laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם ישכר בער איזקסון

רבי אברהם ישכר בער (בערל) איזקסון (כ"ו בניסן תרנ"ד - סיון תש"ד) היה רבה של פוינילה דה סוב מונטה, רומניה ופעיל ציוני. נולד לרבי שלמה איזקסון, רבה של רומאן, ולסימא רייזל, בתו של רבי מאיר מקרעטשניף. אחיו הצעיר היה רבי מאיר איזקסון, לימים האדמו"ר מרומאן. נשא לאשה את מרים פעסיל, בתו של רבי ישראל חיים פרידמן מחבר הספר 'ליקוטי מהרי"ח'. בין 1918 ל-1920 עמד בראשות ישיבה שהקים ברומאן. בשנת ה'תרפ"ד (1923/1924) נבחר לרבה של קהילת חסידי קאסוב בפוינילה דה סוב מונטה, לצידו של רבי ברוך הגר שהיה רבם של חסידי ויז'ניץ בעיירה. על אף המתיחות בין החסידויות, בעיירה עצמה לא הייתה מחלוקת והקשרים בין הרבנים היו טובים. בשנת ה'תרצ"ד (1933/1934) החל לעורר את יהודי מרמורש לעלות לארץ ישראל והקים לשם כך אגודה ציונית חרדית. רבי אברהם נסע לפריז כדי להיפגש עם הברון רוטשילד ולגייסו לטובת האגודה שהקים, כמו כן נפגש גם עם נציגי פיק"א. בי"ב בסיון תרצ"ג (1933) כינס ועידה של האגודה ובה השתתפו רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, הרב דוד שפרבר ודוקטור יוסף פישר. חרף ההתנגדות לציונות בקרב החוגים החרדיים אז, קיבל הרב איזקסון את ברכותיהם של רבי ישראל הגר, רבי חיים הגר (השני) מקוסוב ורבי יואל טייטלבוים שאף כתב לאגודה שבראשותו מכתב תמיכה. באייר ה'תרצ"ה (1935) עלו למעלה ממאתיים תושבי מרמרוש לארץ והתיישבו ברחובות ובראשון לציון. בסיוון של אותה שנה ביקר בארץ ישראל ופעל מול הסוכנות היהודית לארגון עליית שאר יהודי מרמורש ולקליטתם של העולים הטריים. קליטתם של עולי מרמרוש בארץ נתקלה בקשיים גדולים, ולאחר כשלוש שנים חזרו חלק מהעולים ובהם הרב איזקסון לארץ מוצאם. הרב איזקסון נספה באושוויץ בחג השבועות ה'תש"ד, יוני 1944. ילדיו הם ישראל חיים - נספה בילדותו בשואה , ויחיאל יהודה - רבה של שכונת אחוזה בחיפה ורב בלוס אנג'לס. איזאקזון, אברהם ישכר דב, באנציקלופדיה של הציונות הדתית. יהודה שוורץ, מורשת רבני הונגריה, עמוד 279, חדרה, (חסר שנת דפוס). שלמה יעקב גרוס, מארמארוש, באתר היברובוקס. יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, חלק ב' עמ' 5, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) פנקס הקהילות - רומניה חלק ראשון עמוד 249. הוסכם בין הרב איזקסון והרב הגר שהראשון יכהן כאב בית הדין של העיירה והרב הגר כרב העיירה. יהדות מרמרוש מנתה באותו זמן כ-37,000 איש "כמים קרים על נפש עיפה, הצמאה ומשתוקקת להרמת ארצנו הקדושה, צדיקים יראו וישמחו בראותם, כי יראי ה' גדלו והצליחו בארצנו ארץ החיים בתורה ויראת שמים ותהיה זאת נחמתם בכפליים, המצפים אליה בכליון עיניים". - ציטוט חלקי מהמכתב (ההד. ירושלים., ההד - שנה ח - חוברת ה, שנה ח, באתר אוצר החכמה). ראה מכתבם של רבני קהילת יהודי מארמרוש לרב קוק. ראו כאן וכאן.
הסנאט של האיטי

