laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אזקיאל בייזי

ג'וסיף אזקיאל בייזי (באנגלית: Joseeph Ezekiel Bassey; נולד ב-10 בנובמבר 1996 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת קשר הכנף בפטרוג'ט. בייזי גדל באקדמיית הנוער אמה נטוק, ולקראת עונת 2013/2014 עבר לאקווה יונייטד מליגת העל הניגרית. לאחר עונה אחת באקווה יונייטד עבר בייזי לאנימבה, גם היא מליגת העל הניגרית. בעונת 2014/2015 זכה בייזי עם המועדון באליפות ניגריה, ונבחר לשחקן העונה של המועדון. ב-31 בינואר 2017 הושאל לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, המשחקת בליגה הספרדית השלישית, עם אפשרות רכישה בתום ההשאלה. ב-17 בנובמבר 2015 ערך בייזי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, כשהחליף את סולימאן עבדולהי בדקה ה-83 בניצחון 2-0 על נבחרת סווזילנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אנימבה אליפות ניגריה (1): 2014/2015 אזקיאל בייזי, באתר Transfermarkt אזקיאל בייזי, באתר Soccerway אזקיאל בייזי, באתר BDFutbol אזקיאל בייזי, באתר WorldFootball.net אזקיאל בייזי, באתר National Football Teams אזקיאל בייזי, באתר FootballDatabase.eu Five things about Barcelona's Nigerian recruit Ezekiel Bassey באתר ESPN, ‏ 1 בפברואר 2017 (באנגלית) Ezekiel Bassey: The Nigerian speedster set to take Barcelona by storm באתר Goal, ‏ 1 בפברואר 2017 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב פודה

דב פודה (נולד ב-7 בינואר 1950) הוא אורולוג ישראלי, לשעבר מנהל המחלקה האורולוגית בבית החולים הדסה עין כרם ויו"ר איגוד האורולוגים הישראלי. פודה הוא זוכה פרס רקובצ'יק על עבודת מחקר מצטיינת מהאיגוד הישראלי לאורולוגיה לשנת 1985. דב פודה נולד בתל אביב ולמד בבית הספר התיכון עירוני א' בבאר שבע בשנים 1964–1967. מאוגוסט 1967 עד פברואר 1968 שימש כעוזר מחקר במחלקה לביופיזיקה במכון ויצמן למדע. ב-1970–1976 למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנים 1976–1977 ביצע את הסטאז' בבית החולים הדסה בעיר וב-1979 קיבל רישיון לעסוק ברפואה ממשרד הבריאות. ב-1978 החל להתמחות בכירורגיה כללית בבית החולים הדסה וב-1980 עבר להתמחות בכירורגיה אורולוגית אותה סיים ב-1985 ובעקבותיה קיבל ב-1986 הסמכה ממשרד הבריאות כמומחה בתחום. ב-1985 השתלם במיינץ שבגרמניה בטכניקה לריסוק אבנים בכליות באמצעות גלי הלם. בשנים 1987–1989 השתלם באונקולוגיה אורולוגית במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג בניו יורק. במאי 1990 התמנה למנהל המחלקה האורולוגית בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים, תפקיד בו כיהן עד סוף 2016. החל משנת 1989 לימד כמרצה בכיר ומ-2000 מכהן כפרופסור חבר בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. בשנים 2000–2002 כיהן כיו"ר איגוד האורולוגים הישראלי. בשנת 1971 זכה בפרס הסטודנט המצטיין של הפקולטה לרפואה, בשנת 1979 זכה בפרס הצטיינות מחקרית בפקולטה לרפואה וב-1985 זכה בפרס רקובצ'יק על עבודת מחקר מצטיינת מהאיגוד הישראלי לאורולוגיה. פרופ' פודה חבר באיגוד האמריקאי לאורולוגיה (1990), באיגוד האירופאי לאורולוגיה (1995) ובהתאחדות הבינלאומית לאורולוגיה (1995). פודה נשוי לגילה ואב לשלושה, מתגורר במושב אורה. הביוגרפיה של פרופ' דב פודה באתר בית החולים הדסה באנגלית הביוגרפיה של פרופ' דב פודה (אורכב 05.02.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר בית החולים הדסה בעברית סיכום ניסיון מקצועי
