laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספר הברית (ביקורת המקרא)

ספר הברית הוא מקבץ פרקים בספר שמות; פרק כ', פסוק כ"ב-פרק כ"ג, כפי שנכתב, ”וַיִּקַּח סֵפֶר הַבְּרִית, וַיִּקְרָא בְּאָזְנֵי הָעָם;” (ספר שמות, פרק כ"ד, פסוק ז') והוא מיוחס בביקורת המקרא למסורת האלוהיסטית. קיים ספר נוסף, הנקרא בידי חוקרים "ספר הברית הקטן", פרק פרק ל"ד, פסוקים י"א–כ"ו בלבד, ומיוחס במחקר למקור היהוויסטי (J). שני ספרי הברית מכילים קטעים מקבילים עם שינויים מהותיים בחוקים וענייני מוסר ופולחן. מנחם הרן, ערך "ספר הברית", אנציקלופדיה מקראית ה, טורים 1087–1091. משה גרינברג, "הנחות יסוד של החוק הפלילי במקרא", בתוך: תורה נדרשת, תל אביב תשמ"ד, עמ' 13–39. משה דוד קאסוטו, פירוש לספר שמות, ירושלים תשי"ט. יאיר זקוביץ, "ספר הברית מבאר את ספר הברית - תופעת הבומראנג", בתוך: מקדש, מקרא, ומסורת; מנחה למנחם הרן, אייזנבראונס 1996, עמ' 59–64. Fred Skolnik & Michael Berenbaum, Encyclopaedia Judaica: Blu-Cof, vol 4, (2007), p.67-9 H. Cazelles, Etudes sur le Code de l'Alliance (1946) S.M. Paul, Studies in the Book of the Covenant in the Light of Cuneiform and Biblical Law (1970) O. Eissfeldt, The Old Testament, an Introduction (1965), 212–9 (incl. bibl.). ADD. BIBLIOGRAPHY: I. Mendelsohn, Slavery in the Ancient Near East… (1949) S. Greengus, IDBSUP (Interpreter's Dictionary of the Bible Supplementary Volume), 532–37 M. Roth, Law Collections from Mesopotamia and Asia Minor (1995) M. Koeckert, in: C. Bultmann et al. (eds.), Vergegenwaertigung des Alten Testaments (FS R. Smend, 2002), 13–27 J. van Seters, in: ZAW, 108 (1996), 534–46 L. Schmidt, in: ZAW, 113 (2001), 167–85 D. Knight, in: S. Olyan (ed.), A Wise and Discerning Heart (FS B. Long, 2002), 13–79. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ואן ויניולי

ז'ואן ויניולי אי פלאדוואל (בקטלנית: Joan Vinyoli i Pladevall‏; 3 ביולי 1914 - 30 בנובמבר 1984) היה אחד מגדולי משורריה של קטלוניה במאה העשרים. ויניולי נולד בברצלונה, ספרד, בשנת 1914. בין השנים 1937 ו-1984 פרסם ויניולי 16 ספרי שירה, ביניהם "נתק ראשון" (1937), "על חיים וחלום" (1948), "המושתק" (1956), "מציאויות" (1963), "עכשיו שכבר מאוחר" (1975) ו"שליטה בקסם" (1984). כתיבתו הפורייה קשורה קשר הדוק לחוויותיו האישיות ולתפיסותיו האמוניות. ויניולי היה מתרגמו של רילקה לקטלאנית. מדיה וקבצים בנושא ז'ואן ויניולי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ואן ויניולי (בקטלאנית) ז'ואן ויניולי, באתר האנציקלופדיה הקטאלנית הגדולה (בקטאלנית) אודות ז'ואן ויניולי באתר lletrA-UOC (בקטלאנית) (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדוארד ריץ

