laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
My Love: Essential Collection

My Love: Essential Collection (בעברית: אהבתי: אוסף חיוני) הוא אלבום להיטים של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום הלהיטים יצא ב-24 באוקטובר 2008, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כהמשך לאלבום האוסף הקודם שלה בשפה האנגלית All the Way... A Decade of Song, אך הוא גם יצא לרגל הגעתה של דיון למכירות של 200 מיליון שירים ואלבומים ברחבי העולם, מה שהפך אותה לזמרת הנשית המוכרת ביותר בעולם אחרי מדונה ולצד מריה קארי. בחוברת ההערות של האלבום היא הקדישה את האלבום לכל מעריציה שתמכו בה לאורך השנים. אלבום הלהיטים כולל בין היתר את הלהיט הענק "My Heart Will Go On" שהפך לימים לשיר המצליח ביותר בקריירה של הזמרת וגם לאחד מהשירים הכי מצליחים בהיסטוריה, ובנוסף כלל גם את הלהיטים "A New Day Has Come" ,"Because You Loved Me" ו-"The Power of Love". בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום לאלבום יצאה גם גרסה מיוחדת תחת השם My Love: Ultimate Essential Collection ב-2011, אשר כללה שני דיסקים עם שירים מיוחדים שלא הופיעו באלבומים קודמים שלה כמו השיר "There Comes a Time". גרסה זו אינה יצאה ביפן אלא במקומה יצאה גרסה אחרת תחת השם Complete Best. האלבום קיבל ביקורות חיוביות. הוא הגיע לראש מצעדי האלבומים של אירלנד, בלגיה והולנד ואף גם בצרפת. בקנדה האלבום הגיע למקום השני, בארצות הברית למקום ה-8 ולמקום ה-5 בבריטניה. בבריטניה האלבום הגיע למעמד של פלטינה משולשת, בנקדה ואירלנד הגיע למעמד פלטינה כפולה, בבלגיה ובהולנד הגיע למעמד פלטינה ובארצות הברית, ניו זילנד ומקסיקו הגיע למעמד זהב. הסינגל הראשון מהאלבום "My Love" היה שיר אוטוביוגרפי למחצה שנכתב על ידי לינדה פרי עבור דיון ונמצא גם באלבומה Taking Chances. בצרפת, גרסת הרמיקס לשיר "I'm Alive" שוחררה כסינגל. מידע על האלבום My Love: Essential Collection באתר MusicBrainz מידע על האלבום My Love: Essential Collection באתר AllMusic האלבום My Love: Essential Collection באתר Discogs "Celine Dion just changed the life of one Gabonese teenager". Newsweek (באנגלית). 2016-07-28. נבדק ב-2018-09-30. "'AC/DC's music is the best antidepressant there is'". The Irish Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30. Jay Jones, Mariah Carey will return to Vegas for a handful of Christmastime concerts - Los Angeles Times, latimes.com "Madonna has a message for ageist trolls". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-09-30.
הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב

הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב מכיל את רשימת הסרטונים הנצפים ביותר באתר יוטיוב אשר נוצרו בידי ישראלים (או שמככבים בהם ישראלים), מכל הזמנים. ברשימה זו מופיעים כ-50 סרטונים שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות לפחות. הרשימה אינה כוללת סרטוני יוטיוב שורטס ("קצרים"), מפני אינפלציה. רוב הסרטונים ברשימה הם קליפים מוזיקליים ורצועות שמע. מתוך 50 סרטונים, רק 6 מהם בשפה העברית. נכון לספטמבר 2022, הסרטון "Alika Pretend Play" של ערוץ הילדים "GLOBIKI" הוא הסרטון המוביל ברשימה, עם 692 מיליון צפיות. במקום השני, סרטון לא רשמי של השיר "Nevermind" מאת דניס לויד, עם 283 מיליון צפיות. ובמקום השלישי, הקליפ "Bassa Sababa", של נטע ברזילי עם 266 מיליון צפיות. האקט בעל מספר הסרטונים הרב ביותר ברשימה הם ויני ויצ'י (עם 5 סרטונים) וסטטיק ובן אל (עם 4 סרטונים) שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות. השנה הראשונה שבה מניין הצפיות בסרטון ישראלי בודד (באותה השנה) עלה על 10 מיליון צפיות היא 2015 (בשיר "טרמינל 3" של דודו אהרון). השנה הראשונה שבה מנין הצפיות עלה על 20 מיליון היא 2016 (בשירים "סלסולים" ו"כביש החוף" של סטטיק ובן-אל תבורי. בשנת 2017 מנין הצפיות כבר עלה על 40 מיליון צפיות לשיר בודד (בשיר "טודו בום" של סטטיק ובן אל תבורי). ב-11 בדצמבר 2018 הפך הקליפ לשיר "Toy" של נטע ברזילי (זה שהועלה על ידי ערוץ היוטיוב של האירוויזיון) לקליפ הישראלי השני בהיסטוריה שחצה את רף ה-100 מיליון במספר הצפיות ביוטיוב. ב-9 בספטמבר 2021 הפך הקליפ לשיר "Bassa Sababa", גם הוא של ברזילי, לקליפ הישראלי השני שחצה את רף ה-200 מיליון במספר הצפיות ביוטיוב. הרשימה הבאה מונה את 50 הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב, שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות לפחות.    – הסרטון אינו בשפה העברית או ברובו עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה ב-31 באוקטובר 2022. עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה ב-31 באוקטובר 2022. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא שינוי מהותי, מספר רב של סרטונים מאת ישראלים שאינם נמצאים ברשימה.. הטבלה הבאה מפרטת את הדף הנוכחי של חמשת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב שהועלו בכל שנה, כאשר כל אחד מהם מעוגל למאות האלפים הקרובים ביותר, וכן ניתן לראות את מעלה הסרטון ואת תאריך הפרסום ביוטיוב. עדכון מלא של נתוני הטבלה בוצע לאחרונה בתאריך: 4 ביוני 2022 ערוצי היוטיוב הישראליים בעלי מספר המנויים הגדול ביותר רשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב ערוצי היוטיוב בעלי מספר המנויים הגדול ביותר האלבומים הישראליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים אודיו לא רשמי של השיר הקליפ הרשמי בערוץ תחרות האירוויזיון YouTube Rewind לדוגמה: ערוץ TIKTORIKI הישראלי, מחזיק לבדו כ-60 סרטוני Shorts שעברו את רף ה-50 מיליון צפיות, מתוכם כמה אף עברו את רף ה-100 וה-200 מיליון הראשון שעשה זאת היה הקליפ לשיר "ONE DAY" של אסף אבידן והמוג'וס Netta - "Bassa Sababa" (Official Music Video) נטע ברזילי - באסה סבבה, נבדק ב-2019-11-14 Eurovision Song Contest (2018-03-11), Netta - TOY - Israel - Official Music Video - Eurovision 2018, נבדק ב-2019-03-12 הנצפים ביותר: יוטיוב מסכמת שנה, באתר ‏מאקו‏, 6 בדצמבר 2017 "יוטיוב חשפה מהו הסרטון הכי נצפה בעולם ב-2017". Time Out תל אביב. הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר ביוטיוב, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:20)
הר באטל

הר באטל (באנגלית: Mount Battle) הוא הר בהרי באפין, על האי באפין בטריטוריית נונאווט שבקנדה. ההר הוא חלק מהקורדילרה הארקטית. ההר ממוקם 65 קילומטרים צפונית מזרחית מהעיירה האינואיטית פאנגנירטונג. גובהו של ההר 1,329 מטרים מעל פני הים. ההר נקרא על שם בן באטל (Ben Battle), גאומורפולוג מאוניברסיטת מקגיל, אשר טבע בעת שחצה נחל קפוא שהחל להימס בסמוך לאגם גליישר, במהלך משלחת חקר של המכון הארקטי של צפון אמריקה, בשנת 1953. תצלום לוויין של אזור הר באטל מפה טופוגרפית של אזור הר באטל הר באטל באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית" תצלומי הר באטל ותיאור הפארק הלאומי אויואיטוק תחזית מזג אוויר ארוכת טווח עדכנית עבור הר באטל (לפי גבהים) מידע גאוגרפי והיסטורי
שבתי הלוי

