laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליאל

האם התכוונתם ל... אלון ליאל – דיפלומט ישראלי דפנה ליאל – עיתונאית ישראלית רחל ליאל – מנכ"לית הקרן החדשה לישראל בישראל לשעבר הר ליאל – הר הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה אישים ששמם הפרטי הוא ליאל ליטל לייל ליל
פיתון טימור

פיתון טימור (שם מדעי: Python timoriensis) הא מין של נחש לא-ארסי מהסוג פיתון החי באיי אינדונזיה. בעבר הם נחשבו לתת-מינים של פיתון מרושת או פיתון הודי. הפיתון חי באיי סונדה הקטנים (אנ') שבאינדונזיה, לרבות באיים פלורס, לומביאן וטימור. פיתון זה מגיע עד לאורך 180 ס"מ אך הגודל משתנה בכל אי והפיתונים הארוכים הם דקים יחסית. עלולים להתבלבל ביניהם לפיתוני מקלוט החיים באותו אזור ודומים להם. קשקשי הפיתון הם ירוקים בהירים ולעיתים גם צהובים והלסתות המוארכות צהובות. הפיתון פעיל בעיקר בשעות הלילה ומחפש מכרסמים קטנים או עופות אותם הוא יכול לחנוק למוות בעזרת שריריו הגדולים. מדיה וקבצים בנושא פיתון טימור בוויקישיתוף פיתון טימור, באתר ITIS (באנגלית) פיתון טימור, באתר NCBI (באנגלית) פיתון טימור, באתר GBIF (באנגלית)
מיקו ג'מאל

מיכאל (מיקו) ג'מאל (נולד בכ"ד באייר תשל"ט, 21 במאי 1979) הוא קומיקאי חקיין ומדבב ישראלי. ג'מאל הוא בוגר קורס דיבוב אצל יפה גבאי. עד לשנת 2004 הופיע ג'מאל בעיקר באירועים סגורים ברחבי ישראל, שאליהם הוזמן דרך המלצות והפניות אישיות. את הקריירה הציבורית בתחום הבידור החל ג'מאל בשנת 2004 כמשתתף בתוכנית הרדיו דידי לוקאלי של השדרן דידי הררי. במסגרת התוכנית ביצע חיקויים של כוכבים מעולם הכדורגל בישראל. בשנת 2005 השתתף ג'מאל בתוכנית הכדורגל "דאבל פס" ששודרה בערוץ 10 בהנחיית מאיר איינשטיין ועמנואל רוזן. בתוכנית כיכב ג'מאל בפינה קומית בה גילם דמויות מעולם הספורט הישראלי. בשנים 2006–2007 השתתף ג'מאל בתוכנית "יציע הכבוד" בהנחיית אבי נוסבאום אשר שודרה בפורטל ללקוחות חברת פלאפון תקשורת בלבד. בתוכנית היה מגיע ג'מאל למגרשי הכדורגל שם היה מצלם קטע שהיה משודר בפורטל, בשיתוף יונתן ריגר ששימש גם כצלם ועורך תוכן. בשנים 2008–2009 הגיש ג'מאל פינה שבועית בתוכנית הרדיו של אופירה אסייג ברדיו אקו 99 FM לצד חיים רביבו ואייל ברקוביץ'. בתוכנית הגיש ג'מאל פינה שבועית קומית אקטואלית קומית על המתרחש בעולם הספורט. במקביל השתתף באולפן המיוחד של ערוץ 10 לטורניר יורו 2008. בשנת 2010 השתתף בתוכנית הקומית "החיים על פי שוקו", אשר שודרה בערוץ הספורט בטלוויזיה ובאינטרנט. בתוכנית שולב תוכן שיווקי של הטוטו באמצעות שלוש פינות שבועיות בנושא כדורגל ישראלי, בהן היה ג'מאל מתבקש לתת פרשנות והערות קומיות על אירועים רלוונטיים, תוך מתן תגובות והערות למרואיין שבתוכנית. ג'מאל משמש כמדבב ראשי בתוכנית "בובה של לילה", תוכנית ספורט סאטירית ישראלית המשודרת בערוץ הספורט משנת 2011. התוכנית החלה בפיילוט בו שולבו דמותו של אלי בן דוד ("שוקו") עם בובות בדמותם של אלי אוחנה, אבי לוזון, שלמה שרף ושייע פייגנבוים, אשר דובבו על ידי ג'מאל בתוכנית. בנוסף משמש כמדבב בתוכנית העולם כולו נגדנו. בשנת 2012 דיבב את מרבית הבובות בתוכנית הסאטירה הישראלית "בובה של מדינה" ששודרה בערוץ 10 ובה דמויות בולטות שונות מעולם הפוליטיקה בישראל. בשנת 2016 הגיש פינה קומית בתוכנית "שולחן החכמים" העוסקת בענייני היום בספורט המשודרת בתוכנית הרדיו "חמש באוויר" של ערוץ הספורט. החל מ-2018 בנוסף התארח בתוכניות "מגרש פתוח" ו"ליגת החלומות" בערוץ הספורט. בשנת 2019 השתתף בתוכנית "העולם כולו נגדנו" בערוץ הספורט. בשנת 2020 השתתף בספיישל הקורונה של "בובה של לילה". דיבב את ספי ריבלין בקמפיין של האגודה למלחמה בסרטן. ג'מאל נשוי ומתגורר בירושלים. מדיה וקבצים בנושא מיקו ג'מאל בוויקישיתוף מיקו ג'מאל, ברשת החברתית פייסבוק מיקו ג'מאל, ברשת החברתית אינסטגרם מיקו ג'מאל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פיתון מיאנמר

