laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם תשובה

אברהם תשובה (נולד ב-2 בפברואר 1946) הוא עיתונאי וספורטאי בספורט נכים. אברהם תשובה נולד בלוב, רביעי בין עשרה ילדים, וב-1949 עלתה משפחתו לישראל. תשובה עלה כשהוא חולה בשיתוק ילדים ובמשך קרוב לעשור אושפז בבית חולים אלי"ן בירושלים ועבר שלושה ניתוחים בעמוד השדרה. לדבריו: "המדינה לא דאגה לחסן בזמן את אלה שנפגעו, עשו לנו ניתוחים מיותרים שלא היו מחויבי המציאות, טיפלו בנו בדרכים לא נכונות ולא דאגו לשיקום. אני שהיתי בבתי חולים במשך עשר שנים ברציפות. לא למדתי ובגיל 13 חזרתי לשכונה שלי, רמת עמידר ברמת גן, ללא השכלה יסודית. לא הייתה לי מסגרת שתממן השכלה ולא היה טיפול רפואי המשכי. לקחתי את הקביים והלכתי לשחק כדורגל בשכונה. לא ידעו מה לעשות איתנו, הילדים המשותקים. אותי שלחו לבית אבות כי הייתי צריך להיות שלושה חודשים בגבס. יש לי מכתב מבית החולים שבו הם כותבים ש'הילד משתולל ולא רוצה להישאר במקום'. אז שלחו אותי הביתה כדי שאמא שלי, שטיפלה בעשרה ילדים, תטפל גם בי". ב-1961 הצטרף למרכז הספורט לנכים ברמת גן והחל להתאמן בטניס כיסאות גלגלים, שחייה וכדורסל כיסאות גלגלים. בהמשך השתלב בצוות המקצועי של המרכז, השתלם בקורס מאמנים במכון וינגייט ומונה למאמן נבחרת הנשים בכדורסל. מאוחר יותר מונה לדובר מרכז הספורט לנכים, לאחר עשרות שנים של סיקור עיתונאי בתחום ספורט נכים. כתבתו הראשונה בתחום פורסמה ב-1969 ובמשך השנים הוא סיקר תחרויות עבור העיתונים חדשות, דבר, מעריב, על המשמר וידיעות אחרונות. בנוסף שימש עד 2015 דובר התאחדות הוועד הפראלימפי. כספורטאי, השתתף במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) ובמשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972). באולימפיאדת תל אביב זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל והתחרה גם במקצועות האתלטיקה, דורג במקום ה-12 במרוץ עגלות ל-60 מטר ובמקום ה-21 בתחרות סללום. באולימפיאדת היידלברג היה מאמן נבחרת הנשים בכדורסל שדורגה במקום השלישי וזכתה במדליית ארד. ב-2007 עוטר באות יקיר איל"ן. ב-2012 הוענק לו פרס שרת התרבות והספורט על מפעל חיים. אברהם תשובה, בדרך אל המטרה הבאה, הוצאת דוקוסטורי מדיה וקבצים בנושא אברהם תשובה בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) ליאור פרידמן, 60 שנה לפני שפעת החזירים תקפה את ישראל מגפת הפוליו, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2009 אור בוקר, סוכנות ידיעות של איש אחד, באתר ynet, 20 בדצמבר 2012
יואל לינדפרה

