laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גיבתון לפלנד

גיבתון לפלנד (שם מדעי: Calcarius lapponicus) הוא מין של ציפור שיר החי באזור הארקטי ונודד בחורף דרומה. הוא שייך למשפחת הגיבתוניים אך לעיתים משייכים אותו גם למשפחת הקלקרידיים. זוהי ציפור גדולה יחסית למשפחתה ובעלת מקור חזק היכול לפצח זרעים בצבע צהוב. בקיץ לזכרים יש פנים שחורות מוקפות פס לבן עם "זקן" מתחת למקור ועורפם כתום. הנקבות לעומתם נשארות לבנות מנוקדות כמו בצבעי החורף. גם לזכרים צבע גוף דומה עם גב שחור-לבן מפוספס. אורכם הממוצע 25-28 ס"מ ומשקלם עד 25 גרם. הגיבתונים חיים בטבע באירופה ואסיה הארקטיות וכן בצפון קנדה וארצות הברית, ובחורף נודד דרומה לארצות הברית המרכזית, ערבות רוסיה ובאירופה לאזור דרום סקנדינביה עד לשוודיה, בריטניה ודנמרק. מזונו של הגיבתון בחורף הוא זרעים שהוא מסוגל לפצח ובקיץ הוא אוכל חרקים שונים שחזרו לפעילות בסוף החורף. הוא אוכל אותם בעיקר מבין הפרחים בהם הם מחטטים בקיץ. מדיה וקבצים בנושא גיבתון לפלנד בוויקישיתוף גיבתון לפלנד, באתר ITIS (באנגלית) גיבתון לפלנד, באתר NCBI (באנגלית) גיבתון לפלנד, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גיבתון לפלנד, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) גיבתון לפלנד, באתר GBIF (באנגלית) גיבתון לפלנד באתר הרשימה האדומה של IUCN
מריאמפולה (מחוז משנה)

מריאמפולה (בליטאית: Marijampolės savivaldybė) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא. מחוז המשנה נמצא בשטח סובאלקיה ההיסטורית ומבחינה מנהלית הוא מחוז משנה של מחוז מריאמפולה. המחוז הוא אזור בדרום מערב ליטא הגובל בפולין ובאזור קלינינגרד. הוא שוכן על ציר 'דרך בולטיצה', אחד מצירי המעבר העיקריים של ליטא, ומחבר בין המדינות הבלטיות למערב אירופה. קצת יותר מ-5% מאוכלוסיית המדינה גרים באזור זה, בו יש ענפי מסחר ותחבורה מפותחים. התוצר לנפש של האזור בשנת 2016 הסתכם בכ-59% מהממוצע הארצי, אולם שיעור האבטלה (10.4%) היה מעל הממוצע הארצי (7.9%). מחוז-משנה מריאמפולה משתרע על פני 755 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, 58,714 איש. העיר מריאמפולה היא הגדולה ביותר במחוז-המשנה ובה גרים מרבית תושביו, היא משמשת כמרכז המנהלי שלו ושל מחוז מריאמפולה כולו. מלבד בירת המחוז מריאמפולה ישנן במחוז המשנה שש עיירות: דאוקשיאי, גודליאי, איגלישקיליאי, ליודבינבס, ססנבה ושונסקאי; ו-276 כפרים קטנים וחוות. מדיה וקבצים בנושא מריאמפולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מריאמפולה (בליטאית) נתונים על מחוז-המשנה באתר ממשלתי ליטאי (באנגלית) Marijampolė County, Lithuania, In my region
סיטויין

סיטויין (Sittuyin) הוא הגרסה הבורמזית למשחק השחמט. שניהם, לצד משחקי השוגי, שיאנג-צ'י, מקרוק וגאנגי, הם נגזרות של המשחק ההודי העתיק צ'טורנגה. כיום המשחק אינו נפוץ, אך הוא עדיין משוחק במחוזות הצפוניים של בורמה. פירוש שם המשחק הוא "הצגה של הצבא". מטרת המשחק, כמו בכל גרסאות הצ'טורנגה, היא לגרום לכך שהמלך יהיה מאוים (בסכנת שבייה) ולא יוכל לצאת ממנה. גרימת מצב בו אין ליריב מהלך לעשות בתורו (למעט ניצחון) הוא אסור. הכלים זהים לכלים בשאתראנג', ותנועותיהם זהות (למעט הפיל, שזז צעד אחד באלכסון או אחד קדימה, כמו הפיל במאקרוק ואוק צ'אטראנג וגנרל הכסף בכל גרסאות שוגי). הנחת הכלים, לעומת זאת, היא שונה: בהתחלה הרגלים מונחים על הערוגות 3א-ד וערוגות 4ה-ח (לבן) ו-6ה-ח ומשבצות 5א-ד (שחור). הלבן מניח את כליו מאחורי חייליו (על ערוגות 3ה-ח ושורות 1 ו-2) בכל דרך שהוא רוצה, אחריו השחור עושה את אותו הדבר (על ערוגות 6ה-ח ושורות 7-8). מהפינה השמאלית העליונה ועד הימנית התחתונה מתוח אלכסון, וכנ"ל לגבי הפינה הימנית העליונה ועד השמאלית התחתונה. כאשר חייל מגיע למשבצת דרכה עובר אחד מאלכסונים אלה יכול לקבל קידום ולהפוך לפֶרְז (ראו ערך שאתראנג') (נקרא "גנרל" במשחק זה). אם הוא עובר את הערוגה הזו, אין ביכולתו לקבל קידום. כאשר הוא מגיע לשורה האחרונה – הוא משותק. לשחקן ניתן לקדם את הרגלי שלו רק אם הפרז שלו נשבה. מדיה וקבצים בנושא סיטויין בוויקישיתוף האנס ל. בולדנדר, סיטויין ז'אן-לואי קאזוֹ, סיטויין, השחמט הבורמזי ד"ר פיטר ניקולאוס, שחמט בורמזי מסורתי
מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים

מוזיאון הרכב והטכנולוגיה (בגרמנית: Auto- und Technikmuseum Sinsheim) בזינסהיים, מדינת באדן-וירטמברג, גרמניה, הוא מוזיאון המתמקד בהיסטוריית הרכב, המנועים ומכיל מוצגים מעולם התעופה, הרכבות וההתפתחויות הטכנולוגיות. המוזיאון נפתח בשנת 1981 והוא נחשב למוזיאון הפרטי הגדול באירופה. המוזיאון מכיל למעלה מ-3,000 מוצגים ושטחו הוא כ- 50,000 מטרים רבועים. המוזיאון פתוח 365 ימים בשנה ומבקרים בו כמיליון איש כל שנה. בין תצוגותיו הבולטות ניתן למנות את מטוס העל קולי המסחרי קונקורד, ששירת בעברו באייר פראנס, וכן את הדגם היחיד של המטוס העל-קולי הרוסי טופולב 144 הנמצא בתצוגה ציבורית ונגיש לקהל הרחב. דגם הטופולב נרכש על ידי המוזיאון בשנת 2001 והועבר בחלקים למוזיאון, שם הורכב מחדש על גבי סטנד ייעודי, לצד הקונקורד. זהו המקום היחיד בעולם בו מוצגים הקונקורד והטופולב זה לצד זה. בנוסף לשני מטוסים אלה, מוצגים במוזיאון דגמים בולטים נוספים של מטוסים אזרחיים וצבאיים. במוזיאון שלל מוצגים מהיסטוריית הרכב, החל מהדגמים הראשונים שיוצרו על ידי קרל בנץ וגוטליב דיימלר במאה ה-19. בין האוספים הבולטים במוזיאון קיים אוסף מכוניות קלאסיות מתוצרת מרצדס ומייבאך, אוסף מכוניות מרוץ ופורמולה 1, אשר גולת הכותרת שלו היא הדגם היחיד של המכונית הרקטית Blue Flame (להבה כחולה) אשר החזיקה בשיא מהירות של 1001 קמ"ש בין השנים 1970-1983. אולם ייעודי מוקדש במוזיאון לתעשיית הרכב האמריקנית של שנות ה-50, וכן תצוגה של כלי רכב צבאיים משתי מלחמות העולם. בנוסף מכיל המוזיאון אולם מוצגים המוקדש לקטרים, שלל אופנועים, טרקטורים, מכונות תעשייה, תצוגות של מכונות אורקסטריון ותיבות מוזיקליות הפועלות על קיטור ופזורות ברחבי המוזיאון וכן מוצגים ייחודיים נוספים. ב-1996 הוקם בשטח המוזיאון אולם ה-IMAX הראשון בגרמניה, וכשנתיים לאחר מכן הופק סרט תלת מימד המוצג מאז למבקרים. כ-40 קילומטרים מהמוזיאון בזינסהיים, הוקם ב-1991 מוזיאון משנה בעיר שפייר, מדינת ריינלנד-פפאלץ, אשר קיבל את השם המוזיאון הטכני בשפייר. שני המוזיאונים מנוהלים על ידי גוף יחיד. המוזיאון הטכני בשפייר מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון הרכב והטכנולוגיה בזינסהיים, ברשת החברתית אינסטגרם
סמואל אונטרמאייר

