laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמי די

סמי די (.Samy D) (נולד ב-1968) הוא אמן קרמיקה ומעצב ישראלי, יליד צרפת. סמי די נולד במרסיי בשנת 1968, בשם שמואל דויד כהן, כבנם של גילה ארקין וג'ורג'-אדוארד דה קזאלה, נהג מרוצים ממשפחת בנקאים צרפתית. רק אחרי מותו בשנת 1988 גילה שאביו אלברט כהן אינו אביו הביולוגי. באותו שנה גם נפטרה אחותו. בצבא שירת במשטרה הצבאית ואחר כך במערכות, בית ההוצאה לאור של צה"ל. אחרי שהשתחרר מהצבא, למד ריקוד בלהקת בת דור אך החליט לוותר על קריירת ריקוד. את השכלתו רכש במסלול לעיצוב תעשייתי ועיצוב פנים במכון הטכנולוגי חולון. עבודותיו מאופיינות בשימוש בפורצלן לימוז' ובשימוש בעיטור זהב וכן שימוש בקיטש כמקור לעיצוב יצירותיו. עד לשנת 2011 פעלה ברחוב שבזי בנווה צדק חנות שמכרה את יצירותיו של די. במשך השנים עיצב סדרות כלים ייחודיות לחברות שונות, ביניהן סט כלים עבור המחלקה הראשונה של אל על. יצירותיו הוצגו בגלריות בישראל ובעולם כגון מוזיאון חיפה לאמנות, במוזיאון ארץ ישראל ובתערוכת SOFA בשיקגו. ספל בעיצוב נחש פורצלן ולסטר זהב קנקן תה מן "הסדרה הגורגוניאנית" פורצלן ולסטר זהב אוסף The Kamm Teapot Foundation קנקן תה שהוצג במסגרת הביאנלה הרביעית לקרמיקה ישראלית, 2008 1999 - פרס ראשון בתחרות ע"ש אליכס דה רוטשילד לאמנות ועיצוב אוסף רודין – ניו-יורק ארצות הברית אוסף קאם לקומקומים - ספרטה, ארצות הברית אוסף רן רהב – תל אביב אוסף שטראוס - תל אביב אתר הבית של סמי די הבלוג של סמי די יובל סער, עכבר העיר, סיפור הבריאה, באתר הארץ, 8 ביולי 2008 אביבה לורי, סמי די, סיפור אמיתי, באתר הארץ, 18 ביוני 2008 ולא יהיה עוד כאב, "העולם הזה", גיליון 2673 מ-23 בנובמבר 1988, עמוד 40 תיגל נשיא, עכבר העיר תל אביב, Hetome - ניסוי כלים 5, באתר הארץ יובל סער, רגש, חומר - הביאנלה החמישית לקרמיקה, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2008 אבשלום חלוץ, בפעם ה-11: אמנות ישראלית נגד האיידס, באתר הארץ, 6 בפברואר 2010 יעל גוטרייך אורון, עכבר העיר, מצגת: תערוכת אמנות ישראלית למען הועד למלחמה באיידס, באתר הארץ, 3 בפברואר 2011 איתן בוגנים, שבוע העיצוב חולון יתקיים בפסח, באתר הארץ, 18 בפברואר 2014
גוגיטה גוגואה

גוֹגיטָה גוֹגוּאָה (בגאורגית: გოგიტა გოგუა; נולד ב-4 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בקבוצת סאמגרלו צ'חורוצקו ובנבחרת גאורגיה. הוא משחק בעיקר כקשר אך לעיתים הוא מתפקד כבלם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. גוגואה נולד בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). לפני הפרסום לו זכה בזכות הופעותיו במדי ספרטק נלצ'יק, שיחק בחימקי ובאולימפי רוסתווי. הוא הצטיין במדי ספרטק נלצ'יק בעונתה הראשונה בפרמייר ליג הרוסי ובתום העונה היה מבוקש על ידי קבוצת הארטס הסקוטית אך המעבר לא התאפשר בשל בעיות בקבלת רישיון עבודה. עם חזרתו לרוסיה, שיחק בסאטורן ראמנסקו במשך עונה אחת. בעונת 2007/2008 הוא חתם בפעם השנייה בספרטק נלצ'ק. מדיה וקבצים בנושא גוגיטה גוגואה בוויקישיתוף גוגיטה גוגואה, באתר Transfermarkt גוגיטה גוגואה, באתר Soccerway גוגיטה גוגואה, באתר WorldFootball.net גוגיטה גוגואה, באתר National Football Teams גוגיטה גוגואה, באתר FootballDatabase.eu שחקן הנבחרת הלאומית, גוגיטה גוגואה, מנהל משא ומתן עם הארטס הסקוטית(הקישור אינו פעיל), כתבה מתוך חדשות הספורט באתר www.newsgeorgia.ge, בגאורגית ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל עצמי (סרט)

