laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נסיכות נסאו-אוזינגן

נסיכות נסאו-אוזינגן הייתה רוזנות שהוקמה בשנת 1659 בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1688 שודרגה למעמד של נסיכות. בשנת 1806 צורפה הנסיכות ליצירת דוכסות נסאו, שהתקיימה כחלק מהקונפדרציה הגרמנית עד 1866, שאז סופחה לממלכת פרוסיה, בעקבות תבוסת האימפריה האוסטרית ובעלות בריתה (שהדוכסות הייתה חלק מהם) במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בשנת 1640 מת וילהלם לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן, ובניו ירשו את נחלותיו, ובשנת 1659 הם חילקו את הנחלות; יוהאן לודוויג, רוזן נסאו-אוטוויילר קיבל את רוזנות נסאו-אוטוויילר, גוסטב אדולף, רוזן נסאו-זארבריקן קיבל את רוזנות נסאו-זארבריקן, ואילו ואלראד, רוזן נסאו-אוזינגן קיבל את רוזנות נסאו-אוזינגן. בשנת 1688 קיבל ואלראד, רוזן נסאו-אוזינגן את התואר "נסיך האימפריה" מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, יחד עם הרוזנים האחרים מבית נסאו. בשנת 1728 איחד קרל, נסיך נסאו-אוזינגן תחתיו את רוזנויות נסאו-אוזינגן ונסאו-זארבריקן, שכבר כללה את נסאו-אוטוויילר ונסאו-אידשטיין, אולם בשנת 1735 הוא מסר לאחיו וילהלם היינריך, נסיך נסאו-זארבריקן את נסיכות נסאו-זארבריקן. בשנת 1783 חתם קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן יחד עם שאר ראשי הענפים השונים של בית נסאו, על אמנה ולפיה במקרה של היכחדות אחד מענפי המשפחה, תעבור הנחלה לענפים האחרים. ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו בנים נקבע שפרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג יירש אותו לאחר מותו. לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן. ב-9 בינואר 1816 מת פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג מנפילה במדרגות, ובשל כך לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816 ירש אותו וילהלם, דוכס נסאו בנו של פרידריך וילהלם. בשנת 1839 מת וילהלם, דוכס נסאו, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף, דוכס נסאו. בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-20 ביולי נכבשה ויסבאדן על ידי הכוחות הפרוסים. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הדוכסות לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו. ואלראד (1659–1702) וילהלם היינריך (1702–1718) קרל (1718–1775) קרל וילהלם (1775–1803) פרידריך אוגוסט (1803–1816) היסטוריה של נסאו (בגרמנית)
Never Give Up

