laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסטון מרטין DB5

אסטון מרטין DB5 (באנגלית: Aston Martin DB5) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1963–1965. סך הכול יוצרו 1,059 יחידות. הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20. אסטון מרטין DB5 מאיצה מ-0-97 קמ"ש ב-8.0 שניות. Aston Martin DB5 Vantage (2 מקומות + 2 מקומות צרים מאחור). DB5 Vantage convertible (קבריולה). DB5 shooting-brake (גרסת חלונות צד אחוריים מוארכים - 2 דלתות). אסטון מרטין DB5 כיכבה בסרט גולדפינגר מסדרת סרטי ג'יימס בונד, אשר הוקרן בעולם החל משנת 1964, נהוגה על ידי השחקן שון קונרי. צבעה היה אפור בהיר. בעקבות הסרט, הפכה ה"אסטון מרטין DB5" לאחד מסימני ההיכר הבולטים של סרטי ג'יימס בונד. בשנת 2019 נמכרה האסטון מרטין שהופיעה בסרט "כדור הרעם" במכירה פומבית תמורת 6.4 מיליון דולר. אסטון מרטין DB5 מסוג Volante (גרסת קבריולה), שנת 1965 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים אסטון מרטין DB5 גרסת "Shooting Brake" (חלונות צד אחוריים מוארכים) אסטון מרטין DB5 אסטון מרטין DB5 אסטון מרטין DB5 אסטון מרטין DB5, שנת 1964 אסטון מרטין DB5, קבריולט אסטון מרטין DB5, שנת 1966 מנוע אסטון מרטין DB5 אסטון מרטין DB5 אסטון מרטין גולדפינגר ג'יימס בונד אסטון מרטין DBS אסטון מרטין DB6 אסטון מרטין DB4 אסטון מרטין DB2 אסטון מרטין DB Mark III אסטון מרטין 2 ליטר ספורט אסטון מרטין V8 מדיה וקבצים בנושא אסטון מרטין DB5 בוויקישיתוף אסטון מרטין DB5 (1:48 דקות), יו-טיוב אסטון מרטין DB5 המקורית של 007 (4:06 דקות), יו-טיוב אסטון מרטין DB5 מהסרט גולדפינגר ב- שווייץ, נוהג : שון קונרי (4:09 דקות), יו-טיוב קינן כהן‏, המכונית ללא גיל חוגגת 60, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2023 מכונית האסטון מרטין של ג’יימס בונד נמכרה ב-6.4 מיליון דולר, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2019
יעקב אגוזי

יעקב אגוזי (1899 – 16 במרץ 1972) היה חלוץ, שכיהן כראש המועצה האזורית "יזרעאל" בשנים 1959–1968, טרם איחודה עם המועצה האזורית קישון, ליצירת המועצה האזורית עמק יזרעאל. אגוזי נולד בלובלין, פולין, לדובה ויצחק ניסנבוים, שהיו חסידים. הוא עלה ארצה ב-1918 עם קבוצה מתנועת "צעירי ציון". זו הייתה עלייה בלתי לגלית ומסעם ארצה היה ארוך ומורכב. בארץ ישראל הוא עבד בייבוש ביצות ליד דגניה א'. ב-1920 הצטרף לדגניה ג' ועקר עם הקבוצה ב-1922. הקבוצה הקימה את קבוצת גניגר. בקיבוץ, אגוזי מילא תפקידים מנהליים לצד תפקידים חקלאיים. הוא נבחר גם לתפקיד ראש מועצה אזורית "יזרעאל" (לפני האיחוד שייצר את המועצה האזורית "עמק יזרעאל") ונשאר חבר במליאת המועצה עד יום מותו. כראש מועצה הוא היה גם נשיא איגוד ערים של מכבי האש באזור יזרעאל. לצד תפקידיו בקיבוץ ותפקידיו המוניציפליים, אגוזי היה גם יערן בכיר, מדריך חקלאות ברחבי הארץ, שותף לעליה לחניתה, ממייסדי חברה כלכלית ונציג של התנועה הקיבוצית ושל מפא"י במוסדות שונים. הובא למנוחות בבית העלמין של קיבוצו גניגר. היה נשוי ללאה לבית ברונטמן שהצטרפה בנעוריה לקבוצה. לשניים נולדו שלושה ילדים ביניהם שי, טייס שנפל בעת שירותו. אגוזי - ראש מועצת איזור יזרעאל, דבר, 6 בדצמבר 1959 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'ארלס קורלט

