laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נוסח צפון אפריקה

נוסח צפון אפריקה הוא נוסח התפילה הקדום שנהג בקרב יהדות צפון אפריקה בימי הביניים. על פי מחקריו של אהרן גבאי, התקיימו בצפון אפריקה הקדומה שני נוסחי תפילה: נוסח אחד נהג בלוב, באלג'יר ובג'רבה, ונוסח שני נהג במרוקו. בעקבות גלי ההגירה של יהודי ספרד לצפון אפריקה לאחר גזירות קנ"א, וביותר לאחר הגעת מגורשי ספרד החל מ-1492, השליטו המהגרים בארצותיהם החדשות את נוסח הספרדים, ובסופו של דבר העלימו לחלוטין את נוסחי צפון אפריקה הקדומים, מלבד שרידים ספורים. לא נותר תיעוד מספיק של נוסח התפילה בארצות צפון אפריקה קודם השתלטות נוסח הספרדים, והמחקר מתבסס על שרידים בלבד. בעבר, סברו שמוצאו של רבי שלמה בן נתן מסג'למאסה ומשכך נוסח סידורו משקף נוסח תפילה צפון-אפריקאי, אך כיום הוכח שמדובר בזיהוי מוטעה בין אישים שונים, וסידור רבי שלמה בן נתן הוא נוסח מזרחי, המשלב בין נוסח סידור רב סעדיה גאון לנוסח ארם צובא, ונכתב בארצות המזרח, כנראה בסוריה. מקור חשוב שמתעד את נוסח צפון אפריקה לפני גירוש ספרד הוא סידור "אהבת הקדמונים", אשר הוציא הרב רפאל אהרן בן שמעון בשנת ה'תרמ"ט (1889) על פי כתב יד שמצא ביד חזן קהילת התושבים בשם רבי שלמה הכהן, אשר לפיו התפללו בזמנו בקהילת התושבים בפאס. הרב בן שמעון לא הדפיס בו את הסידור בשלימותו אלא העתיק את הפיוטים ושם דגש על סדרי התפילה ומנהגיה. בנוסף, ד"ר שלמה אלקיים הוציא לאור את הספר "סדר פסח" ובו הוא הדפיס, מתוך כתב יד ליידן שבו השתמר נוסח התפילות של פאס לכל השנה, את סדר התפילות לפסח עם ההגדה של פסח, בתוספת מבוא. עם גלי ההגירה של יהודי ספרד החל מ-1391 לאחר גזירות קנ"א, וביתר שאת לאחר גירוש ספרד ב-1492, הגיעו לצפון אפריקה יהודים רבים, שמרו מגורשי ספרד שהגיעו לצפון אפריקה שמרו על מנהגיהם ועד דרכי פסיקתם, כמו גם על תפילה בנוסח הספרדים. בתחילה הביא לידי מחלוקת, אך בסופו של דבר, מגורשי ספרד "נצחו", ותושבי צפון אפריקה אמצו את דרך הפסיקה של הספרדים ואת נוסח הספרדים, למעט מקרה אחד יוצא דופן והוא קהילת התושבים בפאס שבמרוקו, שבבית הכנסת שלה צלאת אל פאסיין שמרה באדיקות על מנהגי התפילה ועל נוסחאותיה. שלמה אלקיים, סדר פסח, אורות יהדות המגרב בשיתוף עם מכללת הדרום, נתיבות, תשנ"ט. יוסף תבורי, השפעת גירוש ספרד על נוסח התפילה, בתוך תפארת לישראל: ספר היובל לכבוד ישראל פרנצוס, ניו יורק תש"ע, עמ' 289–307. ספר אהבת הקדמונים, בעריכת רפאל בן שמעון, ירושלים תרמ"ט. סריקה בקטלוג הספרייה הלאומית וגם באוצר החכמה (אוצר החכמה למנויים בלבד). הרב אהרן גבאי, "מיפוי נוסחי התפילה", המעין 242 (תמוז תשפ"ב), עמ' 164–167. גבאי, "מיפוי נוסחי התפילה", עמ' 164–167. יוסף תבורי, השפעת גירוש ספרד על נוסח התפילה, בתוך תפארת לישראל: ספר היובל לכבוד ישראל פרנצוס, ניו יורק תש"ע, עמ' 289–307. שלמה צוקר ואפרים ווסט, "מוצאו המזרחי של סידור ר' שלמה בר' נתן וייחוסו המוטעה לצפון אפריקה", קרית ספר סד [ב] (תשנ"ב–תשנ"ג), עמ' 737–746; נסים סבתו, "עיונים בסידורו של ר' שלמה בן נתן", גנזי קדם יז (תשפ"א), עמ' 102–106 כרטיס הספר של כתב היד באתר הספרייה הלאומית. ראו משה עמאר, עץ חיים: פולמוס הלכתי בין מגורשי ספרד בפאס לתושבים, רמת גן תשמ"ז.
