laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליגת העל הניגרית

הליגה הניגרית המקצוענית בכדורגל ("Nigerian Professional Football League" - NPFL) היא ליגת הכדורגל הבכירה בניגריה. היא הוקמה באופן מקצועני בשנת 2004 משינוי הרכבה של "הליגה הלאומית הניגרית" (NNL) שהייתה קיימת לפני כן משנת 1972, והיא מאורגנת על ידי "חברת ניהול הליגה" (ה-LMC). הליגה מכילה 20 קבוצות, והיא מחולקת לשני חלקים, חלק A וחלק B כאשר המובילות משתי הליגות משתתפות בפלייאוף הקובע את אלופת ניגריה. האלופה וסגניתה משתתפות בעונה שלאחר מכן בליגת האלופות האפריקאית. ב-2012 הליגה דורגה לליגה הטובה באפריקה ול-24 הכי טובה בעולם, כאשר באופן מסורתי היא מדורגת בין עשר הליגות הטובות באפריקה, ומייצאת שחקנים לליגות בכירות באירופה. הליגה הופסקה במחזור ה-24 והושעתה הליגה הוקפאה במחזור ה-25, עקב התפרצות נגיף הקורונה ולא חזרה לפעילות אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הניגרית ליגת העל הניגרית, ברשת החברתית אינסטגרם
דגל מדגסקר

דגל מדגסקר אומץ ב-14 באוקטובר 1958, שנתיים לפני קבלת העצמאות, כחלק מההכנות למשאל עם על מעמדה בקהיליה הצרפתית. צבעי הדגל מסמלים את ההיסטוריה של מדגסקר, והמעמדות המסורתיים. אדום ולבן היו צבעי ממלכת מרינה, שנכנעה לצרפתים בשנת 1896. הם הופיעו בדגלה של מלכת מרינה האחרונה, המלכה רנבלונה השלישית (Ranavalona). הם גם אינדיקציה למוצאם האתני של המלגשים מדרום-מזרח אסיה, והם מופיעים גם בדגל אינדונזיה. ירוק היה צבעם של ההובה (Hova), המעמד החשוב של האיכרים, שלקח חלק חשוב בתסיסה האנטי-צרפתית ובתנועת העצמאות. סמל מדגסקר המנון מדגסקר מדיה וקבצים בנושא דגל מדגסקר בוויקישיתוף מדגסקר, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל מדגסקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Netsh

Netsh היא פקודה בחלונות XP, חלונות ויסטה, חלונות 7 וחלונות 10 המאפשרת לשנות את הגדרות הרשת של מחשב מקומי או מרוחק. הפקודה היא כלי עזר (utility) שניתן להפעיל משורת הפקודה ופועלת כמעטפת פקודה שבה ניתן לשנות את הגדרות המערכת מתוך שורת הפקודה. הפקודה מקושרת עם רכיבים אחרים במערכת ההפעלה באמצעות קובצי DLL, כאשר כל קובץ מספק לפקודה סט של פונקציות שנקראות contexts, אשר פועלות על רכיב מסוים במערכת ההפעלה. באופן זה, ניתן להרחיב את הפקודה באופן דינמי. בין היתר, הפקודה מאפשרת לשנות או להוסיף כתובת IP במחשב, לשלוט על הגדרות מחסנית ה-TCP/IP, לשלוט על הגדרות הפיירוול של חלונות ועוד. הפקודה גם תומכת ב-IPv6. אחד השימושים הנפוצים ב-Netsh הוא איפוס המחסנית של TCP/IP לברירת המחדל, פעולה אשר דרשה התקנה מחדש של התקן ה- TCP/IP בחלונות 98. שם הפקודה הוא הלחם בסיסים של המילים Network ו-Shell. שימוש לדוגמה: netsh interface ip reset C:\resetlog.txt הגדרת כתובת IP קבועה: netsh interface ip set address local static 123.123.123.123 255.255.255.0 הגדרת שתי כתובות IP קבועות על כרטיס רשת אחד: netsh interface ip set address local static 123.123.123.123 255.255.255.0 netsh interface ip add address local 234.234.234.234 255.255.255.0 הגדרת כתובת IP דינאמית: netsh interface ip set address name="Local Area Connection" source=dhcp הצגת הגדרות IPv6: netsh interface ipv6 show address אתר האינטרנט הרשמי של Netsh Netsh, באתר מיקרוסופט
דגל הרפובליקה המרכז-אפריקאית

