רון ארד

רון ארד (נולד ב-5 במאי 1958) היה נווט קרב בחיל האוויר הישראלי, שנפל בשבי ארגון "אמל" בלבנון ב-16 באוקטובר 1986 ונחשב כנעדר לאחר שאבדו עקבותיו ב-5 מאי 1988. בשנת 2016 הגיש אמ"ן דו"ח שהעריך שארד נפטר בשנים הראשונות שלאחר היעדרותו, אם כי לא כל גורמי המודיעין קיבלו את ההערכות האלו ועל פי הערכות אחרות נפטר בשלב מאוחר יותר. בין המסקנות האחרונות בעניין ארד, הן השערה כי במהלך מאי 1988, ארד בעצמו הצליח לברוח משוביו, אך כנראה בהמשך לאחר בריחתו לכאורה מחוטפיו- נהרג במהלך הבריחה, ושרידיו עשויים להימצא ברדיוס של בין קילומטרים לעשרות קילומטרים מהמקום בו הוחזק בין ה-16 באוקטובר 1986, ועד כנראה במהלך הלילה בין 4 עד 5 במאי 1988 (שרידיו לפי תאוריה זו עשויים להיות בלבנון או בסוריה בחלקים הקרובים ללבנון) . ההערכה האחרונה גם באה על כך שהתברר שמבצע צבאי שנערך בלבנון על ידי צה"ל בין 4 במאי עד 5 במאי 1988, למעשה נערך על ידי כוחות צה''ל מבלי שהם יודעים שהם קרובים במרחק של עד קילומטרים בודדים בלבד, מהמקום שעד אותו זמן בערך, הוחזק בשבי רון ארד . רון ארד נולד לדב ארד (1930–1972) ובתיה לבית דסקל (1934–2002), ילידי רומניה. גדל במגדיאל (כיום שכונה בהוד השרון), ולמד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד גימנסיה הרצליה בתל אביב. ארד השלים את קורס הטיס כנווט קרב בשנת 1979 (קורס מספר 87), ושירת כנווט מטוס פנטום. במהלך שירותו זכה ל"רישום לזכות" ממפקד חיל האוויר דוד עברי, לאחר שבמהלך טיסת לילה בפנטום בינואר 1980, לקח את השליטה על המטוס לאחר שהטייס לקה בוורטיגו. ב-1982, בגיל 24, נשא לאישה את תמי ארד (תמר גלעד) ובשנת 1985 נולדה בתם יובל. באוקטובר 1986 היה סטודנט להנדסה כימית בטכניון שבחיפה. במסגרת שירות בטייסת 69 ("טייסת הפטישים"), ב-16 באוקטובר 1986, טס ארד כנווט מטוס פנטום במסגרת מבצע "בית אבא 12", לגיחת תקיפת מטרות מחבלים באזור צידון שבלבנון. תקלה טכנית במרעום אחת הפצצות גרמה לפיצוץ התחמושת בקרבת המטוס. שני אנשי הצוות נטשו, ביוזמת ארד. הטייס ישי אבירם חולץ על ידי מסוק קוברה, והנווט ארד נפל בשבי ארגון "אמל" השיעי. בעת נפילתו בשבי היה בתקופת לימודים בה שירת בטייסת כהצבת חירום (הצ"ח), בדרגת סרן. שוביו העבירו שלושה מכתבים שכתב ארד ותמונה אחת, אך הצלב האדום הבינלאומי לא הורשה לבקרו, ומספטמבר 1987 הקשר עמו נותק. ניסיונות להגיע לעסקה לשחרורו נכשלו, ובשנת 1988 הוא ככל הנראה הועבר מידיו של בכיר אמל, מוסטפא דיראני, לאיראן או לארגון שיעי אחר. עקבותיו של ארד נעלמו לחלוטין במאי 1988. עמיר רפפורט פרסם בשנת 2008 כי קיימת אפשרות סבירה שרון ארד נרצח על ידי שוביו בליל 3 במאי 1988, במהלך מבצע חוק וסדר של סיירת צנחנים נגד חזבאללה בכפר מיידון, ואולי אחד משוביו של ארד החליטו לקבור אותו בקרבת מקום בכמה שיותר אמצעי הסוואה (בקרבת אזור א-נבי שית), או שנהרג כאשר ניסה להימלט. בשנים 1986–1994 עוכב