laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רנסהופן (בראונאו)

רנסהופן (בגרמנית: Ranshofen) היא שכונה בבראונאו אם אין. היא הרובע הרביעי המאוכלס ביותר של בראונאו. היא אחת משלוש קהילות מקומיות (Katastralgemeinde) בבראונאו. ברנסהופן שוכן רובע שויהוב (Scheuhub) ובו 390 תושבים, והוא מסומן בשלטי עיירה כקהילה נפרדת. רנסהופן מוזכר לראשונה במסמך בשנת 788 כ"פלטין דוכסי". במסמכים מהמאה ה-10 מוזכרות הכנסייה והאחוזה רנסהופן. בתחילת המאה ה-11, הקיסר היינריך השני ואשתו קוניגונדה מלוקסמבורג הקימו את הקהילה של רנסהופן. רנסהופן שולבה בבראונאו אם אין ב-1938. ב-1944/45 נבנה ברנסהופן מחנה עקורים עשוי צריפים, לאלפי פליטי מלחמה ממלחמת העולם השנייה ממזרח אירופה והבלקן. ברנסהופן יש 2,356 תושבים נכון לינואר 2023. יותר מ-4,000 איש חיים באזור עיריית רנסהופן רבתי, בעיירות שסביבה (Aching, Au, Blankenbach, Gasteig Himmellindach, Lach, Lindach, Maierhof, Oberrothenbuch, Osternberg, Roith, Scheuhub, Tal, Unterrothenbuch). מנזר רנסהופן כנסיית הקהילה הקתולית בראונאו-רנסהופן אזור התעשייה רנסהופן נחשב למיקום העסקי החשוב ביותר בבראונאו אם אין. לחברות הבאות, בין היתר, יש סניפים שם: Austria Metall AG (AMAG) Audio Mobil GmbH AMST System Technology GmbH בורבט אוסטריה Doppler, E. Doppler &amp; Co. GmbH אלומיניום מנזיקן יורומוטיב Hammerer Aluminium Industries GmbH מדיה וקבצים בנושא רנסהופן בוויקישיתוף ההיסטוריה של אוסטריה עילית, באתר מוזיאון וירטואלי של אוסטריה עילית
טלאל שהוואן

טלאל רבחי עבדאללה שָהוָואן (בערבית: طلال ربحي عبد الله شهوان; נולד ב-28 במאי 1968) הוא כימאי ופרופסור פלסטיני המשמש כנשיא אוניברסיטת ביר זית, החל מ-1 באוגוסט 2023. טלאל שהוואן נולד ב-28 במאי 1968 בירדן למשפחה פלסטינית מהכפר חבלה שבנפת קלקיליה. בשנת 1986 הוא סיים את לימודי בית הספר התיכון בקלקיליה, עם תעודת בגרות במגמה מדעים. שאהוואן למד הנדסה באוניברסיטת ביר זית, אך בשל הפסקת הלימודים בתקופת האינתיפאדה הראשונה, עבר ללמוד בטורקיה ובשנת ב-1994 קיבל תואר ראשון בהנדסה כימית, בהצטיינות יתרה. המשיך את לימודיו בטורקיה וסיים תואר שני בשנת 1997 ודוקטורט בכימיה, בשנת 2000, מאוניברסיטת בילקנט באנקרה. בשנים 1995–2002,הוא עבד כמרצה באוניברסיטת בילקנט ולאחר מכן עבר להרצות במכון הטכנולוגי באיזמיר עד 2008. ב-1 בספטמבר 2008 הוא החל לעבוד באוניברסיטת ביר זית, וב-2012 קיבל דרגת פרופסור לכימיה. הוא כיהן כראש המחלקה לכימיה בפקולטה למדעים, במשך שנה, לאחר מכן דקאן ללימודי תואר שני ויו"ר ועדת המחקר המדעי בשנים 2013–2018. במקביל, הוא שימש גם כסגן נשיא האוניברסיטה לעניינים אקדמיים. ב-12 ביוני 2023 החליט חבר הנאמנים של אוניברסיטת ביר זית, למנות את טלאל שאהוואן, והוא החל את כהונתו בתאריך 1 באוגוסט 2023 לשאהוואן יש מעל 50 פרסומים ומאמרים מדעיים. בשנת 2022, אוניברסיטת סטנפורד דירגה אותו בין 2% המובילים של המדענים המצוטטים ביותר בעולם, בתחומים ובענפים שבהם הוא מתמחה. אתר האינטרנט הרשמי של טלאל שהוואן טלאל שהוואן, ברשת החברתית פייסבוק טלאל שהוואן, ברשת החברתית LinkedIn تعيين طلال شهوان رئيسا لجامعة بيرزيت - טלאל שהוואן ימונה לנשיא אוניברסיטת ביר זית, באתר WAFA, ‏12/06/2023 جامعة بيرزيت تتصدر باحثي العالم, جورتن نيوز, ‏2020-11-10 (בערבית) السيرة الذاتية, www.birzeit.edu, ‏2023 "د. طلال شهوان رئيساً لجامعة بيرزيت". جامعة بيرزيت. אורכב מ-המקור ב-2023-06-14. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}: (עזרה) د. طلال شهوان رئيساً لجامعة بيرزيت - ד"ר טלאל שהוואן - נשיא אוניברסית ביר זית, באתר .birzeit.edu, ‏יוני 2023 "تعيين طلال شهوان رئيسا لجامعة بيرزيت". وكالة وفا. אורכב מ-המקור ב-2023-06-12. נבדק ב-30 ביוני 2023. {{cite web}}: (עזרה)
