laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ורג' רודן

ג'ורג' וינסנט רודן (באנגלית: George Vincent Rhoden; ‏13 בדצמבר 1926 – 24 באוגוסט 2024) היה אתלט אמריקאי ממוצא ג'מייקני. אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) ושיאן עולם (1950–1955) בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x400 מטר. רודן נולד וגדל בקינגסטון. לאחר שבגר עבר להתגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת מורגן. באולימפיאדת לונדון הוא סיים במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.7 שניות. נוסף לכך, הוא השתתף בריצת הגמר של ריצת שליחים 4x400 מטר אבל הרביעייה הג'מייקנית לא סיימה את הריצה מאחר שארתור וינט האלוף האולימפי הטרי בריצת 400 מטר מתח את השריר שלו. התוצאה שקבעה בשלב המוקדמות 3:14.0 דקות, הייתה מספיקה לה למדליית כסף. הוא אמור היה להשתתף בשלב המוקדמות בריצת 100 מטר אבל לא התייצב לריצה. באליפות ארצות הברית שנערכה בפרזנו, קליפורניה ביוני 1949 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה במרילנד ביוני 1950 זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת 400 מטר. בתחרות שנערכה באסקילסטונה, שוודיה ב-2 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בריצת 400 מטר שיא עולם חדש של 45.8 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של בן ארצו הרב מקנלי (45.9 שניות). שיא זה החזיק מעמד 5 שנים ונשבר על ידי לו ג'ונס מארצות הברית (45.4 שניות, 45.68 שניות). באליפות ארצות הברית שנערכה בברקלי, קליפורניה ביוני 1951 זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 400 מטר. באולימפיאדת הלסינקי הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 46.09 שניות, לפני בן ארצו הרב מקנלי (46.20 שניות) ואולי מטסון מארצות הברית (46.94 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם ארתור וינט, לסלי לאינג והרב מקנלי בשיא עולם חדש של 3:04.04 דקות, לפני ארצות הברית (3:04.21 דקות) וגרמניה (3:06.78 דקות). לאחר פטירתו, באוגוסט 2024, בגיל 97, אמר נשיא איגוד האתלטיקה בג'מייקה כי רודן היה מאבני היסוד של התפתחות מקצועות המסלול בג'מייקה, שהפכה למעצמה במקצועות אלו. ג'ורג' רודן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ג'ורג' רודן, באתר olympedia.org ג'ורג' רודן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית JAAA mourns passing of double Olympian George Rhoden, גמייקה אובזרוור, 26 באוגוסט 2024
הג'נטלמנים (סדרת טלוויזיה)

הג'נטלמנים (באנגלית: The Gentlemen) היא סדרת פעולה בת שמונה פרקים, שנוצרה על ידי גאי ריצ'י עבור נטפליקס. הסדרה ממשיכה את סרטו של ריצ'י מ-2019, שנקרא אף הוא הג'נטלמנים. הסדרה עלתה לשידור ב-7 במרץ 2024. בקריאת הצוואה של אביו המנוח, אדוארד הורנימן יורש במפתיע אחוזה של 15,000 דונם ואת התואר דוכס הלסטד, על אף שאינו הבן הבכור. הוא לומד שהקרקע שירש הפכה לחלק מאימפריה לגידול קנאביס בניהולה של סוזי גלאס. כעת, עליו לנווט בעולם של דמויות אקלקטיות ומסוכנות עם אג'נדות מרושעות, תוך ניסיון להגן על ביתו ולהישאר בחיים. הג'נטלמנים, ברשת החברתית אינסטגרם "הג'נטלמנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הג'נטלמנים", באתר נטפליקס "הג'נטלמנים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הג'נטלמנים", באתר Metacritic (באנגלית) "הג'נטלמנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סמדר שילוני, לא בטוח שבינג' יתאים פה, אבל "הג'נטלמנים" היא תענוג למעריצי גאי ריצ'י, באתר ynet, 8 במרץ 2024 Lexi Carson, ‘Baby Reindeer,’ ‘Mr. & Mrs. Smith’ and ‘Colin From Accounts’ Take Top Prizes at 2024 Gotham TV Awards: Full Winners List, Variety, ‏2024-06-05 (באנגלית אמריקאית) Eve Batey,Chris Murphy, Creative Arts Emmys 2024: See the Winners Here, Vanity Fair, ‏2024-09-08 (באנגלית אמריקאית)
ואדי אל-אחמר

ואדי אל-אחמר (בערבית: وادي الاحمر בתרגום לעברית: העמק האדום) הוא נחל אכזב המנקז את מי הגשמים היורדים ברכס הרי ארומה שבמזרח השומרון אל נהר הירדן. שמו הערבי של הנחל - ואדי אל-אחמר - שמשמעותו בעברית היא: "העמק האדום", ניתן לו על שם האופי הגיאומורפולוגי של הנחל, שזורם למרגלותיהם של המורדות המזרחיים של הרי השומרון, העשויים בעיקר מסלעי גיר ודולומיט קשים ומתבלים לאדמת טרה רוסה בעלת גוון אדמדם. עקב מיעוט הצמחייה בספר המדבר, נשטפת האדמה אל עמקי הנחלים, כך שהמדרונות נשארים חשופים וסלעיים לעומת ערוצי הנחלים שהופכים לבעלי גוון אדום. ראשיתו של הנחל מדרום לכפר בית דג'ן שבמזרח השומרון. משם ממשיך הנחל במגמת דרום ואחר כך דרום-מזרח, מזרחית לגבעת ארנון ולכפר יאנון עד בקעת גיתית, שם פונה הנחל דרומה, וצפונית למעלה אפרים חוזר ופונה לדרום-מזרח בקניון קצר בסלע גיר. בחלקו התחתון של הנחל הוא מנקז את בקעת מכורה-גיתית אל עמק פצאל. ברוב מהלכו הנחל הינו אכזב, עד הגיעו לבתרונות החוואר, שם הוא ניזון ממי תהום גבוהים ומלוחים, המתנקזים אליו וממנו לירדן באזור כיכר הירדן. אורכו של הנחל כ-20 ק"מ ומנקז שטח של 105 קמ"ר. בתוואי הנחל שבקרבת הכפר יאנון נובע עין ג'היר, בו ישנה בריכה אליה מגיעים המים מצינור היוצא מניקבה הנמצאת מספר מטרים מצפון. במי המעיין נעשה שימוש על ידי החקלאים הפלסטינים באזור ששואבים ממימיו. בקרבת עין ג'היר נמצא ביר א-דווא, וכן ח'רבת טאנא א-תחתא, שמוצע לזהותה עם תאנת שילה הנזכרת בספר יהושע לצד הכפר ינוח שאותו הוצע לזהות עם הכפר יאנון. נחל אל-אחמר הוא מהמקומות הבודדים בהם פורח אירוס השומרון. nrg מעריב, דבר אליי בפרחים: המלצות טיולי אביב לפסח, באתר nrg‏, 8 באפריל 2014 רשות הטבע והגנים, הירדן הדרומי מנחל בזק עד ים המלח, עמ' 48.
הדיוויזיה ה-96 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-96 (בגרמנית: 96. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-25 בספטמבר 1939 בברגן כחלק מהגל החמישי (aufstellungswelle). הדיוויזיה הייתה מצוידת בנשק צ'כי שנתפס ובשנת 1942 40-45% מחיילי הדיוויזיה היו פולנים. מאוגוסט 1941 השתתפה הדיוויזיה ה-96 במבצע ברברוסה, תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-40 כחלק מהארמייה השנייה. הדיוויזיה הייתה מעורבת בקרבות במהלך המצור על לנינגרד כחלק מהארמייה ה-16. בתחילת 1944, דיוויזיית הרגלים ה-96 הועברה מצפון רוסיה ונפרסה במערב אוקראינה.  