laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגדל טבעות

מגדל טבעות הוא צעצוע המיועד לפעוטות. הצעצוע בנוי מבסיס עליו ניצב מוט אנכי, ומספר טבעות בצורת כעך - לרוב בין 4 ל-8 - אשר הקוטר הפנימי שלהן גדול אך במעט משל המוט, והקוטר החיצוני שלהן גדל בהדרגה מטבעת לטבעת. במהלך המשחק משחיל הפעוט את הטבעות על המוט או מסירן ממנו. רוב הגרסאות של הצעצוע עשויות עץ או פלסטיק. בגרסאות רבות הטבעות צבועות בצבעי הקשת על פי גודלן. ישנן גרסאות בהן חתך הטבעות מלבני ותוצאת הרכבתן מעין פירמידת מדרגות, וכאלה בהן החתך טרפזי היוצר חרוט. לעיתים כולל המשחק גם כדור המורכב על המוט בגמר השחלת הטבעות. המשחק נחשב למשחק שמפתח אצל פעוטות כמה מיומנויות: פיתוח יכולות מוטוריות, ובפרט תיאום עין-יד פיתוח תפיסת עולם מרחבית, הנובעת מההבנה של הסדר הנכון של הטבעות כשהגדולה ביותר בתחתית המגדל וגודלן קטן בהדרגה כלפי מעלה. בחלק מהצעצועים אין כל מניעה להשחלת הטבעות בסדר "לא נכון", אך עם הזמן עשוי הפעוט להבחין בהשפעת סדר ההשחלה על יציבות המגדל. הכרה של צבעים שונים. גרסה משוכללת יותר של הצעצוע כוללת בסיס עם מספר מוטות, עליהם מושחלות פיסות בצורות גאומטריות שונות: עיגול (על מוט בודד), מלבן (על זוג מוטות), משולש (על שלישיית מוטות) ומרובע (על ארבע מוטות). מגדלי האנוי מדיה וקבצים בנושא מגדל טבעות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דונדושן

דונדושן (בלועזית: Dondușeni) היא עיר המשמשת כביתר נפת דונדושן בצפון מולדובה. גובהה הממוצע של העיר הוא 218 מטרים מעל פני הים. העיר ממוקמת כ־21 קילומטרים מדרום־מערב לגבול עם אוקראינה, על נהר הדניסטר וכ־44 קילומטרים מצפון־מזרח לגבול עם רומניה, על נהר הפרוט. העיר בלץ נמצאת נמצאת במרחק 58 קילומטרים מדונדושן, וקישינב הבירה מרוחקת בכ־160 קילומטרים. נכון לשנת 2014, בעיר מתגוררים 7,101 תושבים, ירידה של 2,700 תושבים משנת 2004. נכון למפקד 2004, רוב התושבים הם מולדובנים, אך קיימים מיעוטים. הגדולים שבהם: אוקראינים, רוסים, בולגרים וגגאוזים. בשנת 1930 התגוררו בעיר 277 תושבים, אך בשנת 2004 נספרו בה 12 בלבד. העיר מחוברת לרשת הכבישים הלאומית. עוברים בסביבתה כבישים לבלץ, לאדינץ ולגבול עם אוקראינה. בנוסף, בעיר נמצאת תחנת רכבת הנמצאת על תוואי הקו הראשי של הרכבות במדינה, אשר מקשר אותה עם הערים הגדולות במדינה. אתר האינטרנט הרשמי של דונדושן (ברומנית) מדיה וקבצים בנושא דונדושן בוויקישיתוף Results of Population and Housing Census in the Republic of Moldova in 2014: "Characteristics - Population (population by communes, religion, citizenship)" (XLS). National Bureau of Statistics of the Republic of Moldova. 2017. נבדק ב-2017-05-01.
זכוכית אקרילית

