laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמיד

אמידים (Amides) או קשרים אמידים הם קבוצה פונקציונלית בתרכובות אורגניות. האמידים מכילים קבוצת קרבוניל (C=O, אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן) הקשורה לאטום חנקן או לקבוצת אמין (NH). ניתן לתאר את קבוצת האמיד כך: CONH. האמידים הם נגזרות של אמינים. כמו כן, האמיד הוא נגזרת של חומצה קרבוקסילית. האמיד הוא הנגזרת היציבה ביותר של חומצה קרבוקסילית. יציבות זו נובעת מתוך אינטראקציה של זוג האלקטרונים הלא קושר של אטום החנקן (N) עם קבוצת הקרבוניל (CO). אינטראקציה זו מקטינה את האלקטרופיליות של קבוצת הקרבוניל ובכך משפרת את היציבות. שלה. כמו כן, אינטראקציה זו מקנה לקשר האמידי גאומטריה מישורית. בשל יציבותם, קשרים אמידים נפוצים בטבע, בעיקר בחלבונים, בהם הם מהווים את הקשר בין חומצות האמינו בחלבון ומכונים קשר פפטידי. כמו כן, כאשר חומצת אמינו נסגרת לטבעת, מתקבל אמיד טבעתי (ציקלי) המכונה לקטם. הכנת אמידים ניתן לסנתז אמיד מ2 אקוויוולנטים של אמין עם אנהידריד (נגזרת של ח. קרבוקסילית, במקום קבוצת OH ישנה קבוצת ROO) ניתן לסנתז אמיד מ2 אקוויוולנטים של אמין עם אציל הליד (נגזרת של ח. קרבוקסילית, במקום קבוצת OH ישנה קבוצת ROX, כאשר X הלוגן) ניתן לסנתז אמיד על ידי הידרוליזה של ניטריל (קבוצה של קשר משולש בין פחמן לחנקן). מדיה וקבצים בנושא אמיד בוויקישיתוף אמיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארק אדאמו

מארק אדאמו (באנגלית: Mark Adamo; נולד ב-1 באוגוסט 1962) הוא מלחין ולבריתן אמריקאי. אדאמו, יליד פילדלפיה, למד באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטה הקתולית של אמריקה, שם סיים את לימודי התואר הראשון בהלחנה ב-1990. לאחר סיום לימודיו לימד הלחנה באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטה העירונית של ניו יורק ובתיאטרון הלירי האמריקאי. האופרה של אדאמו, "נשים קטנות", (1998), שלה כתב גם את הלברית המבוססת על ספרה של לואיזה מיי אלקוט, הנחילה לו את ראשית פרסומו. בהמשך לכך התמנה למלחין הבית של האופרה של ניו יורק, משרה בה כיהן מ-2001 עד 2006. במסגרת זו ניהל את התוכנית להצגת מלחינים אמריקאים. בשנת 2003 התמנה גם לרב-אמן ב"מרכז האטלנטי לאמנויות". המוזיקה של אדאמו עושה שימוש בטכניקות של המאה ה-20 והמאה ה-21 וניכרות בה השפעות שונות ומגוונות, החל בתיאטרון מוזיקה וכלה בסריאליזם. להקות אופרה בסן פרנסיסקו, דאלאס ויוסטון הזמינו אצלו ארבע אופרות באורך מלא, וכן קיבל הזמנות לכתיבת יצירות תזמורתיות וקאמריות מאת התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית, החלילן ג'יימס גאלוויי, זמר הבריטון תומאס המסון והמקהלה הקאמרית שאנטיקלר. בביצוע כמה מיצירותיו, לרבות הפקות של "נשים קטנות", היה גם הבמאי. מארק אדאמו חי בניו יורק עם בן-זוגו, המלחין ג'ון קוריליאנו. "נשים קטנות", (1998) "התוודה", אופרה קאמרית (1998) "ליזיסטראטה", או "האלה העירומה" (2005) "הבשורה של מריה מגדלנה" (2013) "ויקטוריאנים מאוחרים" לזמר, קריין ותזמורת קאמרית (1994, נערך ותוקן, 2007; 25 דקות) "ארבעה מלאכים: קונצ'רטו לנבל ותזמורת (2006; 25 דקות) "מוזיקת אלקוט" (מתוך "נשים קטנות", לכלי מיתר וכלי הקשה (1999, נערך ותוקן 2007; 18 דקות) "מלכת השמיים", לנבל וכלי מיתר (2007; 8 דקות) פתיחה ל"ליזיסטראטה" לתזמורת (2006; 4 דקות) "גארלאנדה" מקהלת נשים ופסנתר או פסנתר והרכב קאמרי (2006; 15 דקות) "קנטטה דומינו: אטיוד על תהילים צ"ז" למקהלה מעורבת כפולה ופסנתר עם סולו סופרן (1999, נערך ותוקן 2009; 12 דקות) Matewan Music: שלושה שירי עם למקהלה מעורבת א קאפלה עם סולו סופרן (1995, נערך ותוקן 2009; 13 דקות) "המשורר דובר על שבח והלל" למקהלה מעורבת או למקהלת גברים א קאפלה (1995, נערך ותוקן 2009; 6 דקות) "סגולה נעלה", למקהלה מעורבת כפולה א קאפלה (1997, נערך ותוקן 2009; 4 דקות) "יופי ססגוני", למקהלה מעורבת א קאפלה (1995, נערך ותוקן 2009; 4 דקות) "תפארת האל", למקהלה מעובת א קאפלה (1995, נערך ותוקן 2009; 4 דקות) "אלמנת המתחרה", מחזור של חמישה שירים למצו-סופרן, פסנתר וצ'לו (2009; 15 דקות) מארק אדאמו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארק אדאמו, באתר AllMusic (באנגלית) מארק אדאמו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מארק אדאמו, באתר Discogs (באנגלית) Mark Adamo at G. Schirmer קנדרה פרסטון לאונרד, "מארק אדאמו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין לאונרד, גרוב לאונרד, גרוב
כוגן