דגל הרפובליקה המרכז-אפריקאית אומץ ב-1 בדצמבר 1958. הוא עוצב על ידי ברת'למיי בוגנדה (Barthélemy Boganda), הנשיא הראשון של אוטונומיית אאובנגואי צ'רי (Oubangoui-Chari), שהאמין ש"צרפת ואפריקה חייבות לצעוד יחד". לכן, הוא שילב את האדום, לבן וכחול של הטריקולור הצרפתי עם הצבעים הכלל-אפריקאיים אדום, ירוק וצהוב. האדום מסמל את הדם של אנשי האומה, שנשפך כדי להגיע לעצמאות, והדם שהם מוכנים לשפוך כדי להגן על האומה. הכחול מסמל את השמיים ואת החופש. הלבן מסמל שלום ואצילות. הירוק מסמל תקווה ואמונה. הצהוב מסמל סובלנות. סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית המנון הרפובליקה המרכז-אפריקאית מדיה וקבצים בנושא דגל הרפובליקה המרכז-אפריקאית בוויקישיתוף הרפובליקה המרכז-אפריקאית, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל הרפובליקה המרכז-אפריקאית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלקוט מטסקלקלה

קלקוט מטסקלקלה (אנגלית: Kalkot Mataskelekele; נולד ב-1949 באיפירה) היה נשיא ונואטו בין 2004 ל-2009. מטסקלקלה נשלח ללימודים תיכוניים במלבורן ומאוחר יותר למד משפטים באוניברסיטה של פפואה ניו גיני. עם שובו לוונואטו, ב-1982, החל לעבוד כפרקליט במשרד התובע הכללי. ב-1987 התפטר על מנת שיוכל להיבחר לפרלמנט. בין 1991 ל-1995 שימש כסגן שר המשפטים. במקביל לכהונתו בפרלמנט, עסק בעריכת דין במשרד פרטי שפתח. לבחירתו של מטסקלקלה ב-2004 קדמו שלושה סיבובי בחירות, שבהם מועמדי הקואליציה והאופוזיציה לא הצליחו להשיג את הרוב הדרוש לבחירתם - שני שלישים מחברי הפרלמנט. עם היבחרו, בסיבוב הרביעי, תמה תקופה של למעלה 3 חודשים בהם לא היה לוונואטו נשיא. בהיבחרו, היה לנשיא הראשון של ונואטו שהוא בעל השכלה אקדמית. מדיה וקבצים בנושא קלקוט מטסקלקלה בוויקישיתוף
מעקובת

המילה מַעֲקֹבֶת היא מונח עברי המקביל, בהקשרים שונים, למונחים האנגליים "sequence" ו-"succession". האם התכוונתם ל... סוקצסיה סקוונצה רצף (קולנוע)
דגל גרינלנד

דגל גרינלנד עוצב על ידי תושב האי, ת'ו כריסטיאנסן (Thue Christiansen). הדגל מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים לבן (למעלה) ואדום, ודיסקה גדולה, במרכז הדגל עם סטייה קלה לצד התורן. המחצית העליונה של הדיסקה צבועה אדום, והתחתונה - לבן. יחס הממדים הוא 12:18. כל פס הוא בגובה של שישה חלקים. קוטר הדיסקה הוא שמונה חלקים, ומרכזה, בציר האופקי, נמצא שבעה חלקים מהתורן. בציר האנכי נמצא מרכז הדיסקה במרכז. דגל גרינלנד הוא הדגל היחיד של ישות מהמדינות הנורדיות שאינו כולל צלב נורדי. שמו של הדגל בגרינלנדית הוא "Erfalasorfut", שפירושו "דגלנו", אך משתמשים בשם "Aappalaartoq" ("האדום") כדי להתייחס גם לדגל זה וגם לדנבּרוֹוּ. בימינו מציגים הגרינלנדים את ה-Erfalasorfut והדנברוג גם יחד, בדרך כלל זה לצד זה. תושבי גרינלנד החלו להשתעשע ברעיון יצירת הדגל בשנת 1973, כשחמישה תושבים הציעו דגל בצבעים ירוק, לבן וכחול. בשנה שלאחר מכן, אחד העיתונים הציע 11 דוגמאות עיצוביות (שבכולן פרט לאחת הופיע צלב נורדי) וערך סקר לבחירת הפופולרי מביניהם. אולם הדנברוג היה עדיין המועדף על הנשאלים ולא היה המשך למאמץ זה. בשנת 1978 העניקה דנמרק לגרינלנד שלטון עצמי, והפכה אותה לחברה שוות זכויות בממלכה. תנועת השלטון העצמי פרסמה בקשה להצעות לדגל, וקיבלה 555 הצעות (מתוכן 293 היו מתושבי גרינלנד). ועדת הבחירה לא הצליחה להגיע להסכמה, ולכן פנתה לציבור בבקשה לעיצובים נוספים. לבסוף, העיצוב האדום-לבן הנוכחי זכה בהצבעה של 14:11 מול עיצוב ירוק-לבן שכלל צלב נורדי. העיצוב האדום-לבן של כריסטיאנסן אומץ רשמית ב-21 ביוני 1985. לרגל עשור ל-Erfalasorfut, הוציאה רשות הדואר של גרינלנד בול לציון האירוע ועלון שחיבר היוצר. הוא תיאר את הלבן כמסמל את הקרחונים וכיפת הקרח; את הפס האדום כמסמל את הים; חצי העיגול האדום - הפיורדים; וחצי העיגול הלבן - הקרחונים בים. סמל גרינלנד מדיה וקבצים בנושא דגל גרינלנד בוויקישיתוף גרינלנד, באתר דגלי העולם (באנגלית)
רפאל דל רייגו

