laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יש לי סימפטיה

"יש לי סימפטיה" הוא שיר שנכתב על ידי המשורר מאיר ויזלטיר, הולחן על ידי שלמה גרוניך ובוצע במקור על ידי נורית גלרון. זהו אחד השירים הידועים ביותר של גרוניך והמזוהים ביותר עמו. השיר נכתב על ידי מאיר ויזלטיר ונכלל בספר שיריו "דבר אופטימי, עשיית שירים" שיצא לאור בשנת 1976. השיר הולחן ועובד על ידי שלמה גרוניך עבור ערב שירי משוררים השלישי שארגנה תחנת גלי צה"ל בשנת 1980. במסגרת ערב שירי המשוררים, שנערך ביוזמת מחלקת התרבות של גלי צה"ל, הולחנו ובוצעו שירים שנכתבו על ידי משוררים. ערב שירי המשוררים השלישי הוקדש לעיר תל אביב שציינה את שנתה ה-70, ונערך בשיתוף עיריית תל אביב-יפו. את השיר הלחין גרוניך בעת ששהה בניו יורק. כשבוע לפני האירוע ביקש גרוניך את אישורו של ויזלטיר לשימוש ביצירתו. את השיר ביצעה נורית גלרון בליווי נגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית. ב-1982 הכניסה גלרון את השיר לאלבומה "סימפטיה". השיר נכלל גם ב"אלבום משפחתי", אלבום משותף לגרוניך ולשם טוב לוי שיצא ב-1983, באלבום "מאחורי הצלילים" משנת 1984 שהוציאו יחד שלמה גרוניך ומתי כספי, ובאוסף "שלמה גרוניך - המיטב" שיצא ב-2010. הווידאו קליפ לשיר צולם בחלקו באתרים שונים בתל אביב. בקליפ התזזיתי נראה גרוניך מנגן בפסנתר במדשאת כיכר המדינה, מתרוצץ עם כלבים, דוחף אוטובוס, רוקד על הפסנתר ומטפס על פסלים ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות. בחודש מאי 2023 יצא ביידיש השיר "שירה זינגט שירה". מילים שכתב ליפה שמלצר- זמר-יוצר חסידי-אמריקאי לשיר. השיר נפתח בשורה: "יש לי סימפטיה לאמנות קונספטואלית בתל אביב". העיר תל אביב מתוארת בשיר כ"עיר בלי קונספציה", "טיח נופל" וכ"עיר בלתי מרגשת, מאורת טיח נואשת, נדנדת פח רועשת". בשיר מובעת סימפתיה לאנשי תל אביב שמתוארים כמי שמתאמצים, מתרגשים, מתעקשים ומתייאשים. הסימפתיה מובעת לאנשי העיר למרות עירם והתאורים הלא מחמיאים כלפיה בשיר ואולי אף בניגוד לעיר. המילה "סימפתיה" היא מילת מפתח בשיר, ומופיעה לא פחות מ-25 פעמים, והיא אף המילה החותמת את השיר. בשנת 1984 הזמר מתי כספי ביצע יחד עם שלמה גרוניך (מלחין השיר) את השיר במסגרת האלבום מאחורי הצלילים. סרטון השיר "יש לי סימפטיה" באתר יוטיוב מילות השיר "יש לי סימפטיה" באתר שירונט סיפור של שיר - יש לי סימפטיה בערוץ היוטיוב של כאן - תאגיד השידור הישראלי, 29 ביולי 2015 יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת באתר יוסימיוזיק יאיר טוקר, ‏מרהיב: "יש לי סימפטיה" בגרסת האידיש של מקהלת 'שירה', באתר כיכר השבת, 14 במאי 2023
דניאל פרידמן (שחמטאי)

