laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Little Me

Little Me (בעברית: אני הקטנה) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-30 בדצמבר 2013, כסינגל מתוך אלבומה השני של הלהקה Salute, על ידי חברות התקליטים סייקו מיוזיק וקולומביה רקורדס. השיר הגיע למקום העשירי במצעד השירים שבלבנון. השיר נכתב על ידי פרי אדוארדס, ג'ייד ת'ירלוול, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק, TMS ואין ג'יימס והופק על ידי TMS גם כן. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-283,000 עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של הלהקה. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-42 מיליון השמעות. בראיון ל-FrontRowLiveEnt.com, בנוגע לקליפ הרשמי, אמרה ג'סי נלסון: "מעולם לא עשינו קליפ כזה לפני כן. זה מאוד אישי ומשמעותי. זה מאוד כנה". הקליפ הוקרן לראשונה ב-18 בדצמבר 2013. הוא מציג את חברות הלהקה, כשהן ילדות קטנות כביכול, כשם השיר. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-55 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Little Me" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Little Me" באתר יוטיוב Little Mix - Little Me, Discogs (באנגלית) The official lebanese Top 20 - Little Mix, The official lebanese Top 20 Little Mix – Little Me (באנגלית), נבדק ב-2020-10-06 Eight years of Little Mix: Their Official Top 20 songs revealed, www.officialcharts.com (באנגלית) Little Me, נבדק ב-2020-10-06 RobertHerreraOfficial, Little Mix talk Neon Lights Tour and “Little Me” music video w/ @RobertHerrera3, Front Row Live Entertainment, ‏2013-12-05 (באנגלית) Little Mix get emotional in Little Me video, Metro, ‏2013-12-19 (באנגלית) Chapel, London, SE15 - Derelict Chapel Shoot Location, SHOOTFACTORY (באנגלית) Little Mix - Little Me BPI Salute (Deluxe Edition) by Little Mix, Apple Music (באנגלית) Salute (Deluxe Edition) by Little Mix, Apple Music (באנגלית)
רועה אנגלי

רועה אנגלי (באנגלית: English Shepherd) הוא גזע נדיר של כלב רועים, שמקורו בארצות הברית, ונראה לראשונה במאה ה-17. הוא צאצא של סוגי קולי שהובא לעולם בידי מתיישבים בריטים. הרועה האנגלי הוא גזע כלבים בגודל בינוני, שוקל בין 18–27 ק"ג (40–60 פאונד) ובגובה 46–58 ס"מ (18–23 אינץ'), הכלבים לעיתים קרובות גבוהים יותר מן הכלבות. לגזע יש פרווה כפולה ארוכה חלקה או גלית ובעל זנב פרוותי. באופן מסורתי יש לו שילוב של ארבעה צבעים שונים: שחור וחום, שחור ולבן, סייבל ולבן או שחור, לבן וחום. במאה ה-17 הובאו דרך מתיישבים מבריטניה ואירלנד גזעי קולי שונים כגון הבורדר קולי, קולי גס-שיער וכדומה ליבשת אמריקה שם הרבעה ביניהם יצרה את הרועה האנגלי. הוא שותף לשושלת של הזנים לעיל וכן הרועה האוסטרלי המודרניים. אבותיו של הרועה האנגלי שמשו רבות בחוות במדינות מזרח אמריקה. הוא שימש בעיקר כרועה צאן ובקר אם כי הוא גם היה כלב שמירה וצד חולדות ומכרסמים דומים. במקור הוא נקרא רועה חווה אמריקאי אך ב-2003 שונה השם לרועה אנגלי. הגזע לא מוכר בידי מועדון המלונה האמריקאי (UKC). הרועה האנגלי הוא כלב אינטליגנטי, מצחיק, אוהב, תלותי ועקשן. ידוע כמתנשא בקרב אנשים זרים. הרועה האנגלי קשור מאוד לבעליו ואוהב להיות בשליטה. אהבתם וקשרם לבעליהם גורמים להם להיות כלבי משפחה טובים. הרועה האנגלי, בדומה לרועה האוסטרלי ולבורדר קולי, זקוק למרחב רב ולכן יכול להיות כלב חווה מצוין. מדיה וקבצים בנושא רועה אנגלי בוויקישיתוף Dohner, Janet Vorwald, 1951-, Farm dogs : a comprehensive breed guide to 93 guardians, herders, terriers, and other canine working partners, North Adams, MA, ISBN 978-1-61212-593-0 כל הדברים לכלב, כל מה שצריך לדעת על הרועה האמריקאי הנדיר, באתר youtube, ‏22/5/2020
אדוארד וילייר ריפיל

