laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תורת המידה

תורת המידה היא ענף מתמטי העוסק באופנים השונים שבהם ניתן למדוד מה שניתן לתפוס אינטואיטיבית כ"גודל" של קבוצה. היישומים הבולטים ביותר של תורת המידה הם מדידת אורך (מדידת תת-קבוצות של הישר הממשי), מדידת שטח (מדידת תת-קבוצות של המישור הממשי), מדידת נפח (מדידת תת-קבוצות של המרחב התלת-ממדי) ומדידת הסתברות. כך למשל מידתו של הקטע [ 0 , 1 ] {\displaystyle [0,1]} היא האורך 1 {\displaystyle 1} , מידתה של התיבה [ 0 , 1 ] × [ 0 , 1 ] × [ 0 , 1 ] {\displaystyle [0,1]\times [0,1]\times [0,1]} היא הנפח 1 {\displaystyle 1} ומידתו של המאורע "בקובייה יצא 6" היא ההסתברות שישית. הכלי הבסיסי בתורת המידה בו משתמשים כדי למדוד גודל הוא פונקציית מידה, שהיא פונקציה המחזירה עבור תתי קבוצות מסוימות את הגודל שלהן כמספר ממשי (אי-שלילי). מתברר כי לא תמיד ניתן להגדיר פונקציית מידה סבירה שתמדוד את הגודל של כל תת-קבוצה, ועל כן במקרים רבים פונקציית המידה מוגדרת רק על אוסף מסוים של תתי קבוצות המכונה "סיגמא אלגברה". מעבר להיות תורת המידה תחום מחקר כשלעצמו, היא תורה העומדת בבסיס ענפים רבים, בראשם אנליזה מתמטית ובפרט בתורת האינטגרציה, וכן בתורת ההסתברות ובתורה הארגודית. היא מהווה תורה עשירה יותר המכלילה ומבססת מושגים מוקדמים, כמו אינטגרל רימן, ומשמשת לחקור קבוצות ופונקציות מסובכות ומפתיעות, כמו קבוצת קנטור ופונקציית קנטור. יסודות הענף הונחו בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, בעיקר על ידי אמיל בורל, אנרי לבג, יוהאן רדון ומוריס פרשה. מידה: פונקציה המוגדרת מעל מרחב או קבוצה מסוימת ומתאימה לחלק מתתי הקבוצה שלו מספר ממשי אי-שלילי. המידה היא סיגמא-אדיטיבית ומקיימת מספר תכונות מיוחדות. מידת הסתברות: מידה חיובית שעבורה מידת כל המרחב עצמו היא 1 {\displaystyle 1} ומקיימת את אקסיומות ההסתברות. מידת לבג: מידה המכלילה את המושגים של אורך בישר הממשי ובאופן כללי של נפח במרחב R n {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}} . קבוצה ממידה אפס: קבוצה שמידתה היא אפס. זוהי קבוצה שלצורכי אנליזה השפעתה זניחה. כמעט בכל מקום: תכונה שמתקיימת בכל הנקודות בתחום (המרחב שבו עובדים) פרט אולי לקבוצה החלקית לתחום זה שמידתה היא אפס. סיגמא-אלגברה: אוסף של קבוצות הסגור תחת לקיחת משלים ותחת ביצוע איחודים וחיתוכים בני מנייה. קבוצות בורל: הקבוצות בסיגמא-אלברה הנוצרת על ידי הקבוצות הפתוחות בישר הממשי.   G δ {\displaystyle \ G_{\delta }} - קבוצה שהיא חיתוך בן מנייה של קבוצות פתוחות. זהו סוג של קבוצת בורל.   F σ {\displaystyle \ F_{\sigma }} - קבוצה שהיא איחוד בן מנייה של קבוצות סגורות. זהו סוג של קבוצת בורל. פונקציה מדידה: זוהי פונקציה ממשית ( f : X → R {\displaystyle f\colon X\to \mathbb {R} } ) שמקיימת את התכונה שתמונה הפוכה של כל קבוצת בורל בטווח היא קבוצה מדידה. פונקציה פשוטה: פונקציה המקבלת מספר סופי של ערכים (הכללה של פונקציית מדרגה). אינטגרל לבג: אינטגרל של פונקציות מדידות. הכללה של אינטגרל רימן. תורת הקבוצות טופולוגיה אנליזה מתמטית חשבון אינפיניטסימלי אנליזה ממשית אנליזה פונקציונלית פרופ' דב מונדרר, ד"ר ציפי ברגר, פרופ' אלי לוין (ראש הצוות) ואסף שרון, ‏תורת המידה, האוניברסיטה הפתוחה, 2001 מדיה וקבצים בנושא תורת המידה בוויקישיתוף תורת המידה, באתר MathWorld (באנגלית)
זמן פלאנק

