laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פוקימון X ו-Y

פוקימון X ו-Y (אנגלית: Pokémon X Version and Y Version, יפנית: ポケットモンスターX Y תעתיק לעברית: פוקטו מונסוטה אקסה וואי,‏ "מפלצות כיס X ו-Y") הם שני משחקי וידאו מסוג משחק תפקידים אשר מפותחים על ידי Game Freak ומופצים על ידי נינטנדו ל-נינטנדו 3DS. שני המשחקים הללו מציגים לראשונה את הדור השישי של משחקי הפוקימון. המשחקים יצאו לראשונה ביפן וברחבי העולם ב-12 באוקטובר 2013 בצורה סימולטנית, וזאת בפעם הראשונה בהיסטוריה של משחקי פוקימון. כמו במשחקים הקודמים בסדרה, עלילת המשחקים עוקבת אחר מסעו/ה של מאמן/ת פוקימונים צעיר/ה במחוז השישי (מחוז קאלוס). בניגוד למשחקים קודמים, המשחק הוא בגרפיקה תלת־ממדית. המשחק מציג לראשונה התפתחות מיוחדת לפוקימונים הנקראת "מגה התפתחות" (Mega Evolution). רוב המשחקים זכו לביקורות חיוביות. רוב המבקרים שיבחו את ההתקדמות בזמן המשחק ואת החידוש שהביאו לזיכיון. ובנוסף המשחק נמכר ב-4 מיליון עותקים בשבוע הראשון להפצתו כאשר שבר את השיא של פוקימון שחור ולבן בתור המשחק הנמכר במהירות ל-Nintendo 3DS. נכון ל-2015, נמכרו מעל ל-14 מיליון עותקים של פוקימון X ו-Y ברכבי העולם והם רשמית המשחקים הנמכרים ביותר ל-Nintendo 3DS, כאשר צמד המשחקים שיצאו אחריהם בסדרה - אומגה רובי ואלפא ספיר, במקום השלישי עם מעל ל-12 מיליון עותקים שנמכרו. ערך מורחב – פוקימון אגדות: Z-A בשנת 2025 עתיד לצאת המשחק "פוקימון אגדות: Z-A" המשמש כפריקוול לאירועי המשחקים X ו-Y. המשחק עתיד לצאת לקונסולת הנינטנדו סוויץ'. מדיה וקבצים בנושא פוקימון X ו-Y בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוקימון X ו-Y האתר הרשמי של פוקימון X ו־Y (באנגלית) פוקימון X ו־Y באתר פוקימון (באנגלית)
נעמי יוליה

נעמי יוליה הייתה אוניית מעפילים (שמה נכתב במקור כ-Naomijullia). הפליגה מנמל סולינה[דרושה הבהרה] ברומניה ב-1 ספטמבר 1939 כשעל סיפונה 1,130 מעפילים. הגיעה אל מול חופי הארץ ב-19 בספטמבר. כוחות הצבא הבריטי גילו אותה, מול נמל בירות, והיא הובלה על ידי משחתת בריטית אל נמל חיפה. המעפילים הועברו למחנה מעצר בצריפין. הגברים הועברו לצריפין והנשים והילדים שוכנו במחנה העולים בעתלית שעדיין לא היה מחנה מעצר. ארגון מבצע ההעפלה של ספינה זו נעשה בידי פעילי ההסתדרות הציונית החדשה של רוויזיוניסטים, כחלק מעליית אף על פי. עליית אף על פי יהודה ואלך (עורך ראשי), אטלס כרטא לתולדות ה'הגנה', ירושלים: הוצאת כרטא, המרכז לתולדות כח המגן ה'הגנה' ע"ש ישראל גלילי, 19 91, עמ' 49. "נעמי יוליה", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים ראו תיקי הארכיון הציוני המרכזי F17\3 ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות ובנושא ימאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל דור (גיטריסט)

דניאל דור (נולד ב-2 בנובמבר 1978) הוא מוזיקאי, גיטריסט וזמר ישראלי. יליד הרצליה. החל לעסוק בנגינה בגיל 12, והושפע מרוק בריטי ואמריקאי של שנות ה-60 וה-70. בתיכון למד במגמת מוזיקה בבית ספר לאומנויות "אלון" ברמת השרון. שירת בצה"ל בחיל האוויר. בין השנים 2003–2007 למד באוניברסיטת תל אביב והשלים תואר בכלכלה ופסיכולוגיה. את דרכו המוזיקלית החל כגיטריסט ויוצר בלהקת "האחים והחיות". הלהקה הוציאה את אלבומה "אל הדממה" בחברת "הד ארצי" ופעלה במשך 6 שנים. בין השנים 2001–2008 ביצעה הלהקה כ-200 הופעות, ביניהן