laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מעברים (תוכנית טלוויזיה)

מעברים היא סדרה תיעודית בת שלושה פרקים ששודרה בכאן 11 בסוף שנת 2019 וסיקרה את מערך המעברים שבחיל המשטרה הצבאית. נכון לספטמבר 2023, הסדרה זכתה כמעט לשני מיליון צפיות באתר יוטיוב. לאורכה, הסדרה עוקבת אחר מספר טירונים מרקעים שונים במערך המעברים. בתחילה, הסדרה סוקרת את הטירונות של הלוחמים בעיר הבה"דים, ולאחר מכן את השירות במחסומים במהלך חודש הרמדאן. ארגון מחסום Watch ביקר את הסדרה גם בבחירת המילה "מעברים" (במקום "מחסומים"), וגם בהדרת מתנדבות הארגון מהסדרה. גם אריאל גרייזס מכלכליסט ביקר לטענתו את היעדר "חשיפה של הכיבוש במלוא כיעורו". גם נדב מנוחים מאתר וואלה! ביקר את הסדרה בחוסר האמירה המשמעותית כלשונו. אתר האינטרנט הרשמי של מעברים באתר תאגיד השידור הישראלי הנשים בולטות בהיעדרן בסדרה "מעברים", באתר מחסוםווטש אריאל גרייזס, תרבות חיים: למה הכפילים השתלטו על המסכים?, באתר כלכליסט, 7 בנובמבר 2019 נדב מנוחין‏, "מעברים" באה להרים לצה"ל, ועל הדרך מראה את היומיום המדכא של הכיבוש, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2019
בית הדין המצולם

בית הדין המצולם היא סדרת טלוויזיה ישראלית, שנכתבה על ידי רביב ז'ק והופקה ומשודרת בערוץ הידברות (ערוץ 97). הסדרה ממחיזה מקרים אמתיים שנידונו בבית דין רבני. מוריס כהן מגלם את אב בית הדין ואלון חמאווי ככתב שטח מחוץ לבית הדין. את התוכנית הפיקה דקלה פרטוש וביימו אלון חמאווי ושוקי לרר בשיטת מערך מרובה מצלמות. התוכנית משודרת בערוץ הידברות (yes, HOT, פרטנר tv, סלקום tv), ערוץ צופיה, אתר הידברות ובדף הפייסבוק וערוץ היוטיוב של הידברות. עונה 1 (2020-2019) אתר האינטרנט הרשמי של בית הדין המצולם ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוחם 566

לוחם 566 היא סדרה תיעודית בת שלושה פרקים ששודרה בכאן 11 ב-2020 וסיקרה את סיפורו של המרגל הישראלי אלי כהן. נכון לספטמבר 2023, הסדרה זכתה כמעט ליותר ממיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב. לסדרה התראיינו בן השאר ראש המוסד תמיר פרדו וההיסטוריון יוסף ארגמן ומופיעים קטעי ארכיון מראיון עם וולפגנג לוץ. ניב שטנדל מאתר Tvbee,נדב מנוחין מאתר וואלה! ואריאנה מלמד מעיתון הארץ שיבחו את הסדרה. לעומת זאת, דורון ברוש ממעריב טען כי הסדרה למעשה לא חידשה דבר. הסדרה הייתה מועמדת בארבע קטגוריות בפרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי - הסדרה התיעודית, התחקיר, המוזיקה המקורית והפסקול. אך בסופו של דבר הסדרה לא זכתה בשום פרס. אתר האינטרנט הרשמי של לוחם 566 באתר תאגיד השידור הישראלי ניב שטנדל, ‏מי מסתתר מאחורי המסכה, באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2020 אריאנה מלמד, הסדרה הדוקומנטרית הכי טובה שראיתי זה שנים, באתר הארץ, 4 במאי 2020 נדב מנוחין‏, "לוחם 566 - הסיפור שלא סופר על אלי כהן" מצליחה לחדש ולענג בסיפור מוכר, באתר וואלה, 6 במאי 2020 דורון ברוש, ‏הסדרה החדשה על המרגל אלי כהן טוחנת שוב את המוכר והידוע, באתר מעריב אונליין, 1 במאי 2020 הוכרזו המועמדים לפרסי הפורום הדוקומנטרי 2020: "להאיר את יוסי" מוביל, באתר אידיבי סרטים ענת מוזס, כל הזוכים והזוכות | טקס פרסי הקולנוע הדוקומנטרי 2020, באתר הפורום הדוקומנטרי בישראל, ‏2020-12-28
תיק 512 (סדרת טלוויזיה)

