laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פנחס טברסקי

רבי פנחס טברסקי מאוסטילה (ר' פיניע'לע אוסטילער, תר"מ, 1880 – י"ז באייר תש"ג, מאי 1943) היה אדמו"ר חסידי משושלת רחמסטריווקא. בשונה משאר אדמו"רי השושלת זכה לפרסום רב, והיה מהאדמו"רים הבולטים בגליציה המזרחית ערב מלחמת העולם השנייה. בנו של הרב מרדכי טברסקי מרחמסטריווקא. בילדותו מיעט בדיבורו והתמיד בלימודו. נישא לחנה רחל בתו של קרוב משפחתו רבי ישכר דב רוקח מבעלז. הוא התגורר במשך 30 שנה בחצר חמיו, והיה לתלמידו. בזמן מלחמת העולם הראשונה נדד יחד עם חמיו לרצפרט, מונקאטש והולושיץ. לאחר פטירת חמיו בשנת תרפ"ז החל לכהן ברבנות באוסטילה. בשנת תרצ"ב החל לכהן ברבנות בפשמישל שם נסעו אליו אלפי חסידים, בהם חסידי בעלז. הוא נהג בקירוב ואהבה עם החסידים. בתקופה זו התקרב לאגודת ישראל. על אף היותו תלמידו של חמיו, נהג בדרך רחמסטריווקא-צ'רנוביל. הוא הסתגף רבות, ונהג לצום לעיתים משבת לשבת. הוא התנהג בנקיות ובאיפוק. עם כניסת הנאצים לפולין נמלט לבוש כיהודי פשוט והתיישב בסמבור שהייתה בשטח הכיבוש הרוסי. הוא המשיך להתנהג באדמו"רות וסייע ליהודים. לאחר שנתיים וחצי משפחתו נרצחה ביער סמבור והוא נרצח במחנה ההשמדה בלז'ץ. בת אחת נותרה, טראני אשת רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא. מכון "משכנות יעקב" של חסידות סקווירא, ליקט את דברי תורתו בספר "שארית לפנחס". הרב ישעיה משולם זושא, חתן דודו רבי אהרן רוקח מבעלז הרב יוחנן, חתן רבי חיים צבי טייטלבוים מסיגט הרב דוד, חתן רבי נפתלי טייטלבוים מנירבטור הרב זאב וולף, חתן רבי יהושע הלברשטאם מדולינה הרב אלכסנדר מאיר, חתן קרוב משפחתו רבי שלום רוקח מלובטשוב-וואלברום הרב יצחק, נחשב לחסיד ולתלמיד חכם ואף התכתב עם הרב יוסף רוזין. נלקח לחתן על ידי ראב"ד לינסק רבי יעקב הורוביץ, אך לא זכה להינשא טראני אשת הרב יעקב יוסף מסקווירא. נודעה כרבנית חשובה, בעלת חסד ופקחית. סבה רבי ישכר דב מבעלזא אמר עליה שחסר לה רק "קולפיק" (כובע אדמו"רי). הנערה בתיה רוחמה יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, בערכו. שארית לפנחס, חלק התולדות. משוער. רבי ישכר דב היה חתנו של רבי זושא מצ'רנוביל, בן דודו של אביו. (נחלת יעקב יהושע, גיליון ש"ג, בלק ה"תשעח)
צבי אלימלך שפירא (בלאז'וב)

רבי צבי אלימלך שפירא (כונה: "הצבי לצדיק"); 1841 בערך, ה'תר"א – 9 באפריל 1924, ה' בניסן ה'תרפ"ד היה אדמו"ר חסידי, מייסד חסידות בלאז'וב בגליציה המערבית. נולד בשנת ה'תר"א בדינוב שבדרום פולין, לרבי דוד שפירא (האדמו"ר השני מדינוב) ולרחל מינא. בצעירותו למד אצל גדולי החסידות רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ורבי שלום רוקח מבעלז ובגיל שבע עשרה התפרסם לאחר שזכר בעל-פה את הספר "ברית כהונת עולם". לאחר נישואיו לשרה בתו של רבי משה הורוביץ מרוזבודוב אכל קעסט אצל הרב חיים הלברשטאם מצאנז ונמנה עם חבורת תלמידים מובחרים שלמדו עמו ואף קיבל ממנו היתר הוראה[דרוש מקור]. ולאחר מכן שימש כרב בעיר ריבטיטש בה כיהן גם סבו כרב. עם פטירת אביו בי"ט באדר ה'תרל"ד החל לנהוג באדמו"רות וכתשע שנים לאחר מכן בשנת ה'תרמ"ג נתמנה לרב בעיר בלאז'וב וייסד בה את חצרו. בעת מלחמת העולם הראשונה ברח לבודפשט בירת הונגריה ולאחר סיום המלחמה חזר לגליציה. בשנת ה'תרפ"ג התיישב בעיר ריישא, ושם נפטר בה' בניסן ה'תרפ"ד. בסוף ימיו נתפרסם כצדיק מופלג ולגאון גדול, זאת גם בשל ספרו "צבי לצדיק" הכולל את חידושיו על התורה והמועדים ותשובותיו בהלכה. מבין תלמידיו המובהקים ניתן למנות את רבי אהרן ראטה ראש חבורת שומרי אמונים, ורבי מאיר סגל לנדא מדראהביטש. אחיו של רבי צבי אלימלך היו רבי מאיר יהודה שפירא האדמו"ר מבוקווסק, ורבי ישעיה נפתלי הירץ שפירא האדמו"ר השלישי מדינוב. ילדיו היו: רבי יהושע שפירא, רב בריבטיטש וממלא מקום אביו באדמו"רות בלאז'וב אלטע מלכה, אשת רבי ברכיה טייטלבוים בן רבי משה יוסף טייטלבוים מאוהל רבי יוסף שפירא(יי'), (נפטר ה'תר"ן). נישא לחיה מינדל בתו של רבי מאיר משולם שפירא צבי לצדיק - על התורה. יצא לאור במהדורה חדשה עם תוספות והערות, "מכון אורות ישראל" בלאז'וב, ברוקלין תש"ע. צבי לצדיק - על המועדים צבי לצדיק - ספר שו"ת ספרו שו"ת "צבי לצדיק" עם הגהות "שופרא דישראל" באתר היברובוקס. צבי אלימלך בן דוד שפירא (1841-1924), מבלוזוב, דף שער בספרייה הלאומית
צבי הירש כהנא