דניאל פרידמן (בלטבית: Daniels Fridmans‏; נולד ב-15 בפברואר 1976 ריגה) הוא שחמטאי יהודי-לטבי-גרמני בדרגת רב אמן. נכון לאוגוסט 2018, מדורג במקום העשירי בגרמניה לפי מד כושר. בשנת 1992 זכה פרידמן במדליית ארד באליפות העולם בשחמט לנוער עד גיל 16 (אחרי פטר סבידלר ורונן הר צבי). בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוא השתתף בתחרויות לאומיות ובינלאומיות. בשנת 1996 הוא זכה באליפות לטביה. בשנת 1994 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי. בשנת 1999 פרידמן היגר בגרמניה. בשנת 2001 הוענקה לו דרגת רב אמן. הוא ניצח במספר תחרויות בינלאומיות (בציריך 2002, במרסיי 2006, בלוזן 2006 בלירפול 2006). בשנים 2008, 2012 ו-2014 הוא זכה באליפות גרמניה. בשנת 2015 הוא זכה במקום השלישי באליפות גרמניה בשחמט. פרידמן היה חבר נבחרת גרמניה באליפות העולם בשחמט וזכה במדליית זהב אישית בשנת 2013. בשנת 2011 הוא היה חבר נבחרת גרמניה בשחמט שניצחה באליפות אירופה בשחמט לנבחרות. בשנת 2013 הוא זכה במקום השלישי בתחרות העל גרנקה קלאסיק. בשנת 2015 הוא חלק מקומות 5–7 עם דניאל דרודיצקי בתחרות שנערכה בריגה. אשתו של דניאל פרידמן היא אנה זטונסקיך, רב אמן לנשים ואלופת ארצות הברית בשחמט. בין השנים 1996 ל-2018 השתתף פרידמן ב-8 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא דניאל פרידמן בוויקישיתוף דניאל פרידמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) דניאל פרידמן, באתר פיד"ה (באנגלית) Fridman, Daniel - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=20&fed=GER&flag=30 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דה סוטו דה-לוקס

דה סוטו דה-לוקס (באנגלית: DeSoto Deluxe) היא מכונית סלון שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" בחברת קרייזלר האמריקאית בין השנים 1939–1952. חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928. חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי. גרסת 4 דלתות סדאן גרסת 2 דלתות קופה דה סוטו דה-לוקס מודלים 1939, 1940, 1941 דור ראשון (יוצר בין השנים 1942–1948) דור שני (יוצר בין השנים 1949-1952) "דה סוטו דה-לוקס", שנת 1946 - קופה "דה סוטו דה-לוקס", שנת 1946 - קופה "דה סוטו דה-לוקס", שנת 1948 - קופה "דה סוטו דה-לוקס", שנת 1949 - סדאן, 4 דלתות "דה סוטו דה-לוקס", שנת 1952 - סדאן, 4 דלתות קרייזלר דה סוטו איירסטרים דה סוטו פאוורמסטר דה סוטו דיפלומט דה סוטו איירפלו דה סוטו סוב-אורבן דה סוטו אדוונצ'ור מדיה וקבצים בנושא דה סוטו דה-לוקס בוויקישיתוף דה סוטו דה-לוקס, סרטון באתר יוטיוב "דה סוטו דה-לוקס" oldcarbrochures.com/static/NA/DeSoto/1951 "דה סוטו" שנת 1946 - מפרט oldcarbrochures.com/static/NA/DeSoto/1946_DeSoto/1946 Gunnell, John (Herausgeber), The Standard Catalog of American Cars 1946-1975, Kraus Publications (1987), ISBN 0-87341-096-3 סדרות דה סוטו דה-לוקס American Cars, 1946–1959: Every Model, Year by Year "דה סוטו דה-לוקס" - דור שני: קטלוג automobile-catalog.com/make/desoto/full-size_desoto_2gen/full-size_desoto_2gen_deluxe_4-door_sedan/1952
הווארד בריל

הווארד בריל (באנגלית: Howard Brill; ‏14 באוקטובר 1915 - 1 בפברואר 1980), היה אתלט יהודי-אמריקאי, מקום רביעי באליפות ארצות הברית ומקום 11 בעולם (1938) בהדיפת כדור ברזל. בריל נולד וגדל בניו יורק למשפחה יהודית. בתחרות שנערכה בניו יורק ב-28 במאי 1938 קבע בריל בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 15.74 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות IC4A(אנ') שנערכה בניו יורק ב-2 ביוני הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.62 מטר ובאליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה הוא סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.26 מטר. הדיפת כדור ברזל: 15.74 מטר (1938) Day by day in jewish sports history, עמוד 156 הווארד בריל, באתר Track and Field Statistics (באנגלית) HISTORY OF US NATIONALS RESULTS: SHOT PUT – MEN, באתר TRACK & FIELD NEWS IC4A CHAMPIONSHIPS 1876-1942, באתר GBR Athletics (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הווארד בריל".
רוסיה באירוויזיון 2008

רוסיה השתתפה באירוויזיון 2008 עם השיר "Believe" בביצוע של דימה בילאן. ערוץ הטלוויזיה הציבורי רוסיה-1 ארגן את התחרות הלאומית לבחירת הנציג הרוסי לאירוויזיון ואף הפיק סרט תיעודי אודות המופע והכנותיו. התחרות שנקראה "אוורווידני" נערכה באולם הקונצרטים אקדמיסקי שבמוסקבה והונחתה על ידי אוקסנה פדורובה ואוסקר קוצרה. 27 שירים התחרו בתחרות ונבחרו כשילוב של חמישים אחוז תוצאות חבר השופטים באולם וחמישים אחוז של תוצאות הקהל בבית, בחבר השופטים נמנה בין היתר המלחין איגור קרוטוי. מריה שריפוביץ' זוכת האירוויזיון לקחה חלק באירוע במהלך מופעי הביניים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא רוסיה באירוויזיון 2008 בוויקישיתוף
אלה פיטם

