laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מצודת שפנדאו

מצודת שפנדאו (בגרמנית: Zitadelle Spandau) היא מצודה במערב ברלין באזור שפנדאו. חלק מהמצודה נבנה בימי הביניים והיא אחת מהמצודות שנבנו בתקופת הרנסאנס ועומדות על תילן עד ימינו. המצודה היא המבנה העתיק ביותר בשטח העיר ברלין שנשתמר עד ימינו. המצודה נבנתה במהלך המאה ה-16 אולם ראשיתו של המגדל המרכזי של המצודה במאה ה-12. מגדל זה (ולאחר מכן המצודה) הוקמו על מנת להגן על העיר שפנדאו. מתכנן המצודה היה האדריכל האיטלקי פרנצ'סקו קיאראמלה דה גאנדינו אשר החל לתכנן את מבנה המצודה בשנת 1557. עבודות הבנייה החלו בשנת 1560. בשנת 1578 החליף האדריכל רוקו גווריני די ליניארי את דה גאנדינו בפיקוח על עבודות הבנייה, ואלה הושלמו בשנת 1594. המצודה נבנתה במצודה סימטרית בת ארבעה מצדים המחוברים יחד. בשנת 1691 פוצץ מגדל נסיך הכתר. מגדל זה נבנה מחדש בשנת 1692. בשנת 1806 כבש נפוליאון בונפרטה את המצודה והיא נפגעה בצורה קשה. המצודה שופצה זמן קצר לאחר מכן אולם בעת נסיגת הכוחות הצרפתיים בשנת 1813 פוצץ מגדל המלכה ונהרס. מגדל זה שוקם בשנת 1821. בין השנים 1935–1945 שימשה המצודה כאתר מחקר ללוחמה כימית ואתר אחסון גזים רעילים. בשנת 1945 נכבשה המצודה על ידי הכוחות סובייטיים ובהמשך אותה שנה עברה לידי שלטון הכיבוש הבריטי, ונשארה בידי הבריטים עד שנת 1948. בשנת 1960 נפתח במבנה הארמון מוזיאון להיסטוריה מקומית. בין השנים 1962–1976 עברה המצודה שיפוץ נרחב. בשנת 1992 נפתח במבנה הַנַּשָּׁקִיָּה מוזיאון היסטורי. מבנה השער המקורי נבנה על פי תכנונו של צ'יארמלה אשר הושפע מפורטה נואבה (השער החדש) בעיר ורונה שבאיטליה. שער זה נבנה בסגנון הרנסאנס אולם נהרס בשנת 1813. מבנה השער הנוכחי נבנה בשנת 1839 בסגנון קלאסי. הארמון המקורי נבנה בסגנון גותי אולם בין השנים 1520–1523 שופץ בסגנון הרנסאנס. במסגרת השיפוץ של שנת 1977 שוקם הבניין בסגנון ניאו גותי. בצידו הדרומי של המבנה התגלו, בעת הקישום, קברים יהודיים מהשנים 1244 ועד 1346. מגדל המצודה מגיע לגובה של 30 מטרים. מועד הקמת המגדל אינו ידוע, וככל הנראה בסיסו נבנה במהלך המאה ה-13. 145 מדרגות הבנויות בסגנון גותי מובילות למרפסת התצפית מראש המגדל. מקור שמו של מגדל יוליוס אינו ידוע. ישנה סברה לפיה שם המגדל מתייחס לבעלות השטח על ידי יהודים בשנת 1536 (ומשמעות השם היא מגדל היהודים). בין האסירים שהוחזקו במצודה ניתן למנות את ראש הממשל אברהארד דקלמאן שהוחזק במצודה בשנת 1702, את בנז'מין רולֶה - מייסד הצי של ברנדנבורג (הוחזק במצודה בשנת 1702), ואת שר המדינה הפרוסי פרידריך פון גרנה (הוחזק במצודה בשנת 1782). בניגוד לאמונה המקובלת פושעי המלחמה נאצים אלברט שפר, רודולף הס וקרל דניץ לא הוחזקו במצודה - אלא בכלא שפנדאו. מדיה וקבצים בנושא מצודת שפנדאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצודת שפנדאו
I am...

