laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנציקלופדיה אוניברסליס

  אנציקלופדיה אוניברסליס (בלטינית: Encyclopaedia Universalis) היא אנציקלופדיה כללית בשפה הצרפתית. המאמרים באנציקלופדיה מכוונים לקוראים מבוגרים ומשכילים, ונכתבו על ידי צוות עורכים במשרה מלאה ותורמים מומחים בתחומם. האנציקלופדיה פורסמה תחילה במהדורה מודפסת, ולאחר מכן גם על תקליטור, DVD ודיסק און קי. הופעת המהדורה המודפסת הופסקה סופית בשנת 2012. היא נגישה באינטרנט למנויים בתשלום. אנציקלופדיה אוניברסליס פורסמה במקור על ידי חברת ההוצאה לאור Encyclopædia Universalis SA. החברה נוסדה בשנת 1966, בשיתוף פעולה של חברת מועדון הספרים הצרפתי (CFL) וחברת אנציקלופדיה בריטניקה. חברת מועדון הספרים הצרפתי התמחתה בפרסום ומכירת ספרים וסדרות דרך הדואר, ואנציקלופדיה בריטניקה הייתה האנציקלופדיה המפורסמת ביותר באנגלית. המיזם המשותף נועד לשלב את היתרונות של שתי החברות. הכרך הראשון של האנציקלופדיה הופיע בשנת 1968. שיתוף הפעולה בין שתי החברות, וכן האיכות הגבוהה של המהדורות הבאות, הובילו להצלחה מסחרית יוצאת דופן של החברה עד תחילת שנות ה-90. אז החלה ירידה במכירות, בעקבות עליית האינטרנט. במהלך המחצית השנייה של שנות ה-90 חוותה החברה תקופה שנייה של צמיחה, בעקבות הטמעה מהירה של גרסאות אלקטרוניות של האנציקלופדיה. מנגד, השינוי בדרך ההפצה הביא לעימותים בין שתי החברות השותפות. לבסוף, בשנת 2005, מכר מועדון הספר הצרפתי את מניותיו לחברת אנציקלופדיה בריטניקה בתום תהליך מכירה פומבית, לאחר ארבעים שנות שותפות. אנציקלופדיה בריטניקה אתר האינטרנט הרשמי של אנציקלופדיה אוניברסליס (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא אנציקלופדיה אוניברסליס בוויקישיתוף אנציקלופדיה אוניברסליס, ברשת החברתית פייסבוק אנציקלופדיה אוניברסליס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנציקלופדיה אוניברסליס, סרטונים בערוץ היוטיוב "Universalis en dépôt de bilan". Le Monde.fr (בצרפתית). 2014-11-22. נבדק ב-2024-03-20. "Licenciements à Encyclopædia Universalis menacé de disparition (CGT-FO-Sud-Culture)". Acrimed | Action Critique Médias (בצרפתית). ארכיון מ-2020-10-25. נבדק ב-2020-09-13.
צ'אנגג'נג 12

צ'אנגג'נג 12 או צעדה ארוכה 12 (בסינית: 长征十二号运载火箭) הוא כלי שיגור סיני בעל הרמה בינונית הנמצאת כעת (2024) בפיתוח. הוא יהיה מסוגל לשגר לפחות 10 טון מטען למסלול לווייני נמוך של כדור הארץ ולפחות 6 טון במסלול מסונכרן שמש של 700 ק"מ. השיגור הראשון שלו מתוכנן להתרחש בשנת 2024 מהכריות המסחריות באתר השיגור ונגצ'אנג. ב-26 בפברואר 2024, תאגיד המדע והטכנולוגיה של סין (CASC) פרסם את "הספר הכחול" השנתי שלו, אשר פירט את תוכניות ההשקה של החברה לשנה הקרובה; אחד הפרויקטים שנחשפו בספר הכחול הוא הרקטה החדשה צ'אנגג'נג 12. צ'אנגג'נג 12 (או CZ-12) מתוכנן כטיל דו-שלבי: השלב הראשון שלו יופעל על ידי ארבעה מנועי YF-100k 1250 KN באמצעות RP-1 וחמצן נוזלי בעוד השלב השני שלו יופעל על ידי שני מנועי YF-115 בעצמה של 180kN המשתמשים גם ב-RP-1/ LOX. הרקטה מציעה שתי אפשרויות לפריסת מטען, אחת בקוטר של 5.2 מטר ושנייה בקוטר של 4.2 מטר. ל-CZ-12 קוטר מקטע של 3.8 מטר, לראשונה עבור סין. הוא ישוגר מאתר השיגור המסחרי החדש הממוקם בנמל החלל החופי של סין בוונצ'אנג. מינהל החלל הלאומי של סין Jones, Andrew (26 בפברואר 2024). "China's 2024 space plans include 100 launches and moon sample return mission". spacenews.com. נבדק ב-26 בפברואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "长征十二号运载火箭计划今年首飞". 新华网. 2024-02-26. Jones, Andrew (29 בפברואר 2024). "China to debut new Long March rockets in 2024". space.com. נבדק ב-5 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה)
דוד בן סעדיה

