laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליריאנוזאורים

ליריאנוזאורים (שם מדעי: Lirainosaurinae) היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים מקבוצת הטיטאנוזאורים ליתוסטרוטים. טיטאנוזאורים אלה התקיימו רק בקרטיקון העליון לפני 73 עד 70 מיליון שנה מזמננו, בטווח שבין הקמפן למאסטריכט. הם חיו רק באירופה והמאובנים שלהם התגלו בתצורת בספרד, צרפת ורומניה. קבוצה הוגדרה ב-2018 בידי דיאס-דיאס (Díez Díaz) והיא בעלת מספר קטן של סוגים קטני ממדים וקצרי צוואר. הם נחשבו על פי כמה חוקרים לקרובים לקבוצה לוגנקוזאוריה, אף שחוקרים אחרים מערערים על הקשר בין הקבוצות ורואים בהם את קרוביהם של הסלטזאוריים ואף למקרונרים לא טיטאנוזאורים. כמה חוקרים כלל לא מכירים בטקסון זה. בעבר היא נחשבה למשפחה - ליריינוזאוריים (Lirainosaurinae). במשך הקרטיקון אירופה הייתה מכוסה בימים רדודים שייתכן והשפיעו על גודל הדינוזאורים החיים בהם. זאורופודים כמו המגיארוזאורוס מהאצג היו קטנים אף יותר מזה עקב הבידוד שגרם האי הקדום (כיום בטרנסילבניה, רומניה). הם נכחדו לפני 70 מיליון שנה, לא הרבה לפני הכחדת הקרטיקון הגדולה שחלה לפני 66 מיליון שנה מהיום. אמפלוזאורוס (Ampelosaurus) Atsinganosaurus ליריאנוזאורוס (Lirainosaurus) Lohuecotitan פאלודיטיטאן (Paludititan)? Mocho P, Páramo A, Escaso F, Marcos-Fernández F, Vidal D, Ortega F. 2019. Titanosaurs from Lo Hueco (Campanian-Maastrichtian) reveal new information about the evolutionary history of European titanosaurs, pp. 111. In: The Palaeontological Association (ed.), 63rd Annual Meeting, 15th–21st December 2019, University of Valencia, Spain, Programme Abstracts, AGM papers Díez Díaz, V.; Garcia, G.; Pereda-Suberbiola, X.; Jentgen-Ceschino, B.; Stein, K.; Godefroit, P.; Valentin, X. (2018). "The titanosaurian dinosaur Atsinganosaurus velauciensis (Sauropoda) from the Upper Cretaceous of southern France: New material, phylogenetic affinities, and palaeobiogeographical implications". Cretaceous Research. 91: 429–456
סיטרואן דיאן

סיטרואן דיאן (בצרפתית: Citroën Dyane) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרה בין השנים 1967–1983. בשנת 1974 התאחדה סיטרואן עם פיג'ו ונוצרה קבוצת PSA. יוצרו 1,443,493 יחידות. בצרפת יוצרו 373,000 יחידות. 5 דלתות האצ'בק. 5 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה קדמית. קיבולת מכל דלק – 25 ליטר. הדגם המסחרי קרוי "Citroën Acadiane" (אנ'). "סיטרואן דיאן", יוצר בין השנים 1967–1968 "סיטרואן דיאן 3", יוצר בין השנים 1967–1968 "סיטרואן דיאן 4", יוצר בין השנים 1968–1975 "סיטרואן דיאן 6", יוצר בין השנים 1983–1968 5 דלתות – האצ'בק 3 דלתות – מסחרית (סיטרואן אקדיאן) 2 דלתות – טנדר (סיטרואן אקדיאן) "סיטרואן דיאן", שנת 1977 "סיטרואן דיאן 6", שנת 1982 "סיטרואן דיאן 6" "סיטרואן דיאן 6" "סיטרואן דיאן" (צולם בפורטוגל) "סיטרואן דיאן", שנת 1982 "סיטרואן דיאן" "סיטרואן דיאן 400", שנת 1981 – מסחרית "סיטרואן אקדיאן" – מסחרית "סיטרואן אקדיאן" – מסחרית "סיטרואן אקדיאן" – מסחרית, שנת 1983, מבט למנוע "סיטרואן אקדיאן" – מסחרית "סיטרואן אקדיאן" – טנדר סיטרואן סיטרואן LN/LNA מדיה וקבצים בנושא סיטרואן דיאן בוויקישיתוף סיטרואן דיאן, סרטון באתר יוטיוב סיטרואן דיאן, סרטון באתר יוטיוב "סיטרואן דיאן" citroenorigins.co.uk/en/cars/dyane "סיטרואן דיאן" citroenet.org.uk/passenger-cars/michelin/dyane סיטרואן דיאן" - היסטוריה ומפרט (ספרדית) motormania.info/MM/2011/07/13/citroen-dyane-historia-y-ficha-tecnica ייצור דגמי סיטרואן citroenet.org.uk/passenger-cars/michelin/2cv/production "סיטרואן דיאן 6", שנת 1967 - מפרט carfolio.com/specifications/models/car "סיטרואן דיאן 6" carinf.com/es/5cc045646