רבי צבי הירש כהנא (? - סיוון ה'תש"ד; יוני 1944) היה אדמו"ר חסידי, הראשון בשושלת ספינקא-כהנא. צבי הירש נולד לרבי נחמן כהנא, ולצירל בתו של רבי יוסף מאיר וייס ("האמרי יוסף") מייסד שושלת ספינקא. נישא למירל גאולה בתו של רבי ברוך רובין מבריזדוביץ (מגזע רופשיץ-גלגוב). בסוף ימיו של סבו החל רבי צבי הירש לקבל קוויטלעך מחסידים ובכך החל את אדמו"רותו. רבי צבי הירש נספה במהלך השואה בז' בסיוון ה'תש"ד (29 במאי 1944). שנים מבניו מלאו את מקומו בארץ ישראל. רבי נחמן כהנא (ה'תרס"ה - ט"ז בתשרי ה'תשל"ז), האדמו"ר מספינקא-בני ברק רבי מנחם מנדל, חתנו של רבי אברהם מקרסטיר, אדמו"ר בהומנא. נרצח במחנה חלמנאו עם כל ילדיו. רבי יוסף מאיר כהנא (תר"ע - ח' בשבט ה'תשל"ח), האדמו"ר מספינקא-ירושלים. חסידות ספינקא ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי מנחם אוירבך

רבי צבי מנחם אוירבוך (אווערבוך) (מכונה: צבי מנחם מאניפולי ורבי הירש מענדל; ה'תק"י 1750– כ"ח בטבת ה'תקע"ד 1814), בנו של רבי משולם זושא מאניפולי. היה רב ואדמו"ר חסידי, השני בשושלת אניפולי. צבי מנחם נולד בשנת ה'תק"י בגליציה לרבי משולם זושא מאניפולי (תלמידו של המגיד ממזריטש). נישא בזיווג ראשון ללאה בתו של רבי משה מאיבניץ ובזיווג שני נישא לסימא בתו של רבי דב בער מאולינוב (בנו של רבי צבי בן הבעל שם טוב). בצעירותו התגורר רבי צבי מנחם בעיר ברודי שבאוקראינה, שם למד אצל רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ולאחר מכן נסע ללמוד אצל רבי משה סופר מפשווארסק. מאוחר יותר חזר לאניפולי בה נתמנה לכהן כראב"ד. עם פטירת אביו בב' בשבט ה'תק"ס מונה במקומו לאדמו"ר באניפולי. בשנותיו האחרונות העביר את חצרו לעיר דינוביץ. רבי צבי מנחם נפטר בכ"ח טבת ה'תקע"ד בעיר דינוביץ שם נטמן. דברי תורתו מודפסים בספרי מנורת הזהב, שפתי צדיקים ושפתי קדושים. מזיווג ראשון: רבי אלימלך אוירבוך (נישא לאחותו החורגת אדל ליבא בתה של סימא מבעלה הראשון). מזיווג שני: רבי יחיאל מיכל אוירבוך מקורימא, (תקמ"ה-תרט"ז) כיהן כאדמו"ר השני מאניפולי בדינוביץ. בשנת ה'ת"ר נאסר ועונה למשך שנתיים. אחר הוברח לרימנוב ומשם לקורימא (Kurima(אנ')) שבהונגריה (כיום סלובקיה). בתו אשת רבי יוסף בן רבי זאב וולף מזיטומיר (מחבר הספר 'אור המאיר') תורת הרמ"ז, מכון פינת יקרת, ירושלים תשע"ו, עמ' תלא כן חותם את עצמו בהסכמה לספר "אור פני משה".
קהילת תורה ויראה

