laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלום אליהו ננקנסקי

הרב שלום אליהו ננקנסקי (ננקובסקי) (בערך תרס"ה - ד' בחשוון תשל"ז, 28 באוקטובר 1976) היה מחברי הצוות הראשון של מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומהעובדים ב"מפעל הש"ס הישראלי השלם" של מכון התלמוד הישראלי השלם. נולד בגרודנה שבפולין ולמד בישיבת קמניץ. בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת מרכז הרב. הוסמך לרבנות בידי הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב בכ"ו בניסן תרפ"ז ובידי הרב קוק בט' בשבט תרצ"ב. כן למד את מלאכת השו"ב. בחורף תרצ"ב היה בין העשרה שבחר הרב קוק כדי להקים את "מכון הרי פישל". בתרצ"ו המליץ עליו הרב צבי יהודה הכהן קוק עבור העתקת כתבי הראי"ה והוא העתיק את "באר אליהו", ביאורו של הרב קוק לביאור הגר"א להלכות דיינים והלכות עדות בחלק חו"מ בשו"ע. שימש כשוחט ביישוב מרבק שבמחוז תל אביב-יפו[דרוש מקור: מצאתי ברב נריה שהיה אמור לשמש שם, לא ששימש בפועל]. היה אמור לכהן כרבה של תל ליטוינסקי, אך במוצאי השבת הראשונה לאחר בחירתו, בין סוף אדר ב' לתחילת ניסן תרצ"ה, עזב את המקום. הוא נימק זאת בכך שאחד התושבים שם צחצח את נעליו בשבת. הרב ננקנסקי העיר לו על כך בנועם, והוא הפסיק אמנם לצחצח בנוכחותו, אולם אחרי שהרב עזב הוא המשיך לצחצח. החל משנת תש"ג ובמשך כחמש עשרה שנה עבד במכון התלמוד הישראלי השלם. כותבי הערכים באנציקלופדיה התלמודית וביד הרב הרצוג הסתייעו במפתחות שערך. לרב ננקנסקי נולדו ארבעה בנים. בנו הרב שמעון היה רב בית הכנסת הגדול בבני ברק. בנו הרב אפרים מרדכי היה ר"מ בכיתות הגבוהות בתלמוד תורה עץ חיים. הרב משה צבי נריה, ליקוטי הראי"ה, כרך ג, כפר הרא"ה תשנ"ה, 'הרב שלום ננקנסקי ז"ל', עמ' 440–451 את צנועים חכמה, מאמר עליו באתר שורש 'בעולם הרבני', שערי ציון, שנה טו ד-ו, טבת אדר תרצ"ה, עמ' עב עדות בנו הרב שמעון ננקנסקי. ראו הפרק שהקדיש לו הרב משה צבי נריה בליקוטי הראי"ה ג' (ב"לקריאה נוספת") מובא גם במאמר "את צנועים חכמה" על הרב ננקנסקי באתר שורש. שם. פרסום נישואין, שערים, 16 בפברואר 1955, עמ' 3
דולפין מזנק

דולפין מזנק (שם מדעי: Lagenorhynchus obscurus) או דולפין דאסקי הוא מין של יונק ימי ממשפחת הדולפיניים. הדולפין חי אך ורק בחצי הכדור הדרומי, ונמצא בחופי רפובליקת דרום אפריקה, נמיביה, ניו זילנד, צ'ילה וארגנטינה. הדולפין נודע בפעלולי הקפיצות המיוחדים שלו. הוא ניזון מדגים ודיונונים שבהם ניתן למנות את הבקלה, האנשובי והמקרל. יש שינויים בגודל ובמשקל של הדולפין המזנק במקומות שונים בעולם; בניו זילנד אורכו של זכר בוגר 1.67-1.68 מטר ומשקלו 70-85 קילוגרם, בעוד שאורך הנקבות 1.65-1.75 מטר. בפרו, אורכו 2.1 מטר, ומשקלו 100 קילוגרם. אין הרבה הבדלים חזותיים בין הזכר לנקבה חוץ מהגודל והמשקל. אחד מבין ההבדלים היחידים שניתן למנות הוא שלזכר סנפיר מעוגל יותר. הדעה הרווחת כיום היא שדולפין תועד לראשונה על ידי ג'ורג' אדוארד גריי בשנת 1828 מגולגולת ועור מפוחלץ שהוביל בספינה מכף התקווה הטובה למוזיאון הבריטי. הדולפין מעדיף מים קרירים, בטמפרטורת 10-19 מעלות צלזיוס כאזור מחיה. הדולפין המזנק ודולפין פסיפי לבן-צד (Lagenorhynchus obliquidens) נחשבו בעבר כאותו מין ואכן דומים מאוד במאפייניהם גנטית. התפתחו גם מיני כלאיים של הדולפין יחד עם Delphinus capensis ו-Lissodelphis peronii. דולפין מזנק קבוצה של דולפינים מזנקים דולפינים מזנקים שני דולפינים מזנקים דולפין מזנק מדיה וקבצים בנושא דולפין מזנק בוויקישיתוף דולפין מזנק, באתר ITIS (באנגלית) דולפין מזנק, באתר NCBI (באנגלית) דולפין מזנק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין מזנק, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דולפין מזנק, באתר GBIF (באנגלית) דולפין מזנק באתר הרשימה האדומה של IUCN
