laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חוסה מנואל ריינה

חוסה מנואל "פפה" ריינה פאס (בספרדית: José Manuel "Pepe" Reina Páez; נולד ב-31 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קומו מהסרייה א'. ריינה נולד במדריד, בן לשוער העבר מיגל ריינה. על אף שנולד במדריד, ריינה החל את קריירת המשחק בברצלונה. תחילה שיחק בקבוצה המשנה, ברצלונה ב', ואת הופעת הבכורה בקבוצה הראשית ערך בגיל 18. בעונת 2000/2001 החל להשתלב בקבוצה הבוגרת, חולק את דקות המשחק בשער הקבוצה עם ריצ'רד דוטרואל. הוא שיחק בחצי גמר גביע אופ"א במשחק ההפסד נגד ליברפול. ב-2002 נמכר ריינה לויאריאל תמורת 750 אלף יורו. ריינה הציג במדיה יכולת מרשימה, שכללה עצירת תשע בעיטות עונשין מ-11 מטרים במהלך עונת 2004/2005. ביולי 2005 חתם בליברפול, והחל לשחק תחת הדרכתו של המאמן רפא בניטז שכינה אותו "שוער הכדורגל הטוב ביותר בספרד". בעונת 2005/2006 החל לשחק באופן קבוע בהרכב הראשון במקום השוער הפולני יז'י דודק. כמו כן, בתחילת העונה ערך ריינה את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות נגד אורוגוואי. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2006. בתום אותה עונה זכתה ליברפול בגביע ה-FA. ב-3 בדצמבר 2005 שבר ריינה שיא, כשהיה לשוער הראשון בליברפול ששמר על שער נקי במשך 6 משחקים ברציפות. הרצף נקטע לאחר שריינה ספג שער בסוף אותו חודש, ושיאו עומד על שמונה משחקים רצופים. בתום העונה זכה גם בתואר "כפפת הזהב בפרמייר ליג", תואר בו זכה שלוש עונות ברציפות. ב-29 ביולי 2013 הושאל ריינה לנאפולי האיטלקית לעונה אחת, עמה זכה בגביע המדינה. ב-8 באוגוסט 2014 נמכר ריינה לבאיירן מינכן תמורת 2 מיליון יורו, וחתם במועדון לשלוש שנים. ב-23 ביוני 2015 חזר השוער לנאפולי האיטלקית, וזאת לאחר עונה אחת בבאיירן מינכן. ב-2 ביולי 2018 חתם ריינה במילאן לשלוש שנים. ב-13 בינואר 2020 הושאל ריינה לאסטון וילה עד לסוף העונה. ב-27 באוגוסט 2020 חתם ריינה בלאציו. ב-8 ביולי 2022 חזר לאחר 17 שנה לויאריאל. ב-18 ביולי 2024 חתם בקומו לעונה אחת. ריינה נשוי ואב לחמישה ילדים. ליברפול הגביע האנגלי: 2005/2006 גביע הליגה האנגלית: 2011/2012 מגן הקהילה: 2005 הסופר קאפ האירופי: 2005 נאפולי הגביע האיטלקי: 2013/2014 באיירן מינכן אליפות גרמניה: 2014/2015 נבחרת ספרד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 1999 גביע העולם: 2010 אליפות אירופה: 2008, 2012 מדיה וקבצים בנושא חוסה מנואל ריינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוסה מנואל ריינה חוסה מנואל ריינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוסה מנואל ריינה, ברשת החברתית אינסטגרם חוסה מנואל ריינה, באתר Transfermarkt חוסה מנואל ריינה, באתר Soccerway חוסה מנואל ריינה, באתר BDFutbol חוסה מנואל ריינה, באתר WorldFootball.net חוסה מנואל ריינה, באתר National Football Teams חוסה מנואל ריינה, באתר FootballDatabase.eu דור הופמן, צוחק אחרון, באתר ישראל היום, 11 בפברואר 2016
גלקסיית עדשה

