laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוטו מייקסנר פון זווינשטאם

אוטו מייקסנר פון זווינשטאם (בגרמנית: Otto Meixner von Zweienstamm;‏ 1 בפברואר 1858 – 10 באוקטובר 1946) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. מייקסנר נולד ב-1 בפברואר 1858 בכפר לובזוב שליד העיר קרקוב שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. היה לו אח תאום בשם הוגו. האחים היו דומים להפליא במראם, ולעיתים קרובות התבלבלו ביניהם. אביהם, אדוארד מייקסנר היה אובר-לויטננט בצבא האוסטרי. האחים נרשמו יחד ללימודים באקדמיה הצבאית בסנקט פלטן, ולאחר מכן לאקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. בנובמבר 1878 התגייסו שניהם לצבא האוסטרו-הונגרי והוצבו יחד ברגימנט הרגלים ה-55 בדרגת לויטננט. שניהם למדו באותה כיתה בקריגשולה בווינה, וב-1 במאי 1883 הועלו יחד לדרגת אובר-לויטננט והוצבו במטה הכללי. אוטו צורף אל מטה הבריגדה ה-22 ולאחר מכן למטה הבריגדה ה-34. מאוחר יותר הועבר למחלקת המבצעים של המטכ"ל בווינה, וב-1 במאי 1886 הועלה לדרגת האופטמן. ב-19 בנובמבר 1889 נישא אוטו למרגרט, בתו של גנרל מיור יוהאן ריטר פון קובין. באותו היום ממש, נישא הוגו לאחותה אוגוסטה. ב-1891 הוא הועבר למחלקת הרכבות הצבאיות, וב-1 בנובמבר 1892 הועלה לדרגת מיור. ב-1894 הועבר לשמש כמדריך צבאי, וב-1 במאי 1895 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-23 באוקטובר 1896 מונה למפקד המחלקה השלישית של הוועדה הצבאית הטכנית. ב-1 במאי 1898 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1899 הוא קיבל פיקוד על רגימנט הרגלים ה-13 שהוצב בעיר הולדתו קרקוב. ב-9 באוגוסט 1904 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-41 אשר הוצבה בפלזן. ב-1 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, יום לפני שאחיו הועלה לדרגה זו. לאחר מכן הוא הועבר למלא תפקידי מנהלה ביחידות הלנדווהר. ב-9 ביולי 1908 הוא קיבל את תואר האצולה "פון זווינשטאם". ב-5 באוגוסט הוענק תואר זה גם לאחיו התאום. מקרה שבו שני אנשים מקבלים את אותו תואר אצולה נחשב לחריג מאוד. ב-3 בנובמבר הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט, וב-23 באוקטובר 1911 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-4 בברנו. ב-25 ביולי 1912 הוא קיבל פיקוד על הקורפוס השביעי בטמשוואר, וב-1 במאי 1913 הוא קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים. זמן קצר לאחר מכן גם הוגו קודם לדרגה זו. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הוקצה הקורפוס שלו לפלישה הראשונה לממלכת סרביה, אולם לנוכח ההתגייסות המהירה של צבא האימפריה הרוסית השתנו סדרי העדיפויות של המטכ"ל והקורפוס הועבר לחזית המזרחית כחלק מהארמייה השנייה בפיקודו של אדוארד פון בהם-ארמולי. לנוכח התפוררות הארמייה השלישית בקרבות מול הרוסים, הוכנסה גם הארמייה השנייה לגליציה. מייקסנר פיקד על הקורפוס שלו בקרב גליציה ומתקפת הקרפטים. בעקבות כישלונו בקרבות אלו, הוא סולק מהצבא יחד עם קצינים רבים נוספים "מסיבות בריאותיות". בניגוד לאחיו, אוטו היה פעיל מאוד במסגרת אגודות של ותיקי מלחמה. ב-1926 הוא מונה לנשיא אגודת ותיקי האקדמיה הצבאית הטרזיאנית. הוא החזיק בתואר עד 1937, אולם גם לאחר מכן נותר נשיא הכבוד שלה. הוא נפטר בעיר מונדזה שבאוסטריה תחתית ב-10 באוקטובר 1946 בגיל 88. גופתו הועבר לווינה והוא נטמן לצד אחיו. אוטו מייקסנר פון זווינשטאם (באנגלית) אוטו מייקסנר פון זווינשטאם (באנגלית) אוטו מייקסנר פון זווינשטאם (בגרמנית)
יחסי ארצות הברית – לטביה

היחסים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין לטביה כוננו עם הקמת לטביה העצמאית לאחר מלחמת העולם הראשונה, וכיום מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם. על פי דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 30% מהלטבים מרוצים מההנהגה האמריקנית, כאשר 30% אינם מסכימים ו-39% אינם בטוחים. ארצות הברית הכירה ברפובליקה של לטביה דה יורה ב-28 ביולי 1922, וב-13 בנובמבר אותה שנה נפתחה צירות ארצות הברית בלטביה. הצירות פעלה בלטביה עד ל-5 בספטמבר 1940, אולם לאחר כיבוש המדינות הבלטיות בידי ברית המועצות היא נסגרה. מאידך, המשלחת הדיפלומטית הלטבית בארצות הברית המשיכה את פעילותה לאורך כל תקופת הכיבוש על ידי ברית המועצות בשנים 1940–1991. ממשלת ארצות הברית הכירה במשלחת הדיפלומטית של לטביה כנציגה המשפטית של הרפובליקה של אסטוניה, וההכרה ברצף המשפטי של הרפובליקה של לטביה היא אבן הפינה ליחסים בין לטביה לארצות הברית. לאחר קריסת ברית המועצות בשנת 1991, פתחה ארצות הברית מחדש את השגרירות שלה בריגה, והיחסים בין שתי המדינות התפתחו מאז במהירות. לטביה וארצות הברית חתמו על אמנות השקעה, סחר, הגנה על קניין רוחני, הסגרה, סיוע משפטי הדדי, והימנעות מכפל מס, וכמו כן, לטביה נהנתה מטיפול מועדף ביותר עם ארצות הברית מאז דצמבר 1991. ארצות הברית מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה. מאידך, לטביה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-15 קונסוליות באנקורג', אטלנטה, שיקגו, סינסינטי, דטרויט, פורט לודרדייל, גרינוויל, יוסטון, לוס אנג'לס, ניו יורק, פילדלפיה, פרובידנס, סיילם, סן פרנסיסקו וסיאטל. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – לטביה בוויקישיתוף דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית - 2012 אתר על יחסי מדינות
נושאות המטוסים מסדרת ויקראנט

נושאות המטוסים מסדרת ויקראנט (לשעבר פרויקט ספינת ההגנה האווירית 71 (ADS) או נושאת מטוסים חלוצה (IAC)) היא סדרה של נושאות מטוסים בבנייה עבור חיל הים ההודי. האוניות בסדרה הן אוניות הקרב הגדולות ביותר, ונושאת המטוסים הראשונה המתוכננת ונבנית בהודו. האוניה הראשונה הנמצאת בבנייה היא גם נושאת המטוסים הראשונה שמתוכננת ונבנית באסיה הכוללת STOBAR, כלומר שילוב של נחיתה אנכית ומסלול המראה מקוצר (STOVL) כמו גם מסייע המראה ונחיתה (CATOBAR), וכן הראשונה שנבנתה לתפעול של מטוסי סילון. ההכנות לבניית נשאות המטוסים הראשונה מסדרת INS ויקראנט החלו ב-2008, והשדרית הונחה בפברואר 2009. האוניה הוצאה אל מחוץ למבדוק ב-29 בדצמבר 2011,, והושקה ב-12 באוגוסט 2013. קנה המידה, המורכבות של הפרויקט, וחוסר הניסיון בתעשייה המקומית יצר בעיות רבות אשר גררו חריגות תקציביות במיליארדים, קשיים טכניים, ועיכוב תוכניות אשר גרם להרחקת מועד השחרור המתוכנן עד ל-2023. השקת נושאת המטוסים תערך בתחילת ספטמבר 2022 במספנה בעיר קוצ'ין, ובמעמד ראש ממשלת הודו-נרנדרה מודי. מדיה וקבצים בנושא נושאות המטוסים מסדרת ויקראנט בוויקישיתוף "Navy floats out first Indigenous Aircraft Carrier". The Hindu. 30 בדצמבר 2011. ארכיון מ-4 בינואר 2012. נבדק ב-31 בדצמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) India launches first indigenous aircraft carrier INS Vikrant Pandit, Rajat. "India without aircraft carrier for 8 months". Times of India. ארכיון מ-4 בדצמבר 2016. נבדק ב-17 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) אלישע בן קימון, בספטמבר 2022 תיעוד: טיל ישראלי שוגר מנושאת מטוסים הודית, באתר ynet
