laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רולאנדו

רולאנדו ג'ורג' דה פונססה (נולד ב-31 באוגוסט 1985), המכונה רולאנדו, הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם. לאחר שבתחילת הקריירה שלו בנוער שיחק בשורות המועדון הקטן קמפומרינסס, עבר לקבוצה מליסבון בלננסש אליה הצטרף בגיל 18. ב-28 באוגוסט 2004 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בה כבש את שערו הראשון בניצחון 0–3 נגד מאריטימו. לרולאנדו היה תפקיד חשוב כחלק מהגנת הקבוצה עד עונת 2007/2008, בה סיימה הקבוצה במקום השמיני בליגה. ב-15 באפריל 2008 חתם בפורטו על חוזה לארבע שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש שלושה שערים ב-28 הופעות ועמה זכה בדאבל, באליפות פורטוגל והגביע הפורטוגזי. בעונת 2010/2011 ישב יותר על הספסל אך זכה בעוד אליפות פורטוגל שנייה ברציפות. ב-17 בפברואר 2011 הבקיע שער נגד סביליה בניצחון 1–2 במסגרת שמינית גמר הליגה האירופאית, בסוף העונה זכה עם הקבוצה בטורניר בניצחון במשחק הגמר 0–1 על ספורטינג בראגה. רולאנדו החל את עונת 2011/2012 מעולה בכך שהבקיע צמד שערים נגד ויטוריה בסופר קאפ הפורטוגזי שהובילו לניצחון 1–2 וזכייה. ב-30 בינואר 2013 הושאל עד סוף העונה לנאפולי האיטלקית מהסרייה א'. ב-10 באוגוסט 2013 הושאל לאינטר מילאנו עד סוף העונה. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-27 באוקטובר נגד הלאס ורונה בניצחון 2–4. ב-2 בפברואר 2015 הושאל לאנדרלכט הבלגית עד סוף העונה. בקיץ 2015 חתם במרסיי הצרפתית. ב-27 בפברואר 2020 חתם בספורטינג בראגה לשנתיים וחצי. פרש מכדורגל ב-1 ביולי 2022. על אף שרולאנדו נולד בכף ורדה, הוא עבר לפורטוגל בגיל 14 והתאזרח ב-2006. משם החל לשחק בנבחרת הצעירה של פורטוגל והשתתף עמה באליפות אירופה עד גיל 21. רולאנדו זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת במרץ 2009 במשחק ידידות נגד פינלנד אך לא לקח חלק במשחק. נכלל בסגל מונדיאל 2010. פורטו הליגה האירופית: 2010/2011 אליפות פורטוגל: 2008/2009, 2010/2011, 2011/2012 הגביע הפורטוגזי: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011 הסופר קאפ הפורטוגזי: 2009, 2010, 2011, 2012 מדיה וקבצים בנושא רולאנדו בוויקישיתוף רולאנדו, באתר Transfermarkt רולאנדו, באתר Soccerway רולאנדו, באתר WorldFootball.net רולאנדו, באתר National Football Teams רולאנדו, באתר FootballDatabase.eu Rolando, Transfermarkt
כריס תומסון

כריסטופר ויליאם תומסון (Christopher William Tomson; נולד ב-6 במרץ 1984) הוא המתופף של להקת האינדי ומפייר ויקנד. כריס גדל בחווה בניו ג'רזי. אביו הוא מהנדס בעל שורשים מאוקראינה ומאירלנד (הוא למד בקולג׳ אירי) ואמו היא מנהלת, ששורשי משפחתה מבריטניה וגרמניה. כריס בוגר "בית ספר פדי" וסיים כתלמיד בעל הציון השני הטוב ביותר[דרוש מקור]. למד באוניברסיטת קולומביה, מוזיקה וכלכלה. תומסון חובב כדורגל וצילום. קבוצת הכדורגל המועדפת עליו היא טוטנהאם הוטספר. הלהקות האהובות עליו הם: פיש, הבנד וגרייטפול דד. ב-2008 היה מעורב בתאונת "פגע וברח", הוא נלקח לבית החולים, אבל לא נפצע באופן רציני. תומפסון מתגורר כיום בברוקלין. חוץ מלהקת האינדי ומפייר ויקנד, כריס ניגן יחד עם עזרא קניג בקבוצת ראפ בשם "L'HOMME RUN". כריס הכיר את חברי ומפייר ויקנד כאשר למד באוניברסיטת קולומביה. הוא למד מוזיקה ביחד עם רוסטאם באטמנגליג' והקים את ומפייר ויקנד בשנתו האחרונה באוניברסיטה. שם הלהקה מבוסס על שמו של סרט שעזרא קניג הפיק עם חבריו באותו קיץ. הם הוציאו לאור את האלבום הראשון שלהם אחרי שסיימו