נוויל מוט

סר נוויל פרנסיס מוט (באנגלית: Nevill Francis Mott; ‏30 בספטמבר 1905, לידס, אנגליה - 8 באוגוסט 1996, בקינגהאמשייר, אנגליה) היה פיזיקאי אנגלי, אשר זכה בשנת 1977 בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם פיליפ אנדרסון וג'ון ואן ולק, על מחקרו בנושא התכונות החשמליות והמגנטיות של מוליכים למחצה אמורפיים. מוט נולד ב-30 בספטמבר 1905 בלידס, אנגליה לליליאן מרי ריינולדס ולצ'ארלס פרנסיס מוט. את התואר הראשון (1927) והתואר השני (1930) עשה בקולג' סנט ג'ון שבאוניברסיטת קיימברידג', ולמד מתמטיקה ופיזיקה תאורטית. בשנת 1933 קיבל מינוי לתפקיד פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת בריסטול. בשנת 1941 זכה מוט במדליית יוז. בשנת 1948 קיבל מינוי לתפקיד מנהל מעבדת הפיזיקה על שם הנרי אוברטון ווילס (אנ'). בשנת 1953 זכה במדליה המלכותית. בשנת 1954, מונה לפרופסור לפיזיקה יישומית במעבדת קוונדיש, תפקיד בו החזיק עד 1971. בו בזמן, בין השנים 1959–1966 כיהן כמאסטר של קולג' גונוויל וקאיוס (אנ'), קיימברידג'. עבודתו המוקדמת בקיימברידג' עסקה בניתוח תאורטי של התנגשות גזים, באופן ממוקד בהתנגשות עם ספין מסתובב של אלקטרון כנגד אטום מימן, והובילה למחקרי המשך בנושא אפקטים דומים באלקטרוני הולכה, ובתכונות המגנטיות של מתכות. בשנת 1972 זכה במדליית קופלי. באותה השנה קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הריוט-ואט (אנ'). בשנת 1977 זכה בפרס נובל לפיזיקה יחד עם פיליפ אנדרסון וג'ון ואן ולק, על מחקרו בנושא התכונות החשמליות והמגנטיות של מוליכים למחצה אמורפיים. בשנת 1983, הוענק למוט תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן. לאחר שפרש לגמלאות, המשיך לסייע ביישום המחקר שלו על מנת לפתח יישומים ליצור אנרגיה סולארית זולה. מוט נפטר ב-8 באוגוסט 1996 בבית חולים במילטון קינס שבבקינגהאמשייר, אנגליה. "An Outline of Wave Mechanisms" ‏(1930) "The Theory of the Properties of Metals and Alloys" ‏(1936) "Electronic Processes in Ionic Crystals" ‏(1940) "Wave Mechanics and Its Applications" ‏(1948) "The Theory of Atomic Collisions" ‏(1971) Electronic Processes in Non-Crystalline Materials ‏(1971) "Elementary Quantum Mechanics" ‏(1972) "Metal-Insulator Transitions" ‏(1974) "Conduction in Non-Crystalline Materials" ‏(1986) "Can Scientists Believe?" ‏(1991) "High Yemperature Superconductors and Other Superfluids" ‏(1994) "A Life in Science" ‏(1995, אוטוביוגרפיה) "Sir Nevill Mott: 65 Years in Physics" ‏(1995) נוויל מוט, באתר פרס נובל (באנגלית) נוויל מוט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה נוויל מוט, A Life in Science, לונדון: טיילור ופרנסיס, 1995, ISBN 0-203-21103-0 נוויל מוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נוויל מוט, באתר פרס נובל (באנגלית). וולפגנג סקסון, ‏Sir Nevill Francis Mott, 90, a Pioneer Physicist ‏, New York Times, ‏10 באוגוסט 1996. Sir Nevill Francis Mott, באתר nobel-winners (באנגלית). Nevill Francis Mott The Nobel Prize in Physics 1977 (באנגלית)(הקישור אינו פעיל). Heriot-Watt University Honorary Graduates (עמ' 3), באתר אוניברסיטת הריוט-ואט (באנגלית). מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד, אוניברסיטת בר-אילן Nevill F. Mott, באתר NNDB (באנגלית).
