laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עוף ברס

עוף בְּרָס (בצרפתית: Poulet de Bresse) הוא זן של תרנגול הבית שמקורו באזור ברס ברון-אלפ בצרפת. מבחינה קולינרית, העופות זוכים להערכה רבה בשל טעמו החזק של בשר הציד, עם זאת בשרם יפה, ועדין, עם שומן נקי וטעים. כ-1.2 מיליון עופות ברס מגודלות מדי שנה, כזאת היא גם הדרישה בתוך צרפת, כך שמעט עופות מיוצאים מחוצה לה. כמוצר מובחר, הן נמכרות במחיר גבוה מאוד. עוף ברס עולה בסביבות 15 אירו בשוקי העולם. אחת הדוגמאות האופייניות, הידועה בשם Bény, היא תרנגולת בעלת כרבולת בצבע אדום עז, נוצות לבנות ורגליים כחולות, בצורת הדגל הצרפתי או הטריקולור. תרנגולות בעלות נוצות שחורות (Bourg) ואפורות (Louhans) נפוצות אף הן. כשהן נשחטות, לבשרן יש גוון של ורוד-אדמדם נקי ושומן צהבהב מודגש. עצמותיהן קלות וחסונות, מכיוון שהן מסתובבות חופשי בשדה ולא מושמות בכלובים. עופות ברס גדלים לפי תנאים קפדניים בחוות קטנות בשטח קטן המיועד לכך מסביב לעיר והם מוגנים לפי החוק הצרפתי והאירופאי (אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה) מאז 1957 – זהו מותג בעל החיים הראשון שזכה בהגנה זו, המוענקת בדרך-כלל ליינות, גבינות ומיני מעדנים. מעמד ה"אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה" (אנ') הוענק להן בשל מאפייני הטעם הייחודי שמקנים להם האדמה בהן הם גדלים והגרגרים מהם הם ניזונים ומסירותו של איגוד האיכרים המקומי לשמירה על האיכות. יש רק 600 משקים המורשים לגדל את עופות ברס. האפרוחים נשמרים בכלובים מרגע בקיעתם מהביצה, בהיותם בני 35 ימים מוציאים את האפרוחים לשדה הירוק. החוק קובע שיש להקצות לפחות עשרה מטרים רבועים לכל עוף, המשק חייב להיות בגודל של 4 קילומטרים רבועים ואסור להכניס לתוכו יותר מ-400 תרנגולות. מזונם מורכב מתירס המושרה בחלב. הם מסתובבים במרעה הפתוח במשך 9–23 שבועות, תלוי בסוג העוף, אחר-כך מושמים בכלובים, מפוטמים על-מנת שיעלו שומן ונשחטים. אחר-כך מורטים את נוצותיהם, הם מושרים באמבטיה של חלב, סוגרים אותם באריג פשתן ותופרים. יש כמה שיטות בישול: הפשוטה שבהן היא לצלות את העוף ולהפוך עליו תכופות את מיצי הבישול כדי שלא יתייבש. דרך אחרת היא לבשל אותם באיטיות בקדירות חרס, ביחד עם פטריות יער, חמאה ושמנת. תושבי ברס גאים מאוד בעופות שלהם והעוף מהווה חלק נכבד מהסחורה אותה הם מוכרים. מעריצים שאינם צרפתים כוללים את שף הגסטרונומיה מולקולרית הסטון בלומנטל, שהכריז שעוף ברס הוא המנצח ללא עוררין במונחים של טעם ומרקם לפי מחקר שהוא ערך עבור הסדרת In Search Of Perfection ששודרה בהנחייתו ברשת BBC. זן קנדי, Blue Foot, פותח על בסיס העופות הצרפתים בשנות השמונים ומגודל בהתאם לאותם קווים מנחים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית, ועולה פי כמה מעופות חופש מזנים אחרים. אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 135. Culinaria טועמים תרבות: החוויה הקולינרית של אירופה, בעריכת ישראל אהרוני, הוצאת ספרי, 2001, עמ' 366–367. מדיה וקבצים בנושא עוף ברס בוויקישיתוף אתר עוף ברס אודות עוף ברס, באתר feathersite.com ג'ון הנלי, "ראשי מסדר הנקרנים", גארדיאן, 10 בינואר 2008
תוכנית זונד

