laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון ווקר (מוזיקאי)

ג'ונתן ג'ייקוב ווקר (באנגלית: Jonathan Jacob Walker; נולד ב-17 בספטמבר 1985) הוא מוזיקאי אמריקאי הידוע בעיקר בשל היותו הבסיסט לשעבר של הלהקה פאניק! אט דה דיסקו. ווקר נולד וגדל בשיקגו, אילינוי. יש לו שני אחים גדולים. בתיכון הייתה לווקר להקה בשם "Farewell Night". ווקר הצטרף לפאניק! אט דה דיסקו ב-17 במאי 2006 לאחר עזיבתו של הבסיסט הקודם של הלהקה ברנט וילסון, שלטענותיו פוטר ללא כל אזהרה או סיבה, בתגובה הלהקה הצהירה שווילסון לא כתב את חלקי הבס באלבום שלהם או ניגן בגיטרה בס בהקלטה. ווקר טוען שהסיבה היחידה שהלהקה מצאה אותו, היא בכך שהוא פרסם מודעה בדפי זהב. ווקר תחילה היה הבסיסט הזמני של פאניק! אט דה דיסקו שהופיע איתם בסיבוב ההופעות בקיץ, ובאוגוסט 2006 הוכרז כבסיסט קבוע. לאחר מספר שנים ביולי 2009 עזב ווקר את הלהקה ביחד עם ריאן רוס בשל סגנונות מוזיקה שונים בין הארבעה, ולכן החליטו ריאן וג'ון להקים פרויקט מוזיקלי אחר, בשם The Young Veins. 2008: Pretty. Odd.‎ 2008: ‎...Live in Chicago 2010: Take a Vacation!‎ 2011: Home Recordings (EP)‎ 2011: New Songs 2012: Crazy Dream (EP)‎ 2014: Connections מדיה וקבצים בנושא ג'ון ווקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון ווקר ג'ון ווקר, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון ווקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון ווקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון ווקר, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון ווקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון ווקר, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון ווקר, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון ווקר, באתר בנדקמפ Panic At the Disco Lose Members Ryan Ross and Jon Walker פורסם באתר הרולינג סטון ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפטרשוק (ליקר)

אַפְטֶרְשׁוֹק (באנגלית: AfterShock) הוא שנאפס בעל 30 אחוז אלכוהול בנפח המיוצר בקנדה על ידי חברת ג'ים בים. אפטרשוק קיים בחמישה טעמים: אדום - בטעם קינמון כחול - בטעם הדרים ירוק - בטעם אניס שחור - בטעם פירות יער כסוף - בטעם תפוחים את האפטר שוק נהוג להגיש בטמפרטורה של 0°c בכוס שוט ולנשום עמוק מיד אחרי הלגימה. המשקה הקר מקרר את הגרון, מיד לאחר מכן האלכוהול יוצר תחושה של חום בגוף, ואז מכיוון שלמשקה אפקט מיוחד הדומה לאפקט של מנטה הנשימה יוצרת תחושה של קור בגוף. פירוש הביטוי "אפטר שוק" (מאנגלית: After Shock) הוא רעידות עוקבת (אחרי רעידת האדמה הראשונה), אך רבים חושבים שהכוונה היא ל"הלם שאחרי", בגלל האפקט שהוזכר לעיל.
מרים היהודייה

מרים היהודייה (או העברייה; ביוונית: Μαρία η Ιουδαία) הייתה אלכימאית יהודייה-מצרייה בת המאה ה-3 לספירה. מרים היא דמות חשובה באלכימיה ההלניסטית שמרכזה היה באלכסנדריה. עיקר פרסומה בא לה מפיתוחם של כלי עבודה ומעבדה. בתקופה הנוצרית יוחסו מעשיה של מרים היהודייה למרים הנביאה אחות משה ולפעמים למריה מגדלנה. לעיתים היא מכונה גם "מרים הנביאה" (Maria Prophetissima). המקור המפורט ביותר המדווח על מחקריה והמצאותיה הוא זוסימוס מפנופוליס (אנ'), אלכימאי ומיסטיקן יווני שכתב במאה ה-4 את הספר הקדום ביותר על אלכימיה ממנו שרדו רק קטעים אחדים ביוונית וכן תרגום ערבי. לזכותה של מרים נזקפות ההמצאות הבאות: אמבט מרים: כלי בעל דפנות כפולות כך שתוכן הכלי הפנימי מתחמם עם רתיחת המים בסיר החיצוני. חשיבותו של כלי זה היא באפשרות לחימום איטי ומבוקר של תכולת הכלי הפנימי. כלי זה משמש עד היום במעבדות כימיה ולבישול. אמבט חול לחימום: תרמוספוריון. קירוטקיס kerotakis: כלי גלילי סגור במכסה עגול בו הגיבו דפי מתכת מרוקעים לאדי חומרים כדוגמת כספית, ארסן