גלקסיית עדשה מדוסקת היא גלקסיה שצורתה כצורת עדשה או דיסקה. גלקסיית עדשה היא אחת משלושת הסוגים העיקריים של גלקסיות לפי הסיווג של אדווין האבל מ-1936. הן מסומנות באות S0 ומיקומן ב"מזלג האבל" הוא בנקודת המפגש של שיני המזלג, כמתואר בשרטוט משמאל. האבל לא הבחין בין סוגים שונים של גלקסיות עדשה, אף שסיווגים מאוחרים יותר (הרחבות של סיווג האבל) עשו כן. המאפיין העיקרי של גלקסיות עדשה הוא הכמות המעטה של החומר הבין-כוכבי שבהן, ולכן כמעט לא נוצרים בהם כוכבים חדשים. לכן רוב אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה. מאחר שאין להן זרועות כמו לגלקסיות ספירליות, לעיתים קשה להבדיל ביניהן ובין גלקסיות אליפטיות, במיוחד אלו מהסוג E0 (גלקסיות אליפטיות שמידת פחיסותן היא הקטנה ביותר, כמעט כדוריות) ובמיוחד אם הזווית שבה נמצאת גלקסיית העדשה היא כלפי כדור הארץ (face-on). לעיתים מתייחסים אליהן כ"גלקסיה ספירלית ללא זרועות". [1] המבנה הבסיסי של גלקסיית עדשה כולל תפיחה מרכזית וסביבה דיסקה. האבק המועט נמצא ברובו סביב גרעין הגלקסיה. גלקסיות עדשה אינן מגוונות בצורותיהן כמו גלקסיות ספירליות, ולכן לא הבחין האבל בין סוגים שונים שלהן, אך על פי סיווג דה-וקולר, שהוא הרחבה לסיווג האבל, ניתן לחלקן באופן הבא: מבנה דמוי מוט: גלקסיות עדשה מתחלקות לשלושה סוגים על פי מבנה המוט של החלק המרכזי; SA0 מסמן גלקסיה ללא צורת מוט כזו, SB0 עבור גלקסיה עם מבנה מוט ברור ו-SAB0 עבור מצב הביניים, שבו צורת המוט אינה ברורה לחלוטין. טבעות: לחלק מגלקסיות העדשה צורת טבעת ויסומנו על ידי (S0(r אם יש להן טבעת פנימית, (S0(s בהיעדר טבעת ו-(S0(rs במצב הביניים. סימונים אלו מגדירים בעיקר גלקסיות ספירליות וקשה למצוא גלקסיות עדשה שניתן לסמנן כך בוודאות. מדיה וקבצים בנושא גלקסיית עדשה בוויקישיתוף
גלקסיה לא-סדורה

גלקסיה לא-סדורה (או גלקסיה אירגולרית) היא גלקסיה שלא ניתן לתארה כאחד משלושת הסוגים כפי שסיווג אותם אדווין האבל ב-1936, וסימונן Irr. ההערכה היא שהן מהוות כ-3% מכלל הגלקסיות ביקום. לגלקסיות אלו אין סימטריה או מורפולוגיה מובהקת ספירלית, אליפטית או צורת עדשה. מבנן אינו סדור ולא ניתן להבחין בתפיחה מרכזית או זרועות. הסברה היא שרוב הגלקסיות הלא-סדורות היו בעברן גלקסיות ספירליות או אליפטיות, אך איבדו את צורתן עקב כוח הכבידה או עקב התנגשות עם גלקסיות נוספות. צבען של מרבית הגלקסיות הלא-סדורות הוא כחלחל-לבן המעיד על אוכלוסיית כוכבים צעירה וחומר בין-כוכבי. בדרך כלל הן קטנות וחיוורות יותר משאר סוגי הגלקסיות. סדר הגודל של מסתן הוא בין ‎108‎ ל-‎1010‎ מסות שמש וקוטרן בין 3,200 ל-32,000 שנות אור. בהירותן נעה בין 13- ל-20-. על פי סיווג האבל, ניתן לחלקן לשני סוגים: Irr I: גלקסיה בעלת מבנה סדור כלשהו אך לא מספיק על מנת להתאים לאחד מהסיווגים. סיווג דה-וקולר, שהוא הרחבה לסיווג האבל, מחלק אותן לתת סוגים: Sm לגלקסיות עם מבנה הקרוב במידה כלשהי לגלקסיה ספירלית, ו-Im לגלקסיות בעלות מבנה סדור כלשהו שאינו ספירלי. בגלקסיות מסוג זה ניתן להבחין בכוכבים ובערפיליות. Irr II: גלקסיה לא-סדורה במיוחד, ללא שום מבנה סדור. סוג נוסף של גלקסיות לא-סדורות הוא גלקסיות ננסיות לא-סדורות, המסומנות ב-dI או dIrr (מהמילה dwarf). לרובן יש רמה נמוכה של מתכתיות ורמות גבוהות של גז. מדענים מאמינים כי סוג זה של גלקסיות חשוב להבנת התפתחותן של כלל הגלקסיות משום שהן דומות לגלקסיות הראשונות שאכלסו את היקום. ענני מגלן הם דוגמה טובה לגלקסיות לא-סדורות ננסיות, שעל פי סיווג דה-וקולר סומנו כ-SBm, כלומר מכילות מבנה ספירלי כלשהו אך ללא תפיחה מרכזית. מדיה וקבצים בנושא גלקסיה לא-סדורה בוויקישיתוף היקום - יסודות האסטרופיזיקה: מאיר מידב, חגי נצר ונח ברוש, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2000, עמוד 216 Irregular Galaxies
הרמה האתיופית

