laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רויטל וילנאי

רויטל וילנאי כלפון (נולדה ב-22 בדצמבר 1973) היא שחיינית עבר, שיאנית ישראל במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. בעלת ארבע מדליות כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989). וילנאי נולדה במלאווי וגדלה בעשרת, התאמנה בקבוצת השחייה של מרכז וייסגל בהדרכתה של שושי בילדרמן ואחר כך בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתו של הלמוט לוי. באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכתה וילנאי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.08 דקות, לפני יעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות) ונעמה מישר (2:32.70 דקות). בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1989 סיימה וילנאי במקום שמיני בכל ששת המשחים בהם השתתפה. במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.08 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.03 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.91 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:20.26 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:48.21 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:45.39 דקות. הייתה זו תחרות מקדימה לתחרות החשובה של השנה, המכביה, שנערכה שבוע לאחר מכן. בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה וילנאי בארבעת המשחים בהם השתתפה, ב-4 מדליות כסף ו-4 שיאים ישראלים. במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:00.74 דקות, שיפור לשיאה של הדר רובינשטיין שעמד על 1:00.76 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם תמי לוין, איריס קומן ומיכל אמין בשיא ישראלי חדש של 4:07.36 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, אירית אפרתי וקומן בשיא ישראלי חדש נוסף של 4:30.12 דקות (השיא הקודם עמד על 4:37.64 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם אמין, קומן ועינת גבאי בשיא ישראלי חדש נוסף של 8:50.58 דקות (השיא הקודם עמד על 8:53.92 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה וילנאי במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.72 שניות, אחרי השיאנית הישראלית ענת לויט שקבעה תוצאה של 28.34 שניות ולפני גליה אקר מהפועל ימק"א ירושלים (29.13 שניות). במשחה ל-100 מטר חופשי, בו החזיקה בשיא הישראלי, היא שחתה לא טוב בשלב המוקדמות והחליטה לוותר על משחה הגמר. תשעה חודשים לאחר מכן, נשבר השיא הישראלי שקבעה וילנאי על ידי טימאה טוט בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה ונקבע על 1:00.72 דקות. וילנאי מתגוררת בבנימינה-גבעת עדה, נשואה לשחקן ליאור כלפון ולהם ארבעה ילדים. עבדה כמפיקת תיאטרון. מאמנת בשיטת NLP. אלכס פרלסמן, אירית - איזה חזה נהדר, מעריב, 24 ביולי 1988 מירית גולן, הדיכאונות, החרדות, והטיפול שהעניקה לבעלה, ליאור כלפון. רויטל כלפון מדברת על הכול, באתר mynet‏ חדרה, 22 באוקטובר 2021 אלכס פרלסמן, שממון איכותי ביום הראשון באליפות השחיה, מעריב, 27 באוגוסט 1987
אדוארד פרנקל

