laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפועל בית יצחק

מועדון הכדורמים הפועל בית יצחק נוסד בסוף שנות השישים של המאה הקודמת. מייסדי הקבוצה היו יצחק פיטרברג וקורט אליאס, שחברו יחדיו לניהול ואימון הקבוצה. פעילות המועדון ערכה מספר שנים עד לאמצע שנות השבעים. בשנים אלו השתתף המועדון בליגות הנוער לגילאים השונים. הקבוצה הגיעה להישגים יפים ביניהם העפלה לגמר גביע המדינה והיוותה גורם משמעותי בליגות הנוער[דרוש מקור]. הפסקת פעילות המועדון נבעה מכך שמרבית השחקנים התגייסו לצה"ל. בחודש דצמבר 2004 פנתה ועדת הספורט של בית יצחק עם מספר שחקני עבר לאמיר וינברג, שוער נבחרת ישראל בעבר, בניסיון להחזיר את המועדון לפעילות. ואכן בתחילת שנת 2005 החל מועדון הכדורמים לפעול בשנית, לאחר הפסקה של 40 שנים. בחודשים הראשונים התאמנו כחמישה עשר נערים והתמקדו בלימוד בסיס הכדורמים. בקיץ 2005 הצטרפו נערים נוספים והקבוצה החלה בפעילות אינטנסיבית. בעונת המשחקים 2005–2006 החל המועדון לקחת חלק בליגות הנוער. בכל עונה התוצאות השתפרו והקבוצות השונות התקדמו בדירוג כאשר כבר בעונת 2007–2008 לאחר 3 שנים בלבד של פעילות, עלתה קבוצת גיל 16 לגמר גביע המדינה. בעונת 2008–2009 החלה פעילות קבוצת הבוגרים. הקבוצה נוטלת חלק בליגה הלאומית זו העונה השלישית. עד לסיום עונת 2009–2010 ולאחר 5 שנים של פעילות בליגות השונות, הגיע המועדון שלוש פעמים לגמר גביע המדינה ושלוש פעמים לגמר הליגה ולהתמודדות על אליפות המדינה. בעונת 2012–2013 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות המדינה ובגביע המדינה לנוער. כיום, מחלקת הנוער היא אחת מהבולטות בארץ ומייצרת ספורטאים. קבוצת הנוער של המועדון זכתה באליפות המדינה ובגביע המדינה בעונות 2018-2019 ו-2020-2021. קבוצת הבוגרים זכתה 4 פעמים ברצף באליפות הליגה הארצית לבוגרים בין השנים 2016-2019. באביב 2021 החליט קאנטרי בית יצחק, שהיווה ביתו של מועדון הכדורמים קרוב לשבע עשרה שנים, להוציא את מועדון הכדורמים מהקאנטרי. מאז המועדון פועל בבריכת חופיתקין ובבריכה במכון וינגייט. בעונת 2020-2021, למרות הקשיים, זכה המועדון באליפות וגביע המדינה לנוער והעפיל למשחק גמר אליפות המדינה לגיל 13. מועדון הכדורמים הפועל בית יצחק(הקישור אינו פעיל)
צריף ניסן

צריף ניסֶן (מאנגלית Nissen hut) הוא מבנה ארעי בצורת חצי גליל, העשוי מפח גלי שפותח על ידי הצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה, במבנה זה הקירות והגג יוצרים חתך של חצי עיגול. המבנה נקרא על שמו של פיטר נורמן ניסן (Peter Norman Nissen), מהנדס מכרות וממציא קנדי-אמריקאי שפיתח אותם. מבנים אלו שימשו לבניית מחנות צבאיים במדינות חבר העמים הבריטי, שימוש נרחב במבנים אלו נעשה בימי מלחמת העולם השנייה גם על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. בימי המנדט הבריטי נבנו בארץ צריפי ניסן רבים וכן מבנים נוספים בעלי גג מעוגל מפח גלי. בין היתר צריפי ניסן היו במחנה שדמה שהיה בסיס הקבע של גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50). בישראל השם "צריפי ניסן" הוא כינוי כללי למבנים בעלי גג פח מעוגל. שרי מרק, הניסנים נראו בארץ: הצריף המתועש בשירות הצבא הבריטי, אוניברסיטת תל אביב, 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסמאעיל קבלאן

