laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאולה (סרט)

פאולה (באנגלית: Paula) הוא סרט אפל ומלודרמטי אמריקאי משנת 1952, בבימויו של רודולף מאטה, עם לורטה יאנג בתפקיד הראשי. פאולה רוג'רס (לורטה יאנג) מאושפזת בבית חולים לאחר הפלה טבעית שנייה. היא מדוכאת מאוד אך לא מגלה את רגשותיה לבעלה ג'ון (קנת סמית') שזה עתה התמנה לדיקן הפקולטה לאנגלית באוניברסיטה. רופא המשפחה ד"ר פרייזר (אלכסנדר נוקס) מנסה לעודד אותה. הגניקולוג מגלה לה שהיא לא תוכל יותר להיכנס להיריון ונותן לה לשתות משקה אלכוהולי כדי לעודד אותה. פאולה נוהגת בלילה כשהיא עצבנית וקצת שתוייה, עוקפת מכוניות בקו לבן ולבסוף פוגעת בילד שחוצה את הכביש. פאולה עוצרת וניגשת לילד, למקום מגיע גם החוואי ריימונד בסקום (וויל רייט) שהיא עקפה אותו מקודם. הוא מתבונן בה, צועק עליה שהיא שיכורה ומפנה את הילד לבית חולים. פאולה ממהרת שבורה ומזועזעת למסיבה שנערכת לג'ון בכניסתו לתפקיד הדיקן. היא לא מגלה לו דבר. למחרת מתפרסמת התאונה בעיתון והמשטרה מתחילה לחקור. בעזרת ד"ר פרייזר מתקבלת פאולה לעבודה כמתנדבת במחלקת הילדים בה מאושפז הילד ששמו דייוויד לרסן. דייוויד הוא יתום והיה מקודם בבית יתומים. דייוויד נפגע בראשו ואיבד את כושר הדיבור. פאולה נקשרת אליו ובהסכמתו המהוססת של ג'ון ותמיכתו של ד"ר פרייזר, חיא לוקחת אותו לביתה במטרה לאמץ אותו כעבור זמן. בתמיכת ד"ר פרייזר מתחילה פאולה ללמד את דייוויד לדבר. בינתיים מזהה המשטרה את סוג הרכב הפוגע, פורד 51, והבלש דארגן (אוטו יולט) מגלה לאחר תיאורו של החוואי כי המדובר בפאולה אך בעצת ד"ר פרייזר הוא נמנע בשלב זה לעצור אותה. דייוויד מתקדם בדיבור וגם ג'ון מתחיל לחבב אותו אבל לילה אחד כאשר פאולה משכיבה אותו לישון וגוחנת לעברו, הוא מבחין בתכשיט על צווארה ומזהה את האישה שדרסה אותו שענדה אותו תכשיט. מאז חלה נסיגה בהתנהגותו בבית ובלימודים. פאולה מתוודה לפניו ומבינה שהוא שונא אותה. לבית מגיע החוואי בסקוט, מזהה את פאולה ורוצה לקחת את דייוויד בכוח. דייוויד נופל ונפגע שוב בראשו. לבית מוזעקים ד"ר פרייזר והבלש דארגן ששואל את דייוויד "מי זאת האישה זאת"? דייוויד מצליח להוציא בקושי את המילים: "זאת החברה שלי" מסתכל על פאולה וקורא "אמא" והיא מחבקת אותו. "פאולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פאולה", באתר AllMovie (באנגלית) "פאולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פאולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פאולה, באתר TCM קדימון לפאולה, באתר יוטיוב
דניאל בירופקה

דניאל בירופקה (בגרמנית: Daniel Bierofka; נולד ב-7 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעמדת הקשר, ומאמן. בירופקה העביר את מרבית הקריירה שלו במינכן 1860, אך גדל בבאיירן מינכן, ושיחק גם בבאייר לברקוזן ובשטוטגרט. לזכות בירופקה שלוש הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה. דניאל בירופקה החל לשחק כדורגל בקבוצת נוער בפרברי מינכן, קבוצה בה שיחקו בעבר אביו וסבו. בשנת 1997 החל לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן במדיה שיחק בליגה האזורית. בשנת 2000 דניאל בירופקה עבר למינכן 1860 שם היה לשחקן הרכב. לאור הצלחתו במגרש הוא נכלל בנבחרת הנוער. במאי 2002 הוא עבר לבאייר לברקוזן ומשחק בהרכב הפותח במשחקי הבונדסליגה ובמשחקים בינלאומיים. בסתיו 2004, בעקבות הפציעה, הוא לא שיחק שלושה חודשים והתקשה לחזור