laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישראל משה זיו

הלורד ישראל משה זיו (באנגלית: Israel Moses Sieff;‏ 4 במאי 1889 – 14 בפברואר 1972), איש עסקים בריטי ופעיל ציוני. זיו נולד, גדל והתחנך בעיר מנצ'סטר שבצפון-מערב אנגליה. הוא נשא לאשה את רבקה, בתו של מיכאל מרקס, ממייסדי בית המסחר מרקס אנד ספנסר וכך הפך לגיסם של הארי סאקר (שנשא לאשה את מרים, אחות-אשתו) ושל הלורד סיימון מרקס, כולם תומכים נלהבים ברעיון הציוני. החל מפברואר 1917 היה חבר בוועדה המדינית הציונית בלונדון יחד עם האישים וולטר רוטשילד, ג'יימס דה רוטשילד, הרברט סמואל, הרי סאקר, הרברט בנטוויץ', חיים ויצמן ונחום סוקולוב. נציגי הוועדה, נשאו ונתנו עם נציגי הממשלה הבריטית לקראת כיבוש המזרח התיכון במלחמת העולם הראשונה על ידי בריטניה על מנת להגדיר מקום לבית לאומי לעם היהודי, תוצאת המגעים הייתה הצהרת בלפור. במיוחד התחבר באותה תקופה הלורד זיו עם חיים ויצמן, רבקה התחברה עם אשתו של ויצמן, ורה. בסוף שנות העשרים קנתה משפחת הלורד זיו 800 דונם בתל מונד מ"חברת מטעי ארץ ישראל". ב-1935 עברו ישראל ורבקה זיו לוילה רחבת ידיים שהקימו בלב פרדסי תל מונד, סמוך לווילה של אלפרד מונד, הלורד מלצ'ט. וילה זיו נבנתה בסגנון הבינלאומי בתכנונו של האדריכל ריכרד קאופמן. הבית היה מוקף גן ובו בריכת שחיה ומגרש טניס. רבקה זיו הייתה אשת חברה, והיו"ר הראשונה של ויצו, עבור הארגון היא קיימה בבית מסיבות ואירועי צדקה בהם נכחו כל סלתה ושמנה של החברה הארצישראלית. הבית הפך למעון האירוח הרשמי ביישוב והתקיימו בו אירועים רשמיים בהשתתפות הפקידות הבריטית הגבוהה. במרתף הבית היה "סליק" של ההגנה ובו מפעל לייצור נשק שכונה "סלע". אירועי החברה הנוצצים של בני הזוג משכו קצינים ובכירי ממשל במנדט הבריטי שלא ניחשו מה מתרחש תחת רגליהם. זיו נע בין ארץ ישראל ואנגליה, הוא נשא בתפקיד נשיא צוות החשיבה לתכנון פוליטי-כלכלי (אנ') מ-1931 עד 1939 ובין 1964 ל-1967 היה יו"ר מרקס אנד ספנסר. ב-18 בינואר של 1966 הוענק לישראל זיו תואר ברון זיו של ברימטון שבמחוז ברקשייר והוא התמנה ללורד לכל ימי חייו. בניגוד לבעלה שבילה זמן רב באנגליה שהתה רבקה בבית באופן קבוע עד מותה ב-1966. בשנת 1972, לאחר מותו של הלורד, נמכר הבית למשפחה ישראלית. על שמו נקרא היישוב נווה זיו. בנם הראשון של ישראל ורבקה זיו, דניאל, נפטר באורח טרגי ב-1933. להנצחת זכרו הקימה המשפחה את "מכון דניאל זיו למחקר מדעי" ברחובות, לראש המכון התמנה חיים ויצמן (לימים היה "מכון זיו" למכון ויצמן למדע). בנם השני הוא הלורד מרקוס זיו. אחר צהריים אחד, בקיץ, יצאתי לטיול בהייד פארק עם ד"ר ויצמן. ויצמן עזר לנו מאוד בעת מותו של בננו דניאל. הוא הכיר את הנער היטב... משיחה על נושא זה [חלופות לאנרגיית נפט], שהיה חביב עליו כל כך, עברנו לדון בענייני מדע בכלל... וכך שוב אל דניאל האהוב שלנו, שאמרו לו פעם כי אם ילך בדרך המדע ישיג לעצמו מעבדה משלו. לפתע אמר ויצמן: "אם ברצונך להנציח את דניאל, מדוע לא תקים מוסד מדעי על שמו? זה הדבר היחיד שהיה רוצה. אני אהיה המנהל הראשון." — I. Sieff, Memoirs, p. 132 Memoirs, Weidenfeld and Nicholson, 1970 דוד הכהן, תל מונד זוכרת את הלורד מלצ'ט, באתר ynet, 13 בינואר 2003, במושבה תל מונד שבשרון התיישבו בסוף שנות ה-20 שני לורדים, הלורד מלצ'ט (הוא אלפרד מונד) והלורד ישראל זיו ישראל משה זיו (1889-1972), דף שער בספרייה הלאומית
הלורד זיו

