laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sniper: Ghost Warrior

Sniper: Ghost Warrior הוא משחק יריות בגוף ראשון ומשחק טקטיקה שפותח על ידי City Interactive והופץ על ידי City Interactive והסטים. המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows, ה-PlayStation 3 וה-Xbox 360. המשחק יצא לאור בתאריכי ה-29 ביוני 2010 (ל-צפון אמריקה), ה-2 ביולי 2010 (ל-אירופה), ה-22 ביולי 2010 (ל-אוסטרליה) וה-6 באפריל 2012 (ל-יפן) - (רק ל-PC) ל-Microsoft Windows ול-Xbox 360. ול-PlayStation 3 בתאריכים 5 ביוני 2011 (ל-אוסטרליה), ה-6 ביוני 2011 (ל-אירופה), ה-29 ביוני 2011 (ל-צפון אמריקה), וה-21 ביולי 2011 (ל-יפן). Sniper: Ghost Warrior מופעל על ידי המנוע הגרפי Chrome Engine 4, אשר בעבר היה בשימוש במשחק Call of Juarez: Bound in Blood של החברה Techland. המנוע מעצב ג'ונגלים עבותים עם מרחקים גדולים לצייר. כמה משימות במשחק יתקיימו במהלך הגשמים או הלילה, וסוגים שונים של בעלי חיים, כגון תנינים או פרות, אוכלוסיית הסביבה הטרופית. האינטליגנציה המלאכותית של האויבים מנסה לדמות דמויות אנושיות בעלי שדה ראייה. זה מאפשר לשחקנים לזחול דרך עשב גבוהה או להתחבא מאחורי השיחים מבלי להתגלות. Sniper Elite V2 Sniper: Ghost Warrior 2 אתר האינטרנט הרשמי של Sniper: Ghost Warrior אתר הבית של המשחק (באנגלית) Sniper: Ghost Warrior, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
בלה אחמדולינה

בלה אחמדולינה (ברוסית: Белла Ахмадулина; ‏ 10 באפריל 1937, מוסקבה - 29 בנובמבר 2010, פרדלקינו בפרברי מוסקבה) הייתה משוררת רוסיה וסובייטית. בלה אחמדולינה נולדה במוסקבה. אביה היה ממוצא טטרי וכיהן בתפקיד בכיר בממשל, ואמה הייתה מתרגמת בעלת שורשים איטלקיים. עוד בתקופת לימודיה בבית הספר אחמדולינה החלה לכתוב שירה. בשנים 1955-1958 היא הייתה נשואה למשורר יבגני יבטושנקו. כבר במהלך שנות ה-50 פורסמו שיריה בירחונים ספרותיים. בשנת 1959 כתבה את אחד מהשירים המפורסמים שלה, אשר הולחן בשנת 1975 על ידי מיכאל טריברדייב לסרט של אלדר ריאזנוב צחוק הגורל. עוד מספר שירים שלה הולחנו על ידי אנדריי פטרוב ושולבו בסרטים סובייטים. בשנת 1960 אחמדולינה סיימה ללמוד במכון לספרות במוסקבה. במהלך הלימודים היא סולקה לזמן מה עקב התנגדותה לרדיפות נגד בוריס פסטרנק. ספר השירים הראשון שלה התפרסם בשנת 1968. בהמשך פרסמה כל כמה שנים ספר חדש. ספרה האחרון יצא לאור בשנת 2000. על היצירות שלה הוענק למשוררת פרס ברית המועצות בשנת 1989 ופרס הפדרציה הרוסית בשנת 2004. במהלך השנים היא זכתה במספר רב של פרסים נוספים. בשנת 1964 אחמדולינה שיחקה בסרט בבימוי של ואסילי שוקשין. במהלך שנות ה-60 היא כתבה כמה תסריטים לסרטים על פי יצירות של הסופר יורי נגיבין שהיה בעלה דאז. בשנת 1970 המשוררת ביקרה בגאורגיה שהרשימה אותה מאוד. אז החלה לתרגם לרוסית יצירות של משוררים גאורגיים כניקולוז ברתשווילי, גלקטיון טאבידזה ומשוררים נוספים. בשנת 1974 בלה אחמדולינה התחתנה בפעם הרביעית והאחרונה עם מעצב התפאורות ואמן התיאטרון בוריס מסרר. אחמדולינה הייתה ידועה כתומכת בתנועת הדיסידנטים. פעמים רבות היא התבטאה להגנת אנדריי סחרוב, ולדימיר ווינוביץ' ופעילים נוספים. דבריה פורסמו בעיתון הניו יורק טיימס ושודרו בתחנות רדיו קול אמריקה ובקול השלום. בשנת 1979 השתתפה בהכנת אלמנך ספרותי בשם "מטרופול", שפורסם בפריז ללא ידיעת הצנזורה הסובייטית. בשנת 1993 היא הייתה בין חותמי "מכתב 42" שתמך במדיניותו של בוריס ילצין. בשנים האחרונות לחייה אחמדולינה הייתה חולה מאוד ונפטרה ב-29 בנובמבר 2010. היא נטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה. חלק משיריה תורגמו לעברית בספר "אגדה של גשם" (Сказка о дожде) בתרגום של אריה אהרוני. יוסף ברודסקי כינה את אחמדולינה "ממשיכה של קו פושקין-לרמונטוב בשירה הרוסית". בפברואר 2013 הציע ולדימיר פוטין לכלול את שיריה בתוכנית הלימודים של בתי הספר. מדיה וקבצים בנושא בלה אחמדולינה בוויקישיתוף בלה אחמדולינה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בלה אחמדולינה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בלה אחמדולינה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בלה אחמדולינה, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלה אחמדולינה, באתר Yandex.Music (ברוסית) בלה אחמדולינה, באתר Discogs (באנגלית) בלה אחמדולינה, באתר Genius בלה אחמדולינה, באתר אמזון מיוזיק בלה אחמדולינה הספר אגדה על הגשם פואמה בתרגומו של אריה אהרוני איורים: דני קרוון, הוצאת רשפים 1974 אתר לזכרה בלה אחמדולינה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בלה אחמדולינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בלה אחמדולינה (1937-2010), דף שער בספרייה הלאומית
אלכסנדר מדבד

