laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שינג'ו

שִׂינְג'וּ (בסינית: 新竹市) היא עיר פרובינציאלית בפרובינציית טאיוואן במדינת טאיוואן. העיר נמצאת בצפון האי טאיוואן והיא גובלת במחוז שינג'ו בצפון ובמזרח, במחוז מיאולי בדרום ובמצר טאיוואן במערב. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בעיר 499,468 תושבים. ההתיישבות באזור קיימת לכל הפחות מהמאה ה-17. האזור היה ידוע אז בשם ג'וּצְ'ייֵן (竹塹) והוא היה מיושב על ידי בני שבט טאוקס, משבטי הילידים בטאיוואן. ב-1875, במהלך השלטון של שושלת צ'ינג בטאיוואן, השם שונה לשינג'ו. במסגרת הסכם שימונוסקי ב-1895 שינג'ו, כמו יתר טאיוואן, הועברה לשליטת האימפריה היפנית ושמה שונה לשינצ'יקו. ב-1920 שינצ'יקו קיבלה מעמד של עיירה, וב-1930 היא קיבלה מעמד של עיר. ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה האי הוחזר לידי הרפובליקה הסינית. בהמשך אותה שנה שם העיר הושב לשינג'ו והיא קיבלה מעמד של עיר פרובינציאלית. מבחינה מנהלית שינג'ו מחולקת ל-3 נפות (בסינית: 區): הנפה המזרחית (東區), הנפה הצפונית (北區) ונפת שְׂיָאנְגְשָׁאן (香山區). כל אחת מהנפות מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה הצפונית היא המרכז השלטוני של העיר. כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על תעשייה. בעיר נמצא הפארק המדעי והתעשייתי שינג'ו (新竹科學工業園區), בו נמצאים מתקנים של 360 חברות היי-טק. בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת ג'יאו טונג הלאומית (國立交通大學), אוניברסיטת צִ'ינְגְחְווָה הלאומית (國立清華大學) ואוניברסיטת ג'ונְגְחְווָה (中華大學). יפן אוקיאמה, יפן הפיליפינים פוארטו פרינססה, הפיליפינים ארצות הברית ביברטון, אורגון, ארצות הברית ארצות הברית קרי, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית ארצות הברית קופרטינו, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית ריצ'לנד, וושינגטון, ארצות הברית ארצות הברית פלאנו, טקסס, ארצות הברית טאיוואן ג'יאיי, טאיוואן מדיה וקבצים בנושא שינג'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שינג'ו (באנגלית) שינג'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שינג'ו, ברשת החברתית פייסבוק שינג'ו, סרטונים בערוץ היוטיוב Taiwan: Division (Regions and Counties) - Population Statistics, Charts and Map
אהרון חרל"פ

