laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קינן אוואנס

קינן אוואנס (באנגלית: Keenan Evans; נולד ב-23 באוגוסט 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז באולימפיאקוס. בעונת הרוקי שלו במדי אוניברסיטת טקסס טק, אוואנס היה שחקן משלים כשקלע 5.8 נקודות במשחק ב-18.2 דקות בעודו פותח רק שלוש פעמים מתוך 32 משחקים בהם שותף. בעונתו השנייה, עונת 2015/2016, הפך אוואנס לשחקן מרכזי בקבוצה כששיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-8.7 נקודות ב-25.1 דקות ובנוסף פתח ב-31 משחקים מתוך 32. בעונת 2016/2017, אוונס רשם ממוצעים של 15.4 נקודות ו-3 אסיסטים למשחק, מה שעזר לו להיבחר לקבוצה השלישית של העונה. בעונתו האחרונה, אוואנס היה הקלעי המוביל של הקבוצה והוביל אותם לעשירייה הראשונה. באמצע פברואר, קלע אוואנס סל ניצחון בדרבי מול אוניברסיטת טקסס באוסטין ובנוסף קלע שיא קריירה של 38 נקודות. אוואנס נבחר לחמישייה הראשונה של העונה והיה מועמד לתואר הרכז המוביל בליגה ולפרס ג'ון אר. וודן. בשנת 2018, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק אוואנס בגולדן סטייט ווריורס במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר מכן חתם אוואנס בדטרויט פיסטונס בחוזה כפול כך ששיחק לסירוגין בקבוצת הפיתוח של הפיסטונס, גרנד ראפידס דרייב. ב-15 בינואר 2019 שוחרר אוואנס מהפיסטונס מבלי שרשם הופעה אחת במדיה, אך נשאר בקבוצת המילואים. ב-22 בינואר 2019 עבר אוואנס בטרייד לדלאוור בלו קואוטס יחד עם זכויות השחקן של כריס הורטון בתמורה לזכויות השחקן של שון לונג ודבנדריק ווקר. ב-26 ביולי 2019 חתם אוואנס לעונה באיגוקאה מהליגה הבוסנית והליגה האדריאטית. אוואנס רשם ממוצעים של 11.9 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 2.8 אסיסיטים במדד יעילות של 11.3. ב-6 ביולי 2020 חתם לשתי עונות בהפועל חיפה מהליגה הישראלית והליגה הבלקנית. ב-6 ביולי 2021 חתם אוואנס לעונה במכבי תל אביב. ב-12 ביולי 2022 הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה. ב-13 ביולי 2022 חתם אוואנס בז'לגיריס קובנה מליגת העל הליטאית והיורוליג. אוואנס סיפק חצי עונה מצוינת עבור ז'לגיריס כאשר הוא מספק לקבוצה 15.9 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים. ב-5 בינואר 2023, קרע אוואנס את גיד האכילס שלו וסיים את העונה. ב-6 ביולי 2024 חתם אוואנס באולימפיאקוס מליגת העל היוונית והיורוליג. איגוקאה אליפויות (1): 2019/2020 מכבי תל אביב גביע ווינר (1): 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא קינן אוואנס בוויקישיתוף קינן אוואנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קינן אוואנס, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ESPN כפיר אדר, ‏זר שלישי להפועל חיפה: קינן אוואנס חתם, באתר ONE‏, 6 ביולי 2020 חיזוק נוסף לצהובים: קינן אוואנס חתם, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏6 ביולי 2021 אהרל'ה ויסברג‏, מכבי תל אביב תשתתף בטורניר ינאקופולוס, קינן אוואנס עזב רשמית, באתר וואלה, 12 ביולי 2022 נשאר ביורוליג: קינן אוואנס חתם לשנתיים בז'לגיריס קובנה, באתר וואלה, 13 ביולי 2022
Ahead of Their Time

