laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תקן נאט"ו לסימון כוחות

APP-6A הוא התקן של נאט"ו לסימון כוחות צבא על-גבי מפות. התקן המקורי אומץ בשנת 1986, וגרסתו האחרונה עודכנה בשנת 2001. למרות שאיננו כוללני, הסימונים העיקריים (ובעיקר אלו המסמנים יחידות חי"ר ושריון) הם סימונים המקובלים בכל העולם, ומופיעים לעיתים קרובות על מפות מבצעים המצורפות לספרי צבא והיסטוריה צבאית. התקן הנ"ל מאפשר אחידות בסימול המבצעי, בפירוט רב ככל האפשר לגבי הכוחות הפועלים בשטח, כדי לאפשר שיתוף-פעולה הדוק בין כוחות נאט"ו השונים, בפיתוח, מבצעים ואימונים. כאמור, התקן הושאל גם לסימונים בתחקירים היסטוריים-צבאיים. פרט לסימון כוחות, תקן APP-6A מאפשר גם גרפיקה טקטית המאפשרת לייצג מידע מבצעי שלא ניתן לייצגו על ידי סמלים בלבד, כמו למשל גזרות פעילות, סימוני תחומים מיוחדים (אזורי נחיתה/הצנחה) וסימונים ייחודיים אחרים שמתייחסים לגאומטריה של שדה-הקרב ושחיוניים לצורך תכנון וניהול הקרבות. השייכות מתייחסת ליחס בין הכוח שהמפה שייכת לו לבין הכוחות המתוארים בה. סיווג השייכות הבסיסי הוא לא-ידוע, ידיד ("כוחותינו"), נייטרלי ו-עוין (כוחות אויב). השייכות ניתנת לסימון על ידי צורת המסגרת שבה משתמשים כדי לתאר את הכוח, ועל ידי מילוי המסגרת בצבע ניתן להוסיף תת-סיווגים נוספים, כמו למשל במצב בו משתתפות בלחימה קואליציות רב-לאומיות וכו'. צורות המסגרות והתיוג שלהן מוצג בתרשים המצורף. הצלמית היא החלק הפנימי של הסימון, ותפקידה לתת ייצוג גרפי לתפקידו של הכוח המבצעי המתואר על ידי הסימון. בדרך-כלל, תפקידה של הצלמית לייצג את סוג הכוח (חי"ר, שריון, הנדסה וכו'), אולם לעיתים היא תסמל ציוד, מתקנים או מזג-אוויר מקומי. ניתן לשלב מספר צלמיות כאלה יחדיו בסימון אחד, כדי לייצג למשל יחידת חי"ר משוריינת. בנוסף ישנן צלמיות שניתן להוסיף לנ"ל כדי לייצג תפקיד מבצעי מיוחד: חלק מהשילובים הנפוצים ביותר הם: פרט לצלמית המייצגת את סוג הכוח, הסימנים המייצגים את גודלו הם החשובים ביותר. את הסימנים הללו מסמנים מעל למסגרת, והאפשרויות השונות מובאות בטבלה הבאה. בצה"ל סימונים של ארמייה ומעלה אינם בשימוש, ובשאר הצבאות הסימונים מקבוצת ארמיות ומעלה מקובלים רק בעיתות מלחמה. מימין ומשמאל למסגרת, בכתב תחתי, ניתן לציין את שם היחידה (משמאל) ומספרה (מימין). לדוגמה, סימנה של פלוגת החי"ר המשוריין ה-42 מ"כוחותינו" יראה כך: וסימנה של אוגדת נ"ט ממוכנת (כוח דמיוני) של האויב יראה כך: מפה לדוגמה של מחלקת היסטוריה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, המתארת את הכוחות בחזית התעלה בשלבים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים ניתנת כאן. במפה ניתן לזהות, בנוסף על הסימונים שהוזכרו לעיל, גם סימונים של מפקדות אוגדתיות ופיקודיות, קווי התקדמות, גבולות גזרה וכו': המדריך הזמני לתקן APP-6A של הצבא הבריטי (קובץ ZIP) מדיה וקבצים בנושא תקן נאט"ו לסימון כוחות בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של תקן נאט"ו לסימון כוחות, בקטלוג הספרייה הלאומית
דרבי (טיל)

