laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בואו נדבר על זה

בואו נדבר על זה (באנגלית: Analyze This; בתרגום חופשי: "נתח את זה") הוא סרט קולנוע אמריקאי-אוסטרלי מסוגת קומדיית הפשע משנת 1999. הרולד ראמיס ביים את הסרט, ומככבים בו ליסה קודרו, רוברט דה נירו ובילי קריסטל. הסרט זכה להצלחה בקופות והיה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב, בהם הסרט הקומי או המוזיקלי הטוב ביותר. ב-2002 יצא סרט המשך בשם "בואו נדבר על זה פעם שנייה". עלילת הסרט עוקבת אחר פול ויטי (דה-נירו), מאפיונר הנתקף התקפי חרדה ודיכאון על רקע ההתנקשות באביו לנגד עיניו, כשעוד היה ילד. ויטי מבין כי החולשה מסכנת את חייו ועסקיו הנפשעים ופונה בסתר לעזרת פסיכיאטר - בן סובּל (קריסטל). סובל מוצא עצמו נגרר לעולמו של ויטי, הרגיל שבקשותיו ודרישותיו מתבצעות באופן מיידי - ומתקשה לקבל הרעיון של טיפול פסיכיאטרי מתמשך או קביעת פגישות שבועיות. מאחר שבעולמו של ויטי פגישות עם פסיכולוג עלולות להתפרש כחולשה הוא נאלץ להסתיר את הטיפול מעיני חבריו לארגון הפשע ויריביו. כתוצאה מדרישותיו לטיפול מיידי בכל עת שיחפוץ מוצא עצמו בן נקלע מספר פעמים לסיטואציות בהן עליו להתנהג כחבר משפחת הפשע של ויטי. במקביל, אנשי ה-FBI משכנעים את בן לשמש מודיע בעזרת קלטת מזויפת, בה נשמע ויטי מתכנן לרוצחו. בשיא העלילה מוצא עצמו בן מייצג את ויטי בפגישת פסגה של משפחות הפשע כקונסיליירי, בעוד שזה מגיע לפריצת דרך בניתוח תחושת האשם שהרגיש על מותו של אביו. ויטי מגיע לפגישה ומודיע כי הוא מבקש לעזוב את חיי הפשע. אנשי אחת ממשפחות הפשע היריבות מסרבים לקבל זאת וחוששים שוויטי יהפוך למלשן ובין שני המחנות מתפתח קרב יריות. במהלך הקרב בן מגן בגופו על ויטי מכדור ונפצע בכתף. לאחר שאנשי ה-FBI נכנסים לזירה ועוצרים את כל המעורבים בן נשלח לבית חולים וחוזר לחיות את חייו כבשגרה. באפילוג בן מבקר את ויטי בכלא סינג סינג, ומברך אותו על החלמתו מהתקפי החרדה והדיכאון. רוברט דה נירו - פול ויטי בילי קריסטל - בן סובל ליסה קודרו - לורה מקנמארה, ארוסתו של בן צ'אז פלמינטרי - פרימו סינדרוני, יריבו של ויטי ג'ו ויטרלי - ג'לי, סגנו של ויטי הסרט יצא ב-5 במרץ 1999, ובסוף השבוע הראשון באקרנים גרף כ-18 מיליון דולר וניצב במקום הראשון. בשבועות שלאחר מכן הכנסותיו של הסרט ירדו בהדרגה ובאופן מתון, עד אשר ירד מהאקרנים בארצות הברית כעבור 22 שבועות, לאחר שגרף הכנסות בנות כ-106 מיליון דולר. מהכנסותיו ברחבי העולם הסרט גרף 70 מיליון דולר נוספים, ובסה"כ כ-176 מיליון דולר. הסרט זכה לביקורות מעורבות, עם נטייה לאהדה בקרב מבקרי הקולנוע. בין המבקרים המשבחים את הסרט נפוצו שבחים לתזמון הקומי ולמשחקם של קריסטל ודה-נירו. מנגד, מבקרים אחרים טענו כי עלילת הסרט איננה עמוקה דיה והדמויות חסרות עומק אמיתי. הסרט היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב - הסרט הקומי או המוזיקלי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר בסרט קומי או מוזיקלי (בעבור הופעתו של דה-נירו). "בואו נדבר על זה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בואו נדבר על זה", באתר נטפליקס "בואו נדבר על זה", באתר AllMovie (באנגלית) "בואו נדבר על זה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בואו נדבר על זה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בואו נדבר על זה", באתר Metacritic (באנגלית) "בואו נדבר על זה", באתר אידיבי "בואו נדבר על זה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הוצאות והכנסות הסרט בואו נדבר על זה באתר Box Office Mojo ראו לדוגמה ביקורתו של רוג'ר איברט ראו לדוגמה ביקורת בוושינגטון פוסט
מיכאל שטראוס (פילוסוף)

