laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השער התשיעי

השער התשיעי (באנגלית: The Ninth Gate) הוא סרט מתח משנת 1999 שבוים על ידי רומן פולנסקי, בכיכובו של ג'וני דפ. הסרט שהופק בשיתוף פעולה בינלאומי בין ארצות הברית, פורטוגל, צרפת וספרד, מבוסס חלקית על הרומן מועדון דיומא של הסופר ארתורו פרס-רברטה. ב-25 באוגוסט 1999, נערכה הקרנת הבכורה של הסרט בסן סבסטיאן שבספרד. למרות כישלונו הביקורתי והמסחרי של הסרט בצפון אמריקה, הסרט נחל הצלחה כלכלית ברחבי העולם לאחר שגרף 58.4 מיליון דולר לעומת תקציב של 38 מיליון דולר. דין קורסו הוא סוחר ומומחה לספרים נדירים. מיליונר בשם בוריס בלקן יוצר איתו קשר ואומר לו כי הוא רכש את הספר "על תשעת השערים לממלכת הצללים" שנכתב במאה ה-17 בידי הסופר אריסטיד טורקיה. ישנם שלושה עותקים בלבד לספר ובלקן יודע היכן הם נמצאים. הוא מבקש מקורסו להשוות את שלושת העותקים ולקבוע מי מבניהם הוא המקורי. במהלך מסעו צולל קורסו לעולם אפל ופוגש דמות מסתורית אשר עוזרת לו. קורסו לא מפסיק לחפש את הספר האמיתי גם כאשר בעלי הספרים האחרים נרצחים באכזריות בידי בלקן. קורסו ובלקן מאמינים כי הספר יפתח שער אל ממלכת הצללים. ג'וני דפ – דין קורסו לנה אולין – ליאנה טלפר פרנק לנגלה – בוריס בלקן עמנואל סנייה – הבחורה ג'יימס רוסו – ברני רוטשטיין ג'ק טיילור – ויקטור פרגאס אלן גארפילד – וויטקין ברברה ג'פורד – הברונית פרידה קסלר ווילי הולט – אנדרו טלפר קתרין בנגיגי – השוערת "השער התשיעי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השער התשיעי", באתר נטפליקס "השער התשיעי", באתר AllMovie (באנגלית) "השער התשיעי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השער התשיעי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "השער התשיעי", באתר Metacritic (באנגלית) "השער התשיעי", באתר אידיבי "השער התשיעי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "השער התשיעי", באתר Prime Video (באנגלית) "השער התשיעי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שמוליק דובדבני, "השער התשיעי" - הומור קודר וייחודי, באתר ynet, 18 בספטמבר 2000
I'll Show You

I'll Show You (בעברית: אני אראה לך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לאלבום האולפן הרביעי שלו, Purpose. השיר נכתב על ידי ביבר, ג'וש גודווין, סקרילקס, מייקל טאקר ות'רון פימסטר, השיר הופק על ידי סקרילקס ובלאד. הוא פורסם בתור סינגל שיווקי מתוך האלבום ב-1 בנובמבר 2015 על ידי חברת ההקלטות דאף ג'אם. השיר הצליח גם מבחינה מסחרית, כאשר הגיע לעשירייה הפותחת בשבע מדינות, ביניהן קנדה, וכן שש בהן הגיע לעשרים הראשונים, הכולל את אוסטרליה, הממלכה המאוחדת, וארצות הברית, שם הוסמך בתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. השיר הוא בלדת טמפו בז'אנר EDM אשר כולל צלילים של כלי הקשה, וסינתיסייזר ככלים העיקריים בלחן. השירה של ביבר ברצועה נחשבה רגשית, נמוכה ורגועה יותר. מבחינה מילולית, "I'll Show You" נחשב לשיר אוטוביוגרפי על הדימוי הציבורי שלו, עם מילים על לחץ התהילה ועל הצורך בקשר אנושי. ובנוסף, זכה השיר זכה לביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את הכימיה של סקרילקס עם ביבר בהפקה ובכתיבה. קליפ השיר צולם בדרום איסלנד ופורסם ב-2 בנובמבר 2015, ובו נראה ביבר על צלעות הר, בוהה בטבע מקצה צוק, ורוכב על סקייטבורד על גבי מטוס הרוס. כמו כן, השיר נכלל בסיבוב ההופעות של ביבר, Purpose World Tour. "I'll Show You" נכלל במספר רשימות סוף שנה של השירים הטובים ביותר של 2021. מידע על היצירה "I'll Show You" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I'll Show You" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I'll Show You" באתר יוטיוב Callie Ahlgrim, RANKED: Justin Bieber's 18 most popular songs, from 'Baby' to 'Yummy', Insider (באנגלית אמריקאית) Angela Stephanou, Worst to First! Justin Bieber's 'Purpose' Songs Ranked, Tell Tales, ‏2015-11-14 (באנגלית אמריקאית) Which Justin Bieber 'Purpose' Song Should You Listen To First? Ranking The Album's 19 Tracks — LISTEN, Bustle (באנגלית) I’ll Show You – Justin Bieber, www.justinbiebermusic.com (באנגלית)
ספרטק מוסקבה (רוגבי)

