laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי בולגריה – בוסניה והרצגובינה

יחסי בולגריה–בוסניה והרצגובינה הם יחסי החוץ בין בולגריה לבוסניה והרצגובינה. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה ממלכת בולגריה לצד מעצמות המרכז, אשר בוסניה והרצגובינה הייתה חלק מהם, בשל היותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מלחמת העולם השנייה חברה בולגריה למדינות הציר, וסייעה בכיבוש יוגוסלביה באפריל 1941. בשנת 1944 התרחשה הפיכה צבאית בבולגריה, ובעקבות כך היא חברה לברית המועצות, ואף סייעה לה בשחרור שטחי בוסניה מידי הגרמנים. בשנת 1991 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאותה, וב-15 בינואר 1992 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהן. כיום שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי, ונאט"ו. היחסים בין המדינות טובים מאוד, ללא נושאים טעונים, פוליטיים או אחרים. המדינות חולקות את אותן יעדים של מדיניות חוץ, והחשוב ביותר בהן הוא חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ושתיהן בעד ייצוב היחסים בדרום מזרח אירופה ומניעת טרור בינלאומי. בולגריה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד. בוסניה והרצגובינה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה בלבד. מדיה וקבצים בנושא יחסי בולגריה – בוסניה והרצגובינה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
מעבר ריכטהופן

מעבר ריכטהופן (באנגלית: Richthofen Pass) הוא מעבר הרים בין הר פריטצ'ה לבין קיר סלע המצוי צפונית לפסגת מקארול, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. רוחבו של המעבר כ-1.5 קילומטרים. אורכו של המעבר כ-24 קילומטרים, והוא משתרע לכיוון מערב- מזרח. המעבר התגלה וצולם לראשונה בשנת 1902, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, שחקרה את האזור בפיקודו של אוטו נורדנשלד. נורדנשלד חשב כי מדובר בעמק. המעבר התגלה שנית ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בשנת 1955, אשר גילה כי מדובר במעבר הרים. נורדנשלד, אשר חשב שמדובר בעמק, קרא למעבר "עמק ריכטהופן" (בגרמנית: Richthofen Tal; בצרפתית: Vallée Richthofen) על שמו של הברון פרדיננד פון ריכטהופן, גאוגרף וגאולוג גרמני. • NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, Springfield, Virginia, Antarctica, P 109 מעבר רכיטהופן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מעבר רכיטהופן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר רוחבו של המעבר כ-10 מטרים. מידע גאוגרפי מידע היסטורי על שמו של המעבר
מיכאיל גרומוב

מיכאיל לאונידוביץ' "מישה" גרומוב (בשם מלא ברוסית: Михаи́л Леони́дович Гро́мов; באנגלית: Mikhael Leonidovich "Misha" Gromov; נולד ב-23 בדצמבר 1943) הוא מתמטיקאי רוסי-צרפתי-יהודי. פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת ניו יורק. גרומוב נולד בעיירה בוקסיטוגורסק בברית המועצות. אביו היה לאוניד גרומוב, ואמו לאה רבינוביץ הייתה יהודייה; שניהם פתולוגים. אמו הייתה דודנית של השחמטאי הרב-אמן סובייטי-יהודי מיכאל בוטביניק. גרומוב סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג בשנת 1965 ותוך זמן קצר סיים את ההסמכה לתואר שלישי. בשנת 1970 הוא הוזמן להשתתף בכנס מתמטי בפריז, אך שלטונות ברית המועצות לא איפשרו לו לנסוע לכנס. במטרה להקל על קבלת אפשרות לעזוב את ברית המועצות גרומוב הפסיק לעסוק במחקר. בסופו של דבר, בשנת 1974 הוא קיבל אישור יציאה והחל ללמד בארצות הברית. בשנת 1981 הוא עזב לצרפת ובשנת 1982 התמנה לפרופסור במכון למחקרים מדעיים ליד פריז בו הוא עובד עד היום. גרומוב ידוע בזכות מחקריו בתחום הגאומטריה ובפרט בגאומטריה סיסטולית. הוא היה שותף להשערת גרומוב-לוסון-רוזנברג. על מחקריו בתחום גרומוב זכה במספר פרסים כולל פרס וולף בשנת 1993, פרס קיוטו בשנת 2002 ופרס אבל בשנת 2009. הוא חבר באקדמיה הלאומית של ארצות הברית, אקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, החברה המלכותית ואקדמיה צרפתית למדעים. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל גרומוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיכאיל גרומוב מיכאיל גרומוב, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מיכאיל גרומוב, באתר MacTutor (באנגלית) מיכאיל גרומוב, באתר dblp [1], באתר מכון למחקרים (צרפת) מיכאיל גרומוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ידידיה שלמה ישראל

הרב ידידיה שלמה ישראל (1831 – ?) היה רבה של אלכסנדריה שבמצרים. נולד לאסתר מזרחי ולרב אליהו ישראל, שהיה אב בית דין ורבה של אלכסנדריה שבמצרים, בן למשפחת הרבנים ישראל. בצעירותו התייתם מהוריו, ועשירי הקהילה לקחו אותו תחת חסותם. הרב ישראל למד אצל בן דודו, הרב משה בן אברהם ישראל, ואצל הרב יהונתן גלאנטי. בשנת 1812 (ה'תקע"ב) מונה לכהן כרבה הראשי של אלכסנדריה, עד לפטירתו במאי 1831 (ג' בסיוון ה'תקצ"א). הרב ישראל לא השאיר אחריו ילדים. בני קהילתו הקימו לזכרו את בית מדרש "מדרש ידידיה ישראל" באלכסנדריה, ואת מקומו ברבנות החליף הרב שלמה חזן. מפעלו הספרותי העיקרי היה הוצאת ששת חיבורי אביו לאור. בחיבורים אלו נמצאים גם חידושים, תשובות והגהות שכתב בעצמו. בן ישי – מדרשותיו, כתב יד שמעון ואנונו, ארזי הלבנון – אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, ה'תשס"ו, חלק ב', עמ' 758–759. שמעון מרכוס, תולדות הרבנים למשפחת ישראל מרודוס, הוצאת ראובן מס, ירושלים ה'תרצ"ה, עמ' 56. השלישי. כיהן לצד הרב יהונתן גלאנטי ברבנות באלכסנדריה
המתופפת הקטנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המתופפת הקטנה – מותחן ריגול מאת ג'ון לה קארה המתופפת הקטנה (סרט) – סרט קולנוע המבוסס על הספר המתופפת הקטנה (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה המבוססת על הספר
בורלא

האם התכוונתם ל... בורלא – אבן החן המכונה בעברית שוהם אלברט בורלא – וטרינר ומנהל עסקי יווני-אמריקאי ממוצא יהודי, המשמש כמנכ"ל וכיו"ר תאגיד התרופות האמריקני פייזר יאיר בורלא – סופר, עורך ומתרגם ישראלי, בנו של יהודה בורלא יהודה בורלא – סופר ישראלי עודד בורלא – סופר, משורר וצייר ישראלי, בנו של יהודה בורלא עפרה בורלא-אדר – סופרת, מתרגמת ומעצבת תלבושות, בתו של יהודה בורלא בורלה
אצטדיון רחובות

אצטדיון רחובות הוא אצטדיון כדורגל בהקמה במתחם פארק המדע ברחובות וישרת את קבוצות הפועל מרמורק ומכבי שעריים. האצטדיון צפוי לכלול 6,000 מושבים, חדרי הלבשה, חדרי שופטים, חדרי עיתונאים וטרקלין אירוח למכובדים, וכן שטחי מסחר ומתחם חניה. האצטדיון ימוקם בצמוד לחורשת הצופים ובניין גב-ים שמתחם פארק המדע. האצטדיון מתוכנן כחלק מפארק נופש עירוני שישתרע על שטח 126 דונם, מתוכם כ-40 דונם יוקצו עבור שטחי האצטדיון ומגרש אימונים שיוקם בסמוך אליו. התוכניות לבניית האצטדיון אושרו במאי 2019 וביולי 2019 החלו העבודות להכשרת השטח לבנייתו. ב-6 בדצמבר 2020 התקיים טקס הנחת אבן הפינה לבניית האצטדיון. פתיחת האצטדיון צפויה להיות ברבעון הראשון של 2025. ב-2009 החליטה עיריית רחובות להקים אצטדיון עירוני חדש, שנועד להכיל 5,000 צופים, לצד הספורטק סמוך לשכונת רחובות