laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמי (חברה)

אמי (Emmi AG) היא חברה שווייצרית לעיבוד חלב ולייצור מוצרי חלב שבסיסה בלוצרן שבשווייץ. החברה מעסיקה כ-9,000 עובדים באירופה ובאמריקה הצפונית. מניות החברה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך בציריך (SIX Swiss Exchange). בשנת 2005 רכשה אמי את החברה האיטלקית המתמחה במוצרי יוגורט Trentinalatte SpA. בעבר החזיקה חברת תנובה בזיכיון לייצר מוצרי יוגורט תחת המותג אמי, אולם שותפות זו נפסקה בעקבות ההסכם של תנובה עם חברת יופלה. מדיה וקבצים בנושא אמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמי יופלה עולה על המדפים בשבוע הבא; ימחק בהדרגה את "אמי", באתר גלובס, 11 בדצמבר 2001 ענת ביין, הקרב על היוגורט: תנובה חוברת ליופלה מול דנונה של שטראוס, באתר TheMarker‏, 16 בדצמבר 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב ברכאן

דב ברכאן (24 בספטמבר 1898 – 29 ביולי 1948) היה ראש המועצה המקומית של עפולה בשנים 1940–1942. דב ברכאן נולד למשפחת סוחרים אמידים בביאליסטוק שבפולין (אז בתחומי האימפריה הרוסית) בשנת 1898. בשנת 1916 החל ללמוד רפואה, ובשנת 1921 סיים את לימודיו. בזמן המהפכה הרוסית 1917 שירת במחנה המהפכנים בתור רופא. עלה לארץ ישראל בשנת 1922 ועבד בהנהלה הציונית במחלקה לפיתוח קרקעות. בשנת 1923 עבר לגור בכפר ילדים ושימש כבא-כח חברת קהילת ציון אמריקאית לבניית מושב בלפוריה, שהוחל בהקמתו בשנת 1922. בשנת 1925, כאשר העיר עפולה החלה להיבנות על ידי החברה, היה דב ברכאן נציגה במקום ופיקח על פעולות הבניה. בינואר 1940 נבחר כראש העיר עפולה (בתוארו אז נשיא המועצה המקומית). בשנת 1941 הוקם ביוזמתו בנין המועצה המקומית. דב ברכאן ארגן מחדש את חובות המועצה, למשרדי המועצה, חתם חוזה עם חברת מקורות להספקת מים לתושבים, יזם נטיעת גנים ציבוריים וסלילת כבישים פנימיים. בעת מלחמת העולם השנייה היה דב ברכאן פעיל בגיוס מתנדבים לצבא הבריטי. בשנת 1942 פרש מכהונתו והתנדב בעצמו, על אף גילו, לצבא הבריטי, שירת בחיל ההנדסה והוצב בסוריה ובמצרים. במאי 1943 שוחרר דב ברכאן מן הצבא מחמת מצב בריאותו. בשובו לעפולה נבחר לוועדה המוניציפלית של מועצת פועלי עפולה. בשנות חייו האחרונות הורע מצב בריאותו והוא הוטס לניתוח בסטוקהולם. בשובו לארץ אושפז בבית החולים הדסה הר הצופים במשך שנה ונפטר בימי המצור על ירושלים ב-ב' בתמוז תש"ח, 29 ביולי 1948. נקבר בבית העלמין בלפוריה בעפולה. לאחר פטירתו הונצח על ידי עיריית עפולה ונקרא על שמו רחוב בעיר. ד"ר דב ברכאן באתר עפולה
בוטבגרד

בּוֹטֶבְגְרָד (בבולגרית: Ботевград ) היא עיר בדרום מערב בולגריה בשטח מחוז סופיה, השוכנת 45 ק"מ מהבירה סופיה, בתוך עמק הנושא את שמה ומצוי במורדות המזרחיים של הרי הבלקן. תחילת ההתיישבות האנושית המאורגנת במקום מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית, כאשר בסמוך לעיר המודרנית הוקם יישוב בשם זֶלִין. בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה הוקמה במקום מצודה בשם אורביץ'. בסוף המאה ה-14 לאחר כיבוש האזור בידי האימפריה העות'מאנית הוקם בסמיכות לשרידי המצודה כפר בשם סאמינדז'ייטו שהתפתח לעיר המודרנית. ב-1866 שינו העות'מאנים את שם היישוב לאוֹרְחַנְיֶה לכבודו של הסולטאן הקדום אורהן הראשון. העיר שוחררה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) והפכה חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. ב-1934 שונה שמה לבוטבגרד לזכרו של חריסטו בוטב המשורר והמהפכן הבולגרי הנודע. בעיר נולד הכדורגלן מאריאן חריסטוב. באזור מצויים מפעלים למוצרי פלסטיק, עיבוד עץ, מתכת וכן מפעלי טקסטיל. בשטח הרשות המקומית קיימת חקלאות שלחין המתבססת על שפע מקורות המים בסביבה. עיקר הגידולים הם ירקות וענבי יין. התחבורה לעיר וממנה מתבצעת באמצעות אוטובוסים. תחנת הרכבת הקרובה מצויה 30 ק"מ מהעיר ונמל התעופה הקרוב מרוחק 50 ק"מ ממנה. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון טבעית (ילודה לעומת תמותה) וגם במגמת הגירה שלילית. בעיר שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11oc, כשערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 1oc בינואר ועד 21oc ביולי. כמות המשקעים הממוצעת עומדת על 746 מ"מ בשנה. רוסיה סרנסק, רוסיה. דנמרק הולבק, דנמרק. מדיה וקבצים בנושא בוטבגרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוטבגרד בוטבגרד, באתר "Guide Bulgaria". בוטבגרד, באתר "bulgaria.domino".
יהודה פינצ'ובר

