laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וינסטון רויס

וינסטון רויס (באנגלית: Winston W. Royce) (1929–1995) היה חוקר בתחום הנדסת תוכנה, ידוע בעיקר (בטעות) כמי שפיתח את מתודולוגיית פיתוח התוכנה מפל-המים. במאמר מפורסם שכתב בשנת ‏1970‏, יצא רויס חוצץ כנגד שיטות "תכנת ותקן" שהיו נהוגות באותה התקופה. בחלק השני של המאמר, הציע רויס מודל איטרטיבי לפיתוח תוכנה, דהיינו, כזה המעודד פיתוח מחזורי. רויס המליץ לפתח מערכות תוכנה בשני מחזורי פיתוח ('Do it twice'), וטען שבפרויקטים בהם מידת החדשנות גדולה, יש להתייחס למחזור הפיתוח הראשון של המערכת כפיילוט שצריך לזרוק אותו ('Throw-away'). את המאמר עיטרו מספר דיאגרמות שביארו את המודל, ואחת מהן, אחרי פרשנות נאיבית שעשו לה אחרים (בעיקר בארגון NATO), הפכה לדיאגרמה המקובלת המציגה את מודל מפל-המים (רויס כלל לא השתמש במטפורה "מפל-מים" במאמר). מאז, רויס מזוהה בטעות כמי שפיתח את המתודולוגיה, ותקופה ארוכה נחשב לאבי השיטה. בהתבסס על הפרסום המקורי וכן על ראיון שנערך עם בנו של רויס, קבע קרייג לרמן בספרו שהפרשנות הפשטנית שנשתרשה לדברים של רויס הפוכה לחלוטין מכוונתו המקורית, ולמעשה אין הוא אחראי למתודולוגיה זו. יש לציין שמתודולוגיית מפל המים השפיעה עמוקות על תעשיית התוכנה והיא הייתה, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת - עודנה, מקור עיקרי לבעיות בפרויקטים לפיתוח תוכנה. מפל-המים מתודולוגיית פיתוח תוכנה מדיה וקבצים בנושא וינסטון רויס בוויקישיתוף וינסטון רויס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה וינסטון רויס, באתר dblp Royce, Winston W. (1970): Managing the Development of Large Software Systems: Concepts and Techniques. In: Technical Papers of Western Electronic Show and Convention (WesCon). August 25-28, 1970, Los Angeles, USA. Larman, Craig (2003), Agile and Iterative Development: A Manager's Guide, Addison-Wesley Professional, p. 102-106, ISBN 0131111558
קורה (נהר)

קוּרָה (טורקית: Kura, גאורגית: მტკვარი, מְטְקְווארי, ארמנית: Կուր, אזרית: Kür) הוא נהר בהרי הקווקז. תחילתו ברמת ארמניה שבנפת קארס, מזרח טורקיה, והמשכו בגאורגיה ולאחר מכן באזרבייג'ן. שם הוא מתמזג עם נהר אראס, וזורם לים הכספי. סך כל אורכו של הנהר הוא 1,364 ק"מ. מקור השם קורה הוא משמו של המלך הפרסי כורש. במקורות מערביים עתיקים הוא ידוע כנהר כורש. השם הגאורגי של הנהר הוא מטקווארי, שמשמעותו: "האיטי" או "הזורם לאיטו". השם קורה אומץ לראשונה על ידי הרוסים ומאוחר יותר על ידי קרטוגרפים מערביים. בגאורגיה עובר הנהר ליד הערים אספינדזה ובורג'ומי, לאחר מכן הוא ממשיך לחאשורי, כארלי, ומגיע לגורי בנקודה בה נשפך אליו נהר ליאחווי הגדול. הוא ממשיך ועובר את העיר קאספי, ומגיע למצחתה, בה נשפך אליו נהר האראגווי. בהמשך הוא זורם בתוך טביליסי בירת גאורגיה, כשהעיר נמצאת משתי גדותיו. הוא ממשיך בזרימה מתונה, שהתמתנה גם בעקבות תחנת כוח הידרואלקטרית, לרוסתווי. הנהרות שנשפכים אליו הם: הליאחווי, הקסאני, האראגווי, הצ'רמי, אלזני והאראס. הנהר מזוהם מעט על ידי המרכזים התעשייתיים בטביליסי וברוסתווי. הזיהום כולל: קובלט, בדיל, ניקל וקדמיום המגיעים לנהר כפסולת. בשנות החמישים החלה ברית המועצות לבנות סכרים ותעלות רבות על