ללמוד, בעודם עובדים במשרה מלאה. האלבום נקרא "Vampire Weekend", על שמה של הלהקה. האלבום השני, "Contra", יצא לאור בינואר 2010, והגיע לראש המצעדים בארצות הברית, אנגליה, אוסטרליה וקנדה. האלבום השלישי והמצליח ביותר שלהם, יצא ב-2013 תחת השם "Modern Vampires of the City". מדיה וקבצים בנושא כריס תומסון בוויקישיתוף כריס תומסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריס תומסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריס תומסון, באתר AllMusic (באנגלית) כריס תומסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) כריס תומסון, באתר Discogs (באנגלית) כריס תומסון, באתר Songkick (באנגלית)
אוריקלקום

אוֹרִיקָלְקוֹם (Oricalkum), או אוריקלטיום היא מתכת מיתולוגית.[דרוש מקור] היא ידועה בכך שתחת חום היא אינה ניתכת אלא צוברת אנרגיה.[דרוש מקור] על פי אפלטון, האוריקלקום יקרה מזהב. קיימת אגדה על מצפן אוריקלקום שיכול לאתר אוריקלקום. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. האוריקלקום מופיעה במגוון סרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקים כגון: Terraira ערי הזהב הנסתרות אינדיאנה ג'ונס מבוכים ודרקונים מצפן הזהב Flyff אקווהמן Zhirov, Nicholas F. (2001). Atlantis: Atlantology: Basic Problems. The Minerva Group, Inc. ISBN 0-89875-591-3. מדיה וקבצים בנושא מטבעות אוריקלקום בוויקישיתוף אוריקלקום באתר FlyFF WIKI (אורכב 14.07.2014 בארכיון Wayback Machine)
משולם דאר

משולם דאר (נולד ב-1938) הוא חושף שחיתות ישראלי, אשר חשף מעשי שחיתות באגף הפיקוח בעיריית תל אביב-יפו ובבית הדין הרבני. דאר עבד בעיריית תל אביב-יפו בשנים 1954 - 1981. כ-20 שנה בפיקוח העירוני ו-7 שנים בשירותי החינוך העירוני. בשנת 1981, דיווח לראש העירייה דאז, שלמה להט, על שחיתות באגף הפיקוח. עיקר המעשים עליהם דיווח נגעו לגנבה של סחורות אשר הוחרמו על ידי הפקחים. דאר דיווח על עשרות מקרים, בהם פקחים לקחו לביתם סחורה, אשר החרימו קודם לכן. כעבור מספר ימים, פרצה מלחמת לבנון הראשונה, דבר אשר גרם לדברים לרדת בסדר החשיבות. בתום המלחמה, כאשר אותם פקחים גילו על הדיווח, החל משולם לחוות מסע התנכלויות אשר הוביל אותו להתפטר מתפקידו. כעבור חצי שנה, החל לעבוד בבית הדין הרבני בתפקיד פקיד עזר. במסגרת תפקידו נחשף לתופעות של הקדמת תאריכים לדיונים ולמתן גט, בתמורה לתשלום שוחד בגובה מאות שקלים. השיטה עבדה כך: מזכיר בית הדין דאז, דוד איינהורן, אשר היה אחראי על השיבוץ, ולימים גם הורשע בקבלת שוחד, היה מקדם את התור ושותפו הסופר, היה חותם על הגט. בהמשך, נחשף לתופעה של דיווחי שעות כוזבים, על מנת לזכות בגמול שעות נוספות. על מנת לאמת את המקרים עליהם סיפר מאוחר יותר, דאג משולם למקם מצלמה מעל שעון הנוכחות, אשר צילמה את המעשים. משולם דיווח על המקרים לנציבות שירות המדינה, וכשדאר ראה שאין מנוס, הוציא את הסיפור לעיתונות. לאחר שמזכיר בית הדין, גילה את זהותו, החל להתנכל לו, בין המעשים אשר חווה היו חרם חברתי, איומים על חייו וחיי משפחתו, שריפת ביתו ועוד. בסוף התהליך, משולם איבד את עבודתו. כיום הוא פנסיונר של עיריית תל אביב. בעקבות פנייתה של חברת הכנסת עדי קול, יו"ר הוועדה לפניות הציבור, אל שרת המשפטים ציפי לבני ונשיא המדינה שמעון פרס, בבקשה ליישום את החוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור הוגש מכתב המלצה לנשיא המדינה מטעם עמותת עוגן, אשר ליוותה את דאר וסייעה לו בהליכים המשפטיים אותם ניהל. דאר מתגורר בתל אביב עם אשתו. לזוג ארבעה ילדים. ריאיון עם משולם דאר, פרויקט "הכר את החושף", עמותת עוגן צבי הראל, שנתיים וחצי מאסר למזכיר בית הדין הרבני בתל אביב על שוחד, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2002 צבי זרחיה, ח"כ עדי קול: ליישם את חוק חושפי השחיתויות ולהעניק להם תעודות הוקרה, באתר TheMarker‏, 2 בפברואר 2014