"Never Give Up" (בעברית: לעולם אל תוותר) הוא שיר מאת הזמרת האוסטרלית סיה, הלקוח מתוך אלבום הפסקול של הסרט סארו - הדרך הביתה שבוים על ידי גארת' דייוויס. השיר נכתב על ידי סיה וגרג קורסטין ויצא ב-18 בנובמבר 2016. השיר היה מועמד לזכייה בקטגוריות - "השיר הטוב ביותר שנכתב לסרט קולנוע, לטלוויזיה או למדיה ויזואלית אחרת", בטקס פרסי גראמי ה-60. ג'ון בילסטין ממגזין רולינג סטון כינה את השיר "המנון מעורר השראה". סאם מורפי מ"Music Feeds" אמר "סיה נכנסת אל תוך השורשים ההודיים של הסרט באמצעות יצירת אווירה בוליוודית תחת הקול שטוף השמש שלה". לארס ברנדל מבילבורד תיאר את השיר כמשמח ומלא עוצמה. קליפ מתלווה עם מילות השיר יצא ב-3 בינואר 2017. הקליפ הופק על ידי המפיקה הישראלית חן ביטון, בוים על ידי הבמאי הישראלי ליאור מולכו וצולם על ידי הצלמת הישראלית דנית סיגלר. בהשראת עלילת הסרט, הקליפ סובב אחר ילד וילד מבוגר יותר ממנו שפניהם מכוסות והם חובשים פאה בלונדינית-שחורה (סימן ההיכר של סיה). בסרטון הם מחפשים אחד את השני בתחנת רכבת נטושה ומפחידה. בהמשך הסרטון השניים מתאחדים, עולים על קטר מברזל ועוקבים אחר הרכבות על מנת לצאת מהתחנה. מילות השיר מופיעות כמרוססות בספריי במקומות שונים בסרטון. בכתיבת משוב לסרטון, צוות המגזין "וייב" כתב שסיה "יוצרת מסע של תקווה ואמונה בין שתי נשמות תאומות בחוויה חזותית" מידע על השיר "Never Give Up" באתר AllMusic סרטון השיר "Never Give Up" באתר יוטיוב "See The Full List Of 60th GRAMMY Nominees". GRAMMY.com (באנגלית). 2017-11-27. נבדק ב-2017-11-28. "Watch Sia's Stirring 'Never Give Up' Video". Rolling Stone. נבדק ב-2017-08-03. "Hear A New Bollywood-Inspired Sia Song 'Never Give Up' - Music Feeds". Music Feeds (באנגלית אמריקאית). 2016-11-19. נבדק ב-2017-08-03. About, danitsigler.com (באנגלית) Sia: Never Give Up (2017), נבדק ב-2017-08-03 Chen Biton, IMDb "Sia's "Never Give Up" Lyric Video Is A Journey Filled With Hope". Vibe. 2017-01-04. נבדק ב-2017-08-03. Steffen Hung, australian-charts.com - Sia - Never Give Up, www.australian-charts.com Steffen Hung, Sia - Never Give Up, austriancharts.at ds, ČNS IFPI, www.ifpicr.cz "Le Top de la semaine : Top Singles Téléchargés - SNEP". SNEP (בצרפתית). 2014-01-25. נבדק ב-2017-08-03.(הקישור אינו פעיל) Offizielle Deutsche Charts - Offizielle Deutsche Charts, www.offiziellecharts.de (בגרמנית) Steffen Hung, germancharts.com - Airplay Charts Deutschland, germancharts.com lightmedia.hu, Rádiós Top 40 játszási lista - Hivatalos magyar slágerlisták, zene.slagerlistak.hu lightmedia.hu, Single (track) Top 40 lista - Hivatalos magyar slágerlisták, zene.slagerlistak.hu Luxembourg Digital Song Sales : Dec 31, 2016 | Billboard Chart Archive, Billboard (באנגלית) Stichting Nederlandse Top 40, Top 40 week 10 van 2017, Top40.nl (בהולנדית) Steffen Hung, Sia - Never Give Up, hitparade.ch Onyx Sp. z o.o., tel. +48 22 3377222, www.onyx.pl, ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - AirPlays - Top - Archiwum, bestsellery.zpav.pl Niv Maman, NTT,Niv tHE tOOL, Week Chart : 30 24-07-17 30-07-17, www.mediaforest.ro מצעד המוזיקה בסלובקיה SloTop50, SloTop50 | Tedenska lestvica največkrat zavrtenih skladb, www.slotop50.si (בסלובנית)
פריץ דרייפוס

