laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני

האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia; בראשי תיבות SZIMA) נוסדה על ידי האקדמיה ההונגרית למדעים בשנת 1992 עבור נציגים בולטים של התחומים שהודרו פוליטית על ידי המשטר הקומוניסטי מ-1949 - הספרות והאמנויות. האקדמיה סצ'ני היא מוסד מסונף של האקדמיה ההונגרית למדעים (MTA), אשר הוקמה תוך תהליך השיקום (רהביליטציה) לאחר חילופי המשטר בשנת 1989. זהו ארגון עצמאי עם תקנון נפרד ונושאי המשרה בו נבחרים באופן עצמאי על ידי האספה הכללית שלו. עם זאת, התקציב שלו הוא חלק מתקציב ה-MTA. חבריה אינם מקבלים שכר ואינם משלמים דמי חבר. נציגי האמנויות נכחו כבר במפגש הראשון של אגודת החוקרים ההונגרית (קודמו של האקדמיה ההונגרית למדעים) בשנת 1825 ואחד הרעיונות המרכזיים בהקמת המוסד (האקדמיה למדעים) אז היה טיפוח וטיפול בשפה ההונגרית. כבר מתחילת הדרך נציגי ענפי אמנות שונים לקחו חלק פעיל בעבודת האקדמיה למדעים. לדוגמה: יאנוש אראן היה המזכיר הכללי של האקדמיה ההונגרית למדעים במשך ארבע עשרה שנים וזולטן קודאי היה נשיא הדירקטוריון במשך שלוש שנים. עם זאת, עקב השינוי הפוליטי, בוטלה תת-המחלקה לאמנויות יפות ב-1949, וסופרים ואמנים עזבו את האקדמיה. דומוקוש קושארי, נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בתקופת חילופי המשטר, כתב על הצורך להכיל מחדש את הספרות והאמנות. בנוסף למצוינות הספרותית, חברי הגוף החדש (אקדמית סצ'ני) הם אמנים חזותיים, אדריכלים, אמנים שימושיים (תעשייתיים), יוצרי סרטי קולנוע, צלמים, היסטוריונים של תולדות האמנות ומלחינים. לפי התקנון שנקבע, רק ארבעים ושמונה אנשים מתחת לגיל שבעים יכולים להיות חברים באקדמיה בעת ובעונה אחת במקביל. מעל גיל שבעים כולם נשארים אמנם חברים מן המניין, אך במקומם ניתן לבחור חבר חדש (לתוך ה-48). מטרת האקדמיה, הפועלת כארגון חברתי, אך פועלת גם להשגת מעמד של גוף ציבורי, היא להפוך לקהילה שומרת ערכים וסטנדרטים של התרבות ההונגרית בנוסף להערכה האישית של חבריה. קבוצת אזור מישקולץ של האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני נוסדה ביוני 2000. במאי הקולנוע קארוי מאק הפך לנשיא הארגון. לאחר מותו בחרה האספה הכללית ב-27 בנובמבר 2017 את דורה מאורר לנשיאה. האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני הקימה טופס חברות חדש (חברות נומינלית) באספה הכללית השנתית הרגילה שלה ב-26 בנובמבר 2018, עבור אישים מצטיינים בחיי הרוח שאינם, או אינם בעיקר, אמנים יוצרים, לפיכך על פי תקנון האקדמיה, לא יכולים להיות חברים רגילים או חברי כבוד. "A Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia vezetőségének nyilatkozata". Élet és Irodalom. LVII. évf. (7. szám): 2013. február 15., 10. אורכב מ-המקור ב-2015-09-25. נבדק ב-2013-02-16. (הצהרת הנהלת האקדמיה משנת 2013) mta.hu/szima – אתר האינטרנט של האקדמיה סצ'ני תקנון האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני האתר של קבוצת מישקולץ האקדמיה המדעית ההונגרית האקדמיה ההונגרית לאמנויות אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (בהונגרית) Akadémiai tag lett Pintér Béla és Dragomán György (Hvg.hu, 2017-11-28. Hozzáférés: 2017-11-28)
מוזיאון החלל האמריקאי

