laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פארק סנטה

פארק סנטה (באנגלית: SantaPark) הוא פארק שעשועים בסגנון חג המולד הפועל ברובניימי שבאזור לפלנד שבפינלנד. פארק סנטה נפתח ב-28 בנובמבר 1998. פארק השעשועים ממוקם במערה. הפארק הוא פארק נושאי שבמרכזו בנושא סנטה קלאוס, חג המולד והטבע של לפלנד. הפארק ממוקם כ-9 ק"מ צפונית-מזרחית ל"בירת לפנלנד הלא-רשמית", רובניימי וכ-2 ק"מ לשדה התעופה רובניימי. הפארק צמוד לכפר של סנטה קלאוס. הפארק נועד לחקות את המערה בה מתגורר סנטה קלאוס בקוטב הצפוני. התרבות הפופולרית מציגה לעיתים את לפלנד כמקום מגוריו של סנטה קלאוס ולכן תיירים מגיעים מדי שנה לרובניימי כדי ל"פגוש את סנטה קלאוס". במהלך הקיץ, הפארק פתוח מאמצע יוני ועד השבועות הראשונים של אוגוסט. בעונת החורף הפארק פתוח מסוף נובמבר ועד תחילת ינואר. הכניסה לפארק כרוכה בתשלום. בפארק המבקרים יכולים "לפגוש את סנטה קלאוס" במשרדו ולהצטלם איתו. אטרקציות נוספות כוללות את מאפיית הג'ינג'ר של ג'ינג'רבריאד, גלריית הקרח, מופעים, קפיטריות, סדנאות וסניף הדואר, שבו אפשר לשלוח גלויות מהקוטב הצפוני. הפארק נפתח ב-28 בנובמבר 1998 כפארק שעשועים. עלות הקמתו הייתה כ-6.7 מיליון יורו והבעלות עליו היא של מספר חברות בידור ושעשוע פיניות. תחילה, הפארק סבל מקשיים כלכלים אך לאחר סיוע וחידוש הפארק, בסיוע של עיריית רובניימי, הצליח הפארק להמריא כלכלית. האטרקציות של סנטהפארק כוללות מופע הקסמים של חג המולד המשרד של סנטה דואר מאפיית ג'ינג'רברייד רכבת הקסם בית ספר לשדונים סדנת שדונים סניף דואר גלריית קרח חצייה תת-קרקעית של החוג הארקטי מוזיאון ארטיקום הכפר של סנטה קלאוס מדיה וקבצים בנושא פארק סנטה בוויקישיתוף "Santa Claus' Village" (באנגלית). Uppslagsverket Finland. נבדק ב-22 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
Quantum Baby

Quantum Baby (הידוע גם בשם 'BB/Ang3l Pt. 2 – 'Quantum Baby) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינשיי. האלבום יצא לאור ב-16 באוגוסט 2024, על ידי חברות התקליטים טינשיי מיוזיק ו-Nice Life. זהו אלבום המשך השני של טרילוגיית אלבומים מתוכננת, בעקבות אלבומה BB/Ang3l משנת 2023. האלבום Quantum Baby באתר אפל מיוזיק Gonzalez, Alex (2024-06-28). "Tinashe Shares 'Getting No Sleep' Video, Reveals 'Quantum Baby' Date". UPROXX (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-06-28. Wild, Stephi. "Position Music Signs Tinashe to Worldwide Publishing Deal". BroadwayWorld (באנגלית). נבדק ב-2024-06-29. Horowitz, Steven J. (2024-05-28). "Tinashe Reflects on the Runaway Viral Success of Summer Anthem 'Nasty': 'Ten Years Later, Who Would Have Thought?'". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-06-29. "Tinashe | Biography, Music & News". Billboard (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-06-29. Daw, Stephen (28 ביוני 2024). "Queer Jams of the Week: New Music from Tinashe, Lil Nas X, Omar Apollo & More". Billboard. נבדק ב-1 ביולי 2024. {{cite journal}}: (עזרה)
New Game Plus

New Game Plus (בעברית: "משחק חדש +") הוא מצב משחק הקיים במספר משחקי וידאו ובמסגרתו השחקנים יכולים להתחיל את עלילת המשחק מחדש, כאשר ברשותם כל השדרוגים והחפצים שהם השיגו בפעם הראשונה. המצב לרוב נפתח כאשר השחקנים מסיימים את עלילת המשחק בפעם הראשונה ולעיתים המצב כולל אפשרויות שלא היו זמינות קודם כגון רמת קושי קשה יותר, אויבים שונים ועוד. המושג הוטבע לראשונה כשהמשחק "Chrono Trigger" יצא בשנת 1995.[דרוש מקור][מפני ש...] למרות זאת, גרסאות מוקדמות של מצב המשחק "משחק חדש +" נצפה במשחקים מוקדמים יותר כגון "Digital Devil Story: Megami Tensei (אנ')", "האגדה של זלדה", "Ghosts 'n Goblins (אנ')" ו-"האחים סופר מריו". המצב קיים בעיקר במשחקי תפקידים ממוחשבים ובמסגרתו השחקן מתחיל את העלילה של המשחק מחדש, כאשר ברשותו היכולות והחפצים שהשיג בפעם הראשונה. לעיתים, חפצי מפתח שמשפיעים על עלילת המשחק (לדוגמה, מפתח שפותח דלת שאמורה להוביל לשלב חדש, אך על השחקן למצוא אותו קודם) לא ממשיכים במצב "משחק חדש +" על מנת שהעלילה לא תיהרס. בנוסף, חלק מהדמויות שהשחקן פוגש ומוסיף לצוותו לא מופיעים כבר בתחילה, אלא נמצאות במקום הרגיל שממנו הן גויסו. למרות זאת, כאשר אותן דמויות מגויסות, הן מחזיקות ביכולות וחפצים ששמורים מהשמירה הקודמת. משחקים בעלי מספר סופים, לדוגמה Chrono Trigger, נעזרים במצב "משחק חדש +" על מנת לגרום לשחקן לחוות מספר סופים אפשריים בעלילת המשחק עצמה. מספר משחקים מוסיפים רמת קושי קשה יותר כאשר השחקן מתחיל מחדש במצב "משחק חדש +", לדוגמה סדרת המשחקים "Mega Man Battle Network (אנ')" או סדרת משחקי "Borderlands (אנ')". משחקים כדוגמת "Astro Boy: Omega Factor (אנ')" משתמשים במצב המשחק ובמסגרתו השחקן יכול לשחק בשלבים ששיחק בהם קודם, הפעם עם כוחות ויכולות משופרים. במסגרת העלילה, מוסבר שאסטרו וחבריו נוסעים אחורה בזמן (לשלבים אותם השחקן שיחק קודם לכן) כדי לפתור משבר שצץ בעולמן של הדמויות. במשחק "Eternal Darkness (אנ')" על השחקנים לסיים את עלילת המשחק שלוש פעמים, כאשר בכל פעם הם מביסים מפלצת "בוס" אחרת על מנת לחוות את הסוף האמיתי של המשחק. בחלק מהמשחקים, מצב המשחק מוסיף אפשרויות שלא היו קיימות בפעם הראשונה. לדוגמה, הוספת דמויות חדשות שניתן לשחק איתן במשחק "Castlevania: Symphony of the Night (אנ')", אזורים חדשים לחקירה במשחק "Parasite Eve (אנ')", חפצים חדשים, בגדים ונשקים חזקים יותר. משחקים שמחוברים לרשת האינטרנט ידרשו מהשחקן לסיים את העלילה במצב "משחק חדש +" על מנת לפתוח "הישג" (Achievement (אנ')). בחלק מהמשחקים, על השחקנים לרכוש חבילת הרחבה בתשלום בכדי לפתוח את מצב המשחק, לדוגמה במשחק "Yakuza: Like a Dragon (אנ')". Josiah Lebowitz, Chris Klug, Interactive Storytelling for Video Games: A Player-Centered Approach to Creating Memorable Characters and Stories, Taylor & Francis, 2012-09-10, ISBN 978-1-136-12733-5. (באנגלית) Will Harrison, Sega to Charge for Yakuza: Like a Dragon New Game+ Mode, PlayStation LifeStyle, ‏2020-03-25 (באנגלית אמריקאית)
פיודור אוספנסקי

פְיוֹדוֹר אִיוָאנוֹבִיץ' אוּסְפֶּנְסְקִי (ברוסית: Фёдор Ива́нович Успе́нский;‏ 19 בפברואר 1845–10 בספטמבר 1928) היה היסטוריון רוסי, חוקר האימפריה הביזנטית. עבודותיו מדגימות היטב את פריחת תחום חקר האימפריה הביזנטית בתקופת האימפריה הרוסית. אוספנסקי נולד ליד גאליץ' ולמד באוניברסיטת סנקט פטרבורג, כשאת התזה הראשונה שלו כתב על ניקטאס כוניאטס. במשך כשני עשורים (1874–1894) שימש מרצה באוניברסיטת נובורוסייסקי באודסה, תפקיד שאפשר לו לבלות זמן ניכר מחוץ לרוסיה. עבודת הדוקטורט של אוספנסקי משנת 1879 עסקה בייסודה של האימפריה הבולגרית השנייה. אף שהתמחה ביחסי ביזנטיון-בולגריה, וחקר את ההשפעה הסלאבית על הכלכלה הביזנטית, הוא גם חקר וכתב רבות על מסעי הצלב. בשנת 1894 החליט אוספנסקי, שהיה בעל אידאולוגיה סלאבופילית, לעבור לקונסטנטינופול במטרה לחקור את המונומנטים ששרדו מהתקופה הביזנטית, ושהוזנחו על ידי השלטונות העות'מאניים במשך מאות שנים, ולהגן עליהם. הוא ייסד את המכון הארכאולוגי הרוסי בקונסטנטינופול (שמרכזו בסטודיון) ועמד בראש המחקר הארכאולוגי החלוצי שלו בקונסטנטינופול, באסיה הקטנה, במוקדון ובבולגריה. בשנת 1900 נבחר לאקדמיה הרוסית למדעים, לאחר שהיה חבר בהתכתבות למן 1893. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ אוספנסקי לנטוש את עבודתו ולברוח מטורקיה. בפטרוגרד הוזמן לערוך את ביטאון גוף המחקר הביזנטי "ויזנטיסקי ורמניק". לאחר מהפכת אוקטובר נשא הרצאות באוניברסיטת לנינגרד (1922–1927), ותחת ביקורת מתמשכת מצד השלטונות הבולשביקים, הכין לפרסום את תוצאות מחקר חייו, תיאור אדיר-ממדים בן שלושה כרכים על ההיסטוריה של האימפריה הביזנטית. אוספנסקי נפטר בלנינגרד ב-1928. הפרסום לאחר מותו של המגנום אופוס שלו, המבוסס על מקורות רבים שטרם פורסמו והחסר תקדים בהיקפו, הדגים את מומחיותו הנרחבת בתחום. ספרו על האימפריה הטרפזונטית הופיע גם כן לאחר מותו. טקטיקון אוספנסקי נקרא על שמו. מדיה וקבצים בנושא פיודור אוספנסקי בוויקישיתוף "אוספנסקי, פיודור איונוביץ'", האנציקלופדיה העברית (כרך ב, עמ' 43), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"א.
אוספנסקי

אוּסְפֶּנְסְקִי (ברוסית: Успе́нский) הוא שם משפחה רוסי, הנגזר משנת הנצח של מרים, אם ישו. האם התכוונתם ל... אדוארד אוספנסקי – סופר ילדים רוסי גלב אוספנסקי – סופר רוסי פטר דמיינוביץ' אוספנסקי – מורה רוחני, פילוסוף ומיסטיקן רוסי פיודור אוספנסקי – היסטוריון רוסי, חוקר האימפריה הביזנטית
קונסטנטין קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה

קונסטנטין קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה (ברוסית: Константин Константинович‏; 1 בינואר 1891 – 18 ביולי 1918), היה נסיך מבית רומנוב ונין של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. קונסטנטין שכונה בפי המשפחה קוסטיה, נולד ב-1 בינואר 1891 בסנקט פטרבורג, והיה בנם השלישי והילד הרביעי של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואשתו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקיייבנה. הנסיך היה אדם שקט וביישן שחבב תיאטרון והתחנך ב־Corps des Pages, אקדמיה צבאית בסנקט פטרבורג. הוא שירת בצבא הקיסרי במלחמת העולם הראשונה. כומר שפגש אותו בחזית, הגומן שרפים, כתב: "הוא היה קצין צנוע ביותר של משמר רגימנט איזמאילובסקי, אהוב מאוד על קצינים וחיילים כאחד; יחד איתם הוא היה חייל אמיץ שהצטיין. אני זוכר באופן אישי שראיתי אותו בשוחות בין החיילים, מסכן את חייו". לאחר שראה את האושר של שני אחיו הגדולים, יואן וטטיאנה, קונסטנטין היה להוט להקים משפחה משלו. הוא התעניין בבתו הבכורה של הצאר, אולגה, אך נמשך גם לאליסאבטה, נסיכת רומניה. סבתה של אליסאבטה, מריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, כתבה לבתה, מריה, נסיכת הכתר של רומניה בשנת 1911, ואמרה, "קוסטיה הצעירה נתפס כעת באימה שהיא תיחטף, כפי שהוא אומר, לפני שהוא אפילו ערך עימה היכרות. האיש הצעיר נראה ממש נחמד, הוא מאוד אהוב ברגימנט שלו, והם באמת חונכו היטב. הוא מלא שמחת חיים... אם אין לך שום דבר נגד הנוער הזה ביקור חולף, האם תטלגרף אליי." עם זאת, הבקשה נדחתה על רקע פוליטי, שכן הנסיך יואן היה נשוי לילנה, נסיכת סרביה, וקונסטנטין מעולם לא מצא את הנישואים שאליהם ייחל. במרץ 1918 הוא הוגלה לאורל על ידי בבולשביקים ונרצח בפיר מכרה ליד אלפאייבסק, יחד עם אחיו הנסיך יואן קונסטנטינוביץ' והנסיך איגור קונסטנטינוביץ', בן דודו הנסיך ולדימיר פאבלוביץ' פיילי וקרובי משפחה וחברים נוספים. גופתו נקברה בסופו של דבר בבית הקברות של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית בבייג'ינג, שנהרס ב-1986 כדי לבנות שם פארק. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה בוויקישיתוף קונסטנטין קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גבעת מדור

גבעת מדור (שם בערבית: جبل المدرية, תעתיק: ג'בל אלמדריה) היא גבעת משאר באגן נחל צין, למרגלות הכפיפה הגאולוגית החריפה של קמר חתירה שבנגב הצפוני. רום הגבעה 452 מטר מעל לגובה פני הים, והיא מתנשאת כ-100 מטר מעל לסביבתה. גבעת מדור בנויה בחלקה העליון סלע גיר קשה יחסית מתקופת האאוקן, המעניק לה "גג" מפולס, ואילו חלקה התחתון בנוי סלעי חרסית ירקרקים, שמתחת להם מופיעים סלעי קירטון לבנים עשירים בפוספט. בחלק התחתון של הגבעה, הבנוי קירטונים, מפותח נוף בתרונות מרשים. לגבעה צבע צהבהב בהיר, הבולט על רקע הסביבה הכהה. דרך עפר היוצאת משטח מפעל הפוספטים "אורון" לכיוון דרום-מערב מגיעה עד סמוך למרגלות הדרומיות-מזרחיות של הגבעה. מגבעת מדור עולים שבילי טיול מסומנים אל נחל מדור, אל נחל עפרן ואל שפת המכתש הגדול. מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש, כרך 14 – הנגב הצפוני, הוצאת משרד הביטחון - ההוצאה לאור וכתר הוצאה לאור, 2001, עמ' 70-71 זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, כרך ל-נ, הוצאת עם עובד - תרבות וחינוך, 1977, עמ' 4217-4218
ידין ענתבי

ידין ענתבי (נולד ב-31 באוקטובר 1970) הוא בנקאי ישראלי, מנכ"ל בנק הפועלים. ידין ענתבי נולד ב-1970. בן להניה ויגאל ענתבי, שהיה מנהל מחלקת אפריקה במשרד החוץ ושגריר ישראל בפולין ובשווייץ. ענתבי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות ותואר שני במנהל עסקים בהתמחות במימון ובנקאות, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים, והוא רואה חשבון מוסמך. לאחר תקופה קצרה שבה עבד כרואה חשבון במגזר הפרטי הצטרף בשנת 1998 לאגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר ומונה למשנה וסגן של המפקח על הביטוח. בספטמבר 2005 מונה למפקח על הביטוח ולממלא מקום הממונה על שוק ההון, ושימש בתפקיד זה במשך ארבע וחצי שנים. בכהונתו עסק במימוש רפורמת בכר להפחתת הריכוזיות של המערכת הבנקאית בשוק ההון, ובהשפעות של משבר הסאבפריים על שוק ההון בישראל. בשנים 2011–2012 שימש מנכ"ל דש בית השקעות, ופרש בעקבות מיזוג בית ההשקעות עם מיטב בית השקעות. בשנת 2013 הצטרף לבנק הפועלים ומונה לראש החטיבה הפיננסית (סמנכ"ל כספים). בשנת 2018 מונה לראש חטיבת שווקים פיננסיים ובנקאות בין-לאומית. בשנת 2019 התמודד על תפקיד מנכ"ל הבנק, אך לא נבחר. ביוני 2024 החליט דירקטוריון הבנק למנותו למנכ"ל הבנק, והוא נכנס לתפקיד זה ב-15 באוגוסט 2024. ענתבי נשוי ואב לשתי בנות. הוא רץ מרתון. עירית אבישר, מנהל קר ואיש של מספרים שרץ מרתון: מיהו ידין ענתבי, מנכ"ל בנק הפועלים החדש, באתר כלכליסט, 1 ביולי 2024 אסא ששון, מיכאל רוכוורגר, המנכ"ל הבא של בנק הפועלים: ידין ענתבי, באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2024 ידין ענתבי, ברשת החברתית LinkedIn ידין ענתבי, באתר News1 סבא הדיפלומט, באתר "הקשר הרב דורי", 13 באפריל 2018 עירן פאר, ‏רו"ח ידין ענתבי מונה למפקח על הביטוח ולממלא מקום הממונה על שוק ההון, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2005 רועי ברגמן, ‏התוכנית האסטרטגית של ענתבי: ישום רפורמת בכר וניידות מלאה בין מוצרים פנסיונים, באתר גלובס, 14 במרץ 2006; רם דגן, ידין ענתבי: כך הוא פתח את שוק הפנסיה לתחרות, באתר TheMarker‏, 19 בפברואר 2008 איתן כהן, ענתבי: "מי שפודה כספו על סמך שיחות ליל שישי - לא אחראי", באתר כלכליסט, 23 בספטמבר 2008 דרור רייך, ידין ענתבי פורש מתפקידו כמנכ"ל דש איפקס, באתר TheMarker‏, 11 ביולי 2012 הדירקטוריון אישר: ידין ענתבי מונה למנכ"ל בנק הפועלים, באתר ynet, 30 ביוני 2024
סמיון גרשטיין

סמיון גרשטיין (ברוסית: Семён Соломонович Герштейн ‏; (13 ביולי 1929 - 20 בפברואר 2023) פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה גרעינית. סמיון גרשטיין נולד בשנת 1929 בחרבין למשפחה יהודית. הוריו עבדו בסין בשליחות הממשל הסובייטי. בשנת 1936 המשפחה חזרה לברית המועצות. תוך זמן קצר הם הואשמו בבגידה ונשלחו למחנות גולאג (שמם טוהר מכל אשמה כעבור כ-20 שנים). סמיון הציער התחנך במשפחת סבתה ודודתה. בשנת 1946 גרשטיין סיים עם מדליית זהב לימודי בית ספר והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום לימודים בשנת 1951, למרות מאמציו של מנחה שלו בתקופת הלימודים גרשטיין לא התקבל לעבודה בשום מוסד מדעי והחל לעבוד בבית ספר בכפר במחוז קלוגה. בהיותו מורה לפיזיקה גרשטיין עבר בחינות בפיזיקה תאורטית אצל לב לנדאו, והיה אחרון שעבר בחינה זו אצלו אישית. בשנת 1954 אחרי שפיוטר קפיצה חזר לניהול מכון לחקר בעיות פיזיקה גרשטיין התקבל לעבודה במכון והחל לעבוד על תואר שלישי. בהמלצת לנדאו, גרשטיין החל לעבוד עם יעקב זלדוביץ' והם פרסמו מספר מאמרים מדעיים. בשנת 1958 הוא סיים עבודת תואר שלישי, עבר ללנינגרד והחל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בשנת 1960 גרשטיין חזר למוסקבה לעבודה במכון לפיזיקה. בשנת 1963 גרשטיין סיים עבודת פוסט-דוקטורט. מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 גרשטיין עבד במכון לפיזיקת אנרגיות גבוהות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. במקביל הוא היה מלמד בסניף של אוניברסיטת מוסקבה, מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה (בדרגת פרופסור). הוא הדריך עבודות תואר שלישי ופוסט דוקטורט רבות. גרשטיין פרסם מעל ל-250 עבודות בתחומים שונים של פיזיקה גרעינית. על תרומות לקידום המדע בשנת 1984 הוא התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות ומשנת 2003 הוא היה חבר בפעול באקדמיה רוסית למדעים. לגרשטיין הוענקו מספר עיטורים, פרס ברית המועצות, בשנת 2011 הוא קיבל פרס על שם פומרנצ'וק ובשנת 2013 מדליית זהב על שם לנדאו. בשנת 1957 גרשטיין התחתן עם קרובת משפחה של לב לנדאו ומשה ברודרזון. לזוג נולד בן אלכסנדר שבשנת 1991 עלה לישראל. הם התגרשו בשנת 1961 ובהמשך גרשטיין התחתן פעם שנייה. לזוג נולדו 2 בנים. אחד מהם הלך ללמוד פיזיקה גרעינית ומכהן פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת ראטגרס גרשטיין היה חבר מערכת של כתב עת המוקדש למדע פופולרי של האקדמיה הרוסית. סמיון גרשטיין נפטר בשנת 2023 בגיל 94 ונטמן בבית העלמין בעיירה פרוטבינו במחוז מוסקבה. מדיה וקבצים בנושא סמיון גרשטיין בוויקישיתוף ביוגרפיה (ברוסית) ביוגרפיה (באנגלית) אלכסנדר גרשטיין קורות חיים של יורי גרשטיין
איגור קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה

איגור קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה (ברוסית: Игорь Константинович;‏ 10 ביוני 1894 – 18 ביולי 1918) היה נסיך מבית רומנוב ונין של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. איגור נולד ב-10 ביוני 1894 בסנקט פטרבורג, והיה ילדם השישי של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואשתו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקיייבנה. הוא למד ב-Corps des Pages, אקדמיה צבאית אימפריאלית בסנקט פטרבורג. הוא נהנה מתיאטרון. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא היה קורנט ברגימנט משמר ההוסרים של הצאר. בריאותו הייתה שברירית למדי: היו לו סיבוכי צדרת ודלקת ריאות ב-1915, וגם אם חזר לתעלות, הוא לא יכול היה ללכת מהר ולעיתים קרובות השתעל וירק דם. ב-4 באפריל 1918, הוא הוגלה לאורל על ידי הבולשביקים ונרצח ב-18 ביולי אותה שנה בפיר מכרה ליד העיירה אלאפאיבסק, יחד עם אחיו הנסיך יואן קונסטנטינוביץ' והנסיך קונסטנטין קונסטנטינוביץ', בן דודו הנסיך ולדימיר פאבלוביץ' פיילי וקרובי משפחה וחברים אחרים. גופתו נקברה בסופו של דבר בבית הקברות של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית בבייג'ינג שנהרס ב-1986 וכיום מהווה מגרש חניה. מדיה וקבצים בנושא איגור קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה בוויקישיתוף איגור קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "The Last Official Court Calendar of the Russian Imperial House - 1917". Angelfire. אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2010. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Murder of the Imperial Family - Murder of the Romanovs in Alapayevsk". www.alexanderpalace.org. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Serfes, Father Nektarios. "Martyrdom Of Sister Barbara, The New Martyr Of Russia". www.serfes.org. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Sts Elizabeth, Barbara and the other Alapayevsk Martyrs". www.orthodox.cn. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
בית הערבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בית הערבה – קיבוץ בצפון ים המלח בית הערבה – עיר מקראית בית הערבה (שיר) – שיר של אריק איינשטיין
אלכסנדר גינצבורג

אלכסנדר גינצבורג (ברוסית: Александр Леонидович Гинцбург ‏; נולד ב-10 בנובמבר 1951) מיקרוביולוג סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא היה בין מפתחי החיסון נגד קורונה. אלכסדנר גינצבורג נולד בשנת 1951 במוסקבה למשפחה יהודית. הוריו של אביו נעצרו בשנת 1937 ונשלחו למחנות גולג, שמם טוהר בשנת 1953 והם חזרו למוסקבה. בעקבות מעצר הוריו, אביו הלך לעבוד ופרנס את המשפחה. בהמשך הוא חזר ללימודים וסיים לימודי תואר שלישי בהנדסה. לאחר סיום בית ספר גינצבורג החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1971. הוא החל לעבוד במחלקה לביולוגיה של "מכון קורצ'טוב" אצל רומן חסין-לוריה. בשנת 1981 הוא סיים לימודי תואר שלישי. בשנת 1982 החל גינצבורג לעבוד במכון לאמבליולוגיה ומיקרוביולוגיה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. החל משנת 1997 הוא מכהן כמנהל המכון. במקביל גינצבורג מלמד באוניברסיטת סצ'נוב בה הוא מכהן כראש קתדרה ופרופסור. בשנת 1989 סיים גינצבורג עבודת פוסט-דוקטורט. על הישגיו במדע נבחר גינצבורג בשנת 2000 לאקדמיה למדעי הרפואה ומשנת 2013 הוא חבר בפועל של האקדמיה הרוסית למדעים. גינצבור מתמחה בתחום ביולוגיה מולקולרית. בתחום זה הוא פרסם מספר מחקרים. הוא חבר מערכת של כתבי עת בנושא ופעיל באגודת מיקרוביולוגים הרוסית. בבעלות גינצבורג 15 פטנטים בתחום התמחותו. בתקופת מגפת הקורונה גינצבורג הוביל פיתוח חיסון רוסי "ספוטניק 5". על תרומתו לקידום מדעי הפרואה לגינצבורג הוענקו מספר עיטורים ופרס הפדרציה הרוסית בשנת 2020. בשנת 2021 הוא קיבל עות הכבוד של הקונגרס היהודי-רוסי ופרס של פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה. בהדרכת גינצבורג הוכנו 10 עבודות תואר שלישי ו-4 עבודות פוסט-דוקטורט. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר גינצבורג בוויקישיתוף ביוגרפיה (ברוסית) גינצבורג על משפחתו (ברוסית)
גל צוקרמן

