laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלמה בן מאיר

רבי שלמה בן הרב מאיר הוא נכדו של רש"י אשר נולד לאחר פטירתו ולכן קרוי על שמו, היה אחד מבעלי התוספות. ר' שלמה נולד לרבי מאיר בן שמואל ויוכבד בתו של רש"י, אחיו היו רבנו תם, הרשב"ם וריב"ם, שנת לידתו אינה ידועה אך היה זה לאחר שנת ד'תתס"ה. חיבר פירוש על התורה המובא בספר "ערוגת הבושם", לרבי אברהם בן עזריאל. הוא מוזכר פעם אחת בכל התוספות בש"ס במסכת פסחים ופעם אחת בתוספת בפירוש רש"י לתלמוד, וכן מוזכר בספר הגהות מימוניות. מוזכר במחזור ויטרי כמי שהודיע על פטירת ר' יוסף בנו של רבנו תם. היה בקיא בתורת הדקדוק וכונה 'אבי הדייקנים'. ר' שלמה נפטר צעיר.[דרושה הבהרה]       - גיס תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ה, עמוד ב', ד"ה ש"מ. אמנם במקבילה בתוס' ר"י שירליאון (ברכות נב. ד"ה ור' יהושע) ובבית יוסף, אורח חיים, סימן קפ"ב, מובא בשם רשב"ם. א"א אורבך (בעלי התוס' עמ' 59 הערה 125) ציין גם לתוס' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף י"ז, עמוד ב' ד"ה אלא. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קט"ז, עמוד ב' ד"ה הרי. הלכות מאכלות אסורות פי"א ה"א סי' רעה. אורבך, שם הערה 123. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרק אלטרמן

מרק אלטרמן (נולד ב-23 באפריל 1988), הוא אתלט ישראלי, 3 פעמים ברציפות אלוף ישראל בזריקת דיסקוס (2015-2013). בשנת 2010 הוא הורשע באימרוץ והושעה לשנתיים מתחרויות. אלטרמן מתאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכת סלבה איסמאלוב. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בתחילת יולי 2013 זכה אלטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 57.75 מטר, לפני ליאור פרץ ממכבי השגים ראשון לציון (48.02 מטר) ויהב אדיר מהפועל אתלטי אורן השרון (45.73 מטר). מדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.12 מטר, אחרי איתמר לוי מאתלטי כיוונים באר שבע (18.15 מטר) ולפני חברו לאגודה איגור בסוב (14.34 מטר). שבוע לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה בתחילת יולי 2013 הוא סיים במקום עשירי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 55.06 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרויות המכביה התשע-עשרה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.36 מטר, אחרי איתמר לוי (17.51 מטר) וג'ייקוב ויינטראוב מארצות הברית (17.49 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכה אלטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 54.94 מטר, לפני איתמר לוי (48.76 מטר) ודניס ואליאלין ממכבי תל אביב (46.30 מטר). מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.44 מטר, אחרי איתמר לוי (17.36 מטר) ולפני רועי וסרמן ממכבי חיפה כרמל (15.12 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2015 זכה אלטרמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.04 מטר, לפני איתמר לוי (51.72 מטר) וחברו לאגודה ויקטור זגינאיקו (45.93 מטר). מדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.64 מטר, אחרי איתמר לוי (18.20 מטר) ולפני רועי וסרמן (15.83 מטר). באליפות ישראל שנערכה בשנת 2016 זכה אלטרמן בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.70 מטר, אחרי איתמר לוי (18.27 מטר) ולפני רועי וסרמן (16.25 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.47 מטר, אחרי איתמר לוי (54.75 מטר) ולפני דניס ואליאלין (51.34 מטר) באוגוסט 2010 הושעה אלטרמן לשנתיים לאחר שנימצא בדמו מתאנדיאנון. הדיפת כדור ברזל: 17.68 מטר (2014) זריקת דיסקוס: 57.75 מטר (2013) מרק אלטרמן, באתר European-Athletics (באנגלית) מרק אלטרמן, באתר איגוד האתלטיקה בישראל אורן אהרוני, אתלטיקה: מרק אלטרמן הושעה על שימוש בסמים, באתר ynet, 21 באוגוסט 2010
הסופר קאפ הפורטוגלי

