laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליהו בן זמרה

אליהו בן זמרה (ט"ו בניסן ה'תרצ"ב, 21 באפריל 1932 – א' באדר א' ה'תשפ"ד, 10 בפברואר 2024) היה נשיא בית משפט השלום ושופט בית המשפט המחוזי בירושלים בין השנים 1974–2002. אליהו בן זמרה נולד ב-21 באפריל 1932 בליבורנו שבאיטליה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל. סיים את לימודיו בבית הספר התיכון "מוריה" בתל אביב[דרושה הבהרה]. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון במדעי החברה. ובשנת 1958 סיים את לימודיו, בהצטיינות, בפקולטה למשפטים והוסמך כעורך דין. הוא לימד שנים אחדות באוניברסיטה העברית כמדריך במשפט בינלאומי פומבי. באוניברסיטת בר-אילן לימד משפט פלילי וסדר דין פלילי בחוג לקרימינולוגיה. סיים תואר שלישי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, בתחום דיני העונשין במשפט העברי. באוגוסט 1974 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים והיה נשיאו בין השנים 1989- 1995. מיולי 1995 כיהן כשופט בבית המשפט המחוזי בירושלים. הוא סיים כהונתו בשנת 2002 עם יציאתו לגמלאות. פרסם מאמרים בכתבי עת בנושאים הקרובים למשפט העברי. היה חבר בוועדות שונות, כמו "ועדת המתנות". נפטר ב-10 בפברואר 2024 בירושלים. קורות חיים מאמריו: דין ´הכנסת´ וחוקיה במשפט ההלכה(הקישור אינו פעיל) - 'דעות' גיליון כ"א, תשכ"ג עמ' 29–41 קדושת החיים ומסירות נפש בימי השואה, על פי ההלכה - מבחר שו"ת - סיני פ', תשל"ז על פסקי דין שנתן: איתן להמן, מגבלות על פרסום כתבי תביעה, באתר העין השביעית, 1 במרץ 1996 מירון רפפורט, תקדים: בימ"ש הורה ליהודים לפנות בניין במזרח ירושלים, באתר הארץ, 18 בפברואר 2007 מאת עופר פטרסבורג, מתי זכאי מתווך לקבל דמי תיווך?, באתר ynet, 14 במאי 2001 אליסה אודנהיימר, ביהמ"ש המחוזי: ועד עין כרם לא יוכל להגיש תוכנית מתאר לאזור השכונה אברהם אלתר וניר הורנשטיין, קיזוז מע"מ על היטלי פיתוח אסור לעתונות לחרוץ דין בטרם אמר ביהמ"ש דברו, דבר, 4 בדצמבר 1958
ספרדים

האם התכוונתם ל... העם הספרדי ספרדים (עם) – בני העם הספרדי יהודים בספרד כיום יהדות ספרד (העידן המודרני) – הקהילה היהודית בחצי האי האיברי שנוצרה מחדש בעידן המודרני יהדות ספרד ההיסטורית והקהילות עליהן השפיעה עד ימינו קהילות: יהדות ספרד – יהדות ספרד עד גירוש ספרד בשנת 1492 וגורל בניה אחר כך יהדות ארצות האסלאם – המושפעת ומורכבת ממגורשי ספרד שהתערבו בהם מזרחים – חלק ניכר מיהודי ארצות האסלאם בישראל, כקטגוריה מקבילה לזהות האשכנזית חרדים ספרדים – זרם ביהדות החרדית בסידור התפילה: נוסח הספרדים – נוסח התפילה בספרד שהתקבל על רוב יהודי ארצות האסלאם, ומקובל כיום בקרב הקהילות הספרדיות השונות ויוצאי עדות המזרח (רובם ככולם, מלבד יהודי תימן) מפלגות בישראל מפלגת ש"ס – "התאחדות הספרדים העולמית שומרי תורה" ספרדים ועדות מזרח (מפלגה) – מפלגה שפעלה בישראל בשנות הארבעים והחמישים יהדות ספרד (פירושונים)ֿ ספרד (פירושונים)
הארדנגריוקלן

