laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל זנוויל כהנא

הרב ד"ר שמואל זנוויל כהנא (שז"ך; ה'תרס"ו – א' בתמוז ה'תשנ"ח; 1905 – 25 ביוני 1998) היה מנכ"ל משרד הדתות וכותב פורה. שמואל זנוויל כהנא נולד בעיר ורשה. אביה של אמו אסתר, הרב שמואל זנוויל קלפפיש, היה אב"ד ורשה. אביו, הרב שלמה דוד כהנא, שהחליף אותו בתפקיד זה, היה מרבניה של העיר במשך חמישה עשורים ואחר-כך היה רבה של העיר העתיקה בירושלים עד שנת תש"ח. כהנא למד בבית המדרש לרבנים תחכמוני וקיבל סמיכה מאת הרב משה סולובייצ'יק. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר. בהמשך למד באוניברסיטת לייז' וסיים שם בהצטיינות דוקטורט בלימודי המזרח. לאחר שובו לוורשה, החל להרצות במכון למדעי היהדות שבעיר. במקביל, סייע בהקמת רשת בתי הספר "יבנה" וישיבה חקלאית "בית שמואל". ב-1940 עלה לארץ ישראל עם הוריו ורעייתו הינדה, והתמנה למרכז הסתדרות הפועל המזרחי. היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא. היה חבר הוועד הלאומי, הקונגרס הציוני העולמי והנהלת קול ישראל. שימש כמנכ"ל משרד הדתות במשך כ-20 שנה, דבר שזיכה אותו בתואר מנכ"ל המשרד הממשלתי הוותיק ביותר. עסק במיוחד בפיתוח המקומות הקדושים בארץ ישראל, ובכללם יזם את הקמת מרתף השואה על הר ציון בירושלים. כאשר הרב יעקב משה טולידאנו נתמנה לשר הדתות הוא ביקש להחליף את כהנא איש המפד"ל, אולם נמנע מכך בעקבות לחצים שהופעלו עליו בין השאר על ידי הרבנים הראשיים ולאחר שכהנא הבהיר שישתף עמו פעולה. הוכתר בידי הרבנות הראשית לישראל כרב הראשי ליהדות פרס, כדי שיוכל לארגן ענייני אישות עבור יהודי פרס. בשנת ה'תשמ"ח (1988) הוכתר בתואר יקיר העיר תל אביב-יפו. בשנת 1936 (תרצ"ו) נישא להינדה. בתו היחידה, נחמה, נשואה לד"ר גבריאל חיים כהן מירושלים. על שמו של כהנא נקרא בירושלים הרחוב העולה אל הר ציון ומרתף השואה "רחוב שז"כ". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. גווילין נשרפין ואותיות פורחות - ספר הגות בנושא השואה והדת, בעריכת זוהר מאור על פי מאות פנקסים ("פנקסי ההר") שכתב כהנא בשנות ה-50 וה-60, 2018, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן בגלגולי השנה -תשי"ט, בהוצאת ציון. במרצפת המזלות - תשט"ז, בהוצאת "בר יודא". אגדות הר-ציון אגדות מירון אגדות דאתחלתא מדיה וקבצים בנושא שמואל זנוויל כהנא בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של שמואל זנוויל כהנא, בקטלוג הספרייה הלאומית "כמעיין המתגבר" - אתר לזכרו של ש"ז כהנא קווים לדמותו של ש.ז. כהנא באתר לזכרו דוד תדהר (עורך), "שמואל זנוויל כהנא", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3831 המקומות הקדושים שהפכו להיסטוריה, באתר הארץ, 9 בפברואר 2018 שמואל זנוויל כהנא, דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "הרב שלמה דוד כהנא", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4262; הרב ש.ד. כהנא, מעריב, 4 בדצמבר 1953 (נקרולוג). רשימות המועמדים לועידה השמינית של הפועל המזרחי בארץ ישראל, הצופה, 14 בספטמבר 1941 מנכ"ל למשרד הדתות, דבר, 1 בנובמבר 1968 שיקום מקומות קדושים, דבר, 2 באוקטובר 1956 ייזהרו החרדים על דבר ה', דבר, 25 בנובמבר 1956 יואל מרקוס, חילופי גברי במשרד הדתות ירדו מהפרק, דבר, 11 בינואר 1959 הרבנים הראשיים דורשים שלא להחליף את ד"ר כהנא, דבר, 4 בפברואר 1959 צבי פרילוצקי, ברכת מזל טוב, דער מאָמענט, 8 במרץ 1936 רחוב שז"כ, באתר עיריית ירושלים הספר באתר הספרייה הלאומית הספר באתר הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסי לוי

