laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארץ המלכה מוד

ארץ המלכה מוד (בנורווגית: Dronning Maud Land) היא השם לחלק של אנטארקטיקה שממלכת נורווגיה טוענת לשליטה עליו. שטח ארץ המלכה מוד הוא 2,500,000 קילומטרים רבועים, והיא ממוקמת בין 20° מערב ל-44° מזרח, 60° דרום לבערך 85° דרום. 14 בדצמבר 1911 - רואלד אמונדסן הגיע אל הקוטב הדרומי באנטארקטיקה וקרא לרמה שדרכה הוא עבר על-שם המלכה מוד, רעייתו של הוקון השביעי, מלך נורווגיה ובתו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. 14 בינואר 1939 - ארץ המלכה מוד באנטארקטיקה הופכת לתביעה רשמית של ממלכת נורווגיה. 19 בינואר 1939 - גרמניה הנאצית תובעת שטח הכולל, בין השאר, 60% משטח ארץ המלכה מוד, וקוראת לו שוואביה החדשה, דבר שלא הוכר בידי שום מדינה. 7 במאי 1945 בשעה 02:41 - גרמניה הנאצית נכנעת לבעלות הברית, ותביעתה על שוואביה החדשה בוטלה. 1985 - נורווגיה מקימה את תחנת-המחקר "תּור". 2005 - נורווגיה מקימה את תחנת-המחקר "טרול". 2009 - נוסד המרכז הבלגי לחקר אנטארקטיקה על שם אליזבת, נסיכת בלגיה. ספטמבר 2015 נורווגיה מצהירה כי בכוונתה להרחיב את תחום טביעת הבעלות שלה בארץ המלכה מוד כך שתכלול את השטח מהחוף ועד מרכז הקוטב (כמו כל שאר הטריטוריות באנטארקטיקה. מדיה וקבצים בנושא ארץ המלכה מוד בוויקישיתוף תמונות ומפות של ארץ המלכה מוד (באנגלית) ארץ המלכה מוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Norge utvider Dronning Maud Land helt frem til Sydpolen, www.aftenposten.no, ‏2015-09-19 (בנורווגית ספרותית)
Й

אִי קצרה (ברוסית: И краткое - אִי קרַאטקוֹיֶה; באוקראינית: Йот - יוֹט; בבלארוסית: І нескладовае - אִי נֶסְקְלָדוֹבָאיֶה; בבולגרית: И кратко - אִי קרַאטקוֹ) היא האות העשירית באלפבית הקירילי, ונהגית כי' עיצורית. צורת האות היא כצורת האות И עם ברווה מעליה. אות זו מופיעה במרבית האלפביתים הקיריליים-סלאביים: האות העשירית בבולגרית, האות ה-11 ברוסית ובבלארוסית, והאות ה-14 באוקראינית. בסרבית ובמקדונית לא נעשה בה שימוש, ובמקומה משתמשים באות Ј. בבולגרית ובאוקראינית משתמשים באות Й כתחילת הגייה של י' עיצורית (йо, יוֹ), כפי שמשתמשים ברוסית ובבלארוסית באות Ё. מדיה וקבצים בנושא Й בוויקישיתוף להסבר אודות י' עיצורית, ראה בערך כתיב מלא. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרון דנציגר

אהרון דנציגר (נולד ב-1948) הוא רופא אורתופד ישראלי, בעבר חבר נבחרת ישראל בכדורעף נכים וספורטאי פאראלימפי. בעל 4 מדליות זהב פאראלימפיות. דנציגר נולד וגדל בקיבוץ גלאון. ב-22 בינואר 1970, בתקופת מלחמת ההתשה, נשלח עם יחידתו, סיירת צנחנים, להשתתף בפשיטה על האי שדואן, במטרה לשבות בשבי כ-100 חיילים מצבא מצרים. הגיעם אל שדה מוקשים עיכב את ביצוע המשימה, בעקבות פציעתם של שלושה חיילים - בהם דנציגר וחגי זמיר. דנציגר נפגע קשות ברגליו ורגלו הימנית נקטעה. הוא החל להתאמן במסגרת בית הלוחם והשתתף ארבע פעמים במשחקים הפאראלימפיים (טורונטו 1976, ארנהם 1980, סטוק מנדוויל 1984 וברצלונה 1992). בכל ארבע האולימפיאדות היה חבר נבחרת ישראל בכדורעף נכים וזכה עם הנבחרת בשלוש מדליות זהב. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) התחרה במספר תחרויות אתלטיקה ושחייה: זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר (14.3 שניות), סיים חמישי בקפיצה לגובה (1.25 מטר) וסיים במקומות נמוכים בקפיצה לרוחק, הטלת כידון ושחייה. במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) התחרה שוב בריצת 100 מטר ולא העפיל לשלב הגמר. דנציגר סיים לימודי רפואה ועובד כאורתופד במרכז הרפואי הדסה. ב-1995 היה בין מייסדי עמותת אתגרים לשיקום נכים בתחומי ספורט אתגרי. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) ניצחון הרוח על החומר, אהרן דנציגר מתראיין לדף השבועי של חברת jem - ניסן תש"ף הקיבוצניק שפגש את הרבי
E (פירושונים)

