laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מילתא אגב אורחא

מילתא אגב אורחא (בארמית, ובעברית: לימוד כבדרך אגב) הוא מונח תלמודי המתאר מצב שבו המשנה, אגב דיון בהלכה מסוימת, מלמדת הלכה אחרת, גם אם אין לה קשר לנושא הנידון. תחילת זמן קריאת שמע של ערבית, הוא משעת צאת הכוכבים. המשנה מבארת את הזמן ביום, שבו מתחילים להגיד את קריאת שמע של ערבית, המשנה אינה מציינת את הזמן על פי הגדרתו הידועה (צאת הכוכבים), אלא מלמדת אותו אגב זמן אחר ("משעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם"). כהן שנטמא, אינו יכול לאכול תרומה, ועליו לחכות עד הערב לטבול, ואז, עם צאת הכוכבים, הוא יכול לאכול תרומה. שכתוב: "ובא השמש וטהר". זהו המקור היחיד בתורה לגבי הזמן - צאת הכוכבים. ישנם דינים נוספים שזמנם הוא צאת הכוכבים, ובהם לא מזכירה המשנה את השעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם. אך ייתכן כי היות שבמשנתנו זוהי הפעם הראשונה בה נלמד הדין, מלמדת אותנו המשנה בדרך אגב, גם את המקור לדין "צאת הכוכבים" - "השעה שהכוהנים נכנסים לאכול בתרומתם". ד"ר יהודה ברנדס במאמר על הסוגיה כותב כי "זהו עומק המושג של "מילתא אגב אורחיה קא משמע לן". אין זו רמיזה מקרית לתחום הלכה דומה, אלא הצבעה על זיקה מהותית שבין קריאת שמע לבין פעולות אחרות ומצוות אחרות של אותה העת.". המשנה בתארה את ההגירה מבבל לארץ ישראל, בזמן עזרא ונחמיה, משתמשת בביטוי עשרה יוחסין עלו מבבל, ועל כך שואל התלמוד: מאי איריא דתני עלו מבבל, ניתני הלכו לארץ ישראל (מדוע שנתה המשנה עלו מבבל, היה עליה לשנות הלכו לארץ ישראל), מילתא אגב אורחא (דרך אגב, בא ללמדנו) ארץ ישראל גבוהה מכל הארצות. משנה זאת היא גם המקור לכך שהגירה לארץ ישראל נקראת "עלייה", והגירה מארץ ישראל נקראת "ירידה". מספרת המשנה: "מעשה בטבי עבדו של רבן גמליאל שהיה ישן תחת המיטה (בסוכה), אמר רבן גמליאל לזקנים, ראיתם טבי עבדי, שהוא תלמיד חכמים, ויודע שהעבדים פטורין מן הסוכה, ובא וישן לו תחת המיטה. לפי דרכנו למדנו, שהישן תחת המיטה, לא יצא ידי חובתו". טבי ישן בסוכה תחת מיטת רבו כדי להקשיב לשיחות תלמידי החכמים וללמוד מהתנהגותם. המשנה אמנם רוצה ללמד אותנו דין הישן תחת המיטה בסוכה, אך הנה למדנו אגב אורחא, שעבד פטור ממצוות סוכה, שכן טבי שהיה תלמיד חכם, ידע שהוא פטור ממצוות סוכה, ולכן לא חשש לישון מתחת למיטה. לא רק ממה שאמרו, אלא גם ממה שעשו חכמים, לומדים הלכה אגב אורחא. תנו רבנן: "...אין אדם יוצא ידי חובתו ביום טוב הראשון של חג בלולבו של חבירו, אלא אם כן נתנו לו במתנה. ומעשה ברבן גמליאל ורבי יהושע ורבי אלעזר בן עזריה ורבי עקיבא, שהיו באין (מפליגים) בספינה, ולא היה לולב אלא לרבן גמליאל בלבד... נטלו רבן גמליאל ויצא בו, ונתנו לרבי יהושע במתנה... נטלו רבי עקיבא ויצא בו והחזירו לרבן גמליאל. למה לי למימר "החזירו"? מילתא אגב אורחיה קא משמע לן: מתנה על מנת להחזיר – שמה מתנה. על פי ההגיון, היינו חושבים שאם הלולב ניתן כמתנה על מנת להחזיר, אז ברגע שהוא מוחזר, מסתבר שלא הייתה זאת מתנה מלכתחילה, ולא יצאו חובת נטילת לולב. מלמדת אותנו המשנה בדרך אגב, ממעשיו של רבי עקיבא, שמתנה על מנת להחזיר נחשבת מתנה לכל דבר, וכך גם פסק הרמב"ם. נחום רקובר, ניבי התלמוד, הניב "אגב אורחא", ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1990, באתר "דעת" משנה, מסכת ברכות פרק א' משנה ב' ספר ויקרא, פרק כ"ב, פסוק ז' מדע תורתך 1, באתר www.steinsaltz-center.org.il מסכת קידושין פרק ד' משנה א' בבלי, קידושין דף סט' עמוד א' משנה, מסכת סוכה פרק ב' משנה א' בבלי, סוכה דף מא', עמ' ב' רמב"ם, פירוש המשניות, סוכה, ג', יא'