1,8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין

1,8 ביס(דימתילאמינו)נפתלין או ספוג פרוטונים הוא סופרבסיס שהוכן לראשונה בשנת 1968 על ידי רוג'ר אלדר באוניברסיטת בריסטול שבאנגליה. הביס(דימתילאמינו)נפתלין מוזכר תחת השם המסחרי שלו - "ספוג פרוטונים", סמל מסחרי של חברת אלדריץ כימיקלים, שפועלת ממילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית. ספוג הפרוטונים הוא אחד מבסיסי ברונסטד החזקים ביותר; לחומצה המוצמדת של הביס(דימתילאמינו)נפתלין יש pKa של 12.34 בתמיסות. למרות זאת, ספוג הפרוטונים הוא בעל כוח בסיסי (זיקה לקבל פרוטונים) חזק ביותר. דבר זה הופך את ספוג הפרוטונים לאחד מבסיסי האמינו החזקים ביותר שידועים לאדם, למרות שהחומר "סופג" את הפרוטונים יחסית לאט (לכן שמו - ספוג פרוטונים) דור שני של ספוגי פרוטונים ידועים עשויים אפילו להיות יותר בסיסיים. הבסיס 1,8-ביס(הקסאמתילטריאמינופוספאזניל)נפתלין או בשמו האחר HMPN מוכן מה1.8-ביס(דימתילאמינו)נפתלין על ידי תגובה עם טריס(דימתילאמינו)פוספין. לחומצה המוצמדת של הביס (הקסאמתילטריאמינופוספאזניל)נפתלין יש pKBH+ של 29.9, יותר גדול בהרבה מהביס(דימתילאמינו)נפתלין. תרכובת זו זמינה מסחרית. ניתן להכין אותו על ידי מתילציה של 1,8-דיאמינונפתלין עם יודומתאן או דימתיל סולפט. מדיה וקבצים בנושא 1,8-ביסנפתלין בוויקישיתוף
מרטיני (ורמוט)

מרטיני (באיטלקית: Martini) הוא מותג של משקאות איטלקי, הנקרא על שם מזקקת Martini & Rossi Nazionale di Spirito di Vino, בטורינו. קלמנטה מישל, קרלו רה, קרלו אניילי ואליג'ו באודינו הקימו את החברה בשנת 1847 כמפעל ביקבוק ורמוט בפסיונה (כיום קיארי). כמה שנים מאוחר יותר הצטרף לצוות אלסנדרו מרטיני, והפך למנהל ב-1863 יחד עם טאופילו סולה ולואיג'י רוסי (שהיה ממציא של ורמוט). ב-1863 הם שינו את שם החברה ל-Martini, Sola & Cia. הם החלו לייצא בקבוקי ורמוט לרחבי העולם. העיר ניו יורק קיבלה את הארגזים הראשונים שלה בשנת 1867. באותה תקופה הוענקו לפירמה כמה פרסים, שעדיין רשומים על הבקבוקים: דבלין (1865), פריז (1867 ו-1878), וינה (1873) ופילדלפיה (1876). שלושים שנה בלבד לאחר הקמתו, מרטיני היה זמין בארצות הברית, ברזיל, ארגנטינה, יוון, פורטוגל, בלגיה, מצרים ומדינות נוספות. בשנת 1879 מכרה משפחת סולה את זכויותיה לשותפים הנותרים, ששינו את שמה של החברה ל-Martini & Rossi, כפי שהיא נראית כיום. ייתכן שהמותג נתן לקוקטייל הוורמוט והג'ין האמריקאי מרטיני את שמו (מתכון מוקדם שלו ידוע משנת 1888), אם כי קיימות גם השערות אחרות לגבי האטימולוגיה של הקוקטייל. ב-1892 השתלטו על העסק ארבעת בניו של רוסי. השליטה עברה לאחר מכן לנכדיו ב-1930. בשנת 1929 נרשם לראשונה הלוגו של Martini Ball & Bar. ארגון מחדש בוצע בשנת 1977 וכתוצאה מכך הוקם תאגיד המשקאות הכללי. ב-1992 התמזגו מרטיני ורוסי עם בקארדי. "מרטיני הוא מותג האלכוהול הרביעי בעוצמתו בעולם" על פי סקר שנערך בשוק בשנת 2006. ב-1970 וב-1971 תמכו מרטיני יחד עם רוסי במה שנקרא "אליפות העולם בכדורגל לנשים". טורנירים אלה היו עצמאיים לחלוטין מפיפ"א ומאיגודי הכדורגל הלאומיים הנפוצים. הם נערכו ברומא ובמקסיקו. מרטיני עשוי מארבעה מרכיבים: יין, צמחים, סוכר ואלכוהול. סוגיו למיניהם התרחב מאוד: מרטיני רוסו – 1863 Martini Extra Dry – הושק בראש השנה האזרחית 1900 מרטיני ביאנקו – 1910 מרטיני רוזאטו – 1980 מרטיני ד'אורו – 1998 מרטיני פיירו – 1998 – מהדורה מחודשת 2017 מרטיני סודה מרטיני ריזרווה מונטלרה מרטיני ביטר – 1872 מרטיני ברוט מרטיני רוזה חצי יבש – 2009 מרטיני דולצ'ה מרטיני פרוסקו מרטיני אסטי מרטיני גולד מאת דולצ'ה וגבאנה – 2010 מרטיני רויאלה – 2012 מרטיני גראן לוסו מהדורה מוגבלת 150 שנה – 2013 Martini Riserva Speciale Ambrato – 2015 Martini Riserva Speciale Rubino – 2015 Martini Riserva Speciale Bitter – 2017 מרטיני (קוקטייל) מדיה וקבצים בנושא מרטיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרטיני Martini at the online etymology dictionary "Shaken or Stirred? A Short History to Celebrate National Martini Day". 