laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם דויטש

הרב ד"ר אברהם דויטש (1889, מאדיאד-גוץ, הונגריה – 25 במאי 1953, ישראל) היה רב הונגרי וחבר הכנסת השנייה מטעם אגודת ישראל. דויטש נולד במאדיאד-גוץ שבהונגריה בשנת 1889. אחרי לימודים בישיבות בגלנטא ובפרסבורג הוסמך לרבנות. בהמשך כיהן כרב בעיר קולסול. למד באוניברסיטת וינה, וסיים כדוקטור לחינוך ופילוסופיה. בשנת 1920 התמנה למנהל מוסדות החינוך של הקהילה האורתודוקסית בבודפשט והיה פעיל בקהילה. במהלך מלחמת העולם השנייה, דויטש השתתף בועידת ברמודה כנציג יהדות הונגריה, בניסיון למצוא פתרון להגנת הפליטים שנמלטו מגרמניה הנאצית. במהלך המלחמה נשלח לברגן-בלזן, ולבסוף הגיע בשנת 1944 לשווייץ כניצול "רכבת קסטנר". שם נשאר עד עלייתו לישראל בשנת 1945. עם הגעתו לישראל התגייס בה לפעילות ציבורית באגודת ישראל ומונה ליו”ר מחלקת החינוך של אגודת-ישראל. בדצמבר 1948 עם ההכרה בבתי הספר של אגודת ישראל כזרם רביעי, מונה דויטש למפקח ראשי של רשת בתי-הספר של אגודת ישראל. נבחר מטעם אגודת ישראל לכנסת השנייה ב-30 ביולי 1951 וכיהן בה עד לפטירתו ב-25 במאי 1953. היה חבר כנסת היחיד בסיעתו שהצביע בעד קבלת כספי השילומים מגרמניה. במסגרת כהונתו היה חבר במספר ועדות: ועדת הכנסת, ועדת החוקה, חוק ומשפט, וועדת החינוך והתרבות. אברהם דויטש נפטר ב-25 במאי 1953 ונקבר בבית הקברות שומרי שבת. אברהם דויטש, באתר הכנסת אברהם דויטש, באתר כנסת פתוחה הרב ד"ר אברהם דויטש איננו, שערים, 25 במאי 1953 320 יהודים מהונגריה הגיעו לבאזל, המשקיף, 3 בספטמבר 1944 607 פדויי מחנות הגיעו ארצה, שערים, 7 בספטמבר 1945 דר"ש מהגולה, הצופה, 25 בספטמבר 1945 אגודת ישראל דורשת הקמת "חזית מאוחדת", הַבֹּקֶר, 14 באוקטובר 1945 בפנימיית המפעל למען ילדי ישראל בכפר סבא, שערים, 24 ביולי 1947 מחלקת החנוך מודיעה, קול העם, 7 בדצמבר 1948 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוס הדור

