laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי טונגה–יוון

יחסי טונגה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת טונגה לבין הרפובליקה ההלנית. הרפובליקה ההלנית וממלכת טונגה כוננו את יחסיהן הדו-צדדיים בשנת 1984. על פי משרד החוץ היווני "היחסים בין שתי המדינות טובים, ושיתוף הפעולה הדו-צדדי (דו-צדדי) והרב-צדדי (מולטילטרלי) מספק." באוגוסט 2004, שרת החינוך של טונגה, פאולה סוניה בלומפילד, ביקרה ביוון במסגרת ביקור רשמי באתונה, השרה לקחה חלק באולימפיאדת אתונה 2004 יחד עם המשלחת הטונגאנית. אזרחים יוונים המגיעים לבקר בטונגה אינם זקוקים לאשרה כדי להיכנס בגבולותיה של המדינה. אזרחים טונגאניים המגיעים לבקר ביוון לא זקוקים לאשרה כדי להיכנס בגבולותיה של המדינה. יוון אינה מיוצגת בטונגה בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקנברה, טריטוריית הבירה האוסטרלית, אוסטרליה. טונגה אינה מיוצגת ביוון כלל. יחסי יוון-סמואה יחסי יוון-פיג'י יחסי טובאלו-יוון Greece's Bilateral relations with Tonga, משרד החוץ היווני Visas for Greeks travelling abroad Countries requiring or not requiring a Visa
קטיפנית שחורה

קטיפנית שחורה או קטיפנית אמריקאית (שם מדעי: Melanitta americana) הוא ברווז ים גדול, אורכו 43 עד 49 ס"מ. שם המין הוא מלטינית ופירושו "אמריקאי". המין מוגדר כ"קרוב לסיכון" (Near Threatened) על ידי IUCN. הקטיפנית השחורה והקטיפנית המצויה מהוות את תת-הסוג oidemia. ברווז זה מאופיין במקורו הגדול והרחב. צבעו של הזכר שחור ומקורו צהוב ובולט בגודלו. הנקבה היא חומה ולחייה בהירות, בדומה לנקבת הקטיפנית המצויה. משקלה הממוצע של נקבה בוגרת הוא 980 גרם ואורכה 45 ס"מ. משקלו הממוצע של הזכר הוא 1,100 גרם ואורכו 49 ס"מ. מין זה נבדל מקטיפניות אחרות, מלבד מקטיפנית מצויה, בהיעדר נוצות לבנות על זכר הברווז, ובאזורים בהירים נרחבים יותר על הנקבה. לקטיפנית שחורה ולקטיפנית מצויה קול אופייני, אשר נבדל באופן מובהק מקול ברווזים אחרים. הקן נבנה על האדמה קרוב לימים, אגמים או נהרות, ביערות או בטונדרות. 7–8 ביצים מוטלות בכל פעם. הנקבה דוגרת על הביצה כ-27–33 ימים. הגוזלים עפים לראשונה בדרך כלל 6–7 שבועות לאחר הבקיעה. עוף זה נודד הרבה ופעמים רבות חולף מרחקים גדולים מאוד בעת הנדידה. הקטיפנית השחורה נפוצה באמריקה הצפונית בניופאונדלנד ולברדור ועד דרום-מזרח מפרץ הדסון. הוא מקנן גם בצד הסיבירי של מצר ברינג, מזרחה מנהר יאנה. בחורף הוא נודד דרומה לאזורי אקלים ממוזגים, על חופי ארצות הברית הצפונית וקנדה, לחופי האוקיינוס השקט דרומית ממחוז המפרץ של סן פרנסיסקו ולחופי מפרץ מקסיקו והאוקיינוס האטלנטי, באסיה הוא מגיע עד לסין. חלק מהעופות עשויים להעביר את החורף בימות הגדולות. מין זה תועה לעיתים נדירות למערב אירופה. מין זה ניזון מסרטנאים ורכיכות על ידי צלילה, בהיותו נודד או מעביר את החורף בחופי ים, וכאשר הוא מקנן במים מתוקים ניזון מחרקים ומזחליהם, במיוחד משעירי כנף, ביצי דגים, ולעיתים רחוקות יותר, צמחייה כגון עדשת המים. בחורף הוא עשוי לנוע בעדרים גדולים וצפופים בחופים מסוימים. בעונת הרבייה הם פחות חברתיים. קיימת סברה שהמין מעדיף אזורי מפרץ ואזורים שבהם עומקי מים שונים. מצב השימור של הקטיפנית השחורה לפי הרשימה האדומה של IUCN הוא NT (קרוב לסיכון). מספר הפריטים המשוער הוא בין 530,000 ל-830,000, ובין 350,000 ל-560,000 מהם כנראה בוגרים, על בסיס ההשערה שהם מהווים כשני שלישים מהאוכלוסייה. הסכנות העיקריות למין הזה מתרחשות בתקופת החורף ובעת נשירת הנוצות שלו כאשר הוא חשוף מאוד לפגיעה של שפכי נפט, זיהום נפט ממושך, הפרעות בני אדם וצמצום במקורות המזון עקב התפשטות זיהום