laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנרכיזם באנגליה

מקורו של האנרכיזם באנגליה בזרמים רדיקליים במפלגה הוויגית ובהתנגדות דתית פרוטסטנטית. במהלך מלחמת האזרחים באנגליה ותהליך התיעוש, המחשבה האנרכיסטית האנגלית התפתחה בהקשר של פוליטיקה מעמדית מהפכנית. כמו ברוב חלקי אירופה, אנגליה של ימי הביניים נשלטה באמצעות מונרכיה בשיתוף עם פרלמנט של אריסטוקרטים אמידים ובעלי אדמות. בניגוד לאירופה היבשתית, הפרלמנט החזיק בזכויות יתר. כאשר המונרכיה האנגלית ניסתה לבסס מונרכיה מוחלטת, הפרלמנט האנגלי מרד. במהלך מלחמת אזרחים זו, פרוטסטנטים ופועלים עירוניים החלו בהקמה של קהילות שהתבססו על בעלות משותפת על אמצעי הייצור. כתוצאה ממלחמת האזרחים, האריסטוקרטים האנגלים והמעמד השליט הקפיטליסטי התאחד ותמך בפרלמנט, אך עם זאת נוסחו זכויות אזרחיות רבות. ג'רארד וינסטנלי, פעיל פוליטי פרוטסטנטי הנחשב לאחד מהאבות המייסדים של האנרכיזם המודרני, פרסם במהלך המאה ה-17 מנשר שקרא לבעלות משותפת על אמצעי הייצור וארגון חברתי-כלכלי בקהילות חקלאיות קטנות. הפילוסוף ויליאם גודווין, היה הראשון שפרסם מסה שתמכה באופן מפורש בביטול השלטון בחיבורו "חקירה בנוגע לצדק פוליטי", בשנת 1793. למרות שלא השתמש במילה "אנרכיזם", יש הרואים אותו כ"מייסד האנרכיזם הפילוסופי". ליברלים רבים כונו לעיתים קרובות "אנרכיסטים" בידי המונרכים. למרות שלא קראו לביטול ההיררכיה, הם תמכו ברעיונות של שוויון בין בני האדם, זכויות הפרט, ואחריות האנשים לשפוט את ממשלותיהם, שסיפקו את הבסיס למחשבה האנרכיסטית. ההתנגדות לסדר החברתי הקיים הפכה פופולרית בסוף המאה ה-19. הביטוי לכך נע מתמיכה ברפובליקניזם האנגלי של צ'ארלס בראדלו, דרך הרפובליקניזם הרדיקלי של המשורר השנוי במחלוקת, אלג'רנון צ'ארלס סווינברן, אל האנרכו-סוציאליזם של ויליאם מוריס ואוסקר ויילד - ועד לאנרכיזם המפורש של פיוטר קרופוטקין ותומכיו. המשורר האנרכיסט הרברט ריד סיפק לכך תמריץ אינטלקטואלי בתקופתו, עם חיבורים כדוגמת "אנרכיה וסדר", "שירה ואנרכיזם", "פילוסופיה של האנרכיזם" ועוד. התעניינות מחודשת באנרכיזם החלה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. התעוררות זו נקשרה באנגליה לעלייתו של הז'אנר המוזיקלי פאנק רוק. הלהקה קראס, למשל, ידועה ברעיונותיה האנרכיסטים והפציפיסטים. בתחילת המאה ה-21 חלה התעוררות נוספת שהתבטאה באנגליה באמצעות סרטים, מוזיקה, הצגות תיאטרון חי (במיוחד קבוצת התיאטרון הסאטירית, "קומדי קולקטיב", מצפון אנגליה). התעוררות זו היא גם חלק מהתנועה העולמית נגד הגלובליזציה. קבוצות אנרכיסטיות רבות, כגון החזית לשחרור בעלי החיים והחזית לשחרור כדור הארץ החלו את דרכן באנגליה. מדיה וקבצים בנושא אנרכיזם באנגליה בוויקישיתוף הפדרציה האנרכיסטית - ארגון אנרכו-קומוניסטי שבסיסו באנגליה ואירלנד התנועה האנרכיסטית באנגליה - סקירה
עמנואל מזור

