laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלהה רובינשטיין

בלהה רובינשטיין (נולדה ב-1936 בירושלים) היא חוקרת ספרות ומתרגמת ספרות מיידיש לעברית, לשעבר מורה וכותבת תוכניות לימוד ומקראות לספרות. נולדה בשנת 1936, בתו של הסופר, המחזאי, המבקר והעיתונאי יהושע בר-יוסף ואחות ליוסף ויצחק בר-יוסף. נישאה ליוסף (יוסקה) רובינשטיין, ממייסדי קיבוץ לוחמי הגטאות (נפטר 2012). הייתה מורה לספרות בבית הספר התיכון אחד העם בפתח תקווה. במשך שנים רבות הייתה חברה בצוות לספרות של האגף לתוכניות לימודים במשרד החינוך, ובמסגרת זו כתבה ספרי הדרכה רבים וקיימה השתלמויות מורים. היא בעלת תואר דוקטור בספרות מאוניברסיטת בר-אילן (1990) ולימדה ספרות באותה אוניברסיטה. רובינשטיין עסקה רבות ביצירתם של אביה יהושע בר-יוסף ושל סופר היידיש יצחק בשביס-זינגר. ספרי יצחק בשביס-זינגר: השטן בגוריי (כרמל, תשס"א 2000) חורבן קרשב, ועוד סיפורים על אנשים ועל שדים (הוצאת כרמל, 2000) הקוסם מלובלין (ספרית פועלים, תשס"ח 2008) בית הדין של אבא (ספרית פועלים, תשע"א 2011) יארמה וקיילה (הוצאת ידיעות ספרים, ספרי חמד, 2011) תשמעו סיפור! (הוצאת עם עובד, תשע"ד 2014) השריד שנותר (הוצאת משכל, 2016) מכתב קטן לאמא (הוצאת פרדס, סדרת "הדשא הגדול", 2021) ספינה לאמריקה (הוצאת פרדס, סדרת "הדשא הגדול", 2021) ספרים מאת אלתר קציזנה: חזקים וחלשים (הוצאת ידיעות ספרים, ספרי חמד, 2012) ערבסקות (הוצאת בלימה, 2022) אחרים: המשומדת מאת זלמן שניאור, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2015 צימוקים ושקדים - מבחר מאוצרות היידיש (הוצאת ידיעות ספרים, 2017) לפני המבול / שלוש ערים מאת שלום אַש (הוצאת כרמל, ירושלים, 2020) בית עם שבעה חלונות (סיפורים למבוגרים) מאת קדיה מולודובסקי (הוצאת פרדס, 2021) האיש מנצרת מאת שלום אַש (הוצאת פרדס, סדרת "הדשא הגדול", 2023) פרס מצוינות בתרגום ספרותי, משרד התרבות, 2017. פרס מפעל חיים, הרשות הלאומית לתרבות היידיש, 2021. רשימת הפרסומים של בלהה רובינשטיין, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של בלהה רובינשטיין באתר רמב"י בלהה רובינשטיין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" בלהה רובינשטיין, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הספרים של בלהה רובינשטיין, באתר "סימניה" בלהה רובינשטיין, דף שער בספרייה הלאומית בלהה רובינשטיין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יוסף רובינשטיין ז"ל באתר "אבלים".
בית ממלוק

בית מַמְלוֹק היה בית המרקחת הראשון בגבעתיים. זהו אחד מהמבנים האותנטיים הבודדים אשר שרדו משכונת בורוכוב. זהו בית מרקחת ייחודי וראשון מסוגו, אשר הוקם על ידי איזידור יצחק ממלוק (Isidor Mamlock;‏ 1877–1970), רוקח יליד גרמניה ומפעילי ציונות גרמניה, שדגל בשיטת הריפוי הטבעי וההומיאופתית. בית המרקחת הוקם ב-1944 על ידי ממלוק ברחוב בורוכוב 12 שבשכונת בורוכוב. עיקר הטיפולים שלו היו בעשבי מרפא, ברפואה אלטרנטיבית ובהומיאופתיה. בחצר בית המרקחת גידל צמחי מרפא ובתוכם נענע, בבונג סרפדים ועוד. מעלי האקליפטוס שגדל בחצר הכין חליטה לאינהלציה. בית המרקחת פעל במקום עד 1970. כיום הבניין עזוב ומיועד לשימור. מבנה בית המרקחת, יחד עם בית המגורים של איזידור יצחק ומרים ממלוק, הוכרו כמבנים חשובים לשימור, בעלי חשיבות היסטורית, ציונית ומקומית, על פי המלצות סקר השימור שערכה עיריית גבעתיים. במהלך השנים נמכר בית המרקחת והוחלט להקים במקומו מגדל דירות, בעוד החלקה האחורית הופקעה על ידי העירייה למטרות ציבוריות. המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל פועלת לשמר את מבנה בית המרקחת ההיסטורי בחזית הרחוב ואת הגן שסביבו, והשמשתם למטרה ציבורית, תוך מימוש זכויות הבנייה במגרש האחורי על ידי בניית מגדל הדירות. Michael Mamlock, Isidor Mamlock - Apotheker, Weggefährte Herzls, Pionier der israelischen Pharmazie (Jüdische Miniaturen), Berlin: Hentrich und Hentrich Verlag, 