laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרונטירז – מדע לצעירים

פרונטירז – מדע לצעירים הוא כתב עת מדעי מקוון, בגישה פתוחה וללא מטרות רווח לילדים ונוער, בהוצאת Frontiers Media. כתב העת מפרסם מאמרים שנכתבו על ידי מדענים ונערכו על ידי ילדים. כתב העת יוצא לאור באנגלית תחת השם Frontiers for Young Minds, אשר נוסד בשנת 2013 על ידי פרופסור רוברט נייט (Robert Knight) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. החל מספטמבר 2019 יוצא במהדורה עברית בשיתוף מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים, בניהולו המדעי של פרופסור עידן שגב מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובתמיכת קרן פטריק ולינה דרהי. כתב העת מפרסם מחקרים בתחומים: מדעי המוח ופסיכולוגיה, מגוון ביולוגי, מתמטיקה, בריאות, אסטרונומיה ומדעי החלל וכדור הארץ ומשאביו. בתהליך הפרסום שותפים צעירים וצעירות בני 8–15, כיתות ובודדים, שעורכים ומאשרים את המאמרים לפרסום לצד מנחים מדעיים שמלווים את הסוקרים הצעירים. מדענים ומדעניות מובילים מהארץ ומהעולם, כולל חתני פרס נובל, כותבים מאמרים מותאמים לילדים ונוער על רעיונות מרכזיים או תגליות חדשות בתחומם. לאחר ההגשה והערכה ראשונית של המאמר על ידי עורך מדעי, ילדים ונוער בני 8–15 שופטים את המאמר ומחליטים אם לקבל את המאמר לפרסום או לא, בדומה לתהליך ביקורת עמיתים מדעי. יחד עם מנחה מדעי, הם סוקרים את המאמר, ונותנים משוב לכותבים על הבהירות, הנגישות והתוכן של המאמר. לאחר מכן, הכותבים, העורכים והמנחים המדעיים משתפים פעולה יחד לשכתוב המאמר על פי הערות הסוקרים הצעירים. המטרה של התהליך הזה היא לחשוף ילדים ונוער למחקרים ותגליות מחזית המדע, לתהליך החקר המדעי ותהליך ביקורת עמיתים בפרסום מאמרים מדעיים. כתב העת הושק בישראל באוקטובר 2019 באירוע לילדים והורים בתיאטרון הקאמרי בתל אביב. נכון לדצמבר 2020 התפרסמו כ-400 מאמרים בעברית. בשנת 2020 עלה לאוויר הפודקאסט של פרונטירז – מדע לצעירים. בפודקאסט 12 פרקים, בהנחייתו של יובל מלחי. במסגרת הפודקאסט של מלחי "היסטוריה לילדים" בכאן - תאגיד השידור הישראלי, עולים קטעים מתוך הפודקאסט של פרונטירז. מדיה וקבצים בנושא פרונטירז – מדע לצעירים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרונטירז – מדע לצעירים אתר האינטרנט הרשמי של Frontiers for Young Minds פרונטירז – מדע לצעירים, ברשת החברתית פייסבוק פרונטירז – מדע לצעירים, ברשת החברתית אינסטגרם פרונטירז - מדע לצעירים באתר מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים Kastner, Sabine; Knight, Robert T.date=2017-01-04. "Bringing Kids into the Scientific Review Process". Neuron (באנגלית). 93 (1): 12–14. doi:10.1016/j.neuron.2016.12.002. PMID 28056341. "How to Better Teach Kids Science? Just Ask Them". Discover Magazine (באנגלית). נבדק ב-2020-07-24. Juarez, Michelle T.; Kenet, Chloe M.; Johnson, Chiandredi N. (2017-06-01). "Communicating Science through a Novel Type of Journal". CBE—Life Sciences Education (באנגלית). 16 (2): le2. doi:10.1187/cbe.16-12-0345. PMC 5459263. PMID 28408405. מדברים מדע - כנס פרונטירז על מדע העתיד, באתר עיריית תל אביב יפו פרונטירז - מדע לצעירים, באתר קטעים של יובל מלחי פרונטירז - היסטוריה לילדים, באתר כאן
בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן

בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן (ברוסית: Ряза́нское гвардейское вы́сшее возду́шно-деса́нтное кома́ндное учи́лище) הוא מכון הכשרה צבאי של משרד ההגנה הרוסי. הוא הוקם לראשונה כקורס חי"ר בריאזאן ב-13 בנובמבר 1918 ולכן היא אחת האקדמיות הצבאיות הוותיקות ביותר ברוסיה של ימינו והאקדמיה לצנחנים הוותיקה בעולם. זוהי האקדמיה הצבאית הרשמית ומרכז ההכשרה המתקדם של חיל הצנחנים הרוסי. ב-13 בנובמבר 1918 הקים הצבא האדום את קורסי החי"ר בריאזאן. ב־29 ביוני 1920 שונה שם הקורסים לקורסי חיל הרגלים הסובייטיים ה-30. שם הקורסים שונה לבית הספר ה-15 לחיל הרגלים של ריאזן ב-31 בדצמבר. בית הספר לחי"ר בטמבוב שולב עם בית הספר בריאזאן ב-1 באוקטובר 1924 כתוצאה ממלחמת העולם השנייה, בית הספר לחי"ר בריאזאן הועבר לאיוואנובו ב-25 באוקטובר 1941. הוא חזר לריאזאן ב-15 בפברואר 1942. בית הספר לחי"ר בריאזאן החל את הכשרתם של 500 מפקדי מחלקה לצבא ברלינג ב-1 באוגוסט 1943. ב-20 בספטמבר הוקם בית ספר לקציני צבא ברלינג. לבית הספר לחי"ר בריאזאן הוענק ב-12 בנובמבר אותה שנה עיטור הדגל האדום. ב-1 ביולי 1944 הציג בית הספר קורסי הכשרה דו שנתיים. בית הספר לחי"ר בריאזאן הציג מחדש קורסים להכשרה בת שלוש שנים ב-15 בספטמבר 1946 ובית הספר הפך לבית הספר לפיקוד צבאי עליון של ריאזאן ב-17 באוגוסט 1958. בית הספר לצנחיה, ששכן בעבר באלמטי, התמזג עם בית הספר בריאזאן ב-4 במרץ 1959. כאשר רוב הבוגרים הוצבו לשירות בחיל הצנחנים ושמו שונה לבית הספר לצנחנים העליון ב-23 במרץ 1964. עם התמיכה המוגברת של הסובייטים בצפון וייטנאם, הוקמה ב-1 בפברואר 1965 מחלקה מיוחדת להכשרת קציני ותפקידי המשנה של צבא העם הווייטנאמי. לבית הספר הוענק עיטור הדגל האדום בפעם השנייה ב-22 בפברואר 1968. בשנת 1969 הוקמה בבית הספר הגדוד התשיעי למטרות מיוחדות. ב-20 במרץ החלה העבודה על הקמת מוזיאון חיל הצנחנים שהושלם ב-28 ביולי 1972. בית הספר הציג קורסים לחמש שנים באוגוסט 1994. אנדרטה לוסילי מרגלוב הוקמה ב-13 בנובמבר 1995 ובית הספר נקרא על שם מרגלוב ב-12 בנובמבר 1996. ב-31 באוקטובר 1998 שונה שם בית הספר כמכון ריאזאן לצניחה. ב-31 בדצמבר 2004 הוא הפך לבית הספר לפיקוד הגבוה לצנחנים בריאזאן. ב-19 ביוני 2006 הוענק לבית הספר דגל היחידה מטעם משרד ההגנה הרוסי. בשנת 2008 החלה הכשרה נשים לחיל הצנחנים. המכון הצבאי לרכב ובית הספר לקציני חיל הקשר נוסדו ב-17 בדצמבר 2009, כשלוחות של בית הספר ומאז זהו מרכז ההכשרה המרכזי של חיל הצנחנים. מדיה וקבצים בנושא בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן (ברוסית) בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן, באתר משרד ההגנה הרוסי בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן, ברשת החברתית פייסבוק בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן, ברשת החברתית VK "Историческая справка". www.rvvdku-vi.ru. נבדק ב-2015-11-03. "Историческая справка". www.rvvdku-vi.ru. נבדק ב-2015-11-03. 54°38′06″N 39°44′10″E﻿ / ﻿54.6350°N 39.7360°E﻿ / 54.6350; 39.7360
קטן עלינו

"קטן עלינו" הוא שיר שכתבו והלחינו הזמר סטטיק והמפיק המוזיקלי ג'ורדי, בביצוע אמנים ישראלים שונים. השיר הופק בעקבות משבר הקורונה בישראל. את השיר כתבו והלחינו סטטיק וג'ורדי והפיק ג'ורדי. השיר הופק בעקבות משבר הקורונה בישראל וההכנסות שלו יתרמו לבתי החולים, המחלקות והצוותים הרפואיים בישראל המטפלים במגפת הקורונה. בשיר משתתפים כ-40 אמנים ישראלים. (לפי סדר הא"ב): אגם בוחבוט איזי אלה לי להב אלון דה לוקו אליעד נחום אנה זק בסטוני ג'יין בורדו גידי גוב גלי עטרי דודו אהרון הצל