דרבי (Derby, Alto) הוא טיל אוויר-אוויר בעל ביות מכ"ם אקטיבי לטווחים קצרים-בינוניים ("מעבר לאופק") מתוצרת חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. את הטיל ניתן לשגר גם ממשגר קרקעי כחלק ממערכת הגנה אווירית של טילי קרקע-אוויר המכונה SPYDER. לטיל זה הרבה במשותף עם הפיתון 4 למרות תכנון חיצוני שונה, שנראה כשילוב בין הפיתון 4 לבין ה-AIM-120 אמראם. הטיל בשירות מבצעי בחילות אוויר אחדים (הודו, ברזיל, צ'ילה, קולומביה ועוד) משנת 1991. חיל האוויר הישראלי לא הכניסו לשירות, עקב שיקולי תקציב. מיועד לטווחים קצרים ובינוניים יכולת תקיפה בכל מזג אוויר ומכל זווית יכולת נעילת-שיגור לקרבות אוויר הדוקים שיגור לפני ואחרי נעילה (LOAL/LOBL) אפשרות לתכנות מערך ההגנה נגד הגנה אלקטרונית (ECCM) משקל נמוך יחסית למתחריו בסלון האווירי בפריז ב-2015 נחשף טיל ה-I-Derby ER. זוהי גרסה מעודכנת של טיל הדרבי בעלת יכולות משופרות וטווח ארוך יותר של עד 100 ק"מ. מעטפת הטיל נשארה אותו דבר ככה שלא נדרש שינוי מיוחד במטוסים שהוכשרו לשאת אותו. השיפורים העיקריים שנעשו: הוספת מנוע רקטי מוצק דו-שלבי (הכפלת טווח הטיל) החלפת ראש הביות למבוסס תוכנה (במקום קושחה בדגם הקודם) יכולת רכישת מטרה לאחר שיגור (ראש אלקטרו-אופטי) חסינות גבוהה יותר לאמצעי לוחמה אלקטרונית (ECCM) מתקדמים דרבי, באתר רפאל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה I-Derby ER, באתר רפאל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה דרבי, באתר Israeli Weapons אודי עציון, לדרבי חוקים משלו: הטיל שחיל האוויר ויתר עליו נמכר כבר במיליארד דולר, באתר כלכליסט, 25 בפברואר 2021 Paris Air Show 2015: Rafael - Missiles", באתר Defence24. יואב זייתון, קטלנית ומדויקת: צפו בפצצה החדשה נגד משלוחי הנשק, באתר ynet, 2 באפריל 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרי פרקר

מרי פרקר (1637 לערך – 22 בספטמבר 1692) הייתה אחת מן הנשים שהואשמו במסגרת ציד המכשפות בסיילם, והאדם היחיד שהוצא להורג בעוון כישוף בעיירה שבה גרה. מרי פרקר הייתה בתם של האנה וג'ון אייר, אחד מהחלוצים האירופאיים הראשונים שהגיעו ליישב את מסצ'וסטס הקולוניאלית. היא גרה עם משפחתה בהייברוויל והיו לה שמונה אחים ואחיות. בשנת 1652 לערך, בהיותה בת 15, התחתנה מרי עם נייתן פרקר, שהיה אלמן ולבלר מקומי. הזוג התגורר בעיירה אנדובר והיו להם תשעה ילדים. בשנת 1685 מת בעלה והותיר למרי בית וסכום כסף נכבד. מרי חיה בבית יחד עם בנה הבכור, ג'ון. ביולי 1692 ציד המכשפות החל לצאת מגבולות סיילם והגיע ליישובים נוספים, בהם אנדובר. כחודשיים לאחר מכן, ב-13 בספטמבר 1692, הועמדה מרי למשפט בחשד למעשה כישוף לאחר ששתי נערות, מרת'ה ספרג ורוז פוסטר, טענו כי רוחה מאיימת עליהן. נער נוסף בשם וויליאם בייקר הבן העיד כי הוא "יודע שמרי היא מכשפה". יחד עם מרי, עמדו למשפט עוד שניים מתושבי אנדובר, וויליאם בייקר האב ומרסי וורדוול. שניהם הודו שאכן עסקו בכשפים וטענו כי ראו את מרי גורמת סבל למרת'ה ספרג ואדם נוסף. את המשפט ניהלו השופטים ברת'למיו גדני, ג'ון הת'ורן, ג'ונתן קורווין וג'ון היגינסונס. הנערות שהאשימו את מרי החלו לסבול מרעידות בכל פעם שהיו בנוכחותה, וכאשר שמה נשמע במהלך הדיונים, הן נפלו על הרצפה והחלו לפרכס. העוויתות פסקו רק לאחר שמרי נגעה בנערות, במה שמכונה "מבחן נגיעה". אנשי סיילם האמינו כי כאשר מכשפה נוגעת בקורבנה היא למעשה מרחיקה ממנו את השטן, מה שמפסיק את העוויתות ומהווה למעשה שיטה לזיהוי מכשפות. מרי טענה כי כנראה מתבלבלים בינה לבין אישה אחרת בעיירה בעלת אותו שם, וכי היא עצמה חפה מפשע. למרות דבריה, התעקשו הנערות שהיא האשמה. ב-17 בספטמבר 1692 נגזר על מרי עונש מוות. היא הוצאה להורג בתליה יחד עם מרת'ה קורי, מרגרט סקוט, מרי איסטי, אליס פרקר, אן פדיטור, ווילמות' רד וסמואל הרדוול. הם היו האחרונים שהוצאו להורג במסגרת משפטי המכשפות בסיילם. בשנת 1711 שמה של מרי נוקה מכל אשמה על ידי הרשויות במסצ'וסטס, וניתנו למשפחתה פיצויים בסך 8 פאונד. מרי פרקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) David Webster Hoyt, The Old Families of Salisbury and Amesbury, Massachusetts: With Some Related Families of Newbury, Haverhill, Ipswich, and Hampton, and of York County, Maine, Genealogical Publishing Com, 1982, ISBN 978-0-8063-0966-8. (באנגלית) The Witchcraft Trial of Mary Parker, History of Massachusetts Blog, ‏2019-03-31 (באנגלית אמריקאית) Mary Parker Home, Site of, Salem Witch Museum (באנגלית אמריקאית)
באזוריה