אדוארד דייוויד מורטיר פרֶנקל (Eduard David Mortier Fraenkel; ‏ 17 במרץ 1888, ברלין – 5 בפברואר 1970, אוקספורד) היה פילולוג גרמני-בריטי-יהודי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אדוארד פרנקל נולד להורים יהודים בברלין. אביו היה סוחר יין, ואמו בת למשפחת הוצאת לאור חשובה. בהיותו בן עשר סבל פרנקל מהתקפת דלקת העצם בזרועו הימנית שעיוותה את ידו הימנית. בשנים 1906-1897 הוא למד ב-Askanisches Gymnasium בברלין, שם הוא למד יוונית ולטינית. הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטה, אולם במהרה פנה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת ברלין תחת הדרכתו של הפילולוג הדגול אולריך פון וילאמוביץ-מלנדורף (von Wilamowitz-Moellendorff). כעבור שנתיים עבר מברלין לגטינגן, שם נשאר עד 1912 ולמד בהדרכתו של פרידריך לאו (Leo;‏ 1914-1851). בעקבות החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי שנחקק בגרמניה הנאצית ב-1933 איבד פרנקל את משרתו. הוא היגר לבריטניה, וב-1934] ניתנה לו הקתדרה ללטינית בקורפוס קריסטי קולג', אוקספורד. הוא החזיק במשרה במהלך המלחמה והמשיך בכך עד שנאלץ לעזוב אותה מחמת מגבלת הגיל בשנת 1951. עם זאת המשיכו קורפוס קריסטי וחבר הנאמנים של אוניברסיטת אוקספורד להבטיח את הכנסתו של פרנקל כדי שימשיך את הסמינרים הפופולריים שלו. פרנקל הכניס לראשונה את שיטת הלימוד בסמינר לאוקספורד. פרנקל התאבד בינואר 1970, בגיל 81, לאחר שמתה עליו אשתו (מסיבות טבעיות). אדוארד פרנקל היה אחד מהפילולוגים והמלומדים הקלאסיים הבולטים של המאה ה-20, פרסם מחקרים חשובים על שירה יוונית ולטינית. הוא נודע במיוחד בשל ספרו רחב היריעה על המשורר הרומאי הקומי טיטוס מאקיוס פלאוטוס; ספרו, "Plautinisches im Plautus",, תורגם לאנגלית תחת הכותר "Plautine Elements in Plautus" ומאוחר יותר הורחב ותורגם לאיטלקית בשם "Elementi Plautini in Plauto". הטקסט הסמכותי בן שלושה הכרכים שלו, הפרוש והתרגום של אגממנון לאייסכילוס, נותר אחת מהעבודות החשובות ביותר על המחזה, כמו כן כתב מחקר ידוע על המשורר הלירי הורטיוס. 1922 Plautinisches bei Plautus, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung. 2007 Plautine Elements in Plautus, translated by Tomas Drevikovsky and Frances Muecke, Oxford: Oxford University Press. 1926 Die Stelle des Römertums in der humanistischen Bildung, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung. 1928 Iktus und Akzent im lateinischen Sprechvers, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung. 1930 Gedanken zu einer deutschen Vergilfeier, Berlin: Weidmannsche Buchhandlung. 1933 Das Pindargedicht des Horaz, Heidelberg: Carl Winter. 1950 Aeschylus: Agamemnon, edited with a commentary, Oxford: Clarendon Press. 1957 Der Agamemnon des Aeschylus, Zürich: Artemis. 1957 Die sieben Redenpaare im Thebanerdrama des Aeschylus, München: Bayerische Akademie der Wissenschaften. 1957 Horace, Oxford: Clarendon Press 1963 Horaz, Darmstadt: WBG. 1962 Beobachtungen zu Aristophanes, Rom: Edizioni di Storia e Letteratura. 1963 Zu den Phoenissen des Euripides, München: Bayerische Akademie der Wissenschaften. 1965 Noch einmal Kolon und Satz, München: Bayerische Akademie der Wissenschaften.
