laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צולל אמריקאי

צולל אמריקאי (שם מדעי: Aythya americana) הוא מין ברווז מהסוג צולל החי באמריקה הצפונית. אורך ברווז זה 37 ס"מ ומטת כנפיו עד 87 ס"מ. הוא בעל ראש וצוואר אדמדמים, עין צהובה גדולה, מקור לבן ורחב, חזה ואזור שת שחורים וכנפיים וזנב אפורים בהירים. הבטן לבנה. הנקבות חומות חיוורות עם ראש לבן ומקור אפור. הצוללים חיים רוב זמנם במים מתוקים כמו אגמים וביצות מקנדה למרכז ארצות הברית. הצוללים חיים בחבורות קטנות. כשמם הם צוללים בעקבות מזון כמו רכיכות וחרקי מים וגם אחרי זרעים ואצות. צוללים אלה מקננים בין צמחי מים גדולים בסמוך לגדת הנהר והביצה. הם מקננים על הקרקעית בסמוך למים ומטילים בקן 5-7 ביצים. ואולם חלק מהצוללים מעדיפים להיטפל למיני ברווזים כמו לצולל גב-קנבס ולכמה מיני צוללים נוספים. במעשה זה הצולל יכול להגדיל התטולות שלו ולהפחית את טריפתם בידי טורפים כמו ראקונים או נחשים רעבים. מדיה וקבצים בנושא צולל אמריקאי בוויקישיתוף צולל אמריקאי, באתר ITIS (באנגלית) צולל אמריקאי, באתר NCBI (באנגלית) צולל אמריקאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צולל אמריקאי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צולל אמריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צולל אמריקאי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) צולל אמריקאי, באתר GBIF (באנגלית) צולל אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
סרג'ו פלוקארי

סרג'י פלוקארי (באיטלקית: Sergio Floccari; נולד ב-12 בנובמבר 1981) הוא כדורגלן איטלקי-סן מרינזי המשחק בעמדת החלוץ. פלוקארי התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מהליגות הנמוכות באיטליה ובהן: אווצאנו, מונטבלונה, מסטרה ופאנצה. בקיץ 2002 חתם בגנואה מהסרייה ב'. בגנואה, פלוקארי התקשה לבסס את מעמדו ובתום העונה חתם ברימיני מהסרייה ג'. בינואר 2006 מסינה ואטאלנטה רכשו חצי מכרטיס השחקן שלו כל אחת, ופלוקארי עבר לשחק במסינה. את העונה מסינה סיימה במקום ה-18 שמוביל לירידת ליגה, אך עקב פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' מסינה נשארה בליגה כאשר יובנטוס הורדה לליגה השנייה. ביוני 2006 מסינה רכשה את החצי השני של כרטיס השחקן של פלוקארי ממסינה. בקיץ 2007 פלוקארי חתם באטאלנטה תמורת 1.675 מיליון אירו וכרטיס השחקן של מריאנו סטנדארדו שעשה את הדרך ההפוכה. את שער הבכורה שלו, פלוקארי כבש נגד האלופה אינטר מילאנו. עד סיום העונה הוא כבש שמונה שערי ליגה בסך הכל. בעונת 2008/2009, פלוקארי כבש 12 שערי ליגה. ב-1 ביולי 2009 פלוקארי חתם לקדנציה שנייה בגנואה ששילמה עבורו 9.1 מיליון אירו. ב-1 באוקטובר 2009, פלוקארי ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 2–3 לולנסיה, בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בזירה האירופית. בינואר 2010 פלוקארי הושאל ללאציו עד לסיום העונה. בלאציו, פלוקארי כבש 8 שערי ליגה ב-17 משחקים והיה אחד השחקנים הבולטים בה בדרך להישארות בסרייה א'. בתום העונה חתם בלאציו ל-4 שנים תמורת 8.5 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2011 פלוקארי חתם בפארמה ובסיום העונה חזר ללאציו עמה זכה בקופה איטליה בעונת 2012/2013. ב-30 בינואר 2014 חתם בססואולו. ב-11 בינואר 2016 חתם בבולוניה. ב-19 בינואר 2017 פלוקארי חתם בספאל מהסרייה ב', אחרי ששיחק 11 שנים בסרייה א'. פלוקארי כבש 7 שערי ליגה בדרך לחזרה של ספאל לסרייה א' אחרי 49 שנים. באוקטובר 2010, פלוקארי זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה לקראת צד המשחקים נגד צפון אירלנד וסרביה במסגרת מוקדמות יורו 2012, אך עדיין לא רשם דקות משחק במדי הנבחרת. פלוקארי נשוי למריה אליסה קנטי, מיס סן מרינו בעבר ולכן יש לו אזרחות סן מרינזית המאפשרת לו לשחק גם בנבחרת סן מרינו. לאציו קופה איטליה: 2012/2013 ספאל סרייה ב': 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא סרג'ו פלוקארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרג'ו פלוקארי סרג'ו פלוקארי, באתר Transfermarkt סרג'ו פלוקארי, באתר Soccerway סרג'ו פלוקארי, באתר WorldFootball.net סרג'ו פלוקארי, באתר FootballDatabase.eu סרג'ו פלוקארי, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
פרנה (כדורגל)

