laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי ניו זילנד – פינלנד

יחסי ניו זילנד–פינלנד הם יחסי החוץ בין ניו זילנד לפינלנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 ביולי 1950. שתי המדינות חולקות דעות דומות בנושאים בינלאומיים רבים, כולל ביטחון, פירוק נשק וסביבה, ומשתפות פעולה באו"ם וב-OECD. פינלנד חברה במספר יוזמות שיזמה ניו זילנד, ביניהן יוזמת הכלכלה המתקדמת הקטנה, קבוצת הרפורמה בסיוע ידידי דלק מאובנים, וברית המחקר הגלובלית. מימד חדש נוסף למערכת היחסים בין המדינות עם הצטרפות פינלנד לאיחוד האירופי בשנת 1995. בניו זילנד ופינלנד קיימת תוכנית חופשות עבודה, שהיא פופולרית מאוד בקרב פינים צעירים שמסוגלים לבלות עד שנה בניו זילנד. בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-221 מיליון דולר ניו זילנדי, כאשר היצוא שכולל בעיקר כבשים ובשר צבי הסתכם ב-46 מיליון דולר ניו זילנדי, ואילו היבוא שכולל בעיקר מכונות, חזיר, נייר וקרטון הסתכם ב-174 מיליון דולר ניו זילנדי. ניו זילנד מיוצגת בפינלנד באמצעות שגרירותה בהאג, הולנד. פינלנד מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ניו זילנד – פינלנד בוויקישיתוף יחסי ניו זילנד–פינלנד באתר משרד החוץ הפיני היחסים בין המדינות באתר משרד החוץ הניו זילנדי
ניקול דונסדון

ניקול דונסדון (באנגלית: Nicole Dunsdon; נולדה ב-7 בנובמבר 1970) היא עיתונאית קנדית. דונסדון נולדה בקולומביה הבריטית, היא זכתה במיס קנדה 1992 והייתה לנציגת קנדה במיס תבל 1992. לאחר זאת בוטלה התחרות והיא הייתה למיס קנדה האחרונה עד שהתחרות חודשה ב-2009, הסיבה לביטול הייתה עקב כך שמספר דוברי ארגוני נשים טענו שהתחרות מעודדת ומדמת חפצון של נשים, היא הביעה את אכזבתה מכך שאמרה "המיתון הכלכלי נגע במשהו כה מסורתי כמו תחרות מיס קנדה". היא עשתה תואר בפסיכולוגיה באוניברסיטת אלברטה ואחרי כן למדה עיתונאות באוניברסיטת מערב אונטריו. כעיתונאית עבדה במערכת של מספר עיתונים וערכה מספר ספרים. היא מלמדת תקשורת באוניברסיטת קלגרי. ב-2009 אמרה כי ישנן מתמודדות בתחרויות יופי שאכן כפי הסטראוטיפים הן "אגואיסטיות, חומרניות ולא אינטליגנטיות", אך אלה אף פעם לא זוכות בתחרות. היא נישאה לפטריק קריסטקה, בנו של מאמן ההוקי ג'ו קריסטקה ונולדו לה שלושה ילדים. ניקול דונסדון, ברשת החברתית פייסבוק ניקול דונסדון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
דיני עבודה (עוקדן)

דיני עבודה הוא עוקדן בן שלושה כרכים, היוצא לאור בהוצאת סדן מאז 1966 ומתעדכן מדי שנה. העוקדן כולל סקירה מקיפה של החקיקה והפסיקה בתחום דיני עבודה, ומספק הסברים מפורטים המבוססים על פסקי הדין הרלוונטיים. המהדורות הראשונות נכתבו על ידי עו"ד יוסף האוזמן והשופט (לימים נשיא בית הדין הארצי לעבודה) מנחם גולדברג, ולאחר פטירתו של השופט גולדברג, ממשיך עו"ד נחום פינברג בכתיבת הספר ועריכתו. מהדורת אוגוסט 2022 של העוקדן הייתה המהדורה ה 61. דיני עבודה כולל בתוכו את כל 32 החוקים בתחומי משפט העבודה הקיבוצי והאישי, וכן סעיפים המתייחסים לנושאי עבודה וזכויות עובדים ב-55 חוקים אחרים כגון: פקודת מס הכנסה, חוק העונשין, חוק יסודות התקציב וחוקי הקניין. העוקדן ערוך לפי נושאים, כך שבכל נושא מובא הסעיף בחוק ואיתו התקנות, הצווים וההלכות, מלווים בפרשנות והסברים מפורטים המבוססים על הפסיקה. מובאים בספר גם נוסחים מלאים של הסכמים קיבוציים בולטים. בין הנושאים הנדונים בעוקדן: חוקי יסוד, מהותם של יחסי עובד-מעביד, על השביתה וההשבתה, בתי הדין לעבודה, שוויון הזדמנויות ומניעת אפליה, סיום יחסי עובד-מעביד, פיצויי פיטורים, זכויות עובדים בפשיטת רגל ובפירוק