פריץ דרייפוס (Dreyfuss;‏ 23 במאי 1910, בוואריה, גרמניה – 22 בפברואר 1974, תל אביב) היה רופא פנימי ישראלי, מנהל מחלקה פנימית א' בבית החולים הדסה ירושלים, מנהל מחלקה פנימית ב' בבית החולים איכילוב, פרופסור מן המניין לרפואה פנימית באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב, ממקימי בית הספר לרפואה בתל אביב, דקאן בית הספר ללימודי המשך ברפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב (1962-67). בין התעניינותו ועיסוקיו של דרייפוס: קרדיולוגיה, המטולוגיה ורפואה פסיכוסומטית. דרייפוס נולד בעיר פירת שבבוואריה, גרמניה. אביו, ד"ר אלברט דרייפוס, היה רופא כללי. דרייפוס למד רפואה בווירצבורג, מינכן ופרנקפורט, וסיים את לימודיו בבזל. ב-1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלה דרייפוס לארץ ישראל. התיישב בירושלים. עבד במחלקתו של הפרופ' יוליוס קליברג תחילה כמתנדב ולאחר מספר חודשים כאיש סגל. בשנת 1947 יצא דרייפוס לארצות הברית, לניו יורק, השתלם בבית החולים מונטפיורי (אנ'), בבית חולים הפרסביטריאני באוניברסיטת קולומביה (אנ') ובית החולים מאונט סיני. עם חזרתו של דרייפוס לארץ, התמנה בשנת 1950 למנהל בפועל של מחלקה פנימית. בשנת 1955 הועלה לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 1962 לפרופסור מן המניין. בשנת 1952 התמנה דרייפוס למנהל מחלקה פנימית א' שהייתה בעלת אוריינטציה קלינית ובה הושם הדגש על הכיוון הפסיכו-סומטי של הרפואה הפנימית בשנת 1956 ייסד דרייפוס ביחד עם פרופ' דוד בירנבאום, פרופ' יוליוס קליברג, פרופ' הרמן שטייניץ וד"ר ברנדשטטר את החברה הישראלית לגסטרואנטרולוגיה. בשנת 1962 מונה דרייפוס למנהל מחלקה פנימית ב' (60 מיטות אשפוז) בבית החולים איכילוב בתל אביב. בשנות ה-60 הראשונות חבר לחיים שיבא, אנדרה דה-פריס, אפרים סיני ושמואל שור, להקמת בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1965 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.. משנת 1962-1967 מונה דרייפוס לדקאן בית הספר ללימודי המשך ברפואה, ומשנת 1971-1974 ראש החוג לרפואה פנימית. דרייפוס נפטר מסרטן ב-22 בפברואר 1974, נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. היה נשוי לעדינה ולהם שלושה בנים, בנו גדעון רופא פנימי. דרייפוס וצוותו התמקדו במחקרם בשטחי הקרדיולוגיה, ההומאוסטאזיס, חקר הפקקת והאימונולוגיה הקלינית. המחקר הקרדיולוגי התבסס סביב למחלה הקורונרית תוך תשומת לב לגורמים פסיכוסוציאלים וביוסטטיסטים. כמו כן נחקרה התנהגות טסיות הדם במצב האוטם הטרי של שריר הלב ולאחריו, ובשבץ מוחי. למחלקה הייתה מסונפת מעבדת מחקר ומעבדה משותפת של המחלקה לאלקטרוניקה של מכון ויצמן בראשותו של הפרופ' א. פריי. הרפואה, גיליון 90, 2 במאי 1975, עמוד 445 "מרכז רפואי עירוני ממשלתי (איכילוב, הדסה, בית היולדות ע"ש אשרמן) תל אביב-יפו". ספר השנה 1971–1972, הוצאת המחלקה ליחסי -ציבור של בתי החולים העירוניים-ממשלתיים, העורך: אריה תורג'מן (מחלקה פנימית ב' - מנהל פרופ' פריץ דרייפוס), עמודים 134-138. מעבודות המחקר של פרופ' פ. דרייפוס באתר PubMed אינגה דויטשקרון ואברהם פלג, "אתה יכול לומר: אבי הביא את הנרי לעולם", מעריב, 31 במרץ 1974 "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, עמוד 172 "שעורי אנטומיה" מתוך ספרו של הפרופ' יוסף שנקר "רופא נשים" העלאות ומינויים באוניברסיטת תל אביב, דבר, 11 באוגוסט 1965. פריץ דרייפוס באתר חברה קדישא ת"א–יפו. עדינה דרייפוס באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
הרמן, נסיך ויד

הרמן, נסיך ויד (בגרמנית: Wilhelm Hermann Karl Fürst von Wied;‏ 22 במאי 1814 - 5 במרץ 1864), היה אביה של אליסאבטה, מלכת רומניה. הרמן נולד ב-22 במאי 1814 בנויוויד, דוכסות נסאו, ליוהאן אוגוסט קרל, נסיך ויד ולסופיה אוגוסטה, נסיכת זולמס-בראונפלס, בתם של וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס ואוגוסטה פרנציסקה, נסיכת זאלם-גרומבאך. בשנת 1834 התגייס הרמן לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט משמר הקירסירים. בשנת 1836 מת אביו יוהאן אוגוסט קרל, נסיך ויד, והרמן ירש את תאריו. בשנת 1839 הועלה הרמן לדרגת האופטמן, ובשנת 1845 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הלנדווהר ה-29 (נויוויד ה-1). בשנת 1842, ייסדו 20 אצילים גרמנים, את Adelsverein - החברה להגנה על מהגרים גרמניים בטקסס, ולאחר שהתארס הרמן עם מריה, נסיכת נסאו, בתו של וילהלם, דוכס נסאו, שעמד בראשות החברה, הצטרף אף הוא לחברה. החברה הקימה את ניו ויד, טקסס, כמה קילומטרים מצפון לניו בראונפלס על נהר גואדלופה הממוקם בצד המזרחי של מחוז קומאל, וכן הקימה את ויד, טקסס במחוז לאבאקה, אולם בשנת 1846 יותר מ-300 מתיישבים גרמניים מתו באזור ניו בראונפלס ממגפה. בשנת 1847 התברר כי בשל חובות וחילוקי דעות, יש לנקוט בגישה חדשה, כדי להציל את המוניטין וההשקעות של האצילים. בעקבות כך החל מנהל העסקים של הרמן, אוגוסט פון ביברה, להתערב באופן פעיל בענייני החברה. בשנת 1851 נבחר הרמן לנשיא החברה, ובעקבות כך השתלט ביברה באופן מלא על ניהול הארגון. ביברה נאבק יותר מעשר שנים לפרוע את חובות החברה, ולהחיות את תוכנית ההגירה. בשנת 1858 הועלה הרמן לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1861 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-5 במרץ 1864 מת הרמן בנויוויד, ובנו וילהלם, נסיך ויד ירש את תאריו. ב-20 ביוני 1842 התחתן הרמן עם מריה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנה נולדו לו 3 ילדים: אליסאבטה, מלכת רומניה (1843–1916), התחתנה עם קרול הראשון, מלך רומניה וילהלם, נסיך ויד (1845–1907), התחתן עם מריה, נסיכת הולנד אוטו, נסיך ויד (1850–1862) מדיה וקבצים בנושא הרמן, נסיך ויד בוויקישיתוף הרמן, נסיך ויד (בגרמנית) הרמן, נסיך ויד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מריה, נסיכת נסאו

