laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחוזות גרמניה

הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מורכבת מ-16 מדינות פדרליות המחולקות ל-400 מחוזות ("Kreise" – קְרַייזֶה; בלשון יחיד "Kreis" – קְרַייס). המחוזות נמצאים מבחינה מנהלית תחת המדינות הפדרליות (Länder) והרגירונגסבצירק (Regierungsbezirk – שיטת החלוקה במספר מדינות פדרליות) ומעל העיריות המקומיות (Gemeinden). רוב המחוזות, 294 במספר, הם כפריים (Landkreise). ערים המאוכלסות בלמעלה מ-100,000 תושבים (המוגדרות Großstadt - גרוסשטאט), וכן עיירות קטנות יותר במספר מדינות, בדרך כלל לא שייכות למחוז כלשהו – ולוקחות את האחריות המחוזית (בדומה לקונצפט של ערים עצמאיות). מחוזות אלה מכונים "המחוזות העירוניים" (Kreisfreie Städte – קְרַייסְפרָיֶיה שְטֵדְטֵה), כלומר ערים שהן מחוז – ומספרן 106. במדינת נורדריין-וסטפאליה ישנן מספר ערים בהן מעל 100,000 תושבים, שאינן משתייכות למחוזות עירוניים. ערים אלו משתייכות למחוזות שונים, למרות שהן מתפקדות כמחוז עצמאי. העיר מורס במדינה זו היא הגדולה בגרמניה שאינה מחוז עירוני ושאינה מנהלת אחריות מחוזית. מדיה וקבצים בנושא מחוזות גרמניה בוויקישיתוף The Federal Returning Officer, European Parliament election 2024, Rural and urban districts ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון דולמאבהצ'ה

ארמון דולמאבהצ'ה (בטורקית: Dolmabahçe Sarayı) הוא ארמון הממוקם באיסטנבול שבטורקיה, על הגדה האירופית של הבוספורוס. הארמון שימש מקום מגורי הסולטאנים ומרכז השלטון של האימפריה העות'מאנית מ־1856 עד 1923. המקום בו נמצא הארמון היה במקור מפרץ על גדת הבוספורוס. במהלך המאה ה-18 מולא המפרץ על מנת לשמש גן מלכותי. שמו של הארמון מתאר תהליך זה: דולמה (dolma) פירושו ממולא, ובהצ'ה (bahçe) פירושו גן. במהלך המאות ה־18 וה־19 עברו הסולטאנים הטורקים מארמון טופקאפי המיושן לארמונות שנבנו בגן זה, בשל היותם מודרניים. היו בהם מים זורמים ותאורת גז ובשלב מאוחר יותר גם חשמל וטלפון. במהלך השנים נבנו במקום מספר ארמונות. הארמון הנוכחי נבנה בשנת 1856 על ידי הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, בתכנונם של האדריכלים הארמניים קאראבט באלייאן ובנו ניקוגוס באלייאן. ב־3 במרץ 1924 נחקק חוק שהעביר את הארמון לבעלות הרפובליקה הטורקית. מייסד הרפובליקה ונשיאה הראשון, מוסטפא כמאל אטאטורק, השתמש בו כארמון הנשיא ונפטר בו ב־10 בנובמבר 1938. כיום הארמון משמש לעיתים לקבלת פנים של ראשי מדינות המבקרים בטורקיה. בארמון שלושה חלקים עיקריים: ה־Mabeyn-i Hümâyûn או Selamlık הוא האזור המיועד לסולטאן. Muayede Salonu - אולם הטקסים. ההרמון - Harem-i Hümâyûn - אזור נשות הסולטאן. שטחו של הארמון כ־45,000 מ"ר, ובו 285 חדרים, 46 אולמות, 6 חדרי אמבטיה (חמאמים) ו־68 חדרי שירותים. המפורסם בחדרי הארמון הוא חדר מדרגות הבדולח - בו כל מעקי המדרגות והמנורות עשויים בדולח באקארה. בארמון מוצג אוסף תמונות שכולל מעל ל-200 יצירות. האוסף כולל 23 יצירות של איוואן אייווזובסקי ויצירות של ציירים נוספים כמו גוסטב בולאנז'ה, ז'אן-לאון ז'רום, אז'ן פרומנטן ועוד. ארמון טופקאפי מדיה וקבצים בנושא ארמון דולמאבהצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון דולמאבהצ'ה (בטורקית) סיור צילומי בארמון
קרליה

