laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טינה לילאק

אילסה קריסטינה "טינה" לילאק (בפינית: Ilse Kristiina "Tiina" Lillak; נולדה ב-15 באפריל 1961) היא אתלטית פינית בעבר, היא סגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984), אלופת העולם הראשונה (הלסינקי 1983) ושיאנית עולם בהטלת כידון. לילאק נולדה וגדלה בהלסינקי. באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה לילאק במקום 14 בהטל כידון בתוצאה של 56.26 מטר. בתחרות שנערכה בהלסינקי ב-29 ביולי 1982 קבעה לילאק בהטלת כידון שיא עולם חדש של 72.40 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של אנטואנטה טודורובה מבולגריה (71.88 מטר). שיא זה החזיק מעמד כחודשיים ונשבר על ידי סופיה סקוראפה מיוון (74.20 מטר). באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בתחילת ספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 66.26 מטר. בתחרות שנערכה בטמפרה, פינלנד ב-13 ביוני 1983 החזירה לילאק לעצמה את שיא העולם חדש והעמידה אותו על 74.76 מטר. שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי פטרה פלקה מגרמניה המזרחית (75.26 מטר). באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ב-13 באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 70.82 מטר, לפני פטימה ויטברד מבריטניה (69.14 מטר) ואנה ורולי מיוון (65.72 מטר). את הטלת הניצחון היא קבעה בהטלה השישי והאחרונה. עד לאותה הטלה היא הייתה מדורגת במקום שני בתוצאה של 67.46 מטר. בתחרות שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-7 באפריל 1984 קבעה לילאק בהטלת כידון תוצאה של 74.24 מטר ודורגה שנייה בעולם לשנה זו. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה לילאק במדליית כסף בהטלת כדון בתוצאה של 69.00 מטר, אותה קבעה בהטלה השנייה, אחרי טסה סנדרסון מבריטניה (69.56 מטר) ולפני פטימה ויטברד (67.14 מטר). בתחרות שנערכה בפיהטיפודס, פינלנד ב-21 ביולי 1985 היא קבעה בהטלת כידון תוצאה של 70.62 מטר ודורגה חמישית בעולם בשנה זו. בתחרות שנערכה באיסלמי ב-17 באוגוסט 1986 היא קבעה בהטלת כידון תוצאה של 72.42 מטר, תוצאה שדירגה אותה במקום שלישי בעולם בשנה זו. שבוע וחצי לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בסוף אוגוסט היא סיימה פעם שנייה ברציפות במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 66.66 מטר. באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה לילאק במקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 66.82 מטר ובכך לא הצליחה להגן על תוארה. בתחרות שנערכה בלאפנראנטה, פינלנד ב-10 בספטמבר 1988 היא קבעה בהטלת כידון את תוצאת השנה בעולם של 73.30 מטר, תוצאה שדירגה אותה בסוף השנה במקום השני בעולם לשנה זו. שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה לילאק רק במקום 15 בהטלת כידון בתוצאה של 60.06 מטר ולא עלתה לגמר. בתחרות שנערכה בטוסולה, פינלנד ב-14 באוגוסט 1990 היא קבעה בהטלת כידון תוצאה של 67.24 מטר. ודורגה במקום שביעי בסוף שנה זו. שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בספליט, באותה העת יוגוסלביה ב-30 באוגוסט 1990 היא סיימה במקום עשירי בהטלת כידון בתוצאה של 58.80 מטר. באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 סיימה לילאק במקום 15 בהטלת כידון בתוצאה של 58.42 מטר. בשנת 1982 זכתה לילאק בתואר ספורטאית השנה בפינלנד בשנת 1983 זכתה ליאלק בתואר אישיות השנה בספורט בפינלנד הטלת כידון: 74.76 מטר (1983), שיא עולם בעבר טינה לילאק, באתר olympedia.org טינה לילאק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טינה לילאק, באתר Track and Field (נשים) התפתחות שיא העולם בהטלת כידון לנשים (ויקיפדיה באנגלית)
אוסקר מיגס