סמואל אונטרמאייר (באנגלית: Samuel Untermyer;‏ 6 במרץ 1858 – 16 במרץ 1940) היה עורך דין יהודי-אמריקאי ופעיל ציוני. נולד בלינצ'בורג שבמדינת וירג'יניה בשנת 1858 להורים ממוצא יהודי-גרמני, ולאחר מות אביו, עברה משפחתו לניו יורק. למד משפטים באוניברסיטת קולומביה, והתמחה בדיני חברות. הפעיל משרד לעריכת דין בניו יורק עם אחיו הצעיר מוריס, ועם אחיו למחצה רנדולף גוגנהיים. מאוחר יותר הצטרף אליהם לואי מרשל. ניהל תיקים משפטיים מגוונים, ובהם תביעות מתוקשרות רבות, כגון זו בה תבע הרמן ברנשטיין את הנרי פורד בגין הפצת עותקים של הפרוטוקולים של זקני ציון בשנת 1921. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כיועץ למשרד האוצר האמריקאי בנושא דיני מיסים. היה פעיל של המפלגה הדמוקרטית, ונודע כתומך נלהב של וודרו ווילסון. כמו כן, היה פעיל ציוני, ושימש כנשיא קרן היסוד. נפטר בקליפורניה בשנת 1940. על אדמות שרכש במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק הוקמו לאחר מותו גנים שנקראו על שמו ("Untermyer Park"). מדיה וקבצים בנושא סמואל אונטרמאייר בוויקישיתוף Untermyer Fountain, Central Park(הקישור אינו פעיל) Home page of the Untermyer Gardens Conservancy The Columbia Encyclopedia, 6th ed סמואל אונטרמאייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ונדיצרטופס

ונדיצרטופס (שם מדעי: Wendiceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים. שחי באמריקה הצפונית בקרטיקון עליון, כ-78 מיליון שנה לפני זמננו. הוא נתגלה בדרום אלברטה בקנדה. הוונדיצרטופס היה דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים. הוא היה בעל אגן דמוי עוף והלך על כל ארבע רגליו. ראשו היה גדול ועוטר בעטרה (frill) בעלת "חלונות" בעצם שכוסו בעור. מהקצה העליון בלטו זיזים וקרסים קצרים שהתעקלו כלפי מטה, והשוו לעטרה מראה מסולסל. עיטורי העטרה שלו כנראה שימשו לצרכים חברתיים. משערים שלוונדיצרטופס היו 3 קרניים: 2 קרני גבה בינוניות וקרן אף צרה דמוית להב. במאובנים שנמצאו חלק גדול מהגולגולת לא נשמר, כולל הקרניים. עם זאת, כן נשמר חלק קטן מקרן האף. אורכו היה כ-6 מטר ומשקלו למעלה טון. הוונדיצרטופס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה. פיו, שהיה מצויד במקור חזק ובסוללת שיניים חותכות, יכול היה לטפל גם בצמחייה קשה. בקדם הלסת העליונה (premaxilla) היו 26 שקעי שיניים, כאשר בכל שקע עמוד של מספר שיניים הנמצאות זו מעל זו, כאשר רק השן העליונה משתתפת בלעיסה והשיניים שמתחת מחליפות אותה כאשר היא נשחקת ונושרת. הוונדיצרטופס היה שייך לתת-משפחת הצנטרוזאורים והיה צנטרוזאורי פרימיטיבי וקדום יחסית. הוא חי כ-79 מיליון שנה לפני זמננו, בגיל הקמפן (קרטיקון עליון). ונדיצרטופס נתגלה לראשונה ב-2010 בדרום אלברטה שבקנדה על ידי ציידת המאובנים ונדי סלובודה (Wendy Sloboda). הוא תואר ב-2015 ונקרא על שמה. שם המין pinhornensis הוא על שם שמורת פינהורן בה נתגלה. באתר נתגלו כ-200 עצמאות מאובנות של ונדיצרטופס שהרכיבו 4 פרטים: 3 בוגרים וצעיר. מדיה וקבצים בנושא ונדיצרטופס בוויקישיתוף ונדיצרטופס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) New 'Wendy' Dino Had Curls and Frills, חדשות Discovery,‏ 8 ביולי 2015 אוונס וריאן, Cranial Anatomy of Wendiceratops pinhornensis gen. et sp. nov., a Centrosaurine Ceratopsid (Dinosauria: Ornithischia) from the Oldman Formation (Campanian), Alberta, Canada, and the Evolution of Ceratopsid Nasal Ornamentation (המאמר המדעי שבו תואר לראשונה ונדיצרטופס), באתר PLOS ONE,‏ 8 ביולי 2015
איביזה (סרט)