תיק 512 היא סדרה תיעודית בת שלושה פרקים שנוצרה בעקבות חוויותיה של עדי מאירי ככתבת, שודרה בכאן 11 בקיץ 2022 וסיקרה את פרשה 512 שעסקה בפשע מאורגן בהובלת יצחק אברג'יל. הסדרה זכתה ליותר משני מיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב, מה שהופך אותה לאחת הסדרות הנצפות ביותר של תאגיד השידור הישראלי. יוצרות הסדרה הן עדי מאירי וטל ברדה (שגם ביימה את הסדרה). מלבד התאגיד, התוכנית נתמכה גם על ידי מפעל הפיס והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. העבודה על הסדרה נמשכה יותר מחמש שנים ודרשה דיסקרטיות רבה. אברג'יל לא ידע שהתובע הראשי בתיק, נסים מרום, מתראיין גם הוא לסדרה, ולהפך. בטקס חלוקת פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2022, שהתרחש באפריל 2023, הסדרה הייתה מועמדת בשש קטגוריות, ובהן: סדרת התעודה, בימוי, צילום, עריכת תמונה, הקלטה ותחקיר. בסופו של דבר, התוכנית הוענק פרס התחקיר לעדי מאירי וטל ברדה יוצרות הסדרה ולתחקירניות נטלי גנזדה ודפנה פוזון. נועם פתחי מישראל היום ורותתה קפפר מכלכליסט שיבחו את הסדרה. ב-11 ביולי 2024 נמכרו זכויות השידור של הסדרה באירופה לקבוצת קאנאל פלוס. "תיק 512", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של תיק 512 באתר תאגיד השידור הישראלי תיק 512 - NFCT, באתר nfct.org.il, ‏2022-08-08 אברג'יל מתפוצץ: כמה צפו בסדרה על ראש ארגון הפשע?, באתר אייס, 13 ביולי 2022 גיל משעלי, ‏פרסי האקדמיה לטלוויזיה 2023: רשימת הזוכים המלאה, באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2023 bar cohen, כל הזוכים והזוכות | טקס פרסי הפורום הדוקומנטרי 2022, באתר הפורום הדוקומנטרי בישראל, ‏2023-01-04 רותה קופפר, "תיק 512": הסדרה התיעודית שמספרת את סיפורה של משפחת אברג'יל, באתר כלכליסט, 7 ביולי 2022 הבנאליות של הרוע: יצחק אברג'יל הופך לרוקסטאר | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2022-06-30 https://www.ynet.co.il/entertainment/article/rjbe5r6w0
בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית

בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית (בקוריאנית: 대법원) הוא אחד משני הערכאות העליונות במערכת המשפט של דרום קוריאה יחד עם בית המשפט לחוקה. בית המשפט מתכנס בבניין בית המשפט בסיאול. בית המשפט נוסד בפרק 5 של חוקת קוריאה הדרומית. לבית המשפט יש סמכות שיפוט אולטימטיבית ומקיפה בכל התיקים למעט המקרים הנופלים בסמכות השיפוט של בית המשפט החוקתי. בית המשפט העליון מורכב מנשיא בית המשפט העליון ו-13 שופטים, המשמשים כבית הדין הסופי והערכאה הגבוהה ביותר בתיקים אזרחיים, פליליים, משפחתיים, מנהליים וצבאיים. דעותיו של בית המשפט מוכרות כתקדימים המוסמכים ביותר המספקים סטנדרטים לפרשנות חוקים המופעלים מתוך עקרון התקדים המחייב, תוך תרומה לפיתוח תיאוריות ופרקטיקות משפטיות. לבית המשפט העליון מעמד שווה ערך לבית המשפט לחוקה. בית המשפט העליון עומד בראש "מערכת בתי המשפט הרגילים" כאשר המערכת השנייה היא בית המשפט לחוקה. בתוך מערכת "בתי המשפט הרגילים" שבין המשפט העליון עומד בראשם ישנן שלוש ערכאות שיפוטיות בקוריאה - בתי המשפט המחוזיים, לרבות בית המשפט לענייני משפחה ובית המשפט המנהלי, בתי המשפט בסמכות השיפוט המקורית; בתי המשפט הגבוהים, ערכאות הביניים לערעורים; ובית המשפט העליון. מדיה וקבצים בנושא בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית Supreme Court > About > Introduction, eng.scourt.go.kr Supreme Court > About > Introduction, eng.scourt.go.kr
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2003

אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2003 (באנגלית: 2003 OFC Women's Championship) היא המהדורה השביעית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך באוסטרליה והתקיים מ-5 באפריל עד ה-13 באפריל 2003. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בארצות הברית. האליפות הייתה אמורה להתקיים בנובמבר 2002 בהשתתפות עשר נבחרות, אך נדחתה עקב פרישתן של טהיטי, טונגה וסמואה האמריקנית. בהמשך פרשו גם ונואטו ופיג'י - דבר שגרם לכך שחמש המשתתפות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. המארחת אוסטרליה ניצחה בכל ארבעת משחקיה, לא ספגה שער, ודורגה במקום הראשון בבית עם מאזן שערים של 45+. בעקבות הזכייה, היא העפילה לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של אוקיאניה. הייתה זו אליפות אוקיאניה האחרונה בה לקחה חלק, מכיוון שב-2006 עברה התאחדות הכדורגל האוסטרלית מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2007

אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2007 (באנגלית: 2007 OFC Women's Championship) היא המהדורה השמינית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך בפפואה גינאה החדשה והתקיים מ-9 באפריל עד ה-13 באפריל 2007. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בסין. באליפות היו אמורות לשחק עשר נבחרות, אך איי קוק, ונואטו, טהיטי, סמואה, פיג'י וקלדוניה החדשה ביטלו את השתתפותן לפני הפתיחה. מכיוון שרק ארבע מדינות לקחו חלק באליפות, הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. ניו זילנד ניצחה בכל שלושת משחקיה, ספגה רק שער אחד, ודורגה במקום הראשון בבית עם מאזן שערים של 21+. בעקבות הזכייה, היא העפילה לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של אוקיאניה.
לקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לקה – ציפוי דק ושקוף המיועד להגנה על משטחים אישים: לקה הראשון, נסיך הכתר של אלבניה לקה השני, נסיך הכתר של אלבניה גיום לקה – מלחין בלגי ראדו לקה – היה איש עסקים ופקיד ממשלתי רומני לק לייקה
ז'ול פשה

ז'ול רומן פשה (בצרפתית: Jules Romain Pecher; ‏1830, אנטוורפן – 1899, אנטוורפן) היה פסל וצייר בלגי. פשה למד ציור באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן אצל אדוארד דוז'רדן (אנ') ואצל יאן אנטון ורסכרן (הול'). פשה צייר ציורים של קדושים עבור כנסיות באנטוורפן: סן-אנדרה, סן-פול וכנסיית ברחם. פשה זכה ב־1857 במדליית זהב על עבודה שאף נרכשה על ידי הממשלה הבלגית. לאחר מכן עבד בפריז בסטודיו של תומאס קוטיר, במהלך תקופה זאת הוא התיידד עם אוגוסט רודן שהיה בראשית דרכו. פשה חזר ב-1863 לאנטוורפן. פשה היה החל מ־1896 חבר באקדמיה המלכותית של בלגיה, אגודה של אמנים ומדענים בלגים. קורנליס פלוריס בפארק פטיט סבלון בבריסל יאקוב יורדאנס באנטוורפן צילום מ־1901 של מונומנט לוס באנטוורפן שנהרס. בהקמתו השתתף גם אוגוסט רודן פיסול אדריכלי בבנק הלאומי באנטוורפן מדיה וקבצים בנושא ז'ול פשה בוויקישיתוף
צ'רנוב

צֶ'רְנוֹב (ברוסית: Чернов) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... איתן צ'רנוב – מדען ישראלי ויקטור צ'רנוב – פוליטיקאי רוסי, מנהיג המפלגה הסוציאל-רבולוציונית ויושב ראש האספה המכוננת הרוסית יבגני צ'רנוב – כדורגלן רוסי
רב הנסתר

