laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלון נגרסקו

מלון נגרסקו (צרפתית: Hotel Negresco) הוא בית מלון בניס שבריביירה הצרפתית. מלון נגרסקו נמצא בפרומאנד דז אנגלה ונקרא על שמו של הנרי נגרסקו (1920-1868) שבנה אותו ב-1912. המלון נפתח ב-1913, כשבהתאם לנורמות של אותה עת, חזיתו פנתה לים התיכון. הנרי נגרסקו, נולד לבעל פונדק בבוקרשט, רומניה, עזב את ביתו בהיותו בן 15, הגיע לפריז, שם עבד כרב-מלצרים ואחר כך לריביירה הצרפתית, שם ניהל את הקזינו המוניציפלי של ניס. במוחו של נגרסקו עלה הרעיון לבנות מלון פאר שימשוך את הלקוחות העשירים ביותר. הוא השיג את מימונו של תעשיין צרפתי ושכר את הארכיטקט אדוארד נירמאנס, הידוע שבאדריכלי בל אפוק, שתכנן את המלון עם גוסטב אייפל שהעניק למלון את הכיפה הוורודה המפורסמת שלו. נברשת הבדולח של חברת בקרה (Baccarat) שבלובי המלון, ניתנה בידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, שבגלל מהפכת אוקטובר לא עלה בידו לשלוח אותה לרוסיה. מלחמת העולם הראשונה פרצה שנתיים אחרי שהמלון נפתח והוא הוסב לבית חולים. בתום המלחמה, כמעט שלא פקדו תיירים עשירים את הריביירה, דבר שהביא את המלון לקשיים כספיים כבדים. המלון נתפש בידי נושים, והנרי נגרסקו מכר אותו לחברה בלגית, הוא הלך לעולמו שנים מועטות אחרי כן, בפריז, בגיל 52. במרוצת השנים ידע המלון עליות וירידות וב-1957 נמכר למשפחת אוז'ייה. מאדאם אוז'ייה הפיחה חיים במלון וקישטה אותו בעיטורים יוקרתיים וריהוט עתיק, אוסף אמנות נכבד, בכללם זה לובי בסגנון לואי ה-16, טרקלין ובו השטיח הגדול ביותר שנעשה בצרפת שלפני המהפכה (375 ממ"ר ממפעל לה סאוונדי המלכותי), דיוקן של המלך פרי עטו של הצייר היאסינת ריגו. כל אחת מארבע קומות המגורים של המלון מעוצבת בסגנון שונה, בחדרים כיסויי המיטה עשויים מפרוות חורפן והאמבטיות מצופות זהב. שומרי הסף בסגנון בורגני של המאה ה-18, חבושים בכובע עם נוצה אדומה. במלון מסעדת שאנטקלר, שלה כוכב אחד במדריך האדום של מישלן (שנים ארוכות היא החזיקה בשני כוכבים וב-18-17 נקודות בגו מיו) ומסעדה עממית בשם לה רוטונד. השף של שאנטקלר הוא ברונו טורבו (Bruno Turbot) מנורמאנדי, שהחליף את אלן לורקה, שעזב ב-2003 להיות השף של מסעדת מולן דה מוז'ן, במקום רוז'ה ורז'ה שפרש. לפניו היו השפים של המסעדה ז'אק מקסימן ודומיניק לה סטאנק, עשר שנים כל אחד. ב-2003 נמנה מלון נגרסקו כאתר מורשת היסטורית לאומית של ממשלת צרפת והוא חבר באגודת Leading Hotels of the World. במלון 119 חדרים ובנוסף להם 22 סוויטות. מלון נגרסקו בתוך: אביטל ענבר, התענוגות של פרובאנס, 2000. עמ' 18, 20, 310, 315-312. מסעדת שאנטקלר, שם, עמ' 310, 313, 317-315. מדיה וקבצים בנושא מלון נגרסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלון נגרסקו הווידאו הרשמי של מלון נגרסקו(הקישור אינו פעיל)
Iggy's

איג'יס (באנגלית: Iggy's) היא מסעדה בסינגפור. איג'יס נוסדה בספטמבר 2004 בידי אוצר היין איגנטיוס צ'אן (Ignatius Chan). המסעדה מתנהלת ללא שף מבצע אחד, במקום זאת ישנם כמה שפים. במסעדה אין תפריט לבחירה (אה לה קארט), במקום זאת היא מציעה שני סוגי תפריטים: תפריט בן ארבע מנות ותפריט טעימות בן שמונה מנות. המנות מבוססות על חומרי גלם עונתיים. במסעדה 50 מקומות, שולחן השף ובו 6 מקומות וחדרים פרטיים. מקום 27 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2011. דורגה כראשונה בטיבה לפי מדריך מילה לשנת 