laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 17

נבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 17 היא הנבחרת הפחות מצליחה מבין נבחרות הכדורגל לגברים של ארגנטינה. גביע העולם עד גיל 17 הוא התואר היחיד בו לא זכתה ארגנטינה. את הנבחרת מאמן שחקן העבר פאבלו איימר. מיקום השיא של ארגנטינה בגביעי העולם הוא המקום השלישי בו סיימה במשחקי גביע העולם שנערכו ב-1991, 1995 ו-2003. כמו כן, הנבחרת סיימה פעם אחת במקום הרביעי, ב-2001. 1991 - המונדיאל נערך באיטליה. ארגנטינה עלתה משלב הבתים בו התחרתה מול נבחרות ארצות הברית, סין והמארחת איטליה. בשלושת משחקיה ניצחה ארגנטינה פעם אחת (1:2 את סין), סיימה בתיקו (0:0 עם איטליה) והפסידה (1:0 לארצות הברית). ברבע הגמר ניצחה ארגנטינה את אוסטרליה בתוצאה 1:2, אך בחצי הגמר הפסידה לספרד 1:0. במשחק על המקום השלישי ניצחה ארגנטינה את קטר 1:4 בבעיטת הכרעה מ-11 מ' אחרי תיקו 1:1 בתום הזמן החוקי. 1995 - המונדיאל נערך באקוודור. ארגנטינה עלתה מהמקום הראשון בשלב הבתים אחרי שניצחה בכל משחקיה את נבחרות פורטוגל, קוסטה ריקה וגינאה. ברבע הגמר ניצחה את המארחת אקוודור 1:3, אך הפסידה בחצי הגמר לברזיל 3:0. במשחק על המקום השלישי ניצחה ארגנטינה את עומאן 0:2. 2001 - המונדיאל נערך בטרינידד וטובגו. ארגנטינה עלתה מהמקום הראשון בשלב הבתים אחרי שניצחה את נבחרות ספרד ועומאן וסיימה בתיקו עם בורקינה פאסו. ברבע הגמר גברה על מאלי 1:2, אך הפסידה בחצי הגמר לצרפת 2:1, שלבסוף גם זכתה בתואר. במשחק על המקום השלישי הפסידה ארגנטינה 2:0 לבוריקינה פאסו. 2003 - המונדיאל נערך בפינלנד. ארגנטינה עלתה מהמקום הראשון בשלב הבתים אחרי שניצחה בכל משחקיה את נבחרות ניגריה, אוסטרליה וקוסטה ריקה. ברבע הגמר גברה על מקסיקו 0:2, אך הפסידה בחצי הגמר לספרד 3:2. במשחק על המקום השלישי ניצחה ארגנטינה את קולומביה 4:5 בבעיטות הכרעה מ-11 מ' אחרי תיקו 1:1 בתום הזמן החוקי. 2013 - המונדיאל נערך באיחוד האמירויות הערביות. ארגנטינה עלתה מהמקום הראשון בשלב הבתים אחרי שניצחה את נבחרות אוסטריה וקנדה, וסיימה בתיקו עם איראן. בשמינית הגמר גברה על תוניסיה 3:1, ברבע הגמר גברה על חוף השנהב 2:1, אך הפסידה בחצי הגמר למקסיקו 3:0. במשחק על המקום השלישי הפסידה ארגנטינה 4:1 לשוודיה. ארגנטינה זכתה ארבע פעמים באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 17 (1985, 2003, 2013, 2019). היא סיימה כסגנית האלופה 6 פעמים (1988, 1995, 1997, 2001, 2009, 2015) ובמקום השלישי 4 פעמים (1991, 1993, 2007, 2011).
שוק בילינגסגייט הישן

שוק בילינגסגייט הישן (אנגלית: Old Billingsgate Market) הוא למעשה בניינו הישן של שוק בילינגסגייט, הממוקם בקצהו הדרום מזרחי של הסיטי של לונדון. הבניין נבנה על מנת לשמש כשוק הדגים המרכזי של לונדון בשנת 1875 על ידי מהנדס העיר סר הורס ג'ונס. מאז 1982, עת עבר השוק למבנה אחר, משמש המקום לכנסים של חברות גדולות ולאירוח לקוחות של חברות גדולות, וכן נערכים בו אירועים וכנסים. חזית המבנה מכיוון התמזה שבשבת (פרט) דלתות הכניסה למבנה (פרט) מדיה וקבצים בנושא שוק בילינגסגייט הישן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שוק בילינגסגייט הישן (באנגלית) שוק בילינגסגייט הישן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
פארק גריניץ'

