laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hail to the Thief

Hail to the Thief הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק האלטרנטיבית האנגלית, רדיוהד. הוא יצא לאור ב-9 ביוני 2003 בבריטניה, וב-10 ביוני בארצות הברית ובקנדה. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, ולמקום השלישי במצעד האמריקאי. בין השירים המוכרים שיצאו ממנו: 2 + 2 = 5, There There, A Wolf at the Door. לאחר ששני אלבומיה הוקדמים של הלהקה, Kid A ו-Amnesiac, שילבו השפעות שונות מאלקטרוניקה אקספרימנטלית וג'אז, וכללו פחות שימוש בגיטרות ובכלי נגינה קלאסיים, Hail to the Thief נחשב לבעל סאונד מתון יותר, ורבים רואים בו חזרה לצליל של רדיוהד באלבומים שקדמו ל-Kid A: אלבומה השני, The Bends, ואלבומה השלישי OK Computer. כמו כן, מופיעות באלבום רצועות הכוללות שימוש באלקטרוניקה ובכלים לא סטנדרטיים (כגון פסנתר צעצוע וגלוקנשפיל). Hail to the Thief נחשב לאלבום המגוון ביותר של הלהקה ובשירי האלבום יש ביטוי לצלילים השונים שאפיינו אותה לאורך השנים. לכל אחד משירי האלבום ניתנה כותרת אלטרנטיבית, המופיעה לצד שמו על גב העטיפה. בחוברת המצורפת, הכוללת את מילות השירים, מופיעים השמות האלטרנטיביים בלבד. הכותרת האלטרנטיבית לאלבום כולו היא The Gloaming, כשמה של רצועה מספר 8. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי רדיוהד.  מידע על האלבום Hail to the Thief באתר MusicBrainz מידע על האלבום Hail to the Thief באתר AllMusic האלבום Hail to the Thief באתר Discogs האלבום Hail to the Thief באתר ספוטיפיי האלבום Hail to the Thief באתר יוטיוב
מפלגת השמאל הדמוקרטי

מפלגת השמאל הדמוקרטי (בטורקית: Demokratik Sol Parti, DSP) היא מפלגה פוליטית בטורקיה, שמצעה חילוני, פטריוטי, דמוקרטי וסוציאליסטי. המפלגה נוסדה ב-14 בנובמבר 1985 על ידי אשתו של בולנט אג'וויט שכן האיסור שהוחל עליו מלעסוק בפוליטיקה עם ההפיכה הצבאית השלישית בטורקיה ב-1980 עמד עדיין בתוקפו. באספת המפלגה ב-1986 הודיע אג'וויט על תמיכתו בה ופעל למען קידומה, דבר שהביא להעמדתו לדין בגין הפרת האיסור. עם הסרת האיסור מאג'וויט ב-1987 הוא נטל את הנהגת המפלגה באופן רשמי, אך למרות זאת המפלגה השיגה רק 8.53% מקולות הבוחרים בבחירות שנערכו ב-1987 ועל כן לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות שנערכו ב-1991 השיגה המפלגה 10.75% מסך קולות הבוחרים דבר שזיכה אותה בשבעה מושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. המפלגה זכתה לפופולריות רחבה בבחירות הבאות שנערכו ב-1995 וחלקה באספה הלאומית גדל פי 11 ל-76 נציגים. ב-30 ביוני 1997 הצטרפה המפלגה לממשלת קואליציה בראשותו של ראש ממשלת טורקיה מסוט ילמז ממפלגת המולדת ובולנט אג'וויט היה לסגן ראש הממשלה עד 11 בינואר 1999. במועד זה מונה לראש ממשלה ממונה זמני עד לבחירות שנערכו ב-18 באפריל 1999. בבחירות אלה השיגה המפלגה 22.19% מסך הקולות, שתורגמו ל-136 מושבים באספה הלאומית, ואג'וויט עמד בראשות ממשלת קואליציה עם מפלגת התנועה הלאומית ומפלגת המולדת. עם זאת, הן הממשלה והן המפלגה החלו להתפורר בשנת 2001 ואג'וויט עצמו אושפז פעמיים בשל בריאות לקויה. בבחירות שנערכו בשנת 2002 נמחקה המפלגה מהמפה הפוליטית לאחר שהשיגה רק 6.23% מקולות הבוחרים. אג'וויט פרש בשנת 2004 מהנהגת המפלגה ונפטר ב-2006. בבחירות של שנת 2007 השיגה המפלגה רק 5.41% אך בשל הסכם עודפים עם מפלגת העם הרפובליקאית היה לה ייצוג של 13 חברים באספה הלאומית. המפלגה נחלשה עם הזמן ומאז הבחירות בשנת 2011 היא לא עברה את אחוז החסימה. היא איבדה את הזכות להיבחר בעת הבחירות הכלליות בטורקיה (2018). אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת השמאל הדמוקרטי