האם התכוונתם ל... חבל קרליה – חבל ארץ היסטורי בגבול רוסיה-פינלנד. קרליה (רפובליקה) – רפובליקה בפדרציה הרוסית. צפון קרליה
זעמן יפהפה

זַעֲמָן יְפֵהפֶה (שם מדעי: Platyceps elegantissimus) הוא נחש לא ארסי הנמנה עם משפחת הזעמניים. הנחש נמצא בדרך כלל בבתי גידול מדבריים ונחשב לנדיר בכל תחום תפוצתו. נמצא לראשונה בישראל באזור הערבה בשנת 1953 מאז נצפו פרטים בודדים בלבד. הזעמן היפהפה הבוגר מגיע לאורך של כמטר ומשקלו הממוצע כ-50 גרם. הגב צהוב והוא מכוסה בכתמים רוחביים שחורים. זנב הזעמן היפהפה מכוסה טבעות שחורות לחלק מהפרטים יש גם פס בצבע אדום או כתום הנמשך לאורך כל הגוף. גופם דק יחסית וזנבם ארוך. שינהם מרובות והן הולכות וגדלות בהדרגה מקדמת הלסתות ואחורה. הם זריזים, עיניהם גדולות יחסית ומסתבר שחוש הראיה שלהם מפותח. הזעמן היפהפה מעדיף לחיות מעל פני הקרקע, בעיקר בין שיחים ולמרגלות עצים, אך מספר פרטים נתפסו מתחת לגזעי דקלים שנכרתו. הוא פעיל במהלך שעות היום. לא ידוע ממה הזעמן ניזון בטבע, פרטים בשבי ניזונים מחרקים. הם מתגוננים על ידי נשיפת אוויר ונשיכות. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 166-168 אברהם ארבל - עורך. החי והצומח של ארץ-ישראל : אנציקלופדיה שימושית מאוירת, כרך 5 - זוחלים ודוחיים. הוצאת משרד הביטחון, 1984. מדיה וקבצים בנושא זעמן יפהפה בוויקישיתוף זעמן יפהפה, באתר GBIF (באנגלית) זעמן יפהפה באתר מט"ח סקירה ותצפיות בזעמן יפהפה באתר עמותת מן השדה
ריצ'רד ג'ונס

ריצ'רד ג'ונס (באנגלית: Richard Henry Jones; נולד ב-26 באוגוסט 1950) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן המנהל הכללי של סוכנות האנרגיה הבינלאומית בשנים 2008–2013. כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בין השנים 2005–2008. בין השנים 1996–1998 היה שגריר בלבנון, בין השנים 1998–2000 היה שגריר בקזחסטן, בין השנים 2001–2004 שימש שגריר ארצות הברית בכווית ובשנת 2005 שימש כיועץ בכיר למזכיר המדינה האמריקאי ומתאם המדיניות בעיראק. ג'ונס נולד בבסיס חיל האוויר בברקסדייל, לואיזיאנה. הוא סיים לימודי תואר ראשון במדעים, במתמטיקה, בהצטיינות במכללת הארוי מד בקליפורניה, תואר שני ושלישי במנהל עסקי ובסטטיסטיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. במהלך שירותו בשירות החוץ האמריקאי הוא הוצב פעמיים בריאד ושירת גם בפריז ובתוניס. הוא שימש מנהל האגף למסחר במדינות מפותחות במשרד ליחסים עם מצרים (1987–1989) ואף עמד בראש המשרד ליחסים עם מצרים. נוסף לשפת אמו ג'ונס דובר ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית. במרשם הפטנטים האמריקאי רשומים על שמו שני פטנטים. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד ג'ונס בוויקישיתוף קורות חייו באתר סוכנות האנרגיה הבינלאומית (באנגלית)
מייקל לורנזו אוריה

