laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טאורנגה

טאורנגה (אנגלית ומאורית: Tauranga) היא העיר הגדולה בחבל ביי אוף פלנטי שבאי הצפוני של ניו זילנד. האזור יושב על ידי המאורים לראשונה בסוף המאה ה-13, ועל ידי מתיישבים אירופאים במהלך המאה ה-19. טאורנגה הוכרזה כעיר בשנת 1963. בשנת 2013 גרו בעיר ובפרבריה כ-123,500 תושבים והיא האזור העירוני השישי בגודלו בניו זילנד. טאורנגה היא בין מרכזי העסקים, הסחר הבינלאומי, התרבות והאופנה החשובים בניו זילנד. הנמל הימי של העיר הוא הגדול במדינה במונחים של היקף היצוא והיעילות. נקודת ציון משמעותית בעיר היא הר הגעש הכבוי מאנגנוי, אשר נמצא בפרבר בעל אותו שם, ומשקיף על העיר והמפרץ שלה. החופים של טאורנגה והאקלים הנוח שלה הפכו את העיר ופרבריה לאזור נופש מפורסם ולמקום אטרקטיבי לגולשים, צוללנים ועוסקים בענפי ספורט ימי אחרים. בסמוך לעיר קיים נמל תעופה פנים-ארצי. אייר ניו זילנד מפעילה ממנו טיסות יומיות לאוקלנד, ולינגטון וקרייסטצ'רץ'. הר מאנגנוי והחוף החוף בפרבר מאונט מאנגנוי ו"אי הפנאי" ברקע זריחה גשר רכבת בעיר כביש 2 (ניו זילנד) מדיה וקבצים בנושא טאורנגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאורנגה טאורנגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניו זילנד ובנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפעיל קשר מוטס

מפעיל קשר מוטס הוא איש צוות עזר אווירי בחיל האוויר האחראי על ביצוע ותפעול ממסרים מוטסים. התפקיד מוגדר כשייך לצוות עזר אווירי מאז שנת 1989. המפעילים משרתים במסגרת גף ששייך לטייסת תחזוקה. הגעה לתפקיד מפעיל קשר מוטס מתבצע דרך גדוד קשר 533, שם עוברים החיילים קורס מקצועי ואחריו, המצטיינים עוברים קורס הכשרה כצוות עזר אווירי ובו לומדים תפעול מערכות תמסורת מוטסות וגם אוויוניקה. מלבד מערכת הקשר, נוספה בשנת 2009 מערכת מודיעין מתוחכמת שגם אותה מתפעלים המפעילים לאחר הכשרה עיונית ואווירית אינטנסיבית. הכשרת מפעילי הקשר המוטס אורכת כשנה וכוללת הכשרה קרקעית ואווירית. הברק, המוטיב המרכזי בסיכת הכנפיים של מפעיל קשר מוטס, הוּרש מסיכת הכנפיים ההיסטורית של אלחוטן אוויר, שהייתה בשימוש עד שנת 1972. פלגת הקשר המוטסת היא פלוגה בגדוד צמרת ביחידת לוטם של אגף התקשוב, האחראית לסייע ליחידות העילית של צה"ל, בפעילות שמתבצעת באזורים מרוחקים. חיילי היחידה מתגייסים לאגף התקשוב, לקורס מערכות קשר ותקשוב. המצטיינים בקורס נשלחים לפלגת הקשר המוטסת בגדוד "צמרת" ומשרתים בה בתפקיד מפעיל קשר מוטס. אלחוטן אוויר תהיו בקשר, באתר חיל האוויר הישראלי. שומרים על קשר, באתר חיל האוויר הישראלי. תשמרו על קשר, בטאון חיל האוויר 172, דצמבר 1989, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר. אמיר בוחבוט‏, האלחוטנים של צה"ל: "חיים של אנשים בידיים שלך", באתר וואלה, 13 באפריל 2013. היחידות של המלחמה: טייסי התקשוב. הכירו את היחידה ששום מבצע מורכב לא היה מתקיים בלעדיה, באתר צה"ל. יואב זיתון, מעל לוחמי צה"ל, הרחק מגבולות ישראל. הכירו את יחידת הקשר המוטסת, באתר ynet, 15 באוקטובר 2016. ערן בלכר, ‏תהיו בקשר, באתר חיל האוויר הישראלי, אוקטובר 2005. אמיר בוחבוט‏, האלחוטנים של צה"ל: "חיים של אנשים בידיים שלך", באתר וואלה, 13 באפריל 2013. ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציקדה 3301

