laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איטליה באירוויזיון 2021

איטליה זכתה באירוויזיון 2021. רשות השידור האיטלקית RAI הודיעה באוקטובר 2020 כי הזוכה בפסטיבל סן רמו 2021, מונדסקין עם "Zitti e buoni", תזכה לייצג את המדינה באירוויזיון שהתקיים ברוטרדם, הולנד. ב-23 במאי הוכרז כי הלהקה זכתה באירוויזיון 2021, עם 524 נקודות בסך הכול. לפני אירוויזיון 2021, השתתפה בו איטליה 44 פעמים מאז הצטרפותה הראשונה, בתחרות הפתיחה שהתקיימה בשנת 1956. מאז, זכתה איטליה בתחרות בשתי הזדמנויות: בשנת 1964 עם השיר "Non ho l'età" בביצועו של ג'יליולה צ'ינקווטי ובשנת 1990 עם השיר "Insieme: 1992" בביצוע טוטו קוטוניו. איטליה פרשה מהאירוויזיון מספר פעמים, תוך שנעדרה מ-1998 ועד 2010. חזרתה בשנת 2011 עם השיר "Madness of Love", בביצוע רפאל גואלזי, הסתיימה במקום השני – התוצאה הגבוהה ביותר שלה, מאז ניצחונה בשנת 1990 ועד ניצחונה בשנת 2021. בשנת 2018, ארמאל מטה ופבריציו מורו ייצגו את איטליה עם השיר "Non mi avete fatto niente" והגיעו למקום החמישי עם 308 נקודות. בתחרות של 2019 ייצג הזמר מחמוד את איטליה עם השיר "Soldi", וסיים במקום השני עם 472 נקודות. בשנת 2020 דיודאטו היה צריך לייצג את המדינה עם "Fai rumore", אך התחרות בוטלה בעקבות מגפת הקורונה. בין השנים 2011–2013, נעשה שימוש בפסטיבל סן רמו כאמצעי לבחירת הנציג של המדינה בתחרויות האירוויזיון. המשתתף שנבחר היה אז אחראי לבחירת השיר בו יתחרו. מאז 2015, האמן שזוכה בפסטיבל המוזיקה מקבל הזדמנות לייצג את איטליה באירוויזיון, אם כי בשנת 2016 הזוכה סירב לעשות זאת ובמקומו ייצגה את המדינה מי שסיימה במקום השני. רשות השידור האיטלקי RAI אישרה כי המבצע שייצג את איטליה באירוויזיון 2021 ייבחר כחלק מהאמנים שיתחרו בפסטיבל סן רמו 2021. על פי כללי סן רמו 2021, הזוכה בפסטיבל יזכה לייצג את איטליה. הפסטיבל התקיים בין 2 ל-6 במרץ 2021, כאשר הזוכה נבחר ביום האחרון של הפסטיבל. עשרים ושישה אמנים התחרו בן רמו 2021. בין האמנים המתחרים היו משתתפי האירוויזיון לשעבר פרנצ'סקה מיקיילין וארמאל מטה, שייצגו את איטליה בשנת 2016 ובשנת 2018 בהתאמה. בנוסף, השירים של נואמי, פרנצ'סקה מיקיילין ופדץ נכתבו יחד על ידי מחמוד, שייצג את איטליה בשנת 2019. המתחרים היו: 26 האמנים שהעפילו לגמר ביצעו ב-6 במרץ 2021 את שירם בפעם האחרונה. לבסוף, לאחר שלבי ההצבעה הוחלט כי מונסקין ושירה "Zitti e buoni" ייצגו את איטליה באירוויזיון 2021. Eurovision 2021: per l'Italia il vincitore di Sanremo. Nessun ritorno automatico per Diodato (ב־) "Italy Country Profile".
חנה פניכל