לטיציה רמולינו

לטיציה רמולינו (באיטלקית: Letizia Ramolino;‏ 24 באוגוסט 1750 – 2 בפברואר 1836) הייתה אמו של נפוליאון בונפרטה ואשתו של קרלו בואונפרטה. נולדה למשפחה קורסיקנית מכובדת ועשירה. בגיל 13, התחתנה עם קרלו בונפרטה בן השמונה עשרה שהיה ממשפחת בונפרטה משפחה בורגנית אמידה. הנישואים היו פוליטיים בעיקרם והשתלמו מאוד מבחינתו של קרלו. לטיציה הביאה עמה כנדוניה שדה בן שלושים ואחד דונם, וכן טחנת קמח, שהניבו הכנסה שנתית של כ-10,000 לירות שטרלינג. בשנת 1782 בעלה הראשון קרלו בואונפרטה לקה במחלה שהייתה ככל הנראה סרטן הקיבה. הוא סבל מכאבים עזים, ונסע למונפלייה בתקווה למצוא שם טיפול רפואי מתאים. עם זאת, אף רופא לא הצליח להקל על כאביו. הוא מת במונפלייה ב-24 בפברואר 1785. בשנת 1793 עזבה את קורסיקה והתיישבה מחדש עם ילדיה במרסיי שבצרפת, שם ניהל בנה נפוליאון קריירה צבאית מצליחה ובסופו של דבר לקח את השלטון. לטיציה לא אישרה את נישואיו של בנה לז'וזפין דה בוארנה בשנת 1796. בשנת 1804, בנה נפוליאון הכריז על עצמו כקיסר. למרות שתוארה בציור המפורסם של הכתרת נפוליאון בידי דוד, היא לא הגיעה להכתרת בנה. על פי צו היא קיבלה את התואר "מאדאם, אם הוד מלכותו הקיסרית", ב-18 במאי 1804 או 23 במרץ 1805. נפוליאון שילם לה 25,000 פרנק בחודש. היא לא הגיעה לחצר הקיסרית והתגוררה בדרך כלל בשאטו דה פונט-סור-סיין, והתגוררה במלון דה ברין בפעמים הנדירות שבהן ביקרה בפריז. בשנת 1814 השתתפה בגלות נפוליאון באלבה, והוא התייחס אליה שם בחיבה. לאחר 1815 עברה לרומא, בפאלאצו ד'אסטה-בונפרטה, בפיאצה ונציה, שם התגוררה עם אחיה הצעיר ג'וזף פש. במהלך שנותיה ברומא היא כמעט ולא ראתה בני משפחה אחרים חוץ מאחיה, שעזב אותה לעיתים רחוקות. במשך זמן מה שימשה הציירת אנה ברברה באנסי כבת לוויה שלה. היא מתה ב-2 בפברואר 1836, בת 85, שלושה שבועות לפני יום השנה ה-51 למותו של בעלה ו-15 שנה לאחר מותו של בנה נפוליאון. באותה תקופה היא הייתה כמעט עיוורת. ללטיציה ראמולינו ולקרלו בואונפרטה היו שלושה עשר ילדים משותפים. מתוכם רק שמונה הגיעו לבגרות: נפולאונה (נולד ומת ב-17 באוגוסט 1765) מריה אנה (3 בינואר 1767 - 1 בינואר 1768) ז'וזף (7 בינואר 1768 - 28 ביולי 1844) לימים מלך נאפולי וספרד נפוליאון (15 באוגוסט 1769 – 5 במאי 1821) לימים קיסר צרפת מריה אנה (נולדה ומתה ב-1770) מריה אנה (14 ביולי 1771 - 23 בנובמבר 1771) בן שמת ברחם (1773) לוסיאן (21 במאי 1775 - 29 ביוני 1840) לימים פוליטיקאי וסופר אליזה (3 בינואר 1777 - 7 באוגוסט 1820) לימים דוכסית גדולה של טוסקנה לואי (2 בספטמבר 1778 - 25 ביולי 1846) לימים מלך הולנד פולין (20 באוקטובר 1780 - 9 ביוני 1825) לימים נסיכת סולמונה קרולינה (25 במרץ 1782 - 18 במאי 1839) ז'רום (15 בנובמבר 1784 - 24 ביוני 1860) לימים מלך וסטפאליה מדיה וקבצים בנושא לטיציה רמולינו בוויקישיתוף לטיציה רמולינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לטיציה רמולינו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Big Booty

