laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לואי צ'ארלס כריסטופר קריגר

לואי צ'ארלס כריסטופר קריגר (באנגלית: Louis Charles Christopher Krieger;‏ 11 בפברואר 1873 – 31 ביולי 1940) היה חוקר פטריות ומאייר בוטני אמריקאי שנחשב לצייר הטוב ביותר של פטריות של צפון אמריקה. נולד בבולטימור, מרילנד ב-11 בפברואר 1873, קריגר קיבל את השכלתו המוקדמת מבתי הספר הלותרניים בעיר הזו. הוא הראה כישרונות אמנותיים בגיל צעיר, ובגיל 13 נרשם לבית הספר לאמנות ועיצוב של מכון מרילנד. קריגר המשיך את לימודיו במועדון הפחם של בולטימור ובבית הספר לאמנויות יפות. הוא התחתן עם אנייס צ'קלי קיגלר ב-1904; היא מתה בשנת 1939. הייתה להם בת אחת. בגיל 18, קריגר החל לעבוד כעוזר אמן בחטיבה למיקרוסקופיה במחלקת החקלאות, ובילה זמן בציור פטריות שנמצאו באזור מחוז קולומביה. כששר החקלאות, יוליוס סטרלינג מורטון, סגר את המחלקה ב-1895, בילה קריגר שנה במינכן באקדמיה המלכותית של בוואריה לאמנויות יפות. לאחר שחזר לאמריקה ב-1896, הוא הפך למורה לרישום וציור במכללה לאמנות ועיצוב של מכון מרילנד. אף שפיתח מוניטין של צייר דיוקנאות, קריגר לא נהנה במיוחד מהעבודה הזו, מצא אותה משעממת. בשנת 1902 החל קריגר לעבוד כמאייר בוטני עבור חוקר הפטריות ויליאם גילסון פארלו באוניברסיטת הרווארד, תפקיד שנמשך עשור שנים. במהלך תקופה זו, הוא התמסר לעבודתו, וצייר למעלה מ-350 תמונות של פטריות. הוא גם החל להכין אינדקס את ספרות הפטריות בעולם, פרויקט שנמשך ב-30 השנים הבאות. בשנת 1912 קיבל קריגר תפקיד במשרד החקלאות של ארצות הברית, קליפורניה. כאן, תחת פיקוחו של דייוויד גריפית'ס, הוא הפיק סדרה של תמונות על מינים של הסוג Opuntia קקטוס. קריגר חזר לאייר פטריות ב-1918 כשחזר לבולטימור כדי לעבוד אצל הווארד א. קלי, עבורו הפיק למעלה מ-300 ציורים של פטריות. הוא גם סייע לקלי ביצירת אינדקס לספרייה המיקולוגית שלו, אשר כלל כ-12,000 פריטים ומוערכת ב-100,000 דולר, ונחשבה לאחת הספריות המיקולגיות הנרחבות ביותר במדינה. קלי תרם את ספרייתו ואת אוספי הפטריות שלו לאוניברסיטת מישיגן. במהלך 10 השנים הבאות, קריגר פרסם כמה מאמרים מדעיים שהופיעו ב-Mycologia ובכתבי עת אחרים, כולל הנשיונל ג'יאוגרפיק במאי 1920, שהציג 16 מהלוחות הצבעוניים שלו. קריגר היה אמן בקרן למחקר צמחים טרופיים בקובה בשנים 1928–1929, שם אייר מחלות קנה סוכר. הוא היה זמן קצר מיקולוג במוזיאון מדינת ניו יורק, והכין ספר על הפטריות באזור ניו-יורק, שפורסם בסופו של דבר ב-1935. בשנות ה-30 הוא צייר כ-80 צבעי מים של פירות עבור USDA, בעיקר תפוחים, הדרים ופירות אחרים. הציורים נמצאים כעת באוסף צבעי המים של הספרייה החקלאית הלאומית. מדיה וקבצים בנושא לואי צ'ארלס כריסטופר קריגר בוויקישיתוף Sterling, Keir Brooks. "Krieger, Louis Charles Christopher". Biographical Dictionary of American and Canadian Naturalists and Environmentalists. Greenwood, 1997, pp. 437–439. Mycologia 33 (3): 241, 1941, www.cybertruffle.org.uk White, James J., and Erik A. Neumann. "The Collection of Pomological Watercolors at the U.S. National Arboretum". Huntia: A Journal of Botanical History 4:2 (January 1982), pp. 103–104. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לואי צ'ארלס כריסטופר קריגר".