מוזיאון החלל האמריקאי הוא מוזיאון בטייטוסוויל (אנ') שבפלורידה. חלקו הבולט ביותר הוא "שדרת החלל האמריקאית", רחבה חיצונית על נהר האינדיאן המנציחה את האסטרונאוטים, נאס"א ואנשי תעשייה אווירית. האנדרטאות מוקדשות לתוכניות מרקורי, ג'מיני, אפולו ומעבורת החלל. המוזיאון המקורה מכיל תערוכות ומוצגי חלל והוא ממוקם ברחוב פיין 308. עמותת USSWOFF, שותפות בין קרן החלל לעיר טייטוסוויל, יצרה את שדרת החלל האמריקאית בתוך תוכנית אב לשיפוץ מחדש של קו המים במרכז העיר טייטוסוויל. אנדרטת מעבורת החלל נחנכה ב-2014. מוזיאון החלל האמריקאי, הממוקם ברחוב פיין 308, ממחיש את ההיסטוריה של אמריקה בחקר החלל על ידי הצגת מאות חפצים, כולל תמונות, חומרה, חליפות טיסה, מערכת הגנת החום של מעבורת החלל, תיקוני חלל וסיכות, ומזכרות אחרות מאוספים אישיים של אסטרונאוטים. המוזיאון נקרא "מוזיאון שדרת החלל האמריקאית" עד שהשם שונה ב-2016 ל"מוזיאון החלל האמריקאי". בשנת 2016 עדכן המוזיאון תערוכות, תוך התמקדות בשילוט חדש, חפצים חדשים ותצוגות אינטראקטיביות. המוזיאון הוסיף מדפסות תלת מימד, מחשבים ותערוכות ממוקדות טכנולוגיה אחרות המיועדות לילדים. כמו כן, נמצאת בחסות המוזיאון תוכנית החלל STEAM (אנ'), המתמקדת במדע וטכנולוגיה. אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון החלל האמריקאי (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא מוזיאון החלל האמריקאי בוויקישיתוף מוזיאון החלל האמריקאי, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון החלל האמריקאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון החלל האמריקאי, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון החלל האמריקאי, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגטו היהודי של פרנקפורט

סמטת יהודי פרנקפורט (בגרמנית: Frankfurter Judengasse), הנקראת גם הגטו היהודי של פרנקפורט, הייתה הגטו היהודי הראשון בעיר פרנקפורט ואחת הגטאות הראשונים בגרמניה. הגטו התקיים מ-1462 עד 1811 והיה ביתה של הקהילה היהודית הגדולה ביותר בגרמניה בתקופה המודרנית המוקדמת, יהדות פרנקפורט. בסוף המאה ה-19 נהרסו רוב המבנים בסמטה. האזור ספג הרס גדול במהלך מלחמת העולם השנייה והשיקום לא הותיר סימנים גלויים של הגטו בנוף העירוני של פרנקפורט של היום. השימוש בשטח לאחר המלחמה כלל חניון, תחנת דלק ושוק פרחים סיטונאי. ההחלטה על הקמת מתחם מנהלי עוררה דיון ציבורי בשאלה מה יש לעשות עם השרידים הארכאולוגיים שנחשפו במהלך החפירה בשנת 1977. נמצאו יסודות של 19 מבנים וחמישה מהם ניתן לראות ב"מוזיאון יודנגאסה" ששולב במבנה החדש של הסמטה. הגטו היה ממוקם מחוץ לחומות העיר ממזרח לחומת העיר העתיקה (Staufenmauer) ויצר עיקול קל מהקונסטבלרוואכה של היום ועד בורנהפלאץ, ליד נהר המיין. אורכו של הרחוב היה כ-330 מטרים, רוחבו שלושה עד ארבעה מטרים, והיו בו שלושה שערים. השערים ננעלו בלילה וכן בימי ראשון וחגים נוצריים. בשל הרחוב הצר והגישה המוגבלת, נהרס הגטו שלוש פעמים בשריפה במאה ה-18 בלבד, ב-1711, 1721 ו-1796. בתחילה התגוררו ביודנגאסה בפרנקפורט כ-15 משפחות עם כ-110 חברים, כאשר הוצאו מהעיר בכוח והועברו לגטו בצו של פרידריך השלישי בשנת 1462. עד המאה ה-16 עלה מספר התושבים ליותר מ-3,000, שהתגוררו ב-195 בתים. בגטו הייתה אחת מצפיפות האוכלוסין הגבוהות באירופה. מסמכים בני זמננו תיארו אותו כצר, מעיק ומלוכלך. מדיה וקבצים בנושא הגטו היהודי של פרנקפורט בוויקישיתוף
הנה הלילה