להרכב הפותח. בקיץ 2005 בירופקה עבר לשטוטגרט, אך כבר במשחק טרום-עונה הוא נפצע ברגלו ורק במאי 2006 חזר להרכב. בעונת 2007 הוא היה שותף לזכיית המועדון באליפות הליגה ומשחק גמר הגביע. בקיץ 2007, סוכם על העברתו למינכן 1860 תמורת כריסטיאן טראש. הוא הופך להיות השחקן המוביל של הקבוצה ומונה לקפטן. אומנם בעקבות הפציעות הרבות הוא איבד את המקום בהרכב הפותח לדניאל הלפר. רק בעונת 2010/11 הוא חזר להרכב אך בתחילת מרץ היה צורך בביצוע ניתוח נוסף ברגלו. בשנים 1999–2001 בירופקה שיחק 20 פעמים בנבחרת הנוער של גרמניה וכבש 6 שערים. עבור נבחרת גרמניה בכדורגל בירופקה שיחק שלוש פעמים בלבד. החל משנת 2015 דניאל בירופקה היה בצוות המאמנים של מינכן 1860, ואימן הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים, כאשר לעיתים עבר ביניהן. בשנת 2020 הוא עבר לאימון ואקר האוסטרית. מדיה וקבצים בנושא דניאל בירופקה בוויקישיתוף דניאל בירופקה, באתר Transfermarkt דניאל בירופקה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) דניאל בירופקה, באתר Soccerway דניאל בירופקה, באתר WorldFootball.net דניאל בירופקה, באתר National Football Teams דניאל בירופקה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קייטלין בריסטו

קייטלין דון בריסטו (באנגלית: Kaitlyn Dawn Bristowe; נולדה ב-19 ביוני 1985) היא ידוענית טלוויזיונית, מארחת פודקאסט וזמרת קנדית. היא זכתה להד תקשורתי כאשר השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "הרווק", של ABC, וכדמות המובילה והראשית בתוכנית הטלוויזיה "הרווקה". היא התחרתה בעונה 29 של "רוקדים עם כוכבים", עם שותפה ארטם צ'יגווינצב והוכרזה כמנצחת ב-23 בנובמבר 2020. קייטלין דון בריסטו היא בתה של בלרינה, וגדלה בלדוק, אלברטה שבקנדה, ועברה בבגרותה לוונקובר, קולומביה הבריטית לשם השלמת מלגת מחול שם הפכה למדריכת ספינינג. את הקריירה שלה החלה בריסטו בעולם הטלוויזיה. היא השתתפה בתוכנית "הרווק", תוך שהייתה לדמות הראשית של התוכנית "הרווקה". בהמשך, השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים", שם זכתה. בהמשך, החליטה להוציא מוזיקת קאנטרי, המשלבת בתוכה גם את מוזיקת הפופ. בשנת 2020, הוציאה את השיר המצליח "If I'm Being Honest", שדורג בעשירייה הפותחת במצעד האייטונס האמריקאי, וזכה להד תקשורתי. לאור הצלחת השיר, החליטה להוציא שיר נוסף בשם "Good for Somebody", שזכה גם הוא להצלחה נאה ברחבי העולם. 2020: "If I'm Being Honest" 2020: "Good for Somebody" אתר האינטרנט הרשמי של קייטלין בריסטו (באנגלית) קייטלין בריסטו, ברשת החברתית פייסבוק קייטלין בריסטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייטלין בריסטו, ברשת החברתית אינסטגרם קייטלין בריסטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The MiscELENAeous Podcast with Elena Davies on Apple Podcasts, Apple Podcasts (באנגלית) The Bachelor, 2002-03-25, נבדק ב-2020-12-01 Episode #11.1, 2015-05-18, נבדק ב-2020-12-01 Bachelorette Kaitlyn Bristowe: 5 Things You Should Know, PEOPLE.com (באנגלית) Dancing With the Stars Season 29 Names a Winner, E! Online, ‏24 בנובמבר 2020 Breaking News - For the First Time Ever, There Will Be Two Bachelorettes Greeting Their Suitors When the Hit Series Returns to ABC for Its 11th Season on May 18 | TheFutonCritic.com, thefutoncritic.com