laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוז

בוז הוא יחס המערב רגשות כעס וגועל, וכולל ייחוס ערך שלילי של אדם לעצמו או לזולת. בוז יכול אך לא חייב להיות מובע באופן מילולי או התנהגותי. מילים קרובות הן זלזול, לעג, לגלוג, עלבון, והשפלה. בוז עשוי להופיע בכל מצב של אי שביעות רצון; הוא יכול להיות קשור לרגשי נחיתות, דעות קדומות, לחוויה של פגיעה, ולתפיסות שליליות קודמות כלפי מושא הבוז. לעיתים עלול הבוז להקצין ולהתבטא באופן תוקפני ואלים. למרות שבוז כולל במידה רבה חשיבה, חוקרים רבים מתייחסים לבוז כאל רגש, ואף רגש אוניברסלי. במחקרים נמצא כי נוכחותם של רגשות בוז במערכת יחסים זוגית, היא מנבא משמעותי לפרידה של בני הזוג. במחקר אורך של ג'ון גוטמן שעקב אחר זוגות לאורך 14 שנים, נמצא כי שימוש בבוז בתקשורת הזוגית ניבא ב-93% דיוק את מקרי הגירושין בקרב הזוגות שנבדקו. בתרבות נחשב הבוז ליחס שלילי, ובדתות מסוימות הוא אף נחשב לחטא. משטרים דיקטטורים מבססים את שלטונם בין השאר על תעמולת בוז כנגד אויב חיצוני או פנימי, שמאפשרת לתעל את הזעם הציבורי על השלטון הכושל הרחק מהעריץ והחוצה. בקולוסיאום שברומא, הקהל נהג לצעוק "בוז!", כשרצה להביע אי-סיפוק מהמופע של הגלדיאטור, ופעולה זו עשויה הייתה להביא להחלטה של הקיסר להרוג את הגלדיאטור. בעקבות זאת הפכה קריאת הבוז לנפוצה במיוחד לציון אי שביעות רצון בתחרויות ספורטיביות ובאירועי תרבות פומביים כגון תיאטרון; זאת לאו דווקא כביטוי של רגשות כעס וגועל, אלא כביטוי לאכזבה וחוסר שביעות רצון מתפקוד השחקנים. על פי הפילוסוף ברוך שפינוזה, יש 3 רגשות בסיסיים: תשוקה, שמחה ועצב. מרגשות אלה נגזר הבוז - "בוז הוא שמחה בליווי אידיאה של סיבה חיצונית". כלומר, לפי שפינוזה, אנו מבזים את מה שאנו חושבים שגורם לנו להרגיש עצב ותיסכול בשעה של ציפייה למיטב. בכמה מספריו מובאת התייחסות קיצונית לבוז, בעקבות מקרים אישיים שלו, וכן מקרים מפורסמים מאותה התקופה. ביזוי עצמי הוא בוז של אדם לעצמו או לקבוצה שהוא חבר בה. ביזוי עצמי יכול לנבוע מכך שהאדם רואה בעצמו או בקבוצתו תכונות שליליות שהוא לא יכול להזדהות איתן, או שהוא בז לעצמו או לקבוצתו כתוצאה מכישלון מתמשך. לעיתים שנאה עצמית יכולה להביא למצב זה. ביזוי עצמי עלול להוביל לתסביך נחיתות, דיכאון, בדידות, ייאוש, פגיעה עצמית ועוד [דרוש מקור]. ביהדות ידועה תופעה של אוטואנטישמיות, שמתבטאת בבוז ושנאה עצמיים של יהודים כלפי קבוצת הייחוס שלהם. תופעה זו נובעת מהפנמת יחס השנאה של אוכלוסייה זרה כלפיהם. TenHouten, W.D. (2007). General Theory of Emotions and Social Life. Routledge. Ekman, P. & Friesen, W. V (1969). The repertoire of nonverbal behavior: Categories, origins, usage, and encoding. Semiotica, 1, 49–98. Psychologists say one behavior is the 'kiss of death' for a relationship, 2016, Business Insider(הקישור אינו פעיל) The Sin of Contempt, Bible Hub מתוך תורת האיממנטיות של שפינוזה, כרכים א-ג בספרו "אתיקה"
הנרי בסמר

