laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החלטה 13 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 13 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-12 בדצמבר 1946, המליצה לעצרת הכללית של האו"ם לקבל לשורותיו את סיאם (בהמשך תאילנד מאז 1949). על פי מגילת האומות המאוחדות, פרק 2, סעיף 4, קבלת כל מדינה כחברה באו"ם "תוכרע מהחלטה של העצרת הכללית על פי המלצת מועצת הביטחון". בהתאם לכך, בהחלטה 6 של מועצת הביטחון שניתנה ב-17 במאי 1946, הודיעה המועצה על זמני בחינת בקשות מועמדות של מדינות חדשות לאו"ם, דבר שנתבצע בישיבתה ב-29 באוגוסט, בה נתקבלה החלטה 8, כשהיא בחנה את בקשות החברות של מדינות אחדות, בהם סיאם (תאילנד), אך לא החליטה בעניינה עד לישיבתה ב-13 בדצמבר. מועצת הביטחון, מתוך שימת לב לתמיכתם המאוחדת של חבריה בבקשת סיאם לחברות באו"ם, ממליצה לעצרת הכללית לאשר את סיאם לחברות באו"ם. ההחלטה התקבלה פה אחד. סיאם (תאילנד) הצטרפה לאו"ם ב-16 בדצמבר 1946 כחברה ה-55, והייתה המדינה הרביעית להצטרף לאו"ם לאחר המדינות המייסדות. מסמך ההחלטה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה 14 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 14 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-16 בדצמבר 1946, קבעה כי כהונת הנשיאות התורנית של המועצה תתואם עם החודש הלועזי. מאחר שהעצרת הכללית החליטה כי תקופת כהונתם של חברי מועצת הביטחון תתחיל ב-1 בינואר ותתסתיים ב-31 בדצמבר, נראה שרצוי להתאים את הרוטציה החודשית של הנשיאות כך שהרוטציה תתחיל ותסתיים באותם תאריכים; עד לכאן, מועצת הביטחון מחליטה כי הפעלתו של כלל 18 בתקנון הנוהל תושעה לתקופה מספקת כדי לאפשר לנציג ארצות הברית של אמריקה להישאר בתפקידו כנשיא המועצה מ-17 בדצמבר עד 31 בדצמבר 1946. ההחלטה התקבלה ב-9 קולות, ובהימנעותם של ברית המועצות וארצות הברית. המסמך, באתר האו"ם ערך זה הוא קצרמר בנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה 15 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 15 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-19 בדצמבר 1946, הקימה ועדה שתחקור את טיבן של הפרות הגבול לכאורה לאורך גבול יוון עם אלבניה, בולגריה ויוגוסלביה, והמלצה על פתרון. ההחלטה עסקה במהומות והפרות סדר שנגרמו על ידי מלחמת האזרחים ביוון, שהחלה במרץ 1946, בין הממשלה השלטת הפרו-דמוקרטית, צבא יוון השמרנים, המלוכנים והליברליים בתמיכה בריטית ואמריקאית מצד אחד, לבין הצבא הדמוקרטי של יוון (DSE), שהיה הזרוע הצבאית של המפלגה הקומוניסטית היוונית (KKE) מגובה בבולגריה, יוגוסלביה ואלבניה בעלות המשטר הקומוניסטי מהצד השני. "השאלה היוונית", כפי שהייתה מכונה, הועלתה לראשונה על ידי ברית המועצות בינואר 1946, כשהאשימה את יוון בהתערבות בעניינייהם הפנימים של מדינות סמוכות. הואיל והוצגו בפני מועצת הביטחון הצהרות בעל פה ובכתב של ממשלות יוון, יוגוסלביה, אלבניה ובולגריה המתייחסות להפרות סדר בצפון יוון לאורך הגבול שבין יוון מחד לאלבניה, בולגריה ויוגוסלביה מאידך, אשר יש לחקור את התנאים, לדעת המועצה, בטרם תנסה המועצה להגיע למסקנות כלשהן לגבי המעורבים, מועצת הביטחון, מחליטה: כי מועצת הביטחון תקים ועדת חקירה על פי סעיף 34 לאמנה כדי לברר את העובדות הנוגעות להפרות הגבול לכאורה לאורך הגבול בין יוון מחד לאלבניה, בולגריה ויוגוסלביה מאידך גיסא; שהוועדה