מועדון הרוגבי "ספרטק" מוסקבה (ברוסית: Регбийный клуб «Спартак» Москва) הוא מועדון רוגבי מקצועני מהעיר מוסקבה. נוסד בשנת 1936. מתמודד באליפות רוסיה ברוגבי. מועדון הרוגבי "ספרטק" נוסד לראשונה בשנת 1936 ופעמיים סיים במקום השני באליפות. ב-1960 מועדון הרוגבי הוקם מחדש. עד התפרקות ברית המועצות המועדון השתתף בקביעות באליפות ברית המועצות ברוגבי. בשנת 1990, המועדון חדל להתקיים. אך הוקם מחדש עשור לאחר מכן, אך התפרק שוב בשנת 2014 בשל היעדר מימון. בקיץ 2017 הוקם שוב תחת השם "ספרטק מוסקבה" ובחסות אגודת הספורט ספרטק וחברת לוקאויל. דאגלס קאווטלאשווילי (2008 — 2009) פאאטה דזוצנידזה (2011 — 2012) גיאורגי מינאדזה (2012 — 2013) לוסאברידזה ממוקה (2013 — 2014) אלכסנדר קוליקוב (2017 — הווה) סגנית אלופת ברית המועצות (2): 1938, 1939 אתר האינטרנט הרשמי של ספרטק מוסקבה ספרטק מוסקבה, ברשת החברתית VK Спартак вернулся!
צסק"א מוסקבה (רוגבי)

מועדון הרוגבי "צסק"א" מוסקבה (ברוסית: Регбийный клуб «ЦСКА» Москва) הוא מועדון רוגבי מקצועני מהעיר מוסקבה. נוסד ב-12 ביולי 2014 והוקם על ידי אגודת צסק"א מוסקבה. הקבוצה הוקמה כיורשת לקבוצת בית הספר של וועדת ההוצאה לפועל המרכזית, שהתקיימה בתקופת ברית המועצות. מאז הקמתה מחדש ועד 2020 התמודדה בליגת המשנה הרוסית ברוגבי. מאז עונת 2020/2021 מתמודדת בליגת העל הרוסית ברוגבי. ליגת העל הסובייטית: סגנות: 1936 גביע רוסיה שמינית גמר: 2019 אתר האינטרנט הרשמי של צסק"א מוסקבה צסק"א מוסקבה, ברשת החברתית VK צסק"א מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם צסק"א מוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספרטק מוסקבה (כדורסל)

מועדון כדורסל גברים ספרטק מוסקבה (ברוסית: Баскетбольный клуб Спартак Москва) הייתה קבוצת כדורסל רוסית מהעיר מוסקבה, שהתמודדה בליגת העל הרוסית בכדורסל. בעונת 1997/1998 התמודדה בליגת העל הרוסית בכדורסל וסיימה במקום הרביעי, המהווה להישג השיא בתולדות הקבוצה. דינמו מוסקבה (כדורסל) לוקומוטיב מוסקבה (כדורסל) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חטיבת הגפן

חטיבת הגפן (חטיבה 7643), הנקראת גם החטיבה הצפונית ברצועת עזה, היא הצפונית מבין חטיבות אוגדת עזה, הוקמה כשנה לאחר פרוץ האינתיפאדה הראשונה, בשנת 1988, על מנת לתת מענה לצורך המבצעי שנוצר בעקבות ריכוז הכוחות בגזרה. החטיבה ישבה במרכז העיר עזה והופקדה עליה ועל סביבתה, כמו גם על ביטחונן של ההתנחלויות הישראליות בצפון הרצועה ומעבר ארז. לאחר הסכמי אוסלו והסכם עזה ויריחו תחילה משנת 1994 יצאו כוחות צה"ל ממרכזי הערים והחטיבה פינתה את העיר עזה והתמקמה בבסיס בסמוך לניסנית. כיום שוכנת מפקדת החטיבה במחנה האוגדתי בסמוך לקיבוץ רעים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא חטיבת הגפן בוויקישיתוף אמיר אורן, המפקד מחליט לבד, באתר הארץ, 30 בינואר 2002 אפרת וייס, אל"ם רון אשרוב מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, באתר ynet, 20 בספטמבר 2007 נעם ויטמן, אל“ם פינקלמן נכנס לתפקידו כמפקד החטיבה הצפונית באוגדת עזה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 24 ביולי 2013. ישי קרוב, מפקד חטיבה חדש באוגדת עזה - אל"מ יעקב דולף, באתר ערוץ 7, 29 באפריל 2015
חטיבת קטיף

