laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנדרו לי

אנדרו אריקסון לי (באנגלית: Andrew Ericson Lee;‏ 18 במרץ 1847 – 19 במרץ 1934) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הפופוליסטית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית השלישי. אנדרו לי נולד ליד ברגן שבנורווגיה (אז בשליטת האיחוד השוודי-נורווגי), כבנם של אריק לי ואוגוסטה (לבית ג'ונסון) לי. כשהיה ילד צעיר, היגרה המשפחה לארצות הברית, ואת ילדותו הוא העביר בחווה במחוז דיין שבוויסקונסין. ב-1867 עבר לי לטריטוריית דקוטה והתיישב בעיר ורמיליון. ב-1869 הוא פתח עסק מסחרי בשותפות עם צ'ארלס א. פרנטיס. ב-1872 נשא לי לאישה את אנני מ. צ'אפל, ולשניים נולדה בת אחת. לי היה גיסם של האנס גנדרסון וליימן בורגס, שנייהם כיהנו כחברי בית הנבחרים של טריטוריית דקוטה. הוא היה דודו של קארל גנדרסון, שגם הוא כיהן כמושל דקוטה הדרומית. ב-1896 התמודד לי בבחירות למשרת מושל דקוטה הדרומית כמועמד המפלגה הפופוליסטית, וניצח את א. א. רינגסרוד בהפרש של 319 קולות בלבד. לתקופת כהונתו השנייה הוא נבחר כמועמד מפלגת המיזוג (Fusion Party), ברית של פוליטיקאים עצמאיים במדינה, שהוקמה ב-1896 כאיחוד של דמוקרטים, רפובליקנים תומכי תקן הכסף, ופופוליסטים שהתנגדו למצע המפלגה הרפובליקנית במדינה. לי היה מושל דקוטה הדרומית היחידי שלא בא משורות המפלגה הרפובליקנית עד לבחירתו של ויליאם בולו ב-1926. סוגיה מרכזית במהלך תקופת כהונתו של לי כמושל הייתה חיסול חוסר היעילות והניהול הכושל בממשלת המדינה. נושא נוסף היה הארגון מחדש וההחזרה של המיליציה המדינתית ששירתה בפיליפינים במלחמת ארצות הברית-ספרד. ב-1900 נבחר לי כמועמד המפלגה הפופוליסטית לקונגרס של ארצות הברית, והוא נאם אז בוועידת המפלגה שהתקיימה אז בסו פולס. בבחירות הכלליות, שבהן נחלו הרפובליקנים סדרה של ניצחונות, נוצח לי, ובכך הסתיימה השפעתם הפוליטית של הפופוליסטים בדקוטה הדרומית. ב-1908 הוא התמודד ללא הצלחה, הפעם מטעם הדמוקרטים, למשרת מושל דקוטה הדרומית. אנדרו לי נפטר בביתו שבוורמילון ב-19 במרץ 1934, יום לאחר יום הולדתו ה-87. הוא נטמן, כמו כל בני משפחתו ובני משפחת גנדרסון, בבית הקברות בלאף שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1448. מדיה וקבצים בנושא אנדרו לי בוויקישיתוף אנדרו לי באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) אנדרו לי באתר The Political Graveyard (באנגלית) אנדרו לי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מיליציות פרו-איראניות

מיליציות פרו-איראניות הוא מונח מטרייה למספר רב של מיליציות שיעיות וארגוני טרור הפועלים בחסות איראן ברחבי המזרח התיכון. הם מופעלים, מאומנים, מצוידים וממומנים על ידי כוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית. הם מופעלים על ידי איראן לבצע פעולות טרור ומלחמה באמצעות שליח נגד אויבי "ציר ההתנגדות" ובעיקר נגד ישראל וארצות הברית. חטיבת האימאם חוסיין (עיראק, סוריה ולבנון) אל-חשד א-שעבי (עיראק) גדודי האימאם עלי (עיראק) תנועת א-נוג'בא (עיראק וסוריה) גדודי חזבאללה (עיראק) חטיבת אבו אל-פדל אל-עבאס (סוריה) א-סאברין (רצועת עזה) המונח בדרך כלל מתייחס למיליציות פרו-איראניות בעיראק ולא כולל את חזבאללה והחות'ים, שהם הבולטים שבמיליציות השיעיות הפרו-איראניות, מאחר שהם מוכרים מספיק בזכות עצמם. טבעת האש האיראנית ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-209 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-209 (בגרמנית: 209. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. דיוויזיית הרגלים ה-209 הייתה אחת הדיוויזיות שנפרסו לקראת הפלישה לפולין כחלק מגל הגיוס השלישי. היא הקומה לראשונה ב-26 באוגוסט 1939 בקומוטאו במחוז הצבאי הרביעי. היא כללה בתחילה את רגימנטים הרגלים 304, 394 ו-414, וכן את רגימנט ארטילריה 209. הדיוויזיה נפרסה בעתודת הארמייה הראשונה (ארווין פון ויצלבן) תחת קבוצת ארמיות C (וילהלם ריטר פון לב), שהופקדה על ההגנה על גבולה המערבי של גרמניה עם צרפת. עד נובמבר, היא הועברה לקורפוס ה-32 והועברה לפולין הכבושה. הדיוויזיה הוצבה בגבול המזרחי עם ברית המועצות בעוד הכוחות העיקריים של הצבא התמקדו במערכה על צרפת. בעקבות צו מ-24 ביולי 1940, הדיוויזיה פורקה ב-24 באוגוסט 1940. רגימנטים הרגלים 304 ו-394 הפכו לרגימנטים רובאים 304 ו-394 כחלק מדיוויזיית הפאנצר השנייה ודיוויזיית הפאנצר השלישית. גדוד ההנדסה של הדיוויזיה צורף לדיוויזיית הפאנצר ה-11, מחלקת המודיעין הפכה לחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-18 שהוקמה לאחרונה. רגימנט הרגלים 414 שימש לשמירה על שבויים. הנס שטנגל (1 בספטמבר 1939 – 7 בינואר 1940) וולף שדה (7 בינואר 1940 – 24 באוגוסט 1940) הדיוויזיה ה-209 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Tessin, Georg (1977). "209. Infanterie-Division". Die Landstreitkräfte 201-280. Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939-1945 (בגרמנית). Vol. 8. Osnabrück: Biblio Verlag. pp. 39–42. ISBN 3764810971. Mitcham, Samuel. "200th through 370th German Infantry, Security, and Panzer Grenadier Divisions. Organizations and Histories 1939–1945" (PDF). אורכב מהמקור ב-10 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
Sony Pictures Television

Sony Pictures Television Inc. היא חברת הפקות טלוויזיה אמריקאית. מטה החברה נמצא במתחם אולפני סרטי סוני בעיר קולבר סיטי שבמדינת קליפורניה אשר בארצות הברית. החברה היא חברת בת של חברת סרטי סוני אשר בעצמה חברת בת של הקונצרן היפני סוני. החברה שנוסדה ב-1948 התפתחה עם השנים לאחת מחברות הפקת והפצת תוכני הטלוויזיה המובילות בעולם, אשר עומדת מאחורי ההפקות של תוכניות טלוויזיה עטורות פרסים ופופולריות במיוחד בז'אנרים שונים. החברה נוסדה ב-1947 כ-Pioneer Telefilms על ידי ראלף קון, שאביו ודודו ייסדו את אולפני Columbia Pictures. בשנת 1948 נרכשה החברה על ידי Columbia Pictures, שמה שונה ל-"Screen Gems" והיא הפכה לחטיבת הטלוויזיה של Columbia Pictures. בתחילת הדרך התמקדה החברה בהפקת תוכניות בתקציב נמוך עבור הטלוויזיה אשר הייתה מדיום חדש למדיי באותה התקופה. בעשורים הבאים Screen Gems ההייתה אחראית בין היתר להפקת התוכניות הפופולריות "The Donna Reed Show", "Bewitched" ו-"The Partridge Family". בשנת 1974 שונה שמה של החברה ל-"Columbia Pictures Television" בשל התפקיד המרכזי יותר שהיה כעת לחברה בחברת סרטי קולומביה. לאורך שנות השמונים והתשעים המשיכה החברה להפיק תוכניות טלוויזיה רבות, כולל הסדרות הפופולריות "סיינפלד", "צעירים חסרי מנוח", ו"שובר שורות". בשנת 1994 התמזגה החברה עם האולפן TriStar Television.‏ בשנת 2002 הקונצרן היפני סוני רכש את Columbia Pictures, כולל את חטיבת הטלוויזיה של החברה, ובעקבות כך הוחלט לשנות את שם החברה ל Sony Pictures Television Inc.