אדוארד ריץ (בגרמנית: Eduard Ritz לפעמים Eduard Rietz;‏ 17 באוקטובר 1802 – 22 בינואר 1832) היה כנר ומנצח גרמני. ריץ נולד בברלין ומורו הראשון היה אביו, כריסטיאן ריץ, כנר בתזמורת החצר של ברלין. בהמשך למד אצל רודה. בשנת 1818 סיים את לימודיו, ושנה אחר כך הצטרף לתזמורת החצר של ברלין והיה לקונצרטמייסטר שלה, אך סכסוך עם הקאפלמייסטר של התזמורת, גספרה ספונטיני, הביא לפיטוריו בשנת 1825. בשנת 1826 ייסד את האגודה הפילהרמונית של ברלין, שהגיעה להישגים נאים אם כי נגניה היו חובבים. ריץ היה הכנר הראשון בביצוע ההיסטורי בשנת 1829 של מתאוס פסיון מאת יוהאן סבסטיאן באך, שפליקס מנדלסון השיב לחיים לאחר שנים רבות של שכחה. אדוארד ריץ ואחיו יוליוס העתיקו את תפקידי המבצעים מן הפרטיטורה של הפסיון לביצוע זה. אדוארד ריץ היה ידידו של מנדלסון. הוא ואחיו הצעיר יוליוס ניגנו רביעיות מיתרים עם מנדלסון עוד בשנת 1820. מנדלסון למד נגינה בכינור אצל אדוארד ריץ והקדיש לו את הקונצ'רטו שלו ברה מינור, את הסונאטה לכינור אופוס 4 ואת השמינייה אופוס 20. אהבתם של ריץ ומנדלסון למוזיקה של באך הביאה אותם לשיתוף פעולה עם קרל פרידריך צלטר באקדמיה לשירה, שם הרבה ריץ לשיר כטנור סולו. ריץ, שהיה בפתחה של קריירת ניצוח מזהירה, מת בברלין משחפת בגיל 29. לאחר מותו, הקדיש מנדלסון את פרק האנדנטה של החמישייה אופוס 18 שלו לזכר ידידו. אדוארד ריץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלברט מל, "אדוארד ריץ" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין אלברט מל, גרוב אלברט מל, גרוב
סלמה ארגץ'

סלמה ארגץ' (טורקית: Selma Ergeç; נולדה ב-1 בנובמבר 1978) היא שחקנית ודוגמנית טורקייה-גרמנייה. ארגץ' נולדה בעיר האם בגרמניה לאב ממוצא טורקי ולאם גרמנייה. אביה היה רופא ואמה אחות. בשנת 1983 עברה המשפחה לעיר מרסין בדרום טורקיה, מאוחר יותר העתיקו את מגוריהם לאנקרה וב-1989 חזרו לגרמניה. ב-1995 סיימה ארגץ' את לימודיה בבית הספר בנורדריין-וסטפאליה, גרמניה. ב-2001 הצטלמה לסדרה "Yarım Elma" של רשת NBC. ב-2003 החלה לקחת שיעורי משחק אצל השחקנית עליה אוזונאטגן. ב-2006 שיחקה בסרט הטורקי-אמריקאי "The Net 2.0". היא גם הפרזנטורית של המותג Selamlique, פרויקט זה זיכה אותה להצלחה עוד לפני ההשתתפותה בסדרה "הסולטאן". ב-2011, נבחרה ארגץ' לגלם את דמותה של חדיג'ה סולטאן, אחותו של הסולטאן סולימאן המפואר בסדרה ההיסטורית המצליחה "הסולטאן". השחקנית סיפרה שהתפקיד היה חשוב לא רק לקריירה שלה אלא גם ללבה ולנשמתה. בנוסף, היא שיחקה בסרטים "Sis ve Gece" ו"ימים ורוחות". היא דוברת גרמנית, אנגלית, טורקית וצרפתית באופן שוטף. ארגץ' צמחונית. ב-26 בספטמבר 2015, היא התחתנה עם בן זוגה קאן אוז. החתונה התקיימה בעיר הולדתה בגרמניה. מדיה וקבצים בנושא סלמה ארגץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלמה ארגץ' סלמה ארגץ', ברשת החברתית פייסבוק סלמה ארגץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) סלמה ארגץ', ברשת החברתית אינסטגרם סלמה ארגץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סלמה ארגץ', באתר AllMovie (באנגלית) סלמה ארגץ', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Selma Ergeç Biography, IMDb יש ללחוץ על שחקנים על מנת לקרוא את הביוגרפיה של סלמה ארגץ', 9tv http://www.selmaergec.com/
Paranoid (שיר של בלאק סבאת')