תהיה מורכבת מנציג של כל אחת מחברות מועצת הביטחון כפי שתקום ב-1947; שהוועדה תופיע באזור לא יאוחר מ-15 בינואר 1947, ותגיש למועצת הביטחון במועד המוקדם האפשרי דו"ח על העובדות שנחשפו בחקירתה. הוועדה תמסור דיווחים ראשוניים למועצת הביטחון, ואם היא תראה בכך צורך או אם תתבקש על ידי מועצת הביטחון תציג דיווחים שוטפים למועצת הביטחון; שלוועדה תהיה סמכות לנהל את חקירתה בצפון יוון ובמקומות אחרים באזורים אחרים של יוון, באלבניה, בולגריה ויוגוסלביה, כפי שהוועדה סבורה שיש לכלול בחקירתה על מנת להבהיר את הסיבות ואת צורתם של הפרות הגבול והפרעות שהוזכרו; שלוועדה תהיה סמכות לקרוא לממשלות, לפקידים ולאזרחים של אותן מדינות, כמו גם למקורות אחרים שהוועדה תמצא נחוצים, לקבל מידע רלוונטי לחקירתה; מועצת הביטחון תבקש מהמזכיר הכללי להתקשר עם הרשויות המתאימות של המדינות הנזכרות על מנת להקל על חקירת הוועדה באותן מדינות; שכל נציג בוועדה יהיה זכאי לבחור את כוח האדם הדרוש לסייע לו, וכי בנוסף, מועצת הביטחון תבקש מהמזכיר הכללי לספק צוות וסיוע לוועדה כפי שהיא רואה צורך למימוש המהיר והיעיל של משימת הוועדה; כי יוזמן נציג של כל אחת מממשלות יוון, אלבניה, בולגריה ויוגוסלביה לסייע בעבודת הוועדה כמקשר; כי הוועדה תוזמן להציע כל הצעה שהיא תמצא מועילה למניעת חזרה של הפרות גבול והפרעות באזורים אלה. ההחלטה קובלה בתמיכת 11 מדינות, כלל חברות המועצה בעת קבלתה. הוועדה שהוקמה בעקבות ההחלטה כיהנה במשך כשנה, עד הסרת הסוגיה מסדר היום של מועצת הביטחון ב-15 בספטמבר 1947 בהחלטה 34. החלטות 17, 23, 28, ו-34 עסקו גם הם בסוגיה. המסמך, באתר undocs.org
החלטה 16 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 16 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה ב-10 בינואר 1947, הכירה בהקמת הטריטוריה החופשית של טריאסטה באזור טריאסטה שלחוף הים האדריאטי, ורשמה את אישורה של שלושת המסמכים שהוגשו. "הטריטוריה החופשית של טריאסטה" (באיטלקית: " Territorio libero di Trieste", בסלובנית: "Svobodno tržaško ozemlje"; בקרואטית: "Slobodni teritorij Trsta") הוקמה ב-10 בפברואר 1947, בעקבות חוזה פריז, על שטח בן 738 קמ"ר, שנחלק ל"אזור A" בצפון, בשטח של 222.5 קמ"ר, כולל העיר טריאסטה, שהיה בשלטון צבאי של צבאות בריטים ואמריקאים; ול"אזור B" בדרום, בשטח של 515.5 קמ"ר, שנשלט על ידי הצבא היוגוסלבי. הטריטוריה הוקמה כפשרה בין הכוחות המחתרת האנטי-פשיסטית האיטלקית "התנועה לשחרור לאומי" (CLN – Comitato di Liberazione Nazionale) שכבשו את העיר טריאסטה ב-30 באפריל 1945 ושאפו להשאיר אותה בידיים איטלקיות, לבין כוחות צבא השחרור העממי של יוגוסלביה, שהצטרפו אליהם ב-1 במאי, ושאפו לספח אותה לארצם, אך נסוגו מהעיר ב-12 ביוני 1945 נסוג הצבא היוגוסלבי בלחץ בעלות הברית. מועצת הביטחון, לאחר שקיבלה ובדקה את הנספחים להסכם השלום המוצע עם איטליה בנוגע ליצירת הטריטוריה החופשית של טריאסטה ולממשלה (כולל הסדר לנמל החופשי), [1] רושמת בזאת את אישורה לשלושה מסמכים הבאים: (1) המערכת למשטר הזמני של הטריטוריה החופשית של טריאסטה; (2) החוק הקבוע לטריטוריה החופשית של טריאסטה; (3) הכללים לנמל החופשי של טריאסטה; וקיבלה את האחריות המוטלת עליה במסגרתו. ההחלטה התקבלה בתמיכת 10 קולות, בהימנעות מאוסטרליה. הטריטוריה לא תפקדה מעולם כגוף עצמאי, אך באופן רשמי נשמר מעמדה והיא הנפיקה כסף ובולים משלה. הדיווחים