וגפרית. החומרים הנדיפים הונחו בקרקעית הכלי ואידיהם התעבו ליד המכסה וזרמו למטה. בדרכם למעלה הגיבו האדים עם המתכת שהושמה בכלי שנתלה מהכיסוי. זוהי דוגמה ראשונה לריאקציה המבוססת על מחזור סגור של אידוי ועיבוי בדומה לתהליך Reflux מודרני. מכשיר זיקוק tribikos: כלי זיקוק בעל 3 זרועות עשויות נחושת או ברונזה ומחוברות בדבק לכלי חימום. החומר הגולמי חומם בכלי הבסיס שהיה עשוי חרס, האדים קוררו בחלק העליון ambix העשוי מתכת שקורר על ידי ספוג רטוב שהוצמד אליו. הנוזל שהתעבה זרם מפי הצינור לשלושה מיכלי נחושת. מרים תיארה את הכנת צנרת הנחושת מלוחות והדבקתם. למרים יוחסו גם גילוי חומצת המלח[דרוש מקור] ו"חומר ראשוני" זהוב שנוצר מתגובה של סגסוגת עופרת-נחושת עם אדי גפרית בתהליך הקירוטקיס. למרים היהודייה מיוחסת האמרה האלכימית המיסטית "אחד הופך לשניים. שניים הופכים שלושה. ומן השלושה בא האחד כרביעי". הפסיכולוג קארל יונג פירש את המשפט כמטפורה להתפתחות ה"עצמי". מדיה וקבצים בנושא מרים היהודייה בוויקישיתוף
מנסה

מנסה (מלטינית: Mensa - שולחן) הוא ארגון בינלאומי של אנשים מחוננים בעלי מנת משכל בתחום 2% העליונים של האוכלוסייה, כפי שנבדק במבחן IQ תקני. במנסה חברים כ-100,000 בני אדם והפעילות מתקיימת ביותר מ-100 מדינות. מנסה הוקמה בשנת 1946 בבריטניה על ידי רולנד בריל ולנסלוט ור במטרה לקדם את הידע האנושי ללא הבדלי דת, גזע ומין. בריל וור רצו ליצור סביבה תומכת למחוננים לצורך פיתוח האינטלקט האישי והעולמי ובמטרה להגיע לשלום עולמי, במיוחד עקב מלחמת העולם השנייה. מתוך כוונה ליצור שוויון בין החברים הוחלט לאמץ את השם "מנסה" - כינוי לשולחן העגול. מטרות הארגון: לזהות את האינטליגנציה האנושית ולטפחה לטובת האנושות כולה. לעודד מחקר בתחומי טבעה של התבונה, תכונותיה ושימושיה. לאתגר אינטלקטואלית את חבריה ולקדמם. סיוע לחברות ולגופים ללא מטרת רווח על ידי הקמת "מדוכות חשיבה" (Think Tanks) בנושאים שונים. מרכזה של מנסה העולמית הוא בבריטניה. קיים סניף מנסה ארצי בלמעלה מ-100 מדינות. רובם המכריע של החברים (75%) מרוכז בארצות הברית (כ-56,000) ובבריטניה (כ-24,000). פרט לסניפים הארציים קיימות גם קבוצות עניין (קב"ע - SIG's) המאגדות חברים בעלי עניין משותף. הקבוצות מתקיימות במתכונת מקומית, ארצית ובינלאומית. תנאי הקבלה היחיד למנסה הוא ציון IQ בתחום 2% העליונים של האוכלוסייה. ציון זה מקביל ל-132 במבחן סטנפורד-בינה או 148 במבחן המטריצות המתקדמות של רייבן. בין חברי הארגון מרילין ווס סוואנט שהשיגה ציון 228. ניתן להתקבל עם כל מבחן IQ מפוקח תקני או לעבור מבחן IQ בסניף מנסה המקומי, במידה והשירות מסופק בו. בישראל נעשו מאז שנות השבעים מספר ניסיונות שלא צלחו להקמת סניף מקומי ורק בשנת 2002 הוקם סניף מנסה בישראל על ידי ד"ר פרנק לוגר. הסניף נוסד תחילה כקבוצת דיון מקוונת והתפתח לכדי סניף ממשי שמרכזו בירושלים. בשנת 2009 נרשמה מנסה ישראל כעמותה. במסגרת חידוש פעילות הארגון בישראל, פועל הוועד המנהל של העמותה בראשות ירון מירלמן בהתנהלות השלוחה הישראלית בהתאם לדרישות ארגון מנסה הבינלאומי. העמותה אינה פעילה מאז 2015, ונכון ל-2023, על פי גיידסטאר, היא "בהליכי מחיקה". מדיה וקבצים בנושא מנסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנסה (באנגלית) מנסה, ברשת החברתית פייסבוק מנסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מנסה, ברשת החברתית אינסטגרם יותם פלדמן, מה מחבר בין שישה אנשים בעלי מנת משכל גבוהה מהממוצע, שאחד מהם טכנאי מעליות ואחרת מאלפת כלבים?, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2009 אפרת זמר, למרות המשבר: עמותת גאונים הוזמנה לטורקיה, באתר nrg‏, 9 בנובמבר 2009 מבחני מנת משכל: באתר הבינלאומי של מנסה (באנגלית) ובאתר של ארגון מנסה בנדמרק (דברי ההסבר כתובים בדנית אך המבחן עצמו אינו מבוסס על מילים).
