laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים

ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים (באנגלית: Pugwash Conferences on Science and World Affairs) הן סדרת פגישות קבועות של קבוצת מדענים מרחבי העולם הדנים בנושאים שונים. בזמן מלחמת העולם השנייה, מדענים רבים היו מודאגים מהעובדה שנשק גרעיני נמצא בתהליכי יצירה, ושימוש בו עשוי להוות סכנה חמורה לעולם כולו. אחד מהמדענים הללו היה המדען הגרמני אלברט איינשטיין, שעודד את חבריו לערוך ועדת חירום שתפקידה היה לדון בנושאים משמעותיים כאלו. מי שנענה להצעתו היה המדען יוסף רוטבלט שהחליט לערוך ועידה כזו. הועידה הראשונה התקיימה בשנת 1957 בביתו של פילנתרופ אמריקאי בשם סיירוס איטון. בפגישה נכחו עשרים ושניים מדענים ממדינות שונות: שבעה מדענים מארצות הברית, שלושה מדענים מברית המועצות, שלושה מיפן, שניים מאנגליה, שניים מקנדה, מדען אחד מאוסטרליה, מדען אחד מאוסטריה, מדען אחד מסין, מדען אחד מצרפת, ומדען אחד מפולין. המדענים דנו ביתרונות ובחסרונות של פצצת האטום המתפתחת, ובאתיקה של שימוש בנשק כזה. הפגישה השנייה כללה כמות דומה של חברים ובמהלכה דנו בדרכים להאטת מרוץ החימוש. בתחילה הפגישות מומנו על ידי יוסף רוטבלט ולאחר מכן על ידי קרן מיוחדת. לאורך השנים התווספו חברים נוספים לפגישות ומונה נשיא לוועידות - ג׳אינאת׳ה דהנפלה (אנ'). תוכן הפגישות, אשר בתחילה התמקדו בנשק הגרעיני בלבד, התרחב לנושאים כמו מלחמה ביולוגית, ביטחון אירופה, מצב הטכנולוגיה העולמית, מצבן של מדינות לא מפותחות וכן ביטחון העולם כולו. לאורך כל הפגישות, ליוותה את המדענים השאלה "האם מאחריותם של מדענים להתעסק בנושאים הללו?". בשנת 1995 הוענק פרס נובל לשלום לוועידת פגוואש ולמייסד יוסף רוטבלט (שכיהן גם כמזכ"ל וכנשיא במשך תקופה קצרה). הפרס הוענק לוועידה על המאבק למניעת הפצצה גרעינית ושימוש בנשק בפרט, ועל מאבק ודיונים למניעת מלחמה בכלל. אתר האינטרנט הרשמי של ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים מדיה וקבצים בנושא ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים בוויקישיתוף ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים, באתר פרס נובל (באנגלית) ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Pugwash Conferences on Science and World Affairs, Pugwash Conferences on Science and World Affairs (באנגלית) Pugwash, London launch of the Russell-Einstein Manifesto, Pugwash Conferences on Science and World Affairs, ‏1955-07-09 (באנגלית) הפגישות בשנים 1957 - 2007 באתר הרשמי של הוועידה
הקלעים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA

רשימה זו מציגה את 25 שחקני ליגת ה-NBA אשר קלעו את מספר הנקודות הרב ביותר במשחקי הפלייאוף. הנתונים מתייחסים למשחקי הפלייאוף בלבד, כמקובל בליגת ה-NBA אשר מפרידה בין נתונים סטטיסטיים של העונה הסדירה לבין אלו של הפלייאוף. לברון ג'יימס הוא השחקן המוביל את רשימת הקלעים עם 7,491 נקודות. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "הקלע המוביל" עשרה שחקנים שונים: ג'ו פולקס (1947–1949), ג'ורג' מייקן (1950–1960), דולף שייס (1961–1962), בוב קוזי (1963), בוב פטיט (1964–1965), אלג'ין ביילור (1966–1969), ג'רי וסט (1970–1984), כרים עבדול-ג'באר (1985–1997), מייקל ג'ורדן (1998–2016) ולברון ג'יימס (החל מפלייאוף 2017). לברון ג'יימס מוביל את הטבלה גם במספר המשחקים ששיחק (260 משחקים), ומייקל ג'ורדן מוביל את הטבלה בממוצע נקודת למשחק (33.4). הרשימה מעודכנת לסוף פלייאוף 2022 נספר לראשונה בעונת עונת 1979/1980.
אדווין קרבס