ההולנדית. בהמשך שונה מיקומו המיועד לאזור מרכז הספורט בשכונת וייסגל ברחובות. ב-2012 החלו בעבודות הפיתוח ליישור הקרקע והכשרתה להקמת האצטדיון אך בשל התנגדות התושבים והיעדר כל אישורי הבנייה המתאימים הפרויקט נעצר בצו בית המשפט ובוטל. בהמשך הוחלט להקים במתחם וייסגל 2 מגרשי כדורגל סינתטיים לאימונים בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים שנחנכו ב-2016. ב-2014 אישרה העירייה מיקום חדש לאצטדיון העירוני לצד פארק המדע. האצטדיון נועד תחילה להיבנות בשלבים ולהכיל 5,000 צופים בסה"כ (בשלב א' רק 2,500 צופים) אך תכנונו עודכן כך שיכיל 6,000 מקומות וייבנה בשלמותו ולא בשלבים. על תכנון האצטדיון הופקד משרד האדריכלים גולדשמידט ארדיטי בן נעים. ארז שרווינטר, אצטדיון הכדורגל העירוני ברחובות צפוי להיחנך בנובמבר 2022, באתר SchokenGroup, ‏22 באוגוסט 2019 אריאל נוי, בלי אישורים: החלה הבנייה של האצטדיון החדש ברחובות, באתר כלכליסט, 1 בנובמבר 2012 אורי חודי, ‏לא רק מכבי שעריים: עיריית רחובות תבנה אצטדיון חדש בעיר, באתר גלובס, 18 בפברואר 2018 איילת רוטה-גבאי, אצטדיון רחובות יוצא לדרך, עוד בתכנית: פארק נופש ומסחר, באתר מיינט רחובות, ‏16 במאי 2019 הילה ציאון‏, אחרי ההתנגדויות: אושרה תוכנית לבניית אצטדיון כדורגל ברחובות, באתר וואלה, 19 בפברואר 2018 אסף הדר, סממנים ראשוניים: הכשרת שטח לבניית האצטדיון העירוני ברחובות, באתר חדשות אפס שמונה, ‏1 באוגוסט 2019 עולים על הדשא: אצטדיון הכדורגל הראשון ברחובות ייחנך ב- 2022, באתר רחובות NEWS, ‏22 באוגוסט 2019 יונתן גינזבורג, ‏ייפתח בקיץ? זה מצבו של האצטדיון ברחובות, באתר ONE‏, 11 במרץ 2024
פייטון פלייס

פייטון פלייס הוא רומן משנת 1956 מאת גרייס מטאליוס. הרומן מתאר כיצד שלוש נשים נאלצות להשלים עם זהותן, הן כנשים והן כיצורים מיניים, בעיירה קטנה, שמרנית, ורכלנית בניו-אינגלנד. עם נושאים חוזרים ונשנים של צביעות, אי שוויון חברתי ופריבילגיה מעמדית בסיפור שכתבה כולל גילוי עריות, הפלות, ניאוף, תאווה ורצח, הוא נמכר ב־60,000 עותקים בעשרת הימים הראשונים ליציאתו ונשאר ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך 59 שבועות. הרומן הוליד זיכיון שנמשך במשך ארבעה עשורים. פוקס המאה ה-20 עיבדה אותה כסרט קולנוע בשם דומה בשנת 1957, ומטאליוס כתבה אף ספר המשך שיצא לאור בשנת 1959, בשם "בחזרה לפייטון פלייס", שצולם גם הוא בשנת 1961 באותה הכותרת. הרומן המקורי משנת 1956 עובד שוב בשנת 1964, במה שהפך לסדרת טלוויזיה בפריים טיים מוצלחת להפליא לפוקס המאה העשרים TV (אנ') עד 1969, והמונח "פייטון פלייס" - הרמז לכל עיר קטנה או קבוצה המחזיקה סודות שערורייתיים - נכנס ללקסיקון האמריקאי. גרייס החלה לכתוב ב-1954, בגיל 30, על עיירה בניו אינגלנד השומרת בתוכה סודות אפלים. בתחילה קראה לספרה "העץ והפריחה" (The Tree and the Blossom) אך ביחד עם בעלה סברה שהשם אינו מתאים. הם חפשו לתת לספר שם של מקום שאינו קיים. הם מצאו במפה עיירה בטקסס בשם Payton, החליפו את ה-a ב-e, הוסיפו Place וקבלו Peyton Place שיכול להתאים לכל עיירה השומרת את ה"שלדים" שלה בבתים. כתב היד נדחה על ידי מספר הוצאות גדולות עד שהתקבל. הפצת הספר החלה במסע פרסום ב-ספטמבר 1956. המבקרים קטלו אותו אבל הקהל חשב ההפך. תוך זמן קצר הוא הפך לרב-מכר, היה במשך 59 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ונמכר ב-20 מיליון עותקים בכריכה קשה ו-12 מיליון עותקים בכריכה דקה, כן תורגם ללשונות רבים (כולל עברית) והופץ בכל העולם. מטאליוס כונתה תיבת פנדורה בג'ינס כחולים. השם "פייטון פלייס" הפך למושג של מקום בו יש רכילות וסודות אפלים. הוליווד קפצה על המציאה וכבר ב-1957 הופק הסרט המצליח "פייטון פלייס" בכיכובה של לנה טרנר. חברת הטלוויזיה ABC הפיקה אופרת סבון "פייטון פלייס" בשנים 1964 -1969. פייטון פלייס, באתר OCLC (באנגלית)