אלכסנדר מדבד (ברוסית: Александр Васильевич Медведь;‏ 16 בספטמבר 1937 – 2 בספטמבר 2024) היה מתאבק סובייטי. אלוף אולימפי (טוקיו 1964, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעל 7 מדליות זהב באליפות העולם. אלכסנדר מדבד נולד בעיר בילה צרקווה (אז בתחומי ברית המועצות) למשפחת יערן. בהיותו ילד הוא התאמן בענפי ספורט שונים אך ללא הצלחה מיוחדת. עם גיוסו לצבא הוא הוצב ביחידת חיל השריון שהייתה ממוקמת בשטח בלארוס הסובייטית. במהלך השרות הצבאי הוא התחיל להתאמן בהיאבקות והתגלה ככישרון בתחום. לאחר השרות הצבאי הוא עבר למינסק, למד במכון לספורט וקיבל הסמכה כמאמן. בשנת 1961 הוא לראשונה השתתף באליפות ברית המועצות וזכה באליפות. כתוצאה מזכייה זו הוא נכלל בנבחרת ברית המועצות ונשלח להשתתף באליפות העולם בה זכה במקום השני. בשנת 1964 הוא השתתף טוקיו 1964 וזכה באליפות כאשר הקרב על מדליית הזהב נמשך 39 שניות בלבד. במקסיקו סיטי 1968 מדבד נפגש בקרב האחרון עם אלוף אולימפי משנת 1960 הגרמני. מדבד נפצע אך המשיך בקרב. אחרי זה שגם המתאבק הגרמני נפצע הקרב הופסק ומדבד זכה בו לפי נקודות. במהלך מינכן 1972 מדבד נפצע, אך המשיך בתחרות והצליח להגיע למדליית זהב השלישית. בנוסף להצלחות במשחקים האולימפיים, מדבד זכה ב-7 אליפויות העולם ו-9 פעמים באליפות ברית המועצות. לאחר האולימפיאדה הוא הפסיק להשתתף בתחרויות ובמשך 30 שנים היה מאמן של מתאבקים בלארוסים וגם של נבחרת ברית המועצות. מדבד היה נושא הדגל של משלחת ברית המועצות באולימפיאדת מינכן (1972). לאחר התפרקות ברית המועצות מדבד היה פעיל בממסד הספורטיבי הבלארוסי. הוא היה נושא הדגל משלחת בלארוס באולימפיאדות 1996 ו-2004. בשנים אלו הוא היה סגן נשיא הוועד האולימפי הבלארוסי ומאמן הנבחרת. חניכיו זכו במדליות אולימפיות, אך לא באליפות. אלכסנדר מדבד נפטר ב-2 בספטמבר 2024 במינסק. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר מדבד בוויקישיתוף אלכסנדר מדבד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלכסנדר מדבד, באתר olympedia.org אלכסנדר מדבד, באתר United World Wrestling אלכסנדר מדבד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מאגר מידע

