laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ב.מ.וו 507

ב.מ.וו 507 (בגרמנית: BMW 507) היא מכונית רודסטר בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1956–1959 בגרמניה המערבית. פיתוח הרכב נעשה בעצתו של מקס הופמן במטרה לשווק אותו ללקוחות בארצות הברית מתוך מחשבה על מכירה של אלפי יחידות. בסופו של דבר המכונית הייתה יקרה ונכמרו רק 252 יחידות, דבר שגרם לחברה הפסדים גדולים. מקס הופמן, היבואן של ב.מ.וו לארצות הברית בשנות ה-50, הציע להנהלת ב.מ.וו לייצר גרסת רודסטר המבוססת על ב.מ.וו 501 וב.מ.וו 502, כדי למלא את הפער שנוצר בשוק בין מרצדס-בנץ 300SL היקרה ובין טריומף הזולה אך חסרת הכוח. פריץ פידלר תכנן את השילדה, תוך ניסיון לעשות שימוש ברכיבים קיימים בכל מקום שניתן. ארנסט לוף היה המעצב הראשוננית, אך הצעותיו נדחו על ידי הופמן בטענה שהן לא מספיק אטרקטיביות. בהמלצתו של הופמן העבירה ב.מ.וו את משימת העיצוב לאלברכט פון גרץ. הסדרה הרשונה של ה-507 כללה 34 מכוניות שנבנו בשנת 1956 ובתחילת 1957. למכוניות אלו היה מכל דלק עם קיבלות של 110 ליטר שהיה ממוקם מאחורי המושבים האחוריים. מכלי הדלק הגדולים הגבילו הן את מרווח תא המטען ואת את מרווח הנוסעים במוב האחורי והדיפו של ריח של דלק בתוך המכונית כאשר הגג היה סגור. בסדרה השנייה של המכוניות הוקטן נפח מכל הדלק ל-66 ליטר והוא מוקם בתחתית תא המטען, סביב החלל של הגלגל הנוסף. שלדת הרכב ב-507 מבוססת על גרסה מקוצרת של ב.מ.וו 503. בסיס הגלגלים הצטמצם מ-2,835 מ"מ ל-2,480 מ"מ. הפלדה עובתה מ-1.75 מ"מ במקור ל-2.5 מ"מ. האורך הכולל הסתכם ב-4,385 מ"מ, והגובה הכללי הוא 1,257 מ"מ. המשקל העצמי היה כ-1,330 קילוגרם.הגוף היה עשוי כמעט כולו בעבודת יד מאלומיניום,[11] ואף שתי מכוניות לא היו זהות לחלוטין. המנוע היה עשוי מסגסוגת אלומיניום במבנה V8 ובנפח 3,168 סמ"ק. המנוע שודך לתיבת הילוכים ידנית בעלת ארבעה הילוכים.תאוצה של 0-100 קמ"ש עמדה על 11.1 שניות ומהירות מרבית של 122 קמ"ש. המכונית הוצגה לראשונה במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק בקיץ 1955. הייצור הסדרתי החל בנובמבר 1956. הומפן תכנן למכור את המכונית תמורת 5,000 דולר והעירך שבסכום זה יוכל למכור כ-5,000 יחידות בשנה. עלויות הייצור הגיעו ל-26,500 מארק ובהמשך עלו ל-29,950 מארק, דבר שהביא את מחיר המכונית ל-9,000 דולר ובהמשך ל-10,500 דולר. בין הקונים הידועים של המכונית נמנו אלביס פרסלי, שרכש 2 מכוניות, נהגי המרוצים ג'ון סורטיס והאנס שטוק ורוכב המרוצים גאורג מאייר. ב.מ.וו יצרה את ה-507 במטרה לשקם את התדמית הספורטיבית של החברה, אך עלויות הייצור הגבוהות הובילו את החברה להפסיד על כל מכונית שיוצרה והובילו את החברה קרוב לפשיטת רגל. בשנת 1959 הגיעו הפסדי החברה ל-15 מיליון מארק והחברה החליטה על הפסקת הייצור לאחר ייצור של 252 מכוניות בלבד. ב.מ.וו 507 ב.מ.וו 507 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים ב.מ.וו 507, שנת 1959 ב.מ.וו 507, שנת 1957, סדרה 2 - גג קשיח מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו 507 בוויקישיתוף "ב.מ.וו 507", שנת 1957 - רודסטר classicdriver.com/en/article/1957 "ב.מ.וו" מועדון V8 bmw-v8-club.de/index.php/fahrzeuge/8-zylinder-baureihe BMW 507: The Car That Almost Killed The Company, Mason&Sons Ultimate driving machines? We drive the BMW 507 and 3200CS, Classic Cars Magazine, 21 September 2021 טל שביט, ב.מ.וו 507: יופיו של הכישלון, אוטו, 14 באפריל 2007 Elvis Presley's BMW 507 set for full restoration, Road and Track, 29 July 2014
