laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבן אלביטאר

אבו מחמד עבד אללה בן אחמד אבן אלביטאר אלמאלקי (ערבית: ضياء الدين أبو محمد عبد الله بن أحمد المالقي; סביבות 1197–1248), רופא ועשבונאי מפורסם בעולם האסלאם. אבן אלביטאר נולד במאלגה ספרד והשתלם בנעוריו בבוטניקה וברפואה אצל אבו אל-עבאס א-נבאתי. בשנת 1219 בהיותו כבן עשרים שנה, יצא למסע לימודים ארוך בארצות שונות מסביב לאגן הים התיכון והמשיך להשתלם ברפואה ובבוטניקה אצל טובי הרופאים והעשבונאים, וזאת תוך כדי לימוד מעשי והכרה בלתי אמצעית של הצמחים בשטח. בסוף מסעו הגיע למצרים ושירת שם בחצרו של השליט האיובי אלכאמל בן אלעאדל בתפקיד רופאו הראשי של השולטאן. בשנת 1240, כשנתיים לאחר מותו של אלכאמל, המשיך אבן אלביטאר לשרת בדמשק אצל אחרון השליטים האיוביים, אלצאלח נג'ם אלדין איוב. במסגרת עבודתו אצל השליטים האיוביים, העמיק את ידיעותיו בחקר הצמחים באזור ארץ ישראל וסוריה. אופי התיאורים ומגוון האתרים הנזכרים בספריו מעידים על היכרות טובה עם טבעה של הארץ ועם צמחייתה שהושגה במהלך סיוריו. המפורסם מבין ספריו של אבן אלביטאר הוא "הקובץ על התרופות הנפרדות", האוצר בתוכו חומר רב; כמעט כל המידע השימושי בתחום הבוטניקה הרפואית עד ימיו. בחיבור זה מזכיר אבן אלביטאר צמחי מרפא רבים מאזור ירושלים, שאין ספק שהכירם אישית. כן מצוטטים בחיבורו קטעים מחיבורים רפואיים קדומים רבים שנשכחו, ובהם מידע רב אודות חומרי המרפא בירושלים. עבודתו מצטיינת בשיטתיות, והודות לכך מתוארים בחיבורו גם צמחים קטנים שאינם בולטים בנוף, אשר בדרך כלל אינם מוזכרים במקורות כתובים אחרים. בכך מעשיר אבן אלביטאר את רשימת צמחי ארץ ישראל וסוריה הידועים בשימוש האדם בימי הביניים. אבן אלביטאר נפטר בשנת 1248. זהר עמר, "אבן אל-ביטאר חוקר צמחי אש-שאם", קתדרה 76, תשנ"ה, עמ' 49- 76. מדיה וקבצים בנושא אבן אלביטאר בוויקישיתוף זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 107.
וושינגטון (מיין)

וושינגטון (באנגלית: Washington) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 32,856 איש. עיר המחוז שלו היא מצ'יאס. מחוז וושינגטון נוסד ב-25 ביוני 1789, ונקרא על שמו של ג'ורג' וושינגטון. לעיתים מכונה "מחוז הזריחה", זאת משום שהוא המחוז המזרחי ביותר במיין ובארצות הברית כולה. יישובים רבים לאורך החוף מתפרנסים בעיקר מדיג; תיירות היא מרכיב נוסף בכלכלת המחוז אך לא מרכיב מרכזי כמו במחוזות אחרים. מחוז וושינגטון ידוע ביבולי האוכמניות שלו, וכמעט 85% מאספקת האוכמניות בעולם מגיעה ממחוז וושינגטון. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז וושינגטון הוא 8,430 קמ"ר, כאשר 6,652.3 קמ"ר (78.91%) הם אדמה והשאר (1,777.9 קמ"ר; 21.09%) הם מים. מחוזות סמוכים של ארצות הברית: מחוז הנקוק – דרום-מערב מחוז ארוסטוק – צפון-מערב מחוז פנובסקוט – צפון-מערב. מחוז סאמרסט – דרום-מערב. מחוזות סמוכים של קנדה: שארלוט, ניו ברנזוויק – צפון-מזרח יורק, ניו ברנזוויק – צפון-מזרח. מחוז וושינגטון נחשב למחוז "מתנדנד". ב-2004 הוא היה אחד משני המחוזות היחידים במיין שהצביעו למועמד הרפובליקני ג'ורג' בוש שהתמודד מול ג'ון קרי. בוש ניצח וקיבל 49.79% מהקולות, לעומת קרי שקיבל 48.47% מהקולות. בשנת 2008, המועמד הדמוקרטי ברק אובמה בקושי הצליח להביס את יריבו ג'ון מקיין, 49.51% לעומת 48.50%, ושוב בשנת 2012 כשניצח אובמה את יריבו מיט רומני, 49.27% מהקולות לאובמה לעומת 47.68% מהקולות לרומני. חלוקת תושבי וושינגטון על פי קבוצות מוצא: 32.5% אנגלים. 14.1% אירים. 10.8% אמריקאים. 7.4% צרפתים. 5% סקוטים. מדיה וקבצים בנושא וושינגטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וושינגטון (באנגלית) וושינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Machias Maine Wild Blueberry Festival "Dave Leip's Atlas of U.S. Presidential Elections". 2011
דוד די סילוה