מאגר מידע הוא אוסף מסודר של נתונים בתחום מסוים, המאפשר אחזור נתונים אלה לשם הפקת המידע הנחוץ למשתמש. הדרך הנפוצה כיום לניהול מאגר מידע מורכב היא אחסון הנתונים בבסיס נתונים, ועדכונם ואחזורם באמצעות מערכת מידע מתאימה. קודם לפיתוח טכנולוגיית בסיסי הנתונים אוחסנו מאגרי מידע ממוחשבים בקבצים (לגישה סדרתית או גישה ישירה). לניהול מאגר מידע פשוט ניתן להשתמש בגיליון אלקטרוני. לפני התפתחות המחשוב אוחסנו מאגרי מידע בכרטיס מנוקבים, בכרטסות ובאמצעים נוספים. דוגמאות: מרשם האוכלוסין הוא מאגר מידע המכיל נתונים על כל תושביה ואזרחיה של המדינה. קטלוג של ספרייה הוא מאגר מידע המכיל את רשימת הפריטים הנמצאים בספרייה, ומאפשר איתור כל פריט. מאגר מידע מאפשר קבלת מידע על כל פריט שבו (למשל: קבלת פרטיו של אזרח מסוים), קבלת רשימה של פריטים המקיימים תנאי מסוים (למשל: רשימת כל האזרחים שהגיעו לגיל מאה שנה) ועיבוד סטטיסטי של הנתונים (למשל: התפלגות האוכלוסייה לפי שנתונים). פרק ב' לחוק הגנת הפרטיות עוסק בהסדרת השימוש במאגרי מידע המכילים מידע אישי רגיש. החוק מגדיר: "מאגר מידע" – אוסף נתוני מידע, המוחזק באמצעי מגנטי או אופטי והמיועד לעיבוד ממוחשב, למעט – (1) אוסף לשימוש אישי שאינו למטרות עסק; או (2) אוסף הכולל רק שם, מען ודרכי התקשרות, שכשלעצמו אינו יוצר אפיון שיש בו פגיעה בפרטיות לגבי בני האדם ששמותיהם כלולים בו, ובלבד שלבעל האוסף או לתאגיד בשליטתו אין אוסף נוסף; מאגר מידע המכיל מידע אישי ומקיים את התנאים הקבועים בחוק חייב רישום אצל רשם מאגרי המידע שבמשרד המשפטים. הרשם מנהל את פנקס מאגרי מידע, שאף הוא מאגר מידע. החוק קובע כי בעל מאגר מידע, מחזיק במאגר מידע ומנהל מאגר מידע, כל אחד מהם אחראי לאבטחת המידע שבמאגר המידע. אתר מאגרי המידע הממשלתיים
אדיתה פייכה

אדיתה פייכה (ברוסית: Эдита Пьеха; ‏נולדה ב-31 ביולי 1937) היא זמרת אסטרדה ושחקנית קולנוע סובייטית ורוסייה. בשנת 1988 הוענק לה תואר אמנית העם של ברית המועצות. על פעילותה בתחום השירה קיבלה מספר עיטורים סובייטיים ורוסיים וכן עיטור פולני. אדיתה פייכה נולדה בצרפת למשפחת מהגרים מפולין. בשנת 1941 מת אביה וכעבור שלוש שנים מת גם אחיה הבכור (1944). בשנת 1946 חזרה המשפחה לפולין. הם התיישבו באזור שלזיה ופייכה החלה ללמוד פולנית ושרה במקהלה. פייכה רצתה להיות מורה ובמסגרת חילופי תלמידים בשנת 1955 היא הגיעה ללנינגרד. באותה שנה לא הייתה קבלה במכון למורים ולכן היא התקבלה לאוניברסיטת סנקט פטרבורג, לפקולטה לפילוסופיה, אותה סיימה בשנות ה-60. בליל השנה האזרחית החדשה היא הופיעה ביחד עם להקת סטודנטים כשהיא שרה בפולנית. ההצלחה הייתה גדולה והיא המשיכה לשיר בלהקה בניהולו של אלכסנדר ברונביצקי (בעלה לעתיד). בשנת 1956 הלהקה נהפכה למקצועית ובהצעת פייכה היא קיבלה את השם "דרוז'בה" (חברות). כבר באותה שנה הלהקה הקליטה את שיריה הראשונים עם אדיתה פייכה בתור זמרת הלהקה. בשנת 1957 הם זכו לפרס בתחרות שירה בינלאומית שנערכה במסגרת פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי. בשנת 1959 הלהקה פוזרה על ידי השלטונות בטענות שהם מגזימים בשימוש בג'אז, לזמרת הראשית יש מבטא כבד והופעתם אינה הולמת מוזיקאים סובייטים. אומנם תוך זמן קצר הלהקה קיבלה אישור לחדש את פעילותה. הלהקה התקיימה במשך 20 שנים, עד לשנת 1976. באותה שנה אדיתה פייכה התגרשה מאלכסנדר ברונביצקי ועזבה את הלהקה. במהלך שנות ה-60 היא שיחקה במספר סרטי קולנוע. במשך שנות ה-70 וה-80 אדיתה פייכה הייתה בין הזמרות הידועות של ברית המועצות לצד סופיה רוטרו ואלה פוגצ'ובה. היא שיתפה פעולה עם מלחינים כמו מארק פרדקין, אוסקר פלצמן, אנדריי פטרוב, אלכסנדרה פחמוטובה והמשורר רוברט רוז'דסטבנסקי. היא הקליטה מעל ל-20 תקליטים. בשנת 1967 אדיתה פייכה קיבלה אזרחות סובייטית, דבר שאיפשר לה להתחיל להופיע מחוץ לגבולות המדינה. בסך הכול פייכה הופיעה ב-40 מדינות בעולם ופעמיים נתנה הופעות על במת אולם אולימפיה בפריז. מכיוון שפייכה שולטת במספר שפות (צרפתית, גרמנית ופולנית) לא הייתה לה בעיה לשיר בשפות אחרות ולא רק רוסית, דבר שהיה נדיר בקרב זמרי ברית המועצות. בשנת 1997 ובשנת 2007 היא הופיעה בהופעת יחיד מיוחדת בסנקט פטרבורג לכבוד יום הולדתה. למרות גילה היא ממשיכה להופיע ולשיר גם בשנת 2013. על חייה של הזמרת צולמו כמה סרטים תיעודיים. בתה מאלכסנדר ברונביצקי, גם היא זמרת ושחקנית. הנכד סטס פייכה הוא זמר פופולרי מאוד ברוסיה. מדיה וקבצים בנושא אדיתה פייכה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדיתה פייכה קונצרט של אדיתה פייכה 2008, סרטון באתר יוטיוב אדיתה פייכה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדיתה פייכה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדיתה פייכה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדיתה פייכה, באתר Discogs (באנגלית)
ארמון האמיר פעור

