תאוריות הקשר על רצח יצחק רבין

תאוריות הקשר על רצח יצחק רבין הן תאוריות קשר העוסקות בהירצחו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, ומציגות את הרצח בצורה שונה מזו בה הוצג בבית המשפט שהרשיע בו את יגאל עמיר ובדו"ח שחיברה ועדת שמגר שעסקה בחקר נסיבות הרצח. התאוריות שונות זו מזו בפרטיהן, חלקן מייחסות את הרצח לעמיר אך גורסות ששירות הביטחון הכללי ידע על כוונתו ולא הצליח או לא רצה למנוע את הרצח, תיאוריות אחרות כופרות באשמתו של יגאל עמיר וטוענות כי הרוצח הוא אדם אחר. כמו תאוריות קשר אחרות, גם אלה שסובבות סביב רצח רבין עוסקות בהרחבה בעובדות שוליות וזניחות, ובטענות או שמועות חסרות ביסוס, כגון: שם שלא הוזכר בדו"ח שמגר או מסלול הנסיעה בזמן הפינוי; ובו בזמן מתעלמות מראיות מוצקות וממשיות לרצח שאירע, כגון הודאותיהם המפורטות של יגאל וחגי עמיר, הדו"חות הרפואיים והפורנזיים, ותיעוד וידאו ברור של הרצח. סקרים אחדים העלו כי כרבע מהציבור מאמין בווריאציות שונות של תאוריות קשר כאלה. תאוריות קשר שנשמעו בימין הישראלי כללו את האשמת השב"כ במעורבות בהתנקשות, והאשמת ועדת שמגר בשיתוף פעולה בהסתרת מעורבות זו. הדרישה לחקור מחדש את נסיבות הרצח, בטענה שיש עובדות הדורשות בירור, עולה בימין גם שנים רבות לאחר הרצח. פעולותיו של אבישי רביב היו לנושא שהעסיק את מפיצי תיאוריות הקונספירציה. לפני הרצח, רביב נחשב לפעיל ימין רדיקלי ופעל באופן אלים. לאחר הרצח התברר שהיה סוכן שב"כ. לאורך השנים מפעיליו הזהירוהו מפעילות אלימה, אולם היו מודעים שהוא נוקט בה מדי פעם, ובעיקר כלפי פלסטינים. לאחר הרצח הועמד רביב לדין באשמה שידע ולא דיווח על כוונותיו של עמיר לרצוח את רבין, וזוכה כשבית המשפט קובע כי "לאבישי רביב לא היה רמז ואפילו קצה של רמז לכוונותיו של יגאל עמיר". לפי נחום שחף ונתן גפן - אף על פי שיגאל עמיר הצהיר על כוונתו לבצע את הרצח, הודה במעשה, שחזר אותו ומעולם לא הביע חרטה - לא הוא רצח את רבין. לפי גרסתם, יגאל עמיר בעצמו לא ידע שלא הוא הרוצח או שלחלופין, הופעל עליו לחץ כבד להודות ברצח. תומכי התיאוריות הללו מביאים אירועים - כמו החלפת נהגים, או סתירה ביחס לפרט שולי - כראיות, אולם לא מסבירים ראיות למה בדיוק. הם מביאים גם טענות בלי ראיות - כמו הטענה כאילו כרמי גילון ראש השב"כ דאז, העריך חודשים לפני הרצח, שהרוצח הפוטנציאלי הוא "סטודנט תימני שחרחר מהרצליה שלומד בבר-אילן" - אירוע שלא הובא לו כל תיעוד. תומכי תאוריית הקשר נותנים משקל רב לעדת ראייה אחת שאמרה כי היא ראתה ש-"רבין לא נפגע" מהירי, וכן לכך שלאה רבין כתבה שמיד לאחר הירי התבוננה בו להרף עין וסברה כי "הוא נראה בסדר גמור". לטענתם - צפייה בקלטת הרצח מראה שרבין לא נפל מיד כתוצאה מהירי ואף הסב את ראשו לאחור[דרוש מקור]. עוד טוענים חלק מתומכי התאוריה שההבזק שנראה בקלטת אינו מאיר את הסביבה, למרות שאמור היה לעשות זאת.