laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אאודי Q4 אי-טרון

אאודי Q4 אי טרון (באנגלית: Audi Q4 e-tron) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2021. היא נחשפה ב-15 באפריל 2021 והגיעה לישראל ב-3 בנובמבר 2021. בשנת 2019 הציגה אאודי דגם קונספט מקדים לגרסה הבסיסית ובשנת 2020 דגם קונספט לגרסת הספורטבק. ה-Q4 אי טרון הוא השישי במשפחת Q של אאודי. והדגם החמישי בסדרת אי-טרון של אאודי. במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-Q4 אי-טרון את הציון המרבי של חמישה כוכבי בטיחות. ה-Q4 אי טרון כוללת שלושה סוגי מנועים עם שמות שונים. Q4 אי טרון 35: סוללה בקיבולת 52 קילוואט שעה ומנוע חשמלי אחורית בהספק של 170 כוחות סוס. תאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.0 שניות ומהירות מרבית של 160 קילומטרים לשעה. טווח נסיעה חשמלי של 341 קילומטרים או 345 קילומטרים בדגם Q4 אי טרון 35 ספורטבק. Q4 אי טרון 40: גרסת הטווח הארוך של הדגם הכוללת סוללה בקיבולת של 77 קילוואט שעה ומנוע חשמלי אחורי בהספק של 204 כוחות סוס. תאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.5 שניות ומהירות מרבית של 160 קילומטרים לשעה. טווח נסיעה חשמלי של 520 קילומטרים. Q4 אי טרון 50: הגרסה החזקה הכוללת סוללה בקיבולת 77 קילוואט שעה עם מנוע אחורי המספק כ-204 כוחות סוס ומנוע קדמי המספק כ-109 כוחות סוס, שני המנועים מספקים יחד 300 כוחות סוס. תאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 6.2 שניות ומהירות מרבית של 180 קילומטרים לשעה. טווח נסיעה חשמלי של 488 קילומטרים או 497 בדגם Q4 אי טרון 50 ספורטבק. גרסה בעלת מרכב קרוסאובר קופה הכוללת אותם היצע מנועים. נחשפה יחד עם הגרסה הבסיסית. מבט קדמי מבט אחורי מבט צדדי מבט לפנים המכונית דגם הקונספט המקדים מדיה וקבצים בנושא אאודי Q4 אי-טרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אאודי Q4 אי-טרון (באנגלית) אוהד אלגוב, אאודי Q4 e-tron - מבחן דרכים (השקה עולמית), באתר אוטו, 15 באוגוסט 2021 אאודי Q4 אי טרון ספורטבק, באתר טופ גיר, 25 ביוני 2021 אביעד רייס, אאודי חשפה את גרסת הייצור של האאודי Q4, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏16 באפריל 2021 cartube, אודי Q4 החשמלי 2022 בישראל - מחיר החל מ-290,000 שקל - cartube, באתר www.cartube.co.il אודי Q4 e-tron קונספט: דגם ייצור בשנת 2020, באתר קארטיוב, ‏5 במרץ 2019 לייצור בשנה הבאה: אודי Q4 e-tron ספורטבק קונספט נחשף, באתר קארטיוב, ‏7 ביולי 2020 Audi Q4 e-tron Gets A Top Five Star Rating From Euro NCAP, InsideEVs (באנגלית)
קארן לחמן