הנסיך מוריס מבאטנברג

הנסיך מוריס ויקטור דונלד מבאטנברג (באנגלית: Prince Maurice Victor Donald of Battenberg; ‏3 באוקטובר 1891 – 27 באוקטובר 1914) היה בן משפחת המלוכה הבריטית ונכדה הצעיר של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. הוא שירת כקצין בצבא הבריטי ונהרג בקרב בבלגיה בתחילתה של מלחמת העולם הראשונה. הנסיך מוריס נולד בטירת בלמורל, הצעיר מבין ארבעה ילדים. הוא היה בנם של הנסיכה ביאטריס, בת הזקונים של המלכה ויקטוריה, ושל הנסיך הגרמני הנרי למשפחת באטנברג. משפחתו חיה בבריטניה. אביו מת כשהיה בן ארבע. מוריס היה הבן החביב ביותר על אמו. הנסיך ואחיו לאופולד היו חולי המופיליה, מחלה שהועברה במשפחתם בתורשה, אך נראה שהוא לא הניח למחלה להגביל את תפקודו. אחותו הגדולה ויקטוריה נישאה לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד. הנסיך למד בפנימיית קולג' ולינגטון (אנ') בברקשייר. בגיל 21 הצטרף לארגון הבונים החופשיים. הוא נודע בחיבתו למכוניות מהירות. הנסיך למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט (1910-‏1911), התגייס לצבא הבריטי ושירת כקצין בגדוד הראשון של רגימנט חיל הרובאים של המלך (King's Royal Rifle Corps) (אנ'). הוא בחר ברגימנט לכבוד בן דודו, הנסיך כריסטיאן ויקטור משלזוויג-הולשטיין (אנ'), ששירת בו. גם אחיו של מוריס, הנסיך לאופולד, שירת ברגימנט זה. ב-1911 מונה הנסיך מוריס לאביר מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי. ב-1917, על רקע רגשות אנטי גרמניים בציבור הבריטי, שינה שינה המלך ג'ורג' החמישי את שמו של בית המלוכה הבריטי מהשם הגרמני בית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור. בעקבות זאת החליף גם הנסיך לודוויג פון באטנברג את שם משפחת מבאטנברג למאונטבאטן. השינוי פסח על הנסיך מוריס כיוון שהוא מת לפני שהתרחש. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והוא קצין בדרגת סגן, השתתף הנסיך עם הרגימנט בקרבות הראשונים במערב אירופה, ניצל ממוות מספר פעמים וזכה לציון לשבח. ב-27 באוקטובר 1914 התקדמה יחידתו ליד הכפר זונבקה (Zonnebeke), מצפון מזרח לעיר איפר שבבלגיה. אז נחת לידו פגז גרמני. הוא נפצע קשה מהתפוצצות הפגז ומת מפצעיו לאחר זמן קצר. הידיעה על מות הנסיך הועברה במעלה שרשרת הפיקוד אל משרד המלחמה הבריטי וממנו אל משפחת המלוכה. אמו הנסיכה ביאטריס דחתה את הצעת שר המלחמה קיצ'נר להשיב את גופתו לבריטניה וביקשה שייקבר עם חייליו. הנסיך נקבר ב-31 באוקטובר בבית הקברות האזרחי של איפר. טקס זיכרון לנסיך נערך בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס בלונדון. לוחית זיכרון לנסיך מוריס ולנסיך לאופולד (מת ב-1922) קבועה בקתדרלת וינצ'סטר. מדיה וקבצים בנושא הנסיך מוריס מבאטנברג בוויקישיתוף הנסיך מוריס מבאטנברג, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה Death of a Prince, באתר הארכיונים הלאומיים של בריטניה A Royal Sacrifice - Prince Maurice of Battenberg, בבלוג Picturing the Great War, ‏27 באוקטובר 2014 Prince Maurice and Prince Leopold of Battenberg: Heroism and Haemophilia in World War I, באתר History Answers הנסיך מוריס מבאטנברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מקור: Prince Maurice and Prince Leopold of Battenberg: Heroism and Haemophilia in World War I.
