laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הלמה של ג'ונסון ולינדנשטראוס

במתמטיקה, הלמה של ג'ונסון ולינדנשטראוס, הוכחה בשנת 1984 על ידי ויליאם ג'ונסון ויורם לינדנשטראוס, נוגעת להיטל של נקודות ממרחב אוקלידי במימד גבוה למימד נמוך. הלמה אומרת שניתן לשכן m נקודות מ R N {\displaystyle \mathbb {R} ^{N}} במרחב ממימד נמוך יותר (התלוי רק ב m ובדיוק הרצוי), בלי לשנות יותר מדי את המרחקים בין הנקודות. ללמה שימושים בקירובי מטריצות, הורדת ממדים ועוד. יהי 0 < ε < 1 {\displaystyle 0<\varepsilon <1} ו X ⊂ R N {\displaystyle X\subset \mathbb {R} ^{N}} קבוצת נקודות בגודל m {\displaystyle m} . אז, לכל n > l n ( m ) / ε 2 {\displaystyle n>ln(m)/\varepsilon ^{2}} , קיימת העתקה ליניארית f : R N → R n {\displaystyle f:\mathbb {R} ^{N}\to \mathbb {R} ^{n}} כך ש: ( 1 − ε ) ‖ u − v ‖ 2 ≤ ‖ f ( u ) − f ( v ) ‖ 2 ≤ ( 1 + ε ) ‖ u − v ‖ 2 {\displaystyle (1-\varepsilon )\|u-v\|^{2}\leq \|f(u)-f(v)\|^{2}\leq (1+\varepsilon )\|u-v\|^{2}} לכל u , v ∈ X {\displaystyle u,v\in X} קיימת גרסה נוספת של הלמה הטוענת טענה מקבילה עבור התפלגויות של העתקות: יהי 0 < ε , δ < 1 2 {\displaystyle 0<\varepsilon ,\delta <{\frac {1}{2}}} ויהי d שלם חיובי. אז עבור k = O ( ε − 2 log ⁡ ( 1 / δ ) ) {\displaystyle k={\mathcal {O}}(\varepsilon ^{-2}\log(1/\delta ))} קיימת התפלגות על מרחב המטריצות בגודל k × d {\displaystyle k\times d} כך שלכל וקטור יחידה x ∈ R d {\displaystyle x\in \mathbb {R} ^{d}} מתקיים: P ( | ‖ A x ‖ 2 2 − 1 | > ε ) < δ {\displaystyle P(|\Vert Ax\Vert _{2}^{2}-1|>\varepsilon )<\delta } Johnson, William B.; Lindenstrauss, Joram (1984), "Extensions of Lipschitz mappings into a Hilbert space", Conference in Modern Analysis and Probability (New Haven, Conn., 1982), Contemporary Mathematics, vol. 26, Providence, RI: American Mathematical Society, pp. 189–206, doi:10.1090/conm/026/737400, MR 0737400.
לימפופו (פרובינציה)

לימפופו (באנגלית: Limpopo) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר היא פולוקוונה. הפרובינציה שוכנת בצפון מזרחה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון במדינת זימבבואה, ממזרח במדינת מוזמביק, מדרום בפרובינציות מפומלנגה, חאוטנג והצפון מערבית וממערב במדינת בוטסואנה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך מורחב – טרנסוואל (פרובינציה) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. טרנסוואל (פרובינציה) מדיה וקבצים בנושא לימפופו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לימפופו לימפופו, ברשת החברתית פייסבוק לימפופו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לימפופו, סרטונים בערוץ היוטיוב לימפופו, באתר פליקר אתר רשות התיירות של לימפופו לימפופו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mid-year population estimates, 2015 (PDF) (Report). Statistics South Africa. 31 July 2015. p. 3. Retrieved 11 August 2015. Census 2011: Limpopo, Statistics South Africa ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Whistle (שיר של פלו ריידה)