הרמה האתיופית היא מסיב הרים רחב ידיים באתיופיה, אריתריאה ובצפון סומליה בצפון-מזרח אפריקה. פסגות הרמה האתיופית נישאות לגבהים של מעל 4,000 מטר, ורק חלק קטן ממנה משתרע בגובה של מתחת ל-1,500 מטר. הרמה האתיופית נחצית במרכזה מצפון-מזרח לדרום-מערב על ידי הבקע הסורי-אפריקני, ולאורכו משתרעים אגמי צפון אתיופיה ואגמי רמת אתיופיה שרובם מלוחים. בחלק הצפון-מערבי שכולל את מדינות תיגראי ואמהרה באתיופיה ואת אריתריאה שוכנים הרי סאמיאן המוכרזים כפארק לאומי והמגיעים לשיאם בהר ראס דאשן (4,549 מטר). עוד שוכן אגם טאנה בחלק זה של הרמה, וממנו זורם הנילוס הכחול. החלק הדרום-מזרחי של הרמה משתרע במדינות אורומיה ובמידה פחותה גם בסומלי ובצפונה של סומליה. הוא מגיע לשיאו באזור באלה המוכרז גם הוא כפארק לאומי ופסגתו בהר טולו דמטו (4,337 מטר). הרמה האתיופית החלה מתרוממת לפני 75 מיליון שנים כאשר מאגמה מעומק כדור הארץ דחפה את פני הקרקע ויצרה כיפה הררית. לאחר מכן ביתר הבקע הסורי-אפריקני את הרמה לשלושה חלקים - שני חלקיה שנזכרו לעיל, וחלקו הדרום-מערבי של חצי האי ערב שהשתייך גם הוא לרמה האתיופית. המפגש של שלושת החלקים הוא במשולש עפר, ובצומת זה נפגשים שלושה לוחות טקטוניים - לוח ערב ממזרח ושני תת-לוחות של הלוח האפריקאי: הלוח הנובי שעליו שוכן חלקה הצפון-מערבי של הרמה והלוח הסומלי שעליו משתרע חלקה הדרום-מזרחי. הבקע הסורי-אפריקני אגמי הבקע הסורי-אפריקני הרמה האתיופית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אות השירות המבצעי

אות השירות המבצעי הוא אות הניתן בצה"ל לחיילים (לוחמים או תומכי לחימה) או שוטרים במשמר הגבול, אשר שירתו ביחידה קרבית (רמת פעילות א+ או א) במשך 8 חודשים לפחות, חלוקת האות החלה בעת מלחמת ההתשה (1968–1970). האות נענד על דש הכיס הימני של חולצת מדי ה-א'. אות השירות המבצעי מוענק לחיילים לוחמים, תומכי לחימה ושוטרים במשמר הגבול ששירתו ביחידה קרבית ברמת פעילות א' ומעלה במשך שמונה חודשים לפחות. לוחמי חוד, לוחמים ותומכי לחימה יקבלו את האות לאחר שירות של ארבעה חודשים באזור מבצעי, כגון (רמת הגולן, יהודה ושומרון, בקעת הירדן, הערבה, אזור רצועת עזה, גבול לבנון או גבול מצרים). האות זכה לכינוי המזלזל "פזגז", עקב דמיונו ללוגו חברת פזגז והעובדה שהוענק לחיילים עורפיים ותומכי לחימה על עצם שירותם בגזרה, כאשר הלוחמים לא היו זכאים לאות, גם אם השתתפו בלחימה בפועל. קיימת גרסה (ייתכן שלא מאושרת רשמית) לנהגי תובלה, בתוספת פיל על רקע הלהבה. הזכאות לאות זה מצוינת בתעודת השחרור משירות צבאי יחד עם הזכאות לאותות מערכה ולעיטורים. אף שהאות ניתן בעת שירות צבאי, לפי פקודות משטרת ישראל רשאי שוטר לענוד אות זה על מדיו (פקודות המטה הארצי 05.05.01 סעיף 3). ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויגו ברון

