laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קבוצת שש הנקודות

קבוצת שש נקודות (באנגלית: Six Point Group) הייתה קבוצה פמיניסטית בבריטניה שהוקמה בשנת 1921 על ידי ליידי רונדה, כדי לקדם שינויים תחוקתיים בשישה תחומים. שש המטרות המוצהרות של הקבוצה היו: חקיקה מספקת בנושא אלימות נגד ילדים. חקיקה מספקת עבור אמהות אלמנות. חקיקה מספקת עבור אמהות לא נשואות וילדיהן. שוויון בנושא אפוטרופסות לשני ההורים נשואים. שוויון בשכר למורות. שוויון הזדמנויות לנשים וגברים במשרות בשירות המדינה. נקודות ממוקדות אלו התפתחו מאוחר יותר לשישה נושאים כלליים שבהם עסקה הקבוצה: שוויון לנשים בשטח הפוליטי, התעסוקתי, המוסרי, החברתי, הכלכלי והמשפטי. הקבוצה נוסדה בשנת 1921 כדי ללחוץ על שינויים בחוקי הממלכה המאוחדת. מזכירת הקבוצה בשנים 1921–1926 הייתה וויניפרד מאיו, שהייתה חברה בתנועת הסופרז'יסטיות. במשך שנות העשרים של המאה העשרים, היא עסקה גם באקטיביזם בנושא אמנת שוויון זכויות בחבר הלאומים. הקבוצה פעלה לקידום עקרונות של שוויון מוחלט בין גברים לנשים. סוג זה של "פמיניזם ישן" או "פמיניזם של שוויון" היה לעיתים מנוגד ל"פמיניזם החדש" או "פמיניזם של רווחה" שבו דגלו קבוצות נשים אחרות באותה תקופה: כמו למשל האיחוד הלאומי של אגודות למען אזרחות שוויונית שפעל כדי להשיג חקיקה מגוננת שתחל רק על נשים. קבוצת שש הנקודות כללה בתוכה נשים שהיו בעברן סופרז'יסטיות מיליטנטיות, כמו דורותי אי. אוונס, מוניקה ווטלי (אנ'), הלן ארצ'דייל (אנ'), וכן נשים צעירות יותר כמו ויניפרד הולטבי (אנ') וורה בריטן. למרות שמספר החברות לא עלה על 300, הייתה לקבוצת שש הנקודות השפעה פוליטית ניכרת בשנים בין המלחמות ובתקופת מלחמת העולם השנייה. הארגון פעל בשיטות חוקתיות מסורתיות, וחלק גדול מהפעילות נעשה באמצעות השבועון טיים אנד טייד (Time and Tide). הקבוצה ארגנה משלחות לשרי הממשלה הרלוונטיים למטרותיה, ארגנה עצרות ציבוריות וכתבה מכתבים לעיתונים בעלי ההשפעה. משנת 1933, יחד עם ארגון "מועצת הדלת הפתוחה", שדגל בשוויון הזדמנויות כלכלי לנשים, קבוצת שש נקודות הובילה את התנועה לזכותן של נשים נשואות לעבוד. הקבוצה הייתה אחראית על הקמת המועצה לשינוי במס הכנסה, ועל הקמת האגודה לנשים נשואות, בשנת 1938. במשך מלחמת העולם השנייה קבוצת שש נקודות עסקה במגוון נושאים הקשורים בשוויון. הקבוצה מחתה על האפליה בשכר המתנדבות בשירותי ההגנה האזרחית, שהיה רק שני שלישים משכר הגברים, באותם תפקידים. הקבוצה התנגדה לכך שהפיצויים שהוענקו על פציעות אישיות (הוראות חירום) בחוק משנת 1939 היפלו בין גברים לנשים. בין השנים 1941–1943 הקבוצה הייתה מעורבת מקרוב בֿקמפיין למען פיצויים שוויוניים, ובהמשך היו לה נציגות לצד ארגון "מועצת הדלת הפתוחה" ו"אגודת פוסאט" בוועדת הקמפיין למען שוויון השכר משנת 1944 שפעל כדי להבטיח שוויון בשכר במשרות בשירות המדינה. גם לאחר המלחמה ובשנות ה-50, הייתה לקבוצה השפעה פוליטית משמעותית. היא לקחה חלק במחאות לשינוי ה"חוק להליכי נישואים ורכוש" כדי שיעניק לנשים נשואות הגנה כלכלית. משנת 1967 הקבוצה הייתה מעורבת בשיתופי פעולה פעילים עם קבוצות נשים אחרות. מזכירת הקבוצה בשנות ה-70 הייתה הייזל הנקינס הלינן. מסוף שנות ה-70 הקבוצה דעכה בגלל כישלונה לגייס נשים צעירות יותר. היא הושהתה בשנת 1980, ולבסוף התפרקה בשנת 1983. הארכיונים של קבוצת שש הנקודות נמצאים בארכיון ספריית הנשים. "Winifred Mayo". Spartacus Educational (באנגלית). נבדק ב-2017-11-22. Gordon, Peter; Doughan, David (2001). "Six Point Group". Dictionary of British Women's Organisations, 1825-1960. London & Portland, Or.: Woburn Press. p. 128. ISBN 0-7130-0223-9.