פיתון מיאנמר (שם מדעי: Python kyaiktiyo) הא מין של נחש לא-ארסי מהסוג פיתון החי במיאנמר. נחש זה הוא קרובו הרחוק של פיתון הדם וקרוביו קצרי הזנב (פיתון בורנאו ופיתון ברונגרסמה). הוא התגלה ב-2002 במיאנמר, שם התגלתה נקבה שאורכה היה 150 ס"מ ומשקלה 3.6 ק"ג. פיתון זה מגיע לאורך של 1.8 מטר וגופו בצבע חום עד חום אדמדם עם קשקשים כתומים וכתמים חומים כהים עבים. הזנב קצר ודק בקצהו. הפיתון טוב בטיפוס עצים והוא מצוי רוב הזמן על העצים. הוא פעיל בלילות ומחפש טרף כמו יונקים ועופות קטנים וכן זוחלים. הוא ממית את טרפו בחניקה בעזרת שריריו העצומים. מדיה וקבצים בנושא פיתון מיאנמר בוויקישיתוף פיתון מיאנמר, באתר ITIS (באנגלית) פיתון מיאנמר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פיתון מיאנמר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיתון מיאנמר, באתר GBIF (באנגלית) פיתון מיאנמר באתר הרשימה האדומה של IUCN
660-669 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 669 - 660 לפנה"ס 669 לפנה"ס: אשורבניפל, בנו של אסרחדון, מלך אשור. 668 לפנה"ס: שמש-שום-אוכין, בנו של אסרחדון, עלה למלוכה בבבל. 667 לפנה"ס: הקמת ביזנטיון על ידי היוונים. 664 לפנה"ס: אשורבניפל כובש ושורף את העיר תבאי שבמצרים. 660 לפנה"ס: 11 באפריל: לפי המסורת יסוד ממלכת יפן. 660 לפנה"ס: פסמתיך הראשון פרעה מצרים מוציא את האשורים ממצרים. אשורבניפל תנות אמון נכו הראשון מדיה וקבצים בנושא 660-669 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיימס אוף אינדיה

טיימס אוף אינדיה (באנגלית: Times of India, TOI וגם India Times) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית המופץ בהודו. זהו העיתון השלישי בתפוצתו בתת-היבשת ההודית והעיתון היומי בשפה האנגלית בעל התפוצה הגדולה בעולם. גיליונו הראשון של העיתון ראה אור במומבאי, הודו הבריטית, ב-3 בנובמבר 1838 בשם "The Bombay Times and Journal of Commerce" ("הטיימס של בומבי ועלון למסחר") ויצא בימים רביעי ושבת. ב-1860 התאחד העיתון עם מתחרהו, ה-"Bombay Standard" והפך לזכיין של סוכנות הידיעות רויטרס בהודו. ב-1861 התקבע שמו כ-"Times of India". ב-1892, לאחר שעבר מיד ליד בין בעלים שונים, נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור של תומאס בנט ופרנק מוריס קולמן Bennet, Coleman & Co. Ltd. לאחר קבלת העצמאות של הודו, עברה השליטה בעיתון למשפחת התעשיינים ג'אין (Jain). בין השנים 1969–1976 הולאם העיתון, ושב לאחר מכן לשליטת משפחת ג'אין, המוציאה אותו לאור באמצעות "קבוצת טיימס" שבשליטתה, הכוללת כתבי עת נוספים. התעקשותו של העיתון לדיוק, הימנעותו מסנסציוניזם, הטון הרציני והסיקור שלו בחדשות בינלאומיות, שיפרו את יוקרתו בהודו, שם עם השנים התפרסם כעיתון אינטלקטואלי. הסיקור שלו על חדשות בינלאומיות הוא יסודי, ומהווה רבע משטח העריכה שלו. מדיה וקבצים בנושא טיימס אוף אינדיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיימס אוף אינדיה (באנגלית) טיימס אוף אינדיה, ברשת החברתית פייסבוק טיימס אוף אינדיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טיימס אוף אינדיה, ברשת החברתית אינסטגרם טיימס אוף אינדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סקירה היסטורית לרגל פרסום תמונת הצבע הראשונה בעיתון How Samir Jain created the modern Indian newspaper industry תפוצת עיתונים בהודו רשימת עיתונים לאומיים לפי תפוצה [https://www.britannica.com/topic/The-Times-of-India The Times of India Indian newspaper], אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אקדמיה גראנד שומיאר

