laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ

היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ (בגרמנית: Heinrich XXII, Fürst Reuß zu Greiz;‏ 28 במרץ 1846 - 19 באפריל 1902), היה נסיך רויס-גרייץ בין השנים 1859–1902. היינריך נולד ב-28 במרץ 1846 בעיר גרייץ, להיינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ ולקרולינה, נסיכת הסן-הומבורג, בתם של גוסטב, רוזן הסן-הומבורג ולואיזה, נסיכת אנהלט-דסאו. בשנת 1859 מת אביו היינריך העשרים, נסיך רויס-גרייץ, והיינריך ירש את נחלותיו ותאריו. מכיוון שהיה קטין שלטה אמו קרולינה, נסיכת הסן-הומבורג כעוצרת הנסיכות עד לבגרותו. אמו, שהייתה בתו של גנרל אוסטרי ואשתו של קצין אוסטרי, שנאה את פרוסיה, ובשל כך הצטרפה במלחמת אוסטריה–פרוסיה לצד אוסטריה. עד מהרה נכבשה נסיכות רויס-גרייץ על ידי הצבא הפרוסי, ונשארה תחת כוחות כיבוש עד לאחר תשלום של 100,000 טאלרים. ב-28 במרץ 1867 נטל היינריך את מושכות השלטון לידיו, ומיד לאחר מכן העניק לנסיכות את החוקה הראשונה שלה. כמו הוריו נשאר היינריך אנטי פרוסי כל ימיו, ודחה שוב ושוב את הצעדים הפרוסיים כקולטורקמפף ונישואים אזרחיים. היינריך, כמו גם נתיניו ברויס, סירב לקבל את העובדה שלקיסרי גרמניה מבית הוהנצולרן יש עדיפות על פני בתי מלוכה אחרים, וכשנשאל על יחסיו עם הקיסר, היה היינריך פשוט משיב כי הם "הם בעלי ברית להגנה משותפת של הפדרציה הגרמנית". היינריך לא פספס שום הזדמנות להראות את סלידתו מהקיסר, וסירב לאפשר את הקמתו של כל זכר לקיסר וילהלם הראשון, סבו האהוב של וילהלם השני. היינריך גם סירב להתיר הפגנת אבל, רשמית או פרטית, בעת מותם של הקיסרים וילהלם הראשון ופרידריך השלישי, ואף אסר על כל חגיגה של ימי השנה לניצחונות הגרמנים בשנת 1870. על אף שנאתו הגדולה לפרוסיה, היה היינריך מפקד הגדוד השני ברגימנט הרגלים ה-96 (תורינגיה ה-7, החזיק בדרגת גנרל חיל הרגלים בצבא הפרוסי, ואף עוטר בעיטור מסדר העיט השחור בשנת 1892. היינריך היה עשיר מאוד, שכן חלקו הגדול של השטח ששלט בו היה רכושו הפרטי. בסוף שלטונו, התגוררו ברויס-גרייץ פחות מ-70,000 אנשים, והיא השתרעה על שטח של 122 קילומטרים רבועים. ב-19 באפריל 1902 מת היינריך בגרייץ, ובנו היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס גרייץ עלה לשלטון במקומו. ב-8 באוקטובר 1872 התחתן היינריך עם אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה והרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט, ממנה נולדו לו חמישה ילדים: היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס גרייץ (1878-1927) אמה, נסיכת רויס-גרייץ (1881-1961), התחתנה עם הרוזן אריך פון אהרנבורג מריה, נסיכת רויס-גרייץ (1882-1942), התחתנה עם הברון פרדיננד מגנאגוני קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ (1884-1905), התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך הרמינה, נסיכת רויס-גרייץ (1887-1947), התחתנה עם יוהאן, נסיך שנאייך-קרולאט, ולאחריו התחתנה עם וילהלם השני, קיסר גרמניה אידה, נסיכת רויס-גרייץ (1891-1977), התחתנה עם כריסטוף מרטין השלישי, נסיך שטולברג-רוסלה מדיה וקבצים בנושא היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ בוויקישיתוף
קרחון אדיסטו (חוף בורכגרווינק)

קרחון אדיסטו (באנגלית: Edisto Glacier) הוא קרחון הזורם לכיוון צפון מזרח בין האי פלסייט לבין רכס רדקאסל, ונשפך לראשו של מפרצון אדיסטו. גובהו של הקרחון 48 מטרים מעל פני הים. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, על שם אוניית צי ארצות הברית USS אדיסטו, שהייתה כלי השייט הראשון שהגיע לאזור. קרחון אדיסטו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון אדיסטו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מפה טופוגרפית של קרחון אדיסטו מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
אמרוד טוביה

