laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חוק ריילי-ג'ינס

חוק ריילי-ג'ינס הוא חוק תאורטי, המתאר חלקית את התופעה של קרינת גוף שחור. חוק זה נוסח על ידי הפיזיקאים הבריטיים, ג'ון ויליאם סטראט ריילי וג'יימס ג'ינס (James Jeans), בשלהי המאה ה-19 בניסיונם לגזור את ההסבר לקרינת גוף שחור מהפיזיקה הקלאסית. לשון החוק היא כזו: I ( λ ) = 2 c k T λ 4 {\displaystyle I(\lambda )={\frac {2ckT}{\lambda ^{4}}}} k הוא קבוע בולצמן, T היא הטמפרטורה של הגוף השחור, ו- λ {\displaystyle \lambda } הוא אורך הגל של הקרינה אשר מוקרנת בעוצמה I. כמו שניתן לראות, באורכי גל קצרים יחסית העוצמה של קרינה הולכת לאינסוף, מה שסותר את חוק שימור האנרגיה. תוצאת הנוסחה מתחילה להתרחק משמעותית מהתוצאות הניסיוניות באזור הקרינה העל-סגולה, ולכן בעיה זו כונתה "הקטסטרופה של העל סגול". על כן חוק זה הוא בעייתי ומתאר נכונה רק את הקשר עבור אורכי גל ארוכים יחסית. החוק המשלים שלו לגבי אורכי גל קצרים נקרא חוק וין. רק בשנת 1900 הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק הצליח לנסח חוק אחד שמסביר את התופעה של קרינת גוף שחור, וחוק ריילי-ג'ינס הוא קירוב של חוק כללי זה עבור אורכי גל ארוכים יחסית. חוק סטפן-בולצמן חוק וין מדיה וקבצים בנושא חוק ריילי-ג'ינס בוויקישיתוף Deriving the Rayleigh-Jeans Radiation Law, Chemistry LibreTexts, ‏2017-09-28 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סימן שאני גדול

סימן שאני גדול הוא ספר ילדים שכתב יהודה אטלס ואייר דני קרמן, ויצא בשנת 1997 בהוצאת הד ארצי. אין מדובר בסיפור עם התחלה, אמצע וסוף. במקום המבנה הזה, שבדרך כלל הוא זה שנוכח, הסיפור כולו מורכב מהוכחות למעבר סופי מילדות לשלב מתקדם יותר בחיים, כשהילד גדול יותר. בסיפור סיטואציות מוכרות לכל וההבדלים בין מצב למצב בולטים. גם האיורים מסייעים להמחשת המעבר: כל פעם מופיעים שני איורים- האיור הראשון מתאר את המקרה הראשון, שקרה לדמות בסיפור בילדותה, והאיור השני מיוחס לאותה שנים אחר כך. כמו כן האיורים של המצבים המתקדמים יותר בולטים יותר מהאיורים המתייחסים למה שקרה בעבר. השינויים שחלים בדמות מעידים על דברים שונים שפיתחה לאורך השנים שעברו, כגון כישרון, התבגרות וחוכמה. כל משפט בסיפור מתחיל ב"כש" ומתייחס לסימן המעיד על הגדילה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טד, החוקר המבולבל

טד, החוקר המבולבל (בספרדית: Las aventuras de Tadeo Jones; בתרגום חופשי: הרפתקאותיו של טד ג'ונס) הוא סרט אנימציה ספרדי משנת 2012. את הסרט ביים אנריקה גאטו. הסרט הופץ ומופץ על ידי חברת סרטי פרמאונט. הסרט היה מועמד בפרס גויה לסרט האנימציה הטוב ביותר לשנת 2012. בשנת 2017 יצא סרט המשך בשם "טד החוקר החופר" ובשנת 2022 יצא סרט המשך נוסף ששמו "טד החוקר החופר חוזר". בילדותו, טד חלם על הרפתקאות מסוכנות ותגליות מדהימות. הוא העריץ את אינדיאנה ג'ונס, אבל המציאות היא אחרת, טד הוא רק עובד בניין רגיל, אבל גורלו עומד להשתנות לאחר שבטעות לוקחים אותו לארכאולוג ידוע לשמצה אשר שולח אותו לפרו לצורך חפירות ארכאולוגיות כדי למצוא את אוצרות האינקה העתיקים. שם חושבים שהוא הארכאולוג וטד מנצל זאת. טד, החוקר המבולבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "טד, החוקר המבולבל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טד, החוקר המבולבל", באתר נטפליקס "טד, החוקר המבולבל", באתר AllMovie (באנגלית) "טד, החוקר המבולבל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טד, החוקר המבולבל", באתר אידיבי "טד, החוקר המבולבל", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "טד, החוקר המבולבל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טד, החוקר המבולבל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מועמדות לפרס גויה (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בני אפרים