Ahead Of Their Time הוא אלבום הופעה של פרנק זאפה ואמהות ההמצאה (אנ'). האלבום הוקלט ברויאל פסטיבל הול שבלונדון, אנגליה, ב-25 באוקטובר 1968, יצא ב-23 במרץ 1993. החלק הראשון של ההופעה הוא הצגה חד פעמית של מחזה מוזיקלי שכותרתו היא '?Progress', ובו מתארחים חברי תזמורת רשות השידור הבריטית. חלקים מההופעה מצאו את עצמם באלבומים אחרים כמו Mystery Disc (1998), ומהדורת הווידאו הביתית של Uncle Meat (1969). חלק ניכר מההומור והעלילה של המחזה אבודים למאזין המזדמן בגלל טכניקות הקלטה פרימיטיביות והאופי הוויזואלי של חלק מההופעה. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פרנק זאפה.  פרנק זאפה - גיטרה, קולות. איאן אנדרווד - סקסופון אלט, פסנתר. בנק גרדנר - סקסופון טנור, קלרינט. ג'ים שרווד - סקסופון בריטון, טמבורין. דון פרסטון - פסנתר חשמלי, צלילים מוזרים. רוי אסטרדה - גיטרה בס, קולות. ג'ימי קארל בלאק - תופים, קולות. ארתור טריפ - תופים, כלי הקשה. חברי תזמורת רשות השידור הבריטית. מידע על האלבום Ahead of Their Time באתר MusicBrainz
יולי פון אגלופשטיין

יולי פון אגלופשטיין (בגרמנית: Julie von Egloffstein;‏ 12 בספטמבר 1792 – 16 בינואר 1869) הייתה ציירת גרמנייה. יולי פון אגלופשטיין הגיעה ממשפחת האצילים הפרנקונית פון אגלופשטיין. נישואיה של אמה הנרייטה פון אגלופשטיין (1773–1864) היו אומללים. האם התגרשה בשנת 1803. הנרייטה פון אגלופשטיין פגשה את יוהאן ולפגנג פון גתה כבר בשנת 1795 ועברה עם חמשת ילדיה לויימאר בשנת 1799, שם התגורר חלק מהמשפחה המורחבת של אגלופשטיין ושירת בשירותים דוכסיים. היא ואחיותיה הגדולות פקדו את ביתו של גתה, שאהב במיוחד את יולי והקדיש לה שירים. קנצלר המדינה פרידריך מילר גם ראה אותה לעיתים קרובות וקידם אותה. בהשתתפותו של גתה, שכיהן כחבר מועצה, פיקח על בית הספר לציור בוימאר, התפתחה יולי אגלופשטיין לציירת מכובדת. את הכשרתה קיבלה מגאורג פרידריך קרסטינג ובערך ב־1840 מקרל פרדיננד זון בבית הספר לציור בדיסלדורף. יולי טיילה רבות בגרמניה ובארצות אחרות, שם זכתה להערצה בחוגים עירוניים על יופייה וכישרונה האמנותי. לאחר שאמה התחתנה עם קרל פון ביולייה-מרקוניי בשנת 1804, שקיבל את תפקיד בעל היער בהילדהיים בשנת 1815, מנזר מרינרודה הפך לביתה. בשנת 1826, לאחר מספר מפגשי לימוד, ציירה את גתה בשני ציורי שמן גדולים. עד 1829 היא ציירה את בני המשפחה הדוכסית בוימאר, את המלך הבווארי לודוויג הראשון ואת המלכה תרזה. ב־1829 נסעה לאיטליה ללמוד, הפכה במהרה לחלק ממושבת האמנים הגרמנים ברומא והפכה לחברת כבוד באקדמיה הרומית של סנט לוקה. בשנת 1832 חזרה יולי פון אגלופשטיין לויימאר מאיטליה. פיסגת עבודתה היה בשנים הבאות. לקראת סוף חייה היה לה קשה יותר ויותר לצייר, עקב מצבה הגופני הקשה. הדיוקן המיניאטורי של גברת קולדיץ, שניתן לשתי בנותיה של מריה מרגרטה קולדיץ בחג המולד 1856, הוא עבודתה האחרונה. יולי פון אגלופשטיין נפטרה ערירית ב־16 בינואר 1869 במריאנרוד ליד הילדסהיים. ביום הולדתה ה-200 בשנת 1992 הציגו מוזיאון הילדסהיים, מוזיאון רומר ופליזאוס והמוזיאון הלאומי גתה בוויימאר תערוכה מעבודותיה של יולי פון אגלופשטיין. חדר עם כן כן וציורים הוקם לכבודה בטירת אגלופשטיין. מדיה וקבצים בנושא יולי פון אגלופשטיין בוויקישיתוף Egloffstein, Gräfin Julie. In: Ulrich Thieme (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 10: Dubolon–Erlwein. E. A. Seemann, Leipzig 1914, S. 384 Künstler und Künstlerinnen der Düsseldorfer Malerschule (Auswahl, Stand: November 2016): Egloffstein, Julie von, um 1840 PU (Privatunterricht) Carl Ferdinand Sohn. (PDF) Manfred Boetzkes (Hrsg.): Goethes glückliche Zeichnerin? Das unvollendete Künstlerleben der Julie von Egloffstein (1792–1869). S. 173.