ארמון האמיר פאעור (בערבית: قصر الأمير فاعور; קצר אלאמיר פאעור) הוא מבנה חרב גדול הנמצא ברמת הגולן בצומת ואסט (צומת האמיר), על כביש 959. הארמון היה שייך לאמיר מחמוד אל פעור, ראש שבט אל-פאדל (ערב אלפצ'ל عرب الفضل בערבית) שהתיישב ברמת הגולן ובעמק החולה במאה ה-19. האמיר בנה ברמת הגולן ארמון קיץ גדול במקום שהיה מרכז התיישבות השבט (ואסט בערבית - מרכז). בארמון היה חלק לקבלת אורחים, חלק למגוריו של האמיר וחלק למגורי נשיו. המקום נכבש במלחמת ששת הימים וכל אנשי השבט נמלטו לסוריה. היה לו שטח גדול בעמק החולה, שם הקים ארמון חורף. בנו שמעון, הסתבך בכספים ומכר את אדמותיו לקרן הקיימת לישראל ב-1940 ועליהם הוקמו מצודות אוסישקין - דן, דפנה, בית הלל והמושב הדתי נחלים (שנאלץ להתפנות ובמקומו עלה קיבוץ הגושרים). ארמון החורף של האמיר משולב כיום בחדר האוכל של בית המלון הגושרים. ארמון הקיץ משולב היום ב"פארק עורבים". מהגן נשארה בריכת שכשוך קטנה. צמוד אליו גן פסלים מבזלת. בצומת ואסט הסמוך הוקם ב-2011 מרכז תיירות. מדיה וקבצים בנושא ארמון האמיר פעור בוויקישיתוף ארמון האמיר בצומת ואסט ארמון אמירי פעור בהגושרים
קורה טה איפסום

קוּרָה טֶה אִיפּסוּם (בלטינית: Cura te ipsum) הוא ביטוי לטיני שמשמעותו "רפא עצמך" או "טפל בעצמך" ונמצא בשימוש אצל אנשי צוות רפואיים (רופאים בעיקר) כחלק מהאתיקה הרפואית. לביטוי זה שני פירושים אפשריים הפירוש המקובל - רופא שלא מטפל בעצמו ולא דואג לבריאותו לא יכול לטפל באחרים. על אדם לרפא את עצמו (לתקן דרכיו) לפני שיטיף מוסר לאחרים. פירוש זה מתחבר למימרה בבשורה על פי לוקאס (פרק 6 פסוק 41) "ולמה זה אתה ראה את-הקסם אשר בעין אחיך ואת-הקורה בעינך לא תביט" ובתלמוד הבבלי (פעמיים: בבא בתרא א, ו (דף טו ע"ב) וערכין ג,ה (דף טז ע"ב)): "טול קורה מבין עיניך" (מקביל לביטוי התלמודי "קשוט עצמך תחילה"). מקור הביטוי בתרגום הלטיני לבשורה על-פי לוקאס, שם בפרק 4 פסוק 23 אמר ישו בבית הכנסת בנצרת ”et ait illis utique dicetis mihi hanc similitudinem medice cura te ipsum quanta audivimus facta in Capharnaum fac et hic in patria tua ”, ובתרגום פרנץ דליטש: ”ויאמר אליהם הן תאמרו לי את-המשל הזה רופא רפא את-עצמך וככל אשר שמענו שנעשה בכפר-נחום עשה-כן גם-פה בעיר מולדתך” (על פי המסופר בכתבי הקודש הנוצריים, לוקאס, שנולד באנטיוכיה היה רופא במקצועו).
סאסקס (תרנגול)