שייח' אִסמאעיל חסן קבלאן (1922 - 4 באוקטובר 2007) היה מראשוני וממנהיגי המתנדבים הדרוזים לכוחות הביטחון וממקימי יחידת המיעוטים, לימים גדוד חרב. קבלאן היה הקצין הדרוזי הראשון בצה"ל והיחיד ששירת כקצין גם בצבא סוריה. קבלאן נולד ב-1922 בהר הדרוזים שבסוריה. שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ואחר כך שירת כקצין בצבא סוריה, שם הגיע לתפקיד סגן מפקד פלוגה. ב-1948 התנדב קבלאן כמ"פ לגדוד הדרוזי שבראשות שכיב ווהאב שהצטרף לצבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י. באפריל 1948, נכנס הגדוד לגליל ומפקדתו מוקמה בשפרעם. בניסיון לנתק את חיפה מעמק יזרעאל לחם הגדוד בקרב רמת יוחנן מול כוחות חטיבת כרמלי של ההגנה. בתום הקרב, שגרם לאבדות קשות בשני הצדדים (28 הרוגים דרוזים ו-21 יהודים), נוצר עמו קשר על ידי ג'וש פלמון וגיורא זייד. קבלאן נשלח לפגישה בראש ארבעה קצינים ומספר חיילים עם לוחמים דרוזים מן ההגנה. שם פגשו בגיורא זייד ונלקחו לפגישה בקריית עמל עם משה דיין, שאיבד את אחיו זוריק בקרב. בפגישה השתכנע קבלאן מדברי דיין שאין איבה בין היהודים לדרוזים בגליל, שהיהודים עומדים לנצח במלחמה, ושהפסקת אש היא עניינם של שני הצדדים. קבלאן עזר לארגן פגישה של מפקד הגדוד ואהב עם אנשי ההגנה, ובהשראתו הוחלט שהגדוד ייסוג חזרה לסוריה. לטענת מרדכי שכביץ' קיבל קבלאן על עצמו לבצע פעולת חבלה בכביש בית ג'ן-פקיעין אך לא ביצע אותה. הגדוד התפרק ומיעוטו נסוג למלכיה, שם בוים קרב עם יחידת הפלמ"ח (קרב מלכיה השני), ואז נסוגו שאריות אנשי הגדוד ללבנון ובחזרה לסוריה. אחרי חזרת הגדוד לסוריה נאלץ קבלאן להסתתר עקב השמועות שהוא בגד בסוריה. הוא הנהיג קבוצה קטנה של לוחמים שהחליטה לעבור לצד הישראלי ולהילחם לצד הדרוזים תושבי הכרמל והגליל שהצטרפו לצה"ל. הוא ברח מדמשק לביירות ומשם לחורפיש. כאשר נתפס על ידי אנשי ההגנה נכלא ליד נהלל ושוחרר מן הכלא בהשפעת גיורא זייד. קבלאן התיישב בעספיא והתגייס לצה"ל בדרגת סגן. בעקבותיו עברו כמה עשרות חיילים דרוזים מסוריה לישראל. במדי קצין הוא נסע בין כפרי הדרוזים בגליל ובכרמל וגייס כמאתיים מהם לצה"ל. אנשיו אורגנו ביחידת המיעוטים בנגב, בפיקוד חיים לבקוב, והוא מונה לסגנו. בשנת 1954 השתחרר מצה"ל. הוא שהה בלבנון בשליחות מודיעינית ואז גויס למשמר הגבול. כמפקד יחידה במשמר הגבול פיקד על חיסול המסתנן הרוצח מוסטפא סמואלי בפרוזדור ירושלים ב-1956. כאיש משמר הגבול השתתף במבצע קדש ונטל חלק בקרבות לכיבוש עזה. פרש ממשמר הגבול בדרגת סגן ניצב בשנת 1980. בשנת 1982, התמנה למושל הצבאי בחאצביא בדרגת סגן אלוף. בשנת 1984 סיים את תפקידו, חזר בתשובה, העמיק בדת הדרוזית, הפך איש דת ונקרא שייח'. במקביל היה חבר בהנהלת בית יד לבנים. קבלאן נפטר ב-4 באוקטובר 2007 בכפרו עספיא ונקבר בהלוויה רבת משתתפים. בניו ונכדיו שירתו גם הם בצה"ל, חלקם כקצינים. בנו ג'יהאד קבלאן, שירת כתת-ניצב במשמר הגבול וכיהן כמפקד מג"ב ירושלים. נכדו הוא נווט-הקרב הדרוזי הראשון בחיל האוויר הישראלי. רפיק חלבי, כומתה ירוקה ומצנפת לבנה- סיפורו של אסמאעיל קבלאן, ספר הגבורה, בעריכת מיכאל בר-זהר, הוצאת משרד הביטחון, עמ' 196 מורדכי שכביץ', לפאתי מזרח ובלבב פנימה ש. שנב, איסמעיל סרב לחזור לצבא סוריה, מעריב, 11 באוקטובר 1959 ת. אפרים, קצין דרוזי בשירות ישראל - סיפורו של איסמעיל קאבאלאן, דבר, 8 בדצמבר 1960 יוסי ביילין, מן הצבא הסורי לישראל, דבר, 30 באוגוסט 1973 ״קצין כפול״ - סיפורו של איסמעאיל קבלאן בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי ראיון עם עמוס ינאי, תושב קרית-טבעון. כתב: יגאל אורן (http://www.tivon-lib.co.il/1313) עידו זליקוביץ, עוז אלמוג, ‏תרבות פוליטית בחברה הדרוזית, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל" .