האקדמיה התלמודית של בולטימור

האקדמיה התלמודית של בולטימור, מכונה ישיבת חפץ חיים (באנגלית: Talmudical Academy of Baltimore) או TA, היא ישיבת K-12 שנוסדה בשנת 1917. הקמפוס הנוכחי, הממוקם ברחוב אולד קורט 4445, כולל מבנה של בתי ספר יסודיים, בניין של חטיבת ביניים ותיכון, שני חדרי כושר, מעונות, מעבדת מחשבים ושני אולמות לימוד המשמשים כבתי תפילה. הישיבה מכילה כ-1,000 תלמידים וסטודנטים. TA הוקמה בשנת 1917 כ"Baltimore Parochial Hebrew School" על ידי הרב אברהם נחמן שוורץ. הסטודנט הראשון שנרשם היה הרב ד"ר זלמן נפתלי סקאיסט (נולד ב-1911), שהיה לימים חלוץ ידוע בחינוך היהודי האמריקני. TA מוקמה בשדרת קוטג' (Cottage Avenue) עד ששריפה שנגרמה על ידי אחד העובדים הרסה את הבניין כליל. הישיבה עברה למקומה הנוכחי ב"חצר העתיקה" (The Old Court). בשנת 2018 השלים בית הספר הרחבה של 22 מיליון דולר בקמפוס שכללה מרכז לגיל הרך ובניין תיכון חדש, שכלל חדר כושר, כיתות לימוד ובית מדרש (אולם לימוד ותפילה). ראש הישיבה (הדיקן) הוא יוסף רוטנברג והמשגיח הוא הרב שרגא הרשקוביץ. הרב אהרון פלדמן, ראש ישיבת נר ישראל הרב ישראל ניומאן, ראש ישיבה בישיבת לייקווד הרב מרדכי גיפטר, ישיבת ראש ישיבת טלז תמיר גודמן, שחקן כדורסל הרב אביגדור מילר, רב וסופר הרב זליג פליסקין, רב וסופר זלמן נ. סקאיסט, סטודנט מייסד של ישיבת נר ישראל, חלוץ בתחום החינוך היהודי האמריקני ישיבת חפץ חיים (בולטימור), דף שער בספרייה הלאומית http://personal.stevens.edu/~llevine/abraham_n_schwartz.pdf http://jewishtimes.com/58704/58704/news/ עותק בארכיון (ארכיון) "TA Celebrates Chanukas HaBayis/Hachnasas Sefer Torah in Grand Fashion" (December 9, 2018) Baltimore Jewish Life. Retrieved April 19, 2020. "Jewish Jordan: Tamir Goodman" (July 30, 1999) pbs.org. Retrieved April 19, 2020. "Talmudical Academy's History", talmudicalacademy.org. "THS 90. An Interview with Happiness Expert Rabbi Zelig Pliskin". Video.google.com. נבדק ב-24 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Rabbi Zelig Pliskin Free MP3s, Articles & Video, www.simpletoremember.com
ניו סיטי

ניו סיטי (באנגלית: New City) היא יישוב לצורכי מפקדים (CDP) בתחום העיירה קלארקסטאון (אנ'), במחוז רוקלנד (אנ') שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. היא והאזור הסמוך לה נחשבים לחלק מאזור המטרופולין של העיר ניו יורק ולחלק האמיד שבו. ניו סיטי ממוקמת בקו אורך ''41°8′44 צפון וקו רוחב ''73°59′42 מערב, 29 קילומטר מצפון לנקודה הצפונית ביותר של העיר ניו יורק (שכונת ריברדייל (אנ') שברובע הברונקס). בתוך מחוז רוקלנד היא ממוקמת: מצפון לברדוניה (אנ'), מצפון-מזרח לעיירה נאנואט (אנ'), ממזרח לעיירה ניו סקוור וניו המפסטד (אנ'), מדרום לעיירה גארנרוויל (אנ') ולכפר הוורסטרואו (אנ'), וממערב גובלת עם אגם דה-פורסט (אנ') שנמצא בשטחה של העיירה קונגרס (אנ'). כמו כן, היא ממוקמת בצמוד לדרך המהירה פאליסייד פארקווי (אנ') המחברת את העיר ניו יורק מגשר ג'ורג' וושינגטון שבצפונה, עם הפרוורים הצפוניים שממוקמים לאורך הגדה המערבית של נהר הדסון ובהם מחוז רוקלנד והעיירה ניו סיטי. לפני מלחמת האזרחים האמריקנית, השטח עליו ממוקמת היום ניו סיטי היה מיושב על ידי שבט אינדיאני בשם "לני לנאפ" (אנ') שאוכלוסייתו השתרעה על כל שטחי העיר ניו יורק דהיום, ניו ג'רזי, מזרח פנסילבניה ועמק ההדסון התחתון. ההולנדים היו הראשונים להתיישב שם, והקימו בשנת 1683 את אחד מתריסר המחוזות של פרובינציית ניו יורק – מחוז אורנג' (אנ') הכולל את השטח של מחוז רוקלנד דהיום. ניו סיטי נוסדה בשנת 1798, כאשר מחוז רוקלנד יוסד ונפרד מהחלק הדרום-מזרחי של מחוז אורנג'. האבות המייסדים ראו בחזונם הקמת עיר חדשה במקום וקראו לה בשמה: New City. מיקומה במרכז מחוז רוקלנד הביא לכך שמושב "ממשלת המחוז" והמוסדות העיקריים שלה ימוקמו שם. בתחילת המאה העשרים, לאחר שמספר בעלי נכסים רכשו קרקעות באזור והקימו שדות גולף ואחוזות, הפכה ניו סיטי למקום אטרקטיבי לידוענים בהם: אדולף צוקור מייסד חברת הסרטים סרטי פרמאונט שהיה הראשון להקים שם, בשנת 1918, שדה גולף ואחוזה למגוריו; קורט וייל; לוטה לניה ואחרים, שבעקבות הגעתם אז, נוצר במקום כפר אמנים. נוכחות ידוענים אלה בעיירה, משכו למקום משפחות אמידות, והעיירה הפכה לפרוור יוקרתי של העיר ניו-יורק. למוקד משיכה זה לתושבי העיר ניו יורק האמידים תרמו שני מיזמי תחבורה גדולים שבוצעו בשנות החמישים של המאה העשרים: סלילת הדרך המהירה פאליסייד פארקווי, והקמת גשר טאפן-זי (אנ') מדרום מזרח לעיירה על נהר ההדסון. הפיכתה של ניו סיטי למוקד משיכה למשפחות אמידות מהעיר ניו-יורק, הביאה לכך שמשפחות יהודיות רבות היו בין המהגרים לעיירה מהעיר הגדולה. בחודש ספטמבר 1958 הוקם המרכז היהודי בעיירה על בסיס מספר משפחות שבקשו לקיים את טקסי התפילה בעיירה ולא מחוצה לה. במרכז פועלים בית כנסת, בית ספר לעברית לילדים נוער ומבוגרים וכן מתקיימים חוגים בתחום החברתי. מדיה וקבצים בנושא ניו סיטי בוויקישיתוף Ed Jeffs, A History of Lake Lucille & Vicinity, Lake Lucille – Property Owners Association Club History – A Man, a Need and a Vision., Paramount Country Club Scott, John, Lotte Lenya-Kurt Weil House, New City, NY, New York Heritage – digital collections, 1984 Mission & History, New City Jewish Center ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניו סיטי".