פארק גריניץ' הוא אחד מהפארקים המלכותיים של לונדון, והוא האזור הירוק הגדול ביותר בדרום מזרח לונדון. בחלקו הצפוני של הפארק נמצאים המוזיאון הימי הלאומי של בריטניה ובית המלכה, ובמרכז הפארק, בראשה של גבעה תלולה, נמצא מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ'. מצפונו של הפארק זורם נהר התמזה. עד שנת 1427 היה שטח הפארק (כ-800,000 מ"ר) בבעלות מנזר פטרוס הקדוש שבגנט (St. Peter at Ghent). בשנה זו, עבר השטח לידי הכתר, וניתן על ידי המלך הנרי השישי לדודו המפרי, דוכס גלוסטר. המפרי בנה במקום בית אחוזה בסמוך לנהר התמזה, ומגדל שמירה בראש הגבעה. לימים גדל המבנה בסמוך לנהר והפך לארמון פלסנטיה במסגרתו נבנו בית המלכה. לאחר הרס הארמון נבנה במקומו בית החולים גריניץ'. במקום בו ניצב מגדל השמירה נבנה על ידי המלך צ'ארלס השני מצפה הכוכבים המלכותי בשנת 1675. במהלך המאה ה-15 היה הפארק יער פראי ושימש את בית המלוכה לציד באמצעות בזים. במהלך המאה ה-16 גדלו בפארק איילים בשל חיבתו של המלך הנרי השמיני לציד איילים. המלך ג'יימס הראשון הקיף את הפארק בחומת אבן שגובה כ-3.5 מטרים ואורכה כ-3 ק"מ בעלות של 2,000 ליש"ט. במהלך המאה ה-17 שונה מבנה הפארק, ככל הנראה בתכנונו של אדריכל הנוף אנדרה לה נוטרה (אשר הכין תוכניות עיצוב עבור הפארק). במהלך המאה ה-18 הותרה כניסת הציבור אל הפארק. תוכנית להקמת מסילת רכבת לאורכו של הפארק בשנות ה-30 של המאה ה-19 בוטלה בלחץ ציבורי - ובמקומה נבנה קו רכבת תת-קרקעי מתחת הפארק בשיטה של חפירה וכיסוי. קו רכבת זה, המקשר בין תחנת גריניץ' לבין תחנת גבעת מייז, החל לפעול בשנת 1878. בשנת 1888 הוקמה בסמוך לפארק תחנת הרכבת פארק גריניץ' אולם היא לא זכתה לפופולריות ונסגרה בשנת 1917. שטחו של הפארק מלבני, רוחבו כקילומטר ואורכו כ-750 מטרים. בשטחו הדרומי של הפארק אזור של גבעות המהווה רמה גבוהה ביחס לסביבתו, ואילו שטחו הצפוני של הפארק (בסמוך למוזיאון הימי הלאומי ובית המלכה) הוא אזור מישורי נמוך יותר המשתפל לעבר נהר התמזה שמצפון לפארק. במרכז הפארק נמצאת גבעה שעליה נמצא מצפה הכוכבים המלכותי. בפארק ממוקם פסלו של הנרי מור - "דמות קצה סכין ניצבת". בפארק נמצאים גן פרחים גדול, בריכת ברווזים, גן ורדים, מגרש קריקט, מגרשי טניס, שרידים ארכאולוגיים מהתקופה הרומית, וכן עץ אלון מתקופתה של המלכה אליזבת הראשונה הנקרא "עץ האלון של המלכה". בפארק נערכו תחרויות הרכיבה על סוסים במסגרת המשחקים האולימפיים של שנת 2012, וכן תחרויות מרוץ שדה במסגרת קרב חמש מודרני. מדיה וקבצים בנושא פארק גריניץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק גריניץ'
התאחדות הכדורגל הארגנטינאית