איביזה הוא סרט קומדיה ישראלי אשר יצא לאקרנים ביולי 2015 בבימויו של שי כנות, על פי תסריטו של חיים ברבי, ובכיכובם של מאור שוויצר, עופר חיון, מעיין בלום, דר זוזובסקי, דביר בנדק ועוד. ים (מאור שוויצר) הוא כבר בן 23 אך עדיין לא מרגיש שהגיע הזמן לתפוס כיוון בחייו. זה לא דחוף במיוחד כשלא חסר לו כלום ומשפחתו עשירה. יום בהיר אחד החיים מאלצים אותו לקחת יוזמה כאשר אחיו הצעיר נפצע בתאונת גלישה ואביו (אבי קושניר) הקשוח מאלץ אותו לשלם על הניתוח. יחד עם שני חבריו הקרובים, דניאל (עופר חיון) האינטרסנט הדורסני, וערן (מעיין בלום) השמנמן החרמן, ים טס לאיביזה במרדף אחר 150,000 דולר בתחרות גלישה מקומית. במהלך התחרויות החבורה מסתבכת עם דודו של ים, מאפיונר בשם ג'וש (עיוות של שמו המקורי יהושע), שאף על פי שבהתחלה נראה נחמד, מתגלה כמרושע ביותר שרוצה לגנוב יהלומים. הסרט זכה לביקורות קשות ממרבית מבקרי הקולנוע בישראל. בתוכנית לסיכום שנת תשע"ה בקולנוע הישראלי ששודרה בערוץ הראשון הכתירו המבקרים אלברט גבאי ושמוליק דובדבני את איביזה כסרט הישראלי הגרוע ביותר לשנה זו. דובדבני אף הגדיל ואמר כי "איביזה הוא לא רק הסרט הישראלי הגרוע ביותר שראיתי השנה. לדעתי, הוא אחד הסרטים הישראלים הגרועים שנעשו". למרות הביקורות השליליות הרבות, הסרט "איביזה" הצליח בקופות: על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה כ-100,000 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ. "איביזה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איביזה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "איביזה", באתר אידיבי "איביזה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "איביזה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עברי לידר שר "איביזה": צפו בקליפ הרשמי שמלווה את "איביזה", באתר וואלה, 13 ביולי 2015 אמיר בוגן, אי של אי יציבות: שי כנות על "איביזה", באתר ynet, 23 ביולי 2015 הערוץ הראשון, תוכנית לסיכום שנת תשע"ה בקולנוע הישראלי, 15 בספטמבר 2015 ביקורות: אבי קורניק, ‏"הסרט איביזה הוא אסקימו לימון הדור הבא", באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2015 שמוליק דובדבני, "איביזה": זהירות, מחלטרים על חשבונכם, באתר ynet, 12 ביולי 2015 דורון פישלר‏, שתי דקות מנתב"ג: "איביזה" יגרום לכם להרגיש שאתם ביבנה, באתר וואלה, 14 ביולי 2015 על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק".
דוגלאס פריירה

דוגלאס פריירה דוס סנטוס (בפורטוגזית: Douglas Pereira dos Santos, נולד ב־6 באוגוסט 1990) הידוע בשם דוגלאס, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת המגן הימני בבשיקטש. דוגלאס נולד בגויאס. דוגלאס הצטרף למחלקת הנוער של גויאס בשנת 2002 בגיל 12 וקודם לקבוצה הבוגרת ב־2009. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב־20 ביוני 2009 בתיקו 2-2 נגד גרמיו. הוא סיים את העונה עם 14 הופעות ובמקום ה־9. ב־11 בפברואר 2012, דוגלאס הצטרף לשלוש שנים לסאו פאולו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב־6 ביוני 2012, בהפסד 1-0 לאינטרנסיונל. הוא הבקיע את השער הראשון שלו במדי הקבוצה ב־14 באוקטובר בניצחון 2-0 נגד פיגיירנסה. דוגלאס שיחק בקביעות ב־2013 וסיים עם 26 הופעות ושער. ב־26 באוגוסט 2014, דוגלאס סיכם לחמש שנים בברצלונה וקבוצתו קיבלה 4 מיליון אירו ובהמשך עוד 1.5. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב־24 בספטמבר בתיקו 0-0 מול מאלגה. ב־26 באוגוסט 2016 הושאל דוגלאס לעונה אחת לספורטינג חיחון. ב־30 באוגוסט 2017 הושאל לבנפיקה ליסבון. ב־23 ביולי 2018 הושאל דוגלאס לעונה אחת לסיוואספור. ב־27 ביולי 2019 חתם לשלוש שנים בבשיקטש. דוגלאס שיחק בנבחרת ברזיל עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה עד גיל 20 2009, ואליפות העולם בכדורגל עד גיל 20 2009. נכון ל־20 ביוני 2015 גויאס אליפות גויאס: 2009 סאו פאולו גביע סודאמריקנה: 2012 גביע אוסביו: 2013 גביע רקופה סודאמריקנה: סגנית 2013 גביע בנק סורוגה: סגנית 2013 ברצלונה אליפות ספרד: 2014/15 ,2015/16 גביע המלך הספרדי: 2014/15, 2015/16 ליגת האלופות: 2014/15 הסופר קאפ האירופי: 2015 אליפות העולם לקבוצות: 2015 הסופר קאפ הספרדי: 2016 מדיה וקבצים בנושא דוגלאס פריירה בוויקישיתוף דוגלאס פריירה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דוגלאס פריירה, ברשת החברתית אינסטגרם דוגלאס פריירה, באתר Transfermarkt דוגלאס פריירה, באתר Soccerway דוגלאס פריירה, באתר BDFutbol דוגלאס פריירה, באתר WorldFootball.net דוגלאס פריירה, באתר FootballDatabase.eu דוגלאס באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה
אהרון שפירו

