laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אשכנזי

האם התכוונתם ל... יהדות אשכנז – העדה היהודית שמקורה במרכז ומזרח אירופה, המאופיינת בנוסח תפילה ומסורת פסיקה הלכתית משלה ובשימוש בשפת היידיש; גם האוכלוסייה שמוצאה בעדה זו אשכנזים – שמה של תת-קבוצה בקרב היהודים בישראל המתייחס למרבית יהודי אירופה, המורכבת לא רק מצאצאי יהדות אשכנז ההיסטורית שם המשפחה "אשכנזי" - במהלך המאה ה-13 החלה הגירה של יהודים אשכנזים אל עבר חצי האי האיברי בשל רצונם לקחת חלק בלימוד תורה של חכמי ספרד ובלימוד קבלה, שצברה תאוצה אז. לאחר גירוש ספרד נודעו מגורשים שאבותיהם היו ממוצא אשכנזי בשם המשפחה "אשכנזי" על אף שהיו מעורים ונוהגים לפי מנהגי ספרד. רבנים הרב אברהם אשכנזי – (1880-1811) מייסד השושלת הארץ-ישראלית של משפחת אשכנזי הרב אברהם ניסים אשכנזי - רב טורקי ששימש כדיין לצד רבי חיים פלאג'י באיזמיר, חיבר ספרים רבים. רבי יהודה אשכנזי – קישור זה מוביל לדף פירושונים הכולל מספר רבנים הנושאים שם זה, ממקומות ומזמנים שונים, בהם: הרב יהודה ליאון אשכנזי – מכונה "מניטו" (1922 – 1996) רב והוגה דעות מצרפת רבי יעקב בן יצחק אשכנזי – (1550-1624) פוסק ודרשן, מחבר הספר 'צאינה וראינה' צבי הירש אשכנזי – מחבר שו"ת 'חכם צבי' רבי בצלאל אשכנזי – מחבר 'שיטה מקובצת' הרב שמעון אשכנזי מפרנקפורט, לו מיוחס עריכת 'ילקוט שמעוני' הרב מאיר אשכנזי – שימש כרב בשאנגחאי הרב יוסף אשכנזי – היה הרב הראשי של איזמיר, ונבחר להיות הרב הראשי של יהוד הרב אליהו בחור – אליה בן אשר הלוי לויטה אשכנזי הרב מרדכי שמואל אשכנזי – היה רבו של כפר חב"ד הרב מאיר אשכנזי (כפר חב"ד) – רבו הנוכחי של כפר חב"ד (נינו של מאיר אשכנזי משאנגחאי) פוליטיקאים אילקו אשכנזי – פוליטיקאי ומשפטן יהודי-בולגרי גבי אשכנזי – שר החוץ בממשלת ישראל וחבר הכנסת מטעת כחול לבן. רא"ל במילואים והרמטכ"ל ה-19 של צה"ל, ומנכ"ל משרד הביטחון אנשי צבא אבי אשכנזי – תת-אלוף בצה"ל ומפקד המכללה לפיקוד ולמטה בצבא ההגנה לישראל. אחיו של הרמטכ"ל לשעבר, גבי אשכנזי אפרים אשכנזי – רס"ן וטייס קרב בחה"א, וזכה בפרס לביטחון ישראל לשנת 1968 מוטי אשכנזי – קצין מילואים במלחמת יום הכיפורים שהוביל את תנועת המחאה כנגד הממשלה ראובן אשכנזי – קצין צה"ל, ראש מחלקת מודיעין בחיל הים אמנים אהרון אשכנזי – פסל ישראלי דוד אשכנזי – פסנתרן, מלווה ומלחין יהודי רוסי ולדימיר אשכנזי – מנצח ופסנתרן רוסי ממוצא יהודי ולדימיר סברדלוב-אשכנזי – פסנתרן ומלחין רוסי ממוצא יהודי וסקו אשכנזי – כנר יהודי בולגרי הולנדי ליאור אשכנזי – שחקן ישראלי נחמן אשכנזי – מדבב ישראלי עדי אשכנזי – שחקנית, קומיקאית ומנחת טלוויזיה ישראלית שמואל אשכנזי – כנר אמריקאי-ישראלי אנשי ספורט אבי אשכנזי – מאמן כדורסל ישראלי אלכס אשכנזי – מאמן ג'ודו ישראלי יובל אשכנזי – כדורגלן ישראלי יובל אשכנזי – כדורסלן עבר ישראלי יעל אשכנזי – מאמנת שחייה ישראלית מנחם אשכנזי – שופט כדורגל ישראלי אחרים בן אשכנזי – מיליארדר יהודי אמריקאי הרדן אשכנזי – פרופסור לנוירוכירורגיה ישראל אשכנזי – פרופסור לגנטיקה באוניברסיטת תל אביב; בנו של שלמה אשכנזי שלמה אשכנזי – חוקר יהדות ופולקלור ישראלי, איש הפועל המזרחי; אביו של ישראל אשכנזי מעיין אשכנזי – דוגמנית ומאמנת כושר ישראלית אשכנזי, באתר בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי(הקישור אינו פעיל)
פלילים