‏ אתר האינטרנט הרשמי של Sony Pictures Television (באנגלית) Sony Pictures Television, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Sony Pictures Television, ברשת החברתית אינסטגרם "Feltheimer heads new Columbia TriStar TV". EBSCO Host Connection. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2013. נבדק ב-15 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Sony Pictures Entertainment Renames Television Operations; Domestic and International Divisions Take Sony Name". PR Newswire. 16 בספטמבר 2012. ארכיון מ-13 ביולי 2012. נבדק ב-15 בספטמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה)
אורז חום

אורז חום או אורז מלא הוא סוג של דגן מלא שבו הוסרה הקליפה החיצונית הבלתי אכילה. סוג זה של אורז נמכר ללא קליפתו החיצונית אך כולל את הסובין ושכבת הנבט שלו, המעניקים לו את צבעו החום. אורז לבן הוא אותו סוג דגן שבו מוסרים גם הסובין והנבט. אורז אדום, אורז זהוב ואורז שחור (הנקרא גם אורז סגול או אורז אסור) הם סוגים שונים של אותו דגן שבהם יש קליפות חיצוניות בצבעים שונים. לרוב, אורז מלא זקוק לזמן בישול ארוך יותר מאורז לבן. יצרני אורז מלא מצהירים על חיי מדף של 6 חודשים, שניתנים להארכה באמצעות איטום הרמטי, קירור או הקפאה. אורז מלא ארוך מבושל מורכב מ־70% מים, 26% פחמימות, 3% חלבון ו- 1% שומן. ב-100 גרם של אורז מלא מבושל יש 123 קלוריות, והוא משמש כמקור עשיר למנגן (כ-42% מצריכת המנגן היומית המומלצת). בנוסף, הוא משמש גם כמקור למגנזיום, זרחן, ניאצין ותיאמין (11%-17% מהצריכה היומית המומלצת). ארסן מצוי בסביבה הטבעית ועלול להימצא בדגנים נפוצים, ביניהם אורז מלא. אף על פי שאורז עשוי לספוג יותר ארסן מדגנים אחרים, אורז נחשב חלק מתזונה מאוזנת. בישול אורז מלא במים חמים יכול להפחית את הארסן הלא אורגני ב־40%-60%, אף על פי שצורת הבישול הזו מפיחתה גם את כמות המיקרונוטריינטים. מדיה וקבצים בנושא אורז חום בוויקישיתוף Manickavasagan, Annamalai (2017-08-22). Brown Rice. Springer. p. 33. ISBN 9783319590110. "Storage". Usarice.com. Archived from the original on 2012-04-02. Retrieved 2012-05-17. FoodData Central, fdc.nal.usda.gov WebMD Editorial Contributors, Health Benefits of Brown Rice, WebMD (באנגלית) "Arsenic in Food and Dietary Supplements". US Food and Drug Administration. 1 June 2023. Retrieved 26 September 2023. "What You Can Do to Limit Exposure to Arsenic". US Food and Drug Administration. 27 April 2022. Retrieved 26 September 2023.
מונח מטרייה

מונח מטרייה הוא ביטוי או תיאור המשמש לכינוי קטגוריה רחבה של רעיונות, דברים, או תופעות שונות שיש להם דמיון או קשר מסוים. מונחי מטרייה מאפשרים לדון בקבוצה רחבה של נושאים תחת מונח אחד כללי, מה שמקל על התקשורת וההבנה במגוון תחומים, כולל מדע, חברה, אמנות, ועוד. לעיתים, שימוש במונח מטרייה עשוי להיות גם גורם לחוסר דיוק או להכללת יתר, מאחר שהוא מכליל תתי-קטגוריות ונושאים עדינים תחת כותרת אחת. התכלית העיקרית של מונחי מטרייה היא לאפשר דיון רחב יותר ולהקל על התקשורת בין אנשים מתחומים שונים. הם מסייעים בהבנה ובניתוח של תופעות מורכבות על ידי סינתוז של רעיונות רבים תחת מסגרת כוללת אחת. בנוסף, הם יכולים לעזור לזהות ולהבין קשרים ודמיונות בין תופעות שונות. במדע, מונחי מטרייה נפוצים בתחומים כגון ביולוגיה (למשל, "יונקים") וכימיה (למשל, "חומצות"). הם מאפשרים דיון ומחקר של קבוצות רחבות של תופעות תחת כותרת אחת. בתחום החברתי והתרבותי, מונחים כגון "מוזיקת פופ" או "זכויות אדם" מספקים אפשרות לדון בקבוצות רחבות של תופעות ורעיונות. בטכנולוגיה, המונח "בינה מלאכותית" מכליל מגוון רחב של טכנולוגיות ויישומים תחת מונח אחד. בדיווחי החדשות, "מיליציות פרו-איראניות" היא דוגמה לאיגוד רשימה של ארגוני טרור תחת מכנה משותף של תמיכה איראנית. Dictionary.com | Meanings & Definitions of English Words, Dictionary.com (באנגלית)
