כתובות פיניקיות-יווניות אתונאיות

הכתובות הפיניקיות־יווניות האתונאיות הן 18 כתובות עתיקות שנמצאו באזור אתונה (ארץ אטיקה). הן הקבוצה השנייה בגודלה של כתובות זרות באזור אחרי 25 הכתובות התראקיות. 9 מהמצבות נושאות כתובת פיניקית־יוונית דו־לשונית. כמעט כולן נושאות את ציון עיר מוצאו של הנפטר, ולא רק את המוצא הכללי, כמו רוב הכתובות הלא יווניות האחרות באזור. רובן עשויות משיש פנטלי (גר') או הימטי (אנ'). מהכתובות עולה כי הפיניקים ביוון לא התייוונו לחלוטין, ושמרו על מורשתם הילידית, כפי שגם עולה מהכתובות הפיניקיות־יווניות מרודוס. מקום הגילוי, התארוך והמיקום המוזיאוני לפי בלבינה בבלר. מצבת שיש פנטלי עם גמלון, בראשה כתובת אפיטף, מתחתיה תבליט, ומתחתיו כתובת אפיגרמה ארוכה יותר. האפיטף והאפיגרמה נחקקו, כנראה, על־ידי שני בעלי מלאכה שונים. האפיטף בראש המצבה הוא: ΑΝΤΙΠΑΤΡΟΣ ΑΦΡΟΔΙΣΙΟΥ ΑΣΚΑ[ΛΩΝΙΤΗΣ] ΔΟΜΣΑΛΩΣ ΔΟΜΑΝΩ ΣΙΔΩΝΙΟΣ ΑΝΕΘΗΚΕ אנכ שם בן עבדעשתרת אשקלני אש יטנאת אנכ דעמצלח בן דעמחנא צדני זמנה המשוער של הכתובת הוא המאה ה־2 לפנה"ס. הכתובות הפיניקית דומה בסגנונה לכתובות אש נדר, אף שלא מדובר בכתובת דתית. הכתובות הפיניקית משתמשת בגוף ראשון בעוד היוונית משתמשת בגוף שלישי. הקבלה בין השמות מעלה שהשם "שם" משמעו "מזכיר או מנציח את שם אבותיו", שכן השם היווני המקביל הוא אנטיפטרוס; שמו מקביל לשמו של שם בן נח, ואולי זהו שמו השמי של אנטיפטרוס האדומי. הקבלה נוספת היא בין אפרודיטה לעשתרת (שמה של אפרודיטה הוא שיבוש קדום לשמה של עשתרת). השמות דעמצלח ודעמחנא רומזים על אלוהות לא מוכרת בשם "דעם", והם לא תורגמו ליוונית, אלא הועתקו אליה בצורות Δομσάλως ו־Δομανῶ, כאשר האות ח' מושמטת. התבליט מתאר גופה, לפי האפיגרמה גופת שם־אנטיפטרוס, שוכבת על שולחן מתים (אנ'); משמאל גוהרת מעליה חיית טרף, אריה לפי האפיגרמה, כאשר ראש הגופה נמצא בפיה. הגופה מוצגת בצדודית (פרופיל), אך ראש האריה פונה לכיוון המתבונן במצבה. מנגד לאריה, מימין, נראית דמות אנושית שסיתות פניה וידיה נפגם, שלפי האפיגרמה מייצגת את חברי המת, ואולי בפרט את דעמצלח. הדמות ערומה, שרירית, גודלה כמעט כפול מגודל הגופה, והיא הודפת את האריה. מאפייניה קרובים למסורות אמנותיות יווניות. האיש דוחף כה חזק, עד שכף רגלו בולטת ממסגרת התבליט (בפינה הימנית התחתונה). מעל כתף האיש משתרע חרטום אניה; זיהוי החרטום נעשה לפי האפיגרמה, אף שהוא דומה יותר לחלק האחורה באניה (אנ'). החרטום מסותת עמוק יותר מהאיש, הגופה והאריה. האפיגרמה מתחת לתבליט היא: ΜΗΘΕΙΣ ΑΝΘΡΩΠΩΝ ΘΑΥΜΑΖΕΤΩ ΕΙΚΟΝΑ ΤΗΝΔΕ ΩΣ ΠΕΡΙ ΜΕΝ ΜΕ ΛΕΩΝ ΠΕΡΙ ΔΕΓ ΠΡΩΙΡ ΙΓΚΤΕΤΑΝΥΣΤΑΙ ΗΛΘΕ ΓΑΡ ΕΙΧΘΡΟΛΕΩΝ ΤΑΜΑ ΘΕΛΩΝ ΣΠΟΡΑΣΑΙ ΑΛΛΑ ΦΙΛΟΙ Τ ΗΜΥΝΑΝ ΚΑΙ ΜΟΥ ΚΤΕΡΙΣΑΝ ΤΑΦΟΝ ΟΥΤΗΙ ΟΥΣ ΕΘΕΛΟΝ ΦΙΛΕΩΝ ΙΕΡΑΣ ΑΠΟ ΝΗΟΣ ΙΟΝΤΕΣ ΦΟΙΝΙΚΗΝ Δ ΕΛΙΠΟΝ ΤΕΙΔΕ ΧΘΟΝΙ ΣΩΜΑ ΚΕΚΡΥΝΜΑΙ משמעות האפיגרמה בעברית: אל תתנו לאיש להתפלא על