ציקדה 3301 הוא כינוי שניתן לארגון אשר בשלושה מקרים פרסם סדרה של אתגרים, חידות ומשחקי מציאות חלופית על מנת לאתר בציבור מועמדים לגיוס עבור תפקידי ניתוח צפנים. האתגר האינטרנטי הראשון החל ב-5 בינואר 2012 ונמשך כחודש. הסיבוב השני החל בדיוק לאחר שנה, ב-5 בינואר 2013, והשלישי החל ב-5 בינואר 2014. המטרה המוצהרת הייתה לאתר "אנשים אינטליגנטיים" על ידי הצגת חידות הצריכות להיפתר כל אחת בתורה על מנת למצוא את החידה הבאה. החידות מתמקדות בעיקר באבטחת מידע, קריפטוגרפיה וסטגנוגרפיה. הארגון מפיץ הודעות באינטרנט, ולעיתים משאיר רמזים במקומות ברחבי העולם. ניתן למנות מדינות כארצות הברית, קוריאה, פולין, רוסיה, יפן, צרפת וספרד. כמו כן, רמזים אחרים נמצאים במדיומים תקשורתיים שונים: אינטרנט, טלפון, מוזיקה, תקליטורי לינוקס שונים, נייר פיזי ועוד. לאחר שרשויות צ'ילה טענו[דרוש מקור] כי ציקדה 3301 הוא ארגון האקרים ועוסק בפעילויות בלתי חוקיות, הארגון הגיב בהודעה, חתומת PGP, כי הם מכחישים כל עיסוק בפעילות לא חוקית. כמו כן, צי ארצות הברית פרסם בשנת 2014 אתגר הצפנה המבוסס על חידות הארגון. ציקדה 3301, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סרטון תיאור רצף האירועים של חידות ציקדה 3301 (עברית), סרטון באתר יוטיוב תיאור החידות של ציקדה 3301 (אנגלית), סרטון באתר יוטיוב PGP signed Cicada message (באנגלית) Maria McEvoy, ‏US Navy attempting to recruit cryptologists through Facebook game, The Telegraph, 30 April 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפרת בן יעקב

אפרת בן-יעקב פלג (נולדה ב-27 בינואר 1983) היא עורכת ושחקנית ישראלית. בן יעקב למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין תלמידת המסלול המלא. במסגרת הלימודים שיחקה במחזות: "כשיפסיק לרדת גשם", "האישה מן הים" ו"DNA". כמו כן, עברה קורס משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס. תפקידה הראשון והמשמעותי של בן יעקב, היה בסדרת הנעורים "האי", ששודרה בערוץ הילדים של HOT, שם גילמה את דמותה של אנה למשך כשלוש עונות (2007–2010), וכן גילמה את אנה הציידת כפילתה של אנה עיני בעונתה השנייה של הסדרה. בנוסף לקחה חלק במופע "עיר ערוץ הילדים" עם חבריה מהסדרה. בשנת 2008 שיחקה בסדרת הטלוויזיה ״אולי הפעם״ ששודרה בYes, גילמה את תמרה. באותה השנה גם ערכה את סרט הסטודנטים "18 קילומטר". בשנת 2010 גילמה את נחל סומך בסדרה "15 דקות" בתפקיד ראשי, אחת ממתמודדי ה"מגה-סטאר". בשנת 2012 גילמה בתפקיד ראשי בסרט "אנחנו לא לבד" בבימויו של ליאור הר-לב את "מאי" לצד אוהד קנולר. בנוסף בשנת 2012, שיחקה בסרט דרמה קצר בן 40 דקות הנקרא "שליטה מלאה" בתפקיד אליה, לצד גיל דסיאנו ביטון וגיא אדלר. באותה שנה גילמה בן יעקב את חברתה של הודיה בסדרה סרוגים. משנת 2013 משחקת בתיאטרון תמונע במחזה "עד ראייה". ב-2014 ערכה את הסרט התיעודי "אילוף הגוררת", העוסק ב-48 נשים ידועניות, ואת הסרט "טוביאנסקי". ב-2015 ערכה את הסרט הקצר "בלדה ליוסף". הייתה כתבת שטח ב"Y בעשר". מ-2018 משמשת כמנכ"לית הסטודיו למשחק של גל אמיתי. מ-2023 משחקת בסדרה הנוער "מה הבעיה?" בערוץ זום בתור איילת, אמה של עמליה (ירדן אריש) וגרושתו של דודי. נשואה לדר פלג ואם לשני ילדים. מתגוררת ברעננה. מדיה וקבצים בנושא אפרת בן יעקב בוויקישיתוף אפרת בן יעקב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אפרת בן יעקב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יפעת הללי, ‏חתימה טובה: אפרת בן יעקב טאלנטית, באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2009 חגית גינזבורג, יוצאת לאור: השחקנית אפרת בן יעקב עושה הכל הפוך, באתר nrg‏, 14 באפריל 2012 תיאטרון: המלצה חמה על ההצגה "כשיפסיק לרדת הגשם" בסטודיו יורם לוינשטיין האישה מן הים - מאת הנריק איבסן - מחזור 2013 גשר והסטודיו של יורם לוינשטיין בגרמניה, באתר הארץ, 12 ביוני 2001
.ru

