laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה

ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (בגרמנית: Ernest I Anton Karl Ludwig Herzog von Sachsen-Coburg und Gotha‏; 2 בינואר 1784 – 29 בינואר 1844) היה דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1806–1826, ודוכס סקסוניה-קובורג-גותה בין השנים 1826–1844. ארנסט נולד ב-2 בינואר 1784 בקובורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד, לפרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולאוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף, בתו של היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף. ארנסט היה הבן הבכור, ואחיו של לאופולד הראשון, מלך בלגיה. ב-10 במאי 1803 חלה פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד באורח אנוש, וארנסט מילא את מקומו של אביו. ב-9 בדצמבר 1806 מת פרנץ, וארנסט עלה במקומו לשלטון. אולם, ארנסט לא היה יכול לתפוס את השליטה בפועל בדוכסות, מכיוון שהיא הייתה כבושה על ידי צבא צרפת. לאחר שלום טילזיט הוחזרה לארנסט השליטה בדוכסות, בעקבות לחץ רוסי שנעשה עקב נישואי אחותו של ארנסט יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד לקונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה אחיו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. ארנסט היה גנרל בצבא הפרוסי, ולחם נגד נפוליאון בקרב ליצן ובקרב לייפציג. בקונגרס וינה קיבל ארנסט את נסיכות ליכטנברג, שאותה מכר לפרוסיה בשנת 1834. לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו ללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהייתה אחייניתו של הדוכס האחרון, אך מכיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן. בעקבות כך הפך ארנסט לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה. ב-29 בינואר 1844 מת ארנסט בעיר גותה, ובמקומו עלה לשלטון בנו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה. ב-3 ביולי 1817 התחתן ארנסט עם לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, בתם של אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ולואיזה שרלוטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. ממנה היו לו 2 ילדים: ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה (21 ביוני 1818 - 22 באוגוסט 1893), שהתחתן עם אלכסנדרינה, נסיכת באדן. אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (26 באוגוסט 1819 - 14 בדצמבר 1861), שהתחתן עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. הנישואים לא היו מוצלחים בשל בגידותיו הרבות של ארנסט, והזוג נפרד בשנת 1824 לאחר שבע שנות נישואים. לואיזה נשלחה לגור בסנקט ונדל במערב גרמניה, הרחק מהעיר קובורג בה נאלצה להשאיר את שני בניה עם סבתם מצד אביהם אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף. בשל היותה בת יחידה היא ירשה מאביה את דוכסות גותה, אולם אדמותיה הועברו מיד לחזקתו של בעלה שהפך לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה. ב-31 במרץ 1826 התגרשו רשמית בני הזוג ושבעה חודשים לאחר מכן לואיזה נישאה בסודיות למאהבה אלכסנדר פון הנשטיין. הזוג חי חיים מאושרים יחדיו אולם בפברואר 1831 סוד נישואיהם התגלה בפומבי ולואיזה איבדה כל חזקה על ילדיה. ב-23 בדצמבר 1832 התחתן ארנסט עם אחייניתו מריה, דוכסית וירטמברג, בתם של אלכסנדר, דוכס וירטמברג ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, אך לא היו לו ילדים ממנה. מדיה וקבצים בנושא ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה בוויקישיתוף ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תומאס ברטולד

