laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היפרכיה

היפרכיה (יוונית: Ἱππαρχία) נחשבת לפילוסופית הראשונה. אשת קראטס מתבאי, בן המאה הרביעית לפני הספירה, פילוסוף שנמנה עם הציניקנים, תלמידו של דיוגנס מסינופ. היפרכיה נולדה במרונאה שבתראקיה בערך ב-346 לפנה"ס. היא החליטה להפוך לפילוסופית ציניקנית בהשפעת אחיה מטרוקלס, שהיה תלמידו של אריסטו בליקיאון, ומאוחר יותר הפך לאחד מחסידיו של הציניקן קראטס מתבאי. רוב הידע אודותיה מקורו באנקדוטות ובדבריהם של סופרים מאוחרים יותר. דיוגנס לארטיוס מספר שהיפרכיה, שהייתה תלמידתו של קראטס מתבאי, הזדהתה עם תורתו והעריצה את דרך חייו. היא הייתה כה להוטה להינשא לו עד כי איימה בהתאבדות אם לא יעלה הדבר בידה. אם כי קראטס היה מבוגר ממנה, היא דחתה צעירים בגילה שביקשו את ידה. הוריה ביקשו מקראטס לנסות להניאה מתוכניתה, וכאשר לא הצליח לשכנעה, זרק לרגליה את גלימתו ואמר לה: "הנה החתן והנה כל רכושו. החליטי בהתאם!" היא החליטה להינשא לו, להצטרף אליו בנדודיו ולהפוך לציניקנית. הציניקנים מאסו במוסכמות החברתיות, ויתרו על כל רכושם, לבשו גלימה בלה וביקשו נדבות למחייתם. יש אומרים כי קראטס והיפרכיה קיימו יחסי מין מתחת לאכסדרת עמודים ציבורית. אנשים נדהמו ממעשה זה, אך הציניקנים למדו להתעלם ממבטיו של הזולת ולנהל את חייהם על פי העיקרון המוצהר של תורתם האומר שעל האדם "לחיות בהתאם לטבע". דיוגנס לארטיוס מספר כי היפרכיה הלכה לסעוד עם ליסימכוס מלך תראקיה שקיים סימפוזיון בביתו. היא תקפה את הפילוסוף תאודורוס האתאיסט בטיעון הבא: "אם מותר לתאודורוס לעשות דבר מסוים, מותר גם להיפרכיה לעשות כך. ואם אין כל רע בדבר שתאודורוס סוטר לעצמו, מותר גם להיפרכיה לסטור לו." תאודורוס, שנותר ללא מענה, משך בגלימתה כדי להפשיטה, אך היא לא התביישה ולא נעלבה. ואז תאודורוס שאל: "מיהי האישה שנטשה את האריגה?" והיא השיבה: "זו אני. אך האם רע הדבר בעיניך שהחלטתי להקדיש את זמני לפילוסופיה, במקום לאבדו באריגה?" היפרכיה כתבה מכתבים, מהתלות ומאמרים פילוסופיים, אולם מכל אלה לא שרד דבר. מדיה וקבצים בנושא היפרכיה בוויקישיתוף היפרכיה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
גדי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גדי – גור של עז הבית מזל גדי – אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות מזל גדי (אלבום) – אלבום של אריק איינשטיין גדי (קבוצת כוכבים) – קבוצת כוכבים חוג הגדי – אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ חורבות גדי – אתר ארכאולוגי ואתר מורשת עולמית בדרום-מזרח קניה גד (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא גדי
כימיקל

כימיקל או חומר כימי (באנגלית: Chemical substance) הוא חומר שיש לו הרכב כימי קבוע ותכונות ידועות. אי אפשר להפריד חומר כימי למרכיביו בשיטות פיזיקליות בלי לשבור קשרים כימיים. מים טהורים, למשל, הם חומר כימי - יש להם אותו הרכב כימי ואותן תכונות בין אם הופקו באמצעות טיהור של מי נהר או מתגובת מימן וחמצן במעבדה. מי ברז, לעומת זאת, אינם כימיקל אלא תמיסה המכילה פרט למים חומרים מומסים בריכוזים משתנים ולכן תכונותיהם עשויות להשתנות בדגימות שונות. עם זאת, כל אחד מהחומרים המומסים במי ברז, הוא כימיקל בפני עצמו. בקרב הציבור הרחב, נפוצה סטיגמה לפיה כימיקלים הם חומרים מעשי אדם בלבד. עקב כך נוצר מצב שמפרסמים משתמשים, בצורה מוטעית, במונח "ללא כימיקלים" לצורך עשיית רושם שהמוצרים שלהם בטוחים, בריאים או ידידותיים לסביבה, כי הם לא מכילים חומרים מעשי אדם אלא רק חומרים טבעיים/ביולוגיים בלבד (שגם הם כימיקלים לכל דבר ולעניין). "כימיקל" היא כמעט מילה נרדפת ל"חומר" וכל החומרים כמו מים ואוויר, הם כימיקלים או מורכבים מכימיקלים (במקרה של תערובות כמו מיץ). אינדקס מרק כימופוביה דו-מימן חד-חמצני ללא כימיקלים
צאן

