laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הסריקה של גראהם

הסריקה של גראהם, על שם המתמטיקאי רונלד גראהם, הוא אלגוריתם למציאת הקמור של קבוצת נקודות במישור, בסיבוכיות של   Θ ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ \Theta (n\log n)} , כאשר   n {\displaystyle \ n} הוא מספר הנקודות. הרעיון שמאחורי האלגוריתם מבוסס על מיון של קבוצת הנקודות, ואחר כך בנייה הדרגתית של קבוצת הנקודות שעל הקמור על ידי סריקה של כל הנקודות. במהלך האלגוריתם בונים מחסנית של הנקודות שעל הקמור, ובכל צעד של האלגוריתם מוסיפים לה את הנקודה הבאה בסריקה (על פי סדר המיון), ובודקים האם הנקודה שהוכנסה פוסלת את הנקודה שלפניה. אם   a {\displaystyle \ a} היא הנקודה האחרונה שהוכנסה למחסנית,   b {\displaystyle \ b} היא הנקודה שלפניה ו-   c {\displaystyle \ c} היא הנקודה שלפניה, הרי שהבדיקה מתבססת על סוג הפניה שהישר המחבר את   a , b {\displaystyle \ a,b} מבצע ביחס לישר שמחבר את   b , c {\displaystyle \ b,c} . כאשר סורקים את הנקודות שעל הקמור עם כיוון השעון, הנקודה   b {\displaystyle \ b} תהיה שייכת לקמור אם ורק אם הישר   a , b {\displaystyle \ a,b} מבצע פניה ימינה אל הישר   b , c {\displaystyle \ b,c} . אם הוא אינו עושה זאת, מוציאים את   b {\displaystyle \ b} מהמחסנית (אך משאירים את   a {\displaystyle \ a} , שהיא הנקודה החדשה ביותר שהוכנסה). אם הוצאה   b {\displaystyle \ b} , בודקים שוב האם הנקודה שלפניה עדיין צריכה להיות בקמור, ואם לא מוציאים אותה, וכן הלאה. אם מיון הנקודות נעשה על בסיס קוארדינטת   x {\displaystyle \ x} שלהן, יהיה צורך בשתי סריקות כדי לבנות את הקמור - אחת בשביל הנקודות שנמצאות מעל לשתי הנקודות בעלות קואורדינטות ה-   x {\displaystyle \ x} הקיצוניות, ואחת בשביל הנקודות שמתחתן. אם ממיינים את הנקודות על בסיס הזווית שהן יוצרות עם ציר   x {\displaystyle \ x} המועבר דרך אחת מהנקודות הקיצוניות, די בסריקה אחת. ראשית, מיון הנקודות שנעשה לפני תחילת הסריקה יכול להתבצע בסיבוכיות   O ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ O(n\log n)} (אך לא טוב יותר, שכן זהו גם חסם תחתון על מיון כללי). הסריקה עצמה, בניתוח הגס ביותר, היא בסיבוכיות   O ( n 2 ) {\displaystyle \ O(n^{2})} , שכן מכניסים   n {\displaystyle \ n} איברים למחסנית (כל נקודה נכנסת למחסנית בשלב כלשהו) ועבור כל הכנסה של איבר למחסנית, ייתכן שיוצאו ממנה כל האיברים פרט לשניים. מכיוון שהמחסנית יכולה להכיל עד   n {\displaystyle \ n} איברים, מתקבלת הסיבוכיות   O ( n 2 ) {\displaystyle \ O(n^{2})} . אולם, ניתוח עדין מעט יותר מראה כי הסיבוכיות היא למעשה   O ( n ) {\displaystyle \ O(n)} . זאת מכיוון שכל איבר יכול להיות מוצא מהמחסנית פעם אחת בדיוק (שכן מרגע שאיבר הוצא מהמחסנית הוא אינו מוחזר יותר). על כן, מתבצעות על המחסנית לכל היותר   2 ⋅ n {\displaystyle \ 2\cdot n} פעולות: הכנסה ו(אולי) הוצאה של כל אחד מ-   n {\displaystyle \ n} הנקודות. ניתן להראות כי אלגוריתם כלשהו למציאת קמור יכול לשמש גם למיון, ומכיוון שקיים למיון כללי חסם תחתון   Ω ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ \Omega (n\log n)} נובע מכך שגם סיבוכיות הסריקה של גראהם היא   Ω ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ \Omega (n\log n)} . לכן בסך הכל, הסיבוכיות של הסריקה היא בדיוק   Θ ( n log ⁡ n ) {\displaystyle \ \Theta (n\log n)} . הצעדה של ג'ארביס סימולציה של הסריקה של גראהם
נעם שפנצר

