laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיטשט

פִּיטֵשְׁט (ברומנית: Piteşti, באלפבית פונטי בינלאומי: pi'teʃtʲ) היא הבירה והעיר הגדולה ביותר במחוז ארג'ש בחבל מונטניה שברומניה. העיר משמשת כצומת מסילות ברזל חשוב ושוכנת בין הדנובה ובין הרי הקרפטים, בהתחברות הנהר ארג'ש עם הדנובה. בעיר נמצאות שתי אוניברסיטאות, והיא משמשת מרכז שיווק חשוב בתעשיית הרכב, ובפרט נמצא בה מרכז של דאצ'יה. העיר בת 187,000 תושבים לפי מפקד 2002 אך מאז מספר תושבי העיר פוחת והולך. בעיר פועלת קבוצת הכדורגל ארג'ש פיטשט המשחקת בליגת העל הרומנית בכדורגל, ולה אצטדיון ניקולה דוברין. בעיר פועלות גם קבוצת הכדורסל מוניציפל פיטשט וקבוצת כדורעף נשים. ההנחה היא שהעיר מיושבת כבר מהתקופה הפרה-היסטורית, אך היא מוזכרת לראשונה במקורות במאה ה-14. העיר שימשה כמרכז מסחר ושירותים עבור תושבי ושליטי ולאכיה, עד המאה ה-18. מהמאה ה-19 עד מלחמת העולם השנייה הייתה פיטשט מרכז פוליטי חשוב של המפלגה הליברלית הלאומית ברומניה ומקום המגורים העיקרי של בני משפחת ברטיאנו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, ב-12 בספטמבר 1941 הוטלה חובת סימון על 350 יהודי העיר. בתקופת שלטון הקומוניסטים ברומניה הייתה פיטשט מרכז לדיכוי פוליטי של מתנגדי המשטר, ובכלא פיטשט הנודע נערכו ניסויים בשטיפת מוח בשנות ה-50 של המאה ה-20. איטליה קזרטה, קמפניה, איטליה מדיה וקבצים בנושא פיטשט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיטשט פיטשט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיטסטי (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ים מצלר

ג'ים מצלר (באנגלית: Jim Metzler; נולד ב-23 ביוני 1951) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, מועמד פרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט " טקס" ושחקן המיני סדרה "צפון ודרום". מצלר נולד בעיר אונאונטה שבניו יורק. שיחק בייסבול ב"דארטמות' קולג'" וגילה כישרון גדול בתפקיד הפיטצ'ר, לאחר שסיים את לימודיו קיבל מצלר הצעה לחוזה מקצועני בקבוצת ה"בוסטון רד סוקס", אולם הוא ויתר על ההצעה והלך ללמוד תיאטרון במטרה להפוך לשחקן. לפני שהפך לשחקן שיחק בייסבול בליגת חובבים ושימש גם כשדר ספורט. התחיל את דרכו בקולנוע, בסרטו של ארתור פן "ג'ורג'יה" ובדרמת ההתבגרות " טקס", בה שיחק בתפקיד שזיכה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר לצידו של מאט דילון. לאחר מכן התפרסם מצלר במיני סדרת הדרמה "צפון ודרום" בתפקיד הפוליטיקאי ג'יימס האונטון. מצלר התקשה לשחזר את הצלחותיו מתחילת שנות ה-80 והשתתף בתפקידי משנה בסרטים "צעד לא מחושב" (לצידו שחקן ותסריטאי הסרט בילי בוב תורנטון), "סודות אל איי", "גווייה על שפת הנהר" "שיחה קטלנית", "חם לתופך", "ילדי התירס 3" ו"נקודת מבט". ג'ורג'יה (1981) טקס (1982) גווייה על שפת הנהר (1986) חם לתופף (1988) שיחה קטלנית (1989) הזרם השני: אבודים בזמן (1992) צעד לא מחושב (1992) ילדי התירס 3 (1995) סודות אל איי (1999) מגידו: קוד אומגה 2 (2001) נקודת מבט (2003) חסדם של האמיש (2010) - סרט טלוויזיה ג'ים מצלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ים מצלר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ים מצלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מהנדס עיר

