laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Himmelskönig, sei willkommen, רי"ב 182

Himmelskönig, sei willkommen (בעברית: מלך השמיים, ברוך בואך) רי"ב 182, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך ב-1714 בהיותו בוויימאר. ביצועה הראשון היה ב-25 במרץ בשנה זו, יום בו חל יום ראשון של הדקלים ובאותה שנה גם חג הבשורה. כקנטטות נוספות מאותה תקופה, הוא ביצע אותה מספר פעמים נוספות מאוחר יותר, בין היתר כשעבד בלייפציג, באותו מועד. באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה הראשונה מתוך שמונה שהלחין באותה שנה. סדר הקריאה לחג כולל פסוקים מהאיגרת אל הפיליפים, מהאיגרת הראשונה אל הקורינתים ומהבשורה על-פי מתי, שם מתוארת כניסת ישו לירושלים, האירוע שעל שמו נקרא המועד. הטקסט מיוחס לסלומון פרנק, משורר החצר שכתב את הליברטו לקנטטות נוספות של באך מתקופה זו, למרות שזה לא מופיע בגרסה המודפסת של מזמורי פרנק. הליברטו מתאר את כניסת אלוהים לליבו של המאמין בהשוואה לכניסת ישו לירושלים וכולל גם פסוק מספר תהלים ופסוק ממזמור של המשורר הגרמני בן המאה ה-17, פאול שטוקמן (Paul Stockmann). בסך הכל ביצע באך את הקנטטה שש פעמים. הביצועים בלייפציג היו אמנם באותו תאריך, אך לא לכבוד יום ראשון של הדקלים שמועדו בשנה אינו קבוע, אלא לכבוד חג הבשורה. הקנטטה נכתבה עבור שלושה סולנים, אלט, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם חלילית, שני כינורות, שתי ויולות ובאסו קונטינואו. הקנטטה מורכבת משמונה חלקים: סינפוניה מקהלה: Himmelskönig, sei willkommen (מלך השמיים, ברוך בואך) רצ'יטטיב לבס: Siehe, ich komme, im Buch ist von mir geschrieben (הנה, באתי, במגילת ספר כתוב עלי) אריה לבס: Starkes Lieben (אהבה אדירה) אריה לאלט: Leget euch dem Heiland unter (שימו עצמכם בחסות המושיע) אריה לטנור: Jesu, laß durch Wohl und Weh (ישו, באושר ובצער) כורל למקהלה: Jesu, deine Passion (ישו, פרשת סבלך) מקהלה: So lasset uns gehen in Salem der Freuden (הבה נלך בשלום ובגיל) את הקנטטה ביצעו והקליטו כ-37 פעמים חלקן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1988), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 14 סדר הקריאה בכנסייה הבשורה על פי מתי כ"א, 1-9 ספר תהלים, פרק מ' פסוקים ח-ט רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
קיוצוגו היראיאמה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא היראיאמה. קִיוֹצוּגוּ הִירָאיָאמָה (ביפנית: 平山 清次‏; 13 באוקטובר 1874 – 8 באפריל 1943) היה אסטרונום יפני, שנודע במיוחד בזכות תגליתו שלאסטרואידים רבים יש מסלול דומה, באופן שאינו מתיישב עם מקריות. מכך הסיק שקיימות משפחות אסטרואידים. חמש המשפחות שאותן גילה נקראות על שמו – משפחות היראיאמה. תגלית זו לא הייתה מובנה מאליה היות שלכל אחד מהאסטרואידים המרכיבים משפחה יש מאפייני מסלול המשתנים במעט במחזוריות של אלפי ועשרות אלפי שנים. הסיבה לכך היא מידת השפעה שונה של כוחות הכבידה באזור, בעיקר של צדק, ונקיפה שונה בעת התקרבות לפריהליון. היראיאמה היה הראשון שנטרל השפעות אלה מהנתונים, אם כי לא לחלוטין, וכך הוכיח שלאורך מיליוני שנים נתוני המסלול של חברי המשפחה נותרים דומים. היראיאמה סיים את לימודיו באוניברסיטת טוקיו. בנוסף לעיסוקו במחקר אסטרואידים, עסק גם בבדיקת תצפיות אסטרונומיות יפניות וסיניות עתיקות. עוד קרויים על שמו האסטרואיד 1999 היראיאמה והמכתש הירחי היראיאמה, שנקרא במשותף על שמו ועל שם מקוטו היראיאמה. מאמר לזכרו באתר אוניברסיטת הרווארד משמעות הנטרול מודגמת בטבלאות שבערך משפחת פאלאס (1999) Hirayama In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_2000. ISBN 978-3-540-29925-7.
מקוטו היראיאמה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא היראיאמה. מָקוֹטוֹ הִירָאיָאמָה (ביפנית: 平山信; ‏ 6 ביוני[דרוש מקור] 1867–2 ביוני 1945) היה אסטרונום יפני, היפני הראשון שגילה אסטרואידים. היראיאמה גילה בשנת 1900 שני אסטרואידים: 498 טוקיו ו-727 ניפוניה. בנוסף, המכתש הירחי היראיאמה נקרא על שמו ועל שם קיוצוגו היראיאמה. מצפה הכוכבים האסטרונומי הלאומי של יפן מדיה וקבצים בנושא מקוטו היראיאמה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יפנים ובנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספרי בלנטיין

