laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאילש סאטיארת'י

קאילש סאטיארת'י (הינדית: कैलाश सत्यार्थी; נולד ב-11 בינואר 1954) הוא פעיל זכויות הילד הודי וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2014. בשנת 1980 ייסד סאטיארת'י את "התנועה להצלת הילדות" ופעל להגנת זכויותיהם של כשמונים אלף ילדים. בשנת 2014 הוענק לו פרס נובל לשלום, יחד עם מלאלה יוסופזאי, "על מאבק נגד דיכוי ילדים וצעירים ולמען זכותם של כל הילדים לחינוך." סאטיארת'י נולד במחוז וידישה במדינת מאדהיה פרדש. לאחר שסיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל במכון הטכנולוגי סמראט אשוק שבווידישה המשיך בלימודים מתקדמים בהנדסת מתח גבוה. עם סיום לימודיו לימד משך מספר שנים במכללה בבופאל. בשנת 1980 עזב את משרת ההוראה והחל לעבוד כמזכיר כללי של ארגון החזית המאוחדת לעבודה חופשית, באותה שנה אף ייסד את התנועה להצלת היַלְדוּת. הוא היה אף מעורב בתנועה העולמית נגד עבודת ילדים (באנגלית: Global march against child labor), תנועה עממית בינלאומית שהחלה בשנת 1998 ואשר איחדה ארגונים ויחידים למאבק נגד עבודת ילדים. הוא היה אף נשיא התנועה העולמית למען חינוך מעת היווסדה בשנת 1999 ועד לשנת 2011. סאטיארת'י קבע את תו הטוויה (באנגלית: Rugmark בעבר, והיום: Goodweave), שהוא תו יצרן המוצמד לשטיחים שיוצרו בדרום אסיה ומעיד על כך שילדים לא היו מעורבים בייצור השטיח. את תו הטוויה ליווה מסע יחסי ציבור, שנערך באירופה ובארצות הברית בשלהי שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90, להעלאת מודעות הציבור לאחריות היצרן להקפדה על ערכים חברתיים בתחום הצריכה והמסחר. סאטיארת'י תרם להעלאת מודעות הציבור לתפיסת עבודת ילדים כנושא של זכויות אדם, זאת בנוסף להיבטי הרווחה שבתופעה זו. הוא טען כי עבודת ילדים מעודדת עוני, אבטלה, בערות, גידול אוכלוסייה ובעיות חברתיות נוספות. טענות אלה זכו לאישוש במספר מחקרים. לסאטיארת'י אף פעל ביצירת הקשרים בין התנועה נגד עבודת ילדים, לבין המאמצים לקידום "השכלה לכל". הוא שימש חבר בגוף שנוסד בארגון אונסק"ו לבחינת הקשר שבין עבודת ילדים לחינוך וכן היה חבר בוועד הארגון הבינלאומי לשותפות עולמית לחינוך (Global Partnership for Education) הפועל להשגת חינוך איכותי לילדים במדינות עניות, ובמספר ארגונים בינלאומיים נוספים. בעשרים השנים האחרונות זכתה עבודתו של סאטיארת'י להכרה בינלאומית והוענקו לו פרסי הוקרה רבים במדינות שונות באירופה ובארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא קאילש סאטיארת'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאילש סאטיארת'י (באנגלית) קאילש סאטיארת'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאילש סאטיארת'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קאילש סאטיארת'י, באתר פרס נובל (באנגלית) Nobel peace prize 'an honour to children in slavery', Kailash Satyarthi says, The Times of India, ‏October 10, 2014 Kailash Satyarthi - Facts
יחזקאל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יחזקאל – נביא בתקופת בית ראשון יחזקאל (שיר) – פזמון העוסק ביחזקאל הנביא ספר יחזקאל – השלישי בין ספרי נביאים אחרונים כפר יחזקאל – מושב עובדים בעמק יזרעאל רב יחזקאל – אמורא בדור הראשון לאמוראי בבל יחזקאל הטראגיקן – מחזאי יהודי שחי באלכסנדריה במאה השנייה לפני הספירה שם משפחה: אברהם יחזקאל – חבר כנסת לשעבר מטעם העבודה אגאי יחזקאל – תת-אלוף בצה"ל יצחק יחזקאל – שחיין ישראלי עובד יחזקאל – יועץ אסטרטגי ישראלי גבולי יחזקאל דברי יחזקאל חזון יחזקאל כנסת יחזקאל (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא יחזקאל
מגרב (פירושונים)