האם התכוונתם ל... E – האות החמישית באלפבית הלטיני Ε (אפסילון) – האות החמישית באלפבית היווני Е (כתב קירילי) – האות השישית באלפבית הקירילי e (קבוע מתמטי) – בסיס הלוגריתמים הטבעיים, קבוע מתמטי המסומן באות הלטינית e סימן e המופיע במחשבון בהצגת מספרים גדולים – ראו נקודה צפה טבעת E – אחת מטבעות שבתאי
גליזה 1132b

גליזה 1132b (נקרא גם GJ 1132 b) הוא כוכב לכת חוץ-שמשי המקיף ננס אדום (גליזה 1132) ומרוחק 39 שנות אור (12 פארסק) מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים מפרש. כוכב הלכת התגלה בשיטת ליקוי (טרנזיט) במצפה הכוכבים פרד לורנס וויפל (אנ') בשנת 2015. בעת הגילוי הצביעו החוקרים על כך שבלתי-ניתן לקיים חיים בכוכב הלכת, אולם הוא קר מספיק על מנת שתהיה לו אטמוספירה משמעותית. גליזה 1132b גם קרוב יחסית לכדור הארץ כדי שיהיה ניתן לחקור אותו ובכך הוא נחשב כמשמעותי עבור המחקר בחיפוש חיים מחוץ למערכת השמש, כמו כן מתוקף היותו מקיף ננס אדום יש אפשרות לחקור יותר טוב בשיטת הליקוי. גליזה 1132b מוערך ככוכב לכת חם במיוחד מאחר שהקרינה מכוכב האם מגיעה לפי 19 מאשר לכדור הארץ, כך שטמפרטורת פני השטח שלו מגיעה ל-370 מעלות צלזיוס. במחקר שפורסם באפריל 2017 אושר לראשונה קיומה של אטמוספירה לכוכב לכת דמוי ארץ . מדיה וקבצים בנושא גליזה 1132b בוויקישיתוף דף נתונים על גליזה 1132b, באתר NASA Exoplanet Archive (נצפה ב-7 באפריל 2017). גליזה 1132b, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים Jennifer Chu, New exoplanet in our neighborhood, in MIT News website, November 11, 2015 (באנגלית) Rebecca Morelle, Atmosphere found around Earth-like planet GJ 1132b, in BBC website, 6 April 2017 (באנגלית) אטמוספירה נצפתה בכוכב לכת דמוי כדור הארץ, באתר ynet, 9 באפריל 2017
1080-1089 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1089 - 1080 לפני הספירה 1080-1089 לפנה"ס - תחילת עידן הברזל. רבים מהכוחות הגדולים של תקופת הברונזה באן מערבי של הים התיכון קרסו או נחלשו. במשך זמן זה צצו תרבויות חדשות, דוגמת האשורים במסופוטמיה, הישראלים, והפיניקים בלבנט. תקופת עידן הברזל. 1082 לפנה"ס - רעב קשה מאוד בבבל. 1088 לפנה"ס (בערך) - הריהור, הכהן הגדול של אמון יורש את הסמכויות של רעמסס ה-11 והופך לשליט בפועל של מצרים העליונה. 1081 לפנה"ס - הריהור מת. השלב המוקדם של המעבר מתקופת הממלכה החדשה לתקופת הביניים השלישית של מצרים. תקופת השופטים בארץ ישראל. תגלת-פלאסר הראשון, מלך אשור. מלנתוס, מלכה האגדי של אתונה. כודרוס, מלכה האגדי של אתונה. רעמסס ה-11, פרעה מצרים. הריהור, כהן אמון. עלי הכהן. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוביה סוקולסקי

