טריפורה

טריפורה (בבנגלית: ত্রিপুরা, בהינדית: त्रिपुरा) היא מדינה בהודו, אחת משמונה מדינות של צפון-מזרח הודו. היא מוקפת על ידי בנגלדש ומתחברת לשאר הודו רק בשני אזורים במזרחהּ, שם היא גובלת עם המחוזות קאצ'אר שבמדינת אסאם ואייזול שבמדינת מיזוראם. באזור טריפורה נמצאו עדויות מועטות מן התקופה הפלאוליתית. כמדינה שמרביתה מישורי שפך של דלתא של הנהרות גאנגס ובראהמפוטרה ומזרחה וצפונה הררית, התגבשה בטריפורה מדינת נסיכים שנשלטה על ידי המהרג'ה עד הזמן עצמאות הודו כשהיא לא נשלטה על ידי המוגהולים או הבריטים. לאורך ההיסטוריה שונו גבולות המדינה פעמים רבות. החל מהמאה ה-13 התרחשו פלישות מוסלמיות רבות לאזור, שהגיעו לשיאן עם כיבוש טריפורה בידי האימפריה המוגולית בשנת 1733. טריפורה נוצרה כיישות מדינית אוטונומית בזמן הראג' הבריטי. עם חלוקת הודו ב-1947 הגיעו למדינה עשרות אלפי פליטים הינדים ממזרח בנגל (בנגלדש של ימינו). פליטים אלו דחקו את תושביה המקוריים של המדינה למרכז אזור הרמות המיוערות והתיישבו לאורך גבולותיה של המדינה עם בנגלדש. טריפורה הייתה מדינה נסיכותית והתאחדה עם הודו באוקטובר 1949. מעמדה היה של מדינה חלק ג', הגדרה שנובעת ממקום ההגדרות הנוגעות למדינות הללו בחוקת הודו, ונשלטה על ידי נציב שמינתה ממשלת הודו. תחת חוק ארגון מחדש של המדינות ב־1956 הפכה טריפורה לטריטוריית איחוד, דבר שלא שינה את הממשל שבה. ב־1963 הוקמה האספה המחוקקת של טריפורה, אספה מחוקקת מדינתית שבחרה ממשלה מקומית בראשות ראש השרים. ב־1972 הפכה טריפורה למדינה נפרדת. בתחילה איכות החיים במדינה נפגעה בעקבות מיקומה המרוחק מאוד מריכוזי האוכלוסייה בהודו. בעקבות העצמאות ויצירת הגבולות המדיניים עם בנגלדש, המרחק מקולקטה גדל מ-350 ק"מ ל-1,700 ק"מ. הבידוד הגאו-פוליטי הוחמר בהיעדר מסילות רכבת. הצפה נוספת של מהגרים הגיעו במלחמת העצמאות של בנגלדש, בהופכם את הטריפורים למיעוט קטן בן 17% בארצם. השינויים האתניים הובילו למתיחות רבה, אך בשנים האחרונות (נכון ל-2016) המצב בטריפורה שקט. טריפורה היא חלק מצפון-מזרח הודו, אזור של שמונה מדינות ללא מוצא לים אשר מנותקות כמעט באופן מלא משאר הודו. טריפורה היא המדינה השלישית בקוטנה אחרי סיקים וגואה. המדינה גובלת באסאם ובבנגלדש. לטריפורה יש גבול בינלאומי של 856 ק"מ עם בנגלדש, מתוכם 730.5 ק"מ הם מגודרים, החל משנת 2012. לאורך הגבול ישנן מספר נקודות מעבר. הטופוגרפיה המקומית מאופיינת בגבעות, עמקים ומישורים. התוצר המקומי הגולמי של טריפורה בשנים 2010–2011 הסתכם בשני מיליארד דולר. בשנת 2009 מגזר השירותים היה המרכזי במשק. מגזר זה היווה 53.98 אחוזים מכלכלת המדינה לעומת 23.07 אחוזים בחקלאות ו-22.95 אחוזים ממגזר התעשייה והייצור. מרבית מהאוכלוסייה תלויה בייצור החקלאי המקומי. עם זאת, ההרריות והיערות במדינה משאירים רק 27% משטח המדינה ניתנים לעיבוד. מבין המוצרים העיקריים המיוצרים בחקלאות המקומית ניתן למנות בד יוטה וקנה סוכר. כלכלת טריפורה מתאפיינת בשיעורי עוני גבוהים, בהשקעות נמוכות, תשתיות לא הולמות, בידוד גאוגרפי, שימוש לא פרודוקטיבי במשאבי יער ומינרלים, תיעוש