laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פוקת המפרץ

פוקת המפרץ (שם מדעי: Phoca vitulina) הוא מין של כלב ים, והמין הנפוץ ביותר של טורפים ימיים בעולם. הוא נפוץ בימים קרים וממוזגים בצפון האוקיינוס השקט והאטלנטי. הוא קרוי גם כלב ים מצוי ופוקה מצויה. אורך פרט בוגר יכול להגיע עד 1.85 מטר ועד משקל של 168 ק"ג. מזון - כלבי הים יכולים לשחות הרבה בחיפוש אחר מזון לים הפתוח או בחופים חוליים ואף במזחים ונמלים שונים. הם אוכלים בעיקר דגים כמו מליח, עפיאן אירופי, בס לבן, מקרל, בקלה ודגי סולית וסלמון, ויאכלו גם רכיכות וסרטנים שונים ויצללו לעומק כדי לתפוס אותם. לעיתים נדירות הם יאכלו יצורים גדולים יותר, כגון ברווזים. טורפים - טורפיו הנפוצים ביותר הם אורקה ועמלץ לבן, אך הם לא נפוצים בתוך יערות הקלפ שם מתחבאים הפוקות. הגורים יכולים להיטרף גם בידי כרישים נוספים, אריות ים, דובי קוטב ואף בידי עיטמים וכן בידי ציידים אנושיים. אזור מחיה - הפוקות חיות בים בדרך כלל באוקיינוס או ליד חופים וגם ביערות הקלפ, אך עולות לחוף למושבות הרבייה שלהם. המושבות נמצאות בדרך כלל על חופים סלעיים, אך גם באזורי בוץ, חול וקרח. שם הם מזדווגים ואחרי תשעה חודשים הנקבות ממליטות גור השוקל 8–12 ק"ג. הגור נגמל תוך 4–6 שבועות, ואז יוצא לים לחפש מזון. שערות השפם של כלב הים המצוי הן הארוכות ביותר מקרב בעלי החיים. הן בעלות צורה גלית, ובזקיקיהן כמות קצות עצבים גדולה פי עשרה מאלה של חולדות. הוכח מחקרית כי שפמה של הפוקה מסוגל לקלוט ביעילות שינויים קטנים ביותר בזרימת המים, למשל, תנועות שנוצרו עקב שחייה של דגים שעזבו את המקום אפילו 35 שניות קודם לכן. יכולת זו מאפשרת להם לחוש בטרפם גם במים עכורים, יכולת מפותחת כל כך שידועים מקרים של כלבי ים עוורים שעדיין נצפו במצב פיזי מצוין. לפוקת המפרץ חמישה תת-מינים: P. v. concolor - מצוי במערב אמריקה הצפונית P. v. mellonae - מצוי בנהרות במזרח קנדה P. v. richardsi - מצוי במערב אמריקה P. v. stejnegeri - מצוי במזרח אסיה P. v. vitulina - מצוי מאירופה למערב אסיה מדיה וקבצים בנושא פוקת המפרץ בוויקישיתוף פוקת המפרץ, באתר ITIS (באנגלית) פוקת המפרץ, באתר NCBI (באנגלית) פוקת המפרץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פוקת המפרץ, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פוקת המפרץ, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פוקת המפרץ, באתר GBIF (באנגלית) פוקת המפרץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פוקת המפרץ באתר הרשימה האדומה של IUCN Phoca vitulina (Common Seal, Harbor Seal, Harbour Seal), www.iucnredlist.org עולם קטן עם שפמים, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏2021-12-02 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמארה

קמארה (Camara ;Câmara; Kamara) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אחיה קמארה – נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בישראל הלדר קמארה – הארכיבישוף הקתולי של הערים אולינדה ורסיפה בצפון מזרח ברזיל חאווייר קמארה – שחקן קולנוע ספרדי לואיס דה קמארה קסקודו – היסטוריון, חוקר פולקלור, אנתרופולוג, עורך דין ועיתונאי ברזילאי מוחמד קמארה "מדו" - כדורגלן מסיירה לאון קמארה (תנועה) – תנועת התנגדות שפעלה בגאורגיה כחלק ממהפכת הוורדים (אנ')
אלברט אוחיון