טוּבְיָה סוֹקוֹלְסְקִי (29 במרץ 1942 – 9 ביולי 2017) היה מרים משקולות ישראלי. אלוף ישראל תשע פעמים ברציפות במשקל עד 56 ק"ג (1959 - 1968), שיאן עולם לנוער (1962), אלוף שתי מכביות (השישית 1961 והשביעית 1965) ומאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות. חבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) ומניצולי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. סוקולסקי נולד בגטו לבוב, פולין בשנת 1942. משפחתו נספתה בשואה והוא שרד. בשנת 1958 בהיותו בן 16 זכה באליפות פולין בהרמת משקולות לנוער במשקל של עד 56 ק"ג. הוא עלה לישראל בשנת 1959 והחל לשרת בצה"ל והתאמן בקבוצת הפועל קריית חיים. בתחרויות הרמת משקולות של המכביה השישית שנערכו באולם הקאמרי בתל אביב בספטמבר 1961 זכה סוקולסקי במדליית זהב במשקל תרנגול (עד 56 ק"ג) בתוצאה של 242 ק"ג (לחיצה - 77.5, הנפה - 70, דחיקה - 50), לפני מיכאל ג'קסון מדרום אפריקה (215 ק"ג: 60, 70, 85) ואלכסנדרו דה בנדיטי מאיטליה (207.5 ק"ג: 62.5, 65, 80). בתחרות שנערכה ב-1 במאי 1962 קבע סוקולסקי במשקל תרנגול בלחיצה שיא עולם חדש עד גיל 20 בתוצאה של 88 ק"ג וכן השווה את שיא העולם בקרב 3 בתוצאה של 257.5 ק"ג. חצי שנה לאחר מכן, באוקטובר אותה שנה הוא שיפר את השיא הישראלי בלחיצה במשקל תרנגול בתוצאה של 92.5 ק"ג, תוצאה שהייתה מקנה לו מקום חמישי באליפות העולם ומקום שלישי באליפות אירופה. נוסף לכך, הוא שיפר את השיא הישראלי בקרב 3 בתוצאה של 272.5 ק"ג, שיפור לשיאו של אדוארד מרון (270 ק"ג). בתחרויות הרמת משקולות של המכביה השביעית שנערכו באוגוסט 1965 זכה סוקולסקי במדליית זהב במשקל תרנגול בתוצאה של 272.5 ק"ג, לפני זאב פרידמן מישראל (257.5 ק"ג) וסוטונברג מארגנטינה (242.5 ק"ג). חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בטהראן, איראן באוקטובר הוא זכה במקום שביעי במשקל תרנגול בשיא ישראלי חדש של 277.5 ק"ג. בשנת 1971 מונה סוקולסקי למאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות. סוקולסקי כמאמן נבחרת ישראל בהרמת משקולות היה חבר במשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן (1972). הוא התגורר בכפר האולימפי בדירה מס' 1 של המאמנים והשופטים. ב-5 בספטמבר בשעה 4:30 בערך הוא התעורר מצעקותיו של שופט ההיאבקות יוסף גוטפרוינד, שניסה בכל כוחותיו להחזיק את הדלת סגורה ללא הצלחה וצעק לחבריו "צאו החוצה". סוקולסקי הגיב במהירות, שבר את החלון וקפץ החוצה, וכך הצליח להינצל. ששת הדיירים הנוספים בדירה מס' 1, לא הספיקו להימלט, והוכנעו על ידי המחבלים: מאמן ההיאבקות משה ויינברג, גוטפרוינד, מאמן האתלטיקה עמיצור שפירא, מאמן הקליעה קהת שור, מאמן הסייף אנדרי שפיצר, ושופט הרמת המשקולות יעקב שפרינגר. מדיה וקבצים בנושא טוביה סוקולסקי בוויקישיתוף איתי פורת, שירה סגל בורוכוב, ‏"החזרה למינכן": דן שילון חוזר למקום הטבח, באתר ‏מאקו‏, 29 באוקטובר 2012 עופר אדרת, מרים המשקולות שניצל מטבח מינכן, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2017 פוסט מס' 635: תזכורת מרה (8): כרוניקה של רצח שאיננו ידוע מראש. אולימפיאדת הדמים של מינכן 1972., באתר יואש אלרואי tvblog טוביה סוקולסקי: האולימפיים הישראליים, באתר YouTube שיא עולמי לנוער במשקולות הציב טוביה סוקולסקי מחיפה, דבר, 2 במאי 1962 א. פז, 7 השגים מצויינים בהרמת משקולות, מעריב, 28 באוקטובר 1962 משקולות, מעריב, 26 באוגוסט 1965 מרים המשקולות רומנו תפס בטהראן מקום 11, דבר, 31 באוקטובר 1965 טוביה סוקולסקי נתמנה למאמן הנבחרת הלאומית, דבר, 24 במאי 1971 שברתי את השמשה וקפצתי דרך החלון, דבר, 6 בספטמבר 1972
אאודי שפורטפארק