בני אפריים (בטלוגו: {బెనె ఎఫ్రాయిమ్), הנקראים גם "יהודי טלוגו", היא קהילה קטנה בת כ-50 משפחות החיה בלב אזור כפרי במדינת אנדרה פרדש. במדינה זו השפה הנפוצה ביותר היא טלוגו, וזו גם שפתם של חברי הקהילה. בני הקהילה טוענים כי הם יהודים צאצאי שבט אפרים, שהגיעו להודו לאחר נדודים מאז גלות עשרת השבטים. בני אפרים טוענים כי הם צאצאים לשבט אפרים מעשרת השבטים. לטענתם לאחר גלות עשרת השבטים הם נדדו מישראל דרך מערב אסיה: פרס, אפגניסטן, טיבט וסין במשך 1,600 שנים, עד שהגיעו לדרום הודו לפני יותר מ-1,000 שנים. ההיסטוריה שלהם לטענתם דומה להיסטוריה של יהודי אפגניסטן, יהודי פרס, בני מנשה ובני ישראל. בשנות ה-80 נסע מנהיג הקהילה שמואל יעקובי לירושלים, והשתכנע כי הוא ובני קהילתו הם יהודים. מאז שנות ה-80 כחמישים משפחות למדו יהדות, עברית וגם בנו בית כנסת פעיל, בו הם מקיימים תפילות בנוסח מסורתי. בני הקהילה חוגגים את כל החגים היהודיים, מקיימים אורח חיים יהודי, אינם עובדים בשבת, ושואפים לעלות לישראל. במשך שנים ביקרו את בני הקהילה רבנים מהרבנות הראשית לישראל, על מנת לבדוק האם אכן בני הקהילה הם ממוצא יהודי. רוב חברי הקהילה הם איכרים שכירים, העובדים בחקלאות וחיים בתנאי עוני קיצוני (על פי הגדרות האו”ם: פחות מ-1.5 דולר לנפש ליום). קהילה זו שייכת לכת ה"מהדיגה" שהיא חלק מקאסטת ה"טמאים" - הקאסטה הנמוכה ביותר בהיררכיית הקאסטות בהודו. בכתבה שפורסמה בוושינגטון טיימס בשנת 2006 נטען כך: "רבים סבורים שיהודי בני אפרים מנסים להימלט מן העוני, וכי הם מנסים לעזוב את אזור אנדרה פרדש, שם שש שנים רצופות של בצורת וכישלון הביאו יותר מ-3,000 איכרים לחוב ולהתאבדות." צ'נדרה סקהר אנגדי, מדען חברתי מקרנאטקה השכנה, אמר על יהודי טלוגו: "הם בין היהודים העניים ביותר בעולם. הם נואשים להכרתם על-ידי הרבנות הראשית לישראל פשוט על מנת להבטיח להם דרכון ממדינה שבה הם יכולים לנהל חיים טובים בהרבה - הרחק מחיים אלו של עוני ורעב." בנוסף לכך, המתנגדים להעלאת בני אפרים למדינת ישראל מבקרים את חבריה וטוענים שבעבר אבותיהם האיכרים התנצרו כדי לשפר את מצבם הכלכלי, וכעת (החל משנות השמונים של המאה העשרים) הם עושים את אותו הדבר עם היהדות. בני מנשה שבי ישראל פתאנים אליהו בירנבוים, ‏הודו, אנדרה פרדש - מגלגולי בני אפרים, באתר "דעת" מתוך: המדור יהודי עולמי ב"מקור ראשון". באתר מכללת הרצוג - גוש עציון שמעון לב, עשרת השבטים האבודים - הודים בני ישראל, באתר מסע אחר, ‏4 בספטמבר 2007 Shaikh Azizur Rahman, "Another tribe seeks rabbinical recognition", Washington Times מאי 2006
גלאי פוטומוליך

