laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חשיבותה של רצינות (סרט, 2002)

חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) הוא סרט בריטי-אמריקאי משנת 2002, קומדיה רומנטית בבימויו של אוליבר פארקר, המבוסס על המחזה הקומי "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד. הכנסות הסרט בצפון אמריקה היו כ-8.4 מיליון דולר. רופרט אוורט – אלג'רנון "אלג'י" מונקריף קולין פירת' – ג'ון "ג'ק" וורת'ינג / ארנסט פרנסס או'קונור – גוונדלין פרפקס ריס וית'רספון – ססילי קארדיו ג'ודי דנץ' – ליידי בראקנל טום וילקינסון – ד"ר צ'יזבל אנה מאסי – מיס פריזם אדוארד פוקס – ליין פטריק גודפרי – מרימן דיים ג'ודי דנץ' גילמה בסרט זה בפעם השלישית את ליידי בראקנל. ב-1982 שיחקה בהפקה של המחזה בתיאטרון הלאומי, וב-1995 בעיבוד רדיופוני של ערוץ 4 של רדיו ה-BBC. השחקנית פינטי ויליאמס, שמגלמת את ליידי בראקנל בצעירותה כרקדנית, היא בתה של ג'ודי דנץ' שמגלמת את ליידי בראקנל המבוגרת. הסצנות בהן רופרט אוורט סוטר לקולין פירת' על עורפו, ואוורט נושק לפירת' על הלחי היו מאולתרות. הבמאי פארקר חשב שתגובתו ההמומה של פירת' היא כה מצחיקה שהחליט להשאיר אותן בסרט. הסצנות עם החוב של "ארנסט" לסאבוי ושגובי החובות מגיעים לביתו הכפרי של ג'ק לקוחות מקטעים שוויילד הסיר מהמחזה לפני פרסומו. דמותו של הגנן מולטון הוסרה בעריכה של הסרט, אבל עדיין אפשר לראותו ברקע בסצנות רבות. עבור בית האחוזה וסט וייקומב פארק שמשמש בסרט כביתו הכפרי של ג'ק שילמו המפיקים 50,000 ליש"ט. רוג'ר איברט מהעיתון שיקגו סאן-טיימס העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה, וכתב שהשחקנים לוהקו היטב ושיחקו היטב. נכון לספטמבר 2012 הסרט קיבל ציון של 58% באתר Rotten Tomatoes. ההכנסות של הסרט בארצות הברית הסתכמו ב-$8,384,929, וברחבי העולם ב-$8,906,041. בסך הכל ההכנסות של $17,290,970 עלו על התקציב שהסתכם ב-15 מיליון דולר. ב-2003 זכה הסרט בפרס "סרט הכסף" מטעם סינדיקט עיתונאי הקלנוע האיטלקיים על עיצוב התלבושות הטוב ביותר. מעצב התלבושות היה מאוריציו מילנוטי. ריס וית'רספון הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער בקטגוריית השחקנית בקומדיה על הופעתה בתפקיד ססלי. אתר האינטרנט הרשמי של חשיבותה של רצינות "חשיבותה של רצינות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חשיבותה של רצינות", באתר נטפליקס "חשיבותה של רצינות", באתר AllMovie (באנגלית) "חשיבותה של רצינות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חשיבותה של רצינות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חשיבותה של רצינות", באתר Metacritic (באנגלית) "חשיבותה של רצינות", באתר אידיבי "חשיבותה של רצינות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות אורי קליין, עלבון לאוסקר ויילד, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2002 נסים דיין, ‏רציני רציני, אבל, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2002 עכבר העיר, חשיבותה של רצינות, באתר הארץ, 11 ביוני 2003 Films of 2002, by total gross Ebert, Roger. The Importance of Being Earnest 24 May 2002 The Importance of Being Earnest at Rotten Tomatoes The Importance of Being Earnest at Box Office Mojo
