laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמחה לילד

'שמחה לילד' היא עמותה ללא כוונות רווח שהוקמה בשנת 2004 כדי לעזור לילדים חולים ולמשפחותיהם, כאשר מרכז הפעילות הוא בליווי אישי של הילדים החולים לאורך תהליך האשפוז והשיקום, ובניית סביבה חברתית עבורם. "שמחה לילד" מסייעת לילדים החולים במחלות כרוניות וגנטיות ולילדים הנמצאים בשיקום ממושך. דוגמאות למחלות הקיימות בקרב ילדי העמותה: דיאליזה, דיסאוטונומיה, C.F., טלסמיה, אפילפסיה, ניוון שרירים, תסמונות נדירות. את העמותה הקימו הלל וינר מארצות הברית ואילן גרובמן מירושלים. העמותה פועלת בארבעה סניפים: ירושלים, מרכז, צפון ודרום. פעילות בבתי החולים: הפעלת משחקיות, פעילות במחלקות והעברת חוגים על ידי בנות שרות ומתנדבים שמירות על ילדים חולים במהלך האשפוז שלהם בתוך בית החולים מסיבות ימי הולדת, חגים ואירועים סביב מעגל השנה. פעילות הפגתית בסופי שבוע מפעילות העמותה בבתי החולים נהנים בשנה מעל ל-7000 ילדים. פרויקט זה הוא מהפרויקטים המרכזיים של "שמחה לילד". לכל ילד חולה מוצמד חונך אישי אשר מלווה את הילד לאורך השנה בפגישות שבועיות, ביקורים בבית החולים וכן בליווי הילד במהלך מסיבות וימי כיף של "שמחה לילד". כל חניך וחונך שייך לקהילת חונכות אשר נפגשת פעם בשישה שבועות למפגש או יציאה קבוצתית. זאת על מנת לאפשר לילד מסגרת חברתית קבועה. הקשר בין החניך לחונך משפיע לא רק על הצד הנפשי והחברתי של הילד אלא תורם גם למצבו הרפואי של הילד ומאפשר לו התמודדות טובה יותר עם המחלה. נכון לשנת 2013 פעילים במסגרת העמותה 250 חונכויות המחולקות ל-15 קבוצות. "שמחה לילד" מלווה את משפחות הילדים בהתמודדות עם גידול ילד חולה. היא מקיימת ערבי הורים, נופשונים, קבוצות תמיכה ופעילויות משותפות להורים ולילדים. במסגרת העמותה מלוות 350 משפחות באופן שוטף. הוצאת הילדים לפעילויות רבות מהנות ושוברות שיגרה, כגון: מחנה קיץ בן חמישה ימים גדוש באטרקציות, מופעים, טיולים וחוויות. טיול במסגרת פרויקט החונכות ומחנה חורף לחניכים עם חונכיהם. מחנות "להגשמת חלומות" לילדי מחלקות מיוחדות כדוגמת מחלקת דיסאוטונומיה ודיאליזה וטיול לאירופה. ימי כיף רבים ומסיבות סביב מעגל השנה. טיול בר מצווה ובת מצווה טיולים לילדי מחלקות וצוותם הרפואי הנמצאים בטיפולים מתמשכים. ילדים הסובלים ממחלות כרוניות מתקשים לעיתים ליצור ולרקום רשת חברים. בנוסף, אפשרויות הבילוי שלהם בשעות אחר בית הספר מוגבלות הן בגלל המצב הפיזי שלהם והן בגלל מצבם הנפשי. המועדוניות נותנות מענה הן לילדים והן להורים אשר זקוקים לסיוע במציאת פתרונות פנאי עבור הילדים. במסגרת פעילויות העמותה השונות פעילים בכל שבוע כ–400 מתנדבים. פעילויות העמותה השונות נותנת מענה לקשת רחבה של צרכים של הילדים החולים ובני משפחותיהם: יצירת קשר קבוע וקשוב לצרכים המיוחדים, התמודדויות היומיום, הכאב והקושי. סיוע לימודי לילדים הזקוקים להשלמות עקב היעדרותם הרבה מבית הספר. הקניית חוויה חברתית ושייכות לרשת חברתית יציבה, מקבלת וחמה. הזדמנות ל"שחרור" ההורים מהטיפול בילד להתרעננות ואגירת כוחות להמשך. ליווי לטיפולים, בדיקות ואשפוזים בבתי החולים ליווי וסיוע נפשי בהתמודדות עם המחלה. אתר האינטרנט הרשמי של שמחה לילד שמחה לילד, באתר "גיידסטאר ישראל"
ארוסטוק

