laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ו אנדו

ג'ו אנדו (באנגלית: Joe Andoe; נולד ב-1955) הוא אמן, צייר וסופר אמריקאי. יצירותיו הוצגו בתערוכות בינלאומיות וגם במוזיאונים רבים, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון דנבר לאמנות, מכון דטרויט לאמנות, המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון ומוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית. אנדו נולד ב-5 בדצמבר 1955 בטולסה, אוקלהומה. הוא כתב רבות על ילדותו, נעוריו ותחילת הקריירה שלו בספר הזיכרונות שלו, Jubilee City: A Moir at Full Speed .שיצא לאור ב-2007. אנדו אהב לצייר בילדותו, אבל הוא מעולם לא יצר יצירות אמנות עד שלמד בקולג'. אנדו הבין לראשונה שהציור יכול להיות הקריירה שלו כאשר נרשם לקולג' קהילתי ולמד עסקים חקלאיים. הוא לקח שיעור בחירה בתולדות האמנות כאשר למד על אמנים כמו רוברט סמיתסון ודניס אופנהיים. עד מהרה החליף את התואר שלו ובסופו של דבר קיבל תואר שני באמנות מאוניברסיטת אוקלהומה ב-1981. ציוריו תוארו כ"רזים" ובעלי ערך פיוטי", על ידי מבקרת האמנות דבורה סולומון, שכתבה ב-2019 שהתערוכות אחרונות שלו הציעו, "תזכורת לרוחב הישגיו שלו ולרלוונטיות המדהימה שלו אמנות הנוכחית. בתור התחלה, הוא היה מבשר חשוב של הריאליזם המבוסס על צילום שהפך לסגנון ברירת המחדל בקרב אמנים צעירים בהווה. יתר על כן, עבודתו יכולה להיקרא כסוג של ביקורת חברתית, עם השקפותיה על הידרדרות המעצמה האמריקאית. הוא חלק מהדור שהתבגר לאחר הדומיננטיות של המינימליזם, שצייר צורות גאומטריות ומשטחים מלוטשים ודחק את המדיום של ציור שמן על בד. אנדו, באופן רשמי, הוא פוסט-מינימליסט שעבודתו יכולה לפעמים להידמות לזו של ציירי New Image (כגון סוזן רוטנברג ורוברט מוסקוביץ') שצמחו בשנות ה-70 והחזירו את הפיגורציה לציור." ה"ניו יורק טיימס" שיבח את "ההומור הרעיוני" של אנדו כפי שהוצג בעבודתו "Me Copying Cy Twombly copying Picasso", שהוצגה בתערוכה הקבוצתית "בעקבות פיקאסו" ב-2023, המכבדת את מורשתו של האמן. מצדו, אנדו הצהיר, "מאז סוף שנות ה-70 דמיינתי את עצמי כצייר נוף, וצייר של הדברים שמסתובבים בנוף." Harper Collins Publishing. "About The Author" Joe Andoe - Artists - fordProject, web.archive.org, ‏2012-11-24 Amazon.com (July 24, 2007). Jubilee City: A Memoir at Full Speed (P.S.) "Joe Andoe: An Artist's Wild Tales" Andoe, Joe 1955- | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com Joe Andoe | Jubilee City, Almine Rech (באנגלית) "What to See in N.Y.C. Galleries in December" Andoe, Joe (2007). Jubilee City: A Memoir at Full Speed (P.S.). New York: Harper Collins ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'ו אנדו".
