laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תמותת תינוקות

תמותת תינוקות היא מוות של תינוקות שטרם הגיעו לגיל שנה. שיעור תמותת התינוקות, הוא מספר התינוקות המתים לאלף לידות ומשמש מדד מקובל לרמת בריאות ציבורי באוכלוסייה. משך אלפי שנים תינוקות מתו עקב מגוון גדול של מחלות זיהומיות. עד לשנים האחרונות [דרושה הבהרה] גורם מרכזי לתמותת תינוקות היה התייבשות כתוצאה משלשול, אך שורת צעדים שננקטה לפתרון בעיה זו הביא לצמצום התמותה מסיבה זו. כתוצאה מכך, גורם התמותה העיקרי כיום הוא דלקת ריאות. גורמים נוספים הם תת-תזונה, מלריה, מומים מולדים, זיהום ותסמונת מוות בעריסה. עד שהתקבלה התאוריה המדעית לפיה חיידקים ווירוסים גורמים למחלות בשלהי המאה ה-19, תמותת תינוקות הייתה גבוהה בהרבה לעומת המצב כיום. באמצע המאה ה-19 שיעור תמותת התינוקות בארצות הברית עמד על 217 לאלף לידות בקרב הלבנים ו-340 לאלף לידות בקרב השחורים. במשך השנים שחלפו מאז חל שיפור ניכר בתחום זה, בזכות מחקרים רבים במיקרוביולוגיה קלינית, שיפור ברמת הרפואה ובתחומים נוספים כמו בריאות הציבור ותשתיות. עד 1955 שיעור תמותת התינוקות ירד ל-30 לאלף לידות, ועד 2010 שיעור התמותה ירד ל-7 לאלף לידות. ירידה של 97% לעומת נתוני הלבנים באמצע המאה ה-19. בעולם כולו ירדה תמותת התינוקות מ-126 בשנת 1960 ל-57 בשנת 2001. קיים פער גדול בין תמותת התינוקות הנמוכה במדינות עשירות, לתמותת התינוקות הגבוהה במדינות עניות. הטבלה הבאה מציגה אומדן לשנת 2012 של המדינות שבשני הקצוות: נכון לשנת 2010, היו 51 מדינות, בהן שיעור תמותת התינוקות ל-1000 לידות הוא פחות מ-10, כלומר שיעור תמותה פחות מ-1% מהלידות. ברשימה זו נמצאות בעיקר מדינות מערביות בעלות דמוקרטיה מבוססת וכלכלה מפותחת. גם בתוך מדינות אלה קיימים הבדלים - המדינות המובילות כמו יפן או שוודיה הן בעלות שיעור של 3 מקרי מוות בעוד הנתון בארצות הברית עומד על 7. יש מספר מדינות כמו יוון, צ'כיה או פורטוגל שהן בעלות תמותת תינוקות נמוכה מארצות הברית, למרות שמדינות אלה הן בעלות תוצר מקומי גולמי לנפש נמוך בהרבה. לתמותת התינוקות השפעה מהותית על תוחלת החיים: הצלחה בצמצום תמותת תינוקות היא גורם עיקרי לעלייה בתוחלת החיים הממוצעת. הנתונים בטבלה נאספו ופורסמו על ידי האו"ם. המספרים מבטאים את מספר התינוקות שנפטרו לפני שמלאה להם שנה, מתוך אלף לידות. תמותת ילדים רצח תינוקות בנות תמותת תינוקות 2004-1997 מאפיינים דמוגרפיים ובריאותיים, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה איתי גל, דו"ח עולמי: איפה מתים הכי הרבה תינוקות? תתפלאו, באתר ynet, 10 במאי 2006 איתי גל, ירידה דרמטית בשיעור תמותת תינוקות בישראל, באתר ynet, 1 בספטמבר 2011 מתזכיר "הדסה" לועדה המלכותית, דבר, 2 בפברואר 1937 רויטרס, על רקע המשבר הכלכלי: תמותת תינוקות ויולדות בוונצואלה זינקה בעשרות אחוזים, באתר הארץ, 10 במאי 2017 תמותת תינוקות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תינוקות - תמותה, דף שער בספרייה הלאומית The State of the World's Children 2003, UNICEF לפי ספר העובדות העולמי לשנת 2012 World Population Prospects, the 2010 Revision
שכחו אותי בבית 4

