laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צב מנוקד

צב מנוקד (שם מדעי: Clemmys guttata) הוא מין של צב ממשפחת הצבים הביצתיים. הוא מצוי בטבע במזרח אמריקה הצפונית בארצות הברית ובקנדה. מין זה הוא היחידי בסוגו. מין צב זה קטן מאוד ומגיע לאורך 8–12 ס"מ בממוצע. צבע שריון הצב כחול-כהה עד שחור והוא מנוקד בנקודות צהובות לאורכו. הגוף מכוסה בקשקשים חומים ומעט אדמוניים והראש שחור כמו השריון אך בעל כתמים רחבים בצבע כתום. הבטן בהירה יותר וצבעה צהוב-כתום. השריון נמוך ומותאם לתנועה מהירה במים. הרגליים רחבות ובעלות קרומי שחיה והראש קטן ופונה מעט מעלה. הלסתות בולטות מעלה וצבעם כתום עד צהוב. ההבדלים העיקריים בין הזכרים לנקבות הם הסנטר הרחב והכהה יותר של הזכר, צבע עיניו החומות והזנב הארוך יותר שלו בעוד הנקבה בעלת סנטר צהוב, עיניים כתומות וזנבה קצר יותר. בנוסף הנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים, בעלות מעט יותר נקודות על שריונם ובעלות חלק שריון תחתון קמור או שטוח בעוד הזכרים בעלי מבנה קעור מעט. צבים אלה נפוצים ממיין, קוויבק ואונטריו שבקנדה ודרומה למזרח ארצות הברית עד לפלורידה, אינדיאנה ומזרח אוהיו והוא מגיע מערבה עד למישיגן. הצבים מותאמים לשחייה בנהרות איטיים, ביצות, שלוליות ועוד אזורים לחים לרבות ביערות ואף בפארקים. האזור המתאים לצב זה הוא נהרות רדודים מוקפים בצמחי מים וגם בבוץ ולעיתים מצוי לצד מינים אחרים של צבי מים מקומיים. מבנה הנקודות שסביב שריונו מתאים להסוואה תת-מימית בעודו משתלב עם הצמחייה ומונע משיכת תשומת לב. הצב ניזון בעיקר ממיני צמחי מים, ירוקיות, כמה מיני אברשיים וכן מיצורים קטנים כמו חרקי מים, רכיכות, תולעים, סרטנים ודגים קטנים. הוא אוכל גם נבלות ושיריים נוספים. הוא ניזון גם ממיני צמחים וחרקים על היבשה. בשבי הוא ניזון ממיני פירות שונים ומדגים טריים. הצב מצוי בסכנת הכחדה עקב הפגיעה בבית גידולו בטבע וכן עקב ציד, סחר לחיות מחמד וגם כתוצאה מתאונות דרכים. מדיה וקבצים בנושא צב מנוקד בוויקישיתוף צב מנוקד, באתר ITIS (באנגלית) צב מנוקד, באתר NCBI (באנגלית) צב מנוקד, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צב מנוקד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צב מנוקד, באתר GBIF (באנגלית) צב מנוקד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צב מנוקד באתר הרשימה האדומה של IUCN
איך אפשר שלא

"איך אפשר שלא" (מוכר גם כ"איך אפשר") הוא פזמון שבוצע על ידי להקת ג'יין בורדו. השיר נכתב והולחן על ידי סולנית הלהקה דורון טלמון ויצא לאור בשנת 2014 כסינגל מתוך אלבום הבכורה של להקת ג'יין בורדו הנושא את שמם. במהלך לימודיה בבית הספר למוזיקה רימון, השתתפה דורון טלמון בקורס לכתיבת שירים, בהנחייתה של הפזמונאית שמרית אור. אור הטילה על הסטודנטים בקורס מטלת כתיבת שיר אהבה שלא יכלול ציניות כלשהי. כחלק מהמטלה כתבה טלמון את השיר "איך אפשר שלא". טלמון ספגה השראה לכתיבת השיר מהשיר "Head Over Feet" של אלאניס מוריסט. לאחר שהוגש לה השיר ביקשה שמרית אור מטלמון לעבות את הפזמון החוזר וכן להוסיף בית נוסף לשיר. לדברי טלמון היא חשבה בתחילה שכתבה את השיר על אדם מסוים שהכירה, ואולם "בדיעבד הבנתי שכתבתי אותו על פנטזיה, על הרצון להתאהב ככה". לאחר שג'יין בורדו הוקמה, יצא השיר בנובמבר 2014 כסינגל השני של הלהקה. "איך אפשר שלא" היה לשיר מושמע ביותר בגלגלצ על פי בדיקת מדיה פורסט. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ דורג השיר במקום העשירי. מילות השיר, באתר שירונט יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסימיוסיק איתמר זוהר, איך אפשר שלא להשתעמם מהשיר של ג'יין בורדו, באתר הארץ, 5 באפריל 2015 רום אטיק, איך אפשר שלא |ג'יין בורדו, באתר תאגיד השידור הישראלי, 5 בפברואר 2019 אורי זר אביב, קאנטרי קלאב: להקת ג'יין בורדו עושה קאנטרי ממזרי בעברית, באתר טיים אאוט, 1 בינואר 2015 רז שכניק, לבן על לבן, באתר "ידיעות אחרונות", 17 בנובמבר 2015
דובים (תת-משפחה)

דובים (שם מדעי: Ursinae) היא תת-משפחה של יונקים ממשפחת הדוביים. בקבוצה זו מצויים 6 מתוך 8 מיני הדובים החיים כיום, להוציא את הפנדה הענקית הסינית ואת דוב המשקפיים מאמריקה הדרומית. בני הקבוצה הם יצורים גדולים ואוכלי כל בעלי חוש ריח מפותח. הם חיים באמריקה הצפונית, אירופה ורוב אסיה ובעבר היה מין שחי בצפון אפריקה שנכחד. הדובים הם טורפי היבשה הגדולים ביותר בעולם. הגדולים ביניהם הם דוב קודיאק ודוב לבן שיכולים לשקול 900 ק"ג. סוג ומין יחיד דוב שפתני (Melursus ursinus) סוג ומין יחיד דוב מלאי (Helarctos malayanus) סוג פרוטארקטוס (Protarctos) – נכחד סוג דוב (Ursus) מין דוב חום (Ursus arctos) מין דוב שחור אסייתי (Ursus thibetanus) מין דוב שחור אמריקני (Ursus americanus) מין דוב קוטב (Ursus maritimus) מין דוב המערות (Ursus spelaeus) – נכחד מין Ursus abstrusus – נכחד מין Ursus arvernensis – נכחד מין דוב דנינגרי (Ursus deningeri) – נכחד מין דוב אטרוסכוס (Ursus etruscus) – נכחד מין דוב אינגרסוס (Ursus ingressus) – נכחד מין Ursus dolinensis – נכחד מין Ursus inopinatus – נכחד מין דוב רוסיקוס (Ursus rossicus) – נכחד מין Ursus sackdillingensis – נכחד מין דוב מינימוס (Ursus minimus) – נכחד דובים, באתר ITIS (באנגלית)
נרץ' (פארק לאומי)

הפארק הלאומי נרץ' (בבלארוסית: Нарачанскі нацыянальны парк; ברוסית: Нарочанский национальный парк) הוא פארק לאומי בבלארוס, במרכזו אגם נרץ', על שמו נקרא הפארק. הפארק הוכרז ב-28 ביולי 1999, והוא משתרע על שטח של יותר מ-87,000 דונם. בין מיני היונקים החיים בפארק ישנם אייל אציל, שועל ראקון מצוי, גירית מצויה, דלק, ולוטרה; מיני הדגים בפארק כוללים את דג הלש וסוגים של דניס וקרפיון. הפארק כולל גם 218 מינים של עופות, כגון אנפות, עגורים ושלכים. בתקופת מלחמת העולם השנייה, החל מ-1942, מאות צעירים יהודים שברחו מגטו וילנה הגיעו ליער נארוץ' הסמוך והקימו בו בסיסי פרטיזנים. נארוץ' נרץ' (נהר) נרץ' (אגם) מדיה וקבצים בנושא נרץ' בוויקישיתוף Description on the park's official website (in Russian). National Park Narochansky on belarus.by הפרטיזנים של וילנה ביערות נארוץ', באתר יד ושם מידע נוסף על פרטיזנים ביערות נארוץ', באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נרץ'

האם התכוונתם ל... נרץ' (נהר) – נהר ליד הכפר נארוץ' נרץ' (אגם) – אגם ליד הכפר נארוץ' נרץ' (פארק לאומי) – פארק לאומי ליד הכפר נארוץ' נארוץ' – כפר במחוז מינסק שבבלארוס
דור ה-GI