זכוכית אקרילית (Acrylic glass), או בשמה המדעי פולימתיל מתאקרילט (Polymethyl methacrylate או בקיצור PMMA), היא פולימר סינתטי של המונומר מתיל מתאקרילט (ראו תמונות). לזכוכית האקרילית שמות מסחריים רבים כגון פלקסיגלס (Plexiglas), פרספקס, אקריליט, אקריפלסט וגם אקריליק. החומר פותח בשנת 1928 במספר מעבדות שונות ונכנס למעגל המכירות בשנת 1933 על ידי חברת רואם והס (Rohm and Hass). כדי להפיק קילוגרם אחד של זכוכית אקרילית, צריך לזקק שני ק"ג של נפט. בסביבה עתירת אוויר, הזכוכית האקרילית ניצתת בטמפרטורה של 460 מעלות צלזיוס בשריפה מלאה ליצירת רק פחמן דו-חמצני ומים. מספר ה-CAS של הזכוכית האקרילית הוא 9011-14-7. טמפרטורת ההתכה של הזכוכית האקרילית היא 130–140 צלזיוס. שיחול (אקסטרוזיה -Extrusion) – שיטה בה הלוח מתהווה ממעבר חומר במצב מותך דרך גלגלות המעצבות את עובי הלוח וגודלו תוך כדי קירורו והתגבשותו חזרה לחומר מוצק. לוח פרספקס שנוצר בשיטה זו נקרא לעיתים בתעשייה "אקסטרודר". יציקה (Cast) – בשיטה זו יוצקים את החומר המותך לתבנית (בין לוחות זכוכית). סוג התבנית קובע את עובי החומר (קיימות סטיות בעובי בחלקים שונים בלוח). ההבדלים העיקריים בין הזכוכית המוכרת והזכוכית האקרילית הם: PMMA הוא יותר קל: הצפיפות של ה-PMMA (כ-1190 ק"ג למטר מעוקב) היא בערך חצי מצפיפות הזכוכית. PMMA איננו מתנפץ כמו הזכוכית. PMMA רך וגמיש יותר מזכוכית רגילה, לכן, ציפויים אשר עמידים למתיחה נוצרים מה-PMMA. PMMA מתגבש ביתר קלות, על ידי חימומו לטמפרטורה של מאה מעלות צלזיוס. PMMA מעביר יותר אור (92% מתוך אור נראה מועברים) מאשר זכוכית רגילה. כמו זכוכית, ה-PMMA מסנן קרינה על סגולה באורך גל של פחות מ 300 ננומטר מתוך אור השמש. PMMA מעביר גם קרינה תת-אדומה באורכי גל של עד 2800 ננומטר. אורכי גל גדולים יותר של עד 25000 ננומטר נחסמים ביעילות. "משחק" עם PMMA בצבעים שונים יכול לתת תוצאות של העברה של אורך גל מסוים בעוד שנשארת חסימה של אורכי גל לא רצויים (לוויסות החום ותאורה מיוחדת). פיסות של זכוכית אקרילית יכולות להתחבר בקלות על ידי הוספת דבק ציאנואקרילי ("דבק שלוש שניות") או על ידי המסת חלק מהזכוכית בטריכלורומתאן ולחבר את שני החלקים המומסים שמתקשים בחזרה לפיסה אחת. הזכוכית היא מסורבלת ושבירה ועיסוק בצורתה הוא עיסוק מסובך. הזכוכית האקרילית נמצאת במגוון מקומות והיא נכנסה לחיי היום יום בזכות שימושיה הרבים בגלל עליונותה של הזכוכית האקרילית על הזכוכית הרגילה במרחב גדול של תחומים. הזכוכית האקרילית נמצאת בתא הטייס של מטוסים אזרחיים, ומשמשת כחופה במטוסי קרב, באקווריומים ענקיים, מהזכוכית האקרילית מייצרים דיסקים של DVD, CD - ROM. הקירות המקיפים את הזירה בענף הספורט- הוקי קרח, עשויים מזכוכית אקרילית. בשנות ה-60 וה-70, יוצרו רהיטים העשויים מהזכוכית האקרילית כדי להעניק למוצרים דמיון למראה רהיטים ב"עידן החלל". בעקבות מגפת הקורונה עלה הביקוש למחיצות זכוכית אקרילית במוסדות המספקים שירות פנים מול פנים: בתי חולים, בתי מרקחת, בנקים ועוד. לזכוכית האקרילית, שימושים רבים נוספים ממספר תחומי חיים. דר. משה נחמני, ‏זכוכית אקרילית ידידותית לסביבה עשויה מסוכר, באתר "הידען", 9 בדצמבר 2008 זכוכית אקרילית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עדי ברק, הפרספקס הפך למציל חיים ופסי הייצור עובדים מסביב לשעון, באתר כלכליסט, 7 במאי 2020
גבריאל האנוט

גבריאל האנוט (6 בנובמבר 1889 - 10 באוגוסט 1968) היה כדורגלן ועיתונאי צרפתי. האנוט הקים את גביע אירופה לאלופות, שלימים הפך לליגת האלופות, וכך גם את פרס כדור הזהב, פרס הניתן לשחקן הטוב של השנה, אשר נבחר על פי ביצועיו בשנה הקודמת. האנוט רשם 12 הופעות בנבחרת צרפת. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך ב-8 במרץ 1908 נגד נבחרת שווייץ. בקיץ 1908 נכלל בסגל הנבחרת, אך לא זכה לשחק. האנוט הספיק לערוך 10 הופעות נוספות בנבחרת עד תחילתה של מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה רשם הופעה נוספת, כקפטן נגד נבחרת בלגיה ב-9 במרץ 1919. בעקבות תאונת מטוס שהיה מעורב בה, נאלץ האנוט לסיים את הקריירה ככדורגלן והתחיל את דרכו כעיתונאי. האנוט ועמיתו בעיתון הצרפתי ל'אקיפ, ז'אק פראן, היו המובילים העיקריים מאחורי הקמת גביע אירופה לאלופות. מדיה וקבצים בנושא גבריאל האנוט בוויקישיתוף גבריאל האנוט, באתר Transfermarkt גבריאל האנוט, באתר National Football Teams גבריאל האנוט, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
יאלמרי הלנדר