"Whistle" הוא שיר של הראפר האמריקאי פלו ריידה מאלבום האולפן הרביעי שלו Wild Ones (2012). הוא יצא לאור ב-24 באפריל 2012 והיה לסינגל השלישי באלבום. "Whistle" נכתב על ידי פלו ריידה, דייוויד גלאס, מרקוס קיליאן, ג'סטין פרנקס, בריאן אייזק ואנטוני מובלי, כאשר הופק על ידי פרנקס וגלאס. בזמן הוצאתו לאור, השיר קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. הם השוו אותו לסגנון הפופ, משהו שהיה לו פוטנציאל להיות עוד להיט עם המקצב הכיפי שלו. למרות זאת, השיר קיבל ביקורות שליליות על המילים שלו, המתפרשות כנופמיזם למין אוראלי, ומכנים אותו "השיר הכי פחות עדין אי פעם". השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, אשר הופך אותו לשיר השלישי של ריידה אשר מגיע למקום הראשון, והראשון מאז "Right Round". מחוץ לארצות הברית, "Whistle" הגיע לטופ המצעדים כמה מדינות אחרות, בהם אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ואירלנד, והגיע לטופ 10 במדינות אחרות, בהם דנמרק, הולנד, ספרד ובריטניה. בישראל השיר הגיע למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט. הווידאו קליפ לשיר, בהפקת מרק קלספילד, יצא לאור ב-24 במאי 2012. הוא צולם באקפולקו, מקסיקו ועושה שימוש בפיצול מסך בקטעים מסוימים הוא מראה ברובו את ריידה עם כמה בנות בחוף הים. בזמן הוצאתו לאור, הקליפ קיבל ביקורות חיוביות לבין מעורבות מהמבקרים, שציינו שזה היה ליווי מושלם לשיר. פלו ריידה גם קידם את השיר בכך שהופיע במהלך גמר תוכנית הכישרונות, דה וויס. השיר הוא הסינגל השני ב-Now 44. עטיפת הסינגל גררה שבחים גם על העדינות והמקוריות. "Whistle" - 3:45 "Whistle" - 3:48 "Wild Ones" (רמיקס של אלכס גואסטה) - 6:59 פלו ריידה - כותב, קולות דייוויד גלאס - כותב, מפיק, תקליטן מרקוס קיליאן - כותב אדם פריביטריה - מלחין ג'סטין פרנקס - כותב, מפיק בריאן אייזק - כותב אנטוניו מובלי - כותב, זמר רקע ג'יי פי נגרט - תקליטן מני מרקווין - מיקסר כריס גלנד - עוזר מיקסר דלברט בוארס - עוזר מיקסר פאט קראוס - מסטרינג טרנט מזור - גיטרה מידע על היצירה "" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "" באתר יוטיוב Exclusive: Flo Rida Reveals New Album Title, Release Date, Billboard (באנגלית) Rob Markman, Flo Rida Tried To Keep 'Whistle' As Clean As Possible, MTV News (באנגלית) Flo Rida Wants You To Blow His “Whistle” In Least Subtle Song Ever, idolator, ‏2012-04-17
סקונהלנד

סקונהלנד (בשוודית: Skåneland, בדנית: Skånelandene; תרגום מילולי: ארץ סקונה) הוא אחד מארבעת חלקי שוודיה, מהווה ארץ היסטורית והוא מכיל 3 מחוזות: סקונה, הלנד ובלקיניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בין השנים 1675 ל-1679 התקיימה מלחמה בסקונה, אחד המחוזות בסקונהלנד. הצדדים הלוחמים היו איחוד דנמרק-נורווגיה, מרקיזות ברנדנבורג, והאימפריה השוודית. בתחילת המלחמה, איחוד דנמרק-נורווגיה השיג ניצחונות רבים וכבש חלקים מסקונה, אך בהמשך המלחמה, שוודיה כבשה בחזרה את השטח שנכבש ממנה. המלחמה הסתיימה באבדות כבדות לשני הצדדים הלוחמים. מדיה וקבצים בנושא סקונהלנד בוויקישיתוף מלחמת סקונה מספר התושבים בארץ סקונהלנד, (בשוודית). Scanian War, 1675-79, www.historyofwar.org ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של שוודיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברם שפירא

אברם בוריסוביץ' (ברקוביץ') שפירא (ברוסית: Абрам Борисович (Беркович) Шапиро; 10 בספטמבר 1890 (יוליאני) – 25 ביולי 1966) היה בלשן סובייטי ממוצא יהודי, חוקר השפה הרוסית המודרנית. שפירא סיים בשנת 1914 את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1929–1931 עבד שם בפקולטה לפילולוגיה. בשנות מלחמת העולם השנייה עבד כפרופסור במכון הפדגוגי במוסקבה. קיבל את עיטור הדגל האדום לעובד ומדליה על עבודה מצטיינת בשנות המלחמה. בשנת 1949 חזר לפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה ועבד שם בתור פרופסור עד שנת 1958. שפירא עסק בשאלות של פיסוק וכתיב. שימש חבר בוועדה הממשלתית של ברית המועצות לכתיב תקני (של רוסית), ויושב ראש ועדת המונחים של הוועד הבינלאומי הסלאבי. היה חלוץ בתיאור התחביר של שפה הדיבור הרוסית. חיבר ספרי לימוד שונים והיה אחד מהיוצרים של המדריך לכתיב הרוסי. ביחד עם סרגיי אוז'גוב, מבכירי המילונאים של השפה הרוסית, יצר את מילון הכתיב התקני של השפה הרוסית (מוסקבה, 1958), ומדריך לפיסוק התקני (פורסם לאחר מותו ב־1974). בנוסף לעבודה מדעית שימש עורך ספרותי של הוצאה מחודשת של כתבי אלכסנדר הרצן ומקסים גורקי. Преподаватели и сотрудники филологического факультета — участники Великой отечественной войны: Шапиро Абрам Борисович на сайте Филологического факультета МГУ ШАПИРО Абрам Борисович, на сайте Российской еврейской энциклопедии
יחידת הפשיטה 5307