הרב שבתי הלוי היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה), כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית. בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה. בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם בוועד הרוחני, עד לשנת 1918. נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום. אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית. שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, ה'תשס"ו, חלק ד', עמ' 2018 Chief Rabbis of the Ottoman Empire, באתר Farhi יעקב פרחיה, מכתב מטורקיה, בעיתון המצפה, 23 באוגוסט 1912
CSM

האם התכוונתם ל... תאי הפיקוד/שירות של החללית אפולו הצלחת הלקוח – שיטה עסקית לליווי לקוחות להצלחה בעזרת שימוש במוצר או בשירות.
קו העימות

קו העימות הוא אזור במדינת ישראל, המשתרע לאורך גבולה של ישראל עם לבנון, וכולל את הערים קריית שמונה, מעלות תרשיחא ונהריה, וכן מושבים וקיבוצים רבים באזור. נמצא בחלקה הצפוני של ישראל וחופף לחלק הצפוני של הגליל העליון. גובל בחלקו הצפוני של מישור החוף הצפוני במערב, ברמת הגולן במזרח, ובדרום לבנון בצפון. נמצא בתחומי המועצות האזוריות הגליל העליון, מרום הגליל, מטה אשר, מעלה יוסף ומבואות החרמון. ערך מורחב – גבול הצפון קו הגבול בין ישראל ללבנון נקבע לפי הסכם שביתת הנשק עם לבנון, אחד מהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, אשר נחתם ב-29 במרץ 1949. צה"ל פינה את 14 הכפרים שנכבשו על ידו בתחום לבנון עד נהר הליטני, וצבא לבנון פינה את ראש הנקרה - קו הגבול המנדטורי בין ארץ ישראל ללבנון הפך לקו שביתת הנשק של ישראל עם לבנון, כחלק מהקו הירוק. סימון הקו מחדש הושלם ב-18 בינואר 1951. כתוצאה ממלחמת ששת הימים, גבולותיה של ישראל עם מצרים, ירדן וסוריה השתנו באופן כליל, אך גבול הצפון עם לבנון נותר כמעט כשהיה, אך הוא התארך בקצהו המזרחי, כתוצאה מכיבוש רמת הגולן, שבחלקה הצפוני גובלת אף היא עם לבנון. במהלך מלחמת לבנון השנייה, ישראל כבשה מחדש גם את כפר ע'ג'ר שתושביו הפכו לאזרחים ישראלים, הנמצא בשטח לבנון, ממנו נסוגה לאחרונה בשנת 2000. בעשור השני של המאה ה-21 ביצר צה"ל אזורים בגבול הצפון, באמצעות לוחות בטון מזוין, סוללות עפר, מגדלים ממוגנים ושדרוג של גדר הגבול, על מנת למנוע מחזבאללה לתקוף יישובים הסמוכים לגבול. נכון לשנת 2018, יש עדיין 13 נקודות שבהן הגבול שנוי במחלוקת. ברשימת יישובי אזור קו העימות הצפוני נכללים היישובים הבאים: גבולות ישראל סכסוך ישראל-חזבאללה לאחר מלחמת לבנון השנייה עוטף עזה הגליל העליון סיווג ישובי אזור קו העימות בצפון מיפויי ישובי קו העימות בגבול הצפון וגבול עזה, לפי מועד פינוי, באתר www.knesset.gov.il, ‏22 בנובמבר 2023
הרי ברוס

הרי ברוס (באנגלית: Bruce Mountains) הם רכס הרים על החוף הצפוני של האי באפין, בטריטוריית נונאווט שבקנדה. רכס ההרים מהווה תת-רכס של הקורדילרה הארקטית. ההרים נמצאים דרומית מזרחית מפיורד דקסטריטי, וצפונית מערבית מפיורד קלארק. ההרים מגיעים לגובה של 457 מטרים מעל פני הים. שטח הרכס 4,597 קמ"ר. הרכס הוא מוצאם של ארבעה קרחונים הזורמים אל מתחת לפני האוקיינוס הארקטי. • Gifford H. Millera, Alexander P. Wolfea, Eric J. Steiga, Peter E. Sauera, Michael R. Kaplana, Jason P. Briner, The Goldilocks dilemma: big ice, little ice, or ‘‘just-right’’ ice in the Eastern Canadian Arctic, Quaternary Science Reviews 21 (2002), PP 33–48 • Harrison, D.A., A reconnaissance glacier and geomorphological survey of the Duart Lake Area, Bruce Mountains, Baffin Island, N.W.T. Geographical Bulletin 21, 1964, P 57–70 • J.A. Dowdeswell, M. Canals, M. Jakobsson, B.J. Todd, E.K. Dowdeswell, K. Hogan, Atlas of Submarine Glacial Landforms: Modern, Quaternary and Ancient, P 89 תצלום לוויין של הרי ברוס הרי ברוס באתר summitsearch תחזית מזג אוויר עדכנית, ותחזית מזג אוויר ארוכת טווח עבור הרי ברוס מיקום הרכס גובה הרי ברוס מידע גאוגרפי ראו ב"לקריאה נוספת": Atlas of Submarine Glacial Landforms
אלישקה מיסקובה