חשיבותה של רצינות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רצינות – תכונת אופי חשיבותה של רצינות – מחזה מאת אוסקר ויילד "The Importance of Being Ernest" – אלבום משנת 1959 מאת ארנס טאב חשיבותה של רצינות (סרט, 1932) – סרט בבימויו של פרנץ ונצלר חשיבותה של רצינות (סרט, 1952) – סרט בבימויו של אנתוני אסקווית' חשיבותה של רצינות (סרט, 1992) – סרט בבימויו של קורט בייקר חשיבותה של רצינות (סרט, 2002) – סרט בבימויו של אוליבר פארקר חשיבותה של רצינות (סרט, 2011) – סרט בבימויו של בריאן בדפורד  חשיבותה של רצינות (אופרה) – אופרה מאת המלחין האירי  ג'רלד בארי, הוצגה לראשונה בלוס אנג'לס ב-2011
חגי גולן

חגי גולן (נולד ב-1957) הוא עיתונאי ישראלי, עורך העיתון "גלובס" בשנים 1997–2017. חגי גולן נולד בתל אביב, ולמד בתיכון עירוני א' שבעיר. לאחר סיום לימודיו שירת בחיל התותחנים. גולן הצטרף לעיתון גלובס עם הקמתו בשנת 1983, ושימש ככותב וכעורך. בשנת 1997 מונה לעורך העיתון, עד לפרישתו בשנת 2017. בשנת 2006 התמודד בראש קבוצת "שידורי הדמוקרטיה" במכרז על הפעלת ערוץ הכנסת. הקבוצה שכללה את אולפני הרצליה, המרכז הבינתחומי הרצליה וקבוצת גלובס לא זכתה במכרז. גולן הגיש את תוכנית הרדיו "עסקים באוויר" בתחנת רדיו 99 שעסקה בכלכלה וצרכנות. בנוסף, הגיש תוכנית רדיו בתחנת רדיו ללא הפסקה. כיום גולן מנחה פודקאסטים ברשת "עושים היסטוריה". חגי גולן הוא בוגר לימודי חשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב. מדיה וקבצים בנושא חגי גולן בוויקישיתוף חגי גולן, דף שער בספרייה הלאומית חגי גולן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 ביולי 2005 לי-אור אברבך‏, גלובס מציג: שידורי הדמוקרטיה, באתר וואלה, 16 באפריל 2006 רדיו 99 מקדם פרויקטים קהילתיים וסביבתיים, באתר ynet, 19 בספטמבר 2007 חגי גולן מגלובס הוא איש השיווק של אוגוסט 2009, באתר איגוד השיווק הישראלי, 13 בספטמבר 2009
אטרטה

אטרטה (בצרפתית: Étretat) היא קומונה בצרפת, במחוז סן-מריטים בנורמנדי עילית, 32 ק"מ צפונית ללה האבר, לחוף תעלת למאנש. המקום מפורסם בזכות רצועת החוף המורכבת מצוקי קירטון מתקופת הטורון המתנשאים לגובה 90 מטר (Les Falaises à Étretat) ובהם תצורות של קשתות. מהחוף אפשר לצפות על Porte (Falaise) d'Amont מצפון ועל Porte (Falaise) d'Aval מדרום שבסמוך לו נמצא סלע גבוה עם קצה חד המכונה "המחט" (Aguiile). מדרום לו נמצא צוק Manneporte שכדי לצפות עליו יש לעלות על הרכס מעל Porte d'Aval. הגרמנים ביצרו את החוף ובנו בונקר תותח גדול כחלק מהחומה האטלנטית. לשם כך הרסו חלק מבתי החוף בעיירה. הצוקים משכו אליהם ציירים רבים כמו קלוד מונה, גוסטב קורבה, אז'ן בודן ווסילי פולנוב. הסופר גי דה מופאסן גדל באטרטה עד גיל 13. הסופר מוריס לבלן התגורר אף הוא באטרטה. ספרו "המחט החלולה" (1911) מתרחש בצוקי אטרטה בו מנסה הפורץ המפורסם ארסן לופין, למצוא מטמון החבוי בתוך סלע "המחט" בחוף אטרטה. ביתו של לבלן משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc). Porte d'Aval קשת Manneporte צוק "המחט" באטרטה Porte d'Amont צוקי אטרטה בונקר גרמני בחוף אטרטה שלט בכניסה למוזיאון מוריס לבלן מרכז אטרטה מדיה וקבצים בנושא אטרטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אטרטה (בצרפתית) אטרטאט (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית הצוקים הלבנים של אטרטה, באתר european traveler מה הם הגשרים הטבעיים של אטרטה בנורמנדי?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד

האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד הוא אצטדיון ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר כווית, בירת כווית. האצטדיון תוכנן על ידי החברה הגרמנית Weidleplan Consulting. בנייתו החלה בשנת 2004 והוא נפתח לשימוש בספטמבר 2010. עלות הבנייה הגיעה ל-395 מיליון דולר. בשנת 2014 נערך בו שיפוץ, שהסתיים בשנה שלאחר מכן. האצטדיון מקורה ברובו ולגגו צורה כללית של אוכף. יש בו ארבעה מפלסים והוא מכיל 60,000 (או 68,000) מקומות ישיבה. בצדו מגרש חנייה ובו 5,750 מקומות. האצטדיון מארח בעיקר תחרויות כדורגל ותחרויות אתלטיקה. הוא משמש כמשכנה של נבחרת הכדורגל הלאומית של כווית. האצטדיון נקרא על שמו של ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, אמיר כווית בשנים 1977-‏2006. האצטדיון, באתר StadiumDB (קישור נוסף) האצטדיון, באתר SBP.de לפי המקור http://stadiumdb.com/designs/kuw/jaber_al_ahmad_stadium. לפי המקור http://www.sbp.de/en/project/jaber-al-ahmad-stadium-kuwait/.
יחסי אורוגוואי – אל סלוודור

יחסי אורוגוואי–אל סלוודור הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין רפובליקת אל סלוודור לבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי. שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד לתחילת המאה ה-19, ולאחר מכן השיגו עצמאות יחד עם שאר מדינות אמריקה הלטינית. שתי המדינות לחמו לצד בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היו מבין המדינות שייסדו את האו"ם. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים: קבוצת ריו, האיחוד הלטיני (אנ'), התאחדות האקדמיות לשפה הספרדית (אנ'), ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות. בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לאל סלוודור הגיעה לסך 28.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכונות ליצור אוכל,[דרושה הבהרה] תערובות ריחניות, אורז ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאל סלוודור לאורוגוואי הגיעה לסך 299 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר בגדים, מוצרי אלומיניום ועוד. אל סלוודור מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו. אורוגוואי מיוצגת באל סלוודור באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בסן סלוודור. מדיה וקבצים בנושא יחסי אורוגוואי – אל סלוודור בוויקישיתוף Products that Uruguay exports to El Salvador (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Uruguay imports from El Salvador (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) Embassy of El Salvador in Montevideo Embassy of Uruguay in San Salvador
שלמה ברלינר (רופא)

