laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פטאליט

פטאליט הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקט במבנה מרחבי) המכיל ליתיום ואלומיניום. נוסחת המבנה הכימי של הפטאליט היא LiAlSi4O10. הפטאליט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית רגילה" 2 / m   {\displaystyle 2/m\ } , וחבורת סימטריות מרחבית P 2/a. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=11.737‏, b=5.171Å‏ ו-c=7.630Å, וגודלה של זווית β הוא 112.54°. המינרל מופיע במקבצים עמודיים או חסרי צורה. הגבישים אינם נפוצים – וצורתם לווחיים עד פריזמתיים באורך עד 2 מטרים. פאות הגביש לעיתים מקווקוות. לפטאליט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}). הקשיות של המינרל בינונית גבוהה יחסית, 6.5-6 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.4 גרם לסמ"ק. קיימת בו תופעת גבישים תאומים. אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדמי השבירה של הפטאליט הם: nα=1.504‏, nβ=1.51‏ ו-nγ=1.516. גבישי הפטאליט הם שקופים עד שקופים למחצה. הם חסרי צבע או שצבעם ורוד, אפור, צהוב, צהוב אפור עד לבן. בשקף מנוסר הפטאליט הוא חסר צבע. הברק של הפטאליט הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות, והנפיצה שלו חלשה. המינרל תרמולוסנט (פולט אור בחימום). המינרל נתגלה לראשונה ב-1800 באי אוטו (Utö) שבמועצה המקומית הנינגה (Haninge) שבמחוז סטוקהולם שבשוודיה. שמו נגזר מיוונית "פטלון" – עלה, מתייחס לפצילות המושלמת שלו במקביל לבסיס. הסוג השקוף המצוי באי אלבה מכונה קסוטריט. הכימאי השוודי יוהאן אוגוסט ארפוודסון (Johan August Arfwedson ‏ 1841-1792) גילה ב-1817 את היסוד ליתיום באנליזה של פטאליט. בדומה לספודומן ולפידוליט משמש הפטאליט מקור לליתיום. כמו כן נוהגים להוסיף פטאליט לתערובת ממנה יוצרים כלים קרמיים ובכך מקטינים את תופעת ההתרחבות בחום ומגדילים את חוזק הכלי. מלבד זאת, המינרל ידוע בעיקר לאספני מינרלים, אם כי הקשיות הגבוהה יחסית שלו מאפשרת גם שימוש בסוג חסר הצבע של הפטאליט כאבן חן. הפטאליט מצוי בפגמטיטים של גרניט עשירים בליתיום. בין המקומות בהם ניתן למצוא את הפטאליט: האי אוטו (Utö) שבמועצה המקומית הנינגה (Haninge) שבמחוז שבסטוקהולם שבשוודיה (המקום בו נמצא המינרל לראשונה); סמוך לסן פיירו (San Piero) באי אלבה שבאיטליה; מפגמטיט רוביקון (Rubicon), דרומית לקרביב (Karibib) שבנמיביה; גבישים גדולים במיוחד מצויים בביקיטה (Bikita) שבזימבבווה; בפרו (Peru) במחוז אוקספורד (Oxford) שבמדינת מיין, ובעורק קלארק (Clark vein) ברינקון (Rincon) מחוז סן דייגו (San Diego) בקליפורניה שבארצות הברית; באגם ברניק (Bernic Lake) בפרובינציית מניטובה שבקנדה; ובמדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל. Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman Rock Forming Minerals 4: framework silicates , 1963, Pages 271-275. Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., ISBN 0-471-80580-7 אתר WebMineral אתר Mindat פרויקט rruff פרויקט rruff אתר Webmineral לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
מינסוטה לינקס

מינסוטה לינקס (באנגלית: Minnesota Lynx ובתרגום חופשי: "שונר מינסוטה") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 1999 ומשחקת בבית המערבי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון טארגט סנטר אשר במיניאפוליס, מינסוטה. באצטדיון משחקת גם קבוצת הכדורסל מינסוטה טימברוולבס שהיא קבוצת האחות של הלינקס בליגת ה-NBA. הקבוצה זכתה באליפות ה-WNBA בשנים 2011, 2013, 2015 ו-2017. מדיה וקבצים בנושא מינסוטה לינקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מינסוטה לינקס מינסוטה לינקס, ברשת החברתית פייסבוק מינסוטה לינקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל בקפורד

