laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי

נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי (באנגלית: Norman: The Moderate Rise and Tragic Fall of a New York Fixer) (מוכר גם בשם "אופנהיימר") הוא סרט דרמה אמריקאי-ישראלי בבימויו של יוסף סידר שיצא לאקרנים בשנת 2017. בין משתתפי הסרט: ריצ'רד גיר, ליאור אשכנזי, סטיב בושמי, שארלוט גינסבורג, מייקל שין, דן סטיבנס, יהודה אלמגור, נטע ריסקין, טלי שרון, דב גליקמן ועוד. הצילומים לסרט החלו ב-8 בפברואר 2015 בניו יורק. זהו סרטו הראשון דובר האנגלית של הבמאי סידר. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בטליורייד לשנת 2016 וכן בבכורה בינלאומית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לשנת 2016. נורמן אופנהיימר (ריצ'רד גיר) הוא מאכער יהודי ניו יורקי חסר חשיבות, שמתיידד עם מיכה אשל (ליאור אשכנזי), פוליטיקאי ישראלי צעיר, ברגע של בדידות. כעבור שלוש שנים כשאותו פוליטיקאי נבחר במפתיע לראשות ממשלת ישראל ונהפך למנהיג בעל השפעה בעולם, חייו של נורמן משתנים באופן דרמטי. מדיה וקבצים בנושא נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי (באנגלית) עתרת סלייטר, ליאור אשכנזי וטלי שרון חושפים: איך היה לעבוד עם ריצ'רד גיר?, באתר nrg‏, 9 במרץ 2017 נטע אלכסנדר, פוליטיקאי ישראלי מקבל מתנות ממאכר אמריקאי - נשמע מוכר? יוסף סידר מדבר על סרטו "נורמן", באתר הארץ, 9 במרץ 2017 יאיר רוה בשיחה עם יוסף סידר על הכתיבה, הבימוי והפסקול של ״נורמן״, ״סינמסקופ״, 14 במרץ 2017 אלעד שלו, ‏התאהבתי בליאור אשכנזי: ריצ'רד גיר מספר על הסרט נורמן, באתר "סרט", 11 במרץ 2017 נחום מוכיח, "מה שיוסף סידר לריצ'רד", באתר הבמה, 12 במרץ 2017 "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר נטפליקס "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר AllMovie (באנגלית) "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר ספר הקולנוע הישראלי "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר Metacritic (באנגלית) "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", באתר אידיבי "נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות יאיר רוה, חמישה כוכבים ל״נורמן״, ״סינמסקופ״, 9 במרץ 2017 אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "נורמן": גיר וסידר בשיא הקולנועי של השנה, באתר הארץ, 8 במרץ 2017 עתרת סלייטר, "נורמן": אי אפשר להוריד את העיניים מהמסך, באתר nrg‏, 9 במרץ 2017 שמוליק דובדבני, ביקורת סרט: "נורמן" - קיצור תולדות הקומבינה, באתר ynet, 10 במרץ 2017 אבנר שביט‏, סידר יסדר: "נורמן" הוא דיוקן מרתק של קומבינטור שבזכותו הכל קורה, באתר וואלה, 10 במרץ 2017 עידו רוזן, "נורמן" מוכיח את יכולותיו הבינלאומיות של סידר, באתר רשת, 13 במרץ 2017 אורי קליין, אז מה אורי קליין חושב על החדש של סידר, באתר הארץ, 14 במרץ 2017 "TIFF 2016 Adds Terrence Malick's 'Voyage of Time', Ken Loach's 'I, Daniel Blake', and More". Collider. 16 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים ובנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפריקה המערבית הצרפתית

