laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סקוטי מק'קרירי

סקוט קוק "סקוטי" מק'קרירי (באנגלית: Scott Cooke "Scotty" McCreery; נולד ב-9 באוקטובר 1993) הוא זמר קאנטרי אמריקאי והזוכה בעונה העשירית של תוכנית הכישרונות אמריקן איידול. סקוטי מקרירי נולד למשפחה נוצרית אדוקה; הוא בנם של ג'ודי, (סוכנת נדל"ן אמריקאית) ומייקל (בן לאם פוארטוריקנית ואב אמריקאי) מק'קרירי. כילד, השתתף וזכה במספר תחרויות שירה לצעירים. בשנת 2010 מק'קרירי נבחן באודישנים לתוכנית אמריקן איידול במילווקי וכבר מתחילת העונה סומן על ידי השופטים כמתמודד מוביל בזכות קולו העמוק ויוצא הדופן לגילו הצעיר. הוא זכה בתחרות לאחר ניצחון בתוכנית הגמר על זמרת הקאנטרי בת ה-16, לורן אליינה. היה זה הגמר עם המתמודדים הצעירים ביותר בתולדות התוכנית ומק'קרירי הפך גם לזוכה הצעיר ביותר בתולדותיה. במהלך העונה קיבל כינוי שדבק לו "Scotty The Body" על ידי מנחה התוכנית, ראיין סיקרסט. שיר ההכתרה של מק'קרירי, "I Love You This Big" הגיע כבר בשבוע הראשון להשקתו למקום ה-32 במצעד בילבורד הוט 100 ולמכירת 171,404 עותקים. הוא חתם בחברת ההקלטות "מרקורי נאשוויל" בחוזה בו קיבל מעל רבע מיליון דולר בשביל הקלטת אלבומו הראשון. במהלך יוני עד ספטמבר 2011 השתתף בסיבוב הופעות של 11 המשתתפים במקומות הראשונים בעונה העשירית של אמריקן איידול. במהלך אותה שנה הופיע באירועים, טקסים ותוכניות טלוויזיה בשונות ובין היתר שר את המנון ארצות הברית במשחק הראשון של הוורלד סיריס. ב-4 באוקטובר הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Clear As Day". האלבום נמכר בכ-197,000 עותקים בשבוע הבכורה שלו בחנויות, וגרם למק'קרירי לעשות היסטוריה, בכך שהפך להיות אלבום הקאנטרי הראשון שמגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בשבוע הראשון שלאחר הוצאתו. בנוסף, האלבום הגיע למקום הראשון בחמישה מצעדים שונים בבילבורד ומק'קרירי הפך להיות הזמר הצעיר ביותר אי פעם שהצליח להגיע לצמרת המצעד בשבוע הראשון שלאחר יציאת האלבום. אמריקן איידול קאנטרי מדיה וקבצים בנושא סקוטי מק'קרירי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סקוטי מק'קרירי סקוטי מק'קרירי, ברשת החברתית פייסבוק סקוטי מק'קרירי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סקוטי מק'קרירי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סקוטי מק'קרירי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סקוטי מק'קרירי, באתר דיזר סקוטי מק'קרירי, באתר Discogs (באנגלית) סקוטי מק'קרירי, באתר Songkick (באנגלית) סקוטי מק'קרירי, באתר Genius סקוטי מק'קרירי, באתר בילבורד (באנגלית) 2024 CMT Music Awards: Winners List, CMT (באנגלית)
רוביקון

הרוּבִּיקוֹן (בלטינית rubico, באיטלקית רוּבּיקוֹנֶה, Rubicone) הוא נהר קטן בצפונה של איטליה. אורכו כ-29 ק"מ והוא נשפך לים באזור העיירה בלאריה. ערך מורחב – לחצות את הרוביקון נתיבו של נהר הרוביקון צוין בחוק הרומאי כקו המפריד בין איטליה לבין הפרובינקיה גאליה קיסאלפינה. ב-10 בינואר בשנת 49 לפנה"ס יוליוס קיסר חצה את נהר הרוביקון עם צבאו בדרכו לעיר רומא. חציית הרוביקון הייתה הצהרה על כוונתו שלא לכבד את החלטת הסנאט שהדיחה אותו מתפקידיו, ומהלך הפתיחה של מלחמת אזרחים שבה