רבי דוד די-סילוה (רד"ס) היה בנו של רבי חזקיה די סילוה, ונכדו של הרופא רבי רפאל מרדכי מלכי. חי בירושלים במאה ה-18 ונחשב לרופא מומחה. רד"ס מייצג את תקופת המעבר בין שלהי שלטונה של הרפואה הגאלנית-ערבית המסורתית ובין ניצני חדירת הרפואה המודרנית ובכך הוא מהווה מקור חשוב למחקר תולדות הרפואה. נולד לחנה ולרבי חזקיה די סילוה בין השנים 1679-1685 נקרא על שם סבו דוד, אביו נפטר כשהיה בן 12 ועל פי דבריו בהקדמה לספרו של אביו פרי חדש הוא לא הספיק ללמוד ממנו תורה, סבו רפאל מרדכי מלכי מילא את מקום אביו ושימש לו כמחנך. חוץ מלימודים רפואיים למד גם תורה מחכמי העיר, התנסה בבלדור. ב-1705 נסע לאמסטרדם כדי להדפיס את ספרי אביו, ביקר גם בטורקיה, אנגליה, ובאיטליה שם אסף כסף כדי לממן את הוצאת ספרי אביו. באמסטרדם השתלם ברפואה אצל הרופא משה אורביו. כאשר חזר לירושלים עסק לפרנסתו ברפואה פרטית ואת שירותיו העניק לבני כל הדתות. די סילוה מתואר כרופא מובהק, ייתכן שלמד באופן מזורז באוניברסיטת ליידן. בכתביו הוא תוקף רבות רופאי אליל ורופאים לא מוסמכים. די סילוה האמין בשיטת הרפואה האירופית דוגמה לרופא אידיאלי אצלו הוא הרופא אברהם זכות. למרות עבודתו כרופא התקשה לפרנס את משפחתו ולהשיא את בנותיו. ב-1728 יצא שוב לאירופה כדי להדפיס חלק נוסף מספרי אביו. עוד לפני נסיעתו חלה בצינית וטיפולים שונים שעבר בפיזה ובמקומות נוספים לא הועילו לו. בתחילת חשוון ה'תק"א נפטר, רבי יעקב ישראל אלגאזי ספד לו, נקבר בהר הזיתים במקום לא ידוע. רבי דוד די-סילוה כתב חיבור בשם "פרי הדס" (נמצא עדיין בכתב יד), העוסק בעניינים שונים בנושא הרפואה. חיבורו מהווה מעין יומן ובו הוא מספר על מנהגים ורשמים שחווה בעת ביקורו באירופה עם השוואה לנעשה בירושלים. מעבר לכך הוא מביא דוגמאות לטיפולים שנתן לחולים בישראל ומחוצה לה, דבר המאפשר הצצה יוצאת דופן לשגרת עולמו של רופא בירושלים ועל חיי היום יום של הקהילה היהודית בעיר זו לפני כשלוש מאות שנה. החוקר זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן פרסם פרק מספר זה המכיל רשימת חומרי רפואה ומזונות, שמותיהם וסגולותיהם הרפואיים לפי סדר האלף-בית. פרי מגדים לר’ דוד די סילוה רופא מירושלים; מבוא והערות: זהר עמר, ירושלים: המרכז לחקר ארץ ישראל ויישובה של יד יצחק בן צבי ואוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד 2003. זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 113. כך כותב בהקדמה לספר פרי הדס פרי מגדים לר’ דוד די סילוה רופא מירושלים; מבוא והערות: זהר עמר, ירושלים: יד יצחק בן צבי ואוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד 2003, עמ' 34 רבי יעקב ישראל אלגאזי, שמע יעקב, ליוורנו 1783, כד: זהר עמר, פרי מגדים לר' דוד די-סילוה הרופא מירושלים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשס"ד.
שר-אל

האם התכוונתם ל... שר-אל (עמותה) – עמותה העוסקת בהבאת מתנדבים לצה"ל שר-אל (חברה) – חברה העוסקת בפרמצבטיקה שר-אל (זמר) – שם הבמה של הזמר ישראל פנחס שר-אל (צה"ל) – יחידה בצה"ל הממונה על הפעלת מתנדבי חו"ל
מנזר אוטובוירן

