laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
SMS Audio

SMS Audio היא חברת אודיו אמריקאית בבעלות פרטית, אשר עוסקת בייצור אוזניות אופנתיות ומוצרים נלווים. החברה נוסדה על ידי הראפר 50 סנט. "SMS Audio" רכשה באוגוסט 2011 את החברה "קונו אודיו", והשיקה לראשונה את מוצריה בתחילת שנת 2012. החברה ממוקמת בפלורידה, ארצות הברית. "SMS Audio" נוסדה בחודש מרץ 2011 בעיר דלאוור, ארצות הברית, על ידי הראפר קארטיס ג'קסון, הידוע גם בשם הבמה 50 סנט. ג'קסון היה מעוניין להשיק אוזניות ייחודיות, והתחקה אחר ההצלחה של הראפר ד"ר דרה עם חברת האודיו "ביטס אלקטרוניקס", אשר השיקה לראשונה את מוצריה בשנת 2008. ג'קסון תר אחר חברת אוזניות קטנה אותה יוכל לרכוש ולמתג מחדש. באוגוסט 2011 רכש את "קונו אודיו", חברה אשר פעלה בפלורידה ועסקה בפיתוח ויצור של אוזניות אופנתיות. סכום הרכישה לא פורסם. מייסד "קונו אודיו", בריאן נוח, מונה על ידי ג'קסון לנשיא החברה הממוזגת, שפעלה מאז תחת השם "SMS Audio". נוח, אשר בעברו הועסק בתפקיד ניהולי בחברת ג'ילט, הקים את "קונו אודיו" בשנת 2007 בשל העניין האישי שלו במוזיקה ובאביזרי אודיו יוקרתיים. מיד לאחר השלמת תהליך הרכישה, החלו ג'קסון ונוח לעבוד יחדיו במטרה לעצב ולהשיק קו חדש של אוזניות יוקרתיות. בשלהי 2011 ובתחילת 2012 הושקו לראשונה שלושה מוצרים חדשים מבית היוצר של החברה החדשה. במקביל להשקת המוצרים, הכריז ג'קסון בחודש דצמבר 2011 על הפרויקט להאכיל את אמריקה(אנ'), במסגרתו התחייב לספק 250 ארוחות לאמריקנים נזקקים, במקביל לכל פריט אשר יימכר בארצות הברית באמצעות האתר הרשמי של החברה. SYNC by 50 Wireless Headphones - אוזניות קשת אלחוטיות מבוססות טכנולוגיית "קליר", אשר מאפשרת להן לקלוט עד ארבעה מכשירים בטווח של עד עשרה מטרים. SMS Audio Street by 50 On-Ear - אוזניות קשת חוטיות בעלות כבל נתיק ולחצני שליטה. SMS Audio Street by 50 In-Ear - אוזניות כפתור חוטיות בעלות מיקרופון פנימי המשמש לשיחות טלפון. SMS Audio Street by 50 DJ Pro Performance - אוזניות קשת חוטיות, מקצועיות. האוזניות מתקפלות ובעלות כבל נתיק, לחצני שליטה ורמקול פנימי. מיוצרות בעיקר עבור תקליטנים. מדיה וקבצים בנושא SMS Audio בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של SMS Audio קארטיס ג'קסון רוכש את קונו אודיו ומשיק קו חדש של מוצרים סיפור ההצלחה העסקית של הראפר ד"ר דרה והחברה "ביטס אלקטרוניקס" Where Did You Get Those Headphones? אודות היזם ואיש העסקים בריאן נוח קארטיס ג'קסון משיק בראיון את המיזם "להאכיל את אמריקה" סקירה מקצועית למוצרי החברה(הקישור אינו פעיל, 12.2.2020)
דמיטרי בילוזרצ'ב

דמיטרי בילוזרצ'ב (ברוסית: Дмитрий Владимирович Билозерчев; ‏נולד ב-22 בדצמבר 1966, מוסקבה) היה מתעמל סובייטי. אלוף אולימפי (סיאול 1988), בעל 13 מדליות, מהן 9 זהב באליפויות העולם במחצית השנייה של שנות ה-80. דמיטרי בילוזרצ'ב נולד במוסקבה והחל להתאמן בצעיר. בשנת 1983, בגיל 19 בלבד הוא כבר זכה באליפות העולם בקרב רב והיה מועמד למספר מדליות באולימפיאדה הקרובה. בשנת 1984 ברית המועצות החרימה את המשחקים האולימפיים. כתוצאה מכך בילוזרצ'ב, שהיה בשיא כושרו, לא השתתף בתחרויות. הוא השתתף במשחקי הידידות וזכה בתחרות הקרב רב