תאגיד, פנסיה מקיפה בתעשייה, הסכמים קיבוציים ואמנות בינלאומיות. במהדורתו הראשונה היה העוקדן בן כרך אחד בלבד, ובמהלך השנים, עם הגידול במספר חוקי העבודה, התקנות והפסיקה, גדל לשלושה כרכים עבי כרס. אהרן ברק, נשיא בית המשפט העליון בדימוס תיאר את העוקדן כ"ראשון הספרים בישראל בדיני עבודה". סטיב אדלר, נשיא בית הדין הארצי לעבודה בדימוס ציין: "מאז פורסם לראשונה בשנת 1966 מהווה הספר 'דיני עבודה' מורה דרך לכל העוסקים בתחום משפט העבודה ויחסי העבודה". דוד שי, "מהדורה חדשה: הספר 'דיני עבודה' מאת מנחם גולדברג", נטו+ 166, פברואר 2004. עוקדן "דיני עבודה", באתר של הוצאת סדן נחום פינברג - העורך החדש של "דיני עבודה", באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בנובמבר 2006 דיני עבודה, באתר הוצאת סדן
עינת זמורה

עינת זמורה (נולדה ב-1972) היא דוגמנית ישראלית אשר ייצגה את ישראל בשנת 1992 בתחרות מיס יוניברס. יבואנית ובעלת בוטיק ZMORA בקריית מוצקין. בהיותה נערה החלה לעסוק בדוגמנות והצטלמה אצל עדי ברקן. ב-1989 נבחרה ל"מיס הוואין טרופיק ישראל" והייתה לנציגת ישראל בתחרות מיס הוואין טרופיק הבינלאומית, בתחרות היא הייתה צעירת המתמודדות ובלטה בכך שענתה לשאלות בנושאים פוליטיים כנציגת ישראל, בתחרות הייתה סגנית ראשונה ומי שהכתיר אותה היה טד לאנג'. ב-1992 הגיעה למקום השני בתחרות מלכת היופי. ייצגה את ישראל במיס תבל, משום שנמנע מהזוכה במקום הראשון רוית אסף, לייצג את ישראל בשל גילה. בשנות התשעים עבדה כדוגמנית, והופיעה בין היתר בהפקת אופנה שנערכה בשגרירות ישראל בהולנד. ב-2019 לקחה חלק בהפקה של האקדמיה לסטיילינג, מכללת בוטיק ללימודי אופנה וסטיילינג. כיום היא מנהלת בוטיק לייבוא אופנה. זמורה נולדה בקריית מוצקין ולה שתי אחיות, נשואה ואם לשניים. עינת זמורה, ברשת החברתית אינסטגרם בוטיק זמורה בפייסבוק ביסים, מעריב, 5 במאי 1989 חגית רון רבינוביץ', אני והיפות שלי, באתר ישראל היום, 14 באוגוסט 2015 רינונים
פוסטדובוש

פוסטדובוש (בהונגרית: Pusztadobos) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. יהודים החלו להתיישב בפוסטאדובוש במחצית השנייה של המאה ה-19. רובם היו סוחרים זעירים ובמקום היה בית כנסת, מקווה ו"חדר". בזמן הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס של יהודי הונגריה בשנים 1869 ו-1868, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי ובשנת 1885 הסתפחה לקהילת נירמדה. לפני מלחמת העולם השנייה, בשנת 1938 חוקקה ממשלת הונגריה הפרו-גרמנית את "החוקים היהודיים" שהטילו מגבלות על יהודי הונגריה ופגעו בזכויותיהם, ברכושם ובפרנסתם. בפוסטדובוש הופקעה האחוזה שהייתה בבעלות יהודים וסיפקה פרנסה לרוב יהודי הכפר, כל העובדים היהודים פוטרו, ורבים נותרו ללא פרנסה. בשנת 1940, במהלך המלחמה גויסו היהודים לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי. במרץ 1944, מיד לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הוטל עוצר על יהודי הכפר. באמצע אפריל הועברו כולם לגטו קישווארדה שם נכלאו בשני חדרים. ב-22 במאי שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. מדיה וקבצים בנושא פוסטדובוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוסטדובוש סיפורם של הקהילות היהודיות באזור קישווארדה קהילת פוסטדובוש, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי קהילת נירמדה במפקד קהילות הונגריה תיעוד יהודי פוסטדובוש שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
התאוריה המודרנית של תיקי השקעות