"הנה הלילה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. הוא יצא לאור בשנת 1977, על ידי חברת התקליטים אינטרקור, כסינגל מתוך רגשות מעורבים. בשנת 1977 ביקשה רשות השידור מאילנית לייצג את ישראל פעם נוספת באירוע האירוויזיון השנתי. היא הגישה כעשרה שירים לוועדה מיוחדת, שלבסוף בחרה את "אהבה היא שיר לשניים". שירים נוספים שנכתבו לוועדה היו "נסיך החלומות" ו"הנה הלילה". "הנה הלילה" נכתב והולחן על ידי אליעוז רבין ורוני וייס, שגם הפיק אותו. הוא זכה להצלחה כבירה, כשהגיע בשיאו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' למקום הראשון במשך שלושה שבועות רצופים. הוא אף דורג במצעד השנתי במקום ה-18. הנה הלילה, פזמונט מצעד השנתי תשל"ז (1977), פזמונט
שמעון מישורי

שמעון מישורי (1922 – 16 באוגוסט 2010) היה כנר ומוזיקאי ישראלי. שימש ככנר הראשי של התזמורת הסימפונית של רשות השידור והקים את התזמורת הסימפונית ירושלים. מישורי נולד בשנת 1922 במרקולשטי שבבֵּסָרַבְּיָה, וזמן קצר לאחר מכן עלה ביחד עם הוריו כתינוק לתל אביב. בגיל 3 החל לנגן בכינור, וכבר אז החל לנגן את שירי הילדים משמיעה ללא עזרת מורה. בגיל 13, שמו עלה באוזני ברוניסלב הוברמן, מייסד התזמורת הפילהרמונית הישראלית וזה הזמינו להיבחן בפניו. לאחר מכן מישורי הוזמן מישורי לנגן כסולן בתזמורת הפילהרמונית. בגיל 16 בלבד התקבל לתזמורת האופרה הקאמרית של תל אביב. בשנת 1942 מישורי ניגן עם תזמורת צבא יוגוסלביה, אשר ישבה באלכסנדריה והופיעה בכל המזרח התיכון. בשנת 1947, יצא לפראג כדי להשתתף בפסיטבל הנוער הבינלאומי בפראג. בזמן מלחמת העצמאות, ניצח על התזמורת הסימפונית של חטיבת גבעתי, שלאחר מכן התמזגה ביחד עם הרכבים אחרים לתזמורת צה"ל. במקביל לתפקיד זה, רכב על אופנוע כחלק מתפקידו כקשר בחטיבה. בשנת 1949, התמנה לכנר הראשי של תזמורת קול ישראל, שלאחר מכן שונה שמה ל"תזמורת הסימפונית ירושלים- רשות השידור". מישורי מילא את התפקיד במשך 40 שנים עד לפרישתו בשנת 1987. בין השנים 1988 - 1989 היה הכנר הראשי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. שמעון מישורי נפטר בשנת 2010 והוא בן 88, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה. בשנת 2021 התקבלה בעיריית ירושלים החלטה להקים רחוב על שמו, הרחוב כרגע בתהליכי בנייה ויקום בשכונת תלפיות מזרח כחלק מפרויקט מורדות ארנונה. אנה הלך דודך אשירה לאהוב אתי מלבנון באנו על כנפי נשרים גוזי לי (אל תדפקו את רחלי); לחן: אדמון דבקת האביר (יפתי דלגי נא) דודי לי (דודי לי ואני לו); לחן: נירה חן הרועה (הרועה עדרו) ושאבתם מים (ושאבתם מים בששון); לחן: עמנואל עמירן – לחן מוקדם חליל רועים (בבוקר העמק נעור מחלום) ישמח הר ציון כן יאבדו (כן יאבדו כל אויביך); לחן לוי-תנאי ליל שימורים (הירח שט עלה אינו זע) לנר ולבשמים (לנר ולבשמים נפשי מייחלה) מבין להקת סגל יפות שיר הבוצרים (הכורמים היוגבים) האזנה לשירי שמעון מישורי, באתר זמרשת "שירים עד כאן", באתר כאן ארכיון, 25 באפריל 1989 אורי דרומי, הקונצרטמייסטר, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2010. שמעון מישורי ז"ל יובא היום למנוחות, באתר הבמה, ‏17 בנובמבר 2010 אור ברנע, הכנר והמוזיקאי שמעון מישורי הלך לעולמו, באתר ynet, 16 בנובמבר 2010 שמעון מישורי, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה אור ברנע, הכנר והמוזיקאי שמעון מישורי הלך לעולמו, באתר ynet, 16 בנובמבר 2010
רגשות מעורבים (אלבום)