"Paranoid" (בעברית: "פרנואיד") הוא שיר של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת', שיצא לאור באוגוסט 1970 מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, Paranoid. זהו הסינגל הראשון מהאלבום, בעוד הבי-סייד הוא השיר "The Wizard". השיר נחשב לאחד משירי ההבי מטאל הגדולים בכל הזמנים. השיר הגיע למקום ה-4 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-61 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. השיר שיצא כסינגל, היה הראשון לאחר שישה חודשים מאז הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה Black Sabbath. בראיון שנתן בסיסט הלהקה גיזר באטלר למגזין "Guitar World", אמר: "רוב השירים ב-Paranoid נכתבו בערך בזמן הוצאת אלבום הבכורה שלנו. הקלטנו את כל השירים בתוך שניים או שלושה ימים בלבד. אולם השיר "Paranoid", נכתב במחשבה שנייה כשהרגשנו שאנחנו צריכים באלבום שיר קליל בן שלוש דקות. אז טוני הגיע עם הריף, ואני במהירות כתבתי את המילים, כשאוזי מקריא אותן כשירה". בתחילה הביעו חברי הלהקה את רצונם שהאלבום ייקרא "War Pigs", כשם השיר הפותח את האלבום, אולם חברת ההקלטות התעקשה ושכנעה את הלהקה שהשם בוטה מדי, וכך "Paranoid" נבחר לכותרת האלבום. באופן מפתיע, המילה "Paranoid", איננה מופיעה בכל מילות השיר. "Paranoid" זכה להצלחה רבה במצעדים. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום ה-4, ובמקום ה-61 בבילבורד הוט 100. מיקומים במצעדים: אוזי אוסבורן - שירה טוני איומי - גיטרה גיזר באטלר - בס ביל וורד - תופים "Paranoid" נחשב לאחד השירים החשובים והמשפיעים בהבי מטאל, בזכות התבנית המוזיקלית הייחודית שלו, שלפיה נוצקים אלבומי מטאל עד היום, הליריקה הקשה, הריף הפשוט, הקליט אך העיקש וסולו הגיטרה הנמוך והכבד של איומי, והוא נחשב לקלסיקת רוק והמנון מטאל נצחי. ברשימה המפורסמת של מגזין הרולינג סטון "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" דורג השיר במקום ה-250. השיר הופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, ביניהם: סיד וננסי, יום ראשון הגדול, כמעט מפורסמים, אנגרי בירדס ועוד. דירוגים במגזינים מידע על היצירה "Paranoid" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Paranoid" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Paranoid" באתר SecondHandSongs ‏ "Paranoid", באתר "last.fm" מידע על השיר, באתר "music line" ביוגרפיה של הלהקה, באתר AllMusic מידע על השיר, באתר "australian-charts.com" מידע על השיר, באתר "australian-charts.com" מידע על השיר, באתר "Chart Archive" מידע על השיר, באתר "australian-charts.com" מידע על השיר, באתר "australian-charts.com" בן שלו, הלהקה שהמציאה את המטאל, באתר הארץ, 26 בפברואר 2010 הרשימה, באתר NME ‏ "VH1′s 100 Greatest Hard Rock Songs", באתר VH1 רשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים, באתר הרולינג סטון ‏ "Rock and Roll Hall of Fame - 500 Songs That Shaped Rock" באתר "rocklistmusic"
אריק אלעזר

אריק אלעזר (נולד בשנת 1971) משמש כיו"ר דירקטוריון ומנכ"ל של חברת מרעום דולפין ויו"ר דירקטוריון של חברת אנויסול. אלעזר הוא קצין במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כנספח צה"ל ומשרד הביטחון בצרפת ספרד ופורטוגל, פיקד על חטיבת המרום ומחוז הצפון בפיקוד העורף. כמו כן פיקד בעבר על יחידת עוקץ, בית הספר ללוחמה בטרור ומתקן אדם והיחידה המטכלית לאבטחת בכירים בצה"ל, שירת במגוון תפקידים ביחידת דובדבן. עם גיוסו לצה"ל ביולי 1989, התנדב ליחידת דובדבן. ביחידה עבר אלעזר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ליחידת דובדבן כמפקד צוות, ולקח חלק במבצעים מיוחדים ולחימה כנגד הטרור הפלסטיני בשטחי יהודה ושומרון. בהמשך שימש כמפקד פלגה וכסגן מפקד היחידה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד מתקן אדם, לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד יחידת עוקץ, ופיקד עליה במהלך הלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך כיהן כמפקד בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור, לאחר מכן שימש כמפקד היחידה המטכ"לית לאבטחת בכירים, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. בשנת 2008 מונה למפקד מרהו"ם בדרגת אל"ם, וסיים את תפקידו ב-2011, לאחר לימודים, מונה ב-2012 למפקד מחוז הצפון בפיקוד העורף. במאי 2014 הוחלט כי ימונה לנספח צה"ל בצרפת. במהלך שנת 2014 נכנס לתפקידו. בשנת 2018 השתחרר מצה"ל בתום שלוש שנים כנספח צה"ל בצרפת, ספרד ופורטוגל והשתחרר מצה"ל לאחר 28 שנות שרות. אמיר בוחבוט‏, איש הכוחות המיוחדים: אריק אלעזר מספר על השירות, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2011. עמוס הראל, עד מפתח בפרשת הקרקעות: המפקד לשעבר של היחידה המטכ"לית לאבטחת אישים, באתר הארץ, 19 בינואר 2011. שיר פילו, אל"מ אלעזר: לחימה בצפון תיראה אחרת, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 26 בנובמבר 2012. גילי כהן, מפקד המרהו"ם על הצניחות: "זה לא דבר שאפשר לבטל", אתר צה"ל, ‏ 06.12.2008, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים". אמיר בוחבוט‏, איש הכוחות המיוחדים: אריק אלעזר מספר על השירות, באתר וואלה, 5 בנובמבר 2011. פליקס פריש, הכומתות החומות כובשות את פיקוד מרכז, באתר ynet, 17 ביולי 2003. איתי אשר, לב של כלב, באתר nrg‏, 18 באפריל 2003. "זזים", במחנה, ‏ 15.05.2014. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריסה פאוואן

