laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תמר זיסקינד

תמר זיסקינד (נולדה ב-23 בפברואר 1985) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 2008 ורופאת שיניים. תמר זיסקינד נולדה, גדלה והתחנכה בעיר חיפה. בתם של גניה, דוקטור לביולוגיה ואבי, רואה חשבון. היא הבת האמצעית ולה שני אחים. בנעוריה למדה במגמה כימית-ביולוגית בבית הספר הריאלי בחיפה. בצבא שירתה בחיל הים כרכזת כוח אדם. למדה רפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים. במרץ 2008 זכתה בתואר "מלכת היופי" בתחרות שהתקיימה בחיפה. בנוסף ב-2008 הצטלמה למגזין בגדי הים של "בלייזר". ביולי 2009 נעצרה אמה ברומניה בחשד למעורבות בביצוע הפריות בלתי-חוקיות באמצעות תרומת ביציות, פרשה שנודעה בשם: "פרשת הביציות". זיסקינד השתתפה בהפגנת מחאה שנערכה מול שגרירות רומניה בישראל בחודש שלאחר מכן, בקריאה לשחרר את עצורי הפרשה. ביוני 2014 התחתנה עם אודי אספיס. מדיה וקבצים בנושא תמר זיסקינד בוויקישיתוף תמר זיסקינד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תמר זיסקינד, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" ynet, הערב שתמר לא תשכח, באתר ynet, 27 במרץ 2008 ליאור שליין, ריאיון עם תמר זיסקינד, באתר nana10‏, 17 במרץ 2009 שירלי סידרר-חכמון, תמר זיסקינד: ד"ר לכדורגל, באתר Xnet‏, 10 באפריל 2011 תמר זיסקינד מתראיינת לתוכנית אורלי וגיא- המאבק למניעת הסגירה של הפקולטה לרפואת שיניים בהדסה עין כרם, באתר YouTube‏, 4 בספטמבר 2013 סמדר שיר, חושפת שיניים, באתר "ידיעות אחרונות", 2 באוקטובר 2017 תמר זיסקינד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תמר זיסקינד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טל רבינובסקי, הפגנה מול שגרירות רומניה: שחררו את הרופאים, באתר ynet, 18 באוגוסט 2009 מיקי לוין, תמר זיסקינד התחתנה, מעריב השבוע, 8 ביוני 2014
רווית ירקוני

רווית ירקוני (נולדה ב-1973) היא מלכת היופי לשנת 1994 ודוגמנית ישראלית. רווית ירקוני נולדה וגדלה בגבעתיים. אחרי השירות בצה"ל עבדה כממינת יהלומים בבורסה ברמת גן. לתחרות מלכת היופי ניגשה בהמלצת החבר. לאחר זכייתה בתחרות, ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל לשנת 1994. לאחר התחרות דגמנה ירקוני מחוץ לישראל. ב-2006 נבחרה לשמש כדוגמנית הבית של מעצב השיער אילן מרגלית. ב-2007 הובילה את הקמפיין לקניון גבעתיים שכלל טלוויזיה ושלטי חוצות[1] וב-2010 הצטלמה לקטלוג החורף של חברת האופנה "מאוזנר". בגיל 27 התחתנה ירקוני עם עו"ד שחר בן עמי, וכעבור שנה נולדה להם בת. בזמן ההיריון השני שלה, התגלתה אצלה מחלת סרטן. לאחר שהצליחה לגבור על המחלה, החלה להתנדב בבית חולים, כדי לספר את סיפורה האישי ואת התמודדותה במחלה. בהמשך נולד להם בן נוסף, ולאחר מכן הם התגרשו. שרון רופא אופיר, תמיד מלכה, תמיד אופטימית: הסרטן ונכות הבת לא שברו את רוית ירקוני, באתר Xnet‏, 2 ביולי 2017 שנות התשעים-מלכות היופי ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התרבות הנוראגית

