בירד (סרט)

בירד הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1988, שהפיק וביים קלינט איסטווד, על פי תסריט מאת ג'ואל אוליאנסקי. הסרט הוא מחווה לחייו ולמוזיקה של סקסופוניסט הג'אז צ'רלי פארקר שהיה ידוע בכינוי "בירד". הוא בנוי כמונטאז' של סצנות מחייו של פרקר, מילדותו בקנזס סיטי, דרך מותו המוקדם בגיל 34. הסרט נע קדימה ואחורה בהיסטוריה של פרקר. חלק גדול מהסרט סובב סביב מערכות היחסים שלו עם אשתו צ'אן פרקר, והשפעתו (הן מבחינה מוזיקלית והן על ההתמכרותו להרואין) על נגן החצוצרה רד רודני. בשנת 1939 בקנזס סיטי, מיזורי, מופיע נגן הסקסופון האלטי הצעיר צ'רלי "בירד" פארקר (פורסט וויטאקר) במועדון "רינו". עם זאת, נגינתו המהירה והספורדית גורמת לקהל לקרוא לו לרדת מהבמה. כשהוא עובר לעיר ניו יורק, צ'רלי מתחיל להופיע במועדוני ג'אז שונים ברחוב 52, ופוגש את החצוצרן דיזי גילספי (סמואל א 'רייט). בזמן שצ'רלי מופיע עם דיזי, סגנון הג'אז הספציפי שלהם מתפתח ומכונה "ביבופ". ערב אחד פוגש צ'רלי את צ'אן פרקר (דיאן ונורה), רקדנית וחובבת ג'אז. אך היא עוברת לשיקגו. מאוחר יותר, צ'אן חוזרת משיקגו ומתוודה שהיא בהריון עם ילד של גבר אחר. מאוכזב, צ'רלי עוזב ללוס אנג'לס, כדי להופיע עם דיזי. ערב אחד, רודני האדום (מייקל צלניקר), חצוצרן יהודי, ניגש לצ'ארלי ואומר לו שהוא מעריץ שלו. מאוחר יותר, המופע של צ'רלי ודיזי מבוטל בגלל חוסר עניין ב"ביבופ". צ'רלי נשאר בלוס אנג'לס, אך התמכרותו לסמים ואלכוהול מחמירה והוא מאושפז במשך שמונה חודשים. בשובם לניו יורק, צ'רלי ורודני האדום מופיעים יחד בפתיחה של מועדון בירדלנד. לאחר מכן המשטרה עוצרת את רודני האדום על החזקת סמים. צ'רלי ממשיך להופיע במועדון בירדלנד ובמועדונים אחרים בניו יורק. צ'אן וקים עוברים לגור עם צ'רלי, ונולדו להם שני ילדים: הבן ביירד והבת פרי. זמן מה לאחר מכן, צ'רלי נעצר בגין החזקת סמים, ונאסר עליו להופיע בניו יורק והוא עובר ללוס אנג'לס במטרה למצוא עבודה. הוא מתחבר שוב לדיזי, שרואה שהוא שוב משתמש בסמים. מאוחר יותר לומד צ'רלי כי פרי נפטרה ממחלה וחוזר הביתה להלווייתה. מדוכא ממותה של פרי ומהקריירה המקרטעת שלו, צ'רלי מנסה להרוג את עצמו על ידי שתיית יוד, אך שורד. בהמשך חוזר צ'רלי לעיר לאודישן, אך מחליט ברגע האחרון לא ללכת אליו. צ'רלי הולך לדירתה של הברונית ניקה (דיאן סלינג'ר), פטרונית מוזיקת ג'אז עשירה, ועד מהרה מתעלף. מגיע רופא וממליץ לצ'רלי ללכת לבית החולים, אך הוא מסרב. מאוחר יותר כשהוא צופה בטלוויזיה עם הברונית, צ'רלי סובל מהתקף לב ומת בגיל 34. פורסט ויטאקר - בתפקיד צ'רלי פרקר דיאן ונורה - בתפקיד צ'אן פרקר מייקל צלניקר - בתפקיד רודני האדום סמואל רייט - בתפקיד דיזי גילספי קית' דייוויד - בתפקיד באסטר פרנקלין דיאן סלינג'ר - בתפקיד הברונית פאנוניקה דה קניגסווארטר מייקל מקגווייר - בתפקיד ברוסטר ג'יימס הנדי - בתפקיד אסטבס אנה תומסון - בתפקיד אודרי דיימון ויטאקר - בתפקיד חונה של ציפורים צעירות ארלן דין סניידר - בתפקיד ד"ר הית סם רובארדס - בתפקיד מוסקוביץ' בתחילה, כאשר חברת קולומביה הייתה אחראית על הפרויקט, בכירי האולפנים רצו לשכור מוזיקאים להקליט מחדש את כל המוזיקה של פרקר, בעיקר מאחר שההקלטות המקוריות היו במונו, ולא היו באיכות צליל מקובלת לליווי סרט עלילתי. לאיסטווד ניתנו כמה הקלטות של פרקר שהוקלטו על ידי אשתו של פרקר, צ'אן, שמהם הצליחו לבודד אלקטרונית את הסולואים של פרקר. מוזיקאים, כמו ריי בראון, וולטר דייוויס, ג'וניור, רון קרטר, בארי האריס ורד רודני, נשכרו אז להקליט רצועות גיבוי על ציוד מודרני. דיזי גילספי היה בסיבוב הופעות בזמן ההקלטה, אז נגן החצוצרה ג'ון פאדיס נשכר להקליט את חלקיו. "בירד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בירד", באתר נטפליקס "בירד", באתר AllMovie (באנגלית) "בירד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בירד", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בירד", באתר Metacritic (באנגלית) "בירד", באתר אידיבי "בירד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רון מיברג, נגיעתו הרכה של הקשוח, חדשות, 9 בדצמבר 1988 תמר גלבץ, מה שאיסטווד עושה כאן, זה ניתוח גוויה, חדשות, 18 בדצמבר 1988 אהרון דולב, חגיגה לאוהבי קולנוע וג'ז, מעריב, 16 בדצמבר 1988 רון מיברג, החושך מוחלט, חדשות, 15 ביוני 1989 נדב הבר, מקנזס סיטי לניו יורק סיטי: על צ'רלי פארקר והביבופ, באתר "העוקץ", 31 באוקטובר 2010 ברוך בן חורין, ג׳ז - מצבה - אמנים שוניים - פסקול הסרט "בירד", חדשות, 5 בינואר 1989