יואל לינדפרה (באסטונית: Joel Lindpere, נולד ב-5 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת הקשר. את מרבית הקריירה שלו העביר בפלורה טאלין בה רשם 130 הופעות. לינדפרה התחיל את הקריירה שלו בנומה קאליו ששיחקה אז בליגה הרביעית באסטוניה וכעבור חצי עונה חתם בטרוויס פארנו. בשנת 2000, לינדפרה חתם בפלורה טאלין. במהלך עונת 2001 הושאל לואריור ולגה על מנת לצבור דקות משחק. במהלך עונת 2002 חזר לפלורה. עם חזרתו לפלורה, לינדפרה ביסס את מעמדו כשחקן מפתח בהרכב הקבוצה וזכה עימה באליפות בסוף העונה וגם בעונת 2003. בפברואר 2005 הושאל לצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית. בספטמבר 2006 שוחרר מהמועדון לאחר תקרית עם השופט הרביעי במהלך משחק הגביע נגד לבדיה טאלין. בפברואר 2007 חתם ל-3 שנים בטרומסה מליגת העל הנורווגית. ב-12 באוגוסט 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד סנדפיורד. ב-20 באוגוסט 2009 הבקיע בהפסד 3-2 לאתלטיק בילבאו במסגרת הליגה האירופית. בתום עונת 2009 הסתיים חוזהו בקבוצה ולמרות שאנשי המועדון רצו שיישאר, לינדפרה החליט לעזוב את המועדון. לאחר שבחן הצעות מהאנזה רוסטוק, אנז'י מחצ'קלה וסיביר נובוסיבירסק, ב-25 בינואר 2010 חתם בניו יורק רד בולס מה-MLS לשנתיים עם אופציה לשנתיים נוספות. ב-20 במרץ 2010 הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון במשחק ידידות נגד סנטוס, שהיה גם השער הראשון שהובקע ברד בול ארנה, אצטדיונה הביתי של ניו יורק רד בולס. כשבוע לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה הרשמי שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד שיקגו פייר. ב-22 ביולי 2010 בישל לתיירי הנרי את שער הבכורה שלו במועדון. ב-21 באוקטובר 2010 הבקיע בניצחון 0-2 נגד ניו אינגלנד רובולשן, שהכתיר את הרד בולס כאלופי המזרח. ב-30 באוקטובר 2010 הבקיע את השער היחיד נגד סן חוזה ארת'קווייקס במסגרת הסיבוב הראשון של הפלייאוף. לינדפרה נכלל ב"אולסטאר של ה-MLS" לקראת המשחק נגד מנצ'סטר יונייטד. במחזור ה-16 של עונת 2011, לינדפרה נבחר לשחקן המחזור. לינדפרה קבע שיא מועדון בעונה זו כאשר שיחק 34, פתח בכולם ורשם 3,048 דקות. ב-31 בינואר 2012 חתם על חוזה רב-שנתי במועדון. ב-4 בינואר 2013 חתם בשיקגו פייר. בינואר 2014 חתם לשנתיים וחצי בבאניק אוסטראבה מליגת העל הצ'כית. ב-5 במרץ 2015 חתם בנומה קאליו, מועדון נעוריו עמו זכה בגביע בתום העונה. ב-1 בנובמבר 1999 לינדפרה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה במשחק ידידות נגד איחוד האמירויות הערביות. ב-18 בפברואר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד מולדובה. בתחילת שנת 2010 פרש מהנבחרת, על מנת שיוכל להתרכז בקריירה שלו. בנובמבר 2011 חזר לסגל הנבחרת לקראת צמד המשחקים נגד אירלנד במסגרת פלייאוף מוקדמות יורו 2012. ב-14 ביוני 2015 ערך את הופעתו ה-100 בנבחרת בניצחון 0-2 נגד סן מרינו. פלורה טאלין ליגת העל האסטונית: 2002, 2003 הסופר קאפ האסטוני: 2002, 2003 צסק"א סופיה ליגת העל הבולגרית: 2004/2005 ניו יורק רד בולס גביע האמירויות: 2011 הגביע האטלנטי: 2010, 2011 ליגת הכדורגל של וולט דיסני: 2010 שיקגו פייר גביע האתגר של קרולינה: 2013 נומה קאליו הגביע אסטוני: 2015 אישיים נבחרת האולסטאר של ה-MLS: 2010, 2011 השחקן המוערך של השנה בניו יורק רד בולס: 2010 יואל לינדפרה, באתר Transfermarkt יואל לינדפרה, באתר Soccerway יואל לינדפרה, באתר WorldFootball.net יואל לינדפרה, באתר National Football Teams יואל לינדפרה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ביורן יונסון

ביורן יונסון (באיסלנדית: Björn Jónsson;‏ 8 באוקטובר 1846 – 14 בנובמבר 1912) היה השר לענייני איסלנד בממשלת דנמרק מ-31 במרץ 1909 ועד 14 במרץ 1911. הוא היה אביו של סוון ביירנסון, היחיד שכיהן כעוצר איסלנד ונשיא איסלנד הראשון. יונסון מונה להיות השר לענייני איסלנד לאחר שהנס הפסטין ותומכיו הפסידו בבחירות של 1908, על רקע התנגדות ציבור הבוחרים לטיוטת החוקה החדשה. יונסון היה ידוע בציבור האיסלנדי בזכות העיתון Ísafold שהוא עסק בעריכתו בין השנים 1874 – 1909, ושבו היה הסופר לעתיד גוד'מונדור קמבן עוזרו. הוא הסתכסך עם הרשויות הדניות כאשר ב-1909 הוא מינה את אחד מתומכיו לתפקיד חבר מועצת המסחר. הדנים הצהירו שמינוי זה נוגד את ההרמוניה ביחסים בין שתי המדינות. בתקופת כהונתו של יונסון התקבל חוק באלת'ינגי לאיסור צריכת אלכוהול. מדיה וקבצים בנושא ביורן יונסון בוויקישיתוף מידע מאתר האלת'ינגי (באיסלנדית)
בזיליקת ניקולאס הקדוש

