laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניברסיטת קונסטנטינופול

אוניברסיטת קונסטנטינופול (ביוונית: Πανδιδακτήριον, פאנדידקטריון; מילולית: "הוראה כוללת") הייתה מוסד להשכלה גבוהה שהתקיים באימפריה הביזנטית, בחסות קיסרית, משנת 425 ועד כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ב-1453. מטרת המוסד הייתה הכשרת פקידים לבירוקרטיה האימפריאלית ואנשי מינהל חילוניים לכנסייה (עד 1204 המוסד לא היה מוסד דתי, לא לימד תאולוגיה ולא עסק בהכשרת כמורה). את האוניברסיטה יסד הקיסר תאודוסיוס השני כמוסד לימודי גבוה בבירת האימפריה, קונסטנטינופול. החברה הביזטית הייתה חברה בעלת רמה גבוהה של אוריינות, הן בקרב גברים והן בקרב נשים, והעריכה השכלה וידע, כמורשת יוון העתיקה. עוד לפני הקמת האוניברסיטה הממלכתית התקיימו בעיר לימודים ברמה גבוהה בבתי ספר עצמאיים וחלק המשיכו להתקיים גם במקביל אליה (בפרט בית הספר לפילוסופיה של המגנאורה (Μαγναύρα), בסמוך לכנסיית האגיה סופיה). עם הקמת האוניברסיטה היו בה 31 מסלולי לימוד במקצועות כגון משפטים, פילוסופיה, רפואה, אריתמטיקה, גאומטריה, אסטרונומיה, מוזיקה, רטוריקה ועוד. 15 מסלולים נלמדו ביוונית ו-16 בלטינית. לימודי הפילוסופיה במוסד שימרו למעשה את המסורת האפלטונית (והנאו-אפלטונית) והאריסטוטלית למשך אלף שנות ימי הביניים עד לרנסאנס. במשך השנים שקעה האוניברסיטה עד שב-1045 פתח קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית מחדש את האוניברסיטה ובפרט ייסד את בית הספר למשפטים (Διδασκαλεῖον τῶν Νόμων), מאורע אשר מסמל את הפיכתו של מקצוע המשפט לתחום נפרד ועצמאי באימפריה, זניחה מסוימת של המשפט הרומי וחזרה מוחלטת אל אופיים של החוקים היוונים המסורתיים. בתקופה זו הונחו היסודות לתקופת הזוהר של המשפט הביזנטי, משפט אשר ישפיע רבות על המערב ובעיקר על איטליה בסוף ימיה של האימפריה. בשנת 1204 נכבשה קונסטנטינופול על ידי הצלבנים הלטינים (קתולים) במסגרת מסע הצלב הרביעי, אשר הקימו את האימפריה הלטינית. האוניברסיטה שינתה את פניה והפכה למוסד בשירות הכנסייה, להכשרת כמורה ולימודי תאולוגיה. עם כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ב-1453 באה האוניברסיטה אל קיצה. המלטותם של אנשי האוניברסיטה לכיוון איטליה עקב כך, יחד עם כתבי יד שהצליחו להציל מספרייתה, היו זרז להתפתחות הרנסאנס. Demetrios Constantelos, The Formation of the Hellenic Christian Mind from his book: Christian Hellenism. Essays and Studies in Continuity and Change Publishing by Aristide D. Caratzas, New Rochelle, New York & Athens ISBN 0-89241-588-6
רומן קורצין

רומן קורצין (ברוסית: Роман Курцын; נולד ב-14 במרץ 1985) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע רוסי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קורצין נולד בעיר קוסטרומה במרץ 1985. ב-2007 סיים ללמוד בבית הספר לתיאטרון של ירוסלבל ומשנת 2008 משחק בסרטי קולנוע וידוע כפעלולן מוכשר (והוא חבר בגילדת הפעלולנים הרוסית). ב-2010 הופיע בסרט הדרמה ההיסטורית "יארוסלב. לפני אלף שנים" המגולל את סיפורו של יארוסלאב הראשון, נסיך קייב, הוא שיחק גם את תפקיד ראשי בסרט הדרמה קרים משנת 2017 וגילם גם את דמותו של ז'ניה הספורטאי בסרט הקומדיה אני מרזה שיצא שנה לאחר מכן. משנת 2012 נשוי לשחקנית אנה נזארובה ולשניים יש בן. מדיה וקבצים בנושא רומן קורצין בוויקישיתוף רומן קורצין, ביישום טלגרם רומן קורצין, ברשת החברתית אינסטגרם רומן קורצין, ברשת החברתית VK רומן קורצין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רומן קורצין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רומן קורצין באתר אולפני יארוסלב ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קארין שדויאן