נועם שפנצר (באנגלית Noam Shpancer, נולד ב-1959) הוא פרופסור לפסיכולוגיה בארצות הברית וסופר עברי. שפנצר נולד בקיבוץ נחשון ושירת בצה"ל בסיירת גולני. לאחר השירות הצבאי חזר לקיבוץ ועבד עם ילדים בגיל הגן. כתב טור קבוע בשבועון "על המשמר" עד שנת 1992. בשנת 1985 יצא לארצות-הברית כדי ללמוד שם פסיכולוגיה קלינית. את התואר הראשון קיבל באוניברסיטת יוסטון, את התואר השני והדוקטורט בתחום הפסיכולוגיה הקלינית קיבל באוניברסיטת פרדו (Purdue). מתגורר בקולומבוס, אוהיו והוא פרופסור חבר ב-Otterbein University, כותב מאמרים מקצועיים בתחום עיסוקו בכתבי עת ידועים כמו ה-American Psychologist, משנת 2004 כותב בעיתונים יהודיים בארצות הברית כמו ה-The New Standard וזכה בפרס על מאמרי הפרשנות פרי עטו. כתב שני רומנים בעברית שראו אור בישראל. ספרו "הפסיכולוג הטוב" תורגם לאנגלית. כתב את התסריט לסרט "סיפור אחר", יחד עם אבי נשר ובבימויו. עלילת הסרט, שהקרנתו החלה בשנת 2018, מזכירה את בתו של שפנצר שחזרה בתשובה. הלילה אצל יותם, הוצאת גוונים, 2005. הפסיכולוג הטוב, ידיעות ספרים, 2009. תרגום לאנגלית: The Good Psychologist, Henry Holt and Co. 2010 מידת הרחמים, ידיעות ספרים, 2011. מדיה וקבצים בנושא נעם שפנצר בוויקישיתוף Noam Shpancer, Ph.D., Otterbein University (באנגלית) רשימת הפרסומים של נעם שפנצר, בקטלוג הספרייה הלאומית נעם שפנצר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" Noam Shpancer Ph.D., Psychology Today נרי ליבנה, הפסיכולוג נעם שפנצר כתב רומן על החיים מתוך ומחוץ לכורסה, באתר הארץ, 2 באפריל 2009 יובל אלבשן, על "הפסיכולוג הטוב" מאת נעם שפנצר, באתר nrg‏, 18 ביוני 2009 יצחק טסלר, כשהילדה חוזרת בתשובה: הסיפור שמאחורי "סיפור אחר", באתר ynet, 12 בנובמבר 2018 נעם שפנצר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה "הולט" רכשה את זכויות "הפסיכולוג הטוב", באתר ynet, 22 בספטמבר 2009 יצחק טסלר, כשהילדה חוזרת בתשובה: הסיפור שמאחורי "סיפור אחר", באתר ynet, 11 בנובמבר 2018
ברני

האם התכוונתם ל... החברים של ברני – תוכנית טלוויזיה חינוכית לילדים ברני הכלב – סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים אישים: צ'ארלס ברני – היסטוריון מוזיקה אנגלי רוברט באראני – רופא אוסטרי ממוצא יהודי-הונגרי נטאלי קליפורד בארני – סופרת ומשוררת אמריקאית ברן אישים ששמם הפרטי הוא ברני
פירמידיון

פירמידיון (Pyramidion. ברבים: פירמידֽיָה) היא אבן הקצה בפירמידות במצרים. בתקופת הממלכה הקדומה, היה הפירמידיון עשוי מדיוריט, מגרניט או מאבן גיר, והיה מצופה בזהב או באלקטרום. לאחר מכן, בממלכה התיכונה, הם נעשו מגרניט בלבד, היו מצופים בזהב, והיו מוטבעים עליהם תוארי מלוכה וסמלים דתיים. פירמידיה מעטים שרדו עד לתקופה המודרנית, בעיקר אלו העשויים גרניט שחור. האוסף הגדול ביותר המצוי כיום כולל ארבעה פירמידיה, ומוצג במוזיאון המצרי בקהיר. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנהג הים