האם התכוונתם ל... ישראל משה זיו – הלורד זיו הראשון מרקוס זיו – הלורד זיו השני, בנו
לוד (דמות מקראית)

לוּד, דמות מקראית, בנו הרביעי מתוך תשעה של שם בנו של נח במקרא, אחיהם של עילם, אשור, ארפכשד וארם ולפי דברי הימים, לוד הוא גם אח של עוץ, חול, גתר ומשך. לוד נזכר בבראשית: "בְּנֵי שֵׁם עֵילָם וְאַשּׁוּר וְאַרְפַּכְשַׁד וְלוּד וַאֲרָם" — ספר בראשית, פרק י', פסוק כ"ב ובדברי הימים א': "בְּנֵי שֵׁם עֵילָם וְאַשּׁוּר וְאַרְפַּכְשַׁד וְלוּד וַאֲרָם וְעוּץ וְחוּל וְגֶתֶר וָמֶשֶׁךְ" — ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק י"ז על פי ההיסטוריון הפרסי מוחמד אבן ג'ריר א-טברי שאקבאה בתו של יפת הייתה אחת מנשותיו. על פי מקורות נוצרים אחדים, בניו של לוד התיישבו באזור הפנג'אבי לידיה The Genetic Origin of the Nations
איצ'ירו מיזוקי

איצ'ירו מיזוקי (ביפנית: 水木 一郎; ‏7 במרץ 1948 – 6 בדצמבר 2022) היה זמר, משורר לירי, מלחין, סאייו ושחקן יפני פופולרי. מיזוקי התפרסם בעיקר כמלחין נעימות פתיחה של סרטים יפניים, אנימות וכן משחקי וידאו. בחודש יולי בשנת 1968 הוציא מיזוקי את הסינגל הראשון שלו – "Kimi ni sasageru Boku no Uta". ב-19 ביולי בשנת 2000 ייסד מיזוקי, יחד עם זמרים יפניים נוספים, סופרגרופ בשם JAM Project. בנוסף לקריירת השירה שלו, מיזוקי גם לוהַק למספר תפקידים בתור סאייו ובתור שחקן "לייב אקשן". בין השאר הוא דיבב את הדמות הראשית בסדרת האנימה היפנית "בובובו-בו בו-בובו", במשחק הראשון בסדרה שיצא לפלייסטיישן 2; בנוסף, הוא גם שר את נעימת הפתיחה של המשחק. Kimi ni sasageru Boku no Uta Dare mo inai Umi Natsukashikutte Hīrō Natsukashikutte Hīrō Pāto Tsū Seishun no Uta 221B Senki Shinguru Bājon Kimi wa mada Maketenai!~/Miage te goran Yoru no Hoshi o Gōshaku! Chōjin Neigā ~Midaga Omedaji~/Tōi Kaze no Naka de Go Go Bionic Sanjō! Hoeru Otoko Mizuki Ichirō Besuto Mizuki Ichirō OTAKEBI Tsū Mizuki Ichirō Daizenshū Vol.1 Mizuki Ichirō Daizenshū Vol.2 Mizuki Ichirō Barādo Corekushon ~SASAYAKI~ Vol.1 Mizuki Ichirō Daizenshū Vol.3 Mizuki Ichirō Daizenshū Vol.4 Mizuki Ichirō Daizenshū Vol.5 Dear Friend Mizuki Ichirō no Tanoshii Asobi Uta Mizuki Ichirō Besuto ando Besuto Robonēshon Mizuki Ichirō Sūpā Robotto Conpurīto Neppū Densetsu Neppū Gaiden -Romantic Master Pieces 30th Anniversary BEST~, Aniki Jshin ~30th Anniversary BEST Mizuki Ichirō Besuto Obu Anikingu -Aka no Tamashii Mizuki Ichirō Besuto Obu Anikingu -Ao no Tamashii Dear Friend 2007 ~Futari no Anison Debyū Yonjūshūnen Kinen Mizuki Ichirō Besuto Michi ~rōdo מדיה וקבצים בנושא איצ'ירו מיזוקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איצ'ירו מיזוקי איצ'ירו מיזוקי, ברשת החברתית פייסבוק איצ'ירו מיזוקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איצ'ירו מיזוקי, ברשת החברתית אינסטגרם איצ'ירו מיזוקי, סרטונים בערוץ היוטיוב איצ'ירו מיזוקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איצ'ירו מיזוקי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איצ'ירו מיזוקי, באתר ספוטיפיי איצ'ירו מיזוקי, באתר Last.fm (באנגלית) איצ'ירו מיזוקי, באתר AllMusic (באנגלית) איצ'ירו מיזוקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) איצ'ירו מיזוקי, באתר Discogs (באנגלית) איצ'ירו מיזוקי, באתר Genius איצ'ירו מיזוקי, באתר אמזון מיוזיק