כוגן הוא שם משפחה יהודי מזרח אירופאי, וריאציה של שם המשפחה "כהן". האם התכוונתם ל... אברהם כוגן – פרופסור ישראלי לאווירונאוטיקה משה כוגן – פסל ורשם צרפתי יהודי נתן כוגן – שחקן תיאטרון ישראלי ענת כוגן – שחקנית ישראלית שנאור כוגן – היה צייר, גרפיקאי ומורה יהודי רומני, אחיו של משה ראו גם כהן כגן (פירושונים)
קרן פיקדונות ומילוות

קרן פיקדונות ומילוות (בראשי תיבות: קפ"מ) היא קרן נאמנות שפיתחה רשות ניירות ערך, על מנת שתהווה תחליף לפיקדונות בנקאיים קצרים תוך שיפור בתשואה ללקוח. קרן זו היא תת-סוג של קרן כספית שקלית. פיתוח הקרן על ידי הבנקים ובתי ההשקעות מצוי בעיצומו ולכן טרם הוצעה קרן מעין זו לציבור. אפיקי ההשקעה: הקפ"מ היא אפיק השקעה סולידי ביותר, המשקיע אך ורק במזומנים, בפיקדונות בנקאיים לא צמודים לתקופות קצרות ובמילוות קצרי מועד (מק"מ). מח"מ (משך חיים ממוצע): המח"מ של כלל הנכסים המוחזקים בקפ"מ לא יעלה בכל עת על 60 ימים. מיסוי: שיעור המס על הקפ"מ הוא 25%, אך הוא חל רק על הרווח הריאלי (הנגזר מהתשואה שמעל לשיעור עליית מדד המחירים לצרכן). ככל ששיעור המדד יעלה, יירד שיעור המס שישלם הלקוח ואף ייתכן כי לא ישלם מס כלל. זאת לעומת מיסוי של 15% (ללא תלות במדד המחירים לצרכן) על פיקדונות בנקאיים לא צמודים. ניהול הקפ"מ יהיה כמו בקרן מועדים קבועים, כך שניתן יהיה לרכוש או למכור את יחידותיה רק אחת לשבוע, ובכך תצטמצם התנודתיות בקרן. במקרה שיום היצירות והפקדונות של הקפ"מ לא יחול ביום חישוב מחירים בקרן, יידחה יום היצירות והפדיונות ליום חישוב המחירים העוקב. בכך, יתאפשר לבעלי היחידות לפדות את יחידותיהם פעם בשבוע. החרגה מחוק הייעוץ: בעוד שמוצרי ההשקעה השונים, למעט פיקדונות וחסכונות בנקאיים, משווקים לציבור הרחב באמצעות בעלי רישיון ייעוץ השקעות, ניתן לשווק את הקפ"מ לציבור גם על ידי מי שאינו מחזיק בתעודת יועץ, כלומר גם בידי בנקאים וסוכני ביטוח. רשות ניירות ערך מעוניינת ליצור מוצר השקעה אשר ישפר את שיעורי הריבית שמקבלים לקוחות פרטיים (בהשוואה לפיקדונות בנקאיים) תוך שמירה על היתרונות הגלומים בפיקדונות הבנקאיים: נזילות גבוהה (שבועית), סולידיות, רמת ביטחון גבוהה. היתרון הגדול של הקפ"מ הוא בכך שבניגוד לקרן הכספית, היא מוחרגת מחוק הייעוץ. יתרונות ההחרגה הן בכך שמתייתר הצורך של לקוחות לעבור הליך ארוך של ברור צרכים והתאמת מדיניות השקעה לפני שניתן לייעץ להם לגבי מוצר פיננסי זה. כמו כן, היקף הבנקאים שאינם יועצים רב יותר והם אלה שמוכרים באופן שוטף פיקדונות וחסכונות לציבור הרחב. כך, ההחרגה מחוק הייעוץ מנגישה את הקפ"מ לכלל הציבור, ומעניקה לה יתרון בולט על שאר אפיקי ההשקעה, בכלל זה הקרנות הכספיות, המחויבים בייעוץ. בהחרגה זו גלום גם חיסרון. כדי להשיג תעודת יועץ יש לעבור תקופת הכשרה ארוכה, הכוללת לימודים מקיפים, מבחנים של הרשות לניירות ערך ותקופת סטאז'. בנקאים שאינם יועצי השקעות לא יוכלו לייעץ ללקוחות, להשוות בין אפיקי השקעה שונים, למסור מידע לגבי בתי ההשקעות ודמי הניהול, לתעדף קפ"מ מסוימת על פני אחרות. הקפ"מ צפויה להניב תשואה גבוהה יותר מפיקדונות בנקאיים ללקוחות פרטיים לאותו מח"מ, בזכות היתרון הטמון בקבוצה על פני היחיד. לקוחות פרטיים המפקידים בבנקים פיקדונות בהיקפים נמוכים באופן יחסי, זוכים כתוצאה מכך לריבית בשיעור נמוך על השקעתם. לעומת זאת, קרן נאמנות כגון הקפ"מ, מאגדת כספים של לקוחות פרטיים רבים ומפקידה אותם בבנק ולכן צפויה לזכות לריבית גבוהה יותר, המתאימה לריבית המשולמת על פיקדונות ג'מבו (פיקדונות בהיקף גבוה מאוד). יחידות קפ"מ ניתן להציע רק אם הקרן הוגדרה ככזו מיום שהוקמה, ולכן קרן רגילה לא תוכל להפוך לקרן קפ"מ. הסכם הקרן חייב לציין את היות הקרן מסוג קפ"מ. על פי קביעת רשות ניירות ערך, מנהלי הקפ"מ יכולים לגבות מהמשקיעים בה דמי ניהול. סביר כי בדומה לקרן הכספית, ייגבו דמי ניהול בשיעורים נמוכים (כ-0.1%). תיקוני חקיקה והוראה בעניין קפ"מ ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרן פיקדונות ומילוות".
בורוס (עיר)