שכחו אותי בבית 4 (באנגלית: Home Alone 4) הוא סרט משפחה-קומדיה אמריקאי בבימויו של דניאל רוד, שיצא לרגל חג המולד לטלוויזיה ברשת ABC ב-3 בנובמבר 2002. העלילה עוסקת במשפחת מקאליסטר: קייט האמא, פיטר האבא, באז הילד הבכור, מייגן האמצעית וקווין הקטן. עברו 8 חודשים, מאז שקייט (קלרה קרי) ופיטר (ג'ייסון בייג'ה) התגרשו, ופיטר עמד להתחתן עם אשה בשם נטלי (ג'ואנה גוינג). פיטר רצה שילדיו יכירו קצת יותר את נטלי (אשר עומדת להיות אמם החורגת), ולכן כאשר הגיע חג המולד, הוא הזמין אותם לבוא אליו בחגים, אך ילדיו סירבו להצעה. עבר יום וקווין (מייק ווינברג) התאכזב ממשפחתו אשר לא נענית לבקשותיו, והוא נזכר שיש לו הזמנה פתוחה אל אביו. קווין הגיע לביתה של נטלי, שמפנקת אותו עד מאוד. שם הוא פגש את מר פרסקוט המשרת (אריק אברי), ואת מלי המנקה (ברברה בבקוק). אחרי כמה ימים קווין פגש את מארב הגנב (פראנץ' סטיוארט) שאותו הוא כבר מכיר ואת אשתו וירה ואמו מלי. לבסוף הוא מנצח וכולם חוגגים את חג המולד. "שכחו אותי בבית 4", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שכחו אותי בבית 4", באתר נטפליקס "שכחו אותי בבית 4", באתר AllMovie (באנגלית) "שכחו אותי בבית 4", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שכחו אותי בבית 4", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "שכחו אותי בבית 4", באתר HBO Max (באנגלית) "שכחו אותי בבית 4", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאב ארקטי

זאב ארקטי או זאב לבן (שם מדעי: Canis lupus arctos) הוא תת-מין של הזאב המצוי בסוג כלב. זאבים ארקטיים מצויים בצפון קנדה, אלסקה וצפון גרינלנד. לזאבים ארקטיים פרווה לבנה המותאמת לצבע השלג ואנטומיה דומה לזו של הזאב המצוי. הזאב הארקטי תואר לראשונה כתת-מין עצמאי, על ידי הזואולוג הבריטי רג'ינלד פוקוק בשנת 1935, לאחר שבחן גולגולת מהאי מלוויל. החל משנת 2005, הזאב הלבן מוכר כתת-מין על ידי ה-"MSW3". עם זאת, מחקרים חדשים שנעשו על ה-DNA של הזאב, על פי DNA מיטוכונדרי, שהוא אינו ייחודי, ומצביעים על כך שהתיישבותו בארכיפלג הארקטי, בצפון אמריקה, היא חדשה יחסית, ולכן אין בכך כדי להצדיק את מעמד תת-המין המיוחס לו. זאב ארקטי הוא זאב בינוני בגודלו, ביחס לשאר תת-המינים של זאב מצוי, והוא דומה לתת-המין הזאב הצפון-מערבי. ניתן להבדיל בין שני תת-המינים האלו לפי צבע הפרווה, פרוות הזאב הלבן היא בצבע לבן חזק, לעומת צבע הפרווה הלבן-אפור של הזאב הצפון-מערבי. כמו כן, גולגולתו של הזאב הארקטי צרה יותר. בניגוד לתת-מינים האחרים ביבשת אמריקה, הזאב הארקטי מעולם לא היה יעד לצייד מסיבי. האזור בו הוא חי, מאוכלס בבני אדם, ועל כן, הזאב הארקטי לא פוחד מבני האדם, ולעיתים הוא יוצר קשר עם אנשים. הזאב הארקטי מאכלס את האזור הארקטי של קנדה, כולל הארכיפלג הארקטי הקנדי, חלקים באלסקה וצפון גרינלנד. אזור מחייתם משתרע מקו רוחב 70 מעלות וצפונה. הם חיו בצפון אמריקה מעל ל-2 מיליון שנה. כאשר הם מוצאים מאורה, הם מכינים מספר חדרים לגורים ולאוכל. הזאב הארקטי הוא התת-מין היחיד של הזאב האפור שניתן למצוא אותו בכל תחום מחייתו המקורי, בעיקר בזכות זה שבתחום מחייתם הם נתקלים בבני האדם לעיתים נדירות. זהו גם תת-המין היחידי שאינו תחת איום של הכחדה, אזור מחיתם הנידח מצביע על כך שהם בטוחים יחסית מפעילויות אדם הן בצייד והן בהרס אזור המחיה. אזור המחיה שלהם כל כך נידח וקיצוני, שרק מעט מדענים חקרו את עולמם בזמן החורף הארוך והחשוך. אפילו מרבית האינואיטים חיים דרומה יותר מהזאב הארקטי. כתוצאה מכך, פרטים רבים על חייהם במהלך מרבית השנה לא ידועים. כמו רוב הזאבים, זאבים ארקטיים צדים בלהקות. הם