עמנואל מזור (30 במרץ 1933 – 20 באוגוסט 2020) היה פרופסור לגאולוגיה במכון ויצמן למדע, במחלקה למדעי הסביבה וחקר האנרגיה. עם פעליו נמנים פיתוח וניהול הקורסים לגאולוגיה באוניברסיטה הפתוחה וייזום הכרזת מכתש רמון כשמורת טבע, עם דגש להיבטים גאולוגיים. מזור נולד בשנת 1933 בקוטבוס שבגרמניה. ועלה לישראל בשנת 1936. בשנת 1955 השלים תואר שני בגאולוגיה (M.Sc), מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, בנושא: "גופים מגמתיים במכתש רמון", וב-1960, את לימודי הדוקטורט בגאולוגיה (Ph.D), גם באוניברסיטה העברית, בנושא: "רדיואקטיביות של סלעים בישראל". בשנים 1958 עד 1972, היה הגאולוג הראשי של הוועדה לאנרגיה אטומית. משנת 1973 ועד למותו כיהן כפרופסור במחלקה למדעי כדור הארץ במכון ויצמן למדע (מ-1999 כפרופסור אמריטוס). ב-2008 היה אחד הזוכים ב"אות מפעל חיים להגנה על הסביבה" מטעם המשרד להגנת הסביבה. היה נשוי ואב לשני ילדים בנוסף היה כבר רב סבא. התגורר ברחובות. הלך לעולמו ב-20 באוגוסט 2020 ונטמן ברחובות. פרוגרמות רעיוניות ותוכניות אב תכנון ידידותי לסביבה פעילויות למען איכות הסביבה התכנים הגאולוגיים היפים של הארץ והעולם הוראה וחינוך סביבתי עם הקמת האוניברסיטה הפתוחה נטל על עצמו מזור את פיתוח הקורסים בנושאי הגאולוגיה. ספרו הפך ללספר הלימוד הפופולרי. כבר בפתיחת הסמסטר הראשון של האוניברסיטה הפתוחה באוקטובר 1976 הסתבר עד כמה גדול הצמא ללימודי הגאולוגיה. לקורסים הראשונים באוניברסיטה הפתוחה, שהיו תחת פיקוחו האישי, באו מאות חובבי ארץ ישראל, שעד אז לא יכלו ללמוד תחום זה באקדמיה. מזור ארגן לכל מחזור שלושה מחנות לימוד: ברמות שפירא בהרי יהודה, בבית ספר שדה בקצרין בגולן וגולת הכותרת - שבוע במכתש רמון. במכתש הכין צוות עוזריו שלטי הסבר למסלולים אחדים ובהם הסבר לכל תופעה גאולוגית בשטח. המסלול שימש מטיילים אך רובו פורק בעת הרחבת כביש באזור. אז גם נרקמה תוכנית להכריז על מכתש רמון כקריית הפארק הגאולוגי הלאומי במכתש רמון, תוכנית שיצאה לפועל במרוצת הזמן. בשנת 1979 החליטה רשות שמורות הטבע להכריז על האזור כשמורה - שמורת רמון. ב-1985 החליט משרד המדע להוציא לפועל תוכנית-אב למרכז מדע רמון, אשר חיבר מזור. המועצה המקומית, רשות שמורות הטבע ומשרד המדע החליטו לקדם את הפרויקט ונפתח "מרכז מדע רמון", שאפשר לחוקרים ללמוד את השטח "24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה, כל הזמן", כדברי מזור. בניגוד למחקרים קצרי טווח, החוקרים הגרים ב"מרכז מדע רמון" יכולים להגיע לשטח תוך דקות ספורות, ולחקור תופעות כמו שיטפון או שרב. המרכז שם בשנים הראשונות דגש על גאולוגיה, שהשתנה בהדרגה לדגש על אקולוגיה. עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1980 עמנואל מזור ונחמה שפרן (עורכים), נדבכים בגיאולוגיה של ישראל, האוניברסיטה הפתוחה, 1987 עמנואל מזור וג.ה. הרבאו, סולם הזמן הגיאולוגי, האוניברסיטה הפתוחה, 1978 עמנואל מזור, מי התהום והאדם, האוניברסיטה המשודרת - גלי צה"ל, 1976 עמנואל מזור, גיאולוגיה - עולם של תצפיות ומסקנות, האוניברסיטה המשודרת - גלי צה"ל, 1980 עמנואל מזור, טבע ומורשת כבסיס לתכנון הארץ במאה ה-21, האוניברסיטה המשודרת - גלי צה"ל, 2002 דף הבית של מזור באתר מכון ויצמן למדע סקר רדיומטרי בשדות הנפט חלץ : נגבה, ישראל, 1962, באתר הספריה הלאומית עמנואל מזור (1933-2020), דף שער בספרייה הלאומית פרופ' עמנואל מזור, קורות חיים, מכון וייצמן למדע פרס מפעל חיים לאורי דביר ועזריה אלון, באתר ynet, 5 באוגוסט 2008