משולם יהודה פינצ'ובר (נולד בי"א בתשרי ה'תשי"ד, 20 בספטמבר 1953) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס למתמטיקה בפקולטה למתמטיקה בטכניון. מחקריו עוסקים במשוואות דיפרנציאליות חלקיות. נולד בחיפה, בן לאסתר (לבית פרנקל) ואליעזר פינצ'ובר, מורה ומחנך. אחותו היא רות הכהן-פינצ'ובר. את לימודיו עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה בשנת 1977, שני ב-1980 ודוקטורט ב-1986. משנת 1986 עד שנת 1988 שהה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1988 החל ללמד בטכניון, בשנת 1998 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2007 לפרופסור מן המניין בפקולטה למתמטיקה. הוא נשוי לאיריס ומתגורר בחיפה. מבוא למשוואות דיפרנציאליות חלקיות, יהודה פינצ'ובר ויעקב רובינשטיין, מהדורה שלישית, הטכניון, 2006. An introduction to partial differential equations, Cambridge University Press, 2005 יהודה פינצ'ובר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אתר אישי, באתר הטכניון
הום דיפו

הום דיפו (באנגלית: The Home Depot) היא רשת קמעונאות אמריקאית המתמחה בכלי בית וגינון ובחומרי בניין. היא מפעילה 2,193 חנויות בארצות הברית, קנדה, מקסיקו וסין. הום דיפו היא רשת הקמעונות הרביעית בגודלה (לפי הכנסות) בארצות הברית והגדולה ביותר בתחום התמחותה (מקדימה את Lowe's). החברה נוסדה בשנת 1978 על ידי ארתור בלאנק, ברנרד מרכוס, רון בריל ופאט פראח. ב-1979 נפתחו בעיר אטלנטה שתי החנויות הראשונות. המכירות צמחו במהירות וב-1981 נפתחו בפלורידה 4 חנויות עם היקף מכירות של 50 מיליון דולר. ב-1986 המכירות הגיעו למיליארד דולר ובשנת 2009 הסתכמו הכנסות החברה בכ-71.3 מיליארד דולר. השטח הממוצע של חנות הוא 9,755 מ"ר. בין המוצרים הנמכרים בהום דיפו ניתן למנות כלי בית וגינון כמו רהיטים ומערכות השקיה, מכשירי חשמל ואלקטרוניקה ביתיים, כלי עבודה, חומרי בניין וציוד לשיפוץ הבית ומוצרי עשה זאת בעצמך. החברה מחזיקה במספר מותגים של רהיטים, חומרי ניקוי, צבע, מכשירי חשמל ודשנים. מדיה וקבצים בנושא הום דיפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הום דיפו (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הום דיפו (בספרדית) אתר האינטרנט הרשמי של הום דיפו (באנגלית) הום דיפו, ברשת החברתית פייסבוק הום דיפו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הום דיפו, ברשת החברתית אינסטגרם הום דיפו, סרטונים בערוץ היוטיוב הום דיפו, באתר פינטרסט מידע עסקי על חברת הום דיפו באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) הום דיפו, בגוגל פיננסים הום דיפו, באתר Crunchbase (באנגלית) הום דיפו, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חמאד אבו דעאבס