התרבות הנוראגית (באיטלקית: Civiltà Nuragica) היא תרבות שנוסדה בסרדיניה והתפשטה לאי השכן קורסיקה. היא מקיפה תקופה המתחילה לפני המאה ה-17 לפנה"ס, היא ראשית תקופת הברונזה, עד המאה ה-2, בתקופת הקיסרות הרומית. היא נחשבת לתרבות פרהיסטורית, מאחר שלא התגלו ממצאים בכתב שלה. שמה של התרבות נובע מהמגדלים הנוראגיים הגולמיים האופייניים לה, פרי התפתחות של התרבות המגליתית, שבה נבנו מבנים מאבנים גדולות ללא חומרי מילוי ביניהם. בתקופה זו נבנו הדולמנים והמנהירים. מספרם של מבנים אלה לסוגיהם מגיע לכ-7,000. המגדלים הנוראגיים בסרדיניה נחשבים בין המבנים המגליתיים השמורים ביותר באירופה. ישנן מספר השערות בנוגע לתפקידם, לפיהן הם שימשו מצבות, מצודות לשמירה ולהגנה, כבשנים להתכת מתכות, בתי סוהר ומקדשים לאל השמש. יורדי-ים ומהגרים מארצות הים התיכון החדירו לתרבות הנוראגית יסודות זרים, כמו פולחן המים הקדושים, מצבות של ענקים ופסלים מברונזה. התרבות המשיכה להתקיים במקביל לתרבויות אחרות שהגיעו לאי, דוגמת התרבויות הפיניקית, הקרתגית והרומית, אך לא נטמעה בהן. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא התרבות הנוראגית בוויקישיתוף
טלי לוונטל

טלי לוונטל (נולדה ב-1978) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1996 ודוגמנית-לשעבר. טלי לוונטל נולדה וגדלה במרכז הכרמל בחיפה ולה אחות. בגיל 17 וחצי, בזמן לימודיה התיכוניים, זכתה בתחרות מלכת היופי ולאחריה, הייתה אמורה לייצג את ישראל בתחרות "מיס תבל". מכיוון שהייתה צעירה מדי מלהשתתף בתחרות (לוונטל הייתה אז בת 17 והתחרות מותירה להתמודד לבנות 18 ומעלה) אז נשלחה במקום זאת לתחרות "מיס עולם". בשנת כהונתה כ"מלכת היופי" התגייסה לצה"ל ואת שירותה עשתה כמש"קית חינוך. לאחר שחרורה מצה"ל, דגמנה לוונטל והחלה ללמוד איפור מקצועי אצל ירין שחף. מאז, עבדה במאפרת מקצועית לאירועים והופיעה עוד מספר פעמים בתקשורת כשדגמנה בתצוגות אופנה. ב-2010 התראיינה בערוץ 2 לתוכנית התיעודית "הדוגמניות", העוסקת במאחורי הקלעים של עולם האופנה והדוגמנות. באותה שנה התראיינה לרדיו אודות תחרויות יופי, מעמד האישה ופמיניזם. בשנת 2006 התחתנה עם איש העסקים יניר ברנר וב-2007 ילדה את בנה הראשון. לוונטל סיימה לימודי משפטים ועברה לעסוק בעריכת דין. שנות התשעים – מלכות היופי היום: האם קיום טקס מלכת היופי הולם את יום האישה הבינלאומי?, באתר 103fm‏, 8 במרץ 2010
מעשה במעשה

המונח "היה היה פעם" מפנה לכאן. לערך העוסק בסדרת טלוויזיה אמריקאית, ראו עד עצם היום הזה. מעשה במעשה (באנגלית: Once On A Time) הוא ספר ילדים שכתב הסופר הבריטי אלן אלכסנדר מילן. הספר נכתב בשנת 1917 בעקבות השתתפותו של מילן במלחמת העולם הראשונה, שבה נפצע קשה. לאחר פציעתו בצרפת, שהה בבית חולים בו חיבר את הספר שנועד להראות עד כמה מגוחכת ומיותרת היא המלחמה. הספר כתוב בצורת אגדת ילדים, אולם מדובר בתיאור אירוני של הפוליטיקאים והמנהיגים של אירופה בראשית המאה ה-20. שמו של הספר הוא משחק מילים על המונח "Once Upon A Time" ("היה היה" או "לפני הרבה שנים"), הפותח באופן מסורתי אגדות ילדים בשפה האנגלית. הספר עוקב אחר המלחמה בין ממלכת אורליה (בראשות המלך פֶּאָליז, במקור Merriwig) לבין ממלכת ברודיה הסמוכה, הפורצת משום שמלך ברודיה מנסה את מגפי הריחוף החדשים שלו וחולף מעל ראשו של פאליז בעוד זה אוכל ארוחת בוקר. פאליז מורה לחייליו לירות במלך ברודיה, ופוגע בשפמו, דבר המביא להכרזת מלחמה. הספר מסופר לכאורה על ידי המחבר, המשתמש (תוך ביקורת) בכתבי ההיסטוריון רוג'ר צפדינתשוק (במקור: Roger Scurvilegs). במלך מאוהבת הרוזנת נָאוָרַעַל (במקור: Belvane), המנסה בהיעדרו של המלך להדיח את בתו, הנסיכה יקינתון. יקינתון מזעיקה לעזרה את הנסיך אַתָתְצֶה מארץ קֶדֶם, המגיע בלוויית רעו, הדוכס כִּתרון. הנסיך, טיפוס נפוח וזחוח, אכן מגיע - אולם הרוזנת נאורעל הופכת אותו ליצור שהוא מזיגה של ארנב, כבש ואריה. הנסיכה מצליחה להדוף את מזימת הרוזנת בעזרת כתרון והמשרתת שלה כַּש, והמלך מנצח במלחמה בכך שהוא מגלח בלילה את שפמו של מלך ברודיה. הספר תורגם לעברית בשנת 1970 על ידי ראובן בן יוסף והוצא לאור בהוצאת מסדה, בשנית בשנת 1998 בהוצאת מודן ובשלישית בשנת 2009 בתרגומה של כרמית גיא בהוצאת כתר בשם "היה היה פעם". א.א. מילן, פותחים ספר: היה היה פעם, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2009 שירי לב-ארי, כשפו הדב יוצא למלחמה, באתר ynet, 18 בנובמבר 2009 תמר רותם, פו הדוב בגרסה לאומנית, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2009
אוניוואבאנשו