באזוריה (בערבית: البازوريه) היא עיירה בדרום לבנון, הממוקמת בנפת צור. היישוב נזכר ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596 ככפר בשם "אל-באזורי" ששייך לנפת תבנין שבמחוז צפת, עם אוכלוסייה של 22 משקי בית, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי פרי, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות; סך של 4,243 אקצ'ה. בשנת 1881, הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה במפה שלה את היישוב כך: "כפר בנוי מאבן, המכיל 300 מתואלים, וממוקם על רכס. העתיקות היחידות הן בית בד אחד ובור מים אחד. את המים הם מקבלים ממעיין הנמצא חצי מייל מערבה". באזוריה היא בית אבותיו של חסן נסראללה. האתר הרשמי סקר פלשתינה המערבית, מפה 1: IAA, Wikimedia Commons Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft, p. 180 Conder, C.R.; Kitchener, H.H. (1881). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1. London: Committee of the Palestine Exploration Fund, p. 47
צ'ד טיילור

צ'ד טיילור (באנגלית: Chad Taylor; נולד ב-24 בנובמבר 1970) הוא הגיטריסט הראשי של הלהקה לייב. הוא גם כותב ומפיק בלהקה. לייב מכרה יותר מ25 מיליון תקליטים. טיילור, יליד בולטימור, מרילנד, מעורב בתעשיית איכות הסביבה רוב חייו. בגיל 13 הוא פגש את חבריו ללהקה לעתיד בחטיבת ביניים ביורק, פנסילבניה. מדיה וקבצים בנושא צ'ד טיילור בוויקישיתוף צ'ד טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ד טיילור, באתר AllMusic (באנגלית) צ'ד טיילור, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'ד טיילור, באתר Discogs (באנגלית) צ'ד טיילור, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מושובצה

מושובצה (בסלובקית: Mošovce) הוא כפר גדול בסלובקיה המרכזית, מקום מולדתו של המשורר והמשכיל הסלובקי יאן קולאר. נכון לדצמבר 2020, יש במושובצה 1,346 תושבים. היישוב מוזכר בכתובים לראשונה ב-1233 אצל המלך אנדראש השני, מלך הונגריה ככפר מלכותי. אתר האינטרנט הרשמי של מושובצה מידע אודות הכפר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סלובקיה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרל

האם התכוונתם ל... ג'וזף טרל – פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי מרי צ'רץ' טרל – פעילת זכויות אדם אמריקאית טום טרל – עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי
ג'ונו 1