התאחדות הכדורגל הארגנטינאית (בספרדית: Asociación del Fútbol Argentino, באנגלית: Argentine Football Association או בקיצור AFA) הוא הגוף הרשמי האחראי על הכדורגל בארגנטינה. ההתאחדות מפעילה נבחרות כדורגל וליגות לגברים ונשים בתחומי גם בתחומי כדורגל דשא, קטרגל וכדורגל חופים. ההתאחדות הארגנטינאית היא הוותיקה מבין התאחדויות הכדורגל באמריקה הדרומית ואחת הוותיקות בעולם. היא גם נחשבת לאחת ההתאחדויות המצליחות ביותר בעולם הכדורגל. ההתאחדות הוקמה ב-21 בפברואר 1893 והיא הצטרפה לארגון פיפ"א בשנת 1912. ב-1916 ייסדה יחד עם התאחדויות הכדורגל של אורוגוואי, ברזיל וצ'ילה את הקונפדרציה הדרום אמריקאית - CONMEBOL. המשחק הרשמי הראשון של הנבחרת התקיים ב-16 במאי 1901 במונטווידאו מול המארחת אורוגוואי שהסתיים בניצחונה של ארגנטינה 2:3. משחק זה היה למשחק הבינלאומי הראשון שנערך מחוץ לאי הבריטי. בשנת 1931 נוסדה ליגת העל הארגנטינאית ובמהלך השנים עברה שינויים רבים במתכונתה עד למתכונת הנוכחית. גביע העולם בכדורגל - 3 (מונדיאל 1978, מונדיאל 1986, מונדיאל 2022) קופה אמריקה - 15 (1921, 1925, 1927, 1929, 1937, 1941, 1945, 1946, 1947, 1955, 1957, 1959, 1991, 1993, 2021) גביע הקונפדרציות - 1 (1992) גביע ארטמיו פרנקי - 1 (1993) גביע האומות - 1 (1964) גביעי קירין - 1 (1992) הפיינליסימה - 1 (2022) מדליית הזהב - 2 (אולימפיאדת אתונה (2004) ואולימפיאדת בייג'ינג (2008)) מדליית הכסף - 2 (אולימפיאדת אמסטרדם (1928), אולימפיאדת אטלנטה (1996)) גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 6 (1979, 1995, 1997, 2001, 2005, 2007) אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20 - 5 (1967, 1997, 1999, 2003, 2015) אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 17 - 2 (1985, 2003) המשחקים הפאן אמריקאיים - 6 (1951, 1955, 1959, 1971, 1995, 2003) אליפות פאן אמריקה המקצוענית - 1 (1960) גביע ליפטון - 19 מדיה וקבצים בנושא התאחדות הכדורגל הארגנטינאית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית (בספרדית) התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, ברשת החברתית פייסבוק התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, ברשת החברתית אינסטגרם
שיקוקו

שיקוֹקוּ (ביפנית: 四国, מילולית: "ארבעת המחוזות") הוא האי וחבל הארץ הקטן מבין ארבעת האיים המרכזיים של יפן בשטחו ובאוכלוסייתו. אורכו כ-225 קילומטר, ורוחבו משתנה בין 50 ל-150 קילומטר. אוכלוסייתו מנתה 4,141,955 איש בשנת 2005. שם האי מתייחס לארבעה מחוזות אשר נמצאו בעבר על האי: אווה, טוסה, סנוקי ואיו. המחוזות האלה נקראים היום אהימה, קאגווה, קוצ'י וטוקושימה. האי בעל שטח של 18,800 קילומטר רבוע, המדרג אותו במקום ה-50 בעולם, אחרי האי איליה דו בננל שבברזיל ולפני האי הלמהרה שבאינדונזיה. אוכלוסייתו, כ-4.2 מיליון בני אדם, יותר גדולה מזו של האי פוארטו ריקו, אך קטנה מאוכלוסיית האי סינגפור. רכס הרים החוצה את האי ממזרח למערב מחלק אותו לשני אזורים. מרבית אוכלוסיית האי מרוכזת באזור הצפוני, ובאזור זה נמצאות הערים הגדולות של האי, כולל מצויאמה, העיר הגדולה של האי המונה (נכון ל-2005) 512,982 תושבים. מישורי אדמת סחף בצפון-מזרח האי מאפשרים גידולי אורז, חיטה, שעורה ופירות שונים. התעשייה באזור מפותחת יחסית וכוללת מחצבי נחושת. האזור הדרומי, הגדול בשטחו, הררי ברובו ובקושי מאוכלס. היערות באזור משמשים את תעשיית הנייר. הנקודה הגבוהה של האי היא הר אִישִיזוּצִ'י בגובה 1,982 מטר. האי מחובר לאי הונשו השכן בעזרת רשת גשרים. החלק המרכזי של האי, בו נמצא מחוז קגאווה, מחובר למחוז אוקיאמה בעזרת רשת גשרים אשר הוקמו בשנת 1988. העיר נרוטו בצפון-מזרח מחוברת לעיר קובה ולאזור קנסאי כולו בעזרת שני גשרים תלויים דרך האי אוואג'י, המפורסם ביניהם הוא גשר אקשי-קייקיו. בנוסף, על האי ארבעה שדות תעופה פנימיים, והוא מחובר לאיים השכנים בדרכים ימיות. המסורת המפורסמת של שיקוקו היא העלייה ל-88 מקדשים בודהיסטים, בהם ביקר במאה ה-9 קובו דאישי, מקים אסכולת שינגון בודהיזם ביפן (למרות שקובו דאישי עצמו מזכיר רק שניים מהמנזרים בכתבים שלו). המסלול הכולל של העלייה לרגל הוא באורך של כ-1,200 קילומטר, ומסורתית יש לעשותו ברגל, כאשר המסע לוקח בין 30 ל-60 יום. היום, מרבית העולים משתמשים בכלי רכב ותחבורה ציבורית כדי לעשות את מסלול העלייה. מלבד 88 המקדשים הכלולים במסורת, מפוזרים ברחבי שיקוקו עוד כ-200 מקדשים. אתרים תיירותיים באי כוללים אתרים גאוגרפיים, ביניהם מצרי נָרוּטוֹ - אזור עם הזרמים המהירים ביפן וגם בין המהירים בעולם, אשר יוצרים מערבולות של ממש במי המצר; מצר דוֹפוּצִ'י - מצר ברוחב 9.93 מטר בין שני איים קטנים בסביבת שיקוקו, אשר ככל הנראה מהווה את המצר הצר היותר בעולם; מוזיאון אלמוגים בדרום-מערב האי, נהר השימנטו ועוד. בנוסף, תיירים רבים מבקרים את האי כדי ליהנות מיופיו של הים הפנימי סטו. דני אורבך, ‏האי שיקוֹקו - הדרומי באיים המרכזיים של יפן, באתר GoTravel רוני דורי, ללכת בשביל ללכת בשביל ללכת, באתר כלכליסט, 13 ביוני 2024 שיקוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נועה רבן