מררי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מררי – דמות מקראית אישים: אריאל מררי – פרופסור ישראלי לפסיכולוגיה דליה מררי – פרופסור ישראלית למקצועות הבריאות, אשתו של אריאל מררי עמית מררי – משפטנית ישראלית, בתם של אריאל ודליה מרר
הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות

הארמייה ה־15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות (ברוסית: 15-я армия воздушно-космических сил особого назначения) הוא יחידה מבצעית בחיל החלל הרוסי. הארמייה נוסדה ב-1 בדצמבר 2011 כחלק מכוחות האוויר והחלל. הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות עוסקת בבקרה על ניהול חלליות במסלול, איתור שיגורים של טילים בין-יבשתיים בליסטיים ותצפית על החלל החיצון. פעולות אלה מתבצעות באמצעות תחנות מכ"ם של מערכת ההתראה מפני התקפות טילים מסוג 77Ya6 וורונז', דנייפר, דריאל, וולגה, כמו גם המתחם הרדיו-אופטי קרונה בקאראצ'אי-צ'רקסיה ובמתחם האופטו-אלקטרוני אורנן שבטג'יקיסטן. הארמייה מבצעת משימות שיגור חלליות למטרות שונות, תפעול חלליות למטרות צבאיות וחלליות ששוגרו במסגרת שיתוף פעולה בינלאומי ותוכניות יזמות מסחריות. אחת המשימות העיקריות היא להבטיח את תפקודה התקין של מערכת הניווט גלונאס, המורכבת מ-24 לוויינים. בין המשימות החשובות ביותר הם השימוש במערכת זמן אחידה עבור אנשי משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית. מתחמי פיקוד ומדידה נפרדים (OKIK) של מרכז חלל הניסויי הראשי ממוקמים ברחבי רוסיה מקלינינגרד ועד קמצ'טקה. כל המידע המתקבל על ידי מתחמי הפיקוד והמדידה מהחללית מועבר למרכז השליטה בחלליות של קבוצת המסלולים הרוסית בקראסנוזנאמנסק לעיבוד, ניתוח וקבלת החלטות לגבי הנפקת פקודות שליטה לחללית. באוקטובר 2021: סט חטיבה ראשון של מערכת טילי קרקע-אוויר S-500 הגיעה לשירות. הארמייה מורכבת מ: מרכז החלל הניסויי הראשי על שם גרמן טיטוב (קרסנוזנאמנסק); המרכז הראשי להתראה מפני מתקפת טילים; המרכז הראשי למודיעין חלל מדיה וקבצים בנושא הארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות בוויקישיתוף "В соединениях и воинских частях ВКС России прошли торжественные мероприятия, посвященные Новому году". Департамент информации и массовых коммуникаций Министерства обороны. 1 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-2021-04-16. נבדק ב-2018-07-22. {{cite web}}: (עזרה) http://web.archive.org/web/20211013183910/https://vz.ru/society/2021/10/13/1123898.html "Космические войска". אורכב מ-המקור ב-2021-04-16. נבדק ב-2018-07-22. "Воздушно-космические силы России. Часть 1". Defence Express. 15 ביולי 2016. אורכב מ-המקור ב-2021-04-16. נבדק ב-2018-07-22. {{cite web}}: (עזרה)
אנדריי גרצ'קו

אנדריי אנטונוביץ' גרצ'קו (ברוסית: Андрей Антонович Гречко‏;17 באוקטובר 1903 - 26 באפריל 1976), מצביא סובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה, מרשל ברית המועצות, שר ההגנה של ברית המועצות בשנים 1967–1976. אנדריי גרצ'קו נולד בכפר גולודייבקה שבמחוז רוסטוב במשפחת איכרים. בגיל 16 התנדב לצבא האדום. במהלך מלחמת האזרחים הוא לחם במסגרת דיוויזיית הפרשים ה-11 שהייתה חלק של ארמיית הפרשים הראשונה. לאחר תום המלחמה נשאר לשרת בצבא. בשנת 1926 סיים בית ספר לקציני חיל הפרשים. מילא שורה של תפקידי פיקוד ומטה - ממפקד המחלקה עד לראש מטה של דיוויזיית פרשים. ביולי 1941, זמן קצר לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד דיוויזיית פרשים. בנובמבר 1941 הועלה