laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל וינוגרד

שמואל וינוגרד (4 בינואר 1936 בתל אביב - 25 במרץ 2019) היה מדען מחשב ישראלי, שהתגורר ופעל בארצות הברית. הוא ידוע בעיקר בתרומתו בתורת הסיבוכיות. הוכיח מספר תוצאות משמעותיות בחישוב בעיות אריתמטיות, שותף בגילוי אלגוריתם קופרשמידט-וינוגרד לכפל מטריצות, ואלגוריתמים להתמרת פורייה מהירה. וינוגרד החל ללמוד הנדסת חשמל ב-MIT שם השלים את התואר הראשון (B.S) והתואר השני (M.S) בשנת 1959. את עבודת הדוקטורט (Ph.D) שלו הוא השלים במכון קוראנט למדעי המתמטיקה באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1968, בהנחיית ג'ק שוורץ (Jacob T. Schwartz). בשנת 1961 הצטרף לצוות המחקר של IBM וניהל שם, במשך תקופה ארוכה, את מחלקת המחקר המתמטי (בשנים 1970–1974 ו-1980–1994). שימש כפרופסור אורח קבוע בפקולטה למדעי המחשב בטכניון. וינוגרד החזיק במספר ארדש 2. עמית IBM בשנת 1972 חבר ב-IEEE משנת 1974 פרס וואלאס מקדואל (W. Wallace McDowell) בשנת 1974 חבר באקדמיה הלאומית למדעים - ארצות הברית משנת 1978 דוקטור כבוד למדעים טכניים מטעם הטכניון לשנת 1992 עמית ACM משנת 1994 Winograd, Shmuel (1980). Arithmetic complexity of computations. CBMS-NSF regional conference series in applied mathematics. Society for Industrial and Applied Mathematics. ISBN 9780898711639 שמואל וינוגרד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שמואל וינוגרד, באתר dblp ביוגרפיה מקצועית (אורכב 04.06.2011 בארכיון Wayback Machine) באתר פרס Wallace McDowell שמואל וינוגרד, ‏מכונת טיורינג, מחשבות 35, יולי 1972, עמ' 13–17 וינוגרד - עמית IBM חבר ב-IEEE "Shmuel Winograd". IEEE Computer Society. נבדק ב-28 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Shmuel Winograd". National Academy of Sciences. נבדק ב-28 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) ראו למשל: ברשימת מקבלי דוקטור לשם כבוד מהטכניון, נכון לשנת 2020 "Shmuel Winograd". ACM Awards. נבדק ב-28 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה)
מזלן עותמן

מזלן עותמן (נולדה ב-11 בדצמבר 1951) היא אסטרופיזיקאית מלזית, היא עומדת בראש משרד האו"ם לענייני החלל החיצון משנת 1999. נולדה בעיר סרמבן במלזיה. היא למדה בתיכון ואחר כך למדה באוניברסיטת אוטגו בניו זילנד שם סיימה תואר ראשון במדעים בשנת 1975. היא לימדה במשך תקופה מסוימת באוניברסיטה הלאומית של מלזיה ואחר כך היא חזרה לאוטגו וסיימה דוקטורט בפיזיקה בשנת 1981. לאחר חזרתה למלזיה הייתה עותמן לאסטרופיזיקאית הראשונה במדינה. בשנת 1990 מונתה על ידי ראש הממשלה מאהאטיר מוחמד לעמוד בראש פרויקט הפלנטריום הלאומי של מלזיה בקואלה לומפור. לאחר פתיחת הפלנטריום, בשנת 1993, היא מונתה לעמוד בראש המחלקה הממשלתית לחקר מדעי החלל. בנובמבר 1999 מונתה עותמן על ידי מזכיר האו"ם, קופי אנאן, לעמוד בראש משרד האו"ם לענייני החלל החיצון. בשנת 2002 היא חזרה למלזיה ועמדה שם במשך חמש שנים בראש סוכנות החלל המלזית. באותה תקופה נשלח האסטרונאוט המלזי הראשון לחלל. בנוסף הייתה אחראית לשיגור של שני לוויני חישה מרחוק מלזיים. בשנת 2007 חזרה עותמן לתפקיד באו"ם ומילאה את התפקיד עד שנת 2014. כיום חיה בקואלה למפור עם בתה. מדיה וקבצים בנושא מזלן עותמן בוויקישיתוף נעמי דרום, המקרה המוזר של האסטרופיזיקאית והקוף האיראני, באתר הארץ, 5 בפברואר 2013 ראיון עם עתומן קורות החיים של עותמן מזלן עותמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא מלזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן דניאל