תוכנית זוֹנְד (ברוסית: Зонд - גשושית) היא תוכנית חלל סובייטית במסגרתה שוגרו מספר גשושיות בלתי מאוישות בין 1964 ל-1970. סדרת המשימות הראשונה התבססה על הגשושיות 3MV ונועדו לאסוף מידע אודות כוכבי הלכת הקרובים אל כדור הארץ. הסדרה השנייה כללה שיגור חלליות סויוז ללא תא מסלולי ובלתי מאוישות כהכנה לתוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח. שלוש המשימות הראשונות בתוכנית זונד התבססו על חלליות ה-3MV שיועדו לחקור את נוגה ומאדים. לאחר כישלון שתי המשימות הראשונות, זונד 3 הייתה לחללית השנייה שצילמה את הצד הרחוק של הירח, ולאחר מכן המשיכה אל עבר מאדים במטרה לבחון טכנולוגיות תקשורת ומערכות חלליות שונות. משימות הזונד הבאות היו שיגורי ניסוי כחלק מהתוכנית הרוסית לנחיתה מאוישת על הירח. במשימות אלו השתמשו בחללית סויוז חסרת תא מסלולי בשם 7K-L1 (נקראה גם רק L1). חלליות אלו שוגרו על גבי משגר פרוטון שהיה בעל יכולת לשגר את החללית למסלול חופשי סביב הירח (שלאחריו חזרה החללית לכדור הארץ) ללא כניסה למסלול סביבו (מסלול זה שימש את צוות אפולו 13 בחזרה לכדור הארץ). עם שינויים קלים החלליות יכלו לשאת שני קוסמונאוטים. החלליות תוכנו ב-OKB-1. בתחילה היו בעיות רבות במשגר הפרוטון ובחללית הזונד אך טיסות הניסוי המשיכו. בטיסות האחרונות (1967 - 1970) הראו החלליות בעיות בזמן החדירה לאטמוספירה. חלליות הזונד ביצעו אך ורק טיסות אוטומטיות ולא מאוישות. בארבע מהטיסות אירעו תקלות שללא ספק היו פוגעות או הורגות את הצוות לו היה כזה. כלים שונים שהוטסו במשימות אלו אספו מידע אודות זרמי מיקרו-מטאוריטים, קרינה סולארית וקוסמית, שדות מגנטיים, אותות רדיו ורוח השמש. תצלומים רבים נאספו על ידי החלליות ומטענים ביולוגיים רבים נשלחו למסלול סביב הירח, בהם היצורים החיים הראשונים שהקיפו את הירח וחזרו לכדור הארץ בשלום. לאחר נחיתת אמריקאים על הירח התוכנית הופסקה. תוכנית לונה תוכנית לונוחוד מידע מפורט אודות חלליות הסויוז ששימשו את תוכנית זונד (באנגלית) תמונות של חלליות הסויז של תוכנית זונד (באנגלית) מידע אודות תוכנית זונד (באנגלית) תוכנית זונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סרטן סלעים אדום

סרטן סלעים אדום (שם מדעי: Grapsus grapsus) הוא אחד ממיני הסרטנים הנפוצים ביותר בחופה המערבי של יבשת אמריקה ממקסיקו בצפון ועד לצפון פרו בדרום. סרטן הסלעים האדום נפוץ גם באיי גלאפגוס. לסרטן הסלעים האדום מבנה אופייני לסרטן - חמישה זוגות רגליים, שהקדמי שבהם נושא זוג צבתות סימטריות. אורכו של שריון הגוף של סרטן הסלעים האדום כשמונה סנטימטרים. הפרטים הצעירים בצבע שחור או חום כהה המאפשר להם הסוואה טובה באיים געשיים. הפרטים הבוגרים מתאפיינים בצבעים שונים. חלקם חומים-אדומים, חלקם מנוקדים, אך המראה המוכר שלהם הוא שריון גוף בצבע אדום או כתום בוהק מנוקד או מפוספס בחלקו העליון, גחון בצבע כחול-ירוק, רגליים אדומות שקצותיהן צהובים, צבתות אדומות בוהקות ועיניים כחולות או וורודות. סרטן הסלעים האדום חי על קו החוף, וניזון בעיקר מאצות, אך מעשיר את תפריטו בצמחים ובנבלות בעלי חיים. מדיה וקבצים בנושא סרטן סלעים אדום בוויקישיתוף סרטן סלעים אדום, באתר ITIS (באנגלית) סרטן סלעים אדום, באתר NCBI (באנגלית) סרטן סלעים אדום, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סרטן סלעים אדום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סרטן סלעים אדום, באתר GBIF (באנגלית) סרטן סלעים אדום באיי גלאפגוס - סרטון, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Source

