laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמיר אדרי

אמיר אדרי (נולד ב-26 ביולי 1985 באור עקיבא) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. אדרי גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת 2002/2003 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון ושימש במספר משחקים שוער שני לדודו אוואט כשניר דוידוביץ' נפצע ותום אלמדון שהה עם סגל הנבחרת הצעירה. כשהחלים דוידוביץ' מפציעתו ואוואט עזב את הקבוצה, שימש אדרי שוער שלישי עד שבעונת 2007/2008 הושאל למכבי הרצליה על מנת לצבור ניסיון במשחק פעיל. בתום עונת ההשאלה שב למכבי חיפה, ועם פציעתו של דוידוביץ' בתחילת העונה תפס את מקומו בשער הקבוצה ב-11 משחקים. בעונות הבאות הוסיף לשמש כשוער שני הפותח בהרכב מדי פעם במשחקי גביע הטוטו, ולעיתים תפס את מקומו של דוידוביץ' כשהיה פצוע. בעונת 2011/2012, לאחר שבויאן שראנוב חתם במכבי חיפה ואדרי היה צפוי לשוב ולהידחק לתפקיד השוער השלישי, הוא הושאל למכבי נתניה, ולראשונה בקריירה שימש כשוער ראשון. אדרי שמר על רשת נקייה ב-8 משחקים וקבוצתו סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה שב למכבי חיפה, תחת הדרכתו של מאמנו במכבי נתניה, ראובן עטר. כבר במשחק הפתיחה של העונה נפצע דוידוביץ', ואדרי שוב תפס את מקומו, אך לאחר מספר משחקים הודח מההרכב לטובת שראנוב והמשיך לשמש כשוער המשנה בקבוצה. בסיום עונת 2013/2014 נפצע אדרי ועבר ניתוח שמנע ממנו לשחק בעונה שלאחר מכן. בתום עונת 2014/2015 שוחרר ממכבי חיפה לאחר 13 שנה בקבוצה הבוגרת של המועדון. אמיר אדרי, באתר Transfermarkt אמיר אדרי, באתר Soccerway אמיר אדרי, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה עמוד השחקן באתר מכבי חיפה און-ליין
אלוהים ואלווירה

אלוהים ואלווירה הוא רומן מכתבים פרי עטה של לימור שריר-שרייבמן שראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2005. הספר תורגם לאיטלקית וראה אור באיטליה ב-2012. מסגרת הרומן היא חליפת מכתבים בין שני גברים ילידי סיציליה – וינצ'נצו, כומר קתולי וג'וזפה, סטודנט לרפואה, בן למשפחת דייגים, שלקה בצעירותו בשיתוק ילדים. וינצ'נצו הטביל את ג'וזפה ומאז משמש כפטרונו הרוחני, לו הוא מספר את חיבוטי נפשו, את הקורות אותו ועמו הוא מתייעץ לגבי דרכו הרוחנית. ג'וזפה משיב לו, אבל בתגובה מספר לוינצ'נצ'ו על חייו ומעלה תהיות דומות על מסלול חייו. ג'וזפה מספר על רגשי הנחיתות שמלווים אותו מילדות בשל נכותו הפיזית, רצונו לזכות באהבה לאישה, חששו מכך שנשים לא ירצו בו בשל נכותו, הגשמת האהבה הזוגית והפרידה. וינצ'נצו מספר על החיבוטים בין הבחירה לאהבת האל שמחייבת פרישות, לבין האהבה לאישה - הוא מנהל רומן עם אישה, שממנה נולדה לו ילדה ולבסוף מחליט לבחור בנתיב הכמורה והנזירות. מתברר שיש הרבה מן המשותף בין הסטודנט האתאיסט לכומר המאמין. סיפור משני המתרחש בספר הוא פגישתו באקראי של הכומר ברב יהודי והתחברותם, ושיחותיהם בענייני אמונה ואהבה. הספר עוסק בנושאים שונים - היחס שבין הנצרות ליהדות והפיוס ביניהן, אמונה ואפיקורסות, מצפון, התנזרות מינית, אהבה רוחנית מול אהבה גשמית, אהבה רומנטית לאישה לעומת אהבה לאל, שאלת קיומו של האל, שכר ועונש ועוד. ג'וזפה, גיבור הספר, הוא דמות אמיתית ששריר הכירה בעת שלמדה רפואה באוניברסיטת רומא. הוא הגיע מכפר נידח בסיציליה ללמוד רפואה באוניברסיטת רומא והיה נכה ממחלת שיתוק ילדים. שריר התגוררה באיטליה במשך חמש שנים, רובן ברומא, היא גם ביקרה בסיציליה בכל המקומות שכתבה עליהם בספר. במהלך הביקור בסיציליה ביקרה במספר רב מאוד של כנסיות, ובהיותה דוברת איטלקית, הקשיבה למיסות שנערכו במסגרת טקסי דת וחתונות. עניין אותה לדעת כיצד "מחנכים" כוהני הדת הקתוליים את צאן מרעיתם. היא ביקרה בכנסיות ובקתדרלות שונות. קראה ספרים אודות סיציליה, מנקודות מבט שונות: היסטורית, גאוגרפית וארכאולוגית. קראה סופרים סיציליאנים המפורסמים, בהם פירנדלו, וורגה; ספרים העוסקים במיתוסים (בהקשר לכך כתבה בספר על אי הציקלופים) ואגדות עם סיציליאניות, המאפיה וכו'. בנוסף קראה ספרים המתעסקים בנצרות, ביהדות ובהבדלים שבין שתי הדתות. העטיפה היא ציורו המפורסם של טיציאן הקרוי "פלורה". מיכאל כהנוב, "לחפש את האמצע", בעיתון מקור ראשון, 25 באוגוסט 2006, ערב שבת א' באלול תשס"ו, עמ' 20. מרסל גרשקוביץ, ספרים "רב הנסתר על הגלוי", המקומון ר"ג גבעתיים, גיליון 628, 15 בדצמבר 2008, עמ' 57. שרית ישי לוי, ריאיון עם לימור שריר, בעיתון עולם האישה, 1 בינואר 2006. אלוהים ואלווירה, באתר OCLC (באנגלית) לימור שריר, "מעשה בילד חולה פוליו", באתר הארץ, 17 באוקטובר 2013 אלוהים ואלווירה באתר "טקסט" הפרק הראשון מתוך הספר, באתר "אימגו" הספר "אלוהים ואלווירה", באתר "סימניה" אלי אשד, "האישה מול האלוהים: התאולוגיה של לימור שריר", באתר "אימגו", 9 באוקטובר 2006 איתי שטרן, הגבר הזה הוא אני, באתר nrg‏, 22 בנובמבר 2005 על הספר האיטלקי באתר ההוצאה ראיון באיטלקית על הספר עם לימור שריר, סרטון באתר יוטיוב Dio e Elvira / trad. Campagnano B. (Roma : Pagine, 2012).
מנג'ר