אינסברוק-לאנד (מחוז)

מחוז אינסברוק (בגרמנית: Bezirk Innsbruck-Land) הוא מחוז מנהלי במרכז מדינת טירול שבאוסטריה. הוא מקיף את העיר אינסברוק, המהווה מחוז מנהלי עצמאי. בנוסף, הוא גובל במערב במחוז אימסט, במזרח במחוז שוואץ, בצפון במדינת בוואריה שבגרמניה, ובדרום בדרום טירול שבאיטליה. מחוז אינסברוק הוא הגדול במחוזות טירול. הוא נמצא בעמק נהר האין ונופו הררי. גבולו הדרומי, ובתוכו מעבר ברנר, מעוצב על ידי שרשרת הרי האלפים. מחוז אינסברוק מסתמך על ענף התיירות; בנוסף, קיימים מספר עסקים חשובים באזור, כמו חברת הקריסטלים סברובסקי וקיימת גם הסתמכות על ענף החקלאות. קיימים ריכוזי תעשייה ועסקים בערים ואטן, וולס, אבסם, האל אין טירול, קמטן אין טירול וטלפס. מדיה וקבצים בנושא אינסברוק-לאנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינסברוק-לאנד ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריה גבעון

"גלריה גבעון" היא גלריה לאמנות מודרנית ישראלית בתל אביב, שהוקמה ב-1975 על ידי שמואל גבעון (2000-1914) ומנוהלת כיום על ידי נעמי גבעון ונורית וולף, בנותיו. בשנות ה-70-50 של המאה ה-20 היה שמואל גבעון בקשרים חבריים ועסקיים עם אליעזר רוזנפלד, בעליה של "גלריה רוזנפלד". במקביל עבד גבעון כמנהל החברה החקלאית "נטיעות דרום". במסגרת יחסיו עם רוזנפלד, למד גבעון את מלאכת המסחר באמנות ובשנת 1975 פתח גלריה משלו. עד שנות ה-80 התמקדה הגלריה בהצגה של אמנים ישראלים מודרניים. לאחר שנות ה-80, עם כניסתה של נעמי גבעון לפעילות בגלריה, החלה הגלריה להציג אמנים אוונגרדיים כרפי לביא, משה גרשוני, נורית דוד, יאיר גרבוז, משה קופפרמן ואחרים. על התערוכות החשובות בגלריה נמנות תערוכה של ציור ישראלי מוקדם לציון 30 שנה להקמת ישראל (1978), התערוכה "תל אביב מטרופולין קטנה", לציון 70 שנה לייסוד תל אביב (1979), תערוכות יחיד לאהרון כהנא (1977), צבי מאירוביץ (1987), יוסף קוסונוגי (1982), פנחס אברמוביץ (1987) ואביבה אורי (1999) וכן התערוכות "ח"י רקפות" (1984) של משה גרשוני ו"השבר והזמן" (2000) של משה קופפרמן. החל משנת 2000 מחלקת הגלריה פרס שנתי על שם שמואל גבעון - "פרס גבעון לעבודת אמנות חדשה", הנבחר ומוענק על ידי מוזיאון תל אביב. במשך השנים נפתחו חללי תצוגה נוספים. במהלך שנות ה-80 פעלה גלריה בשם "נעמי גבעון אמנות בת זמננו" בחלל ברחוב נתן החכם מס' 4 בתל אביב-יפו (החלל בו נמצאת כיום גלריה גורדון 2). בשנת 2012 נפתח חלל תצוגה נוסף בשם "פורום גבעון לאמנות" ברחוב אלרואי מס' 3 בנווה צדק. אתר האינטרנט הרשמי של גלריה גבעון גלריה נעמי גבעון (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית רשימת תערוכות הכוללת מדגם רחב של עבודות צאלה קוטלר הדרי, ‏"קונים היום אמנות כמו רהיטים": נעמי גבעון ונורית וולף, הבעלים של גלריה גבעון, לא מתביישות להיות אליטה, באתר גלובס, 23 בספטמבר 2018 ראו" טלי תמיר, "ביוגרפיה של אוסף: על אוסף האמנות של שמואל ותמרה גבעון", אוסף שמואל ותמרה גבעון', [חמו"ל], 2014, עמ' 73-61.