הארדנגריוקלן (בנורווגית: Hardangerjøkulen) היא כיפת הקרח השישית בגודלה בנורווגיה הנמצאת במחוזות איידפיורד (Eidfjord) ואולביק (Ulvik) במרכז נורווגיה. פסגתה נמצאת בגובה 1,863 מטר מעל פני הים. ההארדנגריוקלן שוכן בסמוך לתחנת הרכבת פינסה (Finse) אשר נמצאת על קו הרכבת אוסלו-ברגן. בעונת החורף ניתן להעפיל לפסגת הקרחון באמצעות סקי. בעונת הקיץ ניתן להצטרף לקבוצות מודרכות אשר יוצאות לטייל על הקרחון באמצעות ציוד מיוחד. קרחון ההארדנגריוקלן שימש כאתר צילומים בסרט הקולנוע ההוליוודי "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" (1980) לצורך הצילומים של כוכב הקרח הות' בו מתרחשים חלק מקטעי הפעולה הדומיננטיים ביותר בסרט אשר נחשבים לקטעים הזכורים ביותר מסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. מדיה וקבצים בנושא הארדנגריוקלן בוויקישיתוף
עומק אסטרטגי

עומק אסטרטגי הוא מונח צבאי המתייחס למרחק שבין הקווים הקדמיים או אזורי הקרבות לבין אזורים אזרחיים כגון: אזורי תעשייה, ערי בירה, מרכזי אוכלוסייה ותעשייה צבאית. שיקולים מרכזיים בעיסוק בעומק האסטרטגי הם עד כמה פגיעים הנכסים למתקפת מנע מהירה או לאופנסיבה מתודית ויכולת המדינה לספוג אובדן שטחים ראשוני ולייצר מתקפת נגד אפקטיבית רחוק ממוקדי הכוח של המדינה. על מפקדי הצבא מוטלת חובה להתכונן לשני התרחישים ולהציג אמצעים ומשאבים ברמה הטקטית והאסטרטגית על מנת להדוף את כל השלבים של מתקפת אויב מצומצמת או רחבת היקף. האמצעים אינם רק אמצעים צבאיים. גם היכולת למגן ולחזק את התשתית האזרחית ולהופכה לגמישה על מנת לעמוד במתקפה היא יכולת משמעותית בעיתות מלחמה. הבעיה היא הפשרה שבין מרחב וזמן. כישלונה של גרמניה להביס את ברית המועצות בין 1941 ל-1942 הוא דוגמה היסטורית לכך. הסובייטים נסוגו בעת ההתקפה הגרמנית מפולין לפאתי מוסקבה. הנסיגה אפשרה לסובייטים להסיט את התשתית התעשייתית מזרחה מהרי אורל. בצה"ל ייעודה של מפקדת העומק הוא תכנון, הפעלת הכוח והובלת מבצעים מיוחדים ורב-זרועיים ארוכי טווח במרחב המוגדר כעומק האסטרטגי של מדינות האויב של ישראל. ישנם חברי כנסת בישראל הסוברים כי ישראל סובלת מהיעדר עומק אסטרטגי. הגנה לעומק אסטרטגיה צבאית גבולות בני הגנה מפקדת העומק צה"ל מקים מפקדת עומק למבצעים רב-זרועיים בעומק האסטרטגי, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 בדצמבר 2011. שמחה רוטמן, Rothman to 'Post': Israel has veto power over Palestinian state, it's a matter of life and death, עיתון ג'רוסלם פוסט, ‏22.2.24
מפלגת הנשים הלאומית (ארצות הברית)

