laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בן קינגסלי

סר בן קינגסלי (באנגלית: Sir Ben Kingsley; נולד ב-31 בדצמבר 1943) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, שני פרסי גלובוס הזהב, ופרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר על תפקידו כמהמטמה גנדי בסרט "גנדי" בשנת 1982. קינגסלי זכה גם בפרס גראמי, פרס גילדת שחקני המסך ובפרס אינדפנדנט ספיריט והיה מועמד לעוד שלושה פרסי אוסקר ולארבעה פרסי גלובוס הזהב. נולד בשם קרישנה פנדיט באנג'י (Krishna Pandit Bhanji) ביורקשייר, אנגליה, לאב ממוצא הודי-מוסלמי (אשר נולד בקניה), ולאם נוצרייה ממוצא אנגלי. הוא שינה את שמו המקורי לזה הנוכחי כי חשש ששם זר יפגע בקריירה שלו. תפקידו הראשון של קינגסלי בקולנוע היה תפקיד משנה של אחד הנבלים במותחן בשם "המפתח הוא פחד" (1972) על פי ספרו של אליסטר מקלין, במשך עשור לאחר מכן שיחק בתפקידים שונים בתיאטרון ובטלוויזיה (לרבות הופעה בפרקים של אופרת הסבון "קורוניישן סטריט") עד שזכה לפריצה כאשר לוהק לתפקיד הראשי, תפקידו של מהאטמה גנדי, בהפקת הענק "גנדי" (1982), תפקיד שזיכה אותו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. בשנת 1991 השתתף בסרט "באגסי" ומועמד לאוסקר כשחקן המשנה הטוב ביותר. בשנת 1993, גילם את יצחק שטרן, מנהל החשבונות היהודי במפעלו של אוסקר שינדלר בסרט "רשימת שינדלר", ואף קיבל מועמדות לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. בנוסף, שיחק בתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בסרט "דייב". בשנת 1994 שיחק את ד"ר רוברטו מירנדה, איש משטר הרודנות הדרום אמריקני, המנגן את שוברט בעת שהוא מענה את קורבנותיו, בסרט "המוות והעלמה". בשנת 2000, גילם את דון לוגן, מאפיונר בריטי בסרט "לצאת נקי" וקיבל מועמדות שלישית לפרס האוסקר הפעם בקטגוריה לשחקן משנה. בשנת 2003 שיחק בדרמה "בית של חול וערפל" (אנ') לצדה של ג'ניפר קונלי, ואף היה מועמד על תפקידו בפעם הרביעית לפרס האוסקר, בקטגוריה לשחקן ראשי. בעונה השישית של סדרת הטלוויזיה "הסופרנוס" הופיע קינגסלי בתפקיד עצמו, בפרק בו מנסים המאפיונרים גיבורי הסדרה ללהק אותו לסרט אותו הם מפיקים. בשנת 2010 הופיע קינגסלי בסרטו של מרטין סקורסזה "שאטר איילנד" בתפקיד הפסיכיאטר ד"ר ג'ון קאולי. בשנת 2015 כיכב במיני-סדרה "תות" ברשת Spike, בתפקיד של איי, יועצו האישי של תות ענח' אמון. ב-2016 דיבב את דמותו של בגירה הפנתר השחור בגרסה המחודשת של "ספר הג'ונגל" מאולפני וולט דיסני. בשנת 2017 שיחק בדרמת המלחמה "לוטננט". בשנת 2018 השתתף בסרט "מבצע פינאלה" בתפקיד הראשי את אדולף אייכמן. בשנת 2023 השתתף בסרט הסיפור המופלא של הנרי שוגר בבימויו של וס אנדרסון. ב-2007 קינגסלי נישא בפעם הרביעית בחייו, ויש לו ארבעה ילדים מנישואיו הקודמים, ביניהם השחקן פרדיננד קינגסלי. בן קינגסלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בן קינגסלי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי בן קינגסלי, באתר ספר הקולנוע הישראלי בן קינגסלי, באתר AllMovie (באנגלית) בן קינגסלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בן קינגסלי, באתר Box Office Mojo (באנגלית) בן קינגסלי, באתר Metacritic (באנגלית) בן קינגסלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בן קינגסלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) בן קינגסלי, באתר Discogs (באנגלית) בן קינגסלי, באתר Songkick (באנגלית) אמיר קמינר, מרקש, ביג בן, באתר ynet, 17 במאי 2010 אי־פי, בן קינגסלי רוצה למסמר את אייכמן לשערי אושוויץ, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2018 בן קינגסלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יוליסס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יוליסס – רומן מאת ג'יימס ג'ויס מבנה הספר יוליסס ועלילתו אודיסאוס – מגיבורי המיתולוגיה היוונית, ש"יוליסס" הוא התעתיק מאנגלית של הגרסה הלטינית של שמו, אוליסס יוליסס (גשושית) – גשושית לחקר השמש אה"מ יוליסס – שמן של ארבע אוניות מלחמה של הצי הבריטי הסיירת יוליסס – ספרו הראשון של סופר ספרי המתח אליסטר מקלין יוליסס (שייבר) – יצירה של המלחין מתיאש שייבר יוליסס על בקבוקים – מחזה מאת המחזאי גלעד עברון, תיאטרון חיפה 2011.