האם התכוונתם ל... ג'נרל מנג'ר – אחראי על סגל השחקנים, על מינוי צוות האימון, ועל חזון המועדון. בליגת ה-NBA מנג'ר (בייסבול) – האחראי לאסטרטגיה של הקבוצה ולמהלכי הטקטיקה תוך כדי משחק הבייסבול מאמן כדורגל – באנגלית מכונה גם Manager מנהל ספורטיבי – איש ניהול בכיר במועדוני כדורגל, מכונה לעיתים בעברית "מנג'ר" פוטבול מנג'ר – סדרת משחקי מחשב במסגרתה נדרש המשחק לתפקד כמנג'ר של קבוצת כדור
בועז הרשקוביץ

בועז הרשקוביץ (נולד בשנת 1969) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים. בתפקידו האחרון שימש מזכיר צבאי לנשיא המדינה. קודם לכן פיקד על מפקדת כוחות אוויר מיוחדים בחיל האוויר, שימש מפקד הימ"מ, מפקד יחידת שלדג, ומפקד יחידה 669. עם גיוסו לצה"ל התנדב הרשקוביץ בשנת 1988 ליחידת שלדג. בשלדג עבר הרשקוביץ מסלול הכשרה כלוחם. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ולאחר סיום הקורס שב ליחידת שלדג כמפקד צוות לוחמים. הרשקוביץ השלים מספר תפקידי פיקוד ביחידה ובשנת 2004 מונה למפקד היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669), תפקיד אותו מילא עד שנת 2006. הרשקוביץ פיקד על היחידה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ובמלחמת לבנון השנייה, בין היתר במבצע חד וחלק. על פעילותה במלחמה, תחת פיקודו, הוענק ליחידה ציון לשבח יחידתי ממפקד חיל האוויר. תפקידו הבא היה מפקד יחידת שלדג, בשנים 2006 – 2008. עם תום פיקודו על יחידת שלדג עבר הרשקוביץ למשמר הגבול במשטרת ישראל ושירת כמפקד הימ"מ בשנים 2009–2012. תחת פיקודו קיבלה היחידה את צל"ש המפכ"ל בשנת 2011. בשנת 2013 חזר לשורות צה"ל ומונה למפקד מפקדת כוחות האוויר המיוחדים בחיל האוויר. ב-31 במאי 2016 מונה למזכיר צבאי לנשיא המדינה ראובן ריבלין במקום תת-אלוף חסון חסון. ב-28 בדצמבר 2016 הועלה לדרגת תת-אלוף בהמשך לתפקידו כמזכיר צבאי לנשיא המדינה. ב-14 באוגוסט 2019 סיים את תפקידו וסיים בכך את שירותו הצבאי. מדיה וקבצים בנושא בועז הרשקוביץ בוויקישיתוף איתי אילנאי, "669 - סיפורה של יחידה מיוחדת", כנרת זמורה-ביתן, 2014, עמוד 383. עמוס הראל, "תדע כל אם עברייה", כנרת זמורה ביתן, 2013, עמוד 238. יואב לימור ואלון בן דוד, מקום רביעי: 669, באתר ynet, 13 בפברואר 2008. אליעזר שקדי, "למה מי זה מייקל?!", ידיעות ספרים, 2021, עמ' 200. צל"ש יחידתי - יחידת החילוץ 669, באתר הגבורה, "אתר הגבורה". יואב לימור ואלון בן דוד, מקום שלישי: שלדג, באתר ynet, 14 בפברואר 2008. מפקדי הימ"מ לדורותיהם, אתר משטרת ישראל נדב ברגר, רוח שלדג: תעודות הערכה על פעילות מיוחדת, באתר חיל האוויר, 12 בספטמבר 2014 חזקי ברוך, אחרי 8 שנים: מזכ"צ חדש לנשיא ריבלין, באתר ערוץ 7, 31 במאי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המעש