רבי דוד ברבי סעדיה (ד'ת"ת, 1040 בערך) היה דיין וחכם ספרדי בתקופת הראשונים הקדמונים, חיבר מספר ספרי הלכה בערבית. רבי בצלאל אשכנזי בספרו "שיטה מקובצת" מביא קטע מחיבור של רבי דוד בן סעדיה "שחיבר בלשון ערבי להשיב על קצת דברים שבאו בספר הלכות גדולות". בקטע הנ"ל מזכיר רבי דוד את ספר נוסף שכתב, "ספר משפטי השבועות שחברתי בלשון ערבי". רבי יצחק ברבי ברוך אבן אלביליא התייחס בתשובותיו לדברי "הדיין" - רבי דוד. הספר הכולל (כתאב אלחאוי) – לר' דוד בן סעדיה אלגר, יד יצחק בן־צבי, תשפ"ד (2024) ישראל מ' תא-שמע, "David ben Saadiah", באתר encyclopedia.com (באנגלית) גרשום הרפנס, עידן הראשונים, פלדהיים, ה'תשע"א, עמ' 68 אזכור בספר שיטה מקובצת, מסכת בבא מציעא, דף קד, עמוד ב, באתר ויקיטקסט דף הספר, באתר "יד יצחק בן־צבי". ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דוד בן סעדיה".
אוראיאויפלו

העיירה אוראיאויפלו (בהונגרית: Uraiújfalu) ממוקמת באזור מערב טרנסדנוביה, מחוז ואש, נפת שארוואר. היישוב שוכן באזור הגבול המערבי של הונגריה במישור ההונגרי הקטן, באמצע מישור שופרון-ואש, בגדה השמאלית של נהר הראבה (נהר), ליד נחל קריש. היישוב ממוקם בחלק הצפוני של המחוז. בירת המחוז, סומבטהיי, נמצאת במרחק של כ-35 ק"מ והעיר הקרובה ביותר, Répcelak, נמצאת במרחק של כ-7 ק"מ. היישוב נגיש בקלות בכביש מכמה כיוונים, אך נתיבי הגישה החשובים ביותר מהחלקים הרחוקים יותר של המדינה הם הכביש הראשי 86 והכביש המהיר M86: משניהם יש לפנות בחלק הדרומי של Répcelak לכביש 8447, אליו ניתן להגיע מכיוון ניק. מכיוון סומבטהיי כדאי לפנות מכביש 86 ב-Vasegerszeg, משם מוביל כביש 8448 ליישוב. תחבורה ציבורית בכבישים מסופקת על ידי אוטובוסים של וולאנבוס. קו רכבת לא עובר ביישוב. העיירה נוצרה משלושה יישובים: Uraj, Újfalu ו-Szentivánfa. האזכור הראשון בכתב של Uraj הוא משנת 1221. באותה תקופה המקום היה רכושה של חמולת יאק. האזכור הראשון של Szentivánfa הוא משנת 1342, תחת השם Szentivánfalva. יישוב זה היה גם רכושם של בני חמולת יאק. מהמאה ה-17 ועד סוף מלחמת העולם השנייה, היישוב היה רכושה של משפחת בזרדי. ב-1 ביולי 1969, Uraiújfalu ו-Szentivánfa התאחדו תחת השם אוראיאויפלו. כנסייה אוונגליסטית: נבנתה בשנת 1784, בסגנון הבארוק. אחוזה מפוארת (טירת אייקאי): נבנתה בסביבות 1790, בסגנון הבארוק המאוחר. מאוחר יותר (במחצית השנייה של המאה ה-19) היא נבנתה מחדש בסגנון רומנטי. הוא שופץ בין 1977 לבין 1980. הכנסייה הרומית-קתולית (לב ישו). אנדרטת הגיבורים. עמוד זיכרון. בית סלשטאי. בית פיגדי. טירת הטיישי. טירת בזרדי אחוזת וידוש קולטאי: נבנתה בסביבות 1810 על ידי VI. יאנוש וידוש. בניין חד-קומתי בצורת L. כיום זהו מרכז תרבות. צלב המילניום. הכנסייה הקתולית Szentivánfai (הקדוש יוחנן המטביל): נבנתה במקור במאה ה-14 בסגנון גותי. מאוחר יותר (בסביבות 1770) נבנתה מחדש בסגנון הבארוק. יוז'ף בנצה, (במקור קוהן-Kohn (כהן), 1893 – 1970) היה רופא יהודי-הונגרי, היסטוריון רפואי, אתנוגרף, נשיא האגודה ההונגרית להיסטוריה של הרפואה. אתר האינטרנט הרשמי של אוראיאויפלו (בהונגרית) מדיה וקבצים בנושא אוראיאויפלו בוויקישיתוף אתר אוראיאויפלו אוראיאויפלו. הכפר שלנו מפה של אוראיאויפלו 2020. אוראיאויפלו באתר tuzazom.com Ajkay - Dukai Takách (iroda) kastély, kastelyok-utazas.hu Szelestey-ház
לאון ריינאך