מהנדס עיר או מהנדס רשות מקומית הוא תפקיד ברשות מקומית. בישראל, תפקיד מהנדס העיר שואב את סמכותו מחוק הרשויות המקומיות (מהנדס רשות מקומית), התשנ"ב-1991. את התפקיד מאייש לרוב אדם שבמקצועו הוא אדריכל ומתכנן ערים, אולם בישראל מהנדסי עיר רבים הם גם מהנדסים אזרחיים. מהנדס הרשות המקומית הוא הסמכות המקצועית בתחום תפקידיו, שבו נכללים: תכנון העיר - כמעט אף פעם לא נעשה על ידי מהנדס העיר עצמו אלא על ידי משרדים פרטיים הנבחרים במכרז ומבצעים עבודה זו לטובת הרשות המקומית. הפיקוח והרישוי על הבנייה בעיר. הבנייה הציבורית - מבני הציבור השייכים לרשות המקומית. העבודות הציבוריות המבוצעות על ידי רשות מקומית או מטעמה - ובזאת כל עבודות התשתית (כבישים, ביוב, תאורת רחוב וכו'). האתר של איגוד מהנדסי ערים חוק התכנון והבניה - Architecture.org.il גילי מלניצקי, מדינה ללא תכנון: 10 ערים מחפשות מהנדס עיר - "מי יבוא בשביל 15 אלף שקל בחודש?", באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
X-7

הלוקהיד X-7 (באנגלית: Lockheed X-7) שכונה "המקטרת המעופפת" היה מטוס ניסוי לא מאויש לבחינת מנוע מגח סילון ומערכות להנחיית טילים. הוא נישא על כנפיו של בואינג B-29 סופרפורטרס או B-50 סופרפורטרס. המגבר של המטוס הופעל לאחר ההטלה והביא את ה-X-7 למהירות של 1,625 קמ"ש, אז הושלך ומנוע המגח סילון המשיך משם. בסופו של דבר חזר ה־X-7 לקרקע על ידי מצנחים. המהירות המרבית שהושגה הייתה 4,640 קמ"ש (4.31 מאך), ובכך קבעה שיא לאותם זמנים. סך הכל בוצעו 130 טיסות של ה־X-7 בין אפריל 1951 ליולי 1960. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-7 בוויקישיתוף על הX-7 (באנגלית)
מונולוג

מונולוג הוא שיחת יחיד, אשר מתרחשת כאשר אדם משוחח בלי בן זוג לשיחה. מקור הביטוי ביוונית, (מונו = "יחיד", לוגוס = "שיחה"). כאשר מצטרף משתתף נוסף לשיחה הוא הופך אותה לדו-שיח – דיאלוג. המונולוג קשור בעיקר לתחומי הספרות הקולנוע והתיאטרון. לעיתים גם רפליקה ארוכה, מעל שתי דקות, מכונה מונולוג, על אף שהיא מופנית לפרטנר ולא לקהל. צורת המונולוג רווחת הרבה בספרות, כאשר הדמות מביעה את תחושות לבה, או רצף רעיונות כלשהו מבלי שתופרע על ידי דמות אחרת. במונולוגים באים לעיתים לידי ביטוי מיצוי רעיונות נשגבים והתלבטויות נפשיות, שבהם מגלה מחבר היצירה את כוחו גם כפסיכולוג ופילוסוף. ספר איוב מורכב ממונולוגים של איוב וחבריו המתייחסים לעקרון הצדק האלוהי ולמהות החטא והעונש. ספריו של חיים הזז, "הדרשה" ו"דרבקין" הם בנויים על ספור שנושא אופי שבו הגיבור נושא מונולוג רציף אחד. בשירה העברית ישנם שירים רבים שהם בעצם מונולוג לירי ובמיוחד מטיבה להביע רגשותיה בסוג זה של ביטוי, רחל המשוררת בשירהּ "רק על עצמי": רַק עַל עַצְמִי לְסַפֵּר יָדַעְתִּי. צַר עוֹלָמִי כְּעוֹלַם נְמָלָה, גַּם מַשָּׂאִי עָמַסְתִּי כָּמוֹהָ רַב וְכָבֵד מִכְּתֵפִי הַדַּלָּה. בתיאטרון, המונולוג מתבטא כאשר השחקן מדבר בלי שיופרע על ידי שחקן אחר. הדמות המדברת במונולוג מהרהרת על מצבה או משתפת את הקהל בסודה. אחד המקרים המפורסמים בהם יש מחלוקת האם זה מונולוג או לא נמצא במחזה "המלט", המקרה הוא "להיות או לא להיות". קטע מהמחזה "המלט" של ויליאם שייקספיר. המצדדים בזה שהקטע "להיות או לא להיות" הוא מונולוג טוענים שהמלט מתוודה על ספקותיו בנוגע לדרכו (האם שווה לחיות או לא) בעוד המתנגדים טוענים כי [המלט] מדבר בעוד [אופליה] נמצאת על הבמה מה שסותר את הטענה כי זה מונולוג כי מונולוג במחזה זה כשהגיבור ניצב לבד על הבמה להיות או לא להיות, זו השאלה: האם נעלה יותר להתענות בפגיעותיו ובחיציו של הגורל המתאכזר; או להניף את חרבך על ים הייסורים; להלחם בגליו הסוערים, וכך לשים קץ גם ליסורייך. למות - לישון, וסוף לכל. לומר כי בשינה הזאת נשׂימה קץ לכאבי-הלב, ואין-ספור המכות הנוחתות על כל בשר ודם. על סוף כזה הרי חולמים כולנו למות - לישון. — תרגם: ט. כרמי, 1988 גרסה חדישה של צורת מופע מונולוג הוא הסטנד-אפ, בו שחקן נותן מופע יחיד על הבמה, משולב בקטעים מצחיקים בדרך כלל, ובשילוב עוד מרכיבים לא מילוליים כגון קסמים או שירה, מופע שהוא כביכול ללא הכנה, ומהלכו מתכוון לפי תגובות הקהל. אוריינות בתיאטרון דיאלוג זרם התודעה אגוצנטריות#דיבור אגוצנטרי מאגר מונולוגים, מתוך אתר בית צבי שוש אביגל, מונולוגים: לכל המחפשים, באתר ynet, 27 בפברואר 2002 The Monologue Database (באנגלית) Monologue Archive (באנגלית) מונולוגים של שייקספיר (באנגלית) מונולוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שירות ביון החוץ של קזחסטן

