laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אופק

אופק הוא קו אופקי העובר במקום המפגש הדמיוני הנצפה בין השמים לארץ או לים. קיומו של קו האופק נובע מעקמומיות פני כדור הארץ, שבעטיה אין הצופה יכול לצפות בפני כדור הארץ מעבר לקו מסוים, הוא קו האופק. מבחינים בין האופק האמיתי לבין האופק הנראה. האופק האמיתי נראה לצופה רק אם אין עצמים כלשהם כבתים ועצים חוסמים את קו הראייה. ברבות מהשפות האירופיות נקרא קו האופק בשם הוריזון על נגזרותיו (Horizont, Horizon), הנובע מהמילה היוונית ὁρίζων (הוריזון) שמקורה ביוונית עתיקה - ὁρίζειν, שמשמעה "להגביל". אם מניחים שכדור הארץ הוא כדור גאומטרי, ללא אטמוספירה, אז הנוסחה למרחק אל האופק היא: d = 2 R h + h 2 {\displaystyle d={\sqrt {2Rh+h^{2}}}} כאשר: d - המרחק (בקו ישר) אל האופק R - רדיוס כדור הארץ (6,378 קילומטר). h - גובה עיניו של הצופה מעל פני כדור הארץ. נוסחה זו נובעת ישירות ממשפט פיתגורס (ראו איור). המרחק אל האופק על פני הכדור, s, ארוך מ d, ונתון על ידי: s = R tan − 1 ⁡ d R . {\displaystyle s=R\tan ^{-1}{\frac {d}{R}}\,.} כאשר גובהו של הצופה מעל פני כדור הארץ זניח ביחס לרדיוס כדור הארץ (6,378 קילומטר), מתקיים h<<R, אזי הנוסחה מתכנסת לתוך: d ≈ 2 R h = 2 ( 6378 ) h / 1000 = 12.756 h ≈ 13 h {\displaystyle d\approx {\sqrt {2Rh}}={\sqrt {2(6378)h/1000}}={\sqrt {12.756h}}\approx {\sqrt {13h}}} בנוסחה זו d הוא המרחק בקילומטרים ו-h הוא גובה עיני הצופה מפני האדמה במטרים. לדוגמה, צופה שעומד על הקרקע, וגובה עיניו מפני האדמה הוא 1.92 מטרים, יראה את האופק במרחק של 5 קילומטרים ממנו. לעומתו, צופה ממגדל שגובהו 100 מטר יראה את האופק במרחק של 36 קילומטר ממנו. קירוב מאוד גס הוא שהאופק במיילים הוא שורש הגובה ברגל. נוסחאות אלו שימושיות למשל בקביעת גובהו של מגדל תצפית, או בקביעת המידה בה על פריסקופ של צוללת לבלוט במים כדי לצפות בכלי שיט עוינים. הניתוח לעיל לא לוקח בחשבון את ההשפעה של האטמוספירה על מסלול ההתקדמות של הגל האלקטרומגנטי. למעשה, הגל לא מתפשט בקו ישר. עקב תופעות של שבירה בשכבות האטמוספירה, המסלול המתקבל קמור במקצת. לכן, האופק המתקבל עבור גל אלקטרומגנטי הנע דרך האטמוספירה, אינו שווה לאופק הגאומטרי. מקובל להכניס מקדם תיקון K במשוואה לעיל (להסבר מורחב ראו ערך רדיוס אפקטיבי), ואז מקבלים את הקירוב הבא: d ≈ 2 K R h {\displaystyle d\approx {\sqrt {2KRh}}} בתנאי מזג אוויר רגילים עבור האור הנראה, מקובל להניח K=7/6. כלומר הטווח לאופק עבור האור הנראה גדל בכ-8% יחסית למהלך של קו ישר. בתנאי מזג אוויר רגילים ועבור גלי רדיו, מקובל להניח K=4/3. כלומר הטווח לאופק עבור אות בגלי רדיו גדל בכ-15% יחסית למהלך של קו ישר. הטווח הזה מכונה גם אופק רדיו. קו ראייה מרחק האופק (אורכב 27.07.2011 בארכיון Wayback Machine) - באתר שער לים. אופק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמיטה דירי

אמיטה עמנואל דירי (באנגלית: Amita Emmanuelle Dhiri; נולדה ב-1968 בברייטון) היא שחקנית בריטית. דירי נולדה בברייטון לאב הודי-אוגנדי ולאם צרפתייה. היא הופיעה לראשונה על מרקעי הטלוויזיה בתפקיד אורח בדרמת בתי החולים "חדר מיון" ב-1996, ובאותה שנה גם קיבלה את התפקיד המשמעותי הראשון שלה, כשהחלה לגלם את דמותה של עורכת הדין השאפתנית מילי נאסים בסדרת הדרמה "החיים האלה" של ה-BBC. בהמשך השתתפה גם בסדרות הטלוויזיה "The Last Train"‏ (1999) ו-"Being April"‏ (2002). מאז 2007 מגלמת דירי את דמותה של הקרימינולוגית גרייס דסארי בסדרת המשטרה "The Bill". דירי נשואה ואם לשתי בנות. אמיטה דירי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוזות בנגלדש