חנה פניכל, לבית היילבורן (Johanna Fenichel;‏ 21 באוקטובר 1897, ברלין, גרמניה- 12 באוקטובר 1975) הייתה פסיכולוגית ילדים ופסיכואנליטיקאית גרמניה-יהודיה. חנה פניכל, הידועה גם בשם האנה, נולדה בברלין לארנסט היילבורן, מנהל AEG ואמהּ, אנטוני היילבורן. היא הוסמכה לעבודה סוציאלית בשנת 1916 לאחר שלמדה בבית ספר פרטי בשם ספרינגלשן (Sprengelschen) בברלין. לאחר שנים שבהן הועסקה כעובדת סוציאלית, היא עבדה במסגרת האוניברסיטה הטכנית בברלין, שם קיבלה מאוחר יותר את הדוקטורט בכימיה בשנת 1932. כעבור שנה עברה לפריז ושם המשיכה בלימודיה. שנה נוספת לאחר מכן היא עברה לפראג, שם הייתה חלק מהאגודה הפסיכואנליטית של פראג, ושם הכירה את בעלה לעתיד, אוטו פניכל. בשנת 1938, קודם לנישואיה, היגרה היילבורן ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם הפכה לחברה בקבוצת המחקר הפסיכואנליטי של לוס אנג'לס. התמחתה בפיתוח ולימודים בגיל הרך, כמו גם בניתוח הוראה. הייתה חברה מובילה במכון הפסיכואנליטי בלוס אנג'לס. חקרה ילדים מגיל שמונה עשרה חודשים עד חמש שנים, במטרה לאפיין את הדרך בה הם פועלים, מגיבים וחושבים. בשנת 1940 נישאה לאוטו פניכל. ב־12 באוקטובר 1975 נפטרה מסרטן בברנטווד, לוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר מותה, הוקם "מרכז חנה פניכל" על ידי החברה והמכון הפסיכואנליטי של סן דייגו. תכלית התוכנית היא "ליצור קהילה מטפחת שתומכת בתחושת העצמי המתפתחת של כל ילד ובתשוקה המולדת ללמידה [...] באמצעות סביבה עשירה בגירויים חברתיים, חינוכיים ואומנותיים. פניכל כתבה עבודות מעמיקות לאורך שנות הארבעים והחמישים עם הדור השני של חוקרים ופסיכואנליטיקאים פרוידיאנים. עבדה עם ריצ'רד לואנברג (Richard Loewenberg) על פרויקט אחר ויש גם להם אוסף נפרד של עבודות. The collected papers of Otto Fenichel (אוסף המאמרים של אוטו פניכל) בשיתוף עם דייוויד רפפורט. בשנת 1938, חנה פניכל הציגה את המחקר שערכה בנושא הבעייתיות של קשרי אובייקטים ארכאיים, כחלק מהאגודה הפסיכואנליטית הווינאית. פניכל חנה חנה פניכל Dr Hanna (Johanna) Fenichel, geni_family_tree https://www.geni.com/people/Dr-Hanna-Fenichel/6000000031504489362 David Fisher (2018). Cultural Theory and Psychoanalytic Tradition. Taylor & Francis. p. 180. ISBN 978-1-351-52449-0. Hanna Fenichel Center for Child Development
חנה פניכל פיטקין

חנה פניכל פיטקין (‏17 ביולי 1931- 6 במאי 2023) הייתה תאורטיקנית פוליטית יהודייה-אמריקאית. פרופסור אמריטוס למדעי המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בתם של אוטו פניכל וחנה פניכל. פיטקין נולדה בברלין והיגרה לארצות הברית בשנת 1938. היא קיבלה את התואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת ברקלי בשנת 1961. בשנת 1982 הוענק לה פרס מצוינות בהוראה מטעם אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היא ידועה בעיקר במחקר המכונן שלה, "מושג הייצוג", (The Concept of Representation), שפורסם בשנת 1967. תחומי העניין המגוונים של פיטקין נעים בין ההיסטוריה של המחשבה הפוליטית האירופית מימי קדם ועד לזמנים המודרניים, דרך פילוסופיית אנליטית וניתוח טקסטואלי, וכלה בסוגיות של פסיכואנליזה ומגדר בתיאוריות פוליטיות וחברתיות. ספריה של פיטקין הם: "מושג הייצוג" (1967), "ויטגנשטיין וצדק" (1972, 1984, 1992), ו"הון הוא אישה: מגדר ופוליטיקה במחשבתו של ניקולו מקיאוולי"(1984, 1999), בנוסף, היא כתבה מאמרים רבים וערכה כרכים עבי כרס. בשנת 1998 פרסמה את "התקפת הבלוב: מושג 'החברתי' של חנה ארנדט". מבחר רחב של כתביה נאסף ונערך ב"חנה פניכל פיטקין: פוליטיקה, צדק, פעולה" (2016). בשנת 2003 הוענק לה פרס יוהאן סקוטה, במדעי המדינה, על עבודתה העיונית פורצת הדרך, ובעיקר על "בעיית הייצוג". היא הייתה נשואה לתאורטיקן הפוליטי ג'ון שר. חלק מתלמידיה הם תאורטיקנים פוליטיים ראויים לציון כמו דייוויד לייטן (אוניברסיטת סטנפורד), דן אבנון (האוניברסיטה העברית, ירושלים), ליסה וידן (אוניברסיטת שיקגו) ומרי ג'דיץ (אוניברסיטת נורת'ווסטרן). שיחה עם חנה פניכל פיטקין Contemporary Authors Online, s.v. "Hanna Fenichel Pitkin." Accessed March 5, 2008. Distinguished Teaching Award, UC Berkeley
נמל התעופה הבין-לאומי בלגורוד

