laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תצלום לוויין

תצלומי לוויין (תצ"ל) הם תצלומים של כדור הארץ או של גרמי שמים אחרים, שנעשו מלוויינים בחלל. תצלומים אלה משמשים לצרכים אזרחיים ועסקיים (כגון חיזוי מזג אוויר) או לצורכי ריגול. התצלומים הראשונים מהחלל צולמו במהלך טיסה תת-מסלולית שנערכה ב-24 באוקטובר 1946 על ידי טיל V-2 אשר צילם כל שנייה וחצי במעופו. בשיא גובהו היה הטיל ברום של 105 ק"מ מעל פני הים (כמעט פי 5 משיא גובה הצילום קודם לכן אשר עמד על 22 ק"מ באמצעות בלון הצילום אפולו II). תצלומי הלוויין הראשונים של כדור הארץ נעשו ב-14 באוגוסט 1959 באמצעות הלוויין האמריקאי אקספלורר 6 ששוגר לחלל ב-7 באוגוסט 1959. תמונות הלוויין הראשונות של הירח צולמו ב-6 באוקטובר 1959 על ידי הלוויין הסובייטי לונה 3, במטרה לצלם את הצד המרוחק של הירח. אחד מתצלומי הלוויין המפורסמים ביותר הוא "הגולה הכחולה" (The Blue Marble) שצולם בשנת 1972 על ידי חללית אפולו 17. בשנת 1972 יצאה לדרך גם תוכנית לנדסאט ("Landsat program"), תוכנית ארוכת טווח לאיסוף מידע מצילום לווייני של כדור הארץ. כל תצלומי הלוויין אשר צולמו על ידי לוויינים המשויכים לסוכנות החלל האמריקאית נאס"א חופשיים לשימוש על ידי ההוצאה לאור של תוצרי החברה (NASA Earth Observatory) ומיועדים לשימוש מדעי עבור חוקרים מכל העולם. מלבד נאס"א, יש גם למדינות נוספות לווייני צילום וכן לחברות מסחריות אשר מוכרות תצלומים לארגונים ולחברות עסקיות. יצוין, כי במהלך המאה ה-21, הנגישות לתצלומי לוויין עלתה בקצב מסחרר אשר נובע מכמות הלוויינים בחלל ויכולותיהם אשר כיום זמינים גם לגופים מסחריים שאינם מדינות ומעצמות. לתצלומי לוויין ישנם שימושים במגוון רחב של תחומים עסקיים וצבאיים, כגון: מטאורולוגיה, אוקיינוגרפיה, דייג, ביולוגיה ומחקר של מגוון ביולוגי, יערנות, גאולוגיה, קרטוגרפיה, תכנון ערים ואזורים, תכנון סביבתי, ריגול, מודיעין צבאי ומודיעין עסקי. תצלומי לוויין עשויים להתקבל הן בתווך הנראה והן באורכי גל ביתר המרחב הספקטרלי. כמו כן, ישנה אפשרות לייצר מפות גבהים באמצעות שימוש במכ"ם ייעודי. תהליך איסוף המידע וניתוחו מתבסס על מערכות חישה מרחוק המותאמות לצורך. בדומה לתצלומי אוויר המצולמים ממטוסים, גם לתצלומי לוויין פרמטרים הניתנים לשינוי ולהתאמה בהתאם לצורך. כך למשל ניתן לצלם אתרים ומרחבי עניין בצורה אנכית, או לחלופין, לצלם בזווית אלכסונית יותר. עם זאת, על תצלומים המבוצעים מלוויינים יש מגבלות רבות הנוגעות לאופן החליפה של הלוויין ביחס לכדור הארץ. המגבלות הללו משפיעות על שעות הצילום האפשריות ביממה וגם על זוויות הצילום. The Blue Marble אופק (לוויין) ארוס (לוויין) גוגל מפות Google Earth מדיה וקבצים בנושא תצלום לוויין בוויקישיתוף חיפוש במאגר התמונות של נאס"א (אורכב 12.11.2010 בארכיון Wayback Machine) חיפוש במאגר התמונות שצולמו ממעבורות חלל וחלליות מאוישות של נאס"א גלריית התמונות של חברת GeoEye ירדן מיכאלי ועומר בן יעקב, מדוע גוגל מציגה לראווה את הפנטגון ומצנזרת דווקא את תל אביב?, באתר הארץ, 2 ביוני 2021 תמונות חישה מרחוק, דף שער בספרייה הלאומית The First Photo From Space שי שמש, הידעת? ניתן לנטר את ביומסת הפיטופלנקטון מהחלל, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏19 באוקטובר 2016
נח בשבע שגיאות