האם התכוונתם ל... דיון פלילי בישראל עבירה פלילית חקירה פלילית תיק פלילי אישום פלילי משפט פלילי רישום פלילי קובלנה פלילית פלילים (כתב עת) – כתב עת למשפט הפלילי שיצא לאור מטעם אוניברסיטת תל אביב
סופיה פרובסקאיה

סופיה לְבוֹבְנָה פֵּרוֹבְסְקָאיָה (ברוסית: Софья Львовна Перовская;‏ 13 בספטמבר 1853 – 15 באפריל 1881) הייתה מהפכנית רוסייה, ממנהיגי נרודניה ווליה וממארגני התנקשות באלכסנדר השני. אביה היה נצר למשפחת אצולה; תקופה מסוימת היה מושל סנקט פטרבורג, אך בשנת 1866, לאחר התנקשות בצאר, הועבר מתפקיד. כמקובל במשפחות האצילים של רוסיה במאה ה-19, היא קיבלה השכלה בביתה. היא סירבה ללכת להמשיך את לימודיה במוסד שאליו הלכו ללמוד יתר בנות האצילים. בשנת 1869 החלה פרובסקאיה ללמוד בבית ספר לבנות שרוב התלמידות בו היו ממעמד הביניים, והתיידדה עם בנות שלמדו במקום. בשנת 1870, לאחר שסירבה לדרישת אביה לנתק את הקשרים עם חברותיה, היא עזבה את הבית. לאחר מספר חודשים היא עברה לקייב, במטרה להסתתר מאביה. היא חזרה לסנקט פטרבורג בשנת 1871, רק לאחר שאביה הסכים לתת לה דרכון, ובכך הפכה פרובסקאיה להיות אזרחית עצמאית. בשנת 1871 הקימה פרובסקאיה חוג קטן של נרודניקים, שלאחר מספר חודשים התמזג עם החוג של מארק נתנסון; ובשנת 1872 התמזגה הקבוצה עם זו של ניקולאי צ'ייקובסקי. במקביל, הוסמכה פרובסקאיה כמורה, ולמדה קורסים ברפואה לצורך קבלת הסמכה למתן חיסונים. כמו רוב הנרודניקים, השתתפה פרובסקאיה ב"הליכה לעם" ועבדה בבתי הספר בכפרים. בינואר 1874 היא נעצרה ונשלחה למעצר במבצר פטרופבלובסקיה בסנקט פטרבורג. הודות למאמצי אביה היא שוחררה, אך נשללה ממנה הרשות להמשיך ללמד בבתי הספר. היא סיימה את קורס הרפואה, ועברה לחצי האי קרים. בשנת 1878 היא עמדה למשפט במסגרת "משפט 193" אך שוחררה ללא אשמה. בקיץ 1878 היא נעצרה שוב, ונשלחה לגלות בסיביר; אך בדרך הצליחה לברוח ועברה למחתרת. בשנת 1879 השתתפה בוועידה של "זמליה אי ווליה", ופעלה למניעת פילוג בארגון, אף על פי שתמכה ברעיון להתחיל פעולות טרור נגד השלטון. החל מסתיו 1879 הייתה פרובסקאיה חברה בוועד הפועל של נרודניה ווליה, והייתה משתתפת פעילה בהכנת כל ההתנקשויות בצאר. פרובסקאיה הייתה חברתו לחיים של אנדריי ז'ליאבוב (שבאופן רשמי היה נשוי). בפברואר 1881, מספר ימים לפני ההתנקשות בצאר, נעצר ז'ליאבוב. בעקבות זאת לקחה פרובסקאיה על עצמה את המשך ההכנות, והשתתפה בהתנקשות באופן פעיל – היא נתנה למתנקש את הסימן לזריקת הפצצה. היא לא עזבה את סנקט פטרבורג לאחר הריגת הצאר אלכסנדר השני, במטרה לפעול לשחרור העצירים. ב-10 במרץ 1881 היא נעצרה והואשמה בהשתתפות בהתנקשות. הסנגור במשפט היה ניקולאי מורביוב, חבר ילדות שלה. ב-3 באפריל 1881 הוּצאה פרובסקאיה להורג בתלייה, יחד עם ראשי ארגון נוספים. מדיה וקבצים בנושא סופיה פרובסקאיה בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית)
האלפים של פרובאנס עילית