המעש היה ביטאון מחתרת לח"י שהופץ מ-1945 ועד 1947 בקרב תומכיה במועדוני הנוער, בתי ספר, בדואר הרגיל לפי כתובות ובתיבות הדואר בבתים ובעסקים ובהדבקה מחתרתית על קירות. בתחילה כירחון ובהמשך כשבועון. "המעש" הופץ בשיאו ב-30,000 עותקים. בדצמבר 1947, עם הפיכת לח"י לתנועה פולטית, החליף את "המעש" היומון התנועתי הגלוי מברק. "המעש" החליף את הביטאונים התעמולתיים "החזית" (19 גליונות מאז 1942) ו"החזית לנוער" (6 גליונות), ששוכפלו במכונת שכפול, עד שזו נפלה בידי הבולשת הבריטית. לפיכך הקים לח"י בית דפוס מחתרתי בו נדפס "המעש". "המעש" ראה אור בשתי תצורות, חלק מהגליונות, כמו שאר עיתוני המחתרות לא היו אלא כרוזים תעמולתיים תכליתיים וממוקדים בהסברה והנעה לפעולה. חלק אחר של הגליונות החזיקו מספר עמודים וכללו דברי ספרות, הגות ושירה מאת יוצרים כישראל אלדד, נתן ילין-מור, יונתן רטוש, עמנואל כץ, פנחס גינוסר ומרדכי שלו, שחיבר את "טור מול טור", טור מחורז שהיווה תגובה ומשקל-נגד הטור השביעי של נתן אלתרמן שהתפרסם בדבר. את קריקטורות המעש צייר קָרִיאֵל גַרדוֹש (דוש). בשל אפיו המחתרתי של השבועון, רוב התכנים לא היו חתומים ואלו שנחתמו הופיעו תחת שמות עט. הגיליונות נחתמו במשפט: "הוצאת לוחמי חירות ישראל - במחתרת בציון". בין המדביקים המפורסמים של הגיליונות, פעולה שהייתה שווה בחומרתה בעיני הבריטים כפעולת טרור, נמנים: עזרא יכין - "אלנקם", ציון כהן - "ישראל", ואלכסנדר רובוביץ - "חיים" (האחרון נתפס בשעה שהעביר כרוזים להדבקה ונרצח באכזריות ובחשאיות ללא משפט). ב-1949 חזר "המעש" להופיע כעיתון מפלגת הלוחמים שהוקמה על ידי יוצאי לח"י. גליונות המעש 1947-1948 בארכיון מכון ז'בוטינסקי בישראל "עיתונות במחתרת" במוזיאון לח"י
דיולה (שפה)

דִּיוֹלָה, היא שפה מקומית אפריקנית, ממשפחת שפות מאנדה, המדוברת על ידי כ-20 מיליון בני הדיולה במדינות בורקינה פאסו, חוף השנהב ומאלי, שבמערב אפריקה. מדיה וקבצים בנושא דיולה בוויקישיתוף
גביע אסיה בכדורגל 1976

גביע אסיה בכדורגל 1976 נערך באיראן בין ה-3 ביוני ל-13 ביוני 1976. לטורניר העפילו 6 נבחרות שחולקו לשני בתים, כאשר מכל בית העפילו שתי נבחרות לשלב חצי הגמר שהתקיים בשיטת נוקאאוט. איראן, הנבחרת המארחת, זכתה בגביע לאחר שגברה במשחק הגמר על כווית בתוצאה 1–0. משחקי הטורניר נערכו בשני אצטדיונים: אצטדיון אריאמהר שבטהראן ואצטדיון באג שומאל שבתבריז שהיו מסוגלים דאז לקלוט 100,000 ו-25,000 צופים למשחק בהתאמה. באצטדיון באג שומאל נערכו משחקי בית א' בשלב הבתים. באצטדיון אריאמהר התקיימו משחקי בית ב' בשלב הבתים ומשחקי ההכרעה.
רמת קנאב

