יום-טוב אלגאזי

הרב יום-טוב אלגאזי (המהרי"ט אלגאזי, תפ"ז, 1727, איזמיר – ב' באדר א' תקס"ב, 1802, ירושלים) היה הראשון לציון, שד"ר וראש ישיבת המקובלים בית אל. נודע במיוחד בספרו על הלכות בכורות וחלה לרמב"ן. נולד לרב ישראל יעקב אלגאזי. בילדותו עלה עם אביו לירושלים, ושם כיהן אביו כראשון לציון. הוא למד תורה אצל אביו, וכן למד בישיבת בית יעקב פירירה אצל ר' יונה נבון (המכונה בעל ה"נחפה בכסף") ובישיבת בית אל אצל הרש"ש שהיה גדול המקובלים. נחשב כעילוי, היה חברו של החיד"א והיה צעיר ממנו בשלוש שנים, ושל ר' משה יוסף מרדכי מיוחס. בשנת תקי"ח (1758) כבר נמנה בן חכמי ישיבת "נוה שלום" בירושלים והשתייך לחברת "אהבת שלום" בראשה עמד הרש"ש. באותה תקופה התמנה לתפקיד חבר בית הדין הגדול שבירושלים, והיה ממנהיגיה של הקהילה הספרדית בעיר. בשנים תק"ל - תקל"ה (1770-1775) יצא יחד עם ר' יעקב חזן כשד"ר בשליחות העיר ירושלים. שליחותם נמשכה כשש שנים בזמן זה הם עברו בטורקיה, איטליה, צרפת, הולנד, גרמניה, פולין, וארצות נוספות באירופה וצפון אפריקה. כמו כן שלחו איגרות לבקשת עזרה מיהודי ניו יורק. במסגרת מסעם עזרו לקהילות שונות בהנהגה והלכה, הסמיכו רבנים, נתנו הסכמות לספרות תורנית מגוונת ופעלו כשד"רים רבים אחרים לחיזוק הקהילות וזיקתם ליישוב היהודי בארץ. במהלך שליחותם מצאו כתב יד של הרמב"ן על הלכות בכורות, נדרים, חלה ועוד, עליו כתב ר' יום טוב את חיבורו "הלכות יום טוב", על חיבור זה כתב החתם סופר שגם נפגש עמו בשנת תקל"ד: "כי מיום חיבור המשנה למלך, לא נראה כחיבור הזה". בנוסף מצא כתבי-יד נוספים של גדולי ישראל, ביניהם כתב היד של הספר "יד רמה" לרמ"ה על מסכת בבא בתרא שנדפס לראשונה בסלוניקי בשנת תק"ן על פי עותק זה. בשנת תקל"ג (1773), לאחר פטירת חמיו (בזיווג שני), רבי רפאל משה בולה, מונה לתפקיד הראשון לציון בהיותו כשד"ר באירופה, ובחזרתו ארצה הוענק לו מחדש. בשנת תקל"ז, לאחר פטירת הרש"ש, התמנה לראשות ישיבת המקובלים בית אל ושימש בתפקיד זה עד פטירתו בתקס"ב. בזמנו נוסדו בירושלים הישיבות יפאר ענווים, נווה שלום, חסד לאברהם ודמשק אליעזר. בשנת תקנ"ו נסע לאיזמיר בשליחות מצווה כדי לתווך ולהשכין שלום בין רבני העיר הרב רפאל יצחק מאיו, מחבר ספר שרש"י הי"ם, והרב רפאל יוסף חזן, בעל ספר חקרי לב. במהלך התיווך נכתב 'שטר השוואה' בין שניהם, ובין היתר סיכמו בו כי כאשר יהיו חלוקים בדבר איסור והיתר, המתיר יבטל דעתו בפני האוסר. בשנת תקנ"ח, (1798) החל מסע נפוליאון בארץ ישראל בעקבותיו היו היהודים בירושלים נתונים בסכנה מצד הערבים שחשדו בהם שהם נוטים לטובת הצרפתים, במיוחד לאחר שנפוליאון פרסם שבכוונתו להחזיר ליהודים את ארץ ישראל. בהנהגת הרב אלגאזי התכנסו היהודים בכותל המערבי לתפילה נגד המלחמה. וכן הציעו לערבים את התנדבותם לבצר ולחזק את חומות העיר והגנותיה. פעולות אלה הרגיעו את המתח שהיה מופנה נגדם. בעקבות המלחמה שררו בארץ רעב ומגפות ובשל כך נאלץ הרב אלגאזי לצאת כשד"ר לאסוף כספים למען הקהילה, וזאת למרות גילו. שליחותו זו לחו"ל ארכה כשנה. בב' באדר א' תקס"ב (1802) נפטר ר' יום טוב אלגאזי, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים, ליד קברו של אביו וקברו של הרש"ש. אביו היה הרב ישראל יעקב אלגאזי. חתניו הם: הרב משה יוסף מרדכי מיוחס, בעל הספר "שער המים", שכיהן כראשון לציון תחתיו; הרב שלמה חסאן; והגביר הרב נסים פרחי. בנו היה רבי יעקב, שבשנת תקנ"ז נלקח בשבי על ידי נושים ערבים בשל חוב של הקהילה היהודית בחברון שהוא היה ממנהיגיה, ורבי יום טוב פעל רבות לשחרורו. הלכות יום טוב - פירוש על הלכות בכורות וחלה של הרמב"ן. נדפס ברוב מהדורות הרי"ף שבסוף התלמוד מאז שנת תקצ"ו, בלי שם של החיבור כי אם בכותרת "רי"ט אלגאזי". שמו "הלכות יום טוב" מופיע במהדורה הראשונה, ליוורנו תקנ"ד. בדרך כלל נקרא ספר זה על שם מחברו, מהרי"ט אלגאזי. "שמחת יום טוב" - ספר חקירות ושאלות ותשובות. חלק א' חלק ב' "קדושת יום טוב" - שאלות תשובות וחידושים "יום טוב דרבנן" - ספר דרושים פירוש לתורה בשם "פירוש מהרי"ט", נדפס בתוך המהדורות הנפוצות של המקראות גדולות גט מקושר כמו כן במסגרת תפקידו חתם על אגרות שליחות רבות ונתן הסכמות לספרים רבים שכתבו חכמי ירושלים. אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל, מוסד הרב קוק, תשס"ב (הדפסה שלישית). אברהם אלמליח, הראש"ל יום טוב אלגאזי המכונה מהריט"א, בתוך "אוצר יהודי ספרד" חלק ד עמ' 80–90. מדיה וקבצים בנושא יום-טוב אלגאזי בוויקישיתוף דוד הלחמי, רבי יום טוב ברבי ישראל יעקב אלגזי (בעל הרי"ט אלגזי), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ק"ץ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) יום-טוב אלגאזי, באתר "החכם היומי" יום טוב בן ישראל יעקב אלגזי (1727-1802), דף שער בספרייה הלאומית רפאל יצחק בן אהרן מיו, (סימן) ז', שפת הים חלק חשן משפט, עמ' ק"ו עמוד א הרב חיים פאלאג'י, חיי וחמרא, עמ' ג עמוד א איגוד עמלי התורה, מדור 'מאורי האומה', הקהילות - גיליון י"א, ירושלים: הוצאת טקסט רץ, תשפ"א "ציון", ספר חמישי עמוד קל"ג והלאה