האלפים של פרובאנס עילית (בצרפתית: Alpes-de-Haute-Provence) הוא אחד ממחוזות צרפת,[דרושה הבהרה] ושוכן בדרום-מזרח צרפת המטרופוליטנית. בירתו היא דין-לה-בן (Digne-les-Bains), ומספר קוד המחוז הסידורי הוא 04. המחוז מקיף 4 רבעים, 30 קנטונים ו-200 קהילות (רשויות מקומיות). הוא מוקף על ידי המחוזות האלפים העליונים, דְרוֹם, ווקלוז, ואר והאלפים הימיים, ובצפון-מזרח יש לו גבול עם איטליה. המחוז, שכשמו, תופס את החלק הצפון-מזרחי ההררי של פרובאנס, נוצר כאחר מ-83 מחוזות שנולדו במהפכה הצרפתית, ועד 1970 נקרא האלפים התחתיים (Basses-Alpes). גבולותיו עוצבו לאורך מפנה המאה ה-19. בין נובמבר 1942 לספטמבר 1943 הוא היה כבוש בידי איטליה הפשיסטית. גאוגרפית כמו גם דמוגרפית, המחוז נחלק לשלושה חלקים: מישורי-גבעתי, תת-אלפיני ואלפיני. הראשון כולל גבעות ועמקים שהם חלק מפרובאנס העילית, ובו מתרכזים עיקר האוכלוסייה והפעילות הכלכלית שמחוץ לתיירות האלפינית; השני מאופיין בהרים בינוניים בגובהם ובכפרים מבודדים, והשלישי כולל את הפסגות שבין 2,000 ל-3,000 מטרים ואזורי העמקים שביניהן, אתרי הסקי, ומספר נהרות. בחלק זה גם עובר אחד הכבישים הגבוהים ביותר באירופה, כביש מחוזי D64 (גובה 2,802 מ') שמקשר את אזור העיירה ברסלונט לאזור הנחלים שנשפכים באלפים הימיים. פני השטח של המחוז מחורצים ותלולים, והקשר עם הסובב קשה. בשנת 1877 הגישה ל-55 יישובים לא הייתה אלא נתיבי פרדות. עד אמצע המאה ה-20 סבל המחוז מהגירה שלילית של אנשי הכפרים, ובחמישים השנים האחרונות נצפה גידול באוכלוסייה; אמנם, אלו שמקרוב באו מתרכזים ביישובים הנוחים, ואינם מעבדים עוד את האדמה. בשנת 2015 התרסק מטוס בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס מעל אזור זה בידי הטייס. אגם סר-פונסון מדיה וקבצים בנושא האלפים של פרובאנס עילית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האלפים של פרובאנס עילית (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של האלפים של פרובאנס עילית (בצרפתית) האלפים של פרובאנס עילית, ברשת החברתית פייסבוק האלפים של פרובאנס עילית, ברשת החברתית LinkedIn האלפים של פרובאנס עילית, סרטונים בערוץ היוטיוב
סאימה (אגם)

סאימה (בפינית: Saimaa, בשוודית: Saimen) הוא גדול אגמי פינלנד, ומִקווה המים המתוקים הרביעי בגודלו באירופה. האגם, ששוכן בדרום-מזרחה של פינלנד, נוצר בתהליך הפשרת קרחונים בסוף עידן הקרח. נהר וואוקסי (Vuoksi) יוצא מהאגם ונשפך לאגם לדוגה. אגם סאימה מנוקד באיים רבים, ותעלות צרות מחלקות אותו לחלקים ולאגני-משנה רבים. קו החוף מפותל וארוך מאד. מבין הערים שיושבות לשפת הסאימה, הגדולה ביותר היא לאפנראנטה. תעלת סאימה מחברת את העיר עם העיר הרוסית ויבורג, ואת סאימה עם מפרץ פינלנד. תעלות אחרות מקשרות את האגם עם אגמים אחרים במזרח פינלנד ויוצרות מערכת תעבורת-מים. זו משמשת להעברת עצים, חומרי-גלם ומשאות אך גם לתיירים. הסאימה היא מקום מגוריו הבלעדי של זן נדיר של פּוּסָה (Pusa hispida saimensis). גם דג הסלמון שחולק את בית הגידול הזה נחשב כחיה בסיכון. מדיה וקבצים בנושא סאימה בוויקישיתוף סאימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר GO SAIMAA דיג באגם סאימה מיקום אגם סאימה What to see around Mikkeli, Savonlinna and Lake Saimaa in Finland SAIMAA RINGED SEAL ערך זה הוא קצרמר בנושא פינלנד ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסעותי עם עצמי

