laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקונומיקה

אָקוֹנוֹמִיקָה הוא השם המסחרי בישראל של מלבין שמכיל ריכוז נמוך של נתרן תת-כלורי (Sodium hypochlorite; סימול כימי: NaOCl). אקונומיקה משמשת להלבנת בדים, כיורים, אסלות, רצפות ומשטחים עשויים אבן, לניקיון, ולחיטוי ביתי של מושבות פטריות וחיידקים. אקונומיקה רגילה מכילה כ-3% נתרן תת-כלורי, פחות מ-1% נתרן הידרוקסידי, חומרי בושם ומים; אקונומיקה היא חומר בסיסי. פעולת הלבנה של אקונומיקה נעשית בעזרת חמצון של מרכיבים בצבעים ובפיגמנטים. בפעולה זו נשברים קשרים כימיים בכרומופור (Chromophore), החלק שגורם למולקולה לבלוע אור, והכרומופור מתקצר או משתחרר לחלוטין מהמולקולה. כך מאבדת המולקולה את יכולתה לבלוע אור נראה והופכת לשקופה. מקור שמה של האקונומיקה הוא בשמו של מותג מסוים, שניתן לו על שם המילה "economic" שפירושה ניהול כלכלי נבון וחסכני. שמו של המותג השתרש והפך לשמו הגנרי של המוצר. מקורו של המותג אקונומיקה הוא במותג שייצר שמעון גלרנטר במפעל קטן בשכונת גבעת שאול בירושלים בשנות ה-40 של המאה ה-20. את השם "איקונומיקה" רשם גלרנטר כסימן רשום בבעלותו בשנת 1945. בשנים שלאחר מכן חברות אחרות השתמשו בשמות דומים כדי לשווק את מוצריהן. בית החרושת של גלרנטר נסגר ב-1950. קיים סיכון שילדים יפתחו את הבקבוק, לצורך התמודדות עם סיכון זה הומצא פקק ביטחון שמונע מילדים לפתוח בקבוקים עם חומרים מסוכנים. אקונומיקה עלולה להיות מסוכנת מאוד בעת מגע עם העיניים, ורצוי גם להימנע ממגע של החומר עם העור. אם האקונומיקה באה במגע עם הבגדים, היא מעוררת פעולת חמצון עם הבד ומכתימה אותו. ערבוב של אקונומיקה עם חומצה גורם לתגובה שבה משתחרר גז כלור Cl2 בשל הפיכת -OCl, אניון הנמצא בתמיסת נתרן תת-כלורי, לחומצה HOCl. חומצה זו נמצאת בשיווי משקל כימי עם כלור מולקולרי (Cl2). שווי משקל זה הוא תלוי pH. כאשר מוסיפים חומצה, ה-pH יורד והתגובה נעה לכיוון של יצירת כלור מולקולרי המשתחרר בצורת גז. כך למשל, בנוכחות חומצת מימן כלורי תתרחש התגובה הבאה: H O C l + H C l ⇒ C l 2 + H 2 O {\displaystyle HOCl+HCl\Rightarrow Cl_{2}+H_{2}O} . הכלור המשתחרר הוא חומר מסוכן מאוד למערכת הנשימה, לאיברי החושים בפנים ולעור. ערבוב של אקונומיקה עם אמוניה מייצר כלוראמינים, תרכובות רעילות של כלור, המהוות סכנה לעיניים ולמערכת הנשימה. להלן שרשרת התגובות של נתרן תת-כלורי עם אמוניה: N a O C l + N H 3 ⇒ N a O H + N H 2 C l {\displaystyle NaOCl+NH_{3}\Rightarrow NaOH+NH_{2}Cl} N a O C l + N H 2 C l ⇒ N a O H + N H C l 2 {\displaystyle NaOCl+NH_{2}Cl\Rightarrow NaOH+NHCl_{2}} N a O C l + N H C l 2 ⇒ N a O H + N C l 3 {\displaystyle NaOCl+NHCl_{2}\Rightarrow NaOH+NCl_{3}} חיטוי מדיה וקבצים בנושא אקונומיקה בוויקישיתוף אבי סאייג, מדוע הכתמת בגד באקונומיקה או חומצה/בסיס אחרים איננה הפיכה, מה קורה לצבע?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי ד"ר אבי סאייג, מדוע לאחר שנוגעים באקונומיקה יש מגע חלקלק על העור?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 19 יוני 2011 אקונומיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הלבנה, דף שער בספרייה הלאומית אקונומיקה, באתר מילון ספיר בעריכת איתן אבניאון. בית חרושת לייצור אקונומיקה בבעלותו של שמעון גלרנטר, רח' אלקבץ 18 גבעת שאול, ירושלים, תמונה באתר הספרייה הלאומית. ש. גלרנטר, איקונומיקה, מעריב, 3 בנובמבר 1949 ראו למשל: ש. גלירנטר, לא "אקונומיקה" אלא "אקונומיה", הַבֹּקֶר, 21 בפברואר 1950 ביח"ר "אקונומיקה" נסגר מחוסר בגלמים, חרות, 4 באוקטובר 1950.
המנון נמיביה