קארין שדויאן (בארמנית: Կարինե Շադոյան; נולדה ב-4 במרץ 1975) היא ארמנית המתאבקת בסגנון חופשי. שדויאן זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בהיאבקות בשנת 2006. היא המתאבקת (האישה) הארמנית הראשונה שזכתה במדליה באליפות אירופה. באותה שנה, היא דורגה במקום 11 בעולם בקטגוריית המשקל שלה (72 ק"ג). שדויאן נולדה בסטברופול, שברוסיה, למשפחה ארמנית - סבתה מירוואן. היא הייתה ספורטאית פעילה כבר כילדה: התחילה בענף השחייה, ואז החלה להתאמן בריצת 400 מטר, ובמסוכות 400 מטר. כשהייתה בגיל תיכון, המאמן שלה הזמין אותה להשתתף גם בהיאבקות. היא סירבה, ובסיום התיכון הפסיקה לעסוק בספורט. אך בגיל 22 נמלכה בדעתה, וניסתה את מזלה בהיאבקות בסגנון חופשי. היא מצאה שהיא טובה בזה, וכעבור שישה חודשים הגיעה לתחרות גביע רוסיה, בה הביסה את זומרוד קובנגג'יבה. ב-2005 הייתה זוכת מדליית הכסף באליפות רוסיה. אך היא לא נבחרה לנבחרת רוסיה באולימפיאדת 2004, אז היא החלה להתחרות בארמניה. ב-2006, היא זכתה עבור ארמניה במדליה הראשונה שלה באליפות אירופה. היא דוברת של מועדון הספורט של האיגודים המקצועיים של ירוואן. מאמניה הם אראיק בגדדיאן ואלדר נשמודינוב. בת זוגה היא הספורטאית הרוסייה, נטליה גולץ. שדויאן ידועה בשל חוש האופנה שלה ואישיותה התוססת, והפכה לסלבריטאית בארמניה ומחוצה לה. היא מופיעה באורח קבע במדורי סטייל ואופנה. קארין שדויאן, באתר United World Wrestling United World Wrestling, "Shadoyan, Karine (ARM)". www.fila-official.com. אורכב מ-המקור ב-9 באוקטובר 2011. נבדק ב-12 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) International Women's Rankings, TheMat.com Карине Шадоян – единственная представительница Армении в женской борьбе, Новости Армении Валашалини Карина Шадоян, Центр Шри Чинмоя Karine Shadoyan's new haircut, Hairlebrity Shadoyan, Karine (ARM), Foeldeak Wrestling Database ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קארין שדויאן".
SIC (פורטוגל)

SIC (בשם המלא: Sociedade Independente de Comunicação, בתרגום לעברית: חברת תקשורת עצמאית), היא רשת טלוויזיה מסחרית פורטוגלית, אשר מפעילה כמה ערוצי טלוויזיה ובראשם SIC, הערוץ המסחרי הראשון בפורטוגל שהחל לשדר ב-6 באוקטובר 1992. רשימת כל ערוצי הטלוויזיה שהרשת מפעילה: SIC - ערוץ בידור כללי; SIC Notícias - ערוץ חדשות; SIC Radical - ערוץ בידור המכוון לקהל הצעיר; SIC Mulher - ערוץ לנשים; SIC K - ערוץ ילדים; SIC Internacional - ערוץ בינלאומי המשדר לכל רחבי העולם; SIC Caras - ערוץ רכילות המתעסק בסלבריטאים SIC נוסדה ב-1987, אולם לא פעלה. באותה עת, בעלי השליטה בחברה היו Granada Television, יחד עם Expresso, Impala ו-Projornal. לא ידוע מדוע Granada TV עזבה את החזקותיה בחברה לפני ש-Globo החלה להחזיק בחלק גדול מההחזקות בחברה לפני תחילת השידורים. בשנת 1992 הושק ערוץ SIC, שהפך לערוץ המסחרי הראשון בפורטוגל והערוץ השלישי אחרי שני הערוצים הציבוריים RTP1 ו-RTP2. בשנים הראשונות לקיומה הייתה SIC בשליטת פרנסיסקו פינטו בלסמאו ובסיוע של Control journal (כיום חברת Impresa, בעלת השליטה בחברה). כבר