שלמה (אברהם) ברלינר (באנגלית: Shlomo Berliner) הוא מומחה ברפואה פנימית, פרופסור מן המניין לרפואה פנימית בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב מנהל מחלקה פנימית ה' בבית החולים איכילוב. ברלינר סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב, בנוסף, הוסמך לתואר שלישי PhD בביולוגיה של התא מטעם אוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1978–1983 התמחה ברלינר ברפואה פנימית, במחלקה פנימית ד' בבית החולים בלינסון. בין השנים 1983 - 1987 כיהן כרופא בכיר בפנימית ד' בלינסון. בין השנים 1987 - 1989 יצא להשתלמות בקליניקת סקריפס בלה ג'ולה שבקליפורניה (Scripps Clinic, La Jolla, CA), בארצות הברית. בשובו, בין השנים 1989–1994 כיהן כרופא בכיר בפנימית ד' בבלינסון. בין השנים 1995–2007 ניהל את מחלקה פנימית ד' בבית החולים איכילוב ומשנת 2007 מנהל את מחלקה פנימית ה' (33 מיטות אשפוז). ברלינר השתלם בקרישתיות יתר במספר מרכזים: המרכז הרפואי תל אביב, ובאוניברסיטת ברן שבשווייץ. כן, השתלם ברלינר בפיזיולוגיה של קרישת הדם במכון סקריפס למחקר רפואי, סן דייגו, ארצות הברית. בשנת 1992 התמנה ברלינר לפרופסור חבר בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין. ברלינר מרצה ב"אסכולות" - בית הספר ללימודים רב תחומים ולתרבות הדעת, (לימודי החוץ של האוניברסיטה הפתוחה. ברלינר חבר להקמת חברת "קונסיליום" אשר הוקמה בשנת 2017 על ידי הפרופ' גבי ברבש. בנוסף, חברו לחברה הפרופ' יעקב נפרסטק והפרופ' ענת גרפר-גוילי. ברלינר שירת במילואים כרופא צבאי. ברלינר נשוי לליאורה. ברלינר חיבר למעלה מ-270 מאמרי מחקר. ברלינר חוקר פעיל במרכז לדלקת ופרסם מאמרים על הקשר בין מחלות דלקתיות ופגיעה בכלי הדם. ברלינר עוסק בחקר המנגנונים הגורמים לחסימות בכלי הדם וכן בקשר שבין תהליכים דלקתיים תת-קליניים והופעת מחלות לב, כלי דם ומחלת הסרטן. לברלינר עניין מחקרי מיוחד באיתור תהליכים ביולוגיים סמויים אשר ניתנים לאיתור מוקדם לפני שהמטופל מודע לקיומם ובכך להקדים טיפול ולמנוע תחלואה קלינית. ממחקריו של פרופ' שלמה ברלינר באתר PubMed "ערכים ביוכימיים ברפואה פנימית" - אקדמון הוצאה לאור, 1990 (ביחד עם פרופ' יהודה שינפלד) Heart - משנת 2004 Thrombosis and Haemostasis - משנת 2005 Therapeutic apheresis and dialysis - משנת 2004 Blood Coagulation and Fibrynolysis - משנת 2002 Stress Medicine - משנת 1993 הרפואה - משנת 1990 IMAJ (Israel Medical Association Journal) - משנת 2000 Reviewer for the United States -Israel Binational Science Foundation - משנת 2006 בשנת 1996 - מצוינות בהוראה, הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב בשנת 2002 - פרס מנכ"ל משרד הבריאות האיגוד הישראלי לרפואה פנימית האיגוד הישראלי לקרישת דם החברה הישראלית לחקר מניעה וטיפול בטרשת עורקים האיגוד הבינלאומי לתרומבוזיס והמוסטזיס בית החולים איכילוב, פנימית ה', פרופ' שלמה ברלינר האיגוד הישראלי לרפואה פנימית - פרופ' שלמה ברלינר בהרצאה על "מחקרי ה-Real Life – חשיבותם ותרומתם בנושא ה-NOACS" עופר מאיר, חושבים שאתם בריאים? תחשבו שוב, באתר ynet, 18 בינואר 2005 "בחדרי חרדים" - רשימת הרופאים הטובים בארץ - ראו פנימית בדיקה לפני מחלה - פרופ' ברלינר מסביר (4:16 דקות), יו-טיוב אוניברסיטת תל אביב, פרופ' שלמה ברלינר מחלקה פנימית ה' איכילוב "אסכולות" - בית הספר ללימודים רב תחומים ולתרבות הדעת - פרופ' שלמה ברלינר "קונסיליום" - ליווי מומחים אישי במצבים רפואיים מורכבים ערכים ביוכימים ברפואה פנימית - פרופ' יהודה שינפלד פרופ' שלמה ברלינר, אקדמון הוצאה לאור, 1990
אילן אלדר