2011/2010. מקום 28 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010. דורגה כשנייה בטיבה באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2010/2009. מקום 45 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009. דורגה כמסעדה הטובה ביותר באסיה במדריך מילה לשנת 2009/2008. The Miele Guide: Your Guide to Asia's Finest Restaurants 2009/2010, Ate Media Pte. Pp. 10, 14-15, 140, 145. מדיה וקבצים בנושא Iggy's בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Iggy's ג'ון אבוט, איג'יס מעפילה לראש רשימת מדריך מילה, דקנטר, 4 בנובמבר 2008 מסעדת Iggy's במקום ה-27 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2011 רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2011/2010 איג'יס במקום ה-28 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010 רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2010/2009 איג'יס במקום ה-45 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009 המסעדות הטובות באסיה לשנת 2009/2008
הילבילי

הילבילי (באנגלית: Hillbilly) הוא כינוי לאנשים המתגוררים באזורי הספר ההרריים של ארצות הברית, ובמיוחד בדרומו של רכס האפלאצ'ים והרי אוזארק. בארצות הברית, לכינוי משמעויות נלוות סטריאוטיפיות, ולכן נחשב לרוב ככינוי גנאי כלפי אמריקאים בעלי מורשת אפלצ'ית. במשמעותו הסטריאוטיפית הקלאסית, "הילבילי" הוא אדם המתגורר באזור ספר, עני, בור, חסר חינוך ומטופל בילדים רבים. מקור הכינוי "הילבילי" לוט בערפל. על פי הרקינס (2003), המושג הופיע בדפוס לראשונה בשנת 1900 במאמר בעיתון הניו יורק טיימס והוגדר כך: היל-בילי הוא תושב לבן, חופשי וחסר-מעצורים של מדינת אלבמה, מתגורר בהרים, חסר אמצעים, מתלבש ככל שידו משגת, מדבר איך שבא לו, שותה וויסקי כשהוא משיג אותו ויורה באקדחו כשהרצון עולה מלפניו. הכינוי "הילבילי" מגלם בתוכו תכונות חיוביות ושליליות כאחד. תושבי הספר האפלצ'י נחשבים לרוב כבעלי תושייה, עצמאיים וכמתנגדים למודרניזציה של החברה, אך מנגד מוגדרים גם כאלימים ולא מפותחים. למרות זאת, חלק מאנשי ההרים עצמם משתמשים בכינוי כדי לפאר את תרבותם הייחודית. סדרת הטלוויזיה משנות השישים הבוורלי הילבילים עסקה במשפחה של הילביליז המתעשרת ועוברת לגור בשכונת הפאר בוורלי הילס. בסדרת הטלוויזיה משפחת סימפסון, דמותו של קליטוס ספקלר (en) מאופיינת בתכונותיו ומראהו ההטפסיים של הילבילי. בסרט ספרות זולה מרסלוס וואלס מכנה כך את זד שאנס אותו. ג'יי. די. ואנס, סנאטור מטעם מדינת אוהיו ומועמד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות 2024 הוציא בשנת 2016 את ספרו האוטוביוגרפי, "Hillbilly Elegy" (en) שהפך לרב-מכר. הראפרים קנדריק לאמאר ובייבי קים (הלא הם בני דודים) הוציאו בשנת 2023 סינגל הנקרא “The Hillbillies” (en). Harkins, Anthony (בנובמבר 2003). Hillbilly: A Cultural History of an American Icon. USA: Oxford University Press. ISBN 978-0195146318. {{cite book}}: (עזרה) זבל לבן רד נק Pulp Fiction באתר ויקיציטוט (באנגלית)
מוחמד פאוזי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מוחמד פאוזי – קצין בכיר בצבא מצרים ושר ההגנה המצרי במלחמת ההתשה מוחמד פאוזי (מוזיקאי) – זמר ומלחין מצרי מחמוד פאוזי – שר החוץ של מצרים בשנות ה-50 של המאה ה-20
מגבר הפרש