אמרוד טוביה (באנגלית: Emeraude Toubia;‏ נולדה ב-1 במרץ 1989) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית ילידת-קנדה. מוכרת בעיקר בשל תפקידה כאיזבל לייטווד בסדרת הטלוויזיה "ציידי הצללים" ברשת Freeform. טוביה נולדה במונטריאול, קוויבק שבקנדה, וגדלה בבראונסוויל, טקסס שבארצות הברית כבת יחידה. אמה, מירטה סוניה (לבית סוליס), היא ילידת סיודד ויקטוריה, מקסיקו. אביה היה אמריקאי-לבנוני. סבה וסבתה מצד אביה היו מצפון לבנון. מאז נעוריה השתתפה בתחרויות יופי, ואף זכתה בשלוש תחרויות מקומיות. בשנת 1999, בגיל 10, טוביה ביצעה את תפקיד המשחק הראשון שלה בסדרת הילדים "El Mundo de los Niños". בגיל 12 טוביה החלה לשחק בתוכנית "Tu Desayuno Alegre", עד לגיל 26 המשיכה טוביה לשחק בתוכנית למשך כ-14 שנים,. בשנת 2010 הגיעה לחצי-הגמר בתחרות היופי, "מיס טקסס ארצות הברית". בשנת 2013 בנוסף להשתתפותה בתוכנית Tu Desayuno" Alegre" החלה להשתתף בסדרת הנוער המקסיקנית "En mi cuadra nada cuadra", בהמשך בשנת 2014 טוביה ממשיכה בתחום המשחק והשתתפה בטלנובלה הוונצואלית "אם רק תסתובב" בתפקיד של סטפני קארם. בשנת 2016 החלה לשחק את דמותה של איזבל לייטווד בסדרת הפנטזיה האמריקאית "ציידי הצללים" של רשת Freeform, לצדם של קתרין מקנמרה, אייזיאה מוסטפא והארי שום ג'וניור. הסדרה בוטלה ב-2019, לאחר 3 עונות. על תפקידה בסדרה זו, טוביה הייתה מועמדת לפרסי בחירת הנוער בקטגוריית שחקנית מצטיינת בסדרת פנטזיה לשנים 2017 ו-2018, אך לבסוף קתרינה גרהאם מ"יומני הערפד" זכתה בפרס, ומילי בובי בראון מ"דברים מוזרים" זכתה שנה לאחר מכן. בשנת 2011 טוביה החלה בזוגיות עם המוזיקאי האמריקאי-דומיניקני פרינס רויס. הם נישאו בסן מיגל דה איינדה, מקסיקו ב-30 בנובמבר 2018. הם מתגוררים בסטודיו סיטי, לוס אנג'לס. היא דוברת ספרדית מגיל קטן בצורה שוטפת, אך אנגלית היא שפת האם שלה. מדיה וקבצים בנושא אמרוד טוביה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמרוד טוביה אמרוד טוביה, ברשת החברתית פייסבוק אמרוד טוביה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמרוד טוביה, ברשת החברתית אינסטגרם אמרוד טוביה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמרוד טוביה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קרחון אדיסטו

האם התכוונתם ל... קרחון אדיסטו (חוף בורכגרווינק) – קרחון באזור חוף בורכגרווינק שבאנטארקטיקה קרחון אדיסטו (ארץ המלכה מרי) – קרחון בארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה
קרחון אדיסטו (ארץ המלכה מרי)

קרחון אדיסטו (באנגלית: Edisto Glacier) הוא קרחון באזור ארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם מקרחון סקוט. גובהו של הקרחון 5 מטרים מעל פני הים. הקרחון התגלה על ידי תצלומי אוויר שנערכו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה גבוהה בין השנים 1946–1947. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם תעלת אדיסטו הסמוכה. קרחון אידסטו באתר גאזט SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הקרחון מידע גאוגרפי והיסטורי
חברת המטלורגיה של הרי אורל