מנזר אוטובוירן (גרמנית: Kloster Ottobeuren) הוא מנזר בנדיקטיני שנמצא באוטובוירן, בוואריה שבגרמניה והוא ידוע בעיקר בגלל הכנסייה בסגנון הרוקוקו שנמצאת בו. המנזר נוסד ב-764 על ידי טוטו המבורך והוקדש למרטיר אלכסנדר הקדוש. לא הרבה ידוע על ההיסטוריה הקדומה של המנזר מלבד זאת שטוטו, אב המנזר ומייסדו מת בערך ב-815 ושאולריך הקדוש היה אב המנזר ב-972. במאה ה-11 החל האב אדלהלם (1082-1094) לפעול לשימור הבניין שהיה רעוע, תהליך אותו סיים ממשיכו האב רופרט (1102-1145) בתוספת בניית מנזר לנשים ממשפחות אצולה. המנזר נשרף פעמיים, ב-1153 וב-1217. במאות ה-14 וה-15 התדרדר מעמדו עד כדי כך שבעת כניסתו לתפקיד של האב יוהאן שדלר (1416-1443) שהו במקום רק שישה או שמונה נזירים וההכנסה השנתית לא עלתה על 46 מרק כסף. תחת ניהולו של האב לאונרד ויידמן (1508-1046) החל המנזר לפרוח: הוא הקים בית דפוס ובית ספר שבו למדו בנדיקטנים מכל רחבי שוואביה. עם זאת, לאחר זמן לא רב, נפגע בית הספר במלחמת שלושים השנים ונסגר. הוא הוכר כמנזר אימפריאלי (מעמד שמקנה לו עצמאות משלטון המחוז והוא כפוף ישירות לקיסר) ב-1299, אך איבד את מעמדו זה לאחר שהנסיך-בישוף של אאוגסבורג הפך לפוגט של המנזר. ב-1710 קיבל המנזר בחזרה את מעמדו האימפריאלי, אך לא היה חלק מאחוזת המעגל השוואבי. תקופתו הטובה ביותר של המנזר החלה עם כניסתו לתפקיד של האב רופרט נס (Rupert Ness)‏ (1710-1740) שבנה את המבנה הנוכחי והחל בהקמת הכנסייה, אותה סיים ממשיכו ב-1766. כנסיית אלכסנדר הקדוש ותאודור הקדוש נבנתה כבזיליקה בסגנון הרוקוקו בין השנים 1737-1766. בניגוד לרוב הכנסיות שפונות מזרחה, היא פונה דרומה. אורכה 89 מטרים, גובהה 36 מטרים, רוחבה 41 מטרים ובחזיתה שני מגדלים שגובהם 82 מטרים. הכנסייה מעוטרת בפאר רב, וכוללת קישוטי סטוקו, פרסקאות ופסלים רבים. הצבע השולט בה הוא לבן, העמודים והמזבחות עשויים שיש צבעוני, והקירות והתקרה מעוטרים בדוגמאות צמחים, צדפות ופיתולים. ב-1926 העניק לה האפיפיור פיוס ה-11 את התואר "בזיליקה קטנה". פנים הבזיליקה העוגב והמזבח הראשי בכנסייה מתקיימת תוכנית מוזיקה עשירה במיוחד שכוללת קונצרט מדי יום ראשון, בהם הופיעו ומופיעים גם מנצחים מהשורה הראשונה בעולם, בהם הרברט פון קאראיין, ליאונרד ברנשטיין וקרל ריכטר שגם הופיע בנגינת עוגב. רוב הקונצרטים מביאים לידי ביטוי לפחות את אחד העוגבים הידועים שבמנזר. העוגב הישן, יצירת מופת של בונה העוגבים קרל יוזף ריפ (Karl Joseph Riepp)‏ (1710-1775) מורכב למעשה משני עוגבים והוא אחד העוגבים ההיסטוריים הנחשבים ביותר באירופה. ב-1957 נבנה עוגב נוסף על ידי G. F. Steinmeyer & Co, והוא שופץ והורחב כך שכעת הוא בעל 100 משלבים ששולטים בחמש מקלדות. כל העוגבים בנויים בסגנון הצרפתי. מדיה וקבצים בנושא מנזר אוטובוירן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנזר אוטובוירן תיאור הכנסייה (בגרמנית) אתר התיירות הרשמי של בוואריה אתר ההופעות של קרל ריכטר (בגרמנית)
עליקה

