laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לך, אל תרוץ

לך, אל תרוץ (באנגלית: Walk, Don't Run) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1966. התסריט נכתב על ידי סול סאקס וקרסון קנין והוא רימייק חפשי לסרט The More the Merrier משנת 1943 אלא שהמיקום ושמות המשתתפים ועיסוקם, שונו. מקום מהעלילה הועבר לטוקיו בתקופת אולימפיאדת טוקיו (1964). בתפקידים הראשיים - קרי גרנט, סמנתה אגר, ג'ים האטון וג'ון סטנדינג. זה הסרט האחרון בו שיחק קרי גרנט, הפעם לא כמאהב אלא כגבר מבוגר (בן 62) המנסה לשדך בין בני זוג צעירים. ויליאם רטלנד (קרי גרנט) הוא איש עסקים בריטי מכובד שמגיע לטוקיו יומיים לפני המתוכנן ומתקשה למצוא בית מלון היות שכל מקומות האירוח תפוסים לרגל אולימפיאדת טוקיו. גם המזכיר בשגרירות בריטניה, יוליוס הברסק (ג'ון סטנדינג) מתקשה לעזור לו. רטלנד מבחין בפתק על הקיר של חיפוש שותף לדירה. הוא מגיע למקום ומתברר שזו בחורה צעירה ונאה בשם כריסטין איסטון (סמנתה אגר). בתחילה היא מסרבת להשכיר חדר לגבר אך לבסוף מתרצה לאחר שהוא משלם לה לשבוע מראש ומסכים לתנאי מגורים לפי הוראותיה. רטלנד מתיידד עם בחור צעיר ונאה בשם סטיב דייוויס (ג'ים האטון), סטודנט לארכיטקטורה, הנמצא בטוקיו כחבר המשלחת האמריקאית לאולימפיאדה במקצוע הליכה תחרותית. גם סטיב מתקשה למצוא דיור ורטלנד מציע לו שותפות בחדר. כשכריסטין מגלה זאת היא רוצה לזרוק את שניהם אבל לבסוף מתרצה בגלל מחסור בכסף. כריסטין מאורסת ליוליוס מהשגרירות. היא מעדיפה גבר יציב ושקול כמו יוליוס שיש לו בית באנגליה ומצבו הכלכלי יציב, על פני סטיב היה והמושך אבל ללא בסיס יציב. דווקא רטלנד עושה הכל כדי לשכנע את כריסטין להעדיף את סטיב. כשהארבעה יוצאים לטיול הוא מצליח להרחיק את יוליוס ולתת לכריסטין ולסטיב זמן לשוחח ביחידות. העלילה מסתבכת לאחר שסטיב נלקח לחקירה במשטרת טוקיו באשמת ריגול לאחר שדווח שהוא מחזיק ברשם קול ורושם תרשימי בתים. רטלנד ויוליוס מוזעקים לשחרר אותו והחוקר (ג'ורג' טאקיי) משתכנע. במשטרה מגלה יוליוס שסטיב גר בדירתה של כריסטין ומפחד שהדבר יתגלה וזה יפגע בעתידו המקצועי. הוא מבקש מרטלנד שישכנע את ג'ים שיסכים להתחתן איתה ואחר כך להתגרש. רטלנד מצטרף לתחרות ההליכה התחרותית, הולך עם סטיב ומשכנע אותו לחתום על הסכמתו לנישואים. סטיב מנצח בתחרות ונלקח מיד לבית העירייה לנישואים מהירים עם כריסטין. רטלנד עוזב בדרכו לנמל התעופה, מסתכל למעלה ורואה את שני הצעירים מתחבקים. הוא יודע שמשימתו הושלמה. "לך, אל תרוץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לך, אל תרוץ", באתר נטפליקס "לך, אל תרוץ", באתר AllMovie (באנגלית) "לך, אל תרוץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לך, אל תרוץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ללך, אל תרוץ, באתר יוטיוב לך, אל תרוץ, באתר TCM
איתן דרור-פריאר

איתן דרור-פריאר (נולד ב-29 במרץ 1967) הוא סופר ומוזיקאי ישראלי. חתן פרס ספיר לספר ביכורים. דרור-פריאר נולד בירושלים למרים ולפרופ' זרם פריאר. סבתו הייתה רחה פריאר, מייסדת עליית הנוער וכלת פרס ישראל. למד מוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים והלחנה לקולנוע ברימון בית ספר למוסיקה. הוציא שני דיסקים משיריו. מאז 2010 מופיע עם אנסמבל דרור לשירה עברית, אותו הקים. האנסמבל שם לו למטרה ליצור מופעי מחווה לגדולי היוצרים והיוצרות בישראל, ביניהם רחל, לאה גולדברג, חיים חפר, נעמי שמר, אלכסנדר פן ועוד. סיפורים פרי עטו התפרסמו בכל העיר, עיניים וכן ביקורות ספרים בהעיר, Time Out תל אביב. בשנת 2016 זכה דרור-פריאר, בפרס ספיר לספר ביכורים. בשנת 