זמן פלאנק הוא יחידת זמן, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק. זמן פלאנק מוגדר כמשך הזמן של תנועת פוטון במהירות האור, בריק, לאורך מרחק של יחידת אורך פלאנק. היחידה נקראת על שמו של הפיזיקאי מקס פלאנק, והיא בעלת חשיבות רבה בחקר התפתחות היקום לאחר המפץ הגדול. ערכו של זמן פלאנק הוא: t P = ℏ G c 5 ≈ 5.39124 ( 27 ) × 10 − 44  s {\displaystyle t_{P}={\sqrt {\frac {\hbar G}{c^{5}}}}\approx 5.39124(27)\times 10^{-44}{\mbox{ s}}} כאשר: ℏ = h / 2 π {\displaystyle \hbar =h/2\pi } הוא קבוע פלאנק G {\displaystyle G} הוא קבוע הכבידה c {\displaystyle c} הוא קבוע מהירות האור בריק t P {\displaystyle t_{P}} נמדד בשניות. שתי הספרות בסוגריים מצביעות על חוסר הוודאות בקביעת הערך המדויק של זמן פלאנק. באופן פשוט, ניתן לתאר את זמן פלאנק כמשך הזמן שייקח לאלומת אור לעבור מרחק השווה לאורך פלאנק. נכון ל-2006, יחידת הזמן הקצרה ביותר שנמדדה באופן ישיר היא בסדר גודל של אטו-שנייה (10−18 שניות), והיא גדולה ב-26 סדרי גודל מזמן פלאנק. על פי אחת ההשערות, אם מביטים ביקום בחלוף יחידת זמן פלאנק אחת מרגע המפץ הגדול, ניתן להעריך את תכונותיו בסדרי הגודל של יחידות פלאנק האחרות - הטמפרטורה שלו היא בסדר הגודל של טמפרטורת פלאנק, ממדיו הם בסדר הגודל של אורך פלאנק וכו'. על פי תאוריית מכניקת הקוונטים, זמן פלאנק הוא משך הזמן הקצר ביותר הניתן למדידה תאורטית. עם זאת, על פי מחקרים חדשים משנת 2003, שהתבססו על תצפיותיו של טלסקופ החלל האבל, עולה האפשרות כי טענה זו אינה נכונה. מודלים של המפץ הגדול בסדרי גודל של זמן פלאנק (באנגלית) מודלים של המפץ הגדול בסדרי גודל של זמן פלאנק (באנגלית) ערכו של זמן פלאנק אודות יחידת הזמן הקצרה ביותר שנמדדה באופן ישיר, אתר ה-BBC (באנגלית) אודות תצפיותיו של טלסקופ החלל האבל, העומדות בסתירה לתאוריות אודות זמן פלאנק (באנגלית)
רנאטו צ'ליני

רנאטו צ'ליני (באיטלקית: Renato Cellini,‏ 24 באפריל 1912 - 25 במרץ 1967) היה מנצח אופרה איטלקי ידוע-שם. אביו היה אנציו צ'ליני, במאי שעבד עם ארטורו טוסקניני. צ'ליני נסע לארצות הברית בשנת 1947, הצטרף לצוות המטרופוליטן אופרה ובהופעת הבכורה שלו שם, ב-9 באפריל 1952, ניצח על דון קרלו של ורדי, עם יוסי ביירלינג, אלינור סטבר ורגינה רזניק. כעבור שנה ניצח על אאידה (עם הרווה נלי וג'ין מדיירה ועל כוחו של גורל (עם זינקה מאלינוב ומריו דל מונקו. בשנת 1954 ניצח שוב על "כוחו של גורל", הפעם עם נלי ועם ליאונרד וארן, וכן, בערב אחד, על אבירות כפרית וליצנים. ב-1954 התמנה צ'ליני למנהל מוזיקלי ומנצח של עמותת האופרה של ניו אורלינס. את כהונתו שם פתח בלה בוהם בבימויו של ארמנדו אנייני. בתקופת שהותו שם ייסד את תיאטרון האופרה הנסיוני של אמריקה (1954-1960) בשיתוף עם האופרה של ניו אורלינס. תכלית המוסד הייתה "לתת לזמרים צעירים הזדמנות להישמע באופרה." בין הזמרים הצעירים האלה היו הארי תייארד, מיניון דאן, נורמן טרייגל, ג'ון רירדון ואחרים. בתקופת שהותו בניו אורלינס ניצח צ'ליני על הפקות של אופרות רבות, בהן "אותלו" (עם ראמון ויניי ונלי), טוסקה (עם אינגה בורך ורוברט ויד), לקמה, "אמליה בנשף" (עם שון), "אלקטרה", "אהבת שלושת המלכים", "ורתר", "לה צ'נרנטולה", בוריס גודונוב (עם בוריס כריסטוף), "טרובדור", "טורנדוט", "נורמה", "דון ג'ובאני" (עם טרייגל), "טנהויזר", "מנון" (עם פיליס קורטין וניקולאי גדה), "נשף המסכות", "אורפאו ואורידיצ'ה", "אביר הוורד", "ריגולטו" (עם קורנל מקניל) ו"כוחו של גורל" (עם איילין פארל וריצ'רד קאסילי). במהלך עשור השנים של צ'ליני באופרה של ניו אורלינס, הופיעו הרבה כוכבים אמריקאים ובינלאומיים בפעם הראשונה עם