laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Back of My Mind

Back of My Mind הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית H.E.R.. האלבום יצא לאור ב-18 ביוני 2021 על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים. מגזין "בוקר טוב אמריקה" דירג את האלבום ברשימתם "50 האלבומים הטובים ביותר של 2021" במקום ה-14. האלבום קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריות אלבום השנה ואלבום ה-R&B הטוב ביותר. ב-27 בספטמבר 2019, הוציאה H.E.R. את הסינגל הראשון מתוך האלבום "Slide". ב-21 באוקטובר 2020, יצא לאור הסינגל השני "Damage". השיר הגיע למקום הראשון ברדיו האורבני ולמקום 44 במצעד בילבורד הוט 100. ב-25 באוקטובר, הוציאה את הסינגל השיווקי "Hold On". ב-7 בפברואר 2021, הופיעה H.E.R. במופע הקדם-הופעה של סופרבול LV‏ (2021) יחד עם הזמרים מיילי סיירוס, אריק צ'ורץ' וג'זמין סוליבן. באפריל 2021, זכתה H.E.R. בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על שירה "Fight for You", מהסרט "יהודה והמשיח השחור". ב-23 באפריל, יצא לאור הסינגל השני "Come Through", בהשתתפות הזמר האמריקאי כריס בראון. וידאו קליפ לשיר יצא לאור ב-13 במאי. באותו היום, "Damage" קיבל מעמד פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. " ב-11 ביוני 2021, הוציאה את הסינגל השיווקי השני מתוך האלבום, "We Made It", לצד ההכרזה על צאת אלבום הבכורה שלה Back of My Mind, יחד עם טריילר לאלבום. מידע על האלבום Back of My Mind באתר MusicBrainz האלבום Back of My Mind באתר אפל מיוזיק Back of My Mind, Genius (באנגלית) Strauss, Matthew. "H.E.R. Releasing New Album Back of My Mind Next Week". Pitchfork (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-06-13. Good Morning America, 50 best albums of 2021, Good Morning America (באנגלית) Kellem, Joshua (27 בספטמבר 2019). "HER And YG Romanticize Ghetto Love On Her Sophisticated Song 'Slide'". Uproxx. נבדק ב-3 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Saponara, Michael (27 בספטמבר 2019). "H.E.R. Recruits YG to Play Bonnie & Clyde on Steamy 'Slide'". Billboard. נבדק ב-3 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "H.E.R. Gets Vulnerable on New Song 'Damage'". Rated R&B (באנגלית אמריקאית). 2020-10-21. נבדק ב-2021-06-13. "H.E.R. Releases New Single 'Damage'". Rap-Up (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-06-13. "H.E.R." Billboard. נבדק ב-2021-06-13. "H.E.R.'s 'Damage' Reaches No. 1 on Urban Radio". Rated R&B (באנגלית אמריקאית). 2021-03-10. נבדק ב-2021-06-13. Cho, Regina (27 באוקטובר 2020). "H.E.R. shares new single "Hold On"". Revolt. נבדק ב-27 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "H.E.R. announces Back Of My Mind, shares "We Made It": Stream". Consequence (באנגלית אמריקאית). 2021-06-11. נבדק ב-2021-06-13. Burlingame, Jon (25 באפריל 2021). "H.E.R.'s 'Fight for You' Wins Unpredictable Best Original Song Race at the Oscars". Variety. {{cite web}}: (עזרה) Montgomery, Daniel (26 באפריל 2021). "The lady doth protest just enough: H.E.R. upsets to win Best Song at the Grammys and Oscars for fighting the power". Gold Derby. נבדק ב-27 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "H.E.R. & Chris Brown Link Up for Steamy 'Come Through' Video". Billboard (באנגלית). נבדק ב-2021-06-13. "H.E.R.'s 'Damage' Is Now Certified Platinum". Rated R&B (באנגלית אמריקאית). 2021-05-21. נבדק ב-2021-06-16. "H.E.R. reveals debut album release date, drops new song 'We Made It'". NME (באנגלית בריטית). 2021-06-11. נבדק ב-2021-06-13. Back of My Mind by H.E.R., נבדק ב-2021-06-11
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 1991

מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 1991 הוא רשימת השירים לסיכום שנת 1991 של הבילבורד הוט 100, שפורסמה בדצמבר 1991. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו לאורך אותה שנה. כמו כן, הוא חושב לפי נתוני מכירות שנאספו בפרקי זמן ספציפיים שנקבעו על ידי בילבורד ומתבסס על מצעד השירים השבועי שמופק על ידו. 1991 במוזיקה Longbored Surfer - 1991, longboredsurfer.com
עבדה

