laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פול סגוין

פּוֹל סֶגוּיִן (בגרמנית: Paul Seguin; נולד ב-29 במרץ 1995) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי בשאלקה 04. לאחר שגדל במחלקת נוער מקומית, בשנת 2007 הצטרף סגוין למחלקת הנוער של וולפסבורג. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-4 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבכירה, כשעלה כמחליפו של קווין דה בראונה בדקה ה-89, בניצחון 2–0 על ר.ב. לייפציג במסגרת הגביע הגרמני. ב-23 באפריל 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשהחליף את דניאל קליגיורי בהפסד 0–2 לאאוגסבורג. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-3 בדצמבר 2016, בהפסד 2–3 להרטה ברלין, ובאותו משחק גם הורחק בכרטיס אדום. ב-20 בדצמבר 2016 האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2020. באוגוסט 2017 הושאל לעונה אחת לדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה, ובתום העונה שב לוולפסבורג. ב-18 בינואר 2019 הושאל עד לתום העונה לגרויטר פירט מהליגה השנייה, עם אופציה לרכישה. במאי 2019 ניצלה גרויטר פירט את האופציה, ורכשה את סגוין תמורת 300 אלף אירו. בתום, עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. וולפסבורג הגביע הגרמני (1): 2015 פול סגוין, באתר Transfermarkt פול סגוין, באתר Soccerway פול סגוין, באתר BDFutbol פול סגוין, באתר WorldFootball.net פול סגוין, באתר FootballDatabase.eu פול סגוין, באתר ESPN RB Leipzig vs. Wolfsburg - 4 March 2015 - Soccerway, int.soccerway.com Kalou hält zwei Serien am Leben, kicker (ב־) Paul Seguin bleibt bei Greuther Fürth, kicker (ב־) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פול סגוין".
איגור סבוצ'קין

איגור סבוצ'קין (ברוסית: Игорь Савочкин;‏ 14 במאי 1963 – 17 בנובמבר 2021) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ומנחה טלוויזיה רוסי. איגור יורייביץ' סבוצ'קין נולד ב-14 במאי 1963 בכפר בריוזובקה שבמחוז סראטוב. הוא למד בסטודיו לתיאטרון בניהולו של ולדימיר פדוסייב. היה בוגר מכון סרטוב למיכון חקלאי. ב-1991 סיים את לימודיו בפקולטה לתיאטרון של הקונסרבטוריון הממלכתי של סובינוב (בקורס של רימה בליאקובה וגאורגי באניקוב). לאחר שעבר למוסקבה, הוא עבד בתיאטרון "על הקרשים" עם סרגיי קורגיניאן ובתיאטרון על פוקרובקה עם סרגיי ארציבשב. הוא עבד כקריין בתחנת הרדיו "נוסטלגיה". משנת 2000 עד 2010 עבד בחברת ההפקות Bazelevs של טימור בקממבטוב והופיע בהפקות הקולנוע של הבמאי. מנובמבר 2014 ועד ספטמבר 2015 הנחה את התוכנית "תורת הקונספירציה" בערוץ הראשון, שם הוחלף על ידי מיכאיל ממאייב. הוא אושפז במוסקבה ב-10 בנובמבר 2021. ב-17 בנובמבר 2021 הוא נפטר. סיבת המוות הייתה בעיות בכבד. במקביל, אובחן כחולה במחלה אונקולוגית. 2021: איוואן דניסוביץ' 2019: השור 2019: אנה 2019: האיש שהפתיע את כולם 2018: אגדת קולובראט 2014: לוויתן 2013: עצי אשוח 3 2009: ברק שחור 2009: אדמירל 2007: צחוק הגורל 2 2006: משמר היום 2004: משמר הלילה 1993: טרוצקי 2020: מוקד טלפוני 2019: הצלה 2018: מעצר בית 2016: החוקר טיכונוב 2015: השיטה 2012: מוסגז 2011: יאלטה-45 2007: החתרן: סוף המלחמה מדיה וקבצים בנושא איגור סבוצ'קין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איגור סבוצ'קין איגור סבוצ'קין, ברשת החברתית פייסבוק איגור סבוצ'קין, ברשת החברתית אינסטגרם איגור סבוצ'קין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איגור סבוצ'קין, באתר AllMovie (באנגלית) איגור סבוצ'קין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר המוקדש לאיגור סבוצ'קין איגור סבוצ'קין בפורטל רוסקינו איגור סבוצ'קין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Интервью с Игорем Савочкиным Актер из «Ночного дозора» Игорь Савочкин госпитализирован в Москве Mash: стала известна причина смерти Игоря Савочкина Умер известный актер Игорь Савочкин: причина смерти
ג'רמי דודזיאק