"רגשות מעורבים" הוא אלבום האולפן ה-14 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1978 חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג BAN-14729. זהו האלבום הראשון לאחר השתתפותה של הזמרת באירוויזיון 1977 עם השיר "אהבה היא שיר לשניים". מתוכו הצליחו השירים "תבורכי", "הנה ימים באים", "הנה בא השלום" ושיר הנושא, "רגשות מעורבים". מידע על האלבום רגשות מעורבים באתר MusicBrainz רגשות מעורבים באתר סטריאו ומונו
דג משוט ראסל

דג משוט ראסל (שם מדעי: Regalecus russelii) הוא מין של דג ענקי מסדרת הלמפיריים החי באוקיינוסים הפתוחים. זהו דג חסר קשקשים בעל מבנה מוארך דמוי-סרט והוא יכול להגיע לאורך של עד 8 מטרים, מה שהופך אותו לאחד מדגי הגרם הארוכים ביותר, לצד קרובו דג משוט ענק. הוא בעל מבנה דמוי-סרט עם סנפירי גב בגובה של עד מטר וצבעו כחול-שקוף בעוד סנפירי הגב אדמדמים והראש מעט חום. הוא בעל עיניים גדולות העוזרות לזהות צלליות של בעלי חיים קטנים מתחת הגלים. דג זה שוחה בחופשיות בים הפתוח שסביב האזור הבתיפלגי. התפוצה המדויקת קשה לחיזוי, מאחר שהוא נצפה לעיתים נדירות אם כי התגלה הן באוקיינוס השקט, האטלנטי וההודי, מה שמצביע על תפוצה קוסמופוליטית. בין השאר נמצאו מספר פרטים מול החופים של יפן, קליפורניה, מקסיקו וקווינסלנד. דג זה שוכן קרוב ל-1,000 או 2,000 מטרים מפני הים, בעודו מחפש טרף שוחה כמו קרילאים, דיונונים ודגים קטנים, שאותם הוא שואב ללסתתו הרחבה ביניקה. מבנה הלסתות הפנימי דומה לזה של כריש לווייתן ועוזר לגרוף את הקריל שנספג בעוד בעליו מסנן אותם מהמים. הדג נפוץ בטבע לפי הרשימה האדומה של IUCN. מדיה וקבצים בנושא דג משוט ראסל בוויקישיתוף דג משוט ראסל, באתר ITIS (באנגלית) דג משוט ראסל, באתר NCBI (באנגלית) דג משוט ראסל, באתר FishBase (באנגלית) דג משוט ראסל, באתר GBIF (באנגלית) דג משוט ראסל באתר הרשימה האדומה של IUCN
אגרוסטיכטיס

אגרוסטיכטיס (שם מדעי: Agrostichthys parkeri) הוא מין של דג מסדרת הלמפיריים ומשפחת דגי המשוט והוא המין היחיד בסוג Agrostichthys. נמצאו רק מספר פרטים ידועים שלו ורובם התגלו קרוב לאוקיינוס הדרומי. הדג תואר למדע ב-1904 בידי החוקר ויליאם בנהם (אנ') ושם המין נקרא להוקרת החוקר הניו זילנדי תומאס ג'פרי פרקר (אנ'). דג זה קטן יותר משאר דגי המשוט אך עדיין יכול להגיע לאורך 3 מטרים. גופו דמוי סרט צר עם סנפיר גבי פרוש שיוצאים ממנו מספר "קרניים" דקות והוא בעל ראש גדול עם לסתות משורבבות קדימה והוא כמעט חסר שיניים. הוא בעל עיניים גדולות עם אישונים שחורים ויכולת לראות בתנאי חשיכה. הסנפירים שלו קטנים יחסית והוא חסר קשקשים, כשצבעו אפור-כחלחל. דג זה הוא שייטן איטי יחסית והוא התגלה רק לעיתים נדירות, למעשה רק 7 פרטים ממין זה התגלו, אם כי הוא איננו בסכנה בטבע. ידוע שהוא נמצא סביב האוקיינוסים הדרומיים ממזרח האוקיינוס האטלנטי, סביב ניו זילנד וצפון טסמניה וקרב לחופי דרום אפריקה וצ'ובוט שבארגנטינה. הדג נמצא קרוב לעומקים של 500 עד 5,000 מטרים מתחת פני הים, בהם הוא מחפש טרף של קרילאים, דגים קטנים ורכיכות. מדיה וקבצים בנושא אגרוסטיכטיס בוויקישיתוף אגרוסטיכטיס, באתר ITIS (באנגלית) אגרוסטיכטיס, באתר NCBI (באנגלית) אגרוסטיכטיס, באתר FishBase (באנגלית) אגרוסטיכטיס, באתר GBIF (באנגלית) אגרוסטיכטיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
הלב הנמהר