צ'ארלס הריסון קורלט (באנגלית: Charles Harrison Corlett ‏; 31 ביולי 1889 – 13 באוקטובר 1971) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות הן בחזית האוקיינוס השקט, והן בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה. קורלט נולד ב-31 ביולי 1889 בבארצ'רד, נברסקה, אולם עבר עם משפחתו בגיל צעיר לגור במונטה ויסטה, קולורדו, שם עסק אביו במשפטים. בשנת 1909 החל קורלט את לימודיו בווסט פוינט, ובשנת 1913 הוסמך כלוטננט משנה. בין חבריו שסיימו עמו היו אלכסנדר פאץ', ג'פרי קיז, ויליס קריטנברגר, ועוד רבים אחרים שהגיעו לתפקידי פיקוד בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה. באפריל 1916 נשלח קורלט עם רגימנט הרגלים ה-30 לטקסס, משם היה אמור לצאת למקסיקו להילחם נגד פנצ'ו וילה, אולם לבסוף הועבר לפלוגת אלחוט שהייתה חלק מחיל הקשר. קורלט נשלח לצרפת מיד לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמה, ומונה כמפקד חיל הקשר בחיל המשלוח האמריקני. קורלט נפצע במהלך המלחמה מגז חרדל, ולאחר החלמתו הועלה לדרגת לוטננט קולונל בגיל 29. לאחר כניעת גרמניה ב-11 בנובמבר 1918, היה קורלט חלק מחיל הכיבוש האמריקני בקובלנץ. בשנת 1924 סיים קורלט את לימודיו במכללה הגבוהה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, ובשנת 1925 סיים את לימודיו בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית. לאחר מכן מילא קורלט תפקידי הדרכה ומטה, ובין השנים 1939–1941 פיקד קורלט על רגימנטים בהוואי, קליפורניה, וושינגטון ואלסקה. ב-6 בספטמבר 1942 הועלה קורלט לדרגת מייג'ור גנרל, ומונה למפקד כוח המשימה קיסקה, שהורכב מהדיוויזיה ה-7, כוחות אמפיביים, כוחות מיוחדים, כוחות הרריים, כוחות מוטסים, ובריגדת הרגלים ה-13 הקנדית. הכוח בפיקודו של קורלט נשלח לכבוש את האי קיסקה מהיפנים, אולם כשעלו על החוף התברר שהוא ריק, ולפיכך נגרמו לכוח רק אבדות מאש ידידותית כתוצאה מערפל קרב. לאחר מכן שלח קורלט לפורט אורד, קליפורניה, על מנת לאמן את הקורפוס האמפיבי ה-9. לאחר מכן מונה קורלט למפקד הדיוויזיה ה-7, ונשלח להילחם עמה במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט תחת פיקודו של צ'סטר נימיץ. ב-31 בינואר נשלחה הדיוויזיה ה-7 לכבוש את האי קווג'לין, ועשתה זאת באבדות מעטות. במרץ 1944 מונה קורלט למפקד הקורפוס ה-19, ששהה באותו זמן בבריטניה בהכנות לפלישה לצרפת. ב-10 ביוני 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, שם השתתף בקרבות הקשים שהתחוללו באזור. לאחר מכן השתתף הקורפוס במבצע קוברה ובקרב פאלז, וב-28 באוגוסט חצה את נהר הסן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בשחרור בלגיה, וב-14 בספטמבר חדר אל גרמניה. הקורפוס השתתף בקרב על אאכן, וב-15 באוקטובר החליף ריימונד מק'ליין את קורלט בפיקוד על הקורפוס. בנובמבר 1944 מונה קורלט למפקד הקורפוס ה-36 בהונולולו, שהיה מופקד על אימון היחידות לקראת פעולות אמפיביות. קורלט פיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובתחילת 1946 פרש מהצבא. לאחר המלחמה מונה קורלט על ידי מזכיר החקלאות האמריקני למגר את מחלת הפה והטלפיים במקסיקו, ובשל כך שהה קורלט במקסיקו סיטי עד לשנת 1947. לאחר מכן חזר קורלט לחוות הצאן והבקר שלו בניו מקסיקו, שם מינה אותו המושל לכהן כיו"ר לשכת המיסים של ניו מקסיקו, ובהמשך מונה לתפקיד במועצת ההשקעות הממשלתית. בנוסף גם היה קורלט חבר מועצת המנהלים של בית הספר האמריקני למחקר, וב-13 באוקטובר 1971 מת קורלט בביתו באספניולה, ניו מקסיקו. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס קורלט בוויקישיתוף צ'ארלס קורלט צ'ארלס קורלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