אהרון לילנד שפירו (באנגלית: Aaron Leland Sapiro;‏ 1884 – 1959) היה עורך דין יהודי-אמריקאי. נולד באוקלנד (קליפורניה) בשנת 1884 למשפחה יהודית. למד משפטים והתמחה בדיני חברות. כעורך דין נתן ייעוץ משפטי להקמת תאגידים חקלאיים, וגיבש מתווה לייעול תהליך מכירת תוצרת חקלאית בארצות הברית, בעיקר בקליפורניה, אשר אומץ על ידי האגודה האמריקאית לשיווק תוצרת חקלאית. המתווה שיזם שפירו, שכונה "תוכנית שפירו" או "תוכנית קליפורניה", הופעל בסופו של דבר על ידי קרוב למיליון חקלאים ברחבי ארצות הברית, ושפירו תואר בעיתון הניו יורק טיימס כ"מנהיג המהפכה החקלאית הגדולה ביותר בזמן המודרני". כאשר פרסם הנרי פורד את ספרו האנטישמי "היהודי הבינלאומי", בו יוחד פרק ל"השתלטות היהודים על התוצרת החקלאית בארצות הברית" תוך התמקדות בפועלו של שפירו, תבע שפירו את פורד על לשון הרע, והאחרון נאלץ לפרסם התנצלות על הערותיו בספר באמצעות לואי מרשל. נפטר בקליפורניה בשנת 1959. Aaron Sapiro - Cooperative Hall of Fame אהרון שפירו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) http://www.stockmaven.com/logsdon99_O.htm Stock Maven - Business and the Holocaust - Power, Ignorance, and Anti-Semitism: Henry Ford and His War on Jews by Jonathan R. Logsdon
שקנאי אמריקני

שקנאי אמריקני (שם מדעי: Pelecanus erythrorhynchos) הוא מין של שקנאי גדול ואחד משני השקנאים החיים באמריקה, יחד עם שקנאי חום. הוא חי בעיקר במרכז ארצות הברית ובדרום קנדה ודרומה לאורך החופים עד למקסיקו ומרכז אמריקה. זהו שקנאי גדול ואחד מהגדולים בעופות אמריקה, קטן רק ממיני הברבורים הגדולים כמו ברבור מחצצר וכן מהמין הנדיר קונדור קליפורני. אורכו הממוצע 130-180 ס"מ, אורך המקור 29-39 ס"מ אצל זכרים, ו-26 עד 36 ס"מ אצל נקבות; מוטת הכנפיים היא כ-240-300 ס"מ. עם כנפיו הגדולות הוא מסוגל לדאות ולהשתמש במעט מאוד אנרגיה. בהרבה מקרים הם דואים בחבורות שסופגות אוויר חם מכנפי חבריהם. משקלם מגיע 3.5-13 ק"ג, אך בדרך כלל באזור 9 ק"ג. הזכרים גדולים מהנקבות. השקנאי יכול לחיות בטבע מעל 16 שנה. השיא שלהם בשבי הוא 34 שנה. השקנאי אינו צולל כמו השקנאי החום לטרפו, אלא רק מפני המים. כרוב השקנאים, ניזון בעיקר מדגים והמיוחד מיני הקרפיון השונים, הסוג Perch, סלמונים שונים ולעיתים גם סרטנים ודו-חיים קטנים. הם אוכלים לפעמים נבלות של חיות שטבעו ואף חוטפים מזון מעופות מים אחרים כמו אנפות. הם חיים בעיקר בביצות ובנהרות איטיים, אך גם באגמים קרים ואפילו בחופים או במים מליחים שונים. הם מקננים בחבורות גדולות ליד מקווי מים גדולים ואגמים כמו באיים בנהר סלאב שבין אלברטה לטריטוריות הצפון מערביות, שם מקננים יותר מ 10% מהאוכלוסייה. לשקנאי בוגר יש מעט טורפים, עקב הימצאותם באוויר או במים הרחק מהישג ידיהם. בעונת הקינון הם בוחרים איים לקנן בהם ורק טורפים מעטים כמו שועלים והקויוט יכולים לתפוס אותם. השקנאים הקטנים והביצים פגיעים הרבה יותר לשחפים, עורבים, עופות דורסים וראקונים. השקנאי יכול להשתמש במקור כדי להדוף את היריבים, אך הוא יעדיף לעוף הרחק. מדיה וקבצים בנושא שקנאי אמריקני בוויקישיתוף שקנאי אמריקני, באתר ITIS (באנגלית) שקנאי אמריקני, באתר NCBI (באנגלית) שקנאי אמריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שקנאי אמריקני, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) שקנאי אמריקני, באתר GBIF (באנגלית) שקנאי אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
אפקט מאדים