אלברט אוחיון (נולד ב-1959) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, כיהן כסגן ראש אגף התנועה. כיום ראש אגף שיפור העיר בעירית רמת גן. אוחיון התגייס למשטרת ישראל ב-1983. שירת כקצין חקירות ובילוש במחוז תל אביב, שימש ראש מפלגת בילוש של מרחב אילון ונפצע ב-1992 בהתפרעויות לאחר רצח הלנה ראפ, כמו כן פיקד על מפלג בילוש של היחידה המרכזית של המחוז. פיקד על תחנת המשטרה בנימין, בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות פיקד על הכוח שהיה אחראי לפינוי גני טל. שימש סגן מפקד מרחב יפתח ופיקד על מרחב שומרון. באוגוסט 2010 מונה למפקד מרחב דן. בספטמבר 2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן ראש אגף התנועה. בעקבות מינויו של ראש האגף משה אדרי למפקד מחוז ירושלים שימש אוחיון כממלא מקום ראש האגף מנובמבר 2014 עד פברואר 2015. בינואר 2019 סיים אוחיון את שירותו במשטרה ומונה למנהל אגף שפ"ע בעיריית רמת גן. אוחיון בעל תואר ראשון במדע המדינה. נשוי ואב לשלושה. ארצי חלפון, מפקד חדש למרחב דן - נצ"מ אלברט אוחיון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 25 באפריל 2011 טקס חילופי מפקדים במרחב דן, סרטון באתר יוטיוב יואב בורוביץ, "סביון של גוש קטיף" התרוקנה ביום אחד, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2005 החוק מגיע ליפו, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2005 משה כהן מהמשטרה לניהול אגף שפ"ע בעיריית רמת גן מקומון מעריב, 10 בינואר 2019.
יוסי בכר (קצין משטרה)

יוסי בכר (נולד ב־26 בפברואר 1970) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. במהלך שנות שירותו במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. בין תפקידיו: מפקד תחנה, ראש חטיבת המבצעים של המשטרה, סגן מפקד מחוז תל אביב וראש אגף תכנון וארגון. בכר התגייס לצה"ל בשנת 1988, שירת בחטיבה 7 בגדוד 75 של חיל השריון ושימש כסגן מפקד פלוגה. במהלך שירותו הצבאי השתתף במערכה ברצועת הביטחון בדרום לבנון כמפקד מחלקת שריון וסגן מפקד פלוגה, והשתחרר מהצבא בשנת 1992. לאחר שחרורו מהצבא התגייס למשטרת ישראל ושירת בה 30 שנה. בשנת 1992 מונה למפקד בסיס במשמר האזרחי ובהמשך לראש אגף קהילה ומשמר אזרחי בתחנת פתח תקווה, ובשנת 1995 מונה לסגן מפקד אגף קהילה ומשמר אזרחי בתחנה זו. בשנת 1996 שירת כראש לשכת מפקד מחוז מרכז רב-ניצב בדימוס שלמה אהרונישקי, והמשיך לשמש כראש לשכתו גם במחוז תל אביב. בשנת 2001 מונה לקצין המבצעים של מחוז מרכז. בשנת 2004 מונה לקצין אג"ם של מרחב שפלה. בשנת 2007 מונה למפקד משטרת רחובות וקיבל הערה פיקודית בעקבות מותו ב-2008 של גנב רכב, שוהה בלתי חוקי מרצועת עזה, תקרית בגינה נידונו שניים משוטריו למאסר על גרימת מוות ברשלנות. בשנת 2009 מונה לקצין אג"ם של מחוז מרכז. בשנת 2012 מונה לראש מחלקת המבצעים של המשטרה. בשנת 2014 מונה לראש חטיבת המבצעים של המשטרה. במקביל לתפקידו מונה לעמוד בראש הפרויקט להכנסת מצלמות גוף, שישמשו את שוטרי משטרת ישראל. בשנת 2016 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. בשנת 2019 קודם לתפקיד ניצב ומונה לראש אגף תכנון וארגון. בדצמבר 2020 הודיע על פרישתו מהמשטרה, ופרש בשנת 2022. החל מאוגוסט 2022 משמש כמנכ"ל החברה הכלכלית מטה בנימין. בכר נולד וגדל בת"א בשכונת יד אליהו, והוא בנם השני של יהודית ואברהם. בגיל שבע משפחתו עברה לפתח תקווה, והוא למד בישיבה התיכונית בנחלים ובבית ספר "במעלה" בעיר. בכר הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדע המדינה. בוגר המכללה לביטחון לאומי. מתגורר במודיעין-מכבים-רעות, נשוי לטובה ואב לארבעה. מינוי ניצבים לסגל הפיקוד הכללי, באתר שירותי הממשלה ערן קמינסקי, תת-ניצב יוסי בכר ממודיעין יקודם, באתר מודיעין ניוז, 2 ביולי 2018 אלי סניור, השוטרים הפקירו: "בושה שהמפקדים לא נענשו", באתר ynet, 9 ביולי 2012 רועי ינובסקי, תוכנית למניעת חיכוך: שוטרים עם "מצלמות גוף", באתר ynet, 3 באוגוסט 2016 עזרי עמרם, ‏לראשונה בארץ: מצלמות גוף לשוטרים, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2016 יהושע בריינר, בניגוד לתכנון, המשטרה הודיעה כי גם שוטרי מג"ב ויס"מ יצוידו במצלמות גוף, באתר הארץ, 20 בינואר 2019 ישי פורת, אלשיך מינה ניצבים חדשים במשטרה, באתר ynet, 20 ביוני 2018 משה נוסבאום, ‏אחרי מינוי המפכ"ל: ניצבים פורשים מהמשטרה, באתר ‏מאקו‏, 21 בדצמבר 2020 אתר החברה הכלכלית מטה בנימין
גרייטר סדברי