מנהג הים היה מנהג נדיר אצל ימאים, שבו ניצולים מטביעת ספינה שלא הצליחו להגיע למקום יישוב, פנו לקניבליזם ולהטלת גורל ביניהם מי יאכל את מי, כדי להציל את שאר הקבוצה. ב-20 בנובמבר 1820 בהפלגתה של ספינת דיג-הלווייתנים אסקס, ניגח לויתן את הספינה בזמן שהצוות ניסה לצוד חברים מלהקתו. הספינה שקעה כשהיא במרחק של כמעט 4,000 ק"מ מהחוף. עשרים ואחד אנשי הצוות נטשו לשלוש סירות הצלה, ובסופו של דבר הגיעו לאי הנטוש הנדרסון (כיום חלק מאיי פיטקרן הבריטים). משאבי האי הקיימים נוצלו במהרה ואנשי הצוות סבלו מרעב חמור, והחלו למות בזה אחר זה. הם הגרילו ביניהם מי יאכל, ואחר כך נעשתה הגרלה נוספת להחליט מי יהרוג את הקורבן. עד להצלתם באפריל, 1821, נאכלו שבעה מלחים על ידי חברי הקבוצה. סיפורה של הספינה היה בין מקורות ההשראה של הרמן מלוויל לסיפור מובי דיק. מקרה נוסף התרחש בשנת 1884 והתפרסם לאחר מכן בעקבות משפט רצח שנערך באנגליה. ארבעה אנשי צוות ביאכטה בשם ה"מיניונט", נקלעו לסערה ונאלצו לנטוש את היאכטה לספינת הצלה במרחק של יותר מ-2,000 ק"מ מכף התקווה הטובה. הם ניזונו בעיקר מדגים שהצליחו לתפוס, וכעבור כמה שבועות החליטו שיש להטיל גורל לגבי מי יאכל, אולם בעקבות התעלפותו של אחד מהחברים הוחלט לבסוף שהוא יהיה הקורבן (החלטה לה היו שותפים שניים ומתנגד אחד). כעבור ארבעה ימים מהאירוע, אספה אותם אונייה גרמנית. שניים מאנשי הצוות נשפטו בעוון רצח ונמצאו אשמים, עונש המוות שלהם הומר בשישה חודשי מאסר. נשים וילדים תחילה
דלמטי

הדלמטי הוא גזע של כלב הבית, המשמש ככלב ציד. מקור שמו באזור מוצאו, אזור דלמטיה שבקרואטיה של ימינו. זהו גזע פופולרי בגודל בינוני בעל מבנה גוף שרירי וסיבולת גבוהה. פרוות הדלמטים קצרה, קשה וצפופה. פרוותם בצבע לבן ועליה נקודות שחורות, אך לעיתים חומות. צבע האף והעיניים חום או שחור, בהתאם לצבע הנקודות. גורי הדלמטי נולדים לבנים לחלוטין. עם הזמן, בשל הופעת כתמים שחורים (או חומים) על העור, הפרווה משנה את צבעה בהתאם. במשך כל חייהם, כתמים חדשים ימשיכו להופיע על הכלבים הדלמטיים, אם כי אחרי הגיעם לבגרות מינית קצב הופעת הכתמים יואט בהרבה. תוחלת חייו של הדלמטי היא מעשר עד 13 שנים, אך עם טיפול מסור, ככל הכלבים, חייהם יכולים להיות ארוכים יותר. הדלמטי הוא כלב אנרגטי ביותר וזקוק לאימון רב. הוא ממושמע ובדרך כלל קל לאילוף, סקרן, כלב משפחה פופולרי, אוהב ילדים ונאמן לבעליו. הדלמטי רגיל לחברת בני אדם, ולעיתים ללא חברה הוא עלול להיכנס לדיכאון. יש לשמור עליו בסביבה שאינה סואנת על מנת שלא ירוץ אחר מכוניות ויידרס. הדלמטי הוא גזע מאוד עתיק. בריאותם טובה באופן כללי, אף על פי שיש נטייה גדולה יותר בגזע זה לחירשות. מרביעי הגזע לא שמו לב בתחילה למחלה זו והם יצאו מתוך ההנחה שהכלבים טיפשים. מדענים גילו שקיים קשר בין בעלי חיים חירשים לבין היותם לבקנים וזו אותרה כבעיה גנטית. בימינו מרביעים כלבים ששומעים בשתי אוזניהם, על אף שכלבים הסובלים מחירשות באוזן אחת או בשתי האוזניים עדיין יכולים להיות חיות מחמד מוצלחות. נמצא גם קשר בין חירשות לבין צבע העיניים - דלמטיים כחולי עיניים בעלי סבירות גבוהה יותר לסבול מחירשות מאשר דלמטיים חומי עיניים. בעיות נוספות הקשורות לכלבים גדולים ככלל, ולכלבי ציד בפרט הן בעיות אגן. בעיות מסוג זה מופיעות לראשונה בגיל מתקדם, והן מאופיינות בכיווץ שרירים לאחר הישארות בתנוחה מסוימת לזמן רב, כגון שינה או ישיבה. הכלב אינו מסוגל להזיז את שרירי האגן, מאחר שהם נוקשים. לאחר פעילות מוטורית קצרה השרירים מתרחבים והכאב נעלם כלא היה. כלבים דלמטיים מזוהים רבות עם כיבוי אש, בייחוד בארצות הברית. בימי מרכבות הכיבוי הרתומות לסוסים שימשו כלבים לשמירה על הסוסים, שנטו להילחץ בקלות בקרבתן של שרפות. הדלמטי היה גזע פופולרי למטרה בשל חיבתו הטבעית כלפי סוסים והשימוש בו ככלבי כרכרות (אנ') לאורך ההיסטוריה. תפקידם התייתר כשמרכבות הכיבוי הוחלפו בכבאיות מונעות קיטור ודיזל. בזכות המוניטין שלו, לעיתים משמש הדלמטי כקמע לשירותי כבאות ועדיין נפוץ כחיית מחמד בקרב לוחמי אש רבים. בשנת 1961 הפיקה חברת וולט דיסני סרט הנפשה מפורסם על כלבים דלמטיים בשם "על כלבים וגנבים", הזוכה לפופולריות רבה עד היום, ולמספר סרטים חדשים שהופקו בהשראתו כגון "101 כלבים וגנבים" וקרואלה. בסדרת ההנפשה הקנדית הפופולרית "מפרץ ההרפתקאות" מככב כלב דלמטי כאחת הדמויות הראשיות - דמותו של מרשל, העובד כלוחם אש ופרמדיק. מדיה וקבצים בנושא דלמטי בוויקישיתוף דלמטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משפט הסינוסים