אלה פיטם (נולדה ב-10 בפברואר 1977, ריגה, ברית המועצות) היא שחמטאית בדרגת רב-אמן לנשים. אלופת ישראל לנשים (2000). אלה פיטם עלתה לישראל מריגה, בשנת 1991. היא השתתפה אליפות לטביה הפתוחה. החל משנת 1992 היא הייתה נציגת ישראל באליפויות אירופה ועולם לנוער. בשנת 1992 היא סיימה במקום ה-7 באליפות העולם לנוער. בשנת 1994 באליפות אירופה עד גיל 18 היא זכתה במקום השלישי. בשנת 1996 היא הייתה סגנית אלופת ישראל. בשנת 2000 היא זכתה באליפות ישראל לנשים. בשנת 2001 בתחרות לנשים [דרושה הבהרה] פיטם זכתה במקום השלישי. לפיטם תואר ראשון מאוניברסיטת חיפה בביטוח וכלכלה. 1995 - אמן פיד"ה לנשים 1997 - רב-אמן לנשים. בין השנים 1996 ל-2010 השתתפה אלה פיטם ב-4 אולימפיאדות שחמט: אלה פיטם, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אלה פיטם, באתר פיד"ה (באנגלית) אלה פיטם, באתר האיגוד הישראלי לשחמט ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונדיאליטו 2011 (כדורגל חופים)

מונדיאליטו 2011 בכדורגל חופים היה טורניר כדורגל חופים, שנערך בחוף "פראיה דה רושה" בפורטימאו, פורטוגל בין התאריכים 10 באוגוסט ל-12 באוגוסט 2011. התחרות כללה ארבע נבחרות שהתחרו ביניהן בשיטת ראונד-רובין (שיטה שבה כל נבחרת פוגשת את כל הנבחרות האחרות). ברזיל ברזיל צרפת צרפת מקסיקו מקסיקו פורטוגל פורטוגל (מארחת) כדורגל חופים מונדיאליטו אליפות אירופה בכדורגל חופים האתר הרשמי של כדורגל החופים מונדיאליטו 2011 בכדורגל חופים
מייק פרסון

מייקל לין פרסון (באנגלית: Michael Lynn Parson; נולד ב-17 בספטמבר 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כמושל מיזורי מראשית יוני 2018. פרסון נולד בספטמבר 1955 בכפר ויטלנד שבמיזורי, וגדל בחווה חקלאית השוכנת במחוז היקורי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון של ויטלנד ב-1973. ב-1975 התגייס פרסון לצבא ארצות הברית, במשך שש שנים שירת שני סבבים בחיל המשטרה הצבאית של צבא ארצות הברית עד הגיעו לדרגת סרג'נט (מקביל לסמל). במקביל למד בשיעורי לילה באוניברסיטת מרילנד ובאוניברסיטת הוואי אולם לא השלים תואר אקדמי. לאחר שירותו הצבאי, ב-1981, שב פרסון למחוז הולדתו שבמיזורי ופתח בקריירה ציבורית. ב-1983 עבר למשרד השריף במחוז פולק כדי להיות החוקר הפלילי הראשון במשרד זה. שנה אחר כך, ב-1984, רכש פרסון את תחנת הדלק הראשונה שלו, שנקראה בשם "מייקס". בשנת 1993 מונה לשריף המחוז, תפקיד בו כיהן כ-12 שנים, עד שנבחר לבית הנבחרים של מיזורי לקראת 2005. נבחר לראשונה לבית המחוקקים של מדינת מיזורי כנציג המחוז ה-113 בבית הנבחרים של מיזורי ב-2004, ושוב ב-2006 וב-2008. ב-2010 חתם על יוזמה של הארגון "אמריקאים למען רפורמה במיסוי" (Americans for Tax Reform) המתחייבת שלא להעלות מיסים, ובאותה השנה גם נבחר לכהונתו הראשונה בסנאט של המדינה. הוא נבחר מחדש בבחירות 2014. לקראת בחירות 2016, הודיע פרסון על כוונתו להתמודד לתפקיד המושל, אך לבסוף נמלך בדעתו והחליט להתמודד למשרת סגן המושל. לאחר שגבר על שני יריביו בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, גבר על יריבו רוס קרנהאן, מועמד המפלגה הדמוקרטית, בבחירות הכלליות בנובמבר 2016. פרסון הושבע לתפקידו יחד עם המושל אריק גרייטנס בראשית ינואר 2017. בנימוק כי לשכת סגן המושל לא עברה שדרוג ב-12 השנים האחרונות, אישר פרסון שיפוץ ללשכה בגובה 54,000 דולרים. ב-2017 ביקש פרסון גידול בסך 125 אלף דולרים לתקציבו שנאמד ב-463,000 דולר, מהם 35 אלף הוצאו על החזרות עבור נסיעותיו הרבות במכוניתו הפרטית. פרסון הוסיף לבקש 10,000 דולר עבור נסיעות מחוץ למדינה. ב-2018 דרש סכום של 25,000 דולר נוספים בשביל תשלום עבור נהג אישי במשרה חלקית, אך הוריד את בקשת התקציב הכוללת שלו ל-541 אלף דולר. ב-22 בפברואר 2018 הועמד גרייטנס לדין באשמת חדירה לפרטיות של מאהבת שלו לשעבר, על ידי חבר מושבעים בסנט לואיס. כתב האישום מתבסס על רומן שהיה לו ב-2015, במסגרתו איים לפי האישום בשחרור תמונה חושפנית של האישה, שצולמה כשהייתה כבולה עם עיניים מכוסות. ב-1 ביוני 2018 הודיע גרייטנס על התפטרותו מהתפקיד, ובאותו היום נשבע פרסון אמונים לתפקיד המושל. מדיה וקבצים בנושא מייק פרסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייק פרסון מייק פרסון, ברשת החברתית פייסבוק מייק פרסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק פרסון, ברשת החברתית אינסטגרם מייק פרסון, סרטונים בערוץ היוטיוב Lt. Gov. Mike Parson sets record straight about requesting money for a driver, באתר KY3‏, 1 בפברואר 2018 (באנגלית) קורט אריקסון, Mike Parson pledges fresh start as he is sworn in as Missouri's new governor, באתר St. Louis Post-Dispatch‏, 1 ביוני 2018 (באנגלית)
אופיר עזו