תמר שם אור

תמר שם אור (נולדה ב-26 באוקטובר 1988) היא שחקנית ישראלית. אביה הוא האדריכל יובל שם אור, ואמה, ענת לויט, היא משוררת. תמר היא אחות של הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור, אחיינית של הסופרת והפזמונאית מירית שם אור ושל יונתן שם אור ובת דודה של שרונה פיק, דניאלה פיק (האחיות פיק) ושל העיתונאי בר שם אור. למדה בבית הספר לאמנויות תל אביב, בתיכון למדה ב"תלמה ילין". בצה"ל שירתה בלהקות הצבאיות של חיל החינוך ושל אגף התקשוב. למדה בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. בגיל 17 החלה להופיע בפרסומות. ב-2005 גילמה את שלו בסדרת טלוויזיה "כל שבת שנייה" שכתב עפר קניספל וביים אבי כהן ושודרה בערוץ הילדים. בשנת 2007 גילמה את שרונה - התפקיד ראשי בעונה השלישית של הסדרה "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים של yes. ב-2008 גילמה את רונה בסדרה "חקירה פנימית" שכתב עמית גור וביים אליאב לילטי. ב-2009 גילמה את דניאל בסדרה "עוד משפחה וחצי" שכתבה גלילה רון פדר עמית וביים אייל סלע; גילמה את נויה יוכפז בסדרה "גירושים נפלאים" שכתבה לימור נחמיאס וביים עופר ויצמן; וגילמה את נועה שטרן בסדרה "תיכון השיר שלנו" שביימה שירלי שטרן, ובספין אוף "היועצת" שכתב יריב גוטליב וביימה רונה מילוא. ב-2012 גילמה את שושנה בסרט "ברקיע החמישי" שכתבו עלמה גניהר ודינה צבי ריקליס שגם ביימה. ב-2009 הופיעה בקליפ "ברחוב" של הזמר חן אהרוני. בתיאטרון אורנה פורת: ב-2009 גילמה את וונדי במחזמר "פיטר פן" שעיבדה וביימה צביה הוברמן. המחזמר הופק בשיתוף עם תיאטרון חיפה. ב-2014 שיחקה במחזמר לילדים "מבצע סבא" שכתבה שירילי דשא וביים עופר שפריר. בתיאטרון הקאמרי: מ-2012 מגלמת את רחל במחזמר "קזבלן" מאת יואל זילברג ויגאל מוסינזון שביים צדי צרפתי. ב-2014 גילמה את שרית בהצגה "הפושעים החדשים" שכתבה וביימה עדנה מזי"א, וגילמה את דליה בהצגה "גורודיש" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. ב-2017 השתתפה בסרט אמור בבימויו של רפאל רביבו, לצדם של לירון לבו, נטלי עטייה ודן תורג'מן. מדיה וקבצים בנושא תמר שם אור בוויקישיתוף תמר שם אור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תמר שם אור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תמר שם אור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי תמר שם אור, באתר AllMovie (באנגלית) תמר שם אור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תמר שם אור, באתר שירונט מילים לשירים של תמר שם אור, באתר "שירונט" מאיה כהן, המחר של תמר, באתר ישראל היום, 17 בנובמבר 2009 יעקב בר און, הרומן שלי עם קזבלן, באתר "מגפון", 16 בדצמבר 2012 ריאיון עם תמר שם אור בעקבות ההצגה "גורודיש", באתר התיאטרון הקאמרי, דצמבר 2014 חן אהרוני - ברחוב - קליפ, סרטון באתר יוטיוב
Live in London (אלבום)

