laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיקון קורווין

תיקון קורווין הייתה הצעה לתיקון חוקת ארצות הברית, אשר באה לפתור את משבר הפרישה של שנת 1861 על ידי הגנה מפורשת על קיומה של העבדות בארצות הברית. ההצעה עברה בדוחק בקונגרס, אך לא אושרה על ידי המדינות. ארבע שנים לאחר שהוצע תיקון קורווין, אושר התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית המנוגד לו בתוכנו ובמהותו. החוקה לא תתוקן באופן שיסמיך את הקונגרס לבטל או להתערב במוסדות הפנימיים של מדינה מן המדינות, ובפרט באלה העוסקים באנשים העובדים או המשרתים בהתאם לחוקי כל מדינה מן המדינות המקור באנגלית No amendment of this Constitution, having for its object any interference within the States with the relations between their citizens and those described in second section of the first article of the Constitution as "all other persons", shall originate with any State that does not recognize that relation within its own limits, or shall be valid without the assent of every one of the States composing the Union — Orville James Victor, The History, Civil, Political and Military, of the Southern Rebellion (NY: James D Torrey, 1861), I, 463 בשנת 1861, עם היבחרו של אברהם לינקולן, שהתנגד לעבדות, לנשיאות ארצות הברית, החליטו מדינות העבדות שבדרום לפרוש מהאיחוד, שכן תושביהן חששו שלינקולן יבטל את העבדות שעליה נסמכה כלכלתם. במאמץ אחרון למנוע את הקרע בארצות הברית, הציע תומאס קורווין, ציר בית הנבחרים מאוהיו, את ההצעה הנ"ל, אשר באה להגן על העבדות ואשר הייתה העתק מדויק של הצעה דומה לסנאט, פרי-עטו של הרפובליקני מניו יורק ויליאם סיוארד. תומכיו של התיקון טענו, כי התיקון אינו יותר מאשר חזרה מפורשת על העקרונות שהובעו כבר בעברה הפוליטי של ארצות הברית, ובפרט בחוקה בגרסתה המקורית משנת 1787. לעומתם, האבוליציוניסטים הקיצוניים, כדוגמת פרדריק דאגלס, התנגדו לתיקון וטענו כי החוקה מעולם לא הגנה על קיום מוסד העבדות בארצות הברית. ב-28 בפברואר 1861 אישר בית הנבחרים ברוב צמוד את ההצעה, וכעבור יומיים היא אושרה על חודו של קול גם בסנאט. מדינות הדרום הפורשות (בתקופה ההיא, שבע במספר) התעלמו מההצעה. לאחר אישור הקונגרס ועם תמיכה הן מצד הנשיא היוצא ג'יימס ביוקנן והן מהנשיא הנכנס לינקולן, ההצעה עברה לידי המדינות השונות, לאשרור על ידי שלושה רבעים מתוכן. אולם, היחידות שאישרו אותה היו מדינות אוהיו, מרילנד ואילינוי, וברוב המדינות היא בכלל לא עלתה לדיון, ולכן לא אושרה. מבחינה טכנית, ההצעה עדיין עומדת לאשרור, שכן לא נקבע לה תאריך תפוגה, אך לאחר קבלת התיקון ה-13 לחוקה, הסיכוי שהיא תעבור הוא קלוש שבקלושים. לו עבר, היה תיקון קורווין מעלה שאלה עקרונית בתחום מדע המדינה והמשפט החוקתי: האם מותר לחוקה במדינה דמוקרטית לאסור על שינויים מסוימים בתוך עצמה? בעניין זה ישנם הטוענים כי תיקון קורווין הוא אכן מקרה של סעיף מקובע (entrenched clause) ולכן, לו עבר, היה אוסר על אשרורו של התיקון ה-13 לחוקה, אשר ביטל את העבדות ואסר על המשך קיומה; לעומת זאת, אחרים אומרים שתיקון מאוחר יותר לחוקה יכול היה לבטל את תיקון קורווין, בדומה לכך שהתיקון ה-21 ביטל את התיקון ה-18. פשרת קריטנדן עבדות בארצות הברית
לווייתן (סוג)