לדרגת גנרל- מיור. בינואר 1942 מונה למפקד קורפוס פרשים. היחידות בפיקודו של גרצ'קו הצטיינו בקרבות הבלימה של ההתקפה הגרמנית באזור הקווקז בקיץ 1942. באותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-56 שהשתתפה בשחרור צפון קווקז וחצי האי טמן. באוקטובר 1943 מונה לסגן מפקד החזית האוקראינית הראשונה, והיה בין מתכנני המבצע לשחרור קייב. בדצמבר 1943 מונה למפקד ארמיית המשמר הראשונה, עליה פיקד עד סוף המלחמה. הכוחות בפיקודו השתתפו בשחרור אוקראינה המערבית, חציית הרי הקרפטים ושחרור צ'כוסלובקיה. לאחר סיום המלחמה מונה אנדריי גרצ'קו למפקד המחוז הצבאי קייב. בשנים 1953‏-1957 פיקד על הכוחות הסובייטיים בגרמניה המזרחית. בהיותו מפקד כוחות ברית המועצות בגרמניה ארגן ופיקד על דיכוי המרד המזרח-גרמני. בשנת 1955 הועלה לדרגת מרשל ברית המועצות. בין השנים 1957‏-1960 היה מפקד זרוע היבשה, ובשנים 1960‏-1967 כיהן כמפקד עליון של כוחות ברית ורשה. בשנת 1967 מונה לשר ההגנה של ברית המועצות ושירת בתפקיד זה עד מותו. בנוסף, היה גם חבר בפוליטביורו. לקראת סוף מלחמת יום הכיפורים ב-22 באוקטובר 1973 אישר גרצ'קו ליועצים הסובייטים שהפעילו את חטיבת טילי הסקאד שהוצבו במצרים לשגר מטח טילי סקאד לעבר כוחות צה"ל. כתוצאה מהמטח נהרגו שלושה חיילי צה"ל. הוא נפטר ב-26 באפריל 1976 ונקבר במוסקבה ליד חומת הקרמלין. מרשל אנדריי גרצ'קו זכה לעיטורים רבים במהלך שירותו הצבאי: 6 עיטורי לנין, 3 עיטורי הדגל האדום, 3 עיטורי סובורוב, 2 עיטורי קוטוזוב, 2 עיטורי בוגדן חמלניצקי. בנוסף לעיטורים אלו הוענקו לו מספר עיטורים של מדינות זרות: פולין, צ'כוסלובקיה, בריטניה וארצות הברית. כמו כן הוענק לו פעמיים התואר גיבור ברית המועצות. מדיה וקבצים בנושא אנדריי גרצ'קו בוויקישיתוף אנדריי גרצ'קו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אלזי לואר פומרוי

אלזי לואר פומרוי (באנגלית:Elsie Lower Pomeroy‏: 1882 – 1971 ) הייתה אמנית המזוהה ביותר עם תנועת ציור הנופים האמריקאיים ובמיוחד אזורי קליפורניה. היא גם הייתה אחת מקבוצה קטנה של מאיירים בוטניים שעבדו עבור משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) בתחילת המאה ה-20. אלזי נולדה ב-30 בספטמבר 1882 בניו קאסל, פנסילבניה. היא הייתה בתו של סיירוס ב. לואר, יוצא צבא האיחוד האמריקני, שהשתתף במלחמת האזרחים האמריקאית וקיבל מדליית הכבוד. היא גדלה בוושינגטון הבירה וסיימה את לימודיה בבית הספר לאמנות קורקורן בתחילת המאה ה-20. עד 1908, היא עבדה כאמנית עבור משרד החקלאות, וציירה איורים בוטניים עבור פרסומי המשרד. היא הייתה אחת מהקבוצות המובחרות של מאיירים בוטניים שעבדו בארגון בתקופה זו, ביניהם הייתה גם דבורה גריסקום פאסמור, אלן אישאם שאט, רויאל צ'ארלס סטדמן ואמנדה ניוטון. היא ציירה למעלה מ-280 צבעי מים עבור משרד החקלאות, כולל פירות נפוצים כמו הדרים, תפוחים ותותים, וגם פירות פחות נפוצים. השנתון של המשרד לשנת 1908 הכיל שתיים מהתמונות שלה, כולל אפרסק אוגברט (עמוד 479) ואפרסמון (עמוד 484). שלא כמו רוב הקולגות שלה במשרד החקלאות, היא המשיכה בקריירה של אמנית מציגה לאחר שעזבה את השירות. בשנת 1911 נישאה לקרל סטון פומרוי, פומולוג צעיר במשרד החקלאות. עד 1913, בני הזוג עברו לריברסייד, קליפורניה, שם קרל הצטרף לתחנת ניסוי הדרים ועזר לפתח את תעשיית התפוזים/הדרים במרכז ובדרום קליפורניה. בעת שהותה בריברסייד, החלה בלימודים וחברות מספר ציירים והייתה חברה באיגוד האמנות בריברסייד. במהלך תקופה זו, היא השלימה סדרה של ארבעה צבעי מים על תעשיית ההדרים בריברסייד. ציורים אלה הוצגו ברחבי ארצות הברית, זכו בפרסים רבים, והם נמצאים כעת באוסף הקבוע באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד. ב-1935 היא נסעה לוושינגטון הבירה, שם הועסקה כאמנית בוטנית במשך מספר חודשים על ידי שירות היערות האמריקאי. באמצע שנות הארבעים אלסי וקרל עברו למיל וואלי שבמחוז מרין, קליפורניה. אלסי, חובבת טבע נלהבת, טיילה ברחבי המדינה וצילמה את הנופים בקליפורניה. הנושאים שלה כללו מעמק המוות ונופים חופיים ועד נופי העיר של סן פרנסיסקו. היא שמרה על קשריה ההדוקים עם ציירים אחרים בקליפורניה. גם בתחילת שנות ה-80 לחייה היא ציירה ונסעה לסן מיגל דה אלנדה, מקסיקו. אלסי התגוררה במחוז מרין עד סוף חייה והייתה חברה באגודת האמנים של מרין. היא מתה ב-1971 במיל ואלי, קליפורניה, כשהיא מותירה אחריה מאות צבעי מים, שמנים ורישומים. אף שאינה ידועה כמו בני דורה הגברים, עבודתה מדגימה את תנועת ציור הסצנות בקליפורניה משנות ה-50. המדיומים העיקריים שלה היו צבעי מים ושמן, אך היא גם ציירה והשתמשה בטמפרה. Hughes, Edan Milton. Artists in California, 1786-1940: L-Z. Crocker Art Museum, 2002. Yearbook of the United States Department of Agriculture 1908, U.S. G.P.O, 1909 Yearbook of the United States Department of Agriculture 1909, U.S. G.P.O, 1910 "Club News". The San Bernardino County Sun, March 7, 1935, p. 17. Something to Glow on, www.nancyhaynes.net
דמיטרי אוסטינוב

דמיטרי פיודורוביץ' אוסטינוב (ברוסית: Дми́трий Фёдорович Усти́нов‏; 17 באוקטובר 1908 – 20 בדצמבר 1984) היה מדינאי ואיש צבא סובייטי. אוסטינוב נולד בשנת בעיר סמרה במשפחת פועלים. בשנת 1922 התנדב לצבא האדום והשתתף בקרבות במרכז אסיה הסובייטית. לאחר שחרור מהצבא עבד במפעל בתור מסגר והיה פעיל במפלגה. התחיל ללמוד הנדסה ועם סיום הלימודים באוניברסיטה טכנית בלנינגרד בשנת 1934 החל לעבוד במפעלי תעשייה ביטחונית. ב-1941 מונה לתפקיד שר התעשייה הצבאית והיה בתפקיד זה עד לשנת 1957. היה מועמד לחברות בפוליטביורו מאז 1965. ב-1976 נעשה חבר בפוליטביורו, מונה לשר ההגנה והוענקה לו הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הסובייטי: מרשל ברית המועצות. זאת תוך דילוג על דרגות ביניים ולמרות שלא היה בשרות פעיל מאז שנות ה-20. היה בעל השפעה גדולה בתקופת ליאוניד ברז'נייב. ביחד עם אנדריי גרומיקו, מיכאיל סוסלוב ויורי אנדרופוב היה חבר ב"פוליטביורו קטן" בו התקבלו החלטות חשובות. בתקופתו התעצם מאוד הצבא הסובייטי וברית המועצות פלשה לאפגניסטן. נשאר בתפקיד זה עד מותו. לאחר מותו שונה שמה של העיר איז'בסק על שמו, אך כאשר גורבצ'וב עלה לשלטון הוחזר שמה המקורי של העיר. מחזיק בשיא מקבלי עיטור לנין (11 פעם). מדיה וקבצים בנושא דמיטרי אוסטינוב בוויקישיתוף דמיטרי אוסטינוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דמיטרי אוסטינוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארביד פלשה

ארביד פלשה (בלטבית: Arvīds Pelše‏; 7 בפברואר 1899 - 29 במאי 1983) מדינאי סובייטי ממוצא לטבי. קומוניסט מאז 1915. בשנת 1919 כאשר בלטביה תקופה קצרה היה שלטון קומוניסטי היה בתפקיד פוליטי בהנהגה. לאחר מכך עזב לרוסיה. עבד בתפקידים שונים במנגנון המפלגתי. בשנת 1931 סיים לימודים במכון להשכלה גבוהה במגמה היסטורית. לאחר מלחמת העולם השנייה נשלח ללטביה שנכבשה על ידי ברית המועצות מגרמניה הנאצית כדי לפקח על תהליכי הסובייטיזציה בה. בין השנים 1959 ל-1966 שימש כמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של לטביה. תמך מאוד בתהליך של תיעוש הרפובליקה. בשנת 1961 הוא הציע לשנות את שמה של בירת