הסנאט של האיטי (בצרפתית: Sénat; בקריאולית האיטית: Sena) הוא הבית העליון של הפרלמנט של האיטי. הסנאט מורכב משלושים מושבים, שלושה מושבים מכל אחד מעשרת מחוזות האיטי. הסנאטורים נבחרים בהצבעה עממית לתקופה של שש שנים, ושליש מהם נבחרים לשנתיים. הסנאטורים יכולים להתמודד ולהיבחר ללא הגבלת פעמים. כדי להיבחר כסנאטור, אדם חייב להיות יליד האיטי שמעולם לא ויתר על אזרחותו, מעל גיל שלושים, להתגורר במחוז מטעמו הוא מתמודד מעל 4 שנים, ובעל קרקע. לאחר הבחירות בשנת 2000, עשרים ושישה מתוך עשרים ושבעה המושבים היו של מפלגת פאנמי לאוואלאס של ז'אן ברטרנד אריסטיד. לפני הקמת מחוז ניפס בשנת 2003 היו עשרים ושבעה מושבים בסנאט. הסנאט לא נפגש לאחר הפלת ממשלת אריסטיד בפברואר 2004. ממשלה זמנית הוקמה בעקבות המרד, והסנאטורים ממפלגתו של טריסטיד לא הוכרו בתקופה זו. הסנאט הוקם מחדש והבחירות נערכו ב-21 באפריל 2006. בשנת 2015 הצטמצם הסנאט לעשרה חברים בלבד ולשכת הצירים נסגרה מכיוון שהבחירות להחלפת שליש מהסנאטורים וכל הצירים בשנת 2013 עוכבו ללא הגבלת זמן וגרמו לסנאטורים ולצירים לסיים את כהונם בינואר 2015. בבחירות לפרלמנט בשנת 2015 נבחרו מחדש הסנאטורים והכל חזר לקדמותו. הפרלמנט של האיטי פוליטיקה של האיטי בתי מחוקקים לפי מדינה אתר האינטרנט הרשמי של הסנאט של האיטי (בצרפתית) חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 94-1 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 95 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 95-3
יחסי איטליה–אלג'יריה

יחסי איטליה–אלג'יריה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של אלג'יריה לרפובליקה של איטליה. לשתי המדינות יש קשר חזק, והחלק הצפוני של אלג'יריה כיום היה בעבר טריטוריה של האימפריה הרומית אשר הייתה במקור בשטחי איטליה של ימינו. כמה אתרים היסטוריים באלג'יריה הם עדות לתקופה ההיא, כמו האתרים הארכאולוגיים של ג'ימילה ותיפאזה שהוכרזו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית. בשל מורשות היסטוריות, יחסי איטליה ואלג'יריה נתפסים כחשובים ליציבות באזור. שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון. לאחר שסיפחה האימפריה הרומית את קרתגו, ששלטה גם בצפון אלג'יריה, הממשל הרומי פיתח ממסד תרבותי חזק בשטחי אלג'יריה, שנותר מורגש היטב באלג'יריה כיום. במהלך הכיבוש הצרפתי של אלג'יריה הגיעו מתיישבים איטלקים-צרפתים כחלק מהשליטה הקולוניאלית הצרפתית באלג'יריה אשר הפכו לחלק מאוכלוסיית הפייה-נואר, והם פיתחו השפעה תרבותית משמעותית על החברה האלג'ירית. הם נאלצו לעזוב באלימות עם עצמאותה של אלג'יריה בשנת 1962. איטליה הייתה תומכת חזקה ביציבותה של אלג'יריה לאחר עשור של מלחמת האזרחים האלג'יראית, וסיפקה מודיעין לממשלת אלג'יריה במלחמתה באסלאמיסטים. לטענת ראש ממשלת איטליה מתאו רנצי, היחסים בין איטליה לאלג'יריה הם יחסים "אסטרטגיים". איטליה ואלג'יריה פעלו להעמקת הקשר בין שתי מדינות, בעיקר שיתופי פעולה כלכליים ואנרגיה. אלג'יריה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא. איטליה מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר. "Italy and Algeria, a stable partnership in a troubled region". "Relations between Italy and Algeria 'strategic', PM Renzi". "Minniti strengthens Italian-Algerian cooperation". 5 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Algeria: Italy Hopes to Strengthen Its Economic Relations With Algeria". All Africa. 2 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Italian-Algerian summit – focus on energy and industry. A new road for the Italian economy. Five agreements signed". 14 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
פאונה

