laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלביט (מינרל)

אַלְבִּיט (מלטינית: אלבוס - לבן) הוא מינרל סיליקטי. האלביט הוא סוג של פְּלַגְיוֹקְלז (מיוונית: "שבירה נטויה", סוג של פצלת השדה). הפלגיוקלז הוא שורת מינרלים איזומורפית מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה) המתחילה באלביט ומסתיימת באנורתיט. בשורת בואן האלביט הוא המינרל האחרון מבין סדרת המינרלים של הפלגיוקלז המתגבש מתוך מגמה מתקררת, ולכן הוא נפוץ בסלעים המתגבשים בתחום הביניים, כלומר סלעים בינוניים כדוגמת הסיאניט, או בסלעים המתגבשים אחרונים, כלומר סלעים חומציים כדוגמת הגרניט. האלביט שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כלומר, הוא בנוי מרשת תלת־ממדית של ארבעה טטרהדרונים בדומה לקוורץ, אלא שבאחד מהטטרהדרונים מוחלף הצורן הארבע־ערכי באלומיניום שהוא תלת־ערכי ולכן נוסף לסריג פיצוי חשמלי בדמות קטיון נתרן. אלביט באתר webmineral topic/peristerite, science/cleavelandite אלביט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Sie werden aus Saba alle kommen, רי"ב 65

Sie werden aus Saba alle kommen (בעברית: כולם מִשְּׁבָא יבואו), רי"ב 65, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה בחג ההתגלות, 6 בינואר 1724. באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי. במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות. קנטטה זו הייתה השלישית בשנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 153. ב-1868 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 16 של פרסומיה. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מספר ישעיהו העוסקים בגאולה העתידה לבוא ומהבשורה על-פי מתי העוסקים בביקור שלושת האמגושים אצל ישו. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת בנושאי הקריאה. החלק הראשון הוא פסוק מספר ישעיהו המתאר את הגעתם של אנשים מרחוק ומתנות בידיהם, פסוקים שמתפרשים כהגעתם של האמגושים ובידיהם זהב, לבונה ומור, כפי שמוסבר בחלקים 2 ו-3 של הקנטטה. הלברית ממשיכה בכך שהמאמין צריך אף הוא להגיש מתנה לישו – את לבו, ומשווה בין מתנות הנוצרי: לב, אמונה ותפילה, למתנות האמגושים. החלק האחרון לקוח ממזמור של פאול גרהארדט (Paul Gerhardt), כומר ומשורר גרמני בן המאה ה-17. הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור חגיגי של שתי קרנות, שתי חליליות, שני אבובי ציד, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה חלקים: מקהלה: Sie werden aus Saba alle kommen (כולם מִשְּׁבָא יבואו) כורל: Die Kön'ge aus Saba kamen dar (המלכים משבא עד-הלום הגיעו) רצ'יטטיב לבס: Was dort Jesaias vorhergesehn (כל אשר חזה ישעיה) אריה לבס: Gold aus Ophir ist zu schlecht (זהב מאופיר אינו טוב דיו) רצ'יטטיב לטנור: Verschmähe nicht (אל תבוז) אריה לטנור: Nimm mich dir zu eigen hin (קח אותי אליך) כורל: Ei nun, mein Gott, so fall ich dir (כך, אלי, בידך אתנני) היצירה הוקלטה במלואה 23 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1975), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002). מדיה וקבצים בנושא Sie werden aus Saba alle kommen, רי"ב 65 בוויקישיתוף פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן על קנטטות באך, עמוד 6 רשימת פרסומי באך באתר IMSLP ספר ישעיהו, פרק ס', פסוקים א'–ו' מתי, ב, 1-12 רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
