laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תאודור גברה סלאסי

תאודור גברה סלאסי (בצ'כית: Theodor Gebre Selassie, נולד ב-24 בדצמבר 1986 בטשביץ' שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת המגן הימני. אביו של גברה סלאסי נולד באתיופיה, והיגר לצ'כוסלובקיה כדוקטור לרפואה, בתקופה בה שרר קומוניזם בצ'כוסלובקיה. אמו של גברה סלאסי היא צ'כית, ואחותו משחקת בנבחרת כדוריד הנשים של צ'כיה. גברה סלאסי עצמו נולד בצ'כוסלובקיה, ובבגרותו קיבל חינוך גבוה וכמעט נטש את הכדורגל כדי להתקדם באקדמיה, אך נשאר לבסוף בכדורגל. גברה סלאסי החל שיחק בשנות נעוריו במועדונים ולקה מזיריצ'י וויסוצ'ינה ייהלבה, כאשר גם בתחילת קריירת הבוגרים שלו הוא שיחק ביילהבה והושאל בחזרה למזיריצ'י. בעונת 2007/08 עבר לשחק בסלביה פראג, שם שיחק עונה אחת בלבד, בה זכה באליפות ליגת העל הצ'כית. בתום עונה זו עבר לסלובן ליברץ, שם שיחק שלוש עונות והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בעונת 2011/12 זכה גברה סלאסי באליפות נוספת, הפעם עם סלובן ליברץ. בתום עונה זו, לאחר הצלחתו בקבוצה וביורו 2012, עזב גברה סלאסי את ליברץ לאחר שהבקיע שמונה שערי ליגה ב-97 הופעות וחתם בורדר ברמן לארבע שנים. במשחק הבכורה של גברה סלאסי בורדר ברמן, באוגוסט 2012, הוא הבקיע שער שוויון בהפסד הליגה 1–2 לבורוסיה דורטמונד. בהמשך, הפך גברה סלאסי לשחקן הרכב קבוע בורדר ברמן, כאשר הוא משתף פעולה בהגנת הקבוצה עם קלמנס פריץ, אסאני לוקימיה וסנטיאגו גרסיה. ביוני 2021 חזר לאחר 9 שנים בורדר ברמן לסלובן ליברץ. גברה סלאסי הוא השחקן הראשון בעל השורשים האפריקאים שמשחק בנבחרת צ'כיה. הופעת הבכורה שלו נערכה בתיקו 0-0 מול נבחרת פרו במסגרת גביע קירין. גברה סלאסי השתתף עם נבחרת צ'כיה ביורו 2012 בו הודחה צ'כיה ברבע הגמר על ידי נבחרת פורטוגל, והציג יכולת טובה. במשחק מול נבחרת רוסיה בשלב הבתים של יורו 2012, ספג גברה סלאסי קריאות גזעניות מאוהדי רוסיה, במשחק בו ניצחה רוסיה בתוצאה 1–4. את שערו הבינלאומי הראשון הבקיע גברה סלאסי במוקדמות מונדיאל 2014 בניצחון 1–3 על נבחרת מלטה, אך כשל להעפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014 עצמו. עם סלביה פראג: אליפות ליגת העל הצ'כית: 2007/08 עם סלובן ליברץ: אליפות ליגת העל הצ'כית: 2011/12 מדיה וקבצים בנושא תאודור גברה סלאסי בוויקישיתוף תאודור גברה סלאסי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תאודור גברה סלאסי, באתר Transfermarkt תאודור גברה סלאסי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) תאודור גברה סלאסי, באתר Soccerway תאודור גברה סלאסי, באתר WorldFootball.net תאודור גברה סלאסי, באתר National Football Teams תאודור גברה סלאסי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עוזי דן, הגעת רחוק, עכשיו תתחיל לרוץ, באתר הארץ, 21 ביוני 2012
סנטרל אמריקה (ספינה)

