יגאל בן-אריה

יגאל בן-אריה (נולד ב-1946) הוא משורר ישראלי שחי ויוצר בירושלים. בן-אריה נולד וגדל בתל אביב. אביו, אלחנן, נולד בפולין ועלה לארץ בשנת 1924. אמו שושנה לבית גוֹלְדֶה, נולדה גם היא בפולין ועלתה לארץ בשנת 1932. במשפחה היו שלושה ילדים. בן-אריה למד בתיכון עירוני ד'. בשנים 1963–1965 שירת בצבא, היה בנח"ל וגרעין הנח"ל שבו היה חבר נשלח לקיבוץ רביבים. עם סיום שירותו נשאר ברביבים כחבר קיבוץ עד שנת 1968 ואז עבר להתגורר בירושלים. בשנים 1969–1972 למד לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים. לפרנסתו, התחיל לעבוד בסוף שנות ה-60, כסטודנט בחברת החשמל לישראל ונשאר לעבוד שם עד יציאתו לגמלאות. הוא מילא בחברת החשמל תפקידים מגוונים: היה מְנַהל מחלקת הרווחה במחוז ירושלים, סגן מְנַהל מחוז ירושלים למִנְהל, מְנַהל כוח אדם ומְנַהל מחוז ירושלים בחברה. עד שנת 2008 כיהן כסמנכ"ל שיווק וקשרי לקוחות, ולאחר מכן כסמנכ"ל תקשורת שיווקית. בשנת 2011 יצא לגמלאות. במקביל לעבודתו כתב בן-אריה שירים, פרסם ספרי שירה והשתתף בפסטיבלי שירה. במשך השנים התפרסמו שיריו במוספים ספרותיים של העיתונים היומיים ובכתבי עת. בשנת 1980 התפרסם השיר הראשון שלו, "שרב". שיר זה נכלל מאוחר יותר בקובץ שיריו הראשון, "צינת רוחות", שיצא לאור בשנת 1982. בשנת 1982 פורסמו שניים משיריו "הודאה" ו"המלחמה והכלב שהתאבד" באנתולוגיה של שירה פוליטית במלחמת לבנון הראשונה שערכו חנן חבר ומשה רון. בשנת 2005 נכלל שירו, "שיר אהבה לנגמ"ש", באנתולוגיה של שירת מחאה ישראלית שערכה טל ניצן. עד היום הוציא שמונה ספרי שירה. שיריו תורגמו לשפות שונות, כמו: פולנית, אנגלית, צרפתית וצ'כית. בין התרגומים – שני ספרוני-שירה דו-לשוניים (עברית ופולנית) שהתפרסמו בפולין ("חלום יהודי", 1994, "אחר", 1996). בשנת 1992 היה אורח של של הקרן הספרותית הצ'כית (Czech Literary Fund) בצ'כיה. בשנת 1995 היה יוצר אורח במרכז אוקספורד ללימודי עברית ויהדות באוקספורד, אנגליה. בשנת 1996 היה אורח של ה-Fundacia Kuncewiczow בעיר קז'ימייז' ז'דולני בפולין. נשוי לללי (יעל), שאותה הכיר בשירותו הצבאי. אב לשלושה. מתגורר באזור מרכז העיר בירושלים. צינת רוחות, תל אביב, עם עובד, תשמ"ב 1982 (עריכה: חיים פסח) כמו בשירים: שירים, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה, תשמ"ז 1986 טיפות של זמן, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1988 אפשרות אחרת: שירים, תל אביב, הקיבוץ המאוחד/ריתמוס, 1993 והיה נותן שמות: שירים, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 1996 קו פרשת הזמן, תל אביב, עם עובד, תשנ"ז 1997 הארץ שהבטיחה, ירושלים, הוצאת כרמל, תשס"ג 2003 מפה אילמת: שירים, ירושלים, הוצאת כרמל, 2013 חלום יהודי (Zydowski sen), 1994 אחר (Inny), 1996 בשנת 1981 זכה ספרו הראשון, "צינת רוחות", לפרס לספר ביכורים ע"ש ירוחם לוריא. דן עומר, צינה מלוטשת, העולם הזה, 2 בפברואר 1983. יעל אדמוני, ושירים מקומיים, דבר, דבר השבוע, ט"ו בטבת תשמ"ז, 16 בינואר 1987, עמ' 26. אילה אסם-בלנדר, ראייה נוקבת, ידיעות אחרונות, י"ד בשבט תשמ"ז, 13 בפברואר 1987, עמ' 21. יערה בן-דוד, כתיבה עכשווית, עתון 77: לספרות ולתרבות, גיליון 88–89 (1987), עמ' 10. מג"ל, סחף הפרוזה, מעריב, ספרות, אמנות, ביקורת, כ"ט בטבת תשמ"ז, 30 בינואר 1987, עמ' 27. חנה עמית-כוכבי, כמו בשירים ועוד, על המשמר, כ"ג באייר תשמ"ז, 22 במאי 1987, עמ' 16. ראובן דותן, טיפות של שירה דתית, מאזנים, כרך ס"ה, גל' 6 (1991), עמ' 29–30. חזר ונדפס בספרו: הרהורים על שירה: בעקבות 37 משוררים ישראלים (תל אביב, הוצאת ירון גולן, תשנ"ט 1998), עמ' 85–87. אברהם הגורני-גרין, יגאל בן-אריה - כאן ועכשיו, בספרו: משא ועיון: מסות על לשון, חינוך וספרות (תל אביב, אור עם, תשנ"ג 1992), עמ' 204–206. מנחם בן, הוויתור קרוב לשחיתות, כל העיר, 4 בנובמבר 1988. מלכה נתנזון, מתוך העומק הפעור, מאזנים, כרך ס"ח, גל' 1 (תשרי תשנ"ד, אוקטובר 1993), עמ' 60. רות לאופר, שירה אחרת, עיתון 77, גיליון 162, יולי 1993. שמעון שתל, אהבה זורמת, על המשמר, 29 באוקטובר 1993. נעמי גוטקינד, והיה נותן בהם סימנים, הצופה, 5 באפריל 1996. יעל חן, בגילי חולמים פחות, מעריב, 5 במאי 1997. רחל גיל, שירים ממקור אחר, עיתון 77, אוקטובר 1997. גדעון עפרת, אמשיך בלעדיי, מאזניים, כרך ע"ז, גל' 3, דצמבר 2003 בני ציפר, המוסיקה של השירה הישראלית, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2013 יגאל בן-אריה, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" גלעד מאירי, יגאל בן-אריה, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" "סימן קריאה", 10, ינואר 1980 יגאל בן-אריה, חיים פסח (ע), צינת רוחות, תל אביב: עם עובד, 1982 חנן חבר ומשה רון (עורכים), ואין תִכְלה לקרבות ולהרג: שירה פוליטית במלחמת לבנון, הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה/סדרת קו אדום, 1982 טל ניצן (עורכת), בעט ברזל: שירת מחאה עברית 1984–2004, חרגול, 2005