היומאה

היומאה (באסטונית: Hiiumaa) הוא האי השני בגודלו באסטוניה הממוקם בים הבלטי, מצפון לאי סארמאה. בגרמנית ידוע האי בשם Tagö ("אי היממה"), בשוודית Dagö ("אי היממה"), ובפינית כ-Hiidenmaa ("ארץ השטן"). היומאה הוא האי המרכזי במחוז היו. התיישבות אנושית באי היומאה נמצאה כבר במאה החמישית לפנה"ס. בחצי האי קוֹפּוּ נמצאו יישובים מתקופת האבן של ציידי כלבי-ים. בשנת 1228 האי הוזכר לראשונה בכתב תחת השם "דָּגֶּיידָּה". בשנת 1563 היומאה סופחה לשוודיה. בשנת 1710 נכבש האי על ידי האימפריה הרוסית. בשנת 1782 היגרו כ-500 תושבים ממוצא שוודי לפלך חרסון (כיום באוקראינה) והקימו שם את הכפר גמלסוונסקבי (Gammalsvenskby). בשנת 1929 איפשרו שלטונות ברית המועצות לצאצאים לצאת לשוודיה. במלחמת העולם הראשונה נכבש האי בידי גרמניה. עם נסיגת צבאות גרמניה, האי הצטרף לרפובליקת אסטוניה, רק כדי להיכבש שוב בידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה. משנת 1944 עד שנת 1991 היה תחת שליטת ברית המועצות ועם התפרקותה הצטרף האי כמחוז לרפובליקת אסטוניה. בחצי-האי קופו עדיין עומד על תילו מגדלור בשם דאגרורט, שנבנה במאה ה-14, והוא נחשב כמגדלור השלישי בעתיקותו בעולם שעדיין עומד על תילו. הוא עדיין מאיר למרחק של 50 קילומטרים. שטח האי הוא 989 קמ"ר. הנקודה הגבוהה ביותר היא גבעת טורנימאגי (68 מטר מעל פני הים), והנהר הארוך ביותר הוא לוגוזה (21 ק"מ). בנוף ניתן למצוא יערות מחטניים, ביצות ואחו בקרבת חוף הים. עצי אורן מהווים חצי מהיערות באי. ישנם מעל 900 מינים של צמחים במחוז, מתוכם כ-100 מוגנים. מתוך 30 זני יונקים, איילים, שועלים, חזירי-בר וחתולי-בר משוטטים חופשי באיים ונפוצים מאוד באזור. ישנם 250 זני ציפורים על האיים, מתוכם 195 מקננות באופן קבוע. יותר מ-60% משטח האי מכוסה ביערות - כמו גם 7% של ביצות, ורק 23% אדמה מעובדת ומיושבת. אחו בקרבת חופו הצפוני של היומאה אחו בקרבת חופו הצפוני של היומאה אחו בקרבת חופו הצפוני של היומאה אחו בקרבת חופו הצפוני של היומאה אחו בקרבת חופו הצפוני של היומאה מחוז היו מדיה וקבצים בנושא היומאה בוויקישיתוף האי היומאה והמחוז היו - הפורטל (באנגלית) היומאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
1928 בגרמניה

שנת 1928 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 57 שנות לאום. נשיא גרמניה - פאול פון הינדנבורג קנצלר גרמניה - וילהלם מרקס (מפלגת המרכז) עד ה-12 ביוני. מ-28 ביוני הרמן מילר (הסוציאל-דמוקרטים). מאי-אוקטובר - נערכת תערוכת העיתונות הבינלאומית בקלן. 28 ביוני - הרמן מילר מחליף את וילהלם מרקס בתפקיד קנצלר גרמניה. 8 באפריל - לאה רבין, רעייתו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין (נפטרה בשנת 2000). 9 ביולי - אדמונד קלאו, עיתונאי גרמני (נפטר ב-2014). 9 באוגוסט - גרד רוגה, עיתונאי גרמני. 25 באוגוסט - הרברט קרמר, פיזיקאי גרמני. 27 בפברואר - יורגן קריגר, אדריכל גרמני (נולד ב-1856). 30 באוגוסט - וילהלם וין, פיזיקאי גרמני וחתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1911 (נולד ב-1864). מדיה וקבצים בנושא 1928 בגרמניה בוויקישיתוף