אטלנטה דרים

אטלנטה דרים (באנגלית: Atlanta Dream ובתרגום חופשי: "חלום אטלנטה") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2007 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון פיליפס ארנה אשר בעיר אטלנטה, ג'ורג'יה, בו משחקת גם קבוצת הכדורסל אטלנטה הוקס. מדיה וקבצים בנושא אטלנטה דרים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אטלנטה דרים אטלנטה דרים, ברשת החברתית פייסבוק אטלנטה דרים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אטלנטה דרים, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Geo Eye 2

Geo Eye 2 (ידוע גם בשם WorldView-4) הוא שמו של לוויין תצפית מסחרי בעל רזולוציה גבוהה ביותר, שתוכנן לשיגור בתחילת שנת 2013. שיגורו בוטל והוא אוחסן עד שיגורו בשנת 2016. על פי התוכנית המקורית, הלוויין אמור היה להצטרף ללוויין Geo Eye 1, הנמצאת בבעלות של חברת GeoEye‏ שמספקת צילומי לוויין למגוון יישומים על בסיס מסחרי, ומפעילה בין השאר את לוויין הצילום המסחרי הראשון שצילם ברזולוציה של מטר אחד, איקונוס. ב-11 במרס 2010 הודיעה חברת Geo Eye על בחירתה בחברת לוקהיד מרטין כקבלנית הראשית של הלוויין. רזולוציית הצילום של Geo Eye 2 היא 31 ס"מ. רזולוציה זו נחשבת טובה דיה לחלק ניכר משימושי הריגול. הלווין שוגר ב-11 בנובמבר 2016, ובינואר 2019 חברת Maxar Technologies הכריזה כי מערכת בקרת ההכוון שלו נכשלה, וכי הוא אינו מתפקד יותר. תצלומי הלוויין ישמשו למגוון יישומים, ובהם: ביטחון (יישומים צבאיים, ביטחון פנים, ניטור גבולות) ניטור תעבורה ימית ואווירית מיפוי מעקב אחר שדות נפט וגז חקלאות ניטור הסביבה "Maxar Technologies Reports Failure of its WorldView-4 Imaging Satellite". Maxar. 7 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה)
אוניברסיטת פייר ומארי קירי

אוניברסיטת פייר ומארי קירי (בצרפתית: Université Pierre et Marie Curie, ראשי תיבות: UPMC; נקראה בעבר אוניברסיטת פריז VI) הייתה אוניברסיטה צרפתית ציבורית, אשר פעלה בפריז משנת 1971 ועד לשנת 2017, כממשיכת דרכה של הפקולטה למדעים בסורבון. נכון לתחילת המאה ה-21 היא הייתה מכון המחקר המדעי והרפואי הגדול ביותר בצרפת, ופעילותה בתחום המחקר המדעי בלטה אף בקנה מידה עולמי. באוניברסיטה פעלו למעלה מ-180 מעבדות מחקר, רובן פועלות תחת המכון הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (Centre national de la recherche scientifique). קמפוס האוניברסיטה היה ברובע הלטיני של פריז, שבתחומי הרובע החמישי של פריז. מבין מכוני המחקר הבולטים אשר פעלו במסגרת האוניברסיטה היו: מכון אנרי פואנקרה, המכון לאסטרופיזיקה של פריז, מעבדת המידע של האוניברסיטה, המכון למתמטיקה של ג'וסיאה/שבלרה (בשיתוף עם אוניברסיטת דני דידרו), ומעבדת קסלר-ברוסל (בשיתוף עם אקול נורמל סופרייר). הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה פעלה בשני בתי חולים אוניברסיטאיים: בית החולים פיטייה סלפטרייר, ובית החולים סנט-אנטואן. בשיא פעילותה למדו באוניברסיטה כ-30,000 סטודנטים, מהם כ-22,000 סטודנטים בתחומי המדעים ועבדו בה כ-4,000 אנשי סגל אקדמי וחוקרים. קמפוס האוניברסיטה