לטביה, ריגה לשם גגרין כמחווה לטיסתו ההיסטורית של האדם הראשון בחלל יורי גגארין. ואולם ממשלת ברית המועצות לא אישרה הצעה קיצונית זו. מאז 1966 חבר בפוליטביורו עד מותו בגיל 84. אחד הבודדים שהיו חברים בפוליטביורו ואשר אינו ממוצא רוסי. מת לאחר מחלה ממושכת. לאחר מותו נשרפה גופתו ואפרו נטמן בהלוויה ממלכתית בבית הקברות של חומת הקרמלין. למרות מוצאו הלטבי לא נהנה מהערכה רבה בלטביה עקב התנגדותו ללטביה עצמאית. מדיה וקבצים בנושא ארביד פלשה בוויקישיתוף ארביד פלשה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Keras

Keras היא ספריית קוד פתוח המשמשת כ-API ל-TensorFlow. עד גרסה 2.3 Keras תמכה בעוד ספריות בינה מלאכותית כגון Microsoft Cognitive Toolkit, Theano, ו-PlaidML, אך בגרסה 2.4 הפסיקה לתמוך בהן ועברה להתמקד ב-TensorFlow בלבד. Keras נוצרה תוך שימת דגש על ידידותיות למשתמש, גמישות ומודולריות כאשר המוטו שלה הוא "Keras הוא ממשק API המיועד לבני אדם, לא למכונות". Keras פותחה במקור כחלק מפרויקט ONEIROS (Open-ended Neuro-Electronic Intelligent Robot Operating System) והמפתח והמתחזק העיקרי שלה הוא פרנסואה צ'ולט. Keras מכילה בתוכה אבני בניין נפוצות של רשתות עצביות מלאכותיות כגון שכבות, מייעלים (optimizers), פונקציות הפסד, מדדים לבדיקת המודל ודרכים לנהל דאטה. Keras תומכת בין השאר ברשת קונבולוציה, RNN ורשתות עצביות מלאכותיות בעזרת שכבות dropout, כינוס, אגרגציה ו-batch normalization. בגרסה 1.1 נוספה ל-Keras TensorFlow בתור תת-ספריה מכיוון ש-TensorFlow נראתה מדי מאיימת ולא אינטואיטיבית, ו-Keras פתרה בעיה זאת כאשר היא שימשה כממשק יותר ידידותי ל-TensorFlow. ב-2019, בעקבות ירידת אחוז השימוש ב-TensorFlow, רצתה גוגל, המפתחת של TensorFlow, לפתח ממשק חדש ידידותי יותר למשתמש וקל יותר להבנה. מכיוון ש-Keras כבר הייתה קיימת ואף צברה פופולריות, ויתרה גוגל על פיתוח ממשק שלם מחדש ופשוט הפכה את Keras לממשק של TensorFlow החל מגרסה 2.0. בנוסף, Keras ו-TensorFlow שתיהן ספריות קוד פתוח, שיקול נוסף שהטה את המאזניים לכיוון בחירה זאת. יצירת מודל בשם "generator" בעזרת Keras: generator = keras.Sequential( [ keras.Input(shape=(latent_dim,)), layers.Dense(8 * 8 * 128), layers.Reshape((8, 8, 128)), layers.Conv2DTranspose(128, kernel_size=4, strides=2, padding="same"), layers.LeakyReLU(alpha=0.2), layers.Conv2DTranspose(256, kernel_size=4, strides=2, padding="same"), layers.LeakyReLU(alpha=0.2), layers.Conv2DTranspose(512, kernel_size=4, strides=2, padding="same"), layers.LeakyReLU(alpha=0.2), layers.Conv2D(3, kernel_size=5, padding="same", activation="sigmoid"), ], name="generator", ) Åsa Magnusson, 02 / The association between the number of oocytes retrieved for IVF, perinatal outcomes and obstetric complications., dx.doi.org, ‏29 ביוני 2018 Douglas J. Keenan, Volcanic ash retrieved from the GRIP ice core is not from Thera, Geochemistry, Geophysics, Geosystems 4, 2003-11, עמ' n/a–n/a doi: 10.1029/2003gc000608
אירן אלפלדי

אירן אלפלדי (במקור רבוס שוורץ, בהונגרית: Alföldi Irén; אגר, 24 ביולי 1871 – אחרי 1940) הייתה זמרת אופרה (סופרן) יהודייה-הונגרייה. קרוב לוודאי נספתה בשואה. אירן אלפלדי (שוורץ) נולדה במשפחה יהודית בצפון הונגריה כבתם של סוחר הקמח שמעון שוורץ ושל בטי קליין. בין השנים 1888 לבין 1899 למדה בחוג לשירה באקדמיה הלאומית המלכותית הלאומית למוזיקה ולדרמה (כיום שמה האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט). היא שינתה את שמה לאלפלדי בשנת 1891. אז המשיכה את לימודיה בקונסרבטוריון Gesellschaft der Musikfreunde בווינה אצל Johannes Reß. בשנת 1895 הפכה לחברה בלהקת התיאטרון הגרמני בפראג, שם ערכה את הופעת הבכורה שלה בלוהנגרין בתפקיד אלזה בראבנטי.שם ב-15 בנובמבר 1903 שרה את מרתה בהצגת הבכורה של האופרה "ארץ השפלה" (Tiefland) מאת אז'ן ד'אלבר. שותפה באופרה היה דז'ה אראני (מקודם: דוד מאיר גולדברגר) בתפקיד פדרו. היא הופיעה מספר פעמים בהונגריה בתקופה שהופיעה על במות בתי האופרה בחו"ל. בשנת 1906 חזרה להונגריה לצמיתות. לאחר פרישתה בשנות ה-20 של המאה ה-20 עבדה כמורה לשירה ולפיתוח קול וכמנצחת מקהלה ב"בית הספר חטיבת ביניים לעלמות אנגליות" בעיר אגר. אז'ן ד'אלבר: בתחתית ההרים – מרתה ז'ורז' ביזה: כרמן – תפקיד ראשי קארוי גולדמארק: מלכת שבא – שולמית פייטרו מסקאני: אבירות כפרית – סנטוזה וולפגנג אמדאוס מוצרט: חליל הקסם – פמינה הנס פיצנר: הנריק המסכן – הילדה ריכרד וגנר: ההולנדי המעופף – סנטה ריכרד וגנר: לוהנגרין – בראבנטי אלזה ריכרד וגנר: הוולקירה – סיגלינדה אירן אלפלדי במאגר המידע של בית האופרה הממלכתי ההונגרי לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי. אירן אלפלדי לקסיקון המשחק ההונגרי.עריכה שימוש בחומר שנאסף של ינה ארדי ואמיל קירטי. . . אלאדר שפופלין. התאחדות השחקנים הלאומית ומכון הפנסיה, [1929]. אירן אלפלדי אופרסיסימו תמונת אירן אלפלדי במוזיאון בעיר סרנץ' Névváltoztatás a M. Kir. Belügyminisztérium 60525/1891. sz. rendelete alapján. "Születési bejegyzése az egri izraelita hitközség születési akv. 45/1871. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-25. Ress Ehepaar = Œsterreichisches Musiklexikon online
גביע המדינה בכדורסל 2021/2022

גביע המדינה בכדורסל לעונת 2021/2022 היא התחרות ה-62 מאז היווסדו של המפעל. בני הרצליה זכתה בגביע השני בתולדותיה, לאחר שניצחה במשחק הגמר את הפועל תל אביב. החל מעונה זו ולשתי עונות ניסיון, פוצל מפעל גביע המדינה ל-2, טורניר זה כולל 8 קבוצות בלבד מליגת העל, שסיימו את הסיבוב הראשון של הליגה במקומות 1–8 וטורניר גביע הליגה הלאומית שכולל את כל 15 הקבוצות בליגת המשנה והחל בחודש אוקטובר 2021. איגוד הכדורסל הגיע עם הסכם לחברת מגדל אשר במסגרתו תשמש החברה כנותנת החסות למפעל גביע המדינה למשך שלוש עונות. זוהי הפעם הראשונה בה חברה עסקית תשמש כנותנת החסות למפעל גביע המדינה. הגרלת הסיבוב הראשון נערכה ב-28 בדצמבר 2021 לאחר סיום המחזור ה-11 בליגת העל. הקבוצות במקומות 1–4 בזמן ההגרלה הוגרלו כנגד הקבוצות במקומות 5–8. הסיבוב הראשון היה אמור להיערך ב-15, 16 ו-17 בינואר, אך בשל מקרי קורונה במספר קבוצות רק המשחק בין הפועל לחולון להפועל חיפה התקיים במועדו ושאר השחקים נדחו. שלב חצי הגמר והגמר צפויים להיערך בחודש ב-14 וב-17 בפברואר בהתאמה בהיכל מנורה מבטחים. לאחר שתי הארכות גביע המדינה לגברים, באתר איגוד הכדורסל בישראל מסיבת עיתונאית מנהלת הליגה אור שקדי‏, גביע המדינה בכדורסל יכלול את 8 הקבוצות הראשונות בליגת העל בסיום הסיבוב הראשון, באתר וואלה, 10 במאי 2021 ביע המדינה מגדל: מגדל ביטוח תשמש ב-3 השנים הבאות כנותנת החסות הראשית לגביע המדינה, באתר איגוד הכדורסל, ‏31 באוקטובר, 2021 רועי כהן, ‏3 מתוך 4: הפועל ת"א - ירושלים בגביע נדחה, באתר ערוץ הספורט, 12 בינואר 2022 נקבעו מועדי המשחקים הדחויים של רבע גמר גביע המדינה מגדל, באתר איגוד הכדורסל
מנחם שריד