באשר לגודל האוכלוסייה ולשיוכה האתני היו סותרים. הממשל האנגלו-אמריקאי בצפון העריך את אוכלוסיית אזור A בכ-310,000 תושבים ב-1949, מהם 239,000 איטלקים ו-63,000 סלובנים, אך האיטלקים טענו כי מספר הסלובנים נמוך בהרבה. ברוח דומה קבע מפקד יוגוסלבי מ-1945, שאמינותו מוטלת בספק, כי באזור B התגוררו 67,461 תושבים, שמתוכם פחות מ-30,000 היו איטלקים. מקורות איטלקיים העריכו את מספר התושבים האיטלקים ב-36,000 עד 55,000 איש. ב-1954 נחתם בלונדון הסכם הבנות שהעניק את הניהול האזרחי הזמני באזור A לאיטליה, ובאזור B – ליוגוסלביה ב-26 באוקטובר 1954. ב-10 בנובמבר 1975 חתמו הצדדים על אמנת אוזימו, שהנציחה את המצב הקיים והעניקה לשתי המדינות ריבונות מלאה בשטח שניהלו. ההחלטה באתר undocs.org
החלטה 17 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 17 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-10 בפברואר 1947, החליטה כי הוועדה שנוצרה על ידי החלטה 15 של מועצת הביטחון של האו"ם אינה מוסמכת לבקש מממשלות יוון, אלבניה, בולגריה או יוגוסלביה לדחות את ההוצאות להורג של האסירים הפוליטיים שלהן, אלא אם כן יוכלו למסור עדות שתסייע לוועדה במשימתה. ההחלטה התקבלה בתמיכתם של 9 קולות, בהימנעות מפולין וברית המועצות. ערך זה הוא קצרמר בנושא שונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה 18 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 18 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-13 בפברואר 1947, יצרה ועדה שתנסה לתת תוקף להחלטה 41 של העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה כי רגולציה והפחתה בנשק העולמים ובכוחות המזוינים הם אמצעי חשוב לחיזוק השלום הבין-לאומי . ההחלטה התקבלה בתמיכת 10 מדינות, ובהימנעות ברית המועצות. ערך זה הוא קצרמר בנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה 19 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 19 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-27 בפברואר 1947, יצרה ועדת משנה בת שלושה חברים כדי לבחון את כל העובדות הכרוכות במחלוקת בין בריטניה לאלבניה על תקרית מיצר קורפו, בה שתי ספינות בריטיות הוטבעו על ידי מוקשים במיצר שבין האי קורפו היווני לאלבניה ב-22 באוקטובר 1946, ולמסור דיווח למועצה לא יאוחר מ-10 במרץ 1947. ההחלטה התקבלה בתמיכת 8 מדינות, והימנעות פולין, ברית המועצות וסוריה.
החלטה 20 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 20 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-10 במרץ 1947, עיינה בדו"ח הראשון של הוועדה לאנרגיה אטומית של האומות המאוחדות (אנ'), שהוקמה ב-24 בינואר 1946, ודחקה בוועדה להמשיך בחקירת השליטה הבינלאומית באנרגיה אטומית וביקשה ממנה להציג דו"ח נוסף לפני המושב הבא של העצרת הכללית.
החלטה 21 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 21 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-2 באפריל 1947, העמידה את איי האוקיינוס השקט הגרמניים לשעבר מצפון לקו המשווה (איי מרשל, איי מריאנה הצפוניים, מיקרונזיה, פלאו), אשר נמסרו בעבר תחת מנדט של חבר הלאומים לרשות יפן, תחת מועצת הנאמנות של האו"ם. מועצת הביטחון הכריזה על 16 תנאים שלפיהם אישרה את המסירה, והכריזה על ארצות הברית כרשות המנהלת של האיים תחת טריטוריית הנאמנות של איי האוקיינוס השקט ואישרה לה להציב בו כוחות צבאיים.
