laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין

אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין (גרמנית: Alois II. von Liechtenstein,‏ 26 במאי 1796 - 12 בנובמבר 1858), היה נסיך ליכטנשטיין בשנים 1836–1858. אלויס נולד ב-26 במאי 1796 בווינה, ליוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין וליוזפה, רוזנת פירסטנברג-וייטרה, בתם של יואכים אגון, רוזן פירסטנברג-וייטרה וסופיה מריה, רוזנת אטינגן-ואלרשטיין. אלויס קיבל חינוך מעולה, ולאחר מכן ערך את הטיול הגדול באיטליה, שווייץ, אנגליה וסקוטלנד. בשנת 1836 מת אביו יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, ואלויס עלה לשלטון במקומו. בשנת 1842 ביקר אלויס בנסיכות ליכטנשטיין, והיה הנסיך הראשון שעשה זאת. בשנת 1847 שיפץ אלויס את טירת ואדוץ, ובאותה שנה עדכן את איחוד המכס עם אוסטריה. ב-12 בנובמבר 1858 מת אלויס, ובנו יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו. ב-8 באוגוסט 1831 התחתן אלויס עם פרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, בתם של פרנץ דה פאולה קינסקי, רוזן וצ'יניץ וטטאו ותרזה, רוזנת ורבנה ופרוידנטל, ממנה נולדו לו 11 ילדים: מריה, נסיכת ליכטנשטיין (1836–1909), התחתנה עם פרדיננד גראף פון טראוטמנסדורף-ויינסברג קרולינה, נסיכת ליכטנשטיין (1836–1885), התחתנה עם אלכסנדר, נסיך שנבורג-הארטנשטיין סופיה, נסיכת ליכטנשטיין (1837–1899), התחתנה עם קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג אלואיזיה, נסיכת ליכטנשטיין (1838–1920), התחתנה עם היינריך גראף פון פינפירכן אידה, נסיכת ליכטנשטיין (1839–1921), התחתנה עם אדולף יוזף, נסיך שוורצנברג יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין (1840–1929) פרנציסקה, נסיכת ליכטנשטיין (1841–1858) הנרייטה, נסיכת ליכטנשטיין (1843–1931), התחתנה עם אלפרד, נסיך ליכטנשטיין אנה, נסיכת ליכטנשטיין (1846–1924), התחתנה עם גאורג כריסטיאן, נסיך לובקוביץ' תרזה, נסיכת ליכטנשטיין (1850–1938), התחתנה עם ארנולף, נסיך בוואריה פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין (1853–1938) מדיה וקבצים בנושא אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין בוויקישיתוף אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מאציי וילוש

מאציי וילוש (בפולנית: Maciej Wilusz, נולד ב-25 בספטמבר 1988) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק כבלם. וילוש נולד בעיר ורוצלב והחל את צעדיו הראשונים בכדורגל באקדמיה של המועדון שליונסק. ב-2005 עבר להירנפיין ההולנדית, שם החל בקבוצת הנוער ולאחר 2 עונות החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת, אך לא קיבל דקות משחק. אחרי הירנפיין וליוש ניסה את מזלו בספרטה רוטרדם ובר.ב.ק. מהליגה ההולנדית השנייה, אך שוב ללא הצלחה. בינואר 2010 וילוש עזב את ספרטה. לאחר שנה וחצי ללא כדורגל הוא חתם בקלוצ'בורק ששיחקה בליגת המשנה של פולין, שם הוא נהיה שחקן הרכב קבוע. כעבור שנה וחצי עבר לבלחטוב מליגת העל. בעונת 2012/13 בלחטוב סיימה במקום האחרון וירדה לליגה השנייה, אך כבר בעונה שאחרי וילוש עזר לקבוצה לחזור ל"אקסטראקלאסה" (בלחטוב עלתה מהמקום הראשון). לאחר העונה המוצלחת בקיץ 2014 וילוש חתם בלך פוזנן. את העונה הוא התחיל כשחקן הרכב פותח, אך לאחר 10 מחזורים נפצע ולאחר שהחלים לא הצליח לחזור להרכב. בספטמבר 2015 וילוש הושאל לקורונה קיילצה על מנת לקבל דקות משחק. לאחר שחזר מההשאלה ללך הוא החל לקבל יותר הזדמנויות לפתוח בהרכב, אך עדיין התחיל את רוב המשחקים על הספסל, ורק בחצי השני של עונת 2016/17 וילוש הפך לשחקן הרכב באופן קבוע. ב-8 ביוני 2017 חתם ל-3 שנים ברוסטוב. קבוצתיים פולין לך פוזנן אליפות פולין: 2014/15 הסופרקאפ הפולני: 2015, 2016 מדיה וקבצים בנושא מאציי וילוש בוויקישיתוף מאציי וילוש, באתר Transfermarkt מאציי וילוש, באתר Soccerway מאציי וילוש, באתר WorldFootball.net מאציי וילוש, באתר National Football Teams מאציי וילוש, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל(הקישור אינו פעיל) באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (באנגלית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאציי וילוש".
יוהאן כריסטיאן, רוזן פפאלץ-זולצבאך