אפריקה המערבית הצרפתית (בצרפתית: Afrique-Occidentale française) הייתה פדרציה של שמונה מושבות צרפת במערב אפריקה בשנים 1895–1958. חוק צרפתי שחוקק ב-20 במאי 1894 הסדיר את הקמתו של משרד הקולוניות שאחראי על כל שטחי צרפת שאינן באירופה. במסגרת זו הוחלט על הקמת גוף מנהלי המאחד את מושבות צרפת במערב אפריקה. ב-16 ביוני 1895 הוקמה אפריקה המערבית הצרפתית בשלבים שבסיום הקמתה היא הייתה איחוד של סנגל הצרפתית, סודאן הצרפתית, גינאה הצרפתית, וולטה עילית הצרפתית וחוף השנהב הצרפתית. מושבו של המושל הכללי נקבע בעיר סן-לואי (כיום בשטח סנגל). הבנק של סנגל נבחר לשמש כבנק של אפריקה המערבית בשנת 1901. בשבע השנים הראשונות המושל הכללי של אפריקה המערבית הצרפתית שימש גם כמושל סנגל אולם בגלל עומס הוחלט בשנת 1902 לפצל את התפקיד. באותה שנה הועבר משרד המושל הכללי מהעיר סן-לואי לעיר דקר ושם הוא נשאר עד לפירוק אפריקה המערבית הצרפתית. ב-1903 הוקמה מערכת החינוך של אפריקה המערבית ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הוקם "הצבא השחור" שפיקח על הקולוניה בזמן שרוב הכוחות הצרפתיים הופנו לסייע ללחימה באירופה. "הצבא השחור", ששמו שונה ל-Tirailleurs sénégalais, שימש מאז כצבא אפריקה המערבית. ב-1904 המושבה הייתה מורכבת מ-6 מדינות: סנגל, סנגל עילית וניז'ר, מאוריטניה הצרפתית, גינאה, חוף השנהב ודהומיי הצרפתית. ב-1916 הצטרפה טוגולנד הצרפתית וב-1919 וולטה עילית הצרפתית. בשנת 1921 חיו באפריקה המערבית הצרפתית 12,283,000 תושבים, ללא טוגו שם חיו 673,000 תושבים נוספים. ב-1940 בזמן שהמושבות של אפריקה המשוונית הצרפתית תמכו בצרפת החופשית, מושל אפריקה המערבית הצרפתית פייר בואסון תמך בצרפת של וישי ולכן ניסו בעלות הברית לכבוש את נמל דקאר שהייתה נקודה אסטרטגית ששימשה את הצי הצרפתי שתמך במשטר וישי. הניסיון שנודע בשם הקרב על דקר נכשל ופייר בואסון וכל אפריקה המערבית המשיכה לתמוך במשטר וישי. בסוף 1942 הוא הצטרף למחנה אדמירל דרלאן שמונה למושל צפון אפריקה הצרפתית על ידי צבא צרפת החופשית, למרות שבתחילה נלחם בהם כנציג שלטון וישי. לאחר רציחתו של דרלאן הוא הצטרף למחנה אנרי ז'ירו. לאחר האיחוד של גנרל ז'ירו וגנרל דה גול תחת הועד הצרפתי לשחרור לאומי (צר'), אפריקה המערבית מתאחדת תחת שלטונו של שארל דה גול. הפדרציה התפרקה לאחר משאל העם משנת 1958 שבו המדינות השונות מצביעות על חלוקת הפדרציה לרפובליקות עצמאיות, מלבד גיאנה שהצביעה על עצמאותה. עד שנת 1960, שאר המדינות הצביעו גם כן על עצמאותם כך שהפדרציה הפסיקה להתקיים בשנת 1960. בשנת 1958 ארבע הרפובליקות וולטה עילית (היום בורקינה פאסו), דהומיי (היום בנין), ניז'ר וחוף השנהב הקימו גוף בשם איחוד סאהל-בנין (צר') שבמאי 1959 הפך לקונסיי דה ל'אנטאנט, ארגון אזורי שעליו הצטרפה גם טוגו ב-1966. הפדרציה שכנה בשטח של 4,689,000 קמ"ר שרובו היה בסהרה ובהקמתו כלל 10 מיליון תושבים ובפירוקו כ-25 מיליון בני אדם. השטח כלל שטחים במדבר סהרה (בעיקר במאוריטניה, ניז'ר ומאלי), את אגן נהר סנגל את רוב אגן הניז'ר ואת רוב השטח המערבי של הסאהל. בשטח היה גם אזור טרופי בחוף השנהב ובגינאה ושטח הררי בהרי אייר ובפוטה ג'אלון (Fouta Djallon) שבגינאה. מדיה וקבצים בנושא אפריקה המערבית הצרפתית בוויקישיתוף אפריקה המערבית הצרפתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ציזיא חנה מזל