2017 זכה במלגת בוסתן מטעם הספרייה הלאומית. האצבעות על הגבעה (עם עובד, 2015) ומי גר במגדל (עם עובד, 2019) הקסם היפה בעולם (ספר ילדים) (עם עובד, 2019) לא תאהב (עם עובד, 2022) איתן דרור, הוצאה עצמית, 2006 הרצל אמר, הוצאה עצמית, 2010 מיה וינשטוק, "אנחנו עושים מניפולציות בשביל לשרוד", באתר ynet, 24 באוגוסט 2015 יוני ליבנה, אבל אותה צמה, באתר "ידיעות אחרונות", 31 באוגוסט 2015 עמרי חורש, איתן דרור-פריאר זכה בפרס ספיר לספר ביכורים, באתר ynet, 27 בדצמבר 2016 רונן טל, כאן גרים בכיף, באתר "ידיעות אחרונות", 5 במרץ 2019 יובל אביבי, "ומי גר במגדל": איתן דרור־פריאר חוזר למקום הפצוע בלי להתבכיין, באתר הארץ, 4 ביוני 2019. מדיה וקבצים בנושא איתן דרור-פריאר בוויקישיתוף איתן דרור-פריאר, ברשת החברתית פייסבוק רשימת הפרסומים של איתן דרור-פריאר, בקטלוג הספרייה הלאומית איתן דרור-פריאר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" על זוכי מלגת בוסתן, 2017 אתר אנסמבל דרור לשירה עברית זמר (בוקר וערב לך ועליך) בביצוע אנסמבל דרור לשירה עברית, וידאו קליפ לשיר ביוטיוב שבחי מעוז בביצוע אנסמבל דרור לשירה עברית, וידאו קליפ לשיר ביוטיוב שלגיה בביצוע אנסמבל דרור לשירה עברית, וידאו קליפ לשיר ביוטיוב
כל הקיץ ביום

כל הקיץ ביום (באנגלית: All Summer in a Day) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת הסופר האמריקאי ריי ברדבורי, שפורסם לראשונה בגיליון מרץ 1954 של המגזין The Magazine of Fantasy & Science Fiction.‏ כאשר נכתב הסיפור, תנאי מזג האוויר על כוכב הלכת נוגה לא היו ידועים. אסטרונומים ידעו שנוגה מכוסה בעננים, ורבים חשבו שכוכב זה עשוי להיות גשום ורטוב. תיאורים רבים של ונוס בסיפורת של אותה התקופה אימצו הנחה זו, כולל ברדברי, בסיפוריו All Summer in a Day ו-The Long Rain. באופן מקרי, ברדבורי, אשר כותב כאן על נוגה ועל השמש, נפטר ביום מעבר נוגה על פני השמש (אירוע שמימי נדיר מאוד). גיבורי הסיפור הם קבוצת תלמידים שכיתתם נמצאת על כוכב נוגה, שעל פי סיפור זה הוא כוכב ובו סופות גשם מתמידות, ושם השמש זורחת אחת לשבע שנים, למשך שעה אחת בלבד. קבוצת התלמידים כוללת את מרגוט, תלמידה שעברה לנוגה מכדור הארץ חמש שנים קודם לכן, והיא היחידה מבין כולם שיודעת וזוכרת מהי שמש, מכיוון שהשמש זרחה באופן קבוע על כדור הארץ. כאשר המורה מבקשת מהתלמידים לכתוב שיר על השמש, מרגוט כותבת: "אני חושבת שהשמש היא פרח, אשר פורח למשך שעה אחת בלבד". היא מתארת כיצד השמש נראית כמו פני, ומרגישה כמו אש הבוערת בתנור. הילדים האחרים, בהיותם צעירים מדי כדי לראות אי פעם את השמש בעצמם, לא מאמינים לה. בהובלתו של נער בשם ויליאם, שאר התלמידים מציקים לה ומתעמרים בה, וזמן קצר לפני שהשמש יוצאת, ויליאם ושאר התלמידים נועלים אותה בתוך ארון. כאשר השמש עומדת לצאת, המורה שלהם מגיעה לקחת את הכיתה החוצה כדי ליהנות משעתיים של שמש, ומרוב התרגשות כולם שוכחים ממרגוט שעדיין נעולה בארון. הם רצים החוצה, משחקים, מדלגים, קופצים ומשתוללים, מתענגים על כל שנייה. לפתע, נערה אחת חשה טיפה של גשם על ידה. נשמע קול רעם, ואחריו ברק, והילדים רצים חזרה פנימה בעוד השמש נעלמת והגשם השוטף חוזר שוב. בשלב זה, אחד מהתלמידים נזכר במרגוט, שעדיין נעולה בארון. התלמידים חשים בושה, משחררים אותה מהארון, ועומדים קפואים, נבוכים ממה שעשו ולא מצליחים להביט זה לזה בעיניים. השמש היקרה באה והלכה, ובגלל מעשהם הבזוי, מרגוט, שאהבה את השמש יותר מכל, פספסה אותה. עיבוד של הסיפור הקצר לסרט טלוויזיה באורך 25 דקות שודר במקור בשנת 1982 במסגרת "WonderWorks" - סדרת אנתולוגיה של ערוץ PBS האמריקאי. שלא כמו