קארן וילהלמינה לחמן (בדנית: Karen Vilhelmine Lachmann; ‏30 במאי 1916 – 30 בספטמבר 1962) הייתה סייפת (רומח) דנית, שאומצה על ידי משפחה יהודית. סגנית אלופה אולימפית (לונדון 1948), זוכת מדליית ארד אולימפית (הלסינקי 1952) ואלופת עולם (לוקסמבורג 1954) ברומח אישי. בשנים 1951–1959 היא זכתה ב-8 תוארי אליפות דנמרק, פרט לשנת 1958 שבה היא לא השתתפה בגלל ניתוח גב גדול שעברה. לחמן נולדה בבייג'ינג. יחד עם שתי אחיותיה, היא אומצה על ידי משפחה יהודית עשירה לאחר נישואיה השניים של אמה. במשפחתן החדשה, שלוש האחיות קיבלו את האפשרות לעסוק בספורט וכל אחת בחרה בענף ספורט אחר. קארן בחרה בסיף. ענף ספורט שהיה בעיקר ספורט לעשירים. באולימפיאדת ברלין (1936) סיימה לחמן במקום חמישי בתחרות רומח אישי. באליפות העולם הראשונה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1937 היא זכתה במדליית ארד ברומח קבוצתי. באליפות העולם שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 היא זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי. באליפות העולם שנערכה בהאג, הולנד בשנת 1948 היא זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי בפעם השנייה ברציפות. באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה לחמן במדליית כסף בתחרות רומח אישי, אחרי אילונה אלק מהונגריה ולפני אלן פרייס מאוסטריה. באליפות העולם שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 היא זכתה במדליית כסף ברומח אישי, אחרי אלן פרייס ולפני ג'קלין בודו מצרפת. לחמן סבלה מבעיות גב קשות שדרשו ניתוח גדול. אך היא חזרה להתחרות והצליחה בגדול. באליפות העולם בסייף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 היא זכתה במדליית כסף ברומח אישי. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה לחמן במדליית ארד בתחרות רומח אישי, אחרי אירנה קמבר-קורנו מאיטליה ואילונה אלק. באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג, בשנת 1954 זכתה לחמן במדליית זהב ברומח אישי. הייתה זו המדליה האחרונה שבה זכתה דנמרק בסיף באולימפיאדה, באליפות עולם, או באליפות אירופה עד לשנת 2015, כשפטריק יורגנסן זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה במוסקבה. באולימפיאדת מלבורן (1956) סיימה לחמן במקום שישי בתחרות רומח אישי. בשנת 1958 עברה ניתוח גב גדול נוסף ובשנת 1959 זכתה בתואר אליפות דנמרק האחרון שלה. לחמן עבדה כמזכירה במחלקה לפרמקולוגיה באוניברסיטת קופנהגן. היא קבורה בקבר האחים בבית העלמין ביספייברג. קארן לחמן, באתר olympedia.org Fechten - Weltmeisterschaften (Damen - Florett) (בגרמנית)
פטר וייר

פטר וייר (בגרמנית: Peter Weyer‏; 30 בספטמבר 1879 – 4 ביוני 1947) היה קצין בכיר בוורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. וייר נולד ב-30 בספטמבר 1879 בבאד דיבן, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. בשנת 1898 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט ארטילריית הרגלים ה-3 (גנרלפלדצוגמייסטר - ברנדנבורג). וייר לחם עם ברגימנט במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף עוטר על פעולותיו בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף וייר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בתחילת נובמבר 1927 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, ובמרץ 1930 הוא הועלה לדרגת אוברסט. באוקטובר 1930 עבר למטה אזור האימונים הצבאי ייטרבוג, ובסוף מרץ 1933 הוא פרש בדרגת גנרל מיור, ומכאן ואילך עבד כמנהל הכשרה בארטילריה. באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-14 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. וייר לחם עם הדיוויזיה בפיקודו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת. ביוני 1940 הוא מונה לתקופה קצרה למפקד הקורפוס ה-28, ובאוקטובר 1940 הוא מונה למפקד מחוז צבאי X, שבסיסו בהמבורג. ב-1 בדצמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ובמאי 1941 הוא מונה למפקד מחוז צבאי I, שבסיסו בקניגסברג. בסוף ינואר 1943 הוא הועבר לעתודת המילואים ובסוף מרץ 1943 פרש משירות פעיל והוענק לו עיטור הצלב הגרמני בכסף. לאחר המלחמה הוא נפל בשבי הסובייטי, וב-4 ביוני 1947 הוא מת בפרנקפורט על האודר במהלך שהותו בשבי. פטר וייר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
המוסדות הלאומיים