דור ה-GI (באנגלית: G.I. Generation), המכונה גם הדור הגדול ביותר (Greatest Generation), הוא דור אשר נולד בעולם המערבי לאחר הדור האבוד. אף שאין הסכמה מלאה לגבי שנת ההתחלה והסיום של הדור, לרוב הכוונה לאלה שנולדו מתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 ועד אמצע או סוף שנות ה-20 של המאה העשרים. סביהם הטיפוסיים של בני דור ה-GI היו הדור המתקדם ודור המיסיונרים; הוריהם היו הדור האבוד. ילדיהם היו הדור השקט ודור הבייבי בום; נכדיהם הטיפוסיים היו דור ה-X. בני דור זה חוו את המחסור של שנות השפל הכלכלי ואי היציבות הפוליטית בנעוריהם או תחילת חייהם כאנשים בוגרים וחלקם נסחף לתמיכה בתנועות הפשיסטיות כתוצאה מכך. רובם השתתפו במלחמת העולם השנייה או חי בארצות המשועבדות לנאצים באירופה, אך חיו את רוב חייהם הבוגרים ואת גיל העמידה בשגשוג שאפיין את העשורים שלאחר המלחמה. עייפותו של הדור ממלחמות, ניסיונו להדחיק את העבר הקרוב על זוועותיו והתמקדותו בשיקום אישי ומשפחתי והיא שהביאה לפריחה הכלכלית ולהקמת מדינת הרווחה שאפיינה את מערב אירופה אחרי מלחמת העולם השנייה. בארצות הברית דור זה מילא תפקיד חשוב בהפיכתה של ארצות הברית למעצמה מובילה בעולם. השם דור ה G.I.‎ ניתן לדור על ידי שטראוס והאוו בספרם "דורות" על שום מעורבותו במלחמת העולם השנייה. G.I.‎ פירושו פריט ממשלתי (צבאי). השם "הדור הגדול ביותר" (The Greatest Generation) הוטבע על ידי העיתונאי והסופר טום ברוקו בספרו "The Greatest Generation" אשר התייחס לדור של האנשים שנולד וגדל בתקופת השפל הגדול (1929-1939) בארצות הברית ולחם או לקח חלק אקטיבי במלחמת העולם השנייה (1945-1939). אישים אמריקאים בולטים אשר השיוך שלהם לקבוצה הדמוגרפית "דור ה-GI" התפרסם במקורות מהימנים בולטים: וולט דיסני (1901 - 1966), מפיק סרטי אנימציה, אנימטור, יוצר פארק השעשועים המפורסם "דיסנילנד" ומייסד חברת וולט דיסני הרווחית פרנק סינטרה (1915 - 1998), זמר ושחקן בנוסף לכך, שבעה נשיאים אמריקאים מזוהים עם "דור ה-GI":‏ ג'ון פיצג'רלד קנדי (1917 - 1963), נשיאהּ ה-35 של ארצות הברית בין השנים 1961 ל-1963 לינדון ג'ונסון (1908 - 1973), נשיאהּ ה-36 של ארצות הברית בין השנים 1963 ל-1969. ריצ'רד ניקסון (1913 - 1994), נשיאהּ ה-37 של ארצות הברית בין השנים 1969 ל-1974. ג'רלד פורד (1913 - 2006), נשיאהּ ה-38 של ארצות הברית בין השנים 1974 ל-1977. ג'ימי קרטר (נולד ב-1924), נשיאהּ ה-39 של ארצות הברית בין השנים 1977 ל-1981. רונלד רייגן (1911 - 2004), נשיאהּ ה-40 של ארצות הברית בין השנים 1981 ל-1989 ג'ורג' הרברט ווקר בוש (1924 - 2018), נשיאהּ ה-41 של ארצות הברית בין השנים 1989 ל-1993 וולט דיסני רונלד רייגן פרנק סינטרה Dangerfield, Katie (2017-07-23). "From baby boomers to millennials: Which generation speaks to you? - National". Globalnews.ca. נבדק ב-2019-05-23. CNN LibraryUpdated 2032 GMT (0432 HKT) September 4, 2018 (2018-09-04). "American Generations Fast Facts - CNN". Edition.cnn.com. נבדק ב-2019-05-24. "`Silent Generation' A Voice In America". Chicago Tribune. נבדק ב-2019-05-24. CNN LibraryUpdated 2032 GMT (0432 HKT) September 4, 2018 (2018-09-04). "American Generations Fast Facts - CNN". Edition.cnn.com. נבדק ב-2019-05-23.