אילן אלדר (9 בספטמבר 1944 – 3 באפריל 2024) היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה. אילן אלדר נולד בחיפה. הוא בוגר בספרות, לשון עברית ומקרא של המכון האוניברסיטאי של חיפה (שלוחת האוניברסיטה העברית, שפעלה בעיר טרם הקמת אוניברסיטת חיפה). את התארים השני והשלישי למד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1976 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "מסורת הקריאה הקדם-אשכנזית". אלדר היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה. לימד בחוג מהקמתו ב-1973 ועד שפרש לגמלאות ב-2014. בשנים 1984–1989 שימש ראש החוג, ובשנים 1991–1996 היה דקאן לימודים מתקדמים. אלדר היה חבר הוועדה העליונה של המועצה להשכלה גבוהה למינוי פרופסורים במוסדות להכשרת עובדי הוראה. כמו כן, היה חבר בוועד המנהל של האיגוד העולמי למדעי היהדות. נבחר לחבר-יועץ באקדמיה ללשון העברית בשנת 1981 ולחבר מלא ב-1991. הוא כיהן בה כראש ועדת הפרסומים וכיו"ר ועד המינוח. תחומי המחקר העיקריים שלו היו תולדות הבלשנות העברית בימי הביניים, מסורות לשוניות ושיטות ניקוד קדמוניות של העברית, לשון ספרות ההשכלה, ראשית העברית הספרותית החדשה, תחיית הדיבור העברי ומפעלו של אליעזר בן-יהודה ותכנון לשון בוועד הלשון ובאקדמיה ללשון העברית. אלדר נפטר ב־3 באפריל 2024 ממחלת הסרטן ונקבר בבית העלמין "תל רגב". הוא התגורר בקריית מוצקין, בה אף כיהן כחבר מועצת העיר במשך תקופת כהונה אחת. היה נשוי לנילי אלדר, אשת חינוך ואלוף-משנה במילואים. לשניים בן ובת ונכדים. מסורת הקריאה הקדם־אשכנזית: מהותה והיסודות המשותפים לה ולמסורת ספרד (עדה ולשון ד–ה), ירושלים, תשל"ט תורת הקריאה במקרא: ספר הוריית הקורא ומשנתו הלשונית, ירושלים, תשנ"ד תכנון לשון בישראל, ירושלים, תש"ע; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" לתולדות תורת הלשון העברית בימי הביניים: האסכולה האנדלוסית, ירושלים, 2014 ממנדלסון עד מנדלי: בדרך לעברית חדשה, ירושלים, 2014 הבלשנות העברית בימי-הביניים: טקסטים ומחקרים, ירושלים, 2016 תורת טעמי המקרא של ספר "הוריית הקורא" לפי קריאת ארץ ישראל במאה ה-11, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, תשע"ח תולדות הלשון העברית בהיבט חברתי ולשוני ובהתפלגות גאוגרפית; כרך א: משנת 1000 לפנה"ס עד שנת 1500; כרך ב: משנת 1500 ועד ימינו; הוצאת כרמל, תשע"ח שיטות ניקוד ומסורות קריאה של העברית, עדה ולשון - פרסומי המרכז לחקר מסורות קהילות ישראל, ירושלים, תשע"ח תחייתה והתחדשותה של העברית: מחקרים ועיונים, אסופות ומבואות בלשון, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית תש"ף (עורך הלשון דוד הרבנד) נטעי אילן: מחקרים בלשון העברית ובאחיותיה מוגשים לאילן אלדר, בעריכת משה בר-אשר ועירית מאיר, ירושלים 2014 אילן אלדר באתר האקדמיה ללשון העברית הספרים של אילן אלדר, באתר "סימניה" אילן אלדר (1944-), דף שער בספרייה הלאומית פרופ' אילן אלדר, יקיר העיר קריית מוצקין, הלך לעולמו לאחר מחלה קשה, באתר ניוז חיפה והקריות, ‏3 באפריל 2024 חברי מועצת העיר לדורותיהם, באתר עיריית קריית מוצקין
רוברט ווד

