laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בריכת כדורים

בריכת כדורים היא מתקן שעשועים לילדים ומתקן ריפוי בעיסוק, המורכב מכלי קיבול, דמוי בריכה, שבו כדורי פלסטיק קלי משקל, שניתן להיכנס לתוכו ולהתכסות בהם. ניתן למצוא בריכות כדורים, לרוב במשחקיות לילדים צעירים, למשל באלו שברשתות מזון מהיר. במשחקיות ניתן להשתמש בבריכת הכדורים הן כמתקן שעשוע בפני עצמו והן כמצע רך לבלימת מהירותם של הגולשים במגלשות. עומק הכלי הוא לרוב בין שליש לחצי מטר ואורכו ורוחבו הם לרוב בין חצי מטר לשני מטר. קוטר הכדורים הוא לרוב בין שבעה לשמונה סנטימטר ומספרם הוא בין אלף לאלפים אחדים. דפנות הכלי לרוב מרופדות ומצופות בציפוי קל ניקוי, ששטחים שונים מתוכו צבועים בצבעים שונים. כל כדור הוא לרוב בעל צבע אחיד, אך בכלי מצויים כדורים משלושה עד שישה צבעים שונים – בדרך כלל צבעים מצבעי הקשת. הכדורים הם לרוב חלולים ועשויים מפלסטיק דק וקל ניקוי. כאביזר ריפוי בעיסוק, בריכת הכדורים תימצא לרוב במרפאות ריפוי בעיסוק סנסוריות, כגון אלו המיועדות לאנשים בקשת האוטיסטית. בריכת הכדורים חושפת אנשים עם לקות באינטגרציה חושית, לגירויים נעימים בעור ועוזרת להם להגיע לרוגע ולאיזון בקלט החושי, שמאפשר פעילות קוגניטיבית יעילה יותר. בריכת הכדורים המתועדת הראשונה, הוקמה ב-1976 ב"עולם הים של סן דייגו". היא עוצבה בידי אריק מקמילן. כמו כל מתקן אחר, גם במתקן זה ישנן סכנות בשל העובדה, שאנשים וחפצים נעלמים בקלות מן העין בבריכות כדורים: יש לרוקן את הבריכה מדי פעם ולהוציא ממנה חפצים מזוהמים או חדים שהגיעו אליה בטעות. בשל האפשרות הזיהומית, מומלץ לרחוץ את הידיים ביציאה מהבריכה. למעט פעוטות וילדים קטנים, אנשים שנכנסים לבריכת כדורים צריכים להיזהר שלא למעוך במשקלם אדם המתחבא בין הכדורים. נערים או אנשים מבוגרים יכולים לפצוע או לדרוס למוות ילד או בגיר שמתחבא בבריכה. אין להשאיר ילד בלא השגחה בבריכת כדורים. מגלשה המסתיימת בבריכת כדורים מותרת לשימוש לפעוטות בלבד. יש לקבוע גבול למספר האנשים היכולים להיכנס לבריכת הכדורים בו זמנית. בשל העובדה, שילדים נוטים לקרב את פיהם לכדורים: יש להיכנס אל הבריכה בלא נעליים ואחרי רחיצת ידיים. יש לנקות את הכדורים מדי פעם. חומרי הניקוי, כמו גם הכפפות המשמשות את המנקים, חייבים להיות מחומר שאינו מגרה רגישויות או אלרגיות. מדיה וקבצים בנושא בריכת כדורים בוויקישיתוף דגמים לתכנון מרפאות ריפוי בעיסוק, משרד הבריאות, קובץ PDF J Allergy Clin Immunol. 2001 Aug;108(2):298-300. Severe anaphylaxis induced by latex as a contaminant of plastic balls in play pits. Fiocchi A, Restani P, Ballabio C, Bouygue GR, Serra A, Travaini M, Terracciano L. Pediatr Nurs. 1999 Mar-Apr;25(2):151-5. Are ball pits the playground for potentially harmful bacteria? Davis SG, Corbitt AM, Everton VM, Grano CA, Kiefner PA, Wilson AS, Gray M. Deborah K. Tinsworth et Joyce E. McDonald, Special Study: Injuries and Deaths Associated with Children's Playground Equipment Consumer Product Safety Commission, april 2001 מרינה גולן, האם קפצה לבריכת כדורים, נפצעה ותפוצה, באתר mynet‏ נתניה, 7 במרץ 2013 ריפוי בעיסוק לילדים עם קשיים בוויסות חושי מאת: מערכת בטיפולנט 30/05/2012 Dreams for North America 1968-1988 ממשלת אוסטרליה Safety Fact Sheet for Ball Pits