בזיליקת ניקולאס הקדוש (הולנדית: Basiliek van de Heilige Nicolaas) היא הכנסייה הקתולית הגדולה ביותר באמסטרדם, הולנד. היא מוקדשת לכבוד ניקולאוס הקדוש. הכנסייה ממוקמת במרכז הישן של אמסטרדם. היא נבנתה על ידי האדריכל אדריאנוס בלייז (Adrianus Bleijs, 1842-1912), ששילב בעיצובו מספר סגנונות, בהם נאו-בארוק ונאו-רנסאנס. חזית המבנה כוללת שני מגדלים וביניהם חלון רוזטה. מרכז החלון מעוצב כתבליט שטוח המתאר את ישו וארבעת השליחים, פרי יצירתו של ואן דן בוש (Van den Bossche) וצוות העובדים בסדנה שלו, ב-1886. מעל חלון הרוזטה, בחלקו העליון של הגמלון המשולש, הוצב בתוך נישה פסל הקדוש המגן של הכנסייה ושל העיר אמסטרדם, אותו יצר בארט ואן הוב ב-1886. מרכז ההצטלבות של הכנסייה מחובר באמצעות מגדל מתומן גדול עם כיפה בסגנון הבארוק ובראשה צלב. בפינות שנוצרות על ידי קו הרוחב של ההצטלבות, ממוקמות שתי קפלות, המוקדשות באופן מסורתי למרים אם ישו וליוסף הקדוש. הבזיליקה מעוטרת באוסף של ציורי קיר דתיים. מעל המזבח מוצב כתרו של הקיסר מקסימיליאן הראשון. הכנסייה קיבלה מעמד של בזיליקה במהלך חגיגות 125 שנה לקיומה, ב-8 בדצמבר 2012. הכנסייה שופצה בשנות ה-2000. כיום ניתנים בה, מלבד שירותי תפילה ודת, גם קונצרטים בהם מנגנים בין השאר על עוגב מהמאה ה-19 הממוקם בה. מדיה וקבצים בנושא בזיליקת ניקולאס הקדוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בזיליקת ניקולאס הקדוש (בהולנדית)
אוליבול

אוליבול הוא מאכל מסורתי של המטבח ההולנדי ושל המטבח הבלגי. בהולנד המאכל נקרא אוליבולן ("כדורי שמן") ובבלגיה המאכל נקרא סמאוטנבולן ("כדורי שומן", אם כי השמן בו מבושל המאכל הוא שמן לפתית). באנגלית המאכל מכונה "סופגניות הולנדיות" או "דאצ'יז". בחצי האי איסטריה המתחלק בין קרואטיה, סלובניה ואיטליה המאכל נקרא פריטולה ובלינצי, ובסרביה המאכל נקרא אושטיפצי. אליבולן (צורת הריבוי של אוליבול) הם סוג של כופתאות המיוצרות בעזרת כף גלידה או שתי כפות בהן עורמים בצק ומכניסים למכשיר לטיגון עמוק המלא בשמן חם. עם סיום הטיגון מתקבל כדור בצק חם ועטוף בשמן. נהוג לאכול את האוליבולן בסילבסטר ובירידים. בחורף, מוכרים את המאפים בדוכני רחוב ניידים. הבצק עשוי מקמח, ביצים, שמרים, מעט מלח בישול, חלב, אבקת אפייה ולרוב מוסיפים לו גם ענבים, דומדמניתיים, צימוקים, קליפות פרי הדר או קליפות מסוכרות. לרוב, האוליבולן מוגשים כשהם מצופים באבקת סוכר. בפלנדריה שבבלגיה האוליבול נקרא סמאוטבול, והוא מטוגן בשמן מן החי ולא בשמן מן הצומח. הבדל נוסף בין הגרסה הבלגית לגרסה ההולנדית של המאכל הוא שהסמאוטבול אינו ממולא בדבר ומכיל בצק בלבד. את בצק האוליבול ההולנדי נהוג למלא בפירות הדר או בקליפותיהם ובאזורים מסוימים בהולנד הבצק ממולא בקצפת. ניתן למצוא גרסה דומה של האוליבולן בולוניה, בריסל ובצפון צרפת, העונה לשם קראסטילונס (Croustillons). מנה זו היא כדורי בצק שטוגנו והם מוגשים חמים ומכוסים באבקת סוכר. לרוב המנה מוגשת בגביע נייר ועם מזלגות פלסטיק לאכילת הכדורים. המנה נפוצה בירידים שנערכים בבלגיה ובעיר ליל שבצרפת. נאמר שהאוליבולן נאכלו כבר על ידי שבטים גרמאניים בהולנד בחג ה"יול", חג שמתחיל ב-26 בדצמבר ומסתיים ב-6 בינואר ובו נהוג לאכול מאפים ולחמים. לפי המסורת, האלה הגרמאנית פרכטה (באנגלית ברטה) חגה בשמיים יחד עם רוחות רעות בשיא החורף. על מנות לרצות את הרוחות הרעות נהגו להגיש מזון כאשר רובו היה בצק מטוגן. פרכטה ניסתה לחתוך את בטנם של כל מי שחלף על פניה, אבל בגלל השומן הרב שבאוליבולן, חרבה הייתה מחליקה מגופם של אלו שאכלו את המאכל. המתכון הראשון של האוליבולן ראה אור בשנת 1667 בספר בישול הולנדי, דאז המאכל נקרא "עוגיות שמן" (oliekoecken). במשך מאות שנים ההולנדים אכלו אוליקואק (oliekoek), "עוגיות-שמן", השם הישן של האוליבולן. כדורי האוליבול שנראים בתמונה משנת 1652 דומים מאוד לאוליבולן של ימינו. באותה תקופה, כדורי הבצק טוגנו משומן חזיר או משמן לפתית. במהלך המאה ה-19 השם אוליבולן נהיה פופולרי יותר וגבר על השם אוליקואק. פריטר סופגנייה מדיה וקבצים בנושא אוליבול בוויקישיתוף
יחסי בולגריה–צרפת