מיכאל (מיכה) שטראוס (3 בספטמבר 1931 - 19 באפריל 2018) היה פילוסוף והוגה דעות. שימש ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה. נולד בגרמניה, למשורר אריה לודוויג שטראוס ולאווה, בתו של מרטין בובר. בשנת 1935 עלה עם הוריו לארץ ישראל. בשנות ה-60 החל ללמד באוניברסיטת חיפה, ובמשך מספר שנים היה ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטה. בשנת 1998 פרש לגמלאות. לימד גם באוניברסיטה החופשית של ברלין ובאוניברסיטת חבל הסאר בגרמניה. היה ממייסדי חוג אורנים. בשנים 2000 עד 2010 התגורר בברלין, ולאחר מכן שב לארץ והתגורר בחיפה. בנו הוא המוזיקאי והמשורר אבנר שטראוס. "על משמעות ונושאי משמעות", הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 1984 "רציה רגש ושיפוט ערכי", הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 1998 מדיה וקבצים בנושא מיכאל שטראוס בוויקישיתוף מיכאל שטראוס, דף שער בספרייה הלאומית החוג לפילוסופיה- Department of Philosophy, ‏2012-12-18 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בכרך (פירושונים)

בָּכָרָך (Bacharach) היא עיירה במערב גרמניה. זהו גם שם משפחה נפוץ בקרב יהודי גרמניה. האם התכוונתם ל... הרבי מבכרך – חלק של רומן מאת היינריך היינה שנועד לעסוק בתולדות יהודי העיירה על רקע עלילת הדם. אברהם אהרן ב"ר מנחם מן בכרך (אהרן מנלס (Maneles), נכתב גם מנוליש) – סופר בענייני דת וחזן בפוזנן (לכן נקרא גם "אהרן חזן") שפעל במאה ה-17, מחבר ה"אורים ותומים" (אמסטרדם, 1653) הרב אברהם שמואל בכרך – רב בן המאה ה-17; בעלה של הלמדנית חוה בכרך ואבי-אמו של ר' יאיר חיים בכרך ברט בכרך – פסנתרן ומלחין יהודי אמריקאי, מיוצרי הלהיטים הגדולים ביותר בתולדות הפופ חוה בכרך (1585–1652) – מלומדת יהודייה נודעת; נכדתו של המהר"ל מפראג, אחותו של רבי חיים הכהן, אשתו של הרב אברהם שמואל בכרך וסבתו של ר' יאיר חיים בכרך הרב יאיר חיים בכרך (בעל ה"חוות יאיר") – מגדולי האחרונים באשכנז יהושע בכרך – רב ואיש חינוך ישראלי, חתן פרס ישראל לספרות תורנית ר' מיכאל בכרך – דיין בפראג במחצית השנייה של המאה ה-18 מנחם בכרך – קצין בחיל התותחנים, בנו של צבי בכרך הרב מנחם מנדל רוטשילד (לעיתים בכרך) – רב גרמני, אב"ד בבמברג ווורמייזא, נפטר ב-1731 הרב משה בכרך (משה מנדלשׂ) – רב, פרנס, דיין וראש ישיבה גרמני הרב משה שמשון בכרך - בנם של הרב אברהם שמואל והרבנית חוה בכרך, ואביו של הרב יאיר חיים בכרך נפתלי הרץ בכרך – רב מקובל גרמני בן המאה ה-17 ערן בכרך – וירולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב, בנו של צבי בכרך צבי בכרך – היסטוריון ישראלי, חוקר השואה והאנטישמיות, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן שמעון בכרך – משורר עברי, פעל בהונגריה לב בכרך – פיזיקאי סובייטי-יהודי ראו גוטהרד דויטש, "בכרך", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
דוד גינתון

דוד גינתון (נולד ב-1947) הוא אמן ישראלי המלמד אמנות במכללת בית ברל. חתן פרס רפפורט לאמן ישראלי, 2019. בין השנים 1968 ל-1969 למד לימודים חלקיים בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון ובין השנים 1972 ל-1976 למד לימודים חלקיים בחוגים לתולדות האמנות ולפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1995 זכה בפרס שרת המדע והאמנויות. נשוי לאוצרת האמנות אלן גינתון ולזוג שלושה ילדים. 1980 - מוזיאון תל אביב לאמנות, במסגרת "חדשות 1". 1993 - גלריה גבעון, תל אביב. 1993 - הגלריה הלימודית של החוג לאמנות, אוניברסיטת חיפה. 1995 - "Trompe- L'oeil כחול- לבן", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד. 1998 - "הסוף של אלהים", גלריה נגא, תל אביב. 1999 - הגלריה של המדרשה לאמנות, קלמניה. 