לִוְיְתָן (שם מדעי: Balaenoptera) הוא הסוג הגדול ביותר במשפחת לווייתני הענק, בהכילו שמונה מינים. לווייתן הענק היחיד שאינו ממוין תחת הסוג לווייתן הוא הלווייתן גדול-הסנפיר. פירוש השם Balaenoptera הוא לווייתן סנפיר: Balaen - לווייתן, ptera - סנפיר. Balaenoptera bertae Balaenoptera cephalus Balaenoptera colcloughi Balaenoptera cortesii Balaenoptera davidsonii Balaenoptera ryani Balaenoptera siberi Balaenoptera sursiplana Balaenoptera taiwanica לווייתן מינקי לווייתן, באתר ITIS (באנגלית) לווייתן, באתר NCBI (באנגלית) לווייתן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לווייתן, באתר GBIF (באנגלית) לווייתן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
מעלות פרנהייט

המונח "פרנהייט" מפנה לכאן. לערך העוסק בפיזיקאי הגרמני, ראו דניאל גבריאל פרנהייט. מעלות פָרֵנְהָיְיט (Fahrenheit) הן יחידות מידה לטמפרטורה. הן מסומנות ב־F°, ונקראות על־שם הפיזיקאי הגרמני דניאל גבריאל פרנהייט, שהציג אותן לראשונה בשנת 1724. השיטה מבוססת על נקודת ההתכה של תערובת שווה של קרח ומלח וטמפרטורה ממוצעת של גוף אדם בריא כנקודות מוצא. תחילה חילק פרנהייט את הסולם שלו ל־12 יחידות ומאוחר יותר חילק כל יחידה לשמונה, ביוצרו סולם של 96 מעלות. לאחר מותו של פרנהייט אובחנה סטיה בסקאלה שלו ובוצע בה איפוס מחדש כשטמפרטורות המוצא הן נקודת ההתכה (הקיפאון) ונקודת הרתיחה של מים (F°‏ 32 ו־F°‏ 212, בהתאמה). נקודת האפס בסולם זה היא הטמפרטורה שאליה יורד קרח כתוש כאשר מערבים אותו במלח. שיטה זו נפוצה כיום בארצות הברית, בבליז ובליבריה. מעלת הפרנהייט מסומנת בצמד התווים "F°": הסימן ° מדגיש כי מדובר במעלה, כלומר ביחידה שיש לה ערך בסולם מסוים בלבד, ולא ערך מוחלט, כמו לקלווין. בכתיבת טמפרטורה במעלות פרנהייט, יש להפריד ברווח את הערך המספרי מהסימן F°, כפי שמופיע בדוגמאות לעיל: לא F°‏86, ולא F °‏86, כי אם F°‏ 86. T c {\displaystyle {T_{c}}} = טמפרטורה במעלות צלזיוס T f {\displaystyle {T_{f}}} = טמפרטורה במעלות פרנהייט   T c = 5 ( T f − 32 ) 9 {\displaystyle \ {T_{c}}={\frac {5({T_{f}}-32)}{9}}}   T f = 9 T c 5 + 32 {\displaystyle \ {T_{f}}={\frac {9{T_{c}}}{5}}+32} קירוב טוב לחישוב בעל פה של תרגום מפרנהייט לצלזיוס הוא   T c = T f − 30 2 {\displaystyle \ {T_{c}}={\frac {{T_{f}}-30}{2}}} . התוצאה מדויקת עבור F°‏ 50 (C°‏ 10) ונותנת קירוב טוב למדי בטווח הטמפרטורות השורר על פני כדור הארץ. פרנהייט לעומת צלזיוס - טבלת ערכים יחידות מידה על שם אישים מדיה וקבצים בנושא מעלות פרנהייט בוויקישיתוף מעלות פרנהייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארבע אחרי הצהריים

ארבע אחרי הצהריים (על שם השיר של אותו השם של להקת הנח"ל) היא תוכנית רדיו המשודרת מדי יום בגלי צה"ל וכוללת שירים עבריים רגועים. התוכנית שעלתה לאוויר ב-1980, משודרת בימים ראשון-חמישי ובשבת בין השעות 16:00 – 16:45, ולכל אורכה משודרים שירים עבריים בעלי אופי מינורי מאוצר הזמר העברי, באווירה נוסטלגית, ברצף אחד ארוך וכמעט ללא מילות קישור של קריינים. אות התוכנית היה לסמלה המסחרי – הקטע "תמונה" בלחן של יצחק קלפטר, המבוצע על ידי יעל לוי, שבוצע במקור בתוכניתו של יהונתן גפן "שיחות סלון". הוגי התוכנית ועורכיה מאז היווסדה הם דלית עופר ויורם רותם, עורכי תוכניות ותיקים בתחנת גלי צה"ל. מאז שנת 2015 ערן אליקים הוא מגישה הקבוע של "ארבע אחרי הצהריים", למעט יום בשבוע בו מגישים את התוכנית קריינים חיילי התחנה. בשנת 2005, במלאת 25 שנים לשידור התוכנית, הפיקה התחנה אלבום אוסף משולש הנושא את שם התוכנית. האלבום, שנערך על ידי עופר ורותם, כלל 66 שירים המייצגים את רוח התוכנית, בהם "פגישה לאין קץ" בביצוע אריק איינשטיין, "לפנות