laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השרפה בקינגס קרוס

השרפה בקינגס קרוס הייתה שרפה קטלנית שקיפדה את חייהם של 31 בני אדם, אשר התרחשה בתחנת קינגס קרוס שבמרכז לונדון. האש התלקחה ב-18 בנובמבר 1987 סמוך לשעה 19:30. תחנת קינגס קרוס מורכבת משני חלקים: תחנה בקו המטרופוליטן והסירקל מתחת לפני האדמה ותחנה עמוקה יותר שמשרתת את הקווים פיקדילי ויקטוריה ונורת'רן. האש התלקחה במדרגות הנעות המובילות לרציפים של קו פיקדילי. נזק רב נגרם למדרגות האלו וכן לאזור קופות הכרטיסים של התחנה. המדרגות הנעות בתחנה היו בנויות מעץ אשר היה צבוע בלכה. השרפה פרצה כתוצאה מגפרור דולק שהושלך על המדרגות, ונפל במרווח שבין המדרגות אל מתחת למסילה שלא נוקתה מזה זמן רב והייתה מזוהמת בגריז, אבק ופסולת. כתוצאה מכך התערובת התלקחה במהירות. למרות שהעישון נאסר כתוצאה מהשרפה שאירעה קודם לכן בתחנת כיכר אוקספורד, מעשנים רבים נהגו להדליק את הסיגריה כאשר הם נמצאים על המדרגות הנעות בצאתם מהתחנה. בתחילת חקירת השרפה חשדו כי מדובר היה בהצתה או בפיגוע, אולם מהממצאים התברר שמדובר ברשלנות. השרפה, שהחלה מתחת למדרגות הנעות, התפשטה מעליהם והפכה לכדור אש שמילא את האולם מעל המדרגות הנעות בלהבות ועשן סמיך. חוקרים מצאו קשר בין זרמי אוויר שנוצרו עקב תנועת הרכבות שנכנסו ויצאו מהתחנה שבתחתית המדרגות - לבין התפשטות האש. בשל מיעוט בלהבות נראות לעין והעשן שהיה נקי יחסית, נוצרה תחושת ביטחון מטעה בקרב עובדי התחנה. אנשים רבים באולם קופות הכרטיסים סברו בתחילה שהאש קטנה ואיננה מחייבת טיפול מיוחד, אולם הוחלט על פינוי הנוסעים שהיו על המדרגות הנעות וסגירת האזור. מספר ההרוגים הרב נבע כתוצאה ממה שמכונה "אפקט התעלה", אשר גרם לכך שבשלבים המוקדמים של האש, הלהבות היו מתחת למדרגות הנעות ולא פרצו כלפי מעלה. אחרי שהמדרגות הנעות התלהטו, פרץ כדור אש גדול כלפי מעלה והצית את אזור הקופות של התחנה. השילוב של הולכת החום, זרמי האוויר והאזור התחום מתחת למדרגות הנעות, גרמו לכך שהחום הגיע עד לכדי 600 מעלות. הצבע בו נצבעה תקרת התחנה (צבע על בסיס שמן ולא על בסיס מים) גרם לעשן סמיך ושחור במיוחד. 4 רכבי כיבוי הגיעו לתחנה זמן קצר לאחר השרפה. בשעה 19:42 הגיעו צוותים נוספים, ובהמשך צוותים מכל רחבי לונדון. עד סיום האירוע הגיעו לאתר 30 צוותי כיבוי. בנוסף פעלו באתר אנשי יחידות חירום, אמבולנסים, וכוחות משטרה גדולים. כיבוי השרפה הסתיים בשעה 01:46 לאחר חצות. בין 31 ההרוגים ניתן למנות גם קצין כיבוי אש שהיה בין הראשונים שהגיע לאתר, ופינה את הנוסעים. הקצין נהרג משאיפת עשן. כתוצאה מהשרפה נאסר העישון בכל תחנות הרכבת התחתית של לונדון. שישה כבאים קיבלו אותות מופת ובהם הכבאי שנהרג בשרפה. טקס אזכרה נערך בתחנה במלאת 10 שנים לשרפה נערך בתחנה בנובמבר 1997. במסגרת הטקס הוצב באתר לוח זיכרון. ועדת חקירה מיוחדת, בראשות השופט דזמונד פנל, הוקמה זמן קצר לאחר האירוע. הוועדה התכנסה ב-1 בפברואר 1988, ובמשך 91 ימים שמעה עדויות אודות המקרה. עיקרי המלצות הוועדה היו להחליף את כל המדרגות הנעות מעץ במדרגות ברזל. עוד נקבעה חובה להתקין אמצעי כיבוי אש בכל חדרי המכונות של מדרגות נעות, חובה לבצע הדרכת כיבוי אש לכל צוותי התחנות, ושימוש בצבע שאינו על בסיס שמן בכל הרכבת התחתית. עבודות התיקונים נמשכו למעלה משנה. התחנה חזרה לפעילות מלאה ב-5 במרץ 1989. מדיה וקבצים בנושא השרפה בקינגס קרוס בוויקישיתוף
X-2 סטארבסטר