זכות קדימה (תחבורה)

זכות קְדימה היא זכות שעל נוהגים ברכב לתת למשתמשים אחרים בדרך. חוקי התעבורה מסדירים את עדיפויות הכניסה לדרך כדי למנוע אי בהירות וחשש להתנגשות בעת הגעת שני כלי רכב או יותר לנקודה מסוימת (כאשר הנוהג רואה את שאר המשתמשי הדרך שעליו לתת להם זכות קדימה, אך הוא יכול להשתלב בה מבלי לגרום להם לשנות את מהירותם או מסלולם, מותר לו להשתלב לפניהם). בעיקר נדרשת קביעת העדיפות בהגיעו לצומת או במפגש בין דרכים שונות. זכות הקדימה מפורטת בחוקי מדינת ישראל בתקנות התעבורה סימן ט' סעיף 64 ובסעיפים נוספים. עבור כלי שיט מקובל המונח פינוי דרך (אנ'). התקנות הבינלאומיות למניעת התנגשויות בים (אנ'), עליהן אחראי ארגון הימאות הבינלאומי, כוללות כללי ההתנהגות בין שני כלי שיט הנמצאים בסכנת התנגשות וכן מוסכמות איתות, סימון ותאורה. קיימות תקנות ומוסכמות לאמצעים אחרים (לדוגמה, קייטסרפינג) ולספורט ימי. התקנות מבחינות בין מתן זכות קדימה במקומות ללא תמרור וכאלה עם תמרור. ללא תמרור כאשר כלי רכב מתקרבים לצומת מכיוונים שונים ובצומת אין תמרורים, כל נהג צריך לתת זכות קדימה לרכב הנמצא מימינו. כאשר נהג פונה שמאלה או מבצע פניית פרסה, עליו לתת זכות קדימה לרכב הבא מימינו או ממולו. כאשר נהג יוצא מדרך לא סלולה, חניון, חצר וכדומה הוא צריך לתת זכות קדימה להולכי הרגל ולכלי הרכב המתקרבים. עם תמרור כאשר נהג מגיע לצומת שבו מוצב לפניו תמרור "תן זכות קדימה" עליו לתת זכות קדימה. לתת זכות קדימה כאשר נהג מגיע לצומת שבו מהבהב לעומתו רמזור צהוב. ברמזור "אדום" עליו לעצור. כאשר נהג מתקרב לצומת שבו מוצב לפניו תמרור "עצור", חייב לעצור ולתת זכות קדימה. מקרים נוספים התקנות קובעות גם מצבים נוספים בהם יש להעניק עדיפות לרכב אחר, כגון: רכב החונה בצד הדרך ומתחיל בתנועה; בכביש תלול וצר ייתן הרכב היורד זכות קדימה לרכב העולה; מתן זכות קדימה להולכי רגל במעבר חצייה; כאשר נהג מגיע לכביש חסום, הוא צריך לתת זכות קדימה לרכב הבא מולו; עדיפות במעבר בגשר צר על סמך תמרור, עדיפות תנועה בדרך ועוד. התמרורים המורים על עדיפות השימוש בדרך נקבעו במסגרת אמנה בינלאומית: "כנס וינה לתמרורים" בשנת 1968. במסגרת זו הוגדרו סדרת תמרורים אשר מדינות רבות בעולם כללו אותם בחוקי התעבורה שלהן, ביניהן שישה תמרורים בקבוצת תמרורי העדיפות. תמרורים אלה כוללים את התמרור "עצור" (שונה מהתמרור "עצור" הישראלי), מתן זכות בדרך ואחרים. התמרור "תן זכות קדימה" נקבע כמשולש "הפוך" (עומד על קודקודו) עם מסגרת אדומה וקידמה בצבע לבן או צהוב. בזכות הצורה היוצאת דופן שנבחרה, גם נהגים הנמצאים בזווית שבה אי אפשר לראות את פני התמרור ואת המודפס עליו יכולים לקרוא אותו ולזהותו לפי צורתו ולהסיק ממנו על מהלך התנועה, אם מתעורר היסוס. בגלריה מוצגות תמונות של תמרורים כאלה: תמרור "זכות קדימה" ישן מאזור כפרי בורמונט, ארצות הברית תמרור "זכות קדימה" המקובל במספר ארצות באירופה תמרור להולכי רגל המוצב במעבר חצייה תמרור פעיל להולכי רגל בסמוך לתיאטרון ירושלים אמנת וינה בנושא תעבורה בדרכים
The Open Door