תומאס ברטולד (בגרמנית: Thomas Berthold; נולד ב-12 בנובמבר 1964 בהנאו שבמערב גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר באיינטרכט פרנקפורט ובשטוטגרט בעמדת הבלם. ברטולד ייצג את גרמניה המערבית, ולאחר מכן את גרמניה בשלושה מונדיאלים ובטורניר יורו. ברטולד שיחק בקבוצות הנוער של איינטרכט פרנקפורט, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1982. ברטולד שיחק חמש עונות בפרנקפורט, צבר 111 הופעות והבקיע 17 שערים בבונדסליגה. בשנת 1987 עבר ברטולד לשחק בסרייה א' האיטלקית, תחילה שיחק שנתיים בהלאס ורונה, שם צבר 52 הופעות והבקיע שני שערים, ולאחר מכן עבר לרומא, שם שיחק שנתיים, צבר 62 הופעות, הבקיע שלושה שערים, וזכה בגביע האיטלקי בשנת 1991, אך הפסיד באותה שנה בגמר גביע אופ"א לאינטר מילאנו במפגש כפול, בו פתח בשני המשחקים. בקיץ 1991 חזר ברטולד אל הבונדסליגה, וחתם בבאיירן מינכן. ברטולד שיחק שנתיים בקבוצה, צבר 30 הופעות בבונדסליגה והבקיע שער אחד, אך לא הגיע להישגים משמעותיים בשתי העונות בקבוצה, ובשנת 1993 חתם בשטוטגרט, בה שמר על יציבות יחסית ושיחק שבע עונות. עם שטוטגרט זכה ברטולד בגביע הגרמני בשנת 1997, שזיכה את הקבוצה בכרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1998. שטוטגרט הגיעה בטורניר זה עד לגמר, בו הפסידה 1-0 לצ'לסי, כשברטולד פותח בהרכב. סך הכל, צבר ברטולד 191 הופעות והבקיע ארבעה שערים בבונדסליגה בשבע שנותיו בשטוטגרט. בשנת 2001 חתם ברטולד באדאנאספור מליגת העל הטורקית בכדורגל בה מיעט לשחק, ופרש ממשחק פעיל באותה שנה. לברטולד הייתה קריירה עשירה במדים הלאומיים. תחילה שיחק בגרמניה המערבית, והשתתף במונדיאל 1986 בו הפסידה הנבחרת במשחק הגמר לנבחרת ארגנטינה. אחר כך ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1988 בו הודחה הנבחרת בחצי הגמר, ובמונדיאל 1990 היה חלק משמעותי מהנבחרת שזכתה בתואר, לאחר שגמלה לארגנטינה במשחק הגמר על ההפסד בגמר המונדיאל הקודם. ברטולד לא שיחק ביורו 1992, אך חזר לנבחרת במונדיאל 1994, בו הודחה ברבע הגמר על ידי נבחרת בולגריה, ומעט אחריו פרש מהנבחרת. סך הכל צבר ברטולד 62 הופעות במדי גרמניה המערבית וגרמניה, וכבש שער אחד. ברטולד החל לעסוק לאחר פרישתו בתקשורת ופרשנות ספורט. עם רומא: הגביע האיטלקי: 1990/91 עם שטוטגרט: הגביע הגרמני: 1996/97 עם נבחרת גרמניה המערבית: מונדיאל: 1990 מדיה וקבצים בנושא תומאס ברטולד בוויקישיתוף תומאס ברטולד, באתר Transfermarkt תומאס ברטולד, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) תומאס ברטולד, באתר WorldFootball.net תומאס ברטולד, באתר National Football Teams תומאס ברטולד, באתר FootballDatabase.eu
קתדרלת ונק

קתדרלת ונק (בפרסית: کلیسای وانک) היא כנסייה ארמנית-נוצרית בעיר אספהאן באיראן שנבנתה בתחילת המאה ה-17. היא אחת הכנסיות הארמניות הראשונות שהוקמו בעיר, והיא משלבת מוטיבים אדריכלים ארמנים ופרסים. משמעות המילה "ונק" בארמנית היא מנזר. בניית הכנסייה החלה בשנת 1606 והושלמה עם שינויים גדולים בין השנים 1664-1655 בפיקוחו של הארכיבישוף דויד. היא נבנתה על ידי קהילה ארמנית שהתיישבה בעיר ביוזמתו של עבאס שאה הראשון לאחר המלחמה בעות'מאנים שהביאה לגירושם של אלפי ארמנים ממקומות יישוביהם. הכיפה המרכזית של הקתדרלה צבועה בצבעי כחול וזהב ומתארת את הסיפור המקראי של בריאת העולם וגירושו של אדם מגן העדן. הקתדרלה מורכבת מכיפה, כמו מסגד פרסי, אבל עם התוספת המשמעותית של האפסיס החצי מתומן המאפיין כנסיות. המראה החיצוני של הקתדרלה הבנויה ברובה מלבנים בצבע אחיד עומד בניגוד למראה הצבעוני והמקושט בפנים הקתדרלה. התקרה מעל הכניסה צבועה במוטיבים פרחוניים עדינים בסגנון מיניאטורי הפרסי. בקתדרלה שני חלקים של ציורי קיר על הקירות הפנימיים: החלק העליון מתאר אירועים מחייו של ישו, ואילו החלק התחתון מתאר עינויים שנגרמו לקדושים ארמנים על ידי העות'מאנים. החצר מכילה מגדל פעמונים בודד. קברות ממוקמים לאורך הקיר החיצוני עם כתובות בארמנית. בפינה אחת של החצר שטח מוגבה ובו יד זיכרון לרצח העם הארמני בזמן מלחמת העולם הראשונה. מעבר לחצר ומול הקתדרלה ישנם ספרייה ומוזיאון. הכנסייה הארמנית מדיה וקבצים בנושא קתדרלת ונק בוויקישיתוף
ארכף אפור-פנים