רמת קנאב (באנגלית: Kanab Plateau) היא רמה באורך 72 קילומטרים בצפון אריזונה בארצות הברית. הרמה, חלק מרמת קולורדו, שוכנת צפונית לגרנד קניון. הרמה שוכנת מערבית לרמת קאיבאב, חלק מהגדה הצפונית של הגרנד קניון, כשביניהן משתרע אגן המכיל את פרשת המים של ערוץ קנאב (Kanab Creek). חלק משטח האגן הוא אזור טבע בראשיתי מוגן הקרוי "אזור הטבע הבראשיתי ערוץ קנאב" (Kanab Creek Wilderness), כשגבולו הצפוני הוא הקניון המכונה "סנייק גולץ" (Snake Gulch - "נקיק הנחש"), והוא מהווה את הגבול הדרום-מזרחי של רמת קנאב. ערוץ קנאב הוא ערוץ נחל הזורם דרומה ומהווה את הגבול בין מחוזות אריזונה קוקונינו במזרח ומוהאבי במערב. מחוז קוקונינו משתרע גם דרומה לנהר הקולורדו. רמת קנאב הוא רמה בצורת קשת המקיפה את "סנייק גולץ" (Snake Gulch - "נקיק הנחש"), יובל צפון מזרחי של ערוץ קנאב. כיוונה של הרמה מצפון מזרח לדרום מערב, מקביל לכיוון עמק אנטלופ (Antelope Valley ) באריזונה למערב ולדרום מערב. הנקודה הגבוהה ביותר ברמה היא בצפון מזרח "סידר נוֹל" (Cedar Knoll - מילולית "גבעת הארזים"). סידר נול שוכנת כ-18 קילומטרים מהעיירה פרדוניה באריזונה על כביש 22. הגישה העיקרית לצפון רמת קנאב היא מפרדוניה באריזונה הסמוכה לגבול הצפון-צפון מזרח של הרמה. כביש 89A מהעיירה ג'ייקוב לייק בצפון רמת קאיבאב ממזרח לרמת קנאב חוצה את רמת קנאב בחלקה הצפון מזרחי. הכביש מטפס דרך רכס קופר (Cooper Ridge) לתצפית להפברה (LeFevre Overlook) וממנו המרחק לפרדוניה על פני החלק הצפון מזרחי של הרמה הוא כ-14 קילומטרים. כביש 389 של מדינת אריזונה יוצא מפרדוניה ומקביל לאורך כ-16 קילומטרים לקטע הצפון מערבי של הרמה. קטע בלתי סלול של כביש עמק אנטלופ (Antelope Valley Road ) מתחיל בכביש 389 לצד המזרחי של עמק אנטלופ בגבול המערבי והדרום מערבי של רמת קנאב. כביש 1023, קטע בלתי סלול נוסף מגיע לעד לתחילת שביל המטיילים של קניון הק (Hack Canyon), כ-8 קילומטרים מערוץ קנאב. כביש סלול נוסף, כביש 22, חוצה את רמת קנאב בכיוון דרום מזרח בכיוון ג'ייקוב לייק. הוא חוצה את הרמה באלכסון, צפונית מזרחית למרכזה. אורך החלק הסלול בכביש הוא 37 קילומטרים והוא מסתיים בקטע בלתי סלול בן 14 קילומטרים מערבית לג'ייקוב לייק. הנקודה הגבוהה ביותר ברמה, סידר נול, שוכנת בקרבת הקילומטר ה-18 בכביש. מדיה וקבצים בנושא רמת קנאב בוויקישיתוף
זמנים (עיתון)

זמנים היה יומון המפלגה הפרוגרסיבית הישראלית. גיליונו הראשון ראה אור ב-9 בספטמבר 1953 והוא נסגר, לאחר שסבל קשיים כלכליים כל ימיו הקצרים, ב-4 בנובמבר 1955. במסמך פנימי של מפא"י, בו סקר לוי יצחק הירושלמי את עיתונות הזמן, נכתב כי "בעיתון זה קיימת התרוצצות לגבי קביעת הקו, כפי שהיא קיימת בתוך המפלגה הפרוגרסיבית, אך יותר מכולם מושל שם בכיפה מ. קול. תפוצתו 3,000–3,500". סיסמת העיתון הייתה "שרות נאמן - אינפורמציה מהארץ ומהעולם". עם הופעת העיתון הוצג מטרתו כ: "לשמש את הרעיון של ציונות בונה, ליבראליות פוליטית וקדמה חברתית". כן הובטח: "העיתון ישתדל להרים על נס את החיוב ולהוקיע את הרקוב." ובהמשך: "המפלגה הפרוגרסיבית, שיזמה את הוצאתו לאור של "זמנים", אינה מבקשת לעשות את העיתון שופר מפלגתי אלא כלי־שרת לאינטרסים הכלליים של המדינה.". מרדכי נאור, העיתונות בשנות החמישים, בתוך: חנה יבלונקה וצבי צמרת (עורכים), העשור הראשון: תש"ח-תשי"ח, יד יצחק בן-צבי 1997, עמ' 216–217 זמנים באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון (בטווח השנים 1953–1955) רפי מן, "העולם כולו נגדנו": מסמך פנימי חושף את מפת העיתונות בישראל כפי ששורטטה על-ידי דובר מפלגת השלטון. השנה: 1955, באתר העין השביעית, 6 בספטמבר 2011 עם הופעת זמנים, זמנים, 9 בספטמבר 1953
צלצל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צלצל – מכשיר דמוי-חנית המשמש לציד בעלי חיים ימיים צלצל (כלי נגינה) – כלי נגינה קדום המוזכר בתנ"ך יחידת צלצל – יחידה של "המוסד" שפעלה לחיסול התשתיות הפיננסיות של ארגוני הטרור מבצע צלצל – פשיטה של צה"ל שנערכה בליל 19–20 ביולי 1981, ובה פשטו לוחמים מחטיבת הצנחנים על בסיס מחבלים בלבנון צלצל החומות – מין במשפחת הלועניתיים
אור הלר