Photos: Vancouver’s Kaitlyn Bristowe bounced from The Bachelor, web.archive.org, ‏17 ביולי 2015 Kaitlyn Bristowe, Spotify Live iTunes US Popularity Bars, kworb.net <img Src="https://Secure.gravatar.com/Avatar/5d79e5b4af4ce630b6ddbe688f4e0f49?s=250, #038;d=mm, #038;r=g" width="250" height="250" alt="Avatar" class="avatar avatar-250 wp-user-avatar wp-user-avatar-250 photo avatar-default" />Follow meJane FlowersI am a freelance journalist, Self-Published Author, an editor at Blasting News I. studied journalism, Kaitlyn Bristowe Fans Share Touching Dreams, Tv Shows Ace, ‏1 בדצמבר 2020 (באנגלית) Radar Online | Hottest Celebrity Gossip & Entertainment News, RadarOnline (באנגלית) Kaitlyn Bristowe Addresses Carrie Ann Inaba's DWTS Commentary as Judge Says 'It's Been a Rough Couple Weeks', PEOPLE.com (באנגלית) Daniel Montgomery, Daniel Montgomery, ‘Dancing with the Stars’ recap: ‘Icons Night’ celebrated music legends from Elton John to Britney Spears [UPDATING LIVE BLOG], GoldDerby, ‏10 באוקטובר 2020 (באנגלית) Katie Colley, Kaitlyn Bristowe Opens Up About New Song ‘If I’m Being Honest’, ET Canada, ‏29 במאי 2020 Good for Somebody, נבדק ב-2020-12-01
פאול קלינג

פאול קלינג (28 במרץ 1929 – 2 בינואר 2005) היה כנר יהודי-קנדי, ניצול שואה, יליד צ'כיה. קלינג נולד באופבה ב־28 במרץ 1929. הוא היה מוזיקאי מחונן, ועד גיל שבע הוא ביצע את הקונצ'רטו הגדול לכינור של מוצרט ואת הקונצ'רטו לכינור של באך עם התזמורת הסימפונית של וינה. בשנת 1941, מספר חודשים לפני שקלינג בן השלוש עשרה עתיד היה לקבל תעודה מקבילה לתואר ראשון בתורת המוזיקה, הוא גורש מבית הספר בשל היותו יהודי. ב-28 בספטמבר 1944 גורש קלינג לאושוויץ, אך שרד. הוא נשלח למחנה הריכוז טרזיינשטט בגיל 13, שם נבחר להופיע באופרה של ויקטור אולמן "קיסר אטלנטיס" או "אי ציות המוות". האופרה נכתבה בשנת 1944 בטרזיינשטט, אך לא הוצגה לפני סגירת המחנה. התזמורת פורקה וחברי התזמורת נשלחו לאושוויץ. למעט קלינג וחבר אחד נוסף, כולם נפטרו. בין הפרויקטים שלו בתקופת חייו המאוחרים היה חינוך אחרים למוזיקה בתקופת השואה והרצאות על קורותיו בטרזינשטאט. לאחר המלחמה הוא הפך לנגן ראשי בקונצרטים של התזמורת הסימפונית NHK ותזמורת לואיוויל. הוא לימד באוניברסיטת ויקטוריה, בקולומביה הבריטית, קנדה במשך 20 שנה, ומאוחר יותר היה פרופסור אמריטוס ומנהל בית הספר למוזיקה (1980–1987). בהמשך לימד כינור באוניברסיטת קולומביה הבריטית. בשנת 1995 הוצגה האופרה "קיסר אטלנטיס" לראשונה בטרזינשטאט בהפקה של ARBOS – החברה למוזיקה ותיאטרון. בשנת 1996 הוצגה האופרה במרכז הלאומי לאמנויות באוטווה קנדה במסגרת מיזם "ניצחון רוח האדם!", לראשונה עם הניצולים מטרזינשטט, קלינג והרברט תומאס מנדל שתרמו לפרויקט. קלינג נפטר בוויקטוריה ב-2 בינואר 2005 בגיל 75. הוא היה נשוי לנבלנית היפנית טאקה קלינג. International Who's Who in Music and Musicians' Directory, Vol. 10: KLING, Paul Wadler, Aleeza. "Kling, Paul". Music and the Holocaust. נבדק ב-31 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Morrow, Fiona. "Legacy of a Holocaust Survivor". The Globe and Mail. נבדק ב-31 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) The Canadian Encyclopedia: Paul Kling Biography at World ORT's Music and the Holocaust In Memoriam Paul Kling Programme of the North American premiere of The Emperor of Atlantis on 22 October 1996 Townsend, Bryan. "In Memoriam Paul Kling". The Music Salon. נבדק ב-31 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