צאן הוא שם קיבוצי לבהמות דקות מבויתות, כעזים וכבשים, להבדיל מן המונח בקר המתייחס לפרות. ערך מורחב – רועה צאן רועה הצאן הוא שמטפל בעדר, מגן עליו, ונעזר בצאן בחייו: הוא משתמש בצמר ללבוש, שותה את חלב הצאן, מוכר את הצאן, אוכל את בשרו. הרועה נעזר לרוב בעזרתם של כלבים. הרועה שומר על העדר ומגן עליו בכך שהוא מרחיק את הצאן משודדים וחיות טרף. רועה צאן יכול להיות גם נווד, או איש שהוא לאו דווקא חקלאי או חוואי. מקצוע רעיית הצאן הוא אחד המקצועות העתיקים ביותר – ידועים רועים כבר לפני עשרת אלפים שנה. מילון למונחי גידול צאן (1942), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'בראן תווייני

ג'בראן ע'סאן תווייני (בערבית: جبران غسان تويني; 15 בספטמבר 1957 – 12 בדצמבר 2005) היה פוליטיקאי לבנוני והעורך והמוציא לאור של היומון "א-נהאר" בביירות. תווייני הוא דור שלישי למשפחת עיתונאים. א-נהאר נוסד על ידי סבו, ג'בראן תווייני גם הוא, בשנת 1933. אביו, ע'סאן תווייני, ניהל את העיתון במשך עשרות שנים. אמו, נאדיה תווייני, הייתה משוררת לבנונית שכתבה בעיקר בצרפתית. לתווייני תארים אקדמיים בעיתונאות, יחסים בינלאומיים וניהול, אותם רכש באוניברסיטאות צרפתיות. דודו הוא מרואן חמאדה, שר התקשורת הדרוזי האנטי-סורי. תווייני היה במשך שנים רבות מבקר חריף של הסדר הסורי בלבנון. במרץ 2000 כתב בעיתונו מאמר מערכת שבו קרא לנסיגת צבא סוריה מלבנון. במרץ 2005 השתתף בהפגנות מהפכת הארזים ונאם את נאומו המפורסם "בשם אלוהים אנחנו, מוסלמים ונוצרים, נשבעים שנישאר מאוחדים עד קץ הזמנים כדי להגן על לבנון שלנו". בחודש מאי נבחר לפרלמנט הלבנוני למושב השמור לכנסייה האורתודוקסית המזרחית בביירות כחלק מהקואליציה של סעד חרירי, בסיעת איחוד קרנת שהואן. תווייני נהרג בהתנקשות כשמכונית תופת התפוצצה ב-12 בדצמבר 2005. הוא נטמן בכנסיית סנט דמטריוס לאחר טקס אשכבה שנערך בכנסיית סנט ג'ורג' בביירות. עשרות אלפי אנשים מילאו את רחובות ביירות ביום ההלוויה (14 בדצמבר). האבלים האשימו את סוריה במותו וקראו קריאות אנטי-סוריות. הפרלמנט הלבנוני ערך דקת דומייה בישיבת אבל מיוחדת. את האחריות להתנקשות קיבלה קבוצה בשם "הנאבקים למען האיחוד והחופש של אלשאם". בפקס שהגיע למשרדי רויטרס הזהיר הארגון שגורל דומה צפוי לכל המתנגדים ל"ערביזם" בלבנון, ושההתנקשות הצליחה "להשתיק" בוגד, ו"הפכה את א-נהאר [מילולית, בערבית: "יום"] לחשכת הליל". ההתנקשות בחייו של תווייני אירעה בסמוך לפרסום דו"ח ההתקדמות השני של ועדת האו"ם שחקרה את ההתנקשות ברפיק אל-חרירי, וראש ממשלת לבנון פואד סניורה ביקש ממועצת הביטחון של האו"ם לחקור האם יש מעורבות סורית במותו של תווייני ובמותם של מתנגדים אחרים לסוריה. לפני מותו פעל תווייני לקיום חקירה בינלאומית של קברי אחים שנתגלו בענג'ר, ליד המקום שהיה מטה המודיעין הסורי בלבנון. במאמר המערכת האחרון שפרסם האשים תווייני את סוריה בביצוע "פשעים נגד האנושות". תווייני נרצח בגיל 48. הוא השאיר אחריו אישה ושתי בנות תאומות שאך זה נולדו, וכן שתי בנות מנישואים קודמים. מדיה וקבצים בנושא ג'בראן תווייני בוויקישיתוף איתמר רבינוביץ', גסאן תווייני, הקול הצלול, באתר הארץ, 21 ביוני 2012 ג'בראן תווייני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אדית רוג'רס

