laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרכב ג'אז

הרכב ג'אז (או אנסמבל ג'אז) הוא הרכב מוזיקלי המנגן מוזיקת ג'אז לרוב ללא מנצח. הרכבים כאלה מכילים מחלקת קצב ומחלקת כלי נשיפה. בתקופת פריחתם של הג'אז והסווינג באמצע המאה ה-20 הרכבי הג'אז המצליחים כללו גם כלי מיתר ואפילו נבל בהפקות גדולות, למרות שנוכחותם הייתה יותר למראית עין על הבמה מאשר מוזיקלית. מחלקת הקצב בהרכב הג'אז מכילה כלי הקשה, גיטרה בס או קונטרבס ולפחות כלי הרמוני אחד כגון גיטרה או פסנתר. מחלקת הקצב היא בסיסו של ההרכב. היא מחזיקה את הגרוב ושומרת על הקצב. מחלקת כלי הנשיפה מכילה כלי נשיפה מעץ וממתכת המנגנים את המלודיה. בהרכב ביג בנד למשל, יש מחלקת כלי נשיפה גדולה המכילה 4–5 חצוצרות וסקסופונים (2-3 אלט, 2 טנור ובריטון) 3-4 טרומבונים וטרומבון בס. לפעמים בנגינת המלודיה מחליפים זמר או זמרת את הכלים שיכולים ללוות בקולות נוספים. מדיה וקבצים בנושא הרכב ג'אז בוויקישיתוף
נפת גורג'אני

נפת גורג'אני (בגאורגית: გურჯაანის მუნიციპალიტეტი, גוּרג'אאניס ראיוֹני) היא נפה במרכז מחוז קאחתי שבמזרח גאורגיה. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה (מלכות המשנה של הקווקז), עד שנת 1917 נכלל ב"מזרה" של תלאווי שבפלך טביליסי. משנת 1921, לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, נכללה ב"מזרה" של תלאווי, שהוקמה במסגרת השלטון הסובייטי בגאורגיה. משנת 1930 נכללה כנפה (ראיוני) עצמאית ב"אולקה" של קאחתי. ולאחר מכן נפה נפרדת. הנפה גובלת מצפון וצפון-מזרח בנפת קווארלי, ממזרח בנפת לאגודחי, ממזרח ודרום-מזרח בנפת סיר'נאר'י, ממערב ודרום-מערב בנפת סאגרג'ו ומצפון-מערב בנפת תלאווי. ערים: 1 (גורג'אני) מועצות מקומיות: 8 מועצות: אראשֶנדָה (דארצֶ'תי, זיארי, כּוֹדאלוֹ), אחאשֶני (זֶגָאַני, מוּקוּזאני), באקוּרציחֶה (קוּלאגי), ואצ'נאדזיאני (קאחיפּארי), קאצ'רֶתי (מָחַרַדזֶה), צ'וּמלאקי (קיטאני), צ'אנדארי (דזירקוֹקי)וג'ימיתי (נאניאני) מועצות כפריות: 10 (גוּרג'אני [כפר], ואזיסאוּבּני, ואליסציחֶה, וֶג'יני, קאלאוּרי, קָרדָנַחי, מֶלאני, שאשיאני, צ'יראוּבָּני, צֶ'רֶמי) בזיליקת וזיסובני מנזר סאנאגירה קומפלקס ואג'יני אתר האינטרנט הרשמי של נפת גורג'אני ‏ מתוך אתר סטטיסטיקות גאורגיה, (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארבע ארצות

האם התכוונתם ל... ארבע ערי הקודש – ירושלים, חברון, טבריה וצפת - שנקראו גם ארבע ארצות ועד ארבע ארצות – אספה אשר שימשה במשך כמאתיים שנים, בין השנים 1580 ל-1764, כמוסד המרכזי העליון של יהדות מזרח אירופה ארבע ארצות (ספר) – רומן מאת מתן חרמוני
נדיז'דה מנדלשטם