כשנגמרת הסופה

"כשנגמרת הסופה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי והמוזיקאי עדן חסון. השיר יצא לאור ב-3 בספטמבר 2019, כסינגל ראשון מתוך אלבום 2, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music. סינגל זה יצא כחלק מקידום מהופעתו של חסון בהיכל מנורה מבטחים לראשונה. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-9 במצעד של מדיה פורסט. השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון והופק על ידי חסון ועל יעקב למאי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של חסון ב-3 בספטמבר 2019; את תסריט הווידאו קליפ כתב חסון. בתחילת הקליפ מופיע חסון בפני קהל, ובמהלך הופעתו יורד מהבמה. לאחר מכן הוא מתיישב על ספה, ומתעמת עם בת זוגו. נכון ליוני 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-31 מיליון צפיות. סרטון השיר "כשנגמרת הסופה" באתר יוטיוב רז שכניק, עדן חסון לא עוצר, באתר "ידיעות אחרונות", 2 בספטמבר 2019 עדן חסון היכל מנורה, ת"א, ‏2 בספטמבר 2019 כשנגמרת הסופה, נבדק ב-2019-09-03
המניע לרצח

המניע לרצח הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת סרט פשע אפל משנת 1966, בבימויו של פיטר פריישטדט לפי תסריט מקורי של יוסף גרוס. עלילה הסרט היא חקירת רצח המתבצעת בזירת פשע בערב יום העצמאות. כמו בסרט בלשי חוקר קצין המשטרה את החשודים לחוד וביחד ולבסוף מכנס את כולם ואחד מתוודה. הסרט נאסר בתחילה להקרנה על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות מסיבות שונות כמו - רצח בתוך אווירת חגיגות יום העצמאות, טיפוסים שליליים של החברה הישראלית, סצנות אירוטית בסרט והזכרת השואה באופן לא כל כך חיובי. לאחר מחאות אושר הסרט והוויכוח עליו סייע להפצתו. חגיגות ערב יום העצמאות, אנשים רוקדים וזיקוקין די-נור נורים. מונה זילבר (בקי סוזין-פריישטדט) מגיעה לבית ידידתה נעמי (גילה אלמגור). הבית חשוך והדלת פתוחה. היא נכנסת לחדר ואדם שנמצא בו תוקף אותה ובורח. היא מתקרבת למיטה, מוצאת עליה את נעמי מתה ונתקפת בהלם. למקום מגיע קצין משטרה חוקר (גדעון זינגר) ועוזרו סמל שמוליק (אברהם מור) ומתחילים בחקירה. הנחקר הראשון הוא משה פומרנץ (אבנר חזקיהו), דייר משנה בדירה, רווק שיש לו הרשעה על מציצנות. הוא מכחיש כל קשר לרצח אבל משתף פעולה ומבהיר לחוקרים כי נעמי הייתה "קלת דעת" בקשר לגברים ומוסר שמות של כמה מאהבים שלה שמובאים לחקירה. לחקירה מצטרף אביה של נעמי ד"ר (לסוציולוגיה) האוסדורף (אהרן מסקין) שגר בדירה ונעמי התייחסה אליו בזלזול מופגן. המאהבים הנחקרים הם: שלמה שחורי - (אורי לוי), נשוי עם ילדים שניהל פרשת אהבים עם נעמי. הוא מכחיש כל קשר לרצח ומבקש מהחוקרים לא לגלות זאת לאשתו. ירח (ירחמיאל הלפרין) - (אורי זוהר), ימאי עם היסטוריה עבריינית שניהל יחסי מין עם נעמי לשם הנאה. זאב אשכנזי "זאביק" (עודד תאומי), חבר של מונה וידיד של נעמי שלימדה אותו בשיעורי ערב לקראת בחינת בגרות בתנ"ך. מונה נמצאת כל הזמן בהלם ולא מדברת. רופא (יצחק שילה) מוזעק ומזריק לה זריקה כדי שתצא מההלם. כולם מספרים על יחסה המשפיל והמעליב של נעמי לאביה. לבסוף, כמו בכל עלילה בלשית, מכנס החוקר את כל החשודים בחדר