laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה רוזנשטיין

הרב משה רוזנשטיין (1881, אוז'וונטס, ליטא - פלונגיאן, 1941) היה דמות בולטת בתנועת המוסר, ומשגיח בישיבת לומז'ה. בנעוריו למד בישיבת טלז ונודע כתלמיד מוכשר. תנועת המוסר עדיין לא חדרה אז לישיבת טלז. הוא נפגש עם ר' ירוחם ממיר, שלמד אז בישיבת קלם, והלה שכנע אותו לבוא ללמוד שם. ר' משה נתפס שם ללימוד מוסר. מאוחר יותר למד בכולל האברכים של ישיבת ראדין, בראשות החפץ חיים. ב-1912, התמנה למשגיח בישיבת לומז'ה ובה פעל עד אחרית ימיו. בתקופת כהונתו כמשגיח שגשגה הישיבה וגדלה, ויש הזוקפים זאת גם לזכות האווירה שהוא השרה בה. תלמידיו מתארים מצד אחד את נטייתו לסגפנות ולפרישות - הוא נהג לבלות כמעט את כל ימות השבוע בישיבה, ורק בסעודות השבת נמצא בביתו - אך מצד שני גם כאדם שמח, חם ולבבי. רבים מן התלמידים בלומז'ה באו מפולין והיו מבתים חסידיים. תחילה קשה היה להם להסתגל לדרך המוסר, אך רבים מהם "התקשרו אליו בעבותות אהבה והערצה נפשית רבה מאוד", כעדות אחד מתלמידיו, ואף קלטו את השפעתו. הוא התנגד בתוקף להכנסת לימודי חול לישיבה, ואף קבע שמוטב לסגור את הישיבה מאשר להכניס לתוכה שעתיים של לימודים כאלה ביום. נפטר בשנת תש"א, בגיל ששים. מתלמידיו: הרב יעקב ניימן מייסד וראש ישיבת אור ישראל בפתח תקווה, והרב שמעון מורדכוביץ, חבר נשיאות ועד הרבנים של ניו יורק ומחבר הספר "שמן הקודש". בשנת תרצ"ה יצא לאור ספרו הראשון "יסודי הדעת". הספר גרם לשערורייה-זוטא לאחר שבקטע מסוים בספר חלק הרב רוזנשטיין על דברי הרמב"ם שבני ישראל האמינו במשה לא מכח האותות שנתן. בחלק הבא של הספר הוא מיהר לתקן את הדברים והבהיר כי בעצם בא רק לפרש את כוונתו האמיתית של הרמב"ם. ספרו השני, "אהבת מישרים", הוא לקט שיחות ומכתבים שהוציא לאור תלמידו, רבי שמעון מורדכוביץ. שיחות אלה, שהועתקו מדברים שבעל פה, הן לעיתים נוקבות וישירות יותר מן הדברים שב"יסודי הדעת". הרב רוזנשטיין הספיק לעבור על הספר ולברך על היוזמה לפרסמו, אך נפטר לפני שהספר ראה אור. יסודי הדעת חלק א, חלק ב באתר HebrewBooks אהבת מישרים, באתר היברובוקס, מאמרים ומכתבים בנימין בראון, אהבה, שמחה, תמימות ומסורתנות: קווים לשיטת המוסר של ר' משה רוזנשטיין מלומז'ה, בתוך: דוד אסף ועדה רפפורט-אלברט, ישן מפני חדש, מרכז שז"ר, ירושלים תשס"ט, עמ' 251–279. בנימין בראון, ‏האוניברסיטה המשודרת: תנועת המוסר; פרק 11: המוסר ה"חסידי" למחצה של לומז'ה, באתר iCast בנימין בראון, 'אהבה, שמחה, תמימות ומסורתנות: קווים לשיטת המוסר של ר' משה רוזנשטיין מלומז'ה'
אליפות העולם למועדונים 2000

אליפות העולם למועדונים 2000 היא אליפות העולם לקבוצות כדורגל שנערכה בשנת 2000 בברזיל מה-5 בינואר עד ה-14 בינואר. הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן: המשחקים נערכו בסאו פאולו ובריו דה ז'ניירו. הקבוצות חולקו לשני בתים כשבכל אחד 4 קבוצות. שתי הקבוצות שמסיימות ראשונות בכל בית עולות לגמר ושתי הקבוצות שמסיימות במקום השני מתמודדות על המקום השלישי. 5 בינואר 2000: ריאל מדריד - אל נאסר: 1-3 קורינתיאנס - ראג'ה קזבלנקה: 0-2 7 בינואר 2000: ריאל מדריד - קורינתיאנס: 2-2 ראג'ה קזבלנקה - אל נאסר: 4-3 10 בינואר 2000: ריאל מדריד - ראג'ה קזבלנקה: 2-3 אל נאסר - קורינתיאנס: 2-0 6 בינואר 2000: מנצ'סטר יונייטד - נקקסה: 1-1 ואסקו דה גאמה - דרום מלבורן: 0-2 8 בינואר 2000: מנצ'סטר יונייטד - ואסקו דה גאמה: 3-1 דרום מלבורן - נקקסה: 3-1 11 בינואר 2000: מנצ'סטר יונייטד - דרום מלבורן: 0-2 נקקסה - ואסקו דה גאמה: 2-1 המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר התקיימו ב-14 בינואר 2000 באצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו. במשחק על המקום השלישי ניצחה נקקסה את ריאל מדריד 3-4 בבעיטות עונשין לאחר 1-1 בתום המשחק. במשחק הגמר ניצחה קורינתיאנס את ואסקו דה גאמה 3-4 בבעיטות עונשין לאחר 0-0 בתום המשחק וזכתה בתואר אלופת העולם בכדורגל לשנת 2000. בתואר מלך השערים של הטורניר זכו ניקולא אנלקה מריאל מדריד ורומאריו מואסקו דה גאמה שהבקיעו שלושה שערים כל אחד. 7 שחקנים הבקיעו שני שערים ו-22 שחקנים הבקיעו שער אחד בטורניר. גביע העולם בכדורגל הטורניר באתר פיפ"א
פיח

פיח הוא אבקת פחם הנפלט כתוצאה מבעירה לא מושלמת של חומר אורגני, שכתוצאה ממנה נותרים גרגרי פחמן זעירים שלא הפכו לפחמן דו-חמצני. צבעו של הפיח שחור, והוא נוצר בעיקר משרפת דלק במנועים ובתחנות כוח ומשרפת פחם או עץ בתנורי הסקה. לעיתים בערים מתועשות בהן מתרחשת גם תופעת ערפל זה מתערבב עם פיח שנפלט ממנועי המכוניות ומתנורי החימום בבתים ויוצר ערפיח. סריג הפחמן יוצר את הפיח. לסריג זה קוראים פולרן. מדיה וקבצים בנושא פיח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספטמבר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ספטמבר – החודש התשיעי בלוח השנה הגרגוריאני. ספטמבר (זמרת) – שם הבמה של הזמרת השוודית Petra Marklund. ספטמבר (סרט) – סרט של וודי אלן משנת 1987. אמצע ספטמבר – אלבום הסולו הרביעי של גלי עטרי. ספטמבר השחור (אירוע) – מאבק בין צבא ירדן לבין ארגונים פלסטינים מזוינים שנערך בספטמבר 1970. ספטמבר השחור (ארגון טרור) – ארגון טרור פלסטיני שכינה עצמו על שמם של אירועי ספטמבר השחור. פיגועי 11 בספטמבר – פיגועי טרור שהתרחשו בארצות הברית ב-2001.
אות הכפרה והשלום

אות הכפרה והשלום (בגרמנית: Aktion Sühnezeichen Friedensdienste, בר"ת: ASF; באנגלית: Action Reconciliation Service for Peace) הוא ארגון גרמני של מתנדבים, שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה במטרה להתמודד עם עברה של גרמניה בתקופה הנאציונל־סוציאליסטית. הארגון, שהוקם ב-1958, רואה בהתנדבות דרך להתקרבות וחתירה לשלום בין העמים, ברוח החזון של מייסדו, הכומר הפרוטסטנטי לוֹתָאר קרייסיג (Lothar Kreyssig). משימת הארגון היא התנדבות במדינות שנפגעו כתוצאה ממלחמת העולם השנייה ועבודה עם אנשים שסבלו ממעשי המשטר הנאצי. מקימי הארגון קראו לצעירים גרמנים כדי לנסות ולקדם את השלום דרך עבודה התנדבותית במדינות האלה כסימן של פיוס. במשך השנים נוספו לארגון משימות נוספות. כעת משימת התנדבות בארגון כוללת לימוד ההיסטוריה הגרמנית בהרחבה, נקיטת פעילות נגד גזענות ושנאה ו"יצירת עתיד חיובי עבור כולם". התוכניות ההתנדבותיות בארגון מחולקות לשתי קבוצות: תוכניות קצרות-טווח ותוכניות ארוכות-טווח. בתוכניות ארוכות-הטווח (שירות לאומי) משתתפים כ-190 מתנדבים מדי שנה הפועלים לתקופה של 12 חודשים עבור שירות לקהילה ופרויקטים חינוכיים במזרח ומערב אירופה ובארצות הברית. תקופת ההתנדבות בישראל היא 18 חודשים. בתוכניות קצרות-הטווח משתתפים כ-400 מתנדבים מדי שנה לתקופה של 2–3 שבועות במחנות קיץ, אתרי זיכרון, בתי קברות יהודיים ובתוכניות אחרות לתרומה לקהילה. הארגון שולח מתנדבים לישראל החל משנת 1961, ולקהילות יהודיות בארצות הברית החל משנת 1968. מטה הארגון בישראל הוא בבית בן יהודה בשכונת תלפיות בירושלים. המאבק להתגבר על העבר מדיה וקבצים בנושא אות הכפרה והשלום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אות הכפרה והשלום עמותת ידידי אות הכפרה והשלום בישראל (אורכב 26.02.2009 בארכיון Wayback Machine) דוד הכהן, מרכז מתנדבים בבית של בן יהודה, באתר ynet, 17 באוקטובר 2001 צבי לביא, יובל לארגון הגרמני "אות הכפרה והשלום", באתר ynet, 23 ביולי 2008 מורן אזולאי, מגזין "אופס", דור שלישי לשואה, הצד של גרמניה, באתר ynet, 3 בינואר 2012 אות השלום והכפרה - 50 שנה בישראל(הקישור אינו פעיל), 2011
מילארפה