רלף בירד

רלף מילטון בירד הבן (באנגלית: .Ralph Milton Beard Jr; ‏2 בדצמבר 1927 – 29 בנובמבר 2007) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA) בעונות 1950–1951, לפני שהושעה מהליגה בגין סקנדל הימורים שהיה מעורב בו כשחקן באוניברסיטת קנטקי. בשתי עונותיו ב-NBA נבחר לחמישיות העונה, וממוצעיו הכוללים הם 15.9 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק. בירד נולד בעיר הרדינסבורג שבקנטקי, ולמד בלואיוויל הסמוכה. בין השנים 1945–1949 למד באוניברסיטת קנטקי, והוביל את קבוצת הכדורסל שלה לשתי זכיות רצופות באליפות טורניר המכללות ב-1948 וב-1949. בשתי עונות אלו נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצד חברו לקבוצה אלכס גרוזה, לאחר שקלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 1948 השתתף עם גרוזה באולימפיאדת לונדון כחבר נבחרת ארצות הברית בכדורסל, וזכה עמה במדליית הזהב. בירד נלקח על ידי שיקגו סטאגס בסיבוב השני של דראפט ה-NBA‏ 1949, ומיד הועבר בטרייד לאינדיאנפוליס אולימפיאנס, במדיה חזר לשתף פעולה עם גרוזה. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 14.9 נקודות למשחק (תשיעי בליגה) ומסר 3.9 אסיסטים למשחק (שביעי בליגה), ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה. בעונתו השנייה בליגה, 1950/1951, העמיד ממוצעים של 16.8 נקודות (שביעי בליגה) ו-4.8 אסיסטים (חמישי בליגה) למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר. אינדיאנפוליס סיימה את אותה עונה במקום השמיני בליגה והודחה בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי מיניאפוליס לייקרס, על אף יכולת מצוינת של בירד שקלע 22.0 נקודות למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישייה הראשונה של העונה, יחד עם גרוזה. בקיץ 1951 נחשפה שערוריית הימורים שהיו מעורבים בה 33 שחקנים משבע אוניברסיטאות שונות בליגת המכללות האמריקאית, בין השנים 1947–1950. בין החשודים היו בירד וגרוזה, אשר הושעו מליגת ה-NBA לצמיתות לאחר שהודו בחקירתם כי מכרו משחקים כשחקני קנטקי בעונת 1948/1949. מאז המקרה לא שב בירד לשחק כדורסל. ב-29 בנובמבר 2007 נפטר בירד בביתו שבלואיוויל, קנטקי, בגיל 79. מדיה וקבצים בנושא רלף בירד בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA רלף בירד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטטיסטיקות הקריירה של בירד ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של בירד, באתר sports-reference.com נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת לונדון, באתר USA Basketball סיפורו של רלף בירד, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 30 בנובמבר 2007 על שערוריית ההימורים בליגת המכללות, באתר ESPN,‏ 19 בנובמבר 2003 ההודעה על פטירתו של בירד, באתר הניו יורק טיימס, 30 בנובמבר 2007
תהילים קל"ד