לאון ריינאך (בצרפתית: Léon Reinach‏; 24 במאי 1893 – 12 במאי 1944) היה מלחין ואספן אמנות יהודי-צרפתי. נספה בשואה. נולד ב-1893 בנו של פרופסור הארכאולוג וההיסטוריון פרופסור תאודור ריינאך. משפחת ריינאך היהודית-צרפתית הוציאה מתוכה מדינאים ואנשי רוח: דודו ז'וזף ריינאך היה חבר פרלמנט ותומך מובהק של אלפרד דרייפוס; דודו סלומון ריינאך היה ארכאולוג והיסטוריון, מראשי כי"ח וממייסדי יק"א. בשנת 1918 נישא לביאטריס דה קמונדו, אשת חברה ידועה בצרפת. היא הייתה בתו היחידה של הבנקאי ואספן האמנות היהודי מואיז דה קמונדו, בן למשפחת קמונדו היהודית, מייסדי ומנהלי בנק קמונדו באירופה. אמה של ביאטריס, אירן קאהן ד'אנברס, הייתה בתו של הבנקאי היהודי לואי קאהן ד'אנברס, שעמד בראש הבנק שלימים הפך לבנק העולמי BNP. אירן קאהן ד'אנברס הייתה הנושא של דיוקן מפורסם של רנואר. בשנת 1920 נולדה בתם של לאון וביאטריס, פאני, ובשנת 1923 נולד בנם ברטרנד. לאון וביאטריס וילדיהם התגוררו באחוזה שנרכשה על מואיז דה קמונדו בשנת 1904. במלחמת העולם השנייה ניצלה האחוזה ונשמרה כמות שהיא, והיא משמשת "מוזיאון ניסים דה קמונדו" המכיל אוסף אמנות יקר שאסף מואיז דה קמונדו. ריינאך היה מוזיקאי, מלחין ואספן אמנות. באוסף שלו נכלל הציור "הגשר בצ'אטו" של ואן גוך. כאשר גרמניה הנאצית כבשה את צרפת ב-1940, בני משפחת ריינאך נרדפו בגלל יהדותם. במהלך מלחמת העולם השנייה נפרדו בני הזוג. בסוף 1942 הוא חצה לאזור החופשי. הוא נעצר בעת שניסה להימלט לספרד. ב-20 בנובמבר 1943 הוא הובל עם בנו ובתו למחנה ההשמדה אושוויץ ושם נספו. גם ביאטריס דה קמונדו נספתה באושוויץ.
לאופאבראוד

לאופאבראוד (באיסלנדית: Laufabrauð; מילולית "לחם עלים", (לפעמים נקרא גם "לחם פתיתי שלג") הוא סוג מסורתי של לחם איסלנדי שנאכל כמעט אך ורק בעונת חג המולד. מקורו מצפון איסלנד, אך הוא נצרך כיום בכל הארץ. הוא מורכב מעוגות שטוחות ודקות מאוד בקוטר של כ-15 עד 20 ס"מ, מעוטר בדוגמאות גאומטריות דמויי עלים ומטוגן קצרות בחֶלֶב (צורה מעובדת של שומן בשר בקר או שומן בשר כבש, המורכב בעיקר מטריגליצרידים) או בשמן חם. ניתן לקנות את לאופאבראוד במאפיות או להכינו בבית, מבצק מוכן או מבצק עשוי בבית. דוגמאות נחתכות ביד או שנוצרות באמצעות גלגלת פליז כבדה, laufabrauðsjárn (כלומר "ברזל עלים"). הדפוס הנפוץ ביותר מורכב משורות של דשים דמויי "V"; כל דש חופף עם הבא כדי ליצור עיצוב דמוי צמה. לאחר מכן השורות יכולות ליצור תבנית גדולה יותר, כגון פתית שלג או אות. הכנת לחם עלים בבית היא בדרך כלל משימה משפחתית ולעיתים קרובות חלק מהותי בהכנות לחג המולד, שם מתאספים כמה דורות ולוקחים חלק בקישוט. מצגת המציגה כיצד מכינים את לאופאבראוד הכנת לאופאבראוד, לחם חג המולד האיסלנדי (מצגת אודיו) לחלוף לחג המולד, סקירת איסלנד Nanna Rögnvaldardóttir (2004). Cool Cuisine. Vaka-Helgafell. p. 96. ISBN 9979-2-1767-7. OCLC 253801447. Salvör Gissurardóttir (2000). "Laufabrauð - "Leaf Bread"". אורכב מ-המקור ב-2007-12-15. נבדק ב-2007-12-09. Hanneck, Maike (2004). Island-Kochbuch (בגרמנית). túrí. pp. 30–31. ISBN 9979-9641-0-3. OCLC 76585143. Nanna Rögnvaldardóttir. "Leaf Bread for Christmas". אורכב מ-המקור ב-2007-02-16. נבדק ב-2009-11-29.
חרסי תל קסילה