אוסקר מיגס (בספרדית: Óscar Míguez;‏ 5 בדצמבר 1927 – 19 באוגוסט 2006) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי. זכה עם נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1950. מיגס נולד ב-5 בדצמבר 1972 באורוגוואי. תחילה שיחק בסוד אמריקה מהעיר מונטווידאו ב-1947, שם היה שנה אחת ושיתף פעולה עם אלסידס גיג'ה. אחר כך עבר לענקית אורוגוואי פניארול עימה זכה ב-6 תוארי אליפות והוכתר למלך שערי הליגה פעמיים בשנים 1948 ו-1949. לאחר 11 שנים בקבוצה עבר מיגס לשחק בפרו במשך חצי שנה בספורטינג קריסטל ב-1960. אחרי שעבר בשתי תחנות נוספות, רמפלה ג'וניורס וקולון, הוא סיים את הקריירה ככדורגלן. במדים הלאומיים כבש עבור נבחרת אורוגוואי חמישה שערים בדרך לזכייה במונדיאל 1950. בסיבוב הראשון כבש שלושער נגד בוליביה ובבית הגמר כבש צמד ב-15 הדקות האחרונות במשחק נגד שוודיה. במשחק שהכריע את אלופת העולם לטורניר זה אורוגוואי היממה את ברזיל הפייבוריטית 1–2, ומיגס סיים במקום השני במלכות השערים אחרי אדמיר. מונדיאל אחרי זה ב-1954 כבש שלוש שערים בשלב הבתים, אחד נגד צ'כוסלובקיה וצמד בניצחון 0–7 על סקוטלנד. במשחק רבע הגמר אורוגוואי ניצחה את אנגליה 2–4 אך מיגס נפצע ובכך פספס את חצי הגמר בו נבחרתו הפסידה להונגריה המצוינת. שנתיים אחר כך מיגס היה למצטיין מבין שחקני נבחרתו בזכייתה בקופה אמריקה 1956 בו כבש שלושה שערים ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. בסך הכל הוא ערך 39 הופעות במדיה וכבש 27 שערים עד לעזיבתו ממנה ב-1958. מיגס נפטר ב-19 באוגוסט 2006 בארטיגס שבאורוגוואי בגיל 78. הוא נקבר בבית הקברות סמנטראיו דל בוסאו בבירת המדינה. פניארול אליפות אורוגוואי (6): 1949, 1951, 1953, 1954, 1958, 1959 נבחרת אורוגוואי גביע העולם: 1950 מקום רביעי בגביע העולם: 1954 קופה אמריקה: 1956 אישיים מלך השערים בליגה האורוגוואית (2): 1948, 1949 השחקן המצטיין בקופה אמריקה: 1956 מדיה וקבצים בנושא אוסקר מיגס בוויקישיתוף אוסקר מיגס, באתר Transfermarkt אוסקר מיגס, באתר WorldFootball.net אוסקר מיגס, באתר National Football Teams אוסקר מיגס, באתר FootballDatabase.eu
הדוברה הגדולה

הדוברה הגדולה (בשמה הרשמי: Trinacria Primo) היא כלי השיט הטבוע הגדול ביותר בישראל. הדוברה הגדולה יובאה מאיטליה בתחילת 1980 ושימשה לבניית מזח הפחם של אורות רבין, אשר נקראה באותה תקופה "מאור דוד", תחנת הכוח בחדרה. הדוברה שימשה להחדרת כלונסאות מתכת אל תוך סלע הכורכר, באמצעות רגליות ייצוב ותמיכה. בליל ה-10 בדצמבר 1980 התרחשה סופה חזקה בחוף שגרמה לניתוק הדוברה מהכבלים ולניפוצה על שובר הגלים. אנשי הצוות שהיו על הספינה חולצו על ידי צבא הגנה לישראל וחברת החשמל ולא היו נפגעים. הספינה נגררה לחיפה לצורך הערכת מצב הספינה ותיקון הנזקים שנגרמו, אך הוחלט כי אין טעם לנסות לתקן את הספינה והוחלט להטביע אותה מול חוף דדו בחיפה. הדוברה הגדולה הוטבעה כאונייה טרופה במרחק של 2.5 קילומטר מחוף דדו, חיפה, בעומק של 36 מטר. אורך הספינה הוא 108 מטר ורוחב הספינה הוא 25 מטר. בגוף הספינה פתחים המאפשרים את כניסתם של בעלי חיים ימיים שונים אליה כדי להשתמש בה בתור שטחי מחיה. מדיה וקבצים בנושא הדוברה הגדולה בוויקישיתוף הדוברה הגדולה, המרכז הימי אינדיגו אתר צלילה - הדוברה הגדולה, Diver trinacria primo הדוברה הגדולה, Tek Dive
The New Age (אלבום)