אהרון חרל"פ (נולד ב-1941) הוא מנצח ומלחין ישראלי. חרל"פ נולד בקנדה ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, באקדמיה למוזיקה בווינה ובאקדמיה למוזיקה בתל אביב. עלה לישראל בשנת 1964 והתיישב בקיבוץ עין השופט. בעבר היה מרצה בכיר באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובמכללת גבעת וושינגטון. ב-1999 קיבל את פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים. לאורך השנים זכה במספר פרסי אקו"ם: ב-1983 זכה בפרס על שלושה שירים למצו-סופרן ותזמורת סימפונית עבור טקסטים מאת לאה גולדברג ויהודה עמיחי (1983); ב-1997 זכה בפרס על קונצ'רטו לקלרינט; ב-2004 על הקונצ'רטו לבסון; וב-2008 זכה בפרס אקו"ם למפעל חיים, על תרומתו למוזיקה הקונצרטית בישראל. אהרון חרל"פ הוא מנצחה ומנהלה המוזיקלי של המקהלה הקאמרית כפר סבא. ארכיונו שמור בספרייה הלאומית. חרל"פ נשוי להדסה ומתגורר בכפר סבא ולהם שלושה ילדים. בנו הוא הבמאי והיוצר יוני חרל"פ. "תרז רקן" (על פי יצירתו של אמיל זולא). "כנפיים" (על פי חליל ג'ובראן). סימפוניה מספר 2 - ציפור המלחמה. סינפוניה קצרה (Sinfonia Breve). קונצ'רטו לתזמורת. קונצ'רטי לקלרינט, בסון, פסנתר וויולה. יובל, לתזמורת סימפונית. מחולות סימפוניים, לתזמורת סימפונית. רקוויאם. שלושה מחזורי שירים על השואה לפי טקסטים של יעקב ברזילי. Aharon Harlap: My Father Will No Longer Bless the Bread | Sharon Rostorf-Zamir & Hagai Yodan, סרטון בערוץ "Hagai Yodan", באתר יוטיוב (אורך: 20:19) Aharon Harlap: Pictures from the Private Collection of God | Sharon Rostorf-Zamir & Hagai Yodan, סרטון בערוץ "Hagai Yodan", באתר יוטיוב (אורך: 20:21) "אותיות בוכות באש". צלם אלוהים - קנטטה לסולנים, מקהלה ותזמורת. "עקידת יצחק" - למקהלה. קנטטה: האש וההרים. כי עפר אתה, ואל עפר תשוב, לסופרן, אלט, בס-בריטון, מקהלה מעורבת ופסנתר. ידידי טינטן למקהלת ילדים. בת יפתח, קרן סולו, למקהלה מעורבת וסופרן סולו. זוכרים עוד שמות, למקהלת נשים (או ילדים) ללא ליווי. טוב כעס משחק, למקהלה מעורבת. הינשוף והחוחית, למקהלת ילדים או מקהלת נשים עם פסנתר. כל זמן למקהלה מעורבת. לך אכל בשמחה לחמך, מקהלה מעורבת. קין והבל, טנור, סופרן, למקהלה מעורבת ופסנתר. שירו לה’, למקהלה מעורבת. שמח בחור בילדותיך, למקהלה מעורבת. "עצב"/Nerve לטרומבון ולפסנתר. חמישה דיאלוגים לחליל ולפסנתר. "דיאלוגים" לשני בסונים (או שני צ’לים). שיחות לחליל (או קלרינט) ופסנתר. "מראות ירושלים", לחליל ופסנתר. עולם הילד, סויטה, לחליל ופסנתר. האבוב המקונן (לאבוב). אטיודים לויולה. "קליידוסקופ" - לחמישיית כלי נשיפה. "Reflections" לחליל, בסון ופסנתר. סוויטה לבסון ופסנתר. רישומי ילדות. אטיוד. Hagai Yodan plays "Recollections" | Aharon Harlap, סרטון בערוץ "Hagai Yodan", באתר יוטיוב (אורך: 11:55) משחקי ילדים. מדיה וקבצים בנושא אהרון חרל"פ בוויקישיתוף אהרון חרל"פ, באתר שירונט אהרון חרל"פ, באתר MusicBrainz (באנגלית) אהרון חרל"פ, דף שער בספרייה הלאומית אהרון חרל"פ, באתר "הבמה" אהרון חרל"פ, בקטלוג הספרייה הלאומית. מרב יודילוביץ', פרס מפעל חיים למלחין אהרון חרל"פ, באתר ynet, 1 בינואר 2008 נעם בן זאב, דוד וגוליית: כוחה של האמונה, באתר הארץ, 27 במרץ 2009
עגור קנדי

עגור קנדי (שם מדעי: Grus canadensis) הוא מין של עגור גדול יחסית מהסוג עגור, שמצוי בצפון אמריקה ובקצה צפון-מזרח סיביר. שמו האנגלי של העגור (Sandhill Crane) מתייחס לאחד מבתי הגידול שלו - המישורים של אזור סנדהיל בנברסקה, באזור המישורים הגדולים. סביבה זו היא תחנת המנוחה העיקרית של תת-המין השלט Grus canadensis canadensis. כ-450,000 פרטים ממין זה נודדים דרך האזור כל שנה. רוב גופם של עגורים בוגרים אפור. לקראת עונת הרבייה, במיוחד אצל פרטים נודדים, הצבע משתנה לדמוי אוכרה. אורכם של העגורים משתנה מתת-מין לתת-מין; אורכם הממוצע הוא 80-122 ס"מ. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אך זהים במראם. משקלו הממוצע של זכר הוא 4.57 ק"ג, ומשקלה הממוצע של נקבה הוא 4.02 ק"ג. המשקל שונה בין תת-מין לתת-מין, ונע בין 2.6 ק"ג ל-6.7 ק"ג. מוטת כנפיהם היא כ-41.8 עד 60 ס"מ. העגור הקנדי הוא עוף חברתי, שחי בקבוצות משפחתיות או בזוגות. במהלך הנדידה ובמשך החורף מתקבצים העגורים ב"קבוצות הישרדות" שעשויות לכלול עד כ-10,000 פרטים. כל הפרטים בקבוצה מלקטים מזון יחד וישנים ביחד. תזונתם של העגורים הקנדיים מורכבת בעיקר מצמחים, אך הם עשויים לאכול סוגי מזון שונים, לפי זמינותם. לעיתים הם משלימים את תזונתם גם בפירות יער, יונקים קטנים, חרקים, חלזונות, זוחלים ודו-חיים. עונת הרבייה נמשכת בין דצמבר לאוגוסט באוכלוסיות שאינן נודדות, ומתחילה באפריל או מאי באוכלוסיות הנודדות. בני הזוג מבצעים "ריקוד" חיזור, שבמהלכו הם קופצים, בכנפיים פרושות, ומשמיעים צלילים ייחודיים. הקן מוקם בצמחיית ביצה, או על עשב ליד מים רדודים. הקן נבנה מחומרים צמחיים. הנקבה מטילה 2 ביצים (לעיתים רחוקות 1 או 3) חומות-סגלגלות עם כתמים אדומים. בני הזוג מאכילים את הגוזלים בתכיפות הולכת ויורדת, עד הגיעם לבגרות בגיל 9-10 חודשים. מדיה וקבצים בנושא עגור קנדי בוויקישיתוף עגור קנדי, באתר ITIS (באנגלית) עגור קנדי, באתר NCBI (באנגלית) עגור קנדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עגור קנדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עגור קנדי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) עגור קנדי, באתר GBIF (באנגלית) עגור קנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עגור קנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN http://www.npwrc.usgs.gov/resource/birds/cranes/gruscana.htm עגור קנדי, אתר האגודה העולמית לעגורים Sandhill Crane. Appendix 2. The Birds of North America. bna.birds.cornell.edu Johnsgard, Paul A. (1983). Cranes of the World: Sandhill Crane (Grus canadensis). University of Nebraska-Lincoln http://www.audubon.org/field-guide/bird/sandhill-crane
The American Way