חברת המטלורגיה של הרי אורל (ברוסית: Ура́льская го́рно-металлурги́ческая компа́ния, בראשי תיבות УГМК) היא חברת כרייה רוסית, המהווה ליצרנית הגדולה ביותר של נחושת ברוסיה והתשיעית בגודלה בעולם. מטה החברה נמצא בעיר פישמה עילית בסברדלובסק. החברה הוקמה כחברת החזקות, הכוללת כ-50 חברות בענף הכרייה, והמטלורגיה, ייצור מכונות בניין, בנייה, חקלאות ותקשורת ב-12 אזורים ברוסיה, צ'כיה וליטא, שהוקם ב-7 באוקטובר 1999, על בסיס מפעל של אורלאלקטרומד. ב-20 באוקטובר 1999 הונפקה תעודת רישום ממלכתית של חברת המניות המשולבת. הבעלים של החברה הם: נשיא החברה איסקנדר מחמודוב (המחזיק ב-50,0004% ממניות החברה), המנכ"ל אנדריי קוזיצין (המחזיק ב-34,9996%), המנהל המסחרי איגור קודריאשין (7,5%), מנכ"ל בית מסחר UGMK" אדוארד צ'וחלבוב (7,5%). החברה מממנת מספר קבוצות ספורט, ביניהן קבוצת כדורסל הנשים אוגמ"ק יקטרינבורג שאף נקראת על שם החברה וקבוצת ההוקי קרח אבטומוביליסט יקטרינבורג. מדיה וקבצים בנושא חברת המטלורגיה של הרי אורל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת המטלורגיה של הרי אורל. חברת המטלורגיה של הרי אורל, ברשת החברתית פייסבוק חברת המטלורגיה של הרי אורל, ברשת החברתית VK Aurubis. "Краткий анализ мирового рынка рафинированной меди и сплавов по итогам 2015 года". אורכב מ-המקור ב-2018-03-11. נבדק ב-2018-03-24. Уральская горно – металлургическая компания (УГМК), Сематик - корпоративный проект библиотек Свердловской области, 2011 ОАО «УГМК», Ведомости
קרחון בייקר (אנטארקטיקה)

קרחון בייקר (באנגלית: Baker Glacier) הוא קרחון קטן המהווה יובל של קרחון וייטהול, ונשפך אליו צפונית לגבעת מרטין, בהרי ויקטורי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. גובהו של הקרחון 699 מטרים מעל פני הים. הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות משלחות סקר ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ג'ון ר. בייקר, ביולוג בתחנת כף האלט בין השנים 1967–1969. קרחון בייקר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית תצלום לוויין של הקרחון מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
קרחון בייקר

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה קרחון בייקר (אנטארקטיקה) – קרחון באנטארקטיקה ניו זילנד קרחון בייקר (ניו זילנד) – שמם של שני קרחונים בניו זילנד ארצות הברית קרחון בייקר (אלסקה) – קרחון במדינת אלסקה שבארצות הברית קנדה קרחון בייקר (קולומביה הבריטית) – קרחון בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה
בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון

בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון הוא בית כנסת השוכן בפסגת שכונת תלפיות בירושלים. בתוכניות המקוריות הועיד קאופמן את המקום לבניית אקדמיה לאמנות, אך יועד המקום הוסב לבית כנסת. בראשית שנות ה-30 הקדישה הגברת שרה צ'רנובה את ביתה לבית כנסת לשכונת תלפיות. אולם ועד השכונה החליט שהבית אינו מתאים לשמש כבית כנסת ומכר אותו תמורת 700 לא"י ששימשו להקמת בית כנסת בשכונה. עד אוקטובר 1934 נאספו עוד 800 לא"י מתושבי השכונה. ב-2 בדצמבר 1934 התקיים מעמד הנחת אבן פינה לבית הכנסת בהשתתפות הרבנים הראשיים, הרב קוק והרב יעקב מאיר. מתכנן המבנה היה ר. פרידמן מחיפה. תוכנית בית הכנסת כללה אולם גדול עם 500 מקומות, מהם 150 לנשים, ואולם שני קטן יותר. בית הכנסת היה גדול בהרבה מצורכי התושבים בתלפיות ולדברי קלויזנר בנאומו בעת הנחת אבן הפינה, שבית הכנסת הגדול הוא "אות ומופת שהשכונה תגדל ותורחב ותתפשט ותגיע עד רמת רחל ועד בית לחם". בניית בית הכנסת התקדמה במהירות בשנת 1935 ובאוקטובר 1935, במהלך חול המועד סוכות, נערך במבנה בית הכנסת חגיגת שמחת בית השואבה. בדצמבר 1937 ביקר בבית הכנסת מ"מ מושל מחוז ירושלים. עד שנת 1939 הושקעו בבית הכנסת כ-6000 לא"י, אולם חסרו כספים להשלמתו. ביוני 1939 טרם הושלם בניית בית הכנסת ובינתיים השתמשו תושבי תלפיות בצריף העץ שב"חורשה". מרדכי כספי הודיע שנעשים מאמצים להשלים את בית הכנסת. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוחרם המבנה הבלתי גמור על ידי הבריטים, שהשתמשו בו כמחסן נשק. תמונות מן התקופה מציגות חיילים יהודים בשרות הצבא הבריטי, השומרים על המבנה, ובד בד מתיידדים עם תושבי השכונה. ב-1948 עזבו הבריטים את ארץ ישראל, אך רבים מתושבי השכונה ברחו מפחד המלחמה, ומפני הקִרבה לגבול. עקב כך לא התקיימו כמעט תפילות בבית הכנסת, והמבנה הושכר לאוניברסיטה העברית. זו הפכה את המבנה הנטוש למחסן, ששימשהּ עד שנות ה-60, ואז העבירה את המבנה לרשות העירייה. מעשה זה הוביל לסכסוך בעלות בין העירייה ובין יושבי תלפיות, שבראשם עמדו מרדכי כספי וש"י עגנון. הדבר הגיע עד לבית משפט, שפסק לטובת אנשי השכונה. העירייה נאלצה לשפץ את המבנה על חשבונה. בפברואר 1970 הודיע ראש העיר, טדי קולק שבית הכנסת יושלם וייקרא על שמו של ש"י עגנון. החלטה רשמית על כך נתקבלה במועצת העירייה ב-15 במרץ 1970. בשנות ה-70 נחנך בית הכנסת מחדש בתהלוכת ספרי תורה שהובאו מהצריף הישן. בשל מעורבותו של עגנון ב"גאולת" בית הכנסת, ובשל העובדה שהתפלל בו בקביעות, מכנים יושבי תלפיות את בית הכנסת בשמו. אף על פי שבתלפיות פועלים לא מעט בתי כנסת, נחשב בית כנסת ש"י עגנון לבית הכנסת המרכזי. מדיה וקבצים בנושא בית כנסת תפארת ישראל ע"ש עגנון בוויקישיתוף בית כנסת שהפך ל... מחסן, הצופה, 8 בדצמבר 1968 בתלפיות המתרחבת, דואר היום, 8 באוקטובר 1934 הנחת אבן הפינה לבניין בית הכנסת בתלפיות, דואר היום, 3 בדצמבר 1934 בנין בית כנסת בתלפיות, דבר, 2 בדצמבר 1934 אבן פינה לביכ"נ בתלפיות, דבר, 4 בדצמבר 1934 בית הכנסת הראשון בתלפיות, הירדן, 28 בדצמבר 1934 על היקף ההליכה לבית הכנסת בתלפיות ניתן ללמוד למשל מ מכתבים למערכת, הצופה, 4 בינואר 1942 כלי קודש בתלפיות, הַבֹּקֶר, 17 בנובמבר 1935 תלפיות חוגגת, הַבֹּקֶר, 20 באוקטובר 1935 מ"מ המושל בתלפיות, דבר, 16 בדצמבר 1937 תלפיות, הצופה, 25 ביוני 1939 מכתב להמערכת, הצופה, 17 ביולי 1939 בית כנסת ורחוב בבירה ייקראו ע"ש ש"י עגנון, דבר, 24 בפברואר 1970 עירית ירושלים תקים בית כנסת ע"ש ש"י עגנון, מעריב, 16 במרץ 1970
כאשר נפגשנו לראשונה

כאשר נפגשנו לראשונה (באנגלית: When We First Met) הוא סרט מסוגת קומדיה-רומנטית שבויים על ידי ארי סנדל ונכתב על ידי ג'וש ויטנגטון. הסרט יצא לאור על ידי נטפליקס ב 9 בפברואר 2018. בסרט שולבו שירים של מיכל טאובר. נואה (אדם דווין) מבלה לילה מושלם עם אייברי (אלכסנדרה דדריו), נערת החלומות שלו, אבל מבחינתה הם חברים בלבד. כעבור שלוש שנים היא נישאת לאית'ן (רובי אמל). נואה תוהה מה עשה לא בסדר, עד שזכה בהזדמנות לחזור בזמן באמצעות תא צילום, ולשנות את הלילה בו נפגשו שוב ושוב במטרה לתקן את העתיד, אך לא יודע שדבר זה עלול לשנות באופן מוחלט את עתידו הלא נודע. אדם דווין - נואה אשבי אלכסנדרה דדריו - אייברי מרטין שלי הניג - קארי גריי אנדרו בקלור - מקס רובי אמל - אית'ן "כאשר נפגשנו לראשונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כאשר נפגשנו לראשונה", באתר נטפליקס "כאשר נפגשנו לראשונה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כאשר נפגשנו לראשונה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) https://www.imdb.com/name/nm3070666/
למנה חוטמנית