אופיר עזו (נולד ב-14 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בקבוצת עירוני בית שמש מליגה ב'. עזו התחיל את דרכו במחלקת הנוער של קבוצת הפועל ירושלים, ובעונת 1999/2000 עלה לקבוצת הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגה הבכירה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית, וכעבור עונה אחת ירדה לליגה השלישית. בעונת 2001/2002 עלה עזו יחד עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית, ושיחק בה עד אמצע עונת 2003/2004, כשהוא ממצב את עצמו כאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. בינואר 2004 עבר עזו ליריבה העירונית בית"ר ירושלים. תחת שרביטו של המאמן לואיס פרננדז שיחק עזו מעט משחקים כמחליף והבקיע שלושה שערי ליגה. בתחילת עונת 2006/2007 עבר עזו למכבי פתח תקווה, אך גם שם התקשה למצוא את מקומו בהרכב. באותה שנה חזר עזו לשחק בהפועל ירושלים, לצד אחיו אסף עזו. חזרתו לוותה במחאת חלק מאוהדי הקבוצה, אשר כעסו על מעברו ליריבה העירונית והתבטאויותיו כנגד הקבוצה במקומונים. בתחילת עונת 2007/2008 עבר עזו להכח עמידר רמת גן, ובמהלך חלון ההעברות בינואר 2008 חזר להפועל ירושלים. בתחילת עונת 2009/2010 חתם במכבי באר שבע, ששיחקה אז בליגה הלאומית. לקראת עונת 2010/2011 חתם עזו בהפועל כפר סבא אך שוחרר לאחר שבועות ספורים, ולאחר תחילת העונה חזר עזו להפועל ירושלים ועלה עמה בחזרה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2014/2015 חתם עזו בהפועל מרמורק מליגה א', ובינואר 2015 חזר להפועל ירושלים. בקיץ 2018 עזו הצטרף לעירוני בית שמש מליגה ג'. ב-6 בדצמבר 2018 חזר להפועל ירושלים ושימש כמאמן-שחקן בקבוצה עד להפסקת פעילותה של הקבוצה בפברואר 2019. לאחר הפסקת הפעילות שב לשחק בעירוני בית שמש. אופיר עזו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אופיר עזו, באתר Transfermarkt אופיר עזו, באתר Soccerway אופיר עזו, באתר FootballDatabase.eu רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, אני אוהב אותך בית"ר: תולדות בית"ר ירושלים, עמוד 268
ג'וזפה קונטה