שעועית אפויה

שעועית אפוייה או שעועית עם נקניקיות (ברומנית: Iahnia de fasole או Fasole cu cârnați) הוא מאכל רומני מסורתי וניתן למצוא אותו ברוב אזורי המדינה. לרגל "היום הלאומי של רומניה" מוגש תבשיל השעועית הזה בקדירה במסיבות בערים שונות. הוא מוגש בדרך כלל עם צ'ולאן או נקניקיות וחמוצים. המילה "יאהניה" (Iahnie) מקורה בשפה הטורקית כ-drept yahni, הוא ידוע גם בבולגריה בשם יאחניה. אין לבלבל בין תבשיל שעועית אפוייה לבין מחית שעועית (fasolea bătută). להכנת שעועית אפויה פשוטה ל-4 מנות דרוש: 500 גרם שעועית יבשה, 3 בצלים, 2 שיני שום (אופציונלי), ציר (מרק) עגבניות, שמן, 2-1 עלי דפנה, ירוקים (פטרוזיליה, טימין או אפילו שמיר או טרגון) מלח ופלפל שחור. משרים את השעועית לילה קודם, למחרת מרתיחים אותם ב-2–3 כוסות מים, מוסיפים 1/2 כפית סודה לשתייה. מטגנים בשמן את הבצל הקצוץ דק, מערבבים עם השעועית, מוסיפים את הציר ועלי הדפנה. נותנים לתבשיל לרתוח יחד, לקראת הסוף מוסיפים את המלח והדברים הירוקים (פטרוזיליה וכדומה). אסור לתת לתבשיל להיות סמיך יותר מדי. אפשר גם לעדן אותו עם תוספת שמנת. הוא מוגש לרוב עם נקניקיות מטוגנות, קוסטיצה (צלעות) חזיר מעושנת או מוצרים מעושנים אחרים, רצוי עם חמוצים. תבשיל תפוחי אדמה מדיה וקבצים בנושא שעועית אפויה בוויקישיתוף מתכונים שונים של שעועית מתכון נוסף לשעועית אפויה שעועית אפויה - מתכונים Din limbă turcă - "yahni" Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, Academia Română, Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan", Editura Univers Enciclopedic, 1998 Din limba bulgară - "iahnija" Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, Academia Română, Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan", Editura Univers Enciclopedic, 1998 Sanda Marin: „Carte de bucate”, Editura Orizonturi, București 1995, p. 166 Silvia Jurcovan: „Carte de bucate”, Editura Humanitas, București 2012, p. 119 ISBN 978-973-50-3475-7 Silvia Jurcovan: „Carte de bucate”, Editura Humanitas, București 2012, p. 137 ISBN 978-973-50-3475-7
פוטנציאל למידה

פוטנציאל למידה הוא יכולת מולדת המאפשרת ללמוד באופן יעיל ולרכוש מיומנויות והתנהגויות חדשות. פוטנציאל הלמידה הוא מרכיב בסיסי בהתפתחות ובצמיחה האנושית ותלוי במגוון גורמים הכוללים גנטיקה, סביבה, חינוך ומוטיבציה. גנטיקה - תכונות מולדות היכולות להשפיע על יכולות הלימוד, ההתמקדות, הזיכרון והיצירתיות. סביבה - תמיכה ולמידה מקדמים את פוטנציאל הלמידה ומאפשרים למידה משמעותית בבית הספר. חינוך - איכות החינוך ומתן כלי למידה מותאמים לילד, מקדמים את פוטנציאל הלמידה ואת ההתפתחות האקדמית. מוטיבציה - גורם מרכזי המשפיע על פוטנציאל הלמידה, המתבטא במוכנות להשקיע מאמץ ולהתמודד עם אתגרי למידה. למידה היא תהליך של רכישת ידע או מיומנויות באמצעות לימוד, התנסות או הוראה. פוטנציאל הלמידה היא היכולת ללמידה וצמיחה עתידית, היכולת להתפתח, ללמוד ולרכוש מיומנויות עתידיות בהתחשב ביכולות הקוגניטיביות, במוטיבציה ובגורמים הסביבתיים. גילאי 0-6 שנים נחשבים לגילאים קריטיים בקידום פוטנציאל הלמידה. אלו שנים בהן הילדים קולטים מידע וחוויות המניחות את הבסיס ללמידה משמעותית וצמיחה עתידית. סביבה עשירה בצעצועים, משחקים או ספרים מעודדת סקרנות ומקנה הרגלי משחק. משחקים וחומרים המערבים תחושות מגע שונות, כמו פלסטלינה, צבעים או בצק מעודדים יצירתיות. יצירת קשרים המבוססים על אמון ותקשורת בונה עם הסביבה יוצרת התקשרות בטוחה המשפרת את הרווחה הרגשית ובעקבותיה את פוטנציאל