laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלסטינוס השני (אנטי-אפיפיור)

סלסטינוס השני (בלטינית: Celestine II) נולד תחת השם תאובאלדו בוקפצ'י (Teobaldo Boccapecci) או בוקאפקונאי (Boccapeconai). סלסטינוס השני כיהן כאפיפיור במשך יום אחד, ב-16 בדצמבר 1124. בחירתו לאפיפיור הייתה בהתאם לכללים, אולם בשל מחלוקת בכניסה הוא ויתר על כיסאו לטובת הונוריוס השני, ולכן נחשב לאנטי-אפיפיור. פרטים מועטים ידועים אודות שנותיו קודם לאירוע בחירתו. סלסטינוס מונה לתפקיד קרדינל על ידי האפיפיור פסקליס השני. סלסטינוס נבחר כדין בקונקלבה אולם במהלך הבחירות פרצו למועצת הקרדינלים קבוצת חיילים אשר תמכו בקרדינל סקאנאבצ'י (שאף הוא נחשב לאיש דת מלומד ומכובד), והכריזו על סקאנאבצ'י כאפיפיור הנבחר. סלסטינוס החליט לוותר על כס האפיפיור על מנת למנוע שפיכות דמים, וסקאנאבצ'י נבחר כאפיפיור הונוריוס השני. סלסטינוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סלסטינוס השני

האפיפיור סלסטינוס השני (בלטינית: Celestinus II; נפטר ב-8 במרץ 1144) נולד בשם גווידו די קסטלו וכיהן כאפיפיור בין השנים 1143 ועד פטירתו. סלסטינוס נולד בסיטה די קסטלו שבמדינת האפיפיור. סלסטינוס היה תלמידו של פייר אבלאר ומונה למשרת קרדינל בכנסיית סנטה מריה שבויה לאטה על ידי האפיפיור הונוריוס השני בשנת 1128. בשנת 1133 מונה לקרדינל בכנסיית סן מרקו. בקונקלבה שנערכה בשנת 1143 נבחר למשרת אפיפיור, תפקיד אותו נשא במשך חמישה חודשים ו-13 ימים, מבחירתו ועד פטירתו ב-8 במרץ 1143. במהלך כהונתו נתן מחילה מוחלטת לכל חטאיו של מלך צרפת לואי השביעי ובכך ביטל את צו החרם שהוטל על צרפת כולה שלוש שנים קודם לכן. סלסטינוס נקבר בארמון הלטראנו. מדיה וקבצים בנושא סלסטינוס השני בוויקישיתוף סלסטינוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ראמל בראדלי

ראמל בראדלי (באנגלית: Ramel Bradley; נולד ב-4 בפברואר 1985) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז או הקלע. גובהו 1.88 מטר. ראמל בראדלי נולד בניו יורק והחל את קריירת הכדורסל באוניברסיטת קנטקי בארצות הברית, ממנה הגיע ראז'ון רונדו שמשחק בליגת ה-NBA. בעונה האחרונה בקנטקי הוביל את קבוצתו ל-8 הקבוצות הגדולות בכדורסל מכללות ב-2005. באותה עונה הצטיין ראמל עם ממוצע של 15.9 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים, ונבחר לחמישיית ההגנה של הקונפורס. אחרי שסיים את לימודיו במכללה חתם בראדלי בעונת 2008/09 בקבוצת צדביטה זאגרב מליגת העל הקרואטית שם הצטיין בקבוצתו ותרם 15.1 נקודות בממוצע למשחק. לאחר עונה אחת עבר בראדלי לקבוצת דיז'ון באסקט (JDA Dijon) מהליגה הצרפתית הראשונה, שם סיפק 12 נקודות, 2.7 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים. בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה לאחר בעיות כלכליות. בעונת 2010/2011 חתם בראדלי בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל ונרשם כשחקן הזר הראשון של הקבוצה בליגה הבכירה. לאחר המחזור ה-18 נפצע בראדלי בברכו שחייב אותו לעבור ניתוח בהקדם בעקבות זאת סיים ראמל את העונה. בחודש ינואר 2012, עבר בראדלי לקבוצת הפועל ירושלים. בתום אותה עונה, עבר בראדלי לתחנה השלישית שלו בישראל, כשחתם בברק נתניה. בשנת 2013 לאחר שלוש שנים בישראל עבר בראדלי לטורק טלקום מליגת העל הטורקית, אך סבל מחוסר מזל, שבר את רגלו והחמיץ את רוב העונה. בשנת 2014 עבר לקבוצת