ארוסטוק (באנגלית: Aroostook) הוא המחוז הצפוני ביותר במדינת מיין שבארצות הברית. שמו היא מילה אינדיאנית שפירושה "הנהר היפה". במיין עצמה ארוסטוק נקרא "המחוז", והוא המחוז האמריקני הגדול ביותר מבחינת שטח אדמה בכל השטח שממזרח למיסיסיפי (מחוז סנט לואיס במינסוטה, גדול יותר מבחינת השטח הכולל). עיר המחוז שלו היא האולטון. ארוסטוק ידועה ביבולי תפוחי האדמה שלה. מחוז ארוסטוק נוסד בשנת 1839 מחלקים של המחוזות וושינגטון ופנובסקוט. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז ארוסטוק הוא 17,686.5 קמ"ר, כאשר 17,279.2 קמ"ר (97.70%) הם אדמה והשאר (407.3 קמ"ר;2.30%) הם מים. מחוזות סמוכים של ארצות הברית: מחוז וושינגטון - דרום-מזרח מחוז פנובסקוט - דרום מחוז פיסקטקוויס - דרום. מחוז סאמרסט - דרום-מערב. מחוזות סמוכים של קנדה: מדווסקה, ניו ברנזוויק - צפון-מזרח ויקטוריה, ניו ברנזוויק - מזרח קרלטון, ניו ברנזוויק - מזרח יורק, ניו ברנזוויק - דרום-מזרח. למרות שבארוסטוק החברה היא יותר שמרנית מאשר המחוזות הדרומיים של מיין, המנצח בבחירות בחמש פעמים האחרונות היה דווקא המועמד מטעם הדמוקרטים ובבחירות האחרונות בלמעלה מ-8% מהקולות. הנציגות של ארוסטוק ברשות המחוקקת של מיין מורכבת מ-3 דמוקרטים ו-7 רפובליקנים. חלוקת תושבי ארוסטוק על פי קבוצות מוצא: 22.6% צרפתים. 15.4% אמריקאים. 14.6% אנגלים. 14.3% צרפתים קנדים. 10.2% אירים. אלגש אמיתי אשלנד בנקרופט בליין ברידג'ווטר קסטל היל קסוול צ'פמן וייד וולגרס וושבורן קריסטל דייר ברוק איגל לייק איסטון פורט פיירפילד פורט קנט פרנצ'וויל גרנד אייל המלין סטוקהולם ון בורן המונד היינסוויל הרסיי הודג'דון האולטון איילנד פולס ליימסטון לינאוס ליטלטון לודלו מדווסקה מפלטון מרס היל מסרדיס מריל ניו קנדה ניו לימריק וסטפילד וסטמנלנד ניו סווידן אוקפילד אוריינט פרהם פורטייג' לייק סנט אגתה שרמן סמירנה וסטון וודלנד מדיה וקבצים בנושא ארוסטוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארוסטוק 1 מפת הבחירות של הניו יורק טיימס האתר של הסנאט של מיין "Dave Leip's Atlas of U.S. Presidential Elections". מהאוריג'ינל, 4 ביוני 2011 [1] | [2] | [3]
Your Love (שיר של ניקי מינאז')

Your Love (בעברית: אהבתך) הוא שיר של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-1 ביוני 2010 כסינגל הראשון מאלבום האולפן הראשון של מינאז', Pink Friday. השיר זכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעד הראפ של מגזין הבילבורד. מינאז' הפכה לאישה הראשונה שהגיעה למקום הראשון במצעד זה משנת 2002. בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה. מידע על הסינגל "Your Love" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Your Love" באתר יוטיוב
החתול והשטן

החתול והשטן (אנגלית: The Cat and the Devil) הוא ספר ילדים פרי-עטו של הסופר ג'יימס ג'ויס. הסיפור הוא למעשה מכתב מאת חבר לחבר. במכתב זה סיפר השולח נונו לחברו סטיב את הסיפור מאחורי הכינוי "חתולי בוז'נסי" (כינוים של התושבים שם). לפני הקמת הגשר: נהר הלואר הגביל את תושבי בוז'נסי עקב אורכו ורוחבו הגדולים. מוטב היה להם לו היה גשר למעבר מצד אל צד. העניין הטריד אותם ונראה היה שלא יהיה גואל. השטן קרא בעיתונים על המצב הזה וביוזמתו הלך לבקר את ראש-העיר של בוז'נסי, איש שמן העונה לשם "מסייה (אדון) אלפרד בורן". השטן לא דרש כסף מזומן תמורת הקמת הגשר אבל הציב תנאי: הראשון שיחצה את הגשר יהיה שלו לעד. אחרי הקמת הגשר: התושבים שמחו מאוד כשהבחינו בגשר החדש, הרי הודות לגשר זה הם יוכלו לעבור בקלות לצידו השני של הלואר. אבל שמחתם הייתה רק עד לאחר שהבחינו בשטן שעמד בצידו השני של הגשר. לאכזבתו של השטן לא חצה את הגשר איש עקב הפחד הגדול ממנו. בהמשך בא ראש-העיר אל הגשר החדש כשבידיו שני דברים: דלי מלא מים והחתול שלו. לבסוף הוא הניח את חתולו על הקרקע ושפך עליו את המים. החתול, בבהלתו הרבה, רץ אל קצה הגשר ללא ידיעה לנוכחות השטן. גם השטן לא חזה את העניין מראש. השטן התרגז על העניין והודיע בקול רם, כולו זועם, שתושבי בוז'נסי הם חתולים, לא יותר מזה. ובטון דיבור רגוע הוא פנה בנחמדות אל החתול ו"הזמין" אותו אליו, להתחמם ביחד כאשר למעשה החתול לא ישוב אל הבעלים.