טל טירנגל טליסמאן יסמין מועלם לוקץ' ליאור נרקיס מוקי מיכאל סוויסה מרגי משה פרץ נועה קירל נורוז נסרין קדרי סאבלימינל סטטיק ובן-אל תבורי סטפן לגר עדן אלנה עדן בן זקן עדן חסון עומר אדם עומרי סגל פלד ראסטי רוני דלומי רותם כהן שחר סאול שלום אסייג רמי קלינשטיין שרק וצוקוש לשיר הופנו ביקורות מעורבות. איתמר זהר מעיתון הארץ טען כי אף על פי שהשיר הוגדר כשיר המעביר מסר של אחדות, סולידריות ואהבת חינם, הוא "בעיקר מביך". דודי פטימר ממעריב אונליין אמר כי "למרות הפוטנציאל העצום של נבחרת כוכבים כזו, השיר די משעמם מבחינה מוזיקלית" וכי אף על פי שהשיר "מצוין ומפיח תקווה", הוא "לא מתרומם לשום מקום וקשה לי לראותו מנצח את מבחן הזמן, למרות הכוונה הטובה והמבורכת", והגדיר אותו כ"המנון מפוספס". ב-3 בדצמבר 2023, בצל מלחמת חרבות ברזל, יצאה גרסה מחודשת לשיר, תחת השם "יחד תמיד", בביצוע יוצר השיר המקורי סטטיק ואחת ממבצעיו אגם בוחבוט, ביוזמת חיל החינוך והנוער. בגרסה זו, משפטים מתוך השיר שונו והותאמו למלחמה ונוסף בית ראפ חדש לשיר בביצוע סטטיק. זהו שיר הלל לחיילות ולנשים הישראליות בעורף ובחזית. בווידאו קליפ של השיר מופיעים בוחבוט, חיילת בשירות חובה בצה"ל וסטטיק, קצין בדרגת סגן במילואים, מבצעים את השיר, לצד קטעי וידאו מיחידות צה"ל השונות. שבט אחים ואחיות על מי את חכמה? סרטון השיר "קטן עלינו" באתר יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית איתמר זהר, "קטן עלינו": השיר החדש של "אמני ישראל" לא יצליח לאחד את המדינה, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2020 עומר אדם, נועה קירל, עדן חסון, גידי גוב: כש-40 (!) אמני ישראל שרו ביחד, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2020 מערכת mako מוזיקה, ‏סטטיק, ג'ורדי ואמני ישראל - זה קטן עלינו, באתר ‏מאקו‏, 24 בנובמבר 2020 רן בוקר, 40 זמרים ויוצרים ישראלים חברו לביצוע השיר החדש "קטן עלינו", באתר ynet, 24 בנובמבר 2020 דודי פטימר, ‏פרויקט אמני ישראל בניצוחם של ג'ורדי וסטטיק - מפוספס ומשעמם, באתר מעריב אונליין, 25 בנובמבר 2020 המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים |, באתר היטליסט, ‏30 באוקטובר 2023 שירה נאות, סטטיק ואגם בוחבוט הוציאו את "הקליפ הרשמי" של צה"ל, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2023 מאיה כהן, צפו והאזינו: צה"ל בשיתוף פעולה עם סטטיק ואגם בוחבוט, באתר ישראל היום, 3 בדצמבר 2023 בר חיים, "יחד תמיד": השיר הרשמי של צה"ל עם אגם בוחבוט וסטטיק, באתר עכשיו 14, 3 בדצמבר 2023 המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏17 בדצמבר 2023 המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים, באתר היטליסט, ‏12 בדצמבר 2023
דב הרשקוביץ (אדריכל)

דב הרשקוביץ (1878 – 5 בדצמבר 1935) היה אדריכל ארץ ישראלי ומהנדס העיר השני של תל אביב בשנים 1924–1927. נולד בשם בוריס הרשקוביץ בעיר קחובה באוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית. למד בתיכון ריאלי בעיר חרסון ובמכון הממשלתי למהנדסים בנאים בפטרסבורג, לימודים שכללו גם תרגילים באדריכלות ברוח האקדמיה. נישא לאנה (חנה) מויסייבנה, פסנתרנית. לשניים נולדו בן (מיכאל) ובת, המאיירת איזה. שימש שבע שנים כמהנדס העיר טאגאנרוג, במערב רוסיה. המשיך כמהנדס אדריכל בחרקוב, אוקראינה. עם פרוץ המהפכה מונה למהנדס הראשי של חבל הדון. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל עם המשפחה בהזמנת ידידו, מאיר דיזנגוף, ראש העיר של תל אביב. המשפחה השתקעה בתל אביב. ביתו ומשרדו של הרשקוביץ היו ברחוב בצלאל יפה 3. התמנה לתפקיד מהנדס העיר זמן קצר לאחר עלייתו, בשנות כהונתו של ראש העירייה דוד בלוך-בלומנפלד. במסגרת תפקידו תכנן מספר מבני ציבור כגון בית הספר הראשון בעיר – בית הספר אחד העם, ובתי הספר תל נורדאו ובית הספר התיכוני למסחר ובית החולים הדסה ברח’ בלפור. בסביבות 1925 הגיש הרשקוביץ תוכנית לבית עירייה חדש, שמסיבות תקציביות נדחתה הקמתו והעירייה עברה למבנה זמני בבית א. סקורה בכיכר ביאליק. כתובתו האחרונה: רחוב החשמונאים 62. דב הרשקוביץ נפטר בבית החולים הדסה בירושלים. נטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. בית הספר תל נורדאו - בית ספר יסודי ברחוב מנדל'ה מוכר ספרים 19, תל אביב-יפו. בית הספר התיכוני למסחר – ברחוב גאולה 30. נבנה במהלך שנת 1925. שלמה פיינגולד נמנה עם התורמים להקמתו. בית הספר תלפיות לבנות – ברחוב העבודה 25, נבנה בשנת 1926. הסבת בית דיזנגוף בשדרות רוטשילד 16: בשלהי שנות ה-20 התווספה לבניין קומה שנייה והמבנה עוצב בסגנון האקלקטי. האולם הפתוח בקולנוע עדן. בית זלמן רבינוביץ' ברחוב ביאליק 10. נבנה בשנת 1924. מיזם פרטי שביצע במקביל לעבודתו כמהנדס העיר. בבית זה התגוררו המשורר יעקב כהן והרופא מכס מרקוזה. בית ועד הקהילה ברחוב יבנה 27, פינת שדרות רוטשילד 42. נבנה בשנת 1924. הבית האדום ברחוב הירקון, נבנה בשנים 1923–1926. נהרס, ובמקומו עומד מלון שרתון. בית דובובסקי, בית מגורים ברחוב אחד העם 41. נבנה בסביבות 1925 כמבנה בעל קומה אחת. ב-1929 נוספה עוד קומה שהושכרה כדירת פאר. בית שימשי ברחוב מונטפיורי 46. בית החולים הדסה ברחוב בלפור. אבן הפינה הונחה ב-1925 והבניין נחנך בינואר 1929. הבניין נהרס ובמקומו עומד מתחם רובע לב העיר. בית שטיימן ומסעדת ישורון, ברחוב מזא"ה 4. נבנה ב-1930 לערך בסגנון הבינלאומי עם גג שטוח. בית שנקר, רחוב ביאליק 26 (נהרס). נבנה בשנת 1931 עבור התעשיין אריה שנקר. הרשקוביץ עיצב את חזיתו בסגנון האר-דקו. הבניין נהרס ב-1994 ובמקומו עומד מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה. בית קרליץ, ברחוב יבנה 9. נבנה ב-1931. מצבה על קבר האחים של חללי מאורעות תרפ"ט בבית הקברות טרומפלדור. נבנתה בשנת 1931 בית אילגובסקי ברחוב ביאליק 13. נבנה ב-1932 בסגנון האר דקו. בית דוד וחוה רזניק – ברחוב מזא"ה 18, נבנה בסביבות 1934. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלוואן

אַלְוַואן (באנגלית: Alwan; מערבית: ألوان – "צבעים", על שום צבעי הקשת בדגל הגאווה) הוא ארגון זכויות אדם חוץ-ממשלתי, הממוקם בהמבורג שבגרמניה. הארגון נוסד על מנת לבטא את הסבל והחששות של להט"בים במזרח התיכון ובצפון אפריקה. אלוואן הוקם בנובמבר 2014 בעיראק. מטרת הארגון היא לתעד עבירות נגד להט"בים במזרח התיכון ובצפון אפריקה (MENA), ולאחר מכן לכתוב דו"חות ומחקרים, ולחקור אותם באופן שיטתי ובאובייקטיביות על מנת להבטיח את זכויותיהם של הקורבנות. ארגוני זכויות אדם רבים, מקומיים ובין-לאומיים, ממשלתיים וחוץ-ממשלתיים, וכן מגוון רחב של סוכנויות ידיעות, בין-לאומיות, מקומיות וערביות, מכירים בדיווחי הארגון כמהימנים ועושים בהם שימוש. אתר האינטרנט הרשמי של אלוואן (באנגלית) אלוואן, ברשת החברתית פייסבוק "AlwanQueer". "Report on the situation of the LGBT in MENA" (PDF). "Report on the status of LGBT in Mauritania" (PDF). "Report on the situation of the LGBT in Iraq" (PDF). "'United against racism', Germans stage mass protest against far right". Reuters (באנגלית). 2018-10-13. נבדק ב-2019-03-23.