אאודי שפורטפארק הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בדרום-מזרח העיר אינגולשטאדט שבגרמניה ומשמש את קבוצת אינגולשטאדט 04 בתור אצטדיונה הביתי. האצטדיון, שנחנך בשנת 2010, מסוגל לקלוט 15,800 צופים למשחק, מתוכם 9,800 במוקמות ישיבה והיתר במקומות עמידה. במשחקים בינלאומיים, שבהם יציעי עמידה אינם אפשריים, עומד מספר מקומות הישיבה באצטדיון על 12,000. האצטדיון נחנך בשנת 2010 ונמצא בבעלות של חברת אאודי ניהול נדל"ן, חברת בת של יצרנית המכוניות, אאודי. לאחר העפלתה של אינגולשטאדט 04 לבונדסליגה השנייה בשנת 2008 קיבלה הקבוצה אישור זמני לשחק באצטדיונה דאז, אצטדיון ESV, שלא עמד בסטנדרטים של הליגה. בעקבות כך הוחלט במועדון לבנות אצטדיון חדש. בתחילת 2009 התקבל האישור לבניית האצטדיון, והעבודות להקמתו החלו בחודש מאי באותה השנה. האצטדיון נחנך בטורניר קדם עונת 2010/2011 בהשתתפות הקבוצות אינגולשטאדט 04, וולפסבורג ואאוגסבורג. מדיה וקבצים בנושא אאודי שפורטפארק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אאודי שפורטפארק מידע נוסף באתר German Football Grounds מידע על האצטדיון באתר הרשמי
צו מעצר

צו מעצר הוא הוראה כתובה וחתומה בידי שופט, שמורה למשטרה לעצור אדם שלדעת מבקש הצו, יש חשד סביר או ראיות לכאורה לכך שהוא ביצע עבירה פלילית. את צו המעצר, מבקשת התביעה בהליך פלילי (תובע מטעם משטרת ישראל או תובע מטעם פרקליטות המדינה), כצעד מינהלי. יש מקרים בהם הצו מוצא על ידי השופט עצמו (ללא בקשת התביעה), כדי שמשטרת ישראל תביא בפניו אדם (עד מפתח במשפט או נאשם) שלא הגיע לדיונים קודמים, למרות שקיבל הזמנה כדין. צו המעצר מבוצע על ידי המשטרה הקרובה למקום מגוריו של החשוד. ברוב המקרים, ניתן צו המעצר לתביעה רק מהסיבות הבאות: נכשלו צעדים קודמים לעצור את החשוד; החשוד קיבל הזמנה להגיע אל בית המשפט במועד מסוים, אבל לא התייצב למשפטו באותו יום; מתוך חשש של התביעה כי החשוד ינסה לשבש הליכי חקירה; עלול לסכן את ביטחון המדינה או ביטחון הציבור. הכנסת קבעה בחוק "חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו–1996" – מעצר אדם יהיה בצו של שופט (להלן – צו מעצר), אלא אם כן הוענקה בחוק סמכות לעצור בלא צו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדינה חברה באיחוד האירופי יכולה לפעול להוצאת צו מעצר אירופי שיהיה בתקוף בכל מדינות האיחוד. ערך מורחב – עקרון ההכרה ההדדית בשנת 2002 יושם העיקרון לראשונה על צווי מעצר ארופאים (EAW) והליכי הסגרה. על פי עיקרון זה, ההמלצה היא שההליכים הפורמליים בנוגע להסגרה החלים במדינות החברות יבוטלו ובמקומם יחילו מנגנון פשוט להעברת פושעים בין מדינות. מכיוון שמנגנונים אלה עשויים להיות בעלי השלכות מרחיקות לכת בכל הנוגע לזכויות אדם, הם מהווים אבן פינה לכל עקרון ההכרה ההדדית שיפוטית בנושאים פליליים. אחת הבעיות היא שאין מנגנון אירופאי לפיקוח כי אכן המדינות החברות מקיימות את העקרונות של חירות, דמוקרטיה, הגנה על זכויות אדם ועקרון החוקיות. יתרה מזו, דוח משנת 2002 הדגיש כישלונות של מדינות חברות בתחום הגנה על זכויות יסוד ובכל זאת עקרון ההכרה ההדדית לא התערער. העיקרון תפס תנופה בעקבות אירועי 11 בספטמבר 2001 והצורך של האיחוד להוכיח את יכולתו להילחם בעבירות בין-לאומיות. יחד עם זאת, הפרלמנט האירופי ציין כי אירועים אלה לא היוו בסיס לבקשת הליכים דחופים כיוון שההצעה כללה מספר עבירות פליליות ולא רק אלה הנוגעות למניעת טרור. הצעת הנציבות לצו מעצר אירופי נתקבלה בפחות משלושה חודשים ואומצה על ידי המועצה ביוני 2002. ההחלטה מחייבת ביחס לתוצאה אך האופן שבו יגיעו לתוצאה נתון לשיקול דעת רשויות כל מדינה עצמה. ההחלטה אינה דורשת אשרור בפועל ומרגע שאושר על ידי המועצה, פרלמנטים לאומיים מחויבים לאשר שינויים נדרשים בחוקים הלאומיים לצורך יישום ההחלטה. מדיה וקבצים בנושא צו מעצר בוויקישיתוף Susie Alegre and Marisa Leaf, Mutual recognition in European Judicial Cooperation: A Step too far too soon? Case study – the European Arrest Warrant. Pg 201 Luxembourg JHA Council, Council Framework Decision on the European arrest warrant (and surrender procedures between member states), (2002/584/JHA) OJ L 190/1 of 18.7.02
פין ברטלס