ניזונים מאייל הצפון וכבש המושק, אך גם מארנבת ארקטית, כלבי ים, עופות ולמינגים. כתוצאה מהמחסור בטרף, הם משוטטים באזורים נרחבים, עד ל-2,600 קמ"ר, ועוקבים אחר נדידת איילי הצפון דרומה במהלך החורף. הם אינם רצים מהר אלא מסתמכים על הכושר וסיבולת שלהם להתיש את הטרף. לזאב בוגר יש 42 שיניים, הנשק העיקרי שלהם בציד. הם בולעים מזון בחתיכות גדולות בלא שהם כמעט לועסים אותו כלל. הם אוכלים את כל הטרף שלהם, כולל עצמות. זאבים יכולים לאכול עד 9 קילוגרמים של בשר בארוחה אחת. לאחר שהם שבים מהציד הם מקיאים חלק מהאוכל לגורים הרעבים. הודות לקרקע הארקטית הקפואה, והקושי התמידי שהיא מציבה לחפירת מאורות, זאבים ארקטיים משתמשים בדרך כלל במחסות סלעים ומערות במקום. לאחר תקופה של 63 עד 75 ימים, הנקבה ממליטה בסוף מאי - תחילת יוני, כחודש אחרי הזאב האפור. לרוב נולדים בין 3-2 גורים, אולם יכולים להיוולד עד 12 גורים בהמלטה אחת. מספר זה גבוה מן הזאב האפור הממליט בדרך כלל 5-4 גורים. הגורים נולדים עיוורים ונסמכים על אמם שתגן עליהם ותספק להם מזון. בגיל 5 שבועות הם מורשים לצאת מחוץ למאורתם. זאבים אחרים בלהקה עשויים לעזור לטפל בגורים בזמן שאמם צדה. מדיה וקבצים בנושא זאב ארקטי בוויקישיתוף זאב ארקטי, באתר ITIS (באנגלית) זאב ארקטי, באתר NCBI (באנגלית) זאב ארקטי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זאב ארקטי, באתר GBIF (באנגלית) על הזאב הלבן, באתר המרכז הבינלאומי לזאבים (אנגלית)
גנג'ו גולן

גֶנְג'וֹ גולן (בטורקית: Genco Gülan; ‏נולד ב־13 בינואר 1969) הוא אמן קונספטואלי עכשווי ותאורטיקן, שמתגורר ועובד באיסטנבול. עבודתו משתמשת בטכניקות שונות הכוללת ציור, רדי מייד, רישום, פיסול, צילום, ביצועים ווידאו. עבודתו עוסקת לעיתים קרובות בנושאים פוליטית, חברתיים ולעיתים עם מסרים תרבותיים. הוא דוחה את התיוג של כאומן מודרני או מינימלי. הוא מתאר את עבודתו כאמנות רעיון. גולן למד מדע המדינה ואמנות באוניברסיטת הבוספורוס (Boğaziçi Üniversitesi) באיסטנבול, וקיבל תואר שני בניו מדיה בניו סקול, ניו יורק. גולן הציג במוזיאונים שונים ברחבי העולם. במהלך השנים זכה בפרסים מאת בי פי, ליונס (BP, Lions). הוא מלמד באקדמיה מימאר סינאן (Mimar Sinan Academy) ובאוניברסיטת הבוספורוס (Boğaziçi Üniversitesi).‏ עבודותיו כוללות יצירות פיסול מודרני ו-וידאו ארט מדיה חדשה, אמנות מושגית, אמנות עכשווית ומיצגים שונים, תוך שימוש בחומרים יוצאי דופן כגון מנורות. גולן מאמין שהעתיד של האומנות מתקשר עם ביו-טכנולוגיה, בינה מלאכותית ותקשורת דיגיטלית. עבודות האמנות הקונספטואליות שלו חוקרות את היחס בין חברה לתרבות דרך ציור, פיסול, מדיה חדשה ואמנות מיצג. בנוסף לאמנות קלאסית, כתאורטיקן מוצלח, הוא כתב ספר, הוא מפרסם מאמרים ומתן הרצאות גנג'ו גולן הקים "איסטנבול מוזיאון לאמנות עכשווי" כפרויקט אמנות בשנת 1997. הפרויקט הוא מוזיאון אינטרנט עצמאי שהתפתח במשך שנים מאז הקמתו. לאחרונה הוא הציג בברלין ב"Erste Lebende Kunst המוזיאון" (המוזיאון לאמנות החי הראשון) לצד טים אולריך (Tim Ulrich).