laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלחמה בטרור (ספר)

מלחמה בטרור: כיצד יביסו המשטרים הדמוקרטיים את הטרור המקומי ואת הטרור הבינלאומי הוא ספר משנת 1996 מאת בנימין נתניהו. בספרו מציג נתניהו מנקודת מבטו כראש ממשלת ישראל את משנתו המדינית בסוגיית המלחמה בטרור. הספר מבוסס ברובו על ספרו של נתניהו (בעריכת יורם חזוני), "Fighting Terrorism: How Democracies Can Defeat Domestic and International Terrorists", שנכתב בשנת 1995 בארצות הברית (180 עמודים). זהו ספר המשך והשלמה לספרו הטרור: כיצד יוכל המערב לנצח, שערך נתניהו ב-1987. בספר מנתח בנימין נתניהו את הגילויים החדשים של הטרור. הוא חושף את שורשיה ושיטות פעולותיה של רשת הטרור של האסלאם הפונדמנטליסטי, ומציע דרכים להדוף את גלי הטרור המופנים כלפי מדינות המערב, וביתר שאת כלפי מדינת ישראל. הטרור: כיצד יוכל המערב לנצח מקום תחת השמש ביבי - סיפור חיי שירות גלובס, ‏"להילחם עד חורמה": כך הסביר נתניהו בספרו איך לנצח הטרור, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2014 להילחם בטרוריסטים ולעולם לא לשאת ולתת עמם. פרק מספרו של נתניהו "מלחמה בטרור", באתר ynet, 27 באוגוסט 2014 הספר בקטלוג המאוחד באתר הספריה הלאומית, באתר merhav.nli.org.il Fighting Terrorism: How Democracies Can Defeat Domestic and International Terrorists באתר אמזון ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אות מלחמת סיני

אות מלחמת סיני הוא אות מערכה המוענק על ידי צה"ל או משרד הביטחון למשתתפים במבצע קדש (מלחמת סיני), מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים. את האות קיבלו האנשים הבאים: חיילים ששירתו בצה"ל בסדיר או במילואים לתקופה רצופה של 72 שעות לפחות, בתוך פרק הזמן בין 29 באוקטובר 1956 ל-6 בנובמבר 1956. חיילים שנהרגו במהלך המלחמה. מי שנמנה עם הסגל הפיקודי של הג"א. אזרחים עובדי צה"ל. אזרחים שהתנדבו לשרת כנהגים של רכב אזרחי מגויס. בני משפחה של זכאים שנפטרו יכלו להגיש בקשה ולקבל את העיטור בשמם. ב-1958 הוחלט להעניק את האות גם לשוטרים, עובדי שב"כ ועובדי התעשייה הצבאית. במרכז האות פס רחב בצבע תכלת כצבע דגל המדינה, המוקף פסים דקים בצבע אדום כדם הנופלים והפצועים ובפסים כחולים. בצדדים מופעים פסים רחבים של חום בהיר כצבע החול בסיני. ככל אותות המערכה בישראל, האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. לאחר מלחמת לבנון השנייה החל ייצור האות ממתכת מצופה אמייל. באות המקורי מבד היו חוטים לבנים שזורים לסירוגין מעל ומתחת לפסים החומים ובאופן לא אחיד. כאשר האות הוחלף למתכת מצופה אמייל הם נקבעו באופן קבוע ואחיד באותות כמלבנים לבנים אופקיים. חייל שקיבל צל"ש במהלך המלחמה עונד אותו על גבי האות. אותות מערכה, באתר משרד הביטחון
אפטוסטיכוס ברקאובמהי

אפטוסטיכוס ברקאובמהי (Aptostichus barackobamai) הוא מין של עכביש הקרוי על שמו של הנשיא ה-44 של ארצות הברית, ברק אובמה. המין דווח לראשונה בדצמבר 2012 על ידי פרופסור ג'ייסון בונד מאוניברסיטת אובורן כאחד מ-33 מינים חדשים בסוג אפטוסטיכוס שחלקם נקראו על שמם של מפורסמים. המין אנדמי לחלקה הצפוני של קליפורניה, ובעיקר במחוזות מנדוסינו, נאפה, שסטה, סאטר, וטהאמה. בשל תפוצתו הרחבה של המין הוא נחשב למין שאינו נמצא בסכנת הכחדה, יחד עם זאת חלק מהאוכלוסיות, כמו זו בגבעות סאטר, הן פגיעות. מדיה וקבצים בנושא אפטוסטיכוס ברקאובמהי בוויקישיתוף אפטוסטיכוס ברקאובמהי, באתר NCBI (באנגלית) אפטוסטיכוס ברקאובמהי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפטוסטיכוס ברקאובמהי, באתר GBIF (באנגלית) תיאור מפורט באתר species-id.net צפריר רינת, מין חדש התגלה: עכביש "ברק-אובמי", באתר הארץ, 24 בדצמבר 2012 המאמר על גילוי המין (באנגלית) January 19, 2013, 8:47 AM (2013-01-19). "New spider species named for Angelina Jolie, Bono". CBS News. נבדק ב-2013-07-04.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Bond J (2012). "Phylogenetic treatment and taxonomic revision of the trapdoor spider genus Aptostichus Simon (Araneae, Mygalomorphae, Euctenizidae)". ZooKeys. Pensoft Publishers. 252: 1–209. doi:10.3897/zookeys.252.3588. PMC 3560839. PMID 23378811.
ג'רום קרל