האם התכוונתם ל... ג'טסון מילארפה – בודהיסט טיבטי מילארפה (סרט) – סרט קולנוע על חייו של ג'טסון מילארפה. מערת מילארפה – מנזר בטיבט במקום בו פעל ולימד ג'טסון מילארפה.
יש לה ביצים

יש לה ביצים (באנגלית: She's the Man, "היא הגבר") הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2006 בכיכובם של אמנדה ביינס וצ'נינג טייטום, ובהשראת המחזה "הלילה השנים עשר" של ויליאם שייקספיר. הסרט עוסק סביב חייה של המתבגרת ויולה הייסטינגס, שלאחר פירוק קבוצת הכדורגל של הבנות מנסה להתקבל לקבוצת הכדורגל של הבנים, זאת באמצעות התחזות לאחיה. חלק ניכר מהסרט זהה לסרט "אחת מהחבר'ה" (Just One of the Guys) משנת 1985. ויולה הייסטינגס היא שחקנית כדורגל המשחקת יחד עם נבחרת הבנות בבית ספר קורנוול. בתחילת הסרט הקבוצה נסגרת והבנות פונות אל המאמן (רוברט טורטי) של קבוצת הבנים ומבקשות שיצרפן. המאמן אינו מאמין בכישוריהן והן נדחות. ויולה מתחפשת לאחיה סבסטיאן, לאחר שנודע לה כי הוא מתכוון לא להופיע במשך מספר שבועות בתחילת הלימודים בבית ספרו אילירייה. במהלך העמדת הפנים ויולה מתאהבת בחבר לחדרה, דיוק. ויולה, בהיותה אישה המחופשת לגבר, מגלה תכונות כמו רגישות, פתיחות ורצינות. יתר הבנות במוסד מגלות חיבה לתכונות אלו, ומתאהבות בוויולה המחופשת לסבסטיאן. בסוף הסרט, מתקיים משחק כדורגל חשוב בין שתי נבחרות. באמצע המשחק, העמדת הפנים של ויולה מתגלה, והיא ממשיכה לשחק הודות לנחישות המאמן של קבוצתה. כעת בתור אישה, היא מבקיעה שער וזוכה עם קבוצתה במשחק. אתר האינטרנט הרשמי של יש לה ביצים "יש לה ביצים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יש לה ביצים", באתר נטפליקס "יש לה ביצים", באתר AllMovie (באנגלית) "יש לה ביצים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יש לה ביצים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יש לה ביצים", באתר Metacritic (באנגלית) "יש לה ביצים", באתר אידיבי "יש לה ביצים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קומסומול

