laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ימי אולסן

ג'ימי אולסן (באנגלית: Jimmy Olsen) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Action Comics #6 מנובמבר 1938, ונוצרה על ידי ג'רי סיגל והמאייר ג'ו שוסטר. אולסן הוא צלם עיתונות צעיר במערכת העיתון "הדיילי פלאנט", והוא חבר קרוב של לויס ליין, קלארק קנט ופרי וייט. הוא מתייחס לחבריו לעבודה בהערצה וכדמויות אב. הוא מאופיין כצעיר ג'ינג'י העונד עניבת פרפר. דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרי וייט

פרי וייט (באנגלית: Perry White) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתסכית הרדיו "הרפתקאות סופרמן" מפברואר 1940, אותו גילם השחקן ג'וליאן נואה. דמותו עברה לקומיקס מאוחר יותר באותה שנה, בחוברת Superman #7 מנובמבר 1940, ונוצרה על ידי ג'רי סיגל והמאייר ג'ו שוסטר. וייט הוא העורך הראשי של מערכת העיתון "הדיילי פלאנט", בו עובדים גם קלארק קנט, לויס ליין וג'ימי אולסן. הוא שומר על סטנדרטים אתיים ודמותו היא ארכיטיפ הבוס הנוקשה וחמום המוח. בהמשכיות שלאחר המשבר בעולמות האינסופיים, וייט הוא עיתונאי זוכה פרסים שכיהן כראש העיר מטרופוליס לזמן מה. ג'יי ג'ונה ג'יימסון – דמות בדיונית דומה של חברת מארוול קומיקס המתחרה. מדיה וקבצים בנושא פרי וייט בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומסדיי

דומסדיי (באנגלית: Doomsday; בתרגום לעברית: יום הדין) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Superman: The Man of Steel #18 מדצמבר 1992, ונוצרה על ידי האמן דן ג'ורגנס. ידוע כרוצחו של סופרמן בקשת הסיפור "מותו של סופרמן" משנת 1992. דומסדיי הוא מפלצת קטלנית שנודעה בכינוי "האולטימטיבי" ואשר נולדה במעמקי כוכב הלכת קריפטון בימיו הפרה-היסטוריים, הרבה לפני שהקריפטונים דמויי האנוש השתלטו על הכוכב. היה זה עולם אלים ואכזר שבו רק החזקים שורדים. בניסוי אבולוציוני אכזרי שנועד ליצור את ישות החיים המושלמת, המדען החייזרי ברטרון שחרר עולל דמוי אנוש שנולד במבחנה במעבדה על פני קרקע הכוכב, שם נהרג עקב תנאי השטח הקשים מנשוא. שרידי התינוק נאספו ושומשו כדי לשבט כפיל חזק יותר. תהליך זה חזר על עצמו פעם אחר פעם למשך עידנים כדרך לזרז התפתחות טבעית. הכאב שבאותן מיתות חוזרות ונשנות מוטמעות בתוך הגנים שלו וגורמים ליצור לשנוא את כל החיים באשר הם, נוסף לרגשות הזעם והחורבן שיוצרו העניק לו. בעוד היצור התפתח, הוא היה מסוגל כבר לשרוד את הטמפרטורות הגבוהות ואת האטמוספירה השורפת, אלא שהוא נפל קורבן לטורפים האכזריים שחיו על פני הכוכב. עם הזמן וללא כל עזרה טכנולוגית מצידו של ברטרון, הוא קיבל את היכולת לספוג אנרגיה סולארית ולשגשג בלי הצורך באוכל ובשתייה, וחזר לחיים כדי להסתגל מחדש ולהתגבר על כל מי שהרג אותו. האולטימטיבי צד אחר הטורפים המסוכנים שבקריפטון ודן אותם לכליה. בהמשך הוא הרג את ברטרון עצמו, שראה בו כאויב. האולטימטיבי נמלט מהכוכב באמצעות חללית שנהגה להעביר לברטרון אספקה קבועה, ויצא למסע השמדה במספר עולמות. בין הדמויות בהן הוא נתקל נמנו דארקסייד, חיל הפקחים הירוקים ושומרי היקום, שניסו לעצור את התקדמותו. בסופו של דבר נכלא ונשלח לחלל בארון קבורה עשוי פלדה, שהתרסק בכדור הארץ. שם, האולטימטיבי הצליח להשתחרר והתעמת עם סופרמן, בעקבותיו נודע בתור האחד שהרג את סופרמן כפי שמתואר בקשת הסיפור "מותו של סופרמן". דמותו של דומסדיי