I am... הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת היפנית איומי האמסאקי. באלבום חמישה עשר שירים (ועוד שיר נוסף ברצועה נסתרת). האלבום יצא לאור ב-1 בינואר 2002 והיה לרב מכר כבר בשבוע הראשון (1,761,360 עותקים) ושהה בו, בסך הכל, 25 שבועות. בשנת 2007 דיווחה חברת התקליטים של הזמרת כי מכירותיו ביפן הסתכמו בשלושה מיליון עותקים. מידע על האלבום I am... באתר MusicBrainz מידע על האלבום I am... באתר AllMusic האלבום I am... באתר Discogs האלבום I am... באתר ספוטיפיי ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהדות שרעב

יהדות שרעב היא חלק מקהילת יהדות תימן, והיא קהילה יהודית שהתקיימה במחוז שרעב שבתימן עד לעלייה הגדולה לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949). שרעב הוא אזור גאוגרפי שבין איב לתעז, בדרום מערב תימן, כחלק מאזור "תימן התחתונה". רוב אזור שרעב נמצא ברמה מישורית וממזרח לאזור נמצאת הדרך הראשית צנעא-דמאר-ירים. שרעב איננה נמצאת על דרך המלך, ואיננה מקום פורה במיוחד, בשל הגובה הנמוך יחסית מעל פני הים (בין 1000 ל-1500 מטר). בשרעב ובשכנותיה, עודין ושמיר (נמצאות במזרח נפת מקבנה), נמצא המספר הגדול ביותר של יהודים בתימן - למעלה מ-10,000 בשנות ה-40 - ושל נקודות יישוב (כ-130) ביחס לשטח. יהודי שרעב ניכרו בפשטות חייהם, בדיבורם המתנגן ובמבטאם המיוחד, ביחס לשאר יהודי תימן. מדובר בהגייה נחצית של האות קו"ף (נשמע כמו האות קו"ף בהגייה העיראקית), והגיית החולם כצירה, ששרשיה קדומים עד תקופת המקרא. יהדות שרעב השפיעה רבות גם על יהודי המחוזות הסמוכים: ד'אלע (ממזרח לשרעב), אלחוגריה (מדרום מערב), בעדאן (הנקרא גם מחוז איב מצפון-מזרח), והערים עדן וחבאן. השפעה זו באה לידי ביטוי בעיקר בהגיית האותיות והתנועות הזהה למבטא השרעבי אף שניגוני התפילות במחוזות אלו אינם זהים לניגונים במחוז שרעב. יהודי שרעב הרבו לעסוק באגדה, בספר הזוהר, בקבלה ובמעשי נסים ונפלאות. רבים מהם היו תלמידי חכמים ומקובלים, וכן "בעלי חפץ" ו"פותחי ספרים". הם התפרנסו ברובם מאריגה, צורפות, סנדלרות, חייטות וחקלאות. יהודי שרעב הושפעו במסורתם הליטורגית וההלכתית מנוסח הספרדים והשולחן ערוך (נוסח שאמי, בניגוד לנוסח הבלדי). מקרב יהודי שרעב יצאו מספר דמויות בולטות, ביניהן בין השאר: רבי שלום שבזי, רבי שלום שרעבי, רבי מרדכי שרעבי, מרי חיים סינוואני, מרי שלמה סינוואני, הרב יוסף משולם והמשורר ר' יוסף בן ישראל. שרעבי
עמרם קורח

הרב עמרם קורח (קֹרח) (ז' בסיוון ה'תרל"א, 27 במאי 1871 – י"ד בתשרי ה'תשי"ג, 3 באוקטובר 1952) היה הרב הראשי האחרון של יהדות תימן. נולד בצנעא לרב יחיא קורח. התייתם מאביו בגיל עשר ולמד אצל הרבנים חיים קורח ואברהם אלקארה. בגיל 19 נישא לנעמה, בת הרב יחיא שריאן. עוד קודם נישואיו שימש כסופר בבית דינו של אב בית הדין, הרב סלימאן קארה, וכעבור שנים כחבר בית הדין. שימש גובה מיסים עבור שלטונות תימן, מזכיר קופת ההקדש ורב בית הכנסת אלכסאר. היה מקורב לרב יחיא יצחק הלוי, רבה של תימן, ועמד לצידו בזמן המחלוקת הידועה בין הדרדעים והעיקשים. הוא היה מסויג מספר הזוהר ומתורת הקבלה ונמנע מלהעצים את המחלוקת, ובספרו "סערת תימן" הזכיר על פי רוב את הפרטים הקשים ברמז ובקיצור. ב-1932 נבחר הרב יחיא אביץ' לרב ראשי, והרב קורח והרב חיים משרקי שימשו עוזריו. הרב אביץ' נפטר בחודש חשוון ה'תרצ"ה (1934), והרב קורח החל לכהן בתפקיד הרב הראשי של צנעא, ובפועל כרבה של יהדות תימן. בעקבות סכסוכים בקהילה ביקש מהאימאם יחיא חמיד אלדין לשחררו מתפקידו. לאחר שנה שחררו