מריסה פאוואן (באנגלית: Marisa Pavan; ‏19 ביוני 1932 – 6 בדצמבר 2023) הייתה שחקנית איטלקייה, זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1955 על הופעתה בסרט "השושנה המקועקעת". פאוואן נולדה בקליארי בירת סרדיניה, איטליה בשם מריה לואיסה פיירנג'לי. פאוואן היא אחותה התאומה של כוכבת הקולנוע האיטלקייה המנוחה פייר אנג'לי. פאוואן פילסה את דרכה כשחקנית תוך כדי תפקידי משנה בסרט המלחמה של ג'ון פורד "What Price Glory", בדרמת הפשע של ארנולד לבן "Down Three Dark Streets" ובמערבון של דלמאר דייוויס "Drum Beat i". היא פרצה לתודעה רשמית בשנת 1955 בזכות ליהוקה לעיבוד הקולנועי למחזהו של טנסי ויליאמס "השושנה המקועקעת", תפקיד שיועד בתחילה לאחותה התאומה פייר שהייתה יותר מוכרת בתעשייה בהוליווד. פאוואן הופיעה בסרט בתפקיד רוזה בתה הצעירה של סארפינה דל רוזה (אנה מניאני), היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אותו היא הפסידה לחברתה לסרט ג'ו ואן פליט על הופעתה בסרט "קדמת עדן". באותו טקס אוסקר עלתה פאוואן לקבל פרס אוסקר אחר בשמה של אנה מניאני שנעדרה מהמעמד. באותה השנה השתתפה פאוואן גם בעיבוד הקולנועי של נאנלי ג'ונסון לספרו של סלואן וילסון "האיש בחליפה האפורה" לצידם של גרגורי פק וג'ניפר ג'ונס. בתקופה שלאחר מכן הופיעה פאוואן בתפקיד אבישג השונמית בדרמה המקראית של קינג וידור "שלמה ומלכת שבא" ובתפקיד קטרינה דה מדיצ'י אשתו של מלך צרפת אנרי השני (רוג'ר מור) בדרמה "דיאן". היא שיחקה בדרמה התקופתית של ג'ון פארו "ג'ון פול ג'ונס" ולצידו של טוני קרטיס בסרט הפשע "סיפור חצות". את הופעותייה הזכורות האחרונות עשתה פאוואן בקומדיה הצרפתית של ז'אק דמי "הריון גברי" ובסדרות הטלוויזיה "התקווה שדל ראיין" ו-"77 Sunset Strip". פאוואן נישאה בשנת 1956 לשחקן הצרפתי ז'אן פייר אומון ממנו הביאה לעולם שני ילדים, צלם הקולנוע ז'אן קלוד אומון והקולנוען פטריק אומון. פאוואן הייתה נשואה לאומון עד לפטירתו בשנת 2001. השושנה המקועקעת (1955) האיש בחליפה האפורה (1956) דיאן (1956) סיפור חצות (1957) ג'ון פול ג'ונס (1959) שלמה ומלכת שבא (1959) הריון גברי (1973) מדיה וקבצים בנושא מריסה פאוואן בוויקישיתוף מריסה פאוואן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריסה פאוואן, באתר AllMovie (באנגלית) מריסה פאוואן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מריסה פאוואן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מחוזות אריזונה

מדינת אריזונה שבארצות הברית מחולקת ל-15 מחוזות. הגדול שבמחוזות אריזונה הוא מחוז קוקונינו (48,332 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז סנטה קרוז (3,206 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז מריקופה (כ-3,990,000 תושבים). עיר הבירה, פיניקס, נמצאת במחוז מריקופה. הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות אריזונה בוויקישיתוף
ג'רמיין לנס