"נֹחַ בשבע שגיאות" הוא ביטוי המתאר כתיבה רצופת שגיאות. אלה יכולות להיות שגיאות כתיב או ניסוח, ובמובן הרחב יותר של הביטוי – שגיאות המעידות שהכותב אינו מבין מאומה בתחום עליו הוא כותב. גם על משימה פשוטה שאינה מבוצעת כהלכה ניתן להחיל ביטוי זה. מקור הביטוי הוא ככל הנראה מיידיש, המשתמשת באותיות א, ו, י ו-ע בתור אותיות ניקוד, בדומה לשפות לועזיות אחרות. מילים שאולות מעברית, ושמות מקראיים בכלל זה, נכתבות ביידיש בכתיב העברי המקורי, ולא בכתיב היידי המקובל. את המילה ”נֹחַ” אפשר לכתוב ביידיש כמילה ארוכה, שגויה, בת שבע אותיות (לדוגמה: "ןאוייעך" כאשר ההגיה היא יידישאית - נויֶח), ומכאן נולד הביטוי היידישאי: "(ער שרייבט) נח, מיט זיבן גרייזן", שתרגומו: "(הוא כותב) נח בשבע שגיאות", וכוונתו – עומס שגיאות בדבר שאפילו תינוק של חדר יודע. בקרב יהודי מזרח אירופה וארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20, נהגו ללעוג לקומוניסטים היהודים שהתגוררו בבירוביג'ן, "בבירוביג'אן כותבים נח עם שבע שגיאות". זאת בשל האורתוגרפיה הסובייטית של היידיש, שהתעלמה ממקורן העברי של המילים וכתבה גם מילים ממקור עברי בכתיב פונטי התואם את ההגייה היידית. כך למשל, בטאון המפלגה הסובייטית ביידיש (מקבילו של ה"פראוודה") נכתב "עמעס", במקום "אמת". הלצה נוספת על חשבון כתיב זה הייתה האמירה: "אַזוי פיל אמת זאָגן די קאָמאָניסטן, ווי גליַיך זיי קענען שריַיבן אמת!" (יידיש: "כל כך הרבה אמת אומרים הקומוניסטים, כשם שכותבים הם נכון/ביושר [המילה 'גליַיך' משמשת לשתי האפשרויות] את המילה אמת"). כאמור, שתיהן מהוות שימוש נוסף לאמירה היידישאית עתיקת היומין. בדומה לביטוי "יהודי-עברי" זה, מסופרת בדיחה רוסית על יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. נתיניה של יקטרינה נהגו ללעוג לה, כי עקב מוצאה הגרמני-פרוסי, שליטתה בשפה הרוסית הייתה נמוכה. כדוגמה לכך סיפרו, כי את שמו של מרק הכרוב העממי הרוסי "שְצִ'י", הנכתב ברוסית "щи" בשתי אותיות, מאייתת הקיסרית גם באלפבית רוסי בשמונה אותיות, כפי שהיא נכתבת בשפת אמהּ הגרמנית: "Schtschi", ופי ארבעה מגודלה האמיתי באיות הרוסי. מתוך הספר "זכרונות יחזקאל קוטיק", הערה 22.
M. Shadows

M. Shadows (או בשמו המלא מאת'יו צ'ארלס סנדרס נולד ב-31 ביולי 1981) הוא זמר אמריקאי, סולן להקת המטאלקור "Avenged Sevenfold" (ידועה גם בשם "A7X") מקליפורניה. ב-1999 יצא אלבומה הראשון של הלהקה, "Sounding the Seventh Trumpet", כשסנדרס היה בגיל 18; סגנונו המוזיקלי התאפיין בין השאר בצרחות (גראולינג) המאפיינות מטאלקור, והושפעו בין השאר מפיליפ אנסלמו מלהקת פנטרה. סגנון זה השתנה באלבומים הבאים ועבר למוזיקת הארד רוק והבי מטאל. השפעות מוזיקליות על להקתו היו מלהקות כגון מטאליקה, Guns N' Roses, איירון מיידן, פנטרה ומגאדת'. סנדרס עבר ניתוח קל בגרונו על מנת לתקן פגיעה באחד ממיתרי הקול. נטען כי בעקבות ניתוח זה השתנה סגנונה המוזיקלי של הלהקה לאחר צאת אלבומה הראשון. התארח לצד Synyster Gates (גם הוא חלק מ-Avenged Sevenfold) בסינגל השני של גוד שארלוט, "The River". התארח בשיר "Savior, Saint, Salvation" של להקת "Bleeding Throug". התארח בשיר "Buffalo Stampede" של זמר הראפ-קאנטרי Cowboy Troy. התארח בשיר "Insatiable" של הלהקה "Atreyu". התארח בשיר "Nothing to Say" של סלאש. התארח בשיר "Haze" של הלהקה "Device" . התארח בשיר "Sandpaper" של הלהקה "Fozzy" התארח לצד Synyster Gates בשיר "Save me" של הראפר משין גאן קלי. מדיה וקבצים בנושא M. Shadows בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של M. Shadows M. Shadows, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) M. Shadows, באתר ספוטיפיי M. Shadows, באתר AllMusic (באנגלית) M. Shadows, באתר MusicBrainz (באנגלית) M. Shadows, באתר Discogs (באנגלית) M. Shadows, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת בית יהושע