גלאי פוטומוליך הוא גלאי אלקטרואופטי הבנוי על חומר מוליך למחצה. עקרון הפעולה של הגלאי הוא שבעקבות הארה על הגלאי נוצרים זוגות של אלקטרונים וחורים שבעקבות הפעלת מתח כל הגלאי נסחפים לקצות הגלאי וגורמים ליצירת זרם חשמלי. כאשר פוטונים פוגעים בגלאי דרושה מהם מספיק אנרגיה כדי להעלות אלקטרונים לפס ההולכה. ולכן כאשר רוצים ליצור גלאי לאורכי גל ארוכים - אנו נדרשים לכך שגודל הפס האסור יהיה מספיק קטן כדי שגם פוטונים אלו יוכלו להעלות אלקטרונים. כתוצאה מכך נוצרת בעיה של רעש תרמי, כלומר בעקבות אנרגיה תרמית אלקטרונים יכולים לעלות לפס ההולכה גם לא כתוצאה מהארה, אלא כתוצאה מכך שיש לגלאי אנרגיה תרמית כלשהי. כדי לפתור את הבעיה הזאת ניתן לקרר את הגלאי - ובכך להקטין את הרעש התרמי. פוטורזיסטור ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קניון סאמריה

קניון סאמריה (ביוונית: Φαράγγι Σαμαριάς) הוא הקניון הגדול ביותר באי כרתים, ואחד הגדולים באירופה כולה. הקניון נמצא בתחומי מחוז חאניה, בדרום-מערב כרתים, על רכס לפקה אורי ("ההרים הלבנים"). הקניון נמצא בתחומי שמורת הטבע סאמריה, שהוכרזה כשמורה בשנת 1962, וכוללת מספר פרטים של עז כרתים (קרי-קרי) הנדירה, שהיא אנדמית לשמורה. בשמורה מינים נוספים של חי וצומח, שחלקם אנדמיים. מסלול ההליכה בקניון הוא באורך 16 קילומטרים, שמתחילים בגובה 1,230 מטר מעל פני הים, בכניסה הצפונית לשמורה (ליד הכפר אומלוס), ומסתיימים באגיה רומלי, לחופי הים הלובי בדרום כרתים. הקטע הדרמטי ביותר של הקניון נמצא לקראת חלקו הסופי, בו קירותיו מתקרבים זה לזה עד למרחק של כ-4 מטרים. מקום זה נקרא PORTES, שפירושו "שער", אך שמו הרווח הוא "שערי הברזל" (Iron Gates). באזור זה מתנשאים קירות הקניון לגובה של כ-300 מטרים, ויש מקומות שהם גבוהים אף יותר. מסלול ההליכה בקניון אורך כ-5-7 שעות, והוא מיועד למטיבי לכת ויכול להיות חם מאוד בחודשי הקיץ. בסיום המסלול יש לקחת מעבורת לנקודה אליה ניתן להגיע עם רכב, ולכן יש לתכנן היטב את הזמנים. מטיילים שאינם מטיבי לכת, יכולים ללכת את תחילתו או סופו של המסלול בלבד, או לצפות עליו מנקודת התצפית בכניסה הצפונית. מדיה וקבצים בנושא קניון סאמריה בוויקישיתוף כרמית וייס, ‏תיאור המסלול בקניון סאמריה, באתר GoTravel תיאור המסלול בקניון סאמריה, באתר Explore Crete (אנגלית)
כותרת (אדריכלות)

כותרת (יוונית Κιονόκρανο; לטינית Capitellum - מ-Caput, ראש) היא חלקו העליון ביותר של עמוד או פילסטר, והיא מקשרת ביניהם לבין חלק הבניין אותו הם נושאים. בדרך כלל יהיה קצה הכותרת העליון רחב מבסיסה, כדי להגדיל את שטח התמיכה של העמוד בפרט המבנה שבו הוא תומך. בנוסף, בדרך כלל מתרגמת הכותרת את חתך העמוד העגול, לאבקוס רבוע. רוב הכותרות משתייכות לאחד משלושת הסדרים הקלאסיים: הסדר הדורי, האיוני והקורינתי, או להסדר המשולב המאוחר יותר. אדריכלות קלאסית - מונחים מדיה וקבצים בנושא כותרת בוויקישיתוף technology/cushion-capital כותרת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כותרות עמודים (אדריכלות), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק בירק