תמונה זאת – שבצדה האחד מתארת אריה ובשני מתארת חרטום. כי בא אריה־שונא, בתקוותו את איבריי לפזר, אך חבריי הרתיעו האריה וקברוני בקבר זה, הם אשר אני אוהב ולהם (לישועתם) קיוויתי, בבואם מהאניה הקדושה. עזבתי את פיניקיה ובזאת האדמה בגופי נקברתי. דו־לשוניות בכתובות, הנפוצה בכתובות הפיניקים ביוון, לא מעידה בהכרח על דו־לשוניות בחיים, אך במקרה זה, התחכום בתרגום הכתובת ליוונית והאפיגרמה היוונית הארוכה מעידים על מיומנות המאפיינת דו־לשוניות. מצבת שיש פנטלי (גר') ועליה כתובת: ΑΡΤΕΜΙΔΩΡΟΣ ΗΛΙΩΔΩΡΟΥ ΣΙΔΩΝΙΟΣ מצבת סכר בחים לעבדתנת בן עבדשמש הצדני זמנה המשוער של הכתובת הוא המאה ה־4 לפנה"ס. המצבה היא מצבת זיכרון שהקים לו האיש בחייו. הקבלה בין השמות היווניים לשמות הפיניקיים מעלה הקבלה בין ארטמיס לתנית ובן הליוס לשמש. מצבת שיש הימטי עם גמלון, ועליה הכתובת: אנך מחדש בן פנסמלת אש כתי ΝΟΥΜΗΝΙΟΣ ΚΙΤΙΕΥΣ השם "מחדש" תורגם ליוונית כמו השם "בנחדש" מכתובת בנחדש מאתונה ומכתובת מנחם מתמש. משמעות השם "פנסמלת" היא "פני הסמל" – סמל הוא פסל, גם במקרא, ונראה שהפסל היה כה קדוש שהיווה רכיב תיאופורי בשמות. מצבת שיש פנטלי, ועליה כתובת: לבנחדש בן עבדמלקרת בן עבדשמש בן תגנץ אש כתי ΝΟΥΜΗΝΙΟΣ ΚΙΤΙΕΥ[Σ] בין הכתובת הפיניקית ליוונית מופיעות שתי רוזטות. בכתובת הזאת מובאת שושלת בעל־הכתובת בפיניקית ומוצאו (כתיון), וביוונית רק שמו הפרטי ומוצאו; תופעת קיצור זאת מאפיינת כתובות קבורה וכתובות נדר שמיות־יווניות. השם "בנחדש" קשור כנראה במולד הירח, ותרגומו ליוונית בכתובת מנחם הדו־לשונית מתמש הוא Νομενίος ‏(no-me-ni-o-ne בכתב קיפרי הברתי (אנ')), ומופיע גם בכתובת נדר מקרבת קונסטנטין. אדם כתי בשם "תגנץ" מופיע גם בכתובת פיניקית־יוונית מרודוס המתוארכת לתחילת המאה ה־2 לפנה"ס: ”ΗΡΑΚΛΕΙΔΕΣ ΚΙΤΙΕΥΣ לעבדמלקרת בן עבדססם בן תגנץ”. כתובת על שיש הימטי: ΑΣΕΠΤ ΕΣΥΜΣΕΛΗΜΟΥ ΣΙΔΩΝΙΑ אנכ אספת בת אשמנשלם צדנת אש יטנא לי יתנבל בן אשמנצלח רב כהנם אלם נרגל בכתובת הועתקו שמות המקדישה ואביה ליוונית, ולא תורגמו. מציב הכתובת הוא "יתנבל... רב כהנם אלים נרגל". השומרונים הקדומים עבדו את נרגל, וייתכן שיתנבל היה מהשומרונים בשכם שקראו לעצמם צידונים. "רב כהנם אלם" הוא "רב כהני האל" – ריבוי הכבוד ל"אל" וסיומת מ' לרבים בסמיכות מצויים בכתובות אחרות. מזבח ז אש ינח בנחדש בן בעליתן השפט. בן עבדאשמן החתם. לאסכן אדר. יברך הכתובת, בפיניקית בלבד, נחרטה על מזבח אבן, ומתוארכת למאה ה־3 לפנה"ס בקירוב (יש המתארכים למאות ה־2 או ה־1 לפנה"ס). "ינח" הוא "הניח" בצורה הפיניקית לבניין הפעיל. למשמעות השם "בן־חדש" ראו בפירוש לכתובת בנחדש מאתונה לעיל. התואר "החתם" אולי קשור לחתימה בחותם הממשלה, משרה חשובה הנקראת בלטינית sigillarius. האל לו מוקדש המזבח הוא "אסכן אדר", "סכן (עם א' פרוסתטית) האדיר". הכתובת דומה בסגנונה לכתובות אש נדר. מצבת שיש פנטלי עם גמלון