[דרוש מקור][מפני ש...] הם גם מעלים תמיהות ביחס לנהלים שבהם לא עמדו כביכול הכוחות בשטח, בלי להראות שהנהלים אכן קיימים, בלי להסביר מה החריגות מהנהלים מוכיחות, ובלי לקחת בחשבון שבני אדם לעיתים סוטים מהנהלים כתלות במצב בשטח. כך לדוגמה הם כותבים - שלמרות שרבין נזקק לטיפול רפואי דחוף, הוא הוסע לבית החולים ברכב השרד ולא באמבולנס הייעודי, כמתבקש לדעתם. בעניין זה הם מצאו סתירה בין הדו"חות הרפואיים, כאשר באחד מהם נכתב שהגיע בנט"ן, ובדוחות אחרים כמו גם בעדויות שנמסרו בוועדת שמגר נאמר שרבין הגיע במכוניתו. עוד הם טוענים כי נתיחת הגופה על ידי פרופסור היס הייתה אמורה לעשות במרכז הלאומי לרפואה משפטית באבו כביר, אולם במקום זאת נעשתה באיכילוב[דרוש מקור: מקור להעלאת הטענה]. לגבי הדו"ח של היס - נכתב בו שעמוד השדרה הגבי והמותני תקין, והם טוענים שהדברים סותרים את הגרסה הרשמית, לפיה אחד הכדורים פגע בעמוד השדרה (הצווארי). בתצלום הרנטגן של הגופה כפי שהציגו היס בתוכניתו של נפתלי גליקסברג, ועל אף שמקומו של הקליע בעומק הגוף לא ניתן לקביעה, נראה למחזיקי התאוריה כתקוע בעמוד השדרה.[דרוש מקור] נחום שחף טען שיש סתירה בין קלטת הווידאו של הצלם קמפלר, בה רואים שיגאל עמיר ירה בגבו של יצחק רבין, לבין עדויות הרופאים לפיהן רבין נפגע בחזה ובבטן. וכן עמנואל בארי חמדת טען שרבין נורה בחזה. עוד טענה שנראית להם חשודה היא העובדה שעל פי ועדת שמגר איבטחו את רבין ארבעה אנשים, אך הוועדה ציינה את שמותיהם של שלושה בלבד. הם מעלים כראיה גם את סיפורו של העיתונאי יואב לימור על חוויותיו בליל הרצח כעד ראייה - בו כתב שבמושב הקדמי התיישב "שוטר", למרות שרשמית היה המושב ריק. בנוסף הם טוענים שישנה עדות של איש אבטחה של איכילוב שראה בנוסף לכתם הדם של רבין במושב האחורי, כתם גדול בקדמי.[דרוש מקור] נהגו של רבין, דמתי הסביר שלקראת סוף הנסיעה ביקש משוטר באחד המחסומים שיצטרף לנסיעה על מנת שיסייע לחצות את הכבישים העמוסים בשנת 2005 הגיש נתן גפן עתירה לבג"ץ בדרישה שיורה לשר הבריאות למסור לידיו תיעוד רפואי מליל הרצח, על מנת ליישב סתירות שמצא כביכול בין מסמכי בית החולים ועדויות הרופאים שטיפלו בראש הממשלה, לבין מסקנות ועדת החקירה. העתירה נדחתה על הסף כשבית הדין מנמק כי "הטענות שמעלה העותר בעתירתו הן טענות חמורות ביותר אשר אינן נשענות על בסיס עובדתי כלשהו". בשנת 2006 הוגשה עתירה לבג"ץ עתירה הדורשת לפסול את הדו"ח הפתולוגי של פרופ' יהודה היס. טענת העותרים[דרושה הבהרה] היא כי רבין נורה לראשונה דווקא במהלך הנסיעה, לאחר יריות סרק בכיכר. על-פי תרחיש זה ("תאוריית