נמל התעופה הבין-לאומי בלגורוד (ברוסית: Международный аэропорт Белгород) הוא נמל תעופה בינלאומי של העיר בלגורוד שברוסיה. הנמל משרת מטוסי נוסעים צרי גוף (כגון: טופולב Tu-154, טופולב Tu-204, איליושין Il-76, בואינג 737) ומטוסי נוסעים רחבי גוף כמו בואינג 767. הנמל פועל 24 שעות ביממה. נמל התעופה נוסד ב-30 באוגוסט 1954, ומשרת בעיקר טיסות אזוריות, ומאושר גם לטיסות שכר בינלאומיות. בסוף שנת 2014 תנועת הנוסעים בשדה התעופה הסתכמה ב-396,932 איש. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה בלגורוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה נמל התעופה הבין-לאומי בלגורוד, ברשת החברתית אינסטגרם Авиатека, Аэропорт Белгород - онлайн табло вылета и прилета на сегодня и завтра, расписание рейсов самолетов, международный, официальный сайт, online tablo отправление прибытие, коды EGO, UUOB, телефон справочная авиабилеты, Аэропорты табло онлайн, ‏2019-07-17 (ב־) Airport operations to remain suspended in southern Russia until March 2 — federal agency, TASS http://belgorodavia.ru/news/v-2014-godu-aeroport-belgorod-vnov-na-vysote ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז מריון (פלורידה)

מחוז מריון הוא מחוז בצפון-מרכז של פלורידה, ארצות הברית. במפקד האוכלוסין שנערך ב-2010 נמנו במחוז כ-331 אלף נפש. אוקלה היא בירת המחוז. לאחר חכירת פלורידה על ידי ארצות הברית מספרד, המחוז הוקם בשנת 1844. הוא נקרא על שמו של פרנסיס מריון, גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. במהלך השנים שטח המחוז הוקטן תוך הקמת מחוזות חדשים בסביבה. בשטח המחוז ממוקמות מספר אטקרציות תיירותיות לרבות מקורות מים מינרליים, יער לאומי ופארקי שעשועים. 85% מאוכלוסיית המחוז הם אמריקנים-לבנים וכ-11.5% הם אפרו-אמריקאים. בשטח המחוז ממוקם בית הסוהר לוול, כלא נשים הגדול בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מחוז מריון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז מריון (באנגלית) מחוז מריון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קישנמן

קישנמן (בהונגרית: Kisnamény) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קישנמן קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-397 תושבים בשנת 1990 עד 275 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-14. ובכפר יש כנסייה שנבנתה במאה ה-15 יהודים חיו בקישנמן בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בסמוך לבית הקברות הכללי בית קברות יהודי ובו מצבות רבות, רובן די מוזנחות. משנת 1885 הייתה הקהילה היהודית כפופה לפהרגיארמט ובשנת 1944 יחד עם רוב יהודי האזור ויהודי הונגריה נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה. מדיה וקבצים בנושא קישנמן בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בקישנמן תיעוד יהודי קישנמן שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אזימוט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אזימוט – הזווית שנוצרת מהצפון לנקודת המטרה אזימוט – חברת תעופה רוסית אזימוט – סרט ישראלי שכתב וביים מייק בורשטיין אזימוט טכנולוגיות – חברה ישראלית גבעת אזימוט
קישפלאד

קישפלאד (בהונגרית: Kispalád) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-14. בכפר הייתה כנסייה שנבנתה במאה ה-15, נשרפה ושוחזרה שוב בשנת 1903. יהודים חיו בקישפלאד בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי ובו שתי מצבות של יהודים, שתיהן שבורות ודי מוזנחות. בשנת 1944 יחד עם רוב יהודי האזור ויהודי הונגריה נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה. מדיה וקבצים בנושא קישפלאד בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בקישפלאד תיעוד יהודי קישפלאד שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
רישיון רכב (ישראל)