אור הלר (נולד ב-10 ביולי 1977) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כיום כמגיש טלוויזיה, כפרשן וככתב צבאי בערוץ 13. הלר החל את הקריירה העיתונאית שלו בשנת 1995 עם גיוסו לגלי צה"ל בתפקיד כתב צבאי וכתב לענייני משטרה ומשפט. עם שחרורו מצה"ל, החל לעבוד בעיתון מעריב בתפקיד כתב משפטי. בשנת 2002 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 10 בתפקיד כתב לענייני משטרה ומשפט. בסוף 2004 מונה לכתב ערוץ 10 ו"מעריב" בפריז, וסיקר, בין היתר, את האירועים הבאים: מותו של יאסר ערפאת בבית חולים בעיר בנובמבר 2004 הפיגועים בלונדון ביולי 2005 המהומות בצרפת בשנת 2005 הבחירות לנשיאות צרפת 2007 בשנת 2007 מתקפת הטרור במומבאי (2008) בשנת 2008 בשנת 2008 שימש שליח חדשות 10 לגאורגיה וסיקר עבורם את המלחמה בדרום אוסטיה. בשנת 2008 שב ארצה לתפקיד הכתב לענייני צבא בערוץ 10. במבצע עופרת יצוקה בינואר 2009 היה העיתונאי הישראלי הראשון שנכנס לרצועת עזה יחד עם כוחות צה"ל כדי לסקר את פעילות צה"ל. ביולי 2012 נשלח על ידי חדשות 10 לסקר את חקירת הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס. בדצמבר 2013 נשלח לסקר את הלוויית נלסון מנדלה בדרום אפריקה. במבצע צוק איתן ב-30 ביולי 2014, נלווה לכח צה"ל שפעל בתוך רצועת עזה נגד מנהרות החמאס וספג ירי נ"ט. הלר שימש בתפקיד מגיש-מחליף בתוכניות האקטואליה של ערוץ 10, "חמש עם רפי רשף" ו"לונדון את קירשנבאום". ב-2015 החל להגיש יחד עם מיה זיו-וולף תוכנית בוקר בערוץ 10 תחת השם "אור ומיה", עד שזיו-וולף עזבה את הערוץ בספטמבר 2017. לאחר מכן החל להגיש באותו ערוץ את התוכנית "בוקר אור" לצידה של ימית סול. הלר כתב טור קבוע באתר "מעריב השבוע", באתר IsraelDefense ופרשנות בעיתון "גלובס". החל משנת 2020 מלמד הלר בבית הספר לתקשורת באוניברסיטת אריאל. הלר הוא גיטריסט להקת "נאג' חמאדי", הכוללת את העיתונאים דרור גלוברמן, אראל סג"ל וטל לזר. הלהקה מופיעה בעיקר במועדונים בתל אביב, ובאוקטובר 2014 שחררה את הסינגל הראשון "אל תלכי לישון" מתוך אלבום בכורה שהקליטה. הלר הוא בן זוגה של ענת פניני, רכזת הכתבים של חברת החדשות, ולהם בן ובת. הם מתגוררים בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא אור הלר בוויקישיתוף אור הלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אור הלר באתר חדשות 13 אור הלר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הטורים של אור הלר, באתר IsraelDefense יוני פרת, ‏רוקנ'הלר: הקריירה השנייה של אור הלר, באתר ‏מאקו‏, 27 בינואר 2009 לדובר צה"ל יש מונופול על המידע, באתר העין השביעית, 21 במרץ 2017 תיעוד: חייל רוסי מאיים על עיתונאי ישראלי, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2008 אור הלר ורפי רשף, גאורגיה, 2008: כתב חדשות10 משחזר את התחושה של "להיות בצד החלש", באתר nana10‏, 13 ביולי 2014 מירב קריסטל, אור הלר יחליף את ינון מגל בערוץ 10, באתר ynet, 5 בפברואר 2008 אור הלר, תיעוד מיוחד: לוחמי צה"ל בפעילות ברצועת עזה, באתר nana10‏, 7 בינואר 2009 אור הלר, אביב פרנקל, עזה סרט מלחמה: כתב חדשות10 עם צוות מרכבה בדיר אל-בלח, באתר nana10‏, 31 ביולי 2014 בייבי בום: לאור הלר נולד בן, באתר וואלה, 3 בדצמבר 2012
יוסף הקומס

