laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדם פיליפס

אדם פיליפס (נולד ב-19 בספטמבר 1954) הוא פסיכואנליטיקאי ומסאי. פיליפס נולד בקארדיף,למשפחה יהודית ממזרח אירופה (פיליפס אמר ששם המשפחה המקורי שלהם היה פינקוס, ושונה לפיליפס עקב טעות של פקיד הרישום במשרד הפנים האנגלי). הוא למד ספרות אנגלית במכללת סנט ג'ון, אוקספורד. לאחר קריאת האוטוביוגרפיה של יונג החליט שברצונו להיות פסיכואנליטיקאי. הוא עבר אנליזה אצל מסעוד חאן ולמד במרכז אנה פרויד. משך מספר שנים היה פסיכותרפיסט ראשי במחלקה לפסיכיאטריה של הילד והמשפחה בבית החולים צ'רינג קרוס בלונדון. כיום הוא עוסק בפרקטיקה פרטית. פיליפס הוא מחברם של ספרים רבים העוסקים בנושאים שונים הקשורים לפסיכואנליזה. הוא פרופסור אורח במחלקה לספרות אנגלית באוניברסיטת יורק והעורך הראשי של התרגום החדש של כתבי פרויד לאנגלית בהוצאת פינגווין. פיליפס נוהג לעסוק בפסיכואנליזה במשך ארבעה ימים בשבוע ומקדיש יום אחד בשבוע לכתיבה. בכתיבתו הוא ממעט מאוד בדוגמאות קליניות, שכן בעיניו ההתרחשות בחדר הטיפולים היא פרטית לחלוטין. נראה כי פיליפס מקדם גרסה של הפסיכואנליזה המתייחסת בספקנות כלפי הידע של האדם אודות עצמו, כאשר, הוא אומר, "מה שהפסיכואנליזה, במיטבה, עושה זה לרפא אותך מהידע שלך אודות עצמך, ומהשאיפה שלך להכיר את עצמך בצורה קוהרנטית ונרטיבית. אתה יכול לשקם את התשוקות שלך רק אם אתה מאפשר לעצמך לא לדעת את עצמך". קשה לומר שפיליפס הוא תאורטיקן ונראה שהוא איננו רוצה להיות כזה. באופן כללי יחסו אל התאוריה, הפסיכואנליטית ובכלל, הוא יחס מסויג: "הפסיכואנליזה איננה צריכה עוד הפשטות עמומות וסנטימנטליות, פרדיגמות חדשות או עדכונים רדיקליים, היא בסך הכל זקוקה לעוד משפטים טובים". Winnicott, 1988. תורגם לעברית בשם "ויניקוט", דביר, 1999. On Kissing, Tickling, and Being Bored: Psychoanalytic Essays on the Unexamined Life, 1993 On Flirtation: Psychoanalytic Essays on the Uncommitted Life, 1994. תורגם לעברית בשם "לפלרטט עם החיים", דביר, 2004. Terrors and Experts, 1995 Monogamy, 1996 The Beast in the Nursery: On Curiosity and Other Appetites, 1998 Darwin's Worms: On Life Stories and Death Stories, 1999 Promises, Promises, 2000 Houdini's Box: On the Arts of Escape, 2001 Equals: On Inhibition, Mockery, Hierarchy, and the Pleasures of Democracy, 2002 Going Sane, 2005 Side Effects, 2006 Intimacies, 2008 תורגם לעברית בשם ״על רוחב הלב״, ביחד עם ברברה טיילור, כרמל 2024 (תרגום ועריכה מדעית: אילת רז). On Kindness, 2009 On Balance, 2010 Missing Out: In Praise of the Unlived Life, 2012. החמצה : בשבח החיים שלא נחיו, תולעת ספרים, 2022. Becoming Freud: The Making of a Psychoanalyst, 2014 אנתוני מולינו (עורך), באסוציאציה חופשית : מפגשים בפסיכואנליזה עם כריסטופר בולאס, ג'ויס מקדוגל, מייקל אייגן, אדם פיליפס, נינה קולטארט, תרגום - עמית פכלר; עריכה מדעית - חיה שטיינפלד ועמית פכלר; כרמל, 2011. אדם פיליפס, החמצה-בשבח החיים שלא נחיו, תרגמה אילת רז, הוצאת תולעת ספרים, 2022. ראיון מקיף עם פיליפס בparis review (באנגלית) אדם פיליפס (1954-), דף שער בספרייה הלאומית http://www.theguardian.com/books/2012/jun/01/adam-phillips-life-in-writing http://www.theparisreview.org/interviews/6286/the-art-of-nonfiction-no-7-adam-phillips ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאמרסט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סאמרסט – מחוז בדרום-מערב אנגליה סאמרסט (מיין) – מחוז במיין שבארצות הברית בית סאמרסט – מבנה במרכז לונדון דוכס סאמרסט – תואר אצולה אנגלי סומרסט מוהם – מחזאי אנגלי, סופר ומחברם של סיפורים קצרים
פיקוס קדוש