אל עצמי הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1988, המבוסס על ספרה של גלילה רון פדר, "אל עצמי", אך עם שינויים מהסיפור המקורי. שיר הנושא של הסרט, נכתב על ידי חנה גולדברג, הולחן על ידי אילן וירצברג ובוצע על ידי מיכה ביטון, והוא זכה להצלחה עם יציאת הסרט. גיבור הסרט הוא ציון כהן (אריק אוחנה), ילד אשר גדל בשכונת מצוקה בבית שאן ונשלח בגיל שמונה על ידי סבתו בסיועה של עובדת סוציאלית למשפחה אומנת בחיפה בסוף שנות השבעים. המשפחה האומנת היא משפחת שרוני - משפחה אמידה הכוללת את האם צילה (תחיה דנון), פסיכולוגית במקצועה, האב אלימלך (רוברטו פולק) ובנם ניר (רועי בר-נתן), אשר עושים כל שביכולתם לתמוך בציון. הסרט מציג את הקשיים השונים בהם נתקל ציון בחייו החדשים כבן למשפחה אומנת ואת הרגשתו כלא שייך; הוא מנסה לא פעם לחזור אל שכונת ילדותו, ואל חבריו, דבר שממנו סבתו והעובדת הסוציאלית מנסים להרחיקו. עם יציאתו לאקרנים, שודר הסרט בתדירות גבוהה בערוץ הראשון של רשות השידור, וכן גם במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית. הסרט שודר מספר פעמים בערוץ 2 על ידי הזכיינית טלעד, והופץ בקלטת וידאו. בשנים האחרונות סרט זה לא שודר בטלוויזיה, ואף לא הופץ בגרסת DVD. הסרט הופק כסרט יחיד על ידי חברת "אבא הפקות ותקשורת" של המפיקה אלונה אבט ובעלה תמיר פאול, שאף ביים את הסרט. "אל עצמי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אל עצמי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אל עצמי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אל עצמי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורת רונית ויס-ברקוביץ, מבית אמיתי לא בורחים, חדשות, 23 ביוני 1988
ליגת העל האיטלקית בכדורסל

הסרייה א' בכדורסל (באיטלקית: Serie A di pallacanestro) היא ליגת הכדורסל הבכירה באיטליה. הליגה נוסדה בשנת 1920 כליגה חובבנית, ורק בשנת 1948 הפכה לליגה מקצוענית. במשך השנים הראשונות לקיומה של הליגה שלטה ללא עוררין מילאנו שעד היום היא הקבוצה בעלת מספר הזכיות הרב ביותר באליפות מאז היווסדה של הליגה, 25 אליפויות. הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א ונחשבה במשך שנים לאחת מליגות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית וחוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש בסך הכול 34 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה, בסיומה של סדרת גמר של הטוב משבעה משחקים. עד לעונת 2015–2016 שיחקו שלוש הקבוצות המסיימות במקומות הראשונים במפעל היורוליג (ארמאני מילאנו מקבלת שריון אוטומטי כאחת ממקימות יול"ב), הקבוצה שסיימה במקום הרביעי וכן זוכת הגביע האיטלקי שיחקו במפעל היורוקאפ והקבוצה שסיימה במקום החמישי משחקת במפעל היורוצ'אלנג'. בינואר 2016 הודיעה התאחדות הכדורסל האיטלקית שהחל מעונת 2016–2017 ישחקו קבוצות איטלקיות במפעלי פיב"א בלבד, כך שקבוצות איטלקיות אינן אמורות לשחק עוד במפעלי יול"ב השונים כגון היורוליג והירוקאפ. בקיץ 2008 השעתה התאחדות הכדורסל האיטלקית את קבוצת אלדו נאפולי ואת קבוצת אורלנדינה באסקט הסיציליאנית מכל פעילות (הורדו לליגות הנמוכות), לאחר ששתי הקבוצות עברו על תקנות הליגה כאשר רשמו שחקנים באופן לא חוקי. בעקבות זאת צומצמה