שירות ביון החוץ של קזחסטן (בקזחית: Қазақстан Республикасының «Сырбар» сыртқы барлау қызметі) ובראשי תיבות סירבּאר (Сырткы Барлау, תעתיק: סירטקי בּארלאוּ; "ביון חוץ") היא מחלקת הביון של הוועדה לביטחון לאומי של קזחסטן, הנחשבת לסוכנות הביון הממשלתית. הסוכנות פעלה כסוכנות ביון עצמאית מ-2009 ועד 2019, קודם לכן מ־1993 פעלה כמחלקת "ברלַאוּ" של שירות הביטחון הקזחי. ב־2019, שוב הפכה לחלק מה הוועדה לביטחון לאומי. סוכנות הביון הקזחית הוקמה לראשונה כאגף במסגרת שירותי הביון הסובייטיים. ב-1992 הוקם מינהל המודיעין של הק.נ.ב הקזחי, שב-1995 קודם למעמד של מינהל ראשי ראשון. ב-1997 הוקם ארגון "ברלַאוּ" ("מודיעין" בקזחית), כסוכנות הביון העצמאית של קזחסטן, אלא שמאבקי כוחות פנימיים בתוך קהילת המודיעין הקזחית הביאו לכך שב-1998 הוא הוכפף לק.נ.ב שוב, אף שהמשיך לשאת את השם "שירות ברלאו", כסוכנות ביון הכפופה לוועדה לביטחון לאומי. בפברואר 2009 החליט נשיא קזחסטן נורסולטאן נזרבייב לפרק את "ברלאו" ובמקומה הקים את "סירבּאר - שירות ביון החוץ של קזחסטן" כסוכנות הביון העצמאית של קזחסטן הכפופה ישירות לנשיא. הסוכנות החדשה הוקמה בכפוף לצו חתום של הנשיא "לחיזוק הביטחון הלאומי הקזחי ופיתוח פעילויות המודיעין". בפברואר 2019 מונה גאביט בייז'אנוב לראש שירות הביון הקזחי והסוכנות הפכה למחלקה בוועדה לביטחון לאומי. איסוף מידע מודיעיני הנוגע לאינטרסים של הרפובליקה הקזחית; תמיכה בנשיא הרפובליקה של קזחסטן וגופי ממשלת המדינה, תוך ביצוע הערכות אנליטיות פוליטיות, פיננסיות, כלכליות, צבאיות, מדיניות, מדעיות, טכניות, הומניטריות ואקולוגיות; קידום הפיתוח הכלכלי וההתקדמות המדעית והטכנולוגית, הצבאית והטכנית של המדינה למען ביטחון הרפובליקה של קזחסטן; להשתתף בפיתוח ויצירת תנאים התורמים למימוש מדיניות המדינה בתחום הביטחון הלאומי; יישום צעדים שמטרתם למנוע נזק ממשי או פוטנציאלי לאינטרסים הלאומיים והביטחוניים של הרפובליקה של קזחסטן, ארגוניה, מוסדותיה ואנשיה מהשירותים המיוחדים ומעקב אחר ארגוני מדינות ואנשים זרים וארגוני טרור קיצוניים מחוץ לקזחסטן; במסגרת גבולות סמכותה הסוכנות מעורבת באבטחת המשימות הדיפלומטיות והדיפלומטים המשרתים בקזחסטן; תיאום עם סוכנויות ביון זרות; משימות אחרות נקבעות על פי חוקי ומעשי נשיא הרפובליקה של קזחסטן; אמאנג'ול ז'נקולייב (פברואר 2009 – פברואר 2019) גאביט בייז'אנוב (מפברואר 2019) אתר האינטרנט הרשמי של שירות ביון החוץ של קזחסטן "ברלאו" פורקה על מנת להקים את שירות הביון החיצוני של קזחסטן "סירבאר", הכפופה לנשיא נורסולטאן נזרבייב - דיווח מסוכנות ידיעות קזחית
עמק המוזרות

עמק המוזרוּת (באנגלית: Uncanny valley, ביפנית: 不気味の谷現象, "תופעת העמק המפחיד") היא השערה בתחום הרובוטיקה והגרפיקה הממוחשבת הטוענת כי העתקים מלאכותיים אשר דומים לבני אדם באופן כמעט מושלם, אולם לא לחלוטין, גורמים לאנשים הצופים בהם תחושה מטרידה ולא נוחה. מסהירו מורי, פרופסור יפני לרובוטיקה, העלה את ההשערה הזו ביחס לרובוטים בשנת 1970. לפי טענה זאת, כאשר הרובוט לחלוטין לא דומה לאדם, יהיה קושי לאנשים לתקשר איתו, ומצד שני אם החיקוי יהיה מושלם לחלוטין אז לא תהיה שום רתיעה. אולם טווח הביניים, שבו הרובוט דומה מאוד לאדם, אולם עדיין ניתן להבחין שאיננו אדם לחלוטין, מהווה את "עמק המוזרוּת". מורי נתן לתופעה שם ביפנית. עם זאת, אך התרגום שלה לאנגלית – uncanny valley – מזכיר את תופעת ה-uncanny, ששמה מתורגם לעיתים לעברית כ"המאוים" או "האלביתי". המושג הוצג לראשונה על ידי הפסיכולוג ארנסט ינטש (במאמר Zur Psychologie des Umheimlichen מ-1906), ופותח והורחב על ידי זיגמונד פרויד – שהתפוצה של כתביו הובילה, בין השאר, לפרסום המושג. אנדרואיד (יצור מלאכותי) הפרדוקס של מורבק מדיה וקבצים בנושא עמק המוזרות בוויקישיתוף מצגת וידאו עם תמונות של רובוטים לפי הדמיון שלהם לאנשים דור ישראל, פרצופה של המכונה, באתר ynet, 20 ביולי 2011 בועז לביא, מסע לעמק המוזרות, באתר הזמן הזה, יולי 2023
