laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרטין וייל

מרטין וייל (נולד ב-1940 בהולנד) הוא אוצר ישראלי, מנכ"ל מוזיאון ישראל בין השנים 1973 ל-1996, והיה דמות מרכזית במאמץ להקמת פארק אריאל שרון באתר חירייה. נולד ברוטרדם שבהולנד כשבועיים לפני כיבושה במלחמת העולם השנייה. אביו של וייל היה עורך דין מצליח ואמו עקרת בית. משפחתו נשלחה על ידי הנאצים למחנה ברנוולד שהיה מיועד לאליטות ההולנדיות ומשם למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וסטרבורק. אחר כך הועברה המשפחה לגטו טרזיינשטט בצ'כיה. עם תום המלחמה הוא ומשפחתו הקרובה חזרו להולנד. בגיל 19 הצטרף לתנועת הנוער הציונית הבונים וב-1959 עלה לישראל והתיישב בקיבוץ בית העמק. שם הכיר את אשתו תמר, אז חברת גרעין נח"ל. לאחר מכן עבר לירושלים. הוא החל להדריך במוזיאון ישראל שנבנה זה לא מכבר (וייל אף לקח חלק בבנייתו כפועל בניין). במקביל למד תולדות האמנות באוניברסיטה העברית. הוא התקדם בתפקידים שונים במוזיאון, ושימש בו כאוצר ראשי ולבסוף כמנכ"ל. סך הכל עבד במוזיאון במשך שלושים שנה. . הוא אחראי על הקמת פסל המפלצת המפורסם של ניקי דה סן פאל בקריית היובל ועל הפסל מחווה לירושלים ("הפסל האדום") בהר הרצל. זכה בעיטורי כבוד מממשלות הולנד וצרפת על פועלו לקידום אמנות צרפת והולנד בישראל. לאחר פרישתו מהמוזיאון שימש כמנכ"ל קרן ברכה עד שנת 2012. ב-2015 זכה בעיטור יקיר ירושלים. "חירייה: על צחנה ויופי - יומן אישי", הוצאת עם עובד, בשנת 2010. נורית ברצקי, הייתי יכול להיות מאושר בחלל לגמרי נקי, כמו תא במנזר, מעריב, 17 ביוני 1988, המשך נועם דביר, בספרו החדש מגולל ד"ר מרטין וייל את מאבקו בהפיכת חירייה מהר זבל לפארק מפואר, באתר הארץ, 27 במאי 2010 סבינה מסג, "חירייה: על צחנה ויופי, יומן אישי", מאת מרטין וייל | שירת האשפה, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2010 דוד הדר, אתגר גבוה מהאברסט, באתר הארץ, 7 בינואר 2011 חזקי עזרא, 12 יקירי ירושלים יקבלו את האות, באתר ערוץ 7, 18 במאי 2015
נוסחת קינגמן

נוסחת קינגמן, בתורת התורים, היא נוסחה המספקת קירוב למודל תורים מסוג G/G/1. מודל תורים מסוג זה מציין, לפי סימון קנדל, מודל כללי בעל שרת יחיד ותור אינסופי. G/G/1 מתאר מערכת בעלת מופע לקוחות שלו התפלגות כללית כלשהי, תהליך שירות עם התפלגות כללית כלשהי, שרת יחיד ותור אינסופי, הפועל על פי מודל FCFS, נכנס ראשון יוצא ראשון. הנוסחה מאפשרת מציאת קירוב לתוחלת זמן ההמתנה בתור. כלומר, מציאת משך זמן ההמתנה הממוצע של לקוח, מרגע כניסתו לתור ועד לתחילת קבלת השירות. הנוסחה הוצגה לראשונה בשנת 1966 על ידי ג'ון קינגמן, במאמרו "On the Algebra of Queues", והיא נחשבת לקירוב טוב עבור מערכת העובדת בנצילות גבוהה. הנוסחה שהציג קינגמן הייתה זו: E ( W q ) ≈ ( ρ 1 − ρ ) ( c a 2 + c s 2 2 ) τ {\displaystyle \mathbb {E} (W_{q})\approx \left({\frac {\rho }{1-\rho }}\right)\left({\frac {c_{a}^{2}+c_{s}^{2}}{2}}\right)\tau } כאשר: τ {\displaystyle \tau } הוא זמן השירות הממוצע ( μ = 1 / τ {\displaystyle \mu =1/\tau } הוא קצב השירות הממוצע) λ {\displaystyle \lambda } הוא קצב המופע של לקוחות חדשים במערכת ρ = λ τ = λ / μ {\displaystyle \rho =\lambda \tau =\lambda /\mu } הוא נצילות השרת במערכת ca הוא קבוע השונות של תהליך מופע הלקוחות (כלומר סטיית התקן של משך הזמן בין מופע למופע חלקי משך הזמן הממוצע בין מופע למופע) cs הוא קבוע השונות למשך השירות (כלומר סטיית התקן למשך השירות חלקי משך השירות הממוצע) הנוסחה היא מכפלתם של שלושה איברים התלויים בנצילות השרת, בשונות הזמנים במערכת ובמשך השירות בהתאמה. הנוסחה מבטאת הנחות אינטואיטיביות לגבי משך ההמתנה, שמשכו ארוך יותר ככל שנצילות השרת עולה, ככל שהשונות במשך הזמן בין המופעים או בזמן השירות עולה וככל שמשך השירות הממוצע עולה (בהתאמה לאיברים השונים במכפלה). Harrison, Peter G.; Patel, Naresh M., Performance Modelling of Communication Networks and Computer Architectures, p. 336, ISBN 0201544199
היקש

