laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהודית אורנשטיין

יהודית אורנשטיין (11 בדצמבר 1911 - 12 באפריל 2008) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית, מבקרת מחול ומורה למחול ישראלית. אורנשטיין נולדה ליעקב אורנשטיין, אדריכל, ולמרגלית לבית אופנהיימר, כוריאוגרפית, באינסברוק שבאוסטריה. ליהודית הייתה אחות תאומה, שושנה. אביה גויס לצבא האוסטרי ושירת כקצין, אמה, מרגלית, עברה עם בנותיה לבית הוריה בווינה בה הייתה להם חנות אופטיקה מפוארת. בגיל שש נולד האח הצעיר דוד. האב עלה לבדו לארץ ישראל בשנת 1920 ושכנע את האם להצטרף אליו. המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1921. מרגלית אורנשטיין פתחה את הסטודיו הראשון למחול מודרני ישראל בארץ ישראל ב-1922 ברחוב אחד העם 42 בתל אביב ובו לימדו האחיות. מאוחר יותר נפתחו גם סניפים גם בחיפה ובירושלים. יהודית ושושנה הופיעו כצמד "האחיות אורנשטיין" בהצלחה רבה. יהודית הקימה להקת מחול עם המפיקה עליזה טרי ויהודית הרמן ומאוחר יותר הצטרף אליהן עודד טירם. אורנשטיין חיברה כוריאוגרפיות לאופרה הישראלית, עסקה בחקר המחול, כתבה ביקורות על הופעות מחול בעיתונים "דבר" ו"הארץ" ועסקה בהוראה. היא הקימה את הסמינר הראשון למורות בתל אביב וניהלה את מגמת המחול בבית הספר לאמנויות רננים. כן הייתה חברה במועצה הראשונה לתרבות. כמורה ידעה אורנשטיין לקרב למחול גם מי שלא היו תלמידי מחול ולא ראו בו מקצוע לעתיד. גישתה להוראת מחול לחובבים הייתה מקורית וייחודית; שיעוריה בסטודיו ברחוב אחד העם בתל אביב היו שילוב של יסודות הבלט הקלאסי, תנועה חופשית ומחול יוצר ומשכו אליהם אנשים שונים, צעירים ומבוגרים. בין תלמידיה הרבים נמנים הפנטומימאים הידועים סמי מולכו וחנוך רוזן. אורנשטיין הייתה נשואה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה שחקן תיאטרון האהל. בעלה השני, שלמה בן דוד, היה גרפיקאי וצלם, ולשניים נולדו נעמי בן דוד, רקדנית ומשוררת והאמן ארנון בן דוד. אורנשטיין היא דודתה של מבקרת המחול גבי אלדור. לאחר נישואיה לכנר סמואל פבזנר עברה להתגורר בניו יורק. יהודית אורנשטיין נפטרה בגיל 96 בביתה בניו יורק. גבי אלדור, ואיך רוקד גמל? תל אביב: רסלינג, 2011. מדיה וקבצים בנושא יהודית אורנשטיין בוויקישיתוף גבי אלדור, יהודית אורנשטיין, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) מרב יודילוביץ', יהודית אורנשטיין, מחלוצות המחול בארץ, הלכה לעולמה, באתר ynet, 14 באפריל 2008 גבי אלדור, על כוכבות המחול הראשונות בת"א, באתר nrg‏, 17 באפריל 2009 ותיק, "יובל חמש עשרה שנה לסטודיה אורנשטיין", דבר, 25 באוקטובר 1939
היי סקול מיוזיקל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... היי סקול מיוזיקל – סרט אמריקאי משנת 2006 שעוסק בעלילות בית הספר התיכון "איסט היי". הראשון מבין ארבעת סרטי היי סקול מיוזיקל. היי סקול מיוזיקל 2 – החלק השני בסדרת היי סקול מיוזיקל (2007) היי סקול מיוזיקל 3: גומרים תיכון – החלק השלישי בסדרת היי סקול מיוזיקל (2008) High School Musical (פסקול) – פסקול הסרט היי סקול מיוזיקל. ההרפתקה המדהימה של שארפיי – סרט ההמשך הרביעי בסדרה היי סקול מיוזיקל היי סקול מיוזיקל - המחזמר – מחזמר ישראלי שעלה באוגוסט 2008, מבוסס על הסרט האמריקאי היי סקול מיוזיקל.
כיכר ונציה