אדווין קרבס (Edwin G. Krebs; 6 ביוני 1918 - 21 בדצמבר 2009) היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס לסקר לשנת 1989 ופרס נובל לשנת 1992 שבו זכה ביחד עם אדמונד פישר. פרס נובל הוענק לו על מחקרו של החלבון ההפוך, שהראה כיצד הוספת זרחה (PO4) לחלבונים מאפשרת ויסות של תהליכים ביולוגיים. אדווין קרבס נולד ב-6 ביוני 1918 בעיר לאנסינג שבאיווה בארצות הברית לוויליאם קארל וללואיז הלן קרבס. בילדותו, משפחתו העתיקו את מקום מגוריה לעיתים קרובות בגלל עבודתו של אביו, אך כאשר אביו מת בצורה מפתיעה בשנת 1933 התיישבה המשפחה באילינוי. קרבס החל ללמוד בתיכון אורבנה בשנת 1936. כאשר סיים קרבס ללמוד בתיכון החליט ללמוד באוניברסיטה כימיה אורגנית. קרבס קיבל מלגה ללימודים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. באוניברסיטה זכה קרבס להתנסות כרופא, וכשסיים את לימודיו הוא התמחה כרופא. לאחר מכן שירת כרופא בצבא עד אשר שוחרר והמשיך לקריירה בביוכימיה. בשנת 1948 התחיל לעבוד כמרצה זוטר באוניברסיטת וושינגטון בסיינט לואיס ולבסוף הפך לפרופסור. בשנת 1953 יחד עם עמיתו אדמונד פישר, החל קרבס לחקור את החלבון ההפוך. הזוג גילה כי הוספת זרחה (PO4) לחלבונים מאפשרת תהליכים ביולוגיים אשר חשובים לתפקוד מערכות הגוף, למטבוליזם, ולחלוקת תאים, מה שהופך אותו לחיוני מאוד לקיום חיים. על כך זכו השניים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1992. אדווין קרבס מת כתוצאה מסיבוכים של מחלת לב מתקדמת ב-21 בדצמבר 2009, בגיל 91, והשאיר אחריו אישה ושלושה ילדים. אדווין קרבס, באתר פרס נובל (באנגלית) אדווין קרבס, באתר פרס נובל (באנגלית) אדווין קרבס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדווין קרבס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Edwin Gerhard Krebs | American biochemist, Encyclopedia Britannica (באנגלית) The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1992, NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית)
יחסי אירלנד–ארמניה

יחסי אירלנד–ארמניה הם יחסי החוץ בין אירלנד וארמניה. אירלנד הכירה בעצמאות ארמניה בדצמבר 1991 זמן קצר לאחר הקמת הרפובליקה של ארמניה בעקבות קריסת ברית המועצות. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 ביוני 1996. באפריל 2008 פתחה ארמניה קונסוליית כבוד באירלנד, וביוני 2010 פתחה אירלנד קונסוליית כבוד בארמניה. בשנת 2019 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין המדינות ב-78.7 מיליון דולר. הייצוא מארמניה לאירלנד הסתכם ב-67.1 מיליון דולר, ואילו היבוא מאירלנד לארמניה הסתכם ב-11.6 מיליון דולר. אירלנד מיוצגת בארמניה באמצעות שגרירותה בסופיה, בולגריה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בירוואן. ארמניה מיוצגת באירלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, בריטניה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בדבלין. מדיה וקבצים בנושא יחסי אירלנד–ארמניה בוויקישיתוף יחסי אירלנד–ארמניה, באתר משרד החוץ הארמני אירלנד וארמניה באתר armenians יחסי אירלנד–ארמניה, באתר משרד החוץ הארמני
באזינגה ריאקי