המוסדות הלאומיים, הם המוסדות שהקימה התנועה הציונית בירושלים בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל, כתשתית לקראת הקמת המדינה, ולביצוע פעולות מדיניות לקידום הציונות. המוסדות הלאומיים ממשיכים לפעול, אך תפקידם ומעמדם השתנו לאחר הקמת המדינה. במוסדות הלאומיים נכללים: ההסתדרות הציונית העולמית לפני הקמת המדינה שימשה כמעין ממשלה שבדרך. מאז קום המדינה עוסקת בעידוד העלייה, בהידוק הקשר בין מדינת ישראל ויהדות התפוצות ובחינוך ציוני ויהודי התפוצות. הסוכנות היהודית לפני הקמת המדינה ייצגה את העם היהודי בפני ממשלת בריטניה, בעלת המנדט על ארץ ישראל. מאז קום המדינה ממשיכה לעסוק בנושאי עלייה וקליטה, התיישבות וחקלאות. הקרן הקיימת לישראל לפני הקמת המדינה עסקה ברכישת קרקעות בארץ ישראל לשם יישוב יהודים בהן. מאז קום המדינה עוסקת במפעלי ייעור, פריצת דרכים והכשרת קרקע. קרן היסוד עד לקום המדינה – הזרוע הכספית של הנהגת היישוב. מאז קום המדינה התרכזה קרן היסוד במימון העלייה וקליטת העולים ובמימון פעולות הסוכנות היהודית. עד כינון האספה הלאומית היה עיקר הפעילות הארגונית בידי ההנהלה הציונית שקיימה מגעים עם השלטון המנדטורי בארץ ישראל ובבריטניה ועם מוסדות חבר הלאומים. המוקד העיקרי היה בלונדון, שם ניהלו ויצמן וחברי ההנהלה את עיקר פעילותה. מוקד שני, חלש יותר, היה בירושלים, שבה ישבו נציגי ההנהלה הציונית, כמו הקולונל פרדריק קיש. הסניף בירושלים ניהל מגע עם ממשלת המנדט, כשהוא כפוף להוראות המרכז בלונדון. דוגמאות נוספות למוסדות לאומיים: אספת הנבחרים, הוועד הלאומי (שימש מעין ממשלה ל"מדינה שבדרך"), הרבנות הראשית (טיפלה בענייני הדת; בתי כנסת, שחיטה, קבורה), הסוכנות היהודית. פעילות המוסדות הלאומיים הייתה מותנית אמנם בקבלת היתרים מהשלטון הבריטי. עם זאת, חיזקו המוסדות הלאומיים את התחושה של מעין מדינה ריבונית ויצרו בסיס משותף ליישוב למרות פיצולו האידאולוגי. בית המוסדות הלאומיים משה ליסק ודן הורוביץ, מיישוב למדינה, תל אביב, עם עובד 1977 אנשיל פפר, הציונים הכלכליים || המוסדות שהיו צריכים להתפרק עם קום המדינה, באתר הארץ, 5 במאי 2014 ארכיון אסף דברי דפוס של המוסדות הלאומיים., בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא המנדט הבריטי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נח לוין-אפשטיין

קפטן נח לוין-אפשטיין (6 באוקטובר 1921 – 17 בנובמבר 1944) היה צעיר ארץ ישראלי, שהתגייס לשירות בחילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא שירת כטייס קרב בזירה האירופית עד שנפל בקרב. עוטר במדליית האוויר. נח לוין-אפשטיין נולד בתל אביב. בגיל חמש עבר עם משפחתו לירושלים. הוא למד בגימנסיה העברית והיה חבר בתנועת הצופים. בילדותו הרבה לקרוא על טיסה ולבנות דגמי מטוסים. לאחר תום לימודיו התיכוניים נסע עם אחיו ללמוד בארצות הברית. הוא החל ללמוד הנדסה אווירונאוטית באוניברסיטת מישיגן. לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמה רצה לוין-אפשטיין להתגייס לשירות צבאי. בשל גילו נדרש להציג אישור לכך מהוריו. כדי לקצר את הליכי הגיוס פנה במכתב לנשיא ארצות הברית רוזוולט ובו ביקש את התערבותו על מנת שלא יבוזבז הזמן הנדרש לקבלת תשובת הוריו. לאחר שהנשיא התערב הוא גויס לשירות במרץ 1942. הוא סיים קורס טיס ועסק מ-1943 בהטסות ניסיון של מטוסי קרב חדשים. לאחר מכן הוצב בחזית מערב אירופה והשתתף בקרבות מהמערכה על נורמנדי. הוא השתתף בכ-90 קרבות אוויר. ב-17 בנובמבר 1944 הוביל לוין-אפשטיין רביעיית מטוסים לתקיפת מטרות על הקרקע ליד העיירה הצרפתית ולדוויס (Waldwisse) שבקרבת העיר מץ. מטוסו נפגע מאש נגד מטוסים והתרסק. גופתו נמצאה רק בינואר 1947 באדמת שדה חקלאי ליד מץ וזוהתה לפי מסמכים. הוא הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי האמריקאי של הארדנים ליד לייז' שבבלגיה. לוין אפשטיין עוטר במדליית האוויר עם 11 צרורות עלי אלון (שמשמעם שהמדליה הוענקה לו מספר פעמים נוספות). שמו של לוין-אפשטיין הונצח באנדרטה בתיכון שבו למד וכן באנדרטת מתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. אביו של נח לוין אפשטיין היה ד"ר שמואל לוין אפשטיין, ממייסדי רפואת השיניים בארץ ישראל וממנהלי הוצאת א. לוין אפשטיין, בנו של אליהו זאב לוין אפשטיין. אחיו של נח הוא פרופסור יעקב לוין אפשטיין, שהיה מנהל המחלקה לכירורגיית פה ולסת בבית הספר לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית והדסה בירושלים. אחד מבניו של יעקב הוא נח לוין-אפשטיין (סוציולוג), פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב שכיהן בעבר כנשיא האגודה הסוציולוגית הישראלית, ושנקרא על שם דודו. אהרן גרושקביץ נח לוין-אפשטיין, באתר יזכור נח לוין-אפשטיין, באתר הוועדה האמריקנית למצבות קרב (באנגלית) נח לוין-אפשטיין, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה נח לוין-אפשטיין, באתר Honorstates (באנגלית) נח לוין-אפשטיין אתר GENI נמצא קברו של קפטן נ. לוין-אפשטיין, הארץ 26 בינואר 1947 נח לוין-אפשטין, דף שער בספרייה הלאומית מקור: אתר יזכור. נראה שהכוונה למספר הגיחות שביצע.
עונת 2021/2022 ביורוליג

