laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריאן 5

אריאן 5 (בצרפתית: Ariane 5) הוא משגר לוויינים כבד, פרי פיתוח של סוכנות החלל האירופית. המשגר משמש בעיקר לשיגור לוויינים למסלולים גיאוסינכרוניים. שיגורי אריאן 5 מבוצעים ממרכז החלל הגיאני אשר בגיאנה הצרפתית על ידי תאגיד השיגור האירופי אריאן ספייס. המשגר נבנה על ידי חטיבת תעבורת החלל של החברה האירופית EADS. משגר אריאן 5 סיים את פעילותו ביולי 2023. המשגר אריאן 5 פותח במשך יותר מעשור, ונועד להחליף את המשגר האירופי אריאן 4, ולהוות קפיצת מדרגה בהיבטי המשקל שניתן לשגר, אמינות, ופשטות. המשגר פותח על ידי מספר חברות אירופיות, בהובלת חברות מצרפת ובראשן חברת איירוספסיאל. שיגור הבכורה של המשגר אריאן 5 נערך ב-4 ביוני 1996, והסתיים בכישלון, שנבע מבאג בתוכנת ההנחיה של המשגר. הבאג נגרם כתוצאה מניסיון להעביר מספר בן 64 סיביות בנקודה צפה למספר שלם בן 16 סיביות, ניסיון שגרם להפסקת פעולתו של המחשב. באג זה היווה ציון דרך בפיתוחן של מערכות בדיקה לתוכנות זמן אמת. המשגר אריאן 5 מורכב משלושה חלקים עיקריים: השלב הראשון - מונע בדלק נוזלי (מימן נוזלי וחמצן נוזלי) שני מאיצים רקטיים, המונעים בדלק מוצק שלב שני, מונע בדלק נוזלי (מימן נוזלי וחמצן נוזלי) אריאן 5 התפתח עם השנים למשפחה של משגרים, בעלי תכונות ומאפיינים שונים. הדגמים השונים של המשגר הם: אריאן 5 G - הדגם הבסיסי של משפחת משגרי אריאן 5. ביצע את טיסתו המוצלחת הראשונה ב - 30 באוקטובר 1997. אריאן 5 G+ - דגם משופר של המשגר הבסיסי. שופרו ביצועי המנוע של השלב השלישי, הופחת משקל מהמשגר עצמו והוגדל המשקל של המטען ב - 150 ק"ג. אריאן 5 ECA - דגם לשיגור של שני לוויינים למסלולים גיאוסינכרוניים. משקל שיגור כולל של הלוויינים: 9.6 טון. אריאן GS 5 - הדגם החדיש ביותר במשפחת המשגרים אריאן 5. שיגור הבכורה של דגם זה נערך ב - 11 באוגוסט 2005. אריאן 5 ES ATV - דגם זה מיועד לשגר לחלל את חללית האספקה הרב תכליתית ATV. תוכניות שונות לפיתוח המשגר ליכולות חדשות קיימות בסוכנות החלל האירופית מזה שנים. חלק מהתוכניות כוללות שימוש במאיצים רקטיים בני החזרה, לשימוש חוזר, שיהיו מונעים בדלק נוזלי, במקום המאיצים הרקטיים של הדלק המוצק המשמשים במשגר כיום, אך תוכניות אלה לא יצאו לפועל ואין כוונה לשנות משמעותית את אריאן 5 עד גמר הפיתוח של מחליפו - אריאן 6. מאז שנת 1996 עד 2023 שוגרו 117 טילי אריאן 5, מתוכם 112 בהצלחה מלאה, 2 אובדנים מוחלטים ו־3 כישלונות חלקיים (ארבעה מהם התרכזו ב־14 השיגורים הראשונים). המספר הרב ביותר של שיגורים בשנה אחת היה 12 (בשנת 2000 ו-2002), ומספר השיגורים השנתי הרגיל הוא בסביבות 7 לכל היותר. אריאן 5 נושא דרך שיגרה לוויינים במשקל של למעלה מ-10 טון למסלול GTO, הלווין הכבד ביותר ששולח למסלול זה שקל 10,838 ק"ג, הוא שיגר גם את חלליות האספקה ATV אל תחנת החלל הבין-לאומית ששקלו קצת יותר מ-20 טון כל אחת. כל השיגורים בוצעו מכן השיגור ELA-3, מרכז החלל הגיאני (CSG), גיאנה הצרפתית. אתר חברת ARIANESPACE, מפעילת המשגר
בית הסעודות