The Open Door (בעברית: הדלת הפתוחה) הוא אלבום האולפן השני של להקת אוונסנס. האלבום הופק על ידי Wind-up Records ומכר קרוב ל-5 מילון עותקים. רשמית, העבודה על האלבום נפתחה בספטמבר 2005. את ההקלטות, 16 במספר, החלו בראשית 2006 באולפני The Record Planet. החומרים עובדו ב-Ocean Way Studios במרץ של אותה שנה. האלבום יצא בשלושים בספטמבר באוסטרליה, בשני באוקטובר באירופה ולמחרת בצפון אמריקה. אורכו 51:15. מספר שירים נחתכו מהגרסה הסופית: Together Again, If You Don't Mind ו- The Last Song I'm Wasting On You, כשהאחרון מופיע כבונוס בחלק מההפצות המוקדמות של הדיסק, לצד ריאיון עם איימי. לאחר אסון רעידת האדמה בהאיטי יצא לאור השיר השני Together Again שנחתך מהאלבום למען תרומות להאיטי. האלבום הוכתר עד כה כאלבום פלטינה ומכר מעל 5 מיליון עותקים ברחבי העולם. הוא זכה לפתיחה הגבוהה ביותר בשבוע בו יצא (500,000 עותקים) והגיע למקום הראשון בבילבורד. האלבום הוכתר כאלבום השנה בטקס MTV Australia Video Music Awards. כלי המיתר הוקלטו בקפלה עתיקה על ידי Seattlemusic. "Sweet Sacrifice" "Call Me When You're Sober" "Weight of the World" "Lithium" "Cloud Nine" "Snow White Queen" "Lacrymosa" (מבוסס על לחן הלקרימוסה מן הרקוויאם של מוצרט) "Like You" "Lose Control" "The Only One" "Your Star" "All That I'm Living For" "Good Enough" "The Last Song I'm Wasting On You" הוא בי-סייד שנחתך מרשימת השירים באלבום. השיר נכתב על ידי איימי לי אודות בן מודי, והופץ בדיסק הסינגל של "Call Me When You're Sober". איימי לי - אורגן, פסנתר, עיבודים למקהלה, כתיבה, שירה. טרי בלסאמו - גיטרה, כתיבה. ג'ון ליקומפט - גיטרה, כתיבה. רוקי גריי - תופים. ויליאם בויד - גיטרה בס. DJ Lethal - תכנות. בון האריס - תכנות. ווזלי סיידמן - עוזר טכנאי. קארי ולורי לי - קולות שניים בשיר Call Me When You're Sober. דייווידיקמבפל - מנצח מקהלה וכלי מיתר. דייב פורטמן - מפיק. "מקהלת המילניום" מלוס אנג'לס: סוזן יונגבלוד, טליה טריגוורס, מרי גפני, עליסה קמפבל, ביבי גורדון, מלאני ברונו, דוויט סטון, אריק קסטרו, דאריל פינסי, תמרה ברנרד, קווין דלבי, מרצ'לה קרמונה, טניה ת'ימן, ג'ואן פרטור, ליסה וול אורגרו - קולות רקע. אתר האינטרנט הרשמי של The Open Door (באנגלית) מידע על האלבום The Open Door באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Open Door באתר AllMusic האלבום The Open Door באתר Discogs האלבום The Open Door באתר יוטיוב
אלפווארד, מלך וסקס

אלפווארד (Ælfweard of Wessex, ‏904 – 2 באוגוסט 924) היה מלך וסקס שבאנגליה בשנת 924. אלפווארד היה בנו של המלך אדוארד הזקן מאשתו השנייה אלפלאיד. הוא חי בעולם של ספרים, והיה אדם מתבודד. ב-17 ביולי 924, לאחר מותו של המלך אדוארד, נבחר אלפווארד בידי הוויטנגמוט לרשת את כס המלכות, אך נפטר כעבור שישה-עשר יום בלבד, ב-2 באוגוסט 924. הוא נקבר בוינצ'סטר, ואחיו אתלסטאן ירש את כסאו. אלפווארד, מלך וסקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השריר הרום קוצי

השריר הרוּם קוֹצִי (TA: Musculus supraspinatus) הממוקם בחלקה האחורי-עליון של עצם השכם הוא אחד מהשרירים מסובבי הכתף. שמו של השריר ניתן לו על פי מיקומו על עצם השכם, מעל לקוץ השכם וזאת בדומה לשריר המך הקוצי הממוקם מתחת לקוץ השכם. השריר פועל על מפרק הזרוע יחד עם שריר הדלתא כמרחיק של הזרוע וכן בסינרגיה עם יתר מסובבי הכתף כמייצב של המפרק. פגיעה בשלמותו של השריר הרום קוצי היא אחת הממצאים הנפוצים ביותר בדימות רפואי של מפרקי כתף כאובים (שלא אובחנו כשבר או פריקה). תאוריות שונות מתייחסות למעברו בחלל הצר בין ראש עצם הזרוע לשיא הכתף כגורם לפגיעותו של השריר ובדרך כלל מייחסים את הפגיעה בשלמותו כמקור לכאבי כתפיים מסוימים, אך ממצאים שונים מטילים ספק בקשר בין ממצאי בדיקות דימות של השריר