ביטרפלד-וולפן

ביטרפלד-וולפן (בגרמנית: Bitterfeld-Wolfen) היא עיר במחוז אנהלט-ביטרפלד שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת בחלקה הדרום-מזרחי של המדינה, ממערב לנהר המולדה (Mulde), באזור שמאופיין בעיקר בתעשייה כבדה ובכריית ליגניט (פחם חום). העיר נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim). ביטרפלד-וולפן שוכנת במרחק של 25 ק"מ מצפון-מזרח להאלה וכ-35 ק"מ מצפון ללייפציג. ממזרח לעיר משתרע אגם מולדשטאו (Muldestausee), מדרום אגם גויצ'שה (Goitzsche). ביטרפלד-וולפן נוסדה ב-1 ביולי 2007 כתוצאה מאיחודן של הערים ביטרפלד ווולפן ושל הרשויות המקומיות של גרפין (Greppin), הולצוייסיג (Holzweißig), ותלהיים (Thalheim). ביטרפלד נוסדה כמושבה של מהגרים פלמים ב-1153. ב-1476 נכבשה העיר על ידי הדוכס של מייסן ומכאן והלאה השתייכה לסקסוניה, עד לסיפוחה לפרוסיה ב-1815. בשנת 1900 הייתה ביטרפלד לצומת רכבות חשוב בין לייפציג, האלה וברלין. אוכלוסיית העיר מנתה אז כמעט 12,000 תושבים. מפעלי התעשייה של העיר ייצרו צינורות, חומרי איטום ומכונות. כמו כן פעלו בעיר מנסרות עצים. בסביבת העיר פעלו מכרות פחם. הודות למיקומה הנוח הייתה העיר מקום מגורים מועדף לאנשי עסקים מלייפציג ומהאלה. בתקופת שלטון גרמניה המזרחית הייתה העיר ידועה לשמצה בשל המפעלים הכימיים שלה שגרמו לזיהום סביבתי חמור, אפילו במונחים מזרח-גרמניים. במאה ה-21 ביטרפלד היא עדיין עיר תעשייתית ומארחת מדי שנה פסטיבל של מוזיקת מטאל קיצוני. מכרה הפחם הפתוח לשעבר שנמצא מדרום-מזרח לעיר הוא מקור בלתי נדלה למאובנים ולענבר. וולפן מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1400 כפייף בשם Wulffen. ב-1846 התגלו במקום מרבצי ליגניט והחלה הכרייה שלו. בהמשך הפך המקום למרכז לתעשייה הכימית של גרמניה. בראשית שנות השלושים של המאה ה-20 יוצרו בוולפן לוחות צילום על ידי חברת אגפא וב-1936 פיתחה החברה בעיר את סרט הצילום הצבעוני אגפא-קולור. במהלך מלחמת העולם השנייה אולצו מאות גברים, נשים וילדים מארצות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית לעבוד במפעלי אי גה פארבן. לאחר המלחמה נשאר השם המסחרי של אגפא נחלתם של המפעלים של החברה בגרמניה המערבית ומוצרי המפעל בוולפן נקראו ORWO, שהיה המותג היחידי של גרמניה המזרחית ששווק ברחבי העולם. בשנות השלטון של גרמניה המזרחית נעשתה וולפן לעיר שינה עבור האנשים שעבדו בביטרפלד, במפעלים התעשייתיים של וולפן ובמכרות הליגניט. לאחר איחוד גרמניה סבל כל האזור מקשיים כלכליים ומבריחת אוכלוסייה. בעיית האבטלה הפכה להיות חמורה ביותר. כתוצאה מכך קטנה אוכלוסיית העיר בכמחצית. מאז שנות התשעים השתפר המצב בעקבות השקעות של חברות גדולות. פולין קאמיינה גורה, פולין גרמניה מארל, גרמניה גרמניה וויטן, גרמניה צרפת ווירזון, צרפת צרפת וילאפונטיין, צרפת בלארוס דזיארז'ינסק, בלארוס מדיה וקבצים בנושא ביטרפלד-וולפן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביטרפלד-וולפן (בגרמנית) ביטרפלד-וולפן, ברשת החברתית פייסבוק ביטרפלד-וולפן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביטרפלד-וולפן, ברשת החברתית אינסטגרם
שטנדאל