פיקוס קדוש (שם מדעי: Ficus religiosa) הוא עץ ירוק עד מסוג פיקוס, ממשפחת התותיים, הגדל בין השאר בארץ כצמח נוי וכצמח פולש. העץ הוא ממאריכי הימים, ופרט בודד שלו נחשב למין מכוסי הזרע העתיק בעולם, עם גיל משוער של מעל ל-2000 שנה. הפיקוס הקדוש הוא מין שגדל באופן טבעי בסרי לנקה, בנגלדש, פקיסטן, מיאנמר, נפאל והודו, כמו גם אזורים של סין. בארץ יובא הפיקוס הקדוש כעץ נוי, ופרטים שלו קיימים כעצי שדרות בתל אביב (בין השאר, גן הכובשים ושדרות נורדאו) ובדרך לה גארדיה. הוא נחשב למין פולש, וזרעיו מופצים בעזרת ציפורים ועטלפי פרי למקומות חדשים. תודות למהירות צימוח גבוהה, יכולת להשתלט על עצים אחרים ושורשים המבקעים בטון ואספלט, פרטים רבים שלו קיימים בכל רחבי הארץ ללא שנשתלו בידי אדם. הפיקוס הקדוש הוא עץ ירוק עד או חצי נשיר, שגובהו יכול להגיע ל-30 מטרים וקוטר גזעו עד שלושה מטרים. העלים בצורת לב, עם חוד מוארך בקצוותיהם. שפת העלה תמימה. כמיני פיקוסים אחרים, פרי הפיקוס הקדוש הוא פגה הנחנטת באמצעות צרעות. הפגות ירוקות לפני החניטה וסגולות לאחריה, וגודלן קטן מעט מגודל תאנה. הפצת הזרעים מתבצעת לרוב על ידי ציפורים אוכלות פרי ועטלפי פרי. לעץ אין שורשי אוויר, אך יש לו שורשי ענפים שמסוגלים להיצמד לעץ בוגר וגדול יותר ולינוק את לשדו. פעמים רבות ניתן לראות עצי פיקוס קדוש צעירים הנתלים על עצי דקל, מתלפפים סביבם ולאחר מספר שנים מחליפים אותם כשהעץ התומך מת. הפיקוס הקדוש בעל חשיבות דתית לשתי דתות גדולות באזור המחיה הטבעי שלו - הינדואיזם ובודהיזם. בבודהיזם נקבע כי גאוטמה בודהה הצליח להגיע להארה כאשר עשה מדיטציה תחת ענפי העץ. אף על פי שאותו עץ עתיק ככל הנראה הוחלף מספר פעמים, מאחד מחוטריו נשתל עץ חדש באתר באנורדהפורה, סרי לנקה בשנת 228 לפני הספירה. פרט זה נחשב כעץ בעל הפרי העתיק בעולם, ומחוטריו נשתלו עותקים זהים גנטית לעצים חדשים ברחבי העולם. עצים אלו, בעלי שושלת נטיעה מדוקדקת ודמיון גנטי, נקראים "עצי בודהי", או "עצי הארה" והם בעלי חשיבות דתית לבודהיסטים. עצים זריעים אחרים הם פיקוסים נטולי ייחוס. בהינדואיזם, כל פרטי הפיקוס הקדוש בעלי חשיבות דתית, ונהוג להתפלל ולבצע מדיטציה תחת הפיקוסים, לרוב בקבוצות של שבעה מתפללים. התפילה מוכוונת לעץ, ומהללת את "מלך העצים". הם ממפים 27 קבוצות כוכבים ל-27 עצים מסוימים, כל אחד משול כנגד קבוצת כוכבים. הפיקוס הקדוש ממופה לכוכבים γ, δ ו-θ בקבוצת הכוכבים סרטן. מדיה וקבצים בנושא פיקוס קדוש בוויקישיתוף פיקוס קדוש, באתר ITIS (באנגלית) פיקוס קדוש, באתר NCBI (באנגלית) פיקוס קדוש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיקוס קדוש, באתר צמח השדה פיקוס קדוש, באתר Tropicos (באנגלית) פיקוס קדוש, באתר GBIF (באנגלית) פיקוס קדוש, באתר The Plant List (באנגלית) פיקוס קדוש, באתר IPNI (באנגלית) פיקוס קדוש באתר הרשימה האדומה של IUCN www.rmtrr.org old tree list,[1] הסבר על הפיקוס הקדוש באתר צמח ישראלי
קורטני הודג'ס

