laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טייני טמפה

טייני טמפה (באנגלית: Tinie Tempah; נולד ב-7 בנובמבר 1988) הוא ראפר בריטי. טמפה נולד בלונדון, בן להורים בני שבט האיגבו מניגריה. שמו המקורי הוא פטריק צ'וקומקה אוקוגו (Patrick Chukwuemeka Okogwu). פירוש השם "צ'וקומקה" הוא "האל עשה עוד" בשפת האיגבו. ב-4 באוקטובר 2010 יצא אלבום הבכורה שלו "The Disc-Overy", לאחר שנתיים שעבד עליו. האלבום הופק על ידי חברת ההקלטות פרלופון / DL Records. באלבום משתתפים אמנים שונים, למשל קלי רולנד, אלי גולדינג, לאברינת' (Labrinth) ואריק טרנר. הסינגל הראשון מאלבומו "Pass Out" הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, והסינגל השני "Frisky" הגיע למקום השני במצעד זה. הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא "Written In The Stars", שהגיע גם הוא לראש המצעד הבריטי. 2010: Disc-Overy 2013: Demonstration 2017: Youth מדיה וקבצים בנושא טייני טמפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טייני טמפה (באנגלית) טייני טמפה, ברשת החברתית פייסבוק טייני טמפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טייני טמפה, ברשת החברתית אינסטגרם טייני טמפה, ברשת החברתית טיקטוק טייני טמפה, סרטונים בערוץ היוטיוב טייני טמפה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טייני טמפה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טייני טמפה, באתר ספוטיפיי טייני טמפה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) טייני טמפה, באתר Last.fm (באנגלית) טייני טמפה, באתר AllMusic (באנגלית) טייני טמפה, באתר MusicBrainz (באנגלית) טייני טמפה, באתר דיזר טייני טמפה, באתר Discogs (באנגלית) טייני טמפה, באתר Songkick (באנגלית) טייני טמפה, באתר Genius טייני טמפה, באתר SecondHandSongs Tinie Tempah - Pass Out, באתר Chart Stats Tinie Tempah Ft Labrinth - Frisky, באתר Chart Stats Tinie Tempah - Written In The Stars, באתר Chart Stats ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאבוויי

Subway משמעו "תת-קרקעי". האם התכוונתם ל... הרכבת התחתית של ניו יורק – מערכת הרכבות התחתיות של העיר ניו יורק סאבוויי (רשת מסעדות) – רשת מזון מהיר אמריקנית "סאבווי סאקרס" - להקת-עבר ישראלית Subway Surfers – משחק וידאו שפותח על ידי KILOO & SYBO סבוי (פירושונים)
2012 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 2012 – השנה ה-12 במאה ה-21. אירועים בשנת 2012: אולימפיאדת לונדון (2012) – האולימפיאדה ה-30 שהתקיימה בלונדון. יורו 2012 – אליפות אירופה בכדורגל אשר התקיימה בשנת 2012 בפולין ובאוקראינה. 2012 (סרט) – סרט אסונות משנת 2009. 2012 (סדרת טלוויזיה) Twenty Twelve – סדרה קומית בריטית על ההכנות לאולימפיאדה תופעת 2012 – שורה של אמונות אסכטולוגיות לפיהם אסון או אירוע אחר כלשהו שישנה את העולם יתרחש ב-21 בדצמבר 2012.
אוניברסליות

האם התכוונתם ל... אוניברסליזם – זרם בתורת המוסר אוניברסליות (פילוסופיה) (אנ') אוניברסליות (תורת הקטגוריות) – תכונה של אובייקטים חופשיים בקטגוריה
אינטרנציונליזם

אינטרנציונליזם (בינלאומאות) היא גישה שדוגלת בהרחבת שיתוף-הפעולה הכלכלי והפוליטי בין האומות השונות לתועלת הכלל, מתוך תפיסה שאלו הם האינטרסים ההדדיים ארוכי-הטווח של כל העמים וכי יש להתגבר על ראייה לאומית צרה ועל תפיסות שוביניסטיות של עליונות לאומית. האינטרנציונליזם דוגל בשוויון בין בני-האדם ובין העמים ומנוגד מטבעו ללאומנות וגזענות. עם זאת, אין מדובר במונח נרדף לקוסמופוליטיות, שמתנערת מזהויות לאומיות. האינטרנציונליזם מושתת על ההכרה "בשוויון חרף שוני" ועל כבוד למורשתן הלאומית של אומות. המרקסיזם מקדם גישה אינטרנציונליסטית מעמדית, לפיה האינטרס של העובדים בכל ארץ הוא להיאבק בסולידריות עם עמיתיהם בארצות אחרות על בסיס האינטרס המעמדי המשותף שלהם. המרקסיסטים טוענים שמכיוון שהשיטה הקפיטליסטית היא כיום שיטה גלובלית, מעמד העובדים צריך לפעול כ"מעמד גלובלי" כדי להצליח להפיל ולהחליף את השיטה הקיימת. Akira Iriye, Global Community: The Role of International Organizations in the Making of the Contemporary World, University of California Press, 2002 Cecelia Lynch, "The Promise and Problems of Internationalism", Global Governance, Vol. 5, No. 1, January-March 1999, pp. 83-101 Ian M. Richmond, Aspects of Internationalism: Language & Culture, University Press of America, 1993 Glenda Sluga, Internationalism in the Age of Nationalism, University of Pennsylvania Press, 2013 Martin H. Geyer and Johannes Paulmann (eds.), The Mechanics of Internationalism, Oxford University Press, 2001 בינלאומיות, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאגר

האם התכוונתם ל... מאגר מים – אגם מלאכותי המשמש לאגירת מים מתוקים מאגר גנים – הסכום הכולל של אללים ייחודיים במין או באוכלוסייה מאגר מידע או מאגר נתונים - אמצעי המשמש לאחסון מסודר של נתונים במחשב לשם אחזורם ועיבודם מאגר נפט – מאגר תת-קרקעי או תת-מימי בו נמצאים נפט גולמי או גז טבעי מאגר (אפידמיולוגיה) – המאכסן הטבעי של אורגניזם מחולל מחלות
צדקה חוצין

הרב צדקה חוצין (3 בפברואר 1876 – 17 בפברואר 1961) היה דיין בבית הדין של העדה החרדית הספרדית בירושלים ומייסד בית הכנסת "שמש צדקה" בעיר, מתלמידיו של הרב יוסף חיים מבגדאד. נולד בבגדאד, עיראק, ב-3 בפברואר 1876 (ח' בשבט ה'תרל"ו) לרב משה חוצין, דור חמישי לרב צדקה חוצין הראשון. בצעירותו למד בישיבת מדרש בית זלכה, בין היתר אצל הרב אלישע דנגור, ראב״ד בגדאד. לאחר סיום לימודיו בישיבה נישא לנועם, בת דודו הרב אברהם צדקה. במשך חייו בבגדאד שימש כמוהל מומחה, ויצא לערים וכפרים שונים כדי למול ילדים יהודים, ללא תמורה. כן ייסד שיעורי תורה לתלמידים צעירים, ושכר עבורם מורים. ייסד גם שיעורים למבוגרים, והיה מלמדם בעצמו. סירב לכהן במשרה רבנית, והתנגד להכנסת לימודי חול בתוכנית הלימודים של מדרש תלמוד תורה בבגדאד. בחודש אפריל 1904 ביקר בישראל למשך כחודש והתפלל בקברי צדיקים יחד עם הרב יחזקאל עזרא רחמים והרב יעקב חיים סופר. בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) עלה לישראל והשתכן בשכונת גאולה בירושלים, שם הקים בשנת 1929 (ה'תרפ"ט) את בית הכנסת "שמש צדקה" ברחוב חגי. בהמשך כיהן כדיין בבית הדין של העדה החרדית הספרדית, וראש רבני העדה הבבלית. הלך לעולמו ב-17 בפברואר 1961 (ראש חודש אדר ה'תשכ"א), הוספד על ידי רבני ירושלים, ונקבר בבית הקברות סנהדריה שבירושלים. הרב יעקב מוצפי הרב יהודה צדקה, בן אחיו הרב סלמאן מוצפי הרב הראשי יצחק נסים הרב הראשי מרדכי אליהו, נכד אחיו הרב יהושע משה מחבר ״קץ הימין״ ורב העיר גבעתיים מקיץ נרדמים - מוסר צדקה ומשפט - שו״ת מקיץ נרדמים, באתר היברובוקס ר׳ צדקה חוצין השני, באתר MyTzadik צדקה חוצין, באתר "החכם היומי" צדקה בן משה חוצין (1874-1961), דף שער בספרייה הלאומית
פנטום