הסנטרל אמריקה הייתה אוניית משוטה ששטה בין ארצות הברית למרכז אמריקה בשנות החמישים של המאה התשע עשרה. הספינה טבעה בסופת הוריקן בשנת 1857, כאשר עליה 420 נוסעים ואנשי צוות ו-14 טון זהב. טביעת הספינה הייתה בין הגורמים לפאניקה של 1857. ב-3 בספטמבר 1857 יצאה הספינה בדרכה אל ניו יורק מקולון כאשר עליה 477 נוסעים, 101 אנשי צוות ו-9.1 טון זהב שנכרה בשנות הבהלה לזהב בקליפורניה. הספינה עצרה לחניית ביניים בהוואנה והמשיכה בדרכה אל ניו יורק. ב-9 בספטמבר נקלעה הספינה לסופת הוריקן מדרגה 2 מול חופי הקרוליינות. הרוחות הגיעו למהירות של 165 קמ"ש, וב-11 בספטמבר מפרשיה היו קרועים, היא התחילה להתמלא במים, ודוד הקיטור שלה עמד לצאת מפעולה. מה שחתם את גורלה של הספינה היה כשל באיטום של אחד מגלגלי המשוטות שלה. בצהריי אותו היום לא ניתן היה להמשיך להפעיל את דוד הקיטור ולהפעיל את גלגלי המשוטות ואת המשאבות שניקזו את המים שחדרו אליה. צוות הספינה הפך את הדגל כאות מצוקה, אך בסביבה לא היה אף כלי שיט שיכול היה להגיש עזרה. כדי להילחם במים החודרים לספינה, יצרו הנוסעים ואנשי הצוות סרט נע של דליים לניקוז הספינה. במהלך רגיעה זמנית בסופה נעשה ניסיון לתקן את דוד הקיטור, אך הוא נכשל. הסופה התחדשה ומכיוון שהספינה איבדה את יכולת ההינע שלה, היא נסחפה עם הסופה והמשיכה להיפגע. עם בוקר ה-12 בספטמבר נצפו שתי ספינות, ו-153 נוסעים, בעיקר נשים וילדים, הצליחו להגיע לאחת מהן על סירות ההצלה. התגברות הסופה מנעה את חילוץ שאר הנוסעים, והספינה טבעה בשעה שמונה בערב. חמישים איש חולצו מהמים על ידי ספינה נורווגית, אך 425 טבעו. שלושה ניצולים שהו בסירת הצלה במשך שבוע עד שחולצו. מספר הנספים באסון היה חסר תקדים בהיסטוריה הימית של ארצות הברית באותה התקופה, ובימים הראשונים אחרי האסון עיקר תשומת הלב הציבורית התמקדה באובדן החיים. עם זאת, ההשפעות ארוכות הטווח יותר של הטביעה היו בשל אובדן הממון הרב שהספינה נשאה. הזהב שאבד בטביעה הוערך ב-2 מיליון דולרים, שהם כ-50 מיליון דולרים כיום. ההון שהלך לטמיון ערער את אמון הציבור בכלכלה והיה בין הגורמים לפאניקה של 1857. קברניט הספינה, ויליאם לואיס הרנדון, היה בין הנספים. הוא שירת במלחמת ארצות הברית–מקסיקו והיה בין שני מחבריו של ספר על חקר עמק האמזונאס. על שמו נקראו שתי ספינות של חיל הים האמריקני וכן עיירה בווירג'יניה. בספטמבר 1988 התגלתה הספינה על ידי צוות של מחפשי אוצרות ימיים, וצוללות רובוטיות העלו מהספינה הטבועה חלק קטן מתכולתה. 39 חברות ביטוח תבעו את הצוות בטענה כי מכיוון שבשעתו הן פיצוי את הבעלים על אובדן הזהב, הוא שייך להן. מנגד טען הצוות כי הזהב ננטש ודינו הפקר. ב-1996 נפסק כי לצוות החיפוש מגיעים 92 אחוזים מהאוצר שחולץ. מדיה וקבצים בנושא סנטרל אמריקה בוויקישיתוף
שפי ישי

שפי ישי (נולד ב-23 בדצמבר 1954) הוא מוזיקאי ישראלי. יוצר מוזיקה לתיאטרון לקולנוע ולשירי משוררים. נולד בדצמבר 1954 בירושלים בשם ישי שפי במשפחתם של דב, לימים הפרקליט הצבאי הראשי, ואסתר שפי. בגיל 13 התקבל לפנימייה צבאית, זמן קצר אחרי מלחמת ששת הימים, חבר לחדר ובן מחזור של של גבי אשכנזי ויואב קוטנר. שירת כפסנתרן בלהקת חיל האוויר עם חבריו הקרובים דויד ברוזה ודפנה ארמוני. השתתף ביצירת האלבום הכבש השישה עשר והלחין את "ריבים קטנים". שפי ישי הוא בוגר האקדמיה למוזיקה בתל אביב. הקליט מספר שירי סולו ב-1979, שצעדו במצעדי הפזמונים, אבל גנז אותם. ב-1992 הוציא אלבום סולו ראשון "אהבה ושנאה", שבו הלחין שירי משוררים (יהודה עמיחי, יונה