מגרב (תעתיק מדויק: מע'רב – בערבית: مغرب) היא מילה בערבית שפירושה: "מערב". האם התכוונתם ל... מגרב – שם כולל בערבית למדינות בצפון אפריקה שממערב למצרים: לוב, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו, ומאוריטניה איחוד המגרב הערבי (اتحاد المغرب العربي או UMA בראשי תיבות בצרפתית) – ארגון פאן-ערבי הכולל את אלג'יריה, לוב, מאוריטניה, מרוקו ותוניסיה, לשיתוף פעולה כלכלי ומדיני בצפון אפריקה; הוקם ב-1989 ובסיסו ברבאט (לחצו לצפייה בסמל הארגון ) אל-מגרב – שמה הערבי של מרוקו מגרב (תפילה) – אחת מחמש התפילות היומיות הקבועות באסלאם (צלאה); תפילה מעת שקיעת השמש כתב מגרבי (خط مغربي) – צורה קליגרפית של הכתב הערבי שהיה בשימוש במאה ה-10 במגרב ומאוחר יותר באל-אנדלוס (לחצו לצפייה בכתב המגרבי מן המאה ה-13 ) מוגרבי (או מגרבי) מוגרבית (או מרוקאית יהודית) – שפה יהודית המדוברת בפי יהודי מרוקו אל-קאעידה במגרב האסלאמי – ארגון טרור הפועל כשלוחה של אל-קאעידה בצפון אפריקה צינור הגז מגרב-אירופה – צינור גז המוביל גז טבעי מצפון אפריקה לאירופה
תחנת הרכבת סנט פנקראס

טרמינל הרכבת סנט פנקראס (באנגלית: St Pancras railway station) הוא תחנת רכבת ברובע קמדן שבלונדון. המבנה ידוע בעיצוב הוויקטוריאני שלו, ונמצא ליד הספרייה הבריטית ותעלת ריג'נטס. בשילוב עם תחנת קינגס קרוס הסמוכה, תחנה זו מהווה עורק תחבורה ראשי בלונדון. לפני שנות השישים של המאה התשע עשרה לחברת הרכבות "מידלנד" הייתה רשת ענפה במרכז בריטניה ובדרום-מערב יורקשייר ולנקשייר, אך ללא חיבור משלה ללונדון. היא הייתה תלויה בחברות אחרות להגעה לשם. היריד העולמי, שנערך בשנת 1862, יצר עיכובים בקטע הקו שהוביל ללונדון, וחברת מידלנד התחילה בתכנון קו מבדפורד ללונדון, שכלל יצירת תחנה חדשה. בשנת 1868 החלה בניית בית מלון ליד התחנה. בעקבות האיחוד של חברת מידלנד עם חברת הרכבת "לונדון וצפון מערב", התחנה העיקרית בלונדון של החברה החדשה הייתה תחנת יוסטון, וסנט פנקראס נחשבה ללא נחוצה. המלון "מידלנד גרנד הוטל" נסגר בשנת 1935 והפך לבניין משרדים. ב-2011 נחנך במקומו מלון "סנט פנקראס רנסאנס לונדון הוטל". במקור תוכניות מסילת "מהירות גבוהה 1" כללו מנהרה שתוביל לתחנה תת-קרקעית מתחת לתחנת קינגס קרוס, אך בעקבות הצעתו של מייקל הזלטיין לביצוע התחדשות עירונית במזרח לונדון המסילה תוכננה מחדש, ואיפשרה שימוש בסנט פנקראס כתחנת קצה באמצעות שימוש בקו צפון לונדון כנקודת גישה. ג'ון מקגרגור טען שרעיון זה "קשה לביצוע ופוגע באיכות הסביבה", אך הרעיון לשימוש בסנט פנקראס כתחנת קצה נשאר, אך הקו יגיע לתחנה דרך דגנהאם וסטרטפורד. התחנה עוצבה מחדש לשימוש יורוסטאר ויבלין בין 2001 ו-2007, כששירותי התיימז לינק הועברו לקינגס קרוס. התחנה נפתחה מחדש כתחנת סנט פנקראס הבינלאומית ב-14 בנובמבר 2007, ורציפי רכבות תיימז לינק נפתחו ב-9 בדצמבר באותה שנה. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת סנט פנקראס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הרכבת סנט פנקראס
הפיקוד השמיני

