laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וירטון

וירטון (בצרפתית: Virton) היא עיירה ולונית (דוברת צרפתית) במחוז לוקסמבורג שבבלגיה. היא בירת נפה באותו שם ובירת האזור התרבותי-היסטורי גאום (Gaume). חפירות ארכאולוגיות גילו שהאזור היה מיושב עוד לפני התקופה הרומית. הרומאים קראו למקום Vertunum ונמצאו בו שרידי וילות. השם וירטון נזכר לראשונה בבולה אפיפיורית של לוקיוס השלישי מ-1183. המקום השתייך לדוכסות לוקסמבורג. בין אמצע המאה ה-15 עד אמצע המאה ה-17 ידע האזור כולו תקופה של מלחמות, רעב ומגפות. העיר החלה לשגשג תחת שלטונה של מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה, במאה ה-18 והתפתחה עוד עם התפתחות תעשיית הפלדה באזור. ב-1830 צורפה לבלגיה. ב-17 בפברואר 1977 התקיים בווירטון משחק כדורסל היסטורי, בו נפגשו מכבי תל אביב וצסק"א מוסקבה למשחק מכריע בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. עשור קודם לכן, ניתקה ברית המועצות את יחסיה הדיפלומטים עם ישראל. מסיבות פוליטיות, סירבה צסק"א לשחק בתל אביב והסובייטים סירבו גם לאשר ויזות שיאפשרו למכבי לשחק במוסקבה. לבסוף הוחלט שמשחק "הבית" של צסק״א יתקיים באולם נייטרלי שבווירטון. במשחק עצמו ניצחה מכבי 79–91. התחושה בקרב הישראלים הייתה שזהו ניצחון על ברית המועצות כולה ולא רק על צסק"א מוסקבה, ובמשך שנים נחשב למאורע מכונן בהיסטוריה ובזהות הישראלית. בסיומו של המשחק ובאופוריית הניצחון הגדול שהושג, הכריז טל ברודי, כשאוהדים רוקדים מסביבו בהתרגשות, במבטא אמריקאי: "אנחנו במפה ואנחנו נשארים במפה - לא רק בספורט, בהכול (בכול)". מדיה וקבצים בנושא וירטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וירטון (בצרפתית) וירטון, ברשת החברתית פייסבוק וירטון, ברשת החברתית אינסטגרם וירטון, ברשת החברתית LinkedIn וירטון, סרטונים בערוץ היוטיוב יוני לב ארי, 35 שנה לווירטון: צסק"א אכלה אותה, באתר ynet, 17 בפברואר 2012 אהרל'ה ויסברג‏, 40 שנים לווירטון: אנחנו במפה, הגירסה הסובייטית, באתר וואלה, 15 בפברואר 2017
אליס רז'ינה