The American Way (מאנגלית: הדרך האמריקאית) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סייקרד רייך. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 1990. The American Way הוא האלבום הראשון של סייקרד רייך שמראה שינוי של סגנון הת'ראש מטאל שאפיין את הלהקה למוזיקה מעט מתונה יותר. השיר "Who's To Blame" מתייחס לביקורות הקשות כלפי מוזיקת המטאל שטוענות שהיא מכיל מסרים סודיים ומעודדת דיכאון. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פיל רינד, למעט כאשר מצוין אחרת. סייקרד רייך פיל רינד - שירה, גיטרה בס ויילי ארנט - גיטרה ג'ייסון רייני - גיטרה גרג הול - תופים מוזיקאים נוספים טוני בראוסטר - חצוצרה וויל דונטו - סקסופון טים מוינהן - טרומבון מידע על האלבום The American Way באתר MusicBrainz האלבום The American Way באתר Discogs
לוטפיה א-נאדי

לוטפיה א-נאדי (בערבית: لطفية النادي; 1907–2002), הייתה הטייסת המצרית הראשונה. ילידת קהיר, בת למשפחה מן המעמד הבינוני. למדה בקולג' האמריקאי לנערות והתקבלה, ללא ידיעת אביה, לקורס הטיס הראשון שפתחה חברת התעופה המצרית מִצר אייר. בתמיכתו של מנכ"ל החברה, וכדי לכסות את דמי הלימוד, הועסקה בבית-הספר לטיסה כמזכירה וכטלפונאית. ב-27 בספטמבר 1933, והיא בת 26, אחרי הכשרה שנמשכה 67 ימים, קיבלה את רישיון הטיס, ובכך הייתה לטייסת הראשונה בעולם הערבי. לוטפיה א-נאדי השתתפה במרוץ הטיס הבינלאומי בקו קהיר–אלכסנדריה, שנערך ב-19 בדצמבר 1933, בהטסת מטוס דו-כנפי חד-מנועי (דה הבילנד ג'יפּסי מוֹת'). אף שהגיעה אל היעד ראשונה מבין עשרות המתחרים, לא הוענק לה הפרס הראשון משום שהחמיצה את המעבר מעל פני אחת מנקודות השיפוט של נתיב הטיסה. עם זאת שלח לה המלך פואד את ברכותיו והעניק לה פרס ניחומים בסך 200 לירות מצריות (סכום לא מבוטל באותם זמנים). חלוצת הפמיניסטיות המצריות, הודא שעראווי, שבירכה אותה על הישגה במילים "הסבת כבוד למולדתך, זקפתְּ את ראשינו, והכתרתְּ את תקומתנו בעטרת גאון", אף יזמה רכישת מטוס פרטי ללוטפיה א-נאדי. עשר נשים מצריות הלכו בעקבותיה ולמדו טיס באותו עשור, ובהן לִנדא מסעוד, מדריכת הטיס המצרית הראשונה, אולם מאז מלחמת העולם השנייה לא הוכשרו עוד נשים מצריות לטיס. על פי ידיעות שפורסמו בארץ ישראל ביום 15 בינואר 1936 – בדואר היום ובדבר – הייתה לוטפיה א-נאדי אמורה להגיע לתל אביב במטס מיוחד מטעם קלוב התעופה המצרי. במטס זה היו אמורים להשתתף גם שני ארצישראלים שלמדו באותם חודשים בבית-הספר לטיסה אלמאזה בקהיר – שולמית גורנגוט ואבישלום דרורי. הביקור נדחה בשל תנאי מזג אוויר ובסופו של דבר לא התקיים. לוטפיה המשיכה להשתתף בתחרויות תעופה, ובהן המירוץ בקו שבין קהיר לנאת המדבר חארגה ב-1937 בהשתתפות טייסים מארצות שונות, שבו הגיעה שלישית (במקצה הנשים). לוטפיה כיהנה תקופה מסוימת כמזכירה הכללית של מועדון התעופה המצרי. בעקבות תאונת טיס בראשית שנות החמישים נסעה להתרפא בשווייץ, התאזרחה שם והתגוררה מחוץ למצרים שנים רבות. מאז פציעתה לא שבה לטוס. לוטפיה א-נאדי מעולם לא נישאה ולא הקימה משפחה. בשנת 2002 נפטרה בקהיר בגיל 95. בשנת 1996 נעשה במצרים סרט תיעודי על אודותיה בשם "המְרָאָה מן החולות" (الإقلاع من الرمل). יום הולדתה ה-107 נחגג בעולם בשרבוט גוגל, ושבועון אלאהראם במהדורתו האנגלית הקדיש לה מאמר מקיף. דברים לא מעטים לזכרה ראו אור בכתובים שבערבית. מדיה וקבצים בנושא לוטפיה א-נאדי בוויקישיתוף "פגוש את הטייסת המצרית הראשונה", באתר אלאהראם (אנגלית) מיום 7 בדצמבר 2014 "קלוב התעופה המצרי יבקר את קלוב התעופה התל-אביבי", דואר היום, 15 בינואר 1936 שרבוט גוגל ב-29 באוקטובר 2014 Al-Ahram Weekly 23.10.2014
ג'ונגשינג