הופעות בפסטיבלים (בובמלה, בראשית) ובמועדון הבארבי. חבריה התארחו מספר פעמים בערוץ 24 ובתוכנית האירוח של ליאור שליין. דור כתב את אחד השירים הידועים של הלהקה, "אבודים". בשנת 2006 הצטרף כגיטריסט ללהקת "בוטן מתוק בקרקס", איתה ניגן החל מסיבוב ההופעות של "יום עדין", במהלכו הופיע בפסטיבלים גדולים כגון פסטיבל בשקל, פסטיבל סוף הקיץ בגן סאקר, ופסטיבל כוכב נולד בפארק הירקון. במקביל הקליט סינגל בשם "שיר המטריה" השיר הפך לאחד המומלצים של רשת ג' במשך 3 שבועות ברציפות, לשיר השבוע ברדיו קול הים האדום ולשיר השבוע ברדיו ירושלים. בשנת 2009 החל במסע הופעות יחיד, "דניאל דור במחווה לבוב דילן", הופעת סולו אקוסטית המוקדשת לשיריו של דילן. לאורך 3 שנים ביצע מעל 300 הופעות ברחבי הארץ, תחת ניהול עצמי. בשנת 2010 החל בסיבוב הופעות בשם "דניאל דור - רוק פוזיטיבי", מלווה על ידי טל מרקוס בגיטרה בס ונמרוד ליברמן בתופים. ביחד ביצעו כ-100 הופעות עד ליציאת אלבום הבכורה של דור, "רוק פוזיטיבי", בנובמבר 2012. לקראת הוצאת האלבום התארח דור בתחנות הרדיו 88FM, רשת ב' ב"לילה חי מאוד", גלי צה"ל, ותחנות רדיו נוספות. בשנים 2015-2016 יצר דניאל פרויקט מוזיקלי דוקומנטרי בשם Songman Project שעסק בפלסטינים המטיפים לאי אלימות, שירי הפרויקט הושמעו בתחנות הרדיו והפרויקט נוגן בג'אם 88 באירוח איציק יושע. בשנת 2019 החל דניאל בהופעות עם חומרים חדשים באנגלית, כולל הופעה במסגרת פסטיבל הפסנתר במוזיאון תל אביב. בשנת 2020 שחרר אי.פי. בשם "Leaving Circumstances" אותו הפיק עצמאית, האלבום זכה לביקורות מפרגנות באתר Bandcamp, בגלי צה"ל והושמע רבות בתחנות רדיו בישראל. בשנת 2021 ביצע הופעות בקוסטה ריקה, לוס אנג'לס והחל לעבוד על אלבומו הבא שטרם שוחרר. מדיה וקבצים בנושא דניאל דור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל דור עמוס אורן, ביקורת הופעה של דניאל דור
אביב חדד

אביב חדד (נולד ב-4 בפברואר 1984) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מ.ס. רו"ח תל אביב מליגה ג'. חדד החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בשנים 2003–2007 הושאל לשלוש קבוצות שונות מהליגה הלאומית: מכבי קריית גת, הפועל רמת השרון והפועל אשקלון. בתחילת עונת 2007/2008 חזר חדד למועדון נעוריו ואף שותף בשלושה משחקים בגביע הטוטו, אך לקראת סוף חלון העברות של קיץ 2007 הוא הושאל להכח עמידר רמת גן, עמה הצליח לעלות לליגת העל. בעונה שלאחר מכן לא הצליח לסייע לקבוצה להישאר בליגת העל, ולאחר ירידתה לליגה הלאומית עזב את הקבוצה. בתחילת עונת 2009/2010 עבר חדד לבני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שש וחצי שנים. בתום עונת 2013/2014 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, אך לאחר עונה אחת חזר עם הקבוצה לליגת העל. בינואר 2016 שוחרר מבני יהודה וחתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית, במדיה שיחק עד תום העונה. ב-21 ביוני 2016 חתם חדד בעירוני נשר, במדיה שיחק בעונת 2016/2017. ב-3 ביולי 2017 חזר חדד לקדנציה שנייה בהכח עמידר רמת גן בליגה א' דרום[1], אך כעבור שלושה חודשים חתם בהפועל אום אל-פחם מליגה א' צפון. ב-7 ביוני 2018 חתם חדד במכבי עירוני אשדוד, אך שוחרר מהקבוצה עוד לפני תחילת העונה. ב-4 בספטמבר 2018 חדד חתם בהפועל הוד השרון מליגה ב', אך כעבור חודשיים עבר להפועל שפרעם מליגה א' צפון, ממנה עבר כעבור חודש להפועל בני זלפה מאותה הליגה. בקיץ 2019 חתם חדד בקבוצת שמשון בני טייבה מליגה ב'. ב-11 בנובמבר 2019 חתם חדד במכבי עירוני קריית אתא. ב-25 באוגוסט 2020 חתם בהפועל באקה אל-גרבייה. לקראת עונת 2021/2022 חתם באליצור יפו תל אביב מליגה ג', לאחר עונה אחת עבר למ.