אקדמיה גראנד שומיאר (בצרפתית: Académie de la Grande Chaumière) היא בית ספר לאמנות שהוקם בפריז, צרפת, בשנת 1902. בית הספר הוקם על ידי האמנית השווייצרית מרתה סטטלר (גר') והצרפתיה אליס דנברג (צר'). בשונה מבתי ספר אחרים, נטה ה"גראנד שומיאר" למודרניזם ולשיטות לימוד חופשיות. אחד מן הגורמים העיקריים לפופולריות של המוסד היה דמי הרישום הנמוכים, שכללו את התשלום למודלים וחימום בימי החורף. בשנת 1957 נרכשה האקדמיה על ידי משפחת צ'רפנטייה. תור הזהב שלה היה ככל הנראה משנות ה-10 עד שנות ה-40 - תקופה שראתה אמנים מפורסמים רבים עוברים דרך דלתותיה. בין המפורסמים שבהם ניתן למנות את הציירים מודיליאני האיטלקי, יצחק פרנקל וחיים סוטין היהודים ומירו הספרדי, הפסלים אנטואן בורדל ואוסיפ צדקין, פרננד לאגר, תמרה דה למפיקה, אלברטו ג'קומטי, לואיז בורז'ואה ויוג'ין גראסט. בין האמנים שלמדו באקדמיה נמנים זהרה שץ ובצלאל שץ. מדיה וקבצים בנושא אקדמיה גראנד שומיאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקדמיה גראנד שומיאר (בצרפתית ובאנגלית) אקדמיה גראנד שומיאר, ברשת החברתית פייסבוק אקדמיה גראנד שומיאר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקדמיה גראנד שומיאר, ברשת החברתית אינסטגרם Paris Unlocked, Academie de la Grande Chaumière ערך זה הוא קצרמר בנושא פריז ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איתי טלגם

איתי טַלְגָם (נולד ב-24 במרץ 1958) הוא מנצח, מרצה ויועץ עסקי ישראלי. איתי טלגם נולד בתל אביב ולמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. הוא קיבל תואר בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא החל כפסנתרן, אך עבר לניצוח אחרי שירותו הצבאי. השתתף בקורס קיץ שניתן על ידי ליאונרד ברנשטיין בפונטנבלו, צרפת. לאורך שנות פעילותו המוזיקלית עבד עם מרבית התזמורות הגדולות בישראל. איתי טלגם הוא גם מרצה המעביר סמינרים וסדנאות על דרכי הפעולה של התזמורת הסימפונית, אותה הוא רואה כמטפורה התנהגות ארגונית ומודל השראה למנהיגות. טלגם הופיע לראשונה כמנצח בינלאומי ב-1987, כאשר הוא נבחר על ידי לאונרד ברנשטיין להופיע בקונצרט מיוחד עם תזמורת פריז. ברנשטיין ניצח על מחציתו השנייה של הקונצרט. מאז ניצח טלגם על תזמורות רבות באירופה. הוא היה המנצח הישראלי הראשון להופיע עם התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג ועם האופרה של לייפציג. בישראל, הוא ערך והקליט עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, האופרה הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, והתזמורת הקאמרית הישראלית. איתי טלגם כיהן בעבר כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית תל אביב ושל אנסמבל מוזיקה נובה. כמו כן הוא כיהן בעבר כמנצח עמית בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובתזמורת הסימפונית חיפה. מדיה וקבצים בנושא איתי טלגם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איתי טלגם איתי טלגם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "להוביל כמו המנצחים הדגולים" - הרצאת TED (באנגלית) ריאיון עם מאסטרו טלגם ב-99FACES.tv (באנגלית) ריאיון עם מאסטרו טלגם ב - Huffpost Business (באנגלית) "Itay Talgam: Conductor and consultant". TED.com. נבדק ב-2009-10-24. Ben-Zeev, Noam (2009-04-14). "Maestro management". Haaretz. נבדק ב-2009-10-24. Ajzenstadt, Michael (1993-03-15). "Talgam Ponders Guest Conducting". The Jerusalem Post. p. 5. Factiva jpst000020011031dp3f003ko. "Itay Talgam - Zeitgeist Europe 2009". YouTube. נבדק ב-2009-12-20. Speaker announcement: Itay Talgam Archived October 11, 2009, at the Wayback Machine.
ז'רקו דולינר