התאוריה המודרנית של תיקי השקעות (אנגלית: Modern Portfolio Theory או בקיצור MPT) היא תאוריה מתחום המימון שפותחה על ידי הארי מרקוביץ', המנסה למקסם את תשואת תיק ההשקעות בהינתן רמת הסיכון המקסימלית בתיק או לחלופין, למזער את הסיכון בתיק, בהינתן רמת התשואה המבוקשת, וזאת על ידי בחירה מדוקדקת של היחסים הכמותיים בין נכסים שונים בתיק. למרות השימוש הנרחב שנעשה ב-MPT בענף הפיננסי והעובדה כי כמה מיוצריו זכו בפרס נובל לכלכלה, הרי שבשנים האחרונות הנחות היסוד של MPT התערערו באופן נרחב על ידי תחומים כמו כלכלה התנהגותית. התאוריה טוענת כי בהינתן מידע על התפלגות התשואות של נכסים, ניתן לבנות תיק השקעות "יעיל", שמשמעותו היא תיק השקעה בעל תשואה מרבית עם סיכון נתון, או לחלופין תיק השקעה בעל תשואה נתונה בסיכון מינימלי. את רמת הסיכון של תיק ההשקעות ניתן להקטין באמצעות פיזור השקעה בין מספר נכסים שונים. באמצעות פעולה זו השונות של תשואת של נכס ספציפי תתקזז בשונות התשואה של נכס אחר בתיק. ככל שהשונות המשותפת של הנכסים נמוכה יותר, כך האפקט גדול יותר. כך משקיע יכול לקבל תשואה גבוהה יותר בהינתן שונות מוגדרת, ממה שהיה משיג אם היה משקיע בנכס אחד. המידע ההיסטורי על תשואה של ניירות הערך מוגדר כמשתנה מקרי. התוחלת של הפיזור מהווה את ממוצע התשואה, וסטיית התקן מהווה את רמת הסיכון. המשקיע הוא רציונלי ושואף להגדיל את רווחיו. המשקיע הוא בעל ידע מושלם על נתוני שוקי ההון. החלטות השקעה מתקבלות לאחר שקלול של התשואות ווהסיכונים. המשקיע שואף להקטין את הסיכון ולהגדיל את התשואה. מיסים ותשלומי העברה אינם נלקחים בחשבון. פיזור של השקעות מביאה להקטנת הסיכון בתיק. ככל שהשונות המשותפת של הנכסים נמוכה יותר, כך הפיזור יעיל יותר בהקטנת הסיכון בתיק. "תיק יעיל" קיים וניתן להשגה. התיק האופטימלי אינו תלוי ברמת הסיכון הנדרשת על ידי המשקיע. רמת הסיכון הנדרשת על ידי המשקיע משפיעה רק על הרכב התיק ביחס להשקעה חסרת סיכון. הארי מרקוביץ' CAPM מדיה וקבצים בנושא התאוריה המודרנית של תיקי השקעות בוויקישיתוף בחירת תיק השקעות, 1952 [1] ניהול השקעות בחסכון הפנסיוני באתר פורום החוסכים לפנסיה בישראל Harry M. Markowitz - Autobiography, The Nobel Prizes 1990, Editor Tore Frängsmyr, [Nobel Foundation], Stockholm, 1991
פקק שעם

פקק שעם הוא פקק נפוץ לאטימת בקבוקי יין. הפקק הוא אטם שצורתו בדרך כלל קונית או גלילית ומשמש לסגירת מכלים. בניגוד למכסה שסוגר את המכל באופן חיצוני מבלי לגרוע מהנפח הפנימי, פקק השעם מוכנס פנימה לתוך המכל באופן חלקי או מוחלט. פקקי שעם משמשים גם לסגירת צנצנות וחביות. החומרים המשמשים לייצור הפקק הם שעם טבעי או חומרים סינתטיים שונים. ממצאים שמעידים על שימוש בפקקי שעם נמצאו בקברים במצרים העתיקה. ייננים צרפתיים לא השתמשו בפקקי שעם עד לאמצע המאה ה-17, אלא אטמו את הבקבוקים בפיסות בד שהוספגו בשמן והוכנסו בלחץ לתוך צוואר הבקבוק. פקק השעם נכנס לשימוש בשנת 1600 לערך. שיעום (אנ') הוא מצב בו ליין יש מאפיינים של ארומה או טעם לא נעימים, הנובעים מפעילות חיידקית המתרחשת בתוך פקק השעם האוטם את הבקבוק. הבעיה קיימת רק בפקקי שעם טבעי. מדיה וקבצים בנושא פקק שעם בוויקישיתוף זיו לנצ'נר, ‏איזה פקק: פתרונות סגירה לבקבוקי יין, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2017 שגיא קופר, לעמוד בפקקים - מחפשים תחליף לפקק השעם המסורתי, באתר ynet, 31 בינואר 2007 [https://www.jelinek.com/synthetic-cork-stoppers Synthetic Cork Stoppers Not a replacement but an addition to natural cork] ההיסטוריה של השעם Prlewe, J, Wine From Grape to Glass, New York: Abbeville Press, 1999, עמ' 110 What Exactly is a Corked Wine: And What Does Corked Wine Taste Like?