זליג ברדיצ'בר

זליג ברדיצ'יבר (יידיש: זעליק לייב בערדיטשעװער; 6 במאי 1903 - 30 בדצמבר 1937) היה משורר יידי בסרבי. ברדיצ'בר נולד למשפחה דלת אמצעים בעיירה בלץ בבסרביה. יצחק-דוד ברדיצ'בר (1851 - ?) במקור היה ממוהיליב-פודילסקי, משם משפחתו עברה למושבה יהודית חקלאית אלכסנדרני ב-1854. אמו של זליג, חיה-רבקה הייתה ילידת בלץ. ברדיצ'בר עסק בלימוד עצמי. הוא היה מלמד, הוא נדד בין עיירות יהודיות של בסרביה ומולדובה ועסק בהוראה. בשנות העשרים של המאה ה-20 החל לכתוב ולבצע שירים כמנהגם של זמרים יהודיים נודדים, כגון: ברודר זינגער. עד שנות השלושים ברדיצ'בר כבר נודע ברבים למרות ששיריו לא פורסמו. הוא עסק בהלחנה של שירים של משוררים אחרים, למשל הוא הלחין את חיבורו של הרץ ריבקין פון שכנישן דארף (מהכפר השכן). זמן מה היה חבר בקולטור-ליגע, איגוד של אומנים בשפה היידית. הוא חיבר מחזות, ולפעמים גם ביים אותם. בשנותיו האחרונות שיריו וחיבוריו החלו להתפרם בעיתונות יידית, כגון: טשרנאוויצער בלעטער ואפגטנג. ברדיצ'בר נפטר בגיל צעיר מאוד, בסוף שנת 1937, כתוצאה ממחלת השחפת בעיר יאשי. לאחר מותו בזכות מאמציהם של לייבו לוין וגרשון סגל בעיר צ'רנוביץ, בשנת 1939, יצא לאור קובץ שיריו של ברדיצ'בר עם תוים לידער מיט ניגונים. אנחנו כאן (ברוסית) זליק בארדיטשעווער (1903-1937), דף שער בספרייה הלאומית זליג ברדיצ'בר, באתר MusicBrainz (באנגלית) זליג ברדיצ'בר, בארכיון הבימה
סיבובים לדקה

המונח "RPM" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו RPM (פירושונים). סיבובים לדקה (בראשי תיבות: סל"ד) או באנגלית Revolutions per minute - כלומר: RPM (מקוצר rpm, r/min, min-1), הוא יחידה של תדירות, בעיקר למדידה של מהירות זוויתית, ובמיוחד סיבוב מסביב לציר. היחידה מציגה את המספר של סיבובים מלאים שעצם בעל ציר עושה בדקה. היא נפוצה בעיקר בתחום הנדסת מכונות, מנועים, טורבינות, כלי רכב ועוד. מחוון מהירות הסיבוב, בדרך כלל ברכב, נקרא טכומטר. נתון זה אינו מציין את המהירות הקווית, שכן זו תלויה גם בהיקף הסיבוב. להמחשה: נקודה בקו רוחב 45 על כדור הארץ, ונקודה על קו המשווה יש להן אותו מספר סיבובים (סיבוב אחד ביממה) אך הנקודה שעל קו המשווה נעה מהר יותר שכן היקף הסיבוב גדול יותר. drcaitlin2, 400,000 RPM - That Fast, DrCaitlinKovalakDDS, ‏2023-02-26 (באנגלית)
פבריס אונדואה

ג'וזף פבריס אונדואה אבוגו (באנגלית: Joseph Fabrice Ondoa Ebogo; נולד ב-24 בדצמבר 1995 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת השוער באודה קקאבה מליגת העל הלטבית. אונדואה נולד ביאונדה שבקמרון. הוא גדל באקדמיית הנוער של סמואל אטו, ובשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של ברצלונה. בשנת 2014 חידש אונדואה את חוזהו במועדון עד לשנת 2017. בשנת 2014 הועלה לסגל קבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, אך לא זכה לדקות משחק בקבוצה. בחודש ינואר 2016 עבר אונדואה לפובלה מפומט מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך חמש הופעות במועדון, שירד בתום העונה להליגה הספרדית השלישית. בחודש יולי של אותה השנייה חתם אונדואה בז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה, וב-17 באוגוסט הושאל לעונה אחת לסביליה אתלטיקו, קבוצת המילואים של סביליה, המשחקת באותה הליגה. ב-6 בספטמבר 2014 ערך אונדואה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015. נבחרת קמרון העפילה לטורניר ואונדואה שיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים, אותו לא צלחה נבחרתו. אונדואה זכה יחד עם נבחרת