אמילי מדיץ-פליקאן

אמילי מדיץ-פליקאן (בגרמנית: Emilie Mediz-Pelikan‏; 2 בדצמבר 1861 – 19 במרץ 1908) הייתה ציירת נוף אוסטרית. רבות מיצירותיה מראות השפעה סימבוליסטית. הייתה חברה בקבוצת "הזצסיון הווינאי". אביה היה מנהל כספים ממשלתי. בשנת 1883 היא הפכה לתלמידתו הפרטי האחרונה של צייר הנוף, אלברט צימרמן, היא סייעה לו קודם בזלצבורג. שנתיים לאחר מכן ליוותה אותו למינכן, שם נפטר בשנת 1888. היא התגוררה גם במושבת האמנים בדכאו, שם עבדה עם אדולף הלזל ופריץ פון אוהדה. מאוחר יותר בילתה בפריז ובמושבת האמנים בקנוקה, בלגיה. בדכאו היא הכירה צייר וינאי בשם קארל מדיץ ופגשה אותו שוב בקנוקה. בשנת 1891 הם נסעו לווינה והתחתנו, אך לא זכו להצלחה שם. בהתחלה הם עברו לעיר קרמס על הדונאו, שם נולדה בתם. בשנת 1894 הם החליטו להתיישב בדרזדן. הם ערכו נסיעות רבות לאזור טירול, איטליה וחוף הים האדריאטי. בשנת 1898, הייתה לה תצוגה גדולה בתערוכה הראשונה של הזצסיון הווינאי. בשנת 1901, לאחר מכן הציגה בתערוכה בינלאומית בדרזדן. היא וקארל ערכו תערוכה משותפת בשנת 1903 והיו לה גם שתי תערוכות מרכזיות בבית האמנים בברלין. בשנת 1908, בגיל ארבעים ושבע בלבד, היא נפטרה פתאום מאי ספיקת לב. שיתוף הפעולה עם בעלה היה אינטנסיבי מאוד, ולאחר מותה הוא מעולם לא התאושש לחלוטין. הוא סירב לאפשר להציג תערוכות שלה. לאחר מותו עברו ציוריה לידי ממשלת מזרח גרמניה ונשכחו. בשנת 1986 נערכה תערוכה קטנה בלינץ, אך רק מאז שנת 2000 התגלתה עבודתה מחדש. עבודותיה נכללו בתערוכה במוזיאון בווינה 2019 – "עיר הנשים: נשים אמניות בווינה בין השנים 1900-1938" . וילה ציפריסי מצודת דורנשטיין דיוקן בפסטל מורלנד מדיה וקבצים בנושא אמילי מדיץ-פליקאן בוויקישיתוף Mediz(-Pelikan), Emilie Brief biography, www.hieke-art.com "City of Women"
קארל מדיץ

קארל מדיץ (בגרמנית: Karl Mediz‏; 4 ביוני 1868 – 11 בינואר 1945) היה צייר נוף ודיוקן אוסטרי. רבות מיצירותיו הם בסגנון סימבוליסטי. מדיץ נולד למשפחת סוחרים וגדל אצל דודתו, בהמשך עבד בחנות הכלבו של דודו. לאחר שהתגלו כישרונותיו האמנותיים, והמלצתו של צייר הקיסר פרידריך פון אמרלינג, הוא נשלח ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, אצל כריסטיאן גריפנקרל ופריץ ל'אלמן. לאחר מכן עבר ללמוד במינכן עם פול הרמן וגנר (1852–1937) ואלכסנדר דמטריוס גולץ. הוא סיים את האקדמיה ז'וליאן בפריז. בשנת 1888, במושבת האמנים בדכאו, הוא פגש את הציירת אמילי פליקאן, לה נישא בשנת 1891. למרות היכרותו עם תיאודור פון הורמן והמלצות פריץ פון אוהדה, פרנץ פון לנבאך ולודוויג הבסי, הוא ואמילי לא יכלו להתקדם וחיו בעוני בווינה. הם עברו לקרמס על הדונאו ובעזרתם הכספית של חברים הוא הצליח ללמוד באיטליה. בשנת 1894 הזוג התיישב בדרזדן. בין השנים 1902–1912 הוא היה חבר ב"האגנבונד", שנתן חסות לתערוכה משותפת שלו ושל אשתו אמילי 1903. הוא הציג גם בווינה ב-1904 ובברלין ב-1905 וב-1906. לאחר מותה הפתאומי של אמילי מאי ספיקת לב בשנת 1908, הוא היה בדיכאון ומעולם לא התאושש לחלוטין. הוא