אלן ג'יי

אלן לואיס נוויל ג'יי, חבר (באנגלית: Allan Louis Neville Jay, MBE) (30 ביוני 1931 – 5 במרץ 2023) היה סייף בריטי-יהודי. היה פעמיים סגן אלוף אולימפי (רומא 1960), אלוף עולם (בודפשט 1959) ברומח אישי וסגן אלוף העולם (בודפשט 1959) בדקר אישי ובכך היה לבריטי הראשון שזכה בתואר העולמי ברומח והסייף האחרון שזכה בשתי מדליות אישיות באליפות עולם אחת. הוא ייצג את בריטניה ב-5 אולימפיאדות (הלסינקי 1952 – מקסיקו סיטי 1968), זכה ב-7 תארים במשחקי חבר העמים הבריטי וב-6 מדליות זהב מהמכביות. ג'יי נולד בלונדון, אבא שלו נהרג בשנת 1943 בקרבות במלחמת העולם השנייה. את מרבית שנות ילדותו עבר באוסטרליה. הוא חזר לאנגליה בשנת 1950 על מנת ללמוד משפטים באוקספורד. בחייו עבד כעורך דין בעת שהשתתף בתחרויות סייף. הוא התחתן ונולדו לו שני ילדים. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוקלנד בפברואר 1950 הוא זכה במדליית זהב בטורניר בדקר קבוצתי כחבר במשלחת האוסטרלית. בתחרויות הסייף של המכביה השלישית שנערכו בתחילת אוקטובר 1950 זכה ג'יי במדליית זהב בדקר אישי, לפני נורמן משווייץ. באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים ג'יי במקום שמיני ברומח קבוצתי, במקום תשיעי בדקר קבוצתי ובמקום 12 בדקר אישי. בתחרויות הסייף של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 זכה ג'יי במדליית כסף ברומח אישי, אחרי אלן קורטלר (אנ') מארצות הברית ולפני רלף קופרמן (אנ') מבריטניה. באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה ב-1955 הוא זכה במדליית ארד בטורניר רומח קבוצתי. באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים ג'יי במקום רביעי ברומח אישי, במקום רביעי בדקר קבוצתי, במקום חמישי ברומח קבוצתי, במקום שביעי בחרב קבוצתי ובמקום 23 בדקר אישי. באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת ב-1957 הוא זכה במדליית ארד בטורניר רומח אישי. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-1959 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בטורניר ברומח אישי ומדליית כסף בטורניר בדקר אישי ובכך היה לבריטי הראשון שזכה בתואר העולמי ברומח. באולימפיאדת רומא (1960) זכה ג'יי בשתי מדליות כסף, בטורניר בדקר אישי אחרי ג'וזפה דלפינו מאיטליה ולפני ברונו אברובס מברית המועצות ובטורניר בדקר קבוצתי אחרי נבחרת איטליה ולפני נבחרת ברית המועצות. בטורניר דקר אישי, איב דרייפוס וארמנד מויאל, יהודים מצרפת, סיימו במקומות שישי ושביעי בהתאמה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי ברומח קבוצתי ובמקום 20 ברומח אישי. באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא סיים במקום תשיעי בדקר קבוצתי, במקום עשירי ברומח קבוצתי, במקום 17 ברומח אישי ובמקום 23 בדקר אישי. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא סיים במקום תשיעי ברומח קבוצתי. ב-1985 הונצח ג'יי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן. מדיה וקבצים בנושא אלן ג'יי בוויקישיתוף אלן ג'יי, באתר olympedia.org
הר ורדוסיה

