laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Innuendo (שיר)

"Innuendo" (בעברית: "רמיזה") הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קווין. נכתב על ידי פרדי מרקיורי ורוג'ר טיילור. זוהי רצועת הפתיחה באלבום באותו השם. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בינואר 1991, הלהיט הראשון של הלהקה מאז "Under Pressure" מ-1981, ובנוסף הגיע לעשירייה הראשונה בעשר מדינות אחרות. הוא נכלל באלבום האוסף השני של הלהקה, Greatest Hits II. זה היה הסינגל הראשון של הלהקה שיצא בשנות ה-90. השיר תואר כ"מזכיר" את "Bohemian Rhapsody". חלקים מהשיר כוללים קטע גיטרות פלמנקו בביצועם של גיטריסט להקת יס, סטיב האו, וגיטריסט קווין, בריאן מיי. בנוסף, מופיעים בשיר קטעים של אופרה וקטעים של רוק כבד המזכירים את קווין בתקופתה המוקדמת, נטען כי הליריקה בשיר קיבלה השראה חלקית ממחלתו של פרדי מרקיורי. על אף שדיווחים בתקשורת על בריאותו הוכחשו בתוקף, הוא כבר היה חולה קשה במחלת האיידס, ממנה נפטר בנובמבר 1991, 10 חודשים לאחר יציאת השיר. השיר בנוי במבנה של בית-פזמון. לאחר הפזמון השני מגיע חלק רגוע בשיר, ואחריו יש קטע פלמנקו. בין קטע הפלמנקו האקוסטי וסולו הגיטרה החשמלית, נמצא קטע אופרה ואחריו סולו הגיטרה החשמלית משחזר את המנגינה של גיטרות הפלמנקו. אחרי הסולו, חוזר השיר למקצב הראשוני של הבתים והפזמונים. סולו הגיטרה הספרדי נוגן על ידי גיטריסט להקת יס, סטיב האו. מילות השיר שואבות השראה משירם של לד זפלין, "Kashmir". במופע המחווה לזכרו של פרדי מרקיורי, בוצע השיר על ידי סולן להקת לד זפלין, רוברט פלאנט, אשר שילב בשיר מילים מהשיר "Kashmir". הקליפ כולל קליפים קודמים של הלהקה כמו "The Miracle", "Scandal", "Breakthru", "The Invisible Man", "I Want It All". בקטעי ההנפשה בקליפ, פרדי מרקורי מצויר בסגנון של לאונרדו דה וינצ'י, בריאן מיי מעוצב בסגנון ויקטוריאני, רוג'ר טיילור מעוצב בסגנון של ג'קסון פולוק, וג'ון דיקון מעוצב בסגנון של פבלו פיקאסו. שאר הקליפ מורכב מקטעים של סטופ מושן. מידע על היצירה "Innuendo" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Innuendo" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Innuendo" באתר Discogs סרטון השיר "Innuendo" באתר יוטיוב "Queen - Innuendo". rokpool.com. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2016. נבדק ב-18 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "The opening self-titled track has the band doing their tourist bit reminiscent of 'Bohemian Rhapsody' harking back to their progressive rock roots."
SEL

האם התכוונתם ל... למידה חברתית-רגשית – באנגלית: Social–emotional learning - שיטה חינוכית שמטרתה לטפח מיומנויות חברתיות ורגשיות SEL (כתב עת) – Studi Epigrafici e Linguistici SEL (מפלגה) – באיטלקית: Sinistra Ecologia Libertà - מפלגה איטלקית SEL (איגוד מקצועי) – בפינית: Suomen Elintarviketyöläisten Liitto - איגוד מקצועי של עובדי המזון בפינלנד
צ'ייקובסקי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים אנדרה צ'ייקובסקי – מלחין ופסנתרן יהודי-פולני זלאטקו צ'ייקובסקי – כדורגלן ומאמן כדורגל קרואטי ניקולאי צ'ייקובסקי – מהפכן רוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי – מלחין רוסי שונות הקונסרבטוריון הממלכתי על שם פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי של מוסקבה – מוסד להשכלה גבוהה בתחום המוזיקה במוסקבה שברוסיה הר צ'ייקובסקי – הר באנטארקטיקה, קרוי על שמו של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי תזמורת צ'ייקובסקי – תזמורת סימפונית רוסית, קרויה על שמו של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