רפאל דל רייגו אי נונייס (בספרדית: Rafael del Riego y Nuñez‏; 9 באפריל 1784 - 7 בנובמבר 1823) גנרל ספרדי ופוליטיקאי ליברלי. דל רייגו נולד ב-9 באפריל 1784 (מקורות אחרים טוענים 24 בנובמבר 1785) בסנטה מריה דה טוניאס (Santa María de Tuñas) שבאסטוריה. אחרי שהשלים לימודיו באוניברסיטת אוביידו ב-1807, הוא עבר להתגורר במדריד, ושם הצטרף לצבא. ב-1808 במהלך מלחמת העצמאות הספרדית הוא נשבה על ידי הצרפתים ונכלא באל אסקוריאל משם הצליח להימלט. ב-10 בנובמבר השתתף בקרב "אספינוסה דה לוס מונטרוס", שבו שוב נפל בשבי. שלושה ימים אחר כך נשלח לצרפת ובסופו של דבר שוחרר משביו. הוא נדד באנגליה ובנסיכויות גרמניה וב-1814 חזר לספרד והצטרף שוב לצבא בדרגת לויטננט קולונל. במהלך שש השנים האבסולוטיות הוא הצטרף לבונים החופשיים ולליברלים בקשר כנגד המלך פרננדו השביעי. ב-1819 הקים המלך 10 גדודים על מנת להילחם בתנועות השחרור של דרום אמריקה. רייגו מונה למפקדו של הגדוד האסטורי. אך ב-1 בינואר 1820, במקום בשם קבסס דה סן חואן לא רחוק מהעיר קדיס החל במרידה יחד עם קצינים נוספים, ודרש את החזרת החוקה של 1812. עימות זה היה הפתיחה לתקופה ההיסטורית שנקראה בשם שלוש השנים החוקתיות 1820–1823 ובו הוחזר המשטר הליברלי שבוטל על ידי מלך ספרד פרננדו השביעי בשנת 1814. כוחותיו של רייגו צעדו דרך ערי אנדלוסיה בתקווה להתחיל התקוממות אנטי מלכותית, אבל האוכלוסייה המקומית הייתה אדישה ברובה. עם זאת, בגליסיה החלה התקוממות אשר התפשטה במהרה בכל ספרד. ב-7 במרץ 1820 הוקף ארמון המלוכה במדריד בחיילים בפיקודו של הגנרל באייסטרוס, וב-10 במרץ הסכים המלך להשיב את החוקה על כנה, ויוחסה לו האימרה "נצעד ביחד, ואני הראשון בשביל החוקתי". הממשלה החדשה ה"פרוגרסיסטית" שהוקמה קידמה את רייגו לדרגת פילדמרשל ומינתה אותו ל"קפטן חנרל" של גליסיה. ב-8 בינואר 1821 נטל פיקוד על אראגון ועבר לסרגוסה. ב-18 ביוני של אותה שנה נשא לאישה את בת דודתו "מריה טרסה דל ריגו אי בוסטיוס". ב-4 בספטמבר 1821 נכלא באשמת שווא של תמיכה ברפובליקניזם, עקב מרידה רפובליקנית כושלת. למרות זאת, הפופולריות שלו התגברה ובמדריד פרצו הפגנות בדרישה לשחררו. במרץ 1822 נבחר לקורטס (בית הנבחרים הספרדי) ובסופו של דבר שוחרר מהכלא. בקונגרס ורונה שהתקיים בדצמבר 1822, החליטו מדינות הברית הקדושה כי ספרד ליברלית תהווה איום על מאזן הכוחות באירופה, מאחר שכמה מרידות ליברליות שנערכו באירופה בראשית שנות העשרים של המאה התשע-עשרה נעשו בהשראתה. צרפת נבחרה איפוא להחזיר את המלוכה האבסולוטית לספרד. ב-7 באפריל 1823 חצה הצבא הצרפתי את גבול ספרד, בפלישה של חיילים צרפתיים אשר נודעה בשם מאה אלף בני לואי הקדוש (cien mil hijos de San Luis, בפועל פלשו כ-60,000). רייגו פיקד על הארמייה הספרדית השלישית שנלחמה בפולשים ובקבוצות שתמכו במלוכה. אך עקב בגידה הוא נשבה ב-15 בספטמבר בכפר ארקיוס באזור חאאן ונלקח למדריד. אף שהוכרזה חנינה מוחלטת, חצר המלוכה הכריז על רייגו כבוגד, כיוון שהיה אחד מחברי הפרלמנט שהצביעו בעד נטילת סמכויות מהמלך. רייגו נתלה בככר "לה סבאדה" שבמדריד ב-7 בנובמבר 1823 המנונה של הרפובליקה הספרדית השנייה (1931 – 1939) "אימנו דה רייגו" (Himno de Riego) נכתב לכבודו של רייגו. כיום מתנוסס דיוקנו בבניין הקורטס. מדיה וקבצים בנושא רפאל דל רייגו בוויקישיתוף
Victory Songs

