laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999

"בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999" הוא אלבום הופעה של הזמר מאיר אריאל. האלבום יצא בשנת 2002, לאחר מותו של אריאל, מתוך הקלטות של שתי הופעות של אריאל שנערכו במועדון הבארבי בתל אביב ביוני 1999, כחודש לפני מותו. באוגוסט 1998 התבטא אריאל בחריפות נגד הקהילה הגאה. בעקבות ההתבטאות החל גל מחאה נגדו על ידי הקהילה הגאה. הפגנות התקיימו מחוץ להופעותיו ובשיאם ירקו מספר מפגינים על אריאל ושפכו עליו מים לאחר שיצא מהופעה במועדון "לוגוס" בתל אביב. יום למחרת התקרית, ב-24 בספטמבר 1998, הודיע אריאל על פרישה מהופעות. בעקבות הסערה עזבה משפחת אריאל את תל אביב ועברה להתגורר בפרדס חנה. לאחר מספר שבועות התנצל אריאל על דבריו. למרות הודעתו על פרישה מהופעות, בתחילת 1999 חזר אריאל להופיע ובפברואר החל לחפש הרכב נגנים. דרך שחר בנו, נוצר קשר בין אריאל לגיטריסט דוד לוי ("גיגה"), וגיגה הביא את עמוס פרידמן (בס) וערן פורת (תופים), איתם ניגן בהרכב, ואת דורון קוחלי (קלידים, האמונד). חברי ההרכב היו בשנות ה-20 וה-30 לחייהם, בעוד אריאל היה בן 57. ההופעה הראשונה של ההרכב נקבעה ל-16 ביוני 1999 במועדון בארבי בתל אביב. להופעה קדמה חזרה אחת שהתקיימה באותו בוקר, כך שההופעה הייתה מעיין ג'אם. הופעה שנייה התקיימה ב-22 ביוני, וגם לה קדמה חזרה אחת. בהופעות ביצע ההרכב את שיריו של אריאל בעיבודים חדשים, וכן כמה שירים חדשים שטרם יצאו לאור. שתי ההופעות הוקלטו על קלטות DAT. הופעתו האחרונה של אריאל התקיימה ב-9 ביולי בפסטיבל ערד, ובה הופיע לבדו. הופעה שלישית עם ההרכב החדש נקבעה ל-13 ביולי, אולם באותם ימים כבר היה מאיר אריאל חולה בקדחת הבהרות (אף כי לא אובחן בשלב זה), וההופעה נדחתה. ב-18 ביולי נפטר אריאל. כשנה לאחר מותו של אריאל קיבל לידיו העיתונאי יונתן גת את הקלטות המופע. גת החליט להפוך את ההקלטות לאלבום ובמשך כשנה ערך ושיפר את איכות ההקלטות. האלבום נקרא "מאיר אריאל בהופעה אחרונה" אף שהופעתו האחרונה של אריאל התקיימה, כאמור, בערד בתחילת יולי. האלבום כולל כמה משיריו המוכרים של אריאל וכן שלושה שירים חדשים: "עכשיו להתאהב", רודף צדק רודף שלום", ו"איתן איתן". כמו כן נכללים באלבום שני שירים שכתב אריאל והתפרסמו בביצוע זמרים אחרים: "הולך בטל" ו"שלל שרב", וגרסת כיסוי לשיר "Knockin' on Heaven's Door" של בוב דילן, אותו תרגם לעברית כ-"טוק טוק טוק על דלתי מרום". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מאיר אריאל (למעט היכן שמצוין אחרת).  נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד: מאיר אריאל - ביוגרפיה, עמ' 324–325, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016 האלבום "בהופעה אחרונה במועדון ברבי" בבנדקאמפ גידי אביבי, בפעם האחרונה מחדש, באתר הארץ, 24 בפברואר 2003 ניסים קלדרון, ארול אחד, עמ' 314-316. קלדרון, עמ' 324. קלדרון, עמ' 325.