עונת 2022/2021 ביורוליג היא העונה ה-65 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, והעונה ה-22 בשם "יורוליג" (לפני כן נקרא המפעל גביע אירופה לאלופות בכדורסל). זו העונה השישית ברציפות בפורמט הליגה ובדרך בחירת הקבוצות המשתתפות בה, שנקבעו עקב סכסוך יורוליג-פיב"א בשנים שקדמו לה. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה הוחלט על השעיית שלוש הקבוצות הרוסיות מהמפעל (אוניקס קאזאן, צסק"א מוסקבה וזניט סנקט פטרבורג). תוצאות המשחקים מול הקבוצות הרוסיות נמחקו והטבלה שונתה בהתאם. בתחרות משתתפות 18 קבוצות, שיתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים – כל קבוצה משחקת משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שמונה הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לפלייאוף, בו ישחקו המדורגת בשיטת הצלבה של הראשונה נגד המדורגת שמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. הפלייאוף יתקיים בפורמט של סדרות "הטוב מחמישה", כאשר בסיומו המנצחות יעפילו לפיינל פור. זכתה לכרטיס חופשי למשך שתי עונות העפילה לגמר היורוקאפ אולמות קבוצות היורוליג 2021/2022   ברלין מילאנו ברצלונה פנרבחצ'ה באיירן צסק"א בסקוניה וילרבאן מכבי מונקו אולימפיאקוס פנאתינייקוס מדריד אוניקס ז'לגיריס הכוכב האדום זניט אנאדולו 8 הקבוצות שהעפילו משלב העונה הסדירה התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון, השני והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השלישי והרביעי (במידת הצורך). ארבע קבוצות העפילו לשלב חצי הגמר, ושתי המנצחות בחצאי הגמר התמודדו בגמר על תואר אליפות אירופה בכדורסל. מכבי תל אביב העפילה לרבע הגמר לראשונה מאז עונת 2014/2015 ברבע הגמר היא הובסה 0:3 על ידי ריאל מדריד וסיימה את העונה. מדיה וקבצים בנושא עונת 2021/2022 ביורוליג בוויקישיתוף ההודעה לעיתונות באתר היורוליג.
רגאדה

רגאדה (בברברית: ⴰⵕⴻⴳⴰⴷⴰ) הוא ז'אנר במוזיקה המרוקאית, הכולל ריקוד אמזיגי מסורתי של שבטי בני-זנסן שבצפון-מזרח מרוקו. מוזיקת הרגאדה והריקוד הנלווה לה מקורם בריקוד מלחמה עתיק של לוחמים אמזיגים, ושם הז'אנר נגזר משמם של שני כפרים במרוקו עם שם דומה. בני שבט הזנאתי, שביצעו במקור את המוזיקה הזו, היו נוהגים לערוך ריקוד מלחמה מסורתי הכולל מוזיקה לאחר ניצחון על האויב. זה מתבטא עד היום בז'אנר באמצעות השימוש בכלי נשק ובנקישות רגליים במקצב המוזיקה. ריקוד הרגאדה מאופיין במאסטרים המכונים שייח'ים. הם מנגנים מוזיקה ורוקדים עם מספר כלים כמו בנדרי, ראיטה, וזמ׳אר שהוא סוג של חליל. הרקדנים מניעים את כתפיהם לקצב התופים, מחזיקים בידיהם רובה או מקל, ומכים איתו בין היתר ברצפה. תוכן המוזיקה מספר לעיתים קרובות סיפורים על נושאים כמו אהבה ורגשות של עצב ואושר. הרגאדה ידוע באזורי צפון-מזרח מרוקו, ובעיקר במחוזות אוג'דה, ברקנה, תאורירת, נאדור, אל חוסימה, תאזה, בן טייב ועוד. מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, נעשה בז'אנר שימוש נרחב בסינתיסייזר מוזיקלי לצד הכלים המסורתיים. זמר פופולרי בז'אנר כיום הוא טלבי וואן. מדיה וקבצים בנושא רגאדה בוויקישיתוף ריקוד רגאדה, סרטון באתר יוטיוב Talbi One - Moulet El Magana, קליפ באתר יוטיוב
נואל זנקנלה