2014-06-19. נבדק ב-25 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "The world's most powerful spirits & wine brands 2007". נבדק ב-30 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, March 2023) Women, Soccer and Transnational Migration (Jean Williams; via Google Books)
ליה מקיו

ליה ראיין מקיו (באנגלית: Lia Ryan McHugh, נולדה ב-18 בנובמבר 2005) היא שחקנית אמריקאית, המוכרת מתפקידיה בסרטים "טוטם" (2017), "אפקט החסינות" (2020) ובסרט גיבורי העל של מארוול "נצחיים" משנת 2021. מקיו נולדה ב-18 בנובמבר 2005 בפיטסבורג, פנסילבניה. יש לה שלושה אחים גדולים יותר - פלין, לוגן ושיאה - ואח צעיר יותר, גאווין, בעל שיתוק מוחין. אחיה גאווין הוא גם שחקן המגלם את כריסטופר דיאז בסדרת הדרמה "מוקד 911". מקיו שיחקה ברוב הקריירה שלה בסרטי אימה. היא גילמה את ספרייט בסרט של היקום הקולנועי של מארוול "נצחיים" שיצא לאקרנים בנובמבר 2021. מדיה וקבצים בנושא ליה מקיו בוויקישיתוף ליה מקיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליה מקיו, ברשת החברתית אינסטגרם ליה מקיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליה מקיו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ליה מקיו, באתר Metacritic (באנגלית) Salma Hayek, Kit Harington and the cast of ‘Eternals’ Dish on Angelina Jolie’s Halloween Party, נבדק ב-2023-12-05 Instagram, www.instagram.com "Gavin McHugh—Acting is a Family Affair". Ability Magazine. ארכיון מ-5 באוקטובר 2019. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "(#NIN-303) 'The Searchers'". The Futon Critic. נבדק ב-8 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Interview: Actor Richard Armitage and actress Lia McHugh from The Lodge". Castbox. Below the Belt Show. 9 באפריל 2019. ארכיון מ-5 באוקטובר 2019. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה)
הר מאראפי

מאראפי (באינדונזית: Gunung Marapi, בג'אווי : ماراڤي או ڬونوواڠ ماراڤي) הוא הר געש מורכב במחוז מערב סומטרה (אנ'), אינדונזיה. פירוש שמו הוא "הר האש", והוא הר הגעש הפעיל ביותר באי סומטרה. גובהו 2,885 מטרים. מספר ערים ועיירות ממוקמות מסביב להר, ובהן בוקיטינגי, פדאנג פאנג'נג ובטוסנגקר. לפי אגדה מקומית, ההר הוא האתר שהתיישבו לראשונה על ידי אנשי מיננגקבאו, לאחר שספינתם נחתה על ההר כשהיא בגודל של ביצה ומוקפת במים. באזור יש מספר רב של אבני קבורה זקופות המכוונות לכיוון ההר, מה שמעיד על משמעותו התרבותית. מאז 2011, הר הגעש נמצא ברמה השנייה של מערכת התראה ארבע שכבתית שהוקמה על ידי הסקר הוולקנולוגי של אינדונזיה. התפרצות געשית משמעותית התרחשה ב-1979, שבה נהרגו 60 בני אדם. בחודשים אפריל-מאי 2018 התרחשו מפלי אפר לכוון דרום מזרח. ערך מורחב – התפרצות הר הגעש מאראפי (2023) ב-3 בדצמבר 2023 התפרץ הר הגעש, והביא למותם של 22 מטיילים ואחד נעדר. שלושה בני אדם נפצעו וחולצו. האפר הגיע לגובה של 3 ק"מ, ונפל באזורים סמוכים. מדיה וקבצים בנושא הר מאראפי בוויקישיתוף הר מאראפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Summerfield, Anne; Summerfield, John (1999). Walk in Splendor: Ceremonial Dress and the Minangkabau. UCLA. ISBN 0-930741-73-0. Miksic, John (2004). "From megaliths to tombstones: the transition from pre-history to early Islamic period in highland West Sumatra". Indonesia and the Malay World. 