מגבר הפרש הוא מגבר מתח שיציאתו היא מכפלה של הפרש המתחים בין שני הדקי הכניסה שלו בקבוע, הנקרא ההגבר ההפרשי ולעיתים נמדד בדציבלים. מעגלים אלקטרוניים רבים מכילים מגברי הפרש, כיוון שקל לממש בעזרתם מעגלי בקרה. המוצא של מגבר הפרש אידיאלי נתון על ידי: V out = A d ( V in + − V in − ) {\displaystyle V_{\text{out}}=A_{\text{d}}(V_{\text{in}}^{+}-V_{\text{in}}^{-})} כאשר V in + {\displaystyle V_{\text{in}}^{+}} מתח הכניסה החיובית, V in − {\displaystyle V_{\text{in}}^{-}} הם מתח הכניסה השלילית ו- A d {\displaystyle \,A_{\text{d}}} הוא ההגבר ההפרשי. האות במוצא של מגבר לא-אידיאלי תלוי לא רק בהפרש המתחים בין הכניסות, הנקרא הכניסה ההפרשית, אלא גם בגודלן. אם שתי הכניסות שוות, למשל, המוצא אינו מתאפס כפי שמתבקש מהביטוי להגבר אידיאלי. לכן, הגבר של מגבר הפרש מעשי יהיה תלוי גם בממוצע בין מתחי הכניסות, הנקרא הכניסה המשותפת: V out = A d ( V in + − V in − ) + A c ( V in + + V in − 2 ) {\displaystyle V_{\text{out}}=A_{\text{d}}(V_{\text{in}}^{+}-V_{\text{in}}^{-})+A_{\text{c}}\left({\frac {V_{\text{in}}^{+}+V_{\text{in}}^{-}}{2}}\right)} כאן A c {\displaystyle \,A_{\text{c}}} הוא ההגבר המשותף. היחס בין ההגבר ההפרשי להגבר המשותף הוא מדד לטיב מגבר ההפרש והוא נקרא יחס דחיית אות משותף והוא מסומן CMRR: C M R R = A d A c {\displaystyle CMRR={\frac {A_{d}}{A_{c}}}} במגבר הפרש אידיאלי, ההגבר המשותף הוא אפס וה-CMRR הוא אינסופי. במגבר הפרש חד-צדדי, הכניסה השלילית מוארקת ואות הכניסה מחובר לכניסה החיובית, כך שההגבר גדול בהרבה מההגבר המשותף אך קטן מההגבר ההפרשי (משום שהכניסה איננה הפרשית טהורה). מגבר שרת הוא מגבר הפרש עם הגבר הפרשי גבוה מאוד, CMRR גבוה מאוד, התנגדות כניסה גבוהה מאוד והתנגדות יציאה נמוכה מאוד. אחת הדרכים הנפוצות למימוש מגברי הפרש היא בעזרת טרנזיסטורים ביפולריים. מקור זרם קובע את נקודת העבודה של שני טרנזיסטורים עם פולטים מקוצרים. הבסיס של אחד הטרנזיסטורים הוא הכניסה החיובית והקולט שלו הוא היציאה השלילית. הבסיס של הטרנזיסטור האחר הוא הכניסה השלילית והקולט שלו הוא היציאה החיובית. היחס בין הפרש מתחי היציאה לבין הפרש מתחי הכניסה הוא ההגבר ההפרשי. אם התנגדות הנגדים בשני הקולטים שווה (נסמנה R) אז בכל ענף זורם חצי מזרם מקור הזרם I. אם מתחי הכניסה קטנים ביחס למתחי האספקה, ההגבר ההפרשי הוא: A d = − I R 2 V T {\displaystyle A_{d}=-{\frac {IR}{2V_{T}}}} כאשר V T = k T q {\displaystyle V_{\mathrm {T} }={\frac {kT}{q}}} ו- k {\displaystyle \,k} קבוע בולצמן, T {\displaystyle \,T} הטמפרטורה (בקלווין) ו- q {\displaystyle \,q} מטען האלקטרון. בטמפרטורת החדר: V T ≈ 25 m V {\displaystyle V_{T}\approx 25mV} . ההגבר ליציאה החד-צדדית החיובית הוא: A d 1 = − I R 4 V T {\displaystyle A_{d_{1}}=-{\frac {IR}{4V_{T}}}} וההגבר ליציאה החד-צדדית השלילית הוא: A d 1 = I R 4 V T {\displaystyle A_{d_{1}}={\frac {IR}{4V_{T}}}} מימוש דומה למגבר הפרש עושה שימוש בטרנזיסטורים מסוג MOSFET. ראשי תיבות של Common-mode rejection ratio
האב פרוספר