הלהקה. כוכבים אלה הם לואיג'י אלווה (בתפקיד הרוזן אלמביבה ב"הספר מסביליה", ג'וזפה קמפורה (כאדגרדו ב"לוצ'יה די למרמור"), ליזה דלה קאזה (בתפקיד המרשלית ב"אביר הוורד"), פלאסידו דומינגו (בתפקיד לורד ארטורו בולאב ב"לוצ'יה"), גדה (בתפקיד דה גריו), לואיס קיליקו (בתפקיד לסקו), צ'זרה סייפי (כדון ג'ובאני) ובברלי סילס (בתפקידי הגיבורות של "סיפורי הופמן"). בשנת 1964 התערערה בריאותו של צ'ליני והוא ניצח בפעם האחרונה, על הצגה של אאידה. הוא מת ב-25 במרץ 1967 בניו אורלינס, בן חמישים וחמש. הספד, "אופרה", מאי 1967 רנאטו צ'ליני, באתר AllMusic (באנגלית) רנאטו צ'ליני, באתר MusicBrainz (באנגלית) רנאטו צ'ליני, באתר Discogs (באנגלית)
סקרלט תומאס

סקרלט תומאס (באנגלית: Scarlett Thomas; נולדה ב-4 ביולי 1972) היא סופרת אנגלייה. נולדה בלונדון שבממלכה המאוחדת. למדה במגוון בתי ספר. בנעוריה השתתפה בהפגנות שונות. תומאס השלימה תואר ראשון בלימודי תרבות באוניברסיטת מזרח לונדון (UEL). שלושת הרומנים הראשונים שלה עסקו בקורותיה של מרצה לספרות שפותרת תעלומות רצח. ב-2001 העיתון הבריטי "The Independent" מיקם אותה ברשימת עשרים הכותבים הצעירים הטובים ביותר. ב-2002 נבחרה לסופרת השנה של Elle Style (פרס של מגזין Elle). שני הרומנים האחרונים של תומאס, "סופו של מיסטר Y" ו"היקום הטרגי שלנו", ראו אור בעברית בהוצאת ידיעות ספרים. תומאס משמשת גם כמרצה לספרות. מדיה וקבצים בנושא סקרלט תומאס בוויקישיתוף סקרלט תומאס, ברשת החברתית Goodreads שחר אילן, מי רוצה לגלוש במוחה של עכברה, באתר הארץ, 21 בינואר 2008 - ביקורת על ספרה "סופו של מיסטר Y" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים: אוליבר קאן – כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער איליה קאן – שחמטאי יהודי-רוסי בדרגת אמן בינלאומי (1909 - 1978) ג'יימס קאן – שחקן יהודי-אמריקאי מדלין קאן – שחקנית יהודייה-אמריקאית נאוטו קאן – פוליטיקאי יפני, כיהן כראש ממשלת יפן סאדיק קאן – פוליטיקאי בריטי, חבר הפרלמנט הבריטי וראש עיריית לונדון צ'אקה קאן – סולנית להקת "רופוס", אמנית R&B הידועה בלהיטיה "Ain't Nobody" ו-"I'm Every Woman" אחרים: אסכולת אש קאן – קבוצת אמנים אמריקאים שפעלה במאה ה-20 קאן (Cannes) - עיר נופש בדרום-מזרח צרפת השוכנת בריביירה הצרפתית פסטיבל הקולנוע בקאן – פסטיבל קולנוע שנערך בעיר הנופש קאן פסטיבל הפרסום בקאן – פסטיבל פרסום בינלאומי שנערך בקאן מדי שנה קאן (כדורגל) – קבוצת כדורגל מהעיר קאן הגנת קארו-קאן – מושג השייך לסוג הפתיחות בשחמט ברגלי של המלך, בהן השחור אינו מגיב בצורה ישירה, אלא בדרך עקיפה קאן (להקה) – להקת קראוטרוק שפעלה החל מסוף שנות השישים. קאן (הונגריה) (Kány) - כפר בהונגריה קן (פירושונים) קאהן חאן כאן כן (פירושונים)
קולומבוס (אוהיו)

קולומבוס (באנגלית: Columbus) היא עיר הבירה של מדינת אוהיו בארצות הברית. היא קרויה על שמו של כריסטופר קולומבוס, מגלה יבשת אמריקה. בנוסף משמשת העיר כמקום המושב (County seat) של מחוז פרנקלין. זוהי העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינת אוהיו, וה-14 בגודל אוכלוסייתה בארצות הברית כולה. מספר תושביה הוא 905,748 (נכון ל-2020). מספר התושבים במטרופולין של העיר הוא 2,138,926 (נכון ל-2020). העיר ממוקמת במפגש הנהרות סאיוטו ואולֶנטֶגִ'י. האקלים בקולומבוס, כבמרבית אוהיו, הוא אקלים יבשתי לח (Humid continental climate), שבו קיץ חם ולח, בעוד החורפים קרים מאוד ועם מיעוט משקעים. בקולומבוס נמצא הקמפוס הראשי של אוניברסיטת המדינה של אוהיו, שנוסדה