laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מערת הסלע

מערת הסלע היא מערת מפלט ענקית מתקופת מרד בר כוכבא, השוכנת בגדה הצפונית של ואדי אל וער, מיובליו העליונים של נחל חבר. היא המערה העשירית באורכה בארץ. המערה נחפרה בשנות ה-90 ונמצאו בה ממצאים מימי מרד בר כוכבא, ובהם מטבע בר כוכבא מסוג סלע, אשר מצדו האחד הייתה מוטבעת חזית בית המקדש, ומצדו האחר נראים ארבעת המינים. הממצא הקנה למערה את שמה מערת סלע. שתיים מהתעודות שנכללו ב"אוסף נחל צאלים", יוחסו על ידי חנן אשל ודוד עמית, למערת סלע. החוקרים הסתמכו על עדויות בדבר חפירות שוד אינטנסיביות במערת סלע, ואזכורן של זיף, יקים, ואריסטובוליה בשתי התעודות. החוקרים סוברים שהתעודות הובאו למערת סלע על ידי אנשי זיף וסביבתה אשר ברחו אליה לקראת סוף מרד בר כוכבא. שתי התעודות הן: פפירוס נחל צאלים 9 - תעודה זו שייכת לאוסף נחל צאלים אך מקורה קרוב לוודאי בערוציו העליונים של נחל חבר, כנראה במערת סלע. זהו "שטר כפול" כתוב ארמית. נוסחת התאריך לא השתמרה מלבד אותיות בודדות בפתיחתה: "בעש[רה/רין....". על-פי שיקולים פליאוגרפיים יחסה עדה ירדני את התעודה לסוף התקופה ההרודיאנית, כלומר למאה ה-1 או לתחילת המאה ה-2. בשורה הראשונה השתמר שם המקום בו נכתב השטר: "יקים". שמו של כפר זה השתמר גם בשורה 13, בחלק התחתון, כמקום מוצאו של המוכר. צדדי עסקת המכר שנעשתה בין שני אנשים בפפירוס נחל צאלים 9, שהיו שניהם מן הכפר יקים שבזיף. פפירוס נחל צאלים 69 - זהו שטר נישואין מבוטל אשר נכתב כפי שצוין בגופו של השטר באריסטובוליה שבזיף, לגבר שמושבו ב"יקים". דוד עמית, ממצאים מתקופת מרד בר-כוכבא ממערת סלע, מערות המפלט מתקופת בר-כוכבא (תשנ"ט), עמ' 189-204. עדה ירדני, שטר מכר ממדבר יהודה: נחל צאלים 9, תרביץ, סג, תשנ"ד, עמ' 299-320. דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, ארץ ישראל כו, תשנ"ו, עמ' 463-469. דורון שר-אבי, עין אל סח'ניה ומנזרי מדבר זיף, מחקרי יהודה ושומרון ח, תשנ"ט, עמ' 185-192. דורון שר-אבי, אריסטובוליה שבזיף, מחקרי יהודה ושומרון טו, אריאל, תשס"ו, עמ' 151-160. דוד עמית, חידושים בחקר מרד בר כוכבא , מחקרי יהודה ושומרון ב, 1992, עמ' 215-227. D. Amit, H. Eshel, Tetradrachm of Bar Kokhba from a Cave in Nahal Hever, Israel Numismatic Journal 11 (1990–91), pp. 33–35 Hannah Cotton,A Cancelled Marriage Contract from the Judaean Desert, Journal of Roman Studies, Vol. 84 (1994), pp. 64-86 שיאני אורך ועומק, באתר המרכז לחקר מערות דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, ארץ ישראל כו, תשנ"ו, עמ' 463-469 דוד עמית, חידושים בחקר מרד בר כוכבא , מחקרי יהודה ושומרון ב, 1992, עמ' 215-227 עדה ירדני, שטר מכר ממדבר יהודה: נחל צאלים 9, תרביץ, סג, תשנ"ד, עמ' 299-320 ; דוד עמית וחנן אשל, מרד בר כוכבא בדרום הר חברון, ארץ ישראל כו, תשנ"ו, עמ' 463-469. H.M. Cotton, Greek Documentary Texts, in: H. M. Cotton & A.Yardeni, DJD27 - Aramaic, Hebrew and Greek Texts from Nahal Hever and other Sites, The Seiyal Collection II, Oxford, pp. 255
ההסכמה המשולשת