קנדיד (אופרטה)

קנדיד (באנגלית: Candide) הוא מחזה מוזיקלי (רשמית מכונה "אוֹפֶּרֶטָה קומית") מאת המלחין היהודי-אמריקאי ליאונרד ברנשטיין משנת 1956. המחזה נכתב בעקבות ספרו של וולטר "קנדיד" (1759). קטעים רבים ממנה הפכו לידועים ביותר. הלבריתן האחראי היה ריצ'רד וילבור, בנוסף לכותבים אחרים, ג'ון לאטוץ', דורותי פארקר, ליליאן הלמן, סטיבן סונדהיים וליאונרד ברנשטיין עצמו. הדמויות הראשיות אשר מופיעות במחזה הן: קנדיד - טנור. גיבור המחזה. וולטר/פנגלוס - בריטון. המספר. מקסימיליאן - בריטון, אך אפשרי להחליפו בטנור. בנו של הברון שלטי השלוס וסטפאליה. קונגונד - סופרן. בתו של הרוזן ואחותו של מקסימיליאן. פאקט - אלטו. זונה, משרתת של הברון ואשתו. האישה הזקנה - אלטו. קקאמבו - טנור. מרטין - בריטון. קנדיד הוצגה לקהל הרחב לראשונה כמחזמר ב-1 בדצמבר 1956. על הכוריאוגרפיה הייתה אחראית אנה סוקולוב, היא הציגה את רוברט רונזוויל כקנדיד, את ברברה קוק הצעירה כקונגונד, מקס אדיראן כד"ר פנגלוס ואיירה פטינה כאישה הזקנה. בתחילת דרכה האופרטה לא התקבלה יפה, ובאמירה כללית ניתן לומר שהיא נחלה כישלון גדול בשנותיה הראשונות. ישנם היסטוריונים הטוענים שניו יורק לא הייתה אז מעוניינת במיוחד באופרטה המתיימרת להיות מחזמר. אחרים האשימו את הלמן בספרה הפוליטי תחילה והלאומי אשר מקבילים בין האינקוויזיציה ומקארתיזם. למרות כל אלו, המוזיקה ביצירה שאותה חיבר לאונרד ברנשטיין הפכה ללהיט בעולם המוזיקה האמנותית. ללא התערבותו של ברנשטיין, ההופעה התנסתה במספר הופעות בברודוויי תחת בימויו של הארולד פרינס. לילאן הלמן, מחברת הספר המקורי, סירבה שכל חלק שהוא מספרה ייכנס אל ההצגה, אז פרינס הפקיד בידי יו וילר את המשימה לחבר ספר חדש בעל מערכה אחת. המילים לשירים חוברו על ידי קבוצת האנשים המוזכרת לעיל. בתגובה לבקשות מצד חברות האופרה לגרסה מעט יותר לגיטימית, ההופעה הורחבה על בסיס ספרו של וילר. גרסת הבית בת שתי המערכות מכילה ברובה את המוזיקה של ברנשטיין, וכללה מספר שירים אשר לא תוזמרו להפקה המקורית. היא הוצגה לראשונה בבית האופרה העירוני של ניו יורק ב-1982 תחת בימויו של פרינס, והוצגה 34 פעמים. מאז, חברות האופרה מסביב לעולם ביצעו את הגרסה הזו. ב-1989, לאחר מותה של הלמן, ברנשטיין לקח על עצמו פרויקט הקלטה אשר ביטא את משאלותיו האחרונות כלפי קנדיד, ושילב בתוכה ליריקה. הקלטה זו משלבת מנת מוזיקה רבה ונחשבת לארוכה מדי בשביל הצגה בתיאטרון. למרות התגובות הראשונות, קנדיד השיגה פופולריות עצומה. היא פופולרית ביותר בקרב בתי ספר גדולים למוזיקה כמופע תלמידים. הפתיחה המפורסמת שלה מנוגנת כבסיס קבוע במקומות רבים בעולם, ולעיתים תכופות מבוצעת לבדה בקונצרטים. היא מוכרת ברבים כמייצגת העבודה התיאטרלית האחרונה של ליאונרד ברנשטיין. קנדיד מדורגת תכופות כאחת מהיצירות המוזיקליות הגדולות ביותר של המאה ה-20. פתיחה (Overture) הטוב מכל העולמות האפשריים (The Best of All Possible Worlds) הו, שמחים אנו (Oh, Happy We) חייב זה להיות כך (It Must Be So) ולס פריז (Paris Waltz) נצוץ והיה עליז (Glitter and Be Gay) אוטו דא פה (Auto Da Fe) היית בין המתים, אתה יודע (You Were Dead, You Know) אני נטמעת בקלות (I'm Easily Assimilated) רביעייה (Quartet) אהבתי (My Love) דממה (Quiet) אלדורדו (Eldorado) נסיעה טובה (Bon Voyage) מילים, מילים, מילים (Words, Words, Words) גבוט ונציה (Venice Gavotte) מה התועלת? (What's the Use?‎) ברקרולת המלך (King's Baracolle) טוּב כלל עולמי (Universal Good) גרום לגינתנו לגדול (Make Our Garden Grow)
Just Between You and Me