למנה חוטמנית או עַמְלֵץ חוטמני (שם מדעי: Lamna nasus) הוא מין של כריש גדול ממשפחת העמלציים. מין זה הוא קרוב לכריש הסלמון החי בצפון האוקיינוס השקט. הוא חי בצפון האוקיינוס האטלנטי וגם בחצי הכדור הדרומי בעל האוקיינוסים. הוא נפוץ באוקיינוסים ממוזגים ועמוקים. הכריש מגיע לאורך 2.5 מטרים (8.2 רגל) ולמשקל 135 ק"ג בממוצע. נמצאו גם כרישים באורך 3.7 מטרים (12 רגל) ובמשקל של 230 ק"ג. הוא בעל חוטם מוארך ויש לו שיניים חדות. צבע הגוף אפור בהיר. בדומה לעמלציים אחרים ללמנה החוטמנית יכולת לשמור על טמפרטורת גוף גבוהה מזו של המים בסביבתה וזאת בשונה ממרבית הדגים ומבעלי דם קר אחרים. הכריש טורף דגים גדולים החיים באוקיינוס כמו מליחים, סרדיניים, צלופחוליים וכן מדיונונים ורכיכות. הוא לא יהסס גם לטרוף כרישים קטנים יותר. מדיה וקבצים בנושא למנה חוטמנית בוויקישיתוף למנה חוטמנית, באתר ITIS (באנגלית) למנה חוטמנית, באתר NCBI (באנגלית) למנה חוטמנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למנה חוטמנית, באתר FishBase (באנגלית) למנה חוטמנית, באתר GBIF (באנגלית) למנה חוטמנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) למנה חוטמנית באתר הרשימה האדומה של IUCN ע"פ האקדמיה
פסגת אולדריג'

פסגת אולדריג' (באנגלית: Aldridge Peak) היא פסגה על רכס הרים בין קרחון הירפילד וקרחון טרפלגר, בהרי ויקטורי שלחוף בורכגרווינק באנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 2,290 מטרים מעל פני הים. ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרי מחקר ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והיא נקראת על שם ג'יימס א. אולדריג', שהיה עוזר מכונאי מטוסים בטייסת חיל הים האמריקאי VX-6 ששהתה בתחנת מקמרדו בשנת 1967. פסגת אולדריג' באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת אולדריג' באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה ההרים הנשקפים מפסגת אולדריג' באתר peakvisor תצלום לוויין של פסגת אולדריג' מחשבון מרחקים - המרחק מפסגת אולדריג' לאתרים סמוכים תחזית מזג אוויר עדכנית עבור פסגת אולדריג' מידע גאוגרפי והיסטורי גובהה של פסגת אולדריג' ביחס לסביבתה מידע גאוגרפי
למנה

למנה (שם מדעי: Lamna) הוא סוג של כרישים ממשפחת העמלציים, הקרובים לעמלץ הלבן. רוב בני סוג זה נכחדו וכיום יש רק שני מינים קיימים. כריש הסלמון החי בצפון האוקיינוס השקט ולמנה חוטמנית שחיה בצפון האוקיינוס האטלנטי ובאוקיינוסים הדרומיים. בני הסוג הם כרישים גדולים, בעלי חוטם גדול ובעלי שיניים גדולות והם בעלי יכולת לשמור על טמפרטורה גבוהה מזו של המים וכך לשחות באוקיינוסים ממוזגים. הם ניזונים בעיקר מלהקות דגים שהם מוצאים באוקיינוס. למנה חוטמנית (Lamna nasus) כריש הסלמון (Lamna ditropis) מינים שנכחדו: Lamna attenuata Lamna carinata Lamna hectori Lamna marginalis Lamna obliqua Lamna quinquelateralis Lamna trigeri Lamna trigonata מדיה וקבצים בנושא למנה בוויקישיתוף למנה, באתר ITIS (באנגלית) למנה, באתר NCBI (באנגלית) למנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למנה, באתר GBIF (באנגלית) למנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרי ויקטורי