שחרורם של 21 אסירים לבנונים, וכן נחטפו דיראני ובכיר חזבאללה עבד אל-כרים עובייד, במטרה שישמשו קלפי מיקוח במשא ומתן אפשרי לשחרור ארד. בית המשפט העליון פסק באפריל 2000 שיש לשחרר את רובם, כאשר דיראני ועובייד נשארו בכלא הישראלי ארבע שנים נוספות, עד עסקת חילופי השבויים ב-2004. באוגוסט 1988, הודיע חזבאללה שרון ארד בידיו. בעקבות הריגתו של מנהיג חזבאללה עבאס מוסאווי בפברואר 1992, הודיע הארגון על הוצאתו להורג של ארד, אך מקורות שונים טענו כי ארד חי, ומוחזק באיראן (מידע התקבל בעקבות מבצע שנוהל על ידי ישראל פרלוב). באותה שנה הוקמה עמותת "לחופש נולד", עמותה ציבורית שמטרתה זירוז שחרורם של ארד ונעדרים נוספים. בפברואר 1995 אמר גולה איראני, מנושר מוקבר, בריאיון לרדיו בלוס אנג'לס, שרון ארד חי וכלוא בבית סוהר של המודיעין האיראני באיספהן, ושבעקבות ניסיון בריחה נותח והוא משותק ברגליו ומרותק לכיסא גלגלים. באותו חודש התראיינו ל"פרנקפורטר אלגמיינה" הגרמני שני אזרחים גרמנים שהיו כלואים באיראן, ולדבריהם שמעו שטייס ישראלי כלוא בבידוד. באפריל 1996 הודיע ארגון בשם "המדוכאים עלי אדמות" שרון ארד בידיהם וכי הם יוציאו אותו להורג בתוך 48 שעות. באוקטובר 1997 טענו גורמים גרמנים ורוסים שעסקו בנושא, שארד ככל הנראה אינו בחיים. ישראל דחתה את הטענות, והבהירה שהנחת העבודה שלה היא שארד חי, ומוחזק באחריות איראן. ב-26 בדצמבר 2000 הושלמה עסקה עם חזבאללה בתיווך גרמני ובה התקבל בישראל רובה ההישרדות האישי של רון ארד בהתאם לדרישת ישראל לקבלת אות חיים ממנו. במסגרת העסקה שוחררו 40 פלסטינים ו-12 לבנונים. ביולי 2001 אמר העיתונאי הסורי, ניזאר נאיוף, שהשתחרר במאי מהכלא הסורי, שהוא ראה את ארד באוגוסט 1993 בבית כלא סורי. "ב-7 באוגוסט 93' הוא היה חי", אמר נאיוף לשבועון הצרפתי "לה פואן". "באותו יום לקחו אותו האנשים שהחזיקו בו לחדר רחצה כדי להתרחץ. מצבו הפיזי היה טוב. אם משהו רע קרה לאחר מכן זה היה מעשה סודי שעליו החליטו הגורמים שהחזיקו בו כדי למחוק את התיק וכדי לא להסתבך". בשנת 2002 הוקמה ועדה מיוחדת להערכת המצב בעניינו של ארד, בראשות השופט אליהו וינוגרד. הוועדה קבעה שאין סיבה לשנות את הערכת המצב הקיימת, לפיה ארד בין החיים. בשנת 2003 גילה ראש ממשלת ישראל אריאל שרון, כי במסגרת המאמצים להשיב את ארד נהרג סוכן מודיעין. באוקטובר 2003 טענו בכירים איראנים שערקו למערב, שארד חי ומוחזק באזור העיר טהראן. בנוסף, טענו שהוא אושפז מספר פעמים בגלל בריאותו הרופפת, וכן שניסה להימלט מכלאו. בדצמבר 2004 הכריזה עמותת "לחופש נולד" על פרס בסך 10 מיליון דולר למי שימסור מידע שיוביל למציאתו. בשנת 2005 הגיש אמ"ן דו"ח סודי לפיו ארד נפטר, כנראה ממחלת עור קשה, בין 1995 ל־1997 בלבנון. הרב הצבאי הראשי הסכים להכיר בו כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע, אולם ראש הממשלה אריאל שרון התנגד לכך. באותו דו"ח צוין שארד הוחזק באיראן כנראה עד