ניצח את המצביא הרומי פומפיוס והשתלט על רומא. בזכות כך נטבע הביטוי "לחצות את הרוביקון", שפירושו לעשות מעשה שאין ממנו חזרה. ביטוי נוסף שנחקק מאותו אירוע הוא אמירתו של קיסר: "הפור נפל". במשך תקופה ארוכה לא היה ידוע מיקומו המדויק של הנהר. בתקופת הרנסאנס היה ויכוח בין החוקרים על זהות הנהר. במהלך השנים היו מספר תאוריות באשר לזיהוי הנהר. הוא זוהה בשנת 1933 ובשנת 1991 תיאוריה זו קיבלה הוכחה. מדיה וקבצים בנושא רוביקון בוויקישיתוף הגרדיאן, המשפט שיקבע איפה אפשר לחצות את הרוביקון, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2013 רוביקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) A brief account of the controversies favoring rivers of Romagna, between the Pisciatello, called the Rigone in its lowest reaches, the Fiumicino near Savignano and the Uso is in Dissertazione seconda dell'abate Pasquale Amati savignanese sopra alcune lettere del signor dottor Bianchi di Rimini e sopra il Rubicone degli antichi (Faenza, 1763:6–8), noted in Roberto Weiss, The Renaissance Discovery of Classical Antiquity, 1969:111f and note 9. Pignotti R., Ravagli P., Donati G., "Rubico quondam finis Italiae", Città del Rubicone, p. 3, October, 1991
חדוה אלמוג

חדוה אלמוג (נולדה ב-23 במאי 1948) היא אשת ציבור ישראלית, ממלאת-מקום וסגניתו של ראש עיריית חיפה לשעבר. בשנים 1987–1991 הייתה קצינת ח"ן ראשית בצה"ל. גדלה בחיפה. בנעוריה הייתה חברה בתנועת "השומר הצעיר" ובשנת 1967, התגייסה לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל של התנועה. לאורך השנים עשתה מסלול שירות צבאי שכלל תפקידי פיקוד והדרכה, עד מינויה לקצינת הח"ן של הנח"ל, בשנים 1978-1976. בשנת 1981 שימשה קצינת ח"ן בפיקוד הצפון ובשלוש השנים שאחר-כך, הייתה מפקדת בסיס ההדרכה המרכזי של צה"ל. היא מונתה לתפקיד קצינת ח"ן ראשית, בדרגת תא"ל בשנת 1987, ובתפקיד זה כיהנה עד 1991. במקביל, הייתה יועצת ראש אכ"א והמטה הכללי של צה"ל בנושאי שירות נשים בצבא. לאחר שפרשה מצה"ל, החלה בהתנדבות במסגרת נעמת, וב-1994 מונתה לתפקיד יושבת ראש נעמת בחיפה. בשנת 1998 נבחרה ליושבת-ראש נעמת בישראל, ואחר כך, ליושבת-ראש נעמת העולמית. אלמוג היא חברת מרכז מפלגת העבודה ומשתתפת בהנהגת ההסתדרות החדשה. כמו כן, היא דירקטורית בחברת "שקמונה" וממלאת מקום יושב ראש דירקטוריון "התיאטרון". בשנת 2002 נבחרה למועצת העיר חיפה. מאז דצמבר 2008 היא משמשת ממלאת מקום וסגנית ראש העיר ומחזיקה בתיק מינהל ההנדסה בעירייה. היא חברה בוועדות מחוזיות וארציות לתכנון ובנייה, לשמירת חופים, מ"מ יו"ר הדירקטוריון של תיאטרון חיפה, חברה בוועדות מחוזיות וארציות לתכנון ובניה, ומשמשת יושבת-ראש וועדת גיל"ן (נגישות למוגבלים). בפברואר 2020 נבחרה להיות יו"ר העמותה להנצחת חללי הנח"ל ובכך הפכה לאשה הראשונה הנושאת בתפקיד זה בעמותת הנצחה צבאית רשמית. אלמוג היא בוגרת המכללה לביטחון לאומי. בעלת תואר ראשון בחינוך ומדע המדינה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. אלמנה ואם לשניים. מתגוררת בשכונת נווה שאנן בחיפה. חדוה אלמוג, להיות חיילת - מדריך למתגייסת, (עורכת: סיגל בר-קובץ דינר), ירושלים: הוצאת כתר, 1993 מדיה וקבצים בנושא חדוה אלמוג בוויקישיתוף חדוה אלמוג, באתר חדשות מחלקה ראשונה אליס שלווי, חדוה אלמוג, ב-Jewish Women Encyclopedia (באנגלית) חדווה אלמוג, באתר www.ht1.co.il הספר "להיות חיילת - מדריך למתגייסת", באתר "סימניה"