מגדל בקפורד (באנגלית: Beckford's Tower), הידוע גם כמגדל לנסדאון (Lansdown Tower), הוא מבנה שטות בסגנון נאו-קלאסי, השוכן בגבעת לנסדאון שליד העיר באת', אנגליה. המגדל נבנה על ידי האדריכל הנרי גודרידג' עבור ראש העיר לונדון, סר ויליאם תומאס בקפורד, וכשהסתיימה הבנייה ב-1827 הוא התנשא לגובה 37 מטרים. בקפורד, שרצה כי גובה המגדל יהיה גבוה בכ-13 מטרים, הודה כי "כפי שזה יצא, [המגדל] הוא ציון דרך מפורסם עבור חוואים שיכורים הנמצאים בדרך לביתם מהשוק". הוא השתמש במגדל כספרייה וכמקום מנוחה, השוכן בקצה גני התענוגות הנקראים בקפורד רייד. גנים אלו השתרעו מהבית שלו בחצי הסהר לנסדאון, ועד המגדל שבראש הגבעה; בקפורד נהג לרכב אל המגדל, לצפות בהתקדמות העבודות והגנים, ולחזור לביתו לארוחת בוקר. בקפורד שיכן במגדל ובבית שלו בבאת' את מה שהחשיב ליצירות האמנות, הספרים, ההדפסים והריהוט הטובים ביותר, אותם מכר ב-1822. אחד החדרים הארוכים הפך לחדר תפילה, שבו כל הציורים היו של סצנות דתיות ופסל שיש של מרים וישו הואר על ידי פתח נסתר. המאפיין הבולט של המגדל הוא הבלוודרה המוזהבת, המבוססת על אחד המקדשים בטיבולי שבאיטליה ועל מגדל הרוחות באתונה, ואליה ניתן להגיע דרך גרם מדרגות ספירלי ולהשקיף על הנוף הכפרי שמסביב. בקפורד יכול היה גם להשקיף על הספינות השטות בערוץ בריסטול. כיום משמש המגדל כמוזיאון המכיל תצוגה של אוסף הרהיטים המקוריים במגדל, ולצידם ציורים, הדפסים וחפצים שונים המתארים את חייו של בקפורד כסופר, אספן ופטרון של האמנויות. המבקרים יכולים לטפס במדרגות הספירליות עד הבלוודרה המשוחזרת, וממנה להביט על הנוף הפנורמי של באת'. המגדל נמצא בבעלות של הקרן לשימור באת', ומנוהל על ידי "קרן הנאמנות מגדל בקפורד". הוא הוכר על ידי הסוכנות "מורשת אנגלית" כבניין רשום מדרגה I. בית קברות מהתקופה הוויקטוריאנית, שאיננו פעיל עוד, משתרע על פני מה שבעבר היה החלק של בקפורד רייד הקרוב ביותר למגדל. בית הקברות הוא גם מקום קבורתו של בקפורד. אתר האינטרנט הרשמי של מגדל בקפורד (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא מגדל בקפורד בוויקישיתוף מגדל ומוזיאון בקפורד באתר הקרן לשימור באת' מגדל בקפורד באתר Images of Englanfd‏ מגדל בקפורד באתר Landmark Trust‏ מגדל בקפורד(הקישור אינו פעיל) באתר קרן המורשת האנגלית ידוע כי בקפורד היה ראש העיר לונדון בסביבות שנת 1768- ברברה טוכמן, מצעד האיוולת, ספריית מעריב, 1986, עמ' 193. Lewis Saul Benjamin, The Life and Letters of William Beckford of Fonthill 1910:324
הוצאת בלוך

הוצאת בּלוֹך ("בּלוֹק"; באנגלית: Bloch Publishing Company) היא הוצאה לאור אמריקאית ואחד מהעסקים המשפחתיים הוותיקים בארצות הברית. ההוצאה נוסדה בשנת 1854 בסינסינטי על ידי אדוארד ה' בלוך, מהגר יהודי מבוהמיה. בלוך, שאחותו נישאה לרב יצחק מאיר וייז, הוציא לאור רבים מספריו וספרים הקשורים לזרם היהדות הרפורמית. כמו כן הוציא את השבועון The American Israelite בסינסינטי בעריכת בנו של וייז. כיום מנוהלת ההוצאה על ידי מייקל אי. בלוך, דור חמישי למשפחת בלוך המייסדת. ההוצאה מתמקדת בספרות הקשורה לעולם היהודי. בין הספרים שראו בה אור היה "פוני" לפרל בק על יהדות קאיפנג, "ישו הנוצרי" ליוסף קלוזנר ו"עיר ללא יהודים" להוגו בטאואר (Bettauer). מדיה וקבצים בנושא הוצאת בלוך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת בלוך (באנגלית)