Victory Songs הוא האלבום השלישי של להקת הפולק מטאל אנסיפרום. השיר "One More Magic Potion" יצא כסינגל. פטרי לינדרוס - שירה (גראולינג) וגיטרה מרקוס טויונן - גיטרה, שירה נקייה וקולות רקע, תיפוף מייו אנהו - קלידים סמי הינקה - גיטרה באס, שירה נקייה וקולות רקע יאנה פרוויאנן - תופים מידע על האלבום Victory Songs באתר MusicBrainz מידע על האלבום Victory Songs באתר AllMusic האלבום Victory Songs באתר Discogs האלבום Victory Songs באתר ספוטיפיי האלבום Victory Songs באתר דיזר האלבום Victory Songs באתר Yandex.Music (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוחר

שוֹחֵר הוא תלמיד בית ספר תיכון בעל ציביון צבאי, או נער לפני גיוס הלומד במסגרת קדם־צבאית (קד"צ) או טרום-צבאית (טר"צ). שוחרים עשויים להימצא תחת משמעת צבאית מלאה, הכוללת לבוש צבאי. ישנם בארץ בתי ספר עם מסלול שוחרות, כמו הפנימייה הצבאית לפיקוד (ליד בית הספר הריאלי בחיפה והפנימייה הצבאית-תורנית לפיקוד "אור עציון" במרכז שפירא), המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר (בחיפה ובבאר שבע), בית הספר הולץ, ישיבת בני עקיבא מירון, בית הספר לקציני ים עכו, אורט ימי אשדוד, בית הספר מבואות ים, מסלול שוחרות אגף התקשוב וההגנה בסב"ר ועוד. בחילות רבים בצה"ל ישנם קורסים המתקיימים במסגרת קדם־צבאית, שבמסגרתם לומדים שוחרים בוגרי תיכון המתגייסים לחיִל בתום הקורס. לדוגמה, קורס תכנות בבית הספר למקצועות המחשב, קד"ץ נהיגה ועוד. בעבר התקיימו מסלולי שוחרות בבתי ספר: המכללה הטכנולוגית של חיל החימוש, הפנימייה הצבאית לפיקוד ליד גימנסיה הרצליה שנסגרו. שוחרים עשויים לקבל דרגת רב"ט בסיום לימודיהם. משך השירות הנדרש משוחר לקבלת דרגת סמל קצר יותר מאשר זה של חייל רגיל. על פי רוב, שוחרים מוצבים בשירות הצבאי שלהם על פי המקצוע שרכשו במהלך לימודיהם, במסגרת הקורס הקדם־צבאי או התיכון, כגון טכנאי חשמל, מכונאות ואלקטרוניקה. שוחר שנפגע תוך כדי ועקב שירות ונגרמה לו נכות עקב מחלה או חבלה, זכאי לתבוע את קצין התגמולים ולזכות בהכרה כנכה צה"ל. תג שוחרי קד"צ של חיל הים שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר תג שוחרי קד"צ של חיל הלוגיסטיקה שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל החימוש (סגורה) שוחרי הפנימייה הצבאית לפיקוד (התג הישן, לא בשימוש) תג הפנימייה הצבאית לפיקוד כתפות על המקטורן, של השוחר בשנה השניה בפנימיה הטכנית של חיל הים מכינה קדם-צבאית צוער קורס קדם-צבאי מדיה וקבצים בנושא שוחר בוויקישיתוף ע"נ (חיפה) 374/02 לירון עמר נ' משהב"ט - אגף השיקום - קצין תגמולים. ניתן ביום 22.11.2007.
מזמור י"ט של מדינת ישראל