חרסי תל קסילה הם שני שברי חרס קטנים עליהם כתובות (אוסטרקונים), שנמצאו על פני השטח של תל קסילה – תל ארכאולוגי השוכן כיום בשטח מוזיאון ארץ ישראל. החרסים שנמצאו בשטח מחזקים את הסברה כי במקום פעל נמל פנימי על נחל הירקון, דרכו התבצע יבוא של זהב וייצוא של שמן זית.[דרוש מקור][מפני ש...] כתובת מסוף המאה ה־8 לפנה"ס. החרס התגלה באוקטובר 1945 על ידי יעקב קפלן. הכתובת חרוטה על שבר של כלי בעל תחתית עגולה, מצופה שכבה אדמדמה, בכתב עברי מחובר שהיה נהוג בישראל וביהודה במאה השמינית לפנה"ס. למרות שכל אות חרוטה בנפרד ניכרת מגמה ברורה לחיבור האותיות. הכתובת המקורית היא: למלכ אל[ף] שמנ ומאה חיהו הכתובת מפורשת כתעודת משלוח עבור כמות מסוימת של שמן שנשלחה למלך כלשהו על ידי אדם בשם חיהו. פירוש המלה "למלכ" היא "שייך למלך" או "(נשלח) אל המלך"; לא מוזכרת יחידת המידה של השמן. "חיהו" הוא שם מקוצר מ"אחיהו", כמו "חירם" מ"אחירם" ו"חיאל" מ"אחיאל", והסיומת ־יהו מחזקת את הקשר בין הכתובת ליהודה (הסיומת התאופורית הנהוגה בישראל הייתה ־יו). החרס התגלה במאי 1946 על ידי הארכיולוג ד"ר רוברט הוף. זהו שבר של כלי חרס גדול בצבע אפור בהיר עליו כתובת חרוטה באותו כתב עברי מחובר כמו על חרס חיהו. הכתובת מתוארכת לסוף המאה ה־8 או המאה ה־7 לפנה"ס, ותוכנה הוא: זהב . אפר . לבית . חרנ . [...] ש Ξ הביטוי "זהב אופיר" מוזכר במקרא במלכים א' ט' כ"ח, י' י"א, דברי הימים א' כ"ט ד', דברי הימים ב' ח' י"ח, ט' י', כזהב שמוצאו מארץ אופיר שהובא באניות שלמה וחירם לעציון גבר, וממנו נובע הכינוי לזהב משובח (דברי הימים א' כ"ט ד'). בשורה השנייה, ה"ש" מסמלת קיצור של "שקל" – יחידת משקל נהוגה בימי קדם לתשלום בכסף ובזהב, והסימן המופיע אחריה – שלושה קווים אופקיים (במקום בו הועתקה לעיל קסי – Ξ), מסמל את הספרה 30 בשיטת המספרים הפיניקית. פירוש הכתובת הוא "זהב הבא מאופיר, לבית חורון", כאשר בית חורון יכול להיות שם יישוב או כינוי למקדש חורון, שייתכן שהיה בתל קסילה עצמו. בנימין מזר סבר שהמשלוח היה מיועד למקדש האל הכנעני חורון שנמצא בעיר בית חורון. ד"ר רוברט הוף לא מסר את החרס לרשות העתיקות כפי שחוק העתיקות מחייב, ואף ניסה למכור אותו. כחלק מהסכם שהתגבש בין הצדדים בשנת 1957, החרס נמסר למדינת ישראל ומוצג במוזיאון ישראל. חרס חיהו היה ונשאר בידיים פרטיות. רשימת כתובות כנעניות וארמיות שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 155 חיה ריטר-קפלן, גילוי נמל ישראלי קדום ליד שפך הירקון, על המשמר, 30 בנובמבר 1948 B. Maisler, Two Hebrew Ostraca from Tell Qasîle, Journal of Near Eastern Studies 10, 1951, עמ' 265–267 שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 156 Raz Kletter, Just Past?: The Making of Israeli Archaeology, Routledge, 2014-12-05, ISBN 978-1-317-49136-1. (באנגלית)
פרנסישקו רודריגש לובו