קמרון בטורניר גביע אפריקה לאומות 2017, ושיחק לאורך כל הטורניר, כולל בגמר נגד נבחרת מצרים. נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. בן דודו של אונדואה, אנדרה אוננה, משחק גם הוא כשוער. קבוצת הנוער של ברצלונה ליגת האלופות לנוער (1): 2013/2014 נבחרת קמרון גביע אפריקה לאומות (1): 2017 מדיה וקבצים בנושא פבריס אונדואה בוויקישיתוף פבריס אונדואה, באתר Transfermarkt פבריס אונדואה, באתר Soccerway פבריס אונדואה, באתר BDFutbol פבריס אונדואה, באתר WorldFootball.net פבריס אונדואה, באתר National Football Teams פבריס אונדואה, באתר FootballDatabase.eu Ondoa: el relevo de Valdés באתר Mundo Deportivo, ‏ 30 בינואר 2013 (בספרדית) Ondoa, la pantera negra del Barça de la generación del 95 באתר Sport, ‏ 3 ביולי 2014 (בספרדית) Ondoa marxa cedit al filial del Sevilla FC באתר הרשמי של ז'ימנסטיק טרגונה, 17 באוגוסט 2016 (בספרדית) Liste des Lions Indomptables sélectionnés pour la CAN 2023 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל הקמרונית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
גני יוחנן

גַּנֵּי יוֹחָנָן הוא מושב עובדים כ-3 קילומטר דרומית מזרחית לעיר רחובות. צמוד למושב מדרום נמצאת מזכרת בתיה. ממערב למושב נמצאת קריית עקרון. ממזרח המושב יציץ ומצפון רמות מאיר. המושב נקרא על שם יוהאן קרמנצקי, שהיה היו"ר הראשון של קק"ל. שם היישוב נקבע תחילה לגני יונה וכך נקרא עד סוף שנות ה-50, מאוחר יותר שונה ל"גני יוחנן". תחילתו של המושב בכוונתה של הסוכנות היהודית ב-1949 להקים יישוב שיהווה הרחבה לעקרון, היא מזכרת בתיה. גרעין המושב היו עולים חדשים יוצאי פולין ורומניה ששהו אז במעברת שבות עם (בית ליד) ומעברת נתניה, ואליהם הצטרפו עולים מדרום אמריקה ששוכנעו לעלות לארץ על ידי מנחם בגין. הקבוצה הראשונה הייתה בת עשרה גברים ששהו תחילה בעקרון במבנה שניתן להם על ידי הסוכנות והקימו באתר שנבחר 50 אוהלים. יום העלייה לקרקע נקבע לט"ו בטבת ה'תש"ו, 19 בדצמבר 1949 בחסות תנועת המושבים. בשנות ה-50 של המאה ה-20 סבל היישוב מגנבות, חדירות של מסתננים והצפות בחורף. כשליש מהמשקים נעזבו, ובמקומם יושבו במשקים הריקים עולים חדשים מטריפולי וכמה משפחות מיוצאי תימן. המושב התבסס על ענפי חקלאות שונים ובהם רפתות, לולים, חממות פרחים וירקות, אך עד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חוסלו רוב הרפתות ורוב התושבים עזבו את התחום החקלאי. התושבים הבודדים שנותרו בתחום הגדילו את היקף עבודתם החקלאית. בעשור הראשון של המאה ה-21 נוסף שיכון חדש לבנים ממשיכים והמושב התחדש עם משפחות צעירות. ביוני 2017 הוכרזה תוכנית תמ"ל 1074. תוכנית זו עוסקת בחלקה המזרחי של קריית עקרון, בשטחים הפתוחים שבין כפר ביל"ו וגני יוחנן. התכנית הציעה הקמת אזור מגורים בשטח של כ-830 דונם, כולו על קרקעות חקלאיות של כפר ביל"ו וגני יוחנן. בספטמבר 2020 נרשמה הצלחה למושבים במאבק על קרקעות חקלאיות אלה מול הותמ"ל (הוועדה לתכנון מתחמים מועדפים לדיור). כ-140 דונם מהקרקעות שעמדו להיות מופקעים הוחזרו לחקלאים המקומיים. גני יוחנן (אורכב 10.03.2019 בארכיון Wayback Machine) באתר המועצה האזורית גזר גני יוחנן באתר הרשמי אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מפת אזור רחובות (באנגלית) בהוצאת מחלקת המדידות, 1955, עם סימון היישוב בשם 'גני יונה' גליון Rehovot 1:20,000, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור דותן לוי, בשורה לחקלאי כפר ביל"ו: הותמ"ל תצמצם את השטח שיופקע מהם, באתר כלכליסט, 16 בספטמבר 2020