סמסונג גלקסי נוט 7

סמסונג גלקסי נוט 7 (באנגלית: Samsung Galaxy Note 7) הוא טלפון חכם מסוג פאבלט המיוצר על ידי סמסונג ונחשף ב־25 ביולי 2016, הוא שוחרר רשמית ב־11 באוגוסט 2016 כיורש של הגלקסי נוט 5. זהו הטלפון הראשון של סמסונג עם מחבר USB-C והטלפון האחרון בסדרת Galaxy Note עם כפתור בית. אף על פי שמדובר במכשיר הראשי השישי בסדרת ה־Galaxy Note, סמסונג מיתגה את מספר הסדרה שלה כ"7" במקום "6", כך שהצרכנים לא יראו אותו כנחות ממכשיר הדגל שלה באותו זמן, הגלקסי S7. Galaxy Note 7 הוא אבולוציה של Galaxy Note 5 שקיבל רכיבי חומרה ושיפורים מ־Galaxy S7, כולל שחזור האחסון הניתן להרחבה ועמידות בפני מים IP68, ותכונות חדשות כמו תצוגה מעוקלת דו-צדדית, תמיכה ב־HDR, שיפורים במעטפת המצורפת ותכונות תוכנה חדשות המשתמשות בו, מערכת זיהוי קשתית ויציאת USB-C. הביקוש לגלקסי נוט 7 עם ההשקה היה גבוה, ושבר שיאים בהזמנה מראש בדרום קוריאה וגרם לעיכוב של שיחרורים בינלאומיים בכמה שווקים בגלל מחסור באספקה. Galaxy Note 7 זכה גם לביקורות חיוביות של מבקרים, ושיבח את איכות הבנייה שלו, את תמיכת ה־HDR, כמו גם את ממשק המשתמש המייעל. ליקויים בסוללה (וכמה שגיאות משתמש) גרמו להרבה יחידות של Note 7 להתחמם יתר ולהבעיר או להתפוצץ. ב־10 באוקטובר 2016, סמסונג הפסיקה לצמיתות את ייצור הגלקסי נוט 7 עקב תקריות חוזרות ונשנות אלה. בריצת המכשירים המקורית, הסוללה, המיוצרת על ידי Samsung SDI, הכילה פגם עיצובי שהפך את האלקטרודות בחלק השמאלי העליון של הסוללה לרגישות לכיפוף. הפרדה מוחלשת זו בין לשוניות חיוביות ושליליות של הסוללה, ובכך גרמה לבריחה תרמית ומעגלים קצרים. בגלל ליקויי הסוללה הרבים, המכשיר נחשב למוצר מסוכן, ואסור לעלות אותו על הסיפון בחברות תעופה ובתחנות אוטובוס רבות.המכשיר הושק מחדש ב-7 ביולי 2017 בשם "Galaxy Note Fan Edition" המגיע עם סוללת 3,200mAh ומערכת ההפעלה אנדרואיד 7 נוגט.[4] סמסונג גלקסי מדיה וקבצים בנושא סמסונג גלקסי נוט 7 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי נוט 7
אלברטו סורו

אלברטו סורו אלברס (בספרדית: Alberto Soro Álvarez; נולד ב-9 במרץ 1999) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקשר בגרנדה הספרדית. סורו נולד באג'ה דה לוס קבאלרוס, סרגוסה, ספרד, והצטרף לקבוצות הנועל של ריאל סרגוסה כבר בשנת 2009 כשהיה בן 10. סורו ערך את הופעות הראשונה בקבוצת הנוער של ריאל סרגוסה, ב-14 במאי 2017, כאשר עלה כמחליף במשחק ליגה של הליגה הספרדית הרביעית בכדורגל. סורו ערך את הופעות הרשמית בקבוצה הבוגרת, ב-25 באוגוסט 2018, במשחק הבית של ריאל סרגוסה במסגרת הליגה הספרדית השנייה בכדורגל. הוא כבש את שערו המקצועי הראשון ב-8 בספטמבר 2018, בניצחון קבוצתו 0–4 נגד ריאל אוביידו. ב-5 באוקטובר 2018 האריך את חוזהו בריאל סרגוסה עד לשנת 2022 הוא הפך לשחקן קבוע בקבוצה וכבש ארבעה שערים אך קבוצתו לא הצליחה להעפיל ללה ליגה. ב-26 ביולי 2019 חתם בריאל מדריד על חוזה עד לשנת 2024 תמורת 2.5 מיליון יורו. הוא הושאל חזרה לריאל סרגוסה עד לתום עונת 2019/2020. ב-1 בספטמבר 2020 חתם לחמש שנים בגרנדה. אלברטו סורו, באתר Transfermarkt אלברטו סורו, באתר Soccerway אלברטו סורו, באתר BDFutbol אלברטו סורו, באתר WorldFootball.net אלברטו סורו, באתר FootballDatabase.eu Official Announcement: Alberto Soro | Real Madrid CF, Real Madrid C.F. - Web Oficial (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלברטו סורו".