מייקל לורנזו אוריה (באנגלית: Michael Lorenzo Urie; נולד ב-8 באוגוסט 1980) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור מארק סנט ג'יימס בסדרת הטלוויזיה "בטי המכוערת". מייקל אוריה נולד ביוסטון, טקסס וגדל בפלאנו, טקסס. הוא בוגר תיכון "פלאנו סיניור" בטקסס. לאחר מכן למד ב"קולג' קולין" במחוז קולין, ובבית הספר ג'וליארד שבניו יורק, במגמת דרמה, שם סיים את לימודיו ב-2003. כשעוד היה תלמיד בג'וליארד הופיע במחזה "אהבה ושמחה" (2001) בתור נער בן 16 המנסה להיפטר מבן הזוג של אמו. הוא הופיע גם בהפקות תלמידים בהצגות "סילביה" (1998) ו"נעולים" (1999), וב-2002 קיבל פרס למצוינות ע"ש ג'ון האוסמן בתיאטרון קלאסי מבית הספר ג'וליארד. בשנת 2002 עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בסדרת האנתולוגיה "לא לבושה", כאשר גילם את ג'סטין למספר פרקים בעונתה השישית והאחרונה של הסדרה. שנה לאחר מכן, ב-2003 שיחק בתפקיד קטן בסרטו הראשון "בנות בסטייל" בכיכובן של בריטני מרפי ודקוטה פנינג. משנת 2006 עד 2010 כיכב אוריה בתפקידו של מרקוס "מארק" סנט ג'יימס בסדרת הדגל של חברת ABC, "בטי" בכיכובה של אמריקה פררה, שהיא עיבוד מחודש של הטלנובלה הקולומביאנית המצליחה "בטי המכוערת". ב-2012 הצטרף לצוות השחקנים של קומדיית המצבים של רשת CBS, "שותפים" לצד ברנדון ראות' וסופיה בוש. לאחר שעלתה לאוויר ב-24 בספטמבר 2012, הסדרה שודרה לעונה אחת עד חודש נובמבר, בו הוכרז שהסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים. שבעת הפרקים הנותרים בסדרה נותרו לא משודרים בארצות הברית, אם כי הם שודרו מאוחר יותר על ידי חברות תוכן בינלאומיות שונות. בשנת 2013 ביים מייקל את סרט הקומדיה "הוא הרבה יותר מפורסם ממך", שגם שיחק בו בתפקיד ראשי לצד ג'סי אייזנברג, בן סטילר ומיימי גאמר. בשנת 2015 התארח בעונה החמישית של הסדרה "עובדים מצטיינים" בכיכובו של אדם דווין. באותה שנה השתתף כשופט אורח בתוכנית המציאות "המירוץ לדראג של רו פול", בעונה ה-7. 2009 – בהצגה "The Temperamentals", בתפקיד רודי גרנייץ'. 2011 – בהצגה מלאכים באמריקה, בתפקיד פריור וולטר. מדיה וקבצים בנושא מייקל לורנזו אוריה בוויקישיתוף מייקל לורנזו אוריה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקל לורנזו אוריה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל לורנזו אוריה, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל לורנזו אוריה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
Show and Prove

Show and Prove הוא אלבום עצמאי של זמר ההיפ הופ האמריקאי וויז קאליפה. הוא יצא לאור ב-5 בספטמבר 2006, כשקאליפה היה בן 19. האלבום מכר מעל 10,000 עותקים. Intro All In My Blood (Pittsburgh Sound) Bout Mine I Choose You Damn Thing Keep the Conversation Stay in Ur Lane Stand Up Too Late I'm Gonna Ride Gotta Be a Star(רמיקס) Let Em Know Sometimes Locked & Loaded Burn Sumthin' Crazy Since the 80's History in the Making מידע על האלבום Show and Prove באתר MusicBrainz
טימון ופומבה (סדרת טלוויזיה)