חבל הסאר במשחקים האולימפיים

משלחת המייצגת את חבל הסאר השתתפה באולימפיאדת הלסינקי ב-1952, והייתה זו הפעם היחידה בהיסטוריה שבה החבל יוצג במשחקים האולימפיים בנפרד מגרמניה. לאחר מלחמת העולם השנייה הופרד חבל הסאר מהרפובליקה הפדרלית של גרמניה שהוקמה במאי 1949, ומנגד הוא לא סופח לצרפת בגלל התנגדות בעלות הברית ומספר סעיפים באמנה האטלנטית. האוכלוסייה המקומית התנגדה לצירוף החבל לצרפת, וכתוצאה מכך הוקמו גופי ספורט לאומיים נפרדים כגון נבחרת כדורגל. הוועד האולימפי של החבל הוקם באביב 1950. הוועד האולימפי של החבל לא שלח ספורטאים למשחקי החורף האולימפיים באוסלו ב-1952, כיוון שלא היו מספיק ספורטאים שהתמחו בענפים הנדרשים. בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים בהלסינקי צעדה משלחת חבל הסאר לפני המשלחת הגרמנית. המשלחת מנתה 36 מתחרים בסך הכל, ואיש מהם לא הצליח לזכות במדליה. ההישג הבולט של משלחת החבל היה המקום התשיעי בו זכתה הקיאקיסטית תרזה צנץ. במשאל עם שנערך באוקטובר 1955 נדחתה האפשרות שהחבל יזכה לעצמאות, ובאמנת סאר בין גרמניה לצרפת, שנחתמה באוקטובר 1956, נקבע כי החבל ישוב לריבונות גרמנית החל מ-1 בינואר 1957. משלחת חבל הסאר לא השתתפה באולימפיאדת 1956, על אף שמבחינה טכנית הדבר היה אפשרי. הספורטאים מהחבל הורשו להצטרף למשלחת הכללית שייצגה את שלוש המדינות הגרמניות. הוועד האולימפי של החבל פורק רשמית בפברואר 1957, וחלק מחבריו הצטרף לוועד הגרמני המקביל. צנץ התחרתה מטעם המשלחת הכלל-גרמנית בשתי האולימפיות הבאות, וזכתה בהן במדליות. גרמניה במשחקים האולימפיים גרמניה המערבית במשחקים האולימפיים המשלחת הכלל-גרמנית הדו"ח הרשמי של הוועדה המארגנת
התזמורת הסימפונית של אנטוורפן

התזמורת הסימפונית של אנטוורפן היא תזמורת סימפונית בלגית, שמשכן הקבע העיקרי שלה הוא באנטוורפן. התזמורת נוסדה ב-1956 בשם "הפילהרמונית של אנטוורפן" ופועלת בחסות ממשלת פלנדריה. אלים צ'אן היא המנצחת הראשית, ומנהל התזמורת הוא האנס וגה. התזמורת הסימפונית של אנטוורפן מופיעה בכמה אולמות קונצרטים ברחבי בלגיה. אנטוורפן - "אולם המלכה אליזבת", "דזינגל", "דה רומא", "הקתדרלה של גברתנו". בריסל - Paleis voor Schone Kunsten ("מרכז האמנויות") ברוז' - Concertgebouw Bruges גנט - De Bijloke Muziekcentrum פיליפ הרווחה היה המנצח הראשי (chef-dirigent) משנת 1998 עד 2002 וכיום הוא מכהן כ"מנצח עליון" (Hoofddirigent). ב-2008 התמנה יאפ ואן זביידן כמנצח הראשי, ובמקביל המנצח האנגלי מרטין בראבינס היה מנצח משנת 2009 עד 2013. אדוארד פליפס (1961 - 1970) אנריקה חורדה (1970 - 1975) אנדרה ונדרנוט (1975 - 1983) אמיל טוצ'קרוב (1983 - 1986) גינתר ניוהולד (1986 - 1991) מוהאי טאנג (1991 - 1995) גרנט לואלין (1995 - 1998) פיליפ הרווחה (1998 - 2002) דניאל קלגארי (2002 - 2008) יאפ ואן זביידן (2008 - 2011) אדו דה וארט (2011 - 2016) אלים צ'אן - החל מ-2019 Vzw De Philharmonie‏ - 1955–1983 De Filharmonie van Vlaanderen‏ - 1983–1985 Koninklijk Filharmonisch Orkest van Vlaanderen‏ - 1985–2002 הפילהרמונית המלכותית של פלנדריה (de Filharmonie - Royal Flemish Philharmonic)‏ - 2002–2017 החל מ-2017 - התזמורת הסימפונית של אנטוורפן אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, ברשת החברתית LinkedIn התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, באתר ספוטיפיי התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, באתר דיזר התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, באתר Songkick (באנגלית) J.B. van Benthem, Instituut voor Nederlandse Geschiedenis, Dutch-language online biography of Eduard Flipse "Jaap van Zweden chef-dirigent in Vlaanderen". Trouw. 2006-06-30. נבדק ב-2009-03-16.