X-2 סטארבסטר (X-2 Starbuster) היה מטוס מחקר אמריקאי מסדרת מטוסי ה-X שנבנה לצורך בדיקת מאפייני טיסה בתחום המהירויות של 2-3 מאך. שני מטוסי X-2 יוצרו על ידי בל איירקראפט קורפוריישן ושימשו לניסויים במשך כארבע שנים, במהלכן ביצעו 20 טיסות, מתוכן 10 היו טיסות דאייה והשאר ממונעות. שני המטוסים אבדו בתאונות קטלניות. הקניית ייצוב ובקרה מתאימים למטוס הטס במהירויות על-קוליות היה רק אחד הקשיים העיקריים מולם ניצבו חוקרי טיסה כשהתקרבו למהירות 3 מאך. משום שידעו כי במהירויות בתחום זה יחלו גם להיתקל ב"מחסום תרמי", השפעות של חימום רב הנוצר מחיכוך אווירודינמי. ה-X-2 משוך הכנפיים, שיוצר מפלדת אל-חלד וסגסוגת נחושת-ניקל קלה ועמידה לחום מסוג K-מונל, והונע על ידי מנוע רקטי דו-תאי מדגם XLR25 היכול לייצר דחף של 2,500 עד 15,000 ליברות-כוח (11 עד 67 קילו-ניוטון) (הטייס יכל לשלוט על מידת הדחף שייצר באמצעות משנק), נועד לחקור את תחום המהירויות הזה. לאחר ששוגר ממפציץ B-50A שהותאם לכך, טייס הניסוי של בל, ג'ין "סקיפ" זיגלר השלים את טיסת הדאייה הבלתי-ממונעת הראשונה של X-2 בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-27 ביוני 1952. ב-12 במאי 1953, בדיקה שביצע זיגלר למערכת הדלק הנוזלית בעת שהיה מחובר ל-B-50 גרמה לפיצוץ המטוס (מספר 46-675) שהביא למותם של הטייס, זיגלר, ואיש צוות של ה-B-50, פרנק וולק. ה-X-2 נפל לימת אונטריו משם לא חולץ. ה-B-50A ניזוק אף הוא כתוצאה מהפיצוץ ולכן הוחלף ב-B-50D שהותאם לשיגור ה-X-2. פרנק ק. "פיט" אוורסט השלים את הטיסה הממונעת הראשונה במטוס השני (מספר 46-674) ב-18 בנובמבר 1955, ועד לטיסתו האחרונה ב-X-2 בשלהי יולי 1956, הוא קבע שיא מהירות חדש של 2.87 מאך (1,900 מיל/שעה, 3,050 קמ"ש). ה-X-2 עמד בציפיות אך לא בלי קשיים. במהירויות גבוהות, אוורסט דיווח כי מערכות ההיגוי כמעט ולא היו אפקטיביות. יתר על כן, מחקרי הדמיה ומנהרות רוח, יחד עם מידע מטיסותיו, הצביעו על כך שהמטוס יתקל בבעיות יציבות חריפות עם התקרבו למהירות 3 מאך. על צמד טייסי ניסוי צעירים, הקפטנים אייבן ס. קינצ'ול ומילבורן ג. "מל" אפט, הוטלה המשימה להרחיב את המעטפת, וב-7 בספטמבר 1956, קינצ'ול היה לטייס הראשון שחצה את גובה 30,480 מטר (100,000 רגל) כשהטיס את ה-X-2 לגובה שיא של 38,466 מטר (126,200 רגל). 20 יום בלבד מאוחר יותר, בבוקר ה-27 בספטמבר, שוגר מל אפט מ-B-50 לטיסתו הראשונה במטוס רקטי. הוא הונחה לטוס ב"מסלול האנרגיה המרבי האופטימלי" ולהימנע משינויי היגוי מהירים מעבר ל-2.7 מאך. אפט טס כפי שהונחה בדיוק רב, והפך לאדם הראשון שחצה את ה-3 מאך ביום ההוא, כשהאיץ למהירות 3.2 מאך (3,370 קמ"ש, 2,094 מיל/שעה) ברום 19,960 מטר (65,500 רגל). עד לרגע זה התנהלה הטיסה ללא רבב. ברם, מסיבה כלשהי, זמן קצר לאחר שהגיע למהירות השיא, ניסה אפט לבצע פנייה בעוד שהמטוס טס עדיין במהירות גבוהה מ-3 מאך (אפשרי שעקב פיגור במכשור המטוס סבר אפט כי הוא טס במהירות נמוכה יותר, או אולי חשש שהוא מתרחק יותר מדי מאתר הנחיתה המיועד באגם היבש רוג'רס). ה-X-2 החל לטוס בפראות ללא שליטה ואפט מצא את עצמו נאבק עם בעיית הצימוד האינרציאלי, בה נתקל גם הטייס צ'אק ייגר בעת שהטיס את ה-X-1A כשלוש שנים מוקדם יותר. אולם, בניגוד לייגר, אפט לא הצליח להיחלץ מהמצב והתרסק עם מטוסו. אף-על-פי שהטיסות ב-X-2 לימדו רבות על חימום אווירודינמי במהירות גבוהה ועל טיסה בגובה רב מאוד, אירוע זה קטע את התוכנית בטרם הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA) יכלה להתחיל בחקר טיסה מפורט עם המטוס, והחוקרים נאלצו להשעות את החיפוש אחר תשובות לרבות מהתעלומות של טיסה במאך גבוה עד להגעתו, שלוש שנים לאחר מכן, של המטוס הרקטי הנסיוני המתקדם ביותר, ה-X-15. X-2 סטארבסטר באתר נאס"א