הפיקוד השמיני היה פיקוד של צה"ל שהיה ממונה על יחידות מילואים של חי"ר והג"א במחוז ת"א רבתי בתחילת שנות ה-50. הפיקוד לא האריך ימים ונסגר כשנתיים לאחר הקמתו. רעיון הקמת הפיקוד הועלה לראשונה בישיבת המטה הכללי בסוף שנת 1949 במהלכה הוצגה הקצאת החטיבות והמחוזות לפיקודים: אולי יהיה כדאי להקים פיקוד רביעי בלי אחריות טריטוריאלית, פיקוד לרזרבה שיטפל בכל אותן חטיבות אשר אינן חטיבות מרחביות ובכל האלמנטים של המטה הכללי, שזו תהיה מסגרת לקליטת הרזרבה. לפי הדעה הזו ישנה אפשרות שכל מחוז עירוני יפקד רק על חטיבה אחת ובחינה זו הוא טריטוריאלי כל העוקף על חטיבה אחת במחוז צריך להיות תחת גוף רביעי של פיקוד רזרבה — הרמטכ"ל יגאל ידין, דצמבר 1949 במרץ 1950 עלה בשנית הרעיון להקמת פיקוד מילואים במחוז העירוני של תל אביב, עם התקדמות תהליכי הגיוס והקמת חטיבות המילואים, לאור העובדה ששליש מחיילי המילואים של צה"ל שהיו אמורים להתגייס ולהתארגן בחירום התגוררו באזור זה. בנוסף, פיקוד המרכז לא היה מסוגל לשלוט על המרחב העירוני ובמקביל לארגן לאמן את יחידות המילואים שלא היו תחת פיקודו המרחבי ולא היה עתיד להפעילן ולפקד עליהן בחירום. בתחילת שנות החמישים הורכב צה"ל משבעה פיקודים: שלושה פיקודים מרחביים (צפון, מרכז ודרום) וארבעה פיקודים ייעודיים (הדרכה, נ"מ, נח"ל וגדנ"ע). הפיקוד השמיני היה השמיני במניין הפיקודים בצה"ל עם הקמתו ומכאן שמו. בסוף מרץ 1950 יצאה פקודת ארגון להקמת הפיקוד השמיני. בפקודה נקבע כי תפקידו יהיה לארגן, לאמן ולגייס יחידות שיוצאו ממרחבו ללחימה בגבולות הארץ. עם הקמת הפיקוד השמיני הועבר אליו שטח מחוז תל אביב, שהיה עד אותה הרגע בתחום אחריותו של פיקוד המרכז. בהיותו פיקוד מרחבי נקבע כי הפיקוד השמיני יהיה אחראי להגנה המרחבית של השטח שעליו הופקד, קרי - המחוז העירוני של תל אביב, באמצעות מפקדת המחוז ויחידות חיל המשמר שהוצבו בו. כמו כן הוטלה עליו משימת המנהלה המרחבית, כפי שהיה נהוג בפיקודים האחרים. הפיקוד היה ממונה על שלוש חטיבות חיל רגלים ועל יחידות ההגנה האזרחיות (הג"א) במחוז תל אביב רבתי ושטח הפיקוד שלו כלל את ריכוזי כוח האדם המתגוררים בעיר תל אביב וסביבותיה, את שטח הפרברים והשיכונים שעתידים היו להיבנות בשנים 1951-1952 וכן את כלל הצירים והדרכים בתוך העיר תל אביב ובסביבותיה והמפעלים המשרתים את העיר באופן ישיר. תוואי תיחום שטח הפיקוד נקבע כך שניתן יהיה ליצור קו הגנה עירוני. בסוף שנת 1952, לאור מדיניות הקיצוב שהנהיגה הממשלה, החליט בן-גוריון להקטין את תקציב הביטחון ולהוביל תוכנית קיצוצים מקיפה במצבת כוח האדם של צה"ל. כחלק מתהליך זה, הוחלט במטכ"ל על צמצום מספר הפיקודים ובמסגרת זו בוטל הפיקוד השמיני. עם ביטולו, צורף תחומו לפיקוד המרכז ועודכנו קו התיחום בינו לבין פיקוד הדרום. עמירם אורן, הפיקוד המרחבי כמסגרת להפעלת כוחות היבשה בצה"ל (עמ' 32), מתוך "עיונים בתקומת ישראל", כרך 14 (2004), עמ' 429-460 מסמך אג"ם/תכנון, 7 במרס 1950, הצעה להקמת פיקוד מילואים במחוז העירוני תל אביב, א"צ 243-42/1952 מסמך ראש אגף המטה הכללי, 27 במרס 1950, הפיקוד השמיני, א"צ 1951/2-1166 גנזך המדינה - יצחק רבין: מבחר תעודות מפרקי חייו, שער רביעי: ראש מחלקת מבצעים (ינואר 1951 - דצמבר 1952) (ארכיון) מסמך אג"ם/תכנון, 19 באפריל 1950, גבול הפיקוד השמיני, א"צ 1951/43-1166 מסמך אג"ם/מבצעים, 26 בדצמבר 1952, חיסול הפיקוד השמיני, א"צ 1954/2-25 ו- 580-597/1956
אליזבטה סיראני