מנחת מישר

מנחת מישר הוא מנחת השוכן במישר שבהר הנגב, סמוך ממערב לכביש 40, וכ-25 ק"מ דרומית-מזרחית למצפה רמון. במקום מסלול טיסה עשוי עפר דק, ואין בו שירותי תעופה משום סוג. את המנחת מפעילה רפא"ל. במקום התרחשה תאונת מטוס קל ביוני 2015, המטוס ניזוק באורח בינוני, הטייס והנוסע לא נפגעו. אודות המנחת באגודת התעופה הכללית(הקישור אינו פעיל) משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, דו"ח בדיקה בטיחותית, ‏9 ביולי 2015(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גאנסו

גַאנְסוּ (בסינית: 甘肃‏ / Gānsù) הוא מחוז במערב הרפובליקה העממית של סין. המחוז גובל במחוזות צִ'ינְגְהַאי, שִׂינְגְ'יַאנְג, נִינְגְשְׂיַה, שַׁאַנְשִׂי וסצ'ואן. בירתו היא העיר לַאנְג'וֹאוּ (兰州/Lánzhōu). שטח המחוז הוא 453,700 קמ"ר ואוכלוסייתו נאמדת בכ-25 מיליון נפש. זהו מחוז עני ומרבית שטחו הררי וצחיח. עם זאת יש לו חלק חשוב בהיסטוריה של סין, שכן דרך המשי עברה דרכו. מרבית אוכלוסייתו של מחוז זה נמנית עם בני ההאן, אם כי יש בו כמות לא מבוטלת של בני חווי, קזחים, טיבטים ומונגולים. בשטחו של המחוז ניתן למצוא אתרים בודהיסטים חשובים, כגון מערות מוֹגַאו (莫高窟/Mògāo kū), הממוקמות באזור מדברי רווי דיונות ומכילות אמנות בודהיסטית; מנזר לאבראנג בעיירה שְׂיַאהֶה (夏河/Xiàhé), המהווה את המנזר הטיבטי החשוב ביותר מחוץ לטיבט עצמה וכן אתרים נוספים. במחוז הוקמה חוות הרוח גאנסו שמספקת כ-10,000 מגוו"ט חשמל ומתוכננת להגיע להספק של 20,000 מגוו"ט. להעברת אנרגיה מיוצרת למרכזי הצריכה הוקם קו חשמל באורך של 2,683 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא גאנסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גאנסו גאנסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורך דביי

בפלזמה ובאלקטרוליזה אורך דביי (נקרא גם רדיוס דביי), נקרא על-שם הפיזיקאי ההולנדי פטר דביי, הוא מדד לטווח ההשפעה האלקטרוסטטי של נושאי מטען בתמיסה. כדור דביי הוא נפח שרדיוסו הוא אורך דביי, שבתוכו ישנה השפעה, ומחוץ לו המטען מסוכך. אורך דביי מופיע באופן טבעי בתיאור התרמודינמי של מערכות גדולות של מטענים ניידים. במערכת של N {\displaystyle N} סוגים שונים של מטענים, הסוג ה- j {\displaystyle j} נושא מטען q j {\displaystyle q_{j}} והוא בצפיפות n j ( r ) {\displaystyle n_{j}(\mathbf {r} )} במיקום r {\displaystyle \mathbf {r} } . על פי מה שנקרא "המודל הפֶּרְמִיטִיבִי", מטענים אלה מפוזרים ברציפות בחומר שמאופיין רק על ידי הפרמיטיביות הסטטית היחסית שלו, ε r {\displaystyle \varepsilon _{r}} . התפלגות זו של מטענים בתוך החומר מייצרת פוטנציאל חשמלי Φ ( r ) {\displaystyle \Phi (\mathbf {r} )} שמקיים את משוואת פואסון: ∇ 2 Φ ( r ) = − 1 ε r ε 0 ∑ j = 1 N q j n j ( r ) {\displaystyle \nabla ^{2}\Phi (\mathbf {r} )=-{\frac {1}{\varepsilon _{r}\varepsilon _{0}}}\,\sum _{j=1}^{N}q_{j}\,n_{j}(\mathbf {r} )} , כאשר ε 0 {\displaystyle \varepsilon _{0}} הוא הפרמיטיביות של הוואקום. המטענים הניידים לא רק מייצרים Φ ( r ) {\displaystyle \Phi (\mathbf {r} )} אלא גם נעים בתגובה לכוח קולון − q j ∇ Φ ( r ) {\displaystyle -q_{j}\,\nabla \Phi (\mathbf {r} )} הנובע מפוטנציאל