"Big Booty" הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר גוצ'י מיין, ביחד עם הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון. הוא יצא לאור ב-4 באוקטובר 2019, בהוצאת חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-GUWOP, כסינגל השני מתוך האלבום, Woptober II. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים מתחת להוט 100. השיר נכתב על ידי ברודר מרקיז, מר. מיקס, פראש קיד אייס, ריצ'רד אוונס, ג'יי ווייט דיד איט, מייגן די סטליון וגוצ'י מיין והוא הופק על ידי ג'יי ווייט דיד איט גם כן. השיר הוא שיר בסגנון ההיפ הופ, המשלב בתוכו את סגנון מוזיקת הטראפ. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-22 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מקסו קרים ב-10 באוקטובר 2019, שישה ימים לאחר צאתו כסינגל. הקליפ צבר למעלה מ-25 מיליון צפיות. סרטון השיר "Big Booty" באתר יוטיוב ברודר מרקיז, מר. מיקס, פראש קיד אייס, ריצ'רד אוונס, ג'יי ווייט דיד איט, מייגן די סטליון, גוצ'י מיין Gucci Mane (Ft. Megan Thee Stallion) – Big Booty (באנגלית), נבדק ב-2020-05-13 Megan Thee Stallion, Billboard Big Booty (feat. Megan Thee Stallion), נבדק ב-2020-05-13 Gucci Mane - Big Booty feat. Megan Thee Stallion [Official Video]
My Type

"My Type" (בעברית: "הסוג שלי" או "הטיפוס שלי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית סוויטי, מתוך המיני-אלבום השני שלה, Icy. השיר יצא לאור ב-11 ביוני 2019, על ידי חברות התקליטים אייסי רקורדס, ארטיסטי רקורדס והאחים וורנר, כסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום. השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד השירים הקצביים. השיר נכתב על ידי סוויטי, אדם דייוויד סמול, אלישה ניקול גיבסון, אוברי רובינסון, קורי אוונס, קרייג ד. לאב, ג'ינו בורי, ג'ונתן סמית, למרקיס ג'פרסון, לונדון סמית, מוזס בארט, נווה ג'ולי, קוואבו ורוארק ביילי והופק על ידי לונדון און דה טראק. השיר הוא מסוגת הקראנק. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-145 מיליון השמעות. כמו כן, זכה השיר לכמיליון שימושים בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, ולהצלחה במצעדים השבועיים. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-3 ביולי 2019, בשידור חי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות כמה בנות ביניהן סוויטי, כשהן משחקות יחד ושרות קטעים מתוך השיר. בהמשך, מתחיל השיר עצמו, תוך שניתן לראות רקדניות שרוקדות טוורק ואת סוויטי כשהיא שרה את השיר. נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-83 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "My Type" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "My Type" באתר Genius סרטון השיר "My Type" באתר יוטיוב סוויטי, אדם דייוויד סמול, אלישה ניקול גיבסון, אוברי רובינסון, קורי אוונס, קרייג ד. לאב, ג'ינו בורי, ג'ונתן סמית, למרקיס ג'פרסון, לונדון סמית, מוזס בארט, נווה ג'ולי, קוואבו, רוארק ביילי Top 40 Rhythmic Future Releases | R&B Song and Hip-Hop Music Release Dates | ..., web.archive.org, ‏2019-06-12 Rhythmic Songs Chart, Billboard Saweetie – My Type (באנגלית), נבדק ב-2020-05-13 Yoh Phillips, Hip-Hop Nostalgia Is a Cheat Code, But I Ain’t Mad, DJBooth (באנגלית) Saweetie | ♬ My Type | on TikTok, TikTok (באנגלית) Shirley Ju, Shirley Ju, Saweetie’s ‘My Type’ Is a Smash, but Is it Too Provocative for Top 40?, Variety, ‏2019-09-20 (באנגלית) Saweetie - My Type (Official Video) http://www.aria.com.au/pages/SinglesAccreds2020.htm, www.aria.com.au Gold & Platinum, RIAA (באנגלית) Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית) Top 40/M Future Releases | Mainstream Hit Songs Being Released and Their Release Dates ..., web.archive.org, ‏2019-07-26