2009. (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא בית ממלוק בוויקישיתוף יונתן ממלוק, בית המרקחת הראשון בשכונת בורוכוב - גבעתיים, באתר תפוז יונתן ממלוק, בית המרקחת הראשון בגבעתיים של הרוקח יצחק איזידור ממלוק 1877-1970, באתר תפוז שרון רז, בית המרקחת של ממלוק, באתר "נטוש" עידן הראל, ילדי גבעתיים משמרים את בית ממלוק, מקומונט גבעתיים, 28 ביולי 2016 תקוה וינשטוק, 2. הילד היהודי בקינדערגארטן הטמפלרי, חדשות בן עזר, 737 (ד' באייר תשע"ב, 26 באפריל 2012) עופר אדרת, הטמפלר היהודי, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2012 Isidor Mamlock – ein Leben für Pharmazie und Zionismus, DAZ (Deutsche Apotheker Zeitung), 2009, Nr. 9, S. 69 (בגרמנית) Ofer Perelman, The House on Borochov Street, Eretz, April 29, 2012 יצחק איזידור ממלוק באתר חברה קדישא ת"א–יפו. יונתן ממלוק, טיפול אלטרנטיבי ועשבי מרפא כטיפול טבעי, באתר תפוז. שימור מבנים בשכונת בורוכוב בגבעתיים, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
עונת 1994/1995 בליגה הלאומית

עונת 1994/1995 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-39 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 16 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1994/1995 היו הפועל בית שאן, בית"ר תל אביב ועירוני ראשון לציון. בתום העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיעים המצטיינים של העונה היו חיים רביבו ממכבי חיפה ועמיר תורג'מן ממכבי עירוני אשדוד עם 17 שערים כל אחד. בסיום העונה מכבי עירוני אשדוד ומכבי נתניה ירדו ליגה. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1995/1996 היו מכבי יפו והפועל כפר סבא. התוצאות המפורטות של העונה "עונת 1994/95", באתר מכביפדיה
שרה פורסטייה

שרה פורסטייה (בצרפתית: Sara Forestier; נולדה ב-4 באוקטובר 1986) היא שחקנית צרפתייה, זוכת שני פרסי סזאר. פורסטייה החלה בקריירת המשחק שלה כנערה. בגיל 16 שיחקה בסרט "L’esquive" של הבמאי עבדלטיף קשיש. הסרט שנעשה בתקציב קטן זכה להצלחה כשקטף ארבעה פרסי סזאר כולל לסרט הטוב ביותר. פורסטייה זכתה על הופעתה בפרס סזאר לשחקנית המבטיחה ביותר. בשנת 2009 שיחקה במיני-סדרה הישראלית "לחיות מחדש" של ערוץ 1, שכתב וביים חיים בוזגלו. פורסטייה גילמה את דמותה של חנה גולדנברג, לצד שחקנים ישראלים וצרפתים כאחד, בין היתר מארי-פראנס פיזייה, לירון לבו וג'וליה לוי בוקן. ב-2010 שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה הרומנטית-פוליטית "שמות של אהבה", וזכתה בפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר. ב-2012 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "לילה אחד" (Une nuit), ב-2013 בסרט "סוזאן" עליו הייתה מועמדת לפרס סזאר. ב-2015 שיחקה בסרט "בראש מורם" (La Tete Haute), ודיבבה בסרט האנימציה "לעוף על זה" (Gus - Petit oiseau, grand voyage). מדיה וקבצים בנושא שרה פורסטייה בוויקישיתוף שרה פורסטייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה פורסטייה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שרה פורסטייה, באתר AllMovie (באנגלית) שרה פורסטייה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) שרה פורסטייה, באתר Metacritic (באנגלית) שרה פורסטייה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרה פורסטייה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) שרה פורסטייה, באתר Last.fm (באנגלית) שרה פורסטייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרה פורסטייה, באתר Discogs (באנגלית)
עונת 1995/1996 בליגה הלאומית