שלמה שלוש (רב)

הרב שלמה שלוש (י"ב בטבת תש"ב, 1 בינואר 1942[דרושה הבהרה] - י"ב בחשון תשע"ה, 5 בנובמבר 2014) היה רבה של העיר חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית. נולד במקנס שבמרוקו למשפחת רבנים, מצאצאי הרב חיים ברדוגו, רבו של הרב הראשי הקודם לחיפה, הרב יוסף משאש. למד בישיבה התיכונית "עץ חיים" בטנג'יר אצל הרב דוד בר חן. בתמוז תשכ"ג (יוני 1963) עלה עם הוריו לישראל. למד בישיבת חברון. לאחר שנתיים בישיבה קיבל מראשיה, הרב יחזקאל סרנא והרב משה חברוני, סמיכה להוראה באיסור והיתר[דרוש מקור]. בז' בחשוון תשכ"ה (1964) הוסמך לרבנות על ידי הרב אברהם נשר והרב ניסים עזראן, ראש ישיבת "בית שמואל". הרב עובדיה יוסף הסמיכו בהלכות איסור והיתר בתשכ"ו ובדיינות בתשכ"ח[דרוש מקור]. (את הסמכתו לדיינות מהרבנות הראשית, קיבל מאוחר יותר). בי"א בטבת תשל"א הוכתר בכושר רבנות לתפקיד רב עיר על ידי הרבנים הראשיים יצחק נסים ואיסר יהודה אונטרמן. במקביל ללימודיו בכולל שימש רב קהילה בבתי כנסת בשכונת קריית יובל בירושלים. כמו כן מסר שיעורים לנוער במועדון "תקוותנו" ושיעור לאקדמאים. עם פתיחת ישיבת הכותל מונה לשמש בה כ"נושא ונותן בהלכה". בשנת תשל"ב הוזמן להדריך קבוצת רבנים שעלתה מצרפת ונקלטה בכולל "אור ברוך" בירושלים לשם השתלמות[דרוש מקור]. רבים מהם מכהנים בקהילות בצרפת. בעקבות פנייתו, צורף הרב שלוש ליחידת המילואים של הרבנות הצבאית. בניסן תשל"ה קיבל תעודת כושר לדיינות מהרבנות הראשית. בתשל"ו מונה לדיין בחיפה ועבר לגור בחיפה. העביר שיעורים בכולל לדיינות בעיר, ועמד בראשות כולל "כתר שם טוב" שייסד בקריית ביאליק הרב עמינדב קריספין. בשנת תשנ"ז (1997), מונה לרבה הראשי הספרדי של חיפה והחליף את קודמו, הרב אליהו בקשי דורון שמונה לרב הראשי לישראל. בניסן תשע"ג (אפריל 2013) המליצה המשטרה להעמיד אותו לדין בעבירות של שוחד, מרמה והפרת אמונים ועוד. הוא חשוד כי השתמש בסמכותו על מנת לכפות מינוי מקורבים למשרות בבתי עסק שעליהם פיקח ובניסיון סחיטה כלפי עובד במועצה הדתית בחיפה בינואר 2014 הודיעה פרקליטות מחוז חיפה כי בכוונתה להגיש נגדו כתב אישום בכפוף לשימוע. נפטר ב-5 בנובמבר 2014 מאי-ספיקת לב, ונקבר באותו היום בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק. באוקטובר 2015, כשנה לאחר פטירתו, מונה בנו הרב אברהם מאיר שלוש, שכיהן עד אז כדיין בבית הדין האזורי בפתח תקווה, לשמש כראש אבות בתי הדין הרבניים בחיפה. משנת שלמה - שלשה חלקים על מסכתות כתובות גיטין וקידושין, תשס"ג-תשס"ו פרסם מאמרים בענייני רפואה והלכה, בירחון המועצה הדתית "אורחות" ועוד. מאמרו בנושא אם פונדקאית מצוטט בפסק דין של בית המשפט העליון. אתר מורשת הרב שלוש חנן גרינווד, נפטר רב העיר חיפה הרב שלמה שלוש, באתר כיפה ישי כהן, תיעוד: מלווים את הגאון הרב שלמה שלוש למנוחות עולמים, באתר כיכר השבת כל הכתבות על הרב שלמה שלוש, באתר ערוץ 7 חוקה דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 158 הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים 2196, 1976, עמ' 1257 אלי סניור ואחיה ראב"ד, יאח"ה ממליצה: אישום נגד הרב שלוש מחיפה, באתר ynet, 21 באפריל 2013. אחיה ראב"ד ואביאל מגנזי,הרב הראשי של חיפה יועמד לדין בכפוף לשימוע, באתר ynet, 30 בינואר 2014 שאול כהנא, ‏ברוך דיין האמת: הגאון רבי שלמה שלוש זצ"ל, באתר כיכר השבת, 5 בנובמבר 2014. ישי כהן, ‏שנה אחרי הפטירה: בנו של הרב שלמה שלוש מונה לראב"ד חיפה, באתר כיכר השבת, 25 באוקטובר 2015. בית המשפט העליון, תיק ע.