Just Between You and Me (בעברית: רק בינינו) הוא אלבומה השני של הזמרת דולי פרטון ואלבומו ה-12 של הזמר פורטר ווגונר. הוא הופץ ב-15 בינואר 1968 על ידי RCA ויקטור והופק על ידי בוב פרגוסון. האלבום הגיע למקום השישי במצעד תקליטי הקאנטרי. מתוך האלבום יצא הסינגל "The Last Thing on My Mind" אשר הגיע למקום השביעי במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי. האלבום הוקלט באולפני B של חברת RCA בנאשוויל, טנסי בין התאריכים 10–12 באוקטובר 1967. האלבום תחילה לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-32 במצעד תקליטי הקאנטרי האמריקאי אך קצת פחות מחודשיים לאחר מכן הוא הצליח להגיע למקום השישי ושהה במצעד סך הכל 27 שבועות. מידע על האלבום Just Between You and Me באתר MusicBrainz האלבום Just Between You and Me באתר Discogs Frank S. Mendez, You Can't Be Mexican, You Talk Just Like Me, The Kent State University Press, 2005, ISBN 978-1-61277-419-0 Dolly Parton, Billboard
אדר גנדלסמן

אדר גנדלסמן (נולדה ב-5 בדצמבר 1997) היא דוגמנית ישראלית, אשר הייתה נערת ישראל ב-2017 והתמודדה בתחרות מיס תבל 2017 (אנ'). גנדלסמן נולדה באשקלון למשפחה יהודית אשכנזית שעלתה מברזיל. לאחר שנבחרה כסגניתה של מלכת היופי רותם רבי ב-2017, היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 2017 שנערכה בלאס וגאס. גנדלסמן הייתה אחת מ-90 מתמודדות בשלב הראשון, אך לא העפילה לתחרות הגמר, בה השתתפו 16 מתחרות. במהלך תחרות מיס תבל, גנדלסמן הצטלמה עם מלכת היופי של עיראק, סארה עידאן, והדבר עורר זעם בקרב עיראקים רבים, עד כדי כך שעידאן נאלצה לברוח עם משפחתה מעיראק בדצמבר 2017. אדר גנדלסמן, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ני פרנקל שלום, אדר גנדלסמן: "אף פעם לא ייחסתי חשיבות למראה שלי", באתר "כאן דרום", 29 בינואר 2019 Spiro, Amy (2017-05-10). "Meet the new Miss Israel: Jerusalemite Rotem Rabi". The Jerusalem Post. נבדק ב-2017-06-22. אורי קריספין ,אדר גנדלסמן חוגגת יום הולדת 20 בלאס וגאס, באתר "כאן דרום", 30 בנובמבר 2017 אפרת וכטל, שלום עולמי? התמונה המשותפת של מיס ישראל ומיס עיראק, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 14 בנובמבר 2017 ynet, מיס עיראק תמכה בישראל: "לוקחים לי את האזרחות", באתר ynet, 11 ביולי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנרדו רדין

ברנרדו רדין ולוורדה (בספרדית: Bernardo Redín Valverde;‏ נולד ב-26 בפברואר 1963) הוא כדורגלן עבר קולומביאני, ששיחק בעמדת הקשר והחלוץ. שיחק בנבחרת והשתתף במונדיאל 1990, שם כבש שני שערים. יצר ביחד עם קרלוס ולדרמה את אחד הצמדים הטובים בהיסטוריה של הכדורגל הקולומביאני כששיחקו יחדיו בדפורטיבו קאלי. כיום רדין עוזר מאמן של המאמן ריינלדו רואדה בנבחרת צ'ילה. החל לשחק בדפורטיבו קאלי ב-1981 במשך 8 עונות, כאשר הטובות שבהן היו ביחד עם קרלוס ולדרמה, שהצטרף לקבוצה ב-1985 ושיחק שם עד 1987. אף על פי שהם לא הובילו את קאלי לאליפות, הם יצרו את אחד הצמדים הטובים שנראו בכדורגל הקולומביאני ואף הביאו זאת גם לנבחרת. רדין עזב את דפורטיבו ב-1989 וניסה את מזלו באירופה בצסק"א סופיה הבולגרית אך חזר כעבור שנה. הוא הצטרף דווקא לאמריקה קאלי, היריבה העירונית של דפורטיבו. שם שיחק 4 שנים וזכה באליפות בשנת 1992 לצד שחקנים כמו לאונל אלברס, פרדי רינקון והרולד לוסאנו. לאחר מכן החליף קבוצה כמעט בכל שנה, כאשר התואר השני שלו היה בבוליביה כשחקנה של אוריינטה פטרולרו, שם זכה באליפות ב-2001. רדין הספיק לשחק 40 משחקים במדים הלאומיים, בין השנים 1987–1991 וכבש חמישה שערים - שניים מהם במונדיאל 1990. במשחק הראשון באותו טורניר שיחקה קולומביה מול איחוד האמירויות הערביות וניצחה 0–2, כאשר רדין כובש את השער הראשון בנגיחה אחרי הגבהה של לאונל אלברס וקרלוס ולדרמה כובש את השני. בשמינית הגמר שיחקה הנבחרת מול קמרון והפסידה 1–2 לאחר הארכה, כשרדין רק מצמק את התוצאה 4 דקות מהסיום. הוא