הר ורדוסיה (ביוונית Βαρδούσια) הוא הר בצפון מערב פוקיס ודרום מערב פתיוטיס, יוון. הפסגה הגבוהה ביותר שלו, קוראקאס (ביוונית Κόρακας; ידועה גם בשם Korax) מגיעה לגובה 2,495 מטרים (8,186 רגל) מעל פני הים, מה שעושה אותה לפסגה השנייה בגובהה במרכז יוון אחרי גיונה. זוהי הרצועה הדרומית של הרי פינדוס. ההר מחולק לשלושה חלקים: צפון ורדוסיה, שפסגתו הגבוהה ביותר היא סינאני בגובה 2,059 מטרים (6,755 רגל), ורדוסיה המערבית התלולה מאוד, שפסגתה הגבוהה ביותר היא סופלות בגובה 2,300 מטרים (7,500 רגל), דרום ורדוסיה, עם הפסגה הגבוהה ביותר. שיא קוראקאס. שטח ההר הוא כ-25 קילומטרים (16 מיל) מרובע מצפון לדרום. הר ורדוסיה מנוקז על ידי יובלים של נהר הספרצ'יוס מצפון, המורנוס ממזרח ודרום, ואווינוס ממערב. Panaitoliko ההרים ממערב, Tymfristos לכיוון צפון-מערב הר אוטה ממזרח גיונה לכוון דרום מזרח. היחידה העירונית ורדוסיה, על שם ההר, מכסה את חלקו המערבי של ההר, וכוללת את הכפרים ארטוטינה ודיכורי. היחידה העירונית לידוריקי מכסה את החלק הדרומי וכוללת את הכפרים דפנוס, דיאקופי, קאליו וקוניאקוס. הכפר אתנאסיוס דיאקוס שוכן במזרח ואנטולי ודפני בצפון. מדיה וקבצים בנושא הר ורדוסיה בוויקישיתוף צמחיית ההרים היוונית All the peaks (1680), oreivatein.com
המתקן הגרעיני בנתנז

המתקן הגרעיני בנתנז (בפרסית: تأسیسات هسته‌ای نطنز; מכונה: כאשאן) הוא מתקן העשרת האורניום האיראני המרכזי. המתקן נמצא כ-30 קילומטר צפונית-צפונית-מערבית מהעיר נתנז שבמרכז איראן (33°43′ צפון, 51°43′ מזרח), בסמוך לכביש הראשי. האתר הותקף שלוש פעמים ותהליכי היצור הגרעיניים בו נפגעו. בשנת 2002 חשף הדיסידנט האיראני עלירזה ג'פרזדה, חבר בארגון "המועצה הלאומית העליונה להתנגדות באיראן" (NCRI) המאגד גולים המתנגדים לממשלת איראן (ויש הטוענים חלק מארגון הגרילה מוג'אהדין ח'לק), כי בנתנאז הוקם מתקן צנטריפוגות סודי להעשרת אורניום אשר נכרה במחוז יזד. ביוני 2003 איראן שברה את החותמים על אורניום לא מועשר והחלה בהעשרתו בצנטריפוגה בודדת, באוגוסט חיברה קסקדה קטנה של 10 צנטריפוגות, בהמשך חוברו הצנטריפוגות הגזיות לקסקדה של 164 צנטריפוגות מסוג P-1 (המכונות כך בשל מוצאן מפקיסטן. פקחי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) שביקרו באתר דיווחו על הרחבת האתר בנובמבר 2007. דיווח סבא"א מפברואר 2008 הראה כי איראן החלה להרכיב צנטריפוגות מתוחכמות יותר מ-P-1, בדגם המכונה P-2 או IR-2 על ידי איראן. ישנם משקיפים המעריכים כי האתר הוא "אתר ראווה" איראני בלבד, וכי פעילות ההעשרה המרכזית מוסתרת באתר אחר. טענות אלו נסתרות בתמונות לוויין מאמצע 2004 המעידות על עבודה מקיפה לביצור התקרה של האתר התת-קרקעי בבטון מזוין וחומרים אחרים בסך של יותר מ-20 מטרים. ב-2007 טען מהדי אבריסאמצ'י, נציג ה-NCRI, כי אתר תת-קרקעי גדול וחדש מוקם בנתנז, כ-5 ק"מ מדרום לאתר המרכזי, בקרבת הכפר עבאסאבאד. אתר זה מקושר בשתי מנהרות לאתר נתנז הראשי. בשנת 2011 תולעת מחשב סטקסנט (Stuxnet) פגעה בתוכנית הגרעין האיראנית, באמצעות פגיעה במערכות בקרה תעשייתיות מסוג SCADA מתוצרת חברת "סימנס" ששולטות בצנטריפוגות במתקן ההעשרה בנתנז. ב-2 ביולי 2020, בסביבות השעה 2 אחר הצהריים, אירע פיצוץ במפעל לייצור צנטריפוגות במתקן העשרה הגרעיני בנתנז. קבוצה המכונה "ברדלסים של המולדת" קיבלה אחריות לפיגוע. גורמים איראנים אמרו כי ייתכן שהאירוע נגרם כתוצאה ממתקפת סייבר. בבוקר 11 באפריל 