מזמור י"ט של מדינת ישראל הוא דרשה שנשא הרב צבי יהודה הכהן קוק בליל יום העצמאות, ה' באייר תשכ"ז, כשלושה שבועות לפני פרוץ מלחמת ששת הימים. הרצי"ה עסק בהזדמנות זו ביחסו למדינת ישראל והזכיר, שלא כהרגלו, את חסרונם של חלקי ארץ ישראל שלא היו אז תחת שלטון המדינה. רבים מתלמידיו רואים בכך סוג של רוח הקודש. בליל יום העצמאות תשכ"ז התקיימה בישיבת מרכז הרב סעודת מצווה לציון י"ט (19) שנים למדינה. בדרשתו דיבר הרצי"ה על תחושותיו בליל כ"ט בנובמבר תש"ח, כאשר התקבלה החלטת החלוקה בעצרת האומות המאוחדות. הרב תיאר רגשות מעורבים ובעיקר אכזבה גדולה מחלוקת הארץ ומקריעתם של חבלי ארץ. בדבריו ביטא את חזון ארץ ישראל השלמה באופן ברור וחוסר ההשלמה עם הקיים. הרב אליקים לבנון צילם את הדרשה והרב אורי דסברג סיכם וערך אותה. בהזכירו את ליל הכ"ט בנובמבר, מתאר הרצי"ה את תחושותיו: "לפני י"ט שנה, באותו לילה מפורסם, בהגיע ארצה החלטתם החיובית של מושלי אומות-העולם לתקומת מדינת ישראל, כשכל העם נהר לחוצות לחוג ברבים את רגשי שמחתו לא יכולתי לצאת ולהצטרף לשמחה. ישבתי בדד ואדום כי נטל עלי. באותן שעות ראשונות לא יכולתי להשלים עם הנעשה, עם אותה בשורה נוראה, כי אכן נתקיים דבר ד' בנבואה בתרי עשר - "וְאֶת אַרְצִי חִלֵּקוּ" (יואל, ד', ב')! איפה חברון שלנו - אנחנו שוכחים את זה?! ואיפה שכם שלנו - אנחנו שוכחים את זה?! ואיפה יריחו שלנו - אנחנו שוכחים את זה?! ואיפה עבר הירדן שלנו?! איפה כל רגב ורגב? כל חלק וחלק, של ארבע אמות של ארץ ד'?! הבידינו לוותר על איזה מילימטר מהן? חלילה וחס ושלום!" כאשר התייחס למדינת ישראל, דימה אותה הרצי"ה למצוות עשה ותיארה כהתגשמות חזון הנביאים: "ב"ה, זכינו וזוכים אנו אף עתה, לקיים דבר ד' זה על ידי תפארת גבורת צבאנו. נסכם בקצרה: השלטון היהודי בארץ הקודש, קרי: מדינת ישראל וצבאה, יחד עם היותו בבחינת "קץ מגולה", הריהו מצווה מפורשת וחשובה, מצווה כלל-ישראלית... ולעומת מה שנאמר: "האם זו המדינה שאותה חזו נביאנו?" אומר אני: זוהי המדינה שחזו הנביאים. כמובן, אין המדינה בתכלית השלמות, אולם נביאינו ורבותינו, ממשיכיהם, אמרו שהמדינה תהיה כזו: זרע אברהם, יצחק ויעקב, ישובו ויקימו בה תקומה יישובית ושלטון מדיני עצמאי..." הנאום נחשב אחד מאבני הדרך לקראת היווצרותו של גוש אמונים, מספר שנים לאחר מכן, על ידי תלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרבנים חנן פורת, משה לוינגר ואחרים. הרעיון שלפיו כל חלקי ארץ ישראל הם מרכיב הכרחי בחזרתה של האומה לביתה הטבעי ולמלוא חיוניותה עמד ביסוד התשתית הרעיונית של הארגון. מאז בכל שנה הוגים תלמידיו במזמור התואם לשנת מדינת ישראל וכרבנים מלמדים אותו לציבור ביום העצמאות. הרב זאב סולטנוביץ', ביאור למזמור י"ט של מדינת ישראל, מכון הר ברכה, ה'תשע"ג הרב דן סתר, מזמור י"ט למדינת ישראל המבואר, באתר ספריית אסיף מזמור י"ט של מדינת ישראל, לקריאה ושמיעה, באתר ישיבה. ראו למשל את דברי הרב יואל בן נון בשם הרב יעקב פרידמן (הרב יואל בן-נון בריאיון לעלון עולם קטן) מזמור ע"ה בתהלים כנגד שנת ה-75 של מדינת ישראל – הרב אורי שרקי, סרטון בערוץ "Rav Oury Cherki הרב אורי שרקי", באתר יוטיוב (אורך: 13:42) Yom Ha’atzmaut 75: A call for Jewish unity, סרטון בערוץ "Chief Rabbi Ephraim Mirvis", באתר יוטיוב (אורך: 03:09)
פורט (תקשורת)