שטנדאל (בגרמנית: Stendal) היא בירת מחוז שטנדאל שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 125 ק"מ ממערב לברלין וכ-170 ק"מ ממזרח להנובר. בעיר פועלים אוניברסיטה, שוק, ומרכז שיקום פסיכיאטרי. יישוב בשם Steinedal מוזכר במסמך משנת 1022 והוא היה אז רכושו של כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים. ב-1160 הוענקו לעיר זכויות שוק על ידי המרגרייב הראשון של ברנדנבורג אלברכט הדוב (Albrecht der Bär) ועד מהרה נעשתה העיר לחברה חשובה בברית ערי הנזה. עושרה של העיר באותה תקופה ניכר בכנסיות, בבניין העירייה ובשניים משערי העיר ששרדו עד היום. כחלק מנחלתו של המרגרייב של ברנדנבורג, נעשתה חלק מהמחוז הפרוסי של סקסוניה לאחר המלחמות הנפוליאוניות. החל משנת 1949 ועד לאיחוד גרמניה הייתה העיר חלק מגרמניה המזרחית. מקובל לחשוב ששם העט סטנדל של הסופר הצרפתי מארי-אנרי בל הוא מחווה להיסטוריון הגרמני יוהאן יואכים וינקלמן שנולד בשטנדאל ב-1717. תיאטרון אלטמרק הוקם בשנת 1946 ומאז הוא משמש מרכז לפעילות תיאטרון לילדים ולנוער. המקום משמש להופעות תיאטרון, מחול, מוזיקה וכנסים. המוזיאון קרוי על שמו של יוהאן יואכים וינקלמן, מאבותיה של הארכאולוגיה הקלאסית. הממצאים במוזיאון כוללים מסמכים ביוגרפיים, מחקרים, עיצובים ותרשימים יחד עם מוצגים ארכאולוגיים מיוון העתיקה. מאז קיץ 2003 נמצא בבעלותו של המוזיאון הסוס הטרויאני הגדול בעולם, שגובהו הוא 15.6 מטרים, אורכו 13 מטרים, רוחבו 9.5 מטרים ומשקלו 45 טונות. מגב הסוס ניתן לצפות בנופה של העיר. תערוכות בתחומי הארכאולוגיה ותולדות האומנות של המאות ה-18 וה-19 מתקיימות במוזיאון וכן תערוכות של אומנות מודרנית. בנוסף מציג המוזיאון ממצאים הקשורים להיסטוריה ולתרבות של שטנדאל ושל האזור החל מהתקופה הפרהיסטורית ועד היום. גרמניה למגו (אנ'), גרמניה מדיה וקבצים בנושא שטנדאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שטנדאל (בגרמנית) שטנדאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פגי קאס

מרי מרגרט "פגי" קאס (באנגלית: Mary Margaret “Peggy” Cass;‏ 21 במאי 1924 – 8 במרץ 1999) הייתה שחקנית וקומיקאית אמריקאית, זוכת פרס טוני ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "דודה מיים". קאס נולדה בבוסטון למרגרט קאס וריימונד ג'יימס. קאס רדפה אחר קריירת כבר משחק מגיל צעיר. לאחר תקופת לימודים ב"בית הספר קיימבריג' הלטיני לדרמה" עברה קאס להתגורר בניו יורק שם עבדה כמזכירה, מוקדנית וגם בתור דוגמנית. היא זכתה להזדמנות על בימות תיאטרון לקראת סוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. קאס זכתה להכרה לראשונה בשנת 1956 בזכות תפקידה כמזכירה אגנס גוץ' במחזה "דודה מיים", תפקיד בעבורו זכתה קאס בפרס טוני. בשנת 1958 המחזה עובד קולנועית על ידי מורטון דהקוסטה, העיבוד הוכתר כמוצלח ביותר וקאס שחזרה על תפקיד אגנס גוץ' הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב. קאס המשיכה לשחק בתיאטרון ובטלוויזיה והשתתפה במספר מצומצם של סרטים כמו "If It's Tuesday, This Must Be Belgium" של מל סטיוארט. בשנת 1987 שיחקה בסיטקום בת עונה 1 של רשת FOX "נשים בכלא", בתור אווה שיפלי לצדה של סי-סי-אייץ' פאונדר. קאס נפטרה ב-8 במרץ 1999 ממצב של אי-ספיקת לב כשהיא בת 74 . קאס הייתה נשואה לכומר ולמחנך יוג'ין מייקל פיניי ולא היו לה ילדים. מדיה וקבצים בנושא פגי קאס בוויקישיתוף פגי קאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פגי קאס, באתר AllMovie (באנגלית) פגי קאס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פגי קאס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אברהם סיוון