פַאוּנָה (מלטינית: Fauna) היא אוכלוסיית בעלי חיים המצויה במקום מסוים ובזמן מסוים. המונח המקביל לצמחים נקרא "פלורה" ושניהם נחשבים לחלק מהביוטה הטבעית. מקור המילה "פאונה" הוא במיתולוגיה הרומית, משמה של אלת האדמה והפוריות פאונה, קרובתו של האל פאונוס, ומרוחות יער פאונים (המוכרים גם כסאטיר). שלושת השמות מקורבים לפאן (Pan) מן המיתולוגיה היוונית (panis הוא המקביל היווני לפאונה). ניתן לחלק פאונה לפי גודל: מיקרופאונה (Microfauna) – בעלי חיים קטנים, בעיקר בגודל מיקרוסקופי. מאקרו-פאונה (Macrofauna) – בעלי חיים שאורכם 4 עד 80 מילימטרים. מגה-פאונה (Megafauna) – בעלי חיים גדולים. החי בארץ ישראל החי בניו זילנד החי באוסטרליה החי בקנדה החי בארצות הברית החי במדגסקר החי בהודו החי בברזיל החי בים התיכון החי במפרץ אילת החי בכנרת פלורה אנדמיות (ביולוגיה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת ההסדר קריית גת

ישיבת ההסדר קריית גת היא ישיבת הסדר, שנוסדה בשנת תשס"ו (2007) על ידי הרב שלמה לוי, ונמצאת בקריית גת. בראשות הישיבה עומד הרב שמעון פרץ. הישיבה נוסדה בשנת ה'תשס"ו בקריית גת על ידי הרב שלמה לוי. בשנת תשע"ה מינה הרב שלמה לוי את הרב שמעון פרץ לתפקיד ראש הישיבה. במקביל התמנה הרב לוי לנשיא הישיבה. לאחר פטירתו של הרב אלישע וישליצקי הוקם גמ"ח המחלק סלי מזון למשפחות נזקקות בעיר. סמוך לישיבה נמצאת קהילת "באר אורה", המורכבת בעיקר מבוגרי הישיבה, ובראשה עומד ראש הישיבה. בתחילה מוטו הישיבה היה "תורה עם נשמה", ולאחר מכן הוא השתנה ל"תורה עם אהבה". הישיבה מדגישה את עבודת ה' ולימוד תורה מתוך אהבת ה', אהבת עם ישראל, ואהבת תורה. בישיבה נבנתה תוכנית לימוד הנקראת "יסודות", הבנויה על לימוד תנ"ך, משנה, גמרא, הלכה ואמונה בשיעור א'. הישיבה מוציאה לאור את ספרי ראש הישיבה, הרב שמעון פרץ, וספרים נוספים, בהם: רשפי דת (תשס"ב) - חידושים ועיונים בתורה על פי יסודות חז"ל והמפרשים (שני כרכים). חיי אורה - אסתר (תשס"ט) - חידושים ועיונים במגילת אסתר. חיי אורה - רות (תשס"ט) - חידושים ועיונים במגילת רות. ואהבת (תשע"ב) - מהות אהבת ישראל ודרכים להשגתה. להודות ולהלל - חנוכה - (תשע"ו) - מאמרים ושיחות על חג החנוכה ומצוותיו, וביאור מעמיק לתפילת על הניסים. להודות ולהלל - פורים (תשע"ז) - מאמרים ושיחות על חג הפורים ומצוותיו ירושלים של זהב (תשע"ז) - סיפור חייו של ר' עקיבא, מותו מעשיו ומרד בר כוכבא. ובתורתו יהגה (תשע"ט) - עיונים וחידושים בסוגיות בבבא מציעא ובבבא קמא. כולנו כאחד (תשע"ט) - בניין מידת האהבה והעצמת הקשר הזוגי. קדיש (תשפ"א) - התעמקות בקדיש וביאור מילולי ורעיוני שלו. מועדי קדשך - יום כיפור (תשפ"א) - יום כיפור בתקופת המקדש. מועדי קדשך - ראש השנה וצום גדליה (תשפ"ב) - ראש השנה, ימי התשובה ותקיעה בשופר. מועדי קדשך - סוכות (תשפ"ב) - מהות חג הסוכות שמיני עצרת ושמחת תורה. להודות ולהלל - יום העצמאות ויום ירושלים (תשפ"ב) - בירורים הלכתיים ורעיוניים בימים קדושים אלו להודות ולהלל - פסח (תשפ"ב) - מאמרים ושיחות לחג הפסח וביאור להגדה של פסח חטא העגל ופרה אדומה (תשפ"ב) - פרה אדומה ותיקון העולם שבה, התעמקות בסוד הטהרה. אורות המלחמה (תשפ"ב) - ביאור לאורות המלחמה של מרן הראי"ה. מלחמת הדעות והאמונות (תשפ"ב) - ביאור למאמר בשם זה של מרן הראי"ה. ואת רוחי אתן בקרבכם (תשפ"ג) - שיחות הרב אלישע וישילצקי. ישיבת הסדר "קריית גת", באתר איגוד ישיבות ההסדר צוות הישיבה, באתר ישיבה ההסדר קריית גת פרוייקט הישיבות של "סרוגים": ישיבת ההסדר בקרית גת, באתר "סרוגים", 5 ביוני 2011
דקר מגניסכוטוס