הדיוויזיה ה-96 כותרה במספר דיוויזיות רובאים וטנקים סובייטיות בכיס קמנץ-פודולסקי. לאחר נסיגה מוצלחת, היה צורך לרענן את הדיוויזיה שכמעט והושמדה. הדיוויזיה בילתה את שארית 1944 בבסקידים. במהלך השלב האחרון של מלחמת העולם השנייה, דיוויזיית הרגלים ה-96 נפרסה בהונגריה, סלובניה ואוסטריה מינואר 1945 עד מאי 1945. מאוחר יותר היא נכנעה לכוחות ארצות הברית בתום המלחמה, אך חלק מיחידות הדיוויזיה הועברו לידי הצבא האדום. ארווין פירוב (29 בספטמבר 1939 - 1 באוגוסט 1940) וולף שדה (1 באוגוסט 1940 - 10 באפריל 1942) יואכים פרייהר פון שלייניץ (10 באפריל 1942 - 6 באוקטובר 1942) פרדיננד נלדכן (10 באוקטובר 1942 - ?? מרץ 1943) רודולף נואק (?? מרץ 1943) (סגן) הגנרל פרדיננד נולדכן (?? מרץ 1943 - 1 במאי 1943) אוברסט גוטפריד וובר (1 במאי 1943 - 31 במאי 1943) (סגן) פרדיננד נלדכן (31 במאי 1943 - 28 ביולי 1943) ריכרד וירץ (28 ביולי 1943 - 30 בנובמבר 1943) יוהאן אלברכט פון בליכר (1 בדצמבר 1943 - ?? ינואר 1944) (סגן) ריכרד וירץ (?? ינואר 1944 - 3 במרץ 1943) אדולף פישר (3 במרץ 1944 - 10 באפריל 1944) (סגן) ריכרד וירץ (10 באפריל 1944 - 7 בספטמבר 1943) ורנר דורקינג (7 בספטמבר 1944 - 11 בספטמבר 1944) קובולט (12 בספטמבר 1944 - 10 בנובמבר 1944) (סגן) ריכרד וירץ (10 בספטמבר 1944 - 1 בדצמבר 1944) הרמן הרנדורף (1 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-96 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Справочник боевых характеристик немецких дивизий (на 1.6.1943): Главное разведывательное Красной армии. Moscow. 1943. pp. 13, 21, 31, 49, 53.
דפנה האזנייגר

דפנה ליליאן אוולין האזנייגר (באנגלית: Daphne Lilian Evelyn Hasenjäger; נולדה ב-2 ביולי 1929), היא אתלטית דרום אפריקאית בעבר. סגנית אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) בריצת 100 מטר. האזנייגר נולדה וגדלה בפרטוריה בשם דפנה רוב. במאולימפיאדת לונדון היא סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.7 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.4 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 25.1 שניות ובמקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 12.4 שניות. במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו באוקלנד, ניו זילנד בפברואר 1950 זכתה במדליית ארד בריצת 220 יארד בתוצאה של 24.7 שניות, אחרי מרג'ורי ג'קסון שקבעה שיא משחקים חדש של 24.3 שניות ושירלי סטריקלנד (24.5), שתיהן מאוסטרליה. נוסף לכך, היא השתתפה בריצת 100 מטר אך לא עלתה לריצת הגמר. במאולימפיאדת הלסינקי היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.8 שניות, אחרי מרג'ורי ג'קסון שהשוותה את שיא העולם - 11.5 שניות ולפני שירלי סטריקלנד (11.9 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 24.6 שניות. בשלב המוקדמות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 24.4 שניות. מדיה וקבצים בנושא דפנה האזנייגר בוויקישיתוף דפנה האזנייגר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דפנה האזנייגר, באתר olympedia.org דפנה האזנייגר, באתר Track and Field (נשים)
טאראס פטריננקו