פְרַנְסִישְׁקוּ רוֹדְרִיגֶשׁ לוֹבּוֹ (בפורטוגזית: Francisco Rodrigues Lobo; 1581 – 4 בנובמבר 1622), המכונה לפעמים תאוקריטוס הפורטוגלי, היה משורר וסופר פורטוגלי. הוא נולד להורים נוצרים חדשים עשירים ואצילים בלייריה, קרא פילוסופיה, שירה וסיפורים על רועים ורועות צאן ליד הנהרות ליז ולנה. הוא למד באוניברסיטת קוימברה וקיבל תואר שני בערך בשנת 1600. הוא עבד אצל הדוכס מווילה ריאל, נראה שהיה המורה של בניו. הוא ביקר בליסבון מדי פעם. אף על פי שספרו הראשון, "רומנסות" (Romanceiro), כרך קטן של חרוזים שפורסם ב-1596, והספר האחרון שלו, קבלת פנים מחורזת לפליפה הרביעי, מלך ספרד, שיצא לאור ב-1623, כתובים בספרדית, הוא חיבר את האקלוגים (אנ') (שירי רועים) והפרוזה הפסטורלית שלו בפורטוגזית. בכך הוא עשה שירות נדיר לארצו בתקופה שבה, בשל שושלת הפיליפינים (אנ'), הייתה ספרדית קסטיליאנית השפה המועדפת על "החברה בעלת הנימוסים" ועל ידי הסופרים. החלק הראשון של הטרילוגיה שלו, "אביב" (A Primavera) התפרסם ב-1601, החלק השני, "הרועה הנודד" (O Pastor Peregrino), ב-1608, והחלק השלישי שלו, "בעל האשליות שאבדו" (O Desenganado), ב-1614. המאפיינים של סגנון הפרוזה שלו הם הרמוניה, טוהר ואלגנטיות, והוא היה אחד הסופרים המובילים של פורטוגל. תלמידו של האסכולה האיטלקית, חרוזיו היו נקיים מחיקויים של מודלים קלאסיים. ניתן לראות את הפופולריות שלהם בעובדה שהטרילוגיה "אביב" פורסמה בשבע מהדורות במאה ה-17 ותשע בסך הכל, מספר גדול לשוק מוגבל כל כך כמו זה של פורטוגל. מהדורה של יצירותיו שנאספו התפרסמה בכרך אחד בליסבון ב-1723, ואחרת בארבעה כרכים, אך פחות מלאה, הופיעה שם ב-1774. רודריגש לובו כתב גם שני ספרים. הספר "המצביא של פורטוגל" (O condestabre de Portugal) על חייו של נונו אלווארש פריירה (אנ'), הגיבור הלאומי של פורטוגל, ספר שלא הצליח, ו"החצר הכפרית" (A Corte na Aldeia) 16 שיחות על נושאים שונים שזכה להצלחה. הוא טבע ליד סנטרם (אנ') בזמן הפלגה לליסבון בנהר הטחו כשהסירה שבה היה שקעה בזרם. מדיה וקבצים בנושא פרנסישקו רודריגש לובו בוויקישיתוף כתבי פרנסישקו רודריגש לובו בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פרנסישקו רודריגש לובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Francisco Rodrigues Lobo, Projecto Vercial כינוי חברתי-דתי והבחנה משפטית באימפריה הספרדית ובאימפריה הפורטוגזית. המונח שימש מהמאה ה-15 בעיקר כדי לתאר את צאצאיהם של היהודים והמורים הספרדים שהוטבלו לכנסייה הקתולית. כך מכונה בית הבסבורג בפורטוגל ששלושה מלכים משושלת זו המכונים פיליפה שלטו על הממלכה המאוחדת "Francisco Rodrigues Lobo". Britannica.com. Lobo, Francisco Rodrigues, 1911 Encyclopædia Britannica O condestabre de Portugal, : D. Nunoalvres Pereira הערך רוֹדְרִיגֶשׁ לוֹבּוֹ, פְרַנְסִישְׁקוּ באנציקלופדיה העברית, כרך ל', עמוד 619 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנסישקו רודריגש לובו".
כמה פעמים

האם התכוונתם ל... כמה פעמים ספרת עד עשר – אלבום של רפי פרסקי משנת 1989 כמה פעמים (שיר של רפי פרסקי) – שיר של רפי פרסקי מתוך האלבום כמה פעמים (שיר של שירי מימון) – שיר של שירי מימון משנת 2005
משואת בלישה

