ליל שיכורים

לֵיל שִׁכּוֹרִים או מעריב לפורים הוא פיוט פורימי פארודי שנדפס במחזור ויטרי ומיוחס שם לרבי מנחם בן רבי אהרן. קיימת מחלוקת אם להתייחס אל הפיוט כפארודיה היתולית לכל דבר או כפיוט "כשר" שהותאם לאווירה הפורימית. חלק משוללי הפיוט הסתמכו עליו כדי לפסול את מחזור ויטרי כמקור מהימן בלעדי, וכדי לשלול את יחוסו לרבי שמחה מוויטרי תלמידו של רש"י.[דרוש מקור] הפיוט כתוב במבנה של "מערבית", פיוט שנועד לשילוב וליווי תפילת ערבית, בין ברכות קריאת שמע. הוא כולל קטע קצר לפני חתימת כל אחת מן הברכות, ובמרכז את גוף הטקסט המרכזי שנועד להיאמר בברכת "אמת ואמונה" לאחר המילים "משה ובני ישראל לך ענו שירה". הפיוט "ליל שיכורים" הוא פארודיה על "מערבית" מפורסמת שהייתה נהוגה באשכנז בתפילת ערבית של ליל הסדר בשם "ליל שימורים". פתיחת "ליל שיכורים" מחקה את הקטע השני של מערבית זו הפותח ב"ליל שימורים הוא זה הלילה", וגוף הטקסט המרכזי מחקה אף הוא את גוף הטקסט של "ליל שימורים".. הפיוט הפורימי אינו כולל תוספת לברכה האחרונה בתפילת ערבית, "השכיבנו"; נקודה זו הייתה מושא ללעגו של אחד משוללי הפיוט שראו בו מעשה ליצנות חסר טעם, הוא כתב על כך בחרוז: ”ועל ברכת השכיבנו / אין לפנינו / אולי היין העלה מנחיריו עשן / וכבר שכב ויישן”. בניגוד למקובל בפיוטי מערבית, אין בו אקרוסטיכון, לא של שם המחבר, ולא אקרוסטיכון אלפביתי. הפיוט בנוי על ציטוטים מן המקורות ודברי הלכה, למרות זאת יש שראו ברוחו הכללית קלות ראש וליצנות היתולית, ואף שאינה נקייה מניבול פה. שאול חנא קוק שיער כי במקורו היה הפיוט בוטה יותר, וכי החריזה והאקרוסטיכון הלקויים הם תוצאה של צנזורה של הפיוט כדי לאפשר את הכנסתו למחזור. הפיוט מופיע בכתב יד אחד בלבד של מחזור ויטרי, וממנו נדפס בדפוסים. לא ידוע על קהילה שאמרה אותו בפועל. אמנם יש הסבורים אף שניכר שמדובר בפארודיה, ייתכן שהיו בצרפת קהילות שאמרוהו בגוף תפילת ערבית בליל פורים כמערבית לכל דבר.. הרב אריה גולדשמיט מהדיר מחזור ויטרי משער שהלשון החריגה מופיעה בפתיחת הפיוט "ממעמד ר' מנחם בר אהרון" מלמדת שהוא נועד לאירוע פורימי ולא לתפילת ערבית. להשערתו, 'ליל השיכורים' הוא הלילה של מוצאי פורים, שבו המשיכו את החגיגות והשתייה של יום הפורים. לֵיל שִׁיכּוֹרִים הוּא זֶה הַלַּיְלָה. לִשְׂמוֹחַ בְּיַיִן הַטוֹב וְלָגִילָה. פּוּרִים עַל שֵׁם הַפּוּר נִקְרָא בְּגִּילָה. יִזְכּוֹר לָּנוּ בִּקְרִיאַת מְּגִילָּה (המעריב ערבים) בַּלַיִל הַזֶּה יִשְׁכְּרוּ כָּל יְצוּרִים. לְהִזָכֵר חוֹק אֲשֶׁר נִקְבַּע בְּפוּרִים. אָרוּר הָאִישׁ אֲשֶׁר יָדוֹ יָרִים. לִשְׁתּוֹת מַיִם הַמְאָרְרִים (אוהב עמו ישראל) פּוּרִים יַיִן אֲשֶׁר הוּקַם לִשְׂמוֹחַ פְּנֵי אִישִׁים. יָבֹא וְיָגֵל פְּנֵי אֲנָשִׁים וְנָשִׁים. אָרוּר הָאִיש אֲשֶׁר יֹאכַל עֲדָשִׁים. בְּלֵילֵי פּוּרִים וּבַמּוֹעֲדִים וּבֶחֳדָשִׁים (בגילה) אָרוּר הָאִישׁ אֲשֶׁר יֹאכַל פּוֹלִין כְּתוּשִׁים. מִפִּי הַמֶּלֶךְ וְהַהֶגְמוֹן וְהָרָאשִׁים. כָּל בֵּית יִשְׂרָאֵל יַעֲלוּ עָלָיו חֲמֻשִׁים. לְגָרְשׁוֹ מִתּוֹךְ קְהַל קְדוֹשִׁים (גאל ישראל) פרודיות לפורים מחזור ויטרי, מהדורת הרב אריה גולדשמיט, עמ' א'שנא-א'שנה מעריב לפורים ממעמד ר' מנחם ב"ר אהרן ז"ל, מחזור ויטרי, סימן תס"ה, מהדורת נירנברג תרפ"ג, באתר היברובוקס הרב ישראל מקלב, על הפיוט ליל שכורים ממחזור ויטרי, בתוך: אסופות: ירחון מאסף לתורה והלכה, הגות, מחקר וספרות. גליון ז', אדר תש"ע, עמ' 38–43, באתר אוצר החכמה (המקורות לטקסט הפיוט, לפי מאמר זה) מידע על ליל שיכורים בקטלוג הספרייה הלאומית Israel Davidson, Parody in Jewish Literature, Page 4 בעמ' 188 של הספר הנ"ל, דוידזון מביא עוד שני פיוטי מעריב לפורים מתוך כתבי יד, אחד שמתחיל גם הוא "ליל שכורים", ואחד שמתחיל "אוחזי בידם ארבעה קנקנים", שאמור להיות חיקוי של "אוחזי בידם ארבעה מינים", המעריב לליל ראשון של סוכות באשכנז. לא ידוע דבר על חכם בשם זה. יהודה ליב וינברגר ייחס את הפיוט לרבי מנחם בן יעקב מוורמייזא (Leon J. Weinberger, Jewish Himnography: A Literary History (Liverpool University Press, 1997), p. 174). מהדורה מוערת אצל: יונה פרנקל, מחזור לפסח: לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם, ירושלים תשנ"ג, עמ' 9–15. גבריאל וסרמן, פיוטי פורים באשכנז ובצרפת, באתר The Seforim Blog. יעקב בכרך, אשתדלות עם שד"ל, ורשה: שולדברג, תרנ"ו, דף מ: א"מ הברמן, "מסכת פורים מהדורותיה ודפוסיה", ארשת ה (תשל"ב), עמ' 136. מקלב, להלן "קישורים חיצוניים", העיר כי לא נמצא ניבול פה בפיוט כפי שנדפס במחזור ויטרי. שאול חנא קוק, עיונים ומחקרים ב (מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ג), עמ' 209–210. לפי תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ה, עמוד א': "כל הברכות פותח בהן בברוך", כאן משמש כהנגדה ל"ארור" השותה מים. לפי ההלכה (משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות מגילה וחנוכה, פרק ב', הלכה ט"ו) שתיית יין בפורים היא חלק מדיני הסעודה ואינה עומדת לעצמה. לפי תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ה, עמוד א', שאין אומרים שירה אלא על היין. לפי מגילת אסתר, פרק א', פסוק ט"ו. לפי הסיומת "בליל חג פורים", ישנה כאן דו-משמעות: א. ישתכר ולא יכיר את חברו. ב. עד הבוקר, לפי מגילת רות, פרק ג', פסוק י"ד. לפי ספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק ל"ו. לפי מגילת שיר השירים, פרק ה', פסוק א'. לפי ספר תהלים, פרק קל"ה, פסוק ג'. כינוי לעם ישראל, ראו: תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"א, עמוד א'. לפי ספר נחמיה, פרק ח', פסוק י'. לפי מגילת אסתר, פרק ב', פסוק כ'. לפי מגילת רות, פרק ד', פסוק ז' ועוד. לפי ספר משלי, פרק ג', פסוק ט"ו. לפי מגילת אסתר, פרק ט', פסוק כ"ב. לפי ספר נחמיה, פרק ח', פסוק י"א. היפוך הפסוק בספר משלי, פרק כ"א, פסוק י"ז. לפי ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק ט'. לפי ספר משלי, פרק י"ט, פסוק כ"ג. לפי ספר משלי, פרק י"ב, פסוק כ"ב. לפי ספר שופטים, פרק ה', פסוק כ"ה. לפי ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק י"ב. לפי מגילת קהלת, פרק ז', פסוק י"ח. לפי ספר איוב, פרק כ"ח, פסוק ז'. לפי ספר דברים, פרק ל"א, פסוק י"ז. לפי ספר משלי, פרק כ', פסוק א'. כלומר, מי שיש לו בשמים, באוהבו מעלה אותם. לשון מושאלת מתלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ד', עמוד א': "מאן דאית ליה סיסיא (קוצים), ברחמיה מסיק ליה?". לפי משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה י"ג: "וכתר שם טוב עולה...". לפי תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ב, עמוד א'. לפי ספר משלי, פרק כ"ג, פסוק ל"א. לפי מגילת קהלת, פרק י"ב, פסוק י"ג. תבשילי קטניות, בייחוד של עדשים, הם תבשילי אבל וצרה, ולכן אין לאכלם בימי חג ומועד, שהם ימי שמחה וחדוה. בעל הפיוט רוצה להדגיש כי גם יום הפורים הוא חג ככל המועדים, ולכן אין לאכול בו קטניות - הרב מרדכי פוגלמן, שו"ת בית מרדכי חלק א סימן כט.