בית הסעודות (למפת לונדון מוגדלת)   קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקס בית הסעודות (למפת לונדון רגילה)   קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקס בית הסעודות (למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה)   הפרלמנט הבריטי בית הסעודות (למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת)   הפרלמנט הבריטי בית הסעודות בית הסעודות (באנגלית: The Banqueting House) הוא השריד היחיד של ארמון וייטהול, שהיה קיים בלונדון, שנותר בימינו. בית הסעודות מצוי בקצה הצפוני של רחוב וייטהול, בסמוך לכיכר טרפלגר, ברובע וסטמינסטר של לונדון. מבנה זה הוא הגדול והמפואר מבין בתי הסעודות שהיו נפוצים באנגליה בתקופת טיודור. המבנה היווה חלק מארמון וייטהול והוא השריד היחיד שנותר מהארמון. המבנה תוכנן על ידי האדריכל איניגו ג'ונס בשנת 1619. בנייתו הושלמה בשנת 1622 בסיועו של האדריכל ג'ון וב. בשנת 1649 נערכה בחזית המבנה הוצאתו להורג של מלך אנגליה צ'ארלס הראשון. המבנה הוא מבנה דו-קומתי, וסביב גגו מצוי מעקה מעוטר. אולם הסעודות במרכז המבנה עוטר על ידי הצייר פטר פאול רובנס לבקשתו של המלך צ'ארלס הראשון בשנת 1635. המבנה בנוי בסגנון הרנסאנס האיטלקי, שהיה נדיר ביותר באנגליה בתקופה היעקובינית. חזית המבנה מעוטרת בעמודים בסגנון איוני בקומה הראשונה, ובסגנון קורינתי בקומה השנייה. אולם בית הסעודות נועד היה להיות חלק מארמון חדש שאמור היה להיבנות במתחם של ארמון וייטהול, אולם בשל מלחמת האזרחים באנגליה ובשל שריפת ארמון וייטהול, היה המבנה היחיד שנבנה כחלק מהארמון החדש. מיקומו המבודד מיתר מבני הארמון מנע את שריפתו בעת שיתר הארמון עלה באש. פנים המבנה: אולם הסעודות התקרה המעוטרת מדיה וקבצים בנושא בית הסעודות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הסעודות בית הסעודות באתר greatbuildings בית הסעודות בשנת 1669
וייטהול

וייטהול (באנגלית: Whitehall) היא דרך ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. דרך זו יוצאת מכיכר פרלמנט לכיוון צפון ועד דרך צ'רינג קרוס וכיכר טרפלגר. ברחוב זה מצויים מרבית מבני ממשלת בריטניה, ולכן מהווה השם "וייטהול" כינוי לממשלת בריטניה. בקצה הצפוני של הרחוב, במקום המפגש בין וייטהול לכיכר טרפלגר, מצוי פסלו של המלך צ'ארלס הראשון. הרחוב קרוי על שם ארמון וייטהול אשר עמד במקום בו עובר כיום הרחוב. הארמון עלה באש בשנת 1698, והשריד היחיד שנותר ממנו הוא בית הסעודות. בעת שארמון וייטהול עמד על מכונו, הדרך שקישרה בין בנייני הארמון השונים נקראה "וייטהול". דרך זו עברה במקום בו עובר הרחוב בימינו. "רחוב הפרלמנט" (באנגלית: Parliament Street) היה רחוב צדדי שהוביל לארמון וסטמינסטר מארמון וייטהול. לאחר השריפה של ארמון וייטהול הורחב רחוב הפרלמנט וחובר לרחוב וייטהול. במאה ה-19 הורחב הרחוב שנית לרוחבו כיום. בעת שארמון וייטהול עמד על מכונו, משני צדי הרחוב היו ממוקמים בנייני השלטון בבריטניה. גם לאחר שריפת הארמון וההחלטה שלא לשקמו נבנו סביבו בנייני הממשל. מבנים אלה נהרסו ונבנו מספר פעמים עד ימינו. במרכז הרחוב מצויה הסנוטאף - האנדרטה העיקרית לחללי בריטניה, וצפונית לו מצויה האנדרטה לנשות מלחמת העולם השנייה. במרכזו של רחוב וייטהול, משני צדדיו, מצויים מבני מערכת הביטחון של בריטניה, בהם בניין משרד הביטחון הבריטי, מפקדות הצבא הבריטי והצי הבריטי וכן בית משמר הסוסים. רחוב דאונינג הוא סימטה היוצאת מרחוב וייטהול לכיוון דרום מערב. וייטהול בשנת 1740, מבט לכיוון דרום. מפת הרחוב בשנת 1799. דרך וייטהול באמצע המאה ה-19, מבט לכיוון צפון מבט על בניין משמר הסוסים מווייטהול, מראה את שלוש הקשתות המקשרות אותו למצעד שומרי הסוסים. תיאטרון וויטהול, כיום אולפני טרפלגר וייטהול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תצלום אוויר וייטהול בשנת 1669
צחור

