laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלימה

אֲלִימָה היה שמה המקצועי של אלימה ריטה (1932 – 18 ביוני 2013) שהייתה ציירת, מומחית להדפס ומורה לאמנות ישראלית. אלימה בת אליעזר ורבקה ריטה, נולדה בנשר, ובגיל חמש עברה עם משפחתה להתגורר בקריית חיים. בשנת 1951 פנתה ללימודי אמנות בבית הספר בצלאל שבירושלים. לאחר שנת לימודים אחת, פרשה מהלימודים והתגייסה לשירות צבאי. בתום שירותה הצטרפה לתלמידי המדרשה למורים לציור בתל אביב מיסודם של הצייר אהרון אבני והמחנך אליהו בילס. עם תום לימודיה הפכה לאמנית פעילה והִרבתה להציג מעבודותיה ברחבי הארץ. בנוסף פנתה להוראת אמנות. עבודותיה מתאפיינות בציורי והדפסי נוף מופשט, היונק ממראות נוף ילדותה בשדות החקלאיים שהקיפו את קריית חיים בה התגוררה. עם העלאת שאלת ארץ ישראל השלמה, הוסיפה לציורי הנוף - מסגרת, ובכך רמזה לדעתה בדבר הצבת גבול לנוף הישראלי. אלימה היא זוכת פרס עידוד היצירה מטעם משרד המדע, התרבות והספורט לשנת 2007, זוכת פרס שרת התרבות והספורט לשנת 2010 וזוכת פרס הקרן ע"ש הציירת נתה דושניצקי-קפלן מטעם מוזיאון תל אביב לאמנות. בשנת 2009 נערכה תערוכה מקיפה של עבודותיה במוזיאון תל אביב לאמנות באצירת יניב שפירא ובליווי קטלוג מקיף. ב-2012 חזר שפירא ואצר תערוכה נוספת של אלימה בגלריה הקיבוץ, בה הוצגו עבודות חדשות לצד עבודות של אמנים אחרים מאוסף האמנות הפרטי של האמנית. אלימה נפטרה ב-2013. על שמה פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס. בשנת 2022 קבעה עיריית תל אביב לוחית זיכרון בכניסה לביתה ברחוב העבודה 9. ללא כותרת (415) ללא כותרת (513) מדיה וקבצים בנושא אלימה בוויקישיתוף אלימה, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל הדפסים של אלימה באתר סדנת ההדפס ירושלים אלימה: בין מסגרת לחלון, הארץ, מרץ 2009 (כתבה על תערוכת הרטרוספקטיבה של אלימה במוזיאון תל אביב לאמנות) הצופה, רותי דירקטור, אלימה: בין מסגרת לחלון במוזיאון, באתר nrg‏, 8 באפריל 2009 הילה שקולניק-ברנר, האמנית אלימה חוגגת 80 בתערוכת עבודות שלה ושל חבריה, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2012 אלי ערמון-אזולאי, האמנית אלימה מתה, בת 81, באתר הארץ, 18 ביוני 2013 אלימה, דף שער בספרייה הלאומית הוכרזו זוכי פרס שרת התרבות והספורט, באתר nrg‏, 19 בדצמבר 2010
כתף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כתף – החיבור בין הגפה העליונה לגו אום כתף – שמו של האזור הנמצא ממזרח לצומת אבו עגילה במזרח סיני קרב אום-כתף – קרב שנערך בין צה"ל ובין הצבא המצרי במלחמת ששת הימים באום כתף כתף הינום – אתר ארכאולוגי ובו מערכת מערות קבורה המתוארכות לימי בית המקדש הראשון טיל כתף – נשק היורה טיל הקטן מספיק כדי להיות משוגר על ידי אדם אחד כשהוא מוחזק על כתפו
אדוארד אגיון