יצחק (צחי) בירק הוא פרופסור חבר וראש המעבדה למערכות מקביליות בטכניון בפקולטה להנדסת חשמל. נולד ברחובות. בן לפרופסור מאיר בירק ופרופסור יהודית בירק. אח לפרופסור אוהד בירק. פרופ' בירק הוא בוגר תואר ראשון (1975) ושני (1982) בטכניון ובעל תואר דוקטור (1987) מאוניברסיטת סטנפורד, כולם בהנדסת חשמל. בשנים 1976–1981 היה מהנדס פרויקטים בצה"ל. בשנים 1986–1991 היה חבר בצוות המחקר של IBM Almaden Research Center בקליפורניה, שם עבד על ארכיטקטורה מקבילית, תת-מערכות מחשב ורשתות קישוריות סיבים אופטיים פסיביות. בירק הוא חבר הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון מאוקטובר 1991. חומרת המחשבים וארכיטקטורה של שבבים ומתרכז בתחומי: ארכיטקטורות אחסון היררכי לשרתי מידע מולטימדיה, ארכיטקטורות מערכות מולטימדיה ומידע, מערכות תקשורת לווינית, ניצול נבון של יתירות למטרות שיפור ביצועים. בירק פרסם מספר מאמרים בתחומו, בעיקר בירחוני ה-IEEE ומחזיק 7 פטנטים - ארבעה לבד ושלושה בשותפות עם חוקר נוסף. דף המידע של פרופ' יצחק בירק פרסומיו התגובה השנויה במחלוקת
אוניקס (נהר)

אוניקס (באנגלית: Onyx) הוא נהר מי קרחונים מומסים, הגדול בנהרות אנטארקטיקה. אורכו מגיע ל-32 קילומטרים. האוניקס זורם רק בחודשי הקיץ האנטארקטי בעמק רייט מכיוון קרחון רייט התחתון ואגם בראונוורת לכיוון אגם ונדה והוא בעל אגן ניקוז סגור. בנהר אין דגים, אך יש בו מיקרואורגניזמים ופריחת אצות. מדיה וקבצים בנושא אוניקס בוויקישיתוף
מילת כבוד (ספר)

מילת כבוד (באנגלית: Word of Honor) הוא ספר מאת הסופר האמריקני נלסון דה מיל העוסק במלחמת וייטנאם. לאחריו לימודיו באוניברסיטה התגייס דה מיל לצבא ארצות הברית, עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים והוסמך כקצין בדרגת סג"ם. הוא שימש כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ולחם במלחמת וייטנאם. בין היתר עוטר דה מיל בכוכב הארד על גבורתו בשדה הקרב. דה מיל הסתמך על ניסיונו הקרבי, כמו על אירועים דוגמת טבח מי ליי ומשפטם של אלו שלקחו בו חלק, בכתיבת הספר. שם הספר נגזר מן העובדה כי גיבור הספר וחייליו התחייבו בכבודם כי ישמרו בסוד אירוע שאירע במלחמה. הספר עובד בשנת 2003 לסרט טלוויזיה בכיכובם של דון ג'ונסון כטייסון וג'ין טריפלהורן כקארן הארפר. עלילת הספר מתרחשת בשלהי שנות השמונים ועוסקת בסיפורו של בן טייסון, איש עסקים מצליח כבן ארבעים, בעל משרה בכירה בתאגיד בבעלות יפנית, בוגר מכללה יוקרתית ובן למשפחה מיוחסת. בשנת 1968 שירת טייסון כמפקד מחלקת חי"ר בדרגת סגן בדיוויזיית הפרשים הראשונה ולחם במלחמת וייטנאם. הוא השתתף בקרב על העיר הואה ובקרבות כנגד מתקפת הטט, נפצע במהלך שירותו ועוטר על אומץ ליבו נוכח פני האויב. פרסומו של ספר ובו טענה כי במהלך מלחמת וייטנאם היו טייסון ואנשיו אחראים לביצוע טבח בחסרי ישע בבית חולים צרפתי, מביא לכך שהופך לאדם מוקצה מחמת מיאוס בחברה ואף מגויס מחדש לשורות הצבא האמריקני כדי לעמוד למשפט צבאי. מאחר שטייסון וחייליו התחייבו בכבודם לנצור את הקורות אותם בסוד, סירב טייסון לחשוף את האמת שלו אודות האירוע, ונאלץ להתמודד עם תחושות קשות מצד אשתו ובנו נוכח הפרסום, ולהתמודד עם העובדה שאם ימצא אשם הוא עשוי להיות מוצא להורג או לחלופין לרצות עונש מאסר עולם. בשל העובדה כי הוא, כמפקד המחלקה, מוגדר כאחראי לטבח ונאלץ לעמוד כנאשם יחיד בחר טייסון בווינסנט קורווה, פרקליט ניו יורקי ממוצא איטלקי, אשר שירת בעברו בפרקליטות הצבאית האמריקנית, וקודם לכן כמפקד מחלקת חי"ר בדיוויזיית הרגלים ה-25, לחם במלחמת וייטנאם, בקו צ'י ובקרבות כנגד מתקפת הטט, כמי שיגן עליו בבית הדין. כנגד טייסון עומדת שאיפת מפקדי הצבא להרשיעו כאחראי יחידי לטבח ובכך לנקות ידיהם מן המעל. הספר "מילת כבוד", באתר "סימניה" מילת כבוד, באתר OCLC (באנגלית) גל פרל פינקל, הרפתקאות קובניות, מקור ראשון, 19 בינואר 2018. אתר האינטרנט של נלסון דה מיל. "מילת כבוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית). נלסון דה מיל, "מילת כבוד", הוצאת כרם, 1987, עמוד 13. נלסון דה מיל, "מילת כבוד", הוצאת כרם, 1987, עמודים 299–300. נלסון דה מיל, "מילת כבוד", הוצאת כרם, 1987, עמודים 302–303.
ז'וזף קנטלוב