עונת 1986/1987 בפוטבול ליג

עונת 1986/1987 הייתה העונה ה-88 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-23 באוגוסט 1986 והסתיימה ב-11 במאי 1987. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. נוריץ' סיטי, צ'רלטון את'לטיק ווימבלדון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. אברטון זכתה באליפות בפעם התשיעי בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו לסטר סיטי, מנצ'סטר סיטי ואסטון וילה. במקומן לליגה הבכירה עלו דרבי קאונטי ופורטסמות'. צ'רלטון את'לטיק (שסיימה את העונה במקום ה-19 בליגה הבכירה) השתתפה עם קבוצות שסיימו את העונה במקום 3-5 בליגה השנייה בסדרת משחקי מבחן על המקום הפנוי בליגה הבכירה. משחקי מבחן נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. בסופו של התהליך צ'רלטון את'לטיק נותרה בליגה הבכירה שצומצמה ל-21 קבוצות. בעקבות אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים מועדונים אנגלים נדונו להשייה של חמש שנים (עד לשנת 1990) מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. קליב אלן מטוטנהאם הוטספר כבש 33 שערים וזכה בתואר מלך השערים. קלייב אלן מטוטנהאם הוטספר זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. קלייב אלן מטוטנהאם הוטספר זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. נתונים מפורטים מאתר rsssf
עקיבא גולדשטיין

עקיבא גולדשטיין (גושן) (א' אדר א' תרס"ב, 8 בפברואר 1902 - כ"ה אלול תש"ל, 26 בספטמבר 1970) היה ראש המועצה האזורית נהלל בשנים 1945–1946 וראש המנהלת המשותפת לה ולהמועצה האזורית קישון. גולדשטיין נולד לברכה ולאברהם גולדשטיין, באודסה, שבאימפריה הרוסית. גולדשטיין עלה לארץ ישראל ב-1920. הוא התנדב לגדוד המצרי של צבא בריטניה ושירת בלוב. גולדשטיין היה חבר קיבוץ יפעת. הוא נמנה עם מקימיו מטעם "קבוצת השרון", מתת הקבוצה האודסאית. הוא נמנה, עם קבוצתו, גם בין מקימי קיבוץ רמת דוד. פעילות הקבוצה החלה ב-1926. גולדשטיין היה ראש המועצה הראשון של נהלל וראש המנהלת הראשון לתיאום מועצת נהלל עם מועצת קישון (לפני שהשתיים אוחדו). הוא סיים את כהונתו כפוליטיקאי מוניציפלי, כשמונה לשליח בצרפת ובאנגליה, מטעם מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. גולדשטיין היה נשוי עם שני ילדים. הוא נפטר מהתקפת לב ונקבר בקיבוצו. דבר, יום שני, ספטמבר 28, 1970; עמוד 2, למטה דבר, יום שישי, אוגוסט 19, 1960 חילופים בהנהלת המועצות בעמק המערבי, דבר, 24 בספטמבר 1946 רשימת חברים באתר ההנצחה, קיבוץ יפעת דף הנצחה באתר קיבוץ יפעת ספר הקבוצות > מבואות > 'קבוצת השרון" - דיוקן קבוצתי עמוד:13 דבר, יום שני, יוני 04, 1951 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג

סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג (גרמנית: Sophie Charlotte von Oldenburg;‏ 2 בפברואר 1879 - 29 במרץ 1964), הייתה בתו של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואשתו של אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה. סופיה שרלוטה נולדה ב-2 בפברואר 1879 באולדנבורג, לפרידריך אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג ולאליזבת אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת אנהלט. סופיה שרלוטה הייתה אהובה מאוד על אביה, והייתה בת לווייתו הקבועה. היא הייתה מבקרת הרבה בחו"ל, ונהגה לשהות אצל דודתה לואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה בלונדון, בריטניה, או אצל סבתה מריה אנה, נסיכת אנהלט באיטליה. בשנת 1895 מתה אמה אליזבת אנה, נסיכת פרוסיה, ואביה התחתן בשנית עם אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. סופיה שרלוטה לא הסתדרה עם אמה החורגת, והשתדלה להיות כמה שיותר מחוץ לבית. בשנת 1900 מת סבה פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ופרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שסופיה שרלוטה הייתה ילדה חולנית, היא נהגה לשהות הרבה בערי ספא שונים. ביוני 1905 נפגשה סופיה שרלוטה עם אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה, בנו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, בחתונתו של אחיו וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה עם צציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, ובספטמבר אותה שנה התארסו השניים. ב-27 בפברואר 1906 התחתנו השניים בברלין, ומכיוון שהיה זה גם יום חתונת הכסף של הקיסר והקיסרית, היה האירוע עוד יותר גדול ומרשים. נישואי השניים לא היו מוצלחים, ואייתל פרידריך בגד בה בקביעות, ובנוסף לא היו להם ילדים. במהלך מלחמת העולם הראשונה כמעט ולא נפגשו השניים, וסופיה שרלוטה שהייתה בודדה, השקיעה את זמנה בקריאה, ציור ובבילוי עם מעט חברים. בשנת 1922 פורסם בעיתונות שסופיה שרלוטה קיימה רומן עם חבר ילדות בזמן נישואיה, ובתגובה תבע אייתל פרידריך את העיתונים בתביעת דיבה. ב-20 באוקטובר 1926 התגרשו השניים, ובעיתונות פורסם שכבר לפני המלחמה רצו השניים להתגרש אולם וילהלם השני אסר זאת עליהם. בשנת 1927 התחתנה סופיה שרלוטה עם הראלד ואן הדמן - קצין משטרה בדימוס, בטקס צנוע בטירת ראזטדה, שבו השתתף אביה ומספר ידידים. הזוג התגורר בטירת ראזטדה, וסופיה שרלוטה נחשבה לאחת הנשים העשירות ביותר בגרמניה. בשנת 1930 הצטרפה סופיה שרלוטה למפלגה הנאצית, ובשנת 1951 מת בעלה. ב-29 במרץ 1964 מתה סופיה שרלוטה בביתה בוסטרשטדה, והיא בת 85 שנים. מדיה וקבצים בנושא סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג בוויקישיתוף
אליזבת אנה, נסיכת פרוסיה

אליזבת אנה, נסיכת פרוסיה (Elisabeth Anne von Preußen, ‏8 בפברואר 1857 - 28 באוגוסט 1895) הייתה בתו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ורעייתו של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג. אליזבת אנה נולדה ב-8 בפברואר 1857 בפוטסדאם, לפרידריך קרל, נסיך פרוסיה, ולמריה אנה, נסיכת אנהלט, בתם של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט ופרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה. אביה, אחיינו של הקיסר וילהלם הראשון, היה גנרל-פלדמרשל בצבא הפרוסי ופיקד בהצטיינות על ארמיות במלחמת שבעת השבועות ובמלחמת צרפת–פרוסיה. ב-18 בפברואר 1878 התחתנה אליזבת אנה עם פרידריך אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג, ובאותו יום גם התחתנה שרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתו של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה עם ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן. החתונות