האם התכוונתם ל... פנטום – סוג של רוח רפאים תרבות ובידור פנטום האופרה – רומן מאת גסטון לרו משנת 1909 פנטום האופרה (מחזמר) – מחזמר מצליח משנת 1986 מאת אנדרו לויד ובר, המבוסס על הרומן של לרו פנטום האופרה (סרט) – סרט מוזיקלי משנת 2004 המבוסס על המחזמר מאת אנדרו לויד ובר פנטום (ספר) (אנ') – רומן משנת 1990 מאת סוזן קיי, סיפור מחודש המבוסס על הרומן של לרו פנטום (סרט, 2013) (אנ') – סרט בכיכוב אד האריס על צוללת סובייטית בתקופת המלחמה הקרה הפנטום – דמות קומיקס משנת 1958, אחת מזהויותיו של ביזארו דני פנטום – סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית-בריטית, ששודרה במקור בשנים 2004–2008 (בישראל 2012–2014) פנטומס – צמד מוזיקלי אמריקאי הפועל משנת 2013 רפואה כְּאֵב פַנְטוֹם – כְּאֵב רְפָאִים, חוויית כאב באיבר קטוע מבנה פנטום (אנ') – רכיב מלאכותי שנועד לדמות חלק כלשהו בגוף האדם בובת פנטום, פנטום דנטלי, ראש פנטום – ראש אדם מלאכותי המשמש בהכשרת רופאי שיניים, ראו רפואת שיניים#רפואת השיניים בישראל (חלק קדם–קליני) אחר פנטום – אחד מכינויו של הדג חתול זכוכית, ממשפחת השפמנוניים (נקרא גם אַזְגּוּג ודג זכוכית) מקדונל דאגלס F-4 פנטום – מטוס קרב אמריקאי ששימש צבאות משנות ה-60 אי פנטום (גם שונית פנטום) – אי תעתוע, אי כלשהו שאנשי המקצוע האמינו בקיומו למרות שאינו קיים
מנורת המאור

האם התכוונתם ל... מנורת המקדש – מנורת זהב בעלת שבעה קנים, אחד מכלי המשכן ובית המקדש מנורת המאור (אבוהב) – ספר של רבי יצחק אבוהב מנורת המאור (אלנקאווה) – ספר מוסר של רבי ישראל אלנקאווה
ים של חברים

ים של חברים (באנגלית: White Squall) הוא סרט דרמה שיצא לאקרנים ב-1996, בבימויו של רידלי סקוט ובכיכובו של ג'ף ברידג'ס. רוג'ר איברט, מבקר קולנוע אמריקאי, שיבח את הסרט: ”נהניתי מהסרט בזכות התרוממות הרוח הפיזית הטהורה של ההרפתקנות שלו”. הסרט מבוסס על סיפורה של האונייה הבריגנית "אלבטרוס", אשר טבעה ב-2 במאי 1961 ככל הנראה כתוצאה מסופה קטלנית בלב ים. הסרט מתאר את עלילותיהם של נערים שיצאו להפלגת קיץ לימודית בהנהגתם של רב החובל כריסטופר ב. שלדון (ג'ף ברידג'ס) המתואר כמורה משמעת קשוח ואשתו. הוא מפתח קשר חזק ורגשי עם נערי ההפלגה - צ'אק גיג (סקוט וולף); פרנק בומונט (ג'רמי סיסטו); גיל מרטין (ראיין פיליפה) ודין פרסטון (אריק מייקל קול). כאשר הים הסוער מאיים על אונייתם, חייבים הבנים להשתמש בכישורים שכריסטופר לימדם בשביל לשרוד. האנייה טובעת וחלק מאנשי הצוות והתלמידים נספים. לרב החובל מתקיים משפט בו הוא נחקר על תפקודו במהלך הסערה. המשפט גורם לנערים ולמשפחותיהם להתלבט בין הרצון להכתיר את רב החובל "אשם" לבין נאמנותם לו ולערכים שהנחיל. ג'ף ברידג'ס בתור כריסטופר שלדון קרוליין גודול בתור אליס שלדון ג'ון סאבאג' בתור מקרי סקוט וולף בתור צ'אק גיג ג'רמי סיסטו בתור פרנק בומונט ראיין פיליפה בתור גיל מרטין אריק מייקל קול בתור דין פרסטון חוליו אוסקר מקוסטו בתור שי ג'נינגס בלת'זר גטי בתור טוד ג'ונסטון דייוויד לשר בתור רוברט מרס אית'ן אמברי בתור טרייסי לפצ'יק דייוויד סלבי בתור פרנסיס בומונט ג'ורדן קלארק בתור צ'ארלס גיג זליקו איבנק בתור קפטן סנדרס ג'יימס רייבהורן בתור לט. טיילר ג'יל לרסון בתור פגי בומונט ליזי מקיי בתור מידי גיג "ים של חברים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ים של חברים", באתר נטפליקס "ים של חברים", באתר AllMovie (באנגלית) "ים של חברים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ים של חברים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ים של חברים", באתר Metacritic (באנגלית) "ים של חברים", באתר אידיבי "ים של חברים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורת על הסרט באתר הרשמי של רוג'ר איברט
פשטרה