כיכר ונציה או פיאצה ונציה (באיטלקית: Piazza Venezia) היא כיכר במרכז רומא, הקרויה על שם ארמון ונציה הסמוך לה. הכיכר נמצאת לרגלי גבעת הקפיטולין בסמוך לפורום רומאנום, ולאנדרטת ויטוריו אמנואלה השני (ה"ויטוריאנו"). הכיכר מהווה למעשה את הכיכר המרכזית של רומא כיום ונמצאת באזור בו היה ממוקם בעת העתיקה שדה מרס. היא מקושרת בויה דל קורסו לפיאצה דל פופולו, בויה דיי פורי אימפריאלי לקולוסיאום ובויה דל פלבישי למרכז רומא. על אף מיקום הכיכר במרכז צירי תחבורה ראשיים (מפגש הויה דל קורסו עם הויה דיי פורי אימפריאלי בכיכר אין רמזורים. אמנם התחבורה הפרטית מוגבלת באזור אך כאשר נדרשת ניתוב התנועה עולה על דוכן במרכז הכיכר שוטר המכוון את התנועה ועושה זאת בתנועות ידיים אופייניות, המושכות את ציבור התיירים לצלם את עבודתו המקצועית בתור מנצח לכאורה על תנועת כלי הרכב. הכיכר שימשה מוקד לאסיפות עם בימי שלטונו של בניטו מוסוליני אשר קבע בארמון ונציה את מקום מושבו. נאומיו בפני ההמונים בכיכר הועברו לכל רחבי איטליה באמצעות הרדיו הציבורי ושודרו באמצעות רמקולים חזקים בכיכרות האחרים לתרועות ההמונים ובארגון חברי המפלגה הפשיסטית. היה זה אחד האירועים החשובים אשר השפיעו על דעת הקהל באיטליה לקראת היציאה לכיבושים של אתיופיה ולכניסה למלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא כיכר ונציה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויטוריו אמנואלה

האם התכוונתם ל... אישים: מלכי בית סבויה - ויטוריו אמנואלה הראשון – מלך סרדיניה-פיימונטה בשנים 1802–1821. ויטוריו אמנואלה השני – מלך סרדיניה-פיימונטה בשנים 1849–1861. מאז 1861 ועד מותו ב-1878 מלך איטליה המאוחדת. ויטוריו אמנואלה השלישי – מלך איטליה בין 1900 ל-1946. ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי (אנ')- נסיך הכתר האחרון של בית המלוכה האיטלקי. ויטוריו אמנואלה אורלנדו – פוליטיקאי איטלקי. אתרים: אנדרטת ויטוריו אמנואלה – אנדרטה בפיאצה ונציה שברומא לזכר ויטוריו אמנואלה השני.
אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני

האנדרטה הלאומית לוויטוריו אמנואלה השני (באיטלקית: Monumento Nazionale a Vittorio Emanuele II) המכונה גם מזבח המולדת (Altare della Patria - "אלטארה דלה פאטריה") או "הוויטוריאנו" ("Il Vittoriano" - "איל ויטוריאנו") היא אנדרטה הממוקמת במרכז העיר רומא בירת איטליה לכבודו של מלכה הראשון של איטליה המאוחדת - ויטוריו אמנואלה השני. האנדרטה, הממוקמת בין כיכר ונציה לגבעת הקפיטולין, תוכננה על ידי ג'וזפה סאקוני, ופסליה נבנו על ידי פסלים מכל רחבי איטליה. אבן הפינה הונחה בשנת 1885 והאנדרטה הושלמה בשנת 1925. האנדרטה בנויה שיש לבן שהובא מבוטיצ'ינו שבברשה, וכוללת גרם מדרגות רחב המוביל לראש האנדרטה, בה מבנה המוקף עמודים מהסדר הקורינתי ופסלים רבים. במרכז גרם המדרגות של האנדרטה פסל רכוב של ויטוריו אמנואלה, ובשני צדדי המבנה שני פסלים של האלה ויקטוריה בראש שתי קוודריגות. רוחבו של המבנה 135 מטרים, גובה המבנה עצמו 70 מטרים, וגובהו הכולל של המבנה עד לראש פסלי האלה ויקטוריה - 81 מטרים. באנדרטה נמצא קבר החייל האלמוני של איטליה וכן אש תמיד. הקבר הוצב באנדרטה בעקבות החללים הרבים של מלחמת העולם הראשונה בהצעתו של הגנרל ג'וליו דוהט. באנדרטה נטמנה גופתו של חייל אלמוני, שנבחרה על ידי מריה ברגאמאס, אם שכולה מגררדיסקה ד'איסונזו מבין 11 גופות של חיילים אלמונים. גופת בנה היחיד של מריה, שנפל במלחמה, מעולם לא נמצאה, ומריה נבחרה לייצג את האמהות השכולות של איטליה בבחירת החלל. בטקס שנערך בנובמבר 1921 הובאה הגופה מאקוויליה ונטמנה באנדרטה. הקמת האנדרטה עוררה מחלוקת ציבורית באיטליה, מאחר שלצורך הקמת האנדרטה נערכה חפירה נרחבת בגבעת הקפיטולין שהקטינה את שטח הגבעה, וכמו כן נהרס רובע שלם של העיר שנבנה בימי הביניים על מנת לפנות מקום לאנדרטה. מבנה האנדרטה הבולט עורר בעצמו ביקורת, בטענה שהוא פוגם באופייה של העיר רומא ובנופה (ניתן לראות את האנדרטה מכל רחבי העיר, הן בשל גודלו, והן בשל צבעו הלבן הבולט. תושבי רומא נוהגים לקרוא לאנדרטה, בשל צורתה בשם "זופה אינגלז" (מרק אנגלי), "עוגת החתונה" או "השן התותבת". חיילים אמריקאים אשר שחררו את העיר בשנת 1944 כינו את האנדרטה "מכונת הכתיבה". על אף הביקורת הרבה סביב צורתה, הפכה האנדרטה לאתר תיירות פופולרי. דגם גבס של הקוודריגה, מעשה ידי קרלו פונטנה ופאולו ברטוליני פסל ארד של ויטוריו אמנואלה השני אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת ויטוריו אמנואלה השני (באנגלית) תצלום אוויר של האנדרטה, באתר גוגל מפות תצלומי האנדרטה
ואן דר ואלס

יוהנס דידריק ואן דר ואלס היה פיזיקאי הולנדי וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1910, שעסק בתחום התרמודינמיקה. על שמו קרויים מספר מונחים פיזיקליים. האם התכוונתם ל... כוח ואן דר ואלס – כוח הפועל בין מולקולות סמוכות שמקורו בקוטביות שנוצרת אקראית במולקולות, ואשר יכול לגרום לקשרים בין מולקולריים שנקראים קשרי ואן דר ואלס. גז ואן דר ואלס – מודל פיזיקלי עבור התנהגות זורם, המתואר על ידי משוואת המצב של ואן דר ואלס. רדיוס ואן דר ואלס מכתש ואן דר ואלס
אהרון קלוג