אישי. בשנת 1985 הוא עבר תאונת דרכים קשה ונפצע קשה מאוד. לא היה ברור האם הוא ימשיך באימונים והאם יהיה מסוגל לחזור ליכולת גבוהה. אומנם תוך זמן קצר הוא השתקם ונכלל במשלחת המדינה לאליפות העולם בשנת 1987 בו זכה במספר מדליות. במהלך התחרות בסיאול 1988 הוא היה מוביל בתחרות קרב רב אישי ורק טעות במהלך תרגיל במקבילים גרמה לו לאבד את הבכורה לבן ארצו ולדימיר ארטיומוב. בילוזרצ'ב זכה בקרב רב אישי במקום השלישי אך זכה במספר מדליות זהב בתרגילים אישיים. בילוזרצ'ב ראה ככישלון את המקום השלישי בקרב רב אישי ותוך זמן קצר הוצא מנבחרת ארצו. לאחר שנת 1988 בילוזרצ'ב עזב את הספורט התחרותי. בתחילת שנות ה-90 הוא ואשתו עזבו את ברית המועצות והשתקעו בארצות הברית. הם מנהלים אולם אימונים בעיר ביוורטון שבמדינת אורגון. בנם היה חבר נבחרת ארצות הברית לנוער. מדיה וקבצים בנושא דמיטרי בילוזרצ'ב בוויקישיתוף דמיטרי בילוזרצ'ב, באתר olympedia.org דמיטרי בילוזרצ'ב, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית סיכום הופעות אולימפיות דמיטרי בילוזרצ'ב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בית רומנו (תל אביב)

בית רומנו, שהיה ידוע גם בשם "בית הסוחרים", הוא בניין משרדים וחנויות, שנבנה בסגנון הבינלאומי ושוכן בדרך יפו-תל אביב 9 בדרומה של תל אביב. במקום בו ניצב הבניין, שכן בית קאפוס הטמפלרי, ובו התגורר ארתור רופין עם עלייתו לארץ ישראל בשנת 1908. הבניין הנוכחי נבנה בשנת 1947 ביוזמתם וכספם של האחים יוסף רומנו, זכי רומנו ואלי רומנו מסוריה (בני אברהם, משפחה ענפה נצר לצאצאי הגאון מווילנא ולגירוש ספרד, שרכשה אדמות בתל אביב של אותן השנים). רומנו בנו מבנה על פני שטח של שלושה דונם, ובעת הקמתו נחשב לענק: אורכו עומד על כ-70 מטרים מדרך יפו בדרום ועד התעלה בה עברה מסילת הרכבת יפו–ירושלים בצפון, ורוחבו מגיע לכ-40 מטרים ממזרח למערב. את הבניין תכנן האדריכל מאיר הורמן. במרכזו משתרעת חצר פנימית מוארכת ונגישה לכלי רכב דרך מעבר מרחוב יפו אשר מוקם בקומת הקרקע. המבנה מתנשא לגובה של ארבע קומות, ובחצר הפנימית הוקמו בשתי הקומות התחתונות אכסדראות עמודים. לחלקו האחורי נוספה לימים קומה חמישית. לעיתים הוא מתואר כקניון הראשון בארץ ישראל (ראו גם פסז' פנסק). 300 החנויות במבנה אוכלסו החל מתחילת שנת 1948. בתחילתו שכנו במבנה חנויות שונות ומספר משרדי ממשלה, דוגמת חלק מיחידות המנהלה של משרד הביטחון וצה"ל, פקיד שומה תל אביב 2, מועצת הפיקוח על פרי הדר, פרקליטות מחוז תל אביב, משרד החקלאות, ומשרדי מס רכוש ומס הכנסה (פ"ש 5); אך בהמשך הוא נודע בעיקר בזכות חנויות הביגוד והאופנה הרבות שפעלו בו. בתקופה החל מיוני 1948, שבה היו ממוקמות במבנה יחידות מנהלה של משרד הביטחון וצה"ל, כונו אלה ששירתו שם בלעג: "שועלי בית רומנו" (על משקל שועלי שמשון). בעשור השני של המאה העשרים ואחת החל המקום לשמש בשעות שאחרי הפעילות העסקית למסיבות על ידי קבוצת התדר. חברת נכסים ובניין החזיקה ב-72% מהבעלות על בית רומנו. במרץ 2022 נמכר הבניין לקבוצת הנדל"ן YBOX תמורת 371 מיליון ש"ח בתוספת מע"מ. ב-1 באוגוסט 2023, הודיע רון חולדאי, ראש עיריית תל אביב, כי הבניין יעבור לבעלות עירונית וישונה ייעודו לבניין ציבורי. מדיה וקבצים בנושא בית רומנו בוויקישיתוף בית