The New Age (בעברית: העידן החדש) הוא אלבום האולפן התשיעי של קנד היט, שיצא בשנת 1973. זה היה האלבום הראשון שהציג את כישרונותיהם של ג'יימס שיין ואד בייר. קלרה וורד מופיעה גם היא באלבום בהקלטה האחרונה שלה. מבקר הרוק המשפיע לסטר באנגס פוטר מרולינג סטון על שכתב ביקורת "לא מכובדת" על אלבום זה עם צאתו. "Keep It Clean" (בוב הייט) - 2:46 "Harley Davidson Blues" (ג'יימס שיין) - 2:38 "Don't Deceive Me" (הייט) - 3:12 "You Can Run, But You Sure Can't Hide" (אד בייר) - 3:15 "Lookin' for My Rainbow" (שיין) - 5:24 "Rock and Roll Music" (הייט) - 2:29 "Framed" (ג'רי לייבר ומייק סטולר) - 5:07 "Election Blues" (בייר) - 6:04 "So Long Wrong" (שיין) - 5:36 מידע על האלבום The New Age באתר MusicBrainz מידע על האלבום The New Age באתר AllMusic ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טירת ליניארס

טירת ליניארס (בפורטוגזית: Castelo de Linhares da Beira) היא טירה מימי הביניים בליניארס (רו'), המועצה העירונית סלוריקו דה ביירה (אנ'), מחוז גווארדה (אנ'), פורטוגל. הטירה נחשבת כאתר מורשת תרבותית ואנדרטה לאומית בפורטוגל. טירת ליניארס נבנתה בסגנון גותי בין סוף המאה ה-11 לתחילת המאה ה-12. הטירה נמצאת בין שני מגדלי שמירה עשויים מסלע. יש בה שני מגדלים, שביניהם יש חומה. בתוך הטירה, נמצאים מבצר, מגדל שעון, וארבעה שערים. טירת ליניארס היא מבנה מלבני. אחד ממגדלי השמירה של הטירה הוא הנקודה הגבוהה ביותר שנבנתה לצורך הגנה בפורטוגל. בקירות היו פתחים ליריית חצים לעבר אויבים. המרפסות של הטירה נוספו במהלך המאה ה-14. מגדל השעון שנמצא בטירת ליניארס, התווסף במהלך הרפורמות הגותיות של המלך דיניש (המאה ה-13) והמלך פרננדו הראשון (המאה ה-14). מדיה וקבצים בנושא טירת ליניארס בוויקישיתוף טירת ליניארס, המנהל הכללי למורשת תרבות "Descobrir o castelo da Aldeia Histórica de Linhares da Beira - Aldeias Históricas de Portugal". Aldeias Históricas de Portugal (בEuropean Portuguese). 2019-03-09. נבדק ב-2020-10-09. O Castelo de Linhares da Beira, Portal Municipal de Celorico da Beira (ב־European Portuguese) Fortalezas.org > Fortificação > Castelo de Linhares, fortalezas.org ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טירת ליניארס".
יחסי זימבבואה–רוסיה

יחסי זימבבואה–רוסיה הם יחסי החוץ בין זימבבואה ורוסיה. היחסים בין המדינות החלו בינואר 1979, בזמן מלחמת הסבך הרודזי. ברית המועצות תמכה באיחוד העם האפריקני של זימבבואה בהנהגת ג'ושואה נקומו וסיפקה להם נשק; ניסיונותיו של רוברט מוגאבה להשיג תמיכה סובייטית באיחוד הלאומי האפריקאי של זימבבואה שהונהגה על ידו בזימבבואה נדחו, מה שהוביל אותו להיכנס למערכת יחסים עם יריבת הסובייטים – הרפובליקה העממית של סין. לאחר סיום המשטר הלבן בזימבבואה, חיזק רוברט מוגאבה את יחסיו עם בייג'ינג ומוסקבה, כתוצאה מלחץ מערבי עז עליו. ברית המועצות ביססה עד מהרה יחסים דיפלומטיים עם זימבבואה ב-18 בפברואר 1981 ורוסיה עדיין מקיימת שגרירות בהארארה. גם רוסיה וגם סין עדיין מקיימות קשרים כלכליים ופוליטיים חזקים עם זימבבואה ושתי המדינות הטילו וטו על החלטת האו"ם על הטלת סנקציות של האו"ם על זימבבואה שהוצעה על ידי ארצות הברית ובריטניה ב-12 ביולי 2008. מדיה וקבצים בנושא יחסי זימבבואה–רוסיה בוויקישיתוף מסמכים על מערכת היחסים בין רוסיה לזימבבואה, באתר משרד החוץ הרוסי שגרירות רוסיה בהארארה
לילסדה