יאלמרי הלנדר (באנגלית: Jalmari Helander; נולד ב-21 ביולי 1976) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע פיני. הוא ידוע בזכות "יצוא נדיר" סרט אימה קומי מ-2010 (שקייט בלאנשט כינתה אותו כאחד הסרטים האהובים עליה), "נשיא על הכוונת" סרט פעולה-הרפתקאות מ-2014 בכיכובו של סמואל ל. ג'קסון ו"סיסו" סרט פעולה-היסטורי מ-2022. לפני שפנה לסרטים באורך מלא, הלנדר ביים כמה סרטים קצרים ופרסומות טלוויזיה עטורי פרסים. הלנדר הוא גיסו של השחקן יורמה טומילה ודודו מצד האם של בנו של יורמה, אוני, שניהם שיחקו בסרטיו. יצוא נדיר (2010) נשיא על הכוונת (2014) סיסו (2022) Jerry and Ms. Universe‏ (TBA) Iceman‏ (1999) Maximillian Tarzan‏ (1999) Ukkonen‏ (2001) .Rare Exports Inc‏ (2003) The Official Rare Exports Inc. Safety Instructions‏ (2005) The Fakir‏ (2006) Perfect Commando‏ (2020) יאלמרי הלנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יאלמרי הלנדר, באתר AllMovie (באנגלית) יאלמרי הלנדר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Jalmari Helander". British Film Institute. אורכב מ-המקור ב-27 בדצמבר 2013. נבדק ב-4 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Big Game". Toronto International Film Festival. 2014. אורכב מ-המקור ב-4 בפברואר 2015. נבדק ב-4 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Rare Exportsin tekijä Jalmari Helander ohjaa scifiseikkailun – FBI-agentti ja hakkeri ufojahdissa – Episodi (in Finnish)
אברהם ושרה (שיר)

"אברהם ושרה" (ביידיש: "אברהם און שרה") הוא שיר יידי מאת המשורר איציק מאנגר. השיר תורגם לעברית וזכה למספר ביצועים, מהם התפרסם במיוחד זה של אריק איינשטיין. השיר התפרסם בשנת 1935 בספרו של מאנגר "חומש לידער" (שירי החוּמש), שראה אור בוורשה. בספר זה נכללו שירים העוסקים בגיבורי ספר בראשית, מאדם הראשון דרך אבות האומה ועד ליוסף. השירים נכתבו בסגנון אנכרוניסטי המשווים לגיבורי התורה תכונות ומעשים המאפיינים תקופות מאוחרות יותר ובעיקר מאפיינים את תקופתו של המשורר. שירי הספר נכנסו מאוחר יותר לחטיבת "מדרש איציק" של מאנגר. בכך ביקש המשורר להראות את הקשר בין הפרשנות המדרשית של חז"ל לבין פרשנותו שלו, שגם היא מחקה במידה מסוימת את דרך המדרש. השיר עוסק בשיחה מדומיינת בין שרה לאברהם. שרה, המצפה לילד, שואלת את אברהם מתי זה יקרה, שכן כל אישה בגילה כבר ילדה ילדים הרבה. אברהם בתפקיד הבעל האדיש טוען כנגדה שצריך רק ביטחון באל, ואם האל ירצה "אפילו מטאטא יורה". כך נמשך הדו-שיח, שבו מזכירה שרה גם את בנה של הגר השפחה ואת הרגשתה המשונה כלפיו. השיר תורגם לעברית על ידי חיים חפר והוצג במסגרת המחזמר "אברהם אבינו נגד שרה אמנו" בגרסתו העברית, שהתבסס על שירי החומש של מאנגר. תרגום נוסף נעשה על ידי בנימין טנא, שתרגם את השירים והבלדות של מאנגר. תרגום זה התפרסם בביצועו של אריק איינשטיין, שיצא לאור בתקליט פוזי בשנת 1969. תרגום לעברית עכשווית יותר נעשה על ידי נגה רובין שהוציאה לאור מחדש את "מדרש איציק" (הוצאת כרמל, תשפ"ג, 2022). להלן הטקסט המקורי ותרגומים לעברית של שני הבתים הראשונים: הבלוג של אורי הייטנר – אברהם ושרה אברהם ושרה, בביצוע שושנה דמארי ואריה אליאס, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב אברהם ושרה, בביצוע אריק איינשטיין, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב כך במקור. בתרגום האחרון של נגה רובין תרגום: "אם ירצה מטאטא עוד ירקוד". במקור - שמונה עשר פעמים
ביסטריצה (פולין)