ספרי בלנטיין (באנגלית: Ballantine Books) הוא בית הוצאה לאור הממוקם בארצות הברית. בית ההוצאה לאור נוסד בשנת 1952 בידי בטי ויאן בלנטיין וזכתה להצלחה. בשנת 1973 נרכשה ההוצאה בידי רנדום האוס שבתורו נרכש ב-1998 בידי חברת ההוצאה לאור הגרמנית "ברטלסמן". בין ספרי המדע הבדיוני שראו אור בספרי בלנטיין, מוכר הספר פרנהייט 451 של ריי ברדבורי, וסדרת מדע בדיוני בעריכת פרדריק פול. בין הסופרים המפרסמים את ספריהם בקביעות באמצעות בית ההוצאה לאור וספריהם תורגמו לעברית: סטיב ברי, לינדה הווארד וג'ונתן קלרמן. מדיה וקבצים בנושא ספרי בלנטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספרי בלנטיין ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הספינה העתיקה מקירניה

הספינה העתיקה מקירניה (באנגלית: Kyrenia ship) הוא השם שניתן לטרופת של אניית סוחר יוונית מן המאה ה-4 לפנה"ס שהתגלתה ליד קירניה שבקפריסין. את האנייה גילה בנובמבר 1965 מדריך צלילה קפריסאי בשם אנדריאס קריולו (Karioulou). איתרע מזלו של קריולו והוא איבד את מיקומה המדויק של הטרופת. רק ב-1967, לאחר מאתיים צלילות נוספות, עלה בידו לאתר מחדש את שרידי הספינה. משלחת ארכאולוגית בראשותו של מייקל קצב (Katzev), מן המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה, חפרה באתר התת-ימי בין השנים 1969-1967. שימור חלקי העץ של האנייה נמשך בחורף 1970. הספינה השתמרה במצב טוב למדי, ושרידיה מוצגים במוזיאון שנבנה במיוחד עבורה במצודת קירניה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא הספינה העתיקה מקירניה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרן לרבי