תחנת הרכבת בית יהושע היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל על מסילת החוף, בצדו המערבי של בית יהושע, בסמוך לכביש 553. התחנה משרתת את תושבי המועצה האזורית חוף השרון, אבן יהודה, קדימה צורן, תל מונד והשכונות הדרומיות של נתניה. תחנת הרכבת בית יהושע נפתחה במאי 1953. בעבר יצאה מצפון מערב לתחנה שלוחה לעבר בית אריזה סמוך למפעל תנפורט הנמצא מדרום מערב לתחנה. לאחר סגירתו של בית האריזה נסלל מגרש החנייה באזורה והשלוחה קוצצה. כיום משמשת השלוחה לצרכים תפעוליים, למשל לחניית ציוד הנדסי, ואורכה הוא כ-25 מטרים. בתחילת שנות ה-90 שופצה התחנה, ונוספו לה מעבר תת-קרקעי ורציף נוסף. בקיץ 2002, נערך שיפוץ נוסף בתחנה אשר כלל התקנת מעליות ושילוט מעודכן. ב-2021 החלו להתבצע בתחנה עבודות להתקנת מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית וב-3 בספטמבר 2022 התבצעה נסיעה ראשונה של רכבת חשמלית בתחנה. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס. בתחנה שני רציפים: רציף צד אשר ממוקם בכניסה לתחנה (בצד המזרחי) במבנה הראשי ורציף צד נוסף. לתחנה יש שתי כניסות: בצד המזרחי מבית יהושע ובצד המערבי מאזור התעשייה פולג של העיר נתניה. משני צדי החניה קיימים חניונים לרכבים פרטיים, הגדול שבהם נמצא בצדו של פולג. ישנה תחנת מוניות. בתחנה עוצרות בשעות השיא שתי רכבות בשעה לכיוון דרום וצפון בקו הפרברי בנימינה - רחובות -אשקלון - באר שבע ובשאר השעות רכבת אחת. בתחנה עוצרות בשעות השיא שתי רכבות בשעה לכיוון דרום וצפון בקו הפרברי נתניה - בית שמש ובשאר השעות רכבת אחת (לאשקלון). קווי האוטובוס היוצאים מהתחנה מופעלים על ידי חברת קווים. מקרא סימנים: ♿ - אוטובוס עירוני נגיש תאונת הרכבת בבית יהושע (1963) מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת בית יהושע בוויקישיתוף תחנת הרכבת בית יהושע באתר רכבת ישראל רכבת סימנס חשמלית יצאה לנסיעת מבחן בקטע המחושמל שבין תחנות הרצליה ונתניה, בעמוד הפייסבוק של שבתשתיות, 3 בספטמבר 2022 קו חד כיווני. הקו מתואם עם זמני הגעת הרכבת. הקו פועל בימי שישי בלבד ומתואם עם זמני הגעת הרכבת הקו מתואם עם זמני הגעת הרכבת
נבחרת גביע הפדרציה של צרפת

נבחרת גביע הפדרציה של צרפת היא נבחרת הטניס של צרפת המשחקת בגביע הפדרציה העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה. הישג השיא של הנבחרת מתחילת מבנה התחרות החדש בשנת 2005 הוא זכייה בתואר ב-2019. צרפת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1963. נכון לשנת 2022 שיחקה צרפת מאז תחילת השתתפותה בגביע הפדרציה 157 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 95 מפגשים. הדירוג הנוכחי של נבחרת צרפת בדירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה, הוא המקום ה-14 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של 8 מקומות לעומת דירוג קודם. 1963 : רבע גמר 1964 : חצי גמר 1965 : חצי גמר 1966 : רבע גמר 1967 : רבע גמר 1968 : רבע גמר 1969 : רבע גמר 1970 : רבע גמר 1971 : חצי גמר 1972 : רבע גמר 1973 : סיבוב 1 1974 : רבע גמר 1975 : חצי גמר 1976 : סיבוב 1 1977 : רבע גמר 1978 : רבע גמר 1979 : רבע גמר 1980 : סיבוב 1 1981 : סיבוב 2 1982 : סיבוב 1 1983 : סיבוב 1 1984 : רבע גמר 1985 : סיבוב 1 1986 : סיבוב 2 1987 : סיבוב 2 1988 : סיבוב 2 1989 : רבע גמר 1990 : רבע גמר 1991 : סיבוב 1 1992 : רבע גמר 1993 : חצי גמר 1994 : חצי גמר 1995 : חצי גמר 1996 : חצי גמר 1997 : 1998 : בית עולמי 1999 : רבע גמר 2000 : רבע גמר 2001 : בית עולמי 2002 : רבע גמר 2003 : 2004 : גמר 2005 : גמר 2006 : רבע גמר 2007 : חצי גמר 2008 : רבע גמר 2009 : רבע גמר 2010 : רבע גמר 2011 : רבע גמר 2012 : בית עולמי ב' 2013 : בית עולמי ב' 2014 : בית עולמי ב' 2015 : חצי גמר 2016 : גמר 2017 : רבע גמר 2018 : חצי גמר 2019 : 2020-21: משחקי הגמר 2022: משחקי הגמר מדיה וקבצים בנושא נבחרת גביע הפדרציה של צרפת בוויקישיתוף נבחרת טניס הנשים של צרפת - דף הנבחרת מאתר גביע הפדרציה דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריב"ל