טימון ופומבה (באנגלית: The Lion King's Timon & Pumbaa, בתרגום חופשי: טימון ופומבה של מלך האריות) היא סדרת אנימציה קומית שנוצרה על ידי חברת וולט דיסני. היא מתמקדת בטימון הסוריקטה ופומבה חזיר היבלות. הסדרה היא ספין אוף של מלך האריות, ללא רוב הדמויות האחרות מהסרט. הסדרה רצה במשך שלוש עונות משנת 1995 עד שנת 1999. במהלך העונה האחרונה, נעשו שינויים בצוות הכותבים והבמאי החדש ניסה לכוון שהסדרה תיועד יותר לילדים מאשר לכל המשפחה. כתוצאה מכך, הרייטינג ירד והסדרה בוטלה. בשנת 2014 הודיעה חברת וולט דיסני על סדרה חדשה לסרט "מלך האריות" בשם "משמר האריות - השאגה חוזרת" ובה טימון ופומבה יהיו כחלק מכוכבי הסרט שייקחו חלק בסדרה. בישראל הסדרה שודרה במסגרת זמן דיסני בערוץ 2 ואת שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו תומר שרון בתפקיד טימון ועמי מנדלמן בתפקיד פומבה. לפני שהסדרה שודרה בטלוויזיה, 3 קלטות וידאו שלה הופצו בישראל בדיבוב מעט שונה. בשנת 2011 עברה הסדרה בשידורים חוזרים בערוץ דיסני ג'וניור. כוכבי הסדרה הם טימון ופומבה. הן דמויות מתוך סרט האנימציה של דיסני "מלך האריות" וסרטי ההמשך שלו. הדמויות עוברות בדרך כלל כישלונות וחוות הרפתקאות בעיקר בג'ונגל, אבל לפעמים הם מוצאים את עצמם ברחבי העולם בחיפושיהם אחרי חרקים ונתקלים או צוברים לעצמם אויבים. טימון - סוריקטה זעיר, אנוכי וחמדן. לעיתים רבות טימון לוקח קרדיט על רעיונותיו של פומבה על אף שהוא באמת ובתמים מאמין שרעיונות אלו היו שלו, על פי שטימון הוא סוריקטה בגרסה העברית הוא מוצג באופן שגוי כחתול בר, אוכל חרקים. פומבה - חזיר יבלות גדול וחביב. לעיתים רבות פומבה נוהג לרקום תוכניות מתוחכמות למדיי, אף על פי כן, טימון בסופו של דבר לוקח את הקרדיט על התוכניות של פומבה, אוכל חרקים. סימבה – אריה אפריקאי, חבר של טימון ופומבה אשר מופיע במספר פרקים. שנזי בנזאי ואד – שלושה צבועים מסוכנים, אויביהם של טימון ופומבה אשר מופיעים במספר פרקים. רפיקי – מנדריל (קוף) זקן וחכם ההופך למנהיג הרוחני של טימון ופומבה. זאזו – טוקוס אדום-מקור, היועץ המלכותי של סימבה, אשר מופיע במספר פרקים. קווינט - בן אדם שרירי בעל זקן ואף אדום. בכל פרק הוא בעל מקצוע שונה ומפאר את עצמו בכל פעם שהוא מציג את עצמו. בחלק מהפרקים הוא נבל, אך באחרים הוא דמות נייטרלית. מסביב לעולם עם טימון ופומבה מדיה וקבצים בנושא טימון ופומבה בוויקישיתוף טימון ופומבה, ברשת החברתית פייסבוק "טימון ופומבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טימון ופומבה", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "טימון ופומבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טימון ופומבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאלח חסארמה

סאלח חסארמה (בערבית: صالح حصارمة; נולד ב-24 בפברואר 1974) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום עוזר מאמן בני סכנין. חסארמה החל את דרכו ככדורגלן בקבוצת הנוער של מכבי בענה ובהמשך עבר לקבוצה הבוגרת שהייתה בליגה ב'. בעונת 1994/1995 עבר להפועל טייבה שהייתה בליגה הארצית (הליגה השנייה) ולאחר שתי עונות עלה עם הקבוצה לליגת הבכירה, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל מול בית"ר ירושלים בעונת 1996/1997. בסוף העונה חזר עם הקבוצה לליגה הארצית ונשאר עונה אחת. בתחילת עונת 1999/2000 עבר חסארמה לבני סכנין שהייתה בליגה הארצית (הליגה השלישית) ובסיום העונה עלה עמה לליגה הלאומית ונשאר עוד שתי עונות במועדון. בעונת 2002/2003 עבר לבני יהודה תל אביב והיה השחקן הערבי הראשון ששיחק בקבוצה. למרות האיומים והצעקות שקיבל בתחילה מהאוהדים הוא השתלב בקבוצה ושיחק שם עונה אחת. מיד בסיום העונה עבר להפועל חיפה ששיחקה בליגה הלאומית ובסיום העונה עלה עמה לליגת העל ושיחק בקבוצה עונה נוספת, שבסיומה חזר שוב לבני סכנין ששיחקה אז בליגת העל. בעונת 2006/2007 עבר לעירוני קריית שמונה, בשנת 2011 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובעונת 2011/2012 זכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, וכן בגביע הטוטו בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2012/2013 הגיע עם עירוני קריית שמונה לגמר גביע המדינה, ובסופה פרש חסארמה ממשחק פעיל בגיל 39, כשחקן המבוגר ביותר בליגת העל. לאחר פרישתו מונה חסארמה למאמן קבוצת הנוער של עירוני קריית שמונה. לקראת עונת 2015/2016 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-15 באוגוסט 2015 הוליך את הקבוצה לזכייה בתואר אלוף האלופים, אחרי ניצחון על מכבי תל אביב. ב-13 בפברואר 2016 פוטר מאימון הקבוצה. ב-18 ביולי 2016 מונה חסארמה למאמן נבחרת ישראל נערים ב'. בפברואר 2017 הוביל את הנבחרת לזכייה בטורניר החורף. במקביל לעבודתו בנבחרת, הקים חסארמה בית ספר לכדורגל בבענה, והוא מנהל את קבוצת מכבי צעירי בענה. ב-15 בנובמבר 2020 מונה למאמן מועדון ספורט כפר קאסם מהליגה הלאומית. ב-16 בפברואר 2021 פוטר מתפקידו. ב-27 בדצמבר 2021 מונה למאמן קבוצת הנוער של בני סכנין.ב-17 במאי 2023 מונה לעוזר מאמן בני סכנין. כשחקן עירוני קריית שמונה אליפות: 2011/2012 גביע הטוטו (ליגת העל): 2010/2011, 2011/2012 גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 2006/2007, 2009/2010 כמאמן עירוני קריית שמונה אלוף האלופים: 2015 מדיה וקבצים בנושא סאלח חסארמה בוויקישיתוף סאלח חסארמה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל סאלח חסארמה, באתר Transfermarkt סאלח חסארמה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אביעד פוהורילס ואלברט מנחם, חסארמה: גיל 40 נראה לי סביר לפרישה, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2010 שמעון אלבז, רץ, מלך, פרש: הקריירה של סלאח חסארמה, באתר ynet, 19 במאי 2013 ליאור ברטל, ‏דו-קיום דרך הרגליים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בדצמבר 2018 מ.ס כפר קאסם סוהיב نادي الوحدة كفر قاسم صهيب, באתר www.facebook.com סלאח חסארמה מונה למאמן קבוצת הנוער של בני סכנין: "סגירת מעגל", באתר וואלה, 27 בדצמבר 2021
מונקו במשחקים האולימפיים