משואת בלישה (באנגלית: Belisha beacon) היא פנס רחוב בצורת כדור מהבהב בצבע כתום, בראשו של תורן בצבעי שחור ולבן, שמטרתו להגביר את הנראות של מעברי החצייה עבור כלי רכב הנעים בכביש, בעיקר בשעות הלילה. משואות בלישה נמצאות משני צידי מעברי החצייה בבריטניה, באירלנד ובסינגפור. גם בהונג קונג (שהייתה בעבר תחת שלטון בריטית) נשארו משואות בלישה במקומות מסוימים. המשואות נקראות על שמו של לסלי הור-בלישה, שהיה שר התחבורה הבריטי אשר הכניס אותן לשימוש בשנת 1934. האור נוצר על ידי נורה פשוטה המחוברת למעגל חשמלי, אשר מייצר אות חשמלי לסירוגין, כדי להפיק את ההבהוב. ההבהוב נמשך בדרך כלל כשנייה, ואחריו נכבית הנורה למשך שנייה נוספת. ישנם מעברי חצייה אשר סונכרנו כך שבזמן שנורה אחת דלוקה, הנורה בצד השני תדלוק ולהפך, אולם למערכת יש נטייה לצאת מסנכרון בחלוף הזמן. במספר מדינות בעולם קיימות גרסאות שונות של משואות בלישה. בניו זילנד דורש החוק להציב משואות בלישה לצידי מעברי חצייה, אולם לא נדרש שהכדור יכיל בהכרח נורה מהבהבת. בבריסביין שבאוסטרליה הותקנו מספר משואות בלישה בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70, אך רוב מעברי החצייה במדינה מסומנים על ידי שלטים צהובים גדולים שעליהם סמל של רגליים הולכות. מדיה וקבצים בנושא משואת בלישה בוויקישיתוף
החייל הנעלם

החייל הנעלם הוא סרט קולנוע ישראלי מ-2023 שביים דני רוזנברג וכתב יחד עם עמיר קליגר. הסרט מגולל את סיפורו של חייל עריק שנמלט משדה הקרב ברצועת עזה לביתו בתל אביב, אלא שכעת הממונים עליו משוכנעים שהוא חטוף בידי חמאס. בסרט מככבים עידו טאקו, עם מיקה רייס, אפרת בן צור, תיקי דיין ושמוליק כהן. הסרט הוקרן ב-5 באוגוסט 2023 בפסטיבל הסרטים לוקראנו והיה מועמד ל-11 פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2023, בו הצלם דוד סטרז'מייסטר זכה בפרס הצילום הטוב ביותר. שלומי, חייל בן 18, בורח משדה הקרב ברצועת עזה ועושה את דרכו חזרה אל חברתו שירי. כששלומי מגלה שהממונים עליו בצבאית משוכנעים שהוא נחטף בערפל המלחמה, הוא כבר לא מסתתר מהחיילים שלדעתו רודפים אחריו, אלא מהזהות שלו, שהפכה למלכודת. למרות הפצרות הוריו שיחזור ליחידה שלו לפני שיהיה מאוחר מדי, שלומי לוקח סיכון נואש לאהבה, עם השלכות דרמטיות. עידו טאקו - שלומי מיקה רייס - שירי אפרת בן צור - אמא של שלומי תיקי דיין - סבתא של שלומי שמוליק כהן - אבא של שלומי משה ויידר - קצין צה"ל יובל אושרוב- ניצבת "החייל הנעלם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החייל הנעלם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) החייל הנעלם, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "Locarno76: full program announced, plus Excellence Award Davide…". Locarno Film Festival (באנגלית). נבדק ב-2023-08-13. "The Pardo d'oro at Locarno76 goes to Mantagheye bohrani (Critical…". Locarno Film Festival (באנגלית). נבדק ב-2023-08-26. "שבע ברכות" מוביל במספר המועמדויות בטקס פרסי אופיר, באתר ynet, 2 באוגוסט 2023 "פרסי אופיר 2023: רשימת הזוכים המלאה". רוה. ביקורות סרטים, חדשות וטבלת המבקרים. 2023-09-10. אורכב מ-המקור ב-2023-09-18.
עונת 1979/1980 בגביע קוראץ'