האם התכוונתם ל... רבי יהושע בן לוי – אמורא רבי יוסף בן לב (מהר"י בן לב) - מחכמי סלוניקי במאה ה-16 יצחק בר לווינזון – מראשוני תנועת ההשכלה ברוסיה
אלואיס הבה

אלואיס הבה (בצ'כית: Alois Hába; ‏21 ביוני 1893, ויזוביצה – 18 בנובמבר 1973, פראג) היה מלחין צ'כי, שנודע בעיקר בחיבוריו המיקרוטונאליים, בהם עשה שימוש בייחוד בסולם של רבעי טונים, אף כי השתמש גם בסולמות של שישיות-טונים ובסולמות של שנים-עשר טונים. אחיו קארל האבה היה גם הוא מלחין ואביהם היה מוזיקאי. הבה היה תלמידו של המלחין ויטצלאב נובאק. בעזרת הכנר והמלחין יוזף סוק ייסד ב-1924 מחלקה להוראה ומחקר במוזיקה מיקרוטונאלית בקונסרבטוריון של פראג. הוא הזמין כלי נגינה, כמו חצוצרות ופסנתרים ברבעי ובשישיות טונים. יצירתו המוכרת ביותר היא האופרה "אמא". מדיה וקבצים בנושא אלואיס הבה בוויקישיתוף אלואיס הבה, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט אלואיס הבה, באתר AllMusic (באנגלית) אלואיס הבה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלואיס הבה, באתר Discogs (באנגלית) ציטוטים מאת ועל אלואיס הבה רשימה כרונולוגית של יצירות אלואיס הבה אלואיס הבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיקרו

האם התכוונתם ל... מיקרו - מילה לטינית שמשמעותה "קטן" ומשמשת רבות במדע. מיקרו (תחילית) – קידומת של יחידת מידה המציינת מיליונית. מיקרוגל – קרינה אלקטרומגנטית, עם אורך גל קצר. תנור מיקרוגל – מכשיר לחימום מזון המבוסס על גלי מיקרוגל. מאקרו
תחנת הרכבת ירושלים – גן החיות התנ"כי