אי האלמוגים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אי האלמוגים – אי קטן במפרץ אילת, כ-5 ק"מ דרומית-מערבית לטאבה, 200 מטר מחופו של חצי האי סיני. אי אלמוגים (אנ') – סוג של אי אי האלמוגים (ספר) – רומן הרפתקאות משנת 1858 מאת הסופר הסקוטי רוברט מייקל בלנטיין. אי האלמוגים (סדרת טלוויזיה) (אנ') – סדרת טלוויזיה אוסטרלית שמבוססת על ספרו של בלנטיין
המרכז לזיכרון ותיעוד השואה

המרכז לזיכרון ותיעוד השואה (בהונגרית: Holokauszt Dokumentációs Központ és Emlékhely) ובקיצור: המרכז לזיכרון השואה הוא מוזיאון ואתר זיכרון, שנבנה בסמוך לבית הכנסת ברחוב פַּאוָוה בבודפשט, הונגריה שמתעד ומציג את אירועי שואת יהודי הונגריה. בית הכנסת ברחוב פאווה הוקם בשנת 1923 על פי תוכניותיו של האדריכל היהודי-הונגרי ליפוט באומהורן. אזור בית הכנסת שימש כמחנה מעצר לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה בית הכנסת לא חזר יותר לשימוש בשל מיעוט הניצולים בשואה והעדר מתפללים בו. הוא אכן נסגר לגמרי בשנת 1982. מרכז התיעוד הנוכחי הוקם בשנת 2004 כחלק מהשיקום העירוני של רובע 9 בבודפשט (רובע פרנצווארוש כשם קבוצת הכדורגל המפורסמת של הרובע) והתחדשותו בראשית המאה ה-21. האדריכלים ניסו במהלך התכנון לחקות את נזקי הבנייה שגורמות רעידות אדמה, על מנת לשקף את השואה כרעידת האדמה של היהודים בהונגריה. קירות המבנה לא סדירים במכוון, פעמים רבות הם נטויים בכוונה וקטעים מתוכם מתרוממים בהדרגה לגבהים שונים מהקצה האחד עד לשני. אי הסדירות מחריפה לעין על ידי בניית קירות מיוחדים, שבניגוד לאחרים, שורות הלבנים מותקנות בהם לא בצורה אופקית, אלא בקו עולה מול הירידה בגובה הקיר המדובר. חזית המבנה ברחוב הטווס קופצת באמצע כצורת "וי", והכניסה למבנה גם כאן. פנים בית הכנסת שופץ וחודש אף הוא והחל לפעול. הגן הפנימי בחצר ושורת העמודים שם הוקדשו להנצחה. בקומת הקרקע הוקם חלל תצוגה. גם בגג הבניין יצרו גן. התכנון של חידוש המבנה זכה בפרס הצטיינות באדריכלות של העיר בודפשט (2004), בפרס אדריכלות נוסף בשנת 2005 ופרסי הצטיינות נוספים. יהדות הונגריה מאמר על בניית המוזיאון באתר לשכת האדריכלים של בודפשט (בהונגרית) מדיה וקבצים בנושא המרכז לזיכרון ותיעוד השואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון Amanda Borschel-Dan, Yad Vashem identifies 225,000 Hungarian Holocaust victims, www.timesofisrael.com (באנגלית) מאמר על המוזיאון בעיתון לה פיגארו (בצרפתית) בית הכנסת אינדקס לאמנות יהודית ע"ש בצלאל נרקיס מרכז התיעוד. קרן ציבורית
ג'יימס אדני

גסאגון ג'יימס אדני (באנגלית: Segun James Adeniyi; נולד ב-20 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בהפועל חדרה בעמדת החלוץ בהפועל חדרה. אדני התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ביליס באלש האלבנית, אליה הצטרף בינואר 2012. ב-23 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האלבנית בהפסד 0–1 לקוקסי. 3 ימים לאחר מכן, אדני הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד טרבוני פוקה. בינואר 2013 אדני הושאל לטומורי בראט עד לסיום העונה. ב-10 בפברואר 2013, אדני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לקיי אף טירנה. בקיץ 2014, אדני חתם בלאצ'י. ב-3 ביולי 2014, לאצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד רודאר ולנייה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-24 באוגוסט 2014, אדני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במסגרת