ארכף אפור-פנים (שם מדעי: Rhynchocyon udzungwensis) הוא מין ממשפחת הארכפיים המצוי רק בהרי אודזונגווה שבטנזניה ומצוי בסכנת הכחדה. מין זה התגלה רק ב-2008 בטנזניה והוא בעל גוף שחור, עורף אדמוני וראש אפור בעל אף ארוך ומחודד ובטן בהירה יחסית. הוא גדול יחסית לארכף ומגיע לאורך של 56 ס"מ ולמשקל 740 גרם. הארכף חי ביערות הרריים בשמורות בטנזניה לאורך 300 קילומטרים רבועים. הוא נפוץ בעיקר בפארק הלאומי הרי אודזונגווה. הוא מצוי בעיקר בין העלים של היער ולעיתים גם ביערות חזרן. הוא לא נפוץ במיוחד - ככל הנראה ישנם כ-80 ארכפים בוגרים בשמורה. הארכפים נטרפים על ידי חתולים, נחשים ועופות דורסים, אך בעיקר נפגעים מפעילות אנושית כמו ציד או הרס יערות הגשם בתחומי מחייתם. מצב שימורם הנוכחי הוא "פגיע". מדיה וקבצים בנושא ארכף אפור-פנים בוויקישיתוף ארכף אפור-פנים, באתר NCBI (באנגלית) ארכף אפור-פנים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ארכף אפור-פנים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכף אפור-פנים, באתר GBIF (באנגלית) ארכף אפור-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארכף עגול-אוזן אטנדקה

ארכף עגול-אוזן אטנדקה (שם מדעי: Macroscelides micus) הוא מין ממשפחת הארכפיים המצוי רק באזור נידח במערב נמיביה הקרוי אטנדקה. ארכפים אלה קטנים ביותר ומגיעים לאורך 19 ס"מ ולמשקל 28 גרם. הם דומים לארכפים הנמיבים, אך קטנים יותר ולמעשה הם הקטנים ביותר במשפחתם. הם בעלי פרווה ורודה ואוזניים עגולות והם פעילי לילה החיים במדבריות וערבות בדרום נמיביה. כמו רוב קרוביהם הם משתמשים באפם הארוך והכפוף מעט כדי לצוד חרקים שונים. הארכפים הם מונוגומיים וחיים יחדיו לכל חייהם - דבר נדיר מאוד אצל יונקים. הם משתדלים להישאר בין השיחים כדי לא להיטרף על ידי עופות דורסים וטורפים נוספים, ובעת הצורך רצים בנתיבים עקלתוניים כדי לבלבל את הטורפים. מדיה וקבצים בנושא ארכף עגול-אוזן אטנדקה בוויקישיתוף ארכף עגול-אוזן אטנדקה, באתר NCBI (באנגלית) ארכף עגול-אוזן אטנדקה, באתר GBIF (באנגלית) ארכף עגול-אוזן אטנדקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארכף עגול-אוזן נמיבי

ארכף עגול-אוזן נמיבי (שם מדעי: Macroscelides flavicaudatus) הוא מין ממשפחת הארכפיים החי בערבות ואזורים צחיחים במרכזה ודרומה של נמיביה. ארכפים אלה התגלו כבר ב-1955, אך נחשבו באותה עת לתת-מין של ארכפי קארו, אך בעקבות מחקרים שנעשו מאוחר יותר במרכז מחקר בדרום אפריקה הם הופרדו למין עצמאי. ארכפים אלה בולטים בפרוותם הוורדרדה והם מגיעים למשקל 35 גרם. הם קטנים ובעלי פרווה עבה וחרטום מחודד בעל שערות חישה גדולות. כמו שמשתמע משמם הם בעלי אוזניים עגולות וגדולות. הם חיים במדבריות וערבות חמות בנמיביה וחיים במחסה הקריר יחסית. בדומה לשאר הארכפים הם תמיד פעילים ומחפשים חרקים קטנים למאכל. מדיה וקבצים בנושא ארכף עגול-אוזן נמיבי בוויקישיתוף ארכף עגול-אוזן נמיבי, באתר NCBI (באנגלית) ארכף עגול-אוזן נמיבי, באתר GBIF (באנגלית) ארכף עגול-אוזן נמיבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארכף משובץ