2021 התרחשה הפסקת חשמל במפעל צנטריפוגות בנתנז שגרמה לפיצוץ והרסה את מערכת החשמל של המפעל. על פי הערכת גורמי מודיעין אמריקאיים עשוי לעכב את העשרת האורניום במקום לפחות בתשעה חודשים. הרשויות האיראניות טענו כי הפיצוץ נגרם עקב מתקפת סייבר שבוצעה בידי ישראל. בליל ה-19 באפריל 2024, על פי פרסומים זרים, תקפה ישראל באמצעות מטוסי קרב מערכת מכ"ם מסוג S300 במתקן הגרעיני בנתז הנועדה להגן על המתקן. תקיפה זו באה בתגובה למתקפת הכטבמים הרשמית מאיראן לישראל בהמשך לאירועי מלחמת חרבות ברזל. המשטר באיראן הכחיש תקיפה זו. מתקן פורדו להעשרה גרעינית תוכנית הגרעין האיראנית סטקסנט החבלה במפעל הצנטריפוגות בנתנז (2021) Council Common Position 2004/500/CESP of 17 May 2004(הקישור אינו פעיל, 12.4.2021), הצהרת עמדה של האיחוד האירופי מ-2004. ראו דיווח מזכ"ל סבא"א מוחמד אל-בראדעי מ-15 בנובמבר 2007. GOV/2007/58 הדיווח המלא של אל-בראדעי מה-22 בפברואר 2008. GOV/2008/4 סיכום הגלובל סקיוריטי על האתר בנתנז. איראן: נזק כבד נגרם בנתנז, עשוי לעכב את פיתוח הצנטריפוגות, באתר וואלה, 6 ביולי 2020 איראן: "אירוע" ליד מתקן הגרעין בנתנז, נזק נגרם למבנה, באתר ynet, 2 ביולי 2020 ynet, "היה פיצוץ גדול, לאיראן יידרשו לפחות 9 חודשים לחדש את הייצור בנתנז", באתר ynet, 12 באפריל 2021
טומי מקריי

טומי מקריי (באנגלית: Tommy McRae;‏ 1835 – 1901) היה אמן אבוריג'יני אוסטרלי. מקריי היה מעם קוואטקוואט (Kwatkwat) שמדינתו השתרעה מדרום לנהר מורי עד סמוך לצומת הנהרות גולבורן ומורי במדינת ויקטוריה, אוסטרליה. מקריי תיעד את הקמת חברת המתיישבים הלבנים בארצו בזמן שהיה פועל בתחנות מרעה בצפון ויקטוריה. כנראה הוא היה קשור לאנדרו הום (אחיינו של החוקר המילטון הום) מתחנת ברוקלסבי בקורובה, ניו סאות' ויילס, בין השנים 1849–1857. בסביבות 1865 הוא היה בתחנתו של דייוויד ריד, שם נאספו הציורים הראשונים של מקריי על ידי הפסלת תרזה ווקר ובכינוי "טומי בארנס". מקריי אימץ אולי את שמו של מעסיקו, וודונגה דייוויד בארנס. הוא גם נקרא בשמות יקדונה ווראייאה. כמה מספרי הרישומים שיצר נרכשו ממקריי על ידי מטיילים. אלה כללו איורים של חיי האבוריג'ינים המסורתיים, כולל טקסים, ציד ודיג, עם יחידים ובעלי חיים המצוירים בעיקר בנופי עצים דקים ואדמה. המצוירים כללו גם זרים שחיו עם האבוריג'ינים במשך זמן רב. עבודתו של מקריי נכללה במהדורה הראשונה של סיפורי האגדות האוסטרליות של פרקר (1896), מרישומים מקוריים שנשלחו לעורך אנדרו לאנג בידי אחיו בקורובה. הצייר היוצר לא זכה לקרדיט, אך הייחוס הנכון התגלה כשחקירה מאוחרת יותר בניירותיו מצאה תכתובת עם הציורים המקוריים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 התמקם מקריי על גדות אגם מודמיר בווגוניה, ויקטוריה, שם רודריק קילבורן, קבלן טלגרף קנדי, הפך לפטרון ומגן של האמן בראשית שנות השמונים. בשנת 1885 נישא ללילי ונולדו להם ארבעה ילדים. בין השנים 1890–1897 נלקחו ממנו ילדיו למשמורת על פי תקנות הממשלה הוויקטוריאנית, למרות מאמציו של קילבורן למנוע זאת. מקריי נפטר ב־15 באוקטובר 1901 ונקבר בבית העלמין בקריל בווגוניה. ציוריו מוחזקים על ידי המוזיאון הלאומי של אוסטרליה, הגלריה הלאומית של אוסטרליה, הספרייה הלאומית של אוסטרליה קנברה, הספרייה הממלכתית ויקטוריה, ספריית ניו סאות' ויילס ומוזיאון מלבורן. מדיה וקבצים בנושא טומי מקריי בוויקישיתוף Andrew Sayers, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University Cooper, Carol; Urry, James (1981). "Art, Aborigines and Chinese: a nineteenth century drawing by the Kwatkwat artist Tommy McRae". Aboriginal History. 