הליגה בתיקו 1-1 נגד פרטיזן טירנה. אדני היה שותף לזכייה של לאצ'י בגביע ובסופר קאפ. ב-1 בפברואר 2016, אדני חתם לשלוש שנים בסקנדרבו קורצ'ה. ב-7 בפברואר, אדני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד קוקסי, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-4 במאי, אדני רשם שלושה בישולים וכבש פעמיים בניצחון 1–6 נגד לאצ'י. את העונה סיים עם 15 שערי ליגה ו-23 בכל המסגרות. ב-25 באפריל 2016 רשם את משחקו ה-100 במסגרת ליגת העל האלבנית. ב-26 ביוני 2018 אדני חתם לשלוש שנים בגבאלה מליגת העל האזרית תמורת 200 אלף אירו ו-25% ממכירה עתידית. ב-9 ביולי 2019 אדני הושאל לעירוני קריית שמונה מליגת העל. בסיום העונה, חזר לגבאלה. ב-5 ביוני 2021 חתם אדני לעונה אחת במכבי פתח תקווה. בסיום העונה, עזב את המועדון וחתם בטוזלספור מליגת המשנה הטורקית. ב-26 בינואר 2024 חתם אדני בהפועל חדרה עד לתום העונה. לאצ'י הגביע האלבני: 2014/2015 הסופר קאפ האלבני: 2015 סקנדרבו קורצ'ה ליגת העל האלבנית: 2015/2016, 2016/2017 הגביע האלבני: 2017/2018 גבאלה הגביע האזרי: 2018/2019 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס אדני בוויקישיתוף ג'יימס אדני, באתר Transfermarkt ג'יימס אדני, באתר Soccerway ג'יימס אדני, באתר WorldFootball.net ג'יימס אדני, באתר FootballDatabase.eu שלום אלבז, ‏החלוץ הניגרי ג'יימס אדני סיכם בק"ש ויחתום, באתר ONE‏, 9 ביולי 2019 ‏ממשיכה להתחזק: ג'יימס אדניי חתם לעונה במכבי פ"ת, באתר ספורט1, 5 ביוני 2021
The Songs That Got Away

The Songs That Got Away (בעברית: הַשִׁירִים שֶׁנִמְלְטוּ) הוא אלבום האולפן המשותף הראשון של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן והמלחין הבריטי אנדרו לויד ובר. האלבום יצא לאור בנובמבר 1989, בהוצאת חברת התקליטים רילי יוזפול רקורדס. הוא הופק על ידי לויד ובר, שגם הלחין את השירים שנכללו בו. האלבום הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים הקלאסיים. כל השירים שנכללו ב-The Songs That Got Away פרט לרצועה העשירית, "What Makes Me Love Him?", שהופקה על ידי מייק באט, הופקו על ידי אנדרו לויד ובר ונייג'ל רייט. בשנת 1997, הוציאה ברייטמן ביחד עם לויד ובר מעין אלבום המשך, במסגרתו היא הקליטה כמה משיריו, The Andrew Lloyd Webber Collection. הקונספט של האלבום נהגה על ידי לויד ובר, שהציע לברייטמן לשיר שירים שמעולם לא זכו להצלחה ולהכרה, כמו שלטענתו הגיע להם. מידע על האלבום The Songs That Got Away באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Songs That Got Away באתר AllMusic האלבום The Songs That Got Away באתר Discogs האלבום The Songs That Got Away באתר ספוטיפיי Sarah Brightman - The Songs That Got Away, Discogs (באנגלית) The Songs That Got Away, 1989-01-01, נבדק ב-2022-01-20 Sarah Brightman Chart History, Billboard Love Changes Everything - The Andrew Lloyd Webber collection vol.2, נבדק ב-2019-07-23 web.archive.org, web.archive.org
קלאודיה בני