ייסילגירסון ששיחקה בזמנו בליגת המשנה בטורקיה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה כשהיה ממצטייני הקבוצה עם ממוצעים של 19.6 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק. את עונת 2015/16 פתח בראדלי במדי ייסילגירסון בליגה הטורקית הבכירה בה שיחק לצד דורון פרקינס וטוני קרוקר לשעבר שחקני מכבי תל אביב והפועל חולון בהתאמה, מה שהקשה על ההשתלבות המקצועית שלו ולכן שוחרר. בדצמבר 2015 חזר לישראל וחתם במדי הפועל חולון שהייתה באותו הזמן במקום האחרון, על מנת לעזור להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה. ב-2016 עבר לשחק באנקרה מהליגה הטורקית השנייה. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket נתונים אישיים רועי גלדסטון, ‏פרסום ראשון: ראמל בראדלי סגר בהפועל י-ם, באתר ערוץ הספורט, 25 בינואר 2012 ניב חביב, ‏יביא את הברק: ראמל בראדלי סיכם לעונה בנתניה, באתר ONE‏, 30 ביולי 2012
אנדראה אדאמי

אנדראה אדאמי דה בולזנה (באיטלקית: Andrea Adami da Bolsena‏; 30 בנובמבר 1663 – 22 ביולי 1742) היה זמר קסטראטו, סופר ומלחין איטלקי. אדאמי נולד בבולזנה ושם החל את לימודיו. בהמשך יצא לרומא. בשנות ה-80' של המאה ה-17 התקבל כחבר באגודה המוזיקלית של סנטה צ'צ'יליה (Congregazione dei Musici di S Cecilia), ראיה לפעילותו בחוגי הכנסייה של רומא. כישרונו כקסטראטו היה רב, אולם את הצלחתו יוצאת הדופן חב במידה רבה לחסות שפרש עליו החשמן פייטרו אוטובוני, גדול פטרוני המוזיקה ברומא בימים ההם. אדאמי כיהן בארמון החשמן כמוזיקאי הבית בין השנים 1686 עד 1740. ב-5 באוקטובר 1690 הצטרף אדאמי כחבר באקדמיה של ארקדיה ואימץ את הכינוי "קריקלה פיזאו". בגיל 26 התקבל בהמלצת אוטובוני לקאפלה הסיסטינית כזמר סופרן ושם היה, בשנת 1701, למאסטרו די קאפלה, משרה בה החזיק עד 1714. מחוץ לקאפלה הסיסטינית שר אדאמי בעיקר בחצרות אצילים, כיוון שעל זמרי האפיפיור נאסר לשיר בפני הציבור הרחב. שנתיים לפני כניסתו לקאפלה הסיסטינית הופיע בתפקיד פרינדו במלודרמה "Il Figlio delle Selve" מאת קוזימו באני בהפקה פרטית בבית הלבריתן, קרלו זיגיסמונדו קאפצ'ה. כן השתתף בדרמה פר מוזיקה "Il Colombo ovvero L’India scoperta" ללברית של החשמן פייטרו אוטובוני ואולי גם ב"La Statira" של אוטובוני ואלסנדרו סקרלטי. את ההיתר המיוחד להופעות הפומביות האלה קיבל כנראה מאוטובוני, שהיו לו מהלכים בחצר האפיפיור. בחיבורו החשוב Osservazioni per ben regolare il coro de i cantori della Cappella pontificia, שיצא לאור ברומא בשנת 1711, מציג אדאמי רשומות וביוגרפיות של זמרים ומלחינים חשובים, שהיו קשורים במוסד המוזיקלי האפיפיורי, כמו ג'ובאני פלסטרינה, גרגוריו אלגרי וג'ובאני מריה נאנינו, בין השאר. עוד נזכר שם רפרטואר היצירות שבוצעו, לעיתים בלוויית התרשמותו המוזיקלית והאסתטית של המחבר. על אף קשריו ההדוקים עם הכנסייה, נראה שאדאמי לא כתב כלל מוזיקת קודש. ידוע רק על כמה קנטטות שלו, מהן שרדו רק שתיים. כרכים אחדים של קנטטות מאת מלחינים אחרים שרדו מספרייתו הפרטית, והם נושאים שלט אצולה שנוצר במיוחד לכבודו. כרכים אלה, יחד עם שתי תמונות דיוקן שלו, מעשה ידי אמנים ידועים ברומא, מעידים על מעמדו המבוסס והאמיד. אוון ג'אנדר וג'אנקרלו רוסטירולה, "אנדראה אדאמי דה בולזנה", גרוב אונליין. מדיה וקבצים בנושא אנדראה אדאמי בוויקישיתוף
סלסטינוס השלישי