ערך רק עוד תערוכה אחת, ברומא בשנת 1911, ואז נעלם מהחיים הציבוריים והתרכז בציור. הוא מת לפני הפצצת דרזדן במלחמת העולם השנייה. עד מהרה עיזבונו עבר לידי השלטון הקומוניסטי בגרמניה המזרחית והן נשכחו עד שנת 1986, אז הוצגה תערוכת ציוריו ושל אמילי באוברסטררייכישה לנדסמוזין בלינץ. מדיה וקבצים בנושא קארל מדיץ בוויקישיתוף 4 ([1995) Historisches Lexikon Wien : in 5 Bänden / Felix Czeike. Band 4 / Le-Ro4 ([1995]) Historisches Lexikon Wien : in 5 Bänden / Felix Czeike. Band 4 / Le-Ro], www.digital.wienbibliothek.at, ‏1995 (בגרמנית) Kunsthandel Widder - Karl Mediz, www.kunsthandelwidder.com
אדפטוגן

אדפטוגן זהו מונח בתחום צמחי המרפא המערביים המגיע מהמילה אדפטציה, כך שהרעיון בו אדפטוגנים הוא לתמוך במצבי מתח מתמשכים, לייצב תהליכים פיזיולוגיים ולסייע להומאוסטזיס. המונח נטבע בשנות הארבעים כדי לתאר חומר שיכול לחזק את העמידות לסטרס. רוב המחקרים על השפעת חומרים אלה נערכו בברית המועצות, קוריאה וסין לפני שנות השמונים. כמו כן נבחנו השערות שונות בנוגע למנגנון הפעולה שלהם, אך לא הגיעו למסקנות. בחוות הדעת של הוועדה האירופית למוצרים של צמחי מרפא של הסוכנות האירופית לתרופות על השערת האדפטוגן, היא מסבירה כי בניגוד לתרופות ידועות, אדפטוגנים אמורים להיות לא ספציפיים לגורם סטרס מסוים. נערכו מחקרים מרובים במשך עשרות שנים שטענו לשיפור של איכות החיים באופן כללי ולהשפעה מרפאת של החומרים במצבים קליניים הקשורים לסטרס. נוסף על כך, דווח שהם משפיעים לטובה כשהם ניתנים לצד טיפול רגיל במחלות כרוניות מסוימות. עם זאת, הניסויים לא נעשו ותוארו בדרך המקובלת ולכן אי אפשר להשתכנע (לדוגמה, היו ניסויים בהם מספר החולים היה קטן מאוד, לא צוין איזה תכשיר ניתן, לא הוגדרו קריטריונים לקביעת השפעה וכדומה). מכיוון שכך, נאסר באיחוד האירופי להשתמש במונח "אדפטוגן" בשיווק. לסיכום, קובעת הוועדה, נראה שהתוצאות מצדיקות מחקרים נוספים. מסקנת הדו"ח היא שהשערת האדפטוגן לא הוכחה ושניתן להשתמש במונח זה רק במוצרים של רפואת צמחים מסורתית. נכון ל-2020 אינו מקובל המונח בתחומי הרוקחות, הפיזיולוגיה והרפואה הקונבנציונלית באיחוד האירופי. בארצות הברית הזהירה ה-FDA בשנת 2013 חברה שהשתמשה במונח בפרסומיה. גם התומכים ברעיון האדפטוגני טוענים שאי אפשר להסביר אוו בעזרת המודל המדעי הרדוקציוניסטי הסטנדרטי. הגדרה ב-Dictionary.com (אנ') HMPC (אנ') "Reflection Paper on the Adaptogenic Concept" (PDF). European Medicines Agency, Committee on Herbal Medicinal Products. 8 במאי 2008. נבדק ב-26 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Alexander Panossian, Understanding adaptogenic activity: specificity of the pharmacological action of adaptogens and other phytochemicals: Mechanisms of adaptogenic activity of botanicals, Annals of the New York Academy of Sciences 1401, 2017-08-XX, עמ' 49–64 doi: 10.1111/nyas.13399 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צעדת המוות הראשונה מחלם והרוביישוב

צעדת המוות הראשונה מחלם והרוביישוב יצאה ב-1 בדצמבר 1939 מככר העיר בחלם ונרצחו בה קרוב ל-4,000 גברים מיהודי חלם והרוביישוב. זוהי צעדת המוות הראשונה בשואה. במועד פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1 בספטמבר 1939 חיו בחלם ובכפרים הסמוכים כ-18,000 יהודים, מעל מחצית אוכלוסייתה של העיר. יהודי חלם היוו את עמוד התווך במסחר בעיר, בבנקאות ובתעשייה. היהודים היוו חברה הטרוגנית ומגוונת – החל באנשי חסידויות וחצרות רבנים וכלה באקדמאים, אומנים ופוליטיקאים. בסוף נובמבר 1939 פרסמו הנאצים הודעה, על פיה נדרשים כל הגברים היהודים, בגילאי 16 עד 60, להתרכז ביום שישי בבוקר, 1.12.1939, בכיכר העיר. במועד זה התייצבו בככר כ-2,000 מיהודי חלם. השאר – בחרו להתחבא או לחמוק לכפרים הסמוכים. הנאצים הקיפו עם מכונות ירייה את המתייצבים והותירו אותם לעמוד במשך שעות, תוך השפלות ושריפת מסמכים ותעודות שהביאו עימם. כעבור מספר שעות הובילו אותם לעיר הרוביישוב, לאחר שירו בנכים ומוגבלים. הגברים היהודים נאלצו לצעוד בשלג במהירות תוך השפלות, מניעת אוכל ושתייה, ורציחת כל מי שנדמה שמעכב את הצעדה. עשרים ממנהיגי הקהילה, נורו 20 קילומטרים מזרחית לחלם, ביער פופולוביצה. בערב הגיעו הצועדים לפאתי הרוביישוב ושם הוכנסו למחסן ריק. בבוקר הצטרפו אליהם כ-2,000 גברים מיהודי הרוביישוב, שנקראו על ידי הגרמנים מבלי שידעו על גורל יהודי חלם. הנאצים הצעידו אותם לנהר הבוג דרך יערות וביצות. כעבור ארבעה ימים הגיעו מאות בודדים לנהר הבוג. האיכרים המקומיים יצאו מאוחר יותר לקבור את הגופות שנותרו לצידי הדרך בקברי אחים המוניים, על מנת למנוע התפשטות מחלות. הנאצים התכוונו להעביר את השורדים אל שטחי רוסיה. החיילים הרוסים שמצדו השני של הנהר סירבו לאפשר להם לחצות את הגבול. בודדים הצליחו להתחבא בצידי הנהר או לחצות אותו. חלקם חזרו כעבור מספר ימים לחלם ולהרוביישוב. קרוב ל-4,000 גברים, מיהודי חלם והרוביישוב, לא שרדו בצעדה. ידיעה ראשונה על צעדת המוות והרצח ההמוני התפרסמה ב-22 בינואר 1940 בעיתונות העולמית אולם לא זכתה להתייחסות. לא ברור מדוע חלם והרוביישוב נבחרו לצעדת המוות. ייתכן בשל היותה של האוכולוסיה קשת יום והקרבה לגבול הרוסי. אירוע תקדימי נוסף שהתרחש בחלם בתחילת המלחמה הוא השמדה של פולנים נוצרים, נכים ומוגבלים, ממוסד לחולי נפש בחלם. רשימת קורבנות הצעדה לוקטה בעיקר מעדויות ניצולים אשר פורסמו בספרי היזכור של הקהילות ובספרים אוטוביוגרפיים. בשנים האחרונות מופו וסומנו ארבעה קברי אחים לאורך מסלול הצעדה על ידי עמותת זיכרון אחרון הפולנית ובפיקוח הרבנות הראשית של פולין. שני קברי אחים בדרך מחלם להרוביישוב, ליד היישובים Busno ו-Mojslawice, ושניים בדרך מהרוביישוב לנהר הבוג, ליד היישובים Cichoburz ו-Malkow . ב-1 בדצמבר 2018 צוינה לראשונה צעדת המוות. בעקבות כתבה בעיתונות המקומית אותר קבר אחים נוסף ביער פובולוביצה בו נקברו 20 גברים יהודים. ב-1 בדצמבר 2019, באירוע לציון 80 שנה לצעדה, הוצב לוח הנצחה על אחד הבתים בכיכר וכן על קבר האחים שנמצא. על צעדת המוות מחלם, באתר יד ושם עדותו של דב בר, ניצול שואה מחלם, על צעדת המוות מחלם, בערוץ היוטיוב של יד ושם. אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, חלם, 1939: צעדת המוות הראשונה והנשכחת, באתר ynet, 20 בדצמבר 2019 חנן גרינווד, הזוועה של חלם: צעדת המוות שנשכחה, באתר ישראל היום, 30 באפריל 2019 מצעד המוות של יהודי חלם והרובישוב בדצמבר 1939, אתר ארגון יוצאי חלם לדורותיו.
הפועל הצעיר