צ'ארלי כריסטיאן

צ'ארלי כריסטיאן (באנגלית: Charlie Christian;‏ 29 ביולי 1916 - 2 במרץ 1942) היה גיטריסט ג'אז חשוב, שניגן בעיקר בתקופת הסווינג ובתחילת תקופת הבי בופ. כריסטיאן היה מהראשונים שניגנו בגיטרה חשמלית במוזיקת הג'אז, ואחד הנגנים החשובים והבולטים בתחום זה. כמו כן הוא נחשב בעיני חלק ממבקרי הג'אז כאדם שחיבר בין הג'אז הקלאסי לג'אז המודרני. השפעותיו חובקות עולם, וכמעט שאין גיטריסט ג'אז שלא הושפע עמוקות מנגינתו. כריסטיאן נולד בטקסס אך משפחתו עברה לאוקלהומה עוד כשהיה פעוט, רוב ילדותו עברה עליו באוקלהומה. שני ההורים של כריסטיאן היו מוזיקאים, והוא היה הצעיר מבין שלושה אחים שלמדו כולם מוזיקה מאביהם. האב התעוור מחמת הקדחת, וכדי לפרנס את המשפחה כל הבנים יחד עם אביהם היו מנגנים ופושטים יד. צ'ארלי כריסטיאן התייתם מאביו בהיותו בן 12, וירש את הגיטרות שלו. את פריצת הדרך שלו מצא בג'אם סשן בשנות השלושים, שם להפתעת כולם הפגין יכולות מרשימות מאוד. לאחר מכן התפרסם כריסטיאן והחל להופיע באזור ומחוצה לו, מנגן עם מוזיקאים גדולים כמו ארט טאטום. ב-1939 הצטרף לתזמורת של בני גודמן בה פרץ למודעות הבינלאומית, והיה לאחד הגיטריסטים האהודים ביותר בתקופה. צ'ארלי כריסטיאן נפטר בשנת 1942 ממחלת השחפת. כריסטיאן החל את הקריירה שלו בתזמורת של בני גודמן, שם כבר היה להיט גדול. עוד בימי התזמורת שלו נהג להתנסות בדברים שחורגים מעט מתחום הסווינג, בעיקר במסגרת הסולואים שלו. הוא המשיך ופיתח את ההתנסויות שלו בימים בהם ניגן במועדון הניו יורקי המפורסם מינטונז פליי האוס. כריסטיאן התנסה במלודיות מורכבות ובנגינה שחורגת מן המלודיה המקורית. למרות שכריסטיאן לא ניגן בי בופ הוא השפיע מאוד על צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, ת'לוניוס מונק וקני קלארק שאחר מותו הפכו לדמויות מרכזיות ביצירת הבי בופ. למעשה, אחת הגרסאות לגבי האטימולוגיה של המילה בי בופ היא שהמילה לקוחה מכך שבזמן הסולואים שלו במועדון, כריסטיאן נהג למלמל מילים שנשמעו כמו בי בופ. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלי כריסטיאן בוויקישיתוף צ'ארלי כריסטיאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן, באתר Last.fm (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן, באתר AllMusic (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן, באתר Discogs (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'ארלי כריסטיאן באתר www.newyorkjazzworkshop.com
קני קלארק

קנת' קלארק ספירמן (באנגלית: Kenneth Clarke Spearman;‏ 9 בינואר 1914 - 26 בינואר 1985), מאוחר יותר נודע כליאקת עלי סלאם, היה מתופף ומוביל הרכב אמריקאי. לקלארק היה תפקיד מרכזי בהתפתחות הבי בופ (יחד עם מקס רואץ') בנגינתו בג'אם סשנז במועדונים בהם התגבש הסגנון. בשנות הארבעים המוקדמות היה קלארק מתופף הבית של מינטונז פליי האוס, שם ניגן יחד עם צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי, ות'לוניוס מונק. יש הזוקפים לזכותו את העברת הקצב מתוף הבס ותוף הסנר למצילת הרייד (נהוג לציין שקלארק המציא את הטכניקה ורואץ' פיתח אותה והפך אותה לפופולרית ושכיחה). בזכות זה זכה בכינוי "קלוק" (Klook). קני קלארק היה