אפקט מאדים או אפקט מארס (בצרפתית: Effet Mars) הוא מתאם סטטיסטי לכאורה בין ההצלחה האתלטית לבין מיקום כוכב הלכת מאדים ביחס לאופק בזמן ומקום הלידה של הנבדק. ממצא שנוי במחלוקת זה, התומך לכאורה בטענות לתקפות כלשהי של טיעוני האסטרולוגיה, דווח לראשונה בידי הפסיכולוג וה"נאו-אסטרולוג" הצרפתי מישל גוקלן (Gauquelin) (צר'), שהתפרסם בשל ספרו בנושא זה " L'influence des astres" (השפעת הכוכבים, 1955). לפי גוקלן, ישנה מובהקות סטטיסטית ללידת אלופי ספורט רק לאחר שמאדים מגיע לשיאו ביחס לאופק. ממצאים אלו התקבלו בידי הפסיכולוג והסטטיסטיקאי הבולט הנס אייזנק ואחרים, אך מאוחר יותר פורסמו מחקרים המסבירים הטיות אפשריות שגרמו לדחיית נתונים לא-מתאימים מהמדגם, והכשלת הבדיקה הסטטיסטית. רן לוי, אפקט מרס – האם יש אמת באסטרולוגיה?, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו) גלעד דיאמנט, אסטרולוגיה במבחן V – ממצאיו של גדול חוקרי האסטרולוגיה, באתר הידען, 18 בדצמבר 2011 צבי ינאי, ‏על אסטרולוגיה ועל מדע גבולי, מחשבות 52, נובמבר 1983, עמ' 20–27 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לורה קרמייקל

לורה אליזבת קרמייקל (באנגלית: Laura Elizabeth Carmichael; נולדה ב-18 ביולי 1986) היא שחקנית אנגלייה. ידועה ביותר בזכות תפקידה כליידי אדית קרולי בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון". קרמייקל נולדה בסאות'המפטון שבמחוז המפשייר באנגליה, בתם של שרה, ואנדי קרמייקל העוסק בייעוץ תוכנה. אחד מאבות אבותיה היה הטייס נורמן בלקברן. היא למדה בבית הספר "שירלי", בבית הספר "מאונטבאטן" וב"פיטר סימונדס קולג'". ב-2007 סיימה את לימודיה בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק תיאטר סקול". היא הופיעה בטלוויזיה כליידי אדית קרולי בסדרת הדרמה "אחוזת דאונטון". קרמייקל חברה בקבוצת השחקנים "The Fitzrovia Radio Hour". הופעת הבכורה שלה בתיאטרון בווסט אנד הייתה באוקטובר 2012 במחזה "הדוד וניה" לצידם של אנה פריל וסמואל וסט. החל מ-2018 היא מקיימת מערכת יחסים עם השחקן מייקל סי פוקס שכיכב לצדה בסדרה "אחוזת דאונטון". מדיה וקבצים בנושא לורה קרמייקל בוויקישיתוף לורה קרמייקל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לורה קרמייקל, ברשת החברתית אינסטגרם לורה קרמייקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורה קרמייקל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לורה קרמייקל, באתר AllMovie (באנגלית) לורה קרמייקל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לורה קרמייקל, באתר Metacritic (באנגלית) לורה קרמייקל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ראיון ב-NYTimes, ינואר 2016 "Laura Carmichael". TVGuide.com. נבדק ב-12 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Downton Abbey's girls: On screen they play the Earl's daughters, each with a secret to hide, but what are the dramas that lie in their own family histories?", Mail Online; accessed April 4, 2014. "Downton Abbey: Laura Carmichael on Lady Edith". Radio Times. 29 באוקטובר 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Downton Abbey Star Laura Carmichael Joins Cast of West End's Uncle Vanya". Playbill. 31 באוגוסט 2012. {{cite news}}: (עזרה)
מחוזות אורגון