יוסי לוי (נפטר ב-2018) היה קצין בדרגת ניצב אשר שירת במשטרת ישראל. לוי שירת 36 שנים בצה"ל ובמשטרת ישראל. תפקידיו הבכירים במשטרה כללו היותו קצין חקירות מרחבי במחוז הצפון, ומפקד מרחב חיפה בשנים 1988–1991. בתחילת 1991 מונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה. בשנים 1993–1996 כיהן כראש אגף החקירות. בתקופת כהונתו בראש האגף היה מעורב בחקירות סביב טבח מערת המכפלה, רצח רבין, פרשת נמרודי, עוזי משולם ובחקירות ראשונות לבדיקת מימון אנשי ציבור בעידן הפריימריז. לבקשת השר לביטחון פנים אביגדור קהלני, לוי עיכב את פרישתו לגמלאות ומשנת 1996 נותר לשמש ראש המטה המבצעי של השר. בתפקיד זה נותר גם בתקופת כהונתו של שלמה בן עמי במשרד לביטחון פנים. בתפקידו האחרון, תחת השר קהלני, הואשם לוי במסירת מידע לשר שהועבר לעופר נמרודי, במהלך חקירתו. בשנת 2000 הושגה עסקת טיעון בעניינו, שהביאה להרשעתו בהתרשלות בשמירת מידע מתוקף תפקידו על פי חוק העונשין. לאחר שחרורו מהמשטרה, שימש לוי מנהל פרויקטים בחברת אבטחה אזרחית, ובשנת 2005 הוזכר כמועמד לראשות המועצה המקומית קריית טבעון, אך נתן תמיכתו למועמד אחר. לוי היה בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובוגר לימודים במכללה לביטחון לאומי ובבית הספר הלאומי למודיעין. לוי נפטר ב-3 בדצמבר 2018 ונטמן בטקס הלוויה צבאי בבית העלמין של שכונת אלרואי בקריית טבעון השכונה בה גדל והתגורר עד מותו. יואב יצחק, ‏פרשת נמרודי: ניצב בדימוס יוסי לוי יודה בהתרשלות בשמירת ידיעה, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2000 ניצב בדימוס יוסי לוי הובא למנוחות ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיתוך על תנועה

חיתוך על תנועה היא טכניקת עריכה בקולנוע, בה חותכים משוט אחד לשוט שני, התואם לתנועה שבשוט הראשון. דוגמה לצורך המחשה: בשני השוטים מצולמים דמות המתיישבת על כיסא, כאשר ההבדל בין שני השוטים הוא כיוון המצלמה ביחס אל הדמות - בשוט הראשון הדמות תצולם חזיתית, ואילו בשוט השני - בפרופיל. אף על פי שייתכן כי עבר זמן רב בין הצילום בפועל של שני השוטים, חיתוך על תנועה מעניק את הרושם של המשכיות הזמן, כאשר צופים בסרט הערוך. כאשר ישנה דמות, המתחילה בתנועה בשוט אחד, ומסיימת את התנועה בשוט השני, העורך יוצר מעין גשר ויזואלי, אשר מסיח את דעתו של הצופה, שמתקשה להבחין בקאט או בשגיאות קטנות של המשכיות בין שני השוטים. קיימת וריאציה על חיתוך על תנועה, שבה דמות יוצאת מן הפריים בשוט הראשון, ולאחר מכן נכנסת אל הפריים בשוט העוקב. הכניסה אל הפריים בשוט השני צריכה להיות תואמת בכיוון ובקצב התנועה של השוט הראשון. מאטץ' קאט ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאשם

נאשם הוא אדם שהואשם בביצוע עבירה פלילית או אזרחית ומתקיים דיון משפטי בעניינו. במשפט פלילי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע פשע, שהיא עבירה פלילית חמורה. הצד השני במשפט פלילי הוא בדרך כלל תובע מטעם פרקליטות המדינה, אך קיימים גם אישומים פליליים שבהם הצד התובע הוא אדם פרטי. לעיתים קרובות נאשמים פליליים מושמים על ידי המשטרה במעצר עד תום ההליכים, ומובאים לדיונים משפטיים במסגרת צו מעצר. בעבירות פליליות שאינן חמורות ייתכן שבית המשפט יחליט על שחרור בערבות. נאשמים וחשודים מחוסרי אמצעים זכאים במדינות שונות לייצוג משפטי על ידי סנגוריה ציבורית. במשפט אזרחי, נאשם הוא אדם המואשם בביצוע עבירה אזרחית ומתקיים בעניינו דיון אזרחי על כל שלביו. בדרך כלל נאשם במשפט אזרחי מיוצג על ידי עורך דין. הנאשם הוא בדרך כלל אישיות משפטית, כלומר – אדם או תאגיד. בישראל לא מוכרות אישיויות משפטיות נוספות, אם כי במדינות אחרות היו מקרים שבהם בעלי חיים ואף חפצים דוממים נחשבו לאישיות משפטית. למשל, בשנת 1916 התקיים בארצות הברית הליך תביעה אזרחי נגד תאגיד קוקה קולה, אך הנאשם לא היה התאגיד עצמו אלא ארבעים חביות ועשרים מכלי אחסון של קוקה קולה (אנ'). עקרון בסיסי במשפט הוא שנאשם נחשב לחף מפשע כל עוד לא הוכחה אשמתו. כנגזרת מעקרון יסוד זה, על מנת שיוטל קלון פלילי התביעה הכללית נדרשת להוכיח באופן ברור את האחריות הפלילית של הנאשם. בשיטת המשפט המערבית, הנוהגת על פי ההליך האזרחי, מוקנות לנאשמים זכויות בסיס שונות, בהן: קבלת כתב האישום קבלת חומרי החקירה הזכות ליצור עותקים מחומרי התיק אפשרות להתנגד לעדויות הצגת ראיות וחקר הראיות חקירת עדים הגשת ערעורים על פסיקות של בית המשפט. הנאשם חייב לעשות שימוש נאות בזכויות המוקנות לו, וחובותיו נגזרות מהדין המקובל במשפטים אזרחיים ופליליים. בין השאר, נאשם חייב להתייצב בבית המשפט על פי דרישה, להוכיח את טענותיו, להודיע על שינוי במקום המגורים, ולשלם הוצאות משפט אם יידרש. במדינות המערב מקובלת השיטה האדברסרית ולפיה אי-מילוי חובות הנאשם עלול לגרום לצעדים שיינקטו נגדו על ידי בית המשפט. אשמה (אחריות פלילית) המדריך למיצוי זכויות נפגעי עבירה, באתר פסקדין, ‏24 בינואר 2016
אבי כהן (ניצב)

אבי כהן (יליד 1948) הוא ניצב בדימוס ממשטרת ישראל. כהן נולד וגדל בירושלים. עם סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 890 בחטיבת הצנחנים, במגוון תפקידים. לאחר שחרורו מהצבא התגייס כהן לשירות במשטרת ישראל, במהלכו שימש בתפקידים שונים בתחום החקירה והבילוש. תחילה, שירת כהן במחוז ירושלים בתחום המבצעים, החקירות, המודיעין והבילוש עד הגיעו לדרגת ניצב משנה. כהן, אשר נחשב כחוקר יוצא דופן בתחום הפלילים, הביא את המחלקה שבפיקודו למספר פיענוחים גדול ואיכותי וחקירותיו נחלו הצלחה. במסגרת זו שימש כהן ראש צוות החקירה בעניין רצח עמוס אוריון וכן בפיצוח גל מקרי רצח של עבריינים מ"כנופיה מס' 1" בראשות גבי בן הרוש ומיכה אסלן, שנחשבה אז לגדולה ולמאיימת באזור ירושלים ויוחסה לה קבורת גופות בין יציקות הבטון של "בנין כלל" שנבנה באותה תקופה בירושלים, וזאת באמצעות הפעלת עד מדינה שהשתייך לכנופיה. הצלחתו של כהן בתפקידו כחוקר, הביאה את הסופרת הירושלמית, בתיה גור, לבנות דמות בלשית בדיונית בשם "מיכאל אוחיון" המבוססת על אישיותו ופועלו של כהן (יש הטוענים), כאשר גם "מיכאל אוחיון" הועלה אף הוא בסולם הדרגות במהלך התקדמות סדרת ספרי המתח, בדומה לכהן, מדרגת פקד לדרגת סגן ניצב. לאור הצלחותיו