ג'רמי דודזיאק (בגרמנית: Jeremy Dudziak; נולד ב-28 באוגוסט 1995) הוא כדורגלן גרמני-תוניסאי המשחק בעמדות הקשר והמגן בהרטה ברלין. אימו של דודזיאק היא גרמנית, ואביו נולד בגאנה אך גדל בתוניסיה. לאחר שעבר במחלקות הנוער של דיסבורג ושל שאלקה 04, בשנת 2009 הצטרף דודזיאק למחלקת הנוער של בורוסיה דורטמונד. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-21 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בניצחון החוץ 3–2 על הנובר 96. באוגוסט 2015 נמכר תמורת 250 אלף אירו לזנקט פאולי מהבונדסליגה השנייה, ובמדיה שיחק במשך ארבע עונות. ביולי 2019 עבר בהעברה חופשית להמבורג, גם היא מהבונדסליגה השנייה. באוגוסט 2021 נמכר תמורת 750 אלף אירו לגרויטר פירט, העולה החדשה לבונדסליגה. דודזיאק שיחק בנבחרות הנוער השונות של גרמניה, אך בחר לייצג את הנבחרת הבוגרת של תוניסיה. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך ב-6 בספטמבר 2019, בניצחון נבחרתו 1–0 על מאוריטניה במשחק ידידות. ג'רמי דודזיאק, באתר Transfermarkt ג'רמי דודזיאק, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ג'רמי דודזיאק, באתר Soccerway ג'רמי דודזיאק, באתר WorldFootball.net ג'רמי דודזיאק, באתר National Football Teams ג'רמי דודזיאק, באתר FootballDatabase.eu Germany, RevierSport, Essen (14 בנובמבר 2010). "BVB-Kicker Dudziak mit tollem Debüt". Reviersport. {{cite web}}: (עזרה) "Dudziaks Traum vom EM-Titel". RP Online. נבדק ב-1 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Frühstarter Calhanoglu beschert KSC den Sieg". Kicker. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Hannover 96 vs Borussia Dortmund". Soccerway. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Der FC St. Pauli verpflichtet Jeremy Dudziak". FC St. Pauli. נבדק ב-28 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Ein gelungenes Debüt gab der 15-jährige BVB-Spieler Jeremy Dudziak im Nationaltrikot der U16-Nationalmannschaft beim 4:0 Sieg der DFB-Elf gegen Russland". Revier Sport. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Germany edge out Portugal for second U19 crown". UEFA. נבדק ב-2 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Tunisia vs. Mauritania - 6 September 2019 - Soccerway". ca.soccerway.com.
מרקו מאיירהופר

מרקו מאיירהופר (בגרמנית: Marco Meyerhöfer; נולד ב-18 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן הימני בגרויטר פירט. לאחר שגדל במחלקת נוער מקומית, בשנת 2006 הצטרף מאיירהופר למחלקת הנוער של איינטרכט פרנקפורט. ביולי 2014 הצטרף לקבוצת הבוגרים של פ.צ. זארבריקן, היורדת הטרייה לליגה הגרמנית הרביעית. ביולי 2017 הצטרף לוולדהוף מנהיים, גם היא מהליגה הגרמנית הרביעית. לאחר חמש עונות בליגה הרביעית, ביולי 2019 הצטרף מאיירהופר לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-28 ביולי 2019, כשפתח בהרכב בהפסד קבוצתו 0–2 לארצגבירגה אווה. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה, והאריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2025. ב-1 באוקטובר 2021 כבש את שער הבכורה שלו במדי גרויטר פירט, בהפסד 1–3 לקלן. מרקו מאיירהופר, באתר Transfermarkt מרקו מאיירהופר, באתר Soccerway מרקו מאיירהופר, באתר WorldFootball.net מרקו מאיירהופר, באתר FootballDatabase.eu Meyerhöfer verlässt Saarbrücken, FuPa (בגרמנית) "Hungrig": Meyerhöfer wechselt nach Fürth, kicker (ב־) SpVgg Greuther Fürth - Erzgebirge Aue 0:2 (2. Bundesliga 2019/2020, 1. Round), worldfootball.net (באנגלית) idowa, Straubing Germany, Bayern: Aufsteiger Fürth verlängert Vertrag mit Meyerhöfer bis 2025 - idowa, idowa.de (בגרמנית)
Märkische Heide, märkischer Sand