EDGE

EDGE או Enhanced Data Rates for Global Evolution היא טכנולוגיה להעלאת קצבי העברת הנתונים ברשתות תקשורת סלולרית מסוג GSM. היא מביאה רשתות אלו לניצול כמעט מרבי של המערכות הקיימות. טכנולוגיה זו מאפשרת לתת שירותים רבים שנחשבים כשרותי "דור 3" כגון צפייה בוידאו. בישראל מופעלת רשת כזו על ידי חברת סלקום וחברת פרטנר תקשורת ברשת "דור שלישי". רשת ה-GSM היוותה בסיס לפיתוח רשת בעלת יכולת העברת נתונים בקצב גבוה. הפיתוח נעשה בשני שלבים. בשלב הראשון פותחה הרשת להעברת נתונים בשיטת "חבילות מידע" (Packets), שיטה הנקראת GPRS. שיטה זו זהה לשיטה עליה מבוססת רשת האינטרנט. לשיטת ה-GPRS יש יכולת להעביר נתונים בקצבים גבוהים, בהתאם לרמת הקליטה של המכשיר הסלולרי. המתכננים שמרו על איפנון בשיטת GMSK, שבה כל תו שווה ערך לביט אחד, ושינוי הקצב נקבע לפי שיטת הקידוד כלהלן: Coding Scheme-1 8 Kbps Coding Scheme-2 12 Kbps Coding Scheme-3 14.4 Kbps Coding Scheme-4 20 Kbps בשלב השני, נוספו עוד כתשע שיטות קידוד, אך קפיצת המדרגה הייתה שינוי שיטת האיפנון ל-8PSK, אשר בה כל תו שווה ערך לשלושה ביטים, דבר שהגדיל את מהירות השידור פי שלושה באופן תאורטי. להלן שיטות הקידוד והאיפנון במקביל לקצב השידור: Modulation Coding Scheme-1 GMSK 8.4 Kbps Modulation Coding Scheme-2 GMSK 11.2 Kbps Modulation Coding Scheme-3 GMSK 14.8 Kbps Modulation Coding Scheme-4 GMSK 17.6 Kbps Modulation Coding Scheme-5 8PSK 22.4 Kbps Modulation Coding Scheme-6 8PSK 29.6 Kbps Modulation Coding Scheme-7 8PSK 44.8 Kbps Modulation Coding Scheme-8 8PSK 54.4 Kbps Modulation Coding Scheme-9 8PSK 59.2 Kbps מעצם היות הרשת מבוססת על "חבילות מידע", ניתן היה לפתח מנגנון יתירות מתוספת (Incremental Redundancy). לפי מנגנון זה לכל חבילת מידע שנשלחת, צריך לקבל אישור על קבלתה. במקרה שלא התקבל אישור, החבילה תישלח בשנית על ידי קידוד או איפנון אחר. שיטת היתירות שומרת על קצב שידור גבוה גם בתנאים לא אופטימליים ובסביבה של הפרעות. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 שקדו תומכי הטכנולוגיה בשיפור קצב השידור והחסינות לרעש של השיטה. אחת מדרכי השיפור היא הוספת גמישות למערכת, כך שתוכל לתמוך בשילובן של מספר שיטות קידוד ללא הגבלה. בשנת 2007 הודיעה חברת אריקסון על פיתוח תקן הנקרא EDGE Evolution שישדרג את מהירות העברת הנתונים ב-EDGE עד פי שלושה תוך כדי שיפור באמינות ויכולות הרשת עד שנת 2009.
אלכסנדר טירנניץ'

אלכסנדר טירנניץ' (בסרבית: Aleksandar Tirnanić;‏ 15 ביולי 1910 – 13 בדצמבר 1992) היה כדורגלן ומאמן יוגוסלבי, ששיחק בעמדת הכנף ימני. הוא השתתף עם נבחרת יוגוסלביה במונדיאל הראשון ב-1930, ונחשב לאחד מגדולי שחקני OFK בלגרד בכל הזמנים. טירנניץ' נולד ב-15 ביולי 1910 בעיירה הקטנה קרניבו שבממלכת יוגוסלביה של אז. כשהיה תינוק עבר עם משפחתו לבירה בלגרד. הוא בקושי זכר את אביו שמת בשנת 1914 במהלך מלחמת העולם הראשונה. טירנניץ' פיתח אהבה לכדורגל מגיל צעיר ושיחק במגרשי שכונת בארה ונצ'יה שלצד נהר סאווה. את קריירת הנוער שלו החל כאשר המאמן רדנקו מיטרוביץ' הבחין בו משחק שם והביא את הכישרון הצעיר למחלקת הנוער של SK יוגוסלביה. עם זאת, טירנניץ' עבר במהרה למחלקת הנוער של OFK בלגרד, שם התפתח לשחק ככנף ימני. כשהוא מימש את הפוטנציאל שלו הוא