נמיביה, ארצם של האמיצים (באנגלית: Namibia, Land of the Brave) הוא ההמנון הלאומי של נמיביה. לאחר שקיבלה את עצמאותה בשנת 1990, ערכה נמיביה תחרות לכתיבת המנון חדש למדינה. בתחרות זכו מילותיו ומנגינתו של אחלי דואסב, מנהל קבוצת המוזיקה המסורתית ממדבר קלהרי. בשנת העצמאות הראשונה של נמיביה הוצג ההמנון לראשונה והתקבל על ידי הציבור הרחב. אולם התקיים דיון על מילות השיר, כיוון שלדעתם של מספר מוזיקולוגים, השפה לא תמיד תואמת בהרמוניה מלאה למנגינה. דגל נמיביה סמל נמיביה
סמל אסוואטיני

סמל אסוואטיני מבוסס על סמלים מסורתיים שונים מהתרבות המקומית. האריה מסמל את המלך והפיל מסמל את המלכה-האם. הם תומכים במגן המסורתי של האופייני לעמי הנוגוני המסמל אצל העמים "הגנה". מעל המגן נמצא כתר הנוצות של המלך שנלבש בדרך כלל בזמן חג הקציר הקרוי (סיסואטי: Ncwala). בסרט התחתון כתובה הסיסמה הלאומית בשפה המקומית "אנחנו המבצר" (סיסואטי: Siyinqaba). דגל אסוואטיני המנון אסוואטיני מדיה וקבצים בנושא סמל אסוואטיני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל סודאן

סמל סודאן הנוכחי אומץ בשנת 1969. במרכז נמצאת ציפור הלבלר המחזיקה את המגן מתקופת מוחמד אחמד שהכריז על עצמו כמהדי ושלט בסודאן במאה ה-19. הסמל כולל שתי כתובות בערבית: בעליונה מופיעה סיסמת המדינה: "לנו הניצחון" בתחתונה - שם המדינה: "רפובליקת סודאן" ציפור הלבלר היא הציפור הלאומית של סודאן, ונבחרה כחלופה מקומית לעיט צלאח א-דין או לנץ שבט קורייש, המתוארים בסמלים של מדינות ערב אחרות. דגל סודאן המנון סודאן מדיה וקבצים בנושא סמל סודאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא סודאן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל נמיביה

סמל נמיביה מבוסס על הסמלים המקומיים. במרכזו נמצא מגן עם דגל המדינה. מעל המגן נמצא עיטם קולני. המגן מוחזק על ידי זוג אנטילופות מהמין ראם הצבי המסמלות אומץ-לב, אלגנטיות וגאווה. מתחת למגן נמצאות דוגמאות של השיח המקומי ולויטשיה המסמל הישרדות וגבורה לאומית. מתחת למגן כתובה הסיסמה הלאומית "איחוד, חירות, צדק". דגל נמיביה המנון נמיביה מדיה וקבצים בנושא סמל נמיביה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוחמד גנאים