הליגה מ-18 ל-16 קבוצות. אלופת הליגה עונדת בעונה הבאה סמל קטן עם דגל איטליה על מדיה, הנקרא "סקודטו" (מגן קטן). אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל האיטלקית בכדורסל (באיטלקית) French and Italian clubs to play exclusively in FIBA competitions starting next season, FIBA.com, January 15, 2016, Retrieved January 21, 2016 חגי סגל, איטליה: נאפולי וקאפה אורלנדו הורחקו מהליגה, שתמנה העונה 16 קבוצות, באתר nrg‏, 20 בספטמבר 2008 לאחר חקירות על עבירות מס הוחלט על ביטול האליפות
טפיוקה

טפיוקה (Tapioca) הוא חומר גלם עמילני דל טעם המשמש להכנת מזון והמיוצר משורש שיח המניהוט. מקורו בברזיל, ומשם הופץ לארצות טרופיות נוספות ונפוץ היום במיוחד בדרום-מזרח אסיה. מקור השם טפיוקה מהמילה tipioca בשפת טוּפּי, שפירושה "לחם הבית", ביטוי המתאר את אופן הכנתה משורש המניהוט. בברזיל משמש השם טפיוקה ככינוי למאכלים נוספים המיוצרים ממניהוט, ואילו בכמה מארצות דרום-מזרח אסיה הוא ניתן למאכלים המיוצרים בתהליך דומה מצמחים אחרים, כגון דקל הסאגו. גרגרי הטפיוקה הם כדורונים לבנים דמויי פנינים, שקוטרם, בדרך כלל, כשני מילימטרים. קיימת גם טפיוקה במרקם של קמח דק, דומה לקורנפלור, המשמש להכנת דייסות, ובברזיל נפוצה גם טפיוקה במרקם של קמח גס יותר, המשמש להכנת חביתיות. בישראל משווק טפיוקה בעיקר בחנויות של מוצרי מזון ממזרח אסיה. הטפיוקה אינו מחמשת מיני דגן ולכן הוא כשר לפסח גם לנמנעים מקטניות. חביתיות טפיוקה, בעלות מרקם צמיגי יותר מאשר חביתיות מקמח חיטה. פודינג דומה לפודינג אורז: כדורי הטפיוקה מבושלים במים, מתרככים והופכים שקופים למחצה. לאחר מכן מוסיפים להם סוכר וחלב או נוזל אגוזי קוקוס, ומגישים קר בתוספת פרי. קמח טחון דק ביותר (דומה במרקמו לעמילן), איתו מכינים את הלחם הברזילאי - רוסקה. קמח טחון גס (דומה במרקמו לקמח מצה) אותו ניתן להוסיף לאוכל מטוגן ואף כרוטב לשורש הטפיוקה עצמו. כדורי טפיוקה / פניני טפיוקה שחורים - תוסף למשקאות תה פנינים/בועות (Bubble tea) אשר מקורם בטיוואן. הכדורים שוקעים לתחתית הכוסות ועולים בלגימה בקשית עבה. רותי רוסו, להכין טפיוקה ולהשאר לא דביקים, באתר nrg‏, 23 באוקטובר 2008 מרק רימונים וטפיוקה באתר בצק אלים טפיוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Random House Webster's College Dictionary, 1992
מדיניות קבוצה

מדיניות קבוצתית (Group Policy‏ - GPO) היא תכונה של מערכות הפעלה השייכות למשפחת NT. מדיניות זו מאפשרת לנהל קבוצות של מחשבים על פי מדיניות הנקבעת בידי מנהל המחשוב ומוחלת על המחשבים המנוהלים. המדיניות הנאכפת על המחשב קובעת הגבלות ואפשרויות שימוש במחשב. לדוגמה, מניעת שינוי השעה בשעון, הגבלה של סמלים בלוח הבקרה והגבלות על שינוי תיקיות במחשב. מדיניות קבוצתית יכולה לשלוט בערכי הרגיסטרי של המחשב המנוהל, הרשאות NTFS, הגדרות בטיחות ובקרה (Audit), התקנת תוכנות, תסריטי אתחול וכיבוי (Logon/Logoff Scripts), הפניית תיקיות (Folder Redirection) והגדרות לגבי דפדפן האינטרנט אקספלורר. פרטי המדיניות נשמרים באובייקט מדיניות קבוצתית (GPO). כיוון שניתן לנהל מספר סוגים של מדיניות כל אובייקט יזוהה על פי מספר מזהה ייחודי (GUID). כל קובץ מדיניות (GPO) ניתן לקישור לאובייקט אחד או יותר מהבאים: אתר (Site), תחום (Domain) או יחידה ארגונית (Organizational Unit‏ - OU). שיטה זו מאפשרת להחיל שינויי מדיניות