בּוּרוֹס (בשוודית: Borås) היא עיר במחוז וסטרה ייטלנד שבשוודיה. נכון לשנת 2010 התגוררו בעיר 66,273 תושבים. העיר בורוס קיבלה את זכויותיה בשנת 1621 על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה. הסיבה הייתה לתת לסוחרים מקום חוקי למכור את סחורותיהם. העיר התפתחה זמן קצר לאחר שנוסדה. לאחר מאה שנים אוכלוסיית העיר גדלה ל-2,000 תושבים. בורוס הושחתה על ידי שריפות ארבע פעמים בשנים: 1681, 1727, 1822 ו-1827. כנסיית קארולי שבעיר הוא המבנה הישן ביותר בעיר ועמד בכל השריפות. בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 הייתה בורוס מרכז תעשיית הטקסטיל בשוודיה. המשרדים הראשיים של החברה SWEDAC נמצאים בעיר, כמו כן גם של חברת Ericsson אשר לה יש מפעל ייצור גדול בעיר. בפארק התעשייתי, קיימות חברות רבות שמתמחות בלוגיסטיקה. התעשיות בבורוס משתפות פעולה עם אוניברסיטת בורוס והמוסד הטכנולוגי SP של שוודיה. בעיר נמצאים השעון האטומי של שוודיה, המוסד הטכנולוגי מבצע מחקרים שונים כדי לקדם את הגנת הצרכן. קבוצת הספורט המצליחה ביותר בעיר היא קבוצת הכדורגל אלפסבורג, אלופת שוודיה בשנים 2006 ו-2012. המועדון נוסד בשנת 1904 אך קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1906. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא בורוס ארנה, תכולת האצטדיון היא 16,000 מקומות ישיבה. מדי הקבוצה הם בצבעים צהוב ושחור (תלבושת בית). מועדונים אחרים הם HC בורוס, קבוצת ההוקי קרח של העיר, ובורוס רינוס, קבוצת הפוטבול של העיר. בורוס אירחה את טורניר הכדורמים, XIII FINA World Masters Championships 2010 בין 28 ביולי עד 6 באוגוסט. לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו לבורוס כ-400 משפחות של פליטי השואה. במהלך השנים לאחר מכן עזבו רובם לארצות הברית. בשנת 1955 נותרו בבורוס כ-80 משפחות יהודיות שהחזיקו מורה מישראל שלימד את הילדים עברית. פינלנד מיקלי, פינלנד אגם ראמנאפארקן בחורף פארק בעיר בית המשפט העירוני נוף העיר בחורף מדיה וקבצים בנושא בורוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בורוס אתר האינטרנט של בורוס בורוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צבי רותם, מחלל שבת העובר לפני התיבה, דבר, 15 ביוני 1955 יהודי סקנדינוויה נקלטים ונטמעים, דבר, 17 בינואר 1955
חוני (גאורגיה)