A7V

שטורמפאנצרוואגן A7V (רכב סער משוריין A7V) או בקיצור, A7V, היה הטנק הגרמני הראשון. הטנק יוצר במספרים קטנים לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. למרות האימה שהטילו הטנקים הבריטים הראשונים בחי"ר הגרמני, ולמרות ההצלחות הלא מבוטלות של הנשק החדש הזה, המטה הגרמני העליון במלחמת העולם הראשונה לא ראה ערך רב בטנקים. הגנרלים הגרמנים, רובם אנשי פרשים, ראו בטנק מעין צעצוע מכני שאין לו מקום בצבא רציני. לכן רק ב-1917 החל ייצור הטנקים בגרמניה, וגם אז בכמויות קטנות. ה-A7V היה הטנק הגרמני היחיד במלחמה, והוא הוטל לקרב בפעם הראשונה במרץ 1918 במתקפת האביב. הטנק הגרמני היה פרי תכנונו של יוזף וולמר(אנ'), קצין תובלה גרמני. ה-A7V היה למעשה ארגז שריון שהורכב על שלדה של טרקטור. הוא היה גדול יותר ממקביליו הבריטיים, ותופעל בידי 18 אנשי צוות. השריון היה עבה יותר מזה של הטנק הבריטי, והחימוש כלל תותח 57 מילימטר ושישה מקלעי 7.92 מילימטר. לא היה לו צריח והחימוש סודר כך שתותח ה-57 מילימטר היה בחזית הטנק, שני מקלעים בכל צד, ושניים באחורי הטנק. ההנעה סופקה על ידי שני מנועי "דיימלר" מבוססי בנזין, שכל אחד מהם הפיק 100 כוחות סוס. השימוש בשני מנועים אלה איפשר לטנק מהירות של 8 קילומטר לשעה. לכאורה היה מדובר ברכב שעולה על הטנק סימן 1 הבריטי כמעט בכל, אך למעשה לא כך היה הדבר. ה-A7V סבל מבעיות מכניות קשות. המנועים ושאר מערכת ההנעה התקלקלו תכופות, ושריון הטנקים הגרמני היה מאיכות ירודה. למעשה השימוש היחיד שהיה ל-A7V היה בהעלאת מורל החי"ר הגרמני, ובכך שהחי"ר הבריטי נטה להימלט מפניו (כפי שעשה החי"ר הגרמני כאשר הותקף על ידי טנקים בריטיים). איור חתך של ה-A7V הטנק באנציקלופדיית הטנקים
חמש וחצי

חמש וחצי הייתה תוכנית טלוויזיה אשר עסקה באקטואליה ושודרה בערוץ הילדים בין השנים 2003 עד 2011. התוכנית פותחה על ידי דליה בודינגר, יועדה לקהל היעד של הערוץ, ילדים, והביאה תקציר חדשות בלשון קלה ובצורת הגשה המתאימה לילדים. בתחילת דרכה, "חמש וחצי" הייתה תוכנית חדשות יומית שהוגשה על ידי ירון לונדון יחד עם מנחה צעיר - לרוב עמליה דואק ולירון זייד. המנחה הצעיר ייצג את הצד של הילדים והנוער, לקח חלק פעיל בהגשת התוכנית וגם יצא לצלם כתבות חוץ. כעבור חצי שנה, הצטרפו להנחיה אלכס אנסקי ואלי אילדיס. אנסקי הנחה במשך שלושה חודשים. בסוף חודש אפריל 2003, עזב ירון לונדון את התוכנית לטובת ערוץ 10, ואת מקומו תפס אברי גלעד. בבחירות לכנסת בשנת 2006, שודרה תוכנית מיוחדת בה ילדים שואלים שאלות את המנחים בנוגע לנושאים שונים כמו כלכלה, שלטון ועוד. ב-2 במרץ 2006, עברה הפקת התוכנית לידי חברת "חדשות 10", אשר בחרה בגיא זהר לתפקיד מגיש התוכנית והפכה אותה לשידור פעם בשבוע, בימי חמישי בשעה 17:30. שם התוכנית שונה ל"חמש וחצי - השבוע שהיה", ומאז עסקה התוכנית באירועי השבוע שחלף, כאשר לכל נושא הוקדש זמן קצוב, והזמן הנותר עד סוף כל נושא הופיע על המרקע. ב-3 במרץ 2011, עלתה עונה חדשה של חמש וחצי, והפקת התוכנית שבה לערוץ הילדים בשיתוף עם חדר החדשות. קובי מחט ולירון זייד נבחרו להנחותה. בתוכנית היו פינות קבועות: תחילה הופיע תומר גולדגרבר שסיפר על האירועים שעניינו אותו השבוע, ובסוף התוכנית הופיעו עודד גרובר שהיה כתב התרבות של חמש וחצי, ומאיה ראכלין [דרוש מקור] שהייתה אחראית על פינת ההמלצות. בדצמבר 2011 ירדה התוכנית מהמסך. בסדרה "הפיג'מות" מופיעה התוכנית מספר פעמים כמקור למבזקי חדשות שונים הקשורים בעלילת התוכנית, בהשתתפותם של אברי גלעד ואלי אילדיס. באחד הפרקים מגיעה דמותו של קובי פרג' לאולפן חמש וחצי, כשהיא בטוחה שהיא מנחה את התוכנית. בתחילת דרכה, זכתה חמש וחצי להצלחה רבה ולמקור העיקרי ממנו צרכו ילדי התקופה חדשות ואקטואליה.