על מחשבים רבים על ידי שינוי אובייקט אחד בלבד ובכך להפחית עלויות מחשוב בארגון. כיוון שאובייקט מדיניות קבוצתית ניתן לשיוך רק לאובייקטים מהרמה הגבוהה של Active directory ניתן לקבוע הגדרות אבטחה ספציפיות על האובייקט על מנת להחיל אותו באופן יותר בררני. באופן כזה ניתן לקבוע שמחשבים, קבוצות או אנשים יחילו או ימנעו מלהחיל את האובייקט. בעת הטעינה תבדוק מערכת ההפעלה האם היא מכילה את הגדרות המדיניות החדשות ביותר. כמו כן, רכיב המערכת האחראי על קבלת המדיניות במחשב המנוהל אחראי לבדוק באופן עיתי האם המדיניות האמורה לחול על המחשב או על המשתמש השתנתה. כברירת מחדל הבדיקה מתבצעת בזמן אקראי בין 90–120 דקות. אם חל שינוי, המחשב מוריד אליו את קובצי המדיניות שהשתנו ומחיל אותם. חלק מהשינויים יחולו מיד ואחרים יחולו לאחר אתחול המחשב. למעשה כל סוגי המדיניות נשמרות כקבצים רגילים בשרת DC (Domain controller) בתיקיה משותפת בשם SYSVOL וכל תחנת עבודה אחראית להעתיק אליה את קובצי המדיניות מהשיתוף וליישם אותן - טכנולוגיית משיכה. אין אפשרות לשרת לדחוף את סוגי המדיניות החדשות לתחנות העבודה. תיקיית SYSVOL עוברת שכפול (replication) בין כל שרתי DC בטכנולוגיית FRS או במקרה שכל שרתי DC הם בשרתי 2008 גם נתמכת שיטת שכפול חדשה יותר - DFS. אחת הבעיות עם מדיניות קבוצתית היא שניתן לעקוף אותה בקלות יחסית. משתמש יכול למנוע מהמחשב לקרוא את ערכי המדיניות, לזייף ערכים, או לגרום לקבלת ערכים שגויים. לכן מדיניות קבוצתית היא מאפיין המקל בניהול יותר מאשר אוכף אבטחה. סדר ההחלה הוא ממוספר, כך שמספר נמוך יותר יחול אחרון ויכול לשכתב את ההגדרות ש-GPO בעדיפות נמוכה יותר החיל. ל-GPO המקומי יהיה את המספר הגבוה ביותר אלא אם כן מוגדר אחרת. הסדר יראה כך: GPO של היחידה הארגונית GPO של התחום GPO של האתר GPO מקומי מדיניות חלה גם על מנהל המערכת (Administrator) בדיוק כמו שהיא חלה על המשתמשים רגילים במחשב, אבל מנהל המערכת רשאי לשנות אותה. משתמש בעל זכויות של מנהל מערכת מקומי על תחנת העבודה יכול להיכנס לרגיסטרי ולשנות את ההגדרות ובכך לנצח את המדיניות ואת מנהל המערכת של הרשת – ה-Domain Admin – ולכן לא נהוג לתת למשתמשים בארגון הרשאות של מנהל מערכת על המחשבים שלהם. כמו כן הם יכולים לכבות את השירות (Service) של המדיניות הקבוצתית בכלל. Active Directory אתר האינטרנט הרשמי של מדיניות קבוצה Group Policy באתר מיקרוסופט Group Policy Management Console באתר מיקרוסופט
דגל קטלוניה

דגל קטלוניה (קטלאנית Bandera de Catalunya) המכונה גם סניירה (La Senyera - הסימן) מבוסס על סמלם ההיסטורי של ממלכת אראגון ושל דוכסי ברצלונה, ובו ארבעה פסים מאוזנים בצבע אדום על רקע זהב. הדגל אומץ כדגלה של קטלוניה עם התחייה הלאומית הקטלאנית במאה ה-19, וכיום מוסדר מעמדו בסעיף 8.1 לחלק המקדמי של חוקת קטלוניה, הקובע: "Catalunya, definida com a nacionalitat en l'article 1, té com a símbols nacionals la bandera, la festa i l'himne" "לקטלוניה המוגדרת כאומה בסעיף 1, סמלים לאומיים הכוללים את הדגל, את הסמל ואת ההימנון". החוגים הבדלניים בקטלוניה מניפים גרסה שונה של הדגל המכונה "אסטלדה" ("Estelades"). בדגל זה מופיע בצד שמאל של הדגל משולש כחול המוטען בכוכב מחומש לבן. הנפת דגל זה נתפסת בעיני ממשלת ספרד כעבירה על חוקת ספרד והמשטרה הספרדית מנהלת מאבק נגד הנפתו. דגל זה ליווה את משאל העם על עצמאות קטלוניה שנערך באוקטובר 2017. סמל קטלוניה מדיה וקבצים בנושא דגל קטלוניה בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא אסטלדה בוויקישיתוף דגל קטלוניה, באתר דגלי העולם (באנגלית) סעיף 8.1 לחוקה
