laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Myway איירליינס

Myway איירליינס (בגיאורגית: მაივეი ეარლაინს; באנגלית: Myway Airlines) היא חברת תעופה גיאורגית, שנוסדה בשנת 2017 והחלה לפעול באפריל 2018. בחודש מאי 2016, הודיעה חברת החזקות Hualing הסינית על תוכניות להקמת חברת תעופה בינלאומית שתפעל מגאורגיה. במהלך פגישה עם ראש ממשלת גאורגיה, גיורגי קוויריקשווילי, הצהיר נשיא החברה הסינית, מי הואה, כי הקבוצה מתכוונת להפעיל טיסות לאירופה ולאסיה מבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי של טביליסי עם כוונה להפעיל טיסות לאמריקה הצפונית בעתיד הרחוק. ב-26 בפברואר 2018 קיבלה חברת התעופה תעודה של מפעיל התעופה (AOC) עם תוכניות להתחלת הפעילות במאי 2018. ב-3 באפריל 2018, קיימה חברת התעופה את טיסת הבכורה שלה מטביליסי לטהראן, בהשתתפות נציגי תקשורת, מפעילי תיירות הפועלים בשוק הגיאורגי ונציגים של סוכנויות ציבוריות. טיסות בין טביליסי לתל אביב, החלו לפעול ב-28 ביוני 2018. הטיסות הופעלו בתדירות של 3 טיסות שבועיות. החל מנובמבר 2018 מפעילה החברה 4 טיסות שבועיות בקו זה. יעדי Myway איירליינס, נכון לנובמבר 2018: צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא Myway איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Myway איירליינס Myway איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק "Chinese firm eyes Georgian airline". ch-aviation (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-20. MyWay Airlines Airline Profile | CAPA, centreforaviation.com (באנגלית) "Georgia's Myway Airlines inaugurates first flight - Russian aviation news". Russian Aviation Insider (באנגלית אמריקאית). 2018-04-03. נבדק ב-2018-06-20. דני שדה, שחקנית חדשה בשמי ישראל: תחרות על הקו לגאורגיה, באתר ynet, 19 ביוני 2018 "חברת התעופה MyWay Airlines נחתה בישראל - Passportnews". Passportnews. 2018-06-28. נבדק ב-2018-06-28. "Myway איירליינס מרחיבה פעילות בישראל - Passportnews". Passportnews. 2018-11-14. נבדק ב-2018-11-29. Direct Flights to Open from Tbilisi to Budapest from October 28, Georgia Today on the Web "Myway Airlines begins Georgian flights to Kharkiv". anna.aero (באנגלית בריטית). 2018-06-21. נבדק ב-2018-09-21. "UkrInform: Myway Airlines to launch Tbilisi-Kyiv flights in October | KyivPost". KyivPost (באנגלית אמריקאית). 2018-09-13. נבדק ב-2018-09-21. "MyWay Airlines fleet".
יהודה תג'ר

יהודה תג'ר (נודע גם בשם יהודה תגר; 23 בדצמבר 1923 – 29 באפריל 2024) היה לוחם של המוסד שהועמד לדין בעיראק יחד עם שלום צאלח ויוסף בצרי, באשמה שהיה שותף לביצוע הפיגועים בבגדאד (1950–1951). תג'ר נולד בשנת 1923 בירושלים. הוא נמנה עם משפחת מיוחס הוותיקה (מצד סבתו, שמחה מיוחס). סיים את לימודיו ב (אומריה או בית הכרם) בצעירותו הצטרף להגנה ובשנת 1941 התגייס לפלוגה ו' בפלמ"ח. ב-1944 צורף לבריגדה היהודית ושירת כמתורגמן במצרים. במלחמת העצמאות לחם בירושלים וסביבתה בתפקיד מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 62. כשהסתיימה המלחמה, היה המושל הצבאי של עכו ואחר כך עבר לעבוד במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בתחום המודיעין. בשנת 1951, הוא נשלח במשימת ריגול לעיראק בכסות של סוחר שטיחים פרסי. אחרי שפעל שם זמן מה, הוא זוהה ברחוב