זה. אם נניח כי המערכת בשיווי משקל תרמודינמי עם אמבט חום בטמפרטורה מוחלטת T {\displaystyle T} , אז התפלגות המטענים הבדידים, n j ( r ) {\displaystyle n_{j}(\mathbf {r} )} , היא ממוצע על הצבר התרמודינמי. בהנחות אלה, צפיפות נושאי המטען מהסוג ה- j {\displaystyle j} מתוארת על ידי התפלגות בולצמן, n j ( r ) = n j 0 exp ⁡ ( − q j Φ ( r ) k B T ) {\displaystyle n_{j}(\mathbf {r} )=n_{j}^{0}\,\exp \left(-{\frac {q_{j}\,\Phi (\mathbf {r} )}{k_{B}T}}\right)} כאשר k B {\displaystyle k_{B}} הוא קבוע בולצמן ו- n j 0 {\displaystyle n_{j}^{0}} היא הצפיפות הממוצעת של נושאי מטען j {\displaystyle j} . השוואת הצפיפויות הרגעיות והפוטנציאל במשוואת פואסון עם הממוצע שלהם בהתפלגות בולצמן נותנת את משוואת פואסון-בולצמן: ∇ 2 Φ ( r ) = − 1 ε r ε 0 ∑ j = 1 N q j n j 0 exp ⁡ ( − q j Φ ( r ) k B T ) {\displaystyle \nabla ^{2}\Phi (\mathbf {r} )=-{\frac {1}{\varepsilon _{r}\varepsilon _{0}}}\,\sum _{j=1}^{N}q_{j}n_{j}^{0}\,\exp \left(-{\frac {q_{j}\,\Phi (\mathbf {r} )}{k_{B}T}}\right)} . פתרונות למשוואה לא ליניארית זו קיימים לכמה מערכות פשוטות. פתרונות למערכות כלליות יותר, ניתן לקבל בגבול של טמפרטורות גבוהות (צימוד חלש), q j Φ ( r ) ≪ k B T {\displaystyle q_{j}\,\Phi (\mathbf {r} )\ll k_{B}T} , על ידי פיתוח טיילור: exp ⁡ ( − q j Φ ( r ) k B T ) ≈ 1 − q j Φ ( r ) k B T {\displaystyle \exp \left(-{\frac {q_{j}\,\Phi (\mathbf {r} )}{k_{B}T}}\right)\approx 1-{\frac {q_{j}\,\Phi (\mathbf {r} )}{k_{B}T}}} קירוב זה נותן את משוואת פואסון-בולצמן הליניארית ∇ 2 Φ ( r ) = ( ∑ j = 1 N n j 0 q j 2 ε r ε 0 k B T ) Φ ( r ) − 1 ε r ε 0 ∑ j = 1 N n j 0 q j {\displaystyle \nabla ^{2}\Phi (\mathbf {r} )=\left(\sum _{j=1}^{N}{\frac {n_{j}^{0}\,q_{j}^{2}}{\varepsilon _{r}\varepsilon _{0}\,k_{B}T}}\right)\,\Phi (\mathbf {r} )-{\frac {1}{\varepsilon _{r}\varepsilon _{0}}}\,\sum _{j=1}^{N}n_{j}^{0}q_{j}} אשר ידועה גם כמשוואת דביי-האקל.
ג'ג'יאנג

גֶ'גְ'יאנְג (בסינית: 浙江; בפין-יין: Zhèjiāng ‏- IPA: ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא מחוז במזרח הרפובליקה העממית של סין. שטחו 101,800 קמ"ר ואוכלוסייתו נאמדת בכ-64.5 מיליון נפש. בירתו היא העיר הַאנְגְג'וֹאוּ (杭州/Hángzhōu). בדומה למרבית המחוזות במזרח סין, הוא מאוכלס רובו ככולו על ידי בני ההאן. צפונו של המחוז מהווה חלק מהדלתה של שפך נהר היאנגצה. זהו שטח מישורי המהווה קרקע חקלאית פורייה כבר אלפי שנים והוא רווי נהרות ותעלות השקיה. דרומו של המחוז הררי יותר. חופו של המחוז מפותל ומשונן ולאורכו לא פחות מ-18,000 איים, כשהידוע שבהם הוא פּוּטְווֹשַׁאן (普陀山/Pŭtuóshān), שההר שעליו הוא אחד מארבעת ההרים הקדושים לבודהיזם בסין, והוא רווי מנזרים, חופים וצוקים. בשנת 2015 פגע במחוז הטייפון צ'אן הום. לקראת הגעתו למחוז פונו כמיליון תושבים, ונזקיו במחוז נאמדו בכמיליארד דולר. במחוז נמצאת תחנת הכוח השביעית בגודלה בעולם, תחנת הכוח גוודיין ביילון. בוטסואנה גאבורון, בוטסואנה מדיה וקבצים בנושא ג'ג'יאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ג'יאנג (בסינית) ג'ג'יאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חלקים ל...