אברהם סיוון (1954 – 22 בנובמבר 2010) היה קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על יחידת דובדבן. עם גיוסו לצה"ל התנדב סיוון לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ושימש כמדריך ירי וכמפקד ענף צלפים בבית הספר לחי"ר בבה"ד 3, ולחם במבצע ליטני ובמלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמפקד בית הספר ללוחמה בטרור, כקצין מבצעים מיוחדים באוגדת איו"ש וכמפקדה השני של יחידת דובדבן. כמפקד היחידה הוביל סיוון מבצעים כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה הראשונה, ובהם חיסול חולית "הפנתר השחור" בעיר שכם. בתפקידו האחרון שימש כנספח צה"ל בקמרון. לאחר מכן עסק בייעוץ ביטחוני לממשלת קמרון. בשנת 2010 נהרג בהתרסקות מסוק בקמרון. יוסי מלמן, אבי סיון, אזרח ישראלי, נהרג בתאונת מסוק בקמרון, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2010 ynet, ההרוג בהתרסקות בקמרון: מפקד דובדבן לשעבר, באתר ynet, 23 בנובמבר 2010 גדעון לוי, להציל את הגורילה שגיב והשימפנזה ערן, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2004 אשר קרביץ, עיתון חי, גורילות בתיבת נוח, באתר nrg‏, 7 ביולי 2006 מוקי בצר, "לוחם חשאי", הוצאת כתר, 2015, עמוד 365. אבי יששכרוף‏, הפנתר השחור שאיים על השב"כ חוזר הביתה, באתר וואלה, 9 בינואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גולן בר לוי

גולן בר לוי (נולד בשנת 1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. כיהן כמפקד יחידת דובדבן, לאחר מכן עבר לחיל החינוך. למד בפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה אותה סיים בשנת 1985. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13. בר לוי השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש במספר תפקידי פיקוד ביחידה וכן השלים קורס חובלים. בשנים 1997–1996 שימש כמפקד יחידת דובדבן, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני. לאחר מכן שימש כסגן מפקד השייטת. עם סיום תפקידו עבר בר לוי לחיל החינוך והנוער ושימש במספר תפקידים ובהם מפקד בסיס מחו"ה אלון ומפקד מערך מג"ן. בשנת 2011, לאחר 26 שנות שירות, השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו החל לעבוד כמחנך ומורה לסוציולוגיה ואזרחות בבית הספר "חוגים" שבחיפה. תמר טרבלסי-חדד, דממה בכיתה, ידיעות אחרונות, ‏ 21.08.2012. סיון פלג, יריד החילות הגדול חנה באשקלון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 9 באפריל 2010. אמנון דירקטור, שלאף-שטונדה על מדים, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 26 באפריל 2010. גולן בר לוי, באתר "בהשקט ובבטחה" תמר טרבלסי-חדד, דממה בכיתה, ידיעות אחרונות, ‏ 21.08.2012. יואב לימור ואלון בן–דוד, מקום שלישי: דובדבן, באתר ynet, 28 בינואר 2008. חנן עמיאור, דובדבנים לנצח, ישראל היום, ‏ 01.07.2011, עמודים 38-43, כפי שהועלה באתר עמותת דובדבן. אמיר בוחבוט, נבחרת הלוחמים של נערי רפול, באתר nrg‏, 26 באפריל 2009. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יקנה אפריקנית

יָקָנָה אַפְרִיקָנִית (שם מדעי: Actophilornis africanus) הוא מין של עוף ביצות ממשפחת היקניים, החי בביצות של מים מתוקים באפריקה שמדרום לסהרה. כמו כל היקנות, ליקנה האפריקנית יש רגליים וציפורניים ארוכות, המאפשרות לה ללכת על צמחייה צפה באגמים רדודים. אורכה של היקנה הוא כ-23-31 ס"מ, בעוד הנקבות גדולות יותר מהזכרים: נקבה שוקלת כ-260 גרם, בעוד זכר שוקל כ-137 גרם. גבן של היקנות בצבע חום-ערמון, בעוד שהצד האחורי של הצוואר, קצוות הכנפיים ורצועת-העיניים שחורות. החלק הקדמי של הצוואר לבן, והמקור כחול. אצל בוגרים גם הבטן חומה-ערמונית, אך