ז'רקו דולינר (בקרואטית: Žarko Dolinar‏; 3 ביולי 1920 – 9 במרץ 2003) היה ביולוג מקרואטיה, אלוף טניס שולחן וחסיד אומות העולם. דולינר נולד למשפחה של מהגרי עבודה מסלובניה. בגיל 18 זכה בתואר אלוף יוגוסלביה בטניס שולחן וייצג את יוגוסלביה מספר פעמים בתחרויות בינלאומיות. עבד כמאמן ספורט, בין היתר במועדון הספורט של מכבי בזאגרב, שבו התאמנו בני הקהילה היהודית. בתקופת מלחמת העולם השנייה הציל דולינר את חייהם של כ-300 יהודים על ידי אספקת תעודות זהות מזויפות וסיוע בהברחתם אל הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו ואל אזורים בשליטת הונגריה ואיטליה. זאת עשה למרות מעצרו של אביו ואיומים חוזרים ונשנים מצד שלטונות האוסטשה. בין היהודים שהציל היה הקריקטוריסט גרשון אפפל. לאחר המלחמה היה ז'רקו דולינר שחקן מקצועי של טניס שולחן. הוא היה אלוף העולם בטניס שולחן לזוגות, והיה ראש הוועדה הבינלאומית לטניס שולחן. בשנת 1949 סיים את לימודיו בפקולטה לווטרינריה באוניברסיטת זגרב ובשנת 1959 קיבל תואר דוקטור. לאחר מכן היה דולינר פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת בזל בשווייץ. בשנת 1993 הוכרו ז'רקו דולינר ואחיו בוריס דולינר על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם. היה נשוי ליודית דויץ, שאת בני משפחתה הציל יחד עם אחיו בשואה. לזוג נולדה בת אחת. מדיה וקבצים בנושא ז'רקו דולינר בוויקישיתוף דוד דודסון, "אלוף: כוכב טניס השולחן שהציל מאות יהודים", באתר nrg‏, 23 באפריל 2017 עדי רובינשטיין, ז'רקו דולינר - האלוף שהציל 100 יהודים, באתר ישראל היום, 7 באפריל 2021 ז'רקו דולינר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) על פעילות ההצלה של ז'רקו דולינר ואחיו בוריס באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפריר אורפז

צפריר אורפז הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שימש כנספח הצבאי הישראלי ברוסיה. שירת כמפקד חטיבה 27 וסגן מפקד חטיבת ברק. אורפז גדל בקיבוץ דפנה והתחנך בבית הספר הר וגיא. הוא עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. בשנת 2003 פיקד על גדוד "רעם", גדוד הטירונים של חטיבה 7 וחטיבת ברק. בשנים 2007–2008 שימש כסגן מפקד חטיבת ברק. בשנת 2009 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לפקד על חטיבה 27, חטיבת שריון במילואים, במקביל פיקד על מגמת מפקדי פלוגות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. אורפז המשיך בתפקידים אלו עד שנת 2012. משנת 2014 כיהן אורפז בתפקיד הנספח הצבאי הישראלי ברוסיה. מינויים חדשים, שריון 29, ספטמבר 2008, עמ' 27, באתר "יד לשריון" אל"ם כהנא לגיס הצפוני, ישראל דיפנס 17 בפברואר 2014
המודל של טיילר