בפענוח הפשעים החמורים באזור ירושלים, מונה כהן בשנת 1993 למפקד היחידה לחקירת פשעים בינלאומיים (יאחב"ל) והוענקה לו דרגת תת ניצב. לאחר סיום תפקידו כמפקד היאחב"ל, מילא כהן את תפקיד סגן ראש אגף החקירות במשטרה. בשנת 1995 מונה כהן לתפקיד ראש מטה שר המשטרה דאז, משה שחל, תפקיד אותו מילא במשך כשנתיים, במהלכן שונה גם תוארו של המשרד מ"משרד המשטרה" ל"משרד לביטחון פנים" והוכפפו לשר יחידות סמך נוספות, דוגמת שירות בתי הסוהר. בשנת 1997 פוצל "אגף החקירות והמודיעין" במשטרה לשני אגפים שונים (אגף החקירות ואגף המודיעין) וכהן מונה לתפקיד ראש אגף המודיעין במשטרת ישראל והוענקה לו דרגת ניצב. לאחר כשנתיים בתפקידו כראש אגף המודיעין פרש כהן מהמשטרה לאחר 27 שנות שירות. עם פרישתו מהמשטרה נבחר כהן לחבר מועצת העיר ה-12 של עיריית ראשון לציון וחבר בהנהלת העיר. במסגרת זו נמסרו לאחריותו תיק האגף המשפטי בעירייה ותיק רישוי העסקים. בנוסף, מילא כהן תפקידי חבר דירקטוריון בחברה הכלכלית לראשון לציון בע"מ ובחברה העירונית לתרבות ספורט ונופש בע"מ. במקביל פתח כהן בקריירה עסקית והקים חברה פרטית למתן שירותי ייעוץ בתחום הביטחון והמודיעין ובהקמת חברות עירוניות, בה הוא עוסק גם כיום. בשנת 2004 יזם כהן בחסותו של ראש העירייה דאז, מאיר ניצן, את הקמתה של "החברה לביטחון וסדר ציבורי" (המשטרה העירונית) בעיריית ראשון לציון ומונה למנכ"ל הראשון שלה. חברה זו היוותה חידוש בתפיסת הביטחון העירוני במדינת ישראל, שכן הייתה זו הפעם הראשונה בה הועבר הטיפול בשמירה על הסדר הציבורי וביטחונו ממשטרת ישראל לחברה ציבורית המצויה בבעלותה של העירייה. כהן שימש בתפקידו זה עד לשנת 2009, כאשר לאחר הפסדו של מאיר ניצן בבחירות לעירייה, התפטר מתפקידו כמנכ"ל החברה. בשנת 2006 הואשם כהן בביצוע מעשה מגונה בעובדת החברה, אך טען לחפותו ונותר בתפקידו במהלך המשפט. בשנת 2008 זוכה כהן מהאישום לפיו נשק לעובדת בכוח, כאשר בהכרעת הדין נקבע כי "יכול ורגישות יתר גרמה לה לפרש גם את האירוע במשרד כאירוע חריג". לכהן תואר ראשון במדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. כהן נשוי ואב לשני ילדים. בחדרי חרדים רונן דמארי, מנכ"ל החברה לביטחון התפטר מתפקידו, באתר mynet, 9 בפברואר 2009 אלי סניור, ניצב בדימוס אבי כהן זוכה מאשמת מעשה מגונה, באתר ynet, 1 במאי 2008
Serratia

Serratia הם סוג של חיידקים גראם-שליליים, מִתגיים בצורתם, המסוגל להתקיים בתנאים אווירניים או אל-אווירניים. המין הנפוץ בסוג הוא Serratia marcescens, והוא נחשב לפתוגן היחיד מבין מיני הסוג. לרוב, הוא גורם למחלות נוזוקומיאליות- כלומר, מחלות שמתפתחות בעקבות אשפוז בבית-חולים, וכתוצאה מתנאי ההגיינה במקומות האשפוז. 4 מינים נוספים נחשבים למחוללי מחלות זיהומיות נדירים יותר. בני הסוג מאופיינים בצבע אדום בולט, אשר נוצר מהצבען פרודיגיוסין (Prodigiosin). קיומם של שלושה אנזימים- דינאז, ליפאז וגלאטינאז- מבדילים את בני הסוג משאר המשפחה, ומאפשרים לזהות אותם בקלות. בבתי חולים, מיני סרטיה נוטים ליצור מושבות במערכות ההנשמה וסילוק השתן. כמו כן, חיידקי סרטיה אחראים לכ-2 אחוז של הזיהומים הנוזוקומיאליים. רקמות רכות ודקות אצל מטופלים מבוגרים נמצאות בסיכון גבוה להיפגע מחיידקים אלו, כמו גם רקמות לאחר ניתוח. משתמשים