נועה רבן (בעבר, נועה קנולר; נולדה ב-25 בפברואר 1978) היא שחקנית ובמאית ישראלית. ממייסדי תיאטרון דימונה בו כיהנה כמנהלת אמנותית. נועה רבן נולדה בחיפה לאמנית המיצג תמר רבן ולגיל רבן - סוכן נסיעות. גדלה בתל אביב. למדה משחק בבית הספר תלמה ילין ובסטודיו למשחק של ניסן נתיב. השתתפה בין היתר בהצגה "מיתוס" של אנסמבל עיתים והתיאטרון הקאמרי, בבימוייה של רנה ירושלמי. כמו כן השתתפה במחזה "הלו" בתיאטרון תנועה ובמחזה "שד היער" בתיאטרון קרוב. ביימה וכתבה את המחזה "ג'שה פנילה דקי", אשר בזכותו זכתה בשנת 2000 בפרס הבמאית המבטיחה בפסטיבל עכו. הצגה נוספת שביימה הייתה הצגה "סינמה" בתיאטרון קרוב, את "סופה של בדיחה" בתיאטרון הבימה, ואת פרויקט "אורקסטרא" - עבור פסטיבל עכו והמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב. בשנת 2007 שיחקה בסרט "מדוזות" של שירה גפן ואתגר קרת. באותה שנה עלתה גם ההצגה "סופה של בדיחה" - שיתוף פעולה בין "הבימה" לתיאטרון "צוותא", בבימויה של רבן. בשנת 2007 הצטלמה לסדרה "בובות" בתפקיד קרן רוזין, ובשנת 2009 גילמה את ליליאן שלייפר, אמו של תום שלייפר, בעונה השלישית של "האלופה". באמצע 2009 העתיקה את מגוריה יחד עם משפחתה לדימונה. ההצגה הראשונה שלה, "צירי דגים", הועלתה בנובמבר 2009. בשנת 2015 עזבה את תפקידה כמנהלת האמנותית של תיאטרון דימונה והפכה למנהלת האומנותית של "רדליין" באר שבע, מעבדה חברתית לאמנות עכשווית, מקום בו אמנות קהילה וחינוך נפגשים. באפריל 2016 עלתה הצגה בבימויה בתיאטרון חיפה, בשם "ליל העשרים", על פי מחזהו של יהושע סובול. הייתה נשואה לשחקן אוהד קנולר, ולהם בן בשם פטר. בשנת 2017 נישאה בשנית לאיש ההייטק אלעד אברהמי. מדיה וקבצים בנושא נועה רבן בוויקישיתוף נועה רבן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נועה רבן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נועה רבן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי נועה רבן, באתר ספר הקולנוע הישראלי נועה רבן, באתר AllMovie (באנגלית) נועה רבן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נועה רבן, בארכיון הבימה יונתן אסתרקין, ללכת עד הסוף: החיים החדשים של משפחת קנולר בדימונה, באתר nrg‏, 9 באוקטובר 2009 אסנת סקובלינסקי, "3 שנים של מאניה דיפרסיה": נועה קנולר מסכמת תקופה, באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2011 הילה אהרון בריק, ריאיון: 5 המלצות של נועה קנולר, באתר הבמה, 5 בינואר 2011 נועה קנולר, הרמת מסך, באתר כביש ארבעים, גיליון 123, נובמבר 2011 יאיר אשכנזי, נועה רבן פורשת מהניהול האמנותי של תיאטרון דימונה, באתר הארץ, 12 במאי 2015 עינת אוליבייר, ‏בית רבן: שבע שנים טובות של עשייה תרבותית בדימונה נגמרו, באתר מעריב אונליין, 28 במאי 2015 גבי בר־חיים, כיכר רבן, באתר "ידיעות אחרונות", 27 במאי 2016 האתר של נועה רבן
דיסמס