32 (93): 191. doi:10.1080/1363981042000320134. Marapi, Mangaraja Gunung Sorik; Mangaraja Gunung Sorik Marapi; Proyek Penerbitan Buku Sastra Indonesia dan Daerah (1979), Turi-turian ni Raja Gorga di Langit dohot Raja Suasa di Portibi, Departemen Pendidikan dan Kebudayaan, Proyek Penerbitan Buku Bacaan dan Sastra Indonesia dan Daerah, נבדק ב-4 בדצמבר 2023 {{citation}}: (עזרה) "Indonesian rescuers race to find 12 missing after eruption". France 24 (באנגלית). 5 בדצמבר 2023. נבדק ב-2023-12-05. {{cite web}}: (עזרה) Pusat Meteorologi dan Geofisika (1979), Laporan bencana alam Gunung Marapi, Sumatera Barat, tanggal 30 April 1979, [s.n.], נבדק ב-4 בדצמבר 2023 {{citation}}: (עזרה) "Death toll rises to 13 after Mount Marapi eruption, climbers still missing". Aljazeera. נבדק ב-2023-12-05. Global Volcanism Program, 2018. "Mount Marapi: 13 dead, 10 still missing on Indonesia volcano after eruption". BBC. נבדק ב-2023-12-05. "Mount Marapi eruption: 11 hikers found dead on Indonesian volcano". The Guardian (באנגלית בריטית). 2023-12-04. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-12-04. "Indonesia's Marapi volcano erupts, spewing ash". Reuters (באנגלית). 3 בדצמבר 2023. נבדק ב-4 בדצמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Climbers killed survivors found Marapi Indonesia volcano erupt". ABC Australia (באנגלית). 4 בדצמבר 2023. נבדק ב-2023-12-04. {{cite web}}: (עזרה)
אלי אוזן

אליהו אוזן (21 במרץ 1963—23 בנובמבר 2009) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. במרבית הקריירה שלו שיחק בהפועל באר שבע. אוזן נולד בשכונה א' שבבאר שבע. התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל באר שבע ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בקיץ 1984 חתם בהפועל תל אביב וכעבור שנה חזר לבאר שבע. בנובמבר 1992 חתם בצפרירים חולון. ב-21 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–4 נגד מכבי תל אביב. בסיום עונת 1993/1994 פרש מכדורגל בגיל 32. ב-15 בפברואר 1983 ערך את הופעתו היחידה במדים הלאומיים בניצחון 2–3 נגד בלגיה. ב-23 בנובמבר 2009 נדקר למוות על ידי רוצח שכיר. אלי אוזן, באתר Transfermarkt שמעון איפרגן, ‏"הסתבך עם עבריינים": פרטים חדשים על רצח הכדורגלן אלי אוזן, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2022
יחסי פינלנד–פרו

יחסי פינלנד–פרו הם יחסי החוץ בין פינלנד לפרו. על אף שפרו הכירה בפינלנד ביוני 1919, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1963. פרו הכירה בפינלנד לאחר עצמאותה מהאימפריה הרוסית ב-23 ביוני 1919, אך שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-29 במרץ 1963. פינלנד פתחה שגרירות בלימה ב-1 ביולי 1963. למרות זאת, השגרירות נסגרה ב-1 בספטמבר 1991, בעקבות השפל הכלכלי בפינלנד (אנ'), אך גם עקב הסכסוך הפנימי בפרו (אנ'). השגרירות בלימה נפתחה מחדש ב-1 בפברואר 1998. לפינלנד יש שגרירות בלימה, אך גם שתי קונסוליות כבוד (בארקיפה ובקוסקו). לפרו יש שגרירות בהלסינקי. מדיה וקבצים בנושא יחסי פינלנד–פרו בוויקישיתוף "Peru". Ministry for Foreign Affairs of Finland. אורכב מ-המקור ב-2012-07-22. "Historia - Suomen suurlähetystö, Lima : Suurlähetystö : Historia". Suomen suurlähetystö, Lima. 2015-09-01. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. Embassy of Finland in Peru, VisaHQ (באנגלית אמריקאית) Embassy of Peru in Finland, VisaHQ (באנגלית אמריקאית)
יש להחריב את גרמניה!