יחידת הפשיטה 5307 (באנגלית: 5307th Composite Unit או Merrill's Marauders) היה כוח קומנדו חטיבתי של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה שפעל בין השנים 1943–1944. במסגרת המערכה על בורמה הוטל על הגנרל פרנק מריל להקים את יחידת הפשיטה 5307, יחידת קומנדו בסדר גודל חטיבתי שהורכבה ממגויסים מצבא ארצות הברית שנענו לקריאתו של הנשיא רוזוולט להתנדב ליחידה מיוחדת. היחידה הוקמה בינואר 1944 כרגימנט המתמחה בסיור, לוחמת ג'ונגל ופשיטה ארוכת טווח. הרגימנט, תחת שם הקוד "גלאהד" (Galahad), יועד לפעול במשימות חדירה ארוכות-טווח בג'ונגלים של בורמה, בעומק הקווים היפנים, בדומה לפעולותיהם של הצ'ינדיטים של הגנרל אורד צ'ארלס וינגייט. בפברואר 1944 נכנסו שלושה גדודים של פושטים לבורמה והרגו כ-800 יפנים בקרבת ולאואובום. ב-17 במאי, כבש כוח שכלל שני גדודים של חיילים סינים, יחידה של הפושטים של מריל ולוחמי גרילה מקומיים, את שדה התעופה שבעיירה מיצ'ינה. אולם, סטילוול לא תגבר את העיירה, וב-3 באוגוסט, היא נפלה שוב לידיים יפניות לאחר מצור ממושך. אולם, עצם ההגעה למיצ'ינה סייע לאבטחת הקו האווירי בין הודו לצ'ונגצ'ינג שבסין. בשל הפעילות האינטנסיבית כמו גם בשל פגעי הג'ונגל, ובהן מחלות טפילים, סבלו הפושטים של מריל משיעור נפגעים גבוה ובאוגוסט 1944 פורק הכוח ואוחד עם רגימנט החי"ר ה-475. היחידה נחשבת לחלק ממורשת הקרב של רגימנט הריינג'רס ה-75 אשר מספרו נבחר בשל שתי הספרות האחרונות של רגימנט החי"ר ה-475 שבשורותיו לחמו אנשי היחידה בשלהי המלחמה. היחידה הונצחה, בין היתר, בסרט "הפושטים של מריל" משנת 1962. יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית מבצע בורמה דונובן ובסטר, "דרך בורמה", מטר, 2006. ברברה טוכמן, "סטילוול, אמריקאי בסין, 1945-1911", הוצאת דביר, 2005. ויליאם סלים, "מתבוסה לניצחון", הוצאת מערכות, 1977. מדיה וקבצים בנושא יחידת הפשיטה 5307 בוויקישיתוף טל טובי, להילחם מאחורי קווי האויב, מערכות, 460 (אפריל 2015), עמודים 54–61. ויליאם סלים, "מתבוסה לניצחון", הוצאת מערכות, 1977, עמוד 186. דונובן ובסטר, "דרך בורמה", מטר, 2006, עמודים 135-136. דונובן ובסטר, "דרך בורמה", מטר, 2006, עמודים 144-136. ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמוד 161. טל טובי, להילחם מאחורי קווי האויב, מערכות, 460 (אפריל 2015), עמוד 57.
מזבח המולדת

מזבח המולדת (בספרדית: Altar de la Patria) הוא מבנה עשוי שיש בסמוך לפוארטה דל קונדה, השער המערבי לרובע הקולוניאלי של סנטו דומינגו. המבנה משמש כמאוזוליאום לשלושת אבות האומה של הרפובליקה הדומיניקנית: חואן פבלו דוארטה, פרנסיסקו דל רוסאריו סאנצ'ס ומתיאס רמון מייה. בתוך המבנה פסלים של השלושה, יצירתו של הפסל האיטלקי ניקולאס אריגיני. המבנה הוקם ב-1976, ומיקומו נבחר משום שפוארטה דל קונדה הייתה האתר שבו הוכרזה העצמאות הדומיניקנית ב-1844. עצמותיהם של אבות האומה הועברו לאתר כבר ב-1943, לאחר ששכנו עד אז בקתדרלה פרימאדה דה אמריקה. מדיה וקבצים בנושא מזבח המולדת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מבנים ובנושא הקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דולפין לווייתני דרומי