נואל פטריק זנקנלה (באנגלית: Noel Patrick Zancanella) הוא מפיק ופזמונאי אמריקאי, הפועל בעיקר בלוס אנג'לס שבקליפורניה. הוא כתב והפיק שירים עבור אמני רוק ופופ כמו טיילור סוויפט, ואן ריפאבליק, מארון 5, בי.או.בי, ג'ים קלאס הירוז, גאווין דגראו וקולבי קאליי. בשנת 2016 זכה בפרס גראמי לאלבום השנה בזכות סוויפט, על השתתפותו בהפקות אלבומה החמישי, 1989. אביו של זנקנלה היה מוזיקאי ג'אז, בעוד שנואל זנקנלה גדל ולמד לנגן על בס ותופים לפני שניגן על מכונת תופים. בהמשך, החליט ליצור בעיקר מוזיקת היפ הופ, תוך שפעל כמפיק מוזיקלי. בלוס אנג'לס הוא החל לעבוד באולפני וילג' ועד מהרה החל לעבוד עם אמנים כמו ג'נט ג'קסון ו-TK. "זו הייתה תקופה מעוררת השראה עבורי. זו הייתה הפעם הראשונה שנחשפתי כל כך עמוק למוזיקת הפופ", אמר זנקנלה. בסופו של דבר הוא הכיר את ראיין טדר מוואן ריפאבליק, שעבד באותה התקופה עם טימבלנד. השניים עבדו יחד על יצירה והפקת מוזיקה. מאז 2009 הוחתם זנקנלה על חוזה הקלטות עם פטריוט גיימס, חברה שהוקמה על ידי ראיין טדר. ההחתמה נעשתה כתוצאה מכתיבת הלהיט "Good Life" של ואן ריפאבליק, שהגיע בשיאו למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2015 זכה זנקנלה בפרס פזמונאי השנה במהלך טקס פרסי הפופ של BMI. בשנת 2016 זכה בפרס גראמי לאלבום השנה, על הפקתו המשותפת עם הזמרת-יוצרת טיילור סוויפט וראיין טדר, באלבומה החמישי 1989. בנוסף לכך, הוא עזר בהפקת שני השירים "Welcome to New York" ו-"I Know Places" מ-1989. בשנת 2018, קיבל קרדיט כאחד ממפיקי אלבום האוסף של סוויפט, Reputation Stadium Tour Surprise Song Playlist. נואל זנקנלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נואל זנקנלה, באתר MusicBrainz (באנגלית) נואל זנקנלה, באתר Discogs (באנגלית) ACE Repertory, www.ascap.com Noel Zancanella, GRAMMY.com, ‏23 בנובמבר 2020 (באנגלית) "Patriot Records". Patriot Records. Retrieved 2014-02-11., www.patriotrecords.com OneRepublic, Billboard P!nk Receives President’s Award at 63rd Annual BMI Pop Awards, BMI.com, ‏13 במאי 2015 (באנגלית) Taylor Swift – Welcome to New York (באנגלית), נבדק ב-2021-04-15 Taylor Swift – I Know Places (באנגלית), נבדק ב-2021-04-15 reputation Stadium Tour Surprise Song Playlist by Big Machine Records, Genius (באנגלית)
Tecnica

חברת Tecnica Group S.p.A. היא קבוצת יצרניות נעליים ומוצרי ספורט מאיטליה. מותגים של החברה כוללים Tecnica,‏ Nordica Moon Boot,‏ Rollerblade,‏ Lowa ו-Blizzard Sport. מייסד הקבוצה ג'אנקרלו זנאטה הקים בשנת 1960 “Calzaturificio Tecnica Spa” לייצור נעלי עבודה. בשנת 1970 החל ייצור של מותג Moon Boot. בשנת 1993 החברה רכשה שליטה ביצרנית גרמנית Lowa. לאחר רכישת Dolomite, החברה נכנסה לתחום של ייצור מוצרי ספורט לחורף והיא נכללת בין המובילות בעולם בתחום זה. בשנת 2003 נרכז מותג Nordica של מוצרי סקי ובשנת 2006 Blizzard מאותו תחום. במטרה לגוון את מוצרי החברה בשנת 2003 נרכשה מותג Rollerblade. מדיה וקבצים בנושא Tecnica בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Tecnica Tecnica, ברשת החברתית פייסבוק Tecnica, ברשת החברתית אינסטגרם Tecnica, ברשת החברתית LinkedIn
לסי זקס