קלאודיה בני (בקרואטית: Claudia Beni; נולדה ב-30 במאי 1986) היא זמרת קרואטית. בני נולדה באופטיה. מ-1996 הייתה חברה בלהקת "Teens". הלהקה הופיעה ברחבי מדינות יוגוסלביה לשעבר ואלבומיה מכרו עותקים רבים. ב-2002 עזבה את הלהקה ובאותה שנה הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה "קלאודיה". אלבומה כלל מספר סינגלים שזכו להצלחה בקרואטיה. באירוויזיון 2003 שנערך בריגה ייצגה את קרואטיה עם השיר "Više nisam tvoja" ודורגה במקום ה-15 עם 29 נקודות. ב-2004 יצא אלבומה השני "Čista kao Suza". היא שיתפה פעולה ביחד עם הזמרת איוואנה בנפיץ' (Ivana Banfić) ביחד עמה הקליטה את השיר “Hrvatice vas vole” (הנשים הקרואטיות אוהבות אותכם) המוקדש לנבחרת הכדורגל של קרואטיה. ב-2006 הגישה שיר ל-Dora, התחרות הקרואטית הבוחרת את נציג קרואטיה לאירוויזיון אך שירה לא התקבל לתחרות. מדיה וקבצים בנושא קלאודיה בני בוויקישיתוף קלאודיה בני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלאודיה בני, באתר MusicBrainz (באנגלית) קלאודיה בני, באתר Discogs (באנגלית) [1]
טים מקמולן

טים מקמולן (באנגלית: Tim McMullan; נולד בשנת 1963) הוא שחקן אנגלי, הידוע מהופעותיו בתיאטרון ובטלוויזיה. מקמולן למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. בתיאטרון הופיע בשנת 2003 בעיבוד של הטרילוגיה "חומריו האפלים". ב-2008 שיחק בעיבוד של המחזה "שונא הבריות" לצדם של דמיאן לואיס וקירה נייטלי. ב-2009 השתתף בהפקה של המחזה "כטוב בעיניכם" בבימויו של דומיניק דרומגול בתיאטרון שייקספיר גלוב. עוד באותה שנה עבד עם להקת התיאטרון Complicite. ב-2016 שיחק שוב במחזה בבימויו של דרומגול, וגילם את פרוספרו במחזה "הסערה" שהוצג בסם ואנאמייקר פלייהאוס. ב-2017 שיחק מקמולן בתפקיד סר טובי בלץ' בהפקה של המחזה "הלילה השנים עשר" באולם אוליבייה בתיאטרון המלכותי הלאומי. טים מקמולן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טים מקמולן, באתר AllMovie (באנגלית) טים מקמולן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Billington, Michael (18 בדצמבר 2009). "The Misanthrope: Comedy Theatre, London". The Guardian. נבדק ב-9 במרץ 2018. {{cite news}}: (עזרה) Billington, Michael (26 בפברואר 2016). "The Tempest review – Dromgoole's farewell lets language work its magic: Sam Wanamaker Playhouse, London". The Guardian. נבדק ב-26 בפברואר 2016. {{cite news}}: (עזרה)
Touch (שיר של הסופרימס)

"Touch" (בעברית: "מגע") היא בלדה רכה שכתבו פמלה סוייר ופרנק וילסון, שאף הפיקו אותה כסינגל עבור שלישיית סופרימס שפעלה במסגרת חברת מוטאון, שהפיצה אותה כסינגל בשנת 1971. שיר זה היה גם שיר הנושא של אלבום האולפן הארבעה עשר של הסופרימס. שיר זה היה הראשון שבו מרי וילסון, חברת הסופרימס, הייתה הסולנית הראשית. לקראת סוף השיר, גם לסינדי בירדסונג היה קטע סולו. הסינגל, עם יציאתו, נכנס למצעד הפזמונים בילבורד הוט 100 ובשיאו דורג במקום ה-71 ובכך היה לשיר הראשון של הסופרימס לאחר עזיבתה של דיאנה רוס שלא הגיע לפחות למקום ה-40.‏ כמו כן, סינגל זה היה האחרון בו וילסון שימש כמפיק. שנתיים מאוחר יותר, חמישיית הג'קסונים הוציאו גרסת כיסוי לשיר, כצד B של הסינגל שלהם "Hallelujah Day", כמעט ללא שינויים במילים. הסולן מייקל ג'קסון היה רק בן ארבע עשרה בזמן שהוא הקליט את השיר עבור האלבום Skywriter. גם להקת The Originals, גם היא של מוטאון, הוציאה גרסת כיסוי משלה, באלבומה Communique משנת 1975. שירה וקולות רקע: ג'ין טרל, מרי וילסון, סינדי בירדסונג קולות נוספים: להקת The Blackberries הפקה: פרנק וילסון ליווי מוזיקלי: להקת The Funk Brothers שירה: מייקל ג'קסון, ג'רמיין ג'קסון קולות רקע: ג'קי ג'קסון, טיטו ג'קסון, מרלון ג'קסון הפקה: האל דייוויס ליווי מוזיקלי: נגנים שונים סרטון השיר "Touch" באתר יוטיוב "US Charts > The Supremes". Allmusic. Retrieved 2015-11-06.