א. 5587/93, פסק דין מיום כ"ז בשבט תשנ"ד. פסק דין אחר שלו, בעניין מזונות, שפורסם בפד"ר כרך י"ד דף 218, מוזכר בפסק דינו של נשיא בית המשפט העליון השופט מאיר שמגר בתיק 5930/93
מיצובישי ריג'נל ג'ט

מיצובישי ריג'נל ג'ט (ביפנית: 三菱リージョナルジェット, באנגלית: Mitsubishi Regional Jet או בראשי תיבות : MRJ) היה מטוס נוסעים לטיסות אזוריות מתוצרת מיצובישי איירקראפט קורפוריישן (אנ'), חברת בת של מיצובישי תעשיות כבדות (אנ') מקבוצת מיצובישי; וטויוטה. ייצור המטוס החל ב-30 בספטמבר 2010, טיסת הבכורה התקיימה ב-11 בנובמבר 2015. מסירתו לחברות התעופה הייתה מתוכננת לשנת 2020 או שנת 2021. מטוס זה הוא המטוס הראשון שמתוכנן ביפן מאז ה-NAMC YS-11, שיוצר בשנות השישים. בשנת 2023 הודיעה מיצובישי על ביטול הפרויקט. MRJ הוא המטוס הראשון בו משולבים מנועי טורבו-מניפה של פראט אנד וויטני דגם PW1000G. המטוס תוכנן להיות המטוס האזורי הראשון שבו ישולבו חומרים מורכבים, בקנה מידה משמעותי. עם זאת בספטמבר 2009 הודיעה מיצובישי, כי הכנפיים יהיו מאלומיניום, ואחוזי החומרים המורכבים במטוס יהוו רק 10-15%, בעיקר בזנב המטוס. תכנון המטוס החל בשנת 2003, כשמשרד התעשייה והכלכלה היפני, הוציא מכרז לפיתוח מטוס אזורי לכשלושים נוסעים. דגם תא הנוסעים הוצג לראשונה בסלון האווירי בפריז שהתקיים ביוני 2007, שם הוצע המטוס לראשונה ללקוחות באופן רשמי. תחילת הייצור תוכננה לתחילת 2012, וטיסת הבכורה תוכננה להתקיים ברבעון השני אותה השנה. בשל עיכובים בפיתוח, מתוכננת טיסת הבכורה לשנת 2015. כמו כן, המשלוח הראשון שתוכנן לתחילת שנת 2014, נדחה לשנת 2017. ב-15 בספטמבר 2010 הודיעה מיצובישי כי החלה בתהליך הייצור. הרכבת הדגם הראשון החלה בחודש אפריל 2011. למטוס מתוכננות שתי גרסאות עיקריות, ולכל דגם יהיו שלושה דגמי משנה: STD הרגיל, ER‏ (Extended Range - טווח מורחב), ו-LR‏ (Longer Range - טווח ארוך יותר). דגם ה-MRJ70 יהיה בעל קיבולת של 70–80 נוסעים, וה-MRJ90 יהיה בעל קיבולת של 86–96 נוסעים. מדיה וקבצים בנושא מיצובישי ריג'נל ג'ט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיצובישי ריג'נל ג'ט www.mrj-japan.com האתר הרשמי של המטוס Japan cancels Mitsubishi SpaceJet, grounding dream of homegrown airliner | Japan | The Guardian, amp.theguardian.com "ANA Selects Mitsubishi Regional Jet - firm order for 15 aircraft with 10 options" (PDF). "Trans States firms up order for up to 100 MRJs". "Paris 2011: Mitsubishi Lands Third Customer for MRJ". "Mitsubishi Wins SkyWest Jet Sale In Blow To Bombardier". Flightglobal (ed.). "SkyWest firms deal for 100 MRJ90s".