ויגו ברון (Viggo Brun;‏ 13 באוקטובר 1885 – 15 באוגוסט 1978) היה מתמטיקאי נורווגי. ברון נולד בעיר ליאר שבנורווגיה. הוא החל ללמוד באוניברסיטת אוסלו והמשיך באוניברסיטת גטינגן. בשנת 1923 מונה לפרופסור במכון הנורווגי לטכנולוגיה (כיום חלק מאוניברסיטת טרונדהיים) שבנורווגיה, והחל משנת 1946 היה גם לפרופסור באוניברסיטת אוסלו. בשנת 1955, בהגיעו לגיל 70, פרש לגמלאות. ברון התפרסם בתרומתו לחקר המספרים הראשוניים התאומים, כשהראה שסכום המספרים ההופכיים של הראשוניים התאומים מתכנס לגבול סופי, הקרוי קבוע ברון. הוא שיפר את הגרסה של לז'נדר לנפה של ארטוסתנס, הידועה כיום כנפת ברון, ולכן הוא נחשב כיום לאחד המייסדים של שיטת הנפה המודרנית. מדיה וקבצים בנושא ויגו ברון בוויקישיתוף ויגו ברון, באתר MacTutor (באנגלית) ויגו ברון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקאים ובנושא נורווגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עם הספר

עם הספר הוא כינוי לעם ישראל אשר שוכתב מהמונח אהל אל-כִּתאב أهل الكتاب (בתרגום מילולי: אנשי הספר). בקרב היהודים בישראל, אשר לפי אמונותם ספר הספרים הוא התנ"ך, משמש המונח "עם הספר" לייחד את העם היהודי משאר אנשי הספר. מקור הכינוי בקוראן, שם מצוין אהל אל-כִּתאב ככינוי ליהודים, לנוצרים ולסביאים ללא קשר למוצא אתני. על-פי הקוראן, היהדות והנצרות מבוססות על ספרים שכללו דברי אלוהים חיים, אך היהודים והנוצרים שיבשו את המסר האלוהי בספרים האלה. מדברי הקוראן האלה נגזר היחס ליהודים ולנוצרים באסלאם - מחד גיסא אין מצווה לאסלם אותם, אולם מאידך, אסור ללכת בדרכיהם. ל"אנשי הספר" יש זכות לשבת בקרב המוסלמים כל עוד הם מקבלים על עצמם את השלטון המוסלמי. בתקופות מסוימות בהיסטוריה המוסלמית נחשבו גם הזורואסטרים חלק מ"אנשי הספר", כל זאת בניגוד לעובדי שאר הדתות, המוגדרים כעובדי עבודה זרה. על הזיקה העזה שבין הספר לעם הספר כתב גרשם שלום: העם היהודי, שמצד הווייתו הביולוגית כמעט שלא היה ראוי לתשומת-לב יותר מאיזשהו עם אחר מעמי המזרח הקדום שכבר מזמן נכחדו ועברו מן העולם, הופיע בזירת ההיסטוריה ביחד עם הספר שלו. העם והספר כרוכים היו בתודעה העצמית של היהודים ובתודעת העולם. — גרשם שלום, עוד דבר, עם עובד, 1989, עמ' 160 הביטוי "עם הספר" זוכה לשימוש נרחב בקרב דוברי עברית, ולעיתים מצביע על ציפיות לאוריינות מעם זה. כך, למשל, דבריו של שר החינוך, זלמן ארן: זו בושה וחרפה ש'עם הספר' כולל אנשים אנלפבתיים וכי עלינו למחוק את הכתם הזה מעלינו. הדבר יועיל לא רק לחיבור בין הקהילות השונות של יהודים בישראל, אלא גם לחיבור בין דור ההורים לדור הילדים. יש המשתמשים בביטוי זה לא במשמעותו המקורית, המתייחסת אל ספר הספרים, אלא במשמעות של אהבת ספרים (ואהבת הדעת הנובעת ממנה) בכלל. מפעלים אחדים בחרו את הביטוי "עם הספר" כשמם, ובהם: הוצאת הספרים "עם הספר" סדרת הספרים "עם הספר" של הוצאת ידיעות אחרונות. גרשם שלום, "עם הספר", בספרו עוד דבר, עם עובד, 1989, עמ' 161-153. מאיר אוריין, האם אנחנו עם הספר?, ואם בגבורות, ירושלים, תשל"ד, עמ' 45-33.
עם הספר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עם הספר – כינוי לעם ישראל אהל אל-כתאב – כינוי באסלאם למאמינים שקיבלו ספרי קודש מהאל, מתורגם לעברית "עם הספר" או "אנשי הספר" עם הספר (הוצאת ספרים) – הוצאת ספרים ישראלית עם הספר (סדרת ספרים) – סדרת ספרים של הוצאת ידיעות אחרונות עם הספר (להקה) – להקת מטאל מתקדם ישראלית
עם הספר (הוצאת ספרים)

