laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלאי אקוסטי

גלאי אקוסטי הוא גלאי פסיבי רגיש לתדרי קול ותנודות אוויר חריגות. הגלאי הוא התקן רגיש לשינויי לחץ. מימוש פשוט וזול לגלאי כזה הוא חריר שלידו תלויה מסת מתכת קטנה. שינויי לחץ בסביבת הגלאי גורמים לאוויר הנכנס לחריר להזיז את מסת המתכת. תזוזה זו משנה את קיבול הגלאי ומאפשרת למדוד את השינוי בלחץ האוויר. גלאים אקוסטיים מורכבים ויקרים יותר מתבססים על אינטרפרומטריה בסיבים אופטיים. רגישותם ומחירים גבוהים יותר. גלאים אקוסטיים זולים משמשים במערכות אזעקה. קול רם או פתיחת חלון או דלת יגרמו להפעלת הגלאי. חסרונו של הגלאי בכך שהוא אינו ניתן להתקנה במקומות רועשים שבהם נוצרות הרבה התראות שווא. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יסעור שלג

יסעור שלג (שם מדעי: Pagodroma) הוא סוג של עוף ימי השייך למשפחת היסעוריים, וקרוב במיוחד ליסעור שחפי, יסעור ענק ויסעור הכף. כנראה יש תת-קבוצה המורכבת מיסעורים אלה. ליסעור זה יש תת-מינים. האחד (Pagodroma nivea confusa) חי באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים והאחר (Pagodroma nivea nivea) חי באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים וכן בחצי האי האנטארקטי. שמו המדעי Pagodroma נוצר מהשפה היוונית ומשמעותו "קרח פועל" שמו כצבע השלג, לבן. המילה Petrel שמשמעותה בעברית יסעור, היא נגזרת של שליח הברית החדשה, פטרוס הידוע בסיפור ההליכה שלו על פני המים. דבר המזכיר את הרגל היסעורים, הנראים רצים על המים כדי להמריא. יסעור זה דומה במראהו ליסעור שחפי. הוא קטן וצבעו לבן, עיניו שחורות כפחם, מקורו שחור וקטן ורגליו בצבע אפור-כחלחל. אורכו 36–41 ס"מ, משקלו 240–460 גרם, מוטת כנפיו 76–79 ס"מ. תוחלת חייו בין 14–20 שנה. ליסעור זה יש לסת אשר יכולה להכיל מזון חלקלק. הוא מפיק שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד העוזר לו כנגד טורפים. יש לו בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייעת להתפיל את גופו, כנגד כמות המים הגדולה שהוא סופג באוקיינוס. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפו, וגם מייצרת מזון עשיר באנרגיה, המסייע הן לאפרוחים והן לבוגרים בזמן מסעות ארוכים. יסעורי השלג ניזונים בעיקר מדגים, דיונונים, רכיכות וקריל. כמו כן גם נבלות. רבייתו מתרחשת במושבות על חצי האי האנטארקטי ובאיי אנטארקטיקה השונים. יסעור זה מתרבה במושבות גדולות על צוקים, בדרך כלל ליד הים אך גם בפנים הארץ. חלק מהציפורים נשארות במושבה שלהן לאורך כל השנה, אך חלק מהיסעורים נודדים מאמצע ספטמבר עד תחילת נובמבר. הקנים הם על חלוקי נחל. בדרך כלל יש סדקים עמוק בתוך הסלעים, דבר המסייע בהגנת הקן. ביצה אחת לבנה מוטלת בסוף נובמבר עד אמצע דצמבר. הביצה מודגרת במשך 41–49 ימים והגוזל בוקע לאחר 8 ימים ומצמיח נוצות 7 שבועות לאחר מכן, בין סוף פברואר עד אמצע מאי. אזור מושבותיהם הוא גם המקום בהם הם מתנקים, רחוק מהים, בתוך השלג. בני זוג יסעור השלג נאמנים זה לזה כל חייהם. יסעור השלג בתעופה בתעופה גוזל יסעור השלג יסעור שלג וגוזלו Pagodroma nivea מדיה וקבצים בנושא יסעור שלג בוויקישיתוף יסעור שלג, באתר ITIS (באנגלית) יסעור שלג, באתר NCBI (באנגלית) יסעור שלג, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יסעור שלג, באתר GBIF (באנגלית) יסעור שלג, באתר BirdLife international יסעור שלג, באתר IBC יסעור שלג, באתר PCO יסעור שלג באתר מוזיאון מלבורן יסעור שלג באתר הרשימה האדומה של IUCN
אתלטיקה באולימפיאדת ברלין (1936)