בשנת 1870 והיא אחת האוניברסיטאות הציבוריות הגדולות בארצות הברית. במאה ה-18 סוחרים אירופיים עברו רבות באזור, על מנת לסחור בפרוות. אוהיו אף נטלה חלק במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, עד שחוזה פריז משנת 1763 העביר את אזור אוהיו לאימפריה הבריטית. לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית, הפכה אוהיו לחלק מארצות הברית. בשנת 1798 החלה התיישבות באזור קולומבוס. לאחר שאוהיו הפכה למדינה בשנת 1803, נוצרה מחלוקת קשה לגבי בירת המדינה. לבסוף בית המחוקקים של אוהיו החליט על פשרה, והוחלט כי קולומבוס העתידה להיווצר בשנים שלאחר מכן, תהפוך לבירת המדינה. העיר לבסוף נוסדה בשנת 1812, ומשנת 1816 משמשת באופן רשמי כבירת אוהיו. בעשורים הראשונים לקיומה, נתקלה העיר בקשיים כגון מלחמת 1812 ומגפת כולרה אשר פרצה בשנת 1833. בשנת 1834 קולומבוס הוכרה רשמית כעיר, ובכך ניתנו לרשויות המקומיות בה סמכויות נרחבות יותר. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית (1861–1865) קולומבוס היוותה מרכז גדול לגיוס לצבא האיחוד, ואף שכן בה מחנה שבויים גדול לחיילי צבא הקונפדרציה. עד סוף המאה ה-19, תעשיית קולומבוס פרחה. ההשפעות של המשבר הכלכלי העולמי בשנת 1929 היו יחסית שוליות בקולומבוס, בשל כלכלה רחבה ומגוונת. מלחמת העולם השנייה הביאה איתה לקולומבוס מקומות עבודה רבים, דבר שגרם להגירה רבה אל העיר. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים בעיר כ-787,033 נפשות, כאשר הצפיפות היא כ-1,400 נפש לקמ"ר. 37.6% מתושבי קולומבוס הם דתיים. מתוכם 15.7% מזוהים כפרוטסטנטים, 13.7% כקתולים, 1.5% כיהודים, 0.6% מוסלמים וכ-0.5% כמורמונים. לבנים - 61.5% אפרו-אמריקאים - 28% היספנים - 5.6% אסייתים - 4.1% קולומבוס נחשבת לאחת מעשר הערים החזקות והגדולות בארץ מבחינה כלכלית. לעיר יש כלכלה חזקה ומגוונת אשר מבוססת מרכיבים רבים, ובהם: ביטוח, בנקאות, אופנה, תעופה, מזון, לוגיסטיקה, פלדה, אנרגיה, קמעונאות וטכנולוגיה. בשל גיוון זה העיר נפגעה באופן קטן יחסית במשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. מנת פסטה "ג'וני מרצטי" הוכנה לראשונה במסעדה שפעלה בעיר. העיר מנוהלת על ידי ראש העירייה ומועצה בת כ-7 נציגים נבחרים אחת ל-4 שנים. התושבים בוחרים גם את השופטים, התובע ואת המבקר העירוניים. איטליה ג'נובה, איטליה טאיוואן טאינאן, טאיוואן דנמרק אודנסה, דנמרק ספרד סביליה, ספרד ישראל הרצליה, ישראל גרמניה דרזדן, גרמניה ברזיל קוריטיבה, ברזיל צרפת ניס, צרפת גאנה אקרה, גאנה הודו אחמדאבאד, הודו ישראל כפר סבא, ישראל אצטדיון קולומבוס קרו אתר האינטרנט הרשמי של קולומבוס (באנגלית) קולומבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ישראל וולמן, מה קרה לעיר החכמה הראשונה באמריקה, באתר "ידיעות אחרונות", 12 ביולי 2021 קולומבוס (אוהיו), דף שער בספרייה הלאומית
וידוי (שיר)

"וִדּוּי" הוא שיר עברי שכתב המשורר אלכסנדר פן בשנת 1941. השיר פורסם לראשונה בעיתון "דבר" ב-10 באפריל 1970, והוא האחרון מבין שיריו של פן שראה אור עוד בחייו. כתבי היד של השיר מלמדים שהשם: "וידוי" לא היה שמו הראשון. שמותיו המוקדמים היו: "הפגישה על הגשר" ו"וידוי של אשה". השיר נאמר מפיה של אישה, שאהבתה לגבר גורמת לה להשלים עם אלימותו, ואף התנהגותו אינה פוגמת באהבתה, והיא מבקשת: "אִם יִהְיֶה זֶה שֵׁנִית אַל יִהְיֶה זֶה אַחֶרֶת". השיר בנוי שלושה בתים, עם בית חוזר אחרי כל אחד מהם. הבתים כתובים בתבנית סקסטיה ספרדית כפולה (sextilla), בחריזת א-א-ב-ג-ג-ב; ואילו הבית החוזר הוא בתבנית