דולפין לווייתני דרומי (שם מדעי: Lissodelphis peronii) הוא מין של לווייתן שיניים ממשפחת הדולפיניים החי באזור האוקיינוסים הדרומיים ומגיע עד חופי אנטארקטיקה. הוא אחד המינים הקטנים ביותר בסדרת הלווייתנאים. ללווייתנים אלה אין סנפיר גב כמו לרוב הדולפיניים, מה שמזכיר מעט לווייתני מזיפות ומכאן שמם. הם קטנים יותר מקרוביהם לסוג, דולפינים לווייתניים צפוניים החיים באזור הימים הצפוניים. אלו הם דולפינים רזים ומוארכים, צבועים בלבן מלמלה ולבן מלמטה עד לעיניים ושאר הפנים והלסתות לבנות. הלסתות קטנות וקצרות מאוד ובהם 49-43 שיניים. אורכם 1.8-2.9 מ' ומשקלם 60-100 ק"ג. הם נמצאים באוקיינוסים האנטארקטיים והסובטרופיים עד לדרום 3 היבשות הדרומיות ביותר: אוסטרליה, אפריקה ודרום אמריקה. הם חברתיים ונמצאים בלהקות גדולות והם מתקהלים סביב ספינות ששוחות לידם. הם אוכלים ביקר דגים קטנים, סרטנים, תמנונים ודיונונים. לא ידוע אם הם צוללים לעומק רב להשגת הטרף. טורפיהם הגדולים הם הקטלן והעמלץ הלבן. מדיה וקבצים בנושא דולפין לווייתני דרומי בוויקישיתוף דולפין לווייתני דרומי, באתר ITIS (באנגלית) דולפין לווייתני דרומי, באתר NCBI (באנגלית) דולפין לווייתני דרומי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין לווייתני דרומי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דולפין לווייתני דרומי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין לווייתני דרומי, באתר GBIF (באנגלית) דולפין לווייתני דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מסיבת תחפושות

מסיבת תחפושות היא סוג של מסיבה שבה האורחים מגיעים מחופשים. מסיבות אלו פופולריות לכבוד חגים בהם נהוג להתחפש כמו פורים וליל כל הקדושים. קוספליי היא מסיבת תחפושות שבה המשתתפים מתלבשים כדמויות בדיוניות. מקורן של מסיבות אלו הוא ביפן שם רוב התחפושות מתארות דמויות אנימה פופולרית.  מסיבת טוגה היא מסיבת תחפושות בה המשתתפים לובשים טוגות, העשויות בדרך כלל מסדינים לבנים, וקיימים בה אלמנטים הקשורים ליוון העתיקה ורומא העתיקה. מסיבות טוגה נפוצות בעולם המערבי, בעיקר בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה, ומתקיימות בדרך כלל במסגרת סטודנטיאלית. נשף מסכות מסיבת פיג'מות מדיה וקבצים בנושא מסיבת תחפושות בוויקישיתוף
חנוך פיבן