Live in London (בעברית: חי בלונדון) הוא אלבום הופעה של הזמר והמשורר הקנדי לאונרד כהן שיצא לאור ב-31 במרץ 2009. אלבום הופעה זה הוא אלבום ההופעה המלא הראשון של כהן שיצא לאור, כמו גם ה-DVD הראשון שלו. האלבום הוקלט ב-17 ביולי 2008 בהיכל הספורט O2 ארנה שבלונדון. האלבום זכה להצלחה עולמית רבה, ונמכר בישראל בכ-60,000 עותקים, ואף היה ל-DVD המוזיקלי הנמכר בכל הזמנים בישראל. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן, מלבד היכן שמצוין אחרת.  כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן, מלבד היכן שמצוין אחרת.  מידע על האלבום Live in London באתר MusicBrainz מידע על האלבום Live in London באתר AllMusic בן שלו, עכבר העיר אונליין, לאונרד כהן: מסרב להיות קדוש, באתר הארץ, 16 באפריל 2009 נרי ג'ונסון, ‏לאונרד כהן בהופעה כמעט מושלמת, באתר ‏מאקו‏, 16 באפריל 2009 אסף נבו, ‏אלבום חדש ללאונרד כהן: "Old Ideas", באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2011
רב שינוי

רב שינוי גאון היה גאון פומבדיתא שבבבל וראש הישיבה קרוב לאמצע תקופת הגאונים, בשנת ד'תקמ"ב (781) בערך. מישיבת פומבדיתא שבראשותו ומישיבת סורא יצאו תשובות לכל קהילה יהודית בתחומי שלטון האימפריה המוסלמית, תשובות לשאלות שהופנו על ידיהם לגאוני בבל. רב שינוי היה מחכמי ישיבת פומבדיתא ומונה לגאון וראש הישיבה לאחר פטירת רב רבא גאון בר רב דודאי. לפי עדות רב שרירא גאון, לא האריך רב שינוי בתפקידו ונפטר זמן לא רב לאחר מכן. ישיבת פומבדיתא הוקמה בדור השני של תקופת האמוראים בידי רב יהודה, סביב שנת ד'י"ד (253). מאז הקמתה הייתה לישיבה השפעה רבה על יהדות בבל, ועם הידלדלות המרכז היהודי בארץ ישראל - על היהדות בכלל. בתקופת הגאונים הייתה הישיבה דומיננטית ורצף הלימוד בה לא הפסיק. הגאונים לימדו והפיצו את התלמוד הבבלי ואת ההלכה העולה ממנו לתלמידיהם בישיבות בבל, וגם לקהילות יהודיות מחוץ לבבל. מישיבת פומבדיתא ומישיבת סורא יצאו תשובות לכל קהילה יהודית בתחומי שלטון האימפריה המוסלמית, כמענה לשאלות שהופנו על ידי הקהילות לגאוני בבל. השאלות עסקו בכל תחומי היהדות, והאיגרות בין הישיבות לבין הקהילות שמרו על קשר בין הקהילות לבין המרכז התורני הגדול שבבבל. רב שינוי היה מחכמי ישיבת פומבדיתא ומונה לגאון וראש הישיבה לאחר פטירת רב רבא גאון בר רב דודאי. לפי אחת הדעות, קודם מינויו לגאון עמד רב שינוי בראש ישיבה מקומית קטנה, ורק מאוחר יותר הצטרף לחכמי ישיבת פומבדיתא. לפי עדות רב שרירא גאון באיגרתו, תקופתו של רב שינוי כגאון לא הייתה ארוכה: ובתר רב מלכא מר רב רבא בריה דרב דודאי זקננו בשנת תתרפ"ד. ובתריה מלך מר רב שנוי, ולא האריך. ובתריה מלך רב חנינאי כהנא בר מר רב אברהם גאון בשנת תתרצ"ג — אגרת רב שרירא גאון במקביל לרב שינוי, עמד רב ביבוי גאון בראש ישיבת סורא. בספר "ספר הקבלה" להראב"ד לא הוזכר שמו של רב שינוי ברשימת הגאונים. מתלמידיו של רב שינוי התפרסם רב יוסף גאון בר רב אבא, שהיה ידוע בחסידותו ומסופר עליו שזכה לגילוי אליהו. רב שינוי גאון התפעל ממסירות הנפש שלו על הלימוד וברך אותו שיזכה לגדול ולהגיע להנהגת הדור. כך סיפר רב שרירא גאון: ואחריו (רב איבומאי בר רב אברהם) מר רב יוסף בנו של מר רב אבא בשנת קכ"ה... והיה חסיד הרבה וזקן מאוד, ונאמר שהיה אליהו ז"ל בא אליו ויושב בישיבה בימיו... ונאמר גם שהיה מצער עצמו הרבה על תלמודו בצעירותו וברכו מר רב שנוי רבו גאון ואמר לו: תזכה שתנהיג את אומתך. — אגרת רב שרירא גאון אחרי רב שינוי, שנפטר זמן לא רב אחרי מינויו, מונה לגאון פומבדיתא רב חנינאי כהנא גאון בר רב אברהם גאון, בשנת ד'תקמ"ב (772). כתיב: רב שינוי, רב שנוי. נוסחות נוספות: רב שינואי, רב שנואי (יש גם: רב שנונא) ראו איגרת רב שרירא גאון (מהדורת לוין) עמוד 104 ובהערה ט; "דורות הראשונים" לר' יצחק אייזיק הלוי חלק ג עמוד 236. למניין השטרות. והיא שנת ד'תקל"ג (773). ד'תקמ"ב (772). איגרת רב שרירא גאון, מהדורת לוין, עמוד 110; בתרגום לעברית. 1125 לשטרות, ד'תקע"ד, 814.