מהתפקיד באופן חלקי, וכעבור שנתיים שוחרר מתפקידו לחלוטין. פעל למען העלייה לישראל, עם הקמתה, ועלה לישראל במבצע "על כנפי נשרים", בערב יום הכיפורים ה'תש"י (1950). לדבריו עיכב את עלייתו ארצה מתוך תחושת אחריות לבני קהילתו שיוותרו אחריו בתימן. את הקמת מדינת ישראל ואת עליית יהודי תימן לארץ ישראל הגדיר בספרו "סערת תימן" (שאותו סיים בהיותו בירושלים) כאתחלתא דגאולה. בשנותיו האחרונות נהג לצפות ביום העצמאות במצעד צה"ל, והתפלל לאורכו לשלום חיילי צה"ל. הרב קורח נודע בידענותו במסורותיהם ומנהגיהם של יהודי תימן. קיים קשרים עם השלטונות המוסלמים, כגון בנושאי גביית המיסים ובפניות של השלטונות אל ראשי הקהילה. התייחד בהיותו יודע קרוא וכתוב בערבית, ובשל ידענותו בהלכה האיסלאמית הוסמך בידי השלטונות להסדיר חלוקת ירושות. בספרו "סערת תימן" עשה שימוש במקורות ערביים הנוגעים להיסטוריה של יהדות תימן. נפטר בירושלים בערב חג הסוכות ה'תשי"ג ונקבר בבית הקברות סנהדריה. לרב קורח נולדו שמונה ילדים, חמש בנות ושלושה בנים. שניים מבניו נפטרו בגיל צעיר. נכדו הרב שלמה קורח כיהן כרב העיר בני ברק. הרב קורח כתב שלושה חיבורים שנדפסו: עלמות שיר – ביאור לשירי הרב יוסף בן ישראל והרב שלום שבזי סערת תימן – חיבור היסטורי על תולדות יהודי תימן בעת החדשה, מגלות מוזע ועד העלייה לישראל, בעריכת שמעון גרידי, ירושלים תשי"ד נווה שלום – פירוש על תפסיר רב סעדיה גאון; בעריכת נחם אילן, מכון בן צבי תשפ"ב שלמה דב גויטיין, 'פתח דבר', בתוך: סערת תימן, ירושלים תשי"ד, עמ' 11–13 'קורח, עמרם בן מרי יחיא', בתוך: משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א, ירושלים תשס"ג, עמ' 562–563 נחם אילן, 'על טיבו של הספר 'נוה שלום' לרב עמרם קורח', תימא ח, תשס"ד, עמ' 131–148 כתר תורה תאג' – תרגום אונקלוס, תפסיר לרס"ג על התורה והפטרות, ועוד, עם הערות הרב קורח על התפסיר, וכן חלק הדקדוק לרב יחיא בן יוסף צאלח, "צדה לדרך" ו"מרפא לשון" לרב יחיא אלצ'אהרי, חיבור לרב יחיא בן שלום קרח, תל אביב ת"ש ישראל עוברני, תפארת תימן, בני ברק תשע"ב, עמ' 140–158 המאור הגדול – תולדות חייו (עמ' ז-קלא) וכתביו (עמ' קמג-תיא), "מכון המאורות להוצאת כתבי רבותינו חכמי תימן", בני ברק תש"פ עמרם קורח, סערת תימן, באתר היברובוקס עמרם קורח, באתר "החכם היומי" עמרם בן יחיא קרח (1871-1952), דף שער בספרייה הלאומית ראו אצל הרב יצחק דדון, אתחלתא היא, כרך א, ירושלים תשס"ו, עמ' רג-רי. שלמה דב גויטיין, סערת תימן, פתח דבר, עמ' 12.
סאובר

סאובר (באנגלית: Sauber Motorsport AG) היא קבוצת מרוצים שווייצרית שפועלת מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 בראשות פיטר סאובר. הקבוצה מתחרה בסדרת המרוצים היוקרתית פורמולה 1 החל מעונת 1993. בשנת 2019, בעקבות עסקת חסות שנחתמה, שונה שמה של קבוצת הפורמולה 1 לאלפה-רומאו רייסינג. במשך רוב שנותיה הייתה ידועה הקבוצה כקבוצה בינונית, אם כי זכתה לגדל כישרונות צעירים, כגון קימי רייקונן הפיני ופליפה מאסה הברזילאי. בשנת 1993 זכתה הקבוצה לסיים את העונה עם מאזן חיובי עבור קבוצה חדשה של 12 נקודות. בשנת 1995 זכתה הקבוצה בפודיום הראשון שלה, בגרנד פרי מונקו. הנהג הגדול הראשון שלה היה קימי רייקונן, אשר שימש כנהג המבחן שלה לעונת 2000, ונכנס לקבוצה לעונת 2001. ביקורת הופנתה כלפי סאובר עקב הכנסת נהג צעיר כל כך ובלתי מנוסה, והועלו טענות שנהג חסר ניסיון זה יסכן את שאר הנהגים בנהיגה לא בטוחה. סאובר לא נבהל מן הביקורת והוכיח למבקריו שרייקונן הוא נהג שקול עוד במרוץ הראשון, בו זכה בנקודה