בתוכנה, פורט (Port) או פִּתְחָה הוא תהליך[דרוש מקור] ספציפי שדרכו יכולות תוכנות להעביר נתונים באופן ישיר, במקום אמצעים אחרים כגון העברת קובצי נתונים. השימוש הנפוץ ביותר בפורט הוא בתקשורת מחשבים במסגרת הפרוטוקולים הנפוצים בשכבת התעבורה: TCP ו-UDP. פורט מזוהה לכל כתובת או פרוטוקול מסוים על ידי מספר באורך 16 ביטים היוצר 65,536 כתובות אפשריות ל-UDP ו-65,535 כתובות אפשריות ל-TCP. כתובת זו נקראת "מספר הפורט". פורטים מוכרים הם פורטים המשמשים פרוטוקולים מוגדרים כסטנדרט. הצורך בפורטים מוכרים קיים כדי לקבוע סטנדרטים בהתחברות לשרתים המספקים שירותים מסוימים. לדוגמה: על מנת שהדפדפן יפנה לאתר אינטרנט ב-HTTP, הדפדפן צריך לפנות לפורט פתוח על השרת שיקבל את הפניות אליו ויטפל בהן, והפורט הזה הוא הפורט המוכר לתעבורת HTTP – פורט 80. הארגון האחראי על תיאום ורישום הפורטים המוכרים הוא IANA (קיצור של Internet Assigned Numbers Authority) המחלק את מרחב הפורטים לשלושה: 0–1023 – פורטים מוכרים, Well Known Ports 1024–49151 – פורטים רשומים, Registered Ports 49152–65535 – פורטים פרטיים או דינמיים, Dynamic or Private Ports 21 ,20 – פרוטוקול העברת קבצים (FTP) 22 – פרוטוקול SSH 23 – פרוטוקול Telnet 25 – דואר יוצא (SMTP) 53 – פרוטוקול DNS 68 ,67 – פרוטוקול הקצאת כתובות דינמית (DHCP) 80 – פרוטוקול העברת דפי אינטרנט HTTP 110 – דואר נכנס (POP3) 162 ,161 – פרוטוקול SNMP 443 – פרוטוקול HTTPS להעברת דפי אינטרנט מאובטחים 1433 – פרוטוקול גישה לשרתי SQL 3389 – חיבור לשולחן עבודה מרוחק כתובות URL מתאימות כברירת המחדל את מספר הפורט בתחילית לפי רשימת הפורטים המוכרים. http מפנה לפורט 80, https לפורט 443 וכן הלאה. כדי להגדיר פורט השונה מברירת המחדל, יש לציין אותו עם נקודתיים לאחר שם התחום. למשל: http://www.example.com:8000/blah מפנה לשרת HTTP בפורט 8000 בכתובת www.example.com, לעמוד blah. בצורה זו הדפדפן לא יפנה לפורט ברירת המחדל אלא לפורט שהתאמנו אישית. רשימת הפורטים הרשומים המלאה באתר של IANA פִּתְחָה במילון טכנולוגיית המידע: עיבוד נתונים מבוזר (תשס"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
מחילה

האם התכוונתם ל... מחילה (זואולוגיה) – מנהרה תת-קרקעית המשמשת בעלי חיים מחילה – סליחה מחילה (נצרות) שטר מחילה – שטר שניתן על ידי הכנסייה הקתולית בימי הביניים כעדות מול האל לפטירתו של רוכש השטר מעונש על חטא שכבר נסלח מחילה (משפט עברי) – הלכות ביטול חוב או בעלות באמצעות ויתור עליהם מחילה (מחזה) – מחזה שהועלה בתיאטרון בישראל מחילה (סרט) – סרט קולנוע ישראלי משנת 2019 מחילה (שיר) – שיר שכתבה וביצעה הזמרת והמוזיקאית הישראלית יסמין מועלם
ויברטור

האם התכוונתם ל... ויברטור (אביזר מין) – אביזר מין רוטט ויברטור (תעשייה) – מתקן רוטט המשמש במגוון שימושים תעשייתיים
דגל האומות המאוחדות

דגל האומות המאוחדות אומץ ב-20 באוקטובר 1947. הדגל מורכב מסמל האומות המאוחדות בצבע לבן על רקע כחול. הסמל מורכב מהטל אזימוטלי שווה מרחק (אנ') של מפת העולם המוקפת בענפי זית (אנ'). ענפי הזית הם סמל לשלום, ומפת העולם מסמלת את כל תושבי העולם. דגל האו"ם הוא מקורה של משפחה (אנ') של דגלים לאומיים. בגלל הקשר של האו"ם לשלום ולשיתוף פעולה, דגלים בהשראת האו"ם מאומצים לרוב על ידי מדינות שחוות עימות או חוסר יציבות. מדינות רבות עם דגלים בהשראת האו"ם היו או היו חלק מטריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות. מדיה וקבצים בנושא דגל האומות המאוחדות בוויקישיתוף דגל האומות המאוחדות, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל האומות המאוחדות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סקונס