וולך, נעים עריידי, נתן זך). ב-2010 הוציא אלבום סולו שני "גבר לא ידבר על כך", שהוקדש בעיקר לטקסטים של נתן זך. ישי עיבד והפיק מוזיקלית את אופרת הרוק "מאמי", בגרסתה המקורית ב-1986 (וכן בגרסה המחודשת בשנת 2002). ניגן פסנתר וקלידים בהפקות ובאלבומים של אהוד בנאי, יהודה פוליקר, ואחרים. הפיק מוזיקלית את האלבום היחיד של להקת "דברים שעשיתי עם אחותי". כמלחין כתב מוזיקה להצגות תיאטרון רבות ביניהן: סנג'ר, קרוב יותר, אכזר ורחום - בתיאטרון הבימה. ברכה, הימים הכי טובים, קיץ אחרון - בתיאטרון באר שבע. סטריפטיז אחרון, מחזה לילה - בתיאטרון צוותא. הקונצרט, קול קטן, מבזק חדשות - בתיאטרון בית ליסין. רוויו לנוער, אליעזר בעל החלומות - בתיאטרון לילדים ולנוער. זכרונות חוף ברייטון - בתיאטרון חיפה. אלוהים, תנינים, משחק נישואין, ירח אלבמה, כל נדרי, אהבה וזעם - בתיאטרון הרצליה. טוני היפה, קילר ג'ו, נוף ילדות, שמים, קולות אחרים, מלקולם הקטן ומלחמתו בסריסים, נדל"ן, חטא - בתיאטרון החאן. שניידר ושוסטר בתיאטרון בזל בשווייץ. שעתו האחרונה של קול - בפסטיבל תיאטרונטו 2007. מה עושים עם ג'ני? בתיאטרון הבימה 2015. הזאבים - בתיאטרון הקאמרי 2016. הפיק וניהל ניהול מוזיקלי את סינדרום ירושלים - בתיאטרון חיפה, ואת אופרת הרוק מאמי - בתיאטרון צוותא ובתיאטרון הבימה. זוכה פרס קיפוד הזהב מלחין לתיאטרון 2010. כתב מוזיקה לסרטים "ד"ר דוליטל עקום", "מאחורי גבו של היטלר" ו"לא על הלחם לבדו". העלה מופעי שירה, מוזיקה ומחול עם המשוררים נתן זך, יהודה עמיחי, יונה וולך, רוני סומק, נעים עריידי ואחרים. שפי ישי נשוי לזמרת יהודית תמיר ואב לבן. אחיו חגי שפי נהרג באסון התאומים ב-2001. "אהבה ושנאה" - אלבום סולו ראשון (דצמבר 1992). "גבר לא ידבר על כך" - אלבום סולו שני (מרס 2010). "מתחת לארון" - אלבום לילדים - משירי אנדה עמיר-פינקרפלד (דצמבר 1987) "פרחים אדומים" - הפקה, עיבוד והלחנה באלבום של יהודית תמיר (דצמבר 1994) מדיה וקבצים בנושא שפי ישי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שפי ישי שפי ישי, ברשת החברתית פייסבוק שפי ישי, באתר ספוטיפיי שפי ישי, באתר MusicBrainz (באנגלית) שפי ישי, באתר Discogs (באנגלית) שפי ישי, דף שער בספרייה הלאומית שפי ישי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) שפי ישי, בארכיון הבימה עינב שיף‏, בכורה: שפי ישי - "ואז בא לנו", באתר וואלה, 14 בדצמבר 2009 רועי בהריר, מנת השפי: ריאיון עם שפי ישי, nrg ‏, 14 בדצמבר 2009 עינב שיף‏, ברוך הגבר, באתר וואלה, 18 במרץ 2010 בן שלו, שפי ישי: מלנכוליה סוערת וכבושה, באתר הארץ, 8 באפריל 2010 שפי ישי באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן שי פוגלמן וינאי יחיאל, ענייני פנים, באתר הארץ, 29 בינואר 2020 סא"ל ארז חסון ורס"ן טובי הארט, שיחה עם הפרקליט הצבאי הראשי לשעבר, תא"ל (מיל') דב שפי, באתר הפרקליטות הצבאית, ‏2011
לואיס קוק