מוות לחמישה קולות

מוות לחמישה קולות (בגרמנית: Tod für fünf Stimmen) הוא סרט תיעודי משנת 1995 של הבמאי הגרמני ורנר הרצוג, שהופק עבור ערוץ הטלוויזיה ZDF television. הסרט חוקר את המוזיקה של קרלו ג'זואלדו ואת האגדות אודות אישיותו, טירתו המכושפת, ורציחתו את אשתו והמאהב שלה. בין קטעי הקריינות לראיונות, מבוצעים לאורך הסרט שירים שונים של ג'זואלדו. הרצוג מעיד על הסרט כאחד מסרטיו הקרובים יותר ללבו. הסרט מתחיל בסיור מודרך בטירתו של ג'זואלדו, שנעשה על ידי אחד מעובדי הטירה. במהלך הסרט אנו פוגשים באנשים שונים בתוך הטירה, כולל אדם שמנגן מוזיקה לתוך הסדקים שבקיר על מנת להתמודד עם השדים שרודפים את הטירה, אישה שטוענת שהיא הרוח של דונה מריה ד'אבאלוס, אשתו של ג'זואלדו, שאותה רצח. שני טבחים שמקיימים מחדש משתה חתונה ראוותני על פי הזמנתו של ג'זואלדו. הרצוג גם מבקר בסרט עובדים ממרפאה מקומית לבריאות הנפש, שטוענים שטיפלו בעבר באותה אחת שטוענת שהיא רוחה של האישה ושיש להם כעת שני מטופלים שמאמינים כי הם קרלו ג'זואלדו עצמו. כמו כן, הרצוג ריאיין עובדים ב"פאלאצו סאן סברו" בנאפולי, שם ביצע ג'זואלדו את הרצח. שומר השער מרואיין, כמו גם היורש של ד'אבאלוס, שמראה להרצוג את המיטה שבה התבצעו הרציחות. לאחר מכן, הרצוג מבקר כנסייה באזור, בה מוצגות גופותיהם המשומרות של מריה ומאהבה. סצנות אלה ערוכות לסירוגין עם ביצועים של שיריו של ג'זואלדו בתוספת פרשנות היסטורית ומוזיקלית של תלמידיו של ג'זואלדו. חלק הארי של הסרט צולם בעיירה ג'זואלדו, בתוך טירתו ההרוסה של קרלו ג'זואלדו, ומסביבה. הסרט מכיל סצנות רבות שאינן נחשבות לדוקומנטריות במובן המקובל. הרצוג אמר: "מרבית הסיפורים בסרט מומצאים ומבוימים לחלוטין, אף על פי כן הם מכילים את האמיתות האפשריות המעמיקות ביותר אודות ג'זואלדו. אני חושב שמתוך כל סרטיי ה'דוקומנטריים', "מוות לחמישה קולות" הוא כזה שבאמת "רץ ריצת אמוק", וזה אחד הסרטים היותר קרובים לליבי." לדוגמה, דמות האישה שטוענת שהיא רוחה של ד'אבאלוס למעשה מגולמת על ידי השחקנית והזמרת האיטלקייה המפורסמת מילבה. סצנת אוצר המוזיאון שעוסקת ביצירת אמנות אשר הותירה את ג'זואלדו אובד עצות, תוסרטה על ידי הרצוג. למעשה יצירת האומנות שמוצגת בסרט התמיהה את הרצוג עצמו וגרמה לו לנדודי שינה ולא היה לה שום קשר לג'זואלדו. הסיפור על כך שג'זואלדו רצח את בנו על ידי כך שכפה עליו להתנדנד בנדנדה במשך שלושה ימים כשמקהלה שרה לו את שיריו, כמו כן הומצא עבור הסרט. סצנת הסיום של יריד הרנסאנס שבה מדבר האיש עם אמו בטלפון הנייד בוימה גם היא. הרצוג הנחה את אחיו, שעה שהוא מחוץ לאזור המצולם, לקרוא לבחור הצעיר, ואת הבחור הצעיר הנחה לנהוג כמי שאמו קראה לו לחזור הביתה. על מנת להפיק את המבט המוזר של האיש, הרצוג הנחה אותו לבהות ברצינות במצלמה, ואז כאשר התחיל לצלם לפתע החל הרצוג להשתטות ולספר בדיחות. הרצוג השתמש בשיטה זאת לבימוי סצנות בסרטו המוקדם יותר Even Dwarfs Started Small. Herzog, Werner (2001). Herzog on Herzog. Faber and Faber. ISBN 0-571-20708-1. "מוות לחמישה קולות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מוות לחמישה קולות", באתר AllMovie (באנגלית) "מוות לחמישה קולות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מוות לחמישה קולות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אלבאיסין