על ידי פלשתינאי תושב עכו, שהלשין עליו לשלטונות. הוא נתפס, עונה ונידון למוות. מאוחר יותר הומר גזר דינו למאסר עולם עם עבודות פרך. כעשר שנים היה בכלא. בתקופה זו התרחשה מהפכת עבד אל-כרים קאסם ב-1958. תג'ר למד על ההפיכה ועל המשטר החדש בין כותלי הכלא, ועל כך הוא סיפר בזכרונותיו, שהתפרסמו בסוף שנת 1992 בספר "בחזרה מן הגרדום", שכתב וערך העיתונאי גבריאל שטרסמן. בינואר 1960 שוחרר מהכלא. מאז מילא שליחויות נוספות מטעם המדינה. בשנים 1965–1970 שירת בשגרירויות ישראל בלונדון, באו"ם, וברומא. במהלך שירותו בלונדון סיים את לימודי הדוקטורט שלו בהיסטוריה. בשנים 1973-1981 עבד כמרצה באוניברסיטת תל אביב. יהודה תג'ר נפטר ב-29 באפריל 2024. הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בלימודי המזרח התיכון והשתלם במדעי המזרח וזכה לתואר דוקטור. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "המופתי בירושלים והתנועה הלאומית בפלשתינה של שנות השלושים". בשנת 1992 השיא תג'ר משואה ביום העצמאות. תג'ר היה נשוי לרחל, אב לבן, וסב לשלושה נכדים. הפיגועים בבגדאד (1950–1951) שלום צאלח יוסף בצרי יעקב אגמון, שאלות אישיות - מבחר ראיונות - ראיון עם יהודה תג'ר בתאריך 26 בדצמבר 1992, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 393–403 גבריאל שטרסמן, בחזרה מן הגרדום, ספרי ידיעות אחרונות, 1992 אפרים לפיד, לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017, עמ' 35–36. מדיה וקבצים בנושא יהודה תג'ר בוויקישיתוף יוד'קה תג'ר – הומברה של ברזל, באתר המרכז למורשת המודיעין תג'ר יהודה "פישקה", באתר הפלמ"ח הקול ברשת-פגישה אישית עם יהודה תגר, באתר Spotify, מאי 2020 סיון חילאי, סיפורי הגבורה של אסירי ציון: "היינו מוכנים לתת את חיינו למען המדינה", באתר ynet, 30 ביוני 2021 יוסי מלמן, לולאת התלייה כבר היתה על צווארו של המרגל האגדי מהמוסד – ואז קיבל חנינה, באתר הארץ, 30 באפריל 2024 יהודה תגר, דף שער בספרייה הלאומית סיון חילאי, סיפורי הגבורה של אסירי ציון: "היינו מוכנים לתת את חיינו למען המדינה", באתר ynet, 30 ביוני 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר בואולן

הר בואולן  (באנגלית: Mount Bowlen) הוא הר ברכס בואו בהרי הרוקי הקנדיים. ההר הוא אחת הפסגות המקיפות את עמק עשר הפסגות. ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ולכן הוא ממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה (הגבול עובר על קו פרשת המים באזור זה); כמו כן בשל כך ההר נמצא על הגבול בין הפארק הלאומי באנף והפארק הלאומי קוטניי. גובהו של ההר 3,206 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 170 מטרים מעל סביבתו. שמן של פסגות עמק עשר הפסגות ניתן להם על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור. אלן קרא לפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות). אלן נתן להר בואולן את השם "יאמני" - שמשמעו "שלוש" בשפת הסטוני של שבט הנקודה.  