חוֹני (בגאורגית: ხონი) היא עיירה במישור קולכתי שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת חוני שבמחוז אימרתי. חוני ממוקמת על גדת הנהר צחניסצקאלי בגובה 114 מטר מעל פני הים. חוני מרוחקת כ-25 קילומטרים מהעיר כותאיסי שממזרחהּ. תחנת הרכבת הקרובה ביותר לחוני נמצאת בעיר סמטרדיה שמדרומהּ, במרחק 22 קילומטרים. בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית חוני מנתה 8,987 נפש. כלכלתה של חוני מתבססת על חקלאות - יש בה מטעי תה ומפעל לעיבודו. בעיירה נמצא בית-מוזיאון של המהפכן הגאורגי אלכסנדרה צולוקידזה (בבית ילדותו). חוני היא מקום מושב הבישוף של הדיוקסיה חוני-סמטרדיה. בשטחה של חוני נמצאו שרידי יישוב מתקופת הברונזה המאוחרת ו-1,270 מטבעות תתרי שהוטבעו בממלכת קולכיס (תקופת הברזל). לפי הערכות, חוני הוקמה ככפר בין המאה ה-6 למאה ה-9. בשנת 1529 הכפר חוני נהפך למרכז דיוקסיה, מה שהוביל לצמיחתו הדמוגרפית והכלכלית. מהמאה ה-18 חוני היה מרכז חשוב למסחר. בשנת 1810, עם סיפוחה של ממלכת אימרתי לאימפריה הרוסית, חוני נהפך למרכזו המנהלתי של מחוז השפלה שבמערב גאורגיה. בשנות ה-20 של המאה ה-19, חוני כבר הייתה לעיירה מיושבת בצפיפות. בשנת 1846, עם הארגון המנהלתי החדש של גאורגיה במסגרת האימפריה הרוסית, חוני הוכפפה למחוז כותאיסי שבפלך כותאיסי (שהוקמה באותה שנה). משנות ה-50 של המאה ה-19 בעיירה פעל שוק טבק. בשנת 1865 בחוני נערכה הצגת התיאטרון הראשונה. משנות ה-70 של המאה ה-19 חוני הייתה המרכז התעשייתי והמסחרי החשוב ביותר באימרתי (אחרי כותאיסי). בעיירה פעלו מפעלי עץ וטקסטיל (על אנרגיית מים), וכן בית-חרושת ללבנים ורעפים; בנוסף, חוני הייתה המרכז החשוב ביותר בגאורגיה לייצור חוטי משי וסלילי חוטים לתפירה. מדי יום שישי, בעיירה היה נערך יריד גדול. בשנת 1890 נוסדה בחוני התזמורת הראשונה בגאורגיה לכלי נשיפה. בשנת 1907 הוקמה בעיירה להקת תיאטרון מקומית. בשנים 1936–1989 נקראה חוני צוּלוּקידזֵה (על שם המהפכן אלכסנדרה צולוקידזה שנולד בה). האתר ההיסטורי החשוב ביותר בחוני היא כנסיית גיורגי הקדוש שנבנתה בין המאה ה-11 למאה ה-13 ועדיין פעיל; בנוסף, בעיירה קיים בניין הסמינר להוראה, שהוקם בשנת 1881. רוסיה אליסטה, קלמיקיה, רוסיה (מ־1998) איטליה בוסקי סנט'אנה, ורונה, איטליה (מ־2008) מדיה וקבצים בנושא חוני בוויקישיתוף מתוך האתר הרשמי של מחוז אימרתי (קישור ישיר)
דויטשה בנק פארק

דויטשה בנק פארק (בגרמנית: Deutsche Bank Park) הוא אצטדיון ספורט בעיר פרנקפורט שבמדינת הסן, גרמניה ומשמש לבית עבור קבוצת הבונדסליגה הגרמנית איינטרכט פרנקפורט. האצטדיון מוכר בשמו המקורי ואלדשטדיון (בגרמנית: Waldstadion, אצטדיון היער). האצטדיון נפתח לראשונה בשנת 1925 ושופץ מספר פעמים מאז. השיפוץ האחרון היה בהכנות לקראת גביע הקונפדרציות 2005 ו-מונדיאל 2006. עם קיבולת של 51,500 צופים, אצטדיון זה הוא אחד מעשרת אצטדיוני הכדורגל הגדולים בגרמניה. האצטדיון היה אחד מ-9 האצטדיונים שאירחו את גביע העולם בכדורגל נשים 2011 ואירח ארבעה משחקים בטורניר כולל משחק הגמר. בין השנים 2005 ל-2020 שמו הרשמי של האצטדיון היה קומרצבנק ארנה (בגרמנית: Commerzbank Arena). קומפלקס הספורט, אשר נמצא בבעלות עיריית פרנקפורט, כולל את האצטדיון ומתקני ספורט אחרים כמו: בריכת שחיה, קומפלקס טניס ומתחם כדורעף חופים. בסמוך לאצטדיון נמצאת תחנת רכבת לאומית אשר הופכת את המתחם לנגיש יותר לכולם. אצטדיון זה הוא אחד ממספר אצטדיונים אשר אירחו את מונדיאל 2006. במהלך המונדיאל אירח האצטדיון חמישה משחקים: אנגליה 1 - 0 פרגוואי, שלב הבתים קוריאה הדרומית 2 - 1 טוגו, שלב הבתים פורטוגל 2 - 0 איראן, שלב הבתים הולנד 0 - 0 ארגנטינה, שלב הבתים ברזיל 0 - 1 צרפת, רבע הגמר מבט מבפנים האצטדיון ממבט על מראה האצטדיון בשנת 2001 לפני ששודרג לקראת מונדיאל 2006 אתר האינטרנט הרשמי של דויטשה בנק פארק (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא דויטשה בנק פארק בוויקישיתוף דויטשה בנק פארק באתר הרשמי של איינטרכט פרנקפורט דויטשה בנק פארק באתר Stadium Guide דויטשה בנק פארק באתר World Stadiums
אוניברסיאדת פורטו אלגרה (1963)