אליס רז'ינה קרבליו קוסטה (בפורטוגזית: Elis Regina Carvalho Costa‏; 17 במרץ 1945 – 19 בינואר 1982) הייתה זמרת ברזילאית, אחת מן החשובות בהיסטוריה של ברזיל והבולטת ביותר מאמצע שנות ה-60 ולאורך שנות ה-70 של המאה העשרים. ביצועיה משלבים טכניקה, פרפקציוניזם, רגש ואנרגיה. גם כיום היא בין הזמרות הפופולריות והאהובות בברזיל. רז'ינה נולדה ב-17 במרץ 1945 בפורטו אלגרה, בירת מדינת ריו גראנדה דו סול שבדרום ברזיל. קריירת השירה שלה החלה כבר כשהייתה בת 11, בעת ששרה בתוכנית רדיו לילדים. בשנת 1959, כשהיא רק בת 14, החתימה אותה תחנת רדיו אחרת על חוזה. בשנה שלאחר מכן הקליטה בריו דה ז'ניירו את תקליטה הראשון. בשנת 1964, אחרי שכבר הספיקה להקליט מספר תקליטים נוספים, עזבה את פורטו אלגרה והחלה לנוע על הציר ריו דה ז'ניירו - סאו פאולו. ב-1965 כבר זכתה בפרס הראשון בפסטיבל ה-MPB ויצאה במופע משותף ומצליח עם המוזיקאי ז'איר רודריגז. ב-1968 יצאה לסיבוב הופעות באירופה והצליחה במיוחד בצרפת. בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 תרמה לפופולריות של הטרופיקליה כאשר הקליטה שירי טרופיקליה, למשל כאלה של ז'ילברטו ז'יל. רז'ינה השמיעה מספר פעמים דברים בגנות הדיקטטורה הצבאית ששלטה בברזיל. באחד הראיונות, בשנת 1969, הביעה דעתה שברזיל נשלטת בידי גורילות. מעמדה והפופולריות שלה הקנו לה חסינות, אך מאוחר יותר - יש הטוענים כי אולצה לעשות כן כ"תשלום" בגין התבטאותה - היא שרה את ההמנון הברזילאי במופע שנערך באחד האצטדיונים. הופעתה זו - שנראתה אם לא כשיתוף פעולה עם המשטר הצבאי אזי לפחות כהשלמה עמו - הנחיתה מכה מוראלית על ראשם של המתנגדים לדיקטטורה. היא נפטרה ב-19 בינואר 1982, כבת 37, ממנת יתר של קוקאין, אלכוהול ותרופות הרגעה. היא הותירה אחריה שלושה ילדים, שהקטנה שבהם, מריה ריטה מריאנו, הייתה כבת חמש כשנפטרה אמה. בשנת 2001, כשהייתה מריה ריטה בת 24, היא זנחה את לימודיה בפקולטה לשיווק ואת עבודתה ככתבת בעיתון נוער, ופתחה בקריירה מוזיקלית. שנתיים אחר כך זכה הדיסק שלה בגראמי הלטיני בשלוש קטגוריות מרכזיות. מבקרים רבים טוענים כי מריה ריטה מחקה את הסגנון של אמה. קולותיהן, מכל מקום, דומים להפליא. גם שני בניה האחרים של רז'ינה הפכו למוזיקאים. רז'ינה הייתה ידועה בטכניקה המושלמת של אינטונציה ושליטה בקולה. עוצמת הרגש שהביעה בשירתה והאנרגיה שאפפה אותה זיכו אותה בכינויים "furacão" ("הוריקן") ו"pimentinha" ("פלפלונת"). היא שיתפה פעולה עם יוצרים כמילטון נסימנטו, ז'ילברטו ז'יל, רנאטו טשיירה, ז'ואו בוסקו, אלדיר בלאנק, סאולי קוסטה, גינגה ואחרים, אבל לא ניתן שלא לציין את "אליס וטום", אלבום המופת המשותף לה ולטום ז'ובים, שנחשב לאחד מאלבומי הבוסה נובה היפים ביותר וכולל שירים כמו Aguas de Março ("והגשם יבוא", בנוסח העברי שכתב עלי מוהר). אלבום זה ואחרים ביססו את מעמדה כבכירת זמרות המוזיקה הפופולרית הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליס רז'ינה בוויקישיתוף תמצית ביוגרפית ודיסקוגרפיה של אליס רז'ינה (באנגלית) אליס רז'ינה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אליס רז'ינה, ברשת החברתית פייסבוק אליס רז'ינה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליס רז'ינה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אליס רז'ינה, באתר ספוטיפיי אליס רז'ינה, באתר Last.fm (באנגלית) אליס רז'ינה, באתר AllMusic (באנגלית) אליס רז'ינה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אליס רז'ינה, באתר דיזר אליס רז'ינה, באתר Yandex.Music (ברוסית) אליס רז'ינה, באתר Discogs (באנגלית)
ששת דסמרקדיל