הנפט. מין זה סובל גם מהפרעתן של מעבורות השטות במהירות גבוהה. המין חשוד גם בנשיאת וירוס שפעת העופות. מדיה וקבצים בנושא קטיפנית שחורה בוויקישיתוף קטיפנית שחורה, באתר ITIS (באנגלית) קטיפנית שחורה, באתר NCBI (באנגלית) קטיפנית שחורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קטיפנית שחורה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) קטיפנית שחורה, באתר GBIF (באנגלית) קטיפנית שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN George Sangster, Acoustic Differences between the Scoters Melanitta nigra nigra and m. n. americana, The Wilson Journal of Ornithology 121, 2009-12-01, עמ' 696–702 doi: 10.1676/04-088.1 "Black Scoter". Audubon (באנגלית). 2014-11-13. נבדק ב-2017-11-02. "Black Scoter - Sea Duck Joint Venture". Sea Duck Joint Venture (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-27. "Minutes of Cooper Club Meetings". The Condor. JSTOR. 18 (1): 38–40. 1916. doi:10.2307/1362896. ISSN 0010-5422. Black Scoter (Melanitta americana), Handbook of the Birds of the World Alive (באנגלית)
יחסי צרפת–תוניסיה

יחסי צרפת–תוניסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה התוניסאית. בשנת 1881 פלשה צרפת לתוניסיה והקימה את הפרוטוקרט הצרפתי בתוניסיה. פורמלית נטלה צרפת לידיה את נושאי החוץ והביטחון אך בפועל צרפת הקימה מערכת מנהלית שפיקחה על המנהל של הביי בכל תחומי הממשל. בימי הפרוטקטורט פעלה צרפת לפיתוח כלכלה ומערכת חינוך מודרנית המושפעת מהתרבות הצרפתית. הפרוטוקרט שרד עד להכרזת העצמאות של תוניסיה בשנת 1956, צרפת הכירה בתוניסיה במהרה. לאחר מתן העצמאות שרר מתח בן צרפת לתוניסיה ב-1957 צרפת הפסיקה את הזרמת הכספים שעמדו באותו הזמן על 33.5 מיליון דולר אמריקאי לתוניסיה בשל תמיכה בעצמאותה של המדינה השכנה, אלג'יריה. נשיא תוניסיה חביב בורגיבה ציין כי "צרפת ותוניסיה לעולם לא יהיו עוד שותפות בלעדיות.". גם לאחר מתן העצמאות לתוניסיה החזיקה צרפת בסיסים צבאיים בתוניסיה, הגדול שבהם בעיר הנמל ביזרטה. בשנת 1958 ביצעה צרפת פעולת תגמול בתוניסיה נגד מורדים אלג'יריים ששהו בשטחה בפעולה נהרגו אזרחים רבים. כתגובה ניתקה תוניסיה את יחסיה עם צרפת ודרשה לפנות את הבסיסים הצרפתיים משטחה. שילטנו של דה גול פינה את רוב הבסיסים אך המשיך להחזיק את בסיס הצבא בביזרטה. בשנת 1960 לאחר דרישות חוזרות ונשנות לפינוי הצבא הצרפתי מביזרטה, תקפו כוחות תוניסאים את הצבא הצרפתי בעיר. לאחר התערבות בינלאומית נפתחו שיחות בן הצדדים על פינוי הצבא הצרפתי והושג הסכם. בשנת 1963 אחרוני החיילים הצרפתים עזבו את תוניסיה. בהמשך פיתחו צרפת ותוניסיה יחסים כלכליים ופוליטיים הדוקים. צרפת עדיין רואה בתוניסיה חלק מאזור ההשפעה שלה. בצרפת חיים מאות אלפי אזרחים ממוצא תוניסאי. צרפת סירבה לבקר את נשיא תוניסיה זין אל-עאבדין בן עלי, שהיה לבן בריתה, למרות המתה ורצח של מפגינים לא אלימים רבים. בסופו של דבר בן עלי התפטר והועמד לדין, צרפת גונתה בפסק דין זה. צרפת מיוצגת בתוניסיה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבירה תוניס. צרפת מיוצגת בתוניסיה גם באמצעות 4 קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: ג'רבה, ספקס, סוסה, וטוזאור. תוניסיה מיוצגת בצרפת באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבירה פריז. תוניסיה מיוצגת בצרפת גם באמצעות 8 קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: גרנובל, ליל, ליון, מרסיי, ניס, רובע נאנטר בפריז, שטרסבורג, וטולוז. יחסי לבנון-צרפת יחסי איחוד האמירויות הערביות-צרפת מדיה וקבצים בנושא יחסי צרפת–תוניסיה