בתחילת דרכו עקף הערוץ החדש אחרי זמן קצר את הערוץ הציבורי RTP1 והפך לערוץ המוביל בפורטוגל, ובאותה עת התוכניות הנצפות ביותר היו של SIC. בשנים אלו ניחן הערוץ ביצירתיות ובחדשנות לעומת הערוצים האחרים בפורטוגל. הערוץ הפך למפורסם באירופה, לא רק בזכות נתוני המדרוג הגבוהים, אלא גם בזכות היותו נושא הסרט התיעודי "הטלוויזיה הזאת שלך", ששודר בערוץ ארטה. בשנת 2005 איבד SIC את ההובלה בטבלות המדרוג לאחר שעקף אותו ערוץ TVI. כיום, משדר הערוץ בעיקר תוכניות אקטואליה, אופרות סבון וסדרות רכש ממדינות אחרות. כך למשל משדר SIC את סדרות CSI השונות ואת 'מחשבות פליליות' ו'הפמליה'. בינואר 2021 עמדו שיעורי הצפייה בערוץ על 19%, מה שממקם אותו במקום הראשון במדינה. The X Factor לרדת בגדול מונדיאל 2018 הליגה האירופית TV3 RTP3 טלוויזיה בפורטוגל מדיה וקבצים בנושא SIC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של SIC (בפורטוגזית) SIC, ברשת החברתית פייסבוק SIC, ברשת החברתית אקס (טוויטר) SIC, ברשת החברתית אינסטגרם השקת ערוץ SIC ב-6 באוקטובר 1992 (סרטון מאתר יוטיוב) אתר Impresa (בפורטוגזית) Consumo de TV sobe 5,5% em janeiro com confinamento. SIC lidera em mês dominado por futebol e presidenciais
אי המלך ויליאם

אי המלך ויליאם (באנגלית: King William Island, בצרפתית: Île du Roi-Guillaume, באינוקטיטוט: Qikiqtaq. קודם לכן נקרא ארץ המלך ויליאם) הוא אי במחוז קיטיקמאוט של נונאווט, שהוא חלק מן הארכיפלג הארקטי הקנדי. שטחו מקיף בין 12,516 קמ"ר ל-13,111 קמ"ר, שטח המציב אותו במקום ה-61 בגודלו בעולם ובמקום ה-15 בגודלו בקנדה. נכון ל-2016, באי מתגוררים 1,324 נפש, כולם אינואיטים החיים בקהילה היחידה באי, אוּקְסוּקְטוּק (Uqsuqtuuq). במהלך החיפושים אחר המעבר הצפון-מערבי, ביקרו חוקרים ארקטיים רבים באי, או חרפו בו. בין האי לבין חצי האי בותיה מפריד מצפון-מזרח מצר ג'יימס רוס, ומצר רה ממזרח. ממערב נמצא מצר ויקטוריה ומעבר לו האי ויקטוריה. בתוך מצר סימפסון, מדרום לאי, שוכן האי טוד, ומעבר לו, עוד דרומה, חצי האי אדלייד. מפרץ המלכה מוד נמצא דרומית-מערבית לשם. אלה הם אתרים אחדים על החוף: (בניגוד לכיוון השעון מן הקצה הצפוני) כף פליקס, ויקטורי פוינט וגור פוינט בפתח המפרצון, פואן לה ויקונט, מפרץ ארבוס, כף קרוזייה, (מדרום) מפרץ טרור, איי אירווינג, מפרץ וושינגטון, כף הרשל, גלדמן פוינט, הכניסה למצר סימפסון, איוני טוד, (ממזרח) גיואה הייבן, חצי האי מאתסון, מפרץ לאטרוב, כף מורטון בפי מפרצון פיל, האי מאטי, איי טנט, איי קלארנס, כף פליקס. האי נודע באוכלוסיות גדולות של קאריבו, שעושים שם את עונות הקיץ לפני שהם נודדים בסתיו בצעידה דרומה על פני קרח הים. האי היה מיושב שנים רבות על ידי אינואיטים, שאורח חייהם הותאם לתנאי הסביבה הקיצוניים. בשנת 1830 כינה חוקר הארצות הבריטי ג'ון רוס את האי בשם "ארץ המלך ויליאם" על שם המלך הבריטי ויליאם הרביעי; בשעתו סבר רוס, שמדובר בחצי אי. בשנת 1834 צפה ג'ורג' בק, גם הוא חוקר האזור הארקטי, בחופו הדרומי ממפרצון שאנטרי והבין שמדובר באי. עוד חוקר בריטי, ג'ון פרנקלין, יצא במשלחת ארקטית כעשר שנים לאחר מכן; שתי ספינותיו קפאו ונלכדו בשנת 1846 בקרח ים צפונית-מזרחית לאי. אחרי שנטשו את ספינותיהם, מתו רוב אנשי הצוות ברעב או קפאו למוות בניסיון לצעוד דרומה סמוך לקו החוף המערבי. שניים מאנשיו של פרנקלין נקברו בהול פוינט על חופו הדרומי של האי. הספינות נחשבו לאבודות לבלי השב, לאחר שמשלחות רבות ניסו בזו אחר זו