אדית נורס רוג'רס (באנגלית: Edith Nourse Rogers‏; 19 במרץ 1881 – 10 בספטמבר 1960) הייתה עובדת סוציאלית ופוליטיקאית אמריקאית. אחת הנשים הראשונות שנבחרו לקונגרס של ארצות הברית. רוג'רס נולדה במיין ולמדה במסצ'וסטס ובפריז, צרפת. רוג'רס הייתה מראשוני הלוחמים למען זכויותיו הסוציאליות של החייל המשוחרר, זכויות שלא היו מובנות מאליהן קודם. בהיותה חברת קונגרס פעלה, יזמה והובילה לחקיקת חוקים המחייבים את המדינה לשאת באחריות כלפי החייל המשוחרר. בזכות מאמציה נחקקו חוקים המחייבים את המדינה לשאת באחריות לחיילים ששלחה לחזית, גם לאחר חזרתם הביתה, הן בסיוע כלכלי, והן בהשלמת חינוך ורכישת מקצוע. בנוסף פעלה רבות לחקיקת חוקים סוציאליים בארצות הברית, ובכך הקדימה את זמנה בחברה הקפיטליסטית התעשייתית של ארצות הברית בתחילת המאה ה-20. בין החוקים שהייתה פעילה בחקיקתם: הגבלת העסקת ילדים, ואיסור על מעסיקים להעביד נשים ליותר מ-48 שעות שבועיות. בשנת 1939 יזמה, יחד עם הסנאטור רוברט וגנר, את הצעת חוק וגנר-רוג'רס, שהייתה אמור לאפשר ל-20 אלף ילדים יהודים מגרמניה הנאצית מתחת לגיל 14 להיכנס לארצות הברית, אך הצעת החוק נכשלה. רוג'רס, שהייתה מחלוצי מדיניות העבודה הסוציאלית והרווחה, הותירה אחריה מורשת של לקיחת אחריות מטעם המדינה בעניינים חברתיים, ובהגנה על זכויות החלשים. מדיה וקבצים בנושא אדית רוג'רס בוויקישיתוף אדית רוג'רס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אדית רוג'רס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדית רוג'רס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תבנין

תִּבְּנִין (בערבית: تبنين) היא עיירה (בת כעשרת אלפים תושבים) השוכנת במרכז רמת תבנין שבגליל העליון הלבנוני, כ־25 קילומטר ממזרח לצור ומשתרעת על מספר הרים שגובהם נע בין 700 ל־800. מוניציפלית תבנין משויכת לנפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה. במרכז היישוב נמצאת מצודה צלבנית, ממנה נשקף נוף למרחק רב. תבנין מוזכרת כבר בשנת 1850 לפנה"ס ברשימות הכיבוש של אחד מפרעוני מצרים העתיקה[דרושה הבהרה] ומאוחר יותר נזכרת בספר יהושע.[דרוש מקור] בשנת 680 לפנה"ס הותקפה העיר ונהרסה על ידי האשורים. בתקופת המשנה ותקופת התלמוד (בעיקר התלמוד הירושלמי) היה קיים, בדרום לבנון של ימינו, יישוב בעל אוכלוסייה יהודית בשם "תפניס" שהיה חלק מגבולה הצפוני של פרובינציית יהודה בערוב ימיה, המקום הזה מזוהה על פי המסורת עם תבנין. במרכז העיירה נבנתה מצודה צלבנית על ידי מושל טבריה הצלבנית בשנת 1105, לאחר קרב קרני חיטין ב־1187 נכבשה המצודה על ידי צלאח א-דין אולם הצרפתים כבשו אותה שנית ב־1229, לבסוף נכבשה המצודה על ידי הממלוכים ב־1266. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון לא נפגע כמעט המקום בשל העובדה כי חלק מתושביו הם נוצרים וחלק הם מוסלמים, במקביל לא הורשו אנשי אש"ף להתקרב ליישוב בשל החשש מהטרדות של צד"ל. עם יסוד יוניפי"ל בשנת 1978 הפך היישוב לבסיסו של הכוח האירי, דבר המספק תעסוקה לתושבי האזור. במלחמת לבנון השנייה היה בית החולים במקום מרכז לפליטים ובעקבותיה חזר צבא לבנון למקום בפעם הראשונה מאז תחילת מלחמת האזרחים. מדיה וקבצים בנושא תבנין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תבנין
ורדית סיני