ביסטשיצה (בפולנית: Bystrzyca) הוא נהר העובר בפולין. הנהר עובר דרך העיר לובלין. אורכו הכולל הוא 86 ק"מ. משמעות שם הנהר בפולנית הוא "זרם מהיר". מדיה וקבצים בנושא ביסטריצה בוויקישיתוף וילה אורבך ואברהם ויין, פנקס הקהילות, פולין, כרך שביעי, יד ושם, 1999, עמ' 13; לקריאה באנגלית: Lublin, באתר JewishGen ערך זה הוא קצרמר בנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטרו טארלו

פטרו אלכסנדרס טארלו (בפולנית: Petras Aleksandras Tarlo;‏ נפטר ב-1649) היה הווֹיֶווֹד (שליט) של לובלין החל מ-1630. החל מ-1618 ועד היבחרו כיהן בדרגה יותר נמוכה בעיר לובלין. טארלו רכש את השכלתו, בין השאר, בשטרסבורג ובאוניברסיטת ז'נבה. לאחר שחזר לפולין הוטבל לנצרות הקתולית. כחלק מכהונתו בלובלין, התיר טארלו ב-1631 ליהודי העיר לנהל משפטים בקרב יהודים בבית הדין המקומי. עם זאת, טארלו עדיין חייב את היהודים להתייצב בבית המשפט האזרחי במחלוקות בין יהודים ללא-יהודים. לאחר מותו ב-1649 ירש בנו של פטרו טארלו, יונאס טארלו, את אביו בתפקיד המושל. עד 1744 החזיקו רבים מבני משפחת טארלו במשרות ציבוריות ברחבי פולין. לטארלו היו, בסך הכל, 8 ילדים משתי נשים שונות. וילה אורבך ואברהם ויין, פנקס הקהילות, פולין, כרך שביעי, יד ושם, 1999, עמ' 18-17; לקריאה באנגלית: Lublin, באתר JewishGen ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטרו טארלו".
פרנקיה אבקורה

פרנקיה אבקורה (שם מדעי: Farancia abacura) הוא מין של נחש ממשפחת הזעמניים ותת-משפחת הדיפסדידיים, החי בדרום ארצות הברית בשטח המדינות: אלבמה, ארקנסו, פלורידה, ג'ורג'יה, אילינוי, קנטקי, לואיזיאנה, מיסיסיפי, מיזורי, צפון קרוליינה, אוקלהומה, דרום קרוליינה, טנסי, טקסס ווירג'יניה. נחש זה דומה לנחש סלוד-אף ובעל מבנה גוף דומה באורך של 1 עד 1.4 מטר ולעיתים גם באורך 2 מטרים. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית, כשהנקבות מעט גדולות מהזכרים והוא בעל גוונים שחורים עד אפורים עם רצועות פנימיות בגווני ורוד-אדום. צידי הראש לעיתים צהובים והראש גדול ושטוח, העיניים קטנות והאף עבה עם נחיריים מגודלים. הנחש מצוי לרוב סביב מקווי מים מתוקים ולעיתים גם מליחים וכן בשולי יערות אם כי לרוב מצוי באזורים מוצפי מים. הנחש כמעט שלא עולה ליבשה לפרקי זמן רבים, אם כי הוא נכנס לתרדמת חורף בחללי עצים וגזעים. תזונתו של הנחש מורכבת בעיקר מסירניים ואמפיומיים וכן מעוד דו-חיים. הנחש איננו ארסי והוא בעל שיניים אחוריות גדולות המותאמות לתפיסת טרף חלקלק. אם הנחש מופרע הוא נוטה להימלט לחורים ואם נתפס בשטח פשוט ישתמש בהרתעה הכוללת הסתרת ראשו ושליפת זנבו האדום עז כדי להבהיל טורפים. מצב שימור בטבע הוא "ללא חשש". למין זה יש 2 תת-מינים: Farancia abacura abacura Farancia abacura reinwardtii מדיה וקבצים בנושא פרנקיה אבקורה בוויקישיתוף פרנקיה אבקורה, באתר ITIS (באנגלית) פרנקיה אבקורה, באתר NCBI (באנגלית) פרנקיה אבקורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרנקיה אבקורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרנקיה אבקורה, באתר GBIF (באנגלית) פרנקיה אבקורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אם אתה בסביבה