האוֹנִיוַואבַּאנְשוּ (お庭番衆) הייתה קבוצת נינג'ות ואונמיטסו שהוקמה בידי שוגון הטוקוגאווה השמיני - טוקוגאווה יושימונה - הנחשב לאחד מהשוגונים הדגולים ביפן (1684–1751). יושימונה הקים את האוניוואבאנשו לצורכי ריגול, איסוף מידע ואבטחה. רווחת כיום האמונה כי במהלך מהפכת הבאקומאטסו נשלחו האוניוואבאנשו לאמריקה לרגל לא רק אחרי מתנגדי השוגון, אלא גם אחר אמריקאים. במקור שירתו כשכירי חרב של מספר שרי מלחמה, במהלך תקופת אדו, והם עמדו לשירות הממשלה המרכזית. האוניוואבאנשו שירתו כסוכנים חשאיים, אספו מידע והגנו על השוגון, ובין תפקידיהם נמנית גם הגנה על גנרלים ופקידי ממשל בדרג בכיר. הם שמרו על רמת רגולציה קפדנית, אשר אסרה עליהם בין היתר להתערות עם החברה הכללית. המפורסמים ביותר היו הנינג'ות של איגה וקוגה, מצפון לקיוטו. האוניוואבאנשו היו, במקור, נינג'ות נגורורו מקי. מאוחר יותר נחשבו כשייכים למעמד הסמוראים. על אף הדעה הרווחת, תפקידי האוניוואבאנשו כמעט ולא כללו התנקשויות, ומרבית משימותיהם היו איסוף מידע ולכידת פושעים. חברי האוניוואבאנשו נבחרו מתוך שבט הקי. תפקידי הקבוצה היו תורשתיים, ועברו מדור לדור במשפחה. הסיבה לכך היא ככל הנראה העובדה שיושימונה היה ראש שבט הקי. שירתו כשומרים בטירת אדו. ריגלו אחר שבטים אחרים. בתקופת הבאקומאטסו, חברי האוניוואבאנשו נשלחו למשימות ריגול סודיות בארצות הברית. האוניוואבאנשו הוצגו רבות בג'ידאגקי ובסדרות אנימה ומאנגה, לרבות רורואוני קנשין, גינטאמה ועוד. בדרך כלל מוצגים חברי הקבוצה כנינג'ות לוחמות, שאינן בוחלות בכלי נשק והריגה.
פייר צ'ארלס

פייר צ'ארלס (Pierre Charles;‏ 30 ביוני 1954 - 6 בינואר 2004) היה ראש ממשלת דומיניקה בין השנים 2000–2004. צ'ארלס נולד בגרנד ביי שבמחוז סנט פטריק של דומיניקה. הוא למד בבית הספר המקומי לבנים ובשנת 1972 סיים את לימודיו התיכוניים באקדמיית סנט מרי. הוא החל לעבוד בהוראה ובשנת 1979 סיים את שנת הכשרתו בסמינר למורים. במקביל החלה פעילותו הציבורית בקרב הקהילה ובשנת 1978 היה צ'ארלס שותף למאבק לעצמאות המדינה. בתקופה זו הוא השתתף בשיקום אזור מגוריו לאחר סופת הוריקן. בשנת 1979 נבחר תחילה לחבר "ועד ההצלה הלאומי" ועם הכרזת העצמאות נבחר לסנטור. עם כניסתו לפוליטיקה פרש צ'ארלס מתחום ההוראה. בשנים הראשונות לכהונתו, עד 1988, פעל במסגרת פרויקט להגברת ייצוא התוצרת החקלאית של דומיניקה. בשנת 1985 הוא נבחר לאספה הלאומית. הוא כיהן באופוזיציה במשך 15 שנים מטעם מפלגת הלייבור של דומיניקה. בשנת 2000, עם בחירתו של רוזי דאגלס לראשות הממשלה, מונה על ידו לשר התקשורת והעבודות הציבוריות. לאחר מותו של דאגלס, באוקטובר 2000, נבחר כמחליפו. פעולותיו העיקריות נגעו לייצוב המשק הכלכלי במדינה. הידרדרות במצבו הבריאותי בראשית 2003 הביאה לדרישות להתפטרותו, אך צ'ארלס שימש בתפקיד עד לפטירתו שנה מאוחר יותר. קורות חייו פייר צ'ארלס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דחייה