צחור היא מילה בעברית שמשמעותה "לבן". האם התכוונתם ל... צחור (עמותה) – עמותה ישראלית שהוקמה בירושלים בשנת 2014 צמחים: שושן צחור – מין בסוג שושן אשבל צחור – מין בסוג אשבל אישים ששם משפחתם הוא "צחור": גיורא צחור – בכיר במוסד ובעל עיטור העוז זאב צחור – פרופסור להיסטוריה של עם ישראל, מייסד המכללה האקדמית ספיר יורם צחור – תת-אלוף במילואים בצה"ל, לשעבר קצין משטרה צבאית ראשי ענת צחור – מורה ישראלית ליוגה ולמדיטציה בודהיסטית, ולשעבר שחקנית ואמנית שושנה צחור – מפיקת טלוויזיה ישראלית
סוליטר

סוליטר (מצרפתית, דרך אנגלית אמריקאית: Solitaire; מן המילה הלטינית solitarius, לבד) הוא שם כולל למשפחה של משחקי קלפים ליחיד, כפי שמעיד שמו. נקרא גם פַּסיאנְס (מצרפתית: Patience - סבלנות; זהו שם המשחק באנגלית בריטית). מטרת המשחק היא לסדר את הקלפים בסדר מסוים ולהשתמש בכל הקלפים שבחבילה. המילונאי ראובן אלקלעי הציע את החידוש בָּדָד, אולם הצעתו לא נקלטה. קלונדייק - הגרסה הפופולרית של המשחק שמצורפת למערכת ההפעלה Microsoft Windows סוליטר עכביש - גרסה פופולרית פחות, שמצורפת גם למערכת ההפעלה Microsoft Windows פריסל - גרסה אחרת שמצורפת ל־Microsoft Windows מדיה וקבצים בנושא סוליטר בוויקישיתוף רשימה של משחקי סוליטר (באנגלית) מיקרוסופט סוליטר ynet, הסוד האפל מאחורי סוליטר, באתר ynet, 18 באוגוסט 2015 סוליטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראובן אלקלעי, מלון עברי-אנגלי שלם, הוצאת מסדה, 1990 "חפיסת קלפים לארבע ערמות, שכל אחת מהן מורכבת מסדרת" playsolitaire.io/he. ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טאיק

טאיק (בארמנית: Տայք, בגאורגית: ტაო) הוא מחוז היסטורי של ארמניה. המונח "טאיק" משמש לעיתים קרובות כמילה נרדפת לכלל האדמות הצפוניות ההיסטוריות של ארמניה, הממוקמות כיום בצפון-מזרח טורקיה. במובנו הצר מתייחס המונח רק לאחד המחוזות. בגאורגית נקרא המחוז בשם "טאו" ("ტაო") והאזור כולו: טאו-קלארג'תי. שטח המחוז ההיסטורי מקביל לשטחם של: מחוז יסופלי (Yusufeli) שבנפת ארטווין, מחוזות אוטלו (Oltu), אולור (Olur), טורטום (Tortum) וצ'מליקאיה (בארמנית: הונוט) בצפון מחוז איספיר (İspir) שבנפת ארזורום. בדרום-מערבה נתגלה המחוז העתיק ספר הארמני. במלחמת העולם הראשונה, נאבקו ארמניה וגאורגיה על האזור, במיוחד המאבק על אוטלו. כתוצאה מכל התבסס מחדש השלטון הטורקי. ממיקוניאן (Մամիկոնեան) הוא בית אצולה ארמני
מדוזה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מדוזה – בעל חיים ימי מדוזה (מיתולוגיה) – דמות נשית מפלצתית במיתולוגיה היוונית מדוזה (קאראווג'ו) – ציור מאת קאראווג'ו ראש מדוזה (Caput medusae) - תסמין של כלי דם מורחבים סביב הטבור, מה שנראה כמו הראש של מדוזה לה מדוז – פריגטה צרפתית, שטביעתה בחוף סנגל ב-1816 הייתה אחד האסונות הימיים הנודעים ביותר לשמצה בתקופת אוניות המפרשים רפסודת המדוזה – ציור מעשה ידי הצייר הצרפתי תאודור ג'ריקו, המנציח את פרשת טביעתה של הפריגטה הצרפתית לה מדוז (La Méduse, "המדוזה") ב-1816 מדוזות (סרט) – סרט קולנוע ישראלי מאת אתגר קרת ושירה גפן מדוזה (קומיקס) – דמות קומיקס של חברת מארוול קומיקס לנצ'יה מדוזה – מכונית קונספט בתצורה מכונית משפחתית גדולה אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה האיטלקית בשנת 1980
פורום החברות הסלולריות בישראל