רוברט קולדוול ווד (באנגלית: Robert Coldwell Wood; ‏16 בספטמבר 1923 - 1 באפריל 2005) היה מדען פוליטי אמריקאי, פקיד ממשל ופרופסור למדע המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). מ-1965 עד 1969 שימש ווד כתת-מזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית תחת הנשיא לינדון ב. ג'ונסון, ובמשך שבועיים כיהן כמזכיר בפועל של המחלקה. לאחר ששב ל-MIT הוא ניהל את המרכז המשותף ללימודים עירוניים ב-MIT ובאוניברסיטת הרווארד. הוא גם מונה ליושב ראש רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס. הוא כיהן כנשיא אוניברסיטת מסצ'וסטס בשנים 1970–1977, ופיקח על התרחבות תוכניות באוניברסיטה, כולל בניית הקמפוס בדרום בוסטון. רוברט ווד נולד ב 16 בספטמבר 1923 בסנט לואיס שבמדינת מיזורי למרי (לבית ברדשו) ווד ותומס פרנק ווד. הוא זכה למלגת לימודים באוניברסיטת פרינסטון, אך הפסיק את לימודיו במהלך מלחמת העולם השנייה במטרה לשרת בצבא ארצות הברית. ווד לקח חלק בקרב על הבליטה, הוענק לו כוכב הארד והוא הועלה לדרגת סמל. לאחר שסיים את חוק לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, זכה ווד בשלושה תארים אקדמיים מאוניברסיטת הרווארד: תואר שני במינהל ציבורי יחד עם תואר שני נוסף ודוקטורט בממשלה. ווד לימד מדע המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס מ-1959 עד 1965. משנת 1965 ועד 1969 שימש ווד כתת-מזכיר מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית בקבינט של הנשיא לינדון ג'ונסון. בשנת 1968 הוענקה לווד מדליית האגודה האמריקנית לקיברנטיקה. בעקבות התפטרותו של רוברט ויוור מתפקידו כמזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, כיהן ווד לקצרה כמזכיר המחלקה לבערך שבועיים לפני כניסתו של ג'ורג' רומני לתפקיד. ווד שב למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם ניהל את המרכז המשותף ללימודים עירוניים במכון הטכנולוגי ובהרווארד. במקביל, הוא מונה ליושב ראש רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס (MBTA). בשנים 1970–1977 כיהן כנשיא אוניברסיטת מסצ'וסטס. בשנים אלו ווד הוביל את הרחבת מבנה האוניברסיטה. בימי כהונתו כנשיא האוניברסיטה צורף המרכז הרפואי UMass לקמפוס האוניברסיטה. הוא גם מילא תפקיד מרכזי בהבאת הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי למיקומה הנוכחי בקולומביה פוינט בבוסטון, סמוך לקמפוס האוניברסיטה. הוא גם לימד באוניברסיטת וסליין (אנ'). בשנת 1978 ווד מונה לכהן כמפקח על מערכת בתי הספר הציבוריים של בוסטון. הוא נשא בתפקיד עד 1980. ווד התחתן עם מרגרט ביירס ב-22 במרץ 1952. היו להם שלושה ילדים, ביניהם השחקן פרנק ווד ומושלת ניו המפשייר והסנאטורית מגי האסן. ווד נפטר מסרטן הקיבה בביתו בבוסטון ב-1 באפריל 2005. 1958. Suburbia: Its People and Their Politics 1959. Metropolis against Itself. 1961. 1400 Governments; The Political Economy of the New York Metropolitan Region. With Vladimir V. Almendinger. 1972. The Necessary Majority: Middle America and the Urban Crisis 1993. Whatever Possessed the President? Academic Experts and Presidential Policy, 1960-88. 1995. Turnabout Time: Public Higher Education in the Commonwealth. With Richard A. Hogarty and Aundrea E. Kelley. מדיה וקבצים בנושא רוברט ווד בוויקישיתוף שרה ה. רייט, פרופסור, מזכיר מחלקת השיכון והפיתוח העירוני רוברט ווד הלך לעולמו, באתר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ‏6 באפריל 2005 (באנגלית) רוברט ווד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Professor, HUD chief Robert Wood dies, באתר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס [1] Robert Wood, Education Expert, Dies at 81, באתר הניו יורק טיימס