האב פרוספר של רוח הקודש (באנגלית: Fr. Prosper of the Holy Spirit; בצרפתית: P. Prosper du Saint Esprit;‏ 1583 – 1653) היה כומר ממסדר 'הכרמליתים היחפים'. במהלך המאה ה-17 פעל האב פרוספר רבות במיסיון הקתולי באסיה, והפך לאחת הדמויות הנערצות בהיסטוריה של המסדר הכרמליתי כאחראי לשובו של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל. האב פרוספר נולד בשנת 1583 תחת השם ריוחאנו (Riojano) בעיר נלדה (Nalda), השייכת לדיוקסיה של קלהורה (Calahorra) בלה-ריוחה (ספרד). פרוספר התחנך בכנסייה, וכבר היה כומר כאשר הצטרף למיסיון בשנת 1607, ונשלח על ידי הכנסייה הקתולית לאסיה. בשנת 1621, כאשר היה כומר בכיר במיסיון בעיר אספהאן בפרס, ניצל מטבח שהתחולל בקרב המיסיונרים הנוצרים בעיר. לאחר מכן ייסד מיסיון בעיר הנמל בצרה (היום בעיראק), ומאוחר יותר שימש ראש המנזר הכרמליתי בעיר חלב בסוריה. בשנות ה-20 של המאה ה-17 החלה להתגבש תוכנית חזרה של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל. המועצה העליונה של הכנסייה הקתולית ברומא אישרה את בקשת 'הכרמליתים היחפים' ב-30 בינואר 1627, והמשימה הוטלה על האב פרוספר, שיצא מיד לארץ-ישראל. תחילה התגורר האב פרוספר עם נזירים פרנציסקנים בנצרת, שסייעו לו רבות, וב־29 בנובמבר אותה שנה חתם האב פרוספר על הסכם עם שליט הכרמל באותה התקופה, האמיר אחמד טורבאי, ובו נמסרו לכרמליתים מערת אליהו ופסגת ההר לבניית מנזר ונטיעת גנים, כולל שטחים סביב הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. עם חתימת ההסכם, ערך האב פרוספר מיסה במערת אליהו שלמרגלות הכרמל, כמעט בדיוק 400 שנה לאחר שחברי המסדר הכרמליתי הסתלקו משם לאחרונה. בשנים 1631–1635 הפך האב פרוספר את מערת אליהו לכנסייה, אך מחאת הדרווישים המוסלמים, שהחזיקו במערה לפני כן, הגיעה עד לאיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית. בנוסף, גם בפסגת ההר התגלעו סכסוכים קשים בין הכרמליתים ובין הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. בעקבות זאת, החליט האב פרוספר בשנת 1635 להקים את המנזר במדרון שבין הכנסייה היוונית ובין מערת אליהו, ובשל המתלול נחצב רוב המבנה בצלע ההר, במקום שקיבל מאז את השם 'מערת פרוספר' או 'מנזר פרוספר'. מקום זה שמש את הנזירים הכרמליתים במשך שנים רבות, עד שנהרס בימי דאהר אל-עומר, בשנת 1767. החיים בחדרים החצובים בסלע היו דלים וקשים, ומעט הנזירים שהתגוררו במנזר לא האריכו לחיות. בדרך כלל התגוררו במקום 5–6 נזירים, ובנוסף למחלות הם גם סבלו מתקיפות שודדים רבות, ונאלצו לא אחת לנטוש את המנזר למקום מבטחים בחיפה או בעכו. האב פרוספר נפטר אף הוא במנזר שחצב בצלע ההר בשנת 1653. היום ניתן לראות את שרידי המנזר שהקים האב פרוספר, בשביל היורד אל רכבל חיפה. מנזר סטלה מאריס מערת אליהו אלכס כרמל, תולדות חיפה בימי הטורקים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1977 Elias Friedman, The Latin Hermits of Mount Carmel: A Study in Carmelite Origins. Roma: Teresianum, 1979 Silvano Giordano, (ed.) Carmel in the Holy Land: From Its Beginnings to the Present Day. Arenzano: Il Messaggero di Gesu Bambino, 1995 צור שלו (אוניברסיטת חיפה), ג'מבטיסטה די סנט אלסיו(הקישור אינו פעיל) ראו: Unforgettable Carmelite Missionaries on Asian Soil, Fr. Paul D’Souza, OCD אלכס כרמל, תולדות חיפה בימי הטורקים, עמ' 42–47
פים ורביק

