laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסנדר וזנקוב

אלכסנדר (סשה) וזנקוב (בבולגרית: Александър Везенков; ביוונית: Αλέξανδρος Σάσα Βεζένκοφ; נולד ב-6 באוגוסט 1995) הוא כדורסלן בולגרי-קפריסאי המשחק בקבוצת אולימפיאקוס ובנבחרת בולגריה. וזנקוב נולד בניקוסיה שבקפריסין. אביו סשה וזנקוב היה כדורסלן בליגה הבולגרית, מאמן-שחקן בליגת העל הקפריסאית וקפטן נבחרת בולגריה. אחותו של אלכסנדר הייתה קפטן נבחרת קפריסין בכדורסל. הוא החל לשחק בקבוצת הנוער של אפואל ניקוסיה. ב-2009 עבר ליוון והצטרף לקבוצת הנוער של אריס סלוניקי. החל מ-2011 הוא משחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-2013 חתם לחוזה לשלוש שנים בקבוצה. הוא נבחר לשחקן הצעיר הטוב בליגה בשנים 2013 ו-2014. בעונת 2013/2014 שותף ב-25 משחקים בעונה הסדירה ובמשחק אחד בפלייאוף, הוא קלע 11.1 נקודות ולקח 2.1 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2014/2015 רשם ממוצעים למשחק של 18 נקודות (מלך הסלים של הליגה) ו-7.7 ריבאונדים (מקום שני בליגה) ונבחר ל-MVP של העונה. לפני תחילת עונת 2015/2016 עבר וזנקוב לברצלונה הספרדית. הוא קלע בעונה הראשונה שלו 4.6 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו השנייה בברצלונה קלע 9 נקודות בממוצע למשחק ליגה ו-7.5 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג. בדראפט ה-NBA ב-2017 נבחר במקום ה-57 בסיבוב השני על ידי ברוקלין נטס. וזנקוב שיחק לאורך השנים בנבחרות הכדורסל של בולגריה. לראשונה היה חבר בסגל הקדטים לאליפות אירופה עד גיל 16 ב-2010. באליפות אירופה לקדטים עד גיל 16 שהתקיימה בצ'כיה ב-2011, סיים כמלך הסלים של הטורניר עם 27.1 נקודות בממוצע, שני בריבאונדים עם 9.9 ריבאונדים למשחק ושמיני באסיסטים עם 3.6 בממוצע למשחק. באליפות אירופה לנוער עד גיל 18 שהתקיימה ב-2012 בליטא סיים שלישי בטבלת מלכי הסלים עם 16.7 נקודות בממוצע למשחק, הוא הוביל את הנבחרת למקום שמיני בטורניר. באליפות אירופה לנוער עד גיל 18 שהתקיימה ב-2013 בלטביה היה מלך הסלים של הטורניר עם 22.4 נקודות למשחק ושלישי בריבאונדים עם 10.2 למשחק. באליפות אירופה לעתודה עד גיל 20 שהתקיימה ב-2014 ביוון, נבחר לחמישיית הטורניר, היה מלך הסלים עם 19.3 נקודות בממוצע למשחק ומלך הריבאונדים עם 11.2 למשחק. וזנקוב היה חבר בסגל הנבחרת הלאומית הבוגרת של בולגריה במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2015, בשישה משחקים הוביל את הנבחרת עם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-6.3 ריבאונדים למשחק. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר וזנקוב בוויקישיתוף אלכסנדר וזנקוב, ברשת החברתית פייסבוק פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) אלכסנדר וזנקוב באתר ליגת העל הספרדית אלכסנדר וזנקוב באתר ליגת העל היוונית אלכסנדר וזנקוב באתר פיבא אירופה ברק חקלאי, בולגריה מתגעגעת לפיני גרשון, באתר ynet, 17 באוגוסט 2014 אלכסנדר וזנקוב באתר האליפות אלכסנדר וזנקוב באתר האליפות אלכסנדר וזנקוב באתר האליפות אלכסנדר וזנקוב באתר האליפות
ארמדיל חשוף-זנב גדול

ארמדיל חשוף-זנב גדול (שם מדעי: Cabassous tatouay) הוא מין של ארמדיל דרום אמריקאי. המין נפוץ בארגנטינה, ברזיל, פרגוואי, פרו ובוליביה. הוא ניזון מחסרי חוליות קטנים וגדול יחסית לארמדילים אחרים. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל חשוף-זנב גדול בוויקישיתוף ארמדיל חשוף-זנב גדול, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב גדול, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב גדול, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו

ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו (שם מדעי: Cabassous chacoensis) הוא זן של ארמדיל חשוף זנב דרום אמריקאי. הוא חי בארגנטינה, בוליביה, פרגוואי ואולי גם ברזיל. הוא ניזון מחסרי חוליות קטנים. הוא חי ביערות ומישורים סאבטרופיים. האיום העיקרי עליו הוא איבוד שטחי מחיה. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו בוויקישיתוף ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל חשוף-זנב דרומי

ארמדיל חשוף-זנב דרומי (שם מדעי: Cabassous unicinctus) הוא זן של ארמדיל חשוף זנב דרום אמריקאי. הוא חי בקולומביה, אקוודור, ונצואלה, פרו, בוליביה וברזיל. הוא פעיל לילה מתבודד, והוא ניזון מחסרי חוליות קטנים, בעיקר נמלים וטרמיטים. הוא חי ביערות ומישורים טרופיים. האיום העיקרי עליו הוא איבוד שטחי מחיה. הוא חופר מחילות לשימוש חד פעמי כל לילה, כשרדיוס הכניסה הוא 16 סנטימטר. זאת בניגוד לארמדילים אחרים שמשתמשים במחילות שלהם לאורך זמן. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל חשוף-זנב דרומי בוויקישיתוף ארמדיל חשוף-זנב דרומי, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב דרומי, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב דרומי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב דרומי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב דרומי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב דרומי, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל ארוך-אף שעיר

ארמדיל ארוך-אף שעיר (שם מדעי: Dasypus pilosus) הוא מין של ארמדיל מהסוג טטו. הוא אנדמי לפרו. הוא חי ביערות טרופיים לחים הרריים. האיום העיקרי עליו הוא איבוד סביבת מחיה. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל ארוך-אף שעיר בוויקישיתוף ארמדיל ארוך-אף שעיר, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף שעיר, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף שעיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף שעיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף שעיר, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף שעיר באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל ארוך-אף דרומי

ארמדיל ארוך-אף דרומי (שם מדעי: Dasypus hybridus) הוא זן של ארמדיל דרום אמריקאי מהסוג טטו. הוא חי בארגנטינה, בברזיל, בפרגוואי ובאורוגוואי. צבעו אפור-חום, אורכו 25-50 סנטימטר ומשקלו 1.5-2 קילוגרם. יש לו שריון להגנה מפני טורפים הבנוי משבע טבעות. הוא חי במחילות שאותן הוא חופר בעצמו. הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות, אך לעיתים אוכל גם ירקות, קליפות עץ ושורשים. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל ארוך-אף דרומי בוויקישיתוף ארמדיל ארוך-אף דרומי, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף דרומי, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף דרומי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף דרומי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף דרומי, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל ארוך-אף דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים ובנושא אמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמדיל שבע-החגורות

ארמדיל שבע-החגורות (שם מדעי: Dasypus septemcinctus) הוא זן של ארמדיל דרום אמריקאי מהסוג טטו. הוא חי בארגנטינה, בברזיל, בפרגוואי, ובבוליביה. הוא נוהג להתבודד ופעיל בלילה. הוא חי במחילות שהוא חופר באזורים יבשים, בקרבה ליערות גשם. הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות, אך אוכל גם ירקות, קליפות עץ ושורשים. צבעו חום כהה, ויש לו שריון הבנוי משבע טבעות, המשמש להגנה מפני טורפים. יש לו, אף מוארך, אזניים ארוכות ומחודדות ורגליים קצרות. הנקבה יולדת 7-9 צאצאים זהים לחלוטין מבחינה גנטית. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל שבע-החגורות בוויקישיתוף ארמדיל שבע-החגורות, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל שבע-החגורות, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל שבע-החגורות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל שבע-החגורות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל שבע-החגורות, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל שבע-החגורות באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגרט קלארק