וַרְדִּית סִינַי (שם מדעי: Carpodacus synoicus) היא מין ציפור ממשפחת הפרושיים. ורדית סיני נפוצה בערב הסעודית, דרום ירדן, הנגב וסיני. האקלים הטבעי שלה הוא מדבריות חמים. המין נודד בחורף. ורדית סיני היא הציפור הלאומית של ירדן. בעבר המין Carpodacus stoliczkae נחשב לחלק ממין זה. הוורדית היא ציפור קטנה באורך 15–16 ס"מ ובמשקל 15–20 גרם. במין זה מתקיימת דו־צורתיות זוויגית כשלזכר ראש בצבע ורוד כהה, גחון ורוד בהיר יותר, כיפה ומצח לבנים וכנפיים חומות, ואילו הנקבה בצבע אפור-חום בהיר כשהבטן מעט בהירה יותר. מקורה אפור, קצר ועבה. הצעירים נראים דומה לנקבה, כשהצבעים החזקים של הזכר מתפתחים בשנה השנייה לחייהם, בסביבות סוף החורף. הוורדית היא עוף חברותי החי בלהקות של עשרות פרטים, עד לעונת הקינון בה הלהקות מתחלקות לזוגות. עונת הקינון מתחילה במרץ. הקנים נבנים על מצוקים. הזכר נוכח באופן קבוע באזור הקרוב לקן ומפגין בעלות על ידי שירתו, שורה של צלילים מתכתיים "צִי-צִי-צִי-צִי-צִי-צִי". באפריל הנקבה מטילה כ־4–5 ביצים תכולות בהירות. הדגירה אורכת כשבועיים שלאחריהם הגוזלים נשארים בקן לשבועיים נוספים. ורדית סיני ניזונה מזרעים, פירות ופרחים שהיא מוצאת בעיקר על הקרקע, ולפעמים גם על עצים ושיחים. מקור שמה המדעי, Carpodacus synoicus, ביוונית עתיקה. ביוונית, "karpos" היא מילה שמשמעותה "פרי"; "dakos" היא המילה היוונית לפועל "נושך"; "synoicus" על שם חצי האי סיני. ורדית סיני נפוצה בצפון מערב ערב הסעודית, דרום ישראל, דרום ירדן וסיני. אזור התפוצה הטבעי שלה הוא מדבריות חמים, אך היא נמצאת לעיתים גם בערבות צחיחות. לא ידועים איומים. תחום תפוצתה נאמד בכ־277,000 ק"מ רבועים. הוורדית יציבה לא שכיחה בדרום הארץ כשתחום תפוצתה בארץ הוא מהרי אילת והערבה, דרך הנגב ועד למדבר יהודה. הוורדית מקננת בארץ. ורדית אירופית - מין נוסף מאותו סוג Peter Clement, Carpodacus, Finches and Sparrows, Bloomsbury Publishing, 2010-08-30, עמ' 281, ISBN 978-1-4081-3529-7. (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ורדית סיני בוויקישיתוף ורדית סיני, באתר ITIS (באנגלית) ורדית סיני, באתר NCBI (באנגלית) ורדית סיני, באתר GBIF (באנגלית) ורדית סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN ורדית סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN Sinai Rosefinch (Carpodacus synoicus) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org אסף מירוז, ורדית סיני, באתר הצפרות הישראלי ורדית סיני - eBird, באתר ebird.org ורדית סיני, באתר הרשימה האדומה של העופות המקננים בישראל
SIGTRAN

SIGTRAN (קיצור של Signal Transport - תעבורת אותות) היא קבוצת עבודה ב-IETF אשר מטרתה להגדיר סטנדרטים עבור פרוטוקולי איתות (Signaling) אמינים המבוססים רעיונית על SS7 ו־ISDN. ייעודה העיקרי של הקבוצה הוא להתוות את הצעדים הראשונים במעבר מ־PSTN ישנים, אל תקשורת VoIP. הפרוקוטול העיקרי אותו הגדירה הקבוצה הוא פרוקוטול ה-SCTP, אשר מיועד להעברת איתותי טלפוניה מעל רשתות IP. מטרות הקבוצה חולקו לשתי קטגוריות: גיבוש הצעות לארכיטקטורה ולדרישות ביצועים (על ידי פרסום מסמכי RFC בנושא). הגדרת Transport - פרוקוטול SCTP, על־פי ההגדרות מהסעיף הקודם. RFC 2719 - עדכני: Architectural Framework for Signaling Transport RFC 2960 - לא עדכני: פרוטוקול SCTP, עודכן על ידי RFC 3309 RFC 3057 - לא עדכני: ISDN Q.921-User Adaptation Layer RFC 3257 - עדכני: Stream Control Transmission Protocol Applicability Statement RFC 3331 - עדכני: Signaling System 7 (SS7) Message Transfer Part (MTP)2 - User Adaption Layer RFC 3332 - לא עדכני: SS7 MTP3-User Adaptation Layer RFC 3788 - עדכני: Security Considerations for SIGTRAN Protocols RFC 3807 - עדכני: V5.2-User Adaption Layer RFC 3868 - עדכני: Signalling Connection Control Part User Adaptation Layer RFC 3873 - עדכני: Stream Control Transmission Protocol Management Information Base RFC 4129 - עדכני: Digital Private Network Signaling System (DPNSS)/Digital Access Signaling System 2 (DASS 2) Extensions to the IUA protocol RFC 4165 - עדכני: Signaling System 7 (SS7) Message Transfer Part 2 RFC 4166 - עדכני: Telephony Signalling Transport over Stream Control Transmission Protocol (SCTP) Applicability RFC 4233 - עדכני: Integrated Services Digital Network (ISDN) Q.921-User Adaptation Layer RFC 4666 - עדכני: Signaling System 7 (SS7) Message Transfer Part 3 (MTP3) - User Adaptation Layer sigtran.org - האתר הרשמי של הקבוצה Signaling Transport (sigtran), באתר של IETF
בארט נגד מוטציות החלל