השייח' חמאד אבו דעאבס (בערבית: حماد ابو دعابس) (נולד ב-דצמבר 1961) הוא לשעבר יושב ראש הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית ויו"ר מועצת השורא של הרשימה הערבית המאוחדת. אבו דעאבס נולד בוואדי אל הוזייל בצפון רהט. אבו דעאבס נבחר ליו"ר הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית בישראל באפריל 2010, במקומו של חבר הכנסת אברהים צרצור, ברוב של 192 קולות לעומת 142.‏ אבו דעאבס הוא דמות שבאופן יחסי לא התפרסמה רבות, ביחס למנהיגים אחרים בתנועה האסלאמית. הוא התפרסם עקב דעותיו בענייני משפחה: התנגדותו לנישואים בתוך המשפחה בחברה הבדואית וצידודו בזרם הפשרני באסלאם המאפשר ביצוע הפלות במגבלות מסוימות (עד 120 ימי הריון לעובר בעל מום, או סכנה לחיי האם לאחר מכן). סגנו של דעאבס כיושב ראש הפלג הוא מנסור עבאס, סיו"ר הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית ויו"ר רע"מ. מהפך בפלג הדרומי של התנועה האסלאמית מאת ניר יהב, 10 באפריל 2010 אורי בינדר, מחקר: ריבוי של נשים במשפחה מזיק לה, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2008 רותי סיני‏, שייח בדואי: מותר לבצע הפלות, באתר וואלה, 24 במרץ 2005 מירון רפופורט, "להחליף את נתניהו": יו"ר רע"מ-בל"ד לא שולל גוש חוסם, באתר שיחה מקומית, ריאיון עם מנסור עבאס, ‏2019-03-24 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארנסט רוברט גרוויץ

ארנסט רוברט גרוויץ (Ernst Robert Grawitz; ‏8 ביוני 1899 – 24 באפריל 1945) היה פושע מלחמה נאצי שהיה אחראי על ביצוע ניסויים אכזריים בבני אדם כששימש ראש הצלב האדום הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. גרוויץ נולד בשרלוטנבורג שבמערב ברלין ונתמנה כרופא הראשי באס אס, ב-1936 נתמנה לראש שירותי הבריאות של האס אס והועלה לדרגת אוברגרופנפיהרר; באותה העת נתמנה גם לראש הצלב האדום הגרמני. אשתו, אילזה, הייתה בתו של אוברגרופנפיהרר וגנרל הוואפן אס אס זיגפריד טאוברט. גרוויץ צבר ניסיון בהשמדת בני אדם בהיותו חלק מהקבוצה שעסקה בתוכנית T 4 (אותנסיה) באותה תקופה עסק גם בניסויים בלהט"ב. ב-1941 לאחר שהתקבלה ההחלטה על הפתרון הסופי, גרוויץ הוא שיעץ להיינריך הימלר על השימוש בתאי הגזים, בעקבות הניסיון שנצבר בתוכנית T4 - אותנסיה. בתוקף תפקידו כרופא ראשי של ה SS, אישר גרוויץ באופן פרטני את כל הניסויים שנערכו באסירים במחנות הריכוז, והיה בעל התפקיד והרופא הבכיר ביותר שאחראי על ביצועם. גרוויץ היה מעורב כמעט בכל הניסויים, בהם: עיקור נשים, ניסויי מילוט (בדיקת יכולת ההישרדות אצל אנשים בתנאי סביבה קשים, ניסויים שכללו הקפאת שבויי מלחמה ואסירי מחנות ריכוז במי קרח), ניסויי ריפוי (שכללו פגיעה מכוונת באנשים בגורמי מחלות, זיהומים, פצעי לוחמה כימית ועוד), בניגוד גמור ומוחלט לכללי האתיקה הרפואית. במקביל גרוויץ היה גם ראש ארגון הצלב האדום הגרמני ובמסגרת זו אפשר שימוש בציוד השייך לצלב האדום להשמדת בני אדם ובכלל זה הבאת גז הציקלון B למחנות ההשמדה באמבולנסי הצלב האדום. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה באירופה, גרוויץ עבד כרופא בפיהררבונקר, משכנו של אדולף היטלר. כאשר שמע גרוויץ שנאצים בכירים עוזבים את ברלין כדי לברוח מהצבא האדום ההולך וקרב, גרוויץ ביקש מהיטלר אישור לעזוב את הפיהררבונקר, והיטלר סירב לבקשה. ב-1945 עם התקרבות הסובייטים, התפוצץ רימון בביתו של גרוויץ בבבלסברג והרג אותו, את אשתו ואת ילדיו. נראה שמדובר היה במעשה התאבדות. אירוע זה הוצג בשנת 2004 בסרט ההיסטורי "הנפילה". מדיה וקבצים בנושא ארנסט רוברט גרוויץ בוויקישיתוף ארנסט רוברט גרוויץ בתוך האנציקלופדיה של השואה, באתר יד ושם גרויץ, ארנסט רוברט (1899-1945), באתר יד ושם ניסויים רפואיים של הנאצים, באתר דעת מירב גזיאל ורוויטל האן, ניסויים רפואיים של הנאצים עמ' 11, באתר המכון ללימודי השואה ע"ש חדווה אייבשיץ ז"ל
נמל התעופה האם תרזה