דיסמס הידוע גם כ"גנב הטוב", הוא הכינוי לאחד משני הגנבים שנצלבו לצדו של ישו. דיסמס חזר בו מחטאיו וישו הבטיח לו מקום בגן עדן. הגנב שלא חזר בתשובה נקרא בגרסאות שונות גוסמס או קוסמס. שני הגנבים נצלבו לצדו של ישו, משני צדדיו והנצרות רואה בכך ביטוי לנבואה המופיעה בספר ישעיהו (פרק נ"ג, פסוק י"ב) : "לָכֵן אֲחַלֶּק-לוֹ בָרַבִּים, וְאֶת-עֲצוּמִים יְחַלֵּק שָׁלָל, תַּחַת אֲשֶׁר הֶעֱרָה לַמָּוֶת נַפְשׁוֹ, וְאֶת-פֹּשְׁעִים נִמְנָה; וְהוּא חֵטְא-רַבִּים נָשָׂא, וְלַפֹּשְׁעִים יַפְגִּיעַ. " המקורות אינם אחידים לגבי סיפור הגנבים: בבשורה על-פי מתי כתוב כי בתחילה לגלגו שני הגנבים בישו; בבשורה על-פי לוקס כתוב כי רק אחד הגנבים לגלג בישו. למעשה, השם של שני הגנבים לא מופיע בברית החדשה, והגרסה המוקדמת ביותר שבה מוזכרים השמות היא מעשי פילאטוס (המתוארך למאה החמישית). בטקסט אפוקריפי נוסף, "הבשורה של ינקות הגואל בערבית", נטען כי דיסמס היה השודד אשר הציל את יוסף ומרים הבתולה במנוסתם למצרים. שמו של מבצר לטרון הביא להתפתחותה של מסורת נוצרית לפיה נולד דיסמס במקום (לטרוניס בלטינית פירושו גנב), אך ככל הנראה מקור השם לטרון הוא מהתרגום הלטיני ל"מגדל" (Le toron). על פי המסורת הנוצרית, הצלב שעליו נצלב דיסמס הגיע לקפריסין ופולחן דיסמס בולט במיוחד באי זה. דיסמס הוא הקדוש המגן של הגנבים והקברנים. מדיה וקבצים בנושא דיסמס בוויקישיתוף
בילינגסגייט

בילינגסגייט (באנגלית: Billingsgate) היא שכונה בדרום מזרח הסיטי של לונדון, על גדתו הצפונית של נהר התמזה בין גשר לונדון לגשר מצודת לונדון. באזור שכנו בימי הביניים הרציפים של לונדון, שפנו לבריכה של לונדון. הידוע מכולם היה רציף בילינגסגייט שהפך, יחד עם הרחובות הסמוכים לו, לשוק בילינגסגייט - שוק הדגים העיקרי של לונדון החל מהמאה ה-16. השוק נוסד באופן רשמי - אף שהיה קיים קודם לכן - בצו של הפרלמנט הבריטי משנת 1699. שוק בילינגסגייט שוק בילינגסגייט הישן מדיה וקבצים בנושא בילינגסגייט בוויקישיתוף בילינגסגייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאמר פילדס סקול

סאמר פילדס (אנגלית: Summer Fields) הוא בית ספר יוקרתי לבנים בסאמרטאון, פרבר של העיר אוקספורד באנגליה. בין בוגריו הידועים, הנסיך חסן בן טלאל מירדן, הסופר דיק פרנסיס וראש ממשלת בריטניה הרולד מקמילן. בית הספר הוקם ב-1864 כמכינה לבתי ספר תיכוניים יוקרתיים. מקימו, ארצ'יבלד מקלארן, ראה בחינוך גופני מרכיב חשוב בהתפתחות החינוכית וקבע את ססמאת בית הספר כ"mens sana in corpore sano" ("נפש בריאה בגוף בריא"). ב-1903 הוקם סניף של בית הספר בסיינט לאונרדס און סי (ליד הייסטינגס). במהלך מלחמת העולם השנייה פונה ה"סניף" (כמו שני בתי ספר נוספים) למבנה בית הספר המקורי, על מנת להגן על התלמידים מפני ההפצצות. בוגרי בית הספר בדרך כלל מתמודדים על מקום באחד מארבעת בתי הספר התיכוניים היוקרתיים לבנים בלבד בבריטניה: איטון קולג', רדלי קולג', וינצ'סטר קולג' ובית הספר הארו. אתר האינטרנט הרשמי של סאמר פילדס סקול
קילבסה