האפיפיור סלסטינוס השלישי (Caelestinus III; נולד בשנת 1106 לערך, נפטר ב-8 בינואר 1198) נולד בשם ג'אצ'ינטו בובונה (באיטלקית: Giacinto Bobone) וכיהן כאפיפיור מ-30 במרץ 1191 ועד פטירתו. סלסטינוס נולד ברומא שבמדינת האפיפיור למשפחת אורסיני האצילה. הוא נבחר לכהן כאפיפיור בהיותו בן 85, וכיהן שש שנים, תשעה חודשים ותשעה ימים בטרם נפטר ונקבר בארמון לטרנו. יום לאחר תחילת כהונתו כאפיפיור הכתיר את היינריך השישי כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. לימים הורה על נידויו של היינריך, בשל כליאת שווא של ריצ'רד הראשון מלך אנגליה. סלסטינוס הכריז על חרם (interdict) על העיר פיזה (חרם שבוטל על ידי יורשו, אינוקנטיוס השלישי בשנת 1198), וכן גינה את נישואיו של אלפונסו התשיעי מלך לאון לתרזה מפורטוגל. בשנת 1196 אף נידה את אלפונסו בשל הסכם שלום שחתם עם המוסלמים המורים בעת שיצא למלחמה נגד ממלכת קסטיליה. לאחר נישואיו של אלפונזו וברנגואלה מקסטיליה, סלסטינוס החרים את ממלכת ליון כולה. בשנת 1198 אשרר סלסטינוס את מעמד המסדר הטווטוני כמסדר צבאי כנסייתי. מדיה וקבצים בנושא סלסטינוס השלישי בוויקישיתוף סלסטינוס השלישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סלסטינוס השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי דת נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'אנגו (פלטפורמת פיתוח)

ג'אנגו (Django) היא תשתית (Framework) כתיבת אפליקציות רשת הכתובה בשפת פייתון כפרויקט תוכנה חופשית. היא מיישמת את ארכיטקטורת התכנות מודל-תצוגה-בקר (Model-View-Controller) ומיפוי אובייקטים למסד נתונים יחסי (ORM). עקרונותיה הם פשטות, אי-חזרה על קטעי קוד, העדפת מוסכמות על הגדרות ועל ידי כך מאפשרת כתיבת אפליקציות רשת בעזרת מעט מאוד שורות קוד יחסית לתשתיות ושפות אחרות[דרוש מקור]. היא פותחה במקור על ידי מו"ל אמריקאי בשם The World Company שהשתמש בה כתשתית לאתר החדשות של העיתון[דרוש מקור]. על מנת להקטין את עלויות התחזוקה של התוכנה, החליטו מתחזקי האתר לשחרר את ג'אנגו כתוכנה חופשית בשנת 2005. בתחילה המשיכו הם להיות המתחזקים העיקריים, אולם בשנת 2008 הוקמה קרן ג'אנגו, שהיא מלכ"ר שמחזיק את השם המסחרי ומקדם את פיתוח התוכנה. התוכנה קרויה ע"ש הגיטריסט ג'אנגו ריינהארדט. מדיה וקבצים בנושא ג'אנגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'אנגו (באנגלית) ג'אנגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הסבר על קרן ג'אנגו מתוך אתר פרויקט ג'אנגו תשובה לשאלה "מהי משמעות השם" מתוך קובץ השאלות הנפוצות של הפרויקט מתוך אתר פרויקט ג'אנגו ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עלית הארק

עלית הארק הוא מותג ישראלי של משקה הערק המיוצר על ידי חברת "יקב הגליל יוסף גולד ובניו" החיפאית החל משנת 1824. המותג, שהוא המצליח במוצרי החברה, מכיל 40% אלכוהול ומחזיק ב-90% מקטגוריית משקאות האניס האלכוהוליים בישראל. נוסף ל"עלית הארק" מייצרת החברה משקאות אלכוהוליים נוספים, וייצור הערק תופס 70% מנפח הפעילות של המפעל, ביניהם גם מותגים יותר יקרים דוגמת "אלוף הארק" ו"אמיר הארק". את היקב הקים בשנת 1824 בן למשפחת גולד שעלה לארץ מאוקראינה, שם עסקה המשפחה בייצור וודקה. הוא התיישב בצפת וייצר וודקה ויינות, אך המשקאות לא זכו לביקוש בקרב תושבי המקום, שהיו ברובם ערבים. לכן החל לייצר את משקה הערק, שהיה פופולרי באזור. במהלך תהליך הייצור מזוקק המשקה שלוש פעמים במזקקת סיר. מפעל החברה ממוקם בטירת