עם הספר הייתה הוצאת ספרים ישראלית שפעלה משנת 1953 ועד שנות ה-80. שם ההוצאה, "עם הספר", הוא כינוי לעם ישראל. ההוצאה נוסדה על ידי דב ליפץ, שניהל קודם לכן במשך כמה שנים את הוצאת הספרים "עם עובד". בנו, אהרן אמיר, היה שותף בהוצאה ומנהלה הספרותי בשנים 1957–1965. בשנות ה-50, משרדי ההוצאה היו ברחוב ביאליק 15 בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 עברה ההוצאה לקומת הקרקע של "בית גרוס" ברחוב ביאליק 9, בית שנבנה בשנת 1928 ונודע בסגנונו האקלקטי. ההוצאה הרבתה להוציא לאור כתבים של מדינאים, ובהם: וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה (תרגום: אהרן אמיר), כרכים א'–ו', 1955–1957. קוואמה נקרומה, גאנה: אוטוביוגרפיה (תרגום: אהרן אמיר), תל אביב, 1961. או נו, קולה של בורמה: מבחר כתבים (ליקט: יצחק סיני, תרגם: אהרן אמיר, מבוא ביוגרפי: יעקב שמעוני, הקדמה: דוד בן-גוריון), 1962. שארל דה גול, מאבק לחרות, (תרגם מצרפתית: אליהו מייטוס, עריכה: אהרן אמיר, תרגום תעודות: לאה זגגי), 1965. וינסטון צ'רצ'יל, היסטוריה של העמים דוברי האנגלית, (תרגום: אהרן אמיר), 1965. דוד בן-גוריון, דברים כהוויתם, 1965. משה דיין, יומן מערכת סיני, 1967. בתחום הסיפורת הוציאה "עם הספר" תרגום עברי של כל כתבי שקספיר בשנת 1959. בשנות ה-60 הוציאה ההוצאה סדרת אנתולוגיות של סיפורים בני זמננו מרחבי העולם. ביניהם: אהרן אמיר (עריכה ומבוא), סיפורים עבריים בני זמננו, 1962. יצחק ברזלי, יהושע גלבוע, י. גפן (עורכים), סיפורים רוסיים בני זמננו, 1962. יובל רון (מבחר ומבוא), סיפורים צרפתיים בני זמננו, 1962. ז'קלין כהנוב (עריכה ומבוא), סיפורים אפריקאיים בני זמננו, 1963. ספר יהדות ליטא, חרות, 1 באוגוסט 1958 היסטוריה של העמים דוברי האנגלית, דבר, 16 בינואר 1959 הוצאת עם הספר, על המשמר, 9 בנובמבר 1962 שקספיר ומחירו, דבר, 3 בנובמבר 1959 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדריאן-מארי לז'נדר

אדריאן-מארי לֶזַ'נדְר (בצרפתית: Adrien-Marie Legendre;‏ 18 בספטמבר 1752 – 10 בינואר 1833 ) היה מתמטיקאי צרפתי. הוא תרם רבות לתחומי הסטטיסטיקה, תורת המספרים, אלגברה מופשטת ואנליזה מתמטית. אדריאן-מארי לז'נדר נולד בפריז (קיימות עדויות שייתכן שנולד בטולוז והמשפחה עברה לפריז כאשר היה ילד). בשנים 1775–1780 למד בפריז אצל פייר-סימון לפלס. בשנת 1782 התמנה לתפקיד מנהל התחום המתמטי באקדמיה בברלין. בשנת 1783 שלח לאקדמיה בפריז מחקר בנושא פולינומי לז'נדר. תוך תקופה קצרה התקבל לתפקיד חבר באקדמיה למדעים של צרפת. בהמשך פרסם עבודות על פונקציות אליפטיות. בשנת 1787 והתקבל להיות חבר בחברה המלכותית בלונדון. בשנת 1791 היה חבר בוועדה להסדרת נושא המדידות. הוועדה המליצה על הכנסת השיטה המטרית. בשנת 1808 פורסם ספרו "התאוריה של המספרים". בשנת 1830 הוכיח את המקרה n = 5 במשפט האחרון של פרמה. סימן לז'נדר נוסחת לז'נדר התמרת לז'נדר השערת לז'נדר מדיה וקבצים בנושא אדריאן-מארי לז'נדר בוויקישיתוף אדריאן-מארי לז'נדר, באתר MacTutor (באנגלית) אדריאן-מארי לז'נדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Adrien-Marie Legendre | French Mathematician & Astronomer | Britannica, www.britannica.com, ‏2023-09-14 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקאים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האיאין