מהמטבח באהבה

מהמטבח באהבה הוא ספר בישול של רות סירקיס. זהו ספר הבישול הנמכר ביותר בישראל, ונחשב לפורץ הדרך בז'אנר ספרות הבישול בארץ. הספר יצא ביותר מ-70 מהדורות ומכר כמיליון עותקים. הספר נכתב לאחר שסירקיס חזרה משהות של ארבע שנים בלוס אנג'לס, שם כיהן רפי בעלה כקונסול. סירקיס, שמשנת 1966 כתבה טור מתכונים במגזין הנשים "את", כתבה אז טור שבועי בעיתון יהודי אשר עסק במתכונים לאוכל יהודי כשר ולפני כן הוציאה שני ספרים באנגלית. בשנת 1972, כשחזרה לישראל, פנו אליה מהוצאת זמורה ביתן מודן בבקשה לתרגם את ספרה "טעמה של מסורת" מאנגלית, והיא ביקשה לכתוב ספר חדש המותאם לישראל. הספר יצא לאור במרץ 1975 בהוצאת זמורה ביתן מודן, בשם "מהמטבח באהבה: יסודות הבישול וסודות האירוח", ובמהירות זכה להצלחה גדולה מאוד. הספר מושפע מהמטבח האמריקאי, שם שהתה סירקיס בעת שכתבה אותו. היה זה ספר הבישול המשמעותי הראשון שיצא בישראל בפורמט של אלבום, והוא כלל איורים, תמונות צבעוניות ומתכונים ברורים ומדויקים להכנת המנות. הספר כוון לנשים עובדות ונכתב בלשון נקבה. רבים ממתכוניו אומצו והפכו לחלק בלתי נפרד מהמטבח הישראלי. עד שנת 1982 יצא הספר בהוצאת זמורה, ביתן, מודן במעל 200,000 עותקים. לאחר מכן הוציאה סירקיס את הספר בהוצאה משלה. באחד מפרקי חנוכה בתכנית "מה פתאום?!" לומד קישקשתא להכין סופגניות בעזרת הספר. מהמטבח באהבה, באתר OCLC (באנגלית) דורון חלוץ, הסיפור הישראלי דרך המתכונים וספרי הבישול מראשית המדינה ועד ימינו, באתר הארץ, 25 במרץ 2010 לירון הלברייך, "מהמטבח באהבה" – הספר ששינה את תרבות האוכל בארץ, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 29 ביוני 2021 מרים גורן, מהמטבח באהבה, דבר, 19 במרץ 1975 כל יום חגיגה, מעריב, 18 ביוני 1986
מרכך שיער

מרכך שיער, הקרוי גם מעצב שיער, קונדישנר או קרויטר (באנגלית: Hair conditioner) הוא מוצר טיפוח לשיער הראש, המשפר את המרקם של השיער. ישנם מרככי שיער המבוססים על שמן, ואחרים על סיליקון. בשני המקרים הם יוצרים על השיער שכבה דקה, המעניקה לשיער ברק ורכות. במשך מאות שנים, שימשו שמנים טבעיים לטיפוח השיער האנושי. חלק ממוצרים טבעיים אלה משמשים עד היום, כולל שמנים אתריים כגון שמן עץ התה, ושמנים צמחיים כגון שמן חוחובה, ועוד. מרכך שיער פופולרי אצל גברים בסוף התקופה הוויקטוריאנית היה שמן מקאסאר, המורכב משמן קוקוס או משמן תמרים. מוצר זה היה כה שמנוני, עד שלעיתים היה צורך להניח מטלית על הספות למשך זמן מה, על מנת להגן על הריפוד מפני מגע עמו. בשנת 1900 שווק בפריז לראשונה הברילנטין, ג'ל לעיצוב שיער לגברים, על בסיס צמחי. היה זה נוזל שמנוני, שלפי הפרסומות היה "מבריק את השיער ומחזיק אותו במצב אחיד, כל שערה במקומה, גם לאחר ערב שלם של ריקודי טוויסט סוערים". בהמשך, הוספו חומרים מייבשים ואליפאטיים אחרים, שאפשרו למרכך להיות פחות שמנוני, לחדור לזקיק השערה ולהיצמד אליה למשך זמן ארוך. החלק החיצוני של השערה עשוי שכבת קשקשים (אין להתבלבל עם הקשקשת), העוטפים אותה מבחוץ ורוכנים זה על גבי זה בשכבות. הם מכסים ומגוננים על השכבה הפנימית שבה נמצאים הפיגמנטים, המקנים לה את צבעה. בין קשקשים אלה מצטבר גם לכלוך, במהלך הזמן. גורמים חיצוניים שונים, כדוגמת