המקס הכחול

המקס הכחול (באנגלית: The Blue Max) הוא סרט מלחמה בריטי העוסק בטייסי שירות האוויר הגרמני לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. שם הסרט נלקח מכינויו הלא-רשמי של הפור לה מריט, העיטור הגבוה ביותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הסרט מבוסס על רומן בשם זהה מאת ג'ק האנטר, ומרמז באופן חלקי לסיפורו של הטייס וילהלם ריינהרד. ברונו סטיישל (ג'ורג' פפארד) הוא לוטננט בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא מתואר כאדם חסר מצפון, חסר אמפתיה, וללא רגשות כלפי מישהו מלבדו. הוא עוזב את חיל הרגלים, ומתגייס לשירות האוויר הגרמני. סטיישל מעריץ את מנפרד פון ריכטהופן, וחולם לזכות כמוהו בעיטור הפור לה מריט - העיטור הגבוה ביותר של הצבא הקיסרי הידוע בכינויו הלא-רשמי "המקס הכחול". כדי לזכות בעיטור, עליו להפיל 20 מטוסים של מדינות ההסכמה. לסטיישל לוקח זמן להשתלב בחיל האוויר, שמרבית אנשיו באו מקרב האצולה בעוד הוא עצמו בן למשפחה פשוטה. עד מהרה מתפתחת יריבות בינו לבין וילי פון קלוגרמן (ג'רמי קמפ), בן אצולה אשר כבר זכה במקס הכחול. באחת מגיחותיו, סטיישל מציל מטוס גרמני צבוע באדום, ומופתע לגלות שטייס המטוס הוא ריכטהופן בעצמו (קרל של). ריכטהופן מציע לסטיישל לעבור ליחידת הטייס המובחרת שלו, אולם סטיישל מעדיף להישאר בטייסת הנוכחית תחת פיקודו של האופטמן אוטו היידמאן (קרל מיכאל ווגלר). עם זאת, התעמולה הגרמנית חשה שהעם קץ במלחמה, ועל כן הגנרל פון קלוגרמן (ג'יימס מייסון), דודו של וילי, ממהר לנצל את סטיישל ולהציגו כגיבור מלחמה עממי. סטיישל ממשיך לצבור הפלות לזכותו בדרך לזכייה במקס הכחול, ובמקביל מפתח רומן עם קייטי (אורסולה אנדרס), אשתו של קלוגרמן אשר לפני כן ניהלה רומן עם וילי. מדיה וקבצים בנושא המקס הכחול בוויקישיתוף "המקס הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המקס הכחול", באתר נטפליקס "המקס הכחול", באתר AllMovie (באנגלית) "המקס הכחול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המקס הכחול", באתר אידיבי "המקס הכחול", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "המקס הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי אודסה

נמל התעופה הבינלאומי אודסה (באוקראינית: Міжнародний аеропорт Одеса) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ-7 ק"מ דרומית מערבית למרכז העיר אודסה, אוקראינה. שטח שדה התעופה הבינלאומי אודסה הוא 570 דונם. שירות הטכני של שדה התעופה מבוסס על 2,800 מטר מרובע באזור יש 4 מקומות חניה לספק שירות טכני ל-4 מטוסים בו זמנית. המסלולים של נמל התעופה משמשים גם את חיל האוויר האוקראיני. השדה הוקם בשנת 1961. בחודש מאי 2007 בשדה התעופה נערכו עבודות הבנייה הכוללות הארכת המסלול הראשי. ביוני 2012 התחילו לעבוד על בניית הטרמינל החדש, האזור של הטרמינל החדש יהיה 26,000 מ"ר, ויהיה לו את הקיבולת של 1,000 נוסעים לשעה שזה בין 1.5-2 מיליון נוסעים בשנה, וכן יהיה בו 16 עמדות צ'יק-אין, ומס' השערים יעלה ל-5. בנייתו של הטרמינל החדש תוכננה להסתיים עד סוף שנת 2013, עם זאת, בשל עיכובים ארוכים, הוא מתוכנן להיפתח ברבעון השני של 2017. הטרמינל ישמש הן טיסות בינלאומיות והן טיסות פנימיות. הנמל הושבת בתחילת שנת 2022 במלחמת רוסיה-אוקראינה כאשר חיל האוויר הרוסי הפציץ את הנמל וגרם להשבתתו. נכון ל-2024 המלחמה באוקראינה נמשכת והנמל אינו פעיל. יוקריין אינטרנשיונל איירליינס מבצעת 5 טיסות שבועיות לנמל התעופה בן-גוריון וממנו. החל מה-26 ביוני 2017 חברת סאן דור מבצעת 2 טיסות