ג'רום קרל (באנגלית: Jerome Karle;‏ 18 ביוני 1918 – 6 ביוני 2013) היה חוקר כימיה פיזיקלית יהודי-אמריקאי. זכה ביחד עם הרברט האופטמן בשנת 1985 בפרס נובל לכימיה, על הישגיהם בפיתוח שיטות ישירות לקביעת מבנה גבישי. טקסט קרל נולד בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה יהודית. ב-1937 קיבל תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק וב-1938 תואר שני באוניברסיטת הרווארד. פיתח שיטה למדידת הפלרת מי שתייה. ב-1940 החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן, שם פגש את רעייתו, איזבלה קרל, חוקרת קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, עימה התחתן ב-1942 ולהם 3 בנות. ב-1943 קיבל תואר דוקטור. הוא עבד שנים רבות במעבדת המחקר של צי ארצות הברית קרל היה נשיא האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה בשנים 1981–1984. נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) והחברה הפילוסופית האמריקאית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. השילוב בין לימודי הכימיה הפיזיקלית של קרל ללימודי המתמטיקה של הרברט האופטמן, הניבו תוצאות שאיפשרו להתמודד עם בעיית המופעים (Phase problem) בהקשר של קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, וזאת באמצעות השיטה הישירה (אנ') שפיתחו. ב-1953 פרסמו קרל והאופטמן את המאמר "Solution of the Phase Problem I. The Centrosymmetric Crystal", ובו העקרונות של השיטה ההסתברותית, שעומדת בבסיס משוואת סאייר (אנ'). מדיה וקבצים בנושא ג'רום קרל בוויקישיתוף ג'רום קרל, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'רום קרל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'רום קרל, באתר dblp ג'רום קרל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'רום קרל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאודנום

לַאוּדַנוּם (Laudanum) היא טינקטורה (מיצוי אלכוהולי) (אנ') המכילה כ-10% אופיום. צבעו של המיצוי הוא אדום-חום וטעמו מר. הלאודנום מכיל אלקלואידים של האופיום, כמו קודאין ומורפין, ונחשב לסם ממכר. במהלך ההיסטוריה שימש הלאודנום כתרופה עבור מגוון רחב של מחלות, ובעיקר כתרופה כנגד שיעול ועבור שיכוך כאב[דרוש מקור]. עד תחילת המאה ה-20 נמכר הלאודנום ללא מרשם, אולם כיום הוא נמכר בפיקוח הדוק בבתי מרקחת, והוא בשימוש לעיתים נדירות[דרוש מקור]. הרופא השווייצרי בן המאה ה-16 פאראצלסוס גילה שאלקלואידים של אופיום מתמוססים היטב באלכוהול. הוא גילה שהתמיסה עוזרת בשיכוך כאבים, וטבע את השם "לאודנום", המגיע מן הפועל הלטיני laudare, שמשמעו "להלל". מדיה וקבצים בנושא לאודנום בוויקישיתוף לאודנום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יוהאן יעקובי