ס. רו"ח תל אביב. אביב חדד, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אביב חדד, באתר Transfermarkt אביב חדד, באתר FootballDatabase.eu דאפר מחמיד, אביב חדד חתם בהפועל אום אל-פחם, באתר דאבל פס, 9 באוקטובר 2017 מיכאל וייסרמן, אביב חדד חתם בעירוני אשדוד, רן בן שמעון ומישל רוס קרובים לסיכום, באתר דאבל פס, 7 ביוני 2018
כוח הפניקס

כוח הפניקס (באנגלית: Phoenix Force, גם "כוח עוף החול") הוא ישות קוסמית בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הישות הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #101 מאוקטובר 1976, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר דייב קוקראם. הישות מתחברת לדמויות אחרות, ונקראת גם בשם פניקס. כוח הפניקס הוא ההתגלמות האלמותית של כוחות החיים והתשוקה האוניברסליים. הישות נולדה בחלל שבין מצבי התודעה האנושית, והיא מכונה בשם "ילדת היקום". היא מהווה את צומת הדרכים של כל האנרגיה הקיימת ביקום, ומתקיימת בכל המציאויות של המולטי-יקום. היא שומרת על כוח הבריאה וכן גם על גביש מק'קראן העוצמתי. כוח הפניקס מפורסם בשוק הקומיקס האמריקאי בשל תפקידו בקשת הסיפור "אקס-מן: סאגת הפניקס האפלה", ולרוב הוא מתקשר לדמותה של ג'ין גריי. דמותה של ג'ין גריי כפניקס האפלה מדורגת במקום התשיעי ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים לפי אתר IGN, ובמקום ה-38 ברשימת מאה הנבלים הגדולים בכל הזמנים לפי מגזין Wizard. בין יתר הדמויות עימן התחבר הכוח נמנו הפנתר השחור, קפטן אמריקה, הענק הירוק, שאנג-צ'י, האביר השחור, ספיידרמן, דוקטור דום, רייצ'ל סאמרס, מדלין פריור, קוקיות סטפורד, הופ סאמרס, ולקיריה, ובעקבות אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן" משנת 2012, גם סייקלופס, אמה פרוסט, נאמור, קולוסוס ומג'יק, הנקראים "חמשת הפניקסים". המארחת הנוכחית של כוח הפניקס היא מיה לופז. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Top 100 Comic Book Villains of All Time: #9 - Dark Phoenix Wizard's Top 100 Greatest Villains of All Time ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשק אקס

"נשק X" (באנגלית: Weapon X) הוא מיזם מחקר גנטי ממשלתי בדיוני המופיע בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. תהליך איחוד מתכת האדמנטיום נכתב לראשונה בידי בארי וינדזור סמית' בסיפור Weapon X בחוברת Marvel Comics Presents #72 ממרץ 1991, ובהמשך התברר כחלק מפרויקט נשק אקס. בחוברות New X-Men שבהרצתו של גרנט מוריסון משנת 2002 התגלה כי הסיווג "אקס" אינו מתייחס בהכרח לאות האנגלית X, כי אם לספרה הרומית "10", וכי "נשק אקס" היא התוכנית העשירית מתוך שורה של ניסויים שנערכו במוטאנטים, המכונים "פרויקט נשק פלוס". הניסוי הראשון שנעשה מתייחס למיזם "סופר חייל" שיצר את קפטן אמריקה. שם הקוד "נשק אקס" אוזכר לראשונה כאשר דמותו של וולברין הופיעה בחוברת של הענק הירוק, ומאז נרמז כי הוא קשור למיזם ממשלתי זדוני ומסתורי. בקשת הסיפור "נשק אקס" משנת 1991, הפרויקט כונה בשם "ניסוי אקס", והתגלה כי הוא היה אחראי לאיחוד מתכת האדמנטיום לשלדו של וולברין, מה שהופך אותו לבלתי