עונת 1995/1996 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-40 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 16 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1995/1996 היו מכבי יפו והפועל כפר סבא. העונה הסדירה הסתיימה בזכייתה השנייה ברציפות של מכבי תל אביב באליפות, שזכתה אף בגביע המדינה באותה העונה ובכך השלימה זכייה בדאבל. מלך השערים של העונה היה חיים רביבו ממכבי חיפה, שכבש 26 שערים. לרגל זכייתה של מכבי תל אביב באליפות נכתב שיר האליפות "צהוב עולה זה מכבי". בסיום העונה בית"ר תל אביב ומכבי יפו נשרו לליגה הארצית. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1996/1997 היו הפועל ירושלים והפועל טייבה. העפילה כסגנית מחזיקת גביע המדינה עונת 1995/1996 בליגה הלאומית באתר rsssf.com "עונת 1995/96", באתר מכביפדיה
אברהם שושנה

הרב אברהם שושנה (באנגלית: Abraham Shoshana) הוא סופר, חוקר ועורך תורני אמריקאי יליד מרוקו. מהדיר ספרות הראשונים, מייסד "מכון אופק". נולד בשנת 1940 במרוקו לרב זבולון שושנה, שהיה ראש ישיבה במרקש ובקזבלנקה שבמרוקו, עד עלותו לישראל בשנת 1964; ולפריחה בת ר' משה ונכדת המקובל הרב סעיד אבירג'יל ממראקש. למד בישיבת טלז בקליבלנד, אוהיו. חידושיו מתקופה זו מוזכרים לעיתים בספרו של ראש הישיבה הרב ברוך סורוצקין. נישא לדבורה עטא. בראשית דרכו בתחום המחקר התורני הוציא מהדורות מוגהות ומוערות של ספרי ראשונים מכתב יד: "חידושי רבינו דוד" מרבי דוד בונפיד, על מסכת פסחים (1974); "חידושי הרמ"ה ושיטות הקדמונים" על מסכת גיטין; ו"חידושי הר"א" על מסכת נידה" (ירושלים: הוצאת פלדהיים, 1972). הוא היה גם עורכו הראשי של ספר הזיכרון לרב ברוך סורוצקין (ירושלים 1982) במסגרת מכון ירושלים. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הקים את "מכון אופק" לההדרת ומחקר ספרות תורנית. במסגרת המכון פרסם שושנה בשנת 1988 את פירושו לספר שופטים, "דרך בינה", שזכה להערכות חיוביות.[דרוש מקור] את "חידושי הרמ"ה" על מסכת קידושין, וגרסה מוקדמת של "מסילת ישרים" לרמח"ל המסודרת בצורת דיאלוג. מראשית שנות ה-90 החל המכון לפרסם מהדורה מוגהת ומוערת של "תורת כהנים" ושל כתבי הראשונים מפרשי החיבור, בעריכת הרב שושנה ובנו הרב נועם שושנה, שעתידה להתפרס על עשרה כרכים. מיד עם התמוטטות השלטון הקומוניסטי בברית המועצות, פעל להשגת זיכיון לההדרת כתבי יד שהיו במשך השנים מעבר למסך הברזל. בשנת 1992 חתם על הסכם כזה וקיבל צילומים של כתבי יד רבים מאוסף גינצבורג במוסקבה, מהם ההדיר רבים מחידושיהם ותשובותיהם ההלכתיות של הראשונים. מהדורותיו לשיטה מקובצת למסכת חולין, ל"תוספות הרא"ש" (למסכתות פסחים וחגיגה) ולתוספות ר"י הזקן (למסכת שבת), נערכו בשיתוף עם בנו, הרב יהודה אמיתי שושנה, במסגרת מכון אופק. עוד ההדיר את חידושיו של רבינו תם על ספר איוב, פירושי רבי יוסף חיון לספר יחזקאל; ועוד מלבד מחקריו אלו, פרסם הרב שושנה במשך השנים מחידושי תורתו בכתבי העת "הדרום" של הסתדרות הרבנים באמריקה, "עם התורה" ו"מוריה". הוא היה עורך הסדרה החדשה של כתב העת "פרי עץ חיים" מפרי עטם של תלמידי כולל האברכים של ישיבת טלז בארצות הברית, שראתה אור החל מסוף שנות ה-70. לאחר פטירת רבו, ראש ישיבת טלז בארצות הברית, הרב מרדכי גיפטר, ערך והוציא לאור את חידושיו וכתביו על כמה מן המסכתות הנלמדות בישיבות, בשם "נתיבות מרדכי". מידע על אברהם שושנה בקטלוג הספרייה הלאומית מכתביו "הישיבה בהתפתחותה", על ישיבת טלז, בתוך ספר "יובל המאה של ישיבת טלז". נדפס גם בתוך: יצחק אלפרוביץ (עורך), ספר טלז, תל אביב תשמ"ד, עמ' 66–89. (ספר יזכור לקהילת טלז, בספריית העיר ניו יורק, תמונות: 74–97) "ר' חיים טלזר", בתוך: יצחק אלפרוביץ (עורך), ספר טלז, תל אביב תשמ"ד, עמ' 75, ו-83. (ספר יזכור לקהילת טלז, בספריית העיר ניו יורק, תמונות: 83, ו-91) "כינור לשירת התורה: לדמותו של מרן הגאון רבי מרדכי גיפטר זצ"ל", ישורון י (תשס"ב), עמ' שו-שטו, באתר היברובוקס על מכון אופק אתר האינטרנט הרשמי של מכון אופק (בעברית), בארכיון האינטרנט מכון אופק לכתבי- יד עבריים (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" הערך "מכון אופק", באתר המכלול מידע על מכון אופק בקטלוג הספרייה הלאומית פרסומי מכון אופק לכתבי יד עבריים (ע"ר), ראש חודש טבת תשע"ד, דף סקירה באתר אוצר החכמה ראו: חידושי מרן הגר"ב סורוצקין, נשים ב', ויקליף אוהיו תשנ"ג, עמ' שצג.