ההסכמה המשולשת (בצרפתית: Triple Entente, ברוסית: Анта́нта), היא הברית בין בריטניה, צרפת ורוסיה, שהתגבשה בשנת 1907. זו הייתה ברית בלתי-רשמית, והיא לא כללה התחייבות להגנה הדדית. ההסכמה נוצרה מתוך תהליך של מספר שנים, שכלל בריתות והסכמים שונים בין הארצות החברות בה. ב-1893 נחתמה הברית הצרפתית-רוסית, שחיזקה את הקשרים בין המדינות וערערה את מקומה של גרמניה. ב-1904 נוצרה הסכמה מדינית בין בריטניה לצרפת, בעקבות חשש של בריטניה מהתעצמות הכוח הצבאי הגרמני, ובמיוחד מהתחזקות הצי הגרמני בצפון האוקיינוס האטלנטי ובים הצפוני, ושתי המדינות חתמו על ההסכמה הלבבית. הברית הצרפתית-רוסית, לצד ההסכמה הלבבית, יצרו בעקיפין את הקשר בין בריטניה לרוסיה. בשנת 1907 חתמו בריטניה, צרפת ורוסיה על ברית "ההסכמה המשולשת". ההסכמה המשולשת הביאה לקיצה את "הבדידות המזהרת", מדיניות ההתבדלות של בריטניה עד אז. במסגרת הברית הוסכם על שיתוף פעולה ואיחוד הגנתי בין שלוש המדינות, אשר עמד מול הברית המשולשת שבמרכז אירופה בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה. ההסכמה המשולשת זכתה לתמיכה וחיזוק מצד מדינות נוספות בעולם, ובהן ארצות הברית, יפן, ספרד ופורטוגל. ההסכמה המשולשת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Far Eastern Agreements of 1907 (באנגלית) Declaration of the Triple Entente (באנגלית) Naval Race between Germany and Great Britain, 1898-1912 (באנגלית) Alliance System 1914 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסחוס הטבעתי

הסחוס הטבעתי (TA: Cartilago cricoidea. קְרִיקוֹאִיד, מיוונית: krikoeides, בעל צורה עגולה) הוא הסחוס המקיף את קנה הנשימה, והוא המעניק לו את צורתו העגולה. הסחוס הטבעתי נמצא מתחת לסחוס התריס (Thyroid cartilage) בגרון, והוא מחובר לרצועת הסחוס הטבעתי וסחוס התריס (Ligamentum cricothyroideum) על ידי מפרקי הסחוס הטבעתי וסחוס התריס (Articulatio cricothyroidea). מתחת לסחוס הטבעתי נמצאים סחוסי הקנה (Tracheal cartilage), שלהם צורת פרסה (צורה של האות C) על מנת לאפשר לוושט להתרחב על חשבון הקנה בזמן אכילה. אל סחוסי הקנה, מחובר הסחוס הטבעתי באמצעות רצועה הנקראת cricotracheal ligament. הסחוס הטבעתי מקושר לבלוטת התריס. למרות מיצר התריס המפריד ביניהם, שתי אונות של בלוטת התריס מתארכות לשני צדדיו של הסחוס הטבעתי. חלקו האחורי של הסחוס רחב יותר מחלקו הקדמי ונקרא לוחית (Lamina) חלקו הקדמי של הסחוס נקרא קשת (Arch). על גבי הסחוסי הטבעתי יושבים סחוס התריס ושני הסחוסים הקיתוניים (Arytenoid cartilage). הסחוס הטבעתי הוא הסחוס המקובע מבין הסחוסים האלו. בזמן בליעה הוא זז מעט, ובזמן דיבור אינו זז. מדיה וקבצים בנושא הסחוס הטבעתי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יסוד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יסוד כימי – חומר המורכב מחלקיקים מסוג אחד בלבד יסו"ד (ישראל סוציאל-דמוקרטית) – התארגנות אנשי שמאל-חברתי בישראל יסוד המעלה – מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל יסוד (פסל) – פסל של מיכה אולמן בתל אביב-יפו יסוד – אחת מ"עשר הספירות" בקבלה יסודות אלמנט
פרדריק מאן