מיוצט

מיוצט (באנגלית: Myocet, (Non-pegylated Liposomal Doxorubicin היא תרופה כימותרפית, המשמשת לטיפול בסרטן השד בצירופים שונים עם תרופות כימותרפיות אחרות. מיוצט מיוצרת על ידי חברת ספלון (Cephalon). התרופה רשומה בישראל והחל משנת 2011 כלולה בסל הבריאות לחולות סרטן שד גרורתי, הנמצאות בסיכון לבבי מוגבר. החומר הפעיל דוקסורוביצין נתון בתוך שלפוחית שומנית זעירה (ליפוזום), המאפשרת לו להישאר זמן ארוך יותר בגוף. בזכות מבנה זה השלפוחיות השומניות אינן יכולות לצאת מכלי הדם התקינים שבגוף אך הן יוצאות אל מחוץ לכלי הדם הלא-תקינים שבגידול ומגיעות לרקמה הסרטנית. כך, כמות גדולה יותר של החומר הפעיל יכולה להגיע אל התאים הסרטניים מבלי לפגוע ברקמות הבריאות. מיוצט מיועדת לטיפול בסרטן שד גרורתי. במחקרים קליניים נמצא כי מיוצט, בשילוב עם תרופות שונות או כטיפול יחיד, הראתה יעילות אנטי-סרטנית דומה לדוקסורוביצין, עם פחות פגיעה לבבית ופרופיל תופעות לוואי קל יותר. לכן, מיוצט מתאימה במיוחד לחולות הנמצאות בסיכון גבוה למחלת לב, חולות שטופלו בעבר בקרינה באזור בית החזה, נשים בגיל מבוגר וכן חולות שטופלו בעבר בדוקסורוביצין. בזכות הרעילות הלבבית הנמוכה ניתן להשתמש בה במינונים מצטברים גבוהים כל עוד היא יעילה. מיוצט ניתנת כעירוי תוך-ורידי אחת לשלושה שבועות בתהליך שנמשך כשעה. על תופעות הלוואי המוכרות נמנים ספירת דם נמוכה, בחילות קלות והקאות, נשירת שיער והשפעה על פעילות לבבית המתבטאת בעיקר בקוצר נשימה ועייפות. תופעת הלוואי PPE, המוכרת גם כ – HAND AND FOOT SYNDROME, כמעט ואינה מופיעה בטיפול עם מיוצט. 1. Batist G et al. (2001) Reduced Cardiotoxicity and Preserved Antitumor Efficacy of Liposome Encapsulated Doxorubicin and Cyclophosphamide Compared With Conventional Doxorubicin and Cyclophosphamide in a Randomized, Multicenter Trial of Metastatic Breast Cancer. J Clin Oncol. 19:1444-54 2. Harris L et al. (2002) Liposome-Encapsulated Doxorubicin Compared with Conventional Doxorubicin in a Randomized Multicenter Trial as First-Line Therapy of Metastatic Breast Carcinoma. Cancer. 94;1:25-36 3. Batist et al. (2006) Improved anti-tumor response rate with decreased cardiotoxicity of non pegylated liposomal doxorubicin compared with conventional doxorubicin in first-line treatment of metastatic breast cancer in patients who had received prior adjuvant doxorubicin: results of a retrospective analysis. Anti-Cancer Drugs 17:587-595 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פוטיפר

