המתקפה האווירית המצרית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים

המתקפה האווירית המצרית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים הייתה מתקפה רחבת היקף של מטוסי קרב מצריים על יעדים צבאיים בסיני. ההתקפה החלה ב-6 באוקטובר 1973, יומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים סמוך לשעה 14:00 והייתה זו שפתחה את המלחמה בחזית הדרום. המתקפה הפתיעה את צה"ל שלא נערך מבעוד מועד לבלימתה וספג את תוצאותיה. במלחמת ששת הימים כבשה ישראל ממצרים את חצי האי סיני. המצרים, שלא השלימו עם הנוכחות הישראלית בסיני, ניסו להשיב חבל ארץ זה לידם ויזמו את מלחמת ההתשה בשנת 1969, אך המלחמה גבתה מחיר כלכלי וצבאי כבד ממצרים. בסופו של דבר, ב-7 באוגוסט 1970, נענתה ישראל בחיוב להצעת ארצות הברית להפסקת אש, שנכנסה לתוקף למחרת. לאחר מלחמת ההתשה המשיכה מצרים להכין את צבאה לעימות כולל עם ישראל, במטרה להחזיר לעצמה את סיני או לפחות חלק ממנה. צבא מצרים ביצע רכש נרחב של אמצעי לחימה, ותירגל מתארי תקיפה בהתאם לתוכניות שונות. התוכנית האחרונה שהתגבשה נקראה מבצע באדר, והיא זו שהוצאה אל הפועל ב-6 באוקטובר 1973 ופתחה למעשה את מלחמת יום הכיפורים. על פי התוכנית, תותקף ישראל באותה העת מצפון על ידי סוריה ומדרום על ידי מצרים בכוחות קרקעיים עדיפים משמעותית מכוחות צה"ל שפרושים בסיני וסיוע נרחב ביותר של ארטילריה ומתקפה אווירית. המתקפה האווירית הפותחת כללה את הפצצת בסיסי צה"ל בסיני ובהם שדות תעופה, יחידות מכ"ם ובקרה, לוחמה אלקטרונית, יחידות נ"מ בדגש על סוללות טילי הוק, מפקדות מרכזיות. בגל תקיפה שני תוכננה הנחתה מסיבית של כוחות קומנדו באמצעות מסוקי סער לעומק סיני, לשם פגיעה בכוחות מתארגנים ובמפקדות. היועצים הסובייטים שהוצבו במצרים והיו שותפים לתכנון, העריכו כי אבידות המצרים בתקיפה יהיו 30-35%. היועצים הסובייטים התנגדו לשילוב יעדים בעומק ישראל, כי העריכו שכל המטוסים שינסו לחדור לשטח ישראל ייורטו. המידע על המתקפה מבוסס בעיקר על מקורות ישראליים. נמצא שחלק מהמידע שפורסם במקורות מצריים איננו מהימן. המתקפה תוכננה כך שהזמן מעל המטרות יהיה בשעה 13:55, סמוך לפני ההתקפה הקרקעית שנפתחה לכל אורכה של תעלת סואץ. מבנה המטוסים הראשון התגלה בשעה 13:55 במרחק של 13 ק"מ מהתעלה על ידי סוללת טילי הוק שהוצבה באבו סאמרה. המטוסים חדרו בגובה נמוך בנתיבים שבהם כיסוי המכ"ם הישראלי חלקי ונהנו מהפתעה מוחלטת (תכנון זה דומה למבצע מוקד שיזמה ישראל ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים). המטוסים התקיפו בו זמנית את היעדים הישראלים, כאשר לצד מטוסי התקיפה הוזנקו מטוסי יירוט שתפקידם להגן על מטוסי התקיפה עמוסי הפצצות מפני מטוסי יירוט ישראליים. במקביל למטוסי התקיפה והיירוט המצריים שיגרו המצרים 7 מפציצי טופולב 16 שעל כנפי כל אחד מהם שני טילי שיוט מדגם קלט ששוגרו מגובה רב למטרות איכות צבאיות בסיני. גורם משמעותי שסייע למצרים בתקיפה היה המצב שבו היה שרוי חיל האוויר הישראלי בעת ההתקפה. החל בבוקר אותו היום הוכנו מטוסי חיל האוויר לתקיפת שדות התעופה בסוריה, אך בשעה 11:30 לערך הודיע הרמטכ"ל דוד אלעזר כי הממשלה אינה מאשרת את התקיפה, ולכן בזמן התקיפה המצרית היה חלק גדול ממטוסי חיל האוויר בשלבי פרוק מטען הפצצות ולא יכול היה להגיב למתקפה. סך הכל השתתפו במתקפה 222 מטוסי קרב מצריים. להלן רשימה חלקית של יעדי התקיפה: המטוסים והמסוקים שהשתתפו בגל התקיפה לא היו יכולים להשתתף בגל תקיפה נוסף מאחר שבשעה 17:25 ירדה החשיכה ולא ניתן היה להספיק לחמש, לתדלק ולהזניקם שוב למשימות נוספות אלא רק למחרת היום. החל מהשעה 13:50 החלו לזרום למפקדת חיל האוויר ידיעות בדבר המתקפה המשולבת של חיל האוויר המצרי והסורי. הדווח הראשון היה על המראות מטוסי קרב רבים משדה התעופה דמייר בסוריה. חמש דקות לאחר מכן, בשעה 13:55 התקבלו ידיעות על הזנקות נוספות מסוריה ומצרים לכיוון ישראל. בשלב זה הורה מפקד חיל האוויר בני פלד להזניק מטוסים להגנת שמי המדינה. לאחר דקות אחדות החלו לזרום ידיעות על הפצצות בבסיסי חיל האוויר בסיני. מאחר שהתקיפה המצרית הקיפה כמעט את כל מרכזי השליטה והבקרה של חיל האוויר בסיני היו שיבושי תקשורת ובערפל הקרב הוזנקו מטוסי יירוט ישראלים בבהילות מבלי שנמסרו להם מטרות. הפגיעה הישירה של טיל שיוט מדגם קלט ביב"א 528 השביתה את פעולתה וכך לא היה לחיל האוויר כיסוי מכ"ם בחלקים מסיני. חלק מהמטוסים הישראלים המריאו מבלי שצוותי הקרקע יספיקו להסיר מהם את החימוש שהוכן למבצע תגר והם נאלצו להטילו מעל לים ללא תכלית. בהיעדר הכוונה אפקטיבית רוב רובם של מטוסי הירוט לא הצליחו ליצור מגע עם המטוסים התוקפים שפעולת חלק מהם נמשכה ללא התנגדות ישראלית. בנוסף למטוסי הירוט הוזנקו גם עשרות מטוסי סקייהוק שהם מטוסי תקיפת קרקע אך מאחר שלא ניתנו לחלק מהם משימות לתקיפה שהו הסקייהוקים באוויר ללא משימות וביצעו "מעגלי המתנה" ולבסוף חזרו לנחיתה. שיבושי הקשר וערפל הקרב פגעו במבצעיות סוללות טילי ההוק הישראליות, שלחלקן הייתה נעילת מכ"ם על מסוקי הסער המצריים ועל מטרות אחרות, ובשל כך בקשת מפעילי ההוק לאישור פתיחה באש לא נענתה. בשעה 14:40 הגיעו ידיעות ראשונות על מטסי מסוקי סער שמנחיתים כוחות חי"ר בעומק סיני. מטוסי יירוט הוזנקו לחפש אותם ולירט אותם. לאחר מכן נוספו ידיעות על סגירת שדה התעופה רפידים עקב הפצצה וידיעות נוספות שיצרו אווירת חרום. על אף ערפל הקרב וההפתעה הצליח חיל האוויר לשבש חלקים של המתקפה המצרית ולהפיל מספר מטוסים ומסוקים בקרבות אוויר ובאש נ"מ. אך בשל ערפל הקרב עוצמתו של חיל האוויר לא באה לידי ביטוי ביום הראשון למלחמה. המתקפה הפתיעה את ישראל ברמת תעוזתה. הפגיעה ביחידות הבקרה האווירית הביאה לקושי בבקרה בלחימה בחזית המצרית שכן חלק מהמכ"מים הושמדו. כתוצאה מההתקפה ביב"א הדרומית והעשן שעלה מהבסיס סבר צה"ל כי הבסיס נכבש על ידי חיילי כוחות קומנדו מצריים והזניק כוחות שריון ואוויר "שיכבשו אותו" וכוחות צה"ל נקלעו לתקרית "אש כוחותינו" שבמהלכה נהרגו שני חיילי צה"ל. הנזקים למסלולים בשדות התעופה הפעילים תוקנו עוד ביום התקיפה. עוצמת המתקפה הייתה גדולה ופוטנציאל ההרס שלה גבוה אך בשל העובדה שרוב הפצצות החטיאו את מטרתן ספגה ישראל פגיעה קטנה יחסית. המתקפה נחשבת במצרים כהצלחה מזהירה. על פי הערכות המצרים 85%-95% מהמטרות נפגעו במחיר אבידות נמוך של 4% - 5% מהמטוסים המצריים. לימים אמר נשיא מצרים אנואר סאדאת ששכל במתקפה את אחיו הטייס עאטף: "המהלומה האווירית הוכתרה בהצלחה גמורה ומדהימה...ישראל איבדה כליל את שיווי המשקל" המצרים ביטלו את גל התקיפה המוטס השני שתוכנן לשעה 16:30 בשל הערכתם את ההצלחה הרבה של המטס הראשון. לאחר המלחמה נמתחה ביקורת מצרית על ההחלטה לבטל את גל התקיפה השני. הביקורת המצרית נטענה לנוכח הפגיעה של מטוסי חיל האוויר במסוקים רבים במבצע ההנחתה של חיילי קומנדו בעורף חזית סיני שהתרסקו על כוחות החי"ר המעולה שהיה בהם. באוקטובר 2014 לציון 41 שנים למלחמה, שודר בטלוויזיה המצרית סרט תעודה בשם "אבאביל - האמת על המתקפה האווירית המצרית". בסרט רואיינו 17 מפקדי חטיבות אוויריות שהעידו על זכרונותיהם מהמתקפה. המתקפה האווירית הסורית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים מתקפת הקומנדו המצרי בסיני קרב אופירה 30 שעות באוקטובר איתם אלמדון והדס לבב, ‏הטיל שהתחיל מלחמה, באתר חיל האוויר הישראלי, 16 בספטמבר 2018 פסח מלובני, התקיפה שהשיבה את הביטחון למצרים, מבט מל"מ 82, אוקטובר 2018, עמ' 38–42 יוסף ברגר, מחקר- התקיפה האווירית שפתחה את מלחמת יום הכיפורים - 1973, סרטונים באתר יוטיוב יונתן דינור, אבדות חיל האוויר המצרי במלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973, באתר "מרקיע שחקים", 14 באפריל 2021 ניצן סדן, הפתעה גדולה, כישלון אדיר: מתקפת חיל האוויר המצרי במלחמת יום כיפור, באתר כלכליסט, 22 בספטמבר 2023 פורסם לראשונה באתר של מאיר בן ארי. אליעזר (צ'יטה) כהן וצבי לביא, השמים אינם הגבול, בהוצאת ספרית־מעריב 1990, עמ' 466