laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכון אור לישרים

מכון אור לישרים הוא מכון לעריכה והוצאה לאור של ספרות תורנית, בדגש על ספרי חסידות וספרי רבני משפחת אבוחצירא. המכון נפעל על ידי "ישיבת אביר יעקב – אור מאיר שמחה" שבראשות רבי דוד חי אבוחצירא. המכון נוסד בשנת ה'תש"ע על ידי הרב דוד חי אבוחצירא. המכון הוקם מתוך כוונה להאדיר ולהוציא לאור מחדש את ספרי רבני משפחת אבוחצירא, ובראשם רבי יעקב אבוחצירא - בעל ה"אביר יעקב". התמחות המכון היא להוציא לאור ספרים ישנים וכתבי יד, לערוך עליהם פירוש בהיר וליקוט מקורות ציונים והערות, ולעמד אותם יחד כדי להקל על הלומד להבין את הדברים. בהמשך החל המכון להוציא לאור ספרים של רבנים נוספים שאינם מבני משפחת אבוחצירא, כגון רבי חיים בן עטר, רבי יצחק לוריא ורבנים נוספים. החל משנת תשע"ו החל המכון להוציא ספרי חסידות בהוצאה מבוארת. המכון פועל בשיתוף פעולה עם הוצאת עוז והדר, והרב מנחם מנדל פומרנץ העומד בראשה. ספרי המכון מודפסים ומופצים על ידי עוז והדר. מכון אור לישרים ערך והוציא לאור מאות ספרים: ספרי רבי יעקב אבוחצירא: אביר יעקב על התורה (5 כרכים), פיתוחי חותם (3 כרכים), מחשוף הלבן (5 כרכים), לבונה זכה, יורו משפטיך ליעקב (2 כרכים), מעגלי צדק (2 כרכים), שערי תשובה, גנזי המלך, שערי ארוכה, בגדי השרד, דורש טוב ואלף בינה. ספרי ליקוטי אביר יעקב (11 כרכים) על נושאים רבים ביהדות במשנת רבי יעקב אבוחצירא, תפילה, צדקה, מוסר, מועדים ועוד. ספרי רבי דוד אבוחצירא: פתח האהל (6 כרכים), רישא וסיפא (6 כרכים), שכל טוב (6 כרכים). ספר יגל יעקב: כמאה וחמישים פיוטים ושירים מרבני משפחת אבוחצירא, יצא לאור במהדורה מבוארת, מהדורה אלבומית, מהדורת כיס ועוד. חמישה חומשי תורה: עם ביאורי ה'אביר יעקב', יצא במהדורה גדולה, מהדורת כיס ועוד. נביאים וכתובים: מסודרים מחדש עם ביאור משולב. סידורי תפילה: סידור לשחרית, סידור מנחה ערבית, סידור לשבת ויום טוב, סדר הסליחות, מחזורי תפילה למועדים ועוד, כולם בנוסח עדות המזרח. ספרי ביוגרפיה: תולדות האביר יעקב (גם באנגלית), מאירים את העולם - רבני משפחת אבוחצירא, ישראל סבא קדישא על רבי ישראל אבוחצירא, עצם השמים לטוהר על רבי מאיר אבוחצירא ועוד. ספרי חסידות מבוארים: ליקוטי הלכות המבואר (עד כה יצאו 8 כרכים), מלבד אלו, המכון ספרים רבים נוספים, כגון ספר תהילים עם פירוש אביר יעקב, מסכת אבות עם ליקוטי אביר יעקב, ספר הזוהר המבואר, ביאורי התוספות המפורש, אוצר האריז"ל המבואר, ספר אור החיים המבואר, ספר לבר המצווה, תנא דבי אליהו המבואר ועוד רבים. החל משנת תשע"ה המכון מוציא לאור מדי שבוע את החוברת "אוצר פניני גאוני הדורות והחסידות" ובה חידושים על פרשת השבוע מאת גדולי משפחת אבוחצירא ורבנים מרוקאים נוספים, וכן רבנים מזרח-אירופיים בעלי אוריינטציה חסידית. החוברת מופצת למנויים, נמכרת בנקודות מכירה וכן מצורפת למארזי סוף השבוע של העיתונים החרדיים: הדרך, משפחה, בקהילה. מכון אור לישרים מוציא לאור עלונים שבועיים נוספים: עלון זוהר לפרשת השבוע עם פירוש 'הכתר והכבוד' עלון 'מילתא חדתא' - חידושים מרבי דוד חי אבוחצירא עלון 'ובחרת בחיים' על פי משנת רבנו האור החיים עלון 'מחוברים' בשיתוף עוז והדר עלון 'מתורתו של האביר יעקב' עלון 'מגדנות לשולחן שבת' לילדים אתר האינטרנט הרשמי של מכון אור לישרים (בעברית, באנגלית, בצרפתית ובספרדית) מכון אור לישרים, דף שער בספרייה הלאומית מכון אור לישרים (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית ישיבת אביר יעקב - אור מאיר שמחה (נהריה), דף שער בספרייה הלאומית ספרי האביר יעקב באתר מכון עוז והדר אלי כהן, הסתיימה ההדרה: ספרי 'אביר יעקב' בהוצאת עוז והדר, באתר בחדרי חרדים, ‏י"ג טבת התשע"ד עלוני השבוע, באתר מכון אור לישרים