אליזבטה סיראני (באיטלקית: Elisabetta Sirani;‏ 8 בינואר 1638 – 28 באוגוסט 1665) הייתה ציירת איטלקייה בסגנון הבארוק. סיראני נולדה בבולוניה ואביה, ג'ובאני אנדראה סיראני שהיה צייר ותלמידו של גווידו רני, לימד אותה את המקצוע. יחד איתה, למדו גם אחיותיה לצייר אצל אביהן. בגיל 17 הייתה בקיאה באמנות הציור והתחריט, וביצעה למעלה מ-90 יצירות. עד למותה בגיל 27, ביצעה עוד למעלה מ-80 יצירות. בנוסף, היא גם ניהלה את הסטודיו של משפחתה בו נמכרו יצירות שלה ושל אביה. לאחר שאביה חלה בשגדון, הייתה אחראית לפרנס את הוריה, את עצמה ואת אחיה, ועשתה זאת באמצעות האמנות לבדה. היא גם לימדה ציור לתלמידות בסטודיו המשפחתי. נסיבות מותה אינן ברורות וייתכן שהאחריות הגדולה מוטטה אותה, כיוון שתיאור מותה דומה לתיאור של אולקוס. עם זאת, קיימות טענות על הרעלתה. היא נקברה בבזיליקת סן דומניקו שבבולוניה, ליד הצייר גווידו רני. על פי ההערכה, מספר יצירותיה עומד על כ-200. נושאי יצירתה היו אישים בנצרות, סצנות מהמיתולוגיה היוונית והרומית ובני משפחות אצולה איטלקיים שהזמינו אצלה פורטרטים. יהודית וראשו של הולופרנס, מוצג במוזיאון וולטרס, בולטימור יוחנן המטביל הפעוט בגלריה הלאומית של סקוטלנד אישה בגן מאת רות אלמוג, הוצאת זמורה ביתן, 2012, עמ': 159-173 מדיה וקבצים בנושא אליזבטה סיראני בוויקישיתוף סיראני באתר מוזיאון ברוקלין באתר Memo(הקישור אינו פעיל)
אנצאר (פירושונים)

אנצאר (תעתיק מדויק: אנצאר – בערבית ובפרסית: أنصار; תעתיק חופשי: אנסאר) האם התכוונתם ל... אנצאר – "התומכים", דהיינו תושבי אל-מדינה שסייעו לעדת מאמיניו של מוחמד לאחר הגירתם ממכה מקומות: אנצאר (לבנון) – כפר במחוז נבטיה שבדרום לבנון, הממוקם בין נבטיה לצור בני אנצאר (بني انصار) – עיר במחוז המזרח (الجهة الشرقية) שבמרוקו, על גבול מלייה אנצאר (מערב אזרבייג'ן) – אזור כפרי (دهستان) במחוז מערב אזרבייג'ן שבאיראן מתקני כליאה: כלא אנצאר (או אנצאר 1) – כינויו של מתקן כליאה שהקימה ישראל במלחמת לבנון הראשונה באזור נבטיה שבלבנון, בין הכפר דוויר (دوير) לכפר אנצאר אנצאר 2 – כינויו של מתקן מעצר ברצועת עזה אנצאר 3 – כינויו של "כלא קציעות" בחולות חלוצה ארגונים אסלאמיסטיים: אנצאר (סודאן) – תנועה סופית סלפית פונדמנטליסטית בסודאן אנצאר א-דין – ארגון אסלאמיסטי הפועל בצפון מאלי שבאפריקה אנצאר בית אל-מקדס – ארגון טרור הפועל בחצי האי סיני; מאז 2014 נקרא "מחוז סיני של המדינה האסלאמית" עצבת אל-אנצאר – ארגון טרור פלסטיני בלבנון הקשור לאל-קאעידה אנצאר אל-אסלאם – קבוצה אסלאמית רדיקלית כורדית בעיראק ובסוריה הקשורה לאל-קאעידה ג'מאעת אנצאר א-סונה (ידוע גם בשם "ג'יש אנצאר א-סונה") – מורדים סונים (ערבים וכורדים) שנלחמו בכוחות האמריקאים ובעלי בריתם במהלך מלחמת עיראק אנצאר חזבאללה (בפרסית انصار حزب‌الله) – קבוצה אסלאמית מיליטנטית-שמרנית הפועלת בחסות המשטר באיראן אנצארו (בשמו המלא: جماعة أنصار المسلمين في بلاد السودان) – ארגון טרור ג'יהאדיסטי-אסלאמיסטי ניגרי ספורט: אל-אנצאר (כדורגל) – מועדון כדורגל לבנוני מוביל מהעיר ביירות; הוקם ב-1951 וזכה ב-14 אליפויות וב-15 גביעים אל-אנצאר (כדורגל, אל-מדינה) – מועדון כדורגל סעודי מהעיר אל-מדינה; הוקם ב-1955 אחר: גדודי אנצאר (בנגלדש) – כוחות הכפופים למשרד הפנים (Ministry of Home Affairs) הבנגלדשי ואחראים לביטחון פנים (מלחמה בטרור בעיקר) ולאכיפת החוק במדינה; קרויים על שם "התומכים" של מוחמד (אנצאר) אנצאר א-שריעה אנצארי
וולטר ג'ון ויליאמס