אוניברסיאדת הקיץ השלישית נערכה בפורטו אלגרה, ברזיל ב-1963, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון האולימפי של העיר. במשחקים השתתפו 713 ספורטאים. באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, חתירה, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, קפיצה למים ושחייה. סך הכול הוענקו 206 מדליות; מתוכן: 37 להונגריה, 35 לגרמניה המערבית, ו-34 לברית המועצות שדורגה במקום הראשון בשל ריבוי מדליות הזהב שקיבלה.
אלינער ברקת

אלינער ברקת (נולדה ב-17 בדצמבר 1939) היא פרופסור בדימוס להיסטוריה של עם ישראל במכללת אחוה ובמכללת ספיר. במכללת אחוה היא גם ראש המחלקה לב.א. כללי במדעי הרוח והחברה. מוקד מחקרה של ברקת הוא גניזת קהיר. דרך כתבי הגניזה היא חוקרת את הקהילה היהודית במצרים של ימי הביניים, כהמשך ישיר לעבודת הדוקטורט שלה, שעסקה בהנהגת הקהילה היהודית בפוסטאט במחצית הראשונה של המאה ה-11. 'יהודי מצרים 1007–1055'; על פי ארכיון התעודות של אפרים בן שמריה, ירושלים: מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, 1995, 'אוריינס יודאיקוס' שפריר מצרים; ההנהגה היהודית בפסטאט במחצית הראשונה של המאה האחת-עשרה, מכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, 1995 תקופת הגאונים; עם ישראל תחת שלטון האסלם במאות ז–יב, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון, תל אביב, 2007 מסע משם לכאן; סטימצקי, תל אביב, 2018. Fustat on the Nile; The Jewish Elite in Medieval Egypt, Brill, Leiden 1999 Eli Ben Amram and his Companions: Jewish Leadership in the Eleventh-Century Mediterranean Basin, Sussex Academic Press, 2017 אתר האינטרנט הרשמי של אלינער ברקת אלינער ברקת, באתר Academia.edu חכמות בנתה ביתה - האתר של אלינוער ברקת תקופת הגאונים: עם ישראל תחת שלטון האסלאם במאות ז'-י"ב - הספר המלא אלינער ברקת (1939-), דף שער בספרייה הלאומית
אוניברסיאדת בודפשט (1965)

אוניברסיאדת הקיץ הרביעית נערכה בבודפשט, הונגריה ב-1965, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון פרנץ פושקש. במשחקים השתתפו 1,729 ספורטאים. באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, חתירה, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, קפיצה למים ושחייה. סך הכול הוענקו 219 מדליות, מתוכן 56 לברית המועצות ו-38 להונגריה שדורגה ראשונה בשל ריבוי מדליות הזהב שקיבלה. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיאדת בודפשט בוויקישיתוף
נועדיה