מדורגת במקום ה-46 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרת הטלוויזיה "סמולוויל" גילם סם ויטוור. את דמותו בסרט הלייב אקשן "באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק" גילם באמצעות לכידת תנועה השחקן רובין אטקין דאונס. בסדרת הטלוויזיה "קריפטון" הוא מגולם על ידי השחקן הבריטי סטאז נאיר. דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס Top 100 Comic Book Villains: #46 - Doomsday Sam Witwer, Smallville Wiki (באנגלית) Batman V Superman Trailer #3: Doomsday Arrives Andy Behbakht, Every Live-Action Doomsday Actor (& How Their Versions Differ), ScreenRant, ‏2021-08-14 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גנרל זוד

גנרל זוד (באנגלית: General Zod) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Adventure Comics #283 מאפריל 1961, והיא נוצרה על ידי הכותב רוברט ברנשטיין והמאייר ג'ורג' פאפ. זוד הוא קריפטוני מגלומן שהיה אחראי בתור הכסף של הקומיקס על הכוחות הצבאיים של קריפטון. הוא ניסה להשתלט על קריפטון בכך שיצר שיבוטים רובוטיים של עצמו שדמו לביזארו, אך נתפס ונשפט ל-40 שנות מאסר באזור הפנטום. בהמשך הוא שוחרר בידי סופרבוי כאשר זמן מאסרו עמד להסתיים, אך שב לדרכיו הנפשעות ונכלא בשנית. לאחר אירועי "המשבר בעולמות האינסופיים", כל ניצולי קריפטון האחרים כסופרבוי, סופרגירל, פאוור גירל וקריפטו הוסרו מהאפשריות, כמו גם זוד. עם זאת, כמה וכמה גרסאות של זוד מיקומים אחרים הוצגו - גרסה מיקום כיס, גרסה מיקום שנוצר בידי ברייניאק-13 וגרסה נוספת בשם אברויסקין, בנם של זוג קוסמונאוטים רוסיים שזכה לכוחות-על הדומים לאלו של סופרמן בעקבות מטאורים שהתנגשו בתחנת החלל שלהם. בניגוד לסופרמן, הוא נחלש מאור שמש צהוב, ומתחזק מאור שמש אדום, ולשם חיזוק כוחו הוא בעל חליפת שריון השואבת אור שמש אדום. אברויסקין נעשה שליט אומת פוקוליסטן הבדיונית לפני שנהרג בידי סופרמן. זוד המקורי לאחר המשבר הופיע יחד עם הקריפטונים הנבלים אורסה ונון בעלילת "סופרמן: הבן האחרון", והם ניסו להפוך את כדור הארץ לקריפטון החדש ללא הצלחה. סיפור מקורם שוכתב - לפני חורבן קריפטון, זוד ואשתו אורסה מרדו בממשלת הכוכב, ונעשו לפושעים נמלטים. כאשר נלכדו הם נידונו למאסר עולם, אך ג'ור-אל הצליח להקל בעונשם ובכך הם נשלחו למאסר באזור הפנטום. שם הם הולידו ילד החסין להשפעותיו של אזור הפנטום, לור-זוד, והוא עזר להם בבריחתם. זוד ואורסה מנהיגים את צבא אסירי אזור הפנטום למתקפה על כדור הארץ, וזוד כולא את סופרמן באזור הפנטום. לאחר שברח בעזרת מון-אל, סופרמן מביס את זוד וצבא האסירים בעזרת לקס לות'ר, ביזארו, מטאלו וטפיל ומחזיר אותו לאזור הפנטום. זוד המקורי שיחק תפקיד מרכזי בקשת הסיפור "סופרמן: סאגת ניו קריפטון" של שנים 2008–2010, וזאת לאחר ששוחרר מכלאו באזור הפנטום בידי אלורה, אמה של סופרגירל. העיר קנדור המכווצת בבקבוק שוחררה ונעשתה לכוכב קריפטוני חדש ומאוכלס, וזוד נבחר לשמש כראש הקהילה. לאחר האתחול המחודש של יקום DC בעקבות אירועי "פלאשפוינט", דמותו של זוד הופיעה בהופעות קמע ללא שם כאסיר באזור הפנטום. הוא הופיע לראשונה בחוברת "חודש הנבלים", וסיפור מקורו שוכתב שנית - זוד נולד לזוג מדענים בקריפטון, ולאחר שהותקפו במשלחת למדבר, כל משפחתו נהרגה והוא נעשה לשורד היחיד ושרד במקום שנה שלמה לפני שניצל בידי ג'ור-אל וזור-אל. בבגרותו