laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מושינה

מושינה (בפולנית: Muszyna) היא עיירה בדרום פולין בנפת נובי סונץ' (צאנז) עם אוכלוסייה של כ-5,000 תושבים. היא שוכנת בעמק הנהר פופרד בסמוך לגבול הסלובקי, ומהווה צומת רכבות באזור. העיירה היא מקום הולדתו של המלחין בוז'רסקי זביגנייב (1933). מושינה הוזכרה לראשונה כעיר בשנת 1364. בשנת 1391 עבר הכפר מבעלותו של המלך לרשותו של הבישוף בקרקוב. הכפר קיבל מעמד של עיר רק ב-1934. במהלך המאה ה-18 התקיימו בעיר ירידים בהם סחרו במיוחד בצמר ובאריגים. לקראת סוף המאה ה-19 התגלו במקום בוץ ומעיינות מים מינרליים, שהתפרסמו בסגולותיהם הרפואיות. בסמיכות למושינה עמדה חורשה שהייתה מכוסה בעצי תרזה, שהייתה לשמורת טבע יחידה מסוגה בכל רחבי פולין. עם חיבור הכפר לקו הרכבת טארנוב-קריניצה ונובי סונץ'-פרשוב (בצד הצ'כוסלובקי), גדל ערכה של מושינה כעיירת הבראה וקיט; בשנת 1932 פעלו בה כ-1,000 חדרי נופש להשכרה. הקהילה היהודית במושינה מדיה וקבצים בנושא מושינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מושינה ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמיניות סווינג

שמיניות סווינג הן צורה סגנונית לנגינת שמיניות במוזיקת הג'אז והסווינג. אם נחלק את הפעמה לשלושה חלקים (טריולות) וננגן את החלק הראשון והשלישי בלבד, נקבל "שמיניות סווינג". בדומה לחלוקה רגילה של שמיניות, לכל פעמה מנוגנים שני צלילים. אך בניגוד לחלוקה רגילה של שמיניות, שבה כל צליל מנוגן באופן אחיד ושווה מבחינת זמן (חצי פעמה לכל צליל), החלוקה של שמיניות סווינג אינה שווה. הצליל הראשון המודגש, שהוא על הפעמה, מקבל שני שלישים ממנה לעומת הצליל השני שמקבל רק שליש. לכן שמיניות סווינג יוצרות תחושה מיוחדת מבחינה מקצבית, שמכונת "גרוב". תחושה מקצבית זו היא אחד המאפיינים הבולטים ביותר של ג'אז וסווינג. מקור הסגנוניות הזו היא במוזיקת הג'אז שניגנו העבדים בארצות הברית. הם הכירו מוזיקה אפריקאית ושילבו אותה (וכך נוצר הבלוז) עם מקצב הצבא האמריקאי שמבוסס בעיקר על טריולות. הם לא ידעו כיצד לנגן שמיניות מערביות שוות, לכן הם ניגנו אותן בחלוקה לטריולות, המהוות רבע, בלי התו השני וכך נוצרו שמיניות הסווינג. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתנאל

האם התכוונתם ל... נתנאל בן ישי – אחיו של דוד (דברי הימים א ב 13-15) נתנאל בן צוער – נשיא שבט יששכר לאחר יציאת מצרים נתנאל וייל – ראש ישיבה בפראג ורב העיר קרלסרוהה מחבר ספר "קרבן נתנאל" על פסקי הרא"ש אביו של בעל הטורים נתנאל (זמר) – זמר ישראלי יעל נתנאל – שחיינית עבר ישראלית לילך נתנאל – סופרת וחוקרת ספרות ישראלית סער נתנאל – פוליטיקאי ופעיל חברתי ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא נתנאל נתנאלה
גרא

האם התכוונתם ל... דמויות מהמקרא גרא בן הימיני – אביו של אהוד בן גרא גרא בן בנימין – מופיע בספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק כ"א: ובני בנימן בלע ובכר ואשבל גרא ונעמן אחי וראש מפים וחפים וארד אהוד בן גרא – מראשוני השופטים של ישראל בתקופת השופטים שמעי בן גרא – איש משבט בנימין ומשפחת המלך שאול אישים: הגאון מווילנה – חכם אשכנזי במאה ה־18, מכונה 'הגר"א' (הגאון רבי אליהו) אלידע גרא – במאית קולנוע וכוריאוגרפית ישראלית אבנר בן גרא – ראש המועצה המקומית מיתר אהוד גרא – פקיד ממשלתי ישראלי גרו גרא – נציב בתי הסוהר הראשון בישראל, אביו של גרשון גרא גרשון גרא – אמן, צייר, צלם וסופר ישראלי, הותיר את אוסף גרשון גרא צבי גרא – צייר ותפאורן ישראלי רון גרא – משורר עברי שירה גרא – שדרנית רדיו, מגישה ומנחת טלוויזיה ישראלית אחר מרדי גרא – חג שמקורו במסורת הנוצרית פואה גרא – כבד אווז מפוטם
מקצוע (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקצוע – תחום תעסוקה מקצוע (גאומטריה) – מונח בגאומטריה מקצוע (סיפור) – סיפור מאת אייזק אסימוב מקצועה – כלי עבודה
חום יולי אוגוסט