איטי ובאבטלה גבוהה. נמל התעופה המרכזי במדינה הוא אחד מן הנמלים העמוסים ביותר במזרח הודו, כאשר החברה הדומיננטית בו היא אינדיגו. מערכת הרכבות המקומית החלה להיבנות בשנת 1853, אך נפגעה עם בידוד האזור בעצמאות הודו בשנת 1947. ישנו רק כביש ראשי אחד (NH-8) המחבר את המדינה לשאר חלקי הודו. התושבים הכפריים משתמשים לרוב בנתיבי המים כאמצעי תחבורה. לאור השכנות עם בנגלדש, ישנם מספר קווי אוטובוסים הפעילים בין אגרטלה לדאקה, בירת בנגלדש. בשנת 2013 חתמו שתי המדינות על הסכם הכולל הקמת קו רכבת באזור. אזרחי שתי המדינות זקוקים לאשרה כדי להיכנס למדינה השנייה. אולם, התנועה הבלתי-חוקית וההברחות בין הגבולות נפוצה. טריפורה היא המדינה השנייה בגודל אוכלוסייתה בצפון-מזרח הודו לאחר אסאם. נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, גרים במדינה כ-3,671,032 תושבים המהווים 0.3% מאוכלוסיית הודו. המאזן המגדרי הוא 50.99% גברים לעומת 49.01% נשים. צפיפות האוכלוסייה היא 350 נפש לקמ"ר. שיעור האוריינות בטריפורה בשנת 2011 היה 87.75%, גבוה מהממוצע הארצי שעמד על כ-74.04%, והשלישי מבין מדינות הודו. טריפורה מדורגת במקום ה-6 במדד הפיתוח האנושי מבין מדינות וטריטוריות הודו ועמד על ציון של כ-0.663. שיעור הפשע הכללי נמוך משאר חלקי הודו, אך הפשיעה כנגד נשים גבוהה מהממוצע הארצי. נכון לשנת 2011: הינדואיזם- 83.4% אסלאם- 8.6% נצרות- 4.35% בודהיזם- 3.41% סיקיזם- 0.02% ג'ייניזם- 0.02% אחר/ לא דתיים- 0.2% באגרטלה פועלת תחנת טלוויזיה המשדרת לכל המדינה. ישנם 56 עיתונים ומגזינים יומיים ושבועיים. רוב העיתונים מופצים בבנגלית. בתי הספר במדינה מנוהלים על ידי השלטון המקומי. השפות הנפוצות בבתי הספר הן בנגלית ואנגלית, אם כי לעיתים ישנו שימוש גם בשפות מקומיות. נכון לשנת 2011, בטריפורה יש בסך הכל 4,455 בתי ספר, מתוכם 2,298 בתי ספר יסודיים. בכל בתי הספר של המדינה לומדים בסך הכול 767,672 תלמידים. במדינה פועלות אוניברסיטה כללית אחת, אוניברסיטה פרטית ולמעלה מ-20 מכללות. לאור חוקת הודו, שיטת השלטון בטריפורה היא דמוקרטיה פרלמנטרית וייצוגית. האספה המחוקקת של טריפורה היא בית מחוקקים חד-ביתי שהוקם בשנת 1963 מורכב מ-60 נציגים הנבחרים אחת לחמש שנים. המושל (ראש המדינה) ממונה אחת לחמש שנים על ידי נשיא הודו. ראש השרים (ראש הרשות המבצעת וראש המדינה בפועל) הוא מנהיג המפלגה הגדולה\ קואליציית מפלגות בפרלמנט. מועצת השרים ממונה על ידי השר הראשי ומפוקחת על ידי הפרלמנט. לכפרים רבים במדינה יש אוטונומיה. משנות השבעים ועד 2018 הייתה המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) מפלגת השלטון במדינה. בבחירות ב־2018 הובסה המפלגה בידי מפלגת העם ההודית, אשר נכון למרץ 2024 מהווה את מפלגת השלון במדינה. המדינה שולחת 2 נציגים הנבחרים על ידי הציבור ללוק סבהה (הבית התחתון של הפרלמנט הארצי) ונציג אחד לרג'יה סבהה (הבית העליון של הפרלמנט הארצי). מדיה וקבצים בנושא טריפורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טריפורה טריפורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)