היינץ הרמל

היינץ הרמל (בגרמנית: Heinz Harmel,‏ 29 ביוני 1906 – 2 בספטמבר 2000), קצין בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-10 במהלך מבצע מרקט גארדן. היינץ הרמל נולד ב-29 ביוני 1906 במץ. בשנת 1926 ניסה הרמל להצטרף לרייכסווהר, אך נדחה עקב בעיות רפואיות. בשנת 1935 הצטרף הרמל לואפן אס אס, וצורף לרגימנט "דר פיהרר". הרמל לחם עם רגימנט "דר פיהרר" במהלך המערכה על צרפת, המערכה בבלקן ומבצע ברברוסה, ובדצמבר 1941 מונה למפקד גדוד ברגימנט "דויטשלנד". ב-15 במרץ 1943 השתתף הרמל בקרב חרקוב השלישי, וב-31 במרץ קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-7 בספטמבר 1943 קיבל הרמל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-27 באפריל 1944 מונה למפקד דיוויזיית האס אס ה-10. בקיץ 1944 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו לצרפת, שם השתתפה הדיוויזיה בקרב על קן, ולאחר מכן בקרב פאלז. בתחילת ספטמבר הועברה הדיוויזיה להולנד לצורך מנוחה ושיקום, אך נאלצה להילחם סביב ניימכן במהלך מבצע מרקט גארדן, ועל כך קיבל ב-15 בדצמבר 1944 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1945 לחם הרמל עם הדיוויזיה שבפיקודו במהלך מבצע נורדווינד וניסה לחבור לכוחות הלכודים בכיס קולמר, ולאחר מכן הועבר עם הדיוויזיה שבפיקודו לחזית המזרחית, שם לחמה הדיוויזיה בתחילה בפומרניה ובברנדנבורג. ב-28 באפריל 1945 הצטווה הרמל על ידי גנרלפלדמרשל פרדיננד שרנר לתקוף את כוחות החזית האוקראינית הראשונה, אולם סירב והודח מתפקידו. לאחר מכן פיקד הרמל על צוות קרב שהורכב משרידי יחידות של הדיוויזיה ההררית אס אס ה-24 ובית הספר לקצינים של האס אס, וב-8 במאי 1945 נכנע בראש כוחותיו לצבא הבריטי. בשנת 1947 שוחרר הרמל מהשבי. לאחר שחרורו התגורר הרמל בעיר קרפלד, עד למותו ב-2 בספטמבר 2000. מדיה וקבצים בנושא היינץ הרמל בוויקישיתוף
פליקיר

פָּלִיקִיר, ידועה גם כסוקהס (באנגלית: Palikir, Sokehs) היא בירת מיקרונזיה בה מתגוררים 6,647 תושבים. פליקיר ממוקמת באי פונפיי ומשמשת כבירת מיקרונזיה. העיר הייתה מיושבת עוד מימי קדם. העיר הייתה כפר קטן כאשר התגלתה על ידי פורטוגל וספרד במהלך המאה ה-15. הקולוניאליזם הספרדי עצמו הגיע לעיר רק בשנת 1886. העיר וסביבתה נרכשו על ידי הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד. במהלך מלחמת העולם הראשונה העיר עברה לשליטת יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה, השלטון היפני הקים בעיר שדה תעופה. לאחר המלחמה, העיר עברה לשליטת ארצות הברית, עד עצמאות מיקרונזיה בשנת 1979. העיר הוכרזה כבירת המדינה בשנת 1989, וממשל ארצות הברית תמך כספית בפיתוח העיר. 96% מהאוכלוסייה היא נוצרית, ולמעלה מ-50% מהאוכלוסייה משתייכת לכנסייה הקתולית. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על חקלאות ודייג. פליקיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) www.citypopulation.de, MICRONESIA ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק אשדוד-ים