עבדה (בערבית: عبدة) הוא יישוב בדואי בהקמה, אשר מוקם במרחק של כ-7 ק"מ דרומית למדרשת בן-גוריון וכ-2.5 ק"מ צפון-מערבית לשרידי העיר הקדומה עבדת וישתייך למועצה אזורית רמת הנגב. באזור רמת הנגב ישנם שלושה מקבצי כפרים לא מוכרים ברמת ציפורים, ואדי אריכא ונחל חוה, אשר המדינה מעוניינת לאחדם. בשנת 2012 החליטה המדינה לקבצם למתחם אחד באזור שדה בוקר ביישוב שיכיל בשלב ראשון כאלף תושבים אך יורחב לאחר מכן ל-3,300. לאור התנגדות התושבים ברמת ציפורים להקמת היישוב החדש למיקום ההוא, הם יצאו למאבק ובשנת 2019 המליצה הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות לבנות את היישוב החדש בסמוך לעבדת, שם מתגוררים כ-500 אנשים. ביישוב החדש יהיו 500 יח"ד והוא ישתרע על כ-1500 דונם. במסגרת המשא ומתן להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש הושג בהסכם הקואליציוני עם הרשימה הערבית המאוחדת כי יישוב זה יוכר כחוקי תוך 45 ימים מכינונה, שזה כאמור ב-28 ביולי 2021. היישוב הוכר לבסוף מספר שבועות לאחר מכן. אילנה קוריאל, אושרה להפקדה תוכנית ליישוב בדואי חדש במועצה האזורית רמת נגב, באתר ynet, 5 במאי 2019 הילה ציאון ותום זיו, המדינה תקים יישוב בדואי ליד שדה בוקר, באתר ynet, 6 בנובמבר 2012 אלמוג בן זכרי, המדינה מקדמת תוכנית לפינוי שלוש קהילות בדואיות והעברתן ליישוב חדש, באתר הארץ, 15 במאי 2019 יישוב חדש לבדואים: 'עבדה', באתר ערוץ 7, 15 במאי 2019 ההסכם הקואליציוני בין יש עתיד לרע"מ, באתר הכנסת
פלאיונה

פלאיונה (ביוונית: Πληιόνη) במיתולוגיה היוונית הייתה נימפת ים ואחת מן האוקיינידות אשר בהר קילנה (Kyllene) שבארקאדיה, דרום יוון. היא הייתה בתם של אוקיינוס וטתיס ורעייתו של הטיטאן אטלס, ולשניים נולדו שבע הפליאדות. פלאיונה הייתה ככל הנראה אפימליס (epimelis, נימפת הכבשים), האלה האחראית לפריון עדרי הכבשים והבקר. הפירוש המילולי של שמה הוא "להרבות, להגדיל את המספר". נכדה, הרמס, היה אל משק החי. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיוקורו

גיוֹקוּרוֹ (ביפנית: 玉露, "טל- אבן חן") הוא סוג מובחר של תה ירוק יפני המיוצר משיחים המוצללים לפני הקטיף. קרוב בטעמו ובדרך העיבוד לסנצ'ה. את רוב הגיוקורו מגדלים באוג'י שליד קיוטו, יאמֵה במחוז פוקואוקה, אוֹקָבֵּה ואסאהינָה במחוז שיזואוקה. גיוקורו מהווה רק 0.2 % מהתה המיוצר ביפן (2019). מקורו של תה הגיוקורו הוא במחצית הראשונה של המאה ה -19, כאשר יָמאמוֹטוֹ קאהֵיי השישי, הבעלים של חברת התה יאמָמוֹטוֹיאמָה, החל בניסויים עם טכניקות הצללה, בדומה לשיטות המשמשות לייצור טֵנצָ'ה (המשמש כחומר גלם של מאצ'ה). הוא ראה שהצללת השיחים במשך 1–3 שבועות לפני הקטיף הניבה טעם רך יותר. הוא נתן לתה החדש את השם טאמָה-נוֹ-צוּיוּ (יפ. 玉の 露, "טל של אבן יקרה") ; היום תה כזה נקרא קאבּוּסֵצָ'ה. בשנת 1834 הוא פרסם את "הספר הקטן על סנצ'ה", בו תיאר את תוצאות הניסויים שלו, ובשנת 1835 התה החדש יצא לשוק. בסביבות 1841 הטכניקה שוכללה בידי מגדל התה אֵגוּצ'י שיגֵג'וּרוֹ מאוג'י, הוא גם נתן לתה את שמו הנוכחי. זמן קצר לאחר המצאת הגיוקורו תה עלים ביפן נהיה נפוץ יותר מאשר מאצ'ה. עד סוף תקופת אדו שתו את גיוקורו רק השכבות העליונות של החברה היפנית. הגיוקורו מיוצר מהקטיף הראשון (סוף מאי - תחילת יוני). כשלושה שבועות לפני הקטיף השיחים מוצלים ברשת (בשיטה המסורתית הרשת עשויה קש, כיום בדרך כלל סינתטית); בעשרת הימים הראשונים חוסמים כ-60% מהאור, ובזמן הנותר - עד 98% מהאור. עקב הירידה בפוטוסינתזה, תכולת הכלורופיל בעלים עולה וחילוף החומרים משתנה. תהליכים אלה מגדילים את תכולת חומצות האמינו (תיאנין) והקפאין בעלים תוך הפחתת תכולת הקטכין (היוצר את המרירות בתה), דבר היוצר טעם מתוק יותר. זמן הקטיף תלוי באזור וזן שיח התה. רק כעשרה ימים בשנה מתאימים לקטיף הגיוקורו המובחר. עבור גיוקורו רק העלים הצעירים נקטפים ידנית. עלי התה מאודים במשך 15–20 שניות על מנת לשמור על צבעם, מגולגלים ומיובשים בצורת מחטים. טעמו של גיוקורו הוא בעל יותר אומאמי מאשר טעם הסנצ'ה. צבע החליטה הוא ירוק חיוור. כדי שלא לאבד את הריח והטעם, הוא נחלט במים בטמפרטורה של 50–60 מעלות צלזיוס. כאשר המים חמים מדי, התה מקבל טעם מריר. מדיה וקבצים בנושא גיוקורו בוויקישיתוף Hattori Yukio, ed. (2017). An Illustrated guide to Japanese Traditional Cooking and Annual Events (באנגלית). 京都: 淡交社. p. 88. ISBN 978-4-473-04181-4. George L. van Driem (2019). The Tale of Tea: A Comprehensive History of Tea from Prehistoric Times to the Present Day (באנגלית). Leiden: Brill. pp. 216–219. Mary Lou Heiss; Robert J. Heiss (2011). The Story of Tea: A Cultural History and Drinking Guide (באנגלית). Potter/Ten Speed/Harmony/Rodale. Patricia J. Graham (1999). Tea of the Sages: The Art of Sencha (באנגלית). University of Hawaii Press. Michael Harney (2008). The Harney & Sons Guide to Tea (באנגלית). Penguin.
תחנת פושקינסקאיה

פושקינסקאיה (ברוסית: Пушкинская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה. התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי וקרויה על שם כיכר פושקינסקאיה. תחנת פושקינסקאיה נפתחה ב-15 בדצמבר 1975, והיא אחת התחנות העמוסות במטרו של מוסקבה. התחנה מקושרת במעבר עם תחנת טברסקאיה בקו זמוסקבורצקאיה, ותחנת צ'כובסקאיה בקו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה. מדיה וקבצים בנושא תחנת פושקינסקאיה בוויקישיתוף https://101hotels.com/recreation/russia/moskva/infrastructure/metro/pushkinskaya ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר פושקינסקאיה

כיכר פושקינסקאיה (ברוסית: Пушкинская площадь) היא כיכר הממוקמת ברובע טברסקוי במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של העיר מוסקבה. השם ההיסטורי של הכיכר הוא סטרסטנאיה, ואת שמה העכשווי קיבלה ב-1931, על שם גדול המשוררים הרוסיים אלכסנדר פושקין. כיכר פושקינסקאיה, היא אחת הכיכרות הידועות והעמוסות במוסקבה. יציאות של תחנות מטרו טברסקאיה, פושקינסקאיה וצ'כובסקאיה ממוקמות באזור. מדיה וקבצים בנושא כיכר פושקינסקאיה בוויקישיתוף http://mosprogulka.ru/places/pushkinskaja_ploshad https://um.mos.ru/houses/pushkinskaya_ploshchad/ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליוס דסאואר