מחוזות הם החלוקה המנהלית הראשית של בנגלדש. נכון לינואר 2023, בנגלדש מחולקת ל-8 מחוזות אשר נקראים על שם העיר הראשית בשטחם, שמהווה עיר בירה. כל מחוז מחולק לנפות (אנ'), שמחלוקות לאופזלה (אנ'), ולאחר מכן למועצות איחוד (אנ'). לאחר עצמאות בנגלדש ב-1971, המדינה חולקה ל-4 מחוזות: מחוז צ'יטגונג, מחוז דאקה, מחוז קהולנה ומחוז ראג'שאהי. ב-1993, מחוז בורישל פוצל מתוך מחוז קהולנה, וב-1995, מחוז סילט פוצל מתוך צ'יטגונג. ב-25 בינואר 2010, מחוז רנגפור פוצל מתוך ראג'שאהי. ב-14 בספטמבר 2015, מחוז מיימנשינג פוצל מתוך דאקה ונוסף כמחוז השמיני. ב-2015, החל תהליך יצירת 2 מחוזות נוספים: מחוז קומילה ומחוז פרידפור. באוקטובר 2021, ראש הממשלה שק הסינה ואזד הכריזה על הקמה של 2 מחוזות חדשים, מגנה ופדמה, על שם הנהרות בעלי אותו השם, במקום המחוזות קומילה ופרידפור. הטבלה הבאה מכילה סטטיסטיקה אודות 8 המחוזות של בנגלדש, לפי מפקד האוכלוסין משנת 2022 שנערך על ידי לשכת הסטטיסטיקה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מחוזות בנגלדש בוויקישיתוף "Divisions of Bangladesh". Statoids. נבדק ב-17 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "3 new divisions to be formed". The Independent. Dhaka. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2015. נבדק ב-15 בפברואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "PM Hasina: New divisions will be named Padma, Meghna". Dhaka Tribune. 2021-10-21. נבדק ב-2021-11-11. "2011 Population & Housing Census: Preliminary Results" (PDF). Bangladesh Bureau of Statistics. אורכב מ-המקור (PDF) ב-15 בינואר 2013. נבדק ב-12 בינואר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "2022 Population & Housing Census: Preliminary Results". Bangladesh Bureau of Statistics. נבדק ב-13 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) ערך זה הוא קצרמר בנושא בנגלדש. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוזות ברוניי

מבחינה מנהלית ברוניי מחולקת ל-4 מחוזות (daerah). המחוזות מחולקים לנפות. המחוזות הם בלייט, טוטונג, ברוניי ומוארה וטמבורונג. מחוז טמבורונג הוא מובלעת, והוא מופרד פיזית משאר שלושת המחוזות על ידי מפרץ ברוניי והמדינה המלזית סראוואק. בכל אחד מהמחוזות קיימת עיירה שהיא המרכז המנהלי והכלכלי שלו, כשהיוצא מהכלל הוא מחוז ברוניי ומוארה, שם העיר המרכזית היא בנדר סרי בגוואן, בירת המדינה. בעבר הייתה ברוניי מחולקת לשישה מחוזות: ברוניי, מוארה, לימאו מאניס (נקרא גם אולו ברוניי), טוטונג, בלייט וטמבורונג. ב-1908 מוזגו מחוזות ברוניי ולימאו מאניס, וב-1938 בוצעה חלוקה מחדש של המחוזות כך שנוצרו ארבעת המחוזות הנוכחיים. כל אחד מהמחוזות מנוהל על ידי משרד המחוז (Jabatan Daerah), שהם מחלקות ממשלתיות הכפופות למשרד הפנים של ברוניי. ראש כל מחלקה הוא פקיד המחוז (Pegawai Daerah) והוא ממונה על ידי ממשלת ברוניי. כל אחד מהמחוזות מחולק לנפות (Mukim) ובכל אחת מהנפות שוכנים כמה כפרים (kampung). כל אחד ממשרדי המחוזות מנהל את הנפות ואת הכפרים שבתחום שיפוטו. מדיה וקבצים בנושא מחוזות ברוניי בוויקישיתוף Districts of Brunei - Mappr BRUNEI DARUSSALAM - Information Department p. 23. "Brunei Darussalam" (PDF). www.information.gov.bn. p. 44. "Department of Economic Planning and Statistics - Population". www.deps.gov.bn. Districts of Brunei on Statoids.com
1748