דקר מגניסכוטוס (שם מדעי: Epinephelus magniscuttis) הוא מין דג גדול ממשפחת הדקריים, החי במימי האוקיינוס ההודי ומזרח האוקיינוס השקט באזורים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי. דקר זה לא נחקר הרבה והוא תואר בשנת 1863 כשהוא משויך לסוג הגדול דקר. מין דקר זה יכול להגיע לאורך 150 ס"מ ולמשקל מרבי של 50 ק"ג בזכרים, הגדולים יותר מהנקבות. הוא בעל סנפירים פרוקים כהים ובעל קשקשים ורודים-בהירים המנומרים בנקודות שחורות לאורך הגוף. ראש הדקר גדול עם עיניים שחורות גדולות ולסתות בולטות רחבות, כשהלסת התחתונה מכילה שני זוגות שיניים. הדקר מצוי בטבע בימים טרופיים ונצפה במימי קוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה, מוזמביק, ראוניון, מאוריציוס, הודו, המפרץ הפרסי, קלדוניה החדשה, הפיליפינים, גינאה החדשה, שונית המחסום הגדולה שבאוסטרליה, פיג'י וטונגה. הוא חי בעומק של 50 עד 300 מטרים סביב שוניות ושוניות אלמוגים וכן לאורך חופים חוליים או בוציים והצעירים חיים במים רדודים מאוד קרוב לחוף. זהו דג טורף הניזון מדגים אחרים, רכיכות וסרטנים שהוא תופס ממארב. הדקר נידוג לאורך תחומי מחייתו ומצב שימורו בטבע הוא ללא חשש. דקר מגניסכוטוס, באתר ITIS (באנגלית) דקר מגניסכוטוס, באתר NCBI (באנגלית) דקר מגניסכוטוס, באתר FishBase (באנגלית) דקר מגניסכוטוס, באתר GBIF (באנגלית) דקר מגניסכוטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
קלרה ויבר פאריש