סקונס (אנגלית: Scone; בעברית, לחמנית מתוקה בלשון יחיד) הן לחמניות מלוחות או מתוקות מהמטבח האנגלי והסקוטי. הן נאפות מחיטה, שעורה או שיבולת-שועל, בדרך כלל עם אבקת אפייה או מתפיח אחר. על פי מילון מרים ובסטר, ייתכן שמקור השם scone במילה ההולנדית "schoonbrood" (לחם לבן), המורכבת מ-schoon (טהור, נקי) ומ-brood (לחם). בארצות הברית השם "סקונס" מתייחס לגרסאות המתוקות של המאפה, בעוד הגרסאות המלוחות מכונות "ביסקט". בקנדה מכנים את כל הסוגים "ביסקט". בבריטניה הם עיגולים או משולשים (שנחתכו מעיגול גדול), בארצות הברית הם לעיתים גדולים יותר ומלבניים, ונאפים יבשים יותר ואף פירוריים. סקונס תעשייתיים הם בדרך כלל בצקיים יותר מאלו הביתיים. סקונס אנגלים מכילים לרוב צימוקים, דומדמניות, גבינה או תמרים. בארצות הברית, סקונס הנמכרים בבתי קפה ממולאים לרוב באוכמניות, חמוציות, אגוזים ואפילו פתיתי שוקולד, ומקורי עוד יותר - ממתק "עדשים" משוקולד. מילויים מסורתיים יותר, הן בבריטניה והן בארצות הברית, הם תבלינים כמו פרג וקינמון. בסקוטלנד ואלסטר הגרסאות המלוחות כוללות סקונס סודה לשתייה, הידועים גם כ"פארל" (לחם שטוח משולש, הנוצר כתוצאה מחיתוך של עיגול לארבעה) וסקונס תפוחי אדמה המכונים "טאטי", הדומים לפנקייק קטנים, דקים ומלוחים, עשויים מקמח תפוחי אדמה ומזכירים את ה"לאטקעס" - לביבות תפוחי אדמה יהודיות. סקונס תפוחי אדמה מוגשים לרוב מטוגנים כחלק מארוחת בוקר סקוטית. סקונס הם מרכיב בסיסי בשעת התה בסגנון דבונשייר, מכונים גם "סקונס של תה" ו"סקונס שמנת". סקונס צלויים הם סקונס המטוגנים ולא נאפים. ישנן גרסאות המכילות או מצופות גבינה, בצל, בייקון ועוד. בשפה הסקוטית סקונס כאלו מכונים "גרידל". בניו זילנד שם זה משמש לתיאור כל גרסאות הסקונס, המהווים חלק חשוב בארוחות מסורתיות. מדיה וקבצים בנושא סקונס בוויקישיתוף סקונס של תה, מאתר "על השולחן" קרין גורן, סקונס חמוציות, מאתר "על השולחן" רוני ונציה, מלכת אנגליה קפצה לביקור? הגישו לה סקונס, באתר ynet, 6 בספטמבר 2006 סקונס דרום-אפריקאים, מאתר "הלול" סקונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "scone" במילון מרים ובסטר
עבדו דיוף

עבדו דיוף (בצרפתית: Abdou Diouf; נולד ב־7 בספטמבר 1935) היה נשיא סנגל השני, בין השנים 1981–2000, מטעם המפלגה הסוציאליסטית של סנגל. דיוף התחנך בעיר סן-לואי שבסנגל, ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת דקר, כמו גם בסורבון שבפריז, שם סיים את לימודיו ב־1959. במהלך שנות השישים צבר דיוף כוח פוליטי, כשכיהן במספר עמדות כוח בממשלתו של לאופולד סנגור. בשנת 1970 מינה סנגור את דיוף להיות ראש הממשלה. ב־1 בינואר 1981, התמנה דיוף להיות נשיא סנגל, לאחר פרישתו של סנגור, שכמו קודמו, כיהן כנשיא למשך שני עשורים. דיוף ניצח בבחירות של 1983 ברוב של 83.5%. בבחירות הללו הרשה דיוף ל-14 מפלגות להתמודד, במקום ארבע בלבד שהרשה קודמו בתפקיד. בין 1982 ל-1989 קיימה סנגל איחוד רופף עם שכנתה גמביה, שנקרא סנגמביה. ב-1986 החל דיוף לקדם את תוכניתו למלחמה בנגיף האיידס. הוא השתמש בתקשורת ובבתי הספר, כמו גם בארגונים אזרחיים ובמנהיגים הדתיים המוסלמים והנוצרים כדי להביא למודעות למחלה ולקדם מסרים של סקס בטוח. כמו כן, דרש למסד את הזנות במדינה. התוצאה של כך הייתה שבזמן שהנגיף התפשט ברחבי אפריקה, אחוז חולי האיידס בסנגל עמד על פחות מ-2% מכלל האוכלוסייה במדינה. בבחירות של 1988 ניצח דיוף ברוב של 72.3% וב־1993 ברוב של 58%. בבחירות של שנת 2000 אומנם השיג יותר קולות מיריבו הוותיק עבדוליי ואד (41.3% מול 30.1%), אך לא קיבל די קולות כדי להיבחר בסיבוב יחיד, ובסיבוב השני, שהתקיים ב־19 במרץ 2000, ניצח ואד עם 58.5% מהקולות מול 41.5% לדיוף. ההפסד של דיוף, לאחר 19 שנות כהונה ולאחר שמפלגתו שלטה בסנגל בכל 40 שנות קיומה עד אז, לא גרם לזעזוע שלטוני ודיוף קיבל את תוצאות הבחירות ללא כל התנגדות. ואד אף אמר, בעת כניסתו לתפקיד, כי מגיע לדיוף פרס נובל על כך שהצליח להעביר שלוש מערכות בחירות במדינה ללא אלימות. לאחר הנשיאות, דיוף המשיך להיות פעיל בארגונים בינלאומיים. בשנים 2003–2014 שימש דיוף כמזכיר הכללי של הארגון הבינלאומי לפרנקופוניה, ארגון בינלאומי של מדינות דוברות צרפתית. מדיה וקבצים בנושא עבדו דיוף בוויקישיתוף עבדו דיוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עבדו דיוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
רוברט קרהרט מרטון