סר הנרי בסמר (באנגלית: Henry Bessemer; ‏19 בינואר 1813 - 15 במרץ 1898) היה ממציא בריטי שהניח את היסוד לתעשיית הפלדה. הנרי בסמר, נולד בכפר צ'רלטון בדרום אנגליה. אביו היה אדם מבוסס, ממציא ובעל בית חרושת ליציקת אותיות. הנרי בילה את זמנו הפנוי בסדנתו של אביו, ושם למד להשתמש בכישרונו המכני הטבעי. בגיל 17 נשלח הנרי ללונדון, שם התחיל להשתמש בכישרונו בעודו מפסל פסלים יפהפיים שמאוחר יותר המלך והמלכה קנו, וכן יוצק דמויות אמנותיות ממתכת אשר "הגלריה המלכותית" הציגה אותן. אחר-כך עסק בקישוט גלויות ובדים בפיתוחים. בעודו בן 42, רשם פטנט על שיטה לזיקוק ברזל כדי שאפשר יהיה לעשות ממנו פלדה בזול ובקלות. שיטה זו, הנקראת על שמו, וכן מכונה, שגם היא נקראת על שמו, עודן משמשות בתעשיית הפלדה. למעשה חולל תהליך בסמר את תעשיית הפלדה החדישה. לפני המצאתו של תהליך זה, אפשר היה לייצר רק כמויות קטנות של פלדה, ועל כן הייתה המתכת יקרה מאוד. תגליתו של בסמר איפשרה ייצור פלדה בקנה-מידה גדול. יש המונים את המצאתו עם ההמצאות הגדולות ששינו את פני העולם - הדפוס, המצפן והקטר. בסך הכל נרשמו לזכותו פטנטים על 114 המצאות. אחת היעילות ביותר הייתה שיטה לעשיית צבע בגוון הזהב. בכסף שקיבל תמורת המצאה זו, עשה ניסיונות ופיתח את התהליך שלו לייצור פלדה - החשובה בהמצאותיו. בגיל 66, הוכתר בתואר-האבירות "סר" על שיטה להחתמת בולי הכנסה. מדיה וקבצים בנושא הנרי בסמר בוויקישיתוף הנרי בסמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנרי בסמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טורניר

טורניר הוא שמו של אירוע ספורטיבי בימי הביניים בו התחרו במספר מקצים של ספורטי לחימה שונים, בין שתי קבוצות יריבות או בין יחידים. הקרבות נערכו בדרך עם נשק לא קטלניים ועל חודי החניתות הורכבו מגני עץ. במקורו היה הטורניר תחרות בין אבירים. כיום, המונח טורניר מתייחס לסדרה מאורגנת מראש של תחרויות, על פי שיטה מסוימת. הטורניר עצמו היה אירוע חברתי, שבו נכחו רוב בני האצולה וקהל רב מקרב פשוטי העם. לעיתים גם בני משפחת המלוכה נכחו בטורניר (לרוב כצופים, אך מדי פעם גם כמשתתפים). מסביב לזירת הטורניר התקבצו סוחרים, אמנים, פייטנים ובעלי מלאכה שהציעו שירותים שונים וניצלו את הטורניר להציע את מרכולתם. לגבי האבירים המשתתפים בו היה הטורניר תחרות על כבוד והזדמנות לזכות בהערכה ותהילה באמצעות הפגנת כישוריהם. בעיניי ההמונים הטורניר היה מעין בידור ופסטיבל עממי שסיפק אתנחתא מרעננת בשגרת חיי היום-יום האפורים והקשים. התחרויות בטורנירים המוקדמים דמו למעשה למלחמות. הן כללו במקור משתתפים רבים שנלחמו אלו באלו במלחמת-דמה חסרת סדר, עם הזמן הן התפתחו וכללו מספר אירועים, בהם: דו-קרב חרבות. "אדון הגשר" אביר חוסם גשר ועל השאר מוטל לעברו. השחלת רומח לתוך טבעת תוך כדי דהירה. "משחק הסרצאני" בו על האביר לפגוע במטרה מסתובבת עם הרומח ולדהור מספיק מהר על מנת להימלט מהאלה הכבדה שחוזרת עם סיבוב המטרה. קליעה למטרה בחץ וקשת. תחרויות הפלה ברומח (Jousting): אלה התחרויות המוכרות והפופולריות ביותר, בהן שני אבירים רכובים על סוס וחמושים ברומח מסתערים ומנסים להפיל אחד את השני. בגרסאות מסוימות מספיק להפיל את היריב בשביל לנצח, בגרסאות אחרות יש בנוסף להכריעו (ואף להורגו) גם אחרי שנפל על הקרקע. מקורו של הטורניר הוא בתחילת ימי הביניים והוא הגיע לפופולריות רבה במאה ה-12. מקור השם הוא בצרפתית עתיקה: torneiement, tornei. בתחילה התנהלו הטורנירים ללא כללים מסודרים, אך עם הזמן התפתחו כללים ברורים יותר שאסרו על שימוש בנשק קטלני, פגיעה באבירים שנפלו מהסוסים ועוד. אנרי השני, מלך צרפת, הוא אחד הקורבנות המפורסמים של הטורניר. הוא נהרג בשוגג כאשר חנית שבורה חדרה בטעות לפניו והרגה אותו במקום. הטורנירים