יוהאן יעקובי (בגרמנית: Johann Jacoby;‏ 1 במאי 1805 קניגסברג - 6 במרץ 1877 שם) היה רופא ופוליטיקאי יהודי פרוסי, פעל למען השגת אמנציפציה ליהודים. היה חבר באספה הלאומית של פרנקפורט. אביו של יעקובי היה סוחר בשם גרשון, לאמו קראו לאה יונס. הוא למד רפואה באוניברסיטת קניגסברג. הוא החל את התמחותו הרפואית ב-1830 בעיר הולדתו, במהרה הוא החל להתעניין בפעילות פוליטית ונעשה יותר ויותר מעורב בהגנה על הנרדפים. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית. יעקובי נמנה עם התומכים ברעיון הפרדה בין דת למדינה. ב-1848 באירופה פורץ גל התקוממויות שנודעו בשם כולל "אביב העמים". המהומות התחילו בפברואר אותה שנה בצרפת, שם הודח המלך לואי פיליפ. בגרמניה שתי השאיפות העיקריות היו לאחד את גרמניה ולדרוש חוקה שהובטחה על ידי מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי עוד בימי כיבושי נפוליון. בעקבות "אביב העמים" ב-1 באפריל 1848 התכנס "קדם-פרלמנט", בין הנציגים שישבו שם היו 5 יהודים, בין אותם היהודים היה גם יוהאן יעקובי. "קדם-פרלמנט" קיים ישיבות מ-1 באפריל עד 4 באפריל 1848. במאי 1848 בפרנקפורט על נהר מיין בכנסיית סנט פאול מתכנסת האספה הגרמנית הראשונה, שם היו 7 יהודים גרמנים ו-2 אוסטרים, היהודים הבולטים ביותר בחבורה הזאת היו גבריאל ריסר ויוהאן יעקובי. עמוס אילון טוען כי בין היהודים האלו גבריאל ריסר היה הנחרץ ויעקובי המבריק. השקפותיו של יעקובי היו רדיקליות יותר מאלו של ריסר. יעקובי נהיה חבר פרלמנט של פרנקפורט החל מאפריל 1849 לפני כן היה חבר באספה הלאומית הפרוסית בברלין. הוא השתתף במשלחת שניסתה לשכנע את המלך פרידריך וילהלם הרביעי לתמוך באינטרסים של האספה בפרנקפורט. בשנות השישים היה חבר הפרלמנט הפרוסי כנציגה של המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר כינונו של הרייך השני הוא נבחר לפרלמנט כנציג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', הוצאת מרכז זלמן שזר, 2000. מדיה וקבצים בנושא יוהאן יעקובי בוויקישיתוף יוהן יעקבי, דף שער בספרייה הלאומית ארכיון אוסף יוהן יעקובי, בספרייה הלאומית תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', עמ' 49. עמוס אילון, רקוויאם גרמני, אור יהודה: דביר, 2004, עמ' 172. תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', עמ' 275.
קדה

קֶדַהּ (במלאית: Kedah) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. קדה נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בפרליס בצפון, בתאילנד בצפון ובמזרח, בפרק בדרום-מזרח, בפננג הדרום ובמצר מלאקה במערב. בירתה היא אלור סטר והבירה המלכותית שלה (מקום מושבו של הסולטאן) היא אנק בוקיט. שמה המורחב של המדינה הוא קדה דרול אמן (במלאית: Kedah Darul Aman, בג'אווי: قدح در الامن). שטחי קדה נשלטו על ידי אימפריות אזוריות שונות, כמו סריביג'איה (Srivijaya) שמרכזה היה באי סומטרה, עד שב-1136 הוקמה סולטנות קדה, הסולטנות הראשונה בדרום-מזרח אסיה ואחת הראשונות בעולם כולו. בשלב מסוים סיאם השתלטה על האזור ושמו שונה לסייבורי (ไทรบุรี). במאה ה-15 קדה נכבשה על ידי סולטנות מלאקה. לאחר שמלאקה נכבשה על ידי פורטוגל ב-1511, האחרונה נלחמה על האזור מול סולטנות אצ'ה וסיאם במאות שלאחר מכן. בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 סולטאן קדה העביר לידי חברת הודו המזרחית הבריטית את שטחי מדינת פננג של היום בתקווה שהם יקבלו הגנה מהבריטים במקרה של פלישה סיאמית. למרות זאת סיאם כבשה את קדה ב-1821. ב-1909 נחתם חוזה בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם קדה, לידי הבריטים. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, קדה נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את קדה עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד שהשיבה את השם סייבורי. ב-1945, עם סיום המלחמה, קדה הוחזרה לבריטניה. ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963. כלכלת קדה מתבססת בעיקר על גידול אורז, תעשייה ותיירות, שמתרכזת בעיקר באי לנגקאווי (Langkawi). מדיה וקבצים בנושא קדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קדה קדה, ברשת החברתית פייסבוק קדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קדה, ברשת החברתית טיקטוק קדה, סרטונים בערוץ היוטיוב
דונאטו

האם התכוונתם ל... בלדאסארה דונאטו – מלחין וזמר איטלקי לאונרדו דונאטו – הדוכס ה-90 של ונציה ניקולו דונאטו – הדוכס ה-93 של ונציה דונאט דונטלו
סורקובה