ואז נשבר ד"ר האוסדורף ומודה כי הוא חנק את בתו לאחר שלא יכול היה לעמוד בהתנהגותה עם גברים וביחסה המשפיל כלפיו. הוא הספיק לעלות ארצה לפני השואה והשאיר את נעמי ואמה באירופה ונעמי ששרדה את השואה לא יכלה לסלוח לו והתנקמה בו. "המניע לרצח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המניע לרצח", באתר ספר הקולנוע הישראלי "המניע לרצח", באתר אידיבי "המניע לרצח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) המניע לרצח, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תיעודים מצילומי הסרט, ארכיון ציונה שמשי ויכין הירש, הספרייה הלאומית זרקור על "המניע לרצח", באתר "שורה ראשונה" שמוליק דובדבני, רצח בישראל? רק לא ביום העצמאות, באתר ynet, 12 במאי 2016
המאבק על כל טיפה

המאבק על כל טיפה: כיצד הניסיון הישראלי מציל את העולם מצמא (באנגלית: Let There Be Water: Israel's Solution for a Water-Starved World) הוא ספר מאת איש העסקים האמריקאי סת' סיגל העוסק בהתמודדותה של מדינת ישראל עם משבר מים. הספר יצא לאור באנגלית ב-2015 ותורגם ל-15 שפות, בהן סינית, פורטוגזית וצ'כית. הספר תורגם לעברית בשנת 2016 על ידי מתן דרור ויצא לאור בהוצאת סלע מאיר. הספר זכה לשבחים של מנהיגים בישראל ובעולם: שמעון פרס, רוהאקנה רוגונדה, טוני בלייר ומייקל בלומברג והופיע ברשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס".[דרוש מקור] הספר סוקר ומתאר את התהליכים שבוצעו במדינת ישראל כדי להתמודד עם מחסור במים, הן מצד הרשויות והן מצד יזמים פרטיים. לטענת סיגל, ישראל היא המדינה היחידה שהצליחה לצמצם את שטחי המדבר (בניגוד לתהליך העולמי של מדבור) ומהווה מודל עולמי לחיקוי. הסקירה מתחילה מהתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל ונמשכת עד למאה ה-21. בין ההמצאות שנסקרות בספר: הטפטפות שהמציא שמחה בלאס, זרעים עמידים לבצורת, שיטות לניצול מי שפכים להשקיה וזרעים סופגי מלח. בנוסף להתייחסות הישירה לנושא המים, מנסה הספר להראות כיצד הפיתוחים הישראליים מחזקים את מעמדה הדיפלומטי של ישראל בעולם. כך, לדוגמה, לטענתו של המחבר, יחסי ישראל–סין התחדשו כתוצאה מהצורך הסיני להיעזר בפיתוחים הישראליים בתחום משק המים. הספר באתר הוצאת סלע מאיר. הפרק הראשון בספר באתר "עברית". פרק נוסף בספר באתר מידה. על הספר: יצחק מור, ‏סקירת הספר, השילוח, גיליון 1, אוקטובר 2016 אודי אדרי, "חרם על ישראל? תראו להם מאיפה שותה הדג" באתר המרכז האקדמי שלם, 13 בספטמבר 2016. איתן אבריאל, "מים לגויים" באתר TheMarker, פורסם ב-24 ביולי 2017. ציפי שמילוביץ, "ללכת על המים" בידיעות אחרונות, 22 במרץ 2017. קרני אלדד, "שיטפון: כך פותרת התעשייה הישראלית את משבר המים בעולם" באתר פורבס ישראל, 11 ביוני 2017. אודי סגל, "המודל לפתרון משבר המים העולמי הוא ישראל"" בחדשות 12 24/03/17. האתר של SETH M. SIEGEL
שרק השלישי

שרק השלישי (באנגלית: Shrek the Third) הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת משנת 2007, המהווה את סרט ההמשך ל"שרק 2". זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "שרק". כמו שני קודמיו, גם סרט זה הופק על ידי חברת דרימוורקס. הסרט מתחיל כאשר הנסיך מקסים, הנבל הראשי של הסרט, מציג מחזה על שרק והצלת הנסיכה. לאחר הצגת המחזה, שלא הצליחה, בורח מקסים לאחורי הקלעים. שם מתאבל מקסים על אימו (דמותה היא דמות הנבל מהסרט השני). מקסים