היו האירועים הראשונים בפרוסיה מאז הקמת האימפריה הגרמנית, ובשל כך היה האירוע מאוד גדול. נישואי השניים היו מאושרים, ולזוג נולדו שתי בנות. ב-28 באוגוסט 1895 מתה אליזבת אנה בפולדה, והיא בת 38 בלבד. לפני מותה בנה פרידריך אוגוסט ארמון חדש, ולאחר מותה קרא לו בשם "ארמון אליזבת אנה". לאחר מותה התחתן בעלה עם אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, ובשנת 1900 הוא הפך לדוכס גדול לאחר מות אביו פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג. ב-18 בפברואר 1878 התחתנה אליזבת אנה עם פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שתי בנות: סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג (1879–1964), התחתנה עם אייתל פרידריך, נסיך פרוסיה מרגרטה, דוכסית אולדנבורג (1881–1882) מדיה וקבצים בנושא אליזבת אנה, נסיכת פרוסיה בוויקישיתוף פרידריך קרל היה נכדו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה מריה אנה הייתה נינתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה
אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1826–1896)

אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Elisabeth von Sachsen-Altenburg; 26 במרץ 1826 – 2 בפברואר 1896) הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג. אליזבת נולדה ב-26 במרץ 1826 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ליוזף, נסיך הכתר של סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולאמליה, דוכסית וירטמברג, בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג. בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ואביה יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של אביה היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואחיו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. ב-10 בפברואר 1852 התחתנה אליזבת עם פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שני בנים. בשנת 1853 מת חמיה אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ופטר עלה לשלטון במקומו. ב-2 בפברואר 1896 מתה אליזבת בביתה באולדנבורג, וכעבור 4 שנים מת גם בעלה פטר. ב-10 בפברואר 1852 התחתנה אליזבת עם פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה שני בנים: פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג (1852–1931) גאורג לודוויג, דוכס אולדנבורג (1855–1939) מדיה וקבצים בנושא אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף
בית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בצארסקויה סלו

בית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה (ברוסית: Братское кладбище воинов, погибших в Первую мировую войну) הוא בית קברות ישן בפושקין (צארסקויה סלו) שבמחוז לנינגרד, רוסיה. בית הקברות נפתח בשנת 1914 ונהרס בתקופת ברית המועצות. מתחם בית הקברות שוכן בצמוד לבית הקברות קאזאן המשמש כבית קברות צבאי מאז 1790. בית הקברות הוקם ביוזמת הנסיך הגדול ולדימיר אלכסנדרוביץ'. בתקופת בניית בית הקברות בשנים 1914–1917 שכנה במרכזה כנסייה קטנה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה נקברו בה חיילי הצבא הרוסי הקיסרי שנהרגו במלחמה, זאת ביוזמת אלכסנדרה מלכתו רעייתו של ניקולאי