"רב הנסתר - סיפורה של קהילת שובו בנים" הוא סרט תיעודי ישראלי שפורסם ב-27 בפברואר 2020 ועוסק בקהילת שובו בנים בהובלת אליעזר ברלנד ובמעורבותה לכאורה בפרשת רצח ניסים שטרית ואבי אדרי. הסרט פורסם בכאן 11, נכון ליוני 2024 צבר כ-760 אלף צפיות באתר יוטיוב. יוצרת הסרט היא שני חזיזה. הסרט עסק באפשרות שלכאורה לברלנד ואנשיו היה קשר לפגיעה בניסים שטרית ואבי אדרי. אפשרות זו נבדקה לעומק בזכות הסרט, והחקירה נפתחה מחדש והובילה למעצרים בשני מקרי היעדרות והרצח, ולחקירה של אישים נוספים (בהם ברלנד עצמו). החקירה נפתחה מחדש כחודש לפני שידור הסרט, לאחר שההפקה העבירה למשטרה את החומרים שעלו בתחקיר. ביוני 2022 פורסם סרט המשך בכאן 11 בשם "רב הנסתר - הגילויים החדשים" שתיעד את ההתפתחויות בפרשה. גם סרט זה זכה לתהודה רבה וקיבל כ-152,000 צפיות ביוטיוב (נכון לאוגוסט 2024). במרץ 2024 דחה בית משפט השלום בפתח תקווה את תביעתו של שמואל חבני, חבר לשעבר בקהילת "שובו בנים" אשר נטען כלפיו בסרט שתקף את שטרית כמה חודשים לפני שנעלם. חבני טען כי מאז, שמו נקשר לרצח ותבע פיצויים בסך חצי מיליון שקלים, אך בית המשפט קבע כי "הכתבת ביצעה תחקיר מעמיק, ממושך, נטול פניות ואחראי, המבוסס על מקורות אמיתיים שברובם נחשפו, וכי הפרסום נקט זהירות ולא הפנה אצבע מאשימה או קבע מסמרות בשאלת זהות האחראים לחטיפתו ורציחתו של הנעדר, אלא הצביע על כיווני חקירה שונים שלא בהכרח נקשרים ועל דעות שונות של אנשי צוות החקירה". חבני חויב בתשלום הוצאות בסך 15 אלף שקלים. רב הנסתר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי דינה חלוץ, העיתונאית שני חזיזה פענחה לבד מקרי רצח מלפני 30 שנה: לא אופתע אם יגלו עוד שמות, באתר ynet, 1 בנובמבר 2021 אילן שאול, "רב הנסתר": כך פתחה המשטרה מחדש תיק רצח רק בגלל סרט, באתר posta.co.il, ‏19 בנובמבר 2021 שילה פריד, ‏פרשת הרצח וההיעלמות: "בפעם הראשונה אמרתי קדיש על אחי", בעיתון מקור ראשון, 11 בנובמבר 2021 ריקי רט, ‏לא עוצרת במבוי סתום: העיתונאית שהצליחה איפה שהמשטרה נכשלה, בעיתון מקור ראשון, 31 בינואר 2022 אורן פרסיקו, נדחתה תביעת דיבה נגד תאגיד השידור ושני חזיזה, באתר העין השביעית, ‏22 במרץ 2024
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2014

אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2014 (באנגלית: 2014 OFC Women's Nations Cup) היא המהדורה העשירית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך בפפואה גינאה החדשה והתקיים מ-25 באוקטובר עד ה-29 באוקטובר 2014. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנה לאחר מכן בקנדה. באליפות זו לא נערכו משחקי נוקאאוט. מכיוון שרק ארבע מדינות לקחו חלק באליפות, הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. ניו זילנד ניצחה בכל שלושת משחקיה, לא ספגה שער, ודורגה במקום הראשון בבית עם מאזן שערים של 30+. בעקבות הזכייה, היא העפילה לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של אוקיאניה.
צ'רנקוב

צ'רנקוב (ברוסית: Черенков) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... פאבל צ'רנקוב (1904–1990) – היה פיזיקאי סובייטי, זוכה פרס נובל לפיזיקה קרינת צ'רנקוב – הקרינה הנפלטת כאשר חלקיק נע מהר יותר ממהירות הפאזה של אור בתווך כלשהו גלאי צ'רנקוב – גלאי חלקיקים מהירים במיוחד המבוסס על גילוי קרינת צ'רנקוב שהם יוצרים בתנועתם פיודור צ'רנקוב (1959–2014) – היה כדורגלן סובייטי–רוסי באיות קרוב צ'ארנקוב (אנ') (לעיתים "צ'רנקוב") – עיירה בפולין במחוז צ'ארנקוב-טשצ'נקה (אנ') בווייוודת פולין גדול
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2022

אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2022 (באנגלית: 2022 OFC Women's Nations Cup) היא המהדורה ה-12 של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך בפיג'י והתקיים מ-13 ביולי עד ה-30 ביולי 2022. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנה לאחר מכן באוסטרליה וניו זילנד. האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט. הראשונה והשנייה בכל בית עלו לרבע הגמר יחד עם שתי הנבחרות מהמקום השלישי בעלות מירב הנקודות. בטורניר לקחו חלק תשע נבחרות - מספר שיא לאליפות אוקיאניה בכדורגל נשים. האלופה המכהנת, ניו זילנד, לא השתתפה בטורניר מכיוון שהעפילה אוטומטית לגביע העולם כמארחת. במשחק הגמר נפגשו המארחת פיג'י ופפואה גינאה החדשה. בסיום המשחק, שנערך בסובה מול 1,591 צופים, ניצחה פפואה גינאה החדשה 1-2 וזכתה בטורניר לראשונה בתולדותיה. בעקבות זכייתה, העפילה פפואה גינאה החדשה לטורניר הפלייאוף הבין-יבשתי לגביע העולם, אך במשחק הראשון הפסידה 2-0 לפנמה ולא עלתה לטורניר הגמר.
פרנס דה מונק