חלקים ל־ הוא מינוח המשמש במדע ובהנדסה להצגת שיעורו של רכיב בתוך החומר הכולל. המדידה מוצגת כחלקים למיליון (ppm), חלקים למיליארד (ppb) ,חלקים לטריליון (ppt) וכדומה. כיוון שהמונח מייצג יחס בין שתי יחידות מידה מאותו סוג (למשל מסה חלקי מסה), זהו גודל חסר ממד. חלקים למאה קרויים בדרך כלל אחוז (%), וחלקים לאלף קרויים בדרך כלל פרומיל (‰). בכימיה משמש המונח להצגת ריכוז – שיעורו של רכיב בתערובת או בתמיסה בתוך החומר הכולל. הריכוז נמדד לפי משקל, נפח או מספר המולקולות. במדידה לפי משקל, שיעור של חלק אחד למיליון פירושו קיום מיליגרם אחד של הרכיב בתוך קילוגרם אחד של החומר הכולל. דוגמאות: די בכמויות זעירות של גלוטן (מעל 20 חלקים למיליון) ליצירת נזק בריאותי לחולי צליאק. שאיפת אמוניה בריכוז העולה על 25–35 חלקים למיליון עשויה לגרום לנזק חמור לריאות ואף למוות. רמת הפחמן הדו־חמצני באטמוספירה היא 401.85ppm (נכון לדצמבר 2015), כלומר 401.85 מולקולות של פחמן דו־חמצני לכל מיליון מולקולות באוויר (המדידה כאן נעשית במולקולות ולא בגרמים). בפיזיקה ובהנדסה משמש המונח להצגת יחסים נוספים. כאשר מוט מתכת מתארך ב־1.2 מיקרון (מיקרומטר) למטר בעקבות עליית הטמפרטורה שלו במעלת צלזיוס אחת, הדבר מסומן α = 1.2   p p m / ∘ C {\displaystyle \alpha =1.2\ ppm/^{\circ }\!C} . הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות מכירה בשימוש במושג "חלקים ל־", אך הוא אינו חלק ממערכת היחידות הבינלאומית (SI). הלשכה ממליצה שלא להשתמש במושג ppb, משום שלמספר ביליון שתי משמעויות שונות ושלא להשתמש בקיצור ppt, משום שהאות t מייצגת באנגלית את המספרים אלף וטריליון, ולכן יוצרת אי־בהירות. לעיתים לא ברורה המשמעות המדויקת של חלקים למיליון. במשפט "שאיפת אמוניה בריכוז העולה על 25–35 חלקים למיליון עשויה לגרום לנזק חמור לריאות ואף למוות", למשל, לא ברור האם הריכוז נמדד בגרמים או במספר מולקולות. עקב הבעיות הללו, המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה שולל כליל את השימוש בטרמינולוגיה זו, ומורה להשתמש במקומה ביחידות מידה של מערכת SI, לציין למשל "רגישות של שני ננוגרם לקילוגרם", ולא "רגישות של שני חלקים לטריליון". כאמור, המושג "חלקים ל־" הוא גודל חסר ממד. לפיכך השימוש בו לציון ריכוז שיש בו ממדים שגוי לחלוטין. לדוגמה, אין להציג את ריכוז הכספית באוויר, שהוא 0.6 ננוגרם (יחידת משקל) לליטר (יחידת נפח), כ־0.6 חלקים לטריליון. Stating values of dimensionless quantities, or quantities of dimension one, International Bureau of Weights and Measures (BIPM) ppm, ppb, and ppt, NIST Guide to the SI
PPM

האם התכוונתם ל... חלקים למיליון – ppm - parts per million אפנון לפי מיקום הפולס – PPM - Pulse Position Modulation ניהול תלקיט מוצרים – Project Portfolio Management PPM - כינוי ללהקת הפופ פיטר, פול ומרי PPM - פורמט לקובץ גרפי - portable pixmap
אנטון לסר