השמש, מלח, והמים הקשים, וכן גם חומרי ניקוי כדוגמת השמפו, עלולים לפגוע בשערה ולהותיר את שכבות הקשקשים פתוחות באופן חלקי. כתוצאה מכך, מתייבש השיער, מאבד מהברק שלו, מתפצל, נשבר ונעשה קשה לסירוק. נזק גדול יותר נגרם לשיער צבוע, מסולסל או עם גוונים, שהפעולות הכימיות שנעשו בו מחלישות אותו ומפחיתות את עמידותו. הצורך במרכך גובר עקב השימוש בשמפו. לשמפו תפקיד חיוני בהמסת הלכלוך השמנוני והסרתו מהשיער ומהקרקפת. השמפו פותח את הקשקשים העוטפים את השערה כדי לנקות מתחתם וביניהם. מלבד הסרת הלכלוך שהצטבר, עלול השמפו לפגוע גם בשכבת השומן המגנה על הקרקפת ועוטפת את השערה, ובקשקשים עצמם, ולהשאירם פתוחים. כאשר מדובר בשיער צעיר ובריא, הוא משקם את עצמו במהירות, מאזן את רקמת השומן החיונית, ועם התייבשותו, הקשקשים נסגרים וחוזרים לעטוף את השערה. אולם ככל ששיערו של האדם מתבגר, וככל שהשיער עבר יותר עיבוד כימי, כך פוחתת יכולתו לשקם את עצמו. בשיער פגוע וצבוע סגירת תאי הקשקשים שבשערה אינה מתרחשת בעצמה ובאופן מלא, לאחר החפיפה. ללא סגירה זו, פני השערה יהיו מחוספסים וקשים לסירוק, החזרת קרני האור לא תהיה אחידה, והשיער ייראה עמום וחסר ברק. מעבר לכך, גם הצבע ידהה בקלות. תפקידו הכימי של המרכך הוא לסגור את שכבות הקשקשים המגינים על השערה, לשמר ולשחזר את רקמת השומן העוטפת אותה. לצורך פעולה זו מכיל המרכך המודרני מרכיבים כימיים שונים, שתפקידם לחדור אל השערה בתהליך של פלמור, בשילוב עם שמנים אתרים מטפחים. פוליקווטרניום ראו להלן באתר נוסטלגיה און-ליין (הקישור אינו פעיל, 7 בפברואר 2016)
חלבון נוגד קיפאון

חלבונים נוגדי קיפאון (Antifreeze protein; AFP) הם סוג של פוליפפטידים המיוצרים על ידי חיידקים, פטריות, צמחים ובעלי חוליות מסוימים המאפשרים לאורגניזמים המייצרים אותם לשרוד בטמפרטורה מתחת לאפס. חלבונים אלו נקשרים לגבישי קרח קטנים ומעכבים את הגדילה והגיבוש מחדש של הקרח שאחרת עלול היה להיות קטלני. ישנן גם ראיות גוברות לכך שחלבונים אלו מתקשרים עם ממברנות של תאי יונקים ומגנים מפני נזקי קור. בשונה מאתילן גליקול הנמצא בשימוש נרחב למניעת קיפאון ברכבים, חלבונים נוגדי קיפאון לא מורידים את טמפרטורת הקיפאון ביחס לריכוז, אלא פועלים באופן לא קוליגטיבי. הודות לכך חלבונים נוגדי קיפאון מסוגלים לפעול בריכוזים נמוכים פי 300–500 מאשר מומסים אחרים. תכונה זו גם מקטינה את ההשפעה שלהם על הלחץ האוסמוטי. תכונות ייחודיות אלו נזקפות להם בזכות יכולתם להיקשר למשטחים ספציפיים של גבישי קרח. חלבונים נוגדי קיפאון יוצרים הבדלים בנקודת ההיתוך ובנקודת הקיפאון הידועים כ"היסטרזיס תרמי" (Thermal hysteresis). החיבור של חלבונים אלו בממשק בין קרח מוצק ומים נוזליים מעכב את הגדילה של גביש הקרח העדיפה מבחינה תרמודינמית. במעבדה ניתן למדוד את ההיסטרזיס התרמי באמצעות אוסמומטר. לאורגניזמים שונים יש ערכים שונים של היסטרזיס תרמי. הרמה הגבוהה ביותר של היסטרזיס תרמי מופיעה בחלבונים נוגדי קיפאון של דגים והיא מגיעה ל -1.5°C. עם זאת, חלבונים נוגדי קיפאון של חרקים הם פי 10 עד 30 פעילים יותר מכל חלבון נוגד קיפאון מוכר של דג. הסבר לכך עשוי להיות הטמפרטורות שעמן חרקים נאלצים להתמודד על פני הקרקע, שעשויות להיות נמוכות מטמפרטורות