יפעת בן דרור

יפעת בן דרור (נולדה ב-17 במאי 1967 בחיפה) היא יוצרת מוזיקאית ואנתרופולוגית ישראלית. בן דרור גדלה בבית מוזיקלי במכמורת, בתחילת שנות ה-70, בו נחשפה למגוון סגנונות מוזיקליים, למדה נגינה על פסנתר וגיטרה. ב-1989 נרשמה ללימודי תיאטרון במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע, במהלך לימודיה הופיעה עם הרכבי ג'אז ורוק ניו יורקיים. ב-2001 יצא אלבום הבכורה של בן דרור, "מחול השפיות", בהפקתו והשתתפותו של המוזיקאי והמתופף ז'אן פול זימבריס, שהיה גם אחראי לעיבודים ולהלחנת השיר "חיבוק". החיבור המוזיקלי של בן דרור וזימבריס הניב אלבום בעל סאונד וינטאג' - וצ'ילאאוט אלקטרוני רך. אחד משירי האלבום הבולטים ביותר "כמו באירופה" הפך מיד ללהיט רדיופוני[דרוש מקור]. ב-2007 הופיעה עם המוזיקאי נימרוד לב. במהלך 2008 הוציאה לאור מיני אלבום בו מתארח המוזיקאי שם טוב לוי. בהמשך פנתה ללימודים אקדמיים וכיום היא בעלת תואר שני באנתרופולוגיה מאוניברסיטת חיפה. מחול השפיות, 2001 מיני-אלבום, 2008 יפעת בן דרור, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
אוניברסיטת ז'וזף פורייה

אוניברסיטת ז'וזף פורייה (בצרפתית: Université Joseph Fourier) היא אוניברסיטה צרפתית הממוקמת בעיר גרנובל ומתמקדת בתחומי המדעים, הטכנולוגיה והבריאות. היא נקראת על שמו של הפיזיקאי ז'וזף פורייה (1768–1830). לפי דירוג אוניברסיטאות העולם לשנת 2005 צוינה אוניברסיטת ז'וזף פורייה כאחת מחמש האוניברסיטאות המדעיות הטובות ביותר בצרפת. ניתן להתחקות על ראשיתה של האוניברסיטה עד לשנת 1811 כאשר המדען ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה ייסד אותה בגרנובל כפקולטה למדעים. מדי שנה לומדים באוניברסיטת כ-18,000 סטודנטים. למעלה מ-2,000 מהם הם סטודנטים זרים שחלקם לומדים במסגרת תוכניות לחילופי סטודנטים. מסופח לאוניברסיטה המכון למחקר מתקדם (Observatoire des Sciences de l'Univers de Grenoble (OSUG המתמחה בחקר כדור הארץ, היקום, האטמוספירה ומדעי הסביבה. המוסד נקרא בעבר Université Grenoble I (אוניברסיטת גרנובל 1), שם שאין משתמשים בו עוד. ב-2016 אוחדו שלוש האוניברסיטאות בגרנובל רבתי לאחת בשם Université Grenoble-Alpes. המרכז האוניברסיטאי דרוהם-ארדש בית הספר לפיזיקה דה האוס דירוג האוניברסיטה
מפרץ פורטו קונטה

מפרץ פורטו קונטה (באיטלקית: Baia di Porto Conte) הוא מפרץ בים התיכון, בצפון-מערבה של סרדיניה. המפרץ שוכן בנפת סאסארי במרחק של 11 ק"מ ממערב למרכזה של העיר אלגרו ובתחום השיפוט שלה, והוא תחום על ידי שני חצאי האיים הקרסטיים של פונטה ג'יליו (Punta Giglio) ממזרח וקאפו קאצ'ה (Capo Caccia) ממערב. אורכו של המפרץ הוא 6 ק"מ ורוחבו כ-2.5 ק"מ. המפרץ היה ידוע לרומאים כנימפארום פורטוס (Nimpharum Portus), היינו "נמל הנימפות", ושימש כנמל טבעי המוגן על ידי שני חצאי האיים מפני הרוחות המערביות והצפון-מערביות הנושבות באזור. הקטלאנים הקימו מגדל תצפית בפונטה ג'יליו במאה ה-14 הידוע כיום בשם "טורה נואובה" (Torre Nuova - "המגדל החדש"). במאה ה-16 הוקמו 54 מגדלים נוספים לאורך החוף שנועדו להגן עליו מפני שודדי ים. תשעה ממגדלים אלה עדיין