מדינת אורגון שבארצות הברית מחולקת ל-36 מחוזות. הגדול שבמחוזות אורגון הוא מחוז הרני (26,250 קמ"ר), והקטן שבהם הוא מחוז מולטנומה (1,130 קמ"ר). מחוז מולטנומה הוא גם המחוז המאוכלס ביותר (כ-756,530 תושבים), ובו שוכנת גם פורטלנד, העיר המאוכלסת ביותר במדינה. המחוז הדליל ביותר באוכלוסייה הוא מחוז וילר עם 1,430 תושבים. ל-15 מחוזות יש שם ייחודי בעוד ששמותיהם של 21 המחוזות האחרים קיימים גם כשמות מחוזות במדינות אחרות. חוקת אורגון אינה כוללת התייחסות מפורשת לקיום מושב מחוז כמקובל במדינות אחרות. סעיף שש בחוקה המכסה את נושא ה"המחלקה האדמיניסטרטיבית" של מדינת אורגון מציין בפשטות: ”כל מחוז וכל מנהלי המחוז ימלאו את חובותיהם ויקימו את משרדיהם הרלוונטיים במקומות כפי שיקבע בחוק”. הטבלה שלהלן ממוינת על פי שם המחוז באנגלית. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות אורגון בוויקישיתוף Oregon Historical County Records Guide Article VI of the Constitution of Oregon Population Estimates for Oregon and Counties Oregon Blue Book
פירה

האם התכוונתם ל... פירה - מחית תפוחי אדמה מחית – מחית (פּירֶה, מצרפתית: Purée) היא מאכל המתקבל ממעיכת ירקות מבושלים או פירות. פירה (דמות מיתולוגית) – דמות במיתולוגיה היוונית פירה (עיר) – עיר הבירה של האי סנטוריני פרנסואה פירה – היסטוריון צרפתי פיר פרה (פירושונים)
אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב"

אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב" (בלוקסמבורגית: Gëlle Fra) נמצאת במרכז העיר לוקסמבורג לזכר חיילי לוקסמבורג שנפלו בשתי מלחמות העולם ובמלחמת קוריאה. האנדרטה נמצאת בכיכר הקונסטיטוציה במרכז העיר לוקסמבורג. היא מורכבת מאובליסק שחם בגובה 21 מטר שבראשו פסל ברונזה מוזהב של "גברת הזהב". פסל זה מייצג את מלכת החירות (בלוקסמבורגית - Friddenskinnigin) המחזיקה זר של עלי דפנה ומתכוונת להניחו על ראש האומה. בבסיס האנדרטה יש שתי דמויות מברונזה. אחת מתארת חייל שוכב מת והשנייה היא חברו החייל המתאבל עליו. בצד הימני של הבסיס חקוקים דבריו של המרשל פרדיננד פוש המשבח את גבורתם של החיילים הלוקסמבורגים במלחמת העולם הראשונה ובצד השני - דברי שבח של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג לנופלים הלוקסמבורגים במלחמת העולם השנייה (1945). הפסלים הם של הפסל הלוקסמבורגי Claus Cito (1882–1965). האנדרטה נחנכה ב-מאי 1923 והייתה מוקדשת אז לחללי מלחמת העולם הראשונה בלבד. לוקסמבורג סבלה מהיותה ממוקמת בין פרוסיה (ולאחר מכן גרמניה) לבין צרפת. הסכם לונדון (1867) קבע שלוקסמבורג תהיה נייטרלית תמורת פירוק המבצר החזק שבה שכונה "גיברלטר של הצפון". גרמניה הפרה את הנייטרליות של לוקסמבורג בשתי מלחמות העולם. במלחמת העולם הראשונה נכבשה לוקסמבורג על ידי צבא הקיסרות הגרמנית. כמה אלפי לוקסמבורגים ברחו לצרפת מתוכם 3700 הצטרפו לצבא הצרפתי ומהם כ-2000 נהרגו בקרבות שונים כמפורט באנדרטה. גם במלחמת העולם השנייה הופרה הנייטרליות של לוקסמבורג על ידי גרמניה. גם אז נמלטו אלפי לוקסמבורגים והצטרפו לכוחות בעלות הברית ונלחמו במקומות שונים כפי שמפורט באנדרטה. ב-21 באוקטובר 1940 הגרמנים פירקו את האנדרטה שהייתה למורת רוחם. לאחר המלחמה נמצאו חלקים ממנה אבל פסל גברת הזהב נמצא רק ב-1980 ליד אצטדיון הכדורגל הלאומי. הפסל שוקם וב-23 ביוני 1985 נחנכה האנדרטה המשוקמת בטקס לאומי על ידי ז'אן, הדוכס הגדול מלוקסמבורג. לאחר המלחמה החליטה לוקסמבורג להפסיק להיות נייטרלית והצטרפה לאו"ם ולנאט"ו. חייליה השתתפו במלחמת קוריאה כמפורט באנדרטה. ב-2001 יצרה הפסלת הקרואטית Sanja Iveković פסל הנראה כהעתק של גברת הזהב וקראה לו "גברת רוזה של לוקסמבורג". הפסל הוצב לא רחוק מהאנדרטה אבל בגלל מחאות רבות הוא הועבר למוזיאון לאומנות מודרנית בלוקסמבורג. דברי שבח של המרשל פוש על החיילים הלוקסמבורגים במלחמת העולם הראשונה דברי הדוכסית הגדולה שרלוט על החיילים הלוקסמבורגים (1945) פירוט הקרבות בהם השתתפו החיילים - מתנדבים הלוקסמבורגים בשתי מלחמות העולם ובמלחמת קוריאה מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הזיכרון "גברת הזהב" בוויקישיתוף גברות הזהב של לוקסמבורג
יוג'ין מאייר