האם התכוונתם ל... היקש (לוגיקה אריסטוטלית) – סילוגיזם היקש (משפטים) – במשפטים, הסקת מסקנה בנוגע לא' מכוח ב' היקש (הלכה) – אחת מהדרכים שבהן נלמדים מדרשי הלכה אינדוקציה – היקש במובן המדעי כשלי היקש – כשלים לוגיים בהם יש שגיאה בטיעון היקשי היקש עצל – כשל לוגי מסוג שגיאות דגימה, השייך לקבוצת כשלי היקש אנלוגיה – יחס של דמיון, השוואה בין שני דברים ויותר היסק – בתורת ההיגיון, טיעון שמסקנתו נובעת מהנחותיו כלל היסק – כללי הוכחה בסיסיים בלוגיקה ובמתמטיקה בנוגע לטענות
מודל הדוני

בכלכלה, מודל המחירים ההֵדוֹניים הוא שיטה האומדת את העדפות הצרכן. השיטה מפרקת את מאפייני המוצר ואומדת את השפעתה של כל יחידת מאפיין על מחיר המוצר. לצורך מדידה הדונית נדרש מידע הן על מאפייני המוצר והן על מחירו. השימוש במודלים הדוניים נפוץ עבור מוצרים הטרוגניים במאפייניהם כגון דירות, מחשבים ומוצרי הלבשה. למודל המחירים ההדוניים שימוש בשומת מקרקעין, שכן הוא מאפשר לאמוד את המאפיינים השונים של יחידות דיור שאינם נסחרים בשוק, כגון איכות השכונה, איכות האוויר, מערכת החינוך וכדומה. תמחור דינמי ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספר אלף החוקים

ספר אלף החוקים (Mādayān ī Hazār Dādestān) הוא ספר משפט זורואסטרי מהמחצית הראשונה של המאה ה-7 (סוף התקופה הסאסאנית), שנערך בידי אדם בשם פַרוֹכְמַרד אִי וַהְרָאמָאן (Farroxmard i Wahrāmān). הספר נכתב בפהלווית (פרסית בינונית) והוא מכיל אוסף של פסקים ופרשנויות בנושאים משפטיים שונים, כגון דיני משפחה, דיני ממונות ועוד. הספר נשמר בכתב יד אחד (שאינו מכיל את כל החיבור המקורי, ויש בו שיבושים לא מעטים), והוא ייחודי במובנים רבים: הוא המקור המשפטי הזורואסטרי היחיד ששרד עוד מלפני התקופה האסלאמית, וככזה הוא ראשון במעלה להכרת ההיסטוריה החברתית והמוסדים של פרס הסאסאנית. בשונה משאר החיבורים הזורואסטרים ששרדו, הוא אינו מכיל בתוכו כל התייחסות תאולוגית (מלבד התייחסויות קצרות לאווסטה ולפרשנויותיה וכדומה), והוא עוסק כמעט אך ורק בחקיקה ובמשפט. לעומת זאת, בהקדמה, מרחיב המחבר במליצות תאולוגיות ומוסריות, ועומד על החשיבות הדתית העליונה של שמירת המשפט כדרך להגשמת מטרותיה של הדת הזורואסטרית. תיארוך הספר מסתמך בין השאר על כך שהתאריך האחרון המוזכר בו הוא שנת 26 למלך כוסרו פרוויז (591–628). גם אם נניח עריכה בתקופה מאוחרת יותר, ברור לחלוטין מתוכנו של הספר שהחקיקה בו היא סאסאנית לחלוטין, ונקייה מכל השפעות של התפתחות המשפט הפרסי בתקופה האסלאמית. כתב היד של הספר, שהיה שייך לספריית הטאריה בפונה (Poona) פורסם לראשונה כמהדורת פקסימיליה על ידי J.J. Modi ב-1901, והוא שפרסמו תחת השם Mādayān ī Hazār Dādestān, או בקיצור MHD. אמנם, המשפט בהקדמת הספר שממנו לקח מודי את כותרתו אומר "ēn mādayān hazār dādestān xwānēnd", דהיינו "ספר זה קרוי 'אלף החוקים'", ואם כן שמו המקורי של הספר היה פשוט "אלף החוקים". חלק אחר של כתב היד, שהיה ברשותו של Tehmuras D. Anklesaria ולא פורסם על ידי מודי, פורסם על ידי אנקלסריה ב-1912, והוא ידוע בכינוי MHDA. סדר הפרקים בפקסימליות הללו מבולבל לעיתים, אך ניתן לעמוד על הסדר המקורי על פי מספור אבג'ד שנוסף לספר בתקופה המוסלמית (שאמנם אינו אמין בכל המקרים, שכן חלק מהדפים אבדו עוד קודם להוספת אותו מספור). לפי המספור הזה, הפרקים הראשונים, 1–4, אבדו, אך חלק גדול מהספר (75 דפים שכל אחד מכיל 17 שורות בממוצע) שרד. MĀDAYĀN Ī HAZĀR DĀDESTĀN, באנציקלופדיה איראניקה
שמורת נחל שרך