גרייטר סדברי (באנגלית: Greater Sudbury), הידועה בקיצור כסדברי, היא עיר בפרובינציית אונטריו בקנדה. העיר שוכנת בדרום החלק הצפוני של אונטריו ומשתרעת על שטח של כ-3,200 קילומטרים רבועים. בעיר מתגוררים כ-160,000 תושבים (נכון ל-2011). אזור סדברי היה מיושב בצורה דלילה על ידי אנשי האוג'יבווה (Ojibwe) במשך אלפי שנים לפני בואם של האירופאים לאזור. האירופאים הראשונים שהתיישבו באזור היו ישועים דוברי צרפתית שהקימו מיסיון בשם סנט-אן-דה-פין (Sainte-Anne-des-Pins) בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19. בעקבות המיסיון התפתחה בסדברי בהמשך השנים קהילת דוברי-צרפתית גדולה. ב-1883 הושלמה בנייתה של המסילה הקנדית הפסיפית (Canadian Pacific Railway) שעברה באזור. במהלך בנייתה של הרכבת נחשפו ריכוזים גדולים של עפרות ניקל ונחושת בקצה אגן סדברי. בעקבות הגילוי הגיע גל של מתיישבים אירופאים לאזור כדי להתפרנס מהמכרות שנפתחו וכן כדי להקים תחנת שירות לעובדי המסילה. המתיישבים האלו הקימו את סדברי ב-1893. ההתיישבות נקראה על שם העיירה סדברי שבמחוז סאפוק באנגליה, שהייתה מקום הולדתו של אשתו של הממונה על המסילה הקנדית הפסיפית, ג'יימס וורת'ינגטון. תושבי סדברי התפרנסו מכרייה ומחטיבת עצים, אם כי כעבור מספר שנים הכרייה הפכה לענף הדומיננטי בכלכלת סדברי במשך מרבית המאה ה-20. ב-1930 סדברי הוכרזה כעיר. סדברי התאוששה במהירות גדולה יחסית מהשפל הגדול בעקבות הביקוש הגדול בעולם לניקל בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. לקראת סוף שנות ה-30 החלה האטה כלכלית, אך הביקוש לניקל חזר לגדול בגלל מלחמת העולם השנייה. ב-2001 סדברי אוחדה ביחד עם הפרוורים שלה לכדי עיר אחת תחת השם גרייטר סדברי (מילולית: "סדברי הגדולה"). למרות זאת השם סדברי עדיין נותר נפוץ מאוד. אף על פי שכיום כלכלת סדברי לא מסתמכת על כרייה באותה רמה כמו בעבר, כריית הניקל היא עדיין ענף מרכזי בכלכלה המקומית. חברות הכרייה המקומיות של העיר אינקו ופלקונברידג' נקנו על ידי ואלה הברזילאית ואקסטרטה השווייצרית (שבהמשך התמזגה עם גלנקור) בהתאמה ב-2006. בנוסף לכרייה הכלכלה המקומית מסתמכת גם על מספר ענפים נוספים, בהם שירותים פיננסיים ותיירות. בגרייטר סדברי שוכנות אוניברסיטת לורנשן (Laurentian University) והמכללות קמבריאן וקולז' בוראל (Collège Boréal) דוברת הצרפתית. את גרייטר סדברי משרת נמל התעופה סדברי, הנמצא במרחק של 20 קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר. הנמל מציע טיסות למספר יעדים באונטריו כמו בירת הפרובינציה טורונטו והערים טימינס ות'אנדר ביי. בלארוס הומל, בלארוס פינלנד קוקולה, פינלנד מדיה וקבצים בנושא גרייטר סדברי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרייטר סדברי גרייטר סדברי, ברשת החברתית פייסבוק גרייטר סדברי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרייטר סדברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סדברי

האם התכוונתם ל... גרייטר סדברי (בעבר נקראה סדברי) - עיר בפרובינציית אונטריו בקנדה. אגן סדברי – מבנה גאולוגי בפרובינציית אונטריו בקנדה. סדברי (סאפוק) – עיירה במחוז סאפוק באנגליה. על שמה נקראת גרייטר סדברי. סדברי (גלוסטרשייר) – עיירה במחוז גלוסטרשייר באנגליה, פרוור של העיירה צ'פסטו בוויילס. סדברי (מסצ'וסטס) – עיירה במסצ'וסטס בית הספר סדברי ואלי – בית ספר במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. דגם סדברי – מודל חינוכי בזרם החינוך הדמוקרטי. נקרא על שם בית הספר סדברי ואלי. בית הספר סאדברי ירושלים – בית ספר בדגם סדברי השוכן בירושלים שבישראל. סיימון סדברי – הארכיבישוף מקנטרברי בין 1375 ו-1381.
פוסה באיקלית