גל צוקרמן (נולדה ב-17 באוגוסט 2003) היא גולשת קיט ישראלית המתחרה בגלשן מסוג Formula Kite. צוקרמן ייצגה את ישראל באולימפיאדת פריז 2024 וסיימה במקום השמיני. צוקרמן היא בתם של שייטי ה-470 שני קדמי ואלי צוקרמן, שייצגו את ישראל במשחקים האולימפיים. היא גדלה בקיבוץ שדות ים ומשתייכת למועדון הפועל שדות-ים. היא החלה להתאמן בשייט בכיתה ד' והתרכזה בעיקר בשיט מפרשיות. בכיתה י' היא פרשה מהספורט, ובשנת 2021 עברה להתחרות בגלישת קיט בדגם Formula Kite האולימפי. באליפות העולם לנוער לשנת 2021, זכתה במדליית הזהב. ביוני 2022 היא זכתה במדליית ארד בתחרות מהסבב העולמי שנערכה בלייליסטאט שבהולנד, כשסיימה במקום השלישי הכללי אחרי אנלוס למרטס מהולנד וג'יסלה פולידו מספרד. באליפות העולם לבוגרים בשנת 2022 אשר נערכה בקליארי שבאיטליה, סיימה במקום השישי הכללי. עוד באותה השנה סיימה במקום הרביעי באליפות אירופה. באליפות העולם לשנת 2024 סיימה במקום השמיני ובאליפות אירופה באותה השנה סיימה במקום השביעי, ולאחר מכן קבע הוועד המנהל של איגוד השייט הישראלי שצוקרמן תייצג את ישראל באולימפיאדת פריז בדגם Formula Kite. באולימפיאדת פריז 2024, התחרתה בתחרויות ה-Formula Kite. לאחר שישה שיוטי מוקדמות, דורגה צוקרמן במקום העשירי ועלתה לשלב חצי הגמר. בחצי הגמר היא סיימה במקום השלישי מתוך ארבע גולשות והודחה. בסיום התחרויות דורגה במקום השמיני הכללי. גל צוקרמן באתר Sailing.org גל צוקרמן, ברשת החברתית אינסטגרם ליאור ברטל, ‏הגולשת גל צוקרמן נופלת וקמה בדרך לפריז: "רוצה להביא כבוד למדינה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 במרץ 2024 ליאור ברטל, ‏"אני מרחפת מעל המים": גל צוקרמן היא התקווה האולימפית של ישראל בדגם הקייט פויל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 במרץ 2022 ליאור ברטל, ‏שייט: מדליית ארד לגל צוקרמן בגביע העולם בגלישת קייט פויל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 ביוני 2022 אסי ממן, ‏צוקרמן סיימה שישית באליפות העולם בקייט פויל, באתר ONE‏, 16 באוקטובר 2022 יום השיוט נדחה: צוקרמן בחצי הגמר, זרקה בחוץ, באתר ONE‏, 7 באוגוסט 2024 הישג מכובד: גל צוקרמן דורגה שמינית בקייט פויל, באתר ערוץ הספורט, 8 באוגוסט 2024
נחל כורזים

נחל כורזים הוא נחל בגליל המזרחי של ישראל. שמו נגזר מהיישוב הקדום הנמצא בסביבתו, כורזים. הנחל מתחיל ממורדות ההר בדרום היישוב אליפלט, וזורם לדרום-מזרח, בין היישוב כורזים לאמנון וממשיך עד לחוף כפר נחום ונשפך לכנרת. אורכו הוא כ-10 קילומטרים. בערבית נקרא הנחל: ואדי אל עֵיש (נחל קן הציפור), ואדי אבו זלפאת, ואדי עִיבִּידאן חורבת זלף חורבת שום עין דביר/עין טופח גן לאומי כורזים נחל כורזים, באתר רשות ניקוז ונחלים כינרת גיליון 130 לשנת 2018חורבת זלף (מערב), באתר www.hadashot-esi.org.il Yossi Nagar, יוסי נגר, שרידי עצמות אדם ממערת הקבורה ליד חורבת זלף: מחקר פלאו-דמוגרפי / Human Skeletal Remains from a Burial Cave near Ḥorbat Zelef: A Paleodemographic Study, 'Atiqot / עתיקות 68, 2011, עמ' 65–67 עין דביר/עין טופח גן לאומי כורזים
טיול שורשים