מפלגת הנשים הלאומית (באנגלית: The National Woman's Party ובקיצור, ה-NWP) הייתה מפלגת נשים, שנוסדה בשנת 1916 ופעלה למען תיקון חוקת ארצות הברית להכרה בזכויות נשים ובעיקר בזכות בחירה לנשים. מפלגת הנשים הלאומית התפצלה מהקונגרס האמריקאי למען זכות ההצבעה לנשים (Congressional Union for Woman Suffrage) (אנ') עקב חילוקי דעות בנושא דרכי הפעולה ואזורי הפעולה (מקומי מול ארצי). המפלגה פעלה, בראש ובראשונה, לתיקון חוקת ארצות הברית ובחרה בדרכי פעילות שנחשבו רדיקליות, בעוד שהקונגרס האמריקאי בחר בשתדלנות בכל מדינה ממדינות ארצות הברית. מפלגת הנשים הלאומית הוקמה על ידי אליס פול ולוסי ברנס ונקרא בתחילה בשם "הקונגרס המאוחד לזכות בחירה לנשים", ובשנת 1917 שונה שמו למפלגת הנשים הלאומית. בהתכנסות הראשונה של המפלגה הבהירה פול שהמפלגה לא תהיה מפלגה מן המניין ולא תעמיד מטעמה מועמדת לנשיאות ארצות הברית. המפלגה בחרה שלא להזדהות פוליטית עם מפלגות קיימות אחרות, אך ביקורת רבה הושמעה מטעמה כלפי התנהלות הנשיא וודרו וילסון בתחום החברתי. המפלגה התנגדה גם להשתתפות ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. ב-3 במרץ 1913, יום טרם השבעתו של וילסון לתפקיד נשיא ארצות הברית, נערך המצעד למען זכות הבחירה לנשים שדרש זכות בחירה לנשים. אליס פול יזמה את המצעד ובראשו צעדה העורכת הדין אינז מילולהנד (Inez Milholland). במצעד שתתפו יותר מחמשת אלפים משתתפות ומשתפים. החל מ-10 בינואר 1917 והעד 4 ביוני 1919, נציגות המפלגה שכונו המשמר הדומם הפגינו בשערי הבית הלבן. מחאותיהן נמשכו ללא הפרעה עד שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה, אז נעצרו נציגות הארגון בגין "הפרעה לתנועה". פעילות במשמר הדומם שנכלאו במאסר פתחו בשביתות רעב וחלקן, בהן אליס פול, הואכלו בכפייה. יחס הממשל כלפיהן, בשעה שהנשיא וילסון ביקש לייצר תמיכה ציבורית בפעילות הממשל בנושא זכויות אדם בזמן המלחמה, ייתכן והיווה זרז להחלטתו של וילסון לתמוך בתיקון החוקה. בשנת 1920 הושלם התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, על פיו ניתנה זכות בחירה לנשים, ומפלגת הנשים הלאומית הפנתה את משאביה לטיפול באפליות מגדריות אחרות. המאבק הציבורי הבולט שבו לקחה המפלגה חלק היה בשתדלנות למען תיקון לחוקה בנושא שוויון זכויות, אותו ניסחה פול ב-1923. הביטאון "Equal Rights" יצא לאור מטעם הארגון עבור קהל יעד של נשות אמריקה ועבור הפצת היתרונות שבזכות בחירה לנשים למען כלל האזרחים. המפלגה המשיכה לפעול כארגון במשך עשורים ספורים והייתה שותפה לניסוח כ-600 הצעות חוק ותיקוני חקיקה להטבה עבור נשים, מהם כ-300 אושרו. כמו כן פעל הארגון כגוף שתדלנות למען פרק זכויות האדם כתיקון לחוקת ארצות הברית. משנת 1997 פועל הארגון בעיקר כגוף חינוכי להנחלת מורשת המפלגה בשנותיה הראשונות. מדיה וקבצים בנושא מפלגת הנשים הלאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הנשים הלאומית (באנגלית) מפלגת הנשים הלאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מפלגת הנשים הלאומית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Nancy F. Cott, Feminist Politics in the 1920s: The National Woman's Party, Journal of American History 71, 1984-06-01, עמ' 43–68 doi: 10.2307/1899833 National Woman's Party | American political party, Encyclopedia Britannica (באנגלית) Laura Berberian, Research Guides: American Women: Topical Essays: Marching for the Vote: Remembering the Woman Suffrage Parade of 1913, guides.loc.gov (באנגלית)
ג'קסון בראון

ג'קסון בראון (באנגלית: Jackson Browne) (נולד ב-9 באוקטובר 1948) הוא מוזיקאי וזמר רוק אמריקני. בראון נולד בהיידלברג, גרמניה והתפרסם בתחילת שנות השבעים בזכות סגנונו האינטרוספקטיבי-וידויי, שהתחלף בעשורים הבאים בכתיבה פוליטית ביקורתית. מאז ועד היום הקליט שנים עשר אלבומי אולפן, ובשנת 2004 הוכנס להיכל התהילה של הרוקנ'רול. אלבומו האחרון שיצא עד כה הוא אלבום האולפן ה-12 של בראון ויצא בשנת 2008: Time The Conqueror. זהו אלבום האולפן הראשון מזה שש שנים שהכיל שירים מקוריים פרי עטו של בראון וזכה להצלחה. 1972: Jackson Browne 1973: For Everyman 1974: Late for the Sky 1976: The Pretender 1977: Running on Empty 1980: Hold Out 1983: Lawyers in Love 1986: Lives in the Balance 1989: World in Motion 1993: I'm Alive 1996: Looking East 2002: The Naked Ride Home 2005: Solo Acoustic, Vol. 1 2008: Solo Acoustic, Vol. 2 2008: Time The Conqueror אתר האינטרנט הרשמי של ג'קסון בראון ג'קסון בראון, ברשת החברתית פייסבוק ג'קסון בראון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'קסון בראון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'קסון בראון, ברשת החברתית טיקטוק ג'קסון בראון, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'קסון בראון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר ספוטיפיי ג'קסון בראון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר Last.fm (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר דיזר ג'קסון בראון, באתר Discogs (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר Songkick (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר Genius ג'קסון בראון, באתר SecondHandSongs ג'קסון בראון, באתר בילבורד (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר טיידל (באנגלית) ג'קסון בראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'קסון בראון (1948-), דף שער בספרייה הלאומית
אהרוני