חבר בהרכב המקורי של רביעיית הג'אז המודרני, עד שהוחלף על ידי קוני קיי ב-1955. קלארק, מתופף ונגן קסילופון ג'אז אמריקאי, נולד בפיטסבורג למשפחה של מוזיקאים. בילדותו למד לנגן ברמה בסיסית על מספר רב של כלים דוגמת ויברפון וטרומבון. כמו כן למד תאוריה מוזיקלית וקומפוזיציה כבר מגיל צעיר. עוד בימי בית הספר התיכון ניגן קלארק עם מוזיקאים גדולים כגון רוי אלדרידג' וצ'ארלי כריסטיאן, שבהמשך השפיעו עליו מאוד והיו למקור השראה עבור מבשרי הבי בופ. קלארק היה מתופף מבוקש כבר אז והשתתף בסיבובי הופעות רבים, כולל נסיעות רבות לניו יורק. בשנת 1935 בילה קלארק את רוב זמנו בניו יורק, שם החל לפתח את סגנונו הייחודי, ופיתח את הקונספציות הקצביות שלבסוף הגדירו את תרומתו הגדולה לג'אז. בזמן שניגן עם מוזיקאים כמו אלדרידג' החל קלארק להעביר את הקצב מהסנר והבס למצילת הרייד. אז החל להשתמש בשמיניות סווינג, הוא השתמש במקצב "דינג דינג דה דינג" שמיוחס פעמים רבות לו. המקצב הזה הוא כיום המקצב הנפוץ ביותר בג'אז, והוא עומד בבסיס תיפוף הג'אז. כיוון שאלדרידג' דחף אותו להמשיך ולהתנסות בסגנון, קלארק כתב לעצמו רשימה של תרגילים שישפרו את יכולותיו לשמור על הקצב ברייד, גם בעת שהוא משתמש בטכניקות של שאר המתופפים בתקופה (דוגמת הפלת הפצצות). תרגיל אחד שהתאמן עליו רבות, היה שימוש ב"רים שוט" ומיד לאחריו בס מודגש. מטכניקה זו קיבל את כינויו "קלוק מופ" שקוצר לאחר מכן ל"קלוק". לאחר שהלהקה הקבועה ממינטונז החלה להתפרק, והנגנים עברו לפרויקטים אחרים, החל קלארק לעבוד עם הפסנתרן הצעיר ג'ון לואיס ונגן הויברפון מילט ג'קסון; יחד עם הבסיסט פרסי הית' הם הקימו את רביעיית הג'אז המודרני, הרכב ג'אז חשוב בהתפתחות הבופ והג'אז המודרני בכלל. ההרכב יצר סגנונות ייחודיים רבים, כגון הזרם השלישי. קלארק עזב את הרביעייה ב-1955 כשהחל לתכנן את המעבר שלו לצרפת. לבסוף עבר לפריז ב-1956, שם המשיך להופיע ולהקליט. הוא ערך סיבובי הופעות באירופה ולעיתים גם בארצות הברית. בהמשך הקריירה הוא ניגן עם מוזיקאים שונים וגדולים, הקים מספר הרכבים והמשיך להיות מתופף ג'אז חשוב. קלארק נפטר ב-1985 בפריז, שם נחשב לגיבור. מדיה וקבצים בנושא קני קלארק בוויקישיתוף קני קלארק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קני קלארק, באתר AllMusic (באנגלית) קני קלארק, באתר MusicBrainz (באנגלית) קני קלארק, באתר Discogs (באנגלית) קני קלארק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קני קלארק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליפות אירופה בכדורסל 2007

אליפות אירופה בכדורסל 2007, או בקיצור יורובאסקט 2007 היא האליפות ה-35 המאורגנת על ידי פיב"א אירופה. התחרות התקיימה בספרד ונערכה בין ה-3 בספטמבר ל-16 בספטמבר. בתחרות התחרו 16 נבחרות, כאשר לבסוף רוסיה, שהודרכה על ידי המאמן הישראלי דייוויד בלאט, זכתה באליפות, לאחר ניצחון בגמר על הפייבוריטית, המארחת ואלופת העולם דאז ספרד. כמו באליפות אירופה של 2005 נבחרת ישראל העפילה לאליפות מתוך "טורניר ההזדמנות האחרונה" לאחר שקיץ קודם לכן היא כשלה להעפיל לאליפות מהמוקדמות. תחילת אימוניה של הנבחרת עמדו בסימן השתמטות של מספר שחקנים מהגעה לנבחרת וכן מפציעות של שחקנים בכירים כגון טל בורשטיין ומשה מזרחי. בנוסף לפני טורניר ההזדמנות האחרונה לא היו לנבחרת משחקי אימון נגד נבחרות זרות. הנבחרת פתחה את הטורניר במשחק טוב נגד יוון שאותו היא הפסידה רק ברבע האחרון, לאחר מכן היא הובסה על ידי רוסיה. סרביה, הקבוצה האחרונה