שבועיות בקו זה במטוסים של אל על. החל מה-9 ביולי 2017 חברת יאנאייר מבצעת טיסות עונתיות בקו זה. החל מה-15 ביולי 2019 תחל חברת ישראייר לבצע 2 טיסות שבועיות עונתיות בקו זה. בעבר החברות אל על ואארוסוויט קיימו טיסות בקו זה. אודסה יוקריין אינטרנשיונל איירליינס מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי אודסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אודסה אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אודסה נמל התעופה הבין-לאומי אודסה, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבין-לאומי אודסה, ברשת החברתית אינסטגרם אודסה (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית "Builders finished installation of a roof of the new terminal of the Odessa airport". NEWS.PN (באנגלית). נבדק ב-2017-02-05. הפצצה בנמל התעופה באודסה; נשים וילדים שנפצעו פונו מ"מצודת מריופול", באתר ynet, 30 באפריל 2022 На линии Одесса-Тель-Авив появится конкуренция - прямые рейсы от El Al, www.avianews.com "פורסם לו"ז הקיץ של חברת סאן דור /בלב החדשות /תיירות / טיסות לחו"ל". חדשות לב השומרון. 2017-01-31. אורכב מ-המקור ב-2017-02-06. נבדק ב-2017-02-05. אודסה: היעד החדש של ישראייר, באתר Passportnews, ‏2019-06-19
דוד מלול

הרב דוד מלול (1924 – 17 בינואר 2011) היה רב העיר "חנפירה" (אנ') והכפר "בזו" שבמרוקו, רב העיירה ירוחם בישראל ומחבר ספרים רבים. נולד באֵייט עטַּאב שבמרוקו לרב יוסף מלול בשנת 1924 (ה'תרפ"ד). אחיו הצעיר היה הרב מנשה מלול. בילדותו חונך ולמד אצל אביו. כשבגר למד בישיבה במרקש אצל הרב דוד סויסה ואצל הרב יעקב דהאן, ובהמשך בישיבה במקנס אצל הרב רפאל ברוך טולדנו. בשנת 1943 (ה'תש"ג) נישא לחסיבה בת הרב מאיר קדוש, ויחד התגוררו בדמנאת. לאחר תקופה קצרה בדמנאת הוזמן לשמש כרב הקהילה היהודית ב"חנפירה" למשך מספר שנים. בתקופה זו עסק במסחר עורות מעובדים, ואף נשפט למאסר בעקבות עדות שקר של שייח' מוסלמי, אך שוחרר על ידי התובע המקומי. בשנת 1950 (ה'תש"י) החל לשמש כמורה בתלמוד תורה בדבדו, שם שימש גם כשוחט ובודק ולמד בחברותא עם הדיין המקומי, הרב רפאל ברדוגו. לאחר תקופה עבר לשמש כמורה, שוחט ובודק בעיר תַּאלְסִינְתְּ, שם סייע לו אביו במשך תקופה, ומשם עבר לשמש כרב הכפר "בזו". לאחר כחודשיים, עבר לשמש כשוחט ובודק בקזבלנקה למשך כשנתיים. בשנת 1955 (ה'תשט"ו) עלה לישראל, והשתכן במעברת הר טוב שבבית שמש. במעברה שימש כרב וכפוסק במשך 3 שנים, עד שהוזמן בשנת 1958 (ה'תשי"ח) לשמש כרב היישוב ירוחם. בתפקיד זה שימש עד לפטירתו, ובמהלך שנות כהונתו חידש את מערך הכשרות והטהרה בעיר, והקים מוסדות חינוך לתלמידים. בשנת 1959 (ה'תשי"ט) קיבל סמיכה לרבנות מהרב אליהו ראם, נוסף על הסמיכות שקיבל מרבני מרוקו. במשך חייו בישראל יצא לשליחות גיוס כספים בחו"ל מספר פעמים עבור מכון הוצאת הספרים "מכון הכתב". הלך לעולמו ב-17 בינואר 2011 (י"ב בשבט ה'תשע"א), ונקבר בבית העלמין בנתיבות, לצד אביו. יד יהודה - על חמישה חומשי תורה, כולל דרשות על הפרשה, על דרך הפרד"ס, ובתוכם דרושים לאירועים המתובלים במוסר השכל, בהוצאת מכון הכתב, ירושלים, שני חלקים לשון חכמים מתוק לנפש ומרפא לעצם - על חמישה חומשי תורה על דרך הפרד"ס, מתובל בדברי רבותינו מרן אלשיך הקדוש ומרן בעל העקידה, ירוחם ה'תש"ס ויוסף עוד דוד - שני חלקים יד יוסף - דרשות על פרשיות השבוע, ליקוטי דינים נחוצים, מוסר ועוד, בהוצאת מכון הכתב, ירושלים ה'תשמ"ד, שני חלקים בית דוד ושלמה - על התורה, שני חלקים וידבר דוד - על התורה ודרשות, שני חלקים