אחת. שנה לאחר מכן עזב רייקונן את הקבוצה לטובת מקלארן על מנת להחליף פיני אחר שפרש, אלוף העבר מיקה הקינן. את מקומו של רייקונן שוב החליף כישרון צעיר, הפעם פליפה מאסה הברזילאי, שנשאר בקבוצה עד סוף עונת 2005, אשר לאחריה חתם בקבוצת פרארי. לקראת עונת 2006, עקב חילוקי דעות קשים בין הנהלת קבוצת המרוצים ויליאמס לבין יצרנית הרכב BMW, הודיעה BMW שהיא מפסיקה לייצר מנועים עבור ויליאמס הבריטית, ורכשה 80% מהשליטה בסאובר מידי מייסד הקבוצה פיטר סאובר. שם הקבוצה שונה ל-"BMW סאובר", הגרמני ניק היידפלד הוחתם כנהג הבכיר של הקבוצה יחד עם הקנדי ז'אק וילנב שהמשיך מעונת 2005. את העונה סיימה הקבוצה במקום החמישי ועם שני פודיומים. בעונת 2007 החליטה BMW להשאיר את הייפלד ולהחליף את וילנב ברוברט קוביצה הפולני, וזאת למרות העובדה שווילנב זכה באליפות עולם בשנת 1997, והיה אחד משלשת הנהגים היחידים באותה עונה, יחד עם פרננדו אלונסו הספרדי ומיכאל שומאכר הגרמני שזכו אי פעם באליפות עולם. וילנב עזב את עולם הפורמולה 1 לטובת מרוצי 24 השעות של לה מאן. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני לאחר פסילתה של מקלארן מאליפות היצרנים והפכה לסגנית אלופת העולם בפעם הראשונה בתולדותיה. שני נהגיה, ניק הייפלד ורוברט קוביצה, סיימו במקומות החמישי והשישי בהתאמה בדירוג הנהגים. היידפלד וקוביצה המשיכו לשמש כנהגי הקבוצה גם בעונות 2008 ו-2009. עונת 2008 הייתה מוצלחת במיוחד עבור סאובר, שסיימה במקום השלישי באליפות היצרנים. בעונה זו הגיעו היידפלד וקוביצה 11 פעמים לפודיום והקבוצה אף זכתה לניצחונה הראשון אי פעם בפורמולה 1 עם זכייתו של קוביצה בגרנד פרי הקנדי. עונת 2009 הייתה טובה פחות והקבוצה סיימה במקום החמישי. ב-29 ביולי 2009 הודיעה BMW שלא תמשיך להתחרות בפורמולה 1 בעונה הבאה. בעקבות עזיבת BMW רכש פיטר סאובר חזרה את הקבוצה. קאומי קוביאשי ופדרו דה לה רוסה הוחתמו כנהגי הקבוצה לעונת 2010, אך האחרון הוחלף בניק היידפלד בחמשת המרוצים האחרונים של העונה, שאותה סיימה סאובר במקום השמיני. בעונה זו המשיכה הקבוצה להתחרות תחת השם "BMW סאובר" אף על פי ש-BMW כבר לא הייתה חלק ממנה, אך בעונת 2011 חזרה לשם "סאובר". מדיה וקבצים בנושא סאובר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאובר (באנגלית ובגרמנית) סאובר, ברשת החברתית פייסבוק סאובר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סאובר, סרטונים בערוץ היוטיוב קבוצת BMW תפרוש מהפורמולה 1 בסוף 2009, באתר וואלה, 29 ביולי 2009
טינמיים

טִּינָמִיִּים (שם מדעי: Tinamidae) היא משפחה יחידה בסדרת הטִּינָמָאִים (Tinamiformes), שבמחלקת העופות הנפוצים באמריקה הטרופית. המין הגדול ביותר במשפחה טינמו ענק (Tinamus major) מגיע לאורך 49 ס"מ ולמשקל של 2 ק"ג והוא קרוב בגודלו לטינמו אפור (Tinamus tao). הקטן ביותר הוא טינמו גמדי (Taoniscus nanus) שמגיע לאורך 14.5 ס"מ ולמשקל 43 גרם. הטינמיים נפוצים בכל רחבי דרום אמריקה, ממקסיקו בצפון עד ארגנטינה וצ'ילה בדרום. הטינמיים הם עופות שוכני קרקע. למרות שהם מסוגלים לעוף, הם אינם מרבים לעשות זאת. את מזונם הם מוצאים על הקרקע, וכאשר עליהם לברוח מסכנה בדר"כ יעשו זאת בריצה (באזורים פתוחים) או התחבאות בסבך (באזורים מיוערים), ולא בתעופה. המשפחה מתחלקת ל-2 תתי משפחות: תת-משפחה Rhynchotinae סוג Eudromia טינמו מצויץ עדין (Eudromia elegans) טינמו מצויץ קוובראצ'ו (Eudromia formosa) סוג Nothoprocta טינמו טקנווזקי (Nothoprocta taczanowskii) טינמו קלינווסקי (Nothoprocta kalinowskii) טינמו