בטריגונומטריה, משפט הסינוסים קובע כי היחס בין אורך צלע במשולש כללי לבין סינוס הזווית שמולה, שווה לקוטר המעגל החוסם את המשולש: אם a,b,c הם אורכי הצלעות ו- α , β , γ {\displaystyle \alpha ,\beta ,\gamma } הזויות שמולן, בהתאמה, אז a sin ⁡ α = b sin ⁡ β = c sin ⁡ γ = 2 R {\displaystyle {a \over \sin \alpha }={b \over \sin \beta }={c \over \sin \gamma }=2R} כאשר R הוא רדיוס המעגל החוסם. גובה המשולש המסומן ב - h {\displaystyle h} ניתן להצגה באופן הבא:   h = b sin ⁡ α {\displaystyle \ h=b\sin \alpha } אבל גם באופן הזה:   h = a sin ⁡ β {\displaystyle \ h=a\sin \beta } ולכן:   b sin ⁡ α = a sin ⁡ β {\displaystyle \ b\sin \alpha =a\sin \beta } או   a sin ⁡ α = b sin ⁡ β {\displaystyle \ {\frac {a}{\sin \alpha }}={\frac {b}{\sin \beta }}} מאחר שזה נכון ל-2 זוויות שנבחרו באופן שרירותי, זה נכון לכל זוג זוויות במשולש. כאשר המשולש קהה-זווית, תהליך ההוכחה כולל שלב ביניים לפי הזווית המשלימה לזווית הקהה ולאחר מכן חוזרים לזווית הקהה עצמה על פי הזהות sin ⁡ α = sin ⁡ ( 180 − α ) {\displaystyle \sin \alpha =\sin(180-\alpha )} . כאשר המשולש ישר-זווית המשפט הוא פשוט הגדרת הסינוס. אם מרכז המעגל החוסם הוא O, נמשיך את BO עד שהוא נפגש עם המעגל ונקרא לנקודת החיתוך D. נתבונן במשולש BDC. במשולש ישר-זווית זה (זווית ההיקפית BCD היא בת 90 מעלות בגלל שהיא נשענת על קוטרו של המעגל). נסמן ב - δ {\displaystyle \delta } את הזווית CDB ואז   a = 2 R sin ⁡ δ {\displaystyle \ a=2R\sin \delta } אבל זווית δ {\displaystyle \delta } שווה לזווית α {\displaystyle \alpha } כי הן נשענות על אותה קשת, לכן   a = 2 R sin ⁡ α {\displaystyle \ a=2R\sin \alpha } או   a sin ⁡ α = 2 R {\displaystyle \ {\frac {a}{\sin \alpha }}=2R} כנדרש. נשים לב שמהחלק השני של ההוכחה נובע בנקל החלק הראשון של הטענה   a sin ⁡ α = b sin ⁡ β = c sin ⁡ γ {\displaystyle \ {\frac {a}{\sin \alpha }}={\frac {b}{\sin \beta }}={\frac {c}{\sin \gamma }}} שכן הבחירה בצלע a ובזווית שמולה α {\displaystyle \alpha } הייתה שרירותית ויכולנו באותה מידה לבחור בצלע b ובזווית שמולה β {\displaystyle \beta } . משפט הקוסינוסים משפט הטנגנסים משפט הסינוסים, באתר MathWorld (באנגלית) משפט הסינוסים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דאיגו