פורום החברות הסלולריות בישראל הוא פורום המאגד את שלוש חברות הסלולר הגדולות הפועלות בישראל: פלאפון, סלקום ופרטנר. הפורום הוקם ב-1999. מנכ"ל הפורום מ-2007 הוא ליאור ורונה. הפורום עוסק בהסברה לציבור ובפעילות מול התקשורת והרגולטור בכל הנוגע לדרך הפעולה והפריסה של האנטנות הסלולריות בישראל ומטרתו להציג בפני הציבור מידע בנוגע לבטיחותה של הרשת הסלולרית בארץ. הפורום קיבל היתר לפעולה מהממונה על ההגבלים העסקיים. הממונה ציין כי הפורום דרוש "לשם הגברת המודעות באשר לעמידתם של מתקני תקשורת סלולרית בתקנים הבינלאומיים המעודכנים המתייחסים לרמות הבטיחות בנוגע לחשיפת בני אדם לגלי רדיו אלקטרומגנטי, ובדרישות אגף בטיחות הקרינה במשרד להגנת הסביבה". הפורום מפעיל מוקד מידע טלפוני, המספק לציבור מידע בנושא הפריסה והפעילות של הרשת הסלולרית בשני תחומים: אנטנות סלולריות: מיקומי אנטנות, היתרים שנדרשו, מדידות קרינה בסבסוד על ידי מודדים המוסמכים מטעם המשרד להגנת הסביבה ומענה לשאלות מקצועיות. טלפונים סלולריים: מידע בנושא רמת הקרינה המקסימלית של כל דגם (מידע זה מועבר על ידי החברות היצרניות). כמו כן מפעיל הפורום אתר אינטרנט המאפשר קבלת מידע בנושאי קרינה סלולרית, לרבות ניירות עמדה ומחקרים מדעיים מכל העולם, מנוע לחיפוש ערכי קרינה (SAR) של כל המכשירים, קישורים לאתרי רשויות הבטיחות והגופים האמונים על הנושא בארץ ובעולם, חוקים ותקנות ועוד. פורום החברות הסלולריות מסייע במימון פרויקט ניטור הקרינה של עמותת מלר"ז, עמותה ציבורית המבצעת כגורם בלתי תלוי וללא חיוב בדיקות קרינה של אנטנות סלולריות לגופים ציבוריים, ועדי בניינים ולכל אדם החושש מקרבתן של תחנות בסיס למקום מגוריו. בודקי הקרינה של העמותה מוסמכים על ידי המשרד להגנת הסביבה וכפופים לוועדה מקצועית המורכבת ממומחים בעלי ותק רב בתחום הקרינה. פעילות העמותה מבוצעת בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, המפקח על עבודת הבודקים/מודדים. בכנסים שנערכים על ידי הפורום, הפורום מקפיד להדגיש כי הוא פועל על פי הנחיות המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, ארגון הבריאות העולמי של האו"ם ומשרד התקשורת. פורום החברות הסלולריות בישראל עדכון נייר העמדה של ארגון הבריאות העולמי (WHO) – בנוגע לטלפונים סלולריים גיליון עובדות של ארגון הבריאות העולמי (WHO) המספק מידע נוסף וסיכומים לגבי החששות הבריאותיים, תקני הגנה, תפיסת הציבור את הסיכון, ויוזמות הארגון הצהרת הוועדה הבינלאומית להגנה מפני קרינה בלתי מייננת (ICNIRP) בעקבות פרסום ממצאי האינטרפון הצהרת הוועדה הבינלאומית להגנה מפני קרינה בלתי מייננת (ICNIRP) שפורסמה בספטמבר 2009 בנוגע לספי החשיפה שנקבעו על ידה בשנת 1998 הצהרת ה-FDA האמריקאי בעקבות פרסום ממצאי האינטרפון פרופ' סטיליאן גלברג, פריסת אנטנות סלולריות בתוך הערים, באתר המשרד להגנת הסביבה, 18.02.08 ד"ר לפה אלכסנדר, פריסת אנטנות סלולריות בחלק מערי המרכז, באתר המשרד להגנת הסביבה, 16.04.08 מוקדי שידור ניידים ונייחים במספר רשויות באתר המשרד להגנת הסביבה, אפריל 2010 המלצות משרד הבריאות בנוגע לשימוש בטלפונים סלולריים, עודכן ב-20/07/10 מפת מוקדי שידור סלולרי פעילים באתר המשרד להגנת הסביבה חדשות המשרד להגנת הסביבה בנושא גידול אתרי שידור של החברות בין 2003 – 2007, 15 ביולי 2008
פרנצ'סקו דוראנטה

פרנצ'סקו דוראנטה (באיטלקית: Francesco Durante; ‏31 במרץ 1684 - 30 בספטמבר 1755) היה מלחין איטלקי. דוראנטה נולד בפראטאמאג'ורה, בממלכת שתי הסיציליות ובגיל צעיר נכנס לקונסרבטוריו דאי פוברי די ג'זו כריסטו בנאפולי, שם למד אצל גאטנו גרקו. בהמשך היה לתלמידו של אלסנדרו סקרלטי בקונסרבטוריו די סאנט'אונופריו. משערים שלמד גם אצל ברנרדו פאסקוויני וג'וזפה אוטאביו פיטוני ברומא, אבל אין ראיות מתועדות לכך. נאמר עליו, שהחליף את סקרלטי בשנת 1725 בסאנט'אונופריו ונשאר שם עד 1742, אז החליף את ניקולא פורפורה כראש הקונסרבטוריו די סנטה מריה די לורטו, גם הוא בנאפולי. במשרה זו כיהן במשך שלוש-עשרה שנים, עד למותו בנאפולי. המוניטין