החלטה 22 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 22 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-9 באפריל 1947, המליצה לבריטניה ולאלבניה להעביר את המחלוקת ביניהן בקשר להטבעת שתי ספינות בריטיות על ידי מוקשים במצר קורפו ב-22 באוקטובר 1946 לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ). ההחלטה התקבלה עם 8 קולות בעד, ו-2 נמנעים, פולין וברית המועצות. בריטניה לא הצביעה. ההחלטה באה לאחר החלטה 19 של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה ב-27 בפברואר 1947 ויצרה ועדת משנה בת שלושה חברים כדי לבחון את כל העובדות הכרוכות במחלוקת. הוועדה הגישה את דוחותיה למועצה ב-10 במרץ 1947. החלטה 19 של מועצת הביטחון של האו"ם יחסי אלבניה–הממלכה המאוחדת
החלטה 23 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 23 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-18 באפריל 1947, עסקה בוועדת החקירה ל"שאלה היוונית", פיקוח על השקט בגבולות יוון, אלבניה, בולגריה ויוגוסלביה, שהוקמה על ידי המועצה בהתאם להחלטה 15. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה יוון תחת כיבוש איטלקי וגרמני. נגד הכיבוש פעלו גם כוחות גרילה מזרמים שונים. הבולט ביניהם היה צבא השחרור העממי היווני (ELAS (אנ')) הקומוניסטי. לאחר המלחמה עלתה לשלטון ממשלת אחדות לאומית בתמיכת הצבא הבריטי. בשנת 1946, פרצה מלחמת האזרחים ביוון בין כוחות הממשלה, בגיבוי בריטניה (ומאוחר יותר: ארצות הברית) לבין מפלגת השמאל בגיבוי ברית המועצות והמדינות הקומוניסטיות החדשות שמצפון ליוון – בולגריה, אלבניה ויוגוסלביה. מועצת הביטחון קבעה, כי בהיעדר החלטה אחרת מצד מועצת הביטחון, הוועדת המשימה שהוקמה בעקבות החלטה 15 (1946) של המועצה ב-19 בדצמבר 1946, תייצר באזור אחריותה קבוצת משנה, על ידי נציגים מכל חברות המשימה, להמשיך למלא משימות שהוועדה תראה לנכון בהתאם להסמכתה. ההחלטה התקבלה בתמיכת 9 מדינות; פולין וברית המועצות נמנעו. המסמך באתר האו"ם
תשבור לי ת'לב

"תשבור לי ת'לב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אודיה. הוא יצא לאור ב-30 בינואר 2022, על ידי חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק, כסינגל מתוך אלבום האולפן השני שלה, האמת. השיר נכתב על ידי אודיה והופק על ידי משה בן אברהם ואופק בן יקותיאל. היא ביצעה אותו בהופעתה הראשונה בקיסריה. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-860 אלף השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-30 בינואר 2022. הוא נוצר על ידי AVOXVISION, שהכין גם את עטיפת הסינגל. נכון לאוגוסט 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-5 מיליון צפיות. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית קשת ברגסון, ‏"ישתבח שמו לעד": אודיה בסינגל חדש, באתר "סרוגים", 30 בינואר 2022 אודיה - תשבור לי ת'לב (Prod. By Moshe & Ofek), יוטיוב תשבור לי ת'לב - אודיה - אפל מיוזיק
משרד ההגנה (אסטוניה)

משרד ההגנה (באסטונית: Kaitseministeerium) הוא משרד בממשלה האסטונית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של אסטוניה. בראשו עומד השר, חבר הממשלה. השר העומד בראש המשרד אחראי על ניהולם השוטף של כוחות ההגנה של אסטוניה, כמו גם על גיוסם בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה. מפקד הצבא מדווח ישירות לשר. האנו פבקור ממפלגת הרפורמה מכהן כשר ההגנה מאז 18 ביולי 2022. מדיה וקבצים בנושא משרד ההגנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד ההגנה (באסטונית ובאנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר נוקאפ

הר נוקאפ (באנגלית: Mount Nukap) הוא הר ברכס הרי באפין על האי באפין, בטריטוריית נונאווט, קנדה. רכס הרי באפין הוא אחד מרכסי הקורדילרה הארקטית. גובהו של הר נוקאפ 1,780 מטרים מעל פני הים.