בבית של ישראל, הפסידה גם היא ליוון ורוסיה. בהזדמנות האחרונה לישראל וסרביה לעלות לשלב השני, שתי הקבוצות נפגשו במשחק מותח בו ישראל הצליחה לנצח 87-83 ועלתה לסיבוב הבא. משחק השיא של הנבחרת בטורניר היה ניצחון על נבחרת קרואטיה החזקה, 80-75, במשחק הראשון של השלב השני. עוד ניצחון היה מאפשר לישראל לעלות לשלב רבע הגמר, אך היא הפסידה במשחק הבא לנבחרת פורטוגל במשחק מאכזב ביותר מבחינתה, 85-94. הייתה לישראל עוד הזדמנות לעלות שלב נגד המארחת, ספרד, אך למרות פתיחה חזקה לא הצליחה לנצח. ישראל סיימה את הטורניר במקום ה-9-12. השחקנים שבלטו בנבחרת ישראל היו מאיר טפירו, יותם הלפרין, יניב גרין, ליאור אליהו, וגיא פניני. הגרלת שלב הבתים לאליפות נערכה במדריד ב-19 באוקטובר 2006. שלוש הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבא. בשלב זה חולקו הנבחרות לשני בתים, כאשר מאזניהם מול הנבחרות באותו בית מולן שיחקו בשלב המוקדם נותרו תקפים לצורך הדירוג. ארבע הנבחרות הראשונות בכל בית עולות לרבע הגמר, המשוחק בשיטת הנוק-אאוט. ספרד חוסה מנואל קלדרון ליטא רמונאס שישקאוסקאס רוסיה אנדריי קירילנקו גרמניה דירק נוביצקי ספרד פאו גאסול גרמניה דירק נוביצקי: 24 צרפת טוני פארקר: 20.1 טורקיה הידו טורקוגלו: 19.1 ספרד פאו גאסול: 18.7 רוסיה אנדריי קירילנקו: 18 איטליה מרקו בלינלי: 15.5 ישראל יותם הלפרין: 14 ליטא רמונאס שישקאוסקאס: 13.7 סלובניה מתיאז' סמודיש: 13.4 קרואטיה מרקו פופוביץ': 13.1 שתי הנבחרות (רוסיה וספרד) שהגיעו לגמר העפילו ישירות לבייג'ינג 2008. כאשר לספרד היה מקום מובטח באולימפיאדה עוד לפני האליפות כאלופת העולם, עקב כך הקבוצה שסיימה במקום השלישי (ליטא) העפילה גם היא לאולימפיאדה. בנוסף לכך מקומות 4-7 (יוון, גרמניה, קרואטיה וסלובניה) העפילו לטורניר הקדם-אולימפי שיערך באתונה, יוון בתאריכים 14-20 ביולי 2008. שלוש נבחרות מבין 12 המשתתפות בטורניר יעפילו לטורניר הגמר בכדורסל לגברים בבייג'ינג 2008, בנוסף לנבחרות שכבר העפילו דרך האליפויות היבשתיות. שאר הנבחרות שישתתפו בטורניר מלבד הנבחרות האירופאיות הן ברזיל, קייפ ורדה, קנדה, קמרון, קוריאה הדרומית, לבנון, ניו זילנד ופוארטו ריקו. יורובאסקט 2007 - האתר הרשמי
Anjuta

Anjuta היא סביבת פיתוח משולבת עבור שפות התכנות C, C++ Python, Java, JavaScript ו־Vala, שנכתבה כחלק ממיזם GNOME. כתיבת התוכנה החלה ביוזמת נאבה קומאר בשנת 1997. היא קרויה ע"ש חברתו דאז של נאבה. התוכנה היא תוכנה חופשית המופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו גרסה 2. Anjuta מגיעה עם אפשרויות רבות, ואפשרות לתוספים רבים. התכונות העיקריות של Anjuta: ניהול מיזמים - אשף ליצירת יישומי מסוף, יישומי GNOME, יישומי GTK+‎, יישומי Qt ועוד מנפה שגיאות הבנוי על GNU Debugger ואפשרות לשילוב Valgrind עורך קוד הכולל השלמה אוטומטית של קוד, הדגשת תחביר ועוד Glade ליצירת ממשק משתמש גרפי DevHelp ליצירת תיעוד וקריאת התיעוד ביתר נוחות הדמיית מסוף שילוב גיט ו־CVS להורדת קוד מקור GNOME GTK+‎ מדיה וקבצים בנושא Anjuta בוויקישיתוף דף הבית דף הבית באתר GNOME
פרובינקיה גאליה נארבוננסיס