הלב הנמהר הוא סרט קולנוע קופרודוקציה ברטית-אמריקאית משנת 1949, בבימויו של וינסנט שרמן, עם ריצ'רד טוד, פטרישיה ניל ורונלד ריגן בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזה "הלב הנמהר" של ג'ון פטריק משנת 1945. העלילה מתרחשת בבית חולים שדה בבורמה מיד לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. קבוצה של פצועים מבעלות הברית מקבלת חייל פצוע סקוטי ומתייחסת אליו בחיבה וחמלה כי רק הם יודעים שחייו קצרים. ריצ'רד טוד היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן חדש ומבטיח. באחת המחלקות בבית חולים שדה בבורמה בשנת 1945, נותרו חמישה חולים לאחר שהשאר נשלחים הביתה בתום המלחמה. החמישה הם-"יאנק" האמריקאי (רונלד ריגן); "בלוסום", אפריקאי מ שבט בסוטו שאינו דובר אנגלית (אורלנדו מאטיס); "דיגר" האוסטרלי (ג'ון שרמן); "טומי" הבריטי (הווארד מריאן קרופורד); ו"קיווי" מניו זילנד (ראלף מייקל). הממונה עליהם היא האחות מרגרט פארקר (פטרישיה ניל). היא מודיעה להם בשם מפקד לוטננט קולונל דאן (אנתוני ניקולס) כי עומד להצטרף אליהם קורפורל סקוטי בשם לאקי מקלאקן (ריצ'רד טוד) שנפצע קשה בקרב וכליתו הוסרה אך הכליה הנותרת כמעט אינה מתפקדת ולכן ימיו ספורים (אז לא היה טיפול בדיאליזה). היא מבקשת כי יתייחסו אליו בידידות וסלחנות. בתחילה מבודד עצמו לאקי מחבריו. הוא כועס שאין משחררים אותו כי ברצונו לחזור מהר לסקוטלנד ולעבד את האדמה שרכש שם. ליום ההולדת ה-24 שלו מחליטים האחות והמאושפזים לקנות לו קילט ומתלוצצים אתו כל הזמן על "מה יש לסקוטי מתחת לחצאית הזאת". הקרח נשבר והם מתידדים ומספרים בדיחות. לאקי מתאהב באחות פארקר ומציע לה נישואין והיא נותנת לו להבין שהיא מסכימה. כאשר לוטננט קולונל דאן מסביר ללאקי על מצבו הוא נשבר. הוא מאמין שמרגרט והגברים האחרים היו נחמדים אליו רק בגלל שהוא גוסס ומחליט לחזור לסקוטלנד כדי לחיות את שארית חייו לבד. הוא מחזיר את המדים והחצאית ומצווה על הגברים להתרחק ממנו. רגע לפני שהוא עוזב, בלוסום מציע לו שרשרת לצוואר שיצר למענו ולאקי דוחה אותה בקור רוח. יאנק כועס עליו ומסביר לו שבלוסום לא דובר אנגלית ולכן לא יכול היה לדעת שלאקי עומד למות ועשה זאת רק מתוך חיבה אליו. לנוכח העדות הזו לאכפתיות אמיתית, לאקי נשבר. הוא מודה שהוא לא רוצה למות לבד ומתחנן שיאפשרו לו להישאר ולבלות אתם את ימיו האחרונים. הוא לובש שוב את הקילט, מצטרף לחבורה והאחות פארקר מצלמת אותם תוך שטומי מנסה לברר מה יש מתחת לקילט... מדיה וקבצים בנושא הלב הנמהר בוויקישיתוף "הלב הנמהר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הלב הנמהר", באתר נטפליקס "הלב הנמהר", באתר AllMovie (באנגלית) "הלב הנמהר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הלב הנמהר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ללב הנמהר, באתר יוטיוב ויכוח על מה לובש הסקוטי מתחת לחצאית, באתר יוטיוב הלב הנמהר, באתר TCM קטעים מהצגת הלב הנמהר בתיאטרון הקאמרי, בארכיון הסרטים הישראלי לפי פרויקט ירושלים סגל הסרט נקרא בארץ בשם "צער נולד בלב נמהר", משפט שנאמר מספר פעמים בסרט.
מאסאקי ואטאי