בין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה של בולגריה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו. היחסים בין המדינות כוננו ב-8 ביולי 1879. במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרפה בולגריה למעצמות המרכז, בעוד צרפת הייתה חלק ממדינות ההסכמה, והשתיים לחמו ביניהם בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה. במלחמת העולם השנייה הייתה בולגריה חלק ממדינות הציר, בעוד צרפת לחמה כחלק מבעלות הברית, אולם לא התנהלה לחימה בין המדינות. במהלך המלחמה הקרה הייתה בולגריה חלק מברית ורשה, בעוד צרפת הייתה חלק מנאט"ו, והיחסים בין המדינות היו חלק מהיחסים הכוללים בין שני הגושים. כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ובולגריה היא אף חברה מלאה בלה פרנקופוני מאז 1993. במשפט נגד האחיות הבולגריות והרופא הפלסטיני שהדביקו 400 ילדים באיידס, נשיא צרפת ניקולא סרקוזי קרא לשחרר את האחיות בטענה שהדבר נעשה בשוגג. צרפת מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה, וקונסוליות בפלובדיב ווארנה, ואילו בולגריה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, וקונסוליות בליל ומרסיי. מדיה וקבצים בנושא יחסי בולגריה–צרפת בוויקישיתוף Bulgarian embassy in Paris (in French only) French Foreign Ministry about relations with Bulgaria French embassy in Sofia (in French and Bulgarian only) אתר על יחסי מדינות
רביעיית ארטמיס

רביעיית ארטמיס, הנקראת ע"ש אלת הציד היוונית ארטמיס, היא רביעיית מיתרים גרמנית. הרביעייה נוסדה בשנת 1989 בעיר ליבק ובסיסה עכשיו הוא בברלין. הרביעייה מצטיינת במיוחד בביצוע רביעיות המיתרים של בטהובן. בין המנטורים של הרביעייה נמנו וואלטר לוין, רביעיית אלבן ברג, רביעיית המיתרים "ג'וליארד" ורביעת המיתרים "אמרסון". הרביעייה קיבלה את פרס תחרות המוזיקה הגרמנית (1995) ואת הפרס הראשון בתחרות המוזיקה ARD (בשנת 1996) וכן את פרס רביעיית "פרמיו פאולו בורקיאני" (בשנת 1997), והישגים אלה סללו את דרכה לקריירה בינלאומית. הקלטות הרביעייה זכו במספר פרסים חשובים, שכללו בין השאר את פרס ECHO KLASSIC 2006 עבור הקלטת רביעיות בטהובן אופוס 95 ו-59/1. הרביעייה קיבלה את פרס המבקרים הגרמניים 2001 ואת פרס WURTH של המוזיקאים הגרמניים הצעירים (Jeunesses Musicales Germany ) בשנת 2007. בשנת 2015 הרביעייה קיבלה שוב את פרס ECHO Klassik בקטגוריית הקלטת המוזיקה הקאמרית של השנה. כינור ראשון: Wilken Ranck (1989–1994) Natalia Prishepenko (1994–2012) Vineta Sareika (since 2012) כינור שני: Isabel Trautwein (1989–1991) Heime Müller (1991–2007) Gregor Sigl (2007–2016) (2019–2016) Anthea Kreston (2019 since) Suyoen Kim ויולה: Volker Jacobsen (1989–2007) Friedemann Weigle (2007–2015) (2016 since) Gregor Sigl צ'לו: Eckart Runge (1989–2019) (2019 since) Harriet Krijgh Beethoven: String Quartets Opp. 59 & 95 (2005) Ligeti: String Quartet Nos 1 & 2 (2005) Verklärte Nacht (2006) Dvořák, Janáček: String Quartets (2006 Schumann, Brahms: Piano Quintets with Leif Ove Andsnes Schubert: String Quintet in C & String Quartet No. 703 with Truls Mørk (2007)[4] Beethoven: Beethoven String Quartets Op. 18 No. 4 & Op. 59 No. 2 (2008) Beethoven: String Quartets Op.130 No. 133 & 18 No. 6 (2010) Beethoven: String Quartets Op.18 No. 1 & Op. 127 (2010) Beethoven: String Quartets Op.18 No. 5, 18 No. 3, Op. 135 (2011) Beethoven: Complete String Quartets (2011) Schubert: String Quartets No. 13-15: Rosamunde, Death and the Maiden, String Quartet No. 15 אתר האינטרנט הרשמי של רביעיית ארטמיס רביעיית ארטמיס, ברשת החברתית פייסבוק רביעיית ארטמיס, ברשת החברתית אינסטגרם רביעיית ארטמיס, סרטונים בערוץ היוטיוב רביעיית ארטמיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) רביעיית ארטמיס, באתר Discogs (באנגלית) רביעיית ארטמיס, באתר Songkick (באנגלית)
תגית ארץ-ישראלית