מסעותי עם עצמי הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הישראלית "איפה הילד?", שיצא לאור בשנת 1995. בניגוד לשני אלבומיה הקודמים של הלהקה, "זמן סוכר" ו"שדים", אלבום זה התאפיין בהפקה עגולה ומשוייפת יותר, ובשירים שחרגו ממסגרת הצליל שהציגה הלהקה עד אז. כחלק מהחלטת הלהקה לשנות את צלילו המוזיקלי של האלבום, הוחלט להחליף את המפיק הקודם של הלהקה, יובל שפריר, ביובל בנאי. האלבום הוקלט ובושל באולפני "המון" ב-1995. חברי הלהקה עבדו על האלבום במשך כ-10 שעות ביום, בשעות עבודה מוקדמות מאוד שלא היו מורגלים אליה. מבחינת הרכב כותבי השירים הייתה באלבום נסיגה מהותית - חמי רודנר היה אחראי ל-10 מתוך 11 הטקסטים באלבום, ואופיר בר עמי נדחק ממעמדו ככותב ומלחין נוסף בלהקה. השיר "הרסתי הכל" שכתב אסף שריג נכתב לזכרו של אביו, יוסף שריג. באלבום מופיע שלומי ברכה, חברו של המפיק יובל בנאי ללהקת משינה, כנגן אורח בקלידים בשיר "זוהי סדום". לגרסת התקליטור של האלבום צורף הקליפ לשיר "זוהי סדום". האלבום נכשל מסחרית, אף על פי שהניב מתוכו את הלהיטים "נביא השעמום" "הביאו את הסתיו", "זוהי סדום" ו"מסעותי עם עצמי". האלבום גרם ללהקה שכבר הייתה רגילה ליחס של כוכבי רוק להיתקל במכשול בפעם הראשונה מאז ההצלחה הראשונית שלהם, והביא לפירוק הראשון של הלהקה לאחריו. כל הטקסטים נכתבו על ידי חמי רודנר, מלבד בשירים בהם מצוין אחרת. נביא השעמום (לחן - אסף שריג) עולם ללא חלומות (לחן - חמי רודנר) מסעותי עם עצמי (לחן - שריג) אנחנו מתחתנים (לחן - רודנר) הביאו את הסתיו (לחן - שריג) מי אמר שאמא (לחן - רודנר) זוהי סדום (לחן - רודנר) הגמד המוטס (לחן - רודנר) רגעים קטנים (מילים - רודנר, שריג, לחן - שריג) כובע כחול (מילים - רודנר, איגי וקסמן, לחן - רודנר) הרסתי הכל (מילים ולחן - שריג) חמי רודנר - שירה, בס אסף שריג - גיטרות, שירה אופיר בר עמי - גיטרות, קלידים ב"עולם ללא חלומות" אסף מרוז - תופים אייל דפנא - טכנאי הקלטה ומיקס. הביאו את הסתיו, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube מי אמר שאמא, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube חמי רודנר מתאר את העבודה על האלבום
ליגת ההוקי הישראלית

האם התכוונתם ל... ליגת העל בהוקי קרח ליגת ההוקי רולר הישראלית
ליגת ההוקי רולר הישראלית

ליגת ההוקי רולר הישראלית היא אליפות ישראל בהוקי רולר שמתקיימת מדי שנה. הליגה מחולקת לליגת על ולליגה לאומית ומנוהלת על ידי ההתאחדות הישראלית להוקי קרח בשיתוף איגוד הגלגליות בישראל. בעונת 2013/14 הליגה כללה 20 קבוצות. טבלת תוצאות ליגה בוגרים לעונת 2016-2017, ביאליק זוכה באליפות לעונת 2016/2017, אתר איגוד הגלגיליות בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודיה קוזלובסקי

רודיה קוזלובסקי (נולד ב-20 באוקטובר 1976) הוא שחקן תיאטרון וקריין ישראלי. למד בבית צבי. השתתף בהצגות: "מחיר הכבוד", "'זיכרונות חוף ברייטון", "נירנברג", "הבחורים בדלת ממול" (בתיאטרון חיפה) ,"אמא קוראז'" (בתיאטרון הקאמרי) "סכינים בתרנגולות" (אנסמבל עיתים), "הנזיר השחור" בתיאטרון מלנקי, "גלילאו", "דלתות נפתחות" (תיאטרון באר שבע), וכן בהצגות בתיאטרון הספרייה: "שלושה ימים של גשם", "מלחמת טרויה לא תפרוץ", "נדנדה בשניים", "הדה גאבלר", "בית הבובות", "הבחורים בדלת ממול", "ריצ'רד השני", "הסוחר מוונציה" ובהצגה העצמאית "דרך גגרין" בבימויו של יוסף פיצ'חדזה והשתתפותם של מנשה נוי, יניב ביטון ועזרא כפרי. הוא השתתף בהצגות הילדים: "אורה הכפולה", "אמיל והבלשים", "הכיתה המעופפת", "תתחילי לחייך" ו"חנה סנש". בטלוויזיה, רודיה קוזלובסקי שיחק את עופר נרקיס, סוכן השב"כ, בסדרת הדרמה "הבורר", וכן השתתף בסרט הטלוויזיה "מזכיר המדינה של ארצות הברית". ובקולנוע השתתף "בירח עם זאבים" ובסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". הוא אב לתאומים זהים מאשתו השחקנית אנה דוברוביצקי. רודיה קוזלובסקי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רודיה קוזלובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רודיה קוזלובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוצר

יוצר הוא אדם אשר מחולל שינוי כלשהו במציאות באופן מכוון. המונח מתפרס על תחומים רבים בהם קיים תהליך של יצירה, בהם אומנות, אמנות, מדע, מטאפיזיקה, תרבות, טכנולוגיה, אדריכלות ורבים אחרים. האם התכוונתם ל... יצירה (כללי) – תוצאת פעולתו של היוצר יוצרות (פיוט) – אחד מסוגי הפיוט בשירה היהודית שבימי הביניים זמר-יוצר (מוזיקה) – מוזיקאי המחבר, מלחין ושר את שיריו שלו יוצרים של חבורה (מתמטיקה) – קבוצת איברים שאפשר להביע כל איבר בחבורה באמצעותם
גונדוונה

לפי תאוריית נדידת היבשות, גונדוונה היא הדרומית משתי היבשות, שהרכיבו את פני כדור הארץ לפני 200 מיליוני שנים (שם היבשת הצפונית הוא לאוראסיה). קודם לתקופה בה היו שתי יבשות אלה נפרדות זו מזו, הן הרכיבו יבשת אחת ששמה פנגיאה. לפי המשוער יבשת גונדוונה כללה את היבשות הידועות כיום כאמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה ואנטארקטיקה. אף שישראל נחשבת היום לחלק מאסיה, היא היוותה חלק מגונדוונה והייתה מחוברת, יחד עם הלוח הערבי, לאפריקה. לפני כ-65 מיליון שנה התפצלה היבשת לחמישה חלקים: אמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה, אנטארקטיקה והחלק של תת-היבשת ההודית שמדרום להרי ההימלאיה. בזמן הניתוק מלאוראסיה, התפתחו בגונדוונה חי וצומח ייחודיים, אשר עדיין ניתן למצוא ביבשות שהרכיבו אותה. לאחר התחברות אפריקה לאסיה, דרום אמריקה לצפון אמריקה ותת היבשת ההודית לאסיה, עברו מינים לאוראסיים רבים אל יבשות גונדוונה (ובמידה פחותה, מינים גונדווניים, ליבשות לאוראסיות). באוסטרליה השתמרו מספר רב של מינים מגונדוונה, באופן כמעט מלא: (אנטארקטיקה, לפני שקפאה, גם שמרה על מגוון מינים גונדווני). אורגניזמים גונדווניים מוכרים: דגי ריאות (אפריקה, אוסטרליה, דר' אמריקה), יענאים (אוסטרליה, דר' אמריקה, אפריקה, כולל ישראל), משפחת הפרוטאיים (אפריקה, אוסטרליה), אראוקריות (דר' אמריקה ואוסטרליה), יונקי כיס ואחרים. topic/Gondwana-System, topic/Gondwana-sequence גונדוונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילה בג'יו