המודל של טיילר, הידוע כ-Tyler Rationale, הוא מסגרת תאורטית בפילוסופיה של החינוך, לפיתוח תוכנית לימודים בגישה מדעית-שיטתית. המודל פותח על ידי ראלף טיילר (אנ'), שנחשב לאבי תורת המדידה והערכה בחינוך פורמלי, בשנות ה-40 של המאה ה-20. טיילר התמחה בפיתוח תוכניות לימודים, ובשיטות הערכה של תוצרי לימוד. בשנת 1949 סיכם את רעיונותיו בספר Basic Principles of Curriculum and Instruction (עקרונות בסיסיים של תוכניות לימודים), שהפך לרב-מכר והודפס מאז ועד היום (2016) ב-36 מהדורות. הספר השפיע על בנייה של תוכניות לימודים בכל מקצוע בכל העולם. המודל שימש את טיילר בקריירה ארוכה של ייעוץ לבכירי מערכת החינוך האמריקנית. בשנת 1952 ייעץ לנשיא הארי טרומן ברפורמה לתוכניות הלימודים, ותחת הנשיא דווייט אייזנהאואר היה יושב ראש ועידת הנשיא לילדים ולנוער. הוא שימש כיועץ מרכזי גם בממשל ג'ונסון. טיילר ייעץ בנושא תוכניות לימודים למשרד החינוך הישראלי. מאז, המודל של טיילר מקובל כמסגרת לתוכניות הלימודים במערכת החינוך הישראלית. המודל ידוע בפשטותו. הוא נועד בראש ובראשונה לענות על ארבע שאלות בסיסיות: הגדרת מטרות: מהן מטרותיו של המוסד החינוכי הספציפי שאותו נועדה התוכנית לשרת? אמצעים חינוכיים: אילו חוויות חינוכיות יכולות להועיל בהשגת המטרות? ארגון: כיצד ניתן לארגן את החוויות כדי ליצור לימוד יעיל ומשמעותי? הערכה: כיצד ניתן להעריך את יעילותה של הלמידה, בהשגת המטרות? טיילר מתבסס בספרו על גישה מודרנית-רציונליסטית, הרואה את פעולותיו של התלמיד כגורם האפקטיבי ביותר בתהליך הלימוד. "התלמיד לומד את מה שהוא עושה, לא את מה שהמורה עושה." וזאת בהתאמה להגדרה של טיילר למהותו של החינוך: "חינוך הוא שינוי מכוון בהתנהגות הלומד, בתנאים של חוסר כפייה." על פי הסכמה המקובלת לתיאור המודל של טיילר, המטרות של בית הספר או המוסד המחנך מושגות כשלב אחרון, שהשלבים המובילים אליו הם: שילוב של צורכי החברה (אילו מקצועות ופונקציות נדרשים), צורכי הלומד, ומבנה המקצוע הנלמד - ואלה משמשים להגדרה של מטרות זמניות וניתנות למדידה או להערכה; ואלה בשילוב עם פילוסופיה חינוכית כוללת, ובהתאם לידע שנצבר באשר לפסיכולוגיה של הלומדים, מובילים להשגת המטרות. בתכנון הלימודים, טיילר גורס שיש לקחת בחשבון את גרעין החומר, כנושא המרכזי של תחום הידע, הנבנה על בסיס היסודות המארגנים שלו. טיילר גם הדגיש את הצורך הקריטי בהתחשבות של תהליך הלימוד בגורם ההתרחשות בכיתה; בכך שינה טיילר במידה רבה תפיסה קודמת, שבמסגרתה הייתה התעלמות במידה רבה מהסביבה החברתית שבה נעשה הלימוד. התחשבות כזאת מחייבת תכנון מתפתח ומשתנה, תוך כדי הפעלת תוכנית הלימודים, ובתגובה לתנאים המשתנים. טיילר, ראלף וינפרד. עקרונות יסוד לתכנון הלימודים וההוראה, ירושלים: משרד החינוך והתרבות. Tyler, R.W. (1949) Basic Principles of Curriculum and Instruction. University of Chicago Press. pp 43-62. Ornstein, A. C., & Hunkins, F. P. (1998). Curriculum foundations, principles, and issues. Needham Heights, MA: Allyn & Bacon. The Tyler Rationale, מאמר מאת הרברט קליבארד, בתוך Curriculum and Evaluation, הרברט קליבארד וארנו בלאק (עורכים), 1977 הרצאה על המודל של טיילר, סרטון באתר יוטיוב (באנגלית, ללא כתוביות) Tyler Rationale, סרטון באתר יוטיוב The Tyler Rationale and Tyler's 1970s Revision: A Historical Reconstruction מאמר מאת Angel F. Stanley תקציר של המודל, בבלוג: Educational Research Techniques "אחריותיות היא בריחה מאחריות" מאת יורם הרפז, ראיון עם פרופ' דוד נבו על תכנון לימודים ועל הערכת תוצרי לימוד. הד החינוך, יוני 2007
זרון אוסטרלי

