laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה

האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (ברומנית: Uniunea Democrată Maghiară din România, בהונגרית: Romániai Magyar Demokrata Szövetség) היא מפלגה פוליטית ברומניה המייצגת את המיעוט ההונגרי במדינה. למפלגה יש ייצוג בפרלמנט מאז שנת 1990, והיא אף הייתה שותפה זוטרה בכמה ממשלות מאז שנת 1996. המפלגה נוסדה ב-25 בדצמבר 1989, מיד לאחר קריסתה של הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה במהפכה הרומנית, על מנת לייצג את האינטרסים של הציבור ההונגרי במדינה. בשנותיה הראשונות, ה-UDMR השיג תוצאות עקביות בבחירות ובתחילה פעלה באופוזיציה. בשנת 1996 פעלה בממשלתו של ויקטור צ'ורביה. בשנים 2014 -2020 פעלה המפלגה באופוזיציה וחזרה לממשלה החל משנת 2020. המפלגה מחולקת ל-22 מרחבים, המכסים את כל טרנסילבניה (באזור זה ההונגרים הם כ-18% מהאוכלוסייה) וסיבתה וכן את הבירה בוקרשט. המפלגה מאגדת בתוכה פורומים אידאולוגיים שונים- סוציאליסטים וליברליים כאחד. בנוסף על כך, המפלגה משלבת בתוכה גם ארגונים מן המגזר השלישי ואיגודים מקצועיים. המפלגה תומכת במתן אוטונומיה תרבותית וטריטוריאלית למיעוט ההונגרי. המפלגה תומכת בשימור ופיתוח התרבות ההונגרית ושפתה, וייצוג האינטרסים של הציבור ההונגרי אל מול השלטון הרומני. הזכויות הקולקטיביות של ההונגרים כקבוצת מיעוט נחשבות למטרה עליונה, ולכן המפלגה מוכנה לשבת בממשלות המונהגות על ידי כל צד מהמתרס הפוליטי. המפלגה תומכת במתן אוטונומיה לשלטון המקומי, על מנת לחזק את האוטונומיה ההונגרית במדינה. על המפלגה נמתחה ביקורת על חוסר דוקטרינה ספציפית לכאורה. הטענה התומכת בקיום המפלגה במתכונתה הנוכחית היא כי אם היא תתפצל לפלגים אידאולוגיים, שום פלג לא יצליח לעבור לבדו את אחוז החסימה העומד על 5%. ישנם קולות מהמיעוט ההונגרי הטוענים כי המפלגה פשרנית ומתונה מדי. קולות אלו הובילו להקמת מפלגות מיעוט הונגריות נוספות. אך למרות זאת, ה-UDMR היא עדיין המפלגה המרכזית בציבור זה. בשנת 2007 הצטרפה מפלגת UDMR למפלגת העם האירופית, בעלת הגוון הפוליטי מרכז - ימין. Î מדיה וקבצים בנושא האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (ברומנית) אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (בהונגרית) אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד הדמוקרטי של ההונגרים ברומניה (באנגלית) אתר המפלגה
נעם קפלן

נעם קפלן (נולד ב-1974) הוא תסריטאי, במאי ועורך תסריטים ישראלי. נעם קפלן נולד בעין החורש. בגיל 16 עבר עם הוריו לניו ג'רזי, שם סיים תיכון. למד בפקולטה למנהל עסקים באוניברסיטת מונטקלייר, ניו ג'רזי. בוגר בהצטיינות של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2003. סרט הגמר שלו, "צווארון כחול לבן", סרט מוקומנטרי באורך של 53 דק', הוקרן בהקרנות מסחריות בקולנוע "לב" ובפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל קרלובי וארי. ב-2010 ביים (יחד עם איתי אוניק, יונתן ויניצקי, עדי קפלן ושחר כרמל) את הסרט התיעודי[דרושה הבהרה]-ניסיוני ה"גולם". הסרט מתחקה אחר גנבת הגולם מפראג על ידי סוכנים ישראלים ומנסה לברר מה אירע לו לאחר גנבתו. ב-2013 היה בין התסריטאים שערכו את התסריט של הסדרה המוקומנטרית "המקוללים", שביים חגי לוי; הסדרה מורכבת מקטעי ראיונות שאמרו גיבוריה בהזדמנויות שונות (משה קרוי, יונה וולך, פנחס שדה ואביבה אורי) ומשוחקת בידי שחקנים המגלמים אותם. ב-2014 ביים וכתב את סרט העלילה "מנפאואר", הטווה ארבעה סיפורים משולבים