"Source" הוא מנוע תלת־ממדי ליצירת משחקי תלת מימד בגוף ראשון, אשר פותח על ידי חברת המשחקים Valve. המערכת ממשיכה את GoldSrc - פיתוח של אותה חברה. GoldSrc וממשיכו Source מבוססים על אותו מנוע עליו נבנה המשחק רב המכר "Quake", אך עם שינויים משמעותיים. המנוע, בשונה מן המנועים המוכרים, עוצב כך שיקבל עדכונים כדרך קבע, ולעדכונים אין מספור מסודר. מערכת הפיזיקה של סורס נקראת Havok, ומשתמשים בה יצרני משחקים נוספים (עם זאת, ג'ון קארמאק, המתכנת הראשי של id Software (מי שפיתח את Quake) טען ב-2004 כי נכון לאותו זמן, היה עדיין ב-Source מעט מקוד התוכנה של מנוע ה-Quake). GoldSrc היה מנוע משחק היריות הנמכר "Half Life", וכן של חבילות ההרחבה והמודים שלו. Source היא המערכת המפעילה את "Half Life 2", את האפיזודות שלו, את המשחקים Team Fortress 2, Left 4 Dead, פורטל, פורטל 2, Left 4 Dead 2, Counter Strike וכן את המודים השונים שלהם (כדוגמת Portal: Prelude ו - Black Mesa). מערכת סורס מפותחת על Source SDK ועל מוצרי Havok למיניהם. מערכת הפיזיקה הראשית של סורס היא Havok; Direct3D בקונסולת ה - Xbox ובמחשבים המפעילים Windows, ו - OpenGL לפלייסטיישן 3 ולמקינטוש, ובפיתוח אף ללינוקס אובונטו; תמונת טווח דינמי רחב; מודל רשת למניעת לאגים ייחודי לסורס; מערכת פיזיקלית הרצה על רשת האינטרנט ללא הפרעות; מערכת צלליות דינאמית; תמיכה במעבדים מרובי-ליבות; מערכת לתזוזת אנשים ודברים לא אנושיים, ומערכת לדיוק תזוזת השפתיים; אפקטים של מים; 2003 - הגרסה הראשונה למנוע, שהייתה בשימוש בגרסת הבטא של Half-Life 2. 2004 - הגרסה השנייה למנוע, עליה עבד בעבר Counter-Strike: Source וכיום עובד עליו רק Half-Life 2. 2007 (נקראת גם גרסת ה-Orange Box) - גרסה זו יצאה יחד עם ה-Orange Box ומכאן שמה. 2008 - גרסת מנוע המשחק Left 4 Dead. 2009 - הגרסה האחרונה של מנוע המשחקים Counter-Strike: Source,‏ Team Fortress 2 ו-Day of Defeat: Source. 2011 - גרסת מנוע המשחק פורטל 2. 2012 - גרסת מנוע המשחק Counter-Strike: Global Offensive. Metamod: Source (עברית: מטא-מוד: סורס) היא גרסה של Metamod שנועדה לפעול על מנוע הסורס ומאפשר ניהול תוספות למשחק Half-Life 2 ולמודים השונים שלו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. Source Mod - המוד הכי פופולרי ל Metamod: Source. מוד זה מהווה גרסה חדשה ל Amx Mod X, ונועד לפעול על מנוע ה-Source. GoldSrc Half-Life 2 מדיה וקבצים בנושא Source בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המנוע (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Metamod: Source (באנגלית) Steam’d Penguins | Valve SourceMod License
הצוללת הצהובה

צוללת צהובה – המקום למוזיקה בירושלים היא מרכז רב תחומי למוזיקה הכולל מועדון ובמה להופעות, אולפן הקלטות, מגמת מוזיקה על-אזורית לבגרות עבור בתי ספר תיכוניים בירושלים, בית ספר לסאונד וחברת תקליטים. כמו כן מתקיים בצוללת פרויקט הרכבים מוזיקליים במסגרתו מוצעים להרכבי נוער נבחרים בגילי 13–18 שירותי הפקה מוזיקלית וליווי מקצועי בתחומי נגינה בקבוצה, עיבוד, כתיבה, הלחנה, סאונד, ניהול תוכנית חזרות ושימוש בציוד מקצועי לאורך שנת הלימודים וללא תשלום. נגנים ולהקות בפרויקט מקבלים הזדמנות לחשיפה כהופעות חימום וליווי לאמנים מוכרים. המרכז נוסד ב-1991 לפי יוזמה משותפת של חי תורן מטעם הקרן לירושלים והמוזיקאי שמוליק קובלסקי מטעם עיריית ירושלים ובסיוע תרומה של קרן פלורשהיימר. משנת 2000 מנהלת את המרכז עמותה עצמאית בתמיכת הקרן לירושלים, האגף לתרבות והאגף לאומנויות של עיריית ירושלים, משרד התרבות והספורט וקרן קיסריה אדמונד בנימין דה רוטשילד. אמנים ישראלים רבים החלו דרכם על במת הצוללת, בהם מרסדס בנד, אסף אבידן, הדג נחש ותמר אייזנמן. הצוללת הצהובה משמשת גם כיזמית ומפיקת תוכן של סדרות מופעים, פרויקטים שנתיים ופסטיבלים, בהם: סדרת הופעות המקור "לא סטנדרטים" - הופעות בהם מתארחים אמנים של מוזיקה פופולרית מתחומים מוזיקליים שונים, בתוך אנסמבל נגני ג'אז מובילים. "פסטיבל החשיפה הבינלאומי לג'ז ומוזיקת עולם"- פסטיבל שנתי בו מוזמנים חברות תקליטים ולייבלים בינלאומיים, מנהלי פסטיבלים, בעלי מועדונים, עיתונאים וכתבים במטרה לחשוף אותם לאמנים ישראלים בתחילת דרכם. מופעי מחווה לאמנים ישראלים ובינלאומיים, בין השאר הופקו מופעי מחווה לדייוויד בואי, נינה סימון, נעמי שמר ויענקל'ה רוטבליט. "הטיש הגדול" - המופע של המוזיקאי משה להב, בו הקהל שותף פעיל, מתקיים בקביעות מספר פעמים בשנה מאז סוף שנות ה-90. אתר האינטרנט הרשמי של הצוללת הצהובה יונתן מנדלס, מועדון "הצוללת הצהובה" בירושלים חוגג 20 שנה, באתר הארץ, 1 ביולי 2011 צוללת צהובה, באתר הארץ דפנה יעקובוס רנצר, פסטיבל החשיפה הבינלאומי לג'ז ומוזיקת עולם חוזר זו השנה השישית, באתר כל העיר, 14 בנובמבר 2017 יובל ניסני, הצוללת הצהובה: מופע מחווה ליענקל'ה רוטבליט, באתר כל העיר, 23 בדצמבר 2017
שעת נעילה