קהילת תורה ויראה היא הקהילה הראשונה של אנשי נטורי קרתא. מאוחר יותר התפלגה קבוצה זו לכמה פלגים. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמה בירושלים "חברת החיים" על ידי עמרם בלוי והרב אהרן קצנלבוגן. החבורה הייתה הבסיס להקמת הקבוצה הקנאית "נטורי קרתא", שדגלה בהתבדלות מוחלטת מהציונות. בשנת תרצ"ד (1934) ייסדו השניים בית כנסת בשם 'תורה ויראה' בשכונת מאה שערים[דרוש מקור]. בהמשך פתחו השניים גם ישיבה ותלמוד תורה. את הישיבה ניהל הרב אהרן קצנלבוגן, ביחד עם עמרם בלוי[דרוש מקור]. בראשות הישיבה עמדו הרב בנימין שיקוביצקי והרב אליהו זלוטניק. את התלמוד תורה ניהל הרב שלום יעקב שמחה רוטמן. לאחר פטירת הרב אהרן קצנלבוגן מונה הרב חיים קצנלבוגן לראש הקהילה והישיבה ולאחר מכן מונה גיסו הרב אברהם יעקב אפשטיין. מנהל המוסדות הוא זליג ראובן קצנלבוגן, בנו של הרב חיים. הרב ירחמיאל ישראל יצחק דומב מלונדון נחשב לאחד ממנהיגי הקהילה, ובשהותו בישראל נהג לדרוש בבית הכנסת. הרב דומב התנגד למפגשים עם הפלסטינים והאיראנים, והתבטא על הנפגשים: "האנשים האלה אינם חלק מן נטורי קרתא, אינם חלק מציבור היראים שנשארו באמונה, המה בודדים, מטורפים". בראשית המאה ה-21, פרשה מהקהילה קבוצה, בראשות הרב שמעון אליהו קרישבסקי והרב ראובן מרצבך, בשל טענות על ההנהגה שאינה מספיק קנאית. קבוצה זו השתכנה בבית הכנסת אוהל שרה. בין חברי קבוצה זו היו גם חברי נטורי קרתא שתומכים במפגשים עם הפלסטינים, כמו משפחתו של משה הירש חתן הרב אהרן קצנלבוגן. בהמשך פרשה משפחת הירש גם מאוהל שרה. בית מדרש תלמוד תורה "תורה ויראה" ישיבה קטנה "תפארת הגר"א" ישיבה גדולה "בית הלוי" בבית שמש כתב עת חודשי בשם "החומה" (בעבר גם עלון שבועי בשם "האמונה") בית מדרש תורה ויראה, אנשים ישראל סיור החודש - תורה ויראה, איגוד בתי הכנסת העולמי נטע סלע, ירושלים - טהרן - ובחזרה, באתר ynet, 23 באפריל 2007
שבע ברכה ארנסטר

שבע ברכה ארנסטר (י"ט בטבת ה'תרע"ט - כ"ו באייר ה'תשס"ט; 22 בדצמבר 1918 - 20 במאי 2009) הייתה רבנית ופעילה להצלת יהודים מידי הנאצים בשואה. ארנסטר נולדה בעיירה גרויסוורדיין שבהונגריה (כיום בשטח רומניה) להוריה הרב חיים מאיר הגר, שהיה האדמו"ר הרביעי של חסידות ויז'ניץ, ולרבנית מרגלית טברסקי, בתו של הרב זאב (וועלוול) טברסקי מרחמסטריווקא. סבה מצד אביה היה הרב ישראל הגר. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה חולקה הונגריה והעיירה גרויסוורדיין סופחה לשטחה של רומניה. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוחזרה העיר גרויסוורדיין ומחוזותיה בשנית לשטחה של הונגריה, ובשנת 1944 נכבשה בידי הגרמנים. עם הקמת הגטו בעיר הייתה הרבנית שבע ברכה פעילה להצלתם של יהודים רבים מידי הנאצים. היא השיגה מסמכים מזויפים עבור יהודים רבים המעידים על נושאיהם כי הם בעלי תפקידים בצבא ההונגרי. כמו כן ארגנה הברחת יהודים לרומניה, והעברתם שם מהגבול לאתרים בטוחים במדינה. לאחר המלחמה נישאה לרב משה ארנסטר ולאחר מכן עלו לישראל. היא הייתה ממייסדות קריות 'מאור חיים' בירושלים ובצפת. בשכונות אלו הקים בעלה את מוסדות 'מאור חיים' של חסידי ויז'ניץ. נפטרה בביתה בשנת 2009. כיכר השבת, ‏הרבנית שבע ברכה ארנסטר ע"ה, באתר כיכר השבת, 20 במאי 2009
שלום דוד אונגר