טיול שורשים (באנגלית: Treasure) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה קומית משנת 2024 בבימויה של יוליה פון היינץ, עם לינה דנהאם, סטיבן פריי וזביגנייב זמכובסקי בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הספר "Too Many Men" ‏(2001), של הסופרת האוסטרלית היהודייה, לילי ברט (אנ'), שנכתב בהשראת מאורעות אמיתיים בעברה. אביה היה ניצול שואה מלודז'. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין ב-17 בפברואר 2024 והיה סרט הבחירה בפסטיבל הסרטים טרייבקה. העלילה היא על אב ניצול שואה שמגיע מארצות הברית לפולין לפי בקשת בתו שמבקשת לדעת יותר על משפחתו שנספתה בשואה. היא מתרחשת בשנת 1991, זמן קצר לאחר נפילת מסך הברזל ופתיחת פולין לכל. בסרט משתתפים שחקנים פולניים שמדברים באנגלית ופולנית. רות (לינה דנהאם) היא עיתונאית גרושה בת 36 שמחכה לאביה אדק (סטיבן פריי) בנמל התעופה של ורשה. שני הוריה הם ניצולי שואה שלא דברו אתה על השואה. אימה נפטרה לפני שנה והיא זוכרת אותה צורחת בלילות. אדק מתאחר כי הפסיד טיסה לאחר שאכל במקדונלד'ס בניו יורק. רות תכננה את הטיול ברכבת אבל אדק מעדיף לשכור את נהג המונית סטפן (זביגנייב זמכובסקי) למשך כל הטיול. בוורשה הוא מוצא חומה ומחליט שזו חומת הגטו. לאחר שהם מצטלמים הם ממשיכים ללודז' שם בית משפחתו של אדק. לאחר שינה במלון עם מזרן שורץ פשפשים הם ממשיכים לבית הקברות היהודי ולבית משפחתו של אדק שם הם נפגשים בפולנים שפלשו למקום מיד לאחר שהיהודים גורשו משם לגטו ב-1940. הם מגלים חפצים שהיו שייכים למשפחתו של אדק. רותי בנגוד לדעתו של אביה מגיעה לשם למחרת ורוכשת צלחות, סרוויס פורצלן וכן את המעיל של אביו של אדק עם ראשי תיבות רקומים של שמו. הם ממשיכים לקרקוב ומבקרים באושוויץ בלווית מדריכה אבל אדק יודע יותר ממנה כי היה שם. הוא מכיר במלון מתרגמת פולניה ומבלה אתה את הלילה לזעמה של רות שמבקשת לחזור מיד לניו יורק לבדה. הם מתפייסים ולקראת הנסיעה מורה אדק לנהג להגיע שוב לבית המשפחה ובעזרת צעיר פולני שחופר הם מוציאים מהאדמה קופסת מתכת ובה צילומי המשפחה הענפה שהושמדה ומסמכי בעלות על הבניין (מכאן שם הסרט). מדיה וקבצים בנושא טיול שורשים בוויקישיתוף "טיול שורשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טיול שורשים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קדימון למסע שורשים, באתר יוטיוב הפגישה עם סטפן, באתר יוטיוב דנהאם, פריי ופון היינץ במסיבת עיתונאים בפסטיבל ברלין, באתר יוטיוב
יבגני גולנט

יבגני (גרשון) גולנט (ברוסית: Евгений Яковлевич Голант ‏ 10 ביוני 1888 - 25 באפריל 1971) היה מחנך סובייטי ממוצא יהודי. בנו היה פיזיקאי ויקטור גולנט. יבגני (גרשון) גולנט נולד בשנת 1888 בבוברויסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. אביו היה בעל בית מלאכה לייצור סבון. ליבגני הייתה אחות פסיכולוגית ראיסה גולנט. לאחר סיום בית ספר גולנט נסע ללימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג אותה סיים בשנת 1911 עם תואר בהיסטוריה ומשפטים. החל משנת 1912 ועד לשנת 1918 הוא עבד בבית ספר יהודי-פרטי. החל משנת 1918 גולנט פעל במערכה לחיסול אנאלפביתיות. הוא היה בצוות שבראשו עמדה נאדז'דה קרופסקיה. בתקופה זו הוא כתב מספר אלונים למבוגרים. "אלפון לפועלים" ו"אלפון לאיכרים" (1922) עברו 12 מהדורות. כמו כן הוא הכין 5 אוספי ספרי קריאה שעברו 6 מהדורות. בשנים 1921–1930 גולנט עבד במכון לחינוך. בשנת 1928 הוא התחיל לעבוד במכון למורים בה קודם עד לדרגת פרופסור. בשנים 1930–1947 הוא כיהן כראש קתדרה. גולנט התעניין בהיסטוריה של פדגוגיה ובשנת 1940 כתב בתחום זה ספר לימוד. בסך הכול הוא כתב 42 ספרי הנחיות למורים בשם "עזרה למורים" שנוצלו במערכת החינוך הסובייטית. על תרומתו בתחום הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל. גולנט עבד במכון עד לשנת 1971 כאשר נפטר ממחלה קשה ונטמן בבית העלמין בלנינגרד לצד אשתו. ביוגרפיה (ברוסית)