לסי זקס (בגרמנית: Lessie Sachs;‏ 1897 – 1942) הייתה משוררת ואמנית אמריקאית ילידת גרמניה, שפעלה במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. לסי זקס נולדה בשנת 1897 בברסלאו, אז עיר באימפריה הגרמנית. היא הייתה בתו היחידה של הנוירולוג היינריך זקס. זקס למדה בבתי ספר בברסלב ובמינכן, שם למדה אומנות ומלאכה. זקס כתבה בעיקר שירי אהבה ליריים. שיריה הראשונים פורסמו בכתב העת "זימפליציסימוס". מספר עיתונים גרמניים (למשל "Vossische Zeitung") פרסמו גם את יצירותיה, וכמה משיריה שודרו ברדיו. בשנת 1933 התחתנה זקס עם המלחין והפסנתרן האוסטרי יוזף וגנר, ונולדה להם בת, דורותי. זקס הייתה יהודיה, ובשנת 1939 היא ומשפחתה היגרו לארצות הברית והתיישבו בניו יורק. חלק מיצירותיה של זקס פורסמו אז בעיתון הגרמני-יהודי בניו יורק "Aufbau". אף על פי שזקס הייתה ידועה בעיקר כמשוררת, היא הייתה גם אמנית. לפחות אחד מרישומיה פורסם במגזין הפנטזיה הגרמני "Der Orchideengarten" (גן הסחלבים), שיצא לאור במשך שלוש שנים בלבד (1919–1921). זקס נפטרה בשנת 1942. שנתיים לאחר מכן פרסם בעלה אוסף משיריה תחת הכותרת "Tag- und Nachtgedichte" (שירי יום ולילה), עם הקדמה מאת היינריך מאן. מבקר עכשווי ציין כי כתיבתה של זקס מעבירה "טעם מובהק של מינכן וברלין באמצעות תערובת ייחודית של ליריקה ושנינות מומלחת עם שיחות". יצירותיה, הכוללות גם כתבי יד והתכתבויות, מוחזקות על ידי מכון ליאו בק. מדיה וקבצים בנושא לסי זקס בוויקישיתוף יצירות לסי זקס, באתר Archive.org
טרייסי רואיז

טרייסי לאוניני רואיז-קונפורטו (באנגלית: Tracie Lehuanani Ruiz-Conforto; ‏נולדה ב-4 בפברואר 1963) היא שחיינית צורנית אמריקאית בעבר. היא האלופה האולימפית הראשונה (לוס אנג'לס 1984) זוכת 2 מדליות זהב, סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (גואיאקיל 1982) ו-6 פעמים אלופת ארצות הברית (1981–1986). טרייסי רואיז נולדה וגדלה בהונולולו. באליפות עולם שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות האישית (192.300 נק'), לפני קלי קריצ'קה מקנדה (188.983 נק') ומיוואקו מוטויושי מיפן (181.600 נק') ומדליית כסף בתחרות הזוגות ביחד עם קנדי קוסטי (188.650 נק'), אחרי שרון המברוק וקלי קריצ'קה מקנדה (190.541 נק') ולפני מאסאקו פוג'יווארה ויקוקו אבה מיפן (181.900 נק'). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה בשנת 1983 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הזוגות. לראשונה נערכה תחרות שחיה צורנית במשחקים האולמפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ורואיז, זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות אישית (198.467 נק') לפני קרולין ולדו מקנדה (195.300 נק') ומיוואקו מוטויושי (187.050 נק') ובתחרות זוגות ביחד עם קנדי קוסטי (195.584 נק') לפני שרון המברוק וקלי קריצ'קה (194.234 נק') ומיוואקו מוטויושי סייקו קימורה מיפן (187.992 נק'). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה ארצות הברית בשנת 1987 היא זכתה במדליית זהב בתחרות האישית בפעם השנייה ברציפות. באולימפיאדת סיאול (1988) היא זכתה במדליית כסף בתחרות האישית (197.633 נק') אחרי קרולין ולדו (200.150 נק') ולפני מיקאקו קוטאני מיפן (191.850 נק') ולא הצליחה להגן על תוארה. בשנת 1985 נישאה רואיז למייקל אנתוני קונפורטו, שחקן פוטבול בפן סטייט. בנם, מייקל קונפורטו הוא שחקן מצטיין בבייסבול וביתם ג'קלין משחקת כדורגל. במהלך הקריירה זכתה רואיז ב-41 מדליית זהב בתחרויות לאומיות ובינלאומיות. בשנת 1993 נכללה רואיז בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא טרייסי רואיז בוויקישיתוף טרייסי רואיז, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טרייסי רואיז, באתר olympedia.org TRACIE RUIZ (USA) Honor Synchronized Swimmer 1993, באתר International Swimming Hall of Fame - ISHOF (באנגלית)
ג'ילי CK