יש להחריב את גרמניה! (באנגלית: !Germany Must Perish) הוא שמו של ספר בן 104 עמודים שנכתב והוצא לאור בידי איש העסקים היהודי-אמריקאי תיאודור ניומן קאופמן בשנת 1941. הספר דגל בהשמדת העם הגרמני באמצעות סטרילזציה בכפייה וחלוקת שטחיה של גרמניה ואוסטריה. לכאורה ספר קיקיוני, הוא אומץ באופן נרחב על ידי התעמולה הנאצית על מנת לבסס את הטענה שלהם כי היהודים הם האחראיים למלחמה ושמטרתם הוא רצח העם הגרמני. לצורך כך הפריזו הנאצים בחשיבתו של קאופמן והציגו את הספר שלו כחלק רשמי מממדיניות הממשל האמריקאי. הספר דגל בהשמדת העם הגרמני דרך סטריליזציה בכפייה ופירוק שטחיה של גרמניה לאחר ניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. בראיון לעיתון יהודי אמר קאופמן, "אני מאמין שליהודים יש משימה בחיים. הם צריכים לראות לכך שכל אומות העולם מתאחדות לפדרציה אחת גדולה. "איחוד עכשיו" הוא התחלה של זה. לאט אבל בטוח העולם יהפך לגן-עדן. יהיה שלום קבוע. היהודים יעשו את המירב להביא את הקונפדרציה הזאת, מכיוון שלהם יש הכי הרבה מה להשיג. אך כיצד אפשר להשיג שלום אם גרמניה קיימת? הדרך היחידה לזכות בשלום קבוע הוא להפוך את העונש על נקיטת מלחמה יותר נוראית מהמלחמה עצמה. בני אדם נענשים על רצח, לא? ובכן, הגרמנים מתחילים את כל המלחמות הגדולות. בוא נביא לסטריליזציה של הגרמנים ומלחמות לשליטה עולמית יגיעו לסופן!" "יש להחריב את גרמניה!" עוררה הד בגרמניה הנאצית. הוא גונתה בידי הרשויות כ-"אורגיה של שנאה יהודית". בספטמבר 1941 פרסם יוליוס שטרייכר מאמר בדר שטירמר שקרא לספר "חשיבה משוגעת של מוח יהודי מטורף". הוא סיכם, "בהשמדת האומה הגרמנית, היהודי רוצה לסתום את המעיין שבו מאז ומתמיד מצא העולם את הדם היצירתי, המקור של כל מה שיפה, טוב ואצילי". שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס נתן תשדיר רדיו מברלין, שבה הזהיר את הגרמנים "מתוכניות לסטריליזציה של כל האוכלוסייה מתחת לגיל 60". איומים אלו צוטטו גם בידי היטלר, שטען כי סטריליזציה המונית של כל הזכרים הגרמנים היא מטרה אמריקאית עיקרית. בגירוש יהודי הנובר, ב-8 ספטמבר 1941, הביאו הרשויות המקומיות את ספרו של קאופמן כאחד הסיבות לפעולה. קאופמן הגיב: "זוהי רק תאונה עלובה לעוד אחת ממעשי האכזריות המוטבעת של האומה הגרמנית... אני לא חושב שהספר שלי עודד את אותה פעולה ברברית. הם כבר אימצו כל אכזריות אפשרית כנגד היהודים הרבה לפני שספרי פורסם". מדיה וקבצים בנושא יש להחריב את גרמניה! בוויקישיתוף CBS News/New York Times National Survey, April #1, 2011, ICPSR Data Holdings, ‏2012-06-19 Saving Christianity, Killing Jews, Cambridge University Press, 2023-05-11, עמ' 113–146, ISBN 978-1-108-76771-2 Paul A. Lombardo, Three generations, no imbeciles: eugenics, the Supreme Court and Buck v. Bell, Johns Hopkins University Press: Baltimore, 2010, ISBN 978-0-8018-9824-2
יחסי כווית–סוריה