טריולט - סטנצה מתומנת, שורות במבנה א-ב-א-א-א-ב-א-ב. השיר הוא מונולוג דרמטי טרגי ורומנטי, בו מדברת הדוברת אל אהובהּ, שבו היא מוכנה לדבוק עד מוות, למרות הקשר המתפורר ביניהם ("הָיָה זֶה לֹא טוֹב, הָיָה רַע לְתִפְאֶרֶת"), העוני המלווה את חייהם, ולמרות אלימותו, ניאופיו ושכרונו. בבית הראשון מתוארת פגישתם של השניים. הדוברת מצהירה שעל אף שקילל אותה קללות קשות ("אף למוות אתה קיללתני לא פעם") בעוניים ובזעמו, רעדו כתפיה משמחה - היה לה ברור שסיפור אהבתם יוביל אותו לחטא ולפשע ("שיובילו אותך בגללי בנחושתיים"), ובכל זאת היא תדבק בו. בבית השני מתארת הדוברת את קנאתה לאהובה הנואף ("וקינאתי לך ובחושך ארבתי"), השב הביתה "מרוד כמו כלב" (- ניתן להבין זאת כשיכור), נוקם בה עבור עלבונות שנעלב מזרים, ולבסוף נוטש אותה הרה ללדת. בבית השלישי מתוודה הדוברת כי היא יודעת שאהובה ירצח אותה בזעמו, או ימית אותה לאט ביחסו המשפיל אליה, אך גם אחרי מותה תשוב אליו כי, כדברי הבית החוזר "אותה אהבה עניה וסוררת" יקרה ללבה ו"אִם יִהְיֶה זֶה שֵׁנִית אַל יִהְיֶה זֶה אַחֶרֶת, יִהְיֶה כָּךְ, כָּךְ יִהְיֶה אוֹת בְּאוֹת". בכל אחד משלושת בתי השיר מופיע דימוי: בית ראשון: "והיה לי ברור כמו שתיים ושתיים / כי אהיה בשבילך כמו לחם ומים / וכאל מים ולחם אלי תחזור" בית שני: "ובשובך אל הבית, מרוד כמו כלב" בית שלישי: "הוא יבוא פתאומי, כגרזן על עץ יער". השיר הולחן מספר פעמים, לחנו המוכר ביותר הוא זה של סשה ארגוב, אותו ביצעה לראשונה מיכל טל ב-1971. לחן זה זכה לביצועים רבים נוספים, בין השאר של בתו של פן - אילנה רובינא, של צילה דגן, אורה זיטנר, יהודית רביץ, מתי כספי, מארינה מקסימיליאן בלומין ופרידה עוזיאל. המשקל בלחן זה הוא 6/8 בחלקו האחד ו-6/8-9/8 בחלקו השני. גילה אלמגור הקליטה את השיר בלחן פחות מוכר, של שמעון שגיא. כמו כן ישנם לחנים של משה וילנסקי ושלום חנוך. בדרך כלל נוהגים להימנע משירת הבית האחרון, על סופו הנוגה. השיר מסיים את ההצגה "היה או לא היה" של התיאטרון הקאמרי, העוסקת ברומן הסוער של פן עם חנה רובינא. בסוף שנת 2020 יצא חידוש לשיר בחלק השלישי של פרויקט צו השעה, בביצועם של דניאל זמיר ובניה ברבי. מידע על היצירה "וידוי" באתר מיוזיק בריינז "וידוי" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "וידוי" באתר שירונט אלכסנדר פן, וידוי, דבר, דבר לספרות ולאמנות, 10 באפריל 1970 – פרסומו המקורי של השיר השיר "וידוי" - מילים וביצועים באתר הספרייה הלאומית ביצוע השיר על ידי הזמרת יהודית רביץ, בערוץ "מוסיקה ישראלית" יוסי חרסונסקי, צילה דגן יהודית רביץ, וידוי, 29 בדצמבר 2010 חן מלול, הווידוי של אלכסנדר פן, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 25 בדצמבר 2017
מס"ב

האם התכוונתם ל... מרכז סליקה בנקאי – חברה בבעלות משותפת של הבנקים העוסקת בהעברת כספים אלקטרונית מסע בין כוכבים – סדרת טלוויזיה, סרטים, ספרים ודמויות מסוגת המדע הבדיוני
שנגחאי איירליינס

שנגחאי איירליינס (במנדרינית: 上海航空公司, באנגלית: Shanghai Airlines) היא חברת תעופה סינית. שבסיסיה נמצאים בנמלי התעופה של העיר שאנגחאי. החברה נוסדה בשנת 1985 על ידי הממשלה המחוזית של שנגחאי ובכך הייתה חברת התעופה הראשונה בסין אשר הוקמה על ידי מחוז. בתחילה ביצעה החברה טיסות פנים בסין בלבד אך בשנת 1997 קיבלה החברה אישור מממשלת סין לביצוע טיסות בינלאומיות. בשנת 2002 הונפקה החברה בבורסה של שנגחאי. בדצמבר 2007 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. בשנת 2009 נודע כי החברה תתמזג עם חברת צ'יינה איסטרן איירליינס