פּוֹטִיפַר שַׂר הַטַּבָּחִים הוא דמות מקראית. הוא מוזכר לראשונה בספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק ל"ו כאשר קנה את יוסף להיות עבדו. תוארו של פוטיפר במקרא הוא "סריס פרעה שר הטבחים", תואר שמשמעותו לא הובררה עד תום. ייתכן שמשמעותו היא השר הממונה על שוחטי בהמות בית המלך, או לחלופין השר הממונה על ההוצאות להורג. מהמקרא משתמע שבמתחם מגוריו של שר הטבחים היה מצוי גם בית הסוהר. היו, עוד מימי חז"ל, שזיהו את פוטיפר עם פוטי פרע, שמשמעות שמו במצרית "זה אשר נתן רע"; יהושע מאיר גרינץ סובר לעומת זאת לגבי השם פוטיפר, שאיננו שם פרטי אלא שם תואר מצרי "פא-וטפו-ור" שפירושו שר הטבחים (מילולית "הטבח הגדול"), ולדעתו בוטאה המילה וטפו (טבח) - וטיפ. בתעודות מימי השושלת ה־20 (1085–1185 לפנה"ס) הוזכרו וטפו בהקשרים משפטיים. על אחד קמע בצורת עין־הורוס נמצאה חריטה פיניקית של השם פוטיפר. על פי המסופר במקרא, פוטיפר קנה את יוסף לעבד מיד המדנים, ובעקבות הצלחתו בתפקיד והביטחון שעורר בו, נתן בידו סמכויות רבות בביתו. לפי הסיפור המקראי, אשת פוטיפר חמדה את יוסף בליבה וניסתה לפתותו, אך יוסף לא שעה לפיתוי וחמק ממנה. משום כישלונה או נקמנותה, אשת פוטיפר טפלה על יוסף אשמת שווא של ניסיון לאונסה, ובעקבות כך פוטיפר אסר את יוסף בבית הסוהר שבו כלואים אסירי המלך. המדרש דורש את התואר "סריס פרעה" שנעשה לסריס מחוסר יכולת הולדה. על פי המדרש סירוסו בא עליו מידי שמים משום שכשקנה את יוסף תכנן להשתמש בו לצרכיו המיניים. המדרש מזהה את פוטיפר עם פוטי פרע כהן און, שנעשה לחותנו של יוסף לאחר ששוחרר מבית הסוהר והתמנה למשנה למלך מצרים. במדרש נכתב כי אשתו הייתה אסטרולוגית, וראתה כי עתידים להיוולד לה צאצאים משותפים מיוסף. אך לא ידעה אם היא עצמה תהיה אם צאצאיו או שבתה תהיה האישה הנישאת ליוסף, ואכן מנשה ואפרים בני יוסף היו מצאצאיה, מבתה אסנת. על פי מדרש אחר, אחרי ששכם בן חמור אנס את דינה בת יעקב, היא הרתה ונולדה לה בת בשם אסנת, ויעקב אבינו שלח אותה מהבית למצרים, ושם אשת פוטיפר, שהייתה עקרה, אימצה אותה כבת. אשת פוטיפר יוסף ואשת פוטיפר מדיה וקבצים בנושא פוטיפר בוויקישיתוף בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו כרך ו', מוסד ביאליק, 1971, עמ' 441 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר") בראשית, ל"ז, ל"ו. בהמשך המוכרים מכונים: "הישמעאלים" (בראשית, ל"ט, א'), וייתכן שהמדנים והישמעאלים חד הם. בראשית, ל"ט בראשית רבה, פ"ו, ג' "הוא פוטיפר הוא פוטיפרע" בראשית רבה, ע"ג ח'. ויש לכך יסוד גם במדרשים קדומים כדוגמת מכילתא דרבי ישמעאל, בשלח. בראשית רבה פ"ה, ב' פרקי דרבי אליעזר, פרק ל"ח
חצב (פגז)

חצב או בשמו הרשמי 120mm HE-MP-T, M339 Cartridge הוא כדור טנק בקליבר 120 מ"מ מתוצרת התעשייה הצבאית, שנועד בעיקר כנגד חי"ר מבוצר במבנים, אך גם נגד טנקים ורק"מ. תחמושת ה"חצב" מגיעה בתצורת 'כדור', כלומר כדור "חצב" אחוד עם תרמיל המכיל חומר נפץ הודף. לכדור מטען נפיץ ומטרתו לגרום את הנזק העיקרי למטרה. מוד פעולה שלו הוא "מפתח קיר" – השהיית היזימה מרגע הפגיעה לכמה רגעים על מנת לאפשר לכדור לחדור דרך הקיר ולהתפוצץ כשהוא כבר בתוך המבנה ולגרום נזק לאנשים שבתוכו. טווח הירי של ה"חצב" גדול ומגיע לכ-5 ק"מ. ב-2011 החליט צה"ל לרכוש את ה"חצב" לצד ה"כלנית" במטרה להחליף את ה"חלולן" מאחר שלוחמה בשטח בנוי נהפכה לאחד ממתארי הלחימה העיקריים שאיתם מתמודד צה"ל מאז תחילת המאה ה-21. ה"חצב" פחות מגוון מה"כלנית" ומהווה שנמוך שלה, אך מאידך, מחירו נמוך בהרבה ("חצב" עולה בערך כמחצית ממחיר ה"כלנית"), ולכן נבחר לשמש את חיל השריון הישראלי במקום ה"חלולן" ששימש