אירנה קוזנצוב

אירנה קונזצוב (ברוסית: Ирена Кузнецов; נולדה ב-24 באפריל 2002) היא כדורגלנית ישראלית-רוסית, המשחקת בעמדת הבלמת בטורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה הגרמנית לנשים ובנבחרת ישראל. יחד עם חברתה הקרובה נועה סלימהוגיץ', ועם מריה אלמצרי, קונזצוב היא הישראלית השלישית המשחקת במדי פוטסדאם. קונזצוב נולדה בחדרה, ישראל, להורים מהגרים מרוסיה, ולה דרכון רוסי. קונזצוב שיחקה כדורגל מגיל צעיר, וכילדה שיחקה במחלקות הנוער של המועדון הפועל חדרה מליגת העל בכדורגל. ב-2012 נצפתה קונזצוב על-ידי המועדון מכבי כישרונות חדרה מליגת העל בכדורגל נשים, ובהמשך עברה לשורות המועדון, בו שיחקה עד 2016. ב-2016 עברה קונזצוב לאקדמיה לכדורגל במכון ווינגייט, במדיה ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת העל, ב-15 בנובמבר 2016, בהפסד 3:4 למכבי חולון. ב-2019 עברה הבלמת למועדון מכבי בנות עמק חפר, בו חתמה על חוזה לעונה אחת. בקיץ 2020 עברה קונזצוב למועדון א.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית(אנ'). בנובמבר 2020, עקב תנאי עבודה קשים בקפריסין, עזבה קונזצוב את לימסול והצטרפה למכבי כישרונות חדרה. לקראת עונת 2021/22 עברה קוזנצוב לרמת השרון. ב-ינואר 2022 חתמה קונזצוב במדי טורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה לנשים. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה ב-6 במרץ 2022, בניצחון 5:0 על אסן. במאי שותפה קונזצוב בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה 4:0 לוולפסבורג. קונזצוב שיחקה במדי נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 16, כשהיא עורכת את הופעת הבכורה שלה במדי הנבחרת ב-2 במאי 2018, בניצחון 4:3 על מונטנגרו. קונזצוב שיחקה מספר משחקים במדי נבחרת ישראל עד גיל 17, החל משנת 2017. קונזצוב ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל ב-20 באוקטובר 2020, בהפסד 4:0 לדנמרק. שער עצמי שנכבש על-ידי הבלמת לא הפריע לקוזנצוב שנתנה משחק מעולה. קוזנצוב היא אחותו של רוסלן קוזנצוב המשמש כקפטן הפועל הרצליה מליגה א׳. נועה סלימהוגיץ' שי פרל שרון בק מדיה וקבצים בנושא אירנה קוזנצוב בוויקישיתוף אירנה קוזנצוב, ברשת החברתית אינסטגרם אירנה קוזנצוב, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אירנה קוזנצוב, באתר Soccerdonna (בגרמנית) אירנה קוזנצוב, באתר Soccerway אירנה קוזנצוב, באתר WorldFootball.net אירנה קוזנצוב, באתר FootballDatabase.eu הפרופיל של אירנה קונזצוב, באתר soccerdonna.de אירנה קונזצוב בראיון, באתר playmakerstats.com אז נקרא עירוני ספורט חדרה לירון שרון, ‏‏היפייפיה שעשתה היסטוריה בכדורגל הישראלי, באתר ספורט1, 7 בספטמבר 2020 דו"ח המשחק באתר ההתאחדות לכדורגל רעי שני, ‏עושה היסטוריה: חתמה בקפריסין, בדרך לצרפת, באתר ONE‏, 6 בספטמבר 2020 ליאור ברטל, ‏בדרך לצמרת: אירנה קוזנצוב ורעות מיכאלי חתמו בקבוצת א.א.ל. לימסול מקפריסין, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בספטמבר 2020 ליאור ברטל, ‏מעבר יוקרתי: אירנה קוזנצוב מצטרפת לפוטסדאם מהליגה הגרמנית בכדורגל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 בינואר 2022 ליאור ברטל, ‏אירנה קוזנצוב שותפה בגמר הגביע הגרמני, וולפסבורג זכתה בדאבל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 במאי 2022 דו"ח המשחק, באתר ההתאחדות לכדורגל
ואל הויל