פרדריק ר. מאן (באנגלית: Frederic R. Mann;‏ 13 בספטמבר 1903 – 26 בפברואר 1987) היה איש עסקים, תעשיין, פוליטיקאי, דיפלומט ופילנתרופ יהודי-אמריקאי. מרכז האמנויות בפילדלפיה, פנסילבניה קרוי על שמו. היכל התרבות בתל אביב נקרא על שמו עד לשנת 2012. פרדריק ר. מאן נולד בהומל שברוסיה לאוסקר מאן ופאני (פראדקין) מאן. הוא היגר לארצות הברית והתאזרח בה. מאן היה תעשיין, יצרן קופסאות קרטון, פעיל במפלגה הדמוקרטית. בשנת 1948 היה ציר מדינת פנסילבניה לוועידה הדמוקרטית הארצית. בשנים 1967–1969 היה שגריר ארצות הברית בברבדוס. ייסד את "מסדר העולם החופשי" (Free World Order). פרדריק מאן הוא מחבר הספר The Economic Rape of America, What You Can Do About It, שיצא בשנת 1992 בהוצאת מכון "אמריקה החופשית". ראיון של ג'ון פרסטון עם פרדריק מאן (באנגלית) טים פייג', פרדריק ר' מאן, פטרון אמנות (נפטר), הניו יורק טיימס, 27 בפברואר 1987 (באנגלית) אייזק שטרן ופרדריק מאן מבקרים באתר הבנייה של היכל התרבות, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 6:07) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמן קליע

זמן קליע (מאנגלית Bullet time) היא טכניקה של צילום קולנועי בריבוי מצלמות. הטכניקה מבוצעת בסרטים להמחשת אירוע שכביכול עובר כהרף-עין (כגון ירי קליע), אך הצופה חווה אותו בצורה איטית. הדבר נעשה כך שברגע שבו הפעולה מתחילה, האובייקט מוקפא או זז בהילוך איטי ואילו המצלמה ממשיכה לנוע רגיל. טכניקת הצילום נוצרת כאשר מוצבות מאות מצלמות סטילס מסביב לשחקן כדי ללכוד את הסצנה; מצלמות אלו מצלמות בקצב גבוה של פריימים, כולן יחדיו. כל מצלמות הסטילס מסודרות מסביב לאובייקט המצולם. הבמאי בעריכה מחליט האם לעבור בין המצלמות באותו הפריים - דבר היוצר תנועה סביב אובייקט מוקפא; או לעבור בין המצלמות בסדר עולה בפריימים - דבר היוצר תנועה של המצלמות וגם של האובייקט. מהירות התנועה של האובייקט נקבעת בהתאם לקצב המעבר בין הפריימים העולים. הטכניקה יושמה בסרט "מטריקס" (1999) ארבע פעמים. היוצרים השתמשו בטכניקה מתוחכמת של ריבוי מצלמות סטילס, רקע ירוק, מנוף וכבלים. בנוסף משמשת השיטה בסרטים נוספים, סדרות טלוויזיה, קליפים ומשחקי וידאו. אליוט ריז'יק, עושים קולנוע: אפקטים מיוחדים, מאי 2005, מגזין "אינטרנט זהב" ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה

השידור העברי של "תחנת שלום וקידמה" ממוסקבה היה שידור רדיו יומי בשפה העברית ששודר ממוסקבה משנות ה-60 ועד לנפילת ברית המועצות. בתקופת השלטון הסובייטי שידרה ברית המועצות שידורי תעמולה באמצעות תחנה שנקראה "קול השלום והקידמה". התחנה החלה לשדר בנובמבר 1964, מהמשדרים של רדיו מוסקבה. השידורים היו מיועדים בראשיתם לארצות דרום אמריקה, ושודרו בשפה הספרדית, ובהמשך ליתר ארצות תבל בשלל שפות. זאת בנוסף לשידורי החוץ הקודמים של רדיו מוסקבה באנגלית, בצרפתית ובגרמנית. ברית המועצות הייתה מעורבת באותן שנים בענייני המזרח התיכון, באספקת נשק למדינות ערב, באימון צבאותיהן, בבניית סכר אסואן ובהתערבות מדינית, ונקטה עמדה אנטי-ישראלית. במסגרת מעורבות זאת מצא השלטון הסובייטי לנכון לשדר שידורי תעמולה לישראל. רדיו מוסקבה פתח את שידוריו בכינוי "תחנת השידור מטעם ארגוני הציבור הסובייטים". השידורים נקטו בנימה שקטה ובלתי מתלהמת, אך הם ביטאו את עמדתה הקשוחה של ברית המועצות בכל נושא בינלאומי. תחנת "קול השלום והקידמה" החלה בשידוריה בשפה העברית בסוף שנת 1967. השידור העברי שודר כל ערב בגלים בינוניים ונקלט היטב בישראל. השדרים בעברית, גברים ונשים, דיברו בעברית תקנית שוטפת, כמעט ללא מבטא זר. בישראל רווחה סברה כי השדרים הם בוגרי בתי הספר לשפות של השירותים החשאיים של ברית המועצות. לימים, בגל העלייה של שנות התשעים הגיעו לישראל אנשים שהיו קשורים לתחנה ומפיהם נתברר כי צוות הקריינים של התחנה כלל שניים-שלושה אנשים שאינם קשורים זה לזה, שכולם ישראלים לשעבר, כגון דיצה סילבר, נינה סמנצ'נקו ואביגדור לויט, שעברו להתגורר בברית המועצות מסיבות אידאולוגיות או מסיבות משפחתיות. בסוף שנת 1982 הצטרף כקריין בתחנה העיתונאי הרוסי דמיטרי פרוקופייב. בנימה מתונה ובעברית תקנית ביטאו השידורים גישה קשוחה כלפי מדינת ישראל ותמיכה בעמדת מדינות ערב בסכסוך הישראלי–ערבי. לאחר עלייתו לשלטון של מיכאיל גורבצ'וב בשנת 1985 והנהגת משטר הגלאסנוסט והפרסטרויקה התמתנו שידורי התחנה והפכו לענייניים יותר. ההתמתנות לא הייתה מיידית ועוד באוגוסט 1987 נאמר בשידור העברי כי טילי יריחו 2 "מהווים קריאת תגר ישירה על ברית המועצות" וכי "על מנהיגי ישראל לחשוב פעמיים על השפעת פיתוח הטיל היכול לפגוע בטריטוריה סובייטית". בשנות שלטונו של גורבצ'וב החל לקרוס המנגנון השלטוני הסובייטי וגם העוינות למדינת ישראל נחלשה ופחת הצורך בשידורי תעמולה סובייטית לישראל. בד בבד התעוררו גם קשיי מימון ותקציב לתחנה. בהמשך תקופת שלטונו של גורבצ'וב החלו גישושים ומגעים לחידוש היחסים בין ברית המועצות לישראל, שנותקו בעקבות מלחמת ששת הימים. בראשונה חודשו היחסים הקונסולריים. בקיץ שנת 1991, לקראת פירוקה של ברית המועצות, חדלה התחנה לשדר את השידור העברי. בשידור הפרידה נאמר כי שורר כיום חופש בברית המועצות והתחנה מתארגנת מחדש והשידור נסתיים בברכת שלום ולהתראות. תחנת "קול השלום והקידמה", על יתר שלל השפות בהן שידרה, המשיכה בשידוריה עד לנפילת ברית המועצות, עת החלה להקרא "השירות העולמי של קול רוסיה" המשדר במספר רב של שפות, אך תחנה זו לא שידרה יותר שידורים בשפה העברית. ראיון עם ואלרי סילבר, בנה של דיצה סילבר, באתר Еврейский журнал, ‏2021-06-08 (ברוסית)
וילה אנגראנו

וילה אנגראנו (איטלקית: Villa Angarano) היא אחת הווילות הכפריות שתוכננה בידי האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה ניצבת בסמוך לנהר ברנטה העובר בבסאנו דל גראפה, עליו בנה פלאדיו גשר עץ מפורסם, על פי הזמנתו של בעל הבית ג'יאקומו אנגראנו. תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". מן המבנה המקורי הוחל, אולי, בבניית האגפים, שאמורים היו להכיל את מבני המשק והשירותים. בניין מרכזי אמנם נבנה במקום, בידי האדריכל בלדסרה לונגנה, אבל ניכר בו שאין הוא בנוי כלל בסגנונו של פלאדיו. למרות שהמבנה אינו נמנה עם יצירותיו של פלאדיו, הוכרזה וילה אנגראנו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 157. מדיה וקבצים בנושא וילה אנגראנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילה אנגראנו ספר שני, פרק 15, עמ' 83.
הנרי ברנט