על ארבעה אנשי צווארון כחול בדרום תל אביב – עובד ניקיון אפריקאי (פמפס שמעון אודי), השוטר שנשלח לגרש אותו אך מתקשה בעצמו לגמור את החודש (יוסי מרשק), נער פיליפיני-ישראלי שעובד בארומה ורוצה להתגייס לצה"ל (סאן אינטוספ), ונהג מונית שירות (שמואל קלדרון) שבנו ואשתו הפיליפינית עומדים להגר לקנדה עם נכדו האהוב ולהשאיר אותו לבד, כאחד מאחרוני הישראלים בשכונה. "מנפאואר" זכה לאהדת המבקרים, והוקרן בתחרות בפסטיבל הסרטים חיפה ויוסי מרשק היה מועמד על תפקידו לפרס אופיר. נעם קפלן משמש כעורך תסריטים, וכן כמרצה וחונך תסריטים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. מנפאואר (סרט עלילתי; תסריטאי ובמאי, 2014) המקוללים (סדרה מוקומנטרית; עריכת תסריט פרק ראשון; במאי: חגי לוי, 2013) הגולם (סרט תעודי-ניסיוני, במאי - שותף, 2010) צווארון כחול לבן (סרט מוקומנטרי, במאי, סם שפיגל, 2003) מדיה וקבצים בנושא נעם קפלן בוויקישיתוף נעם קפלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אורי קליין, הסרטים הישראליים שכל שוחר קולנוע חייב לראות, באתר הארץ, 1 במאי 2017 Time Out תל אביבישראל היום: נעם קפלן בראיון על סרטו החדש, 12 באוקטובר 2014 אורי קליין, "מנפאואר": גבר ישראלי הולך לאיבוד דרך משבר זהות, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2014 יונתן יבין, נעם קפלן עושה היפ הופ ציוני, באתר הארץ, 12 במאי 2004 דף הסרט מנפאואר, גם סרטים דף בוגר באתר בית הספר סם שפיגל
יורקניים (עכבישים)

יורקניים או עכבישים יורקים (שם מדעי: Scytodidae) היא משפחת עכבישאים המצויה ברחבי העולם ומכילה מינים היודעים "לירות" נוזלים דביקים וארסיים על טרפם מלסתותיהם. הם יורים אותו במרחק 10 מ"מ מטרפם ובזמן של כאלפית השנייה. אלו עכבישים עגלגלים בעלי 6 עיניים ובעלי גוף גדול ומגושם, בדרך כלל מנומר. נוזלים אלה עוזרים לעכבישים לשתק חרקים מהירים כמו הזנבזיפים והם יודעים לירות גם בצורת זיגזג. הנוזלים משמשים להם גם להגנה. עכבישים אלה אינם טווים קורים. לאחר שהטרף נתפס הוא מומת בנשיכה ונעטף במשי רגיל. הנוזל הדביק משמש את העכבישים גם להגנה מטורפיהם. חלק מהעכבישים מגדלים את הצאצאים שלהם עד לבגרותם. משפחה יורקניים (Scytodidae) סוג Dictis סוג ומין יחיד Scyloxes asiatica סוג Scytodes סוג ומין יחיד Soeuria soeur סוג Stedocys מדיה וקבצים בנושא יורקניים בוויקישיתוף יורקניים, באתר ITIS (באנגלית) יורקניים, באתר NCBI (באנגלית) יורקניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יורקניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יורקניים, באתר GBIF (באנגלית) יורקניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "מִשְׁפַּחַת הַיּוֹרְקָנִיִּים (Scytodidae)" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 2 – "חסרי חוליות יבשתיים", בעריכת גרשום לוי, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 41–42
קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט

קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית: Karl August Fürst zu Waldeck und Pyrmont; 24 בספטמבר 1704 - 29 באוגוסט 1763), היה נסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1728–1763, ומפקד הצבא ההולנדי במלחמת הירושה האוסטרית. קרל אוגוסט נולד ב-24 בספטמבר 1704 בהנאו לפרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק וללואיזה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, בתם של כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד וקתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין. בשנת 1725 החל קרל אוגוסט בשירות צבאי, ולאחר תקופת שירות קצרה בצבא הצרפתי התגייס לצבא הפרוסי. בשנת 1728 פרש קרל אוגוסט מהצבא וטייל באיטליה, ובאותה שנה מת אביו פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט, וקרל אוגוסט עלה לשלטון במקומו. במהלך מלחמת הירושה הפולנית שירת קרל אוגוסט כגנרלוואכטמייסטר בצבא האוסטרי, ולחם תחת פיקודו של אויגן, נסיך סבויה במערכה על הריין בשנת 1735. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית פיקד קרל אוגוסט על הצבא ההולנדי, ואף הצטיין בכמה קרבות, אולם לבסוף הוחלף על ידי וילם הרביעי, נסיך אורנז'. בשנת 1746 הועלה קרל אוגוסט לדרגת גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הרומית הקדושה. קרל אוגוסט ניסה לכסות את הגירעונות הגדולים שהיו בנסיכות, אולם מאידך שיפץ והרחיב את טירת ארולזן. בנוסף התיר קרל אוגוסט כניסה של יהודים לנסיכות, ובלבד שיש להם סכום של 1,000 טאלר. במהלך מלחמת שבע השנים הייתה הנסיכות תחת כיבוש צרפתי, וטירת ולדק אף נהרסה בהפגזות. ב-29 באוגוסט 1763 מת קרל אוגוסט, ובנו פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו. ב-19 באוגוסט 1741 התחתן קרל אוגוסט עם כריסטיאנה הנרייטה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה מנסאו-זארבריקן, ממנה נולדו לו 7 ילדים: קרל, נסיך ולדק ופירמונט (1742–1756) פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (1743–1812) כריסטיאן אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (1744–1798) גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט (1747–1813) קרולינה, נסיכת ולדק ופירמונט (1748–1782), התחתנה עם פטר פון בירון לואיזה, נסיכת ולדק ופירמונט (1751–1816), התחתנה עם פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו לודוויג, נסיך ולדק ופירמונט (1752–1793) מדיה וקבצים בנושא קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט בוויקישיתוף ייחוסו של קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (באנגלית)
השערת הסימולציה

השערת הסימולציה היא הצעה מחשבתית על פיה המציאות היא למעשה סימולציה (קרוב לוודאי סימולציית מחשב). ההצעה שימשה כבסיס למספר ספרי וסרטי מדע בדיוני. להשערה מקורות בימי קדם, אצל פילוסופים שונים. דוגמאות לכך ניתן למצוא בהגות ההינדית שראתה ביקום כולו מאיה, או במשל המערה של אפלטון. ב-2003 גיבש הפילוסוף והלוגיקאי ניק בוסטרום (אנ') את הנוסח המקובל של ההשערה, ובמאמר שפרסם הציג את טיעון השערת הסימולציה. בגרסה זו של ההשערה נטען כי עד לפני עשרות שנים בודדות לא היו משחקי מחשב כלל ואילו היום כבר קיימות פלטפורמות של מציאות מדומה בהן משתתפים מיליוני שחקנים מכל העולם וכן סימולטורים המציגים מציאות מדומה משכנעת. בקצב ההתקדמות הנוכחי של הטכנולוגיה, בעתיד הלא רחוק ניתן יהיה להפעיל סימולציות שיכללו מיליארדי יצורים, שיהיו כה מתקדמות שאותם יצורים ממוחשבים בעלי בינה מלאכותית יאמינו שהם בעלי תודעה עם חופש רצון לשלוט בגורלם. יתרה מזו, ברגע שתהיה קיימת האפשרות הטכנולוגית להריץ סימולציה כזו, האנושות תריץ עותקים רבים של הסימולציה, כפי שקורה במשחקי מחשב חדשניים. בכדור הארץ יתקיימו אז במקביל מיליוני ציוויליזציות, שרק אחת מהן פיזית במהותה. לפי בוסטרום, אחת משלושת המסקנות הבאות נכונה בסבירות גבוהה מאוד: המין האנושי ייכחד לפני שיגיע לשלב 'פוסט-אנושי'. לא סביר שציוויליזציות פוסט-אנושיות יריצו סימולציות. אנחנו חיים בתוך