ערב" בביצוע עדנה גורן, "החיטה צומחת שוב" בביצוע חוה אלברשטיין ו"גן השקמים" בביצוע אריק סיני, וזכה ב"אלבום פלטינה". החל מנקודה זאת הופקו אלבומים אחת לחמש שנים או בנקודות זמן משמעותיות בגלי צה"ל. בשנת 2009, לקראת ראש השנה תש"ע ובמלאת 30 שנה לתוכנית הופק אלבום משולש נוסף, שנקרא "ארבע אחר הצהריים ב'", גם הוא בעריכתם של דלית עופר ויורם רותם. בשנת 2011, לרגל חגיגות 60 שנה לקיומה של גלי צה"ל, ראה אור האוסף המשולש השלישי של התוכנית, שנקרא "ארבע אחרי הצהריים ג'", המלקט אף הוא את שיריה האהובים של התוכנית, שלא נכנסו לשני האוספים הקודמים. בשנת 2012, לקראת ראש השנה תשע"ג יצא "ארבע אחרי הצהריים ד'", אוסף משולש רביעי משירי התוכנית. בשנת 2014, לקראת חג השבועות, יצא לאור "ארבע אחר הצהריים 5" האוסף המשולש החמישי הנושא את הכותרות: "עוד לא אהבתי די", "יש לי אהבה" ו"איזה יום יפה". באותה שנה ולרגל 35 שנה לתוכנית נערך בפסטיבל ראשון לציון מופע מחווה לתוכנית, בו השתתפו זמרים ששיריהם מושמעים בתוכנית באופן תדיר כחוה אלברשטיין ומתי כספי וכן זמרים צעירים. בשנת 2015, יצא לאור "ארבע אחר הצהריים 6" האוסף המשולש השישי שכולל בין היתר את השירים "שיר השיירה", "אנשים טובים" ו"בוא הביתה". בשנת 2021, יצא לאור "ארבע אחר הצהריים / 40 שנה לתוכנית הרדיו – מיטב השירים", אוסף כפול שביעי הכולל בין היתר את השירים "שיר של יום חולין" בביצוע אילנית ו-"תני לו פרח" בביצוע גלי עטרי. אוסף זה שלהבדיל מקודמיו נערך על ידי יורם רותם לבדו לאחר שדלית עופר פרשה מעריכת התוכנית. האוסף הופק על ידי חברת הליקון בעוד שכל האוספים הקודמים הופקו על ידי חברת "אן.אם.סי". האוסף היה אמור לצאת בשנת 2020 אולם הפצתו נדחתה בעקבות מגפת הקורונה . ארבע אחרי הצהריים, באתר גלי צה"ל אסף נבו, ‏עוד חוזר הניגון: מחווה מרהיבה ל"ארבע אחרי הצהריים", באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2014 סקירת האוסף, באתר חרסונסקי מיוסיק דפנה ארד, אוסף שישי לתוכנית הרדיו "ארבע אחרי הצהריים", באתר הארץ, 22 בנובמבר 2015 יעקב בר-און, ‏יורם רותם חוגג 40 ל"ארבע אחרי הצהריים" עם אוסף חדש, באתר מעריב אונליין, 29 באפריל 2021
גל אלסטר

גל אלסטר (נולד ב-1959) נפטר בדצמבר 2023 הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי. אלסטר הוא מתלמידיו הראשונים של ירון מרגולין ותלמידו של צבי גוטהינר. הופיע בלהקת המחול בת שבע, "תמר" ובלהקת קול ודממה ובתיאטרון תמונע. היה מורה בלהקות בת דור ובתאטרון מחול ענבל. אלסטר הוא המנהל האמנותי של להקת נובה, הפועלת על פי שיטת המחול ההוליסטי. יצירותיו ככוריאוגרף מועלות בישראל, הולנד ורוסיה והוא חבר בעמותת הכוריאוגרפים. אלסטר יצר סוגה אלטרנטיבית במחול שהוצגה ב-2002 בסדרת ההופעות "off center" בשיתופו של עידו תדמור. אלסטר גם כותב ביקורות מחול, בשנות ה-80 כתב בשבועון כותרת ראשית ובשנות ה-2000 בשבועון "Time Out תל אביב". בשנת 2006 סרט תיעודי אודותיו שודר בערוץ 8, במסגרת הסדרה "בתים בעיר",הסרט עקב אחרי האופן שבו מגוריו ואמנותו חולקים חלל משותף, במבנה תעשייתי בדרום העיר המשמש לו גם כסטודיו למחול. פרטים על גל אלסטר בארכיון להקת תמ"ר, בספרייה הלאומית מידע על גל אלסטר בקטלוג הספרייה הלאומית מהפכה בעולם הריקוד של תל אביב, אתר israeldance אוף סנטר, אתר הבמה חורגים מהזרם המרכזי, אתר הבמה מבחר ביקורות מחול שכתב: גל אלסטר, מחול - המינון הנכון - להקת המחול הקיבוצית, כותרת ראשית, 16 בנובמבר 1988 גל אלסטר, מחוללת סערה - ביקורת על מופע של פינה באוש, כותרת ראשית, 31 באוגוסט 1988 גל אלסטר, מחול - שכר עמלם - ביקורת על המופע "חמורים", כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1988 גל אלסטר, דף שער בספרייה הלאומית מופע ראשון בסדרת ערבי המחול "0ff Center" בסטודיו של עידו תדמור בתל אביב, באתר הארץ, 14 במאי 2002 שמוליק דובדבני, הפיוט שבשגרה, באתר ynet, 10 בספטמבר 2006