באזינגה ריאקי (שם מדעי: Bazinga Rieki) היא מדוזה, המשתייכת לסוג הביולוגי "באזינגה", והיא המדוזה היחידה הידועה לאדם מסוג זה. המדוזה התגלתה בניו סאות' ויילס, בחוף המרכזי-מזרחי של אוסטרליה, על ידי הביולוגים הימיים ליסה-אן גרשווין ופיטר דייבי ביוני 2013. כשהתגלתה, המדוזה הייתה הראשונה מסוגה, ולא השתייכה לכל משפחה או לסוג ביולוגי, ולכן התגלה גם סוג טקסונומי חדש - "באזינגה" (Bazinga), ומשפחה חדשה - "באזינגידיי" (Bazingidae). הבאזינגה ריאקי מאופיינת בגוף זעיר שקוף למחצה, עבה, עגול, וחסר צבע. המשטח העליון שלה מכוסה ביבלות זעירות צהובות. הקפלים שנמצאים מתחת לראש הפעמון של המדוזה הם בצבע חום זהבהב, וקוטרם כשני סנטימטרים. בנוסף, הם מכוסים במן ברדס ולא בחברבורת, שלא כמו קפלים של מדוזות אחרות. למדוזה יש בטן מעגלית וגדולה אשר נראית רק מלמטה. המדוזה חיה במים רדודים, ליד החוף המרכזי-מזרחי באוסטרליה שמתאפיין במזג אוויר טרופי ובמים מלוחים, שם התגלתה. בתחילה, נמצאה המדוזה רק באזור הצפוני של ניו סאות' ויילס, אך לאחר מכן נצפתה בשלושה מקומות שונים בתאריכים שונים ומכאן הסיקו כי הבאזינגה ריאקי שכיחה באזור החוף המרכזי-מזרחי של אוסטרליה. שמו של הסוג הטקסונומי החדש "באזינגה" מאכלס בתוכו שני אזכורים תרבותיים שונים. האזכור הראשון הוא הביטוי הידוע "באזינגה!" מסדרת הטלוויזיה "המפץ הגדול", שמשמעותו: "הולכתי אותך שולל!". הביטוי חוזר ונשנה פעמים רבות מפיו של ד"ר שלדון קופר (דמות ראשית בסדרה). אזכור נוסף נובע מפירושה של המילה "באזינגה" שמתאר נבל בעל שבעה מיתרים המזכירים את זרועותיה של מדוזת הבאזינגה. שם המין של מדוזת הבאזינגה כולל בתוכו את השם ריאקי (rieki); אחר שם המשפחה של דניס ריאק., האדם הראשון שצילם את המדוזה. יוגלוסה באזינגה מדיה וקבצים בנושא באזינגה ריאקי בוויקישיתוף באזינגה ריאקי, באתר GBIF (באנגלית) Lisa-ann GERSHWIN & Peter J.F. DAVIE, Memoirs of the Queensland Museum, Queensland Museum The rise of slime: jellyfish and algae thrive in new oceanic conditions, ABC Radio National, ‏2013-07-26 (ב־Australian English)
המפלגה הדמוקרטית (קפריסין)

המפלגה הדמוקרטית (ביוונית: Δημοκρατικό Κόμμα (ΔΗΚΟ); לטיניזציה: Dimokratikó Kómma (DIKO)) היא מפלגת מרכז בקפריסין. המפלגה נוסדה ב-1976 על ידי ספירוס קיפריאנו. המפלגה משלבת גישה לאומית יוונית והתנגדות נוקשה ל"טקסים" (חלוקת קפריסין וקיומה של צפון קפריסין בשליטת טורקיה) עם מדיניות רווחה ומתפקדת כ"לשון מאזניים" בין המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד הקומוניסטית לבין האספה הדמוקרטית הימנית. על אף הצלחה מטאורית בשנת ייסודה, בה הייתה המפלגה הגדולה בבית, כאשר רצה בגוש משותף עם מפלגות השמאל, מאז 1981 היא המפלגה השלישית בגדלה בבית הנבחרים של קפריסין. במסגרת הפרלמנט האירופי המפלגה שייכת לברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים. לפני 2009 השתייכה לברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה. המפלגה קמה על מצע ששילב בין קו נוקשה נגד פיצול האי במסגרת הסכסוך הקפריסאי עם גישה סוציאל-דמוקרטית מתונה שכללה מדיניות רווחה לכל יחד עם תמיכה בשוק חופשי. המפלגה נסמכה בעיקר על אישיותו של מייסדה, ספירוס קיפריאנו ועל ההבטחה שהיא זו המשמרת את רוחו של אבי האומה הקפריסאית, הארכיבישוף מקאריוס השלישי. במערכת הבחירות הראשונה בה השתתפה, ב-1976, רצה המפלגה בגוש השמאל יחד עם המפלגה הקומוניסטית והתנועה לסוציאל-דמוקרטיה. קיפריאנו כיהן כנשיא קפריסין בין 1977 ל-1988. בין שנת 2000 ל-2006 הונהגה המפלגה על ידי טסוס פפדופולוס, נשיא קפריסין בשנים 2003–2008. בשנת 2013 עברה הנהגת המפלגה לבנו, ניקולס פפדופולוס. במשאל העם על תוכנית קופי אנאן לפתרון חלוקת האי בדרך של פדרציה, הייתה המפלגה "מפלגת ה'לא'" (Οχι, "אוֹכִי" ביוונית) העיקרית, דבר שהכשיל את קבלת היוזמה. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הדמוקרטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית מפלגות בקפריסין מרכז מידע לגבי הבחירות Slomp, Hans (30 בספטמבר 2011). Europe, A Political Profile: An American Companion to European Politics. ABC-CLIO. p. 690. ISBN 978-0-313-39182-8. נבדק ב-22 באוגוסט 2012. {{cite book}}: (עזרה) סיכוי נמוך להצלחת משאל העם בקפריסין לאחר כישלון השיחות, באתר הארץ, 1 באפריל 2004
הר הננג