הנהר, וכן מספר תחנות כוח הידרואלקטריות (תחנת כוח המייצרות חשמל באמצעות זרימת מים). הדבר אמנם מספק חשמל לרוב צרכיה של גאורגיה, אך במחיר של פגיעה מסוימת בנהר עצמו, שבעבר זרמו בו מים בשטף עז, עד העיר טביליסי בגאורגיה. כיום הוא רדוד יותר והזרם איטי בהרבה. הנהר מזוהם כיום באופן בינוני, מאחר שנעשה בו שימוש על ידי מרכזים תעשייתיים מרכזיים. נהר המטקווארי חוצה את העיר טביליסי במרכזה, ומספר גשרים מחברים בין שני חלקי העיר. טביליסי העתיקה ורוב העיר החדשה נמצאות בצדו הדרומי של הנהר, ואילו מצדו הצפוני ממוקם אחד מרובעיה ההיסטוריים של טביליסי, רובע אוולַבּארי (ავლაბარი). מרובע אוולבארי נמתח הגשר הראשון והעתיק ביותר של טביליסי, לטביליסי העתיקה. הקורה והאראס הם הנהרות העיקריים של אזרבייג'ן. הם זורמים בשפלת קורה-אראס. שני הנהרות נשפכים לים הכספי, כשמקורם בעיקר מהמדרונות הצפון-מזרחיים של הרי הקווקז הראשי והרי טאלוש, וזורמים לאורך שפלת סמור-דוואצ'י לנקרן. אגן הניקוז של נהר הקורה הוא 86,000 קמ"ר עד להתמזגות עם האראס ומשם הוא 101,937 קמ"ר. בהתמזגות עם נהר האראס, ממשיך הנהר הממוזג להקרא נהר הקורה, משום שנהר הקורה גדול יותר, וגובה המים כפול מזה של נהר האראס. הדלתה של שפך הנהר היא בשטח של 100 קמ"ר[דרוש מקור: לא סביר. נראה מספר קטן מאוד]. גשר על נהר הקורה הקורה מגבעת ליקני הקורה ליד אחלציחה ליד תאווקווֶתוּלָה (თავკვეთულა) מפגש הנהרות הקורה והאראגווי מפגש הנהרות הקורה והאראגווי תחנת כוח הידרואלקטרית מפגש הנהרות הקורה והאראגווי תחילת המאה ה-20 תחילת המאה ה-20 גשר מואר
פומ"ה

נגמ"ש הפומ"ה (ראשי תיבות של "פורץ מכשולים הנדסי"), הוא טנק צנטוריון חסר צריח שהוסב במיוחד לצורכי חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל ומשמש כרכב הנדסה קרבית. על הפומ"ה ניתן להתקין אמצעים שונים כגון כפות דחפור, אמצעים נגד מוקשים כגון מגוב או נוכרי ומערכת רקטות ריצוף CARPET לפריצת שדות מוקשים. כמו כן, ניתן לדגם את הכלי בתא לוחמים עילי (כמו בנגמחון). תכנון הפומ"ה החל ב-1983 עקב הצורך ברכב הנדסי ממוגן, שיעבוד בגזרת דרום לבנון. בשנת 1988 תפסו הפומ"ות הראשונות קו בלבנון וזכו להצלחה רבה, אך תכנונה, ייצורה וכניסתה לשירות מבצעי מלא הושלמו רק בשנות ה-90 המוקדמות. מאז עברה הפומ"ה שינויים רבים, בהם החלפת זחלים מזחל שוט לזחל מרכבה, הוספת מיגון ופלטות בזוקה, שיפור מערכות פנימיות והוספת אמצעים הנדסיים ואלקטרוניים שונים. בצה"ל הפומ"ה משמש את גדודי חיל ההנדסה הקרבית בכל סוגי הלחימה ההנדסית ובפרט בכל הקשור למיקוש, פריצה, הבקעה, צליחה, חבלה ופעילויות נוספות. הפומ"ה מוגדר כרכב הנדסה קרבית ונגמ"ש כבד משמש לתובלה ופריקה של לוחמי הנדסה בשדה הקרב, בין אם זה בלוחמה בשטח בנוי, פתוח, תת-קרקע וכדומה. המיגון של הפומ"ה כבד ולעיתים הוא משמש חיילי יחידות מיוחדות לכניסה ללב שטח עוין. בשנת 2004 החל פרויקט שדרוג המיגון של הפומ"ה במפעל רמתא של התעשייה האווירית בבאר שבע. בעקבות מבצע עופרת יצוקה החליטו בצה"ל על שורה של שדרוגים נוספים לפומ"ה, בהם: מערכת הינע סופי חדשה, מערכת ראיית לילה חדשה, מדף מפקד ממוגן בחלונות זכוכית משוריינת ("אקווריום"), החלפת מערכת אוורור ואטימת המדפים למים ואבק. הפומ"ה חמוש בשלושה מקלעי מאג ובמאג רפא"ל, המופעל בשליטה מרחוק מתוך גוף הנגמ"ש. ב-2016 החל צה"ל