האם התכוונתם ל... "אהרוני" - כינוי לחסידי הרב אהרן טייטלבוים, אדמו"ר סאטמר אורן אהרוני (כדורסל) – כדורסלן ישראלי ומאמנה של בני הרצליה מליגת העל ושל נבחרת העתודה של ישראל אורן אהרוני (עיתונאי) – כתב מגזין ועיתונאי חוקר, ראש דסק התחקירים בכאן חדשות. איתן אהרוני – כדורגלן ישראלי בעבר אמנון אהרוני – פיזיקאי ישראלי ארז אהרוני – סופר, עורך דין וטייס ישראלי אריה אהרוני – סופר, עורך ומתרגם חן אהרוני – זמר ישראלי חן אהרוני – אלבום הבכורה של חן אהרוני חנה אהרוני (זמרת) – זמרת ישראלית בינלאומית חנה אהרוני (שחיינית) – שחיינית עבר ישראלית יאיר אהרוני – פרופסור לניהול, מומחה למדיניות עסקית יוחאי אהרוני – כדורגלן עבר ישראלי יוחנן אהרוני – ארכאולוג ישראלי יעקב סיקא אהרוני – לוחם אצ"ל לשעבר, פובליציסט, מחנך וסופר ישראלי ישראל אהרוני (זואולוג) – זואולוג ישראלי ישראל אהרוני (מתמטיקאי) – מייסד המחלקה למתמטיקה במכללה ירושלים ישראל אהרוני (שף) – שף ומסעדן ישראלי מאיר אהרוני – עיתונאי ואיש חינוך לשעבר, מרצה, עורך ומנהל את הוצאת הספרים "מקסם" מורן אהרוני – זמרת ישראלית עדה אהרוני – סוציולוגית, סופרת, משוררת, מתרגמת ופעילת ציבור עמיקם אהרוני – פיזיקאי ישראלי עמית אהרוני – כדורסלן ישראלי. בנו של אורן צבי אהרוני – בעל מספר תפקידים בכירים בשב"כ רון אהרוני – מתמטיקאי ואיש חינוך ישראלי רחמים אהרוני – איש עסקים ועבריין שלמה אהרוני – ספורטאי ספורט נכים ישראלי שמואל אהרוני – היה פרופסור שמחה אהרוני – היה עורך ועיתונאי ישראלי שרה אהרוני – סופרת ועורכת ישראלית. מנהלת הוצאת הספרים "מקסם" ששון אהרוני – ספורטאי ספורט נכים ישראלי תקווה אהרוני – טניסאית ישראלית, וספורטאית ספורט נכים
רן נקש

רן נקש (נולד ב-3 ביולי 1978, חיפה) הוא מתאגרף ישראלי מקצועני. נקש החל להתאמן באמנויות לחימה כשהיה בן עשר. במקור התמחה באיגרוף תאילנדי ואף הגיע למקום השני בתחרות בינלאומית באמנות לחימה זו, שנערכה בתאילנד ב-1997. בזמן שירותו הסדיר בצה"ל שימש כמדריך קרב מגע. הוא המשיך לעסוק בהדרכת ענף זה גם לאחר שחרורו ובין השנים 2002–2007 שימש כראש יחידת קרב מגע במערכת בתי המשפט בישראל. החל מ-2007 הוא מתפקד כראש מדור קרב מגע בצה"ל. נקש עבר הסבה לאיגרוף מקצועני ב-2006 והשתתף מאז ב-26 קרבות, שמתוכם ניצח ב-25, 18 בנוקאאוט. בזכות ניצחונותיו המרובים בנוקאאוט, שכמה מהם הושגו תוך שניות מעטות מתחילת הקרב, זכה לשם הזירה "Sweet Dreams". בפברואר 2008 הופיע נקש בתוכנית Fight Quest (אנ') של ערוץ דיסקברי, שם הדגים טכניקות מאמנות הלחימה הישראלית קרב מגע. ב-2 באפריל 2011 השתתף בקרב על חגורת אליפות העולם במשקל בינוני-כבד של התאחדות WBO מול המתאגרף הגרמני מרקו האק ובו הפסיד בנקודות בתום שנים-עשר סיבובים. מדיה וקבצים בנושא רן נקש בוויקישיתוף רן נקש, באתר BoxRec כתבה על רן נקש באתר 'J-Grit.com' (באנגלית) אודי לוי, ‏רן נקש ניצח בנוק-אאוט לאחר 50 שניות, באתר ONE‏, 13 בספטמבר 2008 יניב פישר, ‏המתאגרף רן נקש עולה מדרגה בערב קרבות ענק, באתר ONE‏, 27 במאי 2009 דייוויד גרייזמן, ‏ "Future Stars of David: Ran Nakash, Elad Shmouel of Israel", ‏ 6 בפברואר 2009, אתר 'BoxingScene.com' (באנגלית) רשימת פרקים, Fight Quest, ‏ מהתאריך 12 בפברואר 2012, אתר דיסקברי אליסף דעואל, ‏רן נקש הפסיד ל-האק בקרב על תואר ה-WBO, באתר ONE‏, 3 באפריל 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ובאני פונטו