מונקו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אנטוורפן (1920). היא נעדרה מאז מהמשחקים שלוש פעמים: מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), מאולימפיאדת מלבורן (1956) ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה, בדומה למדינות מערביות רבות אחרות, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) משתתפת מונקו במשחקים ברציפות. במשחקי החורף משתתפת מונקו מאז אולימפיאדת סרייבו (1984). השתתפויותיה של מונקו במשחקים היו סמליות בעיקרן, ואיש מהספורטאים שייצגו אותה לא זכה במדליה אולימפית ולא רשם הישג משמעותי. הנסיך אלבר השני, כיום נסיך מונקו, ייצג את ארצו חמש פעמים, כשהתחרה במזחלות בין 1988 ל-2002, בעת שהיה יורש העצר. להישג הגבוה ביותר הגיע באולימפיאדת קלגרי (1988), כשסיים במקום ה-24 במקצה הזוגות. מונקו במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא מונקו במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר הוועד האולימפי המונגסקי (בצרפתית)
אלכסנדר פריי

אלכסנדר פריי (בגרמנית: Alexander Frei; נולד ב-15 ביולי 1979 בבזל) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ, והוא מלך השערים של נבחרת שווייץ בכל הזמנים עם 42 כיבושים. כיום משמש פריי כמאמנה של אראו. פריי היה מלך השערים של הליגה הצרפתית בעונת 2004/2005 עם 29 כיבושים, והוא הוכרז באותו השנה כשחקן השנה של שווייץ. הוא שיחק במדי נבחרת שווייץ במהלך טורניר יורו 2004, ובסך הכל ערך 84 הופעות במדי הנבחרת. במהלך טורניר יורו 2008 נפצע פריי ולא היה יכול לשחק יותר בטורניר, ממנו הודחה שווייץ. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר פריי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר פריי (בגרמנית) אלכסנדר פריי, באתר Transfermarkt אלכסנדר פריי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אלכסנדר פריי, באתר Soccerway אלכסנדר פריי, באתר WorldFootball.net אלכסנדר פריי, באתר National Football Teams אלכסנדר פריי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק חייק