אירוס הדוּר (שם מדעי: Iris lortetii) הוא מין של גאופיט בעל קני שורש הבא ממשפחת האירוסיים בסוג אירוס, בתת-הסוג אירוס (Iris Iris) בסקציה אירוסי ההיכל. האירוס ההדור, כמו שאר מיני האירוס, הוא ערך טבע מוגן בישראל. אירוס הדור הוא צמח נדיר ואנדמי לארץ ישראל, בה הוא צומח בכמה ריכוזים, באוכלוסיות בודדות, המרוכזות כולן באזור מוגבל בצפון-מזרחו של הגליל העליון, בין חצור הגלילית וחולתה בדרום, לאבל בית מעכה ומשגב עם בצפון והר פועה במערב, באזור האירנו-טורני (ראו צמחיית ארץ ישראל) בשולי חורש ים-תיכוני ובמדרונות מכוסי בתה. ניתן למוצאו ליד סירה קוצנית ופרחים עשבוניים אחרים כגון פשתה שעירה. הוא גדל בגבהים שבין 200 ל-850 מטר על אדמות גירניות או אדמת טרה רוסה. האירוס ההדור הוא גאופיט בעל קני שורש מעובים המשמשים כאיבר האגירה. העלים נובטים עוד בסתיו, והם זקופים, ארוכים, דקים ודמויי חרב. הפריחה עצמה היא בחודש אפריל ולעיתים מסוף מרץ עד תחילת מאי, תלוי במשטר הגשמים ותנאי מזג האוויר באותה שנה. הפרח עצמו גדול והדור: גובה עמוד הפריחה נע בין 30 ס"מ ל-65 ס"מ, וקוטר הפרח נע בין 10 ס"מ ל-15 ס"מ. צבע הפרח הוא לבן-ורוד עם נקודות רבות וקטנות המקשטות אותו כעורקים בצבע חום עד סגול. האירוס ההדור נחשב להדור ולמרהיב שבאירוסי ישראל ומכאן שמו העברי. שמו המדעי הוא על שם החוקר (רופא צרפתי בשם Lortet) שסייע בתיאור המדעי של הצמח. בעבר, בשל יופיו, הצמח נקטף רבות על ידי סוחרים שמכרו שורשים ופרחי אירוס לאירופה. הדבר הביא את המין לכמעט הכחדה מנופי ארץ ישראל. הדבר הביא לנקיטת פעולות שימור בידי מדינת ישראל שכללו את הכרזתו כצמח מוגן, הקמת שמורות טבע במקומות בהם הוא פורח, וכן ריבוי יזום מזרעים. למרות שהאירוס ההדור החל להשתקם בעקבות מאמצים אלו, הוא עדיין מוגדר כצמח בסכנת הכחדה. שמורות הטבע של אירוס הדור כוללות את שמורת עינות חצור שהוכרזה בסוף 1969 ואת שמורת טבע אירוס הדור מנרה שהוכרזה במרץ 2009. בשנת 1978 הוציא השירות הבולאי בול הנושא ציור של אירוס הדור. ישנם המסווגים את אירוס השומרון כתת-מין של אירוס הדור. מקבץ אירוסים הדורים פרטי הפרח פרח בודד של אירוס הדור עזריה אלון (עורך) ומיכאל אבישי (כותב הערך), החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, עמ' 244–245. אירוס הדור, באתר NCBI (באנגלית) אירוס הדור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אירוס הדור, באתר צמח השדה אירוס הדור, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אירוס הדור, באתר GBIF (באנגלית) אירוס הדור, באתר The Plant List (באנגלית) אירוס הדור, באתר IPNI (באנגלית) תמונות של אירוס הדור, פליקר אירוס הדור באתר הרשימה האדומה של IUCN עזריה אלון (עורך) ומיכאל אבישי (כותב הערך), החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, עמ' 244–245. אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005 מיכאל עוזרמן, אירוס בעל זקן, דבר, 30 במרץ 1983 עזריה אלון, עלון פרחים - אירוסים, באתר התאחדות בולאי ישראל בולים ישראליים חדשים, מעריב, 24 בנובמבר 1978 מידע על בול אירוס הדור, באתר התאחדות בולאי ישראל עזריה אלון, איריסים שבים אל אחיהם, למרחב, 30 באפריל 1968
של מי השורה הזאת?

של מי השורה הזאת? היא תוכנית בידור והומור ששודרה בישראל. התוכנית היא גרסה ישראלית של פורמט תוכנית האלתורים הטלוויזיונית האמריקאית "של מי השורה הזאת בכלל?". התוכנית שודרה בשנים 2000–2001 בערוץ 2 בזכיינית טלעד, ושוב בשנים 2006–2007 בערוץ עשר. התוכנית בנויה מארבעה שחקנים שמבצעים משחקי תיאטרון וקטעי אלתור שונים לפי הוראות מנחה התוכנית (שלמה בראבא בעונות הראשונות, עידן אלתרמן החל מהעונה השלישית) וגחמות הקהל באולפן. המשחקים עצמם הומוריסטים ומטרתם להצחיק את הקהל. השחקנים יכולים למצוא עצמם מאלתרים מצבים ומשנים סגנונות משחק, מדברים בשאלות בלבד ושרים שירים כשהכל מאולתר. בפועל, השחקנים מאלתרים מול קהל, כאשר בטלוויזיה משודרים רק האלתורים הטובים ביותר. התוכנית הישראלית שודרה במשך 4 עונות: עונה ראשונה (ערוץ 2, 2000) - 14 פרקים עונה שנייה (ערוץ 2, 2001) - 16 פרקים עונה שלישית (ישראל 10, 2006) עונה רביעית (ישראל 10, 2007) עונות ראשונה ושנייה: שלמה בראבא (מנחה) דרור קרן שירה אלון אלון נוימן רועי לוי שרון טייכר תומר שרון יסמין קדר עונה שלישית: עידן אלתרמן (מנחה) תומר שרון שמוליק לוי אלינור סלע מאור כהן יעל לבנטל בעונה הרביעית הצטרפו לצוות העונה השלישית יובל שגב ודוד קיגלר יחד עם ארי עמית. משחק מכור "של מי השורה הזאת?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) של מי השורה הזאת?, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רוני קורן-דינר, של מי הפורמט הזה?, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006 ניר קיפניס, ‏סוף-סוף השורה שלנו, באתר גלובס, 5 ביולי 2000 עכבר העיר, של מי השורה הזאת, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006 סמדר הירש, ‏טלעד משקיעה 10 מיליון דולר בעונת שידורי הקיץ, באתר גלובס, 5 ביוני 2001 הערב בטלוויזיה / יום שלישי 20.4.07, באתר גלובס, 20 במרץ 2007 לילי עבודי, עכבר צומת השרון, כולכם אלתרו נא איתי, באתר הארץ, 20 ביוני 2007
בוציץ סוככני