רישיון רכב הוא פנקס כלי הרכב, בצירוף אישור על תשלום אגרת רישיון כלי הרכב וכשירותו לתנועה, ואישור על שינוי רישום הבעלות על כלי הרכב. הרישיון תקף רק לאחר ששולמה אגרת הרישיון, וכלי הרכב עבר בהצלחה מבחן רישוי שנתי לרכב (טסט). רישיון הרכב מוסדר בפקודת התעבורה ובתקנות התעבורה. רישיון הרכב כולל נתונים רבים המספקים מידע מהימן ומפורט על כלי הרכב: רמת הגימור, סוג תיבת ההילוכים ומנגנונים שונים בכלי הרכב - מזגן, מנגנון ABS וכריות אוויר. תקנות התעבורה מגדירות את סיווג כלי הרכב לפי הנהוג באירופה, והוא נקבע לפי ייעוד הרכב - כמות הסעת נוסעים או הסעת מטען - לפי משקלו ולפי מספר המושבים המיועדים לנוסעים בו. בסיווג זה הנהג אינו נוסע, ומושבו אינו נספר. ברישיון הרכב מצוינת גם דרגת רישיון הנהיגה המתאימה לנהיגה ברכב מסוג זה. בשלהי 2018 חתם שר התחבורה והבטיחות בדרכים על ביטול התקנה המחייבת אחזקת רישיון רכב ורישיון נהיגה פיזיים בעת נסיעה ברכב פרטי. בעקבות כך, אזרח הנוהג ברכב פרטי (רכב מדרגה B), אינו חייב לשאת עימו בזמן הנסיעה ברכב את רישיון הנהיגה או רישיון הרכב. עם זאת, חלה חובה לשאת תעודה מזהה רשמית של מדינת ישראל (תעודת זהות/דרכון), תעודת ביטוח ונספחים לרישיון הנהיגה, אם קיימים. נהיגה ללא רישיון רכב בתוקף היא אחת מעבירות התנועה הנפוצות ביותר. הענישה עליה, מלבד צבירת 6 נקודות, מתפלגת לפי פרק זמן שבו רישיון הרכב לא בתוקף: אם תוקף הרישיון פג פחות מ-4 חודשים, הקנס הוא 250 שקל, בין 4 חודשים לחצי שנה הקנס הוא 750 שקל, ואילו אם תוקף הרישיון פג יותר מחצי שנה לפני העבירה בעל הרכב יזומן לבית המשפט לתעבורה, אשר עלול להטיל על הנהג ביצוע קורס נהיגה מונעת או הארכת תקופת הצבירה לנקודות. במקרים מסוימים יכול בית המשפט גם לפסול את רישיון הנהיגה לתקופה של 3 חודשים או יותר. נסיעה ללא רישיון רכב או רישיון נהיגה בתוקף באתר טכנו טסט
סמואל בל ווה

סמואל בל ווה (באנגלית: Samuel Waugh‏: 1814 – 1885) היה צייר פורטרטים ונופים פנורמיים אמריקני מהמאה ה-19. נושאי הדיוקן שלו כללו את הנשיא אברהם לינקולן. הוא נולד בשנת 1814 בניו וילמינגטון, פנסילבניה, אז חלק ממחוז מרסר, פנסילבניה. על פי כמה דיווחים, אביו, ג'יימס ווה, היה חלוץ-מתנחל בניו וילמינגטון שם ניהל את חנות הכלבו הראשונה. מעט ידוע על ראשית חייו והשכלתו של סמואל. הוצע כי הוא עבד בחנות של צבעי בפיטסבורג ולקח גם שיעורי ציור אצל ג'יי אר סמית', שפרסם את עצמו כ"אמן של תיאטרון פיטסבורג". הוא הצטרף לאחיו ג'ון בטורונטו בשנת 1833. בשנת 1834 הציג את ציוריו בתערוכת אגודת האמנים והחובבים בטורונטו שם הם נשפטו "בין הדיוקנאות הטובים ביותר". בטורונטו הוא הפך לחברו של הצייר האמריקני הוותיק, שמקורו במחוז מרסר, ג'יימס באומן. שניהם החלו לתכנן נסיעה לרומא, איטליה, אך באומן שינה את דעתו ובמקום זאת החליט להתיישב בדטרויט, ווהו נשאר בקנדה ועבר להתגורר במונטריאול. הוא נסע לאיטליה בסוף 1836 או בתחילת 1837 שהה ברומא ובנאפולי עד 1841 או 1842. הוא חזר לפילדלפיה שם התקיים כצייר פורטרטים ונוף מוביל. בשנת 1849, ווה הציג בפילדלפיה את הפנורמה האיטלקית הראשונה שלו, "גרנד טור דרך איטליה", שהתבסס על רישומיו האיטלקיים. הציור הזה הפך להצלחה ונדד בערים אמריקאיות שונות במשך שש שנים. הפנורמה השנייה שלו, המתארת הפלגה מבוסטון לאיטליה, הוצגה בשנת 1854. ב-28 בספטמבר 1885 נפטר ווה בעת ביקור אחותו בג'נסוויל, ויסקונסין. בתו מנישואיו הראשונים לשרה לנדנהול, אידה ווה (1846-1919), הייתה ציירת דמויות עטורת פרסים, ודיוקנה של ד"ר פול ג'יי סארטיין קיבל את פרס נורמן ווה דודג' בשנת 1896 באקדמיה הלאומית. היא איירה גם ספרי ילדים שכתבה איימי אלה בלאנשארד. אשתו השנייה, מרי אליזה יאנג ווה, הייתה ציירת מיניאטורות. בנם פרדריק ג'אד ווה (1861–1940), יליד בורדנטאון, ניו ג'רזי, זכור בעיקר כצייר ימי. נכדו, קולטון ווה, היה גם אמן, הידוע בעבודתו בציורי הקומיקס דיקי דארה. אחיינו, הנרי ווה (1835–1865), היה שחקן וצייר סצינות ונוף. ווה היה אחד מציירי הדיוקנאות המובילים בפילדלפיה עוד בחייו והיה ידוע בארצות הברית בזכות הפנורמות האיטלקיות שלו. ווה הציג לעיתים קרובות באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ובאגודת קרן האמנים של פילדלפיה, האקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק, ובאתניאום בוסטון. בשנת 1847 הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה הלאומית לעיצוב ובחברה לאמנות בטורונטו. מדיה וקבצים בנושא סמואל בל ווה בוויקישיתוף Samuel Bell Waugh - Biography, www.askart.com Francis Courtney Wemyss, Theatrical Biography: Or, The Life of an Actor and Manager, R. Griffin, 1848. (באנגלית) Samuel Bell Waugh, 1814-1885 Palmquist, Peter E., and Thomas R. Kailbourn. Pioneer Photographers from the Mississippi to the Continental Divide: A Biographical Dictionary, 1839-1865. Stanford (California): Stanford University Press, 2005, p. 615. Meganne Fabrega, Girls Together, The Paris Review, ‏2013-07-09 (באנגלית) Henry W. Waugh sketches, 1858, www.aaa.si.edu (באנגלית)
אדרברי