אהרון קלוג (באנגלית: Aaron Klug;‏ 11 באוגוסט 1926 – 20 בנובמבר 2018) היה כימאי וביופיזיקאי יהודי בריטי יליד ליטא, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1982 על פיתוח מיקרוסקופ האלקטרונים הקריסטלוגרפי. אהרון קלוג נולד בליטא לשני הורים יהודיים, לזאר ובלה. בשנת 1928 עבר עם הוריו לדרבן שבדרום אפריקה, שם גדל. בהמשך, למד קלוג באוניברסיטאות ביוהנסבורג ובקייפטאון והחל את לימודיו ברפואה, אך עבר לכימיה ומשם ללימודי פיזיקה ומתמטיקה, וסיים תואר במדעים. מאוחר יותר למד באוניברסיטת קייפטאון קריסטלוגרפיה. לאחר סיום לימודיו, נשאר עוד וניתח תוצאות של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני X של תרכובות אורגניות. בין 1949 ל-1953 הוא השלים דוקטורט, בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. תחילה ניסה להתקבל למעבדה של מקס פרוץ וג'ון קנדרו, אולם לא היה שם מקום. על כן למד במעבדה של דאגלס הארטרי (Douglas Hartree). עם סיום הדוקטורט הוא עבר לקולג' בירקבק שבאוניברסיטת לונדון, לעבוד במעבדה של ג'ון דזמונד ברנל יחד עם רוזלינד פרנקלין, עמה עבד על וירוס מוזאיקת הטבק. בעבודות על הווירוס, חקר מבנים שקשורים ל-RNA ול-DNA והיה מהראשונים ששילבו שימוש בקרני X ובמיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי כדי לפענח מאקרומולקולות. קלוג מצא כיצד המולקולות מתגבשות וכן כיצד בנוי הכרומטין, כולל הנוקלאוזומים הקשורים אליו. בעזרת מחקריו, עזר קלוג לפתח את הביולוגיה המבנית. ב-1962 עבר קלוג למכון הביולוגיה המולקולרית (MRC) באוניברסיטת קיימברידג', אותו ניהל בשנים 1986–1996. לאורך השנים, השתמש קלוג בשיטות שונות, בהן קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, מיקרוסקופיה והדמיה מבנית, לצורך פיתוח מיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי, הישג עליו זכה בפרס נובל לכימיה. מיקרוסקופ אלקטרונים קריסטלוגרפי בונה מאוסף של תמונות דו-ממדיות של גביש, המצולמות מכיוונים שונים, תמונה תלת-ממדית שלו. ב-1988, קיבל תואר אבירות, וב-1995 הצטרף כחבר במסדר ההצטיינות הבריטי. בשנים 1995–2000 נבחר להיות נשיא החברה המלכותית. בישראל קרויים על שמו רחוב אהרון קלוג בראשון לציון, ומרכז אהרון קלוג למחקר משולב של המבנה הביומולקולרי ותפקודו באוניברסיטת בן-גוריון. נפטר בקיימברידג' ב-20 בנובמבר 2018. היה נשוי לליבה בוברו (Liebe Bobrow) ולהם שני בנים. נכדו, ד"ר יואל קלוג, הוא בוגר המחלקה למדעים ביו-מולקולריים במכון ויצמן למדע, ונכון ל-2018, פוסט-דוקטורנט במחלקה לפתולוגיה של אוניברסיטת אוקספורד. מדיה וקבצים בנושא אהרון קלוג בוויקישיתוף אהרון קלוג, באתר פרס נובל (באנגלית) אהרון קלוג, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אהרון קלוג, באתר גוגל סקולר אהרון קלוג, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות אהרון קלוג מספר את סיפור חייו ב-Web of Stories (באנגלית) עופר אדרת, חתן פרס נובל שאהב לרחוץ כלים, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2018 אהרון קלוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אהרון קלוג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) על עבודותיו ב-ncbi (באנגלית) על עבודותיו ב-Cell Biology (באנגלית) הודעה של אוניברסיטת בן-גוריון על טקס פתיחת המרכז
ביט

האם התכוונתם ל... סיבית – ספרה בינארית ביט (אמנות הבמה) – מונח עבור ניצב שמבצע קטע דיבור, או שורת דיאלוג פעמה – מונח המוזיקלי המתאר את יחידת הבסיס של הזמן כינוי לראש מברג מתחלף המחובר למברגה חשמלית משוררי ביט, דור הביט בספרות האמריקאית bit – אפליקציה להעברת כספים, בבעלות בנק הפועלים מוזיקת ביט – ז'אנר של מוזיקה קלה ופופ בייט ביטי
גאורגיוס אגריקולה

גאורגיוס אגריקולה (Georgius Agricola) ‏ (24 במרץ 1494 - 21 בנובמבר 1555) היה רופא מחוזי באחד מאזורי המכרות החשובים בגרמניה. בשל גישתו המדעית נחשב אגריקולה לאבי התורה של חקר המינרלים - המינרלוגיה. שמו האמיתי היה גאורג באואר (Georg Bauer), ואגריקולה הוא כינויו בלטינית (Bauer בגרמנית פירושו איכר, מילה המקבילה למילה אגריקולה בלטינית). הוא גילה שמחלות מסוימות, הנפוצות אצל הכורים, נגרמות מתנאי העבודה הגרועים ששררו באותם הימים במכרות. תגלית זו הטרידה אותו מאוד, אך לא היה באפשרותו לעשות דבר לשינוי המצב. בהיותו קרוב כל כך למכרות, החל אגריקולה להתעניין בסלעים ובמינרלים, מתוך כוונה למצוא ביניהם חומרים שיוכלו לשמשו למטרות רפואיות. במהלך חיפושיו אחר סלעים ומינרלים ערך אגריקולה ביקורים רבים במכרות, נפגש עם כורים ולמד להכיר את בעיותיהם. הוא פרסם ספרים אחדים על סלעים ומינרלים, שאחד מהם שימש מקור מידע עיקרי לחוקרים, לכורים ולמעבדי מתכות במשך כמאתיים שנה. מדיה וקבצים בנושא גאורגיוס אגריקולה בוויקישיתוף גאורגיוס אגריקולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאורגיוס אגריקולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי גאורגיוס אגריקולה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבלינו (נפה)