קו 3 (הרכבת התחתית של מדריד)

קו 3 של הרכבת התחתית של מדריד (בספרדית: línea 3) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של מדריד. הקו, שנפתח בשנת 1936, הוא הקו השלישי שנפתח במערכת. הקו נוסע לאורך כל מסלולו מתחת לאדמה. סמל המסלול של הקו הוא בצבע צהוב ופועלות בו 18 תחנות על 15 קילומטר מקצה לקצה. הקו חוצה את העיר מקצה לקצה וממלא תפקיד חשוב בשירות המערכת. במסגרת תוכנית השדרוג של המערכת קו 3 היה הקו היחיד ששופץ לחלוטין, נוספו לו תחנות חדשות והוא הפך לנגיש בהרבה. הקו החוצה את העיר מצפון לדרום מתחיל את מסלולו בפרברים הצפוניים של מדריד. הוא יורד במסלול כמעט ישר לכיוון דרום במסלול משותף עם קווים נוספים ותחנות הצטלבות רבות. מיד לאחר מרכז העיר יורד הקו לכיוון דרום במסלול מהיר המיוחד רק לו. הוא חוצה גם את דרום מדריד ומגיע עד לפרברים הדרומיים שם הוא פונה לכיוון מערב, שם נמצאת תחנתו הסופית. מדיה וקבצים בנושא קו 3 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קו 3
בית הקברות המרכזי בסופיה

בית הקברות המרכזי בסופיה (בבולגרית: Централни софийски гробища) הוא בית קברות השוכן בסופיה בירת בולגריה. בית הקברות הוקם ב-1898 ושוכנת בו חלקה יהודית המהווה את בית הקברות היהודי הפעיל הגדול בבולגריה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נפגעה סופיה קשות. חיילי הצבא העות'מאני נסוגו בשיטת "אדמה חרוכה" ונגרמו נזקים כבדים בעיר. מרבית האוכלוסייה המוסלמית ומקצת מהאוכלוסייה היהודית עזבו ביחד עם החיילים העות'מאנים הנסוגים. לאחר הקמת נסיכות בולגריה וההכרזה על סופיה כבירתה, החל גל הגירה פנימית אל העיר מרחבי בולגריה והחלה תנופת בנייה והתרחבות. ב-1880 החליטה ממשלת בולגריה להקים בית קברות חדש בפאתי העיר ליד הכפר אוֹרְלָאנְדוֹבְצִי(אנ') אשר לימים הפך לשכונה בעיר. ב-1898 נפתח בית הקברות. לאורך השנים ובעיקר לאחר מלחמת העולם השנייה הורחב שטחו של בית הקברות, במקביל לגידולה המואץ של סופיה והוא נותר ריאה ירוקה בלב העיר. בבית הקברות קיימת חלקה כללית לאוכלוסייה הנוצרית אורתודוקסית, חלקה קתולית, חלקה יהודית, חלקה צבאית וחלקת "גדולי האומה". ערך מורחב – יהדות סופיה קהילה יהודית התקיימה בסופיה מראשית המאה ה-14. בשלהי המאה ה-16 וראשית המאה ה-17, לאחר הגעת מגורשי ספרד ומגורשי פורטוגל הוקם במרכז העיר באזור השכונה היהודית ו"שוק המלח" בית קברות לקהילה. בראשית המאה ה-21 נמצא שטח בית העלמין הקדום בשכונת "וְזְרָאזְ'דָנֶה"(אנ') (בבולגרית: Възраждане) בסמוך לכיכר וְזְרָאזְ'דָנֶה במתחם גדול שבין שדרות אלכסנדר סטמבוליסקי, שדרות חריסטו בוטב ורחוב פּוֹסִיטָאנוֹ. במקום נקברו כמה אלפי יהודים. ב-1881 מנתה הקהילה היהודית 4,274 נפשות שהיוו חמישית מכלל האוכלוסייה. ב-1898, עם הקמת בית הקברות המרכזי, הופקע שטח בית הקברות היהודי הישן מרשות הקהילה ונסגר. במקום החלה תנופת בנייה של בתי מגורים ובית הקברות נהרס בהדרגה. עד שנות ה-30 של המאה ה-20 עדיין ניתן היה למצוא מצבות ושרידי קברים מפוזרים בחצרות השכונות החדשות שנבנו. כמה עשרות מצבות, בעיקר של משפחות עשירי הקהילה שנותרו להתגורר בסופיה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועברו מבית הקברות הספרדי הישן לחלקה היהודית שהוקצתה בצפונו של בית הקברות המרכזי בסופיה. מבית הקברות הישן לא נותר זכר. ב-1939 נמנו בסופיה כ-26,000 יהודים. ב-1950, לאחר העלייה ההמונית לישראל נותרו בסופיה כ-5,000 יהודים וב-2009 התגוררו בה 2,500 יהודים. החלקה היהודית בבית העלמין המרכזי פעלה בראשית המאה ה-21. שטח החלקה היהודית 50,000 מטר רבוע ומצויות בה כ-7,000 מצבות שהכיתוב עליהן בעברית, בבולגרית ובלאדינו. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות המרכזי בסופיה בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא החלקה היהודית בבית הקברות המרכזי בסופיה בוויקישיתוף .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, A Guide to Jewish Bulgaria, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 61-57 צבי קרן, הקהילה היהודית בסופיה, באתר "כולנו בולגרים". בית הקברות היהודי בסופיה, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית).
אדם יעקובי

אדם יעקובי (נולד ב-11 בינואר 1998) הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל (2018) ושיאן ישראל עד גיל 23 בריצת 400 מטר משוכות. יעקובי החל להתחרות באתלטיקה בגיל 13, וכעבור שנה החל לזכות במדליות באליפויות ישראל בקטגוריות הגיל השונות, במספר רב של מקצועות, בהם קרב רב. בשנת 2014 התחרה לראשונה באליפות ישראל לבוגרים, שם סיים במקום החמישי בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 58.04 שניות. כעבור שנתיים זכה יעקובי במדליה ראשונה באליפות ישראל, לאחר שסיים במקום השני בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 53.25 שניות. באליפות ישראל לנוער שנערכה בחודש יוני, זכה יעקובי בשלוש מדליות זהב - בריצת 110 מטר משוכות, בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל, זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 53.35 דקות. במכביה שנערכה באותו חודש זכה יעקובי במדליית זהב בריצת השליחים 4X400 כחלק מנבחרת ישראל, ביחד עם חי כהן, אור כלב ויורי שפסאי. בריצת 400 מטר משוכות זכה במדליית כסף, לאחר שקבע תוצאה של 53.87 שניות. באליפות ישראל שנערכה בחודש יולי, זכה יעקובי במדליית זהב בריצת 400 מטר, בשיא אישי חדש של 52.29 שניות, לפני מאור סגד (53.51 שניות) ועומרי שיף (53.52 שניות). באליפות ישראל בקרב 10 שנערכה בחודש אפריל, זכה יעקובי במדליית כסף עם 6057 נקודות, אחרי אריאל אטיאס (6939 נקודות). חודש לאחר מכן, הוא קבע שיא אישי חדש בריצת 400 מטר משוכות של 52.27 שניות. בחודש מאי הוא סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר במסגרת הליגה הבינאגודתית בתוצאה של 49.22 שניות. באליפות הפועל שנערכה בחודש יוני, הוא סיים במקום הראשון בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 51.78 שניות. באותו חודש שיפר בשנית את שיאו האישי, לאחר שסיים במקום השני בתוצאה של 51.60 שניות, אחרי מאור סגד (51.41 שניות). באליפות אירופה עד גיל 23, שנערכה ביבלה, שוודיה ביולי אותה שנה סיים יעקובי במקום 16 בריצת 400 מטר משוכות לאחר שפסל בשלב חצי הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 51.89 שניות ועלה מהמקום ה-15. באליפות ישראל שנערכה באותו חודש, זכה יעקובי במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות לאחר שקבע שיא ישראל חדש עד גיל 23 של 51.12 שניות, אחרי מאור סגד (50.88 שניות) ולפני עומרי שיף (52.83 שניות). בסוף השנה החל יעקובי ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ממפיס. ריצת 400 מטר: 48.77 שניות (2019) ריצת 400 מטר משוכות: 51.12 שניות (2019) אדם יעקובי באתר מבט למרוץ הספר הרשמי של אליפות אירופה באתלטיקה עד 23 (באנגלית)