האם התכוונתם ל... דחייה (טקטיקה) – קביעת ביצוע פעולה למועד מאוחר יותר דחייה (פסיכולוגיה) – סילוקו של אדם ממעגל חברתי דחייה (ביולוגיה) – התנגדות של הגוף לאיבר זר המושתל בו דחייה (פיזיקה) – כוח הפועל בין שני גופים בעלי אותו מטען חשמלי (דחייה חשמלית) או אותה קוטביות מגנטית (דחייה מגנטית) דחיינות – הפרעה המתבטאת בדחייה או בהימנעות של אדם מביצוע פעולה או מטלה המוטלת עליו. דאחיה (פירושונים)
מיכאל ארנון

מיכאל (מייק) ארנון (10 באפריל 1925 – 31 באוקטובר 2004) היה דיפלומט ישראלי ומזכיר הממשלה בין השנים 1968–1974. ארנון נולד בווינה שבאוסטריה ועלה עם משפחתו לארץ ישראל בגיל 12. הוא למד בגימנסיה "בלפור" בתל אביב ולמד כלכלה בבית הספר הגבוה לכלכלה בלונדון. בשובו ארצה עבד במערכת "פלסטין פוסט" עד לפרוץ מלחמת העצמאות, עת התגייס לצה"ל והוצב בלשכת העיתונות הממשלתית. לאחר המלחמה שירת ארנון כדובר משרד החוץ ולאחר מכן נשלח לשלוש שנים כנספח עיתונאות בשגרירות ישראל בלונדון. עם סיום שליחותו מונה למנהל לשכת העיתונות הממשלתית. במהלך שנות השישים יצא לשמש כיועץ הסברה בשגרירות ישראל בארצות הברית. בשל ידיעתו את השפה הגרמנית הוא מילא תפקיד מרכזי בשיחות שהתקיימו בין ישראל וגרמניה ונכח בפגישתם של דוד בן-גוריון וקונראד אדנאואר. לאחר מכן מונה לשמש שגריר ישראל בגאנה וקונסול ישראל בניו יורק. בשנת 1968 סיים את תפקידו בשירות החוץ ומונה על ידי לוי אשכול לשמש מזכיר הממשלה. בתפקיד זה כיהן במשך שש שנים, בממשלותיה של גולדה מאיר ובמהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר התפטרותה של מאיר, בשנת 1974, מונה לנשיא ארגון הבונדס בניו יורק והיה לישראלי הראשון בתפקיד. בשנותיו המאוחרות המשיך בפעילות המגזר הפרטי והעסקי, בהיותו יו"ר הרשות לניירות ערך (1980 - 1983), יו"ר הנהלת בנק קונטיננטל ונשיא "אמפל". ארנון נפטר בגיל 79 מאירוע מוחי. מדיה וקבצים בנושא מיכאל ארנון בוויקישיתוף עדות מיכאל ארנון בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
ג'ורג' יאנג

סר ג'ורג' יאנג, הבארונט החמישי (אנגלית: Sir George Yonge, 5th Baronet; ‏1731 – 25 בספטמבר 1812), מזכיר המלחמה הבריטי (האחראי על המנהלה) בין השנים 1782–1783 ו-1783–1794. כמו כן כיהן ב-1799–1801 כמושל מושבת הכף. הוא ירש את הברונות בשנת 1755 ולאחר מותו לא הועבר התואר הלאה. על שמו נקרא רחוב ראשי בטורונטו שבקנדה (רחוב יאנג). הרחוב הוכרז על שמו על ידי מושל קנדה העילית בשנת 1793. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' יאנג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיז, נסיכת בריטניה