מוחמד גְנֵאִים (ערבית: محمد غنيم, תעתיק מדויק: מֻחַמד ע'נים) הידוע בשם אבו מאהר (נולד ב־29 באוגוסט 1937) הוא פוליטיקאי פלסטיני, שכיהן כחבר הוועד המרכזי של פתח. בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מפקד פת"ח בגזרת ירדן. גנאים נולד בירושלים. את דרכו הפוליטית החל בארגון האחים המוסלמים. ב-1959, לאחר הקמת פת"ח, פרש מארגון האחים המוסלמים וחבר ליאסר ערפאת. ב-1968 מונה על ידי ערפאת למפקד גזרת ירדן של פת"ח, ובשלהי אותה שנה מונה גם כחבר בוועד המרכזי של פת"ח והופקד על מחלקת הארגון והגיוס. זמן קצר לאחר מכן נשלח גנאים על ידי הארגון לאימונים צבאיים בסין, וכשחזר ב-1969, מונה לסגנו של ערפאת לעניינים צבאיים. בשנות השמונים עבר מרכז אש"ף מלבנון לתוניסיה, ובמסגרת הסכמי אוסלו חזרו ערפאת ותומכיו מגלות תוניסיה לשטחי יש"ע, והקימו בה את הרשות הפלסטינית. על אף נאמנותו הידועה של גנאים לערפאת, הוא גילה התנגדות פומבית להסכמי אוסלו ובחר להישאר בתוניסיה. ביולי 2007 התירה ישראל את שובו מתוניסיה בעקבות בקשה של יושב ראש הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס. גנאים התרצה והסכים לחזור, אך נשאר עוד כשנתיים בתוניסיה. באוגוסט אותה שנה הודיע עבאס כי בכוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים וכי אין בכוונתו להאריך את כהונתו פעם נוספת. במקביל דיווח העיתון הערבי הלונדוני "אל-קודס אל-ערבי" כי חברי הוועד המרכזי של פת"ח סוברים כולם שהמועמד המתאים להתמודד בבחירות ליו"ר הרשות הפלסטינית הוא גנאים. נביל שעת', חבר הוועד המרכזי של פת"ח, טען בתגובה כי נושא זה אינו קיים על סדר היום של הוועד המרכזי של התנועה, ושלל את כל הידיעות שפרסמו אמצעי התקשורת. בספטמבר 2009 שב גנאים לשטחי הרשות הפלסטינית לקראת ועידת הפתח. בשובו, סימל גנאים את איחוד הפלגים בתנועה ואת יציאתה לדרך חדשה. גנאים אף התמודד בבחירות לוועד המרכזי של פתח, והצליח להיכנס אל הוועד מהמקום הראשון, כשהוא עוקף בכירים כמו מרואן ברגותי ומוחמד דחלאן. לאחר הבחירות, פעל גנאים בוועד המרכזי שמקיים פגישות קבועות, והמשיך לפעול מאחורי הקלעים כפי שנהג לעשות טרם שובו. בוועידת הפת"ח השביעית שנערכה בדצמבר 2016 ברמאללה, לא נבחר גנאים. במקומו כמזכ"ל הוועד המרכזי של פת"ח נבחר ג'יבריל רג'וב. אופק עיני‏, האם נמצא לאבו מאזן יורש?, באתר וואלה, 12 בספטמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל ניגריה

סמל ניגריה אומץ ב-20 במאי 1960. הסמל מורכב ממגן שחור, המייצג את פוריות האדמה. בתוך המגן שני פסים לבנים עולים ויורדים המתמזגים לפס אחד. הפסים מסמלים שני נהרות הזורמים במדינה: נהר הניז'ר ונהר הבונואה. במגן תומכים זוג סוסים לבנים אציליים, המייצגים את האצילות והכבוד של האומה. מעל המגן ישנם פסים ירוקים לבנים המייצגים את חקלאות ניגריה. החלקה מתחת לסמל היא דשא עם פרחים. הפרחים המפוזרים על הדשא הם הפרח הלאומי של ניגריה, Costus spectacilis, מכיוון שהוא נפוץ בכל רחבי המדינה ומסמל את היופי של האומה. הסלוגן מתחת לחלקה הוא: "אחדות ואמונה, שלום וקדמה". מעל כל הסמל מוצב נשר אדום כהה, המייצג כוח. חותם נשיא ניגריה חותם סגן נשיא ניגריה חותם הסנאט של ניגריה חותם בית הנבחרים של ניגריה סמל ההתנחלות הבריטית במערב אפריקה סמל מושבת לאגוס סמל מושבת החסות פרוטקטורט נהרות השמן סמל מושבת החסות פרוטקטורט חוף ניז'ר סמל מושבת החסות פרוטקטורט צפון ניגריה סמל מושבת החסות פרוטקטורט דרום ניגריה סמלה הישן של ניגריה, אשר הסלוגן שלו היה "אחדות ואמונה". המדינה החזיקה בסמל משנת 1960 ועד שנת 1970 דגל ניגריה המנון ניגריה מדיה וקבצים בנושא סמל ניגריה בוויקישיתוף
סמל מוזמביק