קורטני הודג'ס (באנגלית: Courtney Hicks Hodges;‏ 5 בינואר 1887 – 16 בינואר 1966) היה גנרל בצבא ארצות הברית, שנודע כמפקד הארמייה הראשונה של ארצות הברית בקרבות במערב אירופה במלחמת העולם השנייה. הוא התקבל לאקדמיית וסט פוינט אבל נשר כעבור שנה בגלל ציון נמוך במתמטיקה. ב-1906 התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי ועבר את מסלול הקידום עד שסיים קורס קצינים ב-1909. לאחר מכן שירת עם ג'ורג' מרשל בפיליפינים ועם ג'ורג' פטון במקסיקו. במלחמת העולם הראשונה שירת הודג'ס ברגימנט הרגלים ה-6, הדיוויזיה ה-5, שהייתה חלק מחיל המשלוח האמריקאי בצרפת ונטל חלק בקרבות בחזית נהר המארן. על הצטיינותו הוענק לו צלב השירות המצוין. בשנים 1920‏-1924 היה מדריך בווסט פוינט למרות שלא היה בוגר המוסד. בשנים 1925‏-1926 היה מדריך בבית הספר לחיל רגלים בפורט בנינג בג'ורג'יה. ב-1934 סיים את לימודיו במכללה ללוחמה של הצבא בוושינגטון וב-1938 מונה לסגן מפקד בית הספר לחיל רגלים. במאי 1941 מונה למפקד בית הספר לחיל רגלים ובאותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור ג'נרל. בשנת 1942 מונה הודג'ס למפקד הקורפוס ה-10, ובשנת 1943 מונה למפקד הארמייה השלישית. בעת הפלישה לנורמנדיה כיהן כסגנו של גנרל עומר ברדלי, מפקד הארמייה הראשונה. ב-1 באוגוסט 1944 מונה הודג'ס למפקד הארמייה הראשונה וברדלי מונה למפקד קבוצת הארמיות ה-12 שכללה את הארמייה הראשונה ואת הארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון. כוחותיו של הודג'ס השתתפו בקרב כיס פאלז, היו הכוחות האמריקנים הראשונים שנכנסו לפריס ומשם המשיכו ללוקסמבורג ובלגיה. הארמייה של הודג'ס השתתפה בקרב יער הירטגן. ביקורת נמתחה על הודג'ס בגלל האבדות הכבדות שספגה, הגם שבסוף הקרב נסוגו הגרמנים ונכבשה העיר אאכן, שהייתה העיר הגרמנית הראשונה שנפלה בידי בעלות הברית. בדצמבר 1944 עמדה הארמייה של הודג'ס מול ההתקפה הגרמנית בקרב על הבליטה עד שהגרמנים נסוגו, בין היתר בזכות התקפת נגד של הארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון, שהגיעה מהדרום. ב-7 במרץ 1945 הצליחו כוחותיו של הודג'ס לכבוש את גשר לודנדורף ליד רמאגן ולהעביר לראשונה כוחות לצד המזרחי של הריין. זה היה בעיקר הישג מוראלי, מאחר שהגשר קרס לאחר מספר ימים ואיבד את חשיבותו האסטרטגית. ב-15 באפריל 1945 הוענקה להודג'ס דרגת גנרל ארבעה כוכבים. ב-25 באפריל 1945 נפגשו כוחותיו של הודג'ס עם כוחות של הצבא האדום ליד העיירה טורגאו על נהר האלבה ובכך נחצתה גרמניה. הודג'ס נכח בטקס כניעת גרמניה הנאצית בריימס ב-7 במאי 1945. לאחר כניעת גרמניה החל להכין את כוחותיו לפלישה ליפן (מבצע נפילה) שלא יצא לפועל בגלל כניעת יפן לאחר הטלת שתי פצצות האטום עליה. הודג'ס נכח גם בטקס כניעת יפן ב-2 בספטמבר 1945. לאחר המלחמה המשיך לפקד על הארמייה הראשונה עד לפרישתו לגמלאות ב-1949. הוא היה צנוע ולא אהב להתבלט, ולפיכך היה מפורסם פחות מעמיתיו. נפטר בשנת 1966 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. מדיה וקבצים בנושא קורטני הודג'ס בוויקישיתוף קורטני הודג'ס, באתר בית הקברות ארלינגטון קורטני הודג'ס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קורטני הודג'ס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ריסאני