פיטר טים ורביק (בהולנדית: Peter Tim Verbeek;‏ 12 במרץ 1956 – 28 בנובמבר 2019), שכונה לרוב "פים", היה מאמן כדורגל הולנדי. ורביק החל את דרכו ככדורגלן במועדונים ההולנדים רודה, נאק ברדה וספרטה רוטרדם, אך בגיל 25, בשנת 1981, נטש את קריירת המשחק והחל בקריירת אימון במדי קבוצת ספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ורביק המשיך לאמן קבוצות בשתי הליגות הבכירות בהולנד עד ל-1997. לאחר מכן עבר למזרח אסיה, והחל לאמן בקבוצה היפנית אומיה ארדיג'ה מהליגה השנייה במדינה. ורביק המשיך לאמן באזור אסיה ובשנת 2000 התמנה לעוזר המאמן של נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל תחת חוס הידינק. קוריאה הדרומית התכוננה באותה העת לאירוח מונדיאל 2002 (יחד עם יפן), והגיעה בטורניר זה עד לחצי הגמר, הנבחרת האסיתית הראשונה לעשות זאת. לאחר הקמפיין המוצלח חזר ורביק להולנד לתקופה קצרה, אך שימש רק כמאמן קבוצת המילואים של פ.ס.וו. איינדהובן. ב-2003 חזר ליפן, הפעם לקבוצת ליגת העל היפנית קיוטו סנגה, אך בסיום העונה זו ירדה ליגה. ורביק שוב החל לנדוד בין משרות אימון זניחות, ובתוך שנתיים הספיק לעבור בין תפקיד מאמן נבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל לעוזר מאמן בורוסיה מנשנגלדבך וממנו למאמן נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל, ולבסוף חזר ב-2005 למשרת עוזר המאמן בנבחרת קוריאה הדרומית, הפעם תחת המאמן דיק אדבוקאט. השניים הדריכו הנבחרת במהלך מונדיאל 2006 אך כשלו לשחזר את הישג העבר והנבחרת לא העפילה לשלב רבע הגמר. ורביק מונה תחת אדבוקאט למאמן הנבחרת והובילה למקום השלישי בגביע אסיה בכדורגל ב-2007. על אף שחוזהו היה אמור להסתיים רק ב-2008, ורביק התפטר מתפקידו והכריז כי ברצונו לצאת להפסקה בת מספר חודשים מאימון. מספר חודשים לאחר מכן מונה ורביק למאמן נבחרת אוסטרליה בכדורגל, אשר תחת הדרכתו עלתה למונדיאל 2010 לאחר ניצחון כנגד נבחרת קטר בכדורגל. ורביק אימן את אוסטרליה גם במהלך הטורניר עצמו. לאחר הטורניר מונה למאמן נבחרת מרוקו עד גיל 23. בשנת 2014 סיים את תפקידו. נפטר ב-28 בנובמבר 2019. מדיה וקבצים בנושא פים ורביק בוויקישיתוף פים ורביק, באתר Transfermarkt פים ורביק, באתר Soccerway פים ורביק, באתר WorldFootball.net פים ורביק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
חתול ערבות

חתול ערבות (שם מדעי: Oncifelis) הוא סוג לשעבר שכלל בתוכו שלושה מינים קטנים ממשפחת החתוליים שמקורם בדרום אמריקה. כיום חתולים אלו עברו להיות מסווגים תחת הסוג נמרון (Leopardus). החברים בסוג זה הם: חתול הפמפס (Oncifelis colocolo) חתול ג'ופרי (Oncifelis geoffroyi) חתול קודקוד (Oncifelis guigna). חתול ערבות, באתר ITIS (באנגלית) חתול ערבות, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה פלסנר

שלמה פלסנר (נולד ב-1964) באשקלון. הוא במאי, שחקן, רקדן ומורה לתיאטרון ישראלי. הוא עובד בתיאטרון תמונע, מביים הצגות פרינג', והמנהל אמנותי של פסטיבל המחול "אינטימדאנס" בשנים 2006-2005. מלמד בימוי ומשחק בבית הספר "מנוע חיפוש" ובבית הספר לאמנויות הבמה ע"ש סופי מוסקוביץ'. החל משנת 2011 מלמד ומביים בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת חיפה. אביו של שלמה פלסנר הוא יליד ברלין שעלה לארץ בגיל שמונה, שירת בצבא קבע, ולאחר פרישתו עבד כמנהל כוח אדם במפעל באשדוד. אמו, ממוצא רוסי, נולדה בקיבוץ גשר, הייתה גננת ומורה בבית ספר מיוחד לבנות. פלסנר צעיר משני אחיו הבוגרים. פלסנר החל את לימודי התיאטרון, בתיאטרון הטכניון בשנים 1986–1988 כאשר היה עדיין סטודנט מצטיין נשיא בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. הפסיק לימודיו בטכניון והתקבל ללימודי משחק. בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב. שיחק