סורקובה (ברומנית: Sorcova) הוא מנהג עממי רומני הבא לידי ביטוי בראש השנה הנוצרי, ב-1 בינואר. סורקובה הוא ענף ירוק עם ניצני פרחים או מקל שקושט בפרחי נייר. ילדים יוצאים עם הענפים ומצביעים על אנשים ושרים את שירי סורקובה שבדרך כלל הם ברכות לכיוונו של מי שמצביעים עליו, אך יכול להיות גם קללה. השם "סורקובה" נגזר מהמילה הבולגרית "סורוב" שמשמעותה הוא ירוק מלבלב. הטקס כולל את הכנת הענף הירוק או המקל המקושט בפרחי נייר צבעוניים. הילדים, בעיקר הבנים, עוברים מבית לבית עם הסורקובה בידם, ומברכים את הדיירים בברכות לשנה טובה ומלאת בריאות, הצלחה ושגשוג. השירים שהם שרים כוללים בדרך כלל איחולים לבריאות, לפריון ולשגשוג כלכלי. Sorcova, ‏3 ביולי 2012, CrestinOrtodox.ro
אחים וחיות אחרות

אחים וחיות אחרות (באנגלית: Wild Kratts) היא סדרת אנימציה אמריקאית לילדים שמשודרת בישראל בערוץ לוגי החל משנת 2011. האחים מרטין וכריס קראט, לאחר הופעתם בסדרה "זובומפו", נוסעים מסביב לעולם עם חבריהם בחיפוש אחר חיות מזן נדיר, ומגנים עליהן מפני מזימותיהם של זק, דוניטה, גורמנד ופייסלי פייבר. מרטין קראט (סער בדישי) - חוקר טבע, אחיו הגדול של כריס, אוהב לשחות ולובש חולצה כחולה. כריס קראט (מיכאל עינב/גילן שחף) - חוקר טבע, אחיו הקטן של מרטין, אוהב לטפס על עצים ולובש חולצה ירוקה. אביבה (מאיה בר שלום) - בנתה את כל ההמצאות של האחים קראט. אחראית על ההמצאות קוקי (שרון עזריה/הילי ישראל) - עוזרת לאחים קראט. אחראית על המחשבים ועל התקשורת. חברה טובה של אביבה. ג'ימי (בר כספי/גיא רושיניאק/ערן מור) - עוזר לאחים קראט. הוא הנהג של טורטוגה, ספינתם. אוהב לאכול. זק ורמיטק (יובל סגל/אלדד פריבס/ליאור חקון/איתי חיון/ערן מור) - ממציא הרוצה להרוס את אזור המחיה של בעלי החיים ומשתמש בחיות להמצאות שלו. גורמנד השף (יובל סגל/אלדד פריבס/ליאור חקון/ערן מור) - טבח אשר רוצה לבשל חיות נדירות לארוחתו. דוניטה דונטה (אפי בן ישראל/ענת ניב) - מעצבת אופנה המשתמשת בחיות כחלק הבגדים והאביזרים הייחודיים שלה. דביו - (יובל סגל/אלדד פריבס/ליאור חקון/ איתי חיון/ ערן מור) - העוזר של דוניטה. גדול וחזק, ולא מאוד חכם. פייסלי פייבר - (אפי בן ישראל/ענת ניב) - בנאית אשר בונה בשטחי החיות זובומפו אתר האינטרנט הרשמי של אחים וחיות אחרות (באנגלית) אחים וחיות אחרות, ברשת החברתית פייסבוק אחים וחיות אחרות, סרטונים בערוץ היוטיוב "אחים וחיות אחרות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אחים וחיות אחרות", באתר נטפליקס "אחים וחיות אחרות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אחים וחיות אחרות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשפון גדות