שמו הנוכחי של ההר ניתן לו ב-6 במרץ 1953, והוא נקרא על שם ג'ון ג'יי. בואולן, המשנה למושל אלברטה. הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'יי. טי. ליטל (G.T. Little), צ'ארלס ס. תומפסון (Charles S. Thompson), ג'י. אם. ויד (G.M. Weed), והנס קאופמן (Hans Kaufmann), בשנת 1901. • Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 87 • Western Canada, P 280 • Paul Zizka, Summits and Starlight: The Canadian Rockies מדיה וקבצים בנושא הר בואולן בוויקישיתוף הר בואולן באתר ממשלת קולומביה הבריטית תרשים הנוף הנשקף מפסגת הר בואולן באתר peakvisor הר בואולן באתר peakware הר בואולן באתר peakbagger מידע למטפסים על הר בואולן באתר summitpost מפות מסלולי הטיפוס על הר בואולן תחזית מזג אוויר עדכנית עבור הר בואולן סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר בואולן תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר בואולן - לפי גבהים מידע גאוגרפי והיסטורי באתר אנציקלופדיית ההרים הקנדית ההיסטוריה של שם ההר
נאום אוברזלצברג

נאום אוֹבֶּרזַלצבֶּרג הוא נאום שנשא אדולף היטלר בפני מפקדי הוורמאכט בביתו האלפיני, הברגהוף שבאוברזלצברג, ב-22 באוגוסט 1939, שבוע לפני הפלישה הגרמנית לפולין. פרטי הנאום, ובפרט אזכור הפלישה הגרמנית לפולין שעמדה על הפרק, והתוכנית להשמדה שתתבצע שם, מעידים על ידיעתו של היטלר על ההשמדה בשטחים שנכבשו אחר כך, ועל כוונתו לבצע רצח עם באופן מתוכנן שלימים יהיה נודע כפתרון הסופי. הקטע הבא הוא הפסקה השלישית באחד ההעתקים של הנאום שהובא במשפטי נירנברג, שנודע בשם "מסמך L-3": עוצמתנו מבוססת על המהירות שלנו והברוטליות שלנו. ג'ינגיס חאן הוביל מיליוני נשים וילדים לטבח - בכוונה תחילה ובלב שמח. ההיסטוריה רואה בו לא יותר מאשר מייסדה של מדינה. אני אדיש בנוגע למה שהציוויליזציה האירופית המערבית החלשה תגיד עלי. הוצאתי את הפקודה - ואני אדאג שכל מי שמביע אפילו מילה אחת של ביקורת עליה יוצא להורג על ידי כיתת יורים - שמטרת המלחמה שלנו אינה הגעה לקווים מסוימים, אלא הרס פיזי של האויב. בהתאם לכך, שמתי את יחידות גולגולת המת שלי במוכנות - כרגע רק במזרח - עם הוראות לשלוח למוות בלי כל רחמים וחמלה, אנשים, נשים וילדים ממוצא פולני. רק כך נוכל להשיג את מרחב המחיה שאנחנו צריכים. מי, אחרי הכל, מדבר היום על השמדת הארמנים?  פונקציונליזם ואינטנציונליזם Dadrian, Vahakn (2003). The History of the Armenian Genocide: Ethnic Conflict from the Balkans to Anatolia to the Caucasus. Berghahn Books. p. 408. ISBN 1-57181-666-6. תורגם מאנגלית, הקטע האנגלי המקורי מופיע בערך באנגלית.
יחיאל שמרלינג

יחיאל אביגדור שמרלינג (1852–1920) היה ממקימי ומעסקני היישוב היהודי ביפו. עמד במרכז פרשת עלילת דם ביפו. נולד בחברון, בקהילת חב"ד בחברון, בנו של חיים שמואל שמרלינג, שהיה מאבות היישוב האשכנזי ביפו. קיבל חינוך תורני וחסידי במוסדות חב"ד בחברון. בשנת 1869 נישא לבת שבע, בת יוסף וחיה רבקה רוגינסקי מרוגאצ'וב. התיישב ביפו והיה שותף עם אביו בעסקי עמילות המכס ובעסקי הטבק של חברת "שמרלינג ולנדו". התגורר ב"חצר שמרלינג" שהקים אביו מחוץ לגבולות יפו. היה מעסקני היישוב היהודי ביפו. היה חבר ועד העיר של יהודי יפו. במשך שנים רבות היה ראש-דגל של החברה הקדישא ביפו. בהשתדלותו הוקמו מצבות על הרבה קברים של נעדרים גלמודים והושלמה בניית הגדר של בית הקברות הישן בתל אביב. היה פעיל באגודת הסתרים "בני ישראל" שפעלה ביפו ובירושלים, שעל פי השמועה פעילותה העיקרית הייתה מלחמה במיסיון הנוצרי. בימים שלפני חג פסח תרל"ו (1876) היה שמרלינג קרבן לעלילת דם מצד הערבים ביפו. הם הפיצו שמועה שהוא חטף ילדה ערביה לשם שחיטתה ונטילת דמה לצורכי הפסח. מפקד המשטרה המקומי קרא להמוני ערבים נוצרים ומוסלמים להקיף את ביתו והם דרשו ממנו להחזיר את הילדה החטופה. בהיותו נתין אוסטרי, שמרלינג לא אפשר לשוטרים שעמדו בראש