אלבאיסין (בספרדית: Albaicín או Albayzín) הוא רובע קטן בעיר גרנדה, בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה שבספרד. אלבאיסין הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1994, וצורף להכרזה על ארמון אלהמברה וארמון החנרליפה. חוקרים מעריכים כי את שמו של אלבאיסין העניקו לו תושבי העיר באסה, שגלו מעירם לאחר הקרב לאס נאבאס דה טולוסה והתיישבו באזור זה של גרנדה, מחוץ לחומות. עם זאת, יש חוקרים הטוענים כי השם מגיע דווקא מערבית ("אלביזין", אנשי הבזים). אזור אלבאיסין יושב לראשונה בזמן האיברים. במקום התיישבו במפוזר תושבים של האימפריה הרומית. העדויות להגעתם של המוסלמים לאזור הם רק משלב מאוחר בהרבה, לאחר הגעתם של הזירים (שושלת ברברית) לגרנדה. הסברה הרווחת היא, שאלבאיסין לא היה מיושב בתקופה שמנפילתה של האימפריה הרומית ועד להקמתה של ממלכת זיריד (ב-1013) ובניית החומות באלבאיסין (הנקראות בספרדית Alcazaba Cadima). בשיאה של תקופה זו חיו באלבאיסין כ-10,000 תושבים. רבים מהתושבים חיו בעושר רב, בבתים מפוארים, עם גנים ובריכות, ובמרכז הרובע נבנה בתקופה ההיא אחד המסגדים המרהיבים שהיו בגרנדה, ששרידיו נותרו עד ימינו, בסמוך לכנסיית סלבדור. רובע אלבאיסין נמצא על גבעה תלולה המשקיפה על ארמון אלהמברה ואת נקודת התצפית הנמצאת בסמוך לכנסיית סן ניקולאס, אשר ממנה ניתן להשקיף על הארמון ועל גרנדה, פוקדים תיירים רבים. בתוך אלבאיסין ניתן למצוא את המרחצאות הערביים העתיקים, את המוזיאון הארכאולוגי של גרנדה ואת כנסיית סלבדור, שנבנתה על שרידיו של מסגד מורי. הרובע מתאפיין בבתים עתיקים וסמטאות קטנות וצעירים רבים מתגוררים בו ועוסקים באמנות. בגבעה שמעל לרובע ישנן עשרות מערות בהן מתגוררים אנשים גם כיום. ניתן למצוא באלביסין מספר מבנים ומונומנטים, אשר מרביתם מתקופת הרנסאנס ומתקופת השושלת הנסרית (השושלת המוסלמית האחרונה ששלטה בממלכת גרנדה, מ-1238 עד 1492). ארמון אלהמברה נשקף מנקודת תצפית הנמצאת סמוך לכנסיית סן ניקולאס ארמון אלהמברה נשקף מנקודת תצפית הנמצאת סמוך לכנסיית סן ניקולאס בלילה מדיה וקבצים בנושא אלבאיסין בוויקישיתוף El libro del viajero en Granada, Miguel Lafuente Y Alcantara, 1843
VC

האם התכוונתם ל... קרן הון סיכון – באנגלית: Venture Capital fund, בראשי תיבות: VC ממד VC – מדד בתחום הלמידה החישובית .vc – סיומת האינטרנט של סנט וינסנט והגרנדינים
היפוקמפוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... היפוקמפוס – חלק במערכת הלימבית במוח היפוקמפוס (יצור מיתולוגי) – חיה מיתולוגית שפלג גופה העליון כשל סוס ופלג גופה התחתון כשל דג סוסון ים – דג ממשפחת האבובוניים; שמו המדעי הוא "היפוקמפוס" Hippocampus (כתב עת) – ירחון מדעי בתחום ביולוגיה
טנק חילוץ M-88

טנק החילוץ M88 הוא טנק חילוץ (טחל"ץ) בינוני-כבד ונחשב לאחד מטנקי החילוץ הגדולים ביותר הנמצאים בשירות כיום בעולם. מטרת הטחל"ץ היא חילוץ כלי רכב ובעיקר רכב קרבי משוריין וטנקים הנפגעים בשדה הקרב. הטחל"ץ יכול לפעול בכל מזג אוויר ומבוסס על טנק ה-M60 פטון האמריקאי. ייצורו הסדרתי של ה-M88 החל בשנת 1961 וכיום הוא משמש צבאות רבים, כולל צה"ל. השימוש הניכר ביותר בטנק חילוץ זה היה במלחמת וייטנאם, מלחמת המפרץ, מלחמת עיראק ובמלחמת קוסובו. תפקידו העיקרי של טנק החילוץ M-88 הוא לתקן או להחליף חלקים פגועים בכלי רכב צבאיים (בעיקר רכב קרבי משוריין) בזמן שהם מותקפים. בנוסף, ה-M88 משמש לחלץ כלי רכב תקועים (למשל רכב אשר הופל לאדמה בוצית ואיבד יכולת לנוע). ל-M88 יש מנוף עם כננת המאפשר החלפת חלקים פגומים ברק"מ (בעיקר החלפת המנוע). המנוף מרים את החלק הפגום ומוריד במקומו חלק חילוף תקין. ל-M88 יש גם כננת לגרירת רכבים תקועים. ל-M88 מחובר APU ("יחידת כוח עזר") המאפשר לו להעביר כוח הידראולי וכוח חשמלי לרכבים אחרים. במלחמת עיראק