ג'ונו 1 (באנגלית: Juno I) היה משגר לוויינים שיוצר בארצות הברית ושימש לשיגור לוויינים בשנות ה-50. בעזרת המשגר שוגר לחלל לוויין אמריקאי ראשון אקספלורר 1. המשגר "ג'ונו 1" היה חלק של תוכנית אקספלורר. הוא פותח על ידי צוות בהובלת ורנר פון בראון על בסיס טיל לטיסה תת-מסלולית מדגם Jupiter-C שהיה חלק של סדרת טילים רדסטון. המשגר נבנה בחברת קרייזלר ושיגורים בוצעו באחריות הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים. השלב הראשון של המשגר נלקח מ-Jupiter-C, השלבים האחרים נלקחו מטיל בליסטי MGM-29 Sergeant. המשגר "ג'ונו 1" שימש ל-6 שיגורים. השיגור הראשון בוצע ב-1 בפברואר 1958 והיה מוצלח. בעקבות השיגור ארצות הברית הפכה למדינה השנייה אחרי רוסיה ששלחה לוויין לחלל. אחרי הצלחה בשיגור הראשון היה שיגור לא מוצלח. שיגורים השלישי והרביעי היו הצלחות. באוקטובר 1958 בוצע שיגור אחרון ושימוש במשגר הופסק לטובת משגר ג'ונו 2. מדיה וקבצים בנושא ג'ונו 1 בוויקישיתוף ג'ונו 1 באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה רשימת שיגורים תיאור המשגר
סנג'יב סינגלה

סנג'יב קומאר סינגלה הוא דיפלומט הודי המכהן כשגריר הודו בישראל מאוקטובר 2019. סינגלה הצטרף לשירות החוץ ההודי ב־1977, ושירת במספר נציגויות הודיות בעולם, בהן פריס (1999-2002), דקה (2005-2008), וז'נבה (2009–2011). בדצמבר 2013 מונה לקונסול בשגרירות הודו בישראל, תפקיד שהחזיק בו במשך שמונה חודשים עד יולי 2014. מאוגוסט 2014 עד אוגוסט 2019 שימש כמזכיר מיוחד לראש ממשלת הודו נרנדרה מודי. ביולי 2019 נבחר סינגלה לשגריר הודו בישראל, ונכנס לתפקיד באוקטובר 2019. סנג'יב נשוא לק נאנדיני סינגלה, דיפלומטית הודית ששימשה כשגרירת הודו בפורטוגל ומכהנת כנציב העליון של הודו במאוריציוס. להם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא סנג'יב סינגלה בוויקישיתוף סנג'יב סינגלה, ברשת החברתית אינסטגרם סנג'יב סינגלה, באתר פליקר סנג'יב סינגלה, באתר פינטרסט Profile, Ambassy of India, Tel Aviv, Isreal Take a long-term view to tap business potential in India, ambassador advises, The Times of Israel, ‏1 במרץ 2021 Sanjeev Kumar Singla appointed as India's Ambassador to Isreal, Economic Times, ‏19 ביולי 2019 New ambassador to Portugal from Hubballi, Deccan Herald, ‏8 ביולי 2016 K Nandini Singla
אלעד בר-נוי

אלעד בר-נוי (נולד ב-23 באוקטובר 1988) הוא עיתונאי, כתב תרבות ושדרן רדיו. הוא עורך ומגיש בתחנת הרדיו כאן תרבות של תאגיד השידור הישראלי "כאן". אלעד בר-נוי נולד במנצ'סטר שבבריטניה, במסגרת שליחות של הוריו, מורים מטעם משרד החינוך. אביו, יוסף בר-נוי בוכריץ, נולד בג'רבה, ואמו, ירדנה בר-נוי, בת להורים אשר עלו מאפגניסטן. הוא גדל בכוכב יאיר צור יגאל בבית דתי-לאומי. למד בבית הספר המדעי-ישיבתי כפר בתיה. הוא בוגר תואר ראשון בתוכנית למצטיינים במדעי הרוח והאמנויות מטעם אוניברסיטת תל אביב. הוא החל לפרסם בשנת 2016, בתור כתב ומראיין באתר בית אבי חי. שנה לאחר מכן החל לכתוב במדור הספרות של ידיעות אחרונות, ובמוסף שבעה לילות. בשנים 2017–2020 הוא חי בלונדון, וראיין שם עבור ידיעות אחרונות סופרים, שחקנים ובמאים בהם מריל סטריפ, טום הנקס, איאן מקיואן, סטיבן ספילברג, לין-מנואל מירנדה ואוליביה קולמן. מאז שחזר ארצה ממשיך לכתוב כתבות ולראיין עבור מדורי הספרות והתרבות של ידיעות אחרונות, וכותב גם ביקורות וטורי דעה. הוא פרסם גם במוסף "הארץ". החל משנת 2020 הוא עובד כעורך ומגיש בתחנת הרדיו כאן תרבות של תאגיד השידור הישראלי. הוא מגיש את התוכנית השבועית "פופ אפ" העוסקת בתרבות פופולרית, ואת התוכנית השבועית "סוף סוף" לצד מיה סלע. כמו כן, הוא עורך את הסכת הארכיון של התאגיד "זינוק לאתמול", ומגיש את ההסכת "מרחב מוגן", שעלה בעקבות מלחמת חרבות ברזל, שבו הוא מארח אנשי תרבות לשיחה על שגרת המלחמה שלהם. בר-נוי היה שופט בוועדת פרס ספיר לשנת 2020 ו-2022. בשנת 2004 אמו ירדנה בר-נוי נהרגה בתאונת דרכים בעת שטיפלה בנפגעי תאונת דרכים בכביש 6, בתור מתנדבת במד"א. אביו יוסף בר-נוי בוכריץ נפטר בשנת 2023 לאחר שחלה בדמנציה. בר-נוי חי עם בן זוגו בתל אביב-יפו. אלעד בר-נוי, ברשת החברתית X (טוויטר) אלעד בר-נוי, ברשת החברתית פייסבוק אלעד בר-נוי, ברשת החברתית אינסטגרם יובל קומם ודניאל פרלמוטר, "פופ זו לא פינה, פופ זה הכל", פורסם באתר כתב העת "לכל הרוחות" מבית החוג לספרות, אוניברסיטת תל אביב אלעד מן, הכל הופך לבליל של זעזוע ונענוע ראש וציוצים ביקורתיים, באתר העין השביעית, 25 בספטמבר 2022 ראיון מתוך הפודקאסט "ברדיו עם קלצ'קין", אפגב-203- שיר ראובן ו אלעד בר-נוי, פורסם ב-17 ביולי 2023 אלעד בר-נוי, ברשת החברתית פייסבוק תכנית הרדיו "פופ אפ", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי תכנית הרדיו "סוף סוף", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי הסכת הארכיון "זינוק לאתמול", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי ההסכת מרחב מוגן, באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי רענן בן-צור, מות המתנדבת: "ירדנה היתה פייטרית אמיתית", באתר ynet, 13 ביולי 2004 ברדיו עם קלצ'קין, אפגב203- שיר ראובן ו אלעד בר-נוי, ‏17.7.23
גמר גביע אסיה בכדורגל 2023