וולטר ג'ון ויליאמס (באנגלית: Walter Jon Williams;‏ נולד ב-28 באוקטובר 1953) הוא סופר אמריקאי, זוכה פרס נבולה. כתב גם סדרת ספרי הרפתקאות ימיות היסטוריות תחת השם "ג'ון ויליאמס". וכיום הוא כותב בעיקר מדע בדיוני. שמונה מספריו תורגמו לעברית. וולטר ג'ון ויליאמס נשוי ומתגורר בניו מקסיקו, ארצות הברית. היה אורח הכבוד של פסטיבל אייקון 2014. סדרת "Hardwired" עיווט (1986) Solip:System‏ (1989) Voice of the Whirlwind‏ (1987) סדרת "דרייק מייסטראל" The Crown Jewels‏ (1987) House of Shards‏ (1988) Rock of Ages‏ (1995) סדרת "מטרופוליטן" מטרופוליטן‏ (1995). מועמד לפרס נבולה City on Fire‏ (1997), מועמד לפרס נבולה ולפרס הוגו. סדרת "נפילת אימפריית האימים" הפרקסיס‏ (2002). הקרע‏ (2003) הלכות מלחמה‏ (2005) השקעות‏ (2008) Impersonations ‏(2016) The Accidental War ‏(2018) Fleet Elements ‏(2020) Imperium Restored ‏(2022) פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. סדרת "Privateers and Gentlemen" תחת השם ג'ון ויליאמס To Glory Arise, במקור: The Privateer‏ (1981) The Tern Schooner, במקור: The Yankee‏ (1981) Brig of War, במקור: The Raider‏ (1981) The Macedonian‏ (1981) Cat Island‏ (1981) סדרת דאגמר שו זה לא משחק‏ (2009) Deep State‏ (2011) The Fourth Wall‏ (2012) רומנים אחרים Ambassador of Progress‏ (1984) Knight Moves‏ (1985), מועמד לפרס פיליפ ק. דיק Angel Station‏ (1989) Elegy for Angels and Dogs‏ (1990) Days of Atonement‏ (1991) Aristoi‏ (1992), The Rift‏ (1999), as by Walter J. Williams The New Jedi Order: Destiny's Way‏ (2002) מרחבים מסתברים‏ (2008) Facets‏ (1990) Frankensteins and Foreign Devils ‏(1998) מגפת הנמר הירוק (2010) "Dinosaurs"‏ (1987), מועמד לפרס הוגו "Witness"‏ (1987), מועמד לפרס נבולה "Surfacing"‏ (1988), מועמד לפרס הוגו ולפרס נבולה "Solip:System"‏ (1989) "Prayers on the Wind"‏ (1991), מועמד לפרס נבולה "Wall, Stone, Craft"‏ (1993), מועמד לפרס הוגו ולפרס נבולה "Foreign Devils" מתוך War of the Worlds: Global Dispatches ‏ (1996), זוכה פרס סיידווייז להיסטוריה חלופית "Lethe"‏ (1999), מועמד לפרס נבולה "העולם של אבא (2000), זוכה פרס נבולה. "Argonautica"‏ (2001), מועמד לפרס נבולה "The Last Ride of German Freddie", in Worlds That Weren't‏ (2002), Sidewise Award for Alternate History nominee (פורסם בעברית) "The Tang Dynasty Underwater Pyramid"‏ (2004) "מגפת הנמר הירוק"‏ (2004), זוכה פרס נבולה, מועמד לפרס הוגו "Prompt. Professional. Pop!: A Tor.Com Original"‏ (2014) מדיה וקבצים בנושא וולטר ג'ון ויליאמס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולטר ג'ון ויליאמס (באנגלית) וולטר ג'ון ויליאמס, ברשת החברתית Goodreads וולטר ג'ון ויליאמס (1953-), דף שער בספרייה הלאומית "העולם של אבא" באתר בלי פאניקה. "The Nautical Fiction List" (T–Z). An Annotated Bibliography of Novels based in part on the work of John Kohnen (part 9). California Maritime Academy (csum.edu). Retrieved 2014-08-02.
מנהרת ברוקלין בטרי

מנהרת ברוקלין בטרי (באנגלית: Brooklyn-Battery Tunnel) היא מנהרה החוצה את האיסט ריבר ומחברת בין רובע ברוקלין לרובע מנהטן בעיר ניו יורק. המנהרה עוברת מתחת לגברנרז איילנד אך לא מאפשרת יציאה אל האי. המנהרה מורכבת משתי מנהרות צמודות, שאורך כל אחת מהן הוא 2,779 מטרים, ובכל אחת שני נתיבים לכלי רכב. המנהרה היא הארוכה במנהרות כלי הרכב שבצפון אמריקה. לאחר שרוברט מוזס, ראש רשות גשר טריבורו איחד את הרשות עם רשות המנהרות והפך אותן לרשות אחת, הציע להקים קישור באמצעות גשר בין ברוקלין ומנהטן והתנגד להקמת מנהרה. לחץ ציבור רב הופעל נגד הקמת הגשר מחשש לפגיעה בקו הרקיע של מנהטן, אולם לבסוף הכריע את הכף הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט שאסר על הקמת גשר מחשש שהדבר יפריע למבדוקי צי ארצות הברית הסמוכים. המנהרה הוקמה בשנת 1950, לאחר עיכוב ממושך לאורך כל תקופת מלחמת העולם השנייה. המנהרה בבעלות העיר ניו יורק ומנוהלת על ידי רשות המנהרות וגשר טריבורו. שם המנהרה מתייחס לרובע אליו היא מתחברת, ולפארק בטרי המצוי בקצה הדרומי של האי מנהטן. המנהרה מאוזכרת בסרט "גברים בשחור" משנת 1997 - בו משמש המאוורר של המנהרה ככניסה למפקדת הגברים בשחור. במשחק Call of Duty: Modern Warfare 3 התעלה קורסת בשל ההתקפה הרוסית על ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא מנהרת ברוקלין בטרי בוויקישיתוף
לאונרדו אוז'ואה

חוסה לאונרדו אוז'ואה (בספרדית: José Leonardo Ulloa;‏ נולד ב-26 ביולי 1986) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ראיו ואיקאנו. אוז'ואה החל את הקריירה בבוגרים בקומיסיון דה אקטיבידדס אינפנטילס מהליגה הארגנטינאית השנייה. ב-2005 עבר לסן לורנסו מהליגה הבכירה, עמה זכה באליפות לאחר שנתיים. בשנתיים הבאות שיחק בארסנאל דה סרנדי ואולימפו. בקיץ 2008 עבר לקאסטיון מהליגה הספרדית השנייה בה כבש 31 שערים בשתי עונות. ביוני 2010 חתם באלמריה מהליגה הספרדית. ב-29 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד אוססונה. ב-13 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 2-2 נגד ריאל סוסיאדד, בעונתו הראשונה הבקיע שבעה שערים בליגה אך קבוצתו ירדה לליגה השנייה. ב-16 בינואר 2013 חתם בברייטון אנד הוב אלביון מהליגה האנגלית השנייה. ב-26 בינואר 2013 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהופעתו הבכורה בהפסד 3-2 לארסנל בגביע האנגלי. ב-2 במרץ 2013 הבקיע שלושער בניצחון 4-1 על הדרספילד טאון. אוז'ואה הבקיע 26 שערים בתקופתו בקבוצה בכל המסגרות. ב-22 ביולי 2014 חתם אוז'ואה בלסטר סיטי מהפרמייר ליג. ב-16 באוגוסט בהופעתו הבכורה בקבוצה הבקיע את שערו הראשון בתיקו 2-2 נגד אברטון. בשבעת המשחקים הראשונים בקבוצה החדשה, בפריימרליג, לאונרדו כבש 5 שערים והוסיף עוד 3 בישולים. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 13 שערים בכל המסגרות. בעונתו השנייה הקבוצה הבקיע 6 שערים בליגה, וסייע לקבוצה לזכות באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-29 בינואר 2018 חזר לברייטון אנד הוב אלביון והושאל עד לסוף העונה. ב-13 באוגוסט 2018 חתם בפצ'וקה המקסיקנית. ב-30 באוגוסט 2019 חזר לספרד וחתם בראיו ואיקאנו מהליגה השנייה. מדיה וקבצים בנושא לאונרדו אוז'ואה בוויקישיתוף לאונרדו אוז'ואה, באתר Transfermarkt לאונרדו אוז'ואה, באתר Soccerway לאונרדו אוז'ואה, באתר BDFutbol לאונרדו אוז'ואה, באתר WorldFootball.net לאונרדו אוז'ואה, באתר FootballDatabase.eu
גל חום (קומיקס)