אנטון לסר (באנגלית: Anton Lesser; נולד ב-14 בפברואר 1952) הוא שחקן בריטי ממוצא יהודי. לסר למד בבית ספר במוזלי שבברמינגהאם ובאוניברסיטת ליברפול. ב-1977 החל ללמוד ב-RADA שם זכה במדליית זהב על שם בנקרופט כשחקן המבטיח של השנה. הוא ממוצא יהודי.[1] כשחקן ברויאל שייקספיר קומפני שיחק בתפקידים שייקספיריים רבים בהם טרוילוס ב"טרוילוס וקרסידה", אדגר ב"המלך ליר", פטרוקיו ב"אילוף הסוררת", רומיאו ב"רומיאו ויוליה", ברוטוס במחזה "יוליוס קיסר", ליאוניסט ב"אגדת חורף" ואת המלך ריצ'רד השלישי במחזה באותו שם. לסר מרבה להופיע ברדיו, הוא כיכב בעיבוד של רדיו ה-BBC לסדרת ספרי המתח "פלקו" של לינדזי דייוויס. כמו כן הקליט ספרי שמע רבים בהם מיצירותיו של צ'ארלס דיקנס. ההקלטה שלו לספר תקוות גדולות זיכה אותו בפרס טוקי (Talkie Award). מגוון הספרים שהקליט נע בין ספרים קלאסיים כמו "גן העדן האבוד" מאת ג'ון מילטון וכתבי הומרוס וספרים בני זמננו כמו רומנים מאת רוברט האריס ופיליפ פולמן. במשך השנים הופיע בתפקידים מגוונים בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. אחד מתפקידיו הראשונים בטלוויזיה היה בהפקה משנת 1982 של ה-BBC ל"גן הדובדבנים". השתתף בתפקיד אורח בסדרות כמו "עדות אילמת", "רציחות במידסומר" "להעיר את המתים" ו"מלחמתו של פויל". הוא הופיע בסדרות דרמה תקופתיות כגון "סקרלט פימפרנל", "לורנה דון" ו"דוריט הקטנה". ב-2013 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" בתפקיד המלומד קיברן. ב-2015 גילם לסר את דמותו של תומאס מור במיני-סדרה של ה-BBC "וולף הול", והיה מועמד על הופעתו לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר. בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן. לסר חי בווריקשייר עם אשתו ושני ילדיו. רומיאו, רומיאו ויוליה (1980) רויאל שייקספיר קומפני המלט, המלט (1982) בתיאטרון דונמר ורהאוס, לונדון טרוילוס, טרוילוס וקרסידה (1985) רויאל שייקספיר קומפני ריצ'רד השלישי, במחזה ריצ'רד השלישי (1988) רויאל שייקספיר קומפני אדווין פורסט, Two Shakespearean Actors (1990) הנרי בולינגברוק, ריצ'רד השני (1990) פטרוקיו, אילוף הסוררת (1992) פרנק פורד, נשות וינדזור העליזות (1992) סרג', אמנות (1997) תיאטרון וינדהם, לונדון אליוט, "Private Lives" מאת נואל קאוורד (1999) תיאטרון ליטלטון, לונדון ג'קומו, סימבלין (2003) מרקוס ברוטוס, יוליוס קיסר ­(2005), בארביקן בלונדון ליאוניטס, אגדת חורף (2006), רויאל שייקספיר קומפני אוליבר לוקאס, The Vertical Hour מאת דייוויד הר (2008) תיאטרון רויאל קורט, לונדון ד"ר ראנק, בית הבובות (2009), דונמר ורהאוס, לונדון מדיה וקבצים בנושא אנטון לסר בוויקישיתוף אנטון לסר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנטון לסר, באתר AllMovie (באנגלית) אנטון לסר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנטון לסר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטון לסר, באתר Discogs (באנגלית)
תכנות חזותי

תכנות חזותי הוא שיטה לפיתוח תוכנה שבה כדי לחולל קוד מקור משתמשים במטפורות של אייקונים המסמלים קטעי קוד ואף מודולים שלמים של תכנות, ובו "מניחים" על גבי טופס את קטעי הקוד ואת הפרמטרים שלהם, מתוך רשימות בחירה ותיבות סימון, על ידי גרירה ושחרור בלוקים המייצגים פקודה או מספר פקודות בתכנות. תכנות זה מתבצע לרוב בסביבת פיתוח משולבת (IDE) כשבנוסף לתכנות החזותי יש בה גם מהדר, Debugger וכדומה. התכנות בשיטה הזו ידידותי למתכנת, מקצר את זמן הפיתוח ומאפשר גישה קלה לתכנות. בכל שפות הפיתוח גישה זו משולבת במידה מסוימת, גם בשפות עיליות טהורות כמו ++C, פסקל ו-Java משולבות באופן כלשהו גישה של תכנות חזותי. תחום