לואיס ג'ון קוק (באנגלית: Lewis John Cook; נולד ב-3 בפברואר 1997 ביורק שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בורנמות' מהפרמייר ליג. קוק נולד ביורק שבאנגליה. הוא גדל במחלקת הנוער של לידס יונייטד, ושיחק בקבוצה של המועדון עד גיל 18 כאשר היה בן 15. בקדם עונת 2014/2015 החל קוק לשחק יחד עם הקבוצה הבוגרת של לידס יונייטד, ששיחקה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ליגת המשנה האנגלית. ב-9 באוגוסט 2014 ערך קוק את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-64 בהפסד 0–2 למילוול במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-19 באפריל 2015 חיזק קוק את מעמדו כאחד השחקנים הטובים ביותר באנגליה מחוץ לפרמייר ליג, כשזכה בתואר חניך השנה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-11 במאי 2015 חתם קוק על חוזה חדש בלידס יונייטד, עד לקיץ 2017. ב-13 באוגוסט 2015 הבקיע קוק את שער הבכורה שלו במועדון, בדקה ה-17 במשחק במסגרת גביע הפוטבול ליג נגד דונקסטר רוברס, בו הודחה לידס לאחר הפסד בתוצאה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 1-1 בתום הזמן החוקי. קוק הורחק באותו משחק בדקה ה-37 בכרטיס אדום ישיר. ב-8 ביולי 2016 חתם קוק לארבע שנים בבורנמות' מהפרמייר ליג. ב-14 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–3 למנצ'סטר יונייטד. ב-3 במאי 2022 עלה עם בורנמות' לפרמייר ליג בניצחון 0–1 על נוטנגהאם פורסט. נבחרת אנגליה עד גיל 17 אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 (1): 2014 נבחרת אנגליה עד גיל 20 גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 (1): 2017 אישיים חניך השנה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ (1): 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא לואיס קוק בוויקישיתוף לואיס קוק, באתר Transfermarkt לואיס קוק, באתר Soccerway לואיס קוק, באתר BDFutbol לואיס קוק, באתר WorldFootball.net לואיס קוק, באתר National Football Teams לואיס קוק, באתר FootballDatabase.eu
אנו (מחוז)

אנו (בגרמנית: Hennegau, בצרפתית: Hainaut, בהולנדית: Henegouwen ‏האזנה‏Ⓘ‏ בוולונית: Hinnot בפיקארדית: Hénau) הוא אחד מחמשת מחוזות אזור ולוניה בבלגיה וממוקם בדרום-מערב האזור והמדינה. ערך מורחב – רוזנות אנו בימי הביניים היה המחוז חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והשתרע מעבר לגבול בלגיה-צרפת של ימינו. הנפות החשובות ביותר במחוז כללו את מונס (בהולנדית: Bergen), השוכנת כיום בבלגיה, ואת ולנסיין השוכנת כיום בצרפת. הפאגוס נקרא על שם נהר האין. הפאגוס משתרע דרומית-מזרחית וכלל את אזור אבסנוי, ודרומית-מערבית עד לנהר סל. בימי הביניים הוא גם קיבל שליטה על חלק מהפאגוס של בראבנט מצפון, ועל הפאגוס של אוסטרבנט במזרח, אך אלה לא היו חלק מהפאגוס של היינאו. במונחים מודרניים, אנו כללה את החלק המרכזי של המחוז הבלגי אנו, ואת החלק המזרחי של המחלקה הצרפתית נורד (הרבעים של אבנס-סור-הלה ו-ולנסיין). נהר האין, שעל שמו נקרא הפאגוס (מדינה או טריטוריה), זורם ממזרח למערב. מקורו באזור המיוער שפעם היה בין בינצ'ה לשרלרוי, ליד סמבר. מהתיעודים המוקדמים ביותר, אנו התרחב גם מדרום לאין עד לסמבר. הפאגוס של היינאו נמשך גם דרומית-מערבית עד נהר הסל, שם העיר הרומית החשובה ביותר והמשפיעה ביותר באזור הייתה פמארים, שהייתה מרכז דתי ומנהלי. בימי הביניים המוקדמים, רשומות מתייחסות לעיתים למה שבתוך הפאגוס של היינאו כאל תוך פגוס פאנום