FSO Polonez

FSO Polonez היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הפולנית Fabryka Samochodów Osobowych בין השנים 1978–1991. בין השנים 1983–1992 יוצר דגם "FSO Polonez" על ידי יצרנית הרכב המצרית נסר. בסין יוצר דגם "FSO Polonez" על ידי יצרן הרכב "YTO Group". דגמי "FSO Polonez" צולמו בסרטים. 3 דלתות - הצ'בק (יוצר בין השנים 1979-1983) 5 דלתות - הצ'בק (יוצר בין השנים 1978-2002) 4 דלתות - סדאן (יוצר בין השנים 1996-2002) 3 דלתות - קופה 2 דלתות - טנדר (יוצר בין השנים 1992-2003) 4 דלתות - טנדר, קבינה כפולה (דאבל קבין) 5 דלתות - סטיישן (יוצר בין השנים 1999-2002) 5 דלתות - מסחרית (יוצר בין השנים 1993-2001) אמבולנס - (בפולין בלבד) פולין מצרים סין (יצרן הרכב "YTO Group") סדרה ראשונה MR'78/MR'83/MR'85 (יוצר בין השנים 1978-1986) סדרה שנייה MR'86/MR'87/MR'89 (יוצר בין השנים 1991-1986) סדרה שלישית MR'91/MR'93 (יוצר בין השנים 1997-1991) סדרה רביעית MR'97 (יוצר בין השנים 2002-1997) דגם "FSO Polonez" דגם "FSO Polonez" - קופה דגם "FSO Polonez" מודל "MR'83" דגם "FSO Polonez" - ארבע דלתות דגם "FSO Polonez" - ארבע דלתות דגם "FSO Polonez" - טנדר דגם "FSO Polonez" - טנדר דגם "FSO Polonez" - טנדר דגם "FSO Polonez" - טנדר, דאבל קבינה דגם "FSO Polonez" - קופה (מימין) דגם "FSO Polonez" - סטיישן דגם "FSO Polonez" - סטיישן דגם "FSO Polonez" מודל "MR'78 1500" דגם "FSO Polonez" מודל "MR'-91" דגם "FSO Polonez", מנוע 1,500 סמ"ק - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים דגם "FSO Polonez", מודל "MR'93" - מבט לתא הנהג דגם "FSO Polonez" - דור ראשון דגם "FSO Polonez" - מסחרית דגם "FSO Polonez" - מסחרית דגם "FSO Polonez" - אמבולנס דגם "FSO Polonez" - אמבולנס דגם "FSO Polonez" - אמבולנס FSO סירנה FSO ורשביה מדיה וקבצים בנושא FSO Polonez בוויקישיתוף FSO Polonez, סרטון באתר יוטיוב היסטורית הרכב של היצרן "Nasr"hocme.weebly דגם "FSO Polonez"topgear.com/car-news/jeremy-clarkson דגם "FSO Polonez" בסרטimcdb דגמי "FSO Polonez"motofakty.pl/artykul/fso-polonez-niedoszly דגם FSO Polonez hooniverse
פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק

פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (בגרמנית: Friedrich Wilhelm von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Bec;‏ 20 באוגוסט 1757 – 24 באפריל 1816), היה דוכס גרמני וסבו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. פרידריך קרל לודוויג נולד ב-20 באוגוסט 1757 בקניגסברג, לקרל אנטון אוגוסט, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ולשרלוטה, רוזנת דוהנה-שלודיין, בתם של אלברכט כריסטוף, רוזן העיר דוהנה-שלודיין וסופיה הנרייטה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק. בשנת 1759 מת אביו קרל אנטון אוגוסט, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, ופרידריך קרל לודוויג גודל על ידי סבתו סופיה הנרייטה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק. בשנת 1762 רצה פיוטר השלישי, קיסר רוסיה למנות את אבי סבתו - פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק לפילדמרשל, אולם הלה סירב ובקיץ אותה שנה נרצח פיוטר השלישי, וההצעה הפכה לבלתי רלוונטית. בשנת 1774 מת אבי סבו פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, וסבו פטר אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את תאריו. פרידריך קרל לודוויג רצה להצטרף לסבו שהיה מושל אסטוניה, ולהצטרף לצבא האימפריה הרוסית, אולם בשנת 1775 מת סבו ופרידריך קרל לודוויג ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1777 הצטרף פרידריך קרל לודוויג לצבא הפרוסי, על פי בקשתו של פרידריך השני, מלך פרוסיה, והועלה לדרגת מיור ברגימנט הרגלים ה-27 - "פון קנובלסדורף", ואף לחם עמו במלחמת הירושה הבווארית. לאחר המלחמה מונה פרידריך קרל לודוויג לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-22 - "פון שליבן", ובשנת 1781 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1786 העלה אותו פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה לדרגת אוברסט, ומינה אותו למפקד גדוד הגרנדירים ה-3 - "פון קלינגספור", ובשנת 1789 אף העלה אותו לדרגת גנרל מיור. בשנת 1790 מונה פרידריך קרל לודוויג למפקד רגימנט הרגלים ה-11 - "פון ווס", עמו השתתף בשנת 1794 בדיכוי מרד קושצ'יושקו, ובשנת 1795 מונה למושל העיר קרקוב. בשנת 1797 פרש פרידריך קרל לודוויג מהצבא הפרוסי, ולאחר מכן הצטרף בדרגת גנרל לצבא האימפריה הרוסית, ומונה למפקד רגימנט הגרנדירים פאבלובסק. במרץ 1798 הוא החל ללמוד בלייפציג פיזיקה, מתמטיקה וכימיה, ובשנת 1800 הוא חזר לאחוזתו בלינדנאו בפרוסיה המזרחית. בשנת 1808 הוא מונה לסגן המושל של פרוסיה המזרחית, ובשנת 1810 הוא ביקר בקופנהגן, דנמרק, ולאחר מכן התיישב בהולשטיין, שם בילה את שנותיו האחרונות. ב-24 באפריל 1816 מת פרידריך קרל לודוויג, ובנו פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1825 שינה פרידריך וילהלם את תוארו לדוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, שלא היה בשימוש משנת 1779, שבה מת פרידריך היינריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. ב-9 במרץ 1780 התחתן פרידריך קרל לודוויג עם פרדריקה, רוזנת שליבן, בתם של קרל לאופולד, רוזן שליבן ומריה אלאונורה, רוזנת להנדורף, ממנה נולדו לו 3 ילדים: פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1780–1862) לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1783–1803), התחתנה עם פרידריך פרדיננד, דוכס אנהלט-קתן פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (1785–1831) מדיה וקבצים בנושא פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק בוויקישיתוף
פרדריקה, רוזנת שליבן

פרדריקה, רוזנת שליבן (בגרמנית: Friederike Amalie Gräfin von Schlieben;‏ 28 בפברואר 1757 – 17 בדצמבר 1827), הייתה רוזנת גרמנית וסבתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. פרדריקה נולדה ב-28 בפברואר 1757 בקניגסברג, לקרל לאופולד, רוזן שליבן ולמריה אלאונורה, רוזנת להנדורף, בתם של אהסוורוס ארנסט, רוזן להנדורף ומריה לואיזה, ברונית ואלנרודט. ב-9 במרץ 1780 התחתנה פרדריקה עם פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בשנת 1816 מת בעלה פרידריך קרל לודוויג, ובנה פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1825 שינה פרידריך וילהלם את תוארו לדוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, שלא היה בשימוש