הקומסומול (ברוסית: Комсомол, ראשי תיבות של "קומוניסטיצ'סקיי סויוז מולודיוז'י" ברוסית: "Коммунистический союз молодёжи", איחוד הנוער הקומוניסטי) הייתה תנועת הנוער של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. הקומסומול נוסד ב-29 באוקטובר 1918 ומשנת 1922 שמו המלא והרשמי היה "וססויוזני לנינסקי קומוניסטיצ'סקי סויוז מולודיוז'י" (איחוד הנוער הקומוניסטי הלניניסטי של ברית המועצות, (Всесоюзный Ленинский Коммунистический Союз Молодёжи (ВЛКСМ) להאזנה לחצו כאן. בשנת 1977 היו בארגון מעל 36 מיליון חברים. הקומסומול היה מסגרת הנוער של המפלגה הקומוניסטית ונועד לצעירים מגיל 14 ועד 28, כאשר לעיתים נדירות היו בכירים בארגון בגיל מבוגר יותר. ילדים צעירים יכלו להצטרף לפיונירים. כגוף פוליטי הייתה לקומסומול השפעה מועטה על המפלגה הקומוניסטית והמשטר בברית המועצות, אך הוא מילא חלק חשוב ביותר בלימוד ערכי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות לנוער וכמסגרת ראשונית לשילובם בחיים הפוליטיים. עם זאת, היה הארגון מקור של כוח עבודה ומאגר פעילים נייד. חברי קומסומול פעילים במיוחד זכו להעדפה וקידום בשורות המפלגה, יורי אנדרופוב למשל, עלה לגדולה פוליטית גם בעקבות פעילותו הנמרצת בקומסומול באזור קרליה. בשיא כוחו, בשנות השבעים, מנה הקומסומול עשרות מיליוני חברים. כשני שלישים מהרוסים הבוגרים כיום היו חברי קומסומול בעברם.[דרוש מקור] רפורמות הפרסטרויקה והגלאסנוסט של מיכאיל גורבצ'וב, ופירוק ברית המועצות. גרמו לכך שהקומסומול איבד את הרלוונטיות שלו לנוער בברית המועצות. מנהיגותו לא סחפה אחריה את הנוער והייתה נגועה בסיאוב ובירוקרטיה. בקונגרס העשרים של הקומסומול נעשו שינויים רדיקליים בו על מנת להתאימו לרוח התקופה, אך היה זה כבר מאוחר מדי, שכן פיצול, איבוד עניין וצורך ואי בהירות בקשר למטרות הארגון הביאו עליו את הקץ. בתחילת הפרסטרויקה החלה הפרטה, ובמהלכה פעילי קומסומול נהנו לעיתים מהעדפה, על מנת לערב יותר את הצעירים בהנהגה העסקית. מנהיגי קומסומול רבים אוישו לתפקידים בוועדות אנטי-מונופול אזוריות ומדינתיות, ופעילי קומסומול זכו כתוצאה מכך לקפיצה בסולם העסקים. מיכאיל חודורקובסקי נחשב לדוגמה בולטת לאנשי עסקים אלו. בול סובייטי מ 1966 המוקדש לקומסומול מדיה וקבצים בנושא קומסומול בוויקישיתוף קומסומול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קומסומול, דף שער בספרייה הלאומית
ג'טסון מילארפה