כרמל, וכיום מנהל אותו יוסף גולד, דור שביעי ליצרני הערק שהצטרף לחברה בשלהי שנות ה-90. בקיץ 2011 ארעה במפעל תאונת עבודה בה נהרג עובד שעסק בריתוך מיכל שהכיל כמות רבה של אדי אלכוהול, שהובילו לפיצוץ. בעקבות האירוע נגרם נזק כבד לציוד הייצור במפעל, והוגש כתב אישום כנגד בעל המפעל ומספר בעלי תפקיד בו. היצרנית אינה עוסקת בפרסומו של המוצר או ביחסי ציבור יזומים. הסמליל המצויר על תווית המשקה, שמציג שני איילים, הוביל אחדים לכנותו ערק "איילים" או "איילות", כפי שנזכר בפזמון החוזר של השיר "שיר נחמה" מאת הדג נחש ובשיר "הכי ישראלי" של התקווה 6. גם השיר "צמד איילות" של להקת טיפקס רומז למותג. גיא גיסר‏, עראק סיטי, באתר וואלה, 2 ביוני 2004 צליל שרון, ‏המדריך המלא לעראק, באתר ‏מאקו‏, 16 בפברואר 2009 הסיפור של גולד ובניו אתר בקבוק תומר גנון, הד"ר שהתאהב בערק והפך למלך של השוק, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2020 עופר פטרסבורג, נטלי גרויסמן ונווית זומר, מה עובר על ערק איילים, ממון שישי, ידיעות אחרונות, 12 ביולי 2013 סמר עודה - כרנתינג'י, כתב אישום הוגד נגד תושב חיפה בגין גרימת מוות ברשלנות, אתר חי-פה תומר גנון, הד"ר שהתאהב בערק והפך למלך של השוק, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2020
Travel + Leisure

Travel + Leisure הוא מגזין נסיעות חודשי שמרכזו בעיר ניו יורק, ניו יורק. הוא שייך להוצאת לאור של אמריקן אקספרס, ומוציא לאור גם את Food & Wine (נוסד ב-1978, מתמקד במתכונים), ‏Travel + Leisure Golf (שפסק להתפרסם בראשית 2009),‏ Travel + Leisure Family ומגזיני Departures (מיועדים לאזרחי ארצות הברית, מחזיקי כרטיסי אמריקן אקספרס פלטינום וכרטיסים המכונים "הסדרה השחורה". מתחרו העיקרי הוא קונדה נאסט טראבלר. המגזין הניו יורקי הושק ב-1937 ונקרא U.S. Camera and Travel. ב-1968 הוא נרכש בידי אמריקן אקספרס. בשנים 1971-1969 הוא פורסם תחת השם Travel & Camera וב-1971 נקרא מחדש Travel + Leisure.‏ הדבר סימן מפנה מדגש על סדרת צילומים למידע שימושי לצרכני תיירות. החל מאוגוסט 1995 מפרסם כתב העת דירוגים משלו של חברות תעופה, חברות להשכרת רכב, מלונות ופרסים למקומות הנופש הטובים ביותר (דירוג שנקבע על ידי קוראיו). כתב העת יוצא לאור ברוסית, המגזין פורסם גם במקומות הבאים: באוסטרליה וניו זילנד (Travel + Leisure Australia / New Zealand) בסינית במקסיקו (Travel + Leisure Mexico) בטורקיה (Travel + Leisure Turkey) בארצות דרום-מזרח אסיה (Travel + Leisure Southeast Asia)‏ בדרום אסיה (Travel + Leisure Southeast Asia)‏ אתר האינטרנט הרשמי של Travel + Leisure (באנגלית) Travel + Leisure, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר כתב העת במזרח אסיה מחלקת יחסי הציבור של הוצאת אמריקן אקספרס אריק גרנסטמר, אודות Travel + Leisure‏, mediabistro.com‏ 27 בינואר 2010 ‏"500 המלונות הטובים בעולם של Travel + Leisure לשנת 2010" "הטובים ביותר: Travel + Leisure" "הפרסים של Travel + Leisure: אתר כתב העת ברוסית המגזין בסינית כתב העת בארצות דרום-מזרח אסיה המגזין בדרום אסיה
ניתוק הזיקה