2002 - "The English Painter", גלריה נגא, תל אביב. 2006 - "גן עדן קונצפטואלי", גלריה נגא, תל אביב. 2006 - "עבודות 1973- 1981", סדנאות האמנים, תל אביב. 2021 - "השם של הציור" ,מוזיאון תל אביב לאמנות. דוד גינתון, דף שער בספרייה הלאומית דוד גינתון, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל דף אישי במכללת בית ברל עוזי צור, דיוקן האמן כאמן צעיר, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2006 דוד ואני (אורכב 18.10.2013 בארכיון Wayback Machine) גלעד מלצר, ללא ספק, דוד גינתון הוא אמן גדול, באתר הארץ, 2 ביוני 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צביקה סלונים

צביקה (צבי) סלונים (1934 - 7 באוגוסט 2019) היה ממנהיגי תנועת ההתנחלות ביש"ע, שימש דובר ומזכיר גוש אמונים ומראשוני המתיישבים בשומרון, ממייסדי מכללת יהודה ושומרון (שהפכה לימים לאוניברסיטת אריאל בשומרון) וראש מדרשת ארץ ישראל בקדומים. שימש לבקשת הג'וינט כמנכ"ל הקהילה בשומרון, אותה ניהל למעלה מעשור. הוא מייסדו של מוזיאון קדם לארכאולוגיה בקדומים. הקים בשנות השמונים את "הקרן לגאולת קרקעות שליד מדרשת קדומים" הפועלת במטרה לרכוש אדמות מערבים ביש"ע ובבעלותה קרקעות היישובים נופים, רבבה ואבני חפץ. בשנות ה-80, לאחר פינוי ימית, הקים גרעין שעסק בהקמת היישוב הר ברכה ועלה אליו עם אשתו רחל למשך שלוש שנים. הקים את מדרשת ארץ ישראל שבקדומים - לתיעוד ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון, ולהסברה בארץ ובכל רחבי התפוצות. בשליחות גוש אמונים ובשיתוף מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית הקים את "במעלה" - המחלקה לקידום עלייה ליש"ע בניו-יורק ודוברות יש"ע מחוץ לישראל. הקים את תשתיות התרבות בקדומים - הספריות, המרכזים הפדגוגים מתוך המתנ"ס הראשון שפעל מקדומים עד להקמת המוסדות הנ"ל ביישובים. צבי עסק בפעילות ענפה בחינוך והקים מספר מוסדות. בהכשרתו כקרימינולוג היה לקצין המעקב הראשון במדינת ישראל, בשנות החמישים היה מנהל שני מוסדות לעברייני נוער - צופיה ביבנה ועוגן במצפה ים. בשנת 1980 ייסד בי"ס לבנות ממוצא אתיופי בקדומים ועסק בקליטת עלייה מרוסיה. בנוסף, קיים מספר שליחויות מיוחדות למחנות יוצאי ברית המועצות: "בלה דיספולי", "אוסטיה" איטליה, ברחבי אירופה וברית המועצות. חתום יחד עם פרופ' שלמה גיורא שוהם על הספר "הדילמה המוסרית של איש הטיפול". צבי ואשתו רחל היו ממייסדי אוניברסיטת אריאל בשומרון. ב-12 במאי 2008 במסגרת חבר הנאמנים הבינלאומי ה-14 של המרכז האוניברסיטאי אריאל, הוענקה להם תעודת עמיתי כבוד "על חזונם מרחיק הלכת בתחום ההשכלה הגבוהה בישראל, על תפיסתם החברתית, הציונית והערכית, על תרומתם המכרעת, בימים של קושי ומחסור, ליסודו של המוסד, לסיוע בקידומו למרכז אוניברסיטאי רב הישגים ולומדים, תוך שמירה על ערכים, צניעות ומסירות בכל עת". זוכה פרס רוטרי על הגשת עבודה בתחום טיפול ושיקום עבריינים-ות (1960). זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות בשנת תשע"ב בנימוקי הפרס נאמר ""צביקה סלונים הוא הארץ-ישראל היפה. אדם שבכפות ידיו שתל שתילים בכל הארץ, נטע עצים בכל מקום. לא פעם אחת היה בודד במערכה, ובכל זאת התמיד לאורך כל הדרך. כל המסתכל על פועלו לאורך השנים מצדיע לו. צביקה הגיע לגבורות, הוא הופך להיות והננו מודל לחיקוי לבאים אחריו". היה מצאצאי רבי שניאור זלמן מליאדי, נכדה של אם היישוב החב"די בחברון, הרבנית מנוחה רחל בתו של רבי דובער שניאורי, 'הרבי האמצעי' השני בשושלת חב"ד. היה נשוי לרחל עד לפטירתה. נפטר ב-7 באוגוסט 2019 והותיר אחריו ארבעה ילדים. התגורר בקדומים אותה הקים ביחד עם גרעין אלון מורה ב-1975. דודו הוא נחום סלונים. מתראיין לפרויקט "המפגש שלי" של חברת jem - ניסן תש"ע באקדמיה עלון המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון תעודת עמית כבוד לרחל וצבי סלונים שהוענקה במסגרת חבר הנאמנים ה 14 של המרכז האוניברסיטאי זוכי פרס מושקוביץ תשע"ב, בשבע האתר הרשמי של "פרס מוסקוביץ לציונות"