קיימים. ב-1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, הוקמה בפונטה ג'יליו עמדת נ"מ ומבניה ועמדות התותחים שלה עדיין שוכנים במקום. המפרץ והאזור הסמוך לו מוגנים במסגרת "הפארק המחוזי של פורטו קונטה" (Parco regionale di Porto Conte) ששטחו 53.5 קמ"ר ו"השמורה הימית קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה" (Area naturale marina protetta Capo Caccia Isola Piana) המשתרעת על שטח של 26.31 קמ"ר. האזור המוגן כולל גם את האיים איזולה פיאנה (Isola Piana) ואיזולה פורדאדה (Isola di Foradada) השוכנים מחוץ למפרץ סמוך לחופיו המערביים של קאפו קאצ'ה. האזור הוא יעד תיירותי הידוע בעיקר בשל מספר מערות השוכנות בקאפו קאצ'ה, ובהן מערת נפטון (Grotta di Nettuno) ומערת נראוס (Grotta di Nereo) התת-ימית, הקרויה על שם אביהן של הנראידות ונחשבת למערה התת-ימית הגדולה ביותר בים התיכון. מערת נפטון היא מערת נטיפים אליה ניתן להגיע בשייט מאלגרו, או בירידה מראש הצוק בגרם מדרגות בן 656 מדרגות הידוע בשם "אסקאלה דל קבירול" (Escala del Cabirol - "מדרגות העז"). במערה נתיב הליכה באורך של 580 מטר המתפתל בין הבריכות טבעיות, הנטיפים והזקיפים. האזור ידוע גם באלמוגים האדומים (Corallium rubrum) שבו, ששימשו משך מאות שנים באמנות המקומית ושהעניקו את שמם לחוף כולו המוכר כ"ריוויירת האלמוגים" (Riviera del corallo). גרם המדרגות המוביל אל מערת נפטון בקאפו קאצ'ה במערת נפטון בכניסה למערה מפרץ פורטו קונטה במבט לכיוון צפון-מזרח מקאפו קצ'יה אתר הפארק המחוזי פורטו קונטה השמורה הימית קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה
רחל שור

רחל שוֹר בן צוּר (ה' באייר תש"ה, 18 באפריל 1945 – ח' באב תשע"ד, 4 באוגוסט 2014) הייתה שחקנית, מורה למשחק, משוררת וסופרת ישראלית. ילידת תל אביב. מילדותה שיחקה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בוגרת המחזור הראשון של סטודיו למשחק ניסן נתיב. נמנתה על הצוות המקורי של תיאטרון החאן בהנהלתם של מייקל אלפרדס ואילן רונן. מאוחר יותר הייתה מורה למשחק ולטכניקת אלכסנדר (הנחיית כיוונים) בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הופיעה בתוכנית הטלוויזיה ניקוי ראש. עבדה כהומיאופתית מ-2002. ב-1989 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לפי סיפור של רות אלמוג. הייתה נשואה לגדעון גנני מייסד קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה. לשניים בן ובת משותפים. בנם הוא השחקן אילן גנני. הלכה לעולמה ב-2014 לאחר מאבק של כשנה במחלת הסרטן. נטמנה בבית העלמין קריית שאול. פיטר פן (1957) טיטניה (חלום ליל קיץ, 1961) ג'ני (אופרה בגרוש, 1966) קלייר (המשרתות, 1966-67) אלמיר (טרטיף, ת. חיפה, 1969-70) אסתר/ושתי (ת. החאן, 1972) אשת פוטיפר (קאקויאניס 1973, סרט קולנוע ודרמה לטלוויזיה האמריקאית) איזבלה (דון קרלוס, ת. הקאמרי, 1976) שרה אהרנסון (גיבורת ניל"י, תיאטרון אורנה פורת, 1976-7) אמה צונץ (בורחס במוזיאון תל אביב, 1978) יילנה אנדרייבנה (צ'כוב – הדוד וניה, ת. הקאמרי, 1978) הלן (ז'אן קלוד גרומברג - בית מלאכה, ת. הבימה, 1981-2) רומן זעיר (סרט קולנוע בבימויו של דן וולמן, 1983) בר 51 (בבימויו של עמוס גוטמן 1986) מריה (וויצק במנזר רטיסבון, פסטיבל ישראל, 1989) החתול (פרודו, 1990-1991) אביגיל (הצטמצמות - רות אלמוג, 1989, דרמה לטלוויזיה הישראלית) וויני (בקט - אח, הימים היפים, 