המונח "טגו" מפנה לכאן. לערך העוסק בסוג של לטאה, ראו טגו (סוג). דאיגו (בהנגול: 대구광역시, בהנג'ה: 大邱廣域市) היא עיר מטרופוליטנית בדרום-מזרח קוריאה הדרומית. היא גובלת עם מחוזות צפון קיאנגסאנג ודרום קיאנגסאנג מצפון ומדרום בהתאמה ומרוחקת כ-240 ק"מ מדרום-מזרח לבירה סיאול. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.41 מיליון תושבים והיא העיר הרביעית בגודלה בקוריאה הדרומית, אחרי סיאול פוסאן ואינצ'ון. בעיר ישנן חמש אוניברסיטאות, בהן "האוניברסיטה הלאומית קיאנגבוק" והאוניברסיטה הלאומית של קוריאה הדרומית. בעיר יש הרבה מפעלי טקסטיל, פלדה ומכונות. באוגוסט 2003 אירחה העיר את האונירבסיאדה, ובאוגוסט 2011 היא אירחה את אליפות העולם באתלטיקה. היא אירחה גם מספר משחקים במונדיאל 2002. האמנית קימסוג'ה היא ילידת העיר. היא ייצגה את קוריאה הדרומית בביאנלה של ונציה בשנת 2013. בעיר נמצאו עדויות ארכאולוגיות רבות להתיישבות אנושית עוד מהאלף ה-1 לפנה"ס. החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 העיר נחשבת למרכז תחבורתי ומסחרי בקנה מידה ארצי. בתקופה זו החלה תסיסה לאומית רבה בעיר ובשנים שלאחר מכן חלו הפגנות למען עצמאות. במהלך מלחמת קוריאה התרחשו קרבות רבים בסביבת העיר. קזחסטן אלמטי, קזחסטן ארצות הברית אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית יפן הירושימה, הירושימה, יפן איטליה מילאנו, לומברדיה, איטליה ברזיל מינאס ז'ראיס, ברזיל הרפובליקה העממית של סין צ'ינגדאו, שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה בולגריה פלובדיב, בולגריה הודו בנגלור, קרנאטקה, הודו הרפובליקה העממית של סין שניאנג, ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא דאיגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאיגו (בקוריאנית) דאיגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.citypopulation.de/en/southkorea/admin/ עיר מטרופוליטנית - בהנגול: 광역시 - "'גְווַאנְגְיוֹקְסִי" - עיר מיוחדת בעלת סמכויות זהות למחוז, ישנן 6 ערים כאלו במדינה, האחרות הן פוסאן, אינצ'ון, טג'אן, קוואנגג'ו ואולסן. ערך זה הוא קצרמר בנושא קוריאה הדרומית ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיימברידג' (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיימברידג' – עיר בבריטניה קיימברידג' (אונטריו) – עיר בפרובינציית אונטריו שבקנדה קיימברידג' (מסצ'וסטס) – עיר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית קיימברידג' (מרילנד) – עיר במדינת מרילנד שבארצות הברית אוניברסיטת קיימברידג' – אוניברסיטה בקיימברידג' שבבריטניה קיימברידג' אנליטיקה – חברה בריטית לכריית נתונים ניתוח מידע ואסטרטגיה תקשורתית אוסטין קיימברידג' – סדרה של מכוניות משפחתיות אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית "Austin Motor Company" בין השנים 1954–1973. מילון קיימברידג' – מילון שפורסם על ידי בית ההוצאה לאור של אוניברסיטת קיימברידג' בגרסה מודפסת משנת 1995 ובגרסה רשתית החל משנת 1999.
דגו

האם התכוונתם ל... מכרסמים דגו (Octodon degus) - מין מכרסם ממשפחת האוקטודוניים. מוכר כחיית מחמד פופולרית. דגו הררי (odontomys gliroides) - מין מכרסם הקרוב לדגו ברוך דגו – שחקן כדורגל ישראלי דאיגו / טגו – עיר בדרום קוריאה המכונה באנגלית "דגו" (Daegu)
אטפומארוס

אטפומארוס (בלטינית: Atepomarus) הוא אל רפואה מהמיתולוגיה הקלטית. פולחנו היה נפוץ באזור מובייר שבגאליה (צרפת של ימינו). עם המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות רומית, זוהה אטפומארוס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית. מקדש לאל היה ממוקם בסן-סבין שבבוגון. באתר התגלו פסלי סוסים שהועלו לו כמנחות. מקור שם האל במילה הקלטית "אפו" שמשמעה "סוס". משמעות שמו - "רוכב הסוסים הגדול" או "בעל הסוס הגדול". Miranda Green, Dictionary of Celtic Myth and Legend, Thames and Hudson Ltd., London, 1997 Miranda Green, Animals in Celtic Life and Myth, Routledge, 1997 אטפומארוס באתר celtnet
פדריקו קסטלוצ'יו