ואלרי אן הויל (באנגלית: Valerie Anne Hoyle; נולדה ב-14 בפברואר 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת אורגון. טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, בשנים 2019–2023 כיהנה כנציבת העבודה של אורגון, וקודם לכן הוסיפה לייצג את מחוז הבחירה ה-14 בבית הנבחרים של אורגון. בשנת 1964 נולדה הויל בבסיס חיל האוויר טראביס שבפיירפילד, קליפורניה. היא למדה במכללת עמנואל השוכנת בבוסטון שבמסצ'וסטס, שם השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. ב-1999 עברה משפחת הויל למחוז ליין שבאורגון. טרם היבחרה לבית המחוקקים של אורגון עבדה הויל בתחום המכירות והשיווק עבור יצרניות האופניים "Burley Design" ו-"Cane Creek", ושימשה כעוזרת פרלמנטרית ומנתחת מדיניות בלשכתו של פלויד פרוזנסקי, חבר הסנאט של אורגון. כמו כן, היא עבדה בסניף מחוז ליין של United Way. באוגוסט 2009 מונתה הויל לבית הנבחרים של אורגון במקומו של כריס אדוארדס, שמונה בתורו סלסנאט המדינתי. ב-2010 נבחרה לראשונה לתקופת כהונה מלאה, כאשר ניצחה את דווייט קון הרפובליקני ואת קווין פרוסיוו העצמאי. ב-6 בנובמבר 2012 נבחרה הויל בשנית לתקופת כהונה נוספת. לפני כינוס בית הנבחרים של 2011 נבחרה הויל לעוזרת מנהיג הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים המדינתי. לאחר מכן הייתה סגנית יו"ר-עמיתה של ועדת המשנה להשכלה גבוהה, וכיהנה בוועדות הבריאות והעבודה של בית הנבחרים. לאחר בחירות 2012 נבחרה למנהיגת הרוב בבית הנבחרים של אורגון בעקבות היבחרה של קודמתה בתפקיד, טינה קוטק, ליו"ר בית הנבחרים. זמן קצר לפני מושב 2014, חבר בית הנבחרים כריס גארט מונה לכס השיפוט בבית המשפט לערעורים של אורגון, והויל התמנתה ליושבת ראש ועדת הכללים של בית הנבחרים. הויל שימש גם כיו"ר-עמיתה של קבוצת העבודה למניעת התעמרות בזקנים. בעקבות התפטרותו של מושל אורגון ג'ון קיצהבר בפברואר 2015 אשר הביאה את מזכירת המדינה קייט בראון למשרת המושל, פורסמו השערות כי הויל עשויה להחליף את בראון בתפקיד מזכירת המדינה. הויל התפטרה מתפקידה כמנהיגת הרוב ב-2015 כדי להתמודד לתפקיד מזכירת המדינה של אורגון. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2016 הגיעה למקום השני, ולא נבחרה למועמדת מפלגתה. בשנת 2018 התמודדה הויל לנציבת העבודה של אורגון. בבחירות הכלליות גרפה 52% מקולות הבוחרים וזכתה ב-17 מתוך 36 מחוזות אורגון. ב-1 בדצמבר 2021 הודיעה הויל על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס הרביעי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית. את המחוז ייצג במשך שנים רבות פיטר דיפאזיו, שפרסם כי בכוונתו לפרוש מן החיים הפוליטיים. בבחירות 2022 נבחרה לבית הנבחרים האמריקאי, וכהונתה החלה בראשית ינואר 2023. מדיה וקבצים בנושא ואל הויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואל הויל בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) ואל הויל, ברשת החברתית פייסבוק ואל הויל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ואל הויל, ברשת החברתית אינסטגרם ואל הויל, ברשת החברתית LinkedIn ואל הויל, סרטונים בערוץ היוטיוב ואל הויל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) איאן קולגרן, Who will take Kate Brown's place as Oregon secretary of state?, באתר The Oregonian‏, 14 בפברואר 2015 (באנגלית)
ולדימיר קוזלובסקי