נוֹעַדְיָה היא דמות מקראית, נביאת שקר בימי נחמיה. שמה מופיע בספר נחמיה, פרק ו', פסוק י"ד. חז"ל המונים שבע נביאות (שרה, מרים, דבורה, חנה, אביגיל, חולדה ואסתר) אינם מונים את נועדיה, שכן לא נאמר שהייתה נביאת אמת, אלא נביאת שקר. יש האומרים כי נועדיה כלל אינה נביאה בפני עצמה, אלא כינוי נוסף לנביא השקר שמעיה בן דליה, שפעל אף הוא בתקופה זו. אויבים רבים היו לנחמיה. אחת מהן הייתה נועדיה, נביאת שקר, אשר פעלה בזמן שיבת ציון בירושלים: ”זָכְרָה אֱלֹהַי לְטוֹבִיָּה וּלְסַנְבַלַּט, כְּמַעֲשָׂיו אֵלֶּה; וְגַם לְנוֹעַדְיָה הַנְּבִיאָה וּלְיֶתֶר הַנְּבִיאִים, אֲשֶׁר הָיוּ מְיָרְאִים אוֹתִי”. אויביו של נחמיה ניסו להפריע לפעילותו ובעבודות הבנייה של חומת ירושלים. נביאים אלו השמיעו את נבואותיהם בשם ה'. בעל ספר נחמיה לא מספר את תוכן דברי נבואתה של נועדיה, אלא רק מציין את שמה. רש"י בפירושו לפסוק י"ד, טוען כי נועדיה קיבלה שכר קבוע מסנבלט וזאת הסיבה להתנגדותה לנחמיה: גם לנועדיה הנביאה - היא ושאר נביאי השקר קבלו שכר מסנבלט וחבריו כדי להפחידני בנבואת שקריהם. וכך בעקבות רש"י גם מצודת דוד: כתיב: וגם לנועדיה - וגם זכור לשלם גמול לנועדיה נביאה שקרנית ולשאר נביאי השקר אשר היו מפחידים אותי בשקריהם בעבור כי קבלו שכר מטוביה וסנבלט. לדעת אמנון שפירא, ייתכן כי לנועדיה הייתה השפעה גדולה יותר משאר הנביאים הגברים וזאת מדברי נחמיה. אין בהירות לגבי זהות השם נועדיה האם של גבר או אישה. בתרגום השבעים נכתב: "לנועדיה הנביא". אף לא ברור מדוע הוזכר שמה בספר נחמיה, היות ששמעיה הנביא היה פעיל בימי נחמיה. שמעיה אף מוזכר מספר רב של פעמים ואף למראית עין היה תומכו. נראה כי נועדיה עמדה בראש קבוצת מתנגדים לנחמיה שעיקר טיעונה היה, שבניית החומה אינה צו אלוהי. בשמה יש ביטוי להתגלות ונועדות האל. השורש י-ע-ד, שורש שמה, טוען משה גרסיאל משתקף גם בפסוק: 'וַיֹּאמֶר נִוָּעֵד אֶל-בֵּית הָאֱלֹהִים אֶל-תּוֹךְ הַהֵיכָל' (ספר נחמיה, פרק ו', פסוק י'). ”ושישה שלא הועילו עצתן ואלו הן:... ושמעיה בן דליה, שיעץ לנחמיה ללון בהיכל, שנאמר 'וַיֹּאמֶר נִוָּעֵד אֶל-בֵּית הָאֱלֹהִים אֶל-תּוֹךְ הַהֵיכָל' (נחמיה, ו', י') לפיכך נהפך שמו ונקרא 'נוֹעַדְיָה' (נחמיה, ו', י"ד) כמו ' הַנּוֹעָדִים עַל-ה' ' (במדבר, כ"ז, ג') ונתכנה 'הַנְּבִיאָה' (נחמיה, ו', י"ד) בלשון נקבה, שיעץ עצת נשים”. רבי אברהם אבן עזרא בפירושו לנחמיה ו' כותב: ”וגם לנועדיה הנביאה - הסכמת המפרשים שהוא שמעיה בן דליה וקראו כן בעבור שאמר נועד אל בית האלהים ומלת הנביאה באה על דרך תיבת נועדיה שהיא כטעם נקבה בדבר ואיננה על דרך הענין כטעם אמרה קהלת ולאמר כי נועדיה הייתה אשה התנבאה עליו שקר הוא הקרוב וסרו כל הטענות ומלת וגם לנועדיה לרבות על שמעיה וזה הנכון.” חוזים ומתנבאים בחמת מחבר: בנימין אופנהיימר. אתר מקראנט. נביאות במקרא ובמסורת חז"ל מחברת: רחל אליאור. אתר חופש. בבלי, מסכת מגילה, י"ד, ע"א נחמיה ו', י"ד אמנון שפירא, דמוקרטיה ראשונית במקרא : יסודות קדומים של ערכים דמוקרטיים, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2009, עמ' 107. ראו גם: ספר שמות, פרק כ"ט, פסוק מ"ג: "וְנֹעַדְתִּי שָׁמָּה, לִבְנֵי יִשְׂרָאֵל". משה גרסיאל, מדרשי שמות במקרא, רמת גן, רביבים, 1987, עמ' 65. אוצר מדרשים, מדרש שלושה וארבעה, באתר ספריא
דוד אברהמי