שיחק גם בשלושה טורנירי קופה אמריקה בין 1987–1991 וכבש את השער לזכות קולומביה שהפסידה בחצי גמר הקופה אמריקה 1987 2-1 לצ'ילה. לרדין אין קריירת אימון מרשימה במיוחד עד כה ואינו הצליח להטביע חותם כמאמן ראשי. אימן בין היתר את דפורטיבו קאלי, אמריקה קאלי, דפורטיבו פאסטו ואתלטיקו בוקרמנגה. כשריינלדו רואדה מונה ב-2015 כמאמנה של אתלטיקו נסיונל, רדין מונה כעוזרו ויחד הובילו השניים את הקבוצה לזכייה באליפות קולומביה, קופה ליברטדורס, הגביע הקולומביאני, הסופרליגה והרקופה. אחר כך עבר עם רואדה להיות עוזרו גם בפלמנגו וגם בנבחרת צ'ילה, כאשר רדין מאמן הנבחרות הצעירות. אליפות קולומביה (1992) אליפות בוליביה (2001) אליפות קולומביה (2015 פינליססיון), (2017 אפרטורה) קופה ליברטדורס (2016) קופה קולומביה (2016) סופרליגה (2016) רקופה (2017) ברנרדו רדין, באתר Transfermarkt ברנרדו רדין, באתר National Football Teams ברנרדו רדין, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
צדק ורחמים

צדק ורחמים (באנגלית: Just mercy) הוא סרט קולנוע אמריקאי דרמטי, שביים דסטין דניאל קרטון ויצא לאקרנים בשנת 2019. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הבינלאומי לסרטים של טורונטו ויצא לאקרנים בדצמבר 2019. הוא גרף הכנסות של 50.4 מיליון דולר. ג'יימי פוקס שגילם את הנידון למוות וולטר מקמילן היה מועמד לפרס הופעת יוצאת דופן של שחקן בתפקיד משנה בפרס גילדת שחקני המסך ה-26. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי על בסיס ספרו של עורך הדין בריאן סטיבנסון שכתב את הספר Mercy: A Story of Justice and Redemption. בריאן סטיבנסון, הוא עורך דין אפרו-אמריקאי מדלאוור, בוגר אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1989 הוא עובר לאלבמה במטרה לעזור לעניים אשר אין ביכולתם להגן על עצמם משפטית. וולטר מקמילן (המכונה ג'וני די) הורשע ברצח נערה לבנה בשנת 1986. הוא נמצא במאסר באגף הנידונים למוות במדינת אלבמה. סטיבנסון שמגיע למדינה זו מקבל מידע על כך שהרשעתו של מקמילן הייתה מבוססת על עדות שקרית של אדם אפרו אמריקאי שהעיד שראה אותו בסביבת הרצח, ועל עדותו השקרית של אסיר בשם ראלף מאיירס, שהעיד במשטרה שראה את הרצח. סטיבנסון מקים עם שותפתו אווה אנסלי ארגון לסיוע משפטי לנידונים למוות. הוא מנסה להשיג משפט חוזר עבור מקמילן. בנוסף מנסה סטיבנסון לדחות הוצאה להורג של אסיר בשם הרברט ריצ'רדסון, הלום קרב ממלחמת וייטנאם, שהטמין פצצה והרג באמצעותה. הרברט כלוא באגף של מקמילן. הבקשה לדחיית ההוצאה להורג אינה מתקבלת, והרברט מוצא להורג בנוכחותו של סטיבנסון, אשר מושפע קשות מן האירוע. סטיבנסון מנסה לגייס אדם בשם דארנל, שטוען שיכול לספק מידע לטובת מקמילן. לאחר שהמשטרה מתנכלת לדארנל, הוא מסרב לסייע לבריאן. בנוסף סטיבנסון מבקש להסתייע באסיר ראלף מאיירס. בדיון בבית המשפט בבקשה למשפט חוזר מודה מאיירס כי שיקר בחקירתו במשטרה, ובכך תרם להרשעת מקמילן. על אף זאת השופט אינו משתכנע ומסרב לקבל את עדותו הנוכחית, ומסרב לאשר משפט חוזר. סטיבנסון פונה לתוכנית התחקירים "60 דקות" ומביא עדויות לטובתו של מקמילן במטרה להביא ללחץ ציבורי שיביא לשחרור מקמילן. הוא פונה לערכאה גבוהה יותר, בית המשפט העליון של מדינת אלבמה. בית המשפט מחליט להפוך את ההחלטה ומאשר למקמילן משפט חוזר. בית המשפט מחליט לאחר מכן לבטל את ההרשעה ומקמילן משוחרר. בכתוביות בסיום הסרט נכתב שסטיבנסון ממשיך להילחם למען אסירים מורשעים. עד למותו בשנת 2013 מקמילן נותר בחברות עם סטיבנסון. חקירה שנפתחה על רצח הנערה שנרצחה מוכיחה את חפותו של מקמילין, ולפי החקירה ככל הנראה גבר לבן היה זה שאחראי לרצח. מייקל בי. ג'ורדן – עורך הדין בריאן סטיבנסון ג'יימי פוקס – וולטר מקמילן ברי לארסון – אווה אנסלי, שותפתו של בריאן רוב מורגן – הרברט