נדיז'דה יקובלבנה מנדלשטם (רוסית Надежда Яковлевна Мандельштам;‏ 31 באוקטובר 1899 – 29 בדצמבר 1980) הייתה סופרת רוסיה ואשתו של המשורר אוסיפ מנדלשטם. מנדלשטם נולדה בשם נדיז'דה חָזִין בעיר סראטוב למשפחה יהודית ממעמד הביניים. את נעוריה עברה בעיר קייב, ולמדה אמנות לאחר שסיימה את הגימנסיה. לאחר נישואיהם חיו אוסיפּ ונדיז'דה מנדלשטם באוקראינה, פטרוגרד, מוסקבה וגאורגיה. אוסיפּ נאסר ב-1934 בשל שיר סאטירי קצר על סטלין בשם "מכתם סטלין" שכתב ב-1933, ונשלח לגלות יחד עם נדיז'דה לצ'רדין באזור פרם ואחר־כך לוורונז'. לאחר מאסרו השני של אוסיפּ מנדלשטם, ומותו עקב כך במחנה המעבר "וטוריה רחקה" סמוך לולדיווסטוק ב-1938, ניהלה נדיז'דה מנדלשטם אורח חיים כשל נוודת כשהיא מתחמקת ממעצרה הצפוי ומחליפה את מקום המגורים ואת מקום העבודה לעיתים קרובות. לפחות במקרה אחד, בקלינין (כיום טבר), הגיע הנ.ק.ו.ד. לאוסרה יום אחד אחרי שנמלטה. כייעוד לחייה קבעה מנדלשטם לעצמה לשמר ולהדפיס את מורשת השירה של בעלה. היא הצליחה לשמור את רוב יצירותיו בעל פה כיוון שלא בטחה בשימור בכתב. אחר מות סטלין בהדרכת ויקטור ז'ירמונסקי השלימה נדיז'דה מנדלשטם את התזה לתואר שלישי שלה (1956) והורשתה לחזור למוסקבה (1958). זיכרונותיה "תקווה כנגד תקווה" ו"אובדן התקווה", שהודפסו תחילה במערב, הן ניתוח אפי של חייה וביקורת על ההתדרדרות התרבותית והמוסרית של ברית המועצות משנות ה-20 ואילך. שמות ספריה הם משחקי מילים, משום שמשמעות המילה "נדיז'דה" ברוסית היא תקווה. ב-1979 העבירה מנדלשטם את הארכיון שלה לאוניברסיטת פרינסטון. נדיז'דה מנדלשטם מתה במוסקבה ב-1980, בהיותה בת 81. תקות השיר , זיכרונות, תרגם מרוסית י"מ חשון, ערכה וליוותה בהערות ליאורה שגב, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשל"ח 1977. תקות השיר, כריכת הספר ותקצירו רות לבנית, "על נאדז’דה מנדלשטאם", על המשמר, ינואר 1981. אאי: שירים ומסות, מאת אוסיפ מנדלשטם, תרגם מרוסית פטר קריקסונוב, ספרית פועלים, תל אביב, תש"ן 1990. מדיה וקבצים בנושא נדיז'דה מנדלשטם בוויקישיתוף נדיז'דה מנדלשטם, ברשת החברתית Goodreads נילי מירסקי, על הומאניזם ושירה, דבר, 6 בינואר 1978 מאיה קגנסקיה, "נדייז'דה היקרה, עלי לספר לך ש...", באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011 עופרה עופר אורן, "תקוות השיר": מה צריך ללמוד מסטלין, בבלוג "סופרת ספרים", 24 בספטמבר 2015 נדיז'דה מנדלשטם, באתר "Find a Grave" (באנגלית) נדיז'דה מנדלשטם, דף שער בספרייה הלאומית
פאנוניה

פאנוניה (Pannonia) הוא חבל ארץ גאוגרפי-היסטורי במרכז אירופה. המישור הפאנוני מתוחם בין הרי הקרפטים, הרי הבלקן והרי האלפים. פאנוניה השתרעה על פני שטחים השייכים היום למדינות: הונגריה, אוסטריה, צ'כיה, סלובניה, קרואטיה, סרביה ובוסניה והרצגובינה. במישור הפאנוני הייתה פרובינקיה רומית בשם פאנוניה שגבולה הצפון מזרחי היה על הדנובה. מדיה וקבצים בנושא פאנוניה בוויקישיתוף פאנוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסיד ג'אז

אסיד ג'אז (באנגלית: Acid jazz) הוא סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים בדרום אנגליה ומשלב אלמנטים של מוזיקת נשמה, פאנק, דיסקו, ביטים חוזרים והרמוניה מודאלית. באסיד ג'אז קיימת קשת רחבה של הרכבי ביצוע, החל מסמפלר ותקליטן ועד לנגנים שמנגנים חי על כלים לא אלקטרוניים ומציגים לראווה אינטרפרטציה ג'אזית. יש הרואים בסגנון זה תחייה מחודשת של סגנונות כגון: ג'אז פאנק, מוזיקת נשמה וג'אז פיוז'ן על ידי תקליטנים מובילים כמו נורמן ג'יי, גילס פיטרסון ופטריק פורג'. את שמו של הז'אנר טבע ג'יל פיטרסון, והמותג הוקם על ידי באנגס, אדי פילר וג'יל. השם מתייחס לז'אנר acid house, שהיה פופולרי במועדונים בבריטניה בשנות השמונים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיליפינית

פיליפינית (Filipino) היא השפה הרשמית של הפיליפינים, כפי שהוגדרה בחוקה הפיליפינית משנת 1987. השפה שייכת למשפחת השפות האוסטרונזיות והיא למעשה גרסה ספרותית של שפת טאגאלוג, השפה הנפוצה ביותר בפיליפינים. עם זאת הפיליפינית נחשבת דה יורה לשפה נפרדת והיא משמשת כשפת אמצעי התקשורת והחינוך. ב־13 בנובמבר 1936 המכון הלאומי ללשון בחר את שפת הטאגאלוג כבסיס לשפה רשמית של המדינה. הבחירה בטאגאלוג הושפעה על ידי הגורמים הבאים: זוהי השפה הנפוצה ביותר ומובנת בכל רחבי הפיליפינים. אינה מפוצלת לניבים שונים ורחוקים זה מזה. לטאגאלוג יש מסורת ספרותית עשירה ומפותחת. יותר ספרים נכתבו בטאגאלוג מאשר בכל שפה אוסטרונזית אחרת. זו הייתה השפה המדוברת במנילה, בירתה המדינית והכלכלית של הפיליפינים. זו הייתה שפת המהפכה הפיליפינית והקטיפונן - שני אירועים מרכזײם בהיסטוריה של הפיליפינים. ב־1939 השפה קיבלה את השם Pilipino וזאת על מנת להפריד אותה מהקבוצה האתנית טאגאלוג ולהפוך אותה לשפת כל הפיליפינים. ב-1973 הוכרזה בחוקה הפיליפינית על שפה "חדשה" בשם Filipino כשפה הרשמית החדשה של המדינה ובשורות החוקה אף נרמז שלא טאגאלוג ולא פּיליפינו עומדות בבסיס השפה הלאומית החדשה. בחוקה של 1987 נכתב שהשפה מבוססת על "השפות המדוברות הקיימות בפיליפינים ועל שפות אחרות" וכך למעשה היא מפרידה בין טאגאלוג לבין פיליפינית. פיליפינית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מחקר על השפה הפיליפינית (באנגלית) החוקה הפיליפינית משנת 1973 (באנגלית) השפה הפיליפינית באתר אתנולוג (באנגלית)
גדעון רקמן

גדעון רקמן (באנגלית: Gideon Rachman; ‏נולד ב־1963) הוא עיתונאי יהודי-בריטי, מאז יולי 2006 בעל הטור הראשי לענייני חוץ בפייננשל טיימס. נולד באנגליה להורים יהודים דרום אפריקאים ועבר חלק מילדותו בדרום אפריקה. רקמן למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת קיימברידג', וסיים ב-1984 בהצטיינות יתרה. החל את הקריירה שלו בשירות העולמי של הבי-בי-סי (1984–1987). במהלך התקופה 1987–1988 זכה למלגת פולברייט והיה לעמית מחקר בבית הספר וודרו וילסון באוניברסיטת פרינסטון. במהלך השנתיים הבאות היה כתב ה-סאנדיי קורספונדנט בוושינגטון. הוא הועסק במשך חמש-עשרה שנה בשבועון האקונומיסט, תחילה כעורך לענייני ארצות הברית, לאחר מכן ככתב בדרום-מזרח אסיה, מוצב בבנגקוק. הוא חזר ללונדון כעורך לענייני אנגליה באקונומיסט (1997–2000). שימש כבעל הטור Charlemagne, הדן בנושאי האיחוד האירופי, מוצב בבריסל, ובתפקידו האחרון כעורך מדורי העסקים ואסיה. כעורך בפיינשל טיימס, תחומי העניין העיקריים שלו הם: מדיניות חוץ אמריקאית, האיחוד האירופי וגלובליזציה. בעבר כתב מאמרים כפרילאנסר עבור מגזין פרוספקט והיה עורך משנה בוואשינגטון קוורטרלי (1996–2006). הוא גם הופיע באופן סדיר בתוכניות טלוויזיה ורדיו והרצה בכנסים ואירועים אקדמיים ועסקיים. גדעון רקמן מנהל בלוג באתר FT.com. מדיה וקבצים בנושא גדעון רקמן בוויקישיתוף גדעון רקמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Economist journalist joins the Financial times Rachman, Gideon. "Gideon Rachman's blog opening statement". אורכב מ-המקור ב-2007-07-03. נבדק ב-2007-08-31.
דוד (ורוקיו)