לואיז, נסיכת בריטניה (Louise of Great Britain; ‏7 בדצמבר 1724 – 19 בדצמבר 1751), מאוחר יותר לואיז, מלכת דנמרק ונורווגיה, הייתה בת הזקונים של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ורעייתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. הנסיכה לואיז נולדה כבתו החמישית והאחרונה של ג'ורג', נסיך ויילס, ורעייתו קרולין, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. כשהייתה בת שנתיים נפטר סבה, המלך ג'ורג' הראשון, ואביה עלה לשלטון כמלך ג'ורג' השני. לואיז נישאה לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה ב-11 בדצמבר 1743. פרדריק היה בנו הבכור של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק ונורווגיה. שנתיים וחצי לאחר נישואיהם נפטר המלך כריסטיאן ולואיז הפכה למלכת דנמרק ונורווגיה. לזוג המלכותי נולדו שבעה ילדים, מתוכם שניים נולדו מתים ואחד לא שרד עד לבגרות. ארבעת ילדיהם השורדים היו: סופיה מגדלנה, נסיכת דנמרק ונורווגיה (1746-1813) - נישאה לגוסטב השלישי, מלך שוודיה. וילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק ונורווגיה (1747-1820) - נישאה לוילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן. כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק ונורווגיה (1749-1808) - ירש את אביו כמלך דנמרק ונורווגיה. נישא לאחייניתה של לואיז, קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה. לואיזה, נסיכת דנמרק ונורווגיה - (1750-1831) - נישאה לקרל, נסיך הסן-קאסל. המלכה לואיז מתה ב-19 בדצמבר 1751 בארמון כריסטיאנסבורג שבקופנהגן. המלכה הייתה בת 27 בלבד. לאחר מותה המלך פרדריק נישא בשנית ליוליאנה מריה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג. מדיה וקבצים בנושא לואיז, נסיכת בריטניה בוויקישיתוף לואיז, נסיכת בריטניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גאווה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאווה - תחושת הערכה של אדם לעצמו. גאווה (להט"ב) - עמדה חיובית נגד אפליה או אלימות (מילולית או פיזית) המופנית כלפי הקהילה הלהט"בית. דגל הגאווה – אחד הסמלים הידועים של תנועת המחאה של הלהט"ב. גאווה (סרט, 2004) - סרט קולנוע בריטי משנת 2004 גאווה (סרט, 2007) - סרט קולנוע אמריקאי משנת 2007 גאווה (סרט, 2014) - סרט קולנוע בריטי משנת 2014 היבריס
מבטחים

האם התכוונתם ל... מבטחים (מושב) – מושב בחבל אשכול מבטחים (קרן פנסיה) – קרן פנסיה ותיקה, הגדולה בקרנות הפנסיה ההסתדרותיות מנורה מבטחים פנסיה – החברה המנהלת את קרן "מבטחים החדשה" מנורה מבטחים החזקות – חברה העוסקת, באמצעות חברות בנות, בביטוח פנסיוני לסוגיו בית הבראה מבטחים – היה בית הבראה בזכרון יעקב מבטח – רכיב חשמלי שמטרתו הגנה על מעגל חשמלי מפני קצר חשמלי או עומס יתר
גנות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גנות – מושב באזור המרכז מחלף גנות – מפגש של כביש ירושלים-תל אביב (כביש 1) עם כביש 4 גנות הדר – יישוב באזור השרון ליד צומת השרון אישים: דני גנות – תא"ל בחיל האוויר דליה גנות – שופטת ישראלית יעקב גנות – היה מפקד משמר הגבול ונציב בתי הסוהר גנוט
ארתור לומיס הרמון