‏ Graf, Marcus. Concepual Colors of Genco Gulan, Revolver Publishing, 2012. ISBN 978-3868952049 Gulan, Genco. De-constructing the Digital Revolution, LAP, 2009. ISBN 978-3838320472 מדיה וקבצים בנושא גנג'ו גולן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גנג'ו גולן Galerie Artist, Berlin Banff Centre, Canada Rhizome, New Museum, NY. NY. Java Museum, Cologne Pg Art Gallery, Istanbul Sovereign Art, הונג קונג גנג'ו גולן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Fiachra Gibbons, Fiachra, Istanbul set to stamp its culture credentials. International Herald Tribune. 2012-06-01. Abraham Lubelski, Contemporary Istanbul” Art Fairs International. 2012-06-01. Atakan, Nancy (2006)FROM NEW MEDIA FROM THE PERIPHERY. Journal of the New Media Caucus. / a r t e f a c t, artefact.mi2.hr (ארכיון) Pırıl Güleşçi Arıkonmaz - ‘Ben bir müzeyim’ - HABERTÜRK
חוסיין פתאל

ברוס וושינגטון (אנגלית: Bruce Washington; ‏3 באפריל 1973- 10 ביולי 2015), הידוע יותר בשם הבמה שלו, חוסיין פתאל (Hussein Fatal), היה ראפר אמריקאי וחבר בקבוצת אאוטלוז אותה הנהיג הראפר טופאק שאקור. החל לכתוב שירי ראפ בגיל צעיר, ובמקביל עסק במכירת סמים. פגש את הזמר טופאק שאקור דרך חבר מבית הספר, יאקי קדאפי, חבר בקבוצת אאוטלוז של שאקור. שאקור, שהעניק לכל חבר בקבוצה כינוי של רודן צבאי ידוע, נתן לוושינגטון את הכינוי "חוסיין פתאל", על שם נשיא עיראק, סדאם חוסיין. במסגרת הפעילות בקבוצה השתתף פתאל בשירים של שאקור, בהם השיר "Hit 'Em Up" ‏(1996). לאחר רצח שאקור ב-7 בספטמבר 1996, חזרו קראפי ופתאל לניו ג'רזי. חודשיים מאוחר יותר נרצח קדאפי. פתאל חזר לסחור בסמים. לאחר לידת בתו הראשונה ב-1997, הפסיק את עסקי הסמים וחתם בחברת התקליטים "Relativity". אלבומו הראשון, "In the Line of Fire", יצא ב-1998. חברת התקליטים נקלעה לקשיים כלכליים והאלבום לא זכה לקידום מכירות; ההתעניינות בו מצד קונים ומבקרים הייתה נמוכה. פתאל עבר לחברת התקליטים "Rap-a-Lot Records" והחל לעבוד על תקליטו השני, לצד ראפרים ידועים, אך נעצר ב-1999 באשמת תקיפה שהתרחשה שלוש שנים לפני כן. הוא שוחרר למעצר בית ב-2001, וזכה לחנינה ב-2002. בסוף אותה שנה הוציאה חברת התקליטים את אלבומו השני, "Fatal". ב-2003 התארח פתאל בארבעה שירים באלבומו של ג'ה רול. בנוסף התארח בשיר של אשנטי. בהמשך הקים לייבל עצמאי משלו והוציא דרכו מספר מיקסטייפים וכן את אלבומו השלישי, "Born Legendary". ב-2010 התאחד עם חבריו לקבוצת אאוטלוז ויחד הוציאו מספר אלבומים משותפים. פתאל נהרג בתאונת דרכים ב-10 ביולי 2015. אלבומי סולו In the Line of Fire - יצא ב-31 במרץ 1998 Fatal - יצא ב-19 בנובמבר 2002 Born Legendary - יצא ב-16 ביוני 2009 אלבומים משותפים Thug in Thug Out - עם יאנג נובל, יצא ב-11 בספטמבר 2007 Outkasted Outlawz - עם Nutt-So, יצא ב-2010 Killuminati 2k10 - עם אאוטלוז, יצא ב-2010 Killuminati 2k11 - עם אאוטלוז, יצא ב-2011 Perfect Timing - עם אאוטלוז, יצא ב-2011 אתר האינטרנט הרשמי של חוסיין פתאל חוסיין פתאל, ברשת החברתית פייסבוק חוסיין פתאל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוסיין פתאל, ברשת החברתית אינסטגרם חוסיין פתאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חוסיין פתאל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) חוסיין פתאל, באתר ספוטיפיי חוסיין פתאל, באתר AllMusic (באנגלית) חוסיין פתאל, באתר MusicBrainz (באנגלית) חוסיין פתאל, באתר דיזר חוסיין פתאל, באתר Discogs (באנגלית) Hussein Fatal: Remembering Tupac
גדאל סאלסקי