נשפון גדות (שם מדעי: Myotis capaccinii) הוא מין של עטלף במשפחת נשפוניים. נשפון הגדות הוא עטלף חרקים שנמצא באגן הים התיכון, דרום אירופה, אסיה, צפון אפריקה והמזרח התיכון, מישראל ועד אוזבקיסטן. נשפון הגדות נמצא גם בארץ ישראל אך נתון בה בסכנה, ומספר הפרטים נאמד בפחות מ-10,000. בישראל נפוץ נשפון הגדות באזור הצפון, בעיקר בחרמון, אצבע הגליל, הגליל ורכס הכרמל. נשפון הגדות הוא עטלף חרקים קטן-בינוני עם אוזניים בינוניות ושיניים חדות. הוא שעיר למדי ופרוותו אפורה, צבע גחונו בהיר. נשפון הגדות הוא עטלף קטן יחסית לעטלפי פירות: אורך גופו 5 ס"מ ללא הזנב ו-8.5 ס"מ עם הזנב, ומשקלו הוא 6-10 גרם. אקולוקציה במין זה מאופיינת באות FM בתדרים 70–40 קילו-הרץ. זהו עטלף קטן הניזון מחרקים וכפי ששמו מרמז הוא פעיל בעיקר סביב מקווי מים כגון נחלים, אגמים, ברכות ושלוליות גדולות. הטרף שלו כולל בעיקר פרוקי-רגליים עם דגש על עכבישים וחרקים קטנים המעופפים מעל המים. בנוסף, הוא טורף גם דגיגונים קטנים, בעיקר מהמין גמבוזיה, ובכך הוא ייחודי בין עטלפי המזרח התיכון. נשפון הגדות חי בלהקות ולן במערות. הוא פעיל בעיקר בלילה ולן ביום. ההריון של נשפוני הגדות באירופה אורך 50-60 יום, ובארץ - שבה חם יותר - משך ההריון אינו ידוע אך תלוי בטמפרטורה של הסביבה. בעבר היה נשפון הגדות נפוץ מאוד בצפון ישראל אך נפגע קשות כאשר מערות עטלפים רבים הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20. כיום אוכלוסייתו מתחילה להתאושש ומונה פחות מ-10,000 פרטים. מצבו בארץ עדיין מוגדר כ"נתון בסכנה". ד"ר אבי ארבל, לקיסקון מפה: היונקים, הוצאת מפה, 2014 - עמ' 102. מדיה וקבצים בנושא נשפון גדות בוויקישיתוף נשפון גדות, באתר ITIS (באנגלית) נשפון גדות, באתר NCBI (באנגלית) נשפון גדות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נשפון גדות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נשפון גדות, באתר GBIF (באנגלית) נישפון גדות באתר עמותת מן השדה מידע באתר IUCN נשפון גדות נשפון גדות באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
GRB 090423

GRB 090423 הייתה התפרצות גמא שנצפתה ב־23 באפריל 2009 בשעה 07:55:19 UTC על ידי לוויין המחקר Swift Gamma-Ray Burst Mission. תוצאות ההתפרצות נצפו מאוחר יותר בתחום התת־אדום ואפשרו לאסטרונומים לקבוע כי העצם שיצר את התפרצות הגמא הוא בעל הסחה לאדום של 8.2 ולפיכך הוא העצם המרוחק ביותר שנתגלה אי פעם, מרחק של 13.035 מיליארד שנות אור מכדור הארץ. התפרצות גמא היא אירוע קוסמולוגי של התפרצות קרינת גמא. אלה הם האירועים האנרגטיים ביותר הידועים כיום באסטרונומיה. הן קורות בתדירות של כ־1–2 ליום בפיזור אקראי במרחב הקוסמולוגי, כשמשך ההתפרצות הוא בין שברירי שנייה לדקות ספורות ולכן קשה לבצע מדידות שונות בזמן ההתפרצות. ואולם לעיתים קרובות משאירה ההתפרצות קרינת המשך (Afterglow או הבזק משנה) בגלים אלקטרומגנטי ארוכים יותר שאפשר לצפות בהם שעות רבות ולעיתים ימים אחר כך. גלים אלה, ובהם קרינת רנטגן, קרינה על סגולה, אור נראה, קרינה תת־אדומה וקרינת רדיו מאפשרים את מחקר האירוע. היקום היה רק בן 630 מיליון שנים כאשר GRB 090423 התפרץ, והתפרצות זו מוכיחה כי כוכבים מסיביים ביותר נולדו ומתו כבר בשלב כה מוקדם של היקום. התפרצות זו, ודומות לה, נותנות לנו הזדמנות ייחודית ללמוד את היקום הקדמון משום שיש מעט מאוד עצמים בוהקים דיים מתקופה זו שאורם חזק מספיק להגיע אלינו ולהיצפות בטלסקופ או טלסקופ חלל. מדיה וקבצים בנושא GRB 090423 בוויקישיתוף סרטון הסבר על ההתפרצות, באתר YouTube GRB 090423, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
אברהם טיקטין