Märkische Heide, märkischer Sand, מגרמנית (מילולית: מישור מרקידי, חול מרקידי) ידוע גם בתור Brandenburghymne או Steige hoch, du roter Adler הוא שיר מארש גרמני ששימש כהמנונה הלא רשמי של מדינת ברנדנבורג בין השנים 1906 ו-1936. לפי גוסטב בישזנשיץ (1996–1902), השיר נכתב והולחן על ידי עצמו ביום העלייה לשמים, ה-10 במאי 1923. הרעיון לשיר עלה בו בזמן שהיה חבר בתנועת ואנדרפוגל במהלך לינת לילה באכסניית נוער. על פי דבריו, הוא חיכה עם שליחת השיר למוציא לאור ונתן את הנוסח הראשוני לחבריו כדי לראות איך הוא מתקבל על ידם. על אבן מצבתו כתוב משפט הטוען כי הוא המחבר של השיר. מנגד, מרגרט זיידל, משנאייכה ביי ברלין טענה בראיון, כי הטקסט חובר במשותף על ידי קבוצת נוער מברלין. על פי דבריה, בישזנשיץ רק תרם את המנגינה לקבוצת הנוער. מילות השיר להלן הן: ב-2008, חלקים ממפלגת הלינקה קראו שוב להפסיק את השימוש בשיר. בתגובה, המזכיר הכללי של SPD בברנדנבורג, קלאוס נס, כינה את האמירה "משיכה בשיער", מנהיג הקבוצה הפרלמנטרית של CDU, תומאס לונצ'ק מברנדנבורג, הצביע על כך שהטקסט הוא "תמים מבחינה פוליטית". מנפרד סטולפה (SPD) ושר הפנים יורג שנבוהם (CDU) הזהירו מפני השמצה של Märkische Heide כ"שיר נאצי". Westerwaldlied Preußens Gloria Ein Heller und ein Batzen טקסט מלא ניתן לראות את ההשפעה של המועד בתוך מילות השיר, במשפט "הרקיע שחקים, נשר אדום שכמותך" Märkische Heide – 80jähriges Jubiläum eines Heimatliedes הפרוסישר אלגמיינה צייטונג Nazi-Lied: Linke will inoffizielle Brandenburg-Hymne abschaffen. - DIE WELT (בגרמנית) Braune Flecken auf dem „Roten Adler“. (בגרמנית)
כנופיית רופוס באק