תהילים קל"ד הוא המזמור ה-134 בספר תהילים (זהו הפרק ה-133 על פי המספור הקיים בתרגום השבעים ובוולגטה) והוא משתייך לקובץ שירי המעלות. המזמור הוא האחרון בקובץ מזמורים זה ועיקר עניינו ברכה לה'. במזמור נעשה שימוש בליטורגיה היהודית והנוצרית. לדעת תוספות (מסכת פסחים, דף קי"ז, עמוד א' ד"ה ה"ג) שני הפסוקים: ”הַלְלוּיָהּ הַלְלוּ אֶת שֵׁם ה' הַלְלוּ עַבְדֵי ה'. שֶׁעֹמְדִים בְּבֵית ה' בְּחַצְרוֹת בֵּית אֱלֹהֵינוּ.” (אצלנו פרק קל"ה, פסוקים א'–ב') גם הם חלק ממזמור קל"ד, ואילו המזמור הבא, קל"ה, מתחיל ”הַלְלוּיָהּ כִּי טוֹב ה'” (בנוסח שלנו זה פרק קל"ה, פסוק ג'). יש המחלקים את המזמור לשני חלקים: פסוקים א' -ב' והחלק השני הוא פסוק ג'. פסוק א' נאמר בלשון ציווי. קהל השומעים, "עַבְדֵי ה'", מצווים לברך את ה'. זהות אלה המכונים "עַבְדֵי ה'" לא ידועה וייתכן כי הכוונה לכהנים המשרתים את העם או בבית המקדש. צירוף המילה " בַּלֵּילוֹת" מעיד על כך שעבודתם של עבדי ה' נעשתה ביום כמו הקרבת קורבנות ובלילה יוחדה עבודתם להדלקת המנורה וקטורת הסמים. כמו כן אש המזבח הייתה דולקת כל הלילה. יש הסוברים כי בשעת הקרבת הקורבנות נאמרה שירה מפי עובדי הקודש. ייתכן כי הכוונה לקהל הבא בשערי בית המקדש לאכול מהקורבנות שהוקרבו במהלך היום. בפסוק ב' קורא בעל המזמור לקהל השומעים לשאת ידיים מעלה ולברך את ה'. ניתן לשער כי היה נהוג לברך בסמיכת ידיים. את המילים "שאו ידיכם קדש" יש שכיוונו לכהנים שנשאו ידיהם בתפילה. בחלקו השני של המזמור, בפסוק ג' פונה משורר תהילים אל אדם. ייתכן כי ברכתו של ה' היא מענה לברכת הכוהנים בחלקו הראשון של המזמור. ברכת עבדי ה' בחלקו הראשון של המזמור נעשיית בפנייה אל קהל השומעים כאשר עבדי ה' נושאים כפיהם. ה' בברכתו בחלקו השני של המזמור מברך את העם מציון, ברכה שניתן לפרשה כברכה אוניברסלית לכלל העמים וזאת ניתן להבין מהמילים "עושה שמיים וארץ", וכברכה לעם ישראל ממקום בית המקדש, ציון הנמצאת במרכזה של הארץ. מזמור זה נאמר אצל חלק מקהילות אשכנז המערבי ואצל חלק מהחסידים לפני תפילת ערבית, משום שכתוב בו "העומדים בבית ה' בלילות". בחלק מקהילות אשכנז, נוהגים לומר מזמור זה (יחד עם "ברכי נפשי" ושאר מזמורי שיר המעלות) אחרי תפילת מנחה של שבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הפסוק ”שְׂאוּ יְדֵכֶם קֹדֶשׁ וּבָרְכוּ אֶת ה'” משמש בתלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ט, עמוד א' כמקור לדברי ר' יהושע בן לוי שכהן שלא נטל ידיו אינו רשאי לשאת כפיים ולעלות לדוכן לברך ברכת כהנים. את מילות המזמור שר בני אלבז ללחן של מרקו בחט. ואשען - בערי וועבער באלבומו בן מלך. שמאי גלנדר, "חוויית האירוע הטקסי במזמורי תהילים", בית מקרא נד/א, 2009. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) מדיה וקבצים בנושא תהילים קל"ד בוויקישיתוף אביגדור הורוויץ, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 240 אביגדור הורוויץ, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 240 אביגדור הורוויץ, עולם התנ"ך: תהילים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1996, עמ' 240 סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, עמ' 163. הוא נאמר גם בבית המדרש גולדרס גרין בלונדון, שמבוסס על מנהג ברלין, שהוא מנהג אשכנז המזרחי, ואם כן נראה שמנהג זה אינו ממש תלוי באשכנז המערבי והמזרחי. על כל פנים, הוא לא נאמר ברוב קהילות אשכנז המזרחי. דווקא כשמתפללים "מעריב בזמן", כלומר אחרי צאת הכוכבים. רמ"א, אורח חיים, סימן רצ"ב, סעיף ב'; סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, עמ' 270. תהילים קל"ד בביצוע בני אלבז זינגער, ‏זינגער בכיכר • כל הנייעס של המוזיקה היהודית, באתר כיכר השבת, 24 בדצמבר 2022
הוכה פלוהה