תָּגִית אֶרֶץ-יִשְׂרְאֵלִית (שם מדעי: Scabiosa palaestina) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת השלמונאים. הצמח בגובה של כ- 50 סנטימטרים, כפי שאופייני לצמחים ממשפחת השלמונאים. פריחתו מתחילה בין חודש מרץ לחודש מאי, והיא מאופיינת בתפרחת שצורתה קרקפת עטופה במעטפת של עלים ירוקים, פרחיה החיצוניים גדולים ובמיוחד עלי הכותרות אשר פונים החוצה מן הצמח. היא מזכירה פרח בודד, לכותרת ארבע אונות והן גזורות לאונות משנה. חפי המעטפת קצרים מהפרחים. קרקפות הפרחים נישאות על ענפים ארוכים, בניגוד לתגית המצויה בה קרקפות הפרחים יושבות על קוצנים קצרים, יושבים כמעט. מעטפת הפרי של הצמח מסתיימת בנזר קרומי דמוי פעמון שאורכו כסנטימטר אחד, ובו מעל ל-30 עורקים. צבעו של הנזר צהבהב לבן, הכדורים של הנזרים משמשים כפרח יבש לקישוט. מקור שמה של התגית היא מלשון תג (כתר), בגלל הנזר הקרומי במעטפת הפרי. בערבית נקרא הצמח תַגִ'ייָה. התגית היא צמח דו-מיני, הוא גדל בקרקעות שאינן מלוחות, בעיקר בבתי גידול טבעיים בלבד. הוא נפוץ ברחבי המזרח התיכון, באזורי אקלים ים תיכוני בארץ הוא נפוץ בעיקר בגולן, בגליל, בעמק הירדן העליון, באזור העמקים, בכרמל, בהרי השומרון, במדבר השומרון, בהרי יהודה, בשרון, בשפלה, בנגב הצפוני ובקעת הירדן. תגית ארץ-ישראלית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה Sara Gold, Avraham Plotnitzky, Professor Amram Eshel, תגית ארצישראלית, באתר www.wildflowers.co.il תגית ארץ-ישראלית – Lomelosia palaestina (L.) Rafin | צמחיית ישראל ברשת, באתר צמחיית ישראל ברשת ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השוד המושלם

השוד המושלם (באנגלית: The Thomas Crown Affair) הוא סרט פשע אמריקני משנת 1999 בכיכובם של פירס ברוסנן, רנה רוסו, דניס לירי ופיי דאנאוויי. הסרט הוא רימייק לסרט בשם זהה משנת 1968. הסרט גרף 124 מיליוני דולר בקופות הכרטיסים ונחשב להצלחה מסחרית ואומנותית. הסרט מגולל את פרשת חייו של נער שעשועים עשיר (ברוסנן) שהוא גם אספן אומנות המשעשע את עצמו בגנבת אומנות מתחת לאפו של מערך אבטחה משוכלל במוזיאונים, ואף ללא ידיעתם, ואת ניסיונות פענוח המקרה על ידי חוקרת מטעם חברות הביטוח (רוסו). בסרט מופיעה גם פיי דאנאוויי, שבסרט המקורי גילמה את תפקיד החוקרת, אולם בגרסה זו היא בתפקיד פסיכיאטרית. פירס ברוסנן – מר תומאס קראון רנה רוסו – העלמה קתרין בנינג דניס לירי – הבלש מייקל מק'קאן פריץ ויבר – מר דזשון ריינולד פרנקי פייסון – הבלש פארטי בן גזארה – מר אנדרו וולאס מארק מרגוליס – מר אנדרו קונטסהורן אסתר קניאדאס – מרת טירול-קונטסהורן פיי דאנאוויי – פסיכיאטרית מייקל לומבארד – מר בובי מק'קינלי סיימון דזשונס – רואה חשבון סינתייה דארלו – העלמה דארייה את הסרט מלווה השיר The Windmills of Your Mind בביצועו של סטינג. אתר האינטרנט הרשמי של השוד המושלם "השוד המושלם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השוד המושלם", באתר נטפליקס "השוד המושלם", באתר AllMovie (באנגלית) "השוד המושלם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השוד המושלם", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "השוד המושלם", באתר Metacritic (באנגלית) "השוד המושלם", באתר אידיבי "השוד המושלם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
כנף הגנת שמים