אלישקה מיסקובה (בצ'כית: Eliška Misáková; ‏12 באוקטובר 1925 בקוייטיצה - 14 באוגוסט 1948 בלונדון) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית, אלופה אולימפית (לונדון 1948) בתחרות הקבוצתית בהתעמלות ובכך הייתה לספורטאית היחידה בהיסטוריה שזכתה במדליה אולימפית לאחר מותה. מיסקובה נולדה בקוייטיצה וגדלה בווישקוב. בשנת 1947 היא עברה להתגורר בפראג. באוגוסט 1948 טסה מיסקובה עם חברותיה לנבחרת להשתתף באולימפיאדת לונדון (1948). כבר בטיסה היא הרגישה רע וחום גופה החל להעלות. היא הופרדה מחברותיה במעונות הספורטאים והובחנה כלוקה בשיתוק ילדים ומיד אושפזה בבית חולים בבידוד. היא חוברה לריאת ברזל במשך כ-4 ימים עד שנפטרה, ביום בו זכו חברותיה לנבחרת צ'כוסלובקיה במדליית זהב לפני נבחרת הונגריה ונבחרת ארצות הברית (מתוך 11 נבחרות). ורה רוז'יצ'קובה החליפה אותה בתחרות בהצלחה רבה, לאחר שסיימה במקום 6 מבין 90 המשתתפות, שלישית מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. בנבחרת ההתעמלות השתתפה גם אחותה הבוגרת, מילוסלבה מיסקובה שסיימה במקום רביעי מבין 90 המשתתפות ושנייה מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. בטקס חלוקת המדליות, הונף דגל צ'כוסלובקיה עם סרט שחור סביבו. מיסקובה נקברה בווישקוב ב-4 בספטמבר 1948. מדיה וקבצים בנושא אלישקה מיסקובה בוויקישיתוף אלישקה מיסקובה, באתר olympedia.org אלישקה מיסקובה (בצ'כית) The gold gymnastics framed tears as a colleague died (בצ'כית) אלישקה מיסקובה (אורכב 29.09.2018 בארכיון Wayback Machine) (בצ'כית)
המוזיאון הלאומי של טוקיו