קלרה ויבר פאריש (באנגלית: Clara Weaver Parrish; 16 במרץ 1861 – 11 בנובמבר 1925) הייתה אמנית אמריקאית מאלבמה. אף שהפיקה כמות גדולה של עבודות במגוון רחב של מדיות, היא ידועה בעיקר בזכות ציוריה ועיצוב חלונות הויטראז'. היא הוכנסה להיכל התהילה של נשים באלבמה בשנת 1983. קלרה מינטר ויבר נולדה בסלמה ליד סרדיס, ב-16 במרץ 1861. הוריה היו ויליאם ויבר ולוסיה פרנסס מינטר, שניהם ממשפחות בולטות מקומיות. ויליאם ולוסיה ויבר טיפחו את כישרונה של בתם באמנויות. היא הצטיינה בעשייה האמנותית שלה ונשלחה בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19 ללמוד בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. לימדו אותה אמנים כמו ויליאם מריט צ'ייס, קניון קוקס, הנרי סידונס מובריי וג'וליאן אלדן וייר. במהלך תקופה זו היא חזרה לעיתים קרובות לעיר הולדתה סלמה, שם פגשה את בעלה לעתיד, ויליאם פק פאריש, יליד גרינסבורו הסמוכה. הם נישאו באוקטובר 1889. בני הזוג פאריש עברו להתגורר בניו יורק בשנת 1890, שם המשיכה קלרה את עיסוקה האמנותי וויליאם עבד כסוכן בבורסה בניו יורק. היא הציגה את ציוריה באופן נרחב בתוך כמה שנים, כולל התערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893. במהלך שנות ה-90 החלה לקדם גם אמניות בעת ששירתה בתפקיד במועדון האמנות של האישה בניו יורק. לבני הזוג נולדו שתי בנות ושתיהן מתו צעירות מאוד. לאחר מות אחת מהן היא פיתחה עניין בעיצוב פסיפסים, ציורי קיר ועיצוב ויטראז'ים. היא הפכה למעצבת ויטראז'ים בחברת טיפאני וביצעה עבודות רבות כולל חלונות לכנסיית סנט מייקל בניו יורק בשנת 1895. כמו כן, היא תכננה מספר חלונות לכנסיות באלבמה בתקופה זו, כולל כנסיית הצלב הקדוש באיוניאון טאון, כנסיית אפיסקופאל כריסטוס בטוסקאלוזה, הכנסייה הבפטיסטית הראשונה של סלמה, וכנסיית אפיסקופלית של סנט פול בסלמה. היא איירה ספר פולקלור אפרו-אמריקאי מאת מרתה סוייר גילוב בשנת 1898. גילוב, ילידת אלבמה נוספת, הייתה ידועה בסיפורים על עבדים וסיפורי ילדים. בעלה של פאריש נפטר מהתקף לב בעת שנסע ברכבת מוושינגטון הבירה לביתם בניו יורק ב-29 באפריל 1901. מותו הותיר אותה אלמנה בגיל ארבעים. היא המשיכה בעבודתה והציגה בתערוכה העולמית בפריז במהלך שנת 1900. ציוריה בסגנון אר-נובו הושפעו מעבודותיה בוויטראז'ים. אף על פי שפאריש נסעה בעבר הלוך ושוב בין ניו יורק לצרפת, היא עברה להתגורר בפריז במשך מספר שנים החל משנת 1910. היא הציגה בסלון בפריז ובאקדמיה המלכותית בלונדון. בזמן שהיא למדה באקדמיה קולארוסי וביקרה בקתדרלות כדי ללמוד על הויטראז'ים מימי הביניים. היא טיילה רבות בצרפת ובאיטליה. במשך שנים רבות היא קיימה סטודיו בפריז במונפרנאס. היא חזרה לניו יורק בשנת 1914. היא נפטרה ב-11 בנובמבר 1925 בביתה בניו יורק. היא נקברה לצד בעלה בבית העלמין בסלמה, אלבמה. בצוואתה הוקמה קרן צדקה ה-"Weaver-Parrish Memorial Trust", המספקת סיוע לנזקקים בסלמה ומחוז דאלאס. כמו כן, הקרן מעניקה מלגת מכללות אחת לשנה לבוגרת בית הספר התיכון בסלמה. מדיה וקבצים בנושא קלרה ויבר פאריש בוויקישיתוף קלרה ויבר פאריש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Brown, C. Reynolds (1980). Clara Weaver Parrish. Montgomery: Montgomery Museum of Fine Arts. pp. 1–32 Clara Parrish :, The Johnson Collection, LLC (באנגלית) The Weavers of Selma - Birmingham Museum of Art, web.archive.org, ‏2011-09-15 Martha Sawyer Gielow, Encyclopedia of Alabama (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קלרה ויבר פאריש".
דקר צ'בוודי

דקר צ'בוודי (שם מדעי: Epinephelus chabaudi) הוא מין דג גרם ממשפחת הדקריים, החי במימי האוקיינוס ההודי ממזרח אפריקה שבין סומליה וקניה ודרומה עד מוזמביק וקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה ונצפה גם בהודו, עומאן ואיי סיישל. לרוב הוא מצוי לאורך שוניות אלמוגים וקרקעית סלעית בעומק 9 עד 400 מטרים מתחת פני הים. הצעירים מצויים בקרבת החוף לאורך מנגרובים, לגונות ואף בשפכי נהרות. דקר זה יכול להגיע לאורך של 137 ס"מ ולמשקל 55 ק"ג, אך נפוץ יותר באורך 70 ס"מ. הוא בעל גוף עגלגל מוארך בצבע ורדרד-אפרפר ולרוב ללא כתמים. הצעירים בעלי צבע חום-אפרפר עם פסים כהים ועם כתם שחור בתחילת הזנב. הוא בעל לסתות גדולות, סנפיר גבי גדול ופרוק היוצר רעמה עד סנפירי השת וסנפירי חזה קצרים ומעוגלים. מין זה אורב לטרף של דגים אחרים, רכיכות כמו תמנוניים וסרטנים לאורך האלמוגים או השוניות וחוטף אותם במהירות בפיו. הוא נידוג לאורך תחומי מחייתו למאכל. דקר צ'בוודי, באתר ITIS (באנגלית) דקר צ'בוודי, באתר NCBI (באנגלית) דקר צ'בוודי, באתר FishBase (באנגלית) דקר צ'בוודי, באתר GBIF (באנגלית) דקר צ'בוודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דקר דיימלי