מרגרט קלארק RHA‏ (באנגלית: Margaret Clarke;‏ 1 באוגוסט 1884, ניורי, מחוז דאון, אירלנד הצפונית – 31 באוקטובר 1961, דבלין, אירלנד) הייתה ציירת דיוקנאות אירית. קלארק נולדה כמרגרט קרילי, אחת משישה ילדים, לפטריק קרילי. תאריך הלידה שלה נזכר לא פעם כ-29 ביולי 1888, אך הרשומות המקומיות קובעות אחרת. היא למדה בבית הספר הטכני בניורי, והתעתדה לעסוק בהוראה, אך בשנת 1905 זכתה במלגת לימודים בבית הספר המטרופוליטן לאמנות של דבלין. שם למדה אצל ויליאם אורפן, אשר החשיב אותה לאחת המבטיחות שבתלמידיו. היא השלימה את לימודיה בשנת 1911 והוענקה לה תעודת מורה לאמנות, והחלה לעבוד כעוזרת לאורפן. בשנת 1914 נישאה לחברה לספסל הלימודים, הארי קלארק. לזוג נולדו שלושה ילדים: מייקל, אן, ודייוויד. לאחר מות בעלה בשנת 1931, הפכה קלארק למנהלת הסטודיו לויטראז'ים על שם הארי קלארק. קלארק הלכה לעולמה בדבלין, ב-31 באוקטובר 1961, ונקברה בבית העלמין רדפורד, בגרייסטונס, מחוז ויקלו. במקום הולדתה בניורי הוצב לוח מורשת ממשלתי. קלארק השתתפה בתערוכה ראשונה באקדמיה ההיברנית המלכותית בשנת 1913, והציגה כ-60 יצירות, רובן דיוקנאות, בארבעים השנים שלאחר מכן, עד 1953. בין הדיוקנאות שהוזמנו מקלארק היו אלו של דרמוד אובריין, איימון דה ואלירה, הארכיהגמון ג'ון צ'ארלס מקווייד, ולנוקס רובינסון. קלארק בילתה זמן רב באיי אראן עם בעלה ועם האמן שון קיטינג, וציירה שם מספר ציורי נוף וסקיצות. בשנת 1939, העיר מבקר כי קלארק ציירה "ציורים מרשימים שלוכדים אינדיבידואליות בקווים מועטים וחסכוניים". קלארק זכתה בפרסים שונים, לרבות מדליית טיילטן (זהב, כסף, וארד) בשנת 1924, ומדליות טיילטן (ארד) נוספות בשנת 1928 ו-1932. בשנת 1926 נבחרה להצטרף לאקדמיה ההיברנית המלכותית, והועלתה לדרגת חברה מלאה (RHA) בשנת 1927. עם ייסוד התערוכה האירית לאמנות חיה בשנת 1943, נתמנתה קלארק לוועד המנהל. יצירתה מוצגת באוספי הגלריה הלאומית של אירלנד, הגלריה העירונית של דבלין ב-Hugh Lane, גלריית קרופורד לאמנות, מוזיאון אלסטר, הגלריה העירונית לאמנות של לימריק, האוסף הלאומי של דיוקנאות עצמיים באוניברסיטת לימריק והמכללה האירית ברומא. פרנסס קלארק, Dictionary of Irish Biography, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2009. הילרי פייל, Margaret Clarke RHA באתר Hidden Gems and Forgotten People. הילרי פייל, Darling Margaret: A Look at Orphen's Favourite Pupil בכתב העת Irish Arts Review, אביב 2007. דף על קלארק (אנגלית) בגלריה הלאומית של אירלנד. לוסי קוסטיגן, דף ביוגרפי (אנגלית) באתר המוקדש להארי קלארק. "Margaret Clarke blue plaque in Newry" באתר ממשלת הממלכה המאוחדת ללוחות מורשת. פטריק דבלין, ערך על קלארק (אנגלית) באתר המילון הביוגרפי של אלסטר. ערך על קלארק (אנגלית) בתוך Encyclopedia of Visual Artists in Ireland, בהוצאת Visual Arts Cork.
ארמדיל חשוף-זנב צפוני