דורון שפי

דורון שפי (1952 – 13 בפברואר 2021) היה שחיין ישראלי, שחיין נבחרת ישראל, שהתמחה בסגנון גב. שפי התאמן בקבוצת מכבי חיפה. באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה בסוף ספטמבר 1968 זכה שפי ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.2 דקות, אחרי יואב יעקובי מהפועל תל אביב (1:05.9 דקות) ולפני דן שטרן מהפועל גוש זבולון (1:08.5 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:33.5 דקות, אחרי יואב יעקובי (2:28.0 דקות) ודורון כהן מהפועל כפר הנשיא (2:33.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:40.6 דקות, אחרי הפועל תל אביב (4:24.5 דקות) והפועל גוש זבולון (4:24.5 דקות). בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת גלי גיל ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 סיים שפי במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.3 דקות. באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוקטובר אותה שנה הוא ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.2 דקות, אחרי יואב יעקובי (1:05.5 דקות) ומרדכי לוי מהפועל מעיין צבי (1:08.7 דקות). מדליית כסף נוספת במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא נוער חדש של 9:16.1 דקות, אחרי הפועל גוש זבולון א' (8:55.9 דקות) ולפני הפועל גוש זבולון ב' (9:29.8 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:36.4 דקות, אחרי הפועל תל אביב (4:24.9 דקות) והפועל גוש זבולון (4:26.0 דקות). באליפות הנוער של ישראל שנערכה בכפר בלום בספטמבר 1970 זכה שפי בשתי מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.5 שניות, לאחר שניצח את אלוף ישראל דורון כהן (58.7 שניות) ודן ברנר חברו לאגודה (58.9 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.9 דקות, לפני דורון כהן (1:08.8 דקות). בסיום התחרות הודיע על פרישה משחייה תחרותית בשל גיוסו לצה"ל. שפי חזר בתשובה דרך הרב החסידי ראובן דונין. לאחר שחזר בתשובה היה מסור אליו והפך לנהגו הקבוע, כשהוא מסיע אותו לשיעוריו ולהתוועדויות שערך בכל הארץ. הוא התגורר בשכונת הדר בחיפה. שפי נפטר ב-13 בפברואר 2021. רשימת אלופות ואלופי ישראל בשחייה גרטל הדביק את המינימום וטוביס קבעה שיא יחיד, על המשמר, 15 בספטמבר 1968 גרטל קבע שיא ב-1500, על המשמר, 22 בספטמבר 1968 בתום היום השלישי של תחרויות השחייה ... "ילדי המים" של טלקי הציבו 4 שיאים, דבר, 1 באוגוסט 1969 שלמה מוזר, ניר: 200 מ' חזה בזמן שיא 2:54.2 ד', דבר, 2 באוקטובר 1969 שלמה מוזר, באליפות המדינה שנסתיימה אתמול, דבר, 5 באוקטובר 1969 אורי ירון, דורון שפי ניצח - ופרש, באתר מעריב, 20 בספטמבר 1970 חיפה: הרב דורון שפי ע"ה, באתר חב"ד אינפו
ניקה מליה

נִיקָנוֹר "נִיקָּה" מֶלְיָה (בגאורגית: ნიკანორ (ნიკა) მელია נולד ב-21 בדצמבר 1979) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כיו"ר התנועה הלאומית המאוחדת והיה חבר הפרלמנט מטעמה, מ-2016 עד 2019. הוא הוחלף על ידי בַּדְּרִי בָּאסִישְׁוִוילִי (אנ'). הוא בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד ברוקס. הוא היה המועמד היחיד מהאופוזיציה שתפס את המקום הראשון בכל אחד מהסבבים של הבחירות הפרלמנטריות בשנת 2020, אך הוא החרים ולא השתתף בסיבוב השני. ביוני 2019 הוא שוחרר בערבות לאחר שהואשם בארגון או בניהול אלימות קבוצתית או בהשתתפות בה, במהלך ההפגנות ב-20–21 ביוני בטביליסי. בדצמבר 2020, לאחר התפטרותו של גְּרִיגוֹל וַאשַׁאדזֶה (אנ'), הוא נבחר ליו"ר התנועה הלאומית המאוחדת. ב-23 בפברואר 2021 