‎.ru היא סיומת האינטרנט (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) הלאומית של שמות המתחם (Domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים ברוסיה, אשר נרשמה באפריל 1994. הסיומות מנוהלות על ידי "מרכז התיאום הלאומי לסיומת אינטרנט" (Координационный центр национального домена сети Интернет). ב-1 בינואר 2005, 'המכון הרוסי לרשתות ציבוריות' (RIPN) חדל מלספק הרשמות אתרים תחת הסיומת ‎.ru אך עדיין רושם אתרים אחרי הסיומות ‎.com.ru,‏ ‎.net.ru,‏ ‎.org.ru ו-‎.pp.ru. RU-CENTER הוא אחד מהספקים העיקריים של ru. שגם עוסק בהרשמות אתרים תחת הסיומת ‎.su, סיומת האינטרנט של ברית המועצות, שלכאורה הייתה אמורה להתבטל בהדרגה בהתחשב במדינה הלא קיימת שהיא מייצגת, אך למרות זאת ממשיכה להתקיים. מעמדה החוקי וקיומה של סיומת זו שנויה במחלוקת מצד חברת ICANN ומספר גופים רוסיים. מדיה וקבצים בנושא .ru בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .ru (ברוסית) מידע על הסיומת ‎.ru באתר IANA ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארנה טיסליוס

ארנה וילהלם קאורין טיסליוס (בשוודית: Arne Wilhelm Kaurin Tiselius; ‏10 באוגוסט 1902 – 29 באוקטובר 1971) היה ביוכימאי שוודי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1948, "על מחקרו על אלקטרופורזה ואנליזת ספיחה, ובמיוחד על תגליותיו בנוגע לאופי המורכב של חלבוני סרום". טיסליוס נולד בסטוקהולם. לאחר מות אביו עברה המשפחה לגטבורג, שם סיים את לימודיו בבית הספר העיוני (Realgymnasium) בשנת 1921. לאחר מכן החל בלימודי כימיה באוניברסיטת אופסלה, ממנה קיבל תואר דוקטור בשנת 1930. במהלך לימודיו, בשנת 1925, התמנה טיסליוס לעוזר מחקר במעבדתו של הכימאי חתן פרס נובל תאודור סוודברג. כותרת הדיסרטציה שלו הייתה "שיטת הגבול-הנע לחקר האלקטרופורזה של חלבונים". לאחר קבלת תואר הדוקטור, בשנת 1930, התמנה לפרופסור משנה (Docent) בכימיה, באוניברסיטת אופסלה. בשנת 1931–1935 פרסם סדרת מחקרים על דיפוזיה וספיחה בזאוליטים, מינרלים נקבוביים. את מחקריו אלה המשיך במהלך ביקור בן שנה במעבדתו של הכימאי יו סטוט טיילור באוניברסיטת פרינסטון. עם חזרתו לאופסלה חזר למחקר בתחום החלבונים, ובמיוחד ניסה ליישם שיטות פיזיקליות לחקר בעיות ביוכימיות. מחקרים אלה הובילו לפיתוח שיטה משופרת מאוד לביצוע אנליזה אלקטרופורטית, אותה המשיך לשפר בשנים הבאות. שיטת האלקטרופורזה המשופרת ושיטת אנליזת הספיחה, סייעו רבות לחקר חלבונים, ועל תרומות אלה זכה לפרס נובל לכימיה לשנת 1948. אלקטרופורזה של חלבוני סרום איפשרה לטיסליוס לסווג אותם לארבעה סוגים, אלבומין, ושלושת סוגי הגלובולין - אלפא, בטא וגאמא. ב-1938 קיבל מינוי מיוחד לפרופסור מחקר, במכון לכימיה פיזיקלית. ב-1946 הוקמה מחלקת הביוכימיה וטיסליוס בראשה. טיסליוס היה סגן נשיא בקרן נובל משנת 1947, ונשיא הקרן בשנים 1960–1964. כמו כן היה נשיא הארגון הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC) בשנים 1951–1955, ופעל רבות לארגון מחדש של המחקר בשוודיה בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. טיסליוס זכה במדליית פרנקלין ב-1955, והיה לעמית החברה המלכותית ב-1957. טיסליוס נפטר מהתקף לב בשנת 1971 באופסלה, והותיר אחריו אישה ושני ילדים. מדיה וקבצים בנושא ארנה טיסליוס בוויקישיתוף ארנה טיסליוס, באתר פרס נובל (באנגלית) פרטים אודותיו באתר NNDB ארנה טיסליוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארנה טיסליוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) A Tiselius (1930). "The moving-boundary method of studying the electrophoresis of proteins". Nova Acta Regiae Societatis Scientiarum Upsaliensis. Ser. IV, Vol. 7 (4) Tiselius, A. (1937). "A new apparatus for electrophoretic analysis of colloidal mixtures". Transactions of the Faraday Society 33: 524–1933. doi:10.1039/tf9373300524 Kekwick, R. A.; Pedersen, K. O. (1974). "Arne Tiselius 1902-1971". Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society 20: 401–428. doi:10.1098/rsbm.1974.0018. PMID 11615762
לוביץ'