"המוזיאון הלאומי של טוקיו" (ביפנית: 東京国立博物館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן. המוזיאון, שהוקם בשנת 1872 הוא המוזיאון הגדול והוותיק ביפן. אוספו, המכיל למעלה מ-100,000 פריטים, כוללים פריטי ארכאולוגיה, אומנות ואמנות מיפן ומרחבי המזרח הרחוק. בין מוצגיו 87 פריטים הנחשבים לאוצר לאומי (National Treasure) ו-610 פריטים המוגדרים כבעלי חשיבות תרבותית (Important Cultural Property). ראשיתו של המוזיאון הלאומי של טוקיו היא בתערוכה שאורגנה בשנת 1872 על ידי מחלקת המוזיאונים במשרד החינוך של יפן. בשנת 1882 עבר המוזיאון למיקומו הנוכחי שבפארק אואנו. בשנת 1886 הפך המוזיאון ל"מוזיאון האימפריאלי" של האימפריה היפנית. בשנת 1900 שונה שמו ל"מוזיאון בית הנכות האימפריאלי של טוקיו" (Tokyo Imperial Household Museum). בשנת 1923 נפגע בניין המוזיאון ברעידת האדמה והצונמי בקאנטו. ב-1925 הופרדו ממנו אוספי הטבע, שהיוו את הבסיס להקמת מוזיאון הטבע והמדע הלאומי. ב-1938 נפתח המוזיאון במבנה מחודש - בניין הונקאן (Honkan) - בסגנון "אימפריאלי" (Imperial Crown Style). כיום משמש הבניין כמבנה הראשי של המוזיאון. בשנת 1947 שונה שמו ל"מוזיאון הלאומי של טוקיו". בשנת 1968 נוסף למוזיאון בניין טויוקטן (Tōyōkan), המציגה אמנות אסייתית שאינה יפנית. בשנת 1999 נפתח בניין הייקייסן (Heiseikan) לציון נישואיו של נארוהיטו, נסיך יפן. הוא מציג בעיקר פריטי ארכאולוגיה ואמנות יפנית. שטח המוזיאון כולל גם את מבנה היוקייקאן (Hyōkeikan), שהוקם בשנת 1909 לציון נישואיו של יושיהיטו, לימים קיסר יפן, ומשמש כחלל לתצוגות מתחלפות וכן את בניין אוצרות הוריו-ג'י (Hōryū-ji Hōmotsukan), המציג כ-300 פריטים ממקדש הוריו-ג'י. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי של טוקיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי של טוקיו (ביפנית, באנגלית, בסינית מפושטת, בסינית מסורתית, בקוריאנית, בגרמנית, בצרפתית ובספרדית) המוזיאון הלאומי של טוקיו, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון הלאומי של טוקיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוזיאון הלאומי של טוקיו, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון הלאומי של טוקיו, סרטונים בערוץ היוטיוב המוזיאון הלאומי של טוקיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מגדל סוחארב

מגדל סוחארב (ברוסית: Сухарева башня) היה מבנה תרבותי ואדריכלי בעל חשיבות רבה ששכן במרכז מוסקבה, רוסיה משנת 1701 ועד שנהרס על ידי השלטון הסובייטי בתקופתו של סטלין בשנת 1934 לצורך סלילתה של שדרת הגנים. כאשר נפתח לראשונה המבנה הוא תוכנן להיות סוג של שער ניצחון לכבודו של הצאר פטר על מלחמתו באחותו סופיה אלכסייבנה רומנובה על ירושת הכתר. המגדל קיבל את שמו לכבודו של לורנטי פנקרטביץ' סוחארב שהיה מפקד הצבא. המגדל הוקם לראשונה בשנת 1692 ונפתח לאחר 9 שני בתכנונו של האדריכל מיכאיל צ'וגלוקוב איוונוביץ'. המגדל שימש בתור בית הספר למתמטיקה וניווט של מוסקבה עד לשנת 1921 בתקופה הקומוניסטית שבו הפך לבניין העירייה של מוסקבה ובו שכן גם: "המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה" עד שלבסוף נהרס בשנת 1934 לצורך סלילתה של טבעת הגנים אף על פי שהיו התנגדויות רבות להריסתו בקרב הציבור ובקרב אדריכלים רוסיים רבים. המגדל הוקם בסגנון אדריכלי הקרוי: בארוק נארישקין. בקומת הגג שכן מצפה כוכבים ובקומת הכניסה שכן שוק פשפשים שנסגר לאחר הקמתה של ברית המועצות. עד למאה ה-19 עבר הכביש של המשך הרחוב מתחת לבניין אך לאחר מכן נסתם ונפתחה בו קומה מסחרית. בשנת 2017 החליטה עיריית מוסקבה לשחזר את המבנה אך נכון לעכשיו אין עדיין תאריך לתחילת העבודות וקביעת מיקום חדש עבור שחזור המבנה שנהרס. עיריית מוסקבה המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה מדיה וקבצים בנושא מגדל סוחארב בוויקישיתוף
קזחסטן באירוויזיון הילדים