זרון אוסטרלי (שם מדעי: Circus approximans) הוא מין של עוף דורס מהסוג זרון המצוי באוסטרליה והופץ גם לניו זילנד ולאיי האוקיינוס השקט. אורכו של הזרון האוסטרלי 50–58 ס"מ, מוטת כנפיו 120–145 ס"מ ומשקלו 580–1,100 גרם בממוצע. הנקבות גדולות יותר מהזכרים. לדורס זה נוצות חומות עם קצוות כנפיים לבנות-אפורות וראש בהיר מעט. הרגליים בעלות טפרים אימתניים היכולות לקרוע את הטרף וישנה פלומה רכה מאחורי ראשו המשווה מראה של זר, מה שנתן לסוג את שמו. זהו דורס החי בביצות ובאזורים פתוחים באוסטרליה, אך הופץ גם לניו זילנד, פיג'י, ונואטו, קלדוניה החדשה ואיים נוספים, כולל איים תת-אנטארקטים. הזרון הוא טורף העל של ניו זילנד והוא ניזון מעופות מים, זוחלים, דו-חיים, יונקים שונים עד גודל של ארנבת, חסרי חוליות ודגים. הוא ניזון גם מנבלות, כולל מקרבנות של תאונות דרכים. מדיה וקבצים בנושא זרון אוסטרלי בוויקישיתוף זרון אוסטרלי, באתר ITIS (באנגלית) זרון אוסטרלי, באתר NCBI (באנגלית) זרון אוסטרלי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זרון אוסטרלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זרון אוסטרלי, באתר GBIF (באנגלית) זרון אוסטרלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פדרו פבלו קוצ'ינסקי

פדרו פבלו קוצ'ינסקי (בספרדית: Pedro Pablo Kuczynski; נולד ב-3 באוקטובר 1938) הוא כלכלן ופוליטיקאי פרואני ממוצא יהודי, מנהיג מפלגת PPK, שכיהן כנשיא פרו בשנים 2016–2018. כיהן כשר בממשלות פרו וראש ממשלת פרו בשנים 2005–2006. קוצ'ינסקי נולד בלימה שבפרו, בנם של מדלן גודאר ומקסים הנס קוצ'ינסקי. אביו היה רופא ומומחה לבריאות הציבור שהיגר לפרו ב-1936 מגרמניה הנאצית, ממנה נמלט בעקבות שורשיו היהודיים. אמו היגרה לפרו משווייץ ועבדה כמורה. קוצ'ינסקי הוא בן דודו של במאי הקולנוע הצרפתי ז'אן-לוק גודאר. קוצ'ינסקי למד בתיכון פרטי בלנקשייר שבאנגליה בשנים 1953 עד 1956. ב-1960 סיים תואר ראשון בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת אוקספורד וב-1961 סיים תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. בתום לימודיו עבד בבנק העולמי. ב-1967 חזר לפרו ועבד בבנק המרכזי של המדינה. בעקבות ההפיכה הצבאית שהדיחה את הנשיא פרננדו בלאונדה יצא קוצ'ינסקי לגלות. הוא שב לעבוד בבנק העולמי ככלכלן הראשי בתחום מדינות אמריקה הלטינית הצפוניות, ובהמשך כראש תחום תכנון מדיניות. בשנים 1973 עד 1975 שימש שותף בבנק ההשקעות Kuhn, Loeb & Co. לאחר מכן מונה לכלכלן הראשי בתאגיד הבינלאומי למימון (IFC) של הבנק העולמי. בשנים 1983 עד 1992 שימש יו"ר משותף בבנק ההשקעות First Boston. ב-1992 ייסד עם מספר שותפים קרן השקעות פרטיות בשם LAEF שהתמקדה בהשקעות באמריקה הלטינית. ב-1980, לאחר שובו של פרננדו בלאונדה לנשיאות פרו, מונה קוצ'ינסקי לשר האנרגיה והמכרות בממשלת פרו וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים. בשנת 2000 הצטרף לקמפיין הבחירות של אלחנדרו טולדו. לאחר היבחרו של טולדו לנשיא פרו, מונה קוצ'ינסקי ב-2001 לשר הכלכלה, וכיהן בתפקיד זה במשך שנה, ומונה שוב לתפקיד בפברואר 2004. באוגוסט 2005 מונה לראש ממשלת פרו לאחר התפטרותו של קרלוס פררו קוסטה וכיהן בתפקיד עד תום תקופת נשיאותו של טולדו ביולי 2006. ב-2011 התמודד לנשיאות פרו בראש "החזית לשינוי הגדול" (Alianza por el Gran Cambio), זכה ל-18.5% מקולות המצביעים בסיבוב הראשון ולא העפיל לסיבוב השני. ב-2016 התמודד פעם נוספת לנשיאות בראשות מפלגה חדשה שהקים "פרואנים למען שינוי" (Peruanos Por el Kambio), שם המפלגה נכתב בשגיאת כתיב על מנת שראשי התיבות של שמה PPK יקבילו לראשי התיבות של שם מנהיגה. הוא זכה ב-21% מקולות המצביעים בסיבוב הראשון והעפיל לסיבוב השני בו התמודד מול קייקו פוחימורי שזכתה ב-39.7% מהקולות. בסיבוב השני גבר על פוחימורי ברוב של 50.1% ונבחר לנשיא. הוא החל בכהונתו ב-28 ביולי 2016. במרץ 2018 הודיע על התפטרותו מתפקיד הנשיא בעקבות חשיפת פרשת שחיתות בה נחשדים הוא ומקורביו. קוצ'ינסקי ערך במשותף את הספרים: "After the Washington Consensus: Restarting Growth and Reform in Latin America", יצא לאור ב-2003 בהוצאת מכון פדרסון לכלכלה בינלאומית "Toward Renewed Economic Growth in Latin America", יצא לאור ב-1986 בהוצאת מכון פדרסון לכלכלה בינלאומית קוצ'ינסקי נשוי בפעם השנייה. הוא אב לשלושה ילדים מרעייתו הראשונה, בתו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס ואב לבת אחת מרעייתו השנייה. בתו היא העיתונאית האמריקאית-פרואנית אלכס קוצ'ינסקי. מדיה וקבצים בנושא פדרו פבלו קוצ'ינסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פדרו פבלו קוצ'ינסקי פדרו פבלו קוצ'ינסקי, ברשת החברתית פייסבוק פדרו פבלו קוצ'ינסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פדרו פבלו קוצ'ינסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביוגרפיה באתר מרכז ברצלונה ליחסים בינלאומיים (בספרדית) אתר מפלגת PPK (בספרדית) נשיא פרו, בנו של פליט יהודי, התפטר
רוח נושבת על הירח