הילה בג'יו היא זמרת סופרן ישראלית. בג'יו למדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב וסיימה את לימודיה בהצטיינות. היא הייתה חברה בסטודיו של האופרה הישראלית ומאז מופיעה בקביעות באופרה. בין התפקידים ששרה באופרה הישראלית: טיטניה ב"חלום ליל קיץ" (בריטן), לוצ'יה ב"לוצ'יה די למרמור" (דוניצטי), יוליה ב"רומיאו ויוליה" (גונו), סוזנה ב"נישואי פיגארו" (מוצרט), נורינה ב"דון פסקואלה" (דוניצטי), ליזט ב"לה רונדינה" (פוצ'יני), אדינה ב"שיקוי האהבה" (דוניצטי), מארי ב"בת הגדוד" (דוניצטי), ג'ילדה ב"ריגולטו" (ורדי), רוזינה ב"הספר מסביליה" (רוסיני), התפקיד הראשי ב"שועלה ערמומית" (יאנאצ'ק), הילד ב"הילד חולם" (גיל שוחט), פמינה ופפגנה ב"חליל הקסם" (מוצרט), אולימפיה ב"סיפורי הופמן" (אופנבך), דספינה ב"כך עושות כולן" (מוצרט), פרסקיטה ב"כרמן" (ביזה), אאורידיצ'ה ב"אורפאו ואאורידיצ'ה" (גלוק) עם מנצחים ידועים כמו: דניאל בארנבוים, דניאל אורן, זובין מהטה, דן אטינגר, אשר פיש, פרדריק שאזלן, עומר מאיר ולבר, דניאל קאלגרי דייוויד שטרן, אלברטו זדה, ועוד. הילה בג'יו הופיעה כסולנית עם תזמורות ישראליות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע וסימפונט רעננה. כמו כן הופיעה בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים. בגרמניה הופיעה בברלין עם דניאל בארנבוים בביצוע "פיירו הסהרורי" (שנברג), בסמפוניה 8 של מאהלר בפסטיבל דרזדן בניצוחו של עומר וולבר, בתפקיד הילד החולם (גיל שוחט) בפסטיבל ויסבאדן, בקונצרט גאלה בפסטיבל הבינלאומי בבית האופרה גרה-אלטנבורג ובתפקיד "אולימפיה" (סיפורי הופמן) בבית האופרה של מקלנבורג. כמו כן, שרה בוולנסיה ברקוויאם גרמני של ברהמס, בתפקיד השועלה הערמומית באופרה של ברגן בנורווגיה, בתפקיד ג'וליה בסולם המשי (רוסיני) בפסטיבל רוסיני בפזרו באיטליה ואת המיסה בסי מינור של באך עם התזמורת הפילהרמונית של מקסיקו סיטי. הופיעה בקונצרטים ורסיטלים בניו יורק, לונדון, רומא, סט. פטרסבורג, קרואטיה ואזרבייג'ן. הילה בג'יו מופיעה מדי שנה בבית ביאליק בתל אביב עם פרופסור יהואש הירשברג בערב של הרצאה וקטעי שירה מאופרות איטלקיות, בליווי הפסנתרנית יעל קרת. 2001 - ציון לשבח בתחרות פאול בן-חיים באקדמיה למוזיקה בתל אביב 2002 - פרס שר המדע, התרבות והספורט על ביצוע יצירה ישראלית 2004 - פרס שני בתחרות בלוודר בווינה בקטגוריית אופרטה 2012 - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מלגות מקרן התרבות אמריקה-ישראל והמכון הישראלי לזמרה אמנותית, וכן מלגות גרבוב, מלגת בסר ומלגת סילוורמן. אתר האינטרנט הרשמי של הילה בג'יו הילה בג'יו, באתר "הבמה" הילה בג'יו, באתר EnT-T (אורכב 17.10.2014 בארכיון Wayback Machine) אייל מלובן, עכבר העיר אונליין, "לקול של זמר אופרה אין חיי מדף ארוכים", באתר הארץ, 13 ביולי 2012 נעם בן-זאב, הילה בג'יו יוצאת מהדמות, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2012 ורד אילון, הילה בג'יו: אוהבת להשתגע, אבל עם שתי הרגליים על הקרקע, באתר אפוק טיימס, 22 ינואר 2013 גל אפלרויט, ריחוף של שעתיים וחצי עם הפרויקט הקאמרי והילה בג'יו, באתר הארץ, 18 במרץ 2016 הילה בג'יו, "מאחורי הקלעים של עולם האופרה", מגזין אופוס (אורכב 05.09.2017 בארכיון Wayback Machine) 27 במרץ 2017 הילה בג'יו, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
סקורפיוס

סקורפיוס (ביוונית: Σκορπιός) הוא אי יווני קטן הממוקם בים היוני בסמוך לאי לפקדה. האי ששייך לאיי טילבואידס (מקבוצת האיים היוניים), התפרסם כאי הפרטי של המיליארדר אריסטוטלס אונאסיס ושבו התקיימה חתונתו עם ג'קלין קנדי ב-20 באוקטובר 1968. סקורפיוס מיוער בצפיפות, אורכו המרבי כ-1.2 קילומטר וגובהו המרבי 81 מ' מעל פני הים. נודע כי ביל גייטס ומדונה הביעו התעניינות ברכישת האי אך לבסוף האי נמכר ל-Ekaterina Rybolovleva בשנת 2013 בעסקה שכללה כמה חברת בסכום כולל של 153 מיליון דולר. שמו של האי סקורפיוס חזר והתפרסם בשנת 2010 לא רק בשל עסקת הרכישה שלו אלא גם בשל הצהרות פוליטיקאים גרמנים כי על ממשלת יוון למכור איים כדי לחלץ את כלכלתה מהגרעון ומהמיתון הקשה שאליו נקלעה. מאוחר יותר, לאחר שקיבלה סיוע כספי מהאיחוד האירופי ומקרן המטבע הבינלאומית, הביעה ממשלת יוון נכונות למכור איים קטנים דוגמת סקורפיוס המהווים קרקעות מדינה. מדיה וקבצים בנושא סקורפיוס בוויקישיתוף Island playground sells for $153 million - CNN Video, נבדק ב-2018-12-04 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פואד אבו זיכרי