פלמינגואיים

פלמינגואיים (שם מדעי: Phoenicopteridae) היא משפחה של עופות מים – המשפחה היחידה ששרדה בסדרת הפלמינגואים. כיום היא כוללת שישה מינים בשלושה סוגים, אשר מצויים בכל חלקי תבל מלבד אוסטרליה ואנטארקטיקה. המינים פלמינגו מצוי ופלמינגו זוטר חולפים לעיתים בשמי ישראל, אך אינם מקננים בה. הפלמינגואים ארוכי רגליים וצוואר, וגופם דק וארוך. צווארם ורגליהם יוצרים קו אופקי במעופם. מקורם עבה ונטוי במרכזו לכיוון מטה. הם נולדים בצבע אפור, ומשום שהם אוכלים סוג אצות שמכילות פיגמנט בטא קרוטן, הם הופכים לוורודים או אדמדמים. הזכר והנקבה דומים בחזותם, מלבד הבדל קטן בגודל גופם. בצווארם הארוך 19 חוליות ובכנפיהם 12 אברות. הם חברותיים ומתקבצים ללהקות ענק. הם מקננים במושבות צפופות ומבודדות. מקור השם פלמינגו (Flamingo) בפורטוגזית, שבה פירושו: "להבה יוקדת". פירוש שמם המדעי הוא: "בעלי כנף אדומה" - שם המבוסס על הפניקס, עוף החול האגדי בעל הכנפיים האדומות כאש, שסימל אצל המצרים הקדמונים את השמש ופולחנו נערך בהליופוליס. גם בעברית שם העוף נגזר מצבעו: בספרו "תולדות הטבע" משנת 1866 מכנה שלום יעקב אברמוביץ' (הוא מנדלי מוכר ספרים) את הפלמינגו "להבי" - על שם צבעו הוורוד כלהבה. עם זאת, כיום הוא קרוי בעברית שקיטן. סוג Elornis - נכחד סוג Harrisonavis - נכחד סוג Leakeyornis - נכחד סוג פלמינגו (Phoenicopterus) - בו 3 מינים סוג ומין יחיד פלמינגו זוטר (Phoeniconaias minor) סוג פלמינגו צהוב-מקור (Phoenicoparrus) - בו 2 מינים מדיה וקבצים בנושא פלמינגואיים בוויקישיתוף פלמינגואיים, באתר ITIS (באנגלית) פלמינגואיים, באתר NCBI (באנגלית) פלמינגואיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פלמינגואיים, באתר GBIF (באנגלית) פלמינגואיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סיקמה F16

סיקמה F16 (בצרפתית: Secma F16) היא מכונית מיקרו בתצורת מכונית ספורט רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית SECMA (אנ') (שם רשמי: Société d'Etude et de Construction de Mecanique Automobile) אשר מיוצרת משנת 2008. יוצרו 500 יחידות. גג נפתח. תא נוסעים מונוקוק מפוליאתילן בעל חוזק גבוה. 2 נוסעים. מושבי עור בסגנון תא טייס. מנוע מרכזי. בדגם "סיקמה F16" הורכב מנוע רנו, 4 צילינדרים, 16 שסתומים. עמוד היגוי טלסקופי. מתלים - עצמאי ב-4 גלגלים, מלפנים: עצמות משענת כפולות עם קפיצי סליל ומנחתים הידראוליים. אחורי: זרוע נגררת עם קפיצי סליל וחותכים הידראוליים. בלמים: דיסקים (מאוורר קדמי / אחורי מלא). צמיגים: קדמיים: 195/50 R 15 אחוריים: 225/45 ZR 16. קיבולת מכל דלק - 26 ליטר. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 5.9 שניות. חלוקת משקל : קדמית - 262 ק"ג, אחורית - 396 ק"ג (יחס 60/40). יחס כוח / משקל - 5.4 ק"ג / כ"ס. פליטת פחמן דו-חמצני - 131 גרם ל-1 ק"מ. בשנת 2016 הוצגה גרסת מנוע מגדש טורבו בדגם "סיקמה F16" בסלון המכוניות הבינלאומי בז'נבה 2016 (צר'). בדגם "סיקמה F16" הורכב מנוע פיג'ו דגם "פיג'ו II 308" (צר') בנפח 1.6 ליטר. "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" "סיקמה F16" מכונית מיקרו מדיה וקבצים בנושא סיקמה F16 בוויקישיתוף סיקמה F16, סרטון באתר יוטיוב סיקמה F16, בביצוע מגדש טורבו, סרטון באתר יוטיוב סיקמה F16, סרטון באתר יוטיוב "סיקמה F16" 321auto.com/essai-auto/568-un-petit-roadster-pour-de-grosses-sensations "סיקמה F16" כולל נתונים טכניים secma-performance.fr/secma-f16 "סיקמה F16" Olivier Pagès, « Essai - Secma F-16 : un jouet à ne pas mettre entre toutes les mains ! » [archive], Caradisiac, 22 septembre 2008 "סיקמה F16" - מפרט כולל תמונות cunninghamsauto.com/secma/secma-f16 מונוקוק - צורת שלדה שבה יוצרים את הגוף כיחידה אחת, לרוב בעזרת תבנית, בניגוד לחיבור של מספר צינורות וחלקים זה לזה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סיקמה F16".