ניתן להשמדה. בנוסף, הוא עובר שטיפת מוח כדי להוציא ממנו את האינסטינקטים החייתים והרצחניים שבו. המדענים קראו לו בשם "נשק אקס". כמו כן, התגלה כי המיזם שתל לאלה המשתתפים בניסוי זכרונות לא אמיתיים. המתקן הממשלתי פעל מתוך "מחלקה קיי" שבקנדה, תחת פיקוחו של פרופסור אנדרה ת'ורטון. לצידו עבדו ד"ר אברהם קורנליוס, ד"ר קרול היינס וד"ר דייל ריינס, כאשר דמותו המפוקפקת של ג'ון סאבליים - מנהל מיזם נשק פלוס - עמדה תמיד ברקע הנעשה. כמה מהניסויים שבוצעו בידי הפרויקט התבססו על מחקריו של המדען הנאצי נייתן אסקס, שהושגו לאחר תום מלחמת העולם השנייה. נושאי המחקר המקוריים של המיזם היו חברים ב"קבוצת אקס", קבוצת מבצעים מיוחדים של ה-CIA, בהם נמנו: וולברין, סייברטות', מאווריק/הסוכן אפס, סילבר פוקס וג'ון ריית'. טלפת היה אחראי ליצירת הזכרונות המפוברקים של חברי הקבוצה, בתמורה להבטחה של חיי נצח. הדבר ממנו התעלמו וולברין וחברי האקס-מן היה כי מיזם "נשק אקס" הוא חלק ממיזם גדול יותר, "נשק פלוס", שהוקם בידי ממשלת ארצות הברית בשנות ה-40 של המאה ה-20 במטרה ליצור חיילי-על ומתנקשים לצורך השתתפות במלחמות קונבנציונליות וכן מלחמות השמד נגד מוטאנטים. מה שמדעני המיזם לא חזו היה מסע ההרג הרצחני של וולברין, שברח מהמתקן בו הוחזק. נושאי מחקר נוספים של המיזם הם X-23, דדפול, פנטומאקס (נשק XIII), צ'יימבר, סאורון, קופיקאט, קוקיות סטפורד (נשק XIV) ואורורה. בשנת 2002 חשף גרנט מוריסון כי נשק X היה העשירי בסדרת מיזמים מסוג זה, הידועה בכינויה "נשק פלוס". אי לכך התו X לא מתייחס לאות X אלא לספרה הרומית X, המציינת את המספר 10. דף הפרויקט באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הפרויקט בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס The Incredible Hulk #181, November 1974 Wolverine Vol.2 #48-50, November 1991-January 1992 ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוקי רישום (קומיקס)

חוקי הרישום - משמע החוק לרישום מוטאנטים והחוק לרישום העל-אנושיים - הם הצעות חוק בדיוניות בהן השתמשו ככלי עלילתי בחוברות קומיקס של חברת מארוול קומיקס. הצעות החוק הללו מאלצות את רישומם המנדטורי של גיבורי-על בעלי כוחות על-אנושיים בממשלת ארצות הברית. האזכור הראשון לקונספט זה הוצג במיני סדרה "אקס-מן: ימי עבר עתידי" של שנת 1981. המונח עצמו, "חוק רישום", אוזכר לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #181 ממאי 1984. מספר רב של גרסאות שונות לאותם חוקים הוצג בזמנים שונים של יקום מארוול. חוק רישום העל-אנושיים הוא הכלי העלילתי המרכזי באירוע הקרוס אובר "מלחמת אזרחים" של שנת 2006. הקונספט עצמו מוצג לרוב במדיום הקומיקס, אם כי הוא מופיע גם באקס-מן: סדרת האנימציה ובסדרת סרטי אקס-מן. עצם האפשרות שהממשלה תבקש למתן את פעילויותיהם של גיבורי-על נחקר גם בחוברות קומיקס נוספות כמו ליגת הצדק והשומרים של חברת DC קומיקס, Powers ואסטרו סיטי של חברת אימג' קומיקס, ואף בסרטי אנימציה כמו משפחת סופר-על. הגדרת המונח בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס The X-Men #141, January 1981 ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אישה באבטיח