פֶּשְטֶרָה (בבולגרית: Пещера) היא עיר בדרום מערב בולגריה, השלישית בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז פאזארדז'יק ושוכנת 125 ק"מ מהבירה סופיה, 18 קילומטרים מבירת המחוז פאזארדז'יק ו-43 קילומטרים מפלובדיב. משמעות המילה פשטרה בבולגרית היא מערה ושמה של העיר נגזר משפע המערות המצויות באזור. ראשית ההתיישבות האנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת מתועדת במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. היישוב המודרני מתועד לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1479 שתיעדו כפר קטן שהיה תחת חסותו של ואלי עות'מאני בשם מוסטאפה. במחצית הראשונה של המאה ה-19 בתקופת התחייה הלאומית הבולגרית חלה תנופת פיתוח בעיירה ונבנו כנסיות, בתי ספר ומבני ציבור. ב-6 בינואר 1878 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית שוחררה העיר על ידי צבא האימפריה הרוסית. בהמשך בהתאם לסיכומי קונגרס ברלין הפכה חלק מהמחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 אוחד עם נסיכות בולגריה. כלכלת העיר נסמכת על מספר מפעלי תעשייה הממוקמים בעיר ובפאתיה וביניהם: מפעל לתרופות גנריות, מפעל לנעליים ויקב. חלק נכבד מהתוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות. סמוך לעיר מצויה מערת נטיפים בשטח של 3,310 מטר מרובע ונכללת ברשימת 100 אתרי התיירות הלאומיים בבולגריה וכן שמורת טבע. בתוך העיר קיים מוזיאון לתולדות ההיסטוריה של האזור המכיל למעלה מ-8,000 פריטים וכן כנסיית דמטריוס הקדוש שבנייתה הסתיימה ב-1831. בפשטרה שורר אקלים ממוזג מתון, כאשר הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.6oc וכמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 675 מילימטרים. מדיה וקבצים בנושא פשטרה בוויקישיתוף האקלים בפשטרה, באתר הרשות המקומית (בבולגרית).
סטיב סואל

סטיבן אדואר סואל (באנגלית: Steven Edward Sewell; נולד ב-2 באפריל 1963 בסן פרנסיסקו, קליפורניה) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל סואל כרץ אחורי באוניברסיטת אוקלהומה. לאחר שסיים את לימודיו נבחר על ידי דנוור ברונקוס בדראפט של שנת 1985. למרות היותו רץ אחורי, שימוש סואל גם כתופס וקוורטרבק, במהלכים מיוחדים. יחד עם הברונקוס העפיל סואל לשלושה סופרבולים. ב-1991 פרש מקריירת הפוטבול לאחר שבע עונות בברונקוס. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטיב קוקס

סטיבן קוקס, (באנגלית: Stephen Cox; נולד ב-11 במאי 1958 בשרבפורט, לואיזיאנה) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל קוקס באוניברסיטת ארקנסו. לאחר שסיים את לימודיו נבחר על ידי קליבלנד בראונס בדראפט של שנת 1981 כבועט וכמרחיק עבור הקבוצה. ב-1985 עבר קוקס לוושינגטון רדסקינס שם שיחק עד שפרש ב-1988. יחד עם הרדסקינס זכה בסופרבול XXII. קוקס נודע כאחד הבועטים האחרונים בליגת ה-NFL שהשתמש בשיטת "סטרייט א-האד" - שיטה בה הבועט מתרחק כמה צעדים מהכדור ובועט בו בקצות אצבעותיו. ב-21 באוקטובר 1984 הכניס קוקס שער שדה ממרחק 60 יארדים. באותה עת זה היה השער השני הרחוק ביותר. מאז רק שבעה בועטים הצליחו להכניס שער שדה ממרחק זה או רחוק יותר. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סותו