התוכנית החדשה

התוכנית החדשה הוא אלבום האולפן השני והאחרון של שלישיית גשר הירקון, שיצא בשנת 1966. זמן קצר לאחר יציאת האלבום "אהבה ראשונה" עזב יהורם גאון את הלהקה ובמקומו הצטרף ישראל גוריון. האלבום נערך בידי חיים חפר ובדומה לאלבום הראשון שולבו בו שירים מקוריים ומתורגמים. בין השירים הופיע השיר "העיר באפור" שנכתב במיוחד עבור הלהקה על ידי נעמי שמר בעת ששהתה בפריז, שמר כתבה עוד שני שירים שהופיעו באלבום ("לכבודך", "ג'ורג'יה, אלבמה"). האלבום כלל 4 שירים שנכתבו על ידי חיים חפר ואת השיר "סימן שאתה צעיר" שנכתב על ידי יוסי גמזו. יצחק גרציאני היה מנצח הלהקה בהקלטת כל השירים. זמן קצר לאחר יציאת האלבום התפרקה הלהקה וחבריה המשיכו בהצלחה בקריירות סולו וכצמד ("הדודאים"). נוסח עברי לשיר Poupée de cire, poupée de son
נור (טיל)

נור (בפרסית: نور) הוא טיל שיוט נגד ספינות לטווח ארוך תוצרת משרד ההגנה האיראני. הטיל משמש את חיל הים האיראני. בשנת 1995 איראן חתמה על חוזה עם סין על רכש טילי C-802. לאחר העברה של כ-60 טילים (הערכה משנות ה-90), החוזה בוטל בעקבות לחץ ארצות הברית. כתוצאה מכך החל פרויקט איראני להנדסה הפוכה על טיל ה-C-802. לא ידוע מתי הפרויקט הסתיים, אך מוכר כי בשנת 2000–2001 איראן כבר ביצעה ניסוי שיגור של מערכת משודרגת של C-802, והטווח המקסימלי שלה גדל מ-30 ק"מ ל-130 ק"מ. הטיל מונע באמצע מנוע סילון תוצרת SAHA האיראנית בשם "טלוע-4" (בפרסית: طلوع) המבוסס על המנוע הצרפתי "Microturbo TRI 60". בינואר 2004, איראן החלה בייצור של מכ"ם DM-3B שישמש את טיל הנור. לפי גורמים רשמיים באיראן, מדובר במכ"ם הנמצא בחזית הטיל ומשמש לביות מכ"מי אקטיבי בשלב האחרון של המעוף שלו לפגיעה במטרה. ב-2006 הוכרז שטווח המקסימלי של הטיל עלה ל-170 ק"מ. ב-2011 נודע על גרסה אחרת של הטיל בשם קאדר המגיעה לטווח של 200 ק"מ ומסוגלת לתקוף מטרות חוף. סרטון של הטיל פוגע במטרה פורסם בגלוי בתקשורת האיראנית . בתחילת 2012, במהלך משחק מלחמה, בוצע ניסוי שיגור של טיל בגרסה המשלבת מערכת חשמלית חדשה ואלגוריתם ניווט והנחיה משופר. באותו תרגיל שוגר גם טיל הקאדר. נור - הנדסה הפוכה של ה-c-802. בעל טווח מקסימלי של 30 ק"מ נור גרסה 2 - בעל טווח מקסימלי של 130 ק"מ נור גרסה 3 - בעל טווח מקסימלי של 170 ק"מ נור גרסה 4 - בעל מערכת חשמלית ואלגוריתם ניווט והנחיה משופרים קאדר - גרסה משופרת בעלת טווח מקסימלי של 200 ק"מ נור גרסה לייצוא - גרסה ל-120 ק"מ איראן איראן סוריה סוריה - בשנים 2009–2011 הועברו מאיראן כ-40 טילים (25+15). חזבאללה חזבאללה - על פי מכון עלמא למחקר איראן העבירה במהלך השנים לחזבאללה עשרות טילי חוף-ים מסוג זה. קדיר מדיה וקבצים בנושא נור בוויקישיתוף התרגיל במפרץ: אירן שיגרה 2 טילים ארוכי טווח - וואלה חדשות, באתר וואלה, 2 בינואר 2012 אירן ממשיכה בתמרוניה, וצבאה ניסה בהצלחה טילי קרוז, נור ונצר, דצמבר 2014 איראן העבירה לחזבאללה אמל"ח מתקדם, פברואר 2015 אייל פינקו, ‏פרסום: איראן העבירה לחיזבאללה טיל חוף-ים לטווח 1000 ק״מ, באתר "IsraelDefense‏", 12 במאי 2022. "نیروی هوایی ایران (iranianairforce)". Retrieved 13 November 2014. "Iran Missile Milestones: 1985-2014". Retrieved 13 November 2014. The Gulf Military Forces in an Era of Asymmetric War, Center for