לתסמינים הקשורים לכתף. תחילתו של השריר הרום קוצי בגומץ הרום קוצי אשר בעצם השכם. חלקו המרוחק של השריר עובר מתחת לקשת שיא הכתף והבריח ומסתיים בחיבור לחלקה העליון של הגבשושית הגדולה של עצם הזרוע. השריר הרום קוצי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים הרביעי, החמישי והשישי (C4, C5, C6) דרך עצב רום עצם השכם (Nervus suprascapularis). מדיה וקבצים בנושא השריר הרום קוצי בוויקישיתוף Sher JS, Uribe JW, Posada A, Murphy BJ, Zlatkin MB. Abnormal findings on magnetic resonance images of asymptomatic shoulders. The Journal of bone and joint surgery. American volume. 1995 Jan;77(1):10-5. PMID 7822341 Milgrom C, Schaffler M, Gilbert S, van Holsbeeck M. Rotator-cuff changes in asymptomatic adults. The effect of age, hand dominance and gender. The Journal of bone and joint surgery. British volume. 1995 Mar;77(2):296-8. PMID 7706351
מכה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מכה – עיר בערב הסעודית מחוז מכה – מחוז במערב ערב הסעודית מכה (רובוט) – הוא מונח מתחום המדע בדיוני, האנימה, והמאנגה, לתיאור רובוטים גדולי ממדים. מכה מקדימה – מהלומה צבאית שמדינה מנחיתה על אויבתה, כאשר ברור שהשנייה צפויה לתקוף באופן מידי. עשר מכות מצרים. אדי מקה (Eddie Mekka) – שחקן אמריקאי מך
אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס

אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס (באנגלית: Washington University in St. Louis) היא אוניברסיטת מחקר פרטית הממוקמת בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית. מוסד הלימודים הוקם בשנת 1853 על ידי ויליאם גרינליף אליוט וואיימן קראו. הוא נקרא בתחילה "סמינר אליוט" (Eliot Seminary) ובשנת 1857 שונה השם ל"אוניברסיטת וושינגטון" לכבודו של נשיא ארצות הברית הראשון, ג'ורג' וושינגטון. האוניברסיטה נמנית עם מוסדות הלימוד והמחקר המובילים בעולם. ב-2019 דורגה האוניברסיטה כ-22 בעולם, לפי הדירוג האקדמי של האוניברסיטאות בעולם על ידי אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי. היא מושכת סטודנטים מכל רחבי ארצות הברית ומלמעלה ממאה מדינות ברחבי העולם. 15,155 סטודנטים לומדים לתארים שונים באוניברסיטה. המחלקות האקדמיות של האוניברסיטה כוללות: המחלקה לאמנות ואדריכלות המחלקה למדעים בית הספר להנדסה בית הספר למשפטים בית הספר לרפואה         בית הספר למנהל עסקים בית הספר לעבודה סוציאלית ובריאות הציבור בית הספר ללימודי המשך לאוניברסיטה מספר קמפוסים בעיר סנט לואיס או בקרבתה: קמפוס דנפורת' - הקמפוס המרכזי שבו מתקיימות מרבית תוכניות התואר הראשון והתארים המתקדמים. הקמפוס לרפואה - בית הספר לרפואה של האוניברסיטה פועל במסגרת המרכז הרפואי של אוניברסיטת וושינגטון. הקמפוס המערבי - בקמפוס המערבי נמצאת ספריית האוניברסיטה, מרכז כנסים ושירותים אדמיניסטרטיביים שונים. הקמפוס הדרומי - הקמפוס הדרומי כולל את מתקני הספורט של האוניברסיטה. הקמפוס הצפוני - קמפוס זה מאכלס שירותים אדמיניסטרטיביים של האוניברסיטה. בין בוגרי וחוקרי האוניברסיטה נכללים זוכי פרס נובל: ארתור קומפטון - חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1927 לואיס פדריקו ללואר - חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1970 פול ברג - חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1980 אהרון צ'חנובר - שימש פרופסור