רבי אברהם טיקטין (ל' בכסלו תקכ"ה 1764, שוורזנץ (אנ') ליד פוזנה – כ"ב בטבת תקפ"א, 27 בדצמבר 1820) היה רב אשכנזי, רבן של ערים שונות ברחבי גרמניה ובסוף ימיו רבה של ברסלאו. בן דורם וידידם של רבי עקיבא איגר ורבי יעקב לורברבוים. נולד לרב גדליה טיקטין רבה של שוורזנץ ולפריידל. התייתם בגיל 9 (תקל"ד, 1774) ולמד מאז אצל גיסו, בעל אחותו ותלמיד אביו, רבי מרדכי מגריידיץ. בצעירותו למד בליסא ובה הכיר את רבי עקיבא איגר, רבי יעקב לורברבוים ורבי חיים אוירבך, ולמד עמם. כיהן בתחילת דרכו ברבנות על מקומו של אביו בשוורזנץ, ואחר כך גם כרבן של לונטשיץ וגלוגאו, בה כיהן שלוש עשרה שנים. בשנת תקע"ו התמנה כרבה של ברסלאו, בה כיהן עד פטירתו בכ"ב בטבת תקפ"א, 27 בדצמבר 1820. נשא את אסתר בת ר' ארון קוטנר. ושם חמותו פריידל. בנו רבי שלמה זלמן טיקטין (גר') מילא את מקומו כרבה של ברסלאו. בן נוסף שלו היה רבי יצחק טיקטין, ובנו ר' משה טיקטין הוציא לאור את ספרו "פתח הבית", וחתם על הספר "קורא הדורות", ווארשא תקצ"ח, עם אחיו רבי שלמה זלמן. רבי אברהם טיקטין היה מגדולי דורו, רעו של רבי עקיבא איגר, שכתב עליו: "אך לאשר אני רואה דגם מסברא לא ניחא ליה [=שגם מסברה אין נוח לו] להגאון אבד"ק גלוגא נ"י חילוקי בזה, בטלה דעתי הנמוכה והחלושה נגד דעתו הגדולה של הגאון נ"י". מתלמידיו: רבי שלמה פלסנר (תקנ"ז–תרמ"ז), מחבר "כה לחי" וחיבורים רבים נוספים, ביניהם "עדות לישראל" - ספר אפולוגטי בעברית ובגרמנית העוסק בהגנה תדמיתית על התלמוד באמצעות ציטוטים חיוביים של חכמים נוצריים עליו. תרגם מיוונית וארמית את "כתובים אחרונים" מימי בית המקדש הראשון ובית המקדש השני. היה גם תלמידו של רבי עקיבא איגר. רבי ברוך בנדיט גליקסמן, רבה של טוּרֶק, מחבר "נחלת ברוך", "טעם ברוך" ו"בריחי זהב". חיבר לפחות עשרים ושבעה חיבורים, רובם לא נדפסו. ספרו היחיד שנדפס בחייו הוא "פתח הבית" (דיהרנפורט תק"פ). רבים מכתביו מצויים באוסף הרב רפאל רייכמן בירושלים, ומהם מתפרסמים מעת לעת קטעים בכתבי עת תורניים ובספרי זיכרון שונים. חידושיו על מסכת קידושין והלכות קידושין בשולחן ערוך נדפסו מכתב ידו על ידי הרב יחיאל מיכל דזימיטרובסקי בשם "פתח הבית", ובתוספת הערות וציונים בשם "מלואי הבית". מדיה וקבצים בנושא אברהם טיקטין בוויקישיתוף שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם ב"ר גדליה טיקטין", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 28, באתר היברובוקס דוד הלחמי, רבי אברהם ברבי גדליה טיקטין אב"ד ברסלוי (בעל „פתח הבית”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רכ"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) "טיקטין, אברהם בן גדליה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) אברהם בן גדליה טיקטין (1764-1820), דף שער בספרייה הלאומית ספריו פתח הבית, דיהרנפורט, תק"פ, באתר היברובוקס פתח הבית - דרושים, ורשה, תרע"ו. (בשער הספר רשימת כל חיבוריו שבכתובים), באתר היברובוקס פתח הבית - דבר בעתו - א, ורשה, תר"ע. על מסכת פסחים והלכות פסח במשנה תורה לרמב"ם ובשולחן ערוך, באתר היברובוקס פתח הבית - דבר בעתו - ב, ורשה, תרפ"ו. על חציו השני של סדר מועד, והלכות המועדים במשנה תורה לרמב"ם ובשולחן ערוך, באתר היברובוקס פתח הבית - קונטרס בענייני שליחות בקידושין, ירושלים, תש"ע, באתר היברובוקס פנות הבית - שאלות ותשובות, ורשא, תרמ"ג, באתר היברובוקס "טיקטין, שלמה בן אברהם", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) תוספת לתשובה צ"ד שבשו"ת רבי עקיבא איגר, קמא, סימן צ"ד. נדפסה בתוך חידושיו למסכת מכות (זכרון יעקב תשמ"ג), דף ו' עמוד א'. "כה לחי". "עדות לישראל". "כתובים אחרונים".
פארסונס