שמרכזה גם הוא בנמלי התעופה של שנגחאי. הוערך שהמיזוג יקטין את התחרות הישירה בין שתי החברות הפועלות מאותם הבסיסים ויאפשר להן להתחרות בצורה יעילה יותר אל מול שאר חברות התעופה הסיניות ויבסס את שנגחאי כמרכז תעופתי מרכזי. המיזוג הושלם בשנת 2010, המסחר במניות החברה הופסק והיא הפכה באופן רשמי לחברת בת של צ'יינה איסטרן איירליינס. לאחר המיזוג עזבה שנגחאי איירליינס את סטאר אלייאנס, והצטרפה לברית סקאיי טים בה חברה חברת האם. למרות המיזוג, שתי החברות ממשיכות לפעול בנפרד. צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: מדיה וקבצים בנושא שנגחאי איירליינס בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא שנגחאי איירליינס באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של שנגחאי איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
מוטוביקן

מוטוביקן (בצרפתית: Motobècane) הייתה יצרנית צרפתית של אופניים, אופניים ממונעים, קטנועים ואופנועים. מוטוביקן יצרה את ה-"Mobylette" שהוא היה סוג של טוסטוס, במשך כמעט חצי מאה (1949–1997) יצרה מוטוביקן 14 מיליון יחידות. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נמכרו בממוצע כל שנה 750,000 יחידות. ב-1981, מוטוביקן נקלעה לחובות קשים והיא נקנתה על ידי ימאהה ובשנת 1984 שונה שמה ל-MBK. כיום היא מייצרת קטנועים לשוק האירופאי בשם MBK. מוטוביקן אינה קשורה ל-Motobecane USA אשר מייבאת אופניים שמיוצרות בטאיוואן תחת אותו סימן מסחר. צ'ארלס בנויט ואבּל ברדין חברו ב-1922. ב-1923 הם עיצבו את האופנוע הראשון שלהם, אופנוע בעל מנוע דו-פעימתי בנפח 175 סמ"ק עם צלינדר בודד. ב-1933 הם ייצרו את האופנוע בעל ארבע פעימות הראשון שלהם בנפח 250 סמ"ק. מדיה וקבצים בנושא מוטוביקן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוטוביקן ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספנאייר

ספנאייר (Spanair) הייתה חברת תעופה ספרדית שנוסדה ב-1986 ואשר הפסיקה את פעילותה ב-28 בינואר 2012 לאחר שנכנסה לפשיטת רגל. חברת התעופה נוסדה בשנת 1986 על ידי סקנדינביאן איירליינס אשר החזיקה 20% ממניות החברה, כאשר 80% הנותרים היו שייכים לאנשי עסקים ספרדים. כאשר רק ב-1988 החלה להפעיל טיסות בפועל. כאשר בהתחלה החברה הפעילה טיסות שכר מרחבי אירופה ליעדי נופש בספרד. ב-1991 החברה החלה להפעיל טיסות שכר לארצות הברית, הרפובליקה הדומינקנית ומקסיקו. וב-1994 החלה להיות חברה סדירה שהחלה להפעיל טיסות פנים סדירות בתוך ספרד. ב-1997 החלה להפעיל טיסות ארוכות טווח סדירות ליבשת אמריקה עם מטוסי בואינג 767-300ER. הטיסות המשיכו עד למשבר שנוצר בעולם התעופה בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. ב-1 במאי 2003 ספנאייר הצטרפה לסטאר אלייאנס. ב-2009 חברת סקנדינביאן איירליינס מכרה 80% מאחזקותיה לקבוצת משקיעים. אלו העבירו את מטה החברה לברצלונה. הסיוע המתמשך של ז'נרליטט דה קטלוניה לחברת התעופה, הובילה את וולינג וריאנאייר, חברות לטיסות חסך להן בסיס בברצלונה, לתבוע את ספנאייר בפני נציבות התחרות של האיחוד האירופי בגין הפרה של חוקי התחרות החופשית האירופית, על ידי קבלת סיוע ממשלתי גדול ללא כל הצדקה כלכלית. בנוסף, הם האשימו את ספנאייר. על כך שהשתמשה בסיוע כדי לבצע מלחמת מחירים דורסנית בקווים שבהם הייתה לה תחרות עם חברות תעופה אחרות ועל בזבוז משאבים על סמך מסעות שיווק גדולים. ביוני 2011 פנתה ספנאייר לבנק ההשקעות הצרפתי Lazard22 כדי למצוא משקיע אחד או יותר שמתעניין בפרויקט ספנאייר. לבסוף, בנובמבר של אותה שנה, מספר חברות