בהתקנת עמדות דרקונית המפעילות מקלע כבד M2 בראונינג בשלט רחוק, על נגמ"שי הפומ"ה. גם לרקטות הריצוף, שנועדו במקור לפריצת שדות מוקשים, יש יכולת להשמיד מטרות חי"ר ומחבלים. שם: "פורץ מכשולים הנדסי" או "פומ"ה". יעוד: נגמ"ש הנדסה קרבית כבד. דגמים: פומ"ה בסיסי פומ"ה מדוגמת בצריח עילי פומ"ה טחל"ץ (טנק חילוץ) חימוש: 1 מקלע כבד M2 בראונינג 12.7 מ"מ בעמדת דרקונית 3 מקלעי מאג 7.62 מ"מ 1 מאג רפא"ל 7.62 מ"מ 1 מרגמה 60 מ"מ 2 מדוכות רימוני עשן TAAS IS-6, בעלות 6 רימונים כ"א הנעה: תובה: צנטוריון מנוע: ADVS-1790-6A הספק: 900 כוחות סוס ב-2400 סל"ד מהירות מרבית: הילוך גבוה 45 קמ"ש, נמוך 19 קמ"ש, אחורי 10.4 קמ"ש מעבר תעלה ברוחב: 3.45 מטר מעבר מדרגה בגובה: 91.4 ס"מ מרחק בלימה במהירות מרבית: 23 מטר תמסורת: CD-850-6 התקנים הנדסיים: מגוב נוכרי (פריק) מערכת ריצוף CARPET (פריק) "צפע שריון" (גרור) כף דחפור תוצרת "אורדן תעשיות" (פריק) גשר מישר (גרור) נגמ"שי פומ"ה של גדוד 601 עמדת המאג רפא"ל על גבי הפומ"ה הפומ"ה בלטרון פומ"ה עם מערכת רקטות ריצוף (CARPET) טור של נגמ"שי פומ"ה במלחמת לבנון השנייה נגמ"שי פומ"ה ודחפורי D9 באימון פריצת מכשולים פומ"ה לצד דחפור D9R משוריין פומ"ה באימון פומ"ה באימון פומ"ה באימון אכזרית נגמ"ש מרכבה נגמ"שים כבדים בצה"ל פומ"ה (אתר Israeli-Weapons) נגמשו"ט הנדסי: אב-הטיפוס של הפומ"ה (1988), תמונות נדירות בפורום צבא וביטחון בפרש (אתר) דגמים של רק"מ מבוסס שוט (צנטוריון), אתר Tsahal-Miniature (צרפתית), דרך ארכיון האינטרנט פליקס פריש , ‏צה"ל ממגן את הנגמ"שים: תעש תשביח 50 "זלדות" בהיקף של 10 מיליון דולר, באתר גלובס, 14 ביוני 2004 ניר קוסטי וירדן וינטר, לאור לקחי "עופרת יצוקה": בצה"ל משדרגים את הפומ"ה, במחנה, 18.2.2010
מונואמין אוקסידאז

מונואמין אוקסידאז (בקיצור MAO) הוא אנזים המהווה קטליזטור לחימצון של קבוצה של מוליכים עצביים המכונים מונואמינים (למשל נוראדרנלין, דופאמין וסרוטונין) ונמצאים בגבול הממברנה של המיטוכונדריה ברוב צורות התאים בגוף. כמו כן מסוגל ה-MAO לחמצן אמינים ראשוניים, שניוניים ושלישוניים. ישנם שני סוגי MAO-A : MAO ו-MAO-B. שני סוגי ה-MAO חיוניים בעיכוב פעולתם של מוליכים עצביים מונואמיניים כגון סרוטונין ודופמין. את שניהם ניתן למצוא בנוירונים (תאי עצב) ובאסטרוגליה. עם זאת, ישנם גם הבדלים ביניהם: MAO-A – נמצא בעיקר בנוירונים. MAO-B – נמצא בעיקר בטסיות הדם. למונואמין אוקסידאז יש חשיבות גדולה בוויסות רגשות. כמויות גדולות או קטנות של מונואמין אוקסידאז מזוהות עם מחלות נפשיות כמו דיכאון, דחף לביצוע עבירות ופוביות. מונואמין אוקסידאז מווסת את תהליך ההפקה של מוליכים עצביים קטכולאמינים מקבוצת המונואמיניים. מוליכים עצביים אלו כוללים את האדרנלין, הנוראדרנלין והדופמין. מונואמין אוקסידאז הנמצא בדם מנטרל אמינים שמקורם במזונות כמו שוקולד וגבינה, כדי למנוע מהם לגרום לעליה מסוכנת בלחץ הדם. ערך מורחב – מעכב מונואמין אוקסידאז בתרופות המעכבות את פעולתו של אנזים זה (MAO inhibitors או בקיצור MAOI) נעשה שימוש בטיפול בדיכאון. זוג הגנים האחראיים על המונואמין אוקסידאז (MAOA וMAOB) בגוף נמצאים סמוך זה לזה בזרוע הקצרה של כרומוזום X. הגן של MAOA נמצא בגן Xp11. מדיה וקבצים בנושא מונואמין אוקסידאז בוויקישיתוף Berger, Andrea, (2011). Self-regulation: Brain, cognition, and development. Human brain development series., (pp. 61-90). Washington, DC, US: American Psychological Association Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