הרי ויקטורי (באנגלית: Victory Mountains) הם רכס הרים בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אורכו של הרכס ב-160 קילומטרים, ורוחבו 80 קילומטרים. קצות הרכס הם קרחון מרינר, קרחון טאקר וים רוס. הר רידולס מגיע לגובה של מעל 3,000 מ'. אזור ההרים הקרוב לים רוס התגלה ומופה על ידי משלחות המחקר של רוס, בורשקרווינק, סקוט ושקלטון. מיפוי אזור מרכז ההרים בוצע באמצעות תצלומי אוויר של צי ארצות הברית, ומשלחות סקר של ניו זילנד וארצות הברית בין השנים 1950 ו-1960. שם הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד בגלל קרבת ההרים להרי האדמירליות - והקשר לניצחונות הימיים של הצי המלכותי הבריטי. הרי ויקטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הרי ויקטורי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הרי ויקטורי מידע באתר peakbagger תצלום לוויין של הרי ויקטורי תחזית מזג אוויר עדכנית והיסטורית עבור הרי ויקטורי מידע גאוגרפי והיסטורי
קרכרודון

קרכרודון (שם מדעי: Carcharodon; מילולית: "שן חדה/משוננת") הוא סוג של דגי סחוס גדולים ממשפחת העמלציים, הכולל כיום מין אחד - עמלץ לבן, הקרוי גם קרחה לבנה, שהוא הדג הטורף הגדול בעולם והקטלני ביותר לאדם. העמלץ הוא הכריש הגדול ביותר כיום, לאחר המינים כריש לווייתני, כריש ענק וכריש גדול-פה והוא מגיע לאורך של מעל שישה מטרים ולמשקל של עד שלוש טונות. הוא בעל לסתות חזקות עם שיניים משוננות ביותר. מבנה זה נותן לכריש עוצמת נשיכה חזקה יותר מכל חיה אחרת למעט כמה תנינאים. הסוג קרכרודון קיים כבר מהמיוקן, לפני 16 מיליון שנה, אך רוב המינים שהיו בסוג נכחדו, למעט העמלץ הלבן. עמלץ לבן (Carcharodon carcharias) מינים נכחדים מהסוג: Carcharodon angustidens Carcharodon auriculatus Carcharodon hubbelli Carcharodon orientalis Carcharodon sokolowi Carcharodon subauriculatus Carcharodon turgidus המגלודון (Carcharodon megalodon) שהיה גדול הדגים מעולם, באורך אפשרי של 16 עד 28 מטרים ומשקל מוערך של כ-47 טונות נחשב לעיתים לשייך לסוג זה, עם זאת, חוקרים מסוימים רואים בו מין בסוג Carcharocles שבמשפחת האוטודונטיים הנכחדת. ישנם דעות תומכות לכאן ולכאן. מדיה וקבצים בנושא קרכרודון בוויקישיתוף קרכרודון, באתר ITIS (באנגלית) קרכרודון, באתר NCBI (באנגלית) קרכרודון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרכרודון, באתר GBIF (באנגלית)
נאסריה