הכדור הראשון"), רבין נורה בחזהו מכדור בודד בזמן הפינוי למטה השב"כ. רק לאחר קביעת מותו של רבין ב-22:30, נוספו, על פי הטענות, שני פצעי הירי בגבו של רבין שיוחסו ליגאל עמיר. עם השנים התפרסמו מסמכים שונים המוצגים כמסמכים מקוריים של בית החולים, המאששים, לטענת המפרסמים, את התאוריה שלהם על הרצח. בית המשפט העליון דחה את העתירה בטענה שטענות העותרים היו כלליות ופעמים סתומות, ואין ביסוס לטענה של מניפולציה בדו"חות הרפואיים.[דרוש מקור: קישורים לא עובדים - נא לספק קישורים לעתירה ולפסק הדין] נחום שחף ונתן גפן העלו תמיהות לגבי הדף המוכתם ובו מילות "שיר לשלום". לטענתם נראה בו חור מקליע, והם העלו את הטענה לפיה אם הדף היה מקופל לארבע בכיס בזמן הירי, היו צריכים להיות בו ארבעה חורים. בפועל לא נראה בדף חור אלא כתם דם כהה. בספר מאוחר יותר (The Last days of Israel, 2001), טוען אחד העוסקים בתאוריית הקונספירציה, ברי חמיש, כי מאחורי רצח רבין עומד מכון המחקר האמריקני "המועצה ליחסי חוץ" (CFR) ומי שעמד אז בראשו, ג'ורג' בוש האב. לטענת חמיש, הרצח נועד להבטיח את רציפות שלטון השמאל בישראל גם אחרי בחירות 1996 ולהבטיח את מימושם המלא של הסכמי אוסלו. העיתון "הצופה" חולל שערורייה כשפרסם את ההשערה כי שמעון פרס עמד מאחורי קנוניית הרצח, אף שהעיתון הכחיש שהשערה זו מבטאת את עמדתו. בערב יום השנה העשירי לרצח רבין, ב-3 בנובמבר 2005, זכו תאוריות הקשר לעידוד מסוים כאשר נחשף במשדר מיוחד של "קשת" שכלל סרט דוקומנטרי של נפתלי גליקסברג כי בחולצתו ובגופייתו של רבין יש חור נוסף מצדן הקדמי. המומחים שבדקו את בגדיו של רבין נחלקו בדעותיהם האם מדובר בירייה נוספת שלישית שנורתה באיש. בנוסף הועלתה העובדה שאין בנמצא תצלומים רלוונטיים לסוגיה מנתיחת גופתו של רבין. במהלך המשדר עלתה ההשערה שמא מדובר בכדור שנפלט מאקדחו של אחד המאבטחים והושם דגש על כך שלא מדובר בממצא שחייב להתפרש באופן קונספירטיבי. סברה אחרת לגבי חוסר התאימות בין מספר החורים בגופיה ובגופה של יצחק רבין היא שמדובר בחור רגיל בגופייתו, אולי של סיגריה. חולשתה של התזה שהוצגה בתחקיר הערוץ השני היא היעדר חור כניסה במקטורן מחד[דרוש מקור], והיעדר דווח על פצע כניסה התואם את הנקב בחולצה מאידך, כמו גם היעדר ממצאים תואמים בצילומי הרנטגן והסי טי לנזק רקמתי כלשהו התואם את מיקום החור בחולצה. בהפגנת תמיכה בבנימין נתניהו, שנערכה באוקטובר 2019, אמר המזרחן מרדכי קידר: "מי שרצח את רבין היה אדם שראשי התיבות של שמו זה י"ר - לא יצחק רבין. מי שעמד מאחורי העניין הזה כנראה פוליטיקאי מוביל שרצה לחסל את יצחק רבין מכיוון שהוא רצה לצאת מהסכמי אוסלו". קידר הוסיף: "אני קורא מכאן להסיר את הכותרת השקרית 'סודי ביותר' מעל המסמכים שלא משתלבים