תחנת הרכבת ירושלים – גן החיות התנ"כי הייתה תחנת רכבת בדרום־מערב העיר ירושלים בשכונת מלחה הסמוכה לגן החיות התנ"כי. התחנה נפתחה בשנת 1996 ושודרגה ב-9 באפריל 2005 ושימשה כתחנת ביניים בקו הרכבת הפרברי בית שמש - ירושלים. התחנה ממוקמת בקילומטר ה-72.169 מתחנת תל אביב דרום, או 172.929 קילומטר מתחנת חיפה מזרח. התחנה נסגרה "זמנית" במרץ 2020 ולא נפתחה מחדש. קו הרכבת לירושלים החל לפעול בשלהי התקופה העות'מאנית, בשנת 1892. מסילת הרכבת עברה בסמוך לאל-מאלחה, באותה עת כפר ערבי מדרום-מערב לירושלים. לאחר העברת גן החיות התנ"כי אל מיקומו הנוכחי בסמוך לעמק רפאים ומסילת הרכבת, בשנת 1996 נפתחה בסמוך לו נקודת עצירה לנוסעים בעלת רציף אחד. הקו המשיך לפעול עד ה-14 באוגוסט 1998. עם ההחלטה על חידוש ושיפוץ הקו לירושלים, נשללה האפשרות של חידוש תחנת החאן, וכתחליף הוחלט על בניית תחנה באזור מלחה ושדרוג תחנת גן החיות התנ"כי מחוץ למרכז העיר. התחנה במתכונתה המחודשת נפתחה באפריל 2005. בשנת 2018, עת פתיחת הקו המהיר לירושלים ירדה דרסטית כמות הנוסעים בקו זה, מה שתרם לקו לחדול מלפעול. קיימת הצעה להפעיל בעתיד רכבות קלות על המסילה שבתחנה. עקב התפרצות מגפת הקורונה בישראל במרץ 2020 הושבתו כלל תחנות רכבת ישראל, וכשנפתחו מחדש הוחלט שלא לחדש את השירות בתחנה ובתחנת ירושלים מלחה. במסגרת התמודדות עם משבר כלכלי בעקבות התפשטות נגיף הקורונה, משרד האוצר הציע לבטל את הקו מבית שמש לירושלים עקב תפוסה נמוכה מאוד. השירות בתחנה לא חודש מאז. בתחנה יש רציף אחד ומעבר אל גן החיות התנ"כי. בעבר שימשה תחנה זו כתחנת ביניים של קו י"ם - בית שמש - ת"א - הרצליה. בזמן שהקו היה מאוחד, הקו כבר היה מוגדר כשימושי משום שלא היה אז צורך להחליף קו בתחנת בית שמש. אולם החיסרון היחידי היה התחזוקה של החוגונים, דבר שגרם לפיצולו הראשון והשני של הקו (בשנים 2006–2014 ו-2017 ומאז). לולא הפיצול, השימוש בתחנה היה נשאר גבוה או בינוני, אך החוגונים היו מגיעים לשפל תחזוקתי. הקו פוצל ל־2 קווים שונים. החלק המזרחי של הקו (מתחנת מלחה ועד בית שמש) נשאר בידי הקו הישן. החלק המערבי של הקו (מבית שמש) חובר לקו החדש שהוארך לנתניה, שפעיל בתור קו בית שמש - ת"א - נתניה. זמני ההחלפות ברכבות השפיעו לרעה על השימוש בתחנה, דבר שגרם לירידה ניכרת בשימוש של החלק המזרחי הישן של הקו. בשנת 2020 כל תחנות הרכבת במדינה נסגרו עקב מגפת הקורונה. נכון ל-2024 החלק המזרחי של הקו מושבת ואין תכנון שהוא יחזור לפעול, בעקבות השימוש הגבוה בתחנת הרכבת החדשה בירושלים, תחנת ירושלים יצחק נבון,, מצבן הגרוע של התחנות, והרכבות שעשו בקו זה (קרנועי IC3) יצאו מכלל שימוש ברכבת ישראל. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת ירושלים – גן החיות התנ"כי בוויקישיתוף תחנת הרכבת גן החיות התנ"כי באתר רכבת ישראל ליאור גוטמן, כץ מקדם רכבת קלה מירושלים לבית שמש על התוואי הישן, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2018 עם קרונות ריקים: הרכבת חזרה אחרי 89 ימי השבתה, באתר ynet, 22 ביוני 2020 משה גלעד, שנתיים הרכבת לא נסעה כאן. הגיע הזמן לשינוי, באתר הארץ, 25 באפריל 2022 ברוב שעות היממה התחנה ריקה מאדם מפאת מספר הרכבות המועט שעובר בה ביממה. אורן דורי, ארבע תחנות הרכבת העמוסות ביותר בישראל — בתל אביב, באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2017
מסעות מוקדמים ליבשת אמריקה