החלון

החלון (באנגלית: The Window) הוא סרט מתח אפל קולנוע אמריקאי משנת 1949 המבוסס על הסיפור "הילד צעק רצח" (1947) של קורנל וולריץ' (אנ') שכתב ספרים וסיפורי מתח רבים שהופקו אחר כך לסרטי קולנוע כמו חלון אחורי של אלפרד היצ'קוק. את הסרט ביים הבמאי והצלם טד טצלאף (אנ') שנודע בצילום הסרט הנודעת גם הוא של היצ'קוק. הצילומים החלו בנובמבר 1947 והסרט הושלם ב-1948 אך הווארד יוז שהיה באותה תקופה הבעלים של RKO חשב שהסרט גרוע ושבובי דריסקול אינו שחקן ולכן עיכב את הפצתו עד ל-1949. להפתעתו הסרט היה להיט שעזר ל-RKO לצאת מהמשבר בו הייתה. בתפקיד הראשי מופיע הילד בובי דריסקול שהופעתו בסרט הזה הקנתה לו פרס אוסקר לנוער לשנת 1949 (פרס שחולק בשנים 1934–1960). טומי וודרי (בובי דריסקול) הוא ילד בן שמונה שגר עם אביו אד (ארתור קנדי) ואמו מרי (ברברה הייל) בדירה קטנה בפרבר של ניו יורק. טומי הוא בעל דמיון מפותח, "נלחם" נגד פושעים ואינדיאנים ומנצח אותם. הוא מספר לחבריו כי לאביו יש חווה בטקסס והם עומדים לעבור לשם, דבר שמביא אנשים המתעניינים בדירה להוריו ההמומים היודעים שמקור השמועה הוא טומי. הם נוזפים בטומי והוא מבטיח להפסיק לשקר. קומה מעליהם גרים מר קלרסון (פול סטיוארט) ואשתו (רות רומן). בליל קיץ חם טומי מקבל רשות לישון בחוץ מעבר לחלון על מדרגות החירום. שנתו נודדת והוא מציץ לדירת משפחת קלרסון. גב' קלרסון מקבלת בדירה "לקוח". היא מנסה לגנוב מכיסו של ימאי שיכור כסף. הימאי מתעורר ותוקף אותה ומר קלרסון חש לעזרתה ובעזרת מספריים שהיא מביאה, הוא דוקר ורוצח אותו. טומי רואה כל זאת, מעיר את אמו ומספר לה אך היא אינה מאמינה לו ואומרת שיש לו סיוטי לילה. למחרת הולך טומי לתחנת המשטרה ומספר על הרצח אך השוטרים לא מאמינים לו. הם שולחים בלש שילווה אותו לביתו. הבלש נכנס לדירת קלרסון במסווה של איש אחזקה, בודק את הדירה אך לא מוצא בה דבר חשוד. מרי וודרי לוקחת את טומי למשפחת קלרסון ומבקשת שייתנצל על מה שאמר נגדם. טומי מתנצל אבל לא אומר על מה והקלרסונים חושדים שהוא יודע על הרצח. מרי מקבלת מברק שאחיה חולה ומבקש שתבוא אליו. טומי בטוח שהמברק מזויף על ידי קלרסון אך הם מתקשרים בטלפון ציבורי ומתברר שאכן המברק אמיתי. בלילה, טומי נשאר לבד, האמא אצל אחיה ואבא בעבודה. קלרסון ואשתו מחליטים שזה הזמן לחסל את טומי. קלרסון חודר לדירה ותופס את טומי הם מובילים אותו החוצה אך הוא מצליח להשתחרר. לאחר מרדף הם תופסים אותו ומכניסים אותו למונית. טומי צורח אך הם מסבירים לנהג ולשוטר מזדמן כי זה ילד בעייתי והם מחזירים אותו הביתה. קלרסון מוציא את טומי למדרגות החירום ומנסה לדחוף אותו כדי שזה ייראה כתאונה אך אשתו מונעת ממנו. טומי מתעשת ובורח לבניין סמוך שמועמד להריסה קלרסון רודף אחריו בחושך עם פנס. בינתיים מגיע למקום האבא ולא מוצא את טומי. השוטר במקום מציע לו לנסוע לבית האח. טומי רואה את אביו נכנס למונית וצועק "עזרה" אך אביו לא שומע. המרדף האפלולי ממשיך. לפתע נתקל טומי בגופת הימאי הנרצח וצועק. קלרסון רודף אחריו אך המדרגות קורסות וקלרסון יכול להתקרב רק על קורה עבה. טומי מזיז את הקורה וקלרסון צונח ונהרג. הצעקות מזעיקות את הדיירים והשוטרים שמחלצים את בובי על ידי קפיצה מגובה אל משטח אלסטי. טומי כעת הוא גיבור ואביו אומר כי כעת יצביעו עליו ויאמרו "זה האבא של טומי וודרי". "החלון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החלון", באתר AllMovie (באנגלית) "החלון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החלון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסבר על "החלון", באתר יוטיוב "החלון", באתר TCM