הוֹכֶה פְלוֹהֶה (בהולנדית: Hoge Veluwe) הוא פארק לאומי במחוז חלדרלנד ליד העיר ארנהם, המנוהל על ידי קרן פרטית. שטחו של הפארק 55 קמ"ר והוא שמורת הטבע הרציפה הגדולה ביותר בהולנד. רובו מתאפיין בנוף שדות ושיחים מישורי אך הוא כולל גם חוליות (דיונות) ויערות. האזור עוצב בתקופת הקרח כמורנה בשולי קרחון. במקום נמצאים שני מוזיאונים, מוזיאון מוזיאונדר (Museonder) לביולוגיה וגאולוגיה של האזור ומוזיאון קרולר-מילר לאמנות (המחזיק את האוסף השני בגדלו של יצירות וינסנט ואן גוך אחרי מוזיאון ואן גוך באמסטרדם), בשטחו הנרחב פזורות יצירות אמנות רבות ופסלים סביבתיים. שטח הפארק נרכש על ידי בני הזוג הלנה קרולר-מילר (Helene Kröller-Müller) ואנטון קרולר (Anton Kröller) כאחוזה פרטית ב-1909. הם הביאו למקום חיות על מנת לפתח במקום ציד. במקביל החלו להקים מבנה מוזיאון שיאכסן את אוצרות האמנות שאספו כאספני אמנות. אולם, המשבר הכלכלי העולמי לא איפשר לבני הזוג לקיים את תוכניותיהם. ב-1935 הם תרמו את אוסף האמנות שלהם לממשלת הולנד, בתמורה להתחייבותה של זו להקים את המוזיאון. אדמות האחוזה הפכו לפארק שנמסר לניהול של קרן שהוקמה בסיוע הלוואה ממשלתית. כך הייתה האחוזה לפארק הלאומי השני במדינה. בין בעלי החיים בפארק נמנים מאות פריטים של אייל אציל ואייל הכרמל, כבש מופלון וחזירי בר. כן ניתן למצוא בו שועלים, גיריות ודלק אירופי. שטחו של הפארק מגודר ובשעריו נגבים דמי כניסה, במהלך השנים גברו התלונות על כך שהוא דורש דמי מעבר ממטיילים ורוכבי אופניים העוברים בדרכים החוצות אותו (ושאינם מעוניינים לבצע עיקוף ארוך). החל מ-2007 משלמים רוכבי אופניים השוהים בשטח זמן קצר יחסית (האופייני לחצייתו) סכום מופחת. בפארק עצמו פועלת מערכת של שיתוף אופניים, במסגרתה יכולים מטיילים לתור את הפארק. סמוך לשער הכניסה לפארק מכיוון הכפר אוטרלו (Otterlo) ניצב מבנה המוזיאון וגן הפסלים רחב הידיים שלו. בני הזוג קרולר-מילר היו מבין הראשונים שזיהו את גאוניותו של וינסנט ואן גוך ובין היתר נמצאים באוסף ציוריו מרפסת בית הקפה בלילה וגרסה של אוכלי הבולבוסים, באוסף המוזיאון נמצאות גם יצירות של פיט מונדריאן, ז'ורז'-פייר סרה, אודילון רדון, ז'ורז' בראק, פול גוגן, לוקאס קראנאך האב, ג'יימס אנסור, חואן גריס ופבלו פיקאסו. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי אנרי ון דה ולדה ונחנך ב-1938. גן הפסלים נפתח לציבור ב-1961. ב-1977 נפתח אגף תערוכות מתחלפות. המוזיאון הוקם במרכז הפארק ב-1993 על ידי בעלה של המלכה ביאטריקס, קלאוס פון אמסברג. במקום תצוגה קבועה של הביולוגיה והגאולוגיה של האזור (בהם הסבר ותצוגה על היווצרותו הגאולוגית של האזור וסלעים תועים; מאובנים ושלדים של יצורים שחיו במקום בעבר כגון דוב מערות וקרנף אירופאי, פיל ישר-חט ושור הבר ומערכת שורשים של עץ קדום בן 135 שנה) ותערוכות מתחלפות. מדיה וקבצים בנושא הוכה פלוהה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוכה פלוהה האתר הרשמי של מוזיאון קרולר-מילר היסטוריה של הפארק (בהולנדית) מוזיאונדר (בהולנדית)
התעלומה של אודולפו