יוהאן כריסטיאן, רוזן פפאלץ-זולצבאך (בגרמנית: Johann Christian von Pfalz-Sulzbach; ‏ 23 בינואר 1700 - 20 ביולי 1733), היה רוזן פפאלץ-זולצבאך בין השנים 1732–1733. יוהאן כריסטיאן נולד ב-23 בינואר 1700 בזולצבאך, לכריסטיאן אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך ולמריה אלאונורה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של וילהלם, רוזן הסן-רוטנברג ומריה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט. בשנת 1732 מת אביו תאודור יוסטאך, רוזן פפאלץ-זולצבאך, ויוהאן כריסטיאן עלה לשלטון במקומו. מכיוון שלקרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ לא היו בנים, היה אמור יוהאן כריסטיאן לרשת אותו לאחר מותו, אולם בשל מותו המוקדם ירש אותו לבסוף בנו קרל תאודור. ב-20 ביולי 1733 מת יוהאן כריסטיאן, ובנו קרל תאודור, רוזן פפאלץ-זולצבאך עלה לשלטון במקומו. ב-15 בפברואר 1722 התחתן יוהאן כריסטיאן עם מארי הנרייט דה לה טור ד'אוברן, בתם של פרנסואה אגון דה לה טור ד'אוברן ומריה אנה מארנברג, ממנה נולדו לו שני ילדים: קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה (1724–1799) מריה אנה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (1728) ב-21 בינואר 1731 התחתן יוהאן כריסטיאן עם אלאונורה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאונורה מלוונשטיין-ורטהיים, אך לא היו לו ילדים ממנה. מדיה וקבצים בנושא יוהאן כריסטיאן, רוזן פפאלץ-זולצבאך בוויקישיתוף
אנדרואיד קאפקייק

אנדרואיד 1.5 קאפקייק הוא גרסת האנדרואיד השלישית שפותחה על ידי גוגל, השקה גדולה של הפלטפורמה שניתנה להחלה על מכשירי אנדרואיד החל מחודש מאי 2009, ואינה נתמכת עוד. ההשקה כללה תכונות חדשות עבור משתמשים ומפתחים, כמו גם שינויי ממשק במערכת אנדרואיד. פלטפורמת אנדרואיד 1.5 זמינה עבור מפתחים, כרכיב להורדה לערכת פיתוח תוכנה לאנדרואיד. אנדרואיד 1.5 כללה תכונות חדשות כגון מסך מקלדת ותמיכת בלוטות', כמו גם שיפורים לתכונות קיימות כגון שינויים בממשק המשתמש לצורך ניהול יישומים ומספר אפליקציות של גוגל. מדיה וקבצים בנושא אנדרואיד קאפקייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרואיד קאפקייק (באנגלית) "Android 1.5 Platform Highlights". Android. נבדק ב-5 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אנדרואיד דונאט

אנדרואיד 1.6 "דונאט" הוא גרסה של קוד פתוח של מערכת ההפעלה לנייד אנדרואיד שפותחה על ידי גוגל, שאינה נתמכת יותר. בין התכונות הבולטות יותר שהוצגו עם העדכון היו הוספת תמיכה לטלפונים חכמים המשתמשים ב-CDMA, גודלי מסך נוספים, מחוון צריכת סוללה, ומנוע טקסט-לדיבור. לאחר ההשקה הציבורית של דונאט—מילת קוד הרשמית בנושא-קינוח, נושא אשר יועד על ידי גוגל כקונוונציה לציין הגרסאות הגדולות של אנדרואיד—מפעילי רשתות תקשורת הפיצו אותה במהירות ללקוחות בצורה של עדכון OTA (מעל-אוויר) לטלפונים חכמים תואמים. מדיה וקבצים בנושא אנדרואיד דונאט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרואיד דונאט (באנגלית) "Android 1.6 Platform Highlights". Android. נבדק ב-5 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך

יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך (בגרמנית: Joseph Karl von Pfalz-Sulzbach; ‏ 2 בנובמבר 1694 - 18 ביולי 1729), היה נסיך הכתר של פפאלץ-זולצבאך, וסבו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. יוזף קרל נולד ב-2 בנובמבר 1694 בזולצבאך, לכריסטיאן אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך ולמריה אלאונורה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של וילהלם, רוזן הסן-רוטנברג ומריה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט. ב-2 במאי 1717 התחתן יוזף קרל עם אליזבת אוגוסטה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתם של קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולודוויקה קרולינה רדזיוויל, בנישואים שנועדו למנוע מלחמת ירושה על נסיכות הבוחר מפפאלץ, מכיוון שלחמיו לא היו בנים. אולם ב-18 ביולי 1729 מת יוזף קרל, ומשום כך ירש לבסוף את חמיו, אחיינו-חתנו קרל תאודור, רוזן פפאלץ-זולצבאך. ב-2 במאי 1717 התחתן יוזף קרל עם אליזבת אוגוסטה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתם של קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולודוויקה קרולינה רדזיוויל, ממנה נולדו לו 7 ילדים: קרל פיליפ אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך (1718–1724) מריה אינוצנצה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (1719) אליזבת אוגוסטה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (1721–1794), התחתנה עם קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה מריה אנה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (1722–1790), התחתנה עם קלמנס פרנץ, דוכס בוואריה מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (1724–1794), התחתנה עם פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד קרל פיליפ אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך (1725–1728) בן (1728) מדיה וקבצים בנושא יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך בוויקישיתוף יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אנדרואיד אקלר

אנדרואיד "אקלר" הוא שם קוד לגרסאות 2.0 עד 2.1 של מערכת ההפעלה לניידים אנדרואיד שפותחה על ידי גוגל, גרסאות שאינן נתמכות עוד. אנדרואיד 2.1, שנחשף ב-26 באוקטובר 2009, נבנה על השינויים המשמעותיים שנעשו באנדרואיד 1.6 "דונאט". ברירת המחדל של מסך הבית של אקלר מציג שורת חיפוש של גוגל הקבועה על פני החלק העליון של המסך. אפליקציית המצלמה גם עוצבה מחדש עם מספר רב של תכונות צילום חדשות, כולל תמיכה בהבזק, זום דיגיטלי, מצב סצנה, איזון לבן, אפקטי צבע, ופוקוס. האפליקציה של גלריית התמונות מכילה גם היא כלים בסיסיים לעריכת תמונות. גרסה זו כללה גם תוספת של רקעים חיים, המאפשרים אנימציה של תמונות הרקע של מסך הבית כך שינועו. הוצג לראשונה דיבור-לטקסט, שהחליף את מקש הפסיק. אנדרואיד אקלר ירש תוספות פלטפורמה מהשקת דונאט, ויכולת לערוך חיפוש בכל הודעות ה-SMS ו-MMS השמורות, שיפור לגוגל מפות 3.1.2 ותמיכת Exchange לאפליקציית הדוא"ל. מערכת ההפעלה מספקת מהירות הקלדה משופרת על מקלדת וירטואלית, יחד עם פריטי נגישות חדשים, לוח שנה, וממשק רשת וירטואלית פרטית (API). עבור גלישה באינטרנט, אנדרואיד אקלר הוסיף תמיכה ב-HTML5, ריענון ממשק המשתמש של הדפדפן עם סימניות ממוזערות, וזום בלחיצה-כפולה. היסטורית הגרסאות של אנדרואיד מדיה וקבצים בנושא אנדרואיד אקלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרואיד אקלר "Android 2.0, Release 1 | Android Developers". developer.android.com. נבדק ב-2015-09-06. "Android History | Android". android.com. נבדק ב-2016-11-02. Wauters, Robin (16 בדצמבר 2009). "Google: Actually, We Count Only 16,000 Apps in Android Market". TechCrunch. נבדק ב-15 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Android 2.0 Platform Highlights". Android. נבדק ב-5 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Android 2.0, Release 1 | Android Developers". developer.android.com. נבדק ב-2015-09-06.
קייטי מרפי