עַלֵיקָה הוא כפר סורי עזוב הממוקם במרכז רמת הגולן, לצד כביש קוניטרה - גשר בנות יעקב (כביש 91), בסמוך לתחילתו של נחל גילבון. בכפר התגוררו בעיקר תושבים ממוצא טורקמני בדומה לכפרים נוספים באזור (בהם כפר נפח). השם "עליקה" משמעו בערבית מין של שיח הפטל, הנפוץ באזור הכפר משום הנחלים והמעיין באזור. הכפר התחלק לשני חלקים; עליקה ג'נוביה (הדרומית), אשר בשנת 1960 כללה 193 תושבים, ועליקה שמאליה (הצפונית) אשר בשנה זו כלל 559 תושבים. עליקה ג'נוביה שכנה לצד הכביש הראשי ובקרבתה היה מעיין עין אל-עלק, עליקה שמאליה הגדולה יותר שכנה כקילומטר צפונית-מערבית משם. לצד ומדרום לעליקה שאליה (ממערב לג'נוביה), שכן עד לשנת 1967 בסיס של הצבא הסורי. לאחר כיבוש רמת הגולן, שימשו מבני הבסיס את גרעין המתיישבים הראשון של קיבוץ מרום גולן, טרם החליטה הממשלה ליישב את הגולן. באופן רשמי ההתיישבות הראשונית נקראה "אתר לאיסוף בקר" ומספר חודשים לאחר מכן הצטרפו מתיישבים נוספים וגרעין ההתיישבות עבר לקוניטרה, משם המשיך במשך השנים להתיישבות הקבע בקיבוץ מרום גולן. כקילומטר מדרום-מערב לכפר עליקה הנטוש, נמצא קברו של השיח' מרזוּק, מבנה מלבני בעל כיפה על גגו. באזור זה בעונת האביב ישנה פריחה של מרבדי אירוס החרמון. כיום מבני הבסיס הסורי הנטוש משמשים את מפקדת חטיבה 188 וגדוד שריון נוסף (בסבב רוטציה). לצד הכביש בצמוד לבסיס, נמצאה כיום חניון חטיבת ברק ובו אתר הנצחה לזכר נופלי חטיבה 188. היסטוריית ההתיישבות של קיבוץ מרום גולן. יגאל קיפניס, המפה הישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים, קתדרה 116, 2000. זאב וילנאי, גולן וחרמון, הוצאת 'המקור', 1970.
תריאק

תריאק הוא תרכיב אנטיטוקסיני (antitoxin; נוגדן באורגניזם הפועל כנגד רעלן), שהופק מארס נחשים ועקרבים בצירוף מרכיבים שונים מעולם החי, הצומח והמחצב. הוא שימש כתרופה לטיפול בהרעלות, בהכשות ובעקיצות, וכן לריפוי מחלות שונות. השימוש בתריאק הפך לנפוץ בעקבות מרשמים שכתב קלאודיוס גלנוס, רופא מפורסם בן המאה השנייה לסה"נ. בתחילה שימש החומר כנוגד רעלים, ועם חלוף הזמן התרחבו שימושיו לטיפול במגוון מצבים רפואיים. הרכבת התריאק הייתה ענף ייצור ייחודי בארץ ישראל בתקופה הביזנטית ובימי הביניים, ובעיקר בתקופה המוסלמית הראשונה. התריאק היה אחד מחומרי המרפא המפורסמים ביותר שארץ ישראל השתבחה בהם, ואף יוצא לחוץ לארץ. עדויות רבות, כולן מן המאה העשירית, מלמדות שאחד המרכזים החשובים ביותר בעולם האסלאם לייצור תריאק היה בירושלים. בספרות נזכרים אישים אחדים שישבו בירושלים במאה העשירית ועסקו במלאכת התריאק. הידוע ביותר מביניהם היה הרופא הירושלמי אלתמימי. מסופר כי היה בעל ידיעות נרחבות ברפואה והצטיין בהכנת משחות ותרופות נפרדות ומורכבות, אולם לשיא יוקרתו הגיע בהתקנת מיני התריאק השונים. ירושלים וסביבתה היו גם מקור לאספקת המרכיבים הנפרדים של התריאק. חלק ניכר ממרכיבי התרופה (צמחים, בעלי חיים ומחצבים) הובאו מאזור ירושלים, ובעיקר מאגן ים המלח, שהיה קשור לירושלים מבחינה מנהלית, כלכלית ותרבותית. בין המרכיבים החשובים של התריאק היו האספלט ונחשי האפעה, שניצודו למטרה זו באזור ים המלח. נחש האפעה נקרא "טיר", וייתכן כי ממנו נגזר שם התרופה (טיריאק או תריאק). מנגד יש טוענים שהנחש העומד מאחורי התיאורים הוא הצפע. פליקס פברי מספר בספריו, כי לאור הביקוש הרב של הארס אסר הסולטאן המצרי על ציד הנחשים באזור, שמא יכחדו. הפקת התריאק והשימוש בו בירושלים נזכרים גם בתקופות מאוחרות יותר. המלך הצלבני אמלריך (ששלט בין השנים 1162-1174) קרא לרופא על מנת שיטפל בבנו חולה הצרעת (בלדווין הרביעי) באמצעות "תריאק אלפארוק". במאה ה-18, נזכרת התרופה בתעודה המפרטת את נכסי יהודי שנפטר. באמצע המאה ה-19 העיד טיטוס טובלר כי בבית מרקחת של יהודים בירושלים ניתן למצוא Theriak. ייתכן כי צאצאי משפחת אלתריאקי, שעסקה בהפקת ארס הנחשים מאזור יריחו, מתגוררים כיום במזרח ירושלים. זהר עמר, "ייצוא התריאק מארץ ישראל ושימושיו בימי הביניים", קורות, יב, (תשנ"ו- תשנ"ז), עמ' טז- כח. מדיה וקבצים בנושא תריאק בוויקישיתוף Noga Arika, Passions and Tempers: A History of the Humours, 2007, p.93 Something went wrong..., earth.huji.ac.il זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 25- 26.
הנקוק (מיין)