רבי שלום דוד אונגר (ה'תר"ך – א' באלול ה'תרפ"ג) היה אדמו"ר חסידי, השני בשושלת דז'בנה. נולד בדז'בנה בשנת ה'תר"ך לרבי יעקב יצחק אונגר מדז'בנה ולחנה בתו של רבי מאיר הורוביץ (האמרי נועם). נישא לבתו של רבי מנחם מנדל שפירא ובזיווג שני לבת דודו רבי משה הורוביץ (האדמו"ר מרוזבדרוב). לאחר נישואיו כיהן רבי שלום דוד ברבנות העיר רקוב שבפולין ועם פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ב הוכתר רבי שלום דוד כממלא מקומו ברבנות ואדמו"רות דז'בנה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה, נמלט רבי שלום דוד לווינה בירת אוסטריה ובשנת ה'תרע"ט חזר לגליציה ופתח את חצרו בטרנוב. נפטר בא' באלול ה'תרפ"ג ובנו רבי אלעזר מילא את מקומו כאדמו"ר השלישי בשושלת. ספרו "יד שלום" מכיל שו"ת על השולחן ערוך, ומקובל כי הוא נכתב בהשראת ספרו של זקנו "אמרי נועם"[דרוש מקור]. רבי אלעזר אונגר (נרצח ה'תש"ג), האדמו"ר השלישי מדז'בנה. נישא בזיווג ראשון לבתו של רבי נפתלי רוקח (בן רבי יהושע מבעלזא) ובזיווג שני לבתו של רבי אהרן אלימלך שניאור זלמן טברסקי מקרוסנה (בן רבי מרדכי דב מהורניסטייפול). רבי ישראל אונגר (נפטר ר"ח כסלו ה'תרצ"ז), חתן רבי אריה לייבוש הלברשטאם. פעריל אונגר (נרצחה בשואה ה'תש"ג), אשת רבי ישראל שפירא (בלאז'וב) (אדמו"ר מבלאז'וב-ניו יורק). מנשה אונגר (נפטר ה'תשכ"ט). שו"ת יד שלום, HebrewBooks אחיו של האמרי נועם
שלום יוסף פרידמן (שפיקוב)

שלום יוסף פרידמן (תרל"ח, 1878 - י"ד באדר תר"פ, 1920) היה האדמו"ר משפיקוב-בוהוש. נכדו של רבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש. בתור האדמו"ר היחיד לבית רוז'ין שהורשה להתגורר בתחומי רוסיה, הסתופפו אצלו רבים מחסידי רוז'ין באימפריה הרוסית. נולד בבוהוש לרב דוד פרידמן (בנו של רבי יצחק מבוהוש) ולדבורה בתו רבי אברהם יהושע השיל, האדמו"ר ממאפטא-זינקוב. התייתם בילדותו, וגדל אצל סבו. נישא לפייגא בתו של רבי מרדכי טברסקי משפיקוב, מגזע חסידות סקווירא. והתגורר ליד חמיו. לאחר פטירת סבו רבי יצחק בשנת תרנ"ו החל לכהן כאדמו"ר בשפיקוב. נפטר ממחלת הטיפוס בפורים תר"פ, במגפה שפרצה באזור מגוריו. שבועיים לפניו נפטרה אשתו באותה מגפה. בניו היו: רבי דוד פרידמן (תרנ"ח - כ"ז בחשוון תש"א) - כיהן בערך משנת תר"צ (1930) כאדמו"ר בפלוישט, נרצח בשואה. רבי יצחק פרידמן, התמנה תחתיו כאדמו"ר השני מבוהוש-שפיקוב. עלה לאחר המלחמה לישראל וכיהן באדמו"רות בתל אביב ובבני ברק. ישראל פרידמן, נפטר באופן טראגי בשנת תר"פ. מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ד, עמ' 227–228, בערכו. אדמו"רי רוז'ין היו מבוקשים למעצר בשטחי האימפריה, מאז הימלטותו של מייסד החצר, הרבי ישראל פרידמן מרוז'ין ב־1838 ממאסר באשמת מרד בצאר.
שלום שכנא זאהן

הרב שלום שכנא זאהן (תרע"א (בערך) - ז' בטבת ה'תשע"ג, 20 בדצמבר 2012) היה ראש ישיבת תורה ודעת, מחבר סדרת הספרים "עטרת יעקב על הש"ס" ומייסד כולל ירושלים "אליבא דהלכתא-קדשים טהרות" כמו כן הרב זאהן היה פעיל מאוד בענייני יהדות הנהגה ומוסר והכל בסבר פנים יפות ובהצנע לכת . נולד לעטיל וליצחק יעקב סמוך לעיירה מז'יבוז'. משפחתו הייתה משפחה מקורבת לשושלת בית רוז'ין. ישנה גרסה שהרב זאהן נקרא ע"ש הרב שלום שכנא מפראהביטש. בגיל 7 היגר עם משפחתו לניו יורק. הרב יעקב יוסף הרמן שלח אותו ואת הרב חיים פינחס שיינברג ללמוד בישיבה הקטנה הראשונה בארצות הברית. לאחר לימודיו בארצות הברית שלח אותו שוב הרב יעקב יוסף הרמן לאירופה שם למד הרב זאהן בישיבת מיר ובפרט למד אצל הרב ירוחם ליבוביץ. לאחר מכן למד בישיבת כנסת בית יצחק בעיירה קמניץ, אצל הרב ברוך בער ליבוביץ ואף קיבל ממנו מכתב סמיכה. בישיבת מיר נעשה לידידו של הרב חיים פינחס שיינברג שהיה לו לחברותא. הוא שהה ארבעה ימים בביתו של הרב ישראל מאיר הכהן ("החפץ חיים") ובזקנותו פרסם מודעות בעילום שם ששמע מהחפץ חיים שהדין וחשבון הכי גדול שייתן האדם בבית דין של מעלה הוא על זה שחי בעולם הזה בלי חשבון. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: יש לציין גם שנים כלליות בסמוך לשנים עבריות. לאחר נישואיו עם ליבא גולבסקי ופרוץ מלחמת העולם השנייה חזר לארצות הברית והתגורר בברוקלין, שם שימש במשך 30 שנה כראש ישיבת תורה ודעת בשכונת קנסינגטון. בשנת תש"ל עלה עם רעייתו לארץ ישראל ועבר להתגורר ברחוב פנים מאירות בשכונת רוממה בירושלים . בישראל הקים את רשת הכוללים "אליבא דהלכתא" בעיר העתיקה שבה לומדים כהנים את הלכות העבודה בבית המקדש. עשרות שנים שימש ראש כולל 'קדשים' בבית הכנסת הר צבי בשכונת כרם אברהם בירושלים. לאחר פטירת אשתו הראשונה ליבא נישא בשנית לאשתו מרים שנפטרה בכ"ח אלול בשנת תשס"ח . בשנותיו האחרונות עבר להתגורר בשכונת עזרת תורה בעיר. לאחר שנפטר החברותא שלו, הרב שיינברג, אושפז הרב זאהן במשך כשלושה שבועות בבית החולים שערי צדק בירושלים. ביום ז' בטבת תשע"ג נפטר בגיל 101, ונטמן בליל ח' בטבת בבית הקברות הר הזיתים. עטרת יעקב - על הש"ס כבוד התורה - קונטרס לליווי עטרת יעקב חמדת הזוהר - פירוש לזוהר פרקי תשובה וגאולה שו"ת שלום שכנא גודל עניין חיוב לימוד המוסר ממראות חייו של הגאון הישיש ר’ שכנא זאהן זצ”ל, JDN בדידי הוה עובדא • כשר’ שכנא זאהן הגיע אל ה’חפץ חיים’ • צפו, JDN התיעוד האחרון מחייו של הרב שלום שכנא זאהן ז"ל, כיכר השבת ספר עטרת יעקב, HebrewBooks רוחמה שיין, הכל לאדון הכל
שלום הלפרין