שְׁמוּרַת נַחַל שָׁרָךְ היא שמורת טבע בישראל, שהוכרזה בשנת 1969. השמורה משתרעת בקרבת גבול לבנון, צפונית לכביש הצפון. מקור השם בשרכים הגדלים על גדות הנחל. ראשיתו של הנחל בתחומי לבנון, וחלקו האחרון נמצא בשמורת נחל בצת. חלקו העליון של נחל שרך הוא נחל אכזב, ובחלקו התחתון מעיינות נובעים לכל אורך השנה, הנקראים "עינות כרכרה", שמהם זרימה איתנה לכיוון מכון השאיבה שמתחת לקיבוץ אילון. שם ישנה חורשת אקליפטוסים ובריכות אגירה ישנות מבטון. ומכאן נשאבים מי הנחל ומועלים לקיבוץ אילון. נחל שרך נשפך לעבר נחל בצת. השמורה מאופיינת בחורש ים-תיכוני צפוף ומגוון, ובו בין היתר עצי אלון התולע, כליל החורש, אדר סורי, ער אציל, קטלב, ומיני שרכים שונים (שעל שמם נקרא הערוץ). בשטחים היבשים של הערוץ גדלים עצי אלון מצוי, אלה ארץ ישראלית ועוזרר, ושיחי אחירותם החורש וקידה שעירה. השמורה ברובה מוצלת ולעיתים כה עבותה עד שהיא מסתירה לחלוטין את השמים. המסלול נוח למטיילים בכל עונות השנה, כמו כן הירידה יחסית נוחה, בשביל מכוסה עלווה שנשרה בצבעי צהוב-ירוק מרהיבים. בשעות הלילה פעילים באזור שועלים וחזירי בר, כמו כן ניתן מדי פעם לראות שפני סלע ועטלפים השוכנים במערה. במרכז השמורה נמצאת מערת שרך, המהווה אטרקציה מיוחדת למטיילים, ובה נכנסים לבטן ההר (בלוויית פנסים) ומטפסים בתוך מערת נטיפים מרהיבה לגובה של כ-20 מטרים במעבה ההר, במסלול מסודר הכולל מדרגות ברזל ויתדות, שאורכו קרוב ל-200 מטר, היציאה מהמערה היא במפלס העליון, בגובה של כ-15 מטר מעל הערוץ. בתקופת החורף (נובמבר - אפריל) בה לנים העטלפים, הכניסה למערה אסורה. נכון לסוף שנת 2015 הכניסה למערה אסורה בשל חשד לקדחת המערות. במהלך מלחמת לבנון השנייה נפלו מספר טילים בשטח השמורה וגרמו לשרפות של שטחי חורש. הכניסה היא מחניון שרך, מצפון לכביש הצפון (899) - נ.צ. 1732-2747. או מהחניון בקיבוץ אילון. טיולי שביל ישראל, באתר החברה להגנת הטבע מסלול טיול לנחל בצת ונחל שרך, באתר "טיולי" מסלול טיול מעודכן בנחל שרך ונחל בצת(הקישור אינו פעיל) סיור וירטואלי במערת שרך - 360israel.co.il
מריאנפלאץ