הוא נעשה לגנרל במיליצית קריפטון, פיתח שנאה כלפי גזע בשם צ'אר, יצר יצור הדומה במראהו לצ'אר ושיסה אותו בקריפטון על מנת לגרום למלחמה. ג'ור-אל גילה על התרמית ודיווח לממשלת קריפטון, שהגלו את זוד לאזור הפנטום. כעבור שנים אירע אירוע קוסמי הגרם להחלשת אזור הפנטום, וכתוצאה מכך זוד ברח לכדור הארץ וגילה את כוחותיו החדשים שהרג קבוצת מטיילים במדבר סהרה. הוא התקיף את ליגת הצדק והובס בידי סופרמן ו-וונדר וומן, ונכלא בידי סופרמן במבצר הבדידות. אמרת הכנף של הדמות, "כרעו ברך בפני זוד", נעשתה מזוהה עמה ונעשה בה שימוש בשיריהם של הראפרים טק ניין, ריזה ואמינם. דמותו של זוד מדורגת במקום ה-30 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס בפרק The Hunter/Little Runaway Top 100 Comic Book Villains: #30 - General Zod
מטאלו

מטאלו (באנגלית: Metallo) הוא דמות בדיונית של נבל-על קיבורג המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Action Comics #252 ממאי 1959, והיא נוצרה על ידי הכותב רוברט ברנשטיין והמאייר אל פלסטינו. סימן החותם של מטאלו הוא מקור כוחו - הקריפטונייט, בו הוא משתמש כנשק כנגד סופרמן. ג'ון קורבן היה פושע מקצועי, עד שנפצע באופן אנוש בתאונת דרכים. הוא נמצא בידי פרופסור אמט וייל, אשר היה אובססיבי לרעיון שסופרמן הוא חוד החנית של פלישת חייזרים לאחר שמצא את החללית בה התרסק ונחשף להודעתו של ג'ור-אל לבנו. וייל לקח את קורבן חסר האונים והשתיל את מוחו לגוף קיבורג המופעל באמצעות קריפטונייט, והורה לו להרוג את סופרמן. כעת תחת זהות "מטאלו", קורבן הרג את וייל, נלחם בסופרמן והובס. הוא נמצא בידי לקס לות'ר, שהבין כי מקור הקריפטונייט יקר מאוד, קרע אותו מחזהו כבדרך אגב והרג לכאורה את קורבן. קורבן שרד והצליח לברוח ממתקני לקסקורפ, ובעוד לות'ר החל לאגור יותר ויותר קריפטונייט, קורבן פשט על מחסני לקסקורפ וגנב קריפטונייט ורכיבים רובוטיים, והתחקה אחר משלוח רכיבים שיועד לרובוט-מן. קרב החל בינו לבין רובוט-מן ופטרול האבדון, אליו הצטרף סופרמן והכריע את הקרב. קורבן נהרס, ומוחו נלקח בידי לקסקורפ למחסן במיזורי. מאוחר יותר, מוחו חובר לגוף רובוטי חדש והוא הצטרף לברייניאק. בין היתר הוא נלחם בסטיל, באטמן, רובין ובציידת. לב הקריפטונייט שלו הוצא מחזהו והוחלף בתחליף אלקטרוני בידי סופרמן ובאטמן. במציאות יקום DC שלאחר פלאשפוינט, ג'ון קורבן הוצג כאחד מחייליו של גנרל סם ליין, והתאהב בבתו, לויס. כאשר סופרמן נמלט ממשמורת צבאית, קורבן התגייס ל"פרויקט חייל הפלדה" של דוקטור הנרי איירונס למרות הסכנות הכרוכות בכך. הוא נלחם בסופרמן אך עזר נגד ברייניאק, והושתל בו לב קריפטונייט כדי שימשיך לחיות. קורבן מוכנס לתרדמת, ממנה הוא מתעורר כאשר סופרמן נעשה רע, אך הוא נהרג באותה תקרית. הוא נראה בחיים זמן מה לאחר מכן והצטרף ליחידת הנקמה בסופרמן. דמותו של מטאלו מדורגת במקום ה-52 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרות הלייב אקשן "סופרבוי", "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן", "סמולוויל" ו"סופרגירל" גילמו השחקנים מייקל קאלאן, סקוט ולנטיין, בריאן אוסטין גרין ופרדריק שמידט, בהתאמה. דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס Top 100 Comic Book Villains: #52 - Metallo ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סייבורג סופרמן