בעבר גם נגד מבנים ומטרות חי"ר אך ביעילות נמוכה. הפעילות המלחמתית הגדולה הראשונה של ה"חצב" הייתה במבצע צוק איתן ביולי–אוגוסט 2014: במהלך המבצע ירו טנקי המרכבה סימן 4מ ומרכבה סימן 3 של חיל השריון כ-500 פגזי "חצב" וכן פגזי "כלנית" כנגד מחבלים ומטרות טרור. הפגזים שימשו לצד ה"חלולן" הישן שנורה בכמויות הרבה יותר גדולות, והיו יעילים ממנו. בעקבות ההצלחה והביקורות החיוביות הוחלט להגביר את ההצטיידות ב"חצב". חצב, באתר זרוע היבשה אשכול על ה"חצב" עם תמונות, פורום צבא וביטחון בפרש ידיעה על רכישת ה"חצב", IsraelDefense,‏ יולי 2011 פרחים בקנה: כדור החצב נכנס לשימוש בחיל השריון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 21 בספטמבר 2014 שי לוי, ‏לא משאיר סיכוי: החימוש החדש של חיל השריון, באתר ‏מאקו‏, 23 בספטמבר 2014 כדור החצב, סרט בערוץ YouTube של דובר צה"ל כדור החצב בשימוש במבצע צוק איתן, סרט בערוץ YouTube של דובר צה"ל למרות שתחמושת הטנק היא אחודה, ולכן על-פי מונחי צה"ל נקראת כדור (תחמושת), בקרב הציבור הרחב השתרש המונח פגז לתחמושת טנקים. ידיעה ב-IsraelDefense‏, 2014. פרחים בקנה: כדור החצב נכנס לשימוש בחיל השריון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 21 בספטמבר 2014.
חגורת נפץ

חגורת נפץ היא מטען חבלה שנושא מחבל מתאבד על גופו. חגורת הנפץ היא לרוב אפוד שנלבש סביב החלק העליון של הגוף או חגורה עבה (לעיתים עם כתפיות) הנכרכת סביב הבטן, אך לעיתים באה גם בצורת תחתונים. החגורה מורכבת ממנגנון הפעלה, חומר נפץ (לעיתים מאולתר ולעיתים תקני) ובדרך כלל גם רסס (כגון גולות, מסמרים או ברגים) שנועד להגביר את האבדות בקרב האנשים. החגורה או האפוד עם מטען החבלה שוקלים בין 5 ל-20 ק"ג ונלבשים מתחת לבגדים עבים (כגון מעילים), על מנת להסתירם מפני כוחות הביטחון ואזרחים חשדניים, ובדרך כלל כוללים כבל ובו כפתור הפעלה. חגורת הנפץ משמשת בעיקר לפעולות טרור כנגד אזרחים, מאחר שקל יחסית לשאת אותה באופן מוסתר על גופו של אדם. בעקבות התגברות השימוש בחגורות נפץ חלה הקשחה של בידוק חשודים במחסומים, מעברי גבול ונמלי תעופה. בקריקטורות ובתרבות הפופולרית מתוארת חגורת הנפץ כחגורה שאליה מחוברים מקלות דינמיט ועליה חוטי חשמל המחברים בין המקלות לשעון עצר ולכבל שבקצהו כפתור הפעלה. המושג צבר תאוצה בישראל ובעולם בעקבות האינתיפאדה השנייה וגל הטרור האסלאמי העולמי. וסט עם מטעני נפץ קריקטורה של מחבל מתאבד עם חגורת נפץ פיגוע התאבדות מטען רסס מדיה וקבצים בנושא חגורת נפץ בוויקישיתוף AP, ארה"ב סיכלה פיגוע במטוס: "שדרוג תחתוני נפץ", באתר ynet, 7 במאי 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברטו פטרנוסטרו

רוברטו פטרנוסטרו (בגרמנית: Roberto Paternostro; נולד ב-1957) הוא מנצח יהודי-אוסטרי. פטרנוסטרו נולד בווינה, בן לאם יהודייה ולאב נוצרי יליד סיציליה. הוא למד ניצוח אצל הנס סווארובסקי ובהמשך אצל ג'רג' ליגטי וכריסטוף פון דוהנאני. שש שנים היה עוזרו של המנצח הרברט פון קאראיין בתזמורת הפילהרמונית של ברלין ואחר היה המנהל המוזיקלי של תזמורת וירטמברג ושל בית האופרה של קאסל והרבה לנצח כאורח על תזמורות ברחבי העולם. בשנים האחרונות הגיע פטרנוסטרו לישראל כארבע פעמים בשנה וניצח על כמה מן התזמורות הישראליות. בשנת 2010 