שלו כמורה היו נכבדים ובין תלמידיו היו ניקולו יומלי, ג'ובאני פאיזיילו, פרגולזי, ניקולו פיצ'יני, ניקולא לוגרושינו ולאונרדו וינצ'י. כמורה עמד על הצורך בציות לחוקים ללא שיקול דעת, בניגוד לסקרלטי, שהתייחס לכל תלמידיו כפרטים, כל אחד לעצמו. אוסף של יצירות דוראנטה, שכמעט כולו מוזיקת קודש בלבד, נמסר על ידי סלוואג'י, אספן אמנות נאפוליטני, לספרייה של פריז. קטלוג אפשר למצוא ב-Fétis's Biographie universelle. גם בספריה הקיסרית בווינה שמור אוסף יקר-ערך של כתבי יד מאת דוראנטה. שני רקוויאם, מיסות אחדות (אחת מהן, יצירה מקורית ביותר, היא "המיסה הפסטורלית" לארבעה קולות) ו"קינות הנביא ירמיהו" הן בין היצירות החשובות ביותר שכתב לטקסטים דתיים. העובדה שדוראנטה לא כתב מעולם לבימה הקנתה לו מוניטין מופרזים של מלחין מוזיקת קודש. למרות שהיה אחד ממלחיני הכנסייה המעולים של סגנונו ותקופתו, היום סבורים שהוא נופל בערכו הן מלאונרדו לאו והן מאלסנדרו סקרלטי ונראה שייסד של האסכולה הסנטימנטלית במוזיקה הכנסייתית של איטליה. סוג זה של מוזיקה אופייני לדוראנטה האיש: לא אינטלקטואל, אך אדוק בדתו ומאמין בלב שלם. האסה מחה כנגד הגדרת דוראנטה כגדול הבקיאים בהרמוניה באיטליה, תואר בו הכתיר את אלסנדרו סקרלטי. (לערך האנגלי) ס. סיידי (עורך) (1980), מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, כרך חמישי. אתר האינטרנט הרשמי של פרנצ'סקו דוראנטה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו דוראנטה בוויקישיתוף פרנצ'סקו דוראנטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנצ'סקו דוראנטה, באתר ספוטיפיי פרנצ'סקו דוראנטה, באתר AllMusic (באנגלית) פרנצ'סקו דוראנטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנצ'סקו דוראנטה, באתר Discogs (באנגלית) פרנצ'סקו דוראנטה, באתר Songkick (באנגלית) Durante on IMSLP מלחניו של דוראנטה, תווים פרנצ'סקו דוראנטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנצ'סקו דוראנטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יובל פרידמן

יובל פרידמן (נולד ב-30 ביוני 1971) הוא תסריטאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי. בין היתר, פרידמן הוא בין יוצרי תוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת והסרט בית"ר פרובנס, שהיווה למעשה חלק מפרויקט הגמר שלו כסטודנט בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021. יובל פרידמן הוא אחיהם של הקומיקאי טל פרידמן ושל ד"ר אריאל פרידמן, מרצה לתקשורת במכללת אורנים, אוניברסיטת תל אביב והאוניברסיטה הפתוחה. חלומות בהקיציס טייק אוויי (תוכנית טלוויזיה) בית"ר פרובנס ארץ נהדרת יצפאן זומזום הידוענים (סדרת טלוויזיה) האחים דה גמה השועלים מעצר בית זנזורי היהודים באים השוטר הטוב (עונה 1) סופשלי סטודיו אמציה מדיה וקבצים בנושא יובל פרידמן בוויקישיתוף יובל פרידמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יובל פרידמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עמיחי שלו, חלומות בלי קיציס, באתר ynet, 19 בדצמבר 2002 יובל פרידמן, היום שבו מת האיש האחרון מהמאה ה-19, סיפור קצר שכתב פרידמן ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנצ'סקו גספאריני

