מיכל גולדמן

מיכל גולדמן (נולדה ב-22 בינואר 1955) היא אמנית שעוסקת בציור, רישום והדפס, שחיה ופועלת בתל אביב. נולדה בתל אביב למרים (מירה) לבית גולדוובר וישראל גולדמן. מצד משפחת אביה היא דור שישי בארץ. לגולדמן אחות אחת, טליה גלעדי, בעלת סטודיו לקדרות ופיסול קרמי, שחיה במושב בית הלל. למדה בבית הספר היסודי ע"ש דוד שמעוני בגבעתיים, ובהמשך בתיכון עירוני ט' בתל אביב (סיימה ב-1973). התחילה לצייר מגיל צעיר ובגיל 15 החלה ללמוד ציור ברמת גן אצל הצייר שמעון אבני. בשנים 1975–1979 למדה בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, וסיימה תואר BFA‏ (Bachelor of Fine Arts). לאחר סיום לימודיה התמחתה כדפסת ליתוגרפיה בסדנת ההדפס בירושלים. בשנת 1982, חזרה להתגורר בתל אביב ומאז היא חיה ופועלת שם. במקביל לעבודתה בסטודיו לימדה גולדמן, במשך יותר מ-35 שנה, ציור, רישום, תחריט וליתוגרפיה בסדנת ההדפס ירושלים, בסדנה לאמנות יבנה, במרכז מאירהוף במוזיאון תל אביב לאמנות, בוִיטָל מרכז לימודֵי עיצוב, במכללה למינהל מסלול אקדמי, במכון אבני ובמכללת שנקר ברמת גן. נשואה לאמן דוד ריב. אם לשניים. גרה בתל אביב. סבה (אבי אביה), יעקב גולדמן, היה חבר ההגנה ובעל בית המלאכה, שבו בין היתר, הוא הרכיב יחד עם הממציא דוד ליבוביץ, את מרגמת הדוידקה וייצר שם גם את התחמושת להפעלתה. סבא רבא שלה (אביה של סָבָתָה רחל, אשתו של יעקב גולדמן), ישראל רובינשטיין, איש העלייה הראשונה, התגורר לאחר עלייתו לארץ ישראל בעזה, ובהמשך למד מכונאות, עבר ליפו, ועבד בטחנת הקמח בשכונת נווה שלום. גולדמן החלה להציג כאמנית בשנות ה-80. בשנים 1985–1986 הייתה ממקימי קבוצת רגע, יחד עם האמנים דוד ריב, יצחק ליבנה, ראובן זהבי ואסד עזי. גולדמן מציירת בעיקר מתוך התבוננות בסביבתה הקרובה. נושאי ציוריה הם ז'אנרים מסורתיים, שהיוו אלטרנטיבה למה שהיה מקובל בשנות ה-70 וה-80 באמנות הישראלית, כאשר הדגש הושם על אמנות מושגית ועל "דלות החומר". בין הנושאים שבהם התמקדה בציוריה: תפנימי הסטודיו, דיוקנאות, טבע דומם, נופים תל אביביים, חלונות, אנשים עובדים, מסכי מחשב וצמחים. שלא כמו בזרם הפיגורטיבי שהופיע בישראל בשנות ה-90 ציוריה של גולדמן שואפים לליריות ולעבודה חופשית. מאירה פרי להמן כתבה עליה כך: "לגולדמן המציירת מהטבע, מהתבוננות, תוך למידה, חשוב מצב הפעולה של "לצייר", שהוא לדבריה, משימה, מצב של מודעות, והתייחסות למציאות כמורכבת ורבת פנים. היא מתייחסת לפעולת הציור כאל מצב זני, ראשוני, המתמקד ב"כאן ועכשיו" וב"זרימת השינויים המתרחשים". בשנים 1982–1986 ציירה בגלריה בחצר המוסך של אביה במזרח תל אביב. במקום זה ציירה פורטרטים, מבטים על המוסך מלמעלה נופים מהמוסך ופועלים בעבודתם. עבודות אלו הוצגו בגלריה גורדון, בתערוכות "רגע 1" ו"רגע 2", ב"גלריית אחד העם 90", ב"גלריה רדיוס" ובגלריה גימל. בשנת 1983 קיבלה מלגת שהות אמן בקליפורניה, שם ציירה בעיקר נופים. הציורים הוצגו בתערוכות יחיד בגלריה גורדון (1984, 1987) ובגלריית הסדנה לאמנות ביבנה (1086). בשנים 1992–2009 שהתה בסטודיו בשכונת פלורנטין, מקום בו ציירה נופים מהחלון המשקיפים על תל אביב, פורטרטים של חברים, ציורי פרחי גדרות, סדרת ההדסים וסדרת ההשתקפויות, והכדים שהוצגו בתערוכה זוגית עם דוד ריב בגלריה המומחה (1999). בשנת 2000 השתתפה בפרויקט סדנת אמן עם האמן ג'ים דיין בסדנת ההדפס ע''ש גוטסמן בקיבוץ כברי. בשנת 2006 הציגה את התערוכה "עשב לימון" בבית האמנים בתל אביב, באוצרותה של אפרת נתן. הציורים צוירו בטמפרה על נייר והוצבו בחלל התערוכה בסידור המשחזר את כיווני הסטודיו ואת