גילה בלס

גילה בלס (נולדה ב-22 בספטמבר 1927) היא חוקרת, אוצרת ופרופסור חברה (בגמלאות) בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, מתמחה באמנות מודרנית ואמנות ישראלית. גילה בלס נולדה בירושלים ב-22 בספטמבר 1927 ללאה (לוטקה) ושמעון (שימק) כהן. הייתה נשואה לסופר שמעון בלס עד לפטירתו ב-2019. בלס הייתה בין ראשוני המרצים של החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, וכן הייתה בין החוקרות הראשונות של האמנות ישראלית, ולחמה להכניס את הנושא לתוכנית הלימודים של החוג לתולדות האמנות. החל משנת 1975 ועד 2015 ייסדה וניהלה את "בית ציפר" - המרכז לתיעוד וחקר האמנות הישראלית שליד הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב. ב-1991 ייסדה את התוכנית הרב-תחומית לאמנויות בפקולטה לאמנויות ועמדה בראשה עד צאתה לגמלאות ב-1996. בלס השפיעה מאוד על תחום לימודי האמנות המודרנית בישראל, ובמיוחד על תחום לימודי האמנות הישראלית. היא גידלה דורות של מרצים, חוקרים ואוצרים בתחומים אלה, שרובם נמצאים כיום בנקודות מפתח באקדמיה או בשדה האמנות בישראל, והיא אף השפיעה על אמנים רבים שלמדו אצלה את תולדות האמנות. בלס פרסמה ומפרסמת ספרים ומאמרי מחקר רבים על אמנות מודרנית וישראלית בכתבי-עת בישראל ומחוצה לה. כמו כן אצרה, ועדיין אוצרת, מספר רב של תערוכות חשובות, שמבחר מהן מופיע ברשימה למטה. השתתפה בכנסים בינלאומיים ומקומיים רבים וחברה באגודות: Société de l'histoire de l'art Français וכן ב-Société Cézanne. 1945-1947 בצלאל, ירושלים. 1948-1950 המדרשה למורים לציור, תל אביב. 1954-1955 בית הספר של הלובר, פריס, (תולדות האמנות ומוזואולוגיה). 1964-1969 ב.א. תולדות אמנות ופילוסופיה (אוניברסיטאות ירושלים ותל אביב). 1969-1970 לימודי מ.א בפילוסופיה, אוניברסיטת תל אביב. 1970-1974 דוקטורט על "הקומפוזיציה ביצירת סזאן", אוניברסיטת סורבון-פנתיאון (פריס 1). 1976-1988 דוקטורט של המדינה (מקביל לפוסט-דוקטורט) בסורבון, (פריז 4), על "מתרחצות ומתרחצים ביצירת סזאן". 1954-1950 מרכזת מדור חינוך והדרכה במוזיאון תל אביב. 1965-1952 מבקרת אמנות בעיתון "קול העם" ועיתונים אחרים. 1965-1952 מלמדת תולדות אמנות בבתי ספר תיכוניים ומדרשות. 1970-1965 אוצרת שרות החינוך של מוזיאון תל אביב. 1996-1973 מרצה לאמנות מודרנית ואמנות ישראלית בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב, עד צאתה לגמלאות בדרגת פרופסור. 1968 - "מלחמה ושלום בציורי ילדים", מוזיאון תל אביב. 1975 - "אמנות ופסיכופתולוגיה" (ציורים של חולי נפש), מוזיאון תל אביב. 1992 - "קבוצת העשרה", מוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן. 1994 - "פנחס אברמוביץ - רטרוספקטיבה", מוזיאון הרצליה. 1998 - "ריאליזם חברתי בשנות החמישים בישראל", מוזיאון חיפה לאמנות. 2006 - "פנחס אברמוביץ - עבודות על נייר", בית האמנים תל אביב. 2007 - "נתה קפלן - מעל הכל הצבע", מוזיאון תל אביב. 2010 - "רוברט בזה - צייר ופסל", מוזיאון תל אביב. 2015 - "אופקים חדשים", משכן לאמנות עין חרוד. אופקים חדשים, הוצאת רשפים ופפירוס, תל אביב, 1980. הצבע בציור המודרני - תאוריה ופרקטיקה, הוצאת רשפים, תל אביב, 1996; ב-1997 תורגם לצרפתית בהוצאת אדם בירו, פריס. ב-2002 תורגם לקוריאנית, קונגרי פרס, ב-2009 יוצאת בעברית מהדורה שנייה, במודן הוצאה לאור. פול סזאן מתרחצות ומתרחצים - תמה וקומפוזיציה, בצרפתית, הוצאת אדם בירו, פריס, 2002, בתמיכת Paul Getty Foundation. וסילי קנדינסקי - שׁפת הציור, הוצאת דיונון, תל אביב בתמיכת הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב, 2002. ד"ר חיים גמזו - בקורות אמנות, מבוא ועריכה, הוצאת מוזיאון תל אביב, 2006. רוברט בזה - צייר ופסל, הוצאת מוזיאון תל אביב, 2010. אופקים חדשים, (הוצאה מחודשת ומעודכנת עם צילומי צבע) מודן הוצאה לאור, תל אביב, 2014. הקומפוזיציה בציור, למדא עיון - הוצאת הספרים של האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2020. מדיה וקבצים בנושא גילה בלס בוויקישיתוף גילה בלס (1927-), דף שער בספרייה הלאומית דניאל ראוכוורגר, התנועה האמנותית, באתר הארץ, 23 בפברואר 2011 בית־ספר גבוה לציור הוקם בתל־אביב, קול העם, 12 בפברואר 1965 אסתר לודן, חינוך אמנותי לנוער, למרחב, 25 בדצמבר 1967 נילי ארקין, ילדים מציגים יצירותיהם במוזיאון, למרחב, 2 ביולי 1970 פנחס אברמוביץ, עבודות על נייר, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2006 דנה גילרמן, זיכרון הוא גם עניין של כסף, באתר הארץ, 16 במאי 2007 "אופקים חדשים" - סיכום, מעריב, 22 בפברואר 1980 רות אלמוג, צורה וצבע לצליל הפנימי, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2002 גדעון עפרת, מרד הנעורים של האמנות הישראלית גזר על חיים גמזו את תפקיד "האב הרע", באתר הארץ, 17 בספטמבר 2006 הדסה וולמן, בן-גוריון ראה את הציור הזה ונותר המום, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2014