הפסל דוד פוסל על ידי הפסל האיטלקי אנדראה דל ורוקיו, ככל הנראה בין השנים 1473–1475. הפסל, אשר הוזמן על ידי משפחת מדיצ'י המפורסמת מאיטליה, עשוי מברונזה וגובהו 125 ס"מ. על פי מספר טענות, ורוקיו השתמש כמודל לפסל בלאונרדו דה וינצ'י, אשר היה תלמיד בסדנה שלו באותה העת. הפסל מציג את המלך דוד בצעירותו, עומד בתנוחת ניצחון מעל ראשו הכרות של גָּלְיָת. הפסל הוצב לראשונה בארמון פאלאצו וקיו שבפירנצה בשנת 1476. הפסל מתאר את דוד באופן ריאליסטי כנער צעיר, והוא קטן מגודל טבעי. מבעד לשריון שעוטה הדמות מסתמן מבנה הגוף ובולטים הצלעות ושרירי החזה. למרות הדגשת השרירים, דמותו של דוד לא נראית כגיבור חסון אלא כנער צעיר במבנהו. הידיים והרגליים מעוצבות בתנוחת קונטראפוסטו - יד אחת רפויה ויד אחת מתוחה, ומולן בהצלבה רגל אחת מתוחה ורגל אחת רפויה. עיצוב זה יוצר תחושה נינוחה, ומושפע מהפיסול הקלאסי. ורוקיו עיבד בדיוק רב את קישוטי החזה, הכתפיות והחגורה, וייתכן כי הושפע בכך מעיסוקו כצורף. מיקום ראשו של גוליית היווה מקור לוויכוח בקרב היסטוריונים של האמנות. כאשר הפסל הוצג בגלריה הלאומית האיטלקית לאמנות עתיקה, וכן כאשר הוצג בברג'לו (מקומו הקבוע), מוקם הראש בין רגליו של דוד. עם זאת, מספר היסטוריונים טענו כי הפסל ורוקיו התכוון למקם את ראשו של גוליית לימינו של דוד, ותרצו זאת בקומפוזיציה האלכסונית שמיקום זה יוצר. נהוג להתייחס לפסל כאל דימוי לעיר פירנצה עצמה, כיוון ששניהם חזקים יותר מכפי שהם נראים, וכיוון שפירנצה - כמו הנער הצעיר שהפך למלך - מייצגת כוח עולה. הפסל "דוד" של ורוקיו באתר של High Museum of Art WebCite query result WebCite query result WebCite query result
ולדימיר סטאסוב

ולדימיר ואסילייביץ' סטאסוב (ברוסית: Владимир Васильевич Стасов‏; 14 בינואר 1824 - 24 באוקטובר 1906), מבקר אמנות רוסי, מהידועים ומהמוערכים בזמנו. ב-1859 הצטרף לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות. ב-1900 התקבל כחבר כבוד לאקדמיה הרוסית למדעים, יחד עם חברו לב טולסטוי. בנו של הארכיטקט הרוסי ואסילי פטרוביץ' סטאסוב. סטאסוב ליווה את קבוצת המלחינים הרוסים המכונה "החמישה", שם שהוא עצמו טבע, ואף קידם חלק מפעולותיהם. כך, למשל, חיבר בין המלחין מודסט מוסורגסקי לבין הצייר ויקטור הרטמן, ולאחר מותו של האחרון ארגן בשנת 1874 תערוכת תמונות של הרטמן באקדמיה לאמנויות היפות בסנקט פטרבורג, כמחווה לצייר המת. תערוכה זו הייתה הבסיס ליצירתו של מוסורגסקי "תמונות בתערוכה". על פי אחת הגרסאות[דרוש מקור], היה זה סטאסוב ששכנע את אלכסנדר בורודין לכתוב את האופרה "הנסיך איגור" על פי האפוס "מסע המלחמה של איגור (Слово о полку Игореве)", ואף נטל חלק בכתיבת הליברית. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר סטאסוב בוויקישיתוף ולדימיר סטאסוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) ולדימיר סטאסוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולדימיר וסיליביץ סטסוב, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובונטו

קוּבּוּנְטוּ (באנגלית: Kubuntu) היא גרסה חלופית רשמית של הפצת הלינוקס אובונטו, כשההבדל העיקרי ביניהן הוא השימוש של קובונטו בסביבת שולחן העבודה KDE כברירת מחדל במקום GNOME או יוניטי. קובונטו היא חלק מפרויקט אובונטו ובנויה על אותם יסודות. קובונטו ואובונטו יכולות לעבוד זו לצד זו על ידי התקנת החבילות "ubuntu-desktop" ו־"kubuntu-desktop", בהתאמה. כל חבילה בקובונטו חולקת את אותם מאגרי חבילות של אובונטו. גרסאות חדשות של קובונטו יוצאות בצורה מחזורית וקבועה, כאשר הפצה יציבה חדשה יוצאת פעמיים בשנה - באפריל ובנובמבר, במקביל לגרסאות אובונטו המקבילות. מקור השם הוא בהוספת האות K של KDE למילה אובונטו, כמו במקרה של זובונטו. בשפות שונות, כגון שפת הבמבה אפשר לקרוא אותה גם הצירוף התחילית ק׳, שפירושה "לעבר" למילה "אובונטו" שפירושה "אנושיות" ויתקבל התרגום: "לעבר האנושיות". בלי שום קשר, פירוש המילה הזו בשפת הקירונדי הוא "חינם". Kubuntu בדרך כלל שונה מאובונטו רק ביישומים וכלים גרפיים: קובונטו משתמשת באותם מספורי גרסאות כמו אובונטו: לכל הפצה שם קוד ומספר גרסה בהתאם לחודש ושנת ההשקה. קנוניקל, החברה שמפתחת את קובונטו, מספקת תמיכה ועדכוני אבטחה לרוב הגרסאות עד 18 חודשים לאחר ההשקה. קובונטו 5.04 קובונטו 5.10 קובונטו 6.06 LTS קובונטו 6.10 קובונטו 7.04 קובונטו 7.10 קובונטו 8.04 קובונטו 8.10 קובונטו 9.04 עם כמה אפקטים לשולחן העבודה קובונטו 9.10 קובונטו 10.04 LTS במהדורה לנטבוקים קובונטו 10.04 LTS במהדורה לשולחן העבודה קובונטו 10.10 קובונטו 11.04 במהדורה לשולחן העבודה קובונטו 11.04 במהדורה לנטבוקים קובונטו 11.10 קובונטו 12.04 LTS במהדורה לשולחן העבודה קובונטו 12.04 LTS במהדורה לנטבוקים קובונטו 12.10 במהדורה לשולחן העבודה קובונטו 12.10 במהדורה לנטבוקים קובונטו 13.04 קובונטו 13.10 קובונטו 14.04 LTS קובונטו 14.10 קובונטו 15.04 עם ערכת נושא כהה קובונטו 15.10 קובונטו 16.04 LTS קובונטו 16.10 קובונטו 17.04 קובונטו 17.10 קובונטו 18.04 LTS קובונטו 18.10 קובונטו 19.04 קובונטו 19.10 קובונטו 20.04 LTS קובונטו 20.10 קובונטו 21.04 קובונטו 21.10 מדיה וקבצים בנושא קובונטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קובונטו (באנגלית) קובונטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קובונטו, הבלוג הרשמי שאלות ותשובות על קובונטו - לא רשמי "שאלות נפוצות על קובונטו". אורכב מ-המקור ב-2008-03-07. נבדק ב-2007-08-21. קובונטו ויקי "Meaning of Kubuntu". אורכב מ-המקור ב-2008-03-07. "שאלות נפוצות אודות יציאות קובונטו".
ציון (כתב עת)

ציון הוא כתב עת העוסק בתולדות עם ישראל, למן תקופת המקרא ועד לעת החדשה, שיוצא לאור בירושלים בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית ומרכז שזר. כתב העת יוצא לאור 4 פעמים בשנה מאז שנת ה'תרצ"ו (1935). לפני כן הופיעו שישה כרכים של "ציון" בראשית שנות ה-20 (מהדורה מחודשת של ששת הכרכים הללו ראתה אור בהוצאת החברה ההיסטורית הישראלית בשנות ה-70). את כתב העת ייסדו ההיסטוריונים פרופ' בן-ציון דינור ופרופ' יצחק בער. עורכיו כיום הם הפרופסורים שמואל פיינר, יונתן פרייס ומרים פרנקל. בעבר ערכו את כתב העת הפרופסורים מיכאל טוך, נדב נאמן, ורד נעם, מנחם שטרן, אהרן אופנהיימר, עמנואל אטקס, אלברט באומגרטן, ג'רמי כהן ואחרים. בכתב העת מופיעים מאמרים של חברי החברה ההיסטורית הישראלית בלבד. "מגמתנו", ציון א/א, תשרי תרצ"ו. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) שמואל אטינגר, "'ציון' והמחקר ההיסטורי היהודי בזמננו", ציון נ, תשמ"ה-1985. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) משה רוסמן, "'ציון': סיפור מתח בהמשכים", ציון עה/ד, 2010. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) ציון, באתר "החברה ההיסטורית הישראלית" גיליונות "ציון" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם) ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלפל ממולא