אלכימאי

אלכימאי הוא אדם שעסק באלכימיה. עיסוק זה התקיים בשלהי העת העתיקה ובימי הביניים, וחלף מן העולם לאחר שהוחלף בכימיה שצמחה ממנו. בנוסף לניסיון לגלות את סגולותיהם הכמוסות של החומרים השונים, שאפו האלכימאים להשיג שתי מטרות עיקריות: מציאת הדרך להפיכת מתכות פשוטות וזולות למתכות אצילות ויקרות כמו זהב וכסף. מציאת תרופה אוניברסלית, שתרפא כל מחלה ותאפשר חיי נצח. אלכימאים רבים האמינו בקיומה של אבן החכמים, חומר מופלא שיכול לסייע להשגת מטרות אלו. מטרות אלו של האלכימאים לא הושגו, ולעיתים זויפו תוצאות. האלכימאים בתקופה ההֶלֶנִיסְטִית (שמרכזם היה באלכסנדריה) ניסו לייצר זיופי זהב או להקנות מראה מוזהב למסגי מתכות שונות, למשל, טיפול בנחושת על ידי כספית או סגסוגת ארסן לקבלת גוון זהוב. המאות ה-14–15 היו "תור הזהב" של האלכימיה המיסטית באירופה. ההתקדמות המעשית בהכנת חומרים ופיתוח שיטות עבודה הייתה איטית, והאלכימאים נטו לכתיבה אלגורית ומיסטית. האלכימאים ערכו ניסויים רבים שתרמו להתפתחות המדע המודרני. האלכימאים פיתחו שיטות מחקר שנשתמרו במידה רבה. חלק נכבד מהידע הנרחב שצברה האלכימיה על תופעות כימיות שונות נשמר בתאוריות הכימיות שהחליפו אותה, גם אם הן חלקו על ההסבר התאורטי שניתן להן. ידע שנצבר על רעלים ותרופות נשתמר גם הוא. ג'פרי צ'וסר, הלועג לאלכימאים ומציג אותם כנוכלים בפרק "סיפורו של משרת הכומר" בסיפורי קנטרברי מתאר את הז'רגון האלכימי המעורפל: הרמס הוא שראשונה ניסח את הדבר (זה הרמס הראשון לכל חכמי אלכימיה): דרקון, אמר, אינו מומת אלא בידי אחיו. וכשאמר "דרקון" הרי לא נתכוון לומר אלא כספית, ומי אחיו? הלא הוא הגפרית. ומקורן של אלה "סול" ו"לונה". "על כן", הוסיף, "לעצתי שמעו-נא: איש אל יחקור באמנות הזאת, אלא אם כן יבין לכונות של האלכימאים ולדבריהם הן בור גמור הוא מבלעדיהם; כי החכמה והמדע האלה הם סוד כל סוד ופלא על כל פלא" — ג'פרי צ'וסר,סיפורו של משרת הכומר, סיפורי קנטרברי, תרגום שמעון זנדבנק, הוצאת עם עובד עמ' 553 הקשר שבין האלכימיה לכישוף ולשרלטנות הביא לירידת ערכה בעיני השלטונות. בשנת 1317 פרסם האפיפיור יוחנן העשרים ושניים צו האוסר על העיסוק באלכימיה. אחת הדמויות הבולטות בין האלכימאים של מצרים הייתה יהודייה שנודעה כמרים היהודייה או מרים העבריה (Maria Hebrae), בת המאה השלישית. לזכותה נזקפות המצאות בתחום המכשור המעבדתי שהבולטת שבהן היא אמבט מרים. כמו כן מייחסים לה את גילוי החומצה המלחית. המיתוס הידוע ביותר על אלכימאי מוצלח הוא זה של ניקולא פלאמל (בן המאה ה-14) שחמד את סוד הטרנסמוטציה (הפיכת מתכת אחת לאחרת ובפרט לזהב) ממלומד יהודי. פלאמל הצליח להפוך שלוש פעמים חצי ליטרא כספית לכסף טהור ואת הכסף לזהב על ידי אבן אדומה והתעשר עושר רב. דמותו של ניקולס פלמל מוזכרת בסדרת הספרים הארי פוטר. פיליפוס אאורליוס פאראצלסוס (Paracelsus, Philippus Aurelius) היה רופא ואיש מדע שעסק גם באלכימיה. פאראצלסוס ייחס למונח אלכימיה כל תהליך שינוי בחומר למטרה חדשה. כך כלל פאראצלסוס ב"אלכימיה" גם אפיית לחם, עיבוד ברזל ואת תהליך העיכול. לראשונה לא הייתה הכנת זהב תכליתה של האלכימיה (אם כי פאראצלסוס האמין בהיתכנות הטרנסמוטציה) אלא הבנה ושליטה בתהליכי שינוי בחומר. בכך קרב פאראצלסוס את האלכימיה לכימיה (שהפכה למדע לכל דבר במאות הבאות). עוד צעד בדרך מהאלכימיה לכימיה עשה פאראצלסוס כאשר הכליל לראשונה קבוצות תגובות במקום לתאר כל תגובה כמקרה מיוחד. כך, למשל, הכין סדרות תמיסות של מלחי מתכות שונות. רשימת אלכימאים בוויקיפדיה האנגלית