קייטי מרפי (באנגלית: Katy Murphy; נולדה ב-15 בינואר 1963) היא שחקנית סקוטית. מרפי נולדה בגלאזגו שבסקוטלנד. היא הופיעה בדרמה הטלוויזיונית "Takin' Over the Asylum", בסיטקום "מייק ואנג'לו", בסדרה הקומית לילדים "Spatz", בסדרה "B&B", בדרמה הקומית "The Steamie", בסדרה "The Steamie", בפרק בסדרה "חדר מיון" ובסדרה "פוארו" על פי ספרי אגאתה כריסטי, במיני-סדרה הסקוטית "Your Cheatin' Heart" ובסדרה "טוטי פרוטי". היא גילמה את דמותה של ג'ני רן בעיבוד הטלוויזיוני "ידידנו המשותף" על פי הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. מרפי שיחקה בתפקיד ג'נט בסדרה הרדיופונית "Adventures of a Black Bag". ב-2006 השתתפה בדרמה "החשוד העיקרי" בכיכובה של הלן מירן, וב-2008 שיחקה בסדרת הדרמה "Honest". קייטי מרפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
חצאית A

חצאית בגזרת A היא חצאית הצמודה לירכיים ומתרחבת בהדרגה לכיוון המכפלת, כך שהיא מזכירה את צורת האות A. המונח משמש גם כדי לתאר שמלות ומעילים בעלי צורה דומה. עוד בתקופה האליזבתנית (1558-1603) נראתה המקבילה של חצאית A. גם בתקופה האדוארדית (1901-1910) ניתן היה לראות שמלות בגזרת A. לרוב השתמשו בשמלה תחתונית כדי ליצור מראה צר למעלה ורחב למטה. חצאיות בגזרה זו היו קיימות גם בתקופה של שושלת קינג בסין (1644-1911). המונח "גזרה A" נטבע לראשונה על ידי המעצב כריסטיאן דיור כתווית עבור האוסף שלו של באביב 1955., והפך לפופולרי על ידי יורשו של דיור, איב סן לורן, עם גזרת "טרפז" בבגדים שהוצגה ב-1958. הוא הציג שמלות שמתרחבות באופן דרמטי מקו הכתפיים. בגדים בסגנון A הפכו לפופולריים בשנות ה-60 וה-70. בשנות ה-80 ירדה גזרה זו מגדולתה, וקמה לתחייה בשנות ה-90 המאוחרות. מאז, גזרה זו מתארת כל שמלה הרחבה במותניים יותר מאשר בבית החזה, וכן חצאית הצרה במותניים ומתרחבת כלפי מטה.  חצאית A יכולה להופיע עם קישוטים שונים: כיסים, כפתורים במרכז החצאית רוכסן מאחורנית או מקדימה. החצאית יכולה להופיע באורכים שונים. מדיה וקבצים בנושא חצאית A בוויקישיתוף Women's Wear Daily: Glossary היסטוריה של חצאית A, באתר http://visforvintage.net/2012/03/15/a-line/ Ward, Susan (2005). "A-Line dress". In Steele, Valerie (ed.). Encyclopedia of Clothing and Fashion. Thomson Gale. pp. 35–36. ISBN 0-684-31394-4.
לוי זיני