משנת 1779, שבה מת פרידריך היינריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. ב-17 בדצמבר 1827 מתה פרדריקה בשלזוויג, והיא בת 70 שנים. פרדריקה היא האם הקדמונית של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, מרגרט השנייה, מלכת דנמרק, קונסטנטינוס השני, מלך יוון, קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה, האראלד החמישי, מלך נורווגיה, פיליפ, מלך הבלגים ואנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. ב-9 במרץ 1780 התחתנה פרדריקה עם פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, ממנו נולדו לה 3 ילדים: פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1780–1862) לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1783–1803), התחתנה עם פרידריך פרדיננד, דוכס אנהלט-קתן פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (1785–1831) מדיה וקבצים בנושא פרדריקה, רוזנת שליבן בוויקישיתוף פרדריקה, רוזנת שליבן
הוגו מייקסנר פון זווינשטאם

הוגו מייקסנר פון זווינשטאם (בגרמנית: Hugo Meixner von Zweienstamm;‏ 1 בפברואר 1858 – יולי 1951) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. מייקסנר נולד ב-1 בפברואר 1858 בכפר לובזוב שליד העיר קרקוב שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. היה לו אח תאום בשם אוטו. האחים היו דומים להפליא במראם, ולעיתים קרובות התבלבלו ביניהם. אביהם, אדוארד מייקסנר היה אובר-לויטננט בצבא האוסטרי. האחים נרשמו יחד ללימודים באקדמיה הצבאית בסנקט פלטן, ולאחר מכן לאקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. בנובמבר 1878 התגייסו שניהם לצבא האוסטרו-הונגרי והוצבו יחד ברגימנט הרגלים ה-55 בדרגת לויטננט. שניהם למדו באותה כיתה בקריגשולה בווינה, וב-1 במאי 1883 הועלו יחד לדרגת אובר-לויטננט והוצבו במטה הכללי. אוטו צורף אל מטה הבריגדה ה-4 וב-1 במאי 1886 הועלה לדרגת האופטמן. במקביל הוא הועבר למטה הקורפוס ה-1 בעיר הולדתו קרקוב. ב-19 בנובמבר 1889 נישא הוגו לאוגוסטה, בתו של גנרל מיור יוהאן ריטר פון קובין. באותו היום ממש, נישא אוטו לאחותה מרגרט. ב-1 בנובמבר 1892 הועלה לדרגת מיור, ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-19 בפלזן. בסוף 1894 הוא הוצב במשרד המלחמה בווינה, וב-1 במאי 1895 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. שלוש שנים לאחר מכן הוא הועלה לדרגת אוברסט. על שירותו המעולה הוא קיבל הרבה מדליות וציונים לשבח. ב-13 בדצמבר 1899 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-28 ("מלך איטליה"), וב-4 בנובמבר 1902 הועבר לשמש כראש מחלקה במשרד המלחמה. ב-1 בנובמבר 1904 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-9 ביולי 1908 קיבל אחיו אוטו את תואר האצולה "פון צווינשטאם". ב-5 באוגוסט הוענק תואר זה גם להוגו. מקרה שבו שני אנשים מקבלים את אותו תואר אצולה נחשב לחריג מאוד. ב-15 באוקטובר 1908 קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-27, וב-1 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. ב-9 בפברואר 1911 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-2 אשר הוצבה בירוסלב. ב-1 בנובמבר 1913 הוא קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-22 בינואר 1914 הועבר לפקד על הקורפוס ה-10 בפשמישל. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נכלל הקורפוס שלו במסגרת הארמייה הראשונה של ויקטור דנקל. בניגוד לאחיו, שכבר באוקטובר של אותה שנה סולק מתפקידו, הוגו לחם בהצלחה עם הקורפוס שלו בקרב גליציה ובקרב קרשניק, ולאחר מכן בקרב על הוויסלה. במהלך החורף הוא הוחזק באזור הקרפטים ולא השתתף בקרבות. בינואר 1915 הוא חלה, והוחלף זמנית בידי יוזף קראוטוואלד. במרץ של אותה שנה הוא חזר לתפקידו, אולם כבר באפריל הוחלף בידי הוגו מרטיני. מאוכזב וכועס, הוא עזב את הצבא. בניגוד לאחיו, הוא מעולם לא היה חבר באגודות של ותיקי מלחמה. הוא נפטר בווינה בתחילת יולי 1951 בגיל 93, ונקבר באחוזת הקבר המשפחתית לצד אחיו שנפטר כבר ב-1946. מדיה וקבצים בנושא הוגו מייקסנר פון זווינשטאם בוויקישיתוף הוגו מייקסנר פון זווינשטאם (באנגלית) הוגו מייקסנר פון זווינשטאם (באנגלית)
הלנה סוקובה

הֶלֵנָה סוקובה (בצ'כית: Helena Suková;‏ נולדה ב-23 בפברואר 1965) היא טניסאית עבר צ'כית. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-80, במיוחד במשחקי זוגות נשים. היא זכתה ב-14 תחרויות גראנד סלאם לזוגות נשים וזוגות מעורבים וסך הכל זכתה ב-79 טורנירים. הלנה סוקובה נולדה במשפחת טניסאים. אמא שלה שיחקה בגמר אליפות וימבלדון 1962 ואבא היה יושב ראש פדרציית הטניס של צ'כוסלובקיה. אחיה גם היה טניסאי חזק וביחד עם אחותה זכה שלוש פעמים בתחרות גראנד סלאם לזוגות מעורבים. הלנה סוקובה הייתה חלק של נבחרת גביע דייוויס של צ'כיה וזכתה איתה 4 פעמים בגביע. היא שיחקה בנבחרת גביע הפדרציה של ארצות הברית וזכתה פעמיים בגביע. לאחר הפרישה היא סיימה דוקטורט בפסיכולוגיה. היא עובדת בתחום זה וגם מכהנת בתפקידי ניהול בטניס הבין-לאומי. מדיה וקבצים בנושא הלנה סוקובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הלנה סוקובה (בצ'כית ובאנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הלנה סוקובה הלנה סוקובה, באתר olympedia.org הלנה סוקובה, באתר ה-WTA הלנה סוקובה, באתר ה-ITF הלנה סוקובה, באתר גביע הפדרציה הלנה סוקובה, באתר היכל התהילה של הטניס
סופיה, נסיכת וירטמברג

סופיה, נסיכת וירטמברג (בגרמנית: Prinzessin Sophie von Württemberg;‏ 17 ביוני 1818 – 3 ביוני 1877), הייתה בתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ואשתו של וילם השלישי, מלך הולנד. סופיה נולדה ב-17 ביוני 1818 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לוילהלם הראשון, מלך וירטמברג וליקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה בשטוטגרט עם בן דודה וילם, נסיך אורנז'-נסאו, ממנו נולדו לה 3 ילדים. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס. וילם התנגד לשינוי החוקה של אביו ויוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון. בשנת 1849 מת חמיה וילם השני, מלך הולנד, ובעלה עלה לשלטון במקומו כווילם השלישי, מלך הולנד. בשנת 1855 החלה סופיה להתגורר בנפרד מבעלה, וב-3 ביוני 1877 היא מתה בהאג ונקברה על פי בקשתה בשמלת הכלולות שלה, מכיוון שחשה שבאותו יום הסתיימו חייה. ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה עם וילם השלישי, מלך הולנד, ממנו היו לה 3 ילדים: וילם, נסיך אורנז' (1840–1879) מאוריץ, נסיך הולנד (1843–1850) אלכסנדר, נסיך אורנז' (1851–1884) מדיה וקבצים בנושא סופיה, נסיכת וירטמברג בוויקישיתוף סופיה, נסיכת וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ויקיפדיה האראגונית