פארק אשדוד-ים הוא הפארק העירוני הגדול בעיר אשדוד. הוא ממוקם בסמוך לאזור המרינה וחוף הקשתות בעיר. הפארק, שנפתח בשנת 2013, משתרע על שטח של כ-200 דונם. במרכזו של המקום ישנו אגם מלאכותי בשטח של 11 דונם, הכולל מזרקה מוזיקלית צבעונית. שלוש פעמים בכל ערב, המזרקה מקיימת מופע המשלב מים, אור ומוזיקה, בדומה ל"מזרקות מוזיקליות" אחרות בעולם. הפארק כולל את אמפי אשדוד – אמפיתיאטרון פתוח אשר מיועד למופעים גדולים ומכיל למעלה מ-6,400 מקומות. בנוסף, הפארק כולל גן מוזיקלי לילדים, נקודת תצפית גבוהה על חופה של אשדוד, מגרשי ספורט מגוונים לכדורסל ולכדורגל, מתקני כושר מתקדמים ואזורים מוצלים בהם מתקני שעשועים. בשל השטח הרחב של הפארק מתקיימים בו אירועים ציבוריים רבים, בהם הקרנות סרטים, ערבי שירה בציבור, אירועי ספורט עממיים ועוד. בפארק קיימים מספר מגרשי ספורט למשחקי כדור, בהם מגרש כדורגל ומגרש כדורסל. קיימת גינת כושר, בה ישנם מתקני כושר ובתוך האגם המלאכותי ישנו מתחם למשחקי פולו-קיאק. כמו כן, נבנה בפארק מתחם סקייטפארק. גשר האורות גבעת מצפה האמפי שביל הפירות – פסלים מאת אדוארד דולקרט גן הסלעים, צפון הפארק מצפה האמפי מרכז הפארק, לקראת שקיעה שקיעה בחוף הקשתות במבט מגבעה בפארק מדיה וקבצים בנושא פארק אשדוד-ים בוויקישיתוף אתר מפה, פארק אשדוד-ים פארק אשדוד-ים, באתר inature פעילויות בפארק אשדוד ים, באתר אשדודנט אטרקציות בפארק אשדוד-ים קינדרלנד אטרקציות ופעילויות לילדים, באתר קינדרלנד
אביצ'י ארנה

אביצ'י ארנה (Avicii Arena), במקור גלובן (בשוודית: Globen), הוא היכל הספורט הלאומי של שוודיה, הממוקם בסטוקהולם, בירת שוודיה, שנפתח בשנת 1989. ההיכל מכיל כ-16,000 מושבים. משנת 2009 עד 2021 נקרא ההיכל "אריקסון גלוב" עקב חסות מסחרית של חברת אריקסון. משנת 2021 נקרא ההיכל על שם אביצ'י. האולם מייצג את השמש במודל מערכת השמש בשוודיה, מודל מערכת השמש הגדול בעולם. באולם התקיימו תחרויות רבות, בהן אליפות העולם בהוקי קרח (1989, 1995, 2012 ו-2013; צפוי לארח גם את האליפות ב-2025), אליפות אירופה באתלטיקה באולם (1996), תחרויות הזמר של האירוויזיון (2000 ו-2016), אליפות אירופה בכדוריד (2002), אליפות אירופה בכדורסל (2003), אליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח (2021). בהיכל נשא נלסון מנדלה נאום בשנת 1990 ושם הופיעו אמנים כמו U2, ברוס ספרינגסטין, ליידי גאגא וביונסה. להקת הרוק הכבד מטאליקה קבעה את שיא הנוכחות באולם ב-7 במאי 2018 - 17,303 צופים. מדיה וקבצים בנושא אביצ'י ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אביצ'י ארנה (באנגלית ובשוודית) אביצ'י ארנה, ברשת החברתית פייסבוק אתר היכל הספורט (באנגלית) גלובן ייקרא "אריקסון גלוב", 2 בפברואר 2009 (בשוודית) stockholmlive.com, ERICSSON GLOBE ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1961/1962 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1961/1962 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה החמישית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-18 בנובמבר 1961 ותחרות הסתיימה ב-29 ביולי 1962. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. בשונה מעונות קודמות, נערך משחק הגמר בודד במגרש נייטלי. התחרות הסתיימה בניצחון של דימנו טביליסי, בפעם בראשונה בתולדות המועדון. בשלב המוקדם נקבעו 9 עולות לשלב שמינית הגמר בנוסף ל-5 קבוצות שהעפילו ישירות לשמינית הגמר. מנצחת התחרות בעונה הקודמת צסק"א מוסקבה העפילה ישירות לרבע הגמר. הפועל תל אביב ניצחה את פנאתינייקוס בשתי משחקים בשלב המוקדם. בשמינית הגמר היא נפגשה עם דרוספקה הטורקית והודחה מהתחרות. פירוט התוצאות תיאור מפורט של משחקי הגמר
אכאיה