הרכבת התחתית של איזמיר

הרכבת התחתית של איזמיר (בטורקית: İzmir Metro) היא מערכת להסעת המונים באיזמיר שבטורקיה. המערכת כוללת קו בודד באורך של 11.5 ק"מ שלאורכו עשר תחנות והמקשר בין איצ'יול (Üçyol) בדרום-מערבה של העיר לבורנובה (Bornova) בצפון-מזרחה. הרכבת התחתית הוקמה בהשקעה של 500 מיליון דולר ונחנכה ב-25 באוגוסט 2000. 4.4 ק"מ מסך אורכו של הקו עוברים מתחת לאדמה, 2.3 ק"מ על גבי גשרים, והיתר באורך של 4.8 ק"מ עובר על פני הקרקע. המערכת מסיעה כ-30 מיליון נוסעים בשנה. רכבות יוצאות אחת לעשר דקות לערך ומשך הנסיעה בין שתי תחנות הקצה של הקו הוא כ-17 דקות. הרכבת התחתית נפגשת עם רשת הרכבות הלאומית בתחנת האלקאפנר (Halkapınar). הארכת הקו בקצהו הדרומי נמצאת בשלבי בנייה, והארכתו צפונה כמו גם סלילת שתי שלוחות לתחנת האוטובוסים המרכזית ולאוניברסיטת 9 בספטמבר נמצאים בשלבי תכנון. עם סיום העבודות תשתרע הרשת לאורך של 33 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של איזמיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של איזמיר הרכבת התחתית, באתר Urbanrail ערך זה הוא קצרמר בנושא רכבות ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנה צוצ'יה

אנה צוצ'יה (ביפנית: 土屋 アンナ; נולדה ב-11 במרץ 1984 בטוקיו, יפן) היא זמרת, דוגמנית ושחקנית יפנית. נולדה בטוקיו לאבא פולני-אירי אמריקאי ואמא יפנית. שמה בלידה היה אנה-מרי היידר צוצ'ייה. בגיל 14 התגלתה צוצ'יה על ידי המגזין "Seventeen" והחלה קריירת הדוגמנות. צוצ'יה הפכה לדוגמנית מבוקשת, ובשנת 2002 עשתה קמפיינים למספר רב של חברות, כיום היא עדיין מדגמנת במגזינים. בסוף שנת 2002, השתתפה בפרויקט הקרוי "Spin Aqua" יחד עם קז איווייק, במסגרתו הוציאו השניים אלבום, 3 סינגלים ו-DVD אחד. לאחר הפרויקט, לא פרסמה צוצ'יה אלבומים נוספים עד לשנת 2005, אז הודיעה על תוכניות לקריירת סולו. ב-24 באוגוסט 2005 הוציאה לאור את המיני אלבום הראשון שלה, "Taste My Beat". ב-2006, הוציאה את הסינגל הראשון בקריירת הסולו שלה "Change your life". חודשיים לאחר מכן הוציאה את הסינגל השני "Slap that Naughty Body / My Fate" ואת אלבום הרמיקס "Taste My Xxxremixxxxxxx!!!!!!!! Beat Life!" שיצא באותו יום. הסינגל השלישי שלה, "Rose" שימש כפתיח לסדרת האנימה "Nana", באותה שנה יצא האלבום "Strip Me?". בתחילת שנת 2007 יצא הסינגל "Kuroi Namida", אשר שימש כשיר סיום לסדרת האנימה "Nana". בתחילת פברואר יצא הסינגל "Lucy" ומיד אחריו יצא האלבום "Anna Tsuchiya Inspi' Nana". לאחר מכן יצא האלבום "Nana Best". הסינגל האחרון שהוציאה צוצ'יה נקרא "Bubble Trip / Sweet Sweet Song". ב-28 בנובמבר 2007, צוצ'יה מתכננת להוציא סינגל נוסף. צוצ'יה החלה את קריירת המשחק שלה בסרט "בנות קמיקאזה" שנכתב על ידי נובאלה טאקמודו. היא שיחקה בסדרות דרמה ודיבבה את קולה של לינדזי לוהן בסרט "חיפושית בהילוך גבוה". הסרט האחרון שבו השתתפה היה "Sakuran", שיצא לבתי הקולנוע בפברואר 2007. 