laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קמילה פאוור

קמילה פאוור (באנגלית: Camilla Power; נולדה ב-13 בנובמבר 1976) היא שחקנית אנגלייה ילידת אירלנד. היא גילמה את ג'יל פול בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "כס הכסף" מאת ק.ס. לואיס, ואת המורה לורנה דיקי בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One. פאוור נולדה בקורק שבאירלנד. היא דודנית רחוקה של השחקן האירי טיירון פאואר. סבא רבה של פאוור, סר ג'ון פאוור, היה חבר פרלמנט מטעם וימבלדון בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. פאוור התחילה לשחק בגיל צעיר מאוד. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרסומת לנגיסי עוף. פאוור למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג (אנ') במרילבון. בין התפקידים הראשונים שלה בטלוויזיה היו ב-1990 בדמות ג'יל פול בעיבוד לספר "כס הכסף"; ב-1993 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Bonjour La Classe" וב-"Moonacre", תפקיד שכלל רכיבה על סוס. ב-1990 שיחקה בסדרה "The Manageress" בערוץ 4. הופעת הבכורה של פאוור בתיאטרון הייתה בשנת 1998 בגרסה הבימתית של "פריחתה של מיס ברודי" בתיאטרון הלאומי. היא דיבבה את אליס בגרסה האנגלית של הסרט הצ'כי "אליס" (אנ'). במשך שנתיים גילמה את הדמות של ג'סיקה מקאליסטר באופרת הסבון "אמרדייל" של ערוץ יורקשייר טלוויז'ן. עוד שיחקה בסדרות הדרמה "Murder in Mind" ו-"The Brief". ב-2006 הופיעה פאוור בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו" בתפקיד המורה לאנגלית לורנה דיקי. היא חזרה להופיע באותו תפקיד בעונה השנייה של הסדרה ב-2007, עד שהדמות שגילמה התאבדה אחרי שאובחנה כחולה בטרשת נפוצה. ב-2008 שיחקה פאוור בפרק "From Out of the Rain" בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" בתפקיד פרל, כוכבת קרקס שנמלטת מתוך סרט קולנוע ישן ומבקשת נקמה. פאוור השתתפה בסרט הפעולה הבריטי "The Tournament" בתפקיד העוזרת חסרת הרחמים של ליאם קנינגהם. ב-2012 הופיעה בשני פרקים בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל" של ITV. קמילה פאוור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קמילה פאוור, באתר AllMovie (באנגלית) קמילה פאוור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Camilla Power, Jon Watt, Monday 26 December 2011 Review: ‘The Prime of Miss Jean Brodie’, Matt Wolf AUGUST 17, 1998
תיק שקנאי

תיק שקנאי (באנגלית: The Pelican Brief) הוא סרט מותחן פוליטי משנת 1993 המבוסס על ספר רב-מכר בשם דומה מאת ג'ון גרישם, בבימויו ובהפקתו של אלן ג'יי פאקולה שכתב גם את התסריט. העלילה היא כמו ברוב ספרי גרישם: אנשים בודדים נלחמים בגופים גדולים ומושחתים תוך סיכון חייהם. סטודנטית למשפטים ועיתונאי חוקר מגלים פרשת שחיתות קשה המלווה ברציחות ומגיעה עד לנשיא ארצות הברית. הסרט התקבל בביקורות מעורבות אך היה שובר קופות. זה סרטו האחרון של פאקולה כבמאי ומפיק ביחד. שני שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית, רוזנברג בן ה-91 וג'נסן הצעיר, נרצחים באופן מסתורי והחקירה אינה מגיעה לכלל מסקנות. בפקולטה למשפט באוניברסיטת טולאן בניו אורלינס מלמד פרופסור תומאס קאלאהאן (סם שפרד) קבוצת סטודנטים, שבינם נמצאת דרבי שו (ג'וליה רוברטס) שהיא גם המאהבת שלו. הם משוחחים על הרציחות ודארבי מתנדבת לחפש בספרייה חומר הקושר בין שני מעשי הרצח. היא מוצאת ששני השופטים ידועים במודעותם הסביבתית, ומגלה שחברת נפט עומדת לבצע קידוח בלואיזיאנה במקום שבו