אדוארד וילייר ריפיל (באנגלית: Edward Villiers Rippingille‏; בערך 1790 – 1859) היה צייר בצבעי שמן וצבעי מים אנגלי, שהיה חבר באסכולת בריסטול. היה מקורב במיוחד לאדוארד בירד ולפרנסיס דנבי. ריפיל נולד בקינגס לין, נורפוק, בנו של חקלאי. מאמינים כי שנת לידתו היא 1790 ולא 1798, כפי שחשבו בעבר. בשנת 1813 הציג באגודת האמנים נורויץ', והציג גם באקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא עבר לבריסטול, שם השתתף בפעילות הקמה של אסכולת בריסטול. הציור "מסיבת הרישומים בליי וודס" של ריפיל (1828 לערך) מתארת טיול רישומים של קבוצת האמנים, ביער ליי. הוא עבד באופן הדוק במיוחד עם אדוארד בירד, והושפע מציור הז'אנר שלו, שהיה נטורליסטי וצבעוני. בשנת 1814 שניהם הציגו עבודות באקדמיה המלכותית באותו נושא. ריפיל היה גם חבר קרוב של פרנסיס דנבי, וסגנונו התפתח לצד הסגנון של דנבי בהשפעת בירד. בשנת 1819 זכה ריפיל בהצלחה באקדמיה המלכותית עם "משרד הדואר". בשנת 1822 הציג באקדמיה המלכותית הציור "הגיוס", יצירה בסגנון בירד, ואת "מסע ההלוויה של ויליאם קאנינג'". יצירות אלה היו בין הישגיו הטובים ביותר של ריפיל בתחומי הז'אנר והציור ההיסטורי. בשנת 1824 היה אחד ממארגני התערוכה הראשונה בבריסטול של אמנים מקומיים. בשנת 1824 הציג את "ארוחת הבוקר" באקדמיה המלכותית. זהו הציור הידוע ביותר שלו. הוא מתאר כמה מהדמויות הספרותיות הקשורות לבריסטול: סמואל טיילור קולרידג', ויליאם וורדסוורת' ורוברט סותי. בשנת 1830 עזב ריפיל את בריסטול ונסע לצרפת וגרמניה. הוא חזר ללונדון שם התחתן בשנת 1832, לפני שנסע שוב לצרפת, בחברת ג'יימס בייקר פיין. בשנת 1835, כשחזר ללונדון, ערך תערוכה משלו ברחוב ריג'נט. משנת 1837 ערך שוב מסעות לאיטליה והתרכז בנושאים איטלקיים. הוא נפטר ב־22 באפריל 1859 בווסט מידלנדס. לריפיל היה אח, אלכסנדר, שהיה גם צייר שעבד בבריסטול. ריצ'רד רוברטס ארוחת הבוקר דיוקן של אשה צעירה קוראים עיתון מדיה וקבצים בנושא אדוארד וילייר ריפיל בוויקישיתוף Greenacre, Francis (2004). "Rippingille, Edward Villiers". In Matthew, H.C.G.; Harrison, Brian (eds.). Oxford Dictionary of National Biography. 47. Oxford University Press. p. 1003. Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. pp. 121–126.
יחסי הפיליפינים – סרי לנקה

יחסי הפיליפינים–סרי לנקה הם היחסים הבילטרליים בין הפיליפינים לבין סרי לנקה. היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים לסרי לנקה נוצרו בינואר 1961 כאשר הפיליפינים פתחו משרד שליחות דיפלומטי בקולומבו. לסרי לנקה הייתה משלחת לקשרים עם הפיליפינים שיושבת ביפן. המשימות הדיפלומטיות של שתי המדינות במנילה ובקולומבו הועלו לשגרירויות ב-1964 וב-1966 בהתאמה. עם זאת, שתי המדינות החליטו לסגור את שגרירויותיהן ב-30 ביוני 1993. בספטמבר 1998, סרי לנקה פתחה מחדש את משלחתה הדיפלומטית במנילה, המונעת על ידי אינטרס לתאם עם בנק הפיתוח האסייתי, שממוקם במנילה. הפיליפינים, כחברה מייסדת באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, תרמו גם הם להחלטה לפתוח מחדש את שגרירותה. כדי להנציח יחסים דו צדדיים חיוביים, סרי לנקה העניקה פיל בשם מלי לפיליפינים, שמטופלת כעת על ידי ממשלת העיר מנילה דרך הגנים הזואולוגיים והבוטניים של מנילה. הפיליפינים מחזיקים קונסוליית כבוד בסרי לנקה. ישנם 400–500 עובדים פיליפינים בסרי לנקה. "Relations between Sri Lanka and the Philippines". Sri Lankan Embassy - Manila, Philippines. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Fernquest, Jon (22 בינואר 2013). "Philippines' only elephant wants to go to Thailand". Bangkok Post. נבדק ב-2019-03-27. {{cite web}}: (עזרה)
משה תבור