8 באוגוסט 2005 - Taste My Beat (מיני אלבום) 23 במרץ 2006 - Taste My Xxxremixxxxxxx!!!!!!!! Beat Life! (רמיקס) 2 באוגוסט 2006 - Strip Me? 28 בפברואר 2007 - Anna Tsuchiya Inspi' Nana 21 במרץ 2007 - Nana Best 29 באוקטובר 2008 - !NUDY SHOW 25 בינואר 2006 Change Your Life 23 במרץ 2006 Slap that Naughty Body / My Fate 28 ביולי 2006 Rose 10 בינואר 2007 Kuroi Namida 14 בפברואר 2007 Lucy 1 באוגוסט 2007 Bubble Trip / Sweet Sweet Song 30 בינואר 2008 cocoon 11 ביוני 2008 Crazy World feat. AI 9 בספטמבר 2008 Virgin Cat 2004 - בנות קמיקאזה. 2004 - טעם התה 2005 - Bashment. 2006 - חיפושית בהילוך גבוה. (דיבוב) 2006 - זכרונותיה של מאטסוקו. 2007 - Dororo. 2007 - Sakuran. 2005 - Arbeit Eye ~Hyaku Man-nin no Hyouteki~ 2005 - Dublin no Kane Tsuki Kabi Ningen מדיה וקבצים בנושא אנה צוצ'יה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה צוצ'יה אנה צוצ'יה, ברשת החברתית פייסבוק אנה צוצ'יה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנה צוצ'יה, ברשת החברתית אינסטגרם אנה צוצ'יה, סרטונים בערוץ היוטיוב אנה צוצ'יה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר AllMovie (באנגלית) אנה צוצ'יה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנה צוצ'יה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר ספוטיפיי אנה צוצ'יה, באתר Last.fm (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר AllMusic (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר Discogs (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר Songkick (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר Genius אנה צוצ'יה, באתר SecondHandSongs אנה צוצ'יה, באתר בילבורד (באנגלית) אנה צוצ'יה, באתר אמזון מיוזיק אתר דוגמנות רשמי
מנהרת הטמפלרים

מנהרת הטמפלרים היא מנהרה תת-קרקעית הנמצאת מתחת לרחובותיה של עכו העתיקה. המנהרה הובילה מארמון הטמפלרים שחרב ב-1291 ושקע בים במערב, עד לנמל עכו במזרח. המנהרה הוקמה לקראת סוף המאה ה-12 כנתיב תת-קרקעי אסטרטגי על ידי אנשי המסדר הטמפלרי אשר התמקמו בתקופה זו בעכו לאחר כיבוש ירושלים על ידי צלאח א-דין. אורך המנהרה כ-350 מטר והיא משתרעת מתחת לרוב הרובע הפיזאני ההיסטורי של העיר. המנהרה חצובה בחלקה התחתון בסלע הטבעי ובחלקה העליון היא בנויה כקמרון חבית ארוך עשוי אבן גזית. המנהרה התגלתה רק בשנת 1994 באופן אקראי לאחר שדיירי בית הנמצא מעליה התלוננו על ביוב סתום ובבדיקת הבעיה התגלתה המנהרה על ידי הבודקים. לאחר חפירות ארכאולוגיות נפתח חלקה המערבי של מנהרה לציבור בחודש אוגוסט 1999 ובהמשך נוסף לה קטע קצר בצידה המערבי. לאורך המנהרה הותקנו רצפת עץ ותאורה וכן מערכת משאבות המפנות באופן קבוע מי תהום המציפים אותה. גובה המנהרה הוא כשני מטרים ובקטעים מסוימים ממנה, יחד עם הרצפה המוגבהת גובהה הוא פחות ממטר וחצי, דבר המצריך מהעוברים להתכופף. שתי הכניסות למנהרה אינן הכניסות המקוריות ובכל אחת מהן הוקמו מדרגות המובילות אליה והכניסה היא בתשלום. כניסה אחת נמצאת בסמוך לחניון המערבי שליד הנמל והשנייה בסמוך לחאן אל-עומדאן שבדרום-מרכז העיר העתיקה. מדיה וקבצים בנושא מנהרת הטמפלרים בוויקישיתוף מנהרת הטמפלרים באתר החברה לפיתוח עכו. עכו העתיקה - מנהרת הטמפלרים, באתר מנהל השימור - רשות העתיקות
נקמתו של מונטזומה

האם התכוונתם ל... נקמתו של מונטזומה (מחלה) – מחלה התוקפת תיירים במקסיקו נקמתו של מונטזומה (משחק וידאו) – משחק מחשב
YES-2 (לוויין)