לימוז' (כדורסל)

סרקול סאן-פייר דה לימוז' (בצרפתית: Cercle Saint-Pierre de Limoges), היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר לימוז', המתמודדת בפרו A. הקבוצה הוקמה בשנת 1929. והגיעה לשיאה בשנות ה-80 ושנות ה-90, כשהייתה לקבוצה הראשונה מצרפת הזוכה בתואר ליגה האירופית של פיב"א עם המאמן הסרבי בוז'ידאר מליקוביץ', בשנת 1993, עם ניצחון בגמר מול קבוצת בנטון טרוויזו 55-59. בעונת 1990/91, אימן את הקבוצה המאמן הרוסי הבכיר אלכסנדר גומלסקי והגיע עימה עד לגמר הפלייאוף הצרפתי. בעונת 1999/00 השלימה הקבוצה זכייה בשלושה תארים. אליפות צרפת, גביע צרפתי וגביע קוראץ'. בתחילת עונת 2000/01, הורדה הקבוצה לליגה השנייה (פרו B) עקב בעיות כלכליות, אך חזרה לאחר עונה אחת לפרו A. בתחילת עונת 2004/05 שוב הורדה הקבוצה, והפעם עד לליגה השלישית (N1) עקב בעיות כלכליות קשות. בסיום עונת 2009/10 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה ובמקביל הגיעה עד לחצי גמר הגביע. ובסיום עונת 2010/11, סיימה במקום ה-16 וירדה חזרה לליגה השנייה. במקביל הקבוצה הגיעה עד לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת אלאן שאלון. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. במקביל הגיעה שוב לגמר הגביע ושוב הפסידה לקבוצת אלאן שאלון. בתחילת עונת 2012/13, החתימה הקבוצה את שחקן העבר היווני פנאיוטיס יאנאקיס כמאמן ראשי. בהמשך העונה זכתה הקבוצה בסופרקאפ הצרפתי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת אלאן שאלון. בעונת 2013/14, עם המאמן ז'אן מארק דופרא, זכתה הקבוצה באליפות העשירית שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר 0-3 מול קבוצת שטרסבורג IG. בשנים 1929-1992 שיחקה הקבוצה בצבעים: ירוק ולבן. ובשנים 1992-2004 שיחקה בצבעים: צהוב ושחור. ומאז 2004 בצבעים ירוק ולבן. הליגה הצרפתית: אליפות (11): 1983, 1984, 1985, 1988, 1989, 1990, 1993, 1994, 2000, 2014, 2015 מקום שני: 1982, 1987, 1991, 1992, 1998 הגביע הצרפתי: זכייה (1): 2000 גמר: 2011, 2012 חצי גמר: 2010 גביע הפדרציה הצרפתי: זכייה (3): 1982, 1983, 1985 הסופרקאפ הצרפתי: זכייה (1): 2013 הליגה האירופית של פיב"א: זכייה (1): 1993 חצי גמר: 1990, 1995 גביע ספורטה: זכייה (1): 1988 גביע קוראץ': זכייה (3): 1982, 1983, 2000 גמר: 1987 ארצות הברית מרכוס בראון ארצות הברית מייקל יאנג ארצות הברית טים לגלר ארצות הברית קלרנס קיאה ארצות הברית דני יאנג ארצות הברית מאליק דיקסון בוסניה והרצגובינה ננאד מרקוביץ' צרפת רישאר דאקורי צרפת סטפן אוסטרובסקי צרפת נובל בונגו-קולו מקדוניה דראגן לוקובסקי גלריית תמונות קיר התארים בהיכל הביתי ההיכל הביתי בזמן משחק לוגו הקבוצה בעונת 1981-1982 תערוכת תמונות לרגל 80 שנה למועדון מדיה וקבצים בנושא לימוז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לימוז' לימוז', ברשת החברתית אקס (טוויטר) לימוז', סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב רוז'ה