רוברט קרהרט מרטון (באנגלית: Robert Carhart Merton; נולד ב-31 ביולי 1944) הוא כלכלן אמריקאי ממוצא יהודי (מצד אביו), חתן פרס נובל לכלכלה. פרופסור בבית הספר לעסקים באוניברסיטת הרווארד. מרטון, יליד ניו יורק, הוא בוגר תואר ראשון באוניברסיטת קולומביה, מוסמך במכון הטכנולוגי של קליפורניה וב-1970 קיבל תואר דוקטור מ-MIT. בשנות ה-70 המוקדמות עסק מרטון בפיתוח נוסחאות מתמטיות בתחום המימון הנוגעות להערכת אופציות. בעקבות עבודתם של המתמטיקאי פישר בלק והכלכלן מיירון שולס, כתב מרטון ב-1973 את המאמר "התאוריה של תמחור רציונלי של אופציות", והסב את המודל לנוסחה שהפכה לאחד הכלים המעשיים והפופולריים להערכת אופציות ונגזרים. העובדה ששמו של מרטון אינו מופיע בשם המודל אינה מפחיתה מערכה של תרומתו, ויש המכנים את המודל בשם "נוסחת בלק-שולס-מרטון". למעשה, מרטון עצמו הוא שטבע את המונח "נוסחת בלק ושולס". מרטון הוא בנו של הסוציולוג רוברט קינג מרטון. ערך מורחב – מודל בלק ושולס המודל של בלק ושולס הוא מודל מתמטי יישומי במלוא מובן המילה. הוא אומד את ערכה של אופציה מסוג קול (Call) או פוט (Put) בהינתן פרמטרים הנוגעים לשערי מניות וסחורות, התנהגות מחיריהן לאורך זמן, שער הריבית במשק ועוד. המודל נעשה דה פקטו לתקן בין-לאומי בשווקים הפיננסיים, בהם נסחרות אופציות על מגוון מניות, סחורות ונכסים פיננסיים אחרים בסכומים של טריליוני דולרים מדי שנה. מרטון היה תלמידו של חתן פרס נובל לכלכלה פול סמואלסון, ואף זכה בעצמו בפרס בשנת 1997 יחד עם מיירון שולס על תרומתם בנושא האופציות (הכלכלן השלישי שתרם לנושא זה, פישר בלק, לא היה בחיים בעת קבלת הפרס). ערך מורחב – LTCM בשנת 1994 הקימו שולס, מרטון ואחרים את קרן הגידור "Long-Term Capital Management" הידועה יותר בראשי התיבות LTCM. מנהל הקרן היה ג'ון מריוות'ר (John Meriwether), שולס ומרטון שימשו כדירקטורים. בשנים הראשונות הפליאה הקרן לעשות וצברה תשואות שנתיות מדהימות בשיעור של כ-40%. השניים, שהיו ממילא מוערכים בקהיליה הפיננסית והאקדמית, נתפסו לא רק כתאורטיקנים אלא גם כמי שיודעים לנהל כספים. ב-1998 הגיעה עת משבר בשווקים הבין-לאומיים, שהגיע לשיאו באוגוסט-ספטמבר. הקרן הפסידה 4.6 מיליארד דולר אמריקאי תוך חודשים ספורים, וקריסתה איימה על יציבות השווקים הפיננסיים. הפרשה הסתיימה בהתערבות הבנק הפדרלי של ניו יורק והקרן נסגרה בשנת 2000. מדיה וקבצים בנושא רוברט קרהרט מרטון בוויקישיתוף רוברט קרהרט מרטון, באתר פרס נובל (באנגלית) רוברט קרהרט מרטון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה רוברט קרהרט מרטון, באתר SSRN רוברט קרהרט מרטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)