כנף הגנת שמים (כנף 168) הייתה כנף שפעלה במסגרת מערך ההגנה האווירית של חיל האוויר הישראלי. הכנף הייתה אחראית על מניעת איומי מטוסים והפעילה את מערך טילי הנ"מ של החיל: טילי MIM-104 פטריוט ("יהלום") ומערך טילי ה"הוק" עד לסגירתו. הכנף הוקמה באפריל 2011 על בסיס אגד צפון 168. בנובמבר 2016 פורקה הכנף והשליטה על יחידותיה עברה לפיקוד ישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית. פעילות הכנף כללה: ביטחון שוטף – כוננות מתמדת למקרה של חדירת כלי טיס עוינים למרחב האווירי של ישראל על בסיס מערך טילי ה"יהלום" ומערך הבקרה והשליטה "שנהב". בניין הכוח – פיתוח תורת לחימה, קליטת שדרוגים לאמצעי הלחימה של הכנף ושיתוף פעולה עם מפתחי אמצעים אלה. אגד צפון 168 כלל בעבר את גדוד 947 "גולן" וגדוד 66 "רם" ממערך נ"מ מתנייע (גנמ"מ). גדוד 66 הוקם ב-1 באפריל 1971. גדוד 947 הוקם במאי 1974, בעקבות לקחי מלחמת יום כיפור, והיה מורכב מ-3 סוללות: 2 סוללות תותחי נ"מ וולקן M61 וסוללה אחת של טילי כתף נגד מטוסים מסוג FIM-92 סטינגר (שנקרא בחיל האוויר "ברקן"). בשנות ה-80 של המאה ה-20 הפעילו הגדודים את מערכת M163 VADS, תותח וולקן שהותקן על נגמ"ש M-113, שכונה בצה"ל "חובט". בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו הגדודים להפעיל את מערכות מחבט, נגמ"ש M-113 שעליו הותקנו תותח וולקן ומערכת טילי סטינגר. בסוף ספטמבר 2009 נסגר גדוד 947. עם סגירתו הסתיימה תקופת הפעלתם של טילי הכתף מסוג סטינגר בחיל האוויר. באוקטובר אותה שנה נפתח הגדוד מחדש כיחידה 947, המפעילה מערכת כיפת ברזל. גדוד 66 הוסב לגדוד של פיקוד העורף ב-9 באוגוסט 2012 וקיבל את המספר 668. ב־2016 גדוד 66 הוקם מחדש כגדוד מבצעי ראשון המפעיל את המערכת קלע דוד ובאותה שנה, בעקבות שינוי ארגוני הגדוד הוכפף ישירות למפקדת המערך ההגנה האווירית בחיל האוויר. ב־2016 פוּרקה הכנף, ועל בסיסה הוקמה כנף היערכות 168, האחראית על התמיכה הטכנית בפריסה ארצית. כנף היערכות 168 כוללת בתוכה טייסת תחזוקה. כנף ההגנה האקטיבית (כנף 167) לא מחליפים סוללות, באתר חיל האוויר הישראלי נועם אמיר, ‏לקראת קליטת המערכת: צה"ל הקים את גדוד קלע דוד להפעלת שרביט קסמים, באתר מעריב אונליין, 13 ביולי 2016 יעל ליבנת, מפקד כנף ההגנה האקטיבית: "בכל רגע אתה חייב להיות מוכן יותר מהאויב", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 16 באוגוסט 2012 מיכל ויסברוד, ‏בקול "רם", באתר חיל האוויר הישראלי, 02.01.11 נערך טקס החלפת פיקוד באגד צפון של הנ"מ, באתר חיל האוויר הישראלי, 04.07.2007 גדוד "כיפת ברזל" ראשון, באתר חיל האוויר הישראלי, 11.10.2009 הדס לבב, ‏מערך ההגנה האווירית משנה את פניו, באתר חיל האוויר הישראלי, 25 בנובמבר 2016 הדס לבב, ‏מערך ההגנה האווירית משנה את פניו, באתר חיל האוויר הישראלי, 25 בנובמבר 2016
סדריק אווינל