אבשלום מזרחי

אבשלום מזרחי (נולד ב-1937, ה'תרצ"ח) הוא ביוכימאי ישראלי. הוא שימש כראש מחלקה לביוטכנולוגיה במכון למחקר ביולוגי בנס ציונה. מזרחי פעיל בתחום הרפואה הטבעית והאלטרנטיבית כיום[דרושה הבהרה] הוא המנהל האקדמי ומרכז מגמת הנטורופתיה של מכללת רידמן לרפואה משלימה. מזרחי נולד לאַדִיב אַלמִשְׁרְקִי, אשר עלה לארץ ישראל מתימן כיתום בשנת ה'תרע"ד (1914), ולמזל לבית ערוסי, אשר נולדה בשכונת נחלת ציון בירושלים. הוא היה בן יחיד וגדל בצפון תל אביב. במהלך שירותו הצבאי, היה מזרחי בין השנים 1955–1957 בנח"ל; כחייל מילואים שירת בתור מדען בחיל המודיעין. את שלושת תאריו למד באוניברסיטה העברית. בין השאר למד אצל פרופ' ישעיהו ליבוביץ. בהיותו בשבתון ב-1977, בבית החולים "Roswell Park Memorial Institute" לחולי סרטן בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק עסק בפיתוח תהליך לייצור אינטרפרון, חלבון המופרש מכדוריות דם לבנות (לימפוציטים) המשמש לטיפול במחלות הסרטן. בעיצומה של עשייה מדעית מערבית-קונבנציונלית זו, הוא החל לשאול את עצמו שאלות, ולאחריהן הבין כי "הרפואה הקונבנציונלית" לא נותנת מענה לכל ובפרט כי "עולם המדע והרפואה המערביים אינו מכיל את תחומי הנפש והרוח בתפיסה הכוללת של חיים, בריאות, רפואה וחולי." בשנת 1983 ייסד עמותה שעניינה היה הסדרת העיסוק ברפואה הוליסטית: "המועצה הציבורית לתזונה ולאורח חיים בריא". בשנות השמונים והתשעים הוא שימש עורך של שני ביטאוני בריאות טבעית: "טבע און" ו"בריאות על בוריה". מזרחי עבד כשלושים שנה (בשנים 1961–1991) במכון הביולוגי בנס ציונה, מתוכן כשבע שנים כראש המחלקה לביוטכנולוגיה. במכון זה עסק במחקר, בפיתוח ובייצור של חומרים ביולוגיים ממיקרואורגניזמים. הוא לימד קורסים בביוטכנולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ובמחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון, פרסם מאמרים רבים בספרות המדעית וערך סדרה של ספרים (ארבע עשר כרכים) בביוטכנולוגיה. בשנת 1991 עזב את עבודתו כמדען כדי שיוכל להתמסר לרפואה אלטרנטיבית. כמו כן הוא עוסק בחקר הרפואה במסורת היהודית ומסורת יהדות תימן. הוא לימד קורסים בנושא באוניברסיטת בר-אילן. מהדבש ועד העוקץ - על מוצרי הדבורה - לבריאות, לרפואה ולהנאה, הוצאת חותם הזהב. 1999 בדרך לא סלולה - עובדיה בן שלום - משעול חיים ומפעל חיים, הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תיעוד ומחקר. 2000 המטבח התימני - חויאג', אהבה ופולקלור, הוצאת ריחן/צריקובר. 2001 לחיות בריא, הוצאת פוקוס. 2003 להתבגר צעיר, הוצאת פוקוס. 2004 כל מה שרצית לדעת על השמנת -יתר, הוצאת פוקוס. 2004 אשרי המאמין, הוצאת פוקוס. 2010 דף אישי באתר מכללת רידמן על עצמי לספּר רציתי / אבשלום מזרחי
אלעזר כוכבא

אלעזר כוכבא (16 ביוני 1926 – 15 ביוני 2016) היה פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב ומייסד המכללה האקדמית תל אביב-יפו ונשיאהּ הראשון. כוכבא נולד בבסרביה. למד מהגן ועד התיכון במוסדות החינוך העבריים "תרבות" בבסרביה, והיה פעיל בתנועת גורדוניה כמדריך וכחבר הנהגה. בימי מלחמת העולם הוגלה עם משפחתו למחנות בטרנסניסטריה ושם שהו כשלוש שנים עד 1944 עת שב לרומניה ופעל בתנועתו במחתרת. ב-1947 הגיע לארץ באורח בלתי ליגאלי ופנה להכשרה בקיבוץ רמת דוד. מ-1950 החל לעסוק בהוראה כללית ביישובי