מריאנפלאץ (בגרמנית: Marienplatz) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה מאז שנת 1158. בימי הביניים היו בכיכר שווקים ונערכו בה תחרויות. הכיכר נקראה על שם המריאנזוילה (Mariensäule), עמוד מריאני (על שם מרים, אם ישו) שנבנה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי. כיום הכיכר ידועה בזכות בית העירייה הנמצא בקצה הצפוני שלה. הקריון (סוג של גלוקנשפיל) שמנגן במגדל בית העירייה, בליווי בובות, נבנה בהשראת טורנירים אלו, וכיום מושך מיליוני תיירים. לקריון שלוש מנגינות: בראשונה אין תזוזה של הדמויות, בשנייה נעות הדמויות שבחלק העליון ובשלישית רוקדים החבתנים (עושי חביות הבירה) שבחלק התחתון. ריקודם מסמל את הפריחה הכלכלית שהתרחשה עם תום מלחמת שלושים השנה כאשר הקהל שב לפקוד את בתי הבירה. בצד המזרחי של הכיכר נמצא בית העירייה הישן של העיר. המדרכה בין המריאנפלאץ לקארלספלאץ היא אזור הומה המלא בחנויות ומסעדות. במקום נמצאת גם תחנת רכבות הממוקמת מתחת לכיכר אשר מהווה תחנה מרכזית חשובה לרכבת התחתית (U Bahn) ולרכבת פרוורים (S Bahn) לעיר. רוב המבנים שסביב הכיכר נהרסו במהלך הפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה ושחוזרו במהלך השנים שאחריה. מגדל הפעמונים (הגלוקנשפיל) ניצל מהרס, כנראה בשל היותו נקודת ציון למטוסים. המריאנסולה היא עמוד מריאני, הממוקם בכיכר המריאנפלאץ, שנבנה בפקודת מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה בשנת 1638 לכבוד סיום הכיבוש השוודי במהלך מלחמת שלושים השנים. בראש העמוד פסלון מוזהב של הבתולה מרים, העומדת על חצי סהר כמלכת גן עדן, שנבנה בשנת 1590. העמוד הוצב לראשונה בקתדרלת פראואנקירכה. עמוד מרים במינכן הוא העמוד המריאני הראשון מצפון לאלפים והוא נבנה בהשראת עמודי מרים אחרים שנבנו באירופה. בארבע פינות תחתית העמוד ניצבות ארבע דמויות ילד קטן הנאבקות כל אחת באויב סמלי אחר בתקווה שלא תתרחש על העיר הצרה המסומלת על ידי הדמות. האריה מסמל מלחמה, קוקאטריס מסמל מגפה, דרקון מסמל רעב ונחש מסמל את הכפירה או מעשי השטן. בפאתי הכיכר נמצאת מזרקת הדג (Fischbrunnen). המזרקה נמצאת ליד הכניסה הראשית לבניין העירייה החדש, המים מגיעים אליה מנהר האיזאר (Isar). לפני המזרקה הנוכחית הייתה במקום מזרקה קודמת, שנבנתה על ידי קונרד קנוהל בשנים 1865-1862 ונהרסה לחלוטין בהפצצות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. ב-1954, במקום שחזור מלא נבנתה מזרקה חדשה על בסיס רעיונות המזרקה הקודמת. עמוד מריאן, בית העירייה החדש ומגדלי קתדרלת פראואנקירכה (כנסיית גבירתנו) מזרקת הדג בית העירייה החדש שעון הגלוקנשפיל בבית העירייה החדש בית העירייה הישן מדיה וקבצים בנושא מריאנפלאץ בוויקישיתוף מבט פנורמי על הכיכר
בית העירייה החדש של מינכן

בית העירייה החדש (בגרמנית: Neues Rathaus) הוא בית עירייה בכיכר המריאנפלאץ שבמרכז העיר מינכן, גרמניה. בבניין נמצאים מועצת העיר, משרדי ראש העיר וכן חלק מהאדמיניסטרציה. בשנת 1874 הועברו הרשויות מבית העירייה הישן לבניין החדש. הבניין נבנה בין השנים 1867–1908 בסגנון בנייה נאו-גותי. הבניין מכסה שטח של 9,158 מ"ר ומכיל 400 חדרים. החזית המרכזית מופנית לכיוון הכיכר ואילו החזית האחורית צמודה לפארק קטן. המרתף מאוכלס ברובו במסעדה בשם "Ratskeller". בקומת הקרקע נמצאת תחנת מידע גדולה לתיירים וכן שטחים המושכרים לחנויות. בקומה הראשונה ישנה מרפסת גדולה הפונה לכיוון הכיכר ונערכים בה פסטיבלים גדולים כמו אליפויות כדורגל או קונצרטים בזמן שוק חג המולד. המגדל המרכזי בה מגיע לגובה של 85 מטר ופתוח למבקרים באמצעות מעלית. בראש המגדל נמצא ה-Rathaus-Glockenspiel שכולל מספר הצגות יומיות ומהווה אטרקציה תיירותית. בהפצצות בעלות הברית על גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק המבנה ושוחזר בשנים שלאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא בית העירייה החדש של מינכן בוויקישיתוף אתר באנגלית על בית העירייה
טלוויסה