שנת 1748 היא השנה ה-48 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1748 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 15 בפברואר – ג'רמי בנת'ם, פילוסוף בריטי (נפטר ב-1832) 12 באפריל – אנטואן-לורן דה ז'יסייה, בוטנאי צרפתי (נפטר ב-1836) 3 במאי – עמנואל-ז'וזף סיאייס, איש כמורה ופוליטיקאי צרפתי (נפטר ב-1836) 7 במאי – אולימפ דה גוז', מחזאית ועיתונאית צרפתייה (הוצאה להורג ב-1793) 30 באוגוסט – ז'אק-לואי דויד, צייר צרפתי (נפטר ב-1825) 7 באוקטובר – קרל השלושה עשר, מלך שוודיה (נפטר ב-1818) 30 באוקטובר – מרתה ויילס סקלטון ג'פרסון, רעייתו של תומאס ג'פרסון (נפטרה ב-1782) 1 בינואר – יוהאן ברנולי, מתמטיקאי שווייצרי (נולד ב-1667) 17 באפריל – רבי רפאל מלדולה (רב בליבורנו) (נולד ב-1685) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1748 התחילה ביום י"ב בשבט ה'תק"ח (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-א' בשבט). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1748 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1748‎ נפטרים ב-1748‎ מדיה וקבצים בנושא 1748 בוויקישיתוף
חנון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חנון – כינוי לאדם חריג חברתית חנון (יישוב) – יישוב בהקמה בעוטף עזה. בירכת חנון ביצה וחווה עתיקה בנתניה, לצד מוזיאון הכדורגל החדש. חנון בן נחש – מלך בני עמון בתקופת דוד. חנון מלך עזה – מלך עזה שהשתתף במרד המס נגד תגלת פלאסר השלישי חנו (פירושונים) – שמם של כמה אנשי-שם פיניקים וקרתגים
תותחי נברון

האם התכוונתם ל... תותחי נברון (ספר) – ספר מאת אליסטר מקלין תותחי נברון (סרט) – סרט קולנוע מלחמתי אמריקאי על פי ספרו של אליסטר מקלין עין עקוב או תאופיק - אתר בדרום רמת הגולן שבו מיקם צה"ל תותחים, ואשר זכה לשם "מוצב תותחי נברון"
ים אלבוראן

ים אלבוראן (בספרדית: Mar de Alborán; בערבית: بحر البوران; באנגלית: Alboran Sea) הוא ים שולי המשתרע בחלקו המערבי של הים התיכון, בין חצי האי האיברי מצפון לצפון אפריקה מדרום, ובין מצר גיברלטר ממערב לאגן המערבי של הים התיכון ממזרח. אורכו של ים אלבוראן הוא 350 ק"מ ממזרח למערב, ורוחבו המרבי מצפון לדרום מגיע ל-180 ק"מ. הים מוקף ברכסי הרים בצורת קשת, המוכרת כקשת גיברלטר, ומקיפה אותו מצפון, ממערב ומדרום. מקור שמו של הים הוא באי הספרדי אלבוראן (Isla de Alborán), השוכן במרכזו, בין הערים אלמרייה מצפון למלייה מדרום. בשטח הים מספר איים נוספים, רובם בשליטת ספרד. מדיה וקבצים בנושא ים אלבוראן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים ובנושא גאוגרפיה של ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
להקת האופרה הקנדית