אולימפיאדת ברלין (1936) נערכה בברלין, גרמניה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-2 באוגוסט לבין ה-9 באוגוסט 1936. נערכו 29 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (6 לנשים ו-23 לגברים), בהשתתפות 776 משתתפים (98 נשים ו-678 גברים) מ-43 מדינות. ליליאן קופלנד (ארצות הברית ארצות הברית) האלופה האולימפית בזריקת דיסקוס מלוס אנג'לס 1932 בחרה להחרים את האולימפיאדה כיהודייה כיוון שהיטלר אסר על יהודים להשתתף בנבחרת גרמניה, כמו גרטל ברגמן שיאנית גרמניה (גרמניה הנאצית) ובעלת התוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה העת, בקפיצה לגובה. בכך נמנע ממנה להגן על תוארה. לאחר שהודיע הכרוז על ניצחונה של איבויה צ'אק יהודיה מהונגריה (הונגריה), הגיעה לאצטדיון המרכזי שנכחו בו 110 אלף צופים, הידיעה שבבריכת השחייה ניצח פרנץ צ'יק (הונגריה הונגריה) במשחה הגמר הראשון והיוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי. האוהדים ההונגרים שלא ידעו את נפשם מרוב שמחה, פרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם. בטעות יש חושבים שזהו מקור הביטוי. סון קי-צ'ונג זוכה מדליית הזהב במרתון, וכן גם נאם סונג-יונג זוכה מדליית הארד במרתון, היו קוריאניים בתקופה בה קוריאה הייתה בשלטון יפני ולכן אולצו להתחרות תחת שמם היפני. לאחר זכייתו סירב סון לשיר את ההמנון היפני וחתם בשמו הקוריאני ולא בשם היפני סון קיטאי בו הופיע בתחרות. ב-9 בדצמבר 2011 ההתאחדות האולימפית הבינלאומית הכירה לבסוף בהיותו של סון קוריאני ולא יפני ותיקנה את קורות חייו הרשמיים ברישומיה. לואי זמפריני (ארצות הברית ארצות הברית) סיים במקום שמיני בריצת 5000 מטר ונודע בשל סיפורו ממלחמת העולם השנייה כאשר שירת בחיל האוויר האמריקני, שרד 47 ימים באוקיינוס השקט כאשר המטוס שהיה בו התרסק, ושרד בהמשך שני מחנות שבויים של הצבא היפני. הלן סטיבנס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר. ג'סי אוונס אפרו אמריקאי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-4 מדליות זהב, בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר, בריצת שליחים 4x100 מטר ובקפיצה לרוחק. וולמארי איסו-הולו (פינלנד פינלנד) זכה שוב בשתי מדליות ושמר על תוארו בריצת 3000 מטר מכשולים. המנצחים בריצת 3000 מטר מכשולים קרלו טומינן, פינלנד (ימין) וולמרי איזו-הולו, פינלנד (מרכז) אלפרד דומפרט, גרמניה (שמאל) המנצחים בקפיצה לרוחק המנצחות בקפיצה לגובה ספורטאים קוריאנים התחרו במסגרת המשלחת היפנית, מאחר שקוריאה הייתה בשליטה יפנית בין השנים 1910 ל-1945. לכן, המדליות שזכו בהן שני רצי המרתון סון קי-צ'ונג (מדליית זהב) ונאם סונג-יונג (מדליית ארד) רשומות כמדליות יפניות. בקרב 10, חלוקת המדליות נעשתה לפי שיטת ניקוד משנת 1934. התוצאות בסוגריים זהו עדכון הניקוד משנת 1985. מדיה וקבצים בנושא אתלטיקה באולימפיאדת ברלין בוויקישיתוף אתלטיקה באולימפיאדת ברלין (1936), באתר סימוכין ספורט אולימפי רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: המילון לרצח רבין, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2009
חותכן עוגיות

חותכן עוגיות היא כלי לחיתוך בצק המשמש בעיקר להכנת עוגיות. החותכן בדרך כלל עשוי אלומיניום או פלסטיק ונמכר במגוון צורות דקורטיביות (למשל: עיגול, ריבוע, משולש, פרח, כוכב, לבבות וכך הלאה). צד אחד של חותכן העוגיות הוא מעוגל בעוד שצידו השני חד. חותכן העוגיות משמש לחיתוך בצק של עוגיות, ביסקוויטים או כל בצק אחר שרוצים לעצבו. השימוש בחותכן מתבצע על הבצק בטרם נאפה, ולאחר אפיית הבצק החתוך הוא שומר על הצורה בה הוא נחתך, אם כי לא בצורה מדויקת. חיתוך של בצק באמצעות חותכן עוגיות חותכי עוגיות בצורות שונות חותכני עוגיות לצד עוגיות שהוכנו בעזרתם מדיה וקבצים בנושא חותכן עוגיות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולטנים קטליטיים