בהרואין עלולים לסבול מזיהומי סרטיה שיגרמו לדלקת קרום הלב, ובדלקת לשד העצמות. מקרים של דלקת פרקים בעקבות הדבקה בסרטיה דווחו גם אצל מטופלים שאינם אושפזו בבתי-חולים, לאחר הזרקות של תרופות באופן תת-מפרקי. מעבר לפגיעת חיידקי הסרטיה באדם, החיידקים גם פוגעים במערכות אקולוגיות טבעיות, שמוזרמות אליהם שפכים שנגועים בחיידקים אלו. על-גבי אלמוגים, זיהום זה נראה כ'אבעבועות לבנות', וכך מכונה התופעה. מדיה וקבצים בנושא Serratia בוויקישיתוף Serratia, באתר ITIS (באנגלית) Serratia, באתר NCBI (באנגלית) Serratia, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Serratia, באתר GBIF (באנגלית) סרטיה באתר 'eMedicine' (באנגלית)
טרנטה

טרנטה הוא כינוי סלנג לכלי רכב ישן שיכולותיו המכניות מוגבלות, ולעיתים אף אינו מסוגל לנוע. לרוב אין הכוונה לרכבי אספנות שמורים היטב, אלא למכוניות זולות, שחוקות ובמצב טכני רע. מקור המילה הוא, ככל הנראה, במילה האוקראינית дрантя שמשמעה "סמרטוט". מילה זו נקלטה ביידיש כ"טרנטה" ושימשה כינוי לחפץ שהתבלה, התיישן והפך חסר ערך. ייתכן ומקור השם הוא בסוג של כרכרה שהייתה בשימוש ברוסיה במאה ה-19 בשם "טרנטס" (Тарантас) (רו'). אף שהשימוש הנפוץ כעת הוא בהתייחסות לרכב בלוי ביותר, מקובל להשתמש במילה גם לתיאור מוצר בעל ליקויים רבים שאינו יכול להגשים את ייעודו באופן משביע רצון. בעבר נעשה במילה שימוש גם לתיאור אדם חסר תוחלת, אך שימוש כזה אינו שכיח כיום. הביטוי "טרנטה דה-לוקס" (לפעמים נכתב "דלוקס") נועד לתאר טרנטה במצב ירוד במיוחד. אחד משיריה של להקת "איילון" שפעלה בישראל בשנות החמישים של המאה ה-20 נקרא "טרנטה דה-לוקס" והשווה בלעג בין המדינה לבין מכונית מאותה שנת ייצור. הביטוי "טרנטה, אבל לפניך" ששימש תחילה כסטיקר הומוריסטי שנתלה על הצד האחורי של מכוניות ישנות, קיבל גם הוא משמעות שאולה. כיום משתמשים בו לתיאור של אדם, גוף או מוצר בעל ליקויים רבים שבכל זאת זכה להישגים, או באופן כללי יותר למי שעקף את מתחריו מעמדת נחיתות ברורה. כאשר הטרנטה מגיעה למצב שבו עלות תחזוקתה גבוהה מדי, נדרש בעליה להחלטה על גורלה. יש הנוטשים אותה ברחוב, כמכונית חונה, (פעולה אסורה על-פי חוק), ושם היא שוהה עד שהרשות המקומית, בנוהל הקבוע לכך, מפנה אותה למגרש גרוטאות. יש המוכרים אותה (או מוסרים אותה) לפירוק, כדי שתשמש כמקור לחלקי חילוף. בשנת 2010 החלה מדינת ישראל לעודד בעלי מכוניות שיוצרו לפני עשרים שנים ומעלה להביאן לגריטה; בתמורה שילמה המדינה לבעלים סכום של 3,000 ש"ח. בשנת 2013 הופסקה פעולת העידוד עקב חוסר תקציב. בארצות הברית פורחת תעשיית יוקרה (בעיקר באזור הוליווד) של הפיכת טרנטות לרכבים בגרסת לוקסוס. מתחת למעטה החלוד ותוך שימוש באביזרים מקוריים (בדרך כלל של דגמי אספנות) נבנית מכונית חדישה לחלוטין במחיר מרקיע שחקים. הכוונה היא למשוך את עיני הצופים בעוד שהנהיגה עצמה היא ברמה מהמתקדמות ביותר שיש. אחד המאמרים הקלאסיים של ג'ורג' אקרלוף, חתן פרס נובל לכלכלה, עוסק בכשל שוק הנובע ממידע אסימטרי, ולוקח כמשל מכוניות טרנטה אמריקאיות (lemons - לימונים בסלנג) שהמוכר יודע מה מצבן והקונה לא. “Yiddish’s Linguistic Drift”, The Jewish Daily Foreword, 23.2.2007 לדוגמה: צחי הופמן, טרנטה ניידת, nrg, ‏ 28.10.2007 בכותרת