ג'ובאני פונטו (Giovanni Punto; ‏28 בספטמבר 1746 - 16 בפברואר 1803) היה שם הבמה של אחד מאמני קרן היער הגדולים והחשובים ביותר שפעלו בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. פונטו נולד כ-Jan Václav Stich ב-Žehušice שבבוהמיה, שם גם קיבל את עיקר הכשרתו המוזיקלית כנגן קרן יער וככנר. בשנות ה-20 לחייו עבר לאיטליה, ושם שינה את שמו הבוהמי הקשה לביטוי לשם הבמה ג'ובאני פונטו. אחרי תקופת מה בשירות תזמורות חצר שונות ברחבי בוהמיה וגרמניה הוא עבר לפריז, בה פעל רוב חייו. החל משנת 1796, פונטו החל לערוך מסעות הופעות כקרנן בכל רחבי אירופה. מוצרט שמע את פונטו מנגן בפריז והיה נלהב במיוחד. מאוחר יותר שמע גם בטהובן את פונטו וכתב לו, בשנת 1800, את הסונאטה לקרן יער ולפסנתר אופוס 17, אותה ביצע יחד איתו סמוך למועד הכתיבה. בנוסף להיותו נגן וירטואוז פונטו היה גם מלחין. הוא כתב כ-30 קונצ'רטי לקרן יער ויצירות קאמריות רבות לקרן. ביניהן שש רביעיות לקרן יער, בסון, ויולה וכינור. חשיבותו הרבה של פונטו באה לידי ביטוי בכמה מישורים. ראשית, בימיו של פונטו הייתה קיימת "חלוקת עבודה" בין הקרננים, כלומר היו נפוצים שני סוגים של נגינה בקרן יער. קרנני באסו - כינוי קרננים שניגנו תפקידים נמוכים ומרובי פאסאז'ים מהירים וקפיצות רגיסטרים. וקרנני אלטו- קרננים שניגנו תפקידים גבוהים, ליריים ושירתיים. פונטו איחד את שתי האסכולות, על ידי פיתוח טכניקת השימוש בכף היד השמאלית בתוך הפעמון. טכניקה זו אפשרה נגינה של צלילים נוספים שלא היו אפשריים קודם לכן. פונטו היה הראשון שניגן את שני התפקידים באותה מידה של הצלחה, ותרומתו ניכרת גם היום בכך שאופיו של הכלי הוא מצד אחד שירתי לירי ומצד שני תרועתי ו"בראסי". שנית, פונטו הציג את רעיונותיו על נגינה בקרן ואת הווירטואוזיות של נגינתו בפני המלחינים הגדולים של תקופתו. ללא הכרות זו של המלחינים עם הקרן ויכולותיה בידי אמן אמיתי, הם לא היו משתמשים בה כפי שהשתמשו. הרי הם, בייחוד בטהובן, אלה שהכניסו את הקרן ככלי לירי נוסף בתזמורת, שווה מעמד לזה של כלי נשיפה מעץ. בניגוד למעמדה של החצוצרה, לדוגמה, שנשאר תפקיד הרמוני וריתמי בלבד באותן שנים. שלישית, הקשור לסעיף הקודם, חשיבותו של פונטו היא לא רק בקידום חשיבותה של הקרן בתזמורת ובהרכב הקאמרי הקלאסי, אלא גם ההרחבת הרפרטואר הסולני לקרן. מוצרט הועיד את הסינפוניה קונצ'רטנטה לכלי נשיפה KV297B ואת החמישייה לכלי נשיפה ופסנתר במי במול מז'ור, ק. 452 לפונטו. שם אפשר להיווכח בהיקף השפעתו של פונטו ובסגנונו המיוחד. וכמוהו גם בטהובן, בסונאטה שהוזכרה לעיל, בשביעיה המפורסמת ובסימפוניות. פונטו נפטר ממחלה בפריז ב-16 בפברואר 1803, ונערכה לו לוויה מפוארת, ובה נוגן הרקוויאם של מוצרט. מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני פונטו בוויקישיתוף ג'ובאני פונטו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ובאני פונטו, באתר Discogs (באנגלית) אלפרד איינשטיין, "מוצרט", עמ' 273
בעז בנאי