גאליה נארבוננסיס הייתה פרובינקיה רומאית בדרום צרפת דהיום. בתחילה נקראה הפרובינציה "גאליה טרנסאלפינה" (גאליה שמעבר לאלפים), ואחר כך שונה שמה ל"נארבוננסיס" על שם בירתה הרומית "נארבו". מאוחר יותר כונתה פשוט "הפרובינציה", מה שנתן לה את שמה הנוכחי, פרובנס. גאליה נארבוננסיס סופחה בשנת 121 לפנה"ס לרפובליקה הרומית בשל מיקומה האסטרטגי, שתרם לביטחון המושבות הרומאיות בחצי האי האיברי. השלטון הרומאי לא השאיר את חותמו על התושבים המקומיים בשנים הראשונות, ואופיה התרבותי של הפרובינקיה נותר הלניסטי, כתוצאה מההשפעה של המושבה היוונית מסילה (כיום מרסיי), שהייתה העיר הגדולה והחשובה ביותר בה. מינויו של יוליוס קיסר למושל הפרובינקיה בשנת 58 לפנה"ס הביא לתמורה באופייה התרבותי. קיסר ייסד מושבות רומאיות חדשות, יישב בהן יוצאי לגיונות רומיים ושיקם את המושבות הקיימות שהיו בתהליך דעיכה. קיסר גם השתמש בפרובינקיה כבסיס הפעילות שלו בזמן מלחמת גאליה, שבסופו נכבשה גאליה כולה על ידי רומא. עם עלייתו של אוגוסטוס לשלטון נהנתה הפרובינקיה מתקופה של שלום ויציבות במשך מאות שנים עד המשבר הכלכלי באימפריה במאה השלישית. כתוצאה מהמשברים הביטחוניים ומחולשתה של האימפריה במאה הרביעית הייתה הפרובינקיה קורבן מתמיד לפלישות שבטים ברברים ולביזה על ידיהם. מדיה וקבצים בנושא פרובינקיה גאליה נארבוננסיס בוויקישיתוף place/Transalpine-Gaul פרובינקיה גאליה נארבוננסיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אולימפיאדת סרייבו (1984)

אולימפיאדת החורף ה-14 נערכה מ-8 בפברואר עד 19 בפברואר 1984 בעיר סרייבו ביוגוסלביה (כיום – בירת בוסניה-הרצגובינה). זו הייתה השנייה בה התקיימו המשחקים במדינה סוציאליסטית, לאחר אולימפיאדת הקיץ 1980 במוסקבה, ברית המועצות. המשחקים נערכו בסרייבו ובאתרי נופש באלפים הדינריים הממוקמים פחות מ-25 קילומטרים מהעיר. מרוצי הסקי האלפיני החלו באיחור של ארבעה ימים עקב מזג האוויר. במשחקים השתתפו 1272 ספורטאים מ-49 מדינות. מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת סרייבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת סרייבו (באנגלית) אולימפיאדת סרייבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 1984 Winter Olympics, artsandculture.google.com ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ה. ל. מנקן

הנרי לואיס מנקן (באנגלית: Henry Louis Mencken;‏ 12 בספטמבר 1880 – 29 בינואר 1956) היה עיתונאי, סופר ולשונאי אמריקאי. הנרי לואיס מנקן נולד ב-12 בספטמבר 1880, בבולטימור, מרילנד, שבארצות הברית. בן למשפחה אמידה, אביו היה בעל מפעל סיגרים ממוצא גרמני. כאשר היה בן שלוש עבר לביתו שבבולטימור, שם חי עד סוף ימיו, פרט לחמש השנים בהן היה נשוי. הוא החל את קריירת מחקר והכתיבה שלו כעיתונאי ב "Baltimore Morning Herald" בשנת 1899, ועבר ל "The Baltimore Sun" ב-1906. באותה תקופה גם החל לכתוב מאמרים שהעידו כבר על איכויותיו כסופר לעתיד. הוא כתב סיפורים קצרים ורומן. ב-1908 התמנה לעורך בעיתון "The Smart Set" יחד עם George Jean Nathan, איתו הוא ייסד ב-1924 את העיתון "The American Mercury", שהפך לבעל השפעה רבה בחוגים אוניברסיטאיים ברחבי ארצות הברית. הוא המשיך בתפקיד זה עד שנת 1933. הוא זכור בעיקר מפרסום ספרו "The American Language", עבודת מחקר מקיפה על השפה האנגלית בארצות הברית. מנקן שאב את השראתו מסופרים רבים, בהם רודיארד קיפלינג, ג'וזף קונרד ועוד, אך נראה שמארק טוויין ובמיוחד פרידריך ניטשה הטביעו חותם עיקרי על כתביו. הנושא שעסק בו בעיקר בשנות ה-20, שבמהלכן הייתה כתיבתו בשיאה, היה הפונדמנטליזם הנוצרי או הפוריטנים ומעמד הביניים הבוּר, או כפי שאהב לכנותו, "Booboisie". ב-1926 הוא נעצר בשל מכירה של עותק של "The American Mercury", שנאסר לפרסום בבוסטון. ב-1930 נשא לאישה את שרה הארט (Sara Haardt), שהייתה פרופסור לאנגלית. נישואים אלה נמשכו חמש שנים עד לפטירתה ממחלה. מנקן ביקר בארץ ישראל בשנת 1934, ואת חוויותיו פרסם בספר בשם "ארץ ישראל". בזמן מלחמת העולם השנייה תמך בנאצים ובגישת הדרוויניזם החברתי שלהם והביע דעות אנטישמיות. ב-1948 לקה בשבץ מוחי, שממנו לא התאושש לגמרי עד סוף ימיו. מאז לא כתב עוד. הוא נפטר ב-1956, בן 75. מדיה וקבצים בנושא ה. ל. מנקן בוויקישיתוף ה. ל. מנקן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ה. ל. מנקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ה. ל. מנקן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ה. ל. מנקן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ה. ל. מנקן, באתר Discogs (באנגלית) איתי מאירסון, הוא היה שונא אדם מושבע, אנטישמי מדופלם וגזען עם תעודות. ואז הוא הגיע לעמק יזרעאל, באתר הארץ, 1 ביוני 2022
ינאי ישראלי

ינאי ישראלי (נולד ב-1981 במושב כפר שמואל) הוא משורר והיסטוריון ישראלי המלמד באוניברסיטת מישיגן. ישראלי למד בתיכון ע"ש הרצוג ביישוב בית חשמונאי. ישראלי הוא בוגר כיתת השירה של הליקון לשנת 2005, והחל משנת 2004 התפרסמו שיריו בכתבי עת שונים, ביניהם עתון 77, מאזנים, הליקון, דקה, המאוורר, וכן במוסף הספרות של מעריב והארץ. ב-2007 ראה אור ספרו הראשון, "מות מטע האגס", בסדרת "ריתמוס לשירה" של הוצאת הקיבוץ המאוחד. בקיץ 2015 שירו "איש מחזיק פלאפון" נכלל בבחינת הבגרות בספרות בפרק החובה "שיר שלא נלמד". ב-2017, סיים ישראלי דוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת מישיגן. עבודתו עסקה בפטיציות שנכתבו על-ידי אנשים פשוטים ומוענו למלכי קסטיליה בימי הביניים המאוחרים. ישראלי מתמחה בהיסטוריה חברתית ומשפטית של ספרד בימי-הביניים המאוחרים ובעת חדשה המוקדמת, והחל לעסוק במאמריו בנושאים נוספים, דוגמת רעיונות רפובליקניים בקסטיליה של המאה ה-15 או המרות הדת. ב-2020, התמנה ישראלי כמרצה בחוג ללימודים לטינו-אמריקאיים באוניברסיטה העברית. ב-2022, התמנה כמרצה להיסטוריה באוניברסיטת מישיגן. מות מטע האגס, שירים, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2007. ינאי ישראלי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יהודי צעצוע הבלוג של ינאי ינאי ישראלי, באתר שירונט ינאי ישראלי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה משרד החינוך, מדינת ישראל, ספרות עברית וכללית: פרק חמישי – שיר שלא נלמד (עמ' 23), ‏1 ביוני, 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ינאי ישראלי".
כתב עברי רהוט

כתב רהוט עברי, כתב יד עברי או כתב עגול בספרות התורנית היהודית מכונה גם כתב מְשִיטָא הוא אלפבית עברי חלופי המשמש בעיקר לכתיבה מהירה, לצד הכתב המרובע (האלפבית התקני של העברית ושפות יהודיות אחרות), המשמש בעיקר לדפוס. הכתב הרהוט מתאפיין בקווים מעוגלים, והוא נפוץ מאוד בכתבי יד לא-מודפסים. מהירות הכתיבה בכתב רהוט מתקבלת בשל העובדה שכמעט כל האותיות נכתבות במשיכת קולמוס אחת. כתב רהוט נלמד ביסודי לאחר שתלמידים הכירו את הא"ב, ולמדו לכתוב בכתב דפוס. כתב רהוט הוא ייחודי לכל אדם, בשל כך ניתן לזהות זיופי חתימות ומסמכים על סמך הבדלים דקים בין הכתב המקורי לכתב הַמזַיֵּף, המנסה לכתוב כמה שיותר דומה אליו. המקור האטימולוגי של המילה "רהוט" הוא ארמית: השורש הארמי ר-ה-ט קרוב אל השורש ר-ו-ט, שקיים בעברית בתצורה ר-ו-ץ, והוא נקרא כך משום שבכתב רהוט משתמשים כשכותבים מהר. מכאן, רהוט משמש גם במשמעות