מאמרו של דור צח‏, קוונטין טרנטה, באתר וואלה, 5 ביוני 2007, נעשה שימוש במילה עקב המצלול לעגני שלה לשם קוונטין טרנטינו להקת איילון באתר "סטריאו ומונו" לדוגמה: נבחרת ישראל: טרנטה, אבל לפניך, באתר וואלה, 12 במרץ 2008 - הביטוי בכתבה זו מתאר את נבחרת ישראל בכדורגל לדוגמה: אסף מרגלית, טרנטה, טרנטה, אבל אינטל נשארה מאחור, nrg, ‏ 8.12.2005 (הכותרת מתייחסת לחברת AMD, המתחרה של אינטל) קריאה אישית - בוא לגרוט את המכונית הישנה, באתר ynet, 27 באפריל 2010 The Market for Lemons
פסטיבל מספרי סיפורים

"פסטיבל מספרי סיפורים" הוא פסטיבל ישראלי לאומי של מגוון מספרי סיפורים, המספרים את סיפוריהם בפומבי בפני קהל. מייסדו ומנהלו האמנותי של פסטיבל הוא השחקן יוסי אלפי. כיום 2023 הפסטיבל משודר בערוץ 11 תאגיד כאן וכאן רשת ב', בנוסף התכנים נמצאים בערוץ היוטיוב. "אנחנו רוצים לספר את סיפורה של המדינה, החברה הישראלית ושל העם היהודי", אמר מייסדו של הפסטיבל- יוסי אלפי. הפסטיבל קיים מאז 1993: הוא מביא בפני הקהל את סיפורה של ההוויה הישראלית על רבדיה השונים, דרך קשת רחבה של נושאים: סיפורים מעדות ישראל, מהחברה הישראלית, ההיסטוריה והתרבות המקומית לצד סיפורים היסטוריים מהתרבות העולמית, סיפורי עם, סיפורים מהסיפורת הקלאסית והעממית. לאורך השנים השתתפו בפסטיבל מספר רב של משתתפים, בהם אנשי תיאטרון, אמנים, יוצרים, זמרים, מוזיקאים, סופרים, משוררים, אנשי רוח, אישי ציבור ודמויות מרכזיות מהחברה הישראלית המספרים מחוויותיהם וסיפורי חיים שלהם ושל אחרים ביניהם האתר הרשמי של יוסי אלפי היסטוריטלר הלאומי- פסטיבל מספרי סיפורים סטוריטלינג יוסי אלפי יוסי אלפי פסטיבל מספרי סיפורים הסטוריטלר הלאומי, ברשת החברתית פייסבוק יוסי אלפי פסטיבל מספרי סיפורים הסטוריטלר הלאומי, סרטונים בערוץ היוטיוב
ניסן נמנוב

הרב ניסן נמנוב (נעמאנאוו) (י"ג באב תרס"ד - ט' באייר תשמ"ד), היה רב ומשפיע חסידי בישיבות תומכי תמימים בטשקנט ובסמרקנד שבאוזבקיסטן, ובברינואה שבצרפת, תחת ניהולו. נודע בביאוריו לספר התניא. נולד ליצחק ושיינא חיה בעיירה ז'לובין שבבלארוס, למד והתחנך בישיבת תומכי תמימים בעיירה לובביץ', אצל האדמו"ר רבי שלום דובער שניאורסון מחב"ד. בשנת תרפ"ה מונה על ידי אדמו"ר השישי, רבי יוסף יצחק שניאורסון, כמשפיע וכראש ישיבה בישיבות חב"ד במספר ערים ברוסיה. בשנת תר"צ (1930), נאסר ונשלח לגלות, בשל היותו מלמד תורה, דבר שהיה אסור על פי החוק בברית המועצות. בשנת תש"ד, בהיותו בטשקנט נקרא הרב נמנוב לשמש כמשפיע בישיבת חב"ד בעיר הסמוכה סמרקנד. למרות היותו מבין צעירי החסידים, היה מנהל עדת החסידים באותה התקופה בעירו ואף חסידים מבוגרים ממנו שמעו להוראותיו. כעבור שנתיים (תש"ו) עזב את ברית המועצות למחנה הפליטים בפוקינג (אנ'), גרמניה, ובעקבותיו עזבו החסידים בבריחה המפורסמת. בתש"ח נסע לצרפת על פי הוראתו של הריי"צ, והצטרף להנהלת ישיבת חב"ד בעיר ברינווא. כעבור תקופה קצרה, מונה הרב נמנוב למנהל ומשפיע ראשי של הישיבה. שיטת החינוך שלו, הדגישה את הערך של עבודת השם מתוך התמסרות מלאה ("קבלת עול", בלשון החסידים). לאחר הכתרת הרב מנחם מנדל שניאורסון כאדמו"ר, היה נוסע אליו לעיתים תכופות. כמנהל הישיבה עמד עמו בקשר רצוף. נפטר בט' באייר תשמ"ד. בנו, הרב יצחק, ממלא את מקומו