ריסאני (בערבית الريصاني) היא עיירה במחוז תפילאלת שבדרום-מזרח מרוקו, על גבול רכס דיונות החול ומדבר ארג שבי, אוכלוסייתה מנתה ב-2004 20,469 נפש.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] העיירה ריסאני נבנתה בצמידות למקומה של העיר סיג'ילמסה שהייתה מרכז מסחרי גדול של כל אזור המגרב וחורבותיה נמצאים בפאתי העיירה. לעיר הייתה חשיבות בתקופות שונות במהלך ההיסטוריה עקב מיקומה כצומת שבין הצפון והדרום ומכאן היותה מקום בו עברו שיירות והתנהל מסחר. בעבר הייתה ריסאני בירת טפילאלת, והיא מהווה מרכז מסחרי אזורי ומתקיים בה שוק (סוק) המתמחה בעורות וכן סחר בשטיחים ובתכשיטים. המאוזוליאום של מולאי עלי שריף, אחד מאבות אבותיו של מולאי עלי אל-שריף, מייסד השושלת העלאווית של מרוקו, ממוקם בקצה הדרומי של העיר. בעיירה (וכן בעיירה ארפוד הסמוכה) התקיימה קהילה יהודית חשובה שמנתה בשיאה למעלה מ-700 נפש, הייתה בה ישיבה ובין המשפחות שחיו בה הייתה משפחת אלבז (שחלק מבניה שינו את שם משפחתם לאבוחצירא) שהגיעה למקום מאלג'יר. בריסאני נולד, גדל וחי הבבא סאלי. כיום (2014) לא נותרו יהודים בעיירה. בית העלמין היהודי נשמר במצב גרוע יחסית ונשמרו במצב טוב בעיקר קברים הנמצאים תחת גג או בין קירות. בבית העלמין קיים מבנה לזכר הרב שמואל אביחצירה, המבנה נשמר ומתוחזק על ידי משפחה מוסלמית מקומית. בעיר גם נולד הרב דוד שלוש, שכיהן כראש ישיבה במרקש. מדיה וקבצים בנושא ריסאני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מרוקו ובנושא יישובים בצפון אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ההתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה

ההתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה (בגרמנית: Reichsvertretung der Deutschen Juden) הייתה ארגון מנהלתי שייסד השלטון הנאצי בגרמניה ביולי 1939 בתור ענף מנהלתי הכפוף לשלטונות. ההתאחדות נוסדה בצו משרד הפנים הגרמני וחויבה לפעול בפיקוח המשרד הראשי לביטחון הרייך. ההתאחדות ירשה את משרדיה, אנשי צוותה ומתקניה של הנציגות הארצית של יהודי גרמניה שקדמה לה ופורקה על ידי הנאצים לאחר ליל הבדולח. לאו בק המשיך להיות ראש ההתאחדות. בסוף 1939 מינה המשרד הראשי לביטחון הרייך את אדולף אייכמן כממונה מיוחד לענייני היהודים (Sonderreferent für Judenangelegenheiten) אך ההשגחה על משרדי ההתאחדות ברמה המקומית נותרה בידי הגסטפו. ההתאחדות בוטלה ופורקה ביולי 1943. את הארגון שהחליף אותה ניהל, תחת מינוי של הנאצים, ולטר לוסטיג. מדיה וקבצים בנושא ההתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה בוויקישיתוף ההתאחדות הארצית של היהודים בגרמניה, דף שער בספרייה הלאומית על ליל הבדולח, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוויאן (מים מינרליים)

אוויאן (בצרפתית: Évian) הוא מותג מים מינרליים צרפתי ממקורות מים באזור אגם ז'נבה. החברה מייצרת גם משקאות קלים נוספים, ונמצאת בבעלות חברת דנונה הצרפתית. מוצרי החברה בישראל משווקים על ידי חברת יורוסטנדרט בע״מ. המים המינרליים של אוויאן ידועים כמוצר פרימיום והם מוגשים לעיתים קרובות במסעדות ובתי מלון יוקרתיים. המותג נוהג לערוך שיתופי פעולה עם מעצבי אופנה עילית שמעצבים עבורו בקבוקי זכוכית ייחודיים הנמכרים במהדורה מוגבלת, וכן עם ידוענים כגון דואה ליפה ושחקנית הטניס אמה רדוקנו. עם תחילת שיווקם של מים בבקבוקים גם בארצות הברית, נודעה האימרה המבוססת על אנגרמה לשם המוצר "אביאן זה נאיב (פתי) מהסוף להתחלה" בלגלוג על רוכשי המוצר. בקבוק פלסטיק בנפח 330 מ"ל, 500 מ"ל, 750 מ"ל, 1 ליטר ו-1.5 ליטר. בקבוק זכוכית בנפח 330 מ"ל ו-750 מ"ל. בקבוקי זכוכית מעוצבים במהדורה מוגבלת בשיתוף מעצבי אופנה היוצאים אחת לשנה, בנפח 750 מ"ל. מים מינרליים מוגזים, בפחית (330 מ"ל) ובבקבוק פלסטיק (1 ליטר). ספריי מים מינרליים לפנים, במיכלי אלומיניום בנפח 50 מ"ל, 150 מ"ל ו-300 מ"ל. מדיה וקבצים בנושא אוויאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוויאן (באנגלית) אוויאן, ברשת החברתית פייסבוק אוויאן, ברשת החברתית אינסטגרם מאיה נסטלבאום, ‏ללכת על המים, באתר גלובס, 1 במאי 2008 מאנגלית: Evian is naive spelled backwards Our products, באתר הרשמי של Evian Limited edition bottle, באתר הרשמי של Evian Our collection, באתר Evian Spray ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הודג'ס