ארץ שמש ומים

ארץ שמש ומים הוא שיר מתורגם מוונצואלה שבמקור נקרא Alma llanera - נשמה של המרחבים, שיר בסגנון החורופו (joropó), שנחשב להמנון השני של וונצואלה . הטקסט המקורי בספרדית נכתב על ידי בוליוואר קורונאדו (Bolívar Coronado) והוא הולחן על ידי פדרו אליאס גוטיארס (Pedro Elías Gutiérrez) לסרסואלה ובוצע לראשונה בתיאטרון של קרקאס ב-19 בספטמבר 1914. השיר זכה מיד להצלחה רבה, למחרת השמעתו הוא זכה לשבחים בעיתונות המקומית, זיכה את מחבריו בפרסים מאת הנשיא דאז; ובמהלך השנים הקרובות התפשט לכל מרכז אמריקה ולספרד, וזכה חיש למעמד של המנון שני בוונצואלה. הנוסח המקורי של השיר: Alma llanera Yo nací en esta ribera del Arauca vibrador, soy hermana de la espuma, de las garzas, de las rosas, soy hermana de la espuma, de las garzas, de las rosas y del sol, y del sol. Me arrulló la viva Diana de la brisa en el palmar, y por eso tengo el alma como el alma primorosa, y por eso tengo el alma como el alma primorosa del cristal, del cristal. Amo, lloro, canto, sueño con claveles de pasión, con claveles de pasión. Amo, lloro, canto, sueño para ornar las rubias crines del potro de mi amador. Yo nací en esta ribera del Arauca vibrador, soy hermana de la espuma, de las garzas, de las rosas y del sol. השיר בתרגום חופשי נשמה של המרחבים נולדתי בגדה זו של נהר האָרָאוּקָה (Arauca) הרוטט אני אחות לקצף, לאנפות, לוורדים ולשמש. רחשה לי תרועת ההשכמה של הרוח בחורש הדקלים ועל כן נשמתי כנשמתו העדינה של הבדולח. אני אוהבת, בוכה, שרה, חולמת עם ציפורנִים של כמיהה אני אוהבת, בוכה, שרה, חולמת כדי לקשט את רעמתו הבהירה של הסייח של אהובי. נולדתי בגדה זו של נהר האראוּקה הרוטט אני אחות לקצף, לאנפות, לוורדים ולשמש. כיום מקובל לשיר אותו בוונצואלה בשינויים קלים: בלשון זכר, שינוי השורה המתייחסת ל"סייח של אהובי", וכו'. לשיר נכתב נוסח עברי על ידי אהוד מנור, והוא בוצע לראשונה על ידי מתי כספי (שגם עיבד) והפרברים בתקליט שיר אהבה רחוק שכלל שירים מדרום אמריקה. הנוסח העברי אינו תרגם מדויק, אינו מתייחס לוונצואלה, וקשור באופן רופף לרוח הנוסח המקורי. לכבור יובל 75 של השיר הוא בוצע על ידי התזמורת הסימפונית של ונצואלה. מדיה וקבצים בנושא ארץ שמש ומים בוויקישיתוף מילות הנוסח העברי בשירונט השיר בספרדית בביצוע הפרברים, ביוטיוב. הגרסה העברית בביצוע הפרברים ומתי כספי, ביוטיוב. ¿Qué representa el Alma llanera para Venezuela? מאתר ערוץ הטלוויזיה של ממשלת ונצואלה. zarzuela - סוג של אופרטה או הצגת תיאטרון קטנה.
אי-אן שו

אי-אָן שוּ (Yi-An Xu, נולד ב-13 ביולי 1979, בשנגחאי, סין) הוא מנצח, פסנתרן ומלחין סיני-ישראלי. אי-אן שו נולד בשאנגחאי. ב-2002 סיים את לימודי התואר הראשון בניצוח תזמורת ואופרה בקונסרבטוריון של שאנגחאי ויצא להמשיך את לימודיו בישראל, לפי הזמנתו של עמי מעייני. בשנת 2005 סיים את לימודי התואר השני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם היו מוריו נעם שריף, עמי מעייני ומנדי רודן. מאז סיום לימודיו נמנה שו עם סגל מורי בית הספר ע"ש בוכמן-מהטה כמרצה בכיר שם הוא מורה לניצוח, קורפטיטור להרכבים ווקאליים ומנצח על התזמורת הסימפונית של בית הספר ועל הפקות האופרה (בהן כך עושות כולן של מוצרט, "הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק ועוד). אי-אן שו ניצח על תזמורות שונות בסין ובישראל. כאן הופיע כמנצח אורח עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, תזמורת הבמה הישראלית, תזמורת הקמפוס רמת השרון, תזמורת "קלאסיקה" רחובות, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הקאמרית הרצליה, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע ועוד. כמו כן ניצח על הרכבי המוזיקה החדשה אנסמבל המאה ה-21 ואנסמבל מוזיקה נובה. בשנת 2017 נבחר להיות המנצח של תזמורת גדרה. אי-אן שו נשוי למנצחת הישראלית טליה אילן והם הורים לשתי בנות. אתר האינטרנט הרשמי של אי-אן שו אי-אן שו, באתר ספוטיפיי יעל עופר, זוג מנצח: סיפור אהבתם של שני מנצחים, nrg מעריב (סגנון), 22 במרץ 2009 אי-אן שו מנצח על הפילהרמונית הישראלית