אורח בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2004 בריאן קובילקה - חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2012 אדוארד אדלברט דויזי - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1943 סברו אוצ'ואה - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1959 אלפרד הרשי - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1969 כריסטיאן דה דוב - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1974 דניאל נתנס - חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1978 המילטון או. סמית' - זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה לשנת 1978 מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס (באנגלית אמריקאית) אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, ברשת החברתית טיקטוק אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, סרטונים בערוץ היוטיוב אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Shanghai Ranking 2019 סטודנטים באתר האוניברסיטה University Facts, אתר אוניברסיטת וושינגטון Our Campuses, אתר אוניברסיטת וושינגטון Nobel Prize Winners, אתר אוניברסיטת וושינגטון ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאוואל (צרפת)

לאוואל (בצרפתית: Laval) היא עיר בירת מחוז מאיין (Mayenne) שבחבל ארצות הלואר בצפון-מערב צרפת. העיר משתייכת מסורתית לפרובינציה ההיסטורית מֵן (Comté du Maine). היא שוכנת בתווך בין שלושה אזורים היסטוריים בעלי חשיבות גדולה: ברטאן, נורמנדי ואנז'ו, ובשל מורשתה העשירה זכתה להימנות עם הערים הנושאות את התואר "עיר של אמנות והיסטוריה" (Ville d'Art et d'Histoire). לאוואל יושבת על הנהר שנתן את שמו למחוז: נהר מאיין (Mayenne), והיא מהווה את ליבו של אזור שבו חיים כ-98,000 איש. מיקומה של העיר של ימינו, בעמק המאיין, כמחצית-הדרך בין שתי הערים העתיקות לה מאן ורן, נזכר כבר בכתבי לוקאנוס בתקופת יוליוס קיסר. קנדה לאוואל, קנדה אתר האינטרנט הרשמי של לאוואל (בצרפתית) לאוואל, ברשת החברתית פייסבוק לאוואל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לאוואל, ברשת החברתית אינסטגרם לאוואל, סרטונים בערוץ היוטיוב לאוואל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מסילת חלץ

מסילת חלץ היא מסילת רכבת של רכבת ישראל, המחברת בין מסילת לוד - אשקלון ליד מושב מבקיעים, ובין מסילת הדרום כמה ק"מ דרומית לקריית גת. אורכה כ-20 ק"מ. נקראת על שם מושב חלץ הממוקם סמוך למסילה. הקמת המסילה נכללה בתוכנית החומש של רכבת ישראל בשנת 1974, במטרה לייצור תוואי שיקצר את הדרך לרכבות משא בין דרום הארץ לנמל אשדוד, בעיקר עבור רכבות המובילות מחצבים (אשלג מים המלח ופוספטים מהנגב). עד הקמת המסילה רכבות משא מהדרום היו צריכות להמשיך ללוד ואז לחזור דרומה במסילת לוד - אשקלון. תכנון המסילה והקמתה בפועל נמשך מספר שנים. התכנון המפורט של המסילה החל ב-1978. במאי 1979 זכתה חברת מקורות במכרז להקמת המסילה, אך תביעות של בעלי קרקעות נגד הפקעות שטחים לאורך תוואי המסילה, הביאו לעיכוב בתחילת העבודות. המסילה נפתחה לתנועה ב-17 בנובמבר 1982. בשנות ה-2000 שודרגה ושופצה המסילה בהיקף של 15 מיליון שקל[דרוש מקור]. הקו משמש לרכבות משא ביו מסוף "אשדוד מיון" למסופי המטען בבאר שבע, דימונה, מישור רותם (צפע), נאות חובב ובעבר גם הר צין (נסגר במרץ 2021). המסילה משמשת לפעמים כמסילת חירום, לתנועת רכבות נוסעים