גדאל סָאלֶסקי (Gdal Saleski;‏ 11 בפברואר 1888 – 8 באוקטובר 1966) היה צ'לן, מלחין וסופר יהודי אמריקאי ממוצא רוסי (אוקראיני). סאלסקי נולד בעיר קייב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה). בנעוריו שר בבית כנסת בעיר. ב-1904 התקבל לבית הספר המלכותי למוזיקה של האגודה המוזיקלית של רוסיה בקייב ולמד נגינה בצ'לו בהדרכת פרידריך וילגֶלמוביץ' מוּלֶרט (Мулерт). ב-1905, בעקבות הפוגרומים, היגר משפחתו לגרמניה והתיישב בלייפציג. שם למד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג נגינה בצ'לו אצל יוליוס קלֶנגֶל, קומפוזיציה אצל מקס רֶגֶר ותזמור אצל שטפל קרֶהל (Krehl). לאחר שזכה במלגת פרס מנדלסון, ניגן בתזמורת הגוונדהאוס שבלייפציג בניצוחו של ארתור ניקיש. ב-1910 התפרסם כצ'לן-הסולן של התזמורת הפילהרמונית של קייב בניצוחו של גאורג שנפויגט, ובעקבות זאת הוזמן לנגן בערי רוסיה וגרמניה, והתקרב לאלכסנדר גלאזונוב. מ-1915 התגורר בסקנדינביה וניגן בעריה. ב-1922 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. בסוף שנות ה-20 עבד להוליווד, שם שימש כצ'לן הראשון של יונייטד ארטיסטס. בסוף שנות ה-30 שב לניו יורק. במשך שנים ניגן כצ'לן ראשון בתזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר בניו יורק. כן היה סולן בהתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית שבניצוח ארתורו טוסקניני מעת ייסודה ב-1937. בנוסף ניגן כנגן אורח בתזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, בהרכבים שונים של מוזיקה קאמרית, וכן הופיע ברסיטלים רבים (כמה בקרנגי הול). סאלסקי חיבר יצירות שבוצעו: לתזמורת מיתרים, יצירות סולו לפסנתר, דואט לצ'לו וכינור ועוד. בשנת 1927 פרסם את הספר "מוזיקאים נודעים מגזע נודד: רשימות ביוגרפיות של אנשי שם מצוינים ממוצא יהודי בעולם המוזיקה", וב-1949 הוציא מהדורה מורחבת שלו, תחת הכותרת "מוזיקאים נודעים ממוצא יהודי". בספר זה הביא מבחר ביוגרפיות של מוזיקאים יהודים, כאשר הקריטריון הוא אתני, ולא השתייכות דתית או לאומית. ב-1951 חזר מערבה ללוס אנג'לס. בספטמבר אותה שנה נישא לאיזבל רוס (Ross)‏ (1901–1968), שלה היה נשוי עד מותו. סאלסקי נפטר כתוצאה ממחלת לב בסתיו 1966 בלוס אנג'לס, בגיל 78. נקבר במאונט סיני ממוריאל פארק (Mount Sinai Memorial Parks) שבשכונת הוליווד הילס בלוס אנג'לס. Famous Musicians of a Wandering Race: Biographical Sketches of Outstanding Figures of Jewish Origin in the Musical World, New York: Bloch Pub. Co., 1927. מהדורה מורחבת: Famous musicians of Jewish origin, New York: Bloch Pub. Co., 1949. גדאל סאלסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) גדאל סאלסקי באתר WorldCat Identities מוריס קינצלר, צלילים: על מוסיקאים יהודים, חרות, 29 בדצמבר 1950 (על ספרו "מוזיקאים מפורסמים ממוצא יהודי") GDAL SALESKI, 74, CELLIST, IS DEAD; Instrumentalist in Leading Groups Also Composed, הניו יורק טיימס, October 9, 1966 (נקרולוג) (צפייה מלאה בתשלום) "Saleski, Gdal," in: Darryl Lyman, Great Jews in Music, Middle Village, N.Y.: J. David, 1986, p. 288. Cellist dies in America, The Sydney Morning Herald, Oct 12, 1966, p. 22. Russian-Born Cellist Dies, San Mateo Times, October 10, 1966, p. 6; Saleski Dies, The Geneva Times, October 10, 1966. מוריס קינצלר, צלילים: על מוסיקאים יהודים, חרות, 29 בדצמבר 1950.