Strategic and International Studies Arleigh A. Burke Chair in Strategy, יוני 2006 הנשק הצבאי של איראן - טיל שיוט נגד מטרות ימיות, מחמוד קרימי 2009 "Mass-produced Ghader of anti-ship missile 2011 موشک کروز قادر - IRGC - English Video - CurrentAffairs - ShiaTV.net" 2011 טקס חשיפת הטיל, 2001 פירוט עסקאות נשק בין מדינות Hezbollah– The Naval Unit Has Been Put on Alert and Poses a Military Threat on the Maritime Front באתר מרכז עלמא, 29 ביוני 2022.
כראר

כראר (בפרסית: کرار) הוא כטב"ם תקיפה תוצרת HESA עבור משרד ההגנה האיראני, המשמש את צבא איראן. לפי הדיווחים הוא מסוגל לתקוף מטרות במהירות גבוהה. הוא הכטב"מ ארוך-טווח הראשון המיוצר באיראן. ב-23 אוגוסט 2010, יום לאחר הפעלת תחנת הכוח הגרעינית בבושהר, חשף בטלוויזיה נשיא, איראן מחמוד אחמדינז'אד, את הכטב"ם, כשבצדו חתומות המילים "BOMBER JET". הוא הוצג במסגרת טקס באוניברסיטת מאלכ אשתר שבטהראן. בטקס הנשיא תיאר: ”כטב"ם זה הוא מסר של כבוד, מורשת והגנה על האנושות, לפני שהוא הופך למסר של מוות לאויב של האנושות”. ברשתות הטלוויזיה האיראניות טענו שהכראר מגיע לטווח של 1,000 ק"מ ויכול לשאת רש"ק של 227 ק"ג או 2 פצצות מנהגות של 115 ק"ג. כמו כן, יכול לשאת 4 פצצות מסוג "כות'ר" נגד אוניות או פצצה אחת מסוג "נאסר-1". אורכו 4 מטרים והוא מונע במנוע סילון המספק לו מהירות מקסימלית של 900 קמ"ש. הכראר משתמש במאיצים מסוג JATO (ראשי תיבות:jet-assisted take-off) להאצה ראשונית בזמן השיגור. ישנם מומחים המעריכים כי הכראר דומה למערכת ביצ'קראפט MQM-107 סטריקר (אנ') האמריקאית שפותחה בשנות ה-70. מדיה וקבצים בנושא כראר בוויקישיתוף אתר איראני:"כך נסגור את מצרי הרמוז", דצמבר 2011 ניצן סדן, מטיל פצצות, מפיל מטוסים: הכירו את הכטב"מ הכי חזק של חיזבאללה, באתר כלכליסט, 5 ביולי 2024 "Iran Shows Off Unmanned, Long-Range Bomber" 22 באוגוסט 2010, VOA News Keith Campbell, "New Iranian unmanned warplane not a SA copy, except, maybe, for the tailplane" אוקטובר 2010
שאהד 129

שאהד-129 (בפרסית: شاهد ۱۲۹) הוא כטב"ם תוצרת HESA עבור משרד ההגנה האיראני שהוצג לראשונה בספטמבר 2012 על ידי אמיר חאג'י-זאדה שכיהן כמפקד חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית. הוא מסוגל לבצע פעולות איסוף מודיעין ותקיפה, כמו גם לטוס במשך 24 שעות ברציפות. הוא הכטב"מ הראשון שפותח באיראן לגובה בינוני לטווח ארוך. שאהד-129 דומה בתצורתו לכטב"ם הישראלי הרמס 450, אך גדול יותר. הוא ככל הנראה מבוסס על הכטב"ם האמריקאי MQ9 Reaper[דרוש מקור]. פיתוח המערכת החל בשנת 2007. רכיבים שלו פותחו באוניברסיטת מאלכ-אשתר ומכון מחקר שאהד. תצורתו הסופית נקבעה בתעשייה האיראנית HESA. ביולי 2012 הוצג לראשונה במשחק המלחמה "הנביא הגדול 7", לצד כטב"מים נוספים. הכטב"ם אינו נדרש לקשר ישיר עם תחנת השליטה והבקרה אלא עושה שימוש במערכת טייס אוטומטי, דומה לזו המשמשת בכטב"ם הכראר, כאשר מסלול הטיסה מוגדר מראש בנ"צים. גורמים צבאיים איראניים רשמים טוענים שהשאהד-129 מגדיל את יכולת התקיפה והשרידות בגבולות המדינה של איראן - המפרץ הפרסי ומפרץ עומאן. הכטב"ם מסוגל לשאת טילי "סדיד-1", מה שהופך אותו לכטב"ם האיראני השני המסוגל לבצע משימה זו לאחר ה"כראר". בהתבסס