פרנס דה מונק (בהולנדית: Frans De Munck;‏ 20 באוגוסט 1922 – 24 בדצמבר 2010) היה כדורגלן ומאמן הולנדי, ששיחק בעמדת השוער. נחשב לאחד מגדולי השוערים ההולנדים בכל הזמנים. דה מונק זכה לכינוי ה"פנתר השחור" בשל שיערו השחור, החולצה והרפלקסים דמויי החתול שלו. דה מונק בגיל 8 צפה באופן קבוע באימוני הקבוצה המקומית VV חוס, בה הוזמן להיות לשוער, בזמן שהקבוצה הבוגרת תרגלה בעיטות לשער. חלומו של דה מונק היה לשחק כחלוץ, אך בעקבות פציעת ברך זה לא התאפשר. עם זאת, זו הפכה להזמנות מצוינת עבורו להמשיך כשוער. דה מונק שהיה לכישרון בשער, עשה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בגיל 15 בלבד בשנת 1937, נגד TSC Oosterhout [דרוש תעתוק]. פורטונה סיטארד הגביע ההולנדי: 1956/1957 DOS אליפות הולנד: 1957/1958 קלאב ברוז' הגביע הבלגי: 1969/1970 מדיה וקבצים בנושא פרנס דה מונק בוויקישיתוף פרנס דה מונק, באתר Transfermarkt פרנס דה מונק, באתר National Football Teams פרנס דה מונק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
שנהבי ירושלים

שנהבי ירושלים הם קבוצת לוחות שנהב אמנותיים מבירת ממלכת יהודה, ירושלים. הם נמצאו בחניון גבעתי, בבניין המסומן כבניין 100 בשטח 10, שתאריך בנייתו לא וודאי אך הוא נהרס בוודאות בחורבן ירושלים בידי הבבלים. בדיקה מדויקת העלתה שמדובר בשנהב פילים. מספר שברי השנהב שנמצאו הוא כ־1,500 שברים, ולפי מיקומי מציאתם ושחזור מבנהם המקורי הם כנראה עיטרו רהיט מהקומה השנייה של המבנה (שקרסה בחורבן). המוטיבים האמנותיים על השנהבים מוגבלים לשלושה דגמים עיקריים: מוטיב אחד מופיע על כ־12 לוחות מרובעים (אורך כל צלע כ־5 ס"מ), וכולל מסגרת של 12 רוזטות (פרח, במקרה זה בעל 12 עלי כותרת) חרוטות על רקע צבוע לבן, ובתוך המסגרת עץ תמר מסוגנן כפלמטה (אנ') בעלת חמישה ענפים, מתחתיהם וולוטה בכל צד שמתחת לכל אחד עלה, הכל על גזע משולש. חלק מהרוזטות צבועות באדום וחלק באפור, ענפי הפלמטות צבועים לסירוגין בצבעים כהים ובהירים, הוולוטות בצבע כהה והעלים והגזע בצבע בהיר. לוחות שנהב עם רוזטות התגלו גם בשנהבי שומרון ושנהבי כלח (Kalḫu ivories). העץ המסוגנן הוא מוטיב נפוץ מאוד באמנות הקדומה של דרום מערב אסיה, במיוחד על שנהבים (משומרון, כלח, חדתו, דור שרוכין וסלמיס); עצים מהסגנון הקרוב ביותר לזה שנמצא בירושלים נמצאו על שנהבי כלח ודור שרוכין. העץ המסוגנן מסמל פריון, ומקושר לאלות נקביות ולעיתים גם לאלים זכריים. המוטיב השני הוא אפריז מלבני (גובהו כ־3.15 ס"מ, מאורכו השתמרו לפחות 8.6 ס"מ) ובתוכו שורה של פרחי לוטוס המופיעים לסירוגין כפרח פתוח ומפותח וכניצן סגור. כל פרח כולל שלושה עלי כותרת עגולים המצטמצמים לכיוון הבסיס (בדומה לענפי הפלמטה מהמוטיב הראשון), ושני עלי כותרת מחודדים בצדדים השומרים על רוחבם עד הבסיס. הפרחים כהים יותר מהרקע. גם הלוטוס הוא מוטיב נפוץ באמנות השנהב של דרום מערב אסיה (שומרון, כלח, חדתו ודור שרוכין), אך לרוב כל עלי הכותרת מחודדים; בשומרון נמצא לוח אחד שגם בו חלק מעלי הכותרת מעוגלים, אך הצורה הקרובה ביותר לצורת הלוטוסים הייחודית מירושלים נמצאה על לוחית עצם מ־Tel ‘Ira שבנגב. המוטיב השלישי הוא אפריז צר וארוך (גובהו 8 מ"מ, מאורכו השתמרו כ־2.3 ס"מ) הכולל מין גדר מסורגת ועיגולים שתוכם הצטלבות X בנקודות המפגש של הקווים המסורגים. הרקע נצבע בשחור. סריג כמעט זהה נמצא בכלח. עדויות חומריות על הלוחיות מעידות שהיו מיועדות להיות מודבקות וממוסמרות לחפץ כלשהו, אך עבודת ההצמדה המעט מרושלת מעידה על כך שנעשתה בידי אומן מקומי חסר הכשרה מספקת, או שנפלו והודבקו שנית. אמנות שנהב, כעיטורי רהיטים וקופסאות, פריטי לבוש טקסיים, וחפצים קטנים אחרים, היו סמל נחשב ליוקרה במזרח הקדום. עם זאת, למעט אוסף שנהבי שומרון והשנהבים הלבנטיניים שנמצאו בארמונות אשוריים לאחר בזיזתם, ערי דרום הלבנט לא סיפקו עדויות משמעותיות לצריכת שנהב בתקופת הברזל. לאור זאת, העדות מירושלים בהקשר של ראשית המאה ה־6 לפנה"ס בולטת. שנהבי שומרון Reli Avisar, Yiftah Shalev, Harel Shochat, Yuval Gadot, Ido Koch, “Jerusalem Ivories”: Iron Age Decorated Ivory Panels from Building 100, Giv‘ati Parking Lot Excavations, and Their Cultural Setting, 'Atiqot 106, 2022, עמ' 57–74 "Jerusalem Ivories", עמ' 57–74 "Jerusalem Ivories", עמ' 67 "Jerusalem Ivories", עמ' 60–62 "Jerusalem Ivories", עמ' 62–63 "Jerusalem Ivories", עמ' 64 "Jerusalem Ivories", עמ' 69 "Jerusalem Ivories", עמ' 65 "Jerusalem Ivories", עמ' 66 "Jerusalem Ivories", עמ' 68
טביעת אוניית הקיטור פרינסס אליס, 1878