רבי ששת מדסמרקדיל היה מקובל מתלמידי הרמב"ן אשר התפרסם בשל גישתו הרציונלית לגלגולי נשמות. מכונה גם רבי ששת מקטלוניה. לא ידועים הרבה פרטים על תולדותיו. כל שידוע הוא שלמד אצל רמב"ן והגיע לעכו לשאול אותו שאלות בענייני גלגול נשמות. תלמיד הרמב"ן, רבי יצחק דמן עכו, מזכירו בספרו מאירת עיניים: "אמר לי מורי כי באחרית ימי הרב הלך רב ששת אליו לעכו ושאל ממנו הסוד, ואמר, כי לא היה זוכר בו, כי אמר שהיה סומך בבחרותו על חדודו ולא השגיח לרמוז אותו" — מאירת עינים סוף פרשת בראשית . גם רבי יהושע אבן שועיב בבאורו לפירוש הרמב"ן לתורה מביא ממנו מספר פירושים. משה שטיינשניידר שיער שבכל מקום שרבי שם טוב בן גאון מזכיר "דעת החכם" כוונתו לרבי ששת., אך גרשום שלום חלק על זיהוי זה. גרשום שלום פרסם מקבץ מתורתו אשר ליקט מכתבי תלמידי הרמב"ן, וכן מכתב יד בעיקר בענייני גלגול, בדרך רציונלית. דעותיו של דסמרקדיל בגלגולים הם חדשניות, פרשנות מקורית ולא כפי ששמע מרבותיו. לדעתו הגלגול הוא עונש לרשעים בלבד – עונש אשר פותח להם גם אופציה לתיקון. דסמרקדיל כותב שעל פי הקבלה הגלגול גם אצל הבינונים, אך אינו נראה כן על פי השכל, ועל כן קובע שהגלגול בבינונים אפשרי אך אינו ודאי. לטענתו האומר שיש גלגול אצל צדיקים הוא מוציא "דיבה גדולה". לטענתו, בעת התחיה כל נפש מגולגלת תקבל רוח חדשה שלא הייתה בעת הבריאה. דעתו זו היא דעת יחיד. משה אידל חלק על שלום וטען שכתב היד אינו לרבי ששת דסמרקדיל, וייתכן שהוא לרבי ששת אביו של רבי יצחק בן ששת, כמו כן ציין לכתבי יד נוספים של דסמרקדיל. אידל סיכם את דבריו, "וראויה סוגיה זו לידון בהרחבה". בספרייה הלאומית קיימים מספר כתבי יד שלו בענייני גלגול, בעניין צדיק ורע לו ועוד. גרשום שלום, לחקר תורת הגלגול בקבלה במאה הי"ג, תרביץ, טז, עמ' 135, באתר JSTOR משה אידל, שרידים מתורתו של ר' ששת תלמיד הרמב"ן, בתוך, קריית ספר נח תשמ"ג עמ' 192 – 193. משה אידל, ‏פירוש לא ידוע לסודות הרמב"ן, דעת, 2 - 3 תשל"ח - תשל"ט, באתר Academia.edu ישראל תא שמע, על כמה ספרים אבודים מימי הביניים, מחקרים בספרות התלמודית מוגשים לשאול ליברמן, ירושלים תשמ"ג עמ' 216–218. חביבה פדיה, הרמב"ן, התעלות: זמן מחזורי וטקסט קדוש, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשס"ג, עמ' 101 - 102. כתב ידו בעניין צדיק ורע לו באתר הספרייה הלאומית כתב ידו בעניין סוד העיבור באתר הספרייה הלאומית לקוטים מכתב ידו באתר הספרייה הלאומית כתב ידו ענייני גלגול ויבום על דרך הקבלה באתר הספרייה הלאומית ישורון של קובאק שנה ששית חלק הגרמני עמ' 95 על טענה זו הרחיב במאמרו פירוש לא ידוע לסודות הרמב"ן, דעת, 2 - 3 תשל"ח-תשל"ט עמ' 124 - 126, באתר Academia.edu על טענה זו ראו ישראל תא שמע, על כמה ספרים אבודים מימי הביניים מחקרים בספרות התלמודית מוגשים לשאול ליברמן ירושלים תשמ"ג עמ' 218-219 נדפס לאחר מכן בתוך ספר, מגנזי המכון לתצלומי כתבי יד עבריים, הספרייה הלאומית, ירושלים תשנ"ו, עמ' 97. נדפס גם בספרו כנסת מחקרים חלק ב עמ' 209, גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" כתב יד זה נדפס אצל שלום הנ"ל, וכן על ידי דניאל אברמס, "ספר הבהיר" לוס אנג'לס תשע"ד, עמ' 49.
אטלנטיק סיטי (סנקט פטרבורג)

אטלנטיק-סיטי (ברוסית: Атла́нтик-Си́ти) הוא קומפלקס של בניינים הממוקמים בצפון-מערב סנקט פטרבורג, בכתובת: רחוב סאבושקינה 126 שבנפת פרימורסקי. המרכז מורכב מגורד שחקים בן 105 קומות ובו מרכז עסקים, ושלושה בנייני קומות נפרדים בקרבת מקום ובו מתחם קניות ובילוי, מכון כושר ובית קולנוע. מרכז העסקים של אטלנטיק סיטי הוא הבניין השישי בגובהו בעיר פטרבורג. ‏20 באוגוסט 2010 מדיה וקבצים בנושא אטלנטיק סיטי בוויקישיתוף אתר מרכז העסקים ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נג'הודוש