להקת האופרה הקנדית היא להקת אופרה היושבת דרך קבע בטורונטו שבנפת אונטריו. זו היא להקת האופרה הגדולה ביותר בקנדה והשישית בגודלה בצפון אמריקה. משכנה הקבוע הוא "מרכז ארבע העונות לאמנויות הבמה". במשך 40 שנה, עד אפריל 2006, הופיעה להקת האופרה הקנדית ב"מרכז האמינגברד". ניקולס גולדשמידט והרמן גייגר-טורל ייסדו בשנת 1950 את הארגון בשם "להקת האופרה של הקונסרבטוריון המלכותי". גייגר-טורל היה ב-1956 למנהל האמנותי של האופרה וב-1960 למנהלה הכללי. שמה של הלהקה שונה ל"אגודת האופרה הקנדית" ב-1960 ול"להקת האופרה הקנדית" ב-1977. גייגר טורל פרש ממשרת המנהל הכללי בשנת 1976 ואת מקומו תפס לוטפי מנסורי, שכיהן בתפקיד זה מ-1976 עד 1988. בשנת 1983 הוסיפה האופרה הקנדית כתוביות-על (supertitles) להפקותיה, האופרה הראשונה שעשתה שימוש בכתוביות-על בבית אופרה. ההפקות כללו את ההפקה הראשונה של ג'ואן סאת'רלנד, ששרה את "אנה בולנה" של דוניצטי. בריאן דיקי היה המנהל הכללי של האופרה הקנדית משנת 1988 עד 1993. דיקי מינה את ריצ'רד ברדשואו למנצח הראשי ואחראי על המוזיקה בשנת 1989. איליין קלדר הייתה המנהל הכללית מ-1994 עד 1997. ב-1998 התמנה ברדשואו למנהל הכללי. בתקופת כהונתו השיג ברדשואו מימון למשכן הקבע החדש של האופרה ב"מרכז ארבע העונות. את משכנה החדש ב"מרכז ארבע העונות" חנכה הלהקה במחזור הטבעת של ריכרד וגנר, עם תפאורות של מייקל לווין ו-4 במאים שונים: אטום אגויאן (הוולקירה), טים אלברי דמדומי האלים, פרנסואה ז'יראר (זיגפריד) ומייקל לווין (זהב הריין). ב-2006 חודש החוזה של ברדשואו כמנהל כללי לעוד 10 שנים. ברדשואו מת בהתקף לב פתאומי ב-15 באוגוסט 2007. ביוני 2008 התמנה אלכסנדר נף למנהל הכללי הבא של האופרה הקנדית ובאוקטובר 2008 נכנס לתפקיד באופן רשמי. באוקטובר 2008 ניצח יוהנס דבוס לראשונה על להקת האופרה הקנדית בהפקה של "מלחמה ושלום" מאת סרגיי פרוקופייב, שזכתה בשבחי הביקורת. בינואר 2009 הודיעה להקת האופרה הקנדית על מינוי יוהנס דבוס למנהל המוזיקלי הבא של הלהקה. החוזה ההתחלתי שלו מקיף ארבע עונות, מעונת 2009–2010 עד עונת 2012–2013. אתר האינטרנט הרשמי של להקת האופרה הקנדית (באנגלית) להקת האופרה הקנדית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) להקת האופרה הקנדית, ברשת החברתית אינסטגרם Mmicrosite for the Canadian Opera Company Sandra Martin (1984-05-29). "Opera: Joan Sutherland In New Role". New York Times. נבדק ב-2009-01-08. "Richard Bradshaw of Canadian Opera Company dies at 63". CBC News. 2007-08-16. ארכיון מ-2007-07-03. נבדק ב-2009-01-08. Sandra Martin (2007-08-17). "Canadian Opera Company's Richard Bradshaw dead at 63". Globe and Mail. ארכיון מ-2007-08-21. נבדק ב-2009-01-08. "COC names German-born Alexander Neef as general director". CBC News. 2008-06-25. ארכיון מ-2008-06-26. נבדק ב-2009-01-08. Robert Everett-Green (2009-01-17). "Score one for the COC". Globe and Mail. נבדק ב-2009-01-18. Susan Noakes (2009-01-07). "Frankfurt conductor Johannes Debus named COC music director". CBC News. ארכיון מ-2009-01-16. נבדק ב-2009-01-08. "COC Music Director Johannes Debus". Canadian Opera Company. 7 בינואר 2009. אורכב מ-המקור ב-2011-07-06. נבדק ב-2009-01-08. {{cite news}}: (עזרה)
הפרייקור של ליצו