[דרוש מקור] בשנת 2008, בשיתוף עם גיא פינס, העלה ערוץ הילדים את תוכנית הבידור "הכל טוב עם גיא פינס", שהייתה מעין מהדורה צעירה יותר של התוכנית המצליחה "ערב טוב עם גיא פינס". היום שהיה המהדורה הצעירה 3, 4, 5 וחצי חמש וחצי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הכל טוב עם גיא פינס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בור הציפורים

בור הציפורים (בערבית "בור אל חיספי" או בשמו הרשמי קמין חסיף. נקרא גם "בור הקאקים") הוא בור קרסטי הממוקם במורדות הגבעה עליה יושב היישוב יצהר בשומרון, ובקרבת הכפרים עסירה אל-קבלייה ומדאמא. בבור חיות מאות ציפורים רבות ושונות: יונים, קאקים (סוג של עורב) ובאריות (דרור הבארות). האתר אושר כשמורת טבע, אך טרם הוכרז ככזה. בור הציפורים הוא קמין קרסטי בעומק של 100 מטר, הבנוי בצורת ארובה קרסטית אנכית לכל אורכה, שקרקעיתה מתרחבת לאולם גדול. הארובה הקרסטית נמצאת בשטח של סלע קירטון שאינו נמס במים ואין בו פעולה קרסטית. הפעולה הקרסטית של המסת סלע גיר התרחשה במעמקי הבור, ובשלב מסוים התמוטטה התקרה פנימה, וארובת ההמסה נחשפה במקום בלתי צפוי. תופעה זו נקראת בפי הגאולוגים בשם "ארובת יניקה". בבור ניתן לצפות בתופעת טבע נדירה: בשעה שלפני שקיעת השמש, נראים קאקים שחורים רבים החוזרים לקינם על ידי "צניחה חופשית" לתוך הבור. במקום ישנן טרסות קדומות ומתקנים חצובים בדרך. על גבעת הבור הוקמה נדנדה לנוחות המבקרים. הכיסוי הקירטוני מסביב לבור הוא דק, ולכן קיימת בקרבת הבור סכנה של התפוררות הקרקע. הירידה לבור מאוד מסוכנת ואפשרית רק בגלישת מצוקים. באוגוסט 2021 הוצתה השמורה על ידי תושבים פלסטיניים מהאזור. הבור ביחס לקבוצת מטיילים צילום לעומק הבור מבט עומק לבור הציפורים הבור הסיני יוסי לשם, הייעלמו גם קאקי השומרון?, טבע וארץ כא, 1979, עמ' 136–137 מדיה וקבצים בנושא בור הציפורים בוויקישיתוף בור הציפורים ביצהר, מאתר לבן-כתום-לבן. אלפי עורבים נבלעים בתוך האדמה – בור הציפורים ביצהר שבשומרון. המעיין בגבעת שלהבתיה ופסגת הר צלמון, סרטון בערוץ "shraga shmaidler שרגא שמידלר", באתר יוטיוב (אורך: 06:49) שמורת קמין חסיף, באתר טבע ונופים בישראל הכרזה לשמורת טבע קמין חסיף, באתר מינהל התכנון, ‏22 ביוני, 1988 שמורת טבע הוצתה סמוך ליישוב יצהר, כוחות כיבוי במקום, באתר ערוץ 7, 4 באוגוסט 2021
ארמון החורף

ארמון החורף (ברוסית: Зи́мний дворе́ц) היה בית החורף של הצארים הרוסים בשנים 1732–1917. הוא נמצא על גדת נהר הנייבה, בסנקט פטרבורג שברוסיה. בנייתו הייתה הדרגתית ומבנהו עודכן לאורך רוב המאה ה-18, אך בין השנים 1754–1762 הוא הורחב באופן משמעותי וקיבל את המראה הדומה למבנה הקיים כיום. החזית הדרומית של הארמון יוצאת לכיכר הארמון. הוא עוצב על ידי ברתולומאו רסטרלי, בסגנון אדריכלות הבארוק, בצבעים ירוק-לבן, הכולל 1,786 דלתות ו-1,945 חלונות. יקטרינה הגדולה הייתה המלכה הראשונה שקבעה בארמון המורחב את משכנה. כיום הארמון הוא חלק ממבני מוזיאון ארמיטאז', אשר מחזיק באחד מאוספי האמנות הגדולים והחשובים בעולם. כחלק מהמוזיאון, רבים מ-1,057 חדריו ואולמותיו פתוחים לקהל הרחב. תקיפת הארמון בידי הסובייטים הייתה