מקושט (Nothoprocta ornata) טינמו צ'יליאני (Nothoprocta perdicaria) טינמו הסבך (Nothoprocta cinerascens) טינמו האנדים (Nothoprocta pentlandii) טינמו עקום-מקור (Nothoprocta curvirostris) סוג Nothura נוטורה מנוקדת (Nothura maculosa) נוטורת דרווין (Nothura darwinii) נוטורה צ'א'קו (Nothura chacoensis) נוטורה קטנת-גוף (Nothura minor) נוטורה לבנת מקור Nothura boraquira) סוג Rhynchotus טינמו אדום-כנף צפוני (Rhynchotus maculicollis) טינמו אדום-כנף דרומי (Rhynchotus rufescens) מין יחיד בסוג טינמו גמדי (Taoniscus nanus) סוג טינמו פטגוניה (Tinamotis) טינמו הפונה (Tinamotis pentlandii) טינמו פטגוני (Tinamotis ingofi) תת-משפחה Tinaminae סוג Crypturellus טינמו ברלפש (Crypturellus berlepschi) טינמו אפור-חזה (Crypturellus boucardi) טינמו אפרורי (Crypturellus cinereus ) טינמו קטן (Crypturellus soui) טינמו טאפוי (Crypturellus ptaritepui) טינמו חום (Crypturellus obsoletus) טינמו ירוד (Crypturellus undulatus) טינמו חלודי (Crypturellus brevirostris) טינמו ברלטי (Crypturellus bartletti ) טינמו מגוון (Crypturellus variegatus) טינמו שחור כיפה (Crypturellus atrocapillus) טינמו צהוב רגל (Crypturellus noctivagus) טינמו אפור רגל (Crypturellus duidae) טינמו אדום רגל (Crypturellus erythropus) טינמו ברזילאי (Crypturellus strigulosus) טינמו קסיקוארה (Crypturellus casiquiare) טינמו עב-בשר (Crypturellus cinnamomeus) טינמו בהיר-גבה (Crypturellus transfasciatus) טינמו מגדלנה (Crypturellus saltuarius) טינמו צ'וקו (Crypturellus kerriae) טינמו קצר-מקור (Crypturellus parvirostris) טינמו טטאופה (Crypturellus tataupa) סוג Nothocercus טינמו הרמות (Nothocercus bonapartei) טינמו זהוב חזה (Nothocercus julius) טינמו רחב-ראש (Nothocercus nigrocapillus) סוג טינמו (Tinamus) טינמו אפור (Tinamus tao) טינמו בודד (Tinamus solitarius) טינמו שחור (Tinamus osgoodi) טינמו גדול (Tinamus major) טינמו לבן-חזה (Tinamus guttatus) Crypturellus strigulosus Crypturellus tataupa Crypturellus parvirostris Tinamus solitarius טינמו אדום כנף דרומי Crypturellus soui טינמו ענק על עץ מדיה וקבצים בנושא טינמיים בוויקישיתוף טינמיים, באתר ITIS (באנגלית) טינמיים, באתר NCBI (באנגלית) טינמיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טינמיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טינמיים, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
סלימאן קארה

הרב סלימאן בן יוסף קארה (1889-1804) היה אב בית דין של צנעא במשך 40 שנה, וכן החכם באשי של יהדות תימן. מראשי המעודדים את יהודי תימן לעלות לארץ ישראל בעליית "אעלה בתמר" בשנת 1881. אביו היה הרב יוסף קארה תלמיד מובהק של מהרי"ץ, היה אב בית הדין של צנעא במשך 37 שנה, עליו נכתב בספר "סערת תימן" כי ידע את רוב התלמוד עם פירוש רש"י בעל פה. לאחר פטירתו ב-1849, הפצירו ראשי קהילת צנעא בבנו, הרב סלימאן קארה, לרשת את מקום אביו. הרב קארה תחילה סירב, בגלל עסקיו, אך לבסוף נעתר וקיבל את התפקיד. הוא כיהן בתפקיד 40 שנה, עד פטירתו בשנת 1889. ימי ראשית תקופת כהונתו, עד לכיבוש העותמאני ב-1872, התאפיינו בחוסר יציבות שלטונית של ההנהגה המוסלמית בצנעא. הדבר השפיע גם על ערעור חיי הקהילה היהודית במקום. רבים מיהודי העיר התפזרו לקהילות השונות, ובכללם גם הרב קארה (בשנת 1859). הוא קבע את מושבו בקרית אלקאביל הסמוכה לצנעא, שם שהה לסירוגין. בעת