נשבע לנקום בשרק. מקסים הולך לפונדק הנבלים שם מגייס כמעט את כל הנבלים מהאגדות, לצאת ולנקום את נקמתם בגיבורי האגדות. לאחר הסרט השני, ממלכת "הרחק, הרחק מכאן" נותרה תחת המלך הארולד שהפך לקרפד. כאשר המלך גוסס, על שרק ופיונה לכהן כמנהיגי הממלכה. כאשר השניים מודיעים על אי רצונם בתפקידים אלו, המלך מטיל על שרק, פיונה, החמור והחתול את משימת מציאת היורש של הממלכה. פיונה ההריונית נשארת בממלכה בעוד החתול, חמור ושרק יוצאים למסע. פניהם מועדות אל עבר צדה אחר של הממלכה, במקום בו ארתי, אחיינה של המלכה ליליאן, עומד לסיים את התיכון. על הקבוצה מוטלת המשימה לשכנע את הנער המרדן, אשר יהפוך בעתיד למלך ארתור, לתפוס את מקומו כמלך הממלכה. אם לא יצליחו לשכנע אותו לתפוס את מקומו כמלך הממלכה - זוג העוגים הנשוי והחמור לא יוכלו לחזור אל ביצתם, ולחיות את חייהם השקטים. בינתיים בממלכה, הנסיך מקסים מתכנן מהפכה צבאית, כששרק מרוחק ולא יכול לפקד על צבאות הממלכה. בתגובה לכך, פיונה מארגנת ארגון מחתרתי-לוחמני, הכולל את כל נסיכות הממלכה, אשר נאבקות בנסיך ומנסות לשמור על הממלכה בדרך הטובה ביותר, זאת עד לשובם של שרק, החמור, החתול ו"היורש". בסוף הסרט נולדים לשרק ולפיונה שלישייה של עוגים. השניים חוזרים לחיות את חייהם בביצה כהורים טריים. מדיה וקבצים בנושא שרק השלישי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שרק השלישי (באנגלית) "שרק השלישי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שרק השלישי", באתר נטפליקס "שרק השלישי", באתר AllMovie (באנגלית) "שרק השלישי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שרק השלישי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שרק השלישי", באתר Metacritic (באנגלית) "שרק השלישי", באתר אידיבי "שרק השלישי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "שרק השלישי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרק השלישי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית האתר של "שרק השלישי" הקדימון של "שרק השלישי" ב-Dreamworks Animation comingsoon.net הפרסום הרשמי של דרימוורקס לתקשורת אודות הסרט השלישי. שרית הרץ, מאחורי הקלעים של הסרט "שרק השלישי", באתר eonline‏, 1 ביולי 2007
ביואיק Y ג'וב

ביואיק Y ג'וב (באנגלית: Buick Y-Job) היא מכונית קונספט בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית ביואיק, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר הוצגה בשנת 1938 בארצות הברית יצירת מכונית הקונספט הראשונה בתעשיית הרכב הייתה יצירתו של המעצב הראשי של ג'נרל מוטורס Harley Earl (אנ') שנבנתה על גבי שלדת ביואיק משנת 1937. Harley Earl ביקש לשלב את חזון הרכב שלו עם טכנולוגיות ותכונות חדשות כדי ליצור אמת מידה לעיצובים עתידיים. מאפיינים כמו פנסים נסתרים, ידיות דלתות סומרות, וחלונות המופעלים על ידי חשמל, כל אלה מצאו את דרכם למכוניות ייצור. בשנת 1939 העיתונות דיווחה כי Y-Job הייתה יותר ממכונית קונספט, היא הייתה "מכונית העתיד". 2 דלתות – קבריולה 2 נוסעים מנוע קדמי מנוע בנזין דגם "ביואיק קבריולה" שנת 1950 נבנה בסגנון "ביואיק Y ג'וב" "ביואיק Y ג'וב" "ביואיק Y ג'וב", נוהג בדגם מעצב הדגם Harley Earl (אנ') "ביואיק Y ג'וב" דגם "ביואיק קבריולה" שנת 1950 שנבנה בסגנון "ביואיק Y ג'וב" מכונית קונספט מדיה וקבצים בנושא ביואיק Y ג'וב בוויקישיתוף ביואיק Y ג'וב, סרטון באתר יוטיוב ביואיק Y ג'וב, סרטון באתר יוטיוב Larry Edsall, La Buick Y-Job, in Concept Cars, traduzione di Sofia Scatena e Milena Cardaci, Vercelli, WS Edizioni White Star, 2009 [2003], pp. 22-25, ISBN 978-88-540-1193-9. "ביואיק Y ג'וב" – קונספט "ביואיק Y ג'וב" "ביואיק Y ג'וב" – מכונית החלומות "ביואיק Y ג'וב" "ביואיק Y ג'וב"