ז'וזף קנטלוב (בצרפתית: Marie-Joseph Canteloube de Malaret‏, 21 באוקטובר 1879 – 4 בנובמבר 1957), היה מלחין ומוזיקולוג צרפתי הידוע בעיקר בגלל יצירתו "שירי אוברן". קנטלוב החל את מלימודי המוזיקה ב-1901 בבית הספר למוזיקה סקולה קנטורום שנוסד על ידי ונסן ד'אנדי. בהשפעת ד'אנדי הוא הקדיש עצמו לאיסוף שירי עם מחלקים שונים בצרפת וספרד ועיבד אותם לתזמורת, פסנתר, סולנים, מוזיקה קאמרית ועוד. הוא חיבר גם מוזיקה מקורית משלו שכללה גם שתי אופרות שלא זכו להצלחה. הוא עיבד שירים מאזור הולדתו, אוברן (Auvergne), טורן, לנגדוק, חבל הבסקים, קטלוניה ועוד. ב-1951 פרסם אוטוביוגרפיה על ד'אנדי. קנטלוב אסף כמוזיקולוג שירי רועים מחבל אוברן בו נולד ופרסם אותם בחמש סדרות כ"שירי אוברן" (Chants d'Auvergne). הוא תזמר את השירים והם מבוצעים כיום על ידי זמרות סופרן בליווי תזמורת. השירים הם בשפה האוברניינית שהיא ניב מקומי של השפה האוקסיטנית. מסדרה זו ידוע בעיקר השיר "ביילרו" (Baïlèro) שהוא השיר השני מהסדרה הראשונה. השיר מספר על רועָה ורועֶה הרועים את עדריהם משני צידי עמק שבו זורם נחל. היא משכנעת את הרועה לעבור עם עדרו לצד שלה שהוא טוב יותר. העיבוד התזמרתי העשיר של קנטלוב הפך יצירה זו למפורסמת מאוד והיא משמשת לעיתים קרובות כשיר רקע לסרטי טלוויזיה העוסקים בחיי בר ומראים שדות מרעה הרריים ושוממים. קנטלוב ידוע ומוכר בעולם בזכות יצירה זו בלבד והוא שייך לקבוצת מלחינים המוכרים בגלל יצירה אחת מכל יצירותיהם קיימים ביצועים לשיר זה של שרה ברייטמן, נתניה דברת, ויקטוריה דה לוס אנחלס, קירי טה קאנאווה, אלי אמלינג, פרדריקה פון שטאדה ועוד. מדיה וקבצים בנושא ז'וזף קנטלוב בוויקישיתוף ז'וזף קנטלוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'וזף קנטלוב, באתר AllMusic (באנגלית) ז'וזף קנטלוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'וזף קנטלוב, באתר Discogs (באנגלית) ז'וזף קנטלוב, באתר Songkick (באנגלית) ז'וזף קנטלוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'וזף קנטלוב (1879-1957), דף שער בספרייה הלאומית ביילרו בביצוע נתניה דברת עם כתוביות באוקסיטנית ביילרו בביצוע פרדריקה פון שטאדה עם כתוביות באנגלית קנת וואלרי מקליש:מוזיקה קלאסית, מדריך למאזין, עמ' 197, הוצאת אחיאסף, 1994
סוכן ארצות הברית