חטיבת קטיף (חטיבה 6643) הנקראת גם החטיבה הדרומית ברצועת עזה היא הדרומית מבין שתי חטיבות אוגדת עזה. החטיבה אחראית על ביטחונם של יישובי חבל אשכול, על חלקו הצפוני של קו הגבול ישראל-מצרים, ועל גדר המערכת שבין מדינת ישראל ורצועת עזה. עד לביצוע תוכנית ההתנתקות הייתה החטיבה אחראית גם על ביטחונם של מרבית יישובי גוש קטיף. לאחר כיבוש רצועת עזה במלחמת ששת הימים הוקמה החטיבה בגלגולה הראשון כנפת ח'אן יונס, וישבה בעיר ח'אן יונס. אולם, עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה והקמת המפקדה האוגדתית של אוגדת עזה, שונה ייעוד הנפה והיא הפכה לחטיבה מרחבית ומפקדה הראשון היה יצחק אברכהן. עם חתימת הסכמי אוסלו בשנת 1993 יצאה מפקדת החטיבה מהעיר ועברה למחנה נוריה שליד נוה דקלים. בשנת 1995 אוחדה החטיבה הדרומית עם זו המרכזית, ונקראה מאז "חטמ"ר דרומית". לאחר יציאת כוחות צה"ל מרצועת עזה ב-2005, עברה מפקדת החטיבה לשבת בכרם שלום. כיום שוכנת מפקדת החטיבה במחנה האוגדתי בסמוך לקיבוץ רעים. תחת החטיבה פועלת יחידת הסיור המדברית. בגזרת החטיבה מוצבים מו"פ דרום, מוצב כיסופים, מוצב מארס, מוצב סופה וכרם שלום. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא חטיבת קטיף בוויקישיתוף יהיה טוב | עשרים ותשעה חיילים מגדוד 51 של גולני נפלו בקרבות הקשים של השבת השחורה, סרטון בערוץ "כאן | תאגיד השידור הציבורי", באתר יוטיוב אמיר אורן, המפקד מחליט לבד, באתר הארץ, 30 בינואר 2002 אביחי בקר, "מי זה בכלל יצחק איתן", הארץ, 17 בנובמבר 2000, כפי שהועלה באתר "פרש" אמיר בוחבוט‏, "איום המנהרות רק ילך ויגבר, נערכים למבצע נגדנו", באתר וואלה, 16 בנובמבר 2013
אופולמוס