YES-2 הוא שמו של לוויין ניסיוני קטן שנבנה על ידי קבוצת סטודנטים אירופים, כחלק מתוכנית חינוך והכשרה מתמשכת שמפעילה סוכנות החלל האירופית, הקרויה Young Engineers Satellite - YES. תוכנית YES מאפשרת לצעירים אירופים הלומדים לתארים בתחום הנדסת חלל, פיזיקה, הנדסת מכונות, הנדסת חשמל ועוד להציע הצעות ללוויין מחקר. ההצעה הזוכה ממומנת על ידי סוכנות החלל האירופית, והמהנדסים הצעירים זוכים להזדמנות יוצאת דופן להשתתף בפיתוח ובבנייה של לוויין. במסגרת פרויקט YES-2, הפרויקט השני מסוגו, נבחרה הצעה לפיתוח מנגנון שיוכל להוריד עצם מהחלל אל כדור-הארץ בלא צורך במנועים רקטיים לתמרון. הרעיון מבוסס על מה שמכונה Tether, כלומר חוט או כבל. הרעיון של הסטודנטים והמהנדסים הצעירים הוא לפרוש חוט באורך 30 ק"מ, ולהניח ללוויין הקטן שבנו להשתרך אחר הלוויין הגדול שאליו היה מחובר בתחילת המשימה. עם הזמן, ולמרות הריק הכמעט מוחלט השורר בגובה של כמה מאות קילומטרים, ייווצר גרר שייצור מתיחות בכבל ויביא להאטת תנועתו של הלוויין הקטן. או-אז ינותק החיבור אל הלוויין הגדול, והלוויין הקטן יחל בחדירה לאטמוספירה, במועד ובמקום מוגדרים היטב, על מנת להביאו לנחיתה על פני כדור-הארץ. החוט שייפרש בין הלוויינים יהיה ארוך מאוד, אך דק – עוביו כחצי מ"מ בלבד. חישובים מראים כי בתנאי חשכה, ניתן יהיה להבחין בו בעין בלתי מזוינת . מעבר ליוזמה החינוכית, לפרויקט (המעסיק למעלה מ-500 מהנדסים צעירים מכל רחבי אירופה) שתי מטרות נוספות: לחשוף את ההזדמנויות של שוק העבודה הקשור לתחום החלל, וכן להדגים טכנולוגיות חדשות. החוט שייפרש יהיה הארוך ביותר שנוסה אי-פעם, ותהיה זו הפעם הראשונה שבה ישתמשו לצורך זה בחוט לקישור בין לוויינים, שיביא להחזרת אחד מהם לכדור-הארץ. יש לכך חשיבות עצומה – שכן אם תוכח ישימות העיקרון, מערכות כאלה יוכלו לשמש להורדת לוויינים מהחלל עם סיום משימתם, ולהקטין מטרדי פסולת חלל בגבהים הנמוכים של המסלולים – שהם גם הצפופים ביותר. יישום נוסף של הורדת מטען מהחלל לקרקע באמצעות חוטים יכול להיות הורדת מטענים וניסויים מתחנת החלל הבינלאומית. הלוויין YES-2 שוגר לחלל כשהוא מחובר ללוויין מחקר רוסי בשם FOTON. השיגור התקיים ב-14.9.2007 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. הלוויין אמור לשהות בחלל כשבועיים בטרם ישחרר את הכבל ויוריד את תא החזרה לכדור הארץ. אתר YES באתר סוכנות החלל האירופית גלריית תמונות וסרטונים של הלוויין
ספרוס זהוב

המונח "דניס" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו דניס (פירושונים). סְפָּרוּס זָהוֹב (שם עממי: דניס או צִ'יפּוּרָה; באנגלית: Gilt-head bream; שם מדעי: Sparus aurata) הוא דג קטן ממשפחת הספרוסיים הגדל במימי הים התיכון ובמזרח האוקיינוס האטלנטי. משקלו הממוצע נע סביב 500 גרם ואורכו כ-40 סנטימטר אך הוא עשוי להגיע למשקל של 17 קילוגרם ואורך של 70 סנטימטר. עורו של הדניס כסוף, הוא מתאפיין בפס זהוב בין עיניו ובשרו לבן. דג הדניס משמש כמאכל לאדם וגידולו נפוץ בישראל, ספרד, טורקיה ויוון. נהוג גם לגדלו בבריכות מים מלוחים. באילת הוא גדל בכלובי דגים נייחים במימי ים סוף עד 2008 ובאשדוד בכלובי דגים ניידים במימי הים התיכון על גבול המים הטריטוריאליים. השם "דניס" מקורו בשיבוש לשוני של ישראלים למילה הטורקית דניז – deniz (שפירושה ים). את הדג, שנקרא בטורקית צ'יפורה, ניתן לגדל בבריכות, או לדוג בים. לדג שמגיע מהים קוראים בטורקית "צ'יפורה דניז" או