ולדימיר קוזלובסקי (ברוסית: Владимир Козловский; ‏ 1867–1930) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי. בגיל 13 שנים, ולדימיר קוזלובסקי נכנס לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם למד אצל קונסטנטין קורובין ויצחק לויתן. התפתחותו המקצועית הושפעה במידה רבה מחבריו כמו גם ממוריו, אלכסיי סאווראסוב, וסילי פולנוב ו-וסילי פרוב. לאחר סיום לימודיו ב-1887, ולדימיר חזר לקייב ועד מהרה התקבל על ידי החברה האימפריאלית של קייב לעידוד האמנויות (1890 - 1896). ציוריו המוקדמים של קוזלובסקי זכו בשנים אלו בפרסים רבים בקייב ובמוסקבה, ביניהם "מנזר שקט" (1892), "בית מתוק" (1893), "צהריים" (1894) ו"יער אורנים" (1895). בתחילת המאה ה-20 הפך קוזלובסקי לאחד האימפרסיוניסטים הרוסים, והצטרף לתנועת האמנות ההולכת וגדלה במדינה. בציוריו חיבר ולדימיר את מסורות ציורי הנוף של מורו, וסילי פולנוב, עם סצנות ז'אנר של וסילי פרוב, המתארות בצורה חיה את החיים הפשוטים של האיכרים האוקראינים. בשנת 1915, ולדימיר קוזלובסקי היה חבר מייסד של אגודת האמנים בקייב (1914–1919) ושימש כמזכירה של חברה זו במשך 5 שנים. ציוריו הוצגו ברחבי האימפריה הרוסית, כולל מוסקבה, סנט פטרסבורג, קייב, אודסה, חרקוב, ז'יטומיר וערים נוספות. כמה מיצירותיו המפורסמות ביותר, כגון "חורף", "אביב", "הדרך לז'יטומיר", "בריכה", "בנהר", "דייגים" פורסמו כגלויות. לאחר המהפכה הרוסית של 1917, ציירים רבים נאלצו לעזוב את הארץ. האידאולוגיה הקומוניסטית החדשה הייתה עוינת במיוחד לתנועת האמנות האימפרסיוניסטית ה"בורגנית", שנחשבה כבלתי תואמת את הערכים הקומוניסטיים. ולדימיר קוזלובסקי נשאר בקייב והחל לעבוד כמאייר של ספרי ילדים, ושיתף פעולה עם אותן הוצאות לאור שקודם לכן פרסמו את ציוריו. ולדימיר קוזלובסקי נפטר בשנת 1930, ונקבר בבית הקברות הישן של באיקוב בקייב. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר קוזלובסקי בוויקישיתוף "Russian State Archive of Literature and Arts" "Vladimir Ivanovich Kozlovsky. Biography and Artworks" "Korners Auction House" "Postcards by Vladimir Kozlovsky" "Children's book illustrated by Kozlovsky"
קונסטנטין קוזנצוב

קונסטנטין קוזנצוב, (ברוסית: Константин Кузнецов ‏ (10 באוגוסט 1863 - 30 בדצמבר 1936) היה צייר רוסי שבילה את רוב הקריירה שלו בצרפת; ידוע בזכות נופיו, ונופי העיר הסימבוליסטים שלו. הוא נולד למשפחת סוחרים אמידה שהייתה בעלת עסק מסחר שמרכזו באסטרחן. הוא התחנך בבית, שם למד לנגן בפסנתר ובחליל. התעניינותו בציור נוצרה בהשראת הזמן שבו בילה בכפר, ועבודותיו הראשונות היו בחיקוי של איוואן שישקין. בסביבות 1892, הוא נכנס לאקדמיה לאמנות בסראטוב. שם פגש את ויקטור בוריסוב-מוסטוב ובשנת 1895 ליווה אותו לפריז, שם עבדו שניהם באולפנים של פרננד קורמה. בשנת 1899, הוא חזר הביתה כדי להתחתן, ואז חזר והתיישב בפריז בשנת 1900. באותה תקופה הוא הפך לעוזרו של פרדיננד הומבר. אשתו, אלכסנדרה, למדה באקדמיה ז'וליאן. באותה שנה, הוא החל לערוך נסיעות תכופות לבריטני ונורמנדי, שם הפיק למעלה מ-150 ציורי חוף, ונקשר לבית הספר ברביזון (שבה פגש לראשונה בסראטוב);[2] צייר לעיתים קרובות עם ז'אן פסקה, שהיה גם מהגר רוסי. הוא המשיך להציג במוסקבה ובסנט פטרסבורג, ומשנת 1905 היה חבר ב"איגוד האמנים במוסקבה". בשנת 1909, הוא עיצב תפאורה להפקה של האופרה-קומיק, אך מעולם לא נעשה בהם שימוש. לאחר 1927, הוא מעולם לא עזב את פריז; עבד לאורך הסיין בקיץ ובסטודיו שלו בשאר ימות השנה. במהלך תקופה זו, הסגנון שלו החל לעזוב את האימפרסיוניזם, עם פלטה צבעים כהה יותר וניגודים חדים יותר. בשנות ה-30 פנה ליצירת איורים; במיוחד עבור מהדורה מיוחדת, ממוספרת בשפה הצרפתית של ספר מאת ניקולאי גוגול. איוריו לכמה יצירות של פושקין מעולם לא פורסמו. לאחר מותו של בנו הבכור ב-1933, בריאותו החלה להתדרדר והוא נפטר שלוש שנים לאחר מכן. יצירותיו של קוזנצוב נמצאות באוספים מוזיאונים רבים, כולל גלריית טרטיאקוב הממלכתית והמוזיאון הרוסי, ומחוצה לה, במוזיאון ד'אורסה ובמוזיאון הקרנבל בפריז, בפונט-אוון ובמוזיאון העירוני של האג. לאחר מותו של האמן נערכו בפריז תערוכות רטרוספקטיביות של עבודותיו בשנים 1937, 1964, 1965 ו-1966. בשנת 2021 נערכה התערוכה בקנה מידה גדול של עבודותיו של קונסטנטין קוזנצוב ברוסיה בגלריה טרטיאקוב. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין קוזנצוב בוויקישיתוף קונסטנטין קוזנצוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Художник-парижанин из деревни Желнино | Дзержинское время, Дзержинское время интернет-издание (ברוסית) Constantin Kousnetzoff - A Russian Painter in France - Introduction, kousnetzoff.online.fr Brief biography "Константин Кузнецов. Париж, Бретань, Нормандия"
ז'יגמונד בירגר

ז'יגמונד בירגר (בהונגרית: Bürger Zsigmond;‏ וינה, 8 בפברואר 1856 – בודפשט, 14 במאי 1908) היה מלחין, נגן צ'לו יהודי-הונגרי. הוא היה חבר בכמה רביעיות מיתרים, פרופסור למוזיקה, סולן הצ'לו של בית האופרה של בודפשט, האופרה של וינה ובית האופרה של מינכן. הופעותיו הבינלאומיות ברחבי אירופה נחלו הצלחות גדולות. בירגר הופיע בפומבי כצ'לן בגיל שתים עשרה (1868). את שיעורי הצ'לו הראשונים שלו קיבל מ-J. Moser (נגן תזמורת בית המשפט של וינה). בהמשך למד אצל דויד פופר. במקביל למד תיאוריה וקומפוזיציה אצל הרמן גריידנר (אנ') ומגוסטב נוטבוהם (אנ'). הוא הופיע בשנת 1872, בקונצרט בבית הספר התיכון שלו. בשנה שלאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו עם הקונצ'רטו לאקורדיון של ברנהרד מוליק (אנ'). ב-1873 הופיע ברגר לראשונה כסולן בקונצרט תזמורתי בווינר מוזיקוורין, ב-1874 ערך את סיבוב ההופעות הראשון שלו עם קרלוטה פאטי ותיאודור ריטר והעניק קונצרטים בלייפציג (גוואנדהאוס) ובברלין (עם סופי מנטר). הוא נתן הרבה מאוד קונצרטים. סייר ב: אוסטריה, הונגריה, גרמניה, צרפת, רוסיה, טורקיה, דנמרק ואנגליה ביחד עם אמנים מצוינים (הנריק וייניאבסקי, Patti, Alfred Grünfeld, Ernst Loewenbeg, Breitner, Marsik, Johannes Wolf). ב-1875 עבד כסולן בבאדן-באדן, ולאחר מכן חמש שנים באותו תפקיד בקפלת בית המשפט במינכן. אחר כך חתם על חוזה עם האופרה של וינה והאופרה של מינכן ב-1876 הקים רביעיית מיתרים עם הכנר הסרבי דראגומיר קרנצ'ביץ' (אנ'), וב-1894 הקים רביעיית מיתרים חדשה עם עם וילמוש גרינפלד כנר ומורה לכינור יהודי-הונגרי, קונצרטמייסטר של בית האופרה של בודפשט. לפני כן בשנת 1882 הוא הוחתם על ידי הנס ריכטר לתזמורת שלו בלונדון, אך עבר משם לפריז ב-1883 כדי לארגן שם קונצרטים של מוזיקה קאמרית עם ל. ברייטנר ומרסיק. בשנת 1887 נתן קונצרטים כחבר ב"Trio parisien" עם לויטה וג'וה וולף בדנמרק ובשוודיה. ומאותה השנה בירגר הפך לצ'לן סולו עד מותו היה צ'לן הסולו הראשון של בית האופרה של בודפשט. מ-1894 היה פרופסור בקונסרבטוריון הלאומי בהונגריה ופרופסור של איגוד המוזיקה. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. פורסמו כמה מיצירותיו, וכן עיבודיו לצ'לו של יצירות פרנץ שוברט ורוברט שומאן. הוא כתב גם ספר בשם: זיכרונות מהקריירה האמנותית שלי (1895) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Bokor József (szerk.). Bürger, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X (הלקסיקון הגדול של פאלאס) קברו בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט מדיה וקבצים בנושא ז'יגמונד בירגר בוויקישיתוף Zsigmond Bürger (1856-1908) - Find a Grave Memorial ז'יגמונד בירגר ב-Kislexikon Czech National Authority Database Siegmund Bürger // Violoncellisten der Gegenwart in Wort und Bild. — Hamburg, 1903. — S. 35.
מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023

מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023 הוא טורניר שמאורגן על ידי קונפדרציית הכדורגל של אפריקה שממנו יקבעו 24 הנבחרות העולות לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 שיערך בחוף השנהב. בתחרות משתתפות כל 54 הנבחרות שחברות בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה, כולל המארחת חוף השנהב שכבר העפילה. טורניר המקדמות חולק לשני שלבים: שלב מוקדם: 12 הנבחרות שדורגו במקומות 43–54 התמודדו בצמד משחקים, בית וחוץ. 6 הנבחרות המנצחות עלו לשלב הבתים. שלב הבתים: 42 נבחרות הראשונות באפריקה ו־6 העולות מהמוקדמות חולקו ל-12 בתים של 4 נבחרות. שתי הראשונות בכל בית יעלו לגביע אפריקה. 12 הנבחרות האחרונות באפריקה לפי דירוג פיפ"א בדצמבר 2021, השתתפו בשלב המוקדם. 48 הנבחרות חולקו ל-12 בתים של 4 נבחרות. נבחרת חוף השנהב, המארחת, כבר העפילה ושובצה לבית. המשחקים מולה יחשבו והנבחרת הראשונה בבית תעלה יחד איתה. אם חוף השנהב תסיים ראשונה, הנבחרת השנייה תצטרף אליה. הנבחרות חולקו ל־4 רמות לפי דירוג פיפ"א במרץ 2022. קניה שובצה לבית הזה אולם בעקבות השעיית קניה וזימבבואה על ידי פיפ"א היא הושעתה מהתחרות. זימבבואה שובצה לבית הזה אולם בעקבות השעיית קניה וזימבבואה על ידי פיפ"א היא הושעתה מהתחרות. המשחק האחרון בין ליבריה למרוקו היה צפוי להתקיים ב־9 בספטמבר 2023. אולם בעקבות רעידת האדמה במרוקו המשחק נדחה ל־17 באוקטובר. המשחק בין רואנדה לבנין הסתיים בתיקו 1–1. אך בעקבות שיתוף שחקן מושהה על ידי רואנדה, בנין קיבלה ניצחון טכני 3–0. נבחרת אריתריאה פרשה מהתחרות לאחר ההגרלה הודעת ההתאחדות האפריקאית על השעיית קניה וזימבבואה מהתחרות
בישופות מץ

הבישופות של מץ (בצרפתית: évêché de Metz) הייתה נסיכות-בישופות של האימפריה הרומית הקדושה. היא הייתה אחת משלוש הבישופויות שסופחו לצרפת ב-1552. הבישופים של מץ כבר שלטו על כמות משמעותית של שטחים בתוך ממלכת לותרינגיה לשעבר, אשר על ידי הסכם מירסן בשנת 870 הפכה לחלק מפרנקיה המזרחית. הם נאלצו להיאבק על עצמאותם מדוכסות לורן, רכשו את אדמותיהם של רוזני מץ, אך נאלצו להתמודד עם עליית בירתם מץ למעמד של עיר קיסרית ב-1189. בשנת 1234 אילצה התסיסה של אזרחי מץ את הבישופים להעביר את מגוריהם לוויק-סור-סיי. בשנת 1357 אישר שוב הקיסר קרל הרביעי מבית לוקסמבורג את החופשיות הקיסרית של הבישופות. אולם מאז עלייתו של אנרי מלורן-ודמון בשנת 1484 נשלטה הדיוקסיה על ידי בישופים מבית לורן, אשר על ידי קשריהם הקרובים עם בית ולואה הביאו את מץ תחת השפעת הכתר הצרפתי. לפי הסכם שאמבור משנת 1552, ברית של נסיכים קיסריים פרוטסטנטים מתקוממים בראשות מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה הבטיחה לאנרי השני, מלך צרפת את השלטון על שלוש הבישופויות של מץ, טול ו-ורדן. מץ נכבשה על ידי חייליו של אנרי וסופחה על ידי הכתר הצרפתי, לבסוף הוכר הסיפוח על ידי האימפריה בשלום וסטפאליה ב-1648.