אליפות העולם בשחייה 1982

אליפות העולם הרביעית בשחייה נערכה בגואיאקיל, אקוודור ב-29 ביולי - 8 באוגוסט 1982. האליפות כללה את ארבעת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית וכדורמים, בהשתתפות 848 ספורטאים, מ-52 מדינות. שחייניות מזרח גרמניה (מזרח גרמניה) חזרו לשלוט בבריכת השחייה ולקחו 11 מדליות זהב מתוך 14. השחיינים האמריקאים (ארצות הברית) אומנם ניצחו במרבית המשחים אך לא בצורה גורפת, 6 זהב מתוך 15 מדליות. ארצות הברית (ארצות הברית) ניצחה בתחרות כולה על חודה של מדליית זהב אחת. 13 מול 12 של מזרח גרמניה (מזרח גרמניה). השחייניות הבולטות בתחרות היו: בירגיט מיינקה (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), זכתה ב-4 מדליות מהן 3 זהב ו-1 כסף, קריסטין אוטו (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), זכתה ב-3 מדליות זהב (2 בשליחות), פטרה שניידר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), זכתה ב-2 מדליות זהב במשחי מעורב אישי ומדליית כסף אחת ואוטה גווינגר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה), זכתה ב-2 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף. מרי טי מאהר מארצות הברית (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב, 2 כסף. אנמארי ורסטאפן (הולנד הולנד) זכתה ב-3 מדליות אחת מכל סוג. השחיינים הבולטים בתחרות היו ולדימיר סלניקוב (ברית המועצות ברית המועצות), זכה ב-2 מדליות זהב במשחי החתירה הארוכים ומדליית כסף קבוצתית. ראודי גיינס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-5 מדליות, מספר המדליות הרב ביותר, 3 מהן זהב אך במשחי שליחים ו-2 כסף במשחים אישיים. ריק קארי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף). מיכאל גרוס (מערב גרמניה מערב גרמניה) זכה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 מדליות ארד במשחי שליחים. באליפות נקבעו 7 שיאי עולם (3 לנשים ו-4 לגברים). נוסף לכך, נקבעו 16 שיאי תחרות חדשים (6 לנשים ו-10 לגברים). קורנליה זירך (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.91 דקות. פטרה שניידר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:36.10 דקות. רביעיית השליחות ממזרח גרמניה (מזרח גרמניה) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.88 דקות. ויקטור דייוויס (קנדה קנדה) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.77 דקות. ריקרדו פראדו (ברזיל ברזיל) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:19.78 דקות. הרביעייה האמריקאית (ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:19.26 דקות. הרביעייה האמריקאית (ארצות הברית) קבעה שיא עולם חדש במשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.84 דקות. 5 שחיינים ייצגו את ישראל באליפות. כל התוצאות באליפות העולם בשחייה 1982
אנריקה חורדה