Sport Engineering

חברת Sport Engineering (ברוסית: ФГУП Спорт-Инжиниринг, בראשי תיבות Спорт-Ин) הוא שמה של חברת החזקות פדרלית ממשלתית רוסית, שהתמחתה בבנייה, ניהול, קידום, תפעול, אחזקה ופיתוח מתקני ספורט מקצועי. החברה הוקמה ב-27 בפברואר 2006 ביוזמת משרד הספורט של רוסיה. בדצמבר 2010 נבחרה רוסיה לארח את מונדיאל 2018 והחברה הפכה לקבלן הראשי בבניית שבעה אצטדיוני כדורגל בקלינינגרד, סמרה, סרנסק, וולגוגרד, ניז'ני נובגורוד, יקטרינבורג ורוסטוב על הדון. בינואר 2020 פורקה החברה וכל החזקותיה עברו לידי המחוזות. פעילות החברה התקיימה בשבעה מתקנים מרכזיים ברוסיה, שנבנו ושופצו לקראת מונדיאל 2018: מורדוביה ארנה רוסטוב ארנה סמרה ארנה יקטרינבורג ארנה אצטדיון קלינינגרד וולגוגרד ארנה אצטדיון ניז'ני נובגורוד אתר האינטרנט הרשמי של Sport Engineering ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורדנונה (כדורגל)

מועדון הכדורגל פורדנונה (באיטלקית: Pordenone Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר פורדנונה. המועדון נוסד בשנת 1920 וכיום משחק בסרייה ב'. המועדון נוסד בשנת 1920 כמועדון כדורגל פורדנונה. בעונת 08–2007, המועדון עלה ליגה לסרייה ד', וכעבור שש עונות העפיל לסרייה ג'. המועדון הורד בחזרה לסרייה ד', אך חזר בחזרה לסרייה ג' עקב מחסור קבוצות בליגה. המועדון הגיע פעמיים ברציפות לשלב פלייאוף העלייה של סרייה ג', אך הפסידה בחצאי הגמר לפיזה ולפארמה אשר בסופו של דבר השיגו את כרטיס העפלה לסרייה ב'. ב-12 בדצמבר 2017, פורדנונה שיחקה נגד אינטר בסן סירו בשלב שמינית הגמר של הגביע האיטלקי. משחק זה הסתיים בתום הזמן החוקי בתיקו מאופס, אך פורדנונה הפסידה בתוצאה 5–4 בפנדלים. זה היה הישג השיא של המועדון במסגרת הגביע האיטלקי. בעונת 19–2018, פורדנונה סיימה ראשונה בבית ב' של הסרייה א' וכתוצאה מכך העפילה לסרייה ב' בפעם הראשונה בתולדותיה. סרייה ד': 2013-14 סרייה ג' (בית ב'): 2018-19 אתר האינטרנט הרשמי של פורדנונה פורדנונה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נונאטאקי מארטי

נונאטאקי מארטי או נונאטאקי מרטי (באנגלית: Marty Nunataks) הם קבוצה של שישה נונאטקים בחלקו המערבי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה. קבוצת הנונאטאקים נמצאת באמצע הדרך בין הר הייבן לבין גבעת ואנטייג'. הקבוצה משתרעת בכיוון מזרח - מערב, ואורכה 12 קילומטרים. הנונאטאקים מתנשאים לגובה העולה על 2,000 מטרים מעל פני הים, כאשר ביניהם עמקים הנמוכים מהפסגות בכ-200 מטרים. הנונאטאקים נקראים על שמו של ג'רי וו. מארטי (Jerry W. Marty), שעבד באנטארקטיקה החל משנת 1969 - תחילה כעובד בניין בתחנת הקוטב הדרומי, ובהמשך, בין השנים 2001 –1995, היה קבלן שעבד עבור המשרד של התוכניות הקוטביות (Office of Polar Programs) של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, כרכס בנייה תפעול ותחזוקה ואחראי למודרניזציה של תחנת הקוטב הדרומי. שם הנונאטאקים ניתן בשנת 2001. נונאטאקי מארטי באתר סקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאקי מארטי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה נונאטאקי מארטי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה אתרים באנטארקטיקה שבשנת 2001 נקראו על שם אמריקאים מידע גאוגרפי והיסטורי מועד מתן השם לנונאטאקים, ולאתרים נוספים באנטארקטיקה