רומנו, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" משה הרפז, "בית רומנו. האמנם הקניון הראשון של ת"א?" נתלי מון, ‏חזירי הנדל"ן מנצחים את תל אביב: האמנים עוזבים את בית רומנו, באתר "Time Out ישראל", 24 בנובמבר 2022 דפנה ארד, "התדר" - כך כבשו ההיפסטרים את תל אביב בסערה, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2016 איתן גרסטנפלד, וויי בוקס רוכשת את בית רומנו מנכסים ובנין תמורת 370 מיליון שקל, באתר ביזפורטל, 3 במרץ 2022; דיווח מיידי – רכישת זכויות בנכס מקרקעין בתל אביב – "בית רומנו", באתר "מאיה", 3 במרץ 2022 בשורה לבליינים: המתחם הפופולרי בת"א ימשיך לפעול | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-08-01
בית רומנו

האם התכוונתם ל... בית רומנו (חברון) – מבנה בבעלות יהודים בחברון בית רומנו (תל אביב) – בניין משרדים וחנויות השוכן בדרך יפו-תל אביב בתל אביב רומנו
שלמה בכור חוצין

הרב שלמה בכור חוצין (רשב"ח ; 1843–1892) היה פוסק, פייטן, עיתונאי, מתרגם, בעל בית דפוס ובין בולטי הרבנים בבבל במחצית השנייה של המאה ה-19. נולד בבגדאד בשנת 1843 (ה'תר"ד) כבן למשפחת רבנים מיוחסת, מצאצאיו של הרב צדקה חוצין הראשון. בצעירותו למד בישיבת מדרש בית זלכה, ונמנה עם תלמידיו של הרב עבדאללה סומך. תחומי העניין שלו היו רבים, והוא עסק בפעילויות מגוונות לאורך חייו. בין היתר, נהג לכתוב באופן קבוע לעיתונות העברית של התקופה, כולל לעיתונים שהתפרסמו בבגדאד, הודו, ארץ ישראל ומזרח אירופה. לאורך השנים כתב למעלה מ-150 מאמרים לעיתונים שונים, כולל הלבנון, המגיד, הצפירה, החבצלת, הדובר (בגדאד), המבשר (כלכותה) ועוד. מאמריו עסקו בנושאים מגוונים, כגון חיי הקהילות היהודיות בעיראק, כורדיסטן ופרס, הלכה, מוסר, תרבות, פוליטיקה עולמית וענייני השעה. מאמריו הם מקור לידע רב על קורות היהודים באזור עיראק ופרס של זמנו, חייהם התרבותיים ורדיפות כנגדם. במאמריו הוא ביטא גישה המשלבת בין קבלת ערכים משכיליים ומודרניים לבין שמירה על המסורת. בתחום החינוך שימש כמנהל "מדרש תלמוד תורה״ בבגדאד, וכן שימש לתקופה כמורה לתלמוד בבית הספר של כי"ח בעיר. עוד שימש כראש סניף "חברת שומרי תורה" וסגן נשיא "חברת שומרי מצווה" בבגדאד. כפוסק קיבל אליו שאלות הלכתיות מרחבי עיראק, וכן מהקהילה היהודית-בגדאדית בהודו וארצות נוספות. בשנת 1867 הקים בית דפוס עברי בבגדאד (בית הדפוס העברי השלישי שהוקם בעיר), שהמשיך לפעול על ידי בנו גם לאחר מותו. בין הספרים שהדפיס נכללים קבצים של סיפורי מעשיות שליקט וקיבץ לשלושה ספרים, ועוסקים במוסר וטוהר המידות. בנוסף לבית הדפוס היה בעל בית מסחר לספרים עבריים בבגדאד, ושימש בתור הנציג המקומי של חברת מקיצי נרדמים. כחלק מתפקידו פעל להפיץ מנויים של עיתונים עבריים שונים (כגון המגיד) בקרב יהודי בגדאד. הוא שאף להקים כתב עת דו לשוני עברי-ערבי בבגדאד, אך לא הצליח לקבל רישיון לכך מהשלטונות העות'מאנים. לאורך השנים תרגם כתבים שונים מעברית לערבית יהודית, כולל חלקים מההגדה של פסח ומהסידור. הלך לעולמו ב-29 בספטמבר 1892 (ח' תשרי ה'תרנ"ג) בגיל 49, ונקבר בבגדאד. הגדה של פסח בתרגום לערבית-יהודית, ליוורנו 1887. מעשה ניסים - סיפורים ממסורת ישראל, חמ"ד. מעשים טובים - סיפורים ממסורת ישראל, בגדאד 1889. מעשים מפוארים - סיפורים