דקר דיימלי (שם מדעי: Epinephelus daemelii) הוא מין דג גדול ממשפחת הדקריים, החי במערב האוקיינוס השקט שלחופי ניו זילנד ודרום אוסטרליה סביב ניו סאות' ויילס. מין דקר זה יכול להגיע לאורך של מעל 200 ס"מ ולמשקל 68 ק"ג, אך לרוב הוא קטן יותר. הוא בעל גוונים אפורים-כהים עד חום ובעל פסים חומים כהים מקווקוים לאורכו בפלג הגוף העליון. הראש גדול ושחור והסנפירים קטנים ומעוגלים כשסנפיר הגב קצר ופונה לכיוון הזנב השרירי. אצל דקר זה חלה דיכוגמיה אצל נקבות באורך 100 עד 110 ס"מ, סביב גיל 20 או 30 אשר הופכות לזכרים. זהו מין שוכן בחופים סלעיים קרוב לקרקעית או סביב כרי אצות לאורך החופים עד לעומק 50 מטרים. הוא ניזון מדגים או מסרטנים שהוא תופס ממארב. הדקר נידוג כדג מאכל לאורך חופי ניו זילנד וניו סאות' ויילס אך האוכלוסיות שסביבם החלו להיכחד עקב דיג יתר בחניתות ועקב הרגלי הרבייה המאוחרים של המין וכן קרבתו לחופים. כיום הוא מין מוגן באוסטרליה האסור בדיג כלל. מדיה וקבצים בנושא דקר דיימלי בוויקישיתוף דקר דיימלי, באתר ITIS (באנגלית) דקר דיימלי, באתר NCBI (באנגלית) דקר דיימלי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דקר דיימלי, באתר FishBase (באנגלית) דקר דיימלי, באתר GBIF (באנגלית) דקר דיימלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אווטאר - פרקים

אווטאר: כשף האוויר האחרון (בסינית: 降世神通: 最後的氣宗, באנגלית: Avatar: The Last Airbender - מילולית: אווטאר: מכופף האוויר האחרון) היא סדרת אנימציה שנוצרה על ידי מייקל דנטה דימרטינו ובריאן קונייצקו ושודרה בניקלודיאון בין 2005 ל-2008. הסדרה מתרחשת בעולם של תרבויות סיניות מכמה אזורים ותקופות בסין שבו באמצעות תנועות של אמנויות לחימה סיניות, חלק מהאנשים הנקראים כשפים מסוגלים לכשף אחד מארבעת היסודות והאווטארים מסוגלים לכשף את כולם. העלילה עוקבת אחר הרפתקאותיו של אווטאר אנג המנסה להציל את העולם ולעצור את המלחמה עם אומת האש בעזרת דמויות נוספות. בשתי העונות הראשונות של התוכנית 20 פרקים ובעונה השלישית 21 פרקים. להלן רשימה של כל 61 הפרקים בסדרה. הסדרה מתרחשת 100 שנים לאחר שאומות האש מכריזה על מלחמה נגד כל שאר האומות, ומשמידה את כל אומת האוויר בכדי להרוג את האווטאר הבא הידוע בתור כשף אוויר, בשם אנג. האווטאר נלכד בקרח למשך 100 שנים, ואינו יודע דבר על המלחמה. הסדרה מתחילה בכך שאנג שוחרר בטעות על ידי קטרה, כשפית מים. לאחר מכן, הסדרה עוקבת בעיקר אחר הרפתקאותיהם של אווטאר אנג וחבריו קטרה, סוקה וטוף, כאשר אנג מתכונן לקרב מול אדון האש. העלילה מתמקדת גם בצוקו, נסיך אומת האש המגורש ונטול הירושה שעובד כדי לתפוס את האווטאר ולקבל את כבודו בחזרה. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: חלק משמות הפרקים בעברית הם תרגום מקורי ולא רשמי. פיילוט (אווטאר: כשף האוויר האחרון) האגדה של קורה - פרקים Mell, Tory Ireland, Avatar: The Last Air Bender - "The Boy in the Iceberg" Review, IGN, 2012 Mell, Tory Ireland, Avatar: The Last Airbender - "The Southern Air Temple" Review, IGN, 2012
קרישנה צ'נדרה בהטצ'ריה