אופולמוס (ביוונית: Eὐπόλεμoς, בלטינית: Eupolemus; המאה ה-2 לפנה"ס) היה ההיסטוריון היהודי-הלניסטי המוקדם ביותר. יצירתו שרדה בחמישה (או שישה) קטעים בלבד בחיבורו של אוסביוס מקיסריה, "הכנה לבשורה", המשוקעים בציטוטים מפי ההיסטוריון אלכסנדר פוליהיסטור ומתוך הסטרומטה של קלמנס מאלכסנדריה. קטע שישי, שנמצא בציטוטים של פוליהיסטור אצל אוסביוס ושפוליהיסטור מייחס אותו לאופולמוס, נחשב בדרך כלל למזויף, בהיותו שונה מהקטעים המצוטטים האחרים. משום כך הוא מכונה "פסאודו-אופולמוס". הסגנון ואוצר המילים מצביעים על כך שתאריך כתיבתם הוא בערך שנת 158/7 לפנה"ס. העובדה שהמחבר מתארך את תוכן יצירתו על פי הממלכה הסלאוקית ולא בית תלמי, מצביעה על כך שמקורו בארץ ישראל ולא במצרים. יש המשערים כי המחבר הוא אותו אופולמוס בן-יוחנן בן-הקוץ, ששימש כשגרירו של יהודה המכבי לרומא. הקטעים הנחשבים בדרך כלל לעבודתו המקורית של אופולמוס, כוללים: טענה שמשה היה החכם הראשון. הוא לימד את היהודים את הכתב והם שהעבירו אותו לפיניקים, שהעבירו אותו הלאה אל היוונים, וכן שמשה כתב את החוקים הראשונים של היהודים. כרונולוגיה של התקופה שבין משה לדוד ופרטים על ההכנות שלו לבניית בית המקדש, ולאחר מכן תמלילים כביכול של חילופי מכתבים בין המלך שלמה ו"ואפרס מלך מצרים", ובין שלמה ו"סורון מלך צור", הוא חירם המקראי. אזכור של מגני זהב שנעשו על ידי שלמה. תיאור קצר מאוד של רדיפת הנביא ירמיהו על ידי המלך "יונקים"/"יונכים", שנראה כתואם למלכים המקראיים יהויקים, יהויכין וצדקיהו, ולאחר מכן תיאור דמיוני של נפילת ממלכת יהודה ובסיומו הערה על כך שירמיהו שמר את ארון הברית ולוחות הברית. תקציר כרונולוגי המסכם 5,149 שנים מאדם הראשון ועד השנה החמישית למלכותו של דמטריוס הראשון. הקטע הידוע בדרך כלל כ"פסאודו-אופולמוס", כולל את התוכן הבא: העיר האשורית בבל נבנתה על ידי ענקים שנמלטו מהמבול והם שבנו גם את מגדל בבל. לאחר שנחרב, התפזרו הענקים. תקציר חייו של אברהם המבוסס על התיאור המקראי, עם שינויים מסוימים ופרטים הדומים לאלה המופיעים במגילה החיצונית לבראשית, אצל יוסף בן מתתיהו ובמסורת של חנוך. אברהם הוא בעל-ידע אסטרונומיה ועם ירידתו למצרים הוא מלמד את הכהנים המצריים באון אסטרולוגיה ומסביר כי חנוך היה הראשון שגילה את האסטרולוגיה. קטע מעורר תמיהה, שנראה כי יש לו קשר מועט עם התוכן הכללי, וייתכן שהוא משובש: מכיוון שהבבלים אומרים שהראשון היה בלוס (אנ'), שהוא זהה לקרונוס, ושממנו נולדו בנים ששמם בלוס וכנען. כנען זה היה אביו של אבי הפיניקים, ושבנו היה חום/חוס, שנקרא על ידי היוונים אסבולוס ושהיה אבי עמי אתיופיה ואחיו של מצרים, אביהם של המצרים. באופן מסורתי, מתרגמים רבים תקנו את "כנען" ל"חם", מאחר שבבראשית חם הוא אבי כוש ומצרים. "אבסולוס" משמעותו "מפויח". התיאור מסתכם באמירה שהיוונים אומרים שאטלס גילה את האסטרולוגיה אבל אטלס הוא בעצם חנוך ושחנוך למד אותה ממלאכי האלהים. הגיית השם ביוונית: אופּוֹלמוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף). ספר מקבים א, פרק ח, פסוק יז; ספר מקבים ב, פרק ד, פסוק יא. א.ש. הרטום, הספרים החיצוניים, חשמונאים א, פרק ח, פסוק יז (הערה), עמ' 53-52. אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 26, סעיף 1. אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 30, סעיף 1 - פרק 34, סעיף 18. אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 34, סעיף 20. אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 39, סעיפים 5-2. (Clemens Alexandrinus, Stromata, I, XXI, 332 (141, 4 אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 17, סעיפים 9-2. ספר בראשית, פרק י', פסוק ו'.
מאיר רובין