נוסף שבו משולב תכנות חזותי הוא תחום עיבוד המידע ובסיסי הנתונים, שם אפשר באמצעות מסך GQBE לחולל את הקוד של שפת ה-SQL באמצעות גרירת שדות וטבלאות, ואף לשלב בין כתיבה ידנית טקסטואלית לבין כתיבה חזותית. בשיטה זו של כתיבה חזותית ישנו חיסכון בהקלדה מיותרת ומניעת שגיאות כתיב. אין צורך לנחש את הפקודות או השיטות השונות, דבר זה יכול להקל על המתכנת המתחיל, אבל הוא גם טוב למתכנת עתיר ניסיון, שאיננו רוצה לכתוב מחדש את הפקודות ולהסתכן בתחביר לקוי. חברות החלוצות בשיטה זו היו חברת בורלנד עם מחולל היישומים פרדוקס וחברת התוכנה הישראלית מג'יק, שהוציאו מוצרים חזותיים עוד בימי מערכת ההפעלה DOS. כיום בסביבות פיתוח חדשניות משלבים גם בכתיבת טקסטואלית תכנות חזותי באופנים שונים, כמו הופעת רשימת פקודות או רשימת פרמטרים, כאשר כותבים פקודה מסוימת לשם הקלה על הכתיבה או הוספת כפתורים המחוללים קוד. גם בתיבת העריכה של ויקיפדיה אפשר לראות בהוספת כפתורים המחוללים פקודות פנימיות בסוג של תכנות חזותי. לצד הביקורת על התכנות החזותי שהוא מראש מגביל את המתכנת ומצמצם את דמיונו ואת יכולתו ויוצר מתכנתים שאינן מכירים את הקוד הבסיסי, ישנה הערכה רבה לסוג זה של תכנות, במיוחד כאשר הוא איננו מגביל את האפשרות של התכנות הטקסטואלי, אלא עומד לצידו ומשלים אותו. שפות הידועות בשימוש בתכנות חזותי הן VB המייצרת קוד בשפת בייסיק, דלפי היוצרת קוד בשפת פסקל ומחולל היישומים אקסס המאפשר ליצור יישום בסיס נתונים שלם, בלי כתיבת שורת קוד. לאחר מהפכת הדוט נט, נוספו שפות כמו VB.NET ו-C# לתכנות החזותי. ובהן חוזק והועמק התכנות החזותי בהיבטים נוספים. Visual Basic אינה נחשבת לשפת תכנות חזותית גרידא, כיוון שהתכנות עצמו נעשה על ידי טקסט. ה-IDE שלה כולל עיצוב חזותי ונח על ידי גרירה ושחרור אלמנטים הניתנים לתכנות בצד הטקסטואלי "מאחורי הקלעים". השפה app inventor(אנ') לפיתוח יישומי מובייל, משלבת הן IDE ויזואלי, היינו גרירת אלמנטים (כמו VB), והן פקודות ויזואליות (כמו סקראצ'). מונחים בתוכנה מיקרוביט סקראצ' מדיה וקבצים בנושא תכנות חזותי בוויקישיתוף לאתר השפה
הרידינג ג'

הרידינג ג' היא להקת רוק ישראלית שפעלה מסוף שנות השמונים ועד תחילת המילניום. הלהקה הוקמה בשנת 1988 על ידי עמירם בן צבי ועופר שמואלי במהלך שירותם הצבאי במחנה שבטה, אליהם הצטרפו אחיו של עופר, אסף וגלעד, ליאור חייט (הגרזן) ואורי אפריים. הלהקה פרצה מתוך סצנת רוק השוליים התל אביבית של מועדוני "קולנוע דן", "הפינגווין" ו"רוקסן". חבריה היו פליטי הרכבי אינדי רוק בשם: אירוזיה, מונולוג, הפגיון, פריפריה ועוד. הלהקה זכתה בתחרות רוק ירוק בשנת 1990, ותחרות טלרוק בפילבוקס בחולון בשנת 1991. נמנתה עם להקות הבית של מועדון רוקסן, והופיעה בפאבים ומועדונים קטנים. אלבום הבכורה של הלהקה בשם "מנגנת באך" ראה אור בשנת 1992 בהוצאת פונוקול ובהפקתו המוזיקלית של אייל קצב. מתוך האלבום התפרסם שיר הנושא "מנגנת באך", שנכתב על ידי ברוך פרידלנד ועופר שמואלי היה הלהיט הגדול של הלהקה (השיר צעד במצעד הפזמונים העברי השבועי של רשת ג' במשך 25 שבועות, ובשיאו הגיע למקום שלישי). את השיר ליווה קליפ שהופק על ידי חברת מתב ובו השתתפה איילת זורר. הקליפ זכה בפרס בפסטיבל הסרטים בחיפה. שיר נוסף שהצליח מהאלבום היה "חזרה מפריז". ב 1993 פרש אורי אפריים לטובת לימודים ואת