רינקונזאוריה

רינקונזאוריה (שם מדעי: Rinconsauria) היא קבוצה של דינוזאורים טיטאנוזאורים מהקבוצה קולוסוזאוריני, הקרובים לקבוצת הדינוזאורים הענקיים לוגנקוזאוריה. הם חיו באמריקה הדרומית (בפטגוניה, ארגנטינה) במשך הקרטיקון העליון לפני 89 עד 84 מיליון שנה, למשך 5 מיליוני שנים. הקבוצה נקראת על שם אתר המאובנים הארגנטינאי "Rincón de los Sauces" בתוספת הסיומת "sauria" - לטאה/זוחל. קבוצה זו הוגדרה בשנת 2007 בידי קאלבו (Calvo) והיא בעלת זיקה לקבוצה אילוזאוריני, אליה שויכו על פי החוקרים פרנקה וצוותו (Franca et al) ב-2016 וסילבה וצוותו (Silva et al) ב-2019. עד היום לא ברור מה הקרבה הטקסונומית המדויקת שלה. מינים אלה היו קטנים יחסית לטיטאנוזאורים באורך שלא עלה על 11 מטרים, אך היו בעלי חוליות צוואר דומות לטיטנוזאורים הגדולים כמו הארגנטינוזאורוס וקרוביו. הם ניזונו מצמרות העצים, לרוב ממחטניים וציקסיים והיו בעלי גפיים ענקיות אותם הרימו באיטיות במעבר ממקום למקום. בקבוצה זו ישנם רק 2 סוגים שאולי התפתחו לדינוזאורים גדולים בהרבה, אשר התקיימו גם הם לאורך פטגוניה, ארגנטינה. קבוצה רינקונזאוריה (Rinconsauria) סוג מויילנזאורוס (Muyelensaurus) סוג רינקוזאורוס (Rinconsaurus) Rodrigo M. Santucci and Antonio C. de Arruda-Campos (2011). A new sauropod (Macronaria, Titanosauria) from the Adamantina Formation, Bauru Group, Upper Cretaceous of Brazil and the phylogenetic relationships of Aeolosaurini. Zootaxa. 3085: 1–33 França, M.A.G.; Marsola, J.C.d A.; Riff, D.; Hsiou, A.S.; Langer, M.C. (2016). "New lower jaw and teeth referred to Maxakalisaurus topai (Titanosauria: Aeolosaurini) and their implications for the phylogeny of titanosaurid sauropods". PeerJ. 4: e2054
אושרי לוי

אושרי לוי (נולד ב-5 בינואר 1974) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת שוער. במקביל, היה כדורסלן. לוי התחיל את הקריירה שלו במ.ס. חצור הגלילית. בשנת 1996 הצטרף להפועל מג'דל כרום ועלה איתה לליגה א', ובהמשך עבר לבני סכנין ועמה העפיל לליגה הארצית. בהמשך שיחק ב ובית"ר באר שבע. בקיץ 2001 החל להתאמן עם בית"ר ירושלים, אך בסוף חתם במכבי תל אביב. ב-30 באפריל 2002, לוי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-6 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת רבע גמר גביע המדינה. ב-10 במאי 2002, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1-2 נגד הפועל ראשון לציון. בקיץ 2002 חתם בהפועל נצרת עילית, העולה החדשה לליגה הלאומית. בתום עונת 2003/2004 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לוי המשיך לשמש כשוער ראשון של הקבוצה גם בליגת העל. בקיץ 2006 חתם בהפועל כפר סבא. ב-14 בדצמבר 2006, שוחרר מכפר סבא לאחר שנכשל בבדיקת פוליגרף, בה נשאל לגבי מכירת משחקים. נותר שחקן חופשי עד לסיום העונה. התיק נסגר מחוסר ראיות. ב-2 ביולי 2007, סיכם בהפועל בני לוד. ב-9 בינואר 2008, הצטרף לאחווה עראבה מליגה א' צפון. בעונת 2008/2009 רשם עם הקבוצה עליה לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה. בהמשך הקריירה, לוי שיחק בהפועל ירושלים, עירוני טבריה, הפועל בית שאן, הפועל בני מע'אר, סקציה מעלות תרשיחא, צעירי כפר כנא, מ.ס. ג'וליס, הפועל נהריה, מכבי אחווה ירכא ורשם קדנציה שנייה באחווה עראבה ומ.