Hollywood's Bleeding

Hollywood's Bleeding (בעברית: הוליווד מדממת) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר האמריקאי פוסט מאלון. יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019 על ידי ריפבליק רקורדס. באלבום מופיעים הופעות אורח של דה-בייבי, פיוצ'ר, הלסי, מיק מיל, ליל בייבי, אוזי אוסבורן, טראוויס סקוט, סיזה, סוואה לי ויאנג ת'אג. האלבום הופק על ידי אנדרו וואט, BloodPop, בריאן לי, קרטר לנג, די ג'יי דהי, אמיל הייני, פרנק דוקס, מאלון עצמו ועוד. האלבום Hollywood's Bleeding נתמך על ידי שלושה סינגלים: "Wow", "Goodbyes" ו-"Circles". השירים הגיעו למקומות שני, שלישי ושביעי בבילבורד הוט 100 בארצות הברית. Wow - הסינגל הראשי של האלבום, יצא לאור ב-24 בדצמבר 2018, יום לפני חג המולד. השיר הופק על ידי לואי בל ופרנק דוקס והגיע למקום השני בבילבורד הוט 100 האמריקאי. Goodbyes - הסינגל השני של האלבום, בהשתתפות יאנג ת'אג, יצא לאור ב-5 ביולי 2019, יום לאחר יום הולדתו של מאלון. השיר הופק על ידי בריאן לי ולואי בל והגיע למקום השלישי בבילבורד הוט 100 האמריקאי. Circels - הסינגל השלישי של האלבום, יצא לאור ב-30 באוגוסט 2019. השיר הופק על ידי מלון עצמו, לואי בל, פרנק דוקס ואמיל הייני והגיע למקום שביעי בבילבורד הוט 100 האמריקאי. Enemies - נשלח לרדיו העכשוי ב-17 בספטמבר 2019, כסינגל הרביעי של האלבום. Allergic - נשלח לרדיו האלטרנטיבי ב-24 בספטמבר 2019, כסינגל החמישי של האלבום. מידע על האלבום Hollywood's Bleeding באתר MusicBrainz מידע על האלבום Hollywood's Bleeding באתר AllMusic האלבום Hollywood's Bleeding באתר Discogs האלבום Hollywood's Bleeding באתר ספוטיפיי האלבום Hollywood's Bleeding באתר דיזר האלבום Hollywood's Bleeding באתר אפל מיוזיק האלבום Hollywood's Bleeding באתר Last.fm האלבום Hollywood's Bleeding באתר טיידל האלבום Hollywood's Bleeding באתר יוטיוב Bloom, Madison (24 בדצמבר 2018). "Listen to Post Malone's New Song 'Wow.'". Pitchfork. נבדק ב-6 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Kiefer, Halle (24 בדצמבר 2018). "Post Malone Lets You Open Your Gift Early, Drops New Single 'Wow' Just in Time for the Holidays". Vulture. נבדק ב-26 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) Centeno, Tony M. (24 בדצמבר 2018). "Post Malone Drops Surprise New Song". XXL. נבדק ב-10 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Post Malone Chart History: Hot 100". Billboard. נבדק ב-6 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Saponara, Michael (1 ביולי 2019). "Post Malone Announces New Single 'Goodbyes,' Feat. Young Thug". Billboard. נבדק ב-26 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) Aniftos, Rania (28 באוגוסט 2019). "Post Malone Announces 'Circles' Single Release Date". Billboard. נבדק ב-6 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) DeVille, Chris (30 באוגוסט 2019). "Post Malone Shares New Song "Circles": Listen". Stereogum. נבדק ב-10 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Top 40 Rhythmic Future Releases | R&B Song and Hip-Hop Music Release Dates | ..., web.archive.org, ‏2019-09-13 "Future Releases on Alternative Radio Stations, Independent Artist Song Releases". All Access. אורכב מ-המקור ב-10 בספטמבר 2019. נבדק ב-10 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Top Streaming Albums, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית) ARIA Top 100 Albums Chart, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית) Topplista - IFPI, web.archive.org, ‏2022-01-31 Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Talking Heads, True Stories, Album, BPI (באנגלית)
המשחק הגדול (סדרת טלוויזיה)

המשחק הגדול (רוסית: Большая игра) הוא סדרת טלוויזיה קומית רוסית שנוצרה בהפקת Goose Goose Films עבור ערוץ CTC. פרק הבכורה שודר ב-27 באוגוסט 2018. זו סדרת כדורגל המספרת את סיפורו של "גנרל הספה", איש שמן וחביב שמתלונן על הכדורגל במדינתו מול הטלוויזיה שלו כל חייו, אך בשלב מסוים הרשויות מחליטות למנות אותו למאמן הראשי של הנבחרת הלאומית. בתפיסתה נושאת הסדרה קונוטציה סאטירית, המגחכת את העובדות, האירועים והבעיות האמיתיות של הכדורגל ברוסיה. בפרט, אחת הדמויות - לאונטי ויטאלייביץ' צבטקוב - היא פרודיה ברורה על ויטלי לאונטייביץ' מוטקו, שר הספורט לשעבר של הפדרציה הרוסית. בשנת 2017, לאחר שורה של כישלונות של נבחרת רוסיה בכדורגל, סרטון של החייל דמיטרי פופוב צובר מספר עצום של צפיות באינטרנט ובו הוא מותח ביקורת על אימוני השחקנים. עתירה נוצרת ונחתמת באופן פעיל ברשת למינוי פופוב למאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל. התאחדות הכדורגל הרוסית מחליטה לספק את רצון העם וראש הקנטינה של היחידה הצבאית מספר 327814 דמיטרי פופוב הופך למאמן הראשי של נבחרת רוסיה בכדורגל. הוא מתחיל להכין את שחקני הכדורגל למונדיאל 2018. אלא שיש גם כאלה שמנסים להיפטר מהמאמן החדש בהקדם האפשרי. דמיטרי קולצ'ין — דמיטרי פופוב, מאמן נבחרת רוסיה בכדורגל, קפטן בצבא רוסיה, ששירת כראש הקנטינה של היחידה הצבאית מספר 327814. מונה בפרק הסיום לשר הספורט. סרגיי לאביגין — גנאדי שקאליקוב, עוזר המאמן, לוטננט בכיר ביחידה 327814. אנה קוטובה-דריאבינה — נטליה ואנצובה, רופאת הנבחרת, מושא אהבתו של דמיטרי. ולדיסלב וטרוב — ויקטור סטפנוביץ', מאמן הכושר תומאס מוצקוס — סרגיי, עוזר המאמן, זכה בליגת העל הרוסית בכדורגל בהרכב שלושה מועדונים שונים. דניאלה גורי — קרלו, איטלקי המשמש כמאמן טקטיקה. מקסים לגאשקין — לאונטי ויטאלייביץ' צבטקוב, יושב ראש התאחדות הכדורגל הרוסית ומשנה ראש הממשלה לענייני נוער וספורט נטליה רוגוז'קינה — ילנה לוסבה, אשת משרד הספורט אלכסנדר אובלאסוב — אובלאסוב, עוזרו של צבטקוב קונסטנטין קראסיק — קראסיק, עוזרו של צבטקוב אלכסנדרה ולאסובה — סבטלנה קופריינקו, עוזרתו של צבטקוב סרגיי יושקביץ' — אנדריי אורלוב, מנהלו של צבטקוב ומאהבה של ילנה לוסבה. קיריל דיצביץ' — יבגני סמולין, חלוץ נבחרת רוסיה בכדורגל אנטון פיליפנקו — בורמיסטרוב, שחקן הנבחרת פיוטר רומנוב — שאחוב, קשר הנבחרת דמיטרי בלוצרקובסקי — ויקטור ציפקין, קשר איליה מלאקוב — אלכסיי גרישין, חלוץ ויאצ'סלב פטרנקו — לוקין, כדורגלן אלכסיי סידורוב — אנטון מסלוב, שוער הנבחרת אנטון ואסילייב — ולדימיר קולשוב, בלם הנבחרת דמיטרי ולאסקין — חריטונוב, קשר סטניסלב רומיאנצב — פרולוב, חלוץ אילשט שבאייב — וויינוב, קשר אלכסנדר בלבאנוב — ארקדי וודאחוב, שוער דאטו חובוטיה — עבדולאייב, כדורגלן גריגורי סטריגונוב — איגור פרוב, כדורגלן