בסיפור המקורי, סופו של הסרט הורחב כך שהוא מציג את הילדים מכפרים על המעשה הנורא שעשו בכך שהם נותנים למרגוט את כל הפרחים שהם קטפו בזמן שהשמש זרחה. את הסרט צילם רוברט אלסוויט, שלימים המשיך להיות שהמשיך להיות צלם קולנוע זוכה פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ("זה ייגמר בדם"). בסדרת הטלוויזיה "דירת המצוירים" (עונה 3 פרק 2), תות בראונסטיין ננעלת בתוך ארון, ולא זוכה ליהנות מחוויותיהם של שאר הדיירים. Publication history for "All Summer in a Day" at Author Wars web site. "This text is available under a Creative Commons License and may have been adapted from the All Summer in a Day bibliography at the Internet Speculative Fiction Database." Retrieved from http://authors.wizards.pro/books/titles/58363/all-summer-in-a-day. All Summer In A Day Pt. 3, סרטון באתר יוטיוב
שגרירות ארצות הברית בוורשה

שגרירות ארצות הברית בוורשה (בפולנית: Ambasada Stanów Zjednoczonych w Warszawie, באנגלית: Embassy of the United States, Warsaw) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית של אמריקה בפולין. בניין השגרירות ממוקם בשדרות אויאזדוב (אנ') (בפולנית: "Aleje Ujazdowskie") שהיא דרך ראשית המקבילה לנהר הוויסלה ברובע שרודמיישצ'ה בעיר ורשה. שגרירת ארצות הברית בפולין מ-6 בספטמבר 2018 היא ג'ורג'ט מוסבכר (אנ'). השירות הקונסולרי של ארצות הברית בפולין של ימינו, בשטחה של האימפריה הרוסית, היה כבר קיים בין השנים 1871–1917. הנציגות הדיפלומטית האמריקאית הראשונה בוורשה הוקמה בשנת 1919. לאחר מלחמת העולם הראשונה כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הפולנית השנייה, שהוקמה באפריל 1919, אך היחסים בין שתי המדינות היו מרוחקים, בשל מדיניות האי-התערבות של ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה היו השתיים חלק מבעלות הברית, אך היה תיאום מועט בלבד בין ממשלת ארצות הברית לממשלת פולין הגולה שישבה בלונדון. במלחמת העולם השנייה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין הועברה השגרירות לפריז (1939–1940), ומפריז ללונדון (1940–1945). הקונסוליה הכללית נותרה בוורשה (עד 15 ביוני 1941). שגרירות ארצות הברית בוורשה הוקמה מחדש ב-5 ביולי 1945, באותו יום בו נסגרה השגרירות בלונדון. השגריר ארתור בליס ליין (אנ') היה אחראי על השגרירות בהמתנה להצגת אישורים. ארצות הברית מחזיקה בקונסוליה בקרקוב. המדור הפוליטי האנגלי המדור הכלכלי מדור קונסולרי מדור לענייני ציבור מרכז משאבי מידע אמריקני - AIRC (פול') בכתובת: ul. Piękna 14 המדור המסחרי (אנ') אגף החקלאות מחלקת החקלאות של ארצות הברית שירות חקלאי חוץ - FAS משרד הביטחון האזורי מדור ניהול משרד הנספח הצבאי המשרד לשיתוף פעולה צבאי הלשכה הפדרלית לחקירות ה-FBI המנהל לאכיפת הסמים (DEA) מנהל אבטחת תחבורה על ידי המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית - TSA מחלקות נוספות: הקונסוליה הכללית בקרקוב בית הספר האמריקאי בוורשה (אנ') מושב השגרירות האמריקאית בארמון זמויסקי (Pałac Zamojskich) לאחר שנת 1920 מטה השגרירות בארמון וולובסקי (Pałac Wołowskiego) (שנת 1922) בניין מטה הקונסוליה האמריקאית בגדנסק באליזבטוואל (1922–1939) מעון השגריר בוורשה בבית הדירות בכתובת: Mansjonaria przy ul. Świętojańskiej 2 (שנת 1930) מבנה הקונסוליה האמריקאית הכללית בקרקוב שגרירות ארצות הברית בוורשה שגרירות ארצות הברית בוורשה (בקדמת השגרירות אנדרטה לזכרו של הנשיא האמריקאי רונלד רייגן) בית השגריר האמריקאי בוורשה שגרירות ארצות הברית בוורשה, במהלך הפשיטה האווירית