קזחסטן השתתפה לראשונה באירוויזיון הילדים 2018 שהתקיים בבלארוס ב-25 בנובמבר 2018. הנציגה שלה היא דנאליה טולאשובה, ששרה את השיר "Өзіңе сен", שפירושו: "תאמין בעצמך". ב-25 בנובמבר 2017, הביעה קזחסטן רצון להשתתף באירוויזיון הילדים 2018. ב-22 בדצמבר 2017 קזחסטן החלה להיות חברה באיגוד השידור האירופי, מה שהעלה את הסיכויים של קזחסטן להשתתף באירוויזיון הילדים 2018. במאי 2018 הודיעה קזחסטן כי היא תעשה את הופעת הבכורה שלה בתחרות אירוויזיון הילדים 2018. באותה שנה דנאליה טולאשובה יצגה את קזחסטן עם השיר "Өзіңе сен" ("תאמין בעצמך") והגיעה למקום השישי עם 171 נקודות. ביולי 2019 הודיעה קזחסטן כי היא תשתתף באירוויזיון הילדים 2019. רשות השידור הקזחית בחרה את ירז'אן מקסים לייצג את המדינה עם השיר "Armanyńnan qalma" ("אל תחמיץ את החלום שלך"). קזחסטן הגיעה באותה שנה למקום השני עם 227 נקודות, בהפרש של 51 נקודות מהמקום הראשון. באירוויזיון הילדים 2020 קזחסטן יוצגה על ידי קרקאט בשאנובה והשיר "Forever". קזחסטן הגיעה שוב למקום השני, הפעם עם 152 נקודות. נכון ל-2023 זהו המיקום הטוב ביותר של המדינה בתחרות. באירוויזיון הילדים 2021 קזחסטן יוצגה על ידי אלינור חאמזין ובקנור ז'אניבק והשיר "World of Fairytales". קזחסטן הגיעה למקום השמיני עם 121 נקודות. באירוויזיון הילדים 2022 קזחסטן יוצגה על ידי דוד צ'רלין והשיר "Jer-Ana" ("אמא אדמה"). השיר הגיע למקום ה-15 והאחד לפני האחרון עם 47 נקודות. נכון ל-2023 זוהי התוצאה הגרועה ביותר של קזחסטן באירוויזיון הילדים. ביוני 2023 קזחסטן הודיעה שלא תשתתף באירוויזיון הילדים 2023 . זוהי הפעם הראשונה שקזחסטן פרשה מהתחרות. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר מדינות שלא משתתפות באירוויזיון אירוויזיון הילדים 2018 אתר האינטרנט הרשמי של קזחסטן באירוויזיון הילדים (באנגלית)
להציל את לנינגרד