מאסאקי ואטאי (ביפנית: 渡井 理己; נולד ב-18 ביולי 1999 בפוג'ינומיה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת בואבישטה מליגת העל הפורטוגלית. ואטאי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת טוקושימה וורטיס במסגרת ליגת העל היפנית וליגת המשנה היפנית. ב-14 ביולי 2022 הושאל ואטאי למשך עונה אחת לבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לקאזה פיה א.ק. במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023. ב-30 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ויזלה במסגרת המחזור ה-11 בליגה. הוא ערך 15 הופעות ליגה במועדון במהלך העונה, בהן הבקיע שער אחד. ב-8 ביולי 2023 הושאל לבואבישטה לעונה נוספת. מאסאקי ואטאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאסאקי ואטאי, ברשת החברתית אינסטגרם מאסאקי ואטאי, באתר Transfermarkt מאסאקי ואטאי, באתר Soccerway מאסאקי ואטאי, באתר WorldFootball.net מאסאקי ואטאי, באתר FootballDatabase.eu Masaki Watai: "Agora estou mais preparado para fazer uma grande época" באתר הרשמי של בואבישטה, 8 ביולי 2023 (בפורטוגזית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאסאקי ואטאי".
Proud (שיר של הת'ר סמול)

"Proud" הוא סינגל הסולו הראשון של הזמרת הבריטית, הת'ר סמול. השיר יצא ב-8 במאי 2000 בהוצאת חברת התקליטים אריסטה רקורדס. השיר נכתב על ידי הת'ר סמול ופיטר-ג'ון וטזה, והופק על ידי פיטר-ג'ון וטזה, סימון קלימה, סטיב דוברי ואולי מרלאנד. השיר הופיע כסינגל המוביל של אלבום האולפן הראשון שלה, Proud. נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-18 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-3 מיליון פעמים ביוטיוב. ב-2000, השיר הופיע בסיקור ה-BBC על אולימפיאדת סידני. ב-2005, השיר הופיע בסרטון תדמית של הממלכה המאוחדת עבור ההצעה לארח את האולימפיאדה ב-2012. לכבוד כך, הלהקה שבה חברה הת'ר סמול, אם פיפל, הוציאה את אלבום האוסף Ultimate Collection, שבה נכלל השיר. בשל כך, השיר הופיע פעם נוספת במצעד הסינגלים הבריטי, כאשר הגיע בשיאו למקום ה-33. כמו כן, השיר הופיע בתוכנית הסיטקום הבריטית, מירנדה (אנ'), אשר בוצע על ידי סטיבי סאטון (שרה הדלנד). בנוסף לכך, הת'ר סמול ביצעה את השיר בפרק הסיום של הסדרה. ב-2019, השיר הופיע באופרת הסבון הבריטית, איסטאנדרס. מידע על היצירה "Proud" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Proud" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Proud" באתר Discogs "New Releases – For Week Starting May 8, 2000: Singles" (PDF). Music Week: 23. 6 במאי 2000. נבדק ב-2 באוגוסט 2021. {{cite journal}}: (עזרה) Proud, 1999-06-28, נבדק ב-2023-07-21 Heather Small - Proud (Official video), נבדק ב-2023-07-21 "Celebrations across the UK as countdown to 2012 begins". London 2012. 25 באוגוסט 2008. אורכב מ-המקור ב-1 באוקטובר 2008. נבדק ב-8 בספטמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "UK Top 40 Database".
קייגו צונמוטו

קייגו צונמוטו (ביפנית: 常本 佳吾; נולד ב-21 באוקטובר 1998 בסגמיהארה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית. צונמוטו גדל במחלקות הנוער של מאצ'ידה אוגאווה, יוקוהמה אף. מרינוס ואוניברסיטת מייג'י. בשנת 2020 החל לשחק בקאשימה אנטלרס מליגת העל היפנית. הוא ערך 71 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. ב-15 ביולי 2023 חתם צונמוטו בסרבט ז'נבה מליגת העל השווייצרית. מדיה וקבצים בנושא קייגו צונמוטו בוויקישיתוף קייגו צונמוטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייגו צונמוטו, ברשת החברתית אינסטגרם קייגו צונמוטו, באתר Transfermarkt קייגו צונמוטו, באתר Soccerway קייגו צונמוטו, באתר WorldFootball.net קייגו צונמוטו, באתר FootballDatabase.eu קייגו צונמוטו, באתר ESPN Keigo Tsunemoto est Servettien באתר הרשמי של סרבט ז'נבה, 15 ביולי 2023 (בצרפתית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קייגו צונמוטו".
מירקו נובוסל