תת-הנפה החדשה ג'ונְגְשִׂינְג (בסינית: 中興新村, נהגה: ג'ונְגְשִׂינְג שִׂינְצוּן), או בקיצור ג'ונגשינג, היא בירת פרובינציית טאיוואן[דרושה הבהרה] במדינת טאיוואן. ג'ונגשינג נמצאת בתוך העיר נאנטואו, בירת מחוז נאנטואו במרכז האי טאיוואן. ב-1955 הוחלט להקים בירה חדשה לפרובינציית טאיוואן במקום טאיפיי, ששימשה גם כבירת טאיוואן כולה. העבודה להקמת העיר המתוכננת החלו באותה שנה. ב-5 ביולי 1956 החל המעבר של משרדי הממשלה הפרובינציאלית לג'ונגשינג, והיא קיימה את הישיבה הראשונה שלה בבירה החדשה ב-27 בנובמבר 1957. מדיה וקבצים בנושא ג'ונגשינג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טאיוואן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Enemy of God

Enemy Of God (מאנגלית: אויב של אלוהים) הוא האלבום ה-11 של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית קריאייטור. האלבום פורסם ב-10 בינואר 2005, ונחשב על ידי רבים לאלבום המוצלח ביותר של הלהקה ולאחד מאלבומי הת'ראש מטאל המוצלחים והמשפיעים ביותר בכל הזמנים. השפעות הדת' מטאל המלודי בולטות במיוחד באלבום, שמציג מוזיקה וליריקה קודרת ואפלה יותר. שיר הנושא "Enemy Of God", המבקר את הדת ומציג אותה כמניע למלחמה ולרצח, נחשב לאחד מהשירים הטובים ביותר של הלהקה, ומבוצע כמעט בכל הופעה חיה של קריאייטור. רבים משירי האלבום עוסקים במלחמה, אלימות ומוות. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיל פטרוזה. מיל פטרוזה - שירה, גיטרה סמי ילי-סירניוּ - גיטרה כריסטיאן גיסלר - גיטרה בס יורגן רייל - תופים מידע על האלבום Enemy of God באתר MusicBrainz מידע על האלבום Enemy of God באתר AllMusic האלבום Enemy of God באתר Discogs
טאיוואן (פרובינציה)