מקננים שקנאים הנמצאים בסכנת הכחדה. בראש החברה עומד טייקון בשם ויקטור מטיס המקורב לנשיא. היתכנות הקידוח אמורה לידון בקרוב בבית המשפט העליון ולכן כנראה היה צורך לסלק את שני השופטים האלה. היא מכנה את התיק בשם "תיק שקנאי" ומוסרת אותו לפרופסור קאלאהן בדיעה שכל זה רק השערה שלה. גם הוא לא מתייחס ברצינות לתיק ומסר אותו לחברו גאבין ורהיק המשרת ב-FBI. התיק מגיע עד מהרה לבית הלבן. מרגע זה הופכים דארבי וקאלאהאן למטרת חיסול. קאלאהאן נהרג בפיצוץ מכוניתו כאשר דארבי שנמצאה בסמוך ניצלת בנס. דארבי נמלטת ויוצרת קשר עם ורהיק ואז גם הוא מחוסל. גריי גראנתהאם (דנזל וושינגטון) הוא עיתונאי חוקר ב"וושינגטון הראלד" היה האחרון שראיין את השופט רוזנברג לפני הרצח. הוא מקבל שיחת טלפון מאדם המזהה את עצמו בשם "גארסיה" המודיע לו שהוא מועסק בחברת הגז וכי גילה שחיתות גדולה בחברה. דארבי נפגשת עם גריי ומודיעה לו על ממצאיה, הוא נוטה להאמין לה ומעדכן את עורך העיתון (ג'ון לית'גו), המטיל ספק בהשערותיו ומזהיר אותו מהתוצאות החמורות העלולות להיגרם לעיתון. דארבי וגריי מצליחים לגלות את זהותו של "גארסיה" שהוא עורך דין בשם קרטיס מורגן העובד בחברת הגז אבל כשהם מגיעים למשרדי החברה מנסים להתחמק מהם, ולבסוף טוענים כי האיש נרצח בניסיון שוד. הם ממהרים לביתו ומשכנעים את אשתו לתת להם את פרטי ומפתח הכספת שלו בבנק. הם מגיעים לבנק אך נמצאים כל העת במעקב. הם פותחים את הכספת שבה יש קלטת ומכתב של קרטיס. הם ניצלים מניסיון לרצחם על ידי יריות ופיצוץ מכוניתם בחניון הבניין, הם מפרסמים את ממצאיהם בעיתון. מטיס וארבעה מעורכי הדין של החברה מועמדים לדין והנשיא מודיע שלא יציג שוב את מועמדותו. ראש ה-FBI נפגש עם גריי ואומר לו שהנשיא ביקש ממנו לא להמשיך בחקירה. גריי נענה מבטיח שלא לפרסם זאת, ובתמורה מוברחת דארבי בסיוע ה-FBI אל מחוץ לארצות הברית. "תיק שקנאי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תיק שקנאי", באתר נטפליקס "תיק שקנאי", באתר AllMovie (באנגלית) "תיק שקנאי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תיק שקנאי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תיק שקנאי", באתר Metacritic (באנגלית) "תיק שקנאי", באתר אידיבי "תיק שקנאי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "תיק שקנאי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט "תיק שקנאי", באתר יוטיוב פביאנה חפץ, ספרים - מתח - "תיק שקנאי", חדשות, 13 באוגוסט 1993
בראל

האם התכוונתם ל... אבנר בראל – פרסומאי ישראלי גל בראל – כדורגלן ישראלי יוסף בראל – ממנכ"לי רשות השידור הישראלית ליאון בר-אל – כימאי, יזם ותעשיין ישראלי, ממקימי מפעל שלאון לייצור ערכות מגן בקרית גת מיקי בראל – איש צבא ישראלי נוית בראל – משוררת וחקרת ספרות ישראלית צבי בראל – עיתונאי ישראלי
אולימפיה (סרט)

אולימפיה (גרמנית: Olympia) הוא סרט תיעודי גרמני משנת 1938, בבימויה והפקתה של לני ריפנשטאהל, המתעד את אולימפיאדת ברלין שנערכה בשנת 1936. "אולימפיה", אשר יצא לאקרנים בשני חלקים, הוא הסרט הרשמי הראשון אי פעם שתיעד את המשחקים האולימפיים ונחשב לפורץ דרך בתחומו, בכל הקשור לזוויות הצילום, השימוש בצילומי תקריב, בהילוכים איטיים ובטכניקות מתקדמות נוספות. הסרט זכה לשבחים ונבחר לאחד מ-100 הסרטים הטובים ביותר לפי סקר של מגזין "טיים", אך נחשב לשנוי במחלוקת בשל ההיבטים הפוליטיים שבו. צילומי הסרט ארכו מספר שבועות, בו לקחו חלק של 80 צלמים ועוזרים באתרי צילום שונים ברחבי ברלין. במסגרת העבודה על הסרט נעשה שימוש בצפלינים ובמגדלים על מנת שניתן יהיה לצלם