פוסה באיקלית או כלב ים באיקלי (שם מדעי: Pusa sibirica) הוא מין של כלב ים החי בטבע רק באזור ימת באיקל שבסיביר. זהו אחד מכלבי הים הקטנים ביותר וכלב הים היחיד החי אך ורק במים מתוקים. אמנם גם כמה תת-מינים של פוסה טבעתית חיים בימות, וכן פוקת המפרץ עולה לצוד במעלה נהרות, אך רוב האוכלוסיות של מינים אלו חיות בים בדרך כלל. לא ברור איך הגיעה הפוסה לימה. יש המשערים שהגיעה דרך נהרות קדמוניים שזרמו אל האוקיינוס, וכאשר אלו התייבשו בודדה הפוסה בימה. הפוסה אינו מין בסכנת הכחדה אך הוא מאויים על ידי ציד (חוקי ולא חוקי), זיהום הימה ובעיקר ההתחממות הגלובלית[דרוש מקור]. אורך ממוצע של פוסה הבוגרת הוא 1.3 מטרים, ומשקלה הממוצע כ-70 ק"ג. המשקל המרבי הוא 150 ק"ג. מזונה של הפוסה כולל בעיקר דגי קומיפורוס (המהווים מעל 90% ממזונה), קוטומיפוריים ומיני קברנוניים החיים בימה אך גם רכיכות ושטרגליים שונים. פוסה בוגרת יכולה לצלול 20–25 דקות בכל פעם, אך נרשמו גם צלילות של 45–70 דקות. האויב העיקרי שלה (למעט האדם) הוא דוב חום. הפרטים הצעירים נחבאים רוב זמנם במאורות, אך בצאתם הם עלולים להיטרף גם בידי שועל אדום, צובל ואף בידי עיטם לבן זנב. מדיה וקבצים בנושא פוסה באיקלית בוויקישיתוף פוסה באיקלית, באתר ITIS (באנגלית) פוסה באיקלית, באתר NCBI (באנגלית) פוסה באיקלית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פוסה באיקלית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פוסה באיקלית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פוסה באיקלית, באתר GBIF (באנגלית) פוסה באיקלית באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות צרפת הפתוחה

אליפות צרפת הפתוחה היא אחת מ-4 טורנירי הגראנד סלאם, שהן התחרויות החשובות ביותר בענף הטניס. האליפות מתקיימת אחת לשנה בסוף חודש מאי ותחילת חודש יוני במרכז הטניס הנקרא על-שמו של רולאן גארוס (טייס צרפתי שהצטיין במלחמת העולם הראשונה), סמוך ליער בולון במערב פריז, בירת צרפת. זהו טורניר הגרנד-סלאם היחיד המתקיים על משטחי חימר, משחקים על משטח חימר מתאפיינים בנקודות ארוכות, מכיוון שהחימר מאט את מהירות הכדור, ומשום כך המשחקים באליפות צרפת בדרך כלל ארוכים יותר מטורנירי גרנד-סלאם האחרים. התחרות נחשבת לתחרות החשובה ביותר עבור שחקנים המצטיינים על סוג משטח זה. לעומת זאת, היא נחשבת קשה בעיני שחקנים המעדיפים סגנון משחק מהיר יותר, המתאים למשטחים מסוגים אחרים. מסיבה זו לא מעט מהטניסאים הגדולים בהיסטוריה לא הצליחו לזכות בטורניר זה, וחלקם אף לא הגיע לשלביו הגבוהים ביותר. כמו שאר טורנירי הגרנד-סלאם, אליפות צרפת נמשכת כשבועיים (החל מ-2006 הטורניר נמשך 15 ימים ומתחיל ביום ראשון ולא ביום שני, כמקובל). בתחרויות היחידים הראשיות לנשים וגברים משתתפים 128 שחקנים בכל תחרות וכדי לזכות בהן צריך לנצח ב-7 משחקים. המגרש המרכזי נקרא על שמו של פיליפ שאטרייה שהיה מראשי איגוד הטניס הצרפתי. הוא נבנה ב-1928 ומכיל 15,166 מקומות ישיבה. המגרש השני בחשיבותו נקרא על-שמה של סוזן לנגלן, טניסאית צרפתית מצטיינת בשנות ה-20 של המאה ה-20. באליפות צרפת, בדומה לטורניר וימבלדון ובניגוד לאליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה, משחקים רק בשעות האור ואין משחקי לילה עם תאורה מלאכותית (זולת האצטדיון המרכזי). אליפות צרפת החלה כאליפות לאומית ב-1891. בשנת 1925 היא "נפתחה" לטניסאים מחוץ לצרפת. בתחילה נערכה האליפות על מגרשי דשא עד 1928, כאשר האליפות נערכה לראשונה על חימר במקומה הנוכחי. בשנת 1968 השתתפו לראשונה מקצוענים ברולאן גארוס והיא הייתה הראשונה מבין 4 טורנירי גראנד-סלאם שנפתחה למקצוענים. מעידן התחרויות הפתוחות (Open Era), 1968 אנדי רם ביחד עם נטלי דשי (צרפת צרפת) בטורניר הזוגות המעורבים לשנת 2007 אנה סמשנובה זכתה בטורניר הנערות לשנת 1991 ישי עוליאל זכה בטורניר הזוגות לנערים לשנת 2016 אתר האינטרנט הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה אליפות צרפת הפתוחה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אליפות צרפת הפתוחה, ברשת החברתית פייסבוק אליפות צרפת הפתוחה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליפות צרפת הפתוחה, ברשת החברתית אינסטגרם אליפות צרפת הפתוחה, סרטונים בערוץ היוטיוב
המערכה בבלקן