בוציץ סוככני (שם מדעי: Botomus umbellatus) הוא צמח מים חד-פסיגי רב שנתי, המין היחיד בסוג בוציץ, הנחשב לפי מיון ה-APG II, כסוג היחיד במשפחת הבוציציים. שם הסוג העברי מציין את בתי הגידול הבוציים בהם הוא גדל, והמדעי פירושו ביוונית "חותך שור" (βόδι - שור; τομή - חתך), על שום חדותם של עליו המרתיעים את הבקר מאכילתם. תואר המין מתאר בלטינית ובעברית את צורת הסוכך של התפרחת. הבוציץ צומח בתוך מים עומדים או זורמים לאט. הצמח נדיר ומוגן בישראל. צומח בגולן, בגליל ובמישור החוף. עליו הסרגליים הצומחים מקנה השורש העבה שלו מגיעים לאורך מטר ולפעמים יותר. התפרחת צומחת בראש גבעול יחיד המגיע לגובה 1.5 מ'. לגבעול רקמה אוורירית הגורמת לו לצוף. הפריחה בחודשים אפריל עד אוגוסט. הפרחים בצבע לבן-ורוד עד לילך עז. הפרי הוא הלקט הבנוי משש קשוות. מוצא הצמח באזורים האירו-סיביריים, ים-תיכוניים ואירנו-טורניים. בסוף המאה ה-19 הוא הובא לצפון אמריקה כצמח נוי תרבותי, אך בשל עמידותו הגבוהה והתפשטותו כפליט תרבות הוא מוגדר שם כיום כצמח פולש. קנה השורש משמש למאכל באזורים מסוימים ברוסיה. בחפירות באתר גשר בנות יעקב בישראל, נמצאו ממצאים המעידים צמח זה היה בתפריט של האדם הקדמון אשר חי במקום. החי והצומח של ארץ ישראל בעריכת עזריה אלון. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 193. ISBN 965-05-0078-2 מדיה וקבצים בנושא בוציץ סוככני בוויקישיתוף בוציץ סוככני, באתר ITIS (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר NCBI (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר צמח השדה בוציץ סוככני, באתר צמחיית ישראל וסביבתה בוציץ סוככני, באתר Tropicos (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר GBIF (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר The Plant List (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר IPNI (באנגלית) בוציץ סוככני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בוציץ סוככני באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005 על הצמח באתר InvadingSpecies.com הקנדי התפריט הצמחוני - גרסת האדם הקדמון
Plesiochronous Digital Hierarchy

PDH (ראשי תיבות באנגלית של "היררכיה פלזיוכרונית דיגיטלית") הוא פרוטוקול תקשורת במערכות טלפוניה. משמעות המילה פלזיוכרוני קשורה לעובדה כי רשתות מבוססות טכנולוגית PDH, עובדות במצב בו חלקים שונים מהרשת אינם מסונכרנים. רוב ממשקי PDH מועברים על זוגות שזורים חשמליים (עד קצב נתונים של 45 מגהביט/שנייה) או במערכות רדיו מיקרוגל, אולם ישנם מקרים מועטים בהם נעשה שימוש גם בסיבים אופטיים עבור קצב של 140 מגהביט/שנייה. טכנולוגיה זו מוחלפת בהדרגה בטכנולוגיית SDH. המימוש האמריקאי והאירופאי שונים במקצת מבחינת רוחב המסגרות, אבל מבוססים על אותם עקרונות. המימוש של ה-E-carrier האירופאי מפורט פה: מסגרת התקשורת הבסיסית - E1 - היא בקצב של 2048 קילו סיביות לשנייה (קס"ש). לצורך העברת טלפוניה היא מחולקת ל-30 ערוצי שיחה של 64 קס"ש ו-2 ערוצי איתותים וסינכרון של 64 קס"ש כל אחד. בצורה אלטרנטיבית, כל המסגרת בקצב 2048 קס"ש יכולה לשמש להעברת נתונים. כדי להעביר מספר אפיקים של 2 מס"ש במקביל ניתן לרבב ארבע מסגרות E1 לתוך מסגרת אחת. זה נעשה על ידי לקיחת הסיבית הראשונה מהמסגרת הראשונה, את הסיבית השנייה מהמסגרת השנייה, מהשלישית ואז מהרביעית. המרבב גם מוסיף עוד סיביות בסוף המסגרת החדשה שנוצרה לצורך סנכרון. המסגרת החדשה שנוצרה נקראת E2 והיא ברוחב של 8,448 קס"ש (בערך 4 מס"ש). באותה צורה ניתן לרבב ארבע מסגרות E2 לקבלת מסגרת E3 ברוחב 34 מס"ש. כל היררכית ריבוב מוסיפה סיביות סנכרון ולכן רוחב הפס תמיד גדל ביותר מפי-4. החיסרון העיקרי של הפרוטוקול הוא שהוא מצריך שימוש במרבב עבור כל היררכיה של מסגרות. לדוגמה: כדי לשלוף ערוץ שיחה בודד מתוך מסגרת E3 יש צורך במרבב שיוציא את מסגרת ה-E2 ממסגרת ה-E3, מרבב שיוציא את מסגרת ה-E1 ממסגרת ה-E2 ומרבב שיוציא את אפיק השיחה הבודד מתוך מסגרת ה-E1. SDH T3 (תקן) T1 (תקן) תקן E1 מדיה וקבצים בנושא Plesiochronous Digital Hierarchy בוויקישיתוף הסבר נוסף למונח, אתר auditmypc (באנגלית)
ריבוב בחלוקת אורך גל