גוסטב לאנגה

גוסטב לאנגה (בגרמנית: Gustav Lange;‏ 13 באוגוסט 1830 – 20 ביולי 1889) היה מלחין גרמני אשר הלחין יצירות קלאסיות. לאנגה נולד בשוורשטדט, סמוך לארפורט, בסקסוניה הפרוסית, בשנת 1830. בהיותו בברלין הוא למד אצל אדוארד גרל. הוא כתב מספר פנומנלי של יצירות, רובן קלילות ופופולריות. יצירות הסולו לפסנתר שלו, "אדלווייס", אופוס 31 ו"בלומנליד", אופוס 39. בנוסף, הוא כתב קונצ'רטו מאוד מפורסם לטרומבון והרבה נגנים צעירים ומבוגרים אוהבים לנגן אותו כיוון שהוא ארוך, יש בו קטעים מהירים, איטיים, תרועה, שירה חזק וחלש. שלוש היצירות הן הידועות ביותר ביצירותיו כיום ואהובות על חובבי מוזיקה. גוסטב לאנגה נפטר בוורניגרודה בשנת 1889. מדיה וקבצים בנושא גוסטב לאנגה בוויקישיתוף גוסטב לאנגה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גוסטב לאנגה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפסודיות הונגריות

רפסודיות הונגריות (בצרפתית: Rapsodies hongroise; בגרמנית: Ungarische Rhapsodie) היא סדרת יצירות מוזיקליות מאת המלחין פרנץ ליסט, אשר הולחנו במקור לפסנתר בלבד. פרנץ ליסט איגד מנגינות רבות ששמע בביקורו בהונגריה ארץ מולדתו והאמין כי הן מנגינות עממיות, אך למעשה היו אלה יצירות עכשוויות, אשר נוגנו לרוב על ידי להקות צועניות. המבנה הסקאלי הגדול של כל אחת מהרפסודיות הושפע רבות על ידי הוורבנקוס- ריקוד הונגרי בכמה חלקים, כל אחד בטמפו שונה. הרפסודיות מסודרות בסדר הבא: מס' 1 במי מז'ור מס' 2 בדו דיאז מינור מס' 3 בסי במול מינור מס' 4 במי במול מז'ור מס' 5 במי מינור מס' 6 ברה במול מז'ור מס' 7 ברה מינור מס' 8 בפה דיאז מינור מס' 9 במי במול מז'ור מס' 10 במי מז'ור מס' 11 בלה מינור מס' 12 בדו דיאז מינור מס' 13 בלה מינור מס' 14 בפה מז'ור מס' 15 בלה מינור מס' 16 בלה מינור מס' 17 ברה מינור מס' 18 בפה דיאז מינור מס' 19 ברה מינור חמש-עשרה היצירות הראשונות פורסמו בשנת 1853, וארבע האחרונות הוספו בשנים 1882 ו-1885. הרפסודיות מספר 2, 5, 6, 9, 12 ו-14 עובדו לתזמורת על ידי פרנץ דופלר בעזרתו של ליסט עצמו. העיבודים הללו מופיעים בתור S. 359 ברשימת סירל. המספרים שניתנו לגרסאות התזמורתיות היו שונים מהמספרים המקוריים. הרפסודיות התזמורתיות מהראשונה עד השישית מקבילות לגרסאות פסנתר הסולו שמספריהן 14, 2, 6, 12, 5 ו-9 בהתאמה. בשנת 1874 עיבד ליסט אותן שש הרפסודיות לדואט של שני פסנתרים (S. 621). בשנת 1882 הלחין דואט פסנתרים לרפסודיה מס' 16 (S. 622), ובשנת 1885 - דואט פסנתרים לרפסודיות ה-18 (S. 623) וה-19 (S. 623A). בנוסף, ליסט גם עיבד את הרפסודיה התשיעית לפסנתר, כינור וצ'לו, וקרא לה בשם "קרנבל בני-הבליעל" (S. 379). הכותרת מיוחסת לעיתים גם לגרסת פסנתר הסולו של הרפסודיה מס' 9. הרפסודיה מס' 14 היוותה השראה ל"פנטסיה ההונגרית" של ליסט - יצירה לפסנתר ותזמורת, S. 123. חלק מן רפסודיות ידועות יותר מהאחרות, אך הרפסודיה המפורסמת ביותר היא הרפסודיה השנייה בדו דיאז מינור. הרפסודיות ההונגריות לפסנתר ידועות במיוחד באתגר שהן מציגות לפסנתרן (ליסט היה פסנתרן וירטואוז בנוסף להיותו מלחין). הרפסודיה השנייה בדו דיאז מינור הוצגה בסדרות אנימציה רבות, בהם טום וג'רי (בסרטון שזכה בפרס אוסקר), באגס באני, וודי הנקר, ברוב סרטוני הלוני טונס ואחרים. הרפסודיה השנייה בדו דיאז מינור מופיעה בסרט מי הפליל את רוג'ר ראביט במהלך סצנת קברט בה דונלד דאק ודאפי דאק מנגנים גרסת דואט של היצירה ומנסים לפגוע אחד בשני בדרכים משעשעות. מידע על היצירה "רפסודיות הונגריות" באתר מיוזיק בריינז אתר ובו מידע כללי על 19 הרפסודיות אתר בו ניתן לשמוע חלק מהרפסודיות, כמו גם יצירות נוספות של פרנץ ליסט אתר בו ניתן לשמוע מספר רפסודיות סרטון ובו כל 19 הרפסודות מנוגנות על ידי רוברטו סזידון