הנקוק (באנגלית: Hancock) הוא מחוז במדינת מיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 אוכלוסיית הנקוק מנתה 54,418 איש. עיר המחוז שלו היא אלסוורת. המחוז נוסד ב-25 ביוני 1789, ונקרא על שמו של מושל מסצ'וסטס הראשון - ג'ון הנקוק. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז הנקוק הוא 6,089 קמ"ר, כאשר 4,112 קמ"ר (67.53%) הם אדמה והשאר (1,977.0 קמ"ר; 32.47%) הם מים. מחוזות סמוכים: מחוז וושינגטון - צפון-מזרח מחוז פנובסקוט - צפון מחוז וולדו - מערב. מדיה וקבצים בנושא הנקוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הנקוק הנקוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Dave Leip's Atlas of U.S. Presidential Elections". מהאוריג'ינל, 4 ביוני 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאנס לארסון

לאנס מלווין לארסון (באנגלית: Lance Melvin Larson;‏ 3 ביולי 1940 – 19 בינואר 2024) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב וסגן אלוף אולימפי (רומא 1960) במשחה ל-100 מטר חופשי. שיאן עולם במשחה ל-100 מטר פרפר ול-200 מטר מעורב אישי. היה לשחיין הראשון בעולם ששחה 100 מטר פרפר מתחת לדקה. לארסון נולד במונטרי פארק, קליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא היה תלמיד בית ספר תיכון הראשון ששחה מאה יארד חופשי מתחת לחמישים שניות. בתחרות שנערכה בסנטה קלרה שבקליפורניה ב-11 ביולי 1959 קבע לארסון במשחה למאתיים מעורב אישי שיא עולם חדש של 2:24.7 דקות, שיא זה החזיק מעמד שבוע. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס שבקליפורניה ב-26 ביוני 1960 קבע לארסון במשחה למאה מטרים פרפר שיא עולם חדש של 59.0 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בעולם ששחה משחה זה מתחת לדקה. הוא שיפר את שיא העולמי בן השנתיים של טקשי אישימוטו מיפן (1:01.0 דקות). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטולידו שבאוהיו ב-24 ביולי הוא שיפר את שיאו והעמידו על 58.7 שניות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי לואיס ניקולאו מארגנטינה (58.4 שניות). באולימפיאדת רומא (1960) זכה לארסון בשתי מדליות, זהב וכסף. במשחה החזק שלו, למאה מטרים פרפר, שבו החזיק בשיא העולם ובמשחה למאתיים מטרים מעורב אישי שבו החזיק בשיא העולם חודש לפני המשחקים האולימפיים, לרוע מזלו לא נערכו כלל באולימפיאדה וכך החמיץ מדליות נוספות. הוא זכה במדליית כסף במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי בתוצאה זהה לזו של השיאן העולמי ג'ון דוויט מאוסטרליה בשיא אולימפי חדש של 55.2 שניות, ובמדליית ארד זכה מנואל דוס סנטוס מברזיל (55.4 שניות). מדליית הזהב הייתה במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם פרנק מקיני, פול הייט וג'ף פארל, בשיא עולם חדש של 4:05.4 דקות, לפני אוסטרליה (4:12.0 דקות) ויפן (4:12.2 דקות). הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 58.0 שניות, התוצאה המהירה בהיסטוריה למשחה זה באותה העת. באחת ההחלטות המעוררות מחלוקת הגדולות במשחקים האולימפיים, במשחה למאה מטרים חופשי, ששת שופטי המקום היו חלוקים בדעותיהם. מתוך שלושת שופטי המיקום, למקום ראשון, שני שופטים קבעו ניצחון לדוויט ואחד ללארסון. מתוך שלושת השופטים למקום שני, שניים קבעו כי דוויט סיים שני ואחד לארסון. שלושת השופטים במסלולו של דוויט מדדו תוצאה של 55.2 שניות ושלושת השופטים במסלול של לארסון מדדו תוצאות מהירות יותר (שופט אחד מדד 55.0 שניות, ושני שופטים מדדו 55.1 שניות). הגיבוי הידני הבלתי רשמי, של השעון האלקטרוני אף הוא הראה שלארסון שחה מהר יותר, אבל, השופט הראשי של התחרות היה הפוסק האחרון ובחר להתייחס רק לשופטי המיקום ולהתעלם משופטי הזמן ולכן, מדליית הזהב הוענקה לדוויט ומדליית הכסף הוענקה ללארסון. נוסף לכך, הוא קבע לשני השחיינים תוצאה זה של שיא אולימפי חדש של 55.2 שניות. במשך שנים המשיכו האמריקאים למחות על ההחלטה, אך ללא הועיל. לארסון התחתן עם בטי לי פוטלר ונולדו להם ארבעה בנים. עבד כרופא שיניים והחזיק והפעיל מרפאת שיניים באורנג', קליפורניה מ-1979. הוא התחתן בשנית בסוף שנות ה-90. ב-2014 עבר להתגורר בדרום קליפורניה. נפטר ב-19 בינואר 2024. לארסון קבע במהלך הקריירה שלו חמישה שיאי עולם. בשנת 1980 זכה לארסון להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר מדיה וקבצים בנושא לאנס לארסון בוויקישיתוף לאנס לארסון, באתר olympedia.org לאנס לארסון באתר International Swimming Hall Of Fame (באנגלית)
האוניברסיטה הלאומית של קורדובה