גמר גביע אסיה בכדורגל 2023 היה משחק כדורגל שקבע את הזוכה בגביע אסיה בכדורגל 2023, המהדורה ה-18 של גביע אסיה בכדורגל, טורניר ארבע שנתי בו מתמודדות נבחרות כדורגל לאומיות החברות בקונפדרציית הכדורגל של אסיה. המשחק נערך באצטדיון האייקוני לוסייל בלוסייל, קטר, ב-10 בפברואר 2024 בין ירדן לבין האלופה המכהנת והמארחת קטר. קטר הגנה על תוארה כאלופת אסיה לאחר ניצחון 3–1 על ירדן בזכות שלושער בפנדלים של אכרם עפיף, והפכה לראשונה ששומרת על גביע אסיה מאז יפן ב-2004. הגמר היה אמור להיערך באצטדיון אל-בית באל-ח'ור, אך הועבר לאצטדיון האייקוני לוסייל שבלוסייל ב-21 באוגוסט 2023. זה היה המשחק השני של הטורניר שנערך באצטדיון, לאחר משחק הפתיחה ב-12 בינואר 2024. מדיה וקבצים בנושא גמר גביע אסיה בכדורגל 2023 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גמר גביע אסיה בכדורגל 2023 קטאר או סנסציה? לקראת גמר גביע אסיה, באתר ערוץ הספורט, 9 בפברואר 2024 שלושה פנדלים למארחת: קטאר ניצחה את ירדן 1:3 וזכתה באליפות אסיה, באתר וואלה, 10 בפברואר 2024 "AsianCup2023 adds world-class Lusail Stadium to elevate fan experience". קונפדרציית הכדורגל של אסיה. 21 באוגוסט 2023. נבדק ב-2024-02-12. {{cite web}}: (עזרה)
פהד חכים