חנן המצרי

חנן המצרי היה שמם של שני תנאים. חנן המצרי הראשון כיהן בתפקיד דיין בבית הדין בירושלים בתקופת בית המקדש, הוא התמחה בעיקר בדיני גזירות על הגזלות (תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ה, עמוד א') יחד עם אדמון בן גדאי וחנן בן אבישלום, כשחשיבותו נתונה בין שניהם. תנא נוסף הנושא שם זה היה מהמאה ה-2 בן הדור השלישי לתנאים שהתגורר תחילה באלכסנדריה ומאוחר יותר עבר ליהודה והיה פעיל בקרב חכמי יבנה. היה תלמידו של רבי עקיבא ומצוטט כ'דנין לפני חכמים', לצד בן עזאי, בן זומא וחנניה בן חכינאי (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ז, עמוד ב'). רק הלכה אחת מוזכרת בשמו, המובאת מספר פעמים בתלמוד בבלי ונוגעת לעבודת המקדש ביום כיפור, היא אומרת כי ”אפילו דם בכוס מביא חבירו שלא בהגרלה ומזווג לו” (תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ג, עמוד ב') כלומר אין דין דחייה בשעירי יום כיפור, וגם כשמת השעיר המשתלח קונים אחר בשוק, ועדין אפשר להשתמש בדם השעיר השני. הוא היה פעיל כמה דורות לאחר חנן המצרי הראשון. תוספות על תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ה, עמוד א' רבקה אולמר (16 באוקטובר 2009). Egyptian cultural icons in Midrash Walter de Gruyter עמוד 180 יעקב נויזנר (1971). The Rabbinic Traditions about the Pharisees Before 70: The houses, Brill Archive עמוד 414 מרדכי יודביץ (30 באפריל 2010). "חכמי התלמוד: חייהם, אימרותיהם וסיפורים של 400 רבנים". אורים. עמוד 75 אברהם מלמאט; חיים הילל בן-ששון (1976). "היסטוריה של העם היהודי". אוניברסיטת הרווארד, עמוד 369 כריסטופר הס (1997). Alexandria in late antiquity: topography and social conflict, JHU Press עמוד 409 תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ט, עמוד ב' ותלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ל"ד, עמוד ב'
גשם של פלאפל

גשם של פלאפל (באנגלית: Cloudy with a Chance of Meatballs, תרגום מילולי: מעונן עם סיכוי לכדורי בשר) הוא סרט אנימציה ממוחשבת שיצא בשנת 2009. הסרט מבוסס על ספר בעל שם זהה. הסרט מספר על בחור בשם פלינט לוקווד שכבר מגיל צעיר רוצה להמציא המצאה שתשנה את פני היקום אך נכשל בכל ניסיון. אמו נפטרה כשהוא היה בן 10 ואביו טים עוסק במכירת סרדינים, הייצוא העיקרי של האי הקטן שמורת הבולע. יום אחד פלינט ממציא מכונה שממירה מים לאוכל, ששמה FLDSMDFR. פלינט מנסה להפעיל אותה בטקס מיוחד בו משתתפת כל העיירה ונחנך פארק הסרדינים אך נכשל, והורס למגישת התחזית המתלמדת סאם ספארקס שמשדרת את הטקס ובאה מניו יורק כטובה לראש העיר. בעקבות תקלה המכונה עפה לשמיים ונשארת שם, ופועלת על ידי זה שהיא שואבת מים מהעננים. אוכל מתחיל ליפול מהשמיים ותושבי העיירה מאושרים ומתחילים לבקש יותר, דבר שגורם למכונה להיות מסוכנת יותר ויותר, ונגרמת השמנת יתר לאנשים וכולל לראש העיר שדורש מפלינט עוד אוכל וכך גורם למכונה להוציא אוכל יותר ויותר גדול, מה שמפחיד את פלינט, שחושש מההרס של המכונה. כשפלינט נסה לעצור את המכונה בגלל כל הבעיות, ראש העיר זורק צנונית על המכונה, וכך גורם לביטול העצירה. בעקבות הקרינה מהמכונה האוכל גדל לממדים מפלצתיים ומתקיף את העיירה. יחד עם חברתו החזאית סאם וקוף המחמד שלו סטיב, הם עפים אל הכוכב שמפיל את האוכל ופלינט משמיד את הכוכב באמצעות ספריי נעליים מיוחד שהמציא, מציל את העולם וזוכה באהדת כל אזרחי העיר. מדיה וקבצים בנושא גשם של פלאפל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשם של פלאפל גשם