פרנה הוא מועדון כדורגל ברזילאי מהעיר קוריטיבה שבברזיל. המועדון משחק בליגת העל הברזילאית. המועדון הוקם בשנת 1989 תוך איחוד שתי קבוצות אחרות של העיר. תוך מספר שנים הקבוצה העפילה לליגה הבכירה של ברזיל ושיחק שם מספר שנים. בשנת 2005 המועדון זכה במקום החמישי באליפות ברזיל. בעקבות כך, הוא העפיל לגביע ליברטדורס. באליפות מדינה פרנה הקבוצה זכתה שבע פעמים במקום הראשון. אתר האינטרנט הרשמי של פרנה פרנה, ברשת החברתית פייסבוק פרנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנה, ברשת החברתית אינסטגרם פרנה, ברשת החברתית טיקטוק פרנה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דררת אצ'ו

דררת אצ'ו (שם מדעי: Psittacula eques) היא מין של תוכי ממשפחת הדרראים ומהסוג דררה. אנדמית לאי מאוריציוס שבאוקיינוס ההודי. אורך גופה של דררת אצ'ו הוא 35–42 ס"מ. משקל הזכרים הוא 150 גרם ושל הנקבות 170 גרם. הן בעלי נוצות ירוקות, כמו רוב הדררות. המקור ורוד והעיניים לבנות. הזנב ארוך ועוזר לייצב אותן על הענפים. הדררות חיות ביערות של מאוריציוס ומעופפות בקבוצות לחפש פירות. מקורן הגדול עוזר להן לפצח זרעים גדולים. הדררות נעשו למינים פגיעים אחרי שהאדם הגיע למאוריציוס: הוא סחר בתוכים למחמד או הרג אותם, הביא מיני חיות טורפות כמו חולדות או נמיות לאיים ובעיקר הרס את יערות הגשם בהם הם חיים ועל עציהם מתרבים. יחד עם הרבה מעופות מאוריציוס, תוכים אלה נעשו נדירים כ"כ שב-1980 נותרו בחיים רק 10 תוכים. תוכנית רבייה מוצלחת עזרה לייצב מספר זה, אך הם עדיין בסכנה ממשית. מדיה וקבצים בנושא דררת אצ'ו בוויקישיתוף דררת אצ'ו, באתר NCBI (באנגלית) דררת אצ'ו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דררת אצ'ו, באתר GBIF (באנגלית) דררת אצ'ו באתר הרשימה האדומה של IUCN
תוכי כתום-בטן

תוכי כתום-בטן (שם מדעי: Neophema chrysogaster) הוא מין של תוכי ממשפחת הדרראים החי באוסטרליה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע. אורכו של תוכי זה 20 ס"מ, והוא בעל גוף ירוק בהיר עם חזה גדול צהוב, כנפיים ירוקות כהות עם צבע כחול וראש ירוק בעל כתם כחול על מצחו. המקור קטן ואפור ומתחת לבטן כתם כתום שנתן למין את שמו. תוכי זה מזכיר במראהו את התוכון אך שייך לסוג אחר. תוכים אלה עפים בלהקות קטנות לאורך הערבות ולאורך החופים האוסטרליים, ומחפשים זרעים ומיני עשבים, עשבי ים ואצות קלפ למאכל. הם מקננים בחורי עצים. גודל התטולה הוא 4-5 ביצים. תוכים אלה נפוצו בעבר בהמונים ברחבי דרום-מזרח אוסטרליה, אך מספרם הידלדל מאוד בטבע עקב מספר סיבות: הרחבת החקלאות, כריתת יערות ופגיעה בחופים; הבאת מיני יונקים טורפים הניזונים מהתוכים ומביציהם; הבאת עופות פולשים, כמו זרזירים וגבתונים, המתחרים עם התוכים על מזון ואתרי קינון; הפצת מחלות חדשות. נכון ל-2018 מספרם של התוכים האלה הוא כ-50 פרטים בוגרים בטבע, ועוד כ-300 בשבי ובמיזמי רבייה. מדיה וקבצים בנושא תוכי כתום-בטן בוויקישיתוף תוכי כתום-בטן, באתר ITIS (באנגלית) תוכי כתום-בטן, באתר NCBI (באנגלית) תוכי כתום-בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי כתום-בטן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תוכי כתום-בטן, באתר GBIF (באנגלית) תוכי כתום-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
אווז מקרקר