הוועד להגנת היהודים בבלגיה

הוועד להגנת היהודים בבלגיה (בצרפתית: Comité de Défence des Juifs), ובשמו המקוצר הס.ד.ג'י, היה ארגון יהודי מחתרתי, שמילא תפקיד מרכזי בהצלת יהדות בלגיה בתקופת השואה. הוועד נוסד בקיץ 1942 והיה קשור לתנועת ההתנגדות הבלגית החזית העצמאית Front de l'Indépendance. הוועד הוכר גם על ידי הממשלה הבלגית וגם על ידי הארגונים היהודיים הגדולים שבעולם החופשי. בין שמונת מייסדיו היו שבעה יהודים ובלגי אחד, קתולי שמאלי, שלאחר מכן נספה באחד המחנות. אחד המייסדים, ששכנע את החזית העצמאית בחשיבות הקמת הארגון, היה גרט הרץ יושפה Hertz Jospa. מייסד נוסף, אבוש ורבר Werber, היה מנהיג פועלי ציון שמאל ששכנע את חבריו הקומוניסטים הבלגים מראשי ה-F.I. להקים ועד כזה. בנוסף היה כתב ועורך של עיתונים רבים וביניהם העיתון המחתרתי של הוועד, Le Flambeau, שהופץ בבלגיה בקרה היהודים המסתתרים בין השנים 1941 - 1944. בעזרת כושר השכנוע שלו צירף לוועד כמה ציונים כלליים, ביניהם: איש עסקים הולנדי, בנז'מין-בנו ניקרק Nykerk, שהתמנה לגזבר הוועד עד אשר נעצר, רובר מנדלבאום Mandelbaum, אדוארד רוטקל Rotkel, אג'ן הלנדאל Hellendeal, דוד פרלמן שהיה אזרח בלגי בעל תעודת חסות שהיה מוגן מפני גירוש לפחות עד 1943 בזכות חברותו באיגוד יהודי בלגיה. היה נדבן שהעמיד לרשות הוועד את הונו האישי כדי להשיג הלוואות נוספות. ורבר ופרלמן היו היחידים מבין חברי הוועד להגנת היהודים בבריסל שהצליחו לחמוק ממעצר בכל שנות המלחמה, ובזכות זה הקנו למוסד יציבות והמשכיות עד השחרור. השתתפו בו יהודים מזרמים שונים, ציונים וקומוניסטים, וכן לא יהודים. אחת מהפעילות הלא יהודיות הבולטות בוועד הייתה אנדרה גלן, שתפקידה העיקרי היה לקחת את הילדים היהודים ממשפחתם וללוות אותם למקום המחבוא. הוועד היה פעיל בעזרה ליהודים מבוגרים וילדים. הוועד ארגן מקומות מסתור ליהודים ודאג לאותם ילדים שנותרו לבדם בעקבות שילוח הוריהם למזרח בראשותה של איבון יושפה, אשתו של גרט ושל שפרה ורבר, מייצגת "עזרה הדדית". בנוסף, הוועד דאג לאספקת תלושי מזון ולחלוקת מזון וביגוד, סיפק מענק חודשי לנזקקים ולמסתתרים. הוועד ניהל גם עיתונות ותעמולה וכן פעילות כלכלית ומדור להכנת מסמכים מזויפים. בין מדוריו השונים התקיים שיתוף פעולה. הוועד סייע גם ללא יהודים בהשגת תעודות מזויפות תמורת תשלום, שעזר למימון תקציב חלקי של הוועד. מצב זה היה קיים באזור שרלרואה, ולא בבלגיה כולה. הוועד השתתף בפעולת חבלה ברכבת הקומרוי מס' 20 בלילה שבין 19 ל-20 באפריל 1943. בזכות פעולה זו הצליחו להימלט משילוח למזרח מעל 200 יהודים. סך הכל הצליח הוועד להציל 3,000 עד 4,000 ילדים יהודים ומעל 10,000 מבוגרים. במרבית המקרים היוזמה להצלת היהודים הייתה מצד חברי הוועד היהודיים, אך היו גם חברי ועד לא יהודים שיזמו פעולות, בעיקר שני הכמרים: האב אנדריי בנמור והאב הנרי רינדר שנקרא בשם ברונו לובין, אשר לפני המלחמה הצהיר שהוא אנטישמי אך חלה בו מהפכה מחשבתית עת ראה את הטלאי הצהוב.  האב ברונו הצליח לגייס עזרה ממוסדות בנקאיים, סוציאליים ותרבותיים  בהסתרת יהודים רבים, כמו בית ספר לעיוורים שסייע למספר לא קטן של צעירים להסתתר בו למרות שלא היו כלל עיוורים. חברים רבים שלקחו חלק בארגון זה נתפסו ונאסרו על ידי הגרמנים. גרט הרץ מייסד הוועד, נעצר על ידי הגסטפו ונשלח לבוכנוואלד במרץ 1944 ושוחרר במאי 1945. לוסיין שטיינברג, פעולות להצלת יהודים בבלגיה וצרפת, באתר יד ושם אברהם מילגרם, עלה אתי בגורלי-יהודים מצילים יהודים לנוכח ההשמדה, אסופת מקורות-יד ושם, יש ושם משה פרלמן, המחתרת היהודית בבלגיה, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השניה מקבלי אות המציל היהודי לשנת תשע"ט, באתר קרן קיימת לישראל, ‏29.4.2019