הגרמנית בשנת 1939 יחסי ארצות הברית–פולין מדיה וקבצים בנושא שגרירות ארצות הברית בוורשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות ארצות הברית בוורשה (באנגלית) "שגרירות וקונסוליה ארצות הברית בוורשה" אתר השגרירות האמריקאית בוורשה pl.usembassy.gov "מדריך לתולדות הכרה, יחסים דיפלומטיים וקונסולריים של ארצות הברית, לפי מדינה, מאז 1776: פולין" A Guide to the United States' History of Recognition, Diplomatic, and Consular Relations, by Country, since 1776: Poland". history.state.gov. Retrieved 2016-01-31. הקונסוליה הכללית של ארצות הברית בקרקוב pl.usembassy.gov/embassy-consulate/krakow
פראיה פרגוסון

פאריה ניקול פרגוסון (באנגלית: Priah Nicole Ferguson; נולדה ב-1 באוקטובר 2006) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור אריקה סינקלייר בסדרה של נטפליקס, "דברים מוזרים" (2017–2024). פרגוסון נולדה ב-1 באוקטובר 2006 באטלנטה, ג'ורג'יה, בתם של ג'ון פרגוסון, אמן ומעצב רב תחומי ושל ואדג'ואה פרגוסון, מעצבת גרפית. יש לה אחות אחת, ג'יידה, הצעירה ממנה בשנתיים. פרגוסון קיבלה את ההחלטה להתחיל לשחק לאחר שצפתה בסרטים "הילדות הקטנות של אבא" ו"קרוקלין". בשנת 2015, היא החלה לשחק בסרטים קצרים ועצמאיים בהפקה מקומית. בשנת 2016, היא הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "אטלנטה" של רשת FX Networks ובסדרת הדרמה התקופתית "Mercy Street" של רשת PBS. בשנת 2017, פרגוסון לוהקה לעונתה השנייה של סדרת האימה והמדע הבדיוני של נטפליקס "דברים מוזרים" בתור אריקה סינקלייר, אחותו הצעירה של לוקאס סינקלייר, בגילומו של קיילב מק'לאפלין. היא קודמה לצוות השחקנית הראשי החל מהעונה השלישית. בשנת 2018, היא הופיעה לצדה של טיפאני האדיש בסרט הקומדיה "השבועה". בשנת 2022 היא הופיעה בקומדיית ליל כל הקדושים של נטפליקס, "קללת ברידג' הולו" לצדו של מרלון ויינס. באותה שנה החלה לדבב את דמותה של ביילי קרטר בסדרה הקומית "גרטל והאוגר" מבית ערוץ דיסני. בשנת 2023, פרגוסון דיבבה את ליסה, דמות חצופה אינטליגנטית בסדרת ההנפשה הממוחשבת "אבא שלי צייד ראשים" של נטפליקס. פראיה פרגוסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פראיה פרגוסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פראיה פרגוסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פראיה פרגוסון, באתר Metacritic (באנגלית)
העורב הלבן

העורב הלבן (באנגלית: The White Crow) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 2018, שכתב דייוויד הר וביים ראלף פיינס. הסרט מתעד את קורות חייו, ובפרט את קריירת הריקוד, של רקדן הבלט הסובייטי רודולף נורייב, אותו מגלם אולג איבנקו. הסרט נוצר בהשראת הספר Rudolf Nureyev: The Life מאת ג'ולי קוואנה. שם הסרט הוא התייחסות לכינויו של נורייב בילדותו - "עורב לבן" (מושג בעל משמעות דומה במקצת ל"כבשה שחורה"), מכיוון שנתפס כמי שהיה יוצא דופן וחריג בסביבתו. צילומי הסרט הושלמו באוקטובר 2017. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבלי הסרטים של טליורייד, קולורדו ושל מכון הסרטים הבריטי בלונדון ב-2018. כמו כן, הסרט הוקרן גם בפסטיבלי סרטים ביפן, בולגריה וצ'כיה. ב-22 במרץ 2019 הסרט יצא לאקרנים ברחבי הממלכה המאוחדת (בהפצת StudioCanal) וב-26 באפריל שוחרר הסרט בארצות הברית (בהפצת Sony Pictures Classics). אתר האינטרנט Rotten Tomatoes מדווח על דירוג חיובי של 68% לסרט זה, על פי 103 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.38 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי לסרט "חסרה החינניות