ארכף משובץ (שם מדעי: Rhynchocyon cirnei) הוא מין של יונק קטן ממשפחת הארכפיים. חדף זה מצוי במזרח אפריקה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מלאווי, מוזמביק, טנזניה, אוגנדה, זמביה ואולי גם ברפובליקה המרכז אפריקאית. הוא חי בעיקר ביערות גשם, יערות הרריים או סוואנות לחות. הארכף קרוב לסיכון בגלל הפגיעה ביער. ארכפים אלה יותר גדולים ממינים אחרים של ארכפים ואורכם הממוצע 43–55 ס"מ ומשקלם 425–450 גרם. הם אוכלי בשר המחפשים ללא הרף חרקים שונים למאכל כמו טרמיטים, נמלים, חיפושיות, רבי-הרגליים, תולעים, רכיכות וביצים וכן דוחיים, עופות או יונקים קטנים אחרים. הארכפים בעלי חושים מחודדים והם אוכלים ללא הרף. הם מוצאים לעצמם בן זוג קבוע לכל החיים. מדיה וקבצים בנושא ארכף משובץ בוויקישיתוף ארכף משובץ, באתר ITIS (באנגלית) ארכף משובץ, באתר NCBI (באנגלית) ארכף משובץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארכף משובץ, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכף משובץ, באתר GBIF (באנגלית) ארכף משובץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארכף עגול-אוזן קארו

ארכף עגול-אוזן קארו (שם מדעי: Macroscelides proboscideus) הוא מין ממשפחת הארכפיים שלו אוזניים מעוגלות. בעבר נחשב מין יחיד בסוגו אך בהמשך נמצאו שני מינים נוספים ולמין זה נוסף התיאור "קארו" ע"ש הערבות הדרום אפריקאיות בהן הוא חי. ארכפים אלה הם קטנים יחסית באורך 22–23 ס"מ ובעלי אוזניים מעוגלות ועיניים קטנות. הפרווה ארוכה ואפורה או בצבע חול. הם חיים בסוואנות וערבות יבשות ואף במדבריות בדרומה של אפריקה במדינות: בוצוואנה, דרום אפריקה ונמיביה. הם ניזונים מיצורים קטנים כמו חרקים, שורשים וזרעים. הם ממליטים במהירת והגורים מסוגלים לרוץ תוך שעות מהלידה והם גם מונוגומיים - תכונה נדירה מאוד אצל יונקים. מדיה וקבצים בנושא ארכף עגול-אוזן קארו בוויקישיתוף ארכף עגול-אוזן קארו, באתר ITIS (באנגלית) ארכף עגול-אוזן קארו, באתר NCBI (באנגלית) ארכף עגול-אוזן קארו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארכף עגול-אוזן קארו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכף עגול-אוזן קארו, באתר GBIF (באנגלית) ארכף עגול-אוזן קארו באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארכף עגול-אוזן

ארכף עגול-אוזן (שם מדעי: Macroscelides) הוא סוג של ארכפיים החיים רק בדרומה של אפריקה, בעיקר בדרום אפריקה ובנמיביה. בני סוג זה הם בעלי אוזניים עגולות ופרווה עבה בדרך כלל בצבע חולי או ורדרד. בעבר היה נחשב למין יחיד, ארכף עגול-אוזן קארו, אך הוא התפצל לעוד שני מינים קטנים יותר. למעשה בני סוג זה הם הקטנים שבמשפחה. מינים: ארכף עגול-אוזן קארו (Macroscelides proboscideus) ארכף עגול-אוזן נמיבי (Macroscelides flavicaudatus) ארכף עגול-אוזן אטנדקה (Macroscelides micus) מדיה וקבצים בנושא ארכף עגול-אוזן בוויקישיתוף ארכף עגול-אוזן, באתר ITIS (באנגלית) ארכף עגול-אוזן, באתר NCBI (באנגלית) ארכף עגול-אוזן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארכף עגול-אוזן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכף עגול-אוזן, באתר GBIF (באנגלית)
ארכף גדול