טים בלייק נלסון – האסיר ראלף מאיירס רייף ספול – התובע צ'פמן דרו סטארקי – סוהר מדיה וקבצים בנושא צדק ורחמים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צדק ורחמים צדק ורחמים, ברשת החברתית פייסבוק צדק ורחמים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "צדק ורחמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צדק ורחמים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צדק ורחמים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "צדק ורחמים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נתנאל שלומוביץ, "צדק ורחמים": הצצה שוברת לב לנפגעי המערכת האמריקאית, באתר הארץ, 29 באפריל 2020
ג'וזף היימור

ג'וזף היימור (באנגלית: Joseph Highmore‏; 13 ביוני 1692 – 3 במרץ 1780) היה צייר דיוקנאות אנגלי וצייר היסטורי (אנ'), מאייר וסופר. היימור נולד בלונדון, בנו השלישי של אדוארד היימור, סוחר פחם, ואחיינו של תומאס היימור (אנ'), צייר החצר (אנ') של ויליאם השלישי, מלך אנגליה. הוא הפגין יכולות ציור בגיל מוקדם אך שוכנע על ידי משפחתו לא ללכת לקריירה אמנותית, והחל במקום זאת בהכשרה משפטית. בסוף סיום ההכשרה הבסיסית בגיל 17 (במהלכה המשיך ללמוד באקדמיה לציור בהנהלת גודפרי נלר ושמע הרצאות של ויליאם צ'סלדן (אנ') על אנטומיה), נטש את תחום המשפט והחל לעבוד כצייר. עם תחייתו של מסדר האמבט בשנת 1725, הוא נבחר לצייר את האבירים בתלבושת מלאה. בשנים 1732 עד 1734 נסע לסיור בהולנד ובצרפת. בשנים הבאות הוא קיבל חסות ממשפחת המלוכה, אך במהלך שנות ה-40 של המאה ה-18 החל לקבל עבודות גם מלקוחות ממעמד הביניים. בשנת 1762 מכר היימור את תכולת הסטודיו שלו ופרש לקנטרברי, שם התגורר עם בתו וחתנו. היימור נפטר בן 87 ב-3 במרץ 1780. הוא נקבר במעבר הדרומי של קתדרלת קנטרברי. רעייתו סוזנה היימור (אנ') (לבית הילר) הייתה משוררת, אך מעט מיצירותיה פורסמו. בנו אנתוני היימור (אנ') (1719–1799) היה אמן, שאחד מ-15 ילדיו, אנתוני היימור ג'וניור (אנ') (1758–1829), הפך לסופר בענייני משפט ופעיל חברתי. בנוסף לעבודתו כצייר דיוקנאות, צייר היימור עבודות הממחישות נושאים תנ"כיים, וציור היסטורי בסגנון אותו הכיר במסעותיו בצרפת. ציור מקראי כזה הוא "הגר וישמעאל", שאותו תרם לפאונדלינג הוספיטל. הציור הוא כעת חלק מאוסף האמנות של הפאונדלינג הוספיטל בלונדון. בשנת 1744 צייר היימור סדרה של 12 ציורים על פי סצינות מתוך רומן המכתבים, "פמלה (אנ')" של סמיואל ריצ'רדסון, חלקם הוצגו בתערוכה הזמנית "אינסטינקטים בסיסיים" שאצרה ז'קלין ריידינג ב-2017. התערוכה הציגה הבעת רגשות באמצעות ציורים רדיקליים של ג'וזף היימור. אחד הציורים הבולטים שהוצגו היה "מלאך הרחמים" (ב־1746), שנחשב כטיוטת ציור ליצירה גדולה יותר. ג'יין וורברטון, הדוכסית מארגיל, 1743 ג'ון סידני, הרוזן השישי מלסטר (אנ'), בסביבות 1730 קפטן ויליאם גורדון, בסביבות 1750 נשואי פמלה, 1743–1744 השומרוני הטוב, 1744 מר אולדהם וחבריו, בסביבות 1750 משפחת ויגור, 1744 שיחה משפחתית, בין 1730 ל-1735 מדיה וקבצים בנושא ג'וזף היימור בוויקישיתוף ג'וזף היימור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Highmore, Joseph". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. Cust, Lionel Henry (1891). "Highmore, Joseph". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 26. London: Smith, Elder & Co. Tate, Joseph Highmore 1692–1780, Tate (באנגלית)
פריץ שיף

