קוויבק

קוויבק (בצרפתית: Québec, ‏האזנה‏Ⓘ‏, מבוטא "קֶבֵּק") היא פרובינציה של קנדה. קוויבק היא הפרובינציה השנייה בגדולה הן מבחינת שטח (אחרי נונאווט) והן מבחינת אוכלוסייתה (אחרי אונטריו), המונה כ- 8,501,833 תושבים (2021), רובם קנדים צרפתים. קוויבק היא היחידה בפרובינציות קנדה בה השפה האנגלית אינה שפה רשמית, כשצרפתית היא השפה הרשמית היחידה. בירתה היא קוויבק סיטי והעיר הגדולה ביותר בה היא מונטריאול. מקור השם "קוויבק" במילה האינדיאנית בשפת המיקמאק – "ג'פיג'" או "קיפיק" שמשמעו "המקום בו הנהר הולך וצר" – שמו של המעבר של נהר סנט לורנס, בין העיר קוויבק סיטי לבין העיר לוי שבגדה ממול. ערך מורחב – גאוגרפיה ואקלים בקוויבק קוויבק היא הפרובינציה השנייה בגודלה מבחינת שטחה. יותר מ-90% מהאוכלוסייה מתגוררים באזור מצומצם סביב נהר סנט לורנס בו נמצאת גם הבירה – קוויבק סיטי והעיר הגדולה בפרובינציה – מונטריאול. הפרובינציה ממוקמת במזרחה של קנדה, וגובלת באונטריו ובמפרץ הדסון במערב, באוקיינוס האטלנטי ובפרובינציות ניופאונדלנד ולברדור וניו ברנזוויק במזרח, ובמדינות ארצות הברית: מיין, ניו המפשייר, ורמונט וניו יורק בדרום. ברוב שטחה של קוויבק יש אקלים תת-ארקטי. באזורים הצפוניים ביותר של קוויבק יש אקלים ארקטי, עם חורפים בעלי קור קיצוני, לעיתים אף מינוס שלושים מעלות צלזיוס. בדרום קוויבק, בו מתגוררים יותר מ-90% מאוכלוסיית קוויבק, מזג האוויר הוא אקלים יבשתי. ערך מורחב – צרפת החדשה האירופאי הראשון שהגיע לאזור קוויבק היה ז'אק קרטייה, אשר הפליג לאורך נהר סנט לורנס בשנת 1535. סמואל דה שמפלן, אביו-מייסדו של החבל, הגיע בתחילת המאה השבע עשרה לקוויבק במסגרת משלחת. העיר קוויבק סיטי נוסדה בשנת 1608 על ידי קבוצה בראשותו, במקום בו היה יישוב של אינדיאנים משבט האירוקוי (היישוב היה קיים בשנת 1535 כאשר קרטייה חקר את האזור, אולם ננטש קודם להקמת קוויבק סיטי). דה שמפלן היה גם מושלו של החבל עד לשנת 1627, וכן עסק בחקר האזור. בשנת 1627 אסר המלך לואי ה-13 על מתיישבים שאינם קתולים להתיישב בצרפת החדשה, שהפכה בשנת 1663 למושבת כתר צרפתית על פי הכרזת לואי ה-14, מלך צרפת. בריטניה זכתה בשליטה בקנדה בעקבות ניצחונה על צרפת במלחמת שבע השנים וחתימת חוזה פריז בשנת 1763, לפיו העדיף מלך צרפת לואי ה-15 את השטחים של צרפת בגוואדלופ, ואת מטעי הסוכר הגדולים המצויים באי, על השליטה בצפון-אמריקה. על פי צו מלכותי בריטי משנת 1763 הפכה קוויבק לפרובינציית קנדה. בשנת 1774 העביר הפרלמנט הבריטי את חוק קוויבק המשמר את השפה הצרפתית והתרבות הצרפתית במחוז, וכן משמר את הדין האזרחי הצרפתי. בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית התיישבו באזור תומכים רבים של בריטניה ובעקבות התיישבות זו חולקה המושבה לשניים – בחוק החוקה של 1791 לפיו חלקה הדרומי של המושבה ייקרא "קנדה העליונה" (לימים, פרובינציית אונטריו) ובה יחול המשפט האנגלי, וחלקה הצפוני של המושבה – "קנדה התחתונה". לאחר מרד הפטריוטים בשנת 1837 איחדה ממשלת בריטניה את שתי הקנדות בשנת 1841 לפרובינציית קנדה. בשנת 1867 יצרה פרובינציה זו יחד עם ניו ברנזוויק, נובה סקוטיה ואונטריו את קונפדרציית קנדה (פרובינציית קנדה (אנ') חולקה לשתי פרובינציות – אונטריו וקוויבק). שנות השישים של המאה ה-20 מציינות את עלייתה של התנועה הבדלנית בקוויבק שביקשה לנתק את הפרובינציה מקנדה ולהקים מדינה עצמאית. פלג קיצוני של התנועה שכונה בשם החזית לשחרור קוויבק (Front de libération du Québec) אף נקט פעולות טרור שונות להשגת מטרותיה. במשבר אוקטובר 1970 הגיבה הממשלה הקנדית באופן תקיף לאחר שנחטפו ג'יימס קרוס, הנספח הכלכלי הבריטי של קנדה, ופייר לאפורט, שר בממשלת קוויבק. בעקבות אירוע זה הכריז ראש הממשלה פייר