נמל התעופה האם תרזה (באלבנית: Aeroporti Nënë Tereza) הוא נמל התעופה של טירנה ונמל התעופה הבינלאומי המרכזי באלבניה. בשנת 2001 שונה שמו של נמל התעופה, והוא נקרא על שם האם תרזה, נזירה אלבנית שפעלה למען נזקקים בהודו וזכתה בפרס נובל לשלום לשנת 1979. נמל התעופה הוקם בין השנים 1957-1955 17 ק"מ צפונית-מערבית לטירנה, בסמוך לכפר רינאס, ובתחילה נקרא נמל התעופה רינאס. בשנות פעילותו הראשונות פעלו בו חמש חברות תעופה בלבד, כולן מהגוש המזרחי (אארופלוט, JAT איירווייז, מאלב, טארום ואינטרפלוג), ומדי יום נחתו או המריאו ממנו לא יותר משתי טיסות. ככל שהעמיק בידודה הבינלאומי של אלבניה, הצטמצם מספר הטיסות אף יותר. לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי במדינה ופתיחת שעריה בראשית שנות התשעים, גבר השימוש בו והתעורר הצורך בשדרוגו. לשם כך הוקמה חברה בבעלותן של חברת הבנייה הגרמנית הוכטיף(אנ') (47%), חברת ההשקעות הגרמנית DEG‏ (31.7%) וקרן ההשקעות האמריקנית Albanian-American Enterprise Fund‏ (21.3%). החברה, Tirana International Airport Shpk (TIA), מפעילה את נמל התעופה בשיטת BOT מאז 2005, לתקופה של עשרים שנה. מאז הושקעו למעלה מ 70 מיליון אירו בפיתוח והרחבת שדה התעופה. באפריל 2016 חתמו ממשלת אלבניה ו - TIA על תיקון להסכם הזיכיון והאריכו את תוקפו עד לשנת 2027. תנועת הנוסעים בנמל התעופה גדלה בהתמדה. בשנת 2005 עברו בו כ-785 אלף נוסעים, ובשנת 2009 כמיליון ו-400 אלף. נכון לשנת 2015, פועלות בנמל התעופה 17 חברות תעופה המפעילות טיסות סדירות ליעדים שונים באירופה, כשהיעדים המרכזיים ביניהם הם מילאנו, לונדון, איסטנבול ורומא. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה האם תרזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה האם תרזה האתר הרשמי של נמל התעופה [http://www.tirana-airport.com/l/7/52/company-information/company-profile/ Tirana International Airport Nene Tereza], Running Albania’s gateway to the World: Tirana International Airport
M4 (צביר)

M4 (מ-Messier 4, נקרא גם NGC 6121) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים עקרב הנמצא במרחק של כ-7,200 שנות אור ממערכת השמש. עד שנת 2007 הוא נחשב לצביר הכדורי הקרוב ביותר לכדור הארץ, אך מאז התגלו צבירים קרובים יותר. הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום השווייצרי ז'אן-פיליפ דה שסו שתיאר אותו כעצם מעורפל. שארל מסיה כלל אותו בשנת 1764 בקטלוג מסיה כצביר כוכבים. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 5.6 כך שניתן לראותו בעין בתנאי תצפית טובים, והוא קל מאוד לאיתור - כמעלה וחצי ממערב לכוכב אנטארס. טלסקופ חובבים מאפשר כבר להבחין בכוכבים בודדים מתוך הצביר, שהבהירים ביותר מביניהם הם בעלי דרגת בהירות נראית 10.8. בשל קרבתו הרבה למישור המלקה מוסתר לעיתים הצביר על ידי הירח. M4 הוא אחד הצבירים הקרובים ביותר שמוכרים כיום - כ-7,200 שנות אור בלבד. קוטרו כ-70 שנות אור, כך שגודלו הזוויתי הוא כ-36 דקות קשת - יותר מגודלו הזוויתי של הירח במילואו. מרכזו של הצביר אינו כדורי אלא בצורת מוט שאורכו הזוויתי כ-2.5 דקות קשת והוא מורכב מכוכבים בהירים יחסית עם דרגת בהירות 11. מאפיין זה התגלה כבר ב-1783 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F8. M4 הוא מרווח יחסית לצביר כדורי כך שמחצית ממסתו נמצאת בכדור שקוטרו 16 שנות אור, יותר מחמישית מקוטרו של הצביר השלם. הצביר מקיף את מרכז הגלקסיה בזמן מחזור של כ-116 מיליון שנים במסלול מאוד אליפטי שמביא אותו בפריאפסיד למרחק של פחות מ-2,000 שנות אור לליבת הגלקסיה. קרבה זו גורמת להפעלת כוחות גאות ושפל חזקים על הצביר עד כדי הוצאת כוכבים מתוכו, דבר שיכול להסביר את צפיפות הכוכבים הנמוכה שבו. בצביר מוכרים 43 כוכבים משתנים ובשנת 1987 זוהה בו פולסר בעל זמן מחזור של 3 מילישניות - כעשירית מזמן המחזור של הפולסר בערפילית הסרטן. זו הייתה הפעם הראשונה שהתגלה פולסר עם זמן מחזור של אלפיות השנייה. בשנת 1995 גילה טלסקופ החלל האבל מספר ננסים לבנים בצביר שגילם מוערך בכ-13 מיליארדי שנים - בין הכוכבים הזקנים ביותר שידועים בשביל החלב. אובייקט מעניין נוסף בצביר הוא מערכת הכוללת ננס לבן ופולסר, ששינויים במחזוריות ההקפה שלהם, שהתגלו בצילומים של טלסקופ החלל האבל בשנת 2003, הובילה למסקנה, שבמערכת קיים גוף נוסף שמסתו כ-2.5 מסות צדק, כלומר מדובר בכוכב לכת. מכיוון שגיל המערכת הוא כ-13 מיליארדי שנים, הרי שגילו של כוכב הלכת הוא פי 2.5 מגיל מערכת השמש. מדיה וקבצים בנושא M4 בוויקישיתוף M4 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M4, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים T. von Hippel: Contribution of White Dwarfs to Cluster Masses, p. 5
מזוניכידים