סוּתוּ (Sutu) היו שבטים נוודים שחיו במסופוטמיה. הם מוזכרים לראשונה במחצית השנייה של המאה ה-18 לפנה"ס בעת הופעתם בגבולות בבל בתקופתו של עמורפיא(חמורבי). הסותו מוזכרים בתעודות מרי ביחד עם בני ימין. לעיתים שימש השם סותים ככינוי כללי לנוודים או לשכירי חרב ממוצא נוודי. אד-רימי (אנ') מלך אללח' סיפר בכתובת על פסלו (אנ') שלאחר שיצא מאמר כדי לא להיות וסאל, הוא "חצה את המדבר" והגיע ללוחמי הסותו, ומהם המשיך לכנען. הסותו ישבו מדרום לפרת המערבי, והיו כנראה השבט הכי פחות יושב קבע. כ־72% מהסותו נשאו שמות אמוריים, וכ־17% שמות אכדיים (השאר לא מזוהים). במכתבי אל עמרנה הסותו מוזכרים שש פעמים. על פי מכתבים אלה הסותו סיכנו את הדרכים שבין אשור למצרים. במכתב 169 מתלונן בן עזירו מלךממלכת אמורו על הנזק לממלכה בעקבות מעצרו של אביו במצרים בכותבו " וכל הארצות וכל חיילי הסותו אמרו כך, ”עזירו איננו יוצא מארץ מצרים". ועתה הסותו עוזבים את הארצות ומודיעים לי שוב ושוב אביך יושב במצרים, ואנחנו נצא אליך למלחמה”. במכתב 292 מתלונן מושל גזר 'פחי' על אנשי הסותו בכותבו "הייתי לכלי נחושת בגלל אנשי הסותו". הסותו מופיעים גם במכתבים נוספים המזכירים אותם ואת החבירו גם יחד, במכתב 195 פוקד "ביריאווזה" (בִרִיַוַזַ) מושל מקומי מכֻּמִדֻ/דמשק שבאזור סוריה את צבאו והוא מתייחס ל"עפירו שלי" וה"סותו שלי". מושל אחר בשם "דַגַנתַכַּלַ" פונה במכתב 318 למלך מצרים ומבקש ”הצילני מהאויבים העזים מידי העפירו השודדים, ומידי הסותו הצילני, המלך הגדול אדוני”. במכתב מס' 16 פונה אשור-אובליט הראשון מלך אשור לאמנחותפ הרביעי ובין היתר כותב ” [אתה תוהה] ששליחיך התמהמהו אליך, הסותו מדריכיהם מתו. עד שכתבתי ועד שהובאו אלי סותו - מדריכים (אחרים), [עיכב]תי אותם”. במכתבים 123-122 מתלונן רִבּהַדַּ מושל גבל למלך מצרים על פּחֻרַ נציב מצרי ששלח את הסותו והם הרגו את השִרדַנֻ. הידיעה האחרונה על הסותו מופיעה במאה ה-8 לפנה"ס בתקופתו של סרגון מלך אשור. ציפורה כוכבי-רייני, לאדוני נמלך מכתבי אל עמארנה, מוסד ביאליק 2005, עמ' 341. Edward L. Greenstein, David Marcus, The Akkadian Inscription of Idrimi, Journal of the Ancient Near Eastern Society 8, 1976, עמ' 64, 67, שורות 10–18 Michael P. Streck, Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 51 Michael P. Streck, Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 41 תרגום ציפורה כוכבי-רייני לאדוני המלך מכתבי אל עמארנה, מוסד ביאליק, 2005, עמ' 171. ציפורה כוכבי-רייני בספרה עמוד 290, מתרגמת את המשפט "עם אנשי העפירו שלי ועם נוודי עומדים לרשות הצבא הסדיר במקום שיצווה המלך" תרגום ציפורה כוכבי-רייני בספרה עמוד 91 ציפורה כוכבי-רייני בספרה עמוד 161 מיכאל אסטור, בעיית החבירו וכיבוש כנען, 1958, תרגום והערות מ' ויינפילד, ירושלים: חמו"ל, 1971, עמ' 12–14. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוני לילי

רוברט אנתוני "טוני" לילי (באנגלית: Robert Anthony "Tony" Lilly; נולד ב-16 בפברואר 1962 באלכסנדריה, וירג'יניה) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל לילי באוניברסיטת פלורידה. לאחר שסיים את לימודיו נבחר על ידי דנוור ברונקוס בדראפט של שנת 1981 כסייפטי עבור הקבוצה. ב-1987 פרש לאחר ארבע עונות בלבד. ב-2005 החל לילי לאמן קבוצת פוטבול בתיכון בווירג'יניה. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום חופש התוכנה

יום חופש התוכנה הוא פסטיבל שנתי של תוכנה חופשית המתקיים בכל העולם ומטרתו היא הגברת המודעות לתוכנה חופשית וליתרונותיה, וכן עידוד השימוש בה. יום חופש התוכנה התקיים לראשונה ב-28 באוגוסט 2004 בהשתתפות מעל שבעים קבוצות של תומכי תוכנה חופשית. מאז הפופולריות שלו גדלה, והשנה המארגנים מצפים להשתתפות של כאלף קבוצות. מאז שנת 2006 יום חופש התוכנה מתקיים ברחבי העולם ביום שבת השלישי של חודש ספטמבר. בישראל נקבע מדי שנה תאריך חלופי, בגלל התנגשות עם השבת ולעיתים אף עם יום כיפור או סוכות.[דרוש מקור] ארגון חופש התוכנה הבינלאומי (באנגלית Software Freedom International, או SFI) הוא ארגון ללא כוונת רווח שפועל כמארגן הרשמי של יום חופש התוכנה ומהווה את הגוף הרשמי שמנהל תרומות, מימונים, חוזים וחשבונות. ה-SFI הכריז על תוכניות להירשם כמוסד פטור ממס, על מנת לאפשר תרומות המוכרות למס הכנסה. השם "Software Freedom International" נבחר על מנת לבדל את הגוף המנהלי המארגן את יום חופש התוכנה מהאירוע עצמו. המממנת העיקרית של יום חופש התוכנה הבינלאומי בשנת 2005–2006 הייתה חברת קנוניקל בע"מ, החברה אשר עומדת מאחורי הפצת הלינוקס אובונטו. תוכנה חופשית קוד פתוח עמותת המקור אוגוסט פינגווין מדיה וקבצים בנושא יום חופש התוכנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום חופש התוכנה (באנגלית) דף המרכז את ארגון יום חופש התוכנה בישראל, בוויקי של עמותת המקור. עידו קינן, בשבוע הבא: "יום חופש התוכנה", באתר nrg‏, 22 באוגוסט 2004 קול קורא לתחרות סיפורים קצרים לכבוד יום חופש התוכנה 2004 במגזין התוכנה החופשית לינמגזין קריאה דומה לכבוד יום חופש התוכנה 2005 דיון לקראת יום חופש התוכנה 2004 בפורום התוכנה החופשית וואטסאפ "יום חופש המה...?", קריאה למיתוג טוב יותר של תוכנה חופשית בעקבות יום חופש התוכנה 2005 בלינמגזין. Software Freedom Day: Taking open source to the streets, 2007
אברהם זכות (רופא)