טלוויסה (בספרדית: Televisa) היא חברת המדיה הגדולה ביותר במקסיקו, בשפה ספרדית וגם אמריקה הלטינית, שנוצרה בשנת 1973 לאחר מיזוג של Televisión Vía Satélite שנוסדה בשנת 1955 ו-Televisión Independiente de México שנוסדה בשנת 1968. חברה זו מהווה תאגיד בידור שברשותו בתי קולנוע, אולפני הקלטות, מגזינים והוצאות ספרים אך בעיקר יצרן אופרות סבון (טלנובלות) (לדוגמה: המתחזה), אירועים מיוחדים, תוכניות אירוח וסרטים. ערוץ הספורט של החברה משדר קרבות איגרוף והיאבקות אך בעיקר משחקי כדורגל. המתחרה העיקרי של טלוויסה הוא ערוץ TV Azteca. טלוויסה נסחרת בבורסה המקסיקנית ובוול סטריט. מריה מריה (1996) המתחזה (1998) חבקי אותי חזק (2000) הפולשת (2001) לילות מריאנה (2003-2004) רבלדה (גרסה מקסיקנית של "המורדים": 2004-2006) רובי (טלנובלה) (2004) אמי - הילדה עם הילקוט הכחול (2004) כנגד כל הסיכויים (טלנובלה) (2005) פאבלו ואנדראה (2005) אם חורגת (טלנובלה) (2005) האמת הסמויה (2006) יפה היא לא (גרסה מקסיקנית של "אני בטי המכוערת": 2006-2007) מחר ולתמיד (2008) אשת הברזל (סדרה) (2010) אהבות אמיתיות (2012) בלב הסערה (2013) המועמדת (2016) רק את (2018) פתאום אבא (2019-2020) קהל היעד של טלוויסה נחשב עממי יחסית ובהופעתו הפומבית האחרונה (3 במרץ 1997) אמר נשיא החברה, אמיליו אסקרגה, כי "אנחנו לא יכולים להתחמק מהשכבה העשירה, אבל באמת, הם לא מעניינים אותנו מאוד. השידורים שלנו תמיד היו ותמיד יהיו להמונים". מדיה וקבצים בנושא טלוויסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טלוויסה טלוויסה, ברשת החברתית פייסבוק טלוויסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טלוויסה, ברשת החברתית אינסטגרם טלוויסה, סרטונים בערוץ היוטיוב מידע עסקי על חברת טלוויסה באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) טלוויסה, בגוגל פיננסים טלוויסה, באתר Crunchbase (באנגלית) "Diario La Tercera (Argentina) "Televisa baja sus ganancias en primer trimestre de 2011"". Latercera.com. 15 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-2013-01-03. נבדק ב-2011-11-05. {{cite web}}: (עזרה) "Editorial Televisa, World's Largest Spanish-Language Publisher, Goes Live with K4". Managing Editor Inc. דצמבר 3, 2009. אורכב מ-המקור ב-יוני 4, 2012. נבדק ב-מאי 19, 2011.
קן (כדורגל)

סטאד מאלרב קן (צרפתית: Stade Malherbe Caen) הוא מועדון כדורגל צרפתי מקצועני, המשחק בעיר קן שבנורמנדי תחתית. המועדון נוסד ב-17 בנובמבר 1913 לאחר איחד בין שני המועדונים - "קלאב מאלרב קן" ו-"קלאב ספורטיף קן". הקבוצה נקראת על שמו של פרנסואה דה מאלרב (1555-1628), שהיה משורר, מבקר ומתרגם, יליד העיר קן. במרבית שנותיו המועדון נחשב לאחד ממועדוני החובבנים הטובים ביותר בצרפת. ב-1985, הפך המועדון באופן רשמי למועדון מקצועני. בסוף שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90, עברה קן לשחק בליגות הבכירות בצרפת, ושינתה את מעמדה למועדון צרפתי מקצועני בכיר במדינה. בשנת 1988, העפילה הקבוצה לליגה הצרפתית הבכירה. בשנת 1992, מספר חודשים לאחר שהמועדון ניצל מפשיטת רגל, הקבוצה סיימה במקום החמישי בליגת העל הצרפתית והעפילה לגביע אופ"א. בסיבוב הראשון בגביע אופ"א הקבוצה הפסידה לריאל סרגוסה והודחה מהטורניר. בשנת 1993, הקבוצה עבר לשחק במגרש המודרני סטאד מישל ד'אורננו. שנתיים לאחר מכן, ירדה הקבוצה לליגת המשנה הצרפתית. על אף שזכתה באליפות ליגת המשנה ב-1996, הקבוצה חזרה במהרה להיות קבוצה אלמונית בליגת המשנה הצרפתיות. בסוף שנות ה-2000, השיגה הקבוצה הישגים שהקנו לה את הזכות לשחק מספר עונות בליגת העל הצרפתית. בשנת 2005, קן אף העפילה לגמר גביע הליגה הצרפתית. בסוף עונה 2011/2012 ירדה קן לליגה הצרפתית השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18, נקודה אחת מתחת ללוריאן שנשארה בליגה. בסיום עונת 2013/2014 שבה הקבוצה לליגת העל הצרפתית לאחר שסיימה במקום ה-3 בליגה השנייה. אך ירדה שוב בתום עונת 2019/2020. מדיה וקבצים בנושא קן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קן (בצרפתית) קן, ברשת החברתית פייסבוק קן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קן, ברשת החברתית אינסטגרם קן, ברשת החברתית טיקטוק קן, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
ויקיחדשות