ג'ילי CK (בשפות סיניות: 吉利自由艦, באנגלית: Geely CK) היא מכונית משפחתית קומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ג'ילי, אשר יוצרה בין השנים 2016–2005 באורוגוואי "ג'ילי CK" יוצרה על ידי Nordex, ברוסיה "ג'ילי CK" יוצרה על ידי יצרנית הרכב הרוסי AMUR (Ural Automobiles and Motors) (אנ') בין השנים 2008–2007. 4 דלתות - סדאן. 4 מושבים. מנוע בנזין. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2 מנוע קירור מים. דגם "ג'ילי CK" משמש ניידת משטרה במשטרת קובה. בקולומביה נמכרו מכוניות "ג'ילי CK" כמוניות בגרסת מנוע 1,342 סמ"ק בשנת 2015 עבר דגם "ג'ילי CK" מתיחת פנים. "ג'ילי CK" (צולם בקובה) "ג'ילי CK" "ג'ילי CK" "ג'ילי CK" "ג'ילי CK" דגם "1.3 GS", שנת 2010 "ג'ילי CK" - ניידת משטרה במשטרת קובה מדיה וקבצים בנושא ג'ילי CK בוויקישיתוף ג'ילי CK, סרטון באתר יוטיוב ג'ילי אוטקה wroom.ru/cars/geely/otaka ג'ילי CK autoevolution.com/cars/geely-ck-2005 ג'ילי CK topspeed.com/cars/geely/2014-geely-ck קובה: לאדה, יונדאי, ג'ילי, ואמריקאים שולטים / ראו "ג'ילי CK" ניידת משטרה בהוואנה, שנת 2009 bestsellingcars.wordpress.com/2010/12/14/cuba-lada-hyundai-geely-vintage-americans-dominate דגם "ג'ילי CK" בקולומביה web.archive.org/web/20150924021213
זכי

האם התכוונתם ל... אורי זכי – פעיל פוליטי ישראלי אחמד זכי (אנ') – שחקן מצרי באדו זאכי – כדורגלן ומאמן כדורגל מרוקאי סועאד זכי – זמרת ושחקנית יהודיה-מצריה עבאס זכי – פוליטיקאי פלסטיני זך אישים ששמם הפרטי הוא זכי
אליז ריווה

אליז ריווה, הידועה גם בשם מר מארי אליזבת דה ל'אוכריסטי (בצרפתית: Élise Rivet, ‏ Mère Marie Élisabeth de l'Eucharistie;‏ 19 בינואר 1890, דרריה, אלג'יריה – 30 במרץ 1945, מחנה הריכוז ראוונסבריק, גרמניה) הייתה נזירה קתולית וגיבורת מלחמת העולם השנייה. ריווה התנדבה ללכת לתא הגז, במקום אם לילדים שנשלחה לתא הגזים, במחנה ראוונסבריק, מספר שבועות לפני שחרור המחנה. ריווה נולדה לאם אלזסית ואב לקצין הצי הצרפתי באלג'יריה. לאחר מות אביה בשנת 1910, עברה עם אמה לליון. היא עבדה זמן במספרה לפני שהצטרפה למנזר האחיות "Notre Dame de Compassion" בליון בשנת 1912. בשנת 1933 שינתה את שמה לאם מארי אליזבת דה ל'אוכריסטי, אם המנזר. לאחר נפילת הרפובליקה הצרפתית השלישית בידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, היא החלה להסתיר פליטים מהגסטפו ובסופו של דבר השתמשה במנזר שלה לאחסון נשק ותחמושת של הרזיסטאנס (MUR) לבקשתו של אלברט צ'מבונט. ב־24 במרץ 1944, היא ועוזרתה נעצרו על ידי הגסטפו ונלקחו לכלא מונטלוק בליון. משם היא הובלה לרומאנוויל, לפני שנשלחה למחנה הריכוז ראוונסבריק בגרמניה. שם, הפשיטו אותה מבגדיה הדתיים והיא נשלחה לעבודות כפייה. ב-30 במרץ 1945, התנדבה ריווה ללכת לתא הגזים, במקום אם לילדים רק שבועות לפני שגרמניה נכנעה ללא תנאי. היא הייתה בת 55 במותה. בשנת 1961 כיבדה אותה ממשלת צרפת את דיוקנה על בול דואר "הגיבורים של ההתנגדות". רחוב הנושא את שמה נחנך בבריגנאי (ליון) ב-2 בדצמבר 1979. בשנת 1996 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. בשנת 1997 הוענקה לה לאחר מכן בשם "Médaille des Justes" (מדליית הצדק). בשנת 1999, נקרא אולם הרצאות במכון למדעי דה לום בליון לכבודה "Salle Élise Rivet." מקסימיליאן קולבה מדיה וקבצים בנושא אליז ריווה בוויקישיתוף אליז ריווה, באתר יד ושם (באנגלית) catholique à Lyon Saidel, Rochelle G. (2004). The Jewish Women of Ravensbrück Concentration Camp. University of Wisconsin Press. p. 32. ISBN 978-0-299-19860-2. Curvat, Serge (2003). Les lieux secrets de la Résistance: Lyon, 1940-1944. Editions Xavier Lejeune. p. 204. ISBN 978-2-907608-41-1. University of Minnesota Centre for Holocaust and Genocide Studies Cabanel, Patrick (22 בפברואר 2012). Histoire des Justes en France. Armand Colin. p. 24. ISBN 978-2-200-27683-6. {{cite book}}: (עזרה) Yadvashem. "The Righteous Among The Nations, Rivet Elisabeth". db.yadvashem.org.
ויליאם פיגני

