הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2

הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 (באנגלית: Harry Potter and the Deathly Hallows – Part 2) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי בבימויו של דייוויד ייטס המבוסס על חלקו השני של הספר השביעי בסדרת ספרי "הארי פוטר", מאת ג'יי קיי רולינג. החלק השני מהווה את הסרט הרביעי בסדרה בבימויו של ייטס, שביים גם את הסרט החמישי ואת הסרט השישי. דייוויד היימן ודייוויד ברון הפיקו את הסרט, והתסריט נכתב על ידי סטיב קלובס, שכתב את כל תסריטי הסרטים בסדרה למעט זה של הסרט החמישי. החלק השני מתאר את מסעו של הארי פוטר למציאתו ולהשמדתו של סוד האלמוות של לורד וולדמורט והקרב על הוגוורטס. כוכבי הסרט הם דניאל רדקליף בתפקיד הארי פוטר, ורופרט גרינט ואמה ווטסון בתפקיד חבריו הקרובים רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר. צילומי הסרטים הסתיימו ב-12 ביוני 2010, וכעבור 16 ימים יצא לאור הטריילר הרשמי הראשון של שני החלקים. החלק הראשון יצא לאקרנים בנובמבר 2010. סרט זה הוא השני מתוך שמונת הסרטים שלא דובב לעברית (קדם לו חלק 1). ערך מורחב – הארי פוטר ואוצרות המוות#עלילת הספר בעקבות אירועי הסרט הקודם, הארי מסיק כי הלחץ שהפגינה בלטריקס כשסברה שפרצו לכספת שלה מוכיח כי יש בה דבר-מה חשוב במיוחד. הוא משער כי זהו הורקרוקס ומחליט לפרוץ לכספת. השלושה נעזרים בגובלין גריפהוק, שדורש בתמורה את חרב גריפינדור. במהלך הפריצה הם מצליחים בקושי לזהות את ההורקרוקס - ספל של הפלפאף, וליטול אותו. גריפהוק לוקח את החרב ובוגד בהם. הם מצליחים לצאת לבסוף כאשר הם רוכבים על גבו של הדרקון השומר בפתח הכספות. וולדמורט מבין בעקבות הפריצה כי השלושה צדים הורקרוקסים. הארי חש בזעמו, ובכך שהורקרוקס נוסף נמצא בהוגוורטס. הם מחליטים להתגנב למקום. הם מגיעים בלילה להוגסמיד ומיד מופעלת אזעקה. אוכלי המוות מחפשים אחריהם, והם ניצולים בידיי המוזג בפונדק ראש החזיר, שמתגלה כאברפורת', אחיו של אלבוס דמבלדור. אברפורת' מפקפק במעשיהם, אך הם מצליחים לשכנעו לסייע להם לחדור להוגוורטס. השלושה חודרים לבית הספר, הארי מתעמת עם סוורוס סנייפ, ומינרווה מקגונגל מביסה את סנייפ וגורמת להימלטותו. וולדמורט צר על בית הספר בראש צבא אוכלי מוות, מסדר עוף החול מתחיל לבצר את הטירה והכל מתכוננים לקרב. רון והרמיוני יורדים לחדר הסודות, משתמשים בשן של הבסיליסק המת (מהסרט השני) כדי להשמיד את הספל של הפלפאף ולאחר מכן מתנשקים. הארי משוחח עם רוח הרפאים של רייבנקלו ומבין שההורקרוקס הוא הנזר של אמה, וכי הוא נמצא בחדר הנחיצות. וולדמורט פורץ את הגנות הטירה הקסומות, ואוכלי המוות מסתערים על הוגוורטס. הארי, רון והרמיוני נכנסים לחדר הנחיצות ונאלצים להתעמת עם דראקו מאלפוי, גרגורי גויל ובלייז זאביני. גויל מטיל קללת שלהבת השדים השורפת את חדר הנחיצות ונהרג בה, בעוד שדראקו ובלייז מחולצים על ידי השלושה. לאחר שהם משמידים את הנזר, מתחבר הארי למחשבותיו של וולדמרט ומגלה כי ההורקרוקס האחרון הוא הנחשית שלו, נגיני, וכי הוא נמצא עמה בבית הסירות שלמרגלות הטירה. הם מצליחים להימלט בתוך הקרב שניטש במלוא עוזו ומגיעים לבית הסירות, שם הם שומעים את וולדמורט מסביר לסנייפ כי יוכל לשלוט בשרביט הבכור רק אם יהרוג את מי שהרג את בעליו הקודמים, דמבלדור. וולדמורט מורה לנגיני לתקוף את סנייפ. לפני מותו מצליח סנייפ למסור