בתרגום לעברית: "צ'יפורה מהים". עם הזמן נשכח השם המלא ונשארה רק הסיומת "דניז" שהשתבשה ל"דניס". כיום, רובם המכריע של הדגים המצויים בשוק הישראלי מגיעים אמנם מחקלאות ימית, אך השם "דניס" נשאר כשמו של הדג, ללא קשר למקור גידולו. מדיה וקבצים בנושא ספרוס זהוב בוויקישיתוף ספרוס זהוב, באתר ITIS (באנגלית) ספרוס זהוב, באתר NCBI (באנגלית) ספרוס זהוב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ספרוס זהוב, באתר FishBase (באנגלית) ספרוס זהוב, באתר GBIF (באנגלית) ספרוס זהוב, דף שער בספרייה הלאומית השפעת החקלאות הימית על השונות הגנטית של אוכלוסיות טבעיות - דגי דניס בים התיכון ובים סוף כמודל (אורכב 27.09.2013 בארכיון Wayback Machine). כתב עת 'אקולוגיה וסביבה', פברואר 2013. סְפָּרוּס זָהוֹב באתר הרשימה האדומה של IUCN נתוני המין סְפָּרוּס זָהוֹב על פי אתר fishbase גיל ססובר, ימי הזוהר של הדניס, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוכסות חלרה

חֶלְרֶה או חלדר (בהולנדית: Gelre או Gelder, באנגלית: Guelders) הייתה ישות מדינית בארצות השפלה, באזור שבו ארבעה נהרות גדולים (הריין, המז, הוואל והאייסל) מתקרבים זה לזה. בתחילת דרכה הייתה חלרה רוזנות, ומאוחר יותר הפכה לדוכסות. שמה של העיר נגזר משמה של העיר חלרה (כיום גֶלְדֶרְן [Geldern] בגרמניה). רוב שטחה של הדוכסות ההיסטורית כלול במחוז המודרני חלדרלנד בהולנד; חלקים אחרים של הישות ההיסטורית נמצאים כיום במחוז לימבורג של הולנד ובמדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. הרוזנות הייתה מחולקת לארבעה רבעים (kwartieren): רובע ארנהם, שנקרא גם ולווה (Veluwe) רובע ניימכן, שנקרא גם בטווה (Betuwe) רובע זוטפן, שנקרא גם אַכְטֶרהוּק רובע רורמונד (כיום במחוז לימבורג ההולנדי), שנקרא גם "אוברקווארטיר", כלומר "הרובע העילי". תחילתה של הישות המדינית היא בשלושה מקומות יישוב מוקדמים מהתקופה הפרנקית, גלדרן, פונט (Pont) ודרומית משם העיר ואסנברג (Wassenberg, כיום בגרמניה) על הנחל רוּר. סביב שלושה יישובים אלה קיבל גרארד ון אנטואן איש אינו ב-1021 את שטחה של חלרה מן הקיסר היינריך השני. הרוזן הראשון היה גרארד השלישי מוואסנברג (1060–1129), שהפך להיות גרארד הראשון מחלרה. בנו, גרארד השני (1090–1131), נשא לאישה את אֶרְמְגָארְד, בתו של אוטו השני רוזן זוטפן, וכך צירף לשטחו את רוזנות זוטפן - בנו הנדריק הראשון היה הרוזן הראשון של חלרה וזוטפן. הרוזנות התרחבה בהדרגה, ובשנת 1248 זכה הרוזן אוטו השני בעיר החופשית ניימכן, בזכות עזרתו למלך היריב וילהלם השני. הרוזן ריינאלד השני התחתן עם אחותו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, ובזכות השתדלותו של אדוארד הפך הקיסר לודוויג הרביעי את חלרה לדוכסות בשנת 1339. חלרה הייתה לעיתים קרובות במלחמה עם רוזנות הולנד ועם הבישופות-נסיכות של אוטרכט, עד שדוכסי בורגונדיה צירפו את כל האזור לנחלתם (ראו ארצות השפלה הבורגונדיות). כשארצות השפלה הצפוניות מרדו כנגד פליפה השני, מלך ספרד, במאה ה-16, הפכו שלושת הרבעים הצפוניים לחלק מהרפובליקה ההולנדית ואילו "הרובע העילי" נותר חלק מארצות השפלה הספרדיות. במסגרת חוזה אוטרכט, שסיים ב-1713 את מלחמת הירושה הספרדית, התחלק הרובע העילי הספרדי בין פרוסיה (גלדרן הפרוסית, שכללה, בין השאר, את העיירה גלדרן), הרפובליקה ההולנדית, אוסטריה ודוכסות ייליך (Jüllich).