כוחות מיוחדים ומשטרה הסתערו על משרדי התנועה ועצרו את מליה. מדיה וקבצים בנושא ניקה מליה בוויקישיתוף ניקה מליה, ברשת החברתית פייסבוק "Nikanor Melia". Parliament of Georgia. נבדק ב-25 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Nikanor (Nika) Melia – United National Movement". Agenda.ge. נבדק ב-25 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Genin, Aaron (2 ביולי 2019). "Georgian Protests: Tbilis's Two-Sided Conflict". The California Review (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Georgian Parliament Strips Opposition Lawmaker Of Immunity Over Violent Protests". www.rferl.org. נבדק ב-26 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Opposition party MP Nika Melia charged with violence at Tbilisi rally". Agenda.ge. נבדק ב-25 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Opposition MP, charged with incitement to violence at Tbilisi rallies, released on bail". Agenda.ge. נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Nika Melia becomes new UNM party chair". Agenda.ge. נבדק ב-17 בפברואר 2021. {{cite news}}: (עזרה) "Nika Melia elected new UNM head". OC Media. 26 בדצמבר 2020. נבדק ב-17 בפברואר 2021. {{cite news}}: (עזרה) ნიკა მელია დაკავებულია ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלום הגאורגי

החלום הגאורגי - גאורגיה הדמוקרטית (בגאורגית ქართული ოცნება – დემოკრატიული საქართველო; כְּאַרְתּוּלִי אוֹצְנֶּבָּה - דֵּמוֹקְרַטִיוּלִי סָכָּרְתְּוֵולוֹ) היא מפלגת השלטון בגאורגיה. המפלגה הוקמה ב-19 באפריל 2012 על ידי איש העסקים המיליארדר והפוליטיקאי בידזינה איוואנישווילי. זו הייתה המפלגה המובילה בקואליציה הפוליטית "החלום הגאורגי" עם שש מפלגות שניצחה בבחירות לפרלמנט ב-2012. בידזינה איוואנישווילי (2012–2013, 2018–2021) איראקלי ר'אריבאשווילי (2013–2015) גיורגי קוויריקשווילי (2015–2018) אִירַאקְלִי קוֹבָּאחִידזֶה (אנ')‏ (2021–הווה) מדיה וקבצים בנושא החלום הגאורגי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החלום הגאורגי (בגאורגית ובאנגלית) "Georgia: political parties and the EU" (PDF). European Parliamentary Research Service. Kakachia, Kornely (2017). The First 100 Days of The Georgian Dream Government: A Reality Check (PDF). Tbilisi, Georgia: Georgian Institute of Politics. One should not forget that, despite having a strong liberal wing, GD views itself as a center-left party and is an observer member of the Party of European Socialists (PES) in the European Parliament. Stephen Jones (2015). "Preface to the Paperback Edition". Georgia: A Political History Since Independence. I.B.Tauris. p. 11. ISBN 978-1-78453-085-3. ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליוס פון ארן

יוליוס פון ארן (בגרמנית: Julius von Ehren‏; 23 באוגוסט 1864 – 8 בנובמבר 1944) היה צייר גרמני חבר הזצסיון הברלינאי. יוליוס פון ארן היה בנו של יצרן מפרשים, שאבות אבותיו היו דייגים באלבה עוד במאה ה-17. הוא למד בבית הספר הקהילתי באלטונה. הודות לעזרתה של עמותת התמיכה, הוא הצליח להשתתף בשיעורו של ליאופולד פון קלקרוט באקדמיה בויימאר משנת 1886. בשנת 1891 הוא עבר לאקדמיה המלכותית לאמנות במינכן. משנת 1893 ואילך חי כצייר עצמאי בהמבורג. בנסיעות לימוד לאלבה התחתונה הוא צייר לראשונה תמונות פשוטות של חיי הכפר יחד