ג'רמיין מרשיאנו לנס (בהולנדית: Jeremain Marciano Lens; נולד ב-24 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן הולנדי ממוצא סורינאמי. לנס, יליד אמסטרדם, הצטרף ב-1997 לקבוצת הנוער ספרטאן, קבוצת חובבים מאמסטרדם. ב-2001 עבר למחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם וב-2002 עזב אותה ועבר לאלמרה. ב-2004 עבר לנס לקבוצת הנוער של א.ז. אלקמאר וב-2006 החל לשחק בקבוצה הבוגרת. בעונת 2007/2008 הושאל לניימכן ובה קיבל יותר הזדמנויות אותן ניצל: הוא רשם 9 שערים ב-31 הופעות ובסיום העונה הוחזר לאלקמאר. בתחילת עונת 2008/2009 עבר לנס ניתוח ברגלו השמאלית שעיכב את חזרתו למגרשים, בעונה זו זכתה אלקמאר באליפות אולם תרומתו של לנס, שער אחד בשמונה משחקים, לא הייתה מכרעת. חילופי מאמנים בקבוצה סייעו ללנס להצליח יותר בעונת 2009/2010 בה רשם 32 משחקים ו-12 שערים. ב-2010 עבר לנס לפ.ס.ו. איינדהובן הוא שמר על יציבות בדקות המשחק ובכיבוש שערים גם בשלוש העונות הבאות אותן העביר בקבוצה, וב-2013 נמכר לדינמו קייב האוקראינית. ב-15 ביולי 2015 חתם לארבע שנים בסנדרלנד. ב-30 באוגוסט 2016 הושאל לפנרבחצ'ה לעונה אחת. ב-6 באוגוסט 2017 הושאל לבשיקטש לעונה אחת, בסיום העונה חתם לארבע שנים בבשיקטש. ב-1 בפברואר 2021 הושאל לפתיח קארגומרוק הטורקית עד לסיום העונה. לנס רשם כמה הופעות בנבחרות הצעירות של הולנד. ב-2009 השתתף בטורניר עם סורינאם, אך מאחר שטורניר זה לא הוכר על ידי פיפ"א הותר לו לעבור ולייצג את הולנד. במאי 2010 זומן לראשונה לנבחרת ההולנדית הבוגרת, כשזו התכוננה למונדיאל 2010, אך לא השתתף במשחקיה ולא נכלל בסגל הכתומים לטורניר. לאחר המונדיאל רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כשלקח חלק במשחק ידידות נגד אוקראינה ואף כבש שער בכורה. למרות זאת, השתתף לנס במשחקים ספורים בלבד במוקדמות יורו 2012 ולא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר. במוקדמות מונדיאל 2014 כבר היה ללנס חלק משמעותי בנבחרת הולנד. הוא כבש חמישה שערים ובישל חמישה נוספים והעפיל עם הנבחרת לטורניר עצמו. במונדיאל השתתף בשלושת משחקי הנבחרת בשלב הבתים. א.ז. אלקמאר אליפות הולנד: 2008/2009 מגן יוהאן קרויף: 2009 פ.ס.ו. איינדנהובן הגביע ההולנדי: 2010/2011 דינמו קייב הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015 אליפות אוקראינה: 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא ג'רמיין לנס בוויקישיתוף ג'רמיין לנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'רמיין לנס, באתר Transfermarkt ג'רמיין לנס, באתר Soccerway ג'רמיין לנס, באתר BDFutbol ג'רמיין לנס, באתר WorldFootball.net ג'רמיין לנס, באתר National Football Teams ג'רמיין לנס, באתר FootballDatabase.eu
Pretty on the Inside