טאראס פטריננקו הוא מוזיקאי אוקראיני, אמן העם של אוקראינה. קריירת המוזיקה שלו החלה בשנת 1969 לאחר הופעתו על רחבת הריקודים עם להקת "אנסי", שחבריה היו תלמידים מבית הספר למוזיקה על שם מיקולה ליסנקו. בשנת 1970 הופיעה הלהקה לראשונה בטלוויזיה, והייתה למשך כשנתיים המובילה הבלתי מעורערת של מוזיקת הרוק האוקראינית. בשנת 1971, טאראס יצר את הקבוצה החדשה Dzvony, אשר בשנת 1974 התמזגה עם Eney האסור בפומבי. לאחר שירותו הצבאי, היה פטריננקו מנהיג הלהקה המפורסמת "מרייה". אולם, לאחר שנאסר עליהם לבצע שירים משלהם (ובמיוחד את "שיר על השיר"), היגר פטריננקו יחד עם להקת "הגיטרות הקסומות" לרוסיה. החל משנת 1982 הופיע פטריננקו עם ההרכב "פרחי כלנית אדומה" מטולה, שבאותה תקופה כלל רק מוזיקאים אוקראינים. כאן הקליט את להיטיו הראשונים ברוסית: "כוכבים כבויים", "ציפור נודדת", "ואני חוזר", אך לאחר זמן קצר שב לאוקראינה. בשנת 1991 החל פטריננקו להקליט את האלבום "אדוני, חוס עלינו" לקראת "אודיו אוקראינה", אך השלמתו התעכבה למשך כשנתיים. הסיבה לכך הייתה התפרקותה של להקת הליווי "כרונו", כשהמוזיקאים פשוט לא שבו מסיבוב ההופעות בחו"ל. אך עיכוב זה לא פגע באיכות האלבום, אשר נחשב בשנת 1993 לטוב ביותר באוקראינה באותה שנה. בשנת 1995, טאראס הנחה במשך זמן מה את תוכנית הטלוויזיה המרכזית Kolyskova dlia doroslykh. בקיץ 1997 ב-«Tavria games - VI» קיבל פטריננקו את הפרס הכל-אוקראיני במוזיקה ומופעים המוניים, "ציפור האש המוזהבת", במועמדות לאגדה חיה. בסוף השנה הוציאה חברת "נובה רקורדס" את אלבום הסולו השלישי של Petrynenko Liubov moya, בתכנון סוף סוף להוציא גם את הקודם. בשנת 1999 על התרומה האישית בפיתוח התרבות והאמנות הלאומית וההישגים האמנותיים המשמעותיים, זכתה הסולו-סולן של הארגונים היצירתיים לקונצרטים Kyivschyna, Taras Petrynenko, בתואר אמן העם של אוקראינה. בשנת 2003, המותג אטלנטיק סיווג את טאראס פטריננקו לקבוצת מוזיקאי רוק והוציא אוסף משיריו בתור סדרת Rock Legends of Ukraine. בסתיו 2004 טאראס השתתף באופן פעיל במהפכה הכתומה, שם בכיכר העצמאות בקייב ביצע את שיריו. בשנים 2013–2014, טאראס פטריננקו השתתף באופן פעיל במהפכה של כבוד, שם ביצע את שיריו פעמים רבות. "אוקראינה" Дороги іншої не треба, Поки зорить Чумацький Шлях. Я йду від тебе і до тебе По золотих твоїх стежках. Україно, Україно! Ти зоря наших надій Вірне серце твого сина я кладу тобі до ніг. (תרגום של "אוקראינה") דרך נוספת מיותרת עד ששביל החלב יזרח (הדרך של צ'ומאק) אני הולך ממך ולקראתך על שבילי הזהב שלך אוקראינה, הו, אוקראינה שלנו אתה כוכב התקוות שלנו הלב הנאמן של בנך ילידך אני מניח את זה עכשיו, ממש לרגליך מדיה וקבצים בנושא טאראס פטריננקו בוויקישיתוף ראיון עם טאראס פטריננקו (in Ukrainian) רשימת יצירותיו וביוגרפיה קצרה (in Ukrainian) מילים מתוך אלבום Lyubov moya מאת "נובה רקורדס" (in Ukrainian) כתבה עליו "בשדרות קייבאן גורדון" עם תמונות (in Russian) אתר נוסף עם כמה תמונות וביוגרפיה קצרה (in Ukrainian) טאראס פטריננקו, ברשת החברתית פייסבוק טאראס פטריננקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) טאראס פטריננקו, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טאראס פטריננקו".