אווז מקרקר (שם מדעי: Branta hutchinsii) הוא מין אווז מסוג ברנטה החי באמריקה הצפונית. בעבר סווג כתת-מין של ברנטה קנדית אך לבסוף נקבע כמין עצמאי. אווז מקרקר מזכיר מאוד את הברנטה הקנדית אך קטן יותר. אורכו הממוצע 70 ס"מ ומוטת כנפיו עד 140 ס"מ. משקלו יכול להגיע ל-3 ק"ג. הוא בעל ראש שחור עם לחיים לבנות, פס לבן מעל הצוואר השחור והגוף כולל הבטן והכנפיים חומים. אין הבדלים גדולים בין הזכרים והנקבות. הצעירים בעלי כסות צהובה. אווזים אלה חיים בקנדה ובאלסקה בטונדרה הארקטית שם הם מתרבים. בחורפים הם נודדים דרומה למערב קנדה ולעיתים עד לצפון מקסיקו. האווזים מקננים בלהקות של עד 20 פרטים, רובם נקבות בזוג ועפים דרומה ברגע שהאפרוחים בוגרים. האדם הביא אותם גם למערב אירופה ולצפון אסיה ברוסיה, יפן וסין. אווזים אלה ניזונים מעשבים, דגנים ומרכיכות, סרטנים וחרקים שהם מוצאים במים. הם ניזונים על פני המים. Branta hutchinsii hutchinsii Branta hutchinsii leucopareia Branta hutchinsii minima Branta hutchinsii taverneri Branta hutchinsii asiatica – נכחד מדיה וקבצים בנושא אווז מקרקר בוויקישיתוף אווז מקרקר, באתר ITIS (באנגלית) אווז מקרקר, באתר NCBI (באנגלית) אווז מקרקר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אווז מקרקר, באתר GBIF (באנגלית) אווז מקרקר באתר הרשימה האדומה של IUCN
ברנטה הוואית

ברנטה הוואית (שם מדעי: Branta sandvicensis) היא מין אווז מהסוג ברנטה האנדמי לאיי הוואי. אורכה של ברנטה הוואית 41 ס"מ בממוצע ומשקלה 1.5-2.5 ק"ג בנקבות ו-1.6-3 ק"ג בזכרים. הברנטה בעלת ראש שחור עם מקור אפור ולחיים בצבע קרם היורד למטה עד הצוואר המפוספס. החזה ופלג הגוף העליון חומים והבטן אפורה. מלמטה היא מזכירה ברנטה קנדית עד הצוואר הצהוב. היא אכן קרובה יחסית לברנטה הקנדית. הברנטה נפוצה בשדות המרעה שבהוואי וגם בשפכי נהרות ורמות עד גובה 2,400 מ'. היא הרביבורית וניזונה בעיקר מעשבים, עלים, דגנים שונים, זרעים ומפירות. ברנטה זו נמצאת בסכנת הכחדה בטבע עקב הבאתם של מיני יונקים טורפים כמו נמיות, חזירים, חולדות וחתולים הפוגעים בביצים, באפרוחים ובאמהות. נותרו בטבע כ-25,000 פרטים ורובם מוחזקים בגני חיות ובאתרים סגורים. מדיה וקבצים בנושא ברנטה הוואית בוויקישיתוף ברנטה הוואית, באתר ITIS (באנגלית) ברנטה הוואית, באתר NCBI (באנגלית) ברנטה הוואית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברנטה הוואית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברנטה הוואית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) ברנטה הוואית, באתר GBIF (באנגלית) ברנטה הוואית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברנטה הוואית באתר הרשימה האדומה של IUCN
דרומורניטיים

דרומורניטיים (שם מדעי: Dromornithidae) הייתה משפחה נכחדת של עופות הקרובים לאווזאים שהיו חסרת יכולת תעופה. עופות אלה התקיימו בעידן הקנוזואיקון באוסטרליה. ציפורים אלה היו ענקיות ונחשבו לחלק מהמגה-פאונה האוסטרלית. הדרומורניס (Dromornis) הגיע לגובה 3 מטרים ושקל כ-650 קילוגרם - הגדול ביותר מבין האווזאים. הקטן מביניהם היה ה-Barawertornis tedfordi שהגיע לגודל של קזואר מודרני ושקל 80–95 קילוגרם. היו להם רגליים גדולות וחזקות ומקורים מגודלים שהזכירו את עופות האימה. המדענים חלוקים האם היו אלה עופות טורפים שהשתמשו במקורם כדי להרוג טרף קטן, אוכלי נבלות, אוכלי כל או בכלל צמחוניים שניזונו מעלים ופירות גדולים. ואולם לחלקם היו מקורים קצרים הרבה יותר. דרומורניס (Dromornis) Barawertornis בולוקורניס (Bullockornis) Ilbandornis גניאורניס (Genyornis) מדיה וקבצים בנושא דרומורניטיים בוויקישיתוף דרומורניטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרומורניטיים, באתר GBIF (באנגלית)
משפט קלרו