נפת אבלינו (באיטלקית: Provincia di Avellino) היא נפה במזרחו של מחוז קמפאניה שבדרום איטליה. הנפה משתרעת על שטח של 2,791 קמ"ר, ובשנת 2007 התגוררו בה 438,006 נפש. בירתה של הנפה בעיר אבלינו. הנפה גובלת בנפת בנוונטו בצפון-מערב, בנפת פוג'יה במחוז פוליה בצפון-מזרח, בנפת פוטנצה במחוז בזיליקטה בדרום-מזרח, בנפת סלרנו במחוז קמפאניה בדרום, ובנפת נאפולי במחוז קמפאניה במערב. מדיה וקבצים בנושא אבלינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבלינו ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קזרטה (נפה)

נפת קזרטה (באיטלקית: Provincia di Caserta) היא נפה בצפונו של מחוז קמפניה שבדרום איטליה. שטחה של הנפה חופף פחות או יותר לשטחה של נפת "טֶרָה דִּי לָבוֹרוֹ" ( Terra di Lavoro, "ארץ עבודה"). נפת טרה די לבורו התקיימה בממלכת סיציליה, בממלכת נאפולי, בממלכת שתי הסיציליות ובממלכת איטליה. בשנת 1840 התגוררו בה 8.845 נפש. בירת הנפה עד 1818 הייתה קפואה, ומאז הבירה היא קזרטה. מכיוון שבנפה זו היה ריכוז גבוה של מתנגדים לפאשיזם, החליט בניטו מוסוליני בשנת 1927 לפרק את הנפה ולהעביר את האזורים שתחת אחריותה לנפות שונות חדשות. אחרי תום מלחמת העולם השנייה, הוחלט על הקמתה מחדש של הנפה, והיא כוללת את כל השטחים שהיו שייכים ל"טרה דל לאבורו" למעט שטח קטן המשתייך כיום ללאציו. ,Sally D'Aragona, moglie del pastore Samuele Barletta e tradita נפת טרה די לאבורו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 באדום נפת טרה די לאבורו בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 נפת קזרטה משתרעת על שטח של 2,639 קמ"ר. בשנת 2007 התגוררו בה 881,943 נפש. בירתה של הנפה היא העיר קזרטה. הנפה גובלת בנפת לאטינה ובנפת פרוזינונה במחוז לאציו בצפון-מערב, בנפת איסרניה ובנפת קמפובאסו במחוז מוליזה בצפון, בנפת בנוונטו במחוז קמפאניה במזרח, בנפת נאפולי במחוז קמפאניה בדרום. במערבה גובלת הנפה בים הטירני. נפת קזרטה מוזכרת בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", כמקום מוצאה של הדמות ג'ניפר מלפי, הפסיכיאטרית של טוני סופרנו. מדיה וקבצים בנושא קזרטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קזרטה (באיטלקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון ונציה

ארמון ונציה (באיטלקית: Palazzo Venezia - "פאלאצו ונציה") הוא ארמון במרכז רומא בירת איטליה. הארמון נמצא צפונית לגבעת הקפיטולין ובסמוך לויטוריאנו. הארמון שימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בכס הקדוש, ומכאן שמו הנוכחי. הארמון הוקם בשנת 1455 והיה מבנה הרנסאנס הראשון שנבנה ברומא, אף שהמגדל המתנשא בראש הארמון בנוי בסגנון ביניימי. האבנים מהם נבנה הארמון "נחצבו" מהקולוסיאום הסמוך (דבר שהיה מקובל ברומא בתקופת הרנסאנס). הארמון נבנה עבור הקרדינל פייטרו בארבו הונציאני, לימים האפיפיור פאולוס השני בשם ארמון סן מרקו, אשר בנה את הארמון בסמוך לויה דל קורסו הסמוכה - שהיה הרחוב הראשי של רומא בימי הביניים והרנסאנס. בתקופת כהונתו של האפיפיור פיוס הרביעי הוענק הארמון, שהיה קודם לכן ארמון מגורים אפיפיורי, לרפובליקת ונציה כשגרירות. במהלך המאה ה-19 הפך המבנה לשגרירות האימפריה האוסטרו הונגרית אל כס הקדוש. בשנת 1917 המבנה הועבר לבעלות ממשלת איטליה, שופץ והפך למשרד ממשלתי. בתקופת שלטונו של בניטו מוסוליני הארמון שימש כמשרדו, והוא נהג לנאום ממרפסת הארמון להמונים שהתכנסו בכיכר ונציה הסמוכה. כיום משמש המבנה כמוזיאון המציג חפצי אמנות שונים ובהם כלי חרס, שטיחי קיר, ופסלים החל משלהי האימפריה הרומית ועד תקופת הרנסאנס. מדיה וקבצים בנושא ארמון ונציה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון ונציה (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של ארמון ונציה (באנגלית) תצלום לוויין של הארמון, באתר גוגל מפות
ניקול ואידיסובה