שפות מאנדה

שפות מאנדה הן משפחת שפות גדולה, של שפות המדוברות במספר מדינות במערב אפריקה על ידי עמי מאנדה וכוללות את השפות מנינקה, מנדינקה, סונינקה, בממבר, קפל, דיולה, בוזו, מנדה, סוזו וואי. יש במשפחת שפות זו בין 60 ל-75 שפות, המדוברות על ידי 30 עד 40 מיליון איש, בעיקר בבורקינה פאסו, מאלי, סנגל, גמביה, גינאה, גינאה ביסאו, סיירה לאון, ליבריה וחוף השנהב. באופן מסורתי, שפות המאנדה נחשבו לסניף שונה של משפחת ניג'ר-קונגו, שגם שפות בנטו שייכות אליה, אולם סיווג זה הוא שנוי במחלוקת. לפי הבלשן ולנטין וידרין, המולדת של שפות מאנדה היא במחצית השנייה של האלף הרביעי לפני הספירה הייתה בדרום סהרה, אי שם לצפון 16° או אפילו 18° של קו הרוחב הצפוני ובין 3° ל־12° אורך מערבי." ההכרה בקבוצת השפות כמשפחת שפות נעשתה לראשונה בשנת 1854 על ידי זיגיסמונד וילהלם קואל, במחקר השפתי המקיף שלו - Polyglotta Africana. הוא הזכיר 13 שפות שלדעתו השתייכו למשפחה הסודאנית הצפון מערבית. בשנת 1901 הבחין מוריס דלפוס בין שתי קבוצות במשפחה זו. "מנדטאן" קבוצה צפונית, "מנד-פו" קבוצה דרומית. ההבחנה נעשתה בעיקרון רק מכיוון שהשפות בצפון משתמשות בצירוף tan, בעוד השפות הדרומיות משתמשות בצירוף fu. בשנת 1924, ציין הבלשן לואי טוקסייה ציין כי ההבחנה אינה מבוססת ויש לפחות תת-קבוצה שלישית שכינה "מנד-בו". רק ב-1950 תמך אנדרה פרוסט בגישה זו. בשנת 1958 פרסם וולמרס מאמר בשם "שפות המאנדה", שם חילק את השפות לשלוש קבוצות משנה: צפון-מערב, דרום ומזרח. מסקנתו התבססה על מחקר לקסיקו-סטטיסטי. ג'וזף גרינברג עקב אחר ההבחנה הזו בשפות אפריקה (1963). Long (1971) ו-Gérard Galtier (1980) עוקבים אחר ההבחנה לשלוש קבוצות אך עם הבדלים בולטים. ההיסטוריון הבלשני Dimmendaal, Gerrit סבור כי שפות המאנדה שייכות למשפחת שפות עצמאית (Dimmendaal 2011). מנדה אינו חולקת את המורפולוגיה המאפיינת את מרבית משפחת ניג'ר-קונגו, כמו דמיון במערכת שמות העצם. בשפות מנדה לא קיימת מערכת של שמות עצם או סיומות מילוליות של לשון מדבק שבהן שפות הבנטו כל כך מפורסמות, ובניגוד לכך יש בהן פועל עומד. השפות הן טוניות, עם חשיבות בסדר המילים במשפט: נושא - פועל עזר - מושא - פועל - תואר הפועל. בהיעדר סיומות או תחיליות, נעשה שימוש רב במילות יחס ובכינויי רמז. שפות מאנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Vydrin, Valentin. "Mande Languages". Oxford Research Encyclopedia of Linguistics. Oxford Research Encyclopedia of Linguistics. Vydrin, Valentin. "On the Problem of the Proto-Mande Homeland" (PDF). Journal of Language Relationship. Journal of Language Relationship. Delafosse, Maurice (1901). Essai de manuel pratique de la langue mandé ou mandingue ... Institut national de langues et civilisations orientales. OCLC 461494818. Dimmendaal, Gerrit J. (2011). Historical Linguistics and the Comparative Study of African Languages. John Benjamins. ISBN 978-90-272-8722-9. Dimmendaal, Gerrit J. (2008). "Language Ecology and Linguistic Diversity on the African Continent". Language and Linguistics Compass. 2 (5): 840–858. doi:10.1111/j.1749-818x.2008.00085.x. ISSN 1749-818X. Heine, Bernd; Nurse, Derek, eds. (2000). African languages : an introduction. Cambridge [England]: Cambridge University Press. ISBN 0521661781. OCLC 42810789.