סרן לרבי (בדנית: Søren Lerby, נולד ב-1 בפברואר 1958 בקופנהגן שבדנמרק) הוא כדורגלן ומאמן עבר דני ששיחק בעמדת הקשר בעיקר באייאקס אמסטרדם, בבאיירן מינכן, ובפ.ס.וו. איינדהובן. לרבי שיחק כנער במועדון הדני פרמאד אמאגר, ממנו עלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1975, וכבר באותה שנה חתם באייאקס אמסטרדם מליגת העל ההולנדית, כאשר היה בן 17. אייאקס אמסטרדם הייתה באותן שנים מועדון גדול בזירה האירופית והמקומית, ולרבי זכה עמה בחמש אליפויות הולנד בשמונה עונות בהן שיחק בקבוצה. לרבי צבר 206 הופעות וכבש 66 שערים בתקופתו באייאקס. בקיץ 1983 חתם לרבי בבאיירן מינכן, כמחליפו של פול ברייטנר שפרש מכדורגל. לרבי שיחק בבאיירן מינכן שלוש עונות, בהן זכה בשתי אליפויות הבונדסליגה ובשני גביעים מקומיים, צבר 89 הופעות והבקיע 22 שערים. בקיץ 1986 חתם במונקו מליגת העל הצרפתית, שם שיחק עונה אחת, וכבש שלושה שערים ב-27 הופעות. בשנת 1987 חתם לרבי בפ.ס.וו. איינדהובן, ובשנת 1988 הגיע להישג המשמעותי ביותר בקריירה שלו, כאשר זכה עם הקבוצה בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון 5-6 בבעיטות הכרעה על בנפיקה ליסבון במשחק הגמר, כאשר לרבי הבקיע את אחת הבעיטות, במשחק שהסתיים בתוצאה 0-0 לאחר 120 דקות. לכך הוסיף לרבי שתי זכיות נוספות באליפות הולנד עם איינדהובן, נוסף על חמש הזכיות שהשיג עם אייאקס אמסטרדם. בשנת 1990 פרש לרבי ממשחק פעיל, לאחר שלוש עונות באיינדהובן, בהן צבר 81 הופעות והבקיע 16 שערים. לרבי שיחק בנבחרות הצעירות של דנמרק החל משנת 1973, ובשנת 1978 ערך בכורה בהנבחרת הבוגרת. לרבי שיחק עם דנמרק בשלושה טורנירים גדולים. ביורו 1984 כבש שער יתרון בחצי הגמר נגד נבחרת ספרד, שהשוותה בהמשך המשחק, וניצחה 5-4 בבעיטות הכרעה, למרות בעיטה מוצלחת של לרבי. במונדיאל 1986 השיג לרבי עם דנמרק מאזן מושלם בשלב הבתים, אך בשמינית הגמר הודחה נבחרתו, שוב על ידי נבחרת ספרד, והפעם לאחר תבוסה בתוצאה 5-1. הטורניר הגדול האחרון בו לרבי השתתף היה יורו 1988, בו דנמרק לא השיגה ולו נקודה אחת. בשנת 1989, פרש מהנבחרת לאחר 11 שנים, 67 הופעות ועשרה שערים. באוקטובר 1991 פוטר יופ היינקס מאימון באיירן מינכן לאחר פתיחת עונה גרועה, ולרבי מונה כמחליפו. התוצאות שלרבי השיג בשנה זו לא השביעו את רצון ההנהלה גם כן, והוא פוטר בפברואר 1992 לאחר הדחה משפילה מגביע אופ"א על ידי קבוצת B 1903 מליגת העל הדנית במפגש כפול לאחר 6-3 בסיכום שני המשחקים. לאחר מכן הפך לסוכן שחקנים מוסמך על ידי פיפ"א. מדיה וקבצים בנושא סרן לרבי בוויקישיתוף סרן לרבי, באתר Transfermarkt סרן לרבי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) סרן לרבי, באתר WorldFootball.net סרן לרבי, באתר National Football Teams סרן לרבי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
עמי-דיתנה

עַמי-דיתַנַה היה מלך אמורי, המלך התשיעי בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך כ-37 שנים בין השנים 1683–1647 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה, או 1640-1683 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה הנמוכה. הוא היה בנו ויורשו של המלך אבי-אשוח. תקופת שלטונו על פי המקורות הייתה תקופה של שקט. הוא היה עסוק בעיקר בהרחבת והעשרת המקדשים ומבנים נוספים. בשנת מלכותו החמישית הוא הכניס פסל המייצג אותו למקדש אסגילה שהיה מקדש למרדוך, אל הראשי הבבלי.  הפסל היה מעוצב כנסיך היושב על כס מלכות מפואר. בשנת מלכותו האחרונה, הוא הרס את חומות העיר דיר ששכנה מצפון מזרח לבבל. חומות אלה נבנו לפני כן על ידי דמיק-אילישו מאיסין. את עמי דיתונה ירש בנו עמי-צדוקה. פירוט האירועים לפי שנים, שנות מלכותו של עמי-דיתנה
פנגולין פיליפיני