משפט קלרו הוא חוק פיזיקאלי המאפשר לחשב את המשיכה הכבידתית על פני השטח של ספרואיד מסתובב הנתון בשיווי משקל תחת השפעת השדה הכבידתי העצמי שלו והכוח הצנטריפוגלי. המשפט פורסם על ידי אלכסיס קלרו ב-1743 בחיבורו Théorie de la figure de la terre, tirée des principes de l'hydrostatique (תאוריה של צורת כדור הארץ, המתבססת על עקרונות ההידרוסטטיקה), אשר עיבד עדויות פיזיקליות וגאודזיות לכדי מסקנה שכדור הארץ הוא אליפסואיד פחוס. הנוסחה של קלרו לתאוצת הכבידה g על פני השטח של ספרואיד בקו רוחב φ, היא: g ( φ ) = G e [ 1 + ( 5 2 m − f ) sin 2 ⁡ φ ] {\displaystyle g(\varphi )=\mathbb {G} _{e}\left[1+\left({\frac {5}{2}}m-f\right)\sin ^{2}\varphi \right]\,} כאשר G e {\displaystyle \mathbb {G} _{e}} הוא הערך של תאוצת הכבידה בקו המשווה, m הוא היחס בין הכוח הצנטריפוגלי לכבידה בקו המשווה, ו-f הוא הפחיסות של חתך מרידיאני של כדור הארץ (חתך שנעשה לאורך קו אורך), שמוגדרת כ-: f = a − b a {\displaystyle f={\frac {a-b}{a}}\,} (כאשר a הוא חצי הציר הראשי ו-b הוא חצי הציר המשני).
זיו סואיסה

זיו סואיסה (נולד בשנת 1989) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר מז'אנר האינדי רוק אלטרנטיבי יליד ישראל. בשנת 2014, הוא הוציא את האלבום הקצר "The Seasick Squid" שנחל הצלחה רבה ברדיו 88FM בארץ ובאנגליה. הסינגל מתוך האלבום שנקרא כספיון אף נבחר לשיר השבוע בתוכנית של גדי ליבנה. שנה לאחר מכן יצא לסיבוב הופעות עם הרכב ליווי אקוסטי יצר שיתופי פעולה עם זמרים אחרים ואף נבחר לנגן בפסטיבל אינדינגב שבדרום. בימים אלה הוא עובד על אלבום החדש שמערב מוזיקת רוק אלטרנטיבית בשילוב עם מקצב אלקטרוני חדשני. זיו סואיסה, באתר בנדקמפ זיו סואיסה, באתר הבמה ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזהב הקרניים

זלאטורוג (בסלובנית: Zlatorog; "מוזהב הקרניים") הוא בעל חיים מיתולוגי בעל קרניים מוזהבות המבוסס על צפיר האלפים או יעל האלפים השוכנים באלפים היוליאניים בסלובניה. הזלאטורוג הוא בלתי פגיע ועל פי האגדה מופקד על שמירת אוצרות הטבע. אם פוצעים אותו צומח פרח קסום שושנת טריגלאב מטיפות דמו הניגרות לארץ. לפרח זה תכונות ריפוי מיוחדות וביכולתו לרפא כל פצע. הזלאטורוג, Old European culture ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הברונקס