חום יולי אוגוסט הוא אלבום אולפן כפול, ה-17 במספר, של הזמר שלמה ארצי, שיצא בשנת 1988 בהפקתו של לואי להב ובעיבודו של עדי רנרט. ארצי כתב והלחין את כל השירים באלבום. אלבום זה מתאפיין בעיסוק רב בפוליטיקה לצד נושאים משפחתיים מאוד. המשפחתיות של האלבום התבטאה, בנוסף למילות השירים, גם בעיצוב שלו: על העטיפה נראה לוח עם תמונות של ילדיו של ארצי, ולשרוול הפנימי צורף גיליון עם מילות השירים, שכלל תמונה משותפת של כל צוות האלבום ובני משפחותיהם. כל המצולמים זוהו בשם. השירים המשפחתיים כוללים שיר המוקדש לבן ("ארץ חדשה") ושיר המוקדש לשירי ("טלפני, טלפני"). "בגרמניה לפני המלחמה" עוסק בחוויותיו של ארצי כבן דור שני לשואה, ופונה ישירות לאמו, בעוד "רומניה" פונה ישירות לאביו, המוזכר גם בשיר "ארץ חדשה". יחד, שירים אלו יוצרים שרטוט משפחתי-ביוגרפי המתאר שלושה דורות בסקיצות ליריות ומוזיקליות שונות. בקליפ שליווה את יציאת השיר "תחת שמי ים התיכון", צולם ארצי מבצע את השיר עם בנו בן. כמו בכל אלבומיו, חלק מהשירים גם עוסקים ביחסי הזוגיות שלו. אשתו דאז, מילכה, גם מופיעה בתמונות העטיפה, ונרמזת בשירים "ארץ חדשה" ו"טלפני, טלפני", לצד "אני כבר מצטער" הפונה אליה. לצד העיסוק בנושא המשפחתי, עסק ארצי בפוליטיקה ובמציאות הישראלית באופן מוגבר באלבום זה. הטשטוש בין האישי לפוליטי מופיע בעיקר בשירים "ארץ חדשה" ו"תחת שמי ים התיכון", בעוד השיר "חום יולי אוגוסט" מתאר הווי של לוחמים ישראלים במלחמת ההתשה, כתגובה מאוחרת למלחמת לבנון הראשונה, ו"עבד הממהר" נכתב בעקבות קריאת "הזמן הצהוב" מאת דויד גרוסמן, ומהווה אחד משירי המחאה הישירים היחידים של ארצי, עם הפזמון החוזר: "צריך לומר את זה, צריך לשיר את זה בצער: עוד לא למדנו כלום, כך התברר". האלבום הכפול נחשב לסיכון מסחרי בזמן צאתו, אבל עושר השירים בו לא מנע ממנו הצלחה, ולהיטים רבים יצאו ממנו, ביניהם שיר הנושא, "נבראתי לך", "תחת שמי ים התיכון", "ארץ חדשה" ו"טלפני, טלפני" השיר "באיזשהו מקום" הוא וריאציה על שיר מאת המשורר רון אדלר, והשיר מוקדש לו. בשנת 2005 חידשה להקת סינרגיה את שיר הנושא של האלבום. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלמה ארצי.  הפקה מוזיקלית: לואי להב. עיבודים: עדי רנרט. ניהול הפקה: נרקיס זמר טוב. הלהקה: תופים וכלי הקשה: מאיר ישראל. פסנתר וסינטיסייזרים: עדי רנרט. גיטרה אקוסטית: דני רובס. גיטרה בס: מיכה מיכאלי. גיטרה חשמלית מובילה: עמוס הדני. משתתפים נוספים: גיטרה חשמלית: שמואל בודגוב. סקסופון: אמיר גבירצמן. קולות רקע: מזי כהן, עודד פרח, הלהקה. הוקלט באולפני טריטון, נובמבר 1987 - מרץ 1988. טכנאי הקלטה: דוד רוזנטל. טכנאי מיקס: יעקב מורנו. עוזר טכנאי: עודד פרח. יחסי ציבור: "פוש" מיכל רצה-בי. ניהול אישי: מנחם אשר. עיצוב עטיפות תקליטי שדרים: דגנית פלד. צילום שער העטיפה, אמצע ודף מילים: ורדי כהנא. עיצוב עטיפה: יהודה דרי. עריכה דיגיטלית: בן ברנפלד. חיתוך: אולפני אבי רוד, אנגליה (Abbey Road Studios). ייעוץ לשוני: ציפורה שפירא. חזרות: אולפני "בטי-בם". מידע על האלבום חום יולי אוגוסט באתר MusicBrainz רשימת השירים באלבום, באתר (שירונט) מידע כללי על האלבום "חום יולי אוגוסט", באתר (mooma) 103FM, ‏שלמה ארצי חוזר ל"חום יולי אוגוסט": "לא הצלחתי לעשות שוב אלבום כזה", באתר מעריב אונליין, 13 באוקטובר 2016 נדב מנוחין‏, גם בקיטש יש שמץ של אמת: 30 שנה לאלבום "חום יולי אוגוסט" של שלמה ארצי, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2018 שגיא בן נון‏, כששלמה ארצי עמד באומץ מול העבר: הסיפור המופלא מאחורי האלבום "חום יולי אוגוסט", באתר וואלה, 8 בנובמבר 2018 אמיר שוורץ, באופן חריג, שלמה ארצי עירב פוליטיקה ב"חום יולי אוגוסט". זו הייתה הצלחה אדירה, באתר ynet, 11 במרץ 2023
מצווה לקיים דברי המת