הפְרַייקוֹר (הכוחות החופשיים) של לִיצוֹ (בגרמנית: Lützowsches Freikorps, הפרייקור הליצואי) היו יחידת מתנדבים של צבא פרוסיה בהנהגת הגנרל לודוויג אדולף וילהלם פון ליצו (Lützow) אשר הוקם ולחם בשלהי המלחמות הנפוליאוניות (1813–1814). הקורפוס החופשי של ליצו הבדיל את עצמו מהמוני הצבא, בכך שהיה אגודה התנדבותית, שחבריה היו ראויים לציון בפעילות מעולה, באנרגיה וביזמות. בניגוד לרבים מהצבא הסדיר, נאמנותם הייתה דווקא לגרמניה כולה מאשר לפרוסיה או לבית הוהנצולרן; רבים מהם נשבעו לא לגזור את שערם ולא את זקנם עד שיגרשו את הצרפתים לגמרי מארצות גרמניה. אף על פי כן, היה לה את האחוז הגבוה ביותר של עריקים בצבא פרוסיה, ולכן זכו ליחס של קרירות ניכרת על ידי המלך (שהיה הכל מלבד לאומן נלהב וממילא העדיף את חייליו הסדירים), ולא זכו להישגים צבאיים רבים יחסית. גודלו הממוצע של הקורפוס היה 2,900 חיילי רגלים, 600 פרשים ו-120 ארטילריות, הגודל השתנה לאורך המלחמה. הם נלחמו בקרבות רבים, הם פעלו תחילה באופן עצמאי בעורף הכוחות הצרפתיים, לאחר מכן כיחידה סדירה בצבאות בעלות הברית. הם הפגינו גבורה רבה לאורך שארית המלחמה, והוכיחו מקור לעצבנות מתמדת לצרפתים, שהתייחסו אליהם בעוינות יוצאת דופן, נפוליאון עצמו התייחס למפקדם כאל שודדים. היחידה הוקמה ב-1813 וכללה בעיקר סטודנטים ואקדמאים מכל רחבי גרמניה אשר התנדבו ללחום כנגד נפוליאון בונפרטה הצרפתי. בשל העובדה כי לממלכת פרוסיה הייתה בעיה להחזיק ולתחזק את צבאותיה הסדירים, על המתנדבים היה לדאוג לעצמם לציוד ולביגוד, וכמו כן הם לא זכו לשכר בעבור שירותם. כך אומץ הצבע השחור כצבע מדיהם, שכן שחור היה הצבע היחידי שניתן היה לצבוע בו את בגדי האזרחים בצורה אחידה וללא כל גוון שונה. עיטורים אדומים נבחרו על מנת לסמן את דרגותיהם של החיילים, ובתוספת לכפתורי הפְּלִיז הזהובים לבשה היחידה סכמת צבעים של שחור-אדום-זהב, סכמה אשר הפכה למזוהה עם רעיונותיהם הרפובליקניים של הלוחמים וכיום היא סכמת הצבעים של דגל גרמניה. גודלה של היחידה היה כ-2,900 רגלים, 600 פרשים ו-120 קני ארטילריה. היא לחמה בקרבות רבים, תחילה תוך זינוב בכוחות הצרפתיים הנסוגים ומאוחר יותר כיחידה סדירה כחלק מכוחות הקואליציה. למרות גודלה הקטן, הפכה היחידה למפורסמת לאחר המלחמה, שכן הייתה זאת היחידה הבודדת אשר הורכבה מחיילים מכל רחבי גרמניה. הכוח התפרסם גם בשל חברותם ותמיכתם של אינטלקטואלים לאומנים כגון יוזף פון אייכנדורף ופרידריך לודוויג יאן. רבים ממשוחררי היחידה השתתפו בפסטיבל וארטרבורג הראשון בשנת 1817, תוך דרישה לאחדות גרמנית ולרפורמות דמוקרטיות, ועל כן הפכה סכמת הצבעים של מדיהם למזוהה עם הרעיונות הרפובליקניים שלהם. במהלך פסטיבל האמבך ב-1832 והמרידות הגרמניות של 1848 דגלים בצבעי השחור-אדום-זהב הונפו. צבעים אלו הוכרו כצבעים הלאומיים של גרמניה וכצבעי דגל גרמניה בשנת 1919 ושוב בשנת 1949. מדיה וקבצים בנושא הפרייקור של ליצו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שער סן ויסנטה

שער סן ויסנטה (בספרדית: Puerta de San Vicente) הוא אנדרטה במדריד, בירת ספרד. במהלך ההיסטוריה של העיר מדריד ניצבו בה מספר שערים בשם סן ויסנטה. בשנת 1726 מונה האדריכל פדרו דה ריברה לתכנן שער חדש בחומות העיר, שיתפוס את מקומו של שער הרוס שנקרא "פארק". השער הישן הורכב משלוש קשתות ועוטר בפסלו של וינסנט הקדוש, על שמו נקרא השער החדש שנבנה במקום. במשך תקופה מסוימת היה מוכר השער החדש גם בשם "שער פלורידה". בשנת 1770 נהרס שער סן ויסנטה הראשון, בשל עבודות בנייה מתוכננות בגבעת סן ויסנטה, כחלק מהרחבת מתחם הארמון המלכותי. לאחר הריסת השער, הורה המלך קרלוס השלישי לאדריכל פרנצ'סקו סבטיני לתכנן שער חדש שיוצב בכניסה לעיר משדרת פלורידה החדשה. עבודות בניית השער החדש הושלמו ב-1775. בשנת 1890 פורק השער כחלק מעבודות לשיפור תשתית התחבורה באזור. לאחר פירוקו לא נמצאו חלקי השער, למרות שבסוף המאה העשרים נעשו מאמצים לאתרם. במהלך שנות התשעים החליטה עיריית מדריד לבנות את השער בשנית במיקומו האחרון. שחזור השער התאפשר באמצעות תוכניות הבנייה המקוריות ותמונה של השער, שצולמה בסמוך למועד פירוקו. השער נפתח באופן רשמי ב-25 באפריל 1995. מדיה וקבצים בנושא שער סן ויסנטה בוויקישיתוף
לכל איש יש שם

