משה שחל

משה שחל (נולד ב-20 במאי 1934) הוא איש ציבור ועורך דין ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. שחל נולד בשם מוריס פתאל בבגדאד שבעיראק, ובשנת 1950 עלה לישראל. את השכלתו רכש באוניברסיטת חיפה, שם למד כלכלה ומדעי המדינה, ובאוניברסיטת תל אביב, שם למד משפטים. לאחר לימודיו הוסמך כעורך דין. בשנת 1958, כאשר היה בן 24, מונה כמזכיר סניף ההסתדרות בעיר התחתית. במהלך אירועי ואדי סאליב יצר קשר עם דוד בן הרוש וסיפק לו הלוואה כספית לטובת ארגון "ליכוד יוצאי צפון אפריקה" שהקים, שמטרתו הייתה לסייע לתושבי השכונה. בגיל 27 בלבד נבחר כחבר מועצת פועלי חיפה, תפקיד שבו כיהן 4 שנים. בבחירות לכנסת השביעית, בשנת 1969,הוצב במקום ה-57 ברשימת המערך. תחילה דווח שנכנס לכנסת, אך לאחר ספירת כל הקולות זכתה הרשימה רק ב-56 מושבים. אחר כך היה אמור אחד מחברי הרשימה שמונה לשר, להתפטר מחברותו בכנסת, ושחל היה צריך להיכנס במקומו. חבר סניף חיפה של המערך העלה טענות נגד אמינותו של שחל, והוחלט שלא יכול להיכנס לכנסת עד סיום הבירור. אף על פי שמעמודתו אושרה בפברואר 1970, הוא לא היה יכול להיכנס לכנסת, מאחר שעבר המועד בו יכלו שרים להתפטר כדי להכניס את המועמד הבא ברשימה. בספטמבר 1971, לאחר פטירתו של חבר הכנסת מרדכי עופר במהלך כהונתה של הכנסת השביעית, שחל נכנס לכנסת במקומו. מאז המשיך שחל לכהן בכנסת בתפקידים שונים עד לפרישתו מהכנסת ה-14 בשנת 1998 לאחר 27 שנות פעילות בכנסת. בסוף 1974 מונה ליושב ראש המועצה הישראלית לצרכנות. בשנת 1976 מונה לממלא מקום יושב ראש הכנסת. בכנסת השמינית והתשיעית שימש יושב ראש סיעת המערך בכנסת וסגן יושב ראש הכנסת. בשנת 1979 יזם הצעת חוק פרטית הקובעת שחבר כנסת שהורשע בפלילים יחדל לכהן. בשנת 1984 מונה שחל לשר האנרגיה והתשתית, תפקיד שבו כיהן ברציפות במשך 6 שנים, עד 1990. במהלך כהונתו יזם את הרפורמה במשק הדלק, שמטרתה הייתה הגדלת התחרות והורדת מחירי הדלק בישראל. בשנת 1992, לאחר בחירתו של יצחק רבין לתפקיד ראש הממשלה, מונה שחל לשר התקשורת, לשר המשטרה וחזר לתפקידו כשר האנרגיה והתשתית. בתפקידו כשר התקשורת, הביא להקמתו של הערוץ השני. היה לשר הראשון שנושא בשלושה תיקים בעת ובעונה אחת. לאחר כשנה בתפקיד, נפרד שחל ממשרד התקשורת שהועבר לשולמית אלוני. עם כינון הממשלה ה-26 לאחר רצח רבין, נשאר שחל עם תיק המשטרה, ששינה את שמו והורחב למשרד לביטחון פנים, תפקיד בו נשאר עד סיום הקדנציה ב-1996. במשך השנים נחשב למקורבו של שמעון פרס, ולאחר פרישתו מן הכנסת, המשיך להיות פעיל במפלגת העבודה וחזר לעבודתו כעורך דין. בין השאר, הוא מייצג בערכאות משפטיות את החברה לישראל בשליטת עידן עופר וכן את מרכז פרס לשלום. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-117 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב כמועמד אחרון במקום ה-120 ברשימת העבודה לכנסת. בנו, עפר שחל, הוא עורך דין ודירקטור. שחל מתגורר בקיסריה. יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך ב', פרק א'(6), עמודים 134 - 165 מדיה וקבצים בנושא משה שחל בוויקישיתוף משה שחל, באתר הכנסת משה שחל, באתר כנסת פתוחה ליאור גוטמן ונעמה סיקולר, שחל של יום חדש, באתר כלכליסט, 12 באוגוסט 2010 יעקב בר-און, ‏"אנחנו צריכים אחד כמו גנץ": משה שחל בביקורת על מנהיגי העבודה, באתר מעריב אונליין, 12 בנובמבר 2016 אלמוגי במ. פ. חיפה: ההלוואה לבן־הרוש היתה סיבוך..., על המשמר, 17 באוגוסט 1959 מזכיר ההסתדרות בוואדי סאליב מעיד על קשריו עם בן־הרוש, למרחב, 4 באוגוסט 1959 פנים חדשות בכנסת, מעריב, 31 באוקטובר 1969 מ. שמריהו, תאושר כשירותו של מ. שחל כנבחר הסניף בחיפה, מעריב, 23 בפברואר 1970 משה שחל, דבר, 2 בספטמבר 1971 אהוד גוט, שחל יתמנה ליו"ר המועצה לצרכנות, מעריב, 5 בספטמבר 1974 חידוש של המ"מ, מעריב, 2 ביוני 1976 ראובן בן צבי, ח"כ שחל דורש הבטחת זכויות היהודים יוצאי מצרים, מעריב, 1 בנובמבר 1978 ח"כ משה שחל התפטר מתפקיד סגן יו"ר הכנסת, מעריב, 18 בינואר 1983 שחל מציע: ח"כ שהורשע בעבירה פלילת לא יחוקק, מעריב, 7 באוקטובר 1979 עת"י"ם, השר שחל: הרפורמה במשק הדלק תופעל גם ללא הסכמת החברות לפשרה שהוצע ע"י משרד האנרגיה, מעריב, 1 ביוני 1988 עודד שורר, שחל: ההסכם על הרפורמה במשק הדלק יחתם כנראה מחר, מעריב, 26 במאי 1988 משה שחל, ‏הדו"ח שיחסל את הרפורמה בדלק, באתר גלובס, 25 בנובמבר 1996