חברויות באינטרנט

חברויות באינטרנט היא תופעה שהתפתחה כחלק מתרבות האינטרנט, ובה אנשים מכירים זה את זה באמצעות האינטרנט. לפעמים הקשר מגיע גם לכדי חברות בעולם האמיתי. עם התפתחותו של האינטרנט וריבוי המשתמשים בו החל האינטרנט לתפוס מקום מרכזי יותר ויותר ככלי תקשורת וכאמצעי תקשורת. מכיוון שהרבה מאוד אנשים יוצרים מגע זה עם זה באמצעות האינטרנט החלה להופיע תופעה של חברויות באינטרנט. לצורך השימוש באינטרנט ליצירת קשרים בין-אישיים יש צורך באוריינות דיגיטלית, הכוללת את המיומנויות המאפשרות להשתמש במחשב ובאינטרנט באופן יעיל ובטוח. אנשים רבים מוצאים קבוצות אנשים המתעניינים בנושא משותף, אנשים רבים פוגשים זה את זה באמצעות תוכנות מסרים מיידיים, ישנם אתרים לחיפוש בן/בת זוג וישנם אתרי חדשות בהם כל אחד יכול לרשום את תגובתו לכתבה מסוימת. האינטרנט מאפשר שמירה על אנונימיות, כך שבמקרים רבים המשתמש אינו מחויב לחשוף את זהותו האמיתית. מצב זה יכול להיות מנוצל לרעה. לדוגמה: בחברויות דרך האינטרנט קורה לעיתים קרובות שאנשים מספרים על עצמם דברים לא אמיתיים, במטרה למשוך אנשים להתחבר איתם על בסיס כוזב. עם זאת, האנונימיות פותחת בפני המשתמשים גם הזדמנויות חיוביות כל עוד הם מקפידים לפעול במסגרת הנטיקה, שהיא אוסף כללי נימוס ונורמות התנהגותיות שהפכו חלק אינטגרלי מתרבות האינטרנט, ומשמשים לצורך תקשורת נכונה וחיובית באינטרנט. זהות וירטואלית היא זהות חברתית דרכה משתמשי האינטרנט מגדירים עצמם בקהילות מקוונות ובאתרים. השימוש באווטאר הוא נוהל מוסכם בו המשתמש יכול להציג את עצמו באופן הרצוי לו ללא תלות במאפיינים האמיתיים בעולם האמיתי. משום ששימוש מוצהר וגלוי באווטר הוא חלק מהנורמה של תרבות האינטרנט, אין הוא נתפס בגדר רמייה. אחד האירועים הטרגיים שאירעו בגלל חברויות באינטרנט היה רציחתו של הנער אופיר רחום, תלמיד תיכון בן 16 מאשקלון, אשר פותה בראשית שנת 2001 על ידי פלסטינית להפגש עמה למטרות רומנטיות, לכאורה, אך משהגיע לפגישה והמשיך עימה במכוניתה, הסיעה את שניהם למפגש עם שאר חברי חוליית הטרור שרצחו אותו ביריות קלצ'ניקוב בעוד היא צופה מהצד. תיאור מעשה הפיתוי והרצח מפורט באתר האינטרנט "פרחים שבני חלוף" שהוקם להנצחת נפגעי טרור בישראל. גולשי אינטרנט סיגלו לעצמם מספר כללים על מנת להימנע מתקריות דומות: אין לתת כתובת או פרטים מזהים אחרים דרך האינטרנט, לרבות פרטי אמצעי תשלום. אין לקבוע פגישה אלא לאחר התכתבות ארוכה עם האדם, שיחות טלפוניות ובדיקות רלוונטיות אחרות לגבי זהותו וכוונותיו. לקבוע פגישות במקומות ציבוריים כגון בית קפה, על מנת שיהיו עוד אנשים בסביבה וכך אם לפוגש/ת יש כוונות רעות, תתעורר אצלו/ה רתיעה. קשרים בין-אישיים קהילה מקוונת זהירות אינטרנט, באתר "סנונית" האינטרנט יוצר מעגלים חברתיים חדשים, באתר וואלה, 26 בינואר 2006 אילן לוקאץ', ‏הווידאופדיה: אופיר רחום, באתר ‏מאקו‏, 20 בינואר 2009 פרחים שבני חלוף
קווי שדה