לוי זיני (נולד ב-7 בינואר 1953) הוא יוצר, במאי סרטי תעודה ומפיק ישראלי. לוי זיני נולד בירושלים לאב שעלה ממרוקו, ולאם שנולדה בעיר העתיקה בירושלים להורים שעלו ממרוקו. לאחר שהשתחרר מצה"ל החל בשנת 1974 לעבוד כעוזר צלם. לאחר מכן החל לערוך סרטים עבור ערוץ 1 של רשות השידור, ולאחר מכן החל לערוך סרטים באופן מלא בשיתוף פעולה עם הבמאי דוד פרלוב. בשנת 1998 ביים את פרק 20 עבור הסדרה תקומה. זיני הקים את חברת ההפקות "טושוט הפקות" יחד עם שותפו דובי קרויטרו, במסגרתה הופקה התוכנית "בולדוג" ששודרה בערוץ 8. בנוסף הוא ערך את התוכנית והגיש בה את קטעי הקריינות. הוא שימש כבמאי במספר סרטים ששודרו במסגרת התוכנית "עובדה עם אילנה דיין", וכבמאי במספר פרקים של תוכנית התחקירים "סדר יום" של אושרת קוטלר. בנוסף הוא שימש כבמאי ועורכה הראשי של הסדרה "הלינק" ששודרה בערוץ 8. ב-2010 מונה לתפקיד המנהל האמנותי של ערוץ 8 בכבלים, כאחראי על תחום סרטי התעודה, אחראי על בחירת הסרטים שיזכו לתמיכה של ערוץ 8, וכאחראי על ליווי תהליך היצירה של הסרטים. בשנת 2000 קיבל את פרס משרד החינוך והתרבות לבמאים. בשנת 2012 זכה בפרס אמנות הקולנוע של משרד התרבות והספורט, במשותף עם עוד ארבעה אנשי קולנוע נוספים. 1980 טרנזיט (עריכה ביחד עם אשר טללים) 1994 21 הערות על גורודיש (במאי) 1995 איך אומרים ג'אז בעברית (במאי) 1996 רק כך אני יכול לראות(במאי), זוכה לציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 1996 1997 אנאפאזה, זוכה פרס הסרט התיעודי בפסטיבל חיפה וציון לשבח בפסטיבל אמסטרדם 2000 הכותל בידינו 2009 תעלומת הרב הנעלם, סיפורו של הרב ניר בן ארצי (במאי) 2010 נחשון וקסמן, הספירה לאחור (במאי ויוצר) 2011 א' תחסל אותם 2012 "דן בן אמוץ – גיבור מקומי" 2013 שער האירו (במאי ומפיק) 2013 לא תשקוט הארץ (במאי) 2016 הרבה גוונים לשחור (במאי ומפיק) 2016 גן ילדים (מפיק) 2019 ימי בגין (יוצר) 2021 שרון (תסריטאי ובמאי) 2023 חיל האוויר ביום כיפור (לערוץ 8) לוי זיני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לוי זיני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אייל דץ‏, אש ידידותית: על הסרט "נחשון וקסמן - הספירה לאחור", באתר וואלה, 1 באוקטובר 2010 גילי איזיקוביץ, לוי זיני, המנהל האמנותי של ערוץ 8: בישראל מופקים יותר מדי סרטים דוקומנטריים, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2011 מיה סלע, למה נשכח דן בן אמוץ, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2012 רוני דורות, לוי זיני: "התוכנית שלי היתה להתפגר על סט של סרט, בגיל 88", באתר הארץ, 5 באוקטובר 2023 אמילי גרינצווייג‏, לוי זיני מצטרף לערוץ 8, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2010 פסטיבל 1996, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים
פטר שוויצר

פטר שוויצר (Schweitzer;‏ 1874–1922) היה מהנדס ואיש עסקים, פילנתרופ יהודי-אמריקאי, יושב ראש משרד קרן היסוד בארצות הברית. בזכות סיועו ותרומתו נבנה ונוסד בטבריה בית החולים על שם שוויצר, אשר היה קרוי על שמו. נולד בבאלטה פלך פודוליה, שבאימפריה הרוסית. בילדותו קיבל חינוך עברי, בנעוריו עבר לאודסה לרכישת השכלה כללית. בהמשך יצא לצרפת, ללימודי הנדסה שאותם השלים באוניברסיטת סורבון בפריז. בשנת 1905 היגר לארצות הברית, הוא השתקע בניו יורק שבה עסק במקביל לניהול עסקיו, גם בפעילות ציונית ענפה. שוויצר מונה לגזבר ההסתדרות הציונית האמריקאית, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית האמריקאית, חבר הוועד הכספי של ההסתדרות הציונית העולמית, חבר הוועד הפועל ויושב ראש ועד הפעולה של קרן היסוד. בזמן היותו נתין האימפריה הרוסית תרגם שוויצר את הספר מדינת היהודים, מאת בנימין זאב הרצל. בארצות הברית תרם שוויצר לעיתון פועלי ציון "די צייט". שוויצר תמך במפעלים ספרותיים. בין השאר תמך בהוצאת ספרי שלום אש ב-12 כרכים. שוויצר תרם בימי חייו לקרנות ציוניות יותר מ-400,000 דולר. הוא תרם 40,000 דולר כ"מעשר" לקרן היסוד. חיים ויצמן ונחום סוקולוב תיארוהו כ"וזיר הכספים היהודי". שוויצר ורעייתו רבקה תרמו 25,000 דולר לבניית בית חולים בארץ ישראל, בטבריה. אבן הפינה הונחה ב-1921 אך שוויצר נפטר ב-1922 ורעייתו רבקה נרתמה להשלים את המלאכה, כך הוקם על שמו, בית החולים על שם שוויצר. שוויצר נפטר בגיל 48 כתוצאה מסיבוך של ניתוח מעי, שבוצע בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. הוא הניח אחריו את אשתו רבקה וחמשת ילדיהם. בהלווייתו ספדו לו: השופט ג'וליאן מק, צבי הירש מסליאנסקי, לואי ליפסקי, שמריהו לוין ואחרים. טבריה אדריכלים רבים לה - ד"ר אסתי ינקלביץ, החוג ללימודי ארץ-ישראל, אוניברסיטת חיפה "ארץ הכנרת", ביטאון רשות ניקוז ונחלים כנרת - בשיתוף איגוד ערי כנרת, גיליון מספר 15, סיון תשע"ו, יוני 2016, עמודים 18–21 "פתיחת בית החולים שוויצר"(הקישור אינו פעיל) ("ביישוב טבריה"), בן שמואל, 24 ביולי 1934 "עם פתיחת בית החולים למתרחצים בטבריה" (דבר),23 בינואר 1934, (י.מ.) המנוח פיטר שוויצר ז"ל ניו יורק, ג' בנובמבר 1922 מכתב מנחום סוקולוב אל עמנואל נוימן בעניין השתתפות בצער על פטירתו של פטר שוויצר (הארכיון הציוני המרכזי, ההסתדרות הציונית העולמית) חנוכת בית החולים ע"ש שוויצר דואר היום, 26 במאי 1930
אפרים ברש