משה תבור (קרפוביץ) (1917 – 6 במאי 2006) היה איש מערכת הביטחון הישראלית, שירת בשירות הביטחון הכללי ובמוסד והשתתף במבצע לכידת אדולף אייכמן. חתן פרס ביטחון ישראל על פעילותו בצוות טכנולוגי של מערכת הביטחון. היה חבר בפלגות הלילה המיוחדות, בבריגדה היהודית ובקבוצת הנוקמים. נולד בעיירה ולטרמנץ שבאימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו), בנם של יהודה ובתיה. ב-1925 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, התגורר בשכונת נווה שלום, למד בבית חינוך לילדי עובדים ובבית הספר מקס פיין בתל אביב, שם החל בהתמחותו בתחום המתכת והמנעולים. היה חבר בתנועת מחנות העולים במסגרת הצטרף ב-1936 להכשרה בדגניה א', היה חבר בגרעין מייסדי קיבוץ חניתה ומייסדי מפעל המתכת בקיבוץ. ב-1937 הצטרף לפלגות הלילה המיוחדות של אורד צ'ארלס וינגייט. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי, שובץ בפלוגת חיל הרגלים השישית של הבאפס. היה חבר בקבוצת החיילים שדחפה להקים כוח לוחם של מתנדבי היישוב ולחם במסגרת הגדוד השני של הבריגדה היהודית בקרבות בחזית האיטלקית. לאחר המלחמה היה חבר בקבוצת "הנוקמים" לצדם של חיים לסקוב, צבי אהרוני וישראל כרמי. לאחר המלחמה חזר לקיבוץ ועבד במפעל המתכת. ב-1954 התגייס לשירות הביטחון הכללי ושירת ביחידה מטה 10, יחידת המבצעים של הארגון. במסגרת זו השתתף במבצע לכידת אדולף אייכמן והיה בחוליה שחטפה את אייכמן בדרכו לביתו. תבור הקים את יחידת פריצת המנעולים והמעבדה המכנית של השב"כ. ב-1966 היה חבר בצוות של השב"כ ויחידת קולוסוס שזכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוחים טכנולוגיים ששימשו את מערכת הביטחון. ב-1971 עבר לשרת במוסד, בו הקים מעבדת פריצת מנעולים והשתתף במבצעים רבים, עד פרישתו ב-1987. הוא המשיך לתרום גם כגמלאי בייעוץ והדרכה. בשנת 2006 הלך לעולמו בביתו בגבעתיים כשהוא בן 89, ונקבר במושבה קדימה. לזכרו: משה תבור (קרפוביץ), מבט מל"מ, גיליון 52, דצמבר 2008 משה תבור, באתר מוזיאון הלוחם היהודי
ספיידרמן: קטל מקסימלי