אדוארד רפאל אגיון (באיטלקית: Edward Aghion;‏ 28 במאי 1883, אלכסנדריה – 21 בדצמבר 1956, חיפה) היה בנקאי ואיש עסקים יהודי מצרי, ממייסדי חברת הביטוח "מגדל" ומפעלי התעשייה וולקן ופניציה. על שמו נקרא "בית אגיון", מעונו הרשמי של ראש ממשלת ישראל. מקור משפחת אגיון בכפר בשם אאליון בספרד. המשפחה היגרה לסלוניקי ולאלכסנדריה שבמצרים, שם שונה שם המשפחה ל"אגיון" בעל הצליל היווני. המשפחה הקימה את "בנק האחים אגיון" ומבני ציבור יהודיים כבית הספר ובית החולים באלכסנדריה נקראו על שם המשפחה. את השכלתו, רכש אגיון בלמד באלכסנדריה ובפריז. בשנת 1920 נשא לאשה את לידיה במבה שלום. לידיה, ילידת קהיר, הייתה האישה הראשונה במצרים שהייתה לעורכת דין, כיהנה כנשיאת ויצו במצרים. בעת היותם במצרים קיבלו בני הזוג אזרחות איטלקית. בתקופת שלטונו של מלך מצרים פארוק הראשון, הקים אגיון וניהל את בורסת הכותנה במצרים. אגיון היה בין מייסדי חברת הביטוח "מגדל", והשקיע במפעלים חדשים שהוקמו בארץ ישראל, כמפעל יציקת הפלדה "וולקן" ומפעל הזכוכית "פניציה". בדצמבר 1935 אגיון ומשפחתו עלו לארץ ישראל. החל מ-1938 המשפחה התגוררה בירושלים בבית אגיון, שנבנה עבורם בשכונת רחביה על גבול שכונת טלביה, ובעתיד ישמש כמעון הרשמי של ראש ממשלת ישראל. בבית התקיימו אירועי התרמה למען ילדים יהודים באוסטריה, שסופחה לגרמניה הנאצית, ולמען ויצו. בפגישה שנערכה בירושלים במרץ 1938 נבחר אדוארד אגיון להיות נשיא אגודת ידידי קופת חולים לעובדים לאומיים, כיום קופת חולים לאומית, לצדו של פרופ' יוסף קלוזנר שנבחר להיות לנשיא כבוד של האגודה. עם קבלת חוקי הגזע באיטליה הפאשיסטית ב-15 במרץ 1938, ויתרו בני הזוג אגיון על אזרחותם האיטלקית. לאחר מלחמת העצמאות הלאימה ממשלת מצרים את נכסיו של אגיון, דבר שפגע במשפחה כלכלית. למרות זאת, בשל עסקיו המרובים בישראל וכחלק מתרומותיו הרבות, בשנת 1953 תרם אגיון את ביתו לממשלת ישראל. כהוקרה על תרומתו, משנת 1973 כאשר הוסב הבית למעונו הרשמי של ראש הממשלה, נשמר המבנה כבית אגיון ומשמש למגורי ראש הממשלה גם כיום. אדוארד אגיון ומשפחתו עברו מאז להתגורר בחיפה בשנת 1953. את ביתם בנו על חלקה שרכשו בכרמל ברחוב אילון 7. בווילה, שתכנן האדריכל והמהנדס אלפרד גולדברגר, ושם התגורר גם בנם הבל ומשפחתו. אגיון נפטר בתום מחלה ממושכת ב-21 בדצמבר 1956, בגיל 73. נקבר בבית העלמין שדה יהושע בחיפה. היה אב ליוסף והבל אגיון. משה חננאל, הירושלמים, הוצאת ארץ הצבי, תשס"ז. דוד תדהר (עורך), "אדוארד רפאל אגיון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1905. אדוארד אגיון, באתר BillionGraves
המדונה מפאצי