רוח נושבת על הירח (באנגלית: The Wind on the Moon: A story for children) הוא ספר הילדים הראשון שחיבר אריק לינקלייטר (מחברם של רומנים למבוגרים, ספרי היסטוריה צבאית ועוד). הספר ראה אור לראשונה ב-1944 וזיכה את מחברו במדליית קרנגי. הספר משלב פנטזיה, אבסורד, הומור וסוריאליזם על רקע מדיני מומצא המזכיר את העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה. הספר תורגם לעברית על ידי צבי ארד וראה אור בשנת 1977 במסגרת ספריית דן חסכן של הוצאת עם עובד. גיבורות הספר הן שתי אחיות, דינה ודורינדה, שאביהן, קצין בצבא, יצא לשליחות לארץ רחוקה. על אף שהאב הזהיר את הילדות שיתנהגו יפה, כיוון שרוח נושבת על הירח, והדבר טומן בחובו סכנות, נקלעות שתי הילדות עד מהרה להתפתקאות שונות ומשונות. הן נפגשות עם מכשפה, הופכות לזוג קנגורו הנכלאים בגן החיות ומשחררות ממנו פומה זהובה ונץ כסוף. בהמשך יוצאות האחיות להציל את אביהן משביו של הרודן האכזר הוגלו בלוט ונפגשות עם דמויות שונות, בהן שני חיילים זקנים מחיל החפרים של מלחמת העולם הראשונה. יחיעם פדן כתב על הספר: "ההומור המרומז והפנטזיה הצנועה, שאינה נדרשת לכשפים רעשניים, השפה היפהפייה והשילוב הייחודי המעניין בין ילדים ובין בעלי חיים". ביקורת באתר goodreads.com רוח נושבת על הירח, באתר OCLC (באנגלית) יחיעם פדן, "ספרים חסרי מזל"
אלון הלבנון

אלון הלבנון (שם מדעי: Quercus libani) הוא עץ נשיר ממשפחת האלוניים. שמו מעיד על תפוצתו - באזור לבנון. אלון הלבנון הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל. מדיה וקבצים בנושא אלון הלבנון בוויקישיתוף אלון הלבנון, באתר NCBI (באנגלית) אלון הלבנון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלון הלבנון, באתר צמח השדה אלון הלבנון, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אלון הלבנון, באתר Tropicos (באנגלית) אלון הלבנון, באתר GBIF (באנגלית) אלון הלבנון, באתר The Plant List (באנגלית) אלון הלבנון, באתר IPNI (באנגלית) אלון הלבנון באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם האלשטאט