סוכן ארצות הברית (באנגלית: U.S Agent) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Captain America #323 מנובמבר 1986 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר פול נירי. סוכן ארצות הברית הוא האלטר אגו של ג'ון ווקר, חייל בצבא ארצות הברית אשר קיבל כוחות-על ממוטגן ניסיוני. למשך זמן מסוים הוא שירת את מדינתו תחת הזהות הסודית של "סופר פטריוט". באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, סטיב רוג'רס ניצב בפני ההחלטה האם לוותר על זהותו כקפטן אמריקה או לשרת באופן עיוור את ממשלת ארצות הברית. הוא התפטר, ומאוחר יותר חזר בתלבושת שחורה תחת הכינוי "הקפטן". ד"ר ולרי קופר, חברת הוועדה לפעילות על-אנושית, הציעה שווקר יהפוך לקפטן אמריקה החדש כסוכן העובד עבור הממשלה. יו"ר הוועדה, דגלאס רוקוול, שימש בחשאי כבן בריתו של הגולגולת האדומה, שתכנן מזימה כיצד להכפיש את שמו של קפטן אמריקה. עם שובו של רוג'רס לתפקיד כקפטן אמריקה, אורגנה לווקר זהות חדשה. בהמשך, ווקר שב לחיי ההרפתקנות שלו. הוא נטל את שם הקוד "סוכן ארצות הברית", לבש תלבושת דומה לזו של קפטן אמריקה, ונשא דיסק עשוי מתכת ויברניום כמגן. הוא נלחם בתחילה נגד איירון מונגר תחת עינה הפקוחה של הוועדה, שגייסה את האוונג'רס מהחוף המערבי ואת ויז'ן כדי להשגיח עליו. בהוראתה של הוועדה, סוכן ארצות הברית נשלח לעצור את המעניש, אך לפני שהוא לוקח אותו למעצר, פרנק קאסל מגלה לו שהוא מתכוון לעצור את משפחת המאפיה מאגיה. ווקר מסכים לעזור למעניש, אך זה האחרון נמלט ממנו בסיום משימתם, תוך שהוא גורם לו להאמין כי מת בשריפה. מעבידיו של ווקר נוזפים בו שעבודתו היא לפעול ולא לחשוב, וכי אין זה פלא שהוא נכשל בתפקידו כקפטן אמריקה. סוכן ארצות הברית נלחם לצד האוונג'רס מהחוף המערבי בכמה קרבות. בסופו של דבר הוא הוכיח את ערכו והורשה להצטרף אליהם. הוא השתתף עימם, עם האוונג'רס ועם האקס-מן באירוע הקרוס אובר "קשרי דם", שבו פרופסור אקסבייר ניסה לנהל משא ומתן על סיום מלחמת האזרחים באי המוטאנטים ג'נושה. סוכן ארצות הברית מונה לשמש כשומר ראשו. כשהאוונג'רס מהחוף המערבי התפרקו, ווקר זרק את תלבושתו ומגנו לנהר ההדסון. כאשר חברי הקבוצה התבקשו בידי טוני סטארק להתגייס לשורות קבוצת "פורס וורקס" החדשה, ווקר התלבט אך הצטרף לבסוף בשכנועה של מכשפת השני, שאמרה כי הקבוצה צריכה אחד שישמש לה כעמוד תווך בזמן משימותיהם מאחורי קווי האויב. במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, סוכן ארצות הברית נאלץ לבחור בין הממשלה לה היה נאמן למשך כל חייו לבין גיבור-העל שבעקבותיו הלך ועל שמו הוא ניסה להגן. בעקבות מותם של חברי קבוצת אלפא פלייט הקנדית, מוצע לו לעמוד בראשה של קבוצה חדשה בשם "אומגה פלייט". בהמשך, הוא עוזר לאמן את נשק אומגה. נכון לתחילת 2013, ווקר משמש כמנהיג קבוצת האוונג'רס האפלים. את דמותו של ג'ון ווקר בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+ מגלם השחקן ואייט ראסל, שישוב לגלם את הדמות בסרט "ת'נדרבולטס". דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Captain America #337, January 1988 Captain America #350, February 1989 Captain America #351, March 1989 Captain America #354, June 1989 Avengers West Coast Vol.2 #74, September 1991 Avengers #368, November 1993 Force Works #1, July 1994 Civil War: Choosing Sides #1, December 2006
ארץ חדשה