הברונקס (באנגלית: The Bronx) הוא הרובע הצפוני ביותר מבין חמשת רובעי העיר ניו יורק. רובע הברונקס מהווה גם את מחוז ברונקס, אחד ממחוזות מדינת ניו יורק. המחוז גובל בצפונו בעיר יונקרס, ונהר הארלם מפריד בינו לבין מנהטן. המחוז כולל גם מספר איים באיסט ריבר. נכון לשנת 2020 מתגוררים במחוז 1,472,654 תושבים. מקור שמו של רובע הברונקס הוא בחוות ברונקס – חוותו של מהגר שוודי בשם יונאס ברונק, אשר שכנה באזור בשנת 1641. שמו הרשמי של הרובע הוא "הברונקס" (The Bronx), ושם המחוז הוא "ברונקס". האזור בו נמצא כיום מחוז ברונקס היה בעבר חלק ממחוז וסטצ'סטר, אחד מהמחוזות המקוריים של מושבת ניו יורק. בשנת 1874 הועבר למחוז ניו יורק חלקו המערבי של האזור שהיום הוא מחוז ברונקס, בו נמצאו הערים קינגסברידג', וסט פארם ומוריסניה, ובשנת 1895 הועברו למחוז ניו יורק העיר וסטצ'סטר וחלקים מאיסטצ'סטר ומפלהם, לאחר שתושבי המחוז הצביעו על רצונם להפוך לחלק ממחוז ניו יורק. בשנת 1914 הוגדרו אזורים אלה כ"מחוז ברונקס", והעיר ניו יורק סיפחה לתוכה את מחוז ברונקס כאחד מרובעי העיר. במחוז ברונקס נמצאים: יאנקי סטדיום גן החיות ברונקס הגנים הבוטניים של ניו יורק פארק מוריס אוניברסיטת פורדהאם מכללת מנהטן במחוז נמצאים שני הפארקים הגדולים ביותר בשטח העיר ניו יורק: פארק ואן קורטלנד פארק מפרץ פלהאם בברונקס נמצא היכל התהילה לאמריקאים נודעים, שתוכנן בידי האדריכל סטנפורד וייט. רובע הברונקס הוא הרובע היחיד בניו יורק שבו זורמים נהרות מים מתוקים - נהר ברונקס ונהר הצ'ינסון, הזורם למפרץ איסטצ'סטר. שטח המחוז 148.7 ק"מ, מתוכם 108.9 שטחי יבשה ו-39.9 שטחי מים (26.82%). כמו רחובות מנהטן וקווינס כך גם רחובות ברונקס נושאים שמות מספריים. שמות הרחובות הם ההמשך של שמות רחובות מנהטן - והרחוב הדרומי ביותר נושא מספר 132. הרחובות, כמו במנהטן מחולקים למזרח ומערב, כאשר הרחוב החוצה הוא שדרות ג'רום. השכונות העיקריות בברונקס הן: הארט (Hart) הוא אי קטן, מהווה החלק המזרחי ביותר של רובע הברונקס. אורכו כקילומטר וחצי ורוחבו כחצי קילומטר. הוא נמצא צפון-מזרחית לאי סיטי ובקבוצת איי פלהאם. נכון לסקר שנערך בשנת 2000 מתגוררים ברובע 1,332,650 תושבים, 463,212 משקי בית ו-314,984 משפחות. צפיפות האוכלוסייה היא 12,242.2 נפשות לקמ"ר. בשכונת ריברדייל (אנ') נמצאת אוכלוסייה יהודית ניכרת ובית הספר ס.ע.ר המשרת את תושבי השכונה היהודים. אתר האינטרנט הרשמי של הברונקס (באנגלית) ברונקס - אתר הספרייה הציבורית של ניו יורק אני אוהב את ברונקס גלה את ברונקס אתר התחבורה הציבורית של ניו יורק - מפה של הברונקס הברונקס: הקשר בין המחוז לשוודים גן החיות של ברונקס הגנים הבוטניים של ניו יורק מרכז האומנות נהר הברונקס מרכז התרבות וויב היל האגודה ההיסטורית של מחוז ברונקס הברונקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברונקס (ניו יורק, ניו יורק), דף שער בספרייה הלאומית
קרוליין

האם התכוונתם ל... אטול קרוליין – אחד מאיי ליין איי קרוליין – ארכיפלג במערב האוקיינוס השקט אישים: קרוליין, נסיכת הנובר ננסי קרוליין – רופאת ישראלית קורליין קרולינה אישים ששמם הפרטי הוא קרוליין אישים ששמם הפרטי הוא קרולין
שלמה גולדמן (זווהיל-צאנז)

