laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לא ניתנת לשליטה

לא ניתנת לשליטה (בספרדית: Ingobernable) היא סדרת טלוויזיה מקסיקנית, מז'אנר הדרמה הפוליטית, בכיכובה של קייט דל קסטיו. הסדרה עלתה לנטפליקס ב-24 במרץ 2017. דל קסטיו מגלמת את הגברת הראשונה של מקסיקו, אמיליה אורקיזה, ואריק הייסר מגלם את הנשיא, דייגו נאווה. הזוג הנשיאותי דוחף לשלום פנימי בארצם, אך הדבר הופך להיות קשה יותר ויותר ככל שמתעוררים אתגרים בלתי צפויים ושערורייה גדולה מתחילה להתפתח. אלישיה ג'זיז, אלסיו ולנטיני פדילה, ארנדירה איברה, ואלווארו גררו מגלמים דמויות משניות כבתם ובן הזוג, ראש המטה של הנשיא ומזכיר הפנים, בהתאמה. נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה שהפכה זמינה בשירות הסטרימינג שלה ב-14 בספטמבר 2018. אמיליה אורקיזה היא הגברת הראשונה של מקסיקו ויש לה תוכניות לשיפור תנאי המדינה בזכות מחויבותה להילחם למען השלום. כאשר אמיליה מתחילה לאבד את האמון בבעלה, הנשיא דייגו נאווה, היא נמצאת בצומת דרכים והיא תצטרך למצוא דרך להתמודד עם אתגר גדול ולגלות את האמת. קייט דל קסטיו בתפקיד אמיליה אורקיזה: הגברת הראשונה של מקסיקו ארנדירה איברה כאנה ורגאס-ווסט: ראש המטה של משרד הנשיא אלברטו גרה בתפקיד קאנק לאגוס אריק הייסר כדייגו נאווה מרטינז: נשיא מקסיקו לואיס רוברטו גוזמן בתפקיד פיט ואצקז: סוכן סוכנות הביון המרכזית אלווארו גררו בתפקיד חוסה ברקט: שר הפנים, ולאחר מכן נשיא ארצות הברית לואיס ארנסטו פרנקו בתפקיד סנטיאגו סלזר פרננדו לוחאן בתפקיד תומאס אורקיזה, תעשיין מיליונר ואביה של אמיליה. אאידה לופז בתפקיד צ'לה לאגוס, דודתו של קאנט ואחותה של דולורס אלישיה חזיז בתפקיד מריה נאווה אורקיזה, בתם של אמיליה ודייגו. אלסיו ולנטיני פאדילה בתפקיד אמיליאנו נאווה אורקיזה, בנם של אמיליה ודייגו. מרקו טרוויניו בתפקיד אגוסטין אגירו, מזכיר ההגנה הלאומי מריה דל כרמן פריאס בתפקיד דולורס לאגוס, אומנת ילדיה של אמיליה ואימו של קאנט. תמרה מזאראסה בתור זיאן טורס הרולד טורס בתפקיד כריס לופז מריאנה בורלי בתפקיד דניאלה חורטדו הרנן דל ריגו בתפקיד ברונו אלמדה מיצי מייבל קדנה בתפקיד סיטלאלי לופז "לה מוסקה" לורדס רואיז "לה ריינה דל אלבור" בתור מצ'ה ג'ימי אוסוריו בתפקיד אמנדה מנואל בלבי בתפקיד חורחה אנטוניו לורדס רייס כסופיה חואן פבלו מדינה בתפקיד הגנרל ראול מחיה מקסי איגלסיאס בתפקיד אובני, האקר שמנהל רומן עם צ'לה. מרינה דה תבירה בתפקיד פטרישיה ליברמן קלודט מאייה בתפקיד אופליה פרדה לא ניתנת לשליטה, ברשת החברתית פייסבוק לא ניתנת לשליטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "לא ניתנת לשליטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לא ניתנת לשליטה", באתר נטפליקס "לא ניתנת לשליטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לא ניתנת לשליטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Vargas, Andrew (2 בפברואר 2017). "Kate del Castillo's Netflix Series Ingobernable Has a Release Date". נבדק ב-25 במרץ 2017 – via remezcla.com. {{cite web}}: (עזרה) Spangler, Todd (23 ביולי 2015). "Netflix Orders Ingobernable Mexican Political Drama Series Starring Kate del Castillo". Variety. נבדק ב-19 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (2017-02-02). "Kate Del Castillo Netflix Series Ingobernable Gets March Premiere Date". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-04-07. Deadline.com Netflix US & Canada (2017-04-27), Ingobernable | Season 2 Announcement [HD] | Netflix, נבדק ב-2017-04-27
סמואל אלברט לוין

סמואל אלברט לוין (באנגלית: ‏Samuel Albert Levine‏; 1 בינואר 1891 – 31 במרץ 1966) היה קרדיולוג יהודי-אמריקאי. על שמו נקראים מדד לוין, "הסימן על שם לוין" ותסמונת לאון–גנונג–לוין. סמואל אלברט לוין נולד ב-1 בינואר 1891 בלומז'ה שבפולין, בגיל 3 היגרה משפחתו לארצות הברית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בגיל 20, ובגיל 23 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהרווארד. בשנתו האחרונה בבית הספר לרפואה הוא נבחר לביצוע מחקר קליני בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל שבבוסטון. ב-1916 היה לוין לאחד משני רופאים צעירים שגויסו על ידי הוועדה לשיתוק ילדים של אוניברסיטת הרווארד על מנת להתמודד עם מגפת הפוליו שהתפרצה באותה השנה. באוגוסט 1921 ייעץ לוין בהקשר של מחלתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. לוין היה הראשון שאיבחן את מחלות של רוזוולט כמחלת הפוליו. לוין מונה לעוזר פרופסור לרפואה בהרווארד בשנת 1930 ולרופא בבית החולים ברינגהם אנד וימנס ב-1940. הוא שימש כפרופסור לרפואה בהרווארד מ-1948 ועד לפרישתו ב-1958. הוא המשיך לתת ייעוץ קרדיולוגי בבית החולים עד מותו. לוין היה חלוץ בטיפול בפקקת כלילית והוא היה לרופא האמריקאי השני שאיבחן מחלה זו, עליה גם פירט בספרו "Clinical Heart Disease" שיצא בשנת 1936. לוין נפטר ב-31 במרץ 1966 בניוטון, מסצ'וסטס. על שמו נקראה היחידה הקרדיולוגית על שם סמואל אלברט לוין בבית חולים בריגהם אנד וימנס. נקבר בבית העלמין היהודי "עדת ישורון". סמואל אלברט לוין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Wooley CF, Stang JM (באוגוסט 1990). "Samuel A Levine's first world war encounters with Mackenzie and Lewis". British Heart Journal. 64 (2): 166–70. doi:10.1136/hrt.64.2.166. PMC 1024362. PMID 2203398. {{cite journal}}: (עזרה) Harvey WP (2005). "Proc, Dr. Sam, Uncle Henry, and the "Little Green Book". Interview by Charles F. Wooley". The American Heart Hospital Journal. 3 (1): 8–13. PMID 15722672.(הקישור אינו פעיל) Bedford, D. Evan (1966). "Samuel Albert Levine 1891–1966". British Heart Journal. 28 (6): 853–854. doi:10.1136/hrt.28.6.853. PMC 490104. PMID 5332780. Tobin, James (2014). The Man He Became: How FDR Defied Polio to Win the Presidency. Simon & Schuster. ISBN 978-0743265164. Levine, Herbert J. (ביוני 1992). Hurst, J. Willis (ed.). "Profiles in Cardiology: Samuel A. Levine (1891–1966)". Clinical Cardiology. 15 (6): 473–476. doi:10.1002/clc.4960150618. PMID 1617831. {{cite journal}}: (עזרה) Associated Press (1 באפריל 1966). "Samuel A. Levine, Physician, Was 75". The New York Times. נבדק ב-2015-10-03. {{cite news}}: (עזרה) "Dr. Samuel A. Levine Dead at 75: Cardiologist Was Medical Innovator". The Harvard Crimson. 1 באפריל 1966. נבדק ב-2015-10-03. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי טוגו–שווייץ

יחסי טוגו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טוגו לבין הקונפדרציה השווייצרית. רפובליקת טוגו והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טוגו לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים, אך עם זאת הם אינם יחסים אינטנסיביים ולא מתקיימים בהם שיתופי פעולה רבים. טוגו היא מדינה עצמאית החל מה-27 באפריל 1960 ושווייץ הכירה בעצמאותה עוד באותו היום. שתי המנינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים עוד באותה שנה לאחר מגעים דיפלומטיים קצרים. היחסים נוהלו באמצעות השגרירות של שווייץ באקרה, בירת גאנה הסמוכה, החל מהתאריך 26 בספטמבר 1960. ב-1972 כוננה טוגו שגרירות בז'נבה שנועדה לארגון האומות המאוחדות, זאת אמונה גם על האינטרסים הטוגולזיים בשווייץ. במסגרת היחסים שבין שווייץ לטוגו נחתמו הסכמים בילטרליים, כאשר החשובים בהם היו: ההסכם בשנת 1964 על סחר, הגנה על השקעות ועל שיתוף פעולה טכני, ההסכם ב-1980 על תחבורה אווירית, וההסכמים שנחתמו ב-2009 וב-2011 בנושא ביטול החובות של טוגו לשווייץ (אותם התחייבה להחזיר בעבר לאחר סיוע הומניטרי רחב שניתן לה). על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו בטוגו מאה ושנים עשר אזרחים שווייצרים, כאשר חצי מהם החזיקו באזרחות כפולה - בדרכון טוגולזי ובדרכון שווייצרי. שווייץ אינה מיוצגת בטוגו בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בטוגו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלומה, בירת המדינה. טוגו אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. טוגו מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה, האמונה כשגרירות על האומות המאוחדות. מדיה וקבצים בנושא יחסי טוגו–שווייץ בוויקישיתוף Bilateral relations Switzerland–Togo, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE GENERAL OF SWITZERLAND IN LOMÉ, TOGO CONSULATE GENERAL OF TOGO IN GENEVA, SWITZERLAND
One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads

One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads (בעברית: אבא אחד, שני אבות, אבא חום, אבות כחולים) הוא ספר ילדים שמותאם לילדים בגילאי 4 עד 8 שנכתב על ידי ג'וני ולנטין (Johnny Valentine) ומלודי סאריקי (Melody Sarecky).‏ הספר מבדיל את הילדים של האבות שנישאו בנישואים בין גזעיים (אנ'), עם הילדים של משפחה מסורתית ועם הילדים של משפחה עם שני אבות. הספר משווה גם בין האבות, ואומר בסוף הספר כי בסופו של דבר הם לא כל כך שונים. הספר הוא אחד מהשלושת הספרים שנאסרו לשימוש בבית הספר המחוזי סארי מס' 36 (אנ') שנמצא בסארי שבקולומביה הבריטית שבקנדה משנת 1997, לצד Belinda's Bouquet של לסליה ניומן ו-Asha's Mums (אנ') של רוזמונד אלווין (Rosamund Elwin) ומישל פלוס (Michele Paulse)‏. שם הספר נקרא על שם ספר הילדים One Fish, Two Fish, Red Fish, Blue Fish (אנ') של דוקטור סוס. הספר התמודד עם אתגרים שונים, בעיקר שילובם של הורים הומוסקסואלים בספר. אחת הדוגמאות לכך הייתה כאשר הספר הועמד בסימן שאלה במערכת החינוך הקנדית בה הוציא ג'יימס צ'מברלין וארבעה עורכי דין אחרים 400,000 דולר קנדי מכספם האישי כדי לערער על איסור הספר. כאשר הובא לבית המשפט העליון של קנדה נאמר כי: ”אין הגבלה על הגיל כך שילדים יוכלו ללמוד את ערך הסובלנות”. האתגר שהתקבל איפשר גם גישה חופשית לספר מאחר שהמוסר שנלמד מהספר הוא ערך הסובלנות ללא כל קשר לערך השונות. Johnny Valentine and Melody Sarecky One Dad, Two Dads, Brown Dad, Blue Dads (1st edition: Alyson Books, 1994 1-55583-253-9) "Surrey book ban under fire from Victoria". The Province, April 27, 1997. Encyclopedia of American Popular Fiction, "Seuss, Dr.", p. 319. Palgrave Macmillan"Communities of Difference: Culture, Language, Technology". May 3, 2005. Pg. 141 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים ובנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי מאוריטניה–שווייץ

יחסי מאוריטניה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. שווייץ הכירה בעצמאותה של מאוריטניה בשנת 1960 וכוננה עם המדינה הצעירה יחסים דיפלומטיים רשמיים לאחר שנה אחת של מגעים דיפלומטיים ב-1961. ב-1976, שתי המדינות חתמו על הסכם מסחר, הסכם הגנה על השקעות והסכם בנושא שיתופי פעולה טכנולוגיים וכלכליים. עם זאת, היחסים הכלכליים שבין שתי המדינות נשארו צנועים. אף על פי שמאוריטניה אינה מדינה מועדפת לעזרה הומניטרית של שווייץ, שווייץ תומכת בארגונים לא ממשלתיים ממאוריטניה, המעורבים בסיפוק שירותי בריאות, חינוך ובאופן כללי פועלים לשיפור איכות החיים במדינה. שווייץ סיפקה אספקת מזון לקורבנות הרעב הגדול שנערך במדינה בשנות השבעים של המאה העשרים ובשנות השמונים של המאה העשרים. שווייץ אינה מיוצגת במאוריטניה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת במאוריטניה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בנואקשוט, בירת המדינה. מאוריטניה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. מאוריטניה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה. Bilateral relations Switzerland–Mauritania, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE OF SWITZERLAND IN NOUAKCHOTT, MAURITANIA CONSULATE GENERAL OF MAURITANIA IN GENEVA, SWITZERLAND
יחסי כף ורדה – שווייץ

יחסי כף ורדה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של כף ורדה לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הרפובליקה של כף ורדה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. שווייץ הכירה בעצמאותה של הרפובליקה של כף ורדה מפורטוגל ב-5 ביולי 1975, אותו היום בו הוכרזה העצמאות. שתי המדינות כוננו לראשונה את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים לאחר חמש שנים של מגעים דיפלומטיים בלתי רשמיים של שווייץ עם המדינה הצעירה, ב-1980. בין 1987 לבין 1991 נחתמו בין שתי המדינות הסכמים בנושאים: שיתוף פעולה טכנולוגי, שירותי תחבורה אוויריים והגנה על השקעות. ערך הסחר שבין שווייץ לכף ורדה נשאר צנוע וקטן. בין 1976 לבין 2006 סיפקה שווייץ עזרה הומניטרית למדינה הצעירה בנושאים שונים (לדוגמה, חינוך, קיום בן-קיימא, חקלאות, תיירות ומזון). שווייץ אינה מיוצגת בכף ורדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. כף ורדה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. כף ורדה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: בזל, וז'נבה. Bilateral relations Switzerland–Cabo Verde CONSULATE OF CAPE VERDE IN BASEL, SWITZERLAND CONSULATE GENERAL OF CAPE VERDE IN GENEVA, SWITZERLAND
גריגורי איבנוביץ' גארדמאן

גְרִיגוֹרִי אִיבָנוֹבִיץ' גַארְדֵמַאן (ברוסית: Григорий Иванович Гардеман;‏ 1907 – 1942) היה יהודי-סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות לאחר מותו על פועלו כפוליטרוק של פלוגת סיור השביעית בגדוד סיור מס' 71 באוגדת סיור מס' 30, הארמייה ה-56 בחזית הדרומית במהלך מלחמת העולם השנייה. נולד בשנת 1907 במושבה החקלאית היהודית במושבה סופייבקה (כיום כפר בנפת בילוזרסקי (לפעמים מזכירים גם נפת בריסלאב של מחוז חרסון באוקראינה) במשפחה יהודית של בעל מלאכה. אביו נהרג ב-1919 בקרבות עם הכוחות הלבנים או הפוגרומים במהלך מלחמת האזרחים. לפני מלחמת העולם השנייה המשיך להתגורר בכפר הולדתו. לאחר לימודיו בבית הספר עבד שנים רבות בסובחוז בריסלאבסקי תחילה כמפעיל ציוד מכני, בהמשך כראש יחידת הטרקטורים ויו"ר הוועד המקומי. חבר במפלגה הקומוניסטית מאז 1940. בשנת 1941 סיים בית הספר המפלגתי הדו-שנתי. ב-28 ביולי 1941 גויס לצבא האדום. הוא שימש כפוליטרוק בגדוד שלו בדרך הנסיגה שעשה לאזור מחוז רוסטוב. הוא השתתף בהגנה ובהמשך בקרבות התקפיים לכיוון רוסטוב על הדון של אוגדת סיור מס' 30 של אירקוטסק. בדצמבר 1941, הפלוגה בה היה פוליטרוק חיסלה מחלקה של חיילי ורמאכט, וקיבלה כשלל שלושה מקלעים ומכונית ממונעת עם תותח. בסוף ינואר 1942 עברה חטיבתו להתקפה. ב-28 בינואר, במהלך מתקפה בסמוך לנהר מיוס (אנ'), קיבלה פלוגתו פקודה להשתלט על משלט האויב באזור הכפר ריאז'נויה (רו'). הפלוגה השמידה 3 בונקרים וגרמה לאבדות כבדות. במהלך ההתקפה קיבל גריגורי פיקוד עליה לאחר שמפקדה הפלוגה, סגן ו'. ב. יסאולנקו נהרג ויחד עם לוחמיו סיימו את המשימה. ב-8 במרץ התקבלה פקודה להוציא את הגרמנים ממשלט קאמנולומני (ליד הכפר ריאז'נויה). גרדמן ביצע סיור שטח וגילה היכן נמצאות נקודות הירי הגרמניות, הכווין עליהן סוללת ארטילריה תומכת והעלה את חיילי פלוגתו שנשארו להתקפה. היא הצליחה להשתלט רק על קו ההגנה הראשון. בהמשך החיילים הגרמנים פתחו במתקפת נגד בתמיכת טנקים. אז גארדמאן ריכז את אש המקלעים הקלים שלו והזעיק אש ארטילרית נוספת על הטנקים. חיילי פלוגתו עם רימונים ובקבוקי תערובת דלק הצליחו לעצור שלושה טנקים אך השאר התקדמו. כשאחד הטנקים התקרב לתעלה בה ישב הפוליטרוק, הוא הצליח לזרוק רימון נ"ט שעצר את הטנק. הוא עצמו נפגע מירי של הגרמנים. חיילי הפלוגה שלו הצליחו להתקדם ולהשתלט על קו ההגנה השני. גריגורי גארדמאן נקבר בכפר פוליטאוטדלסקויה ליד היישוב ריאז'נסקויה במחוז רוסטוב. דף עם פירוט נסיבות מותו ומקום קבורתו (במקום אחד המסמכים רשום בטעות על השם אורטורי) בבסיס הנתונים "ממוריאל" (ברוסית) דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית) דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
יחסי ליבריה–שווייץ

יחסי ליבריה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ליבריה לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין רפובליקת ליבריה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שווייץ לבין ליבריה הם יחסים דיפלומטיים לא קרובים במיוחד, אך עם זאת היחסים הכלכליים שבין שתי המדינות משגשגים באופן יחסי למדינות אחרות באזור. במאה התשע עשרה, סוחרים שווייצרים, חוקרים ומגלי ארצות, כבר הראו עניין בליבריה אשר הכריזה על עצמאותה ב-1847. הסחר הצומח שבין שתי המדינות הוביל בסופו של דבר לפתיחתה של קונסוליה שווייצרית בליבריה בשנת 1954. בשנת 1960 כוננו בין רפובליקת ליבריה לבין הקונפדרציה השווייצרית יחסים דיפלומטיים רשמיים. באותה התקופה, התגוררו בליבריה יותר ממאתיים אזרחים שווייצרים, אשר רובם עבדו במסחר בינלאומי, יערנות ונטיעת עצים, ובמבשלת הבירה הגדלה ביותר בליבריה - מבשלת מונרוביה. עד למלחמת האזרחים שפרצה במדינה בשנות התשעים של המאה העשרים, ליבריה הייתה אחת מהמדינות המועדפות על שווייץ לשיתופי פעולה. המסחר החל לרדת בין שתי המדינות בשנות השמונים של המאה העשרים כאשר ב-1988 פעלו בליבריה עשר חברות שווייצריות בלבד. שווייץ פתחה לראשונה קונסוליה במונרוביה ב-1954, הקונסוליה שודרגה למעמד קונסוליה כללית ב-1957 והפכה לשגרירות המנוהלת בידי הממונה על היחסים ב-1965. השגרירות השווייצרית במונרוביה נסגרה בשנת 1992 ומאז האינטרסים השווייצרים במדינה מיוצגים דרך משרד לשיתוף פעולה ועניינים קונסולריים. המשרד נסגר בשנת 2016 והוחלף בקונסוליה שנפתחה שנה לאחר מכן. שווייץ וליבריה חתמו על הסכמי סחר ומסחר שונים, בעיקר בשנות השישים של המאה העשרים. באמצע שנות השישים של המאה העשרים חיו בליבריה מעל למאתיים אזרחים שווייצרים. המספר החל לרדת בשנות השמונים של המאה העשרים כאשר המדינה החלה להיות לא יציבה. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו במדינה שלושים אזרחים שווייצרים בלבד. ליבריה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ליבריה האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת הסמוכה, על שווייץ. שווייץ אינה מיוצגת בליבריה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בליבריה באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה במונרוביה, בירת המדינה. Bilateral relations Switzerland–Liberia, אתר משרד החוץ של שווייץ REPRESENTATIVE OFFICE OF SWITZERLAND IN MONROVIA, LIBERIA
יחסי מאלי–שווייץ

יחסי מאלי–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מאלי לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין מאלי לשווייץ מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת מאלי לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים ומאלי היא אחת מהמדינות המועדפות על שווייץ בשיתוף פעולה". ב-26 בספטמבר 1960 הכירה המועצה הפדרלית של שווייץ ברפובליקת מאלי, וב-1961, לאחר שנה של מגעים דיפלומטיים כוננו היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות. ב-1970, מאלי הפכה לאטרקטיבית להשקעות בתחום הכימיה והטקסטיל. האטרקטיביות של מאלי גרמה לחתימת הסכם דיפלומטי בין שתי המדינות בנושא שיתוף פעולה טכנולוגי ב-1977, ולאחר מכן לחתימת שני הסכמים: האחד, הסכם שיתוף פעולה בין שתי המדינות בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, והשני, הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות. שווייץ מעורבת מאוד בסיוע הומניטרי למאלי החל מהרעב הגדול ששרר במדינה בשנות השבעים של המאה העשרים. שווייץ עזרה למאלי בתחומי השמירה על הסביבה, אספקת מים לכפרים ופיתוח שירותים רפואיים ראויים במדינה. ב-1983 המועצה הפדרלית של שווייץ אישרה העברת מענק כספי של 155 מיליון פרנקים שווייצריים (בנוסף לשווייץ מומן על ידי הקרן האירופי). המענק לא נתמך על ידי הבנק העולמי ועורר ביקורת בשווייץ. בשנת 1987 סיפקו סוכנויות הסעד השווייצריות סיוע ביישוב מחדש של 20,000 אנשים שנעקרו מבתיהם. ב-1989 נחתמו הסכמים בילטרליים בין שווייץ למאלי על הסדרת החובות של מאלי. ב-1991 לאחר הפיכה של נשיא שהואשם בשחיתויות רבות ושונות, הוחלט לחקור בשווייץ את הנושא ואת הדרכים שבהן הייתה המדינה מעורבת. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2016 התגוררו במאלי מאה ושבעה אזרחים שווייצרים. מאלי אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. מאלי מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: בזל, וז'נבה. שווייץ אינה מיוצגת במאלי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ מיוצגת במאלי באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בבמקו, בירת המדינה. Bilateral relations Switzerland–Mali, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE OF MALI IN BASEL, SWITZERLAND CONSULATE GENERAL OF MALI IN GENEVA, SWITZERLAND REPRESENTATIVE OFFICE OF SWITZERLAND IN BAMAKO, MALI
מנזר דיר אנטוניוס

מנזר דיר אנטוניוס (בקופטית: אָנְבָּה אָנְטוּניוּס) הוא מנזר ברובע הנוצרי השייך לעדה הקופטית, סמוך לתחנה התשיעית בדרך הייסורים. המנזר, הבנוי על גג כנסיית הקבר, סמוך למתחם דיר אל סולטאן, מנציח את שמו של אנטוניוס הקדוש, הראשון מהקופטים שיצא להתבודד כנזיר במדבר. במתחם הקופטי חיים כ-20 נזירים שמוצאם במצרים. ראשית המנזר במבנים שהיו קשורים לקפלת הלנה שבכנסיית הקבר, והוא נזכר בכתבי עולי רגל. המנזר שוקם ב-1875 בסיוע קופטים אמידים ממצרים, על-מנת להכשיר בו מגורי נזירים ואכסניית צליינים. ב-1912 הפך המקום רשמית למושב הארכיבישוף הקופטי של ירושלים ולמרכז הפטריארכיה הקופטית של העיר. במתחם שלוש כנסיות: כנסיית הלנה, מעליה כנסיית סנט אנטוניוס ומעליה כנסיית הבתולה. בקומה הרביעית נמצאים מגורי הארכיבישוף הקופטי של ירושלים וטרקלין לקבלת אורחים. בכנסייה אולם מאורך מעוטר באיקוניות בהן ג'ורג' הקדוש ו"הבשורה". מתחתיה שוכן "בור הלנה" (או בריכת הלנה) - מאגר מים גדול אליו מובילות 51 מדרגות. הכנסייה שוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20. טקסים מתקיימים במקום מדי יום ה'. מדיה וקבצים בנושא כנסיית סנט הלנה בוויקישיתוף כנסייה זו היא הכנסייה המרכזית של המתחם וצמודה לכנסיית הקבר מצפון. הכנסייה הוקמה ב-1903 והוקדשה לבזילאוס, הפטריארך הקופטי הראשון של ירושלים, שהתמנה לתפקידו ב-1266. בשנת 1960 עברה הכנסייה שיפוץ נרחב. זוהי אחת הכנסיות הקופטיות הבודדות שפתחן פונה מזרחה. שוכנת ליד תיכון טרה סנטה. הכנסייה היא חדר במתחם בו אירע אירוע מוזר וניסי בו התגלתה מרים לסטודנטים בשנת 1954. יעקובוס, הארכיבישוף של ירושלים, הקדיש את החדר לכנסייה. במקום פרסקאות מודרניים ואיקוניות של מרים. כיוון שמרים התגלתה ביום שני בבוקר, נערך טקס במקום בכל יום שני בבוקר. אלי שילר, עדות ומיעוטים בעיר העתיקה, אריאל, 1980 עמ' 43 אודות הפטריארכיה הקופטית של ירושלים באנציקלופדיה הקופטית (באנגלית)
יחסי טנזניה–שווייץ

יחסי טנזניה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים לבביים וארוכי שנים עם היסטוריה ארוכה. מיסיונרים, חוואים ואנשי עסקים שווייצרים היו פעילים בטריטוריה של טנזניה החל משנות העשרים של המאה העשרים. ב-1927 פתחה שווייץ קונסוליה בעיר טאנגה, היכן שההשקעות השווייצריות בתעשייה התמקדו. שווייץ העבירה את הקונסוליה לדאר א-סלאם בשנת 1961, שנה לאחר מכן הקונסוליה השתדרגה למעמד קונסוליה כללית ובשנת 1966 הדרג הועלה לשגרירות. ב-1961 הכירה שווייץ בעצמאותה של טנג'נייקה, וב-1963 בעצמאותה של זנזיבר. לאחר ששתי המדינות התאחדו לרפובליקה המאוחדת של טנזניה ב-1964, יחסים דיפלומטיים מלאים כוננו בין שתי המדינות. שווייץ וטנזניה חתמו על סדרה של הסכמים דיפלומטיים. הבולטים שבהם הם: הסכם בנושא שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1966), הסכם בנושא תעופה אזרחית (2004) והסכם בנושא הגנה הדדית על השקעות (2004). על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2015 התגוררו בטנזניה שלוש מאות עשרים ושניים אזרחים שווייצרים. טנזניה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ מיוצגת בטנזניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בדאר א-סלאם. Bilateral relations Switzerland–Tanzania, אתר משרד החוץ של שווייץ EMBASSY OF SWITZERLAND IN DAR-ES-SALAAM, TANZANIA
יחסי מאוריציוס–שווייץ

יחסי מאוריציוס–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מאוריציוס לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין רפובליקת מאוריציוס לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מאוריציוס לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים, כאשר מאוריציוס מהווה שותפת הסחר השנייה בגודלה של שווייץ באפריקה שמדרום לסהרה." שווייץ מינתה קונסול כבוד היושב בפור לואי, בירת מאוריציוס, ב-1862. הוא ויורשו שלו נשארו בתפקיד עד שנת 1910. עם העצמאות של מאוריציוס כוננה מחדש הקונסוליה הרשמית השווייצרית בפור לואי, כשהפעם היא בדרג קונסוליה כללית ולא בדרג קונסוליית כבוד. כחברה בלה פרנקופוני, מאוריציוס אירחה את ועידת הפרנקופוני של שנת 1993, בה השתתף הנשיא השווייצרי באופן רשמי. האי מאוריציוס הפך ליורשו של שווייץ בתפקיד יו"ר לשכת הפורום העולמי להגירה ופיתוח בשנת 2012. על פי משרד החוץ השווייצרי, הדבר מהווה אינדיקציה לשיתוף הפעולה ההדוק בין רשויות שתי המדינות בתחום זה. כאשר נכנסה שווייץ לאזור שנגן באמצעות חתימה על אמנת שנגן בדצמבר 2008, העבירה שווייץ פטור מאשרה לאזרחי מאוריציוס החל מ-1 ביוני 2009. הסכם הדדי בנושא בין שתי המדינות נכנס לתוקפו באוקטובר 2010. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2015 התגוררו באי מאוריציוס שבע מאות שלושים ושבעה אזרחים שווייצרים, מלבדם, נוכחים באי שבעה עשר אלף תיירים שווייצרים בממוצע המגיעים לשם מדי שנה. שווייץ אינה מיוצגת במאוריציוס בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת במאוריציוס בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפור לואי, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבפרטוריה, בירת דרום אפריקה, על מאוריציוס. מאוריציוס אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מאוריציוס האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת הסמוכה, על ושווייץ. Bilateral relations Switzerland–Mauritius, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE GENERAL OF SWITZERLAND IN PORT LOUIS, MAURITIUS