laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-29 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-29 (בגרמנית: 29. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך קרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29, ולחמה בקרבות באיטליה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בארפורט, והועמדה תחת פיקוד גוסטב אנטון פון ויטרסהיים, שהוחלף ב-1 במרץ 1938 על ידי יואכים למלזן. בסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-14, במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר "קלייסט", ובשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת קבוצת הפאנצר "גודריאן". במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-31 בינואר 1943. ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, על בסיס הדיוויזיה הממונעת ה-345, והועמדה תחת פיקוד ולטר פריז. ב-23 ביוני 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29, וביולי 1943 נשלחה לאיטליה. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים באיטליה, כחלק מהארמייה העשירית ומהארמייה ה-14 לסירוגין, עד סוף המלחמה. הדיוויזיה ה-29 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-29 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ערב חג

ערב חג הוא היום שלפני חג מחגי ישראל. ביום זה נהוגים מנהגים והלכות, מהם המשותפים לכל ערבי החגים, ומהם ייחודיים לחג המסוים. להלן רשימת החגים מדאורייתא וערביהם: ראש השנה: ערב ראש השנה. יום הכיפורים: ערב יום הכיפורים. סוכות: ערב סוכות. שמיני עצרת: ערב שמחת תורה (בארץ ישראל) שהוא גם הושענא רבה. פסח: ערב פסח. שביעי של פסח: ערב שביעי של פסח - היום האחרון של חול המועד. שבועות: ערב שבועות. כל ערבי החגים נכללים בימים שבהם אין אומרים תחנון. כאשר ביום שישי חל חג (בין אם יום בודד ובין אם אחד מיומיים) יש לערוך בערב החג עירוב תבשילין, כדי שמותר יהיה לבשל בחג לצורך השבת. גם החוק הישראלי מכיר בייחוד של ערב חג: בהתאם לחוק שעות עבודה ומנוחה, בערב חג (בדומה ליום שישי), לא יעלה יום העבודה הרגיל על שבע שעות עבודה. במקומות עבודה רבים יום העבודה בערב חג קצר אף יותר. דיני ערב יום טוב וההכנות ליום טוב, באתר "דין", כ"ו באלול ה'תשע"א ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולה סטיבנסון

ניקולה סטיבנסון (באנגלית: Nicola Stephenson; נולדה ב-5 ביולי 1971) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעותיה בתפקיד מרגרט קלמנס באופרת הסבון "ברוקסייד", בדמות ג'ולי פיצג'ון בסדרה "הולבי סיטי", שרה ויליאמס בסדרה "The Chase", ובתפקיד טס האריס באופרת הסבון "אמרדייל". סטיבנסון נולדה באולדהאם שבמחוז לנקשייר ולמדה בבית הספר נורת' צ'דרטון. היא ידועה בעיקר מתפקידיה בטלוויזיה, בהם מרגרט קלמנס בסדרה "ברוקסייד" של ערוץ 4. הנשיקה שלה עם אנה פריל (שגילמה את בת' ג'ורדש בסדרה) הייתה הנשיקה הלסבית הראשונה ששודרה באופרות סבון בטלוויזיה הבריטית. ב-2012 שודרה סצנת הנשיקה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון בבימויו של דני בויל ששודר ברחבי העולם. תפקידים ידועים נוספים שלה היו ג'ולי פיצג'ון / ברדפורד בסדרה "הולבי סיטי", סוזי דייווידסון ב"לדפוק שעון", ג'קי ארמסטרונג בסדרת הסרטים "אורות חג המולד" / "אורות הצפון" / "אורות הכרך", שרה ויליאמס בסדרה של ה-BBC "משפחה וחיות אחרות" ובסיטקום "All at Sea". ב-2012 שיחקה סטיבנסון בתפקיד לואיז בסדרת דרמה של ITV בשם "Homefront". ב-2014 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "דרך ווטרלו" בדמות אלי וסטברוק המורה לאמנות. בתיאטרון הופיעה סטיבנסון במחזה "פטריוט שלי" בבימויו של פיטר גיל עם הלהקה השייקספירית המלכותית, במחזות "נערתו ששת" ו"אדמונד" בתיאטרון המלכותי הלאומי בבימויו של אד הול, ובמחזה "סוס מלחמה" בתיאטרון ניו לונדון בווסט אנד בבימויה של מריאן אליוט. ב-2007 שיחקה סטיבנסון בתפקיד ראשי במיני-סדרה בת