האם התכוונתם ל... תפילת נעילה – התפילה האחרונה הנאמרת ביום הכיפורים עסקת שליט – מבצע "שעת נעילה" הוא הכינוי שניתן בצה"ל למבצע למימוש עסקת שליט שעת נעילה (סדרת טלוויזיה) – סדרת דרמה ישראלית על מלחמת יום הכיפורים דדליין (בעברית: ״שעת נעילה״) – בהפקת עיתון יומי, השעה שבה יש לסיים את כתיבת העיתון ועריכתו, לשם מסירתו להדפסה דֶּדְלַיְין > שְׁעַת נְעִילָה, באתר האקדמיה ללשון העברית
דוב ים גלאפגוס

דוב ים גלאפגוס (שם מדעי: Arctocephalus galapagoensis) הוא מין דוב ים האנדמי לאיי גלאפגוס, הנמצאים באוקיינוס השקט כאלף קילומטרים ממערב לאקוודור שביבשת אמריקה. הוא שוכן בחופים הסלעיים הגעשיים של איי גלאפגוס. דוב ים גלאפגוס הוא הקטן מבין דובי הים ופרוותו בצבע חום-אפור. אורכם הממוצע של הזכרים כמטר וחצי ומשקלם כשישים וחמישה קילוגרם. אורכה של הנקבה כמטר ועשרים ומשקלה פחות משלושים קילוגרם. בניגוד לרוב היונקים הימיים, המבלים את עיקר זמנם במים, מין זה מבלה כ-70% מזמנו על היבשה. תוחלת חייהם כעשרים שנה. בתקופת ההתרבות מתחלקת מושבת דובי הים לטריטוריות נפרדות, שבכל אחת מהן נקבה אחת מגדלת את גוריה. תקופת ההנקה ארוכה יחסית ליונקים ימיים אחרים, ונמשכת בין שנה לשנתיים ובמקרים קיצוניים אף שלוש שנים. בתקופת ההנקה הנקבות יוצאות לדוג במשך ארבעה ימים. עם שובן הן מניקות את הגורים למשך יום אחד וחוזר חלילה. בהיעדרן של אמותיהן על הגורים להישמר מפני כניסה לטריטוריה של נקבה אחרת, שעשויה לתקוף אותם עד גרימת מותם. דוב ים גלאפגוס ניזון בעיקר מדגים ודיונונים ובעיקר קרוב לחוף ובלילה. בשנים רגילות מזונם מצוי בשפע, אך בשנות אל ניניו, כשהמים חמים יותר וחלק מהדגים שהם נוהגים לדוג נודדים לאזורים קרים יותר, מתפתחת תחרות עזה על מזון, וחלק מדובי ים גלאפגוס הבוגרים ורבים מאוד מבין הגורים מתים ברעב. מדיה וקבצים בנושא דוב ים גלאפגוס בוויקישיתוף דוב ים גלאפגוס, באתר ITIS (באנגלית) דוב ים גלאפגוס, באתר NCBI (באנגלית) דוב ים גלאפגוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דוב ים גלאפגוס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דוב ים גלאפגוס, באתר GBIF (באנגלית) דוב ים גלאפגוס - סרטון, סרטון באתר יוטיוב דוב ים גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
קומטסו