נפוחיתיים

נַּפּוּחִיתִיִּים (שם מדעי: Tetraodontidae) היא משפחה של דגים מקריני סנפיר המשתייכים לסדרת הנפוחיתאים. דגים אלו נפוצים בעיקר באזורים הטרופיים, ובישראל בעיקר במפרץ אילת. בישראל מיני המשפחה מכונים בסלנג "אבו נפחא", כינוי שמקורו בערבית. לנפוחיתיים ארבע שיניים, וזהו מקור שמם המדעי (מיוונית: tetras - ארבע; odontos - שיניים). השיניים משמשות אותם לפיצוח רכיכות וחסרי חוליות אחרים. אחד מהמאפיינים הבולטים של הדגים החברים במשפחה זו - וזהו גם מקור שמה בעברית, היא היכולת להתנפח לגודל כפול ויותר בעת סכנה. מאפיין אחר, שאף הוא מגן עליהם מטורפים, הוא עורם הקוצני. הגנה נוספת מפני טורפים הקיימת אצל חלק מהמינים היא רעלן עצבי קטלני הנקרא טטרודוטוקסין (Tetrodotoxin), המצוי בעורם ובחלק מאיבריהם הפנימיים. מיני דגים מהמשפחה, בעיקר מהסוג טאקיפוגו, המכונים פוגו, נחשבים למעדן ביפן ובארצות סמוכות, למרות הסיכון באכילתם, כיוון שהם מטופלים על ידי מומחים, תחת רגולציה קפדנית. בחופי מפרץ אילת אנשים מודעים לרעל ודגים את בני משפחה זו רק לעיתים נדירות. לעומת זאת, בים התיכון ניצוד לעיתים הדג לגינון נודד, דג מהסוג Lagocephalus, על ידי דייגים חובבים, שבגלל חוסר מודעות נחשפים להרעלה כתוצאה מאכילתו. במשפחה זו לפחות 191 מינים ב-29 סוגים: Amblyrhynchotes Aphanacanthus נפוחית (Arothron) Auriglobus פנינון (Canthigaster) Carinotetraodon Chelonodn מין יחיד Chonerhinos naritus Colomesus Contusus מין יחיד Ephippion guttifer מין יחיד Feroxodon multistriatus מין יחיד Guentheridia formosa מין יחיד Javichthys kailolae לגינון (Lagocephalus) מין יחיד Leiodon cutcutia Marilyna Omegaphora Ovoides מין יחיד Pelagocephalus marki מין יחיד Polyspina piosae Pao מין יחיד Reicheltia halsteadi Sphoeroides טקיפוגו (Takifugu) Tetractenos פהקן (Tetraodon) חמת (Torquigener) מין יחיד Tylerius spinosissimus בחופי ישראל מצויים המינים הבאים, מרביתם חיים במפרץ אילת אך המין לגינון נודד חי גם בים התיכון: נַפּוּחִית לִבְנַת-כְּתָמִים (Arthron hispidus) נַפּוּחִית אֲפֹרָה (Arthron immaculatus) נַפּוּחִית מְמֻשְׁקֶפֶת (Arthron diadematus) נַפּוּחִית הַכּוֹכָבִים (Arthron stellatus) פְּנִינוּן הָאֻכָּפִים (Canthigaster caynospilota) פְּנִינוּן הָעַיִן (Canthigaster margaritata) פְּנִינוּן גַּמָּד (Canthigaster pygmaea) לָגִינוּן סַהֲרוֹנִי (Lagocephalus lunaris) לָגִינוּן מָאֳרָךְ (Lagocephalus sceleratus) לגינון נודד (Lagocephalus spadiceus) לָגִינוּן סוּאֵץ (Lagocephalus suezensis) חֵמֶת יַם-סוּפִית (Torquigener flavimaculosus) מדיה וקבצים בנושא נפוחיתיים בוויקישיתוף נפוחיתיים, באתר ITIS (באנגלית) נפוחיתיים, באתר NCBI (באנגלית) נפוחיתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נפוחיתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נפוחיתיים, באתר GBIF (באנגלית) נפוחיתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית חגי עינב, אכלו דג מחופי חיפה ונפגעו במערכת העצבים, באתר ynet, 7 בפברואר 2007 אורלי הררי, משה אכל דג אבו נפחא וכמעט נחנק למוות, באתר ערוץ 7, 6 ביוני 2022