אדרברי (באנגלית: Adderbury) היא עיירה בצפון אוקספורדשייר, אנגליה. היא ממוקמת דרומית לבנברי וצפונית לאוקספורד. התיישבות קיימת במקום למעלה מ-1,000 שנה. העיר העתיקה של אדרברי כללה מספר התיישבויות - אדרברי המזרחית, אדרברי המערבית, בודיקוט, ברפורד סנט ג'ון ומילטון. במהלך השנים נפרדו ההתיישבויות למעט אדרברי המזרחית והמערבית. המבנים העתיקים ביותר שנותרו בעיירה הם כנסיית הקהילה של סנט מרי הבתולה שמתוארכת למאה ה-13 ואסם עתיק המתוארך למאה ה-15. בשנת 2011 קיבלו אגמי אדרברי מעמד רשמי של שמורת טבע. השמורה ממוקמת מזרחה למרכז אדרברי וכוללת שני אגמים והיערות הצמודים להם. מינים רבים של בעלי חיים מתקיימים באגמים ומחוץ להם; בעלי הכנף במקום כוללים ברכייה, סופית, תת-משפחות שונות ממשפחת השלדגיים, מלכילון אורנים, גנובתן אירופי וסיטה. במקום נצפו גם פרטים של עטלפון אירופי, בעיקר בקיץ, וכמו כן נחש מים אירופי, סנאי אפור, אייל הכרמל ומינים שונים של שפריריות, שפיריות, חפרפרות, נברנים וצפרדעים. הצומח במקום כולל אקוניטום, פעמונית כחולה, דרדר הכותנה (מין של חוחן), חרדל השדה, קיסוס, נזמית, אצבעונית, זכריני, מורן שסוע עלים ורוד, גרניון הארגמן, גזר הגינה, אלנוס, מילה, אשור, שקד, אדר, אלון, דולב וערבה. ריקוד מוריס הוא ריקוד אנגלי קבוצתי מסורתי המלווה במוזיקה, ולעיתים כולל שימוש במקלות, חרבות ופריטים אחרים. קיימות עדויות כתובות המתארכות את הריקוד לשנת 1448. מקור הריקוד הוא ככל הנראה בריקודים אירופיים של המאה ה-15, בהם המשתתפים לבשו תלבושות צבעוניות ומפוארות בעלות שרוולים ארוכים מאוד שעליהם פעמונים. היו קיימים שני סגנונות ריקוד - ריקוד סולו של אדם בודד, וריקוד קבוצתי מסביב לרקדנית, או רקדן בבגדי אשה. מקור השם הוא במילים Moorish או Morisco (כינוי משפיל שמשמעותו "מורים קטנים") הריקוד התפתח והשתנה עם השנים, ובמאה ה-18 היה הריקוד נפוץ מאוד בדרום-מזרח אנגליה. מכיוון שלא היה ביכולת הרוקדים להרשות לעצמם בגדים מפוארים, הסתפקו בלבוש רגיל שהוספו לו סרטים ארוכים ופרחים. הריקוד זכה להצלחה אך במאה ה-19 איבד מהפופולריות שזכה לה עד שגווע בשנת 1880 לערך. בשנת 1975 החלו שני תושבי אדרברי, בריאן שפרד וטים רדפורד, להשיב לחיים את הריקוד. הריקוד נלמד בבתי ספר למחול באזור, ואף נקבע יום מיוחד כ"יום הריקוד" ל-23 באפריל. ביום הריקוד מתקבצים רקדנים ממדינות שונות כדי להתחרות זה בזה. בשנת 2011 יצא הסרט הדוקומנטרי Way of the Morris המתאר את הריקוד. מדיה וקבצים בנושא אדרברי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדרברי תמונות מהיסטוריית אדרברי ריקוד מוריס באתר https://themorrisring.org כנסיית אדרברי, באתר http://www.greatenglishchurches.co.uk/ ההיסטוריה של אדרברי, באתר Adderbury History Association אגם אדרברי, באתר http://www.gps-routes.co.uk/ שמורת אדרברי, באתר https://www.ocv.org.uk/ ההיסטוריה של ריקוד מוריס, באתר https://www.rattlejagmorris.org.uk/ Adderbury Village Morris Men, https://adderbury.org/ Way of the Morris, IMDB
קישסקרש