הרב יעקב רוּזָ'ה (נולד ב-24 בפברואר 1944) הוא רב חרדי-דתי לאומי ליטאי החבר במועצת הרבנות הראשית, רב העיר בת ים ומומחה בתחום הקבורה וזיהוי חללים. בעקבות דחיית הבחירות לרבנות הראשית לישראל שימש במשך כעשרה ימים בתפקיד ממלא מקום נשיא מועצת הרבנות הראשית, ובכך כממלא מקום הרב הראשי לישראל. נולד בוורשה[דרוש מקור] וגדל בתל אביב, אח בכור לשלוש אחיותיו - רחל (אשת הרב יחזקאל דאום), טובה (אשת הרב מנחם פליקס), ורות (אשת הרב חיים פוגל) בצעירותו למד בישיבת היישוב החדש, ולאחר מכן בישיבת חברון. רעייתו של הרב רוז'ה היא נכדתו של הרב חיים טודרוס הרשלר, משכונת שערי חסד בירושלים. כיהן כמנהל בית הספר סגולה בבני ברק, שנוסד על ידי אביו, הרב משה רוז'ה, וכראש הישיבה התיכונית "אדר"ת" בבת ים. מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מכהן כרב שכונות בבת ים, והחל משנת 2019 הוא משמש כרבה האשכנזי של העיר. בחודש אדר ה'תשע"ט העניקה לו מועצת עיריית בת ים את התואר של רבה האשכנזי הראשי של העיר בת-ים, שלא דרך הליך הבחירה הרשמי של ועדת בחירה של רב עיר, וללא משכורת של רב עיר. ב-2 ביולי 2024, כ"ו בסיון תשפ"ד, התמנה למ"מ נשיא מועצת הרבנות הראשית לישראל, עקב פקיעת כהונתם של הרבנים הראשיים לישראל, ומכיוון שטרם מונו להם מחליפים קבועים. כעבור פחות מעשרה ימים (ב-10 ביולי 2024, ד' תמוז תשפ"ד), התפטר מתפקידו עקב סירובו למנות נשים לאספה הבוחרת לרבנים הראשיים. בתום שירות צבאי מקוצר בהנדסה קרבית התנדב לחברה קדישא, ועם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973 החל לעסוק בטיפול בחללים. שירת שנים רבות ביחידת הקבורה של פיקוד דרום (יק"פ), עד שהיה סמג"ד היחידה. הרב רוז'ה משמש כיועץ לרב הצבאי הראשי בתחום זיהוי חללים בדרגת סא"ל במילואים. בין השאר היה שותף לבית דין שקבע ששלושת החיילים שנחטפו בחטיפת החיילים בהר דב אינם בין החיים. הרב רוז'ה משמש כרב החברה קדישא של תל אביב ויו"ר ועד רבני זק"א. בעקבות הפיגוע בקו 5 בשנת 1994, מונה לנציג הרבנות הראשית במכון הלאומי לרפואה משפטית. בבחירות שנערכו בשנת 2008 נבחר הרב רוז'ה למועצת הרבנות הראשית והוא מכהן במועצה כיו"ר ועדה לענייני כבוד המת. בין השאר נכח הרב רוז'ה במכון לרפואה משפטית בעת זיהוי גופות שלושת הנערים שנחטפו ונרצחו על ידי מחבלים, וציין "אני מעיד כי בשלושת הקדושים לא שלטה רימה ותולעה". בעקבות מתקפת הפתע על ישראל גויס למילואים ועסק בזיהוי חללי המתקפה. חסד ואמת נפגשו – שו"ת העוסק בדיני אבלות. (תשע"ז) מוטי לוי‏, הרב הראשי של זק"א: עשרות אלפים ייפגעו במלחמה הבאה, באתר וואלה, 8 במרץ 2011 כל הכתבות על הרב רוז'ה, באתר ערוץ 7 מתי וגנר, ריאיון // "מה שראיתי אחרי הטבח, לא ראיתי בכל הקריירה שלי", באתר זמן ישראל, 1 בינואר 2024 מורן בן זכאי, הרב האשכנזי הנכנס שהכריז על גולדין ושאול כעל חללים: "האמונה מחזקת", 19 במרץ 2019, השקמה בת ים מיכל לוי, הרב רוז'ה מונה לרבה האשכנזי של בת ים, באתר ערוץ 7, כ"ח באדר ב' תשע"ט שילֹה פריד, מ"מ נשיא מועצת הרבנות הראשית התפטר עקב סירובו למנות נשים לאסיפה הבוחרת, באתר ynet, 10 ביולי 2024 מיכאל טוכפלד, איך קובעים את מותו של חייל, ללא גופה?, באתר www.makorrishon.co.il יו"ר ועד רבני זק"א הרב רוז'ה נבחר כחבר מועצת הרבנות הראשית, באתר זק"א, 24 בספטמבר 2008 חברי מועצת הרבנות הראשית, אתר הרבנות הראשית לישראל עדו בן פורת, "לא היו כל סימני התעללות בגופות", באתר ערוץ 7, 1 בינואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלא ייגמר לי הלילה

"שלא ייגמר לי הלילה" הוא שיר שכתב יהודה שביט, הלחין מתי כספי וביצעה שלישיית "אף אוזן גרון". מאוחר יותר הוא התפרסם בביצועה של שלישיית "הנשמות הטהורות". בשנת 1973 נכתב השיר על ידי המשורר יהודה שביט ובאותה שנה אף הקליטה אותו שלישיית "אף אוזן גרון", שהייתה מורכבת מהזמרים יובל דור, קיקי (צבי) רוטשטיין ועמי מנדלמן. השיר "שלא ייגמר לי הלילה" היה הלהיט הבולט בכל תקופת פעילותה של הלהקה (1970–1975) והיא התפרסמה בזכותו. מאוחר יותר הוקלט השיר על ידי חברי להקת "הנשמות הטהורות". בעת הקלטת השיר על ידי שלישיית "אף אוזן גרון", הוקלטו גם