לוואני גוואזבה — טולסטיך, כדורגלן בסדרה הופיעו מספר אישים אמיתיים מענף הכדורגל ברוסיה, כולל בלוגרים, פרשנים וכדורגלנים שהופיעו בתפקיד עצמם כדוגמת טינה קנדלאקי, רומן יונוסוב, אנטון לרניק, נטליה ברדו, דמיטרי גוברנייב, רומן שירוקוב, קיריל דמנטייב, נובל ארוסטמיאן, אלכסנדר קרז'אקוב, יבגני סאבין (כמנחה בערוץ Igra TV, פרודיה לערוץ Match TV האמיתי), מריה קומנדנאיה, פאבל זאנוזין, דמיטרי שניאקין ואחרים. אתר האינטרנט הרשמי של המשחק הגדול המשחק הגדול, ברשת החברתית VK "המשחק הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המשחק הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) «У нас не страна, а декорация». Очень смелый финал сериала «Большая игра» На СТС идёт сериал, в котором высмеивают Мутко
יחסי אלבניה–בולגריה

יחסי אלבניה–בולגריה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה ובולגריה. היחסים הדיפלומטיים בין אלבניה ובולגריה כוננו בשנת 1922. כחברת האיחוד האירופי, בולגריה תומכת בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי. שטחה של אלבניה המודרנית היה חלק מהאימפריה הבולגרית בתקופות מסוימות בימי הביניים. רוב אלבניה הפכה לחלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-9 בתקופת שלטונו של חאן פרסיאן. כמה מאזורי החוף, כמו העיירה של דורס, נותרה תחת השליטה הביזנטית במהלך תקופה זו. הביזנטים בהדרגה כבשו את שארית אלבניה עם הירידה הראשונה של האימפריה הבולגרית, ותפסו את אחרון מצודות ההר ב-1018–1019. במהלך השלטון הביזנטי, אלבניה הפכה למרכז גדול, אם כי לא מוצלח, של ההתקוממות הבולגרית. הקיסר הבולגרי האחרון לשלוט על כל השטח היה איוואן אסן השני, קיסר בולגריה (1218-1241) ששלט באימפריה הבולגרית השנייה. הירידה של בולגריה המשיכה והיא איבדה את אחרונות המצודות באלבניה תחת קונסטנטין טיח אסן (1257–1277). במסגרת החלטה 12 של מועצת הביטחון של האו"ם הוזמנו שתי המדינות לתת הצהרה בפני מועצת הביטחון של האומות המאוחדות לגבי "השאלה היוונית". האלבנים כיום הם קבוצת מיעוט אתני בבולגריה. אף על פי שבעבר הם היו מיעוט גדול יותר בקרב האוכלוסייה, רק 278 אלבנים נרשם ב-2001 במרשם האוכלוסין הבולגרי. בין המאה ה-15 למאה ה-17, כמה קבוצות של אלבנים (גם קתולים וגם אורתודוקסים) התיישבו בחלקים רבים של צפון בולגריה, יחד עם קבוצה קטנה יותר שהתיישבה בדרום תראקיה. אלבניה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה וקונסוליה כללית בפלובדיב. בולגריה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה וקונסוליה כללית בוולורה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלבניה–בולגריה בוויקישיתוף "About Us". Tirana: Bulgarian Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-14 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Етнически малцинствени общности" (בבולגרית). Национален съвет за сътрудничество по етническите и демографските въпроси. אורכב מ-המקור ב-2013-03-22. נבדק ב-2007-02-18. אתר על יחסי מדינות
פייטון פלייס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פייטון פלייס – רומן רב מכר משנת 1956 מאת גרייס מטאליוס. פייטון פלייס (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1957 המבוסס על הרומן המקורי מאת גרייס מטאליוס. פייטון פלייס (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית טלוויזיה שיצאה בעקבות הסרט.