ההמון להיכנס לחצרו בלי רישיון הקונסול האוסטרי. לאחר שהובא הרישיון נערך חיפוש מדוקדק בביתו וכמובן לא נמצאה הילדה. המשטרה פיזרה את ההמון בכוח. הודות להתערבותו של סגן הקונסול האוסטרי ביפו ומושל העיר, פוטר מפקד המשטרה מתפקידו. נפטר ביפו בשנת 1920, ונקבר בחלקת כולל חב"ד בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים. בנו, ישראל מלך שמרלינג, היה מראשוני המתיישבים בעיר גנים (רמת גן), הוא שימש יושב ראש המועצה הראשונה של רמת גן ואחר כך סגנו של אברהם קריניצי. חתנו, יוסף רייזיס, היה מקים ובעלי קולנוע רמה ברמת גן. חבצלת, י"ג בניסן תרל"ו (פרשת עלילת הדם) דוד תדהר (עורך), "יחיאל שמרלינג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1290 רחל הרט, ‏פו ותל-אביב במראה הכפולה של העיתונות הערבית בשנים 1930—1881, קשר 39, סתיו 2009, עמ' 92 - 101 קברו
נאווין צ'אודרי

נאווין צ'אודרי (באנגלית: Navin Chowdhry; נולד ב-1 בינואר 1971) הוא שחקן בריטי. צ'אודרי נולד וגדל בבריסטול שבאנגליה. ב-1994 סיים את הלימודים באימפריאל קולג' עם תואר בביוכימיה. בגיל 16 שיחק צ'אודרי בהופעת בכורה בסרט "מאדאם סוזצקה" בכיכובן של שאבנה אזמי ושירלי מקליין. תפקידו הגדול הבא היה בדמות המורה קורט מק'קנה בסדרה הקומית "מורים" בשנים 2001 עד 2003. צ'אודרי מוכר גם מהופעתו בתפקיד השוטר סנג'אי סינג בסדרה המשטרתית "דיאל ופסקו". עוד הופיע בפרק בסדרה "השופט ג'ון דיד". צ'אודרי שיחק בפרק "Breaking Glass" בעונה השלישית של הסדרה "להעיר את המתים" לצדם של טרוור איב וסו ג'ונסטון. ב-2004 שיחק בתפקיד ראף בסדרת הדרמה "NY-LON" של ערוץ 4. ב-30 באוקטובר 2005 הופיע צ'אודרי על במת תיאטרון אולד ויק בלונדון במחזה "Night Sky" לצדם של כריסטופר אקלסטון, ברונו לנגלי, דייוויד וורנר, ספרון בורוז ודויד בדיאל. ב-2005 שיחק בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", לצדו של כריסטופר אקלסטון שגילם אז את הדוקטור. ב-2006 הופיע צ'אודרי בסדרת הדרמה "Sinchronicity" בתפקיד מאני. ב-2009 השתתף צ'אודרי בשני פרקים בסדרה "Free Agents" של ערוץ 4, ובסרט "Skellig". ב-2010 כיכב בתפקיד דני בפיילוט "Reunited" של ה-BBC. צ'אודרי היה המפיק של סרט קצר זוכה פרסים בשם "This Bastard Business", ושל מחזה קצר בשם "Mashed". ב-2015 שיחק צ'אודרי בתפקיד אנוואר בסדרת הדרמה "דוקטור פוסטר". ב-2016 גילם את סוני דסאי בפרק הראשון בעונה ה-18 של הסדרה "רציחות במידסומר". ב-2017 גילם צ'אודרי את נודין צ'אוודרי בסרט הקולנוע "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי". נאווין צ'אודרי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נאווין צ'אודרי, ברשת החברתית אינסטגרם נאווין צ'אודרי, ברשת החברתית טיקטוק נאווין צ'אודרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריאיון עם נאווין צ'אודרי מ-2006 Navin Chowdhry. Hollywood.com. Retrieved on 2012-07-18. Navin Chowdhry plays Mani. BBC (2006-07-11). Teachers - Channel4. channel4.com Navin Chowdhry who plays Raph in the trans-atlantic drama NY-LON joined us for a webchat after the show. NY-LON - Channel4.com (2004-10-28). Andrew Pettie, ‏Reunited: with the type of long-lost friends you'd rather leave behind, review, The Telegraph, 30 June 2010
יחסי ארמניה–פקיסטן