ציון הדרך הראשון של מהפכת אוקטובר. אחרי מהפכת פברואר ברוסיה, שימש ארמון החורף כמקום מושבה של הממשלה הזמנית הרוסית. изд. «Иван Фёдоров», «Эрмитаж» — М.,2006 Пилявский В. И., Зимний дворец. — Л., 1960 Соколова Т. М., Зимний дворец. — Л., 1958 Успенский А. И., Императорские дворцы, т. 1. — М., 1913 מדיה וקבצים בנושא ארמון החורף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון החורף ארמון החורף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מצוות עשה

מִצְווֹת עֲשֵׂה היא הגדרה למכלול המצוות בתורה שציוויין 'קום ועשה'. אדם שעבר על מצוות עשה אינו לוקה. מניין מצוות 'עשה' מתוך תרי"ג (613) המצוות הוא רמ"ח (248). תרי"ג מצוות התורה מתחלקות לשני סוגים: האחד צווי לעשות את מצוות ה'עשה', והשני צווי להימנע מלעשות את מצוות 'לא תעשה'. מוני המצוות (הרמב"ם, הסמ"ג ודומיהם) חילקו על פי המקובל בידינו את המצוות לשני סוגים אלו כאשר רמ"ח צווים שייכים לסוג הראשון, ונקראים מצוות עשה. ושס"ה צווים משתייכים לסוג השני, ונקראים מצוות 'לא תעשה'. דוגמאות למצוות 'עשה': מילה – המצווה היא לעשות מעשה ולמול את הילד. אכילת מצה – המצווה היא לעשות מעשה ולאכול מצה. קיימות מצוות 'עשה', שהשלכותיהן יוצרות גם איסור שלא לעשות מעשה, לדוגמה, שמירת השבת היא (בין היתר) מצוות עשה "שמור את יום השבת" (דברים ה, יב), למרות זאת ההשלכות שלה הן לא לחלל את השבת. מצוות 'עשה', בשונה ממצוות לא תעשה, לא גוררות עונש גשמי אחריהן (מלקות), והתמורה היחידה שמקבלים עליהן הוא בשכר ועונש שמימי. עם כל זה, מצוות עשה שנכתבה יחד עם לאו, לוקין עליה מצד הלאו שכתוב בה, אם הלאו אינו לאו הניתק לעשה. כמו כן ישנן מצוות בודדות שאי קיומן כרוך בעונש חמור, כמו קרבן פסח וכן ברית מילה שהמבטלן במזיד נידון בכרת. ראוי להוסיף, כי אף שאין עונש לאחר ביטול המצווה, קיימת כפייה לפני אי קיום המצווה כדי שיעשנה. בלשון התלמוד: כופין אותו עד שתצא נפשו. על מצוות עשה, אדם מחויב לבזבז רק עד חומש מממונו, לעומת מצוות לא תעשה, בהן על האדם לתת כל ממונו ובלבד שלא יעבור על המצווה. קיום מצוות עשה דוחה מצוות לא תעשה, אם אי אפשר לקיים שניהם, כך למשל מותר ללבוש טלית העשויה צמר שציציותיה עשויות פשתן אף על פי שעוברים בכך על לאו של שעטנז, כיוון שמקיימים בזה מצוות ציצית. ערך מורחב – מצוות עשה שהזמן גרמן סוג מסוים של מצוות עשה נקרא מצוות עשה שהזמן גרמן (שתלויות בזמן), ונשים פטורות מעשייתן כגון: נטילת לולב, ישיבה בסוכה, ודומיהן. על אף שנשים פטורות ממצוות אלו, הן מורשות לקיים את המצווה (לדעת השו"ע וכן הוא מנהג הספרדים, אין הנשים יכולות לברך עליהן, אך לדעת הרמ"א וכן מנהג האשכנזים, רשאיות לברך), והן מקבלות שכר על עשייתן. יש מצוות עשה שהזמן גרמן שגם נשים חייבות בהן, כיוון שריבתה התורה בפירוש גם את חיוב הנשים. כגון אכילת מצה שחז"ל דרשו שציווי זה נאמר על כל מי שנאסר עליו לאכול חמץ, וחמץ נאסר גם על נשים משום שגם הן היו בגזרת שעבוד מצרים או משום ש"בזכות נשים צדקניות נגאלו ישראל". תרי"ג מצוות מצוות לא תעשה רמ"ח איברים רמ"ח מצוות עשה מתוך ספר המצוות לרמב"ם מאמרים בנושא מצוות עשה, באתר ספריית אסיף
אלקטרון וולט