אֵכֵאִיָה (ביוונית: Αχαΐα) היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון. אכיאה שייכת למחוז מערב יוון, וממוקמת בצפונו של חצי אי פלופונסוס, בין קורינתוס במזרח, ארקאדיה בדרום, אליס במזרח ובצפון מזרח במערב, מפרץ קורינתוס ומפרץ פטרס בצפון. גבולותיה של אכאיה העתיקה אינם חופפים במלואם לגבולות של היחידה האזורית המודרנית. שטחה הכולל של אכאיה המודרנית עומד על 3,272 קמ"ר, ונכון לשנת 2011, אוכלוסייתה מונה 309,694 נפשות, בערך שליש מהאוכלוסייה הכוללת של כול חצי האי. יותר משני שלישים אוכלוסיית היחידה האזורית מתגוררת בתחומי המטרופולין של פטרס, העיר השלישית בגודלה ביוון, והבירה המינהלית של אכאיה ושל מחוז מערב יוון. אכאיה העתיקה הייתה ליבה של הליגה האכאית, קונפדרציה של ערי מדינה יווניות, שהגיעה לשיא כוחה בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס. מאז 2004, אכיאה מחוברת לאטוליה-אקארנאניה דרך גשר ריו–אנטיריו, המחבר את פלופונסוס ליבשת יוון. מדיה וקבצים בנושא אכאיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אכאיה אכאיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריך שטראובה

גנרל אריך שטראובה (בגרמנית Erich Straube;‏ 11 בדצמבר 1887 – 31 במרץ 1971) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. שטראובה נולד ב-11 בדצמבר 1887 באלסטרוורדה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-62 (שלזיה העילית ה-3), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-24 בדצמבר 1914 הועלה שטראובה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. בדצמבר 1917 מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים של המשמר, וביוני 1918 מונה לקצין מטה בחיל המילואים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף שטראובה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1929 הועלה שטראובה לדרגת מיור, וב-1 בנובמבר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-82. ב-15 בספטמבר 1938 מונה שטראובה למפקד בית הספר הצבאי במינכן, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור. עם פרוץ המלחמה מונה שטראובה למפקד הדיוויזיה ה-268, שהייתה בעתודת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עימה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה, ועל כך קיבל ב-19 ביולי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בספטמבר 1940 נשלח עם הדיוויזיה שבפיקודו כחיל כיבוש בפולין, וב-1 ביוני 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם שטראובה עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עימה כחלק מהקורפוס ה-20 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-21 באפריל 1942 מונה שטראובה למפקד הקורפוס ה-13, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. שטראובה לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-20 בפברואר 1943 נפצע בקרב והועבר לעתודת המילואים. ב-27 ביולי 1943 מונה שטראובה למפקד הקורפוס ה-74 בברטאן, שהיה חלק מהארמייה השביעית, וב-30 בספטמבר 1944 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 בדצמבר 1944 מונה שטראובה למפקד הקורפוס ה-86, שהיה חלק מארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות H, ובינואר 1945 הועבר עם הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות G. בפברואר 