ניתוק הזיקה (בערבית: قرار فك الارتباط; תעתיק מדויק: קַרַאר פַכּ אלאִרְתִבַּאט) הוא מהלך שבו ויתרה ירדן על התביעה לריבונות על יהודה ושומרון וביטלה את אזרחותם הירדנית של הערבים תושבי השטחים הללו, בהחלטה עליה הכריז חוסיין, מלך ירדן, ב-31 ביולי 1988. שטחי הגדה המערבית, אשר נכבשו על ידי ירדן במלחמת העצמאות, סופחו לממלכה ההאשמית ב-24 באפריל 1950. ירדן כבשה במלחמת העצמאות את יהודה ושומרון, וסיפחה אותם ב-24 באפריל 1950. הסיפוח זכה להכרה מצד הממלכה המאוחדת ולהכרה דה פקטו מצד ארצות הברית, פקיסטן, עיראק ומדינות נוספות. ישראל כבשה במלחמת ששת הימים ב-1967 את השטחים הללו מידי ירדן, אולם ירדן, אף על פי שלא הייתה הריבון בפועל, המשיכה לשלם משכורות ופנסיה לעובדי ציבור ולתת שירותים בענייני ההקדשים והחינוך. ב-1972 הגה חוסיין, מלך ירדן תוכנית לכינון פדרציה – ממלכה ערבית מאוחדת הכוללת את ירדן והגדה המערבית שלה שני חבלים אוטונומיים. תוכנית זו לא הגיעה לכדי מימוש. בשנת 1974 החליטה הליגה הערבית על הכרה באש"ף כמייצג הלגיטימי הבלעדי של העם הפלסטיני. החלטה זו אילצה את המלך חוסיין לוותר על תביעתו לדיבור בשם הפלסטינים במשא ומתן ולהכיר במדינה פלסטינית עצמאית אשר אינה תלויה בירדן. במהלך האינתיפאדה הראשונה, שפרצה ב-1987, נוכח המלך חוסיין כי אין בידו כמעט השפעה על ההתפתחויות הפוליטיות הפלסטיניות, וזאת לאחר הפלת הסכם לונדון (פרס-חוסיין), שנועד לתת את האפשרות של "האופציה הירדנית" כתחליף לאש"ף, לכינון שליטה על הערים הערביות ביהודה ושומרון. חוסיין העריך כי המהומות עלולות לחלחל אל האוכלוסייה הפלסטינית שבממלכת ירדן. אי לכך, נקט במספר צעדים: ב-28 ביולי 1988 הודיע על הפסקתה של תוכנית פיתוח לגדה המערבית בהיקף של 1.3 מיליארד דולר; זאת, מתוך רצון לאפשר לאש"ף לקחת יותר אחריות על שטחים אלה. ב-30 ביולי פיזר המלך את הפרלמנט, על מנת להפסיק את ייצוגם של תושבי הגדה המערבית בו. מספר הנציגים מן הגדה המערבית בפרלמנט היה 30, כמחצית ממספר המושבים בפרלמנט. ב-31 ביולי הודיע המלך על ניתוק כל הקשרים החוקיים והמִנהליים עם הגדה המערבית, למעט החסות על המקומות הקדושים למוסלמים בירושלים. בנאומו לאומה באותו יום, נימק המלך את המהלך בסיועו להקמת מדינה פלסטינית עצמאית. נקבע כי החל מ-1 באוגוסט, יהיה תוקף הדרכונים הירדניים לתושבי הגדה המערבית לשנתיים בלבד וכל מי שהיה תושב הגדה לפני 31 ביולי, ייחשב כאזרח פלסטיני ולא ירדני. ביטול אזרחותם הירדנית של מרבית תושבי יהודה ושומרון הערבים באופן חד-צדדי היה מהלך לא תקף מבחינת החוק הבין-לאומי, לגבי מי שאין לו אזרחות שנייה. ב-4 באוגוסט החליטה ממשלת ירדן על סיום שירותם של פקידי המגזר הציבורי בגדה המערבית. בנאומו ב-31 ביולי, אמר המלך חוסיין: "משמעות כינון המדינה הפלסטינית העצמאית היא ניתוק הגדה המערבית מממלכת ירדן ההאשמית... אנו מכבדים את רצון אש"ף, הנציג החוקי היחיד של העם הפלסטיני, להינתק מאיתנו כמדינה פלסטינית עצמאית ואנו אומרים זאת מתוך מודעות מלאה... צעדינו הקשורים לגדה המערבית נוגעים אך ורק לאדמה הפלסטינית הכבושה ולבני עמה, ולא לאזרחים הירדנים ממוצא פלסטיני בממלכת ירדן ההאשמית. מובן שיש להם, לכולם, מלוא הזכויות האזרחיות, וחלות עליהם כל החובות ככל אזרח אחר... ירדן אינה פלסטין". בהתאם למדיניותו החדשה, הצהיר המלך ב-7 באוגוסט כי "לירדן אין ריבונות על הגדה המערבית ורצועת עזה הכבושות, אשר שייכות לעם הפלסטיני". נאום לאומה של המלך חוסיין בדבר ניתוק הזיקה באתר המלך חוסיין (באנגלית) משה שמש, אש"ף: 1993-1964 – ממאבק מזוין לחיסול מדינת ישראל, להסכם שלום איתה, בתוך: התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה? (עורכים: משה מעוז וב"ז קדר), משרד הביטחון, 1996, עמ' 314.