הרב דוד הלוי אברהמי (ט' באייר תרצ"ב, מאי 1932 - ט"ז בניסן תשע"ד, אפריל 2014) היה משגיח בישיבת ירוחם ובישיבת מקור ישראל בעפיני שבצרפת. מחבר ספר המוסר הישיבתי הנפוץ בנין עולם. נולד בווסלוי (Vaslui) שברומניה בשנת 1932 לאליהו וחנה-גיטל אברהמי. בשנת 1936, בהיותו בן ארבע, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והם התיישבו בחדרה. באמצע שנות ה-40 עברה המשפחה לגור ברמת גן ובאותה תקופה החל את לימודיו בישיבת חברון בירושלים. במשך תקופה למד בחברותא עם הרב משה שטרנבוך. בתקופת לימודיו בירושלים התקרב לרב יחזקאל לוינשטיין שכיהן כמשגיח בישיבת מיר. כמו כן היה מתלמידי הרב שמואל הומינר. בשנת 1957 נישא לאילה לבית טעפ. לאחר נישואיו התגורר בשכונת גאולה בירושלים ולמד בכולל של בוגרי ישיבת חברון שפעל בבית המדרש "פרושים" בגבעת שאול. הוסמך לרבנות על ידי רבו הרב יחזקאל סרנא ורבה של ירושלים הרב צבי פסח פרנק, שהיה שכנו בשכונת גאולה. בשנות ה-50 היה מהפעילים בארגון מחאת החרדים נגד חוק שירות ביטחון בגרסתו שכללה חובת גיוס לנשים. כמו כן היה ממייסדיה ומפעיליה המרכזיים של "הוועדה הציבורית להגנת כבוד האדם" בראשות הרב רפאל סולובייצ'יק, שפעלה נגד ניתוחי מתים. בשנת 1967 הוציא בעילום שם את ספר המוסר "בנין עולם", העוסק בחשיבות ההתמדה בלימוד התורה, ומביא בעניין זה מדברי קדמונים, לצד עצות מעשיות. שם הספר ניתן על ידי רבו הרב הומינר והוא זכה להסכמת המשגיח הרב לוונשטיין. הספר יצא בעילום שם". הוא התקבל בעולם הישיבות, זכה למהדורות רבות ונמנה עם ספרי המוסר הנלמדים בסדרי המוסר, בעיקר בישיבות הקטנות. בשנות ה-70 פעל במסגרות ציבוריות שונות, ובהן "הוועד לשמירת הלשון" ו"ועד מורא מקדש", שהוקמו בירושלים על ידי רבו הרב שמואל הומינר ורבנים נוספים. הוא הוציא מהדורות חדשות ומנוקדות של ספרי החפץ חיים: "חפץ חיים", "שמירת הלשון" ו"חומת הדת", ותרם את הספרים לישיבות. הוא הוציא חוברות תקופתיות בשם "מרפא לשון", שבהן התפרסמו מאמרים שונים בנושא שמירת הלשון. כמו כן ארגן "ועדים" בישיבות בספרי החפץ חיים. בשנות ה-70 היה משגיח בישיבת "זיו ישראל" בחיפה שהייתה בראשות הרב מנחם צבי ברלין. בין השנים 1977–1990 כיהן כמשגיח בישיבה הגדולה בירוחם שבראשות הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי. כמו כן שימש כמו"ץ בקהילה החרדית המקומית. בראשית שנות ה-80 הוציא לאור מהדורות מוערות של ספר חרדים מרבי אלעזר אזכרי, וספר "פועל צדק" של הש"ך. בשנת 1998 הוציא את הספר "דברי חן", ובו הוספות על ספרו "בנין עולם". בשנות ה-90 כיהן כמשגיח בישיבת וילקומיר באשדוד. בשנת 2000 התמנה כמשגיח בישיבת "מקור ישראל" בעפיני שצרפת שבראשות הרב דניאל היימן. בביקוריו בישראל נהג למסור "ועדי מוסר" בקהילות שונות בירושלים, בבני ברק ובמודיעין עילית. בשנת תשע"ב, חלה וחזר לישראל. נפטר בירושלים ביום השני של חג הפסח, ט"ז בניסן תשע"ד, ונקבר בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' שבבני ברק. התגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים והיה נשוי לאילה, אשת חינוך, ואב לשישה. אחד מבניו הוא הרב מאיר אברהמי, המלמד בישיבת תורת עולם בבית שמש. משה וייסברג, בעל 'בנין עולם' המשגיח הגר"ד אברהמי זצ"ל, באתר בחדרי חרדים בנין עולם, באתר היברובוקס שיחות של הרב דוד אברהמי באתר "קול הלשון" "ההקלטה האחרונה של המשגיח ר' דוד אברהמי זצ"ל" באתר "שטיבל" (הקישור אינו פעיל) ראיון של הרב דוד אברהמי עם בנו של הרב שלמה שטנצל על המחאה נגד "גיוס בנות" באתר "שטיבל". זיהוי הרב דוד אברהמי כמחבר הספר באתר מכון הלכה ברורה ובירור הלכה; הערך הגימטרי של "בנין עולם" זהה לערך של השם "אברהמי", ויש הסבורים כי בכך רמז המחבר לשמו. גם הערך הגימטרי של ספר זה זהה לשמו "דוד אברהמי".
היד של פטימה

האם התכוונתם ל... היד של פטימה - כינוי לחמסה, המייצגת לפי המסורת המוסלמית את ידה של פאטמה בת הנביא היד של פאטימה – רומן היסטורי מאת אילדפונסו פלקונס
דוברוש