יעקב מזרחי (חבר הכנסת)

הרב יעקב ישראל מזרחי (ה'תר"ף, 1919 - א' באלול ה'תש"ם, 13 באוגוסט 1980) היה רב ואיש ציבור חרדי-ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם אגודת ישראל. נולד בשכונת "שעריים" ברחובות (אז מושבה), לשושנה והרב דוד מזרחי, יוצאי תימן. אביו עלה לארץ כעשור לפני שנולד, כיהן כאב בית דין ברחובות, ונהרג בהפצצות על המושבה במלחמת העצמאות. היה בעל הסמכה לרבנות. עוד בתקופת המנדט הבריטי פעל רבות בקרב יוצאי עדות המזרח בארץ, ופעילותו התגברה לאחר מלחמת העצמאות וגלי העלייה. הוא פעל במעברות ברחבי הארץ לחיזוק היהדות, ונלחם בכפייה החילונית שהופעלה על העולים. נהג להסתובב ברחבי הארץ על אופנוע או בתחבורה ציבורית. היה דרשן בולט ונאם בכינוסים ועצרות המוניות. בהמשך מונה למנהל מחלקת עדות המזרח באגודת ישראל בארץ ישראל, בתפקיד זה עסק בבעיות הקליטה של עדות המזרח, ובעיקר מבחינה דתית-רוחנית. בין היתר עמל רבות לרישום תלמידים למוסדות תורניים, בהתחלה לשולחם לפנימיות, ובהמשך סייע לייסד בתי ספר ומקומות לימוד. בהמשך מונה לסגן יו"ר אגודת ישראל בארץ ישראל. לחבר מועצת העיר רחובות, ולסגן ראש העיר והממונה על מחלקת הרווחה. שימש סגן יו"ר המועצה הדתית והיה פעיל במוסדות החינוך הדתיים בעיר. בשנת 1972 נכנס לכנסת השביעית מטעם אגודת ישראל במקומו של שלמה יעקב גרוס, על פי הסכם רוטציה והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. בשלהי קיץ התש"ם, בדרכו לפגישה ציבורית בירושלים, לקה באירוע מוחי. ימים ספורים לאחר מכן, בראש חודש אלול, הוא נפטר. על שמו נקראו מוסדות "אור יעקב-אור זרוע" - לימודי רבנות ודיינות לאברכים מחב"ד. נשא לאשה את הרבנית חביבה לבית חובארה וממנה היה אב ל-16. בנו דוד נהרג במלחמת יום כיפור. בנו אליעזר היה חבר כנסת מטעם אגודת ישראל. שניאור ברגר, דרך כוכב מיעקב, תולדות חייו, ה'תשע"ח יעקב מזרחי, באתר הכנסת יעקב מזרחי, באתר כנסת פתוחה מת הרב יעקב מזרחי, דבר, 14 באוגוסט 1980. דף לזכר דוד מזרחי, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה כתב שטורעם, רחובות: בכולל "אור יעקב" התאספו לכינוס הקהל, ח' בשבט ה'תשס"ט "האב השכול ליד הטנק השרוף", אודות נפילת בנו במלחמה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת קלגנפורט

אוניברסיטת קלגנפורט (בגרמנית: Universität Klagenfurt) היא אוניברסיטה בעיר קלגנפורט שבאוסטריה. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1971 והחלה את דרכה כמכללה ללימודי חינוך. מאז אוקטובר 2004 השם הרשמי של האוניברסיטה בגרמנית הוא "האוניברסיטה האלפית-אדריאטית של קלגנפורט" (Alpen-Adria Universität Klagenfurt) על מנת להדגיש את הקשרים הבין-תרבותיים בין האלפים והים האדריאטי הנמצאים שניהם בקרבת העיר. נכון ל-2018 לומדים באוניברסיטה יותר מ-11,600 סטודנטים והסגל מונה כ-1,500 מרצים, חוקרים ואנשי הנהלה. האוניברסיטה שוכנת במבנה הצופה על אגם ורטר. באוניברסיטה ישנן ארבע פקולטות: הפקולטה ללימודי תרבות כוללת אחת עשרה מחלקות בתחום מדעי הרוח והחברה, ומרכז פקולטה אחד. מחלקה ללימודי השפה האנגלית וללימודי אמריקה מחלקה לחקר החינוך מחלקה לחקר השפה הגרמנית מחלקה רוברט מוסיל לחקר הספרות – ארכיון