לאתר אותן, לשווא. ב-9 בספטמבר 2014 הכריז ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר, שמשלחת מצר ויקטוריה איתרה אחת משתי הספינות של פרנקלין מתחת למים רדודים דרומית לאי המלך ויליאם. הספינה השתמרה במצב מצוין; הסונאר הצליח לאתר את קרשי הסיפון. בתחילת אוקטובר זוהתה הספינה הטרופה כ"ארבוס". הספינה השנייה של המשלחת, "טרור", נמצאה ב-2016 במפרץ טרור, סמוך לחוף הדרום-מערבי של אי המלך ויליאם. מדיה וקבצים בנושא אי המלך ויליאם בוויקישיתוף אי המלך ויליאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דארן קיית, ג'רי ארגוויג, החברה למורשת קיטיקמאואט, "שינויים סביבתיים, דובי קוטב והסתגלות בקיטיקמאוט המזרחי: הערכה ראשונית, דו"ח סופי", 23 בנובמבר 2006 "The Final Days of the Franklin Expedition: New Skeletal Evidence" תמונה 1 בעמ' 2 אצל קינליסייד, ברטולי ופריק, 1997. "הימים האחרונים של משלחת פרנקלין: ראיית שלד חדשה" ארקטיק, 50, מס' 1: 36 טורונטו סטאר: נמצאה ספינה ממשלחת פרנקלין האבודה בים הארקטי 9 בספטמבר 2014 Agencies, ‏Canada identifies long lost British explorer ship, The Telegraph, 1 October 2014 הגרדיאן: ספינה נמצאה 168 אחרי הניסיון הכושל לאתר את המעבר הצפון-מערבי 12 בספטמבר 2016
בית הכנסת רבי יוסף קארו

בית הכנסת רבי יוסף קארו הוא בית כנסת מן המאה ה-16 בעיר העתיקה של צפת, אשר על פי המסורת היה בית מדרשו של רבי יוסף קארו. רבי יוסף קארו עלה לארץ ישראל מניקופול בשנת ה'רצ"ו (1536), והתיישב בצפת, שם למד בישיבתו של רבי יעקב בירב, והיה אחד מארבעת התלמידים שנסמכו על ידו עם חידוש הסמיכה. עד מהרה הפך לאחד ממנהיגיה הרוחניים של הקהילה היהודית בצפת. הוא קבע את מקומו בבית הכנסת, שהתקיים אז בקומה השנייה של המבנה, שם לימד את תלמידיו ושקד על כתיבת רוב ספריו. רבי יחיא אלצ'אהרי ביקר בבית הכנסת במאה ה-16, וציין כי בבית המדרש לומדים כ-200 תלמידים. ברעידת האדמה הגדולה בשנת ה'תק"כ (1759) נחרב בית הכנסת, ונבנה מחדש במבנה צנוע יותר בקומת הקרקע. הנוסע ר' שמחה מזאלאזיץ, שביקר בבית הכנסת בשנת 1764, העיד כי למדו בו 700 תלמידים. רבי ישראל מפולוצק כתב בשנת 1778 כי החסידים שעלו לארץ ישראל שנה קודם לכן והתיישבו בצפת "מתפללין בבית יוסף", עד השלמת בניית של בית הכנסת האר"י האשכנזי. גם המבנה החדש של בית הכנסת חרב ברעידת האדמה בצפת בשנת 1837, ושוקם במשך עשר שנים במימונו של הגביר רבי יצחק גויטע, שעלה לצפת מאיטליה. בבית הכנסת קיים ספר תורה ששרד מן המאה ה-16. מבנה בית הכנסת מעיד כי ייעודו היה להיות בית מדרש ולא בית כנסת. מעל פתח הכניסה מוצבים שני לוחות שיש ובהם כתובת ארוכה קשה לקריאה, מליצית ומשובצת בחלקי פסוקים, המנציחה את שיקום בית הכנסת לאחר רעידת האדמה: מזמור שיר חנוכת בית היוסף, הבית בהבנותו, ותכל עבודת הקודש, ט"ו באלול חניכתו, בשנת "ותר"א אתו כי טוב" מכל מלאכתו, "ברוך ה' אשר לא עזב ונתן חסדו ואמתו, "ה' צבאות הנוטע"... "והיה כי ישאלך בנך" "מי האיש אשר בנה" כבוד הבית הזה, מאשפות ירים לראש פינה, ויבן כמו רמים, ברוך מחזיר עטרה ליושנה. איה מקומו ומה שמו, "ומי האיש אשר נטע?"