ויקיחדשות (באנגלית: Wikinews) הוא מיזם רב-לשוני של קרן ויקימדיה ליצירת אתר חדשות חופשי, שכל אחד יכול לתרום לו. ויקיחדשות הוא מיזם של קרן ויקימדיה שהוקם לאחר החלטה רשמית של ועד הנאמנים של ויקימדיה (הפרויקטים שקדמו לו, כמו ויקיפדיה או ויקימילון, יצאו לפועל לפני הקמתו של הוועד). אתר "דמו" לוויקיחדשות הוקם בנובמבר 2004, ובדצמבר עבר הפרויקט לשלב "בטא" ב-URL משלו (wikinews.org) בשתי שפות: אנגלית וגרמנית. החל מינואר 2005 ועד מאי הוקמו אתרים ב-22 שפות נוספות, כאשר הראשונות להצטרף היו (בסדר כרונולוגי) הולנדית, צרפתית, ספרדית, שוודית, בולגרית, פולנית, פורטוגזית, רומנית, אוקראינית וסרבית. הקמת אתר בכל שפה חדשה תלויה באישור רשמי, ובהתאם לפרוצדורה מסודרת. אישורים נוספים התקבלו בחודש יוני 2005 לעוד שתי שפות: רוסית ויפנית. השפות שנפתחו לאחר מכן הן: עברית, תאית וערבית. ב-13 במאי 2005 נכתב מאמר החדשות ה-1,000 במהדורת האנגלית ונכון ל-2018 יש בה כ-21 אלף מאמרים. ביוני 2023 היו במהדורה העברית 276 כתבות. ב-26 באוקטובר 2019 דורג האתר (על מהדורותיו השונות) במקום ה-83,228 בדירוג האתרים העולמי של אלכסה. ב-23 בנובמבר 2023 עוצב מחדש כל העמוד הראשי במהדורה העברית. אתר האינטרנט הרשמי של ויקיחדשות (בשפות מרובות) אתר האינטרנט הרשמי של ויקיחדשות (בעברית) ויקיחדשות, ברשת החברתית פייסבוק ויקיחדשות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דף בקשת אישור להוספת שפות חדשות למיזמי ויקימדיה קיימים במטא-ויקי ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו

רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו (בפורטוגזית: Ronny Heberson Furtado de Araújo, נולד ב-11 במאי 1986) המוכר כרוני, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. הקריירה המקצוענית של רוני החלה בשנת 2004 בקורינתיאנס סאו פאולו, בה שיחק שלוש שנים. עם תום חוזהו בקבוצה הביעו בו עניין מספר קבוצות אירופיות. בסופו של משא ומתן, בו נטלו חלק גם מנצ'סטר סיטי, פ.ס.וו. איינדהובן ופריז סן-ז'רמן, חתם רוני בספורטינג ליסבון. בספורטינג לא הצליח רוני להשתלב בסגל ושיחק בעונתו הראשונה בקבוצה בשנים עשר משחקים בלבד. יחד עם זאת השער היחיד שלו באותה עונה נכנס לספרי ההיסטוריה. רוני, הידוע ברגל שמאל עוצמתית, בעט כדור חופשי שהגיע למהירות של 210.9 קמ"ש - המהירה ביותר אי פעם. את עונת 2007/2008 פתח רוני בהרכב אך עם הגעתו לקבוצה של מגן מילאן לאנדרו גרימי נדחק חזרה לספסל. בעונתו השלישית בקבוצה שיחק רוני בשישה משחקים בלבד. בעונת 2009/2010 הושאל רוני לעולה החדשה לליגה הפורטוגלית אוניאו לייריה. עם סיום תקופת ההשאלה ולאחר שסייע לקבוצה להישאר בליגה חתם רוני על חוזה עם הרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה והתאחד עם אחיו, שחקן הקבוצה רפאל. ביולי 2016 שוחרר מהקבוצה עקב עודף שחקנים. מדיה וקבצים בנושא רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו, באתר Transfermarkt רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו, באתר Soccerway רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו, באתר WorldFootball.net רוני הברסון פורטדו דה אראוז'ו, באתר FootballDatabase.eu "רוני - השער המהיר בהיסטוריה", bleacherreport.com
ארל (כדורגל)