פריץ שיף (בגרמנית: Fritz Schiff;‏ 21 ביוני 1891 – 23 באוקטובר 1964) היה מייסד המוזיאון לאמנות חדשה בחיפה ומנהלו ואוצר מוזיאון "בצלאל" בירושלים. שיף נולד בברלין בשנת 1891 לבנם של סוחר הפנינים ברתולד שיף, ואנה לבית בשווייץ, למשפחה בת שני ילדים. אחותו היא אליס המרשטיין לבית שיף. למד בגימנסיה הומניסטית ונאלץ להפסיק לימודיו בשנת 1908 ולעבור הכשרה מקצועית בתעשייה. בין השנים 1912 עד 1914 עבד כמתלמד בחנות לספרים עתיקים (אנטיקווריאט) ברומא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני, עבר מסלול קצונה והוצב בפולין. על שירותו זכה בעיטור צלב הברזל. בתום המלחמה התחיל לעבוד בכתב העת הציוני "יידישה רונדשאו". לאחר שזכה במלגת לימודים החל בלימודי תולדות האמנות, ארכאולוגיה ופילוסופיה בברלין, במינכן ובאוניברסיטת האלה. שם הכיר את הילדה וולפסון (1898–1984). הם נישאו ב-1923. לשניים נולדה בת יחידה, מריאנה. שיף סיים לימודיו בהאלה אצל פאול פראנקל (יהודי מומר) בשנת 1922 בדוקטורט על הצייר פייטרו קווליני. הוא עבד במקביל כמורה וכמרצה לתולדות האמנות בבית הספר ריימן, באקדמיה בהומבולדט, במרכז היהודי לחינוך מבוגרים, בפולקסבינה ובבית הספר המרקסיסטי לעובדים (MASCH). כמו כן, כתב ביקורות אמנות כעצמאי עבור כתבי עת שונים. בעקבות עליית הנאצים לשלטון, הוגבלה עבודתו. כיוון שהיה ידוע בעמדותיו השמאליות הלשין אחד ממתחריו עליו שהוא פעיל קומוניסטי. בזכות מישהו שדאג להזהירו מבעוד מועד, הצליח להימלט עם משפחתו ב-1933 לצרפת. ליד פריז התגוררו בני דודים אמידים שלו, שתמכו בהם כלכלית. המשפחה התגוררה בעיירה סמוכה ושיף עבד כמדריך תיירים. בזכות ד"ר נחום גולדמן, איש הסוכנות היהודית, זכה שיף בסרטיפיקט (רישיון עלייה) עבור המשפחה ואף זכה למשרת אוצר במוזיאון "בצלאל" בירושלים, לאחר שעלה לארץ עם משפחתו ב-1937. במקביל שימש כמרצה לתולדות האמנות בבצלאל החדש. מרדכי נרקיס שימש כמנהל, שיף היה סגנו ולצוות הצטרף גם הרברט קרמר, סוחר אמנות שעלה מגרמניה. שיף הכשיר בבניין אולמות לתערוכות, ערך תערוכות ניידות ביישובים מרוחקים, קיים סיורים מודרכים במוזיאון וערך גם קונצרטים קאמריים שם. בשנת 1953 פנה לשיף ראש עיריית חיפה אבא חושי, בעקבות המלצת ראובן הכט, בהצעה לנהל את ה"מוזיאון לאומנות חדישה" שעמד להקים לצד המוזיאון לאמנות עתיקה בעיר. לאחר שהסכים, עבר להתגורר בדירה שכורה בשכונת רוממה בעיר. שיף גייס תרומות להקמת אוספים ורכישת יצירות, ערך קונצרטים במקום והקים את "אגודת ידידי המוזיאון". בנוסף, היה הראשון להקים בגן האם את תערוכת "פסל בגן". שיף ניהל את המוזיאון עד פטירתו. במקביל אף כתב ערכים לאנציקלופדיה העברית. עבודת המחקר האחרונה שלו הוקדשה לפסל אתנה פרתנוס. הוא לא הצליח לסיים את העבודה לפני מותו. רעייתו עסקה במשך ארבע שנים בפענוח ועריכת העבודה, שהתפרסמה לבסוף בירחון שווייצרי לאמנות ותורגמה מאוחר יותר לעברית. פריץ שיף נפטר ב-1964 בחיפה. הותיר את רעייתו, הילדה, ובתו מריאנה. הילדה שיף, מבוא לאתנה פרתנוס, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 1979 מריאנה ברטון, קורות משפחת שיף, במוזיאון ליהדות דוברת גרמנית בתפן מריאנה ברטון, דיוקנו של ד"ר פריץ שיף, באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה פריץ שיף (1891-1964), דף שער בספרייה הלאומית
Heads Will Roll

Heads Will Roll (בעברית: ראשים יתגלגלו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה האמריקאית Yeah Yeah Yeahs, מתוך האלבום, It's Blitz!. השיר יצא לאור ב-29 ביוני 2009, על ידי חברות התקליטים דרס אפ רקורדס, DGC ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל רשמי מהאלבום. השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים של פלנדריה. השיר נכתב על ידי Yeah Yeah Yeahs והופק על ידי ניק לאונאי ודייב סיטק. הווידאו קליפ הרשמי של השיר זכה למועמדות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית " קליפ פורץ דרך". איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-150,000 עותקים במדינה. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-120 מיליון השמעות. הרמיקס של השיר הוצג במשחק הווידאו DJ Hero 2 משנת 2010. בשנת 2011 בוצע השיר כמאשאפ עם שירו של מייקל ג'קסון "Thriller", בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית "Glee" בפרק "The Sue Sylvester Shuffle". השיר הושמע גם בסרטוני התדמית של תוכנית הטלוויזיה "שושלת טיודור". הרמיקס של השיר הוצג גם בסרטים "פרויקט X" משנת 2012 ו-"צמרמורת" משנת 2015. השיר הושמע גם בתוכנית הטלוויזיה המקורית של נטפליקס משנת 2017, "לא טיפוסי". השיר הושמע גם בהצצה של הסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת", משנת 2020. מידע על הסינגל "Heads Will Roll" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Heads Will Roll" באתר Discogs סרטון השיר "Heads Will Roll" באתר יוטיוב Yeah Yeah Yeahs - It's Blitz!, Discogs (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs - Heads Will Roll, Discogs (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs - Heads Will Roll, ultratop.be Yeah Yeah Yeahs – Heads Will Roll (באנגלית), נבדק ב-2020-10-17 VMA Datenbank: BVMI, www.musikindustrie.de Heads Will Roll, נבדק ב-2020-10-17 'Glee': On the set for the Super Bowl episode's huge 'Thriller' performance - EXCLUSIVE, EW.com (באנגלית) ultratop.be - ULTRATOP BELGIAN CHARTS, ultratop.be BPI
ניתאי ענבי

ניתאי ענבי (נולד ב-3 בספטמבר 1996) הוא כלכלן ואיש תקשורת ישראלי. שימש כתב כלכלה ומגיש בגלי צה"ל. נולד וגדל בגבעתיים ובפתח תקווה. בצעירותו הגיש תוכניות רדיו לנוער בקול ישראל, הנחה את מגזין האקטואליה לנוער 23 דקות בערוץ 2 (במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית), כתב בשבועון מעריב לנוער, ולקח חלק בתוכנית פיתוח המנהיגות העשר שנתית "קו הזינוק" מבית שותפויות אדמונד דה רוטשילד. התגייס בשנת 2014 לגלי צה"ל, ומונה לכתב לענייני תחבורה, תשתיות ותיירות. במקביל החל להגיש רצועות שידור ולערוך תוכניות במחלקת החדשות, ביניהן יומן הבוקר "בוקר טוב ישראל". בשלהי השירות הצבאי יזם את "הבגרות המשודרת", הסכת הכנה לבחינות הבגרות במקצועות: היסטוריה, ספרות, תנ"ך, אזרחות, ביולוגיה ומחשבת ישראל. על המיזם זכה בפרס מפקד גלי צה"ל לתוכנית ביכורים. בשנת 2017, עם סיום שירותו הצבאי בגלי צה"ל, החליף את תומר ורון ככתב הכלכלי של התחנה. בין חשיפותיו הבולטות: שורת סיפורים בנושא משבר הגירעון בתקציב המדינה, והתפטרות הממונה על התקציבים שאול מרידור.בנוסף, הגיש את "התוכנית הכלכלית" בשעה 19:00 (בעריכת עודד לבינסון), ושימש מגיש מחליף ביומן הערב "וילנסקי את ברדוגו". בנובמבר 2021 עזב את גלי צה"ל, ומונה ליועץ מקצועי למנכ"לית משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, מיכל פרנק. ביולי 2024 מונה לדובר קבוצת שופרסל. בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ותואר שני במנהל עסקים (בהצטיינות), שניהם מאוניברסיטת תל אביב. ניתאי ענבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניתאי ענבי, באתר גלי צה"ל נועה פרייס‏, נשאר בתחנה: ניתאי ענבי ישמש ככתב הכלכלה של גל"צ, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2017 דפנה ארד, יש בני נוער שלא נואשו מהעיתונות , באתר הארץ, 27 בינואר 2014 נועה פרייס‏, בן שני וטלי ליפקין שחק - זוכי פרס מפקד גל"צ, באתר וואלה, 25 במאי 2017 נועה פרייס‏, נשאר בתחנה: ניתאי ענבי ישמש ככתב הכלכלה של גל"צ, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2017 ניתאי ענבי, פרסום ראשון: הממונה על התקציבים באוצר שאול מרידור מתפטר, באתר Twitter ניתאי ענבי עוזב את גל"צ, זה הג'וב החדש שלו, באתר אייס, 28 בנובמבר 2021 שופרסל במינוי חשוב בצמרת: זה הדובר החדש של החברה, באתר Ice, ‏2024-07-08
עמוק יותר!