סטייל מיוחד

"סטייל מיוחד" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית שרית אביטן. את האלבום הוציאה בשנת 2013 לאור חברת התקליטים הד ארצי. בין השירים שזכו להצלחה ונכללו באלבום ניתן למנות את "אתה מספר אחת", שנכתב והולחן על ידי עינת הולנדר ואריק זנתי; "את הפרח שגידלתי", דואט עם הזמר איציק קלה ו"גבר גבר" שכתב נתי דבח. שרית אביטן - אתה מספר אחת - Sarit Avitan, יוטיוב שרית אביטן ואיציק קלה - את הפרח שגידלתי, יוטיוב שרית אביטן - גבר גבר - Sarit Avitan, יוטיוב
רק רצית אהבה

"רק רצית אהבה" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית מאיה אברהם. את האלבום הוציאה בשנת 2007 לאור חברת התקליטים הליקון. מתוכו פורסמו שלושה סינגלים: "למה", שנכתב והולחן על ידי שמרית אור ובועז שרעבי; "רק רצית אהבה" ו"איך נתחיל את היום", שכתב אדם פרי. בנוסף, נכללה באלבום גרסת רמיקס ל"למה" כרצועה ה-12. מאיה אברהם – רק רצית אהבה (2007), סטריאו מונו
אולימפיאדת האסם

אולימפיאדת האסם (באנגלית: Barnyard Olympics) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1932. זהו הסרט ה-40 בסדרת "מיקי מאוס" והרביעי באותה שנה. הסרט, בבימויו של וילפרד ג'קסון, יצא במקביל לאולימפיאדת לוס אנג'לס בקיץ 1932. הדמויות בסרט זה כוללות את מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולר, קלרבל הפרה ופיט, אשר המראה שלו שונה בסרט זה, הוא מוצג כאתלט מיומן. מספר דמויות משתתפות במשחקים האולימפיים שכוללים איגרוף, היאבקות, זריקה וקפיצה למים. מיקי עצמו משתתף באירוע המרכזי, תחרות ספורט בשטח פתוח כמו בריצת שדה ובדומה לטריאתלון, אלא שהוא כולל שייט בסירות במקום שחייה. הוראס, המשמש כמאמנו של מיקי, עורך למיקי עיסוי בעוד האחרון בוהה במכתב ממיני בו רשום "בהצלחה מיקי מקווה שתנצח מיני". המירוץ מתחיל, ולמרות ניסיונותיו הרבים של פיט להכשיל את מיקי ושאר חברי התחרות, הם מצליחים להימנע ולהמשיך להתקדם. אך כשפיט מזיז את החץ לכיוון הלא נכון, שאר המתמודדים נתקלים בשלל מכשולים ורק מיקי מצליח להדביק איתו פער. כששניהם רוכבים על אופניים וקרובים לקו הסיום, פיט מנסה לחבל בסיכויים של מיקי לנצח ומשליך מסטיק לגלגל האופניים שלו. פיט מתקרב לקו הסיום בעוד מיקי נאבק בפידול האופניים ומיני וקלרבל מתעצבות על ההפסד הקרב. לבסוף מיקי מצליח לגבור על המסטיק ועף קדימה היישר לגביע, ופיט מתרסק עם האופניים שלו ושל מיקי. הסרט נגמר כשמיקי ומיני יושבים בתוך הגביע ומתנשקים והקהל מריע ומעודד אותם. מיקי מאוס - וולט דיסני מיני מאוס - מרסלייט גארנר פיט - פינטו קולביג קלרבל הפרה הוראס הורסקולר בסצנת הפתיחה, כשרואים את ביצועי ענפי הספורט, ניתן לשמוע לראשונה את "הצחוק המטופש", צחוק זה יופיע שוב ב"המופע של מיקי" כשהדמות שעושה אותו תהפוך לימים להיות גופי. הסצנה האחרונה של הסרט, שהקהל מריע למיקי ומיני, נעשתה בשימוש חוזר מסרט קצר ישן בסדרת "קומדיות אליס". סרט זה הוא הבסיס למשחק הממלכה "ספורט האסם" (Barnyard Sports) שבמשחק הווידאו "Kingdom Hearts III". "אולימפיאדת האסם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אולימפיאדת האסם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אולימפיאדת האסם", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "אולימפיאדת האסם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Motion Picture Herald (1932) Smith 2006, p. 57 "Barnyard Olympics"
אגם קלאמת התחתון

אגם קלאמת התחתון (באנגלית: Lower Klamath Lake) הוא אגם רדוד במחוז סיסקיו בקליפורניה שבארצות הברית. הוא היה פעם מחובר לאגם קלאמת העליון כחלק מאגם מודק הקדום. הוא משמש כיום כמאגר למים עודפים להשקיה עבור מיזם קלאמת. האגם נמצא בצפון קליפורניה, ליד הגבול עם אורגון. מקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון, המכסה את החלק הצפוני של האגם, משתרע מקליפורניה לתוך אורגון. האזור שמסביב לאגם היה משכנם של בני שבט המודק הילידים, לפני ההגירה האנגלו-אמריקאית באמצע המאה ה-19. החל בתחילת המאה ה-20 החלו לפעול ספינות קיטור באגם קלאמת התחתון בין מחוז סיסקיו בקליפורניה לעיירה קלאמת פולס באורגון. ספינות הקיטור השלימו את הקשר בין קלאמת פולס ושלוחת מסילת הברזל שנבנתה לאורך הנהר מקלאוד – שחלקה האחרון היה קרוי "מסילת המשא המהיר של ברטל" (Bartle Fast Freight Road), על שם נקודת היישוב ברטל (Bartle) בקליפורניה. קצה קו זה, מזח לאירד (Laird's Landing), היה ההתחלה של קו ספינות הקיטור של אגם קלאמת התחתון, שהחל לפעול ב-1905 עם השקת ספינה באורך 25 מטרים. אבל בהגיע שנת 1909 הושלמה מסילת הברזל ישירות לקלאמת פולס לאחר שעקפה את אגם קלאמת התחתון. קו ספינות הקיטור הושבת. מרבית שטחו של אגם קלאמת התחתון יובש במסגרת מיזם קלאמת, מיזם ניהול מים שפותח על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית כדי לספק לחקלאים מי השקיה ואדמות חקלאיות חדשות באגן קלאמת. כ-910 קילומטרים רבועים של שטחי מרעה הפכו לאדמות חקלאיות פעילות באמצעות מיזם קלאמת. מתוך זה, 320 קילומטרים רבועים התקבלו על ידי ניקוז חלק מאגם קלאמת התחתון, ביצה רדודה שהשתרעה על גבול אורגון-קליפורניה בין העיירות דוריס (אנ') וטולילייק (אנ') בקליפורניה. "Steamboats on Klamath Lake". Siskiyou County Sesquicentennial Committee. אורכב מ-המקור ב-2011-07-16.