אַבְרָהָם זַכּוּת (או: לוזיטנוס זכותוס. בפורטוגזית: Zacutus Lusitanos;‏ 1575 ליסבון – 1642 אמסטרדם) היה רופא וסופר יליד פורטוגל, שחיבורו המקיף והחשוב, "תולדות הרפואה", יצא בשנים-עשר כרכים. זכות, נצר למשפחתו של הרב אברהם בן שמואל זכותא, נמנה עם האנוסים, וכנוצרי נשא את השם מנוּאל אלווארש. הוא למד רפואה ופילוסופיה באוניברסיטאות בספרד ובפורטוגל, שימש רופא בליסבון במשך 30 שנה ושמו יצא לפניו עד שנאלץ להימלט לאמסטרדם מאימת האינקויזיציה ב-1625. זכותוס שב ליהדות בגיל 50, ולאורך כל אותה תקופה קיים קשרים עם רופאים ומנהיגים יהודים הולנדיים ידועים בני-דורו. נקבר בבית חיים. בית הכנסת בטומאר שבפורטוגל, שחודש בתחילת המאה העשרים, נקרא על שמו. לבד מטיפול בחולים, החל זכותוס לאחר הגיעו לאמסטרדם בפעילות מדעית. הוא ביצע מחקרים רבים בעודו שוהה ליד מיטת חוליו, וערך בהם תצפיות. יוצאי דופן בדיוקיהם הם תיאוריו הקליניים של מחלות הדבר, הדיפתריה, המחלות התפרחתיות והגידולים הממאירים. זכות היה בין הראשונים שתיארו את דלקת שחור השתן (Blackwater fever), ומהכתוב בספריו עולה שהוא הקדים את התגליות שברפואה המאוחרת כגון אפילפסיה מהטיפוס של ג'קסון (Jacksonian seizure) וכיבי קיבה, בהם טיפל באלומיניום סיליקטי. כתביו של זכות כונסו בשני כרכים, שיצאו לאור בליון אחרי מותו, והם כוללים: Historia de medicorum principum - תולדות הרופאים הראשונים (תיאור שיטתי של מחלות) Introitus medici ad praxim - גישת הרופא לפרקטיקה (80 כללים להתנהגות הרופא) Zacuti pharmacopoea - תורת הרוקחות (רשימת תרופות כולל תרופות חדשות שהובאו מאמריקה הדרומית) Praxis historiarum - קורות המחלות (סקירת מחלות ברפואה הפנימית) Praxis medica admiranda - אוסף מקרים רפואיים נדירים Saul Jarcho, The Style of Zacutus Lusitanus and its Origin Journal of the History of Medicine and Allied Sciences, 1989 מדיה וקבצים בנושא אברהם זכות בוויקישיתוף שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם זכות או זאקוטוס לוזיטאנוס", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 35–36, באתר היברובוקס זכותוס לוזיטנוס (1575-1642), דף שער בספרייה הלאומית האנציקלופדיה העברית, כרך ט"ז, עמוד 824. יעקב אבישי, "1000 אישים", הוצאת עמיחי, עמ' 354.
מינאמוטו נו יושיצונה