מירקו נובוסל (בקרואטית: Mirko Novosel;‏ 30 ביוני 1938 – 20 ביולי 2023) היה כדורסלן ומאמן כדורסל קרואטי. נובוסל אימן כמה מהשחקנים הגדולים ביותר ביוגוסלביה לשעבר ובקרואטיה, ובהם קרשימיר צ'וסיץ' ודראז'ן פטרוביץ'. הוא נבחר להיכל התהילה של הכדורסל כמאמן ב-7 בספטמבר 2007 ולהיכל התהילה של פיב"א כמאמן ב-2010. נובוסל שיחק כדורסל מועדונים מ-1952 עד 1966 במדי לוקומוטיבה זאגרב. נובוסל אימן את ציבונה זאגרב במשך 15 שנים שהתפרשו על פני שלוש תקופות, והוביל אותה לשתי זכיות בליגה היוגוסלבית, לשבעה גביעי יוגוסלביה ושני גביעי אירופה לאלופות ב-1985 ו-1986, אז נבחר למאמן השנה באירופה. לאחר מכן אימן את נאפולי האיטלקית במשך שנתיים. כמאמן הוביל נובוסל את נבחרת יוגוסלביה בכדורסל למדליית כסף באליפות העולם 1974 ובאולימפיאדת מונטריאול 1976, ולמדליית ארד באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984. הוא גם זכה איתה באליפויות אירופה ב-1973 וב-1975. נובוסל היה גם מאמן נבחרת קרואטיה, והוביל אותה למדליית הארד באליפות אירופה בכדורסל 1993. נובוסל מת ב-20 ביולי 2023, בגיל 85. פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר היכל התהילה של פיב"א The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame: Mirko Novosel, היכל התהילה של הכדורסל (באנגלית) HALL OF FAMERS: Mirko Novosel (Croatia), היכל התהילה של פיב"א (באנגלית)
סאטושי טנאקה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא טנאקה. סאטושי טנאקה (ביפנית: 田中 聡; נולד ב-13 באוגוסט 2002 בנאגנו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שונאן בלמארה מליגת העל היפנית. טנאקה גדל במחלקות הנוער של נאגנו FC, נאגנו פרקיירו ושונאן בלמארה. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שונאן בלמארה מליגת העל היפנית. ב-22 באוגוסט 2022 הושאל טנאקה למשך עונה אחת לקורטרייק מליגת העל הבלגית. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לסטנדרד לייז' במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2022/2023. הוא ערך 15 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. סאטושי טנאקה, ברשת החברתית אינסטגרם סאטושי טנאקה, באתר Transfermarkt סאטושי טנאקה, באתר Soccerway סאטושי טנאקה, באתר BDFutbol סאטושי טנאקה, באתר WorldFootball.net סאטושי טנאקה, באתר FootballDatabase.eu סאטושי טנאקה, באתר ESPN SATOSHI TANAKA OP HUURBASIS NAAR KVK באתר הרשמי של קורטרייק, 22 באוגוסט 2022 (בהולנדית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סאטושי טנאקה".
Proud (אלבום של הת'ר סמול)

Proud הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת הבריטית, הת'ר סמול. האלבום יצא לראשונה ב-28 ביוני 1999 בהוצאת חברת התקליטים אריסטה רקורדס. האלבום הופק על ידי פיטר-ג'ון וטזה, סטיב דוברי, סימון קלימה ואולי מרלאנד. ב-28 ביוני 2000 ו-27 בנובמבר 2002 יצאו מהדורות חוזרות של אלבום האולפן. מידע על האלבום Proud באתר MusicBrainz האלבום Proud באתר Discogs האלבום Proud באתר ספוטיפיי Proud, 1999-06-28, ארכיון מ-2021-08-08, נבדק ב-2023-07-21 Proud by Heather Small, Genius (באנגלית) (ארכיון) Proud: Reissued by Heather Small, Genius (באנגלית) (ארכיון)
מייק נאוורוצקי