האנו פבקור

האנו פבקור (באסטונית: Hanno Pevkur; נולד ב-2 באפריל 1977) הוא פוליטיקאי אסטוני ממפלגת הרפורמה, אשר משמש כשר ההגנה של אסטוניה מאז 18 ביולי 2022. לפני כן שימש כשר הרווחה בין השנים 2009–2012, כשר המשפטים בין 2012–2014, וכשר הפנים בין 2014–2016. פבקור למד משפטים בבית הספר לכלכלה של טאלין ובאוניברסיטת טרטו, והוסמך כעורך דין. בשנת 2000 הצטרף לפוליטיקה במסגרת מפלגת הרפורמה ומונה ליועץ המשפטי של רובע נמה (אנ') בטאלין. באפריל 2003 הוא נבחר לתפקיד ראש הרובע בקואליציה שכללה את מפלגת הרפורמה ומפלגת רס פובליקה. במרץ 2005 הוא נאלץ לוותר על התפקיד לאחר שאנשי רס פובליקה איימו לנטוש את הקואליציה. תחת זאת, הוא מונה לסגן ראש הרובע. כעבור מספר שבועות עזבו אנשי רס פובליקה את הקואליציה למרות זאת. פבקור נבחר מחדש למועצת העיר טאלין, ולאחר מכן מונה ליועץ לשר המשפטים. ב-2007 הוא נבחר לריגיקוגו (הפרלמנט האסטוני). ב-23 בפברואר 2009 הוא מונה לשר הרווחה. ב-10 בדצמבר 2012 הוא עבר להיות שר המשפטים. ב-26 במרץ 2014 הוא מונה לשר הפנים. לאחר הבחירות ב-2016 נותרה מפלגת הרפורמה באופוזיציה ופבקור סיים את תפקידו. ב-23 באוקטובר 2017 הוא מונה לסגן יו"ר הפרלמנט. גם לאחר בחירות 2019 נותרה מפלגת הרפורמה באופוזיציה, אולם ב-2021 התפטר ראש הממשלה יורי רטס מתפקידו, ומפלגת הרפורמה בהנהגת קאיה קאלאס להקים ממשלה. פבקור מונה ב-18 ביולי 2022 לשמש כשר ההגנה. מדיה וקבצים בנושא האנו פבקור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האנו פבקור האנו פבקור, ברשת החברתית פייסבוק האנו פבקור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
עולם חדש (סדרת טלוויזיה)

עולם חדש (באנגלית: The Society) היא סדרת דרמת נעורים אמריקאית בת עשרה פרקים, ששודרה בשנת 2019 ברשת נטפליקס. הסדרה סוקרת חבורה של בני נוער מהעיירה ווסטהאם, הנאלצים לנהל חברה מתפקדת, זאת לאחר שכל האוכלוסייה המבוגרת בעיירה נעלמה באופן פתאומי לאחר שתלמידי התיכון חוזרים מטיול בית ספר שהתבטל. כריס קייסר (אנ') חשף ברשת הטוויטר כי כבר ב-2013 הציגו הוא ומארק ווב (אנ') את רעיון הסדרה לשואוטיים, אך הם דחו את הרעיון, וב-24 ביולי 2018, הודיעה נטפליקס על תחילת הפקת הסדרה המתכוננת אשר תקרא "The Society". צילומי הסדרה התרחשו בעיירת לנקסטר במחוז ווסטר שבמסצ'וסטס. הסדרה נוצרה על ידי כריס קייסר ובוימה על ידי מארק ווב. ב-30 באפריל פרסמה נטפליקס טריילר לסדרה, וב-10 במאי 2019, הועלו עשרת הפרקים לשירות נטפליקס. ביולי 2019 נטפליקס הודיע על חידוש הסדרה לעונה נוספת, ופורסם כי ההפקה שוקלת להציב את אוליביה ניקנן בתפקיד ראשי. בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, חודש לפני התחלת הצילומים, הודיעה נטפליקס על ביטול העונה השניה. בעקבות ההכרזה, ההאשטאג SaveTheSociety# החל לתפוס תאוצה בקרב תומכי הסדרה ברשתות החברתיות. דסטין רולס מהאתר Uproxx (אנ') ציין לשבח את הוויכוחים האידאולוגים על סוציאליזם, דמוקרטיה ודיקטטורות שהסדרה מציגה, וכתב שזו גם אחת הסדרות המשעשעות והראויות ביותר לשנת 2019. מבקר הטלוויזיה הראשי של הוליווד ריפורטר, דניאל פינברג, שיבח גם הוא את הבאת הרעיונות האידאולוגים