יוסף הקומס או יוסף מטבריה היה יהודי מומר בן המאה ה-4 לספירה שחי בצפון ארץ ישראל וניסה לנצר את היהודים תושבי הגליל. המקור היחיד לסיפורו של יוסף הקומס הוא הספר פנריון (אנ') של אפיפניוס מסלמיס, שם, בחלק המדבר על האביונים (פסקאות 4-12 של פרק 30) הוא מזכיר את סיפורו של יוסף. יוסף נולד בטבריה וחי בימי הקיסר קונסטנטינוס, ממנו קיבל תואר קומס (comes) ואישור לבנות כנסיות בטבריה, ציפורי, כפר נחום ועוד. על פי אפיפניוס, כיהודי היה בעל משרה רמה (אפוסטול) אצל נשיא הסנהדרין. לפי יוסף, כך כתב אפיפניוס, כאשר הלל הנשיא היה על ערש דווי הוא פנה לבישוף טבריה וביקש ממנו שיטביל אותו לנצרות ויעניק לו את המיסטריון (סקרמנט) ובתמורה העניק הלל לבישוף כמות זהב מכובדת. אחרי שלושה ימים נפטר הלל. לפני מותו מינה את יוסף כאחד משני מחנכיו של בנו של הנשיא, שהיה עדיין קטין. בעת היותו מחנך, מצא יוסף בגנזכו של הנשיא את ספרי הברית החדשה בעברית וקרא בהם, אולם עדיין לא השתכנע להמיר את דתו. ישו הופיע ליוסף בחלום וציווה עליו להאמין בו, כשיוסף סירב - הוא חלה במחלה קשה. אחרי שהבריא ניסה את הנצרות על ידי כך שלקח אדם שהיה מטורף, התווה עם מים את צורת הצלב על פניו של המטורף תוך שהוא אומר ”:בשם ישוע הנוצרי הצלוב, צא מתוכו השד, ויהיה בריא” ואכן המטורף נרפא. יהודים סברו שאכן הריפוי התקיים אולם הוא נעשה בעזרת שימוש בשם המפורש. כאשר הגיע לבגרות, מינה אותו הנשיא החדש להיות אפוסטול ומינה אותו להיות גובה המיסים והמעשרות בקיליקיה ואף הממונה על החיים היהודים שם. הוא נתפס שם קורא בבשורות ונלקח לבית הכנסת, אולם הבישוף המקומי חילץ אותו. יוסף התיידד עם הקיסר קונסטנטין, בפניו התוודה כי הוא הפך לנוצרי וזה מינה אותו להיות קומס ואישר לו מימון לבנות כנסיות ביישובי היהודים בגליל. יוסף חזר לטבריה, שהייתה בירתם של יהודי הגליל, ובנה בה כנסייה בתוך מקדש פגאני שבנייתו לא הושלמה. בסוף ימיו עבר מטבריה לבית שאן, היה היחיד בבית שאן שגינה את האריאניות, על מנת להתחמק ממינוי כבישוף, נשא אישה שנייה אחרי מות אשתו הראשונה. זאב רובין, פרשת הקומס יוסף והניסיונות לניצור הגליל במאה הרביעית לספירה קתדרה, 26 (תשמ"ג), עמ' 116-105. כולל תרגום מלא של סיפורו של יוסף הקומס כפי שהוא מובא אצל אפיפניוס אלחנן ריינר, חותמו של כריסטוס ומרקחת הסם שכשלה: יוסף הקומס איש טבריה והשיח היהודי-נוצרי בגליל במאה הרביעית בתוך "רצף ותמורה" יהודים ויהדות בארץ ישראל הביזנטית נוצרית, מרכז דינור לחקר תולדות ישראל ויד יצחק בן צבי, ירושלים, בעריכת ישראל לוין, עמ' 355-386 APOSTASY AND APOSTATES FROM JUDAISM מאמר מתוך Jewish Encyclopedia המזכיר את יוסף מטבריה אפוסטול, מילולית שליח היה מקורב הנשיא, מעמד חברתי ממנו התמנו בעל תפקידים כולל שליח הנשיא לגולה
שאר B1

שאר B1 (בצרפתית: Char - טנק) היה טנק כבד מתוצרת צרפת, שפיתוחו החל בשנות ה-20, והוא השתתף במלחמת העולם השנייה. בעת המערכה על צרפת ב-1940, נחשב השאר B1 לאחד הטנקים החזקים והעוצמתיים בשדה הקרב, הודות לשילוב של כוח אש ומיגון; הוא צויד בתותח בקוטר 75 מ"מ בתובה ותותח 47 מ"מ בצריח, ושריונו העבה היה כמעט חסין לאש הטנקים הגרמנים והתותחים נגד-טנקים שלהם.[דרוש מקור] אולם הוא סבל מלא מעט ליקויי תכנון, שהתרחשו כתוצאה מחשיבה מיושנת שלא תאמה את שדה הקרב המודרני, דוגמת מהירות נסיעה הנמוכה, והצריח בו היה רק איש צוות אחד, שעליו היה לטעון, לכוון את האש, לתת פקודות לנהג וכיוצא בזה. תכנונו השפיע על פיתוחו של הטנק הבינוני M3 לי האמריקאי. לאחר כיבוש צרפת בידי הנאצים, נפלו שלל מספר רב של טנקי שאר B1 בידי הוורמאכט, שהכניסם לשירות מצומצם בשם Panzerkampfwagen B-2 740 f. מדיה וקבצים בנושא שאר B1 בוויקישיתוף
מרדכי אביגד