לילסדה - קדחת אביב הוא סרט קולנוע אנסמבל ישראלי, בבימויו של שמי זרחין, שיצא לאקרנים בשנת 1995. עם יציאתו זכה הסרט בביקורות משבחות. הסרט הוצג בפסטיבלים רבים בחו"ל ובפסטיבל הקולנוע של מונטריאול 1995 הוא אף גרף את פרס "התסריט הטוב ביותר". זהו סרט הביכורים של שמי זרחין והוא היה מועמד לפרס אופיר על הבימוי והתסריט שלו ואסתי זקהיים על תפקיד שחקנית המשנה. הסרט צולם באחת מן הווילות במושב מגשימים. בשנת 2016 הוציא זרחין לאור את הספר "ההגדה של לילסדה: רומן עם תסריט" בהוצאת "כתר". על רקע ארוחת ליל הסדר המשפחתית מתרחשות דרמות קטנות בחיי משפחה המתכנסת בבית ההורים לקראת החג. אם המשפחה יונה (גילה אלמגור) חושדת שבעלה מיכאל (יוסף שילוח) בוגד בה, אך הוא למעשה מכין לה הפתעה ללא ידיעתה. בנם של יונה ומיכאל נתנאל (אלון אבוטבול) מגיע עם חברתו החדשה מרגו (דנה ברגר), כדי לנקום בגרושתו גילה (ענת וקסמן). כמו כן מגיעים בתם דורונה (מיקי קם) עם בעלה ריקי (אריה מוסקונה), המתמודדים עם הבעיות הנפשיות של בתם שאינה מדברת עם אף אחד. בנם אלחנן (איצ'ו אביטל) מגיע עם אשתו דליה (אסתי זקהיים) שסובלת מבעיות השמנה ועקב כך נחשדת בגנבת אוכל המיועד לארוחת החג, וכן גם האח הצעיר שי (דרור קרן). במהלך הסרט נאלצים כל בני המשפחה להתמודד עם סודות מן העבר, קונפליקטים ועימותים משפחתיים, וכל זאת על רקע ההתמודדות עם מותו של יזהר אחיו התאום של שי שנהרג במהלך שירותו הצבאי מספר שנים קודם לכן, והכאב עדיין מלווה את כל בני המשפחה. שיר השמנה - בביצוע אריה מוסקונה ומיקי קם השיר של יזהר - בביצוע דרור קרן הלילה הזה - בביצוע להקת אבטיפוס - הלילה הזה, בביצוע להקת אבטיפוס, סרטון באתר יוטיוב שמי זרחין, ההגדה של לֶילָסֶדֶה: רומן עם תסריט, הוצאת כתר, 2016. "לילסדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לילסדה", באתר AllMovie (באנגלית) "לילסדה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "לילסדה", באתר אידיבי "לילסדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "לילסדה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "לילסדה" באתר קרן הקולנוע הישראלי
הרג עודף