האם התכוונתם ל... אלן פרסונס – טכנאי קול, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי בריטי The Alan Parsons Project – להקת רוק מתקדם בריטית אשר נוסדה ב-1975 על ידי המוזיקאים אריק וולפסון ואלן פרסונס אסטל פרסונס – שחקנית אמריקאית ג'ים פרסונס – שחקן אמריקאי טלקוט פרסונס – סוציולוג אמריקאי לוסי פרסונס – פעילת זכויות אדם צ'ארלס פרסונס – מהנדס בריטי, מממציאי טורבינת קיטור המודרנית. צ'נדלר פארסונס – כדורסלן אמריקאי ריצ'רד פארסונס – איש עסקים אמריקאי אחרים פארסונס גרין – פארק ציבורי ברובע האמרסמית' ופולהאם שבמערב לונדון
טיקטין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טיקטין – עיירה עתיקה וקטנה בצפון-מזרח פולין אישים אברהם טיקטין – רב אשכנזי, רבן של ערים שונות ברחבי גרמניה ובסוף ימיו רבה של ברסלאו גדליה טיקטין – רב אשכנזי, רבה של שוורזנץ, אביו של רבי אברהם טיקטין גדליה טיקטין (השני) – רבה של ברסלאו במקביל לרב אברהם גייגר, בנו של רבי שלמה זלמן טיקטין הימן טיקטין – בלשן ומילונאי יהודי רומני יליד ברסלאו, פרוסיה, שהתנצר בגיל מבוגר שלמה זלמן טיקטין (גר') – רבה של ברסלאו, בנו של רבי אברהם טיקטין מהר"ם טיקטין – שמם של שני רבני העיר: רבי מנחם דוד בן יצחק - תלמיד הרמ"א, שימש כרבה של טיקטין, חידושיו על המרדכי הודפסו בשנת ה'שנ"ז. רבי מאיר הלוי הורוביץ (טיקטין) – כיהן אף הוא כרבה של טיקטין, סבם של "ההפלאה" ורבי שמעלקא מניקלשבורג.
משרט

משרט הוא כלי ידני המשמש בעיבוד מתכות. הוא משמש לסימון, בעיקר של קווים, על החומר, לפני עיבוד נוסף שלו. המשרט הוא עזר חשוב בהעברת התוכנית, או תבניות התכנון, אל החומר הגולמי. הוא משמש במקום סימונים בעפרון או בדיו מפני שבמתכות סימונים כאלו פחות מדויקים בגלל הרוחב שלהם, מטשטשים ונמחקים מהר. בניגוד לכך, סימוני המשרט הם באופן ניכר מאוד דקים ועמידים יותר. כאשר המתכת אינה מצופה, סימני צבע יכולים להגדיל את הניגודיות של סימוני המשרט, בלי לפגוע בדיוק ובעמידות של הסימון. המשרט עשוי ממוט מתכת עם קצה מפלדה יצוקה, מוקשחת, ומעובדת בחום. החוד בקצה, המיצר את הסימון בפועל, מחודד לזווית של 30 או 40 מעלות. יש משרטים עם קצה מחודד יחיד, וישנם שבכל קצה שלהם יש נקודת חוד. משיכת חוד המשרט על פני המתכת מייצרת שריטה שטחית מאוד על פני השטח. בשימוש בסיסי, כדי לסמן קו, מושכים את המשרט לאורך מוט, למשל סרגל מתכת. הכלי משמש לסימון קווים במרחק שנקבע מקו הבסיס. החלק המעובד מושם על יחידה משופעת, כך שהאזור בו נדרש הסימון יהיה מאונך לפני משטח קבוע (למשל שולחן עבודה) והקו שיש לסמן יהיה מקביל למשטח של שולחן העבודה. את משרט הגרירה מכוונים לגובה הקו הרצוי. קו הסימון מתקבל על ידי גרירת משרט הגרירה על שולחן העבודה במקביל לאזור בו נדרש הסימון, באופן שהחוד יצור את קו הסימון הרצוי. מדיה וקבצים בנושא משרט בוויקישיתוף
קלן האופטבאנהוף