יחסי ארמניה–פקיסטן הם מערכת היחסים המורכבת שבין רפובליקת ארמניה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. שתי המדינות לא כוננו אף פעם יחסים דיפלומטיים ולמעשה, פקיסטן היא המדינה היחידה בעולם שאינה מכירה בארמניה כמדינה עצמאית וריבונית. האינטראקציה הדלה שקיימת בין שתי המדינות היא לא בעלת משמעות מיוחדת. אין עימות ישיר ואף פעם לא היה עימות מזוין בין ארמניה לפקיסטן והבעיות העיקריות ביחסים שבין שתי המדינות הוא סכסוך נגורנו-קרבאך עם אזרבייג'ן והאירידנטה הארמנית במזרח טורקיה. אזור נגורנו קרבאך הוא אזור המאוכלס בעיקר בארמנים מאז סוף מלחמת העולם הראשונה, האזור הכריז על עצמאות וקרא לעצמו "רפובליקת ארצאך" אך אינו מוכר על ידי אף מדינה חוץ מאבחזיה, דרום אוסטיה וטרנסניסטריה, אף הן מדינות לא מוכרת, האזור נמצא דה יורה בתוך גבולות אזרבייג'ן. פקיסטן תמכה באזרבייג'ן במהלך המלחמה. בשל קשריה ההדוקים של פקיסטן עם יריבותיה של ארמניה - טורקיה ואזרבייג'ן, היא רואה בטבח חוג'אלי כרצח עם שנעשה על ידי ארמניה כנגד הקבוצה האתנית האזרית (ולא הטורקית, כמו שקרה בפועל). כאשר היא המדינה השלישית בעולם להכיר באזרבייג'ן כמדינה עצמאית לאחר טורקיה ורומניה, יש לאזרבייג'ן ולפקיסטן יחסים חמים מאוד. אזרבייג'ן תומכת בעמדת פקיסטן בסכסוך קשמיר, ארמניה לעומתה, בעקבות העוינות הפקיסטנית אליה, פיתחה מערכת יחסים ידידותית וענפה עם הודו, והיא תומכת בעמדתה בסכסוך קשמיר. פקיסטן אינה מכירה ברצח העם הארמני ואף לוחצת על מדינות שונות לא להכיר בו יחד עם חברותיה - אזרבייג'ן וטורקיה. בסוף 2016 פתחה ארמניה בעימות פוליטי ישיר נגד פקיסטן, כאשר בזבזה את זכות הווטו השנתית שיש לה בברית CSTO המובל בידי רוסיה, כדי שהצעתה של פקיסטן להצטרף כמדינה משקיפה לארגון לא תתקבל. יחסי החוץ של פקיסטן טבח חוג'אלי "Pakistan and the World (Chronology: April-June 2005)", in: Pakistan Horizon, Vol. 58 (2005), No. 3, pp. 121–169. JSTOR. Shannon O'Lear & Robert Whiting: "Which comes first, the nation or the state? A multiple scale model applied to the Nagorno-Karabakh conflict in the Caucasus", in: National Identities, Vol. 10 (2008), No. 2, pp. 185–206. Taylor & Francis Online. For Azerbaijan Pakistan does not recognize Armenia as a country, טודיי.אז, 13 בספטמבר 2006 Visit to Azerbaijan חירות ססוניאן, Armenia Finally Counters Pakistan’s Anti-Armenian Policies, ארמניאן וויקלי, 29 בנובמבר 2016 Azerbaijan: Baku Presses Genocide Recognition Campaign for Khojaly, אירואסינט, 28 בפברואר 2012 Pakistan rules out diplomatic ties with Armenia until liberation of Azerbaijani lands, אזרניוז, 29 במרץ 2015 אדוארד אברהמיאן, Pakistan-Armenia Friction Has Intensified, ג'יימסטאון פאונדיישן, 15 בדצמבר 2015 ג'ושוע קוסרה, Armenia Nixes Pakistan’s Ties With CSTO, אירואסינט, 29 בנובמבר 2016 Opinion: «Armenia can block the cooperation between Pakistan and the EEU», רוסאמאינפו, 6 ביוני 2016
אליפות ישראל באתלטיקה 1968