סדריק מיקאל אווינל (בצרפתית: Cédric Mickael Avinel; נולד ב-11 בספטמבר 1986) הוא כדורגלן גוואדלופי המשחק באז'אקסיו בעמדת הבלם. אווינל התחיל את הקריירה שלו בקרטיי. בינואר 2007 חתם לשנה וחצי בווטפורד מהפרמייר. ב-5 במאי 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג במשחק נגד רדינג. ב-14 בספטמבר 2007 הושאל לסטאפורד ריינג'רס לחודש. בינואר 2009 חתם בגואוגנון. ב-18 במאי 2010 חתם בקאן. ב-7 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. ב-26 במאי 2011 חתם לשלוש שנים בקלרמון פוט מהליגה הצרפתית. בקיץ 2017 חתם באז'אקסיו. ב-4 בדצמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ בהפסד 1–2 לקובה במסגרת גביע הקריביים 2008. סדריק אווינל, באתר Transfermarkt סדריק אווינל, באתר Soccerway סדריק אווינל, באתר BDFutbol סדריק אווינל, באתר WorldFootball.net סדריק אווינל, באתר National Football Teams סדריק אווינל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבה

האם התכוונתם ל... אטיין קבה – הוגה דעות צרפתי וסוציאליסט אוטופי קבה (בערבית قبة) - מבנה מרובע ומעליו כיפה (גם כן בערבית قبة) המשמש לציון מקום קבורה (שמות דומים-משהד, מקאם, מזאר) קיבה – איבר במערכת העיכול קבה (Kébé) - שם משפחה של בני מנדינקה, קבוצה אתנית באפריקה
בהוקית

בְּהוּקִית (שם מדעי: Ganoderma) הוא סוג של פטריות, הגדלות על עצים, הכולל כ-80 מינים, מרביתם מאזורים טרופיים. בשל השימוש הנרחב שלהן כתרופות במסורות אסייתיות, והפוטנציאל שלהם בתחום הביו-רמדי (bioremediation), הן מהוות סוג חשוב מבחינה כלכלית. פטריית הריישי (Ganoderma sichuanense) היא דוגמה לבהוקית בשימוש מסורת הרפואה המזרחית, שהפכה לבעלת שוק נרחב ומבוקשת כיום בכל העולם. ניתן להבדיל בין פרטים מסוג בהוקית לבין פרטים מסוגים אחרים שבסדרת הפוליפורים, על ידי הבסידוספורה (basidiospore) של הבהוקית. בסדיוספורה של בהוקית היא בעלת קיר כפול. פטריות מסוג בהוקית מכונות באופן עממי, בשל צורתן, גם "פטריות מדף" ו"פטריות סוגריים". השם הלועזי Ganoderma נגזר מן המילה היוונית ganos‏/γανος שמשמעו בהירות או בוהק, ו-derma/‏δερμα שמשמעה עור. סוג זה תואר לראשונה על ידי פיטר קרסטן הפיני בשנת 1881. בהמשך תוארו סוגים נוספים שניתן למצוא באירופה בשנת 1902 ויליאם מריל תיאר כמה מינים שנפוצים באמריקה הצפונית. עד היום תוארו כ-80 מינים בעיקר באזור הטרופי. מדיה וקבצים בנושא בהוקית בוויקישיתוף בהוקית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בהוקית, באתר NCBI (באנגלית) בהוקית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בהוקית, באתר GBIF (באנגלית) Kirk PM; Cannon PF; Minter DW; Stalpers JA (2008). Dictionary of the Fungi (10 ed.). Wallingford: CABI. p. 272. ISBN 0-85199-826-7. Liddell, Henry George; Robert Scott (1980). A Greek-English Lexicon (Abridged Edition). United Kingdom: Oxford University Press. ISBN 0-19-910207-4.
שעבן סחקפי