נַאסֶרִיָה (בערבית: الناصرية; תעתיק מדויק: אלנאצריה) היא עיר הבירה של מחוז ד'י קאר שבדרום-מזרח עיראק. העיר ממוקנת על גדות נהר הפרת כ-310 ק"מ מדרום-מזרח לבירה בגדאד בסמוך לחורבות העיר העתיקה אור. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 558,446 בני אדם, רובם מוסלמים שיעים. בעבר התקיים בעיר מגוון דתי רחב שהורכב ממוסלמים, מנדעים ויהודים. במוזיאוני העיר ישנם פרטים ארכאולוגיים רבים מתקופות שומר, אשור, בבל ובית עבאס. העיר נוסדה בשנת 1872 בזמן השלטון העות'מאני, ובאותה השנה נהפכה למרכז תחבורה ומסחר חשוב ולמרכזו המנהלי של המחוז. בתחילת המאה העשרים התגוררו בעיר כ-10,000 נפש. רוב תושביה היו ערבים מוסלמים שיעים, אם כי התגוררו בעיר גם כ-1,000 ערבים מוסלמים סונים, 300 מנדעים, 300 פרסים, 200 אתיופים, 150 יהודים, 50 טורקמנים, 50 כורדים ו-20 נוצרים מקומיים.[דרוש מקור] הכלכלה המקומית שגשגה אודות לסחר עם בגדאד ובצרה. אמנם העיירה הכילה כ-600 בתי אבן בנויים היטב, אך רוב הבניינים והבתים נבנו מבוץ. העיר לא הייתה מוגנת על ידי חומה כמו ערים מרכזיות אחרות. ב-24 ביולי 1915 האימפריה הבריטית כבשה את נאסריה מידי העות'מאנים. בקרב על העיר נהרגו כ-400 הודים ובריטים, וכ-2,000 טורקים.[דרוש מקור] בשנות ה-30 החלה להתבסס באזור המפלגה הקומוניסטית העיראקית. בשנת 1991, במהלך מלחמת המפרץ נאסריה נכבשה על ידי הדיוויזיה המוטסת ה-101 והדיוויזיה המוטסת ה-82. בעקבות הנסיגה האמריקאית במרץ 1991, השתתפה האוכלוסייה השיעית בנאסריה במרד כנגד שלטונו של נשיא עיראק סדאם חוסיין. ההתקוממות דוכאה על ידי הצבא העיראקי, מה שגרם לאובדן כבד של חיים ונזק פיזי רב. רבים מתושבי נאסריה נטבחו בידי כוחות עיראק. בשנת 2003 התרחש בעיר אחד הקרבות הגדולים[דרושה הבהרה] הראשונים במסגרת מלחמת עיראק בין צבא עיראק לחיל הנחתים של ארצות הברית, שבמהלכו נהרגו כ-32 אמריקאים ומאות עיראקים.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא נאסריה בוויקישיתוף Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
New Americana

New Americana (בעברית: אמריקה החדשה) הוא שיר מאת הזמרת האמריקאית הלסי. השיר יצא לאור ב-10 ביולי 2015 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון של הלסי, Badlands. הגרסה המקורית של השיר פורסמה לראשונה ב-31 במרץ 2014 באמצעות חשבון ה-SoundCloud הרשמי של הלסי להשמעה והורדה בחינם. הפרסום הרשמי של השיר היה ב-10 ביולי 2015 ובתאריך זה הוא יצא כסינגל השני מ-Badlands. ב-25 בספטמבר, הקליפ הרשמי הוצג לראשונה ב-MTV ופורסם בחשבון ה-Vevo ובערוץ היוטיוב של הלסי זמן קצר לאחר מכן. הקליפ נפתח בהקדמה של נוף הררי ובתחילתו שומעים את קולה של הלסי, שאמרה: "היינו קהילה, הם הפכו אותי למנהיגה שלהם גם כאשר מעולם לא ביקשתי להיות, אבל הברקים בעיניהם בישרו שאני צריכה להיות, כי לא חששתי ולא פחדתי מאיש". כשהשיר מתחיל להתנגן, הלסי מצטרפת בקליפ לקבוצת אמריקאים שבויים. לאחר מכן, חיילים מתפרצים באמצע ולוקחים את הלסי כשבויה מכיוון שקיבלו בשורה שהיא הייתה המנהיגה של קבוצת האמריקאים. לאחר מכן, גוררים אותה לכפר וקושרים אותה למדורה. שופכים עליה דלק והולסי מתחננת לעזרה ואף אחד לא מגיב ואז כשהחיילים באו להצית אותה באש, קבוצת האמריקאים מתפרצים באמצע, זורקים רימוני עשן ומשחררים את הולסי מהמדורה. לאחר שהלסי וקבוצת האמריקאים בורחים מהחיילים, הם בורחים מהכפר ויוצאים מהיער. ב-25 באוגוסט 2015, הלסי הופיעה עם השיר בתוכנית "ג'ימי קימל לייב!". באוקטובר 2015, הופיעה עם השיר בתוכנית של סטיבן קולברט. מידע על היצירה "New Americana" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "New Americana" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "New Americana" באתר יוטיוב Halsey – New Americana (באנגלית), נבדק ב-2021-01-29
שפמנון אסייתי