פואד מוחמד אבו זיכרי (בערבית: فؤاد محمد أبو ذكري, תעתיק מדויק: פאאד מחמד אבו ד'כרי; 8 בנובמבר 1923 - 26 בינואר 1983) היה מפקד חיל הים המצרי מיוני 1967 ועד ספטמבר 1969, ולאחר מכן, מאוקטובר 1972 ועד נובמבר 1976. לאחר סיום שירותו הצבאי שימש יועץ בענייני הצי לנשיא מצרים, אנואר סאדאת, ולאחר מכן היה סגן שר לענייני תובלה ימית ויושב ראש חברת הספנות FAMCO. נולד בשנת 1923 באל עריש. בשנת 1965 סיים את האקדמיה הצבאית הגבוהה בקהיר ועם בני מחזורו נמנו גם מוחמד עבד אל-ע'ני אל-גמאסי ואחמד איסמעיל עלי. ב-11 ביוני 1967, מיד עם סיום מלחמת ששת הימים, הודח מפקד חיל הים המצרי בזמן המלחמה, סולימאן עזאת, ואבו זיכרי מונה תחתיו. תחת פיקודו התעמת חיל הים המצרי ביולי 1967 מול חיל הים הישראלי בקרב רומני. באוקטובר 1967 זכה חיל הים המצרי לאחת מהצלחותיו הגדולות, טיבוע המשחתת הישראלית אח"י אילת. אבו זיכרי הודח מתפקידו בספטמבר 1969, לאחר מבצע רביב - הפשיטה המשוריינת שערך צה"ל בגדה המערבית של מפרץ סואץ. בפשיטה זו פעלו כוחות חיל הים הישראלי, כולל שייטת 13 במפרץ סואץ ללא שהמצרים הצליחו לאתרם ולהפריעם. תחת אבו זיכרי מונה כמפקד חיל הים, מחמוד עבד אל-רחמן פהמי. בסוף אוקטובר 1972, בעת שהחליף חלק מצמרת צבאו, כולל את שר ההגנה מוחמד צאדק (תחתיו מונה אחמד איסמעיל עלי), הדיח נשיא מצרים, אנואר סאדאת, גם את מפקד חיל הים פהמי ומינה במקומו שוב את אבו זיכרי. במלחמת יום הכיפורים נלחם חיל הים המצרי מול חיל הים הישראלי בשלוש זירות: הים התיכון, מפרץ סואץ ומצרי באב אל מנדב. בים התיכון התרחשו מספר קרבות בין ספינות טילים ישראליות ומצריות, שבכולם הייתה יד הישראלים על העליונה. הקרב הבולט ביותר היה קרב דמייט בו טובעו שלושה סטי"לים מצריים. בימים הראשונים לקרבות ניסו המצרים להפגיז מן הים מתקנים ישראלים בסיני. בהמשך הלחימה נשארו הספינות המצריות בנמליהן מחשש לתקיפות אוויריות. במפרץ סואץ פעלו כוחות קומנדו ימי מצריים שניסו לנחות בסיני. הכוח הימי הישראלי במפרץ סואץ כלל רק דבורים וכוחות של שייטת 13. במספר היתקלויות ימיות נפגעו וטובעו סירות משמר, סירות קטנות אחרות וסירות קומנדו מצריות. במצרי באב אל מנדב הטילו המצרים מתחילת הלחימה הסגר ימי ומנעו שיט אוניות ישראליות לאילת. ב-1 בנובמבר איפשרו המצרים מעבר ספינת משא ישראלית אולם רק בתחילת דצמבר 1973 הוסר הסגר רשמית. מדיה וקבצים בנושא פואד אבו זיכרי בוויקישיתוף TheYom Kippur War: Indications and Warnings, אתר אוניברסיטת חיל האוויר האוסטרלי ברגע האחרון, הודח גם מפקד חיל-הים המצרי, דבר, 19 בספטמבר 1969 סעד א-שאזלי, חציית התעלה, הוצאת מערכות, 1980, עמ' 134 אטלס כרטא לתולדות מדינת ישראל, עשור שלישי, עורכים (מלחמת יום הכיפורים) יהודה ואלך ואריה יצחקי, הוצאת כרטא, 1983, מפות 118-121 שאזלי, עמ' 16-17, מציין עוד לפני המלחמה את פגיעותו של חיל הים המצרי בשל השליטה האווירית הישראלית הקבועה וטוען כי הטקטיקה של הסתגרות בנמלים הייתה קיימת עוד בטרם המלחמה. שאזלי, עמ' 208
זעירא

האם התכוונתם ל... אלי זעירא – אלוף בצה"ל, ראש אמ"ן במלחמת יום הכיפורים אליעזר זעירא – אמורא בבלי יוסף זעירא – פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים מוטי זעירא – סופר, היסטוריון, חוקר מחשבת ישראל ומחנך ישראלי מרדכי זעירא – מלחין ופזמונאי ישראלי נודע ניצן זעירא – מפיק מוזיקלי רבי זעירא (רבי זירא) רב שמעיה בר זעירא
פריץ פישר (היסטוריון)