אגם האלשטאט (בגרמנית: Hallstätter See) הוא אגם הנמצא בזאלצקמרגוט, אוסטריה, בקצה הצפוני של רכס הרי ה Dachstein. שטחו המשוער 8.5 קמ"ר, אורכו 7.75 ק"מ, רוחבו המרבי 2.3 ק"מ ועומקו המרבי 125 מטרים. האגם הוא אתר תיירותי פופולרי, במיוחד עבור צוללנים. פעילויות נוספות לחופי האגם הן דיג ושייט. הכפר האלשטאט נמצא בחופו הדרום מערבי של האגם. במרכזו כיכר השוק המוקף בבתים מסורתיים, בצמחייה עשירה, ברובע הרומי ובכנסייה האוונגלית. מדיה וקבצים בנושא אגם האלשטאט בוויקישיתוף Der Hallstättersee, dachstein.salzkammergut.at PLANETWARE, The Hallstätter See
מפרץ אלסקה

מפרץ אלסקה (באנגלית: Gulf of Alaska) הוא זרוע של האוקיינוס השקט המוגדר על ידי עיקול החוף הדרומי של אלסקה, ומשתרע מחצי האי אלסקה והאי קודיאק במערב, ועד ארכיפלג אלכסנדר במזרח. המפרץ מורכב ממפרצים קטנים רבים, בעיקר בגבולו המזרחי. באחד מהם, מפרץ ליטויה, התפרץ בשנת 1958 הצונאמי המתועד הגדול ביותר אי פעם. כל קו החוף של המפרץ משופע ביערות, הרים וקרחונים. על פי נתוני החיישן "SeaWiFS", נחשבת המערכת האקולוגית במפרץ אלסקה ליצרנית במיוחד - היא מייצרת ממוצע שנתי של למעלה מ-300 גרם פחמן למ"ר. ברחבי מפרץ אלסקה קיימים אלמוגים רבים, ואחד הנדירים שבהם, פרימנואה פסיפיקה, תרם לתיוגו של האזור כ"בית גידול בהשגחה מיוחדת". במפרץ אלסקה מתחוללות סערות רבות, בהן יורדות כמויות גבוהות של שלג וקרח בדרום אלסקה, וכתוצאה מכך מצטברים ריכוזים גדולים של משקעים גם דרומית לחוג הארקטי. סערות רבות המתחוללות באזור זה נעות דרומה לעבר קולומביה הבריטית, מדינת וושינגטון ואורגון, ולעיתים מגיעות עד דרום קליפורניה, בעיקר בתקופת אל ניניו. חלק ניכר מהגשמים והשלגים העונתיים באזור הפסיפיק נורת' ווסט ובדרום-מערב ארצות הברית מגיעים ממפרץ אלסקה. על פי ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי, הגבול הצפוני של מפרץ אלסקה הוא חופה הדרומי של אלסקה, והגבול הדרומי הוא קו משורטט מקייפ ספנסר (שבפארק הלאומי גליישר ביי) במזרח, דרך המים הטריטוריאליים הצפוניים של דרום אלסקה וקולומביה הבריטית, ועד הנקודה הדרומית ביותר בים ברינג, כך שכל האיים הסמוכים כלולים במפרץ אלסקה. הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מגדיר את גבולו הדרומי של המפרץ כקו העובר מדרום האי קודאק במערב עד מעבר דיקסון במזרח. מדיה וקבצים בנושא מפרץ אלסקה בוויקישיתוף מפה מפורטת של מפרץ אלסקה, באתר World Atlas מפרץ אלסקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Griggs, Gary (April 9, 2011). "Tsunami rocked Alaska's Lituya Bay in 1958". Santa Cruz Sentinel. Stone Robert P; Shotwell S Kalei. (2007). "State of deep coral ecosystems in the Alaska Region: Gulf of Alaska, Bering Sea and the Aleutian Islands", In: Lumsden SE et al., eds. The State of Deep Coral Ecosystems of the United States. NOAA Technical Memorandum CRCP-3. Silver Spring, MD: 65–108. U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Gulf of Alaska
NGC 2608

NGC 2608 (הידועה גם בשם Arp 12) היא גלקסיית מוט ספירלית המצאת במרחק של 93 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים סרטן. הגלקסיה בעלת קוטר של 63,000 שנות אור, 60% מקוטר גלקסיית שביל החלב. SN 1920A התגלתה על ידי האסטרונום הגרמני מקס וולף (1863-1932). הסופרנובה הייתה בעלת בהירות נראית של 11.7 ב 17 בדצמבר 1920. SN 2001bg התגלתה ב-9 במאי 2001 (8.943 במאי לפי שעון UT) על ידי צייד הסופרנובות טום בולס בקודנהאם, סופלוק, אנגליה עם טלסקופ 36 ס"מ. כאשר הסופרנובה התגלתה היא הייתה בעלת בהירות של 14, מאוחר יותר בהירותה השתנתה ל 13.7. מדיה וקבצים בנושא NGC 2608 בוויקישיתוף NGC 2608 :NED NGC 2608, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.