להציל את לנינגרד (ברוסית: Спасти Ленинград) הוא סרט מלחמה בבימויו של הבמאי אלכסיי קוזלוב, שהיה שותף לכתיבת התסריט וגם הפיק. הסרט מתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה ומתמקד בתחילת המצור על לנינגרד. במקור תוכנן להיקרא "המצור. ההתחלה". אירוע הקרנת הבכורה נערך ב-25 בינואר 2019 בסנקט פטרבורג והסרט הופץ להקרנות מסחריות ביום השנה ה-75 לסיום המצור על לנינגרד, ב-27 בינואר 2019. הסרט מתבסס על האירועים האמיתיים של טביעת דוברה מספר 752 שהייתה בשימוש על ימת לדוגה וסיפקה מזון אל לנינגרד הנצורה על דרך החיים. בליל 17 בספטמבר 1941, בזמן פינוי אנשים מלנינגרד, הדוברה דלפה וטבעה במעמקי הלדוגה ועליה אלף איש. באותו זמן, 460 אנשים מתו על הדוברה שנגררה על ידי הסירה "סלמז'", אשר נשאה תגבורת צבאית אל לנינגרד. יחד עם סלמז', סייעה בגרירה גם הסירה "אוריול" ויחד הם הצליחו להציל 240 אנשים, 216 ו-24 אנשים בהתאמה. במספר כולל של ההרוגים נכללו גם 433 צוערים, 132 בוגרי האקדמיה הצבאית הרפואית, 8 מפקדים זוטרים, 36 קצינים ו-46 נשים, כמו גם כל ששהו על הדוברה עם ילדיהם ו-30 עובדים אזרחיים וחיילי האקדמיה הרפואית הימית והמינהל ההידרוגרפי של הצי (שמנה יותר מ-685 איש). בנוסף, נספתה מחלקה שלמה של צוערי בית הספר הלנינגרדי הצבאי להנדסה ותלמידי בית הספר המקצועי ועמם קצינים, נשים וכל הילדים ועובדי המינהל הטכני ומינהל הארטילריה שהיו איתם. בין אלה שניצלו היו גם 184 אנשים (160 שהועלו לסירת "אוריול" ו-24 לסירת "סלמז'") שהשתייכו לאקדמיה הרפואית הימית והמינהל ההידרוגרפי של הצי ועוד 56 אזרחים. ספטמבר 1941. החודש הראשון של המצור על לנינגרד. קוסטיה ונסטיה הם צעירים מאוהבים המנסים לפלס דרכם מחוץ ללנינגרד הנצורה על דוברה שיוצאת על ימת לדוגה. אך בלילה הם מותקפים בהפצצות מהאוויר והדוברה סופגת אש כבדה. הצילומים נערכו בסנקט פטרבורג ובפרבריה במאי 2018 בשיתוף פעולה עם לנפילם. ביוני 2018 נערכו צילומי השלמה בחופי אגם אילמן שבמחוז נובגורוד. ההתקפה על לנינגרד "להציל את לנינגרד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להציל את לנינגרד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "להציל את לנינגרד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) להציל את לנינגרד באתר parkcinema.az "להציל את לנינגרד" באתר kinobusiness.com "להציל את לנינגרד" באתר kinopoisk.ru "להציל את לנינגרד" באתר vokrug.tv "להציל את לנינגרד" באתר filmpro.ru "להציל את לנינגרד" באתר kinometro.ru להציל את לנינגרד באתר kinopark.am קדימון הסרט באתר יוטיוב להציל את לנינגרד במאגר ההכנסות של קרן הקולנוע הרוסי "להציל את לנינגרד" באתר kinobusiness.com Спасти Ленинград (2019) «БЛОКАДА. НАЧАЛО». История Баржи №752 Новости дня 21.06.2018: съемки «Блокада. Начало», дефицит «Бересты», заседание правительства В Шимском районе на берегу Ильменя идут съемки фильма «Блокада. Начало. Я помню тебя таким» Съёмки полнометражного художественного фильма «Блокада. Начало» проходят в Шимском районе
המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית

"המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית" (ביפנית: 国立西洋美術館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן. ראשיתו של המוזיאון הוא באוסף האמנות המערבית של קוג'ירו מטצוקטה (Kōjirō Matsukata), שכלל כ-370 יצירות אמנות במדיה שונות. המוזיאון נפתח בשנת 1959 במבנה שתוכנן על ידי האדריכל לה קורבוזיה, והוא הוכרז ב-2016 כחלק מאתר המורשת העולמית "העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה" ביחד עם עוד 16 מבנים וקומפלקסים שתכנן ברחבי העולם. המוזיאון מכיל יצירות אמנות שנוצרו באירופה ובארצות הברית החל מתקופת רנסאנס ועד לסוף המאה ה-20. בין היצירות הידועות עבודות של לוקאס קראנאך האב, אל גרקו, פאולו ורונזה, ג'ובאני בטיסטה טייפולו, טינטורטו, גוסטב קורבה, פול גוגן, פול סזאן, קאמי פיסארו, קלוד מונה, אדואר מאנה ורבים נוספים. בין הפריטים אוסף גדול של יצירות אוגוסט רודן, שנקנו על ידי קוג'ארו בתקופת מגוריו בפריז ונוצקו מן התבניות המקוריות של הפסלים. חלק מן העבודות, כגון "שערי הגיהנום" או "שועי העיר קאלה" מוצבים בחזית המוזיאון. המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות שונות לצד תצוגת קבע גדולה של אוסף המוזיאון. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית (ביפנית, באנגלית, בסינית ובקוריאנית) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית (ביפנית, באנגלית, בסינית ובקוריאנית) המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית
פיה מאריי