האם התכוונתם ל... ארץ חדשה (סרט) – סרט ישראלי משנת 1994 ארץ חדשה (ספר) – ספר של אקהרט טולה ארץ חדשה (שיר) – שיר של שלמה ארצי ארץ חדשה (מפלגה) - מפלגה שהקים אלדד יניב
אליפות העולם באתלטיקה 1999

אליפות העולם באתלטיקה 1999 הייתה אליפות העולם השביעית באתלטיקה, שנערכה בין 20 באוגוסט ל-29 באוגוסט 1999 באצטדיון האולימפי שבסביליה, ספרד. בתחרות השתתפו 1,821 אתלטים ואתלטיות מ-201 מדינות, ב-46 תחרויות (22 לנשים ו-24 לגברים). ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה במקום הראשון עם 10 מדליות זהב ו-17 מדליות בסך הכול, רוסיה (רוסיה) דורגה במקום שני עם 5 מדליות זהב ו-12 מדליות בסך הכול וגרמניה דורגה במקום שלישי עם 4 מדליות זהב ו-12 מדליות בסך הכול. אלכס אברבוך (ישראל ישראל) השיג את המדליה הראשונה של ישראל באליפות העולם באתלטיקה, כאשר הצליח לזכות במדליית ארד בקפיצה במוט (5.80 מטר). באליפות זו נקבעו שני שיאי עולם חדשים, 1 לנשים ו-1 לגברים. סטייסי דרגילה (ארצות הברית ארצות הברית) קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר. מייקל ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם בריצת 400 מטר בתוצאה של 43.18 שניות (השיא הנוכחי, 2014). אסטריד קומברנוס (גרמניה גרמניה) זכתה בהדיפת כדור ברזל בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב. מריון ג'ונס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בריצת 100 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. קתי פרימן (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה בריצת 400 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. גבריאלה סאבו (רומניה רומניה) זכתה בריצת 1500 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. גייל דיברס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בריצת 100 מטר משוכות בפעם השלישית במדליית זהב. מוריס גרין (ארצות הברית ארצות הברית) היה האתלט המצטיין באליפות לאחר שזכה ב-3 מדליות זהב בפעם השנייה ברציפות, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר. מייקל ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-2 מדליות זהב בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש היחידי בין הגברים ובפעם הרביעית ברציפות ובריצת שליחים 4x400 מטר, אך מדליית הזהב בריצת השליחים נלקחה ממנו לאחר שאנטוניו פטיגו נימצא שהשתמש באמרוץ. היילה גבריסלאסי (אתיופיה אתיופיה) זכה בריצת 10000 מטר בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב. וילסון קיפקטר (דנמרק דנמרק) זכה בריצת 800 מטר בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב. איוון פדרוסו (קובה קובה) זכה בקפיצה לרוחק בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב. הישאם אל גרוז' (מרוקו מרוקו) זכה בריצת 1500 מטר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. תומאס דבוז'אק (צ'כיה צ'כיה) זכה בקרב עשר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. אבל אנטון (איטליה איטליה) זכה בריצת מרתון בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב. קולין ג'קסון (בריטניה בריטניה) זכה בריצת 110 מטר משוכות בפעם השנייה במדליית זהב. 1 גרמן סקוריגין מרוסיה, שסיים ראשון בהליכה תחרותית ל-50 ק"מ בתוצאה של 3:44:23 שעות, נפסל בנובמבר 2001 בשל אמרוץ. 2 רביעיית השליחים מניגריה, שסיימה שלישית בתוצאה של 37.91 שניות, נפסלה ב-31 באוגוסט 2005, לאחר שאינוסנט אסונזה נמצא חיובי בבדיקת סמים מיוני 1999. 3 רביעיית השליחים מארצות הברית, שסיימה ראשונה בתוצאה של 2:56.45 דקות, נפסלה בשנת 2008 לאחר שאנטוניו פטיגרו הודה שהשתמש בהורמון הגדילה (HGH) ובאריתרופואטין (EPO) בין השנים 1997–2003. מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם באתלטיקה 1999 בוויקישיתוף התוצאות הרשמיות של אליפות העולם באתלטיקה 1999 באתר IAAF
משה בליטנטל