חנוך פּיבֵן (נולד ב-21 באוגוסט 1963) הוא אמן ומאייר ישראלי. פיבן נולד באורוגוואי ועלה עם משפחתו לישראל כשהיה בן 11 ואז שונה שמו מארנסטו לחנוך - השם שניתן לו בבית הספר היהודי באורוגוואי. לאחר שלא התקבל לאקדמיה לאמנות "בצלאל", עבר לארצות הברית והתגורר בניו יורק במשך תשע שנים. בתקופה זו למד עיצוב גרפי ב- "School of Visual Arts" ואחר-כך החל לעבוד כמעצב גרפי במשרד עיצוב. במקביל, פיתח את שיטת איור הדיוקנאות הייחודית לו ואיוריו החלו להתפרסם במגזינים שונים כדוגמת טיים, ניוזוויק, רולינג סטון והניו יורק טיימס. עבודותיו נתקבלו בהערכה רבה והוא זכה במדליית זהב מטעם איגוד המאיירים האמריקניים. פיבן מרכיב את דמויותו על ידי יצירת קולאז' ממגוון חומרים וחפצים המוכרים מחיי היומיום. הקריקטורה שהוא יוצר משתמשת במרכיביה כנושאי משמעות, המתווים יחד את המסר שברצונו להעביר ביחס לדמות הציבורית. בשנת 1996 החל לעבוד בעיתון "הארץ". הוא פרסם טור ובו דיוקנאות קולאז' של אישי ציבור וידוענים, ולצדם פרטים ביוגרפיים אודותיהם. עבודותיו היקנו לו גם בישראל מעמד של אמן ייחודי בעל אמירה יוצאת דופן ומקורית על המציאות החברתית והפוליטית בישראל. בנוסף לעבודתו בעיתונות פרסם ספרי ילדים, יצר את תוכניות הטלוויזיה "חפצים מתלוצצים" לערוץ הופ! (2008) ואת "סדנה" לטלוויזיה החינוכית (2011). בשנים האחרונות במקביל לעבודתו האמנותית מרבה פיבן לערוך סדנאות יצירה ברחבי העולם. פיבן גם פיתח את התוכנה faces imake. פיבן, עבודות 1999-1990 (1999), שבו מונצחות הדמויות שהופיעו בעיתון "הארץ". ISBN 9651313196. נוצה סגולה (2000). ISBN 9789651314551. פיבן באמריקה (2002). ISBN 9789651315800. פוף ופאף (2004). ISBN 9789651316920. עם נרדה בן-יעקב אלופים! (2006). הכלב שלי מריח כמו גרב מסריח (2008). ISBN 9789651319556. יוצרים עם פיבן - ספר סדנה (2011). ISBN 9789651322464. כפפה אחת ורודה (2017) ISBN 9789651326332 ממה עשויים ראשי ממשלה, מבן-גוריון ועד היום, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2018 איך שורדים מבול, ועוד עצות שמושיות מהתנ״ך, הוצאת שוקן, 2024, עם שירה הכט-קולר מדיה וקבצים בנושא חנוך פיבן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חנוך פיבן חנוך פיבן, ברשת החברתית פייסבוק אתר הבית של חנוך פיבן הרצאה של חנוך פיבן בטד אקס ירושלים, סרטון באתר יוטיוב חנוך פיבן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" חנוך פיבן, באתר "דףדף" חנוך פיבן, חברים מספרים על זיזו, באתר הארץ, 23 באפריל 2006 רותה קופפר, משחקים במגרש הביתי, באתר הארץ, 8 ביוני 2006 גואל פינטו, קפיצת בנג'י אל התת-מודע, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2007 אבירמה גולן, האגדות המודבקות של חנוך פיבן, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008 נעה ברק, חנוך פיבן חי בנוח עם הגם וגם, באתר nrg‏, 2 באפריל 2009 יובל סער, מחוז חפץ, באתר הארץ, 15 ביוני 2011 סדנה עם חנוך פיבן, באתר חינוכית 23 ריאיון עם חנוך פיבן, ברדיו TLV1 מתאריך 4/9/2013 שיחת נפש עונה 6: חנוך פיבן, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 24:00) נועה לימונה, חנוך פיבן: "אלוהים הוא מין דרמה קווין מלא זעם, מתעסק כל הזמן בכמה אוהבים אותו", באתר הארץ, 12 באפריל 2024
יוהאן לסדן

יוהאן לסדן (בהולנדית: Johann Leusden; לעיתים: יאן, ובאנגלית: ג'ון (John); ‏26 באפריל 1624 – 30 בספטמבר 1699) היה תאולוג קלוויניסט, פילולוג עברי ומזרחן הולנדי. לסדן נולד באוטרכט שבהולנד, למד באוטרכט ובאמסטרדם והתמנה לפרופסור לעברית באוטרכט. נפטר באוטרכט בגיל 75. לסדן היה אחד המומחים הבולטים לתנ"ך בזמנו באוניברסיטאות אירופה, וכתב כמה חיבורים בפילולוגיה עברית ועל התנ"ך: Philologus Hebraeus ‏(1656) Philologus Hebraeo-Mixtus ‏(1663) Philologus Hebraeo-Latino-Belgicum ‏(1668) Korte Hebreusche en Chaldeusche taalkonst ‏(1686) בשנת 1660, הדפיס יחד עם הרב והמדפיס האמסטרדמי יוסף אטיאס את "ביבליה הבראיקה" (Biblia Hebraica) המהדורה הראשונה של התנ"ך בעברית שכללה פסוקים ממוספרים. מדיה וקבצים בנושא יוהאן לסדן בוויקישיתוף יוהאן לסדן, ‏Philologus Hebraeus, בארכיון האינטרנט יוהאנס לוסדן (1624-1699), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורקל ארנה