קישסקרש (בהונגרית: Kisszekeres) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קישסקרש קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-603 תושבים בשנת 1990 עד 509 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-11. בכפר הייתה כנסייה שנבנתה במאה ה-15 ויש בה רהיטים מהמאה ה-13. יהודים חיו בקישסקרש בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי ובו מצבות של יהודים, בית הקברות יחסית מטופח אך רוב המצבות בו שבורות. בשנת 1944 יחד עם רוב יהודי האזור ויהודי הונגריה נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה. מדיה וקבצים בנושא קישסקרש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קישסקרש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בקישסקרש תיעוד יהודי קישסקרש שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
דובי וינרוט

יהושע ישכר דב (דובי) וינרוט (נולד בכ"ג בתמוז ה'תש"ם, 7 ביולי 1980) הוא עורך דין, רואה חשבון וסופר חרדי ישראלי. נולד בתש"ם ליעקב ולגיטל רייזל (ג'יזל) וינרוט, הוא הבן הרביעי מתוך שישה. למד בישיבת היישוב החדש, בישיבת איתרי ובישיבת מיר. שירת כמורה חייל. הוסמך לרואה חשבון והתמחה במשרד ארנסט אנד יאנג (E&Y) ולאחר מכן הוסמך לעורך דין והתמחה במשרד טולצ'ינסקי. עבד במשרד של אביו ולימים התמנה לשותף. הוציא לאור ספרים רבי מכר - שני ספרי ילדים וספר למבוגרים. מתפעל דף פייסבוק פעיל עם קרוב ל-13,000 עוקבים. בהלווייתו של חיים ולדר הספידו ואמר שנרצח על ידי התקשורת, בהמשך חזר בו מההספד. ב-15 במרץ 2022 שודר בתוכנית "המקור" תחקיר שבו נטען כי דובי וינרוט היה מעורב ב"הסכמי השתקה" שחתם חיים ולדר עם נפגעות. וינרוט הגיב וטען כי עמד לצדו של ולדר עד התחקיר ב"מקרה אחד בלבד". היה נשוי לחני פיגנבלט. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. התאלמן בנובמבר 2017. מגנט של אהבה, (יחד עם רחל בולטון) ישראל תשע"ז, הוצאת דרור אדם. בארץ החיות: חיות מספרות על עצמן, בני ברק תשע"ו, הוצאת חיים ולדר. בארץ החיות 2, ישראל 2017, הוצאה עצמית. מחר השמש תזרח, ישראל 2021, הוצאת ידיעות ספרים. Animals speak : stories that help children share their feelings, ניו יורק, 2016, הוצאת פלדהיים. מדיה וקבצים בנושא דובי וינרוט בוויקישיתוף דובי וינרוט, ברשת החברתית פייסבוק זלמן שטוב, ‏אחרי פטירת חני ז"ל: דובי וינרוט בסיפור חייו, באתר כיכר השבת, 12 ביוני 2021 יאיר טוקר, ‏בעלה של חני וינרוט ע"ה: "מזל שיש ילדים מתוקים", באתר כיכר השבת, 28 בינואר 2019 נוגע ללב: דובי וינרוט במסר אישי לימי קורונה, באתר כיכר השבת, 2 באפריל 2020 תמר פרלשטיין, ‏"האדם הוא אחד היצורים המצחיקים ביותר עלי אדמות", בעיתון מקור ראשון, 10 ביוני 2021 שירה דאבוש (כהן), דובי וינרוט: חני שידכה לי מישהי עוד בחייה. היא אמרה לי 'מצדי תתחתן מיד', באתר Hidabroot, ‏1 באפריל 2021 רווי אמונה: דובי וינרוט מדבר לראשונה מול המצלמה • צפו, באתר בחדרי חרדים, 7 בדצמבר 2017 שרי מקובר-בליקוב, אבי, בנו, באתר "ידיעות אחרונות", 30 בנובמבר 2018 דובי וינרוט עם מאמר מחזק שחני ע"ה הותירה אחריה לחנוכה, באתר בחדרי חרדים, 23 בדצמבר 2019 עורך הדין חזר ופרסם פוסט אמיץ: "נעדרתי כדי לעשות תשובה שלמה", באתר חרדים10 איציק אוחנה, ‏עורכי הדין וינרוט מדברים: ה'לקוח' נתניהו שנטש, פיצול המשרד והגעגועים, באתר כיכר השבת, 24 בנובמבר 2019 אנשיל פפר, הרבנים העלו את חיים ולדר לדרגת קורבן, אך הצעירים יודעים את האמת, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2021 שילה פריד, ‏דובי וינרוט חוזר בו מהספדו את חיים ולדר: "פספסתי, פספסתי בענק", בעיתון מקור ראשון, 30 בדצמבר 2021 המקור, עונה 21, פרק 6: מנגנון ההשתקה של חיים ולדר, באתר חדשות 13, 15 במרץ 2022 "הסכם כזה לא ראיתי בחיים": כך נראה מנגנון ההשתקה של חיים ולדר, באתר וואלה, 15 במרץ 2022 דובי וינרוט: "תקפצו לי, חיים ולדר עמד לידי ברגעים הקשים בחיי, שנאתי אותו וגם אהבתי אותו", באתר ערוץ 7, 15 במרץ 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי אנאפה