סמל מוזמביק אומץ בשנת 1990. מבנה הסמל מבוסס על סמל ברית המועצות ומייצג הזדהות עם עקרונות הסוציאליזם. הוא כולל גלגל שיניים וגבעולי תירס סביבו. במרכז ניתן לראות את השמש האדומה מעל ההרים, רובה AK-47, מעדר וספר. הזר קשור בסרט אדום עם שם המדינה. גבעול התירס וקנה הסוכר מייצגים את החקלאות והטבע. גלגל השיניים מייצג את כח העבודה. המעדר מייצג את החקלאים. הרובה מייצג את הלחימה לעצמאות המדינה. הצבע האדום מייצג את השאיפה לסוציאליזם. השמש האדומה מייצגת את דרום אפריקה ותקווה לחיים טובים יותר. דגל מוזמביק המנון מוזמביק מדיה וקבצים בנושא סמל מוזמביק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולגר פרסאס

אולגר פרסאס אי רנום (בקטלאנית-ספרדית: Oleguer Presas i Renom; נולד ב-2 בפברואר 1980 בסבדל שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם וידוע בשמו הפרטי, אולגר. אולגר התחיל את הקריירה בלפאנטו, מועדון נוער של העיר סבדל. הוא הצטרף ב-1997 לגראמנט, שם הוא שיחק בקבוצת הנוער עד 2001, ולאחר מכן עבר לברצלונה ב', קבוצת בת של ברצלונה. בשנת 2002 ערך אולגר את הופעת הבכורה בסגל הבכיר, במשחק מול קבוצת גלאטסראיי הטורקית בליגת האלופות. אולגר שותף במרבית משחקי עונת האליפות 2004/2005, וספג במהלכה שלושה כרטיסים צהובים. הוא שיחק בעיקר בעמדת המגן הימני, אך לאחר הגעתו של ז'וליאנו בלטי עבר לשחק בעמדת הבלם. בעונה שלאחר זכתה ברצלונה באליפות נוספת והגיעה לגמר ליגת האלופות. אולגר פתח בהרכב, אך לא שיחק היטב והוחלף על ידי ז'וליאנו בלטי שהבקיע את שער הניצחון. בעונת 2006/2007 אולגר לא הרבה לשחק, ואף הורחק בכרטיס אדום במשחק הקלאסיקו בקאמפ נואו מול ריאל מדריד. בעונה שלאחר מכן לא הרבה לשחק והיה בעיקר מחליפו של קרלס פויול הפצוע, ובסיומה חתם באייאקס אמסטרדם. בעונת 2010/2011 שוחרר על ידי אייאקס. מדיה וקבצים בנושא אולגר פרסאס בוויקישיתוף אולגר פרסאס, באתר Transfermarkt אולגר פרסאס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אולגר פרסאס, באתר Soccerway אולגר פרסאס, באתר BDFutbol אולגר פרסאס, באתר WorldFootball.net אולגר פרסאס, באתר FootballDatabase.eu מכתב הפרידה של אולגר פרסאס באתר הרשמי של ברצלונה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ספרדי ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטיני (קוקטייל)

מרטיני (Martini) היא משפחת קוקטיילים קלאסיים נפוצה על בסיס ג'ין או וודקה. קוקטייל מרטיני הקלאסי הוא המפורסם בקוקטיילים, אשר מעולם לא איבד את הפופולריות שלו ואף זכה לכוס מיוחדת שנקראת על שמו. להכנת הקוקטייל מוסיפים לכ-60 סמ"ק או מעט יותר ג'ין, בין 1/3 ל-1/6 ורמוט לבן יבש, כאשר כמות הוורמוט ביחס לג'ין תקבע את רמת היובש של הקוקטייל – ככל שיחס הוורמוט בקוקטייל נמוך יותר, הוא נחשב "יבש" יותר. אופן הכנת המשקה הוא מזיגת המרכיבים לכוס בחישה מלאה בקרח, בחישה עד שהמשקה מצונן, וסינונו לתוך כוס מרטיני קרה. בווריאציה הנקראת "דריי מרטיני" (Dry martini) מוסיפים לג'ין רק טיפות בודדות של הוורמוט. כאשר המשקה מוכן על בסיס וודקה במקום הג'ין, הוא קרוי וודקה מרטיני או בקיצור וודקטיני (Vodka martini). הקישוט המסורתי של המרטיני הוא זית ירוק על קיסם בתחתית הכוס. קיימת וריאציה שונה שבה מחליפים את הזית הירוק בבצלצל פנינה כבוש בחומץ ואז הקוקטייל נקרא גיבסון (Gibson). בווריאציה הנקראת "דרטי מרטיני" (מרטיני מלוכלך) מוסיפים לג'ין טיפות בודדות מנוזל הכבישה של הזית. מרטיני הוא גם שם מותג של סדרת משקאות ורמוט (אדום, לבן ויבש) מתוצרת מזקקת מרטיני ורוסי. אין להתבלבל בין קוקטייל מרטיני לבין מותג הוורמוט מרטיני, ואין כל חובה כי הוורמוט המהווה מרכיב בקוקטייל מרטיני יהיה מתוצרת "מרטיני". למעשה, במתכון המקורי של קוקטייל המרטיני הוורמוט הוא מתוצרת "נוילי פראט". דמותו הספרותית והקולנועית של איאן פלמינג הסוכן הבריטי ג'יימס בונד נהג להזמין וודקטיני תוך כדי הדגשה שאין לערבב עבורו את המשקה אלא דווקא לנער אותו ("Shaken, not stirred"). אספרסו מרטיני מרטיני קוקטייל - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) רותם מימון, המתנה הנשגבת של אמריקה לתרבות העולמית, באתר הארץ, 19 ביוני 2014 "The Original Martini Cocktail - Salvatore Calabrese". Salvatore Calabrese (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-05-16. נבדק ב-2018-05-16.
רוסי שחור