"אישה באבטיח" הוא שיר ילדים מסוגת שירי איגיון, שכתבה נורית זרחי, הלחין שלמה גרוניך ושרה חוה אלברשטיין בשנת 1973. השיר מספר על אישה, שלמרבית ההפתעה וחוסר-ההיגיון שבכך, משתמשת באבטיח כביתה הפרטי. האבטיח שימש אותה כבית לכל דבר, אך כשהעונה הגיעה לקיצה לא נותרה לה ברירה אלא לעבור לבית אחר. האישה השקיעה זמן רב בחיפושים, והדבר היחיד שמצאה - גזר, היה הרבה פחות נוח ומרווח מביתה הקודם. הגזר היה אמנם ארוך, אבל צר מדי מכדי שישמש עבורה בית מגורים, כפי ששימש האבטיח, ועל-כן היה עליה לבצע שינויים שונים בבית. עיקר הבעיה הייתה שהיא בקושי הצליחה להיכנס לביתה החדש. בנוסף לחוה אלברשטיין, השיר בוצע בין היתר גם על ידי חני נחמיאס במסגרת הקלטת "שרים וצוחקים" ועל ידי נורית גלרון במסגרת הקלטת "שירים גדולים לקטנים". מילות השיר "אישה באבטיח" באתר שירונט אישה באבטיח, בביצוע חוה אלברשטיין, סרטון באתר יוטיוב אישה באבטיח, באתר של משרד החינוך שרים וצוחקים - אישה באבטיח 1992, בביצוע חני נחמיאס נגה רובין, ‏יצירה אמביוולנטית: ילדה באבטיח, אישה בגזר – עיון בשיר "אישה באבטיח" לנורית זרחי, ספרות ילדים ונוער 143, אוקטובר 2022 האלבום "אשה באבטיח" בביצוע של חוה אלברשטיין, הוצאת CBS Records, באתר הספרייה הלאומית
לימודי מדעי ההתנהגות

מדעי ההתנהגות משלבים בין שלושה תחומי המדעים: סוציולוגיה, אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה. כל אחד ממקצועות אלו עוסק בתחום אחר הקשור לאדם ולנפש האדם. הפסיכולוגיה עוסקת באדם עצמו ובהתנהגותו, אנתרופולוגיה עוסקת בחקר התרבויות אשר בונות את החברה שלנו, סוציולוגיה מתמקדת בחקר יחסי הגומלין של האדם עם הסביבה הקרובה והרחוקה לו. לימודי מדעי ההתנהגות למעשה עוסקים בשילוב של שלושת התחומים הללו ובוחנת את התנהגות בני האדם. המטרה של לימודי מדעי ההתנהגות היא להקנות השקפה נרחבת בתחום של מדעי החברה, לעסוק בנפש האדם, לזהות את הצרכים שלו ולגלות כיצד הוא פועל בחייו במצבים השונים אליהם נקלע. תוכנית הלימודים של מדעי ההתנהגות היא רחבה ועוסקת במגוון רחב של תחומים: פיתוח והדרכת כוח אדם, ניהול משאבי אנוש, ארגון חברתי, התנהגות אנושית חברתית. במהלך השנים, התחום צבר ידע וניסיון והתפתח עד לכדי להיות תחום מכריע בהכשרה של בעלי תפקידי מפתח בארגונים, מוסדות פוליטיים, מוסדות חינוך, מוסדות כלכליים, מוסדות טכנולוגיים ועוד. תקופת לימודי מדעי ההתנהגות לתואר ראשון נמשכת שלוש שנים, כאשר בכל שנת לימודים אקדמית לומדים הסטודנטים תכנים שונים אשר מאפשרים להם להיות מוכנים לקראת הסמינר שלהם. בשנה הראשונה, לומדים הסטודנטים את כל קורסי המבוא של מדעי ההתנהגות: סוציולוגיה, פסיכולוגיה, אנתרופולוגיה, קרימינולוגיה, התפתחות אישית, משאבי אנוש ועוד. בשנה השנייה ללימודים, נושאי הקורסים עוסקים בהרחבה במדעי ההתנהגות, הסטודנטים יוצאים לשטח ובוחנים את סביבת העבודה ואת המצבים השונים אליהם בני האדם נקלעים בחיי היום יום. השנה השלישית מוקדשת לסמינר, אשר בו ממחישים הסטודנטים את כל שלמדו במהלך תקופה זו. בנוסף, במרבית מוסדות הלימוד, עובדים הסטודנטים על פרויקט מעשי, כאשר הם מבצעים ניתוח אופי של אדם. בישראל מתקיימים לימודים לתואר ראשון בתחום זה באוניברסיטאות ובמכללות אקדמיות במסלולים המוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה. בוגרי לימודי מדעי ההתנהגות לומדים תאוריות וכלים העשויים לסייע בהבנת התנהגות ואופי של בני אדם. בסיום הלימודים בוגרי התואר אינם מוסמכים למקצוע ספציפי. עם זאת, התואר מקנה להם יתרון משמעותי בקבלה לתחומים רבים כגון משאבי האנוש, הדרכה, הדרכה טיפולית, חברות כוח אדם, ארגוני משאבי אנוש ועוד. בנוסף התואר במדעי ההתנהגות מאפשר