פִּלְפֵּל מְמֻלָּא הוא מאכל הנפוץ במטבחי עמים שונים, שבסיסו פלפל הממולא במרכיבים שונים כגון בשר, אורז, ירקות או גבינה. לרוב מבשלים או אופים את הפלפלים עם המילוי. מאכל זה קיים בגרסאות שונות ברחבי העולם: ארדיי אוּמפּלוּץ (ברומנית: Ardei umpluţi - הפירוש המילולי הוא "פלפלים ממולאים") – מאכל מהמטבח הרומני המבוסס על פלפלים הממולאים לרוב בבשר טחון, אורז, בצל וירקות ותבלינים נוספים. טולטוט פפריקה בהונגרית: Töltött Paprika - הפירוש המילולי הוא "פלפלים ממולאים" - בדומה לגרסה הרומנית- הפלפלים ממולאים בבשר טחון עם אורז ומבושלים ברוטב עגבניות. תבשיל מסורתי לחג הפורים בקרב יהדות הונגריה . פלפל מַחְשִי (בערבית: فلفل محشي – הפירוש המילולי הוא "פלפל ממולא") – מאכל ערבי המהווה חלק מקבוצה גדולה יותר של ירקות שונים ממולאים בבשר (כבש או עגל) ואורז. בין הירקות נמנים קישוא, ארטישוק וחציל, ולכולם מתווסף התואר "מחשי" (ממולא). יֶמיסטָה (ביוונית: γεμιστά - ירקות ממולאים) - מאכל יווני הכולל בדרך כלל עגבניות ופלפלים ממולאים באורז ועשבי תיבול, הנאפים בתנור עם תפוחי אדמה. כוסא מחשי סרמאלה פלפלים ממולאים בסגנון בלקני - אוכל - ynet / אורלי פלאי-ברונשטיין ואבי שטייניץ, מתוך הספר "ששת", באתר ynet פלפל ממולא, באתר וואלה פלפלים ממולאים, מתכון מאתר Cooks מאיר בולקה, פלפלים ממולאים בסיר בישול איטי, באתר "חיים טוב" פלפל מחשי – פלפלים ירוקים ממולאים בסגנון מצרי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוריטו

בוּרִיטוֹ (ספרדית: Burrito) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית קמח הממולאת בדרך כלל בבשר. הטורטייה מגולגלת ומקופלת בקצה אחד או בשני הקצוות. המאכל המסורתי כולל בדרך כלל רק מילוי של בשר מפורק והבוריטו מתקבל דק מאוד. בארצות הברית לעומת זאת, המאכל מכיל בדרך כלל מרכיבים אחרים כמו אורז, שעועית, חסה, עגבניות, רוטב סלסה, גואקמולה, שמנת חמוצה ולכן התוצר הסופי עבה במידה רבה יותר. Flex Mex - הכנה של בוריטו בצורת פלקסגון ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טאקו