בארט נגד מוטציות החלל (באנגלית: Bart vs. the Space Mutants) הוא משחק וידאו מסוגת הרפתקאות שנוצר בשנת 1991. המשחק מבוסס על סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון". בארט סימפסון הוא היחיד אשר מודע לתוכניתם הסודית של החייזרים והוא חייב למנוע מהם מלאסוף את הפריטים להם הם זקוקים על מנת לבנות את הנשק לו הם זקוקים על מנת להשתלט על העולם. בכל שלב, בארט צריך לאסוף כמות מסוימת של פריטים (לדוגמה, אובייקטים סגולים, כובעים, בלונים, שלטים, ומוטות גרעיניים), לפני שהוא מתעמת עם המאסטר בסוף השלב. דמויות המאסטרים ושלבי המשחק מוכרים לצופי סדרת האנימציה "משפחת סימפסון": בשלב הראשון בארט מבצע מתיחה טלפונית לבר של מו על מנת לגרום לו לצאת החוצה מהבר בריצה כדי שהשחקן יוכל לצבוע את חולצתו הסגולה בתרסיס. לבארט יש רק שתי פסילות. איסוף סמלי קראסטי הליצן מסוגלים להעניק פסילות חיים נוספות. בארט יכול גם לאסוף לאורך המשחק מגוון רחב של כלי נשק כגון קלע, ואקדח חצים. בארט יכול גם לאסוף לאורך המשחק מטבעות על מנת לרכוש נשק או לקבל תוספת חיים. הנשק ההגנתי העיקר של בארט הם משקפי רנטגן אשר מסוגלים לחשוף אילו מתושבי ספרינגפילד הם למעשה חייזרים מחופשים. למרות שבארט נלחם בחייזרים רבים לאורך המשחק, הוא לא נלחם נגד קאנג וקודוס, שני החייזרים המופיעים באופן קבוע בפרקי הספיישל של ליל כל הקדושים. תחילה, צריך בארט לאסוף, להסתיר, או להשמיד את כל החפצים הסגולים אותם הוא מוצא: פחי אשפה, צנצנות פרחים, דלתות, ברזים לכיבוי שריפות, ושלטים שונים. המאסטר אשר מופיע בסוף השלב הוא נלסון מאנץ אשר תוקף את בארט בבלוני מים. בארט גם רוכב על הסקייטבורד בחצי משלב זה. בתוך הקניון בארט אוסף סוגי כובעים שונים. שלא בדומה לשלב הקודם, לשלב זה יש שלושה מאסטרים שונים. כל אחד מהם הוא חייזר. בארט חייב לאסוף בלונים בפארק השעשועים של קראסטי הליצן. המאסטר הוא סיידשואו בוב, אשר על מנת להביסו, צריך בארט לקפוץ על הרגליים שלו. המוזיאון מורכב ממוצגים שונים בדומה לשלב הקניון, במוזיאון ישנם שלושה מאסטרים. הראשון הוא צמח ענק. השני הוא מומיה. והשלישי הוא טירנוזאורוס רקס. בארט חייב לאסוף מספר מוטות גרעיניים אשר מפוזרים בכל רחבי המפעל, אותם הוא מעביר לכור האטומי. מדיה וקבצים בנושא בארט נגד מוטציות החלל בוויקישיתוף בארט נגד מוטציות החלל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בארט נגד מוטציות החלל, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
אנגלירו

אנגלירו (ספרדית: Angliru) ידוע גם בשמו הרשמי ג'ימונל, הוא הר[דרושה הבהרה] באסטוריאס שבצפון ספרד, המתנשא לגובה של כ-1,570 מטר מעל פני הים. הדרך המפותלת והמפרכת לעלייה עליו משמשת לרוב לתחרויות רכיבה באופניים, והמפורסמת שבהן, וואלטה אספניה. אורך הטיפוס כ-11 קילומטרים, בשיפועים של 13%-14% בממוצע. הטיפוס לאנגלירו נחשב לאחד הקשים ביותר הנכללים במרוצי אופני כביש. ברוב הפעמים בהם היה על רוכבי האופניים להתגבר על העלייה התלולה היה זה בתנאים של ערפל כבד. מדיה וקבצים בנושא אנגלירו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ספרד ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרוץ קטעים

מרוץ קטעים (טור) הוא מרוץ אופני כביש שאורכו עולה על יום רכיבה אחד. בדרך כלל מרוצי הקטעים כוללים כ-6-7 קטעים המשתרכים על-פני שבוע ימים, קטע אחד בכל יום. דוגמאות למרוצים כאלה הם: דופינה ליברה פריז - ניס בעבר היו מרוצים בהם היה נהוג לרכוב 2 קטעים ביום. ישנם גם שלושה מרוצי קטעים האורכים שלושה שבועות כל-אחד, אלו הם הגרנד טורס (מאנגלית: "סיבובים גדולים"). מדובר בשלושת המרוצים היוקרתיים ביותר בעולם אופני הכביש: ג'ירו ד'איטליה: נערך באיטליה במאי בכל שנה, טור דה-פראנס: נערך בצרפת ביולי בכל שנה, וואלטה אספניה: נערך בספרד מסוף אוגוסט עד אמצע ספטמבר בכל שנה. בכל אחד שלושת המרוצים האלה עוברים רוכבי האופניים, במשך כשלושה שבועות, 3,500 ק"מ במישורים, הרים ועמקים בכל מדינה, ובסוף התחרות מוכרז המנצח האדם שסיים את המרוץ בזמן הקצר ביותר באופן מצטבר.
אלפ ד'ואז