הודג'ס (באנגלית: Hodges) הוא שם משפחה ושמם של מספר יישובים בארצות הברית. האם התכוונתם ל... בן הודג'ס – גנרל בצבא ארצות הברית גיל הודג'ס (אנ') – שחקן ומאמן במייג'ור ליג בייסבול גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל – גשר מעלית ידוע בניו יורק. על שם גיל הודג'ס דייוויד הודג'ס – פזמונאי, מפיק מוזיקלי, מלחין, קלידן וזמר אמריקאי קורטני הודג'ס – גנרל בצבא ארצות הברית, מפקד הארמייה הראשונה של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
בגדאד (פירושונים)

בגדאד (תעתיק מדויק: בַּעְ'דַאד – בערבית: بغداد; באנגלית: Baghdad) האם התכוונתם ל... גאוגרפיה והיסטוריה: בגדאד – עיר הבירה של עיראק מחוז בגדאד – מחוז בעיראק הכולל את עיר הבירה בגדאד וסביבותיה: כאזמיה, מדינת א-סדר, אל-מחמודיה, אבו גרייב ועוד בגדאד (וילאייט) – וילאייט שהוקם באימפריה העות'מאנית בשנות ה-60 של המאה ה-19 בעקבות חוק הווילאייטים (לחצו לצפייה במפה ) בגדאד (סנג'ק) – סנג'ק שהיה חלק מווילאייט בגדאד באימפריה העות'מאנית בגדאד (איילט) – איילט שהוקם באימפריה העות'מאנית ב-1535 (לחצו לצפייה במפה ) אחר: ברית בגדאד (או סנט"ו) – ברית צבאית ומדינית בין בריטניה, עיראק, איראן, פקיסטן וטורקיה בשנים 1979-1955 סוללת בגדאד – ככל הנראה הסוללה הקדומה ביותר, המתוארכת לתקופה הפרתית בגדאד (אסטרואיד) – אסטרואיד שהתגלה ב-5 בספטמבר 1986 כל הערכים המכילים את "בגדאד" בשמם כל הערכים המכילים את "בגדד" בשמם בגדאדי בגדד (קליפורניה) (Bagdad) – כיום עיר רפאים במדבר מוהאבי במחוז סן ברנרדינו שבמדינת קליפורניה, ארצות הברית; בית הקפה שלה שימש השראה לסרט "קפה בגדד" בגדד (טסמניה) (Bagdad) – עיירה קטנה בטסמניה שבאוסטרליה
אוטו הירש

אוטו הירש (בגרמנית: Otto Hirsch; ‏1885–1941) היה מנהל הנציגות הארצית של יהודי גרמניה בתקופת המשטר הנאצי. הירש היה עורך דין בשירות הציבורי בגרמניה, בשטוטגרט. בשנת 1919 השתתף בוועידת השלום בפריז כנציג מדינת וירטמברג שבגרמניה. הוא היה בין מנהיגי האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית, והיה בין הציונים שבאגודה זו. הוא היה ראש מועצת יהודי וירטמברג ופעיל בתחום חינוך מבוגרים בקהילה היהודית, יזם את הקמת 'בית המדרש' שנפתח ב-1926 ובין היתר עבד בשיתוף פעולה עם מרטין בובר. בשנת 1933 היה הירש בין מקימי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה והיושב בראשה, ותפקידו המרכזי היה הסברה והכשרה מקצועית, הרחבת רשת בתי הספר היהודיים וארגון ההגירה. הירש עמד בקשרים עם ארגוני עזרה יהודיים מחוץ לגרמניה, בהם הג'וינט. הירש נעצר ב-1935 על ידי הגסטפו בקשר לדרשה מיוחדת ליום הכיפורים, שחיברה 'הנציגות' ושנועדה להיות מושמעת בכול בתי-הכנסת במדינה ולאחר זמן מה שוחרר, ובנובמבר 1938 באירועי "ליל הבדולח", הוא נכלא פעם שנייה, במחנה העבודה בזקסנהאוזן. לאחר שחרורו סייע בהגירת יהודים מגרמניה ואף היה נציג הנציגות הארצית בוועידת אוויאן. ב-16 בפברואר 1941 נכלא הירש שוב, הפעם במחנה מאוטהאוזן, עונה ונרצח. עם פתיחת נמל שטוטגרט בשנת 1958 קראה עיריית שטוטגרט גשר על שמו של הירש. בשנת 1985 הוסר הלוט מעל אנדרטה לזכרו של הירש על הגשר. מאז 1985 מעניקה העירייה מדי שנה מדליה המנציחה את הירש, בשיתוף עם ארגון יהודי-נוצרי והקהילה הדתית היהודית בעיר. המדליה מוענקת לאנשים שהקדישו עצמם לפעילות משותפת של יהודים ונוצרים. ביישוב שבי ציון, שנוסד בידי יוצאי וירטמברג, קרוי גן ציבורי על שם הירש. מדיה וקבצים בנושא אוטו הירש בוויקישיתוף הערך אודות הירש באנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם אודות השואה - אוטו הירש, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. קטגוריה:נספים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
אילוק