שהותו בעיירה מילא את מקומו רבי חיים קורח, בשיתוף חכמים מן הקהילה. עם כיבוש צנעא בידי הטורקים ב-1872 החל להסתמן שיפור בחיי קהילת צנעא ורבים מהגולים, ובכלל הרב קארה, חזרו לצנעא. הוא מונה לחכם באשי, בצד היותו אב בית הדין. הוא תמך בהבאת חכם באשי מחוץ ליהדות תימן (הרב יצחק שאול), ולאחר שנפטר חזר שוב לשמש כחכם באשי. הוא ניחן בזיכרון מופלג וידע בעל פה פרקים שלמים מספר היד החזקה להרמב"ם, ונודע בבקיאותו בכללי הדינים ופרטיהם. השיב תשובות רבות בהלכה וחלקן ראו אור בקבצים שונים. נודע בשמו "מארי סלימאן" ושמו הוזכר כסמל לכבוד ולהערצה. לפרנסתו עסק בצורפות. בשנת 1881 עודד את העלייה לארץ ישראל, ועמד בראש הרבנים שהביעו את ברכתם בכתב לרב סעדיה מדמוני מראשי עולי תרמ"ב (שלהי 1881). כשהבין כי בארץ ישראל מתייחסים הספרדים בהפליה לרעה כלפי התימנים הרעבים והעניים, הוא אסר על שלוחים (ממוצא תימני) שבאו מארץ ישראל לתימן בשליחות הקהילה הספרדית שבירושלים, לגבות כסף שיועד לקהילות הספרדים שבארץ ישראל בטענה כי "עניי עירך קודמים". כשנשאל על ידי הפחה של תימן מדוע עזבו יהודים רבים את הארץ הסביר הרב: "הנה לילד מינקת טובה שבטובות והוא אינו מוצא קורות רוח אלא בשדי אימו. ירושלים אם ישראל, הר הבית והמקדש הם שדיה שמהם ינק עוז וכח וחיים ורוח קודש, לכן אל ירושלים תערוג נפשם." יעקב ספיר פגש בו במהלך מסעו והתפעל מאישיותו ומכושר מנהיגותו. וכך כתב עליו: חכם גדול בתורה וביראה ובחכמת הקבלה, וגם מידיעות הנהגת העולם ומוסרי דרך ארץ והנעשה על פני תבל איננו ערום, גם כי הרחוקים המה מאד מיושבי תוגרמה, ומה גם מיושבי אירופא, ודבר אין להם עם סדרי המדינה האלו. והוא מתנהג בסלסול רבנות, כראוי לאיש גדול היושב על כסא דין לכל הארץ הזאת. — ספר מסע תימן כך כתב רבי יוסף מדמוני בזכרונותיו עמ' 2, הוצאת אברהם עובדיה תל אביב 1985 מחוץ לארץ, הצבי, 16 ביולי 1886 מתוך מסע תימן, תל אביב תש"ח, עמ' קיז-קיח (גרסה מקוונת באתר פרויקט בן-יהודה)
A Ballads

A Ballads הוא אלבום האוסף השני של זמרת הפופ היפנית איומי האמסאקי. באלבום ארבע עשר שירים. האלבום יצא ב-12 במרץ 2003. עד שנת 2007 נמכרו כמעט מיליון עותקים של אלבום זה, שהגיע לפסגת מצעד המכירות היפני אוריקון כבר בשבוע צאתו. האלבום שרד במצעד המכירות משך 39 שבועות. מידע על האלבום A Ballads באתר MusicBrainz ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השל פרומקין

הֶשֶל (שלמה) פְרוּמְקִין (על פי רוב: ה. פרומקין; 1896 – 11 באפריל 1974) היה ממייסדי ההסתדרות ומאנשי כלכלתה. חבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י, ועורך כתב העת "רבעון לכלכלה". פרומקין נולד בשנת 1896 בעיר בוברויסק שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הצטרף לתנועה הציונית הסוציאליסטית בגיל צעיר. פעיל ציוני סוציאליסטי בתנועות "צעירי ציון" ו"החלוץ" ברוסיה ובפולין, ובשנת 1920 היה ציר בוועידת פראג, שבה הוקמה ההתאחדות. באותה שנה עלה לארץ ישראל. עם עלייתו ארצה היה פועל כבישים (כביש חיפה-ג'דה) וחבר קבוצת דגניה ב'. לאחר מכן החל בפעילות ציבורית, בהיבחרו כציר בוועידת ההסתדרות הראשונה מטעם "הפועל הצעיר". פרומקין היה חבר קבוע של "המשרד לעבודות ציבוריות" של ההסתדרות (שהפך להיות "סולל בונה") ומנהלו. כמו כן, היה ממקימי בית הספר לפעילי ההסתדרות. פרומקין כתב כדרך קבע על נושאים כלכליים, ציוניים ומדיניים בעיתון "דבר" וביתר ביטאוני תנועת העבודה. את הרצאותיו ומאמריו פרסם בספרו "עליה ופיתוח בדרך למדינה". כחבר ב"וועד הפועל של ההסתדרות" היה