פנגולין פיליפיני (שם מדעי: Manis culionensis) הוא מין של פנגולין האנדמי לאי פלאוואן שבפיליפינים ומצוי בסכנת הכחדה בטבע. פנגולין זה חי בטבע רק ביערות גשם טרופיים באי פלאוואן שבפיליפינים והוא דומה מאוד למין פנגולין מלאי, אך בעל ראש קצר יותר, קשקשים קטנים יותר וזנב ארוך יותר. אורכו הממוצע 58–176 ס"מ ומשקלו 1.8–2.4 ק"ג. הוא בעל קשקשים חומים על פני גופו עד לראש ובעל לשון ארוכה ודביקה איתה הוא תופס נמלים וחרקים קטנים והוא בעל טפרים גדולים העוזרים לו לטפס. הוא גם יכול להיתלות עם זנבו מבין הענפים אבל כמו מרבית הפנגולינים השריון המגן פוגע במהירותו ובתנועתו. הפנגולין יוצא בלילה לשחר אחר מזון. הוא ניזון בעיקר מנמלים ומטרמיטים אותם הוא מחפש בקינם, הורס אותו באמצעות טפריו הגדולות ותופס אותם בלשונו הדביקה והארוכה. הוא חסר שיניים ולעיתים בולע אבנים כדי לעזור לו לטחון את המזון בקיבה. הקשקשים שלו מונעים מהנמלים להשיב לו מלחמה, כשהן נתקעות בקשקשים המוגנים. קשקשיו הקשים מגנים עליו גם מטורפים פוטנציאלים. פנגולינים אלה נמצאים בסכנת הכחדה עקב פגיעה מידי האדם שצד אותם לבשר וכן ללבושי שריון מקשקשיהם. מדיה וקבצים בנושא פנגולין פיליפיני בוויקישיתוף פנגולין פיליפיני, באתר ITIS (באנגלית) פנגולין פיליפיני, באתר NCBI (באנגלית) פנגולין פיליפיני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פנגולין פיליפיני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגולין פיליפיני, באתר GBIF (באנגלית) פנגולין פיליפיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
פנגולין הכף

פַּנְגּוֹלִין הכף (שם מדעי: Smutsia temmincki) הוא מין יונק עוטה קשקשים, שהוא מין של פנגולין, הנפוץ בסוואנות במזרח עד דרום אפריקה. מין זה הוא מין הפנגולין היחיד החי במדינת דרום אפריקה (כף אפריקה), ולכן זהו שמו. הפנגולינים מזכירים מעט זוחלים מכוסי קשקשים, אך למעשה הם יונקים בעלי קשקשים גדולים חומים החופפים זה את זה. אורכם 37–59 ס"מ ומשקלם 3–15 ק"ג. הם בעלי זנב ארוך ומכוסה קשקשים והוא מוטל על הקרקע בשעת ההליכה. לפנגולין טפרים גדולים וחדים ברגליו הקדמיות, ראשו קצר וחסר שיניים ולשונו ארוכה ודביקה. לפנגולינים אין אוזניים חיצוניות ולכן הם לא מצטיינים בשמיעה. גם חוש הראיה שלהם חלש, אך הם בעלי חוש ריח חד. הם חיים באזורים פתוחים וסוואנות, אך גם באזורי שיחים ברחבי אפריקה לאורך מזרח ומרכז אפריקה עד לדרום אפריקה בדרום. הוא יוצא בעיקר בלילה וחי לבדו. הוא ניזון מנמלים ומטרמיטים אותם הוא מוציא מתיליהם הגדולים באמצעות טפריו ואחר כך באמצעות לשונו הארוכה והדביקה לוכד אותם וזולל. במשך היום הוא נח באדמה במאורות שהוכנו על ידי שנבובים או חזירי יבלות. הפנגולינים חיים ביחידות בטריטוריות תחומות ומסומנות וחיים בבדידות. כאשר טורפים כמו אריות, נמרים וצבועים מפתיעים אותם, הם מתכרבלים לכדור קשקשים אותו יהיה קשה מאוד לפתוח. אמצעי הגנה נדירים יותר שלהם הם לנשוף, להצליף בזנבם שיכול לפצוע קשה ואף לפלוט ריחות דוחים מפי הטבעת. הפנגולינים הצעירים רוכבים על גבה של אמם עד שהם גדולים. הפנגולינים נמצאים בסכנה בעיקר עקב ציידים שצדו אותם למטרות בשר או לבישת שריון. שותה מים מדיה וקבצים בנושא פנגולין הכף בוויקישיתוף פנגולין הכף, באתר NCBI (באנגלית) פנגולין הכף, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פנגולין הכף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגולין הכף, באתר GBIF (באנגלית) פנגולין הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
פנגולין עצים גדול