נקודה קבועה

נקודה קבועה (באנגלית: fixed point) היא שיטה לייצוג מספרים שיש להם אורך סופי בבסיס החישוב, תוך ויתור מראש על רמת הדיוק של הייצוג ועל האפשרות לייצג מספרים גדולים מאוד. שימושיה העיקריים של נקודה קבועה הם ייצוג ספרתי של מספרים רציונליים מסוימים וקירוב למספרים ממשיים. לצד שיטת הנקודה הצפה, שיטת הנקודה הקבועה היא שיטה מקובלת לייצוג מספרים במחשבים ומחשבונים. עקרון השיטה הוא ייצוג המספר המבוקש באמצעות מספר קבוע של ספרות משמאל לנקודה ומימין לנקודה. מספר עשרוני מיוצג בנקודה קבועה על ידי מספר קבוע של ספרות משמאל לנקודה – זהו החלק השלם ומספר קבוע של ספרות מימין לנקודה – זהו חלק השבר. הספרות יכולות להיות בבסיס כלשהו, מקובל להשתמש בבסיס 2 או בבסיס 10 במחשבים, ובבסיס 10 עבור הצגה אנושית טבעית. השיטה מזכירה את צורת הרישום השכיחה של שברים עשרוניים, שבה מקובל לרשום 2-3 ספרות אחרי הנקודה. דוגמאות: בנקודה קבועה בעלת 5 ספרות משמאל ו-2 ספרות מימין בבסיס 10, המספר 345.6 ייוצג כ-00345.60. בנקודה קבועה בעלת 5 ספרות משמאל ו-2 ספרות מימין בבסיס 2, המספר העשרוני 10.5 ייוצג כ-01010.10. כמעט כל המספרים לא ניתנים לייצוג מדויק בשיטת הנקודה הקבועה. למשל, בנקודה בעלת 2 ספרות מימין, המספר 0.123 יוצג כ-0.12. אי-דיוק זה נובע מחוסר בספרות מימין לנקודה, אך ישנם מספרים שלא ניתן לכתוב באופן מדויק בשום מספר סופי של ספרות. למשל המספר 0.1 (עשירית) לא ניתן לייצוג מדויק בבסיס 2 וכך גם המספר ...0.666 = 2/3 לא ניתן לייצוג מדויק בבסיס 10. המספרים שלא ניתנים לייצוג מדויק מיוצגים בעזרת עיגול. שגיאת העיגול המרבית בשיטת הנקודה הקבועה היא מחצית המספר הקטן ביותר הניתן לייצוג. למשל, עבור נקודה בעלת 3 ספרות מימין בבסיס עשרוני, שגיאת העיגול המרבית היא 0.0005. פעולות חיבור וחיסור על מספרים המיוצגים בנקודה קבועה לא מגדילה את אי הדיוק באופן משמעותי, בניגוד לפעולות כפל, חילוק וחזקה בהם אי הדיוק גדל. ישנם מספרים גדולים מדי לייצוג בשיטת הנקודה הקבועה. למשל, בייצוג עשרוני עם נקודה קבועה בעלת 6 ספרות משמאל, המספר 1,000,000 לא יכול להיות מיוצג. גלישה (overflow) נובעת מחוסר בספרות משמאל לנקודה. טווח המספרים הניתנים לייצוג בשיטת הנקודה הקבועה מוגבל למספרים הניתנים לייצוג באמצעות מספר ספרות קבוע מראש. ייצוג מספרים שליליים בשיטת הנקודה הקבועה נעשה לפי אחת משיטות הייצוג למספרים שלמים שליליים. למשל, סימן, משלים ל-2, משלים ל-1. שיטת הנקודה הקבועה משמשת לייצוג מספרים לצד הנקודה הצפה במחשבים. היא שימושית בעיקר במקרים בהם דרוש דיוק גבוה במספרים קטנים או כאשר הפעולות בנקודה צפה איטיות מדי. ייצוג המספרים השלמים במחשבים הוא למעשה ייצוג נקודה קבועה בעלת 0 ספרות אחרי הנקודה. עשרוני בקידוד בינארי שיטות ספירה נקודה צפה
שלמה ברלינר

האם התכוונתם ל... שלמה ברלינר (רופא) – פרופסור לרפואה פנימית, מנהל מחלקה פנימית ה' בבית החולים איכילוב שלמה הירשל ברלינר – היה הרב הראשי הראשון של בריטניה הגדולה.