רפאל קצין

הרב רפאל (ב"ר אליהו) קצין היה רב, פוסק הלכה, פילוסוף ומומחה במחשבת ישראל, רב הקהילה היהודית בבבל ומגדולי חכמי ארם צובא, ומחבר הספר "דרך החיים". נולד בארם צובא בשנת ה'תק"ן 1790, לרבי אליהו קצין, בנו של הרב יהודה קצין מח"ס "מחנה יהודה". הרב קצין היה בן יחיד, ואביו שהיה אב בית הדין של חלב ונחשב לאדם אמיד, העמיד לו את כל צרכיו כדי שיוכל לשבת ולשקוד בתורה. הוא נחשב למתמיד ושקדן גדול, ועד לפטירת אביו בשנת ה'תק"ץ כבר הספיק לחבר שלושה מספריו. בשנת ה'תק"ץ נפטר אביו, ובעקבות כך עזב את חלב והחל במסע נדודים. הוא הגיע לפרס, שם בהוראת שליט איראן השאה מוחמד, נאלץ לקיים וויכוח עם חכמי הנצרות והאסלאם. בשנת ה'תר"ו - 1846 הגיע לבגדאד, התחתן ונולדה לו ולאשתו בת. יהודי המקום עמדו על גדלותו התורנית ומינוהו למנהיגם, ובשנת ה'תר"ז כעבור שנה התמנה באופן רשמי לחכם באשי של בגדאד, מטעם הממלכה העות'מאנית. עם זאת, אחד מרבני הקהילה שביקש להיבחר למשרה זו, התנגד למינויו של הרב קצין וחלק על כך, בעקבות כך התפלגה קהילת יהודי בבל לשניים, אך בסופו של דבר כולם קבלו את מנהיגותו. בשנת ה'ת"ר יצא לאור ספר בשם "נתיבות עולם" על ידי המיסיונר האירי אלכסנדר מק'קול, ובו קושיות כנגד התורה שבכתב והתורה שבעל פה, וטיעונים המצדדים באמיתות הדת הנוצרית. הרב קצין שהתמצא במחשבת ישראל, נקרא להשיב לטיעוניו והחל לכתוב חיבור בנושא. כעבור שמונה שנים נדד לטורקיה, שם הוציא לאור את ספר "דרך החיים", בו הוא סותר את טיעוניו של מחבר ספר נתיבות עולם, ומצביע על כשלים ושגיאות נוספות באמיתות האמונה הנוצרית. בשנת ה'תר"ח הספר יצא לאור בקושטאנדינה (איסטנבול), בשילוב לשון הקודש ושפת הלאדינו עמוד מול עמוד, וזכה להסכמת הרב חיים פלאג'י, שנחשב לאחד מגדולי הדור והיווה אסמכתא נדרשת לספר. בהמשך, כאשר הגיע מאיסטנבול לאיזמיר, קיבלו הרב פלאג'י בכבוד גדול. משם המשיך את מסע נדודיו בארצות אירופה, ובסיום מסעו שב לבבל ולקהילתו. הרב קצין זכה להצלחה רבה בהנהגת הקהילה הבבלית, אך בשלב מסוים החל לסבול מהפרעות נפשיות, עד שהשתבשה עליו דעתו. בקרב יהודי בבל ישנה דעה כי אחד השייח'ים בעיר קינא בהצלחתו בתפקידו, בחכמתו הרבה ובהתנגחותו עם הדתות האחרות, ועשה לו מעשה כישוף אשר הוא זה שגרם לו לאבד את דעתו. [דרוש מקור] בעקבות כך התפטר הרב קצין מתפקידו כרב, ובשנת ה'תרכ"ב חזר לארם צובא, שם שהה עד סוף ימיו. הרב רפאל קצין נפטר ביום רביעי, א' באדר ה'תרל"א, ונטמן בחלב. על מצבתו נכתב "מצבת קבורת הרב הכולל בישראל להלל, ענוותן כהלל כמוהר"ר רפאל קצין זצוק"ל". מלבד ספרו "דרך החיים", חיבר הרב קצין גם את הספרים: מערכת השולחן - על שולחן ערוך חושן משפט, בפלפול לחם המערכת - על שולחן ערוך חושן משפט, הלכה למעשה תקפו כהן - פלפול על כללי התפיסה וקיימא לן יין הרק"ח - דרושים על התורה (ראשי תיבות הרב רפאל קצין חזק) ליקוטי אמרים חכם רפאל קצין, באתר "החכם היומי" דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים, ה'תש"ם, עמ' קס"ג חכם רפאל קצין, באתר החכם היומי אברהם סתהון, מלל לאברהם, ירושלים, ה'תשמ"א, עמ' 25 בגב ספרו "תקפו כהן" מופיע הכיתוב מכאן מודעה רבה שנתבקש לבית עולמו הרב המחבר, שנתנו זאת ה'תרל"א, בא סימן ישכו"ן בה"ר קדש"ך, בחודש אדר. רבי יעקב עבאדי נשא הספד על הרב קצין, בספרו "קהלת יעקב". על פי המופיע בספר, דברי ההספד נאמרו "בליל רביעי, ראש חודש אד"ר ה'תרל"א בפטירת ח"ר רפאל קצין זיע"א" כתב זאת בהקדמתו לספר, וזה טעם שם הספר