לְכָל אִישׁ יֵשׁ שֵׁם הוא שיר עברי מאת המשוררת הישראלית זלדה, שראה אור בקובץ שיריה "אל תרחק" (תשל"ה 1974). השיר הוא משיריה הידועים של המשוררת. קוראים אותו בימי מועד וזיכרון ממלכתיים במדינת ישראל, ובכלל זה בטקס קריאת שמות הנספים בשואה, המכונה טקס "לכל איש יש שם". השיר השאיל את שמו גם למפעל ההנצחה "לכל איש יש שם" של מוסד יד ושם. בשנה שלאחר פרסומו הולחן השיר על ידי חנן יובל, ובוצע לראשונה על ידי חוה אלברשטיין באלבומה "כמו צמח בר" (1975). השיר מתבסס על מאמר חז"ל במדרש תנחומא, פרשת ויקהל סימן א: את מוצא שלשה שמות נקראו לו לאדם, אחד מה שקוראים לו אביו ואמו, ואחד מה שקוראין לו בני אדם, ואחד מה שקונה הוא לעצמו. טוב מכולן מה שקונה הוא לעצמו. ארגון השיר מבטא את סדר החשיבות של הנושאים: בפתיחה, תבוא ההכרה של עליונות האל על הבריאה כולה. לאחר מכן התייחסות למעשיו של האדם. בסוף השיר מוזכרים הים והמוות. ארנה גולן, '"לכל איש יש שם" מאת זלדה', בספרה גבר, אישה, תעודת זהות: שאלות של זהות ביצירות מן הספרות העברית, תל אביב: חורב, תשס"ה 2004, עמ' 160–166. "לכל איש יש שם" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "לכל איש יש שם" באתר שירונט "לכל איש יש שם" - חוה אלברשטיין, סרטון באתר יוטיוב רבקה ירון, ניתוח השיר, באתר "אימגו" ניתוח נוסף של השיר, באתר המרכז לתכנון לימודים ניתוח של השיר עם דפי עבודה, באתר מק"מ - "המרכז לקידום המחשב והטכנולוגיה בחינוך" תמר זיגמן, לכל איש יש שם, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 9 באפריל 2018 אבי שגיא, בין "לכל איש יש שם" ל"שמי הוא שם תורמי" : זלדה ויהודה עמיחי על דרכי עיצובה של הזהות, ראשית, 1 (תשס"ט), עמ' 325–358. (נדפס גם בספרו המסע האנושי למשמעות: עיון הרמנויטי-פילוסופי ביצירות ספרותיות, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ט 2009, עמ' 71–101) ד"ר אלי אשד, לכל איש יש שם - השיר המפורסם של זלדה בעברית ובתרגומים לאנגלית ולצרפתית, באתר "יקום תרבות", 6 בדצמבר 2023 זלדה, 'לכל איש יש שם', בספרה אל תרחק: שירים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ה 1974, עמ' 26–27. ראו על הטקס "לכל איש יש שם" באתר יד ושם. סימן א' באתר סנונית.
האליפות הבין-יבשתית (WWE)

האליפות הבין-יבשתית (באנגלית: WWE Intercontinental Championship) היא תואר היאבקות מקצועית השייך לארגון ה-WWE ונחשבת לאליפות השנייה בחשיבותה ב-WWE (אחרי אליפות ה-WWE). האלוף הבין יבשתי הנוכחי הוא ג'יי אוסו. ב-15 בספטמבר 1979 האליפות נחנכה כשפאט פטרסון ניצח את טד דיביאסי והפך לאלוף הבין יבשתי הראשון בהיסטוריה. כאשר פטרסון זכה בטורניר בריו דה ז'ניירו, ברזיל, האליפות שינתה את שמה לאליפות הבין-יבשתית של ה-WWF. ב-2002, לאחר שינוי שם ארגון ה-WWF ל-WWE שונה בהתאם התואר לאליפות הבין-יבשתית של ה-WWE. עד כה היו 179 זכיות באליפות ו-86 אלופים שונים. מדיה וקבצים בנושא האליפות הבין-יבשתית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האליפות הבין-יבשתית
1749