רבי שלום הלפרין (ט"ו בשבט ה'תר"ח – כ"ד באב ה'תרצ"ט) בנו של רבי דוד מברדיצ'ב ונכדו של רבי ישראל פרידמן אבי שושלת חסידות רוז'ין. היה מייסד חסידות וסלוי ואבי השושלת. שלום הלפרין נולד בט"ו בשבט בשנת ה'תר"ח, בעיר ברדיצ'ב, העיר הגדולה ביותר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה. בן לאביו, הרב דוד הלפרין שכיהן כרב בברדיצ'ב. אביו של הרב דוד וסבו של הרב שלום היה הרב יחיאל הלפרין ממינסק. אמו של הרב שלום הלפרין הייתה הרבנית לאה פרידמן בת הרב ישראל פרידמן (הרוז'ינר) שהיה האדמו"ר הראשון לשושלת חסידות רוז'ין ואב למספר חצרות חסידיות. הרב ישראל פרידמן מרוז'ין היה בנו של הרב שלום שכנא מפראהביטש (רבי שלום הגדול) (על שמו נקרא הרב שלום הלפרין), בנו של הרב אברהם המלאך שהיה תלמידו של אביו, המגיד ממזריטש שהיה יורשו של הבעל שם טוב אבי תנועת החסידות. בשנות נעוריו פעולתו התורנית של הרב שלום הייתה חריגה, גם לאחר שנישא לרבנית חנה שרה פרידמן, בת הרב יצחק פרידמן מייסד שושלת חסידות בוהוש המשיך הרב שלום הלפרין ללמוד תורה לכל אורך שעות היממה. בשנת ה'תרנ"ו, בעצת חותנו החל הרב שלום לכהן כאדמו"ר בעיר רדוקנן בסמוך לווסלוי שברומניה. בעת שהותו ברדוקנן הפכה העיר למרכז חסידי ידוע ורבים מיהודי רומניה היו נוהרים אל הרב שלום. את בחרותו העביר במחיצת סבו ודודו, הרב אברהם יעקב פרידמן שהיה מייסד חסידות סדיגורה. כשכיהן כאדמו"ר ברדוקנן ניכר במידת קנאותו הדתית ובהנהגתו השתדל לשלב גם רחמנות לצד אדיקות, הרב שלום הלפרין שם דגש על 'ירידה אל העם' במקביל לתכונותיו השמרניות. הרב שלום הלפרין היה ממתנגדיה החריפים של התנועה הציונית ושל החינוך ההשכלתי שהחל לפרוח בחברה היהודית. מעברו מהעיר רדוקנן לעיר וסלוי בא בעקבות בית ספר השכלתי ליהודים ברדוקנן שהיה לא לרוחו. הרב שלום הלפרין היה מתנגד חריף לציונות לצד התנהגות אצילה וסמכותית שהונהגה בחצרות בית רוז'ין. הוא טען כי הערבים ילחמו ביהודים עד בוא המשיח באשמת הציונות. כמו כן היה ידוע באי הסכמתו להשתמש באתרוגי ארץ ישראל שכן הם נעשו בעבודת כפיים של חברי התנועה הציונית-החלוצית. בווסלוי ייסד את חצרו שכונתה 'חסידות וסלוי' והפך את העיר למרכז חסידי ידוע. הרב שלום הלפרין נפטר בכ"ד אב בשנת ה'תרצ"ט בעיר וסלי בה נטמן, יורשו היה בנו, הרב חיים דב הלפרין שכיהן כאדמו"ר בווסלוי, בבוקרשט ובחיפה. מרכז החסידות הוא בעיר תל אביב. הרב שלום הלפרין נישא לרבנית חנה שרה פרידמן, בת הרב יצחק פרידמן (אדמו"ר ראשון מבוהוש). בנם יחידם: חיים דב הלפרין, ממלא מקום אביו והאדמו"ר השני מווסלוי (נפטר ה'תשי"ז) חסידות וסלוי חסידות בוהוש חסידות רוז'ין
שלמה זלמן בהר"ן לעווי

שלמה זלמן (בהר"ן) לעווי (כונה בירושלים: רבי נחומצן, בהר"ן ראשי תיבות של בן הרב נחום) (התקצ"ו 1836 - כ"ה באדר א' ה'תר"ע, 6 במרץ 1910) היה בין האישים הבולטים בחברה היהודית האשכנזית של ירושלים במאה ה19, מנסח תקנון שכונת מאה שערים, ויד-ימינו של המהרי"ל דיסקין. לפרנסתו עבד כמנהל החשבונות של חברת ההתיישבות שהייתה אחראית לייסוד השכונות מחוץ לחומות במאה ה-19 בירושלים. הרב לעווי היה תושב שכונת בתי מחסה בעיר העתיקה והוא הרבה לעסוק בהתנדבות בניהול כספי החברה. שלמה זלמן לעווי נולד לרב נחום לעווי (כונה רבי נחום שאדיקר) ולחיה סימפלוניע לעווי בעיר שאדיק בפולין. אביו היה רבה הראשי של העיר וראש כולל פולין לאחר עלייתו לארץ ישראל יחד עם משפחתו. הרב שלמה זלמן היה בן בכור להוריו, עם עלייתם ארצה החל הרב שלמה זלמן לקחת חלק בפעולות נגד החלטות השלטון שהתערב באותם ימים בענייני החינוך בירושלים. בשנת ה'תרט"ו, עם הקמת בית הספר הראשון בעיר - 'למל', קרא הרב שלמה זלמן (בהוראת רבני ירושלים) להחרמת בית הספר לאחר שהנהלתו הנהיגה חינוך חילוני שאיימה על לימודי הקודש בעיר. בעקבות כך נכלא הרב שלמה זלמן על ידי הממשל. הרב שלמה זלמן התפרסם בחוכמתו הרבה. בין תלמידיו הבולטים היה אחיו הרב דוד בהר"ן והרב גרשון לפידות. עם עלייתו ארצה של הרב משה יהושע יהודה לייב דיסקין - המהרי"ל דיסקין, הוא הסתופף בקבוצת תלמידיו הקרובה שכונתה 'חבורת האריות' והפך להיות לאיש סודו של המהרי"ל. נחשב לאחד מתלמידיו הבולטים ולימים אף שימש כדיין בבית הדין של המהרי"ל. הרב שלמה זלמן היה ממייסדי חברת בוני ירושלים שהייתה החברה העיקרית לבניית השכונות הראשונות של ירושלים במאה ה-19 לאחר היציאה מהחומות. יחד עם הרב שמואל הומינר הוא ניהל את החברה ובנה בעזרתה כמה מהשכונות המפורסמות של ירושלים כמו נחלת שבעה, משכנות שאננים, מחנה ישראל, בית דוד ושכונת מאה שערים. לאחר היציאה מהחומות התגורר בשכונת מאה שערים ואף כתב את ספר התקנות המפורסם של השכונה, מאוחר יותר היה ממקימי המושבה פתח תקווה. לזכרו נקרא רחוב שלמה זלמן בהר"ן בשכונת מאה שערים. אביו, הרב נחום לעווי (1810 – 1865) אמו, הרבנית חיה סימפלוניע לעווי אשתו, הרבנית רייזל לעווי סבו היה הרב אברהם לעווי מפוזנא, אבי האחים לבית לעווי אחיו: הרב אברהם אליעזר לעווי הרבנית רחל יוכבד ברגמן, אשת הרב יהודה ברגמן. אביו היה הרב אליעזר ברגמן מייסד כולל "הולנד וגרמניה" אחיו למחצה, הרב אשר לעמיל אחיו למחצה, הרב דוד בהר"ן אחותו למחצה, אסתר גיטל קורפו ילדיו: הרב אברהם אליעזר לעווי בנו הוא הרב יצחק לוי, ממייסדי ישיבת מרכז הרב ורבה של המושבה נווה יעקב הרב אשר לעמיל לעווי הרב ישראל חיים לעווי חסידים ואנשי מעשה; הפותח שער: ר' זלמן בהר"ן, תולדותיו, חייו ומפעלו, הרב אליהו כי טוב, ה'תשט"ז רחוב ע"ש ר' שלמה זלמן בהר"ן מאתר עיריית ירושלים ר' שלמה זלמן בהר"ן לעווי, Geni מכתב בדברי תורה, קדם סיפורים והנהגות על צפייתם של גדולי ישראל לגאולה, אחרית הימים רבי שלמה זלמן בהר"ן וייספיש, קהילות צאצאי בעניין מדבר שקר תתרחק, HebrewBooks לוי יצחק הירושלמי, ירושלים של מעשה, מעריב, 24 ביולי 1980, עמ' 5 הרה"ג ר' חיים בהרש"ז לוי ז"ל, דואר היום, 15 ביוני 1922, עמ' 3
שלמה יעקב אייכנשטיין