שפמנון אסייתי (שם מדעי: Pangasianodon hypophthalmus) הוא מין של דג גדול מהמשפחה שפמנוני כריש שבסדרת השפמנונאים. הוא מצוי בנהרות של דרום-מזרח אסיה במקונג ובצ'או פראיה שבתאילנד. דג זה הוא אחד מדגי המים המתוקים הגדולים בעולם. הוא קרוב לגדול שבשפמנונאים, שפמנון המקונג וגם נפוץ בקרבה גאוגרפית אליו. אורכו של הכריש 130 ס"מ ומשקלו עד 44 ק"ג. הוא בעל מבנה גוף דמוי-כריש, בדומה לבני משפחתו וזה מקור שמו האנגלי (Iridescent shark). צבעו כחול-אפור עם גוון בוהק. דג זה שוכן במים של נהרות דרום-מזרח אסיה וגם בביצות שם הם חיים בקבוצות גדולות וניזונים מצמחייה ומהחי. הם טורפים רעבתנים של יצורים קטנים יותר. דג זה מגודל לעיתים באקווריומים גדולים. דגי האקווריומים הם צעירים באורך 15-30 ס"מ וכשהם גדלים הם משוחררים בטבע. הם בעלי ראייה חלשה ועלולים להיתקע בזכוכית של האקווריום ולהיפצע. הדג מצוי בסכנה בטבע עקב פגיעה בנהרות ועקב דיג יתר. מדיה וקבצים בנושא שפמנון אסייתי בוויקישיתוף שפמנון אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) שפמנון אסייתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שפמנון אסייתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שפמנון אסייתי, באתר FishBase (באנגלית) שפמנון אסייתי, באתר GBIF (באנגלית) שפמנון אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN מתוך מילון הדגים ב"אנציקלופדיה לרפואה טבעית"
פנגסיאנודון

פנגסיאנודון (שם מדעי: Pangasianodon) הוא סוג דגי גרם גדולים ממשפחת שפמנוני הכריש שהם הגדולים בבני סדרת השפמנונאים. בסוג זה 2 מינים החיים בנהרות דרום-מזרח אסיה. בני סוג זה הם דגים בעלי מבנה גוף של כריש כמו שאר בני משפחתם. הם שוכני נהרות חמימים בתאילנד ובעיקר בנהר המקונג, אך מצויים בסכנת הכחדה עקב הפגיעה במים ועקב דיג יתר. המין שפמנון המקונג הוא הגדול ביותר בבני סדרתו וגם הכבד שבדגי המים המתוקים ויכול להגיע לאורך 2.7 מ' ולמשקל 350 ק"ג. שפמנון אסייתי (Pangasianodon hypophthalmus) שפמנון המקונג (Pangasianodon gigas) מדיה וקבצים בנושא פנגסיאנודון בוויקישיתוף פנגסיאנודון, באתר ITIS (באנגלית) פנגסיאנודון, באתר NCBI (באנגלית) פנגסיאנודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנגסיאנודון, באתר GBIF (באנגלית)
אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה

אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Adolf zu Schaumburg-Lippe‏; 28 ביולי 1852 – 28 בספטמבר 1891), הייתה אמה של הרמינה, נסיכת רויס-גרייץ, אשתו השנייה של וילהלם השני, קיסר גרמניה. אידה נולדה ב-28 ביולי 1852 בביקבורג שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, לאדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה ולהרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט ואמה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים. אידה ואחיה חונכו בפשטות רבה למרות מעמדם, והיא ידעה לבשל יותר מאשר נשים פשוטות ממנה. אידה הייתה מאוד משכילה, ונהגה לדון עם מלומדים על פילוסופיה ומדע. ב-8 באוקטובר 1872 התחתנה אידה עם היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס גרייץ, ממנו נולדו לה חמישה ילדים. אידה הייתה מאוד אהובה על נתיניה, אולם ב-28 בספטמבר 1891 היא מתה במפתיע בשלייץ בגיל 39. ב-8 באוקטובר 1872 התחתנה אידה עם היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס גרייץ, ממנו נולדו לה חמישה ילדים: היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס גרייץ (1878-1927) אמה, נסיכת רויס-גרייץ (1881-1961), התחתנה עם הרוזן אריך פון אהרנבורג מריה, נסיכת רויס-גרייץ (1882-1942), התחתנה עם הברון פרדיננד מגנאגוני קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ (1884-1905), התחתנה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך הרמינה, נסיכת רויס-גרייץ (1887-1947), התחתנה עם יוהאן, נסיך שנאייך-קרולאט, ולאחריו התחתנה וילהלם השני, קיסר גרמניה אידה, נסיכת רויס-גרייץ (1891-1977), התחתנה עם כריסטוף מרטין השלישי, נסיך שטולברג-רוסלה מדיה וקבצים בנושא אידה, נסיכת שאומבורג-ליפה בוויקישיתוף