מזוויות שונות. חומרי הצילום העצומים הועברו ל-18 חדרי עריכה לשם עריכתם. במהלך היצירה היו חלוקים ריפנשטאהל ויוזף וגבלס, שר התעמולה הנאצי, על אופיו של הסרט. ריפנשטאל התעקשה שהסרט יעסוק בפרשנות אמנותית של המשחקים ולא יצולם כיומן חדשות רגיל. על אף דרישתה זו, מעורבותו של גבלס ושל משרד התעמולה בראשותו בתהליך ההפקה הייתה רבה בהתחשב בעובדה כי הסרט מומן במלואו על ידי הממשלה הגרמנית. לאחר הקרנת הבכורה באפריל 1938, הופץ הסרט במספר שפות קריינות: גרמנית, צרפתית ואנגלית, ובשני חלקים, כאשר הגרסאות שונות מעט משפה לשפה. חלקו הראשון, שאורכו 126 דקות, נקרא "חגיגת העמים" וחלקו השני, שאורכו 100 דקות, נקרא "חגיגת היופי". לאחר מלחמת העולם השנייה ולצורך אישור הצגתו של הסרט מחדש ב-1958, נדרשה ריפנשטאל לחתוך קטעים מהסרט. החלקים המצונזרים הציגו את המנצחים הגרמנים, את אדולף היטלר ונאצים נוספים, שנמנו על הממשלה הגרמנית. מדיה וקבצים בנושא אולימפיה בוויקישיתוף All-Time 100 Movies, Time, February 12, 2005  Taylor Downing, Olympia (London: B.F.I., 1992), p. 138 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלבריך

האם התכוונתם ל... אלבריך (מיתולוגיה) – דמות גמד מהמיתולוגיה הנורדית אלבריך (צוללת) – צוללת גרמנית שהייתה בשימוש בקריגסמרינה בתקופת מלחמת העולם השנייה מבצע אלבריך – מבצע צבאי של צבא הקיסרות הגרמנית בצרפת במלחמת העולם הראשונה אלבריך - אחד מהמכתשים על פני אומבריאל, אחד מירחיו של אורנוס
מיכאל כהן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מיכאל כהן (מיכאל יוסף כהן; יליד 1940) – היסטוריון ופרופסור אמריטוס ישראלי מיכאל כהן (מוזיקאי) (יליד 1986) – מוזיקאי ישראלי, חלק מהרכב ההיפ הופ הישראלי "כהן@מושון" מיכאל כהן (בן יוסף, רב) – רב ישראלי ממוצא תוניסאי מיכאל כַּהן (רב) (1849–1920) – הרב המחוזי ואב בית הדין של פולדה שבגרמניה מיקי כהן (פירושונים)
רסן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רסן – רתמה הנקשרת לראשה של בהמת רכיבה "רסן" - כינוי עממי לאחת משיטות הטיפול האורתודנטיות רסן (עיר) – עיר בדרום מערב מקדוניה רס"ן – אחת מדרגות צה"ל הר בני רסן – הר געש כבוי ברכס בשנית שברמת הגולן הישראלית ריסן ע'סאן (פירושונים)
טופ

טופ (באנגלית: Top, סביבון) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Flash #122 מאוגוסט 1961 ונוצרה על ידי הכותב ג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו. טופ הוא האלטר אגו של רוסקו נייל דילון, פושע חסר חשיבות שהחליט להשתמש באובססיה שלו לסביבונים למטרותיו. כילד, דילון מצא סביבון ישן בעליית גג, ונעשה אובססיבי לסביבונים ולסיבוב. כמבוגר, דילון נעשה לפושע לא-יוצלח, ולאחר שנכלא פעמיים ושוחרר החליט לנצל את האובססיה שלו לטובתו. הוא למד את העקרונות המדעיים שלפיהם פועלים סביבונים, ולמד להסתובב במהירות על-אנושית באמצעותה הוא יכול להסיט קליעים וליצור מערבולות. היכולת החדשה שפיתח העצימה את האינטליגנציה שלו, והוא בנה סביבונים הגורמים לפעולות כמו פיצוץ, חשמול, שיתוק ועוד. הוא נעשה לנבל מחופש וכינה את עצמו "טופ". הוא נתקל בגיבור-העל בארי אלן/פלאש, הביס אותו במפגשם הראשון אך הובס לאחר שהפלאש רדף אחריו עד לאפריקה. יכולותיו של דילון והצלחותיו בקרבות שונים נגד הפלאש גרמו לו להפוך לחבר מייסד ומכובד בקבוצת "הנבלים" יחד הם הנבלים קפטן קור, קפטן בומרנג, טריקסטר ומאסטר המראות. הוא לימד את אחותו של קפטן קור, ליסה סנארט, להסתובב במהירות על-אנושית וסייע לה להפוך לנבלת-על. לאחר שדילון מת בעקבות השפעות רטיטותיו של הפלאש, ליסה