מזוניכידים (שם מדעי: Mesonychia) היא סדרה נכחדת של יונקים טורפים בינוניים עד גדולים, הקרובים אל מכפילי הפרסה והלווייתנאים. לעיתים מאחדים את המזוניכידים והלווייתנאים ליצירת קבוצת-העל "Cetruminantia". אלה היו יצורים שהיו קרובים מאוד לטורפים והחלו להפוך לפרסתנים. המזוניכידים הופיעו לראשונה בתחילת הפלאוקן, אולם מספריהם קטנו במהירות בסוף עידן האאוקן עד שהאחרון שבהם, המונגולניקס, נכחד בתחילת האוליגוקן. מקורם כנראה ביבשת אסיה, שם נמצאו מאובנים של המזוניכיד הפרימיטיבי ביותר Yangtanglestes, שחי כנראה בתחילת הפלאוקן. הם חיו כנראה בסביבות חיים מגוונות ביותר. מאחר שטורפים אחרים כמו הקראודונטים היו מעטים או שלא חיו כלל באותם אזורים, סביר כי המזוניכידים היו מטורפי העל באזורי המחיה של אסיה בתקופת הפלאוקן. מזוניכידים אחדים התפשטו גם לאירופה ולצפון אמריקה, וביבשת האחרונה הם כנראה היו הטורפים הגדולים ביותר עד אמצע האאוקן. המזוניכידים דמו במידת מה לזאבים. לראשונים שבהם היו חמש אצבעות בכפות רגליהם, והם כנראה הלכו על כל כפות הרגליים. לעומת זאת, למזוניכידים מאוחרים יותר היו ארבע אצבעות שהסתיימו בפרסות קטנות, שכנראה שיפרו את יכולתם לרוץ. מערך שיניהם כלל שיניים טוחנות שהותאמו להפעלת כוח אנכי, שיניים טוחנות תחתונות שהיו דמויות להב, וכן שיניים שנועדו לחתוך בשר. השיניים הטוחנות היו קהות ושחוקות, וכנראה ששימשו לחיתוך בשר או ריסוק עצמות. ייתכן שחלק מהמינים ניזונו גם מדגים או שהיו אוכלי נבלות. בעבר נחשבו המזוניכידים לחלק מקבוצת הקראודונטים, אולם הם הוסרו ממנה והם מרכיבים סדרה משלהם המכילה שלוש משפחות: האפלודקטיים (Hapalodectidae) מזוניכידיים (Mesonychidae) טריסודונטיים (Triisodontidae) לעיתים שלוש המשפחות מסווגות כחלק מסדרת הקונדילרסים. בממוצע, כמעט כל המזוניכידים גדולים מהקראודונטים ומהמיאקויים (Miacoidea; מסדרת הטורפים) של תקופות הפלאוקן והאאוקן. שיניהן החותכות המשולשות של המזוניכידים מזכירות מאוד את שיני הלווייתנאים (לווייתנים ודולפינים), ובמיוחד את שיני הלווייתנים הקדומים. דמיון נוסף בין שתי הקבוצות נעוץ במבנה הגולגולות שלהם וכן במאפיינים מורפולוגיים אחרים. מסיבה זו, מדענים סבורים כי המזוניכידים הם אבותיהם הישירים של הלווייתנאים. ואולם, גילוים של גפיים אחוריות אצל הלווייתנים הקדומים, כמו גם ניתוחים פילוגנטיים, מראים כי הלווייתנאים קרובים יותר להיפופוטמיים ולמכפילי הפרסה מאשר למזוניכידים. תוצאות דומות התגלו גם במחקרים מולקולריים. כיום, מרבית הפלאונטולוגים מטילים ספק בהשערה שהלווייתנאים התפתחו מתוך המזוניכידים, ומציעים במקום זאת כי הלווייתנאים התפתחו מאב קדמון משותף עם משפחת האנתרקותריים, אבותיהם המימיים למחצה של ההיפופוטמיים. מדיה וקבצים בנושא מזוניכידים בוויקישיתוף מזוניכידים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) על טורפים, קראודונטים ופרסתנים טורפים.
וילה ואלמראנה