ויקיפדיה האראגונית (באראגונית: Wikipedia en aragonés) הנקראת גם ביקוויפדיה היא הגרסה בשפה האראגונית לוויקיפדיה, אנציקלופדיה אינטרנטית חופשית. ויקיפדיה זו הושקה ב-21 ביולי 2004. נכון ל-11 באוקטובר 2024 ישנם בוויקיפדיה האראגונית 46,836 ערכים ו-70 משתמשים פעילים. ויקיפדיה האראגונית מדורגת במקום הרביעי מבין השפות הטבעיות ביחס כמות הדוברים למספר הערכים, כאשר יש פי כ-3 יותר ערכים בשפה מאשר דוברים. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נכון ל-17 בדצמבר 2017, בוויקיפדיה האראגונית 32,536 ערכים ו-45,896 משתמשים רשומים שמתוכם 66 הם פעילים ו-6 מפעילי מערכת. העומק של ויקיפדיה זו הוא 77 במדד העומק, לעומת 254 בוויקיפדיה העברית. נכון לחודש ספטמבר 2017, קרוב למחצית מהקוראים בוויקיפדיה האראגונית הם מארצות הברית (43.8%), ישנם גם קוראים מצרפת (12.1%), ספרד (11.5%), גרמניה (10.8%), הונג קונג (7.2%), קנדה (4.8%), סין (3.5%) ומדינות אחרות (6.3%). 1,000 ערכים 5,000 ערכים 10,000 ערכים 25,000 ערכים יום אראגון (גאורגיוס הקדוש), 2008 יום אראגון (גאורגיוס הקדוש), 2009 יום אראגון (גאורגיוס הקדוש), 2010 יום אראגון (גאורגיוס הקדוש), 2011 לוגו 10 שנים לוויקיפדיה האראגונית, 21 ביולי 2014 אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפדיה האראגונית (באראגונית) דף חדשות ואקטואליה, באתר ויקיפדיה האראגונית, ‏15 במרץ 2017 (באראגונית) All Wikipedias ordered by number of articles. List of Wikipedias by speakers per article - Meta, meta.wikimedia.org (באנגלית) מספר הערכים חצה את 2,000 ו-3,000 בעזרתו של בוט List of Wikipedias - Meta, meta.wikimedia.org (באנגלית) Wikimedia Traffic Analysis Report - Page Views Per Wikipedia Language - Breakdown, stats.wikimedia.org (באנגלית) גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Екатерина Павловна, ‏10 במאי 1788 - 9 בינואר 1819), הייתה בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה ורעייתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג. יקטרינה נולדה ב-10 במאי 1788 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. יקטרינה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. יקטרינה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות, והייתה בקשר טוב במיוחד עם אחיה אלכסנדר, שאהב אותה בכל לבו. בשנת 1808 החליט נפוליאון להתגרש מאשתו ז'וזפין דה בוארנה מכיוון שלא העמידה לו ילדים, וביקש להתחתן עם יקטרינה. משפחתה המזועזעת סירבו להצעה, ומיהרו לחתנה עם בן דודה גאורג, דוכס אולדנבורג. הזוג הצעיר התגורר בטבר, שם מונה גאורג למושל, ונולדו להם במהירות שני בנים. בשנת 1812 מת לפתע גאורג כתוצאה ממחלת הטיפוס, ויקטרינה בילתה את השנים הבאות עם אחיה. בשנת 1813 התלוותה יקטרינה לאלכסנדר בנסיעתו לבריטניה, שם נפגשו עם ג'ורג', נסיך ויילס, שהיה השליט בפועל בבריטניה, ובשנת 1815 התלוותה אליו במהלך קונגרס וינה. ליקטרינה לא הייתה השפעה פוליטית על אחיה, אולם היא קידמה את נישואי אחותה הצעירה אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה עם וילם, נסיך אורנז'. באנגליה פגשה יקטרינה את וילהלם, נסיך הכתר של וירטמברג, ומיד התאהבו השניים ממבט ראשון. עם זאת, וילהלם היה נשוי עם קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, ובשל כך ביקש בקשה להתגרש ממנה, בטענה כי הנישואים לא קוימו, ואכן בשנת 1816 התגרש וילהלם לאחר שקיבל היתר מהאפיפיור, וזמן קצר לאחר מכן התחתנה גרושתו עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה. ב-24 