לבימת הטלוויזיה, הוא גם ציין כי למרות שהאלימות בסדרה לא דומה לזו שבסדרה המאה לדוגמה, בה נהרגים דמויות ראשיות רבות, הסדרה לא חוסכת באיומי אלימות המשקפים טוב את המצב בו הילדים נמצאים. אתר האינטרנט הרשמי של עולם חדש עידו ישעיהו‏, נערים נטושים, זוגות חברות ורוחות כושלות: סקירת סדרות חדשות, באתר וואלה, 8 במאי 2019 עמר רואי, "עולם חדש": כל מה שאתם צריכים לדעת על פרק הסיום, באתר פרוגי, ‏1 באפריל 2019 עולם חדש (2019), באתר אידיבי עולם חדש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "עולם חדש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עולם חדש", באתר נטפליקס "עולם חדש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עולם חדש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צולם בעיירת לנקסטר, מחוז ווסטר שבמסצ'וסטס וכנראה גם האוכלוסייה הצעירה מהם Netflix's The Society: 6 questions we have after the first season, web.archive.org, ‏2019-06-24 Ben Allen, When is The Society season 2 released on Netflix? Cast, plot and season 1 ending explained, Radio Times, ‏5 במרץ 2020 Cydney Yeates, The Society originally axed by Showtime before Netflix found it, Metro.co.uk, ‏באפריל 2019 Netflix show filmed in Lancaster, Telegram & Gazette, ‏5 באוגוסט 2018 Anna Quintana, Where Is 'The Society' on Netflix Filmed? Plus Cast and Reviews, Distractify, ‏4 באפריל 2019 Nellie Andreeva, Deadline, Deadline, ‏2 ביוני 2018 Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏3 באוקטובר 2018 What Is Netflix's The Society About? | POPSUGAR Celebrity Australia, web.archive.org, ‏2019-05-10 Lesley Goldberg, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏2 ביוני 2019 Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏4 במרץ 2020 מערכת tvbee, ‏זה מה שחסר להם עכשיו, באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2020 Nellie Andreeva, Deadline, Deadline, ‏5 ביולי 2020 Dustin Rowles, Netflix’s ‘The Society’ Scratches A Certain ‘The Walking Dead’ Itch, UPROXX, ‏6 במאי 2019 Daniel Fienberg, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏3 באפריל 2019
ג'מס יעקב רוזנטל

ג'מס יעקב רוזנטל (1905–1997) היה משפטן, עיתונאי וכתב פרלמנטרי של עיתון הארץ בשנות ה-50 וה-60. רוזנטל נולד בערב ראש השנה שנת תרס"ה, 1905,[דרושה הבהרה] בברלין. אביו מיכאל ליב רוזנטל ניהל בית החרושת "רוזנטל את טוביאס" בברלין.  רוזנטל למד בגימנסיה ריאלית-עירונית בברלין. בשנים 1923 עד 1927 משפטים וכלכלה מדינית. בשנת 1931 התמנה ל"שופט עזר" בבתי משפט שונים בברלין מקביל לעבודתו במשרדי עורכי דין ונוטריונים פרטיים. מעבר לעבודתו המקצועית, למד רוזנטל לימודי קודש בין היתר בבית המדרש לרבנים בברלין. בברלין עסק בענייני הקהילה, בסוכנות הטלגרפית היהודית ובניהול ענייני האפוטרופסות בקהילה. היה פעיל בהסתדרויות נוער עברי בברלין, ועבד במשרד "להגנה על השחיטה לפי דיני ישראל" של הרב עזריאל מונק. בשנת 1933 עלה לישראל ביחד עם אמו, לאחר לימוד השפה העברית