פנגולין עצים גדול או פנגולין ארך זנב (שם מדעי: Phataginus tetradactyla) הוא מין של פנגולין גדול החי באפריקה המשוונית. הוא קרובו של פנגולין עצים קטן החי באותם אזורים. לפנגולין זה זנב ארוך שנתן לו את שמו השני. הוא מגיע לאורך של 30–40 ס"מ עם זנב באורך 60–70 ס"מ ולמשקל של 2-2.5 ק"ג. הזכרים גדולים מהנקבות. כמו רוב הפנגולינים גם פנגולין זה הוא בעל קשקשים עבים בצבע חום או כתום כהה וראש קטן חסר שיניים אך בעל לשון ארוכה ודביקה וטפרים גדולים. קצצה הזנב בעל עור חשוף ועוזר להיתפס על ענפים והחזיק את משקלם בשל אורכו וחוזקו. הבטן, החלק התחתון של הגפים והפנים בעלי שערות ולא קשקשים. הם חיים במערב ומרכז אפריקה ביערות גשם, ביצות וגדות נהר בצפון ומערב מסנגל עד אוגנדה ובדרום עד לאנגולה והם נמצאים גם ביערות קונגו וגינאה. הם חיים רוב הזמן על העצים ונדירים יותר בערבות וסוואנות פתוחות. הם נפוצים בחלקים הפנימיים יותר של היערות. הם חיים בין העצים ביער ונתלים עם זנבם בטיפוסם. הם אפילו יכולים להשתלשל מהזנב אך לא לאורך זמן. מדי פעם הם גם יורדים למים לשחות. הם אוכלים נמלים וטרמיטים באמצעות לשונם הארוכה והדביקה וקורעים את התל באמצעות הטפרים הגדולים שלהם. בעת התקפה הם מתכרבלים לכדור קשקשים אותו אי-אפשר להתקיף. הטורפים העיקריים שלהם הם נמרים ועופות דורסים.כמו שאר הפנגולינאים המין נמצא בסכנת הכחדה בגלל ציד וכריתת יערות. כמו רוב היצורים הטרופיים, הם יכולים להתרבות כל השנה. תקופת ההריון היא בערך 140 יום, ובסיומה נולד צאצא יחיד, המגדל קשקשים במהירות. הוא מטפס על גופה של אמו מאחור עד שהוא מתבגר. מדיה וקבצים בנושא פנגולין עצים גדול בוויקישיתוף פנגולין עצים גדול, באתר NCBI (באנגלית) פנגולין עצים גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פנגולין עצים גדול, באתר GBIF (באנגלית) פנגולין עצים גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
קולבושובה

קולבושובה (בפולנית: Kolbuszowa; ביידיש: קאלבאסאוו) היא עיירת מחוז בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קולבושובה נזכרת לראשונה בשנת 1503, והיא השתייכה תחילה לנסיכות סנדומייז'. בסוף המאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1652 נפגעה העיירה קשות מהמגפה השחורה, וכעבור 4 שנים נפגעה מפלישת האימפריה השוודית. בהמשך, השתקמה העיירה, ונודעה בזכות תעשיית הנגרות הענפה בה. בשנת 1867, תחת שלטון אוסטריה, הפכה העיירה לעיירת מחוז עצמאית. בשנת 1904 פגעה ביישוב דליקה גדולה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1700, ובתחילה הוגבלו האזורים שבהם הותר ליהודים להתגורר ביישוב. בתחילת המאה ה-18 נחנך בעיירה בית כנסת וקודש בה בית עלמין יהודי, ובמשך מספר שנים הייתה הקהילה המקומית כפופה לקהילת אפטא. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיירה על חסידות רופשיץ, ומסוף אותה מאה החלה בעיירה גם פעילות ציונית. רבה של העיר משנת ה'תקס"ד עד שנת ה'תקצ"ד היה רבי יעקב הורוביץ ממעליץ. בתחילת מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ובנותרים התעמרו החיילים הרוסים שנכנסו אליה. לאחר תום המלחמה נערך פוגרום ביהודי העיירה, בו רבים נפצעו ונשדדו. בסיוע הג'וינט השתקמה במעט הקהילה בעיירה, ובין מלחמות העולם התקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, וכן פעל בה קיבוץ הכשרה. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, כמחצית מתושביה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בזזו חיילים פולנים נסוגים את חנויות היהודים בעיירה. ב-13 בספטמבר 1939 נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, תוך שוד רכושם. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה מגיל 12, חלקן במחנות עבודה. ב-13 ביוני 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בחלק מוזנח בה, בו שוכנו בצפיפות רבה ובתנאי רעב, ואליו הועברו בהמשך יהודים נוספים מכפרי הסביבה. יהודים שנתפסו מבריחים מזון לגטו הוצאו להורג. באפריל 1942 רצחו הגרמנים 22 יהודים בגטו, והטילו על יתר היהודים תשלומי כופר גבוהים. בהמשך, הביאו הגרמנים יהודים רבים מכפרי הסביבה לסביבת העיירה, ושם רצחו אותם. ביוני 1942 הוטלו תשלומי כופר נוספים על יושבי הגטו. ב-24 ביוני 1942 הוצעדו יושבי הגטו שבעיירה לגטו ז'שוב, וביולי 1942 שולחו רובם למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-100 יהודים שהושארו בקולבושובה לשם איסוף וסידור רכוש המגורשים שולחו לבלז'ץ ב-15 בנובמבר 1942, תוך עריכת מצוד אחר מספר יהודים שניסו להימלט מהאקציה. מקהילת קולבושובה שרדו את השואה 9 יהודים. מדיה וקבצים בנושא קולבושובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קולבושובה (בפולנית) ספר יזכור לקהילת קאלבושאוו, בספריית העיר ניו יורק קולבושובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין קולבושובה (Kolbuszowa), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קולבושובה", באתר השטעטל הווירטואלי שאנון פיליפס ומרטין דין, קולבושובה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 523–525), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) The Spielberg Jewish Film Archive - A Pictorial Review of Kolbuszowa, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 27:55) קולבושובה (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
שמשו-דיתנה