ויליאם פיגני (באנגלית: William Piguenit ‏; 27 באוגוסט 1836 – 17 ביולי 1914) היה צייר נוף אוסטרלי. פיגני נולד בהובארט, טסמניה, לפרדריק לה גיט פיגני ומרי אן לבית איגלסדן. פרידריך עבר לארץ ואן דימן בשנת 1830, ומרי אן עקבה אחריו. הם התחתנו בהובארט בשנת 1833. ההשפעות האמנותיות הראשונות שלו הגיעו מאימו, שהקימה בית ספר לנשים צעירות בו לימדה "צרפתית, מוזיקה וציור". בשנת 1850 הוא הפך לשרטט במחלקת המדידות של טסמניה, ועבד במיוחד על הסקר הגאולוגי של טסמניה. במהלך עבודה זו סיפק פיגני איורים ליתוגרפיים. הוא לקח שיעורי ציור מהאמן המהגר הסקוטי פרנק סי. דנט (1822–1891). עד שקיבל מחיר טוב עבור ציור של המושל סר ג'יימס אגניו וזכה להצלחה מסוימת כצייר. פיגני עזב את השירות הציבורי בשנת 1873 כדי להקדיש את זמנו לציור. ציוריו של נופי טסמניה הביא במהרה ביקורות חיוביות. הוא היה שותף לחקירה, לתיאור ולסקר של החלק המערבי של טסמניה. הציורים שהפיק ממערב טסמניה נרכשו על ידי ממשלת טסמניה במסגרת אישור מיוחד של הפרלמנט. לאחר שעבר לניו סאות' ויילס בשנת 1880 עבודותיו של פיגני כללו את נהרות דרלינג, נפאן והוקסברי וכן את נהר ליין קוב קרוב לביתו באנטרס היל. בשלב זה הוא הפך למייסד חברת האמנות של ניו סאות' ויילס. מאוחר יותר, במהלך ביקורו בטסמניה, הבחינה ליידי המילטון, אשתו של המושל רוברט המילטון, ברישומים רבים שלו, והם נרכשו על ידי הממשלה לגלריית הובארט. בשנת 1898 ובשנת 1900 ביקר באירופה והציג בלונדון ובפריז. בשובו לאוסטרליה הוא זכה בפרס וויין בשנת 1901 עם "סערת הרעם" שלו. בשנת 1903 הוזמן על ידי נאמני האמנות בניו סאות' ויילס לצייר את הר קושצ'יוסקו. בסוף המאה הוא נחשב לצייר הנוף המוביל יליד אוסטרליה. פיגני נפטר ב־17 ביולי 1914 בביתו, בפרבר האנטרס בסידני. הוא נקבר בבית העלמין שדה מארס. מדיה וקבצים בנושא ויליאם פיגני בוויקישיתוף W.C. Piguenit of Hunters Hill "Noted Australian Artist: Death of Mr. Piguenit". The Daily Telegraph: 6. 20 July 1914. "Wynne Prize". AGNSW prize record. Art Gallery of New South Wales. 1901 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם פיגני".