ממסורת ישראל, בגדאד 1890. תלמוד קטן - חידושים בתלמוד עם קובץ הנחיות מוסר לתלמידים בשם "חנוך לנער" לב חקק, אגרות הרב שלמה בכור חוצין, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005. יונה צבר, "העברית של חכם שלמה בכור חוצין : רב משכיל בגדאדי (1843-1892)", הדור [א] (תשס"ז) 125-131 . יצחק אבישור, קווים ליצירה הספרותית-עממית של שלושה רבנים בבליים במחצית השנייה של המאה הי"ט, פעמים 59 (אביב תשנ"ד). משה ש. שבת, ישיבות בגדאד - התהוותן והשפעתן לדורות, כרך א (ירושלים תשע"ו), עמ' 297-311; כרך ג (ירושלים תשע"ט), נספח י. שאול רגב, דורש טוב לעמו: פעילותו העיתונאית של הרב שלמה בכור חוצין מבגדאד, ליבי במזרח, גיליון ג, עמ' 339 - 361 כתבי שלמה בכור חוצין בפרויקט בן-יהודה חכם שלמה בכור חוצין, באתר "החכם היומי" שלמה בכור חוצין (1843-1892), דף שער בספרייה הלאומית שלמה דשן, סיפור מפתיע על רב שהוא גם עיתונאי בבגדד של המאה ה-19, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2005
נבואות איש העש

נבואות איש העש (באנגלית: The Mothman Prophecies) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן אימה פסיכולוגי, שיצא בשנת 2002 על פי ספרו של ג'ון קיל הנושא את אותו השם. בסרט מככבים ריצ'רד גיר, לורה ליני, ויל פאטון ודברה מסינג. הסרט עוסק בתופעת איש העש, יצור שכביכול נראה מספר פעמים באזור פוינט פלזנט שבמערב וירג'יניה בשנים 1967-1966; הוא תואר על ידי מספר אנשים כיצור מכונף בעל עיניים גדולות, בוהקות ואדומות. בסרט מופיע גיר כעיתונאי שחוקר את אגדת איש העש. העיתונאי ג'ון קליין ניצל בתאונת דרכים בה מתה אשתו מרי מפציעותיה; לפני מותה היא מציירת דמות של איש עש שהופיעה לפניה והובילה לסטייתה מהכביש. ג'ון מתחיל לחקור את מות אשתו. שנתיים מאוחר יותר הוא מאבד את דרכו בכביש במערב וירג'יניה ומגיע אל העיירה פוינט פלזנט. בסיוע השוטרת קוני הוא מגלה כי תושבי העיירה מדווחים בשבועות האחרונים על תופעות על-טבעיות הממוקדות ב"איש העש", אותו הם מתארים כיצור עם כנפיים שמביא לאסונות שונים כשהוא מופיע, או גורם לשמיעת קולות המנבאים אסונות. ג'ון מנסה לחקור לעומק את הסיפור ולנסות להציל את תושבי העיירה, אך מופעל גם על ידי מחשבות ודמיונות אישיים משלו. מרבית הסצינות צולמו בפיטסבורג וקיטנינג שבפנסילבניה. הסרט מתאר מספר אירועים שהתרחשו בארצות הברית, בהם התמוטטות גשר סילבר ליד פוינט פלזנט ב-1967, בה נהרגו 46 איש; סיבת ההתמוטטות קשורה לטענת החוקרים בכשלים טכניים של בניית הגשר, אך בספר ובסרט היא קושרה אל איש העש. הסרט קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי הקולנוע. באתר "Rotten Tomatoes" הוא דורג עם 53% ביקורות חיוביות מתוך 137 ביקורות. בקופות הקולנוע זכה הסרט להצלחה מסוימת, כך שהרוויח ברחבי העולם מאז יציאתו לאקרנים יותר מ-55 מיליון דולר. אתר האינטרנט הרשמי של נבואות איש העש "נבואות איש העש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נבואות איש העש", באתר נטפליקס "נבואות איש העש", באתר AllMovie (באנגלית) "נבואות איש העש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נבואות איש העש", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נבואות איש העש", באתר Metacritic (באנגלית) "נבואות איש העש", באתר אידיבי "נבואות איש העש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נבואות איש העש, באתר "Rotten Tomatoes"