מרדכי (מקסי) אביגד (9 בפברואר 1933 - 13 בדצמבר 2018) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, פיקד על גדוד 9 במלחמת ששת הימים ועל חטיבה 14. אביגד נולד בגרמניה בשם מקס יעקוביץ, לאחר עלייתו לארץ ישראל למד ברחובות ובתל אביב. ב-1951 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם, מפקד מחלקה וקצין מבצעים בגדוד 79, גדוד חרמ"ש. שימש מדריך בבה"ד 1 ולאחר מכן סגן מפקד ומפקד פלוגה בגדוד 52. הוא למד במכללה לפיקוד ומטה ובסיומם מונה למפקד גדוד 9, גדוד חרמ"ש. במלחמת ששת הימים פיקד על הגדוד שלחם במסגרת חטיבה 7. לאחר המלחמה שירת כקצין אג"ם בחטיבה 45, חטיבת שריון במילואים. בהמשך שירותו הצבאי שימש סגן מפקד חטיבה 217, מפקד חטיבה 875 ובשנים 1971-1972 פיקד על חטיבה 14, חטיבת שריון סדירה שהוצבה בגזרת קו בר-לב. במהלך מלחמת יום הכיפורים שהה באתיופיה בה שירת כנספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון, בסיום המלחמה שב לישראל, מונה לראש מטה אוגדה 162 שהוצבה במערב תעלת סואץ והשתתפה בכיתור הארמייה השלישית של מצרים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד אוגדה 143 ולאחר מכן מונה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון במערב גרמניה. השתחרר משירות הקבע ב-1981. לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת טקסטיל ולאחר מכן עבד בתעשייה הצבאית כמנהל שיווק למערב גרמניה, לאירופה, נציג החברה במזרח הרחוק, בצפון אמריקה ובדרום אמריקה. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא. אל"ם מרדכי (מקסי) אביגד, אתר יד לשריון חדשות 2, ‏50 שנה עם המפה שנספגה בדם, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2017
Life Starts Now

Life Starts Now (מאנגלית: החיים מתחילים עכשיו) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק הקנדית ת'רי דייז גרייס. ההקלטות לאלבום התחילו בינואר 2009, בוונקובר שבקנדה, והושלמו בחודש מרץ של אותה השנה. לאחר סיום ההקלטות, הלהקה הודיעה באופן רשמי שהאלבום יצא לאור ב-22 בספטמבר 2009. זמן קצר לאחר השקתו, הגיע האלבום למקום השלישי במצעד Billaboard 200. בנוסף, האלבום הגיע למקום השני במצעד Billboard Top Rock, והסינגל "Break" הגיע למקום הראשון במצעד Billboard Rock Songs. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ת'רי דייז גרייס. מידע על האלבום Life Starts Now באתר MusicBrainz מידע על האלבום Life Starts Now באתר AllMusic האלבום Life Starts Now באתר Discogs האלבום Life Starts Now באתר ספוטיפיי
OnePlus One

One היה טלפון חכם המיוצר ומשווק על ידי חברת OnePlus. המכשיר הוכרז ב-23 באפריל 2014. מכשיר זה היה המכשיר הראשון מבית חברת OnePlus. המכשיר הגיע בשני צבעים כשכל אחד מהם בעל נפח אחסון שונה: גרסת ה-16GB המוצעת בצבע לבן, וגרסת ה-64GB המוצעת בצבע שחור. גודל מסך המכשיר היה 5.5 אינץ' ברזולוציית 1920X1080 (רזולוציית HD מלאה), היוצרת צפיפות פיקסלים של 401 פיקסלים לאינץ'. המכשיר כלל את ערכת השבבים סנאפדרגון 801, הכוללת מעבד מרובע ליבות במהירות 2.5 ג'יגה הרץ, זיכרון RAM מסוג LPDDR3 בנפח 3GB, ומאיץ גרפי מדגם Adreno 330. המכשיר כלל מצלמה אחורית ברזולוציית 13 מגה פיקסל, הכוללת פלאש LED כפול, היכולה לצלם ברזולציית 4K. המצלמה הקדמית הייתה ברזולוציית 5 מגה פיקסל. למכשיר היו שני רמקולים באיכות מונו, והוא היה מצויד בקישוריות וויפי 802.11, בלוטות' 4.1, ג'י.פי.אס. ו-NFC. המכשיר כלל גרסה מותאמת אישית של רום ה-Cyanogen OS בגרסת 13, הכולל את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 6.0.1 (Marshmallow) סוללת המכשיר הייתה בנפח 3100 מיליאמפר לשעה. המכשיר נמכר רשמית באתר החברה בלבד. מדיה וקבצים בנושא OnePlus One בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של OnePlus One הראל עילם, OnePlus One: חזק יותר מהגלקסי S5, זול יותר מהנקסוס של גוגל, באתר כלכליסט, 23 באפריל 2014 חן אידן, OnePlus One: האם הוא כה משתלם גם אחרי חצי שנה?, באתר הארץ, 1 במרץ 2015 המפרט המלא של OnePlus One, באתר SpeX GSMARENA, OnePlus One
גל סינואני