הרג עודף המכונה גם תסמונת הלול (באנגלית: Surplus killing) היא סוג של התנהגות אכילה בעולם החי בה טורף צד נטרפים בכמות העולה בהרבה על צרכיו המיידיים. המונח הוגדר בידי החוקר ההולנדי הנס קרוק (Hans Kruuk), שצפה בהתנהגות של צבועים מנומרים באפריקה ושל שועלים אדומים באנגליה. התנהגות זו נצפתה במספר טורפים ביניהם: מיני זואופלנקטון, שפיריות, נימפות חרקים, עכבישים ואקריות אך היא ידועה יותר אצל חולייתנים טורפים כמו סמורים, דלקים, חורפנים, גירית דבש, שועלים, זאבים, קויוטים, תנים, צבוע מנומר, חתוליים שונים כמו אריות, נמרים, יגוארים, פומות, שונרים, ראקונים, דובים חומים, שחורים ולבנים, קטלנים וכן אצל חיות בית כמו חתולים וכלבים. התנהגות כזאת נצפית הן בטבע והן בשבי. למשל חוקרים מהטריטוריות הצפון-מערביות מצאו בשטח של מעל 3 קמ"ר, 34 נבלות של עופרי אייל צפון שנהרגו בידי זאבים, אך רק בחלקם נראו סימני אכילה. צבועים מנומרים נצפו צדים מעל 82 צבאי תומסון אך אכלו רק 27 מהם, כ-16% מההרוגים. באוסטרליה שועל, שהוא מין פולש בה, נצפה הורג מעל 54 פינגווינים אך לא אכל דבר. אצל כלבי וחתולי בית שהתפראו המצב קיצוני עוד יותר, מאחר שיצר הציד שלהם גורר אותם לצוד חיות אחרות, אף שבמקרים רבים הם מוזנים לשובע מהאדם, כך שהחיות המתות לא נאכלות. גם חיות בר המוצאות חיות משק כמו כבשים, עזים או פרות או חזירים יכולות להרוג פרטים רבים ולאכול פחות מהכמות הרגילה. שועלים נתקפים בהתנהגות זו כשהם פורצים ללולים והורגים את כל התרנגולים. הסיבה להתנהגות זו לא ברורה לחלוטין, אך היא בחלקה מונעת מהצורך של מספר חיות לאגור מזון לחורף. כך חמוס גמדי הורג נברנים רבים במשך הסתיו וקובר אותם במאורה, בה הוא אוכל את נבלתם בחורף, בו קשה למצוא מזון. התנהגות דומה חלה אצל שועל השלג הטורף מכרסמים ואלקות צעירות רבות וקובר אותם באדמה לזמני החורף הקפוא והקשה. זאבים בפארק הלאומי דנאלי נצפו טורפים 17 פרטי איילי צפון שמהם אכלו מעט ואת היתר קברו באדמה והוציאו אותם לאחר שבוע, אז הם אכלו את מרבית ההרוגים. הסבר אפשרי נוסף הוא יצר ציד אינסטינקטיבי, המעורר את תגובות ההרג של הטורף. הדבר מסביר הרבה מההרג של חתולי בית. חיות כמו הקטלנים עסוקים בללמד את צאצאיהם בדרכי ציד של גורי אריות ים, גם אם הם לא אוכלים אותם בסוף ובמקרים רבים הגורים מתים מהתהליך, בו הם נחבטים בידי זנב הקטלנים או גולגולתם הקשה. טריפה גרגרנות השפעה אקולוגית של חתול הבית
תוכנית המזון העולמית