בעז בנאי (נולד ב-18 ביולי 1977) הוא זמר-יוצר ישראלי. בנאי הוא בן לדפנה וגברי בנאי, ואחיו של אורי בנאי מצד אביו. בצה"ל שירת בתקליטייה של גלי צה"ל. כמו כן ערך כתבות וקליפים בערוץ הספורט. באמצע שנת 2007 הוציא את סינגל הבכורה שלו, "תנופה", שזכה להצלחה יחסית ברדיו, ואחריו את "פריז בחורף". בינואר 2008 יצא אלבום הבכורה של בנאי, "אהבת איש הפח", בהפקת ערן ויץ ורפי פרסקי. לאחר צאת האלבום הוציא בנאי את הסינגל "כל השבוע מרגיש כמו שבת" שזכה להשמעות רבות ברדיו ולהצלחה במצעדי הפזמונים השונים. לאחר מכן הוציא את הסינגל "הופך למים". את רוב שירי האלבום כתב והלחין בנאי לבדו. בעיבודי השירים השתתפו אמנים רבים, ביניהם אביתר בנאי וגבע אלון. בשנת 2010 הוציא בנאי את הסינגל "מרוב אהבה שותק", גרסת כיסוי לשירו של דודו יוסי בנאי, שהלחין מתי כספי, בהפקתם של דודו טסה וניר מימון. גרסתו של בעז בנאי זכתה להצלחה בתחנות הרדיו, והגיעה לראש מצעדי הפזמונים השונים. בנובמבר 2013 יצא אלבומו השני של בנאי, "אין אף אחד בבית". נכללה בו גרסתו לשיר "מרוב אהבה", וכן השיר "יבש", שיצא כסינגל כבר באוקטובר 2012. ב-19 בספטמבר 2017 הוגש נגדו כתב אישום בגין אלימות כלפי בת זוגו לשעבר. ב-13 במרץ 2019 הורשע בנאי במסגרת הסדר טיעון, לאחר שהודה במיוחס לו. מדיה וקבצים בנושא בעז בנאי בוויקישיתוף בעז בנאי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בעז בנאי, באתר שירונט בעז בנאי, באתר ספוטיפיי בעז בנאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) בעז בנאי, דף שער בספרייה הלאומית בעז בנאי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) חגית גינזבורג, אני, בועז בנאי, באתר ynet, 9 בינואר 2008 ליאת רון, ‏בועז בנאי: "לא צפיתי את האנטגוניזם מהמקום של הבנאי", באתר גלובס, 9 בדצמבר 2012 אסף נבו, ‏בעז בנאי באלבום חדש: "אין אף אחד בבית", באתר ‏מאקו‏, 15 בנובמבר 2013 סטלי סולומונוב, בעז בנאי באולפן: "דורש מעצמי יותר", באתר ynet, 20 בנובמבר 2013 יעל געתון‏, הכה באלימות את בת זוגו והפקיר אותה על המדרכה: הצד האפל של בעז בנאי, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2017 יעל געתון‏, בעז בנאי מואשם בהכאת זוגתו: "יכול היה להיות יותר קשה, שומר על שגרת חיי", באתר וואלה, 19 בספטמבר 2017 דניאל דולב ויעל געתון‏, הסדר טיעון לזמר בעז בנאי שתקף את בת זוגו: חצי שנת עבודות שירות, באתר וואלה, 13 במרץ 2019
הבית הלבן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הבית הלבן – המעון הרשמי ומקום העבודה העיקרי של נשיא ארצות הברית, ממוקם בוושינגטון די. סי. הבית הלבן הקטן – מבנה במדינת ג'ורג'יה ששימש כבית נופש לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט הבית הלבן הקטן של הארי ס. טרומן – מבנה הממוקם בעיר קי וסט במדינת פלורידה, שימש את הנשיא הארי טרומן כבית חורף הבית הלבן של רוסיה – משרדי ממשלת הפדרציה הרוסית הבית הלבן (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה אמריקאית הבית הלבן לעת לילה – ציור מעשה ידי הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך קזבלנקה – עיר במערב מרוקו, שמשמעות שמה היא "בית לבן" הבית הלבן (קירגיזסטן) – המעון הנשיאותי הרשמי של נשיא קירגיזסטן הבית הלבן (ח'ירבת מעין) בית לבן – יישוב יהודי בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטרינה בסקוב