אצל יקנות צעירות היא בצבע לבן, עם כתמים בצבע חום-ערמוני. הרגליים אפורות, ובין הבטן העליונה לצוואר יש כתם צהוב. היקנה ניזונה מחרקים, רכיכות, חלזונות וסרטנים שהיא אוספת מפני המים, או תופסת באוויר. לעיתים היקנה הופכת את העלים הצפים על פני המים ובודקת האם יש מתחתם מזון. היאקנה מצויה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, חוץ מבאזורים צחיחים או מיוערים ולרוב נמצאת בקרבת מים מתוקים רדודים ואיטיי זרימה. היקנה האפריקנית אינה נודדת, אך היא יכולה לעבור ממקום למקום כשגובה פני המים משתנה. אצל היקנה האפריקנית מערכת הרבייה היא הפוכה, כך שהזכרים מקננים ושומרים על האפרוחים בעוד הנקבות שומרות על הטריטוריה מפני נקבות אחרות. החיזור מתבצע על ידי הקפה של הזכר והנקבה אחד מסביב לשני, והרכנת הראש על מנת להדגיש את מגן הראש הכחול-בוהק. הנקבה מתכופפת והזכר מנקר אותה לפני שהוא עולה עליה. סדרת פעולות אלו יכולה לחזור כארבע עד חמש פעמים, אף על פי שקשר מיני ממשי מתקיים רק בחלק קטן מהמקרים. הזכר בונה קן על הצמחייה שעל פני המים, בגובה של כשני סנטימטרים מעל המים. אם ישנן סכנות הצפה, הקן מוזז. הנקבה מטילה כארבע-חמש ביצים חומות ומוכתמות בשחור - לא תמיד בקן, ולעיתים ישירות על הצמחייה בלי קן. צבע הביצים מסייע להסוואתן. הזכר דוגר על הביצים במשך כ-20-26 ימים, והוא גם מצל עליהן בשעות החמות של היום. לאחר שהאפרוחים בוקעים, שרידי קליפות הביצים נדחפים למים. האפרוחים בוקעים מפותחים, כך שהזכר לא צריך להאכיל אותם, ורק משגיח עליהם בזמן שהם אוכלים. לאחר 40-70 ימים מזמן הבקיעה האפרוחים עוזבים את הקן. לאחר כשנה, מתפתחת אצל האפרוחים פלומה של בוגרים. מדיה וקבצים בנושא יקנה אפריקנית בוויקישיתוף יקנה אפריקנית, באתר ITIS (באנגלית) יקנה אפריקנית, באתר NCBI (באנגלית) יקנה אפריקנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יקנה אפריקנית, באתר GBIF (באנגלית) יקנה אפריקנית באתר אויסואקס-בירדס. יקנה אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
God Is Dead?

?God Is Dead הוא סינגל מאת להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת', שיצא לאור ב-19 באפריל 2013, ונכלל באלבום 13 שיצא ביוני באותה שנה. שם השיר מתייחס לאמרתו המפורסמת של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה אודות מות האלוהים. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום השישי במצעד הבריטי, וכן לביקורות חיוביות. ב-26 בינואר 2014, זכה השיר בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע המטאל הטוב ביותר", לראשונה לאחר 14 שנים בהן לא חולק הפרס במסגרת קטגוריה זו. ב-10 ביוני 2013, שוחרר וידאו קליפ של השיר. את הקליפ ביים פיטר ג'וזף, מייסד תנועת צייטגייסט שגם הפיק את הסרט צייטגייסט. השיר הופיע בפרומו של העונה השישית של סדרת הטלוויזיה ילדי האנרכיה. אוזי אוסבורן - שירה טוני איומי - גיטרה גיזר באטלר - גיטרה בס בראד וילק - תופים מידע על היצירה "God Is Dead?" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "God Is Dead?" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "God Is Dead?" באתר Discogs סרטון השיר "God Is Dead?" באתר יוטיוב מידע וביקורת על האלבום, באתר AllMusic מידע על השיר, באתר חברת המצעדים הרשמית גראמי 2014: הערב הגדול של לורד, באתר נענע 10 הקליפ הרשמי, באתר YouTube
וייסנפלס