יצחק חייק (נולד ב-13 באפריל 1945) הוא איש עסקים וסופר ישראלי. הוא משמש כשוער בקבוצת הכדורגל מכבי השקמה רמת חן בעונת 2023/2024. ב-2019 וב-2024 נכנס לספר השיאים של גינס כשוער הפעיל המבוגר ביותר בעולם. חייק נולד בעיראק, ובגיל 6 עלה עם משפחתו לישראל והמשפחה התיישבה באור יהודה. אחיו הצעיר הוא כדורגלן העבר שאול חייק. בשנות השישים שימש כשוער של הפועל אור יהודה ובהמשך שימש כשוער המחליף של לופא קדוש, בתקופת השיא של הכח רמת-גן, שזכתה בגביע המדינה בעונת 1969/70. נשוי לעדית, בתו של מרדכי בן-פורת. ספרו הראשון, "המלחמה הבאה" (הוצאת רמדור), יצא לאור בשנת 1968, בהיותו בן פחות מ-24. הספר נכתב על רקע תקופת האופוריה שלאחר מלחמת ששת הימים ותיאר התקפת פתע ערבית-סובייטית על ישראל, וניצחון מוחץ של צה"ל על צבאות אלו. ספרו השני, "קץ כדור הארץ" (הוצאת רמדור, 1969), היה ספר מדע בדיוני, שתיאר מלחמה כלל עולמית והשמדת רוב האנושות, כאשר לקראת סיום המלחמה מצטרפים אליה גם חייזרים. ספרו השלישי, "האשה שלנו במוסקבה" (הוצאת צ'צ'יק, 1970) תיאר את פעולות "המוסד" בברית המועצות. חייק עבר לאחר מכן לעסוק בתחומים אחרים - ספורט ועסקים. הוא שימש כמנג'ר של קבוצת מכבי אור יהודה מליגה ג' ושיחק כשוער בקבוצת אליצור יהוד. נכון לשנת 2022 משמש כשוער במכבי יהוד מונוסון מליגה ג' והוא השוער הוותיק ביותר בארץ. באפריל 2019 נכנס לספר השיאים של גינס כשחקן הכדורגל המבוגר ביותר בכל הזמנים, בגיל 74. באפריל 2024, כשהוא בן 79, נכנס שוב לספר השיאים של גינס, כשוער הפעיל המבוגר ביותר בעולם. במקביל, חייק הוא הבעלים של "חייק במות", הספקית הגדולה בארץ לבמות ותפאורות לתיאטרון. במסגרת זו, ובתגובה לסירובם של מספר שחקנים להופיע בתיאטרון אריאל, הוא הודיע על חרם נגדי של חברתו, שלא תספק יותר במות ותפאורות לכל תיאטרון שיסרב להופיע באריאל. רשימת הפרסומים של יצחק חייק, בקטלוג הספרייה הלאומית עמוד השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אירית רותם, יצחק בעל החלומות, מעריב, 23 באוגוסט 1985 ראיון עם יצחק חייק בפלטפורמת הליגות הנמוכות ספורט מהתחתית יצחק חייק, דף שער בספרייה הלאומית דור אזרד, בגיל 79: השוער הישראלי עשה היסטוריה ושבר את שיא גינס העולמי, באתר עכשיו 14, ‏30/04/24 עירד צפריר, יצחק חייק: "כילד מעברה שרץ אחרי סמרטוט לא חשבתי שאהיה שיאן העולם", באתר הארץ, 7 באפריל 2019 ניר כהן וערן קמינסקי, סבא, מה הסוד שלך? בגיל 63, שוער אור יהודה לא עוצר, באתר ynet, 15 בפברואר 2008 סרטון על יצחק חייק השוער הפעיל הוותיק בעולם, 2012 שוער אור יהודה נכנס לספר השיאים של גינס, באתר ynet, 5 באפריל 2019 כתבה על חייק, באתר הג'רוזלם פוסט, 5 באפריל 2019 האתר של חייק במות שחר חי, חייק במות: לא אתן תפאורות למחרימי אריאל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 11 בנובמבר 2010
ניקולה ווקר

