מקומון

מקומון הוא עיתון מקומי, כזה שמתמקד באירועים מקומיים או בהשפעתם של אירועים ארציים על המקום. נושאים טיפוסיים במקומון הם פוליטיקה עירונית, התנהלות העירייה, חינוך מקומי, ספורט מקומי (בעיקר כאשר מדובר בקבוצות לא-מקצועניות), תחבורה ציבורית, פשיעה ושערוריות מקומיות, תוכניות בינוי ופיתוח עירוניות, ואיכות הסביבה. מבחינה מערכתית מתמקד המקומון באירועים מקומיים, שבדרך כלל אינם זוכים לפרסום בעיתונות הארצית. בין הנושאים אשר זכו לכתבות בעיקר מצד מקומונים אלו כתבות שעוסקות מבחינת המודעות, שהן הבסיס הכלכלי לקיומו של עיתון, מספק המקומון מענה לבעיית המחיר הגבוה של מודעות בעיתונות הארצית. בעל חנות רהיטים בנהריה שמפרסם מודעה ב"ידיעות אחרונות" נאלץ לממן במחירה גם את עלות הנייר וההפצה של עיתון המגיע לאילת. המקומון מאפשר פרסום מודעות מקומיות במחירים נמוכים. החלטה מערכתית ראשונה של המקומון היא היקף הלוקליות שלו, כלומר היקף האזור שבסיקורו יעסוק ובו יופץ – האם להתמקד ברובע מסוים, בעיר מסוימת או בגוש ערים מסוים. אזור ההפצה גדול לעיתים מאזור הסיקור, למשל כאשר תושבי פרוורים מתעניינים גם במקומון של המטרופולין. רוב המקומונים בישראל הם שבועונים, המופצים ביום חמישי או שישי. המקומון הראשון בארץ ישראל, היה "הצפון" הרוויזיוניסטי, שראה אור בחיפה החל מ-1926. תרבות המקומונים במדינת ישראל התפתחה בדרום הארץ החל משנות השישים של המאה העשרים. "ערב ערב באילת", החל לצאת בפברואר 1962 והוא המקומון הוותיק בישראל, בין השנים 1966–1989 יצא בעיר ערד המקומון "כידוד". בשנת 1968 החל להתפרסם באזור הקריות "הד הקריות", המקומון הראשון בצפונה של ישראל, בשנת 1971 חדשות השבוע בראשון לציון ובשנת 1973 קול השרון בנתניה. בשנת 1974 משה אלון הקים את "ידיעות הגליל". בהמשך נוסדו בשנות ה-70 המקומונים המתחרים "צפון 1" על ידי איש גורדון ו"כלבי" ו-"שבע" בבאר שבע. בתחילת שנות השמונים החלו לצאת מקומונים נוספים ברחבי המדינה. עיתון "הארץ" הוציא אז לאור את המקומונים "כל העיר" בירושלים, "העיר" בתל אביב ו"כלבו" בחיפה, שרכש הארץ בשנת 1986 מיידי יזמים פרטיים. עיתונים אלו נתנו במה לעיתונאים מתחילים שטרם השתלבו בעיתונות הארצית. בשיאה של תופעת המקומונים בשנות השמונים והתשעים, לכל אחד משלושת העיתונים הגדולים בישראל (ידיעות אחרונות, מעריב והארץ) רשת מקומונים משלו. המקומונים מופצים באופן עצמאי, או מצורפים לגיליונות יום שישי של העיתונים. ב-1984 החלה לצאת קבוצת מקומיים בשם אינדקס, שהמו"ל שלה הוא יוסי גדעוני בבת-ים, חולון, אזור השפלה ואזור השרון. בנוסף למקומונים אלה, פעילים בישראל עוד מקומונים רבים, שמופצים עצמאית, בדיוור ישיר לתיבות הדואר, בתחנות דלק או במרכולים, בדרך כלל כ"חינמון". הכנסות המקומון נובעות, בדרך כלל, ממודעות, ולא מרכישתו על ידי קוראיו, בפועל נכון ל-2013 כמעט כל המקומונים מחולקים בחינם. מקצת מהמקומונים מוצאים על ידי הרשות המקומית, דבר המעורר ביקורת ציבורית, במיוחד כאשר ישנם מקומונים מתחרים. קיימים גם מקומונים מיועדים לקהל יעד ספציפי – למשל המקומון החרדי "אשדוד בכותרות", שהוא מקומון הפונה לציבור החרדי באשדוד, והוא עומד בבעלות משפחת קנופף, בעלי העיתון החרדי 'המודיע'. אפשרות חדשה שנוצרה במאה ה-21 היא הפצת המקומונים באמצעות אתרי חדשות מקומיים ומהדורות וירטואליות מדופדפות, כדוגמת אתרי