סוסקין

האם התכוונתם ל... אברהם סוסקין – צלם תל אביבי שהיה מראשוני הצלמים בארץ, אוסף מתמונותיו שמור במכון לבון זליג סוסקין – אגרונום, מראשוני התנועה הציונית
יציאת חירום

יציאת חירום היא פתח במבנה, שטח פתוח מגודר או כלי תחבורה, אשר מיועד לאפשר לאנשים השוהים בו לפנות את המקום במהירות במקרה של סכנת חיים. זהו אמצעי בטיחות אשר נועד למנוע פגיעות בנפש באסונות או מצבי חירום שונים, במיוחד בעת שרפה. יציאת החירום סגורה בעיתות שגרה, ועליה להיפתח או להיפרץ בזמן סכנה. על פי רוב יציאת החירום היא דלת או שער אשר יועדה במיוחד למטרה זו, אך גם חלון יכול לשמש למטרה זו. דלת אש - היא דלת שנועדה לסייע במניעת התפשטות שרפה במבנה ולאפשר לאנשים להיחלץ ממנו בקלות. במקרים בהם ישנו חשש שיתגלה קושי בפתיחת החלון המשמש כיציאת חירום, מותקן לידו פטיש ביטחון המיועד לשבירת השמשה. במבנה רב-קומות שבו החלונות משמשים כיציאות חירום מותקנות לרוב מדרגות חירום בסמוך עליהם, אשר מאפשרות להגיע לקומת הרחוב בצורה בטוחה. שירותי כבאות והצלה יכולים להשתמש במדרגות אלו כדי להגיע לאנשים הלכודים בבניין, אשר אינם יכולים לצאת ממנו בכוחות עצמם. יציאת חירום לרוב מסומנת באופן בולט, כדי שיהיה קל למצוא אותה במקרה הצורך. הסימון יכול להיעשות על ידי תמרור מתאים וחצים המסמנים את הדרך מאזורים רחוקים יותר. זאת משום שבמקרה חירום עלולה להתעורר בהלה ואף היסטריה המונית, אשר יכולות לפגוע בשיקול הדעת. כמו כן במקרים של שרפה העשן יכול לפגוע ביכולת הראייה. שימוש בחומרים הזוהרים בחושך נעשה למקרה של פגיעה במערכת החשמל בשעות הלילה, ובשלטים המשמשים להכוונה מותקנת סוללה עצמאית על מנת שהשלט יואר גם בזמן הפסקת חשמל. בבית מלון נהוג לתלות מפה המתארת את הגישה ליציאת החירום בצד הפנימי של הדלת אשר פונה לחדר. במטוסים אחראי צוות האוויר לתדרך את הנוסעים בנוגע לנוהלי הבטיחות, אשר כוללים את מיקומם של פתחי החירום במטוס למקרה של נחיתת חירום. השרפה בתיאטרון אירוקווי - שרפת התיאטרון הקטלנית ביותר בארצות הברית, בה התגלו ליקויים ביציאות החירום והאיצה התקנת ידיות חירום בדלתות השרפה במועדון קוקונט גרוב - בעקבות האסון נחקק בארצות הברית החוק ליציאת חירום המסדיר את כמות היציאות מהבניין, מאפייני דלת החירום ועוד בטיחות וגיהות בתעסוקה בטיחות בתחבורה הדרכת אוכלוסייה לשעת חירום (צה"ל) מדיה וקבצים בנושא יציאת חירום בוויקישיתוף
הנרי למברט