סייבורג סופרמן (באנגלית: Cyborg Superman) הוא דמות בדיונית של נבל-על סייבורג המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן וגרין לנטרן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Adventures of Superman #465 מאפריל 1990, והיא נוצרה על ידי האמן דן ג'ורגנס. סייבורג סופרמן הוצג בקשת הסיפור "שלטונם של הסופרמנים" לאחר "מותו של סופרמן" משנת 1992. סייבורג סופרמן הוא האלטר אגו של האנק הנשו, אסטרונאוט הנשלח מטעם נאס"א כחלק מניסוי קרינה רדיואקטיבית, שגורמת לחלליתו להתרסק. כתוצאה מחשיפתו לקרינה, גופו של הנשו מתחיל להירקב והוא נאלץ לעבור השתלה של תודעתו לתוך גוף קיברנטי. סייבורג סופרמן היה חלק מחיל סינסטרו, אויביהם של חיל הפקחים הירוקים ולאחר מכן היה לאלפא פריים של חיל אלפא לנטרן. דמותו של סייבורג סופרמן מדורגת במקום ה-33 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס Top 100 Comic Book Villains: #33 - Cyborg Superman ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיסטר מיקסזפיטליק

מיסטר מיקסזפיטליק (בקיצור: מיקסי; באנגלית: Mister Mxyzptlk) הוא דמות בדיונית של שדון נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Superman #30 מספטמבר 1944, ונוצרה על ידי הכותב ג'רי סיגל והמאייר ג'ו שוסטר. מיסטר מיקסזפיטליק הוא שדון מהממד החמישי, שהוצג לראשונה בתור הזהב של הקומיקס ומתואר לרוב כתכסיסן, במובן המיתולוגי של המילה. הוא אינו מוגבל לפי החוקים הפיזיקליים הידועים, ולכן מעשיו נראים כמעשי קסם. בתחילה, תוכניותיו של מיקסי היו לכבוש את העולם ולעשות בו כרצונו, אך בהמשך הוא הסתפק בהתעמרות בסופרמן כל אימת שניתנת לו ההזדמנות. בין היתר, הוא העמיד פנים שפגעה בו משאית והרגה אותו, רק כדי להעלות את מסת גופו כשהאמבולנס הגיע, להתעורר ולהדהים את הפרמדיקים. הוא ציין בפני סופרמן שהוא ליצן חצר בעולם ביתו, מה שמסביר מדוע הוא משתמש בכוחותיו כדי לבצע תכסיסים. חולשותיו היחידות הן שהוא לא סובל את העובדה שהביכו אותו, וכן אם מערימים עליו להגיד את שמו או לאיית אותו במהופך, שולחים אותו חזרה לעולם ביתו בממד החמישי. מעשה זה ישאיר אותו שם למשך 90 ימים. אולם, מגבלה זו של הדמות הוסרה בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986, ולאחריה הוא עוזב רק כאשר הוא מסכים לכך מרצונו ולאחר שתנאיו - אבסורדיים ככל שיהיו - מולאו. בתור הכסף של הקומיקס, חזותו החיצונית של מיקסי השתנתה. מאדם גוץ וקירח בחליפה סגולה, עניבה ירוקה וכובע מגבעת סגול, הוא השתנה לאדם בעל חליפה עתידנית כתומה בעלת עיטורים סגולים וכן קצוות שיער לבנות מצדי ראשו. סיפורו של מיקסי לא השתנה בהרבה לאחר המשבר, אם כי הורחבו התיאורים על ההשפעות הפסיכולוגיות של תעלוליו על אחרים, כמו האנשת בניין ה"דיילי פלאנט" בעוד האנשים העובדים בו לכודים בפנים. אחד הסיפורים הידועים לגבי דמותו היה "משבר הקריפטונייט האדום", שבו הוא סיפק ללקס לות'ר דוגמית של קריפטונייט אדום שגזלה מסופרמן את כוחותיו כל עוד לות'ר לא יגלה לסופרמן שמיקסי היה מעורב בכך. בסופו של דבר, הכישוף הוסר כאשר לות'ר גילה לקלארק קנט במי מדובר ובכך הפר בלא יודעין את הכלל של מיקסזפיטליק. דמותו של מיסטר מיקסזפיטליק מדורגת במקום ה-76 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס Top 100 Comic Book Villains: #76 - Mister Mxyzptlk ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופרבוי פריים