Pretty On The Inside (מילולית: יפה מבפנים) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האלטרנטיבי הול, שלפני שהפכה ללהקת רוק אלטרנטיבי וגראנג' הייתה להקת הארדקור פאנק ונויז רוק. ההרכב של הלהקה באלבום זה כולל את מייסדי הלהקה קורטני לאב ואריק ארלנדסון שניגנו בגיטרה והלחינו שירים כאשר לאב היא זו ששרה וכותבת את השירים, את ג'יל אמרי שגם עזרה בהלחנת השירים וניגנה על בס והמתופפת קרוליין רו. האלבום הוא האלבום היחיד של הלהקה שיצא לפני נישואיה המתוקשרים מאוד של לאב לסולן להקת נירוונה קורט קוביין ואף על פי שלא פרץ למיינסטרים הוא זכה להצלחה בסצנת האוונגרד. קורטני לאב, שבאותה התקופה כבר הייתה בעלת רקע מצומצם בקולנוע ובמוזיקה (שיחקה בתפקיד משני בסרט סיד וננסי והשתתפה במספר הרכבים מוזיקליים כאשר הבולטים מביניהם הם פיית' נו מור ו-Pagan Babies) פרסמה מודעה בעיתון לאחר שפוטרה מהלהקה בייבס אין טוילנד אותה הקימה קאט ביילנד שהייתה איתה ב-Pagan Babies ולימדה את עצמה לנגן בגיטרה. המודעה שפרסמה הייתה "אני רוצה להקים להקה. ההשפעות שלי הם ביג בלאק, סוניק יות' ופליטווד מק". למודעה נענה אריק ארלנדסון, ולאב ציינה שברגע שהכירה אותו היא ידעה שהוא "האחד". הם הקימו את הלהקה ומאוחר יותר צירפו את הבסיסטית ג'יל אמרי והמתופפת קרוליין רו. כיוון שהלהקה רק הופיעה באותו שלב היא לא הניבה רווחים ועל כן בשביל לתמוך בלהקה עבדה לאב בתחילת דרכה של הלהקה כחשפנית. המפיקה הראשית של האלבום הייתה חברת סוניק יות' קים גורדון, ממנה שאבה לאב השראה. במהלך הקלטת האלבום לאב נהגה לעשן ולשתות על מנת לתת לקול שלה ייחודיות והתעקשה להיות מעורבת מאוד בהפקת האלבום. המוזיקה באלבום נחשבת למוזיקה מאוד קיצונית ורועשת והשילוב של מוזיקה מלודית מתחת לצלילי ההארדקור פאנק והנויז רוק נחשב לייחודי ללהקה, שכן הול הייתה אחת הלהקות היחידות שהושפעו גם מנויז רוק וגם מפופ רוק באותו זמן. קולה של לאב באלבום נע בין לחישות לצרחות רמות כאשר יש גם שינוי בעוצמת הסאונד ומהירות השיר. השיר "Starbelly" מהאלבום בנוי משלושה שירים שונים: "Cinnamon Girl" של ניל יאנג, "Rhiannon" של פליטווד מק והשיר "Best Sunday Dress" של ההרכב Pagan Babies בו לאב הייתה חברה. המילים באלבום נכתבו רובן על ידי לאב והן מתארות חוויות אישיות ורגשות אישיים שלה, שכוללות את הנושאים אלימות (בעיקר כלפי נשים), אובדנות, דימוי עצמי, אונס, זנות ועוד. האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה, שכינו את האלבום "דפוק, רועש ומעורר שוק" והשוו אותו בצורה חיובית לאלבום הבכורה של פטי סמית, "Horses". הסינגל שהשתחרר מהאלבום "Teenage Whore" הגיע למקום הראשון במצעד האינדי בבריטניה והאלבום הגיע ל-top 75 במצעד האלבומים הבריטי. האלבום גם זכה להצלחת אנדרגראונד בארצות הברית כשמכר שם מעל 200,000 עותקים. מידע על האלבום Pretty on the Inside באתר MusicBrainz מידע על האלבום Pretty on the Inside באתר AllMusic האלבום Pretty on the Inside באתר Discogs האלבום Pretty on the Inside באתר ספוטיפיי
ז'ורדי פרה-סרדה

ז'ורדי פרה סרדה (בקטלאנית: Jordi Pere Cerdà; ‏1920 – 11 בספטמבר 2011) הוא שם העט של אנטואן קיירול (Antoine Cayrol), משורר, סופר ומחזאי קטלאני. ז'ורדי פרה סרדה נולד בכפר סַיַגּוּז (Saillagouse בצרפתית; סַלְיַגּוֹזָה Sallagosa בקטלאנית) שבקטלוניה הצפונית (בצרפת). סרדה, שכתב בסך הכול עשרה ספרים, החל לפרסם את שירתו בתחילת שנות החמישים. בין ספריו: "כל לשון מעלה אש", "חזירויות", "עור הנרקיס", "יער בלי נשק" ו"ציפורים לקריסטופור". קובץ כל כתביו התפרסם בשנת 1988 בברצלונה. בשנת 1996 זכה סרדה באות הכבוד של ספרות קטלוניה ובשנת 1999 בפרס הספרות הלאומי של ספרד. ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Wear OS

Wear OS (ידועה גם בשם Wear OS by Google, ובעבר כ־Android Wear) היא גרסה של מערכת ההפעלה אנדרואיד המיועדת לשעונים חכמים ולמוצרים לבישים. על ידי התאמה לטלפונים ניידים שמריצים אנדרואיד גרסה 4.4 ומעלה, או iOS גרסה 9.3 ומעלה עם תמיכה מאפליקציית ההתאמה של גוגל, Wear OS. Wear OS תומכת בקישוריות בלוטות', Wi-Fi, 3G ו-LTE, כמו גם במגוון תכונות ויישומים. סגנונות פנים של שעונים כוללים עגולים, מרובעים ומלבניים. היא נתמכת על ידי מגוון רחב של שעונים חכמים המיוצרים על ידי חברות שונות, ובהן LG אלקטרוניקה, מוטורולה, Fossil, שיאומי ואחרות. Android TV מדיה וקבצים בנושא Wear OS בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Wear OS (באנגלית) Wear OS, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Wear OS, הבלוג הרשמי ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אח"י בת גלים 3