המאפיינת של הנושא שלו, אך כסרט ראשון העוסק בתקופה מכרעת בחייו של אמן מבריק, הסרט עשוי היטב מתחילתו ועד סופו" האתר Metacritic העניק לסרט ציון מנורמל של 54 מתוך 100, על סמך 8 מבקרים, ציון המעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". הניו יורק טיימס כתב כי הסרט הוא "דיוקן של האמן כבחור צעיר, ניסיון להראות את מערך הגורמים המורכב - ביוגרפי, פסיכולוגי, חברתי, פוליטי - שהוביל לרגע בו הרקדן בן ה-23 קיבל החלטה שתשנה את ההיסטוריה של הבלט: נורייב הפך לנורייב על ידי כך שערק מברית המועצות אל המערב בנמל התעופה לה בורז'ה בצרפת ביוני 1961... לאורך [הסרט], פיינס [הבמאי] והר [התסריטאי] מתארים את הרצון ואת הסקרנות יוצאי הדופן שהניעו את נורייב לרקוד ולחפש אמנות ותרבות בכל מקום שהוא רק יכול". מדיה וקבצים בנושא העורב הלבן בוויקישיתוף "העורב הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "העורב הלבן", באתר AllMovie (באנגלית) "העורב הלבן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "העורב הלבן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "העורב הלבן", באתר Metacritic (באנגלית) "העורב הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Shooting Wraps On Ralph Fiennes' The White Crow - Filmoria". www.filmoria.co.uk. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Roache, Madeline (26 באפריל 2019). "The True Story Behind the Rudolf Nureyev Movie The White Crow". Time. נבדק ב-6 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) Erbland, Kate (2018-08-30). "Telluride Reveals 2018 Full Lineup: 'Destroyer,' 'White Boy Rick,' and 'The Old Man & the Gun' Set for World Premieres". IndieWire (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-08-30. "The White Crow (2019)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-23 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The White Crow". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-20 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) Sulcas, Roslyn (2019-04-28). "Trying to Pinpoint the Moment Nureyev Became Nureyev". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-10-09.
1985 (סרט)

1985 הוא סרט דרמה להט"בי-אמריקאי בשחור-לבן שיצא ב-2018. הסרט בוים על ידי ין טאן.‏ הסרט הוא הרחבה של סרט קצר הנושא באותו שם, שגם אותו ביים ין טאן, שיצא ב-2016. העלילה מתרחשת בטקסס של שנת 1985. לרגל חופשת חג המולד, אדריאן לסטר, גבר גאה בארון ואיש פרסום מצליח בניו יורק, חוזר לבית ילדותו שנמצא בטקסס לאחר כ-3 שנים שהתגורר בניו יורק. הוא בא להתאחד עם אחיו הצעיר והוריו הדתיים מאוד. למעשה, ביקור זה הוא הפרידה האחרונה ממשפחתו כי הוא צריך לפתור את מה שלא פתור בינו לבין משפחתו, ביניהם גם לספר למשפחתו כי הוא חולה באיידס. קורי מייקל סמית' - אדריאן לסטר, גבר גאה בארון ואיש פרסום מצליח בניו יורק. חולה באיידס מייקל צ'יקליס - דייל לסטר, אביו של אדיראן וירג'יניה מדסן - איליין לסטר, אימו של אדריאן אידאן לאנגפורד - אנדרו לסטר, אחיו הצעיר של אדריאן ג'יימי צ'אנג - קארלי, חברת ילדות ראיין פירס ויליאמס - מארק בריאן מאסי - הכומר ג'ון הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים South by Southwest ב-9 במרץ 2018. לאחר מכן, הסרט הוקרן במספר פסטיבלי סרטים להט"בים, כולל בגאלת הפתיחה של פסטיבל הסרטים Out On Screen.