מלחמת אנגליה–ספרד (1796–1808)

המלחמה האנגלו-ספרדית התרחשה בין 1796 ל-1802, ושוב בין 1804 ל-1808, כחלק ממלחמות הקואליציה. המלחמה הסתיימה כאשר נחתמה ברית בין בריטניה הגדולה לספרד, שהייתה כעת תחת פלישה צרפתית. במלחמת הקואליציה הראשונה, ספרד הכריזה מלחמה על הרפובליקה הצרפתית החדשה שהוקמה, והצטרפה לקואליציה בניסיון להחזיר את המלוכה הבורבונית. הגנרל הספרדי הראשי היה אנטוניו ריקרדוס, שלא הצליח להשיג ניצחון מכריע, למרות הצלחות ראשוניות. כוחות צרפתים במקומות אחרים השתלטו במהירות על ארצות השפלה האוסטריות לאחר קרב פלרוס, והרפובליקה ההולנדית קרסה תחת לחץ עצום. לספרדים היו גם כן כישלונות דומים. הצי הספרדי עשה מעט מאוד, למעט שילוב כוחות עם הבריטים והשתתפות במצור על טולון. בעקבות הקרב על ההר השחור, הרפובליקה הצרפתית השיגה יתרון עצום, ועד 1795 נחתם שלום בזל, שאילץ את ממלכת ספרד וממלכת פרוסיה לצאת מהקואליציה. בשנת 1796, בעידוד ההישגים האדירים של צרפת במסע הריין ובמערכה האיטלקית, חתם ראש ממשלת ספרד מנואל גודוי על הסכם סן אילדפונסו השני, הקמת ברית צרפתית-ספרדית ומלחמה משותפת נגד בריטניה הגדולה. התקווה הייתה שצרפת המנצחת תזכה גם בשטחים ובכסף עבור ספרד, במיוחד מול האיום הימי העיקרי של ספרד דאז, בריטניה. הברית המשיכה את שיתוף הפעולה הממושך בין צרפת וספרד שהוקם על ידי Pacte de Famille ב-1733, שנותק רק על ידי המהפכה הצרפתית. המלחמה גרמה נזק לספרד ולהכנסות הכתר הספרדי, כאשר המצור הבריטי הפחית מאוד את כמות העושר שהגיע מהמושבות. עם זאת, צי ספרדי עיקרי, בפיקודו של חוסה דה קורדובה אי ראמוס, החזיק ב-27 אוניות קו, והוא תכנן לחבור עם הצרפתים ולהגן על סחורות יקרות ערך. לצי הים התיכון הבריטי היו 15 אוניות קו - כמות נמוכה בהרבה מהאוניות הצרפתיות-ספרדיות, מה שאילץ נסיגה מקורסיקה ואלבה עד 1797. עם זאת, הצי הספרדי הוכיח כי אינו מסוגל לתאם עם בעלי בריתו הרפובליקנים הצרפתיים, והובס קשות בקרב כף סנט וינסנט. זה הותיר את ספרד בעמדה נחותה בים למשך שארית המלחמה, למרות שהם הדפו שתי התקפות בריטיות על קדיס וטנריפה ומשלחת בריטית מאוחרת יותר לפרול. המלחמה התרחבה עד האוקיינוס השקט, שם בתחילת 1797 תפסו הספרדים מספר אנשי סוחר וספינות ציד לווייתנים בריטים. כמו כן, בשנת 1797, חברת הודו המזרחית הבריטית (EIC) בכלכותה שכרה מספר אנשי מזרח הודו וכלי שיט מקומיים שישמשו כתחבורה למתקפה מתוכננת על מנילה. עם זאת, הממשלה ביטלה את הפלישה בעקבות הסכם שלום עם ספרד וה-EIC שחררה את כלי השיט שהתכוננו לפלישה. הסכם אמיין בשנת 1802 קבע הפסקת אש זמנית בפעולות האיבה, רק כדי להישבר ב-1804 כאשר, בהפתעה וללא הכרזת מלחמה, תקפו ספינות בריטיות שייטת ספרדית של פריגטות שנשאה מטילי זהב וכסף לקדיס. הפריגטה הספרדית Nuestra Señora de las Mercedes התפוצצה והבריטים כבשו את השאר. הצרפתים תכננו פלישה לבריטניה בשנה הקרובה; הצי הספרדי היה אמור להיות חלק בלתי נפרד בסיוע לפלישה זו. בקרב טרפלגר, בשנת 1805, צי צרפתי-ספרדי משולב, שניסה לאחד כוחות עם הציים הצרפתיים בצפון לצורך הפלישה, הותקף על ידי צי בריטי והושמד בקרב מכריע. הניצחון הבריטי סיים את האיום המיידי של פלישת נפוליאון לבריטניה. הניצחון גם זעזע קשות את נחישותה של הממשלה הספרדית הלא פופולרית בראשות גודוי, שהחלה לפקפק בתועלת של הברית הלא בטוחה שלה עם נפוליאון. בינתיים, מסע בריטי (1806–1807) לכיבוש אזור ריו דה לה פלטה החשוב מבחינה אסטרטגית בדרום אמריקה הספרדית נתקל בכישלון. גודוי נסוג מהמערכת הקונטיננטלית שנפוליאון הגה כדי להילחם בבריטניה, רק כדי להצטרף אליה שוב ב-1807, לאחר שנפוליאון הביס את הפרוסים. נפוליאון, לעומת זאת, איבד את אמונתו בגודוי ובקרלוס הרביעי, מלך ספרד. בספרד גברה גם תמיכה בבן המלך, פרננדו, שהתנגד לגודוי הנתעב. פרננדו, לעומת זאת, העדיף ברית עם בריטניה, ונפוליאון תמיד פקפק באמינות של כל מלוכה בורבונית. ב-1807, צרפת וספרד פלשו לפורטוגל, וב-1 בדצמבר נכבשה ליסבון ללא התנגדות צבאית. בתחילת 1808, הנוכחות הצרפתית בספרד הייתה כה חזקה עד שהובילה למרד. לאחר מכן סילק נפוליאון את המלך קרלוס ובנו פרננדו לבאיון ואילץ את שניהם להתפטר ב-5 במאי, והעניק את כס המלוכה לאחיו ז'וזף. זה הוביל למלחמת חצי האי ולסיום בפועל של המלחמה האנגלו-ספרדית, כפי שהכריז ג'ורג' קנינג, שר החוץ של ממשלת הוד מלכותו: "אף אחד כבר לא זוכר שהתקיימה מלחמה בין ספרד לבריטניה. כל אומה שמתנגדת לכוחה המופקע של צרפת הופכת מיד, ולא משנה מה שהיו יחסיה הקודמים איתנו, לבעלת בריתה הטבעית של בריטניה הגדולה." בכך הפכה ממשלת בורבון של ספרד, יחד עם כל החונטות שהתיימרו לייצג אותה, לבעלי ברית של בריטניה, ככל שהתפתחה מלחמת חצי האי. מלחמת חצי האי "British Royal Navy : Nelson : Napoleonic Wars : French & Spanish : Trafalgar". napolun.com.