של שפה קולחת, דיבור שוטף ללא מעצורים, ושפה נאה. בלועזית מכונה הכתב ״קורסיבי״ (מלטינית - ״לרוץ״). לאותיות הכתב העבריות היה חלק בכתיבה בת מעל 1,000 שנים ביידיש באותיות העבריות בקהילות יהודיות אשכנזיות באירופה. בניגוד לשפה העברית שהייתה שפת קודש, שבה בעיקר נקראו טקסטים, וכמעט שלא נכתבו על ידי העם הפשוט, הייתה שפת היידיש שפה חיה ונושמת במשך מעל 1,000 שנה. בשפת היידיש נכתבו רוב הטקסטים בחייהם של היהודים במרכז ובמזרח אירופה. מעבר לשימוש ביידיש לספרים, מאמרים ופרסומים, נעשה שימוש בשפה גם לצרכים רבים אחרים, חלקם "פורמליים" וחלקם פחות, החל משימוש בפתקים, בהודעות, וכלה בכתיבת מכתבים – זו הייתה צורת התקשורת היחידה בימי הביניים, לאורך מאות שנים. בכל אותו זמן ממושך היה כתב היד מקביל לכתב ה"פורמלי" של העברית, שהופיע בעיקר בדפוס. זה מקור שמם גם כיום: אותיות "דפוס" לעומת אותיות "כתב". באות אל"ף ניכר דמיון גרפי של הכתב לאות המקבילה בכתב העברי העתיק, כתב דַעַץ. ערך מורחב – סוליטריאו ישנו גם כתב רהוט (=כתב יד) ספרדי המכונה סוליטריאו, המכונה גם כתב חצי קולמוס. כתב זה מוקדם יותר לכתב הרהוט האשכנזי. גם כיום משתמשים בו רבנים ותלמידי חכמים שעלו מארצות המזרח. הכתב העברי הקדום כתב רש"י מדיה וקבצים בנושא כתב עברי רהוט בוויקישיתוף עדנה אנגל, סגנונות הכתב העברי במאה העשירית והאחת עשרה לאור תעודות הגניזה המתוארכות והמיתארכות, אתר אוניברסיטת תל אביב. מלאכי בית-אריה, קודיקולוגיה עברית, אתר הספרייה הלאומית. מלי קדוש, הזיוף המושלם, באתר "חוכמת הכתב", ‏10 באוגוסט 2019 טל חגג רוקח, השוואה על סמך מסמך מצולם, האם ניתן?, באתר "גרפולוגיה משפטית"
הנסיך דמנה מגאורגיה

דֶמנַה (גאורגית: დემნა, כינוי חיבה לשם דמטרה, დემეტრე) (נולד לפני 1155–1178 לערך) היה נסיך גאורגי וטוען לכתר המלכותי של הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהוכרז כמלך במהלך מרידת הנפל של אצילי הממלכה בשנת 1177/1178. הוא היה בנו היחיד של המלך הגאורגי, דוד החמישי, שהדיח את אביו, דמטרה הראשון, בשנת 1155, בהפיכת חצר. זמן קצר לאחר מותו של דוד, באותה שנה, הכריז דמטרה על בנו הצעיר, גיאורגי כיורש מוחלט שלו, כשהוא מפר בכך חוק ראשון במעלה של חוקי הירושה, ומקפח את דמנה מזכויות לכס המלכות. הרשומות הגאורגיות והארמניות מימי הביניים מבולבלות לגבי נסיבות מותו של דוד. על פי היסטוריונים ארמניים מימי הביניים, גיאורגי היה מעורב בדרך כלשהי ברצח דוד. מצד שני המקורות הגאורגיים אינן מציינים על כך דבר. על פי כותב הרשומות הארמני, ורדן ארוולצי, הוא שלט דוד במשך חודש אחד בלבד, ונרצח בידי אציליו, סומבט ואיוון אורבלי, שעשו הסכם סודי עם גיאורגי. איוון אורבלי תוגמל על ידי גיאורגי השלישי ומונה לאמירספסלר, המפקד העליון של צבאו, עם הכתרתו. סטפנוס אורבליאן, צאצא אחר של שבט אורבלי, כתב זמן קצר אחרי ורדן, כי דוד שלט במשך שנתיים, והכחיש כל מעורבות משפחתית ברציחתו של דוד, לדבריו, גיאורגי נשבע לאחיו כי ישלוט בממלכה רק עד שבנו של דוד, דמנה, יגיע לבגרות, אבל הפר את הבטחתו. הוא טען כי האורבלים היו עדים לשבועתו של גיאורגי, ולכן הובילו את המרידה בשנת 1177, כדי להכתיר את הטוען החוקי לכתר, דמנה, שהיה כבר בוגר, לכס המלוכה. כך או אחרת, נחשב דמנה על ידי רבים כיורש החוקי לכתר הגאורגי, וקורבן של קיפוח. יתרה מזו, הוא התחתן עם ביתו של איוון אורבלי, וכוונות המשפחה בקשר למרידה היו ברורות. דמנה היה גם אהוד על ידי מספר פקידים רמי דרג בחצר המלכות, ובעלי