הר הננג (באנגלית: Mount Hanang) הוא ההר הרביעי בגובהו בטנזניה. פסגתו מצויה בגובה 3,420 מטרים מעל פני הים. ההר מצוי בתחום מחוז מניארה, בנפת הננג. הדרך הראשית לפסגת ההר מתחילה בעיר קטש. שמורת הטבע משתרעת על שטח של 58.66 קמ"ר. השמורה ממוקמת על המדרון הדרום מערבי של ההר. בתחום שמורת הטבע זורמים מספר נהרות המספקים את רוב צריכת המים של נפת הננג. הצמחייה בשמורה מגוונת בגלל הפרשי הגבהים בה, וכוללת, בין היתר, ערער תמיר, אלביציה גומיפרה, פגרופסיס אנגולנסיס, קאת, פיקוס תונינגי, פארון הכף, אקברגיה קפנסיס, ונוקסיה קונגסטה. בשמורה מספר זנים של חיות בר - צבי הסלעים, קוף ורווט, חזיר הסבך, בבון זית, צבוע נקוד, נמר וסוגים רבים של נחשים, ציפורים וחרקים. מדיה וקבצים בנושא הר הננג בוויקישיתוף הר הננג, באתר peakvisor.com AFRICA ULTRA-PROMINENCES 84 Mountains with prominence of 1,500m (4,921 ft.) or greater הר הננג, באתר הרפובליקה המאוחדת של טנזניה
לורן האריס

לורן האריס (באנגלית:Lawren Harris‏; 23 באוקטובר 1885 – 29 בינואר 1970) היה צייר קנדי. עבודותיו של האריס הפכו מופשטות ופשוטות יותר, במיוחד נופיו של הצפון הקנדי והקוטב. לורן סטיוארט האריס נולד ב־23 באוקטובר 1885 בברנטפורד, אונטריו. בנם של תומאס מורגן האריס ואנה סטיוארט, האריס היה יורש של מפעלי המיכון מסי-האריס. העושר והמעמד של המשפחה העניקו להאריס תנאים שאיפשרו לו להתמקד בקריירת הציור שלו. הוא למד בבית הספר הטכני המרכזי ובמכללת סנט אנדרו. בשנים 1904 עד 1908 למד בברלין. הוא התעניין בפילוסופיה ובמחשבה המזרחית. מאוחר יותר הוא השתלב בתיאוסופיה והצטרף לסניף בטורונטו של החברה התיאוסופית הבינלאומית. האריס התחתן עם ביאטריס פיליפס ב־20 בינואר 1910 ונולדו להם שלושה ילדים. זמן קצר לאחר שנפגשו והתיידדו עם ג'יימס הארווי מקדונלד בשנת 1911, הם הקימו יחד את קבוצת השבעה המפורסמת. הוא מימן את בנייתו של בניין הסטודיו בטורונטו עם ג'יימס מק'קלום. הסטודיו סיפק לאמנים מקום זול או פנוי ליצירה. ב־1918 וב־1919, מימן האריס נסיעות לאומני קבוצת השבעה לאזור אלגומה, ונסע לאורך מסילת הרכבת המרכזית של אלגומה וצייר באזורים כמו נהר מונטריאול וקניון אגאווה. בסתיו 1921 נסע לחוף הצפוני של אגם סופיריור, לשם שב מדי שנה בשבע השנים הבאות. בעוד שציוריו מאלגומה וציוריו העירוניים בסוף שנות העשרים התאפיינו בצבעים עשירים ובהירים ומוטיבים של קומפוזיציה דקורטיבית, הרי באגם סופיריור הוא עבר לצייר בסגנון פשוט יותר עם לוחות צבעים מוגבלים - לרוב צבעים עם גוונים נייטרליים. בשנת 1924, יצא לסיור רישומים עם ג'קסון לפארק הלאומי ג'ספר בהרי הרוקי הקנדיים וסימן בכך את תחילת נושא ההרים אותם המשיך לחקור במסעות רישום שנתיים עד 1929, גם באזורים סביב הפארק הלאומי באנף ואחרים. בשנת 1930 יצא האריס למסע הרישומים המורחב האחרון שלו, ונסע לקוטב הצפוני על סיפון ספינת אספקה למשך חודשיים, במהלכם השלים מעל 50 ציורים. הציורים הארקטיים סימנו את סוף תקופת ציורי הנוף שלו, ומשנת 1935 ואילך עבר האריס בהתלהבות לציור מופשט. לאחר פירוק קבוצת השבעה בשנת 1933, האריס וחבריו האחרים התחברו לקבוצה הלאומית הגדולה יותר, קבוצת הציירים הקנדית. ב־20 בינואר 1910 התחתן האריס עם ביאטריס פיליפס. לזוג נולדו שלושה ילדים. מאוחר יותר התאהב האריס בבס, אשת חברו. בסופו של דבר האריס עזב את אשתו ושלושת ילדיו אחרי 24 שנים והתחתן עם בס הוסר בשנת 1934. מאוחר יותר באותה שנה הוא ובס עזבו את ביתם ועברו לארצות הברית. בשנת 1940 הם עברו לוונקובר שבקולומביה הבריטית. בס נפטרה בשנת 1969. האריס נפטר בוונקובר בשנת 1970, בגיל 84, כאמן ידוע. הוא נקבר בשטח אוסף האמנות הקנדי של מקמייקל, שם מוחזקת עבודתו. מדיה וקבצים בנושא לורן האריס בוויקישיתוף לורן האריס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Lawren Harris (1885-1910)" "Lawren S. Harris (1885-1970)"
Weshoes

weshoes היא רשת שיווק ישראלית למכירת מוצרי הנעלה. בשנת 1983 הוקמה חברת "קולנוע חדש", בבעלות עמוס הורוביץ, שבראשיתה עסקה בהפצת סרטי קולנוע ובניהול בתי קולנוע. הורוביץ שייבא את מותג הנעליים בלנדסטון, החל לייבא בשנת 2005 את המותג קרוקס, ושיווק אותו באופן סיטונאי, כזכיין של המותג בישראל. בשנת 2008 פתח רשת קמעונאית בישראל למכירת מוצרי קרוקס, כשהסניף הראשון נפתח בנמל תל אביב. בתוך שנתיים היו לרשת 34 סניפים בישראל. בשנת 2017 הוחלט לשנות את שם חנויות הרשת ל"קרוקס אנד מור" ובהמשך ל-Weshoes. החברה משמשת מיבאת כמה מותגי נעליים מלבד קרוקס. נכון לאפריל 2021 מנתה הרשת 58 סניפים ברחבי ישראל. מלבד מוצרי קרוקס ובלנדסטון נמכרים בה מותגים נוספים, באמצעות הסניפים ואתר הרשת. אתר האינטרנט הרשמי של Weshoes ספיר פרץ, ‏"אני צופה לקרוקס צמיחה של 30% ב-2011", באתר גלובס, 30 ביוני 2010 אורנה יפת, יבואנית קרוקס השקיעה 60 מיליון שקל בבניית מרכז לוגיסטי ושינתה את השם ל-WeShoes, באתר כלכליסט, 22 ביוני 2017 בשיתוף קרוקס אנד מור, ‏רשת חנויות קרוקס אנד מור תעבור מיתוג מחדש ותיקרא WeShoes, באתר "סרוגים", 26 באפריל 2017
חוק נכי רדיפות הנאצים

חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957 אושר בכנסת ב-9 באפריל 1957, וקובע כי נכה יהא זכאי לתגמולים, לפיצויים ולהטבות שונות בגין נזקי בריאות שנגרמו לו כתוצאה מרדיפות הנאצים. הפיצוי ניתן כקצבה חודשית ותלוי באחוזי הנכות שנגרמו לשורד השואה ובמצבו הבריאותי. הקצבה עצמה כוללת הטבות, טיפולים רפואיים, הנחות והקלות מס. על מנת להיות זכאי לפיצוי, אדם צריך לענות על מספר תנאים. על האדם ללקות בנכות שנגרמה על ידי הנאצים, ולא להיות זכאי לפיצוי כלשהו ממדינה שאינה מדינת ישראל. על שורד השואה לקבל אישור מועדה רפואית המעידה שדרגת נכותו של היא לפחות 25%. שורד שואה יהיה זכאי לפיצוי רק אם עלה לישראל לפני 1 באוקטובר 1953 ואם הוא בעל אזרחות ותושבות ישראלית רציפה החל מ-1 באפריל 1957. נוסף על כך, צריך הניצול לצרף מסמכים רפואיים לצורך הוכחת נכות. אם קיים אפוטרופוס, יש לצרף צו למינוי אפוטרופוס ואם התביעה מוגשת על ידי עורך דין, יש לצרף ייפוי כוח. במסגרת החוק ניתן לזכאים תגמול חודשי שסכומו נקבע לפי דרגת הנכות שנקבעה לזכאי. כל אחוז נכות שווה כ-50 שקלים, כך שהתגמול נע בין 2,453 שקלים לאדם עם 25% אחוזי נכות ועד 4,997.92 שקלים לאדם עם 100% נכות. כמו כן, הזכאי יכול לבקש תגמול מוגדל למעוטי הכנסה שסכומו נקבע לפי דרגת הנכות, תוך ניכוי ההכנסות האחרות. תקרת התגמול נעה בין 5,909.87 שקלים בעבור 25% נכות ועד 11,033.70 שקלים לאדם עם 100% נכות. הזכאים על פי החוק יקבלו פטור מלא מתשלום על תרופות מרשם הכלולות בסל שירותי הבריאות. ההטבה ניתנת באופן אוטומטי בבית המרקחת. בנוסף, הזכאי על פי החוק יוכל לקבל מימון של טיפול רפואי בנכויות שבגללן הוכר כנכה מלחמה, למשל טיפול פיזיותרפי, רכישת מכשירים וציוד רפואי ואורתופדי, ועוד. נכי מלחמה בעלי נכות של הרגליים עשויים להיות זכאים לדמי נסיעה או לדמי ניידות, וכן להלוואות ומענקים לרכב רפואי במקרים המתאימים. החוק אושר בכנסת ב-9 באפריל 1957, ומאז ועד סוף שנת 2020 תוקן 22 פעמים. ב-9 ביוני 2014 אישרה הכנסת התשע עשרה תיקון לחוק, שקבע כי התנאים אשר ניתנים ליוצאי מחנות וגטאות שעלו לישראל לאחר 1 באוקטובר 1959 יהיו שווים לתנאים ולזכויות אשר ניתנים לניצולי שואה המוכרים על ידי חוק נכי רדיפות הנאצים. בתיקון לחוק גם נוספו הטבות שביניהן העלאת התגמול המינימלי המשולם לפי חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים; מתן מענק שנתי לניצולים הזכאים לתגמול על פי הכנסה; מתן תגמול לבן הזוג לאחר פטירת ניצול השואה; אי הכרה בתגמול החודשי כהכנסת גמלת סיעוד מביטוח לאומי, והגדלת ההנחה על תרופות ועל טיפול נפשי לניצולים אשר אינם זכאים לקצבה חודשית. בשנת 2015 נושא שכר טרחה עלה בבג"ץ. חוק נכי רדיפות הנאצים, תשי"ז-1957, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק נכי רדיפות הנאצים, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת חוק נכי רדיפות הנאצים, באתר כל זכות יוסי כץ, ‏השילומים והפיצויים האישיים: גריעת נכי השואה אזרחי ישראל מהזכאות לפיצויים מגרמניה וחקיקת חוק "נכי רדיפות הנאצים, 1957", חוקים ד', ‏ספטמבר 2012 תביעה לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, באתר משרד האוצר תגמולים חודשיים לנכי המלחמה בנאצים, באתר GOV.IL חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957, ס"ח 226 מ-19 באפריל 1957
בית גוטמן בכר

בית גוטמן בכר הוא מבתיה הראשונים של המושבה פתח תקווה. הבית הוקם בשנת 1879 על ידי דוד גוטמן, שנמנה עם ארבעת מייסדי פתח תקווה. הבית, שהיה בנוי מקש ולבנים, התמוטט בחורף הקשה של 1881, שבעקבותיו ננטשה המושבה. בשנת 1883, כאשר המושבה יושבה מחדש, הקרקע נמכרה למשפחת בכר, שהקימה מחדש את הבית בסגנון הבנייה של בתי מאה שערים. חומרי הבנייה היו לבני טיט אשר צופו בלוחות עץ שטויח. המבנה כולל שתי קומות ומרפסת. בחלק מהקומה הראשונה התגוררה משפחת בכר, ובחלקה האחר שכן בית הכלבו הראשון במושבה. בקומה השנייה הייתה דירת מגורים שהושכרה לרבני המושבה. כיום הבניין ניצב ברחוב פינסקר 1 בפתח תקווה. בקומה הראשונה נמצאות חנויות, ובקומה השנייה שוכנים מחסנים. אריה ליב פרומקין זרח ברנט יהושע שטמפפר יואל משה סלומון מדיה וקבצים בנושא בית גוטמן בכר בוויקישיתוף בית גוטמן-בכר, באתר הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני, ‏2014-06-23 בית יהודה בכר (גוטמן), באתר מוזאון ראשונים לתולדות פתח תקוה
חוק למניעת מימון והפצה של נשק להשמדה המונית

חוק למניעת מימון והפצה של נשק להשמדה המונית התשע"ח 2018 הוא חוק ישראלי, האוסר על הפצת נשק להשמדה המונית למדינות ולארגונים הנחשבים כגורמים זרים למדינת ישראל. בשנת 1968 נחתמה לראשונה האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, וחתומות עליה 191 מדינות. ישראל נמנית עם ארבע המדינות החברות באו"ם שלא חתמו על האמנה, והיא נוקטת במדיניות של עמימות בכל הנוגע לתוכנית הגרעין שלה ולנשק להשמדה המונית שברשותה. הצעת החוק מאפשרת למדינת ישראל לקחת חלק במאבק הבינלאומי בהפצה ובמימון של נשק להשמדה המונית, ובפרט נשק גרעיני, באמצעות יישום סנקציות על גורמים הפועלים בתחום. בהמשך לחקיקת החוק, הוצעה ב-2018 הצעת חוק נוספת לחיוב מדינת ישראל לחתום על האמנה הבינלאומית למניעת הפצת נשק גרעיני. החוק קובע כי אין להפיץ או לממן נשק להשמדה המונית, ואכיפתו תיושם באמצעות הטלת סנקציות על גורמים המפיצים ומממנים נשק להשמדה המונית, וכן על גורמים המסייעים בפעולות כאלו. על פי החוק, נקבע כי איראן וקוריאה הצפונית הן מדינות שעמן אסור לקיים קשרים הנוגעים לנשק כזה. החוק דן בהגדרתו של גורם מוכרז כגורם המסייע למדינה או לארגון לא מדינתי הפועל במדינות האמורות בהפצה ובמימון של נשק להשמדה המונית. החוק אוסר לקיים קשרי מסחר ופעילות כלכלית עם גורם מוכרז, וחשד בקיום קשרים כאלו מחייב דיווח למשטרת ישראל. החוק מאפשר לשר האוצר להכריז על גורם זר כמסייע בהפצה ובמימון של נשק להשמדה המונית, אם הוכרז ככזה על ידי גורם מוסמך אחר מחוץ לישראל, לאחר שהתייעץ עם שר החוץ ועם שר הביטחון. החוק קובע ענישה על עבירות הכוללות סיוע בפיתוח, בייצור, בהפצה או במימון של נשק להשמדה המונית וכן על קידום של פעילות כזו. העונש הנקבע בחוק על עבירה כזו הוא מאסר של תשע שנים. על קיום פעילות כלכלית עם גורם מוכרז נקבעה ענישה של שלוש שנות מאסר. חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית, התשע״ח–2018, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק למניעת מימון והפצה של נשק להשמדה המונית, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית, תשע"ח-2018, באתר www.nevo.co.il Wayback Machine, web.archive.org, ‏2013-03-11 אריק בנדר, ‏הצעת החוק של זועבי וזחאלקה: להטיל פיקוח בינלאומי על הכור בדימונה, באתר מעריב אונליין, 4 ביולי 2018 ועדת החוץ והביטחון אישרה את הצעת החוק למניעת הפצה ומימון של נשק השמדה המונית לקריאות שניה ושלישית, באתר חדשות הכנסת שחר אילן, קשרים כלכליים עם 140 גופים מצפון קוריאה ואיראן יהפכו לעבירה פלילית, באתר כלכליסט, 1 במרץ 2018 מליאת הכנסת אישרה בקריאה ראשונה את הצעת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית או של אמצעים לנשיאתו, התשע"ח-2018, באתר משרד המשפטים - הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור
חוק הרופאים הווטרינרים

חוק הרופאים הווטרינרים הוא חוק העוסק באתיקת הרופאים הווטרינריים, בהכשרת ורישוי רופאים וטרינריים, אמצעי משמעת ופרסומים. החוק נועד להחליף את פקודת הרופאים הווטרינריים מ-1991. רשות לעסוק ברפואה וטרינרית ברפואה וטרינרית יכול לעסוק מי שבידו רישיון או היתר זמני. אדם שאינו וטרינר לא יעסוק ברפואה וטרינרית. הוא לא יתחזה לעוסק ברפואה וטרינרית או לכשיר לעסוק בה, בפרט אם קיבל אישור מהשר באישור ועידת הכלכלה, אז יוכל לבצע אותן פעילות בפיקוח רופא וטרינר. הזכאי לקבל רישיון לעיסוק ברפואה וטרינרית הוא אזרח ישראלי או בעלי רישיון לישיבת קבע בישראל, אשר רכש השכלה ברפואה וטרינרית ועבר בחינות שקבע המנהל. אדם שאין עבר פלילי ושהמוסד להשכלה גבוהה ולרפואה וטרינרית העניקה לו תואר לסיום לימודיו. לרופא הווטרינר מותר להעסיק עוזרים בלבד שלא יבצעו פעולות הדורשות שיקול דעת של רופא וטרינר. רשות להחזיק סמים ותרופות רופא הווטרינר חייב להישמע להוראות וחוקי פקודת הרוקחות. אם ראה השר האחראי רופא וטרינר מצבע את אחד מהמעשים הבאים, הוא רשאי בצו לשלול את רישיונו, להשעותו לתקופה שקבע או לתת לו נזיפה או התראה:  הוא נהג בדרך שלא הולמת את מקצועו, הוא פרסם את העסק שלו בדרך אסורה (ראו פרק ה' בנוסח החוק המלא), הוא סימן כלב בניגוד להוראות החוק וכו'. לרופא הווטרינר יש אפשרות להגן על עצמו מן הצו, אם יגיש כתב הגנה בכתב ויטען את טענותיו בכתב ובעל פה. כתב ההגנה ידון בוועדה שהשר מינה, וזו תדון בכתב ההגנה ותגיש את החלטתה לשר. מאסר של שנה יוטל על אדם שעסק בווטרינריה ואינו רופא וטרינר. מאסר שלושה חודשים יוטל על רופא וטרינר המשתמש בתואר "מומחה" ואינו מומחה. מאסר של שלוש שנים יוטל על אדם שהשיג או ניסה להשיג רישיון עיסוק בווטרינריה או תואר מומחה בווטרינריה שאינו זכאי לו. מאסר של שנה יוטל על אדם שמעסיק אדם כווטרינר אם אינו מוסמך לווטרינריה. בית משפט שהרשיע אדם בעבירה על חוק זה רשאי בנוסף לבטל באופן קבוע או זמני את רישיונו לעיסוק ברפואה וטרינרית. חוק הרופאים הווטרינרים, באתר הכנסת חוק הרופאים הווטרינרים – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org פקודת הרוקחים – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org החזקת כלבים ורישומם מתוך חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס״ג–2002, באתר ויקיטקסט
הנדלמן

האם התכוונתם ל... דון הנדלמן – פרופסור ישראלי לסוציולוגיה טמיר הנדלמן – פסנתרן ג'אז ישראלי אמריקאי לאה שמגר-הנדלמן – פרופסורית ישראלית לסוציולוגיה הנדל גנדלמן
סמואל יאנג

סמואל בולדווין מרקס יאנג (באנגלית: Samuel Baldwin Marks Young;‏ 9 בינואר 1840 – 1 בספטמבר 1924) היה איש צבא אמריקאי, לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית, נשיא מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית בין 1902–1903, וראש מטה צבא ארצות הברית הראשון, בשנים 1903–1904. סמואל בולדווין מרקס יאנג נולד בפיטסבורג, פנסילבניה, ב-9 בינואר 1840. הוא למד בקולג' ג'פרסון ואז התגייס כטוראי מתנדב ברגימנט חיל הרגלים ה-12 של פנסילבניה בשנת 1861. עד מהרה הוא מונה לקפטן רגימנט חיל הפרשים הרביעי של פנסילבניה. בשנת 1861 הוא התחתן עם מרגרט מקפדן. בסופה של מלחמת האזרחים האמריקנית, יאנג היה בדרגת בריגדיר גנרל. בשנת 1866 החל דרכו הצבאית מחדש לא כמתנדב אלא כחייל סדיר. יאנג נלחם עם רגימנט הפרשים השמיני במלחמות נגד שבטי האינדיאנים בדרום מערב ארצות הברית (דוגמת האפאצ'י) בין השנים 1866 ל-1879. בתקופה זו הוא הועלה מדרגת מייג'ור סדיר לקולונל. במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד, יאנג היה בריגדיר גנרל ולאחר מכן גנרל חיל המתנדבים. הוא פיקד על חיל המתנדבים במהלך המערכה בקובה בשנת 1898. לאחר המלחמה הוא הוביל חיל המתנדבים במהלך מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים בשנים 1899–1901 ואז שימש כמושל הזמני נשל מחוז לוזון (צפון הפיליפינים). בשנת 1900 מונה יאנג למייג'ור גנרל. בשנת 1902 כיהן יאנג כנשיא הראשון של מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. בשנת 1903 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. הוא היה ראש מטה צבא ארצות הברית הראשון מן ה-15 באוגוסט 1903 עד 8 בינואר 1904, תפקיד שבמסגרתו החליף את נלסון מיילס, "הגנרל המפקד" האחרון. באותה תקופה פיקח על יישום תפיסת המטכ"ל בנוגע לארגון הצבא. הוא פרש משירות פעיל בשנת 1904 ויצא לגמלאות. יאנג נפטר בהלנה, מונטנה, ב-1 בדצמבר 1924. מדיה וקבצים בנושא סמואל יאנג בוויקישיתוף סמואל יאנג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סמואל יאנג, בית העלמין ארלינגטון