אחראי למחלקה הכלכלית שלו. הוא שימש כיועצם הכלכלי של מנהלי המדיניות של ההסתדרות שקיבלו תפקידי מפתח בסוכנות היהודית ולאחר מכן בממשלת ישראל. בשנת 1940 מונה כחבר במועצת המנהלים של בנק הפועלים. בנוסף, היה בין יוזמי ומנהלי "כופר היישוב" – מס שהטיל על עצמו היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי למטרות מימון פעולות לשמירה על הביטחון. פרומקין כיהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה, והיה חבר בוועדת הכספים שלה. בשנת 1951 היה בין המייסדים של "בית הספר לפעילי הסתדרות", שם ניהל את הסמינר למשק וכלכלה. בשנת 1953 ייסד את כתב העת "רבעון לכלכלה", והיה עורכו הראשון במשך כ-21 שנה, עד פטירתו בשנת 1974. בתו, צביה, הייתה נשואה לסופר ואיש הציבור משה שמיר, אף הוא חבר הכנסת. קובץ מבחר הרצאות ומאמרים: עליה ופיתוח בדרך למדינה, תל אביב: תרבות וחינוך, 1971. חוברות, מאמרים והרצאות: "ארבע שנים: 1932–1935: יסודות להרצאה במועצה ל"ג של ההסתדרות", תל אביב: הוועד הפועל, תרצ"ו. "מעשים במצר", תל אביב: הוועד הפועל, תש"ב 1941. "התכוננות כלכלית", תל אביב: עם עובד, הוועד הפועל, תש"ג 1943. "חברת העובדים: מהות, מבנה, בעיות", תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל – מרכז לתרבות והסברה, תשי"ב. יהודה סלוצקי (עורך), באברויסק: ספר הזיכרון לקהילת בוברויסק ובנותיה: יזכור-בוך פאר באברויסקער קהילה און אומגעגנט, תל אביב: תרבות וחינוך (הוצא על ידי יוצאי בוברויסק במדינת ישראל ובארצות הברית), תשכ"ז 1967, כרך א. נחום גרוס, יצחק גרינברג, בנק הפועלים: חמישים השנים הראשונות: 1921–1971, תל אביב: עם עובד, 1994. מדיה וקבצים בנושא השל פרומקין בוויקישיתוף השל פרומקין, באתר הכנסת השל פרומקין, באתר כנסת פתוחה מת השל פרומקין, דבר, 11 באפריל 1974 מפרי עטו: להנחיל תודעת הייעוד (לקראת המושב השלישי של הועידה התשיעית של מפלגת פועלי ארץ־ישראל), דבר, 14 באוקטובר 1963 דוד תדהר (עורך), "משה שמיר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3102; צביה שמיר (פרומקין), באתר הפלמ"ח. על הספר: בכמה שורות: "עליה ופיתוח בדרך למדינה", מעריב, 18 ביוני 1971.
בה

האם התכוונתם ל... בה – חלק של הנשמה במצרים העתיקה בֶּה – האות הקירילית - Б בֶה – האות הקירילית - В בה – עיר בקנטון וו בשווייץ. אישים: ג'ורג' בה – כדורגלן מחוף השנהב דמבה בה – כדורגלן צרפתי בא BA
Memorial Address

Memorial address הוא המיני-אלבום הראשון של איומי האמסאקי, שיצא ב-17 בדצמבר 2003. האלבום טיפס למקום הראשון במצעד האלבומים "אוריקון", שהה שבוע בפסגתו ונותר במצעד משך 53 שבועות. מכירות האלבום עמדו על כ-1,220,000 עותקים ביפן. ANGEL'S SONG – 4:57 .1 Greatful days – 4:42 .2 Because of You – 5:23 .3 ourselves – 4:33 .4 HANABI ~episode II~ – 4:54 .5 No way to say – 4:46 .6 forgiveness – 5:53 .7 8. 3:56 - Memorial address (take 2 version)‎ [בונוס] ANGEL'S SONG .1 Greatful days .2 Because of You .3 ourselves .4 HANABI ~episode II~ .5 No way to say .6 forgiveness .7 Special Digest from A museum ~30th collection live~ .8 מידע על האלבום Memorial Address באתר MusicBrainz האלבום Memorial Address באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד משרקי