ניקול ואידיסובה (בצ'כית: Nicole Vaidišová, תעתיק: ניקול ואידישובה; נולדה ב-23 באפריל 1989) היא שחקנית טניס צ'כית, דורגה בעבר, במקום 7 בעולם בדירוג ה-WTA. במאי 2006 העפילה לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה, ושלושה חודשים מאוחר יותר, באוגוסט 2006, נכנסה לראשונה לרשימת עשר הטניסאיות הטובות בעולם, כשהיא בת 17 בלבד. בשנת 2007 העפילה לחצי גמר אליפות אוסטרליה הפתוחה. החל מראשית 2008 ירד כושר המשחק של ואידיסובה באופן משמעותי והיא החלה להידרדר בדירוג העולמי. בין היתר בעקבות זאת פרשה מנבחרת צ'כיה ולא הגיעה למפגש נגד נבחרת ישראל בפלייאוף גביע הפדרציה. מדיה וקבצים בנושא ניקול ואידיסובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקול ואידיסובה ניקול ואידיסובה, באתר olympedia.org ניקול ואידיסובה, באתר ה-WTA ניקול ואידיסובה, באתר ה-ITF ניקול ואידיסובה, באתר גביע הפדרציה ניקול ואידיסובה, באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חנה הירש

חנה הירש (5 באפריל 1933 - 28 בפברואר 1994) הייתה היועצת המשפטית של משטרת ישראל (1974–1991) והקצינה הראשונה בדרגת ניצב. הירש נולדה ברחובות וגדלה בכפר ביל"ו. אביה, יצחק חסקין, היה גזבר הסתדרות העובדים הכללית. היא למדה ביסודי בבית הספר לילדי עובדים ברחובות. בסיום לימודיה התיכוניים, בתיכון חדש בתל אביב, הייתה הירש פטורה משירות צבאי עקב נכות אך החלה לעבוד בשירות הביטחון הכללי. לאחר מכן החלה בלימודי משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב והוסמכה לעריכת דין בשנת 1961, לאחר שהתמחתה אצל עורכי הדין ישראל לוין, שופט בדימוס, ויעקב בר-אור, פרקליט מחוז תל אביב. בשנת 1962 התגייסה הירש למשטרת ישראל והחלה לשרת כעוזרת ליועץ המשפטי. בין השנים 1969–1972 שימשה יועצת לענף החקירות במחוז תל אביב והייתה לאישה הראשונה בעלת דרגת סגן ניצב. בשנת 1974 מונתה הירש ליועצת המשפטית של משטרת ישראל ומשרד המשטרה ובסוף 1974 הועלתה לדרגת ניצב משנה. כהונתה נמשכה עד לפרישתה, במשך 17 שנים ותחת כהונתם של ארבעה שרי משטרה ושישה מפקחים כלליים. באפריל 1977 היא הייתה לאישה הראשונה לקבל דרגת תת-ניצב ובשנת 1989 מונתה על ידי המפכ"ל דוד קראוס, במקביל לתפקידה, לנשיאת בית הדין המשטרתי לערעורים והייתה לקצינה הראשונה בדרגת ניצב. בתקופתה הגדיל מערך הייעוץ המשפטי של המשטרה את היקף פעילותו ומספר עורכי הדין בו הוכפל. לשכתה התייחדה בהיותה מורכבת לאורך מרבית התקופה מנשים בלבד. לאחר נישואיה בראשית 1953, עברה עם בעלה, שאול הירש, להתגורר באילת והייתה מתושבי העיר הראשונים (בשנים 1953–1955). אם לשני בנים, ד"ר גדעון הירש, שהיה מנכ"ל הוועד למלחמה באיידס ועו"ד ארנון הירש. ב-28 בפברואר 1994 שמה הירש קץ לחייה. נורית ארד, הגברת הראשונה של המשטרה, דבר, 19 באפריל 1971 נעמי לויצקי, גברת הברזל, כותרת ראשית, 16 בדצמבר 1987 הוסמכו 72 עורכי דין חדשים, חרות, 6 באוקטובר 1961 ישראל כהן, מושבניקית - יועצת משפטית של המשטרה, דבר, 24 ביוני 1974 7 קציני משטרה בכירים הועלו בדרגה, מעריב, 2 בדצמבר 1974 ניצב משנה חנה הירש (תמונה), דבר, 5 באפריל 1977 יוסי לוי, חנה הירש - הראשונה בדרגת ניצב, מעריב, 7 במאי 1989 נרשמו לנישואין, הצופה, 24 בנובמבר 1952
לצ'ה (נפה)