ויצבור יוסף - על התורה ודרשות בדרך הפרד"ס, בהוצאת מכון הכתב, ירושלים ה'תש"ן שני חלקים מכתם לדוד - הלכות, מנהגים ופרשיות השבוע שער כבוד ה׳ - מאת הרב אפרים אלנקווה, בהוצאתו המחודשת בתוספת קונטרס ״שושנים לדוד״, ירוחם ה'תשנ"ז רבי יעקב דהאן רבי רפאל ברוך טולידאנו אברהם סולובייצ׳יק, בנתיבות ירוחם - תולדות חייהם של הרב יוסף מלול והרב דוד מלול, ה'תשע"ב דוד מלול, באתר "החכם היומי" דוד בן יוסף מלול, דף שער בספרייה הלאומית נשפט ל-20 שנות מאסר בעקבות האשמה כי אשתו קיללה את דת האסלאם, ושוחרר לאחר שבוע בלבד בעקבות החלטת התובע המקומי לוותר לו. (אברהם סולובייציק, בנתיבות ירוחם, ה'תשע"ב, עמ' 116 - 126) רבה הספרדי של ירוחם - הרב דוד מלול זצ"ל, באתר בחדרי חרדים
רליאנט רובין

רליאנט רובין (באנגלית: Reliant Robin) היא מכונית עירונית קטנה, מונעת על ידי 3 גלגלים, עשויה מפיברגלס. הרליאנט רובין מוגדרת כתלת אופן, היא מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1973–1981, ובשנים 1989–2001. בנוסף הרליאנט רובין יוצר ברישיון ביוון בשנים 1974–1978, ובהודו. בגלל שיש לרכב רק שלושה גלגלים יש לו נטייה להתהפך בנסיעה מהירה בפניות. רובין LX רובין SLX רובין BRG רובין רויאל רובין רויאל BRG (מחירו בשנת 1989 כ-9,000 לירות שטרלינג) טנדר הצ'בק - משנת 1999 רובין 65s - משנת 2000 (מחירו בשנת 2000 כ-10,000 לירות שטרלינג) רובין BN-1 - (שנת 2000) רליאנט רובין סדאן, 4 מושבים רליאנט רובין סטיישן רליאנט רובין מסחרית (ואן) הגלגל היחיד בחלק הקדמי - אחראי על ההיגוי מנוע קדמי - המניע את הגלגלים האחוריים מנוע 4 צילינדרים, 748 סמ"ק מנוע 848 סמ"ק גרסאות רליאנט רובין - 1973 - 1981: 2.5 דלתות (2 קדמיות וחלון אחורי נפתח כלפי מעלה) גרסאות רליאנט רובין משנת 1989 - 3 דלתות (2 קדמיות, ודלת אחורית ממוקמת על ציר צד) מהירות שיא - 85 קמ"ש, מנוע 848 סמ"ק) תאוצה 0 - 60 קמ"ש - 14 שניות, (מנוע 848 סמ"ק) תמסורת ידנית - 4 מהירויות אורך הרכב - 3,327 מ"מ רוחב - 1,422 מ"מ גובה - 1,372 מ"מ בסיס גלגלים - 2,159 מ"מ משנת 1989 - גרסת הצ'בק גרסת רובין 65s - מושבי עור גרסת רובין BN-1 - חלונות חשמל קדמיים, מרחף פיברגלס משולב עבור צירי הדלת, תקליטור רדיו. רישיון נהיגה בבריטניה לרליאנט רובין - רישיון גרסת B1 אשר נתן לנהג את הזכות לנהוג בכלי רכב עם שלושה או ארבעה גלגלים של עד 550 ק"ג. מ-29 בדצמבר 2012 - לפי חוק האיחוד האירופי, תלת חברה מסווגת תחת הקטגוריה "רישיון אופנוע", (הנוהג חייב להיות מגיל 21). ראשיתה של אוטוקרס בשנת 1952, בסדנה חיפאית של המהנדס לדיסלאב שנלר. סדנה זו ייצרה תלת אופן פשוט, שייעודו המקורי חלוקת חלב, ברישיון רליאנט הבריטית (Reliant). באמצע שנות ה-50 חבר אל שנלר איש העסקים יצחק שובינסקי. שובינסקי שאף לפתח תעשיית רכב של ממש ולא להסתפק באותו רכב תלת גלגלי, ובשנת 1957 שינתה הסדנה הקטנה של שנלר את פניה והפכה לחברת "אוטוקרס" (Autocars). תחילת הדרך, בדומה למפעל "קייזר-אילין", הייתה בחיפוש אחר דגמי מכוניות המיוצרות בהצלחה בעולם והרכבתם במפעל בארץ. גם שובינסקי נתקל באותם קשיים שמקורם בחרם הערבי, והחברה התקשתה מאוד ליצור שיתופי פעולה מסוג זה, למעט אותו שיתוף פעולה קיים עם רליאנט הבריטית. קושי זה הוביל את "אוטוקרס" להכרה כי יזדקקו לרכב מתכנון מקורי. כך, לראשונה בישראל, החלה לקרום עור וגידים תוכנית לייצור רכב שאינו מבוסס על הרכבה מקומית של דגם קיים, אלא על תכנון של רכב חדש שמכלוליו יתבססו ככל שניתן על רכיבי מדף הקימים בעולם. הדגמים הראשונים של מכונית הספורט סברה ספורט יוצרו על ידי חברת רליאנט. אוטוקרס תלת אופן רליאנט סברה רליאנט ריאלטו רלייאנט ריגל רליאנט רבל רליאנט קיטן רליאנט TW9 רליאנט פוקס באג בונד מדיה וקבצים בנושא רליאנט רובין בוויקישיתוף רליאנט רובין, (מתוכנית טופ-גיר) (7:32 דקות), יו-טיוב רליאנט רובין (1:37 דקות), יו-טיוב רליאנט רובין (14:47 דקות), יו-טיוב "רליאנט רובין" roadandtrack.com/car-culture/entertainment/news/a27897/jeremy-clarkson-admits-reliant-robin