קרינתיה מחלקה להיסטוריה מחלקה לניתוח תרבותי מחלקה לחקר אמצעי התקשורת ולחקר התקשורת מחלקה לפילוסופיה מחלקה לפסיכולוגיה מחלקה לחקר שפות רומאניות מחלקה לחקר שפות סלאביות מרכז פקולטה לחקר שפת סימנים ותקשורת לקויי שמיעה תחום העיסוק העיקרי של הפקולטה הוא מנהל עסקים, והוא נחקר בשילוב עם משפטים, סוציולוגיה, כלכלה לאומית וגאוגרפיה (גם כלכלית). מחלקה לניהול פיננסי מחלקה לגאוגרפיה ולמדעי האזור מחלקה לניהול חדשנות ולתאגוד מחלקה למנהל עסקים ציבורי מחלקה לניהול ארגונים, משאבי אנוש ושירותים מחלקה לניהול מוצרים, אנרגיה וסביבה מחלקה למשפטים מחלקה לסוציולוגיה מחלקה למנהל עסקים מחלקה לכלכלה לאומית הפקולטה למחקר בינתחומי ולהוראה (IFF) עוסקת בפיתוח של מחקר, הוראה וארגון. מטרתה היא לטפל בבעיות חברתיות נבחרות, באמצעות תכנון תהליכי מחקר ולמידה מתאימים. מחלקה לחקר מדע מחלקה להתפתחות חינוכית ולהתפתחות הוראה מחלקה לתקשורת מדע ולחקר השכלה גבוהה הפקולטה עוסקת במחקר ובהוראה בתחומי מדעי המחשב, טכנולוגיות מידע ותקשורת ומתמטיקה הנדסית, והוקמה בינואר 2007. היא פוצלה מתוך הפקולטה "לכלכלה ולמדעי המחשב", וכוללת תחומי מחקר שלא נחקרו במסגרת הפקולטה הקודמת. בסך הכל מורכבת הפקולטה מתשע מחלקות ומציעה ארבע תוכניות המעניקות תואר בוגר אוניברסיטה, ארבע תוכניות המעניקות תעודת מוסמך אוניברסיטה, שתי תוכניות לדוקטורט ושתי תוכניות הכשרה למורים. מחלקה למדעי המחשב יישומיים מחלקה למערכות מחשוב מחלקה להוראת מחשבים מחלקה לטכנולוגיית מידע מחלקה למערכות טכנולוגיות חכמות מחלקה למתמטיקה מחלקה להוראת המתמטיקה מחלקה לסטטיסטיקה מחלקה למערכות מרושתות ולמערכות משובצות מחשב מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קלגנפורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קלגנפורט (בגרמנית) אוניברסיטת קלגנפורט, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קלגנפורט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קלגנפורט, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת קלגנפורט, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת קלגנפורט, סרטונים בערוץ היוטיוב UNIVERSITÄT באתר אוניברסיטת קלגנפורט (בגרמנית)
מונה גייגר

מונה גייגר הוא מכשיר למדידת קרינה מייננת, והוא מונה את קצב פגיעת החלקיקים בו. מונה גייגר יכול לאתר קרינת אלפא, בטא, גמא וקרני רנטגן. המכשיר לא מאתר מעבר נייטרונים מאחר שהם אינם מייננים. מונה גייגר משמש בעיקר למניית קרינת גמא או רנטגן וכן חלקיקי בטא. מניה של חלקיקי אלפא היא באופן מעשי בלתי אפשרית בגלל שחלקיקי האלפא לא מסוגלים לחדור את דופן הגלאי. לעומת זאת, על ידי שינוי תכונותיו של הגלאי (נפח, עובי דפנות, לחץ גז ומתח) ניתן להתאים אותו כך שיהיה יעיל יותר במניית בטא או גמא, בהתאם לצורך. החיישן במכשיר הוא שפופרת גייגר-מילר, שפופרת המכילה בעיקר גז אציל (בדרך כלל ארגון) ובמרכזה תיל הטעון חיובית בהפרש מתחים של עד כ-1000 וולט לעומת השפופרת. כאשר חלקיק (חלקיק טעון, או פוטון) נכנס לשפופרת ומוציא אלקטרון מהגז שבתוכה או מדפנותיה, האלקטרון האנרגטי גורם לשרשרת של יינון בגז האציל. המטען נאסף בתיל החיובי, וכאשר הוא זורם חזרה לדפנות, נרשמת במערכת פעימה שמעידה על האירוע. המכשיר מגביר את האות, מציג אותו למשתמש, וסופר את מספר הפעימות. בחלק מהמכשירים נעשה שימוש גם באות קולי כאינדיקציה לקליטת הפעימה. את המכשיר פיתחו הנס גייגר ותלמידו וולטר מילר בשנת 1928. מדיה וקבצים בנושא מונה גייגר בוויקישיתוף מונה גייגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מ.ק. 77