mynet מבית ynet, רשת מקומונט, רשת "גל גפן באינטרנט", רשת אתרי מקומוני 4U, "יום יום באילת", "צומת השרון", "השקמה" ועוד. בעשור השני של המאה ה-21 חלה ירידה בתפוצת המקומונים. בין היתר בגלל שהפרסום ומודעות שהיו חלק ניכר מהכנסות המקומונים עברו לרשת האינטרנט. וכן בשל ירידה בביקוש בשל התפתחות הרשתות החברתיות. המקומונים, שהיו עמוד התווך של התקשורת המקומית במשך עשרות שנים, חווים טלטלה משמעותית בעידן הדיגיטלי. צמיחתם המרשימה של אתרי האינטרנט בשני העשורים האחרונים מעמידה בפניהם אתגרים רבים, הן כלכליים והן מקצועיים. התפתחות העיתונות באינטרנט דורשת בחינה מחודשת של כללי הרגולציה הקיימים בעולם התקשורת. המקומונים בעידן הדיגיטלי מתמודדים עם מספר אתגרים משמעותיים, הנובעים מהשינויים שחלו בתעשיית התקשורת: תחרות מצד תאגידי תקשורת: תאגידי התקשורת הגדולים נהנים מיתרון משמעותי מבחינת משאבים וטכנולוגיה. הם יכולים להשקיע סכומים גדולים בייצור תוכן, בשיווק ובקידום, מה שמקשה על מקומונים קטנים להתחרות בהם. ירידה בהכנסות מפרסום: בעבר, מקומונים רבים הסתמכו על הכנסות מפרסום מקומי. עם זאת, עם צמיחת האינטרנט, מפרסמים רבים מעדיפים לפרסם באתרי אינטרנט גדולים בעלי קהל גולשים רחב יותר, מה שפוגע בהכנסות מפרסום של מקומונים. שינויים בהרגלי צריכת מידע: הציבור נוטה כיום לצרוך מידע באינטרנט ובמכשירים ניידים, ופחות נוטה לקרוא עיתונים מודפסים או מקוונים. שינוי זה פוגע בקהל היעד של המקומונים. אתגר עתיד המקומונים תלוי ביכולתם להתאים עצמם למציאות המשתנה. מקומונים שיצליחו לפתח מודלים עסקיים חדשניים, להתמקד בקהל יעד ספציפי ולנצל את הטכנולוגיות החדשות, יוכלו לשרוד ואף לשגשג גם בעידן הדיגיטלי. פיתוח - עיתונים מקומיים יכולים לפתח מודלים עסקיים חדשים, כגון מינויים דיגיטליים, תכנים ממומנים, ואירועים קהילתיים. כיום המקומונים הבולטים ברשתות הן של שתי חברות השולטות על מגוון מקומונים שונים ברחבי הארץ: Mynet ורשת העיר. כרמית ספיר-ויץ, כאן גרים בכיף, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2008 אריה קיזל, תמורות בתקשורת המקומית בישראל, העיר רצוי ומצוי, 6 באפריל 2011 יונתן כיתאין, ‏סגירת מקומוני "זמן מעריב": פצצת הזמן חזרה לתקתק, באתר גלובס, 12 ביוני 2013 עידית מנוסביץ ואזי לב-און, ‏העיתונות המקומית בישראל 2013: קווים לדמותה, מסגרות מדיה 12, 2014, עמ' 1–28 רועי צ'יקי ארד, בני משפחת נועם הם הילדים הרעים של אילת. האם מפעל החיים שלהם ישרוד?, באתר הארץ, 5 בפברואר 2020 שוקי טאוסיג ואורן פרסיקו, רשתות המקומונים הארציות גוועות, באתר העין השביעית, 12 בנובמבר 2020 הילו גלזר, הם היו חוד החנית של התקשורת הישראלית. ייתכן שאלה ימיהם האחרונים, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2020 אריה קיזל ומירה פוירשטיין, ‏"בצל המרכז: התקשורת המקומית בפריפריה וסיקור החדשות", קשר 41, חורף 2011, עמ' 78–87 כספי ד׳, 2011. מבט חדש על עיתונאות מקוונת בישראל. קשר מס׳ 41, 1-13 אריה קיזל ומירה פוירשטיין, בצל המרכז – התקשורת המקומית בפריפריה וסיקור החדשות, באתר המכון לחקר העיתונות והתקשורת היהודית ע"ש שלום רוזנפלד, המרכז ללימודים בינלאומיים ואזוריים אוניברסיטת תל אביב, קשר מס' 41, ‏2011 על-פי דברי המו"ל שלמה לונדון ב"מכתב לקוראים" בשער הגיליון ה-2,200 של "הד הקריות", 8 בספטמבר 2010