הנרי דרייפוס ברנט (באנגלית: Henry Dreyfuss Brant; ‏15 בספטמבר 1913 - 26 באפריל 2008) היה מלחין אוונגרד ומנצח יהודי-קנדי שפעל בארצות הברית. הוא הרבה להלחין מוזיקה אקספרימנטלית והיה ממפתחי מושג המוזיקה הספטיאלית - מוזיקה בה מיקום וצורת פיזורם של הנגנים וצורת האולם והבמה הם חלק חשוב מהיצירה עצמה. נולד במונטריאול, קנדה בשנת 1913 להורים אמריקאים. אביו, שאול, היה כנר ולימד בקונסרבטוריון למוזיקה באוניברסיטת מקגיל. בגיל שמונה החל להלחין. בשנת 1929 עבר לניו יורק. הוא הלחין מוזיקה וניצח בעבור תוכניות רדיו, סרטי קולנוע, הופעות מחול ולהקות ג'אז וגם הלחין מוזיקה אקספרימנטלית בעבור קונצרטים. ביצירתו משנת 1932, "Music for a Five and Dime Store", הוא משתמש במגוון כלי מטבח ליצירת צלילים, יחד עם כינור ופסנתר. הוא שימש כמנצח בעבור יצירות של המלחין אלכס נורת', כמו Cheyenne Autumn ו-Cleopatra. יצירתו משנת 1951, "Antiphony 1", דרשה כחמש תזמורות שונות שינגנו אותה במקביל. ביצירתו משנת 1963, "Voyage Four", הנגנים מוקמו פיזית באולם במקומות בלתי שגרתיים, כמו מתחת לרצפה ועל הקירות. בשנת 2002 זכה בפרס פוליצר בעבור היצירה "Ice Field". בסך הכל הלחין כ-100 יצירות מהלך חייו. החל משנות ה-40 הוא לימד באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר ג'וליארד. בין השנים 1957 ל-1980 לימד הלחנה ב-Bennington College בוורמונט. בשנת 2008 סיים את ספר הלימוד על ניצוח, "Textures & Timbres", פרויקט שהתחיל בשנות ה-50. נישא למקסין פיקרד והתגרש ממנה ולפטרישיה גורמן, שממנה היה אב לשלושה ילדים וגם ממנה התגרש. אחר כך נישא בשלישית לקתי וליקובסקי. נפטר בביתו שבסנטה ברברה בקליפורניה ב-26 באפריל 2008. היה בן 96 במותו. הנרי ברנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנרי ברנט, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט הנרי ברנט, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנרי ברנט, באתר Discogs (באנגלית) אתר לזכרו ביוגרפיה באנציקלופדיה הקנדית. הודעה על מותו ואוסף ביוגרפיות מחווה לברנט, סמרה רייני ביוגרפיה קצרה סקירת יצירות הג'אז שלו ביוגרפיה באתר הוושינגטון פוסט
הלמשטדט

הלמשטדט (בגרמנית: Helmstedt) היא עיר בסקסוניה התחתונה בגרמניה. העיר הוקמה בשנת 800 בסמוך למנזר בנדקטיני על ידי המטיף הפריזי לודגר. היא נזכרת לראשונה בכתובים בשנת 952. ב־1199 הרסו אותה הכוחות של לודולף, הארכיבישוף של מגדבורג, אבל היא נבנתה במהרה מחדש וב־1230 תושביה הקיפו אותה בחומה למען שיפור יכולות ההגנה שלה; השער בחומה, המכונה "שער האוזמן" (Hausmannsturm) נזכר לראשונה ב־1286 והוא השער היחיד מסוגו שעדיין קיים. ב־1247 הלמשטדט הוכרזה כעיר. ב־1457 היא הצטרפה לברית ערי הנזה. הרפורמציה הפרוטסטנטית הגיעה לעיר ב־1542 ורוב כנסיות העיר הפכו לפרוטסטנטיות. יוליוס, הדוכס של בראונשווייג ווולפנביטל הקים בה את אוניברסיטת הלמשטדט בשנת 1576. האוניברסיטה הייתה לאחת האוניברסיטאות הפרוטסטנטיות הראשונות ולאחד ממרכזי הלימוד החשובים באזור, אך בתחילת המאה ה-19 ירדה קרנה, וב־1809 סגר אותה מלך וסטפאליה ז'רום בונפרטה. ב־1832 הייתה הלמשטדט למרכז מחוז. עד סוף המאה ה־19 התפתחה בסביבות העיר תעשיית הפחם. כמו כן, העיר הפכה למוקד משיכת תיירים בזכות מעיינות המים שנמצאו לידה (Bad Helmstedt). כאשר גרמניה חולקה לאחר מלחמת העולם השנייה, נשארה העיר בגרמניה המערבית ולידה שכן אחד ממעברי הגבול העיקריים בין שתי המדינות, מעבר הלמשטדט-מריינבורן (אנ'), המכונה גם "צ'קפוינט אלפא" (Checkpoint Alpha); המעבר בוטל עם איחוד גרמניה ב־1990 וכיום נמצא במקום אתר היסטורי. צרפת ויטרה, צרפת הממלכה המאוחדת צ'ארד, הממלכה המאוחדת ארצות הברית אלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית איטליה פיוג'י, איטליה גרמניה הלדנסלבן, סקסוניה-אנהלט, גרמניה בלארוס סבייטלהורסק, בלארוס רומניה אורשטיה, רומניה מדיה וקבצים בנושא הלמשטדט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הלמשטדט (בגרמנית) תולדות העיר באתר עיריית הלמשטדט (בגרמנית) הלמשטדט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) העלמשטאט (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך Helmstedt מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל
מנשייה

