הרמס

הרמס (ביוונית עתיקה: Ἑρμῆς) הוא אל יווני, שליח האלים, פטרון הרופאים, הסוחרים, הסופרים, הנוודים וגם מגן הגנבים. הרומאים זיהו אותו עם האל שלהם מרקוריוס. הרמס הוא אל אולימפי אשר היה אהוב מאוד על היוונים. הוא היה מעורה בענייניהם והוא שלימד אותם לשקול, לספור, למדוד ולכתוב. במקרא הוא מוזכר פעם אחת - בשם "כוכב" (שמו העברי של כוכב מרקורי), ”וּנְשָׂאתֶם אֵת סִכּוּת מַלְכְּכֶם וְאֵת כִּיּוּן צַלְמֵיכֶם כּוֹכַב אֱלֹהֵיכֶם אֲשֶׁר עֲשִׂיתֶם לָכֶם” (ספר עמוס, פרק ה', פסוק כ"ו). בלשון התלמוד הוא ומרקוריוס נקראים "מרקוליס". ייתכן שפירוש שמו ביוונית "גלעד, ערימת אבנים". הרמס מתואר במיתולוגיה כנועל סנדלים בעלי כנפיים (אשר הביאו אותו במהירות ממקום למקום ואיפשרו לו לעוף), חובש קסדה בעלת כנפיים ומחזיק במטה שעליו כרוכים שני נחשים, זה לעומת זה, כדוגמת הספרה 8, הידוע כקדוקאוס. כמגן וכפטרון של סחר וארצות רחוקות, כלי המלחמה שלו אינם יווניים. בעת קרב הוא מתואר כלובש שריון עור או שריון קל אחר. כלי נשקו המועדף הוא חרב מעוקלת (סימיטר), המיועדת לכריתת ראשים. הרמס הוא בנם של זאוס, מלך האלים, ושל הנימפה מאיה אשר אותה נהג זאוס לבקר במערתה שבהר קילנה בזמן שהרה, אשתו, ישנה. בגלל שהיה בן של נימפה, ולא של אלה, הוא היה דומה גם לבן אדם וגם לאל: אמנם היה בן-אלמוות, אך נאסר עליו לאכול בשר (שכן זה יגרום לו להפוך לבן תמותה) והוא לא גר מלכתחילה על האולימפוס, הר משכנם של האלים. הרמס היה פיקח כבר מלידתו ובנה את הלירה הראשונה מזוג קרני פרה, כשהיה בן יום אחד בלבד. תמורת הנבל שהמציא, הסכים אפולו, האל חובב המוזיקה להפוך את הרמס לאל. הרמס לימד את אפולו לפרוט על מיתרי הנבל. לאחר שהפך הרמס לאחד מהאלים האולימפיים, הוא המציא גם את חליל הרועים. אפולו ידע שהרמס הוא אל פיקח וערמומי, חשש ממנו ולכן השביע אותו אמונים. בתמורה נתן לו אפולו את המטה הפלאי שמשמש אותו (הקדוקאוס). הרמס היה מאוהב בסתר בנרקיסוס אשר תואר כנסיך יווני בעל מבנה גוף נערי. הוא העניק לנרקיסוס עיינים כחולות כמו הים והשמיים, מה שגרם להגנתו של נרקיסוס על ידי הנימפה מדוזה. במלחמת טרויה תמך הרמס ביוונים האכאים. הוא נטל על עצמו את המלחמה בלטו, אמם של התאומים הקשתים ארטמיס ואפולו. הוא נלחם בעוז ופצע את לטו קשות. גם לאחר סיום המלחמה המשיך לעזור ליוונים. כאשר פגש אודיסאוס בקירקה המכשפה, נתן לו הרמס פרח קסום שהדף את הכשפים של קירקה. בזכות הרמס התחבב אודיסאוס על קירקה ועזב את האי שלה בשלום. כאשר זאוס קיים יחסים עם הנימפה איו, גילתה זאת הרה והגיעה למקום. זאוס הפך את איו לפרה כדי שהרה לא תגלה את מעשיו. הרה לקחה את הפרה לעצמה וכשומר הפקידה את ארגוס, הענק מרובה העיניים. ארגוס נתן למאה עיניו לישון בתורות, כך שתמיד ראה. זאוס לא היה יכול לראות עוד בסבלה של איו ולכן שלח את הרמס להצילה ולקטול את ארגוס. הרמס, מחופש לרועה צאן, ישב לצידו של ארגוס וסיפר לו על המצאת חליל הפאן. ארגוס השתעמם ונרדם. הרמס העמיק את השינה באמצעות מטהו (הקדוקאוס ניחן בקסם המביא שינה) ואז קטל את ארגוס באמצעות החרב המעוקלת שלו. הרה הגיעה במהירות אבל זאוס שכנע אותה לרחם על איו. זאוס הפך את איו חזרה לנימפה והרה שיבצה את עיני ארגוס על הטווס, החיה המקודשת לה. שליח האלים (שותפה: איריס) מגן העדרים והרועים (מחליף: פאן בנו) מדריך הגיבורים וההרפתקנים אל הדרכים אל אומנות הדיבור אל האתלטים והמתעמלים אל הנערים מגן הגנבים והמהמרים (מחליפו: אוטוליקוס, בנו) מגן הנואמים אל הסוחרים ובעלי-המלאכה אל המדע (שותפה: אתנה) אל האסטרולוגיה שליט הרוחות מלווה את בני האדם אל השאול מטה הרמס הרמס טריסמגיסטוס - התגלמותו כאל המצרי תחות נבו מיתולוגיה כנענית אפי זיו, סודות אלי האולימפוס, אור יהודה: כנרת, זמורה, ביתן, 2013, עמ' 211-234, מסת"ב 9789655525694 מדיה וקבצים בנושא הרמס בוויקישיתוף אהרון שבתאי, הקוסמולוגיה והאלים האולימפים: הולדת הרמס, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח הרמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרמס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) משמעות השם (באנגלית)