פדריקו קסטלוצ'יו (באנגלית: Federico Castelluccio, נולד ב-29 באפריל 1964) הוא שחקן איטלקי-אמריקאי אשר התפרסם בעיקר בזכות תפקידו כפוריו גיונטה בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס". קסטלוצ'יו נולד בנאפולי, איטליה. בשנת 1968 עברה משפחתו לפטרסון, ניו ג'רזי ושם הוא גדל. בנוסף להיותו שחקן קסטלוצ'יו הוא גם צייר מומחה. בשנת 1982, קיבל קסטלוצ'יו מלגה מלאה לבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק שם קיבל תואר BFA‏ (Bachelor of Fine Arts) בציור ובאמנות וירטואלית (media art). קסטלוצ'יו החל את הקריירה שלו כשחקן בשנת 1986. הוא שיחק הן בסרטים (זולת "אש" (Fire), "יומנו של היטמן" (Diary of a Hitman) וכיוצא בזה) והן בטלוויזיה (לדוגמה בסדרה "NYPD Blue"), עם זאת התפרסם הוא בעיקר בזכות משחקו בדרמה הטלוויזיונית "הסופרנוס". סרט הבכורה שלו בפסטיבל סאנדנס, קיבלה 2 פרסים, האחת עבור ביום הדרמה הטוב ביותר, והשנייה על ההרכב המוזיקלי הטוב ביותר. בשנת 2006 שיחק בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" לצד רוברט דאוני ג'וניור, בסרט "הזמר" בכיכובם של ג'ניפר לופז ומארק אנתוני, ובסרט הטלוויזיה "שושלת הדרקון". מדיה וקבצים בנושא פדריקו קסטלוצ'יו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פדריקו קסטלוצ'יו פדריקו קסטלוצ'יו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פדריקו קסטלוצ'יו, באתר AllMovie (באנגלית) פדריקו קסטלוצ'יו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פדריקו קסטלוצ'יו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Acta Diurna

Acta Diurna (אקטה דיאורנה; לטינית: "רשומות יומיות") היו הודעות יומיומיות רשמיות מטעם המשטר הרומי, מעין עיתון שהיה חקוק על אבן או על מתכת ונתלה במקומות ציבוריים כדוגמת הפורום ברומא. ההודעות הראשונות פורסמו ברפובליקה הרומית בסביבות שנת 131 לפנה"ס, וכללו תוצאות של תהליכי משפט ופעולות הקשורות לחוק. מאוחר יותר הורחב תוכן ההודעות לעניינים שוליים וציבוריים יותר, כגון תאריכי לידה, פטירה ונישואין. בתום כמה ימים הורדו ההודעות ממקומן והוכנסו לארכיון. לעיתים, כאשר היה צורך ליידע את מושלי הפרובינציות, פקידים העתיקו את ה-Acta ושלחו אותן למושלים. בתקופה מאוחרת יותר הקיסרים השתמשו בהודעות הללו ככלי להעברת צווי הסנאט או הקיסרות. Acta נוספות נשאו תוכן צבאי ועירוני. Acta Senatus ("החלטות הסנאט") הוסתרו לרוב מעיני הציבור והוטלה עליהן צנזורה עד אשר החליט יוליוס קיסר בשנת 59 לפנה"ס (בתפקיד הקונסול) לפרסם אותן. בסוף כל הודעה נכתב “Publicare et Propagare” ("לפרסם ולהפיץ"), כלומר, שהמידע הכתוב בהודעות ייוודע לכל אנשי רומא. הוצאת ה-Acta פסקה לאחר שמושב הקיסרות עבר לקונסטנטינופול. כיום לא קיימים עותקים של ה-Acta במצב שלם. Acta Diurna באנציקלופדיה בריטניקה (אנגלית)
המנון אירלנד