5 (1/2): 81–88. Artist Tommy McRae | Ergo, ergo.slv.vic.gov.au Ian Warden, Tale of a convict given shelter by Aborigines, The Canberra Times, ‏24 באפריל 2012 (באנגלית) Johnston, Judith "The Genesis and Commodification of Katherine Langloh Parker's Australian Legendary Tales (1896)" JASAL Vol 4 (2005
UTC+03:00

UTC+03:00 הוא מזהה זמן אוניברסלי מתואם של +03:00. במקומות שבהם חל היסט הזמן הזה, השעה היא 3 שעות אחרי הזמן האוניברסלי המתואם (UTC). ברוב אזורי רוסיה האירופאית (אנ') שכוללת את מוסקבה, סנקט פטרבורג, רוסטוב על הדון ונוביה זמליה התחילו להשתמש בזמן האוניברסלי של UTC+03:00 ב-26 באוקטובר 2014. בנוסף לכך, ב-7 בספטמבר 2016, טורקיה התחילה גם היא להשתמש בזמן האוניברסלי של UTC+03:00. לצד השמות שמוזכרים לעיל, קיים שימוש גם בשם (Eastern Europe Forward Time (EEFT לתיאור זמן זה. בלארוס בלארוס רוסיה רוסיה - שעון מוסקבה המחוז הפדרלי המרכזי המחוז הפדרלי של צפון קווקז המחוז הפדרלי הצפון-מערבי חוץ מקלינינגרד המחוז הפדרלי הדרומי חוץ אסטרחן המחוז הפדרלי של הוולגה חוץ מסמרה, סראטוב ועוד. וולגוגרד (מחוז) טורקיה טורקיה - שעון בטורקיה (אנ') אוקראינה אוקראינה חצי האי קרים קומורו קומורו ג'יבוטי ג'יבוטי אריתריאה אריתריאה אתיופיה אתיופיה צרפת צרפת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת באסאס דה אינדיה, אירופה (אי) וז'ואן דה נובה מיוט קניה קניה מדגסקר מדגסקר סומליה סומליה סומלילנד סומלילנד דרום אפריקה דרום אפריקה איי פרינדס אדוארד (אנ') טנזניה טנזניה אוגנדה אוגנדה בחריין בחריין עיראק עיראק כווית כווית קטר (מדינה) קטר ערב הסעודית ערב הסעודית תימן תימן גאורגיה גאורגיה אבחזיה אבחזיה דרום אוסטיה דרום אוסטיה בולגריה בולגריה קפריסין קפריסין אסטוניה אסטוניה פינלנד פינלנד יוון יוון לטביה לטביה ליטא ליטא מולדובה מולדובה רומניה רומניה אוקראינה אוקראינה מלבד חצי האי קרים, חלק מדונצק ולוהנסק הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת מלבד אקרוטירי ודקליה ישראל ישראל ירדן ירדן מצרים מצרים לבנון לבנון הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית סוריה סוריה מדיה וקבצים בנושא UTC+03:00 בוויקישיתוף Russia returns to Standard Time all year, www.timeanddate.com (באנגלית) Turkey Scraps Daylight Saving Time, www.timeanddate.com (באנגלית) Cyprus Will Have 2 Time Zones, www.timeanddate.com (באנגלית) United States :: Time Zone :, Time Genie (באנגלית) Europa Island, French Southern and Antarctic Lands :: Time Zone :, Time Genie (באנגלית)
צ'חלה