סימולציה ממוחשבת. בוסטרום העריך כי ההסתברות לכל אחת משלוש האפשרויות היא פחות או יותר זהה. תמיכה מסוימת באפשרות מספר 3 מגיעה ממכניקת הקוונטים ממנה עולה כי חלקיקים קוונטיים מקבלים איכות מוגדרת רק אחרי שמודדים אותם. עד לאותו רגע, כך נראה, יש להם שלל תכונות, חלקן סותרות, בו-זמנית. זו תופעה מוזרה, אך אם היקום אינו אלא סימולציה היא הגיונית מאוד: דברים הופכים מוגדרים רק כאשר יש תודעה שמתבוננת בהם, כדי לחסוך בכוח חישוב. אחד התומכים העיקריים בהשערה הוא האסטרופיזיקאי זוכה פרס נובל ג'ורג' סמוט. נסיגה אינסופית מדיה וקבצים בנושא השערת הסימולציה בוויקישיתוף גדעון לב, עצה טובה היתה להחזיק חזק בזמן קריאת הכתבה הזאת. אך ייתכן שבעצם אין במה להחזיק, באתר הארץ, 17 באפריל 2019 גדעון לב, החיים במטריקס, חיים אחרים, גיליון 248, מאי 2017, עמ' 52–57 מאמרו של ניק בוסטרום, האם אנחנו חיים בסימולציית מחשב? הרצאה של ג'ורג' סמוט, אנחנו הדמיות והפיזיקה יכולה להוכיח זאת מאמר על השערת הסימולציה, הגרדיאן דורון פישלר, האם אנחנו חיים בסימולציה?, בפודקאסט "התשובה", 3 באוקטובר 2022 Nick Bostrom, Are You Living in a Computer Simulation?, Philosophical Quarterly, 2003
פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט

פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית: Friedrich Anton Ulrich Fürst zu Waldeck und Pyrmont; 27 בנובמבר 1676 - 1 בינואר 1728), היה רוזן ולדק בין השנים 1706–1712, ונסיך ולדק ופירמונט בין השנים 1712–1728. פרידריך אנטון אולריך נולד ב-27 בנובמבר 1676 בולדק לכריסטיאן לודוויג, רוזן ולדק ולאנה אליזבת, רוזנת ראפולשטיין, בתם של גאורג פרידריך, רוזן ראפולשטיין ואליזבת שרלוטה, רוזנת זולמס-זוננוואלדה. בשנת 1706 מת אביו כריסטיאן לודוויג, רוזן ולדק, ופרידריך אנטון אולריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1712 נתן קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לפרידריך אנטון אולריך מעמד של נסיך, והוא נקרא מעתה בתואר "נסיך ולדק ופיקמונט". פרידריך אנטון אולריך בנה ושיפץ כמה ארמונות בנסיכות, מה שהכניס את הנסיכות לחובות גדולים. ב-1 בינואר 1728 מת פרידריך אנטון אולריך, ובנו קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו. ב-22 באוקטובר 1700 התחתן פרידריך אנטון אולריך עם לואיזה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, בתם של כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד וקתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין, ממנה נולדו לו 11 ילדים: כריסטיאן, נסיך ולדק ופירמונט (1701–1728) פרדריקה, נסיכת ולדק ופירמונט (1702–1713) הנרייטה, נסיכת ולדק ופירמונט (1703–1785) קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט (1704–1763) ארנסטינה, נסיכת ולדק ופירמונט (1705–1782), התחתנה עם פרידריך ברנהרד, רוזן פפאלץ-גלנהאוזן לודוויג, נסיך ולדק ופירמונט, (1707–1739) יוהאן, נסיך ולדק ופירמונט (1708–1713) סופיה, נסיכת ולדק ופירמונט (1711–1775), התחתנה עם פרידריך אוגוסט ווגלזאנג פרנציסקה, נסיכת ולדק ופירמונט (1712–1782) לואיזה, נסיכת ולדק ופירמונט (1714–1794) יוזף, נסיך ולדק ופירמונט (1715–1719) מדיה וקבצים בנושא פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט בוויקישיתוף פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט (באנגלית)
רדנקו דובראש