מרטיס, מה שמעיד כי להינאו היה שם חלופי, או שפאנום מרטיס היה בסיס לתת-פגוס. על פי הנזיר פולקוין מהמאה העשירית, היינאו היה פשוט שם חדש לשם הרומי הישן, שהיה קשור לאמונות טפלות טרום נוצריות. ההגדרה הגאוגרפית של היינאו כפי שנמצאה ברשומות העתיקות ביותר מימי הביניים, הייתה יציבה יחסית ושטח האזור לא השתנה כמעט כלל, כפי שמוצג על ידי פיידר-פייטמן, דרו והיסטוריונים אחרים באזור. מדיה וקבצים בנושא אנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנו (בצרפתית) אנו, ברשת החברתית פייסבוק אנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנו, ברשת החברתית אינסטגרם אנו, ברשת החברתית טיקטוק אנו, ברשת החברתית LinkedIn אנו, סרטונים בערוץ היוטיוב Hainaut (Belgium): Arrondissements, Cities and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלגיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פו דמרון

פו דמרון הוא דמות בדיונית בסדרת מלחמת הכוכבים. אשר הופיעה לראשונה ב-2015 במלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר ולאחר מכן גם בסרטי ההמשך: מלחמת הכוכבים: אחרוני הג'דיי ומלחמת הכוכבים: עלייתו של סקייווקר. . פו הוא טייס חללית קרב (קרבית) מדגם X-Wing עבור המחתרת הנלחמת כנגד המסדר הראשון. הדמות מגולמת על ידי אוסקר אייזק לאורך שלושת סרטי הטרילוגיה השלישית, ולפי מבקרי הסרט, עושה זאת אייזק בהצלחה רבה. פו מושווה לעיתים להאן סולו (האריסון פורד) מטרילוגיית מלחמת הכוכבים המקורית. בשלבי הפיתוח של הכוח מתעורר, הדמות נקראה בהתחלה "ג'ון דו" ותוכננה להיות ג'די, ולאחר מכן צייד גולגולות עם שותף מגזע ווקי (הרעיון נפסל לאחר שיוצרי הסדרה קבעו כי הדמות דומה יתר על המידה להאן סולו). ליהוקו של אייזק לסרט הוכרז לראשונה ב-29 באפריל 2014. הדמות הופיעה לראשונה בתקציר באורך 88 שניות של הסרט ״הכוח מתעורר״. התקציר פורסם על ידי לוקאס פילם ב-28 בנובמבר 2014, ובו נראה דמרון מטיס קרבית מסוג אקס ווינג. השם פו דמרון פורסם על ידי שבועון בידור בתוך דגם כרטיס מסחר שעוצב על ידי לוקאס פילם בסגנון Topps בדצמבר 2014. השם דמרון מגיע משמו של עוזר הבמאי והתסריטאי ג׳יי ג׳יי אברהמס, מורגן דמרון. פו דמרון הייה אחד מאלו שהשתתפו בצילומי וניטי פייר במאי 2015 של אנני לייבוביץ'. פו דמרון הוא טייס מצליח של צי המחתרת, בהנהגת הגנרלית ליאה אורגנה. שותפו הוא הרובוט BB-8 - דרואיד חלל המסייע בהטסת קרבית. הוא נשלח על ידי ליאה לפלנטה המדברית ג'אקו, במשימה להשגת חלק ממפה שיוביל למיקום של אחיה, לוק סקייווקר. לפני שפו מספיק לעזוב עם המפה, המסדר הראשון תוקף את הכפר בו הסתתר, והוא נלכד על ידי קפטן פאזמה וחייליה, בעזרת קיילו רן. פו נותן את המפה ל-BB-8, אשר נמלט אל מדבר בזמן שקיילו רן מענה את דמרון בחיפוש אחר מפה. פו ניצל על ידי חייל הסער הבוגד פין, והם נמלטים בקרבית תאי (TIE Fighter) משופרת. הם מתרסקים על ג'אקו, ופין נפלט מן הספינה, תוך שהוא מעריך כי פו מת כאשר הספינה המרוסקת שקעה ונבלעה בחול. למרות זאת, פו מופיע שוב מאוחר יותר, לאחר שנחלץ גם הוא מאתר ההתרסקות, כשהוא מוביל טייסת X-Wing במתקפה על המסדר הראשון בטירה של מז קנטה. מאוחר יותר הוא מוביל את הטייסת שלו לתקוף את