האיאין או האיאיניט הוא פלדשפטואיד (מינרל השייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי, דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה) החבר בקבוצת הסודליט והכולל סולפט וכלוריד. נוסחת ההאיאין היא Na,Ca)4-8Al6Si6(O,S)24(SO4,Cl)1-2). ההאיאין מתגבש במערכת הקובייתית כשהוא יוצר גבישים שקופים (בדרך כלל במבנה גבישים תאומים) בעלי ברק זגוגי וגוונים רבים (כחול, לבן, אפור, צהוב, ירוק, ורוד). קשיות המינרל נעה בין 5 ל-6 בסולם מוס ומשקלו הסגולי בין 2.4 ל-2.5 גרם לסמ"ק. ההאיאין אותר לראשונה בשנת 1807 מדגימות שנלקחו מאזור הוזוב – מונט סומה באיטליה. המינרל נקרא על שמו של רנה ז'יסט אאיאי (1822-1743), מינרלוג צרפתי הנחשב אבי הקריסטלוגרפיה המודרנית. המינרל מתגבש בסלעי יסוד עניים בסיליקה כדוגמת הפונוליט במקומות רבים בעולם. לדוגמה: באיטליה - באזור הווזוב שבמחוז קמפניה, בהרי אלבן (Alban) שבמחוז לאציו וליד גרוסטו (Grosseto) שבטוסקנה, בגרמניה - במחוז הגעשי של הריין: איפל (Eifel) ולאכר זי (Laacher See). בארצות הברית, במדינות מונטנה וניו יורק, בסין ליד נאנג'ינג ובאי הקטן טאיארופו שבטהיטי. מדיה וקבצים בנושא האיאין בוויקישיתוף המינרל האיאין באתר Mindat המינרל האיאין באתר Webmineral המינרל האיאין באתר Handbook Of Mineralogy hauyne.eu אתר שפתחו שני אחים מגרמניה שתחביבם הוא לחפש מינרלים (ובעיקר האיאין) המצויים קרוב לאזור מגוריהם –העיירה מנדיג באזור הגעשי של האייפל. האתר מכיל כמה תמונות של האיאין שלוטש כאבן חן. לרשימה המלאה מומלץ לגשת לאתר Mindat המצוי בקישורים החיצוניים להלן.
דאגמאר, נסיכת דנמרק

האם התכוונתם ל... דאגמאר, נסיכת דנמרק (מריה פיודורובנה) (1847–1928) - בתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ואשתו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. דאגמאר לואיז, נסיכת דנמרק (1890–1961) - בתו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק.
חוליו קובוס

חוליו ססאר קלטו קובוס (בספרדית: Julio César Cleto Cobos; נולד ב-30 באפריל 1955 במנדוסה, ארגנטינה) הוא פוליטיקאי ארגנטינאי, כיהן כסגן נשיאת ארגנטינה הנוכחית, כריסטינה פרננדס דה קירשנר, בקדנציה הראשונה שלה. קובוס כיהן כסגן הנשיאה מ-10 בדצמבר 2007 עד 10 בדצמבר 2011. מדיה וקבצים בנושא חוליו קובוס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסטנדה

אוֹסְטֶנְדֶה (בהולנדית: Oostende, בצרפתית: Ostende, נהגה "אוסטָאנד") היא רשות מקומית ועיר על חוף הים הצפוני בבלגיה, במחוז פלנדריה המערבית. אוסטנדה, שהתפרסמה כעיר קיט, היא העיר הגדולה ביותר על חוף הים הקצר של בלגיה. אוסטנדה מוזכרת לראשונה בכתובים בימי הביניים, כשהייתה לא יותר מכפר קטן בקצה המזרחי (בהולנדית: oost-einde) של אי קטן וקרוב מאוד לחוף. למרות קוטנו זכה הכפר במעמד של עיר בסביבות שנת 1265, כשהתושבים קיבלו את הזכות לקיים שוק ולבנות לו מבנה קבע. מקור ההכנסה העיקרי היה דיג. חוף הים הצפוני היה מאז ומעולם לא יציב, ובשנת 1395 החליטו התושבים לבנות את הכפר מחדש במרחק מה מהים, ולהגן עליו מהצפות באמצעות סכרים גדולים. למיקומה האסטרטגי של העיירה לחוף הים היו יתרונות מסחריים, והיא שימשה כנמל, אבל מאותה סיבה היא גם שימשה יעד מבוקש לצבאות זרים שפלשו לאזור. פעם אחר פעם העיר נכבשה, נהרסה ונבזזה. במהלך מלחמת שמונים השנה הייתה העיר נתונה במצור במשך שלוש שנים (מיוני 1601 עד ספטמבר 1604), כשהצבא הספרדי ניסה לכבוש אותה מידי כוחות הרפובליקה ההולנדית. יותר מ-80,000 פצועים והרוגים נמנו במשך אותו מצור. בסופו של דבר נותרה העיר - שנחרבה כליל - בשליטת ארצות השפלה הדרומיות. לאחר מכן הפכה אוסטנדה לנמל בעל חשיבות מסוימת, כיוון שהחל ב-1722 סגרו ההולנדים את הכניסה לנמל אנטוורפן (שנמצאת בשטח הולנד). כיוון שכך, גדלה חשיבותה של אוסטנדה כמוצא אלטרנטיבי לים. כשעברו ארצות השפלה הדרומיות לשליטת האימפריה האוסטרית, הקים הקיסר קרל השישי את "חברת הסחר של אוסטנדה" (Oostendse Compagnie), שהיה לה מונופול על הסחר של האימפריה עם אפריקה והמזרח הרחוק. אך כבר ב-1727 נאלצה חברת אוסטנדה להפסיק לפעול, בגלל לחץ מצד הולנד ואנגליה, שלא רצו תחרות על קווי הסחר הבינלאומיים. נמל אוסטנדה המשיך והתרחב בהדרגה, בין השאר בזכות שיפור קשרי התחבורה עם פנים הארץ. ב-1838 נבנתה מסילת רכבת לבריסל, אחת הראשונות באירופה היבשתית. ב-1846 הפליגה המעבורת הראשונה לדובר, והעיר הפכה תחנה חשובה בקשרי התחבורה עם אנגליה (מעמד זה אבד לה כיום - רוב קשרי התחבורה של אנגליה עם היבשת עוברים דרך קאלה שבצרפת, וכן זבריחה, נמלה של ברוז'). מלכי בלגיה ליאופולד הראשון וליאופולד השני, שאהבו לנפוש בחוף ימה של העיר, דאגו לפתח אותה, והקימו בה מונומנטים רבים, ביניהם כנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים. בעקבות ביקוריהם של בני משפחת המלוכה, הפכה העיר לאתר נופש אופנתי, הוקמו בה בתי-מלון וקזינו, והיא משכה אליה תיירים מכל אירופה. כיום הידלדלה תנועת התיירים בעיר, כיוון שרוב התיירים מצפון אירופה מעדיפים לנפוש בחופי הים התיכון, שהם חוליים יותר ומזג האוויר בהם חם יותר. אבל חופי העיר עדיין מהווים מוקד משיכה לתיירות פנים בלגית. אתר האינטרנט הרשמי של אוסטנדה (בהולנדית) אוסטנדה, ברשת החברתית פייסבוק אוסטנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסטנדה, ברשת החברתית אינסטגרם אוסטנדה, ברשת החברתית LinkedIn אוסטנדה, סרטונים בערוץ היוטיוב אוסטנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לין צ'ייני

לין אן וינסנט צ'ייני (באנגלית: Lynne Ann Vincent Cheney; נולדה ב-14 באוגוסט 1941) היא סופרת ופובליציסטית שמרנית אמריקאית ומנחה לשעבר של תוכנית טלוויזיה בסגנון ה"טוק שואו". כיום היא חברה במכון המחקר הנאו-קונסרבטיבי AEI. צ'ייני נולדה בקספר שבוויומינג. אמה, עדנה לוליטה הייתה סגנית השריף בקספר ואביה, ויין אדווין וינסנט, היה מהנדס. היא בעלת שורשים דניים, שוודיים, אנגליים, איריים וולשיים. צ'ייני קיבלה את התואר ראשון שלה במדעי הרוח ובספרות אנגלית ממכללת קולורדו. היא המשיכה את לימודיה הגבוהים וקיבלה תואר שני באומנות מאוניברסיטת קולורדו וכן תואר דוקטור בספרות אנגלית מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1986–1993 עמדה בראש הקרן הלאומית למדעי הרוח. בשנת 1964 נישאה לין לריצ'רד צ'ייני בטקס חתונה מתודיסטי. שנים רבות לאחר מכן כיהן צ'ייני כסגן נשיא ארצות הברית תחת ג'ורג' ווקר בוש ובתוקף כך הייתה הגברת השנייה של ארצות הברית. כגברת השנייה היא תמכה ברפורמה בחינוך, וחשפה כשלים ספציפיים של מערכת החינוך הציבורי במהלך כהונתה כגברת השנייה. צ'ייני היא באופן מיוחד תומכת גלוית לב של הוראת ההיסטוריה וכתבה חמישה ספרים רבי מכר על הנושא עבור הילדים ועבור בני משפחותיהם. בשיר "White America" של הזמר והראפר אמינם, מופנה המילה "Fuck" כלפי הגברת השנייה לין צ'ייני. צ'ייני מצדה הגיבה ואמרה: "מילות שיריו מפארות אלימות נגד נשים והומוסקסואלים". לזוג שתי בנות: ליז צ'ייני שנבחרה לכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ומרי. מדיה וקבצים בנושא לין צ'ייני בוויקישיתוף לין צ'ייני, ברשת החברתית פייסבוק לין צ'ייני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לין צ'ייני, באתר הבית הלבן "Mrs. Lynne Cheney". whitehouse.gov. The White House. Retrieved 2008-10-13. מרב יודילוביץ', המטרה החדשה של אמינם: אשתו של דיק צ'ייני, באתר ynet, 15 במאי 2002
אייריש קאר בומב