ג'טסון מילארפה (1052 לערך - 1135 לערך) היה בודהיסט טיבטי ואחד המורים הרוחניים הבודהיסטים המפורסמים ביותר בבודהיזם הטיבטי. הידע אודות קורות חייו מקורו בשירה המכונה "מי לא רנאם ת'אר" שנכתבה על ידי ג'טסאנג סמיון הרוקה קוספאיירגיאנקן במהלך המאה ה-15, ומידת הדיוק ההיסטורי של הפרטים המופיעים בשירה זו אינה ברורה. מילארפה נולד בכפר קייה שבטיבט למשפחה עשירה. בעת הולדתו נודע בשם "מילה תופגה" שמשמעו "שימחה לשמוע". לאחר מותו של אביו, בעת שהיה מילארפה ילד צעיר, דודו ודודתו גזלו את כל עושרה של משפחתו והשאירו אותו ואת אמו חסרי כול. בשל עוניים לא יכול מילארפה לשאת את אהובתו. לבקשת אמו, בגיל 15, עזב מילארפה את ביתו והלך ללמוד קסמים על מנת לנקום בו. לאחר תום לימודיו שב מילארפה לבית דודו והרס את הבית בהורגו 35 אנשים (אף שהדוד והדודה ניצלו). דודו של מילארפה ואנשי הכפר יצאו לרדוף אחריו אולם הוא הביסם ברעידת אדמה ושלח ברד להרוס את שדות הכפר. מילארפה חש ייסורי מצפון בשל ההרג המיותר. מורו אמר לו שזו הקארמה שלו, ומילארפה יצא ללמוד את הדרך להארה על מנת לשנות את הקארמה שלו. מילארפה הגיע אל הלמה מרפה לוטסאווה שדרש ממנות לבנות ולהרוס שלושה מגדלים בטרם ילמדו, וגם לאחר שביצע את המטלה לא הסכים ללמדו. אשתו של מרפה זייפה עבור מילארפה מכתב על מנת שילמד ממורה אחר. מילארפה יצא לחפש את הלמה נגוגדון צ'ודור במטרה ללמוד ממנו מדיטציה, אולם נכשל בלימודיו ונאלץ להודות בזיוף. צ'ודור הורה לו לשוב למרפה, והלה הסכים ללמדו. לבסוף הגיע מילארפה למצב של "ואג'ראדהרה" - "הארה מלאה", ונחשב הראשון שהגיע למצב זה במהלך חייו מבלי צורך בגלגול בגוף אחר. בגיל 45 החל להתגורר במערה המכונה כיום מערת מילארפה, שם הפך עורו לירוק (ולכן פסליו צבועים ירוק), ושם קיבל את הכינוי "מילארפה" - "מילה, לובש הכותנה". מילארפה נודע בשיריו, אשר השתמרו עד ימינו. על פי האמונה הטיבטית הייתה למילארפה יכולת ה"לנג גומ פה" - "מדיטציית האוויר" - יכולת הריצה המהירה - ולדבריו יכול היה לגמוא בימים ספורים מרחק אשר קודם ללימודיו נדרשו לו חודשים לעבור. מילארפה (סרט) מערת מילארפה מדיה וקבצים בנושא ג'טסון מילארפה בוויקישיתוף ביוגרפיה חייו של מילארפה הספר חיי מילארפה בעברית (הוצאת חדקרן, 2018) סיפור חייו של מילארפה - גרסה מאוירת לילדים (באנגלית) שישים שירי מילארפה (באנגלית) שירי מילארפה (באנגלית) ג'טסון מילארפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילארפה (1040-1123), דף שער בספרייה הלאומית ג'טסון מילארפה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'טסון מילארפה, באתר Discogs (באנגלית)
וולפגנג תירזה

וולפגנג תירזה (בגרמנית: Wolfgang Thierse; נולד ב-23 באוקטובר 1943) הוא פוליטיקאי גרמני שכיהן כנשיא הבונדסטאג בין השנים 1998-2005 וכסגן נשיא הבונדסטאג בין השנים 2005-2013. תירזה נולד ב-1943 בברסלאו. הוא גדל במזרח גרמניה כקתולי ולמד לשון ספרות באוניברסיטת הומבולדט בברלין. מאוחר יותר עבד עבור המשרד המזרח-גרמני לתרבות. בשנת 1989 הצטרף לתנועת "פורום חדש" ובשנת 1990 חבר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). הוא נבחר כממלא מקום היושב ראש, ועקב כך נעשה חבר בבונדסטאג הגרמני. לאחר ניצחון מפלגת ה-SPD בבחירות בשנת 1998, הוא נבחר כנשיא הבונדסטאג הגרמני ושירת במשך שתי כהונות עד שהובס על ידי נורברט לאמרט באוקטובר 2005. מדיה וקבצים בנושא וולפגנג תירזה בוויקישיתוף אתר אודות וולפגנג תירזה ביוגרפיה מהבונדסטאג הגרמני וולפגנג תירזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולפגנג תירזה, באתר MusicBrainz (באנגלית) וולפגנג תירזה, באתר Discogs (באנגלית)
מילארפה (סרט)

מילארפה הוא סרט קולנוע משנת 2006 המתאר את חייו של הבודהיסט הטיבטי ג'טסון מילארפה. הסרט צולם בעמק ספיטי שבהרי ההימלאיה, בסמוך לגבול בין הודו וטיבט. בעת הולדתו של מילארפה, ערך אביו העשיר סעודה. כאשר שמע על הולדת בנו החליט לקרוא לו "מילה תופגה" שמשמעו "שמחה לשמוע", מאחר ששמח לשמוע על הולדת בנו. עוד בהיותו ילד קטן נפטר אביו. קודם לפטירתו כינס את אנשי הכפר וציווה כי רכושו יעבור לאחיו ואחותו עד הגיע בנו לגיל הבגרות, שאז יועבר לו הרכוש. מיד לאחר מותו של האב, גזלו הדוד והדודה את כל הרכוש בטענה שרכוש רב בבית אלמנה מהווה פרצה הקוראת לשודדים. הם הבטיחו לדאוג לכל צרכיה של האלמנה אולם פרנסו אותה ואת היתומים (מילארפה ואחיו) בצמצום רב. בשל עוניים לא יכול מילארפה לשאת את אהובתו. בהגיעו לגיל הבגרות כינסה האם את כל הכפר ודרשה את הרכוש, אולם הדוד העשיר סירב למסור לה את הרכוש בטענה שכל הרכוש היה שלו. האם החליטה לשלוח את מילארפה ללמוד קסם שחור על מנת לנקום בדודיו. לאחר צאתו לדרך שמע הדוד על כך ויצא לרדוף אחרי מלארפה. קוסם שעבר בדרך ועימו חלק מילארפה את אוכלו הציל אותו מפני הדוד. לאחר תום לימודיו שב מילארפה לבית דודו והרס את הכפר בסופת ברקים בהורגו רבים מבני הכפר ובהם דודתו (בשירה המספרת על חייו של מילארפה, ובניגוד למתואר בסרט, נותרה הדודה בחיים). דודו של מילארפה ואנשי הכפר יצאו לרדוף אחריו אולם הוא הביסם במפולת עפר. מילארפה חש ייסורי מצפון בשל ההרג המיותר ושב אל מורו, אשר אומר לו שזו הקארמה שלו, ומילארפה יצא ללמוד את הדרך להארה על מנת לשנות את הקארמה שלו. "מילארפה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מילארפה", באתר נטפליקס "מילארפה", באתר AllMovie (באנגלית) "מילארפה", באתר Metacritic (באנגלית) "מילארפה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נורברט לאמרט