כנופיית רופוס באק הייתה כנופיה אינדיאנית שחבריה היו משבט קריק האינדיאני, והיא הוצאה מחוץ לחוק. מסע הפשע שלהם התרחש בטריטוריה האינדיאנית של אזור ארקנסו-אוקלהומה מ-30 ביולי ועד 4 באוגוסט 1895. החבורה, שהוקמה על ידי רופוס באק, כללה גם את לואיס דייוויס, סם סמפסון, ממואה ג'וליי ולאקי דייוויס. הכנופיה החלה לבנות מאגר קטן של כלי נשק בזמן שהותה באוקמלג'י, אוקלהומה. לאחר שהרגה את סגן המרשל האמריקני ג'ון גארט ב-30 ביולי 1895, הכנופיה החלה להחזיק חנויות וחוות שונות באזור פורט סמית' במהלך השבועיים הבאים. בתקרית אחת, לאיש מכירות בשם קאלהאן – לאחר שנשדד – הוצעה הזדמנות לברוח אם יוכל לברוח מהכנופיה. כאשר קאלהאן הקשיש נמלט בהצלחה, החבורה הרגה את עוזרו מתוך תסכול. לפחות שתי קורבנות שנאנסו על ידי הכנופיה מתו מפצעיהן. 30 ביולי 1895: הריגתו של סגן המרשל האמריקני ג'ון גארט. 31 ביולי 1895: נתקלה באדם לבן ובתו בעגלה, החבורה החזיקה את האיש באיומי אקדח ולקחה את הילדה. הם הרגו ילד שחור והכו את בן קאלהאן עד שהאמינו בטעות שהוא מת, ואז לקחו את המגפיים, הכסף והאוכף של קאלהאן. שוד של חנויות כפריות בווסט וג'יי נורברג באורקט, אוקלהומה. רצח של שתי נשים לבנות וילדה בת 14. 4 באוגוסט: אונס של גברת הסן ליד סאפולפה, אוקלהומה. הסן ושתיים משלוש הקורבנות הנוספות של הכנופיה - מיס איירס וילדה אינדיאנית ליד סאפולפה - מתו גם הן; דווח כי קורבן רביעי, גברת וילסון, החלימה; מדווח כי לאחר לכידתם כמעט בוצע בהם לינץ'. בהתקפות מתמשכות הן על המתיישבים המקומיים והן על בני קריק ללא הבחנה, הכנופיה נתפסה מחוץ למוסקג'י על ידי כוח משולב של אנשי חוק ומשטרה אינדיאנית, בראשות מרשל ס. מורטון רתרפורד, ב-10 באוגוסט בזמן שבני קריק רצו להחזיק את הכנופיה למשפט, הגברים הובאו בפני השופט ה"תלוי" אייזק פרקר. הוא גזר עליהם פעמיים גזר דין מוות, גזר הדין הראשון לא בוצע עד שלבסוף ערעור לא הגיע לבית המשפט העליון. הם נתלו ב-1 ביולי 1896 בשעה 13:00 בפורט סמית'. תיאור מעט שונה של פשעי הכנופיה היה הבסיס לרומן מדרגות מתפתלות מאת דאגלס סי ג'ונס. כנופיית באק, "השופט התלוי" אייזק פרקר, חצי שחור, חצי אינדיאני פורע חוק צ'ירוקי ביל והסביבה הפוליטית-חברתית במותה של הטריטוריה האינדיאנית הם נושאי הרומן ההיסטורי משנת 2011 I Dreamt I Was in Heaven - The Rampage of the Rufus Buck Gang מאת לאונס גייטר. סיפורה של הכנופיה שימש השראה לסרט המערבון משנת 2021 "נקמה מרה". את רופוס באק גילם אידריס אלבה. אנציקלופדיה להיסטוריה ותרבות של אוקלהומה - כנופיית באק דו"ח שנתי של משרד הפנים, כרך ב' 1896. עמ' 158 http://www.jcs-group.com/oldwest/outlaws/rufus.html Sifakis, Carl. Encyclopedia of American Crime, New York, Facts on File Inc., 1982 Annual report of the Department of the Interior, Volume 2 1896 .p.158 ODMP memorial for John Garrett "Indian Outlaws Taken. Rufus Buck's Gang of Murderers Captured by Officers". San Francisco Call. 12 באוגוסט 1895. p. 1. {{cite news}}: (עזרה) "Ft. Smith Leter (sic). Buck Gang Convicted - Blackstone train Robbery Unraveled". Indian Chieftain. 26 בספטמבר 1895. p. 2. {{cite news}}: (עזרה) The Wichita daily Eagle August 24, 1895 .p.1 "Buck Gang". The Encyclopedia of Oklahoma History and Culture, Oklahoma Historical Society. Juliet Galonska (בפברואר 1995). "Rufus Buck Gang: A Time to Die". National Park Service. {{cite web}}: (עזרה)
סמי שילט

סֶמי שילט (בהולנדית: Semmy Schilt; נולד ב-11 באוקטובר 1973) הוא קיקבוקסר ולוחם אמנויות לחימה משולבות עבר הולנדי. ארבע פעמים זכה בטורניר הגרנד פרי העולמי K-1 במשקל כבד, זכה בתואר ב-2005, 2006, 2007, ו-2009. שילט הוא אחד מהקיקבוקסרים המעוטרים והטובים ביותר בהיסטוריה, ומחזיק בשיא הזכיות בגראנד פרי K-1 לצד ארנסטו הוסט (4 זכיות). לשילט יש מאזן קרבות מרשים בקיקבוקס: מתוך 50 הקרבות, ניצח ב-43 והפסיד רק ב-6. מדיה וקבצים בנושא סמי שילט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמי שילט סמי שילט, ברשת החברתית פייסבוק סמי שילט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סמי שילט, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) סמי שילט, באתר שרדוג https://medium.com/martial-arts-unleashed/glory-days-of-k-1-who-were-the-best-fighters-24c5cfd18e65 https://www.glorykickboxing.com/fighters/semmy-schilt:7e59b182-f875-4709-ab6c-51527935665e
הנס נונו סרפיי