המדונה מפאצי (איטלקית: Madonna Pazzi) הוא תבליט שיש בטכניקת סטיאצ'טו שנושאו המדונה והילד ונעשה בידי הפסל האיטלקי דונטלו. התבליט הוא ברוחב של 75 ס"מ ובאורך של 70 ס"מ והוא מצוי כיום ב"אוסף דהלם" (Staatliche Museen, Berlin-Dahlem) שבמוזיאון בודה בברלין. נסיבות יצירתה אינן ידועות וגם ייחוסה לדונטלו התקבל כתוצאה מהשוואה סגנונית בין תבליט זה לעבודות אחרות של דונטלו. התבליט נרכש בשנת 1886 עבור מוזיאון הקייזר פרידריך בברלין. נטען כי הוא היה קודם ברשות ארמון פאצי (Palazzo Pazzi) בפירנצה, אולם אין ברשות החוקרים כל מידע אשר יאשר זאת. לתבליט זה נעשו העתקים רבים המצויים במוזיאונים רבים בעולם. התבליט מציג את מריה המחבקת את ישו התינוק. על אף שהחלל בו הם נמצאים אינו מוגדר, ההתבוננות שלנו בהם היא מבעד למשקוף תלת-ממדי של חלון, אשר יוצר תחושת עומק. הדמויות מגולפות כתבליט שטוח. פניו של ישו נראים מעט מגושמים בהשוואה לפניה של מריה. בגדה של מריה הוא מעין טוניקה ברוח הפיסול הקלאסי, והוא מתמזג, בחלק שמתחת לגופו של ישו, עם הרקע. מדיה וקבצים בנושא המדונה מפאצי בוויקישיתוף
יפנית קלאסית

יפנית קלאסית (ביפנית: בונגו-文語) היא השפה הספרותית הארכאית של יפן. היפנית הקלאסית היא הגרסה הספרותית של השפה היפנית התיכונה המוקדמת (中古日本語), שדוברה ביפן בתקופת הייאן, וכוללת גם השפעות מאוחרות יותר. היפנית הקלאסית הייתה השפה התקנית ששימשה את הסופרים היפנים עד המחצית הראשונה של המאה ה-20. כבר בתקופת מייג'י התחילו סופרים יפניים להשתמש ביפנית מדוברת, אך רק אחרי מלחמת העולם השנייה עברו מרבית כתבי העת היפניים והמסמכים לשימוש ביפנית מדוברת והיפנית הקלאסית נותרה בשימוש רק בצורות טקסיות, דוגמת שירת ההאיקו. ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניסים אלמליח

ניסים אלמליח (11 בנובמבר 1928 - 24 באוקטובר 1989) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעיקר במדי בית"ר תל אביב. במשך 61 שנה (1955 עד 2016) אלמליח החזיק בשיא ההבקעה לשחקן ישראלי בעונה אחת בליגה הראשונה. אלמליח נולד בתל אביב והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר תל אביב. לאחר קום המדינה עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, בתחילה שיחק בעמדת הקשר השמאלי וכבש 2 שערים בעונת הירידה של קבוצתו. בעונה שלאחר מכן תופקד בעמדת החלוץ והיה ידוע כבעל בעיטה חזקה במיוחד, שסייעה לו להבקיע שערים רבים. בין הישגיו זכייה בתואר מלך השערים בעונת 1954/1955, כשהבקיע 30 שערים ב-23 משחקים (מתוך 26 ששיחקה קבוצתו), והוא החזיק בשיא של השחקן שהבקיע הכי הרבה שערים בעונה אחת בליגה הישראלית הראשונה, עד שערן זהבי שבר את שיאו ב-11 באפריל 2016. עוד זכור אלמליח בזכות כובע הברט אותו נהג לחבוש לראשו בתחילת הקריירה המקצוענית שלו, בשל משפחתו המסורתית. ידוע אף מקרה בו במהלך אחד ממשחקי הליגה נשמט הכובע מראשו בעודו בדרך לשער היריב. אלמליח כדרר אחורה, חבש שנית את הברט והמשיך בהתקפה מבלי הפרעה מצד יריביו למשחק. יכולתו של אלמליח כשחקן התקפה מצטיין הביאה קבוצות רבות מישראל לחזר אחריו ולנסות לשכנעו לשחק במדיהן. כך למשל הוזמן לחזק