אם אתה בסביבה (מוכר גם בשם העיירה שלי) הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי אריק סיני. יצחק קלפטר כתב והלחין את השיר, והוא נכלל באלבומו של סיני "צל כבד", שהתפרסם ב־1981. יצחק קלפטר כתב והלחין את "אם אתה בסביבה" לאחר שאריק סיני פנה אליו בטלפון וביקש ממנו לבוא לביתו של קלפטר ולשמוע שירים שיש לו. קלפטר ענה בחיוב, ובזמן שחלף בין ניתוק הטלפון ועד שסיני הגיע לביתו, בתוך פחות מרבע שעה, נכתב והולחן השיר. קלפטר, שנולד בחיפה, אך עבר עם משפחתו לתל אביב כשהיה בן שלוש, זכר את ילדותו המוקדמת ומגוריו בחיפה וכתב את השיר על הרחוב בחיפה שבו התגורר בילדותו. בריאיון לכתבה בנושא שירים שקשורים לאיכות הסביבה ציין קלפטר שהשיר הוא "בהחלט בעל אלמנט ירוק [...] יש חשיבות גדולה לשמירה על המקום שבו אנו חיים". השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־19 באוגוסט 1981 והגיע בשיאו למקום השלישי. השיר יצא מהמצעד ב־2 בדצמבר 1981 בתום 12 שבועות צעידה. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ב של רשת ג' השיר דורג במקום ה־16, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הוא דורג במקום השמיני. סרטון השיר "אם אתה בסביבה" באתר יוטיוב מילות השיר "אם אתה בסביבה" באתר שירונט "אם אתה בסביבה" בביצוע יצחק קלפטר בהופעה, באתר יוטיוב הצגה ב"פינה לשיפוטכם" במצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־13 ביוני 2023 האלבום "צל כבד", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־12 ביוני 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־13 ביוני 2023 אריק סיני – מתי כספי – האתר הרשמי, באתר matticaspi.co.il, בדיקה אחרונה ב־14 ביוני 2023 דודי פטימר, ‏צליל מכוון: יצחק קלפטר מוציא ספר ראשון שמאגד 42 משיריו האהובים, באתר מעריב אונליין, 16 באפריל 2022 טל ליברגל, גל עברי ירוק: השירים ששומרים על הסביבה, באתר מקור ראשון, 18 באפריל 2010, בדיקה אחרונה ב־13 ביוני 2023 שגיא בן נון‏, יצחק קלפטר: "אני בן 70, אני מבין שאלו השנים האחרונות שלי", באתר וואלה, 5 באפריל 2020 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (3), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־13 ביוני 2023 השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־13 ביוני 2023 מיקום במצעד השנתי תשמ"ב של רשת ג' (16), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־13 ביוני 2023 להיטון, עולם הקולנוע, 23 בספטמבר 1982
ויה טראיאנה