בוויקישיתוף Libya and Tunisia prompt France foreign policy changes, בי בי סי, 28 בפברואר 2011. Democracy cannot be bargained for..., מגזין לייף, 8 ביולי 1957 התונסאים פתחו באש תותחים ומרגמות על בסיס ביזרטה, דבר, 20 ביולי 1961 Why France Is Staying Silent on Tunisia Turmoil, מגזין טיימס, 12 בינואר 2012 EMBASSY OF FRANCE IN TUNIS, TUNISIA CONSULATE OF FRANCE IN DJERBA, TUNISIA CONSULATE OF FRANCE IN SFAX, TUNISIA CONSULATE OF FRANCE IN SOUSSE, TUNISIA CONSULATE OF FRANCE IN TOZEUR, TUNISIA EMBASSY OF TUNISIA IN PARIS, FRANCE CONSULATE OF TUNISIA IN GRENOBLE, FRANCE CONSULATE OF TUNISIA IN LILLE, FRANCE CONSULATE GENERAL OF TUNISIA IN LYON, FRANCE CONSULATE GENERAL OF TUNISIA IN MARSEILLE, FRANCE CONSULATE GENERAL OF TUNISIA IN NICE, FRANCE CONSULATE OF TUNISIA IN PARIS, NANTERRE, FRANCE CONSULATE OF TUNISIA IN STRASBOURG, FRANCE CONSULATE OF TUNISIA IN TOULOUSE, FRANCE
מא"ש

האם התכוונתם ל... מרדכי איש-שלום – חתם בראשי התיבות מא"ש, ראש עיריית ירושלים מאיר איש-שלום – חתם בראשי התיבות מא"ש, חוקר יהדות מאה שערים – שכונה בירושלים מ.א.ש (MASH) – זיכיון אמריקאי על מגוון יצירות בבעלות פוקס המאה ה-20, המבוססות על הסמי-אוטוביוגרפיה של ריצ'רד הוקר מא"ש – המרכז לאימונים באש, אחד מארבעת המרכזים במרכז הלאומי לאימונים ביבשה
ארט פפר

ארתור אדוארד פפר ג'וניור (באנגלית: Arthur Edward Pepper Jr.;‏ 1 בספטמבר 1925 – 15 ביוני 1982) היה סקסופוניסט אלט אמריקאי ודמות מרכזית בג'אז של החוף המערבי. פפר התפרסם בתקופתו בביג בנד של סטן קנטון והיה ידוע בהופעותיו הטעונות רגשית ובשינוי סגנון הנגינה שלו במהלך הקריירה. ארט פפר נולד בגרדנה שבקליפורניה, ב-1 בספטמבר 1925. אמו הייתה בת 14 שברחה מהבית ואביו מלח בצי הסוחר. שניהם היו אלכוהוליסטים עם נטייה לאלימות וארט הצעיר עבר לגור עם סבתו מצד אביו. עוד בגיל צעיר פפר הפגין כישרון מוזיקלי וקיבל שיעורי נגינה. הוא החל לנגן בקלרינט בגיל תשע, עבר לסקסופון אלט בגיל 13 והחל לנגן במועדון לילה בלוס אנג'לס. בגיל 17 החל פפר לנגן באופן מקצועי עם בני קרטר, אחר כך הצטרף לתזמורתו של סטן קנטון התזמורת והופיע אתה עד גיוסו ב-1943. אחרי מלחמת העולם השנייה חזר פפר ללוס אנג'לס והצטרף שוב לתזמורתו של קנטון. בשנות ה-50  זכה פפר להכרה כאחד מהאלטו סקסופוניסטים המובילים בג'אז ואף סיים שני רק לצ'ארלי פארקר במשאל הקוראים של המגזין דאון ביט ב-1952. יחד עם צ'ט בייקר, ג'רי מאליגן ושלי מאן, פפר מקושר לעיתים קרובות (אולי יותר עקב מוקד פעילותו מאשר סגנון נגינתו) עם הקול ג'אז של החוף המערבי, בניגוד לג'אז "החם" יותר של החוף המזרחי שנוגן על ידי צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי ומיילס דייוויס. הקריירה של פפר נקטעה פעמים רבות עקב מאסרים שנבעו מהתמכרותו להרואין, אך הוא הצליח לחזור להקליט ולהופיע ולמרות בעיותיו הרבות שמר על רמה מוזיקלית גבוהה עד מותו ב-1982. מדיה וקבצים בנושא ארט פפר בוויקישיתוף ארט פפר, סרטונים בערוץ היוטיוב ארט פפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארט פפר, באתר ספוטיפיי ארט פפר, באתר AllMusic (באנגלית) ארט פפר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארט פפר, באתר Discogs (באנגלית) ארט פפר, באתר Songkick (באנגלית) ארט פפר, באתר בנדקמפ ארט פפר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארט פפר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Art Pepper - Concord Music Group". Concord Music Group (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-10-21.