מנשייה (בערבית: منشيّة) או אל-מנשייה (בערבית: المنشيّة) הוא שם נפוץ לכפרים ויישובים ערביים בארץ ישראל. מקור השם בפועל הערבי "אנשא" שפירושו "בנה", "הקים". "מנשייה" פירושו "מבנה" או "שיכון". שם זה ניתן לשיכונים או כפרים בקרבת ערים. האם התכוונתם ל... אל-מנשייה (ג'נין) – כפריר פלסטיני הנמצא היום סמוך לג'נין מנשייה (יפו) – שכונה מעורבת בגבול יפו - תל אביב שנהרסה מנשייה (טבריה) – כפריר דרומית לטבריה שנהרס במלחמת העצמאות מנשייה (עכו) – כפר סמוך לעכו שנהרס במלחמת העצמאות אל-מנשייה (צפת) – כפר ערבי שהיה ממוקם בקרבת המושב בית הלל, נהרס במלחמת העצמאות ח'ירבת מנשייה – כפר ערבי בנפת טולכרם שנהרס במלחמת העצמאות בשטחו היום גבעת חיים, אליכין, חרב לאת, אחיטוב מנשייה זבדה – כפר בעמק יזרעאל עין מנשייה – ישוב ערבי על הגדה המזרחית של הירדן בסמוך למושב ירדנה עיראק אל-מנשייה – כפר בשפלה שנהרס במלחמת העצמאות; כיום נמצאת במקום קריית גת תל מנשייה – שמו הערבי של תל נִשָא, תל ארכאולוגי בעמק בית שאן ליד נוה איתן תחנת הרכבת מנשייה – כינוי לתחנת הרכבת ביפו
קירשנר

קירשנר (Kirschner‏, Kirshner‏ ,Kürschner) הוא שם משפחה ממקור גרמני. בכתיב Kürschner, לרוב מעיד כי אב קדום של המשפחה עסק בפרוונות (בגרמנית קירשנר בכתיב זה משמעותו "פרוון"). האם התכוונתם ל... אהרון קירשנר – ספורטאי פאראלימפי ישראלי, ממובילי חובבות הרדיו בישראל ארז קירשנר – כדורגלן ישראלי ברונו קירשנר (Kirschner) - סופר וחוקר יהדות גרמני דון קירשנר (Kirshner) – מפיק מוזיקלי אמריקאי כריסטינה פרננדס דה קירשנר (Kirchner) – נשיאת ארגנטינה מיה קירשנר (Kirshner) – שחקנית קנדית מיכה קירשנר – צלם ישראלי מירב קירשנר – קצינה בצה"ל מרטין קירשנר – מנתח גרמני נסטור קירשנר (Kirchner) – נשיא ארגנטינה לשעבר רוברט קירשנר – פיזיקאי מאוניברסיטת הרווארד, חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת 2015 קירכנר
ההתאחדות האנגלו-יהודית

התאחדות האנגלו-יהודית (באנגלית: Anglo-Jewish Association) הוא ארגון בריטי יהודי אשר הוקם בשנת 1871 במטרה לקדם את ההשכלה בקרב יהודים ולהגן עליהם מפני אפליה. התאחדות הוקמה באספה ב-2 ביולי 1871 בלונדון. תוך שנים ספורות הוקמו סניפים של הארגון במנצ'סטר, ברמינגהאם ובליברפול. בשנת 1900 כבר היו להתאחדות כ-36 סניפים ברחבי האימפריה הבריטית. פרופסור יעקב ויילי נבחר כנשיא הראשון של ההתאחדות. אחריו כיהן בתפקיד הברון הנרי דה וורמס (אנ'), שעמד בראש הארגון כ-14 שנים. הארגון פעל למען עידוד ההשכלה, על ידי הקמת בתי ספר ומימון תוכניות לימודים בקרב שכבות נמוכות בקרב יהודי בריטניה ויהודים במקומות אחרים, בין השאר בארץ ישראל. הארגון מוציא לאור ביטאון בשם "AJA Today". כל ישראל חברים אתר האינטרנט הרשמי של ההתאחדות האנגלו-יהודית ההתאחדות האנגלו-יהודית, דף שער בספרייה הלאומית אודות ההתאחדות באנציקלופדיה היהודית אודות ההתאחדות בספרייה היהודית המקוונת ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדריך מילה