הפועל הצעיר (בראשי תיבות: הפוה"צ) הייתה מפלגת פועלים ציונית בארץ ישראל, שמטרותיה היו הגשמת הציונות ויצירת חברה עברית עובדת ואשר ראתה מתפקידה לפעול למען כיבוש העבודה במושבות ובערים ולהחייאת התרבות העברית. התנועה הושפעה מאוד מתורתו של א"ד גורדון. המפלגה נוסדה ב-1905. ב-1930 התאחדה עם "אחדות העבודה" למפלגת פועלי ארץ ישראל, מפא"י, שבראשה עמד דוד בן-גוריון. מפלגת הפועל הצעיר נוסדה בפתח תקווה בשנת 1905 על ידי יוצאי תנועת "צעירי ציון" בגולה. המפלגה הייתה הראשונה שהוקמה בארץ ישראל והיא לא נשענה על מפלגת-אם בגולה. מזכירה הראשון היה רפאל סברדלוב, אשר כיהן בתפקידו עד 1908. חברי המפלגה שללו את תורת מרקס ואת מלחמת המעמדות, והתנגדו להשתתפות בארגונים הסוציאליסטיים הבינלאומיים דוגמת האינטרנציונל הסוציאליסטי. בשנת 1907 נוסד עיתונה של המפלגה, "הפועל הצעיר", שעורכו הראשון היה יוסף אהרונוביץ'. בשנת 1908 הוציאו קול קורא לצעירי היהודים בגולה לעלות לארץ ישראל ולהגשים את הציונות הלכה למעשה בכל ענפי המשק ובייחוד בחקלאות. חברי "הפועל הצעיר" היו בין ראשוני ההתיישבות בקבוצת דגניה ובמושב נהלל, וחלקם רב בהקמת ההסתדרות החקלאית. יחד עם "אחדות העבודה" ייסדה מפלגת "הפועל הצעיר" את הסתדרות העובדים הכללית. קשרי המפלגה מלפני מלחמת העולם הראשונה עם "צעירי ציון" בגולה נתהדקו, וב-26 במרץ 1920 התכנסה ועידת פראג. בספר "נפתולי דור" נאמר: "אל הוועידה באו חמשים ציר מהסתדרויות "הפועל הצעיר" ו"צעירי ציון" בארץ ישראל, אוקראיינה, רוסיה, פולין, גרמניה, אוסטריה, צ'כוסלובקיה ועוד וכ-500 אורחים". בוועידה זו הוקמה "ההתאחדות העולמית של 'הפועל הצעיר' ו'צעירי ציון'". שלושת הזרמים העיקריים בוועידה היו "הפועל הצעיר" בארץ ישראל, בראשות יוסף שפרינצק ואליעזר יפה; "הפועל הצעיר" במערב אירופה, בראשות רוברט ולטש; ו"צעירי ציון" במזרח אירופה, בראשות אליעזר קפלן. דמות מרכזית בוועידה היה אהרון דוד גורדון ומילא אחריו מרטין בובר. היה ויכוח חריף בשאלות היסוד של התנועה: "צעירי ציון" מפולין דרשו הזדהות עם התנועה הסוציאליסטית הבינלאומית, "הפועל הצעיר" מארץ ישראל התנגד לכך נמרצות; "הפועל הצעיר" המערבי נקט עמדה מתונה יותר. היו חילוקי דעות גם בשאלות יסוד נוספות: "הפועל הצעיר" הארץ-ישראלי דגל בשלילה מוחלטת של הגולה ודרש להתרכז בעבודה חלוצית בארץ. "צעירי ציון" רצו לשים דגש חזק יותר על ארגון היהודים בגולה במטרה לפתור גם את בעיותיהם המיידיות. החלטות הוועידה התקבלו ברוח "סינתטית", המשלבת את שני הכיוונים, דבר שאיפשר להקים את ה"התאחדות". בשנת 1923 חלה תמורה ב"הפועל הצעיר" ביחסה אל הסוציאליזם ותנועת הפועלים הבינלאומית, ואף שלחה משקיפים אל קונגרס האינטרנציונל הסוציאליסטי בהמבורג. בשנת 1930 התאחדה המפלגה עם "אחדות העבודה" ב"מפלגת פועלי ארץ ישראל" (מפא"י). מנהיגיה הבולטים של המפלגה היו יוסף שפרינצק, יוסף אהרונוביץ', אליעזר קפלן, פנחס לבון, ד"ר יעקב טהון וד"ר חיים ארלוזורוב. העלייה השנייה ב. וסט (עורך), נפתולי דור (קובץ מאמרים זכרונות ותעודות, מהדורה שנייה), משלחת חוץ של צעירי ציון התאחדות ברוסיה, תש"ז-1947. יוסף שפירא, הפועל הצעיר: הרעיון והמעשה. תל אביב: עיינות, 1968. מאיר חזן, מתינות: הגישה המתונה בהפועל הצעיר ובמפא"י, 1905-1945, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2009 הפועל הצעיר, באתר תנועת העבודה הישראלית הפועל הצעיר, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים ארכיון אוסף הפועל הצעיר בארץ ישראל, בספרייה הלאומית יצחק לאור, שפרינצק, ארלוזורוב, רמז, קפלן, לבון, באתר הארץ, 24 באפריל 2009 - סקירה על הספר "מתינות" אניטה שפירא, בן-גוריון: דמותו של מנהיג, עמ' 28.