עקרון האנונימיות

בתורת המשחקים, במשחק מיקוח בו ישנם יותר משני שחקנים, פתרון מקיים את עקרון האנונימיות אם כאשר משנים את שמות השחקנים הפתרון המוצע על ידי בורר משתנה בהתאם לשינוי השמות. כלומר, הפתרון אינו מפלה שחקן בגלל שמו. נסמן משחק מיקוח ב- ( S , d ) {\displaystyle \left(S,d\right)} כאשר יש   n {\displaystyle \ n} שחקנים במשחק (יותר משניים). פתרון היא פונקציה המתאימה לכל משחק מיקוח נקודה ϕ ( S , d ) ∈ S {\displaystyle \phi (S,d)\in S} . נקודה זו היא תוצאת המשא ומתן רק כאשר כל השחקנים החליטו לשתף פעולה. לא נלקחת בחשבון האפשרות שקואליציה של שחקנים תשתף פעולה ותשיג לעצמה תוצאה שעדיפה לה על פני   d {\displaystyle \ d} - נקודת אי-הסכמה. פתרון   ϕ {\displaystyle \ \phi } מקיים את עקרון האנונימיות אם לכל משחק מיקוח ( S , d ) {\displaystyle \left(S,d\right)} ולכל פרמוטציה π {\displaystyle \pi \,\!} על השחקנים, ϕ i ( S , d )   = ϕ π ( π ( S ) , π ( d ) ) {\displaystyle \phi _{i}(S,d)\ =\phi _{\pi }(\pi (S),\pi (d))} כל פתרון המקיים את עקרון האנונימיות מקיים את עקרון הסימטריה. על עקרון הסימטריה מדברים כאשר במשחק מיקוח יש שני שחקנים. שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
וגה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... וגה – הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים נבל ארכיפלג וגה – ארכיפלג בים הנורווגי וגה (משגר לוויינים) – משגר לוויינים של סוכנות החלל האירופית וגה (נורווגיה) – עיר ואי בארכיפלג וגה תוכנית וגה – תוכנית חלל סובייטית לחקר נוגה והשביט היילי אישים ששם משפחתם וגה: אליקים וגה – אגרונום ישראלי אינקה גרסילאסו דה לה וגה – חייל ומשורר ספרדי יורי וגה – מתמטיקאי, פיזיקאי ואיש צבא סלובני לופה דה וגה – מחזאי ומשורר ספרדי סוזן וגה – זמרת אמריקאית פאס וגה – שחקנית ספרדייה רומולו דיאס דה לה וגה – נשיא מקסיקו ב-1855 כלי רכב: פסל וגה FVS – (בצרפתית: Facel Vega FVS) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Facel Vega אשר יוצרה בין השנים 1954–1962 בצרפת פסל וגה פסל II – היא מכונית ספורט בתצורת קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "Facel Vega" אשר יוצרה בין השנים 1961–1964 בצרפת פסל וגה פסל III – היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית "Facel Vega" אשר יוצרה בין השנים 1963–1964 בצרפת שברולט וגה – היא מכונית קומפקטית, (קופה - משפחתית), אשר יוצרה על ידי חברת שברולט, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1970–1977. יוצרו 2,006,661 יחידות ראו גם לה וגה
היינץ ברנרד

היינץ ברנרד (22 בדצמבר 1923 - 18 בדצמבר 1994) היה שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי-בריטי, הידוע בישראל בעיקר בשל תפקידיו בסדרות הטלוויזיה החינוכית להוראת אנגלית, "Here we are" ו-"Neighbours". ברנרד נולד בשם היינץ מסינגר בנירנברג ואומץ בגיל שנתיים על ידי משפחת לווינשטיין. ב-1938 שלחה אותו אימו לבריטניה מתוך מטרה להצטרף אליו: פרוץ המלחמה שיבש את תוכניותיה והיא הגיעה בסופו של דבר לארצות הברית דרך מסע באסיה הסובייטית. ברנרד נותר לבדו בבריטניה והצטרף