גל סינואני (נולד ב-20 בספטמבר 1986) הוא זמר, כותב ומלחין ישראלי. גל סינואני נולד ברמת גן, בנו של הזמר אבי סינואני ורעייתו גולדי. בשנת 2003, בעודו בן 16, השתתף באלבומו של אביו אבי סינואני במחרוזת המוכרת "כוכבי מרום" כשביצע את השיר "מי המציא את המילה". בשנת 2004 השתתף באלבום האוסף המוצלח "שניים סוכר" בשיר "כאבך הוא כאבי". שירת בצה"ל כסולן בלהקת "פיקוד מזרח". לאחר שחרורו החל להפיק את אלבום הבכורה שלו. ב-21 בספטמבר 2007 הוציא סינגל ראשון בשם "ים של אהבה" שאותו כתב והלחין גלעד מסמי. ב-14- בינואר 2009 הוציא סינגל שני בשם "את כמו חלום" שאותו כתב והלחין. בשנת 2010 לקח חלק בפרויקט "עבודה עברית שרים עוזי חיטמן" כשביצע את השיר "שירי ילדות" . בשנת 2014 יצא אלבום הבכורה שלו "המתנה שלי", מהאלבום בלטו השירים "הכח שבלב", "המתנה שלי" שכתב והלחין גל עם אחיו נאור סינואני, "שבועיים בלעדייך" שכתב והלחין הזמר דודו אהרון, "בואי אליי", "חוזר לאהבתך" ,"את מוותרת" ו"אין אחד שלא נפגע" דואט עם הזמר חמי רודנר. בשנת 2015 הוציא את הסינגל "יגוני", אשר היה לסינגל הראשון מתוך האלבום החדש, באותה השנה לכבוד יום הזיכרון לחללי צה"ל הוציא את השיר "חזור" כחלק מפרויקט שירי זיכרון. בשנת 2016 הוציא את הסינגל "ככה את אוהבת" שכתב אבי אוחיון ללחן של דודו אהרון. בשנת 2017 הוציא את הסינגל "כמו שיר במזרחית" שכתב עדי כבירי ללחן של נאור סינואני, בשיר אירח את אביו אבי סינואני השיר זכה לאהדה רבה, וביוטיוב הגיע למעל שני מיליון צפיות. בשנת 2018 הוציא את השיר "פתאום" שאת הקליפ שלו צילם בלוס אנג'לס שבארצות הברית, בעודו במסע הופעות שם צילם גם קליפ נוסף לשיר שיצא מאוחר יותר באותה השנה "ואולי" בלאס וגאס. בשנת 2019 השתתף באלבום משותף "בטברנה" עם אביו, אלבום המבוסס על קאברים לשירים ישראלים מכל הזמנים. בשנת 2020 הוציא את אלבומו השני "פתאום", מן האלבום יצא הסינגל "ילדה קטנה" בשיתוף פעולה עם בוגרת בית ספר למוסיקה עדי ביטי, השיר "ואולי", והשיר "שייך לך" שבו אירח זמרת רומניה בשם "ליה". 2009: המתנה שלי 2019: בטברנה 2020: פתאום סינואני רווק, מתגורר ברמת גן מדיה וקבצים בנושא גל סינואני בוויקישיתוף גל סינואני, ברשת החברתית פייסבוק גל סינואני, ברשת החברתית אינסטגרם גל סינואני, סרטונים בערוץ היוטיוב גל סינואני, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) גל סינואני, באתר ספוטיפיי גל סינואני באלבום חדש, אסף נבו, מאקו 2014 גל סינואני בדואט עם יוצאת "בית ספר למוסיקה" עדי ביטי "מי יהיה הכוכב הבא של המזרחית?" אבי כאכון, מאקו 2017 "גל סינואני מגשים את החלום של האבא אבי" באתר וינט "בלי תהילה בלי שיווק, עם כסף ועם פחד" רן בוקר ידיעות אחרונות אסף נבו, ‏גל סינואני: "רוצה קריירה כמו של הזמרים הכי מצליחים, אבל שזה יהיה שלי", באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2014 אסף נבו, ‏עדי ביטי היא "ילדה קטנה" עם גל סינואני, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2012 אבי כאכון, ‏מי יהיה הכוכב הבא של המזרחית?, באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2017 אבי שושן, סוד ההצלחה של שלומי סרנגה, באתר ynet, 18 באוגוסט 2013 רן בוקר, בלי תהילה, בלי שיווק, עם כסף - ועם פחד, באתר ynet, 6 בינואר 2015