מינאמוטו נו יוֹשיצְוֹנֵה (Minamoto no Yoshitsune 源 義経‏; 1159 - 15 ביוני 1189) היה גנרל משבט מינאמוטו ביפן של סוף תקופת הייאן ותחילת תקופת קמקורה. יושיצונה היה בנו התשיעי של מינאמוטו נו יושיטומו. אחיו הבוגר של יושיצונה, מינאמוטו נו יוריטומו, ייסד את שוגונות קמקורה והיה לשוגון הראשון בהיסטוריה של יפן. שמו של יושיצונה בילדותו היה אוֹשׁיוָואקָמַארוּ (牛若丸). יושיצונה נולד בסוף שנת 1159, במהלך מרד הייג'י, בו נהרגו אביו ושני אחיו הבוגרים. המנצחים במרד חסו על חייו והוא נמסר לטיפול במקדש קוּראמה, השוכן בהרים הסובבים את הבירה קיוטו, בעוד יוריטומו הוגלה לפרובינציית איזוּ (כיום חלק ממחוזות שיזואוקה וטוקיו). בסופו של דבר, הושם יושיצונה תחת חסותו של פוג'יווארה נו הידֶהירה, ראש הענף הצפוני של בית פוג'יווארה, בעיר הירָאִיזוּמי שבמחוז איוואטה של ימינו, בצפון מזרח יפן. בהיותו סיף מוכשר, הוא ניצח את הלוחם האגדי בּנְקֵיי בדו-קרב, ומאז ואילך, היה בנקיי ליד ימינו של יושיצונה, עד מותם המשותף בקרב נהר קוֹרוֹמוֹ. בשנת 1180 שמע יושיצונה כי יוריטומו, שהיה באותה עת ראש שבט מינאמוטו, הקים צבא לבקשתו של הנסיך מוצ'יהיטו, על מנת להילחם בשבט טאירה אשר נטל לעצמו את כוחו של הקיסר. יושיצונה הצטרף במהרה ליוריטומו יחד עם מינאמוטו נו נוריורי (שלושת האחים מעולם נפגשו עד אז), לשלושת הקרבות האחרונים של מלחמת גֶנְפֵּיי, בה הושמד שבט טאירה. יושיצונה ניצח והרג את בן דודו מינאמוטו נו יושינאקה בקרב אָוַואזוּ בחודש הראשון של שנת 1184, ובחודש לאחר מכן הביס את צבא טאירה בקרב איצ'י נו טאני (כיום העיר קובה). בשנת 1185 יושיצונה הביס את טאירה פעם נוספת בקרב יָשימָה (באי שיקוקו) והשמיד אותם סופית בקרב דאן נוֹ אוּרה (כיום במחוז ימאגוצ'י). לאחר מלחמת גנפיי הצטרף יושיצונה לקיסר גו-שירקאווה כנגד אחיו יוריטומו. הוא נאלץ לנוס חזרה לאיוואטה, אך בסופו של דבר נבגד על ידי בנו של הידהירה, פוג'יווארה נו יאסוהירה, ונאלץ לבצע ספוקו יחד עם אשתו ובתו. יושיצונה מקודש במקדש השינטו שירהאטה ג'ינג'ה (Shirahata Jinja), שבעיר פוג'יסאווה. בשל היותו הדמות המרכזית בחלק השלישי של האפוס הקלאסי עלילות הייקה, יושיצונה נחשב כדמות פופולרית בספרות היפנית ובתרבותה בכלל. המושג היפני "סימפתיה לגיבור טראגי" (hougan biiki 判官贔屓) נגזר מהתואר Hougan (שופט) אותו קיבל יושיצונה מהחצר הקיסרית. בנוסף ל"עלילות הייקה" ו"קורות יושיצונה", המתאר את חייו של יושיצונה לאחר מלחמת גנפיי, יש מגוון רחב של יצירות ספרותיות ודרמות העוסקות בו, אשר יוצרות יחד מחזור ספרותי הנקרא "עולמו של יושיצונה". באמנות החזותית, יושיצונה מתואר לרוב כנער יפה תואר, זאת בניגוד להערכות המודרניות לגבי מראהו. דמותו אף מופיעה במספר משחקים המיועדים לקונסולות משחקים, בעיקר יפניים, ומגוון סרטי אנימה וסיפורי מאנגה. שבט מינאמוטו סיווה גנג'י תקופת הייאן מדיה וקבצים בנושא מינאמוטו נו יושיצונה בוויקישיתוף ביוגרפיה מינאמוטו נו יושיצונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירמידה (עמותה)