סופרבוי פריים (באנגלית: Superboy Prime) היה דמות בדיונית של גיבור-על שהפך לנבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת DC Comics Presents #87 מנובמבר 1985, והיא נוצרה על ידי הכותב אליוט ס. מאגין והמאייר קורט סוואן לפי דמותו המקורית של סופרמן מאת ג'רי סיגל וג'ו שוסטר. סופרבוי פריים הוא מיקום מקביל הנקרא "ארץ-פריים", בו לא היו גיבורי-על. קיומו של "ארץ-פריים" נמחק כתוצאה מאירועי המשבר בעולמות האינסופיים, וסופרבוי פריים מצא את עצמו בממד "גן עדן". הוא לא היה מסוגל להרפות מחייו הקודמים ומגורלו כגיבור הגדול ביותר של כוכב הלכת שלו. עם הזמן, אמונותיו ומוסריותו השתבשו והוא עדיין מחזיק באמונה שלהפוך לסופרמן הוא ייעודו בחיים. בשל כך, הוא נבל-העל הפסיכוטי והמסוכן ביותר שאותם הכירו סופרמן ושאר גיבורי העל היקום DC מעולם. באירועי המשבר האינסופי, סופרבוי פריים הזועם הלם במחסום המציאות והיה אחראי למספר שינויי המשכיות כמו חזרתו של ג'ייסון טוד, לאחר שזה מת בסיפור "באטמן: מוות במשפחה"; שילוב סיפורי מקורו של סופרמן ("איש הפלדה" משנת 1986 ו"סופרמן: זכות מלידה" מ-2003); אתחול מחודש של קבוצת פטרול האבדון; מספר גלגולים של הוקמן; וכן גלגולים שונים של קבוצת לגיון גיבורי העל. הוא נלכד ונשמר בתא אנרגיה מיוחד בידי שומרי היקום, יוצריו של חיל הפקחים הירוקים. באירועי "גרין לנטרן: מלחמת חיל סינסטרו", סופרבוי פריים משוחרר מכלאו ומצטרף לחיל סינסטרו. סופרבוי פריים מצא את סופו בהתקפה משולבת של חברי הטיטאנים הצעירים, והועבר בידי סופרבוי וסופרגירל למבנה קוסמי הנמצא בשולי היקום ואשר ממנו אין דרך חזרה. דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס Teen Titans Vol.3 #100, August 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תנאי אמת

תנאי אמת הם התנאים אותם יש לדעת כדי שמשפט מסוים ישפט כאמיתי. המשפט "הדלת סגורה", למשל, יחשב כאמיתי רק במצב עניינים בו יש דלת סגורה, ללא קשר לשאר העובדות במצב עניינים זה. בין אם המדובר בדלת מעץ או מנחושת, כל עוד הדלת סגורה המשפט ישפט כאמת. ואולם מרגע שתיפתח הדלת, המשפט ישפט כשקר (לא-אמת). תנאי האמת של המשפט, "האיש איים על הילד עם הרובה" הם מסובכים קצת יותר, מכיוון שמשפט זה הוא דו-משמעי. המשפט יהא נכון אם ורק אם מצב העניינים אותו הוא מתאר מכיל אדם, שמאיים עם רובה על ילד, או לחלופין אדם המאיים על ילד, שנושא רובה. משפט יכול להיות אמיתי גם אם אחד ממרכיביו הוא שקרי. המשפט "דן מת או שדינה מתה" מאפשר שאחד מחלקיו יהא שקר, כל עוד חלקו השני יהא אמיתי. לעיתים ידיעת אמיתותו של משפט אחד גוררת את אמיתותו של משפט אחר. כך, למשל, אם המשפט "הכלב שלי חולה" הוא אמיתי, אז גם המשפטים "יש לי כלב" ו"קיים כלב חולה" הם אמיתיים. סמנטיקה לוגיקה ערך אמת
אנט אוטול

אנט אוטול (באנגלית: Annette O'Toole; נולדה ב-1 באפריל 1952) היא שחקנית, רקדנית וזמרת-יוצרת אמריקאית. שיחקה כשחקנית משנית בתפקידים רבים, וכשחקנית ראשית במספר מיני סדרות טלוויזיה, המפורסמת מכולן היא "זה". נולדה בשם אנט טול (באנגלית: Annette Toole) ביוסטון, טקסס. אמהּ הייתה מורה לריקוד, ואוטול החלה ללמוד ריקוד בגיל שלוש. כשהייתה בת 13, משפחתה עברה ללוס אנג'לס והיא החלה ללמוד משחק. הופעתה הראשונה הייתה בגיל 15 בתוכנית הטלוויזיה The Danny Kaye Show (אנ'). אוטול היא אמא לשתי בנות מנישואיה הקודמים לשחקן ביל גילינגר. היא נשואה מאז 1999 למוזיקאי והשחקן מייקל מקין. מדיה וקבצים בנושא אנט אוטול בוויקישיתוף אנט אוטול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנט אוטול, באתר AllMovie (באנגלית) אנט אוטול, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנט אוטול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנט אוטול, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנט אוטול, באתר Discogs (באנגלית)