ויה טראיאנה (בלטינית: Via Traiana) הייתה דרך רומית עתיקה בדרום איטליה, שחיברה בין בנוונטום (בנוונטו במחוז קמפניה) לברונדיסיום (ברינדיזי, מחוז פוליה). הדרך נבנתה בימי הקיסר טראיאנוס בשנים 108–110 לספירה כחלופה לנתיב ויה אפיה הוותיק ונודעה גם בשם "ויה אפיה טראיאנה". קטעי התוואי של ויה אפיה וויה טראיאנה ששרדו הוכרזו ב-2024 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו שנקרא: 'ויה אפיה, "רגינה ויארום"' (הכינוי הלטיני לוויה אפיה שמשמעו "מלכת הדרכים"). נתיב ויה טראיאנה עבר בקאנוסיום (Canosium) ובבוטונטום (Butuntum) הסמוכה לבארי, ולא דרך טאראנטום ואוריה כמו בנתיב ויה אפיה לברינדיזי. סעיף של הדרך יצא מזרחה מביטונטום, פנה לנמל בארי, משם המשיך דרומה לאורך החוף האדריאטי עד לנמל גנטיה (Gnatia) והצטרף לנתיב העיקרי. בחירת הנתיב מוסברת בשאיפה לקצר את הדרך מרומא לברינדיזי בהשוואה לנתיב ויה אפיה הוותיק שמימי הרפובליקה. מדידות הראו שקטעי הדרך מבנוונטו לברינדיזי בשני הנתיבים היו שווים בקירוב, אבל היו הבדלים בפני השטח שהקלו על המסע בדרך החדשה. שרידי ויה טראיאנה ניכרים באתרים שונים, בעיקר בגשרים הרבים לאורכה. חלקים של הדרך נסללו בנתיבים מקומיים קודמים, בהם ויה מינוקיה (Via Minucia) (איט') מימי הרפובליקה. בניית ויה טראיאנה הונצחה בקשת טראיאנוס בעיר בנוונטום, שהוקמה בשנים 114–117 בתכנון האדריכל אפולודורוס מדמשק. טקס חנוכת הדרך מתואר באחד משני התבליטים הגדולים בדופני המעבר המקומר. בניית הדרך הונצחה גם על גבי מטבעות בעריכים שונים שהופצו ברחבי האימפריה. המשכה של ויה טראיאנה מברינדיזי דרומה לאוטרנטו, במזרח חצי האי סלנטו, כונה בשם Via Traiana Calabra (איט'). תוואי ויה טראיאנה שער טראיאנוס בבנוונטו, מוצא ויה טראיאנה שרידי גשר קיאנקה (איט') בוויה טראיאנה מצפון-מזרח לבנוונטו אבן מיל (XIII) על ויה טראיאנה קשת טריאנוס בבנוונטו בוודוטה של פיראנזי (Piranesi), אמצע המאה ה-18 שרידי ויה טראיאנה מדרום למונופולי מדיה וקבצים בנושא ויה טראיאנה בוויקישיתוף ויה אפיה, "רגינה ויארום", באתר אונסק"ו (באנגלית) Trajan's Adriatic route to Brindisi: Via Appia Traiana (באנגלית) Thomas Ashby, Robert Gardner, "The Via Traiana", Papers of the British School at Rome, vol. 8, no. 5, 1916, pp. 104–171 Edward Togo Salmon, T. W. Potter, "Via Traiana", The Oxford Classical Dictionary, 2003 להבדיל מוויה טראיאנה נובה שעברה בנתיב דרך המלך בעבר הירדן מעקבה עד בוסרה בדרום סוריה; הנתיב חודש בימי הקיסר טראיאנוס לשמש כדרך צבאית לאורך הלימס הערבי (limes arabicus) המבוצר בפרובינקיה ערביה; בשם Via Traiana Nova (איט') נקרא גם קטע דרך באיטליה, שנסלל בימי טראיאנוס, בין Bolsena (אנ') שעל אגם בולסנה לבין Chiusi (אנ') בנתיב Via Cassia הוותיק ויה אפיה, "רגינה ויארום", באתר אונסק"ו (באנגלית) קלבריה היה שמו של חצי האי סלנטו ("העקב" של "המגף" האיטלקי) בתקופת האימפריה הרומית (איט'); חבל קלבריה המודרני נקרא בתקופה הרומית "ברוּטיוּם" משמו של העם הקדום שישב בו – הברוטיים, ובתקופה הביזנטית הוסב שמו ל"קלבריה"
ויקטוריה קלארק

ויקטוריה קלארק (באנגלית: Victoria Clark; נולדה ב-10 באוקטובר 1959) היא שחקנית, זמרת ובמאית אמריקאית זוכת פרס טוני. קלארק נולדה וגדלה בדאלאס, טקסס. היא למדה פסנתר בילדותה. מאוחר יותר היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת ייל ב-1982, שם השתתפה במספר הפקות של גילברט וסאליבן וביימה הפקה של "Ruddigore" עבור "אגודת ייל לגילברט וסאליבן". לאחר לימודיה בקולג', למדה קלארק בתוכנית לתואר שני בתיאטרון מוזיקלי של אוניברסיטת ניו יורק כבמאית תיאטרון. בזמן שהיא ממשיכה לביים, המוקד העיקרי שלה עבר לשירה ומשחק. תפקידי הבמה הבולטים של קלארק כוללים הופעות במחזות זמר שונים בברודוויי כמו "ברנשים וחתיכות", "טיטאניק", "קברט" ו"איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ", כמו גם במספר רב של הפקות אוף-ברודוויי, סיבובי הופעות לאומיים והפקות תיאטרון אזוריות. בשנת 2005, קלארק זכתה לשבחי המבקרים וזכתה במספר פרסים, כולל פרס טוני, על גילומה של מרגרט ג'ונסון במחזמר "האור בפיאצה". היא גם הופיעה בהפקות כמו "Follies",‏ "Prayer for My Enemy" ו-"סינדרלה", וזכתה במועמדויות נוספות לפרס הטוני. מלבד עבודתה בתיאטרון, קלארק הופיעה בסרטים, דיבבה סרטי אנימציה ושיחקה בפרקי טלוויזיה שונים. היא השתתפה בכמה אלבומי מחזמר והוציאה אלבום סולו משלה, "Fifteen Seconds of Grace", ב-2008. בחייה האישיים, קלארק נישאה לתומס ריידי ב-2015 ויש לה בן בשם טי. אל. מנישואים קודמים. קלארק גילמה את קימברלי אקימבו בהפקת המחזמר "קימברלי אקימבו" באוף ברודוויי. מאוחר יותר ההפקה עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי ב-2022, מה שהביא לזכייה השנייה של קלארק בפרס הטוני. 1996: הגיבן מנוטרדאם – מקהלה, דיבוב 1997: היפה והחיה 2: חורף קסום – מקהלה, דיבוב 1997: אנסטסיה – אנסמבל, דיבוב 1998: חוק וסדר – בלשית, פרק אחד 2003: חוק וסדר: מדור מיוחד – מרגרט מליה, פרק אחד 2001: סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט – קבצנית, סרט טלוויזיה 2014: הומלנד – אלן מתיסון, פרק אחד 2016: האישה הטובה – שאנון ג'אנדרמן, פרק אחד 2021: פוזה – ונסה, פרק אחד 2021: הרשימה השחורה – גברת פרנץ', 2 פרקים 1987: עלובי החיים – מאדאם ת'נרדייה 1992: ברנשים וחתיכות – מרת'ה 1995: איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ – סמית'י 1999: קברט – העלמה קוסט, פריצי 2004: האור בפיאצה – מרגרט ג'ונסון 2021: קימברלי אקימבו – קימברלי לבאקו אתר האינטרנט הרשמי של ויקטוריה קלארק מדיה וקבצים בנושא ויקטוריה קלארק בוויקישיתוף ויקטוריה קלארק, ברשת החברתית פייסבוק ויקטוריה קלארק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויקטוריה קלארק, ברשת החברתית אינסטגרם ויקטוריה קלארק, סרטונים בערוץ היוטיוב ויקטוריה קלארק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקטוריה קלארק, באתר ספוטיפיי ויקטוריה קלארק, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויקטוריה קלארק, באתר דיזר ויקטוריה קלארק, באתר Discogs (באנגלית) ויקטוריה קלארק, באתר Songkick (באנגלית) Gioia, Michael (31 באוקטובר 2014). "Victoria Clark's Full-Circle Moment Directing Light in the Piazza at Pace University". Playbill. נבדק ב-18 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Victoria Clark". Playbill. נבדק ב-18 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה) Grode, Eric (18 באפריל 2005). "The Light in the Piazza". Broadway.com. אורכב מ-המקור ב-20 במאי 2005. {{cite web}}: (עזרה)
אלי לוי (ראש מועצה)