שעבן סחקפי (בערבית: شعبان سكحفي; 1961 – 11 ביולי 1985) היה ספורטאי ספורט נכים וחבר נבחרת ישראל בכדורסל נכים. הערבי הראשון שייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים והראשון שזכה במדליה פאראלימפית. בגיל צעיר החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן. ב-1979 החל המרכז באימוני סנוקר וסחקפי זכה בגביע הראשון שחולק בתחום. באליפות טניס שולחן לנכים בשנת 1979 זכה במקום הראשון לדרגת הנכות ב'. באליפות ישראל בשחייה לנכים לשנת 1975 זכה בשלוש מדליות: מדליית זהב במשחה 50 מטר גב עם תוצאה של 50.4 שניות, מדליית זהב במשחה 50 מטר חתירה עם תוצאה של 40.6 שניות ומדליית כסף במשחה 50 מטר חזה עם תוצאה של 58.8 שניות. היה שחקן פעיל ובולט בכדורסל כיסאות גלגלים בנבחרות איל"ן יפו ובנבחרת ישראל, איתה זכה במדליית הזהב במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) והשתתף במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). ב-11 ביולי 1985 התחשמל במקום עבודתו ונהרג, בגיל 24. נבחרת הכדורסל איל"ן יפו שינתה את שמה לאיל"ן שעבן יפו ובמרכז הספורט לנכים הונהג טורניר כדורסל לזכרו. 3 משחקי כדור חדשים לנכים, מעריב, 5 בינואר 1979 אהרון שאטל - אלוף הנכים בטניס שולחן, מעריב, 18 בדצמבר 1979 אברהם תירוש, בחלק האחרון באליפות השחיה: 3 שיאי עולם לנכים ושבעה שיאים ישראלים, מעריב, 8 בספטמבר 1975 אברהם תשובה, נהרג כדורסלן נבחרת הנכים, חדשות, 12 ביולי 1985 אברהם תשובה, איל"ן שעבן יפו - אלופת הנכים, מעריב, 22 ביוני 1986 כדורסל נכים, מעריב, 1 באוקטובר 1985
עמוס גינוסר

עמוס גינוסר (נולד ב-10 בנובמבר[דרוש מקור] 1951) הוא מרים משקולות פאראלימפי לשעבר. ב-1985 זכה גינוסר באליפות אירופה בהרמת משקולות. במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) זכה במדליית כסף בלחיצת 167.5 ק"ג. בשנים 1990–1992 קבע שלוש פעמים שיא עולמי בהרמת משקולות. ב-1990 קבע שיא כאשר לחץ 142.5 ק"ג בעת שהתארח בתוכנית הטלוויזיה "מגרש ביתי". ב-1991 זכה במדליית זהב במשחקי סטוק מנדוויל וקבע שיא עולם במשקל עד 56 ק"ג, בלחיצת 152.5 ק"ג. במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992) זכה במדליית זהב בלחיצת 175 ק"ג, וקבע שוב שיא עולמי במשקל עד 60 ק"ג. נולד בקיבוץ מעין צבי וכיום הוא חבר קיבוץ מעגן מיכאל. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) אברהם תשובה, גנוסר קבע שיא עולם במשקולות לנכים במהלך שידור טלוויזיה, מעריב, 12 בנובמבר 1990 אברהם תשובה, שיא עולמי לעמוס גינוסר, חדשות, 24 ביולי 1991 אברהם תשובה, זהב ראשון לישראל, חדשות, 11 בספטמבר 1992 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבי מוסא

האם התכוונתם ל... נבי מוסא – מסגד במדבר יהודה, כעשרה קילומטר דרומית ליריחו וכעשרים קילומטר מזרחית לירושלים. מזוהה במסורת המוסלמית כמקום שבו קבור משה או מקום תפילה ממנו ניתן לצפות על קברו (מקאם). חגיגות נבי מוסא – מנהג עלייה לרגל (בערבית: אל-מוסם) שבו פקדו מאמינים מוסלמים מאזור ארץ ישראל מסגד באותו שם, שבו לפי מסורתם קבור נבי מוסא נבי מוסא - השם הערבי של הדמות התנ"כית משה רבנו בסיס נבי מוסא – מחנה אימונים של צה"ל בבקעת הירדן, מצפון לים המלח
יחסי ג'יבוטי–צרפת

היחסים בין הרפובליקה הצרפתית לבין רפובליקת ג'יבוטי הם יחסים היסטוריים אשר החלו בהיותה של ג'יבוטי מושבה צרפתית משנת 1962. צרפת שלטה על ג'יבוטי עד שנת 1977, השנה בה ג'יבוטי זכתה לעצמאות. לג'יבוטי וצרפת הסכמים רבים בתחומים כמו: ביטחון, פוליטיקה וכלכלה. הבסיס הצרפתי הגדול ביותר באפריקה ממוקם על אונייה במימייה הטריטוריאליים של ג'יבוטי. בדצמבר 2023 נמצא הסכם חדש לשיתוף פעולה ביטחוני בדיון לחידוש. מדיה וקבצים בנושא יחסי ג'יבוטי–צרפת בוויקישיתוף Djibouti-France relations French Government France acquits Djibouti officials BBC News, 29 May 2009 Treaty of Treaty of Friendship and Cooperation(הקישור אינו פעיל) signed 1977 Djibouti: France's strategic toehold in Africa 1974 Beyond the banlieues The Economist, May 10, 2007 The French Military in Africa Djibouti: l'avenir de la base militaire française au centre de la visite de Lecornu et Colonna, RFI, ‏14 בדצמבר 2023