ישנן עדויות כי לאורך ההיסטוריה (ועד למסעו של כריסטופר קולומבוס), ערכו אנשי "העולם הישן" מסעות ימיים אשר בהם נתקלו ביבשת אמריקה, או לחלופין שדבר קיומה היה ידוע להם. בחלק ממסעות אלה אף היו ניסיונות ליישב את ה"עולם החדש" ש"התגלה" (דבר קיומה וישובה של היבשת לא היה ידוע לתושבי העולם הישן ולכן התייחסו אליה כ"חדשה" ולהגעתם אליה כ"גילויה"). למסעות אלה לא קיימות הוכחות ודאיות והקהילה המדעית דוחה את הטענות עליהם, פרט לטענות על הוויקינגים. המקור לרוב הטענות בקשר למסעות אלו הוא לרוב בכתבים או מפות מהתקופה שקדמה לקולומבוס המאזכרים כביכול את אמריקה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המתיישבים הראשונים ביבשת אמריקה היו הפלאו-אינדיאנים שהגיעו אליה עוד בתקופה הפרהיסטורית דרך מצר ברינג. מאז ייתכן שבמשך השנים נוצרו קשרי מסחר זמניים בעיקר בין תושבי אלסקה לסיביר ותושבי אמריקה הדרומית ופולינזיה, כך ייתכן שהבטטה הגיעה לפולינזיה כנראה בסביבות 1000 לספירה. בשנת 1000 בערך יצאו כמה קבוצות ויקינגים כשהמפורסמת ביניהם בהנהגתו של לייף אייריקסון למסע מערבה, והגיעו לחופי ניופאונדלנד. אחת הקבוצות הקימה התיישבות בשם וינלנד אשר שרדה תקופה קצרה. זהו המסע המשוער המוקדם ביותר של אירופאים לאמריקה. בשנות השישים של המאה העשרים אכן נתגלו שרידי יישוב ויקינגי במזרח קנדה. 1341 – מסע משוער של סנצ'ו ברנדאו הפורטוגלי לברזיל. 1421 – מסע משוער של הצי הסיני של שושלת מינג בפיקודו של ג'נג חה לאורך החופים המערביים והמזרחיים של אמריקה והתיישבות שם (ראו "1421"). 1431 – מסע משוער של הפורטוגלים בעקבות מפות סיניות לאיי הודו המערבית והתיישבות שם. 1472 – מסע משוער של ז'ואאו קורטה-ריאל הפורטוגלי לאמריקה. בשנת 1492 חצה כריסטופר קולומבוס את האוקיינוס האטלנטי והגיע לאיי הקריביים. במסעו הראשון הגיע קולומבוס רק עד אזור האיים האנטילים וירד ליבשה רק באיים אלה ובאיי הבהאמה. קולומבוס לא ידע שמדובר ביבשת נפרדת ועד יום מותו התנגד לתאוריות שסברו כך. מסע זה של קולומבוס הוא המסע המתועד הראשון ליבשת, אך למעשה המסעות הבאים היו בעלי משמעות רבה יותר בהקשר של "גילוי" היבשת וחקירתה על ידי בני העולם הישן. ב-1500 הגיע הנווט פדרו קברל לאזור שהוא היום ברזיל, והיה הראשון לדרוך באמריקה הדרומית. ב-1501 הגיע אמריגו וספוצ'י לאמריקה, לאזור ברזיל, והיה בין הראשונים שקבעו שמדובר ביבשת חדשה. ב-1524 חקר ג'ובאני דה וראצאנו לראשונה את חופי אמריקה הצפונית. לאחר תקופה קצרה של חקירת היבשת והוכחת היותה יבשת נפרדת, החלו ההגירה אל היבשת ויישובה על ידי אירופאים. תוצאות המסעות רוכזו במפות. המפה הישנה ביותר ששרדה עד היום וכוללת מידע על המסעות ליבשת החדשה היא מפת חואן דה לה קוסה שנוצרה בשנת 1500. עידן התגליות וינלנד מחלוקות על גילוי ברזיל אמריגו וספוצ'י ת'ורפין קרלספני חן מלול, מי (באמת) גילה את אמריקה?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 07.01.2020 מדיה וקבצים בנושא מסעות מוקדמים ליבשת אמריקה בוויקישיתוף אורי קציר, מגלים את אמריקה (אורכב 13.12.2007 בארכיון Wayback Machine), אתר אפלטון ד"ר יונת אשחר, מכון דוידסון, המהגרים שגילו את אמריקה, באתר ynet, 4 ביולי 2020 אסף רונאל, מתי גילה האדם את אמריקה? לפחות עשרת אלפים שנה לפני ההנחה המקובלת, באתר הארץ, 22 ביולי 2020 אמריקה, גילוי וחקר לפני קולומבוס, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וליד עידו

וליד אחמד עידו (בערבית: وليد أحمد عيدو; 2 באפריל 1942 – 13 ביוני 2007) היה פוליטיקאי סוני לבנוני וחבר פרלמנט מטעם זרם העתיד של סעד אל-חרירי בפרלמנט הלבנוני, החברה בקואליציית 14 במרץ. הוא נרצח בפיצוץ מכונית תופת יחד עם בנו ח'אלד ועוד שמונה אחרים. עידו היה מן המתנגדים הבולטים לסוריה ולמעורבותה בענייני לבנון, לנשיאה בשאר אל-אסד ולמקורבו בלבנון הנשיא אמיל לחוד. עידו נולד ב-1942 בביירות. הוא סיים את לימודיו ב-1966 והפך לשופט שנה לאחר מכן. בשנות ה-90 המאוחרות הוא היה התובע הציבורי בצפון לבנון, תפקיד שממנו אולץ להתפטר לאחר שנתגלה כי קיבל שוחד. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בין השנים 1975–1990 הוא היה חבר במיליציה הסונית אל-מוראביטון, שממנה סולק מסיבות לא ברורות. עידו הצליח לזכות במושב בפרלמנט בבחירות שנת 2000 (בחירות שנערכו בתקופת הסדר הסורי בלבנון). בבחירות 2005 נבחר שוב, ברשימתו החדשה של סעד אל-חרירי. במהלך השנתיים בהן כיהן בקואליציה הוא היה חבר במספר ועדות פרלמנטריות. עידו התנגד להתפטרות השרים השיעים מממשלת סניורה וקרא להחליפם בשרים אחרים. הוא תמך בהקמת בית דין בינלאומי לשיפוט החשודים ברצח רפיק אל-חרירי. במהלך מלחמת לבנון השנייה טען כי הוא "היה מוכן למכור את דמו כדי לקנות נשק ולהילחם בשיעים מוסלמים". עידו היה חבר הפרלמנט השלישי מן הקואליציה הלבנונית שנרצח מאז 2005. מותו הותיר את הרוב של הקואליציה האנטי-סורית בפרלמנט על שלושה מושבים בלבד. וליד עידו היה נשוי ואביהם של שלושה ילדים: ח'אלד, זהר ומאזן. פיצוץ מכונית התופת שהרג את עידו ובנו ח'לאד פצע גם את בנו האחר מאזן. עידו היה שחיין נלהב, והפיצוץ אירע לאחר שחזר מחוף הים של ביירות במהלך הסכסוך בלבנון. Lebanese lawmaker killed in Beirut blast, באתר CNN,‏ 13 ביוני 2007 Michael Slackman,‏ Chilling Echo for Lebanon, Mirror of Regional Tension, באתר עיתון הניו יורק טיימס, 27 בנובמבר 2006
Classic Queen