... שא עיניך וראה כתר שם טוב, אשרי יולדתו, מעיר תהילה טראיסטי יע"א, השגיח ממכון שבתו, הרבה כולל בישראל, להלל עזו ותפארתו, איש החסד כמהר"ר בעל "שדה יצחק" גוויטע, יחי שמו לעולם, זכרה לו אלדיי לטובה, פיזר "נתן הכסף המתוכן" בנפש חפצה ורוח נדיבה, ויבן החצר כולו מממונו בעין טובה, על ידי נאמן, כיהו רבינו משה נס"י (נופך, ספיר, יהלום), "כאלהים נטע"... באתרא דמארי "בית היוסף" קבע ישיבה, "עץ חיים היא" לחכמי ורבני עיר קודש צפת תבנה ותכונן לעולם אמן זכות וקנין מחננה ונקראה בשם הר' אברהם איישר לפעלא טבא, איש וביתו ה' עליהם יראה וקרא להם "אילי הצדק מטע". מתחת לבית הכנסת קיים בית מגורים עם חצר קטנה, בו נמצאת "מערת המגיד", חדרון קטן ומקומר אשר בו על פי המסורת היה המגיד נגלה לרבי יוסף קארו. בסמוך לבית הכנסת ישנה חלקה, ללא ציון קבר, אשר בה, על פי אגדה אורבנית רווחת בצפת נקבר יוסף דלה ריינה. הסמטה בה נמצא בית הכנסת נקראת "סמטת בית יוסף", ע"ש ספרו של רבי יוסף קארו, שככל הנראה נכתב בבית הכנסת. אלי שילר וגבריאל ברקאי (עורכים), בית הכנסת מרן יוסף קארו, בתוך: צפת ואתריה, "אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל", גיליון 157–158, שנה 24, הוצאת אריאל, טבת ה'תשס"ג, 2002, עמ' 157 - 158. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת רבי יוסף קארו בוויקישיתוף יש הטוענים כי מספר זה הוא גוזמה ("צפת ואתריה", עמ' 157) אברהם יערי, אגרות ארץ ישראל, עמ' 313, באתר היברובוקס הנוסח מתבסס על פענוח ראשי התיבות המופיע ב"צפת ואתריה" עמ' 157 - 158 ה'תר"ז הוא הרב משה בן סמחון, המוזכר בהקדמת ספרו של גויטע, "שדה יצחק" רבי אברהם איישר, מנכבדי קהילת החסידים בצפת אמנם, לפחות חלק מגילויי המגיד התחילו בטרם עלייתו ארצה, כעדותו המפורסמת של רבי שלמה אלקבץ זאב וילנאי, "אנציקלופדיה אריאל", כרך ע-ק, עמודה 6387
ז'אן הראשון, מלך צרפת

ז'אן הראשון (15 בנובמבר 1316 – 20 בנובמבר 1316; נקרא "ז'אן שנולד לאחר מות אביו". בצרפתית: Jean Ier le Posthume) היה מלך צרפת למשך חמשת ימי חייו. הוא נולד והומלך ב-15 בנובמבר 1316, בן לשושלת הקפטינגית ובנו של המלך לואי העשירי (נולד לאחר מות אביו) וקלמנס מהונגריה. ז'אן חי חמישה ימים בלבד. רבים מאמינים שדודו, המלך העתידי פיליפ החמישי, גרם למותו על מנת לרשת את הכתר. ישנם גם המאמינים כי פיליפ חטף את הילד והחליפו בגופה במקומו. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-14 הופיע בפרובאנס אדם שטען כי הוא ז'אן הראשון. הוא הושם בכלא מיד, ושם גם סיים את חייו. ז'אן שלט במשך חמישה ימים כאשר דודו היה עוצר הממלכה, עד מותו ב-20 בנובמבר 1316. הפעוט נקבר בבזיליקת סן-דני. דודו, פיליפ החמישי, ירש את הכתר ומלך אחריו. מדיה וקבצים בנושא ז'אן הראשון, מלך צרפת בוויקישיתוף ז'אן הראשון, מלך צרפת, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'אן הראשון, מלך צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארוס גיולבודגיאן

ארוס גיולבודגיאן (בארמנית: Արուսյակ Գյուլբուդաղյան, נולדה ב-15 בינואר 1979, ירוואן, ארמניה הסובייטית) היא קופצת למים ארמנית לשעבר. בגיל 17 היא התחרתה באולימפיאדת אטלנטה 1996 בקפיצת נשים 3 מטר ממקפצה גמישה. וסיימה במקום ה-20. יותר מ-15 שנים אחרי תחרותה האולימפית, בדרום קליפורניה שבארצות הברית, הורשעה גיולבודגיאן בקשירת קשר להונאת תרופות והונאת דואר, כחלק מארגון פשע ארמני שנלכד במבצע פדרלי לאחר שגנב במרמה יותר מ-$65 מיליון בהונאת מדיקר שהתרחשה ברחבי ארצות הברית. היא נידונה ל-13 חודשי כליאה, ושמונה חודשי מאסר בית. ארוס גיולבודגיאן, באתר olympedia.org "Armenia at the 1996 Atlanta Summer Games". Sports-Reference.com. אורכב מ-המקור ב-2020-04-17. נבדק ב-19 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ]http://blog.cleveland.com/metro/2010/10/suspects_indicted_for_medicare.html Suspects indicted for Medicare fraud part of Armenian-American criminal organization, officials say], Peter Krouse, PLAIN DEALER NEWS, Oct 13, 2010 Arus Gyulbudaghyan Armenian diver, howold.co ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא ארמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