קטל מקסימלי (באנגלית: Maximum Carnage) היא קשת סיפור, שפורסמה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול על ידי חברת מארוול קומיקס. הסיפור נמשך למשך 14 חוברות בין מאי לאוגוסט 1993, כשבין החוברות נמנות Peter Parker: Spider-Man #35-37, ‏The Amazing Spider-Man #378-380, ‏The Spectacular Spider-Man #201-203, ‏Web of Spider-Man #101-103 ו-Spider-Man Unlimited #1-2. את הסיפור כתבו טום דה-פלקו, ג'ון מארק דמתיאס, טרי קוואנו ודייוויד מיצ'ליני ואיירו רון לים, אלכס סביוק, מארק באגלי, טום לייל וסאל בוסימה. הסיפור מביא את מלחמתם של ספיידרמן, ונום ושאר גיבורי-על בקרנג' הרצחני ובצוות נבלי-העל שלו. "קטל מקסימלי" ממוקם במקום ה-19 ברשימת 25 הסיפורים הגדולים של ספיידרמן בכל הזמנים, לפי מגזין CBR.com. קליטוס קסדי נחשב למחוסר כוחות לאחר שהסימביוט שהתמזג איתו הושמד במהלך לכידתו וכליאתו בבית חולים לחולי נפש "רייבנקרופט". אולם, למעשה הסימביוט שינה את המבנה התאי של מערכת הדם שלו לפני השמדתו, מה שאיפשר לקסדי ליצור שיבוט של הסימביוט ובכך לפרוץ את כלאו. קסדי, שכעת קרא לעצמו שוב קרנג', עזר במהלך בריחתו לשחרר את שותפתו לתא שרייק. במהלך מסע הקטל של השניים ברחבי העיר ניו יורק, הם מגייסים את דופלגנגר, דמוגובלין ואת קריון. קרנג' קורא לעצמו בשם "אביהם", אך למעשה כולם מתעבים אותו ונשארים בקבוצה בשל מסירותם לשרייק. כאשר מניין המתים עולה, ספיידרמן, ונום, קפטן אמריקה, החתולה השחורה, איירון פיסט, מורביוס, גלימה ופגיון, כוכב אש ונייטוואץ' מתאגדים יחד כדי לעצור אותם. הגיבורים נקלעים לחילוקי דעות כאשר ונום רוצה לעצור את קרנג' בכל מחיר בעוד ספיידרמן אינו רוצה להשתמש בשיטות אלימות. בסופו של דבר, ספיידרמן נוטש את ונום לרחמיו של קרנג'. שרייק משתמשת בכוחותיה הטלפתיים כדי להפוך את תושבי ניו יורק להמון צמא דם, ובכך לאפשר לחבורה להמשיך במסע הקטל שלהם ללא עונש. למרות זאת, קרנג' מפנה עורף ליתר החברים בקבוצתו ובקרב המתחולל ביניהם שרייק מאבדת את שליטתה המנטלית בתושבי העיר. קבוצת גיבורי-העל מנצלת זאת כדי להשתמש במכשיר מתעשיות ראנד שמקרין רגשות אהבה ותקווה בקבוצת נבלי-העל, מה שמכריע אותם. קרנג' נמלט ומביים את מותו על ידי כיסוי קורבן בתלבושת הסימביוט, ושאר החברים בקבוצה נלכדים. לאחר שהגיבורים מתפזרים, קרנג' אורב לונום. אולם, המכשיר גרם לקרנג' לתחושת בלבול, מה שמאפשר לונום להכות באויבו ללא רחמים ולהדפו לעבר גנרטור חשמלי. קרנג' נותר מעולף ונלכד בידי כוחות המשטרה. עלילת הסיפור הייתה הבסיס למשחק המכות מ"ספיידרמן וונום: קטל מקסימלי" שיצא לפלטפורמות סגה מגה דרייב וסופר נינטנדו בשנת 1994 ובהפצתה של חברת Acclaim Entertainment. במהלך ערבי האימה של הלואין באיי ההרפתקאות של אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, האי של גיבורי מארוול הוסב לאזור הפחדה הלקוח מהסיפור, ונוצר בית רדוף שלם שנקרא Maximum Carnage. בגרסה זו, קרנג' הרג את כל גיבורי העל של מארוול, מה שהוביל לכך שכנופיות פושעים שלטו ברחובות. מספר אלמנטים מהאי קיבלו תצוגה לפיה גיבורי העל נלחמו והפסידו, מה שהוביל למותם. קטל מקסימלי באתר הרשמי של מארוול קומיקס קטל מקסימלי בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס The 25 Greatest Spider-Man Stories Of All Time, Officially Ranked, Alex Wyse, May 21st 2018
יחסי איי בהאמה – צ'ילה