נג'הודוש (בהונגרית: Nagyhódos) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. על הגבול המשולש הונגריה-רומניה-אוקראינה בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נג'הודוש קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-162 תושבים בשנת 1990 עד 117 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-15. יהודים חיו בנג'הודוש בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא נג'הודוש בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי נג'הודוש שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
ערוץ אפס

ערוץ אפס הייתה תוכנית בידור סאטירית ישראלית, ששודרה במסגרת שידורי "כאן 11" החל מ-27 במאי 2021. על הסדרה נמתחה ביקורת רבה מצד גופי התקשורת. שידורה הסתיים ב-1 ביולי לאחר שידור שישה פרקים בלבד. התכנית עסקה בערוץ טלוויזיה הנקרא "ערוץ אפס" המשדר חדשות, פרסומות, כתבות וסרטים קצרים. התכנית עסקה בחגיגות ארבע שנים לתאגיד השידור הציבורי כשהיא מארחת שחקנים מסדרות הערוץ השונות. בין הסדרות הבולטות שצוינו בסדרה: "שעת נעילה", "טהרן", "מנאייכ", "קופה ראשית", "חזרות", "סליחה על השאלה", "המפקדת" ו"שב"ס". בין שחקני הסדרות המופיעים בתוכנית ניתן למצוא את אלונה סער ("המפקדת"), נועה קולר ("קופה ראשית", "חזרות") ואמיר שורוש ("קופה ראשית", "שב"ס"). עם שידור הפרק הראשון נמתחה ביקורת רבה על ידי הצופים ואתרי האינטרנט, הביקורת הופנתה בעיקר כלפי מה שנראה כחיקוי של העיתונאי עמית סגל שהוצג כ"בן של טרוריסט". הביקורת נמתחה גם על ידי אנשי תאגיד השידור הציבורי; מגישת מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ, דוריה למפל, כתבה בחשבון הטוויטר שלה: "אני מניחה שהמטרה הייתה לעשות מערכון על כך שאין סימטריה גם באולפנים... ואכן, גם יוצרי המערכון מבהירים שמול עיתונאי ידען ומנומק כל מה שיש בידיהם זו הבחירה הנחותה לגחך על מראה ולערב הורים". בעקבות פניית "בצלמו", כי מדובר בביזוי של העיתונאי עמית סגל, בהצגת דמותו של "בן של טרוריסט" שרמזה אליו, אורלי ממן, הממונה על קבילות הציבור, בדקה את הסוגיה וביקרה בחריפות את התכנים ששודרו ובמרכזו המערכון מעורר המחלוקת. ארץ נהדרת הפרלמנט עד כאן! שידורי המהפכה טלוויזיה מהעתיד אתר האינטרנט הרשמי של ערוץ אפס קבוצת הפייסבוק הרשמית ערוץ אפס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערוץ אפס: כשהתאגיד עושה ארץ נהדרת, באתר כיפה, 23 במאי 2021 סאטירה בכאן 11: עמית סגל הוצג כ"בן של טרוריסט", באתר ערוץ 7, 28 במאי 2021 קשת ברגסון, ‏אחרי המפקדת: הסדרה החדשה של אלונה סער, באתר "סרוגים", 27 במאי 2021 חגית גינזבורג, "ערוץ אפס": כדאי ליהנות מתוכנית הסאטירה הזאת כל עוד היא קיימת, באתר הארץ, 28 במאי 2021 ניר וולף, "ערוץ אפס": פרובוקציה זולה היא לא סאטירה, באתר ישראל היום, 30 במאי 2021 ששת הפרקים המלאים באתר תאגיד השידור הציבורי. אלכסנדר כץ, אחרי ארבעה פרקים: כאן החליט להוריד את תוכנית הסאטירה “ערוץ אפס”, באתר כסית, ‏20 ביוני 2021 ערוץ אפס יורדת מהמסך בכאן 11 אחרי חמש תכניות בלבד: "ניסינו", באתר אייס, 22 ביוני 2021 "ערוץ אפס": תכנית הסאטירה ששמה על הכוונת את עמית סגל, באתר כיפה, ‏2021-05-28 מערכון בכאן 11 לעג לעמית סגל; מגישי הערוץ זעמו, באתר מעריב אונליין, 28 במאי 2021 כפיר אדר, הממונה על קבילות הציבור על המערכון 'עמית סגל' בכאן 11: "סר טעם", באתר אייס, 31 במאי 2021
All the Love