למעון נוער של הנוער הגרמני החופשי. לאחר המלחמה התאחד עם אימו - שהודיעה לו כי אימצה אותו, וכי למעשה יש לו אח ואחות המתגוררים בישראל. ברנרד למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה וסיים את הלימודים ב-1957. בתקופה זו גם עזב את המפלגה הקומוניסטית בעקבות משפטי הרופאים ואירועים דומים. ב-1971 קיבל הצעה לביים בישראל. בארץ שיחק בעיקר בתפקידים משניים, למשל בסרטים "הצילו את המציל", "השועל בלול התרנגולות, "מבצע יונתן" ו"אבו אל בנאת", וכאמור גם בסדרות הטלוויזיה להוראת אנגלית, בהן הופיע כ"מר כהן"; רעייתו נטי כתבה את התסריטים לתוכניות האלו. ב-1981 שב לבריטניה ועבד שם בהפקות תיאטרון שונות, בייחוד בתחום תיאטרון שוליים והתיאטרון האלטרנטיבי. מדיה וקבצים בנושא היינץ ברנרד בוויקישיתוף היינץ ברנרד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית היינץ ברנרד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היינץ ברנרד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי היינץ ברנרד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) היינץ ברנרד, באתר MusicBrainz (באנגלית) היינץ ברנרד, בארכיון הבימה Arnold HInchcliffe, הספד, (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תכונת הפה-אחד

בתורת המשחקים, תכונת הפה-אחד (unanimity) היא תכונה שניתן לדרוש מפונקציית רווחה חברתית וכן מפונקציית בחירה חברתית. תכונה זו אומרת שאם כל הפרטים בחברה מעדיפים את אפשרות a על פני אפשרות b, אזי הפונקציה תעדיף את a על b. שם נוסף לתכונה זו הוא יעילות פארטו, שכן אם כל הפרטים מעדיפים את a על b אזי פונקציה שמעדיפה את b על a אינה יעילה פארטו. פונקציית רווחה חברתית F מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שתי אפשרויות a , b ∈ A {\displaystyle a,b\in A} ולכל פרופיל העדפות חזקות   P N {\displaystyle \ P^{N}} מתקיים: אם   a ≻ P i b {\displaystyle \ a\succ _{P_{i}}b} לכל פרט ∀ i ∈ N {\displaystyle \forall i\in N} , אזי ( a ≻ F ( P ) b ) {\displaystyle (a\succ _{F(P)}b)} . פונקציית בחירה חברתית G מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שתי אפשרויות a , b ∈ A {\displaystyle a,b\in A} ולכל פרופיל העדפות חזקות   P N {\displaystyle \ P^{N}} מתקיים: אם   a ≻ P i b {\displaystyle \ a\succ _{P_{i}}b} לכל פרט ∀ i ∈ N {\displaystyle \forall i\in N} אזי   G ( P N ) ≠ b {\displaystyle \ G(P^{N})\neq b} . תכונה זו "סבירה" לדרישה מפונקציית רווחה חברתית וכן מפונקציית בחירה חברתית מכיוון שכאשר כל פרט בחברה מעדיף את אפשרות a על b לא ייתכן שהחברה תעדיף את אפשרות b לפני a . המשמעות של תכונה זו היא שכאשר יש העדפה פה -אחד של כל פרט בחברה לגבי אפשרות מסוימת, פרט זה יועדף על ידי החברה כולה. ועל כן רוב חוקי הבחירות השימושיים מקיימים אותה. פונקציית רווחה חברתית וכן פונקציית בחירה חברתית דיקטטוריות מקיימות את תכונת הפה-אחד מכיוון שאם כל הפרטים מעדיפים את a על b אז בפרט הדיקטטור מעדיף את a על b. פונקציית רווחה חברתית וכן פונקציית בחירה חברתית, כאשר יש שני פרטים בחברה, הקובעות לפי כלל הרוב (האומר שתיבחר האפשרות שאותה בחרו הרוב) מקיימות את תכונת הפה אחד. פונקציית רווחה חברתית אינה יכולה להיות לא דיקטטורית לקיים את תכונת האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות ולקיים את תכונת הפה-אחד אם מספר הפרטים בחברה שווה או גדול משלוש לפי משפט ארו. פונקציית בחירה חברתית אינה יכולה להיות לא דיקטטורית לקיים את תכונת המונוטוניות ולקיים את תכונת הפה-אחד אם מספר הפרטים בחברה שווה או גדול משלוש לפי משפט מולר סטרסוויט(אנ'). שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946 Coalitional Structure of the Muller-Satterthwaite Theorem