לבוגריו להמשיך לתארים מתקדמים באוניברסיטאות ובמוסדות מובילים כגון תואר שני בפסיכולוגיה, תואר שני בייעוץ ארגוני, תואר שני בלימודי עבודה, תואר שני במנהל עסקים ועוד. תואר מתקדם יותר פותח אף יותר אפשרויות תעסוקה. John P. Forsyth and Jill Sabsevitz, Behavior Therapy: Historical Perspective and Overview, Encyclopedia of Psychotherapy Volume 1, עמ' 259 מידע על לימודי מדעי ההתנהגות, באתר לימודים בישראל (אתר), ‏2020 תוכניות לימוד מדעי ההתנהגות, באתר המועצה להשכלה גבוהה
אברהם יעקב הכהן

הרב אברהם יעקב הכהן (תרכ"ט, 1869 - כ"ז בכסלו תש"א, 1940) היה רב ומו"ץ בווילנה, ממלא מקום אביו הרב שלמה הכהן. נולד בווילנה, בן למשפחת רבנים ידועה. אביו, הרב שלמה הכהן, היה רב ומו"צ ראשי בעיר ומחבר הספרים חשק שלמה ושו"ת בנין שלמה. למד תורה אצל אביו. לאחר פטירת אביו, בשנת תרס"ו (1906), מילא את מקומו ברבנות. היה חבר ב"ועד הרבנים" בווילנה. כמו כן שימש כגבאי הצדקה של קופת הצדקה המרכזית בווילנה. בביתו הופקדו פקדונות הצדקה וכן משכורותיהם של רבני העיר ומו"ציה. בשנת 1923 חתם עם עשרות רבנים נוספים מפולין ומליטא על "קול קורא" להצטרפות להסתדרות 'המזרחי'. לרב הכהן היו שלושה בנים ובת. באמצע שנות ה-30 שיגר אליו החזון איש מכתב מארץ ישראל ובו הציע כשידוך לבנו, שלמה, שהיה תלמידו הקרוב של החזון איש, את בתו של מקורבו יעקב הלפרין. הרב הכהן נעתר להצעה, ובשנת תרצ"ו (1936) ביקר בארץ ישראל עם אשתו זלאטה כדי להשתתף בחתונה. בנו נשאר בארץ ישראל והוא שב לווילנה עם רעייתו. לפני שובו קרע קריעה בבגדו וישב על הארץ לאות אבלות על שנאלץ לעזוב את הארץ. בשנת 1940, לאחר שנכנסו הסובייטים לווילנה, נודע להם כי בביתו מצויים סכומי כסף גדולים והם הגיעו לביתו ודרשו ממנו לגלות את מקום המסתור[דרוש מקור]. לאחר שסירב, נלקח לכלא ועונה. במהלך מאסרו לקה בדלקת ריאות ובשיתוק, ואז שוחרר. כעבור זמן נפטר. לאחר פטירתו מילא את מקומו חתנו הרב מיכל כ"ץ. קול קורא, המזרחי, 6 בספטמבר 1923, עמ' 9
רהול גנדי

רהול גנדי (Rahul Gandhi, נולד ב-17 ביולי 1970) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כיושב ראש האופוזיציה בלוק סבהה. כיהן בעבר כנשיא מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. נמנה עם בני הדור החמישי בשושלת נהרו-גנדי ששלטה בפוליטיקה של הודו מאז קבלת עצמאותה בשנת 1947. סב סבתו, מוטילאל נהרו, עמד פעמיים בראש מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. אבי-סבתו, ג'ווהרלל נהרו, עמד בראש מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי וכיהן כראש ממשלת הודו הראשון. גם סבתו, אינדירה גנדי, ואביו, רג'יב גנדי, עמדו בראש המפלגה וכיהנו בתפקיד ראש ממשלת הודו. אמו, סוניה גנדי (אלמנתו של רג'יב), משמשת כיום כנשיאת המפלגה. רהול התחנך במוסדות חינוך יוקרתיים בהודו וכן למד באוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 2004 הודיע רהול על כוונתו להתמודד בבחירות לפרלמנט ההודי אשר נערכו במאי אותה שנה. כניסתו של רהול גנדי לפוליטיקה ההודית התפרשה כרצון של מפלגת הקונגרס למשוך את קולות הצעירים בהודו לתמיכה במפלגה. רהול ניצח ברוב גדול ונבחר לפרלמנט. בנוסף לכהונתו כחבר פרלמנט ממלא רהול תפקידים בכירים במפלגת הקונגרס, בעיקר בנשיאות ארגון הצעירים והסטודנטים של המפלגה. רהול טרם נישא. אחותו פְּרִיַנְקָה ודרה, הצעירה ממנו בשנתיים, ומי שנחשבת לדמות היותר