יחסי כווית–סוריה הם יחסי החוץ בין כווית לסוריה. שתי המדינות חברות בליגה הערבית, המדינות הבלתי-מזדהות ו-G77. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-24 באוקטובר 1963. היחסים הפכו למתוחים עקב מלחמת האזרחים בסוריה, לאחר שכווית סגרה את שגרירויותיה בסוריה יחד עם שאר המדינות הערביות במפרץ הפרסי. מאז התמקדו היחסים הבילטרליים במאמצים הומניטריים למען סוריה. בעוד שמדינות כמו איחוד האמירויות הערביות וערב הסעודית החלו לנרמל את יחסיהם עם בשאר אל-אסד, כווית טרם עשתה זאת. כווית הייתה אחת המדינות שהתנגדו לצירופה של סוריה לליגה הערבית. לכווית יש שגרירות בדמשק. לסוריה יש שגרירות בכווית סיטי. מדיה וקבצים בנושא יחסי כווית–סוריה בוויקישיתוף "Today in Kuwait's History, October 24, 2005". Kuwait News Agency (KUNA). 24 באוקטובר 2005. נבדק ב-11 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) Reema Hibrawi, Kuwait’s apprehension about normalizing relations with Syria, Atlantic Council, ‏2019-05-21 (באנגלית אמריקאית) Embassy of Kuwait in Syria, VisaHQ (באנגלית אמריקאית) Embassy of Syria in Kuwait, VisaHQ (באנגלית אמריקאית)
נונה גפרינדשווילי

נונה גפרינדשווילי (בגאורגית: ნონა გაფრინდაშვილი; נולדה ב-3 במאי 1941, זוגדידי) היא רב אמנית גאורגית בשחמט. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה דרגת רב אמן מפיד"ה. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ'). היא זכתה ב־5 אליפויות עולם בשחמט לנשים והחזיקה בתואר במשך 16 שנה ברציפות, משנת 1962 ועד לשנת 1978. נכון למרץ 2020, גפרינדשווילי בת ה-78, מדורגת במקום ה-14 בין הנשים בגאורגיה ובמקום ה-54 בדירוג הכללי בגאורגיה, לפי מד כושר. בספטמבר 2021 הגישה גפרינדשווילי תביעה נגד חברת נטפליקס בגין דיבה ופגיעה במורשתה, לאחר שבמיני-סדרה "גמביט המלכה" נאמר שגפרינדשווילי מעולם לא שיחקה נגד גברים. לדבריה, אמירה שגויה זו פוגעת במורשתה, והיא דרשה שהקטע יוסר מהסדרה, בנוסף לכ-5 מיליון דולר פיצויים. ייצגה את ברית המועצות וגאורגיה ב-11 אולימפיאדות. נונה גפרינדשווילי, באתר olympedia.org נונה גפרינדשווילי, באתר צ'סגיימס (באנגלית) נונה גפרינדשווילי, באתר פיד"ה (באנגלית) נונה גפרינדשווילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) mynet, מלכת השחמט התארחה באשדוד, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 19 במרץ 2009 תביעת נונה גפרינדשווילי נגד נטפליקס (באנגלית) חיפוש גפרינדשווילי בעיתונות יהודית היסטורית מיכאל טל מול נונה גפרינדשווילי, 29.1.1964, Reykjavik (1964), Reykjavik ISL, rd 11
יוסף עבדאללה

יוסף עבדאללה היה משיח שקר יהודי-תימני שפעל בין השנים 1888–1893, השלישי מבין שלושה משיחי שקר שפעלו בתימן במהלך המאה ה-19. כעשר שנים לאחר שהסתיימה פעילתו של שוכר כחיל השני כטוען משיחי, הופיע יוסף עבדאללה כטוען נוסף. במכתב לרב יחיא קאפח בידי מתנגד, נטען כי יוסף הופיע בצנעא בשנת 1888 לכל המאוחר. בבאו אמר כי המשיח שלח אותו "והשמיע כי שליח המשיח הוא לבשר כי הגיע הקץ וקרוב יום בואו". יוסף התפרסם כמרפא והשתמש בקמעות שניתנו לו בידי המשיח על מנת להביא מזור לחולים, עיוורים ועקרות. יוסף קרא לאנשי צנעא לחזור בתשובה וזכה לתגובה חיובית לפחות מחלק מאנשי העיר. ממכתב אחד עולה, שכאשר קרא יוסף לתפילה מיוחדת, נוכח הגאולה הקרבה: "כל הקהל כאחד יצאו אל בית העלמין ויתקעו בשופרות היחמורים כנז"ל ויאמרו שירת הים בעמידה והרבה סגולות ופסוקים ומזמורים." תנועתו של יוסף עוררה את אותם מתנגדים 'משכילים' שהתנגדו גם לשוכר