נכון להיום (שיר)

"נכון להיום" הוא פזמון שכתב שאול בן שאול, הלחין אבנר גדסי וביצע זוהר ארגוב. השיר יצא לאור בשנת 1982 ונכלל באלבום "נכון להיום", אלבומו השלישי של ארגוב. השיר נכתב על ידי שאול בן שאול, אדריכל במקצועו. את ההשראה לכתיבת השיר קיבל כאשר תכנן בית בראשון לציון, ושמע אדם שר בבית ליד. "הוא הרעיד את כל נימי נפשי. הלכתי וכתבתי שיר, שהיה מעין השתקפות של מה שאני רואה בו", סיפר בן שאול. השיר מתאר עליות ומורדות בחייו של אדם במהלך החיים, ומנגד האפשרות לפרוש ממרוץ החיים. השיר הפך לנכס צאן ברזל במוזיקה הישראלית, כשהוא מקדים את זמנו עם נגיעות פופ ורוק וזכור במיוחד בשל תפקיד הגיטרה הפותח המנוגן על ידי שמוליק בודגוב מלהקת ברוש. "סאבו וקותי" הפיקו את השיר "Do You Remember" עם הלחן המקורי של "נכון להיום", בביצוע האמן הג'מייקאני Jah Rightful, ולמילים שכתבו. בשנת 2008 הוציאה להקת לוס כפרוס גרסה מחודשת לשיר במסגרת פרויקט "עבודה עברית". ב-2010 הוציאה זהבה בן קאבר לשיר, ב-2015 חנן בן ארי ביצע את השיר בגלגלצ. בשנת 2018 הוציא אייל גולן אלבום מחווה לזוהר ארגוב בשם "נכון לתמיד", שכלל ביצוע לשיר וכולל את הטמעת קולו של ארגוב בצירוף הקלטה של ביצוע עכשווי של השיר בקולו של גולן. נופר סלמאן הוציאה גרסה מחודשת לשיר ב-2021. בשיר מופיעות המילים "במזוזה אני עבד". "במזוזה" היא לשון שבועה (קיצור של "נשבע במזוזה"). אך בדפי אינטרנט רבים מופיעה הגרסה השגויה "למזוזה", וזאת עקב העתק-הדבק מטעות. מידע על היצירה "נכון להיום" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "נכון להיום" באתר יוטיוב מילות השיר "נכון להיום" באתר שירונט דויד פרץ, "נכון להיום", באתר תרבות.IL יהודה נוריאל, שובר שורות, באתר "ידיעות אחרונות", 27 באוגוסט 2019 זהבה בן - נכון להיום (קאבר) ♫, סרטון בערוץ "MizrahitNostalgit", באתר יוטיוב (אורך: 03:49) חנן בן ארי - נכון להיום (חי באולפן גלגלצ), סרטון בערוץ "גלגלצ, הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:31) קשת ברגסון, ‏נופר סלמאן מחדשת את הלהיט של זוהר ארגוב, באתר "סרוגים", 10 באוגוסט 2021 מתוך שיחה טלפונית עם שאול בן שאול, המחבר: "ברור ש'במזוזה'. הכוונה - 'נשבע במזוזה'. [...] צריך לתקן את מה שכתוב ברשת"
ליטרטורנאיה גאזטה

ליטרטורנאיה גאזטה (ברוסית: Литературная Газета, מילולית: "עיתון ספרותי") היה שבועון ספרותי. השם מתייחס לשני כתבי עת, אחד שראה אור במאה ה-19 והשני, הרואה אור מאז 1929 ועד ימינו. כתב העת הספרותי נוצר על ידי אלכסנדר פושקין ואנטון דלביג וראה אור מה-1 בינואר 1830 ועד ה-30 ביוני 1831. הוא שב והופיע באופן סדיר בשנים 1840–1849. בכתב עת זה ראו רבים משיריו וסיפוריו של פושקין וכן היה הראשון לפרסם מיצירותיו של ניקולאי גוגול ופרסם גם מיצירות ויסאריון בלינסקי ואחרים. בשנת 1929 ייסדה ממשלת ברית המועצות מחדש את השבועון הספרותי כביטאון הרשמי של אגודת הסופרים הסובייטים, ביוזמתו של מקסים גורקי, תוך הדגשת היותו ממשיך טבעי של העיתון מן המאה ה-19, שבאה לידי