ארכף גדול (שם מדעי: Rhynchocyon) הוא סוג של יונקים קטנים ממשפחת הארכפיים והם המינים הגדולים ביותר של ארכפים. הארכפים הם קרובים רחוקים של הפילים והם בעלי חוטם מוארך וכפוף בעל שערות רבות. הרגליים שלהם גדולות ועוזרות להם לקפץ במהירות להתגוננות מטורפים והפרווה שלהם בדרך כלל אדמונית או שחורה עם סימנים ליד העיניים. ארכף זהוב-גב (Rhynchocyon chrysopygus) ארכף משובץ (Rhynchocyon cirnei') ארכף אפור-פנים (Rhynchocyon udzungwensis) ארכף אדום-ראש (Rhynchocyon petersi) מדיה וקבצים בנושא ארכף גדול בוויקישיתוף ארכף גדול, באתר ITIS (באנגלית) ארכף גדול, באתר NCBI (באנגלית) ארכף גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארכף גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכף גדול, באתר GBIF (באנגלית)
יורם הרועה

יורם הרועה (נולד בי"ט בשבט תרצ"ג, 15 בפברואר 1933) הוא מבכירי התשבצאים בישראל. יורם הרועה נולד בתל יוסף, לחוה וגרשון הרועה (הפנר). אביו היה איש גדוד העבודה, רועה הפרות והרפתן של תל יוסף. הרועה גדל בקריית חיים, וב-1950 עבר לירושלים, ומאז הוא מתגורר בה. עבד ככלכלן במשרד האוצר, בעיקר בלשכת הממונה על הכנסות המדינה. בין השאר נמנה עם הצוות המקצועי שסייע בידי ועדת בן שחר. בשנת 1956 פרסם את תשבץ ההיגיון הראשון בשפה העברית ברבעון "שרות" של עובדי שרותי המיסים והמשיך לפרסם שם תשבצי היגיון במשך שמונה שנים. ב-1980 החל לפרסם תשבצי היגיון בעיתון "הארץ" והוא מתמיד בכך. תשבצי ההיגיון שלו מתפרסמים גם בירחון "ניקוי ראש ענק", שבו הוא מפרסם גם תשבץ רגיל ובאתר זמרשת. הוא פרסם תשבצים גם ב"דבר השבוע" "כותרת ראשית", "פוליטיקה", "מכביתון" ובשבועון "הקיבוץ" ("תשבץ שכל"). הרועה מתנדב בחברה להגנת הטבע בירושלים. מדיה וקבצים בנושא יורם הרועה בוויקישיתוף אבי כצמן, כתבת פרופיל על יורם הרועה, כותרת ראשית, 16 במאי 1984 תשבץ היגיון "שכל" לרגל היובל יורם הרועה - קטעי ראיון, באתר יוטיוב יורם הרועה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'רווינסק על נהר ויסלה

צ'רווינסק על נהר ויסלה (בפולנית: Czerwińsk nad Wisłą) הוא כפר במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. בכפר מצוי מנזר גדול, הנזכר עוד בשנת 1155. בשל מיקומו של היישוב על נהר ויסלה, שימש לאורך השנים כנקודת מסחר אזורית. זכויות העיר שהוענקו ליישוב בשלבים לאורך השנים ניטלו ממנו בשנת 1870. בין מלחמות העולם נמנו בכפר 358 יהודים, מתוך 1,608 תושבים, ופרנסתם הייתה על המסחר והמלאכה. עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, חויבו יהודיו בביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. עם הגעת פליטים יהודים רבים לכפר, מונה בו יודנרט, ובסתיו 1941 רוכזו כל יהודי היישוב בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, אליו הובאו עוד כ-600 יהודים מווישוגרוד. בחורף 1942-1941 מתו מאות מיושבי הגטו שבכפר כתוצאה מתנאי המחיה הקשים בו. בתקופת פעילות הגטו התארגנה בו קבוצת מחתרת יהודית, אשר יצרה קשר עם יחידות פרטיזנים באזור. ב-28 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שבכפר אקציית חיסול. כ-2,000 יושבי הגטו, וכן נשים, ילדים וחולים יהודים שהובאו למקום לא מכבר מצ'חנוב, גורשו לגטו נובידבור מזובייצקי, ומשם שולחו לאושוויץ. מדיה וקבצים בנושא צ'רווינסק על נהר ויסלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'רווינסק על נהר ויסלה צ'רווינסק (Czerwińsk), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "צ'רווינסק על נהר ויסלה", באתר השטעטל הווירטואלי צ'רווינסק(הקישור אינו פעיל) באתר מרכז מורשת יהדות פולין "צ'רווינסק על נהר ויסלה", באתר JewishGen (באנגלית) יולנטה קריימר, צ'רווינק על נהר ויסלה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 12–13), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
קלי לינק