שלושה חלקים של ה-BBC בשם "Superstorm" שביים ג'וליאן סימפסון. ב-2014 עבדה שוב עם סימפסון כשכיכבה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "תחבולות חדשות". בתחילת 2015 הופיעה בדרמה "Safe House" של רשת ITV. מ-2015 עד 2016 שיחקה סטיבנסון בתפקיד טס האריס באופרת הסבון "אמרדייל". אחרי חמישה חודשים הופסקה השתתפותה בסדרה כשהדמות שגילמה נהרגה בתאונת פגע-וברח. לסטיבנסון הייתה מערכת יחסים עם השחקן קירן או'בריין במשך שמונה שנים עד ל-1999. יש לה שתי בנות, אסמה נולדה ב-2008 ואייריס נולדה ב-2010. היא נשואה לאמן פול סטיבנסון. מדיה וקבצים בנושא ניקולה סטיבנסון בוויקישיתוף ניקולה סטיבנסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Nicola Stephenson's profile at Another Tongue". www.anothertongue.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Roffey, Monique (2 באוקטובר 1994). "When Anna and Beth kissed Margaret: Anna Friel plays Brookside's lesbian pin-up. Monique Roffey met her". www.theindependent.co.uk. נבדק ב-6 בנובמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Discover more about the stars of BBC Drama - Anna Friel". BBC. The London Olympics opening ceremony includes a lesbian kiss seen around the world, By The Linsteron July 28, 2012 Crawford, Sue (19 באפריל 2015). "Life as I know it: Nicola Stephenson, star of the new drama Safe Houses". The Daily Express. נבדק ב-18 בנובמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Me, cool and calm?; Nicola Stephenson says she's so clumsy she nearly killed someone while filming Clocking Off. She talks to Janie Lawrence about that, her ideal men (yes men) and life after that Brookside lesbian snog". The Free Library. 13 בינואר 2002. נבדק ב-15 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה)
פרנסיסקו דה אויואה

פרנסיסקו דה אויואה (בספרדית: Francisco de Ulloa; מת ב-1540) היה מגלה ארצות ספרדי שחקר את החוף המערבי של מקסיקו של ימינו על פי מינוי של הרנאן קורטס. מייחסים לדוחות ממסעותיו לאורך חצי האי באחה קליפורניה השפעה על הנצחת הטעות הקרטוגרפית מהמאה ה-17 בדבר קיומו של האי קליפורניה. לא ידוע האם אויואה ליווה את קורטס במסעו הראשון לספרד החדשה. על פי התיאור של ברנל דיאס דל קאסטיו (Bernal Díaz del Castillo), הוא הגיע למקסיקו מאוחר יותר כשהעביר מכתבים לקורטס מאשתו. על פי חלק מההיסטוריונים המוקדמים היה לאויואה חלק חשוב בהכנעת הבירה האצטקית טנוצ'טיטלאן באמצעות הכוח הימי. ב-1539 יצא אויואה למסע שמומן מכיסו הפרטי של קורטס בשלוש ספינות קטנות, כשהוא מפליג מאקפולקו צפונה במטרה לחקור את האוקיינוס השקט, ולחפש את מצר אניאן (Estrecho de Anián) המיתולוגי שכביכול הוביל למפרץ סנט לורנס, תוך הוכחת קיומו של המעבר הצפון-מערבי. המשלחת הפליגה ב-8 ביוני צפונה לאורך החוף והגיעה למפרץ קליפורניה לאחר שישה שבועות. אויואה כינה את המפרץ "ים קורטס" (Mar de Cortés) לכבוד פטרונו. כאשר אחת מספינותיו, ה"סנטו תומאס" (Santo Tomás), אבדה בסופה עצר אויואה את המסע על מנת לתקן את שתי הספינות האחרות, ואז המשיך את מסעו ב-12 בספטמבר והגיע בסופו של דבר לראש המפרץ. מכיוון שנכשל בגילוי מצר אניאן, פנה אויואה דרומה והפליג לאורך החוף המזרחי של חצי האי באחה קליפורניה ונחת במפרץ לה פאס. לאחר שהצטייד באספקה של עצים ומים הפליג אויואה דרומה עד הקצה של חצי האי. הוא סובב את הכף הדרומי תוך התגברות על קשיים רבים והפליג לאורך קו החוף צפונה לאורך החוף המערבי של האוקיינוס השקט. ספינותיו הקטנות התקשו להתקדם משום שנתקלו ברוחות העזות ובים סוער, ובסופו של דבר הוא נאלץ לחזור לספרד החדשה. המשלחת הגיעה עד קו הרוחב 28° צפון, בסמוך לאי סדרוס (Isla de Cedros). על אף שגילה חצי אי השתמשו בדוחות ממסעותיו על מנת לשרטט מפות המתארות את קליפורניה כאי. לדבריו של דיאס דל קאסטיו נרצח אויואה בדקירות סכין ב-1540. על פי דיווחים אחרים אבדו ספינותיו ה"סנטה אגואדה" (Santa Agueda) וה"טרינידד" (Trinidad) בלא עקבות במסע חזרה מבאחה קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו דה אויואה בוויקישיתוף Catholic Encyclopedia Francisco de Ulloa AmericanJourneys.org Francisco de Ulloa