אוסנבריק (כדורגל)

מועדון כדורגל אוסנבריק (בגרמנית: VfL Osnabrück) הוא מועדון כדורגל גרמני, המשחק בעיר אוסנבריק שבגרמניה. המועדון משחק בליגה הגרמנית השלישית. המועדון נוסד בשנת 1899 ושיחק לאורך השנים בליגות אזוריות בגרמניה. בשנת 1939 הגיע לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת ואלדוף מנהיים. עד שנת 1974 הליגה הגרמנית השנייה הייתה ליגה אזורית ובשנה זו נוסדה ליגה ארצית והמועדון הצטרף לליגה זו בשנתה הראשונה. המועדון שיחק בליגה השנייה 10 עונות ברציפות מעונת 1974/1975 ועד עונת 1983/1984. בעונות 1976/1977, 1978/1979, 1979/1980, 1980/1981 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות נירנברג, רוט וייס אוברהאוזן, שאלקה 04 ושטוטגרט בהתאמה. בסוף עונת 1983/1984 ירד לליגה השלישית, שם שיחק עונה אחת וחזר לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה 8 עונות ברציפות מעונת 1985/1986 ועד עונת 1992/1993. בעונת 1989/1990 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת איינטרכט בראונשווייג. בעונת 1992/1993 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת איינטרכט פרנקפורט. בסוף העונה ירד לליגה השלישית. המועדון שיחק בליגה השלישית 7 עונות ברציפות מעונת 1993/1994 ועד עונת 1999/2000 שבסופה חזר לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית עד עונת 2011/2012. בעונת 2006/2007 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת הרטה ברלין. בעונת 2009/2010 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצת שאלקה 04. מעונת 2011/2012 המועדון שיחק שמונה עונות ברציפות בליגה השלישית לאחר שנשר מהבונדסליגה השנייה. בקיץ 2019 הבטיח המועדון את חזרתו לבונדסליגה השנייה. בעונת 2020/21 סיים המועדון במקום ה-16 בבונדסליגה השנייה, ונשר בחזרה לליגה השלישית. בתום עונת 2022/2023 שבה אוסנבריק לבונדסליגה השנייה, אך תוך עונה אחת בלבד, שבה לליגה השלישית. הגביע הגרמני: רבע גמר (2): 1989/1990, 2009/2010 גרמניה טינו ברביג גרמניה אנסגר ברינקמן גרמניה כריסטיאן קלאסן קזחסטן קונסטנטין אנגל גרמניה פטריק אוומויילה ארצות הברית ג'ו אנוקס גרמניה הייקו גלודה גרמניה מתיאס היידריש גרמניה פול לינץ אנגליה ניל מרמון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו אדי ואקו מנגה גרמניה תומאס רייכנברגר גרמניה אנדריאס שאפר גרמניה גרד וולקר שוק גרמניה דניאל טיאונה דנמרק נילס טון הנסן גרמניה קלאוס דיטר ווליץ מדיה וקבצים בנושא אוסנבריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסנבריק אוסנבריק, ברשת החברתית פייסבוק אוסנבריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסנבריק, ברשת החברתית אינסטגרם אוסנבריק, ברשת החברתית LinkedIn אוסנבריק, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
פ.צ. קמניצר