אליהו (אלי) לוי (נולד ב-10 בדצמבר 1951) הוא פוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש הוועדה הקרואה במועצה המקומית עילוט שבגליל (1991–1998), וכראש המועצה המקומית להבים משנת 2000 ועד 2018. נולד במעברה בזכרון יעקב למשפחה של 11 ילדים. ב-1986 משפחתו הייתה מראשוני המתיישבים בלהבים. תחילת דרכו הפוליטית הייתה בליכוד, שם היה חבר מרכז המפלגה. שימש כיועץ בכיר ב"שירות לאיכות הסביבה" שקדם למשרד לאיכות הסביבה, והיה בצוות ההקמה של המשרד ויועצו של השר הראשון במשרד, רוני מילוא. בתוך הליכוד נחשב לסמן שמאלי יחסית, וב-1993 נמנה עם פעילי הליכוד שנסעו לתוניסיה להיפגש עם נציגי אש"ף. ב-1991 התמנה לראש ועדה קרואה ביישוב עילוט שבגליל, תפקיד שבו כיהן למשך שש שנים. ב-1997 מינה אותו שר התשתיות אריאל שרון למנכ"ל הרשות לפיתוח הנגב במשרדו. לאחר ששרון עזב את הליכוד והקים את מפלגת קדימה הצטרף לוי לקדימה, והיה יו"ר סיעת קדימה במרכז השלטון המקומי. בבחירות המקומיות ב-1998 התמודד למועצת להבים בראש רשימה עצמאית "להב". רשימתו זכתה ב-4 מנדטים, והוא הפסיד באחוזים בודדים לאל"ם במיל' ויצמן אפרים. לאחר כשנתיים נפטר אפרים, ולוי החליפו כראש המועצה. בבחירות המקומיות ב-2003 גבר על יוסי ניסן כשזכה ל-66% מהקולות. שימש כממלא מקום יו"ר מרכז השלטון המקומי, יו"ר המחלקה לקשרים בינלאומיים, יו"ר ועדת הפיטורים וחבר בוועדה לקבלת עובדים. במסגרת תפקידו כיו"ר הוועה לקשרים בינלאומיים, נפגש עם ראשי רשויות ממדינות שונות, לרבות סוריה, לבנון, תוניסיה, מצרים וירדן. התפטר מכל תפקידיו במרכז השלטון המקומי ב-2009 במחאה על התנהלות היו"ר שלמה בוחבוט. בבחירות בשנת 2008 ניצח שוב ברוב של 54% את המועמדים אלון בנדט ויעקב שנחה. בבחירות בשנת 2013 התמודד פעם נוספת, וניצח ארבעה מועמדים נוספים כשזכה ב-41% מהקולות. שימש גם כיו"ר איגוד, ערים לכיבוי אש באר שבע והנגב. בדחיפתו, הוקמה בלהבים תחנת הרכבת להבים – רהט. לקראת הבחירות בשנת 2018 הודיע שלא יתמודד שוב, מסיבות אישיות. נשוי לליזה ואב לשלושה. שרון טל, להבים זה אלי לוי: ראש מועצת להבים היוצא בריאיון פרידה, אתר "באר שבע נט". אלונה פלד, אלי לוי, ראש מועצת להבים: לא סופרים אותנו: לא ימין ולא שמאל, באתר חדשות 7, 15 בפברואר 2017 גדעון סער, 10 מחברי מרכז הליכוד יוצאים לשליחות בתוניס, חדשות, 29 באוקטובר 1993 שרה ליבוביץ-דר, קווים לאיכות הסביבה של אורי מרינוב, חדשות, 8 בנובמבר 1991 דוד חיון, ‏שרון מינה את איש הליכוד, אלי לוי, למנכ"ל הרשות לפיתוח הנגב, באתר גלובס, 4 בנובמבר 1997 הליכודניקים נקרעים: לבחור בבית או באבא?, באתר ynet, 21 בנובמבר 2005 מזל מועלם, האם ראש העיר מעלות הוא הסנונית הראשונה שעזבה את קדימה?, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2007 ילקוט הפרסומים 4703, עמ' 810–811 ילקוט הפרסומים 5239, עמ' 439–441 ראש מועצת להבים נועד עם ראשי רשויות סורים, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2005 זיו אברג'יל, ראש מועצת להבים, אלי לוי, מתפטר ממרכז השלטון המקומי ופותח פה ענק, באתר זמן הנגב, 4 בנובמבר 2009 ילקוט הפרסומים 5875, עמ' 792–794 ילקוט הפרסומים 6694, עמ' 1295–1296 יעקב לוי, הפתעה בלהבים: אלי לוי לא יתמודד לראשות המועצה, באתר mynet‏ באר שבע, 17 ביוני 2018
אליפות אירופה בכדורסל נשים 2023