אלפ ד'ואז (בצרפתית: Alpe d'Huez), הוא אתר נופש וסקי בהרי האלפים, הנמצא בגובה של כ-1,850 מ' מעל פני הים. הוא מפורסם בזכות הכביש העולה אל האתר, הכולל 21 פניות חדות, מעלה אשר הפך לעלייה המפורסמת והיוקרתית ביותר בטור דה פראנס ב-30 השנים האחרונות. פסגה זאת, הנחשבת לאחת הקשות לטיפוס בצרפת, נכללה לראשונה במסלול המירוץ ב-1952. אז זכה בניצחון בקטע הרוכב האיטלקי המפורסם, פאוסטו קופי אשר ניצח באותה שנה גם במירוץ כולו. אולם, רק ב-1976 נכללה שוב הפסגה במסלול המירוץ ואז זכה בקטע ההולנדי יופ זוטמלק. מאז ועד היום, פוקד המירוץ את העלייה המפורסמת כמעט בכל שנה. רוכבים הולנדים רבים זכו בשנות השבעים והשמונים בקטעים שהסתיימו באלפ ד'ואז ומאז, צובעים אלפי אוהדים הולנדיים את ההר בתלבושתם הכתומה בעת שנערך עליו המירוץ וכך זכה ההר גם לכינוי ה"הר הולנדי". הטיפוס אל ההר נמשך כ-13.8 קילומטר, בשיפוע של 8.1% בממוצע. הנקודה שכנראה הפכה את הטיפוס על פסגה זו לכה פופולרית במירוץ, אינה נעוצה כנראה בקושי הטיפוס, שכן ישנם הקשים ממנו, אלא בתבנית העלייה עם העיקולים החדים שבה, המצטלמת היטב בטלוויזיה. בשנים האחרונות, מצטופפים כמיליון צופים לאורך המסלול, כדי לעודד את המתחרים. לעיתים הם חוסמים את הדרך בצורה מסוכנת שאף גרמה לתאונות בעבר. המפורסמת שבהן התרחשה ב-1999 בעת שג'וזפה גריני רכב בדרכו לניצחון בטוח. סמוך לסיום הוא נתקל בצופה גרמני שביקש לצלם אותו ונפל על הכביש. שניהם יצאו ללא פגע וגריני הצליח לעלות על אופניו ולחצות את קו הסיום כמנצח. מספר רוכבים זכו פעמיים בניצחון בקטעים שהסתיימו באלפ ד'ואז: יופ זוטמלק, הולנד, (1976, 1979) הני קויפר, הולנד, (1977, 1978) פיטר וינן, הולנד, (1981, 1983) ג'אני בוניו, איטליה, (1990, 1991) מרקו פנטאני, איטליה, (1995, 1997) לאנס ארמסטרונג, ארצות הברית, (2001, 2004) הטיפוס המהיר ביותר של המסלול היה ב-1997 כאשר מרקו פנטאני מאיטליה סיים את המסלול ב-37 דקות ו-35 שניות. לאנס ארמסטרונג האמריקני השיג ב-2004 את התוצאה הטובה השנייה בכל הזמנים, 37 דקות ו-36 שניות. גראנט תומאס ניצח את הקטע בטור דה פראנס 2018 והוא בין הבודדים שניצח את הקטע בעודו לובש את החולצה הצהובה. מאז מרץ 2019, אתר הסקי מארח את אירוע החורף הרשמי של פסטיבל הTomorrowland, המאכלס כ-22,000 אנשים מדי שנה. טור דה פראנס אוטקם מדיה וקבצים בנושא אלפ ד'ואז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלפ ד'ואז (בצרפתית)
מעבר גאליבייה