עם תומאס הרבסט. הוא התעניין במיוחד בתאורת פנים, אך גם ברחובות הכפר, בנופים ודיוקנאות. וריאציות ציורי הברווז שלו נודעו בהמבורג. בשנת 1897 היה יוליוס פון ארן ממייסדי מועדון האמנים בהמבורג. בנוסף, החל משנת 1905 השתייך לאגודת האמנים הצפון מערב-גרמניים ומשנת 1907 לאגודת האמנים בהמבורג. הוא נסע לקופנהגן ואחר כך עם עמיתיו נסע לפריז. בשנת 1899 הוענקה לו מדליית זהב בתערוכת האמנות הגרמנית בדרזדן. בשנת 1901 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלינאי. הוא התחתן בשנת 1914 ולזוג נולדו שני ילדים. משנת 1910 ואילך הוא השתתף פחות בתערוכות. לעיתים רחוקות הוא הצליח למכור ציור. הוא היה אחד האמנים הצעירים, שציירו באוויר הפתוח בצבעים חזקים לעיתים קרובות. הם נדחו בתחילה על ידי אנשי האמנות המבוססת של המבורג. לכנסייה הראשית סנט קתרין (המבורג) הוא העתיק את ציורי פאנל הצליבה (המבורג בסביבות 1500) ואת "הירידה מהצלב", של צייר הולנדי בסביבות 1520) בשנת 1914/15. הציורים האלה הם חזרו לסנט קתרין כ־50 שנה לאחר מלחמת העולם השנייה. לעיתים, פון ארן נאלץ לפרנס את משפחתו כצייר ספינות והוא עידן את הדפסי האמנות בבתי דפוס עם צבעי שמן. בשנת 1943 העניקה לו המבורג קצבת כבוד בגין שירותיו. יוליוס פון ארן נפטר בשנת 1944. מדיה וקבצים בנושא יוליוס פון ארן בוויקישיתוף Percy E. Schramm, Ascan W. Lutteroth: Verzeichnis gedruckter Quellen zur Geschichte Hamburgischer Familien. Herausgegeben von der Zentralstelle für Niedersächsische Familiengeschichte E.V. Sitz Hamburg 1921, S. 25 Carsten Meyer-Tönnesmann: Der Hamburgische Künstlerclub von 1897. Christians-Verlag, Hamburg 1985
אלכסיי מורוזוב (חייל)

אלכסיי אפולונוביץ' מורוזוב (ברוסית: Алексе́й Аполло́нович Моро́зов; ‏29 בנובמבר 1883 – 21 בנובמבר 1919) היה קצין בלייב-גווארדיה של גדוד פאבלובסק, גיבור מלחמת העולם הראשונה, חבר בתנועה הלבנה וקצין צבא רוסיה. בשנת 1905 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי פאבלובסק ומשם שוחרר כסגן שני בלייב-גווארדיה של גדוד פאבלובסק. ב-1 בינואר 1910 שימש כסגן באותו גדוד. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כקפטן מטה של גדוד פאבלובסק. הוא פיקד על פלוגה ובעת שירותו הוענק לו אות מסדר גאורגי הקדוש. בנימוק לקבלת הפרס נאמר כי בקרב ב-31 ביולי 1915, הוא פיקד על סיור פרשים, כשגילה התקפת אויב על הכפר מוסטי, שניתק את יחידת האספקה הרוסית, תוך התחפרות ליד הכפר מוסטי והדיפת התקפותיו של האויב הצליח מורוזוב להעביר את האספקה. ב-28 בספטמבר 1916 הועלה לדרגת קולונל ובשנת 1917 היה מפקד זמני של לייב-גווארדיה בגדוד פאבלובסק. בסוף 1917 הוא הגיע לדון לשורות צבא המתנדבים. בדצמבר 1917, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, היה מפקד פלוגת שומרים, בינואר 1918 מונה למפקד הפלוגה בגזרתו של הקצין אלכסנדר קוטפוב בקרבות טגאנרוג. הוא השתתף במבצע בקובאן במסגרת הפלוגה הראשונה של גדוד הקצין מרקוב. ב-1 באוגוסט 1919 הוא מונה למפקד גדוד מרקוב השני, שהוקם מחדש בחרקוב. הוא נפצע בקרב ליד יילץ ב-11 באוקטובר 1919. עזב את תפקידו ב-15 באוקטובר. הוא נפטר מטיפוס ב-21 בנובמבר 1919. נקבר בבית העלמין של הקתדרלה הצבאית של יקטרינודאר (כיום קרסנודאר). Марковцы в боях и походах за Россию в освободительной войне 1917—1920 годов. Книга вторая. — Париж, 1964. Марков и марковцы. — М.: НП Посев, 2001. — С. 471. Клепов М. Ю. Офицеры — Георгиевские кавалеры Первой мировой войны. — М.: «Минувшее», 2015.