אליפות ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון רמת גן ברמת גן בין התאריכים 28 - 29 ביוני 1968. אסתר רוט-שחמורוב (הפועל תל אביב) זכתה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 400 מטר ובריצת 80 מטר משוכות משה פרידמן (הפועל עמק חפר) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. יובל וישניצר (אס"א תל אביב) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר. יובל וישניצר (אס"א תל אביב) קבע שיא ישראלי חדש בריצת 5000 מטר. יעקב פתאל, אסתר שחמורוב - תקוה גדולה שהכזיבה בגלל מאמנה, דבר, 30 ביוני 1968 אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) ראשונה סיימה הלגה קמפר (אוסטריה אוסטריה) - 12.0 שניות ראשון סיים גאר נסטר (אוסטריה אוסטריה) - 10.6 שניות ראשון סיים גאר נסטר (אוסטריה אוסטריה) - 21.9 שניות שני סיים בראוניק (אוסטריה אוסטריה) - 22.4 שניות ראשון סיים ארן מורטנסן (דנמרק דנמרק) - 3:57.4 דקות שני סיים ארן מורטנסן (דנמרק דנמרק) - 15:10.6 דקות ראשון סיים קיי אנדרסן (דנמרק דנמרק) - 53.19 מטר
גזרת תקרה

גזרת תקרה היא תקנת חכמים, הקובעת כי על אף שנסרים (קרשי עץ) כשרים לסיכוך מהתורה - היות שיש בהם את שני התנאים הנדרשים ל'סכך' בכדי שיהיה כשר לסוכה (שיהיה גידולו מן הקרקע ושלא יקבל טומאה) - חכמים גזרו שאין לסכך בהם, מחשש שמא מתוך כך יטעה ויבוא לשבת בביתו. במשנה במסכת סוכה מובאת מחלוקת תנאים: מסכּכין בנסרים דברי רבי יהודה, ורבי מאיר אוֹסר — משנה, מסכת סוכה, פרק א', משנה ו' על משנה זו מובאת מחלוקת אמוראים בתלמוד הבבלי בהסבר מחלוקת רבי יהודה ורבי מאיר: לדעת רב, התנאים נחלקו בגזרת תקרה, ודעתו היא שרבי יהודה אינו גוזר גזרת תקרה, ולשיטתו נסרים כשרים לסיכוך בכל גודל. ואילו רבי מאיר גוזר גזרת תקרה, ולדעתו אסור מדרבנן לסכך בנסרים ברוחב ארבעה טפחים, שמא מתוך ההרגל, ישב תחת התקרה (בבית) וידמה בנפשו שהיא כשרה כסוכה. שמואל סובר שכל התנאים גוזרים גזרת תקרה. לשיטתו רבי יהודה סובר שגזרת תקרה שייכת רק בנסרים של ארבעה טפחים, ואילו רבי מאיר סובר שגזרת תקרה שייכת גם בנסרים של שלושה טפחים. לדעת הרי"ף הלכה כשמואל וכרבי יהודה, ואילו לדעת הראב"ד הלכה כרב וכרבי מאיר, משום שהלכה כרבי מאיר בגזירותיו". הרמב"ן והרא"ש כתבו שאין הבדל הלכתי בין שתי השיטות האלה כי לשתיהן נסרים גדולים מארבעה טפחים פסולים ונסרים קטנים יותר כשרים. השולחן ערוך פוסק (כדעת הראשונים) שאין מסככים בנסרים שרחבם ארבעה טפחים או יותר, ומוסיף שנהגו כדעת הסמ"ק והכל בו שלא לסכך בנסרים כלל, אפילו פחותים מארבעה טפחים. המשנה ברורה מביא שיש ראשונים שאוסרים מדינא (כלומר לא "רק" מנהג כפי שהביא השולחן ערוך) לסכך בנסרים הפחותים מארבעה טפחים, מכיוון ש"בזמן הזה" עושים מהם תקרה לבתים, ועל כל פנים פוסק כהשולחן ערוך, שאף במקום שאין מסככים בהם את הבתים, אין לסכך בהם מפני המנהג. בברייתא בגמרא מובא שרבי יהודה הוכיח את שיטתו, שמותר לסכך בנסרים ממה שנהגו בשעת הסכנה. ענו לו חכמים: אין שעת הסכנה ראייה. מכאן, לדעת כמה פוסקים, בשעת הדחק ניתן לסכך בנסרים שרחבם ארבעה טפחים, ויש דעות שונות בפוסקים האם מברכים על ישיבה בסוכה זו. מנהג נפוץ היה בעבר בין יהודי ירושלים לסכך בקרשים צרים שהיו נקראים "פלפונים" או "בלפונים", וזאת בניגוד למובא בשולחן ערוך על פי הסמ"ק, שאין לסכך גם בנסרים שאין רוחבם ד’. נאמרו כמה טעמים בהיתר זה. הרב עובדיה הדאיה כותב שכיום אינו דומה סיכוך זה לסיכוך הבית, וכן שנסרים אלה נוטים להיפרד זה מזה, ושיש להם יתרון בכך שהם נקיים מחרקים. יש ראשונים המעלים אפשרות שגזרת תקרה אינה מתייחסת רק לנוסח המסוים שנזכר בגמרא, אלא תלויה במציאות הספציפית, ולפי העניין. באופן האסור בסוכות שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרכ"ט, סעיף י"ח סימן תרכ"ט, סעיף קטן מ"ט לשון המשנה ברורה: "ויש מהראשונים שכתבו דכהיום מדינא אסור הואיל דבזמן הזה מסככין בתיהם בנסרים