מאיר רובין (1892 – 4 באפריל 1967) היה אדריכל ואיש ציבור ישראלי, איש התנועה הרוויזיוניסטית וסגן ראש עיריית ירושלים מטעם מפלגת חרות. רובין נולד בשנת 1892 באודסה. בשנת 1928 עלה לארץ ישראל. בין השנים 1930–1932 עבד במשרדו של דב כרמי ובין השאר השתתף בתכנון בית אלישר. רובין היה פעיל בברית הצה״ר ומקורב למנהיגה זאב ז'בוטינסקי, שאף התאכסן בביתו בשהותו האחרונה בארץ בשנים 1928-1929. רובין היה גם אחד ממקימי ״הסתדרות הציונים הרוויזיוניסטים בארץ ישראל״ בינואר 1933, יחד עם אב"א אחימאיר, יוסף כצנלסון, מרדכי אבניאל ואחרים. ב-1933 חבר אל האדריכל אלכסנדר פרידמן הצעיר ממנו, והעסיק אותו במשרדו. שותפות זו החזיקה עד לפרישתו של רובין בתחילת שנות השישים. בבחירות של שנת 1949 הוצב רובין במקום החמישה עשר ברשימת מפלגת חרות לכנסת, וביולי של אותה שנה נבחר לחבר מרכז המפלגה. בין 1949–1955 שימש רובין כחבר מועצת עיריית ירושלים וכסגן ראש העיר מטעם מפלגת חרות. משרדו של רובין פעל בכל הארץ, אך עיקר השפעתו ופעילותו התרכזה בירושלים. יחד עם אלכסנדר פרידמן היה רובין אחראי לתכנון עשרות מבני ציבור ובתים פרטיים בירושלים, בהם רצף מבנים בולטים לאורך רחוב המלך ג'ורג' והמשכו רחוב קרן היסוד, והטביע חותם אדריכלי על פניה של העיר. על הבניינים שתכננו נמנים בית הכנסת ישורון, היכל שלמה, בית המעלות, בית כנסת הנשיא, מלון הנשיא, מלון המלכים, בית חינוך עוורים ומבנה ישיבת מרכז הרב. אשתו אורה (1895~–1946), ילידת אודסה אף היא, הייתה מורה ומ"מ מנהלת הגימנסיה העברית לנערות של גב' ז'בוטינסקי-קופ בעיר מולדתה, ובירושלים פעלה כעסקנית ציבור. לאחר פטירת אשתו הראשונה, נישא מאיר רובין לרבקה ולזוג נולדו שתי בנות, נילי וליאורה. נכדו הוא מאיר רובין, מנכ"ל פורום קהלת. מאיר רובין נפטר ב-1967, ונטמן בהר המנוחות. מכתב מז'בוטינסקי לרובין, 1934, באתר מכון ז'בוטינסקי בישראל ארכיון מאיר רובין, בספרייה הלאומית מידע על מאיר רובין בקטלוג הספרייה הלאומית עידו סידי ודור כהן, תיק שימור בית מקובר, סטודיו שימור המורשת הבנויה, המחלקה לארכיטקטורה, בצלאל יצחק קריב, זכרון להולכים | ר' מאיר רובין ז"ל: (שלושים לפטירתו), הצופה, 3 במאי 1967 מיכאל יעקובסון, סיבוב בבית מקובר מול בצלאל, באתר 'חלון אחורי', 19.7.2017 מיכאל יעקובסון, סיבוב בבית המעלות, באתר 'חלון אחורי', 1 באוגוסט 2017 מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכנסת ישורון בירושלים, באתר 'חלון אחורי', 30 ביולי 2023 מיכאל יעקובסון: סיבוב בהיכל שלמה, באתר 'חלון אחורי', 26 באפריל 2024 מת האדריכל מ. רובין, הצופה, 5 באפריל 1967 מכון ז'בוטינסקי | פריט ארכיון, באתר www.jabotinsky.org (באנגלית) אב. ראובני, מה אנו ומה תפקידנו?, חזית העם, 24 בפברואר 1933 רשימת המועמדים של תנועת החרות, חרות, 21 בינואר 1949 בבחירת מוסדות הסתיימה ועידתה של תנועת ״החרות״, הַבֹּקֶר, 5 ביולי 1949 אורה רובין ז"ל, המשקיף, 2 בספטמבר 1946
טאוקרוס מקיזיקוס

טאוקרוס מקיזיקוס (ביוונית: Τεῦκρος, ὁ Κυζικηνός, טאוקרוס קיזיקנוס; ייתכן שחי במאה ה-1 לפנה"ס) היה סופר יווני שנזכר בסודא כסופר פורה מאוד שכתב ספרים רבים: ”טאוקרוס מקיזיקוס, שכתב על אדמה המניבה זהב, על ביזנטיון, חמישה ספרים על מעשיו של מיתרידטס, חמישה על צור, חמישה על היסטוריה ערבית, היסטוריה יהודית בששה ספרים, שלושה ספרים על הכשרת אפבוס (אנ') (נערים מתבגרים) בקיזיקוס, ויצירות נוספות”. טאוקרוס הוא הסופר השלישי מאסיה הקטנה, לצד אפולוניוס מולון ואלכסנדר פוליהיסטור, שהקדיש מונוגרפיה מיוחדת ליהודים, ונראה סביר שגם הוא חי במאה ה-1 לפנה"ס. ייתכן וההתנגשות בין יהודה ורומא בזמן פומפיוס היא זו שגרמה לכתיבת חיבורים על היהודים. בתקופה זו היו גם יהודים רבים בערי אסיה הקטנה. מנחם שטרן - M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, XXXI. Teucer of Cyzicus, pp. 165-166 סודא, טאוקרוס – Suidas, s.v. Τεῦκρος M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, XXXI. Teucer of Cyzicus, p. 165 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טאוקרוס מקיזיקוס".
Body and Soul