יוליוס דסאואר (בהונגרית: Dessauer Julius; ניטרה, 1832 – ?) היה רב וסופר תאולוגי הונגרי. יוליוס דסאואר היה בנו הבכור של הרב גבריאל דסאואר ואחיו של הרב מוריץ דסאואר. לאחר שהשלים את לימודיו וקיבל סמיכה לרבנות, הוא היה רב, בין היתר, באויפשט במשך כמה וכמה שנים. עבודותיו העצמאיות שנכתבו רובם ככולם בגרמנית או בעברית. חמשת חומשי התורה יחד עם פרוש רש"י. מנוקד, מתורגם ומבואר לחלוטין - Die fünf Bücher Moses. Nebst dem Raschic-Commentar. Punktirt, leientfasslich übersetzt und mit Anmerkungen versehen (בודפשט, 1863 ומהדורות נוספות) Schulchan Aruch und Orach Chajim - שולחן ערוך ואורח חיים Deutschbearbeitet (2 חלקים, בודפשט, 1868) פתגמים - לקסיקון התלמוד והמדרש - pruch-Lexikon des Talmud und Midrasch (1876) מפתח לספר תפילות - Schlüssel zum Gebetbuche (1878 בערך) אוצר פנינים. משפטים פילוסופיים בסדר אלפביתי - Perlenschatz. Philosophische Sentenzen in alphabetischer Reihenfolge (1880) ההומוריסט היהודי - Der jüdische Humorist (1899) פאל גוליאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים. 1939–1944. 1990–2002 יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1891–1914. לקסיקון יהודי הונגרי. עורך ראשי פטר אויווארי. יוליוס דסאואר יהודה דעסויער (1832-1883), דף שער בספרייה הלאומית
המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש

המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש (באנגלית: The Substance Abuse and Mental Health Services Administration) הוא גוף במחלקת הבריאות ושירותי האנוש האמון על שיפור האיכות והזמינות של הטיפול והשירותים השיקומיים במטרה להפחית מחלות, מוות או נכויות וכן לשפר את העלות לחברה כתוצאה משימוש משימוש לרעה בסמים. מינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות נפש הוקם ב-1992 על ידי הקונגרס של ארצות הברית כחלק מארגון מחדש של מינהל האלכוהול, השימוש בסמים ובריאות הנפש (שהוקם בעצמו ב-1973). הקונגרס הורה למינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות נפש למקד את פעילות בשירותי השימוש לרעה בסמים ובבריאות הנפש. מדיה וקבצים בנושא המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש (באנגלית) המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש, ברשת החברתית פייסבוק המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש, ברשת החברתית LinkedIn המינהל לענייני ניצול לרעה של תרופות פסיכואקטיביות ושירותי בריאות הנפש, סרטונים בערוץ היוטיוב "Records of the Alcohol, Drug Abuse, and Mental Health Administration [ADAMHA] (Record Group 511), 1929-93". National Archives. U.S. National Archives and Records Administration. נבדק ב-18 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Who We Are". SAMHSA. 4 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איפריקיה

אִפרִיקִיָה (בערבית: إفريقية; בבֶּרבֶּרית: ⵉⴼⵔⵉⵇⵢⴰ; באנגלית: Ifriqiya) הייתה בימי הביניים ישות גאוגרפית והיסטורית, שכללה את חלקהּ הצפוני-מזרחי של אלג'יריה (אנ'), את תוניסיה ואת טריפוליטניה (מערב לוב). האזור, שנכבש בסוף המאה ה-7 בידי הערבים, נכלל בפרובינקיה אפריקה של האימפריה הרומית, ומכאן שמו. איפריקיה נודעה גם בשם "המגרב [המערב] הקרוב" (المغرب الأدنى). בירתה ההיסטורית של איפריקיה הייתה קירואן, ובמאה ה-13 נקבעה בתוניס. איפריקיה גבלה בדרומהּ בימות חול ובביצות המלח אל-ג'ריד (אנ'). גבולהּ במערב לא היה קבוע והגיע לפרקים עד לבג'איה שבאזור הקביליה. בצפונהּ ובמזרחהּ משתרע הים התיכון. במחצית השנייה של המאה ה-7 כבשו האומיים את אזור איפריקיה מידי הביזנטים. במאות ה-8–9 שלטו בו האע'לבים בחסות הח'ליפות העבאסית, ובסביבות שנת 800 עברה איפריקיה לשלטון הפאטמים. הזיריים (زيريون) (אנ') היו שליטי איפריקיה במאות ה-10–12 והחפציים (الحفصيون) (אנ') שלטו בה מהמאה ה-13 עד המאה ה-16. מאז המאה ה-16 ועד המאה ה-18 הייתה איפריקיה לחלק מהאימפריה העות'מאנית כאיילט תוניס (Eyālet-i Tunus, إيالة تونس). הים לא היווה גבול גמור. האע'לבים כבשו במאה ה-9 את סיציליה שבה הוקמה אמירות אסלאמית. בשנים 1135–1160 הייתה איפריקיה בשליטת הנורמנים ובתקופה זו נקראה בשם "ממלכת אפריקה" (אנ'). היסטוריה של תוניסיה מדיה וקבצים בנושא איפריקיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צפון אפריקה ובנושא תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המינהל לענייני הזדקנות

המינהל לענייני הזדקנות (באנגלית: Administration on Aging) היא סוכנות במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, האמון להבטיח לאמרקיאים מבגורים להישאר עצמאיים בקהילותיהם, בעיקר על ידי מתן מענקים למדינות, שבטים אינדיאנים וקהילות מקומיות לתוכניות שאושרו על ידי הקונגרס האמריקאי בעניינם של אמריקאים מבוגרים. כמו כן, הסוכנות עורכת מחקרים, ניתוחים והערכות של תוכניות כדי לענות על צורכי האוכלוסייה המזדקנת. הצעת התקציב של המינהל לענייני הזדקנות הייתה בסך של כ-1.9 מיליארד דולרים, מתוכם כ-819 מיליון דולרים ממנים תוכניות תזונה. בנוסף לכך, הסוכנות ממנת כ-539 מיליון דולרים של מענקים לתוכניות שיעזרו לקשישים להישאר בבתיהם באמצעות מתן שירותים חיוניים, חלק מהקציב החודש למשתתפי התוכניות ניתן לטיפול רפואי אישי בביתם ולגישה לשירותים המסייעים להם לנהל את כספם. בראש המינהל לענייני הזדקנות עומד מאז אוגוסט 2017 אנס אלן רוברסטון (אנ'). FY 2013 President's Budget Justification for Appropriations Committees of Congress, p.22 Self-Directed Budget Enhances Access to Home Health and Other Needed Services, Resulting in Fewer Unmet Needs, Better Health Outcomes, and High Satisfaction for Medicaid Beneficiaries ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליס סיבר אדמס

ויליס סיבר אדמס (באנגלית: Willis Seaver Adams‏; 1844 – 1921) היה צייר נוף אמריקאי, שלמד אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן, בלגיה והיה חלק מתנועת הטונליזם שהתפתחה בסוף המאה ה-19. ויליס סיבר אדמס נולד בסופילד, קונטיקט, בשנת 1844. אביו היה סטיבן לורנצו אדמס, אמו הייתה סוזן אדמס. אביו היה חקלאי והפעיל גם בית מרזח שנמצא ליד הגשר המקורה אנפילד וסופילד מעל נהר קונטיקט. בילדותו של ויליס, אביו ניסה להפוך אותו לחקלאי ולמנהל בבית ספר, אך נכשל בשל חלומותיו של ויליס להיות מעורב באמנות. בין השנים 1857–1862 אדמס למד באופן ספורדי במכון הספרותי בקונטיקט, הידוע בשם אקדמית סופילד. בזמן שהיה בבית הספר אדמס מילא את ספריו ברישומי בעלי חיים והאנשים שראה סביבו. בזמן שעבד בחנות תרופות בספרינגפילד, רופא עשיר בספרינגפילד בשם ד"ר הולמס מימן באופן פרטי את לימודיו של אדמס כדי שיוכל להשתתף באקדמיה המלכותית באנטוורפן בשנת 1868, אך אדמס נאלץ לחזור לספרינגפילד כאשר נותן החסות שלו נפטר זמן קצר לאחר מכן. ויליס סיבר אדמס נסע לקליבלנד, אוהיו, לחופשה של שבועיים שנמשכה לשהות ולמגורים של שנתיים (1876–1878) שם פגש כמה אמנים צעירים נוספים, כאוטו הנרי באכר. הוא היה חבר במועדון האמנות של קליבלנד ובאקדמיה לאמנויות של קליבלנד. הוא גם צייר דיוקן של המושל ומאוחר יותר של הנשיא רתרפורד הייז. בתקופת שהותו בקליבלנד, נמנע אדמס מלהנציח מוטיבים תעשייתיים בציוריו או בסצינות המתארות את ההתקדמות המודרנית בחיי המאה ה-19, מה שהוביל לאידאולוגיית הטבע שלו. הוא גם פיתח עניין ברוחניות. בשנת 1878 נסע אדמס עם אוטו באכר לאירופה והפך לאחד מ"נערי דובנק", קבוצה צעירה של אמנים אמריקאים שלמדה אצל פרנק דובנק. הוא התיידד עם ג'יימס אבוט מקניל ויסלר בוונציה, איטליה. כשחזר מאירופה, החל אדמס בקשר ארוך עם ג'יימס ד' גיל, שבגלריותיו הציג אדמס לעיתים קרובות. בסופו של דבר התיישב אדמס בעמק נהר קונטיקט והקדיש את שנותיו המאוחרות למיניאטורות שמן וכן לנופים של סצינות עמק נהר קונטיקט. נופים אלה משקפים את השפעתו של ויסלר. אדמס השתמש לעיתים קרובות בפלטת צבעים מופחתת ונמנע מפרטים במטרה לתפוס אווירה ומצב רוח. מדיה וקבצים בנושא ויליס סיבר אדמס בוויקישיתוף Willis Seaver Adams (1844-1921), www.suffield-library.org Merrill, Linda (2003). After Whistler: the artist and his influence on American painting. Yale University Press. p. 40
סוכנות הרישום של מחלות וחומרים רעילים