1945 נשפט שטראובה על איבוד עמדה חזקה על נהר המז, אולם לא הורשע בדין. ב-28 באפריל 1945 מונה שטראובה למפקד ארמיית הצנחנים הראשונה, שהייתה חלק מה-OB Nordwest, ובסוף המלחמה נכנע בראש כוחותיו והלך לשבי הבריטי. שטראובה שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר שטראובה באוסטרודה על ההארץ, וב-31 במרץ 1971 מת, והוא בן 83 שנים. מדיה וקבצים בנושא אריך שטראובה בוויקישיתוף אריך שטראובה(הקישור אינו פעיל) באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
קרל בילוויוס

גנרל קרל בילוויוס (בגרמנית: Karl Bülowius;‏ 2 במרץ 1890 – 27 במרץ 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. בילוויוס נולד ב-2 במרץ 1890 בקניגסברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-1 (פרוסיה המזרחית - הנסיך ראדזיוויל), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה במסגרת הארמייה הראשונה. בתחילת 1915 מונה לעוזר מפקד ההנדסה בקורפוס ה-1, וב-18 ביוני 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט. בשנת 1916 מונה בילוויוס למפקד פלוגת ההנדסה ה-213, ובאוגוסט 1917 מונה למפקד פלוגת ההנדסה ה-205, שפעלה בזירה הארץ ישראלית. ב-18 במאי 1918 הועלה לדרגת האופטמן, ובקיץ 1918 הועבר לגדוד ההנדסה ה-14. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף בילוויוס לרייכסווהר, אולם בשנת 1920 פרש מהצבא. בשנת 1924 הצטרף בילוויוס לרייכסווהר, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד גדוד ההנדסה ה-11, וב-1 באוגוסט 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-6 באוקטובר 1936 מונה בילוויוס למפקד אגד הנדסת הביצורים ה-6, ובינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בפברואר 1939 מונה בילוויוס למפקד אגד ההנדסה ה-10. בפרוץ המלחמה היה בילוויוס מפקד אגד ההנדסה ה-10, ובסוף אוקטובר 1939 מונה לקצין ההנדסה הראשי של הארמייה השמינית, ולאחר מכן קצין ההנדסה הראשי של הכוחות בפולין. בסוף אוקטובר 1939 מונה לקצין ההנדסה הראשי של הארמייה התשיעית, והשתתף עימה במבצע ברברוסה. ב-1 באפריל 1942 הועלה בילוויוס לדרגת גנרל מיור, ובאוקטובר 1942 מונה לקצין ההנדסה הראשי של ארמיית הפאנצר אפריקה. ב-30 בנובמבר 1942 קיבל בילוויוס על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף, וב-17 בפברואר 1943 מונה למפקד זמני של ארמיית הפאנצר הגרמנית-איטלקית. ב-22 בפברואר מונה בילוויוס לקצין ההנדסה הראשי של קבוצת ארמיות אפריקה, ב-31 במרץ 1943 מונה בילוויוס למפקד דיוויזיית פון מנטויפל, וב-1 באפריל 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-9 במאי 1943 נכנע בילוויוס לצבא האמריקני, ונשלח למחנה שבויים בארצות הברית. ב-27 במרץ 1945 התאבד בילוויוס במחנה פורסט שבטנסי, ארצות הברית, בגיל 55. קרל בילוויוס באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
גרייסלנד (סדרת טלוויזיה)