הלמידה. פוטנציאל הלמידה קיים אצל כל ילד בכל מגוון הקהילות והתרבויות ובא לידי ביטוי כשהסביבה מאפשרת לו להתנסות במגוון שיטות למידה ובהקדשת זמן לפעילויות למידה המשפרות את השליטה בארבע מיומנויות היסוד, מיומנויות הלמידה בבית הספר והמיומנויות הנדרשות ללמידת קשת המקצועות והתחביבים - ספורט, אומנויות, מחשוב, בישול, תקשורת וכו'. פוטנציאל למידה מתייחס ליכולתו של הפרט לרכוש ידע ומיומנויות חדשים, בעוד מוטיבציה מתייחסת לדחף ולנכונות לעסוק בפעילויות למידה. מוטיבציה היא הנטייה להשקיע זמן ומאמץ בכל תחום שהפרט בוחר (ספורט, אומנות, משחקי מחשב וכו'). המוטיבציה משפרת תהליכים קוגניטיביים כמו קשב, זיכרון ופתרון בעיות, החיוניות למימוש פוטנציאל הלמידה של האדם. פוטנציאל הלמידה משפיע בכל גיל. לילדים שפיתחו יכולות למידה יעילות בגיל צעיר, יהיה קל יותר ללמוד למידה משמעותית ולהתמודד עם אתגרים מקצועיים בצורה יעילה יותר בחייהם הבוגרים. למידה משמעותית היא תהליך אישי המתבסס על התנסויות שכליות, רגשיות, ערכיות, גופניות, ואחרות. זהו תהליך של הבניית ידע בו לומדים לשאול שאלות, לאתר מקורות מידע וליצור ידע חדש בעל משמעות ללומד, עם דגש על הבנת הקשר בין הלימוד לבין היעד הסופי של הלמידה. הלמידה המשמעותית שהפרט בוחר ללמוד, מתבססת על פוטנציאל הלמידה שנבנה בילדות והיא מאפשרת לקדם את הפוטנציאל האישי בכל תחום שנבחר על ידי הפרט. מילון אבניאון, פוטנציאל למידה פירוש משרד החינוך, מוטיבציה ללמידה, ‏2016 QUARA, What is the difference between learning and learning potential? קל - קידום למידה, פוסטים הבסיס המוחי להתפתחות רגשית חברתית ושכלית אינטגרטיבית education.gov.il משרד החינוך, אבני דרך בלמידה משמעותית
מנחם סירירו

הרב מנחם סירירו (ה'שפ"ח, 1628 - כ"ג באדר ב' ה'תס"א, 1701) היה פוסק הלכה, דיין וראש ישיבה ומנהיג הקהילה היהודית בפאס שבמרוקו במאה השבע עשרה. נולד בפאס לאביו ר' דוד, דור רביעי לרבי שאול שמואל סירירו. נראה שלמד לפני דודו רבי עמנואל סירירו. סביב שנת תט"ו התמנה לסופר בית הדין בבית דינם של רבי סעדיה אבן דנאן, רבי עמנואל סירירו, ורבי יהודה (ב"ר יוסף) עוזיאל. סביב שנת תל"ז התמנה לדיין, וחתם על תקנות העיר. לאחר פטירת רבי יהודה עוזיאל בשנת תמ"ט, הוא וחבירו רבי וידאל הצרפתי היו דייני ומנהיגי העיר, וצירפו אליהם כדיין שלישי את רבי מימון אפלאלו. בהמשך הצטרף לבית הדין רבי יהודה בן עטר ורבי שמואל הצרפתי. בית הדין פעל לתקן תקנות ונשא ונתן בהלכה עם יתר חכמי מרוקו כדוגמת רבי יצחק דלויה רבה של מרקש, ורבי משה בן חמו רבה של צפרו. מבין תלמידיו בישיבה, נמנים רבי יהודה בן עטר ורבי יעקב אבן צור, ורבי שמואל אבן דנאן הרביעי. העיד שבזמנו כבר לא הקפידו ליטול ידיים לדבר שטיבולו במשקה, וביאר שסמכו על הראשונים הסוברים שאין בזה חיוב בזמן הזה. נפטר ונקבר בפאס, ותלמידו רבי יעקב אבן צור קונן עליו מספר קינות. דברי מנחם - חידושים על המקרא. חלקם נדפסו בסוף הספר 'חנוך לנער'. דרשות - שריד מחיבורו נדפס בסוף הספר 'חנוך לנער'. תשובות ופסקים - מפוזרים בספרי חכמי מרוקו, ובפרט בשו"ת משפט וצדקה ביעקב. הגהות על השולחן ערוך - חכמי מרוקו מצטטים את הגהותיו בספריהם. הגהותיו לאורח חיים נדפסו ב'מן הגנזים' חלק יב. ראו: הרב מרדכי עובדיה, 'מהר"ר מנחם סירירו, הגהות ונמוקים לשולחן ערוך אורח חיים', בתוך: מן הגנזים חלק יב עמ' כה-ל. ראו דברי רבי יעקב אבן צור ב'ברית אבות' דף נג עמוד א ראו: תקנות חכמי פאס תקנה נ. ראו: תקנות חכמי פאס תקנה נד ואילך. ראו: משפט וצדקה ביעקב חלק א סימן שלא. ראו השמים החדשים יורה דעה סימן ל. ראו מן הגנזים חלק יב עמ' מ. ראו: עת לכל חפץ דף פט עמוד א.