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הישראלית, לאחר שבשנת 2009 שימש כיועץ מוזיקלי לתזמורת. היה בשנים 2010 - 2013 מנהל מוזיקלי של התזמורת לצדם של יואב תלמי שהיה מנצח אורח ראשי, דניאל כהן שהיה מנצח אורח קבוע, ועם הכנרת אליזבת וולפיש שהייתה מנהלת סדרת הבארוק, כמומחית עולמית לתחום זה. בשנת 2017 ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים במסגרת פסטיבל אופוס. לרוברטו פטרנוסטרו יש משפחה גדולה בישראל, והוא הרבה לבקר בארץ. בין קרובי משפחתו דוברת התזמורת הפילהרמונית הישראלית, דליה מרוז, ובנה, גיא מרוז, עיתונאי ואיש טלוויזיה. קשריו עם העם היהודי משמעותיים בחייו. סבו וסבתו מצד אמו נשלחו לטרזיינשטט והוא חקר את תקופת השואה ולמד עליה. הידיעות שצבר הרחיקו אותו לכל חייו מכל לאומיות או גזענות שהיא. הוא אוהד ישראל ורואה חובה לעצמו להגן עליה מפני מתנגדיה בעולם הרחב. אתר האינטרנט הרשמי של רוברטו פטרנוסטרו רוברטו פטרנוסטרו, באתר AllMusic (באנגלית) רוברטו פטרנוסטרו, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברטו פטרנוסטרו, באתר Discogs (באנגלית) עומר שומרוני, ריאיון עם רוברטו פטרנוסטרו, גלובס, 20 בינואר 2010 עומר שומרוני, גלובס, 20 בינואר 2010 שומרוני, שם ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה רצחנית

החלטה רצחנית (בגרמנית: Mörderische Entscheidung) הוא פרויקט טלוויזיה בבימויו של אוליבר הירשביגל (Hirschbiegel), אשר הופק ושודר בשני ערוצים במקביל בטלוויזיה הגרמנית בשנת 1991. הפרויקט נכתב כעלילה סיפורית מרכזית אחת, המסופרת בשני סרטים המציגים שתי נקודות מבט שונות (האחת תוך ליווי דמות ראשית של אישה, השנייה תוך ליווי דמות של גבר). הצופה יכול היה להחליף בין הערוצים באמצעות השלט במהלך הצפייה, כלומר "לזפזפ" ולבחור בכל רגע את נקודת המבט שבאמצעותה הוא רוצה לקלוט ולחוות את העלילה הראשית. הפרויקט נכתב על ידי טוני גריזוני (Grisoni), בוים על ידי אוליבר הירשביגל, ומככבים בו השחקנים מייקל ביירן (Byrne) ונינה פרנוצ'ק (Franoszek). שפת הסרטים, שנכתבו והופקו בגרמניה, היא גרמנית. אורכו של כל סרט בפרויקט הוא 95 דקות, והוא שודר בשני הערוצים המתחרים של הטלוויזיה הגרמנית, ZDF ו-ARD. בניגוד לאינטראקטיביות המקובלת לרוב בסרטים מסוג זה, שבה משפיע הצופה על מהלך ורצף האירועים, הרי שב"החלטה רצחנית", הצופה לא קבע מה יהיה הדבר הבא שיתרחש בסיפור, אלא רק איך הוא עצמו יחווה את הצפייה האישית שלו. למרות שלצופה הייתה בחירה חופשית לעבור בין הערוצים, ולבחור לעצמו חוויית צפייה אישית, הוא במידה רבה כוון לעבר תבנית צפייה מסוימת באופן ההפקה של הסרט: בשני הסרטים בפרויקט היו הסצנה הראשונה והאחרונה זהות. כמו כן היו סצנות שבהן נפגשו שני הגיבורים הראשיים, במהלכן הצופה נחשף לאותן התרחשויות בדיוק. על מנת לא לפגוע בחוויית הצפייה על ידי החמצה של פריט מידע חשוב, הקפידו היוצרים להעביר פרטים משמעותיים במיוחד באותו הזמן בדיוק בשני הערוצים במקביל. כך לא נוצר מצב שבו צופה אינו יכול להבין את העלילה הראשית משום שבחר ברגע מסוים לצפות בערוץ ה"לא נכון". כאשר באחד הערוצים הוצגו התרחשויות מעניינות, חשובות או משמעותיות, הוקפד לערוך את הסרט שבערוץ המקביל כך שלא יהיו בו כל התרחשויות מעניינות. כך למעשה נמשך הצופה לצפות בערוץ שבו ההתרחשויות המעניינות יותר ברגע שבו הן התרחשו. Nestingen, Andrew K. and Trevor Glen Elkington. Transnational cinema in a global north: Nordic cinema in transition. Detroit: Wayne State U P, 2005. "החלטה רצחנית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החלטה רצחנית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסבר נוסף על הפרויקט, אתר מדיה ארט קטע מתוך הפרויקט, אתר YouTube