פין ברטלס (בגרמנית: Fin Bartels, נולד ב-7 בפברואר 1987) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ. ברטלס, יליד קיל שבגרמניה המערבית, הצטרף להולשטיין קיל בשנת 2002, כאשר היה בן 15. בשנת 2005 החל לשחק הן בקבוצה הבוגרת של המועדון והן בקבוצת המילואים. בקיץ 2007 חתם ברטלס בהנזה רוסטוק, שעלתה לבונדסליגה באותו קיץ. את שער הבונדסליגה הראשון שלו הבקיע בבעיטת מספרת מול ארמיניה בילפלד במרץ 2008. באותה עונה, הבקיע ברטלס ארבעה שערים, אך נשר עם הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. ברטלס נשאר בהנזה רוסטוק גם בעונת 2008/09, בה הבקיע שישה שערי ליגה, ובעונת 2009/10, בה הבקיע ארבעה שערים, ונשר עם הקבוצה ליגה נוספת, לאחר הפסד במבחני הישרדות מול אינגולשטאדט 04. לאחר ירידת הליגה עם רוסטוק, עזב ברטלס את המועדון בקיץ 2010, וחתם בפ.צ. סנט פאולי, שעלתה באותו קיץ לבונדסליגה. בעונת 2010/11, ערך ברטלס את הופעת הבכורה שלו בסנט פאולי במחזור השישי מול בורוסיה דורטמונד. באותה עונה הבקיע ברטלס שני שערים, ונשר עם סנט פאולי לבונדסליגה השנייה. ברטלס נשאר בסנט פאולי שלוש עונות נוספות, כאשר בעונת 2011/12 הבקיע שישה שערים והחמיץ עם קבוצתו את המקום במבחני העלייה לבונדסליגה בגלל הפרש שערים נחות משל המקום השלישי, בו הייתה פורטונה דיסלדורף. בשתי העונות הבאות, הבקיע ברטלס שבעה שערים בכל עונה, אך סנט פאולי סיימה במרכז הטבלה. בקיץ 2014 חתם ברטלס בורדר ברמן מהבונדסליגה על חוזה לשלוש שנים. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2014/15, הבקיע ברטלס ארבעה שערים, וסיים עם הקבוצה במקום העשירי, לאחר שבמשך מחצית עונה הקבוצה הייתה שקועה מתחת לקו האדום. בעונת 2015/16 הבקיע ברטלס שמונה שערים, כשהוא משתף פעולה בחוד ההתקפה עם קלאודיו פיסארו ועם זלטקו יונוזוביץ'. גם בעונה זו בילו ברטלס וברמן בעיקר במאבקי התחתית, וניצלו ממבחני הישרדות במחזור האחרון. בקיץ 2016 האריך ברטלס את חוזהו עד לקיץ 2019. לברטלס הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, שנערכה בשנת 2008. מדיה וקבצים בנושא פין ברטלס בוויקישיתוף פין ברטלס, באתר Transfermarkt פין ברטלס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פין ברטלס, באתר Soccerway פין ברטלס, באתר WorldFootball.net פין ברטלס, באתר FootballDatabase.eu
אריה גנץ

אריה גנץ הוא ספורטאי לשעבר בספורט נכים וחבר נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים. נפגע בגיל צעיר משיתוק ילדים ובנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן. בשנות השישים החל להתחרות במשחקי סטוק מנדוויל והשתתף בתחרויות שחייה וכדורסל כיסאות גלגלים. היה חבר נבחרת ישראל בכדורסל אל המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) והמשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) ואיתה זכה במדליות זהב וכסף. מאוחר יותר המשיך לשחק בנבחרת איל"ן והיה קלע מצטיין בליגה הלאומית לנכים ובמשחקי הנבחרת באליפות אירופה. גנץ היה בעל מפעל פרטי לייצור בשר ומאוחר יותר השתלב בחברות גדולות בתחום, עבד 15 שנה כמנהל שיווק וייצור בחברת נטו ובשנת 2011 מונה למנהל המפעל של חברת מילועוף. מדיה וקבצים בנושא אריה גנץ בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
SS-GB

SS-GB היא סדרת דרמה של ה-BBC משנת 2017, המבוססת על רומן בשם זה מאת לן דייטון (1987). העלילה מתרחשת בהיסטוריה חלופית של שנת 1941, לאחר שהממלכה המאוחדת נוצחה בקרב על בריטניה ונכבשה על ידי גרמניה הנאצית. הגיבור הראשי דאגלס ארצ'ר הוא קצין בילוש מצליח בסקוטלנד יארד, שנמנע מעיסוק בפשע פוליטי. לדעתו פעילות המחתרת הבריטית היא חסרת טעם. בכל זאת הוא אינו אוהב את הכיבוש הגרמני, ומקווה שיסתיים בקרוב. ארצ'ר עובד תחת פיקודו של פריץ קלרמן, קצין אס אס גרמני ולאחר מכן גם תחת פיקודו של ד"ר אוסקר הות', קצין אס אס בכיר המגיע במיוחד ללונדון. המשטר הנאצי מעריך אותו מאוד, בין היתר בגלל שליטתו הטובה בגרמנית. חקירה שגרתית של רצח בלונדון מתבררת כרצח פוליטי על ידי המחתרת, כאשר בידי הנרצח היה מסמך מדעי חשוב, שנדרש לקראת הכנת פצצת אטום. ארצ'ר רצה להתגייס למלחמה, אך לא גויס עקב מקצועו. אשתו נהרגה במלחמה מהפצצת מטוסי קרב גרמניים. בעלת הבית שלו מסייעת לו בגידול בנו היחיד, בעוד בעלה שגויס למלחמה - נמצא עדיין בשבי הגרמני. מזכירתו של ארצ'ר וחברתו סילביה מנינג חברה במחתרת, ונאלצת להסתתר מהגסטפו. על רקע משטר דיכוי טוטליטרי שנכפה על תושבי בריטניה, ארצ'ר מתמודד מצד אחד מול המנהלים הנאצים שלו, ומצד שני מול בריטים שזועמים עליו שהוא משתף פעולה ואף מנסים לחסל אותו. ואז הוא נקרא לבצע משימה חשובה מאוד לטובת מולדתו. ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל הוצא להורג לאחר הכיבוש הגרמני. המלך ג'ורג' השישי מאושפז בבית חולים תחת שמירה קפדנית של הצבא הגרמני, בעוד אשתו אליזבת ובנותיו אליזבת ומרגרט נמלטו לאוסטרליה. ממשלה גולה בריטית הוקמה בארצות הברית, אך האמריקאים אינם מכירה בממשלה זו, ובכלל אין כוונה בארצות הברית לצאת למלחמה נגד גרמניה הנאצית. גרמניה נמצאת בקשרים ידידותיים עם ברית המועצות, ושר החוץ שלה ויאצ'סלב מולוטוב מגיע ללונדון כדי לקבל בטקס חגיגי את עצמותיו של קרל מרקס לאחר שתוצאנה מהקבר, כדי להעבירן אל ברית המועצות. הסדרה הופקה על ידי ה-BBC החל מאוקטובר 2015, והוקרנה לראשונה בערוץ BBC One בחמישה פרקים החל מ-19 בפברואר ועד 19 במרץ 2017. סם ריילי - דאגלס ארצ'ר, קצין בילוש בסקוטלנד יארד קייט בוסוורת' - ברברה ברגה, עיתונאית אמריקאית ג'יימס קוסמו - הארי וודס, בלש בסקוטלנד יארד בדרגת סמל מייב דרמודי - סילביה מננינג, מזכירתו של ארצ'ר וחברתו, חברת המחתרת לארס אדינגר - ד"ר אוסקר הות', קצין בכיר באס אס ריינר בוק - פריץ קלרמן, קצין אס אס ומפקדו של ארצ'ר האיש במצודה הרמה אתר האינטרנט הרשמי של SS-GB (באנגלית) "SS-GB", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "SS-GB", באתר AllMovie (באנגלית) "SS-GB", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "SS-GB", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסדרה SS-GB באתר ה-BBC בהיסטוריה האמיתית מדובר במזכר פריש-פיירלס ובו תיאור מעשי ראשון כיצד יש להכין פצצת אטום. המסמך נכתב על ידי שני פיזיקאי גרעין פליטים יהודים שנקלטו בבריטניה אוטו פריש ורודולף פיירלס.
פיל P50