הסופר קאפ הפורטוגלי, הידוע גם בשם סופר קאפ קנדידו דה אוליביירה (בהולנדית: Belgische Super Cup, בפורטוגזית: Supertaça Cândido de Oliveira) הוא מפעל כדורגל פורטוגלי המוכרע במשחק אחד, ומפגיש בין אלופת פורטוגל לבין מחזיקת הגביע הפורטוגלי. אם האלופה היא גם מחזיקת הגביע, היא תפגוש במשחק את הקבוצה שהפסידה בגמר הגביע. המפעל נוסד באופן לא רשמי בשנת 1979, ואומץ לאחר שנתיים על ידי פדרציית הכדורגל הפורטוגלית. שיאנית הזכיות בתואר היא פורטו שזכתה 24 פעמים. על אף ששוחק ברציפות החל משנת 1979, זכו בתואר חמש קבוצות שונות בלבד. עוד בטרם נוסד מפעל הסופר קאפ, התקיימו פעמיים מפגשים בין אלופת פורטוגל למחזיקת הגביע. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1944, אז התקיים משחק לכבוד ייסוד אצטדיון חדש בעיר ליסבון, ובו ניצחה ספורטינג ליסבון את יריבתה העירונית בנפיקה ליסבון בתוצאה 3-2 לאחר הארכה. בעקבות המשחק הוחלט להמשיך בקיום המפעל, אך החלטה זו בוטלה, והפעם הבאה בה התרחש מפגש סוג זה הייתה בשנת 1964. המשחק היה במסגרת מפעל לא רשמי בחסות בית העיתונאים, והפגיש שוב בין שתי הקבוצות הבכירות של העיר ליסבון. הפעם המפגש הסתיים בניצחונה של בנפיקה על ספורטינג בתוצאה 5-0. בשנת 1979 הוקם באופן לא רשמי מפעל הסופר קאפ הפורטוגלי. הזוכה הראשונה בתואר הייתה בואבישטה, מחזיקת הגביע, שגברה על האלופה פורטו בתוצאה 2-1. שנה אחר כך שוחק המפעל במתכונת בית-חוץ, והסתיים בניצחונה של בנפיקה על ספורטינג בתוצאה 4-3 בסיכום שני המשחקים. בעקבות הצלחת שתי מהדורות אלו של המפעל, החליטה פדרציית הכדורגל הפורטוגלית לקחת את המפעל תחת חסותה ולהפכו לרשמי. המפעל נקרא על שמו של הכדורגלן והמאמן הפורטוגלי המנוח, קנדידו דה אוליביירה. למרות ששתי המהדורות הראשונות שוחקו באופן לא רשמי, זכיותיהן של בואבישטה ובנפיקה נספרו במניין הזכיות הכללי. עד לשנת 2000 שוחק המפעל בשיטת בית-חוץ, אך חוקי המפעל קבעו כי חוק שערי חוץ לא ייחשב בספירת השערים הכללית. במקרה של שוויון בסיכום שני המשחקים, נקבע כי יתקיים משחק חוזר במגרש נייטרלי. מקרה זה חזר על עצמו שש פעמים, כשהגמר החוזר של שנת 1984 בין בנפיקה לפורטו שוחק גם הוא במתכונת של שני משחקים. החל משנת 2001 עבר המפעל להכרעה במשחק בודד. חוקי המפעל קבעו כי מקרה של שוויון, יעבור המשחק להכרעה בהארכה, ושוויון בהארכה יגרור הכרעה בדו-קרב פנדלים. בכתב מודגש - הזוכה בתואר. בכתב נטוי - הגיעה כסגנית מחזיקת הגביע בעקבות זכיית האלופה בדאבל. הסופר קאפ הפורטוגלי באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית
דיליפ שאנגווי

דִילִיפּ שַׁאנְגְוִוי (בהינדי: दिलीप संघवी, באנגלית: Dilip Shanghvi, נולד: ב-1 באוקטובר 1955) הוא מיליארדר ואיש עסקים הודי. הוא ייסד את ענקית התרופות סאן פארמה(אנ'). דיליפ נולד בעיירה הקטנה אמרלי בגוג'ראט. הוא קיבל תואר ראשון במסחר מאוניברסיטת קולקטה. הוא החל לעבוד בחנות של אביו למכירת תרופות בקולקטה, והגיע למסקנה שעדיף לו לייצר תרופות בעצמו, במקום למכור תוצרת של אחרים. הוא הקים את חברת התרופות סאן פארמה עם הון עצמי של 10,000 רופיות בשנת 1982 בעיר ואפי(אנ'). כיום החברה היא יצרנית התרופות הגדולה בהודו. בשנת 1997 רכש את חברת קראקו פארמה האמריקאית. ובשנת 2007 רכש באמצעות חברתו סאן את חברת תרו תעשייה רוקחית הישראלית. שאנגווי הוביל את סאן פארמה להיות יצרנית התרופות הגנריות החמישית בעולם. בשנת 2014 רכש חברה הודית "מעבדות רנבקסי" בסכום של 4 מיליארד דולר. בשנתיים האחרונות הונו האישי שמושקע במניות חברת סאן הצטמצם לאחר שמנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) מצא בעיות איכות באתר הייצור המרכזי של החברה בהודו. נכון לפברואר 2018 הונו האישי עומד על 12.2 מיליארד דולר. דיליפ שאנגווי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דיליפ שאנגווי, באתר פורבס, ‏26 פברואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טגואיים