גבול ירוק

גבול ירוק הוא קטע שהשמירה עליו חלשה ולעיתים סמלית, קטע של גבול לאומי. המונח נטבע עקב היותו של אזור הגבול הירוק מכוסה בצמחייה על פי רוב. גבולות ירוקים הם בדרך כלל יערות, סבך וכרי דשא, לרוב עם שטחים מגוונים, שאין תמריץ או סיבה פוליטית להציב בהם סימני גבול נראים לעין או מגבילי מעבר באופן רציני. פעולת המעבר הבלתי חוקית בגבול הירוק קשורה לתופעת הברחת סחורות ואנשים בעלי אופי פלילי, אך לעיתים נובעת גם ממניעים פוליטיים. גבולות ירוקים נחצו על ידי פעילים פוליטיים הפועלים באופן בלתי חוקי במדינותיהם כדי ליצור קשר עם משתפי פעולה זרים, וכן על ידי מהגרים, מהגרי עבודה ומבקשי מקלט. גבולות ירוקים קיימים בתוך האיחוד האירופי כגבולות המדינה הפנימיים של האיחוד האירופי, אותם חוצים תיירים מחוץ לאזור של מעברי הגבול לשעבר. לאחר כניסת הסכם שנגן לתוקף, חציית גבולות בין מדינות שבהן חל ההסכם מותרת בכל חלק של הגבול. סעיף 22 של קוד גבולות שנגן מזכיר זאת. רק אנשים ללא אזרחות האיחוד האירופי שאין להם אשרת כניסה לכל השטח אינם נכללים בתקנה זו. "EUR-Lex - 42000A0922(02) - EN - EUR-Lex". eur-lex.europa.eu. נבדק ב-2019-12-06. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנתוני אנגארולה

אנתוני אנגארולה, באנגלית: Anthony Angarola (4 בפברואר 1893–15 באוגוסט 1929) היה צייר, ליתוגרף ומדריך אמנות אמריקאי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות של שיקגו. מאחר שהיה מהגר איטלקי, עבודתו התמקדה באנשים שנאבקו להסתגל לתרבות זרה. אנגרולה לימד כמדריך לאמנות בבית הספר לאמנות לייטון במילווקי ב-1921, בבית הספר לאמנות במיניאפוליס בין השנים 1922 ל-1925, בבית הספר לאמנות של שיקגו ב-1926 ובמכון האמנות של קנזס סיטי מ-1926. הוא זכה במלגת גוגנהיים ב-1928. הוא גם השתתף בתערוכה הבינלאומית של קרנגי ב-1928. אנגרולה הייתה נשוי למריה אמברוזיוס, פסנתרנית. נולדו להם שני ילדים, ביניהם שחקן האופי ריצ'רד אנגרולה. יש לו שלושה נכדים: אונדין אנגרולה, שהיא תסריטאית שאפתנית, ריצ'רד אנגרולה, ואנתוני אנגרולה, ונכדה אחת אאורליה לנגפורד, שהיא זמרת-יוצרת. אנגרולה מת בגיל 36 לאחר שנפצע בתאונת דרכים בצרפת. הוא נתן השראה לאמנים רבים. שניים מתלמידיו הבולטים היו ויליאם ס. שוורץ ובל ברנסאנו. עבודתו נמצאת כעת באוסף הקבוע של מספר מוזיאונים כולל המכון לאמנות של שיקגו, מכון מיניאפוליס לאמנויות ומוזיאון דייוויס בוולסלי קולג' בבוסטון. אנגרולה בלט גם כאחד האמנים האהובים על סופר האימה ה.פ. לאבקרפט. לאבקראפט התייחס ליצירותיו של אנגארולה בחלק מסיפוריו. "רק אמן אמיתי מזהה את האנטומיה האמיתית של דברים נוראים או הפיזיולוגיה של הפחד - הסוג המדויק של הקווים והפרופורציות שמתחברים לאינסטינקטים סמויים או לזיכרונות תורשתיים של פחד, ואת ניגודי הצבע ואפקטי התאורה המתאימים לעורר את התחושה הרדומה של מוזרות.... יש משהו שהאמנים האלה תופסים - מעבר לחיים - והם מסוגלים לגרום לנו לתפוס לשנייה תחושות אלה. לדורה היה את זה. לסיימה יש את זה. לאנגרולה משיקגו יש את זה." מדיה וקבצים בנושא אנתוני אנגארולה בוויקישיתוף Anthony Angarola - Biography, www.askart.com "List of Guggenheim Recipients whose name starts with an a" A Finding Aid to the Anthony Angarola papers, circa 1910-1988, bulk 1920-1929 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית) Crump, Robert (2009). Minnesota Prints and Printmakers, 1900-1945. Minnesota Historical Society. p. 55. H.P. Lovecraft’s Favorite Artists, www.hplovecraft.com ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנתוני אנגארולה".