דוברוש (בבלארוסית: Добруш) היא עיר במחוז הומל בבלארוס, סמוך לגבול רוסיה. מרכזו המנהלי של מחוז משנה דוברוש. העיר שוכנת לגדת נהר איפוט (Iput), יובל של הנהר סוז' באגן הדנייפר. ענפי הייצור העיקריים בעיר הם מזון, נייר ותעשיית חומרי בנייה. בעיר מספר מבנים מהמאה ה-19 - בין היתר מפעל לייצור נייר וכן בית חולים - המהווים מוקדי תיירות. אזכורה הראשון של העיר במקורות הוא משנת 1335. במאה ה-16 הייתה דוברוש כפר באיחוד הפולני-ליטאי. עם חלוקת פולין הראשונה ב-1772 סופח האזור בו הייתה דוברוש לאימפריה הרוסית ודוברוש הפכה למרכז כלכלי של מחוז גומל. בסוף המאה ה-19 הוקמה ביישוב תחנת רכבת וב-1927 ניתן ליישוב מעמד של עיר. בשנת 1986 פקדה את העיר נשורת גרעינית כבדה שהגיעה מאזור התאונה הגרעינית בצ'רנוביל. לפני פלישת גרמניה לברית המועצות הייתה בעיר קהילה יהודית קטנה, ובה כ-440 יהודים. באוגוסט 1941 כבשו הגרמנים את העיר, אך רוב תושביה היהודים הצליחו עד אז לברוח לשטחים מזרחיים יותר בברית המועצות. באוקטובר 1941 רוכזו יהודי דוברוש וסביבתה בגטו ובנובמבר נרצחו בירי, סמוך לגטו. מדיה וקבצים בנושא דוברוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוברוש דוברוש (Dobrush), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם לאוניד סמילוביצקי (רו'), דוברוש, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1665–1666), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בבלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וידוי

וידוי הוא הודאה במעשה פשע או בחטא שביצע האדם או חשיפה של מחשבות פרטיות. האם התכוונתם ל... וידוי (יהדות) – הודאה בביצוע חטאים שבין אדם לחברו או למקום כחלק מתהליך התשובה. מתבצע בין אדם לעצמו בזמנים קבועים ועל ערש דווי, אז הוא נקרא וידוי שכיב מרע וידוי (נצרות) – אחד משבעת הסקרמנטים: החוטא מתוודה על חטאיו באוזני הכומר והלה מבטל את החטא בהטילו על החוטא עונש סמלי וידוי לפני המוות – וידוי כאשר מישהו מתקרב למוות יצירות ספרותיות: וידוי (ספר) – ספר מאת יוכי ברנדס וידוי (טולסטוי) (ברוסית: Исповедь) - יצירה קצרה העוסקת בסוגיות דתיות, מאת לב טולסטוי וידוי (שיר) – שיר שכתב אלכסנדר פן, מוכר בשורה "כן, היה זה לא טוב, היה רע לתפארת". וידויים (בלטינית: Confessiones) - סדרת חיבורים מאת התאולוג הנוצרי אוגוסטינוס הווידויים (בצרפתית: Les Confessions) - אוטוביוגרפיה מאת ז'אן-ז'אק רוסו קולנוע: וידויים של שופהוליק – סרט קומדיה רומנטית אמריקני משנת 2009 וידויים (סרט) (ביפנית: 告白) - סרט דרמה יפני משנת 2010
חודל

חודל (פולנית: Chodel) הוא כפר באזור ההיסטורי של פולין קטן וכיום במחוז אופולה לובלסקיה בפרובינציית לובלין בדרום מזרח פולין, כ-35 ק"מ מדרום מערב לבירת הפרובינציה לובלין. בכפר הריסות של כנסייה ישועית שהתקיימה בכפר במאה ה-18 וכן שרידי בית קברות יהודי. בין השנים 1517–1824 החזיק הכפר בזכויות עיר, ושוב בין השנים 1838–1870. במהלך מלחמת העולם הראשונה התנהלו סביב היישוב ובתוכו קרבות כבדים בין צבא האימפריה הרוסית לבין צבאות האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית. על גבעה ממערב לעיר קיים בית קברות ובו טמונים חלליהן של קרבות אלה. לפני הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה חיו בחודל כ-770 יהודים, כמחצית מתושבי המקום. בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את חודל. גטו הוקם בכפר, ככל הנראה בסוף 1940 או בתחילת 1941, ובו רוכזו יהודי חודל ופליטים שהגיעו מיישובים סמוכים - בסך הכל כ-1,600 יהודים. במאי 1942 נרצחו מאות מיהודי הגטו והיתר הועברו לגטו אופולה לובלסקיה ומשם גורשו לסוביבור. יהודים גרמנים שהובאו לחודל ביוני 1942 גורשו משם בספטמבר 1942 לבלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא חודל בוויקישיתוף חודל (Chodel), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם חודל באתר מרכז מורשת יהדות פולין "חודל", באתר השטעטל הווירטואלי "חודל", באתר JewishGen (באנגלית) לאורה קרגו, חודל, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 626–628), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)