אח"י בת-גלים (כיום ס/מ בת גלים) היא אונייה ששירתה כאוניית עזר של חיל הים הישראלי. האונייה יוצרה במספנת Kröger במסגרת סדרת Stollergrund, הושקה כאוניית עזר של חיל הים הגרמני בשם Bant Y 867 בשנת 1989, מ-1990 שימשה כאוניית תקשורת ונמכרה לישראל בשנת 2003. האונייה השתייכה לפלגת הנצ"ל של שייטת ספינות הטילים בחיל הים. יחד עם אח"י בת גלים רכש חיל הים ספינה נוספת מאותו הדגם, אח"י בת ים 2, וזו משרתת עדיין בחייל. בת גלים 3 היא כלי השיט השלישי הנושא שם זה בחיל הים. בת גלים הראשונה הייתה אוניית סוחר הולנדית לשעבר, ששימשה בשנות ה-60 בתפקידי סיור במפרץ סואץ ובהובלת חיילים ואספקה בזירת ים סוף וסופה שהוטבעה בשנת 1970 על ידי הקומנדו הימי המצרי, בנמל אילת, במהלך מלחמת ההתשה. האנייה השנייה בשם זה הייתה אוניית גל-נוע ששירתה בחיל הים הישראלי בשנים 1978 עד 1984, עסקה בהעלאת יהודי אתיופיה במסגרת מבצע משה בזירת הים האדום ובהעברת כוחות וכלי רכב משוריינים לפלנגות הנוצריות במהלך מלחמת לבנון הראשונה, הוצאה מהשירות בשנת 1984 ונמכרה בשנת 1987 לחברה יוונית. בשנת 2015 עקב קיצוצים בצה"ל הספינה נמכרה לחברה הממשלתית חקר ימים ואגמים לישראל והיא החליפה את ס/מ שקמונה כספינת המחקר העיקרית של המכון. לאחר מכירתה עברה הספינה שיפוץ מקיף על מנת להתאים אותה לשימוש במחקר. למרות מכירתה חיל הים שומר את הזכות לגייס את הספינה בעת מלחמה לצי. מדיה וקבצים בנושא אח"י בת גלים 3 בוויקישיתוף אנני אלרועי, הושקה אחי בת גלים השלישית, "בין גלים", אוקטובר 2014, עמ' 58. Sharon Udasin, "Energy Ministry to Buy $20M. Vessel for Sea Research". The Jerusalem Post. 1 June, 2014 "New IOLR Research Vessel R/V Bat Galim Goes To Sea". North American Friends of IOLR
שאפארניש

שאפארניש (Schafarnisch) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,107 מטר מעל פני הים, וממוקם בגבול הקנטונים ברן ופריבורג. שאפארניש הוא ההר האמצעי בצפון הרכס הקיצוני שבצפון האלפים הברניים באזור המכונה גם טרום האלפים (Pre-Alps). הרכס מתחיל ליד העיר תון בהר גאנטריש (2,175), וממשיך לאורך עמק זימן דרך ההרים מרה (2,087), שאפארניש, וקייזראג (2,185), עד להר שאפברג (2,239) ליד אגם גרוייר (Lake of Gruyère) בשפלה השווייצרית, שם חוצה את הרכס מעבר יאון (המחבר את אזור גרוייר (district of Gruyère) שבשפלה השווייצרית עם עמק זימן (Simmental)), ומצידו הדרומי של המעבר ממשיך הרכס בהרים רודיגנשפיץ (2,124), דאן דה רות (2,236), דאן דה סאוויני (2,252), וניל נואר (2,389), ווניל קארה (2,197), ומסתיים בהרים רושה דה נה (2,042) ודאן דה ז'אמאן (1,879) שעל גדות אגם ז'נבה. בצידו הצפוני ממוקם הר מרה ובצידו הדרומי ההרים קייזראג ושאפברג, מצדו המזרחי עמק זימן ובצדו המערבי מתמזג ההר אל תוך השפלה השווייצרית. בצידו הדרומי נמצא אגם ואלופסי (Walopsee) ובצדו המערבי האגם השחור. למרגלותיו בעמק זימן ממוקמת העיירה בולטיגן (Boltigen). ההר אינו מפורסם, אך ישנם מספר שבילי הליכה שעוברים בו. למרות שאין שביל רשמי המגיע עד לפסגה, ניתן להגיע אליה בקלות בהליכה רגלית. מפסגת ההר ניתן לראות את כל עמק זימן ובקצהו את העיר תון והאגם. באמצע ההר ישנן שתי תחנות בהן ניתן ללון ולרכוש מזון וציוד. ריכיסאלפ הקדמי ׁ(1,741) (Vorder Richisalp). ריכיסאלפ האחורי (Hintere Richisalp). מדיה וקבצים בנושא שאפארניש בוויקישיתוף שאפארניש באתר Hikr
ארתור פריד