במקרה של תאונה או עבודות פיתוח במסילה שבין לוד לקריית גת. קיימות תוכניות עתידיות להקמת שתי שלוחות שיסתעפו מהמסילה: האחת מזרחה למחסום תרקומיא (על מנת ליצור חיבור רכבתי בין רצועת עזה לבין יהודה ושומרון במסגרת המעבר הבטוח), והשנייה צפון מזרחה לכיוון בית שמש כדי לשרת רכבות נוסעים ורכבות מטען בין אשקלון וקריית גת ובין בית שמש וירושלים[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא מסילת חלץ בוויקישיתוף א. צידקוני, מסילת חלץ מתקדמת לאט, דבר, 3 בפברואר 1981 תוכנית פיתוח מהפכנית לרכבת: מסילות חדשות לאורך ולרוחב הארץ, על המשמר, 3 בינואר 1974 עמוס כרמלי, 1.5 מיליארד לירות יושקעו בשיפ!ר רשת הרכבות, דבר, 3 בינואר 1974 לא הוקפאה הנחת שלוחת הרכבת מקרית גת לאשקלון, דבר, 11 באפריל 1975 יוחל בתיכנון קו רכבת קרית גת ־ אשקלון, מעריב, 2 בנובמבר 1978 עזרא ינוב, דובר הרכבת.: עיכוב העבודות במסילת חלץ גורם הפסיד במיליוני ל"י, מעריב, 22 באוגוסט 1979 אריה לינדבואם, חותמת לחנוכת מסילת חלץ, דבר, 12 בנובמבר 1982 רכבת ישראל מטענים אלוף בן, ישראל הציעה לרשות להקים קו רכבת בין הרצועה לגדה, באתר הארץ, 7 ביוני 2005 שרון קדמי, סוללים את הדרך לשלום, באתר הארץ, 4 בינואר 2006
אמצעים פיגורטיביים

אמצעים פיגורטיביים הם כלים רטוריים המשמשים להמחשת מושג או תיאור באמצעות יצירת תמונה מילולית המתאימה או מקבילה אליו. אמצעים אלו משמשים בספרות ובעיקר בשירה להמחשה של מושגים מופשטים או של תחושות אישיות שקשה לתארם באופן ישיר. המושג המקורי מכונה "הנושא הראשי" של האמצעי הפיגורטיבי, ואילו התמונה, הנמצאת בדרך-כלל בשדה סמנטי אחר, מכונה "הנושא המשני". יש המתייחסים לכלל האמצעים הפיגורטיביים כ"מטפורה", או במונח "מטאפוריקה", אף כי המונח מתייחס למעשה רק לאחד האמצעים. ניתן למיין את השימוש באמצעים פיגורטיביים על-פי שני מישורים בלתי-תלויים: אופן הקשר שנוצר בין השדות הסמנטיים מצד אחד, ו"תוכנו" של קשר זה, מצד שני. על פי אופן יצירת הקשר, סוגים עיקריים של אמצעים פיגורטיביים הם: מטפורה – העברה של הנושא הראשי לעולם הסמנטי של הנושא המשני, כך שנוצר בעצם איחוד בין המושג המקורי לבין התמונה המילולית. דימוי – השוואה בין הנושא הראשי למשני, היוצרת בין הנושאים יחס סדר מלא או חלקי (גדול מ, קטן מ, שווה ל...) מטונימיה – החלפה של נושא ראשי בנושא משני שאינו דומה לו אלא נמצא קרוב אליו במקום או בזמן. סינקדוכה – אמצעי הדומה למטונימיה; החלפה של חלק בשלם או של פרט בכלל ולהפך. מריזם – אמצעי הדומה לסינקדוכה; החלפה של כלל ברשימה של מרכיביו. זאוגמה – מילה אחת עומדת ביחס לשתי מילים או יותר או חלקי משפט אחרים, כאשר לרוב יחול שינוי בהוראתה. על פי תוכן הקשר, סוגים עיקריים של אמצעים פיגורטיביים הם: האנשה (פרסוניפיקציה) – מתן תכונות אנושיות לחפץ או למושג שאינו אנושי. החפצה (ראיפיקציה) – מתן תכונות של חפץ לאדם או לבעל-חיים. הגזמה (היפרבולה) – שימוש בתיאור מוגזם בבירור על מנת ליצור ערך רטורי. סינסתזיה – ערבוב רשמים משני חושים שונים זה בזה. אנטונומזיה – שם פרטי שמציין מושג כללי, כגון "ביאליק" במקום "המשורר הלאומי" במשפט: שייקספיר הוא הביאליק האנגלי. שני המיונים הם בלתי-תלויים, ויכולים לשמש כצירי שתי-וערב למיון אמצעים פיגורטיביים; כך למשל, תיתכן האנשה שהיא מטפורה ('רגלי ההר'), האנשה שהיא דימוי ('העיר שקטה כמו תינוק'), והאנשה שהיא מטונימיה או סינקדוכה ('הבית הלבן חש שיש סיכוי לשלום'); וכך גם באשר לשאר האפשרויות.