אורקל ארנה (באנגלית: Oracle Arena) הוא אולם כדורסל הממוקם באוקלנד שבקליפורניה. האולם שימש כאולמה הביתי של קבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA עד למעברה של הקבוצה לצ'ייס סנטר בשנת 2019. העבודה על הקמת האולם החלה בשנת 1964 והוא נפתח ב-1966. בעת היווסדו נקרא האולם "קוליסיאום ארנה" (Coliseum Arena), בין 1997 ל-2005 שינה את שמו ל-"ארנה באוקלנד" (The Arena in Oakland) לאחר מכן, לתקופה קצרה, נקרא האולם "אוקלנד ארנה" וב-2006 קיבל את שמו הנוכחי "אורקל ארנה" במסגרת חסות של חברת אורקל. מאז היווסדו אירח האולם בעיקר משחקי כדורסל ולעיתים הופעות וקונצרטים, אך בתקופות מסוימות שימש גם כאולמה הביתי של קבוצת ההוקי קרח סן חוזה שארקס וקבוצות הוקי נוספות מהאזור. קיבולת המושבים באולם השתנתה מספר פעמים. אלו הם הנתונים עבור משחקי כדורסל: 13,502 (1966–1972) 12,905 (1972–1973) 13,123 (1973–1974) 12,787 (1974–1976) 13,155 (1976–1977) 13,237 (1977–1980) 13,239 (1980–1982) 13,335 (1982–1984) 13,295 (1984–1985) 15,011 (1985–1986) 15,025 (1986–1997) 19,989 (1997–היום) מדיה וקבצים בנושא אורקל ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורקל ארנה
יוסף אטיאס

יוסף אטיאס (ה'שצ"ה, 1635 בערך - כ"ב באייר ה'ת"ס, 12 במאי 1700) היה רב ומדפיס הולנדי ממוצא ספרדי. נולד כנראה למשפחת אנוסים בקורדובה שבספרד. היגר כמו אנוסים רבים אחרים לאמסטרדם, שם התמחה במלאכת הדפוס. בית הדפוס שבבעלותו ואחריו בבעלות בנו עמנואל, היה אחד מבתי הדפוס העברי המפורסמים באמסטרדם בתקופתו, לצד דפוס פרופס, ובתי הדפוס של דוד טרטס, דניאל דה פונסקה, עמנואל בנבנשתי ואורי שרגא פייווש הלוי בן אהרן (גר'). עם האחרון, ניהלו האחים אטיאס תחרות קשה. בשנת 1660, הדפיס יחד עם התאולוג הקלוויניסט יוהאן לסדן, שהתפרסם כפילולוג עברי מומחה, את "ביבליה הבראיקה" (Biblia Hebraica) המהדורה הראשונה של התנ"ך בעברית שכללה מספור של הפסוקים; ובהמשך הדפיסו מהדורות נוספות של הספר. יוסף בן אברהם עטיאש, דף שער בספרייה הלאומית בדפוס כריסטופל פלנטין מאנטוורפן משנות 1565 ואילך (כמאה שנים לפני יוסף אטיאס) הפסוקים ממוספרים כבר בצידי העמוד (פסוק א, ה, י, טו, וכן הלאה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תלפיות (רבעון)

תלפיות – כתב עת תורני מדעי שיצא לאור בניו יורק. כתב העת שהוגדר כ"רבעון להלכה אגדה ומוסר היהדות" נוסד בניו יורק בשנת תש"ד (1944), ונערך כמעט בכל זמן יציאתו על ידי הרב והחוקר שמואל קלמן מירסקי. הסיבה לייסודו על פי מאמר הפתיחה של העורך, מכיוון שבזמן הזה, מרכזי התורה באירופה נהרסו, ומרכזים חדשים לדעתו נבנים כעת באמריקה ובארץ ישראל. כתב העת הוגדר כ"רבעון", אך למעט שני הגליונות הראשונים, יצאו כל הגליונות במתכונת כפולה אחת לחצי שנה. החל משנתו החמישית של כתב העת הצטרפה הוצאת הספרים של הישיבה יוניברסיטי להוצאתו. כתב העת יצא ברציפות עד תשכ"ה, ואז חדל לצאת. בשנת תש"ל לאחר פטירת העורך יצא כרך אחרון שהוקדש לזכרו של הרב חיים הלר. בכותבים בכתב העת רבים מחכמי התורה ששהו בארצות הברית באותו זמן, בעיקר מזרם האורתודוקסיה המודרנית, וכן רבנים וחוקרים מישראל. בשנה הראשונה התפרסם בו מאמרו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק – "איש ההלכה". באותה שנה סער העולם התורני בעקבות שאלת קו התאריך בהלכה, ונתפרסמו בו מאמריהם של הרבנים מנחם כשר ויחיאל מיכל טיקוצינסקי בנידון. נתפרסמו בו גם מאמרים של חכמי ארץ ישראל ובהם הרבנים הראשיים הרצוג ועוזיאל. בכתיבת מאמרים לכתב העת השתתפו בין השאר הרבנים: ישעיהו וולפסברג-אביעד, זאב גולד, כתריאל פישל טכורש, ראובן כץ, שלמה זלמן אוירבך, יחיאל יעקב ויינברג, מרדכי גיפטר, ברוך ישר, אליהו חזן, יצחק קוסובסקי, ורבים אחרים. מבין החוקרים שהשתתפו בכתיבת מאמרים היו: חיים זלמן דימיטרובסקי, שאול ליברמן, מאיר שמעון גשורי, פנחס חורגין, מנחם ברייאר, שבתי בן דב ועוד. תלפיות, גיליון א, תש"ד, באתר היברובוקס תלפיות, גיליון ב, תש"ד, באתר היברובוקס תלפיות, גיליון ג-ד, תש"ד, באתר היברובוקס נתפרסם לימים כספר בהוצאת אלינר (הוצאת הספרים של הסוכנות היהודית).
חוק הירושה הראשון