ניקולה ווקר (באנגלית: Nicola Walker; נולדה ב-1970) היא שחקנית בריטית. ידועה מהופעה במגוון תפקידים בתוכניות טלוויזיה משנות התשעים ואילך. היא מוכרת בעיקר בזכות תפקידה כרות אוורשד בדרמת הריגול "ספוקס". בנוסף היא משחקת בתיאטרון בקולנוע וברדיו. זוכת פרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור תפקידה בהצגה "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה". ווקר נולדה בסטפני שבלונדון. היא החלה את קריירת המשחק שלה באוניברסיטה במסגרת "קיימברידג' פוטלייטס", יחד אתה היו בצוות התסריטאי דייוויד וולסטנקרופט והקומיקאית סו פרקינס. ב-1997 שיחקה בתפקיד החשוב הראשון שלה בטלוויזיה בסיטקום Chalk (גיר) של סטיבן מופאט, בדמות המורה סוזי טרוויס. היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות כגון "דיאל ופסקו", "ג'ונתן קריק", "Pie in the Sky" וכן בסדרה "Broken News". ב-1997 גילמה את דמות בלשית המשטרה סוזן טיילור בסדרת המתח "Touching Evil" של רשת ITV, בה כיכבה לצידו של רובסון גרין. היא השתתפה בשתי סדרות ההמשך בשנים 1998 ו-1999. עוד ב-1999 הופיעה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "הרכבת האחרונה", ששודרה ב-ITV, ונכתבה על ידי התסריטאי מתיו גרהאם שהיה בין התסריטאים שכתבו לסדרה "ספוקס". ב-2003 הצטרפה ווקר לצוות הקבוע של סדרת הטלוויזיה "ספוקס" בעונתה השנייה. היא גילמה את דמותה של רות אוורשד עד העונה החמישית, שאז בהיותה בהריון עם ילדה הראשון עזבה את הסדרה. ב-2009 חזרה ווקר לתפקידה ב"ספוקס" והשתתפה בעונות השמינית והתשיעית. ווקר גילמה את דמותה של מולי בתסכית רדיו "Neuromancer" מאת ויליאם גיבסון. ב-2007 השתתפה בעיבוד טלוויזיוני של ה-BBC ל"אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס, ובדרמה "לאחות את השברים" בתפקיד אישה החוטפת ילדה קטנה ומגדלת אותה כבתה. בקולנוע היו לה תפקידי משנה קטנים. הבולט שבהם היה בסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת" בתפקיד הזמרת המעצבנת ששרה בחתונה הראשונה את השיר "Can't Smile Without You". ב-2004 השתתפה בעיבוד הקולנועי של הסדרה הקלאסית "כנפי הרעם". ב-2008 הופיעה בתיאטרון הלאומי במחזה 'Gethsemane' מאת דייוויד הר. ב-2009 שיחקה בתפקיד המשרתת בעיבוד של "טבעת החנק", סיפור מאת הסופר הנרי ג'יימס, בכיכובם של מישל דוקרי וסו ג'ונסטון. ב-2010 גילמה את דמות אשתו של רוצח בדרמת המתח "לותר". בדצמבר 2010 החלה לגלם ב"תיאטרון הלאומי" את דמותה של רייצ'ל במחזה "Season's Greetings" מאת המחזאי אלן אייקבורן. ב-2011 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "Being Human" בתפקיד עובדת סוציאלית. ב-2015 כיכבה ווקר בסדרת הדרמה של ITV "בלתי נשכח" בתפקיד פקד בילוש קאסי סטיוארט. באותה שנה שיחקה במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בתפקיד הסמלת בילוש ג'קי סטיבנסון. ווקר נשואה לשחקן ברנבי קיי ולהם בן משותף. מדיה וקבצים בנושא ניקולה ווקר בוויקישיתוף ניקולה ווקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקולה ווקר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ניקולה ווקר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניקולה ווקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) כוכבת River ו-Unforgotten: שמחה שלא התגליתי בגיל 21, הגארדיאן, 20 בדצמבר 2015
יו סיימון

יו סיימון (באנגלית: Hugh Simon) (נולד ב-1950) שחקן בריטי הידוע בעיקר מתפקידו כמלקולם וין-ג'ונס בסדרת הריגול "ספוקס". בין שאר תפקידיו בטלוויזיה היו הסדרה "Shackleton" של ערוץ 4 הבריטי, "Attachments" של ה-BBC ששודרה בין 2000 ל-2002, הדרמה הקומית "רגליים קרות", הסדרה "North Square" של פיטר מופאט, בסדרת הדרמה "Big Bad World" ובפרק "Unusual Suspects" מתוך הסדרה "Highlander". על הבמה הופיע ב-2005 בהפקה מחודשת של המחזה "אפיטף לג'ורג' דילון" מאת ג'ון אוסבורן. בקולנוע השתתף בסרט "מכתבי אהבה" (Possession) עיבוד לרומן של א. ס. בייאט. יו סיימון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טונאלפוואלי