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] קומטסו (ביפנית: コマツ, באנגלית: Komatsu) היא חברה בינלאומית שמייצרת ציוד מכני הנדסי, מכונות לתעשייה. מוצריה כוללים, בין היתר, מכונות דפוס, לייזרים וגנרטור תרמו-אלקטרוני. מטה החברה נמצא בטוקיו שביפן. החברה נקראת על שם העיר קומצו, אישיקווה שם נוסדה החברה ב-1917. קומטסו היא היצרנית השנייה בגודלה בעולם של ציוד מכני הנדסי, כאשר קטרפילר היא הראשונה. ברם, באזורים מסוימים - בפרט יפן וסין - קומטסו מובילה בנתח השוק. לחברה מפעלים ומרכזי ייצור ביפן, אסיה, אמריקה ואירופה. פירוש שם החברה "קומטסו" הוא "עץ אורן קטן" ביפנית ולכן עצי אורן נשתלים לעיתים קרובות במתקני החברה. דחפור קומטסו 61PX דחפור קומטסו D575 - הבולדוזר הגדול בעולם החברה נוסדה ב-1917 כ-Komatsu Iron Works בידי Takeuchi Mining Industry (תעשיית הכרייה טקאוצ'י) כחברה-בת כדי לייצר כלי עבודה עבור החברה-האם. בספו של דבר קומטסו גדלה מספיק ונמכרה לציבור ב-13 במאי 1921, ואז נהפכה לחברה העצמאית Komatsu Ltd.קומטסו ייצרה את האב-טיפוס של טרקטור חקלאי הראשון שלה ב-1931. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ייצרה החברה טרקטורים צבאיים עבור צבא יפן, וכן דחפורים, טנקים ותותחי הוביצר. אחרי מלחמת העולם השנייה, תחת נשיאה החדש יושינארי קאוואי קומטסו הוסיפה דחפורים ומלגזות אזרחיים לקו המוצרים שלה. ב-1949 החלה לייצר לראשונה מנועי דיזל. גדילתה כחברה נבעה בין השאר מהדרישה ההולכת לדחפורים במהלך שיקום יפן אחרי המלחמה (בשנות ה-50 של המאה ה-20). באוגוסט 1951 מטה החברה הועבר לטוקיו. בשנת 1957 הגיעה החברה להתקדמות טכנולוגית מספקת כדי לצייד את כל כלי הצמ"ה וכלי הרכב שלה במנועים מתוצרתה. ב-1964 ריואיצ'י קאוואי, בנו של יושינארי קאוואי, החליף את אביו כנשיא החברה והחל לייצא את מוצריה במטרה לשנות את תדמית המוצרים היפניים כזולים ובעלי איכות נמוכה. ביולי 1967 היא נכנסה לשוק בארצות הברית והתחרתה מול קטרפילר, יצרנית הדחפורים הגדולה בעולם, בשוק הבית שלה. תחרות זו נעשתה תחת הסלוגן "Maru-C" שפירושו "להקיף את קטרפילר" בהתייחס למשחק הגו בו הקפת היריב בכלים זוכה בשטח המוקף. קומטסו ותעשיות דרסר הקימו ביחד את "קומטסו דרסר" כדי לייצר ציוד כרייה וטרקטורים למכרות. שותפות 50-50 זאת נמשכה מספטמבר 1988 עד אוגוסט 1994, כאשר קומטסו קנתה את החלק של דרסר. ב-1997 מותגו מוצרי הכרייה של קומטסו תחת "Komatsu Mining Systems". כדי למנוע בלבול מותגים בזמן שינויי החברות, השם "Haulpak" שימש לקו המוצרים שקומטסו התחילה עם דרסר. בסופו של דבר הפך השם "האולפק" למותג גנרי ששימש לכל משאית עפר בעל פתח אחורי במכולה. כיום קומטסו היא חברה הצמ"ה השנייה בגודלה בעולם. קו המוצרים שלה כולל מחפרים (קומפקטיים, קטנים, בינוניים וגדולים), דחפורים, משאיות עפר למכרות, משאיות עפר מפרקיות, מעמיסים אופניים, מעמיסים זחליים, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מרסקי סלעים ומפלסות. מדיה וקבצים בנושא קומטסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומטסו (באנגלית) KOMATSU : Manufacturing Operations Haycraft, William R. (2000) Yellow Steel: The Story of the Earthmoving Equipment Industry University of Illinois Press, Urbana, Illinois, pages 183-184, ISBN 0-252-02497-4 Haycraft, William R. (2000) Yellow Steel: The Story of the Earthmoving Equipment Industry University of Illinois Press, Urbana, Illinois, page 260, ISBN 0-252-02497-4 Will, Oscar H. (2007) Payline: International Harvester's Construction Equipment Division MBI, St. Paul, Minnesota, page 144, ISBN 978-0-7603-2458-5
הדיוויזיה השנייה (מצרים)