אום ליסון

אום ליסון (בערבית: أم ليسون) היא שכונה ערבית במזרח ירושלים, המהווה שלוחה של שכונת צור באהר הסמוכה. הכניסה המרכזית לשכונה היא מכיוון שכונת תלפיות מזרח. במהלך גל הטרור הפלסטיני של שנת 2016 גורמים בעיריית ירושלים תכננו להעניק לשכונה תקציבים נוספים לאחר שהשכונה נחשבה ללא-אלימה. היה בכך המשך מגמה שהתחילה בסביבות שנת 2004. בשכונה נבנו מספר מוסדות חינוך חדשים, ובהם בית הספר ע"ש אבו חאמד אלגזאלי (נפתח 2008). בספטמבר 2019 נפתח בית ספר יסודי חדש בשכונה – אלביאן, שפועל תחת משרד החינוך הישראלי. בבית הספר לומדים בנים ובנות בכיתות א'-ט'. במספר תוכניות מדיניות (הכוללות את תוכנית המאה ויוזמת ז׳נבה) השכונה אמורה להיכלל בשטח המדינה הפלסטינית. לשכונה שני נציגים במועצת המנהל הקהילתי המשותף לה, לאום טובא ולצור בהאר. הכתובת של אום ליסון (Umm Leisun inscription) היא כתובת גיאורגית עתיקה שנמצאה בשנת 2002 במהלך חפירה ארכאולוגית במנזר גאורגי מהתקופה הביזנטית בשכונת אום ליסון. תכנית אב לצור באהר, באתר עיריית ירושלים שקט ייענה בכסף: שכונות אלימות במזרח ירושלים לא יזכו לתקציבי פעולות נוער, באתר וואלה, 16 במרץ 2016 בית ספר אבו חאמד אל גזאלי, באתר Allschool אדווה חולי, נעים להכיר: אלה בתי הספר החדשים של ירושלים, באתר mynet‏ ירושלים, 31 באוגוסט 2019 בית ספר אום ליסון ירושלים, באתר "אולסקול" נדב שרגאי, ירושלים בתוכנית המאה, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2019 מפות, באתר "יוזמת ז'נבה" יצחק רייטר, מוחמד נכאל, ישראל קמחי, ליאור להרס, צור-בהאר ואום-טובא, באתר "דין ומידע", ‏2014 Jon Seligman, A Georgian Monastery from the Byzantine Period at Khirbat Umm Leisun, Jerusalem, 'Atiqot, 2015-01-01
אלכסיי מורוזוב (כדורגלן, 1966)

אלכסיי סלאבייביץ' מורוזוב (ברוסית: Алексе́й Сла́виевич Моро́зов; נולד ב-3 בינואר 1966, אובנינסק, מחוז קלוגה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן סובייטי-רוסי, המשחק כמגן וקשר. אלכסיי הוא תלמיד בית הספר לכדורגל של אובנינסק. מאמנו הראשון היה יורי אלכסייביץ' שובאנוב (שייסד את בית הספר לכדורגל של אובנינסק). הוא התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של מועדון דינמו מוסקבה, דינמו-2 מוסקבה. הוא שיחק במדי המועדון הבכיר של וורונז' פאקל ובמועדון טקסטילשצ'יק קמישין, המועדון מראמנסקויה "סאטורן", ובמועדון לוקומוטיב (מהעיר ניז'ני נובגורוד). בכל הקבוצות שיחק עם אחיו התאום אולג מורוזוב. בוורונז ' שיחקו שתיהם בעמדות של קשרים קיצוניים - אלכסיי משמאל, אולג מימין. לאחר מכן, שניהם שיחקו באגף הימני של ההגנה. הוא היה השחקן הראשון באליפות רוסיה בכדורגל להופיע ב-50 משחקים. מאז 2002 הוא מאמן בבית הספר לספורט לילדים ונוער במועדון קוונט אובנינסק. בשנת 2009 ומאז 2012 היה המאמן הראשי של מועדון ילדותו קוונט אובנינסק, כשזו השתתפה באליפות החובבנית של רוסיה (ליגה III). אביו - סלאביי אלכסייביץ' מורוזוב (יליד 1939), פיזיקאי סובייטי-רוסי. דוקטור למדעים טכניים, ראש מחלקה במכון לפיזיקה והנדסת כוח, פרופסור מכון אובנינסק לאנרגיה אטומית. אח תאום - אולג סלאבייביץ' מורוזוב (יליד 1966), כדורגלן סובייטי-רוסי, מאמן. Дюбо Д. Алексей Морозов: 50! // Спорт-экспресс. — 1993. — № 173 (4 августа). — с. 2.