בסיס מחסל הכוכבים של המסדר הראשון, ואחראי להתפוצצות הנשק משמיד הפלנטות. פו יוצא למשימה בלתי אפשרית נגד ספינת מלחמה מסוג דריידנוט (Dreadnought), יוצר קשר עם הגנרל האקס ולועג לו בקוראו לו "האגס" תוך שהוא מעמיד פנים שאינו שומע אותו. הרפתקנותו של פו מביאה את צי המחתרת לקרב קשה מול צי המסדר הראשון והמחתרת סופגת מכה קשה. על מעשים פזיזים אלו הגנרלית ליה אורגאנה מורידה אותו בדרגה. מאוחר יותר, במהלך התקפה מצד המסדר הראשון, ליה נפגעת ונכנסת לתרדמת. סגנית האדמירל הולדו מחליפה אותה אך לא מציגה תוכנית פעולה ברורה וגורמת לפו תסכול רב. כשהמצב נואש מתמיד פו מורד בהולדו ושם אותה תחת מעצר. הוא לוקח את הפיקוד על ספינת הדגל של המחתרת לידיו, אולם במהרה ליאה מתעוררת מהתרדמת ומהממת אותו בעזרת רובה מיועד. הוא נוכח במנוסה מפני המסדר הראשון, ובקרב בכוכב הלכת קרייט. בספינת המילניום פאלקון, פו מוצג כבעל התאהבות חלקית בריי, אותה הוא פוגש לאחר סיפורים רבים אשר שמע עליה מידי פין. בסיום הסרט, הוא מהבודדים אשר שרדו את שלוש מתקפות המסדר הראשון, ומהלוחמים האחרונים של המחתרת המוכה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא פו דמרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פו דמרון
Jupiter LXXII

Jupiter LXXII הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק. ירח זה שייך לקבוצת הירחים קארמה. קוטרו קילומטר אחד, אורך מסלולו 22,401,817 קילומטר, והוא מקיף את צדק ב-648.98 ימים בכיוון הפוך משאר ירחי צדק. בשל מרחקו וגודלו הקטן, הוא בעל בהירות נראית של 23.7 בלבד, עמום פי 7 מיליון יותר ממה שעין אנושית מסוגלת לראות. הוא התגלה בשנת 2011 על ידי האסטרונום סקוט שפרד בתצלום דיגיטלי שצולם על ידי הטלסקופ מגלן-באדה בקוטר 6.5 מטרים במצפה הכוכבים לס-קמפנס שבצ'ילה. שמו המקורי, S/2011 J 1, נקבע בדרך הבאה: S = satellite (לוויין טבעי של צדק) 2011 = שנת הגילוי J = Jupiter (כוכב הלכת צדק) 1 = הירח הראשון שהתגלה באותה שנה מידע על S/2011 ‏ באתר MPC ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
A2

האם התכוונתם ל... A2 - "רבע גיליון" נייר, על פי תקן ISO 216 כביש A2 (בריטניה) – כביש ראשי בדרום-מזרח אנגליה, המחבר את לונדון עם תעלת למאנש אגנטיה אודוס (נקרא גם "A2") - כביש מהיר ביוון A2 - אחד מהכוכבים במערכת הכוכבים הדר A2 - אחד מהכוכבים במערכת הכוכבים אלביראו שטייר AUG A2 – אחת מהגרסאות של רובה שטייר AUG
מקס מרגוליס

מקס לאופולד מרגוליס (שם עברי: מרדכי יום-טוב מרגליות; באנגלית: Max Leopold Margolis) ‏ (15 באוקטובר 1866 מרץ, פלך וילנה, האימפריה הרוסית – 2 באפריל 1932, פילדלפיה) היה פילולוג אמריקאי ממוצא יהודי-ליטאי, חוקר שפות שמיות. מרגוליס, בנו של יצחק מרגוליס, למד בבית ספר יסודי בעיירת הולדתו, לאחר מכן בגימנסיה ע"ש לייבניץ בברלין. ב-1889 היגר לארצות הברית והתחיל ללמוד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שם קיבל ב-1891 תואר דוקטור. באותה שנה מונה כחבר סגל במחלקה לשפות שמיות באוניברסיטת קולומביה ומ-1892 עד 1897 היה מרצה זוטר. מאוחר יותר לימד שפות שמיות ותנ"ך כמרצה בכיר בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי אוהיו. ב-1897 מונה למרצה בכיר לשפות שמיות באוניברסיטת קליפורניה. מ- 1902 היה ראש המחלקה לשפות שמיות. כשהוקם דרופסי קולג' ב-1907 התמנה לפרופסור לפילולוגיה מקראית ונשאר שם עד מותו ב-1932. מרגוליס היה עורך ראשי של תרגום התנ"ך לאנגלית שיצא על ידי Jewish Publication Society שהסתיים ב- 1917. הוא כיהן כנשיא החברה לספרות מקראית (Society of Biblical Literature) ועורך כתב העת לספרות מקראית (Journal of Biblical Literature) בשנים 1914–1921. כמו כן היה עורך כתב העת Journal of the American Oriental Society. טעויות סופרים בתרגום השבעים, בתוך: זיכרון לאברהם אליהו, פטרבורג (ברלין), תרס"ט, באתר היברובוקס עד קדמון לנוסח התנ"ך, בתוך: מאמרים לזיכרון ר' צבי פרץ חיות, וינה, תרצ"ג, באתר היברובוקס "The Columbia College MS. of Megilla", New York, 1892 "Notes on Semitic Grammar", parts i.-iii., in "Hebraica" ("American Journal of Semitic Languages and Literatures"), 1894, 1896, 1902 "The Theology of the Old Prayer-Book", in "Year Book of the Central Conference of American Rabbis", 1897 "The Theological Aspect of Reformed Judaism", Baltimore, 1904 A History of the Jewish People, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1927. (יחד עם אלכסנדר מרקס) "מרגלית, מרדכי יום־טוב", האנציקלופדיה העברית (כרך כד, עמ' 366), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ב. שמעון פדרבוש, חכמת-ישראל באירופה, כרך ג' עמ' 404. ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשכ"ה מדיה וקבצים בנושא מקס מרגוליס בוויקישיתוף מידע על מרדכי יום טוב מרגליות בקטלוג הספרייה הלאומית סיירוס אדלר, ‏"מקס מרגוליס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מידע על מרגליות, מרדכי יום טוב בקטלוג הספרייה הלאומית פדרבוש, חכמת ישראל
זעמן אוכפים

זַעֲמַן אֻכָּפִים (שם מדעי: Platyceps rogersi) הוא נחש השייך למשפחת הזעמניים. אורכו עד מטר, ונפוץ בעיקר בסביבה מדברית. זהו נחש פעיל יום שאינו ארסי. זעמן אוכפים הוא נחש בגודל בינוני המגיע באורכו עד מטר ולמשקל של כ-220 גרם, כאשר הגודל הנפוץ לנחש זה קטן יותר. ראשו החום רחב מהצוואר במעט, עיניו ואישוניו עגולים וסביבן כתמים צהבהבים. צבע גופו אפור צהבהב, ועל גבו שורת כתמים רוחביים חומים המופרדים זה מזה המזכירים אוכף, ומכאן שמו העברי של הנחש - זעמן אוכפים. בין כתמים חומים אלו רווחים בהירים. כתמים חומים אלו מתבהרים ככל שמתקרבים לזנב הנחש, ובאזור הזנב עצמו אין כתמים כלל. כאשר הנחש נע במהירות נוצרת דוגמה מטושטשת מכתמי גבו המקשה על זיהוי מיקום הראש. כאשר מאוים זוקף במעט את ראשו בצורת S, וינסה להימלט או יתגונן בנשיכות אשר אינן חזקות במיוחד. לא ידוע הרבה על רביית נחש זה, זהו נחש המטיל ביצים ולא ולדות חיים, הטלת כ-5 ביצים מוארכות מתרחשת בחודש יולי. זעמן אוכפים פעיל ביום, ובימי הקיץ יהיה פעיל גם בלילה. תפוצת זעמן אוכפים באזורים מדבריים בצפון מזרח אפריקה, מלוב ועד מצרים, ומשם ממשיך לאסיה עד עיראק וערב הסעודית. תפוצתו בישראל באזורים המדבריים בצפון הנגב וכן סביב ים המלח צפונה עד יריחו. זעמן אוכפים הוא נחש שוכן קרקע, באזור אדמת הלס ואדמת טרשים, מצוי מתחת לאבנים, בין סדקים וכן בוואדיות. זעמן אוכפים ניזון בעיקר מלטאות קטנות כגון ישימונית מצויה שאותן הוא נוהג לשלוף מתחת לאבנים, וייתכן שניזון גם מחרקים שונים. את טרפו הוא יצוד באופן אקטיבי בשטחים הפתוחים. בצפון אפריקה נצפה כאשר טורף צפרדעים וקרפדות. בשבי ניזון גם מעכברים. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 160-162 זעמן אוכפים, באתר ITIS (באנגלית) זעמן אוכפים, באתר NCBI (באנגלית) זעמן אוכפים, באתר GBIF (באנגלית) זעמן אוכפים מאתר מדרשת שדה בוקר. זעמן אוכפים באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית ד"ר אברהם ארבל ועזריה אלון (1984), החי והצומח של ארץ ישראל כרך 5 -דו-חיים וזוחלים. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, עמ' 124 מיכה לבנה (1995), לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל - בעלי חיים, כרך 2. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, עמ' 50
פיגיירה דה פוש

פיגיירה דה פוש (בפורטוגזית: Figueira da Foz, הגייה: [fiɣɐjɾɐ ðɐ fɔʃ]), ידועה בקיצור גם בשם פיגיירה, היא עיר במחוז קוימברה, פורטוגל. העיר ממוקמת בפתחו של נהר ממונדגו, 40 ק"מ מערבית לעיר קוימברה, ומוקפת בגבעות סרה דה בואה. ב-2011 מנתה אוכלוסיית העיר 62,125 נפשות.[דרושה הבהרה]שטח העיר הוא 379 קמ"ר,[דרושה הבהרה] והיא העיר השנייה בגודלה במחוז קוימברה לאחר קוימברה העיר. פיגיירה דה פוש היא עיר חוף בעלת מספר רב של חופים לאורך האוקיינוס האטלנטי. כעיר תיירות, התיירות ממלא מקום חשוב במיוחד במרכז. קיים בעיר אזור הימורים חוקיים, וקזינו "פיגיירה" הוא אחד מבתי הקזינו הגדולים שבחצי האי האיברי. על פי האגדה שם המקום נובע משמו של עץ הפיקוס, שעמד על המזח של סלמנה, שם נהגו הדייגים לקשור את סירותיהם. עם זאת לדברי ההיסטוריון נלסון בורחס, שם העיר מורכב משפות שונות ופירושו המילולי הוא "פתיחת פי הנהר". עקבות היסטוריות מסוימות מראות שהייתה קיימת התיישבות ילידית באזור זה כבר מן התקופה הנאוליתית. עם זאת, התיעוד הראשון מאזור זה הוא מסמך משנת 1096, המתעד תרומה של ראש מנזר בשם פדרו, לקתדרלת סה ולה שבקוימברה. בתרומה הועברו מספר אחוזות שהיו שייכים לכנסייה של סאו יוליאו אל הקתדרה. במאות ה-18 וה-19 עברה העיר התפתחות גדולה בשל תעשיית יצור הספינות, ותעשיית ייבוש דגי הבקלה שפרחו באזור. בעיר פועלות שתי אוניברסיטאות פרטיות: האוניברסיטה הקתולית של פורטוגל, ואוניברסיטת אינטרנסיונל. בעיר קיים אקלים ים תיכוני המאופיין בחורפים גשומים ומתונים וקיץ יבש וחם. ממוצע הטמפרטורה השנתי הוא 15°C, וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-600 מ"מ. בקיץ נפוצות לעיתים (בשעות אחר הצהרים) רוחות צפוניות-מערביות חזקות. קוימברה מדיה וקבצים בנושא פיגיירה דה פוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיגיירה דה פוש פיגיירה דה פוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Statistics Portugal, www.ine.pt http://www.dgterritorio.pt/ficheiros/cadastro/caop/caop_download/caop_2014_0/areasfregmundistcaop2014_2 Grand Union Portugal, Portal do Governo de Portugal, www.portugal.gov.pt