כחיל. עם חברי הקבוצה נמנו הרב יחיא קאפח, חיים חבשוש וסעיד ערוסי. המשכילים התלננו בפני הממשלה העות'מאנית על מנת לגרש את יוסף עבדאללה מצנעא, באמתלה שהוא עלול להסית את העם למרד ומעמיד בסכנה את ההתנהגות המוסרית של הציבור. בשנת 1893 נאסר יוסף עבדאללה, אך תומכיו שיחדו את סוהריו והוא שוחרר. לבסוף, "יצאה פקודה מאת הואלי לגרש את יוסף עבד אללה מצנעא ואחרי צאתו הלך לעיר שבאם, וישב שם ונשא אישה משם הוליד בן וקרא שמו ידיד ולא יסף שוב לצנעא עד יום מותו". שוכר כחיל הראשון שוכר כחיל השני ירון צור, "יהודי תימן: היסטוריה, חברה, תרבות", כרך ב, עמ' 422 רצהבי, יוסף עבדאללה, עמוד 209
המפלגה הקומוניסטית של הודו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המפלגה הקומוניסטית של הודו המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית)
היפוקרס

היפוקרס (בלטינית: Vinum Hippocraticum) הוא משקה העשוי מיין מעורבב עם סוכר ותבלינים, בדרך כלל כולל קינמון, ואולי מחומם. לאחר ההשרייה של התבלינים ביין הממותק למשך יום, מסננים את התבלינים החוצה דרך שקית סינון בד חרוטית הנקראת manicum hippocraticum או שרוול היפוקרטס (הומצא במקור על ידי הרופא היווני היפוקרטס מהמאה ה-5 לפנה"ס כדי לסנן מים), שממנו שם המשקה נגזר. יין מתובל היה פופולרי באימפריה הרומית, כפי שנרשם בכתביהם של פליניוס הזקן ואפיקיוס. במאה ה-12, יין מתובל בשם "פימן" או "פימנט" הוזכר על ידי כרטיאן מטרואה. במהלך המאה ה-13, לעיר מונפלייה היה מוניטין של סחר ביינות מתובלים עם אנגליה. המתכונים הראשונים ליין מתובל הופיעו בסוף המאה ה-13. מתכונים ליין אדום ופימנט המצויים בספר בישול מימי הביניים בשם Tractatus de Modo או בתחילת המאה ה-14 (מתכון לפימנט ב-Regimen sanitati - סיירת הבריאות) של ארנאלדו מווייאנובה. מאז 1390, מתכונים לפימנט נקראים גם ipocras או ypocras, כנראה עם התייחסות והוקרה להיפוקרטס. בספר הבישול הקטלאני Llibre del Coch (1520) המתכון נקרא pimentes de clareya. המשקה הפך לפופולרי ביותר, עם מוניטין כבעל תכונות רפואיות שונות או אפילו אפרודיזיאק . במאה ה-16 סווג המזון לפי שני צירים: 1.קר או חם, 2.יבש או רטוב. אנשים באותה תקופה האמינו בשאיפה ל"איזון" בין אלה, למשל על ידי תבשיל מרכיבים יבשים (כמו ירקות שורש) וצליית מזון רטוב (כמו חזיר יונק). יין נחשב קר ויבש לכן הוסיפו לו מרכיבים חמים כמו סוכר, ג'ינג'ר וקינמון, שיצרו היפוקרס. המשקה זכה להערכה רבה במהלך ימי הביניים המאוחרים. בצרפת, הוא צוין כמשקה האהוב על הברון הידוע לשמצה ז'יל דה רה (בערך 1405–1440), אשר לפי הדיווחים שתה מספר בקבוקים מדי יום ונתן לקורבנותיו לשתות אותו לפני רציחתם. מאוחר יותר לואי הארבעה עשר, מלך צרפת (בערך 1643–1715) נודע גם הוא שנהנה ממנו. באותם זמנים, המשקה היה פריט מתנה מוערך מאוד, באותה צורה כמו ריבה ושימורי פירות. היפוקרס יצא מהאופנה ונשכח במהלך המאה ה-18. בצרפת עדיין מיוצר באזורי ארייז' והוט לואר, אם כי בכמויות קטנות מאוד. ייתכן שהמשקה בסופו של דבר נתן השראה לספרדים בפיתוח הסנגריה שלהם במאה ה-18. אף על פי שהסנגריה מתוקה יותר מהיפוקרס, סנגריה עדיין עשויה לעיתים קרובות עם תבלינים, כולל קינמון, ג'ינג'ר ופלפל. יוון העתיקה ויין יין חם המורשת הקולינרית של שווייץ מדיה וקבצים בנושא היפוקרס בוויקישיתוף Hippocras "hippocras". Merriam-Webster. "hippocras definition - Dictionary - MSN Encarta". אורכב מ-המקור ב-2009-04-26. Goldstein, Darra (2015). The Oxford Companion to Sugar and Sweets. Oxford University Press. p. 333. ISBN 9780199313617. Laudan, Rachel (2006). "Birth of the Modern Diet". Scientific American (באנגלית). 