החליפה את מקומו בנבלים תחת הכינוי "גלשן זהוב". צורתו האסטראלית של דילון השתלטה לזמן מה על אביו של הפלאש, הנרי אלן, לפני שאולצה לעזוב. לבסוף, רוחו של דילון השתלטה על גוף מורדם, ונשארה בו באופן קבוע. לאחר שיצא למסע נקמה בפלאש, וחפר את קברה של איריס וסט אלן, הפלאש הביס אותו וביקש מזטאנה לשנות את מוחו של דילון ולהפוך אותו לגיבור. לאחר הטלת הכישוף, דילון איבד את שפיותו כתוצאה מרגשות אשם על פשעי עברו, נוסף לעימות בין טבעו לבין הכישוף של זטאנה. הוא השתמש באינטליגנציה שלו כדי "לתקן" ולהחזיר למוטב נבלים מגלריית הנבלים של הפלאש, ביניהם גל חום, ההחלילן וטריקסטר. הוא השתלט על גופו של הסנאטור תומאס אוניל, אשר העמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, והורה לחלילן להתנקש בחיי המועמד היריב לפני שמזימתו סוכלה בידי הפלאש החדש, וולי וסט. הכישוף שהוטל על מוחו של טופ מוסר באירועי "משבר זהות", והוא מבטל את החזרתם למוטב של נבלים שונים ומחליף אותם בנבלים אחרים אשר הוא שוטף את מוחם. הדבר יוצר שלוש קבוצות שונות שונות של נבלים, כולן נלחמות אחת בשנייה: הנבלים שטופי-המוח של טופ, הנבלים של קפטן קור והנבלים המשוקמים של טריקסטר. קפטן קור מקפיא את טופ ומנפץ את גופו לרסיסים, ובכך הורג אותו. טופ נראה באירועי "הלילה האפל ביותר" כחבר בחיל הפקחים השחורים שהוחיו מחדש, לפני שהם מושמדים בידי הכוח הלבן. לאחר שכתוב יקום DC בעקבות אירועי "פלאשפוינט", רוסקו דילון מופיע כנבל העובד עבור פרופסור זום, אשר טוען כי דילון משתמש בכוח המהירות. דמות המבוססת על דמותו של טופ, רוסקו היינס/טורבינה, הופיעה כחברה בקבוצת הנבלים. היינס היה טייס טסקיגי במלחמת העולם השנייה, שנלכד בכוח המהירות במשך 70 שנים ואיבד את שפיותו מבדידות. הוא החל להשתמש בכוח שקיבל מכוח המהירות, שליטה ברוח, כדי לנסות לברוח אך משך חפצים ואנשים מכדור הארץ לכוח המהירות, ביניהם איריס וסט. כאשר הפלאש נדד ברחבי כוח המהירות בחיפושים אחריה, היינס עקב אחריו עד שהגיע לכדור הארץ. הוא סייע לקבוצת הנבלים בהגנה על סנטרל סיטי מידיו של גורילה גרוד ולאחר מכן הצטרף אליהם. גרסה נשית של הטופ, בשם רוזה דילון, הופיעה בעונתה השלישית של סדרת הלייב אקשן "הפלאש" בגילומה של השחקנית אשלי ריקרדס. דף הדמות בפרויקט ויקיה של DC קומיקס רוסקו היינס בפרויקט ויקיה של DC קומיקס
ע'סאן (פירושונים)

ע'סאן (غسان ; נכתב גם רסאן ונהגה לעיתים גסאן) הוא שם פרטי ערבי. האם התכוונתם ל... שבט ע'סאן – שבט ערבי מדרום חצי האי ערב, אשר התנצר תחת האימפריה הביזנטית הר גסאן – הר במחוז יאמאגטה שביפן רסן (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא ע'סאן אישים ששמם הפרטי הוא רסאן אישים ששמם הפרטי הוא גסאן
מרגרטה זומר

מרגרטה זומר (בגרמנית: Margarete Sommer; 1893, ברלין – 1965, ברלין), הייתה עובדת סוציאלית, פעילה קתולית, מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה. זומר נולדה בשכונת אוברשנוויידה (אנ') בברלין. היא למדה כלכלה באוניברסיטת ברלין ובשנת 1924 קיבלה תואר דוקטור. בכך הייתה מהנשים הראשונות בתקופתה שקיבלו תואר זה. נושא עבודתה היה "רווחה סוציאלית של פושעים כלואים - מחקר קרימינולוגי וסוציו-אקונומי" (Die Strafgefangenenfürsorge, eine kriminalistisch-sozioökonomische Untersuchung). משנת 1926 עד 1934 הייתה זומר מרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית בבית פסטלוצי-פרבל (אנ'). היא סרבה לכלול את האידאולוגיה הנאצית בתוכנית הלימודים שלה, וכתוצאה מכך פוטרה. לאחר פיטוריה עבדה זומר במספר ארגוני רווחה קתוליים שסייעו