טגואיים או לטאות השוט (שם מדעי: Teiidae) היא משפחה של לטאות גדולות החיות מדרום ארצות הברית, דרך אמריקה המרכזית ולאורך מרבית אמריקה הדרומית. הם מותאמות לחיים על עצים וגם על הקרקע וברובם הגדול ניזונים מבשר או לפחות מחרקים, יחד עם כמה מעטים שניזונים בעיקר מצמחייה. משפחה זו כוללת כ-170 מינים. הגדולים בבני משפחה זו, מהסוג טגו תניני מגיעים לאורך 1.2 מטר ולמשקל של 4.5 ק"ג. במראם הטגואים מזכירים את לטאות הכוח שגם הם אוכלות בשר, אך לא נמצאות באמריקה. הם אינם קרובים אליהם ושייכים לקבוצה דמויי-לטאה בה הלטאות האמיתיות והלטאות הממושקפות, והדמיון ביניהם נובע מאבולוציה מתכנסת. לטגואיים קשקשי גב מלבניים גדולים דמויי שריון, טפרים חדים וארוכים, ראש גדול ובתוכו שיניים חדות ומוצקות. הם גם בעלי לשון מפוצלת כמו נחש. הטגגואיים חיים ביערות גשם או אזורים חמים אחרים ומסוגלים להתקיים בלי מזון הרבה זמן. חלק מהמינים גם יודעים לשחות ולצלול. תת-משפחה Teiinae סוג Aurivela סוג Ameiva סוג Ameivula סוג Contomastix סוג Holocosus סוג Glaucomastix סוג ומין יחיד Medopheos edracanthus סוג Pholidoscelis סוג Aspidoscelis סוג טגו רץ (Cnemidophorus) סוג Dicrodon סוג Kentropyx סוג Teius תת-משפחה Tupinambinae סוג Callopistes סוג ומין יחיד Crocodilurus amazonicus סוג טגו תניני (Dracaena) סוג Salvator סוג טגו (Tupinambis) מדיה וקבצים בנושא טגואיים בוויקישיתוף טגואיים, באתר ITIS (באנגלית) טגואיים, באתר NCBI (באנגלית) טגואיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טגואיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טגואיים, באתר GBIF (באנגלית) טגואיים באתר ADW לפי החלטות האקדמיה ללשון העברית
נחשיליים

נחשיליים או שַׁלְשׁוֹלִיִּים (שם מדעי: Typhlopidae) הם משפחת נחשים קטנים לא ארסיים. נחשבים הנחשים הקטנים ביותר בעולם. הם עיוורים לגמרי וחיים מתחת לקרקע באזורים טרופיים שונים בעולם, באפריקה, אסיה, אמריקה ואוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט. הם קרובים למשפחת הנחשים הקטנים נימוניים. משפחה זו כוללת כ-280 מינים. הם עיוורים וכמעט חסרי עיניים ובעלי פה ולסתות קטנים. הם קצרים ביותר ובעלי גוף רך, רבים מהם הם ורודים וריריים. רובם מטילי ביצים. בישראל מצויים 2 מיני נחשיליים: נחשיל מצוי (Xerotyphlops syriacus), ונחשיל חד-ראש (Letheobia simoni). Acutotyphlops Afrotyphlops Amerotyphlops Anilios Antillotyphlops Argyrophis Cubatyphlops סוג ומין יחיד נחשיל דהרבנג (Cyclotyphlops deharvengi) סוג ומין יחיד Grypotyphlops acutus Indotyphlops - בו נחשיל ברהמיני Letheobia Madatyphlops Malayotyphlops Ramphotyphlops Rhinotyphlops סוג ומין יחיד Sundatyphlops polygrammicus Typhlops Xerotyphlops לעיתים גם הסוג Xenotyphlops משויך למשפחה, אך נחשב כשייך למשפחה עצמאית - קסנוטיפלופיים. מדיה וקבצים בנושא נחשיליים בוויקישיתוף נחשיליים, באתר ITIS (באנגלית) נחשיליים, באתר NCBI (באנגלית) נחשיליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחשיליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחשיליים, באתר GBIF (באנגלית) נחשיליים באתר ADW
כימראים