נעלמו בהדרגה החל מהמאה ה-16, כאשר בעקבות המצאת אבק השרפה והנשק החם התייתר תפקידם של הפרשים הכבדים עטויי השריון. דו-קרב החרבות נשאר פופולרי בקרב האצולה, אך הפעם לא כבידור להמונים אלא כדרך ליישב סכסוכים אישיים. כיום, המונח טורניר מתייחס לסדרה מאורגנת מראש של תחרויות, על פי שיטה מסוימת. התחרויות יכולות להיות בתחום הספורט או בכל תחום אחר (למשל שחמט או פוקר). שיטות נפוצות לטורנירים היום הן: ליגה – כאשר כל תחרות עצמה כוללת רק שני משתתפים (למשל, שתי קבוצות כדורגל או שני שחקני שחמט) הליגה היא שיטה לארגון התחרויות שבה כל קבוצה או יחיד מתמודדים נגד כל יתר היריבים, והמנצח נקבע על ידי צבירת ניקוד. שיטת גביע – שיטה בה המנצח בתחרות עולה לשלב הבא בטורניר, והמפסיד יוצא מהטורניר באופן סופי. שיטה משולבת – כוללת שלב בתים שבו כל בית הוא ליגה קטנה שהמנצחים בה עולים לשלב הפלייאוף המשוחק בשיטת הגביע. לדוגמה: גביע העולם בכדורגל וליגת האלופות. סבב – שיטה בה נערכות תחרויות נפרדות שבכל אחת מהן מספר רב של משתתפים הצוברים ניקוד בכל תחרות. טורנירים רבים משלבים מספר שיטות ביחד לקביעת המנצח בטורניר. מדיה וקבצים בנושא טורניר בוויקישיתוף ספר הטורנירים של המלך רנה מאנז'ו טורניר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טורניר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
מחלקה

מחלקה היא חלק מוגדר בארגון מסוים. למילה פירושים רבים בתחומים מגוונים. השימוש במושג זה בשפות השונות ייחודי וכמעט שאינו ניתן לתרגום; כך, למשל, מחלקה בחברה מסחרית מכונה באנגלית Department, ואילו מחלקה של בעלי חיים מכונה Class. שתי דוגמאות אלו מייצגות את שני השימושים הנפוצים ביותר של המושג מחלקה. כל ארגון גדול נחלקת למחלקות. החלוקה תורמת לסדר וליעילות ומאפשרת הגדרת תפקידים מדויקת. בין המחלקות הנמצאות ברוב החברות ניתן למנות: מחלקת משאבי אנוש, הדואגת לרווחת העובדים, לקליטתם ולתנאי העסקתם. מחלקת אחזקה (או תחזוקה או בינוי), האחראית לתחזוקת המבנה בו שוכנת החברה, לשיפוצים ולבניית מתקנים חדשים. מחלקת כספים, האחראית לניהול תקציב החברה ולתשלום המשכורות לעובדים. בחברות העוסקות בייצור קיימת בדרך-כלל מחלקת פיתוח, המהווה את החלק הגדול והחשוב בחברה. רוב החברות כוללות גם מחלקת שיווק ומחלקת מכירות. מאז סוף שנות ה-80 החל מחשוב מסיבי של רוב התהליכים בארגונים השונים; בחברות בהן נעשה שימוש נרחב במחשבים קיימת מחלקת מערכות מידע או מחשוב, האחראית, בנוסף על תחזוקת המחשבים ועל פתירת תקלות ובעיות, גם על תחזוקת רשתות פנימיות ועל רכש ותחזוקה של ציוד היקפי בארגון (מדפסות, סורקים וכדומה). משרדי הממשלה בארצות הברית נקראים מחלקות, ובראשם עומדים מזכירים. כך, למשל, משרד החוץ האמריקני מכונה מחלקת המדינה, ובראשו עומד מזכיר המדינה. הצבא גם הוא ארגון, וחלוקתו מורכבת ובעלת כללים נוקשים. בצה"ל שני פירושים למושג מחלקה: מחלקה - קבוצה קטנה של חיילים (כמה עשרות), בעיקר ביחידות השדה (יחידות קרביות), הנמצאת מעל לכיתה ומתחת לפלוגה. מפקד המחלקה (מ"מ) הוא בדרך-כלל קצין בדרגת סגן או סגן משנה. בדומה למחלקה בחברות מסחריות: חלק מוגדר במפקדת חיל או במטה הכללי (מטכ"ל). לדוגמה, מפקדת חיל האוויר נחלקת לארבעה להקים; בלהק ציוד, למשל, קיימת מחלקת מטוסים, האחראית על ציוד המטוסים בחיל. בראש מחלקה כזו עומד קצין (רמ"ח: ראש מחלקה) בדרגת אלוף-משנה (אל"ם).