נפת לצ'ה (באיטלקית: Provincia di Lecce) היא נפה בדרומו של מחוז פוליה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 2,759 קמ"ר, בשנת 2007 התגוררו בה 806,044 נפש ובירתה היא העיר לצ'ה. היא גובלת בנפת ברינדיזי בצפון-מזרח, בנפת טאראנטו בצפון-מערב בים האדריאטי במזרח ובים היוני בדרום-מערב. מצר אוטרנטו מדיה וקבצים בנושא לצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לצ'ה (באיטלקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמנות ספריי

אמנות ספריי היא אמנות רחוב הנעשית בעזרת פחיות ספריי צבע. פרט לגרפיטי, הנעשה על קירות ברחבי העולם, נוצרה אומנות חדשה ומודרנית המשתמשת באותו המדיום, בספריי צבע. אמנות זו החלה בדרום אמריקה לפני כשלושים שנה. כיום ניתן למצוא אמני ספריי בכל העולם. ניתן לראות אותם כורעים על ברכיהם, במרכזים תיירותיים ומציירים בנוכחות קהל, ציורי אינסטנט. הנושאים המצוירים בדרך כלל על ידי ציירי הספריי הם ציורי חלל, מדע בדיוני, פנטזיה וציורי נוף. היצירה נעשית באמצעות התזה של שכבות צבע ויצירת מרקמים על ידי גילוי השכבות בטכניקות שונות, הנעזרות בעיקר בידיים, ובעזרת סוגים שונים של ניירות, וכן בעזרת חפצים שונים ואקראיים. הציור נעשה בעיקר על מצע של נייר או פלטות עץ, אך ניתן לצייר על כל משטח חלק ואטום (שאינו סופג את הצבע), כמו מתכת, פלסטיק, גבס וכדומה. בישראל התפתחה אומנות הספריי כאמנות רחוב המשתמשת בגרפיטי. אמנים רבים - לדוגמה דורון וינר, רמי מאירי ועדי סנד - ציירו בתוך ועל בניינים רבים, בעיקר בתל אביב. ציורים אלו הפכו לחלק מדמותה של העיר כעיר מודרנית הפתוחה לסוגים שונים של אמנות. מדיה וקבצים בנושא אמנות ספריי בוויקישיתוף אתר של אומן הספריי רוני חקלאי
פוג'ה (נפה)

נפת פוג'ה (באיטלקית: Provincia di Foggia) היא נפה בצפונו של מחוז פוליה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 7,191 קמ"ר, ובשנת 2006 התגוררו בה 686,343 נפש. בירתה של הנפה היא העיר פוג'ה. היא גובלת בנפת קמפובאסו במחוז מוליזה, בנפת בנוונטו במחוז קמפניה, בנפת אבלינו במחוז קמפניה, בנפת פוטנצה במחוז בזיליקטה, בנפת בארי במחוז פוליה ובים האדריאטי ממזרח. יהודי סן ניקנדרו מדיה וקבצים בנושא פוג'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוג'ה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בארי (נפה)

נפת בארי (באיטלקית: Provincia di Bari) היא נפה במזרחו של מחוז פוליה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 5,139 קמ"ר, וחיים בה כ-1,594,109 נפש ובירתה היא העיר בארי. היא גובלת בנפת מטרה ובנפת פוטנצה במחוז בזיליקטה במערב, בנפת פוג'יה במחוז פוליה בצפון, בנפת טאראנטו ובנפת ברינדיזי במחוז פוליה בדרום ובים האדריאטי. מנקודת מבט דמוגרפית, לאחר העשור 1951–1961 בו המטרופולין בארי רשם את הגידול הגדול ביותר, ומושך את אוכלוסיית כל הארץ, חלה האטה ניכרת במגמה זו החל משנות השמונים. בעשור 1981–1991 הדינמיקה התהפכה, כמו באזורי המטרופולין בצפון איטליה: העיר בארי איבדה חלק מאוכלוסייתה, בעוד שהעיריות באזורים הסמוכים ממשיכות במגמת הצמיחה, שהחלה כבר בשנות השבעים. מדיה וקבצים בנושא בארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בארי Provincia di Bari, Unione delle Province d'Italia ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנואל דה אלמיידה