נבנה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 באתר ששימש בעבר למחסני יינות. בשנת 1968 חולקה הפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז למספר אוניברסיטאות נפרדות. אוניברסיטת פריז VI, אשר נוסדה בשנת 1971, נועדה לאכלס את עיקר פעילות המחקר המדעי של הסורבון. בקמפוס האוניברסיטה פועלת אף אוניברסיטת דני דידרו (פריז VII) וכן המכון הגאופיזי של פריז (Institut de Physique du Globe). בשנת 1974 אימצה האוניברסיטה שם חדש, ונקראה על שם פייר ומארי קירי. בשנת 2010 נוצרה אגודת אוניברסיטת סורבון. בשנת 2018 אוניברסיטת פייר ומארי קירי מוזגה יחד עם אוניברסיטת פריז-סורבון ומן האיחוד נוצרה אוניברסיטת סורבון. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת פייר ומארי קירי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת פייר ומארי קירי (בצרפתית ובאנגלית) אוניברסיטת פייר ומארי קירי, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת פייר ומארי קירי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת פייר ומארי קירי, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת פייר ומארי קירי, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת פייר ומארי קירי, סרטונים בערוץ היוטיוב Consolidation of two elite Paris universities confirmed for 2018. Study International, April 18, 2016
ואנצ'ו טרייאנוב

ואנצ'ו טרייאנוב (במקדונית: Ванчо Трајанов; נולד ב-9 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר מקדוני, ששיחק בתפקיד הקשר האחורי. שיחק בנבחרת הלאומית 35 משחקים. טרייאנוב החל את הקריירה שלו במקדוניה הצפונית, שם שיחק בפליסטר ובנאפרדוק, ובשנת 2000 עבר לקבוצת ולבזיד קיוסטנדיל הבולגרית. בחודש יוני 2002 חתם בקבוצה בולגרית נוספת - לוקומוטיב פלובדיב, עימה זכה באליפות בולגריה ב-2004. בסיום אותה עונה הוא חתם במועדון הגרמני ארמיניה בילפלד. בשנת 2006 חתם בצ'רנומורץ בורגס הבולגרית, ואחרי שלוש עונות עבר לישראל וחתם על חוזה לשתי עונות עם מכבי פתח תקווה. בתום עונה אחת חזר לבולגריה וחתם במיניור פרניק. בנובמבר 2012 שוחרר מהקבוצה, ובינואר 2013 חזר לצ'רנומורץ בורגס. בשנת 2014 חזר לקבוצת לוקומוטיב פלובדיב. טרייאנוב הוא שחקנה לשעבר של נבחרת מקדוניה הצפונית, במדיה רשם 35 הופעות וכבש שני שערים. מדיה וקבצים בנושא ואנצ'ו טרייאנוב בוויקישיתוף ואנצ'ו טרייאנוב, באתר Transfermarkt ואנצ'ו טרייאנוב, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ואנצ'ו טרייאנוב, באתר Soccerway ואנצ'ו טרייאנוב, באתר WorldFootball.net ואנצ'ו טרייאנוב, באתר National Football Teams ואנצ'ו טרייאנוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט

סונאטה לפסנתר מספר 11 בלה מז'ור, קכל 331, נכתבה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בין השנים 1781–1783, במינכן או וינה. לסונאטה שלושה פרקים: Andante grazioso - נושא ראשי עם שש וריאציות. Menuetto - מינואט וטריו Rondo Alla Turca - רונדו בלה מינור הפרקים הראשון והשני הם בלה מז'ור, ואילו הפרק האחרון מתחיל בסולם לה מינור, אך סיומו של הפרק כתוב בלה מז'ור. הפרק הראשון מורכב מנושא ראשי שאחריו שש וריאציות, והוא נכתב במשקל של שש-שמיניות. הנושא הראשי הוא שקט ורגוע ומוכר יחסית, ואף משמש כנושא ביצירה של מקס רגר, של וריאציות לתזמורת על הנושא הזה של מוצרט. הוא בנוי בצורה דו-חלקית של: א-ב-א, צורה שחוזרת כמעט בכל וריאציה בפרק הראשון. הווריאציה הראשונה רגועה בחלקה הראשון, אך חגיגית בחלקה השני, ומלאה צלילים כרומטיים. הווריאציה השנייה מהירה יותר ומשרה תחושה קלילה וקופצנית. הווריאציה השלישית היא וריאציה מינורית, בסולם לה מינור. היא שקטה ועצובה, ומשרה תחושה שמיימית. הווריאציה הרביעית כוללת קטעי מעבר בשיכול ידיים והיא רגועה ושקטה. הווריאציה החמישית מעט איטית יותר (Adagio), אף שיש בה קטעים מהירים וחגיגיים, והיא מזכירה במקצת את הווריאציה הראשונה. היא גם ארוכה יותר מהווריאציות האחרות, בשל הוולטות (חזרות) הרבות שיש בה. הווריאציה השישית והאחרונה היא המהירה ביותר (Allegro), והיא קופצנית וקלילה, אך גם סוערת ומהירה. החלק השני שלה מהיר ביותר, וכולל סדרות אקורדים חזקים, ולאחר הוולטה מגיע הפרק הראשון אל סיומו החגיגי. הפרק השני הוא מינואט בסולם לה מז'ור. המינואט חגיגי ומהיר. חלקו השני של המינואט מינורי, וכולל קטע מעבר, שמחזיר אותנו אל החלק הראשון של המינואט. לאחר המינואט ישנו טריו בסולם רה מז'ור. הטריו רגוע ושקט ואיטי יותר מהמינואט. חלקו השני של הטריו מינורי וקצת יותר דרמטי, אך לאחר מכן הוא חוזר להיות רגוע ושקט כמקודם. לאחר שהטריו חוזר על עצמו פעמיים, הפרק חוזר אל המינואט, ושם הוא מסתיים. הפרק האחרון של הסונאטה הוא הרונדו בלה מינור, הידוע בכינויו רונדו טורקי (Alla Turca), בשל הליווי ביד שמאל בנושא שחוזר על עצמו ומזכיר את תופי היניצ'רים הטורקים. המוטיב הזה של התופים הטורקים חוזר גם באופרה של מוצרט: החטיפה מן ההרמון, שעלילתה מתרחשת בטורקיה, ולכן גם שם יש את מוטיב התופים הטורקים. הרונדו מאוד מפורסם וידוע. הרונדו שימש את בני גודמן לווריאציה מפורסמת על הרונדו, שמהווה קושי טכני רב לביצוע. הרונדו איננו מתחיל למעשה בנושא הראשי, אלא באפיזודה השנייה (או שמא הראשונה). הנושא של הרונדו מוכר מאוד, והפרק הוא אחת היצירות המוכרות ביותר של מוצרט לפסנתר. הפרק הוא הקצר ביותר ביצירה, אך מהווה קושי טכני בשל קצבו המהיר, והאוקטבות המהירות ביד ימין. לאחר שהנושא חוזר שלוש פעמים (בפעם השלישית עם שינוי קל) מופיעה קודה ארוכה וחגיגית, שחוזרת על מוטיב התופים הטורקיים, ומביאה את הפרק, ועמו את הסונאטה כולה, לסיום. נגינת היצירה אורכת כ-24 דקות. בתמה של הפרק הראשון השתמש מקס רגר באחת מיצירותיו הידועות ביותר, "וריאציות ופוגה על נושא של מוצרט" משנת 1914. גרסה של הרונדו הטורקי מופיעה באלבום של בני גודמן שבוצעה תוך שימוש בעפרון ובשיניים. האלבום יצא בשנת 1970. יצירה של פאזיל סאי משנת 1993, פנטזיית ג'אז בעקבות מוצרט - Alla Turca יצירה של ארקדי וולודוס בעקבות היצירה של מוצרט המציבה קשיים טכניים רבים מהמבצע. מדיה וקבצים בנושא סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט בוויקישיתוף מידע על היצירה "סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט" באתר AllMusic סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ניקי רייזר