If You Only Knew

"If You Only Knew" הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום The Sound of Madness של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון. הסינגל שוחרר ב-31 באוגוסט 2009, והוידאו קליפ שנלווה לשיר יצא ב-6 באוקטובר באותה שנה. את השיר כתב סולן הלהקה, ברנט סמית, על זוגתו לשעבר כשהייתה בהריון. סמית תיאר את השיר כבלדה הראשונה של הלהקה. רשת ABC השתמשה בשיר בפרומו לאופרת הסבון "לחיות את החיים". איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר מעמד של תקליט פלטינה לאחר שמכר יותר ממיליון עותקים בארצות הברית. לאחר הקלטת Us and Them, האלבום השני של הלהקה, סמית החליט לצאת להפסקה לפני שיתחיל לעבוד על האלבום הבא. בראיון ל-"The Oklahoman" הוא סיפר ”לעולם לא אכתוב שיר אהבה. אף פעם”, אך שינה את דעתו כשחזר לקשר עם ידידה ותיקה שפגש לאחר זמן רב. סמית הסביר שהשיר ”הוא על אדם שאתה אוהב, מתגעגע אליו ועדיין מאמין בו, וזה כל מה שיש לך כדי להישאר איתו”. השיר נכנס למצעד ה-"Billboard Hot 100" ב-14 בנובמבר 2009 במקום ה-92. לאחר חמישה שבועות הוא הגיע למיקום השיא שלו במצעד, המקום ה-42. בשבוע של ה-6 בפברואר 2010 הוא הגיע לאותו המקום שנית. במצעד הקנדי המקביל, ה-"Canadian Hot 100" הגיע השיר למקום ה-64. הווידאו קליפ צולם בעיר ניו יורק, על שלד פלדה של גורד שחקים שבנייתו טרם הושלמה. הקליפ מתמקד בלהקה מנגנת על קורות הבניין, אך מדי פעם מצולמים זוגות שמצולמים במצבים שונים, גם הם על קורות הבניין. מידע על הסינגל "If You Only Knew" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "If You Only Knew" באתר יוטיוב Triplett, Gene (1 באוגוסט 2008). "Inspiring woman leads Shinedown to love song". The Oklahoman. נבדק ב-3 במרץ 2022. {{cite news}}: (עזרה) "Canada CHR/Top 40", (Billboard) "Canada Hot AC", (Billboard) "Canada Rock", (Billboard) "US Adult Top 40", (Billboard) "Shinedown Chart History (US Mainstream Top 40)". Billboard "Shinedown Chart History (US Hot Rock & Alternative Songs)", Billboard "US Adult Top 40", (Billboard) "US Hot Rock Songs", (Billboard)
החדר האדום (הבית הלבן)

החדר האדום (באנגלית: Red Room) הוא אחד מחדרי הקומה הראשונה של הבית הלבן – משכן נשיא ארצות הברית בוושינגטון שבארצות הברית. החדר שימש בעבר כחדר הסבה. כיום החדר משמש לארוחות מצומצמות משתתפים שעורך נשיא ארצות הברית. החדר מקושט באופן מסורתי בגווני אדום, ומכאן שמו. גודלו 8.5 על 6.85 מטרים, ולו שש דלתות הפונות אל מסדרון הצלב (Cross Hall), החדר הכחול, האכסדרה הדרומית, וחדר האוכל הממלכתי. החדר מרוהט בסגנון אימפריאלי צרפתי, וחלק מהרהיטים יוצרו על ידי הנגר הצרפתי שהיגר למדינת ניו יורק – שארל הונרה לאנוייה (Charles-Honoré Lannuier). קירות החדר מחופות בסטין אדום שעליו עיטורי זהב. רהיטי החדר מעוטרים במשי אדום, ומגולפים בצורות של דולפינים, ראשי אריות וספינקסים - מוטיב מצרי שהפך פופולרי בצרפת לאחר מסעו של נפוליאון בונפרטה למצרים. השטיח משנת 1997 בצבעי בז', אדום וזהב הוא שיחזור של שטיח מהמאה ה-19 שיוצר בצרפת. הנברשת יוצרה בשנת 1805. בחדר מוצג דיוקנה של דולי מדיסון מעשי ידי הצייר גילברט סטיוארט משנת 1804 וכן כמה ציורי נוף. בציור משנת 1803 של בנג'מין לטרוב של הקומה הראשונה של הבית הלבן ("הקומה הרשמית" – "the "State Floor) ניתן לראות שחדר זה שימש כחדר כניסה לספריית הנשיא שמוקמה בחדר הסמוך [דרושה הבהרה]. בתקופת כהונתו של ג'יימס מדיסון החדר הפך ל"חדר האוכל הצהוב" בו ערכה דולי מדיסון נשפים מדי יום רביעי. רהיטי החדר, בסגנון צרפתי אימפריאלי נרכשו על ידי ג'יימס מונרו (אשר רכש אף את הרהיטים של החדר הכחול). חדר זה נהרס לחלוטין בתקופת השיפוץ שנערך בעת כהונתו של הארי טרומן ונבנה מחדש לאחר מכן. בשנת 1962, בתקופת כהונתו של ג'ון קנדי שופץ החדר ובשנת 2000 שופץ החדר בשנית. מדיה וקבצים בנושא החדר האדום בוויקישיתוף החדר האדום באתר הבית הלבן. אתר מוזיאון הבית הלבן - תצלומים היסטוריים ושחזורים של החדר האדום
צ'ארלי קופר

צ'ארלי קופר (באנגלית: Charlie Cooper; נולד ב-16 ביוני 1989) הוא שחקן, תסריטאי ודוגמן אנגלי. קופר גדל בסירנסטר. הוא ואחותו נהגו לצלם סרטים באמצעות מצלמת הווידאו של אמם. לאחר שלמד מדעי הספורט באוניברסיטת אקסטר במשך שנתיים, הוא נשר ועבר לגור עם אחותו בלונדון, שלמדה דרמה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. שניהם חזרו לבית ילדותם, שם חלקו חדר, ועבדו במשמרות לילה בניקיון תוך כדי כתיבת התסריט לסדרת הטלוויזיה "This Country". קופר החל את הקריירה שלו בשנות ה-20 המוקדמות לחייו כדוגמן בזמן שלמד פיזיותרפיה באוניברסיטת סאות'המפטון. הוא הוחתם בסוכנות הדוגמנות עלית בלונדון. הוא לא היה מרוצה מהעיסוק בדוגמנות וזמן קצר לאחר מכן וחזר הביתה לסירנססטר להתגורר עם הוריו ועבד בשורה של עבודות מזדמנות. בשנת 2014, הוא ואחותו דייזי מיי, בתמיכת ITV ו-NBC, כתבו וצילמו פרק פיילוט בשם "Kerry" מה שיהפוך מאוחר יותר לקומדיית המצבים בשם "This Country". עם זאת, הפרק שצולם לא התקבל. מאוחר יותר הוא הפך לשחקן ולתסריטאי שותף של הקומדיה של ה-BBC‏, "This Country" עם דייזי מיי אחותו. הסדרה מתבססת על חוויות חייהם בקוטסוולדס. הוא היה מועמד בשלוש קטגוריות פרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה וזכה בפרס לשחקן הקומי הטוב ביותר לשנת 2021. בשנת 2019 הוא שיחק לצד סטיב קוגן בסרט "Greed". בשנת 2020, היה שותף לכתיבה והפקת פרק של סדרת הטלוויזיה "אווניו 5", סדרה של HBO, שבה משחקת אחותו בתפקיד חוזר. בשנת 2021, החל לשחק בתפקיד חוזר בעונה השלישית של קומדיית המצבים של ג'יימי דמטריו, "Stath Lets Flats". בשנת 2022 שיחק בסרט הקומדיה השחורה האמריקאי "תראו אותם רצים" שבוים על ידי טום ג'ורג' ונכתב על ידי מארק צ'אפל. צ'ארלי קופר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ארלי קופר, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ארלי קופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "CHARLIE COOPER LIMITED". "Daisy May and Charlie Cooper: 'We had nothing before This Country. We couldn't even afford McDonald's'". The Independent (באנגלית). 2020-02-16. נבדק ב-2021-07-09. "Charlie Cooper". Elite Model Management. 2014. נבדק ב-30 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Jones, Alice (8 במרץ 2017). "This Country's Daisy May and Charlie Cooper: 'It's basically our experience of growing up in the Cotswolds'". i. נבדק ב-30 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "What happened next? The stars of This Country: 'Success? I wish that showed up on my bloody bank balance'". the Guardian (באנגלית). 2018-12-18. נבדק ב-2021-07-09. Yeates, Cydney (2020-08-12). "This Country's Kerry and Kurtan were 'like Glee characters' in binned pilot". Metro (באנגלית). נבדק ב-2021-07-09. "How are the cast of This Country related?". Radio Times. 10 באפריל 2018. נבדק ב-14 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) Heritage, Stuart (22 בפברואר 2017). "This Country: perfect, horrifying TV for anyone who grew up in a village". The Guardian. {{cite news}}: (עזרה) Brad Young, Cirencester star Charlie Cooper wins BAFTA TV award for This Country, Wilts and Gloucestershire Standard, ‏1 במאי 2021
משה עזרא מזרחי

הרב משה עזרא מזרחי (ה'תרכ"ג 1863 - ו' באב ה'תשט"ו 25 ביולי 1955) היה רב, פוסק וראב"ד ארם צובא, מאחרוני הרבנים בסוריה, בעל שו"ת דברי משה. נולד בחלב בשנת ה'תרכ"ג - 1863 לרבי עזרא. אביו נפטר לפני לידתו, ולכן נקרא עזרא על שמו. למד אצל רבותיו הרב חיים הכהן ורבי בכור מזרחי, ולאחר מכן למד אצל חכם באשי רבי משה סוויד, יחד עם הרב שלום הדאיה. חברו ללימודים היה רבי שאול קצין. הרב משה עזרא נישא אך אשתו נפטרה בגיל צעיר, והוא נישא בשנית לרינה, בת המקובל רבי שלום הדאיה, אשר ילדה לו בת ובן - הוא רבי שלום יצחק מזרחי, אך גם היא נפטרה כעבור מספר שנים, בגיל 28. בשנת ה'תרנ"ה, בהיותו כבן 32, החל לשמש כדיין בבית הדין שבראשות הרב אברהם עדס והרב מאיר לניאדו. בהמשך, כיהן כדיין לצד הרב יעקב שאול דוויק הכהן, והרב אליהו חמווי. בהמשך, כיהן כדיין לצד הרב עזרא חמוי והרב עזרא עבאדי-שעיו. נחשב לבעל זיכרון צילומי ובקיאות רבה מאוד, והיה מקריא מזיכרונו לדייני בית הדין כל מקור שחפצו בו, מדברי הפוסקים ככתבם וכלשונם. נפטר בו' באב ה'תשט"ו, 25 ביולי 1955, ונקבר בחלב. חיבר חיבורים וכתבים רבים, שחלקם התפרסמו בכתב העת "המאסף". בספר אהלי שם העיד המחבר "יש בידי הרב המצוין הזה אוצר גדול של כ"י של חידושי תורה על הש"ס וחיבור שו"ת על פי סדר א-ב, רב חכמות ויקר העין, ומפני דוחק מצבו אין באפשרותו להדפיסו. ומהראוי מאד שימצאו גואלים להדפיס את ספריו לזכות הרבים ולהגדיל תורה ולהאדירה". בשנת 2000 נמצא בכתב יד ספר שו"ת "דברי משה", ויצא לאור על ידי מכון דברי שלום. בהקדמה למהדורת הספר, שו"ת דברי שלום, ירושלים, ה'תשנ"ו תפארת בנים אבותם עמ' 136. שמעון ואנונו, ארזי הלבנון, ירושלים תשס"ו, עמ' 1690
המתקפה על בסיס הטיסה מילרובו

ההתקפה על בסיס חיל האוויר מילרובו (אנ') שברוסיה התרחשה ב-25 בפברואר 2022 כחלק מהתקפת הנגד האוקראינית במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. לדברי גורמים אוקראינים, כוחות צבא אוקראינים תקפו את בסיס האוויר מילרובו באמצעות טילי OTR-21 טוצ'קה, והשמידו מטוס Su-30 בודד של חיל האוויר הרוסי והציתו חלקים מהבסיס. לפי הדיווחים, המתקפה, שהכוחות המזוינים האוקראינים לא התייחסו אליה באופן רשמי, הושקה בתגובה להפגזה על ערים אוקראיניות על ידי כוחות רוסים. כמו כן דווח על מספר רב של פצועים, ואחד ממטוסי הסוחוי Su-30 שחנו במקום עלה באש על הקרקע על פי תמונות וסרטונים שהופצו. פקידים אוקראינים טענו שלפחות שני מטוסי סוחוי Su-30 רוסיים הושמדו על הקרקע. תמונות וסרטונים של מבנים בוערים מהזירה הופצו בהרחבה ברחבי המדיה החברתית הרוסית. Dutton, Jack (25 February 2022). "Russian Military Base Blown Up as Ukraine Fights Back". ניוזוויק. "Ukrainian Armed Forces attacked Millerovo with