פרנצ'סקו גספאריני (באיטלקית: Francesco Gasparini;‏ 1661 - 22 בפברואר 1727) היה מלחין בארוק ומורה איטלקי. גספאריני נולד בקאמיורה, סמוך ללוקה ולמד מוזיקה אצל ג'ובאני לגרנצי. הוא היה מנהל מוזיקלי של בית המחסה של החסד (Pio Ospedale della Pietà), בית יתומות שהעסיק את אנטוניו ויוואלדי כמורה למוזיקה. בין תלמידיו של גספאריני היו בנדטו מרצ'לו ודומניקו סקרלטי. בין יצירותיו הייתה האופרה Bajazette, שהמלחין לאונרדו לאו הוסיף לה סצינות קומיות בשנת 1722, כהקדמה לאופרות הקומיות שכתב בעצמו בהמשך. מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו גספאריני בוויקישיתוף פרנצ'סקו גספאריני, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנצ'סקו גספאריני, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הטבח בטבריה

הטבח בטבריה היה התקפה של פורעים ערבים על היהודים תושבי שכונת קריית שמואל בטבריה, שאירעה בליל 2 באוקטובר 1938 (ח' בתשרי ה'תרצ"ט), כחלק ממאורעות תרצ"ט. בתקיפה נרצחו 19 יהודים, מתוכם 11 ילדים. בתקופת המנדט הבריטי הייתה טבריה עיר בעלת אוכלוסייה מעורבת, של יהודים וערבים. בתקופה הקודמת להתקפה, ההגנה בטבריה לא הייתה מאורגנת כיאות. בשכונת קריית שמואל התגוררו 2,000 תושבים, כשמתוכם רק 36 חברי הגנה פעילים. בליל ההתקפה היו בשכונה רק 15 מגינים ולא היה ניתן לאייש את כל העמדות. כתוצאה מכך, הופקרו העמדות בצד הצפוני-מזרחי של העיר, מתוך הנחה שההתקפה מצד זה הפונה לים הכנרת תהיה קשה ביותר. כוחות פלוגות הלילה של אורד וינגייט היו עסוקות בפעולות בגליל התחתון, וכפי הנראה וינגייט הוטעה באותו יום על ידי מידע מסולף שסופק לו על ידי מארגני ההתקפה על טבריה. עם רדת הלילה חסמו ערבים את כל הדרכים המובילות לטבריה במחסומי אבנים. בשעה 21:00 החלו לירות על העיר מכל עבריה, ובו בעת חדרה לעיר קבוצה של כ-70 ערבים מכיוון צפון-מזרח. הקבוצה שחדרה התחלקה לשתיים: חלקם חדרו לשכונת קריית שמואל, וחלקם התקיפו את בית הממשלה, והציתו אותו ואת המחסן של מחלקת העבודות הציבוריות. הקבוצה שחדרה לשכונת קריית שמואל לא נתקלה בשום הפרעה. הם התחילו את מעשיהם בבית השמש ברחוב הרצל פינת רחוב אוהל-יעקב תוך התקדמות במורד רחוב הרצל כשהם פורצים לבתים, טובחים בתושבים ושורפים את המבנים. בבית אחד נרצחו אם וחמשת ילדיה, ובבית אחר נרצחה משפחה של ארבע נפשות. בית הכנסת הועלה באש ושָמָשו נרצח ליד ספר התורה. האירוע כולו נמשך כארבעים דקות ובסיומו יצאו הפורעים מהשכונה ללא התנגדות. שני נוטרים שחשו לעזרת השכונה נתקלו במארב ונהרגו. ליד היישוב מצפה נתקלו הפורעים הנסוגים במארב של פלוגות הלילה שהרג חמישה מהם. מעודדים מהצלחת פעולתם בטבריה, רצחו ערבים ב-27 באוקטובר 1938 את ראש העירייה היהודי של טבריה, זאכי אלחדיף. ההגנה הקימה ועדת חקירה בראשות יוסף אבידר, שחשפה כשלים רבים בהגנת העיר והמליצה על צעדים שיש לנקוט. מיכל גרבוביץ, תושבת העיר עזרה לפעילי הגנה לחשוף פעילות עוינת של ערבים בעיר. אבן זכרון שהונחה במורד רחוב הרצל ליד אחד הבתים בו היו נרצחים פסל במרכז כיכר "לא תרצח" במורד רחוב הרצל (צד אחד) פסל במרכז כיכר "לא תרצח" במורד רחוב הרצל (צד שני) אחד מהבתים ברחוב הרצל בהם נרצחו תושבים (בית מקורי). המבנה משמש כיום כשטיבלך חסידי ספר תולדות ההגנה, כרך ב' חלק שני, הוצאת משרד הביטחון, 1973 מדיה וקבצים בנושא הטבח בטבריה בוויקישיתוף יצחק טסלר, הפורעים ישבו לאכול, ואיש לא בא לסייע: היום השחור של טבריה, באתר ynet, 4 במאי 2022 כתבות באתר עיתונות יהודית היסטורית מאותה העת הלוית קדושי טבריה, הארץ, 4 באוקטובר 1938; המשך אילו הגבירו בזמן הנחוץ את המשמרות הנודדות היה האסון נמנע – מצהיר מ. שרתוק, הַבֹּקֶר, 4 באוקטובר 1938 קדושי טבריה מובלים למנוחת עולמים, הצופה, 4 באוקטובר 1938; המשך לויתם של חללי טבריה, דבר, 4 באוקטובר 1938 מה קרה בטבריה, דבר, 4 באוקטובר 1938 מדוע שלמנו מחיר יקר כזה, דבר, 4 באוקטובר 1938 דבר היום, דבר, 4 באוקטובר 1938 מקדונלד על המצב בארץ ועל זועת טבריה, דבר, 6 באוקטובר 1938 בטבריה לאחר האסון, דבר, 6 באוקטובר 1938 שועת אמהות על רצח תינוקות, דבר, 7 באוקטובר 1938 "טימס" על זועות טבריה, דבר, 9 באוקטובר 1938