חוק הירושה הראשון בתקופת שלטונו של הנרי השמיני הועבר על ידי הפרלמנט האנגלי במרץ 1534. החוק נקרא באופן רשמי חוק הירושה לכתר 1533; לעיתים קרובות הוא מתוארך ב-1534, היות שהוא הועבר בשנה הקלנדרית הזו. אולם, לוח השנה החוקי שהיה בשימוש באותו זמן תארך את תחילת השנה ב-25 במרץ ולפיכך החשיב את החוק ב-1533. החוק הפך את הנסיכה שטרם נולדה, אליזבת, בתו של הנרי השמיני מאן בולין, ליורשת האמיתית לכתר על ידי כך שהכריז על מרי, בתו של המלך מקתרין מאראגון כממזרה. החוק גם דרש שכל הנתינים, במידה ויצוו עליהם, ישבעו להכיר בחוק הזה כמו גם בעליונות המלך. על פי חוק הבגידה 1534, כל מי שיסרב להישבע יואשם בבגידה. החוק הוחלף מאוחר יותר על ידי חוק הירושה השני, שהפך את אליזבת לבלתי חוקית ולאחר מכן בחוק הירושה השלישי, שהחזיר את שתי האחיות לסדר הירושה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M35 ADGZ

שטייר ADGZ הוא רק"ם סיור שפותח כרכב משוריין כבד עבור הצבא האוסטרי (שמו הייעודי היה M35 Mittlere Panzerwagen), הייצור שלו התחיל בשנת 1934 והועבר משנת 1935 ועד 1937. הצבא האוסטרי השתמש בADGZ בתקופת האנשלוס, כ12 יחידות השתמשה המשטרה האוסטרית וב-15 הצבא. הגרמנים השתמשו בכלים אלו במשטרה וחלק מהם נלקחו לשימוש בוואפן אס אס ובנוסף בחלק קטן מהם השתמש הוורמאכט בחזית המזרחית בבלקן. הוואפן אס אס דרש 25 יחידות ADGZ נוספות אשר הועברו אליו בשנת 1942. בחלק ממבצעיו הראשוניים הוורמאכט השתמש ביחידות ADGZ (ליתר דיוק 3 יחידות), נעשה בהם שימוש בפלישה לפולין וכן בקרב בית הדואר הפולני בדנציג שבמהלכו אחת היחידות נהרסה. לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות, מספר יחידות ADGZ צוידו בתותחי טנקים סובייטים מסוג T-26. מדיה וקבצים בנושא M35 ADGZ בוויקישיתוף
חוק העליונות הראשון

חוק העליונות הראשון שהועבר ב-1534 העניק למלך הנרי השמיני עליונות מלכותית, שמשמעותה: הכרזתו כראש העליון של הכנסייה האנגלית. החוק מהווה סמכות חוקית לגבי השליט של הממלכה המאוחדת עד היום הזה. חוק זה שהועבר על ידי הפרלמנט האנגלי הכריז שהנרי השמיני הוא "הראש העליון היחיד על פני האדמה של הכנסייה האנגלית" ושהכתר האנגלי יהנה "מכל הכבוד, הרוממות, העליונות, הסמכות המשפטית, הזכויות, הסמכות, החסינות, הרווח והסחורות". בחוק העליונות, הנרי זנח את רומא לחלוטין והכריז על העצמאות של הכנסייה האנגלית. הוא מינה את עצמו ואת יורשיו כשליטים העליונים של הכנסייה האנגלית. הנרי הוכרז כ"מגן האמונה" ב-1521 על ידי האפיפיור ליאו העשירי בעקבות הקונטרס שכתב שהאשים את מרטין לותר בכפירה. בעקבות קבלת חוק העליונות הראשון ביטל האפיפיור את התואר, אך הפרלמנט החזיר את התואר הזה להנרי ב-1544. לעיתים קרובות משתמשים בחוק זה כדי לציין את תחילת הרפורמציה באנגליה. היו מספר סיבות לחוק הזה, בעיקר הצורך של הנרי להשיג ביטול לנישואיו לקתרין מאראגון, היות שקתרין לא ילדה בן ויורש (ובגלל החששות לכאורה של הנרי על חוקיות נישואיו לאשת אחיו המנוח). האפיפיור קלמנס השביעי סירב להעניק את הביטול, משום שעל פי חוקי הנצרות הקתולית נישואים כדין הם בלתי ניתנים להפרדה עד המוות ולכן האפיפיור לא יכול לבטל נישואים בגלל מכשול דתי שהותר קודם לכן (אביו של הנרי, הנרי השביעי השיג היתר מהאפיפיור לצורך הנישואין). חוק הבגידה (1534) הועבר לאחר מכן: הוא קבע כי התכחשות לחוק העליונות או מניעה מהמלך את "הכבוד שלו, התואר, או השם" ייחשבו כבגידה. הדמות הציבורית המפורסמת ביותר שהתנגדה לחוק הבגידה הייתה סר תומאס מור. חוק זה בוטל ב-1554 על ידי בתו הבכורה של הנרי, המלכה מרי הראשונה (שהייתה קתולית) והוחזר מאוחר יותר על ידי אחותה למחצה – אליזבת הראשונה. topic/Irish-Supremacy-Act חוק העליונות הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נוסח החוק מ-1534, David Ross and Britain Express הנרי השמיני באנציקלופדיה הקתולית נוסח חוק הבגידה ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק הגבלת העתירות