ריבוב בחלוקת אורך גל (באנגלית: Wavelength Division Multiplexing, או בקיצור WDM), היא טכנולוגיה של ריבוב מספר אותות אופטיים על גבי סיב אופטי יחיד באמצעות אורכי גל שונים ("ערוצים") של אור לייזר. הטכנולוגיה משמשת בעיקר להפחתת מספר הסיבים הנדרשים, ונודעת לה חשיבות רבה במערכות תקשורת למרחקים גדולים, של עשרות או מאות קילומטרים. בעבר נבנו מערכות תקשורת אופטיות כך שבכל סיב אופטי משודר אורך גל יחיד. טכנולוגיה זו מתאימה למקרים של חיבור בין מערכות במרחקים קצרים, למשל בתוך ארונות תקשורת. כאשר מחברים בין מערכות מרוחקות, מספר הסיבים הדרושים הוא חלק משמעותי מעלות התקנת המערכת, ובמקרים רבים הוא גם קובע את עלות תפעול המערכת (שכן כל סיב נחכר לתקופת השימוש). בטכנולוגיית WDM משדרים דרך אותו הסיב מספר אורכי גל שונים. כך ניתן להקטין את מספר הסיבים הדרושים, שעלותם עלולה להיות גבוהה מאוד כאשר המערכת פרוסה על פני מרחק גאוגרפי ניכר. רשתות המבוססות על טכנולוגיה זו מאפשרות גם תגובה מהירה יחסית לשינוי בדרישות הלקוח, במחיר נמוך - ניתן תשתית תקשורת לתמיכה ב-WDM על ידי שדרוג רכיבי הקצה ובלי צורך בהחלפת התשתית הסיבית. כיום מבדילים בין ריבוב של עד 8 אורכי גל שמכונה Coarse WDM (בקיצור: CWDM) לריבוב של מעל 8 אורכי גל שמכונה Dense WDM (בקיצור: DWDM) . באופן היסטורי בוצע ריבוב אורכי גל במספר קטן של אורכי גל שההפרש ביניהם ניכר, בגלל איכות לא מספקת של רכיבים אופטיים. הטכנולוגיה נקראה אז (סוף שנות ה-80) WDM - Wavelength Division Multiplexing ורובבו כך בין שניים לארבעה ערוצים, בהפרשים שנעו בין מאות ננומטרים (ערוץ ראשון ב-1310nm וערוץ שני ב-1550nm) לבין עשרות ננומטרים (כמה ערוצים בסביבת 1550nm). בשנות ה-90, לאחר שפותחו מסננים אופטיים חדים יותר, התאפשר לרבב ערוצים שאורכי הגל שלהם נבדלים זה מזה בננומטרים אחדים. כך התאפשר לשדר שמונה ערוצים בתחום 1530 - 1560 ננומטר - התחום שניתן להגביר אופטית במגבר ארביום נפוץ. לאחר מכן עלה מספר הערוצים בהדרגה ל-16, ל-32 ועד 128 ערוצים. בשנת 2000, במערכות החדישות ביותר, צופפו הערוצים להבדלי תדירות של 50 גיגה הרץ - פחות מחצי ננומטר זה מזה. עם התפתחות הטכנולוגיה התאפשר ריבוב במרווחים של 25 גיגה הרץ זה מזה, ואף של 12.5 גיגה הרץ. לא צפוי מאמץ ניכר להמשיך ולצופף את הערוצים יותר מכך, גם מפאת הקושי הטכני הנדרש (ייצוב המסננים האופטיים) וגם מפני שזהו הגבול שאחריו לא ניתן עוד לשדר בקצב של 10 גיגה ביט לשנייה, ומפני שטכנולוגיות לתקשורת אופטית בקצבים גבוהים יותר מייתרות במקרים רבים את הצורך בריבוב, לטובת ניתוב ומיתוג. PDH SDH ריבוב ערבוב של ארבעה גלים מדיה וקבצים בנושא ריבוב בחלוקת אורך גל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ETSI