של –1°C או –2°C שבהן נתקלים דגים במים קפואים. במהלך חודשי החורף הקרים מסוגל העש Choristoneura להתמודד עם טמפרטורות של –30°C ולהימנע מקיפאון, על אף שהחיפושית Upis ceramboides החיה באלסקה מסוגלת לשרוד אף בטמפרטורה של –60°C באמצעות שימוש במולקולה נוגדת קיפאון שאינה מורכבת מחלבונים. קצב ההתקררות עשוי להשפיע על ערכי ההיסטרזיס התרמי של חלבונים נוגדי קיפאון, ואם הטמפרטורה צונחת במהירות האורגניזמים המייצרים חלבונים אלו עשויים שלא להסתגל לסביבה הקפואה. המגוון והתפוצה של חלבונים נוגדי קיפאון מרמזים על כך שהסוגים השונים של חלבונים אלו התפתחו לאחרונה בתגובה לתקופת התקרחות שהתרחשה לפני כ1–2 מיליון שנה בחצי הכדור הצפוני ולפני כ-10–30 מיליון שנה באנטארקטיקה. ההתפתחות העצמאית של אדפציות שונות היא אבולוציה מתכנסת. חלבונים נוגדי קיפאון עשויים לשמש למגוון רב של שימושים מסחריים. תחומים מסוימים עשויים להפיק תועלת מהגנה על רקמות מנזקי קיפאון. בין היתר נבחנים השימושים הבאים: הגדלת הסיבולת לקפיאה של צמחי יבול והארכת תקופת הקציר באקלימים קרים הגדלת תוצרת של חוות דגים באקלימים קרים הארכת חיי המדף של מזונות מוקפאים שימוש בקריותרפיה ברפואה, שיפור השימור של רקמות להשתלה טיפול בהיפותרמיה Walters KR Jr, Serianni AS, Sformo T, Barnes BM, Duman JG (2009). "A nonprotein thermal hysteresis-producing xylomannan antifreeze in the freeze-tolerant Alaskan beetle Upis ceramboides". PNAS. Epub ahead of print. PMID 19934038.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
השריר פושט האגודל הארוך

השריר פושט האגודל הארוך (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל. כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות. גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית. השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור). גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל. השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור. מבט אחורי על כף יד שמאל מבט צידי על כף יד שמאל מדיה וקבצים בנושא השריר פושט האגודל הארוך בוויקישיתוף
סטניסלב קוט

סטניסלב קוט (בפולנית: Stanisław Kot;‏ 22 באוקטובר 1885 - 26 בדצמבר 1975) היה היסטוריון פולני ושר בממשלה הפולנית הגולה בלונדון בעת מלחמת העולם השנייה. קוט יליד הכפר רודה, סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטה של לבוב בשנת 1909 וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1911. בצעירותו היה פעיל בארגוני נוער. במלחמת העולם הראשונה עבד במחיצתו של ולדיסלב שיקורסקי (מי שהיה לימים ראש הממשלה הפולנית הגולה בעת מלחמת העולם השנייה). בין השנים 1914–1919 הוציא קוט לאור עיתון בשם "חדשות פולין". כשפולין זכתה בעצמאותה יסד קוט הוצאה לאור של ספרים, פרסם כתב עת להיסטוריה, שימש כפרופסור באוניברסיטה בקרקוב וחיבר 54 ספרי היסטוריה. עם פלישת הנאצים לפולין ב-1939 נמלט קוט לצרפת, והשתתף בייסוד הממשלה הפולנית בגולה, בה שירת כשר לענייני פנים. לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות וכינונם מחדש של היחסים הדיפלומטיים בין הממשלה הפולנית הגולה לבין ברית המועצות (שנותקו