מנחם שריד (10 בספטמבר 1932 - 9 באוקטובר 2012) היה איש חינוך וחוקר היסטוריה ארץ-ישראלית. שריד שירת בצה"ל כקצין חי"ר ושריון, היה עורך "מערכות", מנהל תיכון מקיף א' בבאר-שבע, ובשנים 1979–1992 מנהל בית הספר תיכון רוטברג רמת השרון. חיבר את הספר "לשלטון בחרתנו - בן-גוריון וז'בוטינסקי 1930-1935". ספר זה זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר בשנת 2005, שנת היובל להיווסדו של המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, מעניק הפרס. ספרו השני הוא "חרב לדוד - המחתרות בין הבלגה לתגמול (1941-1920)", שיצא לאור ב-2008. שריד הירבה לפרסם את מחקריו בעיקר ברבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית של מסדר ז'בוטינסקי. רובם עוסק בפעילות הציונית של זאב ז'בוטינסקי ובוויכוחים הרעיוניים שהיו לו עם מתנגדיו בתנועת העבודה. שריד חשף במאמריו ובספריו פרוטוקולים ומסמכים רבים, מן הארכיונים של תנועת העבודה ומכון ז'בוטינסקי. מנחם שריד הלך לעולמו ב-9 באוקטובר 2012, כחודש לאחר שחגג את יום הולדתו ה-80. נטמן בבית העלמין מורשה ברמת השרון, שם ספד לו עורך "האומה" יוסי אחימאיר. בדברי הספד כתבה עליו הגברת גילי מליק, שעבדה תחת ניהולו בבית הספר התיכון ע"ש רוטברג ברמת השרון ומאוחר יותר הייתה בעצמה מנהלת בית הספר: "מר שריד כשמו כן הוא – מעולם לא פניתי אליו בשמו הפרטי. בשביל כולנו הוא היה 'מר שריד' - איש חינוך שהאמין בסטנדרטים גבוהים, שהפעיל מהלך שלם של אינטגרציה חינוכית מתוך אמונה ש'כור ההיתוך' החברתי צריך לפעול בכל כיתת לימוד. הוא העניק לספורט מקום חשוב בחינוך, ויצר תוכניות משלבות בין לימודים לספורט. " מדיה וקבצים בנושא מנחם שריד בוויקישיתוף אודות הספר "לשלטון בחרתנו", באתר האוניברסיטה הפתוחה מנחם שריד, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרצון קריסטל

מפרצון קריסטל או מצר קריסטל (באנגלית: Crystal Sound) הוא מצר ים או מפרצון בחוף גרהאם - חוף בארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה. המפרצון ממוקם בין החלק הדרומי של איי ביסקו לבין חופי ארץ גרהאם. מצר הים שבין כף אוונסן לכף לבלון מהווה את הגבול הצפוני של המפרצון(את פתחו של המצר), ונקודת הולדפאסט, האי רו, האי ליאר ואיי סילאר מהווים את הגבול הדרומי של המצר. שמו של המצר ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. השם ניתן בשל העובדה שאתרים רבים בשטח המפרצון (איים, קבוצות איים, שוניות, מדפי קרח) נקראים על שם חוקרים שחקרו את המבנה של גבישי הקרח. באנגלית "קריסטל" משמעו "גביש". מצפון למפרצון שמות של אתרים רבים נקראים על שם פיזיולוגים. • Piñones, Andrea & Hofmann, Eileen & Dinniman, Michael & Klinck, John. (2011), Lagrangian simulation of transport pathways and residence times along the western Antactic Peninsula, Deep-sea Research Part Ii-topical Studies in Oceanography - DEEP-SEA RES PT II-TOP ST OCE. 58. 1524-1539. 10.1016/j.dsr2.2010.07.001 מידע כללי מפרצון קריסטל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפת אזור מפרצון קריסטל תצלום לוויין של אזור מפרצון קריסטל מידע גאוגרפי והיסטורי מאתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
הר טום