לגרמנים שלא נחשבו בני "הגזע הארי" להגר מגרמניה. מ-1939 עבדה זומר בארגון רווחה קתולי בברלין, שנוסד באוגוסט 1938 ביוזמתו של הבישוף קונרד פון פרייזינג (אנ'), ממתנגדי הנאציזם. באוקטובר 1941, לאחר מעצרו של ראש הארגון, ברנהרד ליכטנברג, החלה זומר לנהל את פעולות הארגון. רוב האנשים להם סייעה היו נוצרים "לא ארים", אך ביניהם היו גם יהודים שסיועה הציל אותם מפני גירוש למחנות ההשמדה במזרח אירופה. בסיוע שותפים נוצרים ארגנה זומר מקומות מחבוא ליהודים, בהם ביתה-שלה, ששכן בקליינמאכנוב (אנ'), לא רחוק מברלין. בנוסף לכך השתמשה זומר בקשריה האישיים כדי לחקור ולתעד את "הפתרון הסופי" ואת תוכניותיהם של פקידי הרייך השלישי לבטל את כל הנישואין המעורבים, תוכניות שמימושן היה מאפשר גירוש יהודים רבים נוספים אל מותם. היא הפצירה רבות במנהיגי הכנסייה הקתולית של גרמניה לתמוך בזכויות האדם, ולהגביר את ההתנגדות הקתולית לגרמניה הנאצית (אנ'). לאחר המלחמה היה אזור מגוריה של זומר במזרח ברלין, קרוב לגבול עם מערב ברלין. היא סייעה לשכנים שעמדו בפני גירוש לסיביר וכן לרבים שביקשו לברוח למערב ברלין. בשנת 1949 החלה זומר לפעול בשורות ארגון שהוקדש לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי. בשנת 1950 נאלצה היא-עצמה לברוח למערב ברלין ושם המשיכה בעבודה בבישופות של ברלין (אנ') בסיוע לניצולי המשטר הנאצי. בשנת 1952 החלה לעבוד במשרד לענייני פליטים. בשנת 1946 קיבלה זומר את אות הכבוד הכנסייתי "Pro Ecclesia et Pontifice" (למען הכנסייה והאפיפיור) (אנ'). בשנת 1953 קיבלה זומר את אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. בשנת 2003 הכיר יד ושם בזומר כחסידת אומות העולם. על שמה קרויים רחוב בברלין וכיכר בקליינמאכוב. גרטרוד לוקנר מדיה וקבצים בנושא מרגרטה זומר בוויקישיתוף על מרגרטה זומר, באתר יד ושם (באנגלית)
ארנולף, נסיך בוואריה

פרנץ יוזף ארנולף אדלברט מריה, נסיך בוואריה (בגרמנית: Franz Joseph Arnulf Adalbert Maria Prinz von Bayern; ‏6 ביולי 1852 - 12 בנובמבר 1907) היה גנרל-אוברסט גרמני, ובנו הצעיר של לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה. ארנולף נולד במינכן ב-6 ביולי 1852 ללואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה ואוגוסטה פרדיננדה, ארכידוכסית אוסטריה. יחוסו המשפחתי הקדום כלל את ויליאם הכובש, לואי ה-14 ועוד. בשנת 1868 התגייס ארנולף לצבא הבווארי, ובשנת 1870 השתתף במלחמת פרוסיה צרפת ולחם בקרב סדאן ובמצור על פריז. בשנת 1878 השתתף ארנולף במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), לצד צבא האימפריה הרוסית. ארנולף נשאר בצבא והתקדם בסולם הפיקוד, בשנת 1881 מונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-1, ובשנת 1884 מונה למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-1, והועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1887 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-1, והועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1890 הועלה ארנולף לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובשנת 1892 מונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-1. בשנת 1903 הועלה ארנולף לדרגת גנרל-אוברסט, ובשנת 1906 פרש לאופולד מהצבא. ב-12 בנובמבר 1907 מת ארנולף בוונציה, בחזרתו ממסע ציד באסיה ובמדינות הקווקז, ונקבר בטקס רשמי במינכן. ארנולף התחתן ב-12 באפריל 1882 בווינה עם תרזה, נסיכת ליכטנשטיין, בתו של אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין ופרנציסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, ממנה היה לו ילד אחד: היינריך, נסיך בוואריה (1884–1916) שנהרג במלחמת העולם הראשונה. מדיה וקבצים בנושא ארנולף, נסיך בוואריה בוויקישיתוף ארנולף, נסיך בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה

לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה (בגרמנית: Prinzregent Luitpold Karl Joseph Wilhelm Ludwig von Bayern;‏ 12 במרץ 1821 – 12 בדצמבר 1912) היה נסיך מבית ויטלסבאך, ששימש כעוצר (שליט) ממלכת בוואריה. לואיטפולד נולד בווירצבורג, שהשתייכה לממלכת בוואריה, והיה בנם השלישי של לודוויג הראשון מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ואחיהם הצעיר של מקסימיליאן השני, מלך בוואריה ואותון, מלך יוון. מצד אחד אבותיו, יוהאן השני, דוכס בוואריה, היה הוא נצר לשושלות הקיסרים הביזנטים קומננוס ולסקאריס. בשנת 1835 הצטרף לואיטפולד לצבא הבווארי, ובשנת 1848 במהלך מהפכות אביב העמים, תיווך בין אביו לקהל המפגינים. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה פיקד לואיטפולד על הדיוויזיה הבווארית ה-3, ובשנת 1869 מונה למפקח הכללי של הצבא הבווארי. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה ייצג לואיטפולד את ממלכת בוואריה במטכ"ל הגרמני, ובמסגרת תפקידו העביר את אישורו של לודוויג השני, מלך בוואריה, על הקמת האימפריה הגרמנית עם מלך פרוסיה כקיסר האימפריה, ואף ייצג את בוואריה בטקס באולם המראות בורסאי. ב-10 ביוני 1886 הכריזה ממשלת בוואריה באופן רשמי על היות לודוויג השני, מלך בוואריה בלתי שפוי ובלתי ראוי להחזקת סמכויות שלטוניות כלשהן, ועל מינוי דודו לואיטפולד לעוצר רשמי של הממלכה. ב-13 ביוני 1886 מת לודוויג השני, אך לואיטפולד המשיך לכהן כעוצר, עקב היות אוטו, מלך בוואריה בלתי שפוי. ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו. ב-15 באפריל 1844 התחתן לואיטפולד בפירנצה עם אוגוסטה פרדיננדה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה אנה, נסיכת סקסוניה, ממנה היו לו 4 ילדים: לודוויג לואיפולד יוזף מריה אלואיס אלפריד (1845–1921) לאופולד מקסימיליאן יוזף מריה ארנולף (1846–1930) תרזה שרלוטה מריאנה אוגוסטה (1850–1925) פרנץ יוזף ארנולף אדלברט מריה (1852–1907) לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנדרו גאודלוק

אנדרו דריוס גאודלוק (באנגלית: Andrew Darius Goudelock; נולד ב-7 בדצמבר 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בקבוצת בילבאו באסקט. גאודלוק שיחק במכללת צ'ארלסטון, במשך 4 שנים. כששיחק במכללה נבחר לשחקן השנה ב-Southern Conference. לאחר מכן, נבחר במקום ה-46 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA של שנת 2011 על ידי קבוצת לוס אנג'לס לייקרס. שיחק במשך עונה אחת עבור הלייקרס, ולאחר מכן, בעונת 2012/2013, עבור לסו פולס סקייפורס ולריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. באותה עונה זכה בפרס ה-MVP של ליגת הפיתוח. לאחר מכן חזר ללייקרס לשארית עונת 2012/2013. לאחר מכן עבר לאירופה. הוא שיחק באוניקס קאזאן בעונת 2013/2014 ובפנרבחצ'ה בעונת 2014/2015. אחר כך שיחק בשינג'יאנג פליינג טייגרס מליגת ה-CBA בעונת 2015/2016. כמו כן חזר לליגת ה-NBA בתחילת 2016, ושיחק בקבוצת יוסטון רוקטס. ב-2 באוגוסט 2016 חתם גאודלוק במועדון הישראלי מכבי תל אביב לעונה אחת, שם העמיד אחוזים מצוינים והוביל את מכבי לזכייה בגביע המדינה בכדורסל. אחרי עונה אחת במכבי חתם באולימפיה מילאנו מהסרייה א'. ורמז שהוא רוצה לחזור למכבי אחרי עונה לא טובה במדי מילאנו, אך הצהובים מתל אביב לא הביעו בו עניין. ומאז אומנם לא שיחק אך התאמן גאודלוק עם מכבי תל אביב מדיה וקבצים בנושא אנדרו גאודלוק בוויקישיתוף אנדרו גאודלוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ ויט