האם התכוונתם ל... לוביץ' (עיר) – עיר בפולין ארנסט לוביטש – במאי סרטים יהודי-אמריקאי יליד גרמניה ג'ון לוביץ – קומיקאי יהודי-אמריקאי ג'ני לוביץ' (1912-1965) – שחקנית וזמרת בתיאטרון הסאטירי "לי לה לו". נולדה ברומניה, עלתה לארץ ישראל במלחמת העולם השנייה. היגרה לברזיל בסוף שנות ה-40 ונפטרה בריו דה ז'ניירו. פאני לוביץ' – שחקנית ומורה למשחק רות לוביץ' – פעילה חברתית ומראשי המפלגה הקומוניסטית הישראלית אנדרֵאָס לוביץ - טייס המשנה בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס, שהביא להתרסקותה לובביץ
מילדרד דרסלהוז

מילדרד דרסלהוז (באנגלית: Mildred Dresselhaus;‏ 11 בנובמבר 1930, ניו יורק – 20 בפברואר 2017), הידועה כ"מלכת מדעי הפחמן", הייתה פיזיקאית יהודיה-אמריקאית, פרופסור אמריטה ב-MIT. מילדרד ספיוואק (Spiewak) בת לזוג מהגרים יהודים מפולין, מאיר ואתל. נולדה וגדלה בשכונת עוני בברוקלין. ב-1958 נישאה לפיזיקאי ג'ן דרסלהוז, שהיה קולגה שלה במהלך לימודיה. לזוג 4 ילדים. בגיל 13 התקבלה לבית ספר תיכון למחוננים המסונף למכללת האנטר באפר איסט סייד במנהטן. סיימה תואר ראשון במכללת האנטר ב-1951. את לימודי התואר השני החלה במעבדת קוונדיש באוניברסיטת קיימברידג' זאת במסגרת מלגת פולברייט. את התואר סיימה ב-1953 במכללת רדקליף המסונפת לאוניברסיטת הרווארד. סיימה דוקטורט באוניברסיטת שיקגו בשנת 1958, תזת הדוקטורט שלה הייתה בתחום מוליכי העל. פוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת קורנל. ב-1960 החלה לעבוד כחוקרת במעבדת לינקולן, מעבדת מחקר ופיתוח של מחלקת ההגנה של ארצות הברית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. ב-1968 התמנתה לפרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, האישה הראשונה שקיבלה מעמד זה. ב-1983 מונתה שם לפרופסור לפיזיקה. בשנים 2003 עד 2008 הייתה מנהלת חטיבת המדע במחלקת האנרגיה של ארצות הברית. מראשית דרכה נתקלה דרסלהוז במחסומים שעמדו בפני נשים במדעים המדויקים ובהנדסה. בנעוריה היה נהוג לומר שהמקצועות לנשים הם מורות, אחיות או מזכירות. היא אכן עלולה הייתה לנהוג כך, אלמלא מורתה לפיזיקה רוזלין יאלו, (לימים כלת פרס נובל לרפואה) שעודדה אותה ללמוד מדעים. בהמשך דרכה דרסלהוז עסקה רבות בקידום המאמצים להגברת שיתוף נשים בהנדסה ובמדעים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נושא תיזת הדוקטורט שלה היה "השפעת שדה מגנטי על אימפדנס פני השטח של מוליך-על". תחומי המחקר העיקריים שלה: גרפיט, פונונים, פולרן, ננו-צינוריות פחמן, פיזיקה של חומר מעובה. במהלך שנות פעילותה הינחתה דרסלהוז כ-75 דוקטורנטים. יו"ר ההנהלה של האגודה האמריקאית לפיזיקה 2008 - 2003. גזבר האקדמיה הלאומית למדעים. המדליה הלאומית למדעים - 1990. פרס מכון ויצמן למדעניות מצטיינות - 2000. תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון.- 2000. פרס היינץ - 2005. פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע - 2007. מדליית ארסטד - 2008. פרס האגודה האמריקנית לכימיה לעידוד נשים לקריירה במדעי הכימיה - 2009. פרס award היינץ בקטגוריה של טכנולוגיה וכלכלה - 2011. פרס אנריקו פרמי -2012. פרס קוולי לננוטכנולוגיה - 2012. מדליית הכבוד של ה-IEEE, דרסלהוז היא האישה הראשונה שזכתה במדליה - 2015. מדיה וקבצים בנושא מילדרד דרסלהוז בוויקישיתוף מילדרד דרסלהוז, באתר dblp מילדרד דרסלהוז, באתר גוגל סקולר זיכרונותיה של מילדרד דרסלהוז (באנגלית) מההנמקה לזכייה בפרס קוולי (באנגלית) מהאתר שלה ב-MIT (באנגלית) מילדרד דרסלהוז, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חנות קטנה ומטריפה