רבי שלמה גולדמן (ח' בניסן ה'תש"ז, 1 באפריל 1947 - כ"ז בתמוז ה'תשע"ז, 21 ביולי 2017) היה האדמו"ר מזווהיל-צאנז ביוניון סיטי. בנו הרביעי של רבי מרדכי גולדמן, האדמו"ר השישי מזווהיל. אמו הרבנית אסתר שינא רחל הייתה בתו של רבי שמואל מרדכי שפירא מנשכיז. בשנת ה'תשכ"ד (1964) נכנס ללמוד בישיבת צאנז. בשנת ה'תשכ"ז (1967) התחתן עם לאה, בתו של רבו הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג. בשנות ה-70 התמנה על ידי חמיו לראש ישיבת צאנז ביוניון סיטי. בהמשך נתמנה לשמש אף כרב הקהילה במקום. לאחר פטירת חמיו בשנת ה'תשנ"ד (1994) החל לכהן באדמורו"ת, לצד גיסיו, רבי צבי אלימלך הלברשטאם, האדמו"ר מצאנז בישראל, ורבי שמואל דוד הלברשטאם, האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג בארצות הברית. הרב שלמה נפטר בכ"ז בתמוז ה'תשע"ז (2017) ללא צאצאים. אחיינו רבי אליעזר גולדמן (בן אחיו רבי יעקב לייב, חתן האדמו״ר רבי דוד טברסקי מסקווירא) הוכתר תחתיו לאדמו"ר מזווהיל. גיסו של הרב שלמה, הרב שאול יודא פריזנט (גם הוא חתן הרב הלברשטאם), מונה לרב ולאב"ד הקהילה. מדיה וקבצים בנושא שלמה גולדמן בוויקישיתוף ישראל כהן, ברוך דיין אמת: האדמו"ר רבי שלמה גולדמאן זצ"ל, באתר כיכר השבת, ‏21 ביולי 2017 משה ויסברג, הכירו את הממשיך: הרבי החדש מזוועהיל ארה"ב • פרופיל, באתר בחדרי חרדים, 24 ביולי 2017 זאב בלוי, תיעוד: מסע הלויית האדמו"ר מזוועהיל ארצות הברית זצוק"ל, 22 ביולי 2017, באתר JDN
פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל

פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל (בגרמנית: Friedrich Wilhelm von Hessen; ‏26 בנובמבר 1820 - 14 באוקטובר 1884), היה נסיך גרמני מבית הסן, והטוען לתואר הנסיך הבוחר מהסן בין השנים 1875–1884. פרידריך וילהלם נולד ב-26 בנובמבר 1820 בקופנהגן, לוילהלם, נסיך הסן-קאסל וללואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה וסופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. בשנת 1837 התגייס פרידריך וילהלם לצבא נסיכות הבוחר מהסן, ובשנת 1839 החל את לימודיו באוניברסיטת בון, שם למד במשך שנתיים. בשנת 1842 חצה פרידריך וילהלם את הים התיכון לעבר קונסטנטינופול על גבי פריגטה דנית, בשנת 1843 הועלה לדרגת גנרל מיור ובשנת 1851 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1843 ביקר פרידריך וילהלם ברוסיה והתאהב שם באלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה, על אף שמלכתחילה הציעו לו את אחותה אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וב-28 בינואר 1844 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג. זמן קצר לאחר הנישואים חלתה אלכסנדרה בשחפת, וכתוצאה מכך הסתבך ההריון שלה, והיא ילדה את בנה 3 חודשים לפני הזמן, וזמן קצר לאחר מכן מתו שניהם. בשנת 1849 הוצב פרידריך וילהלם כצוער על אה"מ קלאופטרה (1835), ולאחר מכן הוצב בסינגפור על אה"מ מיינדר (1840), ובהמשך הוצב על אה"מ ריינרד (1848). ב-26 במאי 1853 התחתן עם אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של קרל, נסיך פרוסיה ומריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנה נולדו לו 6 ילדים. פרידריך וילהלם לא נקשר אף פעם רגשית לאשתו השנייה, עקב צערו על מות אשתו הראשונה, שמכך לא התאושש עד מותו. בשנת 1875 מת פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן, ומכיוון שילדיו היו מנישואים מורגנטיים ירש פרידריך וילהלם את תאריו. ב-14 באוקטובר 1884 מת פרידריך וילהלם בפרנקפורט, ובנו פרידריך וילהלם, נסיך הסן ירש את תאריו. ב-28 בינואר 1844 התחתן פרידריך וילהלם עם אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה, ממנה נולד לו רק ילד אחד שמת תוך זמן קצר: וילהלם, נסיך הסן (1844) ב-26 במאי 1853 התחתן פרידריך וילהלם עם אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של קרל, נסיך פרוסיה ומריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנה נולדו לו 6 ילדים: פרידריך וילהלם, נסיך הסן (1854–1888) אליזבת, נסיכת הסן (1861–1955), התחתנה עם לאופולד, נסיך הכתר של אנהלט אלכסנדר פרידריך, רוזן הסן (1863–1945) פרידריך קרל, נסיך הסן (1868–1940) מריה פוליקסנה, נסיכת הסן (1872–1882) זיבילה מרגרטה, נסיכת הסן (1877–1925) מדיה וקבצים בנושא פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל בוויקישיתוף
קוזמה פודלאס