פריץ פישר (בגרמנית: Fritz Fischer;‏ 5 במרץ 1908 – 1 בדצמבר 1999) היה היסטוריון גרמני. מחקריו המרכזיים עסקו בסיבות לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. פישר תואר על ידי אחדים כהיסטוריון החשוב ביותר בגרמניה במאה ה-20. פישר נולד בעיירה לודוויגשדט בבוואריה. אביו היה מפקח על מסילות ברזל. הוא למד באוניברסיטת נירנברג ארלנגן ובאוניברסיטת הומבולדט היסטוריה, פדגוגיה, תאולוגיה ופילולוגיה. במקור היה מומחה בפרוטסטנטיות הגרמנית מהמאה ה-19. בשנת 1939 הצטרף למפלגה הנאצית ופרש ממנה בשנת 1942. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בוורמאכט. הוא נשבה על ידי כוחות הברית ושוחרר ממחנה מעצר בשנת 1947. בשנת 1948 היה לפרופסור מלא באוניברסיטת המבורג, שם לימד עד שנת 1978. בשנות החמישים קיבל גישה לארכיוני מזרח גרמניה בפוטסדאם, שם נתקל במערך של קבצים הנוגעים למטרות מלחמה ותוכניות סיפוח שממשלת הרייך ערכה במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1961 פרסם את מחקרו פורץ הדרך אודות הסיבות שהובילו לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. לא היה זה רק היקף השאיפות הטריטוריאליות של גרמניה שהניעו אותו לפתח את השערותיו הפרובוקטיביות, אלא גם החשד שממשלת גרמניה עשויה היה להתחיל את המלחמה מלכתחילה כדי לממש את תוכנית ההרחבה שלה ביבשת אירופה. פישר הציג את ממצאי הארכיון הבאים שלו בנוגע למדיניות החוץ האגרסיבית של גרמניה ומקורותיה של מלחמת העולם הראשונה בספר שכותרתו Krieg der Illusionen (מלחמת האשליות). בספר זה הוא קידם את התיאוריה לפיה בדצמבר 1912, ב"מועצת המלחמה העליונה", קיבלו וילהלם השני ויועציו הצבאיים החלטה לפתוח במלחמה גדולה עד קיץ 1914. פישר היה נשוי ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא פריץ פישר בוויקישיתוף פריץ פישר, ברשת החברתית Goodreads תיזת פישר ב"היסטוריה דיפלומטית: של המאה ה-20", האוניברסיטה הפתוחה, סטיוארט כהן. Moses, John "Fischer, Fritz" pages 386-387 from The Encyclopedia of Historians and Historical Writing edited by Kelly Boyd, Volume 1, Chicago: Fitzroy Dearborn Publishers, 1999 page 387 Volker R. Berghahn, Fritz Fischer (1908-99), www.historians.org, ‏1-3-2000 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפרם בר פפא

רפרם בר פפא היה אמורא בבלי בדור הרביעי (המאה ה-4), תלמידו של רב חסדא, וכמעט כל מאמריו בתלמוד הם בשמו, בהלכה ובאגדה. חברו של האמורא המפורסם רבא. היה מבוגר מרבא, וכנראה היה מקביל לגילו של רב הונא. בתשובה לבקשתו של רבא שיספר לו ממעשיו הטובים של רב הונא השיב שאיננו זוכר את מעשיו בצעירותו, אלא בזקנותו. רפרם בר פפא לא היה בנו של רב פפא, המאוחר לו. הוזכר גם חכם בשם זה שהיה תושב העיר סיכרא, "רפרם בר פפא מסיכרא", כנראה כדי לבדל אותו מרפרם בר פפא הידוע יותר. איסור רחיצה מחמת אבלות, פרטית או ציבורית כגון תשעה באב, כולל גם רחיצה במים צוננים. איסור רחיצה בתענית ציבור, לעומת זאת, אינו אלא למנוע תענוג, ולכן מותר להתרחץ במים צוננים. בגד צמר שידוע ששולב בו חוט פשתן ובכך הפך לשעטנז, או בגד פשתן ששולב בו חוט צמר, וכעת אין מוצאים את החוט - ניתן להתירו על ידי צביעת הבגד: הצבע נקלט על הצמר באופן שונה מאשר על הפשתן, וכך ניתן יהיה לזהות את החוט שאבד, ואם לא ימצא - ניתן להניח שהחוט הבעייתי הוצא באופן כלשהו. חורבן בית המקדש גרם לשינויים בטבעו של העולם: לא נראית רקיע בטהרתה, הגשמים אינם באים מ"אוצר טוב" ואינם יורדים בצד דרום. מאמרים אלו נתפרשו לרוב על דרך הרמז והסוד. הרב אהרן הימן, "רפרם בר פפא א)", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט בעל ספר יוחסין (סוף מאמר ראשון) משער שהאות ר' בתחילת השם "רפרם" היא קיצור מ"רב", ושמו "פרם". תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ', עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"א, עמוד ב'. יש הגורסים שם בלא "בר פפא", וגם במקבילה בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף מ"ב, עמוד א' קיימים חילופי נוסחאות. תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י"ג, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ס"א, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ט, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ה, עמוד ב'