השתמש צבא ארצות הברית במנוף ובכננת של ה-M88 למשימות בנייה והנדסה קרבית, בעיקר הצבת חומות המורכבות ממקטעי בטון מודולריים. בצה"ל, ה-M88 משרת לצד דחפורי D9 משוריינים המסייעים בחילוצים. רוב תפקידי הגרירה הועברו לדחפור, שמשמש גם לחילוץ כלי רכב שהתהפכו. ב-2008 הוסבו מספר דחפורי D9L לחילוץ אחרי שהמעקר האחורי שלהם הוחלף בכננת חילוץ. בעקבות התגברות איום הנ"ט בלבנון ורצועת עזה מוגנו חלק מטנקי ה-M88 במיגון כלוב. M88: הדגם המקורי הנחשב לטנק חילוץ בינוני, בעל צוות של 5 חיילים. M88A1: דגם משודרג, בעל מערכת אב"כ ומשגרים למדוכות עשן, בעל צוות של 3–4 חיילים. M88A2 "הרקולס": דגם גדול יותר במידות ומשקל, בעל יכולות הרמה משופרות ונחשב לטנק חילוץ כבד, בעל צוות של 3 חיילים. ארצות הברית ארצות הברית: צבא ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית ישראל ישראל: צה"ל (מופעל על ידי חיל הטכנולוגיה והאחזקה) אוסטרליה אוסטרליה: צבא אוסטרליה אוסטריה אוסטריה: צבא אוסטריה מצרים מצרים: הצבא המצרי גרמניה גרמניה: הצבא הגרמני יוון יוון: הצבא היווני לבנון לבנון: צבא לבנון פקיסטן פקיסטן: צבא פקיסטן פורטוגל פורטוגל: הצבא הפורטוגזי טורקיה טורקיה: צבא טורקיה הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית: צבא טאיוואן ספרד ספרד: צבא ספרד מדיה וקבצים בנושא טנק חילוץ M-88 בוויקישיתוף
ברברה באך

ברברה באך (באנגלית: Barbara Bach; נולדה ב-27 באוגוסט 1947) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית ממוצא יהודי. ידועה בעיקר בשל תפקידה כנערת בונד בסרט "המרגלת שאהבה אותי" (1977). היא נשואה למוזיקאי רינגו סטאר. נולדה בשם ברברה גולדבאך (Barbara Goldbach) ברוזדייל, קווינס, ניו יורק שבארצות הברית. בתם של מארג'ורי והווארד איי. גולדבאך (2001-1922), שוטר במקצועו. היא הייתה הצעירה מבין חמשת ילדיהם. אביה ממשפחה יהודית-אשכנזית, ואמה הייתה ממשפחה קתולית ממוצא אירי. היא למדה בבית ספר תיכון קתולי ברובע ג'מייקה שבקווינס, ניו יורק. באך עזבה את בית הספר בהיותה בת 16 לטובת קריירת דוגמנות, עד שהפכה לדוגמנית-על. ג'ו וולש, גיטריסט להקת האיגלס, נישא לאחותה של באך, מארג'ורי באך, ב-13 בדצמבר 2008. באך היא בעלת תואר שני בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1993). ב-1971 שיחקה באך לצידן של שתי נערות בונד, קלודין אוז'ה וברברה בושה בסרט המסתורין La Tarantola dal ventre nero שהוא a giallo film והיא הופיעה בתפקידים קטנים בסרטים איטלקיים. היא גילמה את המרגלת הרוסיה "אניה אמסובה" בסרט "המרגלת שאהבה אותי" בשנת 1977, תפקיד שהביא לה הכרה בינלאומית והפך אותה לסמל סקס. אם כי במשחקה כרב-סרן אניה אמסובה היא הייתה נערת בונד הראשונה שהשתוותה בכוחה לבונד, מכיוון שאף היא הייתה מרגלת מוכשרת, באך אמרה בסיום עבודתה על הסרט שבונד הוא: "חזיר שוביניסטי שמשתמש בנשים כדי להגן על עצמו מפגיעתם של כדורים." בשנה שלאחר מכן היא הופיעה בסרט Force 10 from Navarone. היא הייתה מועמדת לשחק בסדרת הטלוויזיה "המלאכיות של צ'ארלי", אולם הפסידה את התפקיד לשלי האק, כשעברה מבחני בד לסדרה. באך הופיעה ב-28 סרטים. היא לא עבדה כשחקנית מאז אמצע שנות השמונים. היא גם הופיעה בפלייבוי מספר פעמים בין 1975 ל-1981, ב-1985 וב-2008. באך פגשה את איש העסקים האיטלקי אוגוסטו גרגוריני בטיסה לרומא ב-1966. הם נישאו ב-1968 ועברו לאיטליה שם נולדו בתם, הזמרת-יוצרת פרנצ'סקה גרגוריני (7 באוגוסט 1968) ובנם ג'אני (1972). באך נפרדה מגרגוריני ב-1975 ושבה לארצות הברית עם שני ילדיה. באך פגשה ברינגו סטאר באתר ההסרטה של הסרט "איש המערות" בפברואר 