של פלאפל, ברשת החברתית פייסבוק "גשם של פלאפל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גשם של פלאפל", באתר נטפליקס "גשם של פלאפל", באתר AllMovie (באנגלית) "גשם של פלאפל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גשם של פלאפל", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גשם של פלאפל", באתר Metacritic (באנגלית) "גשם של פלאפל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גשם של פלאפל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חן חדד, עכבר העיר אונליין, גשם של פלאפל: סרט מעורר תיאבון, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2009 בשנת 2013 יצא סרט ההמשך בשם "גשם של פלאפל 2". ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמוד חשמל

עמוד חשמל הוא עמוד המחזיק תילים המשמשים להולכת זרם חשמלי. לעיתים נעשה שימוש בעמודי חשמל למטרות נוספות, כגון התקנת שנאים, קבלים, אמצעי מיתוג, פנסי רחוב, אנטנות סלולריות ועוד. לעמודי החשמל מספר תפקידים בנשיאת התיילים: נשיאת תיילים להעברת חשמל הרחקת התיילים מהאדמה. הרחקת התיילים זה מזה. מבנה העמוד מותנה במשקל תיילים שהותקנו עליו ומתח השמל שמועבר. ישנם סוגים שונים של עמודי חשמל, בהתאם לשימוש שנועד להם. עמוד חשמל הגבוה בעולם (370 מטרים) נמצא בסין. ברחבי העולם עמודי חשמל מעץ הם הנפוצים ביותר. לעץ מספר יתרונות: זהו חומר גלם זול, ובעל בידוד טבעי. הצבת עמודי עץ היא פשוטה ונעשית על ידי נעיצתם בקרקע: עמוד נמוך שאורכו 10 מטר יהיה נעוץ בקרקע כמטר וחצי מאורכו. לעמודי עץ על פי רוב מבנה פשוט דמוי חרוט קטום. החיסרון של עמודי עץ הוא שהם מוגבלים מאוד בגובהם - עמודי עץ אינם יציבים ופגיעות מכניות ואף רוח חזקה מאוד עלולים להפילם. בנוסף, עמודי עץ מתכופפים כאשר הם נתונים ללחץ ממושך, גם אם לא מדובר בלחץ שמפיל או שובר אותם. ככל שהעמוד גבוה יותר יציבותו קטנה יותר. יש מקומות בהם נעשה שימוש בעץ למבנה עמודים גבוהים יותר, על ידי שילוב של מספר עמודי עץ היוצר מבנה יציב יותר. העץ המשמש לעמודים עובר טיפול משמר למניעת טחב, פטריות ופגיעת חרקים. עמודי בטון עשויים מבטון מזוין וצורתם חרוט קטום, מרובעת או מלבנית. יציקתם של עמודי בטון היא תעשייתית - כלומר העמודים מיוצרים במפעל ומובלים לאתר הצבתם בשלמותם. בדומה לעמודי העץ הם מוצבים על ידי נעיצתם באדמה, וכן נחשבים למבודד טוב. יתרונם של עמודי בטון הוא בחוזקם העולה על זה של עמודי עץ, חוזק המביא לעמידות גבוהה יותר בפני לחצי מתיחה וסיבוב. עמודי מתכת נבנים לרוב ממסבכים בחתך מלבני (בעמודים קטנים) או מרובע (בעמודים גדולים או שנועדו לנשיאת מיכשור רב) יש גם עמודי מתכת גבוהים במיוחד הבנויים ממצולע רב צלעות. מבנה המתכת מאפשר בניית עמודים בגבהים שונים, גבהים העולים בהרבה על הניתנים להשגה בעמודי עץ ובטון. בשל כך קווי מתח העולים על 33 קילו-וולט מותקנים תמיד על עמודי מתכת, המאפשרים את הגובה הנדרש להרחקתם מהקרקע. עמודי מתכת מותקנים תמיד על בסיסי בטון. עמוד מתכת קטן יותקן על גבי בסיס בודד, ובעמודי מתח עליון הבנויים בחתך מרובע יהיה בסיס נפרד לכל אחת מרגלי העמוד. מכיוון שמתכת מוליכה טובה, נדרש בעמודי מתכת ציוד בידוד מיוחד על מנת להרחיק את התיילים מגוף העמוד. על אף שברחבי העולם מקובל להתקין תשתיות של שירותים שונים (כגון חשמל, טלפון וטלוויזיה בכבלים) על אותם העמודים, כאשר כל מערכת מותקנת בגובה שונה, בישראל לא איפשרה חברת החשמל התקנת תשתיות אחרות למעט תאורת רחובות. עם זאת, בראשית המאה ה-21 החלה חברת החשמל להשתמש בעמודי חשמל להעברת סיבים אופטיים, כחלק מכניסתה לשוק התקשורת בישראל[דרוש מקור]. בארכיון חברת החשמל לישראל נמצאו תמונות המעידות על העמודים הראשונים שהוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי עובדי חברת החשמל עם הקמת תחנות הכוח הראשונות שהופעלו בתל אביב בשנת 1923 ובחיפה ובטבריה בשנת 1925. משק החשמל בישראל עמודי מסינה מדיה וקבצים בנושא עמוד חשמל בוויקישיתוף