אייריש קאר בומב (מאנגלית: Irish Car Bomb; בתרגום חופשי: מכונית תופת אירית) הוא קוקטייל בירה שאינו מוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. קוקטייל זה מורכב מבירת סטאוט, אייריש קרים וויסקי אירי. שמו של הקוקטייל נובע ממרכיביו האיריים של המשקה, ומתייחס למכוניות התופת הידועות לשמצה של המחתרת האירית בתקופת "הצרות" (התנגשויות בין ארגונים אירים לאומנים לצבא הבריטי) כהמחשה לאפקט הקוקטייל. מסיבה זו, שם הקוקטייל נחשב פוגעני וישנם ברים שמסרבים להגיש אותו. הקוקטייל כמעט שאינו ידוע באירלנד, והזמנתו שם עלולה לגרום מבוכה או עלבון. מוזגים את הוויסקי מעל לאייריש קרים בכוס שוט, ושומטים את הכוסית לתוך כוס בירה של שליש ליטר גינס (יש ללגום מעט מהבירה לפני כן על מנת למנוע מהבירה לעלות על גדות הכוס עם הטבעת כוס השוט). את הקאר בומב נהוג לשתות בלגימה אחת - מיד לאחר שכוס השוט הוטבעה, אחרת המרכיבים החלביים באייריש קרים יעברו תהליך של הגבנה. המתכון המקורי כלל גם ליקר קלואה, אך כיום נוטים לא לכלול אותו. מדריך להכנת אייריש קר בומב ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפעל הלאומי לאוריינות בקובה

המפעל הלאומי לאוריינות בקובה (בספרדית: La Campaña Nacional de Alfabetización en Cuba) היה מפעל לאומי קובני לביעור הבערות ולקידום האוריינות שהתקיים בשנת 1961 ביוזמת השלטון המהפכני החדש. ההכנות למפעל החלו בשנת 1960 והוא בא על סיומו הרשמי ב-22 בדצמבר 1961 עם הכרזת הממשלה ברחבת כיכר המהפכה חוסה מארטי על קובה כטריטוריה בה אין אנאלפביתים. במהלך המפעל ירד שיעור האנלפאבתים בקובה מכ-20% בשנת 1959 לכ- 3.9% בשנת 1961 בלבד. שנת סיום המבצע הוכרזה בקובה כ"שנת החינוך". על אף שחוקת קובה משנת 1940 כללה סעיף שהבטיח את החלתו של חוק חינוך חובה לילדים התאפיינה המערכת החינוכית בפערים גדולים בנגישות למשאבים ולהשכלה. אי השיווין בא לידי ביטוי במיוחד בהבדלים החריפים בין האזורים העירוניים, בהם עמד שיעור האנאלפביתיות על כ-11%, לעומת האזורים הכפריים בהם כ-47% מהאוכלוסייה לא ידעו קרוא וכתוב. בשנת 1958, ערב המהפכה הקובנית, לכמליון קובנים לא היו כל כישורי אוריינות (ידיעת קרוא וכתוב) כלל, ולרבים עוד יותר היו כישורים חלקיים. כ-600,000 ילדים לא פקדו כלל את בתי הספר. בשנת 1950 פחות ילדים בגיל חינוך חובה הלכו לבית ספר מאשר בשנת 1920. המהפכנים הקובנים הכירו בבעיה ובין דצמבר 1956 וינואר 1959, בעודם מנהלים מלחמת גרילה כנגד שלטונו של פולחנסיו בטיסטה, העבירו מספר קורסים במטרה לתרום לביעור הבערות במקומות שונים שהיו תחת שליטתם. מרסלו וקסלר, קובה: המהפכה החינוכית השלישית, הגדה השמאלית, 15.6.2006