חוק העתירות הכנסייתי 1532, נקרא גם חוק הגבלת העתירות וחוק העתירות, היה חוק של הפרלמנט האנגלי. החוק הועבר ב-1533. הוא נחשב על ידי היסטוריונים רבים לחוק שהתחיל לבנות את הבסיס החוקי של הרפורמציה האנגלית. החוק, שהטיוטה שלו נכתבה על ידי תומאס קרומוול מטעם המלך הנרי השמיני, אסר כל עתירה לאפיפיור ברומא בנוגע לעניינים דתיים או אחרים והפך את המלך לסמכות החוקית הסופית בכל עניינים כאלה באנגליה, ויילס ונחלות אנגליות אחרות. עניין זה הושג על ידי הטענה שאנגליה הייתה אימפריה והכתר האנגלי היה כתר אימפריאלי – ההיסטוריונים של הנרי טענו שהם יכולים לעקוב אחר הייחוס של הנרי עד ברוטוס והנפילה של טרויה. החוק הפך את קבלת סמכות האפיפיור או קיום פסקי הדין של האפיפיור בענייני כנסייה, דת ואחרים לבלתי חוקיים. שנה לאחר חקיקתו, נחקק חוק העליונות (1534) שהפך את הנרי ל"ראש העליון היחיד על פני האדמה של הכנסייה האנגלית" החוקים הללו אפשרו לתומאס קרנמר להעניק להנרי את הגט המיוחל מהמלכה קתרין מאראגון, כדי שהוא יוכל להתחתן עם אן בולין. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Sd.Kfz. 247

Sd.Kfz. 247 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 247, בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 247') היא שריונית אשר שומשה על ידי הוורמאכט במשך כול מלחמת העולם השנייה. לפני המלחמה נבנו 10 יחידות בעלות 6 גלגלים (Ausf. A) ובנוסף נבנו 58 יחידות בעלות 4 גלגלים (Ausf.B). ה-Sd.Kfz. 247 היה בעל גג פתוח ובעל שריון דק על שלדת הכלי. ה-Sd.Kfz. 247 היה חסר כול כלי נשק, כול 6 אנשי הצוות שלו לא יועדו להילחם כלל. הכלי בכלל יועד לכלי פיקוד, העברת מפקדים ממקום למקום ובגדודי סיור אם כי שום דגם לא היה מצויד בכול רדיו. השריון של ה-Sd.Kfz. 247 היה מסוגל לעצור כדורי 7.92 מילימטר חודרי שריון מעבר ל-30 מטרים. מספר ראיות מצולמות מראות שהיו מספר יחידות Sd.Kfz. 247 שצוידו ברדיו (לפי האנטנה). קרופ בנתה 10 יחידות של Sd.Kfz. 247 בעלות שישה גלגלים אשר הגיעו למהירות מקסימלית של 70 קמ"ש ולטווח של 350 ק"מ. כמו כול כלי הרכב אשר צוידו במרכב זה היו בעלי טווח פעולה קצר ביותר בנסיעה בשטח, נהגים היו מודעים שעדיף לנסוע על כבישים ושבילים. הוא שקל 5.2 טון, אורכו היה 5.2 מטרים, גובהו היה 1.7 מטרים ורוחבו היה 1.96 מטרים. דיימלר-בנץ בנתה כ-58 יחידות מסוג זה בין השנים 1941–1942, הוא היה רכב 4x4 כבד, הרכב הגיע למהירות מקסימלית של 80 קמ"ש וטווח פעולה מקסימלי של 400 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא Sd.Kfz. 247 בוויקישיתוף