ג'וזפה קונטה (באיטלקית: Giuseppe Conte; נולד ב-8 באוגוסט 1964) הוא משפטן ופוליטיקאי איטלקי, אשר כיהן כראש ממשלת איטליה מ-1 ביוני 2018 עד 13 בפברואר 2021. מכהן כמנהיג תנועת חמשת הכוכבים וכחבר בית הנבחרים של איטליה. קונטה נולד בנפת פוג'ה. הוא למד משפטים בספיאנצה – אוניברסיטת רומא ולאחר מכן למד חוזים במשפט האמריקאי באוניברסיטת ייל. לימד באוניברסיטת מלטה, באוניברסיטת נאפולי והקים משרד עורכי דין. מכהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת פירנצה. לאחר הבחירות הכלליות באיטליה ב-2018, התגבשה קואליציה בין תנועת חמשת הכוכבים הפופוליסטית בראשותו של לואיג'י די מאיו לבין מפלגת הליגה הימנית ומנהיגה מתאו סלביני, וסוכם על מינויו של קונטה לראש הממשלה בעוד שניהם ישמשו כסגניו. באוגוסט 2019 הגיש קונטה לנשיא איטליה את התפטרותו מראשות הממשלה בעקבות מחלוקת עם סלביני שהודיע על כוונה להעמיד את קונטה להצבעת אי אמון. בעקבות המשבר ולאחר שתנועת חמשת הכוכבים הרכיבה קואליציה עם המפלגה הדמוקרטית הוטל על קונטה להרכיב מחדש את הממשלה. ב-25 בינואר 2021 הודיע כי יתפטר מתפקידו ביום למחרת. קונטה איבד קודם לכן את הרוב המוחלט בו החזיק בסנאט, כאשר מפלגת "איטליה ויוה" בראשות ראש הממשלה לשעבר מטאו רנצי, התפטרה במחאה על הטיפול הממשלתי במשבר הקורונה. הוא לא הצליח להקים ממשלה והוחלף במריו דראגי. באוגוסט 2021 נבחר למנהיג תנועת חמשת הכוכבים. ביולי 2022 הכריז על כך שמפלגתו תפסיק לתמוך בממשלה. הדבר בסופו של דבר גרם לבחירות חדשות. באוקטובר 2022 נבחר לחבר בית הנבחרים של איטליה מטעם המושב הראשון של מחוז לומברדיה. מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה קונטה בוויקישיתוף ג'וזפה קונטה, ברשת החברתית פייסבוק ג'וזפה קונטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וזפה קונטה, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וזפה קונטה, סרטונים בערוץ היוטיוב קורות חיים באתר אוניברסיטת פירנצה ולנטינה די דונטו, Italian Prime Minister Giuseppe Conte will resign amid pandemic and political turmoil, באתר CNN‏, 25 בינואר 2021 (באנגלית) חדשות חוץ, איטליה: ראש הממשלה ג'וזפה קונטה התפטר, ינסה להקים ממשלה רחבה, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2021-01-26 https://calcalist.co.il/world/articles/0,7340,L-3891350,00.html ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף דנא