פרש מלימודים למען הכדורגל. בשנת 1927 כשהוא בן 17 עשה את הופעת הבכורה במדי OFK בלגרד, תפס את מקומו במהרה ושיתף פעולה בקישור עם בלאגויה מריאנוביץ'. את מרבית הקריירה הוא בילה במועדון שעבורו ערך 500 הופעות וכבש 523 שערים, ובנוסף לכך זכה עימו ב-5 תוארי אליפות. בשנת 1937 עזב את OFK בלגרד ושיחק בכמה קבוצות מהעיר בלגרד, חלקן לא קיימות יותר, עד שפרש מכדורגל ב-1943. במדי נבחרת יוגוסלביה השתתף במונדיאל 1930. ב-14 ביולי, יום לפני יום הולדתו ה-20, כבש טירנניץ' את השער הראשון בהיסטוריה של יוגוסלביה בטורניר בניצחון 1–2 על ברזיל. בחצי הגמר נבחרתו הפסידה 6–1 למארחת אורוגוואי. הוא זכה עימה בטורניר גביע בלקאן של 35–1934 תוך כדי שהוא ואלכסנדר תומאסביץ' כובשים 3 שערים ומסיימים כמלכי השערים. מאוחר יותר טירנניץ' גם אימן אותה במונדיאל 1954 ו-1958, המשחקים האולימפיים ב-1948, 1952, 1960 (בו זכתה במדליית זהב) וביורו 1960 בו סיימה במקום השני. טירנניץ' נפטר ב-13 בדצמבר 1992 בבלגרד בגיל 82. בשנת 2014 יצא סרט סרבי בשם "נראה אותך במונטווידאו" המדבר על הנבחרת היוגוסלבית במונדיאל 1930. דמותו שוחקה על ידי מילוש ביקוביץ'. OFK בלגרד אליפות יוגוסלביה (5): 1931, 1933, 1935, 1936, 1939 נבחרת יוגוסלביה מקום רביעי בגביע העולם: 1930 גביע בלקאן: 35–1934 סגנית אליפות אירופה: 1960 מדליית זהב אולימפית: 1960 מדליית כסף אולימפית (2): 1948, 1952 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר טירנניץ' בוויקישיתוף אלכסנדר טירנניץ', באתר Transfermarkt אלכסנדר טירנניץ', באתר WorldFootball.net אלכסנדר טירנניץ', באתר National Football Teams אלכסנדר טירנניץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
פרס טוביאס

פרס טוביאס (בשוודית: Tobias Priset) היה פרס עבור מחקר לטיפול בהפרעות המטולוגיות, שנוסד על ידי קרן טוביאס בשנת 2008. הפרס הורכב מבונוס אישי של 100,000 קרונה שוודית (כ־11,000 דולר ארצות הברית) ומענק מחקר של 2 מיליון קרונה שוודית (כ־220,000 דולר ארצות הברית) בשנה לחמש שנים. מטרתו העיקרית היה לתת לזוכה הפרס את האמצעים לבצע מחקר ברמה גבוהה הנוגע לבעיות בעלות חשיבות לטיפול בתאים בהפרעות המטולוגיות (מחלות של מערכת הדם). הפרס האחרון הוענק בשנת 2016. זוכי הפרס נבחרו על ידי האקדמיה השוודית המלכותית למדעים. קרן טוביאס נוסדה בשנת 1992 במטרה "לתמוך בהקמת רישום מח עצם / תאי גזע שוודיים ולתמוך במחקר הנוגע למחלות שניתן לטפל בהן באמצעות השתלת תאי גזע / עצם". הקרן העניקה מענקי מחקר והקימה מאגר תורמי מח עצם / תאי גזע של 135,000 תורמים. בשנת 2001 העניקה קרן טוביאס מימון למשרת פרופסור למשך 15 שנים בחקר תאי גזע לפרופסור יונאס פריסן, ממכון קרולינסקה. מאז הקמתה ועד שנת 2007, קרן טוביאס העניקה 102 מענקים קטנים ליותר מ־51 חוקרים. 2008 - פרופ' קטרינה לה בלאן, בית החולים האוניברסיטאי בקרולינסקה 2009 - פרופ' סטפן קרלסון, אוניברסיטת לונד 2011 - פרופ' האנס-גוסטף לונגגרן, מכון קרולינסקה 2014 - פרופ' סטן אייריק ג'ייקובסן, מכון קרולינסקה 2016 - עוזר פרופ' דייוויד ברידר, אוניברסיטת לונד. אתר האינטרנט של קרן טוביאס (באנגלית), (בשוודית) אתר האינטרנט של פרס טוביאס באקדמיה המלכותית השוודית למדעים (באנגלית) The Tobias Foundation: Twenty Seven Years of Building Hope, tobiasstiftelsen.com, November 2019.