לאה אברהם

לאה אברהם (נולדה ב-1945) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית, העוסקת גם בשירה ובתיפוף. אברהם רקדה ב"להקת ענבל" וב"להקת בת שבע", וייסדה להקה בת חסותה של "ענבל" בשם "טעם אישי". אברהם נולדה בדרום תימן, ועלתה לישראל עם הוריה ומשפחתה כשהייתה בת שש, ב-1949. מאז היא מתגוררת בקדימה. בגיל 14 צפתה לראשונה במופע של להקת ענבל והחליטה לנסות להצטרף אליה. בזמן שירותה הצבאי למדה מחול אצל האחיות שושנה ויהודית אורנשטיין, בתקופה בה סגנון הריקוד שלהם התבסס על מחול ההבעה. בתום שירותה הצבאי התקבלה אברהם ללהקת ענבל והייתה רקדנית סולנית בלהקה. היא גם יצאה עם הלהקה למספר סיבובי הופעות מוצלחים מחוץ לישראל. אחרי 13 שנים בלהקה, בשנת 1973, עברה ללהקת בת שבע, וגם שם פעלה כרקדנית ויוצרת. (בין השאר בלהקתו הנודעת של אלוין איילי) ב-1980 חזרה ללהקת ענבל, בתור סגנית מנהלת וכוריאוגרפית של הלהקה. בין הריקודים בהן רקדה כסולנית: "שבת שלום", "מגילת רות", "ורד בר", "מזמור לדוד" ו"שירת דבורה". ב-1982 קיבלה מלגה מממשלת ארצות הברית ללמד באוניברסיטאות מחוץ לישראל; שם המשיכה, במקביל ללימודים, להופיע כעצמאית. בשנת 1983 חזרה לישראל, וביחד עם שלום חרמון, שהיה אחראי על המחול במשרד החינוך, פתחה את המגמה הראשונה למחול בבית ספר בארץ, בתיכון אלון ברמת השרון. באותה תקופה עסקה גם בתיאטרון וחיברה כוריאוגרפיות להצגות שונות בתיאטרון הקאמרי, תיאטרון באר שבע והבימה. ב-1985, בעודה מנהלת את המגמה למחול בתיכון אלון, הקימה להקה בת חסותה של להקת ענבל, בשם "טעם אישי". כעבור שנה הסירה ענבל את חסותה מהלהקה, והלהקה המשיכה לפעול עצמאית. הלהקה העלתה את המופע "את היא אני", שבו כל אחת מרקדניות הלהקה הביאה למופע את הרקע האישי והעומק שלה. בשנת 1995 הוציאה אברהם אלבום מוזיקה בשם "נווה מדבר", המשלב שירה תימנית מקורית ושירי יוצרים ישראלים כמו שרה לוי תנאי, עובדיה טוביה, ינון נאמן וידידיה אדמון. כבר מתחילת דרכה של אברהם בתחום המחול, עסקה בשילוב מוטיבים של הריקוד התימני יחד עם מחול מודרני; היא ביטאה שילוב זה בלהקות ענבל ובת שבע וגם כשהופיעה כרקדנית עצמאית. ביצירתה "שתי וערב" שילבה ריקודים תימניים עם להקת ג'אז; במופע תופפה על דרבוקה ורקדה יחד עם אחותה חפציבה, כשלהקת הג'אז ניגנה ברקע. יצירות הריקוד והשירה של אברהם נוגעות בנושאים להם קיבלה השראה מתרבות העדה התימנית, כגון נושאים תנ"כיים, נושאים ארצישראליים, וחיי היום יום. ב-2012 פרשה אברהם לגמלאות מניהול מגמת המחול בתיכון "אלון". לאורך השנים לימדה מוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך, והיא ממשיכה בכך גם כיום. בנוסף ממשיכה אברהם לעסוק במוזיקה, בשירה ובמחול. אברהם גרושה (בעלה היה הרקדן יהודה נחום) ולה בן אחד- אנוש. בנה ממשיך את דרכה וגם הוא עוסק כיום בריקוד ובזמר. מדיה וקבצים בנושא לאה אברהם בוויקישיתוף לאה אברהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאה אברהם, באתר ארכיון להקת בת שבע לאה אברהם, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב לאה אברהם, באתר שירונט לאה אברהם, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאה אברהם, דף שער בספרייה הלאומית לאה אברהם, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) לאה אברהם, בארכיון הבימה לאה אברהם, באתר "הבימה" "נווה מידבר", על אלבומה של לאה אברהם סיפור חייה של דודה לאה אברהם, בלוג משפחתי
Daddy