כריזמטית והפופולרית במשפחה, סייעה לרהול במהלך מערכות הבחירות בהם התמודד. רהול גנדי היה מועמד מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי לראשות הממשלה בבחירות ב-2014 וב-2019, אך הובס בשתיהם על ידי נרנדרה מודי. ב-23 במרץ 2023 הורשע רהול גנדי בלשון הרע, בתביעה של פורנש מודי שהתבררה בפני בית המשפט בגוג'ראט, עקב אמירתו במהלך מסע הבחירות "למה כל הגנבים נקראים מודי?" ונידון לשנתיים מאסר. בעקבות כך הודח מהלוק סבהה ב-25 במרץ. ב-8 באוגוסט 2023 השעה בית המשפט העליון של הודו את הההדחה עד לסיום הליכי הערעור. לאחר הבחירות ללוק סבהה ב־2024, בהן זכתה מפלגת הקונגרס ב־99 מושבים, מעל למינמום הנדרש של 10 אחוז מהבית, מונה גנדי ליו"ר האופוזיציה בלוק סבהה. מדיה וקבצים בנושא רהול גנדי בוויקישיתוף רהול גנדי, ברשת החברתית פייסבוק רהול גנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רהול גנדי, ברשת החברתית אינסטגרם ניו יורק טיימס, עם השם הכי מפורסם בהודו, הוא יצא למסע של 3,200 ק"מ ברגל, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2022 החשש לדמוקרטיה בהודו: שנתיים מאסר ליריבו הגדול של מודי שכינה אותו "גנב", באתר ynet, 23 במרץ 2023 הדרמה הפוליטית בהודו: יריבו של רה"מ מודי נפסל מהפרלמנט בגלל הוצאת דיבה, באתר ynet, 25 במרץ 2023 הודו: מנהיג האופוזיציה גנדי הוחזר לפרלמנט אחרי שהרשעתו הושעתה, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2023 Anmol Nath Bali, Rahul Gandhi is Leader of Opposition in Lok Sabha, India Today, ‏25 ביוני 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס אלברטו מונגה

לואיס אלברטו מונגה (בספרדית: Luis Alberto Monge Álvarez, נולד 29 בדצמבר 1925 - נפטר 29 בנובמבר 2016) היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1982–1986. כמו כן שימש בתור השגריר הראשון של קוסטה ריקה לישראל בין השנים 1963-1966. מונגה נולד בפלמארס, מחוז אלחואלה. לפני שהפך לנשיא, עסק במספר תפקידים ציבוריים, ביניהם שגריר קוסטה ריקה בישראל. בשנת 1951 היה אחד מהחברים המייסדים של מפלגת השחרור הלאומי (PLN). בגיל 24 נבחר לציר באספה המחוקקת, מה שהפך אותו לאיש הצעיר ביותר שהגיע לתפקיד זה. כאשר מונגה התמנה לנשיא, קוסטה ריקה נחשבה מדינה ענייה וחסרת יציבות. האתגרים המרכזיים שעמדו בפניו היו ניהול המשבר הכלכלי, חובות החוץ הגוברים והמשבר הסנדיניסטי-קונטרה במעורבות ניקרגואה, ארצות הברית ואזור הגבול הצפוני של קוסטה ריקה. כדי להתמודד עם המצב הכלכלי של המדינה, הוא החל במדיניות צנע בהוצאות ציבוריות, ביטול סובסידיות ממשלתיות לפעילויות שונות, ייצוא ופיתוח ענף התיירות. הוא ביטל את מיסי היצוא והייצור, ביצע את רפורמת החוק המוניטרי, ואילץ את כל המטבעות הזרים לעבור למערכת הבנקאית הלאומית. מאמציו הביאו לצמצום האינפלציה והאבטלה. בתקופת כהונתו של מונגה, קוסטה ריקה הכריזה על עצמה כעומדת בשורה אחת עם כל "הדמוקרטיות המערביות" והתחילה לעבוד באופן הדוק עם ממשלות הונדורס, אל סלבדור וגואטמלה, ואילו מערכת היחסים שלה עם ניקרגואה המשיכה להתדרדר. מדיה וקבצים בנושא לואיס אלברטו מונגה בוויקישיתוף לואיס אלברטו מונגה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) El Tribunal Supremo de Elecciones: Presidentes de la República de Costa Rica "Biografía: Doris Yankelewitz Berger". Cambio Politico. 2014-05-18. נבדק ב-2016-06-13.