ארמדיל חשוף-זנב צפוני (שם מדעי: Cabassous centralis) הוא מין של ארמדיל מהסוג ארמדיל חשוף-זנב. הוא אחד משני סוגי הארמדיל היחידים שחיים מחוץ לדרום אמריקה, כשהסוג השני הוא ארמדיל טאטו. הארמדיל חשוף-הזנב הצפוני הוא קטן יחסית לארמדילים אחרים, ומגיע לאורך של 31–42 סנטימטר עם זנב של 11–18 סנטימטר, ומשקל של 2 עד 3.5 קילוגרם. יש להם אזניים קצרות, גדולות ועגולות ועיניים קטנות. אין להם קשקשי שריון על האזניים בניגוד לארמדילים אחרים כגון ארמדיל טאטו. הגב של הארמדיל מכוסה בשריון לוחות שמורכב מעשר עד שלושה עשר לוחות שמאפשרים לארמדיל גמישות תנועה. השריון הוא חום כהה, עם גוונים צהובים בשוליים התחתונים (בדומה לארמדיל הענק). על הזנב יש לוחות דקים יותר עם יותר מרווח ביניהם בגוון ורוד קל. הצד התחתון של הארמדיל מכוסה בקווצות שיער. יש להם חמישה טפרים בכל רגל, כשהטופר האמצעי הוא מוארך בצורת מגל. הארמדיל חשוף-הזנב הצפוני חי מדרום מקסיקו, לאורך אמריקה המרכזית ודרומה עד קולומביה, צפון-מערב אקוודור וצפון-מערב ונצואלה, בגבהים של עד 3,000 מטרים מעל פני הים. הוא חי ביערות טרופיים יבשים, יערות עננים, ובסוואנות יבשות, אם כי מעדיף יערות גשם, ועל כן בירוא יערות מהווה עליו איום. אין לו תת-מינים מזוהים. הארמדיל חשוף-הזנב הצפוני הוא נדיר יחסית ונצפה לעיתים רחוקות. הוא אוכל חרקים כמו כל שאר הארמדילים, וניזון בעיקר מנמלים וטרמיטים. הוא מבלה הרבה יותר זמן במחילות שלו מתחת לאדמה משאר סוגי הארמדילים. כשהוא חופר הוא רוטט בצורה דומה למקדחה, כשהוא משתמש בטופרי המגל על הרגליים הקדמיות. הם מסוגלים לגרגר, לצווח ולהמהם, וכשהם נתפסים הם צווחים ומשתינים על הלוכד כדי לגרום לו לשחרר אותם. בלידה אמהות יולדות רק צאצא אחד, שנולד ורוד, עיוור, וחסר שיער, על אף שקשקשי השריון כבר נראים לעין. הם חיים מעל שבע שנים. מדיה וקבצים בנושא ארמדיל חשוף-זנב צפוני בוויקישיתוף ארמדיל חשוף-זנב צפוני, באתר ITIS (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צפוני, באתר NCBI (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צפוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צפוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צפוני, באתר GBIF (באנגלית) ארמדיל חשוף-זנב צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארנסט מוניז

ארנסט ג'פרי מוניז (באנגלית: Ernest Jeffrey Moniz; נולד ב-22 בדצמבר 1944) הוא פיזיקאי גרעין אמריקאי שכיהן כמזכיר האנרגיה של ארצות הברית, תחת הנשיא ברק אובמה ממאי 2013 עד ינואר 2017. לפני כן כיהן בתפקידים שונים בתקופת כהונתו של הנשיא ביל קלינטון, בהם מנהל שותף במשרד מדיניות המדע והטכנולוגיה של הבית הלבן, ובתפקיד במחלקת האנרגיה בין השנים 1997–2001. מוניז שירת כפרופסור לפיזיקה והנדסת מערכות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), עמד בראש תוכנית יוזמת האנרגיה וכיהן כמנהל המעבדה לאנרגיה ולסביבה באוניברסיטה. מוניז נולד בפול ריבר, מסצ'וסטס, לג'ורג'ינה וארנסט פרי מוניז. שני הוריו הם בנים למשפחת מהגרים פורטוגלית. הוא סיים תיכון בשנת 1962 ולמד בבוסטון קולג', שם קיבל תואר ראשון בפיזיקה. לאחר מכן סיים דוקטורט בפיזיקה תאורטית באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1972. מוניז הצטרף כחבר בפקולטה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ב-1973, וכיהן כדיקן הפקולטה בשנים 1991–1995 וכן כראש מתקן מאיץ החלקיקים "Bates Linear Accelerator Center" באוניברסיטה. היה גם ליושב ראש משותף במועצת המחקר של אוניברסיטת MIT. הוא שירת בממשלו של הנשיא ביל קלינטון, כמנהל שותף למדע במשרד מדיניות המדע והטכנולוגיה של הבית הלבן בשנים 1995–1997. בנוסף עבד במחלקת האנרגיה של ארצות הברית, וכיהן כסגן מזכיר האנרגיה בשנים 1997–2001. ב-4 במרץ 2013 הודיע הנשיא ברק אובמה כי בכוונתו למנות את מוניז למזכיר האנרגיה, על מנת להחליף את המזכיר הפורש, סטיבן צ'ו. ב-16 במאי 2013 אישר הסנאט את מינויו, והוא החל את כהונתו ב-21 במאי 2013. מתוקף תפקידו כמזכיר האנרגיה וכמדען גרעין, מוניז מילא תפקיד מרכזי במגעים שהובילו להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, כשדן במשא ומתן ישירות על המגעים הטכניים בהסכם, יחד עם שר האנרגיה הגרעינית של איראן, עלי אכבר סאלחי, אשר למד גם כן באוניברסיטת MIT. על רקע השכלתו בנשק גרעיני, וידא כי אין בדרישות האיראנים בהסכם סיכונים ממשיים. ההסכם המקיף בין איראן למעצמות P5+1 (שבהם חמש החברות הקבועות במועצת הביטחון, יחד עם גרמניה ונציג מן האיחוד האירופי) הושג באופן סופי ב-14 ביולי 2015. מדיה וקבצים בנושא ארנסט מוניז בוויקישיתוף ארנסט מוניז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הדף של ארנסט מוניז בפייסבוק דיוויד סאנגר, הניו יורק טיימס, דרכיהם של מדעני הגרעין האמריקאי והאיראני מצטלבות אחרי 40 שנה, באתר הארץ, 29 במרץ 2015 AP, מי אתה, הגיבור המפתיע של הסכם הגרעין?, באתר nrg‏, 21 ביולי 2015 אורלי אזולאי, "כשנתניהו מעודד יציאה מההסכם הוא פועל נגד האינטרס הלאומי של ישראל", באתר "ידיעות אחרונות", 3 במאי 2018 Ernest Moniz, MIT physicist, nominated as energy secretary, Washington Post, 4 March 2013
טאקוונדו במשחקים האולימפיים