שַמְשו-דיתַנַה (גם שמשודיתנה) היה מלך אמורי, המלך האחד עשר והאחרון בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך במשך 30 שנה, בין השנים 1625–1595 לפנה"ס, לפי הכרונולוגיה התיכונה. או בין 1561–1531 לפנה"ס, לפי הכרונולוגיה הנמוכה. הוא היה בנו ויורשו של המלך עמי-צדוקה. שמשו-דיתנה הורד מכס המלוכה ונלקח בשבי על ידי המלך החתי מורשיליש הראשון שפלש לבבל והרס אותה. לאחר נפילת השושלת הראשונה, בבל נכנסה לתקופת חושך קצרה שבה היא נשלטה כנראה על ידי שושלת ארץ-הים, במאה ה-16 לפנה"ס עולה לשלטון בבבל השושלת השלישית של מלכי בבל שהייתה שושלת כשית. פירוט האירועים לפי שנים, שנות מלכותו של שמשו-דיתנה
הכוורת (ולינגטון)

הכוורת (באנגלית: The Beehive) הוא כינויו של אחד מבתי הפרלמנט של ניו זילנד, משכנה של הזרוע המבצעת. המבנה, השוכן בסמיכות למרכז העסקים הראשי של ולינגטון, בירת ניו זילנד, חב את כינויו לצורתו המזכירה כוורת דבורים. המבנה נבנה בשלבים בין השנים 1969–1979 ונחנך רשמית על ידי ראש ממשלת ניו זילנד, רוברט מולדון, במאי 1977. מוסדות הממשלה עברו למבנה שנתיים מאוחר יותר. גובהו של המבנה 72 מטרים, והוא בן 10 קומות מעל הקרקע, בנוסף ל-4 קומות תת-קרקעיות. המבנה מאכלס את משרד ראש הממשלה של ניו זילנד ומשרדים של שרים, את חדר אסיפות הקבינט של הממשלה, אולם כנסים, וכן את מרכז ניהול המשברים הלאומי שממוקם במרתף הבניין. בשנת 2015 הוכרזה הכוורת כמבנה לשימור. מדיה וקבצים בנושא הכוורת בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכוורת (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ניו זילנד ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוורת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כוורת – מקום מגוריהן של דבורים וצרעות כוורת (כתב עת) – כתב עת של החוג למדעי ההתנהגות במסלול האקמי המכללה למנהל כוורת (להקה) – להקה ישראלית שפעלה בשנות ה-70, והתאחדה מאז מספר פעמים נוספות. הכוורת (ולינגטון) – מבנה בולינגטון, בירת ניו זילנד, המאכלס את הזרוע המבצעת של הפרלמנט. כוורת בסרט (Bee Movie) - סרט אנימציה שהופק על ידי חברת דרימוורקס. כוורת (רשת חנויות נוחות) – רשת חנויות נוחות, קנטינות ומזנונים העומדת לרשות החיילים בבסיסי צה"ל
הפיגוע בימת צ'אד (2015)