קבוצת הארמיות השישית

קבוצת הארמיות השישית (באנגלית: Sixth Army Group) הייתה קבוצת ארמיות של כוחות בעלות הברית, אשר פעלה במערב אירופה במלחמת העולם השנייה. בשל היותה הדרומית בקבוצות הארמיות של בעלות הברית שפעלו בצפון-מערב אירופה היא נקראה גם "קבוצת הארמיות הדרומית". מפקדת קבוצת הארמיות הוקמה בקורסיקה ב-1 באוגוסט 1944, לקראת פלישת בעלות הברית לדרום צרפת (מבצע דרגון). הוכפפו לה הכוחות האמריקניים והצרפתיים שנועדו להשתתף במבצע זה – הארמייה האמריקנית השביעית והארמייה הצרפתית הראשונה ששמה עד ה-25 בספטמבר 1944 היה "הארמייה הצרפתית B". מפקדי ארמיות אלו היו לוטננט גנרל אלכסנדר פאץ' (Alexander Patch) וגנרל ז'אן דה לאטר דה טאסיני (Jean de Lattre de Tassigny), בהתאמה. למפקד קבוצת הארמיות מונה לוטננט גנרל ג'ייקוב דיוורס (Jacob L. Devers) האמריקני. לאחר הפלישה לדרום צרפת ב-15 באוגוסט 1944 התקדמו חיילי קבוצת הארמיות צפונה לתוך צרפת במעלה עמק הנהר רון, וב-11 בספטמבר חברו ליד העיר דיז'ון עם אגפה הימני של קבוצת הארמיות ה-12, אשר הבקיעה את דרכה מחזית הפלישה לנורמנדי אל לב צרפת. מהקמתה ועד מחצית ספטמבר 1944 הייתה קבוצת הארמיות כפופה למפקדת כוחות בעלות הברית בזירת הים התיכון (שעליה פיקד גנרל הנרי מייטלנד וילסון). ב-14 בספטמבר, לאחר החבירה עם קבוצת הארמיות ה-12, הועברה קבוצת הארמיות השישית תחת פיקודה של המפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית (SHAEF), אשר פיקדה על יחידות בעלות הברית במערב אירופה. מספטמבר 1944 התקדמה קבוצת הארמיות לאורך הגבול השווייצרי והתייצבה בגזרה הדרומית של חזית המערכה בגבול צרפת-גרמניה. היא כבשה את חבל אלזס מידי הגרמנים, ובינואר ופברואר 1945 כבשו חייליה את כיס קולמר. היא חדרה אל תוך בוואריה, חצתה את נהר הריין וכבשה את חלקה המערבי של אוסטריה. ב-5 במאי 1945, ערב כניעת גרמניה, נפגשו חיילי קבוצת הארמיות במעבר ברנר בגבול אוסטריה-איטליה עם חיילי קבוצת הארמיות ה-15 של בעלות הברית, שהגיעה שמה לאחר התקדמות ולחימה מדרומה של איטליה אל צפונה. בשיא כוחה פעלו במסגרת קבוצת הארמיות 23 דיוויזיות – 12 אמריקניות ו-11 צרפתיות. לאחר סיום המלחמה באירופה, ב-14 ביולי 1945, פורקה קבוצת הארמיות השישית. Jeffrey J. Clarke, Robert Ross Smith, Riviera to the Rhine, Washington, D.C.: Center of Military History, United States Army, 1993. Harry Yeide and Mark Stout, First to the Rhine : the 6th Army Group in World War II, St. Paul, MN: MBI, 2007. David P. Colley, Decision at Strasbourg : Ike’s strategic mistake to halt the Sixth Army Group at the Rhine in 1944, Annapolis, MD.: Naval Institute Press, 2008. Riviera to the Rhine, מתוך סדרת הספרים צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה באתר המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית. http://eisenhower.archives.gov/Research/Finding_Aids/pdf/SHAEF_6th_Army_Group.pdf