פרובינציית טאיוואן (בסינית: 臺灣省 או 台灣省, נהגה: "טאיוואן שֶׁנְג") היא אחת מהיחידות המנהליות הראשוניות של טאיוואן. הפרובינציה מכסה כ־69% מכלל השטחים הנשלטים בידי טאיוואן והיא כוללת את מרבית האי טאיוואן וחלק גדול מהאיים הסובבים אותו. בירתה היא ג'ונגשינג. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרובינציה הוקמה ב-1945, עם החזרת טאיוואן לרפובליקה הסינית בעקבות הפסד האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה. הפרובינציה כללה את כל שטחי האי טאיוואן והיא המשיכה להתקיים גם כש-1949 ממשלת הרפובליקה הסינית עברה לטאיפיי בעקבות ההפסד שלה במלחמת האזרחים הסינית. ב-1956 בירת הפרובינציה הועברה מטאיפיי לג'ונגשינג. ב-1967 טאיפיי הפכה לרשות מקומית מיוחדת נפרדת מהפרובינציה. בתהליכים דומים עד 2014 הופרדו מהפרובינציה גאושיונג, ניו טאיפיי, טאינאן, טאיג'ונג וטאויואן וגם הן הפכו לרשויות מקומיות מיוחדות. בעקבות תיקונים בחוקת טאיוואן ב-1997, החל מ-1998 הועברו מרבית הסמכויות של הפרובינציות בטאיוואן (פרובינציית טאיוואן ופרובינציית פוג'יין) לידי הממשלה המרכזית של טאיוואן. מבחינה מנהלית הפרובינציה מחולקת ל-11 מחוזות (縣) ו-3 ערים פרובינציאליות (市): מדיה וקבצים בנושא טאיוואן בוויקישיתוף
Pleasure to Kill

Pleasure to Kill (מאנגלית: תענוג להרוג) הוא האלבום השני של להקת הת'ראש מטאל הגרמנית קריאייטור. האלבום יצא לאור באפריל 1986, ונחשב לקלאסיקת ת'ראש מטאל ולאחד האלבומים המשפיעים והמוערכים ביותר בתחום. האלבום דורג במקום הראשון ברשימת "50 אלבומי הת'ראש מטאל הטובים בכל הזמנים". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיל פטרוזה. שירים 10-12 (מהגרסה המחודשת) לקוחים מהמיני אלבום Flag Of Hate. קריאייטור מיל פטרוזה - שירה, גיטרה יורגן רייל - תופים, שירה בשירים 3, 5, 8. רוב פיורטי - גיטרה בס הפקה פרד באומגרט - צילום ראלף הוברט - הפקה האריס ג'ונס - הפקה, הנדסה מוזיקלית פיל לאוור - עטיפת האלבום מארן לייאווט - עיצוב מידע על האלבום Pleasure to Kill באתר MusicBrainz מידע על האלבום Pleasure to Kill באתר AllMusic האלבום Pleasure to Kill באתר Discogs האלבום באתר הרשמי של קריאייטור ביקורת על האלבום באתר Allmusic הביוגרפיה של קריאייטור באתר Allmusic ביקורת על האלבום במגזין Sorted ההיסטוריה של הת'ראש מטאל 50 אלבומי הת'ראש מטאל הטובים בכל הזמנים ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ינצ'נג

גִ'ינְצֶ'נְג (בסינית: 金城鎮) היא בירת מחוז ג'ינמן ופרובינציית פוג'יין בטאיוואן. ג'ינצ'נג נמצאת בדרום-מערב האי ג'ינמן, הנמצא במצר טאיוואן מול חופי הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 גרו בג'ינצ'נג 19,686 תושבים. ג'ינצ'נג הייתה הבירה של פרובינציית פוג'יין מהקמתה ב-1949 עד 1956, כשהיא הועברה לשִׂינְדְייֵן (新店) באי טאיוואן. ב-1996 ג'ינצ'נג חזרה להיות הבירה של הפרובינציה.[דרושה הבהרה] מדיה וקבצים בנושא ג'ינצ'נג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ינצ'נג (במנדרינית טיינואנית תקנית) ג'ינצ'נג, ברשת החברתית פייסבוק Taiwan: Administrative Division (Counties, Cities, Townships and Districts) - Population Statistics, Charts and Map ערך זה הוא קצרמר בנושא טאיוואן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ורג' רוברט פרייס