האם התכוונתם ל... המערכה בבלקן במלחמת העולם הראשונה המערכה בבלקן במלחמת העולם השנייה מלחמות הבלקן
קמנצ'ה

קמנצ'ה (Kamānche, בפרסית: کمانچه), הוא כלי קשת הנפוץ באזור איראן אזרבייג'ן וטורקיה. בדרך כלל בעל ארבעה מיתרים ולעיתים חמישה או שישה. נמצא בשימוש בעיקר במוזיקה האתנית. ב-2017 ארגון אונסק"ו הכריז על תהליך בניית הקמנצ'ה והנגינה עליו כמורשת עולמית באזרבייג'ן ואיראן. משמעות המילה קמנצ'ה בפרסית היא "קשת קטנה" (kæman = קשת, cheh- = זעיר). ישנו סוג נוסף של קמנצ'ה המכונה "קאבק קאמנה", אשר משמעות הביטוי היא "כלי-הקשת בצורת הדלעת". לא ברור מהי צורת הריבוי של המילה "קמנצ'ה" בעברית, הואיל וזוהי מילה המגיעה מלעז, אם כי ישנם הסבורים כי צורת הרבים היא "קָמַנצָ'איי", צורת ריבוי המזכירה את סיומות הריבוי הלטיניות. הנגינה בקמנצ'ה נעשית באמצעות קשת רופפת שניתן לכוון את רמת המתח שלה במהלך הנגינה. בחלקו התחתון של הכלי יש יתד אותה משעין הנגן על ברכו בזמן נגינה בישיבה, או על הרצפה בזמן נגינה בעמידה, ולכן לפעמים הקמנצ'ה מכונה "כינור ממוסמר". ליתד בדרך כלל מחוברת קשת מתכתית שעוזרת לנגן להשעין את הכלי על ברכו מבלי לפגוע בה. קיימים הבדלים קטנים במבנה הקמנצ'ה במדינות השונות (למשל באיראן קוטר פתח הקמנצ'ה יהיה קטן מזה של הקמנצ'איי האזרי והטורקי), וכן ישנם כמה סגנונות בבניית קמנצ'ה. תיבת התהודה באזרבייג'ן לדוגמה היא עגולה ומגולפת בעץ תות או באגוז, ובטורקיה נפוצים עוד שני סוגי קמנצ'ה: "קאבק" ו-"קאמנה". גוף ה-"קאבאק קמנצ'ה" (קמנצ'ה דלעת) עשוי מדלעת שהתייבשה בצל, והוא דומה יותר לקמנצ'ה האיראני לעומת סוג הקמנצ'ה השני המכונה "קאמנה קמנצ'ה". סוג זה עשוי גם הוא מדלעת יבשה, אך בשונה מה-"קאבק קמנצ'ה" הוא בעל גודל שונה וקוטר פתחו שונה בחלקו הקדמי. על תיבת התהודה מודבקת יריעה העשויה עור של כבש, יען או דג חדקן. לגוף הכלי מחובר צוואר עליו מורכבים המיתרים. הקמנצ'ה יכול להיבנות ככלי מפואר, ולעיתים רחוקות אף ניתן למצוא אותו משובץ באבנים צבעוניות ובעל ידיות כוונון מגולפות עשויות שנהב, אך על פי רוב ידיות אלה עשויות עץ. קמנצ'ה היא גלגול קדמוני של הכינור המערבי, ורבים סוברים שהמצאת הכינור נבעה מהשפעותיהם של הקמנצ'ה והלירה – כלי קשת קדום מתקופת ימי הביניים. בשנת 1896 תיעד הצייר W. M. Thomson נגן קמנצ'ה בירושלים העתיקה, מה שמעיד שהכלי היה קיים במזרח התיכון כבר אז. נגני הקמנצ'ה המוכרים ביותר בישראל הם אברהם צייטלין, מארק אליהו, יגל הרוש ויערה בארי. חלקם אף מוכרים בכל העולם בקריירת הנגינה שלהם בכלי, עובדה שהופכת את ישראל לאחת המדינות הנחשבות ביותר מבחינת נגינה בכלי. כיום בונה הקמנצ'ה המוכר בעולם הוא ארסלן הזראתי. מדיה וקבצים בנושא קמנצ'ה בוויקישיתוף אברהם צייטלין, יה אכסוף בליווי קמנצ'ה, סרטון באתר יוטיוב מארק אליהו מדגים נגינה בקמנצ'ה, סרטון באתר יוטיוב Kayhan Kalhor's Improvised Solo on Kamancheh, סרטון באתר יוטיוב קמנצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Art of crafting and playing with Kamantcheh/Kamancha, a bowed string musical instrument, UNESCO Intangible Cultural Heritage ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטר פן (סדרת אנימציה)