אוניית הקיטור "פרינסס אליס" (באנגלית: SS Princess Alice"), מקודם "בְּיוּט" (PS Bute), הייתה אוניית משוטות להובלת נוסעים שטבעה ב-3 בספטמבר 1878 בנהר תמזה לאחר התנגשות עם מובלת הפחם "בייוול קאסל" (SS Bywell Castle). בין 600 ל-700 נפשות נספו בתאונה, כולם מהאונייה "פרינסס אליס", והאסון נחשב לגדול ביותר שאירע בנתיבי המים הפנימיים בבריטניה. לא נערכה רשימת נוסעים וגם לא ספרו אותם עם עלייתם לאונייה, כך שהמספר המדויק של הנספים באסון אינו ידוע. "פרינסס אליס" נבנתה ב-1865 בגרינוק, סקוטלנד, ולאחר שתי שנות שירות נרכשה על ידי חברת אוניות הדואר Waterman's Steam Packet Co להובלה סדירה של נוסעים בתמזה. ב-1878 עברה לבעלות London Steamboat Co, והפיקוד עליה נמסר לידי קפטן ויליאם גרינסטד (Grinstead). האונייה הובילה נוסעים בלוח זמנים קבוע ועם תחנות עצירה קבועות מ-Swan Pier, ליד גשר לונדון והלאה במורד הזרם אל שירנס שבקנט ובחזרה. בנסיעתה חזור ב-3 בספטמבר 1878, שעה לאחר הזריחה, חלפה על פני Tripcock Point ונכנסה אל עיקול הנהר הנקרא Gallions Reach. היא שטה בנתיב הלא נכון והתנגשה ב"בייוול קאסל". מקום ההתנגשות היה אותו חלק של התמזה שאליו הוזרמו זמן קצר לפני כן 340,000 מטרים מעוקבים של שפכים גולמיים. "פרינסס אליס" נבקעה לשלושה חלקים ושקעה מיד. הנוסעים שעליה טבעו במימיו המזוהמים של הנהר. קפטן גרינסטד מת בהתנגשות האוניות, כך שבחקירות שנוהלו לאחר האסון לא יכלו לברר באיזה קורס בחר להשיט את האונייה. הבדיקה שעשה חוקר מקרי המוות של אנגליה ו-ויילז (אנ') קבעה ששני כלי השיט אשמים, אך אחריותה של "בייוול קאסל" להתנגשות רבה יותר. חקירה שניהל משרד המסחר (אנ') מצאה ש"פרינסס אליס" לא שטה בתוואי הנכון, והטילה את האחריות לתאונה על רב החובל שלה. בעקבות טביעת האונייה נעשו שינויים בטיפול בשפכים העירוניים, ומאז ואילך הם הובלו לים ונשפכו ישירות לתוכו. כוח השיטור הימי (אנ') – יחידה של משטרת המטרופולין של לונדון האחראית על השיטור הימי בתמזה – צויד בעקבות האסון בסירות קיטור, לאחר שנסתבר כי סירות המשוטים בהן השתמשו עד אז אינן מתאימות להצלת חיים. חמש שנים לאחר ההתנגשות טבעה "בייוול קאסל" במפרץ ביסקיה, ואיתה ירדו למצולות כל ארבעים אנשי צוותה. מדיה וקבצים בנושא טביעת אוניית הקיטור פרינסס אליס, 1878 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספרקי וויליאמס