חלונותיו. בשנים 2009–2019 עברה לצייר בסטודיו ברחוב לבנדה, על יד התחנה המרכזית החדשה. החוץ בציוריה בסטודיו זה מתגלה כחצרות אחוריות של בניינים המאכלסים מהגרי עבודה ופליטים. עבודות אלה שצוירו על גזרי עץ ובדים, הוצגו בתערוכה "הארץ מובטחת" בגלריה צדיק (2010) ובתערוכה "לבנדה" במועדון הגדה השמאלית בתל אביב (2018). במשך השנים מארחת גולדמן בסטודיו שלה חברים היושבים לציור פורטרט במשך כמה מפגשים. חלק מציורים אלו הוצגו בתערוכת דיוקנאות שנערכה בבית האמנים, תל אביב (2011) וכללו פורטרטים של תמרה ריקמן, שוני ריבנאי, יוני שור, ג'ניפר בר-לב, אלון אבן פז ועוד. בשנת 2018 הציגה תערוכה "יוטיוב והשולחן הכחול" בבית האמנים, תל אביב, שבה הוצג פנים סטודיו עם מסכי מחשב בטכניקת טמפרה שעווה על בדים. ג'ניפר בר-לב, כתבה בקטלוג התערוכה: "...פנים הסטודיו הוא אחד הנושאים החוזרים בציוריה של גולדמן. המראה הנשקף מחלון הסטודיו גם הוא נושא שהיא מתמקדת בו בסדרות שונות. בסדרה חדשה המוצגת בתערוכה ממלא מסך המחשב את מקום החלון, או משמש כחלון למציאות אחרת. מבעד לחלון ממשי רואים את הנוף "שם בחוץ". כדי להגיע אל חוץ זה יש לעזוב את הסטודיו, והמבט מבעד לחלון מייצג געגוע או תשוקה לכך. מסכים, לעומת זאת, מביאים את ייצוגי העולם אלינו. לדברי גולדמן, היא מותחת את גבולות המציאות שהיא מציירת. לצד ההנאה ההנאה המתמדת שלה מתיאור חפצים שכיחים ומראות מחיי היומיום ומסביבתה המיידית, רעיונות שונים מוצאים את דרכם אל העבודות והופכים לאלמנטים ציוריים על גבי רקעים מופשטים; אובייקטים דמיוניים וצבעים שלא מן העולם הזה פולשים אל תוך תיאור המרחב הממשי של הסטודיו. הקיום התמונתי של האובייקטים הופך לקיום האמיתי שלהם. כוס התה, המכחול, השולחן, הכיסא, המנורה, החלון – האינטרנט מאפשר לראות מיליוני אובייקטים כאלה, מהבהבים". "ציוריה של גולדמן חתרו מאז ומתמיד, בשקט, תחת המוסכמות של שדה האמנות הישראלי. הם שמרו אמונים לפיגורטיביות גם כשכולם עשו אמנות מושגית, הם אינטימיים גם כשהכול פוליטי, ונותרים צנועים גם כשהנטייה הרווחת היא הפרזה. מרד חרישי, פצצת עקשנות"..."גולדמן מפנה את מבטה החוצה, אל נופים ואנשים, אל טבע דומם ופרחים, אבל יש בכל עבודותיה גם משהו מופנם. דומה שהן ניצבות, בשיווי משקל, על המסגרת שבין העולם הפנימי וזה החיצוני". גולדמן מציירת מאז שנות ה-70, ומציגה החל משנת 1980. היא קיימה כ-15 תערוכות יחיד והשתתפה בכ-40 תערוכות קבוצתיות. 1984 – גלריה גורדון, תל אביב 1986 – גלריית הסדנה לאמנות, יבנה 1987 – גלריה גורדון, תל אביב 1992 – גלריה שרה לוי, תל אביב 1996 – גלריה נלי אמן, תל אביב 1998 – הגלריה במכללה, מרכז החינוך ע"ש יוסף ורבקה מאירוף, ירושלים 1999 – גלריית המומחה, תל אביב (יחד עם דוד ריב) 2006 – "עשב לימון", בית האמנים תל אביב (אוצרת: אפרת נתן) 2010 – "ארץ מובטחת", גלריה צדיק, תל אביב 2010 – "דומה ושונה", הגלריה באורנים (יחד עם דוד ריב) 2011 – "דיוקנאות", בית האמנים תל אביב 2017 – "הזר של אורה", גלריה צדיק, תל אביב 2018 – "יוטיוב והשולחן הכחול", בית האמנים תל אביב 2018 – לבנדה, מועדון הגדה השמאלית, תל אביב 2019 – "פיקוס רליגיוזה", גלריה צדיק 2024 – המכון הפסיכואנליטי בתל אביב 1980 – שבוע האמן הצעיר, זוכי מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות 1983 – גלריה בינט, תל אביב 1984 – גלריה אחד העם 90, תל אביב 1985 – "רגע 1", גלריית סדנאות האמנים ע"ש איקה בראון, ירושלים 1985 – אמנים ישראלים ופלסטינים נגד הכיבוש ובעד חופש הביטוי, גלריה אחד העם 90, תל אביב 1986 – "רגע 2", גלריה שרה גילת, ירושלים 