ג'ורג' רוברט פרייס (באנגלית: George Robert Price; ‏6 באוקטובר 1922 - 6 בינואר 1975) היה גנטיקאי אמריקאי שעסק בגנטיקה של אוכלוסיות. כבר מילדותו נחשב לילד מבריק ויוצא דופן. בתחילת דרכו עסק בכימיה פיזיקלית ובכתיבת מדע פופולרי. בשנת 1967 עבר ללונדון ועסק שם בביולוגיה מתמטית וגילה גם שם מספר גילויים משמעותיים. לקראת סוף חייו הפך לנוצרי אוונגליסט אדוק, תרם את כל רכושו לעניים והתאבד. נולד בשנת 1922. אביו היה חשמלאי שנפטר כשפרייס היה בן 4. אמו הייתה זמרת אופרה לשעבר ומשפחתו סבלה מעוני ומחסור בעקבות השפל הגדול. סיים תואר ראשון בכימיה במהלך לימודיו בתיכון ובשנת 1946 קיבל את תואר הדוקטורט שלו בכימיה מאוניברסיטת שיקגו. בשנת 1947 נשא לאישה את ג'וליה מדיאן אך הקשר לא עלה יפה ככל הנראה כיוון שפרייס היה אתאיסט ואילו ג'וליה הייתה קתולית אדוקה. בשנת 1955 הם התגרשו לאחר שנולדו להם שתי בנות. בשנים 1946–1948 עבד כמרצה לכימיה באוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן עבר לעבוד במעבדות בל והשתתף בפיתוח הטרנזיסטור. מאוחר יותר עבד במחקרים רפואיים באוניברסיטת מינסוטה והשתתף שם בפריצות דרך בחקר מחלות הכבד ופיתוח מיקרוסקופ פלואורסצנטי. בשנים 1961–1967 עבד ב-IBM בתפקיד זוטר יחסית בתחום העיבוד הגרפי ופיתח את תוכנת cad אך לא זכה לתמלוגים על כך. לאחר שגילה כי הוא חולה בסרטן בלוטת התריס עבר טיפולים קשים שהשאירו אותו נכה בצורה חלקית והוא לקה בדיכאון. במטרה להעניק לחייו ערך הוא החליט להקדיש את עצמו לפתרון תעלומה מדעית גדולה ולכן נסע לאנגליה על מנת לפתור בעיה שצ'ארלס דרווין הגדיר כ"החידה הגדולה מכולן" - בעיית האלטרואיזם והאבולוציה. בעקבות מאמר של ויליאם המילטון שעסק בברירת שארים ובלי שום הכשרה רשמית בנושאי גנטיקה או סטטיסטיקה ניסח פרייס את מה שמוכר כיום כ"משוואת פרייס". בשנת 1970 חווה פרייס התגלות דתית ובעקבותיה הפך לנוצרי אוונגליסט. בשנותיו האחרונות הקדיש עצמו לעזרה להומלסים. בשנת 1975 התאבד. אורן הרמן, "מחיר האלטרואיזם", ספרי עליית הגג, ינואר 2013 מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' רוברט פרייס בוויקישיתוף איילת שני, פרופ' אורן הרמן מאמין באמפתיה טהורה, באתר הארץ, 13 באפריל 2013 ״המדען שנכנע למשוואה שכתב״ - פרק על ג׳ורג׳ פרייס בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי ג'ורג' רוברט פרייס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סיליקון ואדי (סדרת טלוויזיה)

סיליקון ואדי היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בת עונה אחת, העוקבת אחר שישה יזמים במסעם לגייס כסף עבור ארבעה מיזמים שונים: אפליקציית FiddMe של יוסי תאגורי - רשת חברתית סביב עולם המסעדות, CureDiva של אפרת רומן - אתר אופנה לחולות בסרטן השד, Shop Rooster - אפליקציית הקופונים של נועם טויסטר ואלרן מלול-לוי ו Sleeve - רשת חברתית לסטודנטים של עידו וולף וברק איתן. במהלך ארבעת פרקי הסדרה מנסים היזמים הישראלים את מזלם בגיוס כספים והתמודדותם עם קשיים בהקמת המיזמים, תוך כדי הצגת העומס הנפשי והלחצים מהבית והמשפחה. הסדרה עלתה בשנת 2013, בערוץ yes דוקו. שם הסדרה, סיליקון ואדי, הוא כינוי סלנג לאזור המשתרע לאורך מישור החוף בישראל, והמתאפיין בריכוז צפוף של תעשיות היי-טק. פרק 1 - רודפים אחרי החלום פרק 2 - יוצאים לרחוב פרק 3 - תאגורי מקבל הצעה מפתיעה פרק 4 - אם יצליחו או ייכשלו סיליקון ואדי, באתר yes וואלה! ניר קיפניס, ‏מי שחלם, באתר גלובס, 27 בפברואר 2013 איילה פנייבסקי, עכבר העיר, "סיליקון ואדי" מציבה לנו מראה שחורה ומפחידה, באתר הארץ, 20 בפברואר 2013 גילי איזיקוביץ, סדרות הטלוויזיה החמות של השנה הקרובה, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2012
עמנואל אמבולה