ברומלי

האם התכוונתם ל... ברומלי (אנגליה) (אנ') – עיר באנגליה ברומלי (זימבבואה) – עיר בזימבבואה ברומלי (ניו זילנד) – עיר בניו זילנד ברומלי (רובע) – רובע בדרום-מזרח לונדון ברומלי ופרסיבל ברומליים – משפחת צמחים מסדרת הדגנאים צ'אד ברומלי – מוזיקאי אמריקאי
עדת התביעה (סדרת טלוויזיה)

עדת התביעה (באנגלית: The Witness for the Prosecution) היא מיני-סדרה בריטית מסוגת דרמת מתח משנת 2016 ששודרה בערוץ BBC One בימי חג המולד של שנת 2016. התוכנית בת שני החלקים מבוססת על סיפור קצר באותו שם מאת אגאתה כריסטי. שרה פלפס עיבדה את הסיפור לטלוויזיה וביים ג'וליאן ג'רולד. העלילה מבוססת על הסיפור המקורי של כריסטי, והיא שונה מעיבודים קודמים של הסיפור שנעשו לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה, כולל הגרסה הקולנועית משנת 1957 של בילי ויילדר. לאונרד וול נעצר על רצח אישה עשירה ומבוגרת בשם אמילי פרנץ'. מבלי שהייתה מודעת לכך שוול נשוי, היא שינתה את צוואתה והורישה לו את כל רכושה, ובכך הוטל עליו החשד ברציחתה. כשאשתו רומיין מעידה במשפט, היא לא עושה זאת מטעם ההגנה אלא מטעם התביעה. החלטתה של רומיין היא חלק מתוכנית מורכבת שנועדה לשחרר את בעלה. בהתחלה היא מעניקה לתביעה ראיות חזקות לאשמתו של לאונרד, אבל אחר כך היא ממציאה ראיות חדשות שפוגעות באמינותה. לדעתה זה משפר את סיכוייו של לאונרד לצאת זכאי בדין. לבסוף מתברר שלאונרד וול אכן רצח את אמילי פרנץ'. בילי האוול – לאונרד וול, הנאשם אנדראה רייסבורו – רומיין היילגר, אשתו של וול מוניקה דולן – ג'נט מקינטייר, משרתת אישית קים קטרל – אמילי פרנץ', קורבן הרצח טובי ג'ונס – ג'ון מייהו, עורך דין דייוויד הייג – סר צ'ארלס קרטר, בריסטר טים מקמולן – סר הוגו מרדית, תובע רוברט איסט – השופט גרוויל פאריס דוריאן לוך – הבלש ברים היילי קרמייקל – אליס מייהו, אשתו של ג'ון מייהו פול רדי – טריפ אתר האינטרנט הרשמי של עדת התביעה (באנגלית) "עדת התביעה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עדת התביעה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עדת התביעה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נירית אנדרמן, "עדת התביעה": המיני־סדרה הזאת היא אגרוף בבטן הסדרות הארוכות, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2017 "Toby Jones, Andrea Riseborough and Kim Cattrall to star in The Witness For The Prosecution for BBC One". BBC. 12 באוגוסט 2016. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "BBC One orders major adaptation of Agatha Christie's The Witness For The Prosecution - Media Centre". Bbc.co.uk. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "BBC - BBC One - Media Centre". Bbc.co.uk. נבדק ב-24 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "BBC - An Interview with Sarah Phelps - Media Centre". Bbc.co.uk. נבדק ב-9 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)