נמל התעופה הבין-לאומי אנאפה (ברוסית: Международный аэропорт Анапа) הוא נמל תעופה בינלאומי של העיר אנאפה שברוסיה. שדה התעופה הוקם ב-1934. נמל התעופה כלול באופן קבוע ב"רשימת שדות התעופה העמוסים ביותר ברוסיה". במרץ 2016 החלה בנייתו של טרמינל חדש, אשר יקבל לאחר מכן את כל הטיסות הפנימיות, והטרמינל הישן, שיעבור שחזור, יקבל טיסות בינלאומיות. עבודות הבנייה העיקריות הסתיימו בינואר 2017. הפתיחה של הטרמינל החדש התקיימה ב-12 ביולי 2017. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי אנאפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אנאפה (ברוסית) נמל התעופה הבין-לאומי אנאפה, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבין-לאומי אנאפה, ברשת החברתית אינסטגרם [1] [2] ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוחו

פוֹהוֹ (forró) הוא ריקוד עממי וז'אנר מוזיקלי ברזילאי - בעיקר ריקוד זוגות אך גם ריקוד מעגל - שמקורו בצפון מזרח ברזיל. זהו גם שמו של סגנון המוזיקה המלווה את הריקוד. הפוהו כריקוד זוגות נושא אופי חושני במיוחד. הגבר והאשה רוקדים צמודים, רגלו של הגבר ממוקמת בין רגלי האשה, רגלה של האשה בין רגלי הגבר בעוד זרועו הימנית של הגבר חובקת את מותני האשה והשמאלית אוחזת בזרועה הימנית כלפי מעלה, כשהם נעים בהתאמה ובו זמנית, מהווים מראה זה לזה: כאשר הגבר נע ימינה האשה נעה שמאלה, כאשר הוא נע קדימה, היא נעה אחורה, תוך שהם נשארים צמודים זה לזה. צעד אופייני: ימין-שמאל-ימין (הפסקה), שמאל-ימין-שמאל (הפסקה) וחוזר חלילה, תוך כדי ניע ירכיים. ישנם גם צעדים מורכבים יותר, כמו למשל סחרור האשה על ידי הגבר בדרכים שונות. צעד אופייני לפוהו מעגלי הוא שני צעדים ימינה ושניים שמאלה, בשינוי כיוון. פוהו מסורתי מאופיין בנגינת אקורדיון תזזיתית מלווה בתיפוף חזק במיוחד של תוף בס גדול (זבומבה) ומשולש. תוכני המילים של שירי הפוהו עוסקים בעיקר באהבה, תשוקה ומין, לעיתים עד כדי בוטות. בין סגנונות הפוהו הבולטים ניתן למצוא את הבאיאו (Baião), הקוקו (Coco), הרוז'או (Rojão), הקוואדריליה (Quadrilha), השאשאדו (Xaxado) והשוטצ'י (Xote). הפוהו אינו רק ז'אנר מוזיקלי, הוא מהווה מרכיב חשוב בזהות צפון מזרח ברזיל, ובמידה רבה בזהות הצפון כולו. הוא פופולרי במיוחד בערים קרוארו (Caruaru) וקמפינה גרנדה (Campina Grande), בהן הוא משמש כסמל יום החג של סאו ז'ואו (החל ב-24 ביוני), ובבירות מדינות הצפון - פורטלזה, נאטאל ורסיפה, שם נערכות באותו תאריך חגיגות גדולות הנקראות גם הן פוהו. מקור השם "פוהו" אינו חד משמעי. לפי סברה אחת המקובלת בצפון מזרח ברזיל, שמו של הסגנון נגזר מן הביטוי האנגלי "For all" ("לכולם"), ומקורו בראשית המאה ה-20. על פי גרסה זו נהגו מהנדסים בריטיים, שעסקו בבניית מסילת הרכבת בפרנמבוקו, לערוך בסופי השבוע נשפים שחלקם מיועדים לאנשי הצוות הבריטי בלבד וחלקם "לכולם", כלומר, גם לתושבי המקום. חיזוק לסברה זו היוותה התנהגות דומה של אנשי צוות חיל האוויר האמריקני שהוצבו בנטאל בעת מלחמת העולם השנייה. הסברה האחרת והמבוססת יותר על פי ההיסטוריון והאנתרופולוג לואיש דה קמארה קסקודו (1898–1986) שהתמקד במחקר צפון-מזרח ברזיל, היא כי השם פוהו הוא קיצור המלה הפורטוגזית "פוהובודו" (forrobodó), שמשמעותה הילולה או משתה, אך גם בלבול, מהומה ואי-סדר. Greatest Forró Festival in Europe - Forró de Domingo Festival - Stuttgart / Germany
צ'סטר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צ'סטר (Chester) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו מבצר בדומה לשם הספרדי קסטרו. צ'סטר – עיר בבריטניה גן החיות של צ'סטר צ'סטר (קונטיקט) – עיר בקונטיקט צ'סטר (פנסילבניה) (אנ') – עיר בפנסילבניה אישים: ונסה לי צ'סטר – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית אילן צ'סטר – זמר, קלידן, אמרגן ומלחין ונצואלי
מכון פרטנר לחקר האינטרנט של אוניברסיטת תל אביב

מכון פרטנר לחקר האינטרנט הוא מכון בין-תחומי הפועל באוניברסיטת תל אביב. מוסד זה עוסק בחקר האינטרנט, מהפכת המידע והשלכותיה, הבנת תהליכיה וצפיית עתידה. המכון מהווה מוקד מידע ומחקר אינטרדיסציפלינרי. דגש מיוחד ניתן לחקר השפעת האינטרנט על החברה הישראלית ועל העולם היהודי. המכון הוקם בשנת 2003 בתמיכתה של חברת נטוויז'ן ונקרא אז "מכון נטוויז'ן לחקר האינטרנט". שיתוף הפעולה עם נטוויז'ן הסתיים בשנת 2010. החל משנת 2011, המכון פועל בתמיכת חברת פרטנר ושמו שונה ל"מכון Orange לחקר האינטרנט של אוניברסיטת תל אביב" ובהמשך, ל"מכון פרטנר לחקר האינטרנט IIS". המנהל האקדמי הראשון של המכון היה פרופ' ניב אחיטוב. כיום משמש בתפקיד זה פרופ' דב תאני. המנהל המקצועי של המכון, מיום היווסדו, הוא אלי הכהן. המכון משלב מחקר אקדמי עם פעילות מעשית, מקיים כנסים, ימי עיון, ערבי עיון, סמינרים וסקרי דעת קהל בנושא בחינת השפעות חברתיות-תרבותיות של האינטרנט על הפרט והחברה. המכון תומך במחקר של דוקטורנטים בתחום חקר האינטרנט, ומעניק מדי שנה מלגות עידוד וסיוע. המכון מסייע גם בגיבושם והקמתם של פרויקטים אינטרנטיים הן בממשל והן באקדמיה. כמו כן נרקמים שיתופי פעולה עם גורמי מחקר וגורמי עשייה אינטרנטית בישראל ובעולם. אתר האינטרנט הרשמי של מכון פרטנר לחקר האינטרנט של אוניברסיטת תל אביב מכון פרטנר לחקר האינטרנט של אוניברסיטת תל אביב, ברשת החברתית פייסבוק