עבר מבחנים במשפטים בשנת 1936. בתקופה זו עבד במערכות עיתונים בישראל בשפה הגרמנית. נישא למלכה (לוינסקי), התגוררו ברחוב מזא"ה בתל אביב, בהמשך עברו למושבה היוונית בירושלים. לזוג לא נולדו ילדים. עבד בעיתון הארץ במשך 22 שנה. בשנת 1971 נסע במשלחת למוסקבה, ביקור שעורר סערה ציבורית בשל היחסים בין ישראל לברית המועצות באותה התקופהּ. בשנת 1992 קיבל רוזנטל אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג. מלכה רוזנטל, מקצת חיי ג'מס יעקב רוזנטל ז"ל, ירושלים תש"ס רשימת הפרסומים של רוזנטל, ג'מס יעקב, בקטלוג הספרייה הלאומית Rosenthal, James Yaakov‏, באתר VIAF ג'מס יעקב רוזנטל (1905-1997), דף שער בספרייה הלאומית מעריב⁩, 18 אוגוסט 1971⁩ מקבלי אות זכויות האדם לשנת 1992 באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל.
מפקד כוחות ההגנה של אסטוניה

מפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (באסטונית: Eesti kaitseväe juhataja) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות ההגנה של אסטוניה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת אסטוניה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל. ב-28 בנובמבר 1918 פלש הצבא האדום לאסטוניה הצעירה, מתחיל בכך את מלחמת העצמאות של אסטוניה. ב-23 בדצמבר מינתה ממשלת אסטוניה את יוהאן ליידונר לתפקיד מפקד הצבא האסטוני. ב-26 במרץ 1920 פרש ליידונר מהתפקיד. הממשלה האסטונית לא מינתה לו מחליף, עד שב-1 בדצמבר 1924 ניסו גורמים קומוניסטים לבצע הפיכה במדינה (בתמיכת ברית המועצות). ממשלת אסטוניה הכריזה על ממשל צבאי והזעיקה את ליידונר חזרה. ליידונר דיכא את ניסיון ההפיכה תוך חמש שעות, אולם הממשל הצבאי נותר על כנו במשך מספר שבועות נוספים, עד שכוחות הצבא הצליחו ללכוד את רוב המהפכנים. ב-8 בינואר 1925 פרש ליידונר מתפקידו בפעם השנייה. ב-12 במרץ 1934, לנוכח התחזקות תנועת הימין הקיצוני "ואפס", הזעיק קונסטנטין פטס את ליידונר חזרה לתפקיד מפקד הצבא, והורה לו להכריז על משטר צבאי. סמכויותיו של ליידונר הורחבו מאוד, וכללו אפשרות לפרק מפלגות ולצמצם את חופש הביטוי. הוא הפך לכמעט דיקטטור במדינה, והוביל אותה אל מה שנודע בהיסטוריה האסטונית בתור "עידן השתיקה". ב-17 ביוני 1940 פלשו הסובייטים לאסטוניה וכבשו אותה תוך זמן קצר. ליידונר הודח מתפקידו באופן רשמי ב-22 ביוני. הוא ופטס הוגלו לרוסיה ומתו בגולאגים סובייטיים. הסובייטים הקימו צבא אסטוני חדש שנודע בשם "צבא העם האסטוני", ובפועל היה חלק מהצבא האדום. גוסטב יונסון מונה למפקד הצבא עד 3 בספטמבר אז אוחד הצבא האסטוני באופן רשמי לתוך הצבא האדום. ביוני 1941 סולקו כל הקצינים האסטונים מהצבא האדום, ויונסון עצמו הוצא להורג במוסקבה. ב-18 בספטמבר 1944 נסוגו כוחות הוורמאכט מאסטוניה (לאחר שכבשו אותה במסגרת מבצע ברברוסה), ולזמן קצר נראה היה כי ישנו סיכוי לעצמאות אסטונית מחודשת. אוטו טיף כינס ממשלה בטאלין, ומינה את יאן מיידה למפקד הצבא האסטוני. תוך מספר שבועות כבשו הסובייטים את אסטוניה מחדש ופיזרו את הצבא האסטוני. אסטוניה נותרה חלק מברית המועצות עד 1991, וב-1993 הוקם הצבא האסטוני מחדש. מפקד כוחות ההגנה באתר משרד ההגנה האסטוני