טאקוונדו הוא ענף במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סידני (2000). עוד קודם לכן, נערכו תחרויות ראווה באולימפיאדת סיאול (1988) ובאולימפיאדת ברצלונה (1992). הלוחמים מתחרים בארבע קטגוריות משקל: עד אולימפיאדת לונדון (2012) הורשתה כל מדינה לשלוח לכל היותר שני גברים ושתי נשים. החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), תוכל כל מדינה לשלוח נציג או נציגה לכל אחת מקטגוריות המשקל. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט בת ארבעה שלבים. המנצח בשלב הגמר זוכה במדליית זהב, והמפסיד במדליית כסף. לוחמים שהפסידו לאורך הדרך לשני הלוחמים שהגיעו לשלב הגמר, מקבלים הזדמנות לזכות במדליית ארד בטורניר ניחומים, שנערך אף הוא בשיטת נוקאאוט. מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) מחולקות שתי מדליות ארד: המפסידים לזוכה במדליית הזהב מתחרים זה נגד זה ולאחר מכן בקרב הסופי נגד מי שהפסיד בחצי הגמר לזוכה במדליית הכסף, ולהפך. לוחמי טאקוונדו מ-42 מדינות שונות זכו במדליות בארבעת הטורנירים האולימפיים שנערכו עד כה. בראש טבלת המדליות ניצבת קוריאה הדרומית, מולדת הטאקוונדו. מעודכן לאחר אולימפיאדת טוקיו 2020 ארבעה לוחמי טאקוונדו ישראלים השתתפו עד כה במשחקים האולימפיים, כאשר אחת זכתה במדליית ארד ושלושה הודחו בסיבוב הראשון. מאיה ערוסי התחרתה בקטגוריית משקל זבוב באולימפיאדת אתונה (2004), בת אל גטרר התחרתה בקטגוריית משקל קל באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ורון אטיאס התחרה בקטגוריית משקל זבוב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). הלוחמת הרביעית הייתה אבישג סמברג, שזכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 49 ק"ג אולימפיאדת טוקיו (2020), בכך הפכה לישראלית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית בטאקוונדו ולישראלית הראשונה שניצחה יריב בטאקוונדו באולימפיאדה. מדיה וקבצים בנושא טאקוונדו במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאקוונדו במשחקים האולימפיים
זקהיים