פירמידה, מרכז לאמנות עכשווית היא עמותה לאמנות עכשווית, שנוסדה ב-1992 ולה גלריה גדולה בוואדי סאליב, חיפה. את העמותה הקימה קבוצת אמנים ותיקים שבראשה עמד אברהם אילת, שמאז 2003 גם משמש כיושב ראש שלה. הקבוצה, ששאיפתה המוצהרת הייתה הפריה אמנותית בין ישראל והעולם, וקידום האמנות בישראל, קיבלה מראש עיריית חיפה, אריה גוראל, מבנה בית ספר יסודי נטוש וצירפה אליה אמנים צעירים. המבנה עבר שיפוץ חלקי, והיה הראשון בשורה איטית של צעדי התחדשות עירונית שהתרחשו בעיר התחתית מאוחר יותר. עם החוליה הוותיקה נמנים, מלבד אילת, אמנים כיהודה יציב, יעקב דורצ'ין, ישראל ורטמן ומורל דרפלר, שנהרג בפיגוע בנהריה ב-2001. חברי הבית נטלו על עצמם לשקף דרך חלל הגלריה את הנעשה באמנות בספֵירה הישראלית והבינלאומית, והתערוכות שהתקיימו מאז 1994 הביאו לוואדי סליב אמנים בעלי שם עולמי. המבנה, בן שלושה מפלסים רחבים, עמד מאז שפונתה השכונה כשהוא ריק ושימש מאורת סמים מרכזית ופעילה. גם לאחר שנכנסו הדיירים החדשים, חברי "פירמידה", עוד המשיכו לזמן מה לפרוץ אל המקום חסרי בית, שהתעניינו פחות בחומרי היצירה ויותר בתכולת המקרר. חלונותיו החשופים והגדולים, והיותו, כדברי האוצרת סמדר שינדלר, "לא מפנק פיזית", היו נדבך מהותי עבור הבניין בתהליכי היצירה שהתחוללו בתוכו מאז שנות התשעים. לחוד מהגלריה, נחנך בשנת 1996 "פרויקט אמנים צעירים", כשאמנים ששמם טרם יצא, ממגוון ענפי אמנות חזותית, באים לשכור חדרי סטודיו בקומותיו השונות של המבנה, בתוכנית שנמשכת בין שנתיים לארבע שנים שבמהלכה הם עוסקים בתחומי האמנות שלהם באופן אישי, ומקבלים תנאי עבודה וחשיפה שקודם לכן לא זכו להם. בין המציגים בתערוכות המתחלפות היו אמנים כיאיר גרבוז, משה קופפרמן, מנשה קדישמן, מאיר פיצ'חדזה, משה גרשוני, עליזה אולמרט, פנחס כהן-גן, יגאל תומרקין, יחיאל שמי ונוספים מהשדרה האמנותית הלאומית. לצידם הציגו אמנים מניו יורק, מהולנד ומאיטליה. אמני ההמשך, שלוקחים ולקחו חלק בפרויקט אמנים צעירים, מונים את שמעון וונדה, יעל בלבן, נדב וייסמן, שחר סיון ואחרים. עם אוצרי התערוכות עד היום נמנים אוצרים מישראל ומחו"ל, חלקם אף היו בקבוצת פירמידה בזמנים שונים. בסוף שנת 2017 מונתה גליה בר אור כאוצרת ראשית של הפירמידה. בר אור ניהלה במשך כ–30 שנה את המשכן לאמנות בעין חרוד. בר אור, מקיבוץ עין חרוד מאוחד, בעלת תואר דוקטור בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות מאוניברסיטת תל אביב, אצרה תערוכות רבות בארץ ובעולם, ניהלה אירועי תרבות וביאנלות, ופרסמה מאמרים וקטלוגים רבים. פרויקט אחר שהחל בשנת 2006 הוא מופעי מוזיקה, יוזמה שהחלה גם היא מחיפוש של הרכבים אלטרנטיבים צעירים אחר בית, כשהפירמידה מקדישה להם את החלל שמדי חודש הופך לחלל-הופעות. בין האמנים שהתארחו - אלברט בגר, הרולד רובין, אריאל שיבולת, והרכבים מגרמניה ומארצות הברית. העמותה מתוקצבת חלקית על ידי משרד התרבות. בתערוכות המתקיימות בגלריה חושפים חברי העמותה והאמנים האורחים את פירות עבודתם מחדרי הסטודיו, מהארץ ומהעולם, ואלה כוללים רישומים, מיצבי וידאו, פיסול, צילום וקשת ענפה של טכניקות מעורבות. הגלריה נפתחת לציבור במספר שעות קבועות במהלך השבוע. במרבית הזמן עם זאת המקום משמש כחללי סדנאות, הפתוחים לקהל בתיאום עם האמנים. מדיה וקבצים בנושא פירמידה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פירמידה פירמידה, באתר "גיידסטאר ישראל" נעמה ריבה, האם מרכז האמנות החדש "הפירמידה" יצליח להביא לשיקום ואדי סאליב בחיפה, באתר הארץ, 3 בינואר 2018 מיכל רוזן, ‏להפוך את הפירמידה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 ביולי 2018 הפירמידה, "לחלום מציאות", יש לאן, חיפה, גיליון מס' 1, יולי-אוגוסט 2010.