בנזייטן

בנזייטן (ביפנית: 弁才天, 弁財天) היא אלה בודהיסטית-יפנית, אשר דמותה עוצבה בהשראת האלה ההינדואיסטית סראסווטי. פולחן בנזייטן הגיע ליפן במהלך המאות ה-6 עד ה-8, בעיקר באמצעות תרגומים סיניים לסוטרת אור הזהב, אשר בה פרק שלם העוסק בה. היא נזכרת גם בסוטרת הלוטוס, ולעיתים קרובות מתוארת אוחזת ביווה - לאוטה יפנית מסורתית, בדיוק כפי שסארסוואטי מחזיקה בלאוטה מסורתית הודית. בנזייטן היא אלת כל מה שזורם, וזה כולל: מים, זמן, מילים, רהיטות, דיבור, מוזיקה ובמשתמע, ידע. בסוטרת אור הזהב, היא מודגשת כאלת מגן, ובהדרגה היא הפכה לאלה המגינה על יפן, ובהמשך גם על אנשים יחידים. היא נחשבת לאחת מ"שבעת אלי המזל". כיום היא מזוהה בעיקר עם הנגינה, ולפיכך במרבית הייצוגים האמנותיים שלה היא אוחזת ביווה. על פי גרסאות מסוימות, היא הייתה זו שהרגה את הנחש או הדרקון בעל שלושת הראשים וריטרה. מקדשים בודהיסטיים שונים ברחבי יפן מוקדשים לה, והיא אף זוכה ליחס מסוים בשינטו. מדיה וקבצים בנושא בנזייטן בוויקישיתוף בנזייטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם מינוונקה

אגם מיניוונקה (באנגלית: Lake Minnewanka - משמעות השם בשפת הסטוני של האומות הראשונות - "מי הרוחות"). האירופאים הראשונים שהגיעו לאגם קראו לו "אגם השטן" - "Devil’s Lake") הוא אגם קרחוני הנמצא בשטח המזרחי של הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. האגם נמצא כ־5 קילומטרים צפונית־מזרחית לעיירה באנף. אורכו של האגם 21 קילומטרים, ועומקו מגיע ל־142 מטרים. האגם הוא הארוך ביותר מבין אגמי הרי הרוקי הקנדיים, והשני בעומקו. נהר קסקייד מזין את האגם. הוא זורם מזרחית להר קסקייד, דרומה דרך קניון סטיוארט (Stewart Canyon) ונשפך אל צידו המערבי של האגם. מספר נחלים הזורמים מטה מן הר אינגליסמאלדי, הר ג'ירארד והר פיצ'י נשפכים אל צידו הדרומי של האגם. הר איילמר, הגבוה בהרי הפארק (גובהו 3,162 מטרים) מצוי מספר קילומטרים צפונית לאגם. רכס פיירהולם נמצא דרומית לאגם. שבטים אבוריג'ינים (שבטי האומות הראשונות), התיישבו באזור האגם לפני כ-10,000 שנים. סביב האגם התגלו חניתות עם "חודי קלוביס" אשר שימשו את המתיישבים לצוד באזור זה, העשיר בבעלי חיים (ובהם אייל קנדי, אייל פרדי שחור-זנב, כבש ארגאלי, דובי גריזלי). סכרים נבנו במוצא האגם בשנים 1912 ו-1941 כדי לספק לעיר בנאף חשמל הידרו-חשמלי. הסכם שנבנה בשנת 1941 העלה את מפלס האגם ב-30 מטרים, וכיסה במים את כפר הנופש מיניוונקה שנבנה בשנת 1888 על גדת האגם. ניתן להגיע אל קצהו המערבי של האגם בדרך אגם מינוונקה המקשרת את הדרך המהירה הטרנס קנדית עם האגם. סביב האגם מספר מסלולי הליכה, וכן שישה אתרי מחנאות. בין הפעילות שניתן לעשות באזור האגם ניתן למנות מסלולי הליכה רגליים, שיט בקאנו, רכיבה על אופני הרים, צילום חיות בר, דיג, ורכיבה על סוסים. כמו כן האגם הוא אתר צלילה פופולרי בשל הכפר השקוע המצוי בו. הכביש המוביל לאגם האגם ועמק נהר בואו האגם בחורף האגם בחורף מדיה וקבצים בנושא אגם מינוונקה בוויקישיתוף תיאור האגם באתר הפארק הלאומי באנף מסלולי הליכה בסמוך לאגם אגם מינוונקה באתר פארקי קנדה (אתר רשמי) אתרי צלילה באגם מינוונקה - באתר פארקי קנדה מידע על צלילה באגם אגם מינוונקה באתר פארקי קנדה שמו של האגם באתר expedia תיאור האגם והיסטוריה של האגם המלצות לביקור באתר מינוונקה פעילות תיירות באגם מינוונקה אתרי צלילה באגם מינוונקה - באתר פארקי קנדה
ויטיאז פודולסק (הוקי קרח)

מועדון ההוקי ויטיאז פודולסק (ברוסית: "Хокке́йный Клуб Витязь Подольск") הוא קבוצת הוקי קרח מהעיר פודולסק שבמחוז מוסקבה, רוסיה. הקבוצה הצטרפה לליגת ה-KHL בשנת 2008 עם הקמתה. קבוצת ההוקי קרח ויטיאז הוקמה בשנת 1996, בשכונת וניוקובו בעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה והתמודדה בליגת העל הרוסית בהוקי קרח. בשנת 2000 עברה הקבוצה לעיר פודולסק ופורקה כעבור זמן קצר. ב-16 בפברואר 2004 הקבוצה הוקמה מחדש בעיר צ'כוב והתמודדה בליגת המשנה. בעונת 2004/2005 העפילה חזרה לליגה הבכירה ובעונת 2005/2006 מתמודדת בליגה הבכירה בהוקי קרח. מאז עונת 2008 נוטלת חלק בליגת ההוקי הקונטיננטלית אך העפילה לפלייאוף גביע גגארין פעמיים בלבד (בעונת 2016/2017 ובעונת 2018/2019). המועדון ספג מספר עונשים מהנהלת ליגת ההוקי הקונטיננטלית בשל אי סדרים בספרי החשבונות של המועדון והוענש על כך בקנס על סך 4 מיליון רובלים. הקבוצה עברה לעיר פודולסק בעונת 2013/2014 בשל אי עמידתו של היכל הקרח בעיר צ'כוב בתקני הליגה. הקבוצה פתחה את עונת 2019/2020 עם מאזן של 10 ניצחונות שמהווים להישג שיא בתולדותיה וכוללים ניצחונות על הקבוצות הגדולות במדינה כמו סק"א סנקט פטרבורג דינמו מוסקבה, מטאלורג מגניטוגורסק וצסק"א מוסקבה. ברם הודחה כבר בשלב שמינית גמר גביע גגארין. מדיה וקבצים בנושא ויטיאז פודולסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויטיאז פודולסק (ברוסית) ויטיאז פודולסק, ברשת החברתית פייסבוק ויטיאז פודולסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויטיאז פודולסק, ברשת החברתית אינסטגרם ויטיאז פודולסק, ברשת החברתית VK סרטונים בערוץ של ויטיאז פודולסק, באתר יוטיוב История ХК Витязь — Воевода.ру КХЛ наказала хоккейные клубы «Авангард» и «Витязь». — Вести.ру Ужесточение Регламента КХЛ. — Воевода.ру Переезд ХК «Витязь» в Подольск - свершившийся факт, заявил Вариаций В КХЛ появилась команда-сенсация, которая обгоняет ЦСКА и СКА. В чем феномен «Витязя»?
דוד ריינה

הרב דוד (דה לה) ריינה (1845–1910) היה מקובל ואיש ציבור, חבר וועד העדה הספרדית בטבריה ורבה של העיר בסוף ימיו. נולד לשלמה ריינה בטבריה בשנת 1845 (ה'תר"ה), ובצעירותו התחנך בישיבות רבני העיר. התגורר במשך מספר שנים בחיפה, ולאחר מכן חזר לטבריה, שם נודע כעסקן ואיש ציבור. ידידיו היו הרבנים מסעוד התשואל ואברהם כהן. נישא לאסתר, וכפי שהעיד עליו בנו, הרב אליהו ריינה, השתדל להתרחק ממשרה רבנית. אולם בשנים האחרונות לחייו שימש כרבה של העיר. הלך לעולמו ב-9 בינואר 1910 (כ"ח בטבת ה'תר"ע) ונקבר בבית העלמין הישן בטבריה. כתבי יד שלו בנושאי שו״ת וחידושים היו שמורים אצל הרב משה חמווי. אחיו היה הרב שם טוב ריינה, מרבני טבריה ומייסד בית ספר בביירות שבלבנון. משה דוד גאון, "דוד בן שלמה ריינה", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 649, באתר היברובוקס קברו, באתר Billiongraves לעיתים ריינא כך לפי מצבתו. אולם משה דוד גאון כותב כי תאריך פטירתו הוא א’ בשבט ה’תרע”ה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיימון רקס

סיימון רקס קאטרייט (באנגלית: Simon Rex Cutright; נולד ב-20 ביולי 1974) הוא שחקן, קומיקאי, ראפר ודוגמן אמריקאי-יהודי. נודע בעיקר בזכות כיכובו בשלושה סרטי "מת לצעוק". עוד לפני כן, התפרסם בשל תפקידו בתור מייקל "מיקי" רוסו בסדרה "ג'ק וג'יל" (1999 - 2001) ולאחר מכן בתור ג'ף קמפבל בקומדיית המצבים "אחיות או לא להיות" (2002 - 2003). על תפקידו הראשי בסרט "טיל אדום", זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשנת 2021 (אנ'). רקס נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בנם היחיד של זואי, יועצת סביבתית, ופול, מטפל זוגי. אמו יהודייה. בגיל צעיר עזבו רקס והוריו את סן פרנסיסקו ועברו להתגורר באזור מפרץ סן פרנסיסקו. אביו של רקס היה מאמן לנשימה (במסורת הפסיכולוג האלטרנטיבי סטניסלוב גרוף). בגיל 18, הוא למד בקולג' קהילתי ועבד במפעל לשקיות תפוחי אדמה כשבאותו זמן החל לצאת ולגור עם דוגמנית באוקלנד. בגיל 19, בשנת 1993 החל את הקריירה שלו כאשר ענה להצעת דוגמנות במגזין בלוס אנג'לס והסכים להצטלם בעירום עבור הצלם בראד פוסי ובסטודיו שלו "1821". בראשית דרכו, החל בתור מגיש תוכניות וידאו קליפים בערוץ MTV למשך שנתיים. לאחר מכן הפך לראפר ולקומיקאי תחת שם הבמה דירט נאסטי (Dirt Nasty). הוא מופיע בקליפ לשיר "Tik Tok" של הזמרת קשה. בשנת 1999 שיחק גם בטלוויזיה בסדרה הדרמה-הקומית "ג'ק וג'יל" בתור מייקי רוסו. שיחק גם בסדרת הדרמה "פליסיטי". בתור שחקן הוא כיכב בקולנוע בסרטי הפרודיה "מת לצעוק 3", "מת לצעוק 4" בתור ג'ורג' לוגאן, וב"מת לצעוק 5" בתור דן סנדרס. בנוסף, שיחק בתור ג'ף בסיטקום "אחיות או לא להיות" לצד אמנדה ביינס. בשנת 2006 הוא כיכב בסרט הקומדיה "מלכת הקולג'" לצד פריס הילטון. ב-2007 שיחק בתפקיד קטן בסרט האימה "רייס: צייד הדמים". ב-2008 שיחק בסרט הפרודיה "סופרהירו" בתור הלפיד האנושי. בשנת 2021 כיכב בתור מיקי סייבר בסרט הקומי-דרמטי "טיל אדום" של הבמאי שון בייקר, ועל תפקידו בסרט זכה לשבחי המבקרים כשבנוסף זכה גם בפרס אינדפנדנט ספיריט כשחקן הראשי הטוב ביותר לשנת 2021(אנ'). רקס מתגורר באזור מרוחק מהציוויליזציה בג'ושוע טרי, קליפורניה במרכזו של מדבר מוהאבי האמריקאי. 2007: Dirt Nasty 2010: Nasty as I Wanna Be 2013: Palatial 2016: Dirt Nasty Sux מדיה וקבצים בנושא סיימון רקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיימון רקס סיימון רקס, ברשת החברתית פייסבוק סיימון רקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיימון רקס, ברשת החברתית אינסטגרם סיימון רקס, סרטונים בערוץ היוטיוב סיימון רקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיימון רקס, באתר AllMovie (באנגלית) סיימון רקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סיימון רקס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סיימון רקס, באתר ספוטיפיי סיימון רקס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סיימון רקס, באתר Last.fm (באנגלית) סיימון רקס, באתר AllMusic (באנגלית) סיימון רקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיימון רקס, באתר דיזר סיימון רקס, באתר Discogs (באנגלית) סיימון רקס, באתר Songkick (באנגלית)
באנף סנטר

מרכז באנף לאמנות ויצירה (באנגלית: Banff Centre for Arts and Creativity), הידוע בכינויו מרכז באנף (The Banff Centre), ובעבר נקרא המרכז ללימודי המשך של באנף (The Banff Centre for Continuing Education), הוא מרכז כנסים והשכלה גבוהה הממוקם בעיירה באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. הוקם בשנת 1933 בשם בית הספר של דרמה של באנף. הוענקה לו אוטונומיה מלאה כמוסד אקדמי (שאינו רשאי לתת תארים מתקדמים) בשנת 1978. קמפוס מרכז באנף ממוקם על מורדות הר טאנל. המרכז מלמד במסלולים של אמנות הבמה ואמנויות יפות, כמו גם הדרכה בנושאי מנהיגות. מרכז באנף הוא חבר ברשת פיתוח הספר של אלברטה. ב-2008 מרכז הכנסים שינה את שמו למרכז בנאף, וב-2016 שינה את שמו למרכז באנף לאמנויות ויצירה, ומטרתו החדשה שהוגדרה היא "לעורר אמנים ומנהיגים להפוך את תרומתם הייחודית לחברה". המרכז נוסד בשנת 1933 על ידי אוניברסיטת אלברטה, במימון של מענק מקרן קרנגי שמושבה בארצות הברית. בראשית פעילותו המרכז הציע רק קורסים בנושא דרמה.  בשנת 1935 שינה המרכז את שמו ל"בית הספר באנף לאמנות". בשנת 1953 החל המרכז לקיים כנסים, ובשנת 1954 החל המרכז להפעיל את מסלול הניהול. ב-1970 הפך המרכז למרכז ללימודי המשך, וקיבל אוטונומיה מלאה מאוניברסיטת אלברטה, אך לא הותר לו לתת תארים מתקדמים. המרכז עכשיו מהווה חלק מאוניברסיטת קלגרי, אשר מאז 1966 שולחת תלמידים ללמוד במרכז.  באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20,  בשל הפחתת התקציבים שקיבל המרכז, המרכז פתח בתוכנית חדשה בשם "היתרון היצירתי" - The Creative Edge, שמטרתה להביא הכנסות למרכז במטרה לפתח את המתקנים שלו ואת מרכז הכנסים אשר נפתח בשנת 1996. המרכז הוכר כמכון אימון ממשלתי (National Training Institute) בשנת 1999, והפך למקום מושבה של התחנה הבינלאומית למחקר של באנף בשנת 2003. תוכניות המרכז כוללות התמחויות, סדנאות, תוכניות פרקטיקום, מושבת האמנים לייטון (the Leighton Artists’ Colony) - מרכז יצירה לאמנים, וכן את פסטיבל האמנויות של באנף, הנערך מדי קיץ. מדיה וקבצים בנושא באנף סנטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באנף סנטר (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של באנף סנטר (בצרפתית) באנף סנטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ההיסטוריה של מרכז באנף אתר רשת פיתוח הספר של אלברטה "to inspire artists and leaders to make their unique contribution to society". המטרה של מרכז באנף
ויטיאז פודולסק (פוטבול)

ויטיאז פודולסק (ברוסית: Команда по Американскому Футболу "Витязь Подольск") היא קבוצת פוטבול רוסית מהעיר פודולסק המשחקת בליגת הפוטבול הרוסית. הקבוצה הוקמה בשנת 2012 משתתפת בליגת הפוטבול הרוסית מאז עונת 2015 והיא אחת ממייסדות ליגת הפוטבול המחודשת, שאורגנה מחדש בשנת 2016. החל מעונת 2020 משתתפת בליגת העל המזרח אירופית בפוטבול. הקבוצה התמודדה באליפות הרוסית בשנים 2015-2017 והעפילה עד לשלב חצי גמר הליגה בעונת 2015 וסיימה במקום השלישי אחרי שהפסידה לאלופה המכהנת "הפטריוטים מוסקבה". בעונת 2016 הודחה בשלב רבע גמר הליגה. ובעונת 2017 אף לא הצליחה להעפיל לפלייאוף. בעונת 2018 המועדון התמודד בטורניר ליגת צ'רנוזמיה הפתוחה (Black Bowl), אך לא העפילה לשלב הפלייאוף. בעונת 2019 העפילה לשלב חצי הגמר, אחרי שגברה על מוסקבה יונייטד, אך הודחה בשלב חצי הגמר וסיימה במקום השלישי בליגה. בעונת 2020 העפילה לחצי גמר הליגה הבכירה של ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול. אתר האינטרנט הרשמי של ויטיאז פודולסק ויטיאז פודולסק, ברשת החברתית אינסטגרם ויטיאז פודולסק, ברשת החברתית VK "Полуфинал ЛАФ 2015". firstandgoal.ru. נבדק ב-2019-10-30. "Четвертьфинал ЛАФ 2016". firstandgoal.ru. נבדק ב-2019-10-30. "Уайлд-кард ОЛЧ 2019". firstandgoal.ru. נבדק ב-2019-10-30. "Полуфинал ОЛЧ 2019". firstandgoal.ru. נבדק ב-2019-10-30. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אילן נניקשווילי

אילן נניקשווילי (נולד ב-3 במאי 1979 בקריית אתא) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז ובעבר, שחקן נבחרת העתודה. המשמש כיום כעוזר המאמן בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל נניקשווילי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי קריית מוצקין והתקדם בקבוצה הנוער. שני אחיו, מוטי ואבי, הם שחקני עבר. אחיו אבי שיתף עמו פעולה בליגת העל כשחקן ובליגה הארצית כמאמן. ב-1994 זומן לראשונה לנבחרת הקדטים של ישראל בין 16 עמה שיחק באליפות אירופה לנוער. ב-1996 עבר עלה לשחק בקבוצת הבוגרים של מכבי קריית מוצקין בהיותו בן 17.5 בסוף עונת 1996/97 העפיל יחד עם הקבוצה לליגת העל. ב-1998 עבר לשחק בקבוצת מכבי כרמיאל מליגה לאומית. ב-2000 עבר לשחק בקבוצת הפועל חולון מליגת העל במהלך אותה עונה לאחר שלא הרבה לקבל דקות משחק עבר לשחק במדי מכבי כרמיאל אף היא בליגת העל. ב-2002 עבר לשחק במדי אליצור קריית אתא. ב-2003 שב לשחק בליגה לאומית ועבר לקבוצת הפועל עפולה. ב-2004 עבר לשחק בהפועל ירכא. ב-2005 שב לאליצור קריית אתא, שם שיחק שלוש עונות בליגה לאומית. במשחקו האחרון בקבוצה העלה את הקבוצה לליגת העל לאחר שלשה בשנייה האחרונה של המשחק. ב-2008 שב בפעם השנייה להפועל עפולה עמה שיחק עונה אחת, במהלכה גם העפיל לשמינית הגמר בגביע המדינה. ב-2014 חזר שוב לאליצור קריית אתא לחצי עונה. במהלך אותה עונה עבר להפועל חיפה מהליגה הארצית. ב-2016 הוביל את הפועל חיפה לזכייה בליגה הארצית והעפלה לליגה לאומית. ב-2017 עבר לשחק בהפועל עכו מהליגה הארצית. ביולי 2020 לאחר שלוש שנים ועלית ליגה עם הפועל עכו עזב נניקשווילי וחתם במכבי קריית ביאליק מהליגה הארצית. נניקשווילי נחשב לרכז יצירתי ובעל יכולת מסירה חזקה ומפתיעה, נניקשווילי נחשב גם לשחקן בעל כמות אסיסטים גבוהה ויכולת הכרעה אל מול שחקנים אחרים בגלל מבנה גופו המסיבי ואחוזים גבוהים בזריקות עונשין אשר מונעים משחקני קבוצות יריבות לבצע עליו עבירות. אילן נניקשווילי נשוי ואב לשלושה. בעשור השני של המאה ה-21, הוא עובד כעורך דין. אילן נניקשוולי בעמוד מנהל ליגת העל בכדורסל מנהלת ליגת העל אחים לסל באתר בלינקר על הבאזר אילן נניקשוולי מעלה את קריית אתא לליגת העל אתר nrg