האוניברסיטה הלאומית של קורדובה (בספרדית: Universidad Nacional de Córdoba או בקיצור: UNC) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בעיר קורדובה, בירת פרובינציית קורדובה שבארגנטינה. היא נוסדה בשנת 1613 ובכך היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בארגנטינה ובין העתיקות בדרום אמריקה ובאמריקה הלטינית. בשנים האחרונות חל גידול במספר התלמידים והצוות ובתוכניות הלימודים, ובכך התבסס מעמדה כאוניברסיטה השנייה בגודלה בארגנטינה (אחרי אוניברסיטת בואנוס איירס). בשנת 1610 יסדו הישועים, שהתיישבו בשנים ההן במדינות אמריקה, בית ספר לחבריו במתחם וחוות הישועים בקורדובה, בו לימדו פסיכולוגיה ותאולוגיה. בשנת 1613 התרחב בית הספר והחלה מגמה של לימודי השכלה גבוהה, הוקמה ספרייה (שחלקה השתמר עד היום) וכמה שנים לאחר מכן הוכרז רשמית על הקמת האוניברסיטה. במשך כמה מאות שנים נשמר הסטטוס קוו שבו השליטה באוניברסיטה הייתה בידי אנשי הדת הישועים, למרות הליברליות שפרחה אז באוניברסיטאות אחרות באמריקה. בשנת 1918 פרצה מחאה של הסטודנטים באוניברסיטה שדרשו חופש ודמוקרטיה. תנועת המחאה שזכתה לתמיכת הממשלה בראשות איפוליטו איריגוז'ן, נלחמה למען ביצוע רפורמות באוניברסיטה והצליחה להעביר את הרפורמות הדרושות לכך. האוניברסיטה ממוקמת במרכז העיר ומורכבת מלמעלה מ-20 מבנים המשרתים את הפקולטות והמגמות השונות. מבני האוניברסיטה בנויים סביב חלל עגול מרכזי אשר בעבר שכן בחלל זה גן בוטני, אך כיום שרדו רק מספר ערוגות עם עצים ושיחים. המבנים עשויים מאבן ומלבנים, והחצר שלה מוקפת באכסדראות מרווחות. הרצפות ובסיסי העמודים השונים עשויים משיש. הכניסה הראשית לאוניברסיטה והיכל הכבוד היא דרך דלתות מגולפות, והחלונות מתוארכים לשלהי המאה ה-19. ספריית האוניברסיטה מכילה כתבים ומסמכים רבים של הישועים. ישנם 13 פקולטות ובתי ספר באוניברסיטה. משפטים ומדעי החברה ארכיטקטורה ועיצוב מדעים מדויקים ומדעי הטבע כלכלה כימיה חקלאות בית הספר לרפואה פילוסופיה ומדעי הרוח מתמטיקה, אסטרונומיה ופיזיקה בית הספר לשפות רפואת שיניים פסיכולוגיה אמנויות קרלוס מנם, נשיא ארגנטינה בין השנים 1989–1999. הקטור חוסה קמפורה, נשיא ארגנטינה בשנת 1973. חוסה גספר רודריגס דה פרנסיה, הנשיא הראשון של פרגוואי. ברנרדו וידנה, כירורג לב וריאות, פרופסור לכירורגיה באוניברסיטת תל אביב, ייסד וניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב בבית החולים איכילוב (1980–1989), ייסד וניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב במרכז רפואי קפלן (1989), ניהל את מחלקת ניתוחי חזה ולב בבית החולים בלינסון (1990–2006). מדיה וקבצים בנושא האוניברסיטה הלאומית של קורדובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הלאומית של קורדובה (בספרדית) האוניברסיטה הלאומית של קורדובה, ברשת החברתית פייסבוק האוניברסיטה הלאומית של קורדובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
פנובסקוט (מיין)