סאסקס (באנגלית: sussex) הוא גזע תרנגול שמוצאו בבריטניה, ונקרא על שם מחוז סאסקס בדרום אנגליה. תרנגולי הסאסקס פותחו כבר לפני כאלפיים שנה בעת כיבוש בריטניה על ידי האימפריה הרומית. משמעות הדבר היא שהסאסקס הוא אחד מגזעי התרנגולים המבויתים העתיקים בעולם. הגזע פותח הן למטרת בשר והן למטרת הפקת ביצים, ובשל כך הוא נפוץ במדינות רבות בעולם בקרב מגדלים פרטיים, בעיקר באזורים כפריים. בנוסף, עוף זה נפוץ בעולם כעוף נוי - המשמש כחיית מחמד נאה המספקת גם ביצים. בישראל לא נהוג לגדל גזע זה בתעשיות הבשר והביצים, ועיקר שימושו בארץ הוא כעוף נוי במשקים פרטיים. משקלו של זכר בוגר הוא כ-4.1 קילוגרם, ומשקל נקבה כ-3.2 קילוגרם (פירוט בטבלה מטה). נקבה צפויה להטיל בין 240 ל-260 ביצים בשנה. תרנגולים אלה נפוצים במופע בהיר (Light), מנוקד (Speckled), חום-צהבהב (Buff) ועוד. להבדיל מגזעי תרנגולים אחרים, שצבע רגליהם צהבהב - לתרנגולי סאסקס רגליים בגוון ורוד. זוהי תכונה ייחודית לגזע זה, המהווה קריטריון חשוב בשיפוט מראה העוף בתערוכות עופות. לעוף זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיהם כרבע מממדי הגזע המקורי. מדיה וקבצים בנושא סאסקס בוויקישיתוף
מתקן התפלה חדרה

מתקן התפלה חדרה הוא מפעל להתפלת מי ים בשיטת האוסמוזה ההפוכה (SWRO), המספק מים באיכות מי שתיה למערכת המים הארצית בישראל. המתקן הוקם לאורכו של נחל חדרה, בצידו הדרומי של מתחם תחנת הכוח אורות רבין בחדרה, והוא היה לגדול מסוגו בעולם לאחר שנישל את מתקן התפלה אשקלון מהתואר. הקמת המתקן החלה בשנת 2007 והוא נחנך ב-23 בדצמבר 2009. בשנת 2011 הגיע המתקן למלוא תפוקתו המתוכננת בהיקף של 127 מיליון מ"ק בשנה. המתקן הוקם בשיטת בנה-הפעל-העבר (BOT) למשך 25 שנה, בידי חברת H2ID המוחזקת בחלקים שווים בידי חברת הנדסת התפלה ושיכון ובינוי. הקמת התשתית הנדרשת לקליטת המים המותפלים ולשילובם במערכת המים הארצית נעשתה בידי מקורות, וכללה, בין היתר, הקמת מאגר בנפח של 90,000 מ"ק, בניית תחנת שאיבה וכן הנחת צנרת בקוטר 80 אינץ' לאורך 15.6 קילומטר. במטרה לבחון את השפעת המתקן על הסביבה הימית והחופית, חברת H2ID הזמינה מודל נומרי לבחינת פיזור התמלחת מהמכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון.[דרוש מקור] התפלה בישראל משק המים בישראל מדיה וקבצים בנושא מתקן התפלה חדרה בוויקישיתוף התפלה בישראל באתר רשות המים מתקן התפלה חדרה, באתר משרד האוצר מתקן התפלה חדרה, לוחות זמנים, באתר החשב הכללי יעל דראל, זה קורה: מתקן ההתפלה בחדרה התחיל לפעול, באתר ynet, 23 בדצמבר 2009 מתקן התפלת מי-הים הגדול מסוגו בעולם נחנך היום בחדרה, 16 במאי 2010, באתר tashtiot.co.il רויטל חובל, מתקן ההתפלה בחדרה החל לפעול היום, באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2009 חיבור מתקן ההתפלה בחדרה – ראשית מהפכת המים המותפלים
ויליאם גארו