על יכולת זו מוערך כי אורך מוטת הכנפיים שלו הוא 16 מטר ואורך כנפיו הוא כ-8 מ'. בספטמבר 2013 איראן החלה בייצור סדרתי של כטב"ם השאהד-129. הוא הוצג כאשר הוא נושא 4 טילים ("סדיד") הטעונים במשגר דו-קני תחת כנפיו. מקורות איראנים מעריכים שהכטב"ם יכול לשאת מעל 8 פצצות ומעוצב לפגוע במטרות ניידות ונייחות. על בסיסו פותח שאהד 149 שהחל לפעול בשנת 2022. ב-6 באוקטובר 2012, חדר למדינת ישראל כטב"ם ושהה מעל 20 דקות (על פי טיימס כ-3 שעות) בדרום ישראל (ומעל דימונה), עד אשר הופל על ידי חיל האוויר הישראלי באמצעות מטוס מדגם F-16I. על פי פרסום בעיתון הבריטי ה"סאנדיי טיימס", מוערך כי הכטב"מ שחדר שייך לחזבאללה היה מדגם שאהד-129. הדיווח לא אושר מפי גורמים רשמיים במערכת הביטחון. ב-10 באפריל 2014, כוחות הצבא הסורי החופשי טענו כי צפו בכטב"ם מסוג זה טס מעל דמשק. ב-14 בספטמבר 2017 מטוס אמריקאי מסוג F-15E הפיל כטב"ם מדגם שהאד 129 שהיה ברשות הכוחות התומכים במשטר אסד בסוריה ליד העיר א-תנף שבסוריה. ב-28 בינואר 2020 כטב"ם מדגם שאהד 129 התרסק בצפון מערב איראן, במחוז ח'וזסתאן. אף הכטב"ם שאהד 129 UCAV (דור ראשון) עם פצצות סדיד-345 מקדימה ו-סדיד-1 ATGMs מאחור זנב הכטב"ם שאהד 129 עם מצלמת גימבל וטילי נ"ט סדיד-1 שאהד 129 (דור שני) מדיה וקבצים בנושא שאהד 129 בוויקישיתוף העיצוב ישראלי, הייצור איראני? - IsraelDefense, אוקטובר 2012 איראן חשפה מל"ט: "המעצמות יוכו בתדהמה", באתר ynet, 27 בספטמבר 2013 תמונות: תמונה 1, תמונה 2, תמונה 3, תמונה 4 דיווח: "מל"ט חיזבאללה תיעד את ההכנות לתרגיל ישראל-ארה"ב", באתר ‏מאקו‏, 14 באוקטובר 2012 [1] "Iranian experts make Liko radar-evading drone" Press TV, 23 בספטמבר 2012 Iran unveils ‘Epic’ new drone Russia Today, 10 במאי 2013 Asr-e Iran הצגת הכטב"ם במסגרת "הנביא הגדול 7" FARS NEWS 1, שנת 2013 FARS NEWS 2, שנת 2013 FARS NEWS 3, שנת 2013 דיווח: המטוס של חיזבאללה תיעד הכנות לתרגיל צבאי, באתר וואלה, 14 באוקטובר 2012 נמשכת: האם המל"ט שיורט יוצר במערב?, אוקטובר 2012 Iranian Shahed 129 drone appears over Damascus, אפריל 2014 סוריה: מטוס F-15E אמריקני הפיל כטמ"מ מדגם 'שאהד 129' איראני, 14 בספטמבר 2017 איראן: מל"ט צבאי התרסק בשטח מחוז עשיר בנפט, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2020
רדומישל

רדומישל (באוקראינית: Радомишль; בפולנית: Radomyśl; ביידיש: ראַדעמישל) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, על גדת נהר טטריב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. רדומישל נזכרת לראשונה בשנת 1150, ובמשך השנים התקיים בה רוב יהודי ניכר. בשנת 1797 נמנו בעיר 1,424 תושבים, מהם כ-80% יהודים. בשנת 1897 נמנו בעיר 7,502 יהודים, שהיוו למעלה משני שלישים מאוכלוסייתה. בין מרץ ליוני 1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, אירעו בעיר מספר פוגרומים קטלניים ביותר, בהם נרצחו כ-1,400 יהודים. בין הנרצחים היו האדמו"ר ממאלין רבי אברהם יהושע השל טברסקי ובנו מרדכי. בשנת 1921 הועלה באש בית הכנסת בעיר. בעקבות מאורעות אלו, עזבו את העיר יהודים רבים בתקופה הסובייטית. ב-20 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה. כעבור זמן מה, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר שינה את מיקומו מעת לעת. ב-7 באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים 110 יהודים מהגטו שבעיר, וב-12 באוגוסט 1941 רצחו 160 יהודים נוספים ממנו. בד בבד, הביאו הגרמנים לגטו יהודים נוספים מיישובי הסביבה, ורבים מהם מתו בו מרעב וממחלות. ב-6 בספטמבר 1941 חוסל הגטו שבעיר, תוך רצח כל יושביו בצ'ורני יאר הסמוך. באתר זה רצחו הגרמנים כ-1,100 יהודים בוגרים מהעיר, והשוטרים האוקראינים רצחו כ-550 ילדים יהודים מהעיר. מדיה וקבצים בנושא רדומישל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רדומישל רדומישל (אוקראינה) (Radomyshl), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "רדומישל", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), רדומישל, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1562–1563), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
מטריצה ביסימטרית

מטריצה ביסמטרית היא מטריצה ריבועית ששני האלכסונים שלה הם צירי סימטריה. למטריצה בגודל 3 X ‏ 3 יהיה את המבנה הכללי: A = ( a b c b d b c b a ) {\displaystyle A={\begin{pmatrix}a&b&c\\b&d&b\\c&b&a\end{pmatrix}}} למטריצה בגודל 4 X ‏4 יהיה את המבנה הכללי: A = ( a b c d b e f c c f e b d c b a ) {\displaystyle A={\begin{pmatrix}a&b&c&d\\b&e&f&c\\c&f&e&b\\d&c&b&a\end{pmatrix}}} באופן פורמלי מטריצה ריבועית A עם n X n איברים היא ביסימטרית אם A = AT וגם AJ = JA כאשר J הוא מטריצת ההמרה עם n X n איברים. (מטריצת ההמרה היא מטריצה בה ערך כל האיברים באלכסון הניצב לאלכסון הראשי הוא 1 וערך יתר האיברים הוא 0). מטריצה ביסימטרית היא פֶּרְסימטרית וצנטרוסימטרית. מכפלת שתי מטריצות ביסמטריות קומוטטיביות נותנת מטריצה צנטרוסימטרית וזו נשמרת גם בכפל בסקלר. מטריצת אפסים היא ביסימטרית באופן טריויאלי. מטריצה ביסימטרית, באתר MathWorld (באנגלית)
רודולף פליוקפלדר

רודולף ולדימירוביץ' פליוקפלדר (ברוסית: Рудольф Владимирович Плюкфельдер; נולד ב-6 בספטמבר 1928) הוא מרים משקולות סובייטי, שהתחרה בקטגוריית המשקל של עד 82.5 ק"ג. פליוקפלדר זכה פעמיים באליפות העולם והיה האלוף האולימפי (טוקיו 1964). פליוקפלדר נולד באובלסט דונצק (כיום במזרח אוקראינה) למשפחה גרמנית. בעקבות הפלישה הגרמנית לברית המועצות ב-1941, גורשה משפחתו לסיביר, שם הוצאו להורג אביו ואחיו הבכור. יתר המשפחה השתקעה בקיסליובסק, ופליוקפלדר בן ה-14 החל לעבוד במכרה פחם. בזמנו הפנוי, התאמן באתלטיקה ובהיאבקות, ובשנים 1948 ו-1949 היה אלוף סיביר בהיאבקות. ב-1950 החל פליוקפלדר להתאמן גם בהרמת משקולות. ב-1956 רשם הישג ראשון בזירה הלאומית, כשזכה במדליית ארד בספרטקיאדת העמים של ברית המועצות, אירוע ספורט רב-ענפי שנערך בברית המועצות אחת לארבע שנים. ב-1957 זכה במקום השני באליפות ברית המועצות, וב-1958 הוכתר לאלוף ברית המועצות, עם שיא עולם חדש - 452.5 ק"ג. ב-1959 שיפר את שיאו והעמידו על 455 ק"ג. באותה שנה החל גם להשתתף בתחרויות בינלאומיות. כבר באותה שנה, בפעם הראשונה בה השתתף באליפות העולם, שנערכה בוורשה, זכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם, עם שיא עולם חדש - 457.5 ק"ג. באותה שנה זכה גם באליפות אירופה. ב-1960 שמר על תוארו כאלוף אירופה, אך נעדר