עם התאוריה שהימין רצח את רבין". אוניברסיטת בר-אילן גינתה את דבריו אלה, וגם נתניהו גינה את דבריו וכינה אותם "דברי הבל". בראיון לניב רסקין בחדשות הבוקר אמר קידר כי הוא אמר שאולי יגאל עמיר לא רצח את רבין, וסירב לחזור בו. בנוסף, הוא טען כי תיעוד הרצח של רוני קמפלר עבר עריכה בלונדון. איש השב"כ שלמה הרנוי, ביקר את תאוריות הקונספירציה וטען כי התאוריה נוצרה על רקע ההאשמות שהוטחו בימין בעקבות הרצח ורצונו לנקות את עצמו מאחריותו לו. מבשר התאוריה הוא יהודי קנדי, ברי חמיש, שהושפע לטענת המבקרים מתאוריות הקונספירציה הנפוצות בצפון אמריקה, בעיקר תאוריית הקשר על רצח קנדי. כמו כן הביקורת טוענת לחוסר הבנה של חמיש את החברה והתרבות הישראלית. כך נטען, כי אין התאוריה מביאה בחשבון כי ישראל היא מדינה קטנה ומסוגרת אשר סוד כה גדול לא היה יכול להישמר בה; ובעיקר כאשר עם חילופי השלטון התכופים במדינה, נחשפו כל סודות השב"כ ושאר גופי המודיעין והביטחון בפני שלטון הימין (לרבות אנשי גוש הימין שנכללו בקואליציה). יתרה מכך, המבקרים אינם נמנעים מטענות ספציפיות לגופם של חלק ממפיצי תאוריות הקשר.[דרוש מקור] ביקורת חריפה על תאוריית קשר זו רואה בעצם קיומה חטא העומד בפני עצמו, המהווה נדבך נוסף על הפשע של רצח רבין. לפי ביקורת זו, על הימין הרדיקלי בישראל להתמקד בשאלה איך יצא ממנו הרוצח יגאל עמיר, ומי האנשים שהעניקו לרוצח את הרקע האידאולוגי שממנו צמח. על פי המבקרים, יצירת תאוריית הקשר מסיטה את הדיון משאלות אלה והעובדות שמאחוריהן, ועלולה ליצור את התשתית לרצח הפוליטי הבא.[דרוש מקור] חגי עמיר, אחיו של יגאל עמיר שסייע בהכנות לרצח, שלל את תיאורית הקונספירציה בדברים שכתב לאחר שחרורו מהכלא ב־2012, אך הודה כי גם לו ישנן שאלות לגבי פרטים שונים סביב הרצח. על פי גרסתה השמאלנית של תאוריית הקשר, גורמי ימין רדיקליים בשב"כ, הפעילו את יגאל עמיר וחברו לו בקשר חתרני באמצעות סוכן השב"כ אבישי רביב, במטרה לרצוח את יצחק רבין. תאוריה זו מנסה להסביר את הקלות שבה חדר יגאל עמיר לשטח הסטרילי בכיכר רבין. נושא הדגל של תאוריה זו היה פרופסור מיכאל הרסגור. הרסגור טען כי משפט חוזר ליגאל עמיר יחשוף את האמת, ויגלה כי ידו של הימין הייתה מאחורי רצח זה. לאחר הרצח התברר כי רוני קמפלר, רואה חשבון במקצועו העובד במשרד מבקר המדינה, תיעד במצלמת וידאו את ההתנקשות ברגע התרחשותה. מעלי תאוריות הקונספירציה העלו תמיהות הנוגעות לתיעוד זה, שנחשב לחדשני מסוגו באותה העת. חלקן התמקדו בהתרחשויות שתועדו במצלמתו בזירת הרצח, וחלקן התמקדו במקריות של התיעוד ההיסטורי, וייחסו אותה לקשר אפשרי בין קמפלר לבין גורמים הקשורים כביכול ברצח. הוא עצמו סיפק הסברים לשאלות ולתהיות שהתייחסו אליו. חלק אחר התמקד בכך שהתיעוד לא פורסם במלואו.