טאקו (בספרדית: Taco) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית תירס הממולאת בדרך כלל בבשר בקר ובמרכיבים נוספים. בארצות הברית קיימות גרסאות שונות למאכל זה, כאשר הגרסה הפופולרית ביותר מוגשת בטורטיית תירס קשה מקופלת במרכזה, ומכילה מלבד בשר טחון מרכיבים אחרים כגון גבינה מגורדת, חסה ולעיתים עגבניות ושעועית. לעיתים משמש אבוקדו מטוגן כמרכיב מרכזי במנת טאקו. קיים ויכוח משמעותי על מקורות הטאקו במקסיקו, ויש הטוענים שהטאקו קדם להגעתם של הספרדים למקסיקו, שכן ישנן עדויות אנתרופולוגיות לכך שהאנשים הילידים שחיים באזור האגמים של עמק מקסיקו אכלו באופן מסורתי טאקו מלא בדגים קטנים. ברנל דיאז דל קסטילו כתב בתקופת הכובשים הספרדים, על סעודת הטאקו הראשונה ממנה נהנו האירופאים, ארוחה שהרנן קורטס סידר לקברניטים שלו. אחרים טוענים כי הופעת הטאקו היא הרבה יותר עדכנית, כאשר אחת התיאוריות הפופולריות יותר היא שהטאקו הומצא על ידי כורי כסף במאה ה-18. אחד האזכורים העתיקים ביותר של טאקו מגיע מספר בישול משנת 1836, מאת אנטוניה קאריו; במתכון של חלצית חזיר מגולגלת (lomo de cerdo enrollado), המתכון מורה לקוראים לגלגל את החלציים כמו טאקו. מקרים אלה קודמים לתיאוריה לפיה האזכור הראשון של המילה "טאקו" במקסיקו היה ברומן Los bandidos de Río Frío משנת 1891 מאת מנואל פיינו. בספרד, ניתן להשתמש במילה "טאקו" גם בהקשר של טאקו דה חמון, אלו הן חתיכות חזיר חתוכות לקוביות, או לפעמים חתיכות ושבבים של שאריות חזיר. אפשר להגיש אותם לבד כטאפאסים או אוכל רחוב, או שאפשר להוסיף אותם למנות אחרות כמו סלמורג'ו, חביתות, תבשילים, אמפנדס ועוד. על פי תיאוריה אטימולוגית אחת, מקורו הקולינרי של המונח "טאקו" במקסיקו יכול להיות עקב העסקתו, בקרב כורי כסף מקסיקנים, כמונח המסמל "תקע". הכורים השתמשו במטענים בצורת תקע, המורכבים מעטיפת נייר ומילוי אבק שריפה. מוצעים גם מקורות ילידיים. אפשרות אחת היא שהמילה נגזרת מהמילה Nahuatl tlahco, שמשמעותה "חצי" או "באמצע", במובן זה שאוכל יונח באמצע הטורטייה. יתר על כן, ידוע כי מנות מקבילות לטאקו היו קיימות בחברה הפרה-קולומביאנית - למשל, המילה Nahuatl tlaxcalli (סוג של טורטיית תירס). טאקו בל טאקו אורז מרק טאקו מדיה וקבצים בנושא טאקו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חבילת הרחבה

חבילת הרחבה היא תוסף למשחק מחשב, משחק לוח, משחק קלפים או משחק תפקידים אשר מרחיבה את חוויית המשחקיות של משחק קיים. חבילת הרחבה מבוססת על הטכנולוגיה, החוקים, הקלפים או החלקים של המשחק אותו היא מרחיבה, ומוסיפה לו תוכן ויכולות כגון אזורי משחק, נשק, חפצים, דמויות וקווי עלילה חדשים. לעיתים, חבילת ההרחבה מוסיפה אפשרות לעוד שחקנים לשחק. כמו למשל במשחק הפופולרי המתיישבים של קטאן, בו יש אפשרות להרחיב את מס' המשתתפים מ - 4 ל - 6. רוב חבילות ההרחבה מתומחרות במחיר מופחת לעומת משחק מלא, מכילות פחות תוכן ממנו, ולרוב גם דורשות את קיומו של המשחק המקורי כדי להשתמש בהרחבה. חבילות הרחבה החלו במשחקי פעולה מבוססי שלבים, כגון טומב ריידר, בהם כל חבילה הוסיפה מספר שלבים נוספים למשחק המקורי. מאוחר יותר התרבו חבילות ההרחבה במשחקי תפקידים, בהם נוספו לעיתים דמויות, אזורי חקירה ואף מערכות שלמות למשחק המקורי. אחד ממשחקי הניהול הפופולריים בעשור האחרון הוא הסימס, בו השחקן ניהל חיי פרברים למספר דמויות. המשחק זכה למספר גדול במיוחד של חבילות הרחבה, כל אחת הוסיפה תוכן מצומצם יחסית של מקצועות ורכוש לדמויות המנוהלות. אף על פי שחבילות ההרחבה זולות לעומת ייצור משחק חדש, בהסתמכן על טכנולוגיה מוכחת, פעמים רבות הן סבלו ממכירות נמוכות יחסית למשחק המקור בשל תגובות קהל ומבקרים. עיקר הביקורת הופנה לכמות התוכן לעומת מחיר, אך גם להתיישנות מנועים גרפיים וטכנולוגיית משחק. עם זאת, מספר מצומצם של חבילות הרחבה התקבלו בברכה על ידי הקהל ויצרו חוויית משחק שנחשבה בידי מבקרים כטובה מהמקור. דוגמה אחת לחבילת הרחבה כזו היא Hordes of the Underdark, של המשחק נוורווינטר נייטס, שתיקנה באגים רבים ושיפרה משמעותית את מנוע המשחק, והכילה מערכה לשחקן-יחיד שנחשבה טובה ומקיפה יותר מזו של משחק המקור. דוגמה אחרת היא חבילת ההרחבה למשחק דאנג'ן סיג', שהכילה תוכן ברמה של משחק עצמאי, לא דרשה את המשחק המקורי כדרישת-קדם להפעלה, וצורף לה המשחק המקורי במבצע אחד+אחד. כמו כן, גם למשחק The Witcher 3: Wild Hunt יצאו שתי חבילות הרחבה, Hearts of Stone ו-Blood and Wine, אשר הוסיפו יחד עשרות שעות משחק, הרחיבו באופן משמעותי את מפת המשחק והוסיפו סיפורים מקוריים, ועל כן התקבלו באהדה רבה. Blood and Wine אף זכה בתואר "משחק התפקידים הטוב ביותר לשנת 2016" של The Game Awards(אנ'). The Witcher 3: Wild Hunt – Blood and Wine named Best RPG during The Game Awards 2016, CD Projekt Red, ‏2.12.2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנצ'ילדה