קלי פרטל

קלי פרטל (באנגלית: Kelly Fertel), היא שחיינית יהודיה-אמריקאית. היא אלופת המכביה העשרים (2017) ושיאנית המכביה. זוכת 7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב. פרטל גדלה במיאמי, פלורידה. בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה פרטל ב-7 מדליות, מהן 5 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:18.19 דקות, לפני רוני בווה מישראל (4:22.48 דקות) והיילי הרצברג מארצות הברית (4:28.72 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.21 דקות, לפני גלי זילברברג (9:03.51 דקות) ואביטל פליישמן (9:11.72 דקות), שתיהן מישראל, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:15.03 דקות, לפני ליאה גולדמן (2:16.60 דקות) וג'סיקה אנטילס (2:19.28 דקות), שתיהן מארצות הברית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות) ושחר מנחם מישראל (4:59.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש נוסף של 8:21.73 דקות, לפני ישראל (8:27.41 דקות) וקנדה (9:04.80 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.62 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:10.88 דקות ולפני שחר מנחם (2:19.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.14 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:44.64 דקות ולפני קנדה (4:05.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.31 שניות. קלי פרטל, ברשת החברתית אינסטגרם קלי פרטל, ברשת החברתית LinkedIn קלי פרטל, באתר Florida Gators (באנגלית)
זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית

זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית, היא גוף המאגד בתוכו 40 עמותות הפועלות בפיקוח האגף לתרבות יהודית ומטה שנהר במשרד החינוך של מדינת ישראל. איגוד זהות מפעיל 63 סניפים הפועלים ברחבי ישראל, מקריית שמונה שבצפון ועד אילת שבדרום. מרכזי זהות פועלים במעל ל-700 גנים ובתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בזרם הממלכתי בלבד, במטרה לערוך פעילויות בנושא זהות יהודית וישראלית בקרב תלמידים ולתת מענה חינוכי וחוויתי על מנת לחזק את לימודי מורשת ישראל במערכת החינוך הישראלית. האיגוד עוסק בהכשרת מדריכים ובנות שרות לאומי ומעביר השתלמויות מקצועיות במהלך השנה. כמו כן נותן האיגוד גם הכשרה מקצועית ומגוונת למנהלי ומנחות המרכזים השונים. זהות שותפה במגוון פרויקטים ארציים, כגון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל, והמיזמים "בעוז רוחם", "דיבור טוב", "הכתה של ישראל" ו"מגלים את התנ"ך". יו"ר העמותה הוא יניב צברי מנכל עמותת רעות שדרות, והמנכ"ל הוא אליהו ליפשיץ. לדברי מיכל שליו-רייכר מהפורום החילוני, "זהות" משמש כזרוע של מפלגת הבית היהודי במטרה לחזק תכנים שעולים בקנה אחד עם ערכי המפלגה וכן כדי לחולל תהליכי הדתה במערכת החינוך הישראלית. אחד המקורות לטענה זו הוא חברותו של מנכ"ל האיגוד לשעבר במפלגה זו. מאידך אנשי האיגוד טוענים שמדובר באיגוד פלורליסטי[דרוש מקור] ששם למטרה לחזק ערכים ותכנים ציוניים ישראליים ויהודיים שמשתלבים בעקרונות של מערכת החינוך הממלכתית וכי אין מדובר בניסיונות של החזרה בתשובה. אתר האינטרנט הרשמי של זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית, באתר "גיידסטאר ישראל" אור קשתי, הזרוע החינוכית של הבית היהודי בבתי ספר חילוניים, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אסטוניה–לטביה

יחסי אסטוניה–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין הרפובליקה של לטביה. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו, שתיהן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות. שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת ארוכה, במאה ה-13 הם נשלטו על ידי המסדר הליבוני, ולאחר מכן על ידי האיחוד הפולני-ליטאי, שוודיה ולבסוף על ידי האימפריה הרוסית עד להשגת העצמאות בשנת 1918. שתי המדינות נכבשו מחדש על ידי ברית המועצות בשנת 1940, ולאחר מכן על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. בין השנים 1945–1991 היו שתי המדינות חברות בברית המועצות, ולאחר קריסת ברית המועצות חזרו להיות מדינות עצמאיות, וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-3 בינואר 1992. הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, לטביה, וליטא, גוש המדינות הבלטיות. שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא. ב-12 בפברואר 1995 חתמו שלוש המדינות על הסכם הגנה משולש. שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם ליטא. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות. לאסטוניה יש שגרירות בריגה וקונסוליה כללית בדאוגבפילס, ואילו ללטביה יש רק שגרירות בטאלין. המדינות הבלטיות מדיה וקבצים בנושא יחסי אסטוניה–לטביה בוויקישיתוף "Microsoft Word - 44-BAFTA-Indus" Latvia, Estonia, Lithuania to sign Rail Baltic agreement on January 31, בלטיקס טיימס, 16 בינואר 2017 אתר על יחסי מדינות