Daddy (בעברית: אבא) הוא שיר שנכתב על ידי המשוררת האמריקאית סילביה פלאת'. השיר נכתב ב-12 באוקטובר 1962, זמן קצר לפני מותה כתוצאה מהתאבדות, וראה אור לראשונה בספר "אריאל" (אנ') שפורסם בשנת 1965. משמעות הפואמה והרעיונות המרכזיים בה נידונו פעמים רבות והובילו למסקנות שונות. ביקורת רבות טענו בעבר שהשיר עוסק ביחסיה של פלאת' עם אביה, שנפטר כתוצאה מסוכרת לא-מאובחנת כאשר הייתה בת שמונה. השיר בנוי מ-16 בתים בעלי חמש שורות וכולל משקל וחריזה בלתי רגילים. כל המילים החוזרות מסתיימות בצליל "או" הכבד. השיר משתמש בשואה היהודית כמטפורה מורחבת ופלאת' מתארת עצמה כאילו הייתה יהודייה שנפלטת למחנה השמדה. יחסה לגרמני הארי הנאצי הוא דו ערכי: היא פוחדת ממנו ומעריצה אותו בו זמנית. לאורך השיר זרועים מושגים ידועים מתחום השואה לדוגמה צלב קרס, מחנות הריכוז וההשמדה אושוויץ, ברגן-בלזן ודכאו. לאורך כל השיר פלאת' מתייחסת לדמות האב (שייתכן שהיא מטאפורית). לעיתים היא מאפיינת אותו בצורה ישירה ובאמירות חדות (לדוגמה תכונת האכזריות שהיא מייחסת לו) ולעיתים בעקיפין, למשל אדם בשחור, עם מראה של מיין קמפף. פלאת' חותמת את השיר בקללת "ממזר" כלפי האב. השיר Daddy (באנגלית) Daddy, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Daddy, בפורום סילביה פלאת'
מג"ב דרום

משמר הגבול מרחב דרום הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) במסגרת משמר הגבול, האחראית על פעילות מג"ב באזור דרום מדינת ישראל. בשנת 1954 הוקם גדוד 1 של מג"ב שמנה שתי פלוגות והיה אמון על שמירת הגבולות בגזרה הדרומית ביותר של מג"ב באותה התקופה - אזור ירושלים. במקביל קם גדוד 2 של מג"ב שהיה אחראי על שמירת גבול ישראל ירדן בכל אזור מרכז הארץ, ומנה ארבע פלוגות. בזמן מבצע קדש הוכפף מג"ב לצה"ל, גדוד 1 השתתף בקרבות באזור רצועת עזה וגדוד 2 היה אחראי על אכיפת העוצר בכפרים הערביים שבתחומו, במהלך מבצע קדש ביצעו לוחמים מגדוד 2 את טבח כפר קאסם. לאחר מבצע קדש ב-1958 פורק גדוד 1 והשוטרים שבו שולבו בגדוד 2, שהיה אחראי מאז גם על אזור הדרום וגם על אזור מרכז הארץ. בשנת 1969, כחלק מהערכות מחודשת של משמר הגבול, הפך גדוד 2 למחט"ב מג"ב דרום והמשיך לפעול בגזרתו. בשנת 1994 פוצל מג"ב מרכז ממג"ב דרום ומאז שטח האחריות של מג"ב דרום הוא דרום הארץ, בחופף לשטח מחוז דרום של משטרת ישראל, והוא הגדול בשטחו מבין מרחבי מג"ב. מפקדת מרחב דרום יושבת בבית גוברין. מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה. במג״ב דרום פועלים כ-700 לוחמים ולוחמות ב-8 יחידות ופלוגות שונות וזאת בשיתוף פעולה מבצעי עם צה״ל ומחוז דרום של משטרת ישראל: ימ"ס דרום היא יחידת עילית של מסתערבים הפועלת תחת מג"ב דרום אשר הוקמה בשנת 1989. היחידה היא יחידת המסתערבים הראשונה של מג"ב שפעלה בתוך עזה וסיני תחילה ובהמשך, עם היציאה מהרצועה עברה לפעול במשולש הגבולות: ירדן, מצרים ורצועת עזה. מעל 100 לוחמים מסתערבים משרתים ביחידה. היחידה פועלת בפיקוד הדרום, והתמחותה היא בקליעה, בצליפה ובמרדף מוסק. פעילות היחידה מתבטאת בסיכול אירועי פח"ע, הברחות סמים וכן התמודדות עם הפשיעה במגזר הבדואי. ב-2011 לוחמי היחידה היו חלק מהכוח שנלחם במחבלים במתקפת הטרור בדרום ישראל ואף חיסלו את אחד המחבלים. 21 באוגוסט 2021 פעלו לוחמי ימ"ס דרום בגזרת גדר המערכת כדי לסייע באבטחת ההתפרעויות על הגדר במרחב הסמוך לנחל עוז שבצפון הרצועה ולמנוע חדירת מחבלים. במהלך ההתפרעויות הצליח פעיל חמאס להחדיר אקדח דרך חרך בחומת ההפרדה וירה בלוחם היחידה סמ"ר בראל חדריה-שמואלי מטווח אפס שנהרג מהפגיעה. ב-7 באוקטובר 2023 היחידה הוזנקה בעקבות מתקפת הפתע על ישראל ב-2023 וחיסלה בקרבות עשרות מחבלים. לוחמי בט"פ אילת לוחמי מג"ב דרום מאבטחים את קו התפר לוחמי יחידת שחר של מג"ב דרום בפעילות בבאר שבע לוחמי יחידת שחר של מג"ב דרום החלפת פיקוד במרחב מבצעי מג״ב דרום, באתר משטרת ישראל, ‏5.02.2024 התקרית ברהט והצצה ליחידה: מפקד ימ"ס דרום מדבר, באתר mako, ‏2022-03-18 קוריאל, אילנה; אייכנר, איתמר; רובינשטיין, רועי; כהן, גלעד (2021-08-30). "9 ימים אחרי הפציעה בגבול עזה: נקבע מותו של הלוחם בראל חדריה שמואלי". Ynet. נבדק ב-2024-09-22.