יחסי איי בהאמה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית איי בהאמה לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות ובארגון מדינות אמריקה. כמו כן, היחסים בין שתי המדינות הם חלק מיחסי צ'ילה עם מדינות הקהילה הקריבית (Caricom). היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות כוננו רשמית ב-4 בדצמבר 1973 ומאז הם היו לבביים והתקיימו ביניהן שיתופי פעולה. באפריל 2015 שתי המדינות חתמו על הסכם לפטור אשרות לבעלי דרכונים דיפלומטיים ורשמיים. הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשנת 2016 ב-2.8 מיליון דולר, והיווה צמיחה של 13% בחמש השנים שקודם לכן. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה לאיי בהאמה היו יינות ומשטחי עץ, ואילו איי בהאמה מייצאים בעיקר סוכר קנים, רום ושקיות פלסטיק. איי בהאמה מחזיקה בצ'ילה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה. צ'ילה מיוצגת באיי בהאמה באמצעות שגרירותה בקינגסטון, ג'מייקה, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליה בנסאו. אתר על יחסי מדינות
אלדו דונלי

אלדו דונלי (באנגלית: Aldo Donelli;‏ 22 ביולי 1907 – 9 באוגוסט 1994) שחקן ומאמן פוטבול אמריקני ששיחק בעמדת הפול-בק, והיה גם כדורגלן. דונלי נבחר להיות בסגל נבחרת ארצות הברית למונדיאל 1934 שנערך באיטליה. לפני כן כבש במוקדמות אותו טורניר רביעייה ב-2–4 נגד מקסיקו ברומא שהעלתה אותם. שלושה ימים אחר כך, באותו אצטדיון, האמריקנים הובסו 7–1 על ידי איטליה בשמינית גמר המונדיאל כשדונלי כובש את השער היחיד לזכותם. זו הייתה הפעם האחרונה בה כדורגלן אמריקני כבש באדמת איטליה למשך ה-56 שנים הבאות, וליחידי לכבוש מול איטליה. דונלי נכנס להיכל התהילה של הכדורגל האמריקני בשנת 1954. כשחקן קולג' פוטבול שיחק דונלי בעמדת הפול-בק באוניברסיטת דוקסן מפיטסבורג שבפנסילבניה. הוא היה למאמנה של דוקסן בשנת 1939 והשלים איתה שיא 2–4–29 כשהם מסיימים פעמיים בטופ 10 בארבע עונות. עד היום הוא מופיע בספרי ההיסטוריה כמאמן היחידי לאמן קבוצת קולג' וקבוצה מה-NFL בו זמנית. דונלי אימן בשנת 1941 את פיטסבורג סטילרס בשעות הבוקר ואת דוקסן בשעות אחר הצהריים. למרות שבאותה עונה לא הפסיד אף משחק עם דוקסן הוא הפסיד את כל חמשת משחקי סטילרס תחתו. משם דונלי המשיך לאמן את אוניברסיטת בוסטון משנת 1947 עד 1956 ואחר כך את אוניברסיטת קולומביה עימה זכה באליפות ליגת הקיסוס היחידה בהיסטוריית הקבוצה. לכבודו חדר המשקל באוניברסיטה קרוי על שמו וב-1967 הוא סיים את קריירת האימון שלו. דונלי גויס לחיל הים של ארצות הברית לזמן קצר בשנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה. בסוף שנות השישים ולאורך כל שנות השבעים לאחר שפרש למחצה מאימון, הוא עבד ביחסי ציבור לאירועי PGA ברחבי בוסטון תוך כדי שהוא שומר על בתים בפרברי פיטסבורג ואז בסופו של דבר בפלורידה. דונלי נפטר ב-9 באוגוסט 1994 בגיל 87. אלדו דונלי, באתר Transfermarkt אלדו דונלי, באתר Soccerway אלדו דונלי, באתר WorldFootball.net אלדו דונלי, באתר National Football Teams אלדו דונלי, באתר FootballDatabase.eu אלדו דונלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי בליז–צ'ילה

יחסי בליז–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בליז לבין הרפובליקה של צ'ילה. בדצמבר 2016 נפגשו שרי החוץ של שתי המדינות בבלמופן כדי לזהות תחומי עניין אפשריים לחילופי סחורות ולשיתוף פעולה. הסחר הדו-צדדי בין צ'ילה לבליז הסתכם בשנת 2015 בכ-1.3 מיליון דולר. 99% מערך זה הוא ייצוא צ'יליאני, במיוחד תאית ויינות מזנים שונים. בליז מחזיקה בצ'ילה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה. צ'ילה מיוצגת בבליז באמצעות שגרירותה בסן סלוודור, אל סלוודור, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליה בבלמופן. אתר על יחסי מדינות ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שישית

האם התכוונתם ל... השבר הפשוט 1/6 שישית – כינוי בבית הספר התיכון לכיתה י השנה השישית – הקודמת לשנת שמיטה
אריה כהן (אדריכל)