יוג'ין יצחק מאייר (באנגלית: Eugene Isaac Meyer;‏ 31 באוקטובר 1875 – 17 ביולי 1959) היה כלכלן יהודי-אמריקאי, יושב ראש הפדרל רזרב והנשיא הראשון של הבנק העולמי. מאייר נולד בלוס אנג'לס להורים ממוצא יהודי-צרפתי. למד באוניברסיטת ייל, והחל לעבוד בחברת הייעוץ הפיננסי Lazard, בה אביו היה שותף. משנת 1901 עבד באופן עצמאי בבורסת ניו יורק. בזמן מלחמת העולם הראשונה הועסק על ידי ממשלו של הנשיא וודרו וילסון כראש התאגיד למימון המלחמה. בשנת 1930 מונה על ידי הנשיא הרברט הובר לתפקיד יושב ראש הפדרל ריזרב (החמישי המספר), בו כיהן עד שנת 1933, תוך התמודדות עם השלכות השפל הגדול של שנת 1929. בשנת 1933 רכש את עיתון הוושינגטון פוסט שנקלע לחדלות פרעון, ושיקם את מעמדו. בשנת 1946, בגיל 70, מונה על ידי הנשיא טרומן לתפקיד הנשיא (הראשון) של הבנק העולמי, בו כיהן כחצי שנה. חזר לנהל את חברת וושינגטון פוסט עד מותו בשנת 1959. מדיה וקבצים בנושא יוג'ין מאייר בוויקישיתוף Biography of Eugene Meyer (website) Statements and Speeches of Eugene Meyer יוג'ין מאייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לא

לא היא מילת שלילה. האם התכוונתם ל... לא (לוגיקה) (גם "NOT" ו"שלילה") – קשר לוגי המתאר שלילה, משמש בלוגיקה מתמטית ובאלגברה בוליאנית לא (סרט קולנוע) (No) – סרט קולנוע צ'יליאני מ-2012, על משאל העם ב-1988 שבו התנגדו האזרחים להארכת שלטון הרודן פִּינוֹשֶׁה "יום הלא" – יום האוֹחִי, חג לאומי יווני המציין את סירוב ראש ממשלת יוון מֶטָאקְסָס ב-1940 לאולטימטום של מוּסוֹלִינִי לכניסת חיילים איטלקיים ליוון ל"א (קרי לָמֶד-אָלֶף) – לוחמה אלקטרונית, שיטות ואמצעים לפגיעה במערכות אלקטרוניות של האויב (תקשורת, מכ"ם ואחרות) לא (להקה) – הרכב אקוסטי המנגן שירים שנכתבו והולחנו על ידי גיא שמי לו (פירושונים) לאו (פירושונים) כן (פירושונים)
אנפה שחורת-ראש

אנפה שחורת-ראש (שם מדעי: Ardea melanocephala) היא מין של אנפה מהסוג אנפה, שמצויה באפריקה שמדרום לסהרה ובמדגסקר. מין זה יציב (לא נודד) ברוב המקרים, אך ישנן אוכלוסיות שעפות לאזורים צפוניים יותר של אפריקה בעונה הגשומה. האנפה מחפשת את מזונה במקווי מים, וניזונה מדגים ומצפרדעים, שאותם היא משפדת על מקורה החד. לעיתים היא ניזונה גם מבעלי חיים יבשתיים, כמו חרקים גדולים, עופות ממינים אחרים, או יונקים קטנים. האנפה עשויה לחכות שהטרף יבוא אליה, או להתקרב אליו באיטיות. הפרטים ממין זה מקננים בדרך כלל בלהקות. הקן מוקם על עצים, ונבנה מזרדים. הנקבה מטילה 2–4 ביצים. האנפה שחורת-הראש היא מין גדול יחסית לשאר המינים בסוג: גובהה כ-85 סנטימטרים, ומוטת כנפיה כ-150 סנטימטרים. הניצוי כהה בחלק העליון יותר של הגוף, אך מתבהר בחלק התחתון. האנפה עפה באיטיות, כשצווארה זקור. מדיה וקבצים בנושא אנפה שחורת-ראש בוויקישיתוף אנפה שחורת-ראש, באתר ITIS (באנגלית) אנפה שחורת-ראש, באתר NCBI (באנגלית) אנפה שחורת-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפה שחורת-ראש, באתר GBIF (באנגלית) אנפה שחורת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN