laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדביר (כתב עת)

הדביר הוא כתב עת "לתורה וחכמת ישראל" שיצא לאור על ידי הסתדרות המזרחי הצעיר מסיון תרע"ט (1919) עד תחילת תרפ"ב (1921). למרות שכונה ירחון, הוא יצא כל חודשיים-שלושה בלבד. מייסד "הדביר" היה הרב יצחק אביגדור אורנשטיין וברוב התקופה העורך היה אהרן ויסנשטרן. קבצים אלו יצאו לאור בבית הדפוס של חותנו של אורנשטיין, שמואל צוקרמן, בירושלים. ל"הדביר" היה חלק תורני של חידושי תורה, במיוחד בהלכות התלויות בארץ וחלק ספרותי שכלל מאמרי מדע כתובים ברוח ישראל סבא, מדע ארץ ישראל, תולדות עם ישראל וחכמי ישראל, חקירת הלשון, ענייני חינוך, דיון בשאלות עכשוויות וידיעות על הנעשה בתנועת המזרחי הצעיר ובעולם הדתי. בין הידיעות עליהן דיווח נכללים ייסוד הרבנות הראשית וייסוד אגודת הכפר העברי. בחלק התורני של "הדביר" השתתפו רבנים ואנשי עט ידועים, ביניהם הרב אברהם יצחק קוק, הרב צבי פסח פרנק, הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, הרב יצחק יעקב וכטפויגל, הרב בן ציון חי עוזיאל, הרב יעקב משה טולדנו, הרב יעקב משה חרל"פ, הרב יוסף גרשון הורוויץ, הרב שלמה אהרן ורטהיימר והרב יצחק נסים. הרב אורנשטיין גם פרסם בו מאמרים שכתב סבו הרב יעקב אורנשטיין. בחלק הספרותי השתתפו הרב שמחה אסף, ד"ר אברהם יעקב ברור, אליעזר ריבלין, ד"ר נח חכם, הרב יעקב משה טולידאנו, חיים יהושע קוסובסקי, הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, הרב שם טוב גפן, ויהודה לייב פישמן מימון. אחד הנושאים שהעסיקו את הדביר היה המאבק על המשפט בארץ ישראל. בנושא זה פרסם אורנשטיין תחת שם העט "איש ישראלי" את המאמר חקוי ועצמיות כתשובה לסדרת מאמרים שפוסמו בעיתון חדשות הארץ בשם "הרבנות החנוטה" ו-"הרבנות הלוחמת" בעקבות החלטתה של הרבנות הראשית שלא להכיר במשפט המנדטורי כמשפט קבוע, בירחון הדביר אב-אלול תרע"ט. הדביר של תשרי תר"ף הוקדש כולו להבאת החיבור "חק ומשפט בישראל" שכתב הרב בן ציון חי עוזיאל בנושא. בשנת 1951 הוצא לאור קובץ לזכרו של הרב אורנשטיין וניתן לו השם "הדביר". נפתלי בן מנחם, עיתונות התנועה בארץ ישראל, בתוך ספר הציונות הדתית כרך א', עמוד 494 הדביר סיון תמוז תרע"ט, באתר היברובוקס הדביר אב אלול תרע"ט, באתר היברובוקס הדביר תשרי תר"פ, באתר היברובוקס הדביר חשון-כסלו תר"פ, באתר היברובוקס הדביר טבת-אדר תר"פ, באתר היברובוקס הדביר ניסן-סיון תר"פ, באתר היברובוקס הדביר תמוז-אלול תר"פ, באתר היברובוקס הדביר תשרי-כסלו תרפ"א, באתר היברובוקס הדביר טבת-אדר תרפ"א, באתר היברובוקס הדביר ניסן-סיון תרפ"א, באתר היברובוקס הדביר תמוז-אלול תרפ"א, באתר היברובוקס חק ומשפט בישראל, באתר היברובוקס הדביר סיון תמוז תרע"ט, באתר היברובוקס
כבאית

כבאית היא כלי רכב המתוכנן לסייע בכיבוי אש על ידי הסעת הכבאים לאזור שרפה, מתן אמצעי גישה אל האש ואחסון מים וחומרי כיבוי אחרים. בשגרה ממוקמות הכבאיות בתחנות כיבוי האש. כבאית מודרנית היא רכב רב תכליתי, הנושא אנשי מקצוע וציוד למגוון מטלות כיבוי אש והצלה. מרבית הכבאיות נושאות ציוד כגון סולמות, גרזנים, מטפים, זרנוקים, מערכות נשימה ומגוון כלי עבודה כגון קומבי (קוצץ ברזלים עד 30 טון). על הכבאית מצוי דוחף עשן אשר מפלס נתיב אוויר נקי עבור כוחות המחלצים לכודים. כמו כן, קיימת מצלמה תרמית המזהה עצמים בטמפרטורה העולה על 36 מעלות. כבאיות רבות מבוססות על מרכב של משאית שמערכותיה (מתלים, בלמים, צמיגים, תיבת הילוכים ומערכות קירור) מותאמות לעומסי עבודה כבדים. בכבאית מותקנות מערכות התרעה ויזואליות וקוליות (אורות מהבהבים וסירנה) ומערכת קשר רדיו. כבאיות עושות שימוש במים מברזי שרפה באמצעות צינורות או במים ממאגר הנמצא על המשאית. לחלק מהכבאיות סולמות המאפשרים גישה למקומות גבוהים, ציוד לשבירת קירות וחלונות או ציוד להתמודדות עם חומרים מסוכנים. כחלק מההכנות למענה המבצעי במנהרות רכבת ישראל מערך כבאות והצלה מפעיל גם מספר כבאיות מסילתיות אשר מסוגלות לנסוע גם על הכביש וגם על המסילה. מדיה וקבצים בנושא כבאיות בוויקישיתוף כבאית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זליגמן

זֶליגמן (בהגייה אנגלית: סֶליגמן; Seeligmann או Seligman) הוא שם משפחה שמשמעותו "מבורך". האם התכוונתם ל... אדגר זליגמן – סייף בריטי-יהודי אמה סליגמן – במאית ותסריטאית קולנוע קנדית-יהודיה זיגמונד זליגמן – חוקר יהדות חיים זליגמן – מחנך וחוקר של התנועה הקיבוצית יצחק אריה זליגמן – פרופסור וחוקר מקרא ישראלי-הולנדי מקס זליגמן – עורך דינם של אסירי המחתרת; היה קשור גם בעלייה הבלתי-לגאלית של אצ"ל ובית"ר מרטין סליגמן – פסיכולוג יהודי אמריקאי, ממייסדי הפסיכולוגיה החיובית עמנואל יעקב זליגמן – פילוסוף ומבקר אמנות צזר זליגמן – ממנהיגי היהדות הליברלית בגרמניה רפאל זליגמן (1947) – סופר, עיתונאי, והיסטוריון ישראלי-גרמני. רפאל זליגמן – סופר יהודי-בלארוסי
מגה-מוח

מגה-מוח (באנגלית: Megamind) הוא סרט הנפשה קומי בתלת-ממד על גיבורי על מאת אולפני דרימוורקס, שיצא לאקרנים בסוף 2010. דמויותיו הראשיות מדובבות על ידי ויל פרל, בראד פיט, טינה פיי וג'ונה היל. הסרט זכה להצלחה מסחרית נאה ולשבחי הביקורת. ב-2024 יצא סרט המשך שני, "מגה- מח נגד סינדיקט האבדון", וסדרת המשך, "חוקי מגה-מח", בשיתוף peacock kids. אחרי שנבל-העל מגה-מוח הורג את גיבור העל ואויבו המושבע מטרו-מן, מוצא עצמו מגה-מוח משועמם ומתגעגע ליריבו המנוח מאחר שלא נשארו לו אויבים להילחם בהם. על כן, יוצר מגה-מוח יריב חדש בדמותו של מטרו-מן. גיבור זה, שנקרא טיטאן, מתגלה כנבל גדול אף יותר ממגה-מוח. מגה-מוח מוצא את עצמו לראשונה בתפקיד הגיבור כשהוא יוצא נגד נבל-העל שהוא עצמו יצר. מדיה וקבצים בנושא מגה-מוח בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגה-מוח (באנגלית) "מגה-מוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מגה-מוח", באתר נטפליקס "מגה-מוח", באתר AllMovie (באנגלית) "מגה-מוח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מגה-מוח", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מגה-מוח", באתר Metacritic (באנגלית) "מגה-מוח", באתר אידיבי "מגה-מוח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מגה-מוח, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חן חדד, מגה מוח: כל נבל צריך גיבור, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2010 סטיבי הררי, גם בכוח וגם במוח: על "מגה מוח", באתר nrg‏, 5 בדצמבר 2010 אבנר שביט‏, מגה בול: על "מגה-מוח", באתר וואלה, 6 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה יוצא למלחמה

יהודה יוצא למלחמה היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בשלושה חלקים, ששודרה בערוץ yes דוקו, החל מ-13 בדצמבר 2010, ומתעדת פרק מחייו של יהודה יצחקוב. הסדרה הופקה עבור yes דוקו בתמיכת קרן מקור לקולנוע וטלוויזיה וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. יהודה יצחקוב, נער בכיתה י', בעת תחילת צילומי הסדרה התיעודית, גדל בחולון, למשפחה ממוצא בוכרי. הוא מתגורר יחד עם אמו שמגדלת אותו לבדה ומתמודדת עם קשיי פרנסה. אלא שלנער הזה יש חלום ענק, שכדי להגשימו עליו ללכת כנגד כל הסיכויים: להיות טייס קרב בחיל האוויר הישראלי. כך, הוא מאמין, יוכל לשנות את העתיד האפור שהמקום הדל והקשה ממנו בא מייעד לו. בתחילה נדמה לו שכולם נגדו: אמו, מוריו וחבריו. אבל אחרי זמן מה מבין יהודה שהכח בידיו, ואם הוא רוצה משהו, דבר (כמעט) לא יכול לעצור בעדו. במשך 6 שנים עוקבים יוצרי הסדרה אחר יהודה, מהיותו נער בתחילת תיכון ועד אחרי גיוסו לצה"ל, ומביאים דיוקן של בחור שמנסה לנפץ את תקרת הזכוכית. הוא עבר בהצלחה את המיונים, אך לפני הגיוס הרשמי החליט חיל האוויר החליט לא לגייסו, בגלל אביו שהיה סוחר סמים. יהודה לא ויתר על החלום והחליט לגשת למיוני חיל האוויר דרך קצונה בחיל אחר. על כן התגייס לצנחנים, עבר מסע כומתה, וסיים את הטירונות. אולם בעת שהילך יהודה בשכונתו, הוא נפצע בברכו, וצה"ל מחליט לשחרר אותו בטרם עת עם פרופיל 24. חלומו החדש לאחר שחרורו הוא ללמוד הנדסת חשמל באוניברסיטה. הסדרה משודרת בשידורים חוזרים מדי פעם בערוץ yes דוקו, ושודרה גם בערוץ 10. אתר האינטרנט הרשמי של יהודה יוצא למלחמה פז חסדאי‏, אריה יהודה: על "יהודה יוצא למלחמה", באתר וואלה, 14 בדצמבר 2010 "יהודה יוצא למלחמה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
צ'רוקי (שפה)

צ'רוקי היא אחת משפות האירוקוי המדוברת על ידי בני עם הצ'רוקי. השפה נכתבת בכתב הברתי מיוחד שפותח על ידי מנהיג שבטי הצ'רוקי במאה ה-19, סקויה. במלחמת העולם השנייה שימשו דוברי שפת הצ'רוקי (כמו גם דוברי הנאוואחו) כדוברי קוד בצבא ארצות הברית ובחיל הנחתים של ארצות הברית, בשל היות השפה (נכון לאותה תקופה) בלתי מוכרת מחוץ לגבולות ארצות הברית, וממילא הייתה צופן בלתי ניתן לפענוח. הצ'רוקי היא שפה טונאלית. עם זאת, בשל היותה שפת-אם שנייה במעלה אצל דובריה (אחרי האנגלית) מערכת הטונים בדיבור כיום הולכת ומצטמצמת. בכתב הצ'רוקי כמו גם בשיטת התעתיק הלטיני, לא מסומנים הטונים כלל (חוץ מאשר במילוני השפה הרשמיים). עקב המורפולוגיה העשירה של השפה מקרי כפל המשמעויות עקב חוסר סימון הטונים הם נדירים. כרוב השפות האמריקאיות-ילידיות, אף הצ'רוקי היא שפה פוליסינתטית. כך, בדומה ללטינית או לגרמנית, יחידות תחביריות במשפט מתחברות זו לזו ומרכיבות לעיתים מילים ארוכות במיוחד. הפעלים בשפה כוללים בהכרח מוספיות לכינוי גוף, אספקטים, מודוס ויחסות. מדיה וקבצים בנושא צ'רוקי בוויקישיתוף צ'רוקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ברלה חגי

דב בֶּרַלֶה (בערעלע) חַגִי (גם חַגַּי; Berele Chagy;‏ 25 ביולי 1892 – 25 באפריל 1954) היה חזן ומלחין. חגי נולד ב-1892 בדגדה שבאימפריה הרוסית (כיום בלטביה) למשפחת חזנים, ומגיל צעיר השתתף בתפילות בבית הכנסת. כנער נסע לריגה ללמוד, ובגיל 17 נתמנה לחזן בסמולנסק. כדי להימלט מחובת הגיוס לצבא, הצליח חגי להגר לארצות הברית, שם המשיך בלימודי חזנות ומוזיקה. בארצות הברית כיהן כחזן בניו יורק, דטרויט ובוסטון. בשנת 1932 נתמנה לחזן ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, שם ביסס את מעמדו כאחד מגדולי החזנים שכיהנו בדרום אפריקה. בשנת 1941, לאחר פטירת החזן מרדכי הרשמן, הוזמן לכהן בבית הכנסת בית אל ישראל הצעיר בבורו פארק שבברוקלין. בעקבות התדרדרות מצבו הבריאותי, פרש חגי מהתפקיד, ועבר להתגורר בניוארק שבניו ג'רזי. בשביעי של פסח בשנת 1954, בעודו משתתף בתפילת החג, נפטר. חגי ניחן בקול טנור גבוה, ובפלסט. הלחין והקליט מספר רב של פרקי תפילה. כל ילדיו, יונה, פרידה שפירא וגדעון, עסקו במוזיקה. ברלה חגי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברלה חגי, באתר Discogs (באנגלית) ברלה חגי, דף שער בספרייה הלאומית ברהלה חגי באתר של Geoffrey Shisler (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציון לוי

הרב ציון רחמים לוי (אלול תרפ"ה, 1925 - כ"ה בחשוון תשס"ט, 23 בנובמבר 2008) היה הרב הראשי של יהדות פנמה במשך 57 שנים. נולד בארץ ישראל למקובל הרב יעקב לוי שהיה דיין בבית דינו של הרב רפאל אנקווה במרוקו לאחר שעלה לארץ ישראל למד בישיבת המקובלים בית אל בעיר העתיקה בירושלים. מסופר שכאשר עלו הוריו לארץ ממרוקו התפללה אמו שתזכה ללדת את בנה בארץ ישראל, ואכן לאחר שירדו מהאונייה והגיעו לירושלים נולד שם. בצעירותו למד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה בירושלים, והיה לחברותא של הרב עובדיה יוסף, שעמו המשיך להתכתב בנושאים הלכתיים במשך השנים. בגיל 17 לערך קיבל סמיכה לרבנות ולאחר מכן התמנה להשגיח על כשרות הבשר של ירושלים[דרוש מקור]. בגיל 23 לאחר נישואיו לשרה לבית ביטון נשלח על ידי ראש ישיבת פורת יוסף רבי עזרא עטיה, לכהן כרב בפנמה. פעל שם כשוחט ומוהל. מצב היהדות בקהילה בשנים הראשונות לכהונתו הצריך לקבל היתר להתפלל ללא מניין, כיוון שלא היה שם מניין שומרי שבת. הרב לוי הקים מוסדות רבים. הלווייתו יצאה מישיבת פורת יוסף, בראשות הרב עובדיה יוסף, שהספיד את ידיד נעוריו. כמו כן הספידוהו הרבנים הראשיים לישראל. נקבר בהר המנוחות. לאחר פטירתו נבחר על פי בקשתו בנו, הרב חיים לוי, למלא את מקומו. אחיו הוא הרב משה לוי שהיה הרב הראשי הספרדי הראשון של העיר בת ים. אחייניו הוא איש התקשורת ג'קי לוי והרב ד"ר אהרן לוי שכיהן כראש מועצת מיתר. הרב מאיר מיארה (כתיבה ועריכה), המנהיג והקהילה - הרב ציון ר. לוי וקהילת שבת אחים, פנמה, קרן מאור יעקב וחיים, ירושלים תשס"ה. (הספר בקטלוג ULI) שאלות ותשובות תורה מציון : בארבעת חלקי השולחן ערוך / שאלות שנשאל והשיב כמהר"ר ציון לוי, רבה של פנמה ; בתוספת מקורות וביאורים ממני ינון חיים רביב ; עורך ראשי: הרב יהודה ארצי. בית שמש : מכון הספרים שע"י ישיבת פנמה, תשע"ט. (הספר בקטלוג ULI) ליאור הלפרין, הגאון ר' ציון לוי זצ"ל, באתר בחדרי חרדים כתבה באנגלית על קורות חייו
קבורה באורנאן

"קבורה באורנאן" או "לוויה באורנאן" (1849–1850) הוא ציור מאת הצייר הצרפתי גוסטב קורבה. היצירה, הנחשבת לאחת מן העבודות החשובות של הציור הריאליסטי הצרפתי, מציגה תיאור של לוויה כפרית באמצעים מונומנטליים. הציור מוצג כיום במוזיאון ד'אורסה בפריז. הציור מתאר סצנה של לוויה כפרית מרובת משתתפים. הדמויות הרבות ממלאות את המישור הקדמי של הציור. טור של אבלים, הלבושים שחורים, נע מצידו האחד של הבד אל עברו השני כבמעין אפריז. לפניהם ניצבת קבוצה של אנשי דת, הניצבים מאחורי בור הקבורה ומנהלים טקס דתי. אחד מהם אוחז בנס ועליו פסל של ישו הצלוב. מעברו השני של הבור נמצאת דמות של גבר בחליפה אפורה או חומה ולצידו כלב. ברקע הציור מצויר נוף פתוח ובו צוקים ושדות. הוא מתואר בצבעים ירוקים וחומים כהים ועשירים, המעניקים לתיאור אווירה מסתורית או דרמאטית. חשיבותו הרבה של הציור היה השימוש - החדשני לתקופה - שעשה קורבה בצורת ביטוי המזוהה עם תיאורים היסטוריים, לשם תיאור סצנה כפרית ופרובינציאלית. "קבורה באורנאן", אתר מוזיאון ד'אורסה (באנגלית)
צים שא צוי מזרח

צים שא צוי מזרח (באנגלית: Tsim Sha Tsui East; בסינית: 尖沙咀東 או בקיצור 尖東) הוא אזור בדרום חצי האי קאולון, מזרחית לדרך צ'טהאם המהווה את הגבול המזרחי של אזור צים שא צוי. האזור יובש מן הים בראשית שנות ה-70. עד שנות ה-70 היה אזור זה חלק ממפרץ הונג הום. בעקבות גידול האוכלוסין בהונג קונג ועליית ערך הקרקע באזור צים שא צוי, וכן בעקבות האיסור על בנייה לגובה בקאולון בשל מיקומו של שדה התעופה קאי טאק הוחלט על יבוש הים על מנת להרחיב את השטחים המסחריים של צים שא צוי. במקום ממוקמים מלונות רבים, חנויות ואתרי תיירות בהם טיילת צים שא צוי מזרח, המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג ומוזיאון המדע של הונג קונג. תחנת צים שא צוי מזרח של הרכבת התחתית של הונג קונג משמשת את קו הרכבת המזרחי של הונג קונג ומקושרת לתחנת צים שא צוי של קו צואן ואן.
ראיין גומס

ראיין אנתוני גומס (באנגלית: Ryan Anthony Gomes; נולד ב-1 בספטמבר 1982 בווטרברי, קונטיקט) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגת ה-NBA הם 10.1 נקודות, 4.6 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק. למרות קריירת מכללות טובה במכללת פרובידנס, נבחר גומס במקום ה-50 של דראפט ה-NBA‏ 2005, על ידי בוסטון סלטיקס. בתחילת העונה הוא לא קיבל הרבה דקות, אבל ב-26 בינואר 2006 הסלטיקס ביצעו טרייד מרובה שחקנים, שגרם לצמצום שחקנים בעמדתו של גומס. לאורך אותה עונה פתח ב-33 ממשחקי קבוצתו, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בעונתו הבאה בבוסטון המשיך גומס לפתוח בחמישייה, כשהוא עושה זאת ב-60 מתוך 73 המשחקים בהם שותף. ב-8 בנובמבר 2006 השיג גומס את הטריפל דאבל הראשון בקריירה שלו, כשהוא קלע 10 נקודות, הוריד 12 ריבאונדים ומסר 10 אסיסטים בניצחון של הסלטיקס מול שארלוט בובקאטס. את עונתו השנייה עם הסלטיקס סיים עם ממוצעים של 12.1 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק. ב-31 ביולי 2007 הועבר גומס בטרייד למינסוטה טימברוולבס, לצד אל ג'פרסון, ג'רלד גרין, סבסטיאן טלפייר, ת'יאו ראטליף ושתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לקווין גארנט. ב-21 בינואר 2008 קלע גומס שיא קריירה של 35 נקודות בניצחון הטימברוולבס על גולדן סטייט ווריורס. גומס שיחק בכל 82 המשחקים בעונה זו, מתוכם פתח ב-74, ורשם ממוצעים של 12.6 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה במינסוטה הוא שיחק בכל 82 המשחקים שוב, והוא השיג שיא קריירה כשקלע 13.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו השלישית בוולבס הוא המשיך לשמור על יכולת טובה, כשהוא שומר על הנתונים הסטטיסטיים שלו דומים לעונה הקודמת. ב-24 ביוני 2010 הועבר גומס עם לוק באביט בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, תמורת מרטל ובסטר, אך מיד נחתך מסגלה של פורטלנד. ב-8 ביולי 2010 חתם גומס על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס. בשתי עונותיו עם הקליפרס קלע 5.8 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2012/2013 שיחק עבור קבוצת ארטלנד דראגונס מליגת העל הגרמנית. לקראת עונת 2013/2014 חתם על חוזה באוקלהומה סיטי ת'אנדר. גומס הספיק להשתתף בחמישה משחקים עם הת'אנדר בטרם נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס, ממנה שוחרר באופן מידי. בספטמבר 2014 הצטרף לסאסקי בסקוניה הספרדית, אולם שוחרר מהקבוצה לאחר שני משחקים בלבד. בעונת 2015/2016 שיחק בקבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-31 משחקיו עם הקבוצה קלע 18.2 נקודות ואסף 8.1 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא ראיין גומס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) סטטיסטיקות הקריירה של גומס ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין בוסטון לשארלוט, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין מינסוטה לגולדן סטייט, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של גומס בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
משרד התעשיות הביטחוניות (אזרבייג'ן)

משרד התעשיות הביטחוניות של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Müdafiə Sənayesi Nazirliyi) הוא המשרד הממשלתי האחראי לניהול התעשיות הביטחוניות, להסדרה וייצור טכנולוגיות עבור צבא אזרבייג'ן. המשרד הוקם ב-16 בדצמבר 2005 כחלק הרפורמה במשרדי הממשלה האזריים שיזם נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב. המשרד אחראי לניהול חברות התעשייה הצבאית באזרבייג'ן ופיקוח עליהן: Azad systems Iglim Avia-agregat Senaijihaz Radiogurashtyrma Araz Telemechanica Bakı Cihazqayırma Zavodu AZON Dalga Alov Neftgazavtomat Pake NPP Automatic Lines בנוסף אחראי המשרד לניהול מכון המחקר המדעי של משרד ההגנה וניהול סוכנות האוויר והחלל הלאומית. אתר האינטרנט הרשמי של משרד התעשיות הביטחוניות ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד ההגנה (אזרבייג'ן)

משרד ההגנה של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Müdafiə Naziri) הוא המשרד הממשלתי האחראי על הכוחות המזוינים של רפובליקת אזרבייג'ן. המשרד הוקם לראשונה ב-27 במאי 1918 בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, לפני השתלטות הצבא האדום על אזרבייג'ן ב-1920. בתקופה הסובייטית המשרד היה לשלוחה האזרית של משרד ההגנה הסובייטי ורק עם הכרזת העצמאות בספטמבר 1991 הפך למשרד ממשלתי עצמאי של אזרבייג'ן. משרד התעשיות הביטחוניות (אזרבייג'ן) מדיה וקבצים בנושא משרד ההגנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד ההגנה משרד ההגנה, ברשת החברתית פייסבוק משרד ההגנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד ההגנה, ביישום טלגרם משרד ההגנה, ברשת החברתית אינסטגרם משרד ההגנה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד הפנים (אזרבייג'ן)

משרד הפנים של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Daxili İşlər Naziri) הוא משרד ממשלתי באזרבייג'ן האחראי לביטחון פנים ועל המשטרה הלאומית של אזרבייג'ן וסוכנויות ביטחון פנים אחרות. בניגוד למשרדי פנים של מדינות אחרות, הוא אינו מכיל סוכנות מרשם אוכלוסין או כל סוכנות אחרת שאינה קשורה בביטחון פנים. המשרד הוקם לראשונה בעקבות עצמאותה של אזרבייג'ן בשנת 1918. החל משנת 1920, בעקבות כיבוש אזרבייג'ן על ידי ברית המועצות, הוכפף המשרד למרותו של המשרד לענייני פנים הסובייטי. במהלך מלחמת העולם השנייה כ-800 מעובדי המשרד קיבלו עיטורים על פעילותם במלחמה. במלחמת נגורנו קרבאך נהרגו כ-932 מעובדי המשרד. עם שחרורה של אזרבייג'ן משליטת ברית המועצות קיבל המשרד עצמאות מלאה. בשנת 1992 הצטרפה אזרבייג'ן לאינטרפול. ב-30 ביוני 2001 אושרו סמכויות ומבנה המשרד על ידי צו מטעם נשיא אזרבייג'ן. המינהל הראשי לביטחון הציבור המינהל הראשי למלחמה בסמים (Baş Narkotiklərlə Mübarizə İdarəsi), הוקם ב-16 בפברואר 1992 משטרת התנועה האזרית המינהל הראשי לדרכונים, רישום והגירה (Baş Pasport, Qeydiyyat və Miqrasiya İdarəsi) המינהל לחקירות פליליות המינהל הראשי למאבק בפשע המאורגן (Baş Mütəşəkkil Cinayətkarlıqla Mübarizə İdarəsi) המחלקה למאבק בפשעי חטיפה המחלקה למאבק בכנופיות המחלקה למאבק בזיופי כספים ומסמכים מחלקת החקירות המחלקה לניתוח מבצעי מוגאמד אסאדוב (1991) טופיק קרימוב (1991–1992) טאחיר אלייב (1992) איסקנדר גאמידוב (1993) ואגיף נוברוזוב (1993–1994) ראמיל אוסובוב (1994–2019) מדיה וקבצים בנושא משרד הפנים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד הפנים משטרת התנועה האזרית באזרית משרד הפנים, ברשת החברתית פייסבוק משרד הפנים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד הפנים, ברשת החברתית אינסטגרם משרד הפנים, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השרפה בכרמל

האם התכוונתם ל... השרפה בכרמל (1989) השרפה בכרמל (1998) השרפה בכרמל (2010)
פסיכובלשנות

פסיכובלשנות (או פסיכולינגוויסטיקה) היא הענף בבלשנות העוסק בחקר התהליכים הפסיכולוגיים המעורבים ברכישה ובשימוש בשפה. העיסוק בפסיכובלשנות החל להתפתח במחצית הראשונה של המאה ה-20, במקביל למחקר בפסיכולוגיה של תחומים אחרים של הידע האנושי.[דרוש מקור] שאלה מרכזית בתחום זה היא שאלת הרכישה: כיצד רוכשים בני אדם שפה? לפי הגישה הביהיביוריסטית שרווחה בפסיכולוגיה עד אמצע המאה ה-20, למידה היא לא יותר מאשר התניה, שהיא תוצאה של חשיפה לגירויים וקבלת חיזוקים (חיוביים ושליליים) להתנהגויות שונות.[דרוש מקור] בשנת 1957 פרסם אבי הגישה הביהיביוריסטית, ב. פ. סקינר, ספר בשם "Verbal Behavior" (התנהגות מילולית), בו ניסה להראות כי גם רכישת שפה מתרחשת בצורה דומה.[דרוש מקור] מאמר הביקורת של נועם חומסקי, שהתפרסם ב-1959, הצביע על בעיות רבות בגישה זו לרכישת שפה, וסלל את הדרך למחקר עשיר בבלשנות תאורטית (בגישה הגנרטיבית) ובפסיכובלשנות, שמתבסס על ההנחה שרכישת שפה היא שילוב של יכולות מולדות עם הפעלה על ידי הגירויים שמספקת הסביבה. המונח "דקדוק אוניברסלי" מציין את היכולות הלשוניות המולדות שיש לכל בני האדם, ואחת המטרות המרכזיות במחקר הפסיכובלשני היא לאפיין מהן יכולות אלה. הפסיכובלשנות אינה עוסקת רק ברכישת שפה. בין הנושאים האחרים שנחקרים על ידי פסיכובלשנים: עיבוד תחבירי: אפיון התהליכים המעורבים בהבנת משפט, ובפרט זיהוי המבנה התחבירי. מחקר זה מנסה, בין השאר, לאפיין מה גורם למשפטים מסוימים להיות קשים להבנה - דבר שאינו תלוי דווקא באורך המשפט, אלא במבנה התחבירי המופשט. עיבוד פונטי: אפיון התהליכים המעורבים בזיהוי מילים. דו-לשוניות: זיהוי התהליכים המיוחדים לאנשים אשר דוברים יותר מאשר שפה אחת, ובפרט חקר המקומות שבהם ידע של שפה אחת "מפריע" לשימוש בשפה השנייה. באופן כללי, פסיכובלשנים חוקרים מגבלות הנובעות מאילוצי זיכרון, מורכבות מבנית, הפרעות בין מערכות קוגניטיביות שונות, וכדומה. פסיכובלשנות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פסיכולינגויסטיקה, דף שער בספרייה הלאומית
יערות הכרמל

האם התכוונתם ל... יערות בפארק הכרמל, המשתרע בין צפון-מערב השומרון לדרום חיפה וכולל את הר הכרמל ואזורים מיוערים שונים יערות בהר הכרמל עצמו – ראו הכרמל#חי וצומח מלון יערות הכרמל (בעבר "נאות יערות הכרמל") – מלון נופש הממוקם בלב פארק הכרמל חוות משמר הכרמל ("יערות הכרמל") – מרכז פעילות וטיולים של רשות הטבע והגנים סמוך לבית אורן; בעבר נקראה "יערות הכרמל", על שם התיישבות במקום בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, והיא עדיין מופיעה כך במפות סימון שבילים שונות יערות הכרמל (יישוב) – ישוב יהודי על הכרמל שפונה בתחילת מלחמת העצמאות, על מקומו נמצאת כיום חוות משמר הכרמל
פאולה הנקוקס

פאולה הנקוקס (באנגלית: Paula Hancocks) היא כתבת בינלאומית של רשת החדשות CNN. והייתה נציגת הערוץ בישראל. במסגרת תפקידה, היא מעבירה לרשת CNN דיווחים שוטפים על הנעשה בארץ, בעיקר מהזירה הפוליטית-מדינית, הכלכלית והתרבותית. לאחר תקופת עבודה בישראל היא עברה לקוריאה. הנקוקס הצטרפה לרשת CNN ב-1997, ושידרה מהסניף הלונדוני של הערוץ. היא סיקרה את הסכסוך הישראלי-פלסטיני כמו גם את העימות של ישראל אל מול חזבאללה. לאחר מכן, שימשה זמן מה כמפיקה משנת 2001 והתקדמה לתפקידה כנציגת הערוץ בישראל. פאולה הנקוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Anchors & Reporters, Anchors & Reporters, אתר CNN. פאולה הנקוקס תהיה כתבת CNN בישראל, Nana10, ברנז'ה, 31 ביולי 2008. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאולה הנקוקס".
מגדל השעון צים שא צוי

מגדל השעון צים שא צוי (באנגלית: Tsim Sha Tsui Clock Tower; בסינית: 尖沙咀鐘樓), או בשמו הרשמי מגדל השעון לשעבר של רכבת קאולון-קנטון (באנגלית: Former Kowloon-Canton Railway Clock Tower; בסינית: 前九廣鐵路) הוא מגדל שעון ואתר היסטורי הממוקם באזור צים שא צוי בקצה הדרומי של חצי האי קאולון שבהונג קונג, לחוף נמל ויקטוריה ולמול האי הונג קונג. המגדל בנוי לבנים אדומות וגרניט, וגובהו 44 מטרים. בראשו כליא ברק בגובה 7 מטרים. המגדל הוכרז בשנת 1990 כאתר היסטורי ואנדרטה לאומית של הונג קונג. בשנת 1904 החלה בניית רכבת קאולון-קנטון כאשר תחנת הקצה של הקו הוקמה בצים שא צוי. הרכבת נחנכה ב-1 באוקטובר 1910, ובשנת 1913 החלה בנייה של מבנה תחנה גדול עבור הקו. בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה החל מחסור בחומרי גלם, ונפסקו עבודות הבנייה. עיקר מבנה התחנה, וכן מגדל השעון שלה נבנו בשנת 1915 והתחנה נחנכה ב-28 במרץ 1916. בראש מגדל השעון הותקן שעון אשר הועבר אליו ממבנה מגדל השעון רחוב פדלר אשר נהרס קודם לכן. שעון זה הותקן באחת מפאות המגדל, ויתר צדדי המגדל עמדו ריקים עד שנת 1920 עת הותקנו שלושה שעונים נוספים. שלושת השעונים הופעלו ב-22 במרץ 1921 ופעלו ברצף למעט במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג במלחמת העולם השנייה. בשנת 1975 עברה תחנת הרכבת למיקומה הנוכחי - תחנת הונג הום בשטח שיובש מהים במפרץ הונג הום. מבנה התחנה נהרס בשנת 1977 על אף מחאה ציבורית ועצומות שנחתמו; יחד עם זאת בשל הלחץ הציבורי הוחלט לשמר את מגדל השעון בתוך מתחם המבנה שנבנה באתר התחנה ובסמוך לו אשר כולל את מוזיאון החלל של הונג קונג, מוזיאון הונג קונג לאמנות ומרכז התרבות של הונג קונג. מגדל השעון, 8 ביולי 2005 מגדל השעון, מרכז התרבות של הונג קונג ומלון פנינסולה, 2004 תחנת הרכבת ומגדל השעון, 1914 תחנת הרכבת ומגדל השעון ב-1916 מגדל השעון בשעת לילה מגדל השעון ומרכז התרבות של הונג קונג מדיה וקבצים בנושא מגדל השעון צים שא צוי בוויקישיתוף תיאור המגדל באתר המורשת של ממשלת הונג קונג