‏ ה-DVD וההוצאה הדיגיטלית של הסרט יצאו בדצמבר 2018. אתר האינטרנט הרשמי של 1985 (באנגלית) "1985", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "1985", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "1985", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "'1985' Review: Yen Tan Revisits and Reinvents the AIDS Film, With Moving Results — SXSW" (אורכב 14.11.2020 בארכיון Wayback Machine). Indiewire, March 9, 2018. "Film Review: '1985'" (אורכב 14.03.2020 בארכיון Wayback Machine). Variety, June 28, 2018. "'1985': Film Review | SXSW 2018" (אורכב 07.08.2020 בארכיון Wayback Machine). The Hollywood Reporter, March 9, 2018. "Yen Tan's moving 1985 opens 30th annual Vancouver Queer Film Festival" (אורכב 14.08.2020 בארכיון Wayback Machine). Vancouver Sun, August 8, 2018. “And the winners is… Here the winning films of the 2018 edition of the FIRE !! Best Feature Film: 1985” (ארכיון) “Prix du Public du Film Américain Indépendant : 1985 de Yen Tan.” (ארכיון)
נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח לנוער

נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח לנוער היא נבחרת הוקי קרח לאומית שייצגה את ברית המועצות בתחרויות הוקי בינלאומיות עד גיל 20. הארגון המנהל היה פדרציית ההוקי של ברית המועצות. באופן רשמי, במסגרת IIHF, הנבחרת קיימת משנת 1973 על 1991. הנבחרת הוקמה ביוזמת הפדרציה להוקי של ברית המועצות ואיגוד ההוקי הצ'כוסלובקי. נבחרת הנוער מורכבות משחקני הוקי מתחת לגיל 20. עד 1977 התקיימו 3 טורנירים עם מעמד של אליפויות עולם לא רשמיות לנוער: מאז 1977, לאליפות העולם יש מעמד של טורניר רשמי. נבחרת ברית המועצות עלתה לראשונה לאליפות העולם בשנת 1974 שהתקיימה בלנינגרד. המדליה הראשונה הייתה זהב שבו זכתה באליפות הבכורה שלה. במהלך שש השנים הבאות, הצליחה נבחרת ברית המועצות לזכות ברצף במדליות זהב. בשנת 1981 הנבחרת לא הצליחה להגן על התואר וסיימה רק במקום השלישי ובמדליית ארד. במונדיאל 1982 הנבחרת הסתפקה במקום הרביעי בלבד ופספסה מדליה. נבחרת הנוער הצליחה להשתקם באופן מלא לטורניר בשנה הבאה, לאחר שזכתה בזהב בטורניר הבייתי ב-1983 בלנינגרד. בזהב היא זכתה גם בשנת 1984, 1986, 1989. בשנת 1985, נבחרת הנוער הסובייטית, כמו בשנת 1981, הסתפקה במדליות ארד; ב-1988, 1990 וב-1991 - זכתה במדליית כסף, כאשר אליפות 1987 הייתה הרסנית ביותר עבורה. באותה אליפות נבחרת ברית המועצות נפסלה בשל קטטה במשחק הסיבוב האחרון עם קנדה וסיימה רק במקום 6. נבחרת הנוער של ברית המועצות קיימה את אליפות העולם האחרונה בשנת 1991 ותפסה רק את המקום השני. לאחר קריסת ברית המועצות, הנבחרת נקראה נבחרת חבר המדינות וזכתה במדליית הזהב של מונדיאל 1992. בטורניר השתתפו הנבחרות השניות של המדינות המובילות באירופה, כך שהטורניר נקרא גם אליפות העולם הלא רשמית של הנבחרת השנייה. הטורניר נערך ערב המונדיאל, שאיפשר לצפות בסגל השחקנים שעתיד להרכיב את הנבחרות הלאומיות המובילות. בשנת 1989, לראשונה בלנינגרד, התכנסו שמונה נבחרות. בגמר נפגשה נבחרת ברית המועצות עם נבחרת הנוער של ברית המועצות. המשחק הסתיים בתוצאה של 8:2 (2:0, 5:0, 1:2) לטובת הנבחרת הבוגרת. אליפות עולם בהוקי קרח לנוער זכייה: (1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1983, 1983, 1984, 1986, 1989) מקום שני: 3 (1988, 1990, 1991) מקום שלישי: 2 (1981, 1985) טורנירי הוקי בינלאומיים גביע Ahern מקום שני: 1 (1965) פרס טורניר העיתון "לנינגרדסקאיה פרבדה" מקום שני: 1 (1989) נבחרת רוסיה בהוקי קרח לנוער נבחרת ברית המועצות בהוקי לנוער באתר "ארכיוני הוקי" (ברוסית) Молодёжные чемпионаты мира по хоккею