אפרים ברש (Efraim Barasz; ‏1892 - ~ אוקטובר 1943) היה ראש היודנרט בגטו ביאליסטוק. נולד בעיר וולקוביסק במחוז ביאליסטוק. הוא למד הנדסה בגרמניה והיה ציוני פעיל. במלחמת העולם הראשונה היה ברוסיה ולאחריה המשיך להתגורר בוולקוביסק. ברש היה איש עסקים וכן כיהן כראש ההסתדרות הציונית בעירו. בשנת 1934 עבר לביאליסטוק ושם היה מנהל הקהילה. בשנות השלושים ביקר בארץ ישראל במגמה להכין את עליית משפחתו לארץ, ובנו הבכור אף עלה לארץ. עם כיבוש ביאליסטוק בידי הגרמנים היה הרב גדליהו רוזנמן ראש היודנרט וברש היה סגנו. לאחר כחודש הוקם יודנרט שני, וברש עמד בראשו. ברש ידע על הרציחות ההמוניות של יהודי האזור, בשורת אקציות בקיץ 1942. גישתו, בדומה לגישתם של ראשי היודנרטים יעקב גנס, מרדכי חיים רומקובסקי ומשה מרין, הייתה כי עבודה עבור הגרמנים תסייע להצלת יהודים מכיוון שכך יסברו הגרמנים שהיהודים חיוניים למאמץ המלחמה ולמשק המלחמה הגרמניים. ברש ארגן את תושבי הגטו לעבודה, התנגד לחבלה בייצור ואף השתתף בגירוש החלקי מהגטו בפברואר 1943, בו גורשו להשמדה וכן נרצחו במקום בין 9,000 ל-10,000 יהודים. טענתו הייתה שהעבודה היא "תריס בפני הפורענויות" ו"מרכז פעולתנו שיש בה כדי להצילנו – הוא התעשייה המתפתחת מאוד". עם זאת, ברש היה בקשר עם המחתרת בגטו ביאליסטוק ותאם פעולות עם מרדכי טננבוים (תמרוף), לימים מפקד הארגון היהודי הלוחם בגטו. ברש סייע למחתרת במעבדות ובמומחים לייצור נשק ומסר כספים לארגון היהודי הלוחם בוורשה. ערב פרוץ המרד בביאליסטוק בקיץ 1943 נקט ברש גישה לפיה קשריו עם ממונים על מנהל ומשטרה גרמנים בביאליסטוק יסייעו למנוע את חיסול הגטו כי אלה מעוניינים בגטו עובד. ב-21-27 באוגוסט 1943, עם שילוח כ-25,000 יהודים למחנה ההשמדה טרבלינקה, הועבר ברש עם מאות יהודים ובהם אנשי היודנרט ל'גטו קטן' בתחום הגטו. בספטמבר גורשו יהודים אלה, וברש ביניהם, למחנה הריכוז מיידנק, משם כנראה למחנה פוניאטובה ובאוקטובר 1943 כנראה נרצח. הערך על אפרים ברש באנציקלופדיה של השואה
צוקית (סוג)