שנת 1749 היא השנה ה-49 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1749 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 14 בינואר – ג'יימס גררד, פוליטיקאי אמריקאי ומושל קנטקי השני (נפטר ב-1822) 21 בינואר – רבי חיים מוולוז'ין, תלמיד הגר"א, מייסד ישיבת וולוז'ין (נפטר ב-1821) 9 במרץ – אונורה מירבו, מדינאי צרפתי (נפטר ב-1791) 23 במרץ – פייר-סימון לפלס, מתמטיקאי ואסטרונום (נפטר ב-1827) 17 במאי – אדוארד ג'נר, רופא אנגלי שגילה לראשונה את עקרון החיסון, והמציא את החיסון נגד אבעבועות שחורות (נפטר ב-1823) 28 באוגוסט – יוהאן וולפגנג פון גתה, סופר, משורר, פילוסוף ומדען גרמני (נפטר ב-1832) 10 בספטמבר – אמילי דה שאטלה, מדענית וסופרת צרפתיה (נולדה ב-1706) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1749 התחילה ביום כ"ב בטבת ה'תק"ט (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-י"א בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1749 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1749‎ נפטרים ב-1749‎ מדיה וקבצים בנושא 1749 בוויקישיתוף
באנדונדו

באנדונדו (Bandundu) הוא מחוז לשעבר של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. המחוז גבל בקינשאסה ובבאס קונגו במערב, אקווטור בצפון וקאסאי אוקסידנטל במזרח. מחוז באנדודנו הוקם ב-1966 כמיזוג של שלושה אזורים פוסט-קולוניאליים: קווילו (Kwilu), קוואנגו (Kwango) ומאי נדומבה (Mai-Ndombe). בירת המחוז נקראת באנדונדו. אוכלוסיית העיר באנדונדו מונה 116,700 איש, נכון ל-2002. המרחק בינה ובין קינשאסה הוא 400 ק"מ. עיר מרכזית נוספת היא קיקוויט (Kikwit) השוכנת על גדות נהר הקווילו. אוכלוסיית העיר מונה 149,000 לערך. קיקביט היא מרכז מסחרי ומנהלי חשוב, ויש בה אצטדיון ספורט ונמל תעופה. היא ידועה כמרכז מחול מסורתי. ב-1995 התרחשה בעיר התפרצות של וירוס האבולה. קיקוויט היא בירת מחוז קבילו החל מ-2009. השפה רשמית במחוז היא צרפתית. שתי שפות עיקריות נוספות מדוברות בבאנדונדו, לינגלה ו-קיטובה. השפות נפוצות עד כדי כך, שהן מהוות למעשה כשפת אם למרבית התושבים. נהר קסאי נהר קוואנגו נהר קווילו נהר לוקניה אגם מאי-נדומבה קינשאסה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו קיקוויט מדיה וקבצים בנושא באנדונדו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי אנקורי

צבי אנקורי (19 ביולי 1920 - 12 בנובמבר 2012) היה היסטוריון וסופר, כיהן כפרופסור באוניברסיטאות בישראל ובארצות-הברית. נולד בשם הירש סלומון ורובל בטרנוב שבגליציה המערבית (כיום בפולין), לחזן יצחק אייזיק ורובל. עלה לישראל ב-10 באוקטובר 1937 על גבי הספינה "פולוניה" והצטרף לקיבוץ חניתה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס ליחידת התובלה 178 בצבא הבריטי. עם כיבוש דרום איטליה בספטמבר 1943 השתקע במחנה העקורים פרמונטי וניהל בו את מערכת החינוך. לאחר המלחמה חיפש את אחותו, מלה, הצליח להוציאה מברית המועצות ולהביאה לישראל. במלחמת העצמאות היה ממפקדי הגדנ"ע בירושלים. פיקד על פלוגת הגדנ"ע שמשימתה הייתה, כדבריו, "להחליף את אצ"ל בדיר-יאסין ולנקות את השטח מגוויות לפני שתבוא לכפר משלחת מהצלב האדום." בתקופה שבה התגורר בשכנות לש"י עגנון התיידדו השניים ונהגו לטייל יחד. הוא לימד באוניברסיטאות תל אביב שם עמד בראש הקתדרה לתולדות יהודי יוון וסלוניקי, העברית, אוהיו וקולומביה. תחומי מחקריו הם תולדות יהודי האימפריה הביזנטית ותולדות הקראים. נפטר בגיל 92. בנותיו הן השחקנית גילת אנקורי, פרופסור גנית אנקורי, בעברהּ ראש החוג לאמנות באוניברסיטה העברית, ואשת החינוך דליה חזות. ערמוני אשתקד, הוצאת כרמל, 2001, כדקל במדבר, אוטוביוגרפיה, הוצאת כרמל, 2002 יהודי יון לדורותם מאז ועד עתה, הוצאת הקתדרה להיסטוריה ותרבות של יהודי סלוניקי ויוון באוניברסיטת תל אביב יהדות ויוונות נוצרית: מיפגש ועימות במרוצת-הדורות, הוצאת הקתדרה להיסטוריה ותרבות של יהודי שלונקי ויוון באוניברסיטת תל אביב יהודה באואר, תמול שלשום היום, באתר הארץ, 22 באפריל 2009 גילת אנקורי, יהדות בגולה רשימת המאמרים של צבי אנקורי באתר רמב"י צבי אנקורי, "כדקל במדבר", מתוך הפרולוג - ירושלים, הוצאת כרמל, 2007 צבי אנקורי, באתר MusicBrainz (באנגלית) צבי אנקורי, דף שער בספרייה הלאומית ארכיון המדינה, Wrobel Hirsz Salomon, ארכיון המדינה ארכיון המדינה, רשימת עולים 1937 (יולי - דצמבר) חיפה - עמ' 335 - מס' סידורי 119, באתר ארכיון המדינה שירו "האניות עגנו במלטה" היה להמנון היחידה על פעילותו של אנקורי בפרמונטי, באתר יד ושם יד יצחק בן-צבי "למה אתה בוכה, ילד?"
חמלקרת (מצביא קרתגי)