אדיר נעמן

אדיר בניהו נעמן (נולד בי"ד בתשרי ה'תשמ"ה, 10 באוקטובר 1984) הוא ראש המועצה האזורית שפיר. נעמן מכהן גם כסגן ומ"מ יו"ר איגוד ערים לאיכות הסביבה - נפת אשקלון, יו"ר רשות נחל וניקוז שורק לכיש (ברוטציה), יו"ר ועדת ביקורת של השלטון האזורי, חבר הנהלה וחבר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, וחבר ועדת ערר ארצית לתכנון ובנייה. נולד לפנחס ולמרים, החמישי מבין שישה אחים וגדל במרכז שפירא. אביו פנחס הקים את הפנימייה הצבאית תורנית לפיקוד אור עציון במרכז שפירא, ופיקד עליה 18 שנים. למד בבית הספר היסודי האזורי שפיר. לאחר לימודי התיכון בישיבת אור עציון למד בישיבת ההסדר קרני שומרון. בשנת 2003 התגייס לצה"ל במסלול הסדר, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 101. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבת הצנחנים ומונה למפקד מחלקה בגדוד 101. לאחר שחרורו מצה"ל למד הנדסה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחל לעבוד באלתא מערכות. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2018 התמודד על ראשות מועצה אזורית שפיר מול ראש המועצה שכיהן באותה תקופה אשר אברג'ל ושני מועמדים נוספים ונבחר בסיבוב הראשון עם 46.94% מהקולות. ב-21 בנובמבר 2018 החל לכהן כראש המועצה. בבחירות המקומיות שהתקיימו ב-27.2.24 ניצח אדיר נעמן את המועמד היחיד שהתמודד מולו, ליאור איובי, כשהוא זוכה ל-61.9% מקולות הבוחרים לעומת 38.1% קולות לאיובי. נעמן המשיך לקדנציה שנייה בתפקיד ראש המועצה. נעמן נשוי לאילנית ואב ל-5, מתגורר במרכז שפירא. מדיה וקבצים בנושא אדיר נעמן בוויקישיתוף אדיר נעמן, ברשת החברתית פייסבוק אדיר נעמן, ברשת החברתית אינסטגרם הדר חורש, "העיר החרדית שתוקם כאן תצטרך תעסוקה. אין סיבה שתושביה יקבצו נדבות", באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2020 יוסף ארנפלד, עניין אישי עם אדיר נעמן, באתר ערוץ 7, 27 באפריל 2023 דוברות עיריית אשקלון, תומר גלאם - ראש העיר אשקלון ויו״ר איגוד ערים לאיכות סביבה נפת אשקלון נבחר שוב לעמוד בראש האיגוד, באתר https://www.ashkelon.muni.il/, ‏19/06/2024 ורדית קליין, זורם עם הנחל ועובר בניקוז, באתר https://www.angeles.co.il/, ‏08/05/2024 מרכז השלטון האזורי, ועדת ביקורת, באתר https://www.mhh.org.il/, ‏לא ידוע מינהל התכנון, מליאת הוועדה המחוזית דרום, באתר www.gov.il, ‏05.09.2018 אדיר נעמן ניצח בבחירות - יכהן כראש מועצת שפיר, באתר כאן דרום - אשקלון, ‏2018-11-06 אליהו יוסף אילוז - מנהל הבחירות למועצה אזורית שפיר, [chrome-extension://efaidnbmnnnibpcajpcglclefindmkaj/https://www.shaffir.org.il/uploads/n/1709828063.8507.pdf הודעה על תוצאות בחירות לראשות המועצה], באתר www.shaffir.org.il, ‏4.3.24 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלון אריה