קלי לינק (באנגלית: Kelly Link; נולדה ב-1969) היא סופרת ועורכת אמריקאית. לינק נולדה במיאמי והיא בוגרת אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת גרינסבורו שבקרוליינה הצפונית. כיום היא מתגוררת בנורת'המפטון, מסצ'וסטס. לינק כותבת בעיקר סיפורים קצרים, ובעיקר בסגנון ריאליזם מאגי. חלק גדול מסיפוריה נחשבים בעיני הקהל לסיפורי פנטזיה, מדע בדיוני, או אימה. בנוסף לפעילותה כסופרת, היא ובעלה מנהלים הוצאה לאור בשם סמול ביר פרס, וכן היא לימדה במוסדות אקדמיים שונים ברחבי ארצות הברית. ספריה זיכו אותה בפרס הוגו ובשלושה פרסי נבולה. ב-2013 זכתה בפרס או. הנרי על סיפורה הקצר "The Summer People". ב-2018 זכתה במענק עמיתי מקארתור. דברים מוזרים קורים, מאנגלית: דבי אילון, הוצאת בבל, 2010 כישוף למתחילים, מאנגלית: דבי אילון, הוצאת בבל, 2013 מסתבכים בצרות, מאנגלית: דבי אילון, הוצאת בבל, 2018 מדיה וקבצים בנושא קלי לינק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלי לינק אבי שניבאום, קלי לינק, לא הכל פנטסטי, באתר הארץ, 14 ביוני 2010 הדף של קלי לינק באתר הוצאת בבל פרק ראשון: "כישוף למתחילים" מאת קלי לינק, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2013 מוסר ההשכל, סיפור מתוך הספר מסתבכים בצרות, 2018 קלי לינק (1969-), דף שער בספרייה הלאומית קלי לינק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלי לינק, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מולדן

האם התכוונתם ל... אוטו מולדן – פובליציסט וסופר אוסטרי, בנם של ארנסט ופאולה מולדן ארנסט מולדן – עיתונאי והיסטוריון אוסטרי פאולה מולדן – משוררת וסופרת אוסטרית, אשתו של ארנסט מולדן קארל מולדן – שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא סרבי מולדן (אי) – אי באוקיינוס השקט מולדן (עיר) (אנ') – עיר במדינת מסצ'וסטס מולד
יוזף ברגמאייר

יוזף ברגמאייר (בגרמנית: Josef Bergmaier, נולד ב-5 במרץ 1909 במינכן שבגרמניה, נפטר ב-5 במרץ 1943 באוריול שברוסיה) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ בבאיירן מינכן. ברגמאייר החל את קריירת הבוגרים שלו בגיל 20 בבאיירן מינכן, והיה חלק מקבוצה חזקה שכללה שחקנים כמו קונראד היידקאמפ ואוסקר רוהר. ברגמאייר סייע לבאיירן מינכן לזכות באליפות גרמניה בשנת 1932, שהתנהלה אז בשיטת נוקאאוט, לאחר שהצטיין בגמר מול איינטרכט פרנקפורט. ברגמאייר שיחק בסך הכל תשע עונות בבאיירן מינכן, ובשנת 1938 חדל מלשחק. לברגמאייר שמונה הופעות בנבחרת גרמניה בכדורגל, בהן כבש שער אחד. ברגמאייר נשלח במלחמת העולם השנייה להילחם בחזית המזרחית, ומצא את מותו בשנת 1943 באוריול שברוסיה, ביום הולדתו ה-34. גם חברו לבאיירן מינכן פרנץ קרום מצא את מותו במלחמה באותו מקום, ארבעה ימים מאוחר יותר. יוזף ברגמאייר, באתר Transfermarkt יוזף ברגמאייר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יוזף ברגמאייר, באתר WorldFootball.net יוזף ברגמאייר, באתר National Football Teams יוזף ברגמאייר, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'אבוסי