מבדד

האם התכוונתם ל... בידוד חשמלי – חומר שאינו מוליך חשמל, ומשמש להגנה כנגד חישמול או קצר חשמלי. לאורה – צורה של נזירות.
ג'בל א-טייר

ג'בל א-טייר (בערבית: جزيرة جبل الطير, בתעתיק מדויק: "גז'ירת ג'בל אלטיר", קרי, האי ג'בל א-טייר) הוא אי געשי הנמצא בפתח הים האדום, צפונית מערבית לבאב אל-מנדב, כ-110 ק"מ מחופי תימן לכיוון אריתראה. אורך האי כ-3 ק"מ ושטחו כ-3.99 קמ"ר. גובהו של ההר 244 מ' מעל פני הים ו-1200 מטר מתחת לפני הים. באי אין מקורות מים מתוקים, ולכן אין בו יישוב קבע פרט לבסיס צבאי תימני קטן שהוקם ב-1966 ומספר מקומות מסתור לדייגים. אחרי 124 שנים של שקט געשי התפרץ הר הגעש ב-30 בספטמבר 2007. בהתפרצות התמוטט חלק מהר הגעש, ושאר האי כוסה בלבה. מספר קטן של חיילים נהרגו. ספינות של נאט"ו שהיו באזור הצליחו לחלץ את אנשי הצבא שהיו באי. השליטה באי הייתה בעבר במחולקת בין אריתראה,תימן ואתיופיה כיום המחלוקת רק בין תימן לאריתראה. מדיה וקבצים בנושא ג'בל א-טייר בוויקישיתוף אתר Global Volcanism Program ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של תימן ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אור איתן

אור איתן (נולד ב-9 בנובמבר 1981 בעפולה) הוא כדורסלן ישראלי לשעבר אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד. גובהו 1.98 מטר. איתן החל את דרכו בקבוצת הפועל עפולה, ושיחק עמה בליגה הלאומית בעונת 1997/98. בעונה הבאה שיחק במכבי קריית מוצקין, ולאחר מכן באליצור קריית אתא, עמה העפיל לליגת העל. עונתו השנייה בקריית אתא, עונת 2000/01, שהייתה גם עונתו הראשונה בליגת העל, נחשבת לעונת הפריצה שלו. במשחק בו הפתיעה קריית אתא את מכבי תל אביב בהיכל יד אליהו, הצטיין כשקלע 27 נקודות. הוא המשיך לעונה שלישית בקריית אתא, ואז עבר למ.כ. חיפה, שירדה לליגה הלאומית בסיום העונה. בעונת 2003/04 עבר איתן להפועל תל אביב ושיחק בשורותיה במשך שתי עונות. בהפועל ירדו דקות המשחק שלו, ומעמדו בקבוצה לא היה חזק. מאז עזב את הפועל, ב-2005, שיחק איתן בכל עונה בקבוצה אחרת: מכבי ראשון לציון (בה סיים לראשונה במאזן נקודות ממוצע דו-ספרתי (11.7 נקודות למשחק), ונבחר לחמישיית השחקנים הישראלים של העונה), עירוני אשקלון (עמה זכה בגביע ווינר) והפועל גליל עליון. בשנת 2007, הצטרף לקבוצת שולה באסקט הצרפתית, אך לאחר ששיחק בשורותיה ארבעה משחקים בלבד, שב לישראל ולעירוני אשקלון. בעונת 2009–2010 שיחק איתן בקבוצת עירוני נהריה. בעונת 2010/11 שיחק במכבי אשדוד. איתן היה חלק מסגל נבחרת הקדטים של ישראל שזכתה במקום השלישי באליפות אירופה שנערכה ב-1997, וכן שיחק בנבחרת הנוער שזכתה במקום השישי באליפות אירופה ב-1997. ב-2003 השתתף לראשונה גם במשחק רשמי של הנבחרת הבוגרת, מול נבחרת צרפת. פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל השחקן, אתר המנהלת
יצחק אוחיון

יצחק (איציק) אוחיון (11 באוקטובר 1945 – 7 במרץ 2020) היה ראש העירייה השמיני של פתח תקווה. כיהן בתפקיד זה בשנים 1998–2013. אוחיון נולד במרוקו בעיר מרקש לאסתר וחביב בשם איז'ק אוחיון למשפחה מסורתית ועלה לישראל ב-1956, בגיל 11. בן דודו הוא חבר הכנסת לשעבר שמעון אוחיון. אוחיון שירת בצה"ל בקבע כנגד והשתחרר מצה"ל בדרגת רב-סמל. לאחר השחרור קיבל תואר מדריך בכיר באוניברסיטת תל אביב, ובוגר ממכללת בית ברל. אוחיון שימש בעבר כדירקטור ויושב ראש חברת מיתב ויושב ראש החברה לפיתוח פתח תקווה, וקיבל פרס חינוך משלים מטעם נשיא המדינה יצחק