הגדת מקסוול האוס

הגדת בית מקסוול היא הגדה אנגלית-עברית לפסח אשר מופקת משנת 1932 על ידי חברת בתי הקפה "בית מקסוול" כקידום שיווקי, ומודפסת ברציפות מאז אותה תקופה. להגדה למעלה מ-50 מיליון עותקים מודפסים, והיא ההגדה הידועה והפופולרית ביותר בקרב יהודי אמריקה. בהגדה זו נעשה שימוש בסדרי פסח בבתים, בתי ספר, מרכזי קשישים, בתי סוהר ובצבא ארצות הברית. ההגדה הייתה המהדורה ששימשה את הנשיא אובמה ואורחיו בסדר פסח בבית הלבן. בשנת 2011 תרגום חדש לאנגלית החליף ביטויים ארכאיים וגם שילב שפה נייטרלית מגדרית. ההגדה של בית מקסוול פורסמה לראשונה בשנת 1932, כחלק מקמפיין שיווקי של בית מקסוול - בית קפה אמריקאי כשר, על ידי ג'וזף ג'ייקובס. במקור ההגדה פורסמה בניו יורק אך היום בסיס החברה ממוקם בעיר טינק בניו ג'רזי. ההגדה מופצת בכך שעותקים שלה חולקו בבית מקסוול עם כל רכישת קפה. ההגדה של בית מקסוול הפכה לידועה והנפוצה ביותר בבתים יהודיים בארצות הברית. הגדת בית מקסוול היא "ההגדה הנפוצה ביותר בעולם" עם מספר מוערך של 50 מיליון עותקים מודפסים. הגדת בית מקסוול מופצת רק בארצות הברית. והיא מופצת ברשתות סופרמרקטים לאומיות בארצות הברית כגון A&P (אנ') ו- King Kullen (אנ'), ובחנויות Shop-Rite ו- Pathmark המשרתות שכונות יהודיות בצפון מזרח ארצות הברית. הגדת בית מקסוול משמשת בסדרי פסח בבתים, בתי ספר, מרכזי קשישים ובתי סוהר. צבא ארצות הברית הנפיק אותה לחיילים בכל מערכה צבאית מאז שנות ה-30. היא שומשה בסדרים מחתרתיים בברית המועצות, ועל ידי הנשיא ברק אובמה ואורחיו בסדרי הפסח השנתיים בבית הלבן בתקופת נשיאותו בין השנים 2009 ל-2016. Balin, Carole B. (2008). "'Good to the Last Drop': The proliferation of the Maxwell House Haggadah". In Arnow, David (ed.). My People's Passover Haggadah: Traditional texts, modern commentaries. Vol. 1. Jewish Lights Publishing. ISBN 978-1580233545. Chiswick, Carmel (2014). Judaism in Transition: How economic choices shape religious tradition. Stanford University Press. ISBN 978-0804791410. Steinberg, Kerri P. (2015). Jewish Mad Men: Advertising and the design of the American Jewish experience. Rutgers University Press. ISBN 978-0813563770. הגדת מקסוול -ההגדה הנפוצה ביותר בתבל שאתם כנראה לא מכירים - במגזין אות־אות־אות Berger, Joseph (2011-04-09). "Giving a Haggadah a Makeover". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-03-01.
ניו יורק, ניו יורק (מחזמר)

ניו יורק, ניו יורק (באנגלית: New York, New York) הוא מחזמר עם תסריט מאת דייוויד תומפסון ושרון וושינגטון, לחן מאת ג'ון קנדר ופרד אב ומילים לשירים מאת קנדר, אב ולין-מנואל מירנדה. המחזמר מבוסס באופן רופף על סרט בעל אותו שם משנת 1977 בבימויו של מרטין סקורסזה ובכיכובם של לייזה מינלי ורוברט דה נירו. בשנת 2023 היה המחזמר מועמד לפרס טוני למחזמר הטוב ביותר. הופעת הבכורה העולמית של המחזמר צפויה להתקיים בתיאטרון סנט ג'יימס (אנ') בברודוויי, כאשר ההצגות המקדימות יתחילו ב-24 במרץ 2023 וערב הפתיחה יתקיים ב-26 באפריל 2023, בכיכובם של קולטון ראיין בתור ג'ימי דויל ואנה אוזלה בתור פרנסין אוונס. הבמאית והכוראוגרפית היא סוזן שטרומן. ב-1 בפברואר 2023, הוכרז על שאר צוות השחקנים אשר כולל בין היתר את קלייד אלבס, אמילי סקינר וג'נט דקל. השנה היא 1946, המלחמה הסתיימה, וניו יורק המתאוששת מתחילה להיבנות מחדש. בעוד