All the Love, המכונה גם All the Love in the World, הוא שיר של להקת הרוק האנגלית The Outfield. שיר זה הוא הסינגל השלישי מאלבום אולפני הבכורה שלהם, Play Deep (1985), שיצא על ידי חברת התקליטים בקולומביה רקורדס. הסינגל בא אחרי הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, "Your Love", ויצא במאי 1986. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-14 במצעד הרוק רצועות אלבומי הבילבורד ולמקום ה-19 בבילבורד הוט 100. סרטון השיר "All the Love" באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס סקוט

גיימס סקוט (באנגלית: James Sylvester Scott‏; 12 בפברואר 1885 – 30 באוגוסט 1938) היה מלחין ופסנתרן אמריקאי, שנחשב לאחד משלושת המלחינים החשובים ביותר של מוזיקת הרגטיים הקלאסית, יחד עם סקוט ג'ופלין וג'וזף לאמב. הוא נולד בניושו שבמיזורי לג'יימס סקוט האב ומולי תומאס סקוט, שניהם עבדים לשעבר. בשנת 1901 עברה משפחתו לקרתגו, מיזורי, שם למד בתיכון לינקולן. בשנת 1902 החל לעבוד בחנות המוזיקה של צ'ארלס ל. דומארס, תחילה כשוטף חלונות, ואחר-כך החל לנגן מוזיקה בפסנתר כנגן מדגים בחנות, כולל נגינת קטעים משלו. הביקוש למוזיקה שלו שכנע את דומארס להדפיס את היצירות הראשונות של סקוט, "A Summer Breeze - March and Two Step", שפורסמו בשנת 1903. ב־1904 פורסמו שתי יצירות נוספות מאת סקוט, "Fascinator March" ו-"On the Pike March" ונמכרו היטב, אך לא הספיקו כדי להשאיר את דומאר בעסקים ועד מהרה החברה הפסיקה לפרסם. היסטוריוני הרגטיים, רודי בלש והרייט ג'ניס כתבו, כי בשנת 1905 סקוט נסע לסנט לואיס, מיזורי בחיפוש אחר האליל שלו סקוט ג'ופלין. הוא איתר את ג'ופלין ושאל אם יסכים לקשיב לאחד מהלחנים שלו. לאחר ששמע את היצירה, הציג אותו ג'ופלין בפני המו"ל שלו, ג'ון סטילוול סטארק, והמליץ לו לפרסם אותה. סטארק פרסם את הקטע כעבור שנה בשם "ראג רגלי צפרדע" ("Frog Legs Rag). הקטע הפך במהרה ללהיט והיה השני במכירות בקטלוג סטארק, שני רק ל-"Maple Leaf Rag" של ג'ופלין. סקוט הפך לכותב קבוע בקטלוגים של סטארק עד 1922. בשנת 1914 עבר סקוט לקנזס סיטי, מיזורי, שם התחתן עם נורה ג'ונסון, לימד מוזיקה וליווה סרטים אילמים כנגן אורגן וכמעבד ב"תיאטרון פנמה". כל מי שהכיר אותו ציין שעבודת התיאטרון הייתה חלק ניכר מפעילותו. בת דודתו פטסי תומאס סיפרה כי, "כולם כינו אותו 'פרופסור קטן'. הוא תמיד הלך במהירות, מביט בקרקע - היה עובר לידך ברחוב ולעולם לא ראה אותך - נראה תמיד שקוע במחשבות. " בשנות חייו האחרונות עסק סקוט בהוראה, הלחנה ולהוביל שמיניה מוזיקלית שניגנה בפארקים פאבים לבירה ובתי קולנוע שונים באזור. עם הגעתם של סרטי קולנוע עם פסקול, הכנסתו ירדה. הוא איבד את עבודתו בתיאטרון, אשתו נפטרה ללא ילדים ובריאותו הידרדרה. הוא עבר להתגורר עם בת דודתו רות קלהאן בקנזס סיטי, קנזס, ואף על פי שסבל ממחלת המיימת באופן כרוני, הוא המשיך להלחין ולנגן בפסנתר. סקוט נפטר בבית החולים דגלאס ב־30 באוגוסט 1938 בגיל 52 ונקבר לצד אשתו בבית העלמין ווסטלאון. הקומפוזיציות הידועות ביותר של סקוט כוללות את: "Climax Rag", "Frog Legs Rag", "Grace and Beauty", "Ophelia Rag" ו-"The Ragtime Oriole" Frog Legs Rag Scott's first hit, "Frog Legs Rag" (1906) מדיה וקבצים בנושא ג'יימס סקוט בוויקישיתוף ג'יימס סקוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס סקוט, באתר Discogs (באנגלית) ג'יימס סקוט, באתר Songkick (באנגלית) יצירות שפורסמו. - ג'יימס סקוט ג'יימס סקוט - ארכיון מידע. ג'יימס סקוט - encyclopedia.com ביוגרפיה - Ragpiano ג'יימס סקוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Edward A. Berlin, King of ragtime : Scott Joplin and his era, New York : Oxford University Press, 1994, ISBN 978-0-19-508739-0 David A. Jasen, Ragtime : an encyclopedia, discography, and sheetography, New York : Routledge, 2007, ISBN 978-0-415-97862-0
אוואן ויינדל