פיטר פן (באנגלית: The New Adventures of Peter Pan) היא סדרת הנפשה ממוחשבת, אשר מבוססת על ספר בעל אותו שם מאת ג'יימס מתיו ברי. הסדרה שודרה לראשונה ב-22 בדצמבר 2012, כאשר הופקו לה 2 עונות בעלות 26 פרקים כל אחת. בישראל הסדרה החלה את שידוריה בדיבוב עברי ב-23 בינואר 2013 בערוץ הילדים. העונה השנייה לא שודרה בארץ. הסדרה מתמקדת בעלילותיו של הילד הנצחי פיטר פן, הלוקח את ילדי משפחת דארלינג למגוון הרפתקאות בארץ לעולם לא. פיטר פן - ילד מעופף, שאינו מתבגר לעולם. וונדי דארלינג - אחותם הגדולה של ג'ון ומייקל. ג'ון דארלינג - אחיה של ונדי. מייקל דארלינג - אחיה הצעיר של ונדי. טינקר בל - פיה, ידידתו של פיטר פן. הילדים האבודים (בייבי, סינתיה, צ'אבס, סטרינגבין, מירה, מאיה) - ילדים שפיטר פן לקח תחת חסותו. לילי נמר (טייגר לילי, "חבצלת הנמר") - אינדיאנית טובת לב, ביתו של הצ'יף. קפטן ג'יימס הוק: שודד ים מרושע, אויבו המושבע של פיטר פן. סמי: שודד-ים שמנמן, יד ימינו של קפטן הוק. שודדי הים (ג'ייק, דאגאן, צ'ולון, אסבג'ורן וג'ארו) - צוות הספינה, פקודיו של קפטן הוק. הצ'יף האינדיאני - אביה של לילי נמר. נחשתנין - חציו נחש וחציו תנין. מבוסס על התנין המתקתק של קפטן הוק. גברת דארלינג - אמם החד-הורית של וונדי ג'ון ומייקל. סנטה קלאוס - הופיע בפרק חג המולד. אתר האינטרנט הרשמי של פיטר פן (באנגלית) "פיטר פן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פיטר פן", באתר נטפליקס "פיטר פן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פיטר פן, באתר "אישים"
הבחירות לנשיאות אל סלוודור 2014

הבחירות לנשיאות אל סלוודור 2014 התקיימו ב-2 בפברואר 2014 וסיבוב שני התקיים ב-9 במרץ, מאחר שאף מועמד לא זכה ברוב הנדרש. המועמדים המובילים היו סגן הנשיא סלוודור סאנצ'ס סרן ממפלגת השמאל ה-FMLN, מועמד הימין וראש העיר לשל הבירה סן סלוודר, נורמן קיחאנו, ממפלגת ARENA והנשיא לשעבר אנטוניו סאקה. סאנצ'ס סרן זכה בסיבוב הבחירות הראשון בכ-48.9% מהקולות, ואילו קיחאנו קיבל 38.9%. לקראת הסיבוב השני הצליח קיחאנו לצמצם את מרבית הפער, ובסופו של דבר ניצח סאנצ'ס סרן ברוב של 50.11% בלבד, על חודם של 6,364 קולות. סאנצ'ס סרן הושבע כנשיא אל סלוודור ב-1 ביוני 2014. ב-22 באוקטובר 2012 טריבונל הבחירות העליון הגדיל את מספרם הכולל של מרכזי הצבעה ואפשר לבעלי זכות הבחירה להגיע למרכז ההצבעה הקרוב ביותר למקום מגוריהם. בעבר, בעלי זכות בחירה חולקו למרכזי הצבעה עירוניים בסדר אלפביתי, מה שאילץ אותם לנסוע למרחקים ארוכים כדי להצביע. ב-24 בינואר 2013 האספה המחוקקת העבירה חקיקה שתאפשר לאזרחים המתגוררים בחו"ל להצביע במערכות הבחירות העתידיות. 92% מתושבי המדינה שמתגוררים בחו"ל שוהים בארצות הברית ובקנדה. על פי טריבונל הבחירות העליון, יש 200,000 תושבים בעולם שזכאים להצביע. המועמד לנשיאות מטעם ה-FMLN סאנצ'ס סרן ביקר בדרום קליפורניה כדי להיפגש עם אל סלוודורים אמריקאים וסייר בקהילות שלהם באוגוסט 2013.
ססקטון