השרון. ב-1953 החל ללמוד ביולוגיה במכון הביולוגי-פדגוגי של יהושע מרגולין בדרום תל אביב, שממנו התפתחה אוניברסיטת תל אביב וסיים את התואר בשנת 1957. לאחר מכן השלים תוארי מוסמך ודוקטור (1962) באוניברסיטה העברית בירושלים. כל השנים הוסיף להורות במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ולימים כיהן בה כראש המחלקה לזואולוגיה וכדיקאן הפקולטה למדעי החיים. בשנת 1967 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1972 לפרופסור מן המניין. בשנים 1986–1991 היה חבר המועצה להשכלה גבוהה בישראל. כוכבא פרסם מאמרים רבים בנושאי רעלנים של נחשים וכן חיבר וערך ספרים בתחום זה. ב-1994 זכה בפרס בינלאומי על-שם רדי על מחקריו בטוקסיקולוגיה. יזם והקים ב-1994 את המכללה האקדמית תל אביב-יפו וכיהן כנשיאה עד שנת 2000. כוכבא היה חבר באגודת המדענים הבינלאומית Sigma Xi ובאקדמיה למדעים של ניו יורק. בשנת 2004 יצא לאור ספרו "נחשים ארסיים וארסי נחשים" בהוצאת טבע הדברים ואוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 הוכתר כוכבא ליקיר העיר חולון. נפטר בחולון ב-15 ביוני 2016. דף אישי באתר אוניברסיטת תל אביב אלעזר כוכבא (1926-2016), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דעת בעלים

במשפט העברי, קיים כלל המצריך דעת בעלים בהשבה ותשלומי גזילות וגנבות. כלל זה, מייחס חשיבות מיוחדת הן לגזילה כאשר היא נעשית בידיעת הבעלים והן להשבה כאשר היא נעשית בידיעת הבעלים. שיטתו של רב על פי שיטת רש"י היא, שגזילה, כאשר היא נעשית מדעת הבעלים, נחשבת לגזילה חמורה יותר, ולכן גזילה כזו צריך להשיב באופן מושלם יותר, שהיא השבה מדעת הבעלים, ובשעת ההשבה. לעומת זאת, אם הגזילה נעשית שלא מדעת הבעלים, די בדעת קלושה של הבעלים בכך שהגזילה חזרה אליהם, וזאת על ידי "מנין", כלומר שהבעלים מונים את צאנם ורואים שלא חסר דבר (למרות שאינם יודעים שהייתה כאן השבת גזילה). יש המסבירים את דברי שיטת רש"י, על פי דברי המהר"ל המסביר את דין ייאוש בכך שבעלותו של האדם נקבעת לפי השימוש והשליטה שהוא עושה בחפץ, ולפי היחס שיש בינו לחפץ, כאשר הוא משמש אותו ובדעתו להשתמש בו. לפי כך, מסבירים האחרונים כי גזילה כזו, שנעשית מדעת הבעלים, היא גזילה אלימה יותר, שכן בדעת הבעלים נקבעה התודעה שחפציו אינה בשליטתו יותר, ובכך הושלם מעשה הגזילה, שהרי החפץ יצא משליטתו ומתודעתו. שיטת הרשב"א היא, שסברא היא, שכאשר הגזילה נעשית בפרסום ומדעת הבעלים, עליו להחזיר לידו את הגזילה מדעת הבעלים כדי להוציא את עצמו מידי כל חשד. לפי שיטת שמואל, אין חילוק בין גזילה לדעת או שאינה כזו, ובשניהם מניין פוטר. לפי דעת רש"י ייתכן כי שמואל חלוק על רב בחילוק שבין גזילה מושלמת ושאינה מושלמת, או לחלופין לפי דעת הרשב"א - בדין שעליו להוציא את עצמו מידי חשד. אם כי ניתן לומר שגם שמואל מודה לדין זה, אלא שהוא סובר שמניין המתבצע כאשר ידוע לבעל הבהמה שהיא נגזלה, חשובה כדעת, כי למרות שהוא לא ידע בשעת ההשבה שהייתה כאן השבה, ידוע לו לאחר מכן שהייתה השבה, שהרי הוא רואה שהבהמה שנעלמה נמצאת. שיטת רבי יוחנן, דומה לזו של רב, אם כי במידה פחותה יותר. גם רבי יוחנן מודה שלגזילה חמורה יותר, שנעשית מדעת, יש צורך בהשבה אלימה יותר, אלא שלשיטתו בגזילה מדעת די במניין, שכן גם דעת כזו נחשבת כדעת, ואילו גזילה שנעשתה שלא מדעת, ניתן להשיבה ללא דעת כלל, ואף ללא מניין שבה מנו הבעלים של העדר את העדר וראו שלא חסר בה אף אחת. שיטתו של רב חסדא, היא שההפך הוא הנכון; אין כלל דין שגזילה מדעת היא גזילה מושלמת יותר שצריכה השבה מושלמת מדעת, ודווקא בגזילת בהמה שנעשתה שלא מדעת, יש צורך בדעת הבעלים שידעו כי היא הושבה ואיזו היא הבהמה שהושבה. רבא, מסביר את שיטתו של רב חסדא, שכאשר בהמה