חוק אולדריץ'-ורילנד

חוק אולדריץ'-ורילנד (באנגלית Aldrich–Vreeland Act) הוא חוק שחוקק הקונגרס של ארצות הברית ב-1908 בעקבות המשבר הכלכלי של 1907. החוק ייסד את "הוועדה המוניטרית הלאומית", שנועדה לבדוק כיצד מתנהלים בנקים מרכזיים בעולם, ולנסות ליישם זאת בארצות הברית, אשר בה באותה תקופה לא היה בנק מרכזי. היוזם המרכזי של החוק, הסנאטור נלסון אולדריץ', עמד בעצמו בראש הוועדה, שבעקבות המלצותיה הוקם ב-1913 הבנק הפדרלי. בנוסף, החוק איפשר ל"בנקים לאומיים" להנפיק שטרות חוב המגובים לא רק באיגרות חוב ממשלתיות, אלא גם באיגרות חוב של חברות כמו חברות רכבת ותשתיות. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקודקס השחור

הקודקס השחור (בצרפתית: Code Noir) היה אוסף חוקים מפלים שפורסם כצו על ידי המלך הצרפתי לואי הארבעה עשר ב-1685. הקודקס אסר על קיומה של כל דת למעט הדת הקתולית, וציווה על גירוש כל היהודים מן המושבות של צרפת. בנוסף, החוק הסדיר את מצב העבדות של אפריקאים שהגיעו למושבות הצרפתיות במסגרת הסחר המשולש והגביל את חירויותיהם של השחורים שאינם עבדים. ברקע לחוקים אלה, המציאות במושבות הקריביות של צרפת במאה ה-17. השחורים היוו רוב במושבות הקריביות של הצרפתים, ובעלי העבדים נתקלו במרידות עבדים. לואי הארבעה עשר חיפש דרכים להגדיל את כוחו באמצעות הסדרת מעמדם הנחות של העבדים. היהודים הופלו לרעה בין היתר בגלל הנחה כי הם מקורבים להולנד. החוקים המצווים על גירושם של יהודים היו בתוקף רק עד 1688, אבל החוקים המגבילים שחורים ומתירים עבדות היו בתוקף עד 1848. הקודקס השחור מהווה חלק ממצבור חוקים שהעביר ז'אן-בטיסט קולבר. על פי החוקר לואי סאלה-מולין מן הסורבון, אלה הם "הטקסטים המשפטיים המפלצתיים ביותר של המודרניזם". לקודקס 60 סעיפים. בין היתר: ליהודים אסור להתגורר במושבות הצרפתיות. עבדים חייבים להיות מוטבלים לדת הקתולית. כל דת למעט הדת הקתולית אסורה על פי דין. בעלי העבדים חייבים להיות קתולים. נתינים לא-קתוליים לא יכולים להתערב בפולחן הדתי של הקתולים. כל הנתינים וכל העבדים חייבים לחגוג את החגים הקתוליים. בימי חג קתוליים לא יתקיימו שוקי עבדים. המדינה תכיר רק בנישואין קתוליים. גברים נשואים המביאים ילד לעולם עם שפחה, צריכים לשלם קנס וכך גם בעליה של השפחה. במידה והאב הוא האדון, יילקחו ממנו השפחה והילד. במידה והגבר אינו נשוי, הוא צריך לשאת את השפחה והיא והילד ישוחררו. עבדים יישאו רק בהסכמת אדוניהם ובהסכמתם עצמם. ילדי שפחות הם עבדים בבעלות אדוני האם. ילדיהם של עבד ואישה חופשייה נחשבים לאדם חופשי. עבדים לא יכולים להחזיק בנשק, למעט בזמן ציד במידה ובעליהם מעוניין בכך. עבדים שמשתייכים לאדונים שונים לא יכולים להתכנס ביחד בכל זמן. עבדים לא יכולים למכור קנה סוכר, גם עם אישור של אדוניהם. עבדים רשאים למכור חפצים אחרים רק באישור אדוניהם. בעלי עבדים צריכים לטפל בעבדים חולים או לשלם קנס. עבדים לא יכולים להופיע כצד בפני בית המשפט. עבד שמכה את אדוניו, את אשתו או את ילדיו יוצא להורג. עבד שברח לתקופה שארוכה מחודש, תירצע אוזנו והוא יסומן עם ברזל מלובן; בפעם השנייה, יחתך גיד ברגל שלו והוא יסומן שנית ובפעם השלישית - יוצא להורג. עבדים ששוחררו