1998) ד"ר קרפלר (ברכה רוזן, פסטיבל עכו 1999) דוכסית יורק (ריצ'רד השלישי, 2008) חיים על העצים (הוצאת עקד, 1970) קיץ אינדיאני ועוד שירים (סימן קריאה, 1979) עמק המצלבה (רבעון פרוזה, 1981) חיי חתול (מוזיאון ת"א, 1985) אני המפלצת (תיאטרונטו, 1992) סיפורי תשוקה ודיכאון (קברט הכפפה, בית ציוני אמריקה, 1997) ברכה רוזן (פסטיבל עכו, 1999) חיים על העצים: שירים, תל אביב: עקד, תש"ל. רחל שור - תיאטרון חי וריפוי דינאמי רשימת הפרסומים של רחל שור, בקטלוג הספרייה הלאומית רחל שור, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רחל שור באתר "הספרייה" רחל שור, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל רחל שור באתר סטודיו למשחק ניסן נתיב מתה אשת התיאטרון רחל שור, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2014 תמר רותם, המורה לתיאטרון רחל שור מתה מסרטן, בת 69, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2014 מרב יודילוביץ', מתה מורת התיאטרון המיתולוגית רחל שור, באתר ynet, 4 באוגוסט 2014 מערכת גיא פינס, כל העולם במה: צ'ייסרים בהלוויה של כוהנת השחקנים, באתר nana10‏, 7 באוגוסט 2014 רחל שור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רחל שור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רחל שור, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רחל שור, בארכיון הבימה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפגש רכבות

מפגש רכבות הוא מצב בו שתי רכבות צריכות להשתמש במסילה יחידה. מפגש כזה קורה בדרך כלל כאשר הרכבות נעות בכיוונים מנוגדים, אך לפעמים גם כאשר רכבת מהירה צריכה לחלוף על פני רכבת איטית. מפגש רכבות יתבצע בדרך כלל בתחנת רכבת תפעולית שבה קיים עקלתון מקביל למסילה הראשית ומחובר אליו במסוטים, כך שהרכבות שנוסעות על המסילה הראשית יכולות לעבור אליו, להמתין בו ולחזור למסילה הראשית על מנת להמשיך בדרכן. עם זאת, ניתן לבצע מפגשי רכבות גם במקום בו מסילה כפולה מסתיימת והופכת למסילה יחידה. כאשר קטע מסילה שבו מסילה יחידה צריך לשרת תנועת רכבות בשני הכיוונים, יש לתאם את זמני נסיעת הרכבות כך שיפגשו במקומות בהם יש מסילה נוספת (בדרך כלל תחנת רכבת תפעולית), על מנת שיוכלו לעבור זו על פני זו. הרכבת הראשונה שמגיעה לנקודת המפגש עוברת למסילה הנוספת וממתינה שם עד שהרכבת הבאה ממול תחלוף על פניה במסילה הראשית. לאחר מכן הרכבת הממתינה יכולה להמשיך בדרכה על קטע המסילה שהתפנה. תאומים אלו מטילים מגבלות קשות על הפעלת הרכבות במסילה בודדת וגורמים לכך שמסילה בודדת יכולה לשמש רק כשביעית ממספר הרכבות שיכולה לשמש מסילה כפולה. בנוסף, כל איחור של רכבת אחת, גורר איחורים נוספים מצד הרכבות שנעות מולה בגלל הצורך להמתין לה בנקודות המפגש, דבר שגורר איחורים נוספים ברכבות נוספות. ככלל, ככל שיש יותר תחנות תפעוליות לאורך המסילה היחידה, הגמישות התפעולית גדלה ואיתה קיבולת הרכבות בקו והיכולת להתמודד עם איחורים. אם רכבת איטית (למשל רכבת משא) נוסעת על מסילה בודדת לפני רכבת מהירה (למשל רכבת נוסעים ישירה) היא מעכבת אותה. אם רוצים להפעיל על אותה מסילה רכבות איטיות ומהירות באותו זמן, צריך לאפשר לרכבות המהירות לעקוף את האיטיות. דבר זה נעשה בתחנות התפעוליות, שם הרכבת האיטית עוברת מהמסילה הראשית לעקלתון וממתינה שהרכבת המהירה תעבור אותה ותפנה את קטע המסילה הבא, רק אז יכולה הרכבת האיטית להמשיך בדרכה.