טונאלפוואלי (Tonalpohualli; מנאוואטל: "ספירת הימים") הוא לוח שנה בן 260 ימים שהיה נהוג במסו-אמריקה הפרה-קולומביאנית, במיוחד בקרב האצטקים. לוח השנה לא התבסס על השמש או הירח, וחולק שרירותית ל-20 תקופות בנות 13 ימים. כל תקופה כזו נקראת טרסנה (מספרדית: trecena). כל טרסנה הוקדשה לישות אלוהית אחרת. לוח השנה כלל 20 סימני ימים, וציון התאריך היה שילוב שלהם ושל מספרים. הטרסנה הראשונה החלה בסימן הראשון, הקיימן ("סיפאקטלי"), והסתיימה בסימן ה-13, הקנה ("אקאטל"). היום הראשון בטרסנה זו נקרא 1-סיפאקטל והיום האחרון 13-אקאטל. הטרסנה השנייה החלה בסימן ה-14, האוצלוט ("אוסלוטל"), והסתיימה בסימן השישי, הגולגולת ("מיקיסטלי"). היום הראשון בטרסנה השנייה נקרא 1-אוסלוטל והיום האחרון 13-מיקיסטלי; וכן הלאה. לא ידוע מדוע החל השימוש דווקא בלוח שנה זה, אך יש מספר סברות. לפי גישה אחת, הוא מבוסס על מחזוריו של כוכב הלכת נוגה, בדומה ללוח השנה של המאיה. לפי סברה אחרת, 260 הימים מייצגים את משך תקופת ההיריון. הארכאולוג האנגלי ג'. אריק ס. תומפסון העלה השערה לפיה אין מדובר במחזור המבוסס על הטבע, והוא נובע מחשיבותם של המספרים 13 ו-20 בתרבות המסואמריקנית. לוח שנה נוסף שהיה בשימושם של האצטקים, השיופוואלי, התבסס על השמש: שנה בת 360 ימים, שנחלקה 18 תקופות של 20 ימים. לוחות השנה התאחדו אחת ל-52 שנים, אז היה המועד לטקס האש החדשה. Origin of the 260-Day Cycle in Mesoamerica (Review Comments) באתר דארטמות' קולג'‏ טונאלפוואלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המגונדרים (סרט)

המגונדרים (ברוסית: Стиляги) הוא סרט רוסי משנת 2008, שנקרא Hipsters בשידורו בארצות הברית. זהו סרט מוזיקלי שמציג את תת-תרבות צעירים "סטיליאגי" (משוגעים על אופנה, משוגעים על סטייל ברוסית) של ברית המועצות בשנות ה-50 של המאה ה-20. הסרט מוצג כמתרחש לאחר מותו של סטלין בשנים 1955—1956. "המגונדרים" הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ופסטיבל בינלאומי בקליבלנד שם זכה בפרס חביב הקהל. כמו כן הוא זכה בפרס נשר הזהב כסרט הטוב ביותר ובפרס ניקה. זהו שיתוף הפעולה השני של ואלרי טודורובסקי ומקסים מטבייב שכיכב גם בסרט הקודם של טודורובסקי, מלחציים. מאלס (השם הוא ראשי תיבות של מרקס, אנגלס, לנין, סטלין, שהוא חבר קומסומול, משתתף בפיזור המסיבה של סטילאגי, שם פוגש בחורה בשם פולי המזמינה אותו לפגישת הקבוצה ב"ברודוויי" (שם רחוב למפגשי הקבוצה – היה קיים בכל עיר בו נפגשו "סטילאגי"). לאחר הפגישה הראשונה הוא לומד לרקוד ג'אז, מגדל שיער ומתחיל לעבוד במטרה לקנות בגדים שונים ובעלי סגנון. הוא רוכש סקסופון בשוק השחור. לאחר שנודע על כך לאנשי הקומסומול, הוא עובר תהליך של נידוי, אבל נשאר עם קבוצת ה"סטיליאגי". חברי הקבוצה חושבים שהם מדמים לבוש מערבי ורק לאחר שראש הקבוצה שאביו עובד במנגנון הסובייטי ובעזרת פרוטקציה שולח אותו לחו"ל, מתברר שתת-הקבוצה התלבשה כמו שבמערב לא התלבשו אף פעם. מדיה וקבצים בנושא המגונדרים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המגונדרים "המגונדרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המגונדרים", באתר נטפליקס "המגונדרים", באתר AllMovie (באנגלית) "המגונדרים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המגונדרים", באתר Metacritic (באנגלית) "המגונדרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הארץ, סטיליאגי - ההיפסטרים הראשונים אופנת שנות ה-60 בברית המועצות
רודה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רודה – קבוצת כדורגל הולנדית רודה (קפואירה) – מעגל הלחימה בקפוארה רודה (סדרת טלוויזיה) – קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה בשנות ה-70 של המאה ה-20 רודה (אל) – אלת הירח בשבטי צפון ערב רודה – שמה הגרמני של העיר רודה שלונסקה בשלזיה אישים: הילרי רודה – דוגמנית אמריקאית ארווין רודה – פילולוג גרמני קלאסי הלגה רודה – סופר ומבקר דני רוד