גל חום (באנגלית: Heat Wave) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Flash #140 מנובמבר 1963 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו. גל חום הוא האלטר אגו של מיק רורי, פירומן שמאז ילדותו היה אובססיבי לאש. גדל בחווה מחוץ לסנטרל סיטי, ובעקבות האובססיה שלו שרף את ביתו ובמקום לקרוא לעזרה צפה בלהבות מכלות את הבית בו גדל. לאחר מקרה זה הוא נשלח לגור עם דודו. לאחר טיול כיתתי לבית מטבחיים שבו חבר ללימודים כלא אותו במקפיא בשר, רורי החל לפתח פחד עמוק מקור. בתגובה על כך, הוא כלא את אותו נער בביתו והעלה אותו באש. בעקבות התקרית, רורי ברח מביתו ולקח עבודה בקרקס כבולע אש, אלא שעבודה זו לא החזיקה מעמד משום שגם את הקרקס הוא העלה באש. אירועים אלו הפכו אותו לנואש בניסיון למצוא פתרון לאובססיה שלו, ולאחר שצפה בקבוצת "הנבלים" בפעולה הוא החליט להשתמש במאניה שלו כדי להפוך לנבל-על. הוא יצר חליפת מגן מסוג אזבסט (בימים בהם עדיין לא הייתה ידועה הסכנה לחומר), בנה להביור מוקטן בצורת אקדח ונטל את הכינוי "גל חום". מכיוון שהוא ביצע את פשעיו בעיר סנטרל סיטי, ביתו של פלאש, היו לו עימותים רבים עם מאיץ השני. בנוסף, הוא הפך ליריבו של קפטן קור בשל סלידתו מטמפרטורות נמוכות, אך ברבות השנים נעשה לשותפו בפשע למרות הניגוד ביניהם. את דמותו של מיק רורי בסדרת הטלוויזיה "הפלאש" מגלם השחקן דומיניק פרסל, ששב לגלם את הדמות בסדרת ההמשך "אגדות המחר". פיירפליי - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס, אויבו של באטמן פיירו - דמות בדיונית דומה של חברת מארוול קומיקס המתחרה דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגטי

ליגטי (בהונגרית: Ligeti) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אווה ליגטי (אנ') – משפטנית קנדית אנדראש ליגטי – הוא כנר ומנצח הונגרי ג'רג' ליגטי – מלחין יהודי אוסטרו-הונגרי טד ליגטי – גולש אלפיני אמריקאי לוקאס ליגטי (אנ') – מלחין. בנו של ג'רג' ליגטי
אנקווה

אנקווה או אנקאווא הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ישראל אנקווה – מרבני ספרד במאה ה-14 ומחבר הספר "מנורת המאור" אפרים אנקווה – רב, רופא ופילוסוף, מגולי ספרד בצפון אפריקה, שנזכר כצדיק בעל מופתים וקברו שימש מוקד עלייה לרגל אברהם אנקאווא – מגדולי רבני מרוקו ואלג'יריה במאה ה-19 רפאל אנקווה – הוגה, פרשן ופוסק הלכה נודע במרוקו מיכאל יששכר אנקווה – רב ואב בית הדין במרוקו, בנו של רפאל אנקווה אלנקווה
יקב שריגים

יקב שריגים הוא יקב בוטיק ישראלי. היקב שנמצא במושב שריגים בשפלת יהודה, נוסד בשנת 2002. מאז הקמתו מייצר היקב 3,000 בקבוקים בשנה (נכון לשנת 2014). כל הענבים בהם משתמש היקב נבצרים מחלקה הנמצאת על הר כיתרון בגובה 740 מטר מעל פני הים. מועד הבציר נקבע על ידי היקב. היקב מייצר שתי סדרות של יינות: סדרת "שריגים" וסדרת העל "באריק" (Barrique). כל היינות המיוצרים על ידי היקב הם יינות אדומים: קברנה סוביניון, קברנה פרנק, מרלו, שיראז ופטיט ורדו. בשנת 2008 זכה היקב במדליית זהב בתחרות אשכול הזהב עם באריק סלקטד - קברנה סוביניון (2005). בשנת 2009 זכה היקב במדליית כסף בתחרות הבינלאומית טרה וינו עם באריק סלקטד - קברנה סוביניון (2006). בשנת 2017 זכה במדליית זהב בתחרות זו עם באריק 2011. היינן הוא אוריאל הררי, שהוא גם בעל היקב ביחד עם האגרונום מוטי מרדכי. ליקב אין מערך שיווק ומכירות. היקב מוכר את יינותיו ומקיים אירועי טעימות במרכז המבקרים הנמצא באוהל יורט שבתחום היקב. אתר האינטרנט הרשמי של יקב שריגים יקב שריגים, ברשת החברתית אינסטגרם יקב שריגים, ברשת החברתית פייסבוק עמית יריב, 10 יקבי הגאראז' הטובים בישראל, באתר כלכליסט, 11 בספטמבר 2012 יקב שריגים (אורכב 30.06.2018 בארכיון Wayback Machine) באתר פורטל היין תחרות אשכול הזהב 2008 באתר סומלייר https://grape-man.com/assets/files/terravino/final-result-terravino-2017-new.pdf
לה בנדה