מועדון אתלטיקה ארל-אביניון (בצרפתית: Athlétic Club Arles-Avignon) הוא מועדון כדורגל צרפתי, הממוקם במקור בעיר ארל. המועדון נודע בעבר בשם "מועדון אתלטיקה ארל", אך בשנת 2010, הקבוצה הותקה לקומונה הקרובה אביניון ולכן אימצה גם את שמה. בעונת 2015/16 משחקת ארל-אביניון בליגה הרביעית. ב-2010/11 שיחקה בליגת העל הצרפתית לאחר 5 עונות בהן עלתה ארבע ליגות. הקבוצה משחקת באצטדיון פארק דה ספורטס, אביניון. המועדון נוסד בשנת 1913, לאחר איחודם של 3 מועדוני ספורט: "לה פדאל ז'וייה", "ארל אוטו-ולו" ו-"ארל ספורטס". בשנות ה-70, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה הצרפתית. בשנים 1970 ו-1973, הקבוצה העפילה לרבע הגמר הגביע הצרפתי. בשנת 2009, המועדון העפיל לליגת המשנה הצרפתית מחדש, וציין בכך עליית ליגה רביעית ברציפות בארבע שנים. באותה השנה, הקבוצה עברה למגרשה הנוכחי, לאחר שעזבה את מגרשה הישן סטאד פרננד פורנייה שבארל. אחרי המעבר, הקבוצה שינתה את שמה לשם הנוכחי, ושינתה גם את סמלה. מדיה וקבצים בנושא ארל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארל (בצרפתית) פרופיל, באתר Transfermarkt
לאודה אייר

לאודה אייר (Lauda Air) הייתה חברת בת של אוסטריאן איירליינס, ובסיס פעולתה המרכזי היה בנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט. לאודה אייר הוקמה באפריל 1979 על ידי אלוף פורמולה 1 ניקי לאודה והחלה לפעול בשנת 1985. בתחילה הפעילה החברה רק טיסות צ'רטר. בחודש מרץ 2000 הצטרפה לקבוצת חברות התעופה סטאר אלייאנס. בהמשך אותה שנה הפכה החברה להיות חברת בת באוסטריאן איירליינס והפעילה טיסות שכר של החברה. באפריל 2013 החברה הפסיקה להתקיים כחברת תעופה. היא הוחלפה ע"י Austrian myHoliday, שהיא מותג המשמש את אוסטריאן איירליינס לשיווק טיסות שכר ונופש. החברה הפעילה טיסות לכ-58 יעדים ב-8 מדינות: אוסטריה, מצרים, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, פורטוגל, ספרד וטורקיה. ב-26 במאי 1991 יצאה טיסת לאודה אייר 004 במטוס בואינג 767 מבנגקוק. בעיית קצר במערכת היפוך דחף במנוע השמאלי גרמה לסיחרור קטלני ואיבוד שליטה בגובה רב. מדיה וקבצים בנושא לאודה אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאודה אייר (בשפות מרובות) האתר הרשמי (ארכיון האינטרנט)
משקה

משקה הוא סוג של מזון, המציין את צורתו הנוזלית שאינו תבשיל. בהגדרה מצומצמת יותר, "משקה" מציין מזון נוזלי שאינו מים. קיימים סוגים רבים של משקאות, וכמו כל ענף המזון, גם השימוש במשקאות מהווה חלק מן התרבות האנושית. סוג מפותח ביותר של משקאות הוא משקאות חריפים – משקאות המכילים אלכוהול. משקאות אותם מגישים מחוממים, כוללים לרוב סוגים שונים של תה או חליטת צמחים, קפה לסוגיו ושוקו. משקאות מתוקים, טבעית או בתוספת סוכר (או תחליפי סוכר), מוגשים בדרך כלל כשהם מקוררים. משקאות מוגזים הם משקאות המכילים פחמן דו-חמצני. רוב המשקאות מסוג זה מכילים גם כמות גדולה של סוכר וחומרי טעם וריח אחרים. המשקה המוכר ביותר מסוג זה הוא קוקה-קולה. ישנם משקאות מוגזים המומתקים בתחליף סוכר וממותגים כמשקאות דיאט. משקה קל מיץ נקטר משקאות על בסיס חלב: חלב מילקשייק שוקו נס קפה משקאות המכילים אלכוהול. יין בירה וודקה טקילה וויסקי ג'ין רום אבסינת ערק ברנדי ליקר קוקטייל משקאות קרים, המכילים כמויות גדולות של קפאין וחומרים ממריצים אחרים, מכונים משקאות אנרגיה. רד בול הוא המשקה המוכר בקטגוריה זו. רשימה של ערכים בוויקיפדיה העוסקים במשקאות משקאות, באתר "שפים" משקאות, באתר וואלה משקאות, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב מלכה