One (שיר של מטאליקה)

"One" הוא שיר של להקת ההבי מטאל האמריקאית מטאליקה, שיצא כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, ...And Justice for All‏ (1988). השיר, שנכתב על ידי חברי הלהקה ג'יימס הטפילד ולארס אולריך, מתאר חייל ממלחמת העולם הראשונה שנפצע קשה - ידיו, רגליו ולסתו עפו מהמקום כתוצאה מדריכה על מוקש. אותו איש התעוור ואינו מסוגל לדבר או לזוז - מתחנן לאלוהים שייקח את חייו. בקליפ, בניסיון לתקשר עם צוות בית החולים, הוא מטלטל במיטתו, מאיית את המילה "SOS" בקוד מורס. הפקת השיר נעשתה על ידי הלהקה לצד פלמינג רסמוסן. השיר היה הראשון של הלהקה שהגיע למצעד בארצות הברית, והגיע למקום ה-35 במצעד הבילבורד הוט 100 . זה היה גם להיט מספר אחת בפינלנד. הקליפ הרשמי לשיר הוצג בינואר 1989 ב־MTV . הקליפ צולם בשחור-לבן על ידי הבמאי מייקל סלומון, סיפור הסרטון כרוך בסצנות שנלקחו מהסרט האנטי-מלחמתי מ-1971 Johnny Got His Gun . בגלל שמטאליקה נאלצה לשלם דמי תמלוגים באופן שגרתי כדי להמשיך ולהציג את הקליפ. הלהקה לבסוף קנתה את הזכויות על הקליפ. מטאליקה ביצעה את "One" בטקס פרסי הגראמי ה-31 ששודרה מלוס אנג'לס ב-1989. בשנה שלאחר מכן, השיר זכה בפרס גראמי לביצוע המטאל הטוב ביותר, הראשון אי פעם שזכה בקטגוריה זו. השיר הוא אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה (ואף נחשב אחד מהשירים הגדולים ביותר של שנות ה-80 בעיני אנשים מסוימים) ונשאר מצרך בהופעות חיות מאז יציאת האלבום, והוא השיר המבוצע ביותר מהאלבום ...And Justice For All. במרץ 2023, מגזין רולינג סטון דירג את "One" במקום ה-11 ברשימת "100 שירי ההבי מטאל הגדולים בכל הזמנים". מידע על הסינגל "One" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "One" באתר Discogs סרטון השיר "One" באתר יוטיוב Prown, Pete; Newquist, Harvey P. (1997). Legends of Rock Guitar: The Essential Reference of Rock's Greatest Guitarists. Hal Leonard Corporation. p. 226. ISBN 9780793540426. Corwin, Joanna (2009). "Trapped in Myself: 'One' and the Mind-Body Problem". In Irwin, William (ed.). Metallica and Philosophy: A Crash Course in Brain Surgery. Hoboken, New Jersey: John Wiley & Sons. p. 180. ISBN 9781405182089. Crouse, Richard (2012). Who Wrote The Book Of Love?. Toronto, Ontario, Canada: Doubleday Canada. p. 156. ISBN 9780385674423.Crouse, Richard (2012).
