדת הרכז. הוא שיחק במסגרת ליגת המכללות האמריקנית במדי אוניברסיטת מרילנד בין השנים 2003 עד 2005. ב-2004 זכה עם נבחרת המוסד שלו באליפות ה-ACC. באותו טורניר אף נבחר לשחקן המצטיין. בתום עונתו שבר את הברך וסירב להקשיב למאמניו לחכות עוד שנה עם יציאה לקריירה מקצוענית לה שאף בליגת ה-NBA. למרות הצטיינותו במכללות והשוואות לכוכב ה-NBA סטפון מרבורי בידי פרשנים, גילכריסט לא נבחר בדראפט של ליגת ה-NBA בשל ירידה ביכולתו הגופנית בתום השנה השלישית בשל פציעה בברכו שממנה לא החלים לחלוטין. למרות שקיבל זימון למחנה האימונים של קליבלנד קאבלירס בקיץ לא קיבל חוזה בשורות קבוצות מליגה זו. לאחר מכן עבר גילכריסט לשחק במכבי ראשון לציון, בה שיחק במשך עונה אחת בהצטיינות ואז עבר לזמן קצר לקבוצת היורוליג פו אורטז הצרפתית, במהרה חזר לישראל למדי עירוני נהריה, ממנה שוחרר בינואר 2007 לאחר שהציג יכולת לא משכנעת ואיבד את מקומו לרכזים הישראלים רביב לימונד ועמית בן-דוד. ב-2007 שיחק בליגת הפיתוח של ה-NBA בקבוצות לוס אנג'לס די-פנדרס ואיידהו סטמפיד. באוגוסט 2007 חתם על חוזה לעונה אחת בונטספיליס מצמרת הליגה בלטביה אך שוחרר ממנה בנובמבר וחזר לעירוני נהריה. בעונת 2009/2010 המשיך לאדלאייד 36' מהליגה האוסטרלית, בה הוביל את קבוצתו לסדרת חצי הגמר אך נפצע בברכו וסיים את העונה. בעונת 2011/2012 שיחק בסיגל פרישטינה מקוסובו ונבחר לנבחרת המצטיינים של הליגה באתר יורובאסקט. בעונת 2012/2013 שיחק בקבוצת SZTE מהעיר סגד שבהונגריה. בעונת 2013/2014 חזר לארצות הברית ושיחק במדי צפון דאלאס ואנדלס מליגת ה-ABA החצי מקצוענית. בעונת 2014/2015 שיחק במדי דארקהן גאריד ממונגוליה. ב-2016 פתח מחנה קיץ לאימוני כדורסל לשחקנים צעירים שפורסם באתר ESPN אולם לא הודיע על פרישה רשמית ממשחק פעיל. פרופיל, באתר Sports-Reference ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנסואה דובליה