רוסי שחור או בלאק ראשן (באנגלית: Black Russian) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-50 מ"ל וודקה ו-20 מ"ל ליקר קפה. לקוקטייל יש גרסה הנקראת רוסי לבן, אשר מכילה גם שמנת המבהירה את צבעו. על מנת להכין את המשקה, מוזגים את המרכיבים ישירות לכוס אולד פאשן מלאה בקרח ומערבבים קלות בעזרת סטירר. מקור שמו של הקוקטייל בניגוד למשתמע אינו ברוסיה אלא מרמז דווקא על מרכיביו: הוודקה שמקורותיה נטועים ברוסיה וליקר הקפה השחור. רוסי לבן מדיה וקבצים בנושא רוסי שחור בוויקישיתוף אתר איגוד הברמנים הבינלאומי, באתר IBA Black Russian, האתר SpiritDrinks.com, ‏2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובה ליברה

קובה ליברה (בספרדית: Cubalibre, בתרגום לעברית: קובה החופשית), הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-50 מ"ל רום לבן, 120 מ"ל קולה 10 מ"ל מיץ ליים. מקושט בפלח ליים. אופן הכנת המשקה הוא מזיגת המרכיבים ישירות לכוס הייבול מלאה בקרח וערבוב קל בעזרת סטירר. בארצות הברית, קנדה, בריטניה ואירלנד מורכב המשקה לעיתים רק מרום וקולה, ושם הוא נקרא "רום וקולה" (Rum and Coke). מקורו של המשקה אינו ברור. אחת הגרסאות הידועות היא כי הוא הומצא בהוואנה בירת קובה בערך ב-1901-1902; לוחמים שסייעו לקובה במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד, ולאחריה גולים שניסו לעקוף את חוקי הגבלת השתייה בקובה, נהגו לערבב רום עם קולה (שהומצאה מספר שנים לפני כן) כמשקה אלכוהולי, וכך נוצר הקוקטייל. מדיה וקבצים בנושא קובה ליברה בוויקישיתוף סיפורו של קוקטייל: קובה ליברה, בפורטל "בקבוק" מתכון רשמי לקוקטייל קובה ליברה (או: רום עם קולה), באתר מגזין שותים ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארווי וולבנגר

הארווי וולבנגר (Harvey Wallbanger) הוא קוקטייל המורכב מ-45 מ"ל וודקה, 15 מ"ל ליקר גליאנו ו-90 מ"ל מיץ תפוזים. אופן הכנת המשקה: מוזגים את המרכיבים ישירות לכוס מסוג "היי-בול" מלאה בקוביות קרח ובוחשים קלות בעזרת סטירר. המהדרים בוחשים את הקוקטייל בטרם הוספת ליקר הגליאנו ורק אז מחליקים את הגליאנו על גבי כפית כדי שיצוף מעל התערובת. על פי האגדה, הארווי וולבנגר היה גולש ממדינת קליפורניה אשר נהג לשתות גרסה פרטית משלו של קוקטייל הסקרודרייבר עם זילוף גליאנו. יום אחד, לאחר הפסד בתחרות שתה לשוכרה, עד כדי כך שנתקל ברהיטים ובקירות כשניסה לעזוב את בית המרזח. מאז הוא כונה הארווי "וולבנגר" - כלומר "הדופק את הקירות". סביר להניח כי ה"וול" (דהינו ה"קיר") מקורו מליקר הגליאנו, עליו יש ציור של קיר, כמו בקוקטייל זיון איטי ונוח כנגד הקיר בו שם הקוקטייל נגזר ממרכיביו. ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנשים וחלומות