ד"ר נורבט לאמרט (בגרמנית: Norbert Lammert; נולד ב-16 בנובמבר 1948 בבוכום, גרמניה) הוא פוליטיקאי גרמני ונשיא הבונדסטאג בשנים 2005–2017. לאמרט למד פוליטיקה, סוציולוגיה, היסטוריה מודרנית וכלכלה באוניברסיטאות בוכום ואוקספורד. ב-1975 קיבל תואר ד"ר במדעי החברה. מאז 1980 הוא חבר בבונדסטאג, וכיהן במספר תפקידים כגון המזכיר האישי של שר החינוך והמדע, דובר בענייני מדע ותקשורת ותפקידים נוספים. ב-18 באוקטובר 2005 נבחר לנשיאות הפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, כשהוא מחליף את וולפגנג תירזה (מה-SPD). לאמרט קיבל 564 מתוך 607 הקולות, כולל את רוב הקולות של חברי ה-SPD. באוקטובר 2016 הודיע למרט כי לא יתמודד בבחירות הפדרליות 2017 ויתפטר מהפוליטיקה עד סוף הקדנציה הפרלמנטרית. לאמרט נשוי, קתולי. אתר האינטרנט הרשמי של נורברט לאמרט (בגרמנית) ביוגרפיה מהבונדסטאג הגרמני נורברט לאמרט בשיחה עם מנחם בן-ששון באוניברסיטה העברית, 24 ביוני 2015
אזור-הפרא הטסמני

אזור-הפרא הטסמני (אנגלית Tasmanian Wilderness) הוא אתר מורשת עולמית הכולל שלושה אזורים באי טסמניה שבאוסטרליה. מערב האי, מרכזו וחלקו הדרום-מערבי. ישנם עוד אזורים, מלבד המוזכרים, שיש להם אלמנטים פראיים, אך הם קטנים יותר. אתר מורשת עולמית זה הוא אחת משמורות הטבע הגדולות ביותר באוסטרליה ומשתרע על כחמישית משטח האי, 13,800 קמ"ר. שרידים שנמצאו במערות מאבן גיר מעידות על התיישבות בני אדם לפני יותר מ-20,000 שנים. אתר המורשת העולמית כולל את הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע הבאות: פארק לאומי הר העריסה ואגם סט. קלייר. פארק לאומי פרנקלין גורדון. פארק לאומי הרי הרץ. פארק לאומי ערוץ מול. הפארק הלאומי הדרום-מערבי. פארק לאומי חומות ירושלים. שמורת הרמה המרכזית. שמורת לוע השטן. מדיה וקבצים בנושא אזור-הפרא הטסמני בוויקישיתוף אתר הפארקים הלאומיים בטסמניה המקום באתר ממשלת אוסטרליה מפת אזור-הפרא הטסמני ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא אתרי מורשת עולמית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איך להיפטר מבחור ב-10 ימים