כימראים (שם מדעי: Chimaeriformes) היא סדרה של דגי סחוס עתיקים החיים בעומק הים והם בין הדגים הפרימיטיביים ביותר החיים היום. הם מכונים גם כרישי רפאים, אם כי אינם כרישים אלא שייכים לתת מחלקה אחרת. הכימראים שייכים לתת המחלקה כסויי זימים והם בעלי פתח זימים אחד בכל צד של הראש (אופייני בדרך כלל לדגי גרם), בעוד שכרישים שייכים לתת המחלקה מחורצי זימים (והם לרוב בעלי חמישה חריצי זימים זוגיים). בעבר היו קבוצות רבות ושונות שלהם, אולם הם נכחדו במשך הזמן והיום רוב המינים החיים הם קטנים, נדירים ונמצאים בעיקר במים עמוקים, מחפשים אחרי טרף קטן או אחרי נבלות של חיות ימיות. ישנם כמה מינים שמגיעים לעומקים של עד 2,600 מטר. לכימראים ראש מוארך ובו עיניים ענקיות שזוהרות בחושך ומותאמות לתנאי אפלה, חוטם מחודד שמהווה איבר חישה וסנפירים רכים וחיוורים כמעט לגמרי. הזנב תופס את רוב האורך ואורכם יכול להגיע עד 150 ס"מ. בניגוד לכרישים ולתריסניות, שיניהם אינם חדות אלא הם בעלי טוחנות עבות ושטוחות ובמינים רבים הפה הוא דמוי מקור. כמו הכרישים הם מטילים קבוצת ביצים בתוך תטולה דמוית כישור. ישנן שלוש משפחות כימרות: משפחה כימרות שטוחות חוטם (Callorhinchidae) סוג יחיד כימרה שטוחת חוטם (Callorhinchus) משפחה כימרות קצרות חוטם (Chimaeridae) סוג Chimaera סוג Hydrolagus משפחה כימרות ארוכות חוטם (Rhinochimaeridae) סוג Harriotta סוג Neoharriotta סוג Rhinochimaera מדיה וקבצים בנושא כימראים בוויקישיתוף כימראים, באתר ITIS (באנגלית) כימראים, באתר NCBI (באנגלית) כימראים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כימראים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כימראים, באתר GBIF (באנגלית) כריש הרפאים בקע לאחרונה וגילויו בגיל צעיר נחשב לנדיר מאוד, באתר N12, ‏ 17 בפברואר 2022
יוסף אריה זילברמן

הרב יוסף אריה הכהן זילברמן (ה'תקע"ד, 1814 בערך - ד' בתשרי ה'תרנ"א, 18 בספטמבר 1890) היה רב רומני, רבה הראשון של המושבה ראש פינה. נולד לרב שלמה מרדכי הכהן, כיהן כרבה של העיר מוינשט שברומניה. בשנת ה'תרכ"ד (1864) בהיותו בגיל חמישים עלה לארץ ישראל עם בני משפחתו והתיישב בצפת. לאחר זמן מה עברו בני המשפחה לחיפה, שבה הייתה קהילה יהודית בעיקר ספרדית בת כמה מאות נפשות שהתרכזה בתוככי חומות העיר העתיקה. הרב זילברמן ניסה להקים בחיפה או בסמוך לה התיישבות יהודית נוספת, והקים בית חרושת לייצור אלכוהול. לאחר זמן שבו לצפת. הוא הדביק את בן אחותו דוד שוב ברעיון העלייה לארץ ישראל, ובעקבותיו עלה שוב ארצה בשליחות חבורתו "חבורה יישוב ארץ-ישראל על ידי עבודת אדמה" שרכשה מאוחר יותר את אדמות המושבה "גיא אוני". לאחר יסוד "ראש פינה", נקרא הרב יוסף אריה הכהן לכהן כרבה של המושבה, ב-1886 התמנה כרב לא-תושב, במינוי רשמי של פקידות הברון רוטשילד, ובמרץ 1890 התמנה כרב קבוע תפקיד בו נשא כחצי שנה נוספת עד פטירתו. לאחר פטירתו החליף אותו בתפקידו, בנו הרב טודרוס הכהן (טברי"א). בן אחר שלו, היה הרב לוי יצחק הכהן, שכיהן כרבה של בקאו שברומניה ורב ראשי של יהודי רומניה בניו יורק. על מצבתו בחלקת ותיקים בבית העלמין של ראש פינה, נחקק: ”הגאון הגדול בתורה וביראה אוהב עמו וארצו... רב ומורה דרך לרעיון הציונות במוינשטי, צפת וראש פינה”. מאיר הילדסהיימר, ‏שמעון ברמן ותוכניתו ליישוב ארץ-ישראל, קתדרה 47, מרץ 1988, עמ' 50–51, הערה 14 השם זילברמן, לפי רן אהרנסון, ‏פקידי הבארון רוטשילד (1882–1890) - האנשים שמאחורי מפעל ההתיישבות, קתדרה 74, טבת תשנ"ה, דצמבר 1994, עמ' 174, פריט מס. 118. והוא מכונה לעיתים ר' יוסף ממוינשט על שם רבנותו זו. ראו: הצפירה מיום י"ט בניסן ה'תר"ן, עמ' 301. עסקיו בצפת מתוארים על ידי שמעון ברמן, בספרו "מסעות שמעון", עמ' 93–94. אהרנסון, קתדרה, 74, עמ' 174, פריט מס. 118 משאיר בספק את השאלה אם עקר לגור בראש פינה. ראו: דוד תדהר (עורך), "נתן כץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2699.
יוסף הכהן

האם התכוונתם ל... רבי יוסף הכהן (תנא) – תנא בדור הראשון, שמעשיו נזכרים בספרות חז"ל. יוסף הכהן הרופא – רופא, רב והיסטוריון יהודי, מחבר "עמק הבכא" יוסף הכהן שוורץ – רב ודיין בהונגריה. מחבר ועורך ספרים וכתבי עת. יוסי הכהן יוסי כהן יוסי כהן (עורך דין) יוסי כהן (קצין) יוסף כהן
משה גוטמן (סופר)

משה (חיים משה צבי) גוטמן (נולד ב-כ"ו בתשרי ה'תשל"ד, 22 באוקטובר 1973) הוא עיתונאי וסופר ישראלי, משמש ככתב לענייני משפט וכפובליציסט בעיתון "המודיע". מרצה בקורסים לכתיבה יוצרת במכון אחיה להוראה ובבית הספר תורת החיים. מוסמך לעריכה ספרותית על ידי 'בית העורכים'. גוטמן גדל במושב קוממיות ולמד בישיבות גור בבני ברק ובאשדוד. הוא למד גרפולוגיה אצל הגרפולוגים אלון בן יוסף ויצחק ניר, ועבד כשוחט. בהמשך דרכו פנה ללימודי משפטים וכיום הוא בעל תואר ראשון של הקמפוס החרדי באור יהודה ותואר שני של הקריה האקדמית אונו. חבר ללימודי המשפטים, שהיה סמנכ"ל עיתון "משפחה",[דרושה הבהרה] צירף אותו לעיתון. כך החל את דרכו בעיתונאות ובספרות. בהמשך עזב את עיתון "משפחה" ועבר לכתוב בעיתון "המודיע", בו הוא משמש ככתב משפטי, כפובליציסט, בעל הטור השבועי "הרהור חוזר" וכתב במוספי השבת של העיתון. במוספי הסיפורים היוצאים בעיתונות החרדית לקראת חגי פסח וסוכות מופיעים סיפוריו של משה גוטמן מלבד ב"המודיע" גם בעיתונים "משפחה", "יתד נאמן", "מרוה לצמא", ועוד. גוטמן כותב גם סיפורים קצרים. סיפורו "הטלפון האחרון" זכה במקום הראשון בפרס אלמוג לשנת 2016. גוטמן כותב גם תחת השמות: משה מורג, אלחנן בינדר, מישאל שרשום. נשוי ואב לשבעה ילדים. מתגורר בקריית גת. שוליים של מעלה (ספר ראשון בסדרת 'שוליים') שוליים של זהב (ספר שני בסדרת 'שוליים') יש לו שעה (ספר שלישי בסדרת 'שוליים') אל תרקוד היום (ספר ראשון בסדרת 'מעבדי העשתונות') פגישה בלילות שבט (ספר שני בסדרת 'מעבדי העשתונות') הם שבו ללכת (ספר שלישי בסדרת 'מעבדי העשתונות') על סף הלב (ספר רביעי בסדרת 'מעבדי העשתונות') ייצוב פנים | (ספר ראשון בסדרת 'אנשים כן משתנים') תווי פנים | (ספר שני בסדרת 'אנשים כן משתנים') העמדת פְּנים | (ספר שלישי בסדרת 'אנשים כן משתנים') ואז בא הכתוב | (ספר ראשון בסדרת 'הארות בשעת מעשה') זה מה שכתוב | (ספר שני בסדרת 'הארות בשעת מעשה') מחושבים 2000 | ראייה כלכלית אסטרטגית צופה פני עתיד תכתבוּ | (בשיתוף עם לירון פיין) | מדריך לכתיבה יוצרת ולכתיבת איכות חכמה כָּל הַיְּלָדִים טוֹבִים 1 - ספר סיפורים לנוער כָּל הַיְּלָדִים טוֹבִים 2 - ספר סיפורים לנוער כָּל הַיְּלָדִים טוֹבִים 3 - ספר סיפורים לנוער מַבָּטִים כְּמוֹ אֵשׁ 1 - ספר סיפורים לנוער אתהלך - סיפור חייו של אהרן מרגלית אם סגולה ה"פני מנחם" נזר הדור - ביוגרפיה על הרב בנימין מנדלזון זצוק"ל רבה של קוממיות שפע ברכות - תודעת השפע על פי מקורות הקודש (הוצאה עצמית 2019) בפאתי הבית GOOD KIDS (תרגום של כל הילדים טובים 1) רשימת הפרסומים של משה גוטמן, בקטלוג הספרייה הלאומית משה בן יוסף גוטמן (1973-), דף שער בספרייה הלאומית מאמרו של משה גוטמן בנושא הדרת נשים במגזר החרדי, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2011 למה לא אכפת לכם ממני?, באתר גלובס, 25 באפריל 2012 אדם בסכנת הכְוָצָה, באתר הארץ, 18 במאי 2012 על איזה "שוויון" מדבר הג'ובניק?, באתר גלובס, 18 ביולי 2012 שמור את הממחטה קרוב, באתר הארץ, 18 ביולי 2013 "הטלפון האחרון", זוכה המקום הראשון בתחרות אלמוג 2016 לסיפורים קצרים. אם סגולה, בני ברק, תשע"א, באתר אוצר החכמה בפאתי הבית, תשע"ה, באתר אוצר החכמה
פינגווין לבן-פנים

פינגווין לבן-פנים (שם מדעי: Eudyptes schlegeli) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצוייץ, שמצוי מחוץ לעונת הרבייה בים בין אוסטרליה לאנטארקטיקה; הוא מקנן אך ורק באי מקווארי. זהו המין הגדול ביותר מסוגו: אורכו כ-65 עד 76 ס"מ, ומשקלו כ-3 עד 8 ק"ג, בעוד הזכרים גדולים מהנקבות. הזכר והנקבה דומים במראם: הבטן והפנים לבנים, הגב שחור, המקור כתום ומעליו יש מעין "ציצת" נוצות זהובה. מין זה דומה מאוד לפינגווין הסלעים, אבל פניהם של פינגוויני הסלעים שחורות, בשונה מפניהם הלבנות של הפינגווינים ממין זה. הפינגווינים ניזונים בעיקר מקריל ודגים, אך גם מדיונונים. מעט פרטים יחסית ידועים על התנהגות הפינגווינים ממין זה, ובפרט על דפוסי הנדידה של מין זה. הקן הוא מעין חור בחול או בדשא, ובתוכו הפינגווינים שמים אבנים וצמחים. הוא ממוקם בדרך כלל כמה מאות מטרים מהים, על מנת לאפשר להורים גישה נוחה לאזור האכילה שלהם. שיטת הרבייה היא מונוגמיה. עונת הרבייה נמשכת בין ספטמבר למרץ, והטלת הביצים מתרחשת בדרך כלל באוקטובר. בתחילת עונת הרבייה הזכרים יוצאים מהים בהמוניהם ובונים את הקן, והנקבות באות שבועות ספורים לאחר מכן. הפינגווינים ממין זה מתקבצים ללהקות, שעשויות לכלול עד כ-500,000 פרטים. לפני ההזדווגות, הזכר מבצע תנועה בראשו ומשמיע קריאה מיוחדת. הנקבה מטילה 2 ביצים, אך רק אחת מהן נדגרת על ידי ההורים, והיא היחידה שתשרוד בדרך כלל. שני ההורים דוגרים על הביצה לסירוגין במשך כ-35 ימים, ב"משמרות" של כ-12 ימים. לאחר הבקיעה, הזכר שומר על הגוזל במשך כשלושה שבועות בעוד הנקבה מביאה מזון לשניהם. לאחר מכן, הזכר והנקבה מביאים לגוזל את המזון, והוא מצטרף לקבוצה של גוזלים ממין זה. בגיל כ-70 יום, הגוזל עוזב את הקן. פרטים ממין זה מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה. מדיה וקבצים בנושא פינגווין לבן-פנים בוויקישיתוף פינגווין לבן-פנים, באתר ITIS (באנגלית) פינגווין לבן-פנים, באתר NCBI (באנגלית) פינגווין לבן-פנים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פינגווין לבן-פנים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פינגווין לבן-פנים, באתר GBIF (באנגלית) פינגווין לבן-פנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פינגווין לבן-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
איגנטובקה (מחוז רובנו)

איגנטובקה (באוקראינית: Гнатівка; בפולנית: Ignatowka) הוא כפר קטן במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בסמוך לעיירה מלינוב שבין הערים לוצק ודובנו. הכפר הוקם בשנת 1928 בצמוד למושבה יהודית וותיקה לוז'ישט כאשר השטח היה בשליטת פולין. בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב האזור סופח לברית המועצות. מדיה וקבצים בנושא איגנטובקה בוויקישיתוף מידע כללי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוריט הקטנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דוריט הקטנה – רומן מאת צ'ארלס דיקנס דוריט הקטנה (סרט) – סרט קולנוע משנת 1987 המבוסס על הרומן, בכיכובם של אלק גינס ודרק ג'קובי דוריט הקטנה (סרט, 1920) – סרט אילם המבוסס על הרומן דוריט הקטנה (סרט, 1924) – סרט אילם דני דוריט הקטנה (סרט, 1934) – עיבוד קולנועי גרמני לרומן דוריט הקטנה (סדרה, 2008) – סדרת טלוויזיה משנת 2008 המבוססת על הרומן, בכיכובם של קלייר פוי ומת'יו מקפדיין
שמחה בונם אוסוביצקי

הרב שמחה בונם אוסוביצקי (ה'תקפ"ד, 1824 – כ"ג בשבט ה'תרנ"ט, 3 בפברואר 1899) היה רב רוסי-חסידי, רבן של המושבות עקרון וזכרון יעקב. נולד בקייב שבאימפריה הרוסית בה'תקפ"ד (1824), והיה מחשובי החסידים בקייב. בניו הם יהושע אוסוביצקי, לימים מהבולטים בפקידי הברון רוטשילד בתקופת העלייה הראשונה; ובוריס דב אוסוביצקי, שהיה לימים יינן ביקב של ראשון לציון, והמייסד והמנצח הראשון של האורקסטרה של ראשון. בתו פרל נישאה לימים לפייבל כהנוב. ב-13 במרץ 1881 נרצח הצאר אלכסנדר השני. בעקבות רצח זה החלו פרעות ביהודים בדרום-מערב רוסיה (כיום אוקראינה), שנודעו בשם "הסופות בנגב". ב-26 באפריל 1881 נערך פוגרום ביהודי קייב; עשרות נרצחו, ורכוש יהודי נבזז. הרב אוסוביצקי ומשפחתו ברחו לעיר הגבול ברודי (בגליציה), שהייתה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית ובה התרכזו אלפי פליטים יהודים. בראשית 1882 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בשלב ראשון ביפו. אוסוביצקי שימש כ"סופר ומזכיר ראשון" של ועד חלוצי יסוד המעלה בעיר יפו, עם פתיחת שנת הלימודים ה'תרמ"ה שימש כמורה ליהדות בראשון לציון, אך כבר בנובמבר 1884 התקבל כרבה של עקרון ובהמשך כרבה של זכרון יעקב. דוד תדהר (עורך), "הרב שמחה בונם אוסובצקי - הלוי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3614 רן אהרנסון, ‏פקידי הבארון רוטשילד (1882–1890) - האנשים שמאחורי מפעל ההתיישבות ו. משמשים בקודש, קתדרה 74, טבת תשנ"ה, דצמבר 1994, עמ' 173, פריט מס. 113
ייבלאח

ייבלאח (באזרית: Yevlax) היא עיר באזרבייג'ן. ייבלאח הוקמה במאה ה-12 על שטח ביצתי. ב-1 בפברואר 1939 ייבלאח קיבלה מעמד של עיר. שינוי אוכלוסייה של ייבלאח לאורך השנים: אוזבקיסטן טשקנט, אוזבקיסטן מצרים אלכסנדריה, מצרים שווייץ ברן, שווייץ מדיה וקבצים בנושא ייבלאח בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ייבלאח ייבלאח, אנציקלופדיה גאוגרפית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טחנאים