גורו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גורו – מורה רוחני בהודו גורו – ראפר אמריקאי אנרי גורו – איש צבא צרפתי רז'ינאל גורו – כדורגלן מהאיטי מורה רוחני גור
רוברט מייקל בלנטיין

רוברט מייקל בלנטיין (באנגלית: Robert Michael Ballantyne; ‏24 באפריל 1825 – 8 בפברואר 1894) היה סופר בריטי ממוצא סקוטי שחיבר למעלה מ-100 ספרים, רובם לבני הנעורים. ספרו הנודע ביותר, שאף תורגם לעברית, היה "אי האלמוגים" (1857). בלנטיין נולד באדינבורו בשנת 1825, תשיעי מתוך עשרה ילדים לאלכסנדר, עורך עיתון ומדפיס, ולאן. בגיל 16 החל לעבוד בקנדה בחברת הדסון ביי ובמסגרת עבודתו עסק במסחר עם אינדיאנים. בגיל 22 חזר לסקוטלנד ובתוך מספר שנים התמקד ביצירה ספרותית ובייחוד בספרות הרפתקאות לבני הנעורים. ספרו הפופולרי ביותר, הנקרא עד היום, הוא "אי האלמוגים" (1857), שתורגם לעברית ויצא לאור בהוצאות עבר (1954) וכתר (1975). "אי האלמוגים" העניק השראה לספרו המפורסם של רוברט לואיס סטיבנסון, אי המטמון (1883), שאף הזכיר את בלנטיין בפואמה המופיעה במבוא לספר. בגין טעות אינפורמטיבית ב"אי האלמוגים", שעסקה בעובי אגוזי הקוקוס, הקפיד בלנטיין לחיות במקומות עליהם התעתד לכתוב וכך למשל בילה תקופה עם שומרי מגדלור לפני כתיבת ספרו "המגדלור". בצד עיסוקו כסופר, בלנטיין היה צייר נודע בצבעי מים ויצירותיו הוצגו באקדמיה הסקוטית המלכותית באדינבורו. נפטר בשנת 1894, ברומא, אליה עבר בשנותיו האחרונות. נקבר בבית הקברות הפרוטסטנטי של רומא. מדיה וקבצים בנושא רוברט מייקל בלנטיין בוויקישיתוף רוברט מייקל בלנטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי רוברט מייקל בלנטיין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) רוברט מיכאל בלנטין (1825-1894), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אראלי מעלה

אֶרְאֵלֵי מַעְלָה הוא פיוט שנאמר בקהילות רבות כחלק מאמירת הסליחות. יהודי ספרד נוהגים לומר פיוט זה בעשרת ימי תשובה. הפיוט חובר על ידי מחבר לא ידוע. הפיוט, המושר בקטע ההתחלה של פרק הווידוי, מתאר כיצד מלאכי השרת מפארים את האל, וכמותם גם המתפללים. הפיוט נכתב ומושר כהמשך ישיר של ההכרזה: "ה' הוּא הָאֱלֹהִים, ה' הוּא הָאֱלֹהִים". בסיום הפיוט ממשיכים הקהל בהכרזה נוספת: "ה' מֶלֶךְ, ה' מָלָךְ, ה' יִמְלֹךְ לְעֹלָם וָעֶד", המובילה לפיוט הבא – בטרם שחקים וארקים נמתחו. הבית האחרון הפותח באות ה"א אינו נמצא בנוסחאות העתיקות והוא ככל הנראה תוספת מאוחרת. הפיוט כתוב כאקרוסטיכון אלפביתי, החל מהאות א ועד האות ה. המשפטים יוצרים תקבולת משלימה. הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא לחלופין, המשפט: "ה' אֲדוֹנֵנוּ." ולחלופין, המשפט: "ה' הוּא הָאֱלֹהִים." הפיוט אראלי מעלה, באתר הפיוט והתפילה ככתוב (ספר דברים, פרק ז', פסוק ו'): "בְּךָ בָּחַר ה' אֱלֹהֶיךָ לִהְיוֹת לוֹ לְעַם סְגֻלָּה מִכֹּל הָעַמִּים אֲשֶׁר עַל פְּנֵי הָאֲדָמָה". https://web.archive.org/web/20210301144520/http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/Song.aspx?SongID=4192 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.