מערכתו של סטפאן באטורי בליבוניה

מערכתו של סטפאן באטורי בליבוניה, הידועה גם כ"המלחמה הרוסית-פולנית" בין השנים 1577–1582, (בפולנית: Wojna polsko-rosyjska 1577–1582, ברוסית: Русско-польская война 1577–1582), התרחשה בשלב הסופי של מלחמת ליבוניה ‏(1583-1558). במהלכה הכוחות של הריפובליקה הפולנית-ליטאית, בפיקודו של סטפאן באטורי, מלך פולין ודוכס גדול של ליטא ויאן זמויסקי, ההטמאן (המפקד העליון) של צבאו, נאבקו בהצלחה נגד הצבא של איוואן הרביעי "האיום", הצאר של רוסיה, על שטחי "ממלכת ליבוניה" ופולוצק. המערכה הסתיימה בגירוש הכוחות הרוסיים מליבוניה ובחתימת "ההסכם ביאם זפולסקי". במחצית השנייה של המאה ה-16, כמה מעצמות במרכז ומזרח אירופה - פולין, ליטא ורוסיה נכנסו לעימות על השליטה בערי הנמל בדרומו של הים הבלטי (Dominium Maris Baltici). מלחמת רוסיה-ליטא משנות 1558-1570, שבה פולין סייעה לליטא (וב 1568 באיחוד לובלין התאחדה איתה ב"רפובליקת שני העמים") הסתיימה ללא הכרעה עם שביתת נשק שנמשכה שלוש שנים. מות המלך הפולני זיגמונט השני אוגוסט, ללא צאצאים, יצר בממלכתו תקופת אינטרגנום שבה גם הצאר הרוסי שקל להציג מועמדות לכס פולין. בסופו של דבר הרפובליקה בחרה כמלך בסטפאן באטורי, שליט טרנסילבניה ממוצא הונגרי, והקרבות בין רוסיה ובין הרפובליקה התחדשו. בשנת 1575 יצא איוואן הרביעי למתקפה מחודשת מערבה והצליח לכבוש חלקים מליבוניה, ביניהם - סאליסמינדה (סאלאצגריבה) ופרנאו (פרנו). בשנת 1577 הצבא הרוסי הטיל מצור על רבאל, טאלין של היום, וריכז כוחות חזקים על יד פסקוב. באותה תקופה הצבא הפולני רותק לצד המערבי של הים הבלטי בהיותו עסוק בדיכוי המרד של גדנסק. ביולי 1577 החלק העיקרי של הצבא המוסקבאי, שכלל 30,000 לוחמים התקדם מפסקוב והשתלט על מריאנהאוזן (ויליאקה), רוזיטן, דינבורג, קוקנהאוזן (קוקנסה), שוואננבורג (גולבנה)והשטחים מסביב. מתקפת נגדית פולנית - הידועה כ"מסע הראשון של באטורי" התחילה בסתיו והצליחה לכבוש בחזרה כמה מהשטחים. באותה שנה התנהל משא ומתן שבעקבותיו נחתם הסכם שביתת נשק לשלוש שנים, אם כי המלך באטורי חזר בו תוך כדי הכנות למתקפה רחבה נגדית נוספת. בו זמנית כוחות משלובים פולנים ושוודים הצליחו לחסום התקדמות החיילים הרוסים בקרבות בווננדן (1577-1578). באטורי אסף בינתיים צבא גדול של מעל 55,000 חיילים. 40,000 מתוכם גויסו למה שנקרא המסע השני של באטורי והתקדמו לכיוון פולוצק. באוגוסט הטילו מצור על העיר והכריעו אותה ב-29 לחודש. (ראו המצור על פולוצק). הצבא הפולני כבש גם את היישוב רוסוני (סוקול). בשנה הבאה חידש את המתקפה ב"מסע השלישי של באטורי", וב-29 באוגוסט 1580 כיתרה את ויליקיה לוקי. היישוב נכבש ב-5 בספטמבר. ב-20 בספטמבר התנהל קרב פרשים על יד טורופץ והסתיים בניצחון ופולני נוסף. הכוחות הפולנים נכנס גם לוליז' ולנוול. הסיבוב האחרון של המלחמה התנהל במצור על פסקוב. הפולנים לא הצליחו לחדור לעיר, אבל הרוסים שעמדו באותה שעה גם מול איום מצד השוודים שכבשו ב-1581 את נארבה, החליטו להסכים לשביתת נשק בתנאים נוחים לפולין. הסכם שביתת הנשק למשך 10 שנים שנחתם בשנת 1582 ביאם זאפולסקי, היה נוח לפולין שקיבלה מחדש את הדוכסות של ליבוניה ושמרה בידיה את וליז' ואת פולוצק. רוסיה קיבלה בחזרה את וליקיה לוקי. היא נכשלה בתוכניותיה להשיג גישה לים הבלטי. ההסכם הופר בשנת 1605 כשהפולנים פלשו לרוסיה.