פהד חכים (ערבית: فهد حكيم, נולד ב-19 באפריל 1974) הוא מנכ"ל בית החולים האנגלי בנצרת, פרופסור לרפואה ורופא בכיר במכון ריאות ילדים בבית החולים רמב"ם. במקביל משמש חכים גם כיועץ לקופות החולים בישראל בתחום רפואת הילדים, רפואת ריאות ומחלות שינה. גדל בנצרת ולמד בבית הספר הבפטיסטי ובתיכון סנט ג'וזף. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים לימודיו בשנת 1999. את הסטאז' עשה בבית החולים רמב"ם, בו סיים גם שתי התמחויות ברפואת ילדים (2007) וברפואת ריאות (2010). כמו כן למד בשנים 2008–2012 את תחום מחלות השינה באוניברסיטת שיקגו. חכים הוא פרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בר-אילן ושותף למעבדה לחקר המוח, השינה והמערכת החיסונית בפקולטה לרפואה בטכניון. בנוסף משמש חכים כחבר בוועדות בינלאומיות, וכן בוועדות רשמיות של משרד הבריאות והמועצה המדעית שלו. הוא בוגר תוכנית של ארגון מעוז. חבר בוועד המנהל של עמותת אלמנארה לקידום אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית. מדיה וקבצים בנושא פהד חכים בוויקישיתוף דפנה איזברוך, ‏מערכת הבריאות / מנהל בית החולים האנגלי בנצרת על הקריסה התקציבית: "לא אחראי במצבנו לקבל מטופלים כרגיל", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 24 בינואר 2021 רוני לינדר, "היו חתונות עם 70 נדבקים, וגם מתים. הורי החתן והכלה שאלו אותי בבכי 'מה עשיתי?'", באתר TheMarker‏, 8 באוקטובר 2020 באתר בית החולים פהד חכים - Maoz, באתר Maoz, ‏23 באוגוסט 2021 אתר מכבי שירותי בריאות באתר הפקולטה אתר העמותה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברל

בֶּרְל (Berl) הוא שם פרטי נפוץ בקרב יהודי אשכנז. נכתב לעיתים כבערל ביידיש. האם התכוונתם ל... אנשים ששמם הפרטי הוא ברל: ברל כצנלסון – ממנהיגיה הבולטים של תנועת העבודה ברל לוקר – מראשי התנועה הציונית העולמית ברל בלטי – פעיל קומוניסטי ועיתונאי ישראלי ברל לזר – רב הראשי של רוסיה מטעם איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה ברל כהן – ביבליוגרף יידי אמריקאי ממוצא ליטאי דוב ברל ויין – רב, סופר ומרצה ישראלי ברל אייבס – שחקן קולנוע וזמר מוזיקת פולק וקאנטרי אמריקאי ברל רפטור – חבר הכנסת, מראשי ההסתדרות ביישוב ובמדינה ברל רויזן – חוקר ספרות יידי ומורה דב-ברל לופטין – יו"ר ההסתדרות הציונית בעיירת לחווא ברל ברודר – משורר עממי יידי ברל לוין – ספרן ספריית חב"ד
חוק מפרי

חוק מפרי הוא חוק הגורס כי "בבואך לכתוב דבר מה שיש בו מן התיקון, הביקורת או ההגהה, תהיה במה שכתבת טעות מסוג כלשהו". שם החוק הוא במכוון טעות איות של חוק מרפי. ג'ון בנגסונד, מאגודת העורכים באוסטרליה, התייחס למונח חוק מפרי כמקרה פרטי של חוק מרפי הידוע יותר, בתחום העריכה, וטבע אותו במרץ 1992 בטורו בניוזלטר של אגודת העורכים באוסטרליה. החוק על פי בנגסונד גורס כי: אם תכתוב דבר מה שיש בו מן התיקון, הביקורת או ההגהה, תהיה במה שכתבת טעות מסוג כלשהו. אם סופר מודה לך בספרו על עריכתך או הגהתך, יהיו טעויות בספר. ככל שהבעת הרגש ב-(1) וב-(2) תהיה גדולה יותר, כך תהיה הטעות גדולה יותר. כל ספר שמוקדש לעריכה או עיצוב, יהיה לא עקבי. בנובמבר 2003, הוסיפו ב-Canberra Editor את ההסבר הבא: חוק מפרי גם גורס שאם הטעות שלך ברורה מאוד, כולם מלבדך יוכלו לראות אותה. הקוראים שלך תמיד יבחינו בטעויות בכותרת, בפסקה הראשונה ובשורות הראשונות בכל עמוד. אלה המקומות שבהם הכי סביר שסופרים, עורכים ומגיהים יעשו טעויות. בנגסונד לא היה הראשון שהצביע על כך שבהבעת ביקורת על עריכה תימצא בדרך כלל טעות. בשנת 1989, פול דיקסון ציטט את העורך ג'וזף א. אומהופר באמירתו ש"מאמרים על עריכה כתובים בעצמם באופן לא מוצלח" ואמר ש"אומהופר היה כנראה הראשון שניסח את זה באופן פומבי, אך ככל הנראה רבים אחרים חשבו על זה קודם". התייחסות מוקדמת יותר לרעיון של חוק מפרי נמצאת בספר של אמברוז בירס על כתיבה משנת 1909. בשנת 2009, ראש ממשלת בריטניה דאז, גורדון בראון כתב בכתב ידו מכתב ניחומים לאם ששכלה את בנה באפגניסטן, ובו הוא שגה באיות שמו של הבן. במערכת עיתון הסאן הבריטי, כתבו מאמר נוקב, המבקר את בראון על חוסר רגישותו, אך במאמר טעו בעצמם באיות שם החייל ונאלצו לפרסם על כך התנצלות. ג'ון בנגסונד, Scenes of editorial life: Muphry's law, ‏מרץ 1992 Muphry's law, The Canberra Editor, Volume 12, Number 10, November 2003. Canberra Society of Editors Newsletter., ‏נובמבר 2003 Zimmer, Benjamin, Bierce's law, Language Log, ‏12 בנובמבר 2005 גורדון בראון כותב בשגיאות כתיב ומתנצל, באתר וואלה, 9 בנובמבר 2009 מארק סוויני, Sun apologises for misspelling name of soldier's mother on website, הגרדיאן, ‏13 בנובמבר 2009
ואל (הולנד)