מצווה לקיים דברי המת הוא כלל תלמודי הקובע שיש לקיים את רצון המת. הכלל נמצא במתח עם דיני הירושה במשפט העברי הקובעים שהירושה צריכה לעבור אל היורשים הטבעיים שהם קרובי הנפטר. הכלל היווה בסיס לחוק הירושה הישראלי ומצוטט בפסיקה בישראל בדיונים שונים כאשר יש בעיות בצוואה. הכלל מופיע בתלמוד הבבלי בשמו של רבי מאיר, בין השאר בגיטין יד, עמוד ב: רבי יהודה הנשיא אמר משום רבי יעקב שאמר משום רבי מאיר מצווה לקיים דברי המת, וחכמים אומרים יחלוקו . התלמוד אינו מסביר את המקור לדברי רבי מאיר, אך במקורות מאוחרים יותר מובאים כמה מקורות. מדרש הגדול מביא את הכלל על הפסוק "אנכי אעשה כדבריך" שאומר יוסף לאביו כאשר הוא מבקש ממנו לקבור אותו במערת המכפלה ובאופן מפורש יותר, על הפסוק שנאמר לאחר קבורתו של יעקב: "ויעשו בניו לו כן כאשר ציום" הוא מציין: "מכאן אמרו מצווה לקיים דברי המת". המרדכי כתב שתקנה זו נתקנה לטובת המת, שיחול בדברים שאין הקניין תופס בהם, ולכן הוא חל רק בדברים שאין מועיל בהם קניין. על תחולת החיוב חלוקים הפוסקים. רבנו תם והרב שמעון בן צמח דוראן כותבים שהחיוב נובע רק מכך שהמת מוריש ממון, ובהיעדר ירושה אין כל חיוב למלא את רצון המת. לעומת זאת, הרב יוסף שאול נתנזון כותב שהחיוב הוא מצד חסד של אמת עם הנפטר שאינו יכול לעשות דברים יותר. במחנה אפרים מציג מחלוקת ראשונים, האם על ידי מצווה לקיים דברי המת, נקנה החפץ הנקנה למקבל, או שמדובר במצווה ככל המצוות. לפי הר"ן והמרדכי בשם רבינו שמחה מדובר במצווה, ולכן אם היורשים קטנים לא ניתן לכופם לקיים את המצווה, אך לפי שיטת רש"י ותוספות המצווה לקיים דברי המת, מחילה על הגט חלות שחרור כאילו המת הפקיר את העבד, שבמקרה כזה פקע קניין הממון מהעבד, אבל נותר עליו קניין איסור, המונע ממנו להנשא עם בת חורין, ולפי שיטת רש"י אף אסור לו להנשא עם שפחה. לפי תוספות במסכת בבא בתרא לא בכל מקרה חל המצווה לקיים דברי המת. הריב"ם מגביל זאת רק כאשר הוא אמר בפירוש "תנו" מנה לפלוני, ולא "מנה לפלוני", ולפי רבינו תם חלות מצווה לקיים דברי המת למרות שהיא חלה מחיים, היא חלה רק בדבר שייך לתיתה לאחר מיתה ולא בגט ושטר שחרור שראויים לתיתם רק מחיים. רבנות תם ור"י סוברים שהמצווה היא רק כאשר הדבר הופקד ביד שליש, והדבר הופקד בידו לשם כך, חוץ משחרור שפחה. הגבלה אחרונה זו נפסקה בשולחן ערוך. שתי הגבלות נוספות אותם מציעים בעלי התוספות וחוזרים בהם באופן חלקי או מלא, אחת היא הצעתו של רבינו תם שמתנת שכיב מרע היא דווקא באופן ששייך ירושה (ולא בגר למשל), אך הוא מסופק בכך ומעדיף את חילוקו הראשון, וכן הצעתו של ר"י שמצווה לקיים דברי המת היא רק כאשר הדבר נאמר לאדם שנאמר לו פה אל פה, הצעה ממנה חזר ר"י בעקבות סתירה לדבריו מגמרא מפורשת. בן ציון גרינברגר, "מצווה לקיים דברי המת" - הכלל והשלכותיו, פרשת ויחי תשס"ד, אתר דעת הערך "מצווה לקיים דברי המת", באתר ויקישיבה (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם) מצווה לקיים דברי המת, הרב ישועה רטבי גיטין, יד, עמוד ב' מדרש הגדול, בראשית, מ"ז מדרש הגדול, בראשית, נ, יב בבא בתרא פרק מי שמת, מובא במחנה אפרים זכייה ומתנה ל. הלכות זכייה ומתנה סימן כ"ט. בגיטין בסוגיא שם. (מחנ"א). בפרק מי שמת (מחנ"א). בגיטין דף ל"ח, ראה במחנה אפרים כיצד מוכח משם. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ט, עמוד א'. וראה בקובץ שיעורים כתובות סימן שט"ו המוכיח מקושיית התוספות שם פ"ו ע"א, המקשה למה נצרך גם לדברי שכיב מרע ככתובין וכמסורין, שבמצווה לקיים דברי המת יש רק מצווה ולא קנין. שולחן ערוך, חושן משפט, סימן רנ"ב, סעיף ב'. בתלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ', עמוד ב' על פי הסבר התוספות שם.
פארק המדע של הונג קונג