אנצ'ילדה (בספרדית: Enchilada) הוא מאכל מהמטבח המקסיקני. המאכל מורכב מטורטיית תירס מגולגלת ובתוכה מילוי במִגוון טעמים וסגנונות, כל גרסה ומרכיביה השונים. המילוי יכול להיות מורכב בשר בקר, בשר עוף, גבינה, שעועית מטוגנת, מאכלי ים, וירקות שונים. הטורטייה הממולאת נטבלת או מכוסה ברוטב אנצ'ילדה, כאשר מעל נהוג לפזר בתור קישוט או להוספת טעם, שלל תוספות כגון גבינה, עירית קצוצה, בצל קצוץ, פלפל צ'ילי גרוס, כוסברה קצוצה, זיתים ועוד. לפי האקדמיה המלכותית ללשון הספרדית, אנצ'ילדה היא טורטיית תירס מגולגלת, ממולאת בבשר ומכוסה ברוטב עגבניות וצ'ילי. המילה אנצ'ילדה היא צורת בינוני העבר של הפועל "enchilar" בספרדית מקסיקנית, "להוסיף פלפל צ'ילי, לתבל בצ'ילי". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מקור האנצ'ילדה במקסיקו, שם המנהג של גלגול ומילוי טורטיה קיים לפחות מאז התקופה האצטקית. האנשים שחיו בסביבת האגם בעמק מקסיקו אכלו טורטיות תירס מקופלות או מגולגלות במילוי דגים קטנים. ברנאן דיאז דל קסטיליו סיפר על סעודה בהשתתפות אירפואיים באירוח הרנאן קורטס בעיר קויואקאן, בה הוגשו טורטיות תירס במילוי מאכלים. סופרת הבישול המקסיקני דיאנה קנדי ציינה דיווח של נוסע אמריקאי מ-1883: "אנצ'ילדות, כריך טורטיה שומני במילוי צ'ילי, מספר מרכיבים בלתי-מזמינים ושאר עיסות לא נעימות נמכרות בכל מקום, וממלאות את האוויר בניחוח חריף ומבחיל". דיאנה המשיכה בכותבה באי-הסכמתה הטוטאלית עם הנאמר, שכנראה הגיע מהלם תרבות, לפי דעתה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המטבח המקסיקני מדיה וקבצים בנושא אנצ'ילדה בוויקישיתוף אנצ'ילדה במילוי עוף ופטריות - באתר "טעימאוד". מתכוני אנצ'ילדה - באתר allrecipes. (באנגלית) הגדרת המילה enchilada אנצילדה בdining chicago לינדה סטרדלי, ההיסטוריה של הטאקוס והטורטיה, ‏14 ביולי 2008 (באנגלית) (ארכיון) דיאנה קנדי, המטבחים הבסיסיים של מקסיקו, קלארקסון פוטר, 2000, עמ' 54, מסת"ב 0-609-60355-8 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פולו

פּוֹלוֹ הוא משחק ספורט קבוצתי המתקיים תוך כדי רכיבה על סוסים. המשחק הומצא באיראן ומשם התרחב לכל יבשת אסיה. מטרת המשחק היא להבקיע שערים נגד הקבוצה היריבה. הרוכבים מבקיעים שער כאשר הם חובטים את הכדור לרשת בעזרת מחבט מעץ. במשחק הפולו השערים תקפים אך ורק כל עוד מי שכבש את השער עשה זאת בזמן שהיה רכוב על סוס. לפי מסורת המשחק, משחקים נערכים בשטח פתוח וכל קבוצה מורכבת מארבעה רוכבים. בזמן המשחק נועלים הרוכבים מגפיים מיוחדים בגובה הקרסול הנקראים צ'וקה (chukka). פולו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Chehabi, H. E., and Allen Guttmann. "From Iran to All of Asia: The Origin and Diffusion of Polo." The International Journal of the History of Sport 19.2-3 (2002): 384-400. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.