שיר החיילים (באירית: Amhrán na bhFiann) הוא ההמנון הלאומי של אירלנד. השיר מושר כהמנון באירית וגרסה זו מתורגמת מגרסה קדומה יותר בשפה האנגלית. את השיר הלחינו פיאדר קירני ופטריק היני. קירני היה גם זה שכתב את מילות השיר באנגלית. ליאם או רין תרגם את השיר, מאוחר יותר, כאמור, לגאלית אירית. ההמנון הלאומי של אירלנד מורכב משני בתים בלבד מתוך השיר המקורי המורכב ממספר בתים. "ההצדעה לנשיא", שאותה מנגנים (ללא מילים) באירועים רשמיים בהשתתפות נשיא או נשיאת אירלנד, מורכבת מארבע התיבות המוזיקליות הראשונות של השיר ולאחריהן חמש האחרונות (מתוך ההמנון). השיר נכתב בשנת 1907 עם מילותיו של פיאדר קירני. הוא הלחין את השיר יחד עם פאטריק היני. את מילות השיר פרסם לראשונה בולמר הובסון בשנת 1912. התרגום לשפה האירית היה פרי עטו של ליאם או. רין, שניסח גם את הטיוטות בשפה האירית לחוקת מדינת אירלנד החופשית ב-1922 ולחוקה האירית ב-1937. המילים באירית התפרסמו לראשונה במגזין "טוגלאך" (של צבא ההגנה האירי) ב-3 בנובמבר 1923. שיר החיילים היה פופולרי בקרב רפובליקנים איריים, והמורדים משירות הדואר האירי במרידת חג הפסחא שהתרחשה בשנת 1916 נהגו לשיר אותו גם כן. מאוחר יותר הוא היה פופולרי בקרב האסירים במחנות המעצר הבריטיים. השיר אומץ לבסוף כהמנון לאומי בחודש יולי שנת 1926. אלוהים, נצור את המלך היה ההמנון הרשמי של הממלכה המאוחדת, ובכללה אירלנד, עד להקמת מדינת אירלנד החופשית בשנת 1922. חלק מהאירים המשיכו להשתמש בהמנון הישן, דבר שהטריד את הנהגת אירלנד החופשית וגרם למבוכה ואי נוחות. במקרה מסוים סירב המושל הכללי ג'יימס מק'ניל להשתתף באספה ציבורית בטריניטי קולג' כשגילה שהמכללה מתכננת להשמיע את ההמנון הישן במהלך ביקורו. גם אחרי אימוץ ההמנון החדש, מיעוט של אירים המשיך לשיר את ההמנון של הממלכה המאוחדת. בשנת 1934 רכשה הממשלה האירית את זכויות היוצרים על השיר במחיר של 1,200 פאונד. ההמנון המושר הוא למעשה הפזמון של השיר המלא. קריאתה של אירלנד דגל אירלנד סמל אירלנד מדיה וקבצים בנושא המנון אירלנד בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון אירלנד" באתר מיוזיק בריינז שם נוסף לאירלנד תרגום מילולי: אנו לוחמי פאל (אירלנד)
דרך האמצע

האם התכוונתם ל... דרך האמצע (בודהיזם) – מושג בבודהיזם שביל הזהב – מושג בתורת המידות
פארק בואן רטירו

פארק בואן רטירו (בספרדית: Parque del Buen Retiro - פארק 'מנוחה נעימה') הוא הפארק המרכזי והחשוב של מדריד, בירת ספרד. הפארק משתרע על שטח של 1.4 קילומטר רבוע ונמצא בסמיכות לשער אלקלה ולמוזיאון הפראדו. הפארק מכיל בין היתר פסלים רבים, אנדרטות ואגם, ונחשב לאחד המקומות הפופולריים בעיר. מקורו של הפארק בתחילת המאה ה-16, אז נבנה באזור ארמון קיט לשימוש משפחת המלוכה. בשנת 1561 העביר המלך פליפה השני את חצר המלוכה למדריד, והרחיב את הפארק סביב לארמון הקיט המלכותי. הארמון שימש את המלך בתקופת התענית ובזכות קרבתו לארמון המלכותי יכול היה המלך לעבור אליו יחד עם חצר המלוכה. גני בואן רטירו הורחבו בשנת 1620, כאשר גספר דה אוליבארס, מקורבו של המלך פליפה הרביעי, העניק לו שטחי אדמה בקרבת הארמון לצורכי הפנאי של חצר המלוכה. בשנות השלושים של המאה ה-17 נבנו בפארק מספר מבני שירות, בהם ה'קאזון דל בואן רטירו' (Casón del Buen Retiro) ששימש כאולם נשפים ומשמש כיום את מוזיאון הפראדו. הפארק המשיך להתפתח במאתיים השנים הבאות ונוספו לו האגם וגרמי מים נוספים, גנים חדשים, גידור מהודר ומצפה כוכבים. ארמון הרטירו היה בשימוש עד ימיו של המלך קרלוס השלישי, ומרבית שטחי הארמון נהרסו במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בתקופת שלטונה של המלכה איזבלה השנייה זכה הפארק לעדנה מחודשת ונשתלו בו עצים וגנים חדשים. לאחר מהפכת 1868 בספרד וירידתה של איזבלה השנייה מכס השלטון, נפתח הפארק לציבור הרחב והפך בהדרגה לריאה הירוקה של מדריד. עם הפיכתו לפארק ציבורי, שימש הפארק למספר תערוכות בינלאומיות. לצורך התערוכות נבנו בפארק מבנים חדשים, בהם ארמון ולאסקז (1884) וארמון הזכוכית (1887), שנבנה בהשראת ארמון הזכוכית בלונדון. כיום משמשים המבנים לגלריות אמנות. בתחילת המאה ה-20 הוקמה בפארק האנדרטה לזכרו של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד. בשנים הבאות הוקמו בפארק עשרות פסלים, אנדרטות ומזרקות והוא הפך למעשה לגן פסלים פתוח. בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 נוספו לפארק הגנים האחרונים. ב-2021 הוכרזו פארק בואן רטירו ושדרת פראדו הסמוכה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. ארמון הזכוכית ארמון ולאסקס שדרת פסלים מזרקה מזרקה מזרקה אנדרטה לזכרו של המחזאי חסינטו בנאבנטה, זוכה פרס נובל לספרות אנדרטת קובה אנדרטה לזכרו של הגנרל ארסניו מרטינס קמפוס, שליט קובה מדיה וקבצים בנושא פארק בואן רטירו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק בואן רטירו היסטוריה מפורטת של הפארק (אנגלית) למידע על פארק בואן רטירו אתר המורשת העולמית (באנגלית) פארק בואן רטירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרדריק ג'ון קיזלר