קול דו גאליבייה (בצרפתית: Col du Galibier) הוא מעבר הרים בהרי האלפים הצרפתים, סמוך לעיירה בורג ד'אויזנס, המתנשא לגובה של 2,645 מטר מעל פני הים. ניתן לטפס אל ההר משני צדדים (דרום-מזרח, ודרום מערב). אורכו של מסלול הטיפוס מאחד הכיוונים הוא כ-17 קילומטר והשני שמונה קילומטר. השיפוע הממוצע הוא כ-7.3%. מעבר ההרים על צלע ההר הוא אחת העליות הקשות והמפורסמות במרוץ האופניים, הטור דה פראנס. בדרך כלל, מעבר הרים זה נמצא באמצע הקטע שבו הוא נכלל ולא בסיומו. הפעם הראשונה בה נכלל הטיפוס למעבר במרוץ הייתה ב-1911. בקטע ה-15 במרוץ של שנת 1998, בתנאי קור, רוח וגשם, החלה על מעבר הגליבייה ההתקפה של הרוכב האיטלקי מרקו פנטאני, אשר התמודד מול יאן אולריך הגרמני. בסיומו של הקטע, ניצח פנטאני בהפרש גדול והכריע, למעשה, את המרוץ כולו שהסתיים בניצחונו. בשנת 2011, לכבוד יובל ה-100 להכללת המעבר במסלול הטור דה פראנס, החליטו מארגני המרוץ לסיים את קטע 18 במרוץ בפסגת המעבר. הייתה זו נקודת סיום קטע הגבוהה ביותר בהיסטוריה של המרוץ. בקטע ניצח אנדי שלק ולמחרת, בקטע ה-19, נרכב שנית מעבר הגאליבייה, הפעם במהלך קטע שהסתיים באלפ ד'ואז. מדיה וקבצים בנושא מעבר גאליבייה בוויקישיתוף פרטים על העלייה (באנגלית) הגליבייה 1911-2011, אתר הטור דה פראנס (באנגלית)
עלה גביע

עלי גביע (sepal) הם העלים החיצוניים של הפרח, ותפקידם העיקרי הוא להגן על חלקי הפרח האחרים, בדרך כלל על הפרח בניצן, ולעיתים קרובות גם בעלי הכותרת, כאשר הם פורחים. עלי הגביע מהווים חלק מהעטיף ובדרך כלל צבעם ירוק. בפרח טיפוסי, עלי הגביע נמצאים מתחת ל (petal) אך ישנם פרחים בהם עלי הכותרת ועלי הגביע משותפים. מדיה וקבצים בנושא עלה גביע בוויקישיתוף Henk Beentje, The Kew Plant glossary : an illustrated dictionary of plant terms, Richmond, Surrey: Kew, 2010, ISBN 978-1-84246-422-9 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מון ונטו

מון וַנטו (בצרפתית: Mont Ventoux) הוא הר בחבל פרובאנס בדרום מזרח צרפת, המתנשא לגובה של 1910 מ' מעל פני הים. ההר, הידוע בכינויו "הענק של פרובאנס", מפורסם בשיפוע התלול של הדרך העולה אליו: ההעפלה אליו היא לאורך כ-16 קילומטר, עם שיפוע ממוצע של כ-8%. אל פסגת ההר מעפילים רוכבי אופניים בתחרות הטור דה פראנס ותחרויות אופני כביש אחרות כמו דופינה ליברה. עלייה זו מדורגת ב"טור דה פראנס" "Hors catégorie" ("מחוץ לקטגוריות"), מונח שנקבע לעליה קשה במיוחד. ההר זכה לשם בתחום האופניים לאחר שרוכב בריטי, טום סימפסון, מת במהלך ההעפלה עליו, ככל הנראה משילוב של מכת חום, אלכוהול וסמים. פרסום נרחב קיבלה גם ההתמודדות שנערכה על ההר בין מרקו פנטאני ובין לאנס ארמסטרונג בטור דה פראנס בשנת 2000. מרקו פנטאני ניצח בקטע, אך בעקבות טענות כי ארמסטרונג הניח לפנטאני לנצח, החלו חילופי האשמות בין שני הרוכבים. בטור דה פראנס בשנת 2016, מספר ק"מ לסיום הקטע, אופנוע צילום עצר בפתאומיות עקב קהל שחסם את הכביש, ושלושה רוכבים מועמדים בכירים בדרוג הכללי, ביניהם כריסטופר פרום, שלבש באותה עת את החולצה הצהובה של מוביל הטור, התנגשו בו ונפלו. אופניו של פרום נהרסו, והוא רץ מרחק של כ-300 מטר עד שניתנו לו אופניים חדשים. עיכוב זה גרם לו להפסיד את החולצה הצהובה. לאחר סיום הקטע, קיבלו מארגני הטור החלטה לתת לשלושת הרוכבים שנפלו בתקרית: פרום, ריצ'י פורט ובאוקה מולמה, את זמן הסיום של הראשון מביניהם שהגיע אל קו סיום הקטע, באוקה מולמה. החלטה זו גרמה לפרום לשמור על החולצה הצהובה, בה המשיך להחזיק עד סיום המרוץ בפריז. 1958 - צ'ארלי גול 1965 - ריימון פולידור 1970 - אדי מרקס 1972 - ברנאר תבנה 1987 - ז'אן-פרנסואה ברנאר 2000 - מרקו פנטאני 2002 - רישאר ויראנק 2009 - חואן מנואל גראטה 2013 - כריסטופר פרום 2016 - תומאס דה חנט מדיה וקבצים בנושא מון ונטו בוויקישיתוף
מעבר טורמאלה