אנציקלופדיית הפליאדות

אנציקלופדיית הפליאדות (בצרפתית: Encyclopédie de la Pléiade) היא אנציקלופדיה בצרפתית, המחולקת לפי תחומי הידע המרכזיים, בהוצאת גלימאר. האנציקלופדיה היא חלק מסדרת הספרים היוקרתית ספריית הפליאדות (אנ'), ממנה היא שואבת את העיצוב והמראה: דפים עשויים מנייר דק ואטום, כרוכים בכריכת עור מלא; הטבעה בזהב של הכותרת ושל כוכבים על השדרה; פורמט קטן וקומפקטי. על יצירת האנציקלופדיה הופקד תחילה רמון קנו, וכרכיה יצאו לאור משנת 1956 עד 1991. כרכים מסוימים נכללו לאחר מכן גם בסדרת Folio של הוצאת גלימאר. האנציקלופדיה כוללת 49 כרכים: אנציקלופדיית הפליאדות באתר הוצאת גלימאר אנציקלופדיית הפליאדות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) La Pléiade, une collection entre passions, polémiques et Panthéon | Médiathèques Roannais Agglomération, www.mediathequesroannaisagglomeration.fr La collection, www.la-pleiade.fr רשימת כרכי האנציקלופדיה באתר הוצאת גלימאר
Spacebring

Spacebring (בעבר הייתה ידועה בשם andcards ) היא חברת סטארטאפ תוכנה עבור חללי עבודה משותפים וחללים משותפים שנוסדה בשנת 2017 בידי שני מייסדים יגאל דז׳ביאן ורוס קאהנס. החברה זכתה בפרסים רבים בדרום קוריאה ( K-Startup Grand Challenge ), פולין (פרס פולין), וצ'ילה ( Start-Up Chile ). החברה הוקמה בפולין בשם andcards ופועלת בלמעלה מ-50 מדינות, בספטמבר 2019, Stripe שיתפה פעולה עם Spacebring כדי להשיק את השירות שלה בפולין. בתחילת 2024 החברה שינתה את שמה ל-Spacebring כחלק משינוי מיתוגי ותוכנית הרחבה. Spacebring היא חברה המספקת תוכנה כשירות עבור חללי עבודה משותפים ומשרדים משותפים. התוכנה של חברת Spacebring זמינה ב־iOS, אנדרואיד וכאפליקציית אינטרנט, מודל הפתרון שלה הוא תוכנה כשירות. שירות התוכנה עבור חללי עבודה משותפים כולל ניהול מנויים, מערכת הזמנת חדרי ישיבות, מערכת הזמנת שולחן, ניהול לקוחות, הטבות, חנות, אירועים ושילובים מרובים להרחבת הפונקציונליות. מגזין Coworking Resources זיהה את Spacebring כאחת מתוכנות ניהול חללי העבודה המשותפים הטובות ביותר בשנת 2019 והחברה זכתה בפרסים רבים על דירוגי סיפוק ממשתמשיה כאחת הטובות בתעשייה. מייסדי החברה פעילים בקהילת בעלי החללים המשותפים ואף תמכו בהקמת עמותה לקהילה, לחברה משרדים גם ב- לביב, אוקראינה ותל אביב, ישראל. אתר האינטרנט הרשמי של Spacebring "Andcards Announces Rebranding: Spacebring Aims to Reshape the Shared and Coworking Spaces with Innovative Technology". Yahoo Finance (באנגלית אמריקאית). 2024-03-28. נבדק ב-2024-03-29. "실시간 인맥 관리 및 커뮤니티 만들기는 'Сards(카드스)'와 함께" (בקוריאנית). נבדק ב-2018-01-07. "효과적인 커뮤니티를 구축하려면? - 데일리그리드". www.dailygrid.net (בקוריאנית). נבדק ב-2018-01-07. "Android Apps by Andcards on Google Play". play.google.com (באנגלית). נבדק ב-2019-12-06. "K-Startup Grand Challenge 2017". www.k-startupgc.org (באנגלית). 2017. אורכב מ-המקור ב-2018-01-08. נבדק ב-2018-01-07. "Богдан Жукевич: "В Україні не знають, що в Польщі є стільки доступних грошей для стартапів"". AIN.UA (ברוסית). 2019-02-19. נבדק ב-2019-02-28. "andCards – Start-Up Chile". www.startupchile.org. נבדק ב-2019-02-28. "Stripe launches in eight more European countries". stripe.com (בספרדית). נבדק ב-2019-09-29. "Spacebring | Startup School". www.startupschool.org. נבדק ב-2019-02-28. "The Best Coworking Space Management Software in 2020". www.coworkingresources.org (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-13 במאי 2019. נבדק ב-2019-09-29. {{cite web}}: (עזרה)