מריה, נסיכת נסאו (גרמנית: Marie von Nassau‏, 29 בינואר 1825 - 24 במרץ 1902), הייתה אמה של אליסאבטה, מלכת רומניה. מריה נולדה בביטריך ב-29 בינואר 1825, לוילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו. ב-20 ביוני 1842 התחתנה מריה עם הרמן, נסיך ויד, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בשנת 1864 מת בעלה, ולאחר מותו קיימה מריה מערכת יחסים עם הפוליטיקאי פרנץ פון רוגנבאך. ב-24 במרץ 1902 מתה הלנה בביתה בנויוויד, והיא בת 77 שנים. ב-20 ביוני 1842 התחתנה מריה עם הרמן, נסיך ויד, ממנו נולדו לה 3 ילדים: אליסאבטה, מלכת רומניה (1843–1916), התחתנה עם קרול הראשון, מלך רומניה וילהלם, נסיך ויד (1845–1907), התחתן עם מריה, נסיכת הולנד אוטו, נסיך ויד (1850–1862) מדיה וקבצים בנושא מריה, נסיכת נסאו בוויקישיתוף מריה, נסיכת נסאו מריה, נסיכת נסאו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סוכנות ההגנה האירופית

סוכנות ההגנה האירופית, מכונה לפעמים EDA (ראשי תיבות של: European Defence Agency)או AED (בצרפתית: Agence européenne de défense) היא סוכנות של האיחוד האירופי שבסיסה בבריסל, בלגיה. הסוכנות הוקמה ב-12 ביולי 2004, ושמשה כגוף ליחסי חוץ וביטחון המדווח למועצת האיחוד האירופי. תפקידה העיקרי הוגדר כטיפוח שיתוף הפעולה האירופי בתחומי ההגנה. על מנת להבין את משמעות קיומה של סוכנות ההגנה האירופית, כדאי להתייחס למצב בהווה בו העולם חווה טלטלה ועל סוכנות ההגנה מוטלת אחריות ביטחונית רבה המשליכה על כלל המדינות החברות כיום באיחוד האירופי. מדיה וקבצים בנושא סוכנות ההגנה האירופית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות ההגנה האירופית סוכנות ההגנה האירופית, ברשת החברתית פייסבוק סוכנות ההגנה האירופית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוכנות ההגנה האירופית, ברשת החברתית אינסטגרם סוכנות ההגנה האירופית, ברשת החברתית LinkedIn סוכנות ההגנה האירופית, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא האיחוד האירופי ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו

אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו (גרמנית: Adelheid Marie von Nassau‏, 25 בדצמבר 1833 - 24 בנובמבר 1916), הייתה אשתו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. אדלהייד-מריה נולדה בדסאו ב-25 בדצמבר 1833, לפרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק. ב-23 באפריל 1851 התחתנה אדלהייד-מריה עם אדולף, דוכס נסאו, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1866 הצטרף בעלה לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-20 ביולי נכבשה ויסבאדן על ידי הכוחות הפרוסים. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה דוכסות נסאו לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו. בשנת 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד, שהיה בנוסף הדוכס הגדול של לוקסמבורג, והותיר אחריו את בתו וילהלמינה, מלכת הולנד. מכיוון שבלוקסמבורג נהג באותה העת החוק הסאלי, שלא התיר לבנות לרשת את אביהם, מונה אדולף שהיה בן דוד מדרגה 17 בקו זכרי לוילם השלישי, לדוכס הגדול של לוקסמבורג. בשנת 1905 מת בעלה אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ובנה וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1912 מת גם בנה וילהלם הרביעי, ונכדתה-בתו מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג עלתה לשלטון במקומו. בשנת 1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה ולוקסמבורג נכבשה על ידי צבא הקיסרות הגרמנית, וב-24 בנובמבר 1916 מתה אדלהייד-מריה בקניגשטיין אים טאורוס שבגרמניה. ב-23 באפריל 1851 התחתנה אדלהייד-מריה עם אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים: וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (1852–1912) פרידריך פאול וילהלם, נסיך נסאו (1854–1855) מריה בתילדיס וילהלמינה, נסיכת נסאו (1857) פרנץ יוזף וילהלם, נסיך נסאו (1859–1875) הילדה, נסיכת נסאו (1865–1947), התחתנה עם פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן מדיה וקבצים בנושא אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו בוויקישיתוף אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל

מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל (בגרמנית: Marie Luise Charlotte von Hessen-Kassel, ‏9 במאי 1814 - 28 ביולי 1895), הייתה אשתו של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו וחמותו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. מריה לואיזה שרלוטה נולדה בקופנהגן ב-9 במאי 1814, לוילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, נכדתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1817 נולדה אחותה לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, שלימים התחתנה עם כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. ב-11 בספטמבר 1832 התחתנה מריה לואיזה שרלוטה באופנבך, עם פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו, נכדו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ואחיו של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בשנת 1864 מת בעלה פרידריך אוגוסט, וב-28 ביולי 1895 מתה מריה לואיזה שרלוטה בלנגריס. ב-11 בספטמבר 1832 התחתנה מריה לואיזה שרלוטה עם פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה 3 ילדים: אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו (1833–1916), התחתנה עם אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בתילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו (1834–1906), התחתנה עם וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה הילדה שרלוטה, נסיכת אנהלט-דסאו (1839–1926) מדיה וקבצים בנושא מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל בוויקישיתוף מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל
הפיגוע בקניון ערים

הפיגוע בקניון ערים הוא פיגוע התאבדות שבוצע ב-4 בנובמבר 2002 בקניון ערים שבכפר סבא. בפיגוע נהרגו שני ישראלים וכ-70 נפצעו. ביום שני בשעה 18:10 ניסה מחבל מתאבד להיכנס לתוך קניון ערים בכפר סבא. בשל התראות שהתקבלו לביצוע פיגוע במקום, הוגברה בו האבטחה. הקניון שהוא קניון פתוח בעל כניסות רבות, אובטח באותה עת על ידי 24 מאבטחים. אחד המאבטחים במקום ששהה באזור אחת הכניסות זיהה את המחבל מנסה להיכנס למרכז הקניון. הוא ניגש אליו במהירות תוך כדי צעקות אזהרה לעוברים ושבים. כשהתקרב אליו פוצץ המחבל את המטען. מן הפיצוץ נהרגו שניים: המאבטח חוליו מגרם, ונער בן 15 שהיה עולה חדש מארגנטינה ותלמיד תיכון ברעננה, גסטון פרפיניאל, ששהה בסמוך, ונפגעו עוד כ-70 בני אדם, רובם נפגעי הלם. כשבועיים לאחר הפיגוע קיבלו אמו ובת זוגו של המאבטח, תעודת הוקרה ממשטרת כפר סבא ומראש העיר כפר סבא יצחק ולד, על פעולתו לעצירת המחבל שהצילה חיי רבים. לאחר הפיגוע נטל ארגון הג'יהאד האסלאמי אחריות לפיגוע ומסר שהמחבל הוא נביל סוואלחה, בן 18, ממחנה הפליטים בלאטה שבאזור שכם. הנרצחים בפיגוע באתר לזכר נפגעי פעולות האיבה רענן בן צור ופליקס פריש, שני הרוגים בפיגוע בכפר סבא, באתר ynet, 5 בנובמבר 2002 פליקס פריש וכתבי ידיעות אחרונות, המאבטח הצטיין - ונהרג בפיגוע האמיתי, באתר ynet, 5 בנובמבר 2002
קלקופלור