הלנה דוניץ' ניווינסקה

הלנה דוניץ-ניווינסקה (בפולנית: Helena Dunicz-Niwińska;‏ 28 ביולי 1915 – 12 ביוני 2018) הייתה כנרת פולנייה, חברה בתזמורת הנשים באושוויץ מתרגמת וסופרת פולנייה. ילידת וינה, גדלה בלבוב, שם התגוררה עם הוריה ואחיה עד שנת 1943. היא החלה לנגן בכינור בגיל עשר בקונסרבטוריון לבוב של החברה המוזיקלית הפולנית והמשיכה בלימודי פדגוגיה בשנים 1934–1939. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה היא נותרה בלבוב ונעצרה שם יחד עם אמה ב -1943. באוקטובר אותה שנה גורשה למחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו. ככנרת היא שולבה בתזמורת הנשים במחנה, בניהולה של אלמה רוזה. התזמורת ניגנה בשער המחנה בשעות יציאתם וחזרתם של עובדי המחנה. בקיץ יצאו העובדים בין השעות 6–5 ושבו ב-8 בערב, ובחורף יצאו בין 8 ל-7 וחזרו ב-5. לפי אחת הגרסאות, בשלבים הסופיים של השואה, עם הגירושים ההמוניים של יהודי מזרח אירופה שנשלחו ישירות לתאי הגזים, נועדה נגינת התזמורת להרגיע את הקורבנות. המוזיקה שימרה את האשליה, שהיהודים מובלים "אל המזרח", ואיפשר לאס אס להרוג באופן יעיל יותר. עם זאת, חברת התזמורת פניה פנלון (Fénelon) הכחישה בספרה האוטוביוגרפי שהתזמורת ניגנה במהלך הסלקציות, וכינתה זאת אגדה. הנגניות נאלצו גם להופיע בקונצרטים פרטיים בימי ראשון עבור קציני המחנה, וניגנו לעיתים קרובות עבור יוזף מנגלה, שהיה חובב מוזיקה קלאסית. ביום ראשון אחד הוטל על התזמורת להופיע יחד עם קרקס גמדים; הגמדים נתנו אמון מסוים ברופא האס אס, שהתלוצץ עמם, ולאחר מכן שלח אותם לתא הגזים. התזמורת נגנה גם בקונצרטים ערב מיוחדים לאנשי האס אס, שם נוגנו יצירותיהם של אדוורד גריג, רוברט שומאן ומוצרט. היא הופיעה בתזמורת מחנה בירקנאו עד ינואר 1945, ואז פונתה למחנות ריכוז אחרים בראוונסבריק ובנוישטאדט-גלווה, שם שוחררה בשנת 1945. לאחר השחרור נסעה לקרקוב. עד 1975 עבדה כסגנית ראש מערכת ההוצאה לאור לחינוך מוזיקלי בהוצאת המוזיקה הפולנית. היא תרגמה ספרות מקצועית. דוניץ' ניווינסקה נפטרה ב־12 ביוני 2018 בגיל 102. הלנה דוניץ' ניווינסקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
בינופארם

בינופארם (ברוסית: Биннофарм או Binnopharm בשמה הבינלאומי) היא חברת ביוטכנולוגיה רוסית העוסקת במחקר, פיתוח, ייצור והפצה של מוצרים פרמצבטיים. היא חברת בת של AFK Sistema והיצרנית הראשונה בעולם של חיסון ספוטניק V. בינופארם היא אחת מחברות הביופרמצבטיקה הרוסיות הגדולות ביותר עם חטיבת מו"פ משלה. החברה מפתחת ומייצרת תרופות ביוטכנולוגיות מהונדסות גנטית, כולל חיסון נגד הפטיטיס B, בהתאמה מלאה לתקני האיכות הבינלאומיים של GMP ומבצעת ייצור וסיטונאות של תרופות וחומרים פרמצבטיים. 74% מההון המורשה של החברה שייך לחברת סיסטמה. בינופארם מחזיקה ביכולות GMP הגדולות ביותר ברוסיה לייצור חיסון באמפולות (עד 80 מיליון אמפולות בשנה), כמו גם מעבדת בקרת איכות מצוידת באופן מקיף לרוסיה. החברה מפתחת תרופות משולבות מקוריות, ביוסימילרים, תרופות ביוטכנולוגיות מקבוצות טיפוליות שונות: ריאתי, נוירולוגיה, קרדיולוגיה, אונקולוגיה, גסטרואנטרולוגיה ואנדוקרינולוגיה. בקלומתאזון גלוקוז קיפרון קומביפק נתרן כלורי פרוסטופין חיסון Regevac B למבוגרים חיסון Regevak V לילדים סלבוטאמול אריתרופויטין פרמאקונאדזור אתר האינטרנט הרשמי של בינופארם בינופארם, ברשת החברתית פייסבוק בינופארם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בינופארם, ברשת החברתית VK Евтушенков Владимир: «Эпидемия коронавируса — это общая проблема и касается всех без исключения», Ридус Евтушенков Владимир Петрович — последние новости о персоне сегодня | newizv.ru, newizv.ru (ברוסית)
רצח חיים גרון