האם התכוונתם ל... חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1960) – סרט אימה דל-תקציב (בי מובי) של הבמאי רוג'ר קורמן חנות קטנה ומטריפה (מחזמר) – מחזמר משנת 1982 המבוסס על הסרט משנת 1960 חנות קטנה ומטריפה (סרט, 1986) – עיבוד קולנועי של המחזמר, בבימויו של פרנק אוז חנות קטנה ומטריפה (סדרת האנימציה) – ספין אוף טלוויזיוני משנת 1991 שנוצר על ידי פרנק אוז
כרכ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות: כרכ (מחוז) – אחד ממחוזות ירדן כרכ – עיר בירדן; בירת מחוז כרכ מצודת כרכ – מבצר צלבני בעיר כרכ כרכ (פקיסטן) – עיר בפקיסטן; בירת מחוז כרכ שבפרובינציית ח'ייבר פח'טונח'ווה כרכ נוח – עיירה במחוז אל-בקאע שבלבנון; מזוהה עם מקום קבורתו של נח המקראי כרכ (פהנג) – עיר בסולטנות פהנג שבמלזיה תל בית ירח – תל לחופה הדרום-מערבי של הכנרת, הנקרא גם "כרכ" אחר: סינדרום כרכ (Karak syndrome) – הפרעה נוירולוגית שנצפתה לראשונה בעיר כַּרַכּ שבירדן קרק (פירושונים)
פיטר דרוקר

פיטר פרדיננד דרוקר (בגרמנית: Peter Ferdinand Drucker;‏ 19 בנובמבר 1909 – 11 בנובמבר 2005) היה הוגה דעות יהודי-אמריקני יליד אוסטריה, אבי תורת הניהול המודרנית. דרוקר נולד וגדל בפרברי וינה למשפחה יהודית, למד בגרמניה משפט בינלאומי פרטי ועבד שם כעיתונאי. עם עליית הנאצים לשלטון ברח מהרודנות ההיטלריסטית לארצות הברית. בתחילת הקריירה האקדמית שלו בארצות הברית, ב-1947, כתב ספר "העתיד של האדם התעשייתי", ובו פיתח את רעיונותיו מספרו הקודם (1939) "האדם הפוסט-כלכלי: שורשי הטוטליטריות". את הספרים לא כתב ככלכלן או כמומחה למנהל עסקים (תחום שעוד לא היה קיים), אלא כפרופסור לפילוסופיה ומחשבה פוליטית באוניברסיטת ורמונט. בין קוראי "העתיד של האדם התעשייתי" היה גם מנכ"ל ג'נרל מוטורס, אלפרד סלואן, שהתרשם מהספר עד כדי כך, שהזמין את דרוקר ליישם למעשה את רעיונותיו האקדמיים, כיועצו ביצרנית המכוניות, שהייתה אחד התאגידים הגדולים בעולם. דרוקר נענה להצעה ואמר שמה שמשך אותו בהצעת המנכ"ל הייתה האפשרות "למפות את היבשת האפלה והבלתי נודעת של הניהול".[1] את מסעו זה סיכם בשני ספרים: "מושג הארגון" מ-1950 ו"פרקטיקת הניהול" משנת 1954. בשנות ה-80 הוזמן על ידי מנכ"ל ג'נרל אלקטריק, ג'ק וולש, לשמש כיועץ בחברה, שהתקדמה למעמד של החברה הגדולה בעולם לפי שווי השוק. לאורך כל חייו קידם רעיונות מהפכניים כגון הגבלת שכר המנכ"ל לפי 20 מהשכר הנמוך ביותר בחברה שלו. "עובדי הידע", כך אמר, מונעים בעיקר על ידי הרצון לסיפוק ויצירה, ולכן אי אפשר לפקח עליהם ולנהל אותם בשיטות הישנות של פס הייצור. תפקיד המנכ"ל אליבא דדרוקר, הוא לאפשר לעובדיו לעשות עבורו 99% מהעבודה וגם להודות בכך בגלוי. ב-2002 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית. ב-2005 דורג על ידי ה"Financial Times" כ"הגורו המושלם מספר 1" (במקום השני דורג ביל גייטס ובשלישי ג'ק וולש) [2]. דרוקר נישא את דוריס שמיץ' ב-1937 ולהם 4 ילדים. הוא נפטר ב-2005 בשיבה טובה בביתו בפרבר של לוס אנג'לס. דויס נפטרה באוקטובר 2014, בגיל 103. ניהול הלכה למעשה תרגום: יוסף עוזיאל, הוצאת "יחדיו", תשכ"ו. מניהול של אתמול למנהיגות של מחר, תרגום: ברוך קורות, הוצאת מטר, 1992. על הניהול כמקצוע תרגום: ברוך קורות, הוצאת מטר, 1998. אתגרי הניהול במאה ה-21, תרגום: יעל זיסקינד-קלר, הוצאת מטר, ספריית המרכז הישראלי לניהול, 2000. עובד ידע פיטר דרוקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיטר דרוקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיטר דרוקר, באתר ויקיציטוט. פיטר פרדיננד דרוקר (1909-2005), דף שער בספרייה הלאומית פיטר דרוקר, ברשת החברתית Goodreads Management Visionary Peter Drucker Dies, web.archive.org Doris Drucker dies at 103; memoirist and wife of Peter Drucker - LA Times, web.archive.org, ‏2014-10-12
מסדר הכוכב של יוגוסלביה