ס. חצור הגלילית. בקיץ 2019, לוי חתם בהפועל כרמיאל, עת שקמה מחדש בליגה ג'. בני סכנין ליגה א' צפון: 1996/1997 הפועל מג'דל כרום ליגה א' צפון: 1999/2000 מכבי תל אביב גביע המדינה: 2001/2002 אחווה עראבה ליגה א' צפון: 2008/2009 אושרי לוי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אושרי לוי, באתר Transfermarkt אושרי לוי, באתר FootballDatabase.eu שלום אלבז, ‏אושרי לוי מציג: זכרונות רעים, שם נקי וסגירת מעגל, באתר ONE‏, 27 בנובמבר 2010 יובל פייס, מכבי ת"א החתימה את אושרי לוי, באתר ynet, 7 ביוני 2001 אדם גלס ובתיה בכר, ‏אושרי לוי שוחרר מהפועל כפר-סבא, באתר ONE‏, 13 בדצמבר 2006 עדי סרדס, אושרי לוי סיכם בבני לוד: "אני מאושר", באתר ynet, 2 ביולי 2007 מיכאל וייסרמן, אושרי לוי חתם במועדון ספורט ג'וליס, באתר דאבל פס, 4 בנובמבר 2011
יחסי יפן–סלובניה

יחסי יפן–סלובניה (ביפנית: 日本とスロベニアの関係, בסלובנית: Odnosi med Japonsko in Slovenijo) הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין רפובליקת סלובניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים באוקטובר 1992, כשנה לאחר התנתקותה של סלובניה מיוגוסלביה. יפן מיוצגת בסלובניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליובליאנה, בירת המדינה. סלובניה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת יפן. נכון ליוני 2018, בסלובניה חיים 202 אזרחים יפניים. נכון לשנת 2017, הייצוא הסלובני ליפן עמד על 14.18 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הוצאו לסלובניה הם: ציוד הובלה, מכונות חשמל, מכוניות וחלקי רכב. הייבוא הסלובני מיפן מסלובניה עמד על 19.65 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הובאו ליפן הם: ציוד הובלה, מכונות ותרופות. מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–סלובניה בוויקישיתוף משרד החוץ של יפן משרד החוץ של סלובניה Veleposlaništvo Japonske v Sloveniji, משרד החוץ הסלובני (בסלובקית) Embassy of the Republic of Slovenia in Tokyo Country Comparison :: Population — The World Factbook - Central Intelligence Agency, www.cia.gov Country Comparison :: Area — The World Factbook - Central Intelligence Agency, www.cia.gov Statistični urad RS - Popis 2002, www.stat.si [http://www2.ttcn.ne.jp/honkawa/9460.html �}�^�����E�e���̏@��], www2.ttcn.ne.jp Country Comparison :: GDP (purchasing power parity) — The World Factbook - Central Intelligence Agency, www.cia.gov Human Development Data (1990-2018) | Human Development Reports, hdr.undp.org https://www.mofa.go.jp/region/europe/slovenia/data.html
הכנסייה המבוצרת פרצ'יסטה הקדושה מגאלאץ

הכנסייה המבוצרת פרצ'יסטה הקדושה (ברומנית: Biserica fortificată Sfânta Precista) היא הכנסייה הישנה ביותר בעיר גאלאץ ומשמשת במידת מה כסמל של העיר. הכנסייה נבנתה בין השנים 1643 - 1647, תחת שלטונו של וסילה לופו. היא נבנתה מאבן ומלבנים. כנסייה זו הוקדשה למנזר ואטופד (Vatoped), שבהר אתוס ונבנתה תחת חסות חג עליית מרים. בנייתה התבססה על חומרי הגלם, שהיו במקום, אבן מאזור בארבושי, עץ מיערות האזור, לבנים וסיד, חול מחופי הדנובה ועוד. האדריכלות היא רומנית וכוללת כמה נקודות מיוחדות - מגדל הפעמון זכה לחיזוקים וניתן להשקיף ממנו על עמק הדנובה. המגדל בעל שתי קומות ויש בו חדר שנועד לשמירת דברי ערך. בחדר יש שני חיזוקים ודלת גישה לכיוון מרפסת. בקומה השנייה יש חלונות וחיזוקים. יסוד הגנה נוסף הוא הגשר העשוי משני חלקים והמצויד ב-28 עמדות ירי. הבנייה השתמשה