כידן צהוב

כידן צהוב (שם מדעי: dorylus fulvus) הוא מין של נמלה, שנפוץ באפריקה ובארץ ישראל. הוא מפורסם בעיקר בזכות הנזק שהוא מסב לכוורות דבורים. הפועלות הן מגוונות בגודלן, בין 3–10 מילימטר. יש להן בטן צהובה, וראש וחזה בצבע חום בהיר. יש להן רגליים ארוכות ומחושים ארוכים, אך הן חסרות עיניים וכנפיים. הזכרים גדולים הרבה יותר. הם מגיעים לגודל של שלושים מילימטר, ויש להם כנפיים, עיניים ולסתות חזקות. לזכרים אין בטן צהובה, והם חומים לגמרי. המלכה במושבות הכידן הצהוב היא מלכת הנמלים הגדולה ביותר בארץ, ומהגדולות בעולם. היא מגיעה לגודל של חמישה סנטימטרים. גם היא, כמו הפועלות, חסרת כנפיים ועיניים. המלכה נדירה מאוד, ונצפו רק פרטים בודדים. למלכה בטן תפוחה וגדושה בשחלות. הכידן הצהוב חי במושבות תת-קרקעיות של רבבות פרטים. במושבה יש רק מלכה אחת, ואין בה זכרים כלל, אלא בזמן מעוף הכלולות. הפועלות מתחלקות לפועלות המלקטות אוכל, ו"פועלות חיילות" השומרות עליהן. על אף היותן עיוורות, הנמלים מבצעות את משימותיהן במיומנות. הכידן הצהוב פעיל במשך הלילה. לרוב, המושבה משתקעת בקן למשך כמה שבועות, ואז נודדת לתקופה ממושכת, עם עצירות ביניים במקומות שניתן להסתתר בהם. הנמלים נעות בשיירות צפופות מאוד, והחיילות שומרות על הפועלות בצידי השיירה. בזמן הנדידה, נחיל הנמלים מתנפל על כל מזון הנקרה בדרכן. המזון כולל פירות, פרוקי-רגליים רבים, וגם נמלים אחרות. בנוסף, הכידן הצהוב מפורסם בזכות הנזק שהוא גורם לכוורות מבויתות של דבורת הדבש. אם השיירה נתקלת בכוורת, הנמלים פולשות אליה, הורגות את כל הדבורים וטורפות אותן. העוקץ של הדבורים, שיעיל כל כך בהתמודדות עם חיות גדולות יותר, חסר תועלת נגד הנמלים הקטנות. מושבת כידן מסוגלת לעיתים לחסל בלילה אחד שלוש כוורות. דבוראים שכוורותיהם נפגעו על ידי הכידן הצהוב נאלצים לעיתים להעביר את שאר הכוורות לשדה אחר על מנת למנוע מהנחיל לטרוף דבורים נוספות בלילה הבא. הזכרים מבצעים את מעוף הכלולות לבדם (המלכה חסרת כנפיים) בלילות חמים של ראשית הקיץ. ניתן לראות אותם מתרכזים במספרים גדולים ליד מקומות מוארים. ההפריה מתרחשת בתוך הקן. ככל הנראה, הפועלות מובילות את הזכר אל המלכה לאחר שהסירו את כנפיו. מדיה וקבצים בנושא כידן צהוב בוויקישיתוף כידן צהוב, באתר ITIS (באנגלית) כידן צהוב, באתר NCBI (באנגלית) כידן צהוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כידן צהוב, באתר GBIF (באנגלית)
בארט M99