ברנשים וחלומות היה מחזמר ישראלי. המחזמר עלה לבמות בשנת 1981 בבימויו של צדי צרפתי, בניהולו המוזיקלי של אלדד שרים, בעריכת אבי קורן ובהפקתם של דוד ברנמן ואבי סרוטניק. המחזמר מבוסס על שירים מוכרים בתרגום לעברית מתוך מחזות הזמר קברט, סיפור הפרברים, משחקי הפיג'מה, ברנשים וחתיכות, אירמה לה דוס, צ'יריטי המתוקה, הלו, דולי!, גברתי הנאווה, ניו יורק ניו יורק, פורגי ובס ואוליבר!. את הגרסאות העבריות לשירים כתבו אבי קורן, דן אלמגור וחיים חפר. כוכבי המופע היו אילי גורליצקי, חנה לסלאו, ששי קשת, ירדנה ארזי ושולה חן ולצדם להקה שכללה את עירית ענבי, רחלי חיים, ברק גליל, אלי מנטבר, ירון חדד ויואב שמר והרקדנים פול בלום, איריס בירנבאום, קרול אוזן, דליה מנטבר, שלמה ארליך, קרול תומאס, שולמית זלצמן, שירלי נובק וג'ורג' תומפסון בהדרכתה של גליה גת. תחילה התבקשו המפיקים להעלות מופע בידור במיוחד עבור עובדי התעשייה האווירית, אך תוך כדי התגבשות המופע הוחלט להמשיך להציגו גם לאחר 10 ההופעות הקנויות מראש. הוא הוצג בהיכל התרבות בתל אביב במשך 52 שבועות ברציפות, בכך שבר שיא ישראלי. בריאיון ליגאל רביד בערוץ הראשון סיפר צרפתי כי בכל ערב השתרכו תורים בקופות היכל התרבות. בשל התפאורה המורכבת לא התאפשר למפיקים לצאת לסיבוב הופעות מחוץ לתל אביב. עם זאת, המופע צולם על ידי הטלוויזיה הישראלית באולפני הרצליה ושודר בערוץ הראשון. בזכות המופע התגלו אביב גלעדי שהיה המפיק בפועל והפך לימים לאחד המפיקים הגדולים בישראל (בהפקה הכיר גלעדי את חנה לסלאו ונישא לה בהמשך) וגם מעצב התלבושות יובל כספין שהייתה זו עבודתו הראשונה. המופע הורכב בעיקר משירים ולצדם קטעי קישור מעטים שהעביר אילי גורליצקי. בין השירים במופע: "קברט", "הלו דולי", "דידו", "אירמה לה דוס", "אהבת קיץ" ו"טוב להיות מאוהב" (שניהם מתוך: "גריז"), "הלילה טוב לרקוד", "תנו לי הלילה אישה", "יש לי חיים" (מתוך "שיער"), "לחגיגה אצעד הלילה", "מה צריך סך הכל בן אדם", "כסף מטמטם את העולם", "לו הייתי רוטשילד", "אצל הרננדו בחצר", "ביג ספנדר", "ווילקומן", "יום של אושר", "שמפניה הלילה נשתה", "ניו יורק, ניו יורק", "קסנדו", "מי מבקשת מיליונר", "איך יפיתי" ועוד. "ברנשים וחלומות" זכה בפרס כינור דוד לשנת 1981 כמופע הבידור המצליח בישראל. לאחר המופע חברו ברק גליל, עירית ענבי וירון חדד אל ורדה גורן בלהקת "קסם" שהוקמה ב-1982 ופעלה עד 1985. ברנשים וחלומות, באתר כאן ארכיון
חיים שריר