צ'אבוסי (בבלארוסית: Чавусы; בפולנית: Czausy, צ'אוסי) היא עיירה במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה במאה ה-16, ובשנת 1604 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1708, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, נפגע היישוב. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופה הסובייטית פעל בעיירה בית ספר יידי, והאוכלוסייה היהודית בה פחתה. ב-15 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך זמן קצר את כל היהודים שלא הספיקו להימלט ממנה בגטו שהוקם בה. ב-16 באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים בסיוע שוטרים בלארוסים את 624 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה, בערוץ נהר דרנוחה הסמוך. בהמשך רצחו הגרמנים ילדים ממשפחות מעורבות ביישוב. מדיה וקבצים בנושא צ'אבוסי בוויקישיתוף צ'אוסי (Chausy), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), צ'אוסי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1659–1660), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
צ'ורני אוסטריב

צ'ורני אוסטריב (באוקראינית: Чорний Острів; בפולנית: Czarny Ostrów, צ'ארני אוסטרוב; ברוסית: Чёрный Остров, צ'ורני אוסטרוב) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. צ'ורני אוסטריב נזכרת לראשונה בשנת 1366, ובשנת 1556 הוענקו לה זכויות עיר. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-2,200 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית, בית ספר יידי וקולחוז יהודי. ב-7 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך זמן קצר את יהודיה בגטו שהוקם בה, בו סבלו ממעשי התעללות ושוד מצד השוטרים האוקראינים. בשנת 1942 חוסל הגטו שבעיירה. תחילה נרצחו כ-100 מיהודי היישוב, ולאחר מכן, הועברו יתר היהודים לגטו פרוסקורוב, בו נרצחו כולם עד סוף השנה. מדיה וקבצים בנושא צ'ורני אוסטריב בוויקישיתוף "צ'ורני אוסטריב", באתר JewishGen (באנגלית) צ'ורני אוסטרוב (Cherny Ostrov), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומייקל מקונל, צ'רני אוסטרוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1340–1341), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
ברומר

ברומר הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלון ברומר – כדורגלן ישראלי. אחיו התאום של גדי גדי ברומר – כדורגלן ישראלי. אחיו התאום של אלון ויקטור ברומר (Bromer) - שחיין דני שירלי ברומר – טניסאית בריטית
חנוך מילויצקי