שנת 1994. לפי הדו"ח, לאחר חטיפת דיראני בידי ישראל, חששו האיראנים כי הוא ישבר בחקירה ויגלה שארד נמצא על אדמתם, ולכן הם העבירו את ארד בחשאי בחזרה ללבנון. דעת מיעוט מבין אנשי הצוות שכתבו את הדוח גרסה כי ארד מעולם לא הועבר לאיראן אלא הוחזק כל השנים בלבנון על ידי משמרות המהפכה. בספטמבר 2006 שידרה רשת הטלוויזיה הלבנונית LBC סרט המכונה "החטיפה" המתעד את רגעי חטיפת החיילים בהר דב, וקטעים בהם מצולם רון ארד מדבר מהשבי, כנראה משנת 1988. בסרט נצפה ארד מעשן, ועונה על שאלות קצרות של אחד משוביו. הוא ציין את שמות הוריו, ולאחר מכן הצהיר באנגלית: "אני חייל בצבא הישראלי". כמו כן, סיפר בסרט היכן למד, ומה עשה בחיל האוויר הישראלי. ב-15 באוקטובר 2007 ערכה מדינת ישראל עסקת חילופי שבויים עם חזבאללה. בעסקה הועברו לישראל גופת אזרח ישראלי שטבע ונסחפה ללבנון, וכן היומן שכתב רון ארד בשבי (כך מדווח העיתון הלבנוני אל-אח'באר) וזאת תמורת שתי גופות מחבלי חזבאללה ועציר לבנוני. במרץ 2007 העבירה ישראל שאלות לארצות הברית, בניסיון לתחקר את הגנרל עלי-רזא עסגרי, בכיר במשמרות המהפכה האיראני ונציג משמרות המהפכה בלבנון בשנות ה-80, שנמלט מאיראן. לפי הדיווח של ה-CIA עסגרי טען כי אין לו כל מושג מה קרה לרון ארד. ב-11 ביולי 2008, במסגרת עסקה לחילופי שבויים, קיבלה ישראל שתי תמונות של ארד בהן נראה פצוע, יומן מהשנתיים הראשונות לשבי ודו"ח חזבאללה בן 80 דפים בערבית בו מתוארים האנשים שבאו במגע עם ארד במהלך השנתיים הראשונות לשבי, המאמצים לאתר את ארד, ומידע לפיו במהלך שהותו בכפר א-נבי שית במאי 1988 נמלט משביו, ייתכן שבסיוע של אחד משוביו, ונהרג לאחר שניסה להגיע לכוחות הביטחון הישראליים ששהו ברצועת הביטחון בדרום לבנון. בדו"ח של חזבאללה נכתב שהסיבות למותו של ארד עשויות להיות שהתמוטט, נפצע, או נפל מצוק גבוה במהלך ניסיון ההימלטות משביו ואי אפשר לאתר את גופתו, אף על פי שידוע לישראל שבשנת 2004 ניסה חזבאללה לאתר את קברו של רון ארד בכפר א-נבי שית. לפי דיווחים שהגיעו לעיתונים ערביים חזבאללה הצליח לאתר שרידי עצמות וקבר לא מזוהה. במספר מקרים הועברו לישראל דגימות עצמות לבדיקה גנטית, ונשללה השתייכותן לארד. גורמי מודיעין בישראל אמרו כי הדו"ח לא חידש להם מאומה והגדירו אותו כ"קשקוש". בשנת 2011 הוצגו היומנים, שקיבלה המשפחה בעסקת חילופי השבוים ב-2007, בתוכנית הטלוויזיה "עובדה". בפברואר 2016 פורסמה עדות חדשה מלבנון לפיה ארד נהרג עוד ב-1988, כשנתיים לאחר נפילתו בשבי. כך קבע גם צוות חקירה בראשות בכיר השב"כ יצחק אילן. לעומת זאת, גורמי מודיעין שהתראיינו לתוכנית זמן אמתטענו שישנן עדויות שחי עד שנת 1997. באוקטובר 2021 חשף ראש הממשלה נפתלי בנט שהמוסד ביצע, בחודש שקדם לחשיפה, מבצע (בשיתוף צה"ל והשב"כ) שתכליתו לשפוך אור על גורלו ומקום הימצאו של ארד. ראש המוסד, דוד ברנע, התייחס למבצע בשיח עם אנשי הארגון וטען כי על אף שהמבצע היה "מורכב, נועז ואמיץ", הוא