וייסנפלס (בגרמנית: Weißenfels או Weissenfels) היא העיר הגדולה ביותר במחוז בורגנלנד שבדרום מדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת על גדות הנהר זאלֶה (אנ'), במרחק של כ-30 קילומטרים מדרום לעיר האלה. היישוב צמח סביב למצודה שניצבה ליד מעברה שחצתה את הנהר סאלה. העיר קיבלה זכויות מוניציפליות בשנת 1185. במהלך מלחמת שלושים השנים ניזוקה העיר קשות ואוכלוסייתה הצטמצמה מ-2200 תושבים ל-960. ב-7 בנובמבר 1632 הונחה גופתו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה בווייסנפלס לאחר שהוא נהרג יום לפני קרב ליצן (Lützen). עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, עלה מעמדה של העיר במהרה, כאשר ב-1656 ייסד אגוסטוס, נצר לענף הסקסוני של בית וטין, את הדוכסות של סאקסה-וייסנפלס, ובחר את העיר כמקום מגוריו. מאז 1638 שירת אוגוסטוס כאדמיניסטרטור הפרוטסטנטי של הארכיבישופות של מגדבורג, שעל פי שלום וסטפאליה משנת 1648 הייתה אמורה להפוך לאחר מותו לטריטוריה חילונית של ברנדבורג-פרוסיה. לפיכך החל אוגוסטוס להקים החל משנת 1660 בוויסנפלס את המצודה של נוי-אוגוסטוסבורג (Neu-Augustusburg) בסגנון הבארוק עבור יורשיו. כאשר הושלם בניין המצודה ב-1680 נעשתה העיר למרכז המנהלי של הדוכסות ולמרכז התרבותי שלה עד לפירוקה ב-1746. מלחינים כמו יוהאן פיליפ קריגר (Johann Philipp Krieger) וגאורג פיליפ טלמן פעלו כאן, השחקנית פרדריקה קרולין נויבר (Friederike Caroline Neuber) הופיעה את הופעת הבכורה שלה בוויסנפלס. ב-1702 נמנע מיוהאן סבסטיאן באך לקבל את משרת נגן העוגב בעיר זנגרהאוזן (Sangerhausen), עקב העדפתו של הדוכס את המלחין יוהאן אוגוסטין קובליוס (Johann Augustin Kobelius). ב-1713 הקדיש באך את "קנטטת הצייד" שלו לכריסטיאן, דוכס סאקסה-וייסנפלס וביצע אותה בעיר. החל מ-1704 שירת התאולוג הלותרני ארדמן נוימייסטר (Erdmann Neumeister) כדיאקון של הקפלה של המצודה. העוגב של הכנסייה הושלם ב-1673 וכלל 22 שסתומים. על פי ג'ן מיינוורינג (John Mainwaring), הביוגרף של גאורג פרידריך הנדל, גילה יוהאן אדולף הראשון, דוכס סאקסה-וייסנפלס, את כישרונו המוזיקלי של הנדל, שאביו היה רופאו האישי של הדוכס, כאשר שמע אותו מנגן בעוגב. באך חיבר את הטוקטה ופוגה בפה מז'ור עבור עוגב זה. עם הפסקת קיומה של הדוכסות של סאקסה-וייסנפלס ב-1746, עברה העיר בחזרה לידיה של נסיכות סקסוניה ולאחר קונגרס וינה ב-1815, לידי פרוסיה. החל משנת 1816 הייתה העיר בירתו של מחוז הנושא את שמה, עד לפירוקו בשנת 2007. מאז המהפכה התעשייתית ענף התעשייה העיקרי של וייסנפלס הוא ייצור נעליים, זאת עד אשר נסגר המפעל האחרון ב-1991. מאז מתפתח בהדרגה בעיר ענף ייצור המזון. קבוצת הכדורסל של העיר, מיטלדויטשר, מתמודדת בבונדסליגה ואף זכתה בשנת 2004 בגביע היורוקאפ צ'לנג'. גרמניה קורנוסטהיים (אנ'), גרמניה סלובקיה קומארנו (אנ'), סלובקיה מדיה וקבצים בנושא וייסנפלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וייסנפלס (בגרמנית) וייסנפלס באנציקלופדיה בריטניקה (1911) וייסנפלס (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
קובייה בלתי אפשרית

הקובייה הבלתי אפשרית היא צורה בלתי אפשרית שהומצאה על ידי מאוריץ קורנליס אשר בהדפס האבן שנקרא "בלוודיר" שם מחזיק ילד היושב למרגלות הבניין את הקובייה הבלתי אפשרית. גם הבניין עצמו בנוי באותם העקרונות של הקובייה הבלתי אפשרית. הקובייה הבלתי אפשרית בנויה לפי הדואליות הקיימת בקוביית נקר. קובייה בלתי אפשרית היא לרוב קוביית נקר עם מקצועות מוצקות. המוצקות הזו מעניקה דגש חזק יותר לדואליות מאשר בקוביית נקר, אשר לרוב לא נתפסת קובייה בלתי אפשרית. האשליה נוצרת מציור דו־ממדי המתפרש כצורה תלת־ממדית. ניתן לתת נראות בלתי אפשרית לצורות תלת־ממדיות מזוויות מסוימות, על ידי יצירת חתכים במקומות מסוימים בקובייה. משולש פנרוז מדיה וקבצים בנושא קובייה בלתי אפשרית בוויקישיתוף קובייה בלתי אפשרית, באתר MathWorld (באנגלית)