ססקטון (באנגלית: Saskatoon) היא עיר בפרובינציית ססקצ'ואן בקנדה. העיר שוכנת על גדות נהר סאות' ססקצ'ואן בדרום-מרכז הפרובינציה. בעיר מתגוררים כ-266,141 תושבים (נכון ל-2021), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסייה בססקצ'ואן. ססקטון הוקמה ב-1882 על ידי חברת הקולוניזציה טמפרנס (Temperance Colonization Society) שמקורה היה בעיר טורונטו. אנשי החברה, שהונהגו על ידי ג'ון ניילסון לייק (John Neilson Lake), היו מתודיסטים שרצו לברוח מהסחר במשקאות חריפים בטורונטו ולהקים קהילה "יבשה" בערבות קנדה. מקור השם הוא במילה בשפת קרי המקומית שהיא השם של פרי יער מקומי. ב-1885 ההתיישבות הפכה לבסיס של השלטונות הקנדיים במהלך המרד הצפון-מערבי. בתחילת המאה ה-20 ססקטון החלה לגדול באופן משמעותי. ב-1903 היא קיבלה מעמד של עיירה, וב-1906 היא קיבלה מעמד של עיר. השפל הגדול וסופות קערת האבק בשנות ה-30 של המאה ה-20 גרמו להגירה של חוואים מהאזור לעיר בתקווה לעתיד טוב יותר. בעקבות מלחמת העולם השנייה העיר עברה תהליך תיעוש ועיור והמשיכה לגדול במהירות עד שהפכה לעיר הגדולה בססקצ'ואן. כלכלת ססקטון מתבססת על כריית משאבים באזורה, כמו אשלג, פחם ואורניום, הפקת נפט, חקלאות, ותעשיות הנלוות לתחומים אלו. מרכזה של פוטש קורפוריישן אוף ססקצ'ואן (Potash Corporation of Saskatchewan), אחת מחברות האשלג הגדולות בעולם, נמצא בססקטון. בעיר פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת ססקצ'ואן. את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי ססקטון ג'ון ג'י. דיפנבייקר, הקרוי על שמו של ג'ון דיפנבייקר, ראש ממשלת קנדה ה-13. בנוסף לנמל זה יש שדה תעופה קטן יותר המשמש לתעופה כללית במרחק של כ-20 קילומטרים דרומית לססקטון. הרפובליקה העממית של סין שה-ג'יאג'וואנג, הרפובליקה העממית של סין אוקראינה צ'רנוביץ, אוקראינה שוודיה אומאו, שוודיה מדיה וקבצים בנושא ססקטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ססקטון (באנגלית) ססקטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פישוט לשוני

פישוט לשוני הוא התהליך המובנה של עריכת מידע ועיבודו כך שיהיה פשוט, ברור וקל להבנה. לדוגמה, ויקיפדיה קיימת בשפות רבות – ובהן גם 'English' (אנגלית). אך קיימת גם ה"שפה" המיוחדת 'Simple English' ('אנגלית פשוטה' או 'אנגלית מפושטת'), שבה הערכים כתובים במשלב לשוני נמוך יותר כדי שיהיו קלים יותר לקריאה ולהבנה. הפישוט הלשוני מקובל במדינות רבות בעולם כאחד האמצעים להנגשה לשונית וקוגניטיבית. הוא משמש להנגשת מידע לאנשים שיש להם קשיים בהבנת הלשון, כגון אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית ואנשים שזו לא שפת האם שלהם, כמו מהגרים או עולים חדשים. פישוט לשוני בישראל מוגדר בתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג – 2013 כ"התאמת מידע כך שתוכנו יהיה ברור ומבנהו הלשוני פשוט", ומתקיימים בו העקרונות האלה: המידע מכיל את עיקרי הדברים המידע מועבר לפי רצף ברור ומסודר המשפטים קצרים ופשוטים תחבירית שימוש מרבי באוצר מילים יום־יומי ושכיח שימוש מועט בראשי תיבות ובקיצורים שימוש מרבי בפעלים בצורת הפעיל ולא הסביל שימוש בסמלול תהליך של פישוט לשוני בישראל בוצע בין היתר בטפסים רפואיים של בתי חולים בישראל ובהסברים המופיעים באתר רכבת ישראל. נגישות פישוט סימולטני מדיה וקבצים בנושא פישוט לשוני בוויקישיתוף פישוט לשוני לאנשים עם מוגבלות שכלית (אורכב 31.01.2015 בארכיון Wayback Machine) מאת ד"ר סיגל עוזיאל-קרל, מיכל טנא-רינדה וד"ר שירה ילון-חיימוביץ. הרצאת מבוא לסדנת פישוט לשוני מאת ד"ר שירה ילון-חיימוביץ ומיכל טנא-רינדה. הנגשה לשונית לאנשים עם מוגבלות שכלית: חוברת הנחיות מאת ד"ר סיגל עוזיאל-קרל, מיכל טנא-רינדה וד"ר שירה ילון-חיימוביץ. כשירות תרבותית בעבודה קהילתית מאת ד"ר חגי אגמון-שניר וד"ר ארנה שמר. בע"מ 138–139 ישנה רשימה תמציתית של כללים ותובנות לפישוט לשוני, המבוססת על חומרים של המרכז הבין תרבותי לירושלים וד"ר מיכל שוסטר. כללי האצבע של הפישוט הלשוני. מאת תמר טל-אמציה. העמוד הראשי של ויקיפדיה בשפה: English (אנגלית) העמוד הראשי של ויקיפדיה ב"שפה": Simple English (אנגלית פשוטה) תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג- 2013, באתר משרד המשפטים, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות. תמר טל-אמציה, "בזכות הבת שלי - החלטתי לקדם את הפישוט הלשוני בישראל", באתר ynet, 8 בנובמבר 2022
גילה גזיאל