מסדר הכוכב של יוגוסלביה (בסרבו-קרואטית: Orden jugoslavenske zvijezde, בסרבית קירילית: Орден југословенске звезде) היה תואר הכבוד הראשון בחשיבותו ביוגוסלביה והשני בחשיבותו בסרביה ומונטנגרו. העיטור היה בעל ארבע דרגות חשיבות: "הכוכב הגדול של יוגוסלביה" שהיה הראשון בחשיבותו ביוגוסלביה, ולאחריו "הכוכב של יוגוסלביה" דרגות 1 עד 3. העיטור הוענק לראשונה ב-1 בפברואר 1954 לשליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו. העיטור הוענק בדרך כלל לראשי המדינות אשר פעלו לחיזוק שיתוף הפעולה עם יוגוסלביה ובכללם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, חוסיין, מלך ירדן ובתוך יוגוסלביה הוענק לאישים בולטים כגון אדווארד קרדל. מקרב בני יהדות יוגוסלביה זכה לעיטור "מסדר הכוכב של יוגוסלביה" – דרגה ראשונה הגנרל פרופסור איזידור פאפו שהיה ראש מערך הרפואה בצבא יוגוסלביה ורופאו האישי של יוסיף ברוז טיטו. ב-1998 החליטה ממשלת סרביה ומונטנגרו לחדש את מתן העיטור, הוא היה השני בחשיבותו במדינה והוענק עד 2006. בין מקבליו היה נשיא רומניה יון איליאסקו. מדיה וקבצים בנושא מסדר הכוכב של יוגוסלביה בוויקישיתוף
גשר מנהטן

גשר מנהטן (באנגלית: Manhattan Bridge) הוא גשר תלוי החוצה את איסט ריבר שבארצות הברית. הגשר מחבר בין שני רבעים בניו יורק: אזור מנהטן תחתית שברובע מנהטן ורובע ברוקלין. הגשר תוכנן ונבנה בפיקוח של המהנדס הפולני ראלף מודג'סקי. כבלי המתיחה של הגשר תוכננו על ידי לאון מויסייף, אשר תכנן גם את גשר מצר טקומה בשנת 1940. בנייתו של הגשר הסתיימה והגשר נפתח לתנועת כלי רכב ב- 31 בדצמבר 1909. לגשר ארבעה נתיבי כלי רכב במפלסו העליון, ושלושה במפלסו התחתון (אחד בכל כיוון, ואחד משתנה בהתאם לשעת העומס). במפלס התחתון מצויים גם ארבע מסילות ברזל (שתיים בכל כיוון) ושני מעברים להולכי רגל ורוכבי אופניים. אורכו של מרכז הגשר 448 מטרים, אורכו מקצה לקצה - 890 מטרים, ואורכו הכולל (לרבות כבישי הגישה) - 2,089 מטרים. על הגשר עוברות ארבע מסילות רכבת תחתית - שתי המסילות הצפוניות משמשות רכבות הנוסעות לכיוון צפון, ושתי הדרומיות משמשות רכבות הנוסעות לכיוון דרום. בשל העובדה שהרכבות מצויות משני צדי הגשר, מעבר הרכבות גורם לגשר להיטלטל. בשל עובדה זו נזקקות המסילות לשיפוצים תכופים. המסילות הצפוניות שופצו בין השנים 1986–1988 (במסילות אלה עוברות יותר רכבות), והמסילות הדרומיות נסגרו בשנת 1988 ולמעט זמן קצר בשנת 1990 היו סגורות לתנועת רכבות עד ה-22 ביולי 2001. המסילות הצפוניות פעלו רק בשעות עומס בין 1995–2001 ובשנת 2001 נפתחו לתנועת רכבות בכל שעות היום. הגשר בזריחה הגשר בעת בנייתו, בשנת 1909. מבט על הגשר מכיוון איסט ריבר מדיה וקבצים בנושא גשר מנהטן בוויקישיתוף גשרים בניו יורק גשר מנהטן גשר מנהטן - שאלות ותשובות מאתר הרכבת התחתית של ניו יורק גשר מנהטן גשר מנהטן - תמונות גשר מנהטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גנאיוס אוקטאוויוס