סר ויליאם גארו (באנגלית: William Garrow; ‏13 באפריל 1760 – 24 בספטמבר 1840) היה משפטן, בריסטר, שופט וחבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת. ידוע בעיקר הודות לרפורמות שערך בשיטת המשפט הבריטית, והשפעתו על הליטיגציה ועל אופן ניהול המשפט של בעלי הדין במשפט הפלילי, וזאת, בין השאר, על ידי הכנסת טכניקות חדשות של חקירה נגדית של עדים. חינוכו של גארו נווט על ידי אביו שהיה כומר אנגליקני, ועמד בראש מוסד חינוכי כנסייתי; לאחר סיים את לימודי המשפטים, החל להופיע בבית המשפט הפלילי של לונדון, האולד ביילי, והפך במהרה לסנגור פלילי מוערך. בשנת 1793 קיבל מינוי של 'יועץ הממלכה' לענייני חקיקה. בשנת 1805 נבחר לבית הנבחרים הבריטי, שם כיהן בשנים 1805–1807 ו-1812–1817. בסיום כהונתו מונה לשופט, תפקיד בו החזיק במשך 15 שנה. בשנת 2009 הפיק ה-BBC סדרת טלוויזיה המבוססת על חייו גארו כסנגור פלילי, תחת השם המשפט של גארו. לאחר שידור העונה הראשונה, הופקו שתי עונות נוספות ששודרו בשנת 2010 ובשנת 2011. מדיה וקבצים בנושא ויליאם גארו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיפרצילין/טזובקטם

פיפרצילין/טזובקטם (באנגלית: Piperacillin/tazobactam ‏ מוכרת בשם המסחרי טזוצין) היא תרופה אנטיביוטית המשלבת תרכובת אנטיביוטית של פיפרצילין (מקבוצת הפניצילין) ומעכב האנזים בטא לקטמאז - טזובקטם. לאנטיביוטיקה זו תכונות נוגדות חיידקי גראם חיוביים וגרם שליליים כמו גם חיידקים אנאירוביים, לרבות החיידק Pseudomonas aeruginosa. התרופה הזו משמשת בעיקר בטיפול ביחידות של טיפול נמרץ- כנגד דלקת ריאות או פריטוניטיס, כטיפול בזיהומים אצל סוכרתיים (כגון זיהומי רגל סוכרתית) וכטיפול אמפירי בחום אצל חולים עם ירידה במספר תאי הדם הלבנים (חום נויטרופני). התרופה ניתנת תוך ורידית בכל 6 או 8 שעות, ולמשך חצי שעה. התרופה יכולה להינתן גם כאינפוזיה מתמשכת למשך 4 שעות. תופעת הלוואי העיקרית של תרופה זו היא שלשול – בין 7% עד 11% במחקרים שונים. מחקר אחד הראה כי השכיחות של דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה אצל חולים שקיבלו פיפרצילין/טזובקטם עומד על 4.9%. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דייוויד עמנואל