פריץ ויט (בגרמנית: Fritz Witt,‏ 27 במאי 1908 – 14 ביוני 1944), קצין בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-12 היטלריוגנד במהלך המערכה בנורמנדי. בזמן פיקודו על יחידות אס אס בצעו יחידותיו ויחידות שהשתייך אליהם פשעי מלחמה, פריץ ויט לא נחקר או נתן את הדין על מעשי חייליו היות שנהרג לפני סיום המלחמה. פריץ ויט נולד ב-27 במאי 1908 בהוהנלימבורג. ויט עבד בתעשיית הטקסטיל, אך בשנת 1931 איבד את עבודתו והצטרף למפלגה הנאצית. בשנת 1933 הצטרף ויט לאס אס,ובשנת 1935 מונה למפקד גדוד ברגימנט דויטשלנד. במהלך הפלישה לפולין לחם ויט עם גדודו כחלק מרגימנט דויטשלנד במסגרת דיוויזיית הפאנצר קמפף, במהלך הפלישה בצעו יחידות הדיוויזיה סדרת פשעי מלחמה הידועה בשם Massacre in Zakroczym (אנ) במהלכה רצחו מאות שבויי מלחמה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם ריגמנט דויטשלנד במסגרת הארמייה ה-18, ועל כך קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-16 באוקטובר 1940 מונה ויט למפקד הגדוד ה-3 בדיוויזיית האס אס ה-1, ובמהלך הקרב על יוון לחם עם גדודו במסגרת הקורפוס הממונע ה-40. במהלך מבצע ברברוסה לחם ויט עם גדודו כחלק מדיוויזיית האס אס ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-14, וב-8 בפברואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-24 ביוני 1943 מונה ויט למפקד דיוויזיית האס אס ה-12 היטלריוגונד, שהייתה מורכבת מותיקי אס אס ונערי נוער היטלר ונודעה בגישתה הפאנטית לנאציזם. ויט עמל קשות על מנת להביאה לכושר ומוכנות קרבית מוקדם ככל האפשר. במרץ 1944 הדיוויזיה נמצאה מוכנה לשירות פעיל והוצבה בעיר הצרפתית קן. הדיוויזיה השתייכה לקבוצת השריון מערב, שהייתה יחידת המילואים של השריון הגרמני. הדיוויזיה המשיכה להתאמן במהלך האביב של שנת 1944 תוך שהיא לומדת להכיר את השטח בסביבת קן, עובדה שתעזור לה בחודשים הבאים של הקרבות. ביוני 1944 הדיוויזה הוכרזה כמוכנה לפעילות מבצעית, והייתה מצוידת בטנקי פנתר ובמבחר כלי ארטילריה. במהלך אימוניה בצעה יחידה מהדיווזיה את טבח אסק (Ascq massacre) בצרפת. עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית היטלריוגנד ודיוויזיית הפאנצר ה-21 היו הקרובות ביותר לראש הגשר של בעלות הברית, אולם כתוצאה מאי הסכמתו של היטלר לשליחת כוחות השריון, הדיוויזיה נשלחה לחזית רק כמה שעות אחרי הנחיתה הראשונית. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות כתוצאה מהפצצות מטוסי בעלות הברית בשעה שהתקדמה לעבר חופי הנחיתה. ב 7 ביוני בצעו חיילי הדיוויזיה את הטבח במזר ארדן (Ardenne Abbey massacre) בה רצחו בסדרת פשעי מלחמה שבויי מלחמה קנדיים. ב-14 ביוני, נהרג ויט כתוצאה מהפצצה של בעלות הברית, ושטנדרטפיהרר קורט מאייר האחראי הישיר לטבח במזר ארדן ירש אותו כמפקד הדיוויזיה. מדיה וקבצים בנושא פריץ ויט בוויקישיתוף פריץ ויט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פסאודולייט