האם התכוונתם ל... וילה ואלמראנה (ויגרדולו) – וילה שבנה אנדראה פלדיו בוונטו וילה ואלמראנה (בולצאנו ויצ'נטינו) – וילה נוספת שבנה אנדראה פלדיו בוונטו
צלילת במה

צלילת במה (סטייג'-דייב, באנגלית: Stage Diving) היא קפיצה של אומן אל תוך הקהל מן הבמה. זו פעולה יחסית נפוצה בהופעות רוק והבי מטאל למיניהן. הקהל אמור לתפוס את האומן הקופץ ולשאת אותו על גבי הידיים ב-"גלישת קהל" (באנגלית: Crowd Surfing) בשנים האחרונות החלו הנהלות המועדונים לאסור על צלילת במה, בשל הסכנה הבטיחותית של המעשה. ככלל, ככל שהאמן המופיע מפורסם יותר והמקום בו הוא מופיע יקר יותר, ישנן הגבלות רבות יותר על הקהל, ולכן בהופעות גדולות ויקרות, הסיכוי שיאסרו על צלילת-במה הוא גדול יותר מאשר בהופעות קטנות. רבים מקהל חובבי מוזיקת המטאל והרוק מתקוממים על האיסור, מכיוון שלדעתם צלילת הבמה היא חלק בלתי נפרד מתרבות ההופעות של הרוק הכבד, ואיסורה פוגע בחוויה המוזיקלית והתרבותית, ובייחודו של הסגנון. בהופעות פאנק רוק והארדקור פאנק, אשר ידועות כהופעות זולות וקטנות-מידה, צלילת הבמה הייתה ונותרה חלק בלתי נפרד ממהלך ההופעה, יחד עם הריקוד הפוגו. מדיה וקבצים בנושא צלילת במה בוויקישיתוף הד באנגינג Daniel Sanchez, Why Music Venues Should Ban Stage-Diving, Digital Music News, ‏October 26, 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גמברו רוסו

גמברו רוסו (באיטלקית: Gambero Rosso) הוא כתב עת איטלקי לאוכל ויין והוצאה לאור שנוסדו ב-1986. התרגום המילולי של השם הוא "חסילון אדום" ומקורו בשם הפונדק ב"פינוקיו", שם סועדים השועל והחתול. גמברו רוסו היה בתחילה מוסף בן שמונה עמודים של il manifesto, אשר נוסד בידי סטפנו בונילי ופורסם ב-16 בדצמבר 1986. הוא לקח חלק מרכזי בהפצת דעותיו של ארסי גולה, Arci Gola, שהיה חלוץ בתנועת המזון האיטי. ב-1987 הוציא גמברו רוסו לאור מדריך ליינות איטלקיים בשם Vini d’Italia, שתוך זמן קצר הפך למשפיע ביותר מסוגו באיטליה. הוא גם תרגמו לאנגלית והוציאו בשם Italian Wines. החל ממהדורת שנת 2010, פורסם המדריך ללא השתתפותה של תנועות המזון האיטי, בעקבות מחלוקת שעוררה הדחתו של סטפנו בונילי מתפקידו. החל מפברואר 1990 פורסם מדריך למסעדות איטליה. ב-1992 החל גמברו רוסו להוציא לאור מגזין מסעדות חודשי. ב-1999 הושק ערוץ הטלוויזיה Gambero Rosso Channel, בשיתוף עם Rai Sat. ב-2002 נוסדה ברומא Città del gusto (עיר הטעם), הכוללת אולפני טלוויזיה, בית ספר לבישול, בר יין ומסעדות בסדר גודל של כ-10,000 מטרים רבועים. משנת 2012 מפורסמת גרסה דיגיטלית וגם פותחה אפליקציה ייעודית. דירוג היין של גמברו רוסו במדריך Vini d’Italia מסומן באמצעות כוסות המופיעות בסמוך לשמו של היין. הציון הגבוה ביותר הוא שלוש כוסות. מדריך היין כולל רק יינות שהעורכים סבורים שהם "מעל הממוצע". הדירוג ניתן על סמך טעימה עיוורת שמבצעים מומחים. שלוש כוסות מציינות "יינות יוצאים מן הכלל". שתי כוסות אדומות מציינות יין שנבחר כמועמד לשלוש כוסות (כלומר, טוב יותר מהיינות המסומנים בשתי הכוסות, אבל פחות טוב מהיינות המסומנים בשלוש כוסות). שתי כוסות מציינות "יינות טובים מאוד". כוס אחת מציינת "יינות טובים". אתר האינטרנט הרשמי של גמברו רוסו (באיטלקית) The Wine Economist, February 3, 2008: Wine Critics Reviewed: Gambero Rosso Jancisrobinson.com, September 27, 2009: Gambero Rosso 2010 winners
חמא