ביטוי על ידי הוספת דיוקנו המצויר של פושקין ללוגו העיתון. משנת 1947 הפך העיתון למגזין הרואה אור שלוש פעמים בשבוע. וכלל, בנוסף לחומר ספרותי, גם מאמרים פובליציסטיים בנושאיים פוליטיים וחברתיים. השבועון היה בעל תפוצה ארצית רחבה ועל אף שנשלט לחלוטין על ידי השלטונות, ביקש לצייר תדמית פתוחה ונינוחה יחסית. על דפיו פרסמו כל הסופרים החשובים של ברית המועצות. מתקופת ההפשרה של חרושצ'וב הוקל הפיקוח ההדוק על כתב העת והתפרסמו בו גם יצירות פורצות דרך כגון הפואמה "באבי יאר" מאת יבגני יבטושנקו. בפואמה זו הצליח יבטושנקו לבטא זעקה כנגד הרוע, האכזריות והאדישות. הוא לא מחה רק נגד הטבח עצמו, אלא הפנה אצבע מאשימה נגד שיתוף הפעולה של רוסים ואוקראינים עם השלטון הנאצי. בין היתר התפרסם בכתב העת מדור סאטירי בשם "מועדון שנים עשר הכיסאות" (על פי הספר "שנים עשר כיסאות" מאת אילף ופטרוב). עורכו הראשי העיתון מ-1962 ועד 1988 היה הסופר אלכסנדר צ'אקובסקי. הרחבה נוספת בהיקף ובתכנים חלה ב-1967 וכתב העת היה לשבועון בעל 16 עמודים (בניגוד לארבעה עד שישה עמודים בכל כתבי העת האחרים שראו אור באותה עת) שכלל גם סקירות בנושאי אמנות, משפטים, מדע וידיעות חוץ. השבועון סימן את קצה גבול הליברליות וחופש הביטוי המותר. ב-1971 זכה כתב העת לעיטור לנין וב-1972 לעיטור לידידות בין העמים. השבועון המשיך להופיע גם לאחר התפרקות ברית המועצות. ערב התפרקות ברית המועצות פורסם העיתון ב-6 מיליון עותקים. ב-1990 הוסר מן הלוגו דיוקנו של גורקי. ב-2004, לרגל 75 שנים לכתב העת, הוחזר דיוקנו של גורקי ללוגו לצד דיוקנו של פושקין. מדיה וקבצים בנושא ליטרטורנאיה גאזטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליטרטורנאיה גאזטה (ברוסית) ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית פייסבוק ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליטרטורנאיה גאזטה, ביישום טלגרם ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית אינסטגרם ליטרטורנאיה גאזטה, ברשת החברתית VK ליטרטורנאיה גאזטה, סרטונים בערוץ היוטיוב שיר נרגש נגד האנטישמיות פורסם ב"ליטראטורנאיה גאזטה", קול העם, 21 בספטמבר 1961 מיהו יבגני יבטושנקו?, דבר, 29 בספטמבר 1961 יבגני יבטושנקו: התכוונתי לעבר ולא להווה, חרות, 29 באפריל 1962 על העיתון (מאורכב) (ברוסית)
הבחירות הכלליות באיטליה 2008

הבחירות הכלליות באיטליה 2008 נערכו בתאריכים 13–14 באפריל 2008 לאחר פיזור הפרלמנט בידי הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו ב-6 בפברואר 2008. החלטת הנשיא התקבלה לאחר כישלון ממשלת פרודי בהצבעת האמון. המתחרים העיקריים בבחירות היו סילביו ברלוסקוני כמנהיג ברית אופוזיציה מרכז-ימנית לבין וולטר ולטרוני, יו"ר המפלגה הדמוקרטית. בסקרי דעת הקהל, "ברית ברלוסקוני" הובילה בסקרי דעת הקהל. הקמפיין של ולטרוני הושווה לקמפיין של ברק אובמה כשהדמיון הבולט ביותר הייתה סיסמתו "Si può fare" (אפשר לעשות זאת). מדיה וקבצים בנושא הבחירות הכלליות באיטליה 2008 בוויקישיתוף BBC, Italy to hold snap April election, BBC, ‏6 בפברואר 2008 Elisabeth Rosenthal (7 February 2008). "With Flawed System Unchanged, Italy Sets Elections for April". The New York Times. Retrieved 8 February 2008. "Italy faces second day of voting". CNN. 14 April 2008. Archived from the original on 15 April 2008. Retrieved 14 April 2008.