מורגלת ללכת בתוך העדר, אין לה נטייה לברוח מהעדר, אך כאשר מתרגלת לצאת מחוץ לעדר, על ידי הגזלן, הוא שוב מורגלת לצאת מבלי השגחת הרועה, וככזו היא צריכה שמירה מעולה, ולכן צריך הגזלן להודיע שהוא החזירה כדי שידע בעל העדר שעליו להשגיח עליה באופן מיוחד, וגם כדי שידע איזו היא בהמה שנגזלה שזקוקה להשגחה מעולה. הראשונים נחלקו בפסק ההלכה, יש שפסקו כרבי יוחנן, שכן ההלכה היא תמיד כרבי יוחנן כאשר הוא חלוק עם רב, ויש שפסקו כרב חסדא, שכן לדעתם בכך שרבא מפרש את דבריו יש הוכחה שהוא פוסק כמותו. תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף קי"ח, עמוד א'
מכון לומדה

מכון לומדה - המכון החרדי ללימודי מקצוע הוא מכון להכשרה מקצועית בהפרדה מגדרית לציבור החרדי שהוקם בשנת 1991, המוסד הראשון שפנה לציבור זה בתחום ההכשרה מקצועית. סניפו הראשי נמצא ברחוב שטראוס בירושלים, וסניף נוסף בביתר עילית. המכון מספק הכשרה בתחומים של הנהלת חשבונות, מזכירות רפואית, פיתוח תוכנה, בדיקות תוכנה, גרפיקה, עריכה, פרסום ועיתונאות, וכן בתחום הקולינרי (קורסי טבחות, מגדנאות וייננות). המועמדים נבחנים באבחון פסיכוטכני ולפיו מותאמים למקצוע המתאים להם.[דרוש מקור: האם המועמדים לא בוחרים את התחום הרצוי להם בעצמם?] נשים וגברים לומדים בהפרדה מלאה. גברים בלבד מרצים בפני התלמידים, ומרצות בלבד בפני תלמידות[דרוש מקור]. המכון הוקם בידי רבקה ירוסלבסקי, המנהלת אותו עד היום. למכון כ-10,000 בוגרים. אתר האינטרנט הרשמי של מכון לומדה בארכיון האינטרנט רונית גבאי, הכשרה כשרה למהדרין, בעיתון "חדשות האגף להכשרה מקצועית", גיליון 54, עמוד 14, באתר משרד התמ"ת "לומדה", שם מותג שפתח שער עבור אלפי משפחות לעולם של הצלחה ורווחה כלכלית. באתר מכון לומדה
לואי הראשון, רוזן פלנדריה

לואי הראשון, רוזן פלנדריה (Louis Ier de Flandre; ‏1304 - 26 באוגוסט 1346), היה רוזן פלנדריה בין השנים 1322–1328. לואי נולד בשנת 1304, ללואי הראשון, רוזן נבר וז'אן, רוזנת רתל, ונכדו של רובר השלישי, רוזן פלנדריה. הוא ירש את מקום אביו כרוזן נבר ואת מקום אמו כרוזן רתל. בשנת 1320 נשא לאישה את מרגריט הראשונה, רוזנת בורגונדיה, שהייתה בתם הצעירה של פיליפ החמישי, מלך צרפת ושל ז'אן השנייה, דוכסית בורגונדיה. ב-1322 ירש מסבו את רוזנות פלנדריה. נישואיו עם בית המלוכה הצרפתי אפשרו לו להתנתק מן המדיניות האנטי צרפתית של סבו, רובר השלישי, רוזן פלנדריה, ושל סבא רבא שלו, גי דה דאמפייר, רוזן פלנדריה. מדיניותו הפרו צרפתית של לואי הראשון, רוזן פלנדריה, והמיסוי הכבד שהטיל על נתיניו גרמו למרד האיכרים שהחל ב-1323 והתפשט ברחבי פלנדריה עד 1328. האיכרים בראשות מנהיגם, ניקולאס זאנקין, השתלטו על הערים ניופורט, ורן, איפר וקורטרייק, שבה לואי הראשון עצמו נפל בידיו של ניקולאס זאנקין. ב-1325 התערב שארל הרביעי, מלך צרפת והביא לשחרורו של לואי הראשון בפברואר 1326, ולחתימה על שלום ארק. השלום לא האריך ימים, ובמהרה לואי הראשון, רוזן פלנדריה נאלץ להימלט אל חצרו של שארל הרביעי, מלך צרפת. לואי הראשון הצליח לשכנע את פיליפ השישי, מלך צרפת לבוא לעזרתו נגד זאנקין, שהובס בידי הצבא המלכותי הצרפתי בקרב קאסל (23 באוגוסט 1328). עם פרוץ מלחמת מאה השנים נשאר לואי הראשון נאמן למדיניותו הפרו צרפתית, למרות שפלנדריה הייתה תלויה באנגליה מבחינה כלכלית. תעשיית הטקסטיל הפלמית הייתה תלויה בצמר אנגלי שהגיע מאנגליה אל הערים ברוז' וגנט. מדיניותו של לואי הראשון גרמה להפסקת הסחר בצמר ולהחרפת המרד בראשותו של יאקוב ואן ארטוולדה. ב-1339 נאלץ לואי הראשון, רוזן פלנדריה להימלט שוב, ולא שב עוד לפלנדריה. הוא נהרג בקרב קרסי שבו לחם לצד הצרפתים. בנו, לואי לה מאל, רוזן פלנדריה, ירש את מקומו. מדיה וקבצים בנושא לואי הראשון, רוזן פלנדריה בוויקישיתוף לואי הראשון, רוזן פלנדריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סלמנדרה סיבירית