משפט הנורמליזציה של נתר

במתמטיקה, ובמיוחד אלגברה קומוטטיבית, משפט הנורמליזציה של נתר הוא תוצאה טכנית חשובה שהוכיחה אמי נתר. המשפט קובע שכל תחום שלמות שהוא אלגברה נוצרת סופית מעל שדה K {\displaystyle K} , הוא הרחבה שלמה של חוג פולינומים. כלומר, קיימים באלגברה איברים בלתי תלויים אלגברית y 1 , … , y d ∈ A {\displaystyle y_{1},\dots ,y_{d}\in A} כך שכל איבר a ∈ A {\displaystyle a\in A} מאפס פולינום מתוקן עם מקדמים ב- B = K [ y 1 , … , y d ] {\displaystyle B=K[y_{1},\dots ,y_{d}]} . מקרה פרטי של המשפט הוא הניסוח הבא: יהי K {\displaystyle K} שדה אינסופי ו- A = K [ a 1 , . . . , a n ] {\displaystyle A=K[a_{1},...,a_{n}]} אלגברה נוצרת סופית מעל K {\displaystyle K} . אזי קיימים y 1 , . . . , y m {\displaystyle y_{1},...,y_{m}} כאשר m ≤ n {\displaystyle m\leq n} כך ש- y 1 , . . . , y m {\displaystyle y_{1},...,y_{m}} בלתי-תלויים אלגברית ו- A {\displaystyle A} היא מודול נוצר סופית מעל B = K [ y 1 , . . . , y m ] {\displaystyle B=K[y_{1},...,y_{m}]} , כלומר: קיימים x 1 , . . . , x ℓ {\displaystyle x_{1},...,x_{\ell }} (עם ℓ ∈ N {\displaystyle \ell \in \mathbb {N} } סופי) כך ש- A = B x 1 + . . . + B x ℓ {\displaystyle A=Bx_{1}+...+Bx_{\ell }} . משפט הנורמליזציה של נתר נחשב למשפט בסיסי באלגברה קומוטטיבית, ויש לו שימושים רבים להוכחות משפטים בסיסיים בתחום. למת זריצקי - שדה אפיני הוא אלגברי. כלומר, אם R = K [ a 1 , . . . , a n ] {\displaystyle R=K[a_{1},...,a_{n}]} אלגברה אפינית ושדה, אז [ R : K ] < ∞ {\displaystyle [R:K]<\infty } . מספר מסקנות מלמת זריצקי: - שדה אפיני מעל שדה סגור אלגברית הוא רק השדה עצמו. - אם H ⊆ R {\displaystyle H\subseteq R} תת-אלגברה כלשהי, ו- P {\displaystyle P} אידיאל מקסימלי, אז P ∩ H {\displaystyle P\cap H} אידיאל מקסימלי של H {\displaystyle H} . - כל אידיאל מקסימלי של שדה סגור אלגברית הוא מהצורה ⟨ λ 1 − a 1 , . . . , λ n − a n ⟩ {\displaystyle \langle \lambda _{1}-a_{1},...,\lambda _{n}-a_{n}\rangle } . משפט זה מהווה התאמה בין נקודות של מרחב אפיני ואידיאלים מקסימליים, ומהווה משפט בסיסי בגאומטריה אלגברית. דרגת הטרנסצנדנטיות של כל אלגברה אפינית (תחום שלמות) שווה לממד קרול שלה. במונחים גאומטריים, B {\displaystyle B} הוא חוג הקואורדינטות של המרחב האפיני K d {\displaystyle K^{d}} , A {\displaystyle A} הוא חוג הקואורדינטות של יריעה אלגברית כלשהי (שחייבת להיות מאותו ממד כמו B {\displaystyle B} ). מכיוון ש- B ⊆ A {\displaystyle \,B\subseteq A} , הרי שקיים הומומורפיזם הכלה: ϕ : B → A {\displaystyle \phi :B\rightarrow A} , ϕ ( x ) = x {\displaystyle \phi (x)=x} המורפיזם המושרה על הסכמות האפיניות הוא מורפיזם סופי: ϕ : S p e c ( A ) → S p e c ( B ) {\displaystyle \phi :Spec(A)\rightarrow Spec(B)} . המסקנה היא שכל יריעה אלגברית היא כיסוי מסועף של מרחב אפיני. David Mumford (1999). The Red Book of Varieties and Schemes: Includes the Michigan Lectures (1974) on Curves and Their Jacobians (2nd ed.). Springer-Verlag. ISBN 3-540-63293-X. Klaus Hulek (2003). Elementary Algebraic Geometry. AMS. ISBN 0-8218-2952-1.