פסאודולייט (באנגלית: Pseudolite, הלחם בסיסים של "פסאודו" Pseudo ו"לוויין" Satellite). הוא מונח המתייחס לכלי רכב או מתקן שאינו לוויין ואשר מבצע פונקציה שבדרך כלל בתחום התפקוד של לוויינים. פסאודולייט הוא לרוב "מַשְלֶט" (רכיב המהווה צמד משדר-מקלט ביחידה אחת) קטן יחסית, המשמש כחלופה קרקעית מקומית ללוויין GNSS (בעיקר GPS). הטווח האפקטיבי של האותות ממשלט כזה תלוי בעצמה הזמינה ביחידה. היכולת לפרוס מערכת קביעת מיקום עצמאית בלתי תלויה ב-GPS, יכולה להיות שימושית במצבים שבהם אותות GPS חסומים (כמו בעימותים צבאיים), או פשוט לא זמין (כגון בחקר כוכבי לכת אחרים). עבור חקר חלל, מחקר שמבוצע במתקנים כולל מרכז המחקר איימס ואוניברסיטת סטנפורד (ראו קישור בתחתית) עשוי לאפשר לרכב חלל לפרוס מערך מסוים של פסאודולייטים ללא דיוק מוגדר, ועדיין לכייל את המערכת לרמת רזולוציה של סנטימטר, ללא סיוע אנושי. מערכת כזו יכולה לסייע לרכב בשגרה מציאת נתיבים, ולהגדיל את מהירות התמרונים הבטוחים של הרכב. הרעיון מכונה לעיתים SCPA (ראשי תיבות של (Self-Calibrating Pseudolite Array). יישומים אחרים של מערך פסאודולייט כוללים מערכות דיוק נחיתה למערכות מטוסים. פסאודולייטים החלו לקבל יותר ויותר תשומת לב בהקשר של קביעת מיקום בשטחים סגורים. Mars Rover Navigation Using GPS Self-Calibrating Pseudolite Arrays R. Eriksson, "Indoor navigation with pseudolites (fake GPS sat.)", http://liu.diva-portal.org/smash/get/diva2:20395/FULLTEXT01 GNSS Technologies Inc., http://www.fpoir.org/OPEN/FORUM11_DRivan_040820.pdf ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרמן פרייס

הרמן פרייס (בגרמנית: Hermann Priess,‏ 27 במאי 1901 – 2 בפברואר 1985), היה פושע מלחמה, קצין בכיר בוואפן אס אס בדרגת גרופנפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-3, ועל קורפוס הפאנצר אס אס הראשון במהלך הקרב על הבליטה שם בצעו חייליו פשעי מלחמה. הרמן פרייס נולד ב-24 במאי 1901 במארניץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1919 הצטרף לצבא הגרמני הקיסרי, ולאחר מכן הצטרף לפרייקור, וחזר והתגייס לרייכסווהר. בשנת 1934 הצטרף פרייס למפלגה הנאצית והצטרף לאס אס, והתקדם בסולם הפיקוד. במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה פיקד פרייס על רגימנט ארטילריה בדיוויזיית האס אס ה-3, וב-6 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-26 בפברואר 1943 מונה פרייס למפקד דיוויזיית האס אס ה-3, ופיקד עליה במהלך קרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. ב-28 באפריל 1943 קיבל פרייס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-9 בספטמבר 1943 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-24 באפריל 1944 קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-7 באוגוסט 1944 מונה פרייס למפקד קורפוס האס אס ה-13, שהיה חלק מהארמייה הראשונה, ולחם עמו בקרב מץ. ב-30 באוקטובר 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר אס אס ה-1, ובדצמבר 1944 לחם עמו בקרב על הבליטה כחלק מארמיית הפאנצר השישית. בפברואר 1945, הועבר הקורפוס להונגריה במטרה להשתתף במתקפת אגם בלטון שנועדה לשחרר את בודפשט ושדות הנפט ההונגריים. ההתקפה הושקה ב-6 במרץ 1945, בתנאים נוראיים נגד התנגדות סובייטית עזה, הקורפוס הצליח להתקדם רק כמה קילומטרים. לאחר כישלון המתקפה, הקורפוס היה מעורב בקרבות הגנה שונים לצד יחידות פאנצר אס אס נוספות וביצע נסיגה לכיוון וינה. לאחר שהסובייטים כבשו את העיר, הקורפוס התפרק, ואנשיו החלו נמלטים בהמוניהם מאימת הסובייטים בניסיון להיכנע לאמריקנים. לאחר המלחמה נשפט פרייס על חלקו בטבח מלמדי, ונידון ל-20 שנות מאסר, אולם בשנת 1954 שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר פרייס בעיר ארנסבורג, עד למותו ב-2 בפברואר 1985, והוא בן 84 שנה. מדיה וקבצים בנושא הרמן פרייס בוויקישיתוף הרמן פרייס באתר lexikon-der-wehrmacht