הנס נונו סרפיי (באנגלית: Hans Nunoo Sarpei; נולד ב-22 באוגוסט 1998) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר האחורי באינגולשטאדט 04. סרפיי, אחיינו של כדורגלן העבר הנס סארפיי, גדל במחלקות הנוער של גרייט אולימפיקס וליברטי פרופשיונלס בגאנה. בשנת 2016 הגיע סרפיי לאירופה, ולאחר שנבחן גם בהלאס ורונה ובהופנהיים, הצטרף לשטוטגרט הגרמנית. ב-25 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בהפסד 0–2 לבורוסיה מנשנגלדבך במסגרת הגביע הגרמני. לקראת עונת 2017/2018 הושאל לסניצה מליגת העל הסלובקית, במדיה שיחק 20 משחקי ליגה, ובתום העונה שב לשטוטגרט. ב-6 באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה במדי שטוטגרט, בהפסד 1–3 להנובר 96. בינואר 2019 הושאל עד לתום העונה לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-6 במאי 2019, בהפסד 0–4 לקלן. בתום העונה עבר לגרויטר פירט בהעברה קבועה. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה. ב-1 בינואר 2022 חתם באינגולשטאדט 04. מדיה וקבצים בנושא הנס נונו סרפיי בוויקישיתוף הנס נונו סרפיי, באתר Transfermarkt הנס נונו סרפיי, באתר Soccerway הנס נונו סרפיי, באתר WorldFootball.net הנס נונו סרפיי, באתר FootballDatabase.eu "Hans Nunoo Sarpei signs for VfB". vfb.de. VfB Stuttgart. 5 באוגוסט 2016. נבדק ב-25 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Official DFB Cup match report: Borussia Mönchengladbach - VfB Stuttgart". dfb.de. German Football Association. 25 באוקטובר 2016. נבדק ב-25 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hans Nunoo Sarpei signs for FK Senica". vfb.de. VfB Stuttgart. 5 בספטמבר 2017. נבדק ב-5 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Ghanaian midfielder Hans Nunoo Sarpei marks Bundesliga debut as Stuttgart lose to Hannover 96". Ghanasoccernet. 6 באוקטובר 2018. נבדק ב-24 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Ausleihe: Sarpei wechselt von Stuttgart nach Fürth". kicker Online (בגרמנית). 23 בינואר 2019. נבדק ב-24 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה)
הקבינט השני של שרדר

קבינט שרדר השני הוא הקבינט ה-19 של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, הוא הושבע ב-22 באוקטובר 2002, והפסיק לכהן עם הקמת הקבינט הראשון של מרקל שהושבע ב-22 בנובמבר 2005. מדיה וקבצים בנושא הקבינט השני של שרדר בוויקישיתוף
גרנד פרי עולמי K-1

גרנד פרי עולמי K-1 הוא טורניר קיקבוקסינג בינלאומי, המתקיים מדי שנה מאז 1993 על ידי ארגון K-1. בכל שנה, K-1 מארח טורנירים בני שמונה משחקים עבור 16 לוחמי גראנד פרי כדי לקבוע את אלוף הקיקבוקסינג בדרגות משקל שונות. בטורנירים זכו לוחמים מפורסמים, ביניהם ארנסטו הוסט וסמי שילט, שזכו בטורניר ארבע פעמים. בשלושה טורנירים זכו פטר ארטס ורמי בוניאסקי. בשנת 2010 אליסטר אוברים ניצח בתחרות ובכך היה המתאבק הראשון שמחזיק בתואר בנוסף לאלוף MMA. 1993: קרואטיה ברנקו ציקאטיץ' (אנ') 1994: הולנד פטר ארטס 1995: הולנד פטר ארטס 1996: שווייץ אנדי האג (אנ') 1997: הולנד ארנסטו הוסט 1998: הולנד פטר ארטס 1999: הולנד ארנסטו הוסט 2000: הולנד ארנסטו הוסט 2001: ניו זילנד מארק האנט (אנ') 2002: הולנד ארנסטו הוסט 2003: הולנד רמי בוניאסקי 2004: הולנד רמי בוניאסקי 2005: הולנד סמי שילט 2006: הולנד סמי שילט 2007: הולנד סמי שילט 2008: הולנד רמי בוניאסקי 2009: הולנד סמי שילט 2010: הולנד אליסטר אוברים אתר האינטרנט הרשמי של גרנד פרי עולמי K-1 https://k-1world.com/all-k-1-champions/
פסגת רוז (איי שטלנד הדרומיים)

פסגת רוז או פסגת רואוז (באנגלית: Rose Peak) היא פסגה במרכז אי המלך ג'ורג', באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 655 מטרים מעל פני הים. הפסגה ממוקמת 3.7 קילומטרים צפונית מזרחית מהר רייה, ו-6 קילומטרים ממחט טרניק. שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הפסגה נקראת על שם הקאטר (ספינת מפרש) "רוז" של האחים אנדרבי. פסגת רוז באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
מערב הודו