סלמנדרה סיבירית (שם מדעי: Salamandrella keyserlingii) היא מין של סלמנדרה הנמצא בצפון-מזרח אסיה, בעיקר בסיביר, ביערות לחים ובגדות נחלים מעוצות. מין זה נפוץ גם בקזחסטן, מונגוליה, צפון-מזרח סין ובחצי האי הקוריאני. אוכלוסייה מבודדת של סלמנדרה זו קיימת בהוקאידו שביפן. שטחי רבייה של סלמנדרה סיבירית בקוריאה הצפונית הוגדרו כשמורת טבע לאומית (North Korean natural monument #360‏). אורכם של פרטים בוגרים נע בין 9 ל-12.5 ס"מ. צבעם כחול-חום, עם פס סגול לאורך הגב ופסים חומים כהים דקים בין העיניים וסביבן, ולעיתים גם על הזנב. בכל רגל ארבע אצבעות ללא טפרים. הזנב ארוך יותר מהגוף. נקבת הסלמנדרה מטילה שק-ביצים בודד המכיל בממוצע 50–80 ביצים. נקבה בודדת מטילה עד 240 ביצים בעונה. הביצים, בצבע חום בהיר, בוקעות 3–4 שבועות אחרי ההטלה, ומהן בוקעות הפגיות באורך 11–12 מילימטר. המין ידוע ביכולתו לשרוד הקפאה עמוקה לאורך זמן - עד 45 מעלות מתחת לאפס. במקרים מסוימים נצפו סלמנדרות קפואות בקרח למשך שנים, וכאשר הופשרו, עזבו את המקום בהליכה. מדיה וקבצים בנושא סלמנדרה סיבירית בוויקישיתוף סלמנדרה סיבירית, באתר ITIS (באנגלית) סלמנדרה סיבירית, באתר NCBI (באנגלית) סלמנדרה סיבירית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סלמנדרה סיבירית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סלמנדרה סיבירית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סלמנדרה סיבירית, באתר GBIF (באנגלית) "네발가락도롱뇽". Naver Encyclopedia. נבדק ב-2007-06-11. "AmphipiaWeb". סלמנדרה סיבירית באתר הרשימה האדומה של IUCN "합수도룡뇽살이터". Encyclopedia of Korean National Culture. נבדק ב-2007-06-11. "NewScientist". How salamanders survive the deep freeze. נבדק ב-2007-06-11.
ג'ודי בראון

ג'ודית "ג'ודי" לין בראון קינג (באנגלית: Judith "Judi" Lynne Brown-King; נולדה ב-14 ביולי 1961) היא אתלטית עבר מארצות הברית. היא סגנית אלופה אולימפית בריצת 400 מטר משוכות (לוס אנג'לס 1984). בראון נולדה במילווקי, ויסקונסין. בפעם הראשונה שנערכה ריצת 400 מטר משוכות לנשים, במשחקים האולימפיים זכתה בראון באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) במדליית כסף בתוצאה של 55.20 שניות, אחרי נוואל אל מותוואקל ממרוקו (54.61 שניות). בראון זכתה פעמיים במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים, וזכתה תריסר פעמים באליפות Big Ten באתלטיקה קלה. ב-1987 היא נבחרה לספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד בידי כתב העת ספורטס אילוסטרייטד עבור תרומתה לקהילה. בראון מחזיקה בשני תארים מאוניברסיטת מדינת מישיגן, תואר ראשון בתורת השמיעה (Audiology) ומדעי הדיבור (Speech science), ותואר שני בחינוך. היא מחזיקה בדוקטורט במנהל ציבורי ובמדיניות ציבורית מאוניברסיטת מערב מישיגן, אותה היא סיימה בהצטיינות. היא גם פעילה בEven Start Statewide Family Literacy Consortium (תוכנית במימון פדרלי של ארצות הברית שמספקת למשפחות גישה לאימונים ולתמיכה על מנת ליצור סביבה ביתית משכילה ולהגדיל את ההישגים האקדמיים של ילדיהם) של מישיגן. ריצת 400 מטר משוכות: 54.23 שניות (1987) ג'ודי בראון, באתר olympedia.org ג'ודי בראון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ג'ודי בראון, באתר Track and Field (נשים) אלופי האתלטיקה הקלה של ארצות הברית באולמות פתוחים באתר התאחדות האתלטיקה הקלה של ארצות הברית אלופי מוקדמות המשחקים האולימפיים של ארצות הברית באתר התאחדות האתלטיקה הקלה של ארצות הברית