רבי שְׁלֹמֹה יַעֲקֹב אַיְּיכְנְשְׁטֵיין (1830, ה'תק"ץ - 4 בדצמבר 1885, כ"ו בכסלו ה'תרמ"ו) היה אדמו"ר בדור השלישי בשושלת זידיטשוב. נולד בשנת ה'תק"ץ בזידיטשוב לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (המהרי"א מזידיטשוב), נישא בזיווג ראשון לבתו של רבי יוסף רוטנברג מקוזובה, ובזיווג שני נישא לחיה בתו של רבי אברהם אבא הורוביץ משנדישוב. לאחר פטירת אביו בט' בסיון ה'תרל"ג החל רבי שלמה יעקב לכהן באדמו"רות בזידיטשוב לצד אחיו הגדולים רבי אלכסנדר סנדר יום טוב ליפא ורבי אליהו. עם זאת מרבית חסידי אביו היו אצל אחיו ורק מקצתם היו חסידיו. במחציתה השנייה של שנת ה'תרל"א היגר רבי שלמה יעקב לעיר סטרי שבמחוז סטריסקי בחבל לביב שבמערב אוקראינה, שם התגורר עד לפטירתו בכ"ו בכסלו ה'תרל"ג. מזיווג ראשון: רבי אלטר, רב ביוריטשוב (נפטר ה'תר"ף). רבי יששכר בעריש, חתן רבי אברהם אבא הורוביץ משנדישוב. מזיווג שני: רבי יצחק אייזיק מנחם, רב בפודהייץ (נפטר י"ג באדר א' ה'תש"ג). רבי אליהו, רב בזקופנה רבי זאב וולף, רב ביושניצו (נפטר ה'ת"ש) רבי אלכסנדר סנדר ליפא, רב ביושניצו אשת רבי נפתלי ערליך מדליטין (ג' בניסן תרכ"ג - תש"ג) נכד רבי צבי הירש מזידיטשוב אשת רבי יצחק אלעזר אונגר (האדמו"ר החמישי מדומברובה), בן רבי משה אליקים בריעה אונגר.
שמואל אברהם אבא הגר

הרב שמואל אברהם אבא הגר (1865, ה'תרכ"ה - 24 בפברואר 1895, ל' בשבט ה'תרנ"ה) היה רב ואדמו"ר בעיר הורודנקה. היה בנו של הרב ברוך הגר האדמו"ר מוויז'ניץ. הרב שמואל אברהם אבא הגר נולד בשנת ה'תרכ"ה בעיירה ויז'ניץ שבבוקובינה שבאימפריה האוסטרית (כיום באוקראינה) לרב ברוך הגר שהיה האדמו"ר השני בשושלת חסידות ויז'ניץ והרביעי לקוסוב-ויז'ניץ, ולציפורה שפירא, בתו של הרב אריה לייב שפירא מז'יטומיר ונכדתו של הרב פנחס שפירא מקוריץ. לאחר מות אביו, הרב ברוך הגר בכ' בכסלו ה'תרנ"ג, נתמנה הרב שמואל אברהם אבא לכהן כרב בעיר הורודנקה. בעת כהונתו ברבנות חיבר את הספר "שפתי צדיק" על השבתות והמועדים וראשי החודשים, ונדפס כשנה לאחר פטירתו. כשנתיים בלבד לאחר מינויו לרב בעיר נפטר הרב שמואל אברהם אבא הגר בל' בשבט ה'תרנ"ה, ואת מקומו ברבנות מילא אחיו הרב יחיאל מיכל הגר. הרב שמואל אברהם אבא הגר היה נשוי לרבנית הינדא מטיל, בת הרב משה מרדכי טברסקי (האדמו"ר מקארוב). בנותם: חנל'ה הגר, אשת הרב מנחם מענדיל דוד חודורוב מקולומיאה. אדל הגר, אשת הרב ישראל שלום יוסף הגר (זיווג ראשון) בן הרב חיים הגר מאנטניא. שמואל אברהם אבא הגר, שפתי צדיק, באתר היברובוקס
שמואל טייטלבוים