הרב יוסף יהודה דנא (1889 – 16 באוגוסט 1974) היה דרשן עממי, פוסק הלכה, מקובל ומוהל, אב בית הדין ומנהיגה הרוחני של קהילת יהודי דמשק שבסוריה, ורב קהילת יוצאי סוריה ולבנון בחיפה, מאחרוני שושלת רבני דמשק. נולד בשנת 1889 (ה'תרמ"ט) בדמשק שבסוריה לרב יהודה דאנה, בן למשפחת רבנים ספרדית שגורשה מספרד, המשיכה לאמסטרדם שבהולנד ולבסוף בניה התפזרו בדמשק, בביירות שבלבנון ובאלכסנדריה שבמצרים. בצעירותו נמנה עם תלמידיו של הרב יהודה הכהן מסלתון טראב. הוא גם למד והוסמך לרבנות אצל הרב יצחק אבולעפיה, אב בית הדין של דמשק. בתקופה זו החל לדרוש בפני בני הקהילה מדי שבת בבית הכנסת הגדול "אל פרנג' ". דרשתו, שהייתה נמסרת לאחר מנהג ה"משמרה", כללה פרשנות, הלכה, ומעשיות. דרשותיו עוררו עניין בקהילה היהודית, ומשכו קהל רב של נשים וגברים כאחד. לאחר שהרב אבולעפיה עבר לטבריה, החליפו הרב דנא בתפקיד אב בית הדין וכמנהיגה הרוחני של קהילת יהודי דמשק. בתפקיד זה שימש במשך 40 שנה, ובמשך השנים הללו ישבו לצידו בבית הדין הרב יעקב הררי אלנאעם, הרב אליהו הכהן מסלתון טראב, ובהמשך הרב נסים נדבו הכהן, הרב יהודה חלאק מערבי והרב עזרא הכהן מסלתון טראב. נודע כבקיא בהלכה ובגימטריות, וכמקובל כתב קמעות לרפואה ולמטרות נוספות. כדי לא להתפרנס מהרבנות, עסק לפרנסתו בשחיטה, בעריכת בריתות ובהגהת ספרים. מלבד פעילותו הרוחנית, היה מעורב בכל ענייני הקהילה, פעל מול השלטונות להטבת חיי הקהילה והיה נערץ גם על תושבי דמשק שאינם יהודים. בשנת 1942 נפגש עם נשיא סוריה. בשנת 1946 עלה לארץ ישראל, ומונה לשמש כרבה של קהילת יוצאי סוריה ולבנון בחיפה. בארץ ישראל המשיך במנהג ה"משמרה" ובדרשה שלאחריה. גם כאן עוררו דרשותיו עניין, ואף שחקני כדורגל היו באים להאזין לדרשותיו לפני משחק הליגה. מחיפה ענה על שאלות הלכתיות שקיבל מרחבי ארץ ישראל, וכשהוצעה לו משרה מטעם הרבנות הראשית, סירב. הלך לעולמו ב-16 באוגוסט 1974 (כ"ח באב ה'תשל"ד) ונקבר בחלקת הכהנים שבבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה. על שמו רחוב בחיפה. נכדיו הם הפרופסורים יוסף דנה ונסים דנה. זה כתב יד"י - חיבור שנדפס בסמוך לפטירתו ברכת יד"י - הוצאה מחודשת של "זה כתב יד"י" עם תוספות, שהוציא לאור נכדו יוסף דנה בשנת 1999 צופה פני דמשק וילקט יוסף יוסף דנה (נכדו), חכם יוסף דנה זצ"ל, באתר ארגון יוצאי דמשק חכם יוסף דאנה, באתר שער בנימין חכם יוסף יהודה דנא, באתר החכם היומי אריה כהן, ריאיון עם גמליאל דנה, בנו של הרב יוסף דנא יוסף דנא, באתר "החכם היומי" לעיתים נקרא "דנה" או "דאנה" לפי עדות בנו, כאן, היה רבה הראשי מנהג שבו היו לומדים פרקי נביאים וכתובים מדי צהרי יום השבת מדריך רחובות חיפה
יחסי אינדונזיה–תימן

יחסי אינדונזיה–תימן הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה התימנית. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות. ב-25 ביוני 2002 ביקר שר ההשכלה והמחקר התימני באינדונזיה ופגש את שר החינוך של אינדונזיה. בפגישה זו, נחתם מזכר בדבר שיתוף הפעולה בחינוך בין המדינות. באותה שנה, שיבח סגן נשיא תימן את התפתחות הטכנולוגיה באינדונזיה והביע רצון בשיתוף הפעולה הרב-צדדי בין המדינות. בשנת 2016 הגיע שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לתימן לסך 158 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, נייר מצופה, סבון, בטריות חשמליות, מרגרינה ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מתימן לאינדונזיה הגיעה לסך 962 אלף דולר אמריקאי והיא כללה דגים קפואים, כבשים ועוד. בשנת 2015 הגיע שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לתימן לסך 121 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סבון, מכוניות, אוטובוסים, שמן דקלים, עץ מנוסר, בטריות חשמליות ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מתימן לאינדונזיה הגיעה לסך 301 אלף דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, מכוניות, דבש ועוד. תימן מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה. אינדונזיה מיוצגת בתימן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בצנעא, בירת תימן. Products that Indonesia exports to Yemen (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Indonesia imports from Yemen (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Indonesia exports to Yemen (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) "Embassy of Yemen in Jakarta, Indonesia - Embassy WorldWide". Embassy WorldWide (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-06-01. "Embassy of Indonesia in Sanaa, Yemen - Embassy WorldWide". Embassy WorldWide (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-06-01.
ג'ניפר שחאדה