קול דה טורמאלה (בצרפתית: Col du Tourmalet), מעבר הרים בשרשרת הרי הפירנאים בצרפת, כ-20 קילומטר מצפון לגבול הספרדי. המעבר מתנשא לגובה של 2,114 מטר מעל פני הים. מבין מעברי ההרים המפורסמים הנכללים בטור דה פראנס, מרוץ האופניים הגדול והחשוב בעולם, זהו המעבר הוותיק ביותר. הוא הוכנס למסלול המרוץ בשנת 1910 שהייתה גם השנה הראשונה בה נכללו הרי הפירנאים במסלול המרוץ. למרות שהמעבר אינו נכלל במסלול המרוץ בכל שנה, הוא המעבר שנכלל במסלול המרוץ יותר פעמים מכל מעבר הרים אחר, 82 פעמים נכון ל-2019. הטיפוס המפרך אליו הפך לאחד המפורסמים. הטיפוס נמשך כ-18 קילומטרים, בשיפוע ממוצע של כ-8.5%, בדרך כלל בחום הכבד השורר באמצע חודש יולי בהרי הפירנאים. בין המנצחים המפורסמים בפסגת הר זה היה אדי מרקס (בלגיה). רבבות צופים מגיעים, בכל שנה בה עובר מסלול המרוץ בהר זה, כדי לצפות בטובי רוכבי האופניים בעולם מתחרים בטיפוס בעלייה לפסגת ההר. ברוב הפעמים בשנים האחרונות, הקטעים בהם נכלל הקול דו טורמאלה אינם מסתיימים בטיפוס אליו, אלא בטיפוס לפסגת לה מונז'י או לפסגת לוז ארדידן. אתר הסקי לה מונז'י נמצא ממזרח למעבר ההרים. טורמלה הוא אף שמה של גבינה המיוצרת מחלב כבשים הגדלות בהרי הפירנאים. מדיה וקבצים בנושא מעבר טורמאלה בוויקישיתוף מאמר על ההר כולל מפה, תמונות וסרטי וידאו (באנגלית)
מרוץ

מֵרוֹץ הוא תחרות ספורט המבוססת על מהירות, שמטרת הממשתתפים בה היא לבצע משימה מסוימת בזמן הקצר ביותר (כלומר במהירות הגבוהה ביותר). לעיתים קרובות יכלול המרוץ מעבר של כברת דרך מסוימת. תחרות ריצה היא הצורה הבסיסית ביותר של מרוץ, ואליה מצטרפים מרוצים ברכיבה על בעלי חיים ובנסיעה בכלי רכב. מרוץ מתבצע בדרך כלל בשלב אחד, שבו עוברים המתחרים את מלוא המסלול הנדרש מהם, אך יש גם מרוצים המחולקים לשלבים אחדים (למשל מרוץ קטעים). תחילתו של המרוץ היא בהזנקה: מתן אות למשתתפים להתחיל במרוץ. המרוץ נמשך מרגע ההזנקה ועד לחציית קו הגמר. מרוצים נבדלים זה מזה במאפיינים אחדים: סוג המרוץ: תחרות ריצה, רכיבה על בעל חיים, נהיגה במכונית וכדומה. סוג המסלול: מסלול שנבנה במיוחד לתחרויות מרוץ, כגון מסלול ריצה באצטדיון אתלטיקה, או מסלול המשמש בדרך כלל למטרה אחרת, כגון כביש. מסלול מעגלי, שהמתחרים עוברים אותו פעמים אחדות, או מסלול קוי, שהמתחרים הולכים ומתרחקים בו מקו הזינוק. תיאורים של מרוצים הופיעו כבר ביוון העתיקה. תחרויות ריצה ריצת מאה מטר מרוץ שליחים ריצת מרתון מרוץ סוסים מרוץ כלבים מרוץ גמלים מרוץ אופניים מרוץ אופנועים מרוץ מכוניות מרוץ סוסים: פרשים בתחרות צמודה בהיפודרום בפרוור של שיקגו (ארלינטון הייטס) שבאילינוי, סמוך ליום הזיכרון של ארצות הברית, 2007 גולשי סקי למרחקים במרוץ הסקי "דמינסקי" בריבינסק, רוסיה, 2015 מרוץ חתירת-משוטים ארוך במשקל קל לגברים: הצוות הבריטי והצ'כי זה לצד זה באולימפיאדת הקיץ 2012 בלונדון שבאנגליה, הממלכה המאוחדת פנייה חדה במרוץ החלקה מעגלי למרחק קצר (500 מטר) ב"גביע העולם", בהובלת אפולו אונו (ארצות הברית (השני – טיבו פוקונה (צרפת), ואחריהם מרק מקני (אוסטרליה) וסרגי פרנקביץ' (רוסיה)). על מדיו הירוקים-זהובים של מקני (השני מימין), ניתן לראות את הצלב הדרומי. סאגנה שבקוויבק, קנדה, 2004 שחייה תחרותית: שחיינים נערכים להזנקת משחה 4×100 מטר (שליחים) חופשי לגברים באולימפיאדת הקיץ 2008 בבייג'ינג, סין. במסלול 4 עומד מייקל פלפס.