RP-1

RP-1 (ראשי תיבות באנגלית של Rocket Propellant או Refined Petroleum) הוא צורה של קרוסין מזוקק מאוד, המשמש כדלק רקטות. RP-1 מספק מתקף סגולי נמוך יותר מאשר מימן נוזלי (LH2), אך הוא זול יותר, יציב בטמפרטורת החדר, ובעל סיכון נמוך יותר לפיצוץ. RP-1 צפוף בהרבה מ־LH2, מה שמקנה לו צפיפות אנרגיה גבוהה יותר. ה־RP-1 הוא גם רעיל ומכיל גורמים מסרטנים, אם כי נמוכים הרבה יותר מדלקים אחרים כמו הידרזין. RP-1 הוא דלק במאיצי השלב הראשון של הרקטות סויוז, זניט, דלתא I-III, אטלס, פאלקון, אנטארס וטרונאדור II. הוא גם הפעיל את השלבים הראשונים של אנרג'יה, טיטאן I, סטורן 1, סטורן IB וסטורן 5. הארגון ההודי לחקר החלל מפתח גם הוא מנוע RP-1 לרקטות העתידיות שלו. Diagram Saturn V. Semi-cryogenic Project (אורכב 18.10.2015 בארכיון Wayback Machine) ISRO Annual Report 2013 – 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כאם

כאם (בגרמנית: Cham) היא קומונה שנמצאת בקנטון צוג, שווייץ. העיר ממוקמת כ-80 ק"מ מבירת שווייץ, ברן, וכ-5 ק"מ מבירת הקנטון צוג, צוג. הטמפרטורה הממוצעת היא 7 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (18 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא דצמבר (-4 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,869 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (193 מ"מ גשם), וחודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (77 מ"מ גשם). מדיה וקבצים בנושא כאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כאם Cham (Zug, Zug, Switzerland) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירות הגז לשעת חירום (רוסיה)

שירות הגז לשעת חירום (ברוסית: Аварийная газовая служба) הוא שירות חירום בערים רבות ברוסיה ובמדינות ברית המועצות לשעבר, שמטרתו להגיב לקריאות אזרחים במקרים של דליפת גז ולטפל בהם במהירות האפשרית. זהו אחד הגופים החשובים בתחום ההגנה האזרחית ברוסיה ומהוותיקים שבהם. ההיסטוריה של השירות החלה במאה ה-20 בתקופה הסובייטית. בברית המועצות הושקה אוגדה בכל הארגונים צבאיים של אנשי טיפול בגז (ונכללו בשירות הצלת הגז הכללי של התעשייה הכימית), הם הוצבו גם בגופים אזרחיים ופעלו בצמוד למשרד ההגנה ומשרד הפנים. בשנת 1992, עם פירוק משרדי הממשל והמחלקות בברית המועצות, הופסקה פעילותם של המחלצים הצבאיים ואנשי יחידות הכרייה וההצלה, כאשר שירותי חילוץ גז של המפעלים הפכו לעצמאיים. עד 2003 יחידות הגז היו יחידות דמוי-צבאיות ובשנת 2003 הוכפפו כולם לרשויות המקומיות והיו מחויבות לפעול על פי תקנון שפרסם המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה. יחידות הגז היו אחראיות ל: לזהות מיד את הנסיבות שהתפתחו כתוצאה ממצב חירום של דליפת גז; לנקוט בצעדים מיידיים לקביעת סיבת החירום ולנקוט באמצעים לחיסולם או מניעת התפשטותם. שירותי הגז רשאים לבצע: בדיקת צפיפות צינורות גז, מכשירי הגז והתקנים המשתמשים בגז בלחץ ההפעלה; אריזה מחדש של מפרקי אוגן והברגה של התקני כיבוי תוך החלפת חומרי איטום. טיפול בדליפות גז, כולל ביצוע עבודות שיקום במערכת אספקת הגז, אימות עמידה בתקנים בעת התקנת מכשירי גז וציוד, בניית מתחמים, הנחת דרישות קוד לבניית צינורות גז, כללי תכנון והפעלה; בדיקת צינורות לנוכחות לחץ; בדיקת זמינות של גישה חופשית לצינורות גז, מכשירי גז, כמו גם במרתפים ובעליית הגג, שם הצינורות מונחים; אימות התאמה לשימוש (הפעלה) של מכשירי גז ומכשירים והשבתת מכשירים שאינם מתאימים לשימוש. הקריאה לשירותי הגז נעשית כאשר יש ריח גז. הפחתה או הגדלה של לחץ הגז. כיבוי גז פתאומי או הפסקת גז למכשירי גז ללא התרעה על ידי עובדי חברת גז הפעלת מכשירי גז באזור אחד המפריעה להפעלת מכשירי גז באזור אחר פיצוץ או שרפה. מספר הטלפון לשעת חירום בנושאי גז הוא 04 או 104, תלוי במיקום. מאז הכנסת מוקד החירום 112 גם מוקד זה מנתב בעת צורך שיחה למוקד הגז. רכבי שירות הגז הרוסיים צבועים בדרך כלל בצבע צהוב לימוני כולל דלתות אדומות, פגושים אדומים, פסים אנכיים אדומים מלפנים ומאחור ופס אופקי אדום. ניידת גז מדגם UAZ-3909 אוטובוס פיקוד מדגם PAZ-672 במוסקבה משאיות ZiL-130 של שירותי החירום לטיפול בגז באוקראינה. המשאית השנייה היא מדגם זיל-131 "Положение о газоспасательных формированиях". "Газоспасательная служба". "Положение о газоспасательной службе и добровольной спасательной дружине на предприятиях металлургического комплекса России".