חיים שריר (נולד ב-11 באפריל 1949) הוא מפיק טלוויזיה וקולנוע ישראלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פעילותו בעבר כללה את הקמת איגוד עובדי הקולנוע בישראל, היה ממקימי ושימש כיו"ר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה ופעמיים כיו"ר איגוד המפיקים וכן שימש כמרצה לקולנוע באוניברסיטה הפתוחה במכללה למינהל ובבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. במהלך 7 שנים מתוך פעילותו שימש כמפיק ראשי ואחר כך כסמנכ"ל תוכן ברשת ערוץ 2. פעילותו של שריר בתחום ההפקה במסגרת חברת ההפקות "יצירה עברית בערבון מוגבל" כוללת הפקת סרטי קולנוע ישראליים וקו פרודוקציות, בתוכם "בוקר טוב אדון פידלמן", "ז'נטילה", "בלדה לאביב הבוכה", "עד סוף הקיץ", "אושר ללא גבול", "קרקס פלשתינה", "האיטלקים באים", "כבלים", "גולם במעגל" ו-"קאפו בירושלים" . שריר הפיק סדרות דרמה לטלוויזיה ביניהן "בני ערובה (סדרת טלוויזיה) ", "30 ש"ח לשעה", "כוונות טובות", "האמת העירומה", "מילואים", "מלנומה אהובתי", "סימני שאלה", "לא הבטחתי לך" ו"לוויתן בחוף שרתון", רבות מהן זכו בפרסים בארץ ובעולם,[דרוש מקור] בתוכם בפסטיבל הקולנוע ירושלים, סאנדנס, פסטיבל מונטה קרלו (אנ'), קרלובי וארי, פסטיבל חיפה ופרסי אופיר של האקדמיה לקולנוע על הסרט הטוב ועל הדרמה הטובה.[דרושים מקורות] בתחילת 2016 הודיע שריר על התמקדות פעילותו בתחום סדרות דרמה לטלוויזיה לישראל ולשוק הבינלאומי במסגרת חברת "דרמה טים" שהוקמה במשותף עם המפיק מוש דנון ובמסגרתה הופקו ועלו לשידור הסדרות"מונא (סדרת טלוויזיה)" ששודרה ב"כאן", תאגיד השידור הציבורי," ביום שהאדמה רעדה" שהופקה ביחד עם חברת Federation Entertainment הצרפתית, והסדרה "בלקספייס " הופקה יחד עם Federation Entertainment ושודרה ברשת. הוא שיחק בסרטה של רמה בורשטין "למלא את החלל" (2012) והיה מועמד על תפקידו לפרס אופיר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. ב-2015 השתתף בתפקיד קטן בסרט "קאפו בירושלים" אותו הפיק. ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, הבן-דוד. במהלך שנת 2018 שיחק בסדרה שלטון הצללים בתור האנטגוניסט הראשי מיקי אברמוף. ב-2023 שיחק בסדרה "גוף שלישי" בתפקיד אבא של עידו. חבר האקדמיה האירופית לקולנוע (אנ'). בוגר החוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, סא"ל במילואים, מתגורר בתל אביב בזוגיות עם חיה ואב לחמישה ילדים. חיים שריר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חיים שריר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חיים שריר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי חיים שריר, באתר ספר הקולנוע הישראלי חיים שריר, באתר AllMovie (באנגלית) חיים שריר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חיים שריר האתר הרשמי יעל ולצר, הכסף הגדול לא מקבל את הביטוי הנכון בטלוויזיה, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2007 ליאת רון, ‏חיים שריר: "את רוב התסריטים ששולחים אליי אני מעיף", באתר גלובס, 12 בנובמבר 2012 נתי טוקר, אי שם מעבר לקשת ורשת | מה עושים כשנמאס מערוץ 2?, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2015 יונתן כיתאין, ‏המפיקים שרוצים לפרוץ: "הסדרות על המוסד הגיעו עד כאן", באתר גלובס, 14 באפריל 2018
דאקירי