קוזמה פיוטרוביץ' פודלאס (ברוסית: Кузьма Петрович Подлас; 29 באוקטובר 1893 - 25 במאי 1942) היה גנרל לייטננט בצבא האדום אשר פיקד על ארמיות במלחמת העולם השנייה. פודלאס נולד למשפחה ממוצא אוקראיני ב-29 באוקטובר 1893 במחוז סורסקי שבאימפריה הרוסית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בחזית המזרחית כמש"ק וכמפקד מחלקה. ב-1917 עזב את הצבא הקיסרי, וב-1918 התגייס לצבא האדום. הוא לחם עמו במלחמת האזרחים ברוסיה כמפקד גדוד. ב-1921 מונה למפקד בריגדה, והשתתף עמה בדיכוי מרד טמבוב. הוא למד באקדמיה הצבאית פרונזה, וב-1 בדצמבר 1929 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-27, וב-15 באוגוסט 1936 הועבר לפקד על הקורפוס ה-23. ביולי 1938 הוא התמנה למפקד ארמיית החוף, ולחם עמה בקרב אגם חסן. תפקדו במהלך הקרב זכה לביקורות שליליות ביותר מצד גריגורי שטרן, והוא נשפט ונידון למאסר של חמש שנים במחנה עבודה עם שלילת הזכויות הפוליטיות במשך שלוש שנים. עם זאת, באפריל 1940 הוא זכה לחנינה, ובאוגוסט של אותה שנה חזר לשירות פעיל ומונה למפקד דיוויזיה. בנובמבר של אותה שנה מונה למפקח הכוחות הרגלים במחוז הצבאי קייב. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה עם פתיחת המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941 מונה פודלאס לסגן מפקד החזית הדרום-מערבית. ב-5 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-40, וב-12 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל מאיור. יחד עם הארמייה שלו, הוא ניסה ללא הצלחה לבלום את התקדמות קבוצת הפאנצר גודריאן לכיוון מוסקבה. ב-22 באוקטובר הוענק לו עיטור לנין, וב-9 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל לייטננט. ב-12 בפברואר 1942 הוא הועבר לפקד על הארמייה ה-57 ולחם עמה בקרב חרקוב השני. לאחר שכוחותיו כותרו, הוא התאבד כדי לא ליפול בשבי. על פי גרסאות אחרות הוא נהרג במהלך פעולה ב-25 במאי 1942. הוא היה בן 48 במותו. בנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב, מוזכר פודלאס בתור אחד מהגנרלים שסטלין דן על לא עוול בכפם במסגרת הטיהורים הגדולים. קוזמה פודלאס באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
ג'יגליפאף