בראשה כתובת: הרנא בעלת בזנתי ΕΡΗΝΗ ΒΥΖΑΝΤΙΑ הרנא (במקור Έἰρήνη, היוטא נשמטה בטעות) הוא שם יווני שפירושו שלום. אותה הרנא מתוארת כ"בעלת בזנתי", המקביל לתיאורי "בעלי ערים" שונים במקרא (בעלי שכם, בעלי יריחו), וכן לתארים דומים מהמושבות הפיניקיות. מצבת שיש הימטי, ועליה כתובת: ΑΒΔ[ΑΙΟΣ] ΚΙΤΙ[ΕΥΣ] [עבדי ה]כתי הכתובת היא, ככל הנראה, הכתובת הפיניקית־יוונית הקדומה ביותר ששרדה; בניגוד לכתובות רבות אחרות, השם הפיניקי לא תורגם ליוונית אלא תועתק בנאמנות למקור הפיניקי. ההשלמה "עבדי"־"Αβδαῖος" איננה וודאית, ייתכן שהשם הפיניקי הועתק כ־"Αβδης", והיו שהציעו להשלים "עבדשמש", כשם סבו של בנחדש הכתי. שבר מצבת שיש פנטלי, ועל גמלונה כתובת: עבדאשמן בן שלם בן עב[...]                                    [...]Ξ הכתובת נמצאה על מצבה או איידיקולה (אנ') שרק חציה הימני שרד. קורפוס הכתובות השמיות משלים את תחילת השם האחרון ששרד כ"עב[דאשמן]". מצבת שיש ועליה כתובת: ΗΡΑΚΛ[Ε]ΙΔΗΣ ΚΙΤΙΕΥΣ מתחת לכתובת היוונית ניכרים שרידי אותיות פיניקיות, במקום בו המצבה שבורה. בים 𐤛𐤖 (4) למרזח בשת 𐤗𐤛𐤖 (14) לעם צדן תם בד צדנם בנאספת לעטר אית שמעבעל בן מגן אש נשא הגו על בת אלם ועל מבנת חצר בת אלם עטרת חרץ בדרכנם 𐤘 (20) למחת כ בנ אית חצר בת אלם ופעל אית כל אש עלתי משרת אית רעת ז לכתב האדמם אש נשאם לנ על בת אלם עלת מצבת חרץ ויטנאי בערפת בת אלם ען אש לכנת גו ערב עלת מצבת ז ישאן בכסף אלם בעל צדן דרכמנם 𐤘 (20) למחת לכן ידע הצדנים כ ידע הגו לשלם חלפת אית אדמם אש פעל משרת את פנ גו ΤΟ ΚΟΙΝΟΝ ΤΩΝ ΣΙΔΩΝΙΩΝ ΔΙΟΠΕΙΘ[Η]Ν ΣΙΔΩΝΙΟΝ הכתובת כוללת ספרות פיניקיות. משמעות הכתובת לפי נחום סלושץ היא: ”ביום 4 למרזח בשנת 15 לעם צידון: החליטה עדת הצידונים באסיפה לעטר את שמעבעל בן מגן, אשר הוא נשיא הגו על בית האלים ועל בניית חצר בית האלים, בעטרת חרוץ (שמשקלה) אדרכמנים 20 עובר לסוחר(?). כי בנה את חצר בית האלים ועשה את כל אשר עליה (בהיותו) משרת את רצון זה (של הגו) לכתוב את האנשים ש(היו) נשיאים לנו על בית האלים על מצבת חרוץ ויציבנה בסטיו בית האלים (ל)עיני איש (ואיש); ולהיות הגו ערב על מצבה זאת, וישאו (בהוצאותיה) בכסף האלהים בעל צידון דרכמנים 20 עובר לסוחר(?). לכן ידעו הצידונים כי ידע הגו לשלם גמול לאנשים אשר פעלו בשרתם את פני הגו.” כתובת על מצבת שיש פנטלי עם גמלון: ΗΡΑΚΛΕΙΔΗΣ ΚΙΤΙΕΥΣ הכתובת מזוהה, למרות השם היווני, כפיניקית, בעקבות הכתובת הנוספת המוקדשת ל"הקליידס" שהיא פיניקית מובהקת. השם, המוקדש להרקלס, מגלה זיקה למקבילו הפיניקי מלקרת, ומתורגם כנראה משם המוקדש לאל הפיניקי. מצבת שיש פנטלי, ועליה הכתובת: ΣΩΤΗΡΙΔΗΣ ΙΕΡΩΝΟΣ ΚΙΤΙΕΥΣ ΑΠΟΛΛΟΔΩΡΟΣ ΑΓΑΘΟΚΛΕΟΥΣ ΣΙΔΩΝΙΟΣ כתובת על מצבת שיש פנטלי עם גמלון: ΓΗΡΥΣ ΜΥΛΩΘΡ[ΟΣ] גרוש תעתק את שמו ליוונית, ולא תרגמוֹ. לא ברור אם גרוש הוא העבד או בעל העבד. ירקן באותו שם מ־403 לפנה"ס מוזכר