אלקטרון וולט (eV) הוא יחידת מידה של אנרגיה. אלקטרון וולט אחד שווה לאנרגיה שמקבל אלקטרון חופשי כאשר הוא עובר מפל מתחים של וולט אחד. אלקטרון וולט אחד שווה ‎1.6021766208×10-19 J‎. במונחי מסה, לפי שקילות המסה והאנרגיה, אלקטרון וולט אחד שווה ‎1.782661907×10-36 kg‎. יחידות של אלקטרון וולט משמשות לעיתים קרובות למדידה של אנרגיות ומסות של עצמים זעירים, כגון חלקיקים יסודיים, האדרונים, גרעינים, אטומים ולעיתים רחוקות יותר, מולקולות. כך, לדוגמה, מסת המנוחה של החלקיק המסיבי בעל המסה הנמוכה ביותר, הניוטרינו, היא כ-0.12 אלקטרון וולט (סכום שלושת הטעמים). מסת המנוחה של החלקיק היסודי בעל המסה הגבוהה ביותר, קוארק עליון, היא כ-172,440,000,000 אלקטרון וולט, או 172.44 ג'יגה אלקטרון וולט (GeV). מסת המנוחה של אלקטרון היא 510.9989461 קילו אלקטרון וולט (keV) וזו של פרוטון היא 938.2720813 מגה אלקטרון וולט (MeV). כאשר יחידות אלקטרון וולט משמשות למדידת מסה, היחידה אינה אלקטרון וולט לבדו, אלא eV/c2, כלומר, אלקטרון וולט חלקי מהירות האור בריבוע. זאת, בהתאם למשוואה E=mc2. אולם, בדרך כלל, ה-c2 מושמט, מכיוון שמהירות האור היא קבועה. הלכה למעשה, מניחים כי c=1. עקב השקילות של יחידות פלאנק, ניתן להמיר גודל נתון של אנרגיה לגודל מסוים של טמפרטורה, תדר, אורך או זמן. במונחי טמפרטורה, אלקטרון וולט אחד שווה 11,604.5221 קלווין. זאת, לפי קבוע בולצמן והמשוואה E = kBT. במונחי תדר, אלקטרון וולט אחד שווה 241,798,926,250,375 הרץ או כ-241.8 THz, בערך פי 2.4 מיליון מהתדר של תחנת רדיו המשדרת ב-100 MHz. במונחי אורך, הרי בהתאם למהירות האור, אלקטרון וולט אחד שווה ‎1.23984197386209×10-6‎ מטר, כלומר, כ-1.24 מיקרון. זה הוא אורך הגל של חלקיק שהמסה שלו (או האנרגיה שלו, במקרה של חלקיק חסר מסה) היא 1 eV. במונחי זמן, אלקטרון וולט אחד שווה ‎4.135667662×10-15‎ שניות. זה ההפרש בין שיאי גל סמוכים בגל החומר של חלקיק שמסתו היא 1 eV. יחידות מידה לאנרגיה אלקטרון וולט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "CODATA Value: electron volt-joule relationship". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-28 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "CODATA Value: electron volt-kilogram relationship". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-28 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) Record-breaking light has more than a quadrillion electron volts of energy, Science News, ‏2021-05-21 (באנגלית אמריקאית)
אבי כל הפצצות

אבי כל הפצצות (ברוסית: Папа всех бомб) הוא כינויה של "פצצה תרמובארית אווירית בעוצמה מוגברת" (ברוסית: Авиационная вакуумная бомба повышенной мощности ,АВБПМ) – פצצה קונבנציונלית רבת-עוצמה מתוצרת רוסיה, שנוצרה כמענה לפצצת ה-MOAB האמריקאית ונחשבת על פי פרסומים שונים לפצצה הקונבנציונלית החזקה ביותר בעולם. על פי המידע שפורסם לגביה, הפצצה חזקה פי 4 מה-MOAB. הפצצה נוסתה בהצלחה בערב 11 בספטמבר 2007, ומיועדת להחליף את מקומן של פצצות אטום טקטיות זעירות. היתרון המרכזי בהחלפת הפצצות הגרעיניות בפצצות הוואקום האוויריות בעוצמה מוגברת הוא מניעת נזק סביבתי נוסף הנובע מזיהום וקרינה רדיואקטיבית מעבר לנקודת הפיצוץ. הפצצה מכילה 7.1 טונות של חומר נפיץ שפותח ברוסיה בעזרת ננוטכנולוגיה. היא מפיקה כוח הרס המשתווה ל-44 טונות TNT. הנזק העיקרי נגרם כתוצאה מגל הדף שמהירותו גבוהה ממהירות הקול ומטמפרטורות גבוהות במיוחד הנוצרות באזור מרכז הפיצוץ ובסביבתו. לדברי הגנרל אלכסנדר רושקין (שכיהן כסגן ראש המטה הכללי הרוסי), הפצצה החדשה אומנם קטנה יותר מהפצצה המתחרה (MOAB), אך קטלנית הרבה יותר הודות לטמפרטורה הכפולה במרכז הפיצוץ. אם כל הפצצות פצצת הצאר מדיה וקבצים בנושא אבי כל הפצצות בוויקישיתוף רוסיה: ערכנו ניסוי ב"אבא של כל הפצצות", באתר ynet, 11 בספטמבר 2007 "אבי כל הפצצות" מתוך חדשות של הערוץ הראשון של רוסיה, סרטון באתר יוטיוב מכונה במערב FOAB, ראשי התיבות באנגלית של Father of all bombs – "אבי כל הפצצות". ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוקיאניה

אוקיאניה (Oceania) הוא אזור גאוגרפי המורכב מאוסטרליה, מיקרונזיה, מלנזיה כולל גינאה החדשה; פולינזיה כולל ניו זילנד. אזור זה נחשב כיבשת, וזו היבשת הקטנה ביותר על פני כדור הארץ מבחינת השטח, והשנייה מבחינת מספר התושבים הקטן ביותר, אחרי אנטארקטיקה כיוון שבאנטארקטיקה אין תושבים קבועים. רבים מאיי אוקיאניה סובלים מהגירה שלילית. אוסטרליה אוסטרליה איי מרשל איי מרשל איי שלמה איי שלמה ונואטו ונואטו טובאלו טובאלו טונגה טונגה מיקרונזיה מיקרונזיה נאורו נאורו ניו זילנד ניו זילנד סמואה סמואה פיג'י פיג'י פלאו פלאו פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה קיריבטי קיריבטי אינדונזיה אינדונזיה (רובה באסיה, מערב גינאה החדשה באוקיאניה) ארצות הברית ארצות הברית (רובה באמריקה הצפונית, הוואי באוקיאניה) צ'ילה צ'ילה אי הפסחא אי הפסחא סאלס אי גומס הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת פיטקרן פיטקרן צרפת צרפת ואליס ופוטונה ואליס ופוטונה פולינזיה הצרפתית פולינזיה הצרפתית קלדוניה החדשה קלדוניה החדשה רשימת מדינות / טריטוריות לפי צפיפות אוכלוסין - מספר תושבים לקמ"ר. הנתונים ברשימה זו מתייחסים לשטח הכולל גופי מים פנימיים (אגמים, נהרות וכולי), דבר המקטין את נתוני הצפיפות. בערכי המדינות בדרך כלל הצפיפות מתייחסת לשטח יבשתי בלבד. (1) אי חג המולד באוקיינוס ההודי הוא טריטוריה קטנה של אוסטרליה. סידני, אוסטרליה תצלום מהים של אוקלנד, ניו זילנד הר טבורבור, פפואה גינאה החדשה אי מאווי, הוואי הלגונה הדרומית באיי רוק, פלאו קו החוף, פיג'י גאוגרפיה פיזית - מונחים כלכלת אוקיאניה אוקיאניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוקיאניה, דף שער בספרייה הלאומית
נומוס

נומוס (ביוונית: νόμος) הוא חוק או מנהג. בתרבות, בדת, בפילוסופיה ובמשפט של יוון העתיקה נומוס היה חוק האדם, בניגוד לפיזיס - חוק הטבע. קיימת לנומוס משמעות נוספת ביוונית - מחוז. מהמילה הגיעה המילה המצרית נום שמשמעותה כמו ביוונית - מחוז. במיתולוגיה היוונית נומוס היה האנשה של החוק, השולט באדם ובאלים. לעיתים אינו מוצג כישות בפני עצמה אלא כהיבט של זאוס. נומוס מוזכר בין השאר בהמנונים לאורפיאוס. לפי מקורות מסוימים היה בעלה של אאוסביה ואביה של דיקה, אחת ההורות, אלת הצדק המוסרי. המילה התגלגלה גם לערבית, ומופיעה במקורות המוסלמים (ناموس) ככינוי לחוק האלוהי אשר ניתן למשה בסיני ולמוחמד בהתגלות, פרשנים מוסלמים ייחסו את המילה למלאך גבריאל אשר נתגלה בפני מחמד ונתן לו את הקוראן. גם המילה העברית "נימוס" התגלגלה ללשון המשנה מ"נומוס" היוונית. רוברט קאבר, נומוס ונראטיב, עורך: יוסף א' דוד, תרגום מאנגלית: אביעד שטיר, הוצאת שלם, ירושלים, 2012. "נומוס" באתר theoi - מדריך למיתולוגיה היוונית. ספר מאת יצחק בנימיני, פאולוס והולדת קהילת הבנים: עיון ביסודות הנצרות בעקבות פרויד ולאקאן על תפיסת הנומוס בנצרות הקדומה ואצל פאולוס נומוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.