אנני בייקר

אנני בייקר (באנגלית: Annie Baker; נולדה באפריל 1981) היא מחזאית אמריקאית שזכתה ב-2014 בפרס פוליצר על המחזה The Flick. בייקר נולדה בבקיימברידג' מסצ'וסטס אך רוב ילדותה גדלה באמהרסט. אביה, קון נוג'נט היה מנהל בקונסורציום חמש המכללות, ואמה, לינדה בייקר, הייתה דוקטורנטית לפסיכולוגיה. לאחר שהוריה התגרשו, מצא אביה עבודה בניו יורק ועבר לשם. בייקר למדה בבית הספר טיש לאומנויות של אוניברסיטת ניו יורק וסיימה את לימודיה ב-2003 עם תואר ראשון באומנויות (B.F.A), ובשנת 2009 סיימה תואר שני בברוקלין קולג'. על מנת שתוכל להמשיך לעסוק בתשוקתה למחזאות עבדה בייקר בעבודות מזדמנות. בין עבודותיה הראשונות עבדה כמפקחת שמטרתה לדאוג למשתתפי תוכנית הריאליטי האמריקאית "הרווק". בייקר נישאה לניקו באומבך, כותב ואקדמאי, ולזוג ילד אחד. Body Awareness‏ (2008) - המחזה הראשון שבייקר העלתה. המחזה הוצג באוף ברודוויי והוא זה אשר הביא לה הכרה בינלאומית. המחזה הוצג בחברת התיאטרון האטלנטי בבימוי קארן קולהאס וההפקה כללה את מרי מקאן, ג'ונתן קלם ופיטר פרידמן Circle Mirror Transformation‏ (2009) - המחזה זכה בפרס האובי למחזה האמריקאי החדש הטוב ביותר The Aliens‏ (2010) - המחזה הוצג לראשונה בניו יורק בתיאטרון הרטלסטיק פליירייטס, וזכה בפרס אובי לשנת 2010 למחזה הטוב ביותר, בשיתוף עם Circle Mirror Transformation, המחזה הנוסף של בייקר Nocturama‏ (2010) - המחזה הראשון שבייקר כתבה (ב-2006). הוצג לבסוף ב-2010 בתיאטרון מועדון מנהטן בבימוי סאם גולד. במחזה, גבר צעיר מדוכא חוזר לגור עם אימו ועם החבר שלה Uncle Vanya‏ (2010) - הוצג בתיאטרון הרפרטוארי בסוהו. העיבוד היה בבימוי סאם גולד ובכיכובם של ריד בירני, מייקל שאנון ומריה דיזיה The Flick‏ (2013) הועלה לראשונה בתיאטרון פלירייטס הוריזון בבימוי סאם גולד. מחזה זה זכה בפרס הפוליצר לדרמה לשנת 2014 ובמגוון פרסים נוספים John‏ (2015) - הוצג לראשונה באוגוסט 2015 בבימוי סאם גולד בתיאטרון סיגנצ'ור The Antipodes‏ (2017) - עלה בתיאטרון סיגנצ'ור בבימוי לילה נויגבואר שלושת המחזות - Body Awareness, Circle Mirror Transformation ו-Aliens מתרחשים באותה עיירה דמיונית שירלי בורמונט. בסתיו 2010 שלוש חברות תיאטרון בוסטון חברו על מנת ליצור את פסטיבל השירלי ורמונט, בו הפיקו את כל שלושת ההצגות והן רצו יחדיו. Circle Mirror Transformation בהפקת הנטינגטון Body Awareness, בהפקת חברת הבמה ספיקאיזי, ו-Aliens בהפקת חברת וואן. פסטיבל זה היה הראשון שהוקדש למחזאית צעירה. הסגנון של בייקר כולל הפסקות ארוכות, שתיקות מביכות ובלבול חסר ביטוי מציאותי על מנת להביע את הגוון של שיחה אנושית. בייקר נותנת כמות נדיבה של זמן לשתיקות ולהפסקות הללו. בראיונות מתארת בייקר שסגנון הדיאלוג שלה הוא כמו בחיים האמיתיים, משהו שיכול לקרות בדיינר מקומי. הגבול בין מציאות לפנטזיה מטושטש כל הזמן. בייקר מתעניינת מאוד בשיחות היום יומיות ובאותה מידה גם בשתיקה. ב-2017, קבוצה של אמנים ופעילים פוליטיים חתמו על עצומה הקוראת למרכז לינקולן בניו יורק לבטל את ההצגות המתוכננות של מחזה ישראלי שזכה לתמיכה כספית ממשרד התרבות הישראלי. בייקר הייתה אחת מהחתומים על עצומה זו. בייקר לימדה בעבר בקולג' האנטר של אוניברסיטת העיר ניו יורק ובהמשך באוניברסיטת ניו יורק במחלקה לכתיבה דרמטית של בית הספר טיש. מדיה וקבצים בנושא אנני בייקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנני בייקר אנני בייקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנני בייקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Nathan Heller, Just Saying, THE NEW YORKER, ‏25.2.2013 Kathleen Kuiper, Annie Baker, BRITANNICA Boris Kachka, Playwright Annie Baker on the Limits of Dramatic Memoir, Her Odd Jobs in Reality TV,(4 and Why She Finds Hollywood More Appealing Than Broadway, THE NEW YORK VULTURE Chloe Malle, Greta Gerwig on the Twin Adventures of Filmmaking and Motherhood, VOUGE, ‏06.12.2019