אוואן ויינדל (בהולנדית: Owen Wijndal; נולד ב-28 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בעמדת המגן השמאלי באייאקס ובנבחרת הולנד. ויינדל, התחיל את הקריירה שלו, בקבוצות ילדים מקומיות וכאשר היה בן 10, הצטרף לקבוצת הילדים של אלקמאר. ב-4 בפברואר 2017, ויינדל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 4-2 לפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית. באותה עונה, ויינדל שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, עמה על לליגת המשנה ההולנדית. ב-22 ביוני 2018, חתם על חוזה מקצועי בקבוצה. ב-7 במרץ 2020, ויינדל הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 4–0 על דן האג. ב-12 ביולי 2022 חתם באייאקס. ב-5 בספטמבר 2023 הושאל לאנטוורפן מליגת העל הבלגית. ויינדל, שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של הולנד. ב-7 באוקטובר 2020, ויינדל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-1 נגד מקסיקו. מדיה וקבצים בנושא אוואן ויינדל בוויקישיתוף אוואן ויינדל, ברשת החברתית אינסטגרם אוואן ויינדל, באתר Transfermarkt אוואן ויינדל, באתר Soccerway אוואן ויינדל, באתר WorldFootball.net אוואן ויינדל, באתר National Football Teams אוואן ויינדל, באתר FootballDatabase.eu
Just as I Am

האם התכוונתם ל... Just as I Am (מזמור) (אנ') - מזמור משנת 1835 מאת שרלוט אליוט Just as I Am (אלבום של ביל וית'רס) – אלבום משנת 1971 בביצועו של ביל וית'רס Just as I Am (אלבום של יולנדה אדמס) (אנ') - אלבום משנת 1987 בביצועו של יולנדה אדמס Just as I Am (שיר של אייר סופליי) (אנ') - שיר משנת 1985 בביצועו של אייר סופליי Just as I Am (שיר של ריקי ואן שלטון) (אנ') - שיר משנת 1993 בביצועו של ריקי ואן שלטון Just as I Am (אלבום של גאי סבסטיאן) (אנ') - אלבום משנת 2003 בביצועו של גאי סבסטיאן Just as I Am (אלבום של פול ברנדט) – אלבום משנת 2012 בביצועו של פול ברנדט Just as I Am (אלבום של בראנטלי גילברט) (אנ') - אלבום משנת 2014 בביצועו של בראנטלי גילברט
Just as I Am (אלבום של פול ברנדט)

Just as I Am הוא אלבום האולפן השביעי של אמן מוזיקת הקאנטרי הקנדי פול ברנדט (אנ'). האלבום שוחרר בחברת התקליטים של ברנדט, Brand-T Records. אלבום זה נבדל משאר יצירותיו של ברנדט בכך שהוא מתמקד לחלוטין בפרשנויות למוזיקה נוצרית. מידע על האלבום Just as I Am באתר MusicBrainz
אהרן גרושקביץ