קורות הפלדה מתנדנדות ממעל, לחבורת אמנים יש חלומות גדולים ומגוונים כמו העיר עצמה. אבל האם לזמרים, לרקדנים, למוזיקאים וליוצרים הללו יש את מה שנדרש כדי לשרוד את במקום הזה, שלא לדבר על להצליח? אם הם יוכלו להצליח בעיר הזו, הם יוכלו להצליח בכל מקום. ניו יורק, ניו יורק - האתר הרשמי ניו יורק, ניו יורק - באתר Playbill ניו יורק, ניו יורק - באתר Broadway.com Baz Bamigboye, Lin-Manuel Miranda Teams With John Kander On New Broadway Musical Loosely Based On Martin Scorsese’s ‘New York, New York’; Susan Stroman Directing, Deadline, ‏2022-08-25 (באנגלית אמריקאית) New Yok, New York, Playbill Logan Culwell-Block, Clyde Alves, Emily Skinner, Janet Dacal, More Join Cast of Broadway's New York, New York, Playbill, ‏February 01, 2023 New York, New York, Broadway.com (באנגלית) צוות שחקנים מקורי באתר Playbill
בישופות טול

בישופות טול הייתה דיוקסיה רומית קתולית שישבה בטול שבצרפת של ימינו. היא התקיימה משנת 365 עד 1802. מ-1048 עד 1552 (דה יורה עד 1648), היא הייתה גם מדינה של האימפריה הרומית הקדושה. הבישופות הוקמה בשנת 338 לספירה על ידי סנט מנסואטוס. הדיוקסיה הייתה סופרגן של המחוז הכנסייתי טריר. בשנת 550 לספירה התקיימה בעיר המועצה הפרנקית של טול. בשיא ימי הביניים, הבישופות הייתה ממוקמת בקצה המערבי של האימפריה הרומית הקדושה; היא גבלה בממלכת צרפת, בדוכסות באר ובדוכסות לורן. בשנת 1048 היא הפכה למדינה קיסרית בעוד העיר טול עצמה הפכה לעיר קיסרית חופשית. ב-1552, שתי המדינות סופחו על ידי אנרי השני, מלך צרפת; הסיפוחים הוכרו רשמית על ידי האימפריה בשנת 1648 על ידי שלום וסטפאליה. עד אז, הם היו חלק מהפרובינציה הצרפתית של שלוש הבישופויות. בשנת 1766 הפכה דוכסות לורן לחלק מצרפת. בשנים 1777 ו-1778 נלקח שטח מטול כדי ליצור שתי דיוקסיות חדשות: Saint Dié ונאנסי, שתיהן סופרגנים של טריר. לפי תנאי הקונקורדט של 1802, הדיוקסיה של טול בוטלה. השטח שלה אוחד עם זה של נאנסי כדי ליצור דיוקסה חדשה - דיוקסיית נאנסי-טול עם מקום מושבה בננסי. השטח הגאוגרפי כלל שלוש מחוזות של צרפת: מרת, מז, ו-ווז'. מדיה וקבצים בנושא בישופות טול בוויקישיתוף
מפגשי כביש–מסילה בישראל

מפגשי כביש מסילה או מפגשי רכבת הם צמתי דרכים שבהם מתבצעת חצייה של מסילת הרכבת על ידי כביש, דרך עפר או דרך הולכי רגל. בצמתים הללו יש תמיד עדיפות בתנועה לרכבת. במפגשים הללו מתרחשות לעיתים תאונות (המפורסמת שבהם היא אסון הבונים) ולכן רכבת ישראל פועלת לביטולם והחלפתם בהפרדה מפלסית באמצעות גשר או מנהרה. נכון לאמצע שנת 2023 יש 55 מפגשים כאשר 12 בשלבי ביצוע לביטול והקמת הפרדה מפלסית (2 כבר נסגרו, אבל ההפרדה המפלסית עוד לא מוכנה) ועוד 3 נוספים בשלבי תכנון. המספור אינו עוקב, שכן מפגשים רבים כבר בוטלו. בשנת 2010 היו כ-102 מפגשים, נכון לשנת 2023 מספר המפגשים הפעילים ירד כמעט בחצי. תחנות רכבת בישראל אסון הבונים מדיה וקבצים בנושא מפגשי כביש–מסילה בישראל בוויקישיתוף רשימת מפגשים לפי קטעים ארציים, באתר רכבת ישראל, חטיבת ביטחון, בטיחות, איכות וסביבה, אגף דרכים והסדרי תנועה. חצייה בטוחה של מפגש כביש-מסילה, באתר רכבת ישראל מפגשי רכבת: התאונה הבאה בדרך - וואלה! רכב, באתר וואלה!, ‏2010-10-06 רכבת ישראל: בוטל מפגש כביש מסילה בסמוך למושב הבונים, באתר פורט2פורט olenikco_admin, הקמת הפרדה מפלסית מספר 13 – מושב הבונים, באתר אולניק, ‏2021-04-01