ושמסתירים עבדים נמלטים יפצו את אדוניהם של העבדים הנמלטים. אדון שמאשים את העבד שלו בעבירה על לא עוול בכפו, ייקנס. אדונים רשאים לקשור את עבדיהם בשלשלאות ולהכותם, אבל לא לענותם. אדון שהורג עבד, יענש. לא ניתן למכור עבדים למשכון; ובמקרה של מות האדון, יחולקו העבדים לפי הצוואה. לא ניתן למכור זוגות נשואים ואת ילדיהם הקטינים בנפרד. אדוני עבדים בני 20 לפחות (בני 25 לפחות בלי רשות הוריהם) רשאים לשחרר את העבדים שלהם. עבדים משוחררים הם נתינים צרפתיים, ללא קשר למקום בו נולדו. לעבדים משוחררים אותן זכויות כמו לנתינים צרפתיים במושבות. עבדות בקנדה
דוקסאזוסין

דוקסאזוסין היא תרופה מקבוצת חוסמי קולטני אלפא, המיועדת לטיפול ביתר לחץ דם, או בהגדלה שפירה של הערמונית. בישראל נמכרת התרופה כקדקס, ה מיוצרת על ידי חברת דקסל בע"מ (בעבר - דקסון), ומשווקת במינונים של 1 מ"ג, 2 מ"ג או 4 מ"ג. פעילות התרופה היא הרפיית שרירים חלקים, הנמצאים בכלי דם, בלוטת הערמונית ועוד. כתוצאה מכך, עשויים להיפתר חלק מהתסמינים המופיעים בעת הגדלת ערמונית, למשל הקלה על מתן שתן; עם זאת, התרופה אינה יעילה בהקטנת הערמונית. במצב של יתר לחץ דם, התרופה נועדה להרפות את כלי הדם מהתכווצותם, ובכך להנמיך את לחץ הדם. נדרשת זהירות בתקופה ההתחלתית של נטילת התרופה עד להסתגלות הגוף אליה, בעיקר בנוגע לתנועות מהירות וחדות, כגון מעבר משכיבה לקימה או מישיבה לעמידה, זאת כדי להימנע מתופעות לוואי של סחרחורת ועילפון. תיתכן הפרעה בפריון הגבר, משום שנוזל הזרע עלול להיכנס לשלפוחית השתן ולהיפלט החוצה עם השתן, אך התופעה היא הפיכה ונפסקת בגמר הטיפול. התרופה אסורה לשימוש במצבים של הגדלת ערמונית שפירה עם לחץ דם נמוך; עבר של תת לחץ דם בעמידה; הגדלת ערמונית עם גודש דרכי השתן או חסימה שלהן, זיהום ממושך בדרכי השתן או אבנים בשלפוחית השתן; אי שליטה במתן שתן בשל מילוי יתר של השלפוחית או כשל כליות בייצור שתן וכן היא אסורה לשימוש אם יש רגישות (אלרגיה) לדוקסזוסין, פרזוסין, טרזוסין או אחד ממרכיבי התרופה האחרים. ב-1999, במחקר על טיפול נגד יתר לחץ דם והורדת שומנים בדם למניעת התקף לב (ALLHAT) הופסקה זרוע הניסוי של בחינת חוסמי אלפא, מכיוון שדוקסזוסין היה פחות יעיל ממשתן פשוט, ומכיוון שלמטופלים שקיבלו דוקסזוסין היה שיעור גבוה ב-25% של מחלות לב וכלי דם ושיעור כפול של אי ספיקת לב בהשוואה למטופלים במשתנים. פייזר, שהייתה מודעת לתוצאות לפני הפרסום, השיקה קמפיין שיווקי למוצר (שנקרא קרדורה Cardura) בתחילת שנת 2000, והמכירות לא הושפעו במידה רבה, למרות הסכנות שהודגשו במחקר. מדיה וקבצים בנושא דוקסאזוסין בוויקישיתוף קדקס באתר ארגון הרוקחות בישראל דוקסאזוסין באתר infomed עלון לצרכן של קדקס במאגר התרופות של משרד הבריאות דקסל בע"מ, עלון לצרכן - קדקס, באתר מאגר התרופות של משרד הבריאות, ‏03/2020 Linda B. Piller, Barry R. Davis, Jeffrey A. Cutler, William C. Cushman, Validation of Heart Failure Events in the Antihypertensive and Lipid Lowering Treatment to Prevent Heart Attack Trial (ALLHAT) Participants Assigned to Doxazosin and Chlorthalidone, Current Controlled Trials in Cardiovascular Medicine 3, 2002-11-14, עמ' 10 doi: 10.1186/1468-6708-3-10 Ben Goldacre, Bad Pharma: how drug companies mislead doctors and harm patients., London: Fourth Estate, 2012, עמ' 364, ISBN 978-0-00-735074-2. (באנגלית) Jeanne Lenzer, Spin doctors soft pedal data on antihypertensives, BMJ : British Medical Journal 326, 2003-01-18, עמ' 170 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מארי בורז'ואה