[דרושה הבהרה] תגובת החברה הדתית לרצח רבין ברי חמיש, מי רצח את יצחק רבין, הוצאת גפן, 1999. נתן גפן, עוקץ קטלני, הוצאת מנדלי מוכר ספרים ברשת, 1999 דביר קריב, יצחק - רצח רבין: הסיפור שלא סופר, טפר הוצאה לאור, 2015. (הפרק "אתם רצחתם את רבין!", עמ' 251 - 270) נתנאל אלישיב, ההחמצה: רצח רבין והשלכותיו מזווית ימנית-ממלכתית, בהוצאת נגה, תשפ"ב. רן שריר ואבי זלינגר, האיש שצעק סרק סרק, 2022 איתי טאו, 11 שנים לרצח: הקונספירציה "חוגגת", באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2006 תום שגב, לפרסם הכל, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2005 שרה ליבוביץ-דר, ‏סופה של הקונספירציה: מה באמת קרה כשרבין נרצח?, באתר מעריב אונליין, 28 בנובמבר 2015 פרופ´ אריה זריצקי, דעה: האם פושעי אוסלו מעורבים ברצח רבין?, באתר ערוץ 7, 15 במרץ 2009 אלי אשד, תולדות העולם על פי בארי חמיש תום שגב, מי צעק "סרק, סרק" ברצח רבין?, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2009 חנן גרינווד, ‏55% מהציונות הדתית מאמינים: יגאל עמיר לא רצח את רבין, באתר כיפה, 26 באוקטובר 2015 אבי סגל, לסיים את הקשר, באתר ערוץ 7, כ"א בכסלו תשע"ו, 3 בדצמבר 2015 אתרים ומאמרים של תומכי תאוריית קשר מאגר מקיף של חומרים בנושא רצח רבין באתר רוטר.נט "פיענוח רצח רבין" (אורכב 17.12.2005 בארכיון Wayback Machine) - אתר המתיימר לפענח את רצח רבין "רצח רבין: על מסתרי הכדור הראשון" אתר המנסה להוכיח כי לא יגאל עמיר רצח את רבין Top Israeli news site publishes crudely altered Rabin assassination video, Israelinsider.com "תיק לא סגור", התחקיר של נפתלי גליקסברג בניתוח ביקורתי. אלישע האס, לפתוח מחדש את תיק רצח רבין, באתר ערוץ 7, 21 באוקטובר 2010 חיים פלק, די לטיוח, הגיעה העת לוועדת חקירה בלתי תלויה לבחינת רצח רבין, עולם קטן, גיליון 723, וירא תש"פ, עמ' 11. נתן גפן, עוקץ קטלני, מהדורה שנייה, רמת-גן תשע"ג יואב קרן, רבע מהציבור: חנינה ליגאל עמיר בעוד 8 שנים, אתר nrg, אוקטובר 2007. בכתבה מדווח כי 28% מהציבור בישראל (ו-46% מהציבור הדתי) סבורים שיגאל עמיר אינו אשם ברצח; מרגרט קוקר, Ten Years After Rabin Assassination, Conspiracy Theory Live On, The Cox Newspapers Washington Bureau דיווח על שיעור המקבלים את התאוריות בישראל: לפי האחד 25% (סקר משנת 2005) ולפי האחר 29% (2003) דוגמה: אלישע האס, דעה: לפתוח מחדש את תיק רצח רבין, באתר ערוץ 7, 23 באוקטובר 2010 לפי בית המשפט: "מתוך 'ים' הידיעות אותן מסר הנאשם למפעיליו בשב"כ במהלך שמונה שנות פעילותו, הוא מסר בעניינו של עמיר שמונה ידיעות בלבד. הרוב המכריע של הידיעות עסק ב'שבתות הסטודנטים' אותן ארגנו