קלן האופטבאנהוף (בגרמנית: Köln Hauptbahnhof) היא תחנת הרכבת המרכזית של קלן, מדינת נורדריין-וסטפאליה, גרמניה. תחנת הרכבת ממוקמת במרכז העיר וסמוכה לקתדרלת קלן ולנהר הריין, אשר מעליו עוברות הרכבות על גשר הוהנצולרן בעת שנכנסות לתחנה מכיוון מזרח. כ-280 אלף נוסעים משתמשים בתחנה מדי יום, מה שהופך אותה לחמישית בגרמניה מבחינת עומס נוסעים. לתחנה חשיבות רבה במערך התחבורתי בגרמניה ואף במדינות הסובבות אותה, והיא משמשת תחנת עצירה לרכבות מהירות רבות מסוג אינטרסיטי אקספרס ו-Thalys, כמו גם לרכבות בינעירוניות, מחוזיות ופרבריות. עד שנת 1850 נבנו בקלן חמש תחנות רכבת שונות על שתי גדות הריין ותופעלו על ידי חברות פרטיות. בהמשך הוחלט לבנות תחנה נוספת אשר תהיה סמוכה לקתדרלה של העיר, אך במהרה הבינו שנכון יהיה להפוך את התחנה החדשה לתחנת רכבת ראשית שתחבר בין כל הקווים השונים. תחנת הרכבת המרכזית הראשונה נפתחה בשנת 1859 ובסמוך לה נחנך "גשר הקתדרלה" מעל הריין (כיום זהו מקומו של גשר הוהנצולרן). התחנה הכילה ארבעה רציפי מסוף ושני רציפים שעברו דרכה ואיפשרו לרכבות להמשיך לצידה השני. התחנה צברה פופולריות ובמהרה הגיעה לגבול הקיבולת שלה. בשנת 1889 הוחל בשדרוג התחנה והגדלת הקיבולת שלה. עבודות הבנייה הסתיימו בשנת 1894 וכעת היא הכילה ארבעה רציפי מסוף מקורים הן ממזרח והן ממערב ומצדיהם שני רציפים לרכבות העוברות דרך התחנה. בנוסף נבנה אולם המתנה בן 2 קומות שממנו התאפשרה גישה נוחה לרציפים. בין השנים 1905–1911 עברה התחנה שיפוצים פעם נוספת, במהלכם בוטלו כל רציפי המסוף והוחלפו ברציפי מעבר. במהלך מלחמת העולם השנייה התחנה חרבה כמעט במלואה, כשאולמות ההמתנה הם המבנים היחידים ששרדו את המלחמה. כעשור לאחר המלחמה פעלה התחנה באמצעות מבנים זמניים, עקב מחלוקות שהתגלעו במוסדות התכנון לגבי האופן שבו יש לבנות אותה מחדש. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 נהרס המבנה הישן של התחנה והיא קיבלה את צורתה הנוכחית, עם מבנה מודרני והקירוי דמוי השריון מעל הרציפים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נבנו בתחנה שתי מסילות נוספות עבור קו הרכבת הפרברית ריין-רוהר. בשנת 2000 הוסב החלל מתחת לרציפי התחנה למרכז קניות המכיל כשבעים חנויות ובתי עסק. קלן היא עוגן משמעותי ברשת הרכבות האירופאית. רכבות ארוכות טווח עוברות דרך העיר משני צדי נהר הריין, כאשר לעיתים הן עוצרות בתחנת קלן-דויץ אשר על הגדה הימנית של הריין, כחצי קילומטר מתחנת הרכבת המרכזית, אשר על הגדה הנגדית, ללא כניסה אליה. תחנת הרכבת המרכזית של קלן מחוברת בקווי רכבת ישירים לדרום גרמניה, אזור ברלין, הולנד, שווייץ ובלגיה. רוב הרכבות ארוכות הטווח מגיעות לתחנה ממזרח, בעוד הרכבות הפרבריות בעיקר ממערב. סמוך לתחנה ישנן 2 תחנות תת-קרקעיות של הרכבת העירונית של קלן. עד שנת 2019 צפויה התחנה להיות מורחבת בשתי מסילות נוספות אשר תשמשנה את הרכבת הפרברית ריין-רוהר. בשנת 2016 צפויה הפעלתה של רכבת מהירה לתחנת סנט פנקראס בלונדון, דרך מנהרת תעלת למאנש. לשם כך מתוכננת הרחבה של רציף מספר 1 בתחנה במטרה להקים אזור בידוק ביטחוני עבור רכבות אלה. הרחבה משמעותית של התחנה אינה אפשרית במיקומה הנוכחי, עקב המבנים ההיסטוריים שסובבים אותה. הכניסה לתחנה מכיוון קתדרלת קלן אולם התחנה מבנה התחנה בלילה מכיוון הקתדרלה רכבות אינטרסיטי-אקספרס מהירות בתחנה קירוי הרציפים דמוי השריון ומראה הקתדרלה ברקע תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט מדיה וקבצים בנושא קלן האופטבאנהוף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלן האופטבאנהוף אתר האינטרנט הרשמי של קלן האופטבאנהוף (בשפות מרובות) הסבר על התחנה בגרמנית