עונת 1984/1985 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1984/1985 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-30 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 בספטמבר 1984 ותחרות הסתיימה ב-29 במאי 1985. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. משחק הגמר נערך באצטדיון הייזל, בריסל. התחרות הסתיימה בניצחון של יובנטוס בפעם הראשונה בתולדות המועדון. לפני המשחק התרחש אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים. כתוצאה מאסון זה, מועדונים אנגלים נדונו להשייה של חמש שנים מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. בכך נקטעה סדרה מוצלחת של הופעת אנגלים בתחרויות אירופיות שהחלה בשנת 1977. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. 5:3 בעקבות בעיטות עונשין בזכות שער חוץ גמר גביע אירופה לאלופות 1985 אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1984/1985 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א
הדיוויזיה ה-60 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-60 (בגרמנית: 60. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך קרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-60 פלדרנהאלה, שהפכה לאחר מכן לדיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בספטמבר 1939 על בסיס קבוצת הקרב אברהרדט שכללה אוסף יחידות של הSA, והועמדה תחת פיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה הראשונה, ובמהלך המערכה בבלקן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בתחילה בעתודת ה-OKH כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-3 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב אומן ובכיבוש רוסטוב על הדון. באביב 1942 לחמה הדיוויזיה בקרב חרקוב השני כחלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה עמה במהלך מבצע מקרה כחול. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, שם הושמדה ב-31 בינואר 1943. ב-20 ביוני 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בדרום צרפת כדיוויזיית הפאנצרגרנדיר פלדהרנהאלה, והועמדה תחת פיקוד אוטו קוהלרמן. בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיטליה, וסייעה בפירוק הארמייה האיטלקית השמינית מנשקה. באוקטובר 1943 נשלחה הדיוויזיה לצפון צרפת, ובדצמבר אותה שנה נשלחה לחזית המזרחית, והועמדה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית. בפברואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18, ובמאי הועמדה כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, עמה לחמה עד להשמדתה במהלך מבצע בגרטיון. ב-1 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש, ובאוקטובר נשלחה להונגריה, שם לחמה בקרב דברצן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת הארמייה השישית. ב-27 בנובמבר 1944 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה, שלחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה. הדיוויזיה ה-60 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-60 פלדהרנהאלה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות בהונגריה ובסלובקיה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1944 על בסיס דיוויזיית הפאנצרגרנדיר פלדהרנהאלה, והועמדה תחת פיקוד גינטר פאפה. הדיוויזיה לחמה בקרב על בודפשט, ולאחר מכן לחמה בהונגריה ובסלובקיה עד סוף המלחמה. גינטר פאפה (27 בנובמבר 1944 - 8 במאי 1945) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht
עונת 1985/1986 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1985/1986 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-31 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-18 בספטמבר 1985 ותחרות הסתיימה ב-7 במאי 1986. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. בעקבות אסון הייזל אלופת אנגליה אברטון לא יכלה להשתתף בתחרות. משחק הגמר נערך באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן, סביליה. התחרות הסתיימה בניצחון של סטיאווה בוקרשט בפעם הראשונה בתולדות המועדון. משחק הגמר נגד ברצלונה הסתיים בתיקו. במהלך ביצוע בעיטות עונשין ברצלונה לא הצליחה לכבוש כלל והפסידה את האפשרות לזכייה בגביע. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. 2:0 בעקבות בעיטות עונשין 5:4 בעקבות בעיטות עונשין בזכות שער חוץ גמר גביע אירופה לאלופות 1986. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1985/1986 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א
קורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה

קורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה היה קורפוס שריון גרמני שלחם בחזית המזרחית במהלך מלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-27 בנובמבר 1944 על ידי ייעוד מחדש של הקורפוס ה-4 אשר הושמד בחזית המזרחית באוגוסט במהלך מבצע יאשי-קישינב, יחידות הקורפוס הגיעו מדיוויזיית שטורם "רודוס" וחטיבת הפאנצרגרנדירים ה-17. הקורפוס הוצב לראשונה בהונגריה בפברואר 1945. הקורפוס נכנע לצבא האמריקני בתום המלחמה. אולריך קלימן (27 בנובמבר 1944 – 8 במאי 1945) קורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Mitcham 2006, p. 262. Nafziger, George. "Organizational History of the German Armored Formations 1939-1945" (PDF). Combined Arms Research Library Digital Library. US Army Combined Arms Center. אורכב מ-המקור (PDF) ב-8 בדצמבר 2011. נבדק ב-21 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
הדיוויזיה העשירית (ורמאכט)

הדיוויזיה העשירית (בגרמנית: 10. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה, שלחמה בעיקר בחזית המזרחית, והוסבה לדיוויזיה ממונעת בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בלחימה במסגרת החזית המזרחית, ובכלל זה במבצע יאשי-קישינב ובמבצע ויסלה-אודר, עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 ברגנסבורג, והועמדה תחת פיקוד אלפרד וגר. הדיוויזיה השתתפה באנשלוס של אוסטריה ובכיבוש צ'כוסלובקיה, ובמהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13, במסגרת הארמייה השמינית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה ה-16, ובהמשך לחמה כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-12. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה כחיל כיבוש בצרפת, ובספטמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה הממונעת העשירית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה עמו בקרב סמולנסק, קרב קייב ובקרב על מוסקבה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בגזרה המרכזית, כחלק מארמיית הפאנצר השנייה והארמייה הרביעית לסירוגין. ב-16 ביוני 1943 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר העשירית. היא לחמה בקרבות השונים בגזרה המרכזית של החזית הסובייטית, וביולי 1943 לחמה בקרב קורסק כחלק מהארמייה התשיעית. באוגוסט 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחמה עמה בקרבות הקשים באוקראינה, ובאוגוסט 1944 הושמדה הדיוויזיה במהלך מבצע יאשי-קישינב. באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש, ובינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מהארמייה ה-17 וספגה אבדות כבדות. בפברואר 1945 הוקמה שוב הדיוויזיה בשלזיה, והועמדה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, עמה לחמה בקרבות במוראביה ובבוהמיה עד סוף המלחמה. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה העשירית בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-10 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-10(הקישור אינו פעיל) באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