ב-1939 עם תפיסת חלקים ממזרח פולין על ידי הסובייטים, לאחר הפלישה הנאצית, שנעשתה בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב), נתמנה קוט לשגריר פולין בברית המועצות. בין השנים 1942–1943 כיהן קוט כשר המדינה לענייני המזרח התיכון, אזור שבו הוצבו כוחות צבא פולניים בפיקודו של הגנרל ולדיסלב אנדרס (בין היתר גם בארץ ישראל). בסוף שנת 1942 ביקר קוט בארץ ישראל, ונפגש עם דוד בן-גוריון, שהציע לממשלת פולין הגולה באמצעות קוט כי לוחמים מן היישוב יאומנו בלונדון, ומשם ייצאו לפולין כשליחי המחתרת הפולנית. קוט הזהיר את בן-גוריון כי שליחי ממשלת פולין בגולה לשטחי הכיבוש אינם חוזרים. קוט אמר כי עם ההערכה לנכונותם של אנשי היישוב לסכן את חייהם ולהכרתם את פולין ושפתה, הוא מסופק אם יוכלו להתקיים שם. לאחר לחץ מצד בן-גוריון הביע קוט הסכמה להצעה, אך בסופו של דבר שיתוף הפעולה שהציע בן-גוריון לממשלת פולין לא נתממש. בעת ביקורו בארץ הזמין קוט לפגישה את יעקב קורץ, מאנשי היישוב שנקלעו לפולין בעת הפלישה הנאצית והוחזרו לארץ בסוף שנת 1942, במסגרת חילופים של נתינים ארץ ישראליים עם טמפלרים גרמניים, ומי שחיבר את הספר הראשון שנתפרסם בארץ ישראל אודות השואה ספר עדות. קורץ מסר לקוט דו"ח מפורט על ההשמדה לה היה עד. בשנת 1943 נתמנה קוט לשר העיתונות והתעמולה בממשלת פולין בגולה ונטל חלק חשוב במשבר שפרץ בין ממשלת פולין בגולה לבין ברית המועצות, עם הגילוי אודות טבח יער קאטין. משנת 1945 ועד 1947 פעל קוט במסגרת ממשלת האחדות הלאומית הזמנית, שניסתה ליישב את ההדורים בין ממשלת פולין בגולה לבין הממשלה הפולנית הקומוניסטית שבחסות הסובייטים. באותה עת שימש קוט כשגריר פולין ברומא. כשהחלו הסובייטים לרדוף את אוהדי הממשלה הפולנית בלונדון בשנת 1947, פרש קוט מתפקידו כשגריר ונשאר בגלות, מחשש לחזור לפולין ולהישפט כבוגד על ידי הקומוניסטים. קוט היה פעיל בחוגים פולניים לאומיים בגלות עד למותו באנגליה בשנת 1975. מדיה וקבצים בנושא סטניסלב קוט בוויקישיתוף פרופ' קוט על זוועות הנאצים בפולין, דבר, 24 בנובמבר 1942 שיחות עם סגן ראש ממשלת פולין, דבר, 6 בדצמבר 1942; המשך שיחות עם המיניסטר פרופ' קוט, דבר, 8 בדצמבר 1942
הליוס (לוויין)

הליוס הוא שמם של לוויינים צרפתיים צבאיים לחישה מרחוק, המאפשרים כיסוי נרחב של כדור הארץ. לווייני הדור הראשון הפסיקו את פעילותם לאחר כ-5 שנים בעבודה. כיום כוללת מערכת לווייני הליוס שני לוויינים הפועלים בתיאום. בנוסף למשרד ההגנה של צרפת, שותפות למיזם הלוויינים יוון, איטליה, ספרד ובלגיה. לוויינים פותחו על בסיס לוויני ספוט שהיו לווייני צילום אזרחיים. הלוויינים הוחלפו בלווייני CSO ששוגרו לראשונה בשנת 2018. בסדרת לווייני הליוס כלולים הלוויינים הבאים: הליוס 1A, שוגר ב-7 ביולי 1995 על גבי המשגר אריאן 4 (סיים פעולתו) הליוס IB, שוגר ב-3 בדצמבר 1999, על גבי המשגר אריאן 4 (סיים פעולתו) הליוס IIA, שוגר ב-18 בדצמבר 2004 באמצעות המשגר אריאן 5 הליוס IIB, שוגר ב-18 בדצמבר 2009 באמצעות אריאן 5 לווייני הדור הראשון מצוידים בציוד עם רגישות של 100 ס"מ. לווייני הדור השני מצוידים בציוד עם רגישות של 35 ס"מ. אתר לווייני הליוס באתר סוכנות החלל של צרפת נתוני שיגורים
השריר פושט האגודל הקצר