החטא ועונשו (תוכנית טלוויזיה)

החטא ועונשו הוא שעשועון טלוויזיה ישראלית בהנחיית איל קיציס ועם טל פרידמן בתפקיד אלוהים. בשעשועון מבוצעים מספר מבחני אופי ל-3 מתמודדים, ובהם: "האם אתה קמצן", "האם אתה מתנשא" ו"האם אתה שחצן", כאשר מטרת המתמודדים היא לצבור כמה שפחות חטאים. המתמודד שצובר הכי פחות חטאים עולה לשלב האחרון של התוכנית, הנקרא "האם אתה שקרן". בשלב זה שואלים את המתמודד חמש שאלות "נכון או לא נכון" על חייו, כאשר הוא מחובר למכונת פוליגרף. אם מפעילת המכונה מאשרת שכל תשובות המתמודד הן אמת, הוא זוכה בכסף שצבר במהלך התוכנית. אם המתמודד שיקר בתשובה אחת או יותר, הוא נופל לבריכת ג'ל. התוכנית שודרה תחילה בערוץ ביפ ולאחר מכן שודרו מספר פרקים בערוץ 2. לאחר השידור בערוץ 2 קמו אנשים שהתנגדו לשידור התוכנית בערוץ מסחרי ציבורי בשל דמותו של אלוהים המגולמת על ידי טל פרידמן. לאחר שידור מספר פרקים הופסק שידור התוכנית בערוץ 2, והעונה השנייה עלתה לשידור בערוץ ביפ. בכל עונה צולמו 12 פרקים, בנוסף לשני פרקי ספיישל בהשתתפות ידוענים בתחילת העונה הראשונה ובסיום העונה השנייה. "החטא ועונשו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
אנצו מרסקה

אנצו מרסקה (איטלקית: Enzo Maresca; נולד ב-10 בפברואר 1980 בפונטקאנאנו שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי, וכיום מאמן בקבוצת צ'לסי מהפרמייר ליג. לאחר דשדושים בקבוצת הנוער של קליארי ובלי הופעה אחת בכדורגל המקצועני האיטלקי, מרסקה עשה את דרכו לווסט ברומיץ' אלביון האנגלית, במדיה שיחק למשך שתי עונות באליפות הפוטבול ליג, השנייה בחשיבותה לפרמייר ליג. ביוני 2000, נרכש מרסקה והוא כבן 19, על ידי מועדון הפאר האיטלקי יובנטוס, תמורת 4.3 מיליון לירות שטרלינג. ארבעה חודשים לאחר מכן השאילה אותו יובנטוס לקבוצת בולוניה, שם רשם לזכותו 23 הופעות. בעונת 2001-2002 מרסקה שב ליובנטוס, הופיע במדיה 16 פעמים וכבש שער אחד, שער שוויון מאוחר במשחק הדרבי מול טורינו, שנחקק בזיכרון אוהדי יובנטוס, בעיקר בשל המחווה של מרסקה, שחגג את השער על ידי חיקוי שור, סמלה של היריבה העירונית טורינו. בעונת 2002-2003 היה מרסקה מושאל לפיאצ'נצה, שגם קנתה מיובנטוס חצי מהבעלות על חוזהו. בעונת 2003-2004 שוב חזר ללבוש את השחור-לבן של יובנטוס, שהשיבה לעצמה את הבעלות המלאה עליו. אך במהרה חזרה הגברת הזקנה והשאילה אותו, הפעם לפיורנטינה, שם ב-26 הופעות הצליח לכבוש 6 שערים. בקיץ 2005, לאחר שלא הצליח לכבוש מקום של קבע ברכב יובנטוס, נמכר לקבוצה הספרדית סביליה, תמורת 2.5 מיליון אירו. במהרה היה לשחקן מפתח בלב הקישור של סביליה, שזכתה בגביע אופ"א. בגמר המפעל האירופי המשני הבקיע מרסקה צמד שערים בניצחון 4-0 על מידלסברו האנגלית. עונה לאחר מכן, כאשר סביליה זכתה פעם נוספת בגביע אופ"א, פתח מרסקה במשחק הגמר בו גברה קבוצתו על אספניול בדו-קרב בעיטות עונשין, והוחלף בתום המחצית הראשונה. ב-13 ביולי 2009 עבר מרסקה לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית, וחתם על חוזה לשלוש שנים, אולם בשנת 2011 עבר למאלגה מליגת העל הספרדית. ב-30 באוגוסט 2012 לאחר 7 שנים