נבון. אוחיון כיהן בעיריית פתח תקווה כמנהל מחלקת נוער וספורט במשך 10 שנים, וכמנהל אגף גנים ונוף במשך 11 שנים. ב-1998 התמודד כמועמד עצמאי המזוהה עם מפלגת העבודה מול ראש עיריית פתח תקווה המכהן מטעם הליכוד, גיורא לב, ונבחר לתפקיד ראש עיריית פתח תקווה. הוא נבחר מחדש בבחירות ב-2003 וב-2008. אוחיון כיהן כסגן יו"ר מרכז השלטון המקומי. ב-8 בפברואר 2011 נעצר על ידי המשטרה בחשד לקבלת שוחד וטובות הנאה מאנשי עסקים בעיר, על מנת להעניק להם קרקעות ואישורים וכן בחשד למינויים פוליטיים כשוחד בחירות. באוקטובר 2013 הודיעה פרקליטות המדינה על סגירת התיקים נגדו מחוסר ראיות. ב-15 בינואר 2013 פרש מכהונתו בשל מחלה, לאחר פרישתו שימש אורי אהד כראש עיר בפועל. בפברואר 2013 הוענק לו תואר אזרח כבוד של העיר. בבחירות לכנסת התשע עשרה, שהתקיימו בסמוך לפרישתו, הוצב אוחיון במקום ה-108 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת. במאי 2019 התקיים טקס קריאת הפארק הגדול על שמו, בטקס נכחו ראש העיר המכהן, רמי גרינברג וכן משפחת אוחיון. נפטר ב-7 במרץ 2020. פתח תקווה אחת הייתה סיעה במועצת עיריית פתח תקווה בהנהגת אוחיון, שהייתה מזוהה עם מפלגת העבודה הישראלית. הסיעה הייתה מיוצגת במועצת העיר החל משנת 1998. לאחר בחירות 2003 הייתה הסיעה לשנייה בגודלה במועצת העיר עם 4 מנדטים. גם בבחירות 2008 זכתה הסיעה ל-4 מנדטים. החל משנת 1998, עת נבחר יצחק אוחיון לראשות עיריית פ"ת, כיהן מס' 2 ברשימה, יעקב בן-שמחון כסגן ראש העיר וכראש אגף מנהל החינוך. שני חברים נוספים בסיעה שכיהנו במועצת העיר החל משנת 2003 הם ברוריה שכטר ושלום קוטלר. מדיה וקבצים בנושא יצחק אוחיון בוויקישיתוף תומר זרחין ויניב קובוביץ, אש העיר פתח תקוה, יצחק אוחיון, וסגנו נעצרו בחשד לקבלת שוחד, באתר הארץ, 8 בפברואר 2011 רויטל חובל, הפרקליטות החליטה לסגור את התיקים נגד ראש העיר פתח תקווה לשעבר, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2013 רויטל חובל, עיריית פתח תקווה העניקה תואר אזרח כבוד לראש העיר הפורש החשוד בפלילים, באתר הארץ, 10 בפברואר 2013 ‏רשימת מועמדי "העבודה בראשות שלי יחימוביץ'" לכנסת ה-19, באתר ועדת הבחירות המרכזית אלון חכמון, ‏הלך לעולמו ראש עיריית פתח תקווה לשעבר יצחק אוחיון, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2020
אלברט אברהם מייקלסון

אלברט אברהם מייקלסון (באנגלית: Albert Abraham Michelson‏; 19 בדצמבר 1852 – 9 במאי 1931) היה פיזיקאי יהודי אמריקני יליד פולין, אשר יחד עם אדוארד מורלי הוכיח שגלים אלקטרומגנטיים (ובהם אור) נעים בריק, מדד את מהירות האור בדיוק חסר תקדים בעזרת האינטרפרומטר שהמציא ונקרא על שמו "אינטרפרומטר מייקלסון-מורלי", והוכיח שמהירות האור אינה תלויה במערכת הייחוס שבה היא נמדדת - תגלית שהובילה לפיתוח תורת היחסות הפרטית. האמריקני הראשון שזכה בפרס נובל והיהודי הראשון שזכה בפרס נובל לפיזיקה. אלברט מייקלסון נולד בפרוסיה (בעיר שנמצאת עתה בתחום פולין) לאב שהתפרנס ממסחר. המשפחה היגרה לארצות הברית כאשר הוא היה בן שנתיים. הוא גדל בקליפורניה ונבדה. לאחר לימודיו בתיכון, החל ללמוד באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס. בעקבות הישגיו במדעים ועל אף שלא הצטיין בימאות, הוצע לו לשמש כמדריך למדעים של האקדמיה. בשנים 1880–1882 השתלם אצל הרמן פון הלמהולץ ובפריז. ב-1881 התפטר משירותו בצי האמריקאי והצטרף כפרופסור למכון הטכנולוגי ע"ש קייס שבקליבלנד במדינת אוהיו. שם ערך ב-1887 