ז'אן דניאל (בצרפתית: Jean Daniel;‏ 21 ביולי 1920 – 19 בפברואר 2020) היה עיתונאי וסופר יהודי-צרפתי. בשנת 1964 הוא ייסד את המגזין "לה נובל אובזרווטר" ושימש כעורכו. הוא נולד כז'אן דניאל בן-סעיד באלג'יריה בעיר בלידה, עיר גדולה בקרבת עיר הבירה אלג'יר. בן לז'ול בן-סעיד ורחל בן-סימון. בשנת 1965 נישא למישל בנסילון (Bancilhon) והיה אב לבת אחת. נפטר ב-19 בפברואר 2020, בגיל 99. מדיה וקבצים בנושא ז'אן דניאל בוויקישיתוף ז'אן דניאל, ברשת החברתית Goodreads הבלוג של ז'אן דניאל שאלות ותשובות ז'ן דניאל (1920-2020), דף שער בספרייה הלאומית McFadden, Robert D. (2020-02-20). "Jean Daniel, Leading French Journalist and Humanist, Dies at 99". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-02-20. ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפתים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעבר טונלה

מעבר טונלה (באיטלקית: Passo del Tonale) הוא מעבר הרים גבוה (1,883 מטרים) בצפון איטליה לרוחב האלפים הרטיים, בין נפת ברשה במחוז לומברדיה לנפת טרנטו במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה. המעבר מחבר בין העיירה פונטה די לניו (Ponte di Legno), הממוקמת בצפון עמק ואל קמוניקה- לעיירה ורמיליו (Vermiglio), הממוקמת ב-ואל די סול (Val di Sole). הוא גובל מצפון ברכס ההרים "האלפים האורטליים" (Alpi dell'Ortles) ומדרום- ברכס אדאמלו. במלחמת העולם הראשונה, היה המקום קרוב לקו החזית בין איטליה, שהייתה חלק ממדינות ההסכמה, לבין האימפריה האוסטרו-הונגרית, אחת ממעצמות המרכז. כמעט בכל תקופת המלחמה היו שני הצדדים מחופרים בעמדות בהרי האלפים סביב מעבר טונלה. המלחמה, שהתבטאה בהפגזה בין הצדדים, כונתה על ידי האיטלקים "המלחמה הלבנה" (La Guerra Bianca) משום שהתנהלה בגבהים בהם היה שלג עד. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נבנתה אנדרטה מונומנטלית המכילה את שרידיהם של 800 חיילים איטלקים ואוסטרים. במעבר שוכנים בתי מלון וחנויות עבור תיירים רבים. בקיץ נוהגים תיירים להעפיל לפסגות ההרים ולטייל בשבילי הרים, ובחורף מופעל סביב המעבר אתר סקי (מעבר טונלה הוא נקודת ההתחלה למרוץ האחרון של הגביע האירופי בענף סקי ההרים המכונה Adamello Ski Raid). המעבר הוא גם אתר פופולרי לרוכבי אופניים חובבים וגם מקצוענים. מעבר טונלה היה העלייה האחרונה בג'ירו ד'איטליה של 2010 בקטע ה-20 (בו ניצח השווייצריי יוהאן טשופ - Johann Tschopp), ובו הוכיח איוואן באסו, המנצח בתחרות כולה, את כישוריו בעלייה. על שם "מעבר טונלה" קרויה אלפא רומיאו טונלה קונספט, מכונית קונספט בתצורה SUV מפואר, מתוצרת מותג הרכב האיטלקי אלפא רומיאו מרחב הגלישה של אתר הסקי פאסו טונלה (Passo Tonale) כולל כמאה קילומטרים של מסלולים לכל הרמות, בגובה שבין 3,100-1,155 מטרים, ושלושים מעליות סקי. מרחב הגלישה מכונה "אדמלו סקי" (Adamello Ski), והסקי פס שלו מכסה את המסלולים בפאסו טונלה, את המסלולים על קרחון פרסנה (Presena) בגבהים שבין 3,100-2,700 מטרים, את המסלולים סביב העיירה פונטה די לניו (Ponte di Legno), וכן את העיירות טמו (אנ') (Temu), ורמיליו (Vermiglio) ו-וצה ד'אוליו (Vezza d'Oglio). רוב מסלולי הגלישה בפאסו טונלה רחבים, חלקים ונטולי קטעים מישוריים, מה שהופך את האתר לפופולרי בקרב גולשי סקי מתחילים ובינוניים. יש בו גם אופציות אוף פיסט בצדי המסלולים וסנופארק עם מגוון מתקנים לגולשי פריסטייל. לקראת סוף החורף נבנה בדרך כלל פארק שלג נוסף על הקרחון. מיקומו הגבוה של האתר מאפשר לו ליהנות מאפקט שלג האגמים (Lake-Effect Snow). אוויר לח מאגם גרדה והים התיכון נפגש עם אוויר קר במרומי הקרחון, וכתוצאה מכך מתקבלות כמויות שלג רבות, המאפשרות לגלוש באתר לאורך חלק נרחב של חודשי השנה, בדרך כלל עד מאי. מרחב הסקי של פאסו טונלה מהווה גם חלק מסקי פס מורחב המכסה את האלפים הדרומיים באיטליה ואת מצוקי ברנטה ונקרא Skirama Dolomiti. מרחב זה כולל 380 קילומטרים של מסלולים ומכסה, פרט לפאסו טונלה, גם את האתרים: מדונה די קמפיליו, מארילבה (Marilleva), פולגרידה (Folgarida), מונטה בונדונה (Monte Bondone), אנדלו (Andalo) ו-Fai della Faganella. מדיה וקבצים בנושא מעבר טונלה בוויקישיתוף האתר הרשמי של אתר הסקי מרחב הגלישה Skirama Dolomiti פאסו טונלה - Passo Tonale, באתר ynet, 14 בדצמבר 2009 גל פרידמן, ‏אתר הסקי פאסו טונלה - מבטיח ומקיים, באתר GoTravel בוויקיפדיה האיטלקית יש טענה כי הפיתוח התבצע תוך מעבר על חוקי הבינוי וכי נגרמה לנוף פגיעה קשה "אלפא רומיאו טונלה קונספט" על שם מעבר טונלהNew Alfa Romeo Tonale SUV steals the show at Geneva". Auto Express. 5 March 2019. Retrieved 5 March 2019
גיידסטאר

גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל, או בקיצור גיידסטאר (באנגלית: GuideStar; כוכב מנחה), הוא מיזם אינטרנטי של רשות התאגידים במשרד המשפטים המאפשר לציבור גישה למידע ממשלתי על כל הארגונים ללא כוונת רווח בישראל כגון: עמותות, חברות לתועלת הציבור והקדשות. האתר מאפשר לקבל מידע מקיף על העמותות שניתן על ידי רשם העמותות (למשל דוחות כספיים, דוחות מילוליים, מטרות, מספר עמותה, שנת יסוד, מען העמותה, בעלי תפקידים, אישור ניהול תקין) ומידע שמסופק באופן וולונטרי על ידי העמותות עצמן כגון תיאור פעילויות העמותה, מקומות פעילות, פרטי קשר וכדומה. האתר אינו מספק גישה לכל מסמכי תיק העמותה ברשם העמותות, ובפרט לא לתקנון העמותה. לשם כך האתר מספק קישור לאתר רשם העמותות, בו ניתן להזמין תיק עמותה תוך תשלום אגרה. מספר הארגונים המוצגים באתר הוא כ-42,000. בשנת 1994 הוקם בארצות הברית ארגון גיידסטאר ארצות הברית (אנ') כיוזמה פרטית והיה לאחד ממקורות המידע הראשונים על ארגונים ללא מטרות רווח בארצות הברית. בשנת ב-2004 הוקם בבריטניה ארגון גיידסטאר העולמי שמטרתו להפיץ פרויקטים דומים ברחבי העולם והוא שקידם את הפרויקט בישראל. את הפרויקט בישראל יזמו ביחד משרד המשפטים, ג'וינט ישראל ויד הנדיב ("קרן רוטשילד"). הוא נבנה במקור על ידי NPTech טכנולוגיה וכיום מנוהל על ידי משרד המשפטים. האתר עלה בגרסת ניסוי בשנת 2009 וביולי 2010 נפתח לציבור הרחב. גיידסטאר הוא מיזם ממשלתי ללא מטרות רווח המתאפיין בשיתוף פעולה בין מגזרי – הפרויקט מנוהל על ידי משרד המשפטים בשיתוף ג'וינט ישראל ומלווה על ידי ועדה ציבורית מייעצת שכוללת גורמים שונים במגזר הממשלתי, האזרחי והעסקי. בנוסף, יכולות העמותות החברות להוסיף פרטים על פעילותן, סניפיהן, דרכי תקשורת עימן ופרטים נוספים. אתר האינטרנט הרשמי של גיידסטאר אתר ארגון גיידסטאר ארצות הברית ליאור דטל, טינסלי גואד, מנכ"ל גיידסטאר העולמי: "נגדיל את היקף התרומות מחו"ל לישראל", באתר TheMarker‏, 4 באוגוסט 2010 פודקאסט ברדיו כל השלום על השקת האתר וריאיון עם המנהל העולמי של המיזם טלי חרותי-סובר, העמותות נחשפות: הושק אתר גיידסטאר החדש, באתר TheMarker‏, 2 במאי 2018 GuideStar International - Background, באתר המיזם
קייטי סגל