אוטו אלסנר

אוטו אלסנר (17 בפברואר 1921 - 23 במאי 1994) היה כימאי ישראלי ממוצא פולני ממכון שנקר ברמת גן, שבעקבות מחקרו יוצר לראשונה פתיל תכלת לציצית מן החילזון ארגמון קהה קוצים על ידי הרב אליהו טבגר מירושלים. תגליתו המרכזית הייתה פריצת דרך במחקר אודות יצירת צבע התכלת מחלזונות בטכנולוגיה שהייתה זמינה בימי התנ"ך באמצעות חשיפה לקרינת UV שמקורה בשמש. אלסנר היה שותף בפתרון תעלומת הפקת התכלת המקראית אותה חקר גם הרב הרצוג. הרב מנחם בורשטיין, התכלת, ירושלים, תש"ן, מסת"ב 9652221155 דיאנה בחור ניר, חלזונו של משיח, באתר כלכליסט, 16 בינואר 2014 ⁨רשימת מקבלי התארים מוסמך ודוקטור באוניברסיטה העברית ⁩ | ⁨למרחב⁩ | 30 יוני 1968 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il Robin Ngo, What Color Was Tekhelet?, Biblical Archaeology Society, ‏2023-10-03 (באנגלית) ⁨ביולוגיה סודות צבע התכלת⁩ | ⁨מעריב⁩ | 23 יוני 1991 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il The Dyeing with Murex Extracts, an Unusual Dyeing Method of Wool to the Biblical Sky Blue, Ptil Tekhelet (באנגלית אמריקאית) ⁨חלזונות התכלת 'סגולית' נפלטו לחוף ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 30 אוקטובר 1990 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
הדיוויזיה ה-96 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-96 (הסקסונית ה-6) (בגרמנית: 96. Infanterie-Division (6. Königlich Sächsische)) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה ה-96 הוקמה ב-3 במאי 1917, בחזית המזרחית שם שירתה עד פברואר 1918 ולאחר מכן הועברה לחזית המערבית שם לחמה בלוחמת תעלות בלורן ובהרי הווז' מאפריל 1918 עד סוף המלחמה. לאחר שהמלחמה הסתיימה, נשלחה הדיוויזיה חזרה לגרמניה מחוץ לשטחים כבושים, שם היא שוחררה ופורקה בינואר 1919. המפקד היחיד של הדיוויזיה היה הגנרל-מיור הסקסוני פרידריך פון דר דקן. Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
פנדר ג'אזמאסטר

Fender Jazzmaster היא גיטרה חשמלית שתוכננה כדגם היקר יותר של פנדר סטראטוקסטר. אם כי הגיטרה זכתה להצלחה פחותה באופן יחסי. הוצגה לראשונה בכנס NAMM של 1958, היא שווקה בתחילה כגיטרה שיועדה לגיטריסטי ג'אז, שלא מצאו את הגיטרה כגיטרה טובה לסגנון - ודווקא מצאה חן בקרב גיטריסטי רוק גלישה בתחילת שנות ה-60. המראה שלה דומה לפנדר ג'אגואר, אם כי היא שונה מבחינה טונית ופיזית במובנים טכניים רבים, כולל עיצוב הפיקאפים, אורך קנה מידה ובקרות. במהלך השנים, פנדר יצרה מגוון דגמים מיוחדים של הג'אזמאסטר, כולל דגמים חתומים לפי אמנים כמו ג'יי מאסיס (J Mascis) מלהקת דינוזאור ג'וניור, שהדגם שלו כולל גימור Purple Sparkle וגשר Adjust-o-matic, אשר מהווה שינוי נפוץ בקרב נגני ג'אזמאסטר. דגם חתום נוסף הוא של אלביס קוסטלו, שיצא בשנת 2008, וכולל זרוע טרמולו מיוחדת וגימור בצבע אגוז. בנוסף, בשנת 2012 הוצגו דגמי חתימה של חברי להקת סוניק יות' (Sonic Youth), ת'רסטון מור (Thurston Moore) ולי רנאלדו (Lee Ranaldo). דגמים אלו שימרו את רוחה של הלהקה שכללה שינוי והתאמה של הגיטרות, כאשר הדגם של רנאלדו כלל שני פיקאפים רחבים בסגנון הסבנטיז של טלקסטר דלוקס. עוד דגם מעניין הוא Blacktop Jazzmaster, שמיוצר במקסיקו כחלק מסדרת Blacktop של פנדר. גיטרה זו מציעה אפשרות גישה מודרנית עם טונים חזקים יותר, וכוללת פיקאפ humbucker במיקום הגשר במקום פיקאפ soapbar שני. עוד אמן מפורסם המשתמש בג׳אזמאסטר וטלקסטר של פנדר הוא ג'ים רוט, גיטריסט להקת סליפנוט. Dan Orkin, A Brief History of the Jazzmaster מדיה וקבצים בנושא פנדר ג'אזמאסטר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גינה לי