מדריך מילה (באנגלית: Miele Guide) הוא מדריך למסעדות הטובות באסיה. מדריך מילה הוקם וממומן בידי חברת מכשירי החשמל הביתיים הגרמנית Miele והוא רואה אור זו השנה השלישית (2010/2009). המדריך בוחר את 450 המסעדות הטובות באסיה (בשנה הראשונה (2009/2008) היו 320) ומדרג את 20 המסעדות הטובות ביותר ביבשת, כמו כן מדרג את חמש המסעדות הטובות ביותר בכל מדינה. השופטים התבקשו להעריך שלושה מדדים: א. איכות האוכל המוגש. ב. האווירה של המסעדה. ג. רמת השירות הניתנת. הדירוג נעשה בארבעה שלבים: 85 עיתונאים ומבקרי מסעדות ב-18 ארצות אסיאתיות התבקשו לנקוב בשמותיהן של 20 המסעדות הטובות ביותר בארצם ויצרו רשימה סופית של 1,054 מסעדות. הציבור התבקש להציע רשימה של המסעדות הטובות באסיה מתוך הרשימה הקודמת שפורסמה אונליין וכן להציע מסעדות נוספות, הציבור בחר ב-1,214 מסעדות נוספות. ההצבעה הייתה פתוחה אונליין במשך עשרה שבועות. במקביל הזמין כתב העת 1,500 מומחי אוכל ויין לבחור את המסעדות הטובות באסיה. דעותיהם ודעות הציבור שוקללו ביחד. שופטי המדריך ביקרו במסעדות הנבחרות בעילום שם ודירגו אותן, הוצאות הסעודה הן על חשבון המדריך. הארץ שבה הכי הרבה מסעדות שדורגו בין העשרים הראשונות היא הונג קונג (חמש מסעדות), אחריה צועדת סינגפור (ארבע מסעדות). רוב המסעדות שנבחרו (מתוך ה-450) הן מיפן (91 מסעדות), אם כי רק אחת מהן דורגה בין 20 הראשונות. המסעדה שהגיעה למקום הראשון השנה היא Iggy's מסינגפור, שנה לפני כן הייתה זו האטליה של ז'ואל רובישון בהונג קונג, ובשנתו הראשונה של המדריך הייתה זו מסעדת Iggy's. השף היחידי שכמה ממסעדותיו מדורגות בין העשרים הראשונות הוא ז'ואל רובישון שמסעדות עם מסעדות האטליה שלו בהונג קונג ובטוקיו ומסעדת רובישון א-גאלרה במקאו. המדריך הקים קרן מלגות לטבחים צעירים מהארצות המופיעות במדריך, והוא מממן להם קורס בישול בן 15 חודשים בבית הספר At-Sunrice Global Chef Academy בשיתוף עם בית הספר. המדריך יזם פעילות התנדבותית, הוא איגד 57 מסעדות שנתבקשו להרכיב תפריט שהוגש בהן באוגוסט, 15% אחוזים מהכנסות הארוחות הלכו לארגון תוכנית המזון העולמית במטרה להילחם ברעב באסיה ויוקדשו לילדים רעבים במזרח טימור. The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, 180 pp. אתר האינטרנט הרשמי של מדריך מילה בארכיון האינטרנט רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2011/2010 רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2010/2009 המסעדות הטובות באסיה לשנת 2009/2008
קלמנס נייתן