מפת ימת צ'אד (למפת צ'אד מוגדלת)   נג'מנה מונדו אבשה פאיה-לארגו לוב סודאן הרפובליקה המרכז אפריקאית קמרון ניגריה ניז'ר ימת צ'אד (למפת צ'אד רגילה)   נג'מנה מונדו אבשה פאיה-לארגו לוב סודאן הרפובליקה המרכז אפריקאית קמרון ניגריה ניז'ר ימת צ'אד הפיגוע בימת צ'אד היה פיגוע התאבדות משולש שאירע ב-5 בדצמבר 2015 באי "לולו פו" שבימת צ'אד בתחומה של צ'אד. בפיגוע נהרגו 15 בני אדם ונפצעו 130 נוספים. אף ארגון טרור לא נטל אחריות על הפיגוע שבוצע בידי ארבע נשים מתאבדות במהלך שוק שבועי המתקיים באי, אך פקידים בממשלת צ'אד העריכו כי מאחוריו עומד ארגון הטרור האסלאמי הקיצוני "בוקו חראם" שצבא צ'אד היה שותף למערכה אזורית נגדו מראשית 2015, לאחר שהתקפות הטרור שביצע הארגון חרגו מגבולות צפון ניגריה לתחומן של המדינות השכנות ובהן צ'אד. פיגוע ההתאבדות ב"לולו פו" הוא מתקפת הטרור השנייה ברציפות במדינה לאחר פיגוע התאבדות משולש נוסף שבוצע בכפר באגה סולה (אנ') ב-10 באוקטובר 2015 שבו נהרגו 41 אנשים. צ'אד: 30 הרוגים ו-80 פצועים בשלושה פיגועי התאבדות, באתר מעריב אונליין, 5 בדצמבר 2015
קולצ'יני

קולצ'יני (באוקראינית: Кульчини; בפולנית: Kulczyny; ביידיש: קולטשין) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב, השוכן על גדת נהר פונורי, נזכר בשמו הנוכחי מהמאה ה-15. לאחר שנחרב בעת פלישת הטטרים לאזור, הוקם היישוב בשנית בגדה השנייה של הנהר. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,031 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, קרוב לשליש מתושביה, ופעלו בה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. באמצע יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובאביב 1942 רוכזו היהודים שנותרו בה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה. על יושבי הגטו הוטלו גזירות שונות, והם נלקחו לעבודות כפייה. באוגוסט 1942 רוכזו יושבי הגטו שבעיירה בכיכר השוק המקומית, ונלקחו לעיירה מנייווצי (אוק'), בה הוחזקו לילה באורוות ובדירים, ולמחרת נרצחו כולם. קולצ'יני (Kulchiny), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קולצ'יני", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), קולצ'יני, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1398–1399), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
קרל נסר

קרל מגנוס נסר (בשוודית: Carl Magnus Nesser; נולד: 1971) הוא דיפלומט שוודי שכיהן כשגריר שוודיה בישראל בשנים 2013–2017. נסר היה גם הנציג השוודי באו"ם בניו יורק ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה בווינה. כמו כן כיהן כשגריר שוודיה בעיראק מיולי 2010 עד סתיו 2012. כיהן כשגריר שוודיה בישראל מאפריל 2013, עד שהוחלף בידי מגנוס הלגרן בשנת 2017. יחסי ישראל–שוודיה מגנוס הלגרן פגישה של מר נסר עת היה שגריר שוודיה בעיראק (באנגלית) צוות השגרירות השוודית בישראל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האנסן