גמ"ח תרופות

גמ"ח תרופות הוא פעילות מקובלת ביהדות החרדית, במסגרתה ניתן סיוע לנזקקים לתרופות בזמנים שבתי המרקחת אינם פתוחים, כמו בשבתות וחגים. מוקדי הגמ"חים מפורסמים באמצעי הפרסום הנפוצים באוכלוסייה החרדית. לעיתים מפרסמים הגמ"חים בקשה מהציבור שנשאר בידם תרופות שאין להם כבר צורך בהם, להעביר אותם לגמ"ח, כדי לסייע לזקוק להם. ניתן לראות מודעות בעיתונים של אנשים פרטיים המציעים תרופות נדירות שברשותם לחולים הזקוקים להן, או המבקשים אותן, עם פרטי התקשרות. גמ"ח זה מצטרף לשורה ארוכה של גמ"חים נוספים הפועלים במגזר החרדי, שמטרתם להקל ולסייע בכל מיני מצבים, כמו השאלת ציוד רפואי, השאלת מיטות, מוצצים, פלטות שבת, כיסאות וספסלים לאירועים, גמ"ח להשבת ילדים אובדים, ועוד. גמילות חסדים
אלתמימי

אבו עבדאללה מחמד אבן סעיד אלתמימי (בערבית: أبو عبداللة محمد بن سعيد التميمي) היה רופא ערבי מוסלמי בן המחצית השנייה של המאה העשירית, שהתפרסם בעולם האסלאם. הוא היה יליד ירושלים ובה רכש את השכלתו הרפואית. לאחר שסיים את התמחותו ברמלה, עבר בשנת 980 לערך למצרים, שם התקרב לווזיר יעקוב אבן כלס (930–991), שפעל בשליחותם של הח'ליפים הפאטמיים אבו תמים מעד אל-מועיז ובנו אלעזיז. אלתמימי כתב ספרי רפואה רבים, שמחלקם הגדול לא נותר דבר. מקורותיו של אל תמימי היו גם סופרים מהספרות הקלאסית כגלנוס ודיוסקורידס וגם מקורות מימי הביניים. חלק מספריו היו פרי עבודתו העצמית בעזרת מפגש בלתי אמצעי עם צמחי מרפא. כיוון שהוא פעל במרחב הארץ ישראלי הוא תרם רבות להכרת הצומח באזור זה בתקופתו. חלק מחיבורו הידוע "מרשד" (המדריך) נותר בכתבי יד, שטרם פורסמו, וחלקים אחרים מצוטטים על ידי סופרים מאוחרים יותר, כגון הרמב"ם ואבן אלביטאר. אלתמימי התמחה בעיקר בנושא ה"תריאק" ורפואת העיניים שהיו בשימוש בסוריה ובארץ ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה (עד 1099). חיבוריו של אלתמימי הם מן המקורות החשובים ביותר להכרת חומרי המרפא והמזונות שהיו בשימוש האוכלוסייה באזור סוריה-רבתי (א-שאם) בימי הביניים. זאת ועוד, המידע הנמסר בכתביו כולל תחומים רבי עניין: הריאליה, התרבות החומרית, חיי היום-יום של התושבים המקומיים ואמונותיהם. אלתמימי משלב בחיבוריו תיאורים גאוגרפיים וידיעות מקוריות יוצאות דופן על כריית מחצבים, הפקת שמנים ובשמים ומלאכות מסורתיות אחדות שרווחו בקרב התושבים, בעיקר באזור ירושלים-רבתי ואגן ים המלח. זהר עמר וירון סרי, ארץ-ישראל וסוריה על-פי תיאורו של אלתמימי, רופא ירושלמי בן המאה העשירית, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2004 זהר עמר, מסורת וראליה בתיאורי רופא ירושלמי מהמאה העשירית, קתדרה, 81, (1996), עמ' 34-23. זהר עמר וירון סרי, ארץ ישראל וסוריה על פי תיאורו של אלתמימי: רופא ירושלים בן המאה העשירית זהר עמר, מסורת וראליה בתיאורי רופא ירושלמי מהמאה העשירית, קתדרה 81, 1996, עמ' 34-23 זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 104. זהר עמר וירון סרי, ארץ ישראל וסוריה על פי תיאורו של אלתמימי: רופא ירושלים בן המאה העשירית, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשס"ד.