קילבּסה (פולנית :Kiełbasa, בהיגוי אוקראיני : קוֹלבּסה) היא סוג של נקניק מסורתי פולני, ובפולנית משמש אף המונח לתיאור נקניק בכללותו. הקילבסה נמכרת בשני סוגים : יבשה ורטובה. המין היבש עמיד לזמן רב יותר, ואת המין הרטוב ניתן לאכול כפי שהוא או מבושל בתוך תבשילים פולניים כבורשט, קפושניאק או ביגוס. מקור המילה כנראה בניב הטורקי külbastı שמשמעותו קציצה או נתח צלוי. הקילבסה היא מיסודותיו של המטבח הפולני ויש לה מינים וסוגים רבים, בהם מעושנים וטריים, אך רובם ככולם מבוססים על בשר חזיר. לכל אזור בפולין יש את מין הקילבסה שלו, ובהם : קבנוסני – נקניק דק מיובש באוויר המתובל בקימל. במקור יוצר מבשר סוס, אך כיום מיוצר מבשר חזיר או תרנגול הודו. קרקובסקה – נקניק ישר עבה המעושן בתיבול פלפל שחור ושום, מקורו בעיר קרקוב. וייסקה – נקניק גדול בצורת פרסה מבשר חזיר ועגל, מתובל במיורן ושום. משמעות שמו היא "כפרי". מיסליבסקה - מעושן קלות ומיובש בפולין מוגשת הקילבסה לרוב בליווי חזרת אדומה ובצל מטוגן. לעיתים גם מטגנים חתיכות קטנות של קילבסה עם בצל כתוספת למילוי לפירוגי. מדיה וקבצים בנושא קילבסה בוויקישיתוף
מערת תלפיות

מערת תלפיות היא מערת קבורה שהתגלתה ב-1980 בשכונת תלפיות מזרח בירושלים. במערה נמצאו עשר גלוסקמאות, שעל שש מתוכן כתובות. על אחת הגלוסקמאות מופיעות המילים "ישוע בר יוסף" (מאוית: יסוע בר יהוסף) אשר חוקרים וארכאולוגים מסוימים ייחסו לישו הנוצרי. וכן ארונות עם שמות משפחתו וקרוביו של ישו, "מריה" (אמו של ישו), ״יוסה״ (אחיו, או אביו של ישו), "מתי" (תלמידו הראשון של ישו), "יהודה בר ישוע" וגם מריאמנה מרה (זיהוי אפשרי למרים המגדלית). על אף שזיהוי זה עורר מחלוקת רבה, הוא עורר עניין במערה כ"מערת הקבורה של ישו". מחקר בנושא המערה פורסם בכתב העת הארכאולוגי "עתיקות", ביטאון רשות העתיקות. המאמר שכתב עמוס קלונר שלל אפשרות כי מדובר בקברו של ישו. בשנת 2007 הפיקו ג'יימס קמרון ושמחה יעקובוביץ' סרט, "מערת הקבורה של ישו", אשר טוען כי אכן מדובר בקברו של ישו ובני משפחתו: אביו, אמו, אחיו, בנו ורעייתו ואישים אחרים המוזכרים בברית החדשה. הטענה נדחתה על ידי ארכאולוגים[דרוש מקור] ומומחים להיסטוריה נוצרית.[דרוש מקור] בינואר 2008 טענה אלמנתו של הארכאולוג יוסף גת שהיה בצוות חופרי המערה, כי הוא האמין כי המערה היא אכן מערת הקבורה של ישו, אך חשש לפרסם ממצאים אלה מחשש לגל אנטישמיות. הגלוסקמא הנושאת את השם "ישוע בר יוסף", מוזיאון ישראל הכתובת "ישוע בר יהוסף" הגלוסקמא הנושאת את הכתובת "יהודה בר ישוע", מוזיאון ישראל מערת הקבורה של ישו גלוסקמת יעקב אחי ישו קבר ישו מדיה וקבצים בנושא מערת תלפיות בוויקישיתוף The Lost Tomb of Jesus, סרטו של שמחה יעקבוביץ' שהוקרן בערוץ דיסקברי (10 חלקים) האתר של שמחה יעקבוביץ' על התגלית כך מצאתי את עצמי בוקר אחד כ"מגלה הקבר של ישוע"... בלוג של אריאל מעוז, הילד שגילה את המערה, בתפוז בלוגים. יהונתן ליס, אשת הארכאולוג שחשף את מערת תלפיות: הוא חשב שישו נקבר שם, אך חשש לספר, באתר הארץ, 16 בינואר 2008
מטווח 24