השריר פושט האגודל הקצר (TA: Musculus extensor pollicis brevis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. השריר פועל ליישור (פשיטה) של הפרק המקורב של האגודל במפרק בין הגליל המקורב של האגודל לעצם המסרק הראשונה. גיד השריר יחד עם גיד השריר מצדיד האגודל הארוך מתווה את הגובל הקדמי של תיבת ההרחה האנטומית. תחילתו של השריר פושט האגודל הקצר מיד בהמשך לתחל של השריר מצדיד האגודל הארוך, בפן האחורי של עצם החישור והקרום הבין-גרמי (שמחבר בין החישור לגומד. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המקורב של האגודל. השריר פושט האגודל הקצר מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור. מבט אחורי על כף יד שמאל מבט צידי על כף יד שמאל מדיה וקבצים בנושא השריר פושט האגודל הקצר בוויקישיתוף
צבי בן-פורת

צבי בן פורת (1930 - 9 בפברואר 2010) היה מלחין, מעבד ומנצח מקהלות ישראלי. צבי בן פורת (פירר) נולד בבודפשט, הונגריה. ניצל מן השואה, שבה נספה אביו, איש אופרה בבודפשט, ועלה לארץ ישראל באוניית מעפילים בשנת 1947. אחרי תקופה שעשה בקפריסין, לשם גורש בצו הבריטים, הגיע לישראל ולמד מוזיקה בקונסרבטוריון בירושלים אצל המלחין יוסף טל. בין חבריו ללימודים היה המנצח אליהו ענבל. במשך שנותיו בישראל עבד בהוראת זמרה בבית ספר ובתיאטרון "במתנו" לנוער ובעיקר באולפני קול ישראל ובאולפן ההקלטות בימק"א. בן פורת ניצח על מקהלות הילדים והנוער של קול ישראל. תלמידיו מאותם ימים, גדעון ברוידא והזמרות ירדנה שלומי-איתן, רוחמה רז ואביבה אבידן, מתארים אותו כ"אישיות חינוכית מהמעלה הראשונה" ומציינים את מסירותו לעבודה ולזמרים הצעירים. ב-1966 כתב בן פורת את המוזיקה לסרטם של אבשלום כ"ץ ורם לוי "אני אחמד". במאי 1971 השתתף עם גיל אלדמע ועזרא גבאי ביצירות "3 שירים ללא מילים", (פסטרולה - צבי בן פורת), (שיר ללא מילים - עזרא גבאי) ו (מחול הניצחון - גיל אלדמע) . בן פורת כתב את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "סמי וסוסו", לתסכית "בלופר וחצי" מאת יוסי גודארד ולמחזמר "עוד לא נותקה השלשלת" של רעיה בלטמן. צבי בן פורת נפטר בדירתו בירושלים אחרי שנים של הסתגרות, לאחר שפרש מעבודה ויצירה. אלגיה לכינור אימפרומפטו לפסנתר "גזוזטראות", זיכרון מבודפשט המופצצת במלחמת העולם השנייה נעימת "פסוקו של יום" שירי ילדים - רשימה חלקית: "נילס הולגרסן" "קרן אור" "אין כירושלים" "אופק אדמוני" "נדנדה" צבי בן-פורת, דף שער בספרייה הלאומית אורי דרומי, צבי בן פורת, מלחין ומעבד, מנצח מקהלות, 1930-2010, באתר הארץ, 26 בפברואר 2010 שירים של צבי בן פורת, באתר זמרשת על פי כתבה בעיתון "מעריב" מיום 7 בינואר 1966, עמוד 13 "הצלם סם וילדי אקסודוס", עלה באוניית המעפילים "אקסודוס" ולכן המידע על היותו בקפריסין הוא בספק אתר הספרייה הלאומית, ערך גיל אלדמע, "3 שירים ללא מילים", פסטרולה - צבי בן פורת, שיר ללא מילים - עזרא גבאי, מחול הניצחון - גיל אלדמע, מאי מיוזיק, תל אביב, 1971.(1 כרך תווים)
בנק זרובבל