גרייסלנד (באנגלית: Graceland) היא סדרת דרמה האמריקאית שנוצרה על-ידי ג'ף אוסטין. הקרנת הבכורה של הסדרה ברשת USA התקיימה ב-6 ביוני 2013. ב-10 בספטמבר 2013 הוכרז על העונה השנייה של גרייסלנד, המורכבת מ־13 פרקים. ב-11 בנובמבר 2014 הוכרז על העונה השלישית של גרייסלנד, המורכבת מ־13 פרקים. ב-1 באוקטובר 2015 הודיעה הרשת כי גרייסלנד בוטלה לאחר שלוש עונות. הסדרה עוסקת בקבוצת סוכנים סמויים של רשויות החוק השונות (המנהל לאכיפת הסמים, רשות המכס וה-FBI) גרים יחד בבית מסתור שהוחרם בדרום קליפורניה מסוחר סמים מיליונר. בית חוף הנקרא "גרייסלנד" לבית מצטרף הסוכן הטירון מייק וורן מה-FBI. גרייסלנד, ברשת החברתית פייסבוק גרייסלנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרייסלנד, ברשת החברתית אינסטגרם "גרייסלנד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גרייסלנד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גרייסלנד", באתר Metacritic (באנגלית) "גרייסלנד", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "גרייסלנד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "USA Network Sets Summer Series Premiere Dates". The Futon Critic. 4 באפריל 2013. נבדק ב-24 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה)
דיוויזיית הפאנצר ה-16 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-16 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות רבים ביניהם: מבצע ברברוסה, הקרב על מוסקבה, וקרב סטלינגרד, ולאחר מכן הוקמה מחדש ולחמה באיטליה במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה, ולאחר מכן בקרב קורסון-צ'רקאסי ובמבצע ויסלה-אודר. ב-1 בנובמבר 1940 פוצלה הדיוויזיה ה-16 לדיוויזיה הממונעת ה-16, ולדיוויזיית הפאנצר ה-16, והנס הובה מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב אומן, קרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. בקיץ 1942 השתתפה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול, וב-1 בספטמבר 1942 מונה גינטר פון אנגרן למפקד הדיוויזיה, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-14 במסגרת הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. בינואר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 בחלקה הצפוני של העיר, וב-2 בפברואר 1943 עם כניעת הכוחות הגרמניים, נכנעו שרידי הדיוויזיה, ופון אנגרן התאבד. במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש, וביוני 1943 נשלחה לאיטליה תחת פיקודו של רודולף זיקניוס, שם השתתפה בניסיון לבלום את פלישת בעלות הברית לאיטליה, אולם נכשלה, ומכיוון שכך הודח זיקניוס, והנס-אולריך בק החליפו. בנובמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, ובינואר 1944 לחמה בקרב קורסון-צ'רקאסי כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3. באפריל 1944 לחמה הדיוויזיה בכיס קמניץ-פודולסקי, כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-2 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, וב-14 באוגוסט 1944 מונה דיטריך פון מילר למפקד הדיוויזיה. בינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, וספגה אבדות כבדות. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרבות בשלזיה ובצ'כיה, ובסוף המלחמה נפלו רוב לוחמי הדיוויזיה בשבי הסובייטי. הנס הובה (1 בנובמבר 1940 - 15 בספטמבר 1942) גינטר פון אנגרן (15 בספטמבר 1942 - 2 בפברואר 1943) בורקהארט מילר-הילבראנד (מרץ 1943) רודולף זיקניוס (5 במאי 1943 - 1 בנובמבר 1943) הנס-אולריך בק (1 בנובמבר 1943 - 14 באוגוסט 1944) דיטריך פון מילר (14 באוגוסט 1944 - מרץ 1945) תאודור קרצ'מר (מרץ 1945 - 19 באפריל 1945) קורט טרויהאופט (19 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972. אודות הדיוויזיה באתר Axis History. אודות הדיוויזיה באתר Feldgrau.