התעלומה של אודולפו (באנגלית: The Mysteries of Udolpho) הוא רומן שפרסמה הסופרת אן רדקליף בשנת 1794. עלילת הרומן מתרחשת בשנת 1584 ומספרת את סיפורה של אמילי סט. רוברט, יתומה צעירה ותמימה החיה אצל דודתה, מאדאם שרון. הדודה נישאת למונטוני והשלושה עוברים לגור באודולפו ובכך מנתקים את סט. רוברט ממחזרה הנאמן ולנקורט. מונטוני מאיים באלימות על רעייתו, כדי שתעביר את רכושה על שמו, במקום שיעבור בירושה לאמילי. אחרי אירועים מפחידים רבים בטירה, מצליחה אמילי להתגבר על המזימה נגדה, משתלטת על רכושה וחוזרת למחזרה ולנקורט. הרומן היה פופולרי מאוד בזמנו, ונחשב אחד הרומנים החשובים של רדקליף, אך הוא זכור היום בעיקר בזכות הרומן הפרודי של ג'יין אוסטן, "נורת'אנגר אבי," המלגלג על האירועים המסתוריים שגיבורת הספר מסבירה, ממש כאמילי, באופן הגיוני. הרומן נמנה עם הסוגה של הרומן הגותי, ובמיוחד על תת-הסוגה של סיפורי טירות, שהיה רווח בסוף המאה ה-18, תחילת המאה ה-19. על תת-סוגה זו נמנים גם טירת אוטרנטו של הוראס וולפול, הנזיר של מ.ג. לואיס והאחוזה של א.ת.א. הופמן. מדיה וקבצים בנושא התעלומה של אודולפו בוויקישיתוף אן רדקליף, ‏התעלומה של אודולפו, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) התעלומה של אודולפו עותק חופשי להורדה התעלומה של אודולפו, באתר OCLC (באנגלית) התעלומה של אודולפו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יורם ברונובסקי, אוטוביוגרפיה פאנטאסטית, דבר, 21 בדצמבר 1973 דרקולה מדבר עברית, מעריב, 27 באפריל 1984 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-45

טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-45 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1992, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1991. סרטו של אלן פארקר "הקומיטמנטס" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, הבמאי, התסריט המעובד והעריכה. הסרט "שתיקת הכבשים" זיכה את אנתוני הופקינס בפרס השחקן הטוב ביותר ואת ג'ודי פוסטר בפרס השחקנית הטובה ביותר. הסרט "שתיקת הכבשים" זכה גם בפרס אוסקר. אלן ריקמן זכה בפרס שחקן המשנה על הופעתו בסרט "רובין הוד: נסיך הגנבים". קייט נליגן זכתה בפרס שחקנית המשנה על משחקה בסרט "פרנקי וג'וני". אנתוני הופקינס – שתיקת הכבשים קווין קוסטנר – רוקד עם זאבים אלן ריקמן – "אוהב אותך בטירוף" ז'ראר דפארדיה – "סיראנו דה ברז'רק" ג'ודי פוסטר – שתיקת הכבשים ג'ינה דייוויס – תלמה ולואיז סוזן סרנדון – תלמה ולואיז ג'ולייט סטיבנסון – "אוהב אותך בטירוף" הקומיטמנטס רוקד עם זאבים תלמה ולואיז שתיקת הכבשים הקומיטמנטס - אלן פארקר רוקד עם זאבים - קווין קוסטנר שתיקת הכבשים - ג'ונתן דמי תלמה ולואיז - רידלי סקוט אלן ריקמן – רובין הוד: נסיך הגנבים אנדרו סטרונג – הקומיטמנטס דרק ג'קובי – רצח מן העבר אלן בייטס – המלט קייט נליגן – "פרנקי וג'וני" אמנדה פלאמר – פישר קינג אנט בנינג – "הנוכלים" ג'ולי וולטרס – "צעד קדימה" "סיראנו דה ברז'רק" - פייר לום שתיקת הכבשים - טאק פוג'ימוטו תלמה ולואיז - אדריאן בידל רוקד עם זאבים - דין סמלר סיראנו דה ברז'רק - פרנקה סקואריאפינו הפיתויים האסורים של ואלמונט - תיאודור פיסטק רובין הוד: נסיך הגנבים - ג'ון בלומפילד המספריים של אדוארד - קולין אטווד הקומיטמנטס - גרי המבלינג שתיקת הכבשים - קרייג מק'קיי רוקד עם זאבים - ניל טראוויס תלמה ולואיז - ת'ום נובל ילדה רעה "סיראנו דה ברז'רק" Toto the Hero The Hairdresser's Husband "סיראנו דה ברז'רק" - Jean-Pierre Eychenne, מישל ברק המספריים של אדוארד - Ve Neill רוקד עם זאבים - פרנק קריסוסה משפחת אדמס - פרן בוצ'נר, קתרין ג'יימס, קווין האני "סיראנו דה ברז'רק" - ז'אן-קלוד פטיט תלמה ולואיז - הנס צימר שתיקת הכבשים - הווארד שור רוקד עם