האנסן (Hanssen; Hansen) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלן הנסן – כדורגלן עבר סקוטי אמיל האנסן – שם הלידה של הצייר אמיל נולדה בק האנסן – מוזיקאי, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי יהודי ברנדן הנסן – שחיין אמריקאי ג'וני האנסן – כדורגלן עבר דני גרהארד ארמור הנסן – רופא נורווגי, הידוע בעיקר בתרומתו לזיהוי החיידק הגורם למחלת הצרעת ככזה חיידק הנסן מחלת הנסן בית הנסן – מרכז לעיצוב, מדיה וטכנולוגיה בשכונת טלביה בירושלים, במבנה ההיסטורי של בית החולים הממשלתי למצורעים ע"ש הַנסֶן הולגר נורמן הנסן – שחמטאי דני הלמר האנסן – חוקר קטבים נורווגי, מחמשת האנשים הראשונים שהגיעו אל הקוטב הדרומי טרוויס האנסן – כדורסלן אמריקאי-רוסי מיקל האנסן – שחקן כדוריד דני רוברט הנסן – מראשי הריגול הנגדי של ה-FBI, שמכר סודות לרוסים פטר אנדריאס הנסן – אסטרונום דני פר פייה-הנסן – פעיל המחתרת הנורווגית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מנורווגיה
הרקר

הרקר (באנגלית: Harker) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... סוזאנה הרקר – שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה קרוליין הרקר – שחקנית תיאטרון וטלוויזיה אנגלייה אלפרד הרקר – גאולוג ופטרולוג אנגלי
משרד ההגנה (איראן)

"המשרד להגנה ולוגיסטיקה של הכוחות המזוינים" (בפרסית: وزارت دفاع و پشتیبانی نیروهای مسلح جمهوری اسلامی ایران) או בקיצור "משרד ההגנה האיראני" (MODAFL), הוא משרד הביטחון של הרפובליקה האסלאמית של איראן. הוא הוקם בשנת 1989, וכפופים לו צבא איראן ומשמרות המהפכה האסלאמית. נועד לספק מעטפת הגנה באמצעות שורה של תעשיות צבאיות עצמאיות. הוא הוקם על בסיס איחוד של גופי לוגיסטיקה ורכש שהיו כפופים במקור לצבא ולמשמרות המהפכה, במטרה לייעל ולרכז את הרכש הצבאי. במסגרת תפקידו אחראי על פיתוח אמל"ח וניהול התעשיות הצבאיות, תחזוקה של אמל"ח קיים, תיאום במסגרת מחקר ופיתוח של האמל"ח וטכנולוגיות צבאיות וכן, ריכוז הרכש מחו"ל. בניגוד למשרדי ביטחון מקבילים בעולם, אינו אחראי על עיצוב מדיניות הביטחון, סמכות זו נתונה בידי משמרות המהפכה ומטכ"ל הצבא, שאחראים על הכוונת המחקר, הפיתוח והייצור המתבצע תחת משרד ההגנה. הוא מעורב בתוכנית הגרעין האיראנית ותוכנית הטילים האיראנית ובשל כך הוטלו על הארגון סנקציות על ידי ארצות הברית ואירופה. הוא אחד משלושת המשרדים בממשל איראן אשר פועלים בתוך גבולות המדינה וגם מחוצה לה. מלבד צבא איראן ומשמרות המהפכה, כפופים למשרד ההגנה מספר רב של תעשיות צבאיות האחראיות על פיתוחים צבאיים וטכנולוגיות בתחומים מגוונים: אלקטרוניקה, תעופה, מנועים רקטים, חומרים מרוכבים וכו'. באמצעותם מספק לצבא ולמשמרות המהפכה את מרבית הנשק והציוד המשמש אותם. בין ארגוני התעשיות שפורסמו בגלוי: ארגונים נוספים הכפופים לו שפורסמו בגלוי: מדיה וקבצים בנושא משרד ההגנה בוויקישיתוף "משרד הביטחון האיראני נחשף", עמי רוחקס דומבה, 23 במרץ 2015, IsraelDefense או במקור באתר thearkenstone משרד ההגנה האיראני באתר "globalsecurity" Anthony H. Cordesman, Iran's military forces in transition "משרד הביטחון האיראני נחשף", עמי רוחקס דומבה, 23 במרץ 2015, IsraelDefense דוח אודות ארגון סאפאנד, מטעם המועצה הלאומית של קואליציית האופוזיציה האיראנית המוסד ב-2012: איראן סוגרת קצוות לקראת ייצור פצצה, nrg, פברואר 2015, באתר nrg דיווח: איראן העבירה את פיתוח הגרעין הצבאי לאתר סודי ליד טהרן, באתר ynet, 8 באוקטובר 2014 שר הביטחון האיראני חשף טיל שיוט, באתר ערוץ 7