ארתור פריד (באנגלית: Arthur Freed;‏ 9 בספטמבר 1894 - 12 באפריל 1973) היה פזמונאי ומפיק סרטים אמריקאי. פריד, יליד צ'ארלסטון, דרום קרוליינה, התחיל את הקריירה שלו כפסנתרן בשיקגו. אחרי שפגש את מיני מרקס, הוא התחיל לשיר כחלק ממופע הוודוויל של הבנים שלה, האחים מרקס ולכתוב להם. מהר מאוד הוא התחיל לכתוב שירים והועסק במטרו גולדווין מאייר. במשך שנים הוא כתב שירים לסרטים רבים שרובם הולחנו על ידי נסיו הרב בראון. בשנת 1939, לאחר שעבד כמפיק שותף בסט של הסרט " הקוסם מארץ עוץ", הוא קודם למפיק בכיר והפך את הסטודיו למוביל ביצירת מחזות זמר. הסרט הראשון כמפיק יחיד היה העיבוד הקולנועי למחזמר ברודוויי המצליח "תינוקות" בכיכובם של ג'ודי גרלנד ומיקי רוני שהוקרן חודש אחרי "הקוסם מארץ עוץ". פריד הביא לאולפנים כישרונות רבים מבמות ברודוויי, ביניהם וינסנט מינלי, בטי קומדן, אדולף גרין, ג'ון אליסון וננסי ווקר. הוא גם טיפח קריירות לכוכבים מתחילים, ביניהם ג'ין קלי, פרנק סינטרה, אסתר ויליאמס, קתרין גרייסון, סיד צ'ריס, אן מילר, ורה-אלן ורבים אחרים. הוא הביא לMGM את פרד אסטר לאחר שהיה חתום באולפני RKO ושידל אותו לחזור להופיע בסרט מצעד הפסחא יחד עם ג'ודי גרלנד. צוותו שמנה כותבים, במאים, מלחינים וכוכבים הפיקו זרם יציב של סרטים מוזיקליים עד שנות ה-50 המאוחרות. הוא נתן לבמאים והכוריאוגרפים שלו יד חופשית, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה של שליטה מוחלטת על סרטים מוזיקליים מצד המפיקים, דוגמת קטע הריקוד בן 15 הדקות בסרט אמריקאי בפריז משנת 1951. שניים מסרטיו של פריד, "אמריקאי בפריז" ו"ז'יז'י" זכו בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר. ב-1944 הפיק את "פגוש אותי בסנט לואיס" בבימויו של וינסנט מינלי, ב-1951 הפיק את הסרט "חתונה מלכותית" עם פרד אסטר וג'יין פאוול ואת ספינת השעשועים. ב-1953 את "קרון הלהקה" וב-1957 הפיק את הסרט "גרבי משי" בכיכובם של פרד אסטר וסיד צ'ריס. סרטו המוכר ביותר הוא "שיר אשיר בגשם" (1952), שלא זכה באף פרס אוסקר. פריד הוכנס להיכל התהילה של כותבי השירים בשנת 1972. פריד מת ב-1973 לוס אנג'לס, קליפורניה בגיל 78. הקוסם מארץ עוץ (1939) מדיה וקבצים בנושא ארתור פריד בוויקישיתוף ארתור פריד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארתור פריד, באתר AllMovie (באנגלית) ארתור פריד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארתור פריד, באתר AllMusic (באנגלית) ארתור פריד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארתור פריד, באתר Discogs (באנגלית) ארתור פריד, באתר SecondHandSongs ארתור פריד במסד הנתונים IBDB (באנגלית) ארתור פריד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארתור פריד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ז'וזפ מריה ליומפרט

ז'וזפ מריה ליומפרט דה לה פניה (Josep Maria Llompart de la Peña‏; 23 במאי 1925 - 28 בינואר 1993) היה משורר קטלאני. ז'וזפ מריה ליומפרט נולד בפלמה דה מיורקה שבאיים הבלאריים בשנת 1925. יצירתו כוללת בסך הכול שמונה קובצי שירה. בין ספריו: "שִׁירֵי מוֹנְדְּרָאגוֹ" (1961), "זיכרונות ווידויים של נער בן טובים" (1974), "כנסיית הכאבים ושירים אחרים" (1981) ו"ירושלים" (1990). נושאיה העיקריים של שירתו הם המוות ואהבת המשורר לנופי ארצו וללשונה. ליומפרט קידם את השימוש בלשון הקטלאנית במיורקה וכיהן כנשיא אגודת הסופרים הקטלאנים בין השנים 1983 ו-1987. אודות ז'וזפ מריה ליומפרט באתר lletrA-UOC (בקטלאנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ובנושא קטלאנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.