ראדנקו דובראש (בסרבית: Radenko Dobras; נולד ב-31 בינואר 1968) הוא שחקן כדורסל עבר סרבי. גובהו 2.01 מטרים. דובראש נולד בבאניה לוקה, יוגוסלביה, כיום בבוסניה והרצגובינה. בגיל 16 עבר לשחק בקבוצת בוסנה סרייבו. בין השנים 1988–1992 שיחק במכללת סאות' פלורידה, בה שיתף פעולה עם תומר שטיינהאור. כשחקן מכללות הודבק לו הכינוי 'הגנרל הסרבי'. בשנת 1992 חתם בהפועל תל אביב וזכה איתה בגביע המדינה כאשר קלע בגמר 29 נקודות. הקבוצה סיימה ראשונה את הליגה הסדירה, העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה בסדרת הגמר להפועל גליל עליון. דובראש הצטיין בשורות הקבוצה והיה בה לקלע מוביל. כעבור שנה שיחק חצי עונה בליגת ה-CBA, עזב את הקבוצה ולאחר מכן עבר תאונת דרכים קשה כשנהג ברכבו. בשנת 1994, לאחר שהתאושש מן התאונה חתם בהפועל ירושלים כזר לצדו של בילי תומפסון, ושיחק בה עונה אחת. ב-1995 שב להפועל תל אביב, שיחק בה בתחילת העונה ועבר לאחר זמן קצר לאלבה ברלין, ועונה לאחר מכן הצטרף לבאמברג. בגיל 29 דובראש החליט לפרוש ממשחק, אך בעונת 2000/2001 שב לקדנציה שלישית בהפועל תל אביב בליגה השנייה לאומית ב'. כנער שיחק בשנת 1985 בנבחרת הקדטים של יוגוסלביה לצידם של ולאדה דיבאץ וטוני קוקוץ', וזכה איתה באליפות אירופה. כמו כן שיחק בנבחרת יוגוסלביה עד גיל 20 והשתתף במסגרתה באליפות העולם שהתקיימה בבורמיו איטליה. הקבוצה זכתה במדליית זהב לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ארצות הברית 76:86. דובראש שיחק בנבחרת עם ולאדה דיבאץ, טוני קוקוץ' ודינו ראדג'ה וקלע בממוצע למשחק 9 נקודות. לאחר פרישתו החל לעבוד כיועץ השקעות בחברת מורגן סטנלי. מתגורר בטמפה, פלורידה שבארצות הברית. "החרטה הכי גדולה: המשחק הראשון בגמר מול גליל" - אתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏15 באוגוסט 2016 פרופיל, באתר פיב"א סגל נבחרת יוגוסלביה, באתר fibaeurope.com אליפות העולם עד גיל 20 שנת 1987, באתר FIBA
הקורפוס ה-19 (ארצות הברית)

הקורפוס ה-19 (באנגלית: XIX Corps) היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-10 באוקטובר 1943 הוקם הקורפוס ה-19 על בסיס קורפוס השריון ה-3 שהוקם ב-7 ביולי 1942, ולמפקדו מונה ויליס קריטנברגר. בינואר 1944 מונה רוסקו וודרוף למפקד הקורפוס, ובמרץ אותה שנה החליפו צ'ארלס קורלט. ב-10 ביוני 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, שם השתתף בקרבות הקשים שהתחוללו באזור. לאחר מכן השתתף הקורפוס במבצע קוברה ובקרב פאלז, וב-28 באוגוסט חצה את נהר הסן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בשחרור בלגיה, וב-14 בספטמבר חדר אל גרמניה. הקורפוס השתתף בקרב על אאכן, וב-15 באוקטובר החליף ריימונד מק'ליין את קורלט בפיקוד על הקורפוס. בדצמבר השתתף הקורפוס בקרב על הבליטה, ולאחר מכן לחם בקרב על גרמניה כחלק מהארמייה התשיעית עד סוף המלחמה. ב-5 בספטמבר 1945 פורק הקורפוס, אולם חזר והוקם שוב ב-12 ביולי 1950, וב-1 באפריל 1968 פורק באופן סופי. ויליס קריטנברגר (10 באוקטובר 1943 - ינואר 1944) רוסקו וודרוף (ינואר 1943 - מרץ 1944) צ'ארלס קורלט (מרץ 1944 - 15 באוקטובר 1944) ריימונד מק'ליין (15 באוקטובר 1944 - 5 בספטמבר 1945) הקורפוס ה-19
הקורפוס השביעי (ארצות הברית)