קולטנים קטליטיים (באנגלית: Catalytic receptors), או קולטנים הקשורים לקינז החלבון (באנגלית: Protein kinase-associated receptors), אלו קולטנים טראנסממברנליים (הממוקמים בעובי קרום התא, באופן מפולש) המעבירים אות כימי מהסביבה החיצונית אל תוך התא על ידי זרחון של שליח שניוני הנמצא בציטוזול. בזה נבדל הקולטן הקטליטי מהקולטן המצומד לחלבון G, המעביר את האות לשליח השניוני ב"תיווכו" חלבון G. הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות על-פי תפקידם הפיזיולוגי, כגון: קולטנים לגורם הגדילה האפידרמי (EGF) וקולטנים דמויי Toll. הקולטנים הקטליטיים נחלקים לקבוצות גם לפי תפקודם הביוכימי, בעיקר לפי סוג הקינז. לדוגמה: קינזים לסרין/תראונין או קינזים לטירוזין. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלאי תת-אדום פסיבי

גלאי תת-אדום פסיבי הוא גלאי שרגיש לקרינה תת-אדומה, שנפלטת מהסביבה ומגוף האדם מאליה, כך שאין צורך בהארה אקטיבית (שנדרשת, למשל, אם משתמשים במצלמה רגילה בלילה). רוב הקרינה התת-אדומה נמצאת בתחום אורכי הגל שבין 1 ל-14 מיקרון, וגוף האדם פולט את הקרינה המרבית באזור 10 מיקרון. גלאים איכותיים מתוכננים בדרך כלל לתחום אורכי הגל 8 - 12 מיקרון (תת-אדום רחוק) כי לאטמוספירה יש בליעת אור מינימלית בתחום זה. הגלאים הרגישים (והיקרים) ביותר הם גלאי MCT (כספית-קדמיום-טלוריד) שרגישותם הגבוהה מושגת על ידי קירור בחנקן נוזלי לטמפרטורה של 77K. הם נמצאים בדרך כלל רק במכשור מדידה מדויק. סוג נוסף של גלאים מקוררים הוא גלאי InSb (אינדיום-אנטימוניד). סוגי הגלאים הזולים והנפוצים יותר הם בולומטרים וגלאים פירואלקטריים. הגלאים הנפוצים ביותר (למשל במערכות אזעקה) הם גלאים פירואלקטריים, בגלל עלותם הנמוכה. גלאים אלה אינם מקוררים. הם אינם רגישים לרמת הקרינה המוחלטת, אלא מגלים רק שינויים ברמת הקרינה. כל שינוי כזה נקלט בגלאי וגורם להפעלתו. התחום הספקטרלי של גלאים כאלה בדרך כלל מוגבל לתת-אדום קרוב (מאחר שמשתמשים בעדשות מחומרים זולים, משיקולים כלכליים) ולכן רגישותם נמוכה. בשנות ה-90 הצליחו מספר חברות לפתח מערכים של גלאי תת-אדום, ושילבו אותם במצלמות לתחום זה, בדומה למצלמה דיגיטלית. מאחר שקרינת תת-אדום איננה יכולה לחדור חומרי בנייה או זכוכית, יש להתחשב בכך בעת תכנון שטח הכיסוי של הגלאי. לעומת זאת, הקרינה נפלטת תמיד, גם בלילה, והיא כן חודרת ערפל ועשן, מה שמאפשר לגלאים לפעול גם בסביבה שקשה לראות בה. מדיה וקבצים בנושא גלאי תת-אדום פסיבי בוויקישיתוף
חיים וולקין (וולוז'ין)

הרב חיים וולקין (תרנ"ח, 1897 – תש"א, 1941) היה ראש הישיבה האחרון של ישיבת וולוז'ין. נולד בשנת תרנ"ח (1897) בנו של הרב אהרן וואלקין ורחל, בת הרב בן ציון סורוצקין. הוא נולד בעיירה גורזד שבליטא, שם כיהן אביו ברבנות באותם ימים. בצעירותו למד בישיבות קלם, טלז ומיר. נשא לאשה את בילא, בתו של הרב יעקב שפירא, נכדתו של הרב רפאל שפירא מוולוז'ין. לאחר פטירת חמיו התמנה תחתיו כראש ישיבת וולוז'ין, עד לסגירתה בשל מלחמת העולם השנייה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח עם תלמידי הישיבה לווילנה. בתחילת 1941 קיבל סרטיפיקט לעלות לארץ ישראל, אך לא הספיק לצאת ונרצח שם על ידי הנאצים עם אשתו ובנותיו דרייזל וחיה לאה. אחיינו, הקרוי על שמו, היה הרב חיים וולקין, משגיח ישיבת עטרת ישראל בירושלים. שמות משפחת 'בית הרב' ותלמידי הישיבה שנספו בשואה הרב ד"ר שמואל ק. מירסקי, ישיבת וולוזין, באתר דעת דרישות שלום מגדולי ישראל, הצופה, 20 בפברואר 1941
שאול חיים הלוי הורוויץ