יחד עם אדוארד מורלי את הניסוי הקרוי על שמם, שנחשב לאחד מן הניסויים החשובים ביותר בהיסטוריה של הפיזיקה. הוא פורש כראיה המוצקה הראשונה נגד נכונות תאוריית האֶתֶר, אשר הייתה התאוריה השלטת בקרב הפיזיקאים עוד מתחילת המאה ה-18. מטרת הניסוי הייתה לבדוק את מהירות כדור הארץ באתר. מטרתם לא הייתה להוכיח או להפריך את קיום האתר, משום שקיומו נחשב במאה ה-19 לעובדה מדעית שמעטים פקפקו בה. כדי למדוד את מהירות כדור הארץ הם השתמשו בשיטה אופטית-התאבכותית הידועה בשם "אינטרפרומטריה". הרעיון מאחורי הניסוי היה לצרף שתי קרני אור, אשר אחת מהן נעה בכיוון התקדמות כדור הארץ, והשנייה נעה בניצב. בהנחה שהאור מתקדם בתווך כלשהו-באתר- ושכדור הארץ נע ביחס אליו, צריך להיות הבדל במהירויות שתי הקרניים, והאינטרפרומטר של מייקלסון מורלי היה רגיש מספיק בשביל למדוד הבדל זה. ממדידת ההבדל ניתן היה להסיק את מהירות כדור הארץ. חשיבותו של הניסוי התבטאה בין היתר גם בקבלת תורת היחסות של אלברט איינשטיין ובפיתוח האינטרפרומטריה. על עבודה זו, לצד פיתוח ענף האינטרפרומטריה, הוענק בשנת 1907 פרס נובל לפיזיקה למייקלסון. בשנת 1892 התמנה לפרופסור לפיזיקה הראשון באוניברסיטת שיקגו. הוא נפטר בפסדינה, קליפורניה. ב-1888 קיבל את פרס רמפורד. ב-1907 הוענק לו פרס נובל לפיזיקה. הוא היה האמריקאי הראשון שזכה בפרס. ב-1907 החברה המלכותית העניקה לו את מדליית קופלי. ב-1912 קיבל את מדליית אליוט קרסון. ב-1916 קיבל את מדליית הנרי דרייפר מטעם האקדמיה הלאומית למדעים. ב-1923 הוענקה לו מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה. ב-1923 קיבל את מדליית פרנקלין. על שמו נקרא מכתש על הירח. מייקלסון היה חבר בחברה המלכותית, באקדמיה הלאומית למדעים (NAS), באגודה האמריקאית לפיזיקה (APS) ובאגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS). ניסוי מייקלסון-מורלי אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 181–193. מדיה וקבצים בנושא אלברט אברהם מייקלסון בוויקישיתוף אלברט אברהם מייקלסון, באתר פרס נובל (באנגלית) אלברט אברהם מייקלסון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אלברט אברהם מייקלסון, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. אלברט אברהם מייקלסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אלברט אברהם מייקלסון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אלברט אברהם מייקלסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלברט אברהם מיכלסון (1852-1931), דף שער בספרייה הלאומית
מר אולימפיה

מר אולימפיה (באנגלית: Mr. Olympia) היא תחרות פיתוח גוף בינלאומית שנערכת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). זכייה בתחרות נחשבת להישג הגבוה ביותר שמפתח גוף יכול להשיג. ג'ו וידר הגה את רעיון התחרות כדי לאפשר לזוכים בתחרות מר יוניברס להמשיך להתחרות ולהרוויח כסף מתחום פיתוח הגוף. תחרות "מר אולימפיה" הראשונה נערכה ב-18 בספטמבר 1965 באקדמיה למוזיקה בברוקלין, ובה זכה לראשונה לארי סקוט. כמות הזכיות הגבוהה ביותר בתחרות היא שמונה. בשיא מחזיקים שני מפתחי גוף - לי האני (1984–1991) ורוני קולמן (1998–2005). המחזיק הנוכחי בתואר "מר אולימפיה" הוא מפתח הגוף סמסון דאודה. הסרט Pumping Iron מתאר את בניית הגוף של מפתחי הגוף בפרטוריה שבדרום אפריקה, ועזר להזניק את קריירת המשחק של ארנולד שוורצנגר ולו פריגנו, שניהם פיינליסטים בתחרות. מתקיימת גם תחרות מקבילה העונה לשם מיס אולימפיה (Ms. Olympia) לנשים מפתחות גוף. מיס אולימפיה פיגר אולימפיה פיטנס אולימפיה הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף מדיה וקבצים בנושא מר אולימפיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מר אולימפיה