קטרינה בסקוב פרקן (בשוודית: Katarina Beskow (Beeskow) Froeken;‏ 2 בפברואר 1867, סטוקהולם – 1939) הייתה שחמטאית שוודית וארבע פעמים מועמדת לאלופת העולם בשחמט לנשים. באולימפיאדת השחמט 1927 הגיעה למקום השני, אחרי ורה מנצ'יק. באולימפיאדת השחמט 1930 הגיעה למקום הרביעי - לאותו מקום הגיעה גם באולימפיאדת השחמט 1931 ובאולימפיאדת השחמט 1937 הגיעה למקום ה-23. בכל התחרויות הללו ניצחה, בהפרשים גדולים, ורה מנצ'יק. קטרינה בסקוב, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Londres 1927, Campeona del Mundo, Vera Menchik, באתר ajedrez de ataque Hamburgo 1930, Campeona del Mundo, Vera Menchik, באתר ajedrez de ataque Praga 1931, Campeona del Mundo, Vera Menchik, באתר ajedrez de ataque ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המוזיאון להיסטוריה יהודית

המוזיאון להיסטוריה יהודית (בהולנדית: Joods Historisch Museum) הוא מוזיאון הממוקם באמסטרדם שבהולנד. המוזיאון מציג את ההיסטוריה של היהדות בהולנד בפרט וברחבי העולם בכלל. בשנת 1989 זכה המוזיאון בפרס מועצת אירופה בשל אוספיו הייחודיים ואופן הצגתם, וכן בשל ייחוד המבנה בו הוא נמצא. המוזיאון נפתח ב-24 בפברואר 1932 והיה ממוקם בוואח (בית השקילה) שבכיכר ניומארקט. בעקבות כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה, נסגר המוזיאון ומרבית אוספיו אבדו. המוזיאון נפתח מחדש בשנת 1955. בשנת 1971 למוזיאון הועבר אוסף של ציורי שרלוטה סלומון, ציירת יהודייה-גרמניה שנספתה בשואה. בשנת 1987 עבר המוזיאון למבנה חדש בכיכר יונאס דניאל מיירפליין (Jonas Daniël Meijerplein), במבנה אשר שימש קודם למלחמת העולם השנייה כבית הכנסת הגדול של אמסטרדם. מבנה הנמצא בסמוך לבית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. אוספי המוזיאון כוללים כ-11,000 מוצגים בהם כלי קודש ויצירות אמנות. רק כ-5% מאוספי המוזיאון מוצגים בכל עת. במוזיאון שתי תצוגות קבועות, וכן תצוגות מתחלפות רבות. בקומה הראשונה של המבנה מוצגים חפצי קודש ומוסברים מנהגים ומסורות יהודיות. באולם בית הכנסת הגדול מוצגת ההיסטוריה של יהודי הולנד בין השנים 1600–1890. באולם בית הכנסת החדש (אשר נבנה אף הוא לפני מלחמת העולם השנייה), הצמוד לבית הכנסת הגדול, מוצגת תערוכה המתארת את ההיסטוריה של יהדות הולנד במהלך המאה ה-20. בין האוספים שברשות המוזיאון, אוסף ציוריו של האמן היהודי-הולנדי אדוארד פרנקפורט שהרבה לצייר את הווי חיי הדת היהודיים. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון להיסטוריה יהודית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה יהודית המוזיאון להיסטוריה יהודית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המוזיאון ההיסטורי היהודי (אמסטרדם), דף שער בספרייה הלאומית
פאולה וולף-קלמר