קייטי סגל (באנגלית: Katey Sagal; נולדה ב-19 בינואר 1954) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. מוכרת בעיקר כפגי באנדי בסדרה הקומית "נשואים פלוס", תפקיד עליו הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס גלובוס הזהב, ולאחר מכן כג'מה טלר-מורו בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה", תפקיד עליו זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה. סגל נולדה בקליפורניה שבארצות הברית לאב יהודי ולאם נוצרייה. אביה, בוריס סגל, מהגר מאוקראינה הסובייטית, היה במאי במקצועו, ונפטר על סט צילומים ב-1981. אימה שרה זווילינג (שם במה: שרה מאקון) הייתה זמרת ומפיקה, והיא נפטרה ממחלת לב ב-1975. בשנת 1987 החלה לשחק בתפקיד ראשי בקומדיית המצבים, נשואים פלוס. בשנים 2005-2002 שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיית מצבים, "8 כללים פשוטים" (אנ'). סגל נתנה קולה בדיבוב הדמות טורנגה לילה בסדרת האנימציה "פיוצ'רמה". החל מ-2008 גילמה את אחת הדמויות העיקריות בסדרה "ילדי האנרכיה". על תפקידה בסדרה זו זכתה ב-2011 בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה. סגל הופיעה גם במספר תפקידי אורח בסדרות "אבודים", "בוסטון ליגל", "מופע שנות ה-70", "חסרי בושה" ו"ברוקלין תשע-תשע". ב-9 בספטמבר 2014 הוענק לה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בשנת 2016 שיחקה בדרמת האיגרוף "להילחם על זה" לצידם של מיילס טלר וארון אקהרט. ב-2017 החלה לשחק בסיטקום "קפה ומאפה" בו מככב ג'אד הירש. סגל נישאה חמש פעמים. מ-2004 נשואה לתסריטאי והבמאי קורט סאטר שגם יצר את "ילדי האנרכיה". אם במבחן (1988) בית חכם (סרט) (1999) מה חדש בתיכון (2005) אני ריד פיש (2006) לכסח ת'בית (2009) ג'ק והאפונים (2009) תמיד יהיה לנו את וודסטוק (2014) פיץ' פרפקט 2 (2015) להילחם על זה (2016) ריקוד מושחת (2017) קורעת לב (2022) קולומבו (1973) נשואים פלוס (1987-1997) אגדות מעולם המסתורין (1990) איש הברווז (1995) - דיבוב מופע שנות ה-70 (1999) Smart House ‏ (1999) פיוצ'רמה (1999-2003; 2007-2013) The Geena Davis Show‏ (2001) גיבורי העיירה (2006-2004) - דיבוב הלוחשת לרוחות (2005) המגן (2007-2005) אבודים (2010-2005) בוסטון ליגל (2006) CSI‏ (2008) ילדי האנרכיה (2014-2008) ספיריט: לרכוב חופשי (2018) - דיבוב חסרי בושה (2018) הקונרים (2018) כנופיית המאיה (2018) גרנד הוטל (2019) בשבילי אתם מתים (2022-2020) Rebel ‏(2021) קורעת לב (2022) - סרט טלוויזיה של Epix מדיה וקבצים בנושא קייטי סגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייטי סגל קייטי סגל, ברשת החברתית פייסבוק קייטי סגל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייטי סגל, ברשת החברתית אינסטגרם קייטי סגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייטי סגל, באתר AllMovie (באנגלית) קייטי סגל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קייטי סגל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קייטי סגל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קייטי סגל, באתר Yandex.Music (ברוסית) קייטי סגל, באתר Discogs (באנגלית) קייטי סגל, באתר Songkick (באנגלית) קייטי סגל, באתר בילבורד (באנגלית) דודי כספי, לוס אנג'לס, קייטי סגל: "מעניין להיות אשתו של הבוס", באתר ישראל היום, 7 באוגוסט 2016 מרסי דרסי בהלם: כוכבי "נשואים פלוס" מתאחדים, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המאה ה-34 לפנה"ס

המאה ה-34 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3400 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3301 לפני הספירה. זוהי המאה ה-34 לפני תחילת הספירה הנוצרית. חלק IIIa2 של תרבות הנקאדה במצרים. שימוש ראשון במחרשה. 3400 לפנה"ס לערך - השומרים החלו להשתמש בחותם גליל. פיתוח כתב יתדות בארך. אור נינה - המלך הראשון של לגש שבמסופוטמיה מדיה וקבצים בנושא המאה ה-34 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיוף עתיקות