צוקית הוא סוג של ציפורי שיר אוכלות-כל בגודל בינוני ממשפחת החטפיתיים. כל המינים בסוג מצויים בעולם הישן בלבד, באזורים הרריים. הסוג סווג לראשונה על ידי הטקסונום הצרפתי פרידריך בויה ב-1822, למשפחת הקיכליים; עם זאת, בעקבות מחקרים שפורסמו ב-2004 וב-2010, הסוג הועבר למשפחת החטפיתיים. פירוש שמו של הסוג בלטינית הוא "שוכן-הרים" או "מטפס הרים". במסע שערך במדבר יהודה סמוך למנזר מרסבא, זיהה הנרי בייקר טריסטראם (1866 ו-1876) את המין שכיום קרוי צוקית בודדת. Monticola semirufus Monticola rupestris Monticola explorator Monticola brevipes Monticola angolensis צוקית חכלילית (Monticola saxatilis), מצויה בישראל Monticola rufocinereus צוקית בודדת (Monticola solitarius), מצויה בישראל Monticola rufiventris Monticola cinclorhyncha Monticola gularis Monticola imerinus Monticola sharpei מדיה וקבצים בנושא צוקית בוויקישיתוף הנרי בייקר טריסטרם חוקר עולם הטבע המקראי — שיטות זיהוי, מחקר ופרשנות בספרו יומן מסע. שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום. כרך כא' (תשע"ב), עמ':296 צוקית, באתר ITIS (באנגלית) צוקית, באתר NCBI (באנגלית) צוקית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צוקית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צוקית, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צוקית בודדת

צוקית בודדת (שם מדעי: Monticola solitarius) היא מין של ציפור שיר מהסוג צוקית. אוכלוסיותיה של הצוקית הבודדת בצפון אפריקה, דרום-מזרח אסיה ואירופה יציבות (אינן נודדות), ואילו אוכלוסיותיה בחלקים אחרים של אסיה נודדות בחורף לדרום-מזרח אסיה, לאפריקה שמדרום לסהרה ולהודו. בישראל יציבה מצויה למדי בצפון הארץ ובמרכזה. המין סווג לראשונה טקסונומית על ידי קארולוס לינאוס בשנת 1758, במהדורה העשירית של ספרו סיסטמה נטוראה ("מערכת הטבע"), תחת השם Turdus solitarius. תרגום שם המין מלטינית הוא "בודד", וזהו מקורו של השם העברי. גודלה של הצוקית כגודל הזרזיר: אורכה נע בין 21 ל-23 ס"מ. הצוקית הבודדת מאופיינת במקורה הארוך והחזק, וצבע הנוצות האופייני לבני תת-המין השלט (solitarius) ותת-המין longirostris הוא כחול מתכתי, בעוד כנפיהם שחורות. צבעיהם של פרטים צעירים ונקבות בולטים פחות, כאשר גבם ועורפם אפורים כהים, ובטנם וחזם אפורים-בהירים ומנומרים. M. s. philippensis שונה במראו משאר תת-המינים, בעוד צבע נוצותיו הוא אדמדם-ערמוני מאמצע הבטן ועד לחלקו התחתון של הזנב. כל תת-המינים שונים במראם משאר המינים בסוגם, בשל העובדה שקצה זנבם לא אדמדם. הצוקית הבודדת מצויה באזורים הרריים, והקן מוקם בדרך כלל בחורים בעצים או בצוקים. הנקבה מטילה 3–5 ביצים. הצוקית הבודדת היא אוכלת כל, וניזונה ממגוון רחב של חרקים וזוחלים קטנים, בנוסף לפירות יער וזרעים. הצוקית הבודדת היא הציפור הלאומית של מלטה. ישנם חמישה תת-מינים: M. s. (לינאוס, 1758) - צפון-מערב אפריקה, דרום אירופה, מצפון טורקיה עד אזור גאורגיה ואזרבייג'ן. M. s. longirostris (בלית', 1847) - יוון, דרום ומערב טורקיה, מהמזרח התיכון עד אזור הרי ההימלאיה, צפון-מזרח אפריקה והודו. M. s. pandoo (סקייז, 1832) - ממרכז הרי ההימלאיה עד למזרח סין, צפון וייטנאם ואיי סונדה הגדולים. M.s.philippensis (מולר, 1776) - ממונגוליה וסחלין במזרח, ליפן בדרום ולפיליפינים בצפון, ומצפון-מערב סין לאינדונזיה. M. s. madoci (צ'ייסן, 1940) - חצי-האי המלאי וצפון סומטרה. מדיה וקבצים בנושא צוקית בודדת בוויקישיתוף צוקית בודדת, באתר ITIS (באנגלית) צוקית בודדת, באתר NCBI (באנגלית) צוקית בודדת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צוקית בודדת, באתר GBIF (באנגלית) צוקית בודדת באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויצמן שירי