אִילוֹק (בקרואטית: Ilok) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת בשטחי מחוז ווקובאר-סריים אשר בחבל סלאבוניה, וסמוכה לגבול עם סרביה. אילוק מאוזכרת כעיר שוק בכתבים מהמאות ה-12 וה-13 עת נשלטה על ידי ממלכת הונגריה. ב-1526 נכבשה על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך תקופת שלטונם פעלו העות'מאנים לאיסלומה על ידי ביצוע טרנספר אוכלוסיות. ב-1697, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה אילוק על ידי צבא ממלכת הבסבורג. בהמשך, נכללה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בשטחי ממלכת יוגוסלביה. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, נכללה אילוק בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית. לאחר המלחמה נכללה אילוק בשטחי יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 במסגרת תהליך התפרקותה של יוגוסלביה, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה ובמהלכה הוקמה על ידי הסרבים בתוך שטחי קרואטיה, רפובליקת קְרָאִינָה הסרבית ובתוכה נכללה גם אילוק. ב-1998 מוזגו שטחי קראינה לקרואטיה. קהילה יהודית אורתודוקסית נוסדה באילוק במחצית המאה ה-19. בני הקהילה דיברו יידיש ומבין המשפחות הראשונה בעיירה ניתן לציין את משפחת שטרן אשר בנה יוסף נפתלי שטרן שעלה בהמשך לישראל, כיהן כחבר מועצת גדולי התורה וראש ישיבת פרשבורג בירושלים. רבה של אילוק בין השנים 1890–1912 היה הרב פנחס שטיינר. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו הרב הלל שטיינר, וכיהן במשרתו עד מלחמת העולם השנייה, שבה נספה. בני הקהילה עסקו במסחר במוצרי סדקית, חלקם במסחר בטקסטיל וחומרי בניין ומיעוטם היו בעלי מקצועות חופשיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי אנשי "הקאדר הירוק", שכלל חיילים ממוצא קרואטי אשר ערקו מהצבא האוסטרו-הונגרי ופרעו חוק. לאחר המלחמה והקמת ממלכת יוגוסלביה מתועדים באילוק שני קהלי מתפללים. ב-1919 נוסד בעיירה סניף התנועה הציונית. עוד פעל באילוק תלמוד תורה. ב-1931 התגוררו באילוק 320 יהודים שהיוו 5.5 אחוזים מכלל אוכלוסיית העיירה. ב-1940 התגוררו באילוק 310 יהודים. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, החלו רדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ורובם המוחלט נרצחו. הקהילה לא שוקמה לאחר המלחמה. מדיה וקבצים בנושא אילוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אילוק רשימת נרצחים בשואה מהעיירה אילוק, במאגר המידע של יד ושם (באנגלית) תלמידים ב"תלמוד התורה" באילוק, במאגר המידע של "יד ושם", אוחזר ב-7 בפברואר 2015. הקהילה היהודית באילוק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 33.
חדיג'ה סולטאן

האטיג'ה (חדיג'ה) סולטאן (בטורקית: Hatice Sultan; ‏לפני 1494–לא ידוע) הייתה נסיכה עות'מאנית, בתם של הסולטאן סלים הראשון ועיישה חפסה סולטאן. היא הייתה אחותו של הסולטאן סולימאן המפואר. חדיג'ה סולטאן נולדה באדירנה אשר באימפריה העות'מאנית. שנת לידתה המדויקת אינה ידועה, אך מעריכים שהיא נולדה לפני 1494. ייתכן שנישאה לאיסקנדר פאשא בשנת 1509, אך התאלמנה בשנת 1515 כשבעלה הוצא להורג. בעבר האמינו היסטוריונים שהיא נישאה לאחר מכן לפרגלי אבראהים פאשא, שהיה הווזיר הגדול משנת 1523 ונשאר בתפקיד במשך 13 שנים, עד שירד מגדולתו והוצא להורג בהוראת הסולטאן, בשנת 1536. אולם כיום טענה זו שנויה במחלוקת, ויש היסטוריונים שהראו שאבראהים פאשא נישא לאישה אחרת. בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן", מגלמת את חדיג'ה סולטאן השחקנית הטורקיה-גרמניה סלמה ארגץ'. Leslie P. Peirce, The Imperial Harem: Women and Sovereignty in the Ottoman Empire, (Oxford University Press: 1993), pp. 304 n.64 Ebru Turan, "The Marriage of Ibrahim Pasha", Turcica 41 (2009), pp. 10-11 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שהזאדה ג'יהאנגיר