מטווח 24 המכונה גם שטח אש 24 א', שדה ניסויים 24 או מ.ק. 113 הוא מטווח של החטיבה הטכנולוגית ליבשה ויחידת נס"א השוכן על חופה הדרומי של ראשון לציון, צפונית לבסיס חיל האוויר פלמחים. המטווח משמש לניסויים בתחמושת חיה, בטילים, אמצעי לחימה מיוחדים, מערכות מבצעיות חדישות, ומדים חדשים. הבסיס קיים מאז קום המדינה, ושטחו 7,500 דונם. ב-25 בפברואר 2008 נפצעו קצין ונגד מפיצוץ שאירע במהלך ניסוי בבסיס בנשק נ"ט שנפל שלל בידי צה"ל. החל מינואר 2014 מתקיימים במטווח ימי הסיירות, לאחר תקופה ארוכה בה נערכו במכון וינגייט. בשנים האחרונות תכנן צה"ל לפנות את חלקו הצפוני של הבסיס, ששווי שטחו נאמד במיליוני שקלים, אך הפינוי התעכב עקב מחלוקת בין משרד הביטחון לבין עיריית ראשון לציון באשר לגורם שיישא בעלויות פינוי השטח מחומרי נפץ ומנפלי פגזים. ב־7 בספטמבר 2022 נחתם ההסכם לפינויו של בסיס הניסויים שצפוי להוסיף לרצועת החוף של ראשון לציון לפחות 2 ק"מ, וישלש את גודלה. עיריית ראשון לציון בונה תוכנית פיתוח נרחבת לשטח שצפוי להתפנות (כ-2400 דונם) בהיקף של כ־10,000 יח"ד (מסחר, מגורים ותיירות) ולפי פרסומי העירייה 90% מהשטח יהפכו לשמורת טבע פתוחה לציבור עם גישה לחוף הים. עם זאת, טרם הוכרז השטח באופן רשמי כ"שמורת טבע מוכרזת" על ידי כל הרשויות המוסמכות לכך ומעמדה נכון לאוגוסט 2023 הוא עדיין "שמורה מוצעת". שמורת הטבע "חולות ראשון לציון" צפויה להשתרע בשטחו המלא של הבסיס (כ-7,500 דונם). בספטמבר 2024 נחתם הסכם לפינוי מוקשים ונפלי תחמושת באמצעות הרשות לפינוי מוקשים, בדרך למימוש הסכם משנת 2022, לפיו צה"ל יפנה 7,500 דונם בבסיס, שחלקם ישמש להקמת שמורת טבע חדשה, וחלקם יתווסף לחוף ראשון לציון. ליאור נוישטיין, מערכת אתר צה"ל, במקום הזה נערכים הניסויים הסודיים של צה"ל. צפו בחומרים שטרם נחשפו, באתר צה"ל, 6 ביוני 2019 שיווק הבסיס מתעכב בשל ויכוח על האחריות לפינוי חומרי הנפץ(הקישור אינו פעיל), במחנה, 2007, גיליון 22 מטווח 24 - מתוקן, סרטון בערוץ "החברתית", באתר יוטיוב (אורך: 06:35) ניסוי כלי רכב של צה"ל, סרטון בערוץ "TheMarker Online", באתר יוטיוב (אורך: 03:34) תוספת של 2 ק"מ לחוף ראשון לציון: נחתם הסכם לפינוי נפלים מ'מטווח 24' של צה"ל, האתר דבר, 10 בספטמבר 2024 בין הדיונות: נחתם הסכם היסטורי לפינוי 'מטווח 24' בראשון לציון, באתר ערוץ 7, 7 בספטמבר 2022 אלי סניור ואפרת וייס, 3 חיילים נפצעו בפיצוץ בעת ניסוי ליד ראשל"צ, באתר Ynet, ‏25.2.2008 תהליך הכרזה על שמורת הטבע חולות ראשון לציון, באתר טבע ונופים בישראל תהליך הכרזת שמורות טבע וגנים לאומיים, באתר טבע ונופים בישראל יהל פרג', תוספת של 2 ק"מ לחוף ראשון לציון: נחתם הסכם לפינוי נפלים מ'מטווח 24' של צה"ל, באתר דבר, ‏10.09.2024
הפארקים המלכותיים של לונדון

הפארקים המלכותיים של לונדון הם פארקים בעיר לונדון אשר היו במקור בבעלות בית המלוכה הבריטי. מטרתם של הפארקים הייתה לשמש מקור שעשועים לבית המלוכה - בעיקר שטחי ציד. במהלך המאה ה-18 וה-19 רבים מהפארקים הפכו לשטחים הפתוחים לציבור הרחב. כיום יש שמונה פארקים מלכותיים: פארק בושי גרין פארק פארק גריניץ' הייד פארק גני קנזינגטון ריג'נטס פארק פארק ריצ'מונד פארק סנט ג'יימס הפארקים המלכותיים של לונדון
בופור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בופור – מצודה צלבנית הסמוכה לכפר ארנון בדרום לבנון בופור (סרט) – סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יוסף סידר משנת 2007 ים בופור – חלק מאוקיינוס הקרח הצפוני הקרב על הבופור – קרב במלחמת לבנון הראשונה בופורט
רשת א'