מועדון כדורגל קמניצר הוא מועדון כדורגל המהעיר קמניץ שבגרמניה. המועדון נוסד לאחר הקמת המדינה ההיסטורית גרמניה המזרחית ובתאריו והופעותיו באירופה הופיע כנציג גרמניה המזרחית. המועדון משחק נכון לעונת 2023/2024 בליגה הגרמנית הרביעית. המועדון משחק בעיר קמניץ שנקראה בזמן קיומה של המדינה ההיסטורית גרמניה המזרחית קרל-מרקס-שטאדט ושם המועדון היה פ.צ. קרל-מרקס שטאדט. בשנת 1956 צורף מועדון הכדורגל למועדון הספורט של קרל-מרקס-שטאדט ובעונת 1962/1963 החל לשחק בליגת העל המזרח-גרמנית. בשנת 1966 הופרד מועדון הכדורגל ממועדון הספורט. בעונת 1966/1967 זכה באליפות היחידה של מזרח גרמניה. בעקבות זכייתו של המועדון באליפות, העפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אירופה לאלופות בעונת 1967/1968. המועדון הפסיד בסיבוב הראשון לקבוצת אנדרלכט מבלגיה והודח מהטורניר. בשנת 1969 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע המזרח גרמני והפסיד לקבוצת פ.צ. מגדבורג. בסוף עונת 1969/1970 ירד לליגה המזרח גרמנית השנייה ולאחר עונה אחת חזר לליגת העל המזרח גרמנית. המועדון שיחק ברציפות בליגת העל המזרח גרמנית עד לפרוקה בשנת 1991. בשנים 1983, 1989 הגיע לגמר הגביע המזרח גרמני והפסיד לקבוצות פ.צ. מגדבורג ודינמו ברלין בהתאמה. בעונת 1988/1989 סיים את ליגת העל המזרח גרמנית במקום השלישי והעפיל בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1989/1990. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת בואבישטה מפורטוגל. בסיבוב השני ניצח את קבוצת פ.צ. סיון משווייץ. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת יובנטוס מאיטליה והודח מהטורניר. בעונת 1989/1990 סיים את ליגת העל המזרח גרמנית במקום השני והעפיל בפעם השנייה לגביע אופ"א בעונת 1990/1991. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת בורוסיה דורטמונד מגרמניה והודח מהטורניר. לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, המועדון שינה את שמו למועדון כדורגל קמניצר, הצטרף לליגה הגרמנית השנייה בעונת 1991/1992 ושיחק בליגה במשך 5 עונות ברציפות עד עונת 1995/1996. בעונת 1992/1993 הגיע לחצי גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת הרטה ברלין II. בעונת 1995/1996 הגיע לשמינית הגמר הגביע והפסיד לקבוצת פורטונה דיסלדורף. בסוף העונה ירד לליגה השלישית של גרמניה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השלישית ובליגה השנייה עד עונת 2011/2012. מעונה זו המועדון משחק ברציפות בליגה השלישית. אליפות מזרח גרמניה: (1) (1967) גביע אופ"א: שמינית גמר (1): 1989/1990 ליגת האלופות: סיבוב ראשון (1): 1967/1968 גרמניה יורגן ברינגר גרמניה מיכאל באלאק גרמניה טורסטן ביטרמן גרמניה סבן קולר גרמניה תומאס לאודלי גרמניה אולף מלהורן אלבניה ארווין סקלה גרמניה לוץ ויינהולד מדיה וקבצים בנושא פ.צ. קמניצר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פ.צ. קמניצר (בגרמנית) פ.צ. קמניצר, ברשת החברתית פייסבוק פ.צ. קמניצר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פ.צ. קמניצר, ברשת החברתית אינסטגרם פ.צ. קמניצר, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt
ז'ארקו קוראץ'