השניים. רק בידיעה אחת מסר הנאשם למפעילו דברים שמעבר לכך. באותה ידיעה תואר יגאל עמיר כאדם קיצוני מאוד בדעותיו, אשר העלה רעיון 'לארגן קבוצת סטודנטים רציניים מאוניברסיטת בר-אילן המעוניינים לעשות דברים', כאשר הנאשם התרשם כי מדובר היה בפגיעה בערבים ולא בפגיעה ביהודים" בהכרעת הדין נכתב: "רביב אישר ששמע את עמיר אומר כי חל על ראש הממשלה 'דין רודף' ו'דין מוסר' וכי צריך להרוג אותו' ואולם לדבריו מדובר היה באמירות כלליות בלבד שלא היו שונות מהתבטאויות רבות של אנשים רבים באותה תקופה אשר התנגדו התנגדות נמרצת למדיניות הממשלה" עמיר עצמו העיד כי לא התבטא בפני רביב על הכוונה לרצוח את רבין. הוא ציין כי ב"שבת סטודנטים", שהתקיימה בבית חגי בשנת 95', אמר אמנם שצריך להרוג את רבין, אבל כל האנשים שהיו שם שמעו אותו, כולל השר בני אילון. אפרת וייס, סוכן השב"כ לשעבר אבישי רביב זוכה פה אחד, באתר ynet, 31 במרץ 2003 דוח ועדת החקירה לעניין רצח ראש הממשלה מר יצחק רבין ז"ל, ירושלים תשנ"ו, עמ' 135 [1] רצח רבין - עדת ראייה - רבין לא נפגע, סרטון באתר יוטיוב "הולכת בדרכו", מאת לאה רבין - עמוד 24 רגע הירי [2] ערוץ 7 "הפרופ' המנתח משחזר: רבין היה ירוי בחזה": https://www.inn.co.il/news/529946 רצח רבין נורה בחזה. ד"ר גבי ברבש מאיכילוב שעתיים אחרי. בגל"צ, נבדק ב-2024-03-31 תעלומה: מי ירה ברבין בחזה? • צפו - המחדש | כל החדשות והעדכונים, באתר hm-news.co.il, ‏2021-11-21 עמנואל בארי חמדת, יריות בגב או בחזה? נקזז את הקונספירציות המבוססות על ניחושים ונתמקד במה שלא הוכחש..., באתר ערוץ 7, ‏19.10.10 שרה ליבוביץ-דר, ‏סופה של הקונספירציה: מה באמת קרה כשרבין נרצח?, באתר מעריב אונליין, 28 בנובמבר 2015 החלטה-בתיק-בג"ץ-8071-05 (בג"ץ 229/06), העתירה ותגובת הפרקליטות, פסק הדין נתן גפן, עוקץ קטלני, עמוד 56 נחום שחף, [3] אדיר ינקו, מורן אזולאי, יובל קרני ואיתמר אייכנר, מרצה בבר אילן בהפגנה למען נתניהו: "יגאל עמיר לא רצח את רבין", באתר ynet, 30 באוקטובר 2019 ערוץ 7, נתניהו מתנער מנאומו של מוטי קידר, באתר ערוץ 7, 30 באוקטובר 2019 ד"ר מוטי קידר לא מתנצל: "אולי היו לו פיקות ולכן צעקו 'סרק סרק'"?, באתר ‏מאקו‏, 3 בנובמבר 2019 אייל לוי, ‏שומר הסף: בכיר השב"כ לשעבר על קריסתה של היחידה המהוללת, באתר מעריב אונליין, 16 בנובמבר 2019 דברים שכתב חגי עמיר בדף ה־Facebook שלו מיכאל הרסגור, מנהיג אמיתי, באתר ynet, 2 בנובמבר 2000 עדי גרסיאל, והרי עיקר החשדות, באתר ערוץ 7, 6 בנובמבר 2003 "מחנה פוליטי שלם החזיק את ידו של הרוצח", אראל סג"ל, עיתון תל אביב, 2 באוקטובר 1998 נאוה צוריאל, פוטו רצח, באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2005 עו"ד אייל שומרוני-כהן, 30 שניות גנוזות