ואל (בהולנדית: Waal) הוא הענף הראשי של נהר הריין הזורם דרך הולנד. זהו נתיב המים העיקרי המחבר את נמל רוטרדם לגרמניה. לפני שהוא מגיע לרוטרדם, מתמזג הנהר עם המאס הסכור ליד ואודריכם לנהר מרוֶיידה וזורם בערוצים שונים לים הצפוני. לאורכו, ניימכן, טיל, זלטבומל וחורקום הן עיירות חשובות עם גישה ישירה לנהר. הנהר, שהוא הערוץ הראשי במערכת הדלתה של הריין–מאס–סכלדה, נושא 65% מהזרימה הכוללת של הריין. השם ואל, שנקרא בתקופה הרומית ואקליס, ואהליס או ואליס, לימים ואהאל, הוא ממקור גרמני ונקרא על שם הפיתולים הרבים בנהר (wôh בשפות גרמאניות, מילולית, עקום). הנהר כיום מראה מעט סימנים לעיקולים הגדולים הללו, שכן הנהר עבר פרויקטים רבים שבוצעו במאות ה-18, ה-19 וה-20 כדי ליישר ולשפר אותו בהיותו נתיב שיט חשוב מבחינה כלכלית. עוד בתקופה הרומית, היה הוואל אחד מהערוצים החשובים ביותר של הריין. לאחר שיטפון סנט אליזבת (אנ'), ב-1421 התקצר תוואי הנהר לים, ורוב המים מהריין זרמו דרכו, כך שנהרות אחרים כמו הנדריין (Nederrijn) והאייסל (Ijssel) היו לפעמים כמעט יבשים בקיץ. בעיות אלו נפתרו על ידי חפירת תעלת פּאנרדן בתחילת המאה ה-18, שהעבירה יותר מים לנדריין ולאייסל. הוואל מחובר כיום לנדריין גם בתעלת אמסטרדם–ריין (ליד טיל) ולמאס באמצעות תעלת מאס-ואל (ליד ניימכן) ותעלת סנט אנדריס. בנקודה האחרונה זורמים הוואל והמאס במרחק של 1.9 ק"מ זה מזה. הגאות והשפל של הים הצפוני מורגשים עד זלטבומל לערך, שם ניתן למדוד הפרש גאות ושפל של כ-10 ס"מ. לפני סגירת פתחי הגאות והשפכים במסגרת מפעלי הדלתה, הפרש הגאות והשפל על הוואל היה גדול בהרבה ממה שהוא היום. השפעת הגאות והשפל ניכרה אז עד ניימכן. הצפות ליד הכפר הרפלד, 2011 נהר הוואל מצד שמאל והספיחלוואל מימין; באמצע האי המלאכותי פור-לנט הצפות בין זוילחם וניוואל, 2016 הצפות בין ניוואל וחאמרן, 2016 הצפות בין סלייק-אוייק ואנדלסט, 2021 מדיה וקבצים בנושא ואל בוויקישיתוף Ministerie van Infrastructuur en Waterstaat, Waal - informatie en waterdata, Rijkswaterstaat (בהולנדית) Ruimte maken voor de Rijn, Rijkswaterstaat, ‏2001
פרסואה