ETSI (באנגלית: The European Telecommunications Standards Institute, בעברית: מכון התקנים האירופי לטלקומוניקציה) הוא ארגון תקינה אירופאי, הפועל כארגון עצמאי ללא מטרת רווח, ועוסק בתחום תקני תקשורת. הארגון הוקם בשנת 1988 על ידי ועדת CEPT. הארגון קבע את הסטנדרט עבור פרוטוקולי התקשורת GSM, 3G, 4G, 5G, ה-TETRA ועוד. נכון לשנת 2021, בארגון חברים מעל ל־900 חברים מכ־62 מדינות מאירופה ומחוצה לה. הקבוצה כוללת: תעשיינים, מפעילי רשתות שונים, ספקי שירות, גופי מחקר, ומשתמשים רגילים. לקבוצה השפעה על כל מערך ה־ICT באירופה. הארגון חבר בארגון הבינלאומי שיתוף הפעולה לתקנים גלובליים (GSC). אתר האינטרנט הרשמי של ETSI (באנגלית) ETSI, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ETSI, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוטיקולה

קוּטִיקוּלָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: כְּסוּתִית) היא שכבה שומנית, בלתי חדירה למים ולגזים, המצפה לרוב אזורים על-קרקעיים של צמחים רבים, וכן את גופם של פרוקי-רגליים ותולעים נימיות. מטרת הקוטיקולה בצמחים ובפרוקי-רגליים יבשתיים היא שמירת סביבה רוויית מים באמצעות מניעת התנדפות, ובכך מניעת התייבשות הרקמה החיה. בתולעים טבעתיות, החיות בסביבות לחות, לעומת זאת, שכבת הקוטיקולה היא דקה וחדירה ובכך מאפשר חדירת מים מהסביבה ושמירה על מבנה גוף קשיח. בצמחים, הקוטיקולה משמשת לעיתים גם כהגנה מפני טפילים מסוימים. הקוטיקולה היא תערובת של שעוות וליפיד נוסף, הנקרא קוּטין. הרכב הקוטיקולה ועובייה שונה במינים שונים על פי אזור המחיה: בבתי גידול יבשים, הקוטיקולה עבה יותר מאשר בבתי גידול לחים. באנטומיה האנושית, מתייחסת הקוטיקולה למספר מבנים: שכבות של תאי עור או קרטינוציטים המייצרים את הקרטין בציפורניים, ושכבת התאים העליונה המכסה את פתח זקיק השיער ומחזיקה אותו במקומו. במבנה הציפורניים, הקוטיקולה היא שכבת רקמות מתות, שנוצרת באפוניקיום ותפקידה להשלים את ההגנה הקדמית של סביבת הציפורן. הקוטיקולה יוצרת שכבת הגנה המשמשת מעין דבק, ומצמידה את החלק התחתון של הקפל הקדמי ללוחית הציפורן המתהווה בשורש הציפורן. שכבה זו בעלת אופי דינמי, ומלווה את לוחית הציפורן במהלך גדילתה ובכך מונעת חדירת מזהמים. פיונית עלה אפידרמיס 4 ההגנות של הציפורן הטבעית - מאת אבי שגיא קוטיקולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) למד לשונך 83, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 באוגוסט 2010 Face to Face with Doug Schoon, vol 2, first edition, 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שו הא רי