את מכבי תל אביב בנסיעתה למסע משחקים ארוך ביוגוסלביה. גם מכבי פתח תקווה הציעה לו מניה באגד אם יעבור לשחק בשורותיה. אבל אלמליח נשאר נאמן לבית"ר משום שראה עצמו כאחד ממיצגיה של תנועת בית"ר באשר האמין אלמליח בערכיה של תנועה זו. ולפיכך נדד במהלך הקריירה שלו בין קבוצות בית"ר ובשנת 1959 עבר לקבוצת בית"ר ירושלים, ולאחר מכן לבית"ר רמלה ופרש בשנת 1962 במדי בית"ר תל אביב. סך הכל הופיע אלמליח ב-149 משחקים בליגה הבכירה, בהם הבקיע 73 שערים. ב-23 בפברואר 1957 הבקיע שער 5 שניות מפתיחת המשחק, במדי בית"ר תל אביב (שיא בליגה הבכירה). לזכותו של אלמליח שתי הופעות במדי נבחרת ישראל, במשחקי ידידות מול נבחרת טורקיה שנערכו באיסטנבול ובאצטדיון בלומפילד בשנת 1950. בשנת 1989 הלך לעולמו בגיל 60 ולו שתי בנות ובן. מלך השערים של הליגה הבכירה (1): 1954/1955 (30 שערים) מדיה וקבצים בנושא ניסים אלמליח בוויקישיתוף ניסים אלמליח, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ניסים אלמליח, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן של ניסים אלמליח באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אשר גולדברג, מלך מלכי השערים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 19 באוגוסט 2011 אורן יוסיפוביץ‏, מכת הרבה: הסקורר הישראלי שכבש יותר מכולם בעונה אחת, באתר וואלה, 25 במרץ 2013 זאב גולדשמיט, מעשה ניסים, באתר ynet, 14 במרץ 2016 אריה ליבנת, ניסים אלמליח: כובע ברט, חיוך מבויש ובעיטות פצצה בשתי הרגליים, באתר הארץ, 1 באפריל 2016 זאב גולדשמיט, נכדתו של אלמליח: "מזל טוב לזהבי", באתר ynet, 12 באפריל 2016 פרופיל באתר הפועל רמת-גן
גנרל שרמן

גנרל שרמן הוא שמו של עץ הצומח בפארק הלאומי סקוויה שבקליפורניה, ארצות הברית. מבחינת נפח הגזע שלו הוא מדורג כעץ הגדול ביותר בעולם (לא הגבוה ביותר). העץ משתייך למין סקוויה ענקית, שגדל בעיקר ברכס סיירה נבדה שבמזרח מדינת קליפורניה. הוא קרוי על שם גנרל ויליאם שרמן, גיבור לאומי ממלחמת האזרחים האמריקנית. השם ניתן לעץ ב-1879 על ידי חוקר הטבע ג'יימס וולברטון, ששירת כקצין תחת שרמן. גילו של העץ הוא כ-2,300 עד 2,700 שנים. בינואר 2006 נפל מן העץ הענף הגדול ביותר, שהיה באורך 30 מטרים ובקוטר 2 מטרים. גדילתו של העץ עדיין נמשכת. ממוצע הצמיחה ההיקפית היא כמילימטר אחד בשנה, בדומה לעצי "סקוויה ענקית" אחרים, וממוצע גדילת הנפח הוא 1.13 עד 1.44 מ"ק לשנה. העץ שוכן בשטח חורשת "היער הענק" שבפארק. מידותיו של העץ, נכון ל-2011, הן: גובה מעל הבסיס - 83.8 מטרים. היקף הגזע בבסיסו - כ-33 מטרים. קוטר הגזע המרבי בבסיסו - מעל 11 מטרים. קוטר בגובה 60 רגל (18.3 מטרים בקירוב) - 5.3 מטרים. קוטר בגובה 180 רגל (54.9 מטרים בקירוב) - 4.3 מטרים. קוטר הענף הגדול ביותר - 2.1 מטרים. ממוצע פריסת הצמרת - 32.5 מטרים. נפח - 1,489 מטרים מעוקבים במדידה האחרונה. מסה - כל העץ: 5,593 טון; הגזע: 1,256 טונות. גנרל גרנט מדיה וקבצים בנושא גנרל שרמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גנרל שרמן (באנגלית) ג'נין מרטין, Giant Sequoia, אתר אוניברסיטת אובורן ראו כאן ברשימת 48 עצי "סקוויה ענקית" הגדולים ביותר שבהם מופיע הגובה, היקף הגזע בבסיס והנפח. עצי סקוויה באתר Redwoods. לפי האמור לעיל לגבי גדילת נפחו של העץ מדי שנה, הנפח היום אמור להיות מעל 1,525 מטרים מעוקבים של עץ. בגנרל שרמן באנציקלופדיה בריטניקה מובא משקל של 6,167 טון צפון-אמריקני כשטון אחד כזה שווה 0.907 טון מטרי או 907 ק"ג. במקור הזה מובאת עובדה זו ביחידת טון צפון-אמריקנית.
סאטיר

המונח "סטיר" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו סטיר (פירושונים). במיתולוגיה היוונית, הסאטירים (ביוונית: Σάτυροι) היו בריות שמחציתן אדם ומחציתן תיש. נהוג לתארן כבעלי פרסות עז ורגליים שעירות וכן בעלי זוג קרניים הבולטות מקודקודם וזקן תיש. הם חבריי לוויה של דיוניסוס, אל היין. לעיתים הם מתוארים כיצורי יער המתהוללים בקרחות היער עם נימפות ובאקכות ולעיתים מתוארים כשוכני השממה. לעיתים מתורגם שמם בעברית לשעירים והמיתולוגיה הרומית מכנה יצורים דומים בשם פָאוּנִים. לסאטירים היה תיאבון מיני גדול וכן כוח פיזי גדול, לכן הרבו לאנוס נימפות ובנות תמותה. המיתוס על אורפיאוס ואורידיקה החל בגלל סאטיר, שרדף אחרי אורידיקה ביער בניסיון לאנוס אותה, ובעת מנוסתה היא לא שמה לב ודרכה על נחש, שהכיש אותה וכך מתה והגיעה לשאול. "פאן", אל הפרא במיתולוגיה היוונית, היה בן דמותם של הסאטירים. השם "סאטירה" איננו נגזר מן השם "סאטיר", שכן שינויים וטעויות דקדוקיות טשטשו את מקורה של המילה "סאטירה" מהשפה הלטינית (Satura), ועל כן טעות אטימולוגית נפוצה היא לקשר בין סאטיר לסאטירה. סאטיר האי, אשר על פי פאוסניאס היה גזע פראי של יצורים אדומי שיער, דמויי סאטיר משרשרת של איים בודדים. סאטיר לובי, שלפי פליניוס הזקן חי בלוב ודמה לבני אדם עם אוזניים ארוכות ומחודדות בעלי זנבות סוסים. בסטיארי מזכירים גם כמה סוגים של סאטירים, לפעמים משווים אותם לקופים. הסאטירים מופיעים בסדרת ספרי הילדים הפופולריים "דברי ימי נרניה" מאת ק.ס. לואיס, בה הם מכונים פאונים. בסרט "הכישרון של מר ריפלי", דיקי גרינליף גולם על ידי ג'וד לאו אשר קיבל השראה מדמות הסאטיר. סאטיר מופיע כמוזיקאי של קסרקסס בסרט 300. בסרט הרקולס, פילוקטטס הוא סאטיר ומאמן את הרקולס להיות גיבור. סאטיר קטן מופיע בסדרה "גרוויטי פולס" בפרק "החד-מייבל האחרון". סאטירים מופיעים בסרט פנטסיה במהלך רצף "הפסטורליה הסימפונית". בסדרת הספרים "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מאת ריק ריירדן מופיע סאטיר בשם גרובר אנדרווד כאחד גיבורי המפתח של הסדרה. בניגוד לתיאורים היווניים והרומיים של סאטירים, גרובר אנדרווד הוא דמות חכמה שמשמשת כחברו הטוב ביותר ומנחה את דמותו של פרסי ג'קסון. מדיה וקבצים בנושא סאטיר בוויקישיתוף סאטיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סאטיר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) SATYRIDES SATYR (Satyros) - Monkey of Greek Legend, www.theoi.com (באנגלית) LIBYAN SATYR & AEGIPAN - Animals of Greek Legend, www.theoi.com (באנגלית) Sex in the Bestiaries, The Mark of the Beast:The Medieval Bestiary in Art, Life, and Literature, New York: Garland Publishing, 1999, עמ' 73 ו-88 (הערה 16), ISBN 0815329520(הקישור אינו פעיל) Willene B. Clark, A Medieval Book of Beasts. The Second-Family Bestiary: Commentary, Art, Text and Translation, Boydell Press, 2006, עמ' 132-133 ריק ריורדן, פרסי ג'קסון והאולימפיים, Puffin, 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זרוע אוריון

זרוע אוריון, המכונה לעיתים גם הזרוע המקומית, היא אחת משש הזרועות המרכיבות את גלקסיית שביל החלב, והזרוע עליה ממוקמת מערכת השמש וכדור הארץ. זרוע אוריון היא זרוע קטנה יחסית והיא ממוקמת בין שתי הזרועות המסיביות של הגלקסיה, זרוע פרסאוס הרחוקה יותר מהמרכז הגלקטי וזרוע קשת הקרובה יותר למרכז הגלקטי. הזרוע מורכבת מערפיליות וקבוצות כוכבים המאגדים מיליוני כוכבים. השם "זרוע אוריון" ניתן לה בגלל קרבתה לקבוצת כוכבים הבולטת אוריון וערפילית אוריון המרהיבה. כאמור, מערכת השמש שוכנת על זרוע אוריון, צמוד לשוליים הפנימיים של הזרוע באזור הבועה המקומית, כ-8,000 פארסק (26,000 שנות אור) מהליבה הגלקטית. אוריון (קבוצת כוכבים) ערפילית אוריון זרוע אוריון - באתר "האטלס של היקום" זרוע אוריון, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאסימו אמברוזיני

מאסימו אמברוזיני (באיטלקית: Massimo Ambrosini; נולד ב-29 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק ברוב הקריירה שלו בקבוצת מילאן האיטלקית בתפקיד הקשר. לזכותו של אמברוזיני 35 הופעות במדי נבחרת איטליה. אמברוזיני משחק במילאן מאז שנת 1995, עת הועבר אליה מקבוצת צ'זנה. הוא זכה עם הקבוצה בארבע אליפויות איטליה (1996, 1999, 2004 ו-2011), פעמיים בליגת האלופות (ב-2003 וב-2007) ופעם אחת באליפות העולם לקבוצות (2007). עם נבחרת איטליה הוא העפיל לגמר יורו 2000, שם הפסידה נבחרתו לצרפת. אמברוזיני קיבל את סרט הקפטן בסוף עונת 2008/9 לאחר פרישתו של פאולו מלדיני. ב-4 ביולי 2013 חתם השחקן לעונה אחת בפיורנטינה האיטלקית. ובתום העונה פרש ממשחק פעיל. מילאן אליפות איטליה: 1996, 1999, 2004, 2011 הגביע האיטלקי: 2003 הסופרקאפ האיטלקי: 2004 ליגת האלופות:2003, 2007 הסופר קאפ האירופאי: 2003, 2007 אליפות העולם לקבוצות: 2007 מדיה וקבצים בנושא מאסימו אמברוזיני בוויקישיתוף מאסימו אמברוזיני, באתר Transfermarkt מאסימו אמברוזיני, באתר Soccerway מאסימו אמברוזיני, באתר WorldFootball.net מאסימו אמברוזיני, באתר National Football Teams מאסימו אמברוזיני, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא כדורגל איטלקי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאנקן קנדי