חזר לארצו איטליה וחתם בסמפדוריה. בינואר 2014 חתם בפלארמו מהליגה השנייה. בספטמבר 2016 חתם בשורות הלאס ורונה, במדיה פרש ממשחק פעיל כעבור כחצי שנה, בגיל 37. מרסקה החל את קריירת האימון לקראת עונת 2017/2018, כעוזרו של פולביו פיורין באסקולי מהסרייה ב', אך עזב את התפקיד לאחר כחמישה חודשים. בסיום אותה השנה התמנה לתפקיד עוזר המאמן של וינצ'נצו מונטלה בסביליה. מונטלה סיים את תפקידו באפריל 2018, אך מרסקה נותר במערכת עד לסיום העונה כחודשיים לאחר מכן, כמאמן טכני תחת המאמן הזמני חואקין קפארוס. לקראת עונת 2018/2019 התמנה לעוזרו של מנואל פלגריני בווסטהאם יונייטד, ושימש בתפקיד במשך כשנה וחצי. בעונת 2020/2021 אימן מרסקה את קבוצת הנוער של מנצ'סטר סיטי (עד גיל 23), והוביל אותה לזכייה באליפות. לקראת עונת 2021/2022 חזר מרסקה לאיטליה וקיבל את תפקיד אימון הבוגרים הראשון בקריירה, כשהחל לאמן את פארמה מהסרייה ב'. הוא החזיק בתפקיד כחצי שנה בלבד, לאחר שהוביל את הקבוצה לארבעה ניצחונות ליגה בלבד ב-13 מחזורים. לקראת עונת 2022/2023 התמנה לתפקיד עוזרו של ז'וזפ גוארדיולה במנצ'סטר סיטי. ב-16 ביוני 2023 מונה למאמן לסטר סיטי אותה העלה ליגה כשנה לאחרת מכן לפרמייר ליג. יובנטוס אליפות איטליה: 2001/2002 הסופר קאפ האיטלקי: 2003 סביליה גביע אופ"א: 2006, 2007 הסופר קאפ האירופי: 2006 גביע המלך הספרדי: 2007 הסופר קאפ הספרדי: 2007 מדיה וקבצים בנושא אנצו מרסקה בוויקישיתוף אנצו מרסקה, באתר Transfermarkt אנצו מרסקה, באתר Soccerway אנצו מרסקה, באתר BDFutbol אנצו מרסקה, באתר WorldFootball.net אנצו מרסקה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
משה ויינפלד

משה ויינפלד (27 באוגוסט 1925 - 29 באפריל 2009) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל לחקר המקרא בשנת תשנ"ד (1994). נודע בין השאר בזכות מחקריו על ספר דברים, המקור הכהני והחוק המקראי. משה ויינפלד נולד בשנת 1925 בפולין, בנם של מרדכי ומלכה ויינפלד. בשנת 1965 סיים ויינפלד את לימודיו לתואר שלישי באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא: "מוצא ספר דברים והאסכולה הדבטרונומיסטית" בהנחיית יצחק אריה זליגמן. בשנת 1969 נתמנה להיות מרצה בכיר בחוג למקרא באוניברסיטה. במהלך 1973 קודם לדרגת פרופסור חבר, ושוב בשנת 1978 לדרגת פרופסור מן המניין. מחקריו של ויינפלד עסקו רבות בזיקות שבין המקרא לבין תרבויות המזרח הקדום ויוון העתיקה. במשך הקריירה האקדמית שלו שימש ויינפלד בתפקידים במוסדות הבאים: בית המדרש לרבנים באמריקה (1969-1967), אוניברסיטת ברנדייס (1968), אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (1981) ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1989). בשנת 1993 זכה בפרס יצחק בן-צבי לתולדות ארץ ישראל על ספרו "מיהושע ועד יאשיהו". שנה אחר כך, זכה בפרס ישראל לחקר המקרא. אחותו היא הציירת ואשת החינוך שרה מלצר. אחיו הוא התעשיין מיכאל נעמן. ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית. מקראה בחקר המקרא, ירושלים, מאגנס, 1979 Deuteronomy 1-11 (Anchor Bible), Random House 1991 Deuteronomy and the Deuteronomic School, Eisenbrauns 1992 מיהושע ועד יאשיהו, ירושלים, מאגנס, 1992 שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום, כרכים א-יא (עורך), ירושלים, מאגנס, 1997 Social Justice in Ancient Israel and in the Ancient Near East, Jerusalem Magnes Press 1994 משפט וצדקה בישראל ובעמים, ירושלים מאגנס 2000 עשרת הדיברות וקריאת שמע: גלגוליהן של הצהרות אמונה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001 הליטורגיה היהודית הקדומה: מהספרות המזמורית ועד לתפילות במגילות קומראן ובספרות חז"ל, ירושלים, מאגנס, 2004 תמונתו (אתר גני לחקר שושלות המשפחה) רשימת המאמרים של משה ויינפלד באתר רמב"י משה ויינפלד, באתר Academia.edu משה ויינפלד, באתר מכון מנדל למדעי היהדות (באנגלית) רשימת פרסומים, באתר האוניברסיטה העברית (באנגלית) משה ויינפלד, באתר האוניברסיטה העברית (באנגלית) מאמרים לקריאה מאת משה ויינפלד, אתר מקראנט משה וינפלד (1925-2009), דף שער בספרייה הלאומית יאיר זקוביץ, שר המשווים, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2009 ארכיון משה ויינפלד, בספרייה הלאומית יאיר הופמן, ממשה עד משה: הצהרת אמונים על רציפות תרבות ישראל, באתר הארץ, 1 במאי 2002 אביגדור שנאן, אדם מתפלל הוא אדם מתפלל הוא אדם מתפלל, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2004
גרנית

האם התכוונתם ל... גרנית הכרמל – חברת החזקות ישראלית אישים: ישראל גרנית – איש צבא ישראלי מנחם גרנית – עיתונאי ישראלי עדה גרנית – שם עט של לאה גולדברג גרניט גרנות
ספייסהאב

ספייסהאב (באנגלית: SPACEHAB) - היה מודול לוגיסטי ומדעי לשימוש חוזר במספר משימות חלל בתוכנית מעבורות החלל האמריקאית. מודול פותח בשנות ה-80 של המאה ה-20 ונוצל לטיסות של מעבורת חלל לרבות לכיוון תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית. ספייסהאב שוגר לחלל ב-22 משימות. מודול בודד אבד כתוצאה מאסון קולומביה. מודולים נבנו באחריות חברת SPACEHAB בהזמנת נאס"א והיו בבעלותה. הם היו דומים למערכות ספייסלאב שנבנו לפני זה. אורך המודול במתכונת מרבית היה כ-6.1 מ' והוא היה יכול להביא למסלול 4,536 ק"ג מטען. הם נוצלו להעברת המטענים וביצוע ניסויים. כמו כן הם נוצלו להעברת ציוד ומסמכים בחזרה לכדור הארץ. בזמן חיבור לתחנת חלל היה ניתן להגיע למודול תוך שימוש במעבר מיוחד. מודול כלל את המרכיבים הבאים (בהתאם לתצורה): יחידת מטען Integrated Cargo Carrier (ICC) פלטפורמה אחסון חיצונית External Stowage Platform (ESP) (נותרו מחוברות לתחנת החלל) מודול לוגיסטי (בודד או כפול) Logistics Single Module (LSM)/Logistics Double Module (LDM) מודול לניסויים (בודד או כפול) Single Module (SM)/Research Double Module (RDM) אתר האינטרנט הרשמי של ספייסהאב (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ספייסהאב בוויקישיתוף מידע מפורט אודות ספייסהאב (באנגלית) תיאור המודול (באנגלית)
פרנצ'סקו פאולו קנטלי

פרנצ'סקו פאולו קנטלי (באיטלקית: Francesco Paolo Cantelli;‏ 20 בדצמבר 1875 – 21 ביולי 1966) היה מתמטיקאי איטלקי. הוא תרם תרומות לחקר תנועת גרמי השמיים, לתורת ההסתברות ולמדע האקטואריה. קנטלי נולד בפלרמו. הוא קיבל את הדוקטורט במתמטיקה בשנת 1899 מאוניברסיטת פלרמו עם תזה בחקר תנועת גרמי השמיים. הוא המשיך את התעניינותו באסטרונומיה בעת שעבד עד 1903 במצפה הכוכבים האסטרונומי של פלרמו (osservatorio astronomico cittadino), שהיה בניהולה של אניבלה ריקו (Annibale Riccò). המאמרים המוקדמים של קנטלי עסקו בבעיות באסטרונומיה ובחקר תנועת גרמי השמיים. מ-1903 עד 1923 עבד קנטלי בקרן פנסיה לבנק הפיקדון וההלוואות הממשלתי (Istituto di Previdenza della Cassa Depositi e Prestiti). במהלך השנים הללו הוא חקר נושאים במתמטיקה של תורת המימון ומדע האקטואריה ובנושאים מתורת ההסתברות. עבודתו המאוחרת של קנטלי עסקה באופן בלעדי בתורת ההסתברות. הלמה