הבארט M99, המכונה "Big-Shot", הוא רובה צלפים תוצרת חברת הנשק בארט שפותח ב-1999. זהו רובה צלפים כבד בתצורת single shot, כלומר: אין לו מחסנית פנימית או חיצונית, וכל כדור נטען ידנית אל בית הבליעה באמצעות הבריח. הרובה ידוע בזכות הקליבר החדשני שלו - 0.416 אינץ' - שמאפשר לרובה טווח אפקטיבי מקסימלי של 2,600 מטר ומהירות גבוהה הרבה יותר לקליע. הרובה נחשב למדויק יותר מרובה הבארט M82A1 החצי-אוטומטי. הרובה מוצע גם בקליבר 0.50 BMG. הרובה נמצא בשימוש צבא בנגלדש וחיל הנחתים ההולנדי. בארט MRADELR מדיה וקבצים בנושא בארט M99 בוויקישיתוף באתר בארט: Barrett M99 מדריך למשתמש מפרט טכני (שיווקי) העמוד הרשמי של הרובה וידאו של ה-M99 דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד). ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגרסת נייר

מגרסת נייר היא מכשיר חשמלי המכיל סכיני חיתוך, ולרוב גם מכל קיבול לפסולת, והוא נועד לגרוס דפים לרצועות צרות או לפתיתים, טרם זריקתם לאשפה או מיחזורם. מטרת הגריסה היא למנוע אפשרות שמסמכים המכילים מידע חשוב, ייחשפו לזרים לאחר פינוים, ובכך לשמור על פרטיות וסודיות המידע שבמסמכים. מטרה נוספת בשימוש במגרסה היא צמצום נפח האשפה המשרדית. פטנט ראשון למגרסת נייר נרשם בשנת 1909 בארצות הברית, על שמו של הממציא אבוט אוגוסטוס לו (אנ'), אך לא יוצרה מגרסה לפי פטנט זה. בשנת 1935 ייצר אדולף אהינגר בגרמניה מגרסת נייר שמבוססת על מכונה לייצור פסטה המופעלת ידנית. תחילה נועדה המגרסה לשימושו האישי, ולאחר מכן החל לייצרה באופן תעשייתי, עם מנוע חשמלי. החברה שהקים לשם כך, EBA Maschinenfabrik, ממשיכה לייצר מגרסות נייר עד היום, בשמה הנוכחי, EBA Krug & Priester GmbH & Co. קיים בשוק מגוון רב של מגרסות, בגדלים שונים ובמידות קיבולת שונות. המגרסה היא מצרך נפוץ ושימושי במיוחד במשרדים, שמעוניינים למנוע את החשש שמסמכים מסווגים ובלתי מסווגים שנדפסו על ידי צוות המשרד, יתגוללו באשפה לעין כל, ואף יגיעו לידיהם של בעלי עניין שעלולים להשתמש במידע מתוך המשרד, ולחשוף סודות מסחריים ובכך להזיק לחברה. במגרסות פשוטות ניתן להזין דף אחד בכל פעם, והדף נכנס למכשיר שגורס אותו באמצעות הסכינים, לרצועות או לפתיתים. במגרסות מתקדמות יותר ניתן להזין מספר רב של דפים בבת אחת. יצרני גאדג'טים משווקים מגרסה הפועלת על ידי חיבור למחשב באמצעות כבל USB. משאית גריסה היא משאית שבה פועלת מגרסת נייר גדולה, המאפשרת גריסת כמויות גדולות של נייר במקום שבו נאספו (ובכך מאפשרות פיקוח של בעלי הנייר על השמדתו), והובלתו למפעל למיחזור נייר. תקן DIN 66399 מסווג מגרסות לפי רמת הבטיחות שהן מספקות: P-1 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 12 מילימטר. P-2 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 6 מילימטר. P-3 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 2 מילימטר או ששטחן אינו עולה על 320 מילימטר רבוע. P-4 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 6 מילימטר ושטחן אינו עולה על 160 מילימטר רבוע. P-5 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 2 מילימטר ושטחן אינו עולה על 30 מילימטר רבוע. P-6 - רצועות שרוחבן אינו עולה על מילימטר אחד ושטחן אינו עולה על 10 מילימטר רבוע. P-7 - רצועות שרוחבן אינו עולה על מילימטר אחד ושטחן אינו עולה על 5 מילימטר רבוע. מדיה וקבצים בנושא מגרסת נייר בוויקישיתוף John Woestendiek, The Compleat History of SHREDDING, The Baltimore Sun, February 10, 2002 EBA Krug & Priester GmbH & Co Mobile Shred Trucks, Alpine Shredders Limited DIN-66399.com - Security levels