הדיוויזיה השנייה של מצרים הייתה דיוויזיית חיל רגלים של צבא מצרים, שהוקמה אחרי מלחמת העולם השנייה ולחמה, בין היתר, במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים. כיום הדיוויזיה אורגנה מחדש לדיוויזיה הממוכנת 7, חלק מהארמייה השנייה שבסיסה באסמאעיליה. הדיוויזיה הוצבה בגזרת אבו עגילה-קסימה. לחמה והפסידה בקרב אום-כתף. במהלך הקרב הרכב החטיבה היה: חטיבת חי"ר 12 שאיישה את התעלות והביצורים באום כתף. גדוד חי"ר 352 שהוצב במתחם סכר הרואיפה. החטיבה הממוכנת ה-15. גדודי הטנקים ה-6 וה-288 באום שיחאן לצורך התקפת נגד. גדוד נ"ט ממוכן החמוש במשחיתי טנקים SU-100. שישה גדודי ארטילריה חמושים בקני 122 מ"מ ו-152 מ"מ שניים מהם באזור סכר הרואיפה, שניים ממערב לאום כתף ואחד בנקודה 181 על שביל בטור. פלוגת נ"ט שתי פלוגות נ"מ בסה"כ 16,000 חיילים מתוכם 8,000 באום כתף עצמה בעת הקרב. במלחמת יום כיפור הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה השנייה והשתתפה מבצע באדר ובו חצתה את תעלת סואץ באזור אסמאעיליה. פיקד על הדיוויזיה בריגדיר גנרל (עמיד) חסן אבו סעדה, והיא כללה שלוש חטיבות אורגניות: חטיבת חי"ר 4 חטיבת חי"ר 120 חטיבת ממוכנת 117 חטיבת שריון 24 (מדיוויזיה ממוכנת 23 שהתמקמה על הגדה המערבית של תעלת סואץ בגזרה זו) תגברה את דיוויזיה 2. הדיוויזיה פעלה בגזרת גשר פירדאן ובלמה את שני ניסיונות התקיפה של חיל השריון הישראלי שנערכו במסגרת מתקפת הנגד של 8 באוקטובר. כוחות מצומצמים מהדיוויזיה נטלו חלק במתקפת השריון המצרית ב-14 באוקטובר כסיוע לכוחות מדיוויזיה 24. המתקפה המצרית נכשלה ונהדפה על ידי יחידות מאוגדה 162. שאזלי, חציית התעלה, עמ' 172, הוצאת מערכות, 1980
ויטלו טונאטו

ויטלו טונאטו (באיטלקית: Vitello tonnato) היא מנה איטלקית ידועה של פרוסות בשר עגל מכוסות ברוטב שומני דמוי מיונז המכיל טונה. מגישים אותה קרה או בטמפרטורת החדר, בדרך כלל בתקופת הקיץ, בתור המנה העיקרית בארוחה איטלקית או כאנטיפסטי. היא מוכנה לפחות יום אחד מראש, על ידי בישול נתחו האחורי של עגל החלב במים או בציר, עד שהוא מתרכך לגמרי. לאחר מכן חותכים את הבשר לפיסות דקיקות. מכינים את הרוטב מבעוד מועד. הטונה צריכה להיות משומרת. מהטונה מכינים מחית במערבל חשמלי או במעבד מזון עם מיונז שנעשה מירקות או משמן זית, ומתבלים באנשובי, חלמון ביצה, פלפל קאיין ומיץ לימון. המחית החלקה והעבה מדוללת עם מעט מים ונוזל בישול מבשר העגל, ומוסיפים לה צלפים. שופכים חלק מהרוטב על המגש, מניחים את חתיכות העגל מעל ושופכים שוב מהרוטב מעל המנה. ניתן לקרר את המנה עד לחמישה ימים על-מנת שהיא תספוג את מלוא הטעמים. מקור המאכל במטבח האיטלקי. הוא פופולרי מאוד גם בארגנטינה ובמדינה זו הוא נחשב לחלק חשוב בארוחת חג המולד. מדיה וקבצים בנושא ויטלו טונאטו בוויקישיתוף יוגב ירוס, ויטלו טונאטו: הפתעה איטלקית, באתר ynet, 24 בפברואר 2010 אנה וגנר, אביב הגיע, פסח (תכף) בא, באתר ynet, 25 במרץ 2003 מתכון לוויטלו טונאטו, מאתר Cooks.
אברהא ואצבחא