שוּ הא רי (בקאנג'י: 守破離, בהיראגאנה: しゅはり) הוא מושג מאמנויות הלחימה היפניות המתאר את שלבי הלמידה עד דרגת אמן. המונח משמש לעיתים גם בתחומים אחרים (לדוגמה בגו), בעיקר כדי לתאר דרגות שונות של התמחות וכישורים. תרגום מקורב של שלושת השלבים: שו - ידע מסורתי: למידת יסודות, טכניקות, היוריסטיקה וכללים. בשלב זה, על התלמיד למלא בנאמנות הוראותיו של מורה יחיד. התלמיד עדיין אינו מוכן לחקור ולהשוות דרכים שונות ועליו להתנסות ברמה הבסיסית. הא - התנתקות מהמסורת: גילוי יוצאים מן הכלל, התעמקות בנכונותם, מציאת דרכים, טכניקות וכללים חדשים. בשלב זה, התלמיד מוכן להתנסות בדברים חדשים. רי - התעלות/עצמאות: אין טכניקות וכללים, כל המהלכים טבעיים ואין צורך בחשיבה מודעת. וו-שו טי רן טיאן McCarthy, Patrick, "The World within Karate & Kinjo Hiroshi" in Journal of Asian Martial Arts, V. 3 No. 2, 1994
קוצן (יונק)

קוֹצָן (שם מדעי: Acomys) הוא סוג במשפחת העכבריים ושויך לתת-משפחת הקוצניים, אשר פרטיו הם מכרסמים קטנים. מיני הקוצן נפוצים באסיה, באפריקה ובאמריקה הצפונית. זנבו של הקוצן קצר ולעיתים ניתן להבחין בקוצנים שאיבדו את זנבם לאחר שעברו מאבק עם קוצן או מכרסם אחר. חלק משערות הגב של הקוצן התקשו לכדי קוצים המתפקדים בדומה לקוציו של קיפוד. ראשו של הקוצן מחודד בקצהו. לקוצן יש יכולות ריפוי מיוחדות כמו הצמחת איברים שנקטעו כמעט ללא צלקות . קוצנים ניזונים מזרעים, חרקים וחלזונות. הקוצנים שוהים במחילות טבעיות בינות לסלעים בזמן שאינם פעילים. משך החיים של הקוצן בטבע הוא פחות משנה בדרך כלל, אם כי יש המאריכים חיים. הקוצן מתרבה כל השנה, אך בעיקר בקיץ ובאביב. הריון הנקבות נמשך כ-40 יום. כבין אחד לארבעה גורים נולדים בהמלטות. נקבות מסוגלות להמליט מספר פעמים בשנה. הקוצן הנולד נחשב לעוזב-קן (בניגוד לרוב העכבריים שהם חובשי-קן), הוא בעל פרווה קצרה ועיניו נפתחות במהרה. בישראל נפוצים שני מיני קוצן: קוצן מצוי הנפוץ באזורי סלעים בכל הארץ, וקוצן זהוב הנפוץ במדבר יהודה ואזורי סלעים בנגב. שני המינים פעילי לילה בדרך כלל, אולם באזורים בהם חופפים שטחי המחיה שלהם, פעיל הקוצן המצוי בשעות הלילה והקוצן הזהוב בשעות היום. עם הרחקת הקוצן המצוי מבית הגידול הטבעי מרחיב הקוצן הזהוב את שעות פעילותו גם לשעות הלילה. למרות קווי דמיון לתת משפחת העכבריים (Murinae), מדענים סבורים כי הקוצן קרוב יותר לתת משפחת הגרביליים. יש במדינות מערביות המגדלים קוצנים כחיות מחמד אקזוטיות, בעיקר מינים שמקורם מאפריקה. גידולם מצריך סביבה חמה, ובמידת האפשר יש להחזיקם בקבוצה ולא כבודדים, מטבע היותם חיות חברותיות. הקוצן חי בין סלעים, כדי לקבל הגנה מטורפים אחרים. הוא אוכל בעיקר חלזונות, ועל כן ניתן לזהות את ביתו של הקוצן על ידי קונכיות רבות ריקות הנמצאות בפתחי המערות שלהם. מדיה וקבצים בנושא קוצן בוויקישיתוף קוצן, באתר ITIS (באנגלית) קוצן, באתר NCBI (באנגלית) קוצן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוצן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוצן, באתר GBIF (באנגלית) קוצן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Lecompte, E. et al., Phylogeny and biogeography of African Murinae based on mitochondrial and nuclear gene sequences, with a new tribal classification of the subfamily, Evolutionary Biology 8:199, 2008 Human Tissue and Organ Repair Using Extracellular Matrix Pig Powder, Owlcation (באנגלית) Yarmolinsky, L., M. Kam, I.S. Khokhlova and A.A. Degen, Effect of weaning time on the growth rate and food intake of the spiny mouse pup, Journal of Zoology 279:203-209, 2009 Jansa, S.A. and M. Weksler, Phylogeny of muroid rodents: relationships within and among major lineages as determined by IRBP gene sequences, Molecular Phylogenetics and Evolution 31:256-276, 2004
דני ליטאי