ספרקי ויליאמס (1954–1962) היה תוכון מצוי מדבר בעל אוצר מילים של יותר מ-500 מילים ושמונה שירים, הפך לסלבריטאי לאומי לאחר שהוביל קמפיין פרסום על האוכל לציפוורים של חברת קפרן, ויצר תקליט שמכר 20,000 עותקים. לאחר מותו, פיחלצו אותו, והציגו אותו במוזיאון הנקוק של ניוקאסל. ספרקי נולד (בקע מהביצה) בצפון מזרח אנגליה, ספרקי היה בבעלות אישה בשם מאטי וויליאמס, שגרה בפורסט הול, ליד ניוקאסל-אפון-טיין. ספאקרי קיבל את השם שלו אחרי שמאטי וויליאמס כינתה אותו "ניצונוץ קטן". היא לימדה אותו לדבר, ולדקלם שירים. לפסארקי היה אוצר עצום של מילים ואמירות. כשספארקי היה בן שלוש וחצי, הוא זכה בתחרות ה-BBC הבינלאומית לדקלום מילים מילים ביולי 1958. הוא היה כל כך טוב, ששנה אחרי זה לא איפשרו לו להשתתף בתחרות, בשביל לתת גם למועמדים האחרים הזדמנות. ספארקי היה תוכי מדהים ששינה את עולם התוכונים לתמיד. האופרה בהשראת ספרקי מבוססת על היצירה Pretty Talk של מייקל ניימן משנת 1977. היצירה המקורית השתמשה בחומר מתקליט שנעשה על ידי חברת המזון לציפורים של Capern כדי לעזור ללקוחות ללמד את ציפורי המחמד שלהם לדבר. הדיסק הגמיש בגודל 7 אינץ' השמיע משפטים קצרים שנאמרו על ידי הבעלים של ספרקי, גברת וויליאמס, כדי לעודד את חיית המחמד שלה לדבר ואחריו תשובות מסרקי עצמו. האופרה, Sparkie: Cage and Beyond, כוללת הקלטות נוספות מארכיון "Sparkie" של האגודה להיסטוריה של הטבע של נורת'ומבריה. דיסק של Sparkie talking כבר יצא לאור. The British Library (2002). "The language of birds: 5.1 Talking birds". נבדק ב-2009-03-25. Jack Malvern; Arts Reporter; Times newspaper (2006-03-22). "Budgie tops the bill as mimicry is put on CD". The Times. London. נבדק ב-2009-03-25.
גיגו גבשווילי