ג'ניפר שחאדה (נולדה ב-31 בדצמבר 1980, פילדלפיה) היא שחמטאית יהודיה אמריקאית בדרגת רב אמן לנשים, שחקנית פוקר, פרשנית וסופרת. זכתה פעמיים באליפות ארצות הברית בשחמט לנשים. שחאדה נולדה למשפחה מעורבת יהודית-ערבית. אביה הוא מייק שחאדה, שחמטאי ואמה סאלי סולומון היא יהודייה, פרופסור לכימיה באוניברסיטה. אחיה גרג שחאדה הגיע לדרגת אמן בינלאומי. בשנת 1992 שחאדה זכתה באליפות ארצות הברית לנוער. בשנת 2002 היא זכתה באליפות ארצות הברית בשחמט לנשים ועשתה זאת שוב בשנת 2004. שחאדה למדה באוניברסיטת ניו יורק וקיבלה תואר בספרות. היא עובדת כעיתונאית בתחום השחמט וגם כותבת ספרים. ב-2023 האשימה בפומבי את רב האמן אלחנדרו רמירז בהטרדה מינית שהובילה לחקירה כנגדו ולכתבה בוול סטריט ג'ורנל שבה פורסם שנשים נוספות טוענות להתנהלות לא הולמת שלו. באותה השנה התפטרה מאיגוד השחמט של ארצות הברית לאחר שטענה שהארגון מנסה למזער ולהסתיר את התנהגותו של רמירז. שחאדה שחקנית פוקר ונציגה של סבב הפוקר העולמי. היא פעילה בארגונים שונים במטרה להעלות את מספר הנשים המשחקות בטורנירים. Chess Bitch: Women in the Ultimate Intellectual Sport (2005) Play Like a Girl! (2011) Chess Queens: The True Story of a Chess Champion and the Greatest Female Players of All Time (2022) Play Like a Champion (2023) מדיה וקבצים בנושא ג'ניפר שחאדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ניפר שחאדה (באנגלית) ג'ניפר שחאדה, ברשת החברתית פייסבוק ג'ניפר שחאדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ניפר שחאדה, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ניפר שחאדה, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ניפר שחאדה, ערוץ באתר Twitch.tv ג'ניפר שחאדה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ג'ניפר שחאדה, באתר פיד"ה (באנגלית) ג'ניפר שחאדה, באתר The Hendon Mob ג'ניפר שחאדה, באתר אליפות העולם בפוקר How Sexual Assault Allegations Against a U.S. Chess Grandmaster Went Unaddressed for Years, באתר וול סטריט ג'ורנל, ‏7 במרץ 2023 Jennifer Shahade Resigns Director Position At US Chess, באתר Chess.com, ‏6 בספטמבר 2023 Jennifer Shahade Wants Women to Feel ‘Sense of Prestige’ at WSOP, באתר סבב הפוקר העולמי, ‏1 ביולי 2024 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר טמפל (ניו המפשייר)

הר טמפל (באנגלית: Temple Mountain) הוא הר הממוקם ברכס ואפאק, בדרום מרכז מדינת ניו המפשייר שבארצות הברית. גובהו של ההר 623 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 173 מטרים מעל סביבתו. שביל ואפאק, שאורכו 34 קילומטרים חוצה את ההר. בצידו הצפוני של ההר מצויה שמורת הטבע הר טמפל (Temple Mountain Reservation), ששטחה 1.4 קמ"ר. להר מספר פסגות, ואורכו של ההר 5.6 קילומטרים. לשלוש מפסגות ההר יש שמות: פסגת ברטון (Burton Peak) - שגובהה 610 מטרים; פסגת וייטקומב (Whitcomb Peak) - שגובהה 520 מטרים; פסגת הולט (Holt Peak) - שגובהה 623 מטרים (הגבוהה בפסגות ההר). בעבר פעל על מורדותיו הצפוניות של ההר אתר הסקי הר טמפל, שנפתח בשנת 1937 והיה אחד מאתרי הסקי הראשונים בניו המפשייר. כיום השטח מהווה אתר נופש בבעלות מדינתית, בתוך שטח שמורת הטבע הר טמפל, שהוכרזה בשנת 2007.  מדיה וקבצים בנושא הר טמפל בוויקישיתוף הר טמפל באתר peakbagger ההיסטוריה של הר טמפל תצלומי אתר הנופש הר טמפל מסלול הטיפוס על הר טמפל באתר alltrails תיאור מסלולי ההלכה באזור הר טמפל באתר hikenewengland תיאור מסלול ההליכה על הר טמפל באתר trailfinder תיאור טיפוס על הר טמפל, ותצלומי הטיפוס טיפוס על הר טמפל, סרטון באתר יוטיוב נתוני מזג אוויר עדכניים עבור הר טמפל נתוני מזג אוויר עדכניים עבור הר טמפל נתוני זריחה ושקיעת שמש וירח עבור הר טמפל פסגת הולט באתר summitpost מידע גאוגרפי פסגות הר טמפל הר טמפל באתר ההיסטוריה של ניו אינגלד ההיסטוריה של אתר הסקי ההיסטוריה של שמורת הטבע
יוטה אוסטרלה-שוורין