16 (4): 4–11. doi:10.1038/scientificamerican1206-4sp. "Accueil boutique / NOTRE CAVE" (בצרפתית). Today, Frédéric Bayer has taken over from his father. We are based in St Germain Laprade (in Haute-Loire, 7kms from Puy en Velay) and we are always faithful to our original recipes
הנרי ברנדון

אוסקר הנרי ברנדון CBE (באנגלית: Oscar Henry Brandon‏; 9 במרץ 1916 – 20 באפריל 1993) היה עיתונאי יהודי יליד צ'כיה שפעל בבריטניה ובארצות הברית. פרסם מספר ספרים על מדיניות חוץ אמריקאית ויחסים בינלאומיים. נולד בשם אוסקר היינריך ברנדייס בעיר ליברץ שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה). למד באוניברסיטאות פראג ולוזאן. ב-1939 היגר ללונדון והחל לכתוב כפרילנסר עבור הסאנדיי טיימס. במהלך מלחמת העולם השנייה התמנה ככתב המלחמה של העיתון, לאחר סיום המלחמה כיהן ככתב הסאנדיי טיימס בפריז, כתב דיפלומטי נודד ואחר כך בתפקידו שבו התפרסם ככתב הראשי של העיתון בוושינגטון, בירת ארצות הברית, תפקיד שמילא בין השנים 1950–1983. בתפקידו זה פיתח קשרי ידידות עם אישים בכירים בפוליטיקה האמריקאית. נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון הורה להאזין לשיחות הטלפון שלו ב-1969. לפי האנציקלופדיה בריטניקה, בשל הידע הפוליטי המקיף שלו. גרסה אחרת מייחסת את ההוראה על הציתות לידידו, הנרי קיסינג'ר, יהודי אף הוא. לפי מרטין אינדיק, נתן קיסינג'ר את ההוראה ל-FBI כדי להבטיח את עצמו מפני חשדות בנאמנות כפולה (ליהודים). במקביל לתפקידו בוושינגטון היה ברנדון עורך בכיר בסאנדיי טיימס בשנים 1963–1983. לאחר פרישתו מן העיתון היה עמית מחקר במכון ברוקינגס וכתב טורים עבור הניו יורק טיימס והוושינגטון סטאר (אנ'). ב-1970 נישא לאשת החברה האמריקנית מייבל הוברט ונטוורת', ידועה כמאפי קבוט (אנ'). לזוג נולדה בת אחת. לצדה הם גדלו גם את בתה החורגת של אשתו, השחקנית והקומיקאית אלי ונטוורת', שנישאה מאוחר יותר לכתב החדשות והיועץ הפוליטי ג'ורג' סטפנופולוס. ברנדון זכה לתואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) ב-1985. הוא נפטר בבלומסברי שבלונדון באפריל 1993 לאחר שלקה בשבץ מוחי. לפי ידידו, העיתונאי והמבקר האוסטרלי פיליפ נייטלי (אנ') שהתמחה בכתיבה על ריגול, היה 'סוד ידוע' בקרב חבורת העיתונאים שברנדון עובד במקביל לעיסוקיו העיתונאיים, עבור ה-MI6 הבריטי. הנרי ברנדון, פרופיל באתר רשת הטלוויזיה בכבלים C-SPAN (אנ') הנרי ברנדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ידיעה על מותו באתר הניו יורק טיימס. מרטין אינדיק, בתחבולות תסיים מלחמה: הנרי קיסינג'ר והחתירה לשלום במזרח התיכון, מאנגלית: נורית גרידינגר, ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2023. עמ' 44 הערה 20. Jeremy Duns, The 'secret agents' of the UK press, 3 במרץ 2013, באתר ה-BBC.