האם התכוונתם ל... ארצות הברית הר טום (קליפורניה) – פסגה בהרי סיירה נבאדה במדינת קליפורניה שבארצות הברית הר טום (קונטיקט) – הר בשטח הפארק המדינתי הר טום, במדינת קונטיקט שבארצות הרית הר טום (מסצ'וסטס) – ההר הגבוה ברכס מטאקומט, בעמק נהר קונטיקט, במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית רכס הר טום – הרכס בו ממוקם הר טום, חלק מרכס מטאקומט, בעמק נהר קונטיקט, במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית השמורה המדינתית הר טום הר טום (ניו המפשיר) – הר בהרים הלבנים במדינת ניו המפשיר שבארצות הברית הר טום (ניו יורק) – הר בהרי האדירונדק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית הר טום (רוד איילנד) – בשטח הפארק המדינתי ארקדיה, במדינת רוד איילנד שבארצות הברית הר טום (ורמונט) – פסגה של וודסטוק, ורמונט, ואת המיקום של מארש-בילינגס-רוקפלר הפארק הלאומי ההיסטורי במדינת ורמונט שבארצות הברית הר טום (וושינגטון) – ברכס הרי אולימפיק בשטח הפארק הלאומי אולימפיק, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית
יהודה הלוי ברבי הלל

רבי יהודה הלוי ברבי הלל היה פייטן שחי בארץ ישראל או בסביבתה, בתקופה הפייטנות המזרחית המאוחרת, כנראה במאה ה-11. פיוטים שכתב נתגלו בגניזת קהיר בידי מנחם זולאי. הביאה לפרסומו (היחסי) העובדה שכתב פיוטים לט"ו בשבט, והיותו הפייטן הידוע הראשון שחיבר קרובות מיוחדות למועד זה. מבחינת סגנונו, ניתן לשייך אותו לבית המדרש של תלמידי רבי אלעזר ברבי קליר, ובאופן ספציפי יותר, יש דמיון בין סגנון כתיבתו לסגנון הכתיבה של רבי פינחס הכהן בן יעקב מכפרא, בן המאה השמינית לערך. עם זאת, בכמה ממליצותיו נראה שהוא הושפע מרבי יוסף אבן אביתור, ולכן קבע זולאי שאי אפשר להקדימו לשנת 1000. בשל כך, מקובל לשייך אותו למאה ה-11. לא שרדו פיוטים רבים שלו. בגניזה נמצאו עד כה שתי קרובות שלו לט"ו בשבט, קרובה אחת ליום חול, כמה קטעי יוצר לאבל, יוצר לפורים ופיוט ברכת המזון לפורים. בנוסף, שולמית אליצור העלתה את ההשערה שקדושתא גדולה לשבת ראש חודש, החתומה "יהודה לוי", שייכת לרבי יהודה ברבי הלל. שתי קרובותיו לט"ו בשבט הן המקור הקדום ביותר לציונו של ט"ו בשבט כמועד חגיגי, מלבד המשמעויות ההלכתיות הטכניות שלו כמסמל את מעבר השנה לעניין מצוות התלויות בארץ. זולאי העלה את ההשערה כי הקרובות, המתבססות על חומר מדרשי, מעידות על קובצי דרשות לט"ו בשבט שלא הגיעו לידינו. יצוין כי מלבד שתי קרובות אלה נודע רק עוד פיוט אחד מתקופה זו שיועד לט"ו בשבט, וכנראה המנהג לציין את ט"ו בשבט כמועד חגיגי היה נחלתן של קהילות מועטות בלבד. מעיון בשתי הקרובות עולה ההשערה כי המניע לציין את ט"ו בשבט במיוחד הוא הימצאו בלב עונת הגשמים ובשל כך היותו הזדמנות נוספת לבקש על הגשמים. מנחם זולאי, "ר' יהודה הלוי שאינו ר' יהודה הלוי", בתוך: הנ"ל, ארץ ישראל ופיוטיה, עורך: אפרים חזן, הוצאת מאגנס תשנ"ו, עמ' 198–213. (להורדה, מפורום אוצר החכמה) [הדפסה ראשונה: ארץ ישראל ד (תשט"ז), עמ' 138–141.] יהודה הלוי ברבי הלל, באתר ויקיטקסט שולמית אליצור, עצים מאל"ף ועד תי"ו – מפיוטי ט"ו בשבט, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 25 בינואר 2021 מנחם זולאי, "ר' יהודה הלוי שאינו ר' יהודה הלוי", עמ' 199. יהושע גרנט, ט"ו בשבט לאור פיוטי הגניזה, באתר "הזמנה לפיוט". קרובות י"ח לט"ו בשבט, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. מלבד שתי אלה, ידועה רק קרובה אחת נוספת לט"ו בשבט, מאת פייטן בשם אברהם, ואלה כל פיוטי ט"ו בשבט שנמצאו בגניזה בכלל. קרובת י"ח לימות החול, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. יוצרות לאבל, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. פיוטים לפורים, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני. שולמית אליצור, סוד משלשי קודש, האיגוד העולמי למדעי היהדות תשע"ט, עמ' 379. שולמית אליצור, עצים מאל"ף ועד תי"ו – מפיוטי ט"ו בשבט, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 25 בינואר 2021.