עמנואל אמבולה (באנגלית: Emmanuel Mbola; נולד ב-10 במאי 1993) הוא כדורגלן זמבי המשחק בנקאנה בעמדת המגן השמאלי. אמבולה התחיל את הקריירה שלו במינינג ריינג'רס. בשנת 2008 הצטרף לזנאקו. בינואר 2009 הצטרף לפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית. ב-14 ביולי 2009 השתתף במשחק נגד דינמו זאגרב והפך לזמבי הראשון שמשחק במוקדמות ליגת האלופות. בעונתו הראשונה במועדון זכה בדאבל. בשנת 2010 היה מועמד לטוטנהאם הוטספר וארסנל אך המהלך לא יצא לפועל. בספטמבר 2010 בית הדין של פיפ"א ביטל את חוזהו של אמבולה בפיוניק משום שהוא חתם עליו בהיותו קטין, ולבסוף הוא חתם במזמבה. בפברואר 2012 הושאל לפורטו ושיחק בקבוצת המילואים. ב-2 בספטמבר 2013 חתם בהפועל רעננה. ב-13 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-4 נגד הפועל פתח תקווה, שבוע לאחר מכן הורחק בהפסד 2-0 נגד מכבי תל אביב. בעונת 2018/2019 חלה ירידה במעמדו, וב-17 בינואר 2019 אמבולה חתם בבני סכנין. ב-31 במרץ 2021, אמבולה חתם בנקאנה. ב-15 בנובמבר 2008 אמבולה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה נגד הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2010 והפך לשחקן השני הכי צעיר בתולדות המפעל, כאשר הוא היה בן 16 שנים ו-8 חודשים. פיוניק ירוואן אליפות ארמניה: 2009 הגביע הארמני: 2009 מזמבה ליגת העל של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל: 2019/2020 עמנואל אמבולה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עמנואל אמבולה, באתר Transfermarkt עמנואל אמבולה, באתר Soccerway עמנואל אמבולה, באתר WorldFootball.net עמנואל אמבולה, באתר National Football Teams עמנואל אמבולה, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏בא לעזור: עמנואל אמבולה חתם בבני סכנין, באתר ONE‏, 15 בינואר 2019
יורדן מינב

יורדן מילצ'ב מינב (בבולגרית: Йордан Милчев Минев; נולד ב-14 באוקטובר 1980) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת המגן. מינב התחיל את הקריירה שלו בהבאר פאזארדז'יק. בשנת 2001 עבר לבלאסטיטסה פטריץ'. בינואר 2004 חתם ברודופה סמוליאן בה שיחק עד סיום העונה. בשנת 2005 הוא הצטרף לבוטב פלובדיב. בינואר 2009 חתם בצסק"א סופיה. ב-23 במאי 2009 קיבל כרטיס צהוב שני נגד לוקומוטיב סופיה. במרץ 2011 שוחרר מצסק"א לאחר שלא זכה לדקות משחק וחזר לבוטב פלובדיב עד לסיום העונה. ב-30 במאי 2011 חתם בלודוגורץ ראזגרד. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי לודוגורץ נגד לוקומוטיב פלובדיב. כבר בעונתו הראשונה במועדון זכה באליפות ראשונה בקריירה שהייתה גם הראשונה של המועדון. ב-26 בספטמבר 2013 נטען כי לקח חומרים אסורים, אך בסופו של דבר החששות לא מומשו. ב-22 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בלודוגורץ בניצחון 0-1 נגד פ.צ. בזל. בקיץ 2017 חזר לקדנציה שנייה בבוטב פלובדיב. ב-19 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה בהפסד 6-1 נגד סרביה. באוקטובר 2011 חזר לנבחרת לאחר שלוש שנות היעדרות. לודוגורץ ראזגרד אליפות בולגריה: 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 הגביע הבולגרי: 2011/2012, 2013/2014 הסופר קאפ הבולגרי: 2012, 2014 יורדן מינב, באתר Transfermarkt יורדן מינב, באתר Soccerway יורדן מינב, באתר National Football Teams יורדן מינב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
המשלח (סדרת סרטים)