הרב שמואל טייטלבוים (1814, ה'תקע"ד - 14 באוקטובר 1888, ט' בחשוון ה'תרמ"ט) היה אב"ד גורליצה ובנו של הרב אלעזר ניסן טייטלבוים שהיה אב"ד דרוהוביץ' והאדמו"ר השני מסיגט. נולד בשנת ה'תקע"ד (לערך) לאביו, הרב אלעזר ניסן טייטלבוים שהיה רבה של העיירה דרוהוביץ' במחוז לבוב שבאוקראינה. סבו, אביו של הרב אלעזר ניסן, היה הרב משה טייטלבוים (הראשון) שהיה מייסד חסידות סיגט וממפיצי החסידות בהונגריה. אמו הייתה הרבנית רוזיה בלומה בת הרב אהרן אב"ד העיר חודורוב שבאוקראינה. בשנת ה'תרט"ז חל מפנה במשרתו כרב. אחיו הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים (ייטב לב) רצה לעבור לכהן כרב העיר דרוהוביץ' בו כיהן אביהם כרב, ואילו הרב שמואל תכנן לכהן כרב בעיר גורליץ. אולם דרכו של האח יקותיאל יהודה לרבנות בדרוהוביץ לא הייתה קלה. סוחרי העיר העדיפו לקבל את מרותו של הרב ברוך הלברשטאם שהיה בנו של הדברי חיים מצאנז. בין שני הרבנים החלה להתפתח מחלוקת עד שהרב חיים הלברשטאם, אדמו"ר ומייסד חסידות צאנז ואביו של הרב ברוך, הכריע בנידון כשציווה על בנו לעזוב את דרוהוביץ' ולכהן כרבה של הקהילה היהודית בעיר רודניק בפולין. הרב שמואל טייטלבוים קיבל את שחפץ והתמנה לאב"ד גורליץ עד סוף ימיו. לאחר פטירתו כיהנו עוד שניים מבניו כרבנים בגורליץ. בט' בחשוון בשנת ה'תרמ"ט נפטר הרב שמואל טייטלבוים בעיר קרקוב בפולין, ונקבר בבית הקברות היהודי שבה. אביו, אלעזר ניסן טייטלבוים. אדמו"ר שני מסיגעט אמו, הרבנית רוזיה בלומה סבו, אהרן. אב"ד חודורוב סבו, משה טייטלבוים, (ה"ישמח משה"). הרב שמואל טייטלבוים נישא לבתו של הרב מנחם מנדל הורביץ מסקאהל. נכדו של מנחם מנדל (הראשון) מלינסק ילדיהם: ישראל יעקב יוקיל טייטלבוים. היה רבה של וואלאווא אריה לייביש טייטלבוים. היה רב באוהלי יוסף טייטלבוים. היה רב בניעפולומיץ נפתלי טייטלבוים. היה רב בגורליץ אהרן טייטלבוים. היה רב בגורליץ משפחת טייטלבוים, MyHeritage ר' שמואל טייטלבוים מגארליץ(הקישור אינו פעיל), אידישע וועלט ספר קדושת יום טוב,GoogleBooks בתי עלמין קראקא, קברי צדיקים
עמי-יעל אקסלרוד

עמי-יָעָל אקסלרוד (4 בפברואר 1939 – 16 באוקטובר 1973) היה קצין צנחנים, אשר עוטר בעיטור העוז על לחימתו בסיני במלחמת יום הכיפורים, שבה נהרג. אקסלרוד נולד בקיבוץ נען. שמו ניתן לו על רקע המאבק לעלייה באותם ימים. בילדותו עברה משפחתו לקיבוץ קריית ענבים. למד בבית הספר האזורי הרי-יהודה והיה פעיל בשורה ארוכה של תחביבים וביניהם גדנ"ע וסיירות. לפני גיוסו שימש במשך שנה כמדריך בתנועת הנוער העובד באשקלון. אקסלרוד התגייס לצה"ל ב-1958 והתנדב לשירות בחטיבת הצנחנים, עבר קורס קצינים וקורס קציני חבלה. לאחר תום שירותו חזר לקיבוצו והשתלב בעבודה במשק. במילואים עבר אקסלרוד קורס מפקדי פלוגות ושירת כסגן מפקד פלוגת הנדסה של חטיבת צנחנים. השתתף במלחמת ששת הימים. שנה אחר כך יצא בשליחות חשאית לחבל כורדיסטן. הוענקה לו דרגת רב-סרן והוא התקדם לתפקיד של מפקד פלוגה. אקסלרוד התחתן ב-1966. לו ולאשתו נולדו בן ובת. לאחר פרוץ המלחמה גויס אקסלרוד ויצא לחזית סיני כמפקד פלוגת הנדסה בגדוד הסיור 582 של חטיבה 226, שעליו פיקד סגן-אלוף נתן שונרי. לקראת המבצע לצליחת תעלת סואץ, שהחל ב-15 באוקטובר 1973, סופח גדודו של שונרי לחטיבת השריון 14. בלילה שבין ה-15 וה-16 באוקטובר נקלע הגדוד לקרב קשה בצומת הצירים טרטור-לקסיקון שבקרבת התעלה. הוא עמד מול כוחות מצריים בעלי כוח אש עדיף וספג נפגעים רבים. אקסלרוד ניהל את חילוץ הנפגעים מפלוגתו ונשאר מאחור כדי לחפות על אנשיו הנסוגים בנשקו האישי, עד אשר נפגע ונהרג. על פעולתו זו הוא עוטר לאחר המלחמה בעיטור העוז. אקסלרוד הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי בקיבוצו. פלוגתו הוציאה לאור ספר לזכר שלושה עשר חייליה שנפלו במלחמה, ובו גם דברים על אקסלרוד, צילומים של יצירות שלו וקטעים ממכתביו. שמו הונצח על גבי אנדרטאות שונות ובהן אנדרטת הצנחנים בתל נוף ואנדרטת חיל ההנדסה בחולדה. עמי-יעל היה אחיו של יצחקי גל אשר גילה מחדש את גמלא. קורות החיים של עמי-יעל אקסלרוד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון עיטור העוז שהוענק לעמי-יעל אקסלרוד באתר "בעוז רוחם" עמי-יעל אקסלרוד באתר העמותה להנחלת מורשת הצנחנים