רצח העם במזרח טימור

רצח העם במזרח טימור היה מלחמה ורצח עם שהחלה ב-7 בדצמבר 1975 עם תחילת "מבצע לוטוס" ונגמרה ב-1999 במזרח טימור. כרבע מאוכלוסיית מזרח טימור (בין 60 אלף ל-180 אלף חיילים ואזרחים) נרצחה על ידי הצבא האינדונזי לאחר פלישה וכיבוש המדינה על ידי אינדונזיה. בנוסף לרצח אזרחים, בוצע גם עיקור מסיבי של נשים טימוריות, על ידי הזרקת חומרים מעקרים לגופן, במסווה של חיסון נגד מלריה. הנשיא האינדונזי שהורה על הפלישה של 35 אלף חיילים אידונזים למזרח טימור היה סוהארטו. חלק גדול מהנשק ששימש לרצח, מומן בעקיפין מכספים אמריקאיים. ארצות הברית הצטרפה לשאר העולם בגינוי הפלישה האינדונזית, אך מאחורי הקלעים פעלה נגד כל ניסיון למנוע את המשך רצח העם. כך ניתן להתרשם, למשל, מעדותו של השגריר האמריקאי לאו"ם דניאל פטריק מויניהאן שבזכרונותיו כתב כי "ארצות הברית הייתה מעוניינת שהדברים יקרו כפי שהם קרו, ופעלה לשם כך. מחלקת המדינה רצתה שהאו"ם יהיה בלתי יעיל לחלוטין בכל פעולה שינקוט. משימה זו ניתנה לי ובצעתי אותה לא ללא הצלחה". האירועים עובדו לסרט עלילתי בשם באליבו משנת 2009. Payaslian, Simon. "20th Century Genocides". Oxford bibliographies. "Genocide Studies Program: East Timor". Yale.edu. Blakeley, Ruth (2009). State Terrorism and Neoliberalism: The North in the South. Routledge. pp. 89-90. ISBN 978-0415686174. Simpson, Brad, ed. (24 בינואר 2006). "East Timor truth commission finds U.S. "political and military support were fundamental to the Indonesian invasion and occupation"". National Security Archive. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Daniel Patrick Moynihan, A Dangerous Place, Little Brown, boston, 1978 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילהלמסהאפן

וילהלמסהאפן (בגרמנית: Wilhelmshaven) היא עיר נמל בסקסוניה התחתונה שבגרמניה. היא נמצאת בחוף המערבי של יאדבוזן (Jadebusen, מפרץ יאדה שבים הצפוני). אוכלוסייתה מנתה 83,238 נפש ב-2006. וילהלמסהאפן היא עיר חדשה יחסית במונחים גרמניים. היא נוסדה ב-1869 על ידי וילהלם הראשון מלך פרוסיה, בשל הצורך בבסיס ימי לצי הפרוסי המתפתח. במקום ניצב מבצר, ה"זיבטסבורג" (Sibetsburg) לפחות משנת 1383; המבצר הוחזק על ידי פירטים והוחרב ב-1433 על ידי ברית ערי הנזה. ארבע-מאות שנים לאחר מכן תכננה ממלכת פרוסיה להקים צי ונמל בים הצפוני. ב-1853 הסדיר הנסיך אדלברט מפרוסיה את חוזה יאדה (Jade-Vertrag) עם הדוכסות הגדולה של אולדנבורג. על פי תנאי החוזה נמסרו לידי פרוסיה 3.13 קמ"ר מהטריטוריה האולדנבורגית במפרץ יאדה. וילהלם הראשון (שנעשה לימים הקיסר הגרמני הנושא אותו שם) חנך את הנמל שש-עשרה שנים לאחר מכן והעניק לו את שמו. וילהלמסהאפן צמחה והפכה לאחת מערי הנמל החשובות של גרמניה. דוכסות אולדנבורג גם היא הפיקה תועלת מן הנמל; סמוך לווילהלמסהאפן נוסדה על אדמת הדוכסות העיר ריסטרינגן (Rüstringen). ב-1937 אוחדו וילהלמסהאפן וריסטרינגן. במלחמת העולם השנייה הופצצה העיר על ידי מטוסי בנות הברית בשל היותה