פאולה וולף-קלמר (בגרמנית: Paula Wolf-Kalmar;‏ 1 באפריל 1881, זאגרב – 29 בספטמבר 1931, וינה) הייתה שחמטאית אוסטרית, ושלוש פעמים מועמדת לאלופת העולם בשחמט לנשים. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ'). וולף-קלמר נולדה בזגרב למשפחה יהודית. בעלה היה היינריך וולף, גם הוא שחמטאי חזק. בשנת 1927 באליפות העולם בשחמט לנשים הגיעה וולף-קלמר למקום השלישי, אחרי ורה מנצ'יק וקטרינה בסקוב. באליפויות של שנת 1930 ו-1931 הגיעה למקום השני‏. פאולה וולף-קלמר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) [1] [2] [3] ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הכוכב האדום (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הכוכב האדום – סמל הקומוניזם הכוכב האדום (עיתון) – עיתון יומי שנוסד בברית המועצות בשנת 1924, ומשמש כיום כעיתון הרשמי של משרד ההגנה הרוסי הכוכב האדום (מערכת הפעלה) – מערכת הפעלה ממשלתית בקוריאה הצפונית. הכוכב האדום (כדורגל) – מועדון כדורגל מהעיר פריז, בירת צרפת הכוכב האדום בלגרד (כדורגל) – אחד משני מועדוני הכדורגל הבכירים של העיר בלגרד, בירת סרביה הכוכב האדום בלגרד (כדורסל) – מועדון כדורסל מפואר מהעיר בלגרד הכוכב האדום בלגרד (הוקי קרח) – מועדון הוקי קרח מהעיר בלגרד הכוכב האדום בלגרד (כדוריד) – מועדון כדוריד מהעיר בלגרד ענק אדום – אחד השלבים הסופיים במחזור חייו של כוכב, במהלכו הכוכב הוא עצום-ממדים וצבעו כתום או אדום ננס אדום – סוג של כוכב קר וקטן יחסית, בעל קוטר ומסה של כשליש מהשמש מאדים – כוכב הלכת הרביעי במערכת השמש; מכונה כך בשל צבעו האדום
ארון החתולים

ארון החתולים (בהולנדית: KattenKabinet) הוא מוזיאון לאמנות באמסטרדם שבהולנד, שמוקדש ליצירות אמנות המתארות חתולים. המוזיאון ממוקם לצד תעלת ההרנחראכט באזור המכונה ה"חאודן בוכט" (העיקול המוזהב). מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1667 עבור האחים הסוחרים וילם ואן לון (Willem van Loon) ואדריאן ואן לון (Adriaen van Loon). בשנת 1837 שונה המבנה, וכניסת השירות של המבנה הפכה לכניסה הראשית שלו (בדומה לבתי תעלה רבים אחרים באמסטרדם). בשנת 1885 מכרה משפחת ואן לון את המבנה לסוחר פיטר ואן אייחן (Pieter van Eeghen), אשר שיפץ את המבנה. כמו כן במבנה התגורר ראש עיריית אמסטרדם יאן קלקון. בשנת 1985 שוקם המבנה ובשנת 1990 נפתח המוזיאון על ידי בוב מייר (Bob Meijer), לזכר חתול המחמד שלו. אוספי המוזיאון כוללים יצירות אמנות (ציורים ופסלים) בהן יצירות של האמנים פבלו פיקאסו, רמברנדט, אנרי טולוז-לוטרק. מדיה וקבצים בנושא ארון החתולים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארון החתולים
נמו (אמסטרדם)

נמו (בהולנדית: NEMO) הוא מוזיאון מדע הממוקם באמסטרדם שבהולנד. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל רנצו פיאנו. המוזיאון ממוקם בסמוך לתחנת הרכבת המרכזית של אמסטרדם והמוזיאון הימי של הולנד. המוזיאון כולל תצוגות המבהירות את מהות ה-DNA, וכן תהליכים כימיים, ומעגלים חשמליים, ותצוגה אודות המוח ותהליכי זיכרון, וכן תצוגה בנושא החושים. על גג המבנה ממוקמת קפיטריה וגן משחקים לילדים. אתר האינטרנט הרשמי של נמו נמו, ברשת החברתית פייסבוק נמו, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המוזיאון הימי של הולנד

המוזיאון הימי של הולנד (בהולנדית: Nederlands Scheepvaartmuseum) הוא מוזיאון ימי הממוקם באמסטרדם שבהולנד, במבנה שהוקם בשנת 1656 ואשר שימש בעבר כמחסנים עבור הצי ההולנדי. המוזיאון, שהוקם ב-1916, עבר למבנה זה בשנת 1973. המוזיאון מציג את ההיסטוריה הימית הן של הצי ההולנדי והן של הסחר הימי ההולנדי. מוצגי המוזיאון כוללים מפות ימיות, דגמי ספינות וכלי נשק, וכן דיוקנאות של אנשי צי הולנדיים. אוסף המפות כולל מפות ייחודיות של הקרטוגרף ההולנדי בן המאה ה-17 וילם בלאו ושל בנו יוהאן בלאו, וכן מוצג במוזיאון ספרו של מקסמיליאנוס טרנסילוואנוס, המתאר את מסעו של פרדיננד מגלן. בסמוך למוזיאון ניצב שחזור שנבנה בין השנים 1985–1990 של האוניה אמסטרדם אשר הפליגה במאה ה-18 בין הולנד ואיי הודו המזרחית. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הימי של הולנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הימי של הולנד