גנאיוס אוקטאוויוס, או גנאיוס אוקטביוס (? - 87 לפנה"ס) היה קונסול רומי ברפובליקה הרומית. לא הרבה ידוע על אוקטאוויוס והוא מוזכר בקצרה אצל סווטוניוס ופלוטרכוס. אוקטאוויוס היה איש אצולה שמרן, כנראה בין הקיצונים במעמדו ובשורות הסיעה האופטימאטית. לאחר פרוץ מלחמת האזרחים הרומית וכיבוש רומא על ידי סולה בשנת 88 לפנה"ס, הוא נבחר למשרת הקונסול של שנת 87 לפנה"ס יחד עם לוקיוס קורנליוס קינה. בעוד אוקטאוויוס היה נציג מובהק של הסיעה השלטת ברומא בראשות סולה, קינה היה נציגם של הפופולרים. כל עוד סולה נשאר באיטליה היה כוחה של סיעתו מובטח על ידי חרבות צבאו. עם יציאתו של סולה בשנת 87 לפנה"ס למזרח להילחם במיתרידטס השישי, מלך פונטוס החל מיד קינה במאבק להעלות את סיעתו לשלטון ולהחזיר את גאיוס מריוס מהגלות. אוקטאוויוס התנגד בכוח למאמציו של קינה, הדיח אותו מכהונתו והצליח לגרש אותו ואת תומכיו מהעיר לאחר מאבק מזוין ברחובות רומא. לפי ההיסטוריון תאודור מומזן נהרגו במהלך המהומות כעשרת אלפים איש. לאחר גלותו מהעיר החלו קינה ותומכיו לגייס כוחות צבאיים ולנתק את העיר רומא ממקורות האספקה שלה. כוחם גדל עם חזרתו של מריוס מגלותו ואיחוד כוחו איתם. אוקטאוויוס, בתור הקונסול החוקי, היה אחראי על כוחות האופטימאטים, אולם הוא לא הצליח לעצור את התקדמותם של קינה ומריוס. ניסיונותיו לגייס לצד האופטימאטים את צבאו של גניאוס פומפיוס סטראבו, שחנה בצפון איטליה, הסתיימו בהצלחה מעורבת. האחרון לא הראה מחויבות גורפת להילחם לצד אוקטאוויוס, אם כי החנה את צבאו מול חומות רומא. המצב הצבאי ההולך ומחמיר של האופטימאטים, שהוחרף על ידי התפשטת הרעב בעיר ומגפות שהכו בכוחות סטארבו ואוקטאוויוס אילצו אותם לקרוא לעזרה מצד מטלוס פיוס שהיה נתון במאבק בדרום איטליה בסאמניטים. עם הגעתו של פיוס איחד איתו אוקטאוויוס כוחות וצבאם יצא לגבעות האלבניות על מנת להתעמת עם צבאו של קינה. לרוע מזלו של אוקטאוויוס נאלץ מטלוס לסגת בחזרה לרומא, דבר שיצר קרע בין השניים. אוקטאוויוס התבצר בעמדותיו, סירב לדון בכל הצעת פשרה עם קינה ותומכיו והתייחס למטלוס כבוגד. חוסר האמון שרכש הצבא האופטימאטי לקונסול, בייחוד לאור ניסיונו הצבאי הדל גרם לגלי עריקה גדולים. לאחר שמטלוס פיוס סירב לדרישת הצבא לקחת את הפיקוד העליון, התגברה העריקה וצבאו של אוקטאוויוס התמוסס. לאור יתרונם המכריע של הפופולרים, ואי יכולתם להגיב צבאית נכנעו אוקטאוויוס והסנאט הרומי כניעה מלאה לפני הפופולרים. עם כניסת מריוס וקינה בסוף שנת 87 לפנה"ס לעיר החל מסע טבח ברומא ואיטליה כולה, שאוקטאוויוס היה בין הראשונים בקורבנותיו. לפי תיאור המקורות, עם כניסת הכוחות הפופולרים לרומא הוא בחר לחכות לרוצחיו, כשהוא עטוף בלבוש הקונסול, מאשר לנסות לברוח. דמותו של אוקטאוויוס מתוארת כדמות אציל רומי קלאסי, אדם נשוא פנים ומכובד, אך עיקש. מומזן סבור שקוצר הראייה שלו והתנגדותו לפשרה עמדו לו למכשול. נראה שאולי אם אוקטאוויוס היה חותם על פשרה בינו לבין קינה כל עוד היה בידיו כוח צבאי כלשהו, חייו ומעמדו היו נשמרים בידיו.
קבר נח