האם התכוונתם ל... אמוראים רב חמא – אמורא בבלי בדור החמישי. רבי חמא בר ביסא – אמורא ארץ-ישראלי בדור המעבר שבין תקופת התנאים והאמוראים, אביו של רבי אושעיא רבי חנינא בר חמא – מכונה תדיר רבי חנינא; חכם ארצישראלי, מהדור שבין תקופת האמוראים לתקופת התנאים רבי חמא בנו של רבי חנינא בר חמא רמי בר חמא – אמורא בבלי מהדור הרביעי, אחיו של רב עוקבא בר חמא רב עוקבא בר חמא - אמורא בבלי מהדור הרביעי, אחיו של רמי בר חמא רב יוסף בר חמא – אמורא בבלי מהדור השלישי, אביו של האמורא הנודע רבא אחרים אבנר בר חמא – אמן שמעון בר חמא – מחנך טבח חמא חמה אל-חמה
פורבס טרוול גייד

פורבס טרוול גייד (באנגלית: Forbes Travel Guide; בעבר נקרא Mobil Guide או Mobil Travel Guide) הוא סדרת מדריכי נסיעות למלונות ומסעדות אותם הם מדרגים, נודעים כיום כפורבס טרוול גייד. נוסד על ידי מוביל (Mobil) ב-1958, הוא מדריך הנסיעות הוותיק ביותר בארצות הברית. את הדירוג מעניקים חברי צוות אנונימיים שעובדים בשכר. הניקוד הוא מאחד עד חמישה כוכבים, לא ניתנים חצי נקודה או אפס נקודות), בהתבסס על מדדים אובייקטיביים. דירוג של ארבעה או חמישה כוכבים נחשב לכבוד גדול, כשרק 60–70 בתי מלון ומסעדות מקבלים את הניקוד המקסימלי. הדירוג משמש כתו איכות, שבו חברת Mobil רושמת כסימן מסחרי את הביטויים והסמלים המייצגים את דירוגי כוכבים, ומתירה רק למוסדות מדורגים להציג אותם. אף על פי שהמדריך פחות יוקרתי ממדריך מישלן האדום מפעילה Mobil שיטה דומה של המלצות ודירוגים, בהם נכללים רק מוסדות שעברו את הבדיקות שלה. לשם דוגמה, היא כוללת רק 9,000 מתוך 50,000 בתי המלון בארצות הברית. בתחילה היו המדריכים אזוריים, והוגבלו לארצות הברית וקנדה. מאוחר יותר, החלה Mobil להציג מדריכי ערים ומדינות וב-2007 מדריכים לערים בין-לאומיות. המדריכים ראו אור בדפוס בידי ExxonMobil Travel Publications, ונכון לשנת 2005 מופיעים המדריכים בגרסתם המקוונת בידי HowStuffWorks.com. באוקטובר 2009 העניקה, ExxonMobil את הרישיון לכתב העת פורבס, שכינה תחת שמו מספר מדריכים, לדוגמה Forbes Travel Guide, Forbes Five Stars וכן הלאה. פורבס השיק גרסאות מעודכנות של מדריכים שונים בשלהי 2009, עם תוכניות להשלים את העדכון בראשית 2010. המדריך מעניק כוכב עד חמישה כוכבים. במדריך כתוב: "כל מסעדה שלה דירוג כוכבים של מוביל היא מומלצת – אלו עם הדירוג הגבוה יותר עברו בדיקות קפדניות והערכה של רמת השירות והן נמנות עם קבוצת העילית של המסעדות, הידועות בשל הבישול, השירות, העיצוב והתצוגה יוצאי הדופן." נכון לשנת 2009 עשרים מסעדות בארצות הברית מדורגות בחמישה כוכבים. "קבוצת עילית, מסעדות חמשת הכוכבים של מוביל מעבירות חוויית אכילה ללא רבב, מספקות בעקביות אוכל בלתי רגיל, שירות עילאי, עיצוב אלגנטי והגשה יפהפייה. נוכח בהן כל פרט שכלול בחוויה. אתר האינטרנט הרשמי של פורבס טרוול גייד פורבס טרוול גייד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר דירוג בין-לאומי Forbes Travel Guide, formerly Mobil Travel Guide, Announces 52nd Annual List of Four-and Five-Star Award Winners "Mobil Travel Guide to become Forbes Travel Guide". Associated Press. 2009-08-04. Carly Zinderman (2009-12-03). "Hotel Rankings: Forbes Merges with Mobil". International Business Times. About Mobil Star-Rated Restaurants mobiltravelguide.howstuffworks.com Mobil Travel Guide's 2009 Star Ratings stars.mobilinternationalratings.com
רב יוסף בר חמא