עונת 1979/1980 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה התשיעית של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 24 באוקטובר 1979 ל-26 במרץ 1980. רייטי מאיטליה ניצחה בגמר את ציבונה זאגרב מיוגוסלביה וזכתה בטורניר בפעם הראשונה. שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר. רייטי, יוגופלסטיקה ספליט, אולימפיאקוס וסטנדרד לייז' העפילו אוטומטית לשלב זה. הפועל תל אביב והפועל חיפה, שסיימו במקום השלישי והרביעי בהתאמה בעונת 1978/1979 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות. הפועל תל אביב הוגרלה בסיבוב השני מול רדניצ'קי בלגרד וניצחה 166–165 (ניצחון 86–82 בתל אביב והפסד 80–83 בבלגרד) ובשלב הבתים סיימה במקום הראשון בבית עם בוראץ צ'אצ'אק (הפסד 92–94 בחוץ וניצחון 90–85 בבית), אספו טור (ניצחון 108–83 בבית והפסד 85–92 בחוץ) ומנס סאנה סיינה (הפסד 85–92 בחוץ וניצחון 84–83 בבית). בחצי הגמר הודחה הקבוצה על ידי ציבונה זאגרב בתוצאה 161–172 (ניצחון 81–80 בתל אביב והפסד 80–92 בזאגרב). זהו הישג השיא של קבוצה ישראלית בגביע קוראץ'. הפועל חיפה הוגרלה בסיבוב הראשון מול פורלי והודחה לאחר שהפסידה 161–163 (ניצחון 95–84 בחיפה והפסד 66–79 בפורלי). תוצאה, באתר פיב"א אירופה תוצאה, באתר Linguasport אור שקדי‏, מפטרוביץ' ועד ספאנוליס: בחזרה להצלחות הגדולות של הפועל תל אביב באירופה, באתר וואלה, 10 באוקטובר 2022
בית הכנסת הגדול (אספהאן)

בית הכנסת הגדול (בפרסית: کنیسه بزرگ) באספהאן הוא בית כנסת באיראן שנבנה בסביבות 1900 בתקופת השושלת הקאג'ארית. בית הכנסת ממוקם ברובע ג'וברה והוא אחד מאתרי המורשת הלאומית של איראן (אנ'). בית הכנסת הגדול של איספהאן נמצא במתחם בניינים יחד עם בתי הכנסת "ג'מאעתי" ו"מולא רבי". הארכיטקטורה שלו משתלבת עם המבנים בסביבתו, וכמוהם הוא עשוי מלבנים. כמו שאר בתי הכנסת בעיר, אין בו סמלי יהדות הנראים מבחוץ. לכל שלושת בתי הכנסת המשולבים במתחם קיימת כניסה משותפת. בית הכנסת מכונה "בית הכנסת הגדול" מפני שהוא מעט גדול יותר מבתי הכנסת האחרים בג'וברה. בשנת 2017 בית הכנסת שופץ. הארגון למורשת תרבותית באיראן מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הגדול בוויקישיתוף Archnet > Site > Kanisa-yi Buzurg, www.archnet.org Bozorg Synagogue, Isfahan, Iran | Archive | Diarna.org, archive.diarna.org ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת ובנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוליבדן(V) פלואוריד

מוליבדן(V) פלואוריד היא תרכובת אי-אורגנית בינארית המורכבת ממוליבדן ומפלואור, שהנוסחה הכימית שלה היא MoF 5 {\displaystyle {\ce {MoF5}}} . זהו מוצק צהוב היגרוסקופי. כמו רוב הפנטפלואורידים (אנ'), הוא קיים כטטראמר (אנ'). מוליבדן(V) פלואוריד מיוצר על ידי תגובה של מוליבדן ומוליבדן הקסאפלואוריד: Mo + 5 MoF 6 ⟶ 6 MoF 5 {\displaystyle {\ce {Mo + 5 MoF6 -> 6 MoF5}}} ניתן להכין אותו גם על ידי חיזור מוליבדן הקסאפלואוריד עם זרחן טריפלואוריד או טונגסטן הקסאקרבוניל, או על ידי חמצון של מוליבדן עם פלואור ב-900 מעלות צלזיוס. ב-165 מעלות צלזיוס, הוא עובר דיספרופורציונציה לטטרא- והקסאפלואוריד: 2 MoF 5 ⟶ MoF 4 + MoF 6 {\displaystyle {\ce {2 MoF5 -> MoF4 + MoF6}}} מדיה וקבצים בנושא מוליבדן פלואוריד בוויקישיתוף Edwards, A. J. (1969). "Crystal Structure of tungsten pentafluoride". J. Chem. Soc. A: 909. doi:10.1039/J19690000909. T. J. Ouellette, C. T. Ratcliffe, D. W. A. Sharp, A. M. Steven (1972). "Molybdenum(V) Fluoride (Molybdenum Pentafluoride)". Molybdenum(V) Fluoride (Molybdenum pentalfluoride). Inorganic Syntheses. Vol. 13. pp. 146–150. doi:10.1002/9780470132449.ch28. ISBN 9780470132449.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Stene, Riane E.; Scheibe, Benjamin; Pietzonka, Clemens; Karttunen, Antti J.; Petry, Winfried; Kraus, Florian (2018). "MoF5 revisited. A comprehensive study of MoF5". Journal of Fluorine Chemistry. 211: 171–179. doi:10.1016/j.jfluchem.2018.05.002. ISSN 0022-1139. S2CID 103463040. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוליבדן(V) פלואוריד".
רצח ששון נוריאל