מארי דוד בן שלמה משרקי (לעיתים: מזרחי, מכונה גם: מהרד"ם) (ה'תנ"ו – י"ד בתמוז ה'תק"ל; 1696 – 7 ביולי 1770), היה פוסק תימני, ומחבר הספר שתילי זיתים על שולחן ערוך. עמד בראש האסכולה שקיבלה והשלימה עם השינויים שחדרו כמאתיים שנה קודם לתקופתו ליהדות תימן בתחום פסיקת ההלכה ונוסחאות התפילה (הנוסח השאמי) במרכז תימן. תלמידו מהרי"ץ, שלא השלים עם שינויים אלו, סבר שיש להחזיר את יהודי תימן לפסיקה לפי הרמב"ם ולתפילה לפי התכלאל. מארי דוד משרקי היה ככל הנראה תלמידו של סבו מארי אהרון משרקי ואביו רבי שלמה, וכן למד אצל הדיין מארי צאלח בן יחיא. שימש כרב בית הכנסת של נגיד הקהילה השר שלום עראקי (בית אלאוסטא), ובתפקיד רשמי היה שו"ב (שוחט ובודק). תלמידו המובהק הוא מהרי"ץ. היה החכם התימני הראשון שפירש את דברי השולחן ערוך, שכבר נתפשט כמה דורות לפניו. שתילי זיתים, על שולחן ערוך אורח חיים. סגנון פירושו זה שונה מפרשנים אחרים של השולחן ערוך. כדי להקל על הלומד, הוא כתב את פירושו כהמשך ללשונות בעל השו"ע והרמ"א, באופן שהכל נקרא ברצף אחד[דרוש מקור] באופן מתומצת. הוא מבאר את דעת השו"ע (גם אם אין מנהג תימן תואם אותה) ומביא בקצרה דינים ומנהגים נוספים המתאימים לשיטת מרן השולחן ערוך, מדברי הפוסקים או מדעת עצמו. הוא מכריע בין הפוסקים כאלו התואמים את דברי השו"ע. הוא נהג להשמיט את דברי הרמ"א במקרים בהם הביא ממנהגי אשכנז, על מנת להקל על הלומד. מדי פעם הוא מציין את מנהג תימן. ספרו זה זכה לתפוצה גדולה ולהשפעה מרובה על חכמי תימן. הרב שלמה עמר, מחכמי תימן במאה ה-19, המשיך את דרכו ושיטתו של הרב משרקי וחיבר פירוש על כל שולחן ערוך "אבן העזר", גם הוא בשם "שתילי זיתים". פירוש זה נדפס לאחרונה. רביד הזהב, שו"ת וחידושים לשולחן ערוך. בניגוד לשתילי זיתים, בספר זה הוא מפלפל בסוגיות הגמרא ובדברי הראשונים והאחרונים בעיון רב. בהקדמתו לספר הוא מסביר באורך את הסיבות שהביאוהו לחבר אותו. ראשי בשמים, על שולחן ערוך יורה דעה עד סימן קי. דוד משרקי (1696-1771), דף שער בספרייה הלאומית
שלום עראקי

שלום עראקי (1685–1780) היה נשיא קהילת יהודי תימן והממונה על המטבעה של תימן. פעל לבניית מוסדות ציבור בקהילת יהודי צנעא ובהם גם את בית הכנסת בית אלאוסטא. פעל למען תרומות ליישוב היהודי בארץ ישראל. ב-1740 פעל נמרצות להכנסת סידור התפילה בנוסח הספרדים (נוסח שאמי) בקרב יהודי תימן, וכן פעל למען קבלת פסיקות השולחן ערוך. פעילות זו עוררה מחלוקת עזה. הרב יוסף קאפח כתב ששלום התפלל בכל שבת בבית כנסת אחר והביא עמו סדורים נוסח ספרד: ”וביקש מהם אם אפשר, או כפה עליהם אם יש צורך בכך, להתפלל נוסח ספרד”. עם זאת, בספר "קורות ישראל בתימן" שפורסם על ידי הרב יוסף קאפח, כתב המחבר ר' חיים חבשוש דברים דומים על יחיא בן שלום הכהן אלעראקי עוד כתב הרב קאפח שרק שלושה מתוך עשרים ושניים בתי כנסת שפקד, סירבו לשמוע לו.. הודח מתפקידו בשנת 1761 בעקבות הסתה של המוסלמים וחילופי השלטון.[דרוש מקור] הוא נאסר והוטל עליו קנס אשר מוטט את עושרו. שניים מבניו היו מחכמי צנעא. פרופ' אהרן גימאני, מקורות חדשים לפועלו של ר' שלום עראקי בקהילות תימן במאה הי"ח, בתוך: פעמים, גיליון 55, אביב ה'תשנ"ג (1993), עמודים 144–134 שלום בן אהרן עראקי הכהן, דף שער בספרייה הלאומית הרב יוסף קאפח, אגדתא דפסחא, מבוא, עמודים 10–11 ספונות, כרך ב' ה'תשי"ח, עמוד רס"ז; פורסם גם בתוך: פרופ' יוסף טובי (עורך), כתבים, כרך ב', עמוד 718 הרב יוסף קאפח כותב שמקובל "כי היו אלה בית צאלח, בית אלשיך, בית אלד'מארי" (ספונות, כרך ב' ה'תשי"ח, עמוד רס"ז) ושמהרי"ץ, שהיה בעל בית הכנסת בית צאלח וצעיר באותו הזמן, "הושפע מאוד מן המקרה ומעמדתו התקיפה של מהר"י צעדי שהיה אב בית דין בצנעא באותו הזמן, וחזר להיות קנאי לנוסח תימן המקורי" (הרב יוסף קאפח, אגדתא דפסחא, מבוא, עמוד 11