הרבנית ציזיא חנה מזל (נפטרה בכ"ד בטבת ה'תקצ"ז) הייתה בתו של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, ואשת רבי ישראל אברהם מזל מצ'רני-אוסטראה. היא מילאה את מקום בעלה באדמו"רות. נולדה לרבי זאב וולף בעיר צ'רני-אוסטראה. אביה שימש כאדמו"ר ורב העיר. נישאה לרבי ישראל אברהם מזל, בן רבי משולם זושא מאניפולי. לאחר נסיעת אביה לארץ ישראל בשנת תק"נ, מילא בעלה את מקום חמיו באדמו"רות וברבנות העיר. לאחר פטירת בעלה בכ"א בטבת תקע"ד מילאה את מקומו באדמו"רות. בהקדמת הספר מנורת זהב, שיצא בוורשה תרס"ב, מסופר כי כאשר ביקר בעיר רבי מרדכי מטשרנוביל הוא השתתף בסעודה שלישית שערכה. בשנת תקצ"א עלתה לארץ ישראל והתיישבה בעיר טבריה. בכ"ד בטבת תקצ"ז נהרגה ברעידת אדמה שפקדה את העיר. נטמנה במקום קבורת האדמו"רים בחלקת תלמידי המגיד ממזריטש שבבית הקברות היהודי העתיק בטבריה, בסמוך לקבר אביה. השאירה ארבעה בנים ובת. בנה רבי פנחס, חתן רבי משה מסלאוויטא, נותר באוקראינה לאחר עליית אמו ומילא את מקום אביו ברבנות. חתנה היה רבי דוד טברסקי מטאלנא. צאצאה, הרב ישראל אברהם מזל, איתר את מקום קברה כשעלה לישראל בראשית שנות השבעים. ב-2019 הקים מכון אהלי צדיקים מצבה מחודשת על קברה, לצד המצבה העתיקה. הקדמת הספר "מנורת זהב", עמודים י-יד קורות חייה וסיפורים על ציזיא חנה באתר 'זושא - מגלים את הסיפור החסידי' זאב קיציס, ‏האדמו"רית שנשכחה: בעקבות המנהיגה הרוחנית שנסחפה בשיטפון, בעיתון מקור ראשון, 22 בינואר 2020 זאב קיציס, המורים הגדולים של החסידות, ידיעות ספרים 2023, עמ' 388–390. זאת בשל היותם מחותנים באותה תקופה, כאשר בתה יענטא דבורה הייתה מאורסת לבנו רבי דוד
מעברת תלפיות

מעברת תלפיות הייתה מעברה בדרום ירושלים שהוקמה ב-1948. המעברה מוקמה ממערב לשכונת תלפיות, בסמיכות לרחובות דרך חברון ודרך בית לחם, במקום בו שכן קודם לכן מחנה אל-עלמיין של כוחות המנדט הבריטי. המעברה נועדה לספק דיור לעולים מגל העלייה הגדול שלאחר קום המדינה. העולים שהתגוררו במעברה הגיעו ממרוקו, פרס, רומניה ופולין, אך עיקרם באו מעיראק וכורדיסטן. בשנת 1953, מעברת תלפיות הייתה בגודל 500 דונם, ואכלסה בין שמונת אלפים לעשרת אלפים אנשים. השיכונים במעברה היו צריפונים עשויים פח בד. מעטים מהם היו צריפים בריטיים צבאיים ממחנה אלנבי שנותרו אחרי עזיבתם. א. גבריאלית מתאר את המעברה בפירוט: שטח גדול עטור גדר ובו שער אחד ויחיד, שער ברזל כבד. בפנים – תהו ובהו ארכיטקטוני, בליל משונה של מיני בלוקונים, אוהלים, צריפונים, בתים חצי עגולים שבהם שכן הצבא הבריטי, בתים רעועים מקצתם מלבנים אדומות מקצתם מכוסים טיח. ועוד מיני צורות משונות שקשה להגדירן בדיוק. — "על מעברה אחת," קול העם, 20.10.1950, עמ' 6. לכל משפחה הוקצה שטח אדמה קטן עם צריף או פחון. אחוז האבטלה היה גבוה ורוב שוק העבודה היה מורכב מגברים שבדרך כלל הועסקו בעבודות בנייה בשכר יומי של 2.10 לירות. נשים שעבדו, עבדו לרוב כעוזרות בית והרוויחו מעט מאוד. על כן, משפחה ממוצעת הייתה צריכה להתקיים מכ-25 לירות לחודש בעוד שדמי השכירות עבור צריף היו 5 לירות לחודש. עקב זאת, שרר עוני כבד במעברה שהוביל לרמה גבוהה של פשע. נוסף על כך, ילדים רבים נאלצו למכור עיתונים ובוטנים בכניסה לירושלים וזקנים שלא היו מסוגלים לעבוד קיבצו נדבות. שוכני המעברות לפעמים קיבלו סיוע כספי מתורמים אמריקאים עקב מצבם הכלכלי הקשה. התלמידים למדו בבית שבתחילה השתייך לזרם העובדים, אך מאוחר יותר הפך לבית ספר ממלכתי. בית הספר הוקם באחד המבנים הריקים של מחנה אלנבי של הצבא הבריטי. הימצאות בכיתות לא נקבעה על ידי רמת השכלה אלא לפי גיל. בית הספר המשיך לפעול זמן-מה אחרי שהתפרקה המעברה. לא היו מים בצריפונים, אך היה ברז מרכזי שסיפק מים לכל