באבנים בין שורות של לבנים, טכניקה לא נפוצה באזור. הכנסייה נשרפה ב-1711 על ידי העות'מאנים ונהרסה במלחמות בין הרוסים, האוסטרים והעות'מאנים בשנים 1735 - 1739 ו-1769 - 1774. ב-1821 העות'מאנים שדדו והרסו את המקום. הכנסייה נבנתה מחדש ושופצה בשנים 1829 ו-1859. נעשה שיפוץ גם בשנים 1953 - 1957 ולאחר מכן נהפכה למוזיאון. בשנים 1991 - 1994 הכנסייה שופצה והושבה לשימוש הכנסייה האורתודוקסית. מתהלכת בגאלאץ אגדה על קיום מנהרה, שמתחילה מתחת לכנסיית פרצ'יסטה ועוברת מתחת לדנובה עד ליציאה בגדה הימנית של הדנובה. המנהרה נועדה למילוט רכושם של עשירי המקום מפני ההתנפלויות הרבות, שהיו על גאלאץ במהלך הדורות. אין אף הוכחה ישירה לקיומה, בהווה או בעבר, של המנהרה, אך יש רמזים עקיפים, כמו גילוי מנהרה בת 300 מטר בין כנסיית פרצ'יסטה ובין הכנסייה גאורגה הקדוש, שכבר פורקה. פרט לכך מתחת לרחובות ובתי גאלאץ נמצאו לא מעט מנהרות. מדיה וקבצים בנושא הכנסייה המבוצרת פרצ'יסטה הקדושה מגאלאץ בוויקישיתוף Legendele Dunării: misterul tunelurilor străvechi care împânzesc Galaţiul şi traversează fluviul către Dobrogea (ברומנית)
צאפריים

הצאפריים (ערבית: صفريين, תעתיק: צפריין) הייתה כת אסלאמית במאות ה-7 וה-8, וחלק מהח'וארג'. הם הקימו את "מדינת מידְראר" בסיג'ילמסה (דרום מערבית לפאס במרוקו של היום). בתלמסאן, תוניסיה, הבאנו איפרן היו ברברים צאפריים שהתנגדו לשלטון הח'ליפויות אומייה, העבאסית והפאטמית, בעיקר בתנועות התנגדות שהובלו על ידי אבו קוררה (המאה ה-8) ואבו יזיד. מקור השושלת הוא בזיאד בן אצפר, אך מקורות שונים מציעים אבות מייסדים אחרים.[דרוש מקור] הצאפריים האמינו כי הסורה ה-12 בקוראן לא נאמרה מפי מוחמד, כיוון שהיא עוסקת במעשי אהבים. הח'וראג' התפרק לקבוצות נפרדות כמו הצאפריים, אזארקה, באחאסייה, אג'ארדי, א-נג'דאת ואיבאדיה. רק האיבאדיה ממשיך להתקיים בימינו. E.J. Brill's First Encyclopaedia of Islam 1913-1936. BRILL. 31 בדצמבר 1987. ISBN 90-04-08265-4. {{cite book}}: (עזרה), page 265 ] Charles André Julien, History of North Africa: Tunisia, Algeria, Morocco: From the Arab Conquest to 1830, Praeger, 1970, עמ' 24, ISBN 978-0-7100-6614-5. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטל קדוש

פטל קדוש (שם מדעי: Rubus sanguineus; שם נרדף: Rubus sanctus) הוא מין של שיח קוצני בסוג פטל ממשפחת הוורדיים, המגיע לגובה של עד שני מטר. השיח יוצר סבכים בגדות נחלים, באזורי מעיינות וביצה ובקרקעות לחות הכולאות מים, כמו במרבית חבלי ארץ ישראל שאינם מדבריים. ענפיו ארוכים וסבוכים, מכוסים קוצים כפופים וחדים. עליו שלושה או חמישה עלעלים משוננים בשפתם והם מצוידים בקוצים קטנים ומאונקלים, המסייעים להם להיאחז בענפים ובעצמים שכנים. שמו המדעי מורה על צבעם של הפירות. חז"ל קראו לצמח גם ורדינא, כי פרחיו דומים בצבעם וצורתם לוורד. פריחת הצמח מתרחשת בחודשים אפריל-ספטמבר. הפרחים בעלי כותרת בצבע ורוד או אדמדם, ופרותיו ירוקים בהתחלה ולאחר מכן נעשים אדומים והמשחירים בהמשך הבשלתם, הם בעלי טעם מתוק חמצמץ וטובים למאכל. ההאבקה של הפרחים נעשית על ידי דבורי דבש. הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות העסיסיים. בישראל מכינים מן הפירות סירופ פטל וריבות, וניתן לייצר מהם גם דבש. בימי קדם ידעו להכין יין מפירותיו ולנצל את כל חלקיו להכנת תרופות לריפוי פצעים שותתי דם ולטחורים. הפטל הקדוש מקובל גם על ערביי ארץ ישראל, כצמח שאוכלים את פירותיו, מתקינים מענפיו סלים ומרפאים בכל חלקיו מחלות שונות בגוף כמו: טחורים, כיב-קיבה (אולקוס), מחלות עור, מורסות (פורונקלים), כוויות, דלקת חניכיים, אנגינה, שיעול ודלקות באברי המין. אפשר ששמו של השיח: "פטל קדוש" בעברית ובלטינית קשור לזיהויו בסיפור הקדום של הסנה הבוער ואפשר ששמו נובע מהעובדה שעליו מסודרים בשלשות, המסמלות את השילוש הקדוש. מדיה וקבצים בנושא פטל קדוש בוויקישיתוף פטל קדוש, באתר NCBI (באנגלית) פטל קדוש, באתר צמח השדה פטל קדוש, באתר צמחיית ישראל וסביבתה פטל קדוש, באתר Tropicos (באנגלית) פטל קדוש, באתר GBIF (באנגלית) פטל קדוש, באתר The Plant List (באנגלית) פטל קדוש, באתר IPNI (באנגלית) פטל קדוש : תבלין,צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il
קטניה (עיר)

קטניה (באיטלקית: ‏Catania‏Ⓘ‏, בצרפתית: Catane) היא עיר נמל בסיציליה, איטליה. קטניה היא בירת נפת קטניה, מתגוררים בה כ-290,000 תושבים והיא השנייה בגודלה בסיציליה לאחר פלרמו. קטניה שוכנת לחופי מפרץ קטניה ולרגלי הר הגעש אטנה ובעבר נפגעה על ידיו מספר פעמים, למשל בשנת 1669. בשנת 1693 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונבנתה כמעט מחדש. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שמה של העיר נגזר משם שבט היוונים "קאטאנה" (Κατάνη) (Katánē) שמשמעה "(Αἴτνη (Aítnē". קטניה נוסדה בשנת 729 לפני הספירה על ידי היוונים מאֶוּבּוֹיָה. ב-11 בינואר 1693 נהרסה קטניה ברעידת אדמה בה נהרגו 18,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר (ראו: רעידת האדמה בסיציליה 1693 (אנ')). לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש בסגנון הבארוק לפי תוכניותיו של אנטוניו אמטו (Antonio Amato) שהיה אדריכל של מסינה, מגדולי אמני המנייריזם. אנטוניו אמטו תכנן כנסיות רבות, למשל מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini), כמו גם וילות וארמונות, למשל ארמון ביסקרי (Palazzo Biscari). ארמון הישועים (Collegio dei gesuiti) פאלאצו דיי אלפאנטי, מילולית: "ארמון הפילים" (Palazzo degli Elefanti) בית המשפט (Palazzo di Giustizia) ארמון בית הספר לכמרים (Palazzo del Seminario dei Chierici) פאלאצו מצונה – ארמון שהוקם בשנים 1902–1904. פאלאצו מרנו ג'ופרידה – ארמון שהוקם בשנים 1906–1907. ארמון ביסקארי (Palazzo Biscari) ארמון טוסקנה (Palazzo del Toscano) ארמון רבורדונה (Palazzo Reburdone) האוניברסיטה (Palazzo dell'Università di Catania) ארמון סן ג'וליאנו (Palazzo San Giuliano) מנזר בנדטינים (Monastero Benedettini) קתדרלת קטניה סנט אגטה (Cattedrale Sant'Agata) סן דומניקו (San Domenico) סן בנדטו (San Benedetto) קולג'טה (Collegiata) סנט אגטה פורנצ'י (Sant'Agata alla Fornace) סן פרנצ'יסקו אימקולטה (San Francesco all' Immacolata) סן פרנצ'יסקו בורג'יו (San Francesco Borgia) סן ניקולו (San Nicolo) תיאטרו מאסימו בליני – בית אופרה ותיאטרון שהוקם בשנים 1888–1890. תיאטרון סנג'ורג'י – בית אופרה ותיאטרון בקטניה. האקלים בקטניה הוא אקלים ים תיכוני. הקיץ חם ויבש וטמפרטורת השיא בו מגיעה ל-C°‏ 40 ויותר מספר פעמים בשנה. מרבית המשקעים (כ-500 מ"מ בשנה בממוצע) יורדים בחורף, בין החודשים אוקטובר למרץ. הר אתנה חוסם את הרוחות הצפוניות הקרות ולכן שלג הוא אירוע נדיר בקטניה, על אף שהטמפרטורה בחורף יכולה לרדת אל מתחת ל-C°‏ 0. ערך מורחב – גטו קטניה בקטניה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. ארצות הברית פיניקס, אריזונה, ארצות הברית אתר האינטרנט הרשמי של קטניה הניו יורק טיימס, כל הריחות והנופים: טיול בקטניה, העיר השנייה בגודלה בסיציליה, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2018 קטניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קטניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קטניה, ביישום טלגרם קטניה, ברשת החברתית אינסטגרם קטניה, סרטונים בערוץ היוטיוב