פרנסואה דובליה (בצרפתית: François Duvalier, בקריאולית האיטית: Franswa Divalye‏; 14 באפריל 1907 - 21 באפריל 1971) היה נשיאה ורודנה של האיטי משנת 1957 ועד 1971. כונה לעיתים "פאפא דוק" משום שהיה רופא בהכשרתו. שלטונו אופיין באלימות וטרור. דובליה נולד בפורט-או-פרנס באי האיטי. הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטה של האיטי בשנת 1934 ושימש כרופא כללי עד שנת 1943. בשנת 1946 מינה אותו נשיא האיטי, דומרסיה אסטימה למנכ"ל שירות הבריאות הציבורית באי. כאשר הודח אסטימה בהפיכה צבאית בשנת 1950, שב דובליה לעבודתו הקודמת במשלחת הסניטרית האמריקנית ובמקביל ניסה לקדם את מעמדו כנגד הנשיא החדש, פול א. מגלואר. אחרי ההפיכה שהדיחה את מגלואר בשנת 1956 קמה שורה של ממשלות חלשות, ואחר כך נבחר דובליה לנשיא בשנת 1957. במהלך מסע הבחירות השתמש לעיתים תכופות בכנופיות צבאיות, בהתנקשויות ובעיקר ניסיון לערער על כוחה של האליטה המולאטית באי. כדי להטיל אימה ביריביו לשלטון, ארגן דובליה משטרה חשאית בשם הטונטון מקוט (Tontons Macoutes), וכן החיה את מסורות הוודו, כשהוא מציג את עצמו לעיתים תכופות ככהן וודו בעצמו. בשנת 1964, בעקבות "בחירות" שארגן ובהן זכה לרוב מוחלט (הוא היה המתמודד היחיד כי הוציא את שאר המפלגות מחוץ לחוק) הכריז על עצמו "נשיא לכל החיים". שלטונו הדיקטטורי הביא לקרע ביחסים עם ארצות הברית, שאוחה רק באופן חלקי החל משנת 1962. לפני מותו הועיד דובליה את בנו בן העשרים, ז'אן קלוד דובליה, שכונה "בייבי דוק", למשרת יורשו כנשיא. הרומן השחקנים, במקור - The Comedians‏ (1965) של גרהם גרין (הוצאת עם עובד 1973, תרגם אמציה פורת), מתרחש על רקע שלטונו של פרנסואה דובליה ומתאר את אימי שלטונו. מדיה וקבצים בנושא פרנסואה דובליה בוויקישיתוף פרנסואה דובליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנסואה דובליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנסואה דיוליה, דף שער בספרייה הלאומית פרנסואה דובליה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נשיא חדש בהאיטי: הילד הרע של המוזיקה הופך לרציני, באתר אפוק טיימס, 1 במאי 2011
מהדורה מוקדמת

מהדורה מוקדמת (באנגלית: Early Edition) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית שהופקה במקור עבור רשת CBS במהלך השנים 1996–2000. הסדרה שודרה בישראל בערוץ 1. הסדרה עקבה אחר הרפתקאותיו של אדם המנסה בכל יום למנוע מאסונות להתרחש, בעודו מקבל מדי בוקר את העיתון של יום המחרת. הסדרה עקבה אחר חייו של גארי הובסון, תושב שיקגו אשר באופן מסתורי מקבל עיתונים יום לפני פרסומם ואלה מספקים לו מידע באשר לעתיד הפוטנציאלי הקרוב. לא משנה לאן ילך, מלבד בכמה הזדמנויות מיוחדות, העיתון יגיע לסף דלתו מדי בוקר בעזרתו של חתול ג'ינג'י. בעקבות זאת מנסה גארי למנוע מהטרגדיות המתוארות בעיתון של מחר מלקרות. בעקבות ההתערבות של גארי בהתרחשויות, משתנים הטקסטים והכותרות בעיתון ומשקפים את תוצאות פעולותיו. בשתי העונות הראשונות גארי מתאושש מפיטוריו כברוקר, ובשתי העונות האחרונות הוא מנהל עם מריסה וצ'אק את בר "מקגנטי". במהלך הסדרה, מגלה גארי שיש עוד כמה אנשים שמקבלים גם הם את העיתון של מחר. האנשים היחידים, מלבד גארי, שיודעים על כך שהוא מקבל את העיתון של מחר הם הורים שלו, החברים שלו, צ'אק פישמן (חבר יהודי מהעבודה), מריסה קלארק (רואת החשבון העיוורת של המסעדה) ואריקה והנרי פגאט (אם יחידה ובנה). "מהדורה מוקדמת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מהדורה מוקדמת", באתר Metacritic (באנגלית) "מהדורה מוקדמת", באתר אידיבי "מהדורה מוקדמת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לייקווד

האם התכוונתם ל... מקומות בשם Lakewood במדינות ארצות הברית לייקווד (קולורדו) – עיר במדינת קולורדו. לייקווד (קליפורניה) (אנ') – עיר במדינת קליפורניה. לייקווד (אילינוי) (אנ') – כפר במדינת אילינוי. לייקווד (אוהיו) – עיר במדינת אוהיו. לייקווד (ניו ג'רזי) – עיר במדינת ניו ג'רזי ישיבת לייקווד (שמה הרשמי: "בית מדרש גבוה") – אחת משתי הישיבות הגדולות בעולם, נמצאת בעיר לייקווד שבמדינת ניו ג'רזי.