הֶנְרִי לֶמְבֶּרְט (באנגלית: Henry Lambert;‏ ? - 4 בינואר 1813) היה קצין בצי המלכותי הבריטי שהשתתף במלחמות המהפכה הצרפתית, המלחמות הנפוליאוניות ומלחמת 1812. במהלך הקריירה הארוכה שלו שירת למברט באוניות רבות, ונטל חלק בפעולות קרביות אחדות ובהן כיבוש האי הצרפתי ראוניון באוקיינוס ההודי. הוא זכור בעיקר כקפטן של הפריגטה "ג'אווה", שהוכנעה לאחר קרב עקוב־דם במלחמת 1812 על ידי הפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן". למברט נפצע אנושות בקרב ומת ימים אחדים אחר כך בסלבדור שבברזיל. למברט היה בנו של קפטן רוברט למברט, והצטרף לצי בגיל צעיר, ב-1795. האונייה הראשונה בה החל את שירותו הייתה אה"מ "קאמברלנד" (74 תותחים), שהוצבה בים התיכון, עימה השתתף בקרב איי ייר (îles d'Hyères). בשש השנים הבאות הוסיף למברט לשרת בים התיכון באוניות "וירג'ין (44 תותחים) ו"סאפוק" (74 תותחים), וב-1801 הועלה לדרגת לפטננט. הוא עבר אל אה"מ "ויקטוריוס", וב-1802 – השנה בה נחתם שלום אמיין – אל אה"מ "סנטוריון". כשהתחדשה המלחמה, ב-1803, הועלה למברט לדרגת קומנדר וקיבל את הפיקוד על אה"מ "וילהלמינה". שנה אחר כך קיבל דרגת פוסט קפטן ואת הפיקוד על אה"מ "סן פיורנצו" (38 תותחים) בתחנת הצי בתת-היבשת ההודית. בפברואר 1805 לכד למברט את הפריבטיר הצרפתי "פסישה" (Psyché‏, 36 תותחים), וביוני אותה שנה שב לאנגליה. ב-1808 נמסר לו הפיקוד על הפריגטה "אִיפִיגֶ'נָאיה" (36 תותחים), שהוצבה תחילה בקוויבק ואחר כך הועברה אל האוקיינוס ההודי. אונייתו צורפה אל השייטת בפיקודו של ג'וסייאס רולי שהטילה מצור על איל בונפרט (ראוניון) ואיל דה פראנס (מאוריציוס), וביולי 1810 השתתף למברט בנחיתה בחוף והתקפה על איל בונפרט. חודש אחר כך יצאה "איפיג'נאיה" עם אוניות נוספות להתקפה על מעגן גרנד פורט באיל דה פרנס. הפעולה, בפיקודו של סמיואל פים, נחלה כישלון צורב כתוצאה מאי ידיעה מדויקת של המקום. האוניות עלו על שרטונות, שתי פריגטות טבעו ושתיים אחרות ובהן "איפיג'נאיה" ניזוקו קשות ונפלו לידי האויב. למברט ואנשיו שוחררו מן השבי לאחר התקפה מוצלחת על איל דה פראנס. הוא עמד בפני בית דין צבאי כנהוג במקרה של אובדן אונייה, ולאחר חקירה זוכה מכל אשמה. "איפיג'נאיה" עצמה חולצה משבייה. ב-1812 ניתן ללמברט הפיקוד על אה"מ "ג'אווה" (38 תותחים), פריגטה ישנה שנתפסה שלל במערכה במאוריציוס. ב-29 בדצמבר נתקלה "ג'אווה" בחופי ברזיל ב"קונסטיטושן", פריגטה אמריקנית גדולה וחזקה ממנה פי כמה. לאחר קרב מר ועקוב־דם נכנעה "ג'אווה" ונפלה לידי האויב. למברט עצמו נפצע אנושות בחזהו מכדור מוסקט. הרופא של "קונסטיטושן" ניסה להצילו, אך הוא מת מפצעיו ב-4 בינואר 1813 בסלבדור ונקבר למחרת היום. הערך Lambert, Henry בתוך: J. K. Laughton . Oxford Dictionary of National Biography.