שחר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שחר – כינוי לזמן שקודם לזריחת השמש שחר (מושב) – מושב בחבל לכיש שחר (הגליל העליון) – מקום ההתיישבות הראשונית של מקימי דלתון שחר (אל) – אל השחר (הזריחה) במיתולוגיה הכנענית שח"ר – קואופרטיב תחבורה, הרכיב יחד עם אגד ודרום יהודה את אש"ד שחר (ספר) – רומן מאת אסתר שטרייט-וורצל צבע אדום – מערכת התרעה המזהירה מפני ירי של רקטות קצרות מרצועת עזה. השם הקודם של מערכת זו היה "שחר אדום" דמדומי שחר – ספר פילוסופי מאת פרידריך ניטשה כעפעפי שחר – ספר מאת הסופר הרב חיים סבתו שחר (סדרת טלוויזיה) – סיטקום עם יעל בר זוהר, דן שפירא ואיתי שגב שחר (איגרת חוב) – שם של איגרות החוב הממשלתיות הלא צמודות בריבית קבועה שחר (גשושית) (Dawn) - גשושית אמריקאית לחקר וסטה וקרס אישים: אוהד שחר – שחקן תיאטרון, קולנוע, טלוויזיה ומדבב ישראלי איל (״פרסון״) שחר – קלידן ויוצר מולטימדיה ישראלי אייל שחר – זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי איציק שחר – קצין ישראלי אסף שחר – במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי אריה שחר – גאוגרף ישראלי וחתן פרס ישראל אריה שחר (שוורצמן) – קצין בצה"ל ומנהל ישראלי אריק שחר – מוזיקאי ישראלי גולן שחר – פסיכולוג קליני-רפואי ישראלי גיל שחר – אמן ויוצר ישראלי דוד שחר – סופר ישראלי מתרגם ועורך חנה שחר – פרופסור לחינוך יודית שחר – משוררת ישראלית יורם שחר – פרופסור למשפטים בבית הספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה יעקב שחר – נשיא קבוצת הכדורגל מכבי חיפה מאיר שחר – פרופסור חבר בחוג ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטת תל אביב, בנם של דוד שחר ושולמית שחר עודד שחר – עיתונאי ישראלי, ראש הדסק הכלכלי בערוץ הראשון וזוכה בפרס סוקולוב עמירה שחר – מזרחנית והיסטוריונית ישראלית המתמחה בתולדות צה"ל עמנואל שחר – מייסד חיל ההנדסה הישראלי וקצין ההנדסה הראשי הראשון בצה"ל פנחס שחר – מפקדו החמישי של משמר הגבול רון שחר – שחקן ודוגמן ישראלי שולמית שחר – כלת פרס ישראל להיסטוריה שח"ר השחר (פירושונים) כוכב השחר
גזייה

גזִייה היא כלי לחימום באמצעות גז בישול. הגזייה משמשת לצורך בישול שדה בטיולים ובמחנאות. את הגזייה ניתן להדליק באמצעות גפרורים או מצית. על הלהבה שלה ניתן להניח מחבת או סיר קטנים בהם ניתן לבשל מזון. בלון הגז הוא חלק הניתן להפרדה לצורך החלפה או מילוי מחדש של המכל. מדיה וקבצים בנושא גזייה בוויקישיתוף
שמעון התימני

שמעון התֵּימָנִי (או שמעון התִּימְנִי; פעל במאה ה-2) היה תנא בן הדור השלישי, ככל הנראה ממוצא תימני או מהעיר תמנה, והיה פעיל ביהודה. שמעון התימני היה אחד משלושת החכמים בשם "שמעון", לפני מרד בר כוכבא, כאשר שני האחרים היו שמעון בן עזאי ושמעון בן זומא. היה תלמידם של רבי יהושע בן חנניה, רבי עקיבא ורבי טרפון. היה מקיים מפגש לימוד יומי עם רבי יהודה בן בבא. תורתו המובאת במשנה ובברייתא מתייחסת בדרך כלל לענייני הלכה, ורק חלק קטן ממנה בעל אופי אגדי. נודע ביכולתו לפתור סוגיות מורכבות והיה לאחד החכמים החשובים ביותר בסנהדרין ביבנה ובין המעטים שהיו בקיאים