זאבים - ג'ון בארי המספריים של אדוארד - בו ולץ' "סיראנו דה ברז'רק" - אציו פריג'ריו שליחות קטלנית 2: יום הדין - Joseph Nemec III משפחת אדמס - ריצ'רד מקדונלד הקומיטמנטס - דיק קלמנט, רודי דויל, איאן לה פרנה "סיראנו דה ברז'רק" - ז'אן-פול רפאנו, ז'אן-קלוד קרייר רוקד עם זאבים - מייקל בלייק שתיקת הכבשים - טד טלי "אוהב אותך בטירוף" - אנתוני מינגלה תלמה ולואיז - כאלי ח'ורי גרין קארד - פיטר ויר פישר קינג - ריצ'רד לה גראוונס שליחות קטלנית 2: יום הדין הקומיטמנטס שתיקת הכבשים רוקד עם זאבים שליחות קטלנית 2: יום הדין Prospero's Books המספריים של אדוארד Backdraft ג'ון גילגוד דוד פלורייט 4/6 הקומיטמנטס : הבמאי הטוב ביותר, עריכה, תסריט מעובד 4/8 "סיראנו דה ברז'רק" : הצילום הטוב ביותר, עיצוב תלבושות, איפור ומוזיקה מקורית. 2/3 שליחות קטלנית 2: יום הדין : הסאונד הטוב ביותר, אפקטים חזותיים. 2/9 שתיקת הכבשים : השחקן והשחקנית הטובים ביותר. 1/1 "פרנקי וג'וני" : שחקנית המשנה הטובה ביותר. 1/2 רובין הוד: נסיך הגנבים : שחקן המשנה הטוב ביותר. 1/3 "אוהב אותך בטירוף" : התסריט המקורי. 1/4 המספריים של אדוארד : עיצוב ההפקה הטוב ביותר. טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-45, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג

מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (בגרמנית: Maria Theresa, Prinzessin von Löwenstein-Wertheim-Rosenberg;‏‏ 4 בינואר 1870‏ - 17 בינואר 1935) הייתה נסיכה גרמנית ואשתו של מיגל, דוכס ברגנסה, התובע המיגליסטי לכס המלוכה של פורטוגל בשנים 1866 – 1920. מריה תרזה נולדה ב-4 בינואר 1870 ברומא, לקרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השישי, אחיה של אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ולסופיה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, והייתה אחותו הבכורה של אלויס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השביעי. ב-8 בנובמבר 1893 התחתנה מריה תרזה עם בן דודה מיגל, דוכס ברגנסה, בנו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה שמונה ילדים. בשנת 1920 ויתר בעלה על זכויותיו לטובת בנם דוארטה נונו, דוכס ברגנסה, ובשנת 1927 הוא נפטר, וב-17 בינואר 1935 מתה מריה תרזה בווינה. ב-8 בנובמבר 1893 התחתנה מריה תרזה עם בן דודה מיגל, דוכס ברגנסה, ממנו נולדו לה שמונה ילדים: איזבל מריה, נסיכת ברגנסה (1894–1970), התחתנה עם פרנץ יוזף, נסיך טורן וטקסיס התשיעי. מריה בנדיטה, נסיכת ברגנסה (1896–1971). מאפלדה, נסיכת ברגנסה (1898–1918). מריה אנה, נסיכת ברגנסה (1899–1971), התחנה עם קרל אוגוסט, נסיך טורן וטקסיס העשירי. מריה אנטוניה, נסיכת ברגנסה (1903–1973), התחתנה עם סידני אשלי צ'אנלר (בנו של ויליאם אסטור צ'אנלר). פיליפה, נסיכת ברגנסה (1905–1990). דוארטה נונו, דוכס ברגנסה (1907–1976), התחתן עם מריה פרנסיסקה מאורליאן-ברגנסה. מריה אדליידה, נסיכת ברגנסה (1912–2012), התחתנה עם ניקולאס ון אודן. מדיה וקבצים בנושא מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג בוויקישיתוף Darryl Lundy (12 ינו' 2003). "Marie Therese Prinzessin von Löwenstein-Wertheim-Rosenberg". ThePeerage.com. נבדק ב-2009-07-20. {{cite web}}: (עזרה) Paul Theroff. "LÖWENSTEIN". Paul Theroff's Royal Genealogy Site. נבדק ב-2009-07-20.