איך להיפטר מבחור בעשרה ימים (באנגלית: How to Lose a Guy in 10 Days) הוא קומדיה רומנטית על עיתונאית "שעושה מחקר" עבור כתבה אותה היא הולכת לפרסם. הכתבה "איך להיפטר מבחור בעשרה ימים" צריכה לחשוף בפני הקוראות הנשיות את כל אותן טעויות עליהן הן חוזרות כאשר הן יוצאות עם בחור ובעקבותיהן הן נזרקות. אנדי אנדרסון (קייט הדסון) מוצאת לעצמה את הבחור עליו תנסה את כל אותן שגיאות במטרה שהוא יזרוק אותה. במקביל, בנג'מין בארי (מת'יו מקונוהיי) מתערב עם הבוס שלו וחבריו כי הוא יכול לגרום לכל בחורה להתאהב בו, וזאת על מנת להוכיח את יכולתו העסקית למכור כל מוצר לאישה. אנדי ובנג'י נפגשים ומנסים למלא את משימותיהם אחד על השני. מערכת יחסים של שנאה ואהבה מתפתחת בין בני הזוג, עד שכל אחד מגלה על התרמית של השני. בשבוע הראשון גרף הסרט הכנסות של כ-20 מיליון דולר, ובסופו של דבר הסרט גרף הכנסות של כ-100 מיליון דולר בארצות הברית ו-71 מיליון דולר נוספים ברחבי העולם. גרסת ה-DVD יצאה ביולי 2003. אתר האינטרנט הרשמי של איך להיפטר מבחור ב-10 ימים "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", באתר נטפליקס "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", באתר AllMovie (באנגלית) "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", באתר Metacritic (באנגלית) "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", באתר אידיבי "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נתוני הפקת הסרט, איך להיפטר מבחור ב-10 ימים, באתר IMDb, כניסה אחרונה 28 באפריל 2014 נתוני הכנסות הסרט, איך להיפטר מבחור ב-10 ימים, באתר Box Office Mojo, כניסה אחרונה 28 באפריל 2014
פניניתיים

פניניתיים (שם מדעי: Numididae) היא משפחה בסדרת תרנגולאים. העופות במשפחה זו מכונים גם עופות גינאה (באנגלית: Guineafowl). מוצאם של בני המשפחה היא יבשת אפריקה, אם כי חלק מהמינים בויתו ונפוצים כיום ברחבי העולם. סוג ובו מין יחיד, פניניית 1 (Acryllium vulturinum) סוג פנינייה 2 (Agelastes) פנינייה 3 (Agelastes meleagrides) פנינייה 4 (Agelastes niger) סוג פניניית 5 (Guttera) פניניית 6 (Guttera plumifera) פנינייה 7 (Guttera pucherani) סוג ובו מין יחיד, פנינייה 8 (Numida meleagris). המין מגודל בפינות חי בארץ ישראל. עוף זה ידוע בתקופות ההיסטוריות במזרח התיכון, אפריקה ואירופה, בעיקר כעוף נוי. לעוף יש את כל סימני הטהרה: זפק, קורקבן נקלף ואצבע יתרה. הוא הוכנס לאזור ארץ ישראל בתקופה ההלניסטית-רומית, ומופיע על רצפות פסיפס של בתי כנסת וכנסיות בארץ ישראל וסביבותיה בתקופה הביזנטית, כמו בבית הכנסת העתיק במעון, בתל מסטאבה (בית שאן), שלאל (דרומית לעזה), הר נבו וגרש. אפשר להבחין בהתאמה בין תפוצתה הטבעית ושכיחותה לבין קיומה של מסורת כשרות. בתימן, לדוגמה, נמצאה הפניניה כעוף בר, ומסורת כשרותה הייתה ידועה. במהלך המאה התשע עשרה עלתה לדיון סוגיית כשרות הפנינייה בספרות ההלכה בקרב הפוסקים האשכנזים. הרב אלעזר פלקלס מפראג התייחס לראשונה לסוגיית הפנינייה בשנת 1821 כשכתב שלא שמע מאף פוסק על היתר לאכילתה. זמן קצר לאחר מכן התייחס החתם סופר להיעדר מסורת כשרות הפנינייה בהונגריה, והוסיף שהעוף מותר במדינות שיש להן מסורת כזו. חלק מרבני גרמניה התירו זאת על סמך מסורת קדומה שהייתה בידיהם. באיטליה, הידועה במסורת של עופות טהורים רבים, הותרה הפנינייה לאכילה בכמה קהילות, מסורת אשר התקיימה עד ימינו. באנגליה הוחזקה הפניניה כעוף טהור ובמודעות פרסום של העיתון היהודי ג'ואיש כרוניקל משנת 1876 הוא נזכר בין העופות שנמכרו במרכז לונדון בחנות בשר כשרה. מבין פוסקי צפון אפריקה המאוחרים יותר יש שהתירו ויש שאסרו ויש שביקשו להימנע מקביעת עמדה נחרצת. לפי דברי הרב משאש הייתה מסורת כשרות של הפניניה גם בארץ ישראל. בשנים האחרונות נערכו שחיטות של פניניות בהיקף קטן. למשל, לצורך סעודת ההלכה שנערכה בירושלים בתאריך ג' תמוז תשס"ב (13 ביוני 2002) במעמד רבנים וחוקרים, התבצעה שחיטה של פניניות, ובמהלך הסעודה הועברה מסורת כשרות הפנינייה לקהל המשתתפים. מדיה וקבצים בנושא פניניתיים בוויקישיתוף פניניתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פניניתיים, באתר ITIS (באנגלית) פניניתיים, באתר NCBI (באנגלית) פניניתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פניניתיים, באתר GBIF (באנגלית) להרחבה: זהר עמר, מסורת העוף, תל אביב תשס"ד, עמ' 103–117. זהר עמר, בעקבות 'סעודת ההלכה', על אתר יב, תשס"ג. עמ' 109-112
קמנייב