"גינה לי" הוא שיר עברי מוכר שנכתב על ידי המשורר לוין קיפניס והולחן על ידי דוד מערבי . השיר, המתאר גינה חביבה ומלאת חיים, מהווה אמצעי להבעת אהבה וקשר עמוק לטבע. לוין קיפניס, ידוע בזכות שיריו העממיים שפונים ישירות ללב, ודוד מערבי, שזכה להכרה כאחד ממנהיגי המוזיקה העברית, במסגרתה חיבר יותר משמונים שירי ילדים שחלקם הפך לשירי עם ממש ביניהם מלבד גינה לי "שירה הנוער" ו"קשתנו על שכמנו". בשיר מתוארת גינה הקוסמת ביופייה, המלאה בצמחייה וחי, עם צמחים ופרחים הצומחים ופורחים, ציפורים מצפצפות ודבורות אוספות נקטר. הדובר בשיר מתאר את חווייתו האישית בגינה, מקום שבו הוא מוצא שלווה ורוגע, מביע כך אהבה וקשר מעמיק לטבע. "גינה לי" זכה לביצועים רבים, בהם אלה של אריק איינשטיין וחוה אלברשטיין. נתן דטנר ביצע את "גינה לי" בקלטת "100 שירים ראשונים - פרק ב' של חברת "קלסיקלטת" עוזי חיטמן ביצע את "גינה לי" בקלטת "שירים קטנים (1990)" של MCI (חברה) מילים לשיר גינה לי - דוד מערבי, באתר שירונט דוד מערבי - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il
דניאל אויערבאך

דניאל אויערבאך הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דוד וולך ובהפקת אייל שיראי, שיצא לאקרנים בשנת 2024. זהו סרטו השני של דוד וולך שגם כתב את התסריט ומשחק בתפקיד ראשי בסרט. עם יציאתו זכה הסרט בביקורות משבחות, ובארבעה פרסים בפסטיבל הקולנוע ירושלים: לצלם בועז יהונתן יעקב, לעורכים חיים טבקמן ולב גולצר, למלחין יונתן אלבלק, ולוולך על יצירת הסרט העלילתי הישראלי הטוב ביותר. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של רוטרדם (אנ') ‏ . בתחילת הסרט נראה דניאל אויערבאך, רווק בן 48, שמתמודד עם דחיינות ושאלות מהותיות על החיים. בהמשך נחשף שדניאל הוא קולנוען מוערך שיצר סרט מצליח לפני 12 שנים ומאז הוא מתקשה בכתיבת התסריט לסרטו השני. המפיק מצפה ממנו לסיפור פשוט ומרגש על היציאה שלו מהדת אבל הוא לא מתחבר להעברת הסיפור בצורה קלילה ופשוטה, ומתקשה מאוד לארגן בצורה מסודרת מספר רב של רעיונות ותובנות לכדי לתסריט אחיד וברור. היחידה שמצליחה להוציא ממנו ביטוי ריגשי זו החתולה שלו הנקראת מושית. הסרט מתאר את ההתמודדויות של אויערבאך, שמאופיינות רובן ככולן בדיאלוגים מתישים שהם בעצם סוג של שיח חד צדדי בו הוא הדובר הראשי. ההתמודדויות שלו צפות בקושי עם ההתקדמות עם התסריט לסרט ובפגישות עם המפיק העתידי, בתשלומים עבור שכר הדירה, מפגשים רומנטיים עם מי שאמורה להיות מתווכת נדל"ן ועוד. גם בחיים האישיים של הבמאי דוד וולך, היה פער של 17 שנה בין סרטו הראשון לסרט זה. בביקורות נאמר כי המסר של הבמאי הוא שהסרט וסיפור עשייתו הם זהים, כמו שהגיבור הקולנועי והיוצר שלו זהים. דוד וולך גלוריה בס ליהי קורנובסקי רועי ניק יואב בבלי רותם קינן סיני פתר אייל שיראי חנה אזולאי-הספרי אלישבע וייל יובל דיין לורן פיטארו "דניאל אויערבאך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דניאל אויערבאך", באתר ספר הקולנוע הישראלי דניאל אויערבאך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט דניאל אויערבאך באתר קולנוע לב שני ליטמן, סרט ייחודי שבו הגיבור הקולנועי והיוצר הם אותו אדם, באתר Haaretz הארץ, ‏2024-03-15 Yaron Ten Brink, בקיץ הוא הוכתר כסרט הישראלי הטוב ביותר. הפרס הזה מוצדק מאוד, באתר בקיץ הוא הוכתר כסרט הישראלי הטוב ביותר. הפרס הזה מוצדק מאוד | טיים אאוט, ‏2024-03-15 דניאל אויערבאך, באתר www.filmfund.org.il דניאל אויערבאך | Daniel Auerbach, באתר www.seret.co.il "דניאל אויערבאך" הוא סרט פטפטני, במובן הטוב של המילה, באתר mako, ‏2024-03-14