בינואר 1816 התחתנו וילהלם ויקטרינה בסנקט פטרבורג. ב-30 באוקטובר 1816 נולדה בתם הבכורה מריה פרדריקה שרלוטה, נסיכת וירטמברג, ובדיוק באותו יום מת חמיה פרידריך הראשון, מלך וירטמברג, ובעלה הוכתר כוילהלם הראשון, מלך וירטמברג. יקטרינה פעלה בעבודות צדקה בממלכה, והקימה מוסדות רבים לטובת הציבור. היא תמכה בחינוך היסודי, ואף ארגנה קרן צדקה במהלך הרעב של 1816. בשנת 1818 היא ילדה עוד בת, סופיה, נסיכת וירטמברג, שלימים התחתנה עם וילם השלישי, מלך הולנד, והפכה למלכת הולנד. ב-9 בינואר 1819, שישה חודשים לאחר לידת בת הזקונים שלה, מתה יקטרינה בשטוטגרט, כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות, והיא רק בת 30 שנים. ב-3 באוגוסט 1809 התחתנה יקטרינה עם גאורג, דוכס אולדנבורג, ממנו נולדו לה שני בנים: אלכסנדר, דוכס אולדנבורג (1810–1829) פטר, דוכס אולדנבורג (1812–1881) ב-24 בינואר 1816 התחתנה יקטרינה עם וילהלם הראשון, מלך וירטמברג. ממנו היו לה שתי בנות: מריה פרדריקה שרלוטה, נסיכת וירטמברג (1816–1887) סופיה, נסיכת וירטמברג (1818–1877) מדיה וקבצים בנושא יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה בוויקישיתוף
Slow Down (שיר של דווה בוב)

Slow Down (בעברית: האט) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר ההולנדי דווה בוב. השיר ייצג את הולנד בתחרות האירוויזיון לשנת 2016, ונכתב על ידי בוב יחד עם יאן פיטר הוקסטרה, ג'רואן אוברמן ומתיח'ס ואן דואג'יבנבוד.  השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-5 במרץ 2016 דרך חברת יוניברסל מיוזיק הולנד כסינגל המוביל מאלבומו, Fool Bar. דווה בוב הוכרז כזמר ההולנדי שישתתף תחרות האירוויזיון 2016 על ידי התקשורת ההולנדית ב-20 בספטמבר 2015. יומיים לאחר מכן, הוא אישר את החדשות במהלך התוכנית ההולנדית "De Wereld Draait Door". "Slow Down" התגלה כשיר ההולנדי מתחרה באירוויזיון ב-4 במרץ 2016 במסיבת עיתונאים באמסטרדם. השיר יצא להורדה דיגיטלית ביום למחרת, ובוצע במחצית הראשונה של חצי הגמר. הוא עבר את חצי הגמר והופיע בגמר ביום שבת 14 במאי 2016, והתמקם במקום ה-11 מתוך 26 עם 153 נקודות. מידע על היצירה "Slow Down" באתר מיוזיק בריינז Jordan, Paul (4 במרץ 2016). "The Netherlands: Video premiere of "Slow Down"". EBU. {{cite web}}: (עזרה) Slow Down - Douwe Bob van Amstel, Constance (20 בספטמבר 2015). "'Douwe Bob voor Nederland naar Songfestival'". metronieuws.nl (בהולנדית). Metro. נבדק ב-18 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Laufer, Gil (20 בספטמבר 2015). "The Netherlands: AVROTROS in touch with Douwe Bob for Eurovision 2016". esctoday.com. ESCToday.com. נבדק ב-18 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Escudero, Victor M. (22 בספטמבר 2015). "The Netherlands: Douwe Bob To Represent The Netherlands". eurovision.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-22 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Douwe Bob naar Stockholm met Slow Down". avrotros.nl (בהולנדית). AVROTROS. 4 במרץ 2016. נבדק ב-4 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Jordan, Paul (25 בינואר 2016). "Allocation Draw: The results!". eurovision.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-25 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)