רב יוסף בר חמא היה אמורא בבלי שחי בדור השלישי של תקופת האמוראים, במחוזא. היה תלמידו של רב ששת, אך מובאים בתלמוד ציטוטים שלו גם בשם רב נחמן בר יעקב. בנו היה רבא, מגדולי האמוראים וראש ישיבת פומבדיתא במחוזא. הרב אהרן הימן, "רב יוסף בר חמא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 752-751, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"ד, עמוד א'. בכמה מקומות הוא מצטט הלכות בשמו, לדוגמה: תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף נ"ו, עמוד ב', תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק א', הלכה ו'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ"ג, עמוד ב'. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארקדיוש ריביצקי

ארקדיוש צ'סלאב ריביצקי (בפולנית: Arkadiusz Czesław Rybicki;‏ 12 בינואר 1953 בגדיניה – 10 באפריל 2010) היה פוליטיקאי פולני. הוא נבחר לפרלמנט הפולני, הסיים, ב-25 בספטמבר 2005. למד היסטוריה באוניברסיטת גדנסק. בשנות השמונים היה חבר בתנועת סולידריות. בשנות התשעים היה מקורב ללך ואלנסה, וכתב עמו את ספרו האוטוביוגרפי. ריביצקי היה יושב ראש אגודת ידידי ישראל בפרלמנט הפולני. הוא נהרג בהתרסקות מטוס חיל האוויר הפולני באפריל 2010, יחד עם נשיא פולין לך קצ'ינסקי ואנשי ממשל נוספים. מדיה וקבצים בנושא ארקדיוש ריביצקי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פולנים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסנופנס

קסנופנס (ביוונית: Ξενοφάνης), משורר ופילוסוף יווני, חי בסביבות השנים 570 לפנה"ס - 475 לפנה"ס. קסנופנס נולד בקולופון שבאסיה הקטנה. כשהיה בן עשרים וחמש נכבשה עירו על ידי הפרסים, והוא הפך לפליט והחל בחיי נדודים ברחבי יוון. חיבר שירים רבים שמתוכם נשתמרו קטעים בודדים בלבד. בשירתו הוא מותח ביקורת על האמונות הדתיות של בני דורו, ויוצא נגד התפיסה המקובלת של האלים כעשויים בצלמו ובדמותו של האדם. הוא טוען שכל עם מייחס לאלים את תכונותיו הגופניות: התראקים מתארים את האלים כאדומי-שיער ותכולי-עיניים, ואילו האתיופים רואים אותם ככהי-עור ופחוסי-אף. הוא מוסיף ואומר, שאילו רק לסוסים ולשוורים היו ידיים לפסל בהם אלילים, היו יוצרים אלו את אליהם בדמות סוסים, ואלו- בדמות שוורים. בעיקר הוא מפנה ביקורת כלפי הומרוס והסיודוס, המיחסים בשיריהם לאלים את אותן חולשות ותאוות הקיימות אצל בני-אנוש, במטרה להצדיק אותן בחברה האנושית. לביקורת מסוג זה יהיה שותף, מאוחר יותר, גם אפלטון. האל האמיתי, לדעת קסנופנס, אינו ניתן לתפיסה והבנה. הוא אינו דומה בדבר לבני-אדם, חסר גוף וצורה, רואה כל, שומע כל ויודע כל, ובמחשבתו בלבד מניע את העולם. בשל כך היה למבשר ראשון של התפיסה המונותאיסטית בתרבות המערב (במקורות מאוחרים מובא שכאשר נדרש על ידי עצמו או אחרים לתאר את האל, תיאר אותו באמצעות כדור, אשר לפי התפיסה הגאומטרית היוונית היה הצורה המושלמת). חריץ מושחת: מבחר מהשירה הלירית היוונית במאה השישית לפנה"ס, בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2017 (הספר מכיל כמעט את כל מה שנשאר מיצירתו של קסנופנס, בליווי הקדמה והערות לכל אחד מהשירים). מדיה וקבצים בנושא קסנופנס בוויקישיתוף שיר של קסנופנס (ארכיון) מתוך האתר של שמעון בוזגלו קסנופנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קסנופנס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)