סאסארי (נפה)

נפת סאסארי (באיטלקית: Provincia di Sassari; בסרדו: Provìntzia de Tàtari; בסאסארזה: Prubìnzia di Sàssari; בקטלאנית: Província de Sàsser) היא נפה בצפון-מערב מחוז סרדיניה באיטליה, ובירתה בעיר סאסארי. שטחה של הנפה הוא 4,281 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 333,785 תושבים בשנת 2007, היינו כחמישית מתושבי האי. בנפה 66 מועצות מקומיות והגדולה שבהן היא הבירה סאסרי בה התגוררו 129,072 איש בשנת 2007. ערים חשובות נוספות הן אלגרו, פורטו טורס, סורסו ואוציירי. הנפה הוקמה בשנת 1859 במסגרת הארגון מחדש של ממלכת סרדיניה. יחד עמה הוקמה נפה שנייה באי - נפת קליארי. שתיהן היו, לפי שטחן, הנפות הגדולות של איטליה: סאסארי - 13,415 קמ"ר וקליארי - 10,674 קמ"ר. באזור יש שני גנים בוטניים: האחד, בעיר סאסארי באוניברסיטה המקומית והשני, בנפה, "שמורת יער ים תיכונית של הר לימבארה" (Arboreto Mediterraneo del Limbara) ובו אוסף של מינים מקומיים לאזור אגן הים התיכון. בכפר סיליגו פועלת עד היום כנסייה מהתקופה הביזנטית. מדיה וקבצים בנושא סאסארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאסארי (באיטלקית)
שלימזל

שְלִימַזֶל הוא כינוי ביידיש לאדם חסר מזל. מקבילו הארמי הוא הביטוי "ביש-גדא" (בארמית: רע-מזל). המילה "שלימזל" היא מילת הלחם, אך יש גרסאות אחדות באשר לאופן יצירתה: הגרסה המקובלת, המובאת במילון ובסטר ובמילון אבן שושן, גורסת כי מדובר בהלחם בין המילה הגרמאנית עילית-תיכונה "schlim", שפירושה עקום, והמילה מזל בעברית; ביחד: "עקום־מזל". מילון אבן שושן מקפיד על הכתיב "שלים-מזל". פירוש אחר להלחם שלים-מזל מתבסס על כך שפירוש המילה "שלים" בארמית הוא שלם – כלומר, "שלים-מזל" הוא "אדם שמזלו שלם" (לשון סגי נהור). לפי גרסה אחרת, מדובר בהלחם של המילים העבריות "שלא-עם-מזל", אשר בהגיה היידישאית נשמעות כ"שלוימזל", ומכאן להגייה שהשתרשה, שלימזל. המילה "שלימזל" היא דוגמה מובהקת לשאילת מילים מיידיש: היא נמצאת בשימוש אצל דוברי שפות שונות, וגם בקרב לא יהודים – בתצורה Shlimazl או Shlimazel באנגלית (שבה היא נחשבת כמילה ביינגליש); Slemázli בהונגרית; Schlamassel בגרמנית ועוד. הטיימס של לונדון הכתיר בשנת 2004 את הביטוי כשני מבין עשר המילים הנבחרות (שאינן מקור אנגלי) הקשות ביותר לתרגום ("Top ten non-English words voted hardest to translate") זאת בעקבות סקר בעל אופי מחקרי שנערך על ידי המכון הבריטי "Today Translations" (תרגומי היום), בקרב אלף בלשנים ומתורגמנים. דוגמה מעניינת לקושי בתרגום המילה ניתן למצוא בספרו של חתן פרס נובל הסופר יצחק בשביס-זינגר, "דער מזל און דער שלימזל" (יידיש: "המזל והשלימזל"), אשר תורגם בשנת 1967 לאנגלית תחת השם "Mazel and Shlimazel". בגרסה העברית, תורגם השם באמצעות שימוש במקבילה הארמית של הביטוי: "גדא וביש-גדא". גם בספרות התורנית מצא הביטוי מקום. ר' נחמן מברסלב מביא בספרו ליקוטי מוהר"ן את המשפט הבא: ”מי שהוא איש חיל ואינו ההפך (שקורין: רע-מזל, שלימזל)”. הביטוי מופיע גם בספרים נוספים של ר' נחמן. בדיחה עממית ממחישה את משמעות המונח: מה ההבדל בין "שלומיאל" ו"שלימזל"? – השלומיאל הוא המלצר שצלחת המרק הרותח נפלה מידו, והשלימזל הוא זה שהמרק נשפך עליו. או בגרסה מעט שונה: – השלימזל הוא זה אשר עובר למטה ברחוב כשהשלומיאל מפיל עציץ מהחלון. בנוסף נמצא הביטוי ביש-גדא בשירו של נתן אלתרמן - אליפלט, "כאשר עוד היה הוא רק ילד, כבר היה הוא ביש גדא גדול". לפי ההקשר גם שם התכוון אלתרמן לשלימזל. הערך שלימזל בויקימילון הפולני ראו: המילה הקשה ביותר בעולם לתרגום, וואלה, 23 ביוני 2004‏; ‏Oliver Conway, Congo word 'most untranslatable', BBC News, 22 June, 2004;‏ וכן: The most untranslatable word in the world. מהדורא תנינא סימן ז'.