אריה כהן (נולד ב-1907) היה אדריכל יליד ירושלים, שפעל בעיקר בתל אביב-יפו. את הכשרתו כאדריכל רכש באוניברסיטת פריס וב-1932 שב לארץ. בימי מלחמת העולם השנייה התגייס כהן לצבא הבריטי ועסק בתכנון מחנות צבא עבורם. בהמשך כיהן כמהנדס עיריית בת-ים ועסק בתכנון הגליל עבור משרד השיכון. בשנות ה-30 החל לתכנן בתל אביב-יפו בתי מגורים משותפים מהסגנון הבינלאומי. מקבץ מרשים במיוחד שתכנן כהן נמצא בשכונת נווה שאנן, באזור גבעת מרקו שברחוב ראש פינה. עשרות בניינים לשימור שתכנן ניתן למצוא גם במרכז תל אביב-יפו. המשותף לכל הבניינים שתכנן היה הדגש על הפלסטיות של המבנה וייחודו. הוא נמנע מלשכפל בניינים ודאג להעניק לכל מבנה את אופיו הייחודי, תוך שהוא מנצל את הנתונים של המגרש. בית האונייה, אחד המבנים שתכנן בשכונת נווה שאנן (תל אביב) מייצגים את שיא האדריכלות מהסגנון הבינלאומי בישראל. נווה שאנן (תל אביב) מיכאל יעקובסון, חלון אחורי – ארכיטקטורה ואידאולוגיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי בליז – הממלכה המאוחדת

יחסי בליז–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין בליז לבריטניה. ראש המדינה בשתי המדינות הוא המלך צ'ארלס השלישי, המחזיק גם בתואר מלך בליז. שתי המדינות חברות בחבר העמים ובאו"ם. בליז קיבלה עצמאות מבריטניה בשנת 1981. בעבר היא נקראה הונדורס הבריטית, הבריטים שמרו על חיל מצב בבליז גם בשנות ה-90, עד שגואטמלה, שתבעה תמיד ריבונות על המדינה, חתמה על אמנה המכירה בעצמאותה של בליז. בריטניה מקיימת מרכז אימונים לצבא בבליז. המלכה אליזבת השנייה ביקרה בבליז בשתי הזדמנויות. הפעם הראשונה הייתה באוקטובר 1985 ובפעם השנייה בפברואר 1994. ב-3 במרץ 2012, הנסיך הארי ביקר בבליז בסיור במדינות חבר העמים באזור כנציג המלכה ביובל היהלום שלה, והפך את זה לסיבוב ההופעות המלכותי הראשון שלו. שם הוא שינה את שדרות זניה (הידועה גם בשם שדרות קוהון ווק) בבירה ל"שדרת מלכותה מלכת אליזבת השנייה", לכבוד סבתו. בליז מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון. בריטניה מחזיקה בבליז נציבות עליונה בבלמופן. מדיה וקבצים בנושא יחסי בליז – הממלכה המאוחדת בוויקישיתוף Her Majesty Queen Elizabeth the Second in Belize, 1994 "Festivities for Prince Harry in Belmopan". BelmopanCityOnline.com. 27 בפברואר 2012. נבדק ב-3 במרץ 2012. {{cite web}}: (עזרה) High Commission of Belize in London High Commission of the United Kingdom in Belmopan
יופ קולקמן