עונת 1986/1987 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1986/1987 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-32 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-17 בספטמבר 1986 ותחרות הסתיימה ב-27 במאי 1987. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. בעקבות אסון הייזל אלופת אנגליה ליברפול לא יכלה להשתתף בתחרות. משחק הגמר נערך באצטדיון ארנסט האפל, וינה. התחרות הסתיימה בניצחון של פורטו בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בכך פורטוגלים זכו בגביע לראשונה מאז שנת 1962. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. בזכות שער חוץ ניצחון טכני. הקפריסאים סירבו להתייצב למשחק 3:1 בבעיטות עונשין גמר גביע אירופה לאלופות 1987. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1986/1987 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א
רייכסמרשל

רַיְיכְסְמַרְשָׁל (בגרמנית: Reichsmarschall, מילולית: המרשל של הרייך) הייתה הדרגה הגבוהה ביותר בוורמאכט, צבאה של גרמניה הנאצית. היא נוצרה במיוחד והוענקה באופן בלעדי להרמן גרינג. דרגת "רייכסאֶרצמרשל" (Reichserzmarschall) נוצרה במקור לפני המאה ה-12, בתקופת האימפריה הרומית הקדושה. בתקופת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, אף אחד בצבא הגרמני לא החזיק בדרגה זו. במהלך מלחמת העולם השנייה המפקד הראשי של הלופטוואפה, הרמן גרינג, היה האדם היחיד שהגיע לדרגת רייכסמרשל. הוא קודם בשנת 1940 על ידי אדולף היטלר במהלך טקס הענקת דרגות פילדמרשל שהתקיים ב-19 ביולי, בעיקר כדי להדגיש כי הוא הבכיר בין המפקדים האחרים של המטה הכללי של הוורמאכט אשר היו בדרגת גנרל-פלדמרשל, ובכך, העניק לו כיבוד נוסף כיורש ההנהגה של הרייך. אף על פי כן, במברק מסוף אפריל 1945, גרינג ביקש רשות מהיטלר ליטול על עצמו את ההנהגה, והיטלר בצוואתו הדיח אותו מתפקידיו ומינה יורש חדש, גרוס-אדמירל קרל דניץ. הפגישה נקבעה לפני או ביום התאבדותו של היטלר (30 באפריל 1945), אך ההודעה על ידי מרטין בורמן ויוזף גבלס התעכבה עד ה-1 במאי 1945. דגל רייכסמרשל בין השנים 1940-1941 (מצד שמאל) דגל רייכסמרשל בין השנים 1940-1941 (מצד ימין) דגל רייכסמרשל בין השנים 1941-1945 (מצד שמאל) דגל רייכסמרשל בין השנים 1941-1945 (מצד ימין) דרגות כתף דרגות טלאי צווארון גנרליסימו גנרל הצבאות מדיה וקבצים בנושא רייכסמרשל בוויקישיתוף גרינג, הרמן (1893-1946), מרכז המידע אודות השואה, יד ושם ביה"ס המרכזי להוראת השואה
מסגד השאה (טהראן)

מסגד השאה (בפרסית: مسجد شاه), הוא מסגד הממוקם בבזאר הגדול של טהראן, בירת איראן. מוכר גם בשמות מסגד האמאם (مسجد امام) או מסגד האמאם ח'ומייני (مسجد امام خمینی). המסגד נבנה במהלך תקופת השושלת הקאג'ארית, לבקשתו של פתח-עלי שאה קאג'אר (אנ') מפרס. כתובת המוצבת במסגד מציינת את תאריך הבנייה: 1824. ב-7 במרץ 1951, נורה למוות במסגד ראש ממשלת איראן חאג' עלי רזמארא (אנ') על ידי דתי-פנטי. בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, שונה שמו של המסגד ל"מסגד האמאם". מסגד האמאם באספהאן מדיה וקבצים בנושא מסגד השאה בוויקישיתוף "Masjid-i Imam (Tehran)", ARCHNET.COM. The Associated Press. (1951-03-08). "Premier of Iran Is Shot to Death In a Mosque by a Religious Fanatic; PREMIER OF IRAN SLAIN IN MOSQUE Cabinet in Emergency Session VICTIM OF ASSASSIN". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2016-10-14. Al-awsat, Asharq (2014-06-07). "Iran and the Ikhwan: Assassinations, Pamphlets and Meetings - ASHARQ AL-AWSAT". ASHARQ AL-AWSAT (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2016-10-18. נבדק ב-2016-10-14.