רצח חיים גרון התרחש בחודש יוני 1967. גרון היה נער שעמד בפני גיוסו לצה"ל. בימיה האחרונים של מלחמת ששת הימים נכנס לרצועת עזה שזה עתה נכבשה במטרה להצטרף לכוחות צה"ל שם כמתנדב. הוא נרצח על ידי תושב הרצועה וגופתו התגלתה שם לאחר כארבעה חודשים. בית דין צבאי הרשיע אדם אחד ברצח. חיים גרון (נולד ב-5 בספטמבר 1949) היה בן יחיד להוריו, תושב קריית ביאליק. אביו מת בתאונה מעט לפני שנולד. הוא היה חובב טבע וטיולים ובעל נטייה להרפתקנות. הוא הפסיק את לימודיו בבית הספר התיכון ובילה שנה באוניות בלב ים במסגרת צי הסוחר. לאחר מכן עבר לגור בקבוצת שילר בציפייה למועד גיוסו לצה"ל, שנקבע לחודש יולי 1967. ביום השני למלחמת ששת הימים עוכב גרון על ידי משטרת אשקלון, בעת שניסה להיכנס לרצועת עזה ולהצטרף לחיילי צה"ל שלחמו שם. הוא נחקר במשטרה ושוחרר. לאחר מכן נעלמו עקבותיו. כעבור ארבעה חודשים, ב-10 באוקטובר, נמצאה גופתו של גרון קבורה בקרקע בנחל ליד היישוב דיר אל-בלח ברצועה. נראה שלאחר ששוחרר מהחקירה במשטרה הוא הצליח להיכנס לרצועה ונרצח שם. נמצא שהגופה הוצתה, כנראה כדי לטשטש את עקבות הרוצחים. גרון זוהה בין היתר באמצעות הגופיה שלבש, שעליה נמצא סימן של מכבסת קבוצת שילר. הוא הובא לקבורה בקבוצה. במהלך חקירת הרצח זוהה נתיב שבו ככל הנראה הובל גרון הפצוע על גבי חמור אל מקום קבורתו, שנעשתה ככל הנראה על מנת להסתיר את עובדת הפגיעה בו. צה"ל פוצץ מספר בתים ובקתות לאורך נתיב זה. גבר בן 75 מדיר אל בלח ושני בניו, בני 45 ו-19, נעצרו בחשד לביצוע הרצח. האב העיד כי מצא את גרון כשהוא פצוע, כנראה ירוי, העמיס אותו על חמור והוביל אותו לנחל, שם קבר אותו, כנראה בעודו בחיים. האחראי לפגיעה הראשונית בגרון זוהה, אך הוא הספיק להימלט לירדן ולא נתפס. הגבר ושני בניו הועמדו למשפט צבאי בפני הרכב של שלושה קצינים. בית הדין הצבאי הרשיע את האב ברצח גרון על פי הודאתו וגזר עליו מאסר עולם. שני בניו זוכו על ידי בית הדין, לאחר שלא מצא ראיות המוכיחות את השתתפותם ברצח. חיים גרון, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה ידיעות באתר עיתונות יהודית היסטורית: נמשכת החקירה בנסיבות מותו של חיים גרון, למרחב, 13 בנובמבר 1967 18 נעצרו בדיר-אל-בלח כחשודים ברצח ח. גרון, דבר, 23 בנובמבר 1967 פעולות עונשין ברצועה על רצח חיים גרון, מעריב, 28 בנובמבר 1967 מאסר עולם לרוצח הנער ח. גרון; שני בניו זוכו מחוסר הוכחות, הצופה, 2 בפברואר 1968 לפי גרסה אחרת, שפורסמה ב-2024, גופתו של גרון נתרמה למדע על ידי אמו ומקום קבורתו איננו ידוע (אדי גל, מי מכיר את הצעיר מהקריות שנרצח בעזה - וגופתו שהוחזרה לארץ נעלמה?, mynet קריות, 29 בספטמבר 2024).
מרטין טיילור

מרטין טיילור (באנגלית: Martin Taylor; נולד ב-9 בנובמבר 1979 באשינגטון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת הבלם. מרטין טיילור למד כדורגל בעיר הולדותו ובגיל 17 הצטרף למועדון בלקברן רוברס. הוא שיחק מספר שנים בהשאלה בקבוצות אחרות באנגליה. בשנת 2004 הוא עבר לברמינגהאם סיטי. מרטין טיילור שיחק במועדון מספר עונות והיה שותף לעלייתו לפרמייר ליג בשנת 2007. אמנם לאחר העלייה הוא עבר בהשאלה לנוריץ' סיטי אך כעבור חודש בלבד חזר לקבוצת האם. בעקבות פציעה של רפאל שמיץ והעדר שחקן נוסף מרטין טיילור קיבל הזדמנות להתברג להרכב הקבוצה ולאור ההישגים על המגרש נותר בהרכב עד סוף העונה. בשנת 2008 הוא גרם לפציעה חמורה של אדוארדו דה סילבה מארסנל. לאחר התנצלות, הפרשה הסתיימה בפסילת טיילור ל-3 משחקי ליגה. בשנת 2010 טיילור עבר לווטפורד ובשנת 2012 לשפילד ונסדיי בעקבות עלייתה לפרמייר ליג. בשנים 1998–2001 מרטין טיילור שיחק מספר משחקים בנבחרת אנגליה לנוער. מדיה וקבצים בנושא מרטין טיילור בוויקישיתוף מרטין טיילור, באתר Transfermarkt מרטין טיילור, באתר BDFutbol מרטין טיילור, באתר WorldFootball.net מרטין טיילור, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.