זיוף עתיקות הוא ייצור חפצים כך שיחשבו כ"עתיקות", או שינוי עתיקות כך שמשמעותן תגדל. זיוף עתיקות יכול להיות מונע מבצע כסף, אך גם מניסיון לרכוש יוקרה מדעית או פוליטית. קיימים גם מקרים בהם זייפנים ניסו להוכיח, באמצעות הזיוף, את אמיתותן של אמונות דתיות ("זיוף דתי") ואידאולוגיות. לעיתים זיוף עתיקות נעשה כ"מתיחה". זיוף עתיקות קשור לתחום זיוף האמנות. לעיתים קרובות, סדרת חפירות ארכאולוגיות מפורסמת מובילה לגל ניסיונות של זייפנים המנסים להפיק רווח מן העניין שהתעורר בעתיקות מאתר זה. בדרך כלל מנסים הזייפנים למכור את העתיקות בשוק החופשי (ובעיקר בשוק ה"שחור"), אך חלק מן הזיופים הגיע למוזיאונים או הפך מוקד למחקר מדעי. זיוף עתיקות קיים בכל תת-ענפי הארכאולוגיה ובכל התחומים הגאוגרפיים. אחד הזיופים הנפוצים כיום הוא של קדרות פרה-קולומביאנית, אבל זויפו גם "ממצאים" ממצרים העתיקה, מחפירות בכרתים ובאיי יוון, באסיה הקטנה ובאזורים רבים אחרים בעולם. קיימים גם זיופים פליאונטולוגיים, כמו ה"ארכיאורפטור". באזור ארץ ישראל והמזרח התיכון, היה מוזס וילהלם שפירא סוחר עתיקות, אשר הואשם פעמיים כי זייף עתיקות - פעם אחת מכר למוזיאון בברלין חרסים מואביים כביכול ופעם נוספת נטען כי מגילות שהציע למוזיאון הבריטי היו זיופים (כיום טענת זיוף זה נתונה במחלוקת, לאחר גילוי מגילות מדבר יהודה באותו אזור). חוקרים מנסים לזהות זיופי עתיקות באמצעות כלי מחקר מסוגים שונים: בדיקות ארכאולוגיות, גאולוגיות ופטרוגרפיות, כגון תיארוך פחמן-14; ובדיקות פליאוגרפיות ואפיגרפיות לבדיקת כתב ותוכן של טקסטים. כתר סאיטאפרנס - כתר אמנותי עשוי זהב, שנרכש על ידי מוזיאון הלובר בשנת 1896, לאחר שהוצג בפניו ככתרו המקורי של המלך הסקיתי סאיטאפרנס, בן המאה השלישית לפני הספירה. כעבור שבע שנים העיד הצורף היהודי תושב אודסה, ישראל רוּחוֹמוֹבסקי, שהוא יוצרו של הכתר. גלוסקמת יעקב אחי ישו, וכתובת יהואש - שני הממצאים קשורים לעודד גולן, אשר נחשד בזיוף עתיקות. גולגולת קלאבארס - גולגולת אדם שנמצאה במכרה בקליפורניה וטענה להוכחת קיום בו-זמני בקליפורניה של מסטודונים, בני אדם ופילים, אבל הייתה למעשה מתיחה. לוח הפליז של דרייק - איגרת פליז מפרנסיס דרייק, אשר התגלתה כמתיחה וכזיוף. פסלי לוחמי טרה קוטה אטרוסקים שנמכרו למוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ויוצרו למעשה על ידי בני משפחה איטלקית בתחילת המאה ה-20. "הנסיכה הפרסית" - גילויה של מומיה בבלוצ'יסטן שנטען שהשתייכה לנסיכה פרסית. בדיקות פתולוגיות הוכיחו כי ה"מומיה" שייכת לאישה שנרצחה ככל הנראה ב-1996. "שרידי מישיגן" - ממצאים שנטען שהצביעו על קיומה של תרבות מזרח תיכונית קדומה במישיגן. לזייפנים היה אינטרס כפול - הפקת רווח, והוכחת נכונות האמונות המורמוניות. איש פילטדאון. כתר סאיטפרן - הוצג ככתר של מלך סקיתי בלובר במשך שנים עד שהתגלה כזיוף. רונות קנזינגטון - רונות שכביכול העידו על נוכחות ויקינגית בצפון אמריקה במאה ה-14 ונחשבות בעיני מרבית החוקרים כזיוף. דיסק השמיים של נברה - ממצא שנחשד במשך שנים כמזויף, אבל כיום נחשב לאותנטי. הגבירה מאלכה - פסל שנמצא בספרד והשתייכותו לתרבות המאה ה-4 לפנה"ס הייתה שנויה במחלוקת. הבשורה הסודית על-פי מרקוס - חשודה כזיוף. שוד עתיקות זיופים של עתיקות, דף שער בספרייה הלאומית איתן בוגנים, נסיכה פרסית מתעוררת ברחוב כורש, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2016 משה גלעד, האם כדאי להיות חשדנים כלפי ממצאים ארכיאולוגיים, באתר הארץ, 19 באפריל 2023
יחידת השתתפות