המעברה. השירותים היו מבני פח שהוצבו על בורות. בראשית שנות ה-60 קצב העלייה האט ובשל כך פסקה הקמת המעברות, והמדינה יכלה להרשות לעצמה לבנות שיכונים קבועים. דיירי מעברת תלפיות הועברו לשיכונים באזור המעברה, בעיקר שכונת קטמונים והשיכונים ברחובות דרך חברון ודרך בית לחם. באזור שבו שכנה המעברה הוקמה שכונת מגורים. מעברת תלפיות, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל מעברת תלפיות ושכונת בית מזמיל (קריית היובל) בירושלים, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1950 מ. נאור, המורה רינה ותלמידיה במעברת תלפיות – רב-שיח של "ילדי המעברה" לאחר שלושים שנה, עולים ומעברות, 1952-1948 – מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, הוצאת יד יצחק בן צבי, 1986, עמ' 157 ר. שלגי, ארגון המצוקה בתלפיות, על המשמר, 1953, עמ' 3 נאור, עמ' 158. שלגי, עמ' 3. ת. גביש-מינסקי, מעברת תלפיות, זכרונות מכוכב אחר..., התחדשות ו, עמ' 81 גבריאלית, עמ' 6. נאור, עמ' 161. נאור, עמ' 158-161. ס. מילסון ארד, א. סימון, תלפיות – תיק תיעוד שכונתי (עמ' 47), ‏2012 מעברת תלפיות, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
יחסי ירדן–קטר

יחסי ירדן–קטר הם היחסים הדיפלומטיים והרשמיים שבין הממלכה הירדנית ההאשמית לבין מדינת קטר היחסים בין קטר לירדן היו יחסים קרירים עקב תמיכתה של ירדן בבחריין במסגרות ובסכסוכים רבים, כמו כן, ההכרעה בסכסוכי השטח שבין קטר לבחריין בשנת 2001 הוכרעה בידי שופט ירדני, שתמך בבחריין. בשנת 2006 נמנעה קטר מהצבעה לנציג הירדני שהתמודד על תפקיד יושב ראש פיפ"א, יש לציין שהירדני היה הערבי היחיד שהתמודד. דיפלומט ירדני בכיר אמר כי "הדברים הללו הם רק הקש ששבר את גב הגמל, ישנן ויהיו עוד הרבה סוגיות וסכסוכים." והוא צדק, בשנת 2002 שגריר קטר בירדן הוחזר לארצו עקב ראיון המבקר את השושלת ההאשמית עם האקדמאי הסורי אסעד ח'ליל ברשת אל-ג'זירה. מה שגרם גם לסגירת משרדי אל-ג'זירה ברבת עמון ולגינויים מצד ירדן על הראיון שהיה "משמיץ ומזיק" על פיהם. בשנת 2003 הרשויות הקטריות עצרו את פיראס אל-מג'אלי, אזרח ירדני חף מפשע בקטר שאף עבד בטלוויזיה הלאומית של קטר והאשימו אותו בריגול לטובת ממשלת ירדן. אל-מג'אלי נשפט ודינו היה גזר דין מוות אך חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, אמיר קטר דאז, העניק לו חנינה ושחרר אותו להמשך חייו. היחסים התחממו בהדרגה עם תחילת תהליך הדמוקרטיזציה של קטר והתחממו עוד יותר עם תחילת שלטונו של תמים בן חמד אאל ת'אני, אמיר קטר הנוכחי. בשנת 2014, שר הפנים הירדני, סלאמסה חמד, הדגיש את עומק היחסים שיש בין מדינתו לבין מדינת קטר. הוא אמר כי היחסים בין ירדן קטר מבוססים על אחווה, כבוד הדדי, דאגה משותפת והצטלבות אינטרסים. הוא הוסיף כי ירדן תשמח לשתף פעולה עם קטר במגוון תחומים ולא תתערב בעניינים פנימיים של המדינה. Strained Qatar-Jordan relations worsen Jordan minister hails Qatar ties Jordanian-Qatari relations are growing — interior minister
דריין

האם התכוונתם ל... נתק דריין – חבל ארץ מיוער בצפיפות באזור גבול פנמה-קולומביה. מפרץ דריין – מפרץ בדרום הים הקריבי לחופי קולומביה ופנמה. דריין (מחוז) – מחוז בפנמה. דריין (קונטיקט) – עיר במדינת קונטיקט בארצות הברית תוכנית דריין – תוכנית כושלת של ממלכת סקוטלנד להקמת קולוניה באזור נתק דריין בסוף המאה ה-17. הפארק הלאומי דריין – פארק לאומי בפנמה.
קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה

קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה (בגרמנית: Karl Theodor, Kurfürst von Bayern und der Pfalz; ‏ 11 בדצמבר 1724 - 16 בפברואר 1799), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1742–1799, ולאחר מכן מבוואריה בין השנים 1777–1799. קרל תאודור נולד ב-11 בדצמבר 1724 בבריסל, ליוהאן כריסטיאן, רוזן פפאלץ-זולצבאך ומארי הנרייט דה לה טור ד'אוברן, בתם של פרנסואה אגון דה לה טור ד'אוברן ומריה אנה מארנברג. בשנת 1728 מתה אמו, וקרל תאודור מונה למרקיז ברגן אופ זום, ובשנת 1733 מת אביו, וקרל תאודור מונה במקומו לרוזן פפאלץ-זולצבאך. ב-17 בינואר 1742 התחתן קרל תאודור עם אליזבת אוגוסטה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך, בתם של יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך ואליזבת אוגוסטה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, שהייתה נכדתו של קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, על מנת לחזק את הקשר בין הענפים השונים של בית ויטלסבאך. ב-31 בדצמבר 1742 מת קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, וקרל תאודור הוכתר במקומו לנסיך הבוחר מפפאלץ. ב-30 בדצמבר 1777 מת מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובמקומו עלה לשלטון קרל תאודור. ב-8 בינואר 1778 חתם קרל תאודור על הסכם עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על החלפת בוואריה בארצות השפלה האוסטריות, אולם, מריה אנה סופיה מסקסוניה אלמנתו של מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה ובן דודו קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן התנגדו לכך, בסיוע פרוסיה ורוב המדינות הגרמניות הקטנות, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1779 נחתם הסכם טשן, שבו קיבלה אוסטריה שטחים מסוימים בבוואריה, אך מלבד זאת לא נעשו שום שינויים טריטוריאליים. בשנת 1794 מתה אשתו של קרל תאודור ללא ילדים, ובשנת 1795 התחתן עם מריה לאופולדינה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו ומריה באטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, אולם, גם ממנה לא היו לו ילדים. בשנת 1794 כבשו הצרפתים את דוכסות יוליך, ובשנת 1795 השתלטו על חלקים מנסיכות הבוחר מפפאלץ. בשנת 1796 התקדמו הצרפתים לעבר בוואריה, ובעקבות כך פנה קרל תאודור לפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבקשת עזרה. ב-16 בפברואר 1799 מת קרל תאודור, ובמקומו עלה לשלטון בן דודו מקסימיליאן יוזף, דוכס פפאלץ-צווייבריקן. מדיה וקבצים בנושא קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה בוויקישיתוף קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
וילהלם הראשון, מלך וירטמברג