TVI 24

TVI 24 הוא ערוץ חדשות פורטוגלי, הנמצא בבעלות חברת Media Capital. הערוץ החל לשדר ב-26 בפברואר 2009, כערוץ חדשות בלעדי לפלטפורמת הכבלים TV Zabo. ב-2010 עלה הערוץ גם ב-MEO, Vodafone וב-2012 גם ב-Optimus Clix. TVI 24 נמצא בתחרות מתמדת עם עוד שלושה ערוצי חדשות: RTP3 הציבורי, SIC Notícias ו-CMTV. TVI 24 שידר במשך כמה שנים, אך רק ב-26 בפברואר 2009 החלו שידוריו רשמית בבלעדיות ב-TV Zabo, אך בהמשך הוא עלה בפלטפורמות נוספות. בתחילה אמור היה הערוץ להתחיל בשידוריו ב-20 בפברואר 2009, יום השנה להשקת ערוץ TVI, גם הוא בבעלות Media Capital, אך זמן קצר לפני כן נדחתה השקת הערוץ ל-26 בפברואר, כיוון שבקבוצת Media Capital העדיפו להתמקד ביום השנה ל-TVI. ב-9 בינואר 2012 התחדש הערוץ והפך לערוץ המולטימדיה הגדול ביותר בפורטוגל. חדשות 24 חדשות הבוקר - בשיתוף עם TVI חדשות האומה - במקביל לשידור ב-TVI SOS24 - תוכנית משטרה בהנחיית מיגל פרננדס חדשות השעה 8 - במקביל לשידור ב-TVI ECO24 בצל הממשלה סטודיו 24 - בשיתוף עם Rádio Comercial כולם שווים - במקביל לשידור ב-TVI משוב NXT - השלב הבא מאחורי הקלעים הארכה ספורט 24 אליפות לאומית העברות נוספות הורים וילדים מאז הקמתו, מפעיל הערוץ אתר חדשות המתעדכן 24 שעות ביממה בשיתוף עם מותגים שונים. TVI24 מפעיל חשבונות טוויטר ופייסבוק פופולריים, אשר להם מאות אלפי עוקבים. לערוץ יש יישומונים עבור מערכות ההפעלה השונות לטלפונים, ובהם יישומונים לאייפון, אנדרואיד, אייפד ו-Windows Phone טלוויזיה בפורטוגל SIC ערוץ החדשות הייעודי אתר האינטרנט הרשמי של TVI 24 (בפורטוגזית) TVI 24, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יחסי פקיסטן–קנדה

יחסי פקיסטן–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין קנדה. נכון לסקר ה-BBC שנערך בשנת 2013, 11% מהקנדים הם בעלי נקודת מבט חיובית על פקיסטן, לעומת 72% עם נקודת מבט שלילית. לעומת זאת, נקודת המבט הפקיסטנית על קנדה היא יותר חלוקה, עם 27% שרואים את קנדה באופן חיובי ו-29% שרואים את קנדה באופן שלילי. קנדה ופקיסטן כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים תקופה קצרה לאחר שזו קיבלה את עצמאותה מן הבריטים. קנדה הייתה אחת מהמדינות שהיו חברות בכוח שמירת השלום בקשמיר של האו"ם במהלך המהומות שהיו שם בשנת 1949. ההגירה הפקיסטנית לקנדה החלה לפני זמן רב והיא בעלת היסטוריה ארוכה מאוד. היא החלה עוד כאשר פקיסטן הייתה בשליטת האימפריה הבריטית. מפקד האוכלוסין של שנת 2006 בדק ומצא כי בקנדה היו מצויים כ-124,000 אזרחים ממוצא פקיסטני. ישנם מקורות אחרים המשערים כי מספר האזרחים הקנדים ממוצא פקיסטני עולה על 250,000. הממשלה הקנדית עצמה שיערה לפי דפוסי ההגירה כי המספר עולה על 300,000. הממשלה ציינה בנוסף כי היא מעודדת את ההגירה הרבה ואמרה כי: "היא שמחה שהאזרחים החדשים מפקיסטן ממשיכים לתרום לתרבות הרב-גונית של קנדה". קנדה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה. קנדה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בלאהור ובקראצ'י. פקיסטן מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה. פקיסטן מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות טורונטו, מונטריאול ובונקובר. High Commission of Canada to Pakistan Pakistan High Commission Ottawa From Islamabad to the Swat Valley by Caitlin Manicom, a former resident with the Canadian embassy in Pakistan 2013 World Service Poll ג'יימס ווד, The Canadian Army, האנציקלופדיה של קנדה 2006 Census Topic-based tabulations, משרד ההגירה והאוכלוסין של קנדה עותק מאורכב של המקור המקורי, משרד החוץ היפני
יוסף (יוסק) וינמן

יוסף (יוסק) ויינמן (24 בנובמבר 1907 פשמשל - 25 בדצמבר 2002 ירושלים) היה פרופסור להנדסת חשמל, ממציא, ומחלוצי תחום האלקטרוניקה וההנדסה הביו רפואית בארץ ישראל ומאוחר יותר במדינת ישראל. נולד וגדל בפשמישל בקיסרות האוסטרו-הונגרית (היום שייכת לחבל גליציה שבפולין). למרות גזרות ה"נומרוס קלאזוס", הצליח יוסק להתקבל למכון הפוליטכני בלבוב. סיים אותו בהצטיינות בתואר מהנדס. את הסטאז' בתחום הרדיו עשה במפעלי "פיליפס" בהולנד ובווינה – חלוצי פיתוח ענף זה באירופה, בשנות השלושים, דבר שאיפשר לו עם עלייתו ארצה להתקבל כמהנדס ראשי ב"קול ירושלים" המנדטורי. עם פרוץ מלחמת העצמאות, העמיד חלק מציוד תחנת הרדיו לרשות "ההגנה", דבר שהתגלה לבולשת הבריטית והוא פוטר לאחר משפט ממשרתו.[דרוש מקור] עד קום המדינה שירת וינמן בהגנה. לאחר מכן עבד ברשות הרדיו הממלכתית. עם סיום עבודתו בתחנת הרדיו, התקבל לבית הספר לרפואה ב"הדסה עין כרם" והיה מראשוני החוקרים בתחום האלקטרוניקה הרפואית (תחום שיקרא בהמשך הנדסה ביו-רפואית) בארץ היה למרצה בכיר בשנת 1965 ובשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר. ברבות הימים זכה למלגה להקמת מעבדה בסטטוס של פנסיונר ועבד בה עד יום פטירתו בשנת 2002. נפתח כנס מהנדסי אלקטרוניקה, קול העם, 17 ביוני 1958 מענק של 40 אלף ל"י לקידום המחקר, על המשמר, 20 במרץ 1962 מינויים והעלאות באוניברסיטה העברית, חרות, 12 באפריל 1965 מינויים חדשים באוניברסיטה העברית - פרופסור חבר, דבר, 29 באוגוסט 1971
הבית עם השעון המסתורי (סרט)

הבית עם השעון המסתורי (באנגלית: The House with a Clock in Its Walls) הוא סרט פנטזיה אימה גותי לכל המשפחה שבוים על ידי הבמאי אלי רות' על פי תסריט מאת אריק קריפק ומבוסס על רומן באותו השם. בסרט מככבים ג'ק בלאק, קייט בלאנשט וקייל מקלכלן בתפקידים ראשיים. הסרט יצא לצאת לאקרנים בישראל ב-20 בספטמבר 2018 ובבכורה עולמית יום לאחר מכן, ב-21 בספטמבר 2018. בשנת 1953, לאיס ברנאוולט, צעיר שזה עתה התייתם מהוריו, עובר לגור בביתו של דודו המשונה, ג'ונתן בראנוולט, קוסם שגר ליד מכשפה טובת-לב בשם גברת צימרמן. עם הזמן, לואיס מבין שבבית מוחבא שעון קסום ומסתורי שנבנה על ידי המכשף המרושע אייזק איזרד, ועוזר לדודו ולגברת צימרמן למצוא את השעון לפני שיביא לאפוקליפסה ולסוף העולם. ג'ק בלאק - ג'ונתן בראנוולט, דודו המשונה והמסתורי של לואיס. קייט בלאנשט - פלורנס צימרמן, מכשפה טובת-לב ושכנתו וידידתו הקרובה ביותר של ג'ונתן. ניצולת שואה. אוון וקארו - לואיס בראנוולט, צעיר שזה עתה התייתם משני הוריו ונאלץ לעבור לגור בביתו של דודו, שם הוא מגלה אודות השעון. קייל מקלכלן - אייזק אייזרד, מכשף מרושע שביתו של ג'ונתן היה בבעלותו במקור. רנה אליז גולדסברי - סלינה אייזרד, אשתו של אייזק. סאני סלג'יק - טארבי קוריגן. קולין קאמפ - גברת האנצ'ט, שכנתם החטטנית והנרגנת של ג'ונתן וגברת צימרמן. ונסה אן ויליאמס - רוז ריטה