ז'ארקו קוראץ' (במונטנגרית: Жарко Кораћ; נולד ב-11 ביוני 1987) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת החלוץ. קוראץ' גדל במחלקת הנוער של זטה והחל לשחק בקבוצת הבוגרים של המועדון ב-2005. בשנת 2007 קוראץ' זכה עם הקבוצה באליפות מונטנגרו, וכן בתואר גם מלך שערי הליגה עם 16 שערים. עונה לאחר מכן קוראץ' עבר לוויבודינה נובי סאד מהליגה הסרבית ובסיום העונה חזר לזטה. בשנת 2010 עבר לשריף טירספול מהליגה המולדובית, ובאמצע העונה חזר לזטה. בשנת 2012 כבש 20 שערים וזכה בשנית בתואר מלך שערי הליגה המונטנגרית. בסך הכל כבש קוראץ' 78 שערי ליגה במדי זטה, והוא הכובש המצטיין של הליגה המונטנגרית בכל הזמנים. בקיץ 2013 הגיע קוראץ' לישראל והושאל להפועל חיפה. בעונת 2013/2014 כבש 11 שערי ליגה והיה מלך השערים של הפועל חיפה, ובסופה סיים את דרכו במועדון. ב-2 ביוני 2014 חתם קוראץ' לארבע שנים בבית"ר ירושלים, תמורת שכר של 150 אלף אירו לעונה. ב-13 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 להפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-13 בספטמבר 2014, במסגרת המחזור הראשון בליגת העל כבש קוראץ' את שער השוויון בתיקו 1-1 מול הפועל באר שבע בבעיטת עונשין מ-11 מטרים. לאחר חצי עונה בבית"ר ירושלים, במהלכה כבש חמישה שערים ב-14 הופעות, חזר קוראץ' להפועל חיפה וחתם לשלוש שנים וחצי במועדון. עד תום העונה ערך קוראץ' 14 הופעות בהפועל חיפה אך לא הצליח לכבוש, ובעונת 2015/2016 כבש ארבעה שערים. ב-24 בינואר 2020 חתם החלוץ בקבוצת הפועל עפולה מהליגה הלאומית. זטה אליפות מונטנגרו: 2006/2007 תארים אישיים מלך השערים של הליגה המונטנגרית (2): 2006/2007, 2011/2012 ז'ארקו קוראץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ז'ארקו קוראץ', באתר Transfermarkt ז'ארקו קוראץ', באתר Soccerway ז'ארקו קוראץ', באתר FootballDatabase.eu יגאל גולדשטיין, ‏חוזר לישראל: זרקו קוראץ' חתם בעפולה, באתר ערוץ הספורט, 24 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא מונטנגרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השבויה מקווקז

השבויה מקווקז או ההרפתקאות החדשות של שוריק (ברוסית: Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика) הוא סרט סובייטי שהופק על ידי אולפני הסרטים מוספילם. בהתאם לנתונים רשמיים כ-76 מיליון צופים ראו את הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע. לאור ההצלחה של הסרט מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק ב-15 ביוני 1965 התסריטאים ביקשו לצלם המשך הסרט. ב-26 באוקטובר 1965 הצילומים אושרו. בסרט נכללו מספר שירים על מוזיקה של אלכסנדר זצפין שהיו ללהיט בברית המועצות. לאוניד גאידאי רצה דמות חדשה לתפקיד הנשי הראשי בסרט. לאחר בדיקת מאות מועמדות של שחקניות בסופו של דבר נבחרה שחקנית הקרקס נטליה וארליי שעבודה זה היה תפקיד ראשי ראשון. "שלישיית הפושעים" ששיחקה בסרט קודם הועברה לסרט זה והיה לה תפקיד מרכזי בעלילה. לאחר סיום הצילומים, ראשי תעשיית הקולנוע הסובייטית פסלו אותו והייתה סכנה שהסרט לא יגיע להקרנות בבתי הקולנוע. בסופו של דבר העותק היחיד הגיע להקרנה פרטית בביתו של ליאוניד ברז'נייב שאהב את הסרט ונתן אישור להקרנתו. הסטודנט שוריק (אלכסנדר דמיאננקו) הגיע לקווקז במטרה ללמוד את הפולקלור המקומי. במהלך הסיורים הוא פגש סטודנטית צעירה (נטליה וארליי) ממוסקבה שמבקרת את קרובי המשפחה שמתגוררים באחד הכפרים באזור. מנהל מפעל מקומי (ולדימיר אטוש) מעוניין להתחתן איתה ומנסה לסגור עסקה עם