מאולימפיאדת רומא עקב פציעה. באליפות ברית המועצות שנערכה בדנייפרופטרובסק ב-1961 שיפר שוב את שיא העולם, והעמיד אותו על 462.5 ק"ג, התוצאה הטובה ביותר שהשיג מאז ומעולם. באליפות העולם בווינה ב-1961 שב וזכה באליפות העולם. אף שכבר היה אלוף עולם פעמיים, המשיך פליוקפלדר לעבוד במכרה הפחם, ורק ב-1962 עזב את עבודתו ועקר לשאחטי שבאובלסט רוסטוב. באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם ב-1963 איבד את תוארו להונגרי גיוזו ורש, והסתפק במקום השני. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה בתואר האולימפי, עם שיא אולימפי, שהיה גם התוצאה הטובה ביותר שהשיג בתחרות רשמית - 475 ק"ג. לאחר זכייתו בתואר האולימפי, כשהוא בן 36, פרש פליוקפלדר. הוא החל לעסוק כמאמן, ובין חניכיו נמנו אלופי עולם ואלופים אולימפיים כדוד ריגרט, אלכסיי וחונין, ניקולאי קולסניקוב וויקטור טרגובוב. בשנים 1960, 1964 ו-1971 הוענק לפליוקפלדר עיטור אות הכבוד, ובשנת 1976 הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל. לאחר פירוק ברית המועצות עבר להתגורר בגרמניה. מדיה וקבצים בנושא רודולף פליוקפלדר בוויקישיתוף רודולף פליוקפלדר, באתר olympedia.org
יצחק פלקסר

הרב יצחק דוד פלקסר (י"א בטבת ה'תרע"ז, 5 בינואר 1917 - י' באייר ה'תשנ"ט, 26 באפריל 1999) היה רב ישראלי ממוצא פולני, מראשי ישיבת שפת אמת בירושלים, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וראב"ד בד"צ אגודת ישראל. נולד בולוצלאווק שבפולין לבתיה דבורה ולרב ישראל פלקסר. בשנות ה-30 של המאה ה-20 למד בישיבת חכמי לובלין מפי הרב מאיר שפירא, הרב אריה צבי פרומר והרב אברהם שמעון הלוי אנגל-הורוביץ. אמו נפטרה בשנת 1938. בשנת תרצ"ו (1936) עלה לארץ ישראל. אביו, שני אחיו ושתי אחיותיו נספו בשואה. למד בשנים ה'תש"א-ה'תש"ב בבית המדרש של חסידות קוידנוב בשכונת בית ישראל בירושלים עם תלמידים נוספים של ישיבת חכמי לובלין שהצליחו להימלט ולהגיע לארץ ישראל, בהם: הרב שמואל הלוי ואזנר והרב אברהם לנדא מסטריקוב. לאחר מכן נכנס ללמוד בישיבת שפת אמת של חסידות גור בירושלים וכן למד בישיבת בית זבול. בהמשך, בסוף שנות ה-40 התמנה כר"מ בישיבת שפת אמת של חסידות גור בירושלים, ובמשך שנים נחשב כאחד מראשי הישיבה, עד פטירתו. בסוף שנות ה-50 החל גם לשמש כדיין בבד"צ אגודת ישראל ולימים עמד בראש בית הדין. בשנת ה'תשמ"ט התמנה כחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. חיבר את ספרו שערי יצחק על התלמוד בבלי ב-17 כרכים. נפטר לאחר מחלה ממושכת בי' באייר ה'תשנ"ט, 26 באפריל 1999 ונטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות. עטרת יצחק: לזכרו של רבי יצחק דוד פלקסר. ירושלים תש"ס חנוך ריגל, כארי יתנשא, ירושלים: נחום פלקסר, 2009 שערי יצחק - ספר ראשון, ירושלים תשי"ז, באתר היברובוקס המהדורה המלאה של כתביו בחמשה כרכים שערי יצחק - א, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס שערי יצחק - ב, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס שערי יצחק - ג, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס שערי יצחק - ד, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס שערי יצחק - ה, ירושלים תשנ"ט, באתר היברובוקס נאום הרב פלקסר בטקס סיום הרמב"ם בשנת תשמ"ט, באתר col