פארק המדע של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Science Park; בסינית מסורתית: 香港科學園; בסינית מפושטת: 香港科学园) הוא אזור תעשיית היי טק הממוקם בפאק שק קוק, בטריטוריות החדשות של הונג קונג, בין מחוז שא טין לבין מחוז טאי פו. המתחם ממוקם בסמוך לאוניברסיטה הסינית של הונג קונג ולנמל טולו. במתחם פועלות חברות היי טק וחברות סטארט אפ רבות. מוזיאון המדע של הונג קונג מדיה וקבצים בנושא פארק המדע של הונג קונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק המדע של הונג קונג אתר הפארק
המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג

המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Museum of History; בסינית: 香港歷史博物館) הוא מוזיאון המציג את ההיסטוריה של הונג קונג ואת המורשת התרבותית של הונג קונג. המוזיאון ממוקם בצים שא צוי מזרח, בצמוד למוזיאון המדע של הונג קונג. המוזיאון הוקם על ידי מועצת העיר הונג קונג בשנת 1975, עת שהוחלט לחלק את המוזיאון העירוני לשני מוזיאונים נפרדים: המוזיאון להיסטוריה ומוזיאון הונג קונג לאמנות. בבסיסו של אוסף המוזיאון ניצבו המוצגים אשר הוצגו במוזיאון העירוני מאז שנת 1962 (מוזיאון אשר היה ממוקם בבניין העירייה של העיר שבאזור סנטרל. בשנת 1983 עבר המוזיאון מבניין העירייה למבנה זמני (מבנה אשר בו ממוקם כיום מרכז המסורת של הונג קונג, בפארק קאולון). בשנת 1988 הושלמה הקמת המבנה הנוכחי (הצמוד למוזיאון המדע) בדרך צ'טהאם שבאזור מזרח צים שא צוי. המוזיאון מנוהל כיום על ידי מחלקת התרבות והפנאי של ממשלת הונג קונג. אוספי המוזיאון מציגים את ההיסטוריה של הונג קונג, החל מהתקופה הפרה היסטורית באמצעות דיורמות ומוצגים ארכאולוגיים, דרך ההיסטוריה הקדומה (תערוכה המציגה שרידים שנתגלו בקברים באזור הונג קונג), תערוכה אתנוגרפית של תרבות בני ההאקה והתושבים המקומיים, וכן את ההיסטוריה של המושבה האנגלית והכיבוש היפני של הונג קונג. למוזיאון שלושה סניפים נוספים: מוזיאון ההגנה החופית של הונג קונג הממוקם בשאו קיי ואן, מוזיאון קבר ליי צ'נג אוק מתקופת שושלת האן הממוקם בשאם שוי פו ומוזיאון לאו אוק בצ'אי ואן. מוזיאון המדע של הונג קונג אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג
סיאגריוס