להארי את זכרונותיו על מנת שיחזה בהם בהגיגית. בינתיים מכריז וולדמורט על הפסקה בקרבות, מציב אולטימטום וקורא להארי ישירות להתייצב בפניו ביער האסור, ולא - הוא יהרוג את כל מי שיעמוד בינו לבין הארי. הארי מגלה ברגשות אשמה את מספר ההרוגים הגדול, ביניהם פרד ויזלי, ורמוס ונימפדורה לופין. הארי צופה בזכרונותיו של סנייפ בהגיגית ומגלה כי סנייפ היה מאוהב באימו מאז שהיו ילדים, ולמעשה היה מרגל בתוך שורות אוכלי המוות מתוך מטרה להגן עליו כבנה של אימו. מתברר גם כי דמבלדור גסס לאחר השמדת הטבעת של וולדמורט (אחד מההורקרוקסים שהושמד על ידו בסרט השישי) וביקש מסנייפ להרוג אותו. עוד נודע לו, כי כאשר וולדמורט רצח את הוריו הוא הפך את הארי בלא כוונה להורקרוקס נוסף, ולמעשה הוא מוכרח למות כדי שוולדמורט יהפוך לבן תמותה. הארי יוצא אל היער האסור ווולדמורט מטיל עליו את הקללה הממיתה. הארי מתעורר בבמקום מעורפל המזכיר לו את תחנת קינגס קרוס, ושם חוזה בדמותו של דמבלדור שמסביר לו כי נכונותו למות היא הדבר המבדיל בין וולדמורט לבינו, ושלמעשה הוא רשאי לחזור לעולם החיים ללא החלק מנשמתו של וולדמורט. הארי נחוש לשוב ולהילחם בוולדמורט למרות הידיעה כי הוא מחזיק בשרביט הבכור. הארי שב לגופו אך מעמיד פני מת. אוכלי המוות נושאים אותו להוגוורטס, שם הם מציגים אותו בפני הלוחמים כמת וקוראים להם להיכנע. נוויל לונגבוטום מפתיע בנאום נרגש בו הוא קורא לחבריו להמשיך ולהילחם למען זכרו של הארי. נוויל מותקף, והארי קם וחושף את עובדת היותו חי. הקרב מתחדש, ובמהלכו הורגת מולי ויזלי את בלטריקס לסטריינג'. במקביל מנהלים הארי ווולדמורט מאבק ארוך, במהלכו מזהה נוויל את חרב גריפינדור בתוך מצנפת המיון והורג את נגיני שמאיימת לתקוף את רון והרמיוני. כעת הושמדו כל ההורקרקסים, והארי וולדמורט נעמדים לקרב האחרון בחצר הכניסה לטירה. הקללה הממיתה שמטיל וולדמורט חוזרת אליו והוא מושמד. בסצנת הסיום מסביר הארי לרון ולהרמיוני כי למעשה השרביט הבכור נתון לשליטתו של מי שהצליח לגבור על בעליו הקודם, כך שבפועל היה זה דראקו מאלפוי שפרק מדמבלדור את שרביטו. בכך שהארי נטל מדראקו את שרביטו באחוזת מאלפוי (בסרט הקודם) הוא הפך לאדוניו של השרביט הבכור, ולכן השרביט הפך את הקללה אל וולדמורט. לתדמהתם של חבריו שובר הארי את השרביט הבכור, ומטיל אותו אל התהום המקיפה את הוגוורטס. תשע עשרה שנים מאוחר יותר, הארי נשוי לג'יני ויזלי והם מלווים את ילדיהם ברציף תשע ושלושה רבעים אל הוגוורטס, שם הם פוגשים גם את רון והרמיוני הנשואים וכן את דראקו מאלפוי. בנם השני אלבוס סוורוס מתחיל את לימודיו בבית הספר, ומביע דאגה מאפשרות שיבוצו בבית סלית'רין. הארי מזכיר לו כי הוא קרוי על שמו של סוורוס סנייפ, תלמיד בית סלית'רין והאדם האמיץ ביותר שהכיר, ומספר לו שהמצנפת מקשיבה לבקשות שלו, כמו שקרה כשהארי עצמו התמיין בהוגוורטס. הרכבת עוזבת והארי, רון והרמיוני צופים בה מתרחקת. הסרט חולק לשני חלקים מתוך מטרה להביא את הסיפור במלואו. ואכן בשונה משלושת החלקים הקודמים (מאז שהספרים הפכו לארוכים) הסרט אינו מאופיין בהשמטות קווי עלילה רבים. למרות זאת ישנם שינויים רבים, חלק גדול מהם בעקבות שינויים שהיו כבר בחלקים קודמים, ואחרים בגלל השוני המהותי בין סרט לספר. בספרים שיקוי פולימיצי משנה את השותה אותו גם במראה וגם בקול, בכל הסרטים קולו של המתחזה לא משתנה, מה שמסכן אותו בחשיפה. בסרט זה הבעייתיות בעניין משחקת תפקיד בייחוד כאשר הרמיוני מתחזה לבלטריקס. בסרט נוסף נופך דרמטי כאשר הארי חווה כל השמדת הורקרוקס בכאב איום (עניין שאינו קיים בספר ולמעשה מעמיד בסימן שאלה את העובדה כי ההורקרוקסים שהושמדו בעבר לא גרמו לו לתופעות אלו). כמו כן, בעוד על פי הספר גילה דמבלדור להארי מבעוד מועד על זהותם של רוב ההורקרוקסים, בסרט הוא מגשש באפילה ומזהה אותם על פי ההתפתחויות. כל החלק העוסק בקרב על הוגרווטס שונה לבעל אופי דרמטי יותר: בספר הארי מבקש לקחת אותו לחדר המועדון של רייבנקלו ושם הוא נצפה ונודע על בואו. שם הוא גם פוגש במינרווה מקגונגל, שנלחמת בסנייפ הפוגש בה בדרך חזור ומצליחה להבריח אותו רק בעזרת יתר המורים. אחר כך מכונסים התלמידים לצורך פינויים. הארי מבין כי עליו לדבר עם רוח הרפאים של רייבנקלו, ונזכר לאחר שהוא מדבר איתה היכן הבחין בעטרת. בסרט הארי מבקש סיוע במציאת ההורקרוקס, ואז נודע לו (על ידי ג'יני ויזלי, שעל פי הספר עזבה כבר מספר חודשים קודם לכן את בית הספר וחוזרת אליו רק אחר כך, עם פתיחת הקרב) כי סנייפ יודע על בואו (באופן לא ידוע). סנייפ מכנס את התלמידים באולם הגדול, ושם מתעמת איתו הארי ומינרווה מקגונגל מביסה אותו. אחר כך מתבקשים התלמידים לסייע להארי בחיפוש, ולונה לאבגוד היא שממליצה לו לדבר עם רוח הרפאים של רייבנקלו. רוח הרפאים רומזת לו היכן העטרת והוא מבין את הרמז. בספר שלהבת השדים משמידה את העטרת, ובסרט הארי משמיד אותה. בסרט מושמטים רבים מזכרונותיו של סנייפ בהגיגית, (חלק מהם הם הבהרה לזכרונות מספרים קודמים, שהושמטו גם בסרטים. לפי הספרים ההיכרות המוקדמת של לילי עם ג'יימס הייתה שלילית, ורק לקראת סוף הלימודים נטשה את סנייפ לטובתו. הסרט מציג אותם בהיכרות ראשונית טובה וללא כל מריבות בהמשך) בספר הארי בוחר שלא להיפגש עם איש לפני שהוא יוצא למות. בסרט מוצגת פרידה נרגשת מרון והרמיוני. בספר, כאשר הארי נכנס למצב הלימבו דמבלדור רומז לו כי השרביט הבכור כבר אינו בשליטתו של וולדמורט. בסרט ההסבר הושמט, מה שהופך את הסכמתו של הארי לשוב ולהילחם בוולדמורט להירואית יותר. כמו כן, בספר דמבלדור מסביר להארי מדוע למעשה לא מת מהקללה הממיתה, סימן שאלה מרכזי שנותר ללא כל הסבר בסרט. בספר כאשר הארי מובא מת כביכול להוגוורטס, נוויל תוקף את אוכלי המוות וניצל בעקבות התקפת קנטאורים שגורמת לאנדרלמוסיה במהלכה הארי מסתתר בגלימת היעלמות ונחשף רק לאחר שוולדמורט מאיים להרוג את מולי ויזלי. הארי נושא נאום ארוך בפני וולדמורט בו הוא מסביר לו כי השרביט אינו נענה לו, ובסיומו שניהם תוקפים ווולדמורט מת. בסרט וולדמורט קורא לתלמידי בית הספר להצטרף אליו, ונוויל ניגש קדימה אך למרבה ההפתעה נושא נאום נרגש להוסיף ולהילחם. כאשר מתכוונים לפגוע בו מזנק הארי להפתעת כולם מידיו של האגריד והקרב מתחדש. כמו כן, בסרט הורג נוויל את נגיני כאשר היא מאיימת להרוג את רון והרמיוני, בעוד בספר הארי מבקש ממנו לפני הליכתו ליער האסור להרגה כשיוכל, וכך הוא עושה. בספר, הקרב הסופי בין הארי לוולדמורט מסתיים באופן כמעט מיידי כאשר הארי וולדמורט משתמשים ב"אקספליארמוס" ו"אבדה קדברה" בהתאמה וכתוצאה מהנאמנות של שרביט הבכור הוא מסרב לפנות כנגד הארי, נפרק מידו של וולדמורט וכתוצאה מכך קללת המוות חוזרת אליו. בסרט, לעומת זאת, הקרב ארוך וממושך ומערב כשפים רבים ומקומות רבים בהוגוורטס, ורגע השיא של הקרב מתאפיין במעין "מאבק כוחות" בין כישוף ה"אקספליארמוס" של הארי לבין קללת המוות "אבדה קדברה" של וולדמורט. בסופו של רגע השיא בקרב, הארי מנצח בסופו של דבר במאבק הכוחות לאחר שקרן ה"אקספליארמוס" שלו גוברת על קרן ה"אבדה קדברה" לאור התערבותו של נוויל בכך שהרג את הנחשית נגיני, והחליש בעקיפין את וולדמורט. בספר, נקטלת נגיני על ידי נוויל הרבה לפני הקרב המכריע בין הארי לוולדמורט. בסרט, וולדמורט מתפורר לחתיכות קטנות לאחר תבוסתו ומותו, ובכך לא מותיר אחריו גופה; וזאת בניגוד לספר בה מתואר כי גופתו המתה הוטלה על הרצפה לאחר הקרב והוזזה למקום נפרד לאחר מכן. גם מותה של בלטריקס לסטריינג' מתואר בהתפוצצותה לחתיכות קטנות. הספר מסתיים כאשר הארי וחבריו נכנסים לחדר המנהל וזוכים למחיאות כפיים מדיוקנאות המנהלים, לסיום מצהיר הארי כי ישיב את שרביט הבכור לקברו של דמבלדור. בסרט הארי יוצא עם חבריו מחוץ לאולם בית-הספר, ובמהלך דרמטי שובר את השרביט ומשליך אותו לעמק. ג'יימי ויילט, מגלם דמותו של וינסנט קראב, לא הופיע בחלקו השני של הסרט כצפוי, וזאת בעקבות מעצרו על השתתפותו במהומות בממלכה המאוחדת ב-2011, החזקת סמים ופשעים נוספים - שבגללם נשפט ל-2 שנות מאסר במרץ 2012. עקב זאת, שונה התסריט כך שחברו גרגורי גויל נהרג, ויחד איתו הופיע השחקן לואיס קורדיס בתפקיד בלייז זאביני. הבמאי דייוויד ייטס סיפר כי בסצנה האחרונה של הסרט, שעלילתה מתרחשת 19 שנים לאחר עיקר העלילה, ישתתפו הכוכבים הראשיים (רדקליף, גרינט, ווטסון ורייט) ולא שחקנים מבוגרים יותר, וכי ההפקה החליטה להשתמש בעזרים שונים על מנת לשוות לשחקנים הצעירים מראה של אנשים שגילם כפול מהגיל האמיתי שלהם.‏ אתר האינטרנט של וורנר ברוס אישר שאלכסנדר דספלה, שהלחין את חלקו הראשון של 'אוצרות המוות', יחזור להלחין גם את חלק 2. בראיון שערך Film Music Magazine עם המלחין הוא אמר שחלק 2 הוא "אתגר נהדר" ויש לו "המון ציפיות לעמוד בהן בעבודה טובה". דספלה החל לכתוב מוזיקה בתחילת 2011, וסיים להקליט אותה ב-27 במאי 2011 באולפני אבי רוד, יחד עם התזמורת הסימפונית של לונדון. רשימת השירים לפסקול הוצאה ב-16 ביוני 2011. כל המנגינות הופקו והולחנו על ידי אלכסנדר דספלה. Amazon.com הודיעה באתרה על הוצאת הפסקול בתאריך ה-12 ביולי 2011, שלושה ימים לפני יציאת הסרט בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר נטפליקס "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר AllMovie (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר Metacritic (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר אידיבי "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", באתר HBO Max (באנגלית) "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האתר הרשמי של הפסקול נועם סטולרמן‏, הו, צרות המוות: על "הארי פוטר ואוצרות המוות: חלק 2", באתר "רוזבאד", 13 ביולי 2011 לילך וולך‏, "הארי פוטר ואוצרות המוות חלק 2": טקס סיום מרגש לסדרה, באתר וואלה, 14 ביולי 2011 עומרי בר-לב, הארי פוטר ואוצרות המיליונים(הקישור אינו פעיל), באתר העולם המופלא של התרבות, 15 ביולי 2011 סצנה (ראו תמונה) שמתארת את הארי מזיז את גופתו של וולדמורט ברגלו תוכננה להיכלל במקור בסרט, אך נחתכה מהגרסה הסופית. Lara Martin, Yates 'won't recast Potter for last scene', Digital Spy, 17/07/2009 Deathly Hallows Updates: Seven Potters Scenes Underway, Warwick Davis Confirms "Griphook" Role, The Leaky Cauldron, 26/08/2009