פנדר מוסטנג

הפנדר מוסטנג (באנגלית: Fender Mustang) היא גיטרה חשמלית בעלת גוף מוצק המיוצרת על ידי תאגיד כלי הנגינה של פנדר. היא הוצגה לראשונה ב-1964 כבסיס לעיצוב גדול יותר מחדש של דגמי הסטודנטים של פנדר, ה־Musicmaster ו־Duo-Sonic . הפנדר מוסטנג הופק עד 1982 והוצא מחדש ב-1990. בשנות ה-90, המוסטנג הגיע למעמד פולחן בעיקר כתוצאה מהשימוש בו על ידי מספר להקות רוק אלטרנטיביות, במיוחד להקות גראנג', בעיקר בגילומו של סולן נירוונה קורט קוביין. המוסטנג כולל שני פיקאפים בודדים (Single Coil Pickups) תצורת החלפת פיקאפים יוצאת דופן ומערכת ויברטו ייחודית. הגיטרה הייתה זמינה במקור בשני אורכי קנה מידה קצרים: 24 אינץ' (609.6 מילימטרים) ו 22.5 אינץ' (571.5 מילימטרים). מדיה וקבצים בנושא פנדר מוסטנג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אביבה ברגר

אביבה ברגר (1947 – 2023) הייתה אשת חינוך, פסלת וציירת ישראלית. ברגר למדה אמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. היא ניהלה את חטיבת הביניים "השלום" במבשרת ציון משנת 1988. בשנת 2000 פרשה והחלה לפסל באבן, שיש וברונזה ולצייר בצבעי שמן ובאקוורל. חלתה בסרטן דבר שדרבן אותה להמשיך ליצור. לאחר כ-5 שנים הבריאה מהמחלה. ב-2009 יזמה את הסימפוזיון פיסול באבן הראשון במודיעין. ביוני 2011 השתתפה בביאנלה בוונציה, איטליה וביולי אאותה שנה בסימפוזיון פיסול בצ'כיה. פסליה מוצגים ברחבי העולם. היא השתתפה בכ-60 תערוכות קבוצתיות בארץ ובחו"ל והציגה ב-15 תערוכות יחיד בישראל. פסליה הסביבתיים מוצבים ביפו, מודיעין, קיסריה, ברוצ'סטר ארצות הברית ובאוספים פרטיים רבים. ברגר זכתה במדליה בקאן, צרפת. ברגר היא אמא של הזמרת דנה ברגר. חברות - 2007, מדשאה מול היכל התרבות במודיעין דגים - 2015, שדרת הפסלים בפארק הענבה, מודיעין שכונת פרחים - 2009, מודיעין גבעולים - 2012, מודיעין גפנים - 2017, מודיעין עובריות - 2012 לידה - 2013 ב"גן הבריאה" במעלות צמיחה תקוות האנושות - 2005, מתחם המגורים של "חצרות יפו" התחדשות - 2016, שדרות רבין, ראשון לציון חברות, מודיעין דגים, מודיעין שכונת פרחים, מודיעין גבעולים, מודיעין גפנים, מודיעין עובריות, פסטיבל וסימפוזיון פיסול באבן אבן בגליל פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות מדיה וקבצים בנושא אביבה ברגר בוויקישיתוף אביבה ברגר, ציור ופיסול באבן ברגר אביבה, באתר בית הסופר מודיעין והסביבה אביבה ברגר, באתר שבוע האופנה קורנית תל אביב 2023 הפסלת אביבה ברגר, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:53) אביבה ברגר פסלת בסימפוזיון הפיסול ה-27 במעלות תרשיחא שלמה שרביט, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:57) פסל רחוב - תקוות האנושות, באתר טיול בעיר פסטיבל לפיסול ברוח השפה העברית מדריך פסלי חוצות ואנדרטאות ראשון לציון
אפונת שלג