דייוויד עמנואל (באנגלית: David Emanuel; ‏1 בינואר 1744 - 19 בפברואר 1808) מושלה של מדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. כיהן כשמונה חודשים בשנת 1801, כמושל ממונה במקום קודמו שהתפטר. ישנם הטוענים כי היה יהודי, ולפיכך היהודי הראשון שכיהן כמושל בארצות הברית, אך לטענה זו אין ביסוס משמעותי. לפני כן היה חבר ולאחר מכן יו"ר הסנאט המדינתי של ג'ורג'יה. עוד קודם לכן היה ציר בבית הנבחרים המדינתי, שופט שלום וקולונל במיליציה של ג'ורג'יה, במלחמת העצמאות האמריקאית. עמנואל נולד ב-1744 בפנסילבניה, ארצות הברית, באותה תקופה עדיין מושבה בריטית. משפחתו היגרה לג'ורג'יה בעודו צעיר. עם פרוץ המהפכה האמריקאית הוא הצטרף למיליציה של ג'ורג'יה ונלחם במסגרתה כנגד הצבא הבריטי. בשלב מסוים אף נישבה על ידי הבריטים, אך הצליח להימלט מהשבי, וחזר לפיקוד הצבאי עד תום המלחמה. הוא התקדם בדרגות במיליציה והגיע עד לדרגת קולונל. מפקדו, ג'ון טוויגס, מפקד המיליציה ואחד מגיבורי המהפכה נישא לאחותו של עמנואל, רות ונולדו להם שישה ילדים, אשר שניים מהם, אחייניו של עמנואל, היו לאחר מכן מגיבוריה הידועים של ג'ורג'יה במלחמת ארצות הברית–מקסיקו (לוי טוויגס) ובמלחמת האזרחים האמריקאית (גנרל דייוויד עמנואל טוויגס). בשלהי המלחמה בבריטים חזר עמנואל לג'ורג'יה וב-1780 הצטרף לפוליטיקה, במסגרת המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. הבריטים עוד הספיקו לשבות אותו שוב, לזמן קצר ב-1781, אך אז כבר הסתיימה המלחמה בפועל והוא שוחרר. עמנואל נישא לאן לואיס והיו להם שישה ילדים. הקריירה הפוליטית של עמנואל החלה כמפקח האחראי על קבלת שבועת האמונים של תושבי מחוז מגוריו בורק (Burke) ולאחר מכן הוא נבחר לשופט שלום במחוזו. ב-1782 נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה ובו שירת לסירוגין עד 1797, כאשר בשנים בהן לא היה בבית המחוקקים, כיהן כשופט או בתפקידי ממשל בכירים אחרים. ב-1797 נבחר עמנואל לסנאט ותוך זמן קצר הפך לנשיאו או יושב הראש שלו, התפקיד השני בחשיבותו במדינה. ב-3 במרץ 1801 התפטר מושל ג'ורג'יה ג'יימס ג'קסון כדי להיבחר לסנאט האמריקאי, ועמנואל ירש את תפקידו בתור השני בשרשרת הסמכויות המדינתית, עד לבחירות למושלות שהתקיימו בנובמבר 1801. עמנואל היה המושל ה-24 של ג'ורג'יה והיהודי הראשון שכיהן כמושל אחת ממדינות ארצות הברית. הוא שירת בסך הכל שמונה חודשים כמושל ג'ורג'יה והעדיף לחזור לתפקידו כיו"ר הסנאט המדינתי במקום להתמודד על תפקיד המושל. ב-1803 פרש עמנואל מתפקיד יו"ר הסנאט של ג'ורג'יה ומהפוליטיקה. הוא נפטר ב-1808 ונקבר ב"אחוזת עמנואל", בעיירה גוף (Gough), שבמחוז מגוריו בורק, מזרח ג'ורג'יה, המחוז אותו ייצג שנים רבות בבית הנבחרים ובסנאט של ג'ורג'יה. ארבע שנים אחרי פטירתו קראה ג'ורג'יה מחוז על שמו, מחוז עמנואל, השוכן סמוך למחוז ביתו בורק. יהדות ארצות הברית וושינגטון ברטלט מוזס אלכסנדר סימון במברגר אדוארד סלומון Cook, James F, Governors of Georgia, 1754-2004, 3d ed. Macon, Ga.: Mercer University Press, 2005 Sobel, Robert, and John Raimo, eds, Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978, Vol.1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978. 4 vols. תקציר קורות חיי דייוויד עמנואל, באתר GeorgiaInfo על מחוז עמנואל, בג'ורג'יה, באתר PoliticalGraveyard דייוויד עמנואל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארכיב היסטורי של ג'ורג'יה על דייוויד עמנואל, באתר National Governors Association על דייוויד עמנואל, באתר Find a Grave
המנון הדגל הלאומי

המנון הנפת הדגל של הרפובליקה של סין (מנדרינית 中華民國國旗歌, פיניין Zhōnghuá Míngúo Gúoqígē) הוא המנון המושר בעת הנפתו והורדתו של דגל הרפובליקה הסינית, בדרך כלל לאחר שירת המנון הרפובליקה הסינית, וכן באירועי ספורט בינלאומיים, דוגמת המשחקים האולימפיים, בהם אין מושר ההמנון. עוד הוא מושר לאחר ההמנון בתחילת יום הלימודים בחלק מבתי הספר. ב-1930, לאחר שהמנון הקוומינטנג הפך להמנונה של המדינה דה פקטו, הזמין משרד החינוך הצעות להמנון לאומי רשמי חדש. ההמנון שנבחר הולחן בידי הואנג זי ב-1936 והמילים נכתבו בידי טאי צ'י טאו, אשר חיבר גם את מילות ההמנון הלאומי. ממשלת הרפובליקה של סין סירבה לאמץ את ההמנון החדש, וכפשרה הוחלט שזה יהפוך להמנון הדגל הלאומי. מדיה וקבצים בנושא המנון הדגל הלאומי בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון הדגל הלאומי" באתר מיוזיק בריינז גרסה ווקלית כולל כיתובים באנגלית, סרטון באתר יוטיוב קיימת מחלוקת אם הוא אכן המשורר.
IDW Publishing