חמילקרת (ביוונית: Ἀμίλκας, בלטינית: Hamilcar) היה מצביא קרתגי שלחם נגד הרומאים במלחמה הפונית הראשונה (241-264 לפנה"ס). אין לבלבל בינו ובין חמלקרת ברקה, אביו של חניבעל המפורסם, שגם הוא השתתף באותה מלחמה. נזכר לראשונה באירועי 262 לפנה"ס, אז קיבל את הפיקוד על צבאות קרתגו בסיקיליה לאחר שקודמו בתפקיד, חנו בן חניבעל, לא הצליח למנוע את נפילת אקרגס (אגריגנטום) לידי הרומאים ונקרא לשוב לקרתגו. חמילקרת נחל את ניצחונו הראשון ב-260 לפנה"ס, אחרי תבוסת הצי הקרתגי בקרב מילאי. פוליביוס מספר, כי הנחית התקפת פתע על מחנה בעלי הברית של הרומאים ליד תֶרמָאי (Thermae), מזרחית לפָּנוֹרמוֹס, והרג כ-4000 מחייליהם. לדברי דיודורוס יעד ההתקפה היה מחנה הרומאים ולא של בעלי בריתם ומספר ההרוגים הגיע ל-6000. בשנת 259 לפנה"ס העביר חמילקרת לצדה של קרתגו, בסיועם של בוגדים, את קמארינה (Camarina) ואת אֶנָה (Enna), אך הן נכבשו מחדש על ידי הרומאים זמן קצר אחר כך. כמו כן ביצר את דרפאנה, מן הבסיסים החשובים ביותר של הקרתגים באי, והעביר אליה את תושבי אריקס אחרי שהחריבה. בשנת 257 לפנה"ס התנגש צי קרתגי בפיקוד חמילקרת עם צי רומי בפיקוד גאיוס אטיליוס רגולוס ליד טינדאריס, בצפון-מזרח סיקיליה. בקרב הימי, שהתלקח דרך מקרה, אבדו לקרתגים 18 אוניות והם נסוגו לאיי ליפארה. אבדות הרומאים הסתכמו בתשע אוניות. שנה לאחר מכן, ב-256 לפנה"ס, ניסה חמילקרת למנוע את פלישת הצבא הרומי לאפריקה. הוא התייצב בפיקוד הצי יחד עם חנו וניסה ליירט את חיל המשלוח בעודו בים אך הובס על ידי הצי הרומי בקרב אקנומוס. הדרך אל קרתגו הייתה כעת פתוחה, וחיל המשלוח בפיקוד הקונסולים גאיוס אטיליוס רגולוס ולוקיוס מאנליוס וולסו נחת בחוף אפריקה. חמילקרת נקרא לשוב מסיקיליה, ויחד עם שני מצביאים נוספים, עזרובעל בן חנו ובוסטאר, נערך להגנת עירו. אלא שכישלון רדף כישלון, והצבא הקרתגי הובס בקרב אדיס, "לא בגלל מורך לבם של החיילים", כותב פוליביוס, "אלא בגלל סכלותם של מפקדיהם." איננו יודעים מה עלה בגורלו של חמילקרת לאחר הקרב הכושל. פוליביוס. היסטוריה. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991. Polybius. Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1922-1925. Digitized copy in: LacusCurtius. Diodorus. Translated by C.H. Oldfather. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1933-1957. Walbank, F.W., A Historical Commentary on Polybius. Oxford, Oxford University Press, 1957. s.v. "Hamilcar" (7) in: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1873. Digitized copy in: Perseus. Diodorus, 23.9.2. Diodorus, 23.9; Polybius, 1.23. Polybius 1.25.1-5, 1.27.6. Polybius, 1.26-31. פוליביוס, ספר ראשון, 31, בתרגום בנימין שימרון.