סוכנות הרישום של מחלות וחומרים רעילים (באנגלית: The Agency for Toxic Substances and Disease Registry) היא סוכנות פדרלית לבריאות הציבור הכפופה למחלקת הבריאות והשירותים האנושיים של ארצות הברית. הסוכנות מתמקדת בלהפחית את סיכוני הבריאות הקשורים לחשיפה לחומרי מסוכנים למינימום האפשרי. הסוכנות עובדת בשיתוף פעולה הדוק עם מספר סוכנויות פדרליות, שבטים, קהילות מקומיות ומדינות ברחבי ארצות הברית. יעדה המוצהר של הסוכנות היא "לשרת את הציבור באמצעות פעולות בריאותיות המגיבות לרידום סביבת בריאות בטוחה ולמניעת חשיפות מזיקות". אף על פי שסוכנות הרישום של מחלות וחומרים רעילים היא סוכנות עצמאית הכפופה למחלקת הבריאות ושירותי האנוש, המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן ממלאים רבים מתפקידיה הניהוליים. הסוכנות החלה כגוף מייעץ ובלתי רגולטורי והוקמה באופן רשמי ב-1985. מטה הסוכנות ממוקם באטלנטה. ב-2010 עמד תקציב הסוכנות על כ-76.8 מיליון דולרים והיא מעסיקה כ-300 עובדים במשרה מלאה. הסוכנות לרישום מחלות וחומרים רעילים היא סוכנות הכפופה למחלקת הבריאות ושירותי האנוש האמריקאית. הסוכנות עוסקת בהשפעה של חומרים מסוכנים על בריאות האדם, בסיוע במניעה ובהפתחה של חשיפות שעלולות להפיץ מחלות. כמו כן, היא פועלת להפצת מידע, חינוך והכשרה בתחום החומרים המסוכנים ואף מכינה פרופרילים חומרים מסוכנים הנמצאים ברשימות העדיפויות הלאומית. בתגובה לאסונות הסביבתיים שהתרחשו בטיימס ביץ' (אנ') ותעלת האהבה שבמיזורי העביר הקונגרס חוק מקיף בעניין פיצויים ואחריות על אירועים סביבתיים. החוק העניק לסוכנות להגנת הסביבה את האחריות העיקרית לזיהוי, חקירה וניקוי של אתרי פסולת מסוכנת. כמו כן, במסגרת החוק הוקמה סוכנות הרישום של מחלות ורישום חומרים רעילים כדי להעריך את הימצאותם ואת טיבם של סכנות בריאותיות לקהילות המתגוררות בסמוך לאזור בו התרחש האסון בטיימס ביץ' ותעלת האהבה וזאת כדי למנוע או להפחית חשיפות מזיקות. סוכנות הרישום של מחלות וחומרים עילים הוקמה כסוכנות שכפופה למחלקת הבריאות ושירותי האנוש ב-19 באפריל 1983. ג'יימס או. מייסון (אנ') מונה להיות המנהל הראשון של הסוכנות. תיקוני חוקים בעניין פסולת מסוכנת העניקה לסוכנות סמכויות נוספות הקשורות למתקני אחסון של פסולת מסוכנת. הסוכנות הוקמה באופו רשמי ומסודר רק שנתיים לאחר מכן, ב-11 ביוני 1985. אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות הרישום של מחלות וחומרים רעילים (באנגלית) סוכנות הרישום של מחלות וחומרים רעילים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Agency for Toxic Substances and Disease Registry. Safeguarding Communities from Chemical Exposures (PDF). p. 7. Agency for Toxic Substances and Disease Registry (16 ביולי 2009). "About ATSDR: Vision, Mission, Goals, & Core Values". {{cite web}}: (עזרה) Dull, H. Bruce (במאי–ביוני 1991). "About the CDC". American Journal of Preventive Medicine. 7 (3): 188. doi:10.1016/s0749-3797(18)30938-3. {{cite journal}}: (עזרה) Agency for Toxic Substances and Disease Registry. Safeguarding Communities from Chemical Exposures (PDF). pp. 7–8. Agency for Toxic Substances and Disease Registry (16 ביולי 2009). "About ATSDR: ATSDR Background and Congressional Mandates". {{cite web}}: (עזרה) Agency for Toxic Substances and Disease Registry (1 בפברואר 2010). "Toxic Substances Portal: Toxicological Profiles". {{cite web}}: (עזרה) Johnson, Barry L. (2007). Environmental Policy and Public Health. Boca Raton, FL: CRC Press. p. 114.
ג'רג' גאבור (סופר)

ג'רג' גאבור (במקור לֶדֶרֶר, בהונגרית: Gábor György; בודפשט, 6 במרץ 1902 – בודפשט, 3 באוגוסט 1973) היה עיתונאי, סופר, אסתטיקן, מתרגם, מורה יהודי-הונגרי. הוא אחיה של הציירת מריאן גאבור. ג'רג' גאבור נולד במשפחה יהודית כבנו של איגנץ גאבור, היסטוריון ספרות. הוא למד באוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו. בשנים 1924–1925 עבד כעוזר במאי בית האופרה (הישן) בדרזדן ב-Semperoper. הוא למד היסטוריה של הספרות ורומנטיקה בפירנצה, בהיידלברג, בברלין ובפריז. בשנת 1928 קיבל את הדוקטורט בברלין. מחקריו בתחום האסתטיקה והדרמטורגיה וכן ביקורותיו הופיעו בפסטר לויד ובהליקון הטרנסילבני. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 הקים גאבור בית יתומים בפוט (Fót), בטירת קארויאי לשעבר, לטיפול בילדים שננטשו כתוצאה מהמלחמה והרדיפות. משנת 1950 תרגם מ: גרמנית, צרפתית, איטלקית, אנגלית, ספרדית. הוא ערך את יצירותיהם של צ'כוב, דרייזר, אגון ארווין קיש ושל הסופר היהודי-גרמני אלברט מאלץ. משנת 1957 ועד מותו, היה בעל הטור האיטלקי-ספרדי של כתב העת "העולם הגדול" (Nagyvilág), שם התמקדה עבודתו בעיקר בתרגום והצגת הספרות האיטלקית של זמנו. הוא בחר וערך את כתביהם של הסופרים ההונגרים-יהודים ינה הלטאי (בן דודו של בנימין זאב הרצל) ושל אלדאר קומיאט. אוסף האפוריזם הצרפתי שנערך ותורגם על ידו פורסם בכמה וכמה מהדורות. עבודתו האחרונה הייתה חיבור אנתולוגיה של ההיסטוריה התרבותית. בשנת 1973 זכה בפרס הספרות פרמיו קלבריה (הפרס הבינלאומי של קלבריה הוקם על ידי חוג התרבות והיחסים הבינלאומיים של וילה ס. ג'ובאני, בראשות פרופ' ג'וזפה מוראביטו. Die Misanthropie Chamforts (ברלין, 1928) ספר מחשבות. רנסרים צרפתיים לאפוריזם (1958) הכינור של אינגרס (תוספים ואנתולוגיה של תולדות התרבות, 1972) בשנת 1973 Premio Calabria ג'רג' גאבור ומשפחתו המורחבת ג'רג' גאבור בלקסיקון ביוגרפי ביוגרפיה של ג'רג' גאבור באתר Arcanum (בהונגרית) ביוגרפיה ג'רג' גאבור הכינור של אינגרס - Ingres hegedűje ספרו של ג'רג' גאבור תמונתו בגיל 14 (העומד באמצע) עם בני דודים, שצולמה בשנת 1916 בסטודיו של הצלם גוסטב מץ הפרס מטפח את היחסים בין איטליה לבין אירופה לצורך שיפור הקשר התרבותי והעלאת המודעות לבעיות דרום איטליה ושל קלבריה.
אוטו הנרי באכר