קרישנה צ'נדרה בְּהָטָצָ'רְיָה (בבנגלית: কৃষ্ণ চন্দ্র ভট্টাচার্য ; באנגלית Krishna Chandra Bhattacharya או בראשי תיבות KCB; ‏12 במאי 1875 – 11 בדצמבר 1949) היה פילוסוף הודי משפיע שפעל באוניברסיטת כלכותה. בהטצ'ריה היה ידוע בשיטת "הפרשנות הקונסטרוקטיבית" (constructive interpretation) באמצעותה שאלות ובעיות שנוסחו בשיטות של פילוסופיות הודיות עתיקות מנוסחות מחדש כך שניתן ללמוד אותן בהשוואה לסוגיות פילוסופיות מודרניות. אחת הסוגיות שהעסיקו אותו בבמיוחד הייתה השאלה כיצד התודעה יוצרת יקום חומרי לכאורה. בהטצ'אריה עודד את הרעיון של קוסמופוליטיות מוטמעת, בה שיטות של פילוסופיה הודית עברו תהליך של "מודרניזציה" באמצעות הטמעה מעמיקה ולא באמצעות חיקוי עיוור של רעיונות אירופיים. הפילוסוף הישראלי דניאל רוה כתב אודותיו: בהטצ'ריה היה מלומד ואיש אקדמיה שהתעניין במושג החופש ברמת התבונה או הידיעה, הרצון והרגש. לכן כתב על הפילוסופיה של מסורות האדויטה-ודאנטה והסאנקהיה (חופש ברמת הידיעה), על הפילוסופיה של היוגה של עמנואל קאנט (חופש ברמת הרצון), תורת הרסה, הלוא היא תורת האסתטיקה ההודית הקלאסית (חופש ברמת הרגש). — דניאל רוה, חוטים פילוסופיים ביוגה של פטנג'לי הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010, עמ' 23-24 קרישנה צ'נדרה בהטצ'ריה נולד בסרמפורה במשפחה של חוקרי סנסקריט. בהטיצ'ריה למד בבית ספר מקומי. לאחר שעבר את בחינת הבגרות בשנת 1891 הוא עבר למכללת הנשיאות (אנ'), שהייתה קשורה אז לאוניברסיטת כלכותה. Studies in Sankhya Philosophy Studies in Philosophy Studies in Vedantism Implications of Kant's Philosophy (translation of Kantadarsaner Tatparyya) The Subject as Freedom Search for the Absolute in Neo-Vedanta מדיה וקבצים בנושא קרישנה צ'נדרה בהטצ'ריה בוויקישיתוף Chattopadhyaya, Debiprasad (1992). Lokayata: A Study in Ancient Indian Materialism (Seventh ed.). New Delhi: People's Publishing House. p. xi. ISBN 81-7007-006-6. https://www.academia.edu/29275455/Freedom_in_Thinking_The_Immersive_Cosmopolitanism_of_Krishnachandra_Bhattacharya_2017_ Basant Kumar Lal (1978). Contemporary Indian Philosophy. Motilal Banarsidass. p. 223. ISBN 978-81-208-0261-2. ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ממשלת האיטי

ממשלת האיטי היא הרשות המבצעת של האיטי. בראשות הממשלה עומד ראש הממשלה, וחברים בה שרים. ראש הממשלה נבחר על ידי הנשיא, ושרי הממשלה נבחרים על ידי ראש הממשלה. משרד התכנון ושיתוף פעולה חיצוני המשרד לאיכות הסביבה משרד הביטחון משרד המסחר והתעשייה משרד החינוך הלאומי והכשרה מקצועית משרד הכלכלה והאוצר משרד המשפטים והביטחון הציבורי משרד התקשורת משרד התיירות משרד החקלאות, משאבי הטבע ופיתוח הכפר משרד הרווחה והעבודה משרד הפנים והקהילות הטריטוריאליות משרד הבריאות משרד החוץ משרד העבודות הציבוריות, התחבורה והתקשורת משרד הנוער והספורט משרד התרבות המשרד למעמד וזכויות האישה משרד התושבים הזרים המשרד לתוכניות חברתיות ופרויקטים של הממשלה (הועבר לראש הממשלה) Caribbean Elections | Cabinet of Haiti, caribbeanelections.com
Lento (שיר של לורן חורגי וטייני)