ג'יגליפאף (ביפנית: Purin ,プリン) הוא דמות בזיכיון המדיה "פוקימון". ג'יגליפאף הופיע לראשונה במשחק הווידאו "פוקימון אדום וכחול". ג'יגליפאף מכונה "פוקימון בלוני", ומספרו בפוקידע הוא 39. ג'יגליפאף הוא פוקימון קטן, בעל פרווה ורודה, ותלתל ורדרד וגדול. עיניו גדולות וצבען כחול. לג'יגליפאף יש ידיים ורגליים קטנות, וזוג אוזניים לצד תלתלו. ג'יגליפאף הוא פוקימון מסוגים פיה ורגיל. בסדרת האנימה הוא מתואר כפוקימון קטן וחביב שאוהב לשחק ולהשתובב. מוצג גם שג'יגליפאף נחשב למאוד עדין, ועשוי להיעלב ולפרוץ בבכי בקלות, ולחלופין, להתעצבן ולהתנפח. ג'יגליפאף מאוד אוהב לשיר, אך מתוסכל כיוון שחבריו אינם יכולים להקשיב לקולו, כיוון שהשיר, כחלק מהמתקפה, גורם לכולם מלבדו להירדם. קצב גדילתו של ג'יגליפאף הוא מהיר, ויש לו כ-25% סיכוי להיות ממין זכר, ו-75% סיכוי להיות ממין נקבה. מקור שמו של ג'יגליפאף הוא חיבור 2 המילים ג'יגל (jiggle) שמשמעותה התנודדות, ופאף (puff) שמשמעותה לנפח, המעידה על יכולתו של ג'יגליפאף לנפח את עצמו. לכל פוקימון ישנן מספר מתקפות שהוא מסוגל ללמוד, שמאפיינות את סוגו (מלבד בודדים). חלק ממתקפותיו והגנותיו העיקריות של ג'יגליפאף: שירה: נלמדת ברמה 1, ונחשבת למתקפה הבסיסית שלו. כאשר ג'יגליפאף מחל לשיר את המזמורת שלו, כל סובביו יירדמו מיד. בלימה: נלמדת ברמה 5 לפחות. ג'יגליפאף בולם בידו את המתקפות המתקדמות אליו. סטירה כפולה: נלמדת ברמה 18 לפחות. ג'יגליפאף משתמש בידיו וסוטר ליריבו פעמיים. מנוחה: נלמדת ברמה 20. הפוקימון נרדם ל2 תורות, ונרפא לחלוטין. לג'יגליפאף ישנן התפתחות אחת מעליו, וזן שקודם אליו. הפוקימון הקודם לג'יגליפאף הוא איגליבאף (Igglybuff) שנחשף בדור השני, והפוקימון המפותח לג'יגליפאף הוא וויגליטאף (Wigglytuff) המופיע בדור הראשון מיד לאחר ג'יגליפאף. איגליבאף יתפתח לג'יגליפאף רק כאשר רמת החברות והידידות שלו תהיה גבוהה במיוחד, וג'יגליפאף יתפתח לוויגליטאף באמצעות אבן ירח(moon stone) בלבד. הג'יגליפאף הופיע לראשונה בפרק 45 "שירו של ג'יגליפאף", בו נעזר בחבורה כדי ללמוד לשיר, אך גילה שאין אחד שיצליח להקשיב לשירו. בסוף הפרק נראה כי ג'יגליפאף החל לעקוב אחר החבורה ולהתגנב למסעותיהם. לתקופה מתמשכת, ג'גליפאף היה מסוכסך עם הסנאבולית השייכת לגברת העשירה. ג'יגליפאף אף השתתף בתחילת הסרט הרביעי, "פוקימון לנצח", וכן במספר פרקים נוספים, ביניהם, "אי החידות", "סיפור מוכר", "תעתועי בית התעתועים" וכו'. ג'יגליפאף אחר, רב ממדים הופיע בפרק "תעלומת פוקימופוליס" ונלחם מול אלקאזאם וגנגר הענקיים, בכך שייצג את החלק הטוב, החיובי, והאופטימי בסיפור. בסדרה "שמש וירח"(sun&moon) מופיע ג'יגליפאף, שמרדים את אש וחבריו, בכך שהוא שר, והופך ליריב של קומאלה. פוקימון (אנימה) פיקאצ'ו נינטנדו מדיה וקבצים בנושא ג'יגליפאף בוויקישיתוף
וולטר בקר

וולטר קארל בקר (באנגלית: Walter Carl Becker;‏ 20 בפברואר 1950 – 3 בספטמבר 2017) היה מוזיקאי אמריקאי שנודע בעיקר בתור מייסד, גיטריסט ובסיסט להקת סטילי דן. בקר נולד בקווינס שבניו יורק. הוא פגש את דונלד פייגן כשהשניים למדו בבארד קולג', ויחד איתו הקים את להקת סטילי דן. הלהקה זכתה להצלחה מסחרית ולשבחי המבקרים החל משנות ה-70 המוקדמות ועד פירוקה בשנת 1981. לאחר פירוקה עבר בקר להוואי, שם עסק בעיקר בהפקת אלבומים ובגידול אבוקדו. מאז איחודה של סטילי דן בשנת 1993 ועד מותו הופיע בקר לצד דונלד פייגן באופן קבוע. בשנת 2000 הוציאה הלהקה את האלבום Two Against Nature, אשר זכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום השנה. בנוסף, הוציא בקר שני אלבומי סולו. בקר מת ב-3 בספטמבר 2017. אלבומי סולו (1994) 11 Tracks of Whack (2008) Circus Money אלבומים עם סטילי דן (1972) Can't Buy a Thrill (1973) Countdown to Ecstasy (1974) Pretzel Logic (1975) Katy Lied (1976) The Royal Scam (1977) Aja (1980) Gaucho (2000) Two Against Nature (2003) Everything Must Go מדיה וקבצים בנושא וולטר בקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולטר בקר וולטר בקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולטר בקר, באתר ספוטיפיי וולטר בקר, באתר AllMusic (באנגלית) וולטר בקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) וולטר בקר, באתר Discogs (באנגלית) וולטר בקר, באתר SecondHandSongs וולטר בקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוב ברונר, The Origins of Steely Dan‏, באתר אנטרטיינמנט ויקלי‏, 17 במרץ 2006. ג'יילס סמית', A Big Hello from Hawaii, באתר אינדפנדנט‏, 27 בינואר 1994. לני סטאוט, The Second Coming of Steely Dan, באתר The Steely Dan Reader‏, 25 ביולי 1996. טקס פרסי גראמי ה-43, רשימת הזוכים. וולטר בקר, מייסד להקת סטילי דן, הלך לעולמו בגיל 67, באתר ynet, 3 בספטמבר 2017