דייקסטרה

האם התכוונתם ל... אדסחר דייקסטרה – מדען מחשב ומתמטיקאי הולנדי, מהבולטים במדעני המחשב במאה העשרים. אלגוריתם דייקסטרה – אלגוריתם פרי יצירתו של אדסחר דייקסטרה, הפותר את בעיית מציאת המסלול הקצר ביותר מנקודה בגרף ליעד. פרס דייקסטרה – פרס המוענק עבור מאמרים שהייתה להם השפעה ניכרת בתחום החישוב המבוזר. רינקה דייקסטרה – צלמת הולנדית.
אדואר אלכסנדר דה פומיאן

אדואר אלכסנדר דה פומיאן (בצרפתית: Edouard Alexandre de Pomiane; לעיתים נקרא אדוארד פוזרסקי (בפולנית: Edouard Pozerski); ‏ 20 באפריל 1875 – 26 בינואר 1964) היה מדען, שדרן רדיו וסופר אוכל צרפתי. הוריו היגרו מפולין ב-1863, הם שינו את שמם מפוזרסקי לפומיאן, ונעשו לאזרחים צרפתים. דה פומיאן עבד כרופא במכון פסטר, שם הוא נתן לפליקס ד'ארל לעבוד במחקר בקטריופאג'ים. ספריו הידועים ביותר של דה פומיאן תורגמו והם Cooking in Ten Minutes ו-Cooking with Pomiane. סגנון כתיבתו היה ייחודי בתקופתו בישירות שבו (הוא השתמש לעיתים קרובות בסיפור בגוף שני, מספר לך – הקורא – מה שאתה רואה ומריח בזמן שאתה מכין את המתכון) ושאט הנפש בה חש כלפי המטבח הצרפתי המתוחכם של המעמד העליון. הוא הרבה לטייל, אם כי מעט ממתכוניו הם בהשפעה זרה. במתכוניו הוא ניסה להפיג את המסתורין של הבישול באמצעות הסברת התהליכים הכימיים בעבודה. בשנת 2010 ספרו Cooking in Ten Minutes נכלל במקום 41 ברשימת 50 ספרי בישול הטובים בכל הזמנים של "אובזרבר". בתרגום לאנגלית French cooking in ten minutes : or, Adapting to the rhythm of modern life (1930) ISBN 0-571-13599-4 Also translated as Cooking in ten minutes : The adaptation to the rhythm of our time ISBN 978-1-897959-61-9 Cooking with Pomiane ISBN 0-340-59937-5 ספר שפרסם בשם אדוארד פוזרסקי Hygiène alimentaire, 1922 ספרים שפרסם בשם אדואר אלכסנדר דה פומיאן Cuisine juive, ghettos modernes, Albin Michel, 1929 Radio-Cuisine (Chroniques gastronomiques diffusées par la TSF), Albin Michel, 1933 ; 1949 La Cuisine en plein air, Paul Martial, 1935 Vingt Plats qui donnent la goutte, 1935 Réflexes et réflexions devant la nappe, Guillaumin et Gérard, 1939 Le Code de la bonne chère, Albin Michel, 1939 Cuisine et restrictions, Corréa, 1940 Manger quand même, Corréa, 1941 Conserves familiales et microbie alimentaire, Albin Michel, 1943 Bien manger pour bien vivre, Albin Michel, 1948 Des honnestes voluptés de bouche et d'amour, Segep, 1955 La Cuisine en 10 minutes, Calmann-Lévy, 1961 Les Recettes préférées de la mère Denis, Princesse, 1979 Les Recettes de ma vieille nounou, Crémille, 1996 Conserves familiales, Albin Michel, 1998 La Cuisine en 6 leçons, Bélénos, 2002 חיבורים נוספים 365 Menus, 365 Recettes, Albin Michel Recettes nouvelles pour le Printemps, Corréa La Cuisine en six leçons, Paul Martial, avant 1940 La Cuisine en dix minutes, Paul Martial, avant 1940 La Cuisine en plein air, Paul Martial, avant 1940 Le Carnet d'Anna, Paul Martial, avant 1940 La Goutte au compte-goutte, Paul Martial, avant 1940 La Cuisine pour la femme du monde, éd. de la Société du Gaz de Paris La Cuisine et le Raisonnement, éd. de la Société du Gaz de Paris Ginette Mathiot, À table avec Édouard de Pomiane, Albin Michel, 1975 מדיה וקבצים בנושא אדואר אלכסנדר דה פומיאן בוויקישיתוף ביוגרפיה של אדואר אלכסנדר דה פומיאן (בצרפתית)