הבסיס הימי הראשי של הצי הגרמני. בהפצצות נחרבו שני שלישים מבנייני העיר. במסגרת מבצע "אואזיס" של הצבא הבריטי גורשו כ-4500 מעפילי האנייה "אקסודוס-1947" / 'יציאת אירופה תש"ז' לגרמניה. תחילה, בראשית חודש ספטמבר 1947, הועברו המעפילים הועברו למחנות אמסטאו ופופנדורף, שהיו מותאמים יותר לשהייה בתקופת קיץ. עם התקרב החורף, בחודש נובמבר 1947, הועברו המעפילים למבנים של בסיסי צבא בעיר אמדן ובבסיס חיל הים Admiral-Armin-Zimmermann-Kaserne בזנגוורדן שליד וילהלמסהאפן. בחודש ספטמבר 2019 נערך מסע של "צוות מורשת אקסודוס" לגרמניה ובמהלכו הוצבו שלטי הנצחה באמדן, זנגוורדן ובבסיס חיל הים הגרמני, על שם האדמירל ארמין צימרמן, בזנגווארדן. לאחר המלחמה שימש הנמל לא רק לצרכים צבאיים, אלא גם למסחר ולתיירות. כיום שוב משמש הנמל כבסיס הימי הראשי של גרמניה בים הצפוני. זהו הנמל השלישי בגודלו במדינה אחרי המבורג והנמל המשותף של ברמן וברמרהאפן, והוא משמש בעיקר לטעינה ופריקה של דלק ומוצריו. מלבד הצי המלחמתי, מקורות התעסוקה העיקריים של וילהלמסהאפן הם התעשיות הכימיות ובתי הזיקוק לנפט. עם זאת, אחוז המובטלים בעיר הוא הגבוה ביותר במערבה של המדינה. צנרת מקשרת את מסוף הדלק ובתי הזיקוק עם מרכזי תעשייה אחרים בגרמניה. בווילהלמסהאפן קיימת גם אוניברסיטה למדעים שימושיים (Fachhochschule), בה לומדים הנדסה ומינהל עסקים. בווילהלמסהאפן ישנו אקווריום ובו בעלי חיים ימיים מן הים הצפוני. סימן ההכר של העיר הוא ה- Kaiser-Wilhelm-Brücke ("גשר הקייזר וילהלם"), החוצה את הכניסה למפרץ יאדה. הוא נבנה ב-1908, אורכו 159 מ' ובעבר היה הגשר התלוי הגדול ביותר באירופה. התצוגות העיקריות של המוזיאון הימי הן המשחתת "מלדרס" (Mölders), צוללת וכלי שיט מלחמתיים קטנים כמו גם תצוגה של תולדות הצי הגרמני מן המאה ה-19 ואילך. מדיה וקבצים בנושא וילהלמסהאפן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילהלמסהאפן (בגרמנית) וילהלמסהאפן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וילהלמסהאבן (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית וילהלמסהאפן, ברשת החברתית פייסבוק וילהלמסהאפן, ברשת החברתית אינסטגרם
ה' בניסן

ה' בניסן הוא היום החמישי בחודש השביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישי בחודש הראשון למניין החודשים מניסן. ה' בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו". פרשת בר המצוה של ילד שנולד ה' ניסן היא בחלק מהשנים הפשוטות פרשת ויקרא, אך בשנים פשוטות מקביעות (הכז, בשה וגכה) פרשת בר המצוה היא פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע, אבל בשנים מקביעות (זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת תזריע קורבן שלומיאל בן צורישדי נשיא שבט שמעון ה'תרע"ז – ג'מאל פאשה, מושלה הצבאי של ארץ ישראל מטעם האימפריה העות'מאנית, מוציא צו לגירוש תושבי יפו ותל אביב ה'תרצ"ג – גרמניה הנאצית – מוכרז יום החרם נגד בתי עסק בבעלות יהודים, במהלכו מנעו אנשי האס אה מאנשים להיכנס לבתי-עסק אלו, בזזו אותם והשמידו סחורה ה'תקע"ה – שמואל פרנקל, רב ואדמו"ר של חסידות דאראג ה'תרנ"ט – הלל אופנהיימר, בוטנאי ישראלי (נפטר ב-ה'תשל"א) ה'תש"א – הרב אשר טננבוים, מנהל ועד הישיבות ורבה של שכונת גבעת שאול בירושלים (נפטר ב-ה'תשע"ג) ה'תשכ"ד – קרן מור, שחקנית וקומיקאית