ג'ולי קאוונר

ג'ולי דבורה קאוונר (נולדה ב-7 בספטמבר 1950) היא מדבבת ושחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית. היא ידועה בעיקר בתור המדבבת של מארג' סימפסון בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון". קאוונר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, הבת השנייה של עורכת הדין רוז קאוונר ויצרן רהיטים דייוויד קאוונר. גדלה בדרום קליפורניה. בשנת 1971 סיימה בהצטיינות את לימודיה באוניברסיטת המדינה של סן דייגו. בשנת 1984 נולדה בתה. לעיתים קרובות היא משחקת בתפקידי משנה. קאוונר שיחקה בתפקיד ברנדה מורגנשטרן בסדרת הטלוויזיה "רודה". לאחר שהתוכנית הסתיימה קאוונר עברה לקולנוע. היא הופיעה במספר מסרטיו של וודי אלן כולל הסרטים "חנה ואחיותיה" (1986), "ימי הרדיו" (1987), "סיפורי ניו יורק" (1989) "אליס" (1990), "צללים וערפל" (1992), "אל תשתו מהמים (1994) ו"לפרק את הארי" (1997). היא הופיעה גם בסרטים "התעוררות" (1990), "נקמתן של נשות סטפפורד" (1980), וסרט הקומדיה משנת 1992 "This Is My Life". מאז קאוונר מתמקדת, במידה רבה, בעבודות דיבוב. לאחרונה, שיחקה בתפקיד אימו של אדם סנדלר בסרט "קליק". בין דיבוביה, קאוונר דיבבה בשנת 2004 את אמו של טימון בסרט "מלך האריות 3" ובסרטים וסדרות נוספים. בסדרה "משפחת סימפסון" קאוונר מדבבת את קולותיהם של מארג' סימפסון, פאטי בובייה, סלמה בובייה, ג'קלין אינגריד "ג'קי" בובייה וגלאדיס בובייה. קאוונר מסרבת לבצע את הדמויות אותן היא מדובבת בסדרה בפני קהל. הסיבה לכך היא שהיא מעוותת את פניה והיא איננה מעוניינת שאנשים יראו זאת. מדיה וקבצים בנושא ג'ולי קאוונר בוויקישיתוף ג'ולי קאוונר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ולי קאוונר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ולי קאוונר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ולי קאוונר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ולי קאוונר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ולי קאוונר, באתר Discogs (באנגלית)
מיס אולימפיה

מיס אולימפיה (באנגלית: Ms. Olympia) היא תחרות מקצועית לפיתוח גוף לנשים שנערכת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB). התחרות נערכה לראשונה בשנת 1980, ומאז שנת 2000 היא נערכת באותו זמן שנערכת תחרות מר אולימפיה כחלק מ-"Olympia Weekend" (סוף שבוע אולימפיה). משנת 2000 החלו להבחין בתחרות בין גם קבוצות משקל שונות. בשנת 2000 לא היו זכיות כוללות אך חג.אוריתבשנת 2001 זכתה מתמודדת אחת בקבוצות משקל שונות וזכתה בתואר הכולל. בשנת 2005 חזרה התחרות לפורמט הפתוח שבו אין קבוצות משקל. הזוכות הגדולות ביותר מכל הזמנים הן לנדה מארי (8 זכיות), קורי אוורסון (6 זכיות),וקים צ'יזבסקי ואייריס קייל (4 זכיות). עד שנת 1999 נבחרה זוכה כללית בלבד. בשנת 2000 נבחרו שתי זוכות בקטגוריות משקל. משקל קל: אנדרולה בלנצ'יט, משקל כבד: ולנטינה צ'פיגה. משנת 2001 נבחרו זוכות בקטגוריות המשקל וגם זוכה כללית מבין השתיים. מר אולימפיה פיגר אולימפיה פיטנס אולימפיה הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף אתר האינטרנט הרשמי של מיס אולימפיה תחרות מיס אולימפיה, פיתוח גוף חטוב, 2016, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 22:09)