אצטילכולין אסטראז

אצטילכולין אסטראז (AChE) הוא אנזים המופרש מתאי עצב ותאי שריר אל הנוזל החוץ תאי ומפרק באמצעות הידרוליזה מוליך עצבי בשם אצטילכולין לחומצה אצטית ולכולין. בכך הוא מונע הצטברות יתר של אצטילכולין, שעלולה לגרום להפעלת יתר של קולטנים ניקוטיניים ומוסקריניים. גז עצבים משבש את תפקודו של האנזים אצטילכולין אסטראז. כתוצאה מכך אצטילכולין יצטבר ובעיקר יגרום לפעילות יתרה של הרצפטורים המוסקריניים במערכת הנשימה (סכנה ממשית שעלולה לגרום לשיתוק מערכת הנשימה ולמוות). הפתרון המיידי הוא הזרקת אטרופין עד לחזרתו לתפקוד תקין של אצטילכולין אסטראז. האנזים יכול להיות במבנה של כדורים, צורתו מסיסה. כדור בודד המסיס נמצא בנוזל המח ובעמוד השדרה. קיימת גם צורת קשירה לא מסיסה בסינפסות: חיבור עצב-שריר בגנגליונים. קשור לתאים על ידי חלבון דמוי קולגן-צורה הטרומרית. בתאי דם אדומים יש אצטיל כולין אסטראז הקשור אליהם. אצטיל כולין אסטראז הוא ספציפי לאצטיל כולין ולאסתרים דומים לו. RNA פולימראז של האצטיל כולין יכול לקבל צורות שונות בתהליך הספלייסינג, אך מדובר בגן 1. GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000087085 - Ensembl, מאי 2017 GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000023328 - Ensembl, מאי 2017 "Human PubMed Reference:". "Mouse PubMed Reference:". ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ויליאם אגלסטון

ויליאם אגלסטון (באנגלית: William Eggleston; נולד ב-27 ביולי 1939) הוא צלם אמריקאי. אחד הצלמים החשובים במחצית השנייה של המאה ה-20, נחשב כמי שהביא את צילום הצבע לעולם האמנות האמריקאי, בעקבות תערוכה שנויה במחלוקת שהעלה במוזיאון לאמנות מודרנית שבניו יורק בשנת 1976. גוף עבודתו העיקרי עוסק בתיעוד הדרום, אזור הולדתו. ייחודו מתבטא בצבעוניות העזה של תמונותיו, אשר נראות כאילו יצאו מעולם הקולנוע והפרסום. ויליאם אגלסטון נולד בממפיס, טנסי, בשנת 1939. בגיל 15 נשלח לבית ספר פרטי בבל בקלי, טנסי. את לימודיו הגבוהים החל באוניברסיטת וונדרבילט, בנאשוויל, טנסי, שם למד כשנה. הוא למד סמסטר גם בדלתה קולג', קליבלנד, מיסיסיפי ובאוניברסיטת מיסיסיפי למד כחמש שנים. לימודים אלו לא הובילו אותו לתואר. בתקופה זו החל לגלות עניין בצילום, לאחר שנחשף לספר "הרגע המכריע" של הצלם אנרי קרטייה ברסון. צלם נוסף שהשפיע על גיבוש תפיסת הצילום שלו היה ווקר אוונס. בשנת 1957 רכש את מצלמתו הראשונה ושנה לאחר מכן רכש מצלמת לייקה. לאחר שצילם תמונות בשחור-לבן החל אגלסטון בשנת 1965 לעשות ניסיונות בצבע על נגטיבים וכעבור שנה החל לצלם תצלומי צבע. תצלומי הצבע שלו ייחודיים בשימושו בצבעים עזים ומלאכותיים על גבול הפרסומת והקיטש. הצבעים נוצרים באמצעות הדפסת דיי טרנספר, ויוצרים חיבור רגשי עז לאובייקטים ולסצנות יום-יומיות. בשנת 1976 המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, המומה, הציג תערוכת יחיד שלו, באצירתו של ג'ון זרקובסקי. התערוכה נקראה "המדריך של ויליאם אגלסטון" (William Eggleston's Guide), ובמקביל