קו שדה הוא קו, המוגדר על ידי שדה וקטורי ונקודת התחלה. שדה וקטורי קובע כיוון מסוים לכל נקודה במרחב, וקו שדה הוא מעקב אחרי דרך בכיוון השדה. משתמשים בקווי שדה כדי להציג שדות וקטוריים, כחלופה להצגת חצים בנקודות נבחרות במרחב. דוגמה קלאסית לשדה המתואר היטב בזכות קווי שדה הוא שדה מגנטי שיוצר מגנט. הצורה הגאומטרית של קווי השדה מתארת את כיוון השדה הווקטורי. גודל השדה הווקטורי מתואר דרך צפיפותם של קווי השדה, כך שמספר קווי השדה ביחידת נפח פרופורציונלי לגודל השדה המתקיים בה. קווי שדה שכיחים באנליזה וקטורית; דיברגנץ או רוטור ניתנים לתיאור באמצעות צורות גאומטריות על-פני קווי השדה. בתחום סגור במרחב ייתכנו שלושה סוגים של קווי שדה: קווי שדה שיוצאים או נכנסים אל נקודה כלשהי במרחב קווי שדה מעגליים שנסגרים לתוך עצמם קווי שדה שנכנסים אל התחום במרחב (עליו אנו מסתכלים) או יוצאים ממנו. שדה (פיזיקה) מדיה וקבצים בנושא קווי שדה בוויקישיתוף
מלכת השלג (אנדרסן)

מלכת השלג (בדנית: Sneedronningen) היא מעשייה מאת הסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן שפורסמה לראשונה ב-21 בדצמבר 1844. במרכז הסיפור עומד מאבק בין טוב ורע כפי שהוא מתבטא בין הנערה גרדה ובין חברה קאי. הסיפור מופיע לעיתים קרובות בקובצי סיפורים לילדים של אנדרסן ותורגם לשפות רבות, ביניהן גם לעברית. בדומה לאגדות אחרות, גם לסיפור זה גרסאות שונות. הסיפור מתחיל בשדון מרושע שביקש לחמוד לצון. הוא הכין מראה מיוחדת, המשקפת רק את הדברים הרעים והמכוערים בעולם, וכל הדברים הטובים והיפים משתקפים בה כהיפוכם - רעים ומכוערים. כאשר נשאו השדים את המראה גבוה אל השמיים, וגן העדן החל להשתקף בה, לא עמדה המראה בעומס הרשע שעליה להראות, והתנפצה למיליון רסיסים, שהתפזרו בכל העולם. אחד הרסיסים חדר לעינו וללבו של ילד קטן בשם קאי, שגר בעיר סקנדינבית בשכנות לחברתו גרדה. באחד מימי החורף פגש קאי את מלכת השלג - אישה יפהפייה עטויה בלבן, שפיתתה אותו לעלות על מרכבתה ולקחה אותו עמה לארמונה שבקוטב הצפוני. אהבתה של גרדה לקאי דחפה אותה לצאת לחיפוש ארוך ומסוכן אחריו. בדרך היא פגשה מכשפה מרושעת שניסתה לחטוף אותה, גן של פרחים מדברים שניסו לעזור לה, שודדת קטנה ומחוצפת שהתעקשה שגרדה תישן במיטתה, נסיך ונסיכה טובי לב ומגוון יצורים טבעיים ועל-טבעיים. הסיפור מתאפיין באווירה חלומית ופנטסטית, ולעיתים אף ארוטית, ומבטא, כנראה, את מלחמתו התמידית של אנדרסן בדיכאון. לסיפור מלכת השלג יצאו עיבודים רבים ושונים בספרות, בתיאטרון ובקולנוע. בין הסרטים שמבוססים על הסיפור ניתן למנות את מלכת השלג משנת 2012 ואת הסרט לשבור את הקרח של אולפני ההנפשה של וולט דיסני מ-2013, כאשר שניהם מבוססים עליו באופן רופף בלבד. ניתן גם למצוא קווי דמיון בין הסיפור לבין האריה, המכשפה וארון הבגדים, כך שייתכן וק"ס לואיס אף הוא הושפע מיצירתו זו של אנדרסן. בשנת 2016, הופק מחזמר ישראלי מקורי על פי האגדה בבית הספר למשחק בית צבי. דמות המבוססת עליה הוצגה במהלך העונה הרביעית של סדרת הפנטזיה "עד עצם היום הזה", וגילמה אותה השחקנית האמריקאית אליזבת מיטשל. חלקה הראשון של עלילת העונה האחרונה של "סיילור מון" (סיילור מון סטארס) מושפע בחלקו ממלכת השלג. בשנת 2022 יצא לאור תרגום חדש לעברית, מלכת השלג: אגדה בשבעה סיפורים, תרגמה מדנית דנה כספי, הוצאת קדימה. מדיה וקבצים בנושא מלכת השלג בוויקישיתוף הנס כריסטיאן אנדרסן, ‏מלכת השלג (אנדרסן), בפרויקט גוטנברג (באנגלית) מלכת השלג - גרסה נוספת של הסיפור (באנגלית) הגרסה המקורית בדנית, באתר ויקיטקסט הדני עופרה רודנר, "מלכת השלג": אגדה מרהיבה על התבגרות בעולם ציני ומנוכר, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2022
מטר רבוע

מטר רבוע (בראשי תיבות: מ"ר) הוא יחידת מידה לשטח בשיטה המטרית, והיא שווה לשטחו של ריבוע שאורך צלעו מטר אחד. המטר הרבוע מסומן m 2 {\displaystyle m^{2}} . בהינתן, לדוגמה, בית מלבני שאורך צלעו האחת 8 מטר, ואורך צלעו האחרת 12 מטר, אז שטחו הוא 8 m ⋅ 12 m = 96 m 2 {\displaystyle 8m\cdot 12m=96m^{2}} . ואם רדיוס הים של שלמה הוא 2.5 מטר וגובהו 1.25 מטר, אז שטח המעטפת שלו הוא 2 π ⋅ 2.5 m ⋅ 1.25 m = 6.25 π ⋅ m 2 ≈ 19.63 m 2 {\displaystyle 2\pi \cdot 2.5m\cdot 1.25m=6.25\pi \cdot m^{2}\approx 19.63m^{2}} יחידות מידה נוספות לשטח, הנגזרות מיחידה זו באמצעות התחיליות במערכת היחידות הבינלאומית הן: יחידות מידה נוספות הנגזרות מיחידה זו אך אינן חלק מיחידות המידה הסטנדרטיות של מערכת היחידות הבינלאומית הן: אר – 100 מטר רבוע דונם מטרי – 1,000 מטר רבוע הקטאר – 100 אר, שהם 10,000 מטר רבוע מדיה וקבצים בנושא מטר רבוע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יד אנזא"ק

יד אנזא"ק (The Anzac Memorial) היא אנדרטה לחיילי צבאות אוסטרליה וניו זילנד (שנקראו יחד אנזא"ק) שנהרגו בארץ ישראל בקרבות במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה שנחנכה בשנת 1967 ביער בארי, תוכננה על ידי הארכיטקט ידידיה איזנשטט ונתרמה על ידי יהדות אוסטרליה וניו זילנד לזכר הכוחות משתי הארצות, שפעלו במקום זה. אזור האנדרטה היה חלק מזירות קרב עזה הראשון וקרב עזה השני. האנדרטה בנויה בצורת האות A שהיא האות הראשונה במילה Anzac, ובראשה מרפסת תצפית על כל האזור. 730 חללים מהאנזא"ק: 544 חללים מאוסטרליה ו-186 מניו זילנד טמונים בבתי הקברות לחללי האימפריה הבריטית בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. שיעור חללי האנזא"ק מתוך כלל חללי המלחמה, שהיו 12,197 חללים, הוא 6%. האוסטרלים והניו זילנדים מקיימים ימי זיכרון מיוחדים ב-25 באפריל, יום אנזא"ק וב-31 באוקטובר. טקסים צבאיים מלאים מתקיימים ביום הזיכרון הבריטי (11 בנובמבר). הטקסים מתקיימים ברמלה, ירושלים ובבאר שבע. קרובי החללים נוהגים להגיע לביקורים בבתי הקברות. להלן בתי הקברות בהן קבורים החללים מארצות האנזא"ק שנפלו במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה: שלט ההכוונה לאתר הסבר על מהות האנדרטה שלט הסבר על האנדרטה שלט הסבר על האנדרטה שדרת המצעדים אנזא"ק אנדרטת אנזא"ק המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע היסטוריה צבאית של אוסטרליה חיל המשלוח המצרי (1916)
מלכי ממלכת אבחזיה

רשימת מלכי ממלכת אבחזיה:
חסרי חוליות

חסרי חוליות הוא שם כולל (למעשה נטול משמעות טקסונומית) של כל מערכות בעלי החיים האיקריוטיים (מורכבים מתאים בעלי גרעין), שהם נטולי עמוד תמיכה גבי (עמוד שדרה), כגון חרקים, סרטנים, רכיכות ואלמוגים. גם לחלק מהמיתרניים אין עמוד שדרה כך שהם נחשבים חסרי חוליות. גודלם נע בין אורגניזמים קטנים שאורכם מילימטרים ספורים כמו תולעים נמטודות, לבין חסרי חוליות גדולים כמו מדוזת רעמת האריה, שהמחושים שלה נמתחים עד 75 מטרים. המין הידוע הגדול ביותר השייך לקבוצת חסרי החוליות הוא דיונון עצום. הקבוצה כוללת 97% מכלל המינים בממלכת בעלי חיים. 75% מהמינים בקבוצה זו משתייכים למערכת פרוקי-הרגליים. עד כה תוארו 1.25 מיליון מינים, רובם חרקים. הסיבה לכמות הגדולה של חסרי החוליות היא המהירות שבה הם מתרבים, לדוגמה ספוגים ואלמוגים מייצרים גם ביצים וגם זרע, ונמלים ודבורים מטילות ביצים שיכולות להתפתח ללא הפריה. השירותים שהם מבצעים – האבקה, פיזור זרעים, הפיכת מזון לחיות בר, מיחזור חומרים מזינים, ניקוי מים, בניית שוניות – הם קריטיים לחיים על כדור הארץ. בלעדיהם מערכות אקולוגיות שלמות היו קורסות. כמו בעלי החוליות, חסרי החוליות מסווגים על סמך גופם, מחזור חייהם וההיסטוריה האבולוציונית שלהם. לרוב חסרי החוליות אין מערכת דם סגורה. אלמוג תולעת מושית השבע דיונון חסילון עכביש רפרף חילזון אפריקאי ענק בעלי חוליות פרוקי-רגליים מדיה וקבצים בנושא חסרי חוליות בוויקישיתוף חסרי חוליות ימיים, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים חסרי חליות, דף שער בספרייה הלאומית חסרי חוליות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חַסְרֵי חֻלְיוֹת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית Exploring Our Fluid Earth – Introduction to Invertebrates, manoa.hawaii.edu Invertebrates Pictures & Facts, National Geographic (באנגלית) Learn about Invertebrates | Xerces Society, xerces.org
ארנה רוק

ארנה רוק (באנגלית: Arena Rock - רוק אולמות), נקרא גם סטאדיום רוק (רוק אצטדיונים) או אנת'ם רוק, הוא מונח המוגדר בצורה חופשית שמתאר עידן רוק. הוא נבע מהבי מטאל, הארד רוק ורוק מתקדם, עוצב בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי להקות כמו לד זפלין והמי, ונוצר בשנות ה-70 על ידי להקות כמו סטיקס וקווין. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוקדה

שׁוֹקֵדָה הוא מושב עובדים דתי בצפון-מערב הנגב, כ־6 קילומטרים מערבית לנתיבות. המושב משתייך לתנועת הפועל המזרחי והוא שוכן בתחומי מועצה אזורית שדות נגב. שטחו כ־6,000 דונם. משמעות שם המושב סמלי, לציון עצי השקד בנגב. המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית הקימה את שוקדה בשנת 1957 ויישבה במקום עולים ממרוקו. העולים הגיעו בשתי קבוצות, ובתחילה היו אמורים להיות בשטח של שוקדה שני יישובים, שוקדה וצומחה, אך לאחר מכן הם התאחדו ונקראו בשם שוקדה. המושב בנוי בכעין מעגל, בחציו האחד מתגוררים תושבים שהגיעו בקבוצה הראשונה ובחציו השני תושבים שהגיעו בקבוצה השנייה. בעבר התפרנסו מרבית תושבי המושב מגידולים חקלאיים בשדות המקיפים אותו, מלולים ומגידול כבשים. גם כיום החלקות השונות שייכות לחברי המושב, אך מאחר שרוב התושבים מבוגרים (כ־65% מהם מעל גיל 50), מושכרות חלקן לחברות פרטיות. במושב קיימות מסגרות חינוכיות לגיל הרך בהם מעונות וגני ילדים. מגיל בית־ספר, לומדים הילדים במושבים הסמוכים ובערי צפון הנגב. כמו כן קיימת פעילות בלתי פורמלית רבה במסגרת תנועת בני עקיבא, מועדון נוער וחוגים מגוונים. לאחר תוכנית ההתנתקות, קלט המושב זוגות צעירים מגוש קטיף שלמדו לפני כן בישיבת נווה דקלים. בסמוך למושב שוכן יער שוקדה, שפריחת הכלניות שבו בחודשי החורף מהווה מוקד משיכה תיירותי, חלק מפסטיבל דרום אדום. בשנת 2022 יצא ספר על ההיסטורייה של המושב. את הספר ערך הרב יצחק דדון יליד המושב, שם הספר: "מושב טוב ישבת". באירועי מתקפת הפתע על ישראל, בתאריך 7 באוקטובר 2023, רבש"צ המושב ומפקד כיתת הכוננות ערכו בהגנה בתוך היישוב את 17 האזרחים נושאי האקדחים, אך המחבלים לא התקיפו את היישוב, אף שהיישובים הסמוכים עלומים ובארי הותקפו. תושבי המושב פונו למלון בירושלים. ב-8 בפברואר 2024 רוב תושבי המושב חזרו לבתיהם, והיו היישוב החקלאי הראשון בעוטף שחזר לשגרה. מדיה וקבצים בנושא שוקדה בוויקישיתוף שוקדה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור שוקדה(הקישור אינו פעיל) באתר המועצה האזורית שדות נגב פריחת הכלניות ביער שוקדה צחי אבנור, דרום אדום - פריחת הכלניות ביער שוקדה, פליקר אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 שוקדה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור מתן צורי, תושבי שוקדה חזרו הביתה, לראשונה מאז שפונו: "מרחיב את הלב", באתר ynet, 8 בפברואר 2024
חיילי סלמיס

חיילי סלמיס (בספרדית: Soldados de Salamina) הוא רומן מאת הסופר הספרדי חווייר סרקס. הגרסה הראשונה של הספר ראתה אור במרץ של שנת 2001, ועד שנת 2007 התפרסמו בספרד יותר מארבעים מהדורות שלו. הספר נמכר ביותר מחצי מיליון עותקים ותורגם ליותר מעשרים שפות. הוא היה לרב-מכר גם מחוץ לגבולות ספרד, למשל באיטליה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הולנד, יוון, נורווגיה, פולין, פינלנד, צ'כיה, צרפת, קנדה, רומניה ושוודיה. זהו ספרו הראשון של חווייר סרקס, שראה אור בעברית. התרגום העברי, מאת רמי סערי, התפרסם בהוצאת כרמל בשנת 2007. הספר גם עובד לסרט, שזכה אף הוא להצלחה רבה. הרומן עוסק באסון הלאומי הקשה ביותר שפקד את ספרד במאה העשרים: מלחמת האזרחים. עלילת הספר וסגנונו אינם מבוססים על בדיון בלבד וגם לא על כתיבה אוטוביוגרפית בעיקרה, אלא על עירוב בין כתיבה ספרותית לבין דיווח עיתונאי ועל שילוב בין יסודות של ספר מתח לבין פירוט תוצאות מחקר היסטורי וספרותי. הספר מתמקד בניסיונו הכושל בתחילה והמוצלח בדיעבד של עיתונאי להיהפך לסופר, ובהשוואה שבחר הסופר לעשות בעבודתו העיתונאית בין שני אירועים היסטוריים שאכן התרחשו: מות המשורר אנטוניו מצ'אדו בגלות ימים ספורים אחרי תבוסת הרפובליקנים וההוצאה להורג שהסופר רפאל סנצ'ס מסס נמלט ממנה בעור שיניו. שני אירועים אלה יוצרים את התשתית העובדתית של היצירה, וממנה משתלשל חוט השני לאורך כל עלילת הספר. בתחילת הספר, תעלומה מרתקת מתקופת מלחמת האזרחים אינה נותנת מנוח לחווייר סרקס, עיתונאי ספרדי מתוסכל החולם להיות סופר מצליח. הוא יוצא לדרך ארוכה של איסוף מידע וראיות ומתחקה אחרי קורות סופר ידוע, אחד האידאולוגים החשובים של הפשיזם בארצו, הנמלט מהוצאה להורג. במהלך המרדף אחריו ניצַל האיש הודות לחייל רפובליקני, המבחין בו אך בוחר לנצור את נשקו. הספר מתמקד בשאלה מיהו אותו חייל ומדוע פעל כפי שפעל. סרקס פותר, כבספר מתח, את החידה המסעירה את דמיונו, ותוך כדי כך הוא לומד חדשות ונצורות על הגבורה, על הרֵעוּת ועל טיבה החמקמק של האמת ההיסטורית. סיפורו האישי של סרקס נשזר ברומן לפרקים בלשון ישירה, רהוטה ולפעמים יובשנית קמעה, והוא לא רק מעניק למסופר בגוף ראשון מִשנה תוקף ואמינות, אלא גם קושר בין העובדות ההיסטוריות של תקופת המלחמה לבין ההווה, אשר בו הסופר עורך את מחקרו ההיסטורי, מחקר החותר להבהיר את הפרשייה העלומה ולפתור אותה אחת ולתמיד. גישת הסופר לספרות ולהיסטוריה גם יחד, שאיפתו לאמת את העובדות וסלידתו מפני ראייה משוחדת או חד-צדדית, יכולות לשמש הסבר חלקי להצלחה הכבירה שהספר זכה לה לא רק בספרד, אלא גם ברבות מן הארצות שלשפותיהן תורגם. המבוא לספר, תחילתו ואחרית הדבר שכתב מתרגמו באתר "טקסט" יקיר בן-משה, יקיר בן-משה הוא משורר, עורך תוכניות ספרות בבית ביאליק בתל אביב, מה בעצם אני כותב, כרוניקה עיתונאית או רומן בדיוני?!, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2007 רות אלמוג, כל ניצחון מזדהם בחוסר הגינות, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2007 ביקורת על הספר מאת פאר פרידמן, גרסה אחרת של המאמר התפרסמה ב"מעריב" בתאריך 16.11.2007 אריאנה מלמד, מבריק, מטריד, מהדהד, באתר ynet, 19 בספטמבר 2007 Javier Cercas - Soldiers Of Salamis - מאתר ה-BBC חיילי סלמיס, באתר OCLC (באנגלית)