מ.ק. 77 הוא השם שניתן בצה"ל למכשיר קשר מדגם AN / PRC 77‏, מכשיר קשר נייד מתוצרת ארצות הברית המשדר שמע באפנון תדר, (FM) בתחום התג"מ (תדר גבוה מאוד) (VHF). אף על פי שפותח בשנות ה-60 ומאז נעשתה התפתחות טכנולוגית משמעותית בתחום התקשורת, המכשיר שימש בצה"ל כ-40 שנה, והוא בשימוש עד היום בארגונים שונים, בהם הצבא האוסטרי ותנועות נוער טרום-צבאיות באוסטרליה (המשתמשים בו לאימון ולמידה על מכשירי קשר). המכשיר נחשב לאמין מאוד ועמיד בתנאי סביבה קשים.. מכשיר זה הוא ממשיך ישיר של מכשיר ה-AN/PRC 25, שאב טיפוס שלו נוסה כבר בשנת 1959, והיה מוכן לשימוש יחידות שדה צבאיות בשנת 1962. בזמן מלחמת וייטנאם נכנס המכשיר לשימוש בעקבות תלונות מצד הגנרל ויליאם וסטמורלנד בנוגע למכשיר קשר ישן יותר, ה-10-AN/PRC-. (בצה"ל נקרא מ.ק. 10). ביולי 1965 נשלחו מכשירים מדגם זה לשימוש הכוחות האמריקאיים בווייטנאם. זמן קצר לאחר מכן שודרג המ.ק. ל-AN/PRC-77, שזהה לו בדיוק בצורתו החיצונית. מבחינה חשמלית, מ.ק. 77 משתמש במגבר טרנזיסטורי, לעומת מגבר המבוסס על שפופרת ריק במ.ק. 25. כמו כן, רבים מן המודולים הפנימיים שלו שודרגו לעומת מ.ק. 25. בשנות השישים השתמש צה"ל במכשיר PRC-25 שנקרא בצה"ל מ.ק. 25 ונשאר בשימוש עד 1973, אם כי יחידות בודדות שלו נשארו בשירות לפחות עד שנות ה-90 של המאה ה-20 ובמהלכן. צה"ל החל להשתמש במכשיר בשנת 1973 לאחר שזה סופק לו במסגרת הרכבת האווירית במלחמת יום הכיפורים. בשדרוג הפך מגבר הספק השידור משפופרתי לטרנזיסטורי, מגבר שמע איכותי וחזק יותר, ו"מצב X" (בחיבור KY-57) בו השידור מאובטח יותר. בהמשך, יוצר המכשיר גם בישראל על ידי חטיבת הקשר של תדיראן. המכשיר מוחלף בהדרגה על ידי מ.ק. 710. הספק כוח: 3V ו-15V. במקור המכשיר השתמש בסוללת אבץ-פחם אחת אשר סיפקה את שני המתחים באמצעות מערך סוללות קטנות יותר בתוכה. בראשית שנות ה-90' נכנסו לשימוש סוללות ליתיום, שגודלן מחצית מגודלה של סוללת האבץ-פחם, ואפשרו הכנסת שתי יחידות מסוג זה לתחתית המכשיר - אחת מחוברת למכשיר והשנייה כעתודה וכייצוב לסוללה המחוברת. לסוללה מחבר אסימטרי המונע את חיבורה בקוטביות שגויה. ניתן לחבר כמה סוגים של אנטנות למכשיר. הנפוצה שבהן היא זו המכונה "לונג", המורכבת ממספר חוליות המשתלבות לאנטנת שוט באורך 271 ס"מ לאחר חיבור בית אנטנה קשיח. חלק מאנטנות אלה מצופות גומי בשתי החוליות העליונות על מנת להגן על נושא המכשיר מפני התחשמלות כאשר משתמשים במכשיר בקרבת קווי חשמל של מתח גבוה. אנטנה נפוצה נוספת מכונה "שורט" שהיא אנטנה קצרה וגמישה המיועדת למשל ללוחמה בשטחים בנויים ותעלות. לאנטנה זו טווח שידור קטן יותר. ניתן לחבר למ.ק. 77 מגוון מערכות דיבור, אשר הנפוצה שבהן היא מערכת דיבור בצורת אפרכסת המכילה מיקרופון ואוזניה. כמו כן, ניתן לחבר רמקול ליעילות במצב נייח. ניתן להשתמש במכשיר כמכשיר קשר קבוע המותקן ברכב, באמצעות מתאם ייעודי. המתאם מספק למכשיר מתח חשמלי קבוע ממצבר הרכב במקום מסוללה, כולל רמקול המאפשר לשמוע את השידור ברשת הקשר, ומתאם אנטנה המאפשר לחבר את המכשיר לאנטנה קבועה המותקנת על הרכב. מדיה וקבצים בנושא מ.ק. 77 בוויקישיתוף שי פוגלמן, מ"ק 77 יוצא משירות: זיכרונות עמומים של כאבי גב, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2009 משה זונדר, חשופים בשטח, באתר nrg‏, 26 בינואר 2001 - חיילי מילואים כועסים על הציוד המיושן שברשותם, דוגמת המ.ק 77 מ.ק. - מכשיר קשר אנשיל פפר, מ"ק 77 יוצא משירות: חדל קשקשת ברשת, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2009 אומרים שלום למ.ק 77, אתר זרוע היבשה, ספטמבר 2012 אנשיל פפר, מ"ק 77 יוצא משירות: חדל קשקשת ברשת, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2009 מדריך צבא ארצות הברית עמ' 15