אנריקה חורדה (בספרדית: Enrique Jordá, ‏24 במרץ 1911 – 18 במרץ 1996) היה מנצח ספרדי-אמריקאי. חורדה נולד בסן סבסטיאן שבספרד ובהמשך קיבל אזרחות של ארצות הברית. אחרי שניצח במדריד, קייפטאון ואנטוורפן, כיהן חורדה כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו משנת 1954 עד 1963. בסן פרנסיסקו ערך כמה הקלטות סטריאו לחברת RCA ויקטור, ב-1957 ו-1958. הקלטותיו האחרונות עם התזמורת היו לחברת CRI בשנת 1962. במהלך סיור הקונצרטים של התזמורת באירופה בשנת 1973 התאחדו נגניה עם חורדה בפעם האחרונה. אנריקו חורדה הוא מחבר הספר הפופולרי בספרדית בנושא ניצוח, (El director de orquesta ante la partitura). חורדה מת בגיל 84 בבריסל שבבלגיה לאחר מחלה של חודשיים, שהייתה קשורה בעירוי דם. אנריקה חורדה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנריקה חורדה, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Avenged Sevenfold (אלבום)

Avenged Sevenfold הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המטאלקור-הארד רוק האמריקאית Avenged Sevenfold, שיצא בפברואר-אפריל 2007 על ידי חברת התקליטים וורנר-ברוס. נכון להיום, האלבום נמכר בלמעלה מ-550,000 עותקים בארצות הברית, ולמעלה מ-1,000,000 עותקים ברחבי העולם. ב-23 בספטמבר 2008, האלבום אושר כאלבום זהב על ידי RIAA. ז'אנר האלבום מוגדר כהארד רוק והבי מטאל. ניתן לראות כי עם השנים, סגנון הלהקה, שהתחילה כלהקת מטאלקור, הולך ומתמתן, לאחר ששני אלבומיה הראשונים הוגדרו כמטאלקור, אלבומה השלישי הכיל רצועות בסגנון הבי מטאל, ואלבומה הרביעי משלב אלמנטים של הארד רוק. אלבום זה, בניגוד לשאר אלבומי הלהקה, הוא הפקה עצמית של חברי הלהקה. בגרסת הiTunes של האלבום יש בונוס של השיר "Almost Easy" בגרסת Jam Along, מקוצרת יותר. בנוסף, בגרסת ה־iTunes, מופיע "Bat Country" גם בגרסת ההופעה החיה בניו יורק. M. Shadows (מטאו צ'ארלס סאנדרס) – סולן, קלידים. סיניסטר גייטס (בריאן הלוויין האנר) – גיטריסט ראשי וקולות. זאקי ונג'נס – גיטרת ליווי וקולות. ג'וני כרייסט – גיטרת באס וקולות. The Rev (ג'יימס [ג'ימי] אוון סוליוון) – תופים וקולות. מידע על האלבום Avenged Sevenfold באתר MusicBrainz מידע על האלבום Avenged Sevenfold באתר AllMusic האלבום Avenged Sevenfold באתר Discogs האלבום Avenged Sevenfold באתר ספוטיפיי האלבום Avenged Sevenfold באתר יוטיוב
אדוארד פליפסה

אדוארד פְליפּסֶה (בהולנדית: Eduard Flipse; ‏26 בפברואר 1896, ויסנקרקה – 12 בספטמבר 1973, ברדה) היה מנצח, מלחין ופסנתרן הולנדי. פליפסה נודע כמי שעידד ותמך ביצועי יצירות של מלחינים הולנדיים אחרים, כגון לאוֹן אוֹרתֶל‏. פליפסה הכין את המקהלה לאחד הביצועים המוקדמים ביותר של האורטוריה "משתה בלשצאר" מאת ויליאם וולטון. הוא היה המנצח ההולנדי הראשון שהעלה את פולחן האביב של איגור סטרווינסקי ואת הקונצ'רטו לכינור של אלבן ברג לביצוע תזמורתי. אדוארד פליפס נולד במחוז זיילנד לקורנליס פליפסה שהיה חייט ומוזיקאי שהיה נגן עוגב ומנהל מוזיקלי. אדוארד פליפסה היה לעיתים מנגן על כלי העוגב של אביו בכנסייה ונתגלה בעל כישרון יוצא דופן באלתור. בנוסף הוא ניגן בקלרינט בתזמורת של אביו. בין השנים 1908-1913 הוא למד מוזיקה בחוס עם אוטו ליס שהכיר לו מלחינים צרפתים מודרניים כגון קלוד דביסי ומוריס ראוול. פליפסה התמנה ל"מנצח השני" ("tweede dirigent") של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם בשנת 1927 ובשנת 1930 היה