הקורפוס השביעי היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, המלחמה הקרה ומלחמת המפרץ ופורק בשנת 1992. הקורפוס הוקם ב-19 באוגוסט 1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. הקורפוס השתתף בקרבות האחרונים בחזית המערבית, ופורק ב-1919. הקורפוס הוקם מחדש ב-25 בנובמבר 1940, ומטהו היה בפורט מק'קלאן, אלבמה. הקורפוס השתתף בתימרוני לואיזיאנה, ובסוף שנת 1941 הועבר מטהו לסן חוזה, קליפורניה. הקורפוס המשיך באימונים עד 1944, עת הועבר לחזית המערבית תחת פיקודו של ג'וזף לוטון קולינס ("ג'ו הברק"). במהלך הפלישה לנורמנדי נחת הקורפוס בחוף יוטה, וכלל פרט לדיוויזיה ה-4 של ריימונד בארטון גם את הדיוויזיות המוצנחות ה-101 וה-82. לאחר מכן לחם הקורפוס במערכה בנורמנדי כחלק מהארמייה הראשונה של עומר בראדלי. הקורפוס השתתף גם במבצע קוברה, קרב פאלז, קרב יער הירטגן, קרב הארדנים ופלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. הקורפוס הוקם מחדש ב-1950 במהלך המלחמה הקרה, ויחד עם הקורפוס החמישי היווה את הכוח המרכזי שצבא ארצות הברית הקצה לכוחות נאט"ו בגרמניה. הקורפוס השביעי הוצב בדרום גרמניה ומפקדתו הייתה בשטוטגרט. בתחילה הוצב הקורפוס החמישי בצפון גרמניה, אולם בהמשך הועבר גם הוא לדרום. במקרה של מלחמה עם ברית ורשה, היה אמור הקורפוס השביעי לכלול תחתיו גם את הדיוויזיה הקנדית ה-1. ב-1990, לאחר הפלישה העיראקית לכווית, הועבר הקורפוס לערב הסעודית כחלק מהגל השני של פריסת הכוחות האמריקניים. במהלך מלחמת המפרץ, היה הקורפוס העוצבה הגדולה ביותר של צבא ארצות הברית שחדרה לכווית במטרה לשחרר אותה מכוחותיו של סדאם חוסיין. הקורפוס כלל שלוש דיוויזיות, וכן יחידות תגבורת ארטילריה והנדסה. על הקורפוס פיקד במהלך המלחמה פרדריק מלווין פרנקס הבן. ב-27 בפברואר 1991 יחידות הקורפוס, בשיתוף פעולה עם כוחות בריטיים, נחלו ניצחון חד צדדי לחלוטין בקרב רכס מדינה, קרב 73 איסטינג וקרב נורפוק, והביסו את המשמר הרפובליקני העיראקי. בסה"כ במתקפת הקורפוס השביעי נהרגו 47 מחייליו ונפצעו 192. כ-100 שעות לאחר שהתחילה המערכה הקרקעית, ב-28 בפברואר, הכריז נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש על שחרור כווית והפסקת אש. לאחר סיום הלחימה, רוב יחידות הקורפוס הוחזרו לארצות הברית. מפקדת הקורפוס הוחזרה לגרמניה, וב-1992, בעקבות התפרקות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, פורק הקורפוס. הקורפוס השביעי (באנגלית)
הקורפוס ה-16 (ארצות הברית)

הקורפוס ה-16 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-1 באוקטובר 1933 הוקם הקורפוס ה-16 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-7 בדצמבר 1943 הופעל הקורפוס בפורט ריילי, קנזס תחת פיקודו של ג'ון אנדרסון. הקורפוס נשלח לאירופה בינואר 1945, שם לחם בחזית המערבית כחלק מהארמייה התשיעית. הקורפוס השתתף בשחרור העיר רורמונד בהולנד, ולאחר מכן השתתף בחיסול כיס הרוהר ובקרבות האחרונים שהיו בגרמניה. לאחר המלחמה חזרו חיילי הקורפוס לארצות הברית, וב-7 בדצמבר 1945 פורק הקורפוס. באפריל 1951 הופעל הקורפוס שוב, ככוח מילואים אשר הוצב בפיקוד המזרח הרחוק. במאי אותה שנה נשלח הקורפוס לסנדאי, יפן, שם היה מוצב עד לפירוקו בנובמבר 1954. ב-22 באפריל 1957 הוקם שוב הקורפוס והוצב בנברסקה, שם שהה עד לפירוקו הסופי ב-30 באפריל 1968. ג'ון אנדרסון (7 בדצמבר 1943 - אוקטובר 1945) תומאס פינלי (אוקטובר 1945 - 7 בדצמבר 1945) רודריק אלן (אוגוסט 1951–1952) קלוביס ביירס (1952) בלאקשיר בריאן (1952 - אוגוסט 1953) סמואל ויליאמס (אוגוסט 1953 - נובמבר 1954)