האם התכוונתם ל... לב קמנייב – מדינאי סובייטי סרגיי קמנייב – קצין בכיר בצבא האדום
מוחמד אבן ג'ריר א-טברי

אבו ג'עפר מוחמד אִבן ג'ריר א-טבּרי (أبو جعفر محمد بن جرير الطبري; 838-923) היה אחד ההיסטוריונים הפרסים והמפרשים הראשונים, הבולטים והנודעים של הקוראן. התפרסם בשל חיבוריו 'תאריח' א-רֻסֻל ואל-מֻלוכּ' ("היסטוריה של הנביאים והמלכים", מוכר גם בשם "תאריח' א-טברי") (אנ') ו'תפסיר א-טברי' (אנ'), פירוש לקוראן. על שמו נקראה האסכולה הג'רירית. טברי נולד באמול (אנ') שבטבריסטאן (אנ'), כ-20 קילומטרים דרומית לים הכספי בחורף 838–839. הוא היה ילד מפותח מן הרגיל. הוא שינן את הקוראן כבר בגיל 7, ועזב את ביתו בגיל 12 על מנת ללמוד. הוא שמר על קשרים חמים עם עיירת הולדתו. הוא שב אליה פעמיים, האחרונה שבהן בשנת 290 להג'רה (903), עת גילוי הלב שלו עורר חוסר-נוחות במקום והביא לעזיבתו המהירה לבלי-שוב. א-טברי לא נשא אישה מעולם. מצוי ברשותנו תיאור די מדויק של חייו היומיומיים: השכמה בשעת בוקר מוקדמת על מנת להתפלל, לימודים עד לשעות אחר-הצהריים המוקדמות, תפילת אחר-הצהריים ברשות הרבים, דקלום פרוש והוראת הקוראן, ואז הוראת השריעה ותחומים נוספים עד לשעת לילה מאוחרת. מוחמד אבן ג'ריר א-טברי נפטר בבגדאד ב-17 בפברואר 923, בהיותו כבן 85 שנים. בכתביו מצוי חומר אודות חייו של הנביא מוחמד, שאינו נמצא באף מקור קדום אחר, ובכלל זה גם "פסוקי השטן" (אנ'). תפסיר א-טברי - ספר פרשנות קוראן המהווה בסיס לפרשנויות מאוחרות ונחשב לאחד החשובים שבספרי הפרשנות תאריח' א-טברי (אנ') - ספר היסטוריה המקיף את ההיסטוריה האנושית מן הבריאה ועד שנת 915. הכרך הרביעי שלו, "הממלכות העתיקות", תורגם לאנגלית בידי המזרחן משה פרלמן. הכרוניקה הערבית שלו היא המקור המפורט ביותר לתולדות פרס הסאסאנית, והיא נשענת על כרוניקות פרסיות אבודות. תהד'יב אל-את'אר - אוסף מסורות מפי חברי הנביא (לא הושלם) Hugh Kennnedy, Al-Tabari-A medival muslim historian and his work,The Darwin Press, Princeton, New Jersey, 2008. מדיה וקבצים בנושא מוחמד אבן ג'ריר א-טברי בוויקישיתוף מוחמד אבן ג'ריר א-טברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מחמד אבן ג'ריר אלטברי, דף שער בספרייה הלאומית מאליס רות'וון (אנ'), אסלאם (מתוך סדרת המבואות של הוצאת אוקספורד, 1997), ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2007. פרק 2: הקוראן והנביא, עמ' 50. The ancient kingdoms / [al-Tabari], 1987 ירושלים לדורותיה, יחידה 4 (כתבו: זאב רובין, פנינה ארד), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ו – 2016, עמ' 126. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.