אפונת השלג (באנגלית: Snow pea) היא סוג של אפונה בעלת תרמילים שטוחים להם קירות תרמילים דקים. אפונת השלג נאכלת בשלמותה, מבושלת או חיה גם עם הזרעים וגם עם התרמיל, שהיא עדיין לא בשלה. פרחי אפונת השלג לבנים - ורודים. נראה שהשם הנפוץ אפונת שלג הוא שם שגוי שכן עונת השתילה של אפונה זו אינה מוקדמת מזו של סוגי אפונה אחרים. שם נפוץ נוסף, אפונה סינית, קשור כנראה לבולטות שלו במטבח הסיני המוגש במערב. היא מכונה לעיתים קרובות מנג'טאוט ("לאכול הכל") באיים הבריטיים, אבל שם זה ניתן לעוד סוגים של אפונה. אפונת שלג שייכת לקבוצת מקרוקרפון המבוססת על הזן Pisum sativum var. macrocarpum Ser שם שניתן לו בשנת 1825. התרמיל של האפונה האנגלית מרופד מבפנים בקרום דק, קשה וקשיח שמתכווץ עם הבשלת התרמיל ומתייבש, מה שגורם לתרמיל להיפתח, להתפתל ולפזר את הזרעים שלו. לעומת זאת, לתרמילים של אפונת שלג אין את הממברנה הזו והם אינם נפתחים כשהם בשלים. אפונת שלג ניתן לאכול מבושלת, מוקפצת ונהוג להשתמש במנות מהמטבח הסיני. בנוסף היא טעימה כירק חי. כמו ברוב הקטניות, אפונת השלג מארחת חיידקים מועילים, ריזוביה, בקשריריות השורש, המגדילים את כמות החנקן באדמה ולכן הם צמח נלווה שימושי במיוחד לגידול בשילוב עם ירקות ירוקים ועליים, הנהנים מתכולת חנקן גבוהה באדמתם. אפונת שלג ניתנת לגידול בשדות פתוחים בעונות קרירות וכך ניתן לגדל אותה בעונות החורף והאביב. את אפונת השלג יש לאחסן עם פולימתילפנטן (אנ') (סוג של פולימר) בטמפרטורה של 5 מעלות צלסיוז ואוויר מבוקר עם ריכוז חמצן ופחמן דו-חמצני של 5 פסקל מה שמגדיל את חיי המדף של הצמח. פרחי אפונת שלג ניצני אפונת שלג מוקפצים, מנה פופולרית במטבח הסיני ילד מחזיק אפונת תרמיל אכילה בקניה פרח של אפונת שלג מדיה וקבצים בנושא אפונת שלג בוויקישיתוף אפונת שלג, באתר ITIS (באנגלית) אפונת שלג, באתר NCBI (באנגלית) אפונת שלג, באתר GBIF (באנגלית) Myers, James R.; Baggett, James R.; Lamborn, Calvin (2010-06-22), Janick, Jules (ed.), "Origin, History, and Genetic Improvement of the Snap Pea (Pisum sativum L.)", Plant Breeding Reviews (באנגלית), John Wiley & Sons, Inc.: 93–138, doi:10.1002/9780470650196.ch3, ISBN 978-0-470-65019-6 Kiple, Kenneth F.; Ornelas, Kriemhild Coneè (2000). The Cambridge World History of Food (באנגלית). Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-40215-6. Candolle, Augustin Pyramus de (1825). Prodromus systematis naturalis regni vegetabilis, sive, Enumeratio contracta ordinum generum specierumque plantarum huc usque cognitarium, juxta methodi naturalis, normas digesta. Vol. 2. Paris, France: Sumptibus Sociorum Treuttel et Würtz. p. 368. Stephens, James M. (2018-11-05). "Pea, Snow—Pisum sativum L. (Macrocarpon Group)". edis.ifas.ufl.edu (באנגלית). נבדק ב-2020-02-11. "Peas Companion Planting Guide: 10 Plants to Pair With Peas". MasterClass. 7 ביוני 2021. נבדק ב-30 באוקטובר 2023. {{cite web}}: (עזרה) De Ron, AM; et al. (2005). "Identifying superior snow pea breeding lines" (PDF). HortScience. 40 (5): 1216–1220. doi:10.21273/HORTSCI.40.5.1216. Pariasca, JAT; et al. (2001). "Effect of modified atmosphere packaging (MAP) and controlled atmosphere (CA) storage on the quality of snow pea pods (Pisum sativum L. var. saccharatum)". Postharvest Biology and Technology. 21 (2): 213–223. doi:10.1016/S0925-5214(00)00149-6.