למפדה

הלמפדות (ביוונית עתיקה: Λαμπάδες, נושאות לפיד [למפדיון]) הן הנימפות של העולם התחתון במיתולוגיה היוונית. מוזכרות בשיר לירי שבור יווני, במטמורפוזות של אובידיוס ובסילבאי (אנ') של סטאטיוס. בנות לוויה של הקטה, אלת הכישוף והצמתים היוונית, הן היו מתנה מזאוס על נאמנותה של הקטה בטיטאנומכיה. הן נושאות לפידים ומלוות את הקטה במסעות הלילה והרדיפות שלה. כמה חשבונות מספרים כיצד לאור הלפידים של הלמפדות יש את הכוח להוביל אדם לטירוף. הן משמשות גם כשפחות לאלות העולם התחתון אחרות, כמו פרספונה ומלינואה (אנ'). ערכו להן מסיבות שנחשבו מסתוריות, והן אהבו לעשות תעלולים לאנשים. חלקם אף אומרים שהן הובילו מטיילים אל מותם. אחרים אומרים שהן עזרו לאנשים. השם הרומי של משפחת הלמפדות הוא ”nymphae Avernales” (”נימפות תופת”). למפדות, באתר פרויקט תאואי (באנגלית) למפדות, באתר פרויקט תאואי (באנגלית) אלכסנדר אדם (1814) (אנ'). מילון קומנדיוזי של הלשון הלטינית. אדינבורו. ע. 146. Avernales nymphae, נימפות התופת, אובידיוס. מטמורפוזות, 5.540 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם סמואל שוורץ

ויליאם סמואל שוורץ (באנגלית: William Samuel Schwartz; ‏ 23 בפברואר 1896 - 10 בפברואר 1977) היה אמן יהודי - אמריקאי שחי ופעל בשיקגו. שוורץ נולד בסמורגון שבבלארוס למשפחה יהודית של סמואל שוורץ וטאובה רזניקוף. בגיל שלוש עשרה עבר לעיר הסמוכה וילנה כדי ללמוד בבית ספר לאמנות. ארבע שנים מאוחר יותר, הוא היגר לארצות הברית ולבסוף נרשם לבית הספר לאמנות של שיקגו. לאחר שסיים את לימודיו, הוא הפסיק את קריירת האמנות שלו כדי להתרכז בקריירה כזמר אופרה. כאשר חזר שוורץ לצייר, הוא התמקד בעבודות בנושאי פנטזיה, סמליות והפשטות שנטו לבלבל את הצופים. הוא גם אתגר את הקהל השמרני עם ליטוגרפיות רבות של נשים עירומות. במהלך השפל הגדול, שוורץ הפך לאמן במשכורת של פרויקט האמנות הפדרלי. כשהוא עבד בשיקגו, וצייר יצירות אזוריות המציגות את החיים הכפריים והעיר הקטנה האמריקאית. רק בתחילת שנות ה-40 חזר שוורץ לצייר את הדימויים שבזכותם נודע. הוא הושפע מאוד מהסוריאליזם האירופי, שוורץ צייר צורות ביומורפיות מוזרות וסצנות אפוקליפטיות ברבות מיצירותיו. הוא הפך לדמות ידועה בשיקגו, בעיקר בזכות השפם הגדול והדמות האקסצנטרית שלו. הוא גם היה אחד מקבוצת אמנים בולטים בשיקגו - כולל איבן אולברייט, מלווין אולברייט ואהרון בוהרוד - שהסתובבו במסעדה ובגלריה של ריקרדו במהלך שנות ה-40 וה-50. בשנותיו האחרונות חזר שוורץ אך ורק לצייר רישומים; הציורים הללו נחשבים בין יצירותיו הטובות ביותר. שוורץ החל לסבול ממחלת אלצהיימר בסביבות 1970 ומת בשיקגו ב-10 בפברואר 1977. למכון האמנות של שיקגו ולמוזיאון האמנות ג'וסלין באומהה יש כמה מיצירותיו של שוורץ באוספים הקבועים שלהם. מדיה וקבצים בנושא ויליאם סמואל שוורץ בוויקישיתוף ביוגרפיה Chapman, Manuel. William S. Schwartz: A Study. Chicago: L.M. Stein, 1930. Dreishpoon, Douglas. The Paintings, Drawings, and Lithographs of William S. Schwartz (1896-1977). Exh. cat. New York: Hirschl and Adler Galleries, 1984. Cornacchia, Alex. William S. Schwartz: Color and Coloratura. Chicago: Madron Press, 2020. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם סמואל שוורץ".