שאין בהן ד' טפחים איכא גזירת תקרה ומ"מ יש לחוש גם לטעם הראשון וע"כ הלטי"ש אף על פי שאין בהם גזירת תקרה שאין מסככין בהם בתיהם מ"מ יש לחוש שיסכך כ"כ שלא יהיו הגשמים יורדים בתוכה וכ"ש בשינדלין:" ראו בריא"ז, המובא בשלטי הגיבורים על הרי"ף בסוכה, ובמשנה ברורה. המשנה ברורה מצטט את הרשב"א, אבל משמע שכוונתו לריטב"א, שכן בזמנו של המשנה ברורה חידושי הריטב"א למסכת סוכה הודפסו בטעות בתוך חידושי הרשב"א ראו ישכיל עבדי חלק ו אורח חיים סימן כ הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
יונס בלהנדה

יונס בלהנדה (בערבית: يونس بلهندة; נולד ב-25 בפברואר 1990) הוא כדורגלן צרפתי-מרוקאי בעמדת הקשר בא-שמאל. בלהנדה נולד בצרפת להורים ממוצא מרוקאי. בלהנדה התחיל את לשחק כדורגל בגיל 7 בקבוצות מקומיות וסומן ככישרון גדול. לאחר שאולימפיק ליון, אולימפיק מרסיי וסנט אטיין הביעו בו עניין, הוא החליט לעבור למונפלייה בגיל 13 על מנת להישאר קרוב למשפחתו. לקראת סוף עונת 2007/2008 בלהנדה הצטרף לקבוצת המילואים. בעונת 2008/2009 זכה עם קבוצת הנוער בגביע הצרפתי לנוער. ב-27 ביולי 2009 בלהנדה חתם לשלוש עונות בקבוצה הבוגרת. אף על פי שבלהנדה שיחק כקשר אחורי בקבוצת הנוער, בקבוצה הבוגרת תופקד כקשר כנף שמאל. בעונת 2009/2010 בלהנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד פריז סן-ז'רמן. ב-19 בספטמבר 2009 בלהנדה הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 2–4 לאולימפיק מרסיי. ב-13 בינואר 2010 בלהנדה הורחק לראשונה בקריירה שלו בהפסד 0–4 למונקו. ב-19 באוגוסט 2010 האריך את חוזהו עד 2014. בעונת 2011/2012 בלהנדה עבר לשחק כפליימקר. ב-27 באוגוסט 2011 הורחק בהפסד 1–2 לאולימפיק ליון, לאחר שבעט במיראלם פיאניץ'. בנובמבר 2011 נבחר לכדורגלן החודש בליגה הצרפתית. בסיום העונה, בלהנדה זכה עם מונפלייה באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-1 ביולי 2013 בלהנדה חתם לחמש עונות בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית. ב-4 באוגוסט 2013 בלהנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ווהלין לוצק. בלהנדה הבקיע שלושער בניצחון 1–9 נגד מטאלורג דונצק. בעונת 2014/2015 זכה עם דינמו בדאבל והגיע עימה לרבע גמר הליגה האירופית. ב-5 בינואר 2016 בלהנדה הושאל עד לסיום העונה לשאלקה 04 מהבונדסליגה. ב-31 באוגוסט 2016 חזר לצרפת כאשר הושאל לניס עד לסיום העונה. ב-28 ביוני 2017 חתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית. בלהנדה שנולד בצרפת, החליט לנצל את שורשיו המרוקאים ולייצג את נבחרת מרוקו. ב-17 בנובמבר 2010, בלהנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד צפון אירלנד. ב-31 בינואר 2012 בלהנדה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד גבון במסגרת גביע אפריקה לאומות 2012. בלהנדה השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2012, גביע אפריקה לאומות 2013 ומונדיאל 2018. מונפלייה ליגת העל הצרפתית: 2011/2012 דינמו קייב ליגת העל האוקראינית: 2014/2015, 2015/2016 הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015 גלאטסראיי ליגת העל הטורקית: 2017/2018 אישיים נבחרת העונה בליגת העל הצרפתית: 2011/2012 הכדורגלן הצעיר של העונה בליגת העל הצרפתית: 2011/2012 שער העונה בליגת העל הצרפתית: 2011/2012 מדיה וקבצים בנושא יונס בלהנדה בוויקישיתוף יונס בלהנדה, ברשת החברתית אינסטגרם יונס בלהנדה, באתר Transfermarkt יונס בלהנדה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יונס בלהנדה, באתר Soccerway יונס בלהנדה, באתר BDFutbol יונס בלהנדה, באתר WorldFootball.net יונס בלהנדה, באתר National Football Teams יונס בלהנדה, באתר FootballDatabase.eu