גבהניים

גבהניים (שם מדעי: Pentacerotidae) היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים. דגים אלה בעלי ראשים ולסתות צרות וסנפירי גב גבוהים מעוגלים מעט. רובם מצויים בשוניות אלמוגים בעומק של מתחת 100 מ' מתחת למים, אך חלקם חיים גם במים רדודי יותר. הם מזכירים מעט את דגי הפרפרון. תפוצתם היא בעיקר באוקיינוסים ההודי והשקט וכן במערב האוקיינוס השקט ובדרום האוקיינוס ההודי. לחלקם מהמינים ישנם פסים שחורים לבנים ואילו אחרים בעלי צבעים כהים, כחולים או אפורים. הגדול במשפחה הוא המין Paristiopterus labiosus שאורכו מגיע ל־100 ס"מ. משפחה גבהניים (Pentacerotidae) סוג ומין יחיד Evistias acutirostris סוג ומין יחיד גָּבְהָן מִפְרָשִׂי (Histiopterus typus) סוג ומין יחיד Parazanclistius hutchinsi סוג Paristiopterus סוג ומין יחיד Pentaceropsis recurvirostris סוג Pentaceros סוג ומין יחיד Zanclistius elevatus מדיה וקבצים בנושא גבהניים בוויקישיתוף גבהניים, באתר ITIS (באנגלית) גבהניים, באתר NCBI (באנגלית) גבהניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גבהניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גבהניים, באתר GBIF (באנגלית)
ראני ח'דירה

ראני ח'דירה (בגרמנית: Rani Khedira; בערבית: راني خضيرة; נולד ב-27 בינואר 1994) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אוניון ברלין מהבונדסליגה. נולד בשטוטגרט לאב תוניסאי ולאם גרמניה. אחיו הגדול הוא כדורגלן העבר סאמי ח'דירה. ח'דירה נולד בשטוטגרט שבגרמניה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של TV אופינגן, ובשנת 2005 עבר למחלקת הנוער של שטוטגרט. בשנת 2012 החל ח'דירה לשחק בשטוטגרט II, קבוצת המילואים של שטוטגרט, ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית. ב-1 בספטמבר 2013 ערך ח'דירה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-80 בניצחון 2–6 על הופנהיים במסגרת המחזור הרביעי בבונדסליגה. הוא ערך תשע הופעות ליגה בעונת 2013/2014. בחודש יולי 2014 חתם ח'דירה בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה. ב-2 באוגוסט ערך ח'דירה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד ו.פ.ר. אאלן במסגרת המחזור הראשון בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך ח'דירה 22 הופעות ליגה. בעונתו השנייה במועדון ערך ח'דירה 19 הופעות ליגה ולקח חלק בעלייתה של הקבוצה לבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו עם ר.ב. לייפציג בבונדסליגה, סיימה הקבוצה במקום השני, אם כי ח'דירה לא זכה להזדמנויות רבות, וערך עשר הופעות ליגה בלבד. בתום עונת 2016/17 עזב את הקבוצה. בקיץ 2017 חתם ח'דירה על חוזה באאוגסבורג לארבע שנים. ב-14 באוגוסט ערך הופעת בכורה בתיקו 1-1 נגד באייר לברקוזן. מדיה וקבצים בנושא ראני ח'דירה בוויקישיתוף ראני ח'דירה, ברשת החברתית אינסטגרם ראני ח'דירה, באתר Transfermarkt ראני ח'דירה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ראני ח'דירה, באתר Soccerway ראני ח'דירה, באתר BDFutbol ראני ח'דירה, באתר WorldFootball.net ראני ח'דירה, באתר FootballDatabase.eu ראני ח'דירה, באתר ESPN
יצחק גיל-עד