לא השיג את מטרתו. מ-1996 מתקיימת בהוד השרון צעדה שבה משתתפים אלפי אנשים. באותו היום מתקיים יריד גדול בפארק ארבע העונות בעיר. מדי שנה חיל האוויר מציין את היעדרו של רון ארד במטס מיוחד של שלושה מטוסים הנמצאים במבנה חסר של רביעיית מטוסים, סמל לנווט הנעדר. הפזמונאי אהוד מנור כתב את השיר "לא מפקירים חבר". את השיר הלחין חנן יובל, ובפזמון השיר מציינים את שמו: "אנחנו, רון, לא מפקירים חבר". שיר נוסף, מפורסם יותר, שנכתב בידי אהוד מנור, הולחן ובוצע על ידי בועז שרעבי, הוא "כשתבוא". השיר מתאר את שובו של רון ארד הביתה. גם כאן מופיע שמו בפזמון השיר: "ואז נשיר ברון, נשיר ברון". הכרזה "רון ארד – לחופש נולד" הופצה במאות אלפי עותקים ונתלתה על רבבות בתים בישראל. שבט "ארד", שבט צופים בהרצליה, קרוי על שמו. בשנת 2014 הוקם בישראל שבט של הצופים היהודים בצרפת ע״ש רון ארד. שבט זה היחיד בתנועה הנמצא בישראל. קריית החינוך על שם רון ארד – בית ספר על-יסודי שש-שנתי ברחובות. בשנת 2007 יצא לאור הספר ה-38 בסדרת הספרים "מנהרת-הזמן" מאת גלילה רון־פדר-עמית, "תעלומת הנווט השבוי", העוסק בסיפורו של ארד. ב-13 ביוני 2022 התקיים טקס הפתיחה לפארק רון ארד בשכונת רמות יצחק בעיר נשר. על אבן הנצחה בפארק נכתב "מחכים לך בבית". בית חינוך רון – בית חינוך אנתרופוסופי על שם רון ארד בפתח תקווה. כביש 4313 נקרא גם דרך רון ארד רן אדליסט ואילן כפיר, "רון ארד – התעלומה", הוצאת ידיעות ספרים, 2000 מדיה וקבצים בנושא רון ארד בוויקישיתוף רון ארד, ב"וידאופדיה" – אנציקלופדיית הווידאו של חברת החדשות באינטרנט רס"ן רון ארד (אורכב 04.02.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר איתור נעדרים של צה"ל הנווט, רון ארד, נופל בשבי, באתר חיל האוויר הישראלי, 16 באוקטובר 1986 המכתב האחרון שהתקבל מרון ארד, באתר עמותת ערים בלילה אריק וייס ורונן סולומון, פרשת רון ארד: החולצה שלא נבדקה, באתר nrg‏, 2 באוגוסט 2008 עצומת הטייסים השבויים - לא לעסקת חילופי השבויים בלי רון ארד, באתר ynet, 29 באוקטובר 2003 יאיר לפיד, ללכת שבי אחריה, באתר ynet, 9 בדצמבר 2009 ניר דבורי, ‏דוח חדש: רון ארד מת בשבי, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2016 עמוס הראל, 30 שנה לנפילת רון ארד: שלוש ההחמצות הגדולות, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2016 איתי בלומנטל, 32 שנים לנפילתו בשבי: רון ארד בתמונות שטרם פורסמו, באתר ynet, 16 באוקטובר 2018 טלי בן עובדיה, רון ארד, תיק פתוח | חלק א' | חלק ב' | באתר כאן 11, 2020 רון ארד (1958-), דף שער בספרייה הלאומית ניר דבורי, ‏דוח חדש: רון ארד מת בשבי, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2016 זמן אמת | פרק 5 - רון ארד תיק פתוח חלק א'- פרק מלא, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי זמן אמת | פרק 6 - רון ארד תיק פתוח חלק ב'- פרק מלא, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי רון ארד, באתר "בהשקט ובבטחה" חברים מחכים לרון, בטאון חיל האוויר 200, אוקטובר 1994, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר אמיר אורן, המלחמה שלא נגמרה, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2008 מירב הלפרין, אהרון לפידות, תלוי על מגלש המסוק, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 315–324 פנטום הופל בלבנון הטייס חולץ, חברו נעדר, חדשות, 17 באוקטובר 1986 ויקטור לוי (לונדון), "הנווט השבוי נמצא בידי דיראני קצין אמל בעבר", חדשות, 23 באוקטובר 1988 עמיר רפפורט, לא חגג יום הולדת, מוסף שבת של "מעריב", 9 במאי 2008 שייח' עובייד: אחיי, שחררו את רון ארד. בגללו אני בישראל, חדשות, 7 בדצמבר 1992 דנ"פ 7048/97 פלונים נ' שר הבטחון, ניתן ב־12 באפריל 2000 שלושת השבויים הישראלים בלבנון: - רון ארד, רחמים אלשייך ויוסף פינק, מעריב, 30 ביולי 1989 אוי, על זה לא חשבנו, חדשות, 21 בפברואר 1992 תמי ארד: אין קשר לשחרורו של רון, חדשות, 17 בפברואר 1992 רונן ברגמן, הקרב על הרובה, באתר ynet, 29 באוקטובר 2010 נשקו האישי של הנווט השבוי רון ארד הוחזר כבר בשנת 2000, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2010 עיתונאי סורי: עד שנת 93' רון ארד היה בחיים, באתר וואלה, 1 ביולי 2001 עיתונאי סורי: יש לי מידע על גורל רון ארד, באתר וואלה, 23 ביוני 2001 רונן ברגמן, מדינת ישראל תעשה הכל, עמ' 506–507 רונן ברגמן, לפתור את תעלומת רון ארד, באתר "ידיעות אחרונות", 4 בספטמבר 2016 רועי נחמיאס, רון ארד בקול ובתמונה: "אני חייל בצבא הישראלי", באתר ynet, 31 באוגוסט 2006 איתמר ענברי, "ישראל קיבלה מסמכים שכתב ארד בשבי", באתר nrg‏, 16 באוקטובר 2007 רונן ברגמן, מדינת ישראל תעשה הכל, עמ' 555–556 שתי תמונות של רון ארד הגיעו למשפחתו, באתר גלי צה"ל, 14 ביולי 2008 יומן השבי של רון ארד, באתר "עובדה" עדות חדשה על גורלו של רון ארד: מת שנתיים לאחר שנלקח בשבי, באתר וואלה, 20 בפברואר 2016 יואב לימור, מדינת ישראל תעשה הכל: ספר חדש שופך אור על פרשת רון ארד, באתר ישראל היום, 7 בדצמבר 2023 כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2020-10-27), זמן אמת עונה 4 | רון ארד: תיק פתוח, חלק א' - פרק 5, נבדק ב-2024-06-07 כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2020-11-03), זמן אמת עונה 4 | רון ארד: תיק פתוח, חלק ב' - פרק 6, נבדק ב-2024-06-07 ציוץ של נפתלי בנט ברשת החברתית אקס (טוויטר), 4 באוקטובר 2021 דניאל רוט-אבנרי, בנט חשף: "אנשי המוסד פעלו לאחרונה לאיתור רון ארד", באתר ישראל היום, 4 באוקטובר 2021 אמנון אברמוביץ', ‏ראש המוסד בשיח פנימי על הפעולה לאיתור רון ארד: "מבצע אמיץ ומורכב - אך כושל", באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2021 Groupe Local Ron Arad, Israël, EEIF (בצרפתית) ילדים ממליצים על ספרים, באתר הארץ, 6 ביוני 2010