Tochka-U". (באוקראינית) RostovGazeta. "Residents of Rostov Oblast reported shelling of the Millerovo military airbase". (באוקראינית) Caucasus.Realities. Ukrainian missile strike destroyed Russian Sukhoi Su-30SM at Millerovo airbase. World Fighter Jets. Gabedava, Tatyana (25 February 2022). "Ukraine in response to the shelling of Ukrainian cities launched a missile attack on the Russian airbase Millerovo - Butusov". (באוקראינית) Novoye Vremya. Chraibi, Christine (February 25, 2022). Ukrainian forces launch missile attack on Russia’s military airfield. Euromaidan Press ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2002 בספרות

ערך מורחב – 2002 מתוך הביואיק מאת סטיבן קינג האיש ללא עצמות מאת אמנון דנקנר האישה שאהבה חביתות מאת יהודה אטלס כבודו במקומו מאת יהודה אטלס מעשה באדם שהיה עולה בהר מאת יהודה אטלס קרוב רחוק - ניתוק ושיקום יחסים בין הורים לילדיהם הבוגרים מאת ורדה רזיאל ז'קונט בגוף אני מבינה מאת דויד גרוסמן "עיר העצמות" (מסדרת "הארי בוש"), מאת מייקל קונלי 17 בינואר – קמילו חוזה סלה, סופר ספרדי 28 בינואר – אסטריד לינדגרן, סופרת פרס נובל לספרות מוענק לאימרה קרטס 2001 בספרות 2002 2003 בספרות שנים בספרות ספרות מדיה וקבצים בנושא 2002 בספרות בוויקישיתוף
נבחרת צ'אד בכדורגל

נבחרת צ'אד בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של צ'אד. נבחרת זו נחשבת לאחת מהחלשות ביותר בכל יבשת אפריקה. הדירוג הנוכחי של נבחרת צ'אד ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-177 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 932.44 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 97 נמדד לראשונה באפריל 2016, והדירוג הנמוך ביותר 190 נמדד לראשונה ביוני 1997. 1930 עד 1998 - לא נכנסה 2002 עד 2022 - לא העפילה 1957 עד 1990 - לא נכנסה 1992 - לא העפילה 1994 - פרשה בזמן העפלה 1996 עד 1998 - לא נכנסה 2000 - לא העפילה 2002 - לא נכנסה 2004 עד 2008 - לא העפילה 2010 - נפסלה במהלך המוקדמות 2012 עד 2015 - לא העפילה 2017 - פרשה במהלך המוקדמות 2019 - הושעתה 2021 עד 2023 - לא העפילה ג'אפה נדוראם נאבאטינג טוקו אזקיאל נדואסל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
קיפוס

קיפוס (בלטינית: cippus - "מוט מחודד"; ברבים: cippi, קיפי) הוא כַּן נמוך, עגול או מלבני שתרבויות ים-תיכוניות עתיקות שונות נהגו להקים, בעיקר על-ידי הרומאים לבניית אבני מיל או סימון גבולות, וכן על-ידי הקרתגנים והאטרוסקים למטרות שונות. הקיפוסים הרומאיים היו עשויים מעץ או מאבן. על גבי הקיפוסים מאבן היו כתובות שציינו את תפקידם או את האזור אותו הקיפו, כמו תחומי מקדשים. ברומא הם סימנו את גבולות הפומריום, מהלך אמות המים ואת הקורסוס פובליקוס (אנ'). קיפוסים מסודרים בשורות היו גם לעיתים ממוספרים, ולרוב מציגים את שמו של המציב או את המרחק לקיפוס הקרוב ביותר. הכתובות על כמה מהקיפוסים מראים שהם שימשו מדי פעם כמצבת-זיכרון ללוויה. בין 800 ל-100 לפני הספירה הציבו האטרוסקים קיפוסים כמצבות, שעוצבו בצורה שונה בהתאם לאזור ולתקופה. הקיפוסים הוצבו כאסטלה, עמוד או פסל בפתחם של קברים אטרוסקיים. הייתה להם משמעות מאגית ודתית. הם עוצבו בצורת קובייה, כדור, ביצה או גליל. ישנם קשרים בין עיצובים לבין כדים שנועדו לשימור הקרביים במצרים העתיקה (אנ') שצורתם הייתה כפלג גוף עליון, והמכסה עוצב כראש. לקיפוסים הקרתגניים היה בסיס דומה לאסטלות מצריות, שלעיתים מכונות גם הן קיפוס. הם נמצאים בצפון אפריקה, סרדיניה, סיציליה, מלטה ואיבריה. שני הקיפוסים של מלקרת, שנמצאו במלטה, נושאים כתובת פיניקית ויוונית, מה שאפשר את פענוח האלפבית הפיניקי במערב. גם בפיניקיה עצמה התגלו קיפוסים, כמו הקיפוס של עבדמסכר. Blumhofer, Martin (1993). Etruskische Cippi | Untersuchungen am Beispiel von Cerveteri. Arbeiten zur Archäologie (בגרמנית). Böhlau. ISBN 3-412-06993-0. Kaimio, Jorma (2017). The South Etruscan Cippus Inscriptions. Institutum Romanum Finlandiae. ISBN 978-88-7140-781-4. מדיה וקבצים בנושא קיפוס בוויקישיתוף 1911 Encyclopædia Britannica/Cippus, באתר ויקיטקסט Cippus, from "Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft", Stuttgart, 1899, p. 2563–2565 Cebrián Fernández, Rosario (2000). Titulum fecit: la producción epigráfica romana en las tierras valencianas. Los soportes (בספרדית). Madrid: Real Academia de la Historia. p. 101. ISBN 9788489512733. Cooley, Alison E. (2012). The Cambridge Manual of Latin Epigraphy. Cambridge University Press. p. 58. ISBN 978-1-139-57660-4. Pierret, Philippe (2001). "Mémoires, mentalités religieuses, art funéraire la partie juive du cimetière du Dieweg à Bruxelles". Annuaires de l'École pratique des hautes études (בצרפתית). 114 (110): 523–527. doi:10.3406/ephe.2001.12029.
טיגריס טרינילי

טיגריס טרינילי (שם מדעי: Panthera tigris trinilensis) הוא תת-מין נכחד של טיגריס, שחי לפני 50,000–1.2 מיליון שנים ונמצא ביישוב טירניל בג'אווה, אינדונזיה. כעת, שרידי הטיגריס מאוחסנים במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בבליידן, הולנד. למרות שמאובניו נמצאו בג'אווה (שם חי גם טיגריס הג'אווה, שאף הוא נכחד), הטיגריס הטרינילי אינו אב קדמון של טיגריס הג'אווה. בנוסף, גם הטיגריס הבאלינזי לא קשור קשר הדוק לטיגריס הטרינילי, בגלל הבדלי זמן שונים. הטיגיריס הטרינילי חי באינדונזיה, במיוחד בג'וואה ובטריניל. למרות שהטיגריס הטרינילי אינו אב קדמון ישיר של אף אחד מתת-מיני הטיגריס באינדונזיה, ישנם כמה זואולוגים שסבורים כי הטיגריס הטרינילי אכן אב קדמון לכל תת-מיני הטיגריסים באיים. אולי, משום שבמזרח אסיה נמצאו שרידים של חתולים גדולים מהסוג פנתר. שרידי הטיגריס הקדומים ביותר בג'אווה תוארכו לפליסטוקן מוקדם (לפני 2 מיליון שנה). בתקופה זו הטיגריס היה נפוץ ברחבי מזרח אסיה. עם זאת, ייתכן שבעקבות שינויים אקלימיים ואירועי קרחונים גרמו לשינויים גאוגרפיים חוזרים ונשנים באזור. מחקר רב נעשה על הטיגריס הטרינילי, אך אין מספיק מידע רחב עליו. מדענים גילו מאובן שאכן שייך לתת-המין. עם זאת, היו יותר ספקות לגבי המאובן והאם הוא בכלל של טיגריס טרינילי, עקב גודלו. כיום, נהוג לחשוב כי הטיגריס הטרינילי היה קטן יותר מטיגריס בנגלי ודמה בגודלו לטיגריס הודו-סיני. בדרך כלל, תחרות על מזון בין טורפים גדולים יכולה להוות תמריץ מרכזי של הגדלת משקל הגוף, כך שגם משקלו של הטיגריס הטרינילי היה יותר קטן ביחס לטיגריס בנגלי השוקל 200 ק"ג. מדיה וקבצים בנושא טיגריס טרינילי בוויקישיתוף
הפארק הלאומי איווינדו

הפארק הלאומי איווינדו (בצרפתית: Parc national d'Ivindo) הוא פארק לאומי במזרח-מרכז גבון במרכז אפריקה, על גבול המחוזות אוגואה-איווינדו (אנ') ואוגואה-לולו (אנ'). הקמתו הוכרזה באוגוסט 2002 על ידי הנשיא עומר בונגו בפסגת כדור הארץ (אנ') ביוהנסבורג, יחד עם 12 הפארקים הלאומיים היבשתיים האחרים של גבון. הפארק, שהתפרסם בזכות מפלי קונגואו (אנ') ומפלי מינגולי המרהיבים של הנהר איווינדו (אנ'), הידועים כ"נפלאותיו של איווינדו", כולל גם את שמורת הביוספרה איפאסה מאקוקו (אנ') ואת לנגואה באי (Langoué Baï), אחת מחמש קרחות היער החשובות במרכז אפריקה. הפארק הוגדר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2021 בשל המגוון הביולוגי יוצא הדופן והמערכת האקולוגית של היער הטרופי השלם יחסית. המאפיינים הפיזיים של הפארק כוללים את הנהר איווינדו, היובל העיקרי של הנהר אוגואה (אנ'), והר קינגואה (Kingué‏; 749 מטרים) והר נגואדי (Ngouad‏; 870 מטרים). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,672 מילימטרים כששיא המשקעים בין ספטמבר לדצמבר, ובין פברואר ומאי. סופות רעמים עזות מתרחשות עונתיות, ולעיתים עלולות ליצור סופות טורנדו מקומיות, במיוחד ברמת איפאסה; הנזקים שנגרמים כתוצאה מהשפעה זו עשויים להיות אחראיים לכך שהיער הזה דומה באופן שטחי ליער משני. הטמפרטורה הממוצעת היא 23.9 מעלות צלזיוס (נמדדת במאקוקו במרחק של כמה קילומטרים מגבול הפארק הצפוני), עם שונות עונתית של כ-3.3 מעלות צלזיוס. הפארק משתרע על פני 3,000 קילומטרים מרובעים, שכמעט כולם מיוערים, תערובת של יער החוף האטלנטי של גינאה התחתונה, ויער נשירים למחצה האופייני לאגן הקונגו המרכזי. היערות הקדמונים בדרום מכילים אוכלוסייה ייחודית מבחינה גאוגרפית של תת-משפחת הקסאלפיניים, שמספקת בית גידול למגוון רחב מאוד של פרפרים, עופות ויונקים. מינים אלו כוללים: גורילת שפלה מערבית, שימפנזה מצוי, תאו יער אפריקאי, חזיר נהרות, קודו הביצות וחתול זהוב אפריקני, וכן את אחת האוכלוסיות השלמות האחרונות של פיל יער אפריקני. מיני עופות בולטים כוללים: עורב אפור-צוואר המצוי בסכנת הכחדה ואפרור אפריקני. יותר מ-430 מיני עופות תועדו בפארק. הנחלים והמפלים הרבים בתוך הפארק הלאומי אפשרו גם מגוון של מיני מים מתוקים. מיני דגים רבים חיים בתוך הפארק, 13 מהם בסכנת הכחדה. ישנם לפחות 7 מינים של עשבי מים ממשפחת Podostemaceae (אנ'), וכל בריכת מפל עשויה להכיל צמחיית מים ייחודית. הנהר דידג'י מספק גם בית גידול קריטי לתנין צר-חרטום המצוי בסכנת הכחדה. מאז 2001, עוד לפני הקמת הפארק, חקר את האזור הדרומי של הפארק הארגון Wildlife Conservation Society (אנ') (בראשי תיבות WCS) ,ארגון חוץ-ממשלתי שהמטה שלו בגן החיות ברונקס בניו יורק, ושמטרתו לשמר את שטחי חיות הבר הגדולים בעולם ב-14 אזורי עדיפות, ודאג להגן עליו. הארגון ריכז את המאמצים בקרחת היער הגדולה של לנגואה באי (Langoué Baï), בתמיכת מה שהיא כיום סוכנות הפארקים הלאומיים של גבון (ANPN). בשנת 2004 הקים ה-WCS מחנה ייעודי במרחק של 3 קילומטרים מלנגואה באי, עם מגורים ומשרדים לחוקרים, המספקים תובנות חשובות על האקולוגיה של קרחת היער והגנה בפני ציידים. מכון המחקר האקולוגיה הטרופית (Institut de Recherche en Écologie Tropicale) שוכן בצפון הפארק, 12 קילומטרים מהעיר הקרובה ביותר מאקוקו. תאו היער ועליו אנפה פיל יער אפריקני פיתון סלעים אפריקני נקבת קודו הביצות גורילת שפלה מערבית מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי איווינדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי איווינדו Ivindo National Park (באנגלית) Centre, UNESCO World Heritage. "Ivindo National Park". UNESCO World Heritage Centre (באנגלית). Annelies Hickendorff, Gabon