יצחק גליצקי גיל-עד הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר. נולד בתל אביב ובגיל צעיר חלה בשיתוק ילדים. במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) זכה במדליית זהב בטניס שולחן זוגות (עם ברוך חגאי). כחבר בנבחרת הכדורסל קלע שש מתוך עשרים נקודות שנצברו והיה שותף לזכיית הנבחרת במדליית ארד. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל ובמדליית זהב וקביעת שיא עולמי בזריקת דיסקוס למרחק 25.25 מטר. בתחרויות הדיפת כדור ברזל, הטלת כידון וזריקת אלה לא העפיל לתחרויות הגמר. בתחרות מקומית בישראל שנערכה ב-1974 שבר גליצקי את שיא העולם בזריקת דיסקוס שקבע ב-1968 וקבע שיא חדש למרחק 25.75 מטר. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) השתתף בארבע תחרויות אתלטיקה והגיע למקום החמישי בתחרות זריקת דיסקוס. במקצועות הדיפת כדור ברזל והטלת כידון סיים במקומות נמוכים. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס למרחק 25.18 מטר. בתחרות הדיפת כדור ברזל סיים במקום ה-11. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) יובל יועז, חולי פוליו עתרו נגד הביטוח הלאומי: מי שחלה לפני קום המדינה לא מפוצה, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2007
עונת 1987/1988 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1987/1988 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-33 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-16 בספטמבר 1987 ותחרות הסתיימה ב-25 במאי 1988. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. בעקבות אסון הייזל אלופת אנגליה אברטון לא יכלה להשתתף בתחרות. משחק הגמר נערך בנקרסטדיון, שטוטגרט. התחרות הסתיימה בניצחון של איינדהובן בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בכך ההולנדים זכו בגביע לראשונה מאז שנת 1972. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. 6:5 לאחר בעיטות עונשין בזכות שער חוץ גמר גביע אירופה לאלופות 1988. מדיה וקבצים בנושא עונת 1987/1988 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1987/1988 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א
הדיוויזיה ה-36 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-36 (בגרמנית: 36. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, בקרבות שונים בחזית המזרחית, והושמדה במבצע בגרטיון. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-36, שלחמה בחזית המערבית, ובכלל זה במבצע נורדווינד, עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בקייזרסלאוטרן, והועמדה תחת פיקוד גאורג לינדמן. הדיוויזיה השתתפה בסיפוח צ'כוסלובקיה, ובמהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בחזית המערבית, כחלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה ה-16, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה השנייה, והשתתפה בכיבוש ורדן ובפריצת קו מאז'ינו. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ובמבצע בגרטיון לחמה כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה התשיעית והושמדה על יד בוברויסק. ב-3 באוגוסט 1944 הוקמה דיוויזיית הגרנדיר ה-36 על בסיס הדיוויזיה ה-268, והועמדה תחת פיקוד אוגוסט ולם. הדיוויזיה לחמה בסאר-פפאלץ, כחלק מהקורפוס ה-82 במסגרת הארמייה הראשונה. ב-9 באוקטובר 1944 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-36, והיא הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-80 במסגרת הארמייה השביעית. בינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע נורדווינד כחלק מקורפוס האס אס ה-13 במסגרת הארמייה הראשונה, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בגרמניה עד סוף המלחמה. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-36 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-36 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הגרנדיר ה-36 באתר lexikon-der-wehrmacht דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-36 באתר lexikon-der-wehrmacht