האתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי

האתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי שוכנים ביערות של הרי קיאי (אנ') ביפן, המקבילים לאזור קומאנו (אנ'), או למחוזות וקאיאמה, נארה ומיאה של חצי האי קיאי, בפארק הלאומי יושינו-קומאנו (אנ'). שלושה אתרים קדושים לשינטו ולבודהיזם: יושינו (אנ') ואומינה (כולל הר האקיו (אנ')), מקדשי קומאנו (אנ') והר קויה (אנ'), מחוברים בדרכי עלייה לרגל לבירות העתיקות נארה וקיוטו. האתרים הוכרזו אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2004. מסלולי העלייה לרגל הנקראים קומאנו קודו (熊 野古道?) מחולקים לחמישה שבילים. השביל הקטן (小辺路,"קוהצ'י"): מקויאסן (高野山) לקומאנו סנזן (熊野三山) (כ-70 קילומטרים) השביל האמצעי: (中辺路 "נאקאהצ'י"): מטנבה (田辺) לקומאנו סנזן (熊野三山) השביל הגדול: (大辺路, "אוהצ'י"): מטנבה (田辺) לקושימוטו (串本) ולקומאנו סנזן (熊野三山) (כ-120 קילומטרים) שביל איסה (伊西路, "איסאג'י"): ממקדש איסה (伊西神宫) לקומאנו סנזן (כ-160 קילומטרים); שביל קיאי (吉伊路, "קיאיג'י"): מאוסקה לטנבה (田辺). חצי האי קיאי ממוקם באחד מאזורי יפן עם כמות גשמים גבוהה (מעל ל-3,000 מילימטרים בממוצע שנתי). מסיבה זו השבילים בו סלולות באבנים בנקודות רבות. בתקופת אדו (1603–1868), סומנו השבילים באמצעות סמני איצ'ירזוקה (אנ') במרחק רי אחד (כ-4 קילומטרים) זה מזה. אזור קומאנו רשום בניהון שוקי כמקום פולחן טבעי. ביישובים יושינו ואומינה סגדו לשינטו מוקדם מאוד לפני שהצטרפו במאה השביעית לדת השוגנדו (אנ'). במאה העשירית, התאחדו שלושת המקדשים העיקריים הקשורים לפולחן ההרים שמסביב ויצרו את המתחם הדתי קומאנו סנזן, שאליו צורף המקדש הבודהיסטי סאיגנטו-ג'י. מפל נאצ'י נתפס אז בשינטו כמרכז הרוחני של האזור. מצד שני, מקדש הר קויה (אנ') שנוסד במאה ה-6 הוא מרכז האסכולה הבודהיסטית שינגון (אנ'). מאז התקופה הפיאודלית, האזור היה אפוא מקום מרכזי לעלייה לרגל. אתר המורשת העולמית מורכב משלושה אתרים קדושים בהרים של חצי האי קיאי, חצי אי הבולט לתוך האוקיינוס השקט, ומהדפוס המורכב של מסלולים ושבילים המקשרים בין האתרים לבין הבירות העתיקות נארה וקיוטו מצפון ששגשגו מהמאה ה-6 עד 1868. ההרים התלולים והטרשיים של חצי האי קיאי מתנשאים לגובה של בין 1,000 ל-2,000 מטרים והם מיוערים בצפיפות. האזור גשום מאוד. המשקעים הרבים של למעלה מ-3,000 מילימטרים מזינים שפע של נחלים, נהרות ומפלים בין ההרים. היופי הטבעי של האזור, והסביבה השלווה שלו, זכה כנראה להערכה מאז התקופה הפרה-היסטורית. שלושת האתרים הספציפיים התבססו כאתרים קדושים מרכזיים כבר במאות ה-11 או ה-12, ומשכו אליהם מספר רב של מאמינים. האזור הוא עדיין חלק מהתרבות החיה של יפן והאתרים זוכים לביקורים רבים ומשמשים למטרות פולחן, ולטיולים רגליים. מעריכים שמדי שנה מבקרים במקום כ-15 מיליון אנשים. כל אחד משלושת האתרים הקדושים מכיל גם מבנים וגם חפצים, כגון מקדשים, מקומות מקודשים, פסלים וסטופות, וכן אלמנטים טבעיים נערצים כגון עצים, מפלים, סלעים וכו'. בתוך שלושת האתרים העיקריים יש 17 קבוצות עיקריות של נכסים הכוללים 35 נכסים. המבנים הבנויים הם כמעט כולם מעץ. כיום, בחלק מהאתרים הקדושים על מסלול העולים לרגל ביפן, ובמיוחד בהר קויה, ניתן ללון במקדשים בודהיסטים כחוויה תיירותית. הלינה במקדשים (שוּקוּבּוֹ - 宿坊) שימשה בעבר את העולים לרגל, אבל כיום מהווה מקור הכנסה לאותם מקדשים. הלינה במקדש בודהיסטי היא בתנאים מינימליסטים וכוללת ארוחה טבעונית, רחצה משותפת באונסן ואפשרות לקחת חלק בתפילת האש בשעות הבוקר המוקדמות. מדיה וקבצים בנושא האתרים הקדושים ודרך העולים לרגל ברכס הרי קיאי בוויקישיתוף בלי נעליים בבקשה – לינה במנזר בודהיסטי בהר קויה, אתר "המצלמה מוסיפה" (2016). Sacred Sites and Pilgrimage Routes in the Kii Mountain Range - UNESCO World Heritage Centre ICOMOS (2004). Advisory Body Evaluation. Agency for Cultural Affairs (2003). Sacred Sites and Pilgrimage Routes in the Kii Mountain Range, and the Cultural Landscapes that Surround Them Sacred Sites and Pilgrimage Routes in the Kii Mountain Range Advisory Body Evaluation (ICOMOS) Jeremy Roberts, Japanese Mythology A to Z, Infobase Publishing, 2009 ISBN 9781438128023 "Kumano Nachi Taisha 熊野那智大社". Sacred Kumano. Tanabe City Kumano Tourism Bureau. אורכב מ-המקור ב-2014-10-14. נבדק ב-9 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה)