laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קו ראייה

קו ראייה הוא קו שלאורכו מתאפשרת ראייה בין שני מקומות. כאשר קו הראייה נחסם, המקומות מוסתרים זה מזה. קיום קו ראייה בין שתי נקודות תלוי בגורמים הבאים: המרחק בין הנקודות הפרשי הגובה בין הנקודות מבנה השטח והטופוגרפיה באזור שבין הנקודות. על מנת לדעת אם קיים קו ראייה בין נקודות ניתן לצפות בשטח בעזרת משקפת או להיעזר במפה טופוגרפית ולבחון האם קיים קו ראייה. על מנת לבדוק אם נקודה שלישית, שנמצאת בין שתי הנקודות, מסתירה את קו הראייה יש להשתמש בנוסחה הבאה: tan ⁡ α = Δ H   L {\displaystyle \tan \alpha ={\frac {\Delta H}{\ L}}} Δ H   {\displaystyle {\Delta H}{\ }} - הפרש הגבהים בין שתי הנקודות   L {\displaystyle {\ L}} - המרחק בין שתי הנקודות tanα - השיפוע בין הנקודות אם tan α בין הנקודה הראשונה לנקודה השנייה קטן מ-tan α בין הנקודה הראשונה לנקודה השלישית, המשמעות היא שיש קו ראייה בין הנקודה הראשונה לנקודה השלישית. בנקודות שהמרחק ביניהם גדול מ-10 קילומטרים יש להתחשב בהשפעת העקמומיות של כדור הארץ, ולכן אם המרחק גדול מ-10 קילומטרים חובה להשתמש בנוסחה של השפעת העקמומיות של כדור הארץ בין הנקודה הראשונה לנקודה השנייה (גם אם המרחק ביניהם הוא פחות מ-10 קילומטרים) וגם בין הנקודה הראשונה לנקודה השלישית. השפעת העקמומיות של כדור הארץ למעשה "מפחיתה" את הגבהים של הנקודות ולכן יש להחסיר את התוצאה מהגובה הראשוני שמצוין במפה ולהשתמש בנוסחה שכתובה לעיל. אופק חישוב מרחק על-פי המפה פרספקטיבה
גיטרן מובהק

גיטרן מובהק (שם מדעי: Rhinobatos rhinobatos) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הגיטרניים החי במי דרום-מזרח האוקיינוס האטלנטי והים התיכון והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה חמורה. מין זה תואר ב-1758 בידי קארולוס לינאוס. הגיטרן הוא דג בינוני שיכול להגיע לאורך 80 ס"מ בממוצע ולעיתים עד אורך 160 ס"מ, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. הוא דומה אך קטן יותר מהמין גיטרן אטלנטי, שנפוץ לצידו. צבעו חום-אפור והבטן בהירה. לגיטרן עיניים גדולות, סנפירי חזה רחבים וזוג סנפירי גב בחלק האחורי סמוך לזנב הארוך והשרירי. זהו דג שטוח בעל לסתות בפלג הגוף התחתון ולאורך גבו רכסים מחודדים. הגיטרנים משריצים צאצאים חיים, לרוב היא 4 עד 10 בכל השרצה, כשהנקבות מתעברות פעמיים בשנה. הגיטרן הוא שוכן על קרקעית הים הרדודה, לרוב מכוסה בחול או בוץ שלאורך האוקיינוס האטלנטי, בין מפרץ ביסקאיה לחופי אנגולה ובדרום הים התיכון, לרבות בחופי ישראל. הוא צייד המחפש טרף קבור בחול כמו צדפות, סרטנים ודגים קטנים, אותם הוא לוכד בלסתותיו. הגיטרן מצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה, בעקבות תפיסתו לדיג וכשלל לוואי מרשתות דיג. הוא דג מוגן אך אין לו תוכניות שימור מיוחדות. מדיה וקבצים בנושא גיטרן מובהק בוויקישיתוף גיטרן מובהק, באתר ITIS (באנגלית) גיטרן מובהק, באתר NCBI (באנגלית) גיטרן מובהק, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) גיטרן מובהק, באתר FishBase (באנגלית) גיטרן מובהק, באתר GBIF (באנגלית) גיטרן מובהק באתר הרשימה האדומה של IUCN
שגרירות ישראל בליסבון

שגרירות ישראל בליסבון היא נציגות דיפלומטית של מדינת ישראל בממלכת פורטוגל. ב-1958 פתחה ישראל קונסוליה כללית בליסבון. בספטמבר 1976 מת באופן פתאומי הקונסול יעקב יסעור. לאחר מהפכת הציפורניים הפורטוגזית ב-1974 נפתחה פורטוגל יותר לעולם, וב-17 באפריל 1977, המהלך ועידה באמסטרדם הודיעו ראש ממשלת פורטוגל מריו סוארש ושר החוץ יגאל אלון על קשירת יחסים דיפלומטיים מלאים, והקונסוליה הפכה לשגרירות. ב-13 בינואר 1979 ניסיון התנקשות בשגריר אפרים אלדר מול בית השגרירות. שני מחבלים תוקפים את רכב השגריר. השגריר נפצע בעוד איש אבטחה נהרג. מבצעי הפיגוע לא נתפסו. ב-2019, יזם שגריר ישראל בליסבון רפי גמזו טקס זיכרון לאיש האבטחה שהתקיים במטה הארצי של משטרת פורטוגל בהשתפות צמרת המשטרה, שרים, אנשי שגרירות ישראל ומשפחת המאבטח. אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות ישראל בליסבון שגרירות ישראל בליסבון, ברשת החברתית פייסבוק שגרירות ישראל בליסבון, ברשת החברתית פייסבוק שגרירות ישראל בליסבון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תיקי נציגות ישראל בפורטוגל, באתר ארכיון המדינה שגריר ישראל בליסבון הגיש כתב האמנתו, דבר, 19 ביוני 1977 ישראל תפתח קונסוליה בפורטוגל, מעריב, 3 בספטמבר 1958 מת קונסול ישראל בליסבון יעקב יסעור, מעריב, 1 בספטמבר 1976 יחיאל קימור, שגרירות ישראל בליסבון תיפתח לפני שגרירות פורטוגל בישראל, מעריב, 17 באפריל 1977 ניסיון ההתנקשות בשגריר ישראל בליסבון 1979 – אבטחה צריך לקיים ynet - תגיות - טופיקס, באתר ynet מתיאטרון חיפה - לליסבון, מעריב, 9 בפברואר 1976 קונסול כן - שגריר לא, מעריב, 5 בספטמבר 1976 תמר גולן, שגרירת ישראל הגישה כתב האמנתה לנשיא פורטוגל, מעריב, 24 בנובמבר 1988 מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, ‏6 ביוני 2020
לוקאס אנגלנדר

לוקאס אנגלנדר (בגרמנית: Lucas Englander נולד 21 בספטמבר 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרי. אנגלנדר נולד בווינה, אוסטריה. אנגלנדר למד משחק בסטודיו למשחק של סטלה אדלר בניו יורק, אך נשר לאחר שנה. ב-2020 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט העלילתי הצרפתי "Les apparences" שביים מארק פיטוסי בו הוא שיחק לצד קארין ויארד ובנג'מין ביוליי. הוא נבחר כאחד מעשרים וארבעה המועמדים לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי הסזאר לשנת 2021 על משחקו. בשנת 2022 הופיע אנגלנדר בסדרת הטלוויזיה "הפרלמנט". בסדרה הוא מגלם את התפקיד של טורסטן, העוזר של אינגבורג, בגילומה של כריסטיאנה פאול. בשנת 2023 גילם את דמותו של אלברט הירשמן במיני-סדרה "אל מעבר האוקיינוס" מבית נטפליקס. 2015: ווינרלנד (סדרת טלוויזיה, 3 פרקים) 2016: Der lichte Grund 2015: SOKO Leipzig (סדרת טלוויזיה, פרק אחד) 2017: Quickly Determined (סדרת טלוויזיה, פרק 1) 2017: Raising Hitler (סדרת טלוויזיה, 8 פרקים) 2018 גאונות: פיקאסו 2019: Der Bergdoktor (סדרת טלוויזיה, פרק אחד) 2019: The Witcher 2019: יקתרינה הגדולה 2020: Les apparences 2020: הפרלמנט (סדרת טלוויזיה, 9 פרקים) 2021: Missions (סדרת טלוויזיה) 2023 אל מעבר האוקיינוס (מיני סדרת טלוויזיה) לוקאס אנגלנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) It's not about me, ritzlfilm.at (באנגלית אמריקאית) Brigitte Baronnet: César 2021 : qui sont les révélations de l'année?. In: allocine.fr, 30. November 2020 (abgerufen am 8. Januar 2021). Seepferdchen im Haifischbecken faz.net Nellie Andreeva, Deadline, Deadline, ‏1 בפברואר 2022
לורי צ'אבס-דרימר

לורי מישל צ'אבס-דרימר (באנגלית: Lori Michelle Chavez-DeRemer; נולדה ב-7 באפריל 1968) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת אורגון. צ'אבס-דרימר היא האישה הרפובליקנית הראשונה המייצגת את אורגון בקונגרס של ארצות הברית. טרם שירותה בבית הנבחרים האמריקאי כיהנה כראשת עיריית האפי ואלי. צ'אבס-דרימר נולדה למשפחה ממוצא מקסיקני בסנטה קלרה שבקליפורניה. היא השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון הנפורד השוכן במחוז קינגס. לאחר מכן קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו (אנ'). בשנת 2004 נבחרה צ'אבס-דרימר למועצת עיריית האפי ואלי (Happy Valley) שבאורגון. בבחירות 2010 נבחרה לראשות העיר, והחלה את כהונתה ב-18 בינואר 2011. בבחירות 2014 נבחרה לתקופת כהונה שנייה, ומילאה תפקיד זה עד 15 בינואר 2019. בשנת 2016, לאחר שחברת בית הנבחרים של אורגון שמיה פאגאן בחרה שלא להתמודד מחדש לבית הנבחרים המדינתי במחוז הבחירה ה-51, הגישה צ'אבס-דרימר את מועמדותה לייצוג מחוז זה מטעם המפלגה הרפובליקנית ואף זכתה בבחירות המקדימות ללא התנגדות. בבחירות הכלליות הפסידה בפער של 564 קולות בלבד למסעדנית ג'אנל ביינום, במה שהיה המירוץ היקר ביותר לבית הנבחרים של אורגון בבחירות 2016. ביוני 2017 הקימה צ'אבס-דרירמר ועדת גישוש לקראת התמודדות אפשרית לתפקיד מושל אורגון, אך באוקטובר אותה שנה הודיעה בסרטון שפורסם באתר יוטיוב כי לא תתמודד למשרת המושל. בינואר 2018 נועדה צ'אבס-דרימר עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בוושינגטון הבירה. בבחירות 2018 התמודדה בשנית על ייצוג מחוז הבחירה ה-51 בבית הנבחרים של אורגון, אך שוב הפסידה לביינום. במאי 2022 ניצחה צ'אבס-דרימר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס החמישי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית. המחוז, שהיה מיוצג במשך 14 שנה בידי הדמוקרט המתון קורט שריידר, השתנה מבחינה דמוגרפית באופן משמעותי לאחר חלוקה מחדש של מחוזות בחירה משזכתה אורגון במושב נוסף בקונגרס. המחוז איבד חלקים בקו החוף של המדינה עם האוקיינוס השקט ואת הבירה סיילם, אך השתרע דרומה יותר כדי לחלוש על בנד. שריידר הפסיד בפריימריז הדמוקרטי לג'יימי מקלאוד-סקינר, שבתורה הפסידה לצ'אבס-דרימר בבחירות הכלליות. מדיה וקבצים בנושא לורי צ'אבס-דרימר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לורי צ'אבס-דרימר בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) לורי צ'אבס-דרימר, ברשת החברתית פייסבוק לורי צ'אבס-דרימר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לורי צ'אבס-דרימר, ברשת החברתית אינסטגרם לורי צ'אבס-דרימר, סרטונים בערוץ היוטיוב לורי צ'אבס-דרימר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) נייג'ל ז'אקיס, What's an Open Oregon House Seat Worth? Try Nearly $2 Million, באתר Willamette Week‏, 8 בנובמבר 2016 (באנגלית) נייג'ל ז'אקיס, Oregon's Most Expensive House Race Will End With Narrow Victory for Janelle Bynum, באתר Willamette Week‏, 9 בנובמבר 2016 (באנגלית) הילרי בורוד, Republican Lori Chavez-DeRemer will not run for Oregon governor in 2018, באתר The Oregonian/OregonLive‏, 10 באוקטובר 2017 (באנגלית) גורדון ר. פרידמן, Happy Valley mayor to meet with Trump, באתר The Oregonian/OregonLive‏, 23 בינואר 2018 (באנגלית) ניקול אקוודו, Oregon elects first Hispanic members of Congress, Republican Lori Chavez-DeRemer and Democrat Andrea Salinas, באתר NBC News‏, 15 בנובמבר 2022 (באנגלית)
ארבע הווארנות

ארבע הווארנות מתארות חלוקה מעמדית קדומה בתקופה הוודית בהודו. חלוקה זו התפתחה באלף הראשון לפנה"ס בעת נדידה והתפשטות של שבטים הודים מזרחה מאזור אפגניסטן של היום. היווצרות המעמדות היא חלק מתהליך של התיישבות קבע – ומקור החלוקה בהתמסדות של הדת והחברה הוודית. המילה וארנה (Varna) משמעותה המקורית היא "צבע" (ללא קשר לצבע העור). הווארנות הונצחו ומוסדו על ידי ברהמינים בספרי המצוות וההלכות דהרמה-סוטרה (dharma sutra) ודהרמה-שסטרה (dharma shastra). ספרות זו אף חילקה את חיי האדם לארבע אשרמות (ashrama) – תקופות חיים – ותיארה את ההתנהגות ואורח החיים (Varnashrama dharma) המצופים מאדם בכל מעמד בכל שלב בחיים. השימוש במילה "קאסטה" בהקשר של המעמדות בהודו החל רק בתקופה הקולוניאליסטית הבריטית ומקורו בשפה הפורטוגזית. ארבע הווארנות (לפי סדר חשיבות): ברהמין (Brahmin) – תפקיד הברהמינים הוא לשמר את כתבי הוודות ולבצע טקסים. יש לחלוק להם כבוד ולתמוך בהם באמצעות מתנות ומענקים. הברהמינים מוגבלים באזורים בהם מותר להם להתגורר, בסוג הפרנסה המותרת להם וכן באופי הליכתם וישיבתם קשטרייה (Kshatriya) – מעמד של לוחמים ושליטים. תפקידם להגן ובתמורה יש להם זכות לקבל חלק מהתוצר והשירותים של החברה ויישיה (Vaishya) – המעמד ה"רגיל" – אנשי מקצוע וסוחרים – המהווה בסיס כלכלי שודרה (Shudra) – זהו מעמד של משרתים ועבדים. תפקידם לשרת את שלושת המעמדות הגבוהים. ההבדל המהותי בין השודרה לשלושת המעמדות הגבוהים הוא שאסור להם ללמוד את כתבי הקודש מחוץ למערכת הווארנות נמצאים: מעמד הדלית (הטמאים) – המעמד הנמוך ביותר בהיררכיה החברתית בהודו, ויש הגורסים[דרוש מקור] כי אין להם מעמד כלל. אסור להם לבוא במגע עם שאר המעמדות בני שבטים ילידיים (אדיוואסי) ובני הג'אט בני שְלוש הווארנות ה"מיוחסות" נקראים גם "נולדים פעמיים" (Dvijas) – תחילת לימודי הדת מסמלת לידה מחדש של האדם. מאחר שלשודרה אסור לקרוא בכתבי הקודש הם נחשבים לנולדים רק פעם אחת (בלידה הביולוגית). המנודים הם קבוצות או שבטים "טמאים" שאסורים במגע. הסיבה המקורית לכך היא שקבוצות אלו לא קיבלו את הפולחן הוודי והנהיגו טקסים דתיים שזכו לבוז. בעקבות זאת נודו, הלכה למעשה, מהחברה ההינדואית המתפתחת. במזמור 10.90 'המנון לאדם' בריג ודה מתוארת לידתן של הווארנות במהלך טקס קורבן אדם – פורושה (Purusha) – כשכל וארנה צומחת מחלק אחר בגופו של הקורבן. הברהמין נולד מפיו או ראשו של פורושה (סמל לשינונן של המנטרות), הקשטריה נולדו מידיו וכתפיו (סמל ללחימה), הוויישיה נולדו מהבטן והירכיים (סמל לייצור מזון ופוריות) והשודרה (המשרתים) נולדו מהרגליים. חידוד ההבדלים והגבולות בין ארבע הווארנות והתפתחות מערכת הקאסטות בהודו התחזקו בתקופה הקולוניאליסטית. עד התקופה הבריטית הווארנות לא תיארו את המציאות אלא את תפיסתה האידיאלית בעיני הברהמינים. הבריטים שערכו סקרי אוכלוסין שאלו כל אדם לאיזה קאסטה או ג'אטי הוא שייך ובכך חידדו הבדלים ואילצו את ההודים להגדיר את עצמם במידרג. מדיה וקבצים בנושא ארבע הווארנות בוויקישיתוף קאסטה - מהן הקאסְטות של הודו?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה הקאסטות בהודו, מט"ח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית הפוליטיקה של זהויות בהודו, פרופ' ארנית שני קסטות (מעמדות) - הודו, דף שער בספרייה הלאומית
לגנדה

לגנדה (ברוסית:Легенда) הייתה מערכת לגילוי מטרות במרחב הימי והעברת מידע בזמן אמת לאוניות הצי הסובייטי ולתחנות קרקע של הצי. המערכת פעלה בשנים 1978–2006. המערכת פותחה במקום מערכת דומה שהתבססה על תחנות קרקע ומטוסי ביון שפעלה החל משנת 1965. עד לשנת 1965 הלוויינים פותחו במפעלי "משינוסטרויניה" ובהמשך תכנון וייצור עברו למפעל "ארסנל" שבלנינגרד. אחריות כוללת על המערכת הייתה על "משרד תכנון מס' 1" שבמוסקבה. לצורך כיסוי כלל המרחב הימי על ידי מסלולי הלוויינים בוצעו חישובים בהשתתפות מסטיסלב קלדיש. כל הלוויינים של המערכת שוגרו תחת שם "קוסמוס" מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "ציקלון 2". המערכת התבססה על 2 סוגי לוויינים: לוויין נשלט פסיבי (УС-П) שאליו הייתה מותקנת מערכת מודיעין אותות והוא היה מגלה מקור השידור. הלוויין פעל בגובה של 420 ק"מ ומשקלו היה 3.3 טון. מקור האנרגיה היה פאנל סולארי. לוויין נשלט אקטיבי (УС-А) שאליו הותקנה מערכת מכ"ם. בעקבות כך הוא הוצב בגובה נמוך - 270 ק"מ בלבד. בגובה זה לא היה פרקטי להתקין פאנל סולארי ולכן הלוויין היה מצויד במקור אנרגיה גרעינית. משקל הלוויין היה כ-3.8 טון מזה 1.250 טון היה ריאקטור. ריאקטור היה מקור קרינה משמעותי. לכן בסיום פעילות הלוויין הוא היה מועבר למסלול בגובה 750–1000 ק"מ. במהלך פעילות הלוויינים התרחשו מספר תקלות שגרמו לנפילת הלווין על הקרקע וזיהומה. בשנת 1988 שימוש במקור אנרגיה זה נאסרה ברמה בין לאומית ולא היו שיגורים נוספים. בשנת 1993 פותח לוויין משופר US-PM שהיה יכול להחליף לוויינים של הדור הקודם. הוא פעל בגובה 420 ק"מ. שיגורים של לוויין מסוג זה נמשכו עד לשנת 2006. בסך הכול שוגרו 13 לוויינים. בלוויין זה הותקנו חיישני מודיעין אותות ומק"ם. כיום מערכת זו מוחלפת בהדרגה במערכת "ליאנה" שמבוססת על לוויינים מדגם "פיון" ו"לוטוס". הלוויין הראשון שוגר בשנת 2009. רשימת לווייני US-PM רשימת לווייני US-A רשימת לווייני US-P תיאור המערכת וחלקיה תיאור לווייני US-P תיאור לווייני US-A
MCMXC a.D.

MCMXC a.D. הוא אלבום הבכורה של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, בראשותו של המוזיקאי הרומני-גרמני מיכאל קרצו. האלבום יצא באירופה בהוצאת וירג'ין רקורדס ב-3 בדצמבר 1990, ובארצות הברית על ידי כריזמה רקורדס ב-12 בפברואר 1991. קרצו הוקסם מערבוב צלילים ארכאיים עם מוזיקה מודרנית לאחר שהפיק את השיר "Everlasting Love" של זמרת הפופ הגרמנייה סנדרה. כמו כן, הוא התנסה ביצירת מזמורים גרגוריאניים. לאחר נישואיהם של מיכאל קרצו וסנדרה ב-1988, מיכאל פיתח את הרעיון של הפרויקט המוזיקלי אניגמה והקליט את האלבום בפרק זמן של שמונה חודשים ב-1990 באולפני א.ר.ט. הנמצאים באיביזה, ספרד. האולפנים הם אולפניו הפרטיים של קרצו. MCMXC a.D. משלב מוזיקת ניו-אייג' עם מקצבי דאנס, כמו גם משלב נושאים של דת ומזמורים גרגוריאניים העוסקים במיניות, שעליהם זכה האלבום לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי המוזיקה ברחבי העולם. המזמורים הגרגוריאניים נלקחו מהקלטות של Capella Antiqua München, מה שגרם לכך שחברת התקליטים של המקהלה שבסיסה במינכן, פולידור גרמניה, תבעה את קרצו ואת וירג'ין רקורדס על הפרת "זכות הקניין שלה" שלה. התיק נסגר לאחר שקרצו הסכים לשלם פיצויים. מבחינה מסחרית, MCMXC a.D. זכה להצלחה עולמית, והגיע לעשירייה הפותחת במצעדים הנמצאים בעשר מדינות בסך הכול. הוא דורג במקום השישי בארצות הברית, ונשאר במצעד הבילבורד 200 של המדינה במשך 282 שבועות. הוא קיבל את תואר הפלטינה המרובעת במדינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Sadeness (Part I)", "Mea Culpa (Part II)", "Principles of Lust" ו-"The Rivers of Belief". הסינגל המוביל עמד בראש המצעדים ברחבי העולם. אלא אם כן צוין אחרת, המידע מותאם מהערות האלבום. מיכאל קרצו ("קורלי אם. סי.") (כל הרצועות) פרנק פיטרסון ("פ. גרגוריאן") (2א, 2ג ו-5) פבריס קוויטד ("דייוויד פירסטיין") (2א, 2ג ו-7ג) סנדרה קרצו (ללא קרדיט) (1, 2א, 2ג ו-4) מידע על האלבום MCMXC a.D. באתר MusicBrainz מידע על האלבום MCMXC a.D. באתר AllMusic האלבום MCMXC a.D. באתר Discogs האלבום MCMXC a.D. באתר ספוטיפיי האלבום MCMXC a.D. באתר יוטיוב Enigma - MCMXC a.D. (באנגלית), נבדק ב-2023-04-06 Billboard 1991-09-14: Vol 103 Iss 37, Prometheus Global Media, 1991-09-14. (בenglish) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) Auszeichnungen Archiv, IFPI Austria - Verband der österreichischen Musikwirtschaft (ב־) Ryan, Gavin (2011). Australia's Music Charts 1988–2010. Mt. Martha, VIC, Australia: Moonlight Publishing. CAPIF - Representando a la Industria Argentina de la Música, web.archive.org, ‏2011-07-06 CERTIFICADOS, Pro-Música Brasil (ב־Brazilian Portuguese) Datenbank: BVMI, www.musikindustrie.de Goud/Platina, nvpi.nl Award, BPI (באנגלית) The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Salaverri, Fernando (September 2005). Sólo éxitos: año a año, 1959–2002 (PDF) (in Spanish) (1st ed.). Madrid: Fundación Autor/SGAE. p. 930. ISBN 84-8048-639-2. Archived (PDF) from the original on 21 December 2016. Retrieved 12 November 2020. InfoDisc : Les Certifications Officielles des Formats Longs ((33 T. / CD / Albums / Téléchargements depuis 1973, infodisc.fr Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית אמריקאית) "Guld- och Platinacertifikat − År 1987−1998", ‏2011-06-16 Die Offizielle Schweizer Hitparade - hitparade.ch, www.swisscharts.com Burton, Tony. "Sadeness, Part 1 Review on MFBlogg.no"
מיכאל קרצו

מיכאֵל קרֶצוּ (ברומנית: Mihai Crețu, מבוטא [miˈhaj ˈkretsu]; נולד ב-18 במאי 1957) הוא מוזיקאי, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי רומני-גרמני. הוא זכה לתהילה עולמית כמייסד ומוזיקאי מאחורי הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, אותו הקים ב-1990. קרצו החל בקריירה מוזיקלית בשנת 1976 כאמן סולו, והוציא אלבומי אולפן רבים. כמו כן, כתב והפיק אלבומים עבור אשתו באותה העת, זמרת הפופ הגרמנייה סנדרה. הוא גם עבד עם אמנים בשנות ה-80, כולל פיטר קורנליוס, הוברט קאה (אנ') ומייק אולדפילד. הוא כונה כ"מתולתל" או "אם סי המתולתל", בהתייחס לשיערו המתולתל ולמונח "קרצו" שפירושו "מתולתל" ברומנית. הוא זכה להצלחה מסחרית עולמית בלתי-צפויה עם אלבום הבכורה MCMXC a.D. (1990), בסיוע הסינגל המוביל מתוכו, "Sadeness (Part I)". קרצו ממשיך להפיק אלבומים וסינגלים של אניגמה; האחרון הוא The Fall of a Rebel Angel‏ (2016), השמיני שלו בסך הכול. תקליטיה אניגמה נמכרו בלמעלה מ-70 מיליון עותקים ברחבי העולם, חברת הניהול של קרצו קרוקודייל-מיוזיק הצהירה כי התקליטים שקרצו הפיק נמכרו בלמעלה מ-100 מיליון עותקים ברחבי העולם. 1979: Moon, Light & Flowers 1983: Legionäre 1985: Die Chinesische Mauer מיכאל קרצו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאל קרצו, באתר Last.fm (באנגלית) מיכאל קרצו, באתר AllMusic (באנגלית) מיכאל קרצו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיכאל קרצו, באתר Yandex.Music (ברוסית) מיכאל קרצו, באתר Discogs (באנגלית) מיכאל קרצו, באתר Songkick (באנגלית) מיכאל קרצו, באתר Genius מיכאל קרצו, באתר SecondHandSongs "MICHAEL CRETU: "Mich kennt keiner"" Books LLC, Enigma Members: Sandra, Michael Cretu, Andru Donalds, Ruth-Ann Boyle, Frank Peterson, Jens Gad, General Books LLC, 2010-05, ISBN 978-1-155-18106-6. (באנגלית) "Enigma" Dana Getz Updated August 08, 2016 at 04:42 PM EDT, Enigma announce first album in 8 years, EW.com (באנגלית) ENIGMA : Biographie - "The Fall Of A Rebel Angel" (english Biography) / Crocodile-Music Management & Publishing, www.crocodile-music.de ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולטר מרינג

ולטר מרינג (בגרמנית: Walter Mehring;‏ 29 באפריל 1896 – 3 באוקטובר 1981) היה סופר גרמני ואחד הסופרים הסאטיריים הבולטים ברפובליקת ויימאר. לאחר שנאסר בתקופת הרייך השלישי, ברח מהמדינה. הוא היה בנו של המתרגם והסופר זיגמר מרינג. הקריירה הספרותית שלו החלה בכתב-העת "דר שטורם" ובתנועת דאדאיזם. משנות ה-20 פרסם שירה לירית ופרוזה סאטירית בכתבי-עת ועיתונים שונים, בהם "די ולטבינה" המפורסם. הוא נלחם נגד מיליטריזם ואנטישמיות וראה עצמו אנרכיסט. הוא כתב גם שירים לכמה מהקברטים הטובים ביותר בברלין: "Schall und Rauch" של מקס ריינהרדט, "בית הקפה גרוסוואהן של רוזה ולטי" ועבור Wilde Bühne של טרודה הסטרברג. אמנים כגון ג'ורג' גרוס הפכו לחבריו הקרובים. מ-1921 עד 1928 הוא חי ועבד בפריז. הוא נרדף על ידי הנאצים, במיוחד על ידי יוזף גבלס, ועל כן נמלט מהמדינה. ב-10 במאי 1933 נשרפו ספריו במהלך שריפת הספרים בגרמניה הנאצית. מרינג היגר לווינה, שם פגש את השחקנית והסופרת הרטה פאולי. היא הייתה בת לוויה שלו במהלך בריחתו מהנאצים דרך צרפת. הוא הקדיש לה את היצירה "Briefe zur Mitternacht" ("מכתבי חצות"). את התקופה שבילה בצרפת הוא תיאר גם בספר No Road Back. כשהנאצים כבשו את צרפת, הוא נכלא לזמן קצר במחנה מעצר. הוא הצליח להימלט, ויחד עם הרטה פאולי הסתובב ברחבי צרפת ופגש אנשים רבים אחרים שברחו מפני הנאצים: פרנץ ורפל, אלמה מאהלר-ורפל, היינריך מאן, לאונרד פרנק, אמיל גאמבל. במרסיי הם פגשו את וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום), שעזר להם להימלט ולהגיע לארצות הברית. מרינג היגר לארצות הברית. בעזרת קרן הקולנוע האירופית הוא קיבל עבודה באולפני מטרו-גולדווין-מאייר. הוא גם כתב מאמרים עבור Aufbau והפך לאזרח אמריקאי, אך מעולם לא הצליח באמת להשתקע בארצות הברית, וחזר לאירופה לאחר המלחמה. באירופה הוא לא הצליח לשחזר את הצלחותיו הקודמות. בשנת 1981 נפטר בציריך. The Lost Library: The Autobiography of a Culture. Secker & Warburg, 1951. Timoshenko: Marshal of the Red Army. A. Unger, 1942. No Road Back. S. Curl, 1944. מדיה וקבצים בנושא ולטר מרינג בוויקישיתוף ולטר מרינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולטר מרינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) ולטר מרינג, באתר Discogs (באנגלית) Mehring, Walter: The lost library: The autobiography of a culture. Secker & Warburg, 1951. Mehring, Walter: No Road back. S. Curl, 1944. Pauli, Hertha: Break of Time. Hawthorn Book, 1972. Fry, Varian: Surrender on Demand. Random House, 1945.
הפורצת

הפורצת הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2016 בבימויה וכתיבתה של הגר בן-אשר, עם ליהי קורנובסקי ורונלד זרפלד בתפקידים הראשיים. הסרט, שצולם בערד ובאזור ים המלח, עוקב אחר נערה שננטשה על ידי אמה ובעקבות פריצה לדירתה הופכת בעצמה להיות פורצת. קורנובסקי הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2016. הגר בן אשר הייתה מועמדת ל"פרס הנמר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם. אלכס (ליהי קורנובסקי) היא נערה כבת 17 שגרה עם אמה מרי (סנדי בר) בדירה שכורה בערד. אלכס עוזרת בפרנסה בעבודה בבית מלון בחוף ים המלח. יום אחד היא חוזרת לדירה ומתברר לה שמרי נעלמה וגם לא עונה לה בטלפון הנייד. בעל הדירה (יובל אברהמי) מאיים לזרוק אותה מהדירה מאחר שהן חייבות לו שכר דירה של ארבעה חודשים. אלכס נאלצת לשרוד לבד ומתקבלת לעבודה גם בחי בר שם עבדה אמה. שם היא נקשרת במיוחד לברדלס. היא פוגשת בגאולוג גרמני בן 42 בשם מייקל (רונלד זרפלד) שעובד במחקר של תחזית רעידות אדמה במדבר. ומתפתחת ביניהם ידידות שגולשת למגע אינטימי למרות פער הגילים. יום אחד פורצים אליה לדירה, גורמים הרס וגונבים חפצי ערך. בתגובה מתחילה אלכס לפרוץ לבתים בשיטות שהולכות ומשתכללות. בכסף שהיא צוברת היא נכנסת לבית מלון בו מתאכסן גם מייקל. לבסוף מייקל עוזב אותה וחוזר לגרמניה וגם מרי חוזרת ומתנצלת על היעדרותה הבלתי צפויה על מנת לעבוד ולהחזיר חובות. "הפורצת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הפורצת", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הפורצת", באתר אידיבי "הפורצת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הפורצת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון להפורצת, באתר יוטיוב הפורצת, בספר הקולנוע הישראלי הפורצת, באתר "סרט" הפורצת, באתר Time Out הפורצת, באתר קרן רבינוביץ
בלול

האם התכוונתם ל... אלי בלול – כדורסלן ישראלי ניב בלול – כדורסלן ישראלי, בנו של קובי בלול קובי בלול – כדורסלן ישראלי
כריזמה רקורדס

כריזמה רקורדס (הידועה גם בשם The Famous Charisma Label) הייתה חברת תקליטים בריטית שנוסדה ב-1969 על ידי העיתונאי לשעבר טוני סטראטון-סמית' (אנ'). בעבר שימש כמנהל של להקות רוק כמו דה נייס, בונזו דוג דו-דה בנד (אנ') וגם ואן דר גראף ג'נרייטור. גייל קולסון הייתה מנהלת שותפה בחברת התקליטים. האמנים המוצלחים ביותר של חברת התקליטים היו ג'נסיס, פיטר גבריאל, ג'וליאן לנון ומונטי פייתון. ההוצאה הראשונה הייתה תקליט מאת רר בירד, (כנראה) בנובמבר 1969, וההרכב הזה העניק לכריזמה רקורדס תהילה בזכות הלהיט הראשון שלה, "Sympathy", בתחילת 1970. מדיה וקבצים בנושא כריזמה רקורדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריזמה רקורדס Colin Larkin, ed. (1992). The Guinness Encyclopedia of Popular Music (First ed.). Guinness Publishing. p. 455. ISBN 0-85112-939-0.
ויליאם יורק מקגרגור

ויליאם יורק מקגרגור (באנגלית: William York Macgregor;‏ 14 באוקטובר 1855 – 28 בספטמבר 1923) היה צייר נוף סקוטי ודמות מובילה של אסכולת גלאזגו. הוא היה בנו של בעל המספנות העשיר בגלאזגו ג'ון מקגרגור ואשתו השנייה, מרגרט יורק. מקגרגור למד בגלאזגו אצל רוברט גרינליס וג'יימס דוכרטי ובבית הספר סלייד אצל אלפונס לגרוס. הוא הצטרף לחברו לבית הספר ג'יימס פטרסון (1854–1932) ב-1878 והם ייסדו יחד את אגודת "בית ספר של גלאזגו" בסטודיו שלו 134 באת' סטריט במרכז העיר. הוא הציג באקדמיה המלכותית הסקוטית משנת 1875 (התקבל כחבר מן המניין ב־1921) ופעמיים באקדמיה המלכותית, היה במועדון האמנות האנגלית החדשה ב-1892. חבר במועדון האמנות של גלאזגו, עבודתו של מקגרגור נכללה בתערוכת הזיכרון של המועדון באפריל 1935, לזכרם של חבריו שמתו מאז מלחמת העולם הראשונה. מקגרגור נסע רבות באירופה 1886–1890 הוא היה נשוי לג'סי ווטסון (נפטרה ב-1941). הוא חי את שנותיו האחרונות ב-Albyn Lodge בברידג' אוף אלן. הוא נפטר באובן ב-28 בספטמבר 1923. מצודה על המצוק נוף הררי נוף אגם בסקוטלנד נוף צרפתי החולות של מוראר נוף חורפי מדיה וקבצים בנושא ויליאם יורק מקגרגור בוויקישיתוף "William York Macgregor | National Galleries of Scotland" "William York MACGREGOR". gregormacgregor.com Glasgow Herald article 9 April 1935 ‘’Glasgow Art Club – Memorial Exhibition Opened’