בנק זרובבל היה בנק ישראלי ששירת את האגודות השיתופיות בעיקר מ"המגזר האזרחי". בנק זרובבל נוסד ב-1932 והחל את פעילותו ב-1933‏. הבנק נוסד על ידי 37 באי כח של אגודות שיתופיות בעזרת זרוען "מרכז ברית פיקוח של אגודות האשראי בישראל". הוא שימש כבנק אגודות האשראי בארץ ישראל ויועד למתן אשראים רק לאגודות האשראי השונות שפעלו באותו זמן. רצונן של האגודות לחיות מיגיע כפיהן פעל כזרז להקמת בנק ובכך "נחסכה" מהאגודות בקשת עזרה מבחוץ. המקור הראשי לגיוס הכספים היה הנפקת איגרות חוב. כמו כן השקיעו האגודות השיתופיות בבנק, על אף שהונן עצמן לא היה גדול. הבנק נתן אשראי בשלושה תחומים: הון חוזר שבו משתמשות האגודות לתת הלוואות לחבריהן. הלוואות למטרות מיוחדות כגון חקלאות, מסחר, תעשייה, תחבורה, שיכון, מלאכה, משקי עזר ועוד. אשראי להבטחת רזרבה של האגודות במקרה של הוצאת פיקדונות רבים. הבנק הצליח תוך מספר שנים לאגד עשרות אגודות ועשרות אלפי חברים. מנהלו הראשון היה הרב ישעיהו שפירא, ממנהיגי תנועת העבודה של הציונות הדתית. ב-1959 התמזג לתוכו "בנק לקרדיט גומלין" שהוקם ב-1926 וגם הוא היה מסונף ל"ברית פיקוח". בשנת 1962 הוקמה שותפות בין הבנק ובין אוצר האכרים למשכנתאות, ולבנק זרובבל הועברו פעולות של האוצר שלא נגעו למשכנתאות. בשנת 1966 נפתחו לבנק שלושה סניפים חדשים והיו לו סך הכל 13 סניפים. בעקבות הפסדים גדולים של בנק זרובבל, פנה בנק ישראל בשנת 1968 אל הנהלת "בנק הלוואה וחיסכון לישראל (לשעבר יפו תל אביב)" בבקשה שימזגו לתוך בנק הלוואה וחסכון לישראל את בנק זרובבל, תוך שבנק ישראל מתחייב לכסות את הפסדי בנק זרובבל שיתגלו במהלך שלוש השנים הבאות הבנקים מוזגו באופן רשמי ביולי 1969. באותה עת היו לבנק זרובבל 17 סניפים. בפברואר 1970 התאחד הבנק המשותף עם הבנק לחרושת ולמסחר ובעקבות סכסוך משפטי ויתר על השם וחזר לשם זרובבל. הבנק נרכש ב-1971 על ידי בנק הפועלים. בנק זרובבל מתוך האוסף של צבי ויהודה ברלב - משרד ברלב ושות', רואי חשבון מאיר חת, הבנקאות בישראל במנהרת הזמן : 2012-1965, הוצאת ראובן מס, 2015, עמ' 567 ב-20 בינואר 1930 נוסדה חברה בשם "בנק זרובבל בע"מ". המייסדים החליטו לפרקה ב-1931 מאחר שמטרותיה היו כאגודה קואופרטיבית ולכן האגודה נרשמה כ"בנק זרובבל אגודה הדדית בע"מ". מאוחר יותר שונה שוב השם ל"בנק זרובבל אגודה שיתופית מרכזית בע"מ". כרוניקה כלכלית, מאזנים, כ"ד סיון תרצ"ב בין חברי ההנהלה היה יהושע שצוב מנהל "בנק מסחרי". שותפות בין אוצר האכרים ובנק זרובבל, חרות, 10 במאי 1962 סניפים חדשים לבנק זרובבל, דבר, 5 בינואר 1966 מיזוג הלוואה וחסכון וזרובבל, מעריב, 27 באוגוסט 1968 יובל אליצור, היכן נעלמו 74 מליון ל"י, מעריב, 21 בפברואר 1969 דוד ליפקין, הלוואה וחסכון רכשה את בנק לחרושת ולמסחר, דבר, 21 במאי 1969 תחזית הפסדי בנק זרובבל 13 מליון לירות, מעריב, 10 בפברואר 1970 מציע חקיקה בדבר מיזוג גופים כספיים, מעריב, 30 ביוני 1970 הודעה ללקוחות, דבר, 14 ביולי 1969 הלואה וחסכון השלים מיזוג, מעריב, 9 ביולי 1969 ערך זה הוא קצרמר בנושא בנקים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורליאן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אורליאן – עיר בצרפת אורליאן (כדורסל) – מועדון כדורסל מהעיר אורליאן בית אורליאן – בית אצולה צרפתי קתדרלת אורליאן – קתדרלה רומית-קתולית בעיר אורליאן אורליאנוס – קיסר רומא בשנים 270–275 לספירה יהודה לייב אורליאן – רב ומחנך. נרצח בשואה