השירים "שמש אחת", "מלך במלונה", "שרה שרה שיר שמח" (שזכה במקום ראשון בפסטיבל שירי הילדים), "עושים היסטוריה" ו"חגיגה", שירים אלו (כולל "שלא ייגמר לי הלילה") היו ללהיטי מצעד הפזמונים עד אמצע שנת 1975. השיר בגרסתה של שלישיית "הנשמות הטהורות" זכה להצלחה גדולה יותר מזו של גרסת המקור, תוך שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של הגל הקל. מתי כספי הפיק את השיר. השיר זכה לגרסאות מחודשות של להקת "הכל עובר חביבי" ושל שלישיית גמר "כוכב נולד 6" בשנת 2008. ב־2014 חידשה רוני דואני את השיר (בעיבוד והפקת עופר מאירי), שנכלל באלבומה "אוספרטי". בשנת 2011 התמודד השיר בתחרות שירי שבת עברית ברדיו 103FM בתור אחד מ-100 השירים העבריים האהובים ביותר. פזמון השיר סומפל על ידי הראפר והיוצר שקל, כחלק מהשיר "הלילה" אשר מופיע באלבומו "ילד פרפר" אשר יצא בשנת 2019. גרסת "הנשמות הטהורות" סרטון השיר "שלא ייגמר לי הלילה" באתר יוטיוב "שלא ייגמר לי הלילה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שלא ייגמר לי הלילה" באתר שירונט "שלא ייגמר לי הלילה" בביצוע "הנשמות הטהורות", באתר יוטיוב "שלא ייגמר לי הלילה" בביצוע רוני דואני, באתר יוטיוב שלא ייגמר לי הלילה, באוסף המוזיקה הישראלית מיקום שיא במצעד השבועי של קול ישראל (1), 8 בינואר 1973, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־9 באוקטובר 2022
מונה חאטום

מונה חאטום (בערבית: منى حاطوم; נולדה ב-11 בפברואר 1952 בביירות) היא אמנית ויזואלית ממוצא פלסטיני, שנולדה בלבנון, החיה ופועלת בלונדון. מונה חאטום נולדה בבירות ב-1952 להורים פלסטינים אשר היגרו ללבנון בעקבות מלחמת העצמאות בישראל. על אף שנולדה בלבנון, חאטום לא מגדירה את עצמה לבנונית מאחר שמשפחתה, כמו פלסטינים אחרים שהגיעו ללבנון אחרי 1948, לא קבלו אזרחות ונשארו במעמד פליטים. משפחתה לא תמכה בשאיפותיה לעסוק באומנות אך היא המשיכה ליצור. חאטום למדה עיצוב גרפי באוניברסיטה האמריקאית בלבנון ועבדה במשרד פרסום במשך שנתיים. היא לא נהנתה מעבודה בתחום העיצוב. עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975 היגרה ללונדון. שם למדה בין השנים 1975–1981, אמנות בבית הספר לאומנות ביים שאו (Byam Shaw) ובבית הספר לאומנות סלייד (Slade School of Fine Art). עבודותיה של חאטום עוסקות בגוף ומגדר, יחסי עולם ראשון ועולם שלישי ובמרחב הפרטי המוגדר נשי. דרך נוספת לבחון את עבודותיה היא באמצעות תפיסת המרחב. גוף הצופה נלקח בחשבון כחלק מהעמדת הפסלים והמייצבים בחלל וכן ביחס לזרמים מרכזים באומנות המודרנית סוריאליזם, מינימליזם ואמנות אדמה. ישנן קריאות רבות לעבודתה. חאטום מבקשת לייצר אצל הצופים בעבודתיה תגובות פסיכולוגיות ורגשיות. עבודותיה של חאטום כוללות מיצבים ופסלים מחומרים מגוונים הכוללים רשתות, חוטי חשמל, נורות, שיערות ועוד. בעזרתם היא יוצרת צורות גאומטריות המרמזות על כבלי מערכות שליטה בחברה. בעבדות אחרות היא משמשת בחפצים ביתיים כמו מטחנת בשר ענקית ופומפיה. חאטום משתמשת גם בשערה בעבודתיה. למשל, בעבודתה כאפיה 1993-9 חאטום ארגה את שערה בתוך הכאפיה - כיסוי ראש לגבר - המשלב בתוכו שיער אישה. השימוש בצורות גאומטריות היוצרות דוגמה של גדר, בעבודה זו ובאחרות, מרמז גם ביוקרת חברתית על חוקי החברה שכולאים נשים. העיסוק שלה בגבולות נוגע גם גבולות בין מדינות, עמים והמשמעות שלהן. בעבודה Untill There are None, חאטום מזמינה את הצופים לצייר בגיר על משטח כהה את מפת העולם. לצייר ולמחוק גם את המפות של הצופים שציירו לפניהם. בעבודה נוספת "על בלימה" תלויות 35 נדנדות. כל תזוזה של נדנדה פוגעת בחברתה. על מושבי הנדנדות כתובים שמות של ערים מהן ישנה הגירה בגלל סכסוכים (ביירות, בגדאד, קאבול). עבודותיה מוצגות במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון, במרכז ז'ורז' פומפידו, בגלריית טייט, במוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון ישראל ובמקומות נוספים. 