דני ליטאי (ליטוֹבְסקי) (4 ביולי 1940 – 9 בנובמבר 2013) היה במאי ופזמונאי ישראלי, ממובילי הלהקות הצבאיות. נולד בתל אביב כדני ליטוֹבסקי, אחיה הצעיר של הסופרת רחל איתן. אביו, יעקב ליטאי, עלה ארצה בגיל 16 והיה סוציאליסט ואידאולוג של פועלי ציון. אמו באה ממשפחה בית"רית, והגיעה ארצה מריגה זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. בנעוריו התגרשו הוריו והוא עבר להתגורר עם אביו, עקב מחלת הנפש ממנה סבלה אמו. שירת בלהקת פיקוד המרכז ולאחר שחרורו ב-1961 השתתף בתפקיד משני כשחקן במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בתיאטרון הקאמרי. לאחר מכן הפך לכוריאוגרף בלהקת פיקוד הצפון. את עיקר פרסומו השיג בעבודתו בלהקת הנח"ל בתוכנית "שמש במדבר" כשהיה אחראי על העמדת הפזמונים. באותה התוכנית פגש את מלווה הלהקה, יאיר רוזנבלום, שעזר לו בצעדיו הראשונים כמלחין ומאוחר יותר אף מינה אותו למנהל המוזיקלי של הלהקה. במקביל ללהקת הנח"ל, בה שיתפו פעולה בתוכניותיה המצליחות ביותר עבדו גם על מספר תוכניות של להקת פיקוד המרכז ועל התוכנית הראשונה והמצליחה של להקת חיל הים לה גם כתבו ביחד את שיר הנושא של התוכנית "וביום השלישי" משנת 1968. ליטאי המשיך לביים את להקת חיל הים בשתי התוכניות המצליחות הבאות שלה, "רפסודה בכחול" משנת 1969 ו"שירת הים" שנתיים מאוחר יותר, הפעם עם בני נגרי כמנהל מוזיקלי. מאוחר יותר בשנות השבעים חזרו ליטאי ורוזנבלום לעבוד יחד, הפעם עם "חבורת הזמר של פיקוד הצפון" בתוכניתה "בלילה על הדשא". ליטאי ורוזנבלום עבדו ביחד גם על מופעים אזרחיים שזכו להצלחה גדולה כמו להקת פיקוד דיזינגוף, וג'אמבו. עם נגרי עבד כבמאי באזרחות על המחזמר המצליח "אל תקרא לי שחור". ליטאי ביים הפקות רבות נוספות במשך השנים כמו בצל ירוק 80, ו"להקת קולות גבעתיים", כמו כן היה הבמאי הראשון של להקת הנוער צעירי תל אביב. כפזמונאי כתב בין היתר עם בני נגרי את המחזמר "אברהם אחד", שממנו התפרסם השיר "הו מה יפית ארץ כנען". בגיל 40 לקה בשטף דם במוח, היה משותק במחצית גופו ועבר הליך שיקום בבית לוינשטיין. בשנת 1990, במלאת לו 50, נערך לו ערב הוקרה מיוחד. בשנת 2004 נערך לכבודו בתיאטרון צוותא מופע הצדעה רב משתתפים. במשך מספר שנים עבד עם להקת הגבעטרון ובשנותיו האחרונות ביים בעיקר הצגות ילדים. היה פעיל קבוע במשמרות השלום בימי שישי בצהריים בכיכר רבין. היה נשוי שלוש פעמים. ליטאי חלה במיאסטניה גראביס ונפטר בנובמבר 2013 בבית החולים בילינסון, כחודשיים לאחר שלקה באירוע מוחי שני. בן 73 במותו. דני ליטאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דני ליטאי, דף שער בספרייה הלאומית תמר אבידר, דני ליטאי - מביים חידות..., מעריב, 21 באוגוסט 1969 יעקב בר-און, החברים של דני, באתר ynet, 29 בדצמבר 2004 טל פרי, מופע הצדעה לדני ליטאי, באתר nrg‏, 13 בדצמבר 2004 יואב גינאי משוחח עם דני ליטאי בתוכנית "לגעת ברוח", בערוץ ה-YouTube של רשות השידור תמר רותם, הלך לעולמו הבמאי דני ליטאי, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2013 אסף נבו, ‏בלדה לדני ליטאי: מגדולי הבמאים והפזמונאים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2013 הלך לעולמו הבמאי המיתולוגי של הלהקות הצבאיות, באתר גלי צה"ל, 9 בנובמבר 2013 רמי סמו, כל שיר הוא הצגה קטנה: ריאיון עם דני ליטאי, באתר nrg‏, 10 בנובמבר 2013 נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 21: פרידה מדני ליטאי, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2013 שם משפחתו המעוברת, ליטאי, הוא תרגום שמו המקורי.
קוצן