יחסי אוקראינה–יפן

יחסי אוקראינה–יפן הם יחסים דיפלומטיים בין אוקראינה לבין יפן. ב-28 בדצמבר 1992 יפן הרחיבה את ההכרה המדינית למדינת אוקראינה מיד לאחר התפרקות ברית המועצות. ב-26 בינואר 1992 החלו יחסים דיפלומטיים מלאים. אוקראינה מחזיקה בשגרירות בטוקיו, ויפן מחזיקה בשגרירות בקייב. משנת 2008, היחסים בין אוקראינה ליפן חוזקו משמעותית, תוך חילופי דברים סדירים בין שתי המדינות בחסות קבוצות כמו "InvestUkraine", המרכז האוקראיני-יפני וארגון הסחר החיצוני ביפן. ב־25 במרץ 2009 ביקרה יוליה טימושנקו, ראש ממשלת אוקראינה, ביפן ונפגש עם טארו אסו, ראש ממשלת יפן. בהצהרה משותפת, הם בירכו על שיתוף הפעולה בסחר, השקעות ושימור אנרגיה, ודנו בהשפעת המשבר הכלכלי האחרון בין נושאים אחרים. מאזן הסחר בין אוקראינה ליפן נמצא לטובת אוקראינה, כאשר יפן מייצאת צינורות פלדה ומכוניות ומייבאת מוצרים בצורת סחר אחרת. ב־15 ביולי 2008 יפן חתמה על פרוטוקול קיוטו, והסכימה לקנות קצבאות פליטת גזי חממה מאוקראינה כדי להגיע ליעד שנקבע במסגרת הסכם שינויי האקלים של האו"ם. העסקה הושלמה ב־26 במרץ 2009. יפן סייעה גם למוסדות חינוך ותרבות אוקראינים בסכום של יותר מ־4.3 מיליון דולר בשנים 1998 עד 2009. יתרה מזאת, יפן העניקה לאוקראינה מענקים של יותר מ־151.8 מיליון דולר. יפן שיקפה כי היא בעלות ברית איתנה לאוקראינה בעיצומו של משבר קרים 2014. ממשלת יפן העמידה סנקציות על רוסיה, אם כי צוין כי הסנקציות תוכננו באופן שלא תהיה להן השפעה של ממש וכי ממשלת יפן לא רצתה לסכן את יחסיה עם רוסיה. טוקיו מתחה ביקורת על רוסיה ואמרה כי רוסיה מפרה את שלמותה והריבונות הטריטוריאלית של אוקראינה. בנוסף, ממשלת יפן הצהירה כי הם מוכנים לספק לאוקראינה 1.5 מיליארד דולר בסיוע כספי כאשר קייב תסכים לקבל ולנקוט רפורמות שונות של קרן המטבע הבינלאומית. בפברואר 2022, לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, הטילה יפן סנקציות על רוסיה שאסרו על הנפקת איגרות חוב רוסיות ביפן, הקפיאה נכסים של רוסים מסוימים והגבילה את נסיעת אזרחי רוסיה ליפן. ב-20 במרץ 2022, ראש ממשלת יפן פומיו קישידה ועמיתו הקמבודי, הון סן, הפצירו ברוסיה לעצור את המלחמה באוקראינה לאלתר ולהסיג את כוחותיה, וכינו את התוקפנות "הפרה חמורה של אמנת האומות המאוחדות". הנשיא ויקטור יושצ'נקו ביקר ביולי 2005, שם דן בין היתר בתוכנית הניקיון של צ'רנוביל. ב־30 באוקטובר 2011, ממשלת יפן העלתה את מספר העובדים בשגרירות היפנית בקייב מ-30 ל-36, על מנת ללמוד יותר על התנהלותה של אוקראינה עם אסון הגרעין בצ'רנוביל, שכן יפן עדיין מתמודדת עם האסון הגרעיני בפוקושימה. נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה ערך ביקור ממלכתי ביפן במרץ 1995. לאחר מכן ביקר הנשיא ויקטור יושצ'נקו ביולי 2005. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–יפן בוויקישיתוף
אייטולה (ראפר)

אסף לויבל (ידוע בשם הבמה אייטולה) הוא ראפר ומפיק מוזיקלי ישראלי. אייטולה הוא חלק מהרכב ההיפ הופ הישראלי "אבירי השולחן העגול". ב-2006 הוציא יחד עם ההרכב את האלבום הראשון שלו, "צלילי הניצחון", אלבום ההיפ הופ הישראלי הראשון אשר הורכב כולו אך ורק מסימפולים. האלבום מכיל את הלהיט המחתרתי "גולדסטאר וספליף". ב-2012 הוציאו את האלבום השני שלהם, "על גלגלי הפלדה". באלבום זה ההרכב משחזר את הראפ הקלאסי של שנות ה-90. לאחר כמה שנים הוציא את אלבומו הראשון כאמן סולו בשם "מאד-איא". האלבום, שנשא את השם "עבודה", יצא בהפקתו של המפיק הצרפתי מאד סטיב. ב-2016 הוציא אייטולה יחד עם הראפר והמפיק המוזיקלי מיכאל כהן אלבום בשם "סרנדות FM". את האלבום הפיק כהן במלואו, ואת הראפ עשה ברובו אייטולה. עבודה (2014) סרנדות אף.אם (2016) (יחד עם כהן) צלילי הניצחון (2006) עצמאות (2011) על גלגלי הפלדה (2012) חתולים בצנרת (2012) ברוכים הבאים לתל אביב (2012) צלילי הניצחון 2 (2018) אייטולה, סרטונים בערוץ היוטיוב אייטולה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אייטולה, באתר ספוטיפיי אייטולה, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.