ב־IG (אנ') II2 2403, ושני סתתים באותו שם נזכרו בכתובות מארכתאון: גרוש עבד פילוקלס (408/409 לפנה"ס) וגרוש עבד פלקרוס (408/407 לפנה"ס). מצבת שיש פנטלי, ועליה הכתובת: ΜΑΛΙΧΑ מתחת לכתובת שתי רוזטות. השם מבוסס על השורש השמי מ־ל־כ, כפי שניתן לראות גם ב־IG (אנ') II2 1951, 258. זאת המצבה היחידה המוקדשת לזר באזור ספטוס (אנ'). מצבת שיש פנטלי פגומה ועליה תבליט שתי נשים, ומעל כל אחת מהן מופיע שמה: ΜΑΛΙΧΑ                        [Κ]ΑΛΛΙΜΑΧ[Η] מצבת שיש הימטי שבורה בשמאלה, ועליה כתובת שרק סופה שרד: [-------] ΑΝΤΙΠΑΤΡΟΥ ΚΙΤΙΕΥΣ מצבת שיש פנטלי עם גמלון ועליה כתובת: ΦΟΙΝΙΞ כתובות פיניקיות־יווניות מרודוס רשימת כתובות כנעניות וארמיות Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, ISBN 978-3-11-093463-2. (בגרמנית) Ernest Renan, INSCRIPTION PHÉNICIENNE ET GRECQUE DÉCOUVERTE AU PIRÉE, Revue Archéologique 11, 1888, עמ' 5–7 Olga Tribulato, Phoenician Lions: The Funerary Stele of the Phoenician Shem/Antipatros, Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens 82, 2013, עמ' 459–486 doi: 10.2972/hesperia.82.3.0459 Javier Teixidor, L'assemblée législative en Phénicie d'après les inscriptions, Syria. Archéologie, Art et histoire 57, 1980, עמ' 453–464 doi: 10.3406/syria.1980.6704 מדיה וקבצים בנושא כתובות פיניקיות-יווניות אתונאיות בוויקישיתוף כתובת המרזח באתר מוזאון הלובר (AO 4827) כתובת בנחדש מאתונה באתר מוזאון הלובר (AO 4834) Bäbler, Balbina (2011). Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen: Nichtgriechen im klassischen Athen und ihre archäologische Hinterlassenschaft. Walter de Gruyter. p. 131. ISBN 978-3-11-093463-2. Es gibt insgesamt achtzehn Grabstelen für Phönizier in Attika (Kat. 51-68), womit diese die zweitgrösste Gruppe nach den Thrakern mit fünfundzwanzig Monumenten bilden. Ihr auffälligstes Merkmal ist die Zweisprachigkeit: Neun Stelen tragen neben der griechischen auch eine phönizische Inschrift. Bemer - kenswert ist ferner, dass vierzehn der erhaltenen Stelen für Männer errichtet wurden und diese fast alle im Namen die Angabe ihrer Herkunftsstadt tragen, nicht die nur die allgemeinere Bezeichnung ihrer Volkszugehörigkeit, wie die meisten anderen Nichtgriechen. Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 240–250. (בגרמנית) P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 35 Jennifer M. S. Stager, "Let No One Wonder at This Image": A Phoenician Funerary Stele in Athens, Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens 74, 2005, עמ' 428 נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 119 Jennifer