1985 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 1985 1985 – ספר של אנתוני ברג'ס 1985 – סרט דרמה להט"בי-אמריקאי בשחור-לבן שיצא ב-2018
נשים גדולות

נשים גדולות (באנגלית: Babes) הוא סיטקום אמריקאי ששודר בימי חמישי בשעה 20:30 במשך עונה אחת בערוץ פוקס, החל מה-13 בספטמבר 1990 ועד ל-19 במאי 1991. הסדרה נוצרה על ידי גייל פארנט וטראסי ג'קסון והופקה על ידי "סנדולאר הפקות" (בבעלות דולי פרטון וסנדי גאלין) עבור פוקס המאה ה-20. במרכז הסדרה נמצאות שלוש אחיות שמנות, שעוברות חוויות שונות מלבד המשקל שלהן, כגון: עבודה, מערכות יחסיות, פופולריות והקמת משפחה. שלוש האחיות חולקות יחד דירה אחת קטנה בניו יורק, בה חדר שינה אחד בלבד, דבר המוסיף לחיכוך הקומי שבין הדמויות. למרות שהסדרה משפחת סימפסון שודרה לפניה, רק אחוז קטן מהצופים המשיך לצפות גם בסדרה נשים גדולות, בין השאר בשל המחלוקות שהיא עוררה. הסדרה לא המשיכה לעונה שנייה, ובוטלה בסוף עונת 1990-1991. בתחילה, הסדרה ספגה ביקורת קשה מצד מספר ארגונים על כך שהיא לועגת לאנשים הסובלים מעודף משקל, וזאת בשל מספר בדיחות שנכללו בפרקים הראשונים של הסדרה. עם זאת, הביקורות דעכו ככל שהסדרה התקדמה, ופרקים מאוחרים יותר הציגו את הדמויות השמנות באופן חיובי יותר (באחד הפרקים האחיות הסכימו שלא לעשות שימוש במילה "שמן" במהלך ריבים ביניהן). לדמויות עצמן יש השקפות שונות על דימוי הגוף שלהן: שרלין דואגת בעיקר על בריאותה ופונה לחדר כושר, שם אשה מושכת לועגת לה. מאוחר יותר, שרלין חוזרת למקום ומתעמתת עימה. "נשים גדולות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נשים גדולות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נשים גדולות".
פלאומרכיים

פלאומרכיים (שם מדעי: Palaeomerycidae) היא משפחה נכחדת של מכפיל פרסה מקבוצת הפקוריים, אשר חיה בין תקופת האאוקן עד תחילת הפליוקן. המאובנים שלהם התגלו בכל היבשות, אך מרביתם התגלו ברחבי אירופה ותחום תפוצתם מספרד עד לסין של ימינו. מינים מאוחרים יותר כמו הקרניוצרס (Cranioceras) הגיעו לאמריקה הצפונית, כשהסוג סוראמריקס (Surameryx) הגיע עד לאמריקה הדרומית. מינים אלה נחשבים למינים הדומים לאיילים ולאיילי המושק, אך שונים מעט משניהם. הפלאומרכיים היו בעלי קרניים ענפות דומות לקרני האיילים, אך דמו מעט גם לאנטילופות ובייחוד לאנטילוקפרה, אם כי חלק מהם נשאו קרניים הדומות לקרני ג'ירפה ופנו מעט אחורה מעצם המצח. לחלק מהמינים היו ארבעה בסיסי קרניים שדמו לקרני ג'ירף. ואצל כמה סוגים כמו הקסנוקריקס (Xenokeryx), בלט בקצה הגולגולת הגדולה קצה דמוי "עטרה", אשר עזר לזכרים להילחם על נקבות. מינים אלה דמו במבנה גופם לצבאיים, אך היו כבדים יותר, כשהגדולים שבהם הגיעו למשקל 350 עד 500 קילוגרם. הם היו בעלי רגליים ארוכות ושריריות וככל הנראה חיו ביערות וניזונו מצמחייה רכה או מצמחי מים, בהסתמך על מבנה שיניהם הדומה לג'ירפיים פרימיטיבים. סוג Amphitragulus תת-משפחה Dromomerycinae סוג Asiagenes שבט Aletomerycini סוג Sinclairomeryx סוג Aletomeryx סוג Surameryx שבט Dromomerycini סוג Drepanomeryx סוג Rakomeryx סוג דרומומריקס (Dromomeryx) סוג Subdromomeryx שבט Cranioceratini סוג Barbouromeryx סוג Bouromeryx סוג Procranioceras סוג Cranioceras סוג Pediomeryx סוג Yumaceras תת-משפחה Palaeomerycinae סוג Palaeomeryx סוג אמפלומריקס (Ampelomeryx) סוג טריצרומריקס (Triceromeryx) סוג קסנוקריקס (Xenokeryx) תת-משפחה Lagomerycinae סוג Lagomeryx ייתכן שגם הסוגים Ligeromeryx ו-Stephanocemas משויכים לכאן, אך חוקרים אחרים משייכים אותם למשפחת האיילים כקרובי המונטיאקים. מדיה וקבצים בנושא פלאומרכיים בוויקישיתוף פלאומרכיים, באתר GBIF (באנגלית)