אניקשט

אניקשט (בליטאית: Anykščiai, אניקשצ'יאי) היא העיר הגדולה במחוז המשנה אניקשט במחוז אוטנה שבמזרח ליטא. העיר נוסדה ב-1440 וקיבלה זכויות עיר ב-1516. נחרבה לחלוטין בימי מלחמת העולם הראשונה ושוקמה בתקופת ליטא העצמאית. בשנת 1897 היוו יהודי העיר כ-70% מכלל התושבים. אחוז היהודים בעיר ירד בעקבות מלחמת העולם הראשונה, וב-1921 התגוררו בה 1,800 יהודים, שהיוו 45% מכלל האוכלוסייה. בין רבני העיר נודעו: ר' גרשון ב"ר אבלי איסרליס מלובלין, אבי סבו של ר' אברהם אבלי פאסוועלער; ר' אריה לייב בן נתן נטע אב"ד ברודי, אחיו של ר' דוד טבל בן נתן נטע מליסא; ר' אליהו רגולר; ר' משה יואל גוריון; ר' אברהם אהרן בורשטין; ור' שמואל אביגדור פייבלזון. רבה האחרון של העיר היה ר' קלמן יצחק קדישביץ, "הצדיק מלוטובה", הוא נספה בשואה. דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), אניקשט (אניקשצ'יאי), מחוז אוטיאן בתוך: יהדות ליטא: כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 289–290. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1501) שם, על חיסול היישוב היהודי באניקשט: כרך ד עמ' 247–248. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1949) מדיה וקבצים בנושא אניקשט בוויקישיתוף "אניקשט", באתר JewishGen (באנגלית) מרטין דין, אניקשצ'יאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1040–1041), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אניקשאי (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טופס טיולים

טופס טיולים הוא כינוי לטופס המשמש בעת קליטה של אדם בארגון ובעת יציאה מהארגון. מטרת הטופס היא ליידע את כל המעורבים בטיפול באדם על הצטרפותו לארגון ועל יציאתו מהארגון, ולבצע את הטיפול בשינוי זה במסגרת תפקידם. כינוי הטופס נובע מכך שיחד עם הטופס האדם "מטייל" בין המעורבים השונים. דוגמאות: בצה"ל משמש הטופס בעת הצטרפות חייל ליחידה ופרישתו ממנה. בסיום לימודים באוניברסיטה נדרש הסטודנט לטופס טיולים בין יחידות אחדות באוניברסיטה (מזכירות החוג בו למד, הספרייה, מדור שכר לימוד וכולי) כדי לוודא שהשלים את כל חובותיו האקדמיות והמנהליות. בעת פרישה מעבודה משמש טופס טיולים לוודא שהעובד הפורש נפרד מכל הגורמים הרלוונטיים: מנהלו הישיר, מחלקת משאבי אנוש, חשב השכר, מנהל אבטחת מידע וכולי. בצה"ל הטופס משמש בעת קליטה ביחידה או יציאה ממנה. מטרת הטופס היא ליידע את היחידה בעת קליטה או גריעה של חייל, על מנת שהיא תוכל להיערך כראוי לכך. קיימים שני סוגים של הטופס: טופס חיצוני - הטופס הצה"לי הרשמי, שיש למלאו כאשר נקלטים ביחידה או כאשר עוזבים את היחידה ליחידה אחרת/משתחררים מצה"ל. חייל שעוזב את היחידה ללא מילוי של הטופס נחשב מבחינה מנהלית לחייל בה, על כל המשתמע מכך (לדוגמה, אם לא יתייצב בה הוא ייחשב לנפקד, הוא כפוף למפקד היחידה וכדומה). על פי הוראת צה"ל, שאף מופיעה בפירוש על הטופס, את הטופס יש למלא ולהגיש תוך 48 שעות מקבלתו. הוראה זו נועדה למנוע מצב של חיילים "התלויים באוויר" - חיילים שיצאו מיחידה אחת ועדיין לא נמצאים באחרת, ולכן מעשית ללא מפקד. לצורך מילוי של הטופס יש לעבור בנקודות מפתח של היחידה ולקבל מהן אישור (חתימה) שהחייל עבר בהן. בעת כניסה ליחידה הטופס משמש על מנת