שהזאדה ג'יהאנגיר (בטורקית: Şehzade Cihangir;‏ 9 בדצמבר 1531 או 9 בדצמבר 1535 – 27 בנובמבר 1553) היה בנם השישי והאחרון של הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר והורם סולטאן. מלידה, סבל מבעיות בריאותיות רבות, ביניהן עקשת, מה שגרם לו לפתח עיוות. הוא היה משכיל מאוד ובין החכמים מבין כל אחיו ואחיו למחצה. יש הטוענים כי הוא מת מאוחר יותר מצער לאחר ששמע על הוצאתו להורג של אחיו למחצה, מוסטפא, שבוצעה על ידי אביו, הסולטאן סולימאן. השכונה ג'יהאנגיר שבאיסטנבול נקראת על שם שהזאדה ג'יהאנגיר לאחר שאביו ציווה למימר סינאן לבנות מסגד עץ שמשקיף על הבוספורוס כדי להנציח את מותו. בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן", מגולם שהזאדה ג'יהאנגיר על ידי השחקן הטורקי טולגה סאריטס. ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טפילי מעי

טפילי מעי הם טפילים הנמצאים במערכת העיכול אצל בני אדם וחיות אחרות. הן יכולות להמצא בכל רחבי הגוף אך נמצאות לרוב בדופן המעי. דרכי החשיפה כוללות עיכול של בשר לא מבושל דיו, שתית מים מזוהמים ומגע בעור. טפיל מעי עלול לגרום לתחלואה בנשא. שני סוגים נפוצים של טפילי מעי הם: הלמינת'ס (תולעים טפיליות) ופרוטוזואה (אורגניזם חד תאי). מהם פרוטוזואה, כולל קריפטוספורידיום, מיקרוספורידיה ואיזוספורה הם הנפוצים אצל נשאי HIV. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תמר קולק

תמר אנה הלנה קוֹלֶק (17 ביולי 1917 - 24 ביולי 2013) הייתה רעייתו של ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, וממייסדות איל"ן, ארגון המטפל בילדים נפגעים. זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 1996. קולק נולדה ב-1917 בווינה לרב והקודיקולוג ארתור זכריה שוורץ, בנו של הרב אדולף שוורץ. כנערה הצטרפה לתנועה הציונית "כחול־לבן", שם פגשה את טדי קולק, שהיה המדריך שלה. ב-1937 עלתה לארץ ישראל, והתאחדה עם טדי, שעלה שנתיים לפניה, והשניים הצטרפו יחד לגרעין המייסד של קיבוץ עין גב, שלחופה המזרחי של הכנרת. תמר מונתה לאקונומית של הקיבוץ (האחראית על אספקת המזון וניהול תקציבו), ואילו טדי החל בפעילותו הציבורית בסוכנות היהודית. לאחר קום המדינה נשלח קולק על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון לוושינגטון, ועם שובם ארצה בתחילת שנות ה-50, עם מינוי קולק למנהל משרד ראש הממשלה, עברו השניים לגור בירושלים. תמר ליוותה את טדי בכל עשייתו הציבורית, ובמיוחד ב-28 שנותיו בראשות העיר עד לפרישתו ב-1993, עם הפסדו בבחירות לאהוד אולמרט. הם היו נשואים עד מותו ב-2007. קולק נמנית עם מייסדי איל"ן, והיא כיהנה במשך יותר מ-25 שנים כיו"ר סניף איל"ן ירושלים. מאוחר יותר שימשה כנשיאת הכבוד של הסניף. היא קיבלה את עיטור יקיר איל"ן בשנת 2000. כן פעלה רבות למען "בית תמר" שהוקם בשנת 1982 שנקרא על שמה. בית תמר שימש כמקום ליישום מודל ייחודי של מסגרת משפחתית קטנה, אשר שמה לה למטרה להיות תחליף לבית המשפחה של ילדים נכים, שמסיבות שונות לא יכלו להמשיך ולהתגורר עם משפחתם הביולוגית. בשנת תשנ"ו זכתה באות הנשיא למתנדב. לכבודה נקראה פילה בגן החיות התנ"כי בעיר. לקולק ובעלה נולדו שני ילדים: האמנית אסנת והקולנוען עמוס קולק. קולק נפטרה ב-24 ביולי 2013, בגיל 96. היא נטמנה בחלקת גדולי האומה בהר הרצל לצד בעלה. מדיה וקבצים בנושא תמר קולק בוויקישיתוף ניר חסון, תמר קולק, אלמנתו של ראש עיריית ירושלים לשעבר טדי קולק, מתה בגיל 96, באתר הארץ, 25 ביולי 2013 תמר קולק, יקירת איל"ן הלכה לעולמה, באתר איל"ן, 14 באוגוסט 2013
סאדר