Classic Queen הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הרוק הבריטית קווין. הלהקה הוציאה את האלבום לאור בעקבות העלייה המחודשת בפופולריות של הלהקה בארצות הברית, לאחר יציאת הסרט עולמו של ויין, שם הומחז שיר הלהקה "Bohemian Rhapsody" באופן הומוריסטי במיוחד. על אף שהביקורות שיבחו את האלבום על היותו אוסף משובח, הוא לא שולב במארז של שאר אלבומי האוסף של הלהקה. מכירות האלבום עלו על שני האוספים הקודמים של הלהקה, Greatest Hits ו- Greatest Hits II, והוא כולל שירים שלא נכנסו לאף אחד מהאוספים הללו. פרדי מרקיורי - זמרה, קולות רקע, סינתיסייזר, פסנתר, אורגן חשמלי, דוגם, קלידים, מחיאות כפיים, הכאות באצבע צרדה בריאן מיי - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרת סלייד, זמרה, קולות רקע, סינתיסייזר, דוגם, פסנתר, קלידים, תכנות, תכנות תופים, מחיאות כפיים, הכאות באצבע צרודה, תזמורת רוג'ר טיילור - תופים, תופים אלקטרוניים, מכונת תופים, טימפני, גונג, תוף מרים, מאראקס, פעמונים, פעמון פרה, מחיאות כפיים, הכאות באצבע צרודה, זמרה, קולות רקע ג'ון דיקון - גיטרה בס, מחיאות כפיים, הכאות באצבע צרודה, סינתיסייזר, דוגם, תכנות תופים דייוויד בואי - זמרה, סינתיסייזר, מחיאות כפיים, הכאות באצבע צרודה ב-"Under Pressure" פרד מנדל - סינתיסייזר ב-"Hammer to Fall" ו-"Radio Ga Ga" סטיב גרגורי - סקסופון ב-"One Year of Love" לינטון נאיף - כלי מיתר ב-"One Year of Love" דייוויד ריצ'רדס - קלידים, כלי הקשה, תכנות ב-"These Are the Days of Our Lives" מייקל קאמן - תזמורת, ניצוח ב-"Who Wants to Live Forever" התזמורת הפילהרמונית הלאומית - כלי מיתר, כלי נשיפה מתכתיים, כלי הקשה ב-"Who Wants to Live Forever" מידע על האלבום Classic Queen באתר MusicBrainz מידע על האלבום Classic Queen באתר AllMusic האלבום Classic Queen באתר Discogs האלבום Classic Queen באתר ספוטיפיי
Queen Rocks

Queen Rocks הוא אלבום אוסף של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1997. האלבום הוא אוסף של שירי הלהקה המאופיינים בסגנון הרוק הכבד, וכן כולל את השיר (No-One But You (Only the Good Die Young שיצא לראשונה באלבום זה. השיר הוא שיתוף הפעולה האחרון בין שלושת חברי הלהקה הנותרים לאחר מותו של פרדי מרקיורי. האלבום נחשב לייחודי בשל העובדה שהוא לא המשיך את הקו הייחודי של אלבומי האוסף הקודמים: הוא כולל להיטים לצד שירים שמעולם לא יצאו כסינגלים. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בריאן מיי (למעט היכן שמצוין אחרת).  פרדי מרקיורי - זמרה ופסנתר בריאן מיי - גיטרה, קלידים, שירה וקולות רקע רוג'ר טיילור - תופים וקולות רקע ג'ון דיקון - גיטרה בס מידע על האלבום Queen Rocks באתר MusicBrainz מידע על האלבום Queen Rocks באתר AllMusic האלבום Queen Rocks באתר Discogs
הסכם קרלוביץ