הכתיב העות'מאני

הכתיב העות'מאני (בערבית: الرسم العُثماني, א-רסם אל-עות'מאני) הוא הכתיב שהיה מקובל על כל חברי הנביא מוחמד. הוא נקרא "עות'מאני" כיוון שהתגבש והתקבל בזמן חליפותו של עות'מאן בן עפאן, שציווה על איסופו של הקוראן. לחוקרי האסלאם היו שתי עמדות כלפי הכתיב העות'מאני: העמדה הראשונה היא שהכתיב הזה תואם את כוונת אללה, כי הוא מקובל על כל הצחאבה, וגם הנביא עצמו הסכים לו לפני מותו. העמדה השנייה היא שמקורו של הכתיב הזה הוא בהסכמה בין הח'ליף עות'מאן לבין שאר חברי הנביא, בלי מעורבות אלוהית. דעה זו נתמכת בעובדה שאין בנמצא חדית' נבואי מתאים. 1.   להצביע על מקור המילה. למשל המילה "סלאה" (תפילה), נכתבה בקוראן "סלוואה", להצביע שמקור המילה היא "אל-סלוואה". 2.   להצביע על כך שאפשר לקרוא את הקוראן בלהגים שונים. ישנם עשרה להגים, והם נקראים "אל-קיראאת אלעשר". למשל המילה מאלכּ ("מולך") נכתבה מלכ ("מולך") אם א' קטנה אחרי אות ה-מ', כי בקריאה אחרת היא נקראת מלכּ ולא מאלכּ. Armstrong, Karen, 1944-, Islam : a short history, Modern Library ed, New York: Modern Library, 2000 Armstrong, Karen, 1944-, The case for God, First Anchor Books Edition, New York: Anchor Books, 2010, ©2009 Aslan, Reza., No god but God : the origins, evolution, and future of Islam, Updated ed, New York: Random House, 2011 Wansbrough, John E., Quranic studies : sources and methods of scriptural interpretation, Amherst, N.Y.: Prometheus Books, 2004 Armstrong, Karen, 1944-, A history of God : the 4000-year quest of Judaism, Christianity and Islam, 1st Ballantine books ed, New York: Ballantine Books, 1994 Nöldeke, Theodor, 1836-1930., The history of the Qur'an, Leiden: Brill, 2013
מיכאיל בלגאי

מיכאיל בלגאי (באוקראינית: Michail Belegai), 1914 – 1980 הוא חסיד אומות העולם, תושב הכפר ז'ורוב שבאוקראינה המערבית. בזמן מלחמת העולם השנייה הסתכן והחביא שלושה יהודים במשך שנה והוא בן 28. בשלב הראשון הוא החביא אותם בצד האחורי של רפת שהייתה ברשותו. בשלב השני, לאחר שהיה חשש שיתגלו, הוא העביר אותם לבור מתחת ערמת הזבל שבחצרו. אף על פי שהיה עני בעצמו, דאג לתת מעט אוכל גם ליהודים המסתתרים בחצרו. שלושת היהודים שהו אצלו מיוני 1943 עד יולי 1944, אז נכנס הצבא האדום לכפר והגרמנים נסוגו. לימים התברר שאחיו ידע על הדבר והזהיר אותו שהוא מסכן בכך את חייו ואת חיי משפחתו אך מיכאיל ענה לו: "גם ליהודים יש נפש". בנוסף ידוע על אדם נוסף שהתחבא בחצרו למשך זמן קצר בתחילת המלחמה. לאחר שנים, בשנת 2003, חיפש אחד הניצולים את אותו אדם אלמוני שהציל אותו. הוא הגיע לכפר ילדותו ז'ורוב ולאחר שיחה עם אישה מבוגרת בכפר הצליח לגלות את שם מצילם ואף להיפגש עם ולדימירה בתו. הוא שלח את סיפורו של מיכאיל ליד ושם, וב-26 בינואר 2004 יד ושם העניקה למיכאיל תואר חסיד אומות העולם. ולדימירה התכבדה לקבל בשם הוריה את תעודת ההוקרה והמדליה מידי נציגי יד ושם והשגרירות הישראלית באוקרינה בטקס רשמי בעיר לבוב. נתונים מאתר יד ושם, באתר יד ושם (באנגלית) הילד שלא יכול היה ללכת, רץ.., יד ושם וישראל שריר, 2009