יעקב מלכה (נולד בשנת 1941 בקזבלנקה, מרוקו). הוא צייר ישראלי. מלכה עלה לישראל בשנת 1956 במסגרת עליית הנוער. ציור ורישום הם תחומי עיסוק שליוו אותו מאז ילדותו. את השכלתו רכש בפריז באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר, על ידי מלגה שקיבל מראש מחלקת עליית הנוער משה קול. בהמשך השתלם אצל מרסל ינקו ואביגדור סטימצקי. בשנת 1971 השתלם בטכניקות גרפיות בניו יורק. יצירותיו נמצאות באוספים שונים בישראל, ארצות הברית, אנגליה, צרפת וגרמניה. לאחר תקופה של עבודה בגרפיקה חזר מלכה לצייר ולערוך תערוכות. עבודותיו החדשות משקפות שינוי בתפיסה ובהסתכלות על הסובב אותו בתחומים שונים. ביו שאר עבודותיו, אייר מלכה את ההגדה של פסח, עבודה שנדפסה במהדורות רבות. דף האמן באתר מוזיאון ישראל יעקב מלכה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר בסטריקין

פרופסור אלכסנדר איוואנוביץ' בסטריקין (ברוסית: Алекса́ндр Ива́нович Бастры́кин; נולד ב-21 באוגוסט 1953 בפסקוב) הוא מדינאי ומשפטן רוסי, מספטמבר 2007 עד ספטמבר 2010 היה סגן ראשון לתובע הכללי הרוסי וראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי - זרוע החקירות העיקרית של ממשלת רוסיה, העוסקת בביעור השחיתות הציבורית. ב-4 באוקטובר 2010, מונה לממלא מקום יושב ראש ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית והחל מה-21 בינואר 2011 מונה על פי צו נשיאותי רשמי לחוקר הראשי של רוסיה וליו"ר מטעם הנשיא של ועדת החקירות הרוסית. ב-1975 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד, למד ביחד עם ולדימיר פוטין. עם סיום הלימודים עבר בארגוני ביטחון פנים עד לשנת 1979. בשנת 1977 החל לעבוד על הדוקטורת וסיים אותו בשנת 1980. בשנת 1980 ועד ל-1987 היה מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. הוא היה פעיל בארגוני הקומסומול בעיר במקביל לולנטינה מטוויינקו. בשנים 1988–1996 היה מרצה במוסדות להשכלה גבוה שונות בעיר. בשנת 1996 עבר לעבוד במסגרת משרד הפנים ומשרד המשפטים הרוסי בעיר סנקט פטרבורג. ב-6 באוקטובר 2006 מונה לתפקיד סגן ראשון לתובע הכללי ומאז ה-7 בספטמבר 2007 הוא ראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי שהוקם באותו מועד. ב-4 באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש ועדת החקירות של רוסיה, יורשת ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי. באותו יום לעבודה בוועדה הועברו 18 אלף חוקרים ממשרד התובע הכללי ואיתם מעל 60 אלף תיקי חקירות. ב-22 במאי 2009, אלכסנדר בסטריקין נאם בפני ראשי הממשל והפרלמנט, והפנה את תשומת לבם לכך, ששליש מהפשיעה הכללית במוסקבה מבוצעת בידי מהגרים בלתי חוקיים. לדבריו, שירות ההגירה הפדרלי לא מבצע היטב את תפקידו בשל רמת השחיתות הגבוהה הקיימת בארגון זה. אלכסנדר בסטריקין עקב באופן אישי אחר התקדמות חקירת הרצח של רוסלן יאמדאייב. יועץ ממלכתי למשפטים, דרגה 1 (החל מה-8 בדצמבר 2006) משפטן הכבוד של רוסיה (החל מה-11 בינואר 2007) דוקטור למדעי המשפט מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר בסטריקין בוויקישיתוף אלכסנדר בסטריקין באתר לנטה-פדיה (ברוסית) בסטריקין באתר התובע הכללי הרוסי (ברוסית) הבלש הבכיר של רוסיה נפצע בהתפוצצות רכבת (באנגלית) אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית פייסבוק אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכסנדר בסטריקין, ביישום טלגרם אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית אינסטגרם אלכסנדר בסטריקין, ברשת החברתית VK