סאדר (תעתיק מדויק: צדר – בערבית ובפרסית: صدر) האם התכוונתם ל... אישים: עיראק מוקתדא א-סדר – תאולוג אסלאמי ומנהיג פוליטי שיעי רדיקלי מוחמד מוחמד סאדק א-סדר (1999-1943) – מנהיג שיעי בדרגת "מרג'ע תקליד", אחד ממתנגדיו החריפים של סדאם חוסיין; אביו של מוקתדא א-סאדר מוחמד באקר א-סדר (1980-1935) – מנהיג שיעי בדרגת מרג'ע תקליד, ממייסדי מפלגת הדעוה האסלאמית מוחמד א-סדר (1956-1882) – ראש ממשלה בשנת 1948 לבנון מוסא א-סדר (1978-1928) – מנהיג שיעי איראן אבולחסן בני-סאדר – נשיאה הראשון של איראן אחרי המהפכה האיראנית; כיהן בשנים 1981-1980 מוחסן סאדר (1962-1866) – פוליטיקאי וראש ממשלה (1945) מקומות: העיר סאדר – מחוז פרוורי של העיר בגדאד שבעיראק אחר: סאדר – הוא שמו של כוכב בקבוצת הכוכבים "ברבור" עם ציון באייר γ בברבור שמו של בית החזה בערבית
נביל דיראר

נביל דיראר (בערבית: نبيل ضرار, תעתיק עברי: נביל צ'ראר; נולד ב-25 בפברואר 1986) הוא כדורגלן מרוקאי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי בשבאב מוחמדיה ובנבחרת מרוקו. דיראר נולד בקזבלנקה, אך התחיל את קריירת הכדורגל שלו בבלגיה. בשנת 2004 חתם בדיאגם ספורט. יכולתו המרשימה משכה את תשומת הלב של מועדונים רבים בבלגיה, ובקיץ 2006 חתם בווסטרלו, לאחר שנתיים עבר לקלאב ברוז'. בעונתו הראשונה במועדון, סיים עם המועדון במקום השלישי שמוביל למוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2009/2010 דיראר היה שחקן מפתח בקבוצה, אך מעל לכל בלטה התנהגותו על כר הדשא ומחוצה לו: במשחק נגד מכלן דיראר ירק על פניו של ג'וני בויינס והורחק ל-2 משחקים; בספטמבר 2009 נשלח להתאמן עם קבוצת המילואים לאחר שאיחר לאימון; בתחילת עונת 2010/2011, דיראר נשלח שוב להתאמן עם קבוצת המילואים למשך שבועיים לאחר שלא הגיע ליום האוהדים, אף על פי שטען כי לא הופיע מפני שהוא היה חולה; בעקבות ההפסד נגד לוקרן ב-23 באוקטובר, דיראר נשלח שוב להתאמן עם קבוצת מילואים לשלושה שבועות. ב-30 בנובמבר 2011 דיראר הבקיע את השער הראשון בתחילת הקאמבק המדהים של קבוצתו נגד מריבור במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שפגרה 0–3 וניצחה 3–4. ב-31 בינואר 2012, דיראר חתם במונקו תמורת 7.5 מיליון אירו, והיה לשחקן היקר ביותר שנמכר מקלאב ברוז'. ב-13 בפברואר, ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 בסטיה. ב-24 בפברואר דיראר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד סטאד לאוואל. ביולי 2020, דיראר חתם בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. בקיץ 2021 דיראר חתם בקסימפאשה מליגת העל הטורקית. בקיץ 2022 חזר למרוקו וחתם בשבאב מוחמדיה מליגת העל המרוקאית. דיראר הוא בעל אזרחות כפולה, בלגית ומרוקאית. דיראר הודיע כי בכוונתו לשחק עבור נבחרת בלגיה, אך לאחר שהתברר כי שיחק בנבחרת הצעירה של מרוקו הוא נאלץ לשחק עבורה. ב-11 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד מאוריטניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. מונקו ליגה 2: 2012/2013 ליגה 1: 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא נביל דיראר בוויקישיתוף נביל דיראר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נביל דיראר, באתר Transfermarkt נביל דיראר, באתר Soccerway נביל דיראר, באתר WorldFootball.net נביל דיראר, באתר National Football Teams נביל דיראר, באתר FootballDatabase.eu