אזור מערב הודו (בהינדי: पश्चिम भारत) כולל שלוש ממדינות הודו: גואה, גוג'אראט ומהרשטרה וכן את שטחי האיחוד דאדרה ונאגר הבלי ודמאן ודיו. אזור מערב הודו גובל בפקיסטן ממערב, ובאזור המישורים העצום ממזרח, במדבר טהאר מצפון, ברכס ווינדיה (אנ') ממזרח ומצפון, ובים הערבי ממערב. אזור מערב הודו הוא האזור המשגשג והמפותח ביותר מבחינה כלכלית בהודו בכל הנוגע לרמת חיים, תשתיות וחינוך. אזור מערב הודו מכיל כיום אוכלוסייה עירונית גדולה במיוחד. השפות הדומיננטיות ביותר באזור מערב הודו הן מראטהית במהראשטרה ובגואה, גוג'ראטי בגוג'ראט וקונקאני ומלוואני (אנ') באזורים קונקאן וגואה. ערים בולטות באזור דרום הודו כוללות בין היתר את מומבאי, אחמדאבאד, פונה, ג'ייפור וסוראט. גאוגרפיה של הודו "INTER-STATE COUNCIL SECRETARIAT, Ministry of Home Affairs, Government of India". נבדק ב-13 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזרח הודו

אזור מזרח הודו (בהינדי: पूर्वी भारत) כולל שלושה ממדינות הודו: ביהאר, ג'הרקאנד, אודישה, ומערב בנגל, וכן את שטח האיחוד איי אנדמן וניקובר. האזור מזרח הודו נתחם על ידי בהוטן, נפאל ומדינת סיקים בצפון, המדינות אוטר פראדש וצ'אטיסגר במערב, המדינה אנדרה פראדש בדרום ומדינת בנגלדש במזרח. אזור זה נתחם גם במפרץ בנגל בחלקו הדרום מזרחי. העיר קולקטה, אשר הייתה בירת הודו הבריטית עד שנת 1911, נמצאת באזור מזרח הודו והיא המרכז של המטרופולין הגדול ביותר בהודו והיא נחשבת לעיר הדומיננטית ביותר באזור מבחינה כלכלית. ערים בולטות נוספות באזור כוללות את בובנשוואר, קאטאק(אנ'), פורי, ופטנה. בנגלית היא השפה הדומיננטית באזור מזרח הודו. גאוגרפיה של הודו "State Profile". Bihar Government website. Govt. of Jharkhand. "Official Site of Government of Jharkhand, India". ארכיון מ-22 באפריל 2016. נבדק ב-25 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Odisha Tourism". odishatourism.gov.in. ארכיון מ-23 בדצמבר 2016. נבדק ב-23 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Govt of West Bengal. "Official Site of Government of West Bengal, India". Westbengal.gov.in. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2000. נבדק ב-15 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Eastern Region – Geological Survey of India". Geological Survey of India, MOI, Government of India. אורכב מ-המקור ב-24 בספטמבר 2015. נבדק ב-2 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לנגלהיים

לנגלהיים היא עיירה במחוז גוסלאר (אנ'), בסקסוניה התחתונה שבגרמניה. העירייה ממוקמת בקצה הצפוני של הרי ההארץ והפרק הלאומי הרץ (אנ'). היא ממוקמת כ-8 קילומטרים (5.0 מיל) מצפון מערב לגוסלאר. נכון ל-30 ביוני 2018 היו בלנגלסהיים 11,458 תושבים. לנגלהיים הסכם ערים תאומות עם הולנד אמן, הולנד. מדיה וקבצים בנושא לנגלהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לנגלהיים (בגרמנית) "Einwohner der Gemeinden und Ortsteile" (PDF). Landkreis - Goslar. ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אזור ההימלאיה של הודו

אזור ההימלאיה של הודו (בהינדי: उत्तर भारत) כולל שנים ממדינות הודו: הימאצ'ל פרדש, ואוטראקהאנד וכן את טריטוריות האיחוד ג'אמו וקשמיר ולדאק. חלק גדול מאספקת המים שמגיעה לאזורים נרחבים בתת-היבשת ההודית מגיעים במקור מאזור זה. כמה מההרים הגבוהים ביותר על פני כדור הארץ נמצאים באזור זה. לאורך השנים אירעו מספר מלחמות, סכסוכים והתקוממויות באזור ההימלאיה של הודו, ובמיוחד קשמיר. ערים בולטות באזור ההימלאיה של הודו כוללות בין היתר את דרמסאלה, לה, דהראדון, ג'אמו, מנאלי, שימלה, וסרינגאר. גאוגרפיה של הודו ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרי הפוקונוס