בהצגות "תפילה", "המלך ליר", "עקומים" ועוד. רקד בלהקת המחול של ליאת דרור וניר בן גל. ביים את מופע הסיום: "האביב מתעורר", עם בוגרי מגמת מחול בסמינר הקיבוצים. כתב וביים בשיתוף עם עידו בורנשטיין את ההצגות "כינים" ו"אלוורה" בתיאטרון תמונע, וכן את ההצגה "רעב" שזכתה בפרס "הצגת הפרינג' של השנה" - פרס התיאטרון 2004, מוזיקה מקורית: קורין אלאל. בשנת 2006 ביים את ההצגה "דולפינים" מאת מאיה שעיה, שזכתה בפרס פסטיבל פותחים מסך 2006. בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב" פלסנר ביים את הצגות הפרינג' "נעורי ורדה'לה" ו"קרום" מאת חנוך לוין, "גן ריקי" מאת דויד גרוסמן, ואת "נשות טרויה", מאת אוריפידס, עיבוד: ז'אן-פול סארטר, בתיאטרון תמונע, בהשתתפות אסתי זקהיים. ביים את "זריחה" מאת עידו בורנשטיין, במסגרת פסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין וביים את ההצגה "כלבים" - קומדיה מאת עידו בורנשטיין. בשנת 2009 הקים עם עידו בורנשטיין את "תיאטרון כאן" בתל אביב. בשנת 2011 "תיאטרון כאן" מופיע עם הצגתו "כלבים" בתיאטרון תמונע. בשנת 2012 "תיאטרון כאן" מופיע עם הצגתו "זריחות" (כתיבה: עידו בורשטיין, בימוי: שלמה פלסנר, בהשתתפות אסתי זקהיים), בתיאטרון תמונע. באותה שנה, שלמה פלסנר מביים את ההצגה "הלוויה חורפית" מאת חנוך לוין, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת חיפה. ב-2013 מחדש את ההפקות: "גן ריקי", "כלבים", "זריחה" בתיאטרון תמונע. בשנת 2015 פלסנר מביים את ההצגה "פרויקט S" ההצגה מתקיימת בחלל אלטרנטיבי מתחת גבירול - מתחם לתרבות ואמנות. באותה שנה מביים פלסנר את ההצגה "S2: רק סצנות סקס" באותו מתחם, מתחת גבירול. פלסנר מביים את הצגותיו ב"תיאטרון תמונע", שם הוא נחשב לבמאי בית, וב"תיאטרון יפו", ב"תיאטרון הידית" בישראל וב"פסטיבל הבינלאומי לתיאטרון פרינג׳" בניו יורק. הצגותיו בתיאטרון תמונע ביקורות על "רעב" ציפי שוחט, למה ליצור אמנות שאי אפשר להתפרנס ממנה, באתר הארץ, 28 במאי 2012 מרב יודילוביץ', "ישראלים, ערבים והומואים? מסוכן מדי", באתר ynet, 24 בנובמבר 2010 צבי גורן, אלוורה על השריטה הנשית, באתר הבמה, 6 ביולי 2005 מנוע חיפוש אתר מקושר לבית הספר מנוע חיפוש. אתר בית הספר בהערות על ההצגה "זריחה" בבימוי שלמה פלסנר במה. וגם בהערה 1. מיכאל הנדלזלץ, נשי טרויה: תזכורת נחוצה, באתר הארץ, 21 ביולי 2009 בשיחת טלפון עם מר שלמה פלסנר, נתקבל אישור לערך כולו. מרב יודילוביץ', "ישראלים, ערבים והומואים? מסוכן מדי", באתר ynet, 24 בנובמבר 2010 Ensemble Can אתר תיאטרון כאן
קווינטוס מרקיוס טורבו

קווינטוס מרקיוס טורבו (שמו המלא: קווינטוס מרקיוס טורבו פרונטו פובליקיוס סוורוס, בלטינית: Quintus Marcius Turbo Fronto Publicius Severus) היה מצביא רומאי שדיכא את מרד התפוצות במצרים, קירנאיקה ובקפריסין. סביב שנת 95 טורבו היה קנטוריון של הלגיון השני אדירטריקוס, ולאחר מכן המושל של הפרובינקיה פאנוניה התחתונה. לאחר מכן שימש כמפקד המשמר הקיסרי, ובשנת 113 מונה למפקד הצי המיסני. בשנים 114–116 השתתף כמפקד הצי במלחמות הפרתיות של טראיאנוס, ועל חלקו במלחמה קיבל את עיטור צבאי. לאחר פרוץ מרד התפוצות, שיגר טראיאנוס את קווינטוס למצרים כדי שיחסל את המרד. קווינטוס הגיע למצרים באביב 117, עם משלחת צבאית שכללה חיל רגלים, חיל פרשים וצי ימי. בכל מקרה הוא לא החליף את המושל ותפקידו היה צבאי בלבד. עד חודש נובמבר 