אלון אריה הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. כיהן כראש אגף התנועה. אריה גדל בחדרה, הוא שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים והשתחרר ב-1989. ב-1991 התגייס למשטרת ישראל ושירת כחוקר וכבלש ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב. ב-1995 סיים קורס קציני משטרה. ב-1999 מונה לעוזר ראש אגף משאבי אנוש. ב-2002 מונה לקצין המבצעים של מרחב נמל התעופה בן-גוריון. ב-2004 מונה לסגן מפקד תחנת פתח תקווה ולאחר מכן שימש סגן מפקד תחנת כפר סבא. ב-2007 מונה למפקד תחנת פתח תקווה, ב-2009 מונה למפקד תחנת ראשון לציון, וב-2011 למפקד תחנת נתניה. ב-2014 מונה לקצין אגף המבצעים של מחוז מרכז. ב-2016 מונה לראש חטיבת המבצעים. בפברואר 2020 הועלה לדרגת ניצב ובאפריל מונה לראש אגף התנועה. באפריל 2022 ביקש אריה לסיים את תפקידו. אריה בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ומדע המדינה ותואר שני במנהל עסקים. הוא נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא אלון אריה בוויקישיתוף גאווה בחדרה - אלון אריה ימונה לרח"ט המבצעים במשטרת ישראל, 3 במרץ 2016 מינוי אלון אריה לראש אגף התנועה והענקת דרגת ניצב, 24 בפברואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדקרוקוטה

אדקרוקוטה (שם מדעי: Adcrocuta) הוא סוג של טורף נכחד ממשפחת הצבועיים שחי במשך המיוקן. המאובנים שלו נמצאו באסיה, אירופה ובאפריקה ותוארו ב-1938 בידי מיקלוש קרצוי (אנ'). סוג צבוע זה היה גדול יותר מגדול הצבועים המודרניים - צבוע מנומר והוא הגיע לאורך 1.5 מטר, לגובה 1 מטר בכתפיו ולמשקל של 50 עד 90 קילוגרם. למעשה הוא היה הצבוע הגדול ביותר לאחר הפכיקרוקוטה. הרגליים שלו היו מוצקות, אך קצרות יחסית כשהרגליים האחוריות בלטו יותר מהקדמיות והוא לא היה מותאם לריצה מהירה, זאת כתוצאה מאבות בעלי מאפייני גחניים המותאמים לטיפוס על עצים. עם זאת מבנה הלסתות הגדולות שלו ושיניו הטוחנות הרחבות מבהירים שהיה בעל עוצמת נשיכה גדולה והוא כנראה ניזון מעצמות. האדקרוקוטה התפתח באסיה ממינים קטנים יותר של צבועים והיגר לאורך מרכז אסיה ואירופה עד לצפון אפריקה אצל המין Adcrocuta australis. הוא לא היה יכול לנוע במהירות אחרי טרף, כך שמרבית מזונו התבססה על פגרים ושאריות מזון של טורפים אחרים. עם זאת הוא היה טורף מצליח שנמצאו מאובנים רבים ממנו. הוא נכחד בסוף המיוקן והוחלף במינים חזקים יותר כמו הפכיקרוקוטה והפליוקרוקוטה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא אדקרוקוטה בוויקישיתוף אדקרוקוטה, באתר GBIF (באנגלית) Werdelin, L.; Solounias, N. (1990). "Studies of fossil hyaenids: The genus Adcrocuta Kretzoi and the interrelationships of some hyaenid taxa". Zoological Journal of the Linnean Society. 98 (4): 363. https://academic.oup.com/zoolinnean/article/98/4/363/2645531
קרחון בארטוק

קרחון ברטוק (באנגלית: Bartók Glacier) הוא קרחון בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 13 קילומטרים, ורוחבו 6 קילומטרים. הקרחון זורם לכיוון דרום-מערב מהקצה הדרומי של רמת אלגר. גובהו של הקרחון 736 מטרים מעל פני הים. הקרחון מופה בשנת 1960 על ידי ד. סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948. שמו של הקרחון נתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הקרחון נקרא על שמו של המלחין ההונגרי בלה בארטוק; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות. קרחון בארטוק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון בארטוק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון בארטוק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הקרחון, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix קרחון בארטוק באתר mindat תצלום לוויין של אזור קרחון בארטוק מפת אזור קרחון בארטוק מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי מידע היסטורי על מנת שמות אתרים באזור