פנובסקוט (באנגלית: Penobscot) הוא מחוז במיין שבארצות הברית. נכון לשנת 2010 האוכלוסייה בו מנתה 153,923 איש. עיר המחוז שלו היא בנגור. מחוז וושינגטון נוסד ב-15 בפברואר 1816 מחלק ממחוז הנקוק הסמוך. לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010, שטחו הכללי של מחוז וושינגטון הוא 9,210 קמ"ר, כאשר 8,794.9 קמ"ר (95.49%) הם אדמה והשאר (415.5 קמ"ר; 4.51%) הם מים. מחוזות סמוכים של ארצות הברית: מחוז ארוסטוק - צפון וושינגטון - דרום-מזרח הנקוק - דרום מחוז וולדו - דרום-מערב. מחוז סאמרסט - מערב. פיסקטקוויס - צפון-מערב. חלוקת תושבי פנובסקוט על פי קבוצות מוצא: 17.8% אנגלים. 17.3% אמריקאים. 14.0% צרפתים. 13.0% אירים. 6.7% צרפתים קנדים. מדיה וקבצים בנושא פנובסקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פנובסקוט (באנגלית) פנובסקוט הקדומה או "פנוונסקק", "Historical Magazine", פברואר 1872 (באנגלית) פנובסקוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פנובסקוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) [1] | [2] | [3]
מג"ב מרכז

משמר הגבול מרחב מרכז הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) של משמר הגבול האחראית על פעילות מג"ב באזור מרכז מדינת ישראל - גוש דן, השרון, השפלה וסביבתם. בשנת 1994 התחדדה מסקנה כי שטח מג"ב דרום רחב מדי ובמהלך התארגנות מחודשת של משמר הגבול לאחר סיום האינתיפדה הראשונה הוחלט לפצל את מג"ב מרכז ממג"ב דרום ולהופכו למחט"ב עצמאי. מג"ב מרכז פעל לכל אורך האינתיפדה השנייה להגנת מרכז הארץ שהיה תחת מתקפת טרור, מג"ב מרכז גם פעל במרחב התפר למניעת חדירת מחבלים לשטחי ישראל. מג"ב מרכז אחראי על תחומי אחריות מג"ב באזור המרכז, בחופף לשטח מחוז מרכז ומחוז תל אביב של משטרת ישראל. מפקדת מג"ב מרכז יושבת בבסיס איתן שבלוד, ומפקדו הוא קצין בדרגת ניצב משנה. לאחר מבצע שומר החומות החל שינוי במבנה המבצעי של מג״ב מרכז והוחלט על מיזוג היחידות הלוחמות לזרועות טקטיות שיחולקו ל: זרוע שפלה, זרוע שרון וזרוע תל אביב אשר מפקד כל זרוע יהיה בדרגת סגן ניצב וסגנו בדרגת רב פקד.הזרועות: זרוע תל אביב הכוללת את היחידות שחר תל אביב ואת סמ״ג תל אביב. זרוע השרון הכוללת את היחידות סמ״ג שרון ושחר שרון. זרוע השפלה הכוללת את היחידות סמ״ג שפלה ושחר שפלה. במג"ב מרכז מספר יחידות מסוגים שונים המבצעות את משימות מג"ב באזור המרכז. יחידות מג"ב מרכז הן: לוחמי משמר הגבול בפעילות משטרתית ביישובים ערביים לוחמי סמ"ג ביפו העתיקה לוחם מג"ב תל אביב
צ'קוואלה