תחנת כיבוי אש

תחנת כיבוי אש היא אתר המשמש את מערך שירותי כבאות והצלה כנקודת הזנקה לאירועים אליהם הם נקראים. בישראל ובארצות מתוקנות רבות קיימות מספר תחנות כיבוי אש, אשר נועדו לתת מענה עבור העיר או הרשות המקומית שנמצאות בשטח האחריות שלהן. תחנת כיבוי האש מיועדת לאחסן ולתחזק את הציוד והכבאיות המשמשים את צוות מכבי האש. בנוסף לכיבוי שרפות, הכבאים עוסקים גם בשאיבת מים מבתים שהוצפו, בחילוץ ובתקלות אחרות. בכל תחנת כיבוי ראשית נמצא חדר מבצעים תחת אחריות מוקדן בכפיפות לקצין המשמרת. צוותי כיבוי האש עובדים במשמרות כך שהתחנה תהייה מאוישת לאורך כל שעות היממה. על כן עליה להכיל חדרים לשימוש העובדים, כגון מטבחון וחדר לינה למשמרות הלילה. בישראל משמשת תחנת הכיבוי גם עבור צופי אש, שהם בני נוער, המתנדבים בשירותי הכבאות וההצלה לצד הכבאים. המכללה הלאומית לכבאות והצלה מיועדת להכשיר את הכבאים כיצד להשתמש בכל הציוד אשר נמצא בתחנה. מדיה וקבצים בנושא תחנת כיבוי אש בוויקישיתוף האתר הרשמי של הרשות הארצית לכבאות והצלה בישראל יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
זרח הכושי

זֶרַח הַכּוּשִׁי מוזכר במקרא כשר צבא שיצא למלחמה באסא ונחל תבוסה קשה: ”וַיֵּצֵא אֲלֵיהֶם זֶרַח הַכּוּשִׁי בְּחַיִל אֶלֶף אֲלָפִים וּמַרְכָּבוֹת שְׁלֹשׁ מֵאוֹת וַיָּבֹא עַד מָרֵשָׁה: וַיֵּצֵא אָסָא לְפָנָיו וַיַּעַרְכוּ מִלְחָמָה בְּגֵיא צְפַתָה לְמָרֵשָׁה:” (ספר דברי הימים ב', פרק י"ד, פסוקים ח'–ט'). אסא התפלל לה': ”ה' אֵין עִמְּךָ לַעְזוֹר בֵּין רַב לְאֵין כֹּחַ עָזְרֵנוּ ה' אֱלֹהֵינוּ כִּי עָלֶיךָ נִשְׁעַנּוּ וּבְשִׁמְךָ בָאנוּ עַל הֶהָמוֹן הַזֶּה ה' אֱלֹהֵינוּ אַתָּה אַל יַעְצֹר עִמְּךָ אֱנוֹשׁ:” (שם, פסוק י). לאחר התפילה, אסא רדף את הכושים והכה אותם עד גרר, לקח מהם הרבה שלל, ובזז את הערים שהיו בדרכו. המונח "כושי" מתפרש בדרך כלל כמתייחס לממלכת כוש או לנוביה שהתקיימו באזור סודאן של ימינו. יש המפרשים שזרח עצמו היה ממוצא נובי אך היה פרעה או שימש כשר צבא מצרי, והצבא המתואר בפלישה היה הצבא המצרי [דרוש מקור] . לפי תיארוך אפשרי של זמן הפלישה, ישנם חוקרים המזהים את זרח עם אוסורקון הראשון (אנ') או אוסורקון השני (אנ'), שניהם פרעונים במצרים. ידוע כי אוסורקון II פלש לממלכת יהודה עם צבא גדול ב-835 לפנה"ס, אך מבלי לתקוף את יהודה אלא רק בדרכו להילחם בכוחות אשוריים. זיהוי זה בעייתי מבחינת תאריכים כשמלכותו של אסא הסתיימה ב-873 לפנה"ס. בנוסף, בספר מלכים, בו לא מוזכרת המלחמה בין אסא לזרח, צבאו של אסא מתואר כחלש ביותר כזה שאינו יכול להתמודד עם צבא מצרי. אמנם, לא ידוע על קשר של מי מהפרעונים האלה לכוש. סברות אחרות שוללות את היחס לממלכת כוש. יש הסוברים כי הכוונה היא אל הכשים. סברה שלישית מייחסת את הפלישה לשבטים ערביים בנגב (המכונים "כושים") ושגודל הצבאות הוערך בגוזמה. במדרש אסתר רבה, פרשה א, פרק יב "על כיסא מלכותו" אומר רבי שמואל בר נחמן כי כיסא שלמה המלך נגזל בידי שישק, ממנו נלקח על ידי זרח הכושי, והוחזר לירושלים בידי אסא. (ואחר המשיך להתגלגל ברחבי העולם עם הכיבושים השונים). בדומה לכך אומר רבי שמעון במסכת פסחים כי שישק מלך מצרים לקח את הרכוש שהוציאו ישראל ממצרים, משם הוא עבר לזרח, ומשם לאסא, וכן הלאה. במדרש איכה רבה פתיחתא ל' (כלומר הפתיחה השלושים למגילת איכה) מביא זבדי בן לוי ארבעה מלכים ממלכי יהודה שיכולת הלחימה שלהם יורדת. אחד מהמלכים הוא אסא שרדף את זרח הכושי אך הניצחון הסופי היה ניסי. מלחמת אסא והכושים בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך ב, יחידה 4 פרק 4.6.2 "המלחמה בזרח הכושי" בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה מדרש רבה, מגילת אסתר באתר דעת הוא נזקק לבן הדד הראשון מלך ארם על מנת להילחם בבעשא. ספר מלכים א', פרק ט"ו, פסוקים ט"ז–כ"ב