1986 – גלריה גימל, ירושלים 1987 – "הן אפשר", אמנים ישראלים ופלסטינים, תערוכה נודדת בארצות הברית ובגרמניה   1987 – "נוף אורבני", גלריה שרה לוי, תל אביב 1993 – "ייחוד", בית האמנים תל אביב 1994 – "ציור סטודיו", הגלריה לאמנות, מרכז ההנצחה, קריית טבעון 1998 – "דור המייסדים ודור הביניים", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב 1998 – "טובל במים טובל באור", מוזיאון ישראל, ירושלים 2000 – הדפסים מפרויקט הסדנה בכברי עם ג'ים דיין, מוזיאון ישראל, ירושלים, ומוזיאון תל אביב לאמנות 2003 – "ברשות הרבים", מוזיאון תל אביב לאמנות, ביתן הלנה רובינשטיין, תל אביב 2004 – "נקודת השקפה" מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב 2006 – "ספרי אמן ממרכז גוטסמן להדפס", מוזיאון תל אביב 2011 – "אוצרים בע"מ" מוזיאון פתח תקווה לאמנות 2011 – "ארשת פנים" מוזיאון תל אביב 1977, 1979 – מלגה מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל לאמנים צעירים 1984 – מלגת השתלמות, קרן ג'רסי (Djerassi Foundation), קליפורניה, ארצות הברית 1997 – פרס שר החינוך והתרבות 2008 – השתתפות בסדנת אמן עם האמן ג'ים דיין במרכז גוטסמן לתחריט 1999 - קטלוג ציורים לרגל תערוכה בגלריית המומחה, תל אביב. בקטלוג מופיעים שני מאמרים: מאמר של מאירה פרי-להמן, "לא רק מה שאני רואה", ומאמר של רות גולן, "וכשאני לעצמי מה אני, על השתקפות וזהות". 2008 - ספר אמן, מראה, ספר עם 12 תחריטים, סדנת ההדפס ע"ש דב גוטסמן, קיבוץ כברי. 2018 - קטלוג לרגל התערוכה "יוטיוב והשולחן הכחול", בית האמנים תל אביב. בקטלוג מופיע המאמר של ג'ניפר בר-לב, "ים סרגסו הכחול". אתר אישי של מיכל גולדמן, באתר אישי של מיכל גולדמן מיכל גולדמן, דוד וגוליית: שיחות על אמנות (מחנה ציור 4, תחנה לאמנות עכשווית רמלה), סרטון באתר יוטיוב, 5 באוגוסט 2015 יורם בר סלע, "ארץ מובטחת" - תערוכת ציורים של מיכל גולדמן בגלריה צדיק ביפו, תרבות אנד דה סיטי, 2 בנובמבר 2010 אלי ערמון אזולאי, החלונות הגבוהים: ביקור בסטודיו של מיכל גולדמן, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2011 המערכת, לבנדה: מיכל גולדמן מציגה תערוכת יחיד של ציורים מהסטודיו בפלורנטין, מכללת שנקר - חדשות ואירועים, 18 באוקטובר 2018 דוד תדהר (עורך), "יעקב גולדמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5630 דוד תדהר (עורך), "ישראל רובינשטיין - תחילת הערך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5628 דוד תדהר (עורך), "ישראל רובינשטיין - סוף הערך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5629 סטודיו טליה גלעדי – לימודי קדרות ופיסול קרמי, ציור אומנותי על זכוכית בצריבת חול בבית הלל, באתר מידעפון שמעון אבני, באתר מוזיאון ישראל – מרכז המידע לאמנות ישראלית "ויטל – המרכז ללימודי עיצוב" היה מוסד עצמאי ללימודי עיצוב, שפעל בתל אביב בשנים 1987–2000, עד שהתמזג עם מכללת שנקר. דוד תדהר, "יעקב גולדמן", אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך י"ט, 1971, עמ' 5630 דוד תדהר, "ישראל רובינשטיין", אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך י"ט, 1971, עמ' 5628-5629 מאירה פרי לחמן, קטלוג מיכל גולדמן ציורים (לרגל תערוכה בגלריה), תל אביב: גלריה המומחה, 1999 סדנת אמן עם ג'ים דיין, באתר סדנת ההדפס ע"ש גוטסמן בקיבוץ כברי ג'ניפר בר-לב, "ים סרגסו הכחול" בקטלוג התערוכה "יוטיוב והשולחן הכחול", תל אביב: בית האמנים תל אביב, 2018 מיכל גולדמן, מראה - 12 תחריטים, קיבוץ כברי: סדנת ההדפס ע"ש דב גוטסמן, 2008