"Lento" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לורן חורגי והמפיק המוזיקלי הפורטוריקני טייני (אנ'). נכון ליולי 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-25 מיליון פעמים בספוטיפיי, מה שהופך אותו לאחד משיריה המצליחים ביותר של חורגי ברשת הסטרימינג הזו. השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד השירים הדיגיטליים הלטיניים. הווידאו קליפ של הסינגל, בבימויו של דאוויט נ. מ., הועלה לחשבון היוטיוב של לורן חורגי ב-20 במרץ 2020. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-16 מיליון פעמים. מידע על הסינגל "Lento" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Lento" באתר יוטיוב מידע על השיר "Lento" באתר iTunes מידע על השיר "Lento" באתר ספוטיפיי מידע על הרצועה "Lento" באתר ספוטיפיי מידע על השיר "Lento" באתר טיידל Lauren Jauregui Plans to Cook Up Some 'Genius Sh-- During Quarantine' to Follow the 'Sensual Energy' of 'Lento', Billboard (באנגלית) Brittany Spanos, Brittany Spanos, Lauren Jauregui Wants to Slow Things Down on New Single 'Lento', Rolling Stone, ‏2020-03-20 (באנגלית אמריקאית) Lento, נבדק ב-2021-07-11 Lauren Jauregui, Billboard (באנגלית אמריקאית) Lauren Jauregui, Tainy - Lento (Official Video), נבדק ב-2021-07-11
ליגת הנשים לפעולה חברתית

ליגת הנשים לפעולה חברתית (בצרפתית: Ligue Féminine d'Action Sociale) היה ארגון נשים בהאיטי, שנוסד בשנת 1934. הוא הוקם על ידי הסופרג'יסטית המובילה איבון סילבן. הוא מילא תפקיד חשוב למאבק למען זכות הבחירה לנשים, שניתנה לבסוף בשנת 1950. הארגון נוסד בשנת 1934. הארגון נאסר על ידי החוק חודשיים לאחר הקמתו. הליגה נתמכה על ידי השמאל הפוליטי בהאיטי ויעדיה כללו: יותר בתי ספר לבנות, שוויון לנשים בדיני משפחה, שכר שווה לנשים, זכויות הצבעה לנשים, איגודי עובדים חופשיים ומשרד עבודה עם לשכת נשים. הקונגרס הראשון של נשות האיטי אורגן על ידי הליגה, והוא התקיים בתאריכים 10-14 באפריל 1950. בקונגרס, נשאה הסופרג'יסטית וחברה הליגה, אליס גארוטי, נאום נלהב לגבי מצב ההשכלה של נשות האיטי. בנאומה, היא אמרה שמתייחסים לנשים "כמו ילדים וחולי נפש". בטקס הסיום של הקונגרס הגישה הליגה רשימה רשמית של דרישותיהן. המשרד למעמד וזכויות האישה של האיטי סולידריות נשות האיטי מעמד האישה בהאיטי מדיה וקבצים בנושא ליגת הנשים לפעולה חברתית בוויקישיתוף Chelsea Stieber, Haiti's Paper War: Post-Independence Writing, Civil War, and the Making of the Republic, 1804-1954, NYU Press, 2020-08-18, ISBN 978-1-4798-0213-5. (באנגלית) https://www.asfcanada.ca/blogue/le-feminisme-haitien-portrait-dun-mouvement-fort/, www.asfcanada.ca (בצרפתית)
ג'מאל מוזלי

ג'מאל מוזלי (באנגלית: Jamahl Mosley; נולד ב-6 באוקטובר 1978) הוא כדורסלן עבר, ומאמן כדורסל אמריקאי. משמש כמאמן הראשי של קבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. מוזלי נולד במילווקי, ויסקונסין, וגדל בדרום קליפורניה. בין השנים 1997–2001 למד באוניברסיטת קולורדו, ולאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים כוללים של 11.4 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק. בין השנים 2001–2005 שיחק לתקופות קצרות בקבוצות מקצועיות ממקסיקו, אוסטרליה, ספרד, פינלנד וקוריאה הדרומית. עם פרישתו ממשחק, בשנת 2005, הצטרף מוזלי לצוות האימון של דנוור נאגטס מליגת ה-NBA, בתור "מאמן לפיתוח שחקנים" (Player development coach). בין השנים 2007–2010 שימש בקבוצה כעוזר מאמן מן המניין, תחת המאמן הראשי ג'ורג' קארל. בשנת 2010 מונה לעוזר מאמן בקליבלנד קאבלירס, וב-4 עונותיו בתפקיד היה עוזרם של המאמנים ביירון סקוט ומייק בראון. בין השנים 2014–2021 שימש כעוזרו של ריק קרלייל, מאמן דאלאס מאבריקס. החל משנת 2018 היה אחראי על האסטרטגיה ההגנתית של המאבריקס. לקראת עונת 2021/2022 מונה למאמן הראשי של אורלנדו מג'יק, במקומו של סטיב קליפורד. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket הסטטיסטיקות של מוזלי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com מוזלי מונה למאמן המג'יק, באתר הקבוצה, 11 ביולי 2021