המשלח (בצרפתית: Le Transporteur) היא סדרת סרטי פעולה ומתח צרפתיים, על פי תסריט מאת לוק בסון. בטרילוגיה הראשונה כיכב ג'ייסון סטיית'האם כפרנק מרטין, נהג להשכיר ומשלח שכיר שמבצע שליחויות של כל דבר לכל מקום, מבלי לשאול שאלות ובתמורה למחיר הנכון. בנוסף לטרילוגיית הסרטים, הופקה סדרת טלוויזיה בת שתי עונות בכיכובו של כריס ואנס. סרט רביעי בסדרה, המהווה אתחול והתחלה של טרילוגיה חדשה, יצא ב-2015, בכיכובו של אד סקריין. תקציב טרילוגיית הסרטים הראשונה עמד על 83 מיליון דולרים, כששלושת הסרטים הראשונים הכניסו למעלה מ-238 מיליון דולרים. הסרט מגולל את סיפורו של פרנק מרטין, איש שתפקידו להעביר חבילות בלי לשאול שאלות. באחת מעבודותיו הוא צריך להעביר חבילה מאיש אמריקאי הידוע בכינוי "וול סטריט". לאחר שהוא שם לב שהחבילה זזה, הוא מסתכל פנימה,, בניגוד לכלל שקבע לעצמו, ומגלה בחורה קשורה. הסרט בוים על ידי לואי לטריה הצרפתי. סרט ההמשך ממשיך לגולל את הרפתקאותיו של פרנק מרטין, המשלח המקצועי, שנמצא כעת במיאמי. הוא מסתבך בפרשת חטיפת ילד, לאחר ש"חבילה" נוספת שהעביר מתגלה כחיה ונושמת. כשהוא מנסה להוכיח את חפותו על ידי חשיפת החוטף האמיתי, הוא נכנס עמוק לצרות מול קרטל הסמים של פלורידה. לואי לטרייה שב לביים את ג'ייסון סטאת'ם גם בסרט השני. בסרט השלישי בסדרה פרנק מרטין נשכר על ידי פושע גאון לצאת למשימה להעביר "חבילה". בחבילה נמצאת הפעם בתו החטופה של שר אוקראיני. עכשיו פרנק, שהוצמד אליו צמיד מעקב אלקטרוני, חייב להצליח במשימתו או שימות. את הסרט ביים אוליבייה מגטון. במהלך פסטיבל קאן בסתיו 2013, אולפני EuropaCorp האחראים להפקת סרטי "המשלח" הצהירו על כוונתם להפיק טרילוגיה חדשה בכיכובו של השחקן האנגלי אד סקרין. הטרילוגיה החדשה מופקת בשיתוף פעולה עם חברת Fundamental Films הסינית. על פי ההסכם עם החברה, לפחות הפקת אחד מן הסרטים תהיה בסין. סרט האתחול החדש בכיכובו של אד סקריין מתרחש במרסיי, צרפת. מפיצי הסרט בישראל בחרו להפיצו בשם המקור "טרנספורטר". את הסרט ביים קאמיל דלמארה. סדרת הטלוויזיה "המשלח: הסדרה" עלתה לשידור בערוץ RTL בגרמניה באוקטובר 2012 ובערוץ M6 בצרפת בדצמבר אותה שנה. לסדרה שתי עונות. את דמותו של פרנק מרטין מגלם כריס ואנס, לצד אנדריאה אוסוורט, שמגלמת סוכנת ביון אמריקאית שמאוהבת בו. השחקן הצרפתי פרנסואה ברליאן שגילם את המפקח טרקוני בטרילוגיית הסרטים הראשונה גילם את הדמות גם בסדרה. הסדרה מגוללת את המשך הרפתקאותיו של פרנק מרטין, מעביר סחורות ו"משלח" מקצוען, אשף נהיגה שמעביר כל דבר לכל מקום בלי שאלות ובמחיר הוגן וחי על פי שלושה חוקים, בלתי ניתנים להפרה. פרנק מרטין הוא הגיבור הראשי בסרטים ובסדרת הטלוויזיה והוא למעשה חייל לשעבר בכוחות המיוחדים. הרקע הצבאי שלו כלל מבצעים בסוריה, לבנון וסודאן. הוא פרש מהשירות הצבאי והפך לנהג פרטי המבצע שליחויות תמורת סכום הגון. פרנק מרטין מנהל את העסק שלו בהתאם לחוקים נוקשים שהוא בעצמו עיצב ולעולם אינו מפר אותם. לעולם אל תשנה את העסקה בלי שמות לעולם אל תפתח את החבילה בסדרת הטלוויזיה נוספו לשלושת החוקים גם חוק נוסף: "לעולם אל תבטיח הבטחה שאינך יכול לקיים". בנפרד מאלה, ישנם גם חוקי הרכב: "כבד את רכבו של אדם, והאדם יכבד אותך", "ברך את האדם", "חגורת בטיחות", "לעולם אל תשתה קפה ברכב" ו"אם תדאג לרכב, הרכב ידאג לך". פרנק מרטין נוהג במגוון כלי רכב, אך בעיקר דגמי BMW מסדרת 7, דגם מרצדס בנץ E38, אאודי A8 ואף רכב למבורגיני מורצ'יילאגו. אתר האינטרנט הרשמי של המשלח ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.