ריצ'רד בילן

ריצ'רד בילן (בפולנית: Ryszard Bilan; נולד ב-14 במאי 1946 בקרקוב) הוא צייר ואמן ישראלי יליד פולין. נולד בשם Ryszard Bilan למשפחה של יהודים מסטניסלבוב ששרדו את המלחמה בקרקוב. לאחר מכן הוא עבר עם משפחתו לקלודז'קו. אמא שלו חלתה במחלת נפש כתוצאה מחוויות מלחמה, ואביו, רפד, נפטר כשריצ'רד היה בן עשר. הוא גדל בבית יתומים, ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והפך לחותך קריסטלים בשצ'יטנו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הטכני, הוא התחתן. כתוצאה מאירועי מרץ החליט לעלות לישראל ב-1969. בשנים 1969-1973 למד בפקולטה לגרפיקה שימושית של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. בשנת 1974, הוא קיבל מלגה מתוכנית המלגות של AICF שרת מקרן התרבות אמריקה-ישראל ונסע לפריז, הוא למד שם למשך שנתיים ב-École nationale supérieure des Arts Décoratifs. ריצ'רד בילן הוא אקספרסיוניסט, הוא עוסק בהפשטה לירית, יצירותיו השתתפו ביותר מ-30 תערוכות אישיות ולמעלה מ-20 תערוכות קולקטיביות, בין היתר בישראל, צרפת, שווייץ, בריטניה, ארצות הברית ופולין. 1975 – F ו. ו. יריד האמנות C, פריז 1976 – שץ גלריה, ירושלים 1976 – גלריית Du Haut-Pave, פריז 1977 – גלריה שמיר, תל אביב 1977 – Libriarie Nicaise Galeria, פריז 1979 – גלריית ארנלה, פריז 1980 – גלריית Cour d'Ingres, פריז 1981 – גלריה גורדון, תל אביב 1982 – Aktuaryus Galeria, שטרסבורג 1982 – גלריה Cimaise, לוז'אן 1990 – גלריה 86, לודז' 1992 – בית האמנים, ירושלים 1993 – דמויות, גלריה אנגל, תל אביב 1995 – גלריה 86, לודז' 1995 – Media Art Contemporian, פריז 1995 – גלריית מג, פריז 1996 – Adine Fine Art Gallery, ניו יורק 1997 – Boundary Gallery, לונדון 1998 – ארט אקספו, ניו יורק 2000 – אקספו לאמנות, מיאמי 2000 – הסיפור וכתם הצבע, מוזיאון בר-עם, קיבוץ בר-עם 2005 – גלריה 86, לודז' 2005 – גלריה לאמנות מונפרנאס, פריז 2006 – גלריה ג'יי, לודז' 2007 – מעגל סגור, פסטיבל התרבות היהודית ה-17, קרקוב 2007 – המכון לתרבות, קרקוב 2007 – מלכודת עוני, גלריה דווה סלובה, לודז' 2009 – יצירות חדשות – גלריה לאמנות מונפרנאס, פריז 2009 – שחור-לבן, גלריה אנגל, תל אביב 1977 – גלריית ארנלה, פריז 1978 – בית העירייה, שרבורג-אוקטוויל 1980 – מוזיאון לאמנות מודרנית, פריז 1981 – גילדת האמנות של טאיפיי, טייוואן 1982 – תחריט עכשווי, מלון דה לה מונה, פריז 1984 – 20 חרטים עכשוויים, La Seyne-sur-Mer 1984 – ארקוס גלריה, פריז 1987 – מוזיאון ארסנל, גרבליינס 1989 – מוזיאון קסילון, שווצינגן 1991 – חובב הדפסי אמנויות, גראנד פאלה, פריז 1992 – 20 תחריט עכשווי סביב רמברנדט, דורדון 1996 – The Jewish Nexus, מוזיאון מיזל, דנבר 2000 – מבט אל המילניום הבא, גלריה אנגל, תל אביב 2000 – ארט אקספו, ניו יורק 2004 – ארבעה ישראלים בפריז, גלריה אנגל, תל אביב 2004 – מפולין לפריז, מרכז ראצ'י, פריז 2006 – תערוכת דואו – ר. Bilan & Paweł Jocz, גלריית Art Montparnasse, פריז 2007 – החיפוש אחר העיר האבודה, גלריה אנגל, תל אביב 2012 – נח נכדיו נולד Czerń w słonecznych barwach, Ludwik Lewin, Polityka od kuchni Richard Bilan, Information Center of Israel Art