תומאס שיפרס

תומאס שיפרס (באנגלית: Thomas Schippers;‏ 9 במרץ 1930 – 16 בדצמבר 1977) היה מנצח תזמורת אמריקאי חשוב ונגן עוגב. הוא נהנה מהערכה גבוהה על עבודתו האופראית. שיפרס נולד בקאלאמאזו, מישיגן. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 4. בגיל 14 ניגן בעוגב בכנסייה. הוא למד במכון קרטיס למוזיקה ובג'וליארד. הופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה בגיל 21 באופרה של ניו יורק ובמטרופוליטן אופרה בגיל 23. הוא ניצח על הופעות בכורה עולמית של מוזיקה מאת ג'אן קרלו מנוטי וסמואל בארבר, שהיום היא נודעת ברבים. הוא ניצח בכל בתי האופרה הגדולים בארצות הברית ובאירופה, ביניהם המטרופוליטן ולה סקאלה, וייסד את פסטיבל ספולטו האיטלקי יחד עם מנוטי. שיפרס ניצח בקביעות על הפילהרמונית של ניו יורק ועל התזמורת הסימפונית של שיקגו, וגם הקליט אתן, אבל בשנת 1970 קיבל עליו משרה תזמורתית מלאה עם התזמורת הסימפונית של סינסינטי, שם החליף את קודמו במטרופוליטן אופרה, מקס רודולף. אחרי שערך כמה הקלטות עם התזמורת ובנה את שמה כתזמורת בינלאומית, נקטעה הקריירה שלו באופן טראגי במוות פתאומי מסרטן ריאות, בשנת 1977, כשהיה בן 47. הוא הקליט אופרות רבות בתקופת חייו, והקלטות חיות מהופעותיו יוצאות בהדרגה למכירה על גבי תקליטורים. מדיה וקבצים בנושא תומאס שיפרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומאס שיפרס תומאס שיפרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תומאס שיפרס, באתר Last.fm (באנגלית) תומאס שיפרס, באתר AllMusic (באנגלית) תומאס שיפרס, באתר MusicBrainz (באנגלית) תומאס שיפרס, באתר Discogs (באנגלית) תומאס שיפרס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מדליית אלברט איינשטיין

מדליית אלברט איינשטיין מהווה פרס הניתן על ידי קהילת אלברט איינשטיין בברן. החל מ-1979, הפרס ניתן לאנשים אשר "הציעו שירותים נרחבים" ביחס לאלברט איינשטיין – פיזיקאי יהודי יליד גרמניה שהוא מגדולי הפיזיקאים בכל הזמנים, בכל שנה. סביב הענקת הפרס בשנת 1993 הייתה תרעומת גדולה מצד הקהילה המדעית שכן מקס פליקיגר הוא מייסד קהילת אלברט איינשטיין בברן. 1979 - סטיבן הוקינג 1982 - פרידריך ואהלן 1983 - הרמן בונדי 1984 - ויקטור וייסקופף 1985 - אדוארד ויטן 1986 - רודולף מוזבאוור 1987 - ג'ין הרש 1988 - ג'ון ארצ'יבלד וילר 1989 - מרקוס פיירץ 1990 - רוג'ר פנרוז 1991 - ג'וזף הוטון טיילור 1992 - פיטר ברגמן 1993 - מקס פליקיגר, אדולף מישל 1994 - איווין שפירו 1995 - צ'ן-נינג יאנג 1996 - ת'ינבאולט דאמור 1998 - קלוד ניקולייה 1999 - פרידריך הירצברוך 2000 - גוסטב טאמאן 2001 - יוהנס גייס, יוברט ריבס 2003 - ג'ורג' סמוט 2004 - מישל מאיור 2005 - מארי גל-מאן 2006 - גבריאל ונציאנו 2007 - ריינהרד גנצל 2008 - בנו אקמן 2009 - קיפ תורן 2010 - הרמן ניקולאי 2011 - סול פרלמוטר, אדם ריס 2012 - אלן אספה 2013 - רוי קר 2014 - טום קיבל 2015 - סטנלי דזר, צ'ארלס מיסנר 2016 - אלכסיי סמירנוב 2017 - ארגון LIGO וארגון VIRGO (Virgo interferometer) המשתפים פעולה בתצפיות גלי כבידה 2018 - חואן מרטין מלדסנה 2019 - קליפורד מרטין ויל 2020 - פרויקט טלסקופ אופק האירועים (EHT) 2023 - לוק בלאנשט אתר האינטרנט הרשמי של מדליית אלברט איינשטיין (באנגלית) אתר הבית של קהילת אלברט איינשטיין בברן.