1980, והם נישאו ב-27 באפריל 1981, שבועות מעטים אחרי שהסרט יצא לבתי הקולנוע. בשנים האחרונות באך מלווה את סטאר בסיוריו והופיעה בכמה מהקליפים של רינגו. היא ייסדה תוכנית לעזרה עצמית לגמילה מהתמכרות בסיועם של ג'ורג' הריסון, אריק קלפטון ופאטי בויד, שהייתה נשואה להריסון ולקלפטון. באך וסטאר הקימו את ארגון הצדקה "The Lotus Foundation". מדיה וקבצים בנושא ברברה באך בוויקישיתוף ברברה באך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברברה באך, באתר AllMovie (באנגלית) ברברה באך, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברברה באך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברברה באך, באתר MusicBrainz (באנגלית) Bach, Barbara (April 18, 1984). How Ringo has changed me , Weekend Magazine Jarvis, Jeff (July 18, 1983). "Bond's Beauties", פיפל, Vol. 20, No. 3. Rayl, Salley (February 23, 1981). "Ringo's Star"., People, Vol. 15, No. 7.
קרול בוקה

קרול בוקה (בצרפתית: Carole Bouquet; נולדה ב-18 באוגוסט 1957) היא שחקנית ודוגמנית צרפתייה. בוקה נולדה בניי-סיר-סן, צרפת כאחת משתי בנות, כשהייתה בגיל צעיר הוריה נפרדו. היא למדה תקופה בסורבון אך לאחר מכן הפסיקה את הלימודים ועברה ללמוד משחק בפריז. היא זכתה לפרסום בינלאומי בשל תפקידה כנערת בונד מלינה האבלוק, בסרט "לעינייך בלבד" משנת 1981, אולם היא הופיעה גם בכמה סרטים אירופאיים לאורך שנות השמונים וממשיכה לעשות זאת בצרפת. היא ידועה גם בשל הופעתה בסרט הסוריאליסטי הקלאסי "תשוקה אפלה" של הבמאי לואיס בונואל משנת 1977; ובתפקידה בסרט "יפה מדי בשבילך" משנת 1989, שזכה להצלחה ברחבי תבל, שעבורו זכתה בפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר. היא גם הייתה מועמדת לפרס סזאר כשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט Rive droite, rive gauche משנת 1984. ב-1998 ו-1999 הנחתה את טקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע. בשנת 2002 כיכבה בסרט הצרפתי "נשיקות צרפתיות".   בשנת 2021 החלה לככב בגרסה הצרפתית של הסדרת הישראלית המצליחה "בטיפול" שנוצרה על ידי חגי לוי, אורי סיון וניר ברגמן ובצרפת הופקה על ידי אוליבר נקש ואריק טולדנו. בשנת 2023 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "Escort Boys" אשר שודרה בפריים וידאו. היא אלמנתו של המפיק ז'אן-פייר רסאם, ממנו יש לה ילד, דימיטרי ראסאם, מפיק סרטים הנשוי לנסיכה שארלוט קסיראגי ממונקו. בשנים 1997–2005 בוקה יצאה עם השחקן ז'ראר דפארדיה, עמו עבדה מספר פעמים, הם היו מאורסים מ-2003 עד 2005. (La famille Cigale)" (1977) תשוקה אפלה (1977) Il Cappotto di Astrakan (1979) Buffet froid (1979) Blank Generation (1980) לעינייך בלבד (1981) Bingo Bongo (1982) Der Tag der Idioten (1982) Mystère (1983) Le Bon roi Dagobert (1984) Rive droite, rive gauche (1984) Nemo (1984) Spécial police (1985) Double messieurs (1986) La Coda del diavolo (1986) Jenatsch (1987) New York Stories (1989) סיפורי ניו יורק יפה מדי בשבילך (Trop belle pour toi) ‏ (1989) Bunker Palace Hôtel (1989) Donne con le gonne (1991) Tango (1993) A Business Affair (1994) Grosse Fatigue (1994) Poussières d'amour - Abfallprodukte der Liebe (1996) Lucie Aubrac (1997) Le Rouge et le Noir (1997) (TV) En plein coeur (1998) Un pont entre deux rives (1999) Wasabi (2001) Embrassez qui vous voudrez (2002) Blanche (2002) Bienvenue chez les Rozes (2003) Feux rouges (2004) Les Fautes d'orthographe (2004) Nordeste (2005) Travaux, on sait quand ça commence... (2005) L'Enfer (2005) Tempête (2022) Sex & the City episode An American Girl in Paris: Part Deux (2004) תינוקה של רוזמרי (2014) גמל שלמה (2017) תראו איך הם רוקדים (2018) Escort Boys‏ (2023) Goux, Yves (1998). "Interview, article and other trace". Télémoustique. (French) קרול בוקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרול בוקה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קרול בוקה, באתר AllMovie (באנגלית) קרול בוקה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קרול בוקה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קרול בוקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרול בוקה, באתר Discogs (באנגלית) קרול בוקה ב-Yahoo! Movies (אורכב 08.04.2010 בארכיון Wayback Machine) קרול בוקה ב-AlloCiné (בצרפתית)
מצחיקונת (סרט)

מצחיקונת (באנגלית: Funny Girl) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1968, המבוסס על מחזמר בעל אותו שם שהוצג על במות ברודוויי. הסרט מבוסס על חייה של פאני ברייס, כוכבת ברודוויי וקומיקאית מפורסמת מהמחצית הראשונה של המאה ה-20. בסרט מככבים ברברה סטרייסנד (ששיחקה גם במחזמר בברודוויי) ועומר שריף. על משחקה בסרט זכתה סטרייסנד בפרס אוסקר. הסרט מתרחש בניו-יורק שלאחר מלחמת העולם הראשונה. סיפור חייה של ברייס מסופר בפלשבק. ברייס, הכוכבת הגדולה שפלורנץ זיגפלד המגולם על ידי וולטר פידג'ן, מפיק ברודוויי אגדי מוכן לחכות לה, נזכרת בהתחלה כשחלומה הגדול היה להיות אחת מנערותיו של זינגפילד. פאני ברייס באה מבית יהודי, מרחוב הנרי במנהטן. היא מקבלת את ההזדמנות הראשונה שלה בתיאטרון הוודויל, שם היא מצחיקה ומקסימה את הקהל וגם את ניק ארנסטין (עומר שריף), מהמר מקצועי מוכר ברחבי ניו-יורק, שבא לפגוש אותה מאחורי הקלעים אחרי המופע. ברייס מתאהבת בו מיד. הצלחתה של ברייס מתרחבת וחלומה מתגשם, היא מקבלת לביתה הזמנה מפלורנס זינגפילד לקחת חלק במופע שלו. ברייס מככבת במחזה וכובשת את הקהל עם הכישרון וההומור שלה. בינתיים היא ממשיכה להיפגש לסירוגין עם ארנסטין, עד שארנסטין מודיע לה שהוא נאלץ לעזוב את הארץ לזמן מה כי הוא רוצה להמשיך במשחקי ההימורים שלו על ספינה מחוץ לגבולות ארצות הברית. ברייס מחליטה בלי לחשוב, ללכת אחרי הלב שלה והולכת אחרי ארנסטין ועוזבת את סיבוב ההופעות של נערותיו של זינגפילד. ברייס רוצה להינשא לו, אך ארנסטין מציב כתנאי לנישואיהם 'מכה גדולה' שהוא רוצה לעשות במשחק פוקר גדול. ארנסטין זוכה ואכן הם מתחתנים. נושא הכסף וההימורים ילווה את נישואיהם עד סופם. לברייס וארנסטין נולדה בת. היא חוזרת להופיע וארנסטין ממשיך להמר אך הפעם מפסיד ומכניס את המשפחה לחובות. כשברייס מגלה זאת, היא מנסה לעזור לו, אך פוגעת בכך בגאוותו. בסופו של דבר מסתבך ארנסטין במעילה ונעצר על ידי המשטרה. ברייס ההמומה יוצאת בהודעה לתקשורת שהיא מאמינה בחפותו, אך ארנסטין מודה באשמה ונכנס לבית הכלא. בסיום הסרט מחליטים ברייס וארנסטין שהספיק להשתחרר מהכלא, להיפרד. If a Girl Isn't Pretty I'm the Greatest Star I'd Rather Be Blue Over You (Than Happy With Somebody Else) Rollerskate Rag Secondhand Rose His Love Makes Me Beautiful People You Are Woman, I Am Man Don't Rain on My Parade Sadie, Sadie Funny Girl My Man בנוסף לזכייתה של סטרייסנד בסרט בפרס השחקנית הטובה ביותר, היה הסרט מועמד לשבעה פרסי אוסקר נוספים, בהם: פרס הסרט הטוב ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר (לקיי מדפורד). הסרט זכה לשלל