בית היתומות של חברת עזרה

בית היתומות של חברת עזרה היה בית יתומות עברי מודרני בירושלים בתחילת המאה ה-20. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, כאשר חלק ניכר מתושבי ירושלים סבלו מעוני, החולי והתמותה ממחלות היו נפוצים ומספר האלמנות והמשפחות מרובות הילדים היה רב, כבר פעלו כמה בתי יתומים בעיר. אולם אלו התקיימו בדוחק ולכן, למרות הצורך, לא הוקם בית יתומות בעיר. בשנת 1903 ניסה יעקב אהרן לאפינער לגייס כספים להקמת בית יתומות בירושלים ולאחר זמן לא רב הוקם בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן. בשנת 1904, בעקבות פרעות קישינב, קבלו בבית היתומים הפרנקפורטי בירושלים תרומה של 40,000 מארק לצורך הקמת בית יתומות בירושלים. בית היתומות הוקם בשנת תרס"ו, כך שבתחילת 1907 כבר היו בירושלים שני בתי יתומות, האחד של היישוב הישן שקלט המוני בנות, והשני של חברת עזרה בניהול הגברת כהן שקלט מספר מוגבל של בנות והשקיע יותר בהכשרתן. בית היתומות קיבל תמיכות מחברת עזרה של יהודי גרמניה ובהשתדלותה גם מהחברה "לעזרת היהודים הרוסיים". כן קיבל בית היתומות כסף מהועד הפועל הציוני. בפברואר 1909 הוא תואר: "לא הרגשתי את עצמי במוסד. משפחה גדולה לפני. שתי צעירות - אמהות, ולהן ילדות בנות (30). והיחס הרך החם! יחס האמהות לבנותיהן והאחיות הקטנות ביניהן!" בתחילת 1909 עבר בית היתומות בשכירות "לבנין חדש ויפה, הדומה מאוד לארמון קטן" ברחוב אתיופיה, מול ביתו של אליעזר בן-יהודה. בית היתומות נוהל על ידי אסתר כהן, אשתו של אפרים כהן-רייס, והוא התנהל לגמרי בעברית. באוקטובר 1909 כתב בן יהודה בעיתונו דברי שבח על המוסד שהתנהל בעברית. במוסד התחנכו בנות בגילאי 3-12. בשנת 1911 הוא תואר: "החינוך הוא אורתודוקסי לגמרי בנוסח פרנקפורט, אבל גם לאומי על פי השיטה המודרנית. הילדות לומדות כל משך זמן חנוכן בבית הספר לבנות של עזרה. בשנת 1911 בקשו מנהלי בית היתומות להעביר אותו לאחת המושבות כדי שהיתומות תלמדנה להיות אכרות. באוקטובר 1913, בעקבות מלחמת השפות, פתחו הבנות בבית היתומות בשביתה וסירבו ללכת לבית הספר של חברת עזרה, אותו עזבו מוריהן. בעקבות זאת הוצאו חלק מהבנות מהמוסד והועברו למוסד שהקימו המורים השובתים. בעיתונות פורסמו תלונות על אכזריות כלפי הבנות השובתות ותמיכה בהן, וכנגדן מכתבי תמיכה במנהלת. לאחר אחת ההפגנות למען השפה העברית הגיעו המפגינים אל מול בית היתומות להביע סולידריות עם השובתות. לאחר תקופה של אי פעילות, נפתח בית היתומות מחדש בשנת 1924. בשנת 1929 נסגר בית היתומות וחניכותיו הועברו לבית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן. אל המתנדבים בעם, חבצלת, 21 בדצמבר 1903 בבית היתומות הכללי בירושלים, הצופה, 11 באוגוסט 1937 לקורות ההשכלה בארץ ישראל, הצפירה, 24 ביוני 1904 מכתב מארץ ישראל, המצפה, 15 בפברואר 1907 עוד הישוב הישן וחחדש, השקפה, 28 במאי 1907 מכתבים להעורך, השקפה, 14 ביוני 1907 השוו: השר יעקב שיף בירושלם, השקפה, 4 במרץ 1908 ל-ירושלם, חבצלת, 6 במרץ 1908 פעולות חברת עזרה אשר ליהודי אשכנז בשנת 1908, העולם, 17 באוגוסט 1909 יהושע ברזילי, על מוסדי ירושלים, העולם, 23 באוקטובר 1911 מודעות קטנות, הצבי, 5 בפברואר 1909 בתי היתומים, הצפירה, 6 בדצמבר 1910 בית ספר לנגינה שולמית ירושלים, החרות, 5 בדצמבר 1913 בית היתומות, הצבי, 7 ביולי 1909 שני מוסדות, הצבי, 15 באוקטובר 1909 התחרות בין המושבות, הצבי, 16 באוקטובר 1911 נשים אכרות, הצבי, 29 בינואר 1913 רחבות, הפועל הצעיר, 18 ביולי 1913 מאת מרכז אגודת המורים בארץ ישראל, הזמן, 8 בפברואר 1914 אכזריות מקודשת לשם השפה, מוריה, 31 ביולי 1914 מכתבים מירושלים, הצפירה, 8 בינואר 1914 המצב בירושלים, הצפירה, 25 בינואר 1914 רשפים, החרות, 17 בדצמבר 1913 תודה וברכה, מוריה, 21 בדצמבר 1913 אספה בת אלפי איש בבית יבנה, החרות, 15 בדצמבר 1913 בית היתומות עזרה, דואר היום, 8 באוגוסט 1924 לבנין בית היתומות עזרה, דואר היום, 20 באוגוסט 1924 סגירת בית יתומות עזרה, דואר היום, 3 בינואר 1930