השני. לקראת סוף שנת 1914 נקברו בבית הקברות 25 לוחמים (10 חיילים ו-15 קצינים). בית הקברות החל להיקרא בית קברות "האחווה", בדומה למקבילו המוסקבאי. באוגוסט 1915 הונחה אבן פינה לכנסיית עץ שנבנתה על ידי האדריכל ס. סידורצ'וק. באותה העת כבר נקברו במתחם יותר מ-400 חיילים. לאחר מהפכת אוקטובר 1917 נזירי הכנסייה נטלו לעצמם את הטיפול בבית הקברות וטיפוחו, ברם בפברואר 1938 הכנסייה נסגרה והשלטונות הסובייטים חיללו את בית הקברות בבולדוזרים בשנות 1950 ללא השארת זכר. לאחר התפרקות ברית המועצות התפילות במקום חודשו בשנת 2000. במתחם שבו עמדה בעבר הכנסייה הוצב בפברואר 2001 צלב עץ גדול והוחל בעבודות ניקוי. בשנת 2006 האתר הוכנס לרשימת אתרי מורשת תרבותית של רוסיה. ב-11 בנובמבר 2008 הוצב במתחם בית הקברות ההרוס אסטלת זיכרון ענקית לזכר גיבורי מלחמת העולם הראשונה והוחל בתכנון פיתוח האתר כאתר זיכרון להרוגי המלחמה. ביולי 2014 צוות עבודה של המועצה להגנה על מורשת התרבות של מועצת סנקט פטרבורג אישרה תוכנית עבודה להכנסת האתר למאגר הממלכתי המאוחד. מה-1 ועד ה-4 באוגוסט 2015, במלאת 100 שנה לתחילת מלחמת העולם הראשונה, האתר שימש כאחד מהאתרים העיקריים שנערכו בהם טקסי הזיכרון הממלכתיים להרוגי המלחמה. בנובמבר אותה שנה ועדת הבינוי והאדריכלות של סנקט פטרבורג אישרה תוכנית עבודה של האדריכל מיכאיל פיליפוב לבניית קומפלקס זיכרון עם השם "קבר החייל האלמוני ממלחמת העולם הראשונה" (Могила Неизвестного Солдата Первой мировой войны) ובו מתחם עם דגלונים ודגלי הצבא הרוסי הקיסרי ואש תמיד. לפי התכנון יוצבו 26 צלבים לזכר כל היחידות שנטלו חלק בלחימה, שלטי זיכרון עם התאריכים העיקריים של המלחמה ושלט זיכרון לאחיות שטיפלו בפצועים. בנוסף תיבנה כנסייה משוחזרת בדמות כנסיית העץ שנהרסה. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בצארסקויה סלו בוויקישיתוף Царскосельское Братское кладбище героев Первой мировой войны у Казанского кладбища в Царском Селе
ג'וזף הרינגטון

ג'וזף הרינגטון (באנגלית: Joseph P. Harrington) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות הצבא בפיקוד אפריקה. הרינגטון פוטר מהצבא ב-2018 בעקבות התנהלות לא הולמת והורד בדרגה. הרינגטון נולד בעיירה בניו ג'רזי. ב-1987 סיים תואר ראשון בחשבונאות מקולג' ריידר בניו ג'רזי לימודים אותם עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של צבא ארצות הברית. הוכשר כקצין ארטילריה ושירת בגדוד השישי של רגימנט הארטילריה הראשון בדיוויזיה המשוריינת הראשונה שהוצבה בגרמניה המערבית. פיקד על הגדוד השני ברגימנט הארטילריה השלישי שהוצב בגיסן שבגרמניה, שירת במטה פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה וברגימנט הארטילריה ה-319 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. פיקד על חטיבת הארטילריה ה-75 בבסיס פורט סיל שבאוקלהומה. שימש עוזרו של מרטין דמפסי בעת שכיהן כראש מטה צבא ארצות הברית וכיושב ראש המטות המשולבים. בספטמבר 2014 מונה לסגן ראש מטה פיקוד הפריסה המהירה של נאט"ו. ביוני 2016 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד אפריקה. בתחילת 2018 פוטר מתפקידו ואולץ לפרוש מהצבא בעקבות התנהגות לא הולמת, לאחר שנחשף כי שלח הודעות לא נאותות, כולל כאלו בעלות אופי מיני לרעייתו של חייל תחת פיקודו. כמו כן נקבע כי יורד בדרגה לבריגדיר גנרל, הדרגה האחרונה בה מילא את התפקיד באופן משביע רצון. הרינגטון בעל תואר במינהל ציבורי וביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. נשוי לננסי ואב לבן. מדיה וקבצים בנושא ג'וזף הרינגטון בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר צבא ארצות הברית Army strips star from general over flirty texts with wife of enlisted soldier, יו.אס. איי טודיי, 16 בפברואר 2018