ביקורות טובות והעלה את קרנה של ברברה סטרייסנד בהוליווד ואת זכרה של פאני ברייס בכלל. מדיה וקבצים בנושא מצחיקונת בוויקישיתוף "מצחיקונת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מצחיקונת", באתר נטפליקס "מצחיקונת", באתר AllMovie (באנגלית) "מצחיקונת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מצחיקונת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מצחיקונת", באתר Metacritic (באנגלית) "מצחיקונת", באתר אידיבי "מצחיקונת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מצחיקונת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יעקב גוטרמן

האם התכוונתם ל... יעקב גוטרמן (צייר) – מאייר וסופר ישראלי מקיבוץ העוגן יעקב גוטרמן – ראש עיריית מודיעין עילית יעקב אריה גוטרמן – האדמו"ר מראדזמין
דורית ניתאי נאמן

דורית ניתאי נאמן (נולדה ב-14 ביולי 1965, תל אביב) היא שחקנית ובמאית תיאטרון, ומורה למשחק. דורית ניתאי נולדה בתל אביב, בתו של השחקן ניקו ניתאי. למדה בחוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני בלימודי נשים ואמנות. שיחקה בתיאטרון הסימטה, אותו יסד אביה המחזאי, הבמאי והשחקן ניקו ניתאי, בהצגות: "סינים סינים", "אי זוגי", "שלישייה במי במול", "אשתי הנצחית לשעבר". הופיעה גם בתיאטרון הקאמרי, בהצגות: "אויב העם", "השיבה הביתה" ו"האישה המופלאה שבתוכנו". כבמאית ייסדה את קבוצת התיאטרון "נשים יוצרות" על שם טלי שקד-זגמן, וביימה את ההצגות: "אבירות מתעלפות", "האיש משם", "כדור הבדולח", "סודות נלחשים" ו"בלוג - מסע בין יומנים". ניתאי נאמן גם הופיעה בסדרה "חלומות נעורים" בתפקיד המורה בילי. בשנת 2000 זכתה בפרס ראשון לשחקנית בתחרות הסרטים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה על תפקידה בסרט "פרמננט". בשנת 2001 ביחד עם אביה עברה לתיאטרון קרוב וכיום היא המנהלת האומנותית שלו. היא שימשה לגד אפוטקר למודל לסדרה של 30 יצירות. ענבל מלכה, מחזאים מקוללים: על הקללה הכפולה שבלהיות אשה העוסקת בפרינג', באתר הארץ, 11 בנובמבר 2009 טל גורדון, האזרח כאן, ממש קרוב, באתר הבמה, 28 בנובמבר 2012 טל גורדון, האזרח כאן משנה את העולם, באתר הבמה, 25 בנובמבר 2019 רותי קדוש, ‏בצל הפינוי הצפוי, בתיאטרון "קרוב" נערכים לפסטיבל "האזרח כאן", באתר מעריב אונליין, 15 בנובמבר 2021 חגית גינזבורג, מחפשת בית חדש לתיאטרון, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאס וגאס אייסז

לאס וגאס אייסז (באנגלית: Las Vegas Aces) היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת ה-WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 1997 בתור יוטה סטארז כאחת משמונה הקבוצות המקוריות של הליגה. באותה תקופה הייתה יוטה ג'אז מליגת ה-NBA קבוצת האחות של הסטארז. בשנת 2003 עברה הקבוצה לעיר סן אנטוניו שבטקסס ושינתה את שמה ל"סן אנטוניו סילבר סטארז". הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון AT&T סנטר בעיר, המשמש גם את קבוצת הכדורסל "סן אנטוניו ספרס", שהיא קבוצת-האחות של ה"סטארז" בליגת ה-NBA. הקבוצה משחקת בבית המערבי של הליגה וזכתה בשנת 2008 באליפות הבית. בשנת 2018 עבר המועדון ללאס וגאס שבנבדה, ושינה את שמו ל"לאס וגאס אייסז". ב-2022 זכתה הקבוצה באליפות ראשונה, והפכה לקבוצה הראשונה בלאס וגאס הזוכה באליפות בליגה מקצוענית ראשית. אייג'ה וילסון היא בין כוכבות הקבוצה ופעמיים זכתה במדליית זהב אולימפית. מדיה וקבצים בנושא לאס וגאס אייסז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאס וגאס אייסז לאס וגאס אייסז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.