הרי הפוקונוס (באנגלית: Pocono Mountains) הוא אזור גאוגרפי, גאולוגי ותרבותי בחלק הצפון מזרחי של מדינת פנסילבניה שבארצות הברית. נכון ל-2014 אזור הרי הפוקונוס מנה בסביבות 340 אלף תושבים. הרי הפוקונוס גובלים מצפון באגם וולנפאופאק, ממערב בעמק ויומינג, ומדרום בעמק ליהי. הנקודה הגבוהה ביותר בהרי הפוקונוס היא "Kistler Ledge" אשר נמצאת בגובה של 675 מטרים מעל פני הים. אזור הרי הפוקונוס מהווה יעד תיירותי פופולרי בעיקר בקיץ בזכות אתרי הטבע הרבים שבו ומשום שהוא נמצא במרחק שעתיים נסיעה מאזור המטרופולין של ניו יורק ומאזור המטרופולין של פילדלפיה אשר מכילים מיליוני תושבים. מחנות קיץ רבים, ובהם מחנות קיץ יהודיים, נמצאים בהרי הפוקונוס. בחורף האזור מהווה יעד פופולרי לסקי. אתר האינטרנט הרשמי של הרי הפוקונוס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הרי הפוקונוס (באנגלית) הרי הפוקונוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-20

טקס פרסי נשר הזהב ה־20 עבור הישגים בתחום הקולנוע והטלוויזיה הרוסיים לשנת 2021 התקיים ב־28 בינואר 2022 בביתן הראשון של מתחם קונצרן הסרטים מוספילם. מועמדים ראשוניים הוכרזו ב-18 בנובמבר 2021, אך ב־28 בדצמבר פורסמה רשימת המועמדים הסופית. החל משנת 2022 יוענק פרס "הסדרה הטובה ביותר בשירות סטרימינג" וקטגוריית "סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר" לא תעשה הפרדה בין מיני-סדרה לסדרה ארוכה יותר. בנוסף, תופסק חלוקת הפרס לסרט הזר הטוב ביותר. בנוסף, לראש מועצת המומחים של הפרס מונה העיתונאי איוואן קודריאבצב, מנחה התכנית "תעשיית הקולנוע" ברשת רוסיה-1. ועדת הפרס בוחנת הענקת פרסים לשנת 2021, לסרטים רוסיים שהוצגו לראשונה ברוסיה מ-1 בדצמבר 2020 עד 30 בנובמבר 2021 (כמו גם כל הסרטים של השנה הקודמת שמסיבה זו או אחרת לא נשקלו לפרס בסוף 2020); בקטגוריית הטלוויזיה הוועדה בוחנת סרטי טלוויזיה וסדרות, ששידורם הראשון הסתיים בין 1 בדצמבר 2020 ל-30 בנובמבר 2021. האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הקולנוע של רוסיה הכריזה על המועמדים לפרס נשר הזהב בדצמבר 2021, ברשימה הופיעו סרטים כמו "איוואן דניסוביץ'", "מחליקיים של כסף", "אש", "שיעורים פרסיים, "קפטן וולקונוגוב ברח" ואחרים. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-20 רשימת המועמדים הנרחבת, נובמבר 2021 Объявлен лонг-лист премии «Золотой орел» «Золотой орел» объявил лонг-лист номинантов
סרגיי סליאנוב