מליטון כנתריה

מֶליטוֹן כָּנתַריָה (בגאורגית: მელიტონ ქანთარია, מֶליטוֹן כַּנתַריָה; ברוסית: Мелитон Варламович Кантария, מליטון וארלאמוביץ' קנטארייה, וזהו גם השם שהוא מופיע בו במסמכים רשמיים;‏ 5 באוקטובר 1920 – 27 בדצמבר 1993) היה חייל גאורגי ממוצא מגרלי בצבא האדום. כנתריה מפורסם בשל כך שזכה להניף את דגל הניצחון על הרייכסטאג עם סיומה של כיבוש ברלין במלחמת העולם השנייה, ב-30 באפריל 1945, בשעה 21:50. כנתריה נולד למשפחת איכרים בכפר (כיום עיירה) ג'ווארי (אנ') שבסמגרלו, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (כיום גאורגיה). מגיל צעיר עבד בקולחוז. בשנת 1940 התגייס לצבא האדום. במהלך מלחמת העולם השנייה היה לוחם בפלוגת הסיור של דיוויזיית הרובאים ה-150. ב-30 באפריל 1945, בעת הקרב על ברלין השתתפה יחידתו של כנטריה, רגימנט חי"ר 79 של הדיוויזיה, בכיבוש הרייכסטאג. כנתריה, יחד עם שני לוחמים נוספים (סמל מיכאיל ייגורוב וקצין פוליטי אלכסיי ברסט) הניפו את הדגל האדום על גג הרייכסטאג. על מעשה זה הוענק לכנתריה וייגורוב תואר גיבור ברית המועצות. בשנת 1946 השתחרר כנתריה משירות הצבאי וחזר לכפר הולדתו. בשנת 1947 עבר לעיר סוחומי, בה עבד כמנהל חנות. בשנת 1965 עבר להתגורר בעירה אוצ'מצ'ירה. בספטמבר 1993, במהלך המלחמה באבחזיה, בשל היותו גאורגי, גורש מביתו על ידי מורדים אבחזיים. הוא נאלץ לברוח לטביליסי. בדצמבר 1993, הודות למאמצי ארגון ותיקי המלחמה במוסקבה הובטחו לכנתריה סטטוס פליט ברוסיה ודירה במוסקבה. מליטון כנתריה מת מהתקף לב ברכבת, בדרכו מגאורגיה למוסקבה. נקבר בעיירת הולדתו ג'ווארי. מדיה וקבצים בנושא מליטון כנתריה בוויקישיתוף מליטון ורלמוביץ' קנטריה (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונסטנטין הראשון

האם התכוונתם ל... קונסטנטין הראשון, קיסר רומא – קיסר הקיסרות הרומית המערבית (312-324), וקיסר רומא (324-337) קונסטנס הראשון – קיסר רומא מבית קונסטנטינוס (337-361) קונסטנטין הראשון, מלך יוון – מלך יוון (1913-1917, 1920-1922) קונסטנטין הראשון, מלך סקוטלנד – מלך סקוטלנד והפיקטים (863-877) קונסטנטין הראשון, מלך ארמניה – מלך ארמניה (1095-1102) קונסטנטין הראשון, קיסר אתיופיה – קיסר אתיופיה (1434-1468) נקרא גם זרע יעקב קונסטנטין הראשון, קיסר בולגריה – מלך האימפריה הבולגרית השנייה בשנים 1257-1277 קונסטנטין הראשון, פטריארך קונסטנטינופול – פטריארך קונסטנטינופול (675-677) גאורגיה קונסטנטין הראשון, מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1407-1412) קונסטנטין הראשון, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי משושלת בגרטיוני (1293-1327) קונסטנטין הראשון, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי (1566-1605) קונסטנטין הראשון מכארתלי – אריסתווי של נסיכות כארתלי קונסטנטין הראשון מאבחזיה – אריסתווי או ארכון של נסיכות אבחזיה (700-736) קונסטנטין הראשון, מלך מוחרני – (1659-1667) קונסטנטינוס (פירושונים)
פרדיננד אסטרהאזי