הרב שאול חיים הלוי הורוויץ (תקפ"ח – 20 בדצמבר 1915, י"ג בטבת תרע"ו) היה ראב"ד דוברובנה שבמחוז ויטבסק ברוסיה הלבנה ואחד מגדולי התורה החשובים בדורו. עלה לארץ ישראל והקים את הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, וכיהן גם כרב שכונת מאה שערים. נולד בווילנה לרב אברהם הורוויץ, מו"צ בעירו, והתגלה כעילוי. למד בישיבות רבות בווילנה, ואף שמע שיעורים מרבי ישראל מסלנט. אחר נישואיו עם ביתו של הרב דוד טביל ממינסק, התמנה בשנת תרכ"ה בדוברובנה. באלול תרמ"ג עלה לארץ ישראל ובתרמ"ה הקים יחד עם הרב זרח ראובן ברוורמן את ישיבת מאה שערים והעניק לה את השם "פרי עץ חיים" כששמה המלא היה "הישיבה הגדולה והתלמוד תורה ובית תבשיל מאה שערים פרי עץ חיים". כן נבחר גם לרבה של השכונה. במלחמת העולם הראשונה הפיץ שטר הגרלה על חלקת אדמה בחדרה כדי לממן את הישיבה שהקים. הטורקים שגילו את השטרות דנו אותו למאסר. הדבר ערער את בריאותו והוא נפטר כעבור כשלושה חודשים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. לא נולדו לו בנים. עקב זקנתו, בן אחותו, הרב יוסף גרשון הורוביץ שעלה עמו לארץ ישראל, החליפו בתרס"ה כראש ישיבה ורב השכונה. הרב הורוויץ הוציא ספרים בהלכה ודרוש: כלילת שאול, באתר היברובוקס - כללים בסוגיות הש"ס מצפה שאול - דרשות, נדפס בסוף נחלת דוד, באתר היברובוקס פרי עץ חיים, באתר היברובוקס יד שאול - חידושים אנציקלופדיה של הציונות הדתית, ב, ירושלים תש"ך, עמ’ 63-64. דוד תדהר (עורך), "הרב שאול חיים הלוי הורביץ (הרב מדובראבנה)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3099 'הורביץ, ר' שאול־חיים ב"ר אברהם הלוי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 44 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1242). רבי שאול חיים ורבי יוסף גרשון הורוויץ, אשכול על הרב ש"ח הורוביץ ואחיינו בפורום אוצר החכמה
בולבול אפריקאי

בּוּלְבּוּל אַפְרִיקָאִי (שם מדעי: Pycnonotus barbatus) הוא מין של ציפור שיר מהסוג בולבול החי בעיקר באפריקה אך ניתן למצוא אותו גם בספרד. נקרא גם בולבול שחור עיניים ובולבול גנים מצוי. מקורו קצר למדי, וישר. מקורו, רגליו וכפות רגליו שחורים. עיניו בצבע חום כהה וטבעת עיניו כהה ולא נראית גלויה לעין, תחתית זנבם לבנה או צהובה. שירתם מורכבת משריקות מלודיות. אורכו 18–19 ס"מ, מוטות כנפיו 26.5-31 ס"מ ומשקלו 26–41 גרם. בולבול זה נפוץ ביותר באפריקה (כשמו). הוא חי ביערות, שיחים הנמצאים על החוף, שולי יער, שיחים הנמצאים בנהרות, וכן בסביבת חקלאות. הוא מצוי גם בשיחים אקזוטיים, גנים ופארקים. קן מין זה בכל אורך השנה מצוי באזורים הטרופיים ביותר. הקן נוקשה למדי, עבה המוקף בחומה בצורת כוס. הוא ממוקם בתוך הצמחייה מכוסה בעלים של עץ קטן או שיח. במרבית המקרים נקבה מטילה 2–3 ביצים, אשר בוקעות לאחר 12–14 ימים. בולבול זה אינו מפחד מהאדם. הוא נראה בדרך כלל בזוגות או בקבוצות קטנות. זהו עוף בולט, הנוטה לשבת בחלק העליון של השיח. בדומה לבולבולים אחרים, הם ציפורים פעילים ורועשים. בתעופה הוא מקפץ, כמו נקר. בולבול זה ניזון מפירות, צוף, וחרקים. מדיה וקבצים בנושא בולבול אפריקאי בוויקישיתוף בולבול אפריקאי, באתר ITIS (באנגלית) בולבול אפריקאי, באתר NCBI (באנגלית) בולבול אפריקאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בולבול אפריקאי, באתר GBIF (באנגלית) בולבול אפריקאי באתר IBC בולבול אפריקאי באתר Avibase בולבול אפריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלאו כסוף-קרן