מנואל דה אלמֶידָה (בפורטוגזית: Manuel de Almeida;‏ 1580, יזאו, פורטוגל - 1646, גואה, תת-היבשת ההודית) היה מיסיונר פורטוגזי. בגיל צעיר הצטרף דה אלמיידה למסדר ישו והפליג להודו כמיסיונר. מסופר כי בשנותיו במזרח הוא גם ביקר באתיופיה, באריתריאה ובאגם טאנה, שם בנה מספר כנסיות ומנזרים, בפרט באיים הקטנים של האגם. ב-1622, בחר ראש מסדר ישו באלמיידה לשמש כשגריר אצל סוסניוס, קיסר אתיופיה. הקיסר קיבל אותו בסבר פנים יפות ובחצרו גברה השפעת הישועים הפורטוגזים, שבשיאה המרתו הדתית של הקיסר לאמונה הקתולית. פרצה מלחמת אזרחים. יורשו של סוסניוס, פאסילידס הגלה את אלמיידה, יחד עם חבריו למסדר, לפרמונה שבמחוז תיגראי. לבסוף גם גירש אותם מקיסרות אתיופיה ב-1632. עם חזרתו לגואה, לאחר 13 שנות היעדרות, הוא מונה על ידי המסדר כאב מנזר וכאינקוויזיטור. הוא מת בגואה ב-1646. בהסתמך על ניסיונו הוא ועל כתביהם של מיסיונרים שקדמו לו, דוגמת פדרו פאיש, כתב דה אלמיידה על ההיסטוריה של אתיופיה בחיבורו Historia de Etiopía a Alta ou Abassia. תוכן נבחר מחיבורו זה תורגם לאנגלית בידי ס. פ. בקינגהאם וג'.וו.ב. הטינגפורד ופורסם בספר Some Records of Ethiopia, 1593-1646 שיצא לאור בלונדון ב-1954, בידי הוצאת "Hakluyt Society". דה אלמיידה העיד כי בימיו יהודי אתיופיה דיברו עברית: היהודים נמצאים בחבש מימי קדם; מהם רבים שהמירו את אמונתם באמונת הנוצרי, אחרים נשארו נאמנים לאמונתם; ולפנים היו להם אחוזות אדמה רבות ורחבות ידיים ; כמעט כל ארץ דמביא ומחוזות ווגרא וסמין. שם הייתה מלכותם הגדולה ; אך מן בוא עליהן בני גאלה נפלה גבורתם. אך הקיסרים נלחמו בהם בכוח נשק רב ונצחם זה שנים רבות בדמביא ובווגרא. אך בסמין נלחמו על נפשם בחזקה, בהתבצרם במבצרים שבהריהם. ...והפלשים או היהודים... בין שאר הלשונות הטבעיות שלהם ידברו היהודים עברית, אבל משובשת מאד; בביבליות העבריות שלהם ובתי הכנסת שלהם ישירו מזמורי תהילים. היהודים הללו, אשר בפי החבשים יקראו בשם פלשים, שפירושו זרים, מסורת בידם שבאו לחבש מימי גלות שלמאנסר או אחרי כך כאשר נחרבה ירושלם בימי טיטוס ואספסינוס — מתוך אהרון זאב אשכלי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק, תש"ג 1943, עמ' 161 כתבי מנואל דה אלמיידה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי דת נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טאראנטו (נפה)

נפת טאראנטו (באיטלקית: Provincia di Taranto) היא נפה במחוז פוליה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 2,436 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 580,418 נפש. בירתה של הנפה בעיר טאראנטו, והיא גובלת בנפת מטרה במחוז בזיליקטה במערב, בנפת בארי במחוז פוליה בצפון, בנפת ברינדיזי במחוז פוליה במזרח, בנפת לצ'ה במחוז פוליה בדרום-מזרח ובים היוני בדרום. מפרץ טאראנטו מדיה וקבצים בנושא טאראנטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאראנטו ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.