2008: בפרס רולף שוק 2011: פרס ז'ואן מירו 2017 2017: פרס הירושימה לאומנות 2019: בפרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה בקטגוריית פיסול לאות הכרה ב-45 שנות יצירה. 2021: פרס חוליו גונזלס2020 מדיה וקבצים בנושא מונה חאטום בוויקישיתוף סמדר שפי, תערוכה: מונה חאטום בורחת מפוליטיזציה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2012 מיצירותיה מונה חאטום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מונה חאטום, באתר Discogs (באנגלית) Tate, Mona Hatoum (born 1952) | Tate, Tate (באנגלית) BOMB Magazine — Mona Hatoum by Janine Antoni, bombmagazine.org (באנגלית) Mona Hatoum, The John Tusa Interviews - BBC Radio 3, BBC Kimberly Lamm (2004-01-01). "Seeing Feminism in Exile; The Imaginary Maps of Mona Hatoum". סמדר שפי, תערוכה: מונה חאטום בורחת מפוליטיזציה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2012 "התלתל הסוריאליסטי של מונה חאטום". ערב רב. נבדק ב-2017-02-11. "אמנות: הוראות הפעלה". ערב רב. נבדק ב-2017-02-11. British-Palestinian Mona Hatoum wins top Japanese art prize באתר The National,‏ 17 בספטמבר 2019 (באנגלית) Mona Hatoum, IVAM (באנגלית אמריקאית)
ויטריפיקציה

המונח "זיגוג" מפנה לכאן. לערך העוסק בציפוי עוגות, מאפים ודברי מזון, ראו זיגוג (אפייה). ויטריפיקציה (Vitrification) או זִגּוּג (מלטינית: vitreum, זכוכית) היא תהליך הפיכתו של חומר לזכוכית, בעיקר באמצעות קירור מהיר בעזרת טמפרטורת מעבר זכוכיתית או תגובה כימית. ויטריפיקציה היא חלק מרכזי בשיטת שימור תאים ורקמות בהקפאה לאורך זמן ולשיטה זו יתרונות שונים על-פני שימור באמצעות הקפאת רקמות רגילה. השיטה פותחה ביפן ומיושמת כיום בעיקר בתחום הקפאת ביציות וכן על ידי מצדדי שיטת הקריוניקה. עד המצאת שיטת הוויטריפיקציה התבצע שימור תאים ורקמות בעיקרו באמצעות הקפאה רגילה. להקפאה זו היו מספר חסרונות, וביניהם בעיית היווצרות גבישי קרח זעירים ברקמה המוקפאת, וכתוצאה מכך הרס מעטפת התא והרקמה בכלל. בעיה זו הייתה בעיקרה באופנים בהם היה צורך בהישארות הרקמה במצב בו היא תוכל לתפקד כרגיל שוב עם הפשרתה (ראו להלן שימושים). הוויטריפיקציה פותרת בעיה זו בהיותה מחליפה את נוזלי הגוף יוצרי הבעיה, בחומרים כימיים מסוג קריו-פרוטקטנט (Cryoprotectant) אשר הופכים את הרקמה לזגוגיתית וקשיחה מחד, אך אינם פוגעים בה מאידך. סילוק הנוזלים מן הרקמה המטופלת החדרת חומרים כימיים מסוג קריו פרוטקטנט אל הרקמה קירור מהיר (לעיתים כמה פעמים) של הרקמה עד לטמפרטורה של לפחות 130 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בעקבות רצונן של נשים להישאר עם יכולת רבייה גם לאחר גיל הפסקת שחרור הביציות מהגוף, התפתחו בשנים האחרונות שיטות שונות לשימור הביציות, וביניהן שיטת הזיגוג. זיגוג הביציות מתבצע בטמפרטורה 196 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, ושיעור הישרדות הביציות לאחר הפשרתן נחשב לגבוה יחסית. בחוזר שהוציא משרד הבריאות ב-27 באפריל 2010 הותר השימוש בזיגוג בבתי החולים בישראל, כל עוד קיימת הסכמתו בכתב של המטופל (כבכל הפריה חוץ גופית). מצדדי הקריוניקה טוענים כי יכולות ההחייאה ילכו וישתפרו עם השנים, עד שיבוא יום ובו הרפואה תוכל להחזיר אדם לחיים באמצעות גוף מוקפא בלבד. בשל כך נפוצה שיטת הזיגוג בקרב מצדדי שיטה זו. ברוב מקרי הקריוניקה, בשל יוקר התהליך מתבצעת הקפאה חלקית בלבד של איבר מסוים (בדרך-כלל המוח), הטיעון הנטען על ידי מצדדי השיטה הוא, כי באותו יום שבו תוכל הרפואה להחזיר אדם לחיים בשיטת הקריוניקה, היא גם תוכל לשחזר את כל גופו באמצעות איבר אחד בלבד.