אברהא (געז: አብርሃ, "מביא אור") ואצבחא (አጽብሐ, "מעלה השחר") אלו האחים שמלכו יחדיו על אקסום ולפי המסורת האתיופית היו למלכים הראשונים שקיבלו את הנצרות עליהם בהשפעתו של פרומנטיוס בראשית המאה ה-4. במספר רשימות מלכי אקסום המסורתיות נרשם שהם מלכו יחדיו 27 שנים ושישה חודשים, כאשר אצבחא מלך עוד 12 או 15 שנים לבדו. אחת מן ההשערות העלתה כי מדובר באברהא שליט תימן מטעם אקסום ואצבחא הוא אלה-אצבחא שהוא שמו המלכותי של המלך האקסומי כלב. שני אלו חיו בתחילת המאה ה-6. אחרים זיהו את שני האחים עם המלכים עזנה וסזנה שמלכו יחדיו במאה ה-4 ועליהם סופר אצל אתנסיוס שקיבלו את הנצרות כדת הממלכה. כיום מוסכם שמדובר על תקופתו של עזנה ושהוא היה המלך שקיבל את הנצרות וכן בתקופתו החלו להטביע במטבעות אקסומיים עם צלבים לצד דמותו. למרות הזיהוי עדיין לא ברור מהיכן השם "אצבחא" הגיע לעזנה וישנם השערות מגוונות בנושא. שני האחים נחשבים לקדושים בכנסייה האתיופית ויום זיכרונם הוא ב-4 בחודש טקמת. במסורת ביתא ישראל התקופה הזו שאקסום קיבלה את הנצרות נקראת "הכפירה תחת אברהא ואצבחא" שכן רבים מתושבי אקסום טרום ההתנצרות היו יהודים. המסורת הנוצרית-אתיופית מוספיה: צנפא-ארעד הוליד את אברהא ואת אצבחא. בימיהם, בהיותם באכסום, הופיעה הנצרות... אבי סלמא היה סוחר ואתו בא אבא-סלמא. חלק מעם חבש היה חי בימים ההם באמונה היהודית, ואחרים היו מקדשים את הנחש. אבא-סלמא למדם את דת-ישוע המשיח... התנצרותם היה בשנת 333 ללדת המשיח. אברהא ואצבחא בנו את אכסום... — לפי מסורות אלו, בתקופה זו ניתן ליהודים, שבראשם הנסיך פינחס, אשר סירבו להתנצר את השם "ביתא ישראל". Stuart Murno-Hay, "Abrəha and Aṣbəḥa" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: A-C, Harrassowitz, 2003, ISBN 3447047461, p. 45-46 Stuart C. Munro-Hay, Aksum: an African civilisation of late antiquity (אורכב 09.08.2017 בארכיון Wayback Machine), Edinburgh University Press, 1991, ISBN 0748601066 חגי ארליך, הגר סלומון, סטיבן קפלן, אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות, האוניברסיטה הפתוחה, 2003 James Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile, In the Years 1768, 1769, 1770, 1771, 1772 and 1773, Vol I, p. 485 אהרן זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג, עמ' 147
מילנר

מילנר (Milner) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו טוחן. האם התכוונתם ל... אלפרד מילנר – מדינאי בריטי ג'ושוע קרני מילנר – קלע בריטי ג'יימס מילנר – כדורגלן אנגלי ויין מילנר – שחקן ומאמן פוטבול אמריקני משה מילנר – מלחין ומנצח יהודי-רוסי משה מילנר (צלם) – צלם עיתונות ישראלי בתי מילנר – שכונה ותיקה בירושלים מילר
הגביע הצרפתי בכדורסל

הגביע הצרפתי (בצרפתית: Coupe de France) הוא מפעל כדורסל צרפתי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1917 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורסל הצרפתית. מאז 1991, התחרות נקראת על שמו של רוברט בוזנל, שחקן נבחרת צרפת לשעבר. בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות בצרפת כולל מאזורים בהם צרפת שולטת, כמו מרטיניק וגיאנה הצרפתית. בין השנים 1982-1995 לא השתתפו בגביע קבוצות מקצועניות. מאז שנת 1997, גמר הגביע נערך באופן קבוע בברסי ארנה בפריז. אליפות צרפת בכדורסל מדיה וקבצים בנושא הגביע הצרפתי בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגביע הצרפתי בכדורסל
הוסר