סרגיי מיכאילוביץ' סליאנוב (ברוסית: Серге́й Миха́йлович Селья́нов; נולד ב-21 באוגוסט 21, אולונץ, הרפובליקה הקרלו-פינית, ברית המועצות) הוא במאי קולנוע סובייטי-רוסי, תסריטאי ומפיק. ראש חברת הסרטים CTB, מייסד שותף של אולפן האנימציה מלניצה. נולד ב-21 באוגוסט 1955 באולונץ (שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקרלו-פינית). בשנים 1972—1975 למד במכון הפוליטכני של העיר טולה שהפך בהמשך לאוניברסיטת טולה, שם צילם סרטים באולפן קולנוע חובבני. בשנת 1980 סיים את לימודיו במחלקה לתסריטאות של המכון לקולנוע על שם גרסימוב, בשנת 1989 למד בימוי אצל רולאן ביקוב. הוא צילם את סרט הבכורה שלו "יום המלאך" עם ניקולאי מקרוב ב-1980 (הסרט יצא לאקרנים ב-1988). בשנת 1992 יזם את הקמת חברת הסרטים CTB, שהפיקה יותר מ-40 סרטים עלילתיים ותיעודיים שהוקרנו בפסטיבלי קולנוע רוסיים ובינלאומיים. הוא הפיק תוכניות טלוויזיה לרשת ORT בתחום הקולנוע. זכה במספר פרסי קולנוע. בפברואר 2003, המגזין הכלכלי "אקספרט" כינה את סרגיי סליאנוב "המפיק הרוסי היחיד ששמו הפך למותג בתחום הפקת הסרטים". במרץ 2013, מגזין "פורבס" התבטא בחריפות נגד הצעות חוק של הדומה, לפיהן תוכנן לבטל את הפטורים ממע"מ על הכנסות מהפצת סרטים זרים בבתי הקולנוע הרוסיים ולקבוע מכסות של 20% להפצת סרטים מתוצרת רוסיה. לדברי סליאנוב, חוקים אלו, אם יתקבלו, "יובילו לבידוד תרבותי של המדינה, לעלייה במחירי הכרטיסים ולסגירת בתי קולנוע". 1988 - יום המלאך 1990 - יום הרוחות 1995 - זמן העצב עדיין לא הגיע 1995 - רעיון רוסי (סרט תיעודי) 1990 - יום הרוחות 1994 - טירה 1995 - זמן העצב עדיין לא הגיע 2000: אח 2 2002: מלחמה 2007: מונגול 2008: מורפיום 2012: ג'ונגל 2015: רוח הרפאים 2017: סאליוט 7 2018: הסקיתי 2020: שוער הגלקסיה 2022: סוסון גבנונון 2021: תא מספר 6 2021: מלחמה משלו 2022: נשמו לרווחה מדיה וקבצים בנושא סרגיי סליאנוב בוויקישיתוף סרגיי סליאנוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סרגיי סליאנוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האתר הרשמי של אולפן הסרטים CTB סרגיי סליאנוב באתר פרויקט Chapaev מאמרים על סרגיי סליאנוב באתר המגזין "סיאנס" Сергей Сельянов (2013-03-29). "Кино и думцы: чем закончатся попытки ограничить прокат иностранных фильмов". Forbes (ברוסית). forbes.ru. ארכיון מ-2013-04-04. נבדק ב-2013-03-30.
יד לבנים (פתח תקווה)

בית יָד לַבָּנִים פתח תקווה הוא מבנה ציבור הנמצא בפארק יד לבנים שבפתח תקווה, ומשמש כסניף ארגון יד לבנים בעיר. סניף זה הוא בין היכלי ההנצחה הראשונים בישראל שהוקדשו מראשיתם לתכלית הנצחת זכר הלוחמות והלוחמים של מלחמת העצמאות. סניף זה הוא חלק מקריית המוזיאונים של פתח תקווה לצד מוזיאונים אחרים. בנוסף, פארק יד לבנים השוכן בצמוד למבנה, נקרא על שמו של המבנה. ההחלטה על בנייתו התקבלה ב-1951 בעקבות יוזמה של אימהות שכולות תושבות פתח תקווה, והמבנה נחנך באפריל 1953, כשמנהלו הראשון היה ברוך אורן. בין השאר פעלו בו אולם הרצאות וכנסים, חדר עיון וספריית אמנות ומדעים לשימוש הציבור. עוד התקיימו בו מפגשים של תנועות ומועדוני נוער, סדרות חינוך לחיילים ולחניכי קורס קצינים של צה"ל, וליווי צמוד של המשפחות השכולות, הנצחת שמות הנופלות והנופלים, ואיסוף ותיעוד של סיפורי חייהם. במקביל הרחיב אורן את הבית והקים בו אולמות להצגת אוסף אמנות, ותערוכות של אמניות ואמנים ישראלים. שילוב ייחודי זה היווה מודל לבתי יד לבנים הרבים שנבנו מאז ברחבי הארץ, וב-1980 זכה בית יד לבנים זה ומנהלו בפרס ישראל. בית יד לבנים בפתח-תקוה הוא הראשון והמשוכלל ביותר מבין בתי ההנצחה לבנים שנפלו והוא משמש כבנין-אב לכל הבתים מסוגו בארץ — שופטי פרס ישראל על החלטתם להעניק לבית יד לבנים בפתח תקווה פרס זה פרט מן הבסיס של "חנוכיית גבריאל" בעיצוב מיירם ברעם פרט מן הבסיס של "חנוכיית גבריאל" בעיצוב מיירם ברעם "מנעי קולך מבכי" מאת אהרון פריבר, תבליט בטון המוזיאון יד לבנים (באר שבע) אתר האינטרנט הרשמי של יד לבנים מדיה וקבצים בנושא יד לבנים בוויקישיתוף בית יד לבנים פתח תקווה, באתר יד לבנים בית יד לבנים פתח תקווה, באתר גלעד-לזכרם