יוטה אוסטרלה-שוורין (בגרמנית: Jutta Oesterle-Schwerin; נולדה ב-25 בפברואר 1941) היא פוליטיקאית גרמנייה ממוצא יהודי. בין השנים 1987–1990 הייתה חברת הבונדסטאג הגרמני. יוטה שוורין היא בתם של היינץ שוורין (1910–1948) וריקרדה מלצר, ואחותו הגדולה של ההיסטוריון הישראלי תום שגב. אביה היה יהודי קומוניסט שהיגר מגרמניה לישראל בשנת 1935. שוורין נולדה בירושלים ובילתה את ילדותה בישראל. ב-1948 נהרג אביה במלחמת העצמאות. בערך בהיותה בת 10, הייתה לחברת תנועת השומר הצעיר. לאחר מכן הצטרפה לתנועת הנוער הקומוניסטית. בשנת 1958, בהיותה בת 17, סירבה לשרת בצבא. העילה שסיפקה לסירוב הייתה שהיא בת לאם לא יהודיה. בהקשר זה, הגיעה גם לשיחה אישית עם דוד בן-גוריון. בשנת 1960, לאחר לימודיה בבית הספר, עזבה את ישראל. למשך זמן מה, עבדה בבית ילדים יהודי בשווייץ. ב-1962 החלה ללמוד באקדמיה לאמנויות בשטוטגרט (גר'). באותה שנה החלה את עיסוקה בפוליטיקה בגרמניה בתנועת אוסטרמארש (גר'), הפציפיסטית והאנטי-מיליטריסטית. בתקופה זו באה גם בקשר עם אגודת הסטודנטים הסוציאליסטית הגרמנית (גר')‏ (SDS). שוורין התחתנה בשנת 1967, ב-1970 ילדה את בנה וב-1974 ילדה את בתה. ב-1969 סיימה את לימודיה כמעצבת פנים. לאחר שהתגרשה מבעלה, הייתה פעילה כמעצבת פנים עצמאית בעיר אולם. מאז הולדת בנה, הקדישה עצמה ל"קינדרלאדן" (גר') (גן ילדים אלטרנטיבי) ולתנועה הפמיניסטית הגרמנית. ב-1974 הפכה לחברה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD), שממנה יצאה ב-1980 במחאה נגד ההחלטה הכפולה של נאט"ו (אנ'). ב-1983 הפכה לחברת מפלגת הירוקים הגרמנית. בין השנים 1975–1980 הייתה חברת מועצת העיר אולם מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ובין השנים 1984–1987 הייתה חברה בה מטעם הירוקים. ב-1987 נבחרה דרך הרשימה הארצית לבונדסטאג, וב-1989/90 הייתה אחת משלושת חברי הנהלת סיעת הירוקים, ומלבד זאת הייתה גם חברת ועדות התכנון האזורי, תעשיית הבנייה והתכנון העירוני. היא הפכה ידועה כפוליטיקאית מסורה שהציגה שאילתות רבות בבונדסטאג. הפעולה המפורסמת ביותר שלה הייתה מחאתה נגד נאום הזיכרון מעורר המחלוקת של נשיא הבונדסטאג, פיליפ ינינגר (Philipp Jenninger), ביום השנה ה-50 לפוגרומים של נובמבר 1938 (ליל הבדולח). ב-9 בנובמבר 1989 הייתה שוורין בין שלושת הצירים שעזבו את אולם המליאה בשל שירת ההמנון הגרמני על ידי חלקים מסיעת CDU/CSU. לאחר כישלון הירוקים לעבור את אחוז החסימה (5%) בבחירות הפדרליות של 1990, היא התפטרה מהבונדסטאג והפכה לעמיתתה של הצירה כריסטינה שנק (גר') בקבוצת הבונדסטאג "ברית 90 / הירוקים". ב-1990 הייתה דוברת הארגון הלסבי "לסבנרינג" (אנ') ועסקה בשנים הבאות בהכללת אורח החיים הלסבי בפוליטיקה של הנשים. לפני הבחירות הפדרליות של 1994, היא נכשלה בהקמה מחדש של הירוקים. בפברואר 1994 עזבה את המפלגה והתמודדה בעיר בון מטעם מפלגת הנשים הפמיניסטית. עד 2008 עבדה יוטה שוורין כאדריכלית עצמאית בברלין. בשנת 2012 הופיע סיפורה האוטוביוגרפי בהוצאת "ספרי ספקטור לייפציג" (Spector Books Leipzig) תחת השם "הבת של ריקרדה – חיים בין גרמניה וישראל" (Ricardas Tochter – Leben zwischen Deutschland und Israel). ?Sind Lesben feministisch - ראיון עם יוטה שוורין על פמיניזם לסבי (בגרמנית) חלק ראשון מריאיון עם תום שגב.