M. S. Stager, "Let No One Wonder at This Image": A Phoenician Funerary Stele in Athens, Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens 74, 2005, עמ' 432 Jennifer M. S. Stager, "Let No One Wonder at This Image": A Phoenician Funerary Stele in Athens, Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens 74, 2005, עמ' 433 Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 246. (בגרמנית) נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 120 Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 244. (בגרמנית) ספר דברים, פרק ד', פסוק ט"ז; ספר דברי הימים ב', פרק ל"ג, פסוק ז', פסוק ט"ו. נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 121 Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 243. (בגרמנית) P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 32 נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 113, KAI 41 RÉS 1543, ראו Maria Giulia Amadasi Guzzo, PLURAL FEMININE PERSONAL SUFFIX PRONOUNS IN PHOENICIAN, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כ"ו, 1999, עמ' 48*–50* P. M. Fraser, Greek-Phoenician Bilingual Inscriptions from Rhodes, The Annual of the British School at Athens 65, 1970, עמ' 31 Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 247. (בגרמנית) ספר מלכים ב', פרק י"ז, פסוק ל' נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 122; לצידונים בשכם מפנה סלושץ ליוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 12.5.5 נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, תש"ב, עמ' 122 Frank L. Benz, Personal Names in the Phoenician and Punic Inscriptions, Gregorian Biblical BookShop, 1972, עמ' 365 George Albert Cook, Text-book of North-Semitic Inscriptions (NSI): Moabite, Hebrew, Phoenician, Aramaic, Nabataean, Palmyrene, Jewish, Clarendon Press, 1903, עמ' 100 Corpus Inscriptionum Semiticarum I 120. נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, תש"ב, עמ' 130, 152-153, 228 ועוד. Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 242–242. (בגרמנית) Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 242. (בגרמנית) Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 250. (בגרמנית) CIS I 121 נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 116 Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 245–246. (בגרמנית) Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 248. (בגרמנית) Balbina Bäbler, Fleissige Thrakerinnen und wehrhafte Skythen, B. G. Teubner, 2011, עמ' 249. (בגרמנית) Domsalos Domano או שנשא אותו הגו. גו הוא חבורה דתית או האלים בעלי צידון