פרגמנט

האם התכוונתם ל... פרגמנט (Fragment, מלטינית - שבר, רסיס) כינוי כללי לעבודה בלתי גמורה בתחום הספרות, האמנות, מוזיקה, וכדומה (ראו למשל יצירות בלתי גמורות במוזיקה) סוגה ספרותית ומוזיקלית - ראה פרגמנט (ספרות) באמנות חזותית - כינוי לפסל שלא הושלם מתוך כוונה תחילה, פיסול בטכניקת Non finito (יצירות בלתי גמורות המותירות מקום לדמיון הצופה) בתולדות האמנות והספרות - כינוי לאובייקט שלא השתמר במלואו, כגון פיסה מפרסקו שלם, או מקטעים חלקיים מתוך חיבורים עתיקים שלא השתמרו בהנדסה גנטית - כינוי לחלקיקים ברצף הדנ"א בגרפיקה ממוחשבת - קביעה איזה פיקסל יוצג בתבנית היפרטקסט - כינוי למחרוזת אותיות קצרה הפונה למשאב שכפוף למשאב אחר, שהוא המשאב העיקרי. אחר נייר פרגמנט – חומר לכתיבה שהומצא בפרגמון
בובי ג'ו מורו

בובי ג'ו מורו (באנגלית: Bobby Joe Morrow‏; 15 באוקטובר 1935 – 30 במאי 2020) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (מלבורן 1956) בעל 3 מדליות זהב (100 מטר, 200 מטר ו-4x100 מטר) ושיאן עולם. מורו נולד בהרלינגן, שבטקסס וגדל בחווה בסן בניטו, טקסס לפני שנהיה אצן, מורו שיחק כדורגל במדי בית הספר התיכון סן בניטו. מורו גם היה אצן באוניברסיטת אבילן כריסטיאן וחבר מועדון הגברים Frater Sodalis. באליפות איחוד האתלטים החובבים ב-1955 זכה מורו בריצת 100 יארד. שנה לאחר מכן הוא זכה בדאבל ספרינט (sprint double) באליפות הקולג'ים הלאומית והגן על תואר איחוד האתלטים החובבים שלו. באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה מורו ב-3 מדליות זהב. בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.62 שניות, לפני ת'ן בייקר חברו לנבחרת (10.77 שניות) והקטור הוגאן מאוסטרליה (10.77 שניות), בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 10.52 שניות, בריצת 200 מטר כשהשווה את שיא העולם של 20.6 שניות, לפני אנדרו סטנפילד (20.7 שניות) ובייקר (20.9 שניות) שניהם שיאני העולם מארצות הברית ובריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם בייקר, לימון קינג ואירה מורצ'ינסון בשיא עולם חדש של 39.5 שניות, לפני ברית המועצות (39.8 שניות) וגרמניה (40.3 שניות). מורו המשיך להצליח ברמה הלאומית אחרי האולימפיאדה, אולם הוא פרש ב-1958 ועבד בתור חוואי ונגר. זמן קצר לפני אולימפיאדת רומא (1960) חזר מורו להתאמן וניסה להיכנס לנבחרת ארצות הברית, אך כשל במבחנים האמריקאים. בשנת 1956 נבחר מורו בידי כתב העת ספורטס אילוסטרייטד ל"ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד". בשנת 1989 זכה מורו להיכלל בהיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית באוקטובר 2006 בית הספר התיכון סן בניטו קרא לאולם הספורט החדש שלו, בן 11,000 המושבים "היכל הספורט בובי מורו" ‏ (Bobby Morrow Stadium). התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה האנגלית) התפתחות שיא העולם בריצת 200 מטר (ויקיפדיה האנגלית) התפתחות שיא העולם בריצת שליחים 4x100 מטר (ויקיפדיה האנגלית) מדיה וקבצים בנושא בובי ג'ו מורו בוויקישיתוף בובי ג'ו מורו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי בובי ג'ו מורו, באתר olympedia.org בובי ג'ו מורו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית בובי ג'ו מורו, באתר Track and Field (גברים) בובי ג'ו מורו בהיכל התהילה של התאחדות האתלטיקה הקלה של ארצות הברית (באנגלית) Nathaniel Puente, Bobby J. Morrow, Olympic medal winner, passes away at 84, WKBN, May 30, 2020 בובי ג'ו מורו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביוגרפיה ותוצאות אולימפיות, sports-reference.com היכל הספורט בובי מורו, texasbob.com