פיל P50 (באנגלית: Peel P50) הוא דגם של מכונית מיקרו, בעל 3 גלגלים, (תלת אופן), המיועד לנוסע בודד, אשר יוצרה על ידי חברת "Peel Engineering Company" בין השנים 1962–1965, ובייצור מחודש משנת 2011 עד היום, כולל מודל חשמלי. בין השנים 1962 - 1965 יוצרו 47 יחידות. מחיר היחידה בהשקה היה 199 לירות שטרלינג. מחיר הדגם בייצור המחודש בשנת 2011 הוא: 10,399 לירות שטרלינג, כולל מע"מ. בשנת 2010 נכנס דגם ה"פיל P50" לספר השיאים של גינס כמכונית הקטנה ביותר שיוצרה בעולם אי פעם. הכניסה לדגם היא באמצעות דלת בודדת. מקום מושבה של חברת "Peel Engineering Company" נמצא באי מאן (Isle of Man) (בין אנגליה לצפון אירלנד), תחת שליטת בריטניה. פיל P50 שנת 1965 פיל P50 פיל P50 פיל P50 שנת 1963 "פיל P50" (מימין) "פיל Trident" (משמאל) פיל Trident פיל ויקינג ספורט תלת אופן מכונית מיקרו פיל P50 (באנגלית  : P50 car) פיל P50 פיל P50 (מתוך : Peel P50- 1964 - Lane Motor Museum) מדיה וקבצים בנושא פיל P50 בוויקישיתוף פיל P50 (יו-טיוב, 8:58 דקות) Craig Glenday (ed.). Guinness World Records 2010 (56 ed.). Guinness World
אפוס לאומי

אפוס לאומי הוא סוג של יצירה ספרותית (בדרך כלל מבטאת כחלק משירה אפית או פואמה), בעלת היקף לשוני נרחב, היכול להשתייך למדינת לאום, לקבוצה אתנית או דתית, אימפריה, ציוויליזציה וכדומה. אפוס לאומי מתייחס לרוב למקור האומה, מתולדותיה או אירוע מכריע שהביא להתגבשות הזהות הלאומית, כגון סמלים לאומיים, גיבורים, קרבות וכיוצא בזה. במדינות ותרבויות רבות ברחבי העולם, נהוג ליחס יצירה ספרותית אחת או יותר כמקור הספרותי או האירוע היסטורי מכונן שהשפיעה רבות על תרבות או אומה מסיומת. כך למשל בקרב דוברי עברית, התנ"ך נחשב ליצירה הספרותית והלשונית החשובה ביותר בתרבות הציונית והיהודית הן בשל תוכנו והן בשל צורת כתיבתו. כך גם בתרבות הערבית יחס זהה קיים לגבי הקוראן, אשר תופס ממד חשוב כיצירה לשונית הצחה ביותר בשפה הערבית. דוגמאות נוספות: באיטליה "הקומדיה האלוהית" של דנטה אליגיירי, בגאורגיה עוטה עור הנמר של שותא רוסתוולי וביוון המודרנית תופסים כבעבר עדיין מקומם של שתי השירות האפיות, האיליאדה והאודיסאה מאת הומרוס. שפתם של הטקסטים נחשבה עד שנות השבעים לשפה התקנית היחידה שניתן לכתוב ביוונית לצד השפה המדוברת (ראו: דיגלוסיה). כבר נגשת (אתיופיה) שאהנאמה מאת פידרוסי (איראן) ראמאיאנה מאת ולמיקי (הודו) איליאדה ואודיסאה מאת הומרוס (יוון) איניאס מאת ורגיליוס (רומא העתיקה) עוטה עור הנמר מאת שותא רוסתוולי (גאורגיה) לנבל מאת מארי דה-פרנס (אנגליה) שירת ביוולוף (אנגליה) סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר (אנגליה) הקומדיה האלוהית מאת דנטה איילגריי (איטליה) שירת אל-סיד (ספרד) שירת הניבלונגים (גרמניה) קאלוואלה מאת אליאס לנרוט (פינדלנד) שירת היוואתה מאת הנרי לונגפול (ארצות הברית) אדה פואטית ואדה פרוזאית מאת ברוניולפר סוויינסון (איסלנד) מיאוריצה מאת סילה אלכסנדרי ואלקו רוסו (רומניה) מסע המלחמה של איגור (רוסיה) מיתולוגיה ואפוסים בשירתו של שאול טשרניחובסקי, הספרייה הלאומית Paul Cohen, "In search of the Trojan Origins of French", in Fantasies of Troy, Classical Tales and the Social Imaginary in Medieval and Early Modern Europe, Alan Shepard, Stephen David Powell eds., published by the Centre for Reformation and Renaissance Studies, 2004, p. 65 sq., ISBN 0-7727-2025-8. "Like many of their counterparts across Europe, seventh-century scholars in France had invented a myth of the Trojan origins of Gaul" (p. 67) Epic(in French) Liliane Kesteloot, University of Dakar
בית חוף

בית חוף הוא בית הממוקם על החוף או בסמוך לו. בית חוף משמש לעיתים כדירת נופש או דירה שנייה לאלה המגיעים אליו בסופי שבוע או בחופשות. בתי חוף מתוכננים לרוב על פי האקלים בו הם בנויים, ושיטת הבנייה וחומריה עשויים להיות שונים במקומות שונים ברחבי העולם. להרבה מבתי החוף יש בריכות שחייה צמודות וגני חוף עם צמחים אקראיים או מסוימים. בדרך כלל, גן החוף נבנה באמצעות חומרים וצמחים מקומיים. בארצות הברית מצויים הרבה בתי חוף בחוף ג'רזי, לונג איילנד, קליפורניה, פלורידה ובאזורי החוף של ניו אינגלנד. באזורים אלה בניו אינגלנד, תכנן האדריכל האמריקאי אנדרו גלר בתי חוף פיסוליים במהלך שנות החמישים והשישים של המאה ה-20. אחד מגני החוף המפורסמים ביותר של המאה ה-20 הוא ביץ' גרדנס אשר נבנה על ידי דרק ג'רמן בדנג'נס, אנגליה. בדרך כלל, בניית בתי החוף נעשית על חול, לכן נדרש על יסודות הבית לעמוד בדרישות מסוימות ולעל הרצפה להיות מרוצפת באריחים חסינים בפני חול. כמו כן, בתי החוף נתונים לסכנת הצפה, אחד הפתרונות הנפוצים הוא לבנות את הבתים על עמודי בטון, וכך גם אם יש שיטפון הבתים לא נפגעים. גם מי הים המלוחים יכולים להרע לקירות, ולכן חשוב לצבוע עם צבע מיוחד, החסין בפני מי הים. ביתן חוף מדיה וקבצים בנושא בית חוף בוויקישיתוף לירון מילשטיין, ‏בתי החוף היפים בעולם, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013 ריקי קורי בכר, ‏קיץ בלונג איילנד: בית חוף אמריקני במרכז הארץ, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2012 Cory Thompson, 5 Things to Consider When Building a Beach House, 2x4 Designs (באנגלית) Beach Homes. Newtown, CT: Taunton Press. 2004. pp. 25–26. ISBN 1561586900. Gordon, Alastair (2002). Beach Houses: Andrew Geller. New York: Princeton Architectural. p. 9. ISBN 1568983212. ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוקר (יעקב פינס)

"בוקר" (1944) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי יעקב פינס. ההדפס "בוקר" נוצר בשנת 1944 בטכניקה של חיתוך עץ. הוא מציג דמות של חקלאי, הצועד בשדה פתוח על רקע השמש העולה. באותה תקופה יצר פינס הדפס נוסף בשם "ערב", ובו צועד חקלאי שפוף גב, סוחב מגל גדול ולצידו כלבו. לצד השפעת יצירתו של יעקב שטיינהרט על פינס, ההדפסים חושפים גם את השפעת יצירתו של וינסנט ואן גוך על יצירתו המוקדמת של פינס. פינס יצר את לוח ההדפסה מלוח עץ אשור (בוק) והדפיס אותו, כנראה, ללא שימוש במכבש. ראו: פרי להמן, מאירה, פינס: חיתוכי עץ, 2000-1942, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2000, עמ' 5