צַ'חְלָה הוא כינוי גנאי לאישה בסלנג הישראלי, חדש ומעודכן ביחס לכינוי פרחה, ולכינויים פרחולה, צ'כונה וערסית. כיום, הכינוי מופנה בדרך כלל לאישה ממוצא מזרחי, ומייחס לה מנת משכל נמוכה, אוצר מילים מוגבל, עצבנות, נפנופי זרועות, התנהגות קולנית, איפור כבד, חימצון שיער (שחורדינית), לבוש מוחצן וססגוני. לאור העובדה שהכינוי מופנה לנשים בעיקר על סמך המראה החיצוני או המוצא שלהן, ללא אמת עובדתית, רבים רואים בו כינוי גזעני וסקסיסטי. לפי חוקרת התרבות מירב אלוש לברון, הכינוי צ'חלה הוא אחד מהמסמנים התרבותיים בהגזעת נשים מזרחיות בישראל, והבניה תרבותית שבאמצעותה מיוחסת לנשים מזרחיות מהות משותפת, משל כולן היו יחידה אחת. לפי רוביק רוזנטל, מקורו של הסלנג בשם פרטי לאישה שהיה נהוג ביהדות עיראק. כסלנג, רוזנטל מתאר את הצ'חלה כאישה נבזית, טיפשה ומלוכלכת, ומגדיר אותו כאחד מהכינויים הסקסיסטיים המשמשים בחברה הישראלית. ביהדות עיראק, ככל הנראה היה מדובר בכינוי חיבה לשם "רחל". יצירות שונות בתרבות הישראלית הציגו את הצ'חלה באור שלילי ומגחיך. הסדרה "עממיות" של נאור ציון מ-2014 עוררה דיון ער בכלי התקשורת, וגררה התנגדות מצד אינטלקטואלים ופעילים חברתיים שונים, שביקרו את האופן שבו בחר ציון להציג נשים בכלל, ונשים מזרחיות מהפריפריה בפרט. ב-2017, מתמודדת באח הגדול הטיחה במתמודדות אחרות את הכינוי "צ'חלות", ועוררה דיון סביב הכינוי. ב-2018 פורסם כי מפיק המסיבות ירון ברבי ביקש להכניס למסיבותיו בליינים בהירי עור, ולדחות בעלי חזות מזרחית, ונשים בעלות מאפיינים חיצוניים מסוימים, שאותן כינה צ'חלוויטות (שהוא כינוי משודרג לצ'חלה). לי-אור אברבך, ‏הקשת המזרחית נגד "עממיות": "תוכנית גזענית", באתר גלובס, 29 בינואר 2014 מירב אלוש לברון, כלכלת הרייטינג של הצ'חלות והפילוסים | דעה, באתר הארץ, 3 בפברואר 2014 נדב פרץ, יא צ'חלה, באתר תרבות, 10 בפברואר 2014 רוביק רוזנטל‏, מילים חדשות בסלנג העברי, ויומולדת למאיר אריאל, באתר "הזירה הלשונית", 17 במרץ 2017 לי-אור אברבך, ‏הקשת המזרחית דורשת הליך הפרה נגד "עממיות": "תוכנית גזענית", באתר גלובס, 29 בינואר 2014 אינס אליאס, למה הסלקטור המזרחי לא רוצה "קוקלות" ו"צ'חלוויטות" במסיבות., באתר הארץ, 31 במאי 2018 שש עם עודד בן עמי, ‏בעלי ליין המסיבות: "תהיו נאצים", באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2018
אגמייה מצויצת

אגמייה מצויצת (שם מדעי: Fulica cristata) היא מין של עוף ביצה מהסוג אגמייה ממשפחת הרליתיים, החי במרבית אפריקה למעט מערב, מרכז וצפון אפריקה. בנוסף לאפריקה האגמייה נפוצה גם בחצי האי האיברי. אגמייה זו היא בעלת נוצות בצבע שחור, מצח שצבעו נע בין לבן לחום ועיניים אדומות. אורכה של האגמייה 38 עד 45 סנטימטרים ומשקלה 500 גרם עד 1,000 גרם. הפרט הצעיר שונה במראהו מהמבוגר והוא בעל חזה לבנבן וחסר המצח הלבן. והוא מקבל את הנוצות השחורות בגיל 4 חודשים ואת המצח הלבן רק בגיל שנה. הנקבה מטילה בעונת הרבייה כ-8 ביצים. האגמייה נפוצה באזורי ביצות ואגמים באפריקה וניזונה בעיקר מחסרי חוליות כמו סרטנים קצרי בטן, חרקים, תולעים ורכיכות אך גם מדגים, ראשנים ואפילו ביצים של עופות מים אחרים. מדיה וקבצים בנושא אגמייה מצויצת בוויקישיתוף אגמייה מצויצת, באתר ITIS (באנגלית) אגמייה מצויצת, באתר NCBI (באנגלית) אגמייה מצויצת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אגמייה מצויצת, באתר GBIF (באנגלית) אגמייה מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003