לה יצא לאור ספר תצלומים בשם דומה. אגלסטון היה הראשון שהציג תערוכת צבע במומה. התערוכה נחשבה בזמנה למהפכנית, ובדיעבד ניתן לראות באגלסטון את האמן שבישר את הגעת צילום הצבע לעולם האמנות, טכנולוגיה נתפסה שעד אז כשייכת לעולם הפרסום. צילום הצבע עורר התנגדות, אך בעקבות תערוכה זו התעוררה מאוחר יותר גם הערכה גדולה לתצלומיו ולחידוש אותו הוא הביא לעולם הצילום. הוא זכה לפרסים רבים וכן פרסם ספרים עם תצלומיו. בשל אופיים תצלומיו מככבים גם על עטיפות אלבומים כגון "ביג סטאר", "פריימל סקרים", "סילבר ג'וס" ועוד. בשנים האחרונות אגלסטון פנה לעסוק גם בעבודות וידאו ארט. הווידאו, כמו צילומיו, הופכים את הבנאלי לעשיר, בעזרת ראייה ייחודית ובאמצעות יצירתיות טכנית. בנוסף על כך בשנת 2005 צולם סרט דוקומנטרי על הצלם בשם 'העולם האמיתי- ויליאם אגלסטון'. הסרט עוקב אחר טיולו דרך קנטקי, לוס אנג'לס וניו יורק, אך בעיקר מתרכז ב"זמן המנוחה" שלו בממפיס, ביתו. Aletti Vince, William Eggleston, Art Forum, September, 2001 Leffingwell Edward, William Eggleston at Cheim & Read, Art in America, June-July, 2004 Mora Gilles, The last photographic heroes, Abrams, New York, 2007 Eggleston William, William Eggleston's guide, The Museum of Modern Art, New York, 2002 אתר האינטרנט הרשמי של ויליאם אגלסטון ויליאם אגלסטון, ברשת החברתית אינסטגרם ויליאם אגלסטון, סרטונים בערוץ היוטיוב אגלסטון, סרטון באתר יוטיוב ויליאם אגלסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דגל יוקון

דגל טריטוריית יוקון שבקנדה הוא טריקולור בצבעים ירוק, לבן וכחול, אשר במרכזו מופיע סמל יוקון מעל זר של ערברבה צרת-עלים (fireweed), הפרח הרשמי של הטריטוריה. הוא נבחר בתחרות עיצוב אשר נערכה ברחבי הטריטוריה בשנת 1967, באותו העשור בו עוצבו דגל קנדה ודגלי פרובינציות נוספים. דגל יוקון אומץ ב-1 במרץ 1968 לאחר תחרות עיצוב אשר נערכה ברחבי הטריטוריה ב-1967 כחלק מחגיגות המאה של קנדה. התחרות אורגנה על ידי ענף וייטהורס של הלגיון המלכותי הקנדי ולזוכה הובטח פרס של 100 דולר קנדי. לוועדה הוגשו 137 הצעות כאשר ההצעה הזוכה הוגשה על ידי בוגר הקולג' של יוקון לין למברט, אשר הגיש עשר הצעות שונות שמיתוכן אחת עלתה לשלישית הזוכים אשר הוגשה לבחירת הוועדה. גרסת אב טיפוס נשלחה לאוטווה על מנת לקבל עיצוב הרלדי מקובל והדגל הוחזר לווייטהורס עם תיקונים קלים. הדגל נקבע כדגל הטריטוריה על ידי חוק דגל ב-1 בדצמבר 1967. הדגל מחולק לשלושה שדות צבועים. הירוק מסמל את יערות יוקון. הלבן מסמל את השלג. הכחול מסמל את נהרותיה ואגמיה של יוקון. במרכז השדה הלבן מופיע שלט האצולה של יוקון מעל זר של ערברבה צרת-עלים, הפרח הלאומי של הטריטוריה. בציצה מופיע כלב המזחלות אלסקן מלמוט, חית עבודה טיפוסית לטריטוריה, על גבעונת של שלג. המגן של הסמל מכיל בחלקו העליון את צלב ג'ורג' הקדוש האנגלי עליו דיסקה עם תבנית ואיר (פרווה הרלדית). במרכז המגן יורדים שני קווים גליים לבנים המסמלים את נהרות הטריטוריה על רקע כחול ושני משולשים אדומים המיצגים את הרי הטריטוריה ועיגולי זהב כסמל למחצבי הטריטוריה. יחס האורך/רוחב של דגל יוקון הוא 1:2 כאשר (בדומה לדגל קנדה) ורוחבו של הפס הלבן המרכזי הוא אחד וחצי מרוכבם של שני הפסים הצבעוניים הצדדיים (1 - 1.5 - 1). על פי מושגי הדגלים הדגל הוא טריקולור, דגל המורכב משלושה צבעים. אך הדגל אינו טריקולור אמיתי וזאת כיוון שהוא מוטען בסמל יוקון במרכזו, בעוד שטריקולור אמיתי חלק מכל סמל. סמל יוקון גלריית דגלי קנדה מדיה וקבצים בנושא דגל יוקון בוויקישיתוף דגל יוקון, באתר דגלי העולם (באנגלית) סמלי יוקון באתר למורשת קנדה (באנגלית) אליסטר ב. פרייזר, דגלי קנדה - פרק 20. יוקון והטריטוריות הצפון-מערביות‏, 1997 (באנגלית) אתר ממשלת יוקון, דגל יוקון דגל יוקון דגל יוקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דגל ססקצ'ואן