זקהיים (או זקה"ם) הוא שם משפחה יהודי. זהו נוטריקון שפירושו "זרע קודש הם", המתייחס לר' ישראל מרוז'ינוי, שמת על קידוש השם ב-1659. האם התכוונתם ל... אברהם זקהיים – רב ועורך כתבי עת ליטאי, חתנו של רבי הלל הכהן טריוויש משה ירדני-זקהיים – מנהל הגימנסיה העברית בווילקובישק, בנו של הרב אברהם זקהיים אסתי זקהיים גראוס – שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית דב זקהיים – איש ממשל אמריקאי דן (דני) זקהיים – אמן מיצג ופסל ישראלי דניאל סקהיים (אנ') – במאי טלוויזיה וקולנוע אמריקאי ורדה זקהיים – פעילה חברתית ישראלית מרדכי זקהיים – רבה של פינסק שפרירה זקהיים – שמה המקורי של שפרירה זכאי, שחקנית, מדבבת, במאית דיבוב, עיתונאית ומתרגמת ישראלית זכאי (עברות נפוץ לשם זקהיים) זק זק"ש
סטניסלבה פשיבישבסקה

סטניסלבה פּשיבּישֶבסקה (בפולנית: Stanisława Przybyszewska;‏ 1 באוקטובר 1901, קרקוב, פולין - 15 באוגוסט 1935, העיר החופשית דנציג) הייתה מחזאית פולנייה שכתבה כמעט אך ורק על המהפכה הצרפתית. המחזה "מקרה דנטון" שפרסמה בשנת 1929, אשר בוחן את המתח בין רובספייר לבין ז'ורז' דנטון, נחשב לאחת מיצירות המופת על המהפכה הצרפתית, ועובד (אמנם בשינויים אידאולוגיים ניכרים) בידי הבמאי הפולני אנדז'יי ויידה לסרט "דנטון" בשנת 1983. פשיבישבסקה נולדה בקרקוב בשם סטניסלבה פאיונק, כבתם מחוץ לנישואין של האמנית אניאלה פאיונק ושל הסופר סטניסלב פשיבישבסקי. פשיבישבסקי היה מודרניסט בולט והולל ידוע, והיה ממייסדי תנועת פולין הצעירה (Młoda Polska). בילדותה נדדה פשיבישבסקה עם אמהּ ברחבי אירופה, וגרה לפרקים בלבוב, בפריז, בציריך, ובווינה. לאחר מות אמה בשנת 1912, חיה פשיבישבסקה אצל דודתה, ובשנת 1919 עברה לגור אצל אביה. תקופה קצרה למדה פילוסופיה באוניברסיטת אדם מיצקביץ' בפוזנן, ובמהלכה חשף אותה אביה למורפין, והיא החלה להשתמש בסם באופן אינטנסיבי. בשנת 1921 נישאה ליאן פאניינסקי, אמן ומכור למורפין כמותה, שפגשה בקרקוב. לאחר שמת ממנת יתר בשנת 1924, שקעה פשיבישבסקה בבדידות ובאובססיה למהפכה הצרפתית. היא החלה לתארך את מכתביה (שכתבה למגוון אנשים, החל מאביה וכלה בתומאס מאן) על פי לוח השנה המהפכני בצרפת. את שנותיה האחרונות בילתה בעליית גג זעירה, ללא חימום, בדנציג, בעוני מרוד ובמצב נפשי מעורער. היא נאלצה למרוח את מזונה בליזול כדי לשמר אותו, והקדישה את זמנה להמחזה של המהפכה הצרפתית. פשיבישבסקה העריצה את רובספייר עד כדי קיבעון, וייחסה לו בכתיבתה גאונות בלתי-רגילה ויכולת חיזוי העתיד. "אני סמוכה ובטוחה," כתבה לחברה, "שאני מבינה את רובספייר טוב יותר מכל אדם אחר שידוע לי." פשיבישבסקה ייחסה את עמדותיה הקומוניסטיות לרובספייר, והציגה אותו כמי שחזה את אסון עליית הקפיטליזם. רובספייר הוא הדמות הראשית בשני מחזותיה ששרדו, "מקרה דנטון", שהושלם בשנת 1929, ומחזה מוקדם יותר, "תרמידור", שנותר בלתי-גמור בעת מותה. פשיבישבסקה מתה ב-15 באוגוסט 1935 בדנציג. בעת מותה עדיין הייתה לגמרי בלתי-ידועה, ומבודדת לחלוטין מן העולם המודרני, בשל השתקעותה בעיסוק במהפכה הצרפתית. הסופרת הבריטית הילרי מנטל העירה על פשיבישבסקה כי "שחפת, מורפין, ותת-תזונה נקבעו כסיבות מותה, אבל נכון יותר היה לאבחן אותה כאישה שמתה בגלל רובספייר." מדיה וקבצים בנושא סטניסלבה פשיבישבסקה בוויקישיתוף "איזה גבר זה, עם קהל הנשים שלו סביבו!" - מסה מאת הילרי מנטל, בכתב העת London Review of Books (באנגלית). "חיים של בדידות" - מחקר ביוגרפי המבוסס על מקבץ מכתבים של סטניסלבה פשיבישבסקה, מאת ג'נט ג'. טאקר, בכתב העת The Sarmatian Review (באנגלית) סטניסלבה פשיבישבסקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטניסלבה פשיבישבסקה, באתר AllMovie (באנגלית) סטניסלבה פשיבישבסקה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מתוך מסה מאת מנטל (אנגלית), בכתב העת London Review of Books.
אליפות צרפת בטניס 1936