אחוזות בעיקר בדרום גאורגיה, קציני צבא לשעבר שהחזיקו אדמות ארמניות. המרד, שהונהג על ידי איוון אורבלי, התפרץ בשנת 1177. המורדים הכתירו את דמנה כמלך במצודת אגרה, ופנו, עם כ-30,000 איש, לבירה הגאורגית, טביליסי. אף על פי כן, תוכניתו של אורבלי למתקפת פתע נכשלה. גיאורגי השלישי סמך בעיקר על הכחות המצוינים שסופקו על ידי שכירי החרב הקיפצ'קים ששכנו בהרי הקווקז. על ידי שימוש בכוח ודיפלומטיה הוא הצליח לגרום להרבה מן האצילים המורדים, להיכנע. אולם אורבלי סירב לציית ופרש ל"מצודת לורה (כיום במחוז לורי, Լոռի, שבארמניה). הצבא המלכותי הזדרז ופלש לאחוזות האצילים המורדים והטיל מצור על לורי. אורבלי עוד הספיק לבקש את עזרתם של השליטים הסלג'וקים השכנים אבל צבאו המותש נכנע לפני שהספיקה להגיע תגבורת. דמנה היה הראשון להיכנע. הוא השתטח יחד עם מלוויו בפני גיאורגי דוד, וביקש את רחמיו. הוא עוור, סורס, כדי לשמר את עליונות הענף המשפחתי. האורבלים הושמדו. אדמותיהם ונכסיהם עוקלו. דוד הושפ במאסר, אבל לא שרד אותו, הוא מת זמן קצר לאחר מכן. המשוררת הגאורגית, תמר אריסתווי, הציעה את הסברה כי המשורר הלאומי של גאורגיה, שותא רוסתוולי, היה למעשה הנסיך דמנה, שטוענים כי אהב את דודניתו, הנסיכה תמר. לדבריה, הוא שרד את הדיכוי, וכתב את האפוס הלאומי של גאורגיה, עוטה עור הנמר, בגלות תחת השם רוסתוולי. לסברה זו אין שום תימוכין מבוססים. יורש מוחלט (heir apparent) - מי שבעל זכות לרשת את הכתר, וזכות זו אינה יכולה להשתנות בעקבות הולדתו של יורש אחר
אבוסריסדזה

אַבּוּסֶרִיסְדְזֶה (גאורגית: აბუსერისძე) הייתה משפחת אצולה גאורגית מימי הביניים. הנציגים הראשונים הידועים מבני המשפחה היו יואנה ובנו, אבוסר, ששירת בנאמנות את המלך בגרט הרביעי (1027–1072) כאדון של ארטנוג'י שבקלארג'תי (טאו-קלארג'תי, כיום ארדנוץ׳ שבטורקיה) וחיחאטה באג'ריה. אבוסר היה גם מפקד אצקורי וציחיסג'ווארי ומושל העיר הארמנית, אני. הקריירה שלו, כמו גם של בנו, גריגול, נקטעה כאשר נלקחו כשבויים בידי המורד הגאורגי ליפריט בר'וואשי בשנות הארבעים של המאה ה-11. כתוצאה מכישלונם ירדה קרנה של המשפחה ונותרה עם חיחאטה בלבד. המשפחה נשארה פעילה בפוליטיקה הפנימית של הממלכה הגאורגית המאוחדת עד למאה ה-16, האבוסריסדזים הופיעו בפעם האחרונה ברשימות האצולה של אתאבגות סאמצחה. עם נציגי המשפחה נמנים ההיסטוריון המפורסם טבלי אבוסריסדזה (1190–1204) והאמירספסלר איוואנה (נפטר ב-1355). Abuselidze, Giorgi (2004), South-Western Georgia of Tbel Abuserisdze Epoch (Economical Situation). Tbilisi: Metsniereba, ISBN 999280811X ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת קלגרי (1988)

אולימפיאדת החורף ה-15 נערכה מ-13 בפברואר עד 28 בפברואר 1988 בעיר קלגרי, בפרובינציית אלברטה בקנדה. החל מאולימפיאדה זו נמשכים המשחקים 15 ימים כמו משחקי הקיץ. בעקבות הארכה זו גדל בשיעור ניכר מספר התחרויות כדי למלא את הזמן. איבון ואן חניפ מהולנד זכתה בשלוש מדליות זהב, בהחלקה מהירה ל-1500 מטר, ל-3000 מטר ול-5000 מטר. מתי ניקנן מפינלנד זכה בשלוש מדליות זהב בקפיצות סקי. באולימפיאדה הזו השתתפה לראשונה נבחרת המזחלות של ג'מייקה, אירוע שתפס את תשומת לב התקשורת ושימש בסיס רופף לסרט "ג'מייקה מתחת לאפס". מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת קלגרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת קלגרי (באנגלית) אולימפיאדת קלגרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)