הדיוויזיה ה-26 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-26 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ופורקה ב-1993. הדיוויזיה הוקמה ב-18 ביולי 1917, שלושה חודשים לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. כמפקד הדיוויזיה מונה קלרנס רנסום אדוארדס. הדיוויזיה כונתה "הדיוויזיה הינקית" (Yankee Division), ובהתאם לכך, תג הכתף שלה הוא מונוגרמה של ראשי התיבות YD. הדיוויזיה נשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית בפיקודו של ג'ון פרשינג. הדיוויזיה נחתה בצרפת ב-21 בספטמבר 1917, והייתה בכך לדיוויזיה השלמה הראשונה של צבא ארצות הברית שהגיעה לחזית המערבית. כיוון שמרבית חיילי הדיוויזיה היו טירונים, הם הועברו לנופצ'טו שם אומנו בידי קצינים צרפתים מנוסים. בינואר 1918 נכללה הדיוויזיה במסגרת הקורפוס הראשון, והועברה לחזית. הדיוויזיה לחמה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון, וב-3 במאי 1919 הוחזרה לארצות הברית ופורקה. כ-1,587 מחיילי הדיוויזיה נהרגו בקרבות, וכ-12,077 נפצעו. בתקופה של בין שתי מלחמות העולם הדיוויזיה נותרה פעילה במסגרת המשמר הלאומי. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, עברה הדיוויזיה אימונים בקמפ קמבל, קנטקי, ובאוגוסט 1943 מונה כמפקדה ויליארד סטיוארט פול אשר פיקד עליה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקצתה לקורפוס ה-3 אשר היה חלק מהארמייה ה-9 בפיקודו של ויליאם סימפסון. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת בלי לעצור קודם לכן בבריטניה, ונחתה בחוף יוטה. בתחילה היא שימשה ככוח סיור ולא לקחה חלק בקרבות. באוקטובר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 אשר היה חלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. ב-20 בנובמבר כבשה הדיוויזיה את דיאז מידי הגרמנים, ב-5 בדצמבר הגיעה אל קו מאז'ינו אשר הוחזק בידי הגרמנים, וב-8 בדצמבר נכנסה לסארגמין. לאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-3. הדיוויזיה הועברה לתקופת מנוחה במץ, אולם זו נקטעה ב-16 בדצמבר כיוון שהגרמנים פרצו במתקפת הארדנים. ב-19 בדצמבר הועברה הדיוויזיה ללוקסמבורג והשתתפה בהתקפה על הבליטה הגרמנית בארדנים. בחג המולד כבשה הדיוויזיה את ארסדורף לאחר כבר כבד. בתחילת ינואר הועברה הדיוויזיה למנוחה, אולם כבר ב-20 בינואר חזרה לחזית וחצתה את הנהר וילץ. בסוף החודש הועבר הדיוויזיה לקורפוס ה-20 והוצבה בעמדות מגננה ממזרח לסאר. ב-21 במרץ 1945 הגיעה הדיוויזיה אל הריין, וחצתה אותו ב-26 במרץ באזור אופנהיים. הדיוויזיה השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, וסייע בכיבוש פולדה ומיינינגן. בהמשך הוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 וב-25 באפריל הגיעה לנהר הדנובה. ב-26 באפריל חצתה הדיוויזיה את הדנובה דרומית-מערבית לרגנסבורג ונכנסה לאוסטריה, וב-4 במאי השתתפה בכיבוש לינץ. לאחר מכן הופנתה הדיוויזיה לעבר פראג, אולם אז נכנעו הגרמנים ב-8 במאי. יחידות מהדיוויזיה סייעו בשחרור מאוטהאוזן. כ-1,850 חיילים מהדיוויזיה נהרגו במהלך המלחמה. שניים מחייליה עוטרו במדליית הכבוד, ו-38 עוטרו בצלב השירות המצוין. הדיוויזיה הוחזרה לארצות הברית ופורקה ב-21 בדצמבר של אותה שנה. ב-11 באפריל 1947 הוקמה הדיוויזיה פעם שנייה בבוסטון. הדיוויזיה הוצבה במסצ'וסטס כחלק מהמשמר הלאומי. לאחר התפרקות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, החלו בתהליכים לצמצם את הדיוויזיה. היא צומצמה לגודל של בריגדה ונכללה כחלק מהדיוויזיה ה-29, ופורקה רשמית ב-1993. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-26 בוויקישיתוף אתר המוקדש לדיוויזיה (באנגלית) אתר נוסף העוסק בדיוויזיה (באנגלית) אתר נוסף (באנגלית) אוסף תמונות של הדיוויזיה
נבחרת ירדן בכדורגל