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] IDW Publishing (קיצור של Idea + Design Works) היא הוצאה לאור של חוברות קומיקס ורצועות קומיקס הרביעית בגודלה בארצות הברית, לפי מדד צרכנים מינואר 2014. היא הוקמה בשנת 1999 בידי טד אדמס בסן דייגו, קליפורניה, ובאמתחתא מעל ל-650 כותרי ובקומיקס (קומיקס בהפצה דיגיטלית), חוברות קומיקס ורומנים גרפיים. החברה מפרסמת עיבודים לזיכיונות מדיה כדוגמת 24, CSI, מסע בין כוכבים, דוקטור הו, דיק טרייסי, מלחמת האופל, אנג'ל, דם אמיתי, כח המחץ וגודזילה, אם כי גם קומיקס מקורי כדוגמת צבי הנינג'ה, מכסחי השדים ורובוטריקים. מדיה וקבצים בנושא IDW Publishing בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של IDW Publishing (באנגלית) IDW Publishing, ברשת החברתית פייסבוק IDW Publishing, ברשת החברתית אקס (טוויטר) IDW Publishing, ברשת החברתית אינסטגרם האתר הרשמי של IDW IDW Publishing במסד הנתונים comicbookDB Publisher Market Shares: January 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תעלת הים הלבן–הים הבלטי

תעלת הים הלבן–הים הבלטי (רוסית: Беломоро-Балтийский канал), המכונה בקיצור בלומורקנאל (רוסית: Беломорканал), או בראשי תיבות: ББК, היא תעלת מים המחברת בין הים הלבן לימת אונגה, ומתחברת דרך נתיב המים וולגה-בלטי, לים הבלטי בקרבת סנקט פטרבורג. חלק ממערכת המים העמוקה המאוחדת של רוסיה האירופאית (אנ'). אורכה הכולל 227 ק"מ. תועלתה במאה ה-21 מוגבלת בשל רדידותה – עומקה כארבעה מטרים בלבד, שאינה מאפשרת שיט אוניות גדולות. ב-2007 עברו בה 400,000 טונות מטען. בממוצע עוברות בתעלה בין עשר ל־40 ספינות ביום. התעלה נחפרה במשך 20 חודשים בשנים 1931–1933, כמעט אך ורק בעבודת כפיים. התעלה הייתה הפרויקט המשמעותי הראשון שנבנה בעבודת כפייה של אסירי גולאג. ББЛАГ, הגוף שניהל את מחנה האסירים שחפרו את התעלה, סיפק כ־150,000 עובדי כפייה. תנאי החיים במחנה ББК היו קשים, וחלק גדול מהאסירים מתו מרעב וכתוצאה מעבודת הפרך. חפירתה עלתה בחייהם של כ-12,000–25,000 אסירי גולאג. השלטון הסובייטי הציג את השלמת התעלה כהישג של תוכנית החומש הראשונה, שכן היא הושלמה ארבעה חודשים לפני המועד המתוכנן, וכעדות להצלחת "חישול" העבריינים באמצעות "עבודה מתקנת". הגם שנאמר על התעלה שהיא כישלון מוחלט, התגאה בה סטלין והכחיש את חוסר התועלת שבה. בפובונייץ הוקמה אנדרטה לזכר המתים בחפירת התעלה. על שמה של התעלה נקראו סוג של סיגריות רוסיות "בלומורקנאל" – וגם הרכב שאנסון. כמו כן נכתב על התעלה מחזה קומי מאת ניקולאי פוגודין. מדיה וקבצים בנושא תעלת הים הלבן–הים הבלטי בוויקישיתוף תעלת הים הלבן–הים הבלטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מאט ג'פריס

וולטר מתיו ג'פריס (באנגלית: Matt Jefferies;‏ 12 באוגוסט 1921 - 21 ביולי 2003), שנודע בשם מאט ג'פריס, היה מעצב כלי תעופה אמריקאיים, מעצב תפאורות וסופר. נודע בעיקר בזכות העיצוב המקורי של ספינת החלל אנטרפרייז לסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית. Jefferies, Richard L (15 בפברואר 2008). Beyond the Clouds: The Lifetime Trek of Walter "Matt" Jefferies, Artist and Visionary. Brown Books. pp. 328 pages. ISBN 978-1-933285-98-6. {{cite book}}: (עזרה) מאט ג'פריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Walter "Matt" Jefferies - האתר הרשמי וידאו ראיון באתר ה-BBC מודעת אבל - באתר "מסע בין כוכבים" הרשמי מאט ג'פריס באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים) אמנות עיצוב ספינות חלל עיצוב ה"אנטרפרייז" הראשונה ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.