קלקופלור (calcofluor) היא שיטת צביעה המיועדת לאיבחון איתור מעבדתי מהיר של פטרת. הצביעה נעשית בחומר זרחני (פלואורסצנטי) ובאמצעות מיקרוסקופ מיוחד מדגימה באופן בלתי ספציפי פטריות מיקרוסקופיות. שמושים: איתור מהיר של זיהום פטרייתי בנוזלי גוף או דוגמאות ריקמה מן החי או הצומח. הסבר מפורט ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולין וינג

קולין וינג (באנגלית: Colleen Wing) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון פיסט ולוק קייג' ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Premiere #19 מנובמבר 1974 ונוצרה על ידי הכותב דאג מנץ' והמאיירים לארי האמה וניל אדמס. קולין וינג היא נצר לשושלת סמוראים, דאימיו ולוחמים מצד אמה, שנהרגה בהתנקשות כשהייתה קולין קטנה. קולין גדלה עם סבה בהרי צפון הונשו, והוא חינך ואימן אותה לפי ערכי תורות הסמוראים במקביל לעבודתו כסוכן בשירות החשאי של יפן. סבה נרצח בידי כוחותיו של אדון פשע מקומי, וקולין מצאה את דרכה לניו יורק והחלה להתגורר עם אביה, פרופסור ללימודי המזרח באוניברסיטת קולומביה. בשהותה בניו יורק נקלעה קולין לקרב יריות, ממנו ניצלה בידי הבלשית מיסטי נייט. הן נעשו לידידות טובות, ולאחר החלפת זרועה של מיסטי בזרוע ביונית, פתחו יחדיו סוכנות חקירות פרטית. בשל יכולותיהן בקרב ומוצאה האסייתי של וינג, כונו הצמד "בנות הדרקון" בידי נחש הפלדה. וינג היא לוחמת וסייפת מיומנת, שמשתמשת בקטאנה עתיקה שירשה מאמה. בהמשך, אביה שלח אותה להיפגש עם לוחם מקון-לון המכונה איירון פיסט, לאחר שנזיר מסתורי הודיע לו על בואו. קולין התיידדה עם איירון פיסט וסייעה לו במלחמה בפשע ובנבלים שונים, בהם קונסטריקטור וסייברטות'. כאשר מאסטר חאן ואנגר הצורח השתלטו על וינג ואילצו אותה להילחם באיירון פיסט, הוא השפיע על מוחה באמצעות אנרגיית הצ'י שלו, והעניק לה את הידע באמנויות-הלחימה של קון-לון נוסף ליכולת תמרון צ'י. וינג ונייט נעשו לבעלות ברית של איירון פיסט ולוק קייג', סייעו להם בקרבות שונים, ונראה כי לקייג' ו-וינג עניין רומנטי זה בזה. בהמשך נעשו וינג ומיסטי למנהיגות קבוצת גיבורים להשכרה החדשה, ששימשה כאוכפת חוק רישום העל-אנושיים לזמן מה. הקבוצה התפרקה בעקבות ריב בין וינג למיסטי, שנפרדו לדרכיהן השונות. קולין כיכבה בסדרת סולו כחלק מאירועי "ארץ הצל", במהלכה דרדוויל מבקש ממנה להוביל גלגול מחודש של קבוצת "הציפורן", שלוחת לוחמות של ארגון היד שהונהגה בעבר בידי אמה. מאוחר יותר נאלצה קולין להילחם בחברות הציפורן, והתאחדה עם מיסטי. את דמותה של קולין וינג בסדרות הלייב אקשן "איירון פיסט", "דפנדרס" ו"לוק קייג'" מגלמת השחקנית ג'סיקה הנוויק. היא מוצגת כבעלים של דוג'ו המגייס תלמידים לארגון "היד", שנעשית למושא אהבתו של איירון פיסט ומפנה עורף לארגון כשהיא מגלה את כוונותיהם האמיתיות. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו

פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו (בגרמנית: Friedrich August von Anhalt-Dessau, ‏23 בספטמבר 1799 - 4 בדצמבר 1864), היה חמיו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. פרידריך אוגוסט נולד בדסאו ב-23 בספטמבר 1799, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט. ב-11 בספטמבר 1832 התחתן פרידריך אוגוסט באופנבך, עם מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, ממנה נולדו לו 3 ילדים. ב-4 בדצמבר 1864 מת פרידריך אוגוסט בדסאו, לאחר מותו חיה אשתו בבוואריה עד מותה בשנת 1895. ב-11 בספטמבר 1832 התחתן פרידריך אוגוסט עם מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של וילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, ממנה נולדו לו 3 ילדים: אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו (1833–1916), התחתנה עם אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בתילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו (1834–1906), התחתנה עם וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה הילדה שרלוטה, נסיכת אנהלט-דסאו (1839–1926) מדיה וקבצים בנושא פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו בוויקישיתוף
יהדות התפוצות

יהדות התפוצות זהו השם הכולל ליהודים החיים בגולה, קרי, מחוץ לארץ ישראל או מדינת ישראל. הקהילות היהודיות בעולם מחולקות תחילה לפי יבשות, ובחלוקה-משנית לאזורים גאוגרפיים-יבשתיים, ולמוצאות אתניים על פי חבלי ארץ או מדינות מקור. יהדות מצרים יהדות סודאן מגרב יהדות מרוקו יהדות אלג'יריה יהדות תוניסיה יהדות לוב יהדות אוגנדה יהדות אתיופיה ביתא ישראל יהדות דרום אפריקה יהדות זימבבואה יהדות אוסטרליה יהדות ניו זילנד להלן רשימה של אוכלוסיות יהודיות בעולם לפי מדינות. כל הנתונים להלן, מלבד העמודה האחרונה, הם מבנק הנתונים היהודי ברמן באוניברסיטת סטנפורד, בדו"ח האוכלוסייה היהודית העולמית (2020) שנעשה בתיאום סרג'יו דלה-פרגולה באוניברסיטה העברית בירושלים. נתוני בנק הנתונים היהודי מבוססים בעיקר על מפקדים לאומיים בשילוב עם ניתוח מגמות. "אוכלוסיית הליבה" מתייחסת לאלה הרואים את עצמם כיהודים ללא כל השאר. "אוכלוסייה קשורה" כוללת את הליבה היהודית ובנוסף את אלה האומרים שהם יהודים בחלקם או שיש להם רקע יהודי מהורה יהודי אחד לפחות. "האוכלוסייה הרחבה" כוללת את האוכלוסייה המחוברת היהודית ואת אלה שאומרים שיש להם רקע יהודי אך אינם הורים יהודיים, ואת כל הלא-יהודים החיים במשקי בית עם יהודים. "אוכלוסייה יהודית" זכאית כוללת את כל הזכאים לעלות לישראל לפי חוק השבות. "אוכלוסייה רשמית לאומית" היא האוכלוסייה היהודית המדווחת על ידי מקור לאומי. שימו לב שייתכן שהתוצאות "לאומיות" אינן מדויקות לחלוטין, שכן למקורות אחרים עשויים להיות דיווחים סותרים של אוכלוסיות יהודיות במדינות מסוימות. גלות (יהדות) יהדות לפי מדינה גבריאל שפר ואייל צור, "למען ציון לא אחשה?": יחס יהדות התפוצה לירושלים, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2011 ריכוז מאמרים ומחקרים בנושא יהדות התפוצות, המכון למחקרי ביטחון לאומי אהרון אריאל לביא, ‏"אנחנו ואנחנו: זהות יהודית בתפוצות ובישראל", השילוח, 9, אפריל 2018 שירה רודרמן, תפקידה של ישראל מול יהודי התפוצות במצבי משבר, דעות 93, 2020 דן שיפטן, היעדים הלאומיים של ישראל - פרספקטיבה כוללת, המכון למחקרי ביטחון לאומי, עדכן אסטרטגי, דצמבר 2020. אתר משרד התפוצות World jewish population יהדות התפוצות, באתר ynet אור קשתי, המדינה תתחיל לחשב בעצמה את מספר היהודים בעולם, באתר הארץ, 25 בינואר 2022 DellaPergola, Sergio (2022). "World Jewish Population, 2020". American Jewish Year Book 2020. American Jewish Year Book (באנגלית). 120: 273–370. doi:10.1007/978-3-030-78706-6_7. ISBN 978-3-030-78705-9. ארכיון מ-20 במאי 2022. נבדק ב-20 במאי 2022. {{cite journal}}: (עזרה)