ארתור לומיס הרמון (באנגלית: Arthur Loomis Harmon; ‏13 ביוני 1878 – 1958) היה אדריכל אמריקאי, מתכנן בניין ימק"א ירושלים וממתכנני בניין אמפייר סטייט. הרמון נולד בשיקגו שבאילינוי. הוא למד במכון לאמנויות בשיקגו, והוסמך כאדריכל באוניברסיטת קולומביה (1902). בין השנים 1911 ל-1929 עבד הרמון במספר משרדי אדריכלים ואף כאדריכל עצמאי. הוא התמחה בתכנון בתי מלון. בראשית שנות העשרים תכנן הרמון את בית המלון "שלטון" (Shelton) בניו יורק, שהיה המבנה הגבוה הראשון שנבנה בניו יורק לאחר מלחמת העולם הראשונה, והיה בזמן הקמתו, שנסתיימה בשנת 1924, בית המלון הגבוה בעולם (כיום שמו "מלון מריוט של הגדה המזרחית בניו יורק"). ב-1929 הצטרף הרמון למשרדם של האדריכלים ויליאם לם (William F. Lamb) וריצ'מונד שריב (Richmond Harold Shreve) בניו יורק, והשלושה הובילו את תכנונו של בניין אמפייר סטייט, שהושלם ב-1931. שמו של המשרד שונה ל-"שריב, לם והרמון" בעקבות הצטרפותו של הרמון. במסגרת עבודתו במשרד זה היה הרמון המתכנן הראשי של בניין ימק"א בירושלים, שבנייתו נסתיימה בשנת 1933 ונחשב לפאר האדריכלות בירושלים בתקופת המנדט הבריטי ולבניין ימק"א היפה בעולם. בעת הקמתו היה הבניין הגבוה בירושלים. הרמון נפטר ב-1958, במחוז וסטצ'סטר בניו יורק. דוד קרוינקר ודרור ואהרמן, אדריכלות בירושלים: תקופות וסגנונות, כרך 4. הוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל,1983 על ארתור לואמיס הרמון באתר Stucturee. על ארתור לומיס הרמון באתר Parabook. [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שארלוט, הנסיכה המלכותית

שארלוט, הנסיכה המלכותית (Charlotte, Princess Royal, ‏29 בספטמבר 1766 - 5 באוקטובר 1828), מאוחר יותר שארלוט, מלכת וירטמברג, הייתה בתו רביעית לאחר שלושת אחיה הבוגרים של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת והמחזיקה השלישית בתואר נסיכה מלכותית. הנסיכה שארלוט נישאה לפרידריך הראשון, מלך וירטמברג. הנסיכה שארלוט אוגוסטה מתילדה נולדה בארמון בקינגהאם, ילדתם השלישית ובתם הבכורה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ורעייתו שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. כחודש לאחר היוולדה היא קיבלה את התואר נסיכה מלכותית, השמור לבת הבכורה של מונרך בריטי מכהן. כשאר אחיה ואחיותיה, הנסיכה שארלוט חונכה על ידי מורים פרטיים ובילתה את רוב ילדותה בארמון בקינגהאם, בארמון קיו ובטירת וינדזור. הנסיכה שארלוט הייתה הבכורה בשלישיית הנסיכות הגדולות שהורכבה ממנה ומאחיותיה הצעירות אוגוסטה סופיה, נסיכת הממלכה המאוחדת (נולדה ב-1768) ואליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת (נולדה ב-1770). השלוש היו שונות מאוד אך קרובות. ב-18 במאי 1797 נישאה הנסיכה המלכותית בארמון סנט ג'יימס לפרידריך, יורש העצר לדוכסות וירטמברג. אלו היו נישואיו השניים של פרידריך, שהיה נשוי לפני כן לאוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בת דודתה של שארלוט (אמה של אוגוסטה הייתה אוגוסטה, נסיכת בריטניה, אחותו של ג'ורג' השלישי). מספר חודשים לאחר החתונה נפטר אביו של פרידריך, פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג, ופרידריך הפך לדוכס וירטמברג. הנישואים בין בני הזוג הולידו רק בת אחת שנולדה מתה ב-27 באפריל 1798. לפרידריך היו שלושה ילדים מנישואיו הקודמים. בשנת 1800 כבש הצבא הצרפתי של נפוליאון בונפרטה את דוכסות וירטמברג ושארלוט ופרידריך נמלטו לווינה. שנה לאחר מכן חתם פרידריך על הסכם שלום עם צרפת בה הוא ויתר על מחוז מונבליאר (כיום בחבל פראנש-קונטה שבמזרח צרפת) וקיבל בתמורה את העיר אלבאנגן (כיום במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה). כחלק מתהליך המדיאטיזציה הגרמנית, שהתרחש לפני קריסתה הסופית של האימפריה הרומית הקדושה, הועלה פרידריך ב-25 בפברואר 1803 לתואר הנסיך הבוחר של וירטמברג. ב-26 בדצמבר 1805, בתמורה לתמיכתו הצבאית בצרפת, העניק נפוליאון לפרידריך את התואר מלך וירטמברג. פרידריך ושארלוט הוכתרו כמלכים בשטוטגרט, ווירטמברג פרשה סופית מהאימפריה הרומית הקדושה והצטרפה לקונפדרציה של הריין של נפוליאון. אולם הברית החדשה בין וירטמברג לצרפת הכעיסה מאוד את אביה של שארלוט, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. אפילו רעייתו, המלכה שארלוט, סירבה לפנות לבתה במכתביה אליה בתואר "מלכת וירטמברג". בשנת 1813 שינה פרידריך את נאמנותו והחל לתמוך בבנות הברית. לאחר נפילתו של נפוליאון השתתף פרידריך בקונגרס וינה, שם אישרו הנציגים את מעמדו כמלך וירטמברג. המלך פרידריך נפטר בשנת 1816 והמלכה שארלוט המשיכה להתגורר בארמון לודוויגסבורג המלכותי שבשטוטגרט, שם אירחה לעיתים קרובות את אחיה ואחיותיה. בשנת 1819 היא שימשה כסנדקית לאחייניתה, ויקטוריה (בתו של אחיה, הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן). בשנת 1827 חזרה שארלוט לבריטניה בפעם הראשונה מאז נישואיה, שלושים שנים קודם לכן, על מנת לעבור ניתוח לריפוי הבצקת ממנה סבלה. המלכה שארלוט נפטרה ב-5 באוקטובר 1828 בארמון לודוויגסבורג, שם גם נקברה. מדיה וקבצים בנושא שארלוט, הנסיכה המלכותית בוויקישיתוף שארלוט, הנסיכה המלכותית, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רוברטו אבאדו