השם קוֹצָן, המרמז על מאפיין פיזי הדומה לקוץ, משמש כשמם של מספר בעלי חיים וצמחים (ודברים הקרויים על שמם). האם התכוונתם ל... מכרסמים ממשפחת העכבריים קוצניים (עכברים) – תת-משפחה במשפחת העכבריים, הנקראים כך עקב פרוותם דמוית הקוצים קוצן (יונק) – אחד מארבעת הסוגים בתת-משפחת הקוצניים קוצן מצוי – מין מהסוג קוצן החי במדבריות בצפון אפריקה קוצן זהוב – מין מהסוג קוצן החי במדבריות במזרח התיכון דגים מעל-סדרת דמויי כריש קוצנאים (גם "כרישי כלב") – סדרה בעל-סדרת דמויי הכריש, הנקראים על שום סנפיריהם הנראים כקוצים קוצן (כריש) – סוג בסדרת הקוצנאים קוצן נקוד – מין מהסוג קוצן המצוי בימים רדודים ממוזגים בכל האוקיינוסים קוצן פסיפי – מין מהסוג קוצן החי באוקיינוס השקט (בעבר נכלל במין הקוצן הנקוד) צמחים קוצן (צמח) (אנ') – סוג של צמח ממשפחת המורכבים אחר קוצן נקוד (סדרת טלוויזיה) (במקור Катра́н, בהתייחס למין הדג דמוי הכריש) – סדרת טלוויזיה רוסית משנת 2020 קוץ (פירושונים)
המטוריה

הֶמַטוּרִיָה (ביוונית: αίμα הַיימָה = דם, ούρα אוּרָה = שתן) היא מצב של דם בתוך השתן. זהו סימן רפואי למחלות ולתופעות שונות בכליות או בדרכי השתן. המטוריה מיקרוסקופית - כמות קטנה של דם בשתן, שניתן להבחין בה רק באמצעות מיקרוסקופ. המטוריה מאקרוסקופית - כמות גדולה של דם בשתן, שניתן להבחין בה על פי צבע אדמומי בשתן. קיימות סיבות נוספות לצביעת השתן בצבע אדום בגלל חומרים בעלי גוון אדום המופרשים בשתן עקב מחלות, מאכלים ותרופות. לכן, כדי לאבחן המטוריה נדרשת בדיקה מיקרוסקופית לווידוא הימצאות דם בשתן. דלקת בדרכי השתן. אבנים בכליות או בדרכי השתן. המטוריה משפחתית שפירה Benign familial hematuria. בילהרציה (Schistosomiasis) בדרכי השתן בעקבות הידבקות ב-Schistosoma haematobium. מחלת ברג'ה Berger's disease (נפרופתיה של ‎IgA‏ - IgA nephropathy) סרטן בשלפוחית השתן או בכליה. המוגלובינוריה לילית התקפית מחלות תורשתיות כגון תסמונת אלפורט. חוסר בשתיית נוזלים (מים). המטוספרמיה - הימצאות דם בנוזל הזרע המטוריה, באתר infomed המטוריה, באתר של שירותי בריאות כללית המטוריה (דם בשתן) באתר כמוני המטוריה: גורמים ודרכי טיפול בדם בשתן, באתר BEOK, ינואר 2019 קווים לבירור המטוריה, כתב העת הישראלי לרפואה, מס' 18, דצמבר 2009 על מה מעיד דם בשתן (המטוריה)?, בביצוע עופר כספי, סרטון באתר יוטיוב המטוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גאוגרף

גאוגרף הוא חוקר המתמחה בגאוגרפיה, שהיא חקר הגורמים הפיזיים והאנושיים שעיצבו את פני כדור הארץ. על אף שהיסטורית גאוגרפים מזוהים עם הכנת מפות, הרי שהקרטוגרפיה היא רק אחד מענפי הגאוגרפיה. הגאוגרף מתמחה לא רק בתנאים הפיזיים של השטח, אלא גם בהשפעתם על החיים, האקולוגיה, האקלים ומזג האוויר, הכלכלה, השפה, ההיסטוריה והתרבות. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוברוג'אנו-גראה

האם התכוונתם ל... קונסטנטין דוברוג'אנו-גראה – סוציולוג ומנהיג סוציאליסטי יהודי רומני, אביו של אלכסנדרו דוברוג'אנו-גראה. אלכסנדרו דוברוג'אנו-גראה – מנהיג קומוניסטי יהודי רומני, בנו של קונסטנטין דוברוג'אנו-גראה.