ישראלית ה'תשכ"ד – מוטי איוניר, כדורגלן ישראלי ומאמן כדורגל ה'תשל"ו – סנדי בר, דוגמנית ושחקנית ישראלית ה'תקפ"ה – הרב אברהם יהושע העשיל, האוהב ישראל מאפטא. ה'תרס"ב – הרב שניאור זלמן פרדקין, מרבני היישוב הישן (נולד ה'תק"צ) ה'תרפ"ד – הרב צבי אלימלך שפירא האדמו"ר מבלאז'וב ה'תש"כ – הרב אליעזר קרסיק יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל, רב קהילת חב"ד ומנהל ישיבת אחי תמימים בתל אביב ה'תשכ"ט – אבא חושי, פוליטיקאי ישראלי ה'תשנ"ז – פרופ' נחמה ליבוביץ, חוקרת ומלמדת תנ"ך, כלת פרס ישראל ד' בניסן – ו' בניסן ניסן
ו' בניסן

ו' בניסן הוא היום השישי בחודש השביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השישי בחודש הראשון למניין החודשים מניסן. ו' בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז". פרשת בר המצוה של ילד שנולד ו' ניסן היא ברוב מהשנים הפשוטות פרשת צו, אך בשנים פשוטות מקביעות (השא וזחא) פרשת בר המצוה היא פרשת ויקרא. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע, אבל בשנים מקביעות (השג) פרשת בר המצוה היא פרשת אחרי מות קורבן אליסף בן דעואל נשיא שבט גד ה'תש"ט – החלה העלייה ההמונית של יהדות לוב ה'תשס"ט – בנימין נתניהו מציג את ממשלתו השנייה בפני מליאת הכנסת ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל ה'תשע"ט – הגשושית הישראלית הראשונה, בראשית, התרסקה על אדמת הירח. ה'תשפ"ד – המתקפה האיראנית על ישראל באפריל 2024 ה'תרמ"ה – הרב אריה לוין, רב האסירים. (נפטר ה'תשכ"ט) ה'תרס"ז – אברהם ברוידס, "משורר הנוער העובד" (נפטר ה'תשל"ט). ה'תרפ"ח – הרב יוסף ליברמן, ראש כוללי האברכים של כולל שומרי החומות, פוסק חשוב, בפרט בתחום המצוות התלויות בארץ. (נפטר בה'תשפ"ג) ה'תשי"ח – אשר כהן, מרצה ופרופסור חבר באוניברסיטת בר-אילן ה'תשמ"ד – לירון ויצמן, אשת טלוויזיה ורדיו ישראלית ה'שנ"ז – רבי שמואל יהודה קצנלנבוגן (מהרשי"ק), דרשן, מרא דאתרא וראש ישיבה בוונציה. (נולד בה'רפ"א) ה'תרס"ה – הרב אהרן שמואל אסאד רבה של סרדהאלי שבסלובקיה (נולד ה'תק"ץ) ה'תרפ"ג – הרב מנחם מנכין היילפרין, מקובל ירושלמי ה'תרפ"ח – הרב מאיר דן פלוצקי, מרבני יהדות פולין בתחילת המאה ה-20, מחבר הספר כלי חמדה על התורה. ה'תש"ז – רבי אהרן ראטה, אדמו"ר, מייסד חבורת שומר אמונים, שממנה צמחו חסידויות "שומרי אמונים", "תולדות אהרן" (הנקראת על שמו), "תולדות אברהם יצחק" ועוד (נולד תרנ"ה). ה'תשמ"ה – מארק שאגאל, צייר יהודי (נולד ה'תרמ"ז). ה' בניסן – ז' בניסן ניסן
ז' בניסן

ז' בניסן הוא היום השביעי בחודש השביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש הראשון למניין החודשים מניסן.ז' בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה". פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' ניסן היא ברוב השנים הפשוטות פרשת צו, אך בשנים פשוטות בהן פסח חל ביום ראשון (שנים מקביעות זחא או השא) היא פרשת ויקרא. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות השג) פרשת בר המצווה היא פרשת אחרי מות. קורבן אלישמע בן עמיהוד נשיא שבט אפרים ד'תתק"ן – טבח יהודי העיר יורק שבממלכת אנגליה ה'רמ"ח – רבי עובדיה מברטנורא עולה לארץ ישראל ה'תרפ"ה – נחנכה האוניברסיטה העברית בהר הצופים שבירושלים, במעמד הלורד בלפור, חיים ויצמן, הרב קוק, הרברט סמואל (נציב המנדט הבריטי) וחיים נחמן ביאליק ה'תרצ"ו – תחילת שידורי הרדיו בארץ ישראל – שידורי "קול ירושלים" ה'תשי"ז – תעלת סואץ נפתחת מחדש, לאחר שהייתה סגורה עקב הנזקים שנגרמו במהלך מבצע קדש ה'תשכ"ג – איסר הראל מתפטר מתפקידו כ"ממונה על שרותי הביטחון" שכלל פיקוד על המוסד ואחריות על השב"כ ה'תשמ"ו – ועדת בייסקי, שחקרה את הסיבות למשבר מניות הבנקים בישראל, מגישה את מסקנותיה, שחשפו 4 עבירות פליליות שבוצעו לכאורה על ידי ראשי 5 בנקים וגרמו להדחתם ה'תשס"ב – 7 הרוגים בפיגוע ליד כלא מגידו, אחד הפיגועים הסמוכים לפרוץ מבצע חומת מגן ה'תשע"ג – השבעת ממשלת ישראל השלושים ושלוש ה'תרפ"א – דוש, שם העט של קריאל גרדוש, קריקטוריסט ישראלי (נפטר ב-ה'תשס"א) ה'תרצ"ב – יוסי בנאי, זמר, שחקן, פזמונאי, הומוריסטן, בדרן, קריין, במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, חתן פרס ישראל (נפטר בה'תשס"ו) ה'תשי"ט – רבי נחום דב ברייאר, האדמו"ר מבאיאן הנוכחי ה'תשמ"ב – טל בן-חיים, כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם ה'תק"י – רבי יצחק מדרוהוביץ', מראשוני החסידות תלמיד חבר של הבעל שם טוב ומגיד מישרים בדרוהוביץ'. ה'תרמ"ו – רבי אריה ליב ילין, רב ליטאי, רבה של בילסק ומחבר "יפה עיניים" על התלמוד הבבלי. ה'תרע"ט – רבי ירחמיאל גרשון אדלשטיין, רבה של שומיאץ ומחבר חידושי "בן אריה". (נולד בה'תרכ"ב) ה'תרצ"ו – רבי יצחק מאיר שוורץ, רב הונגרי, רבה של דראגומירשט במחוז מרמורש. (נולד בי"ח באייר ה'תרכ"ו) ה'תשי"ז – משה וולך, רופא יהודי-גרמני, מייסד המרכז הרפואי שערי צדק. (נולד בכ' בטבת ה'תרכ"ז) ה'תש"ף – הרב ישראל פרידמן, מרבני חב"ד, ראש ישיבת אהלי תורה. (נולד בו' בטבת ה'תרצ"ו) ה'תשפ"ד – נעמי פולני, זמרת, שחקנית ומפיקה מוזיקלית ישראלית. הייתה ידועה כבמאית הלהקות הצבאיות בראשית דרכן. כלת פרס ישראל בתחום אמנות הבמה: תיאטרון ומחול, לשנת תשע"ט. (נולדה בה'תרפ"ז) ו' בניסן – ח' בניסן ניסן
ח' בניסן

ח' בניסן הוא היום השמיני בחודש השביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השמיני בחודש הראשון למניין החודשים מניסן. ח' בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". פרשת בר המצוה של ילד שנולד בח' ניסן היא תמיד בשנים פשוטות פרשת צו, בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת מצורע, אבל בשנים מקביעות (החא והשג) פרשת בר המצוה היא פרשת אחרי מות מתחיל יום טוב במגילת תענית על שקבעו הלכה כפרושים שיהא חג השבועות ביום החמישים מיום טוב ראשון של פסח ולא ביום ראשון שאחריו (מגילת תענית פרק א') קורבן גמליאל בן פדהצור נשיא שבט מנשה ה'תש"ב – השואה – אסירות נשלחות לראשונה למחנה ההשמדה אושוויץ בפולין ה'תש"ה – הליגה הערבית נוסדת בקהיר. כוללת את: מצרים, עיראק, לבנון, סעודיה, תימן סוריה ועבר הירדן ה'תש"ה – נתלים לוחמי לח"י אליהו בית צורי ואליהו חכים בקהיר, על רצח הלורד מוין ה'תש"י – עצמותיה של הצנחנית חנה סנש מובאות לקבורה בהר הרצל בירושלים ה'תשי"ט – בעקבות פרשת "ליל הברווזים" מחליט דוד בן-גוריון להדיח את ראש אג"מ, האלוף מאיר זורע, וראש אמ"ן, האלוף יהושפט הרכבי ה'תשל"ג – מבצע אביב נעורים: כוחות צה"ל פושטים מהים על יעדים של אש"ף בלבנון, והורגים שלושה מבכירי הארגון ה'תקנ"ה – הרב צבי הירש קלישר, מחשובי מבשרי הציונות. ה'תרצ"ב – הרב משה