פרסואה (או פרסומאש בחלק מהמקומות) היו בני עם שבטי שהתיישבו בערי-מדינה בחבל הארץ הנושא את שמם, במרכז הרי זגרוס שבמזרח איראן של ימינו, במהלך חציו הראשון של האלף ה-1 לפנה"ס. לא ידוע רבות על עם זה מלבד רשומות בודדות שרובן מגיעות אלינו מאשור: לפי כתובותיו של המלך האשורי שלמנאסר השלישי (858–824 לפנה"ס), פרסואה היה בין האדמות והערים שנהרסו על ידו במהלך מסע הצבא שלו שנוהל בשנת 843 לפנה"ס באזור העליון של נהר דיאלי הרי זגרוס. כמה שנים מאוחר יותר, בשנת 835 לפני הספירה, במהלך משלחת נוספת לאזור זה, 27 מלכי פרסואה מוצגים כשהם חולקים כבוד לשלמנאסר השלישי. כאשר בשנת 828 לפנה"ס דיינ-אשור, מפקד בכיר בצבא האשורי, עורך מסעות צבאיים בארץ פרסואה בשם המלך, במהלך מסעו הוא כובש ובוזז את הערים שסירבו לעלות מס לאשור. בשנה שלאחר מכן הוביל דיינ-אשור משלחת נוספת לפרסואה, ובה כבש והרס מספר ערים, ביניהן הערים המבוצרות פושטו, שלאהמנו וקיניהאמנו. שמשי-אדד החמישי (823–811 לפנה"ס), יורשו של שלמנסר השלישי, מוזכר כיהיה אמור לקבל מחווה משליחים מפרסואה במהלך מסע צבאי שלישי שערך לארץ נאירי. בשנת 781 לפנה"ס, פרסואה הייתה אחת הארצות נגדן יצא ארגישתי הראשון (786–764 לפנה"ס), מלך אוררטו. המלך האשורי אדד-ניררי השלישי (810–782 לפנה"ס) מונה את פרסואה בין הארצות שכבש בצפון מזרח מסופוטמיה ובצפון מערב איראן. הפלישה הבאה לארץ זו נעשתה בשנת 744 לפנה"ס על ידי תגלת-פלאסר השלישי (744–727 לפנה"ס) במהלך משלחתו נגד נמרי ואדמות אחרות בהרי זגרוס. התוצאה של משלחת זו הייתה לכידת פרסואה, שסופחה כפרובינציה חדשה לאשור. בירת מחוז פרסואה הייתה העיר ניכור. מכאן שבמקורות אשוריים נקרא מחוז זה לעיתים מחוז ניכור. כמחוז אשורי, פרסואה עמדה בנאמנות לצד אשור בשנים הראשונות הקשות של שלטונו של סרגון השני (722–705 לפנה"ס), כאשר מחוזות אשוריים רבים אחרים באזור, בתמיכתו של אורארטו, מרדו במלך זה. במהלך מסעותיו של סרגון השני נגד המורדים בשנים 716 ו-714 לפנה"ס, סרגון השני תגמל את פרסואה על נאמנותה בכך שסיפח לשטחה את הערים שכבש בארצות השכנות. לאחר מותו של סרגון השני, פרסואה מופיעה לעיתים רחוקות מאוד במקורות אשוריים. הוא מוזכר גם באחד המכתבים המיועדים לאסרחדון (680–669 לפנה"ס). התייחסות אליו מצויה גם בכתובת על "המנסרה של אשורבניפל", המזכירה שלאחר ניצחון אשורבניפל (669–627? לפנה"ס) על עלם בשנת 653 לפנה"ס, נשלח לו הוקרה על ידי כורש – מלך "פרסוס" וכנראה בכוונת המקורות במקרה זה היא לחבל הארץ בדרום איראן של ימנו – פארס המוקור גם כפרסיס ומלבד באזכור זה לא מיוחסים אזכורים נוספים העוסקים בעם וחבל ארץ זה. משמעות השם פרסואה הוא גבול או קצה תיחום חבל ארץ, ויש להבדילו משמות דומים הפזורים ברחבי איראן ובפרט פרסיס שהוא שם המזוהה היסטורית גם היום עם מחוז פארס בדרום איראן. לפי הערכות אלה, הדמיון בין השמות נובע מהצורך של מקורות חיצוניים לתאר את קצה התיחום של ארץ העמים האיראני בתקופה זו. אם זאת יש מספר הערכות הגורסות כי הדמיון בין השמות מקורו ככל הנראה בנדידת עמים שלעיטים מיוחסת גם למיסד השושלת האחמנית צִ'ישְפִּיש, שנדד מאזור זה כדי להקים את ממלכתו בדרום איראן. אשור מדי אוררטו היסטוריה של איראן People, gods & places, www.ucl.ac.uk I. Gershevitch, The Cambridge History of Iran, Cambridge University Press, 1985, ISBN 978-0-521-20091-2. (באנגלית) Zagros. Parsua. Early Persian & Median History, heritageinstitute.com ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.