117 חיסל קווינטוס את המרד במצרים, ובשנת 119 מונה למושל הפרובינקיה דאקיה העליונה. בהיסטוריה אוגוסטה נזכרת ברמז פעילותו של טורבו נגד המורדים היהודים בקירנאיקה ובמצרים. המלחמות הפרתיות מרד התפוצות פולמוס קיטוס Ronald Syme, The Wrong Marcius Turbo, The Journal of Roman Studies, Vol. 52, Parts 1 and 2 (1962), pp. 87-96 EM Smallwood, Palestine c. AD 115-118, Historia ii (1962), pp. 500-10 E. Frezouls, Inscription de Cyrrhus relative à Q.Marcius Turbo, Syria 30, (1953), pp. 247-278 מדיה וקבצים בנושא קווינטוס מרקיוס טורבו בוויקישיתוף ההיסטוריה אוגוסטה, חיי אדריאנוס, פרק 5, סעיף 8. M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II: CXLII. Sciptores Historiae Augustae, p. 619 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צונדק

האם התכוונתם ל... ברנרד צונדק – פרופסור לרפואה, מומחה בגינקולוגיה גאורג צונדק – פרופסור לרפואה פנימית הרמן צונדק – פרופסור לרפואה, מומחה באנדוקרינולוגיה מקס צונדק – פרופסור לרפואה, (אורולוגיה) דודם של ברנרד, גאורג והרמן צונדק
הצגת בכורה

המונח "פרמיירה" מפנה לכאן. לערך העוסק בלהקה ישראלית שפעלה בתחילת שנות השמונים, ראו פרמיירה (להקה). באמנות הבמה, הצגת בכורה (בלעז: פרמיירה, מצרפתית première - ראשון) היא פעם ראשונה שבה מוצג מופע מסוים, כגון מחזה, יצירה מוזיקלית, סרט קולנוע, מופע מחול וכדומה. המושג העברי "הצגת בכורה" הוא מחידושיו של אברהם שלונסקי. הצגת בכורה עולמית היא הצגת הבכורה הראשונה בעולם למופע זה. חשיבות נודעת גם להצגת בכורה ארצית, שהיא הצגת הבכורה במדינה מסוימת. הצגת בכורה היא פעמים רבות אירוע רב-רושם שמוזמנים אליו עיתונאים על מנת שיסקרו את המופע באמצעי התקשורת, ידוענים ואישים בולטים בתחום האמנות המתאים. כמקובל בכל מופע, גם בסיומה של הצגת הבכורה קדים המבצעים לקהל, אך בהצגת בכורה לרוב מצטרפים בשלב זה אל המבצעים גם יוצרי היצירה (מחזאי, מלחין, במאי וכדומה). במופע המוצג חי בפני קהל, כגון הצגת תיאטרון, קודמת להצגת הבכורה חזרה גנרלית - ביצוע מלא של המופע בפני קהל מצומצם של מקורבים, לקבלת משוב אחרון לפני הצגת הבכורה.
שמואל ריניש

שמואל ריניש (25 במאי 1938 – 29 בספטמבר 2009) היה ראש המועצה החמישי של המועצה המקומית נשר בין השנים 1978‏-1989. ריניש נולד בעיר צ'רנוביץ שברומניה (היום באוקראינה). במלחמת העולם השנייה חי חלק מהזמן בגטו, ולאחר סיום המלחמה עבר ביחד עם הוריו לרומניה. ב-1 באוקטובר 1950 עלה ביחד עם משפחתו לישראל. המשפחה שוכנה במעברת בת גלים שבחיפה. בתחילה למד בבית הספר הדתי ברכסים ולאחר ששליטתו בשפה העברית השתפרה עבר ללמוד בבית הספר היסודי בבת גלים. ריניש סיים את בית הספר התיכון "גמנסיה ביאליק" בחיפה ואת שירותו הצבאי עשה בהנדסה קרבית. לאחר פציעתו בפעולה הועבר לשירות ביחידה עורפית. לאחר שירותו הצבאי עבד כתמחירן בחברת מקורות ובמקביל היה חבר המועצה המקומית נשר כנציג מפלגת מפא"י. בפברואר 1974 נבחר לסגן ראש מועצת נשר. בשנת 1978 גבר על ישראל קולס בבחירות אישיות לראשות מועצת נשר. ריניש היה ראש המועצה מטעם מפלגת העבודה עד 1989. בבחירות בתחילת 1989 הפסיד ריניש לדוד עמר מהליכוד. לאחר מכן שימש במשך שנתיים כנציב תלונות הציבור בהסתדרות ולאחר מכן שימש כמזכיר המועצה המקומית עתלית. בנוסף לתפקידיו מונה כחבר בוועדות שונות כגון: ועדת לקביעת מעמד עירוני ביישובים שונים, חבר הוועדה