סיאגריוס (Syagrius;‏ 430 – 486 או 487) היה המושל הרומי האחרון (Dux) בגאליה בשלהי העת העתיקה. סיאגריוס היה בנו של אגידיוס, מגיסטר מיליטום רומי בגאליה, וירש אותו אחרי מותו ב-464 או 465. השטח בו החזיק סיאגריוס השתרע בין הנהרות סום והלואר, ובירתו הייתה סואסון (כיום במחוז אן בחבל פיקרדיה שבצרפת). עם נפילתה של האימפריה הרומית המערבית ב-476, כאשר אודואקר הכריז על עצמו מלך איטליה ורומולוס אוגוסטולוס, הקיסר האחרון הודח, נשאר סיאגריוס השליט הרומי האחרון בגאליה ובשטחי האימפריה הרומית המערבית. לטריטוריה שהייתה בשליטתו קרא ממלכת סיאגריוס או ממלכת סואסון. גרגוריוס מטור ב"ההיסטוריה של הפרנקים" מכנה את סיאגריוס בתואר מלך. תואר שהיה נהוג אצל הפרנקים אבל לא היה נהוג אצל הרומאים. ב-486, אחרי קרב סואסון כבש כלוביס הראשון את ממלכתו של סיאגריוס, כיבוש זה השלים את השתלטות הפרנקים על גאליה בלגיקה. על פי גרגוריוס מטור, הצליח סיאגרוס להימלט לטולוז, ולמצוא מקלט בחצרו של המלך אלאריק השני מלך הויזיגותים. כלוביס איים על אלאריק והלה הסגיר את סיאגריוס לידי כלוביס. כלוביס החזיק את סיאגריוס בכלא עד שקיבל את המלוכה ואז הוציא אותו להורג בחשאיות. עם חלוקת ירושתו של כלוביס, נכללה ממלכת סיאגריוס בנויסטריה, ממלכתו של כלותאר הראשון מדיה וקבצים בנושא סיאגריוס בוויקישיתוף האימפריה הרומית המזרחית שרדה כ-1,000 שנים נוספות ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
SVT-40

SVT-40 (ראשי תיבות של רובה חצי אוטומטי טוקרב מודל 1940, ברוסית: Самозарядная винтовка Токарева) הוא רובה חצי אוטומטי סובייטי שעוצב על ידי פיודור טוקרב. בסוף שנות ה-30 תכנן הצבא האדום לצייד את כוחות החי"ר ברובה חצי-אוטומטי מודרני. הרובה נכנס לשימוש מבצעי בשנת 1939. אחרי ניסיון במלחמת החורף (1940) נגד פינלנד הוכנסו שיפורים רבים לתכנון, ורובה מדגם משופר (SVT-40) נכנס לייצור סדרתי. תחילה הרובה היה מיוצר במפעלי נשק קל בטולה, וזמן קצר לאחר מכך גם באיז'בסק. היה מתוכנן להגיע לייצור של כמיליון רובים בשנה. לקראת הפלישה הגרמנית במסגרת מבצע ברברוסה בקיץ 1941 אכן יוצרו כמיליון יחידות. התבוסות הקשות בתחילת המערכה גרמו לכך שייצור הרובה שכלל מעל 100 חלקים מ-12 סוגי פלדה היה קשה ביותר. כדי להתגבר על המחסור בחומרים, הוחלט לצמצם את הפרויקט היקר ולהתמקד בפרויקטים זולים יותר. עד סוף המלחמה יוצרו יחידות נוספות אך בהיקף קטן בהרבה מהמתוכנן בתחילת המלחמה. בשנת 1945 ייצור הרובה הופסק כליל. כמויות משמעותיות של הרובה נלקחו כשלל על ידי הגרמנים והיו יחידות של הוורמאכט שצוידו ברובה זה. בצבא פינלנד הרובה היה בשימוש עד לשנת 1958. מדיה וקבצים בנושא SVT-40 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארכיבישוף

ארכיבישוף או ארכיאפיסקופוס (ביוונית: αρχιεπίσκοπος – ראשון המשגיחים) הוא תואר כבוד אדמיניסטרטיבי בנצרות, הניתן לבישוף העומד בראש פרובינציה כנסייתית. התואר הוענק לראשונה בוועידת ניקיאה בשנת 325 לספירה. הפרובינציות הכנסייתיות הן היחידה הגדולה ביותר בחלוקה הטריטוריאלית של הכנסייה, בדומה מאוד לחלוקת הפרובינקיות של האימפריה הרומית. גודל הפרובינציות שונה באזורים שונים, וישנן פרובינציות בגודל של עיירה וכאלו בגודל של מדינה בת ימינו. הפרובינציות מתחלקות בחלוקת משנה לדיוקסיות אשר בראש כל אחת מהן עומד בישוף. הארכיבישוף הוא הממונה על הבישופים בפרובינציה, והמפקח עליהם או מתייעץ עמם בענייני כנסייה שונים. הוא מבקר בכל הדיוקסיות כדי לפקח על חיי הדת בהן. הוא עומד בראש הכינוסים של הבישופים בפרובינציה – סינוד. בעת הצורך הוא ממלא את מקומם של בישופים בהיעדרם מהדיוקסיה שלהם. כמו כן הוא מנהל את טקסי הדת בקתדרלה הגדולה של העיר הראשית בפרובינציה. הארכיבישוף מקדש את הבישופים לאחר שאלו נתמנו לתפקידם. שאר תפקידיו זהים לאלו של הבישופים. חלק מהארכיבישופים שישבו בערים גדולות וחשובות נקראו מטרופוליטנים. בכל מדינה נבחר ארכיבישוף אחד כבכיר מבין כל הארכיבישופים, והוא כונה פרימוס (למשל הארכיבישוף של ריימס בגרמניה או של קנטרברי באנגליה). הארכיבישופים שהיו האחראים על אזורי הנצרות הקדומה – אנטיוכיה, קונסטנטינופול, ירושלים ואלכסנדריה כונו פטריארכים. לפטריארכים נתונה גם זכות להסמיך בישופים לארכיבישופים ולדון בערעורים על פסקי דין של ארכיבישופים. היום קיים גם תואר של ארכיבישוף טיטולרי – ארכיבישוף של פרובינציה כנסייתית שאינה קיימת עוד בימינו או תואר כבוד שניתן לבישוף מצטיין מבלי לשנות את סטטוס הדיוקסיה שלו. ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון

ג'ורג' אדוארד סטנהופ מולינו הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון (באנגלית: George Edward Stanhope Molyneux Herbert, 5th Earl of Carnarvon‏; 26 ביוני 1866 – 5 באפריל 1923) היה אציל אנגלי הידוע כמממן של החיפוש והחפירות בקבר תות ענח' אמון שבעמק המלכים. הרברט נולד בטירת הייקלר, האחוזה המשפחתית השוכנת במחוז המפשייר. הוא התחנך באיטון ובטריניטי קולג' שבקיימברידג', וירש את רוזנות קרנארבון (ולשית: Caernarfon) בשנת 1890. ב-26 ביוני 1895 נישא הרברט לאלמינה ויקטוריה מריה אלכסנדרה. ב-1902 הקים את אורוות הייקלר על מנת לגדל סוסי מרוץ גזעיים. כעבור שלוש שנים מונה לחבר המנהלים של מסלול המרוצים ניוברי, תפקיד שעבר בירושה לדורות הבאים אחריו. נכדו של הרברט, הנרי ג'ורג' רג'ינלד מולינו הרברט, הרוזן השביעי מקרנארבון, היה מנהל המרוצים של המלכה אליזבת השנייה מאז 1969 ואחד מחבריה הקרובים. הרברט היה אגיפטולוג חובב נלהב, וב-1907 החליט לממן את החפירות בקברי האצילים שבתבאי (דיר אל-בחרי). ב-1909 מינה את הארכאולוג הנודע הווארד קארטר לנהל את החפירות (בעקבות המלצתו של גסטון מספרו). ב-1914 קיבל הרברט את ההיתר לחפור בעמק המלכים, במקומו של איל ההון האמריקאי תאודור דייוויס שויתר על ההיתר שניתן לו ממשלת מצרים לאחר שהתייאש ממציאת קברים עם ממצאים. בגלל מלחמת העולם הראשונה התעכבו החפירות באתר והן החלו בשנת 1917. ב-4 בנובמבר 1922 גילה קארטר את קברו של תות ענח' אמון בעמק המלכים. הוא חיכה שלושה שבועות לבואו של קרנארבון מאנגליה כדי לפתוח את הקבר. הקבר נפתח ב-24 בנובמבר ולאחר שפתחו אותו חשפו את אחד האוצרות הגדולים ביותר בתולדות הארכאולוגיה. ב-5 באפריל 1923 נמצאה גופתו של הרברט בבית המלון קונטיננטל-סאבוי שבקהיר. מותו הוליד את הסיפור על "קללת תות ענח' אמון", הידועה גם כ"קללת המומיה". מותו נבע ככל הנראה מאלח דם (שהתפתח לדלקת ריאות) שנגרם כתוצאה מגילוח בטעות של עקיצת יתוש נשא של שושנה. קברו של הרברט שוכן במבצר גבעה עתיקה המשקיפה על בית משפחתו בהמפשייר. מדיה וקבצים בנושא לורד קרנאברון בוויקישיתוף ג'ורג' הרברט באתר Touregypt ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בריאן מ' פאגן, ארכאולוגיה כהרפתקה, הוצאת מעריב 1990
המוזיאון להגנת החופים של הונג קונג