יחידת השתתפות היא נייר ערך שמזכה את המחזיק בו ברווחים של שותפות מוגבלת, אך אינו מאפשר לו להשפיע על ניהולה. שותפות מוגבלת היא שילוב של שני סוגי שותפים: שותף כללי שהוא מנהל השותפות והוא בעל אחריות לכל התחייבויות השותפות, ושותף מוגבל, שהאחריות שלו מוגבלת: אם השותפות תיקלע לחובות, הוא מסכן רק את הסכום שהשקיע ולא מעבר לזה. השותף הכללי הוא הגוף שמתווה את פעילות השותפות ומנהל אותה בפועל, והשותף המוגבל הוא הגוף שמספק לה מימון ומאפשר לה לפעול תוך זכאות להשתתף ברווחיה. יחידת השתתפות בשותפות מוגבלת היא מקבילה של מניה בחברה בע"מ. הבורסה לניירות ערך בתל אביב מאפשרת להנפיק יחידות ההשתתפות של שותפויות מוגבלות משני סוגים: שותפות מוגבלת לחיפושי נפט שותפות מוגבלת להפקת סרטים בשותפות מוגבלת לחיפושי נפט השותף הכללי הוא בדרך כלל חברה שהיזם הקים ולעיתים גובה דרכה דמי ניהול, בנוסף להוצאות החיפוש והפיתוח שממומנות על ידי מכירה של יחידות השתתפות בשותף המוגבל לציבור. הבורסה לניירות ערך בתל אביב מוסיפה לשם הקיצור של יחידות השתתפות את האותיות יהש (לדוגמה גבעות יהש, רציו יהש, ישראמקו יהש). לשותפויות הנפט בישראל יש יתרון מיסוי, שכן הן מאפשרות ליחידים המשקיעים בהן לקזז את ההפסדים השוטפים של השותפות מהכנסתם החייבת במס הכנסה לאותה שנה. החיסרון המרכזי של השותפויות הוא חוסר היכולת של מחזיקי היחידות להשפיע על הניהול. ההפרדה בין שותפים מוגבלים לשותפים מנהלים עלולה ליצור ניגוד אינטרסים, ולגרום למנהלים להשתמש בכספי השותפות לתשלום משכורות גבוהות. אחת הדרכים להתמודד עם הבעיה היא פנייה לבית המשפט. אם בעלי יחידות ההשתתפות מוכיחים בבית המשפט שהמנהלים אינם מקיימים את מטרת השותפות, השופט עשוי לפסוק על פירוקה ולהורות על חלוקת הכסף שנותר בקופתה למחזיקי היחידות. כדי שערכן של יחידות ההשתתפות יעלה על השותפויות למצוא את הנפט או הגז המבוקשים. בעיתונות ובטלוויזיה מכנים את יחידות ההשתתפות האלה לעיתים בשם "מניות הנפט", אבל המונח הנכון מבחינה משפטית ומעשית הוא "יחידות השתתפות בשותפויות נפט". אלכס שפירא, איך להרוויח מהשקעה ביחידות השתתפות בחיפושי נפט, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007 תקנות מס הכנסה (כללים לחישוב המס בשל החזקה ומכירה של יחידות השתתפות בשותפות לחיפושי נפט), תשמ"ט-1988
המאה ה-33 לפנה"ס

המאה ה-33 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3300 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3201 לפני הספירה. זוהי המאה ה-33 לפני תחילת הספירה הנוצרית. תחילת תקופת הברונזה באזור הסהר הפורה. עלייתה של תרבות עמק האינדוס באזור האראפה 3300 לפנה"ס: עד 3000 לפנה"ס: נוצרה מסיכת וורקה. (אנ') 3300 לפנה"ס לערך: מוקם המקדש האדום, החלק הראשון של מקדש מונטה דה'אקודדי בסרדיניה. מדבר סהרה הופך ממקום ראוי למגורים בחלקו למדבר עקר. 3200 ואילך - נוצרות ארבע הציוויליזציות הטרום יווניות והן: הציוויליזציה הלאדית, הציוויליזציה הקיקלאדית, הציוויליזציה המיקנית, והציוויליזציות שנמצאות צפונית מזרחית לים האגאי. בקר הבית בעמק הנילוס. ביות חמור במצרים העתיקה. 3250 לפנה"ס לערך - החל שימוש באובניים באזור הסהר הפורה. פיתוח כתב בתרבות עמק האינדוס. פיתוח כתב על בסיס פיקטוגרף בארך. מדיה וקבצים בנושא המאה ה-33 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביל מילר

האם התכוונתם ל... ביל מילר (מוזיקאי) – מוזיקאי אינדיאני אמריקאי ביל מילר (איש כספים) – מנהל השקעות אמריקאי בילי מילר (שחקן) – שחקן קולנוע אמריקאי ביל מילר (אתלט) – אלוף אולימפי אמריקאי בקפיצה במוט
יאנוס

יאנוס (בלטינית: IANVS) הוא אל השערים במובנם המורחב במיתולוגיה הרומית, ובכלל זה התחלות וסיומים, לידה, נמלים – שער למסחר או למסעות, ועוד. יאנוס מתואר כאל בעל שני פנים, אחד מביט לעבר והשני לעתיד. בתיאורים מוקדמים, אחד מפרצופיו של יאנוס היה מזוקן והשני מגולח למשעי, דבר שככל הנראה ייצג את השמש והירח, או את הנעורים והזקנה; בתיאורים מאוחרים יותר הוא מזוקן בשני הפרצופים. בפסלים מתקופות מוקדמות יותר הוא מתואר כבעל ארבעה פנים. שני הפנים מייצגים הרהורים על אירועי השנה החולפת בצד ציפייה לשנה הבאה. תפיסה זו נובעת מהמחשבה שדלתות ושערים פונים לשני כיוונים בו זמנית. יאנוס נחשב גם לאחראי על התחלות חדשות, מכיוון שהכניסה למקום חדש כרוכה במעבר דרך דלת או שער. ברומא העתיקה, היה יאנוס פטולקיוס שם האל הממונה על פתיחת דלתות בבטחה, ויאנוס קלוסיביוס שם האל הממונה על סגירת הדלת. בתקופה המוקדמת הרומאים האמינו שיוכלו להבטיח לעצמם סופים טובים אם יתחילו תקופות משמעותיות בתפילה לאל יאנוס. תחילת כל יום לוותה בתפילה ליאנוס, ציינו את שמו בתחילת כל חודש, בראשית עונות הנטיעה והקציר, ובאירועים חשובים בחיי האדם המסמנים התחלות חדשות, כמו לידה ונישואים. הרומאים קראו לחודש הראשון בשנה על שמו – ינואר, כציון להתבוננות בשנה שחולפת ובשנה החדשה. אחת האגדות המתארות את מוצאו של יאנוס מספרת שהיה בן תמותה, שליטה של לאטיום, ושהעניק מקלט לסאטורן כשזה ברח מיופיטר. מסופר שיאנוס דאג לתקופת שפע גדולה לנתיניו, הידועה בכינוי "תור הזהב", בה השתמשו לראשונה בכסף ועיבדו לראשונה אדמה. למבנה הרומי יאנוס גמינוס (Ianus Geminus) שני שערים – למזרח ולמערב, המסמלים את תחילת היום וסופו. המבנה עמד במקום ממנו יצאו הלגיונרים הרומאים לקרב. בעיתות מלחמה היו פותחים את השערים, ובעיתות שלום היו סוגרים אותם. יאנוס נחשב לשולט בכל הדברים שיש להם שני קצוות בחיים, ואף מייצג את המעבר בין פרימיטיביות לציוויליזציה. דמותו של יאנוס כאל זכתה לכבוד רב מהרומאים הקדומים, ושני פניה חקוקים בשערי הכניסה של ערים רבות, וכן על גבי המטבע הרומי. הביטוי "פני יאנוס" פירושו דו-פרצופיות. במחזה "אותלו" של שייקספיר, נשבע יגו, הנבל הרמאי, בשמו של יאנוס. מדיה וקבצים בנושא יאנוס בוויקישיתוף יאנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יאנוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) יאנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטוניו סלנדרה

אנטוניו סלנדרה (באיטלקית: Antonio Salandra‏; 13 באוגוסט 1853 – 9 בדצמבר 1931) היה מדינאי איטלקי, ראש ממשלת איטליה מטעם המפלגה השמרנית בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. סלנדרה נולד בעיר טרויה שבאיטליה. הוא סיים את לימודיו האקדמאיים באוניברסיטת נאפולי בשנת 1875 ולאחר מכן כיהן כפרופסור למִנהל באוניברסיטת רומא. לאחר השביתה הגדולה שפקדה את איטליה בחודש מרץ 1914 נאלץ ראש ממשלת איטליה, ג'ובאני ג'וליטי, להתפטר מתפקידו. ג'וליטי, שעדיין נהנה מרוב גדול בפרלמנט, החליט להציע לסלנדרה את התפקיד, תוך שהוא מציע לו את תמיכתו הפוליטית. סלנדרה נענה להצעה ומונה לראש ממשלת איטליה. פרוץ מלחמת העולם הראשונה גרם לקרע בין סלנדרה לפטרונו הפוליטי ג'וליטי. בעוד ג'וליטי תמך בעמדה שעל איטליה להיות נייטרלית במלחמה, תמכו סלנדרה ושר החוץ שלו, סידני סונינו, בהצטרפות איטליה למלחמה לצד מדינות ההסכמה. סלנדרה החליט על הצטרפות איטליה למלחמה, וזאת על אף שהרוב בפרלמנט האיטלקי התנגד לכך נחרצות. סלנדרה טען שהתערבות איטליה במלחמה תביא לסיומה המהיר. מהר מאוד נוכח סלנדרה בטעותו והבין שלמעט השגים מוגבלים ביותר, לא הביאה הצטרפותה של איטליה למלחמה לשינויים גדולים. באביב 1916, לאחר המתקפה האוסטרית המוצלחת בטרנטינו בקרב אסיאגו, אולצה ממשלתו של סלנדרה להגיש את התפטרותה למלך איטליה, ויטוריו אמנואלה השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה התקרב סלנדרה לחוגי הימין הקיצוני באיטליה ואף הביע את תמיכתו בעליית בניטו מוסוליני לשלטון בשנת 1922. סלנדרה כתב מספר ספרים באיטלקית בנושאי כלכלה, מדינאות וחברה. מדיה וקבצים בנושא אנטוניו סלנדרה בוויקישיתוף ביוגרפיה אנטוניו סלנדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנטוניו סלנדרה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פאנצר סימן 7

פאנצר 7 'לובה' (Panzerkampfwagen VII Löwe מגרמנית: אריה) היה טנק כבד מאוד נסיוני שפותח על ידי גרמניה הנאצית בין השנים 1941-1942. הטנק לא הגיע אף לשלב האב טיפוס ונזנח לטובת פרויקט המאוס והטייגר 2. החל משנת 1941 החלו מהנדסים בגרמניה הנאצית לתכנן טנק מסוג כבד מאוד (מעל 75 טון) שהיה אמור לעמוד באיומים הרבים בשדה הקרב וכלל תותח בעל קוטר גדול כדי להתמודד עם הגנות האויב ושריון האויב. הרעיון לפיתוח מפלצת שריון שכזאת עלה אחרי שהגרמנים נתקלו בתכנונים הסובייטים לטנק כבד מאוד משלהם. בראשית הדרך תוכננו שני דגמים: Leichte (קל): בעל שריון קדמי של 100 מ"מ פלדה, צריח בחלק האחורי של הכלי, תותח 105 מ"מ ובמשקל 76 טון. Schwere (כבד): בעל שריון קדמי של 120 מ"מ פלדה, מבנה שמזכיר את טנק הטייגר 2 בעל צריח במרכז הכלי, תותח 105 מ"מ ובמשקל 90 טון. כאשר בחן אדולף היטלר את התקדמות הפרויקט הורה לזנוח את דגם ה-Liecht ולהתמקד בדגם הכבד יותר, בנוסף ביקש לערוך שיפורים לטנק בצורת החלפת התותח לתותח 150 מ"מ, שדרוג המיגון לכדי 140 מ"מ (שריון קדמי) ושדרוג המנוע על מנת להגיע למהירות 30 קמ"ש. תכנון טנק הפאנצר סימן 7 בדגם ה-Schwere התקדם ונעשו בו שיפורים נוספים כמו מנוע 12 צילינדרים בעל 800 כ"ס שהביא את הכלי למהירות 35 קמ"ש והחלפת התותח לתותח 88 מ"מ. כאמור, בסוף 1942 הפרויקט כולו נזנח לטובת פרויקט הפאנצר סימן 8 מאוס שהיה אף הוא טנק מסוג כבד מאוד אשר הגיע מעט רחוק יותר מהפאנצר סימן 7, כאשר ממנו יוצרו שני אבות-טיפוס. מדיה וקבצים בנושא פאנצר סימן 7 בוויקישיתוף
המאה ה-32 לפנה"ס

המאה ה-32 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3200 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3101 לפני הספירה. זוהי המאה ה-32 לפני תחילת הספירה הנוצרית. 3200 לפנה"ס לערך - שלטונו של ירי-חור, פרעה מצרים בתקופה לפני השושלת הראשונה. בירתו - אבידוס. 3200-3150 לפנה"ס לערך - שלטונו של המלך קה במצרים העתיקה . 3150 לפנה"ס לערך - תחילת שלטונו של נערמר, הפרעה הראשון שאיחד את מצרים העתיקה ומייסד השושלת הראשונה. 3100 לפנה"ס לערך - תחילת שלטונו של חור אחע, הפרעה הראשון בשושלת הראשונה בתקופה השושלתית הקדומה כרתים: פריחתה של התרבות המינואית אצי, איש הקרח: השנים האחרונות בחייו של איש הקרח יישוב נאוליתי נבנה בסקארה ברי שבאיי אורקני, סקוטלנד בניית ניוגריינג' - מקדש השמש שנבנה על ידי תושבי אירלנד בתקופה הנאוליתית. 3138 לפנה"ס לערך - גלגל הביצות של לובליאנה (אנ'), אשר נמצא בביצות בלובליאנה שבסלובניה, ותיארוך פחמן הראה שגילו הוא 5,150 שנים, היה בשימוש לכאורה בתקופה זו. זהו גלגל העץ העתיק ביותר שהתגלה עד היום. מצרים העתיקה: החל השימוש בכתב חרטומים ירי-חור, פרעה במצרים העליונה אשר הוא השליט המוקדם ביותר של מצרים שידוע בשמו ואולי אף הדמות ההיסטורית המוקדמת ביותר שידועה בשמה. נערמר, מייסד השושלת הראשונה של מצרים מדיה וקבצים בנושא המאה ה-32 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.