רוברטו אבאדו (באיטלקית: Roberto Abbado נולד ב-30 בדצמבר 1954 במילאנו, איטליה), הוא מנצח איטלקי, בנו של המלחין והמנצח מרצ'לו אבאדו, אחיינו של המנצח קלאודיו אבאדו ונכדו של הכנר מיקלאנג'לו אבאדו. רוברטו אבאדו למד ניצוח אצל פרנקו פרארה בלה פניצ'ה, ונציה, והאקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, שם היה לסטודנט היחיד בתולדות האקדמיה, שהתבקש לנצח על תזמורת האקדמיה. הוא ניצח על האופרה הראשונה שלו, "סימון בוקאנגרה" של ג'וזפה ורדי בגיל 23 ובשנים הבאות הופיע במספר רב של בתי אופרה באיטליה ומחוצה לה, בהם לה סקאלה במילאנו, האופרה של וינה, האופרה של מינכן, מטרופוליטן אופרה בניו יורק, אופרה בסטיליה בפריז ועוד. במשך השנים ניצח על להקות אופרה ותזמורות רבות ברחבי העולם. בשנת 1982 הופיע בפסטיבל אדינבורו וכן בפסטיבל ישראל ובפסטיבלי מוזיקה בליל ובמינכן. אבאדו היה מנצח ראשי של תזמורת הרדיו של מינכן משנת 1991 עד 1998. בארצות הברית התמנה אבאדו לשותף אמנותי של תזמורת סיינט פול, החל בעונת 06–2005. בנובמבר 2006 האריך את החוזה עם תזמורת סיינט פול עד עונת 2010-11. מדיה וקבצים בנושא רוברטו אבאדו בוויקישיתוף רוברטו אבאדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברטו אבאדו, באתר AllMusic (באנגלית) רוברטו אבאדו, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברטו אבאדו, באתר Discogs (באנגלית) רוברטו אבאדו, באתר Songkick (באנגלית) ריצ'רד ויגמור, "רוברטו אבאדו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין ויגמור, גרוב
אלפים