של בורל-קנטלי, אי-שוויון קנטלי ומשפט גליונקו-קנטלי הם תוצאות של עבודתו בתחום זה. בשנת 1923 הוא התפטר ממשרתו כאשר מונה כפרופסור למתמטיקה של האקטואריה באוניברסיטת קטניה. לאחר מכן עבד כפרופסור באוניברסיטת נאפולי. ב-1931 עבר לאוניברסיטת סאפיינזה ברומא, שם שהה עד פרישתו ב-1951. הוא נפטר ברומא. קנטלי תרם תרומה משמעותית ליסודות תורת ההסתברות ולהבהרת סוגים שונים של התכנסות בתורת ההסתברות. בנוסף לכך, הוא תרם תרומה מכוננת למדע האקטואריה. הוא היה המייסד של המכון Istituto Italiano degli Attuari שעוסק ביישומים של מתמטיקה והסתברות לכלכלה. קנטלי היה העורך של כתב העת Giornale dell'Istituto Italiano degli Attuari (GIIA) מ-1930 עד 1958. ביוגרפיה של פרנצ'סקו פאולו קנטלי, באתר MacTutor (באנגלית) פרנצ'סקו פאולו קנטלי, באתר MacTutor (באנגלית) "On the history of the Palermo Astronomical Observatory" by Giorgia Foderà Serio Benzi, Margherita; Benzi, Michele; Seneta, Eugene (באוגוסט 2007). "Francesco Paolo Cantelli". International Statistical Review. 75 (2): 127–130. doi:10.1111/j.1751-5823.2007.00009.x. {{cite journal}}: (עזרה) Regazzini, Eugenio (במרץ 2005). "Probability and statistics in Italy during the First World War" (PDF). Journal Électronique d'Histoire des Probabilités et de la Statistique. 1 (1). {{cite journal}}: (עזרה)
משה גרינברג

משה גרינברג (10 ביולי 1928 – 15 במאי 2010) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל לחקר המקרא בשנת תשנ"ד (1994). נודע בין השאר בזכות מחקריו על הדת ועל החוק במקרא. השפיע רבות על התפתחות חקר המקרא בזכות תלמידיו הרבים ואף תרם לחקר השפות השמיות. גרינברג נולד בפילדלפיה וגדל במשפחה ציונית קונסרבטיבית. בהיעדר בית ספר יהודי שכרה את שמואל-לייב בלנק כמורה פרטי, כדי שילמדו עברית, מקרא וספרות עברית מנעוריו. בבגרותו החל ללמוד מקרא וחקר תרבות אשור בהדרכת אפרים שפייזר באוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1954. בו בזמן למד לימודי יהדות במוסד הקונסרבטיבי בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS). גרינברג הושפע רבות מגישותיהם של שפייזר ושל יחזקאל קויפמן, המדגישות את שילוב חקר תרבות אשור בחקר המקרא. גרינברג לימד מקרא ולימודי היהדות באוניברסיטת פנסילבניה בשנים 1964–1970. בסיום תקופה זו הצטרף לאוניברסיטה העברית, שם לימד מקרא עד שנת 1996. מאז 1970 התגורר בירושלים. במשך הקריירה האקדמית שלו שימש גרינברג בתפקידים במוסדות הבאים: קולג' סוורת'מור, ה-JTS ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בנוסף לפרס ישראל, זכה גרינברג בעמיתות גוגנהיים בשנת 1961, בפרס הריסון למצוינות בלימוד ובמחקר מאת מוסד דנפורת' ובפרס למחקרים טקסטואליים מאת המוסד הלאומי לתרבות יהודית באמריקה בשנת 2000, נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1987. משה גרינברג נפטר ב-15 במאי 2010 בביתו בירושלים, והותיר אחריו אישה, אוולין, ושלושה בנים. בנו רפי הוא ארכאולוג באוניברסיטת תל אביב, ובנו יואל עובד כעיתונאי ומפרסם מפרי עטו גם בעיתונות האמריקאית, בנו איתן עובד בפרסום. ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית. (רשימה חלקית) The Hab/piru. New Haven: American Oriental Society, 1955 The Religion of Israel, abridged English translation of vols. 1-7 Yehezkel Kaufmann's Toldot ha'Emuna ha-Yisre'lit. Chicago: University of Chicago Press, 1960 Introduction to Hebrew. Englewood, NJ: Prentice Hall, 1965 Understanding Exodus New York: Behrman House, 1969 Ezekiel 1-20 and Ezekiel 21-37 (Anchor Bible. Garden City: Doubleday, 1983, 1997) Biblical Prose Prayer. University of California, 1983 Studies in the Bible and Jewish Thought (Philadelphia: Jewish Publication Society, 1995) על המקרא ועל היהדות, עם עובד יהושע (מקרא לישראל), ירושלים הוצאת מאגנס 1996 משה גרינברג, ברשת החברתית Goodreads Jeffrey H. Tigay, Moshe Greenberg; תולדות חיים משה גרינברג, באתר מכון מנדל משה גרינברג, באתר מכון מנדל משה גרינברג - האיש ודרכו, מאת פרופ' מרדכי כוגן משה גרינברג-זכרונותיו של תלמיד, מאת פרופ' ישראל קנוהל דברי זיכרון לפרופ' משה גרינברג, מאת חיים שוורץ דברי הספד בקבורתו של משה בן שלמה ובתיה גרינברג, מאת פרופ' אוריאל סימון כתביו מאמרים לקריאה מאת משה גרינברג, באתר מקראנט רשימת הפרסומים של משה גרינברג, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של משה גרינברג באתר רמב"י הספרים של משה גרינברג, באתר "סימניה" תהילה למשה ארכיון משה גרינברג, בספרייה הלאומית
רעידת האדמה בטאיוואן (2024)

ב-3 באפריל 2024 התרחשה רעידת האדמה בטאיוואן, בשעה 07:58:11 לפי שעון המקומי (23:58 UTC), בעוצמה 7.4Mw עם מוקד רעש כ-18 ק"מ דרום מערבית לעיר חוואליין, שבמחוז חוואליין, טאיוואן. היא רעידת האדמה הגדולה ביותר בטייוואן מאז רעידת האדמה בג'יג'י ב-1999, והיו מספר רעידות אדמה לאחר מכן בעוצמה מעל 5.0 Mw, ברעידת האדמה נהרגו 18 אנשים ונפצעו מעל 1000 איש. לטייוואן יש היסטוריה של רעידות אדמה חזקות רבות. האי ממוקם בתוך אזור מורכב של התכנסות בין הלוח הפיליפיני ללוח האירואסייתי. במיקום של רעידת האדמה, הלוחות הללו מתכנסים בקצב של 75 מילימטרים (3.0 אינץ') לשנה. מדרום לטייוואן, קרום האוקיינוס של הלוח האירו-אסיאתי מתכווץ מתחת ללוח הים הפיליפיני ויוצר קשת איים, קשת לוזון. בטייוואן הקרום האוקיינוס כולו הוחלף והקשת מתנגשת בקרום היבשתי של הלוח האירו-אסיאתי. מצפון לטייוואן, לוח הים הפיליפיני, לעומת זאת, מתכופף מתחת ללוח האירו-אסיאתי, ויוצר את קשת ריוקיו. מדיה וקבצים בנושא רעידת האדמה בטאיוואן בוויקישיתוף AFP, ‏עשרות נפגעים ברעידת האדמה החזקה ביותר בטייוואן זה 25 שנים, בעיתון מקור ראשון, 3 באפריל 2024 יובל זוזוט עסיס, רעידת אדמה עוצמתית בטייוואן: אדם נהרג ויותר מ-50 פצועים, באתר עכשיו 14, 3 באפריל 2024 ישראל לפקוביץ, רעידת אדמה הורגשה בטייוואן; בניינים קרסו | צפו בתיעודים - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 3 באפריל 2024 "M 7.4 - 18 km SSW of Hualien City, Taiwan". Earthquake Hazards Program. ארכיון מ-3 באפריל 2024. נבדק ב-2024-04-03. {{cite web}}: (עזרה) מערכת ישראל היום, החזקה ביותר מאז 1999: רעידת אדמה בעוצמה של 7.5 הורגשה ביפן ובטאיוואן, באתר ישראל היום, 3 באפריל 2024 רעידת האדמה בטייוואן: תשעה בני אדם נהרגו ומעל ל-1000 נפצעו, באתר חדשות 0404‏, 3 באפריל 2024 Hume, Tim (7 בפברואר 2018). "More than 50 people could be trapped inside this building". VICE News. ארכיון מ-7 בפברואר 2018. נבדק ב-8 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Molli G.; Malavieille J. (2010). "Orogenic processes and the Corsica/Apennines geodynamic evolution: insights from Taiwan". International Journal of Earth Sciences. 100 (5): 1207–1224. doi:10.1007/s00531-010-0598-y.