בשבעים שפות. ככל הנראה מת בגיל צעיר בטרם הוסמך לרבנות ולפיכך מעולם לא כונה "רבי". שמעון התימני נזכר פעמים אחדות במשנה ובתוספתא. מחלוקת מפורסמת במשנה בה נחלק שמעון התימני, שהלכה נפסקה כמותו, היא בעניין ממזר. גדולי התנאים נחלקו מהם איסורי העריות שהילד שנולד מהם נחשב ממזר. לדעת רבי עקיבא הילד ממזר בכל איסור ערווה שהוא בלא תעשה. לדעת רבי יהושע בן חנניה רק באיסורים שעונשם מיתת בית דין חל דין זה. שמעון התימני בדעת אמצע, ולדעתו כלולים בדין ממזר איסורי ערווה שעונשם כרת, וההלכה נפסקה כמותו כבר במשנה. הלכה נוספת משמו שהובאה במשנה היא לגבי התרעה בשופרות על סכנה, שלפי שמעון התימני יש להתריע על מגפה גם בשבת. ישנה מחלוקת בנוגע למוצאו בשל אפשרויות הניקוד המילה של כינויו - התימני, האם יש לנקד התֵּימָנִי, כלומר מתימן, או התִּימְנִי שככונתו מתמנה שבחבל ארץ יהודה בארץ ישראל. לפי היעב"ץ נראה שהיה זה חכם מתימן. ד"ר משה גברא כותב כי יש סמך לדברי היעב"ץ, כי אם הוא היה בן העיר תמנה, היה נקרא שמעון איש תמנה כמו שאר החכמים שנתכנו על שם עירם, כגון אנטיגנוס איש סוכו שבא מהעיר סוכו, יוסי בן יועזר איש צרידה שבא מהעיר צרידה, יוסף בן יוחנן איש ירושלים שבא מהעיר ירושלים. לעומתם, כל החכמים שבאו מחבל ארץ ולא מעיר ספציפית כונו כמו שמעון התימני, לדוגמה, נחום המדי בא מארץ מדי, הלל הבבלי בא מארץ בבל, רבי יוסי הגלילי בא מחבל ארץ הגליל, ניתאי הארבלי בא מחבל ארץ הארבל. לעומת זאת, בפירוש רש"י לתלמוד, נכתב ש"מתמנה היה". הסוברים שמתמנה היה, מסתמכים על כך שתימן המודרנית אינה אותו חבל ארץ שנקרא בלשון חכמים "תימן", ומסתמכים על כך שבכתב יד קאופמן של המשנה במסכת תענית הניקוד הוא הַתִּמְנִי, מה שמתאים גם לנוסחים הגורסים "התבני", שכן העיר תבנה היא תמנה המקראית. לי איי. לוין (1 בדצמבר 1994) The Galilee in late antiquity Jewish Theological Seminary of America עמוד 172 גדליה אלון (יוני 1977). The Jews in their land in the Talmudic age, 70-640 C.E. הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית בירושלים, עמוד 475 הרב עדין אבן ישראל (23 בנובמבר 1993) The Talmud: The Steinsaltz Edition : Tractate Ketubot. Random House עמוד 14 אם. לאו (2006) Rav Lau on Pirkei Avos: A Comprehensive Commentary on Ethics of the Fathers מנורה. עמוד 304 מירל הדס-לבל (1 בדצמבר 2006). Jerusalem against Rome Peeters Publishers עמוד 281 יוסף אשר וייס (2007). A daily dose of Torah Artscroll-Mesorah Publications. עמוד 228 תוספתא, ביצה, ב, ד', סנהדרין, יב, ב', יבמות, ו, י'. משנה, מסכת יבמות, פרק ד', משנה י"ג משנה, מסכת תענית, פרק ג', משנה ז' אנציקלופדיה לחכמי תימן, עמ' 630. שערי לשון, מחקרים בלשון העברית, בארמית ובלשונות היהודים, מוגשים למשה בר-אשר, כרך ב, מוסד ביאליק, 2007, עמ' 167
הסחוס הקיתוני

הסחוס הקיתוני (TA: Cartilago arytenoidea. מיוונית: arytaina, בעל צורה של תרווד) הוא אחד משני סחוסים קטנים בצורת פירמידה משולשת הנמצאים בגרון. אל הסחוסים הקיתוניים מחובר צד אחד של רצועות הקול, עליהן מושתתים מיתרי הקול. הקודקוד העליון של הסחוס הקיתוני בצורת הפירמידה הוא החוד (Apex cartilaginis arytenoideae), הקצה הקדמי הוא זיז הקול (Processus vocalis cartilaginis arytendideae) והקצה הצידי הוא הזיז השרירי (Processus muscularis artilaginis arytenoideae). לפירמידה יש 3 פאות: פאה תיכונה, פאה אחורית, ופאה קדמית-צידית. הסחוסים הקיתוניים ממוקמים על הסחוס הטבעתי, אליו הם מחוברים במפרק