וילהלם הראשון, מלך וירטמברג (בגרמנית: Friedrich I Wilhelm Karl von Württemberg;‏ 27 בספטמבר 1781 – 25 ביוני 1864) היה מלך וירטמברג בין השנים 1816–1864. פרידריך וילהלם נולד ב-27 בספטמבר 1781 בליבן שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לפרידריך, דוכס וירטמברג, שהיה מאוחר יותר מלך וירטמברג, ולאוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואוגוסטה, נסיכת בריטניה אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. אביו ואמו לא הסתדרו ביניהם, ובשנת 1786 נפרדו, ווילהלם נשאר עם אביו. בשנת 1795 עלה סבו פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג לשלטון, ובשנת 1797 עלה אביו לשלטון. התנהגותו של וילהלם לא הייתה טובה, ובשנת 1799 אסר אותו אביו לתקופה קצרה, לאחר שניסה לברוח מאביו. בשנת 1800 הצטרף וילהלם לצבא האוסטרי, ולחם בשורותיו בקרב הוהנלינדן, שהיה חלק ממלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה, ובשנת 1803 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1804 ביקר פרידריך וילהלם בפריז, ובשנת 1805 כרת אביו יחד עם בוואריה, ברית עם נפוליאון. שארל-מוריס דה טליראן הציע לפרידריך וילהלם לבצע הפיכה נגד אביו, אולם הוא סירב, ובעקבות כך פיתח סלידה מנפוליאון. בשנת 1806 הפכה וירטמברג לממלכה, ובשנת 1809 מונה פרידריך וילהלם למפקד משמר הגבול של הממלכה. במלחמת רוסיה-צרפת פיקד פרידריך וילהלם על הכוחות הווירטמברגים, שמהם חזרו מהמערכה מאות בודדות בלבד. לאחר קרב לייפציג הצטרפה וירטמברג לכוחות הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ופרידריך וילהלם פיקד על הכוחות הווירטמברגים במהלך הקרבות בצרפת נגד נפוליאון. לאחר חזרתו של נפוליאון, פיקד פרידריך וילהלם על הקורפוס האוסטרי ה-3, כחלק ממלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית. ב-30 באוקטובר 1816 מת אביו פרידריך הראשון, מלך וירטמברג, ובמקומו עלה וילהלם לשלטון. לאחר עימותים רבים, הציג וילהלם בשנת 1819 חוקה חדשה, שהייתה בתוקף עם שינויים מסוימים עד לשנת 1918. מצב הממלכה בתקופת וילהלם השתפר מאוד; החינוך, החקלאות, המסחר והכלכלה השתפרו, נבנו מסילות ברזל, והמדינה הצטרפה לאיגוד הצולפריין. במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848 נאלץ וילהלם לפטר את ראש ממשלתו, ולהסכים על חוקה יותר ליברלית, אולם לאחר שוך המהפכה הצליח וילהלם להרכיב דיאט כנוע באוקטובר 1849, ובשנת 1851 החזיר את החוקה הישנה. בשנת 1864 חתם וילהלם על קונקורדט עם האפיפיור, וב-25 ביוני 1864 מת וילהלם בשטוטגרט, ובנו קרל הראשון, מלך וירטמברג עלה לשלטון במקומו. ב-8 ביוני 1808 התחתן וילהלם עם קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ואוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אך התגרש ממנה בשנת 1814 ללא שהיו לו ממנה ילדים. ב-24 בינואר 1816 התחתן וילהלם עם יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. ממנה היו לו שני ילדים: מריה פרדריקה שרלוטה, נסיכת וירטמברג (1816–1887). סופיה, נסיכת וירטמברג (1818–1877). ב-15 באפריל 1820 התחתן וילהלם עם פאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג. ממנה היו לו שלושה ילדים: קתרינה, נסיכת וירטמברג (1821–1898). קרל הראשון, מלך וירטמברג (1823–1891). אוגוסטה, נסיכת וירטמברג (1826–1898). מדיה וקבצים בנושא וילהלם הראשון, מלך וירטמברג בוויקישיתוף וילהלם הראשון, מלך וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ובכך היה בן האצולה הגרמני היחיד שפיקד על כוחות במהלך קרבות מאה הימים
בוניטו