המוזיאון להגנת החופים של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Museum of Coastal Defence; במנדרינית תקנית: 香港海防博物館) הוא מוזיאון להיסטוריה צבאית הנמצא באי הונג קונג, על גדת תעלת ליי יו מון בסמוך לשאו קיי ואן. המוזיאון נמצא במצודה שהוקמה ב-1887 ,על מנת להגן על הגישה המזרחית לנמל ויקטוריה. שטחו הכולל של המוזיאון הוא 34,200 מ"ר וכותרת תצוגתו "600 שנות הגנה חופית". המוזיאון מציג את ההיסטוריה של ההגנה החופית מאז תקופת שושלת מינג, וכן מציג את מלחמת האופיום הראשונה והשנייה והקרב על הונג קונג. המוזיאון סגור לשיפוץ עד 2020. מתוכנן שדרוג של מתקני המבקרים, והעשרת התערוכה הקבועה. במהלך הסגירה מארגן המוזיאון מגוון של תוכניות הוצאה לאור, כמו תערוכות נודדות, הרצאות פומביות, סדנאות משפחתיות, ביקורי שטח באתרים צבאיים מקומיים וכן תוכניות מיוחדות לבתי ספר. המצודה הוקמה בשנת 1887 על ידי הצי הבריטי במטרה להגן על נמל ויקטוריה ממזרח. עמדת ירי הטורפדו נבנתה בין השנים 1892–1894. ב-8 בדצמבר 1941 החל הקרב על הונג קונג. במהרה נפלו הטריטוריות החדשות וקאולון נכבשה. הכוחות הבריטיים התרכזו בהגנת האי הונג קונג והציבו כוחות במצודה על מנת להגן על האי מפני חציית תעלת ליי יו מון הצרה. מגיני המצודה הצליחו להדוף מספר מתקפות יפניות אולם בשל הכוחות היפנים העודפים נכבשה המצודה ב-19 בדצמבר. כיבוש זה הביא לדחיקת הכוחות הבריטיים לחלקו המערבי של האי הונג קונג, ולתפיסת מאגרי המים של האי - דבר שהביא לכניעתו פחות משבוע לאחר מכן. לאחר תום מלחמת העולם השנייה איבדה המצודה את חשיבותה הצבאית, והפכה למתקן אימונים של הצבא הבריטי. בשנת 1987 פינה הצבא את המצודה והעבירה לידי השלטונות האזרחיים של העיר במטרה שתהפוך למוזיאון. המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג מדיה וקבצים בנושא המוזיאון להגנת החופים של הונג קונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להגנת החופים של הונג קונג (הקישור אינו פעיל, 13 בנובמבר 2019) Hong Kong Museum, of Coastal Defence, Introduction
דאגלס דולפין

דאגלס דולפין היה מטוס ימי אמפיבי תוצרת יצרנית המטוסים האמריקאית דאגלס, המטוס שימש במגוון רחב של תפקידים ביניהם: מטוס נוסעים, מטוס לתחבורה צבאית, לחילוץ והצלה, וכיאכטה. בסה"כ נבנו 58 מטוסים. המטוס נבנה לראשונה בשנת 1930 תחת השם "סינבד" (Sinbad), הוא היה מטוס ימי ללא גלגלים ונועד לשמש כיאכטה, בתקופת השפל הגדול בארצות הברית הצטמצם הביקוש למטוסים פרטיים, אך משמר החופים רכש מדאגלס 12 מטוסים. בשנת 1931 הוסיפו למטוס גלגלים כדי שיהיה אמפיבי (מטוס המסוגל לנחות הן במסלול רגיל, והן על המים), שופרו גם המנועים, הכנפיים, וזנב המטוס, ושמו שונה ל"דולפין". שני מטוסי הדולפין הראשונים נרכשו על ידי חברת תעופה קטנה בשם Wilmington-Catalina Airlines, והיא השתמשה בהם בטיסותיה מלוס אנג'לס לסנטה קטלינה. בהמשך רכש חיל האוויר האמריקאי מספר מטוסים, והם כונו בחייל בשמות: C-26 ,C-21, ו-C-29. אחד המטוסים נרכש עבור נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אך הוא מעולם לא השתמש בו, מטוס זה היה הראשון שנרכש עבור נשיא ארצות הברית. ארגנטינה ארגנטינה אוסטרליה חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ארצות הברית ארצות הברית חילות האוויר של צבא ארצות הברית משמר החופים האמריקני חיל הנחתים האמריקני הצי האמריקני המטוס במוזיאון אייר בריטניה
מידות

האם התכוונתם ל... מידות ומשקלות – יחידות מדידה מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה רשימת מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה מידות שהתורה נדרשת בהן – שיטות לפרשנות המקרא תיקון המידות – ביהדות, תחום העוסק בחינוך עצמי של האדם מידות - שיקוף ודירוג מלכ"רים – ארגון העוסק בדירוג עמותות לפי האפקטיביות שלהן תורת המידות (אתיקה) – ספרו של ברוך שפינוזה המציג אלטרנטיבה ל'גאולת הנפש' הדתית חיבורים מסכת מידות – אחת מן המסכתות המשנה משנת המידות ברייתא דל"ב מידות ראו גם: מידה
עיצורים שפתיים