הסכם קרלוביץ, או שלום קרלוביץ (בגרמנית: Frieden von Karlowitz; בסרבית: Karlovački mir ,Карловачки мир, "שלום קרלוביץ"; בטורקית: Karlofça Antlaşması, "הבנות קרלוביץ") היה הסכם שנחתם בעיר קרלוביץ שבסרביה (בגרמנית: Karlowitz; בטורקית: Karlofça; בסרבית: Sremski Karlovci ,Сремски Карловци) ב-26 בינואר 1699 בין האימפריה הרומית הקדושה (אוסטריה), האיחוד הפולני-ליטאי, הרפובליקה של ונציה ורוסיה הצארית לבין האימפריה העות'מאנית. הסכם זה סיים את מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) אשר הוכרעה צבאית לטובתה של אוסטריה כבר בקרב זנטה (אנ') ב-11 בספטמבר 1697. בעקבות קונגרס בן חודשיים בין האימפריה העות'מאנית מצד אחד והליגה הקדושה של 1684 מהצד השני, נחתם ההסכם ב-26 בינואר 1699. במסגרת ההסכם נאלצו העות'מאנים לעשות ויתורים טריטוריאליים נרחבים: רובה של הונגריה, טרנסילבניה וסלאבוניה נמסרו לאוסטריה. פודוליה הועברה לשליטת פולין. דלמטיה ומוראה (הפלופונסוס של ימינו) נמסרו לוונציה. הסכם קרלוביץ סימן את תחילת סופה של ההגמוניה העות'מאנית בדרום-מזרח אירופה, ואת הפיכתו של בית הבסבורג לכוח הדומיננטי באזור. מדיה וקבצים בנושא הסכם קרלוביץ בוויקישיתוף הסכם קרלוביץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) English text of treaty קואליציה של האימפריה הרומית הקדושה, האיחוד של פולין-ליטא, רפובליקת ונציה ופטר הגדול, הצאר של רוסיה ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאווה

סאווה (גרמנית Save או Sau, קרואטית, בוסנית וסלובנית Sava, סרבית Сава, הונגרית Száva) הוא יובל ימני והשופע ביותר של נהר הדנובה בחבל הבלקן באירופה. הסאווה ניזון משני יובלים - סאווה דולינקה (Sava Dolinka - "של העמק") וסאווה בוהינקה (Sava Bohinjka - "של אזור בוהין") - המתאחדים בתחומי סלובניה בין העיירות לסצה (Lesce) ורדובלייצה (Radovljica). מנקודה זו ועד לשפכו אל הדנובה בבלגרד, בירת סרביה, אורכו של הנהר הוא 945 ק"מ, או 990 ק"מ מנקודת השפיעה של יובלו הארוך יותר - הסאווה דולינקה. תחילתו של נהר הסאווה דולינקה בנקיק נדיז'ה (Nadiža). לאחר מכן זורם הנהר דרך נתיב תת-קרקעי שאורכו 5 ק"מ, ומגיח שוב בגובה של 842 מטר סמוך לעיירת הסקי והנופש קרנסקה גורה (Kranjska Gora). תחילתו של היובל האחר, הסאווה בוהינקה שאורכו 31 ק"מ, בגובה של 805 מטר בתחומי הפארק הלאומי היחיד בסלובניה - הפארק הלאומי טריגלב. הנהר המכונה בחלקו זה "סביצה" (Savica - "הסאווה הקטנה"), מאבד 60 מטר מגובהו במפלי סביצה (Slap Savica) ולאחר מכן חוצה את אגם בוהין. גליל מימיו של הסאווה משתרע על 95,719 קמ"ר בחלקים ניכרים של בוסניה והרצגובינה, סלובניה וקרואטיה. ספיקתו מתגברת מ-255 מ"ק לשנייה ליד זאגרב ל-1,722 מ"ק לשנייה בבלגרד, ועומקו המקסימלי מגיע ל-28 עד 30 מטר. לחלקו העליון של הנהר פוטנציאל הידרו-חשמלי רב, ובתחומי סלובניה הוקמו שלושה מפעלים להפקת חשמל מכוח מימיו, ואחרים נמצאים בשלבים שונים של הקמה. השטחים המישוריים שסביב הנהר חשופים להצפות, והסאווה הציף חלקים מבלגרד ב-1981 וב-2006. יישומם של הסכמים לפיקוח על עוצמת זרימתו של הנהר, להקמת נתיב שיט לכל סוגי כלי השיט עד לזאגרב, ולהגנה על סביבתו האקולוגית, נעצר עם התפרקות יוגוסלביה ב-1991. הסאווה פתוח לשיט לאורך 593 ק"מ משפכו אל הדנובה ועד למפגשו עם אחד מיובליו, הקופה בסמוך לסיסק. כלי שיט קטנים יותר יכולים להמשיך עד לזאגרב. הסאווה פתוח לשיט בינלאומי ועמק הנהר משמש כפרוזדור תעבורתי לכביש המהיר A3 ולמסילת הרכבת בין זאגרב לבלגרד. בשל כך שהעמק מיושב בצפיפות, הנהר סובל מבעיות זיהום קשות. הסאווה מתווה את מרבית גבולה הצפוני של בוסניה והרצגובינה (עם קרואטיה). מפל סביצה אגם בוהין שפך הסאווה אל הדנובה בבלגרד מדיה וקבצים בנושא סאווה בוויקישיתוף סאווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)