תוכנית המזון העולמית (באנגלית: World Food Programme, בראשי תיבות: WFP) היא ענף סיוע במזון של האומות המאוחדות והארגון ההומניטרי הגדול בעולם העוסק בטיפול ברעב וקידום ביטחון תזונתי. על פי התוכנית, היא מספקת סיוע במזון ל-91.4 מיליון איש ב-83 מדינות מדי שנה. משרדיה הראשיים ממוקמים ברומא ולה למעלה מ-80 משרדים ארציים ברחבי העולם, והיא פועלת לעזור לאנשים שלא יכולים לייצר או להשיג מספיק מזון לעצמם ולמשפחותיהם. התוכנית חברה בקבוצת הפיתוח של האומות המאוחדות וחלק מהוועד המנהל שלה. תוכנית המזון העולמית זכתה בפרס נובל לשלום בשנת 2020, על המאמצים להילחם ברעב, על תרומתה לשיפור התנאים לשלום באזורי עימות ועל פעולתה ככוח מוביל במאמצים למנוע את השימוש ברעב ככלי נשק במלחמות וסכסוכים. התוכנית הוקמה בשנת 1961 בהחלטה של ועידת ארגון המזון והחקלאות (FAO) ב-1960, כאשר ג'ורג' מקגוורן, מנהל תוכניות המזון לשלום בארצות הברית, הציע להקים תוכנית סיוע רב-צדדית למזון. התכנית הושקה בשנת 1963 על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות על בסיס ניסיוני של שלוש שנים, שתמכו באוכלוסייה הנובית בוואדי חלפא בסודאן. בשנת 1965 הורחבה התוכנית והפכה לתוכנית מתמשכת קבועה למאבק ברעב העולמי. ב-2003 זכתה מנכ"לית הארגון, קתרין ברטיני (אנ'), בפרס המזון העולמי, עבור פעולותיה להפיכת תוכנית המזון העולמית של האו"ם לארגון הסיוע ההומניטארי הבינלאומי הגדול והמגיב ביותר, תוך הפעלת "ניסים לוגיסטיים" שהביאו מזון לאנשים רעבים נואשות במקומות נידחים ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא תוכנית המזון העולמית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בספרדית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בערבית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (במנדרינית תקנית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בדנית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בפרסית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בפינית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בקוריאנית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בנורווגית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית המזון העולמית (בשוודית) תוכנית המזון העולמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוכנית המזון העולמית, באתר פרס נובל (באנגלית) תוכנית המזון העולמית, ברשת החברתית פייסבוק תוכנית המזון העולמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תוכנית המזון העולמית, ברשת החברתית אינסטגרם תוכנית המזון העולמית, ברשת החברתית LinkedIn תוכנית המזון העולמית, סרטונים בערוץ היוטיוב תוכנית המזון העולמית, באתר פינטרסט WFP. "Mission Statement". WFP. נבדק ב-2 בנובמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Overview. WFP.org. Retrieved 2018-11-19 פרס נובל לשלום הוענק לתוכנית המזון העולמית של האו"ם, באתר ‏מאקו‏, 9 באוקטובר 2020 The Nobel Peace Prize for 2020, באתר פרס נובל לשלום, 9 באוקטובר 2020 "UN Food Programme - History". World Food Program. נבדק ב-2020-10-09. 2003: Bertini, באתר פרס המזון העולמי ערך זה הוא קצרמר בנושא האומות המאוחדות ובנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זכויות מגדבורג

זכויות מגדבורג (בגרמנית: Magdeburger Recht) היא כינוי לזכויות ממשל עצמי שניתנו לתושבי ערים רבות ברחבי מרכז אירופה, בהתאם לדגם שהנהיג אוטו הראשון, קיסרה הראשון של האימפריה הרומית הקדושה ב-1188 במגדבורג המבוסס על החוק הפלמי. כתב זכויות זה התבסס על חוקי "המראה הסכסונית" (Sachsenspiegel), ולאחר מכן היווה בסיס לקובצי חוקים אזרחיים שהתגבשו בעקבותיו ברחבי האימפריה הרומית הקדושה וגם מחוצה לה, בבוהמיה, הונגריה, ובאיחוד הפולני - ליטאי. זכויות מגדבורג מהוות אבן דרך בהתפתחות ערים וכפרים ובתופעה העיור בכלל. הזכויות הקנו לעיר שקיבלה אותן אוטונומיה בנושאים של זכויות נכסים, זכויות קהילתיות, פוליטיות וכלכליות. בין השאר הן הגדירו מעמד של ארגון בעלי מלאכה, סוחרים, ואיגודי אומנים, וכן את אופן הבחירה של ראשי העיר. עיר שקיבלה את זכויות מגדבורג, קיבלה איתן את החוקים של מגדבורג כפי שנהגו בעת קבלת הזכויות. לרוב, בעת קבלת הזכויות, היו פונים פרנסי העיר שקיבלה את הזכויות אל פרנסי מגדבורג ומבקשים מהם עותק של החוקים הנוכחיים שלהם. לעיתים קרובות היו פונים השופטים של העיר מקבלת הזכויות אל שופטי מגדבורג בבקשה לפסוק בתיק מסוים. חוקי מגדבורג היו חוקי הערים שאומצו באופן הרווח ביותר ברחבי מרכז ומזרח אירופה, אך לא היו היחידים. גם חוקי פרנקפורט, המבורג, פרייבורג וליבק אומצו כל אחת על ידי עשרות ערים אחרות. זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה, קבע שהיהודים כפופים ישירות למלך ואינם כפופים לשלטונות ערים שנקבעו על פי זכויות מגדבורג. היהודים נהנו מזכויות מגדבורג רק בעיר טרקאי שבליטא, וכן בקז'ימייז'. בשאר המקומות היו נהוגים חוקים אחרים ביחס אליהם, שבהם הייתה אפליה מסוימת[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא זכויות מגדבורג בוויקישיתוף Harold Joseph Berman, Law and revolution: the formation of the Western legal tradition, Harvard University Press, 1983, page 376 Mordechai Nadav, The Jews of Pinsk, 1506 to 1880, Stanford University Press, page 69 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתדרלת אאוגסבורג