סינוביאלי דמוי אוכף אשר נקרא מפרק הסחוס הטבעתי קיתוני (Articulatio cricoarytenoidea). מפרק זה מאפשר את תנועת הסחוסים הקיתוניים על פני השוליים העליונים של הסחוס הטבעתי בשלושה מישורים: החלקה זה לעבר זה וזה מזה (תנועה תיכונית ותנועה צידית), החלקה פנימה והחוצה (תנועה אחורית ותנועה קדמית) וסיבוב פנימי וחצוני. תנועתם מזיזה את מיתרי הקול המחוברים אל זיז הקול של הסחוסים האלו באמצעות רצועות הקול. רצועות הקול מתחברות בצידן השני אל סחוס התריס (Thyroid cartilage). הסחוסים הקיתוניים נמצאים בחלל שבתוך סחוס התריס, שכאמור, נמצא מעל הסחוס הטבעתי. השריר הקיתוני (musculus arytaenoideus) אשר מחולק לשלושה חלקים: שני שרירי הקיתון המלוכסנים (Musculus arytenoideus obliquus) ושריר הקיתון הרוחבי (Musculus arytenoideus transversus). כאשר שריר זה מתכווץ, הוא מושך את שני הסחוסים הקיתוניים זה אחד אל השני (החלקה תיכונה), דבר אשר גורם לסגירת המתירים הארי-אפיגלוטים, המקשרים בין הסחוסים הקיתוניים לבין מכסה הגרון, ובכך גורמים לסגירת פתח הגרון. שריר הקיתון המלוכסן מחבר את הפאה האחורית של הסחוסים הקיתוניים, זה אל זה, בצורה אלכסונית, ושריר הקיתון הרוחבי מחבר את הפאות הללו בצורה אופקית. גם שריר הקיתון וכסוי הגרון (musculus aryepiglotticus) עוזר לפעולה זו. שריר זה מתחבר גם הוא לחלק האחורי של הסחוסים ואל סחוס מכסה הגרון. בנוסף קיימים שרירים המתחברים לסחוס הקיתוני, בעיקר לזיז השרירי, אשר מזיזים את הסחוסים הקיתוניים לשם הזזת מיתרי הקול במישור האופקי: השריר האחורי של הסחוס הטבעתי והקיתוני (Musculus cricoaryteoideus posterior). כיווצו גורם לסחוסים לבצע סיבוב חיצוני, אשר גורם להרחקת מיתרי הקול אחד מהשני. שריר זה מתכווץ בעת שאיפה מאומצת. השריר הצידי של הסחוס הטבעתי והקיתוני (Musculus cricoarytenoideus lateralis). גורם לסיבוב פנימי של הסחוסים הקיתוניים. יוצא מן הצד הצידי של הלוחית הנמצאת באחורי הסחוס הטבעתי, ומתחבר לזיז השרירי של הסחוסים הקיתוניים. שריר סחוס התריס והקיתון (Musculus thyroarytenoideus). שריר זה גורם לסיבוב פנימי ולהחלקה תיכונה של הסחוסים הקיתוניים, ובכך מצר את הפתח שבין מיתרי הקול, או מרפה את מיתרי הקול. תחילתו בחלק הפנימי של סחוס התריס ואחיזתו בפאה הקדמית-צידית של הסחוס הקיתוני. שריר הסחוס הטבעתי והתריס (Musculus cricothyroideus). שריר זה יוצא מהצד הקדמי של קשת הסחוס הטבעתי, ונאחז בצד הקדמי של סחוס התריס. למרות ששריר זה איננו מחובר לסחוסים הקיתוניים, הוא מותח את מיתרי הקול, בכך שמרחיק את סחוס התריס מזיז הקול שבסחוסים הקיתוניים (שכאמור, בין סחוסים אלו עוברים מיתרי הקול), ובכך מותח את מיתרי הקול. מדיה וקבצים בנושא הסחוס הקיתוני בוויקישיתוף
מזוודה

מזוודה היא תיק המשמש אדם נוסע לאחסון זמני של כבודה (חפצים הנלקחים לנסיעה, כגון בגדים וכלי רחצה). במטוסים ואוטובוסים נהוג לאחסן את המזוודות בתא המטען, ופעמים רבות נדרש לעבור בידוק ביטחוני בטרם מסירת הכבודה. המזוודה בנויה לרוב בצורת תיבה בגדלים שונים. אך כיום, המזוודה נמכרת בצורות שונות ועשויה ממגוון חומרים כגון: עור, מתכת, פלסטיק וטקסטיל. לרוב, למזוודה ידית קטנה לצורך החזקתה ביד, ולעיתים מתווספות למזוודה גם כתפיות לנשיאה על הכתף או גלגלים ואף מנוע חשמלי לנוחות המשתמש. לרוב המזוודה נסגרת על ידי רוכסן, שניתן לסגור על ידי מנעול חיצוני. תיק רחצה ובינתיים ביפן: מלחמת חורמה נגד תיירים שרוכבים על מזוודות ממונעות, באתר ynet, 7 באוגוסט 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.