עמדת המיקרופון נטלו בן צבי ושמואלי. ב-1995 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "כיוון החילזון" בהפקת אלכס ברק קוקני הפקות, בהפצה של NMC והפקתם המוזיקלית של מני בגר וליאור טבת. מתוכו האלבום התפרסמו השירים ״שמש בשמיים״, ״רוקדת בחושך״ ו״הכי טוב בעולם״ שהיו להיטים במצעדים וזכו להד תקשורתי. הלהקה התארחה בתוכניתו של יאיר לפיד "סוגרים שבוע" ונטלה חלק בתוכניות אירוח בולטות מהתקופה דוגמת זו של דן שילון. כמו כן הלהקה הופיעה בפסטיבל ערד, בעיר הנוער ובעוד מספר מופעי חוצות. ב-1997 פרש הגיטריסט ליאור חייט והוחלף על ידי רונן זל. ב-2000 הוציאה הרידינג ג' אלבומה השלישי "עד סוף הלילה" דרך חברת LA4 של ישי אמיר, בהפקתם המוזיקלית של טל טרייביש ואסף שמואלי. לאחר צאת אלבומם השלישי, הוציאו מספר סינגלים שלא זכו להצלחה ולאחר מספר הופעות מצומצם התפרקה הלהקה. עופר שמואלי הוציא אלבום סולו בשם "קסיופאה" ב-2004, הופיע בבארבי התל אביבי, פרש מפעילות מוזיקלית והפך לאיש עסקים. חברי הלהקה לשעבר המשיכו לנגן כחלק מלהקת הליווי של צביקה פיק, חלקם ב פרויקט של עידן רייכל, תופעת דופלר ועוד. מנגנת באך (1992) כיוון החילזון (1995) עד סוף הלילה (2000) הרידינג ג', באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) יואב בירנברג, להקת הכפר, חדשות, 20 באוגוסט 1992 עמית שהם, אפרים, חזור לאספסת, חדשות, 1 בנובמבר 1990 טלרוק - הרידינג ג', מעריב, 5 ביולי 1991 עמית שהם, תקליט - הלהקה של סדאם, חדשות, 8 בספטמבר 1992 על המדף: 5 דיסקים חדשים, באתר ynet, 16 ביולי 2004 עופר שמואלי געגועים ליום אחר, לונדון את קירשנבוים, סרטון בערוץ "אסף שמואלי Asaf Shmueli", באתר יוטיוב (אורך: 06:39)
פואה קילואה

פואה קילה קילואה (באנגלית: Pua Kele Kealoha;‏ 14 בנובמבר 1902 – 29 באוגוסט 1989) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם. קילואה נולד בוואיאלואה, הוואי. באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה קילואה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.6 דקות אחרי דיוק קהנמוקו שהשווה את שיא העולם (1:01.4 דקות) ולפני ויליאם הריס (1:03.0 דקות), שניהם מארצות הברית ובמדליית זהב במשחה שליחים 200×4 מטר חופשי ביחד עם דיוק קהנמוקו, פרי מקגיליוורי ונורמן רוס בשיא עולם חדש של 10:04.4 דקות, לפני אוסטרליה (10:25.4 דקות) ובריטניה (10:37.2 דקות). באותם משחקים אולימפיים השתתף וורן קילואה שזכה במדליית זהב, אך לשניים אין קשר משפחתי. מדיה וקבצים בנושא פואה קילואה בוויקישיתוף פואה קילואה, באתר olympedia.org פואה קילואה(הקישור אינו פעיל) באתר sports123 (באנגלית)
מרדכי אפשטיין

מרדכי אפשטיין (3 ביולי 1924 – 11 בדצמבר 2006) היה מרצה בכיר למתמטיקה, מראשוני המרצים בבית הספר למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב (אז עוד נקרא המחלקה למתמטיקה שימושית בפקולטה למדעי הטבע), שבו לימד כ-40 שנה. נולד בעיירה קטנה בשם פודו אילואיי, ליד יאשי שברומניה. אביו היה בחור ישיבה מטבריה שיצא בשאלה, הכיר את אשתו ברוסיה, ויחד הגרו לרומניה. סיים תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת יאשי ברומניה, בהצטיינות יתרה. נתקל באנטישמיות רבה במהלך הקריירה האקדמית אשר מנעה את קידומו. אמו נפטרה ברומניה. ב-1960 עלה לישראל עם אביו, לאחר