תעופה בסטאר אלייאנס הודיעו כי הן בוחנות רכישה של 49% ממניות החברה, כדי להתחיל בטיסות ארוכות טווח. בינתיים, ממשלת קטלוניה ומועצת עיריית ברצלונה הודיעו על הגדלת הסיוע לחברה בסך עשרות מיליוני אירו. ב-27 בינואר 2012 קטר איירווייז הודיעה כי לא תשקיע בספנאייר לאחר סירובה של הנציבות לתחרות של האיחוד לסגור את התיק נגד החברה. באותו יום היא הפסיקה לקבל סובסידיות מהממשל הקטלוני. על כן לחברה לא הייתה ברירה ונאלצה באותו לילה להודיע על סיום פעולתה. עם סגירתה ב-27 בינואר 2012, צי החברה כלל את המטוסים הבאים: החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות בקו נמל התעופה של ברצלונה לנמל התעופה בן-גוריון, הטיסות בוצעו במטוסי איירבוס A320 ולעיתים במטוסי איירבוס A321. מדיה וקבצים בנושא ספנאייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספנאייר מדיה וקבצים בנושא ספנאייר באתר Airliners.net
ג'וזפה קמפורה

ג'וזפה קמפורה (באיטלקית: Giuseppe Campora; ‏30 בספטמבר 1923 - 5 בדצמבר 2004) היה טנור אופראי איטלקי. קמפורה היה מגדולי הטנורים לתפקידי פוצ'יני בדורו. הודות לכישרון המשחק שלו ולעיניו הכחולות עזות המבט יצר קמפורה קשר יחיד במינו עם הקהל ועשה לו שם בציבור הרחב בתקופת חייו. קמפורה קצר הצלחות בכל בתי האופרה הגדולים של איטליה (בין השאר, כמאוריציו ב"אדריאנה לקוברה" עם מגדה אוליברו בלה סקאלה, בשנת 1958), כמו גם במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם זוכרים עדיין לטובה את הופעותיו משנות ה-50'וה-60' של המאה ה-20. הוא שר את אדגרדו ב"לוצ'יה די למרמור" עם מריה קאלאס בשידור היחיד שלה עם המטרופוליטן, בשנת 1956. ב-1973 הופיע לראשונה באופרה של ניו יורק בתפקיד האביר דה גריו ב"מנון". רשימת הקלטותיו של קמפורה כוללת הקלטות של "כוחו של גורל" של ורדי (1952), "לה ג'וקונדה" של פונקיילי, מאדאם באטרפליי של פוצ'יני (עם רנאטה טבאלדי 1952), "סימון בוקנגרה" של ורדי (עם ויקטוריה דה לוס אנחלס, טיטו גובי ובוריס כריסטוף, 1957), "טוסקה" (עם טבאלדי ואנציו מסקריני, 1952) ולה טרוויאטה של ורדי (1952). ג'וזפה קמפורה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וזפה קמפורה, באתר AllMusic (באנגלית) ג'וזפה קמפורה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וזפה קמפורה, באתר Discogs (באנגלית) Page at Grandi Tenori
גבירת האגם

גבירת האגם (באנגלית: Lady of the Lake) היא דמות המוזכרת באגדות המלך ארתור. פיה או אלה זו העניקה למלך ארתור את החרב אקסקליבר ובסיום חייו הובילה את ארתור הגוסס לאבלון לאחר קרב קאמלאן. כמו כן גבירת האגם גידלה את לנסלוט לאחר מות אביו. כותבים שונים נתנו לה את השמות נימוּאֶה (Nimue או Nimueh), ויויאן (Viviane), איליין (Elaine), ניניאן (Niniane) ונינֶוֶוה (Nyneve). מקורה של דמות זו, ככל הנראה, באגדות פגאניות קלטיות קדומות. האזכור הראשון של האי אבלון - מקום מושבה של גבירת האגם, מוזכר בספרו של ג'פרי ממונמות': "היסטוריה רג'ום בריטניה" (ההיסטוריה של מלכי בריטניה). ג'פרי מציין כי החרב אקסקליבר (אותה הוא מכנה "קאליברן") חושלה באי זה, וכי ארתור נלקח אל האי לאחר הקרב עם מורדרד על מנת שירפא מפצעיו. שרטיין דה טרוי מזכיר ברומן "Lancelot, the Knight of the Cart" כי את לנסלוט גידלה פיה אשר נתנה לו טבעת המגינה מפני קסמים. ביצירה בגרמנית: "Lanzelet" (לנסלוט) מאת אולריך פון צאטציקהובן וביצירה "Prose Lancelot" מתוארת גבירת האגם כמי שגידלה את לנסלוט לאחר מותו של אביו - המלך באן. דמותה של גבירת האגם דומה לדמותן של הנראידה