עיצורים שְׂפָתיים הם עיצורים המופקים בשימוש בשפתיים בלבד או בשפתיים בשילוב אמצעי הגייה אחר. העיצורים השפתיים מתחלקים לארבע/חמש קבוצות: דו־שפתיים, לשוניים־שפתיים, שפתיים־שיניים, שיניים־שפתיים ווילוניים משופתתים. בטבלה מופיעים עיצורים נפוצים, נדירים ואף תאורטיים (שאינם קיימים למעשה באף שפה). כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום. עיצורים וילוניים משופתתים הם עיצורים המופקים בשני בסיסי חיתוך, בווילון ובשפתיים. עיצור וילוני משופתת, מקורב w או [ɰʷ] עיצור וילוני משופתת, מקורב, אטום ʍ עיצורים שיניים־שפתיים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין השפה העליונה לבין השיניים התחתונות. עיצור שיני־שפתי, אפי /ɱ͆/ עיצור שיני־שפתי, אפי, אטום /ɱ̥͆/ עיצור שיני־שפתי, סותם, קולי /b͆/ עיצור שיני־שפתי, סותם, אטום /p͆/ עיצור שיני־שפתי, חוכך, קולי /v͆/ עיצור שיני־שפתי, חוכך, אטום /f͆/ עיצור שיני־שפתי, רוטט /ʙ͆/ עיצור שיני־שפתי, רוטט, אטום /ʙ̥͆/ עיצור שיני־שפתי, מחוכך, קולי /b͆v͆/ עיצור שיני־שפתי, מחוכך, אטום /p͆f͆/ עיצורים שפתיים־שיניים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין השפה התחתונה לבין השיניים העליונות. עיצור שפתי־שיני, אפי ɱ עיצור שפתי־שיני, אפי, אטום /ɱ̊/ עיצור שפתי־שיני, חוכך, קולי v עיצור שפתי־שיני, חוכך, אטום f עיצור שפתי־שיני, מקורב ʋ עיצור שפתי־שיני, מקיש ⱱ עיצור שפתי־שיני, מחוכך, קולי /b̪v/ עיצור שפתי־שיני, מחוכך, אטום /p̪f/ עיצור שפתי־שיני, מפונם /ɓ̪/ עיצור שפתי־שיני, מפונם, אטום /ɓ̪̊/ עיצור שפתי־שיני, מסודק /p̪ʼ/ עיצור שפתי־שיני, חוכך, מסודק /fʼ/ עיצורים לשוניים־שפתיים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין קצה הלשון והשפה העליונה. אלו נדירים מאוד, וקיימים בכמה שפות אוקיאניות. עיצור לשוני־שפתי, אפי /m̼/ עיצור לשוני־שפתי, אפי, אטום /m̼̊/ עיצור לשוני־שפתי, סותם, קולי /b̼/ עיצור לשוני־שפתי, סותם, אטום /p̼/ עיצור לשוני־שפתי, חוכך, קולי /β̼/ עיצור לשוני־שפתי, חוכך, אטום /ɸ̼/ עיצור לשוני־שפתי, רוטט /ʙ̼/ עיצור לשוני־שפתי, רוטט, אטום /ʙ̼̊/ עיצור לשוני־שפתי, מחוכך, קולי /β̼‏b̼/ עיצור לשוני־שפתי, מחוכך, אטום /p̼ɸ̼/ עיצור לשוני־שפתי, מצוץ /ʘ̼/ עיצורים דו־שפתיים הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר במפגש בין שתי השפות. עיצור דו־שפתי, אפי m עיצור דו־שפתי, אפי, אטום /m̥/ עיצור דו־שפתי, סותם, קולי b עיצור דו־שפתי, סותם, אטום p עיצור דו־שפתי, חוכך, קולי β עיצור דו־שפתי, חוכך, אטום ɸ עיצור דו־שפתי, מקורב נזיל β̞ עיצור דו־שפתי, רוטט ʙ עיצור דו־שפתי, רוטט, אטום /ʙ̊/ עיצור דו־שפתי, מחוכך, קולי /bβ/ עיצור דו־שפתי, מחוכך, אטום /pɸ/ עיצור דו־שפתי, מפונם ɓ עיצור דו־שפתי, מפונם, אטום /ɓ̥/ עיצור דו־שפתי, מסודק pʼ עיצור דו־שפתי, חוכך, מסודק /ɸʼ/ עיצור דו־שפתי, מצוץ ʘ האות בי"ת מייצגת דו־שפתי סותם קולי או שפתי־שיני חוכך קולי. האות ו"ו מייצגת שפתי־שיני חוכך קולי, אך בעבר יצגה וילוני משופתת מקורב. האות מ"ם מייצגת דו־שפתי אפי. האות פ"א מייצגת דו־שפתי סותם אטום או שפתי־שיני חוכך אטום. מדיה וקבצים בנושא עיצורים שפתיים בוויקישיתוף