עמוק יותר! (ברוסית: Глубже!) הוא סרט מלודרמה רוסי, בבימויו של מיכאיל סגל. הסרט יצא לאקרנים ב-22 באוקטובר 2020. במרכז העלילה עומד רומן, במאי מחזות בתיאטרון הנחשב ברוסיה שפוטר מעבודתו. בניסיונו למצוא עבודה חדשה, רומן מגיע בטעות לתעשיית הפורנוגרפיה ומחליט להביא את ניסיונו כבמאי תיאטרון לעולם הסרטים הכחולים: הוא מנסה להעניק עומק רגשי ואינטלקטואלי לפורנו שנשכר לצלם, במטרה לגעת בלב הקהל. אלכסנדר פאל - רומן ליובוב אקסיונובה - לרה אולג גאאס - טימור איגור אוגולניקוב - נשיא איגור ורניק - יועץ תרבות סמיון טרסקונוב - מדריך טיולים יקטרינה סוקולובה - אירה דניס וסילייב - אנדריי, במאי סרגיי בורונוב - ולדימיר, מגיש טלוויזיה אנטון לפנקו - חצ'טריאן סטפן דבונין - ניקיטה, מפעיל אלנה קורוטקובה - לנה, מנהלת ולדימיר סימונוב - שחקן סרגיי אברוסקין - עגלון ולדימיר סטקלוב גנאדי סמירנוב "עמוק יותר!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עמוק יותר!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קונרד רודניצקי

קונרד רודניצקי (בפולנית: Konrad Rudnicki;‏ 2 ביולי 1926 ורשה, פולין – 12 בנובמבר 2013 קרקוב, פולין) היה אסטרונום פולני, פרופסור באוניברסיטה היגלונית בקרקוב, וכומר בכנסייה העתיקה של מריאוויט. רודניצקי הציל עם אמו משפחה יהודית בזמן השואה, והוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. רודינצקי היה חבר באקדמיה האירופית החופשית למדע, בוועדה 28 (גלקסיות) של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי ובמחלקה המתמטית-אסטרונומית בגוטהיאנום בשווייץ. במלחמת העולם השנייה לחם רודניצקי כפרטיזן בגוארדייה לודובה. בזמן שהם התגוררו בפיוטרקוב טריבונלסקי, הוא ואמו מריה נתנו מחסה למשפחה יהודית, משפחת ויינטרוב, שנמלטו מאימת הנאצים. בינואר 1996 הוכרו קונרד ואמו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם. קונרד רודניצקי למד אסטרונומיה באוניברסיטת ורשה. בשנת 1968 הוא התחיל לעבוד במכון לאסטרונומיה באוניברסיטת קרקוב ובשנת 1985 התמנה למנהל המכון. רודניצקי עבד במכון הטכנולוגי בקליפורניה בין השנים 1965 ל-1967 ובאוניברסיטת רייס בין השנים 1988 עד 1989. הוא גילה כמה סופרנובות. אחת מהן, שנמצאה בין שתי גלקסיות, הייתה התגלית הראשונה שהתגלתה בתולדות האסטרונומיה. הוא גם קידם השערה חדשה על מבנה היקום הנצפה. תחומי העניין שלו כללו אסטרונומיה חוץ-גלקטית, קוסמולוגיה, פילוסופיה ומתודולוגיה של המדע. הוא גילה את שביט C/1966 T1, המכונה "השביט של רודניצקי". מדיה וקבצים בנושא קונרד רודניצקי בוויקישיתוף "Zmarł astronom Konrad Rudnicki | Urania - Postępy Astronomii". urania.pta.edu.pl (בפולנית). Toruń, PL: Polskie Towarzystwo Astronomiczne. 2013-11-13. אורכב מ-המקור ב-2013-12-02. נבדק ב-2013-11-15. www.mateusz.pl - interview with Konrad Rudnicki (Polish). Konrad Rudnicki – his activity to save Jews' lives during the Holocaust, at Yad Vashem website