קבר נח המקראי: האם התכוונתם ל... מאוזוליאום נח במובלעת-חוץ נחצ'יבאן של אזרבייג'ן (לחצו לצפייה בתמונה ) מאוזוליאום נח בג'יזרה (Cizre) שבטורקיה (לחצו לצפייה בתמונה ) קבר נח בכרכ נוח (كرك نوح) שבבקעת הלבנון (קרוב לזחלה) (לחצו לצפייה בתמונה דרך הבלוג BiblePlaces.com) קבר נח במסגד האימאם עלי (حرم الإمام علي) בעיר נג'ף שבעיראק קבר נח בעיר כרכ שבירדן (לחצו לצפייה בתמונה, באתר פנורמיו) קבר נח מתחת לסלע אנדרומדה בחוף ימה של יפו שבישראל (לחצו לצפייה בתמונה של סלע אנדרומדה ) קבר נח במסגד הנביא נח (مسجد النبي نوح) בעיר דורא דרום-מערבית לחברון (לחצו לצפייה בסרטון באתר יוטיוב) מדיה וקבצים בנושא קבר נח בוויקישיתוף
קלט (קוגניציה)

קלט הוא כלל המידע המגיע אל המוח. זהו השלב הראשון במסלול קידוד וחלק מתהליך התפיסה. מקור המושג הוא גישות בפסיכולוגיה קוגניטיבית שההשראה לפיתוחן הגיעה ממדעי המחשב, אשר מגדירים קלט ככלל המידע המוזן במחשב דרך אמצעי הזנת הנתונים. יכולת הריכוז מתייחסת לכלל הפעילויות המוחיות, המצבים הרגשיים והמצבים הסביבתיים, אשר מאפשרים לאדם לקלוט גירויים מסביבתו. על כן פגיעה ביכולת זו יכולה להשפיע על הרגישות של האדם לגירויים בסביבתו. הקשב מעורב גם ביכולת לברור חלקים ספציפיים מהקלט החושי מתוך גירויים מתחרים רבים. בהתאם לכך, הפרעת קשב מאופיינת בקושי להתמקד בגירוי בודד. קושי זה מוביל לנטייה למוסחות, אשר יכולה להיגרם מגירויים חיצוניים או מחשבות פנימיות של האדם עצמו. בתחילה גירויים הנקלטים מהסביבה מציפים את החושים באופן בלתי מאורגן ואקראי. המידע שנאסף בקולטני החישה הללו מועבר למוח דרך מערכת העצבים. תהליכי העיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד מכונים קידוד. שדה קלט של תא עצב חישתי הוא חלק של המרחב שתא העצב מגיב אליו. זהו האזור שנוכחותו של גירוי בו משנה את פעילות תא העצב, כלומר את קצב הירי (firing rate) שלו. על כן גירוי שלא נמצא בשדה הקלט של תא עצב מסוים לא יוכל להיקלט על ידו והמידע אודותיו לא יגיע אל המוח. מרים טוראל, ד"ר סמי שניידרמן, (2003). טיפול בהפרעת קשב וריכוז. תפנית: מכון ירושלמי למתבגרים Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates. ד"ר איריס מנור (2008). הילד הרע שבי. The Medical אבישר, אלון (2010). מהו התפקוד הנוירו-פסיכולוגי הלקוי בהפרעת קשב וריכוז (ADHD)?. מאתר פסיכולוגיה עברית Kooij, S. J., Bejerot, S., Blackwell, A., Caci, H., Casas-Brugué, M., Carpentier, P. J., ... & Asherson, P. (2010). European consensus statement on diagnosis and treatment of adult ADHD: The European Network Adult ADHD. BMC psychiatry, 10(1), 67. Leroux, J. A., & Levitt-Perlman, M. (2000). The gifted child with attention deficit disorder: An identification and intervention challenge. Roeper Review, 22(3), 171. שלמה שרן ויעל שרן (1971). ליקויי למידה ותיקונם. רעננה: ספרית פועלים. יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה ובנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.