ניקי רייזר (בגרמנית: Niki Reiser; נולד ב-12 במאי 1958) הוא מלחין שווייצרי, העוסק בעיקר בהלחנת פסי-קול לסרטים. נולד בארגאו, בן לאב כומר ואם אחות. עוד בילדותו החל לנגן בחליל, ובשנות ה-70 החל ללמוד מוזיקה קלאסית בבזל. בין השנים 1980 ל-1984 למד הלחנת סרטים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. הוא חזר לשווייץ שם ניגן בלהקת הכליזמר Kolsimcha – The World Quintet. בעקבות פגישה מקרית עם חברו הבמאי דני לוי, שביקש ממנו להלחין לו את הפסקול לסרטון הראשון, החל להלחין מוזיקה לסרטים. בין הסרטים להם הלחין פסקול היו אי שם באפריקה, פצפונת ואנטון, לשבור את השתיקה, הכל אודות צוקר, חיי אהבה ובעקבות האהבה. רייזר נמצא בוועד של האקדמיה הגרמנית לסרטים מאז הקמתה ב-2003. על עבודתו כמלחין זכה בחמישה פרסי הקולנוע הגרמני. ניקי רייזר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקי רייזר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניקי רייזר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקי רייזר, באתר Discogs (באנגלית) ניקי רייזר, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ריאיון עם רייזר
רפאל אלקורטה

רפאל אלקורטה מרטינס (בבסקית: Rafael Alkorta Martínez, נולד ב-16 בספטמבר 1968 בבילבאו שבחבל הבסקים) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעיקר בתפקיד הבלם. אלקורטה שיחק בקבוצת אתלטיק בילבאו מגיל 10, ובגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים. בגיל 19 השתלב בקבוצה הבוגרת, וערך את הבכורה בהפסד לוויאדוליד ב-24 באוקטובר 1987. אלקורטה פתח בהרכבה של אתלטיק בילבאו 172 פעמים, ומיצב את עצמו כבלם בכיר. בעונת 1993/94 חתם אלקורטה בריאל מדריד, ויחד עם פרננדו היירו יצר חוליית הגנה מהבולטות בכדורגל הספרדי. אלקורטה זכה עם ריאל מדריד בשתי אליפויות, ובשנת 1997 חזר לאתלטיק בילבאו, עמה זכה במקום השני בעונת 1997/98. אלקורטה היה שחקן הרכב קבוע באתלטיק בילבאו, אך בעונת 2001/02 בחר לפרוש אחרי 6 משחקים בלבד ממשחק פעיל. אלקורטה ערך בכורה בנבחרת ספרד ב-26 במאי 1990, בניצחון חוץ 1-0 על נבחרת יוגוסלביה. אלקורטה ערך 54 הופעות בנבחרת ספרד, עד שנת 1998, שיחק ב-3 גביעי עולם (1990, 1994, 1998) ובאליפות אירופה בשנת 1996. כמו כן, ייצג את ספרד באליפויות אירופה לגילאים צעירים. רפאל אלקורטה, באתר Transfermarkt רפאל אלקורטה, באתר BDFutbol רפאל אלקורטה, באתר National Football Teams רפאל אלקורטה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוואפק טריף

מוואפק טריף (בערבית: موفق طريف; נולד ב-1963) הוא המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית בישראל. מוואפק טריף נולד בשנת 1963 בכפר ג'וליס בגליל המערבי. מצד אמו, הוא נכדו של אמין טריף, שכיהן כראש העדה הדרוזית בישראל במשך 65 שנה. מוואפק טריף מונה לתפקיד לאחר מותו של אמין טריף, שלא השאיר אחריו בנים. מוואפק טריף הוגדר כיורשו בתפקיד של אמין טריף בצוואתו משנת 1985. מוואפק טריף משמש כיושב ראש המועצה הדתית הדרוזית במשרד המשפטים וכקאדי מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. בשנת 2004 חתם על קריאה לקיים את שבע מצוות בני