שסולק מהפוליטכניקה של יאשי, כשסירב לחתום על הצהרה המגנה את ישראל. מאז עלייתו ארצה ועד מותו התגורר ברחובות. לימד באוניברסיטת תל אביב מגוון רחב של קורסים ברמות שונות, בהם חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי, משוואות דיפרנציאליות חלקיות ועוד. בנוסף, היה מורה, מחנך ומרכז המתמטיקה במכינה של האוניברסיטה. במשך יותר משלושה עשורים חינך לחשיבה מתמטית, לימד ונתן השראה לדורות של מתמטיקאים, חלקם המשיכו לקריירה כפרופסורים פעילים. למרות פרישתו הרשמית ב-1992, המשיך ללמד ללא תשלום יותר מ-12 שנים. כאות הוקרה קיבל ב-1993 את התואר מרצה בכיר אמריטוס. דף הזיכרון באתר בית הספר למתמטיקה של אוניברסיטת תל אביב
נגיעה בגבול

"נגיעה בגבול" הוא מיצג שערך האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנת 1974. מרכזו של המיצג כלל הטמנה של ארבעה מטילי מתכת ועליהם נתונים דמוגרפיים על מדינת ישראל בגבולות המדינה, במקום בו נעצרו על ידי כוחות הביטחון הישראליים. ב-7 בינואר 1974, בשעה 12:00, הגיעו ארבעה אנשים, שנשלחו על ידי כהן גן, אל גבולותיה השונים של מדינת ישראל ובידיהם מטילים עשויים עופרת. עם הארבעה נמנו גבי קלזמר ושרון קרן. על המטילים הוטבעה אינפורמציה דמוגרפית על המדינה שנלקחו מכתבה של כתב העת "טיים מגזין" מתאריך ה-15 באוקטובר 1973. במקום בו נעצרו השליחים על ידי צה"ל הטמנו מטילי העופרת באדמה. בנוסף, נשלחו מכתבים אל אגודות אמנים בלבנון, סוריה, ירדן ומצרים, ובהם בקשה לבצעה פעולה דומה בשטחם. בשיחה עם יונה פישר, אוצר במוזיאון ישראל, שהציג את תיעוד המיצג בתערוכה בשנת 1974, הסביר כהן גן כי הנקודות שבהן נעצרו השליחים הן הגבול. "נקודות אלה אינן קבועות, וכפופות לתנאים מדיניים ולמצבים שונים מדי יום ביומו. הפעולה 'נגיעה בגבול' משמעותה רוחנית גרידא. הגבול שבין אוכלוסיית ירושלים כמוהו כגבול הבין-עדתי בישראל. 'נגיעה בגבול' היא הצבת שאלה". תצלומים תיעודיים של המיצג נמצאים באוסף מוזיאון תל אביב והם הוצגו בכמה תערוכות במהלך השנים. המרכזיות ביניהן היו התערוכה "גבולות" (1980) במוזיאון ישראל והתערוכה "העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות" (1998) במוזיאון תל אביב לאמנות. אוצרת התערוכה בתל אביב, אלן גינתון, הדגישה במאמרה את הקשר של עבודה זו ואחרות אל שאלות של הגירה, פליטות ומצבים נפשיים ביצירתו של כהן גן. בעוד התוכן הגלוי מרמז לשאלות פוליטיות הרי שגינתון טענה כי "השאלה העדתית" בישראל מהווה את תוכנו הסמוי. יגאל צלמונה טען בהקשר למכלול פעולותיו של כהן גן בתקופה זו כי מהווה ניסיון לעסוק באמנות כמדע או "לכל הפחות לחבר בין התחומים ולהבין באמצעות גופי ידע מדעיים את המציאות ואת מקומו של ה'אני' במציאות". ראו: שפס, מארק, "'הנגיעה בגבול' של פנחס כהן-גן", ידיעות אחרונות, 8 בפברואר 1974, עמ' 12. ראו: קרפל, דליה, "אחר כך תבוא הבאסה", הארץ, 30 במרץ 2011 ראו: גינתון אלן (אוצרת), העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, עמ' 148. פנחס כהן גן, פעולות, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1974. ראו: גינתון אלן (אוצרת), העיניים של המדינה, אמנות חזותית במדינה ללא גבולות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, עמ' 41. צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 306.