קלאו כסוף קרן (שם מדעי: Bycanistes brevis) הוא מין של עוף טרופי אפריקני במשפחת הקלאוניים, משפחה טקסונומית של עופות טרופיים בעלי מקור ענק ואיבר מיוחד הנקרא "קסדה" מעל המקור. ניזון בעיקר מפירות, כמו כל הקלאוניים, (מרבה באכילת תאנים) אך התזונה כוללת גם חרקים, חסרי חוליות, ביצים, זוחלים קטנים וגוזלים. כיוון שמקורם ארוך ולשונם קצרה הקלאוניים מטים את ראשם לאחור ובולעים את המזון. הם חברתיים מאוד ולעיתים נצפות קבוצות של כ-200 פרטים. קולות כל בני המשפחה נשמעים למרחקים גדולים מאוד. הקלאו כסוף הלחיים פגיע מאוד בזמביה, בגלל הרס בתי גידול. אך בשאר אזורי המחיה שלו הוא דווקא נפוץ מאוד, במיוחד בצפון ובמרכז אזור המחיה שלו. הקלאויים כסופי הקרן חיים באתיופיה, טנזניה, קניה, זמביה, מלאווי ומוזמביק. תוחלת החיים הממוצעת מגיעה לכ-50 שנים. הקלאו כסוף הקרן גדול-בינוני, אורך גופו כ-75-80 ס"מ ומשקלו בין 2 ל-3 קילוגרם. הקסדה בצבע כסוף-חום וגדולה במיוחד: היא מתמשכת כמעט עד סוף המקור. היא משמשת לפילוס דרך ביער וכתיבת תהודה, וקולות הקלאויים יכולים להגיע למרחוק. כשאר עופות הקלאו, המקור והקסדה חלולים. המקור אפור, הגוף שחור. קשתית העין בצבע שחור. אזור הגב התחתון לבן. הזנב שחור. אצל נקבות יש עור אדום מסביב לעיניים וקסדה קטנה יותר. הקלאו הוא אחד מהעופות היחידים בעלי ריסים למניעת כניסת חול ואבק לעיניהם. אצל כל מיני הקלאונאים מתרחשת רבייה ייחודית: הנקבה כולאת את עצמה בקן, בעזרת הזכר. הקן מכוסה כולו, ואין בו חורים מלבד חור קטן שבו יכול הזכר להביא לנקבה אוכל. הרבייה מתרחשת בחודשים ספטמבר-אוקטובר. אחרי כיסוי הקן הנקבה מטילה 1-3 ביצים לבנות, ודוגרת עליהם במשך כ-40 יום. הגוזלים נשארים בקן במשך כשלושה חודשים, הזמן שלוקח לנוצות לצמוח בעוד שהזכר מביא להם אוכל. אחרי שלושת החודשים, הגוזלים יוצאים מהקן. מדיה וקבצים בנושא קלאו כסוף-קרן בוויקישיתוף קלאו כסוף-קרן, באתר ITIS (באנגלית) קלאו כסוף-קרן, באתר NCBI (באנגלית) קלאו כסוף-קרן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קלאו כסוף-קרן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קלאו כסוף-קרן, באתר GBIF (באנגלית) קלאו כסוף-קרן באתר הרשימה האדומה של IUCN
סולברג

האם התכוונתם ל... דוד סולברג – פרופסור במחלקה ללימודים קלאסיים באוניברסיטת בר-אילן נעם סולברג – שופט בבית המשפט העליון עדית סולברג – פרופסור, סגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל פטר סולברג – נהג מרוצים נורווגי
נירה רוסו

נירה רוּסוֹ (נולדה ב-12 בינואר 1949) היא עיתונאית אוכל ומחברת ספרי בישול וספרי ילדים ישראלית. נולדה בתל אביב. למדה בלשנות צרפתית ולימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב ולימודי תרגום באוניברסיטת הרווארד שבבוסטון. למדה בישול בפריז, בוסטון וניו יורק ופרסמה וערכה עשרות ספרי בישול. כותבת המדורים "סודות מן המטבח", "הצעת היום" ו"ניסוי כלים", תחילה בעיתון "הארץ", ומשנת 2004 ב"ידיעות אחרונות". נשואה ללואיס רוסו יליד ארצות הברית. לאחר שהשניים הכירו בישראל ב-1968, הוא החליט לעלות ארצה. הוא מכהן כסמנכ"ל פיתוח עסקי בנילית. לשניים שתי בנות: השפית ועיתונאית האוכל רותי רוסו, ודניה טקגי, רופאת ילדים בבי"ח מאיר. מתגוררת ברמות השבים. סודות מן המטבח של נירה רוסו: כשר, הוצאת מודן, 1984 כשר לפסח: כשר, הוצאת מודן, 1986 סלטים, הוצאת כתר, 1988 יופי של פרי, הוצאת מקסוול-מקמילן-כתר, 1991 לבשל במיקרוגל ובתנור משולב (עם ציפי לביא), הוצאת כתר, 1993 ממטעמי החלב של נירה רוסו: כשר, הוצאת המועצה לענף החלב בישראל, 1995 100 הפשטידות של נירה רוסו, הוצאת כתר, 1996 טחינה, נענע, צנובר, כבש: סודות וטעמים מהמטבח הערבי-ישראלי של אלבאבור (עם חוסאם עבאס), הוצאת משכל 2006 פיאסטה - חגיגה לטינית (עם דגן ניר), כנרת הוצאה לאור, 2010 תפוחי אדמה (עם ישראל אהרוני), כנרת הוצאה לאור, 2011. המטבח האיטלקי: מטעמי יהודי איטליה / אדה סרווי-מאכלין, הוצאת כתר, 1986 ספר היין - הוצאת כתר, 1991, / מיכאל בן-יוסף, ספר העוגות של רותי: עוגות טובות שמצליחות תמיד / רות יולס, 1996 יום הלדת מפתיע, הוצאת כתר, 1983 מקרון 1 נגד חשבז והשלדונים: עיבוד מסדרת טלוויזיה, 1987 ספר ההפך, הוצאת כתר, 1990 חתול מחפש חבר, הוצאת סירקיס, 1992 אני אבריא אותך, נמרון, אמר הדבון / ינוש, הוצאת מודן, 1985 מדיה וקבצים בנושא נירה רוסו בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של נירה רוסו, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של נירה רוסו, באתר "סימניה" נירה רוסו, באתר הוצאת כתר מערכת וואלה!‏, נירה רוסו תעבור מ"הארץ" ל"ידיעות אחרונות", באתר וואלה, 8 בספטמבר 2004 גלובס, ‏נירה רוסו מקדמת מכירת מוצרי חלב, באתר גלובס, 14 בינואר 2007 גאולה אבן-סער - "שיחה אישית" (פרק 8): נירה ורותי רוסו, באתר כאן 11, 3 ביוני 2019 נירה רוסו, דף שער בספרייה הלאומית נירה רוסו, היא הנותנת, באתר הארץ, 7 ביוני 2004 נירה רוסו, ארוחה אפלטונית, באתר הארץ, 23 באפריל 2005 נירה רוסו, והשירותים? טוב, אז ככה..., באתר הארץ, 17 בפברואר 2004 נירה רוסו וישראל אהרוני, כבוד לתפוד: 5 מתכונים לתפוחי אדמה, באתר ynet, 22 במאי 2011 https://ramothashavim.wordpress.com/לואיס-רוסו/ רותי רוסו, אמא של רוסו: המתכונים לפסח של משפחת הבשלניות, באתר nrg‏, 2 באפריל 2009 ספר היין / מיכאל בן-יוסף גיל חובב, ספר ההפך של נירה רוסו, כל העיר, 9 במרץ 1990
קלאוס רגלינג

קלאוס פ. רגלינג (בגרמנית: Klaus P. Regling; נולד ב-3 באוקטובר 1950 בליבק, גרמניה המערבית) הוא כלכלן גרמני שנושא במשרת מנכ"ל קרן החילוץ האירופית EFSF שהוקמה לצורך התמודדות עם משבר החוב האירופי. דווח כי רגלינג נחשב מועמד למשרת נשיא הבנק המרכזי האירופי כמחליפו של ז'אן קלוד טרישה, תפקיד בו זכה לבסוף מריו דראגי. רגלינג למד כלכלה באוניברסיטת המבורג ולאחר שסיים את התואר הראשון ב-1971 המשיך את לימודיו באוניברסיטת רגנסבורג שם סיים את התואר השני בכלכלה ב-1975. באותה שנה החל לעבוד בוושינגטון די. סי. בקרן המטבע הבינלאומית. את השנתיים הראשונות שלו שם בילה בתוכנית הקריירה של הקרן לצעירים מבטיחים ובשנים 1977–1980 היה כלכלן במחלקת המחקר של הקרן והשתתף בהכנת התחזית הכלכלית העולמית. ב-1980 עזב את קרן המטבע ובילה שנה בארגון הבנקאים הגרמניים לפני שנשכר לעבודה ככלכלן במשרד האוצר הגרמני, שם עבד בחטיבה לענייני אירופה עד 1985. באותה שנה חזר לקרן המטבע הבינלאומית ועבד הן בוושינגטון די.סי., הן בג'קרטה, אינדונזיה. ב-1991 עזב שוב את קרן המטבע וחזר למשרד האוצר הגרמני שם נקרא לשמש ראש החטיבה לעניינים מוניטריים בינלאומיים. ב-1993 מונה למשנה למנכ"ל החטיבה לעניינים מוניטריים בינלאומיים וליחסים פיננסיים וב-1995 התמנה למשרת מנהל היחסים הפיננסיים האירופאיים והבינלאומיים. הוא נותר בלשכתו עד 1998. בשנים אלו שימש גם מחליף לנגיד בבנק הבין-אמריקני לפיתוח (Inter-American Development Bank). ב-1999 עבר למגזר הפרטי שם שימש מנכ"ל Moore Capital Strategy Group בלונדון. רגלינג מונה למנהל הדירקטוריון לעניינים כלכליים ופיננסיים של הנציבות האירופית ב-2001 ונשאר שם עד יוני 2008 בחלק מתקופה זו שימש גם כמחליף לנגיד בבנק האירופי לשיקום ופיתוח. מ-2008 עד מרץ 2009 היה חלק מוועדה שהקימה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל על מנת לייעץ לממשלה בנושא רפורמת הרגולציה הפיננסית. ב-1 ביולי 2010 התמנה לעמוד בראש קרן החילוץ האירופית. מדיה וקבצים בנושא קלאוס רגלינג בוויקישיתוף קורות חיים בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי קורות חיים באתר ה-EFSF נדן פלדמן, בלי משרד, עובדים או טלפון, ועם 500 מיליארד יורו: כך נוהל המשבר באירופה, באתר TheMarker‏, 10 בנובמבר 2015
עידן לנדו

עידן לנדו (נולד ב-19 ביולי 1967) הוא פרופסור לבלשנות באוניברסיטת תל אביב ובלוגר ישראלי. לנדו נולד בארצות הברית ועלה לישראל בשנת 1969. שירת כקצין בצה"ל ארבע שנים (בין 1985–1989). בשנת 1994 השלים את לימודיו בהצטיינות במסלול הישיר לתואר שני בבלשנות במסגרת התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1999 השלים דוקטורט ב-MIT. עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בשנת הלימודים 2001–2000 ולאחר מכן נקלט כאיש סגל תקני בחוג לספרויות זרות ובלשנות (בשנים הראשונות עם מלגת אלון). בשנת 2023 הצטרף כפרופסור מן המניין לחוג לבלשנות באוניברסיטת תל אביב. פרסם חמישה ספרים ועשרות מאמרים בתחומי התמחותו. תחום מחקרו העיקרי הוא תחביר גנרטיבי. בשנת 2001, נדון לראשונה, כקצין מילואים, ל-14 ימי מאסר בשל סירוב לשרת בשטחים. במשך השנים היה במאסר על סירוב שלוש פעמים. בסוף 2011 עמד במוקד של סערה תקשורתית כאשר אוניברסיטת בן-גוריון ניכתה משכרו בגין תקופה בה היה מצוי במאסר של שבוע בשל סירוב. לנדו נשוי לשירה סתיו ואב לבת ובן. מתגורר בתל אביב. בעברית טיפה אפלה בקליפה : מסות על הלשון ותעתועיה במדע, באמנות, בספרות ובפוליטיקה עידן לנדו; עורך: ארז שוייצר, ישראל: אינדיבוק חנות הספרים העצמאית ברשת, 2015. באנגלית Landau, Idan. 2000. Elements of Control: Structure and Meaning in Infinitival Constructions. Studies in Natural Language and Linguistic Theory, Kluwer Academic Publishers, Dordrecht Landau, Idan. 2010. The Locative Syntax of Experiencers. Cambridge, MA: MIT Press. Landau, Idan. 2013. Control in Generative Grammar: A Research Companion. Cambridge, UK: Cambridge University Press. Landau, Idan. 2015. A Two-Tiered Theory of Control. Cambridge, MA: MIT Press. משחקים מן השפה ולחוץ, "סטודיו" 83, יוני 1997 מהות האנושיות לפי ג'ורג' אורוול, באתר הארץ, 15 בינואר 2007 החרם האקדמי: פירכות וסיסמאות, באתר "הגדה השמאלית, 19 ביוני 2007 החול היה רך, נעלו מלאה גרגירים, באתר הארץ, 14 באפריל 2008 ספרים אוושה לבנה זרמה בין עצי הפרדס, יתושים זמזמו תחת הענפים, בין הגזעים, באתר הארץ, 24 באפריל 2008 היפעה השקטה הזאת, שנעה באטיות כמו שרף סמיך, באתר הארץ, 29 באפריל 2008 במעלה העץ התחבירי - "בלשנות עברית תיאורטית", באתר הארץ, 2 בספטמבר 2009 בגנות ההגדרות: על טיורינג ועל ויכוחי סרק. טיול נגטיבי, פילוסופי־בלשני־פוליטי, באתר העין השביעית, 12 במאי 2015 דף הבית של לנדו באוניברסיטת בן-גוריון הבלוג של לנדו - "לא למות טיפש" הטורים של לנדו באתר ynet יהושע בריינר‏, המרצה הבכיר סירב להתייצב לשירות מילואים - ונכלא, באתר וואלה, 11 במאי 2011 המחאה מגיעה מלמטה, באתר העין השביעית, 17 בפברואר 2016 עידן לנדו, דף שער בספרייה הלאומית עמוס הראל, קצין מילואים נדון למאסר על סירוב לשרת בשטחים, באתר הארץ, 11 ביולי 2001 טלילה נשר, אוני' בן גוריון הטילה סנקציות על מרצה סרבן, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2011 מיה סלע, ראיון: לידתה של שירה, באתר הארץ, 15 במאי 2012 טל אלסטר, מקדש מעט: על ספר המסות של עידן לנדו, באתר "העוקץ", 9 באוקטובר 2015
ברנקו גרונבאום

ברנקו גרונבאום (Branko Grünbaum;‏ 12 באוקטובר 1929 – 14 בספטמבר 2018) היה מתמטיקאי יהודי ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. גרונבאום נולד באוסייק בימינו בקרואטיה. קיבל דוקטורט מהאוניברסיטה העברית ב-1957. נושא הדיסרטציה שלו היה "על מספר תכונות של מרחבי מינקובסקי" בהנחיית אריה דבורצקי. שימש תקופה מה כחבר סגל באוניברסיטה העברית ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת וושינגטון שם עבד עד לפרישתו. גרונבאום פרסם למעלה מ-200 מאמרים, רובם בגאומטריה בדידה ובקמירות. ידוע בזכות משפטי סיווג ובפריצת דרך בתאוריה של פאונים מופשטים. עבודתו סיפקה השראה לריצוף פנרוז. גרונבאום הנחה כעשרים תלמידי מחקר ובהם מיכה פרלס ויורם לינדנשטראוס, אשר העמידו אף הם תלמידים רבים. ב-2005 זכה בפרס "לרוי סטיל" לפיתוח מתמטי מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה. נפטר ב-14 בספטמבר 2018. Grünbaum, Branko (2003), Kaibel, Volker; Klee, Victor; Ziegler, Günter M. (eds.), Convex Polytopes, Graduate Texts in Mathematics, vol. 221 (2nd ed.), Springer-Verlag, ISBN 0-387-00424-6. Grünbaum, Branko; Shephard, G. C. (1987), Tilings and Patterns, New York: W. H. Freeman, ISBN 0-716-71193-1. מדיה וקבצים בנושא ברנקו גרונבאום בוויקישיתוף ברנקו גרונבאום, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ברנקו גרונבאום, באתר MacTutor (באנגלית) ברנקו גרונבאום, באתר dblp דף הבית באוניברסיטת וושינגטון הרצאה באוניברסיטת וושינגטון, ספטמבר 2007 ברנקו גרינבאום, דף שער בספרייה הלאומית ברנקו גרונבאום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מהנדס חומרים

מהנדס חומרים הוא מהנדס העוסק בהנדסת חומרים. כשמנתחים כיום בעיות טכנולוגיות, במקרים רבים פתרונן קשור להנדסת חומרים ולפיתוחם של חומרים חדשים. החומרים איתם עובד מהנדס החומרים הם רבים ומגוונים, וכוללים: מתכות, חומרים קרמיים, פולימרים, מוליכים למחצה, חומרים מרוכבים, על מוליכים, ננו-חומרים, ועוד. תוכנית הלימוד לתואר מהנדס חומרים כוללת את מקצועות הפיזיקה של מצב מוצק, כימיה, מתמטיקה, מטלורגיה, תרמודינמיקה, תכונות מכניות, חוזק חומרים, מוליכים למחצה, תורת הגבישים (קריסטלוגרפיה), קורוזיה (שיתוך), מכניקת השבר ועוד. מהנדס החומרים עוסק במגוון תחומים, כולל בחירת חומרים לשימושים הנדסיים שונים, פיתוח חומרים חדשים ושיפור תכונותיהם של חומרים קיימים, פיתוח תהליכי ייצור ועיבוד חומרים, ובחינת חקר כשל של חומרים. בנוסף עוסק מהנדס החומרים באפיון ובדיקת חומרים בכלים כגון מיקרוסקופ אופטי, מיקרוסקופ אלקטרונים, עקיפה של קרני רנטגן, מכשור המשמש לבדיקת התכונות המכניות של חומרים (מתיחה, נגיפה, קשיות), ובחינת הקשר תהליכי היצור שהחומר עבר לבין המיקרומבנה שלו ותכונותיו. לימודי הנדסת חומרים מתקיימים בישראל במוסדות הבאים: הטכניון, במסגרת הפקולטה למדע והנדסה של חומרים. אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במסגרת המחלקה להנדסת חומרים שבפקולטה להנדסה. אוניברסיטת תל אביב, כתוכנית חד חוגית בהנדסה או כפולה עם תואר בכימיה. אוניברסיטת אריאל, במסלול הנדסת כימיה וחומרים שבמסגרת המחלקה להנדסת כימיה. המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, במסגרת המחלקה להנדסת חומרים. מכללת שנקר, במסלול הנדסת חומרים ליישומים רפואיים וקוסמטיקה שבמסגרת המחלקה להנדסה כימית. אגודה מקצועית של מהנדסי החומרים בישראל, הקרויה האגודה הישראלית לחומרים ותהליכים, הוקמה בשנת 1973 ותפקידה לאגד את מהנדסי החומרים בישראל. אתר האגודה הישראלית לחומרים ותהליכים כחומר ביד היוצר