גִּיגוֹ גַּבַּשְׁוִוילִי בגאורגית: გიორგი [გიგო] ივანეს ძე გაბაშვილი גיאורגי [גיגו] איוונדזה גבשווילי, 9 בנובמבר 1862 - 28 באוקטובר 1936) היה צייר ומחנך גאורגי. אחד הנציגים הגאורגים המוקדמים ביותר של בית הספר הריאליסטי לציור גאורגי, עבודתו ידועה בכיסוי מגוון רחב של נושאים, נופים וסצנות של חיי היומיום דרך עדשה אוריינטליסטית. אף שאינם ידועים במערב, ציוריו של גבשווילי זוכים להערכה רבה גבשווילי נולד בטביליסי, גאורגיה (באותה העת חלק מהאימפריה הרוסית), התחנך באקדמיה האימפריאלית לאמנויות (אנ') (1886–1888) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן (אנ') (1894–1897). בשובו למולדתו, ערך הופעת בכורה כאמן הראשון שזכה בתערוכת יחיד בטביליסי. בשנים 1900 עד 1920 לימד בבית הספר לאמנות שהופעל על ידי החברה הקווקזית לקידום אמנויות יפות. גבשווילי היה אחד מהפרופסורים המייסדים של האקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי (אנ') (1922) וקיבל את התואר אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1929). הוא לימד בין היתר את אפולון קוטאטלדזה ואת אלנה אחוולדיאני. גבשווילי נותר ריאליסט מובהק והודיע על התנגדותו לאמנות השמאלנית. הוא נפטר בצִיחִיסְדְּזִירִי (אנ'), שבנפת כובולתי, בשנת 1936. גיגו גבשווילי ידוע בעיקר בזכות סדרת דיוקנאות של איכרים, בני עיר ואצילים ( "החבר הישן", 1898; "החבר השיכור", 1899; "כורדי", 1903– 1909; "שלושת הגנרלים", 1910 וכו') וכן סצנות מרובות מהחיים הגאורגית ("פסטיבל אלאוורדובה" (אנ'), 1899) ומהחיים המזרחיים - רבים מהם מבוססים על רישומי מסעו במרכז אסיה ב-1894 ("הבזאר" בסמרקנד", 1894–1897; "בריכת דיוואן-ביי בבוכרה", 1897 וכו'). רוב יצירותיו מוצגות כעת במוזיאון האמנות של גאורגיה בטביליסי. העותק שלו מ-1895 של "הבזאר בסמרקנד", שנוצר לבקשתו של הדיפלומט ואיש העסקים האמריקני צ'ארלס ר. קריין שפגש אותו במהלך מסעו בקווקז, נמכר ב-1.36 מיליון דולר בסותביס ב-2006. מדיה וקבצים בנושא גיגו גבשווילי בוויקישיתוף Roy Bolton, Edward Strachan. Russian Orientalism: Central Asia & the Caucasus. Sphinx Fine Art: 2009, p. 40 The Golden Road to Samarkand: the Rebirth of Gigo Gabashvili's Art Archived 2007-09-30 at the Wayback Machine. Georgia Today. January 12, 2007.
קיילב ויילי

קיילב ראיין ויילי (באנגלית: Caleb Ryan Wiley; נולד ב-22 בדצמבר 2004) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק כמגן בצ'לסי ובנבחרת ארצות הברית. ויילי הצטרף לאקדמיה של אטלנטה יונייטד בגיל 11, זמן קצר לפני שהמועדון המקצועי החל את עונת הבכורה שלו ב-MLS. ב-2018 שימש ויילי כנער כדורים כשאטלנטה ניצחה את פורטלנד טימברס בגמר גביע ה-MLS ב-2018. ביולי 2020, ערך ויילי את הופעת הבכורה המקצועית שלו עם קבוצת המילואים של אטלנטה ב-USL, בהפסד 1–2 לטמפה ביי רודיס. ב-18 בינואר 2022, חתם ויילי על חוזה "השחקן הביתי" עם אטלנטה יונייטד. בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS נגד ספורטינג קנזס סיטי, והבקיע שער בניצחון 1–3 של אטלנטה. עקב פציעות רבות בקבוצה, ויילי תפס מקום בהרכב וסיים את עונת 2022 עם 26 הופעות ליגה. בפברואר 2023, נכלל ויילי ברשימת 20 הצעירים האמריקאים המבטיחים לעונת 2023 ב-MLS. בשבוע השלישי של העונה כבש צמד שערים ובישל שער נוסף בניצחון על שארלוט. בגיל 18 ו-79 ימים הפך לשחקן החמישי הצעיר ביותר בתולדות ה-MLS שתורם ל-3 שערים במשחק אחד. כתוצאה מכך, נבחר לנבחרת המחזור ולשחקן השבוע ב-MLS. ב-22 ביולי 2024 חתם ויילי בצ'לסי. בתחילת 2020 זומן, ויילי לסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 17 לטורניר פיתוח באנגליה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-19 בפברואר 2020 בהפסד 1–2 לספרד. בנובמבר 2021, בגיל 16 בלבד, זומן לסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 20. ב-19 באפריל 2023, ערך ויילי את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 במשחק ידידות נגד מקסיקו. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). קיילב ויילי, ברשת החברתית אינסטגרם קיילב ויילי, באתר Transfermarkt קיילב ויילי, באתר Soccerway קיילב ויילי, באתר National Football Teams קיילב ויילי, באתר FootballDatabase.eu McGlynn, Tolkin, & Wiley top list of 20 Young Americans to watch in 2023 MLS season, americansoccernow Marko MItrović names 2024 U.S. Olympic Men's Soccer Team באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 8 ביולי 2024 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קיילב ויילי".