גילה גזיאל (נולדה ב-1961) היא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. בתפקידה האחרון שמשה ראש אגף משאבי אנוש. גזיאל בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית בהצטיינות ותואר שני בחינוך מהאוניברסיטה העברית. מתגוררת במכבים-רעות, נשואה ואם לשלוש בנות. גזיאל התגייסה למשטרת ישראל ב-1987 לתפקיד קצינת רווחה ומילאה שורת תפקידים באגף משאבי אנוש. ב-1998 קודמה לדרגת סגן-ניצב ומונתה לראש מדור פרישה ונפגעים במחלקת פרט ובהמשך כיהנה כראש לשכת הגיוס וכראש מדור קידום ושיבוץ קצינים. ב-2006 מונתה לראש מחלקת משאבי אנוש במשמר הגבול בדרגת ניצב משנה. ב-2007 מונתה לראש מחלקת פרט באגף משאבי אנוש. ב-2011 מונתה לסגנית ראש האגף בדרגת תת-ניצב. ב-2013 גזיאל פעלה מול המשרד לביטחון הפנים ומול משרד האוצר לקביעת עליה מדורגת בשכר הנגדים. ב-2015 מונתה לראש אגף משאבי אנוש של משטרת ישראל והועלתה לדרגת ניצב. במקביל, מונתה ליו"ר דירקטוריון חברת "קרנות השוטרים". בתפקידה החליטה על הגדלת הסיוע בשכר דירה וקיצור פז"ם למשרתים בירושלים. באותה שנה גזיאל החלה בקידום רב-תרבותיות במשטרת ישראל, ובפרט שילובם של ישראלים יוצאי אתיופיה בארגון. בשנה העוקבת נרשמה עלייה באחוזי גיוס שוטרים ממוצא אתיופי, מוסלמים ודרוזים. ב-2016 גזיאל פעלה לשיפור שכר הקצינים, בעקבות הפער אשר נוצר בין שכר הנגדים לבין שכר הקצינים. המפכ"ל והשר לביטחון הפנים אישרו כי קצינים יתוגמלו עם יציאה לקורס קצינים ובסיום הקורס. באותה שנה פיתחה פרויקט לחיזוק חוסנם הנפשי של השוטרים, במטרה לספק מענה ותמיכה לשוטרים הנחשפים למראות קשים, טראומות ואלימות קיצונית. הפרויקט כולל, בין היתר, מוקד טלפוני לבכירים מדרגת סגן-ניצב ומעלה וסדנאות בנושא לכלל השוטרים. בנובמבר גזיאל הקימה מרכז פרישה עבור גמלאי המשטרה, אשר מקיים הכשרות ומעסיק הגמלאים כמתנדבים במשטרת ישראל. ב-2018 גזיאל פעלה מול משרד האוצר לטובת מתן תוספת העדר ביטחון תעסוקתי לשוטרים ולגמלאים, בדומה לתוספת הניתנת למשרתי הקבע בצה"ל. באוקטובר 2018 הממשלה אישרה את תיקון השכר וקבלת התוספת החלה בינואר 2019. באותה שנה נחקרה גזיאל בחשד להפרת אמונים, אך הכחישה את המיוחס לה. בראשית 2019 פרשה ממשטרת ישראל. מדיה וקבצים בנושא גילה גזיאל בוויקישיתוף גילה גזיאל, ברשת החברתית פייסבוק ניצבת גילה גזיאל, אתר משטרת ישראל (בארכיון האינטרנט, שנת 2016) עמירם ברקת, ‏הכירו את האישה שהצליחה להוציא ממשרד האוצר צ'ק של 22 מיליארד שקל, באתר גלובס, 28 ביוני 2019 איציק סבן, חשד לשחיתות במשטרה: ראש אגף משאבי אנוש נחקרה בעבירת הפרת אמונים, באתר ישראל היום, 21 בדצמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.