הוסרים (מהונגרית Huszár) הם סוג של פרשים שהיו נפוצים באירופה בעת החדשה. הוסרים הם לרוב פרשים קלים, למעט מקרים יוצאים מהכלל בפולין ובתקופה מסוימת בהונגריה - שם עטו שריון כבד. מקורם של ההוסרים הוא ככל הנראה במאה ה-14. ההוסרים הראשונים גויסו בהונגריה על מנת להתמודד עם האיום הטורקי שרוב פרשיה היו פרשים קלים או בינוניים. כתוצאה מכך, הם היו גמישים ומהירים יותר מהאבירים האירופאים. על מנת לענות על איום זה, גייסו צבאות אירופה פרשים קלים משלהם. ההוסרים היו מוצלחים מאוד בהדיפת הכוחות הטורקיים, וכתוצאה מכך עמים אירופאים רבים העתיקו את המודל ההונגרי המוצלח לצבאם. אחד מהמקרים המפורסמים ביותר של שימוש בהוסרים היה במצור על וינה בשנת 1683, בו ההוסרים הפולניים (מכונים גם ההוסרים המכונפים או winged hussars באנגלית) הסתערו על הכוחות העות'מאנים. בעת החדשה, רוב הצבאות האירופאים השתמשו בהוסרים בתור פרשים קלים. המאפיין הייחודי של ההוסרים בעת החדשה היו מדיהם המעוטרים, בתקופת המלחמות הנפוליאוניות ההוסרים נחשבו לחיילים אמיצים ויוקרתיים. הוסר צרפתי, רגימנט 8, 1815. קצין 'הוסר' ברונשביק, 1815. הוסר בריטי, רגימנט 7, 1815. מדיה וקבצים בנושא הוסר בוויקישיתוף הוסר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלטימבוקה

סלטימבוקה (באיטלקית: Saltimbocca או Saltinbocca; פירוש הביטוי הוא: "קופץ בפה") הוא מאכל הפופולרי בדרום שווייץ, איטליה, ספרד ויוון ונעשה מפרוסות בשר עגל דקיקות שמעליהן או מתחתיהן פרושוטו ומרווה ומצמידים את המרכיבים בקיסם עץ; משרים ביין, שמן או מי מלח תלוי באזור או בטעמו של כל אחד. לפעמים מכסים את המאכל בצלפים. גרסה של המאכל הזה הקרויה "סלטימבוקה אלה רומאנה" (באיטלקית: saltimbocca alla Romana), אם כי מקורה כנראה מברשה, מורכבת מעגל, פרושטו או שינקן ומרווה, מגולגלים ומבושלים ביין מרסלה או בחמאה. רותי קינן, סלטימבוקה, באתר ynet, 29 באוקטובר 2003 רותי קינן, עוף מקפיץ: סלטימבוקה, באתר ynet, 4 במרץ 2010 אלי לנדאו, סלטימבוקה, באתר מבשלים, 18 באפריל 2010 אבירם שטיינמץ, סלטימבוקה בנוסח דאנטה, באתר שפים עודד בירן, סלטימבוקה עוף, באתר מטעמים, 20 בדצמבר 2003
לובסטר ניוברג

לובסטר ניוברג (באנגלית: Lobster Newberg) הוא תבשיל פירות ים אמריקאי. לובסטר ניוברג מותקן מלובסטר, חמאה, שמנת, קוניאק, שרי, ביצים ופלפל קאיין. ממציא התבשיל הוא בן ונברג, שהיה רב-חובל ועסק בסחר פירות ים. הוא הדגים את המנה במסעדת דלמוניקו'ס בעיר ניו יורק למנהל, צ'ארלס דלמוניקו, ב-1876. לאחר שהשף, צ'ארלס רנהופר, שכלל אותו, נוספה המנה לתפריט המסעדה תחת השם "לובסטר בנוסח ונברג" (Lobster à la Wenberg) ובמהרה הפכה פופולרית. ריב שהתגלע בין ונברג לדלמוניקו הוביל לכך שהמנה הוצאה מתפריט המסעדה. על-מנת להשביע את רצון הלקוחות שביקשו את המאכל, שונה שמו לאנגרמה של השם הקודם ונקרא מאותה עת "לובסטר בנוסח ניוברג" (Lobster à la Newburg) או לובסטר ניוברג (Lobster Newburg). המאכל עדיין פופולרי למדי, וניתן למוצאו בספרי בישול צרפתי, שם הוא מכונה לעיתים "הומאר (סוג של לובסטר כחול עב צבתות) מוקפץ בשמנת" (Homard sauté à la crème). כאשר הדפיס רנהופר את המתכון לראשונה ב-1894, הלובסטרים הורתחו לפיו למשך עשרים וחמש דקות, אחר-כך טוגנו בחמאה זכה, אז רתחו זמן ממושך בשמנת שצומצמה למחצה, ולבסוף הורתחו שוב עם תוספת של יין מדיירה. יש המבלבלים בין לובסטר ניוברג לבין לובסטר תרמידור - מאכל דומה שהומצא ב-1890, בו מבשלים את בשר הלובסטר עם ביצים, קוניאק ושרי. מדיה וקבצים בנושא לובסטר ניוברג בוויקישיתוף ג'ו אוקונל, "סיפורו המיוחד של לובסטר ניוברג", steakperfection.com‏, 25 באוגוסט 2001 המתכון המקורי של לובסטר ניוברג בספר הבישול של צ'ארלס רנהופר