מציצנות

מציצנות היא פאראפיליה המתבטאת בהתנהגות (הנקראת גם "סקופופיליה" או "אינספקציונליזם") המכוונת להשגת הנאה מינית על ידי הצצה בסתר באנשים. לעיתים המציצנות מלווה באוננות. המציצן אינו אדם שהזדמן לו להציץ ולספק סקרנות באורח חד פעמי, אלא אדם היוצא לסיורים וחיפושים אחר מקומות להציץ תוך כדי הפרת פרטיות. המציצן יכול למחזר את מושא העוררות ואינו חייב להציץ בכל פעם על מנת להתגרות. התנהגות המציצנות מתחילה בדרך כלל בגיל ההתבגרות ודועכת בסביבות גיל 40. בדרך כלל המציצן לא רוצה לקיים יחסי מין עם האדם בו הוא צופה, ואינו אלים. הצפייה באדם מושכת, מעוררת אותו, וגם הפרטיות והמסתורין שאופפים את הפעילות המינית מוסיפים ריגוש, כך גם המתח והסכנה הכרוכים בהצצה. המציצנות מהווה תחליף לבעלי סקרנות שחשים בלתי כשירים ביחסים עם אחרים - מסופק גם יצר הסקרנות וגם היצר המיני ללא הסכנה בדחייה וכישלון. המציצנות נחשבת לסטייה חברתית ואף לפשע במדינות מסוימות, למשל בבריטניה החל ב-1 במאי 2004. בקוריאה הדרומית נדרשים כל הטלפונים הסלולריים המצוידים במצלמה להשמיע קול בעת הצילום, על מנת שלא יהיה ניתן לצלם בהם בסתר בני אדם עירומים במלתחות ומקומות דומים. בסרט הישראלי "מציצים" משנת 1972, בכיכובם של אריק איינשטיין ואורי זוהר, נושא המציצנות הוא אחד המוטיבים החוזרים, ומכאן שמו של הסרט. בסרט מוצגים מספר צעירים הנתפסים בזמן שמנסים להציץ אל תוך מלתחות הנשים. אבקסיס אריאל, המטופל המציצן, פסיכולוגיה עברית - סיפור על טיפול בסטייה מינית מסוג מציצנות, 21 באפריל 2020. מציצנות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עירית עין-טל, קורס "עבירות וסטיות מין" יש לו מצלמה בעניבה: קוריאנית, מישהו מציץ לך, באתר ynet, 5 באוגוסט 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיקגו פייר

מועדון הכדורגל שיקגו פייר (באנגלית: Chicago Fire FC; ועד שנת 2019 בשם Chicago Fire SC) היא קבוצת כדורגל משיקגו שבאילינוי, המשחקת בליגת ה-MLS. הקבוצה נוסדה ב-8 באוקטובר 1997, לכבוד יום השנה ה-126 לשריפת הענק שפרצה בעיר ב-1871. כבר בעונתה הראשונה בליגה, זכתה שיקגו בגביע ה-MLS. כמו כן זכתה שלוש פעמים בגביע ארצות הברית הפתוח (1998, 2000, 2003). בין השנים 1998 ל-2001, מגרשה הביתי של הקבוצה היה סולג'ר פילד. בשנת 2002 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון קרדינל, ובאוקטובר 2003, חזרה לסולדג'ר פילד. בעונת 2006 עברה הקבוצה לאצטדיון ברידג'וויו, ובשנת 2020, חזרה הקבוצה לסולג'ר פילד פעם נוספת. מאז שנת 2001 משחקת שיקגו פייר עם דאלאס בגביע ברימסטון. חורחה קמפוס (1998) כריס אראמס (1998-) ד'מרקוס ביזלי (2000-2004) קרלוס בוקנגרה (2000-2003) רומן קוסצ'קי (1999-2000) דימה קובלנקו (1999-2002) לובוס קוביק (1998-2000) פיטר נוואק (1998-2002) ג'רזי פודברוזני (1999-2000) אנטה ראזוב (1998-2000, 2001-2004) חריסטו סטויצ'קוב (2000-2002) ג'וש וולף (1998-2002) אריק וינאדלה (2001) זאק ת'ורנתון (1998-2003, 2005-) קוואוטמוק בלנקו (2007-2009) בוב בראדלי (1998-2002) דייו סראצ'אן (2002-) גביע ה-MLS‏ 1 (1998) גביע ארצות הברית הפתוח 3 (1998, 2000, 2003) מגן האוהדים 1 (2003) מדיה וקבצים בנושא שיקגו פייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיקגו פייר שיקגו פייר, ברשת החברתית פייסבוק שיקגו פייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שיקגו פייר, ברשת החברתית אינסטגרם שיקגו פייר, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu היסטוריה של המועדון