טחנאים (שם מדעי: Myliobatiformes) היא סדרה של דגי סחוס שטוחים בעלי סנפירים מוארכים, שחיים קרוב לקרקעית הים (או במינים מסוימים הנהר), למעט בני משפחת הטחניים שמסננים פלנקטון בים הפתוח. המינים הגדולים בקבוצה (והגדולים בקבוצת הבטאים) נודדים בין הימים ומחפשים מזון קטן אותו הם מסננים מהמים. מינים אחרים נוהגים לשוטט ו"לרחף" בעזרת סנפיריהם בין שוניות אלמוגים או להתחפר מתחת החול. הם בעלי זנב ארוך שלעיתים יש בו עוקץ והוא ארסי ומשמש את היצור להגנה. עם זאת בדרך כלל הארס חלש מכדי להשפיע על בני אדם. הטחנאים קרובים לסדרת התריסנאים (Rajiformes), אך בעלי ראש קצר יותר וגוף כבד יותר. תת-סדרה Myliobatoidei על-משפחה Hexatrygonoidea משפחה הקסטריגוניים (Hexatrygonidae) - בה מין יחיד: הקסטריגון (Hexatrygon bickelli). על-משפחה Urolophoidea משפחה בטאי תהומות (Plesiobatidae) - בה מין יחיד: פלסיובאטיס (Plesiobatis daviesi). משפחה טריגונים עגולים (Urolophidae) - בה 2 סוגים. על-משפחה Urotrygonoidea משפחה טריגונים עגולים אמריקאים (Urotrygonidae) - בה 2 סוגים. על-משפחה טריגונאים (Dasyatoidea) משפחה טריגוניים (Dasyatidae) - בה 8 סוגים. משפחה טריגוני נהרות (Potamotrygonidae) - בה 4 סוגים. משפחה אגפיתיים (Gymnurinae) - בה סוג אחד: אגפית (Gymnura). משפחה טחניים (Myliobatinae) - בה 7 סוגים. תת-סדרה Platyrhinoidei - ייתכן ששייכת לסדרת הרינופריסטיים משפחה טריגונים קוצני-גב (Platyrhinidae) - בה 2 סוגים. משפחה פנראיים (Zanobatidae) - בה סוג אחד: פנראי (Zanobatus). מדיה וקבצים בנושא טחנאים בוויקישיתוף טחנאים, באתר ITIS (באנגלית) טחנאים, באתר NCBI (באנגלית) טחנאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טחנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טחנאים, באתר GBIF (באנגלית) טחנאים באתר DWA טחנאים באתר Tumblr גרדיאן, אוכלוסיית הכרישים ונטחנאים בעולם הצטמצמה בכ–70% בתוך 50 שנה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2021
דמויי עמלץ

דמויי עמלץ הידועים גם ככרישי מקרל וכן עמלצאים (שם מדעי: Lamniformes) היא סדרת כרישים גדולה החיה ברוב האוקיינוסים בעולם. בסדרה מינים מגוונים מאוד מכרישי הענק והכרישים גדולי הפה מסנני הפלנקטון ועד לכריש העמלץ הלבן המסוכן שצד אחר טרפו באופן פעיל. לכרישים אלה יש סנפיר גבי חד וגבוה, 5 חריצי זימים וכיסויי עיניים דמויי-עפעפיים בעת הצורך. בנוסף ללא מעט מינים יש יכולת לשמור על טמפרטורה הגבוהה בכמה מעלות מטמפרטורת המים. משפחה עמלציים (Lamnidae) ובה 3 סוגים: קרכרודון (Carcharodon, מכונה גם קרחה ובו המין עמלץ לבן וייתכן שגם המגלודון), עמלץ מאקו (Isurus) ולמנה (Lamna) - משפחה זו ידועה במיוחד לשמצה עקב מיניה התוקפניים. משפחה כרישועליים (Alopiidae) ובה סוג יחיד - כרישועל (Alopias) משפחה כריש ענקיים (Cetorhinidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש ענק (Cetorhinus maximus) משפחה כרישים גדולי פה (Megachasmidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש גדול פה (Megachasma pelagios) משפחה כרישי גובלין (Mitsukurinidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש גובלין (Mitsukurina owstoni) משפחה כרישי חול (Odontaspididae) בה 2 סוגים: כריש חול (Carcharias) ואודונתספיס (Odontaspis) משפחה כרישי תנין (Pseudocarchariidae) ובה סוג ומין יחיד - כריש תניני (Pseudocarcharias kamoharai) משפחה Cardabiodontidae - נכחדה. בה הפרוטודוס משפחה Cretoxyrhinidae - נכחדה. בה היה הקריטוקסירינה משפחה אוטודונטיים (Otodontidae) - נכחדה. בה ייתכן שהיה המגלודון (ע"פ האפשרות שלא היה שייך לעמלציים) משפחה Anacoracidae - נכחדה. בה היה הסקואליקורקס משפחה אקוילולמניים (Aquilolamnidae) - נכחדה. משפחה Pseudoscapanorhynchidae - נכחדה. בה היה הקריטודוס והלפטוסטירקס עמלץ לבן כרישועל שיטן למנה חוטמנית כריש ענק כריש חול נמרי מדיה וקבצים בנושא דמויי עמלץ בוויקישיתוף דמויי עמלץ, באתר ITIS (באנגלית) דמויי עמלץ, באתר NCBI (באנגלית) דמויי עמלץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דמויי עמלץ, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דמויי עמלץ, באתר GBIF (באנגלית) דמויי העמלץ באתר NOVA Online