דאקירי (משפת הטאינו: Daiquiri) היא משפחת קוקטיילים, המורכבים על בסיס רום, לימון או ליים וממתיק, בדרך כלל סירופ סוכר. הקוקטיילים לרוב מוגשים מנוערים בשייקר או מעורבלים בבלנדר. הקוקטייל המעורבל ידוע גם בתור "דאקירי קפוא". השם דאקירי מקורו במכרה, באזור סנטיאגו, קובה, הנושא שם זה. ממציאי הקוקטייל היו כורים, אשר התיישבו לשתות בבר, לא רחוק ממקום עבודתם. אופן הכנת המשקה היא מזיגת המרכיבים לשייקר מלא בקרח, ניעור השייקר וסינון לכוס מרטיני מקוררת. דאקירי הוא שמו של חוף סמוך לעיר סנטיאגו דה קובה בקובה, ואף שמו של מכרה עפרת ברזל הנמצא בסמוך ומקורו בשפת הטאינו. הקוקטייל הומצא כנראה בשנת 1905 בבר ונוס בעיר סנטיאגו, כ-30 ק"מ מזרחית למכרה, על ידי קבוצת מהנדסי מכרות אמריקאים. באופן מקורי המשקה הוגש בכוס גבוהה מלאה בקרח כתוש. כפית סוכר הושמה על הקרח ומיץ סחוט מפרי ליים אחד או שניים נמזג על הסוכר. להשלמת המשקה הוספו אונקיה או שתיים של רום. תערובת זו עורבבה בכפית ארוכה. במהלך השנים החלו לערבב את תערובת משקה הדאקירי בשייקר והקרח הכתוש הוחלף לשביבי קרח. רק בשנת 1909 החל הדאקירי נפוץ מחוץ לתחומי קובה. אדמירל לושיוס ג'ונסון, שהיה קצין רפואה של הצי האמריקאי, טעם מן המשקה והביא את המרשם למועדון הצבא והצי בוושינגטון די. סי. ובמהלך עשרות שנים בודדות הלך המשקה ונפוץ במקומות שונים. הדאקירי היה המשקה החביב על ארנסט המינגוויי ועל נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי. בשנות ה-40 קנה המשקה אהדה רבה כיוון שעל רקע מלחמת העולם נוצר מחסור במשקאות האלכוהוליים הנפוצים בארצות הברית: ויסקי, ווודקה, אולם עידוד היחסים עם מדינות אמריקה הלטינית איפשר יבוא של רום והעלה את צריכת משקה זה. לכן, משקאות המבוססים על רום הפכו נפוצים יותר בתקופה זו. לפי איגוד הברמנים הבינלאומי (IBA), המתכון לקוקטייל דאקירי הוא: רום לבן: 45 מ"ל סירופ סוכר: 15 מ"ל מיץ ליים סחוט טרי: 25 מ"ל את כל הרכיבים יש לשקשק ולמזוג לכוס קוקטיילים. מדיה וקבצים בנושא דאקירי בוויקישיתוף דאקירי, באתר IBA
מרגריטה

מרגריטה (Margarita) היא משפחת קוקטיילים על בסיס טקילה המנוערים בשייקר או מעורבלים בבלנדר עם קרח. הגרסה המעורבלת ידועה בשם "מרגריטה קפואה". הקוקטייל הקלאסי מוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי ובגרסתו הרשמית מורכב מחמישים מיליליטר טקילה 100% אגבה, 20 מיליליטר ליקר קואנטרו ו-15 מיליליטר מיץ ליים סחוט טרי, אך בברים שונים משתמשים במינונים שונים בהתאם לטקילה בה משתמשים ולהעדפת הבר. בנוסף ישנם וריאציות הכוללות פירות שנטחנים בממחה עם קרח, טקילה וקואנטרו. הקוקטייל הפופולרי זכה לכוס על שמו, בה נוהגים להגיש את הקוקטייל כששפתה של הכוס מצופה בכתר מלח. מרגריטה קפואה (Frozen Margarita) היא מרגריטה המוגשת כברד ומורכבת מרכזי פרי טבעיים, טקילה וליקר תפוזים. מרגריטה מעושנת (Smokey Margarita) כוללת למרכיבי המרגריטה הקלאסית גם 15 מ"ל מסקל, 45 מ"ל טקילה במקום 60 מ"ל וכתר המלח עשוי ממלח מעושן. ישנן גרסאות שונות באשר לזהותה של "אותה מרגרט" על שמה קרוי הקוקטייל. על פי אחת מהן, מדובר בכוכבנית מרג'ורי קינג ("מרגרט"), שבתקופת היובש של שנות ה-30, נהגה לחצות את הגבול מקליפורניה למקסיקו כדי שתוכל ללגום מהקוקטייל. עופר קורן, 69 קוקטיילים, פרדס חנה כרכור: הוצאת אלרן, 2003, עמ' 46–54 מדיה וקבצים בנושא מרגריטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרגריטה לאון פלדמן, בואו נעשה לנו קוקטייל: איך מכינים מרגריטה מעולה?, באתר nrg‏, 5 באוגוסט 2012 תרבות הבילוי ואלכוהול גרסאות שונות להיווצרות קוקטייל מרגריטה Margarita, iba-world.com, ‏2021-04-29 (באנגלית אמריקאית) שלמה פפירבלט, 6 בתי טקילה ואף לא תולעת אחת, באתר כלכליסט, 6 בספטמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.