ליידע את החייל על נהלים ביחידה, לספק לו ציוד, לרשום אותו כחייל ביחידה וכדומה. בעת יציאה מהיחידה הטופס נועד לוודא כי כלל הגופים הרלוונטיים ביחידה מודעים לעזיבתו והחייל עמד בחובותיו כלפיהם (החזיר את הציוד שהוחתם עליו, נשפט במקרה הצורך וכדומה). בין השאר, התחנות כוללות את נגד המשמעת, האפסנאות, מש"קית הת"ש והנשקייה. טופס פנימי - מיועד למעבר בתוך חלקים שונים בתוך היחידה עצמה (לדוגמה, מעבר מפלוגה אחת לשנייה באותו גדוד), לצורך הסדר הפנימי ביחידה. טופס זה לרוב כולל פחות תחנות הרשמה והוא הרבה פחות מחייב (לדוגמה, ייתכן שנקודות מסוימות לא ימולאו, על פי הוראה בעל פה). המונח "טופס טיולים" הפך לשם נרדף לסיום או מעבר, במיוחד בהקשרים צבאיים. בחיל האוויר מכונה טופס הטיולים בשם "קלירנס" - על בסיס המילה האנגלית Clearance שמשמעותה: אישור. שחרור מצה"ל אבי אליהו, ‏עושים טופס טיולים: המדריך המלא ליום השחרור, באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2014 לילך שובל, טופס הטיולים יחכה: מעבר בה"ד 13 לנגב נדחה זמנית, באתר ישראל היום, 27 במרץ 2015. נועה פרייס‏, וואלה ברנז'ה עושה טופס טיולים לגל"צניקים החדשים, באתר וואלה, 3 במאי 2016
עונת 1962/1963 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1962/1963 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה השישית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-11 בנובמבר 1962 ותחרות הסתיימה ב-1 באוגוסט 1963. בתחרות השתתפו 26 קבוצות. בפעם הראשונה הלצורך קביעת מנצח התחרות נדרש משחק שלישי. התחרות הסתיימה בניצחון של צסק"א מוסקבה, בפעם בשנייה בתולדות המועדון. זה היה הפעם השישית שנציגות ברית המועצות זכו בתחרות. בשלב המוקדם נקבעו 11 עולות לשלב שמינית הגמר בנוסף ל-3 קבוצות שהעפילו ישירות לשמינית הגמר. מנצחת התחרות בעונה הקודמת דימנו טביליסי העפילה ישירות לרבע הגמר. צסק"א ניצחו במשחק השלישי 99:80 ריאל מדריד ניצחו במשחק השלישי 77-65 מכבי תל אביב הפסידה בשלב המוקדם לאולימפיה ליובליאנה 72:71 ו-46:60. פירוט התוצאות תיאור מפורט של משחקי הגמר
בירשטונאס

בירשטונאס (בליטאית: Birštonas; ביידיש: בירשטאן) היא עיירת נופש, ספא וטיפולי מים אחרים, המרכז המנהלי של מחוז המשנה בירשטונאס במחוז קובנה שבמרכז ליטא. העיר ממוקמת 40 קילומטרים דרומית לקובנה, ו- 90 ק"מ מערבית לוילנה, על הגדה הימנית של הניימן. העיר מתאפיינת במעיינות המינרליים וביערות שסביבה, כבר בימי הביניים היה במקום ארמון קיט וציד של נסיכי ליטא. באמצע המאה ה-19 פיתחו בעלי האחוזות באזור את העיר כמקום מרפא. גרו בבירשטונאס יהודים בודדים ובמשך כמה שנים במפנה המאה ה-19 נאסרה ישיבת יהודים במקום. דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), בירשטאן (בירשטונאס), מחוז אליטא בתוך: יהדות ליטא: כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 294. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1506) שם, על חיסול היישוב היהודי בבירשטאן: כרך ד עמ' 255. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1957) אתר האינטרנט הרשמי של בירשטונאס מדיה וקבצים בנושא בירשטונאס בוויקישיתוף כרמית וייס, ‏עיירת הספא בירשטונאס – בריאות בלב שמורת טבע, באתר GoTravel