אל-קבו

אל-קבו (בערבית القبو, פירוש המילה הוא "המרתף") היה כפר ערבי בהרי ירושלים כ-8 קילומטרים צפונית מערבית לבית לחם, מערבית לכפר בתיר, בגובה 740 מטרים מעל פני הים. הכפר היה שייך לנפת ירושלים במחוז ירושלים (1945), שטחי אדמותיו היו 3,806 דונם ובשנת 1945 מנה 260 נפשות. במלחמת העצמאות במהלך מבצע ההר ב-22 באוקטובר 1948 הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל והתרוקן מתושביו. היום שרידי הכפר נמצאים בפארק בגין ואזור מעיין הכפר הוא חניון לרכבים, בו נמצאים שולחנות וספסלים לבילוי בטבע והוא נקרא בשם עין קובי. אדמות הכפר משמשות את המושב מבוא ביתר. היישוב היהודי הקדום קובי (ב' צרויה ורפויה) היה על הדרך מירושלים לביתר ומשם מערבה אל פלשת. מזהים את המקום עם היישוב העברי כַּבּוֹן שבנחלת יהודה המוזכר בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק מ'. כאן שכן היישוב כַּבּוּ שהופיע ברשימות היישובים אותם כבש סנחריב מלך אשור בדרכו מלכיש לירושלים. שמו של המקום בתקופת המשנה היה קוֹבֵי, (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ה, עמוד א'). שרידי היישוב הקדום נמצאים בחורבת קוֹבִי, מצפון למעיין. בחורבה שרידי מבנים, מערות קבורה ומתקנים חקלאיים חצובים בסלע מהתקופה הביזנטית. במקום נמצאו שרידים של כנסייה מהתקופה הצלבנית שכוסו בעפר כדי לשמור עליהם אך לא ניתן לראותם. ויקטור גרן שביקר במקום במחצית השנייה של המאה ה-19, ציין את הכפר הקטן קאבו, את הבוסתנים והגנים ובהם עצי תאנה, לימון, תפוז וירקות. מעיין הכפר שימש לחקלאות שלחין מסורתית וקדומה שעדיין קיימת בכפרים כמו בתיר וואדי פוכין בהרי יהודה. הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל במבצע אל ההר בשלהי מלחמת העצמאות. מדיה וקבצים בנושא אל-קבו בוויקישיתוף מידע על אתר אל-קבו, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות זהו השטח הכולל, מתוכו 5 דונמים היו שטחים ציבוריים נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
פידיפידס

פֵידִיפִּידֶס (ביוונית: Φειδιππιδης) היה שליח באתונה העתיקה, שריצתו האחרונה היא ההשראה לאירוע הספורטיבי המוכר, ריצת מרתון. על פי הסיפור, היה פידיפידס שליח בצבא אתונה במלחמת יוון–פרס בשנת 490 לפנה"ס. לאחר ניצחון אתונה בקרב מרתון רץ פידיפידס מהעיר מרתון ועד אתונה, מרחק של 34.5 ק"מ, על מנת להכריז על ניצחונה. כאשר הגיעו ליעדו, הוא קרא "Νενικήκαμεν!" (נֵניקָקָמֵן, ניצחנו!) ומת במקום. הסיפור נתמך בגרסה ההיסטורית המקובלת כי תושבי אתונה, ראו את אנשי העיר ולא את מבניה כחוזקתה, ולכן, אם היה איום ממשי, הם היו נוטשים את העיר, מעלים אותה באש ויורדים בספינות אל הים להתיישב במקום אחר (כפי שאכן קרה בהמשך המלחמה). לכן, הייתה חשיבות מהותית לידיעה האם אתונה ניצחה, ותושביה יכולים לשכון בשקט בבתיהם, או יש לנטוש הכול ולרדת לים לפני בוא הצבא הכובש. חיזוק נוסף לטענה – כשאתונה נדרשה לעזרת פוליס נוספות, התושבים איימו כי ינטשו את העיר. לפי ספרו של ההיסטוריון הרודוטוס, אשר תיעד את מלחמת פרס–יוון בשנת 440 לפנה"ס לערך, נשלח פידיפידס מאתונה לספרטה על מנת להזעיק תגבורת בטרם החל הקרב, אך חזר משם בידיים ריקות. חישוב מרחק הריצה לפי הסיפור של הרודוטוס מראה שפידיפידס עבר כ-450 ק"מ תוך מספר ימים. מדיה וקבצים בנושא פידיפידס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.