קלמנס ניומן נייתן (אנגלית: Clemens Neumann Nathan;‏ 24 באוגוסט 1933 - 2 ביוני 2015) היה סוחר טקסטיל, איש ציבור ופעיל זכויות אדם יהודי-בריטי. נולד בהמבורג שבגרמניה וברח עם משפחתו לבריטניה בעקבות עליית הנאצים לשלטון. שימש כיועץ לרנה קאסן כשהיה נשיא הארגון היהודי כל ישראל חברים. בין השנים 1983 ל-1989 היה סגן נשיא ההתאחדות האנגלו-יהודית. בין השנים 1998 ל-2003 ייסד ועמד בראש המרכז לקשר נוצרי-יהודי בעיר קיימברידג'. למחייתו עוסק בסחר בטקסטיל. הוא שימש כסגן נשיא של מכון הטקסטיל (Textile Institute). בשנת 1987 קיבל את מדליית מכון הטקסטיל בעבור תרומה לתעשיית הטקסטיל. בשנת 1994 נעשה עמית כבוד בבית הספר לעיצוב שנקר וחבר בוועד המנהלים הבינלאומי של בית הספר. הוא חבר בהנהלת ועידת התביעות היהודיות נגד גרמניה. בעבר שימש כסגן נשיא של המרכז ללימודים יהודיים-גרמניים באוניברסיטת ססקס. משנת 2004 עמד בראש "מרכז קלמנס נייתן למחקר" הנקרא על שמו, המשמש כזרוע המחקר של מועצת הארגונים היהודיים העולמיים, ארגון זכויות אדם יהודי המשמש יועץ לאו"ם. מטרת המרכז היא לקדם את נושא זכויות האדם. המרכז מקיים כנסים, יוזם מחקרים ומוציא לאור ספרים. בשנת 2006 יצא ספר מאמרים, "For the Sake of Humanity: Essays in Honour of Clemens N. Nathan", בעריכת פרופסור רפאל ולדן, לכבודו של קלמנס. בשנת 1966 הוענק לו תואר "אביר" במסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה. The Changing Face of Religion and Human Rights: A Personal Reflection, Martinus Nijhoff Publishers, 2009 ביוגרפיה מכון המחקר קלמנס נייתן ראיון עמו(הקישור אינו פעיל)
שרה טל

שרה ליס (טל) (נולדה ב-1936) היא דוגמנית ישראלית לשעבר, מלכת היופי לשנת 1956. נדבנית המתגוררת בארצות הברית. נולדה כשרה בינשטוק. למדה בתיכון חדש, ובגיל 20, בהיותה סטודנטית לכלכלה, זכתה בתואר מלכת היופי של ישראל. ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1956 שנערכה בלונג ביץ', והעפילה לשלב חצי הגמר, אליו הגיעו 15 המועמדות הסופיות. במשך שנתיים, באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 התרימה למען ישראל מטעם הבונדס בסכומים מצטברים של מיליוני דולרים. היא נשואה פעם שנייה, ואם לשתי בנות מבעלה הראשון, איש עסקים אמריקאי. תרמה יחד בעלה השני, המיליונר האמריקאי ביל ליס, מלגות לסטודנטים ישראלים ומיליוני דולרים להקמת מרכז בניו יורק לטיפול בסרטן השד, לאחר שטל החלימה מהמחלה, בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20. מלכות היופי - שנות ה-50, באתר ynet, 5 בינואר 2001 דליה בן-ארי, מי הייתה המלכה הראשונה ואיזו זוכה עוררה סערה בעיתונות הערבית?, באתר Xnet‏, 29 במרץ 2013 בתואר זכתה מלכת־היופי של ארה"ב, על המשמר, 22 ביולי 1956 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפוסטולוס קאלדארס

אפוסטולוס קאלדארס (יוונית: Καλδάρας Απόστολος; ‏7 באפריל 1922 – 4 ביולי 1990) היה מלחין, משורר, נגן גיטרה ובוזוקי יווני, שנחשב לאחד מהמלחינים והמשוררים הפורים והפופולרים ביוון לאחר מלחמת העולם השנייה. נולד בטריקלה שביוון. אמו הייתה פליטה כתוצאה ממלחמת יוון–טורקיה. הוא נסע לסלוניקי ללמוד חקלאות אך נטש את לימודיו. בשנת 1945 התיישב בפיראוס ולאחר מכן באתונה, ואז החל לכתוב את שיריו הראשונים. בשנת 1972 כתב שיר אודות אסיה הקטנה יחד עם פיתגורס פאפאסטמטיו. הוא נפטר בשנת 1990. במהלך הקריירה כתב ב-1,200 שירים. בנו, קוסטאס, הוא גם זמר. בין שיריו שזכו לפרסום בגרסה עברית: "רעיה" וכן "כמו שיכור" - בביצוע זוהר ארגוב "רוחות מלחמה" - בביצוע יהודה פוליקר באלבום "עיניים שלי" "די לי" בביצוע ארז לב ארי והחליפות. אפוסטולוס קאלדארס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אפוסטולוס קאלדארס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אפוסטולוס קאלדארס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אפוסטולוס קאלדארס, באתר Discogs (באנגלית) אפוסטולוס קאלדארס, דף שער בספרייה הלאומית ראיון עמו ביוטיוב ביוגרפיה ביוונית ביוגרפיה ביוונית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.