משה בליטנטל (7 בנובמבר 1911 – 13 באוגוסט 1989) היה מראשי תנועת פועלי אגודת ישראל, כיהן כראש החזית הדתית בחיפה וכחבר מועצת עיריית חיפה וסגן יושב ראש המועצה הדתית בעיר. נולד בז' בחשון תרע"ב ליהודה אריה ושרה לבית יעקובוביץ בעיירה אפטא שבפולין, למשפחה מחסידות גור. בעל השכלה תורנית. היה חבר מזכירות ההנהלה הארצית של צעירי אגודת ישראל בפולין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. בשנת 1940 מונה למזכיר סניף פועלי אגודת ישראל בחיפה. בתקופת המנדט הבריטי סייע בהעפלה, דאג לקליטת העולים, לדיור ולעבודה עבורם. היה חבר מפקדת ההגנה, חבר הנהלת המגבית להתגייסות, חבר בהנהלת כופר היישוב ויו"ר ועדת הגיוס לצה"ל בחיפה. היה ממקימי שיכון פא"י בקריית אליעזר בעיר. שימש כשופט עירוני בחיפה, וכיהן כחבר במועצה הציבורית שהקימה ממשלת ישראל לענייני הסכם השילומים. פרסם מאמרים בביטאון פא"י, "שערים". בשנת 1934 נישא לשפרה אורנשטיין. לשניים נולדו שתי בנות ובן. בנו, אריה בליטנטל, היה סגן ראש העיר חיפה מטעם אגודת ישראל. נכדו הוא השופט והסופר יאיר חסדיאל. לאחר מותו נקרא רחוב על שמו בשכונת רמת אלמוגי בחיפה. דוד תדהר (עורך), "משה בליטנטל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4088 אמציה פלד, רחוב בליטנטל, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה משה בליטנטל באתר חברה קדישא חיפה
העץ של טולה

העץ של טוּלֶה (בספרדית: El Árbol del Tule) הוא עץ מסוג ברוש מונטזומה (Taxodium mucronatum) הנמצא בתחומה של כנסייה בעיירה סנטה מריה דל טולה (אנ') שבמדינת אואחאקה במקסיקו. העץ הוא בעל הגזע העבה ביותר בעולם. ב-2005 היקפו של העץ היה 36.2 מטרים וקוטרו 11.62 מטר. מאחר שהגזע מפורץ, נתוני הקוטר גבוהים במיוחד ולכן קוטרו המדומה, כאשר מחשבים אותו כמעגל הוא 9.38 מטר בלבד. ב-2001 צרפה אותו מקסיקו לרשימת האתרים המוצעים לבחירה על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא העץ של טולה בוויקישיתוף לכבוד ט"ו בשבט: עצים מרהיבים ברחבי העולם, באתר כלכליסט, 24 בינואר 2013 מהו העץ הכי רחב בעולם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
סטיבן וילטשייר

סטיבן וילטשייר (באנגלית: Stephen Wiltshire; נולד ב-24 באפריל 1974) הוא צייר בריטי, בעל עיטור מסדר האימפריה הבריטית. וילטשייר הוא בעל אוטיזם, ולכן מתקשה בתקשורת עם הזולת שלא בתיווך בני משפחתו, ולוקה בתסמונת הסאוואנט, אשר במקרה שלו מתבטאת ביכולת פנומנאלית בציור ערים ובניינים. הוא תפס לראשונה את תשומת הלב הציבורית, כשהוכיח יכולת זיכרון מפתיעות למראה של נוף עירוני. הוא מסוגל לצייר במדויק נוף עירוני בעל פרטים רבים, לאחר שצפה בו בחטף. בשל יכולת זו הוא זכה לכינוי "המצלמה האנושית". וילטשייר הוציא ספרי אמנות ופתח גלריה של ציורים משל עצמו, בלונדון. הנוירולוג והסופר אוליבר סאקס הקדיש לו פרק בספרו "אנתרופולוג על המאדים", והוא תועד גם בספרים נוספים ובתוכניות טלוויזיה שונות. סטיבן וילטשר מצייר את מקסיקו סיטי מזיכרון, אחרי טיסה של חצי שעה מעל העיר. סרטון של האירוע ציור הביג בן, פרי עטו של וילטשייר מדיה וקבצים בנושא סטיבן וילטשייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן וילטשייר (באנגלית) סטיבן וילטשייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.