סמל אהרן גרושקביץ (14 בספטמבר 1920 – 18 בנובמבר 1943) היה צעיר ארץ ישראלי, שהתגייס לשירות בחילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא שירת בזירה האירופית עד שנפל בקרב. עוטר במדליית האוויר. אהרן גרושקביץ נולד בעיר ורשה בירת פולין. עלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל חמש. חי בחיפה. יצא להכשרה בקיבוץ חפציבה ובימי מאורעות 1936 השתתף בפעולות הגנה. בשנת 1939 יצא ללימודים בארצות הברית. שם גם פעל במסגרת הנוער החלוצי והחל ללמוד טיסה. לאחר שנודע על פעולות גרמניה הנאצית נגד יהודי אירופה התנדב גרושקביץ לשירות צבאי בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. יחידתו נשלחה לחזית האירופית והוצבה בבריטניה. הוא שימש כמקלען במפציץ מדגם ליברייטור והשתתף במשימות הפצצה מעל שטח אירופה הכבושה. ב-18 בנובמבר 1943, בעת שמטוסו נמצא בשמי הים הצפוני בדרכו חזרה מגיחת הפצצה, הוא הופל על ידי מטוס קרב גרמני. גרושקביץ נהרג וגופתו לא נמצאה. גרושקביץ עוטר במדליית האוויר. שמו של אהרן גרושקביץ הונצח באנדרטה לנעדרים בבית הקברות הצבאי האמריקאי בקיימברידג' שבבריטניה, בגן הנעדרים שבבית הקברות הצבאי בהר הרצל ובאנדרטת מתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה שם. בשנת תשי"ט הוציאו הוריו לאור לזכרו חוברת בשם בן יקיר. עיריית קריית מוצקין קראה על שמו את "רחוב אהרון" (להבדיל מ"רחוב גרושקביץ" שנקרא על שם אביו). אהרן גרושקביץ, באתר יזכור אהרן גרושקביץ, באתר הוועדה האמריקנית למצבות קרב (באנגלית) אהרן גרושקביץ (ארכיון), באתר Honorstates (באנגלית) אהרן גרושקביץ, באתר מוזיאון האוויר האמריקאי בבריטניה (באנגלית) פרטי החוברת "בן יקיר", בקטלוג הספרייה הלאומית נח לוין-אפשטיין
רוברט ובר

רוברט ובר (באנגלית: Robert James Weber; נולד ב-12 באפריל 1947, ניוארק) הוא מתמטיקאי אמריקאי המתחמה בתורת המשחקים בה פיתח בין היתר קבוצת ובר. רוברט ובר נולד בניוארק. לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטת פרינסטון בה סיים תואר ראשון בשנת 1969 ותואר שני בשנת 1972. ובר המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קורנל וקיבל את התואר בשנת 1974. לאחר סיום הלימודים רוברט ובר החל ללמד באוניברסיטת ייל. בשנת 1979 הוא הצטרף לצוות של אוניברסיטת נורת'ווסטרן ובשנת 1982 מונה לפרופסור בקבלת החלטות. בשנת 1982 הוא היה שותף לפול מילגרום בכתיבת ספר A Theory of Auctions and Competitive Bidding. בהמשך הוא היה יועץ במספר פרויקטים של ממשלת ארצות הברית. בשנת 1971 הוא הציע שיטת הצבעת אישור בבחירות בהם משתתפים יותר משני מועמדים. רוברט ובר עשה גם מספר מחקרים בתחום ניהול משא ומתן. רוברט ובר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אתר אישי באתר האוניברסיטה
רנטון

רנטון (באנגלית: Renton) היא עיר בוושינגטון, ארצות הברית. העיר נמצאת במחוז קינג וממוקמת כ-18 קילומטרים דרומית-מזרחית לסיאטל. העיר משתרעת על החוף הדרום-מזרחי של אגם וושינגטון בשפך נהר סידר. שערוך האוכלוסייה ב-2019 הוא 101,751 תושבים, ולפי מספר זה היא העיר השישית בגודלה במטרופולין סיאטל והשמינית בגדולה בכל וושינגטון. רנטון הוקמה בשנת 1875 על ידי מתיישבים אירופאים. רנטון הוכרזה כעיר בשנת 1901 בזמן שכריית פחם ועיבוד עץ היו התעשיות הכי חשובות באזור. אוכלוסיית העיר גדלה משמעותית במלחמת העולם השנייה כאשר בואינג הקימה בה מפעל לייצור מטוסי B-29 סופרפורטרס. האוכלוסייה גדלה מ-4,480 בשנת 1940 ל-16,039 ב-1950. עיריית רנטון עודדה פיתוח תעשייתי מחדש של העיר בשנות ה-80. חנות האיקאה הראשונה באזור הפסיפיק נורת' וסט נפתחה ברנטון. בצפון רנטון נמצא מרכז וירג'ינה מייסון לאתלטיקה (VMAC) שנפתח ב-2008 המשמש מטה ומגרש אימונים לקבוצת הפוטבול סיאטל סיהוקס. העיר משתרעת על שטח כולל של 60.97 קמ"ר, שמתוכם 59.88 קמ"ר הם אדמה ו-1.09 קמ"ר הם מים. מדיה וקבצים בנושא רנטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רנטון (באנגלית) רנטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פיטר רינדיסבאכר