לה בנדה (בספרדית: La Banda) היא עיר בפרובינציית סנטיאגו דל אסטרו בארגנטינה. העיר נמצאת על גדות נהר דולסה, במרחק של 8 קילומטרים מסנטיאגו דל אסטרו, בירת הפרובינציה. לה בנדה נוסדה במהלך המאה ה-19 כמושבה חקלאית קטנה שמכרה את תוצרתה לעיר סנטיאגו דל אסטרו הסמוכה. ב-16 בספטמבר 1912 לה בנדה קיבלה מעמד של עיר. לה בנדה נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 34, המקשר בין צפון ארגנטינה לעיר רוסאריו שבפרובינציית סנטה פה. בנוסף לה בנדה היא נקודת המוצא של הכביש הלאומי מספר 64, שמקשר אותה לעיר סנטיאגו דל אסטרו ומשם אל פרובינציית קטמרקה. לה בנדה נמצאת על מסלול מסילת הרכבת המקשרת בין הערים בואנוס איירס וטוקומאן. מדיה וקבצים בנושא לה בנדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה בנדה ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ונג ג'אנג

ז'ונג ג'אנג (בסינית מפושטת: 张 戎; בסינית מסורתית: 張 戎; בתעתיק פין-יין: Zhāng Róng; בתעתיק וייד-ג'ילס: Chang Jung. בהגייה מנדרינית: [tʂɑŋ ɻʊ̌ŋ]. נולדה ב-25 במרץ 1952) היא סופרת בריטית ילידת סין המתגוררת כיום בלונדון. עיקר פרסומה בא לה בזכות האוטוביוגרפיה המשפחתית שלה "ברבורי פרא", שנמכרה במעל 10 מיליון עותקים ברחבי העולם, אך נאסרה ברפובליקה העממית של סין. ספר נוסף שכתבה ג'אנג היא הביוגרפיה "מאו: הסיפור הבלתי נודע" (אנ'), על חייו של מאו דזה-דונג, אותה כתבה יחד עם בעלה, ההיסטוריון האירי ג'ון האלידיי (אנ'). מדיה וקבצים בנושא ז'ונג ג'אנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ונג ג'אנג (באנגלית) ז'ונג ג'אנג, ברשת החברתית Goodreads הספר ראה אור בעברית בתרגומו של יואב הלוי, בשם: ברבורי פרא: סיפורן של שלוש בנות סין. ספרית מעריב 1994. ספר זה ראה אור בישראל בהוצאת ספרית מעריב והוצאת דביר, 2006. ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנהרת קווינס מידטאון

מנהרת קווינס מידטאון (באנגלית: Queens Midtown Tunnel) היא מנהרת אגרה המקשרת בין רובע קווינס לרובע מנהטן בעיר ניו יורק, בעוברה תחת איסט ריבר. המנהרה נבנתה בשנת 1940 והיא מורכבת משתי מנהרות מקבילות, שבכל אחת שני נתיבי כלי רכב. המנהרה בבעלות העיר ניו יורק ומנוהלת על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו. בשנת 1997 הופיעה המנהרה בסרט "גברים בשחור" בסצנה בה נוסעים טומי לי ג'ונס וויל סמית' על תקרת המנהרה. מדיה וקבצים בנושא מנהרת קווינס מידטאון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנדה

האם התכוונתם ל... גאורג בנדה – מנצח ומלחין בוהמי-גרמני ז'יליין בנדה – פילוסוף ומסאי צרפתי פרנץ בנדה – כנר ומלחין בוהמי-גרמני, אחיו של גאורג בנדה איי בנדה – קבוצת איים באינדונזיה חלק מאיי מאלוקו ים בנדה – ים שולי באינדונזיה לה בנדה – עיר בפרובינציית סנטיאגו דל אסטרו בארגנטינה בנד באנדה
ג'אנג

ג'אנג הוא שם מחוז, שם נהר ושם משפחה סיני. האם התכוונתם ל... ג'אנג דונג-וו – זמר-יוצר, ראפר, רקדן ושחקן דרום קוריאני ג'אנג דזה יי – שחקנית קולנוע וזמרת סינית ג'אנג דזוו-לין – איל מלחמה סיני, מפקד מנצ'וריה בשנים 1916–1928 ז'ונג ג'אנג – סופרת והיסטוריונית בריטית ילידת סין ג'אנג יון ג'ין – סופרת קוריאנית ג'אנג יי-מו – במאי, תסריטאי, מפיק, צלם קולנוע ושחקן קולנוע סיני ג'אנג יינינג – שחקנית טניס שולחן סינית, ג'אנג צ'יאן – שליח הקיסרות הסינית מחוץ לסין במאה השנייה לפנה"ס בה גואה ג'אנג – אמנות לחימה סינית מסורתית