מארי בורז'ואה (בצרפתית: Marie Bourgeois) היא שפית צרפתיה שזכתה לדירוג שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום בשנים 1933 עד 1937. מארי בורז'ואה נולדה בוייט-סיר-אן (Villette-sur-Ain). ב-1920 היא הקימה ביחד עם בעלה מסעדה צנועה ברחוב הראשי של חופה של פריאה (Priay) שבאן (Ain), ‏60 קילומטרים צפונית-מזרחית לליון. ב-1923 "אמא בורז'ואה" הייתה הזוכה הראשונה בפרס של מועדון Club des Cent, על הצטיינותו של חדר האוכל שלה. ב-1927 היא זכתה בפרס הראשון בתחרות קולינארית בפריז ושש שנים מאוחר יותר, ב-1933 היא זכתה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, בשנה הראשונה שאלה ניתנו, והחזיקה בהם ארבע שנים, עד 1937. אתר מסעדת מארי בורז'ואה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנסיו סילאסוואו

אנסיו סילאסוואו (בפינית: Pehr Hjalmar Ensio Siilasvuo;‏ 1 בינואר 1922 - 10 בינואר 2003) היה גנרל פיני, בנו של הגנרל הפיני הידוע היילמאר סילאסוואו (גיבור מלחמת החורף). אנסיו סילאסוואו לחם כקצין צעיר בשורות הצבא הפיני במלחמת ההמשך. הוא נפצע פעמים בקרבות, בשנת 1941 ובשנת 1944. לאחר תום המלחמה המשיך ושרת בצבא הפיני. בשנת 1957 נשלח כמפקד פלוגה להשתתף בכוח החירום של האומות המאוחדות אשר פיקח על נסיגת צה"ל מסיני ומעזה ועל קו הפסקת האש. החל מאותה משימה שירת בתפקידים שונים עבור האומות המאוחדות. לאחר תום שרותו בסיני הוצב כמשקיף מטעם האו"ם בלבנון. בין השנים 1964–1965 שירת כמפקד גדוד פיני במסגרת כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין (UNFICYP). בקיץ 1967, עם תום מלחמת ששת הימים, הוצב על פי בקשתו האישית של המזכיר הכללי של האו"ם או תאנט כסגן מפקד ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות (UNTSO) וישב במטה הארגון בירושלים. בשנת 1973, עם תום מלחמת יום הכיפורים, הוא התמנה למפקד UNEF II בסיני. סילאסוואו נטל חלק פעיל ב"שיחות הקילומטר ה-101" אשר הובילו להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל למצרים, ובשיחות שהובילו להסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה בשנת 1974. הוא אף היה נוכח בחתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים בשנת 1975 בז'נבה, לאחר שנטל חלק פעיל בקידומו. תקופה זו של ניהול השיחות במזרח התיכון הייתה לדעתו שיא הקריירה שלו. בשנת 1979 התמנה לתפקידו האחרון בשירות האו"ם, כמתאם הראשי של כוחות האו"ם במזרח התיכון. בין השאר היה ממונה אף על ארגונו של כוח יוניפי"ל שהחל לפעול בלבנון. הוא פרש משירות בשנת 1980. ב-6 באוקטובר 1998 קודם לדרגת גנרל בצבא הפיני. מדיה וקבצים בנושא אנסיו סילאסוואו בוויקישיתוף ביוגרפיה של אנסיו סילאסוואו (באנגלית)