פיה מאריי (באנגלית: Pia Marais; נולדה בשנת 1971) היא תסריטאית ובמאית קולנוע דרום אפריקאית. פיה מאריי נולדה בשנת 1971 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, להורים שוודים ודרום אפריקאים. היא גדלה בדרום אפריקה, אחר כך בשוודיה ובספרד. היא למדה פיסול וצילום בלונדון, באמסטרדם ובדיסלדורף, וקולנוע באקדמיה בברלין, שם היא חיה בימים אלה. בשנת 2007, לאחר מספר סרטים קצרים שהיא ביימה, ביימה מאריי את הסרט הראשון שלה "Die Unerzogenen" (בתרגום חופשי לעברית "ללא השכלה"). הסרט השני שלה "At Ellen's Age" (בתרגום חופשי לעברית "בגיל של אלן") הוצג לראשונה בשנת 2010 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בלוקרנו ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. כדי לצלם את הסרט השלישי שלה, "ליילה פורי", היא חזרה לארץ הולדתה דרום אפריקה. הסרט היה מועמד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, וזכה לשבח מהשופטים. בשנת 2017, זכה סרט הטלוויזיה שלה "So auf Erden" (בתרגום חופשי לעברית "אז על פני האדמה"), בפסטיבל הסרטים של מינכן. "Loop" ‏(1996) "Deranged" ‏(1998) "Tricky People" ‏(1999) "17" ‏(2003) "Die Unerzogenen" ‏(2007) "Im Alter von Ellen" ‏(2010) "ליילה פורי" (2013) "So auf Erden" ‏(2017) 2007: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "Die Unerzogenen" 2011: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "At Ellen's Age" מדיה וקבצים בנושא פיה מאריי בוויקישיתוף פיה מאריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיה מאריי, באתר AllMovie (באנגלית) פיה מאריי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kind von wilden Eltern, נכתב על ידי den Durchbruch, באתר "Deutschlandfunk Kultur", ב-27 בדצמבר 2007 Wenn die Tochter mit den Eltern: Pia Marais "Die Unerzogenen", נכתב על ידי Heike Kühn, באתר "welt", ב-24 בדצמבר 2007 Layla Fourie, באתר "פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין" « Layla » : mère menteuse, mère courage, נכתב על ידי Noémie Luciani, באתר "le monde", ב-23 במרץ 2014 Cinéma : « Layla » de Pia Marais, un huis clos sud-africain, נכתב על ידי Nicolas Michel, באתר "jeune afrique", ב-31 במרץ 2014 So auf Erden, נכתב על ידי Das Erste, באתר "swr", ב-11 במאי 2017
בגמטי (נהר)

נהר הבגמטי (בנפאלית: बागमती खुसी, बागमती नदी) הוא נהר הזורם בעמק קטמנדו באורך של 597 ק"מ ומהווה קו הפרדה בין קטמנדו ללליטפור. בקרב בודהיסטים והינדואים הנהר נחשב קדוש ומימיו מהווים מי טהרה לאבלים שאת גופות מתיהם מטבילים בנהר 3 פעמים לפני שריפתן. לצידי הנהר מצויים מקדשים רבים. מוצאו של הנהר הוא בהרי ההימלאיה ונמשך עד למפגש נהר במדינת ביהר בצפון הודו. בשנים האחרונות עקב ריבוי האוכלוסייה בעיר ופינוי האשפה לתוך הנהר, הוא נעשה למזוהם במיוחד. הנהר נחשב מקור לציוויליזציה ולעיור בנפאל ומוזכר בכתבי וינאיה פיטקה כנהר "וואגומודה" (בנפאלית: वग्गुमुदा) ובעוד כמה כתבי יד בודהיסטים עתיקים. מימיו של נהר הבגמטי נובעים מגבעות בפארק הלאומי שיבאפורי בכפר בגדוואר הממוקם כ-15 ק"מ מעמק קטמנדו. הוא מתחיל ממפגש של 3 זרמי מים הנשפכים דרך גרגויל הבנוי בצורת פה של טיגריס. הנהר עובר בעמק, מפריד בין קטמנדו ללליטפור ונמשך דרומית מזרחית לאזורים המישורים בדרום נפאל. לאחר מכן חוצה בין נפאל להודו בסמוך לכפר בראהמפורי עד שבסופו של דבר מתחבר לנהר הגנגס בצפון הודו. צילום הנהר משנות ה-50 מקדשים ומבנים לצידי הנהר כיום מפל מים בסונדריג'אל עמק קטמנדו לליטפור מדיה וקבצים בנושא בגמטי בוויקישיתוף בגמטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Background Cultural Information on the Bagmati River & Pashupatinath Temple, Katrina Keane (באנגלית)