למנצחה הראשי של התזמורת. בתפקידו זה נשאר עד 1962. הקלטותיו עם התזמורת כוללות ביצוע חי של הסימפוניה השישית של גוסטב מאהלר בפסטיבל הולנד של 1955. בשנותיו האחרונות ניצח פליפסה על הפילהרמונית של אנטוורפן (קודמתה של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן, בשנים 1961 עד 1970. פליפסה התחתן פעמיים. מנישואיו הראשונים בשנת 1923 ללואיז פרנסינה ויקטוריה של נולד לו בן. הנישואים הסתיימו בגירושין בשנת 1940. בשנת 1942 התחתן בשנית, עם מרחרייטה קורנליה ברודרס. J. Kosten, Eduard Flipse. De glorie is voor zweet te koop, Spijkenisse, 1996 ISBN 9090092021 מדיה וקבצים בנושא אדוארד פליפסה בוויקישיתוף אדוארד פליפסה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדוארד פליפסה, באתר Discogs (באנגלית) J.B. van Benthem, Instituut voor Nederlandse Geschiedenis, Dutch-language online biography of Eduard Flipse Flipse, Eduard (1896-1973) Herbert Antcliffe, "Musical Notes from Abroad" The Musical Times, 77(1126), pp. 1134-1136 (December 1936), Herbert Antcliffe, "Musical Notes from Abroad". The Musical Times, 77(1119), pp. 466-467 (May 1936). Edwin Evans, "The I.S.C.M. Festival at Amsterdam". The Musical Times, 74(1086), pp. 705-708 (August 1933). Eduard Flipse Flipse, Eduard (1896-1973) (בהולנדית) Rotterdam Philharmonic Orchestra (Symphony Orchestra) Donald Mitchell, "Mahler on the Gramophone". Music & Letters, 41(2), pp. 156-163 (April 1960).
מרטין בראבינס

מרטין בראבינס (באנגלית: Martyn Brabbins, נולד ב-13 באוגוסט 1959) הוא מנצח בריטי המשמש כמנהל המוזיקלי של האופרה האנגלית הלאומית. בראבינס למד בגולדסמית' קולג' של אוניברסיטת לונדון והמשיך את השתלמותו אצל איליה מוסין בקונסרבטוריון של לנינגרד. שמו של בראבינס הגיע לראשונה לתודעה הבינלאומית כשזכה בפרס הראשון בתחרות הניצוח בלידס בשנת 1988. בין 1994 ל-2005 היה בראבינס מנצח ראשי חבר של התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC. הוא התמנה למנצח הראשי של "סינפוניה 21" בשנת 1994. בשנים 2005-2007 היה מנהל מוזיקלי של פסטיבל המוזיקה של צ'לטנהם.בתקופת כהונתו בצ'לטנהם הקים הרכב חדש, "נגני הפסטיבל". בלידס יצר סדרה חדשה של מוזיקה קאמרית, "מוזיקה במעבר". בראבינס גם עמד בראשו של קורס הדרכה למנצחים בראשית דרכם בפסטיבל סיינט מגנוס באורקני מאז 2002. הוא מכהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן מ-2009 עד 2013. מרטין בראבינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרטין בראבינס, באתר ספוטיפיי מרטין בראבינס, באתר AllMusic (באנגלית) מרטין בראבינס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרטין בראבינס, באתר Discogs (באנגלית) מרטין בראבינס, באתר Songkick (באנגלית) Intermusica agency biography of Martyn Brabbins Answers.com page on Martyn Brabbins DeFilharmonie, Flemish-language page on Martyn Brabbins Rian Evans (2008-07-22). "Festival Academy/Brabbins (Pittville Pump Room, Cheltenham)". The Guardian. נבדק ב-2008-09-13. Andrew Clements (2006-06-23). "The Scottish are coming". The Guardian. נבדק ב-2008-09-13. Alfred Hickling (2005-10-14). "Opera North Ensemble/ Brabbins (The Venue, Leeds)". The Guardian. נבדק ב-2008-09-13.