נבחרת ירדן בכדורגל (בערבית: منتخب الأردن لكرة القدم) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ירדן. הדירוג הנוכחי של נבחרת ירדן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-68 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,377.52 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 37 נמדד לראשונה באוגוסט 2004, והדירוג הנמוך ביותר 152 נמדד לראשונה ביולי 1996. הנבחרת מעולם לא העפילה לגביע העולמי. בשנת 2004, העפילה הנבחרת בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע אסיה, בזכות הדרכתו של המאמן המצרי, מחמוד אל ג'ווארי. דירוג השיא של הנבחרת הוא 37, שאליו הגיעה בחודש ספטמבר 2004. במוקדמות מונדיאל 2014 רשמה נבחרת ירדן את הישג השיא שלה במוקדמות המונדיאל כאשר העפילה לשלב הפלייאוף על העלייה למונדיאל מול נבחרת אורוגוואי אך ירדן הובסה במשחק הראשון בביתה 0–5 וסיימה ב 0-0 בגומלין ולא עלתה למונדיאל בברזיל. האצטדיון הבינלאומי בעמאן משמש כמגרשה הביתי של הנבחרת. הישג השיא של ירדן בגביע אסיה בכדורגל הוא המקום השני ב2023, כאשר הפסידה למארחת נבחרת קטר במשחק הגמר 3-1. 1930 עד 1982 - לא נכנסה 1986 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה 2000 - מקום רביעי 2002 - מקום שני 2004 - מקום שלישי 2007 - חצי גמר 2008 - מקום שני 2010 - סיבוב ראשון 2012 - סיבוב ראשון 2014 - מקום שני 2019 - סיבוב ראשון נכון ל-26 במרץ 2024. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת ירדן בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ירדן בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
בין שתי ערים (סרט, 1980)

בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי דרמה היסטורית בבימויו של גודארד. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס המתרחש בתקופת המהפכה הצרפתית. בסרט מככב כריס סרנדון בתפקיד כפול של שני גברים המאוהבים באותה אישה. גיבור הרומן הוא עורך הדין לונדוני צעיר (כריס סרנדון) המקריב את חייו למען האישה שהוא אוהב בפריז בתקופת שלטון הטרור. כריס סרנדון – צ'ארלס דארני / סידני קרטון אליס קריגה – לוסי מנט פיטר קושינג – ד"ר אלכסנדר מנט קנת' מור – ג'רוויס לורי בארי מורס – מרקיז סן אוורמונד פלורה רובסון – מיס פרוס בילי וייטלו – מאדאם תרז דפארז' נייג'ל הות'ורן – סי ג'יי סטריבר נורמן ג'ונס – ארנסט דפארז' ג'ורג' איניס – ג'רי קראנצ'ר דייוויד סושה – ג'ון ברסאד "בין שתי ערים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בין שתי ערים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "A Tale of Two Cities" (באנגלית). Shout Factory. 1980. נבדק ב-18 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) A Tale of Two Cities (1980) - Rotten Tomatoes
בין שתי ערים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בין שתי ערים – רומן מאת צ'ארלס דיקנס בין שתי ערים (עגנון) – סיפור קצר מאת ש"י עגנון בין שתי ערים (סרט, 1911) – סרט אילם בין שתי ערים (סרט, 1917) – סרט אילם אמריקאי בבימויו של פרנק לויד בין שתי ערים (סרט, 1922) – סרט אילם בין שתי ערים (סרט, 1935) – סרט בכיכובו של רונלד קולמן בין שתי ערים (מחזה, 1935) – מחזה מאת טרנס רטיגן וג'ון גילגוד בין שתי ערים (אופרה, 1950) – אופרה מאת ארתור בנג'מין בין שתי ערים (סרט, 1958) – סרט בכיכובו של דירק בוגארד בין שתי ערים (סרט, 1980) – סרט בהשתתפות קנת' מור בין שתי ערים (סדרה, 1989) – מיני-סדרה בכיכובם של ג'יימס וילבי וסרנה גורדון בין שתי ערים (מחזמר) – מחזמר בברודוויי משנת 2008