טרודו על תקנות חירום והשלטונות עצרו מאות פעילים בקוויבק. בתגובה רצחו החוטפים את לאפורט. הרצח עורר זעם רב בקוויבק, והביא למעשה לסופה של קבוצת הטרור. בשנת 1976 הפתיעה קוויבק את העולם, כאשר מפלגת קוויבק בראשותו של רנה לווק זכתה בבחירות לפרלמנט של קוויבק. המפלגה קראה להקמתה של קוויבק כמדינה עצמאית. בשנת 1977 אישר הפרלמנט של הפרובינציה את "חוק ה-101" או "צו השפה הצרפתית", הקובע כי צרפתית תהא השפה היחידה הנהוגה במקומות ציבור. בשנת 1980 יזם רנה לווק כמושל קוויבק משאל עם בו הבוחרים נתבקשו להחליט בשאלת העצמאות של הפרובינציה, אולם 60% מהבוחרים הצביעו נגד. בשנת 1990 התרחש משבר אוקה על שליטה בקרקעות בין הממשל לבין האומות הראשונות. ב-30 באוקטובר 1995 נערך משאל העם השני בקוויבק, שגם בו הצביעו הבוחרים נגד עצמאות, אם כי ברוב קטן יותר של 50.6% קולות. ב-27 בנובמבר 2006 אישר הפרלמנט הקנדי חוק הקובע כי קוויבק היא "אומה בתוך קנדה המאוחדת". ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר, הוא שגיבש את נוסח החוק, שזכה לתמיכת רוב מכריע של חברי הפרלמנט. המשנה למושל של קוויבק מייצג את שלטונו של המלך צ'ארלס השלישי בפרובינציה. מושל הפרובינציה (המכונה באנגלית "Premier", תואר הקביל לתואר ראש השרים) הוא ראש המפלגה אשר זכתה למספר הקולות הרב ביותר בבחירות לאספה הלאומית (Assemblée Nationale), אשר מבין חבריה ממונים גם חברי מועצת השרים. עד שנת 1968 היה לקוויבק בית עליון ובית תחתון. באותה שנה בוטל הבית העליון (המועצה המחוקקת) ונותר רק הבית התחתון (האספה המחוקקת). עמק נהר סנט לורנס הוא עמק פורה ביותר, ומיוצרים בו מוצרי חלב, מגדלים בו פירות, ירקות, אדר (מייפל) ובקר. קוויבק היא יצרנית המייפל הגדולה בעולם. צפונית לעמק נהר הסנט לורנס מצויים משאבי טבע רבים – יערות המשמשים לייצור נייר וכן עצים כחומרי גלם. נהרות צפון קוויבק משמשים לצורך ייצור חשמל. באזור קוויבק מפעלי תעשייה עתירת ידע רבים. קוויבק מהווה את אזור המגורים של דוברי הצרפתית הגדול ביותר באמריקה. עם זאת קיים בה גם מיעוט ניכר של דוברי אנגלית, שמרוכז ברובו בעיר מונטריאול. ברחבי קוויבק מצויות גם 11 תרבויות אינדיאניות מקומיות. ראשיתה של ההתיישבות הצרפתית בקוויבק בהגירה של כ־7,000 איש לאזור. לאחר הכיבוש האנגלי הופסקה הגירתם של הצרפתים, וכך מוצאם של מרבית תושבי הפרובינציה כיום הוא מאותם 7,000 מתיישבים ראשונים. בכך מהווים תושבים אלו את אחת האוכלוסיות ההומוגניות והמתועדות ביותר בעולם מבחינה גנאלוגית. דוברי צרפתית כשפת אם מהווים כ-80% מאוכלוסיית קוויבק. כיום, שיעור הילודה בקוויבק הוא הנמוך ביותר בקנדה, ובשל כך שיעור האימוץ בפרובינציה הוא הגבוה ביותר בקנדה (אף שבקוויבק 24% מהתושבים של קנדה, מבוצעים בה 42% מאימוצי הילדים). המוטו של קוויבק Je me souviens – "אני זוכר" חקוק על פתחו של בניין הפרלמנט של קוויבק. המוטו מסמל את הזיכרון של תושבי קוויבק ממוצא צרפתי למורשתם. הציפור המסמלת את קוויבק היא אוח השלג. הקדוש הנוצרי הקתולי המגן על קוויבק הוא יוחנן המטביל – והיום המשויך לקדוש זה – 24 ביוני – הוא חג לאומי בקוויבק. קוויבק סיטי העתיקה אתר האינטרנט הרשמי של קוויבק (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של קוויבק (באנגלית) קוויבק, ברשת החברתית פייסבוק קוויבק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוויבק, סרטונים בערוץ היוטיוב קוויבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דף מידע אודות קוויבק ומונטריאול, מתוך האתר של לוטוס-הזהב קוויבק (מחוז), דף שער בספרייה הלאומית Rémi Daniel, Zionism and Québécois nationalism: An initial comparative analysis, Nations and Nationalism n/a doi: 10.1111/nana.12679