דגל ססקצ'ואן מורכב משני פסים אופקיים. הפס העליון, שצבעו ירוק, מסמל את החלק הצפוני של הפרובינציה שהוא מיוער ברובו. בצד שמאל של חלק זה מופיע גם סמל האבירים של ססקצ'ואן. הפס התחתון בצבע זהוב מסמל את החלק הדרומי של הפרובינציה, בו גדלים דגנים שונים. בצד ימין של הדגל, על שני הפסים, מופיעה חבצלת מערבית, הפרח המסמל את הפרובינציה. דגל ססקצ'ואן אומץ בשנת 1969. מדיה וקבצים בנושא דגל ססקצ'ואן בוויקישיתוף דגל ססקצ'ואן, באתר דגלי העולם (באנגלית) סמלי ססקצ'ואן באתר למורשת קנדה (באנגלית) אליסטר ב. פרייזר, דגלי קנדה - פרק 12. ססקצ'ואן‏, 1997 (באנגלית) דגל ססקצ'ואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
My Way (אלבום)

My Way הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, אשר יצא בשנת 1969. זהו אלבום האולפן ה-54 של סינטרה וה-27 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום הוא אוסף של שירי פופ עכשוויים, ביניהם שירם של סיימון וגרפונקל, "גברת רובינסון", השיר "Yesterday" של להקת הביטלס, וכן מספר שירים צרפתיים. אך את מלוא תשומת הלב תפס שיר הנושא, שמאוחר יותר הפך למזוהה ביותר עם סינטרה, "My Way". את המילים לשיר כתב פול אנקה כשהוא חושב על סינטרה כמבצע. המנגינה לקוחה מהשיר הצרפתי "Comme D'habitude". בעזרתו של המעבד המוזיקלי דון קוסטה הצליח סינטרה למזג באלבום בין סגנון הפופ הקלאסי אותו אהב ובין הפופ/רוק העכשווי ששלט במצעדי הפזמונים של סוף שנות ה-60. בשירתו של סינטרה אין את אותה תחושת ה"מאצ'ו" בה התהדר בזמן שהנהיג את חבורת הראט פאק, אלא יותר את הכיוון אליו פנה עתה, זמר ההולך ומתבגר. פרנק סינטרה - קולות דון קוסטה - מעבד מוזיקלי, מנצח Watch What Happens Didn't We Hallelujah, I Love Her So Yesterday All My Tomorrows My Way A Day in the Life of a Fool For Once in My Life If You Go Away Mrs. Robinson מידע על האלבום My Way באתר MusicBrainz האלבום My Way באתר Discogs
ברטראן טברנייה

ברטראן טברנייה (בצרפתית: Bertrand Tavernier;‏ 25 באפריל 1941 – 25 במרץ 2021) היה במאי, תסריטאי, שחקן ומפיק צרפתי. טברנייה נולד בליון, הוא רצה להיות במאי מאז היותו בן 13 או 14. הוא טען שהשפעותיו הקולנועיות כללו את הבמאים ג'ון פורד, ויליאם ולמן, ז'אן ויגו וז'אק בקר (Jacques Becker). הבמאי הראשון איתו עבד בסרט היה ז'אן-פייר מלוויל. סרטו הראשון (The Clockmaker, 1973) זכה בפרס Prix Louis Delluc ובדוב הכסף בפסטיבל הסרטים בברלין. בתחילת הקריירה שלו כבמאי, סרטיו אופיינו במסתורין, אולם עבודתו בשנים שאחרי כן הפגינה פרשנות חברתית ביקורתית, הדגישה את הפציפיזם שלו (בסרטים Life and Nothing But, קפטן קונאן) והציגה קולנוע ביקורתי של החברה הצרפתית בת הזמן ההוא (הכל מתחיל היום, Histoires de vies brisées : les double-peine de Lyon). הוא זכה בפרס באפט"א ב-1990 עבור הסרט הטוב ביותר בשפה שאינה אנגלית וזכה בסך כולל של ארבעה פרסי סזאר. בשנת 2009 ביים את