מבצע גרין

מבצע גרין (בגרמנית: Unternehmen Grün) היה תוכנית פלישה של גרמניה הנאצית לאי אירלנד שתוכננה על ידי קצין גרמני אלמוני הידוע בכינוי "האדל". מטרתה העיקרית של התוכנית הייתה להגדיל את סיכוי ההצלחה של מבצע אריה הים, שהייתה תוכנית הפלישה לממלכה המאוחדת במהלך מלחמת העולם השנייה. מכיוון שמבצע ארי הים היה אמור לצאת לפועל באביב 1941 ולאחר מכן בוטל לצמיתות בפברואר 1943, גם מבצע גרין מעולם לא יצא לפועל. המבצע נהגה בתחילת עד אמצע 1940 וגובש כבר באוגוסט 1940, פחות משלושה שבועות לאחר שהיטלר הוציא את הצו הראשון שהיה אמור להכשיר את הקרקע להוצאתו לפועל של מבצע ארי ים. התוכנית זכתה לתפוצה רחבה ואף פורסמה בשנים 1940–1941. עד 1942 מסמכים גרמנים על מבצע גרין הגיעו לידי הצבא האירי דרך הצבא הבריטי ותורגמו לאנגלית על ידי זרוע המודיעין הצבאי האירי G2. למרות אופיו המפורט, היסטוריונים רבים חושבים שמבצע גרין היה רק כלי איום ותעמולה ולא מבצע ממשי. תוכנית W (אנ'), שהייתה תוכנית בריטית-אירית ליום בו הנאצים יחליטו לפלוש לאי האירי, תוכננה במטרה להכשיל את הפלישה הגרמנית. אף על פי שסוכנות המודיעין הנאצית כלל לא החלה לאסוף מודיעין באירלנד עד אמצע 1939, מבצע גרין היה יסודי בפרטיו. אפשר ליחס זאת לאיסוף המודיעין על האי האירי על ידי אזרחים גרמנים שהיגרו למקום בשנות ה-30 של המאה ה-20. עדות לכך היא העובדה שתוכנית הפלישה לאירלנד הייתה מוכנה תוך מספר ימים מבקשת הפיקוד הנאצי לאסוף מודיעין על אירלנד. בתחילת מלחמת העולם השנייה, היטלר רצה לשמור על האופציות שלו פתוחות ולכן העדיף לחכות להצעה בריטית לפתוח בשיחות שלום (אולי בתיווך מדינות נייטרליות) לפני שיחשוב על תקיפת בריטניה או בעלת בריתה האירית. גם כאשר מבצע ארי הים נדחה ובסופו של דבר נגנז בעקבות פתיחת מבצע ברברוסה, צוות התכנון שעבד עליו הוציא שתי גרסאות חוזרות ועדכניות של מבצע גרין. לנאצים היו 5 תיקים שלמים שנגעו למבצע, כאשר כל אחד מהם היה מוקדש לתחום צבאי מסוים. אחד מהתיקים הכיל שבעה עשר עמודים של סקיצות מפורטות של 233 ערים, עיירות וכפרים ברחבי האי האירי. בתיק אחר של התוכנית באוקטובר 1941 הוסיפו אנשי האבווהר כ-332 תצלומים של האזור הכפרי של אירלנד וקו החוף, בעיקר תמונות תיירותיות, ששימשו בהמשך להפניה למפות מדויקות ביותר למטרות צבאיות. היו גם פרטים על נתיבים אפשריים שכוחות גרמנים יכולים לפלוש דרכם לאירלנד. למרות הירידה לפרטים וניסיונות לדייק ככל האפשר, חלק ניכר מהנתונים לא היו מעודכנים או לא שלמים. לדוגמה, מסילת הרכבת גאלווי-קלידן מתוארת כקו רכבת פעיל, אך היא נסגרה כבר ב-1935. במסמכים גם היה חסר מידע על ריכוזי החיילים הבריטים בערים אלו. אם נניח בצד את המטרות התעמולה והטקטיות האפשריות של מבצע גרין, הרבה מהיבטי התכנון הצבאיים שהיו במבצע גרין נחשבים בצורה הטובה ביותר כמשלימות את מטרותיו של מבצע ארי הים. הנאצים סברו כי תוכנית גרין עומדת במספר יעדים צבאיים: להוציא כוחות של הצבא הבריטי המוצבים בצפון אירלנד, שלולא פלישה נאצית עלולים להישלח לסייע להגן על בריטניה. למנוע סיכוי שאירלנד תשמש כמדינת מקלט לחיילים הבריטיים שיברחו עם תחילת הכיבוש הנאצי של האי הבריטי. לספק עמדת ביניים נוחה לכוחות הלופטוואפה כדי להכניע את צפון בריטניה. מבצע טננבאום - הפלישה הגרמנית המתוכננת לשווייץ. מבצע הרקולס - הפלישה הגרמנית המתוכננת למלטה. מבצע פליקס - הפלישה הגרמנית המתוכננת לגיברלטר. It is not known which department of the German forces wrote Green, either the Oberkommando der Wehrmacht (OKW) operations staff or the operations section of a subordinate command are suspected. The order to prepare the plan was issued to Generalleutnant Leonhard Kaupisch in early August 1940. Operation Green is a different operation to the 1938 invasion of Czech territory, also called Case Green (Fall Grün in German). The German Armed Forces made a practice of color-coding their invasion plans, and created plans for all countries where they thought German forces may have to fight. All variants of the plan name are listed here, but the plan will be referred to as 'Green'. Irish military intelligence G2 & G3 worked closely with the British on planning for a German invasion attempt. The first meeting took place on 24 May 1940, before the Germans had even ordered Green drawn up. The British were convinced Ireland would be occupied by the air (parachutists) although they may have based this on their own threat assessment (the island of Ireland had much weaker coastal defenses compared to the island of Britain). The British War Office suggested that up to 5000 German paratroops might be landed in Ireland, and even an "invasion by submarine" was touted. With hindsight, ideas such as these might be considered tactical browbeating by the British, aimed at persuading De Valera to permit British troops in Ireland ahead of a possible invasion. De Valera would have been understandably cautious about this due to the problems in getting them to leave originally. However, following the discovery of Green, Irish troops received British special forces training in Armagh. Germany. 1940. Militärgeographische Angaben über Irland. Berlin: Generalstab des Heeres, Abt. für Kriegskarten und Vermessungswesen (IV. Mil.-Geo.). The material in the booklet was mostly culled from a number of pre-war German publications on the island including detailed work provided by Dr. Ludwig Mühlhausen during his stay in the Gaeltacht.