ג'ייסון מראז

ג'ייסון מראז (באנגלית: Jason Mraz; נולד ב-23 ביוני 1977) הוא זמר, מלחין ומשורר אמריקאי. סגנונו מושפע מרגאיי, פופ, רוק, פולק, ג'אז, בוסה נובה ומוזיקת היפ הופ. ב-2002 הוציא מראז את אלבומו הראשון "Waiting for My Rocket to Come", אך הצלחתו החלה רק כשהוציא את אלבומו השני "Mr. A–Z" שיצא ב-2005 ומכר 125,000 עותקים בשלושה שבועות בלבד. חשיפתו הבינלאומית החלה כאשר יצא אלבומו השלישי "We Sing. We Dance. We Steal Things." שיצא ב-2008. האלבום מכר כשלושה מיליון עותקים ברחבי עולם. הסינגל המוכר ביותר שלו מהאלבום הוא "I'm Yours". השיר שבר שיא לאחר שנשאר 76 שבועות במצעד הבילבורד, זמן השהייה הרב ביותר לשיר במצעד זה. צפוי להתחרות בעונה ה-32 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים". מראז נולד בווירג'יניה והוא בעל אזרחות צ'כית, שכן סבו היגר מהמדינה לאמריקה בשנת 1915. הוא התארס לזמרת טריסטאן פריטימן, בחג המולד של 2010 ונפרדו כשישה חודשים לאחר מכן. בעודו מאורס לפריטימן הודיע כי אין בכוונתו להינשא עד שלא יאושרו נישואים חד-מיניים בארצות הברית ויוענק "שוויון אזרחי וחוקי", לדבריו, בנושא זה. ב-25 באוקטובר 2015 פרסם מארז הודעה בדף שלו בפייסבוק, שהתחתן באופן חשאי עם חברתו קריסטינה (טינה) קרנו.62 מראז עוסק רבות בפעילות חברתית והוא זכה בכמה פרסים על רקע פעילויות בהן היה מעורב. הוא תומך בארגונים למען ילדים במדינות עולם שלישי וארגונים למען זכויות להט"ב. מראז הוא טבעוני נלהב, והתבטא בתקשורת לגבי השיפור שחווה בחייו האישיים בעקבות המעבר לטבעונות. מדיה וקבצים בנושא ג'ייסון מראז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייסון מראז (באנגלית) ג'ייסון מראז, ברשת החברתית פייסבוק ג'ייסון מראז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ייסון מראז, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ייסון מראז, ברשת החברתית טיקטוק ג'ייסון מראז, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ייסון מראז, ברשת החברתית Goodreads ג'ייסון מראז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר Metacritic (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר ספוטיפיי ג'ייסון מראז, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר דיזר ג'ייסון מראז, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ייסון מראז, באתר Discogs (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר Songkick (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר Genius ג'ייסון מראז, באתר SecondHandSongs ג'ייסון מראז, באתר בילבורד (באנגלית) ג'ייסון מראז, באתר טיידל (באנגלית) [1] JOE GRACELY, Jason Mraz: I won't wed fiancee Tristan Prettyman until gay marriage is legalized, DAILY NEWS WRITER, January 24th 2011 "Surfrider Foundation Presents Clean Water Awards". "ג'ייסון מראז אומר שתזונה טבעונית הפכה אותו למאהב מוצלח יותר", 25 בינואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטה מריה פורמוזה