אליפות צרפת 1936 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-24 במאי והסתיימו ב-1 ביוני. זו הייתה האליפות ה-41 מאז ייסודה. בתחרות זו השתתפו 71 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן: פרד פרי (בריטניה בריטניה), מנצח תחרות 1935, הפסיד בגמר גוטפריד פון קרם (גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה), מנצח תחרות 1934, ניצח בתחרות באני אוסטין (בריטניה בריטניה), הודח ברבע גמר כריסטיאן בוסי (צרפת צרפת), הודח בחצי גמר הנר הנקל (גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה), הודח בסיבוב השלישי מרסל ברנר (צרפת צרפת), הודח בחצי גמר ברנר דסטרמו (צרפת צרפת), הודח ברבע גמר שו' צ'נגג'י (הרפובליקה הסינית (1928–1949) הרפובליקה הסינית), הודח בסיבוב הרביעי קאי לונד (גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה), הודח בסיבוב השני פרנק ויילד (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב השני דרגוטין מיטיץ' (ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה), הודח בסיבוב הראשון צ'ארלס הייר (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי אדם באוורובסקי (פולין פולין), הודח בסיבוב הרביעי גארוג פון מטקסה (אוסטריה אוסטריה), הודח בסיבוב השלישי ז'אק בריניון (צרפת צרפת), הודח ברבע גמר אנדרה-מרטן לז'ה צרפת צרפת), הודח בסיבוב רביעי בגמר התחרות נפגשו גוטפריד פון קרם (גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה), מנצח תחרות 1934, ופרד פרי (בריטניה בריטניה), מנצח תחרות 1935. גוטפריד פון קרם ניצח ב-5 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 39 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג: הילדה שפרלינג קראווינקל, (גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה) ניצחה התחרות סימון מאתיה (צרפת צרפת), הפסידה בגמר מרגרט סקריבן (בריטניה בריטניה), מנצחת תחרויות 1933-1934, הודחה בסיבוב השני ידוויגה ינדז'ייובסקה (פולין פולין), הודחה בסיבוב השלישי סימון איריבר (צרפת צרפת), הודחה ברבע הגמר מדזי רולין קוקרק (הולנד הולנד), הודחה בסיבוב השלישי נלי אדמסון (צרפת צרפת), הודחה ברבע גמר סילבי הנרוטן (יונג) (צרפת צרפת), הודחה ברבע הגמר במשחק הגמר הילדה ספרלינג קראווינקל (גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה) נפגשה עם סימון מאתיה (צרפת צרפת) וכמו בשנה הקודמת ניצחה בשתי מערכות. בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר ז'אן בורוטרה ומרסל ברנר (צרפת צרפת) נפגשו עם צ'ארלס טאקי ופטריק יוז (בריטניה בריטניה) וניצחו אותם ב-4 מערכות. לז'אן בורוטרה זה היה תואר חמישי בתחרות זוגות גברים באליפות צרפת. בתחרות השתתפו 16 זוגות. מנצחות תחרות 1935 מרגרט סקריבן וקיי סטמרס (בריטניה בריטניה) הודחו ברבע גמר. במשחק הגמר סימון מאתיה (צרפת צרפת) ובילי יורק (בריטניה בריטניה) שיחקו נגד ידוויגה ינדז'ייובסקה (פולין פולין) וסוזן נואל (בריטניה בריטניה) וניצחו ב-3 מערכות. בתחרות השתתפו 34 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1935 רק מרסל ברנר (צרפת צרפת) השתתף השנה. במשחק הגמר נפגשו בילי יורק (בריטניה בריטניה) ומרסל ברנר (צרפת צרפת) עם סילבי יונג הנרוטן ואנדרה-מרטן לז'ה (צרפת צרפת) וניצחו אותם ב-3 מערכות. למרסל ברנר זה היה ניצחון שני ברציפות בתחרות זוגות מעורבים באליפות צרפת. תחרות נשים תחרות גברים האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה נתונים נוספים על האליפות
יאן בפטיסט ואן הלמונט