ג'וזף וילם (יופ) קולקמן (בהולנדית: Joseph Willem (Joop) Kolkman;‏ 1 בדצמבר 1896 – 8 בפברואר 1944) היה עיתונאי ודיפלומט הולנדי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבד כסגן קונסול בפרפיניאן בצרפת וסייע בהצלת פליטים יהודים רבים מרדיפות הנאצים. בשנת 2014 הוענק לאחר מותו התואר חסיד אומות העולם על ידי יד ושם. קולקמן נולד ב-1 בדצמבר 1896 בהאג. עד לפלישת גרמניה לצרפת, קולקמן עבד כעיתונאי בעיתונים "דה טלגרף" ו"בנויה רוטרדמשה קוראנט" בפריז. זמן קצר לאחר מכן הוא נשלח לעיר פרפיניאן בצרפת של וישי לשמש כסגן קונסול. במהלך המלחמה הוא השתמש בעבודתו כדיפלומט כדי לעזור לפליטים הולנדים, רבים מהם יהודים, על ידי מציאת בתים בטוחים, הענקת סיוע כספי והצלתם ממחנות ריכוז. זה איפשר להם להגיע בבטחה לספרד ופורטוגל, שמהן יכלו לעבור לאנגליה. רבים ממעשיו לא היו חוקיים, כולל זיוף מסמכים וזאת על מנת להציל. ההערכה היא שהוא הציל מאות אנשים. בתחילת 1943 קולקמן ניסה לברוח בחציית הפירנאים לספרד, אולם הוא נעצר על ידי יחידות הסיור הגרמניות. הוא נכלא במחנה ריכוז בוכנוואלד שם נפטר בשנת 1944, אף שמקורות אחרים טוענים כי מת במיידנק. לוח זיכרון מוצב ליד הכניסה לבניין משרד החוץ ההולנדי. בשנת 2014 הוענק לו לאחר מותו התואר חסיד אומות העולם. הפרס הוענק על ידי שגריר ישראל בהולנד, חיים דיבון, למזכ"ל הכללי של משרד החוץ ההולנדי, רנה ג'ונס-בוס, בנוכחות שר החוץ ההולנדי, פרנס טימרמנס. מדליית הרזיסטנס, צרפת, 31 במרץ 1947. Croix de guerre 1939–1945, צרפת, 16 באפריל 1948. חסידי אומות העולם, ישראל, 17 בפברואר 2014. "Joseph Willem Kolkman" (בהולנדית). De Dokwerker. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Postuum Yad Vashem voor oud-diplomaat Kolkman" (בהולנדית). NU.nl. 14 בפברואר 2014. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) "'Righteous Among the Nations' voor voormalig waarnemend viceconsul in Perpignan Joop W. Kolkman" (בהולנדית). Dutch embassy in France. 19 בפברואר 2014. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Dutch diplomat gets award for saving Jews". i24 News. 17 בפברואר 2014. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) Jolanda Hendriksen and Hester Jansen (1 בדצמבר 2000). "Kolkman mogelijk alsnog postuum onderscheiden" (בהולנדית). Trouw. נבדק ב-6 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) Joop Kolkman at Yad Vashem website
יוהאן בנדרס

יוהאן בנדרס (בהולנדית: Johan Benders; ‏1 ביולי 1907 – 6 באפריל 1943) היה מורה הולנדי באמסטרדם ליסאום, שעודד את תלמידיו לזייף תעודות זיהוי וכרטיסי מזון עבור יהודים במטרה לעזור להם להימלט מרדיפות הנאצים. אשתו חריטדינה בנדרס-לטבוהר והוא סיפקו מחסה ליהודים בביתם. יוהאן וחריטדינה נתנו מחסה לרוזאלי וקייטי וויינברג ולור פולק, ילדה יהודייה נוספת. בתחילת אפריל 1943 עצר הגסטפו את יוהאן ואת הילדות קטי ולור להם נתנו מחסה בני הזוג, בעקבות הלשנה של שכן. יוהאן נכלא. הוא נאשם בגניבה ממשרד הרשם בבית ספרו, ונכלא בכלא אמסטלבנסווג. שכנו לתא היה המשורר ההולנדי חריט קוונאר. מחשש שהוא יישבר תחת העינויים אליהם היה נתון, ונחוש שלא לחשוף את מקומות המסתור של היהודים שהוא ואשתו הסתירו, ניסה בנדרס להתאבד פעמיים בכלא. ב-6 באפריל 1943 התאבד בקפיצה מהקומה השלישית בבית הסוהר בו נחקר ועונה. כמחאה, רבים מתלמידיו לשעבר של יוהאן צעדו מעבר לחומות הכלא ושרקו את המנון בית ספרם, כך על פי יד ושם. בנדרס לא חשף את שמותיהם או כתובותיהם של היהודים שעזר להציל. ב־27 במרץ 1997 יד ושם הוכרו יוהאן בנדרס ואשתו כחסידי אומות העולם. בני הזוג זכו גם לכבוד כאשר רחוב באמסטלפיין נקרא על שמם, כהוקרה לפעילותם בזמן מלחמת העולם השנייה. Fiore, Michaelle. "Johan Bender". The International Raoul Wallenberg Foundation. Johan Benders, The International Raoul Wallenberg Foundation. Benders, Johan & Gerritdina (Letterboer), Righteous Among the Nations, Yad Vashem. Johan Benders, The Righteous During the Holocaust, Holocaust Memorial Center, Zekelman Family Campus.
Move (שיר של ליטל מיקס)