אליפות אירופה בכדורסל נשים 2023, היא האליפות האזורית ה-39 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות התקיימה בישראל ובסלובניה בין ה-15 ביוני ל-25 ביוני 2023. נבחרת בלגיה זכתה באליפות לאחר שגברה במשחק הגמר על ספרד אתר האינטרנט הרשמי של אליפות אירופה בכדורסל נשים 2023 (באנגלית)
NOSS

NOSS, ‏ Naval Ocean Surveillance System (NOSS) (בתרגום לעברית:מערכת פיקוח על האוקיינוס של הצי) היא מערכת לוויינים שפותחה בארצות הברית. הלוויינים מופעלים על ידי צי ארצות הברית במטרה לבצע איכון של אוניות הצי הסובייטי ורוסי. המערכת פותחה על ידי מעבדת המחקר של צי ארצות הברית והחלה לפעול בשנת 1976. היא מנצלת לוויינים במסלול לווייני נמוך לגילוי פעילות מכ"ם של האוניות ובעזרת שיטות של מערכת ניווט לוויינית מבצעת איכון. הדור הראשון של לווייני המערכת שוגר בשנים 1976–1987. בוצעו 9 שיגורים. כל שיגור כלל יחידת האצה להעברת הלוויינים למסלול הרצוי לאחר סיום פעילות משגר ומערכת של 3 לוויינים עם מכשור. כל השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג עם משגרים מדגם אטלס E/F ואטלס H. כל השיגורים הסתיימו בהצלחה. המערכות הראשונות נבנו במעבדת המחקר של צי ארצות הברית ובהמשך הבנייה עברה למרטין מריאטה. שיגורי הדור השני בוצעו בשנים 1990–1996. בוצעו 4 שיגורים. כל שיגור כלל יחידת האצה להעברת הלוויינים למסלול הרצוי לאחר סיום פעילות משגר ומערכת של 3 לוויינים עם מכשור. משקל הלוויינים גדל ולכן היה צורך לנצל משגר חזק יותר. השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג ונמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר טיטן 4. שיגור שבוצע בשנת 1993 נכשל. עלות הלוויינים שנהרסו הייתה 800 מיליון $ (כ-1.6 מיליארד $ במחירי 2023). הלוויינים האחרונים בסדרה הפסיקו לפעול בשנת 2012. שיגורי הדור השלישי החלו בשנת 2001. בוצעו 9 שיגורים. כל שיגור כולל זוג לוויינים עם מכשור. משקל של זוג לוויינם היה 6500 ק"ג. השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג ונמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר אטלס 2, אטלס 3 ואטלס 5. בשנת 2022 לראשונה בוצע שיגור בעזרת משגר פאלקון 9. מדיה וקבצים בנושא NOSS בוויקישיתוף תיאור המערכת נתונים על השיגורים תיאור הלוויינים עלות לוויינים שנהרסו בשנת 1993