רארג

רַארְג (באנגלית: Rarg) הוא סרט מונפש קצר, אשר נכתב ואויר על ידי האנימטור טוני קולינגווד, בשיתוף עם המפיק כריסטופר אוהייר, בעת שהיה סטודנט באקדמיה הבריטית לקולנוע ולטלוויזיה, בשנת 1989. המוזיקה המקורית בסרט נכתבה על ידי פיליפ אפלבי ומבוצעת על ידי התזמורת הסימפונית של לונדון. הסרט מספר את סיפורה של העיירה הבדיונית "רארג", שתושביה מגלים יום אחד תגלית מרעישה אודות קיומם. הסרט היה מועמד בשנת 1989 לפרס סרט האנימציה הטוב ביותר מטעם האקדמיה הבריטית לקולנוע ולטלוויזיה. בישראל, שודר הסרט בתחילת שנות ה-90 בערוץ הראשון, במסגרת רצועת "התוכניות לילדים ולנוער". הסרט מספר על עיירה שלווה במיוחד בשם "רארג", עליה מסופר כי השמש זורחת בה רק לאחר שכל תושביה התעוררו. במרכזה של העיירה ניצבת הספרייה המרכזית, ותושבי העיירה עוסקים בגילוי תגליות מדעיות ובהצגתן למושל העיירה. השלווה הקסומה בעיירה מופרת יום אחד, כאשר אחד המדענים מגלה, להפתעת כולם, כי העיירה כולה היא חלום בלבד והיא קיימת רק בראשו של אדם בשם אדווין בארנס. המדען מגלה כי אותו בארנס ישן כעת וכי הוא צפוי להתעורר בזמן הקרוב על ידי השעון המעורר שלו - ובכך "להעלים" את העיירה על תושביה. על מנת להציל את עתידם, נרתמים כל תושבי העיירה למשימה מיוחדת, שמטרתה למנוע מבארנס להתעורר. הם בונים שער מעולם החלום אל עולם המציאות, ושולחים דרכו משלחת מיוחדת אל חדרו של בארנס. ארבעת חברי המשלחת, שצוידו באמצעים משתיקי קול, גוררים את בארנס על מיטתו בחזרה אל עולם החלום (דהיינו - אל תוך חלומו שלו), ומשכנים אותו בתוך אולם אטום לקול, על מנת שלא יתעורר לעולם. מסע הבאתו של בארנס אל תוך האולם מהווה את שיאו של הסרט, ובעת הסעת המיטה דרך רחובות העיר צופים כל תושביה במתרחש בדממה מוחלטת. המשימה מסתיימת בהצלחה, לשמחתם של כל תושבי העיירה, ונראה כי חייהם ניצלו. ובאותו הרגע ממש, מתהפך בארנס במיטתו, ומתחיל לחלום חלום אחר, שונה לחלוטין. הסרט מסתיים בכך שכל תושבי העיירה הופכים בזה אחר זה לעופות פלמינגו ורודים - מושא חלומו החדש של בארנס. המספר - עלילת הסרט מסופרת בקולו של נייג'ל הות'ורן. המושל - מוצג באור לעגני, כחסר כישורי מנהיגות וכדמות אינפנטילית החובבת צעצועים ותגליות חדשות. המדען - הדמות הרצינית בעיירה, אשר מסמל את הידע הרב והרציונליות. התינוק - דמות מפתח, אשר מגלה לכל תושבי העיירה את הסכנה שטמונה בשעון המעורר המוצב ליד מיטתו של בארנס (בדומה לדמות הילד מהסיפור בגדי המלך החדשים). התינוק הוא גם זה המציע את פתרון הבעיה, ומנהל את העבודה סביב בניית השער. אדווין בארנס - חולם החלום, מוצג כדמות שמנמנה וישנונית. חברי המשלחת - מוצגים ככוח צבאי מיומן, ועטופים מכף רגל ועד ראש בכריות על מנת למנוע מהם ליצור רעש כלשהו. הרעיון המרכזי של הסרט, לפיו קיומם של תושבי העיירה הוא אך ורק חלום, מופיע בהגות הפילוסופית של הפילוסוף הצרפתי רנה דקארט, בן המאה ה-17. על מנת להגיע למסקנה כי המחשבה היא אשר מכוננת את הקיום, התחבט דקארט בשאלה הפילוסופית - האם ניתן להוכיח כי קיומנו אינו אך ורק חלום? שאלת הקיום של העולם כפי שאנו מכירים אותו, והרעיון לפיו האדם מתקיים כדמות בסיפור אליו הוא לא מודע, מופיעים בהטיות שונות בסרטי קולנוע מוכרים - ביניהם "המופע של טרומן" ו"גברים בשחור". "רארג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רארג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט "רארג" באתר "The Big Cartoon Database"
תחנת הרכבת חולון – וולפסון

תחנת הרכבת חולון – וולפסון היא תחנת רכבת במסילת תל אביב – פלשת. התחנה ממוקמת בין חולון לתל אביב-יפו בין נתיבי כביש 20 (בדומה לתחנות תל אביב). התחנה הוקמה במחלף וולפסון, כששתי המסילות עוברות במפלס התחתון שלו - בגובה הכביש המהיר. בתחנת חולון-וולפסון קיים חניון לרכב דו-גלגלי בלבד. פרט לכך, קיימת נגישות לעצירה, הורדת/איסוף נוסעים במקום. ב-22 בספטמבר 2008, פרסמה רכבת ישראל מכרז לביצוע עבודות התשתית להקמת התחנה. בדצמבר 2008 זכה הקבלן אשר גרין במכרז לבניית תחנת וולפסון ולביצוע קטע מסילה במסגרת הקו מתל אביב למערב ראשון לציון. היקף העבודות נאמד ב-53 מיליון ש"ח. התחנה החלה לפעול ב-25 בספטמבר 2011. בתחנה זו הותקנה מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס. זוהי תחנה ביניים בקו אשקלון - הרצליה. קו זה משרת את התחנות: אשקלון, אשדוד – עד הלום, יבנה – מערב, ראשון לציון – משה דיין, בת ים – קוממיות, בת ים – יוספטל, חולון – וולפסון, צומת חולון, תל אביב – ההגנה, תל אביב – השלום, תל אביב – סבידור מרכז, תל אביב – אוניברסיטה, בני ברק – רמת החייל, פתח תקווה – קריית אריה, פתח תקווה – סגולה, ראש העין – צפון, כפר סבא – נורדאו, הוד השרון – סוקולוב, רעננה – דרום, רעננה – מערב והרצליה. בשעות השיא עוצרות בתחנה שלוש רכבות בשעה בכל כיוון, כאשר שתיים מגיעות עד לאשקלון ואחת לראשון לציון משה דיין. בשעות השפל עוצרות בתחנה שתי רכבות בשעה בכל כיוון. ערך מורחב – מסוף וולפסון מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת חולון – וולפסון בוויקישיתוף פרטי התחנה, באתר רכבת ישראל תחנת רכבת וולפסון, באתר ארמון אדריכלים מיכאל יעקובסון: חשיפת תחנות קו הרכבת החדש, 11 ביולי 2011, Xnet מירב מורן, ‏השקיעו מאות מיליוני ש' ורק דבר אחד שכחו, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2016 נועם דביר, סיבוב אדריכלי בתחנות החדשות בקו ת"א - ראשל"צ, באתר הארץ, 12 בינואר 2012 כיום שטחי מקוה ישראל הם חלק מפארק אריאל שרון עוד תחנת רכבת - בדרך לראשון, News1, 29 בספטמבר 2008 בקרוב יחלו העבודות להקמת תחנת הרכבת וולפסון, 28 בדצמבר 2008, nrg מעריב נסיעת המבחן של הרכבת החשמלית בטבעת השרון, בעמוד הפייסבוק של שבתשתיות, 19 בנובמבר 2021 תבנית:מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום רציפי התחנה לפני בניית שלד התחנה (פברואר 2009) התחנה ממזרח מראה מכיוון צפון-מזרח חזית התחנה לפני השלמתה
השריר המך-קוצי

השריר הַמַּךְ-קוֹצִי (TA: Musculus infraspinatus), הממוקם בחלקה האחורי של עצם השכם, הוא אחד מהשרירים מסובבי הכתף. השריר מכונה על פי מיקומו על עצם השכם, בגומץ שמתחת לקוץ השכם. השריר פועל על מפרק הזרוע כמסובב לכיוון חיצוני של הזרוע וכן בסינרגיה עם יתר מסובבי הכתף כמייצב של המפרק. תחילתו של השריר המך-קוצי בגומץ המך-קוצי של עצם השכם. חלקו המרוחק של השריר נאחז באמצעה של הגבשושית הגדולה של עצם הזרוע. השריר המך-קוצי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי והשישי (C5, C6) דרך עצב רום עצם השכם (Nervus suprascapularis). מדיה וקבצים בנושא השריר המך-קוצי בוויקישיתוף