Move (בעברית: מהלך \ לזוז \ לעבור) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-3 בנובמבר 2013, כסינגל מתוך אלבומה השני של הלהקה Salute, על ידי חברות התקליטים סייקו מיוזיק וקולומביה רקורדס. השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים שבלבנון. השיר נכתב על ידי מייגן קוטונה, נתן דובאל, פרי אדוארדס, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק וג'ייד ת'ירלוול והופק על ידי נתן דובאל גם כן. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-626,000 עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של הלהקה. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-70 מיליון השמעות. הקליפ הרשמי של השיר הוקרן לראשונה ביוטיוב ב-25 באוקטובר 2013. הקליפ מתחיל בצלליות של חברות הלהקה, המופיעות מול תפאורות צבעוניות עזות. לאחר מכן הן נראות בתוך חדר לבן ות'ירלוול מתחילה לשיר את הבית הראשון בשיר, תוך שלאחר מכן מבצעת כל חברת להקה נוספת את קטע השירה שלה. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-190 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Move" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Move" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Move" באתר Genius סרטון השיר "Move" באתר יוטיוב מייגן קוטונה, נתן דובאל, פרי אדוארדס, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק, ג'ייד ת'ירלוול Little Mix - Move, Discogs (באנגלית) Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Little Mix – Move (באנגלית), נבדק ב-2020-10-06 Eight years of Little Mix: Their Official Top 20 songs revealed, www.officialcharts.com (באנגלית) Move, נבדק ב-2020-10-06 HuffPost is now a part of Verizon Media, consent.yahoo.com(הקישור אינו פעיל) Little Mix - Move (Official Video) http://www.aria.com.au/pages/aria-charts-accreditations-singles-2013.htm, web.archive.org, ‏2020-08-07 BPI Move (Remixes) - EP by Little Mix, Apple Music (באנגלית) Move - Single by Little Mix, Apple Music (ב־Australian English) Move - Single by Little Mix, Apple Music (באנגלית) Move - Single by Little Mix, Apple Music (באנגלית) Top 40/M Future Releases | Mainstream Hit Songs Being Released and Their Release Dates ..., All Access (באנגלית)
How Ya Doin'?

How Ya Doin'? (בעברית: מה נשמע?) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. השיר יצא לאור ב-15 באפריל 2013, כסינגל מתוך אלבום הבכורה של הלהקה DNA, על ידי חברת התקליטים סייקו מיוזיק, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. השיר הגיע למקום ה-16 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי דארן לואיס, איליולה באבלולה, שאזנאי לואיס, פרי אדוארדס, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק, ג'ייד ת'ירלוול, ג'יימס קרטר, גלן סקינר, בן וולפלייר-פיירו, ניקולס ת'ורפ, ג'וליאן ברוקהאוס ומיגל דראמונד והופק על ידי המפיק המוזיקלי פיוצ'ר קאט. באוסטרליה, קיבל השיר את מעמד הזהב. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות. הקליפ היה בבימויה של קרלי קוסן והצילומים נערכו במזרח לונדון בתחילת מרץ 2013. ליטל מיקס פרסמה כמה הצצות מהקליפ ועשתה ספירה לאחור לתאריך צאתו. היא תיארה את הקליפ כקליפ "ממש צבעוני, עם הרבה ריקודים". הקליפ פורסם ב-4 באפריל 2013 בערוץ ה-Vevo הרשמי שלה. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-80 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "How Ya Doin'?" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "How Ya Doin'?" באתר יוטיוב דארן לואיס, איליולה באבלולה, שאזנאי לואיס, פרי אדוארדס, ג'סי נלסון, לי-אן פינוק, ג'ייד ת'ירלוול, ג'יימס קרטר, גלן סקינר, בן וולפלייר-פיירו, ניקולס ת'ורפ, ג'וליאן ברוקהאוס, מיגל דראמונד Little Mix Ft. Missy Elliott - How Ya Doin'?, Discogs (באנגלית) Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Little Mix – How Ya Doin'? (באנגלית), נבדק ב-2020-10-06 http://www.aria.com.au/pages/aria-charts-accreditations-singles-2013.htm, web.archive.org, ‏2020-08-07 How Ya Doin'?, נבדק ב-2020-10-06 Little Mix - How Ya Doin'? ft. Missy Elliott