פוטינגר. לורנזה אייזו - גברת בראנוולט, אמו של לואיס. צילומי הסרט הראשיים החלו ב-10 באוקטובר 2017. הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-21 בספטמבר 2018; בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-20 בספטמבר 2018, יום קודם לכן. ב-27 במרץ 2018, הטריילר הראשון הופץ, וב-28 ביוני, הטריילר השני הופץ. מדיה וקבצים בנושא הבית עם השעון המסתורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הבית עם השעון המסתורי הבית עם השעון המסתורי, ברשת החברתית פייסבוק הבית עם השעון המסתורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "הבית עם השעון המסתורי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבית עם השעון המסתורי", באתר AllMovie (באנגלית) "הבית עם השעון המסתורי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הבית עם השעון המסתורי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הבית עם השעון המסתורי", באתר Metacritic (באנגלית) "הבית עם השעון המסתורי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הבית עם השעון המסתורי, קדימון הסרט באתר יוטיוב ביקורות נתנאל שלומוביץ, "הבית עם השעון המסתורי": הארי פוטר דה לה שמאטע, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2018 ארז דבורה, "הבית עם השעון המסתורי": חיקוי סתמי להארי פוטר, באתר ynet, 26 בספטמבר 2018 Kripke, Eric [@therealKripke] (October 10, 2017). "Day One! #HouseWithAClockInItsWalls Break a leg @eliroth, Jack Black, Cate Blanchett, Owen Vacarro @Kyle_MacLachlan!! Dream come true!" (Tweet). Retrieved November 14, 2017 – via Twitter. D'Alessandro, Anthony (September 26, 2017). "'The House With A Clock In Its Walls' Sets Alarm For Next September". Deadline Hollywood. Retrieved September 26, 2017. N'Duka, Amanda (June 28, 2018). "'The House With A Clock In Its Walls' Trailer: Jack Black & Co Face Off Against Time". Deadline Hollywood. Retrieved June 29, 2018.
רונדו קפריצ'יוזו (מנדלסון)

רונדו קפריצ'יוזו במי מז'ור (אופ. 14) היא יצירה לפסנתר סולו מאת המלחין הגרמני פליקס מנדלסון-ברתולדי. היצירה נכתבה ב-1830, ופורסמה באותה השנה. הדעה הרווחת היא כי היצירה נכתבה ביוני 1830, ופורסמה באותה השנה, אם כי הדעות לגבי התאריך חלוקות בין המומחים: יש הטוענים כי היצירה נכתבה ב-1824 או ב-1827. מחקרים מהשנים האחרונות מראים כי כתיבת היצירה הסתיימה ב-1828, וכי מנדלסון חזר לשכתב את היצירה שנתיים לאחר מכן, ככל הנראה כמתנה לפסנתרנית דלפינה פון שאורוט (Delphine von Schauroth) ממינכן. היצירה פופולרית מאוד בקרב פסנתרנים, וזאת במידה רבה משום שהיא נשמעת קשה לביצוע מכפי שהיא באמת. אומנם היצירה חסרת פרקים, אך היא מורכבת משני קטעים מרכזיים. חלקה הראשון הוא במפעם אדאג'ו בסולם מי מז'ור, במשקל ארבעה רבעים, וחלקה השני, הארוך יותר, במפעם פרסטו במשקל שש שמיניות בסולם מי מינור. ההבדל בין שני חלקי היצירה ניכר באופיים ובדינמיקה המשתנה. החלק הראשון מאופיין בשימוש באקורדים ביד שמאל ואופיו מאוד לירי, בעוד הפרק השני מאופיין במלודיה נמרצת. ליצירה מספר הקלטות מאת מבצעים נודעים, בהן של הפסנתרן ההונגרי גיירג' ציפרה. רונדו קפריצ'יוזו (מנדלסון) באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי (באנגלית) ביצוע היצירה באתר YouTube היצירה, באתר ALLMUSIC ניתוח היצירה באתר Classical Connect, מאת ינון ברנתן