חנוך מילויצקי (29 ביולי 1911 – 21 בפברואר 1970) היה רופא וחוקר, מומחה לכירורגיית לב-חזה ולכירורגיית כלי דם, חלוץ ניתוחי הלב בישראל, ויושב־הראש הראשון של איגוד הכירורגים בישראל. נרצח בפיגוע טרור במטוס סוויסאייר בשמי שווייץ. מילויצקי נולד לשבתאי ולברטה בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, ולמד לימודי רפואה בשנות ה-30 באוניברסיטת ברלין. למרות המגבלות הקשות שהוטלו על לימודי יהודים בגרמניה הנאצית, הצליח לסיים את לימודיו וב-1936 קיבל תואר דוקטור לרפואה והתקבל לעבודה בבית חולים בברלין. עם התגברות רדיפת היהודים בסוף שנות ה-30 עלה לארץ ישראל, התיישב בירושלים והצטרף לסגל רופאי בית החולים הדסה בהר הצופים. הוא התמחה בכירורגיה, היה מתלמידיו הבולטים של הפרופ' פליקס מנדל, ובמהרה מונה לעוזר ראש המחלקה הכירורגית בבית החולים. במלחמת העצמאות שירת כראש השירותים הכירורגיים, ובמשך שבועות ארוכים טיפל בפצועים ובחולים בתנאים קשים ברובע היהודי הנצור. בתום המלחמה מונה כרופא ראשי במחלקה לכירורגיה בהדסה. בצד עבודה קלינית, הקדיש זמן רב גם למחקר ולהוראה. עם פתיחת בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה ב-1949 מונה לאחראי על הוראת הכירורגיה. במהלך שנות ה-50 יצא לסדרת השתלמויות מקצועיות בתחום ניתוחי הלב בארצות הברית ובאירופה, ולאחריהן ייסד את המחלקה לכירורגיית לב, חזה וכלי דם ועמד בראשה. הוא ביצע את ניתוח הלב הסגור הראשון בישראל, בתקופה בה טרם נערכו ניתוחי לב פתוח. עם תחילת התבססותם של ניתוחי הלב הפתוח בארצות הברית בתחילת שנות ה-60 החליט להקים בהדסה מערך כירורגי לניתוחים אלה. הוא שלח את תלמידו ד״ר ג'ו בורמן להשתלמות בתחום בלוס אנג'לס, ועם שובו של בורמן לישראל ב-1964 סייע בידו לערוך את ניתוח הלב הפתוח הראשון בישראל ולבסס את מערך ניתוחי הלב הפתוח. במחלקתו נותחו מטופלים מכל רחבי הארץ, ואף מארצות שכנות. מילויצקי היה היושב ראש הראשון של איגוד הכירורגים בישראל. ב-1968 מונה ליושב ראש המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל. הוא היה ממנחי היסוד של ההתמחויות המקצועיות ובחינות ההתמחות. ב-1969 יצא לשנת שבתון בארצות הברית, במטרה להשתלם בכירורגיית כלי הדם של הלב, תחום חדשני שאותו רצה לשלב בעבודת מחלקתו. דרכו חזרה לישראל בתום השבתון עברה דרך ציריך, שם עלה על טיסה 330 של סוויסאייר ביום 21 בפברואר 1970. המטוס התרסק אל אדמת שווייץ דקות ספורות לאחר ההמראה בשל מטען חבלה שהוחדר אליו בידי מחבלים של החזית העממית לשחרור פלסטין, וכל 47 הנוסעים ואנשי הצוות נספו. חנוך מילויצקי הובא למנוחות יחד עם יתר ההרוגים הישראלים בקבר אחים בהר המנוחות בירושלים. פרס על-שם חנוך מילויצקי מוענק מדי שנה לרופא המתמחה המצטיין בתחום כירורגיית לב וחזה. היה נשוי לעליזה ונולדו להם שני בנים: גדעון ואריאל מילביצקי. נכדו הוא ח"כ חנוך מילביצקי. פרופ׳ מילויצקי חנוך באתר ההסתדרות הרפואית בישראל דף לזכר חנוך מילויצקי, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה פרופסור מילויצקי - הרופא והאדם, דבר, 1 במרץ 1970 נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, עמוד 286 דייויד סלע, שר האוצר נגד השרים: הגזמתם עם דרישות התקציב!, באתר ישראל היום, 2 בפברואר 2023
צ'פיילוב

צ'פיילוב (בפולנית: Ciepielów) הוא כפר במחוז ליפסקו שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נוסד בידי משפחת האצולה הפולנית קזנובסקי, על דרך המסחר הישנה שבין ורשה וסנדומייז', ובשנת 1597 הוענקו לו זכויות עיר. בהמשך הוענקו ליישוב זכויות לקיים ירידים ושווקים. בשנת 1869 נטלו הרוסים את מעמדו העירוני של היישוב, בעקבות השתתפות תושביו במרד ינואר. ב-8 בספטמבר 1939 רצחו הגרמנים כ-300 שבויי מלחמה פולנים ביישוב. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-350 יהודים, כשליש מתושביו, ופרנסתם הייתה על המסחר והמלאכה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים, ומספר יהודיו הגיע לכ-600 איש. ב-6 בדצמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו. ב-24 באוקטובר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שבכפר לגטו טרלוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בדצמבר 1942 ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בכפר ובסביבתו, ושרפו כ-20 פולנים בחיים על שסייעו ליהודים. מדיה וקבצים בנושא צ'פיילוב בוויקישיתוף צייפיילוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין צ'ייפיילוב (Ciepielów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "צ'פיילוב", באתר השטעטל הווירטואלי "צ'פיילוב", באתר JewishGen (באנגלית) יולנטה קריימר, צ'פיילוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 211–212), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ציפיאלוב (פולין), דף שער בספרייה הלאומית