רשת א' הייתה תחנת רדיו ישראלית, שבעבר הייתה משודרת במסגרת קול ישראל והייתה התחנה הראשונה של קול ישראל ששידרה בעברית. בשעה 18:45 ב-5 ביוני 2017 נסגרה רשת א'. רצועת השידור הועברה לידי תאגיד השידור הישראלי הידוע בשם "כאן", שפתחה תחנה בשם כאן תרבות. התחנה משדרת תוכניות מגוונות בנושאי תרבות, אמנות, ספרות ושירה, מסורת, פולקלור, היסטוריה ותוכניות ייעוץ מומחים. בין תוכניותיה הידועות ניתן למנות את "אקדמיה באלף" של בני הנדל ששידרה הרצאות אקדמיות החל משנת 1997, אך ירדה מלוח השידורים במרץ 2005 וחודשו בשנת 2010 (ואולי כבר ב-2009) בעריכתו והגשתו של איתן אלמוג המנהל היוצא של רשת א'. עוד ידועה הרשת במחלקת הנוער של קול ישראל הפועלת בה. "בראש צעיר", תוכנית הנוער של רשת א' אשר שודרה לראשונה ב-1965, היא אחת מתוכניות הנוער הוותיקות ביותר בעולם הרדיו[דרוש מקור] ולמעשה הייתה הפלטפורמה הראשונה לנוער שסיפקה חשיפה מעשית לרדיו. התוכנית היוותה קרש קפיצה למגישיה הצעירים שפיתחו את כישוריהם העיתונאיים. בין מגישי התוכנית הבולטים אז והיום הם: יוסף טרגין, שתוכנית המדע הפופולרי שלו "עולם המדע" שודרה במשך כשלושים שנה, אריה אלדד - ח"כ מטעם מפלגת האיחוד הלאומי והסופר דויד גרוסמן שהנחו את תוכנית הנוער "חתול בשק", דליה סיגן - לימים עורכת תוכניות הנוער של קול ישראל, שרית לוי - שמיד עם סיום שידוריה הצטרפה ליחידת דובר צה"ל, נעה לנדאו, דפנה ליאל ומרב כהן - שהתגייסו לגלי צה"ל, ועוד שדרנים וכתבים ידועים. רשת א' הייתה תחנת הרדיו הישראלית הראשונה לשדר ב-FM, בתדר 91.3MHz. אבישי פלחי מנהל את התחנה מאז 2012. פלחי החליף את צגה מלקו, שניהלה את התחנה משנת 2008. בעבר הרשת ניצבה בפני סכנות סגירה או מיזוג עם רשתות אחרות של קול ישראל. בשנת 2004 נכפה על הרשת לחלוק את התדר יחד עם רשת מורשת, בעקבות החלטה שנויה במחלוקת של מנהל הרדיו לשעבר, יוני בן-מנחם. החלטה זו גרמה לצמצום משמעותי בשעות השידור של התחנה, שנאלצה לעבור משידורים של 24 שעות ביממה (תוכניות מוקלטות במהלך הלילה) ללוח שידורים יומי של 10 שעות בלבד (מ-6:00 עד 16:00) במהלך השבוע. בסופי השבוע רשת אלף משדרת החל מכניסת השבת ועד לצאתה. רשת מורשת משדרת בתדר זה ביתר שעות היום והלילה (החל מהשעה 16:00 עד ל-6:00 למחרת ובימי שישי ובמוצ"ש). בשנת 2017 בעקבות סגירת רשות השידור ומעבר לתאגיד השידור הישראלי שונה שם התחנה ל"כאן תרבות". קול ישראל מדיה וקבצים בנושא רשת א' בוויקישיתוף אתר רשת א' רשת א', בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות בראש צעיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קול ישראל ישדר היום באפ-אמ, על המשמר, 8 בדצמבר 1966 שידורי אפ.אמ. יופעלו היום, דבר, 8 בדצמבר 1966 אלי שי, מורשת-מורשת, היה אלף?!, באתר העין השביעית, 1 בנובמבר 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיק

האם התכוונתם ל... ניצוץ אש או להט חלק זעיר, קורטוב שביט או מטאור הכלולים בנסיבות לברכות הראייה - "על הזיקין... ועל הרעמים ועל הרוחות אומר: ברוך שכוחו וגבורתו מלא עולם" (משנה, מסכת ברכות, פרק ט', משנה ב') שד (מיתולוגיה) – "פת שחרית מצלת מן החמה ומן הצנה ומן הזיקין" (תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ק"ז, עמוד ב') אדיר זיק – במאי טלוויזיה ועיתונאי האביר זיק – דמות בדיונית אותה יצרו דודו גבע וחנוך מרמרי הרמס 450 – כלי טיס בלתי מאויש מתוצרת אלביט מערכות המכונה בצה"ל "זיק" "טייסת הזיק הראשונה" – כינויה של טייסת 166 בחיל האוויר הישראלי, מפעילת הכטב"ם זיק יחידת זיק ירוק – יחידת כטב"מים של חיל התותחנים מיצובישי A6M זירו – מטוס קרב יפני, כונה זיק על ידי בעלות הברית קבוצת זיק – קבוצת אמנים ישראלית רב-תחומית זיקה זיקים – קיבוץ בדרום מישור החוף זק