כמנהלה הרוחני של הישיבה. נכדו (בן בתו, רחל לאה) הוא הרב מנחם מנדל פבזנר, רב העיר סנקט פטרבורג. שלום דובער שאנאוויץ, ביאורי הרב ניסן נמנוב על התניא, ברוקלין, תשנ"ו. ישראל אלפנביין, ר' ניסן : תולדות חייו של המשפיע הרה"ח ר' ניסן נעמאנאוו, רמלה, תשע"ב הרב שלום דובער לוין, תולדות חב"ד ברוסיה הסובייטית[דרושה הבהרה], הוצאת קה"ת, תשמ"ט. תמונות של ר' ניסן באתר שטורעם זיכרון להולכים - צרור תמונות של ר' ניסן באתר חב"ד אינפו, ט' אייר התשע"ד (09.05.2014) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאורת

תַאוֶרֶת היא אלת ההריון והפריון במיתולוגיה המצרית אשר תפקידה היה להבטיח את שלומם ורווחתם של האם והילד במהלך ההריון ובשלבים הקריטיים לאחר הלידה. באמנות המצרית העתיקה תאורת מוצגת כבעלת ראש וגוף של היפופוטם, זנב של תנין ורגלי לביאה - כל החיות הללו ידועות בשל האגרסיביות אותה הן יפגינו בעת הגנה על צאצאיהם. המראה האימתני שלה נועד לגרש רוחות רעות. פסל ענק ממדים של תאורת היה אלמנט בולט בעלילת סדרת הטלוויזיה האמריקנית הפופולרית "אבודים". בשנת 2022 אנטוניה סאליב גילמה את תאורת בסדרת הטלוויזיה של מארוול "מון נייט". אלוהויות במצרים העתיקה מצרים העתיקה שוע אמוראי-שטרק, "האלה תרמותיס, בת פרעה, משה וארטפניס: פרק בפרשנות יהודית-הלניסטית", כעת, כתב עת תלפיות, כרך א תשע"ד, עמ' 191 - 202 מדיה וקבצים בנושא תאורת בוויקישיתוף Charles Nicholas Raymond, LOST's Foot Statue: What It Is & Where It Came From, ScreenRant, ‏2022-02-26 (באנגלית) "Moon Knight Star Praises Freedom Marvel Gave Her as New Character Taweret". ComicBook.com (באנגלית). נבדק ב-14 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל

נבחרת החובבים של אנגליה בכדורגל (באנגלית: England national amateur football team) הייתה הנציגה החובבנית של אנגליה בתחרויות כדורגל. הנבחרת הוקמה ב-1906 עם עליית מעמדו של הכדורגל המקצועני, שבעקבותיה הצטמצמו ההזדמנויות של שחקנים חובבנים לקחת חלק במשחקי נבחרת אנגליה. הנבחרת השתתפה במשחקים רבים נגד נבחרות מאירופה, שהורכבו בעיקר משחקנים חובבנים ומקצוענים. למרות היותם שחקנים חובבנים הם הצליחו לגבור על רוב יריבותיהם, ובין 1906 ל-1910 רשמו לזכותם 20 משחקים ללא הפסד. לפי הסכם שנחתם בין ארבע אומות הבית של הממלכה המאוחדת ארגנה התאחדות הכדורגל האנגלית קבוצה שתייצג את המדינה במספר מקרים במשחקים האולימפיים (תחת הכינוי בריטניה הגדולה) בין 1908 ל-1960, ועד 1971 גם בטורנירי ההעפלה. נבחרת החובבים הבריטית זכתה במדליות זהב בטורנירי הכדורגל של אולימפיאדת לונדון ב-1908 ואולימפיאדת סטוקהולם ב-1912. הנבחרת המשיכה לשחק במשך שנים רבות, אם כי נגד קבוצות חובבניות בלבד ועם תוצאות פחות טובות. היא פורקה בקיץ 1974 כאשר ההתאחדות האנגלית ביטלה את ההבחנה בין חובבים ומקצוענים, והחליטה כי כולם ייקראו "שחקנים". את מקומה של נבחרת החובבים תפסה נבחרת מקצוענית למחצה, המורכבת משחקני מערכת הליגות הלאומית. חלק מהמשחקים לא מוכרים כבינלאומיים על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית, אך כן מוכרים על ידי יריבות הנבחרת. לפיכך, נבחרת החובבים האנגלית הנחילה לנבחרת גרמניה הפסד 9 - 0 ב-1909, שהיה ההפסד הגבוה בתולדותיה. היא הנחילה את ההפסדים הגבוהים ביותר גם לנבחרת הולנד (12 - 2), נבחרת שוודיה (12 - 1), נבחרת בלגיה (11 - 2), והשוותה את הפסד השיא של נבחרת הונגריה (7 - 0). משחקי הנבחרת באתר RSSSF