יחסי אוסטריה–קנדה

יחסי אוסטריה–קנדה, הם היחסים הבינלאומיים המתנהלים בין אוסטריה וקנדה. השגריר הקנדי בשווייץ הוסמך גם עבור אוסטריה ב-1952. שגרירות הוקמה בווינה ב-1956. השגריר האוסטרי בארצות הברית הוסמך גם עבור קנדה ב-1952. שגרירות הוקמה באוטווה ב-1958. היחסים בין שתי המדינות מושתתים על שיתוף פעולה פורה בתחום קשרי סחר, השקעות מניבות ובאמצעות חילופי תרבות ונוער. חברותה של אוסטריה באיחוד האירופי וקשריה החזקים עם אזור מרכז ודרום מזרח אירופה הופכים את אוסטריה לבעלת ערך עבור קנדה במגוון רחב של סוגיות פוליטיות, כלכליות, סחורות, סביבתיות וביטחוניות. אוסטריה מעוניינת גם במודל מדיניות ההגירה והאינטגרציה של קנדה, ויש מרחב ניכר לדיון דו-צדדי בתחום זה. לדוגמה, במאי 2007 נסעו בכירים מהמחלקות הפדרליות והעירוניות באוסטריה לאוטווה, מונטריאול וטורונטו, כחלק מסיור המחקר שהתמקד במדיניות, בפרקטיקות ובחוויות של קנדה עם קבלת פנים חדשים. בשנה שעברה שלחה מועצת בית הספר בווינה משלחת לוועדות בתי הספר באזור טורונטו וונקובר, כדי לשמור על מדיניות קנדה בנושא הכשרה בשפה ושילובם של מיעוטים גלויים במערכת החינוך שלהם. קנדה ואוסטריה חולקות אינטרסים משותפים רבים ונקודות מבט דומות בנושאים ואתגרים עולמיים. הן משתפות פעולה בפורומים רב-צדדיים והיו שותפות לקידום הרפורמה של האו"ם, יוזמות לפיקוח נשק ופירוק נשק, זכויות אדם, שמירת שלום ורשת הביטחון האנושי. מועמדותה של אוסטריה כחברה שאינה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2009/2010 עשויה לספק דרך נוספת לקידום האינטרסים המוללטרליים המשותפים שלנו. שגרירות קנדה בווינה היא שגרירות נקודת הקשר של נאט"ו לשנת 2007/2008 עבור אוסטריה, שהיא חברה בתוכנית השותפות לשלום של נאט"ו. למעשה, שגרירי CPE הם שגרירויות בעלות ברית המשמשות אפיקים בין נאט"ו למדינות שותפות על ידי הפצת מידע והסבר על מדיניות נאט"ו לשלטון המקומי ולאוכלוסייה באמצעות מגוון רחב של פעילויות. אוסטריה נקטה עמדה חזקה בהתנגדות להסכם כלכלי ומסחר מקיף (CETA) בין האיחוד האירופי לקנדה. אוסטריה היא יעד מוביל עבור אמנים, מבצעים ותעשיות תרבות קנדיות. הריקוד הקנדי נהנה ממוניטין רב והופעות של מיטב הכוריאוגרפים והלהקות של קנדה נמכרות באופן קבוע. הקשרים האקדמיים קרובים וצומחים; אוסטריה מתגאה בשלושה מחקרים קנדיים מרכזיים באוניברסיטאות של וינה, אינסברוק וגראץ, ויש תוכניות חליפין בין אוניברסיטאות קנדיות ואוניברסיטאות אוסטריות, כמו גם הזדמנויות בעבודה-מחקר מכוונות לנוער. שר החוץ מקיי פגש את שרת החוץ האוסטרית אורסולה פלאסניק בפברואר 2006. הפגישה האחרונה של ראש ממשלת קנדה לבין קנצלר אוסטריה התקיימה ב-2003. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטריה–קנדה בוויקישיתוף Department of External Affairs. Annual Report for 1952. p. 15. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite book}}: (עזרה) Department of External Affairs. "Press Release". DFATD Digital Library. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Austrian Embassy Ottawa. "Bilateral Relations". Austrian Foreign Ministry. נבדק ב-7 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Austria says will start 'conflict' in EU about Canada trade deal". Reuters.