הלברשטאם, מורה צדק ודיין בבד"ץ של העדה החרדית בירושלים ומחשובי פוסקי ההלכה בזמנו. (נפטר ה'תשס"ו) ה'תש"ה – הלל ויס, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן, חבר הסנאט בה וכן ראש המסלול לספרות עברית במכללת אורות ישראל ה'תש"ח – הרב יעקב יחזקיה גרינוולד (נולד באנטוורפן) אדמו"ר אמריקאי, מנהיגה הנוכחי של חסידות פאפא בארצות הברית. ה'תשל"א – זאב אלקין, שר הבינוי והשיכון וחבר הכנסת מטעם תקווה חדשה ה'תשמ"א – הראל מויאל, זמר-יוצר ושחקן ישראלי ה'תע"ב – רבי אליהו שפירא – מחבר ספר אליה רבה ואליה זוטא ה'תרפ"ב רבי שלמה מוסיוף – נגיד, אספן וחכם מקובל ה'תש"ד – הרב ד"ר בנימין מנשה לוין חוקר תלמוד ובעל אוצר הגאונים (נולד י"ז באייר ה'תרל"ט) ה'תש"ה – אליהו בית צורי – לוחם לח"י, מעולי הגרדום ה'תש"ה – אליהו חכים – לוחם לח"י, מעולי הגרדום ה'תשט"ו – רבי יחיאל מיכל טוקצינסקי – ראש ישיבת עץ חיים ומחברם של ספרים הלכתיים רבים (נולד ה'תרל"ד) ז' בניסן – ט' בניסן ניסן
י' בניסן

י' בניסן הוא היום העשירי בחודש השביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשירי בחודש הראשון למניין החודשים מניסן. י' בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". פרשת בר המצוה של ילד שנולד י' בניסן היא ברוב השנים הפשוטות פרשת צו, אך בשנים פשוטות מקביעות (הכז) פרשת בר המצוה תהיה חול המועד פסח. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה, בשנים מקביעות (בחה, זחג, זשה) היא פרשת מצורע, בשנים מקביעות (גחז וגכז) פרשת בר המצוה תהיה חול המועד פסח, בשנים מקביעות (החא והשג) פרשת בר המצווה תהיה פרשת אחרי מות קורבן אחיעזר בן עמישדי נשיא שבט דן תענית צדיקים על פטירת מרים הנביאה ב'תמ"ח – עם ישראל לוקח לביתו שה לצורך קרבן פסח ב'תפ"ט – על פי המסורת וספר יהושע מעבר הירדן וכניסתם של בני ישראל בהנהגתו של יהושע בן נון לארץ "והעם עלו מן הירדן בעשור לחדש הראשון (הוא ניסן) ויחנו בגלגל, בקצה מזרח יריחו". ה'תשמ"ד – תחילתה של פרשת קו 300: ארבעה מחבלים משתלטים על אוטובוס ולוקחים את נוסעיו כבני ערובה ה'תשמ"ח – המרגל הישראלי מרדכי ואנונו מורשע ונגזרות עליו 18 שנות מאסר בפועל ה'תשפ"א – יום הבחירות לכנסת העשרים וארבע ה'תרנ"ז – יוסף יקותיאלי, הוגה רעיון המכביה ומגשימו, חתן פרס ישראל על מפעל חיים (נפטר בה'תשמ"ג) ה'תרע"ג – חביב כנען, עיתונאי ישראלי וחוקר פרקים בתולדות היישוב (נפטר בה'תשנ"ג) ה'תרצ"א – יעקב בודו, שחקן וקומיקאי ישראלי ה'תשל"ב – נפתלי בנט, ראש הממשלה ה-13 של ישראל ה'תשל"ח – עידו מוסרי, שחקן, במאי, מנחה טלוויזיה, מוזיקאי ומדבב ישראלי ה'תשנ"ח – קארין עליה, שחקנית ומלכת היופי לשנת 2016 ה'תשס"ד – אוסקר גלוך, כדורגלן ישראלי ב'תפ"ז – על פי המסורת, מרים אחות משה רבנו ה'תקצ"ד רבי אברהם ריס, רב אלזסי-שווייצרי. ה'תשנ"ז – חיים הרצוג, נשיאה השישי של מדינת ישראל (נולד ה'תרע"ט) ה'תשס"ג – הרב שלום משאש, רבה הראשי של ירושלים (נולד ה'תרס"ח) ה'תשס"ה – הרבנית חנה טאו, מחנכת ומהפכנית בלימוד תורה לנשים. מתלמידותיו של הרצי"ה קוק, וממייסדות מדרשת הרובע ה'תשס"ו – הרב נתן בוקובזה, רב ומקובל, דרשן ומנהיג רוחני, שעסק בפעילות ציבורית תורנית וחברתית (נולד ל' אב ה'תשכ"ג) ט' בניסן – י"א בניסן ניסן אריאל בולשטיין, לשנה הבאה במעברות הירדן, באתר ישראל היום, 25 במאי 2018