מייק נאוורוצקי (בפולנית: Maik Nawrocki; נולד ב-7 בפברואר 2001) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם במועדון הסקוטי סלטיק. נאוורוצקי הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ורדר ברמן. הוא התקדם עד לקבוצת המילואים של המועדון, ובפברואר 2020 חתם על חוזה מקצועי בוורדר ברמן. נאוורוצקי הצטרף לוארטה פוזנן בהשאלה בפברואר 2021. הוא רשם 3 הופעות בליגה הפולנית הבכירה והבקיע שער אחד. ב-15 ביוני 2021, הוכרז כי נאוורוצקי יחזור לפולין ויצטרף לאלופה הפולנית באותה תקופה, לגיה ורשה בהשאלה לעונת 2021/2022, עם אופציה לרכישה. הוא הצטרף לקבוצה באופן קבוע על חוזה לשלוש שנים ב-28 במאי 2022. נאוורוצקי יצג את פולין בנבחרות הצעירות שלה, החל מהנבחרת עד גיל 15 ועד הנבחרת עד גיל 21. מייק נאוורוצקי נכלל בסגל הזמני של פולין למונדיאל 2022, אך הוא לא נכלל בסגל הסופי של 26 שחקנים. מדיה וקבצים בנושא מייק נאוורוצקי בוויקישיתוף מייק נאוורוצקי, באתר Transfermarkt מייק נאוורוצקי, באתר Soccerway מייק נאוורוצקי, באתר WorldFootball.net מייק נאוורוצקי, באתר FootballDatabase.eu
רוקאס פוקסטאס

רוקאס פוקסטאס (בליטאית: Rokas Pukštas; נולד ב-25 באוגוסט 2004) הוא כדורגלן אמריקאי ממוצא ליטאי המשחק בעמדת הקישור בקבוצת היידוק ספליט הקרואטית. פוקסטאס הצטרף לאקדמיית הנוער של ספורטינג קנזס סיטי ב-2018, ואף היה בתקופת ניסיון במנצ'סטר יונייטד ב-2019. הוא חתם על חוזה מקצועי עם היידוק ספליט ב-10 בנובמבר 2020, והצטרף למחלקת הנוער. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של היידוק ספליט בניצחון 2–1 בליגה על הורווטי דרגוביץ' ב-29 באפריל 2022. פוקסטאס זכאי לשחק עבור נבחרות ארצות הברית וליטא. הוא יצג את ארצות הברית עד גיל 15 בשנת 2019. הוא יצג מאוחר יותר את נבחרת ארצות הברית בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2021 ובמונדיאליטו 2023, שם כבש שער נגד נבחרת ניו זילנד. רוקאס פוקסטאס, באתר Transfermarkt רוקאס פוקסטאס, באתר Soccerway רוקאס פוקסטאס, באתר WorldFootball.net רוקאס פוקסטאס, באתר FootballDatabase.eu
קאיין

קָאיֶין (בצרפתית: Cayenne) היא עיר הבירה של גיאנה הצרפתית, מחוז מעבר לים של צרפת. קאיין נוסדה ב-1664, 21 שנה לאחר הכיבוש הצרפתי של האזור. העיר הייתה תחת שלטונן של הולנד, בריטניה וברזיל לפני שחזרה לשלטון צרפת. העיר שימשה כמושבת עונשין מ-1854 עד 1938. שטח השיפוט של קאיין הוא כ-23.6 קמ"ר ובשנת 2015 התגוררו בה כ-57,614 תושבים (צפיפות של 2,144 תושבים לקמ"ר). היא ממוקמת על חצי אי בין הנהרות Cayenne ו-Mabury. מזג האוויר הוא טרופי, חם ולח לאורך כל השנה. האתרים המרכזיים בקאיין הם: כיכר גרנובל (Place Grenoble), שבה נמצאים בית העירייה, משרד הדואר והנציבות הצרפתית. כיכר התמרים (Place des Palmistes) - מרכז הרובע המסחרי. כיכר ויקטור שלכר (Place Victor Schoelcher) - על שם האחראי להפסקת העבדות במושבה. כיכר התרנגול (Place du Coq) - שוק המוצרים המרכזי. המוזיאון המרכזי (Musée Départmental) - מציג שילוב של טבע, היסטוריה, ארכאולוגיה ומידע לגבי מושבות העונשין. הגנים הבוטניים - מציג את מבחר הבוטניקה והצומח של האזור. מדיה וקבצים בנושא קאיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאיין (בצרפתית) קאיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאיין, ברשת החברתית אינסטגרם קאיין, סרטונים בערוץ היוטיוב קאיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Bonnie Hamre, Tripsavvy, Get to Know Cayenne, the Capital of French Guiana, ‏6-4-2019