מיזורי (נהר)

מיזורי (באנגלית: Missouri) הוא הנהר הארוך ביותר בארצות הברית. אורכו כ-3,767 קילומטרים ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ-1,376,180 קמ"ר. המיזורי מנקז כשישית מיבשת אמריקה הצפונית וספיקת מימיו ליד העיר הרמן שבמיזורי, סמוך לשפכו לנהר מיסיסיפי, היא כ-2,490 מ"ק לשנייה. מיזורי הוא יובלו הראשי של הנהר מיסיסיפי, ושניהם יחד הם הנהר הרביעי באורכו בעולם, באורך כולל של 5,971 ק"מ, לאחר הנילוס, האמזונאס והיאנגצה. נהר מיזורי מתחיל במיזוג הנהרות מדיסון, ג'פרסון וגלטין במונטנה והוא נשפך למיסיסיפי מצפון לסנט לואיס שבמדינת מיזורי. כל אגן הניקוז של הנהר נקנה על ידי ארצות הברית מצרפת ברכישת לואיזיאנה ונחקר במשלחת לואיס וקלארק. המיזורי משמש עדיין כנתיב תחבורה חשוב להובלת מטענים, אך הובלת מטענים באמצעות ארבות נמצאת בירידה מתמדת, ובין 1977 ל-2000 ירדה מ-3.3 מיליון טונות ל-1.3 מיליון טונות. להלן רשימה של ערים נבחרות ששוכנות על גדות נהר המיזורי: סנט לואיס (מיזורי) ג'פרסון סיטי (מיזורי) המטרופולין של קנזס סיטי (משותף למיזורי ולקנזס) סנט ג'וזף (מיזורי) אומהה (נברסקה) סו סיטי (איווה) פיר (דקוטה הדרומית) ביסמרק (דקוטה הצפונית) גרייט פולס (מונטנה) השיטפון הגדול של 1993 מדיה וקבצים בנושא מיזורי בוויקישיתוף מיזורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נהר מיזורי, דף שער בספרייה הלאומית
פרוטיקטיתריום

פרוטיקטיתריום (שם מדעי: Protictitherium) הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת הצבועיים שחי מהמיוקן עד הפליוקן מלפני 15 עד 4 או 5 מיליון שנה. הוא תואר בשנת 1938 וקיבל את שמו מהסוג Protictis, מהמשפחה ויברוויים (Viverravidae), הקרובה למיאקויים שהיו קדומים מהטורפים הרגילים וחיו בין העצים. הסיומת של שמו: "therium" פירושה: "חיה" או "בהמה", עקב מבנה גופו המותאם לחיי קרקע. המאובנים התגלו בסין, צרפת, גרמניה, ספרד, טורקיה ובתוניסיה. באזורים רבים הם נמצאו יחדיו, כך שהיו מצליחים באזורי תפוצתם. צבוע זה הוא אחד הפרימיטיביים שבצבועיים והוא התפתח מאבות דמויי-גחניים גדולים יחסית לבני משפחתם. מבנה הלסתות שלו היו קצרות יחסית והתאימו לאכילת כל. ייתכן שהיה אוכל חרקים בדומה לצבועון הרעמה או שהיה צייד בעלי חיים קטנים כמו השועל והתן. הוא היה בעל רגליים קצרות, זנב ארוך ועבה וחוליות רחבות. הוא היה גם בעל טפרים נשלפים כמו של חתוליים וככל הנראה היה שוכן עצים חלק מזמנו. מדיה וקבצים בנושא פרוטיקטיתריום בוויקישיתוף פרוטיקטיתריום, באתר GBIF (באנגלית)