קתדרלת אאוגסבורג (בגרמנית: Dom Mariä Heimsuchung) היא כנסייה קתולית באאוגסבורג, בוואריה, גרמניה. הכנסייה נבנתה במאה ה-11 בסגנון רומנסקי ובמאה ה-14 הורחבה הכנסייה בסגנון גותי. הכנסייה היא אחת האטרקציות המרכזיות באאוגסבורג. הקתדרלה ממוקמת בבניין שקיים כבר מהמאה הרביעית, אך הכנסייה עצמה נוסדה בשנת 822. האתר נמצא בין החומות הרומיות העתיקות של "אוגוסטה וינדליקורום". המבנה ניזוק על ידי המדיארים ושוחזר בשנת 923 תחת הוראתו של הבישוף אולריך. בשנת 1565 הורחב המגדל הצפוני של הקתדרלה. במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית איבדה הכנסייה את רוב יצירות האמנות הדתיות שלה, אם כי חלקן שוחזרו מאוחר יותר. פנים הכנסייה עוצב בסגנון בארוק במהלך המאה ה-17. לכנסייה נגרם נזק קטן במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר לקפלה של גבירתנו. Chevalley, Denis André (1995). Der Dom zu Augsburg (בגרמנית). Munich: Verlag Oldenbourg. ISBN 3-486-55960-5. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת אאוגסבורג בוויקישיתוף עמוד באתר העירוני של אאוגסבורג (באנגלית) תמונות של פנים הקתדרלה, Warburg Institute Iconographic Database
יחסי גרמניה – סנט קיטס ונוויס

יחסי גרמניה–סנט קיטס ונוויס הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין סנט קיטס ונוויס. היחסים הפוליטיים בין המדינות הם ידידותיים אך די זניחים. שיתוף פעולה מתמקד בפרויקטים בין המדינות ופיתוח ופרויקטים תרבותיים ועבודה במסגרת האומות המאוחדות. היחסים הכלכליים הדו-צדדיים בין גרמניה לסנט קיטס ונוויס נותרו ברמה נמוכה. הייצוא העיקרי של סנט קיטס ונוויס לגרמניה הוא תוצרת חקלאית. עד כה קיבלה המדינה הכנסות צנועות בלבד בדמות הוצאות של תיירים גרמנים. הסכמי שיתוף פעולה וסחר קיימים במסגרת ההסכמים בין האיחוד האירופי למדינות ה-ACP (אפריקה, הקריביים והפסיפיק) וכן בין אירופה ו-CARIFORUM (מדינות חברות ב-CARICOM בתוספת הרפובליקה הדומיניקנית). סנט קיטס ונוויס והאזור כולו עוקבים מקרוב אחר התפתחות נוספת של יחסי הסחר עם אירופה ובאזור כולו על רקע המשא ומתן המתמשך של האיחוד האירופי לגבי הסכם שותפות חדש עם מדינות אפריקה, האוקיינוס השקט והאיים הקריביים (בתקופה שלאחר הסכם קוטונו (אנ')). לסנט קיטס ונוויס יש קשר עקיף עם גרמניה באמצעות הסכמים גרמניים עם הקהילה הקריבית (CARICOM), שיתוף פעולה המתמקד בפיתוח כלכלי בר-קיימא, קידום אנרגיה מתחדשת והתאמה לשינויי האקלים. בנוסף, גרמניה מעניקה סיוע באמצעות מיקרו-פרויקטים ברחבי האזור. גרמניה מחזיקה בסנט קיטס ונוויס קונסוליה בבאסטר. סנט קיטס ונוויס אינה מיוצגת בגרמניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. יחסי גרמניה–סנט קיטס ונוויס, באתר משרד החוץ הגרמני יחסי גרמניה–סנט קיטס ונוויס באתר משרד החוץ הגרמני אתר על יחסי מדינות
יחסי סנט קיטס ונוויס – רוסיה

מדינת סנט קיטס ונוויס והרפובליקה הרוסית אינן מחזיקות נציגויות אחת אצל רעותה, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. ב-2017 חתמו שתי המדינות על הסכם לביטול דרישת הוויזה לאזרחי שתי המדינות למטרות תיירות עד 90 יום. St Kitts/Nevis signs visa waiver with Russia באתר caribbeannationalweekly‏, 25 בספטמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טירת פינל

טירת פינל (בפורטוגזית: Castelo de Pinhel) היא טירה פורטוגזית בפרגזיית פינל, בעיר פינל. טירת פינל היא אתר מורשת לאומי בפורטוגל מאז 1950. היא ממוקמת בפינל ההיסטורי, המכונה לעיתים קרובות "סידאדה פלקאו" (Cidade Falcão), על גבעה המשקיפה על נהר קואה ועל הר מרופה. הטירה בנויה בגובה 600 מטר מעל פני הים. בקרבתה נמצאים 3 בורות מים שהבטיחו אספקת מים למתגוררים בה. מדיה וקבצים בנושא טירת פינל בוויקישיתוף טירת פינל ב-IPPAR (בפורטוגזית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טירת פינל".
אמיר טסלר

אמיר טסלר (נולד ב-15 בינואר 2005) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי. טסלר הוא בנם של רענן טסלר, במאי ועוזר במאי, וצליל טסלר. מתגורר במושב קדרון במועצה אזורית ברנר, ולמד בבית הספר היסודי בית אור הנמצא במושב קדרון. אמיר החל את קריירתו בתור שחקן בגיל 13 וכיום משחק בסדרות וסרטים ישראליים. משרת בצבא בתיאטרון צה"ל. טסלר התפרסם לראשונה בשנת 2015 כאשר גילם את דמותו של הסופר עמוס עוז בצעירותו, בסרט סיפור על אהבה וחושך, לצידה של השחקנית נטלי פורטמן. ב-2017 שיחק בסדרת הטלוויזיה נופלות על הרגליים אשר שודרה בערוץ 2. בשנת 2019 גילם את דמותו של יותם פלג בסרט הרפתקה בשחקים. בשנת 2021 שיחק בסדרה "לבד בבית" אשר משודרת בערוץ כאן חינוכית את אלון ציפציף. בשנת 2021 שיחק בסדרה "עלומים" את אושר. על תפקידו בסדרה זכה ב"פרס האקדמיה לטלוויזיה" בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה. בשנת 2023 שיחק בסרט "המזח" את טוראי אביחיל פלד. אמיר טסלר, ברשת החברתית אינסטגרם אמיר טסלר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אמיר טסלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמיר טסלר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אמיר טסלר, באתר ספר הקולנוע הישראלי אמיר טסלר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) נחום מוכיח, שחקן קטן־גדול: ריאיון עם התגלית הצעירה של נטלי פורטמן באתר Time-Out, ‏20 בספטטבר 2015 אינה טוקר, נטלי פורטמן שולחת לי מיילים וגלויות בחגים, באתר ynet, 11 ביולי 2019 חני סלומון, הכישרון מקדרון באתר "כנס מדיה", 11 באוגוסט 2019 גבי בר חיים, יומן נעורים, באתר "ידיעות אחרונות", 29 באוקטובר 2021
Je m'appelle Barbra

Je m'appelle Barbra (בעברית: שמי ברברה) הוא אלבומה השמיני של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא באוקטובר 1966. רוב שירי האלבום בניגוד לאלבומיה הקודמים של הזמרת היו בצרפתית. אלבום זה לא זכה להצלחה כמו זו של שאר אלבומיה בעת צאתו, אך כן הגיע למקום ה-5 בארצות הברית ובשנת 2002 קיבל מעמד של אלבום זהב. השיר "Free Again" / "I've Been Here" יצא לאור כסינגל מתוך האלבום ב-1966. מידע על האלבום Je m'appelle Barbra באתר MusicBrainz מידע על האלבום Je m'appelle Barbra באתר AllMusic האלבום Je m'appelle Barbra באתר Discogs האלבום Je m'appelle Barbra באתר ספוטיפיי 16 בנובמבר 1965, 13 בינואר 1966, 20 במרץ 1966, 14 בספטמבר 1966, 14 באוקטובר 1966