נח. בספטמבר 2016 נבחר לכהן כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. מוואפק טריף הוא בוגר בית הספר הגבוה ללימודי הדת הדרוזית בח'לוואת אל-ביאדה (אנ') שבלבנון ובוגר הפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר בבית המשפחה בכפר ג'וליס. באפריל 2018 נבחר טריף על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה להקמת מדינת ישראל. מדיה וקבצים בנושא מוואפק טריף בוויקישיתוף אצל השייח טאריף בג'וליס וחמש בנותיו, ביקור בבית השייח' ליאת רגב משוחחת עם מוואפק טריף בתוכנית "70 פנים", בערוץ YouTube של כאן 11, 2018 צוואתו של אמין טריף בשפה הערבית (ותרגום המקטע הנוגע בדבר לעברית). מנהיג העדה הדרוזית חתם על קיום 'שבע מצוות בני נח', באתר ערוץ 7, 18 בינואר 2004 תואר ד"ר לשם כבוד לשייח' מואפק טריף. אוניברסיטת חיפה מקבלי תואר דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד. אוניברסיטת חיפה מורן אזולאי, אלה מדליקי המשואות ביום העצמאות ה-70, באתר ynet, 8 באפריל 2018
אפל מרטיני

אפל מרטיני (מאנגלית: Apple Martini, מרטיני תפוחים), המוכר גם כאפלטיני (Appletini), המורכב מ-45 מ"ל וודקה, 15 מ"ל שנאפס תפוחים או קלבדוס ו-15 מ"ל קואנטרו. ניתן להחליף את הקואנטרו ב-30 מ"ל מיץ תפוחים ולהוסיף 30 מ"ל סאוור. את המרכיבים מנערים היטב בשייקר, מוזגים לכוס מרטיני מקוררת, ומקשטים בפלח תפוח ודובדבן. משקה דומה, "ראמפלטיני", הוא העתק של אפל מרטיני, שם במקום הוודקה, מערבבים בו רום. אפל מרטיני הוכן לראשונה בעיירה גלרנד, על ידי ברמן אירי בשם ברי לאוורן בסוף שנות ה-70. [דרוש מקור] בסדרת הקומדיה שני גברים וחצי, מרבה אלן להזמין את הקוקטייל הזה. מדיה וקבצים בנושא אפל מרטיני בוויקישיתוף אפל מרטיני - אוכל - ynet / צוות ה"טמפל בר" וטל חוטינר, באתר ynet
התנועה הדרוזית הציונית

התנועה הדרוזית הציונית היא תנועה המקדמת את הרעיון הציוני בקרב הדרוזים בישראל. התנועה הוקמה ב-1975 על ידי יוסף נאסר א-דין, שעוד בשנת 1972 ביקש להשתתף בקונגרס הציוני, במטרה לעצור את הסחף של מעבר צעירים דרוזים לתמיכה ברק"ח. התנועה באה להביע הזדהות של הדרוזים במדינת ישראל, להדק את הקשרים בין היהודים והדרוזים ולדרוש מהמדינה מענה למצוקות של הדרוזים. התנועה הקימה מועדונים בדלית אל-כרמל ובכפר סמיע, וקיימה מפגשים עם יהודים ברחבי ישראל וכנסים וימי עיון לקידום מטרותיה. התנועה פועלת בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית וקיימה עימה פעילויות שונות, בהם הזדהות עם יהודי ברית המועצות. אנשי התנועה פעלו לחיזוק ההזדהות עם ישראל בקרב הדרוזים ברמת הגולן אך התריעו על הבעיתיות כאשר ממשלת ישראל אינה מבהירה באופן נחרץ שהרמה תישאר בשליטת ישראל. בשנת 2009 קיימה את הקונגרס הציוני הדרוזי הראשון בהשתתפות כ-1,700 בני נוער מהמגזר. יו"ר התנועה הוא יוסף נאסר אדין, איש עסקים מדלית אל-כרמל. התנועה מפעילה בשיתוף הסוכנות היהודית את הפרויקט "ברית חיים", פרויקט המפגיש בין בני נוער יהודים ודרוזים. כמו כן עוסקת התנועה בקידום מעמד האשה הדרוזית ומפעילה קרן לחלוקת מלגות לסטודנטים דרוזים. אלי אשכנזי, הרצל והתקווה בחגיגות 30 לתנועה הדרוזית הציונית, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2005 