Body and Soul (בעברית: גוף ונשמה) הוא שיר פופולרי שנכתב בשנת 1930 על ידי אדוורד היימן, רוברט סאוור, פרנק אייטון וג'ון גרין. השיר הוצג כשיר נושא בהצגה ובסרטים שונים, אך מאוחר יותר התפרסם, הפך לאחד הסטנדרטים המפורסמים בג'אז, והוקלט מאות פעמים על ידי מאות נגני ג'אז. ההקלטה המפורסמת ביותר של השיר היא מאת נגן הסקסופון קולמן הוקינס, ב-11 באוקטובר 1939. הסולו של הוקינס נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות לג'אז מאולתר ואמיתי. הקלטה זו הייתה אחת הקלטות הג'אז הראשונות, והפכה ללהיט. Body and Soul הוקלט בתור דואט של הזמר טוני בנט עם זמרת הנשמה הבריטית, איימי ויינהאוס ב-2011. זו הייתה ההקלטה האחרונה של ויינהאוס לפני מותה ב-23 ביולי 2011. הסינגל יצא לשווקים ברחבי העולם ב-14 בספטמבר 2011 ל-iTunes, ל-MTV ול-VH1. הסינגל יצא לכבוד יום הולדתה ה-28 של ויינהאוס. לשיר יצא וידאו קליפ ביום שיצא כסינגל, ובו טוני בנט ואיימי ויינהאוס מבצעים את השיר באולפן הקלטות. מידע על היצירה "Body and Soul" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Body and Soul" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Body and Soul" באתר SecondHandSongs מידע על Body and Soul, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Body and Soul, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Body and Soul, באתר המצעד הגרמני מידע על Body and Soul, באתר המצעד הספרדי מידע על Body and Soul, באתר המצעד הפורטוגזי, ארכיון מידע על Body and Soul, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון "Amy Winehouse". GRAMMY.com (באנגלית). 2018-05-22. נבדק ב-2018-07-06. ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יובל צורן

יובל צורן (נולד ב-1976) הוא פסנתרן ומנצח יהודי-ישראלי. צורן הוא בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, הוא למד אצל בנימין אורן נגינה בפסנתר וניצוח אצל מנדי רודן. ב-2002 התקבל כמנצח הראשון לתוכנית לאומנים צעירים של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, שם ניצח על מספר בכורות ליצירות חדשות והיה מעורב בהפקות רבות כעוזר מנצח, כפסנתרן וכמאמן זמרים, במיוחד עם מנהלה המוזיקלי של האופרה לשעבר, אנטוניו פאפאנו. מאז עבד בכמה מבתי האופרה המובילים באירופה כגון: הליסיאו בברצלונה והאופרה הלאומית הדנית, ובפסטיבלים בגליינדבורן ובאקס-אן-פרובאנס. כמו כן שיתף פעולה עם מנצחים מהשורה הראשונה כגון: דניאל הרדינג, איוואן פישר, קיריל פטרנקו, קונסטנטינוס קארידיס ורבים אחרים. בין השנים 2008–2012 כיהן כמנצח הבית של בית האופרה של פרנקפורט שם ניצח על הפקות רבות, בניהן איל טריטיקו, בטבעת החנק, לוצ'ה די למרמור, סיפורי הופמן, נישואי פיגארו, חסדו של טיטוס, חליל הקסם, כך עושות כולן ועוד. ניצח באופרה הישראלית על האופרות דון קרלו ומפיסטופלה. באופרה המלכותית קובנט גארדן בלונדון על הבכורה העולמית לציפור לילה של דומיניק לה ז'נדר, בבינאלה למוזיקה חדשה במינכן על הבכורה העולמית של פיירו, סופו של לילה מאת ינס יונלייט, בפסטיבל הרוהר טריינאלה, ועל תזמורות ואנסמבלים מובילים, בניהם תזמורת פילהרמוניה, תזמורת עידן הנאורות, התזמורת הסימפונית של בוכום, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, סימפונט רעננה, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, אנסמבל מודרן, אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21 ועוד. שיתופי פעולה בולטים בתקופה האחרונה כוללים הפקה של אוון ווינגרייב מאת בנג'מין בריטן בבית האופרה של פרנקפורט; טורקי באיטליה מאת ג'ואקינו רוסיני עם התזמורת הסימפונית הברזילאית בריו דה ז'ניירו; לוהנגרין של ריכרד וגנר בבית האופרה של אולדנבורג, וסיור קונצרטים בארצות הברית ובקנדה עם אנסמבל מיתר. בשנים האחרונות מקדיש יובל חלק מזמנו לחינוך ועובד באופן קבוע עם תוכנית דייוויד גולדמן למוזיקאים צעירים מטעם המרכז למוזיקה ירושלים. יובל צורן מלמד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובמקביל הוא שימש שם בעבר בתפקיד המנצח והמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן. בשנת 2022 התמנה למנהלה האמנותי של חג המוזיקה הישראלית. יובל צורן הוא בנם של הפרופסור והמתרגם גבריאל צורן ושל המרצה לביבליותרפיה וספרות רחל צורן. אתר האינטרנט הרשמי של יובל צורן יובל צורן, סרטונים בערוץ היוטיוב יובל צורן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יובל צורן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו נעם בן זאב, יובל צורן ברסיטל: ידיים קלות והבנה עמוקה, באתר הארץ, 3 ביולי 2014
פול צ'פמן (שחקן)