האם התכוונתם ל... הרים באירופה: הרי האלפים – שרשרת הרים בדרום מרכזה של אירופה האלפים הליגוריים – רכס הרים בצפון-מערב איטליה, באזור מחוז ליגוריה; מהווים חלק מהרי האלפים האלפים הברניים – רכס הרים בהרי האלפים בדרום מערב שווייץ האלפים האוריים – רכס הרים בקנטונים אורי, ואלה, ברן, נידוולדן ואובוולדן שבשווייץ (לחצו לצפייה במפה הרכס מצוין בשם Alpes uranaises) האלפים היוליאניים – רכס הרים באזור המחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבאיטליה ובאזור הסלובני קראינה (Krajina) האלפים הצרפתיים – חלק מרכס הרי האלפים הנמצא בצרפת, בחבלים רון-אלפ ופרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור; ההר הגבוה באלפים הצרפתיים הוא מון בלאן (לחצו לצפייה במפה חלקו של הרכס נמצא בשטחה של צרפת וחלקו משותף לשווייץ ואיטליה) האלפים הגראיים האלפים של דופינה (Alpes du Dauphiné) –רכס הרים בדרום-מזרח צרפת באזור דופינה האלפים הקוטיים האלפים הדינריים – רכס הרים בסלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, קוסובו, מונטנגרו ואלבניה האלפים האלבניים – רכס הרים בחבל הבלקן, בחלקו הדרומי של האלפים הדינריים; שוכן בצפון אלבניה, בקוסובו ובמונטנגרו (לחצו לצפייה במיקומם של האלפים האלבניים או ה"פרוקלטיה" בדרום האלפים הדינריים ) האלפים האפואניים (Alpi Apuane) – רכס הרים בצפון טוסקנה, איטליה; מהווים חלק מהרי האפנינים (לחצו לצפייה במפה ) האלפים של טרנסילבניה (Alpii Transilvaniei) – רכס הרים ברומניה (לחצו לצפייה במפה ) הרים מחוץ לאירופה: האלפים הדרומיים – רכס הרים במערב האי הדרומי של ניו זילנד האלפים האוסטרליים – רכס ההרים הגבוה באוסטרליה; במערב ניו סאות' ויילס, במזרח ויקטוריה ובטריטוריית הבירה האוסטרלית האלפים היפניים – קבוצה של שלושה רכסי הרים ביפן החוצים לשניים את האי הונשו האלפים הצפוניים האלפים המרכזיים האלפים הדרומיים הרי האלפים (ירח) (Montes Alpes) – רכס הרים באזור ים הגשמים על הירח; קרוי על שם הרי האלפים באירופה (לחצו לצפייה בתמונה ה"אלפים" נראים בבירור במרכז מצד שמאל) מחוזות בצרפת: האלפים הימיים – מחוז בדרום-מזרח צרפת, בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור האלפים של פרובאנס עילית – מחוז בדרום-מזרח צרפת, בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור האלפים העליונים – מחוז בדרום-מזרח צרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור אחר: הרי האלפים (סרט) – סרט דרמה יווני משנת 2011 אלפים (Elves) – גזע יצורים דמויי אדם באגדות וסיפורי פנטסיה בני לילית (הארץ התיכונה) (Elves) – אחד הגזעים הבדויים המופיעים בעולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין מעברי האלפים אלפס אלקטריק (Alps Electric) – תאגיד רב-לאומי שבסיסו בטוקיו, יפן; מייצר התקנים אלקטרוניים כגון מפסקים, נגדים משתנים, חיישנים, מכשירים ליצירת קוד (מקודד) ועוד
שפר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שפר – מושב ישראלי בגליל קו שפר – קַשָּׁר לוגי שפ"ר - שמו הספרותי של שאול פנחס רבינוביץ – סופר והיסטוריון יהודי, מראשוני חובבי ציון שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני (Schäfer), שפירושו רועה צאן. אישים ששמם שפר "שפר" הוא הרבה פעמים עברות ל"שפירא". משמעות שם המשפחה הגרמני Schaeffer היא רועה. אדוארד אלברט שארפי-שפר (Schafer) - רופא ופיזיולוג בריטי, ממייסדי האנדוקרינולוגיה אלברט שפר (Speer) – פושע מלחמה נאצי, שר החימוש בממשלתו של היטלר אליעזר שפר – פעיל ציבור ישראלי גדעון שפר – ראש אגף כח אדם בצה"ל וטייס חיל האוויר הישראלי גיל שפר – מנהל לשכת ראש הממשלה בנימין נתניהו דורון שפר – שחקן כדורסל ישראלי דורון שפר (אמן) – מוזיקאי ושחקן תיאטרון זאב שפר – חבר כנסת מטעם מפא"י וסגן יו"ר הכנסת בכנסת השנייה ליאור שפר – במאי, מפיק, תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי מרדכי שפר – מהנדס ישראלי, מומחה לפיתוח טילי יירוט, חתן פרס ביטחון ישראל על פיתוח מערכת ההנחיה של הטיל "פיתון 3" נמרוד שפר – אלוף בצה"ל, טייס קרב, ראש מטה חיל האוויר הישראלי, ראש אגף התכנון ומנכ"ל התעשייה האוויירית עמנואל שפר – מאמן כדורגל ישראלי, אימן את נבחרת ישראל פטר שפר – היסטוריון וחוקר יהדות ראובן שפר – שחקן תיאטרון וקולנוע שאול שפר – מלקט ועורך ספרי יהדות וביניהם האנציקלופדיה למשכן ולמקדש הנרי מ. שפר – לוגיקן יהודי-אמריקני הנס שפר – כדורגלן גרמני מרסל שפר – כדורגלן גרמני רפאל שפר – כדורגלן גרמני שיפר ספר (פירושונים) מקור השם שפר באתר אנו – מוזיאון העם היהודי