גביע סר תומאס ליפטון

גביע סר תומאס ליפטון (אנגלית: Sir Thomas Lipton Trophy) היה טורניר כדורגל שנערך בטורינו שבאיטליה ב-1909 וב-1911, ונחשב לעיתים כטורניר הבינלאומי הראשון שקדם למונדיאל. עם זאת, קדם לו הטורניר הבינלאומי "הטורנאו אינטרנציונל סטמפה ספורטיבה", שנערך בטורינו ב-1908, וכן טורנירי הכדורגל שנערכו במשחקים האולימפיים. איטליה, גרמניה ושווייץ שלחו את המועדונים הטובים ביותר שלהם לתחרות, והתאחדות הכדורגל האנגלית סירבה להשתתף בטורניר. תומאס ליפטון (אנ') רצה שהכדורגל הבריטי יקבל ייצוג בטורניר, והזמין לטורניר את המועדון החובבני וסט אוקלנד, ששיחק בליגה של מחוז דרהאם והורכב בעיקר מכורי פחם. בטורניר של 1909 שיחקו טורינו XI, נבחרת שהורכבה משחקני יובנטוס וטורינו בעיקר, שטוטגרט ספורטפרוינד (מועדון חובבני מגרמניה), וסט אוקלנד, ופ.צ. וינטרטור משווייץ. שיטת הטורניר הייתה נוקאאוט. בשלב חצי הגמר, שנערך ב-11 באפריל 1909, גברו וסט אוקלנד ופ.צ. וינטרטור על שטוטגרט וטורינו בהתאמה. כעבור יום נערכו המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר. במשחק הראשון גברה טורינו על שטוטגרט, ובמשחק הגמר גברה וסט אוקלנד על וינטרטור, וזכתה בגביע. לטורניר של 1911 הוזמנו יובנטוס, פ.צ. ציריך, וסט אוקלנד וטורינו. לא ידוע מתי נערכו משחקי חצי הגמר, אך בסיומם גברה וסט אוקלנד על ציריך ויובנטוס גברה על טורינו בדרבי. במשחק על המקום השלישי גברה טורינו על ציריך, ובמשחק הגמר הביסה וסט אוקלנד את יובנטוס בתוצאה 6 - 1, והצליחה להגן על התואר שלה. היא קיבלה את הגביע המקורי לחזקתה, אך בינואר 1994 הוא נגנב ממועדון הפועלים המקומי בווסט אוקלנד שבו הוחזק, ומעולם לא נמצא. שכפול מדויק שלו הוזמן על ידי הנהלת הקבוצה ונמצא בחזקתה. גביע סר תומאס ליפטון באתר RSSSF האתר הרשמי של הכפר וסט אוקלנד. יש להקיש על הלינק History, ולאחר מכן להקיש על הלינק The World Cup.
כוש בן חם

כּוּשׁ, בנו הבכור מתוך ארבעה של חם בנו של נח במקרא, אחיהם של מצרים, פוט, וכנען. אביהם של סבא, חוילה, סבתה, רעמה, סבתכא ונמרוד. השם נחשב אֶפּוֹנים לממלכת כוש. שמו של כוש מופיע ברשימת מקור העמים בספר בראשית: וּבְנֵי חָם כּוּשׁ וּמִצְרַיִם וּפוּט וּכְנָעַן. וּבְנֵי כוּשׁ סְבָא וַחֲוִילָה וְסַבְתָּה וְרַעְמָה וְסַבְתְּכָא וּבְנֵי רַעְמָה שְׁבָא וּדְדָן. — פרק י', פסוקים ו'–ז' יוסף בן מתתיהו זיהה את צאצאי כוש עם אתיופיה וכתב בקדמוניות היהודים כי יושבי אתיופיה מזוהים על ידי עמי אסיה ככושים. במגילת אסתר מוזכר כי המלך אחשוורוש מלך מהודו ועד כוש. על אף שממלכת כוש ההיסטורית ממוקמת באזור דרום סודאן פרישתן של השפות הכושיות רחבה במידה רבה וכוללת גם את מדינות קרן אפריקה. על פי הפשט בספר במדבר, נשא משה רבנו אישה ממוצא כושי. בבראשית רבה נכתב שלכוש היו שלושה שמות: כוש, נמרוד ואמרפל. ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק א' אוצר אישי התנ"ך, האות כ', עמוד רל בראשית רבה מב ד, באתר he.wikisource.org ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.