סרט המסתורין "ערפל חשמלי", סרטו הראשון בשפה האנגלית המבוסס על ספרו באותו את מאת ג'יימס לי ברק מ-1993 ובכיכובם של טומי לי ג'ונס, ג'ון גודמן ופיטר סארסגארד. ברטראן טברנייה נפטר ב-25 במרץ 2021. היה נשוי לקולו אוהאגן (Colo O'Hagen) בשנים 1965–1980. בנו, ניל טברנייה (Nils Tavernier) הוא במאי ושחקן. מדיה וקבצים בנושא ברטראן טברנייה בוויקישיתוף ברטראן טברנייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברטראן טברנייה, באתר AllMovie (באנגלית) ברטראן טברנייה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברטראן טברנייה, באתר Metacritic (באנגלית) ברטראן טברנייה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברטראן טברנייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברטראן טברנייה, באתר Discogs (באנגלית) Senses of Cinema: Great Directors Critical Database ברטראן טברנייה בוואלה סרטים אורי קליין, ילדים מאומצים, הורים אמיצים, באתר הארץ, 29 במאי 2005 נסים דיין, ‏דניאל בגוב האריות, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2000 נסים דיין, מלאך מטפל בילדי הגן, גלובס, 14 באוגוסט 2001 הדס איילון, אסון התאומים, באתר nana10‏, 3 במרץ 2005 ברטראן טברנייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרסיו של טברנייה ב-imdb
דגל אי הנסיך אדוארד

דגל אי הנסיך אדוארד מכיל את סמל האבירים של האי. שלושה עצי אלון קטנים, המסמלים את שלושת המחוזות של הפרובינציה (Prince, Queens ו-Kings), מופיעים תחת הגנתו של עץ אלון גדול, שסימל במקור את בריטניה. הסמליות חוזרת במוטו של הפרובינציה: Parva sub ingenti (קטן תחת [הגנתו של] גדול). הפרובינציה נקראה על שמם של שני אנשים בשם אדוארד: בראש הדגל מופיע אריה מוזהב, שמופיע במקור בסמלו של הנסיך אדוארד אוגוסטוס, והשני - המלך אדוארד השביעי. מדיה וקבצים בנושא דגל אי הנסיך אדוארד בוויקישיתוף דגל אי הנסיך אדוארד, באתר דגלי העולם (באנגלית) סמלי אי הנסיך אדוארד באתר למורשת קנדה (באנגלית) אליסטר ב. פרייזר, דגלי קנדה - פרק 17. אי הנסיך אדוארד‏, 1997 (באנגלית) דגל אי הנסיך אדוארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קייזר צ'יפס (להקה)

קייזר צ'יפס (באנגלית: Kaiser Chiefs) היא להקת אינדי-רוק בריטית מלידס שהוקמה בשנת 2000. מקור שם הלהקה הוא בקבוצת הכדורגל הדרום-אפריקאית קייזר צ'יפס. חברי הלהקה הם ריקי וילסון - זמר ראשי וכלי הקשה; ניק הודגסון - תופים וקולות רקע; אנדרו ווייט - גיטרה וקולות רקע; סימון ריקס - גיטרת באס וקולות רקע; ניק ביינס - קלידים. אלבומה הראשון של הלהקה - "Employment" - יצא לאור בשנת 2005. האלבום זכה להצלחה בינלאומית ונמכר ביותר משלושה מיליון עותקים. חברי הלהקה הצהירו כי המוזיקה באלבום הושפעה בעיקר משירי פאנק-רוק של שנות ה-70 המאוחרות. אלבומה השני יצא בשנת 2007 ונקרא "Yours Truly, Angry Mob", מתוכו הסינגל "Ruby" זכה להצלחה באנגליה. בשנת 2008 הלהקה הוציאה אלבום שלישי שנקרא "Off with Their Heads". ומתוכו הסינגל "Never Miss a Beat". מדיה וקבצים בנושא קייזר צ'יפס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייזר צ'יפס קייזר צ'יפס, ברשת החברתית פייסבוק קייזר צ'יפס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייזר צ'יפס, ברשת החברתית אינסטגרם קייזר צ'יפס, סרטונים בערוץ היוטיוב קייזר צ'יפס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר ספוטיפיי קייזר צ'יפס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר Last.fm (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר AllMusic (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר דיזר קייזר צ'יפס, באתר Discogs (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר Songkick (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר SecondHandSongs קייזר צ'יפס, באתר בילבורד (באנגלית) קייזר צ'יפס, באתר טיידל (באנגלית) דנה קסלר‏, עתיד מבטיח: קייזר צ'יפס שדרגו את עצמם ואת תעשיית המוזיקה, באתר וואלה, 19 ביוני 2011 מיכל ישראלי, ניתוח קיסרי • איך האלבום החדש של הקייזר צ'יפס?, באתר nana10‏, 23 ביוני 2011 קייזר צ'יפס במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף 69FM. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימי הפופ

ימי הפופ הוא ספר שכתב עמיחי שלו ויצא לאור בישראל בהוצאת ידיעות ספרים. המהדורה הראשונה יצאה בשנת 2005. מהדורה חדשה יצאה לאור בשנת 2009. עמיחי שלו מציג בספר את עולמו של נער בצל פטירתה של אימו. העלילה מתרחשת בעיר ראשון לציון של תחילת שנות השמונים וסביבתה כאשר האטרקציות המצויות הן פלאפל, כדורגל, בית קברות, חנות תקליטים, מחסן למכירת תפוזים וחנות גבינות. אלה היו השנים הגדולות של מוזיקת הפופ. הסיפורים מציגים פרקים בביוגרפיה האישית של עמיחי שלו בראשון לציון של שנות השמונים של המאה העשרים, העיר בה גדל. התיאורים מפורטים ועשירים בתחומים מגוונים ועם הומור בראיית החיים של המספר. ימי הפופ מורכב מארבעה סיפורים, ארבע נובלות. ארבעת הסיפורים מצטרפים יחד לרומן אחד עקבי ושלם, קצבי עם סיפורי אהבה העולים מבעד לבדידות של הנער גיבור הסיפורים. בכל אחת מהנובלות מתוארת תחנה במהלך חייו וההתבגרות של גיבור הספר. בנובלה האחרונה, חוזר הספר לימים שלפני מות האם. כשהאם עדיין חיה והכול נראה בסדר ומבטיח. הנער גיבור הספר מתכנס לתוך עצמו וחי בשילוב של דמיונו העשיר והמציאות. שלו כותב בשפה עשירה עם ביטויים ומטבעות לשון מקוריים ושימוש רב במטפורות. פופ 84: סיפור בצל מות האם. אבא מתקשה להתאושש. בדידות, חבר מבוגר, אהבה למוזיקה, עיתון פרטי למוזיקה, חברה ותשוקה מבולבלת. האקהויזים: סיפור בצל מות הסב. משחק דמיוני בכדורגל, ללא חברים אבל עם אהבה ותשוקה. זאדה: הבדידות המעיקה מובילה לקשר חם ומיוחד, אך קצר בזמן עם המורה מהשנים הקודמות. שיטת הדרוג האנגלית: סיפור חיים בתקופה שהאם עוד חיה ופותחת חנות גבינות עם הדודה מאנגליה. ניסיון למצוא חתן לדודה וליצור קשר עם אהובה ראשונה. האייטיז לא חוזר, ימי הפופ לא חוזרים, אבל הרומן כן. הספר ימי הפופ קיבל מההוצאה צ'אנס נוסף ויצא במהדורה מחודשת. עמיחי שלו, ימי הפופ, ידיעות ספרים, 2009. 191 עמודים. דף הספר באתר ידיעות ספרים סיגל ריבה, ‏ביקורת ספר: ימי הפופ / עמיחי שלו, באתר ‏מאקו‏, 6 ביוני 2009 עמיחי שלו, ימי הפופ, באתר ynet, 27 בדצמבר 2004 ימי הפופ באתר טקסט יורם קניוק, עוד להיט נדב מאור-דניאל, שלום לבדידות הפנייה לספר מהדורת 2004 בידיעות ספרים הבלוג של עמיחי שלו ברשימות עמיחי שלו בלקסיקון הספרות העברית החדשה דפנה לוי, מלטף את העולם במילים - ראיון עם עמיחי שלו ניסן שור, להיט בראש | "ימי הפופ", באתר הארץ, 8 ביולי 2009 אריק גלסנר, אמי זיכרונה לברכה: "ימי הפופ" כתוב היטב, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2009 ימי הפופ, באתר OCLC (באנגלית)