אוטו הנרי באכר (באנגלית:Otto Henry Bacher‏; 31 במאי 1856 – 16 באוגוסט 1909) היה אמן אמריקאי, שידוע בעיקר בזכות התחריטים והאיורים שלו. הוא נולד למשפחה ממוצא גרמני. לאחר שלמד בבתי הספר הציבוריים, הוא עבר לעבוד כצייר דקורטיבי באחוזות ובספינות. בשנת 1874 הוא הצליח להתחיל לימודי אמנות רשמיים עם דה סקוט אוונס, שהתמחה בתמונות טבע דומם. זמן קצר לאחר מכן הוא הפך לאחד מחבריו הראשונים של "מועדון האמנות", שהוקם על ידי ארצ'יבלד וילארד. הוא בילה גם תקופה קצרה באקדמיה לאמנויות בפנסילבניה. עם שובו פגש צייר שהגיע לאוהיו ממסצ'וסטס, ויליס סיבר אדמס, והם הפכו לידידים. כשאדמס עזר להקים את האקדמיה לאמנויות יפות בקליבלנד, הוא מינה את באכר לוועד המנהל. בערך בתקופה זו החל ללמוד תחריט אצל שיון וונבן (1848–1897), אמן מסינסינטי. בשנת 1878 הוא ליווה את אדמס לאירופה ללימודים באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, ובהמשך, הוא למד אצל האמן יליד סינסינטי, פרנק דובנק, אותו ליווה לפירנצה ולוונציה, שם הקימו. סטודיו. ברגע שהם הסתדרו, הוא הביא לשם את ציוד התחריט שלו והפך למורה של דובנק. הם הפיקו כמה מהדוגמאות המוקדמות ביותר למונוטיפים מודרניים. בעודו שם התיידד עם ג'יימס מקניל ויסלר והם תרגלו טכניקות תחריט. הם המשיכו לבקר אחד את השני עד מותו של ויסלר. בשנת 1908 פרסם את ספר זיכרונות, "ויסלר בוונציה". באכר זכה להערכה רבה ביותר על תחריטים שלו, רבים מהם מתארים סצנות משנותיו הראשונות בקליבלנד. הוא הציג ברחבי מערב אירופה ובשנת 1881 נבחר לחבר באגודה המלכותית של ציירים. הוא חזר לביתו בשנת 1883 ופתח סטודיו. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לג'וזף דה קאמפ להפעלת חוג רישומים בקיץ בריצ'פילד, אוהיו. הוא גם החל לצייר בצבעי שמן, אך לא הצליח למכור אותם או פריטים אחרים מתקופתו הקודמת. כתוצאה מכך, הוא שוב עזב לאירופה; הפעם, לפריז, שם למד שיעורים באקדמיה ז'וליאן. הוא היה שם תקופה קצרה בלבד לפני שהמשיך לוונציה, שם חלק דירה וסטודיו עם רוברט פרדריק בלום וצ'ארלס אולריך. בשנת 1888, באכר חזר לארצות הברית והתיישב בעיר ניו יורק לאחר שהתחתן עם סטודנטית לשעבר שלו לאמנות מקליבלנד, מרי הולנד. נולדו להם ארבעה בנים. הוא היה מאייר מבוקש מאוד, הן עבור ספרים והן כתבי עת, כמו Scribner's ו- McClure. בשנת 1901 הוא הפך לאחד החברים המייסדים של אגודת המאיירים. הוא זכה במדליית כסף על חריטותיו בתערוכת סנט לואיס בשנת 1904 ונבחר למקורבו של האקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1906. הוא בילה את השנים האחרונות בחייו בברונקסוויל ונפטר שם בשנת 1909. מדיה וקבצים בנושא אוטו הנרי באכר בוויקישיתוף ART CLUB, Encyclopedia of Cleveland History | Case Western Reserve University, ‏2018-05-11 (באנגלית) Whistler Etchings :: Biography, etchings.arts.gla.ac.uk Harvard, More etchings by Bacher, harvardartmuseums.org (באנגלית)