פיטר רינדיסבאכר (בגרמנית: Peter Rindisbacher‏; 12 באפריל 1806 – 12 או 13 באוגוסט 1834) היה אמן שווייצרי, שהתמחה בציור בצבעי מים ובאיורים העוסקים בשבטים הילידים הראשונים של מערב קנדה וארצות הברית, בעיקר תיאורים של סצינות פעולה קבוצתיות או ז'אנריות. לעיתים רחוקות הוא צייר דיוקנאות של בודדים. רינדיסבאכר היגר משווייץ למערב קנדה עם משפחתו כשהיה בן חמש עשרה. המשפחה גויסה על ידי סוכן של המושבה "רד ריבר", שהוקמה על ידי הרוזן מסלקירק, כדי ליישב את האזור שנמצא ליד ויניפג של ימינו, מניטובה. מענק הקרקע של הרוזן סלקירק, נוהל על ידי מושל ומועצה, אך מכיוון שלכל פקידי המושבה היו קשרים עם חברת מפרץ הדסון, המושבה הייתה למעשה זרוע לפעילות מפרץ הדסון. המושבה התמודדה עם קשיים עקב שיטפון והרס של הנהר האדום, בגבול המזרחי של צפון דקוטה מה שהוביל לפגיעה בגידולים ולרעב. משפחת רינדיסבאכר עברה להתגורר בוויסקונסין בשנת 1826, ואחר כך התיישבה לצמיתות בסנט לואיס, מיזורי, בשנת 1829. מגיל חמש עשרה עד מותו, בגיל 28 היה אמן יוצר. הוא החל לעבוד עם פחם כילד צעיר, בעידוד אביו, וקיבל הכשרה רשמית של שנה אצל האמן יעקב סמואל וייבל בשווייץ. הוא ביצע רישומים וצבעי מים של המסע של משפחתו מאירופה למערב קנדה, פקידי המושבה, ואינדיאנים ובעלי חיים במערב קנדה ובמערב ארצות הברית, כולל אנשי צ'יפווה ומטיס שחיו לאורך הנהר האדום. בגיל עשרים ושלוש, לאחר שעבר לסנט לואיס, הקים רינדיסבאכר סטודיו לאמנים, שם הפיק גם איורים למגזינים וכריכות לספרים, ותרם לאוסף ההיסטוריה של שבטי האינדיאנים בצפון אמריקה. לאחר שבילה חמש עשרה שנים בציור האינדיאנים בצפון אמריקה, רינדיסבאכר נפטר ב־13 באוגוסט 1834, מספר ימים לאחר שהשתתף בפגישת מיליציה בסנט לואיס. באותה תקופה ג'ורג' קטלין, שלעיתים קרובות ניתן לו קרדיט על היותו הצייר המקצועי הראשון שתיאר את האינדיאנים האמריקניים במישורים הגדולים, היה רק ארבע שנים במהלך שש שנות המסעות שלו במערב בשנים 1830–1836. כצייר מקצועי, רינדיסבאכר הקדים את קטלין במערב בעשר שנים לפחות, ולכן נחשב לאמן המקצועני הראשון שצייר ממערב לאגמים הגדולים. רינדיסבאכר הפיק במהלך הקריירה שלו יותר מ 124 ציורים. ארבעים מיצירותיו מוחזקות כיום על ידי הספרייה והארכיונים של קנדה, אוטווה. ריכוזים גדולים אחרים של ציוריו ממוקמים באוספי מוזיאון ווסט פוינט של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ומוזיאון גילקריס בטלסה, אוקלהומה. מדיה וקבצים בנושא פיטר רינדיסבאכר בוויקישיתוף Josephy, Alvin M. Jr., The Artist was a Young Man: The Life Story of Peter Rindisbacher. Fort Worth: Amon Carter Museum, 1970. Painted in 1824, one of the earliest studies of a tipi by a non-Indian. Library and Archives Canada Collection. "Peter Rindisbacher: Beauty by Commission". Library and Archives Canada. Biography – RINDISBACHER, PETER – Volume VI (1821-1835) – Dictionary of Canadian Biography, www.biographi.ca ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיטר רינדיסבאכר".