איניגו ג'ונס

איניגו ג'ונס (באנגלית: Inigo Jones‏; 15 ביולי 1573 – 21 ביוני 1652) היה אדריכל אנגלי שנחשב לאחד מחשובי האדריכלות האנגלית. ג'ונס היה זה אשר הביא את סגנון אדריכלות הרנסאנס לאנגליה ולצרפת. ג'ונס נולד בסמית'פילד שבמרכז לונדון, בן ליצרן בדים קתולי ולשי. ג'ונס נקרא על שם אביו איניגו (ככל הנראה קיצור של "איגנשיוס" - "ignatius"‏) והוטבל בכנסיית סנט ברת'ולומיו הקטנה. לא ידוע היכן התחנך בצעירותו, אולם בסוף המאה ה-16 נסע ללמוד אדריכלות באיטליה, ובכך היה לאחד מראשוני תושבי אנגליה שעשה זאת). ג'ונס ביקר באיטליה בין השנים 1598–1603 (ככל הנראה במימון רוג'ר מנרס, הארל החמישי מרות'לנד), ובשנית בין 1613 ו-1614. בביקוריו הושפע מסגנון אדריכלות הרנסאנס האיטלקי וכן מעבודותיו של אנדראה פלדיו. השפעות אלו נראו לימים בתכנוניו של ג'ונס ובכך הביא לאנגליה את סגנון האדריכלות הפלדיאנית, הקרוי על שמו של פלדיו. עם פרוץ מלחמת האזרחים האנגלית בשנת 1642 הוחרם רכושו, אולם זה הושב לו בשנת 1646. בתקופה שבה הוחרם רכושו התגורר במגורים שניתנו לו בבית סומרסט. ג'ונס נקבר בכנסיית רציף סנט בנט פאול שבלונדון. עם יצירותיו הידועות ביותר של ג'ונס נמנים בית המלכה שבגריניץ', אותו תכנן בשנת 1616, ובית הסעודות שהיה חלק מארמון וייטהול, אותו תכנן ג'ונס בשנת 1619 בסיועו של עוזרו ואחיינו, האדריכל ג'ון וב. ג'ונס תכנן את מתחם קובנט גרדן במימונו של פרנסיס ראסל, הארל הרביעי מבדפורד, אשר ביקש ממנו לתכנן פיאצה איטלקית. ראסל התחייב לבנות בכיכר כנסייה, אולם ביקש לחסוך בהוצאות ועל מנת לבנות יותר יחידות דיור במתחם הורה לג'ונס לבנות "אסם". ג'ונס הסכים, אולם לעוזרו אמר כי יבנה את "האסם הכי יפה באירופה". ג'ונס שימש כמנהל עבודות הבנייה עבור המלך צ'ארלס הראשון ובמסגרת תפקיד זה התבקש לערוך סקר ארכיטקטוני של סטונהנג' והיה הראשון שערך מדידות מסודרות במקום. כמו כן תכנן עבור המלכה הנרייטה מריה את הקפלה הקתולית בבית סומרסט. בנוסף להיותו אדריכל מוכשר ג'ונס פעל רבות בתחום עיצוב תפאורות ותלבושות לתיאטרון. הוא היה לראשון שתכנן תפאורות נעות עבור התיאטרון האנגלי. כמו כן, תכנן תחפושות, תלבושות ואביזרי במה עבור בן ג'ונסון. מייקל ליפמן, Inigo: The Troubled Life of Inigo Jones, Architect of the English Renaissance. לונדון, הוצאת הדליין בוק, 2003. מדיה וקבצים בנושא איניגו ג'ונס בוויקישיתוף איניגו ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איניגו ג'ונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי איניגו ג'ונס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ליפמן, עמ' 14
קנצלר

האם התכוונתם ל... קנצלר גרמניה – ראש ממשלת גרמניה קנצלר אוסטריה – ראש ממשלת אוסטריה קנצלר האימפריה ההבסבורגית – ראש ממשלת האימפריה ההבסבורגית קנצלר (תפקיד בחצר המלך) קנצלר (רוסיה) – כינוי לשר החוץ של האימפריה הרוסית, שרשמית היה לסגן ראש ממשלת רוסיה קנצלר שווייץ הקנצלר הגדול של פולין – תפקיד של שר בכיר בממלכת פולין קנצלר (אוניברסיטה) – תוארו של נשיא אוניברסיטה במדינות שונות קנצלר (פקיד בכיר) – כינוי לפקיד בכיר ושר בממלכה אישים בוריס קנצלר – שחמטאי סובייטי-קירגיזי-ישראלי צ'נסלור