פול צ'פמן (באנגלית: Paul Chapman; נולד ב-1939) הוא שחקן בריטי. צ'פמן נולד בלונדון ב-1939. הוא אחיו של הסופר ג'ון צ'פמן. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-1964 בסדרה "Curtain of Fear". בתחילת שנות השישים של המאה העשרים סיים צ'פמן את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), ומאז הרבה להופיע על הבמה ועל המסך. בין הופעותיו בטלוויזיה היו בסדרות "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", "A Bit of a Do", "רציחות במידסומר" ו-"Pie in the Sky". אחד מתפקידיו הידועים ביותר הוא קפטן ג'ורג' ברנט בסדרה "קולדיץ". עוד בטלוויזיה שיחק צ'פמן בפרק "The Helicopter" בסדרה "Waiting for God" בתפקיד חבר המועצה פרגוסון. ב-1971 גילם את קפטן בניק בעיבוד של ה-BBC לרומן "הטיית לב" מאת ג'יין אוסטן. בשנים 1986 עד 1988 שיחק בסדרת הדרמה התקופתית לילדים "Return of the Antelope" בתפקיד הרוול מינסינג. ב-1993 החל צ'פמן לגלם את סטיבן ג'ונסון בסיטקום של ה-BBC "בחלוף השנים" לצדם של ג'ודי דנץ' וג'פרי פאלמר. צ'פמן הצטרף לסדרה בעונה השנייה והמשיך להופיע בה עד לסיומה ב-2002, וכן בפרקי הספיישל משנת 2005. פול צ'פמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Paul Chapman IMDb Mini Biography
פול צ'פמן

האם התכוונתם ל... פול צ'פמן (כדורגלן) (אנ') – כדורגלן ולשי ממועדון הכדורגל פלימות' ארגייל פול צ'פמן (שחקן פוטבול) (אנ') – שחקן פוטבול אוסטרלי פול צ'פמן (מוזיקאי) (אנ') – גיטריסט רוק ולשי (נולד ב-1954) פול צ'פמן (שחקן) – שחקן בריטי Paul Chapman Publishing
ביואיק מודל B

ביואיק מודל B (באנגלית: Buick Model B) היא המכונית הראשונה מתוצרת יצרנית כלי הרכב האמריקאית ביואיק ("Buick Motor Company") בשנת 1904 בעיר "ג'קסון מישיגן" ב-ארצות הברית. דגם ה- "ביואיק מודל B" נבנה בסגנון "טורפדו" "רודסטר". דגם ה-"ביואיק מודל B" הוצג לראשונה ב-13 באוגוסט 1904 על ידי ויליאם דוראנט . נבנו 37 יחידות. מחיר הדגם בהשקה עמד על 950 דולר. את דגם ה- "ביואיק מודל B" החליף דגם "ביואיק מודל C" בשנת 1905. דגם מוקדם שנת 1904 - משקל 759.78 ק"ג, יוצרו 27 יחידות (מחיר היחידה : 950 דולר). דגם מאוחר שנת 1904 - משקל 771.12 ק"ג, יוצרו 8 יחידות (מחיר היחידה : 1,200 דולר). ב-19 במאי 1903 נוסדה חברת "ביואיק מוטור קומפני" כיצרנית רכב עצמאית בדטרויט, מישיגן, על ידי דייוויד דנבאר ביואיק. עוד באותה שנה נקלעה החברה לקשיים כספיים והשתלט עליה איש העסקים ג'יימס ה. וייטינג, שהעבירה לעירו פלינט. בשנת 1904 שכר וייטינג את ויליאם דוראנט שינהל את ביואיק. דייוויד ביואיק עצמו מכר את החזקותיו בחברה בסכום צנוע יחסית ומת עשרים וחמש שנים מאוחר יותר. באמצע 1904 הושלם אב-טיפוס לרכב שהיה מיועד למרוצי סיבולת, והצלחתו שכנעה את וייטינג לאשר את יצורם של הדגמים הראשונים שיועדו למכירה לציבור, על בסיס אותו אב טיפוס שכונה "מודל B". הביואיק "מודל B" הייתה הביואיק הראשונה שנמכרה לציבור, החל בשנת 1904. מדיה וקבצים בנושא ביואיק מודל B בוויקישיתוף - היסטוריה- חברת ביואיק (ביואיק מודל B) Standard Catalog of Buick 1903-2004 מודלים של חברת ביואיק1904 Buick Model B ביואיק מודל B - תמונות היסטוריה ומחקר1904 Buick Model B Pictures, History, Value, Research ביואיק מודל B classiccarlabs
קפה גרג