הקרואה של ירכא, וכן נציג ציבור (מעסיקים) בבית הדין לעבודה בחיפה. בשנותיו האחרונות פעל במסגרת המאבק לסיוע לנזקקים ולניצולי שואה, וכחבר בצוות המשא ומתן עם הממשלה להשגת זכויות לניצולי שואה. הוא מונה גם להיות סגן יו"ר "הקרן לרווחת נפגעי שואה". בנוסף לתפקידו זה שימש גם כיו"ר התאחדות עולי רומניה בחיפה. היה אב לשני ילדים, וסב לשישה נכדים. בספטמבר 2013 לאחר שיפוץ ושיקום "פארק גבעת עמוס", השוכן בין שכונת "גבעת עמוס" ושכונת בן דור, הסבה עיריית נשר את שם הפארק לשם "פארק שמואל", על שמו של שמואל ריניש, שעבר להתגורר בשכונה בשנת 1973 בימיה הראשונים. אדריכלות הנוף שתכננה את הפארק היא חנה יפה. הפארק שוכן בתוך ואדיון קטן המוביל לרחוב העמק. והוא כולל מסלול לזרימת מים בחורף. בימים מאד גשומים המים מציפים את רחוב עמק, ואת המכוניות החונות שם. צמוד לפארק שוכנים מספר מבנים גבוהים בגבם לפארק. כדי לעטר את הקירות תכננה חנה יפה הדבקת תמונות גדולות מאד מימיה הראשונים של העיר נשר. הביצוע של התקנת התמונות נעשה על ידי הגרפיקאית חונה מדר. בינואר 2024 החלה עיריית נשר בשדרוג הפארק. ניטע דשא כדי למנוע סחף אדמה, ותוכנן בתוך הפארק שטח מסום שישמש להשכרה לאירועים.במשך השנים התמונות שהודבקו על קירות המבנים דהו לחלוטין, חלקן הושחתו. נכון ליולי 2024, לא שוקמו הצילומים בפארק. מדיה וקבצים בנושא שמואל ריניש בוויקישיתוף פארק שמואל ריניש בגבעת עמוס ביו טיוב ילקוט הפרסומים 1578, 17 בנובמבר 1969, עמוד 589 נבחר ליו"ר מועצת נשר - תל־חנן, מעריב, 13 בפברואר 1974 ילקוט הפרסומים 1985, 29 בינואר 1974, עמוד 772 שמואל ריניש הביס את ישראל קולס, מעריב, 8 בנובמבר 1978 הודעה בדבר תוצאות הבחירות לראשות המועצה המקומית נשר, ילקוט הפרסומים 3630, עמודים 1934-1936
Fook Lam Moon

פוק לאם מון (באנגלית: Fook Lam Moon; באותיות סיניות: 福臨門) היא רשת מסעדות סיניות. הרשת התחילה ב-1948 במסעדה בודדת שהקים צ'ואי פוק (Chui Fook), שהגיע מגואנגדונג והחל להתלמד כשף בנעוריו. המסעדה נקראה בתחילה "פוק קי" (Fook Kee) עד שבניו של פוק עברו לנהל אותה ושינו את שמה ל"פוק לאם מון" והעבירו את משכנה לרחוב ג'ונסטון, וואנצ'אי, הונג קונג. פירוש השם "פוק לאם מון" הוא "מזל וברכה באים על ביתך". התקשורת מרבה לכנות את המסעדה "פו הו פאן טונג" (באותיות סיניות: 富豪飯堂), שמשמעו "קנטינה לעשירים", מכיוון שפוקדים אותה תדיר העשירים והמפורסמים. סניפים נוספים של פוק לאם מון מצויים בקאולון, שלושה סניפים ביפן (אוסקה, טוקיו ומרונואוצ'י (Marunouchi)) וסניף בשאנגחאי. המאכלים הידועים שמגישה המסעדה הם סנפירי כריש, רכיכות מטוגנות עם רגלי אווז או ברווז, תרנגולת פריכה בטיגון עמוק, חזירון צלוי, צדפה ממולאת בשר סרטן אפוי ובצל ומבחר מרקים שהוכנו ברתיחה כפולה. 2010 – שני כוכבים במדריך מישלן האדום. 2010/2009 – מקום 19 ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה. 2009 – כוכב אחד במדריך מישלן האדום. 2009/2008 – מקום 18 ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה. The Miele Guide: Your Guide to Asia's Finest Restaurants 2009/2010, Ate Media Pte Ltd, Singapore. pp. 10, 11, 40, 57, 58. אתר האינטרנט הרשמי של Fook Lam Moon פוק לאם מון במקום ה-19 ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה לשנת 2010/2009 פוק לאם מון במקום ה-18 ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה לשנת 2009/2008