קונגרס הנוער הציוני, סרטון באתר יוטיוב "הציונות הדרוזית היא אהבת מדינת ישראל והתרומה למדינת ישראל" משרישים ציונות בנוער הדרוזי תופיק חורי, הנהלת הקונגרס השיבה ברכות לציוני הדרוזי, דבר, 31 בינואר 1972 יואל דר, 500 דרוזים ציונים, דבר, 27 בינואר 1978 יואל דר, הציוני הדרוזי, דבר, 25 באפריל 1976 טכס פתיחת המועדון הדרוזי הציוני, מעריב, 31 באוקטובר 1978 אני מאמין דרוזי ציוני, מעריב, 26 בדצמבר 1978 התכנסה התנועה הדרוזית הציונית, דבר, 28 בדצמבר 1980 יום עיון: העדה הדרוזית, מדינת ישראל והעם היהודי, דבר, 23 בינואר 1978 דרוזים ציונים ישתתפו, דבר, 5 בפברואר 1981 שבוע ההזדהות עם מצוקת יהודי בריה"מ, מעריב, 6 במרץ 1984 ראובן בן צבי, הדרוזים הציונים מאשימים את הממשלה בזניחת אוהדי ישראל בגולן, מעריב, 27 באוקטובר 1981
יוסי הרי

יוסי הרי, הידוע גם בשם הבמה מיסטר הרי, הוא זמר־יוצר ישראלי. הרי פרץ לתודעה כאשר השיר "אל תשכחי אותנו", שכתב והלחין, יצא לרדיו כתקליטון וזכה להצלחה רבה. השיר יצא בסוף דצמבר 1979, ובתחילת אפריל 1980 הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. בתום השנה העברית הגיע למקום ה־12 במצעד הפזמונים תש"ם של התוכנית "מקום בצמרת" באותה תחנה. באותה שנה נכלל שיר אחר של הרי: "מעולם לא זרחו לי הכוכבים" בביצועו של גיל רן, באלבום "סולו ראשון | פרויקט הכישרונות הצעירים", שהוציא המפיק המוזיקלי סולו יורמן (אולפני טריטון). באותו תקליט קובצו שירים מקוריים של יוצרים שהיו אז אלמוניים (ובהם פבלו רוזנברג). בעקבות הצלחתו של "אל תשכחי אותנו" הוציא הרי סינגלים נוספים לרדיו שזכו להצלחה, כגון "ראיתי את עינייך", "כל העיר צוחקת עלי", "הלכנו בעקבות השמש" ו"או לה לה". אלה נכללו באלבומו הראשון, "אל תשכחי אותנו!!!", שיצא בדצמבר 1980. אילן וירצברג, שעיבד את "אל תשכחי אותנו" וניגן ב"סולו ראשון", היה המעבד המוזיקלי של מרבית השירים באלבום, ונוסף אליו השתתפו בהקלטות נגנים אחרים שניגנו באותו פרויקט, כמו אלון הלל, שלמה חממי ומאיר ישראל בתופים, מוטי דיכנה ומיקי שביב בבס, גיל דור וחיים רומנו בגיטרות ועוד. ב־1983 הוציא הרי את הסינגל "מה קורה לך בייבי", שזכה להצלחה ברדיו. ב־1984 יצא "הייתה לי גברת הייתי אדון", שהצליח ברדיו גם הוא. בקיץ 1987 הוציא לרדיו את "הורה עבודה", שעיבד גרי אקשטיין. השיר לא זכה להצלחה, ובעקבות זאת דעכה הקריירה המוזיקלית של הרי. בשנות השמונים שימש הרי תקופה קצרה מדריך בכפר הנוער דוד רזיאל. ב-2021 במלאת 40 שנה לשיר "אל תשכחי אותנו" הפיק מגזין הווידאו "יומן הרצליה" קליפ מחודש לשיר בכיכובו של יוסי הרי. לשיר היו ביצועים נוספים במהלך השנים של זמרים שונים כמו יהודה סעדו בתוכנית המציאות "כוכב נולד 3", שימי רון, נתנאל ונועם דדון, יהודה אליאס וגבי שטרית. יוסי הרי, באתר שירונט יוסי הרי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) סמדר שילוני, אל תשכחו אותו, באתר ynet, 25 במאי 2005 רז שכניק, אל תשכחו אותו, באתר "ידיעות אחרונות", 29 באוקטובר 2018 יומן הרצליה, אל תשכחי אותנו - 40 שנה, באתר פייסבוק, ‏12 בספטמבר 2021 כוכב נולד - עונה 3, "אל תשכחי אותנו" - יהודה סעדו, באתר מאקו, ‏1.8.2007