ויצמן שירי (נולד ב-5 בפברואר 1956) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה. שירי נולד בבאר שבע. שמו הפרטי ניתן לו על שם חיים ויצמן נשיא המדינה הראשון. במהלך השנים הוא נבחר למרכז ועידת מפלגת העבודה, שימש יו"ר מחוז הנגב במפלגה והחל להתמודד ברשימתה לכנסת בבחירות לכנסת ה-14. שירי כיהן בכנסת בסיעות ישראל אחת והעבודה-מימד בכנסת ה-15, ובשלהי הכנסת ה-16 הושבע כמחליפו של שמעון פרס מטעם העבודה-מימד-עם אחד. בשנת 2002 כיהן מספר חודשים בממשלה ה-29 כסגן שר הביטחון. ב-23 באפריל 2009 אישרה מזכירות מפלגת העבודה את מינויו לתפקיד מנכ"ל זמני של המפלגה, במקום המזכ"ל המכהן איתן כבל, כפוף לאישור ועידת המפלגה. זאת, בעקבות התנגדותו של כבל לישיבתה של העבודה בממשלת נתניהו. במחאה על קבלת ההחלטה הודיע גזבר המפלגה, משה עמית, על כוונתו להתפטר מהתפקיד, וכעבור זמן מה התפטר מתפקידו. ב-26 באפריל 2009 ביטל המוסד לבירור עתירות במפלגת העבודה את מינויו של שירי. יו"ר המוסד, עו"ד גד קרני, אמר כי "בשלב זה אין ליצור תפקיד יש מאין". נוסף על כך נקבע כי אין לכנס את ועידת המפלגה כדי להדיח את המזכ"ל, כבל. חברי הכנסת שהתנגדו לכניסה לממשלה טענו בדיון ל"בריונות פוליטית" מצד יו"ר המפלגה אהוד ברק, שלטענתם מנע מהם להתבטא ולהעלות הצעות משלהם. ב-10 במאי 2009 התכנסה ועידת המפלגה, ללא ארבעת חברי הכנסת המורדים, כדי לאשר את מינויו של שירי לתפקיד מנכ"ל המפלגה. שירי היה מעורב במהלך השנים בעסקי נדל"ן. חברת "תשואה 10" שבבעלותו המשותפת צברה הפסדים וחובות בהיקף של עשרות מיליוני דולרים, וב-2011 קרסה החברה ובבית המשפט אושר הסדר בעלי חוב בסך 13 מיליון ש"ח. חובות נוספים של החברה בסך למעלה מ-100 מיליון ש"ח נותרו מחוץ להסדר. ב-2014 הוגשה תביעה בבקשה להרמת מסך נגד ויצמן שירי, בגין חובות אלו. תושב השכונה התל אביבית אזורי חן, גרוש ואב לשלושה ילדים. ויצמן שירי, באתר הכנסת ויצמן שירי, באתר כנסת פתוחה גידי וייץ, המנכ"ל החדש של מפלגת העבודה, ויצמן שירי, לא משאיר שבויים, באתר הארץ, 5 ביוני 2009 אבי שאולי, ‏[https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did= 1000824427 תשואה 10, תספורת של יותר מ-90%], באתר גלובס, 21 בפברואר 2013 אטילה שומפלבי, גזבר העבודה עוזב: "הורסים מפעל של 50 שנה", באתר ynet, 23 באפריל 2009 פנחס וולף‏, האם ועידת העבודה תדיח את המזכ"ל כבל?, באתר וואלה, 26 באפריל 2009 אלה לוי-וינריב, ‏ויצמן שירי נתבע להחזיר 15 מ' ש' לקופת הפירוק של תשואה 10, באתר גלובס, 10 בפברואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.