צַ'קְוַלָּה (שם מדעי: Sauromalus) הוא סוג של לטאה ממשפחת האיגואניים הנפוצה באמריקה הצפונית בעיקר בדרום מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו. מקור השם המדעי הוא מיוונית עתיקה שבו σαῦρος ‏(sauros) הוא לטאה ו-ομαλυς ‏(omalus) פירושו שטוח. מה שמתאר את הסוג הזה של לטאות שטוחות. בסוג זה 5 מינים ידועים: צ'קוואלה מצויה (Sauromalus ater) Sauromalus hispidus Sauromalus klauberi Sauromalus slevini Sauromalus varius מדיה וקבצים בנושא צ'קוואלה בוויקישיתוף צ'קוואלה, באתר ITIS (באנגלית) צ'קוואלה, באתר NCBI (באנגלית) צ'קוואלה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צ'קוואלה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צ'קוואלה, באתר GBIF (באנגלית) לפי אתר reptarium.cz ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מג"ב צפון

משמר הגבול מרחב צפון הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) האחראית על פעילות משמר הגבול באזור צפון מדינת ישראל. תכליתו לחימה בפשיעה החקלאית, וכן מתן מענה לתרחישי קיצון ביטחוניים בשיתוף פעולה עם כלל גורמי הבטחון וההצלה בגזרת המחוז הצפוני ובפרט בישובים שהינם סמוכי גדר. בשנת 1954 הוקם גדוד 3 של מג"ב שמנה שתי פלוגות והיה אחראי על הקטע הצפוני של גבול ישראל ירדן ועל גבול הצפון. בשנת 1969 הוקם על בסיס גדוד זה מחט"ב מג"ב צפון. לקראת מלחמת ששת הימים נלקה האחריות על גבול הצפון ממג"ב לצה"ל והושבה לו לקראת מלחמת יום כיפור. במהלך מלחמת ההתשה וקצת לפניה, נלחמו לוחמי מג"ב צפון מפלוגה ז' של מג"ב, שהייתה מופקדת על אזור עמק בית שאן בחדירות רבות של מחבלים שהגיעו לכמות של בין 600 ל-800 תקריות אש בחודש. לאחר מלחמת יום כיפור הוקמה פלוגת מג"ב שקיבלה אחריות ברמת הגולן ופורקה לאחר כמה שנים. במלחמת לבנון הראשונה נכנסו לוחמי מג"ב, לאו דווקא מג"ב צפון ללבנון לסייע בפעילות צה"ל שם, הפיקוד על כוחות מג"ב בלבנון הוטל על מג"ב צפון, כשנסוגה ישראל לרצועת הביטחון הוצאו כוחות מג"ב מלבנון. מג"ב צפון ממשיך לפעול בצפון הארץ עד ימינו. בשנת 2011 פוצל מג"ב חוף ממג"ב צפון וקיבל את האחריות על אזור מישור החוף בצפון הארץ. שטח האחריות של מג"ב צפון חופף ברובו לשטח מחוז הצפון למעט אזור רמת הגולן. מפקדת מג"ב צפון יושבת בבסיס גן נר, מפקד המרחב הוא קצין בדרגת ניצב משנה. במג"ב צפון כמה יחידות מסוגים שונים המבצעות את פעילות מג"ב בצפון. יחידות מג"ב צפון הן:
קונולופוס

קוֹנוֹלוֹפוּס (שם מדעי: Conolophus) הוא סוג של לטאות ממשפחת האיגואניים. סוג זה הוא אנדמי לאיי גלאפגוס. מקור השם הוא מיוונית עתיקה שבו κώνος (קונוס) משמעותו רכס ו-λοφος‏ lophos גב שמתאר את הרכס שנמצא במרכז גבם של מיני האיגואנות שבסוג זה. בסוג זה שלושה מינים: איגואנה מצויצת (Conolophus subcristatus) איגואנת סנטה פה (Conolophus pallidus) איגואנה ורודה (Conolophus marthae) - מין נדיר שנמצא ב-2009 לאחר שנחשב שנים למין נכחד מדיה וקבצים בנושא קונולופוס בוויקישיתוף קונולופוס, באתר ITIS (באנגלית) קונולופוס, באתר NCBI (באנגלית) קונולופוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קונולופוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קונולופוס, באתר GBIF (באנגלית)
שלמה שלוש

האם התכוונתם ל... שלמה שלוש (רב) – רבה של העיר חיפה 1942 (תש"ב) - 2014 (תשע"ה). שלמה שלוש (פעיל ציוני) – בן למשפחת שלוש ממייסדי אחוזת בית.