בוניטו (שם מדעי: Sarda) הוא סוג של דג ממשפחת הקולייסיים שבסדרת הדקראים המצוי באוקיינוס הפתוח. הם מצויים בכל האוקיינוסים אך באזור הטרופי. דגים אלה מזכירים את דגי הטונה אך קטנים בהרבה ויותר מפוספסים. הם בעלי סנפירי גב עוקצניים קצת ומבנה גופם מוארך ולא דמוי טיפה. פיהם בעל לסתות גדולות והראשים שלהם גדולים. אורכם יכול להגיע ל-100 ס"מ ומשקלם ל-10 ק"ג. כל המינים הם דגי מאכל משובחים הניצודים בכמויות גדולות בים. בסוג זה ארבעה מינים: בוניטו אוסטרלי (Sarda australis) בוניטו פסיפי (Sarda chiliensis) בוניטו מזרחי (Sarda orientalis) בוניטו אטלנטי (Sarda sarda). מדיה וקבצים בנושא בוניטו בוויקישיתוף בוניטו, באתר ITIS (באנגלית) בוניטו, באתר NCBI (באנגלית) בוניטו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בוניטו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בוניטו, באתר GBIF (באנגלית) בוניטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טרכון (דג)

טרכון (שם מדעי: Trachurus; מלטינית: "קשה-זנב") הוא סוג של דגי ים ממשפחת הצניניתיים. דגים אלו הם דגי מאכל חשובים וחלק מהמינים מצויים בסיכון עקב דיג-יתר. הם מכונים בשם הכולל "מקרל", למרות שמשפחתם היא צניניתיים ולא קולייסיים. יחסית לבני משפחתם הם קטנים ואורכם עד 60 ס"מ. הם חיים בנחילים גדולים ונודדים באוקיינוס בחיפוש אחר יצורים קטנים יותר למאכל. בתורם הם מושכים מגוון טורפים אחרים לרבות עופות ים, טורפי ים, לווייתנאים ודגים אחרים. Trachurus capensis Trachurus declivis Trachurus delagoa טְרָכוֹן יַם-סוּפִי (Trachurus indicus) Trachurus japonicus Trachurus lathami Trachurus longimanus טְרָכוֹן יָם-תִּיכוֹנִי (Trachurus mediterraneus) Trachurus murphyi Trachurus novaezelandiae טְרָכוֹן רַב-מָגִנִּים (Trachurus picturatus) Trachurus symmetricus טְרָכוֹן גְּדוֹל-מָגִנִּים (Trachurus trachurus) Trachurus trecae מדיה וקבצים בנושא טרכון בוויקישיתוף טרכון, באתר ITIS (באנגלית) טרכון, באתר NCBI (באנגלית) טרכון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טרכון, באתר GBIF (באנגלית)
לקרדה

לקרדה הוא בוניטו או מקרל כבוש, מקורו מהמטבח העות'מאני. מקור השם ביוונית ביזנטית: lakerta (λακέρτα) ('מקרל'), מלטינית: lacerta ('מקרל' או 'טרכון'). יש הטוענים כי השם הוא עיוות של המילה 'La querida' בספרדית, כלומר "היקירה". מוציאים מנתחי הבוניטו את העצמות, משרים אותם בתמלחת ואחר כך ממליחים אותם למשך שבוע. אז הם מוכנים לאכילה, או לחלופין, לשימור בשמן זית. במקום בדגי הבוניטו, ניתן להשתמש בדגי מקרל גדולים או בדגי טונה קטנים, בצורה דומה. מדיה וקבצים בנושא לקרדה בוויקישיתוף רותי קינן, הלקרדה מכה שנית - הכל על דגים מלוחים וכבושים, באתר ynet, 10 באפריל 2006 גיל ססובר ואילון עמיר, לקרדה והגיבור הכבוש של האימפריה העות'ומאנית, באתר הארץ, 19 בינואר 2017 "İzmir'de özel bir mekân: "La querida"". arsiv.salom.com.tr. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל אברהם מזל