פרס וודרו וילסון

פרסי וודרו וילסון מוענקים על ידי מרכז וודרו וילסון של הסמית'סוניאן לאישים מהתחום הציבורי ומהתחום העסקי בעלי מחויבות בולטת לחזונו של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון לשילוב פוליטיקה, מדע ומדיניות לטובת הכלל. פרס המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון לשירות ציבורי ניתן לאישים שהצטיינו בחיים הציבוריים והפגינו מחויבות מיוחדת לאיתור דעות ונקודות מבט ייחודיות. מקבלי הפרס שותפים לאמונתו של הנשיא וילסון בחשיבות הדיון הציבור, הלמדנות והפצת הידע בארצות הברית ובעולם כולו. בין מקבלי הפרס לשירות ציבורי: ז'אק אטלי - אינטלקטואל וכלכלן צרפתי-יהודי. ג'יימס בייקר - מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר. ג'ון גלן אסטרונאוט וסנטור אמריקאי. פרנק גרי - ארכיטקט. ג'ון הווארד - ראש ממשלת אוסטרליה לשעבר. סטיבן הרפר - ראש ממשלת קנדה. אנדרו לויד ובר - מפיק מחזות זמר. ברברה וולטרס - שדרנית טלוויזיה אמריקאית. ויליאם כהן - מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר. לי קואן יו - "אבי האומה" של סינגפור בריאן מלרוני - ראש ממשלת קנדה לשעבר. ג'ון מקיין - סנטור אמריקאי. דניאל פטריק מויניהאן - סנטור אמריקאי. ג'נט נפוליטנו - מזכירת המחלקה לביטחון המולדת. לואיז אינסיו דה סילבה - נשיא ברזיל לשעבר. דולי פרטון זמרת קאנטרי. דיאן פיינסטיין סנטורית אמריקאית. דייוויד פטראוס גנרל אמריקאי. קולין פאוול - מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר. ריק פרי - מושל טקסס. סנטיאגו קלטרווה - ארכיטקט. הנרי קיסינג'ר - מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר. עבדול קאלאם - נשיא הודו. דילמה רוסף - נשיאת ברזיל. פרס המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון לאזרחות תאגידית ניתן למנהלים בכירים בעולם העסקי המפגינים מחויבות לטובת הכלל "מעבר לשורת הרווח". אנשים המוכיחים שחברות עסקיות יכולות להיות שותפות פעילות בקהילה ובעולם. הפרס ניתן על תרומה משמעותית לשיפור הקהילה והעולם בכללו. בין מקבלי הפרס לאזרחות תאגידית: שלדון אדלסון ברנאר ארנו פרנק לואי פיטר מונק מדיה וקבצים בנושא פרס וודרו וילסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס וודרו וילסון
Liberty City

ליברטי סיטי (באנגלית: Liberty City) היא עיר דמיונית במשחקי Grand Theft Auto המבוססת על העיר האמיתית ניו יורק שבארצות הברית. עיר זו היא מקום ההתרחשות העיקרי במשחקים Grand Theft Auto: Chinatown Wars, Grand Theft Auto 1, Grand Theft Auto Advance, Grand Theft Auto III, Grand Theft Auto: Liberty City Stories, Grand Theft Auto IV, Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned ו-Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony. כמו כן, העיר מופיעה בסרטונים קצרים או במשימות מסוימות במשחקים שונים בסדרה שהתרחשותם העיקרי לא שם. על פי המשחק Grand Theft Auto: Liberty City Stories, עיר זו נוסדה בשנת 1798. במשחקים בהם הגרפיקה היא תלת-ממדית, העיר מחולקת לאיים וביניהם מחברים גשרים, תעלות תחתיות ורכבת תחתית. האזורים מחולקים בין כנופיות רבות: "דיאבלוס" מפוארטו ריקו, "יארדי" הג'מייקאנים, "הודס" האפרו-אמריקנים, הקרטל הקולומביאני, משפחת המאפיה האיטלקית לאון, פורלי וסינדאקו, היאקוזה היפנית והטריאדים הסינים. מזג האוויר בעיר גשום במרבית הימים וכתוצאה ממנו נוצר ערפל. במשחק Grand Theft Auto IV שמשמש כאתחול לסדרה, העיר מוצגת במראה שמזכיר הרבה יותר את ניו יורק האמיתית: ברוקלין נקרא ברוקר, קווינס נקרא דיוקס והרובע מנהטן נקרא אלגונקווין. הרובע סטטן איילנד הוא היחיד שלא קיבל גרסה במשחק בגלל העומס בלוח הזמנים והמרחב בזיכרון הדיסקים עליהם נמצא המשחק ולכן היאקוזה לא חוזרת ב-"עידן" הזה. הרבעים בעיר של ה-"עידן" הרביעי מתחלקים לכנופיות, כמו במשחקים הקודמים: כנופיות הברטווה הרוסיות, פלוגת "היארדיס" הג'מאייקית, המוב האירי, מועדוני האופנוענים "הלוסט אנד דמנד" (האבודים וארורים), "מלאכי המוות" ו"רוכבי אפטאון", כנופיות הרחוב השחורות "נוכלי נורט'ווד" ו"מ.ו.ב", כנופיות ההיספניות "הלורדים הספרדיים" ו"סוחרי הסמים הדומיניקנים" שעוסקים בקוקאין, הטראידס הסיניים, המוב הקוריאני, קרטל "טורס", המאפיה היהודית וה-"קומישן", איחוד של משפחות הפשע האיטלקיות. על פי התיאורים של העיר במשחקים השונים, ליברטי סיטי היא עיר מלאת פשעים בה השלטון המקומי חסר אונים עד שהמילה הלא גסה היחידה בעיר היא 'תקווה'.