קפה גרג (בעבר: גרג קפה מאוד) היא קבוצת בתי קפה ישראלית, המפעילה 3 רשתות וכוללת כ-100 סניפים נכון לשנת 2024. בשנת 1994 הוקם אספרסו בר במרכז הכרמל שבחיפה על ידי גרג וולף. בשנת 2000 רכשו את הבעלות במקום יאיר מלכה וגלעד אלמוג ובשנת 2008 חבר אליהם השותף ניר אדרי. בהמשך נפתחו סניפים נוספים בישראל, ומרשת חיפאית התפתחה קפה גרג לרשת ארצית. החל משנת 2010 החלו שלושת השותפים ברשת, להתמקד ברכישת נדל"ן שישמשו כסניפי הרשת. בשנת 2013 הקימו בעלי קבוצת קפה גרג את קבוצת ביגה, קבוצת בתי קפה ובייקרי המפעילה כיום כ-40 סניפים של קפה ביגה, 3 סניפי ״בי בייקרי״, מפעל פסטה ומפעל רטבים. בשנת 2016 הושקה רשת הבת "קיטשן ביי גרג", רשת מסעדות ביסטרו כשרות, הסניף הראשון נפתח בחיפה וכיום הרשת מונה 7 סניפים. בשנת 2021 הושקה רשת בת נוספת ״מאמא גרג״ המתמחה במטבח איטלקי. הסניף הראשון נפתח בקניון איילון וכיום הרשת מונה כ3 סניפים. על פי הערכות כלכליסט בשנת 2019, מחזור המכירות המוערך של קבוצת גרג קפה ורשת ביגה קרוב למיליארד שקל בשנה עם מחזור בעלות של 100 מיליון שקל בשנה. תקציב הפרסום של הקבוצה עומד על 5 מיליון שקל ומנוהל על ידי שימעוני פינקלשטיין. במדד המותגים של העיתון הכלכלי "גלובס" קבוצת קפה גרג נבחרה מבין אלפי חברות ודורגה במקום ה-62 במדינה ובתחום המסעדנות, בתי הקפה ומזון מהיר, נבחרה הקבוצה למקום 3. הקבוצה מפעילה כיום כ־90 סניפים של רשת גרג, 7 סניפים של רשת ״קיטשן ביי גרג״ ו3 סניפי ״מאמא גרג״. מדיה וקבצים בנושא קפה גרג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפה גרג קפה גרג, ברשת החברתית פייסבוק קפה גרג, סרטונים בערוץ היוטיוב אורנה יפת, בלעדי ל"כלכליסט": קפה גרג מסתערת על שוק הנדל"ן, באתר כלכליסט, 8 ביולי 2010 יואב איתיאל, מרגש: קפה גרג תשקיע כ-4 מיליון ש’’ח במיתוג חדש לרשת באתר מגזין המושבות, 22 ביולי 2012 אילנית חיות, ‏בעלי קפה גרג: "אני פרנואיד, קם בבוקר בחרדות שאני קפולסקי", באתר גלובס, 10 ביוני 2015 ריטה גולדשטיין, ‏גרג קיטשן: רשת בת חדשה לבעלי קפה גרג בחיפה, באתר ‏מאקו‏, 31 ביולי 2016 אורנה יפת, קפה גרג מקימה מפעלי פסטה כדי להוריד עלויות, באתר כלכליסט, 22 באפריל 2019 רשת קפה גרג – מ”קפה מאוד” ל”קפה ועוד”, באתר פודיס, 12 באפריל 2010 שני מוזס, ‏קפה גרג פותחת רשת מסעדות ביסטרו כשרות: "קיטשן ביי גרג", באתר גלובס, 13 ביוני 2017
ביואיק אסטייט

ביואיק אסטייט (באנגלית: Buick Estate) היא מכונית סטיישן שיוצרה על ידי חטיבת המכוניות ביואיק בקונצרן המכוניות האמריקאי ג'נרל מוטורס בין השנים 1970–1990. דור ראשון (שנת 1970) דור שני (בין השנים 1971-1976) דור שלישי (בין השנים 1977-1990) ביואיק אסטייט שנת 1971 ביואיק אסטייט שנת 1971 ביואיק אסטייט שנת 1982 ביואיק אסטייט שנת 1987 ביואיק אסטייט ביואיק אסטייט ביואיק אסטייט ביואיק אסטייט שנת 1971 ביואיק אסטייט ביואיק אסטייט שנת 1987 מכוניות סטיישן בארצות הברית 1950-1975 - תקופת הזהב American Station) Wagons: The Golden Era 1950-1975) מדיה וקבצים בנושא ביואיק אסטייט בוויקישיתוף ביואיק אסטייט 1974 (0:34), יו-טיוב ביואיק אסטייט ואגון (2:27 דקות), יו-טיוב ביואיק אסטייט 1990 ( 7:07 דקות), יו-טיוב ביואיק אסטייט - היסטוריה Buick+Estate&source