המשרד לביטחון לאומי (טורקמניסטן)

המשרד לביטחון לאומי של טורקמניסטן (בטורקמנית: Türkmenistanyň Milli howpsuzlyk ministrilgi, MHM) הוא השירות החשאי העיקרי בטורקמניסטן, העוסק בביון ובביטחון פנים. הארגון הוקם בספטמבר 1991, כיורש האגף הטורקמני של הקג"ב, ובדומה לקודמו, מבצע שלל תפקידים רבים. הארגון הוקם בספטמבר 1991 בתור הוועדה לביטחון לאומי של טורקמניסטן ושימש ככלי שרת בידי מנהיג המדינה הטורקמנבאשי, ספרמורט ניאזוב. לאורך שנות ה-90 מילא הארגון תפקיד מרכזי בפיקוח על המדינה ואזרחיה תוך דיכוי כל ביטוי חופשי. מיעוט הזרים המגיע למדינה, בדמות אנשי עסקים, דיפלומטים ונציגי חברות נפט בינלאומיות נמצאים תחת מעקב של סוכני MHM (המשרד לביטחון לאומי בר"ת). גם כיום, לאחר מות הטורקמנבאשי, ממשיך המשרד לשמש ככלי שרת בידי הנשיא גורבנגולי ברדימוחמדוב, בדיכוי יריביו הפוליטיים. בדצמבר 2010, המשרד לביטחון לאומי עבר למטהו החדש, הנוכחי: רחוב 2033 בשדרות מחטומקולי 93, אשגבאט, טורקמניסטן. המשרד הוא ארגון חשאי רב עוצמה, שהואשם על ידי ארגוני זכויות אדם בינלאומיים בשלל הפרות. כך למשל, ארגון אמנסטי אינטרנשיונל טוען כי המשרד רודף אחר אזרחים טורקמנים רבים בשל אמונתם הדתית, וכי רק חברי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית ומוסלמים סונים אינם סובלים מכך. ארגון משמר זכויות האדם טען כי הארגון כולא שוב ושוב ומתנכל ביריביו הפוליטיים של נשיא טורקמניסטן. שני הארגונים מציינים את השימוש הנפוץ בעינויים על ידי סוכני MHM. ערך מורחב – אבאדאן (טורקמניסטן) המשרד לביטחון לאומי הטורקמני עוסק גם בטיוח נתונים ודיסאינפורמציה מטעם הממשל. כך למשל, ב-7 ביולי 2011 אירעה סדרת פיצוצים בעיר אבדאן (אחת הערים הגדולות במדינה, השוכנת כ-20 ק"מ מאשגבאט). תחילה דיווחו השלטונות, כי בעיר התפוצץ מחסן זיקוקים ואיש לא נפגע. אך לפי שורת דיווחים מעדי ראייה וכלי תקשורת עצמאיים, התברר כי השלטונות, באמצעות המשרד לביטחון לאומי הטורקמני, סגרו את אזור הפיצוץ וחסמו את הגישה אליו, תוך מתן הוראה לעצור את כל מי שינסה לתעד את הנעשה במצלמה או בטלפון נייד; חרף זאת, כמה רשתות כן הצליחו לצלם ותיעדו פיצוץ של מחסן תחמושת צבאית וכמה עדים טענו כי מאות נהרגו בפיצוץ. המשרד לביטחון לאומי של טורקמניסטן עבר למשרד חדש, דיווח ברוסית טורקמניסטן: המשטר מסתיר מאות הרוגים בפיצוצים?, דיווח מאתר וואלה! נשיא טורקמניסטן מינה שר חדש לביטחון לאומי, דיווח רוסי