דוד שלה שעובד כנהגו. הם מסכמים ביניהם את הנושא תמורת תשלום וללא שום הודעה לכלה המיועדת. הם מחליטים להגיד לשוריק שהוא צריך להשתתף בחטיפת כלה כחלק של הנוהג המקומי ולא מספרים לשוריק שהנחטפת למעשה לא יודעת שהיא צפויה להתחתן בקרוב. כך הם מקווים לנצל את ההכרות בין הצעירים ולהקל על הנושא. החטיפה הצליחה ומייד לאחריה כאשר שוריק הבין מה נעשה הוא מאושפז בבית החולים לחולי נפש. שוריק מצליח להימלט מהמוסד. הצעירה הצליחה להימלט ממקום בו היא מוחזקת אך כמעט נתפסת מחדש. בעזרתו של שוריק היא בכל זאת הצליחה להשתחרר מהחוטפים. שוריק, הסטודנטית והחבר שלהם מביימים מתקפה על בית של החתן בכוח וכאשר הוא מנסה לברוח פוצעים אותו. בסוף הסרט מזמיני החטיפה נשפטים והצעירים חוזרים למוסקבה בנפרד. מדיה וקבצים בנושא השבויה מקווקז בוויקישיתוף "השבויה מקווקז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השבויה מקווקז", באתר נטפליקס "השבויה מקווקז", באתר AllMovie (באנגלית) "השבויה מקווקז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סרט באתר מוספילם
פולינה צ'יקטונוב

פולינה צ'יקטונוב (נולדה ב-17 בינואר 1980) היא רקדנית, מורה לריקוד וכוריאוגרפית ישראלית. נולדה בטג'יקיסטן, לאב פרופסור לביולוגיה ולאם מורה לנגינה בפסנתר. בגיל 6 החלה ללמוד ריקוד ובשנת 1992, בגיל 12, עלתה עם משפחתה לישראל. בוגרת תואר ראשון בהנדסת תוכנה וניהול מטעם המכללה האקדמית להנדסה, אפקה. משנת 1995 עד שנת 1998 החזיקה צ'יקטונוב בתואר אלופת ישראל בריקודים סלוניים למקצוענים. כמו כן היא משתתפת בקביעות בתחרויות ארציות בריקודים סלוניים ולטיניים. בן זוגה המקצועי לריקודים הסלוניים משנת 2000 הוא אורון דהן (למעט שנתיים בהן רקדה עם דניס בלוצרקובסקי). צ'יקטונוב ייצגה את ישראל בתחרויות בינלאומיות, ובהן אליפויות אירופה ואליפויות העולם בריקודים סלוניים. משנת 2005 עד 2012 השתתפה בתוכנית הריאליטי "רוקדים עם כוכבים". בעונה הראשונה השתתפה כבת זוגו לריקודים של אבי גרייניק, בעונה השנייה - פבלו רוזנברג, בעונה השלישית - מיכאל הנגבי, בעונה הרביעית - אורן סמדג'ה, בעונה החמישית - משה פרץ (השניים זכו במקום השני), בעונה השישית - אקי אבני, ובעונה השביעית - שלמה בראבא. בשנת 2024 חזרה להשתתף בעונה השלישית של רוקדים עם כוכבים בקשת, ורקדה עם יזהר כהן. משנת 2000 היא מופיעה יחד עם בן-זוגה לריקוד אורון דהן במופעי מוזיקה קובנית, יחד עם ההרכב המוזיקלי "סולו טו". צ'יקטונוב בעלת תעודת מדריך, בוחן ושופט בריקודים סלוניים, והיא מלמדת ומדריכה רקדנים לקראת תחרויות בארץ ובעולם. צ'יקטונוב גרושה ואם לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא פולינה צ'יקטונוב בוויקישיתוף פולינה צ'יקטונוב, ברשת החברתית אינסטגרם פולינה צ'יקטונוב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית פולינה צ'יקטונוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פולינה צ'יקטונוב, באתר Dance sport info ריאיון עם פולינה צ'יקטונוב, באתר הפקולטה פולינה צ'יקטונוב, באתר הבמה אירועי תרבות של "סולו טו" בהשתתפותה של צ'יקטונוב, באתר jerusalemite לילה אודינייב‏, משה פרץ שומר, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2009 האתר הרשמי של התוכנית רוקדים עם כוכבים, באתר רשת