רצח ששון נוריאל אירע לאחר חטיפתו ב-21 בספטמבר 2005, על ידי מחבלי ארגון החמאס, אחד מהם הועסק על ידי נוריאל במפעל הממתקים שלו בפסגת זאב. ב-27 בספטמבר חמאס פרסם סרטון של נוריאל כבול ומכוסה עיניים, וקורא בערבית לשחרר אסירים פלסטינים המוחזקים בישראל. לפי משטרת ישראל, איש חמאס שנעצר במהלך פעילות משותפת של צבא הגנה לישראל ושירות הביטחון הכללי ב-25 בספטמבר הוביל את הכוחות הישראליים לגופתו של נוריאל באזור תעשייה בביתוניא. השר לביטחון פנים, גדעון עזרא, הודיע ב-26 בספטמבר כי כוחות הביטחון הישראליים עצרו אנשי חמאס ליד רמאללה הקשורים לחטיפה. חמאס לקח אחריות על חטיפתו והריגתו של נוריאל ב-27 בספטמבר. לפי הודעת חמאס, הכוונה הייתה לחטוף את נוריאל ולהחליפו בעסקה תמורת אסירים פלסטינים המוחזקים בבתי הכלא הישראליים, אך לבסוף רצחו את נוריאל לאחר ששירותי הביטחון הישראליים החלו לבצע פשיטות מעצרים בגדה המערבית. חמאס טען כי נוריאל היה חבר בשב"כ. ב-29 בספטמבר עצרו בטולכרם גורמי ביטחון ישראלים את סמר סביח (אנ'), מומחה לחומרי נפץ מעזה, שהכשיר את החוליה שחטפה את נוריאל. ראש עיריית ביתוניא, ערפאת חלף, אמר ל"אינדיפנדנט" כי הוא מתנגד לרצח. "אני רוצה לחיות בשלום עם שתי מדינות זו לצד זו". ב-17 בנובמבר, ממשלת ישראל הגישה כתב אישום נגד שני גברים שהיו מעורבים ברצח נוריאל. אחד החוטפים, עלי קאדי, הועסק על ידי נוריאל. הוא נעצר ב-2005 ונגזר עליו מאסר עולם, אך שוחרר במסגרת עסקת שליט בשנת 2011. קאדי היה מפקד פלוגה ביחידת הנוח'בה של חמאס, והיה מעורב במתקפת הפתע על ישראל. הוא נהרג בתקיפת מזל"ט ישראלי ב-13 באוקטובר 2023. "Members of cell that killed Sasson Nuriel indicted". Jerusalem Post. 2005-11-17. ארכיון מ-2023-03-21. נבדק ב-25 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) Weiss, Efrat (2005-09-26). "Hamas murders Israeli man". Ynet News. ארכיון מ-2021-07-29. נבדק ב-25 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "Hamas releases video of hostage". BBC. 2005-09-27. ארכיון מ-2022-11-02. נבדק ב-25 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "Hamas claims Jerusalem killing". Al-Jazeera. 2005-09-27. ארכיון מ-2023-10-25. נבדק ב-25 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) Weiss, Efrat (2005-10-10). "Shin Bet, IDF expose Hamas terror cells". Ynet News. ארכיון מ-2021-02-10. נבדק ב-24 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) Macintyre, Donald (2005-09-30). "Hamas hits the campaign trail despite renewed Israeli pressure". The Independent. ארכיון מ-2023-10-25. נבדק ב-25 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) Fabian, Emanuel (2023-10-14). "IDF kills two Hamas commanders in Gaza involved in murderous attack on south". Times of Israel. ארכיון מ-2023-10-15. נבדק ב-25 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה)
וילבושביץ

וִילבּוּשֶבִיץ (ברוסית: Вильбушевич) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... גדליהו וילבושביץ – מהנדס ואדריכל, מחלוצי התעשייה והבנייה העברית בארץ ישראל מַניָה (וִילבּוּשֶביץ) שוֹחַט – מנהיגה ומהפכנית ברוסיה הצארית ומנהיגה ציונית בתנועת העבודה בארץ ישראל משה וילבושביץ – ממציא ויזם ציוני סוציאליסט. ממציא התהליך המודרני לייצור מרגרינה ומפתח "לחם חי" ג'ף וילבוש (יפתח וילבושביץ) - שחקן ישראלי-גרמני. נינו של משה וילבושביץ נחום וילבוש (וילבושביץ) - פעיל ציוני ויזם כלכלי, מייסד 'שמן'