אור אילן

אור אילן (נולדה ב-23 במרץ 1984) היא שחקנית ישראלית. אור אילן נולדה וגדלה באשקלון. היא בוגרת תיכון עירוני א' אשקלון וכן קורסים באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בצה"ל שירתה בלהקה הצבאית של חיל החינוך. בוגרת המסלול התלת-שנתי בבית צבי (2008-2005). בתום לימודיה החלה ללמוד את שיטתה של איוונה צ'באק אצל שחר רוזן, אלון נוימן ואיוונה צ'באק. עברה קורס משחק בהנחיית אורית שר. בשנה השלישית ללימודיה חתמה על חוזה בתיאטרון הבימה והחלה לשחק בהצגות שהועלו בו. בתיאטרון הספרייה שיחקה בכמה תפקידים ראשיים ומרכזיים בהצגות - ב"פיפן", בבימויו של דניאל אפרת בתפקיד האלמנה קתרין; במחזמר "קאטס" מאת אנדרו לויד ובר בתפקיד החתול ראמפלטיזר; ב"אנני", בתפקיד אנני. בהבימה אור אילן שיחקה בהצגות רבות, בהן "לרקוד ולעוף" בבימויו של אלון אופיר, בתפקיד ענת, אהובתם של אסף (אושרי כהן) ויוסי (נתי רביץ). גילמה את דמותה של ורוניקה, נערה מורדת ואהובתו של צוקרמן (עידן אלתרמן), בקומדיה המוזיקלית "נתתי לה חיי" שנוצרה בשיתוף פעולה בין מאור זגורי לשחקנים על פי שיריו של דני סנדרסון. ב"מסילה לדמשק" שיחקה את ילדתה בת ה-13 של ניני (הילה פלדמן) שמגודלת בידי שרה (יבגניה דודינה). רקדה ושיחקה בתפקידים הראשיים בשתי קופרודוקציות של תיאטרון מופע ולהקת המחול הקיבוצית - "בת הים" בבימויה של גליה בארי על פי סיפורו של אנדרסן; ובתפקיד אצבעונית בהצגה "אצבעונית", מאת ובבימויין של גליה בארי ונירית אהרוני שוויצר. בתיאטרון אורנה פורת שיחקה בתפקיד הראשי של שירז בהצגה "הלב של שירז", מחזה של ריטה וצרויה להב על פי אגדת עם פרסית. בתיאטרון המסחרי שיחקה במחזמר "סינדרלה" לצידם של בר רפאלי, שלישיית מה קשור וחנה לסלאו בתפקיד הפיה איה. בתיאטרון המדיטק שיחקה בתפקידים מרכזיים בארבע הצגות: אחת מהן, "מלך היהודים", אופרת רוק - עיבוד של אורי פסטר לספרה של דבורה עומר, עם לחנים של רמי קליינשטיין ופזמונים של יאיר לפיד, בבימויה של איה קפלן, היא מגלמת את דמותה של טלי, נערה מתבגרת שנאלצת לעשות עבודה על הרצל. באחרת היא מגלמת את דמותה של יעל בת השש במחזה המוזיקלי "אריה הספרייה" בבימויו של רוני פינקוביץ'. הופיעה במשך מספר שנים כזמרת במופע "רק בישראל" ביחד עם נורית הירש וניר שיבר, על פי שיריה של הירש. בשנים 2008 עד 2012 הופיעה מספר פעמים במשכן הנשיא. בטלוויזיה שיחקה בין היתר בסדרת הטלוויזיה "אניגמה". היא גילמה את דמותה של סיגלית, המאהבת בת ה-35 של אפרים הקסטר (שמוליק לוי), המבוגר ממנה בעשרים שנה, חולמת להיות כוכבת ריאליטי, מחבלת בקשר בינו לבין אשתו (אוולין הגואל) ולבסוף זוכה להשתתף בתוכנית ריאליטי. בקולנוע החלה את דרכה בתפקיד ראשי בסרטו של רפאל רביבו "אמור" לצידם של לירון לבו, נטלי עטיה, דן תורג'מן, ענת עצמון ומשה איבגי (בתפקיד אורח). אור אילן גילמה את דמותה של לילה. רקדנית ומורה למחול בשנות השלושים לחייה שבעקבות תאונת דרכים נשארת משותקת בכל הגוף, ולכן היא מבקשת לאפשר לה להחליט בעבור חייה בעצמה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2017. באותה שנה, הצטלמה לכמה סרטי קולנוע חדשים ביניהם סרטו של רותם שמיר, "קו 300" ששודר בטלוויזיה בשנת 2018. אילן נשואה ולזוג שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אור אילן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אור אילן אור אילן, ברשת החברתית אינסטגרם אור אילן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אור אילן, בארכיון הבימה