פרדיננד ואלסין אסטרהאזי (בצרפתית: Ferdinand Walsin Esterhazy;‏ 16 בדצמבר 1847 – 21 במאי 1923), קצין צרפתי שמכר בסוף המאה ה-19 סודות צבאיים לגרמניה. את מעשה בגידתו טפלו על הקצין היהודי חף מפשע, אלפרד דרייפוס בפרשה מתוקשרת הנקראת על שמו: פרשת דרייפוס. אסטרהאזי נולד בשנת 1847, למשפחה שמוצאה מהונגריה. הוא שירת בלגיון הזרים הצרפתי, ולאחר מכן הוצב לצבא הסדיר הצרפתי והגיע לדרגת רב-סרן. בשנות התשעים של המאה ה-19, שקע אסטרהאזי בחובות כבדים וכדי להיחלץ מכר סודות צבאיים צרפתיים לגרמנים. דבר הבגידה נתגלה בשנת 1894, כאשר מרגל צרפתי שפעל בתוך שגרירות גרמניה בפריז גילה מזכר בכתב יד (bordereau), שנתקבל אצל הנספח הצבאי הגרמני וכלל סודות צבאיים צרפתיים. זהות כותב המזכר לא הייתה ידועה ואנשי המטה הכללי הצרפתי הטילו את האשמה על סרן אלפרד דרייפוס היהודי. דרייפוס הועמד לדין בפני בית דין צבאי ומשפטו גרם לגל של הסתה אנטישמית בעיתונות הצרפתית. הוא נדון לשלילת דרגותיו ולמאסר עולם ב"אי השדים" שליד חוף גויאנה הצרפתית באמריקה הדרומית. דרייפוס זעק את דבר חפותו, אך דעת הקהל בצרפת הצדיקה את ההרשעה. בשנת 1896 גילה הקולונל ז'ורז' פיקאר, ראש מחלקת המודיעין הצבאי ("המשרד השני"), ראיות המצביעות על כך שאסטרהאזי הוא שכתב את המזכר שנתגלה בשגרירות הגרמנית. ניסיונות להשתיק את פיקאר לא הועילו ואסטרהאזי הועמד לדין בשנת 1898 בפני בית הדין הצבאי, אך זוכה על ידי חבר הקצינים, שופטי בית הדין, תוך דקות מועטות. הסופר הנודע אמיל זולא הפך לתומך בחפותו של דרייפוס ופרסם מכתב גלוי נגד עיוות הדין תחת הכותרת "אני מאשים...!" (J'accuse). זולא הואשם בהוצאת דיבה ונדון למאסר אך הצליח להימלט לאנגליה. תוך כדי כך הפכה הפרשה למחלוקת שפילגה את הציבור בצרפת לשני מחנות, תומכי אסטרהאזי מחוגי המלוכנים, המיליטריסטים והלאומנים; ותומכי דרייפוס מנאמני הרפובליקה, הסוציאליסטים ואנטי קלריקליים. מאוחר יותר, בשנת 1898, נתגלו ראיות כי קולונל אובר-ז'וזף אנרי מן המודיעין הצבאי זייף ראיות שהביאו להרשעתו של דרייפוס. קולונל אנרי שם קץ לחייו ואסטרהאזי נמלט לאנגליה. אירועים אלו עוררו מחדש את הפרשה וענינו של דרייפוס הובא ב-1899 בפני בית הדין לערעורים שהורה על משפט חוזר. בית הדין הצבאי, שבפניו הובא העניין מחדש, לא היה מוכן להכיר בטעותו, ודרייפוס הורשע שוב ונדון ל-10 שנות מאסר. הוא נחון לאחר עשרה ימים בידי נשיא צרפת. בשנת 1906 ערער דרייפוס. בית הדין הצבאי זיכה אותו והשיב לו את דרגותיו. אסטרהאזי חי, בגלותו בלונדון, חיי עוני. כדי להרוויח כסף למחייתו הוא פרסם הודאה בה אישר כי הוא האיש שכתב את המזכר, אך טפל את אשמת הריגול על קצין אחר שלא היה כבר בחיים. אסטרהאזי מת בלונדון בשנת 1923. מדיה וקבצים בנושא פרדיננד אסטרהאזי בוויקישיתוף עוד על פרשת דרייפוס באתר הספרייה הלאומית פרדיננד אסטרהאזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרדיננד אסטרהאזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קונסטנטין השלישי

האם התכוונתם ל... קונסטנטין השלישי, מלך סקוטלנד – (995-997) ממלכי סקוטלנד קונסטנטין השלישי, מלך בריטניה – מלך אגדי של בריטניה, קרוב משפחה של המלך ארתור קונסטנטין השלישי, פטריארך קונסטנטינופול – פטריארך קונסטנטינופול (1059-1063) קיסרי רומא קונסטנטיוס השלישי – היה קיסר של האימפריה הרומית המאוחרת, ששלט מספר חודשים במשותף עם הקיסר הונוריוס קונסטנטינוס השלישי, קיסר רומא – קיסר הקיסרות הרומית המערבית קונסטנטינוס השלישי, קיסר ביזנטייה – קיסר ביזנטי קונסטנטינוס השלישי, קיסר רומי המערבית קיסר הקיסרות הרומית המערבית (407-411) גאורגיה קונסטנטין השלישי, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי 1585-1586 קונסטנטין השלישי, מלך כארתלי – מלך ממלכת כארתלי קונסטנטין השלישי, מלך אבחזיה – מלך ממלכת אבחזיה (898/899-915/916/917) קונסטנטין השלישי, מלך מוחרני – (1735-1755)