מורסי אבו מוך

מורסי אבו מוך (נולד ב-17 במרץ 1973) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי שכיהן כראש עיריית באקה אל-גרבייה מ-2011 עד 2019. לפני בחירתו לראשות העיר עבד במשך כ-15 שנה כעורך דין ונוטריון עצמאי. מורסי אבו מוך נולד ב-1973 בבאקה אל גרבייה. מורסי למד כנער בבית הספר התיכון האורתודוקסי הערבי בחיפה. הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת קובנטרי שבאנגליה. סיים תואר שני במדיניות ציבורית במרכז הבינתחומי הרצליה. בימים אלו שוקד על דוקטורט ביישוב סכסוכים באוניברסיטת חיפה ואף כותב ספר בנושא זה. במשך כ-15 שנים עבד כעורך דין פלילי והיה בעל משרד עריכת דין פרטי בבאקה אל-גרבייה. בעבר, במשך כ-5 שנים היה חבר בית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין בחיפה. בשנת 2011 נבחר לראשונה לראשות עיריית באקה אל גרבייה. בשנת 2015 נבחר לקדנציה שנייה בתפקיד ראש העיר. במהלך כהונתו החליט למתג את העיר כ"באקה עיר השלום" ולקדם שותפות עם יהודים תושבי האזור. בהובלתו, נבנה היכל תרבות אשר עתיד לשרת את צורכי הפנאי והתרבות של האזור כולו. עיריית באקה קיבלה מעמד של "עיר ערבית מצטיינת" ממשרד הפנים במהלך כהונתו. מורסי אבו מוך נשוי לנרמין ואב לארבעה ילדים. אמיתי גזית, ביהמ"ש: "המדינה לא עומדת בהתחייבותה לערים ערביות", באתר כלכליסט, 11 במאי 2017
אנדרו מקייב

אנדרו ג'ורג' "אנדי" מקייב (באנגלית: Andrew George "Andy" McCabe; נולד ב-18 במרץ 1968) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כמִשנה לראש ה-FBI, בין פברואר 2016 לינואר 2018, וכן כראש ה-FBI בפועל למשך 3 חודשים. פוטר על ידי התובע ג'ף סשנס פחות מיומיים טרם פרישתו ביום הולדתו ה-50, עקב דוח ביקורתי פנימי, מה שמנע ממנו לקבל פנסיה. מקייב סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת דיוק בשנת 1990 ולאחר מכן באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. החל לעבוד ב-FBI ב-1996. מ-1 בפברואר 2016 מכהן מקייב כמשנה לראש ה-FBI. ב-16 במרץ 2018 הודיע ג'ף סשנס על פיטוריו המיידיים מתפקידו. לאחר שנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ פיטר את ראש ה-FBI ג'יימס קומי ב-9 במאי 2017, כיהן מקייב כראש ה-FBI בפועל. מקייב הוסיף למלא את התפקיד עד 2 באוגוסט 2017, אז הושבע לתפקיד ראש ה-FBI כריסטופר ריי. מקייב נשוי לג'יל, רופאת ילדים במקצועה ופוליטיקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, שהתמודדה ב-2015 על מושב בסנאט של מדינת וירג'יניה. לזוג שני ילדים. מקייב הוא טריאתלט. מדיה וקבצים בנושא אנדרו מקייב בוויקישיתוף יומיים לפני פרישתו: המשנה לשעבר לראש ה-FBI פוטר, באתר ynet, 17 במרץ 2018 FBI ACTING DIRECTOR ANDREW MCCABE ALSO BEING INVESTIGATED OVER CLINTON EMAILS, ניוזוויק, 10 במאי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.