כנסיית סנטה מריה פורמוזה (באיטלקית: Santa Maria Formosa) היא כנסייה בוונציה שבאיטליה. הכנסייה הוקמה בשנת 1492 על יסודות של כנסייה שניצבה במקום במאה השביעית. הכנסייה תוכננה על ידי האדריכל מאורו קודוסי בסגנון הרנסאנס. מקור שמה של הכנסייה בהתגלות מריה במקום, כאישה יפה (formosa). הכנסייה בנויה בצורת צלב לטיני. לכנסייה יוצאת דופן בכך שיש לה שתי חזיתות - חזית בסגנון הרנסאנס, הפונה אל התעלה, שנבנתה בשנת 1542, וחזית הפונה אל היבשה שנבנתה בשנת 1604 בסגנון הבארוק. בכנסייה מוצגת היצירה "ברברה הקדושה" מעשה ידי פאלמה האב, הטריפטיכון "מדונה של מיזרקורדיה" מעשה ידי ברתולומאו ויואריני משנת 1473, "המדונה עם הילד ודומיניק הקדוש" מעשה ידי ג'ובאני בטיסטה טיפולו ו"הסעודה האחרונה" מעשה ידי לינדרו באסאנו. מדיה וקבצים בנושא סנטה מריה פורמוזה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד פנדל

הרב דוד פֶנְדֶּל (נולד בכ"א באלול ה'תשכ"א, 2 בספטמבר 1961) הוא ראש ישיבת ההסדר אפיקי דעת בשדרות וראש בית הדין לדיני ממונות בשדרות. נולד וגדל בעיירה וסט המפסטד(אנ') בלונג איילנד בניו יורק. אביו, הרב מאיר פנדל, היה רב בעיירה, ואחר כך מייסד ומנהל בית הספר הדתי שם. בצעירותו, בעת שאביו ומשפחתו בילו שנת שבתון בארץ, למד בחטיבת הביניים של ישיבת חורב בשנת הלימודים תשל"ד – שנת מלחמת יום הכיפורים. עלה לישראל בגיל 17, למד בישיבות שעלבים, מרכז הרב ומיר ושירת בצה"ל בחיל התותחנים. הרב פנדל הקים ועומד בראשות ישיבת אפיקי דעת בשדרות, המונה כ-600 תלמידים. כמו כן הקים שתי שלוחות, ישיבת "לב לדעת" בשדרות וישיבת דרך חיים בקריית גת. הרב פנדל הוא חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל. הרב פנדל מתגורר בשדרות עם אשתו מכי, והם גידלו בעיר את שבעת ילדיהם. אחיו הוא הלל פנדל, ואחיותיו הן רייזי שטיינברג ומינדי מרקוס. ביום ירושלים ה'תשס"ח הוענק לרב פנדל פרס מוסקוביץ' לציונות. בנימוקי ועדת הפרס נאמר כי הפרס הוענק לו ”על ערכי התורה, הערבות ההדדית והמחויבות לעם ולארץ, שנטע במאות תלמידי ישיבת ההסדר שהקים וטיפח; על היותה של הישיבה מקור של עוצמה עבור כל תושבי שדרות, גם בימיה הקשים ביותר של העיר, ועל הדוגמה האישית והמנהיגות הציונית המתגלמות במעשיו.” הרב פנדל באתר פרס מוסקוביץ' לציונות שיעורי הרב פנדל באתר ישיבת ההסדר שדרות ירעם נתניהו, שליפות עם הרב דוד פנדל, באתר nrg‏, 19 ביוני 2007 אלישיב רייכנר, ‏"צריך גוף חזק מימין לליכוד", בעיתון מקור ראשון, 11 ביולי 2019 עפרה לקס, עניין אישי עם הרב דוד פנדל, באתר ערוץ 7, 16 באוגוסט 2018 כל הכתבות על הרב דוד פנדל, באתר ערוץ 7 שיעורי ראש הישיבה באתר יוטיוב מאמרים של הרב דוד פנדל, באתר ספריית אסיף History and Milestones, The Hebrew Academy of Nassau County (HANC) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.