תטיס המוזכרת במיתולוגיה היוונית וייתכן שיש קשר בין מיתולוגיות אלו - השפעה שאירעה בזמן הכיבוש הרומי של בריטניה (גם תטיס מגדלת את בנה אכילס ונותנת לו הגנה מפני קסמים). באגדות המלך ארתור מסופר על גבירת האגם הלומדת כישוף ממרלין שמתאהב בה, אך היא מסרבת להשיב לאהבתו עד לאחר שיגלה לה את קסמיו - וכאשר הוא מגלה לה היא כולאת אותו בתוך עץ או תחת אבן (בהתאם לגרסה). בגרסה אחרת של הסיפור מדובר בשתי נשים, הראשונה - ויויאן נתנה לארתור את החרב אקסקליבר, אך דורשת ממנו בתמורה כי יעשה כרצונה במועד מאוחר יותר. לאחר עלייתו לשלטון מופיעה הגבירה בחצרו ודורשת את חייו של סר באלין. באלין כורת את ראשה ומגורש מהחצר. גבירת האגם השנייה - בשם ניניאן מטפלת בארתור לאחר שזה נפצע. בשיריו של אלפרד טניסון "אידליות המלכים" מוזכרת גבירת האגם - אולם בהתבסס על הגרסאות המאוחרות של האגדה, טניסון מחלק את הגבירה לשתי דמויות - ויויאן המפתה והמרמה את הקוסם מרלין והגבירה הטובה שגידלה את לנסלוט והעניקה לארתור את החרב. לדמותה של גבירת האגם תפקיד ראשי ב"ערפילי אבלון" מאת מריון זימר בראדלי. בספר זה גבירת האגם הוא תוארה של הכוהנת השולטת באבלון. מספר אגמים ברחבי הממלכה המאוחדת מקושרים עם גבירת האגם, ובהם: בריכת דוזמרי, לין לידו, לין אוגוון, בריכת לו ולוך ארתור. שירו של וולטר סקוט, "גבירת האגם"
קולומבוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים: כריסטופר קולומבוס – מגלה ארצות כריס קולומבוס – במאי קולנוע ערים: קולומבוס (אוהיו) – עיר באוהיו, ארצות הברית קולומבוס (מונטנה) (אנ') – עיר במונטנה, ארצות הברית קולומבוס (אינדיאנה) (אנ') – עיר באינדיאנה, ארצות הברית קולומבוס (ניו מקסיקו) (אנ') – עיר בניו מקסיקו, ארצות הברית קולומבוס (ג'ורג'יה) – עיר בג'ורג'יה, ארצות הברית קולומבוס (קנטקי) (אנ') – עיירה קטנה בקנטקי, ארצות הברית ספורט: קולומבוס דסטרוירס – קבוצת פוטבול מהעיר קולומבוס שבאוהיו קולומבוס קרו – קבוצת כדורגל מהעיר קולומבוס שבאוהיו אצטדיון קולומבוס קרו הישן – האצטדיון הקודם של קבוצת קולומבוס קרו קולומבוס בלו ג'אקטס – קבוצת הוקי קרח מהעיר קולומבוס שבאוהיו אחרים: ביצת קולומבוס – סיפור המיוחס לכריסטופר קולומבוס קולומבוס (מודול) – רכיב בתחנת החלל הבין-לאומית כיכר קולומבוס – כיכר בניו יורק יום קולומבוס – חג לציון יום הגעתו של כריסטופר קולומבוס ליבשת אמריקה מגדלור קולומבוס – אנדרטה המוקדשת לכריסטופר קולומבוס, בסנטו דומינגו שברפובליקה הדומיניקנית קולון (פירושונים) קולומבנוס קולומבה
אד אינפיניטום

אַד אינפיניטום (מלטינית: Ad infinitum, מילולית: לאינסוף) הוא ביטוי שמשמעותו "לנצח", "לעד", ולכן משמש לתיאור תהליך ללא סיום מוגדר, תהליך רקורסיבי ללא תנאי עצירה, תהליך החוזר על עצמו ללא תנאי סיום וכיוצא בזה. הוא גם יכול להחליף במקרים מסוימים את הביטוי הלטיני "et cetera" (וכולי) כדי לציין המשך של סדרה כתובה עד אינסוף. דוגמאות: הסדרה החשבונית 2, 4, 6, 8, ... ממשיכה אד אינפיניטום. חישוב איטרטיבי של היקף של פרקטל יכול להימשך אד אינפיניטום. הרצת פונקציה רקורסיבית ללא תנאי עצירה תימשך אד אינפיניטום. המתמטיקאי אוגוסטוס דה מורגן כתב בהשראת ג'ונתן סוויפט שיר שעשוע על אד אינפינטום. בתרגום לעברית: לפרעושים גדולים יש פרעושים קטנים שעוקצים אותם מלמעלה, וגם להם יש פרעושים קטנים, וכולי וכן הלאה. הגדולים עצמם רוכבים על פרעושים גדולים, שגם הם עוקצים פרעושים יותר גדולים, אד אינפיניטום לעולם. רקורסיה אינדוקציה התייחסות עצמית מי מפחד מהאינסוף?, מאמר באתר אלכסון Augustus De Morgan quote