פרדריק ג'ון קיזלר (באנגלית: Frederick John Kiesler;‏ 22 בספטמבר 1890 – 27 בדצמבר 1965) היה אדריכל, אמן ומעצב תפאורות יהודי אוסטרי-אמריקאי, יליד בוקובינה. קיזלר ידוע בעיקר בשל עיצובו האוונגרדי של היכל הספר במוזיאון ישראל בירושלים (1965), עיצוב שעורר בזמנו מחלוקת, אך כיום נחשב לאחת מן היצירות האדריכליות החשובות בירושלים. קיזלר נולד בצ'רנוביץ, ב-1890, כשהעיר הייתה חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1926 היגר לארצות הברית. ב-1965 הושלמה בנייתו של היכל הספר שתכנן קיזלר יחד עם האדריכל ארמן פיליפ בארטוס, לאחר כ-11 שנות עבודה. מלכתחילה, הייתה הבחירה בבארטוס ובקיזלר מעוררת מחלוקת: בארטוס היה חתנו של הנדבן העיקרי להקמת היכל הספר, דוד שמואל גוטסמן בעוד שקיזלר לא סיים את לימודי האדריכלות (אם כי החזיק ברישיון אדריכלות מטעם מדינת ניו יורק). היו בין האדריכלים הישראליים שטענו כי היה נאות להטיל את התכנון על אדריכל ישראלי. קיזלר נפטר בשנת 1965 בעיר ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא פרדריק ג'ון קיזלר בוויקישיתוף אסתר זנדברג, מורשתו של האדריכל שתיכנן את היכל הספר בירושלים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2015 פרדריק ג'ון קיזלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרדריק ג'ון קיזלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
24: גאולה

24: גאולה (באנגלית: 24: Redemption) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי שמשלים את הפער העלילתי בין העונה השישית לעונה השביעית של סדרת הטלוויזיה "24". בדומה לסדרה, העלילה בסרט מוצגת בזמן אמת עם הפסקות קצרות. עלילת הסרט, שאורכו כשעה וחצי, מתרחשת בין השעות שלוש עד חמש אחר הצהריים. הסרט מתרחש במקביל בארצות הברית, בעת השבעתה של הנשיאה הנבחרת אליסון טיילור, ובסנגלה, מדינה בדיונית באפריקה, שבה הסוכן ג'ק באואר מנסה למצוא שלווה. הסרט שודר לראשונה ב-23 בנובמבר 2008 והופץ ב-DVD יומיים מאוחר יותר. קיפר סאת'רלנד, המגלם את ג'ק באואר, היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסרט. בסנגלה, ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) עוזר לחברו בפעילות הומניטרית למען יתומי המדינה. נציג של שגרירות ארצות הברית במדינה מגיש לג'ק זימון לחקירה על פעולות שביצע בעבר. באותו זמן, מרחשת הפיכה צבאית במדינה, וג'ק יוצא להגן על יתומים. בארצות הברית, הנשיאה הנבחרת, אליסון טיילור (שרי ג'ונס), שומעת על ההפיכה, אך ידיה כבולות כיוון שהנשיא היוצא, נוח דניאלס, לא מאפשר לה לפעול. אתר האינטרנט הרשמי של 24 "24: גאולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "24: גאולה", באתר נטפליקס "24: גאולה", באתר AllMovie (באנגלית) "24: גאולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "24: גאולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.