רבי ישראל אברהם מזל מצ'רני-אוסטראה (ה'תקל"ה - כ"א בטבת ה'תקע"ד) בנו של רבי משולם זושא מאניפולי, היה רב ואדמו"ר חסידי בעיר צ'רני-אוסטראה. נולד באניפולי שבאוקראינה לרבי זושא מאניפולי, והענדיל, אשתו מהזיווג השני. נישא לרבנית ציזיא חנה בתו של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, לאחר נישואיו עבר להתגורר בעיר חמיו צ'רני-אוסטראה. הוא כינה את משפחתו מז"ל על שם אביו בראשי תיבות: משולם זושא בן ליפא. בשנת ה'תק"נ לאחר עליית חמיו לארץ ישראל מונה לממלא מקומו ברבנות העיר ובאדמו"רות. בשנת ה'תקנ"ד הדפיס מחדש את ספרו של דודו רבי אלימלך מליז'נסק - נועם אלימלך, עם הסכמת אביו. בהקדמת ספרו של אביו מנורת זהב שנכתבה על ידי נכדו בשלהי המאה ה-19, מובא כי אביו, רבי זושא, טען כי נשמתו הועברה אליו מנשמת חזקיהו מלך יהודה. נפטר בכ"א בטבת ה'תקע"ד בגיל 42 ונטמן בעירו צ'רני-אוסטראה. לאחר פטירתו מילאה אשתו ציזיא חנה את מקומו באדמו"רות, ובנו רבי פנחס מילא את מקומו ברבנות העיר צ'רני אוסטראה. תורותיו ותולדותיו נדפסו בקונטרס "נזר ישראל ועטרת אברהם" שבספר "תקיפא דארעא ישראל". בין תלמידיו היה רבי לייבוש מאושיצא. לרבי ישראל אברהם היו ארבעה בנים ובת. רבי פנחס, חתן רבי משה מסלאוויטא, ממלא מקום אביו. הר"הח גדליה מזל רבי יחיאל מיכל מזל חתן בזיווג ראשון של רבי מנחם מנדל מקוסוב. רבי אלימלך מצ'רני-אוסטראה יענטע דבורה אשת רבי דוד טברסקי מטולנה. מאמר מקיף אודותיו בגיליון "עלים לתרופה". מתוך רישומי מפקד אוכלוסין שנערכה באניפולי בשנת תקנ"ה יצחק אלפסי, טרקליני החסידות, כרך א, מכון "טרקליני החסידות", עמ' 287 המידע מתוך ההקדמה לספר "מנורת זהב" עמ' י' - י"ד.
מריסה מילר

מריסה לי מילר (באנגלית: Marisa Lee Miller; נולדה ב-6 באוגוסט 1978) היא דוגמנית אמריקאית. נולדה בשם מריסה לי ברטטה (Marisa Lee Bertetta) בסנטה קרוז, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית. התחנכה בבית ספר נוצרי פרטי. לה שתי אחיות צעירות, היא התגלתה בגיל שש עשרה על ידי שני סוכני דוגמנות איטלקיים והחלה לדגמן באיטליה. היא התפרסמה ב-1997 כשהופיעה בגיליון הראשון של המגזין "Perfect 10". מ-2002 ועד 2008 היא הופיעה בכל אחד מגיליונות בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד וב-2008 היא הופיעה על שער המגזין. מ-2007 היא החלה לשמש מלאכית של ויקטוריה'ס סיקרט. היא הצטלמה לשערי המגזינים מקסים וקוסמופוליטן. הופיעה כדוגמנית בפרק של הסדרה "הפמליה", והתארחה גם בסדרות "גארי הרווק" ו-"איך פגשתי את אמא". ב-2013 השתתפה בסרט המדע הבדיוני "שוטרים מעולם אחר", לצד ראיין ריינולדס. אתר האינטרנט הרשמי של מריסה מילר (באנגלית) מריסה מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מריסה מילר, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לארה סטון

לארה קתרין סטון (נולדה ב-20 בדצמבר 1983) היא דוגמנית הולנדית. סטון נולדה בעיירה בצפון הולנד לאם הולנדית ואב אנגלי. היא התגלתה ברכבת המטרו בפריז בעת שהייתה בחופשה עם משפחתה. כשהייתה בת חמש עשרה השתתפה בתחרות מראה השנה של עלית ולמרות שלא זכתה בתחרות היא הרשימה את ההנהלה של סוכנות עלית וחתמה על חוזה עימם. היא הופיעה בתצוגות אופנה של ז'יבנשי וקלווין קליין. מגזין ניו יורק דירג אותה כ"אחת מעשר הדוגמניות המובילות לצפות בהן" במהלך שבוע האופנה בניו יורק. היא דגמנה ל-H&M ורוברטו קוואלי ובפברואר 2009 הופיעה על השער של מגזין ווג פריז הצרפתי. סטון דורגה כאחת הדוגמניות המובילות של שנות ה-2000. סטון נישאה לשחקן דייוויד ואליאמס בשנת 2010. ב-2013 נולד בנם. הזוג התגרש בשנת 2015. לארה סטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לארה סטון, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.