יאן בפטיסט ואן הלמונט (בהולנדית: Jan Baptist van Helmont; ‏ 12 בינואר 1580 – 30 בדצמבר 1644) היה כימאי, פיזיולוג ורופא פלמי, שנחשב לעיתים כאבי הכימיה הפנאומטית(אנ'). ואן הלמונט נודע בשל גילויו את פחמן הדו-חמצני, התמיכה הרבה שלו בתאוריית הבריאה הספונטנית, הניסויים שערך על תהליכי הזנה בצמחים, ועל המצאת המילה "גז" (gaz), הנגזרת מהמילה היוונית "כאוס" (chaos). ואן הלמונט ערך עשרות ניסויים בחייו. אחד מהניסויים היותר מפורסמים שלו היה ניסוי שקשור לתהליכי הזנה בצמחים. הוא שתל ערבה, שמסתה כ 2.2 ק"ג, בעציץ גדול והוסיף לו אדמה במשקל של כ-90 ק"ג. מדי יום במשך חמש שנים השקה את העציץ במים. לאחר כ-5 שנים בדק את מסת העץ ואת מסת האדמה, וגילה שמסת העץ עלתה ל-77 ק"ג, בעוד מסת האדמה ירדה ב-57 גרם בלבד. הוא הסיק שתוספת המשקל הגיעה מן המים, בהם השקה את הצמח. כיום ידוע שמסקנה זו מוטעית; הצמחים קולטים פחמן דו-חמצני מהאוויר ובעזרת אנרגיית האור הם מייצרים חומרי מזון, בתהליך שנקרא "פוטוסינתזה". ניסוי נוסף שערך תמך בתאוריית הבריאה הספונטנית שהייתה לגישה הרווחת עד המאה ה-17. הוא לקח כלי שהכיל גרגירי חיטה, הוסיף לו חולצה מעופשת וחיכה 21 ימים (הוא לא סגר את הכלי). לאחר 21 ימים, הוא שפך את תוכן הכלי וגילה עכברים במקום החיטה. בעקבות תוצאות הניסוי הוא פרסם "מתכון ליצירת עכברים". אף על פי שתוצאות חלק מהניסויים שערך היו מוטעות, חשוב לציין שוואן הלמונט היה בין הראשונים שערכו ניסויים מדעיים שנועדו לבדוק את הגישות הללו. הוא התפרסם גם כפרשן התורה: הרקיע שה' ברא זה האויר. המים שמעל לרקיע הם האדים שבאויר. מעל זה לא ממעל אלא מבפנים החוצה. כפי שכתוב על שבירת לוחות הברית: "וָאֶתְפֹּשׂ֙ בִּשְׁנֵ֣י הַלֻּחֹ֔ת וָֽאַשְׁלִכֵ֔ם מֵעַ֖ל שְׁתֵּ֣י יָדָ֑י וָאֲשַׁבְּרֵ֖ם לְעֵינֵיכֶֽם". ביום השלישי ה' ברא את היבשה מתוך המים מכאן ש-2 מתוך 4 היסודות של אריסטו: יבשה ומים הם יסוד אחד. כתביו קובצו ויצאו לאור אחרי מותו בספר Ortus medicinae, vel opera et opuscula omnia ("מקור הרפואה או כל כתביו"). מדיה וקבצים בנושא יאן בפטיסט ואן הלמונט בוויקישיתוף יאן בפטיסט ואן הלמונט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ד"ר אבי סאייג, ממה בנויים העצים?, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 30 בינואר 2018 יאן בפטיסט ואן הלמונט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אף על פי שהאות g מבוטאת בהולנדית כ-ח', ולכן יש לומר חאז. תיאור ניסוי ואן הלמונט (אנגלית), http://www.britannica.com/biography/Jan-Baptista-van-Helmont ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.