דאנקן קנדי (אנגלית: Duncan Kennedy;‏ נולד ב-1942) הוא פרופסור בבית הספר הרווארד למשפטים ומופקד הקתדרה על שם קרטר למדע המשפט הכללי. מאבות הגישה הביקורתית למשפט. קנדי קיבל את התואר הראשון שלו מקולג' הרווארד ב-1964 ולאחר מכן עבד במשך שנתיים במבצע של ה-CIA שפיקח על התאחדות הסטודנטים הלאומית. ב-1966 הוא דחה את "הליברליזם של המלחמה הקרה שלו" ועזב את ה-CIA. ב-1970 קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל. לאחר שסיים התמחותו אצל שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, פוטר סטיוארט, הצטרף קנדי לסגל בית הספר למשפטים של הרווארד, ונעשה פרופסור מן המניין ב-1976. שנה לאחר מכן, בצוותא עם קארל קלייר, רוברטו אונגר, ומספר מלומדים בעלי דעות משותפות, הוא ייסד את התנועה ללימודי משפטים ביקורתיים. אף על פי שמחוץ לאקדמיה המשפטית הוא נודע בעיקר בשל המונוגרפיה שלו "חינוך משפטי ושיעתוק ההיררכיה", קנדי מפורסם בשל ביקורתו הנוקבת את החינוך המשפטי האמריקני. בין מלומדי החוק הוא נחשב אחד מהכותבים המקוריים והמשפיעים ביותר של התאוריה המשפטית. קנדי, הנחשב לחלק מהתנועה הנאו מרקסיסטית באקדמיה האמריקנית, הצהיר שאם ימונה לשופט, הוא ישפוט בדרך שתקדם את עקרונות הסוציאליזם. Sexy Dressing, etc/ Duncan Kennedy. Cambridge, Mass.: Harvard University Press. A Critique of Adjudication: din la siecle/ Duncan Kennedy. Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1997. Legal Education and the Reproduction of Hierarchy: A Polemic Against the System, A Critical Edition ,NYU Press, 2004. אתר האינטרנט הרשמי של דאנקן קנדי עמוד הבית של דאנקן קנדי בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. האתר האישי של דאנקן קנדי
רבוס

רֶבּוּס (בלטינית: rebus, "באמצעות דברים") הוא חידה ויזואלית ובה מספר ציורים המייצגים הברות, מילים ו/או משפטים כמו גם ביטויי לשון. במסגרת הפתרון יש לגלות מילה, ביטוי או שם, המורכבים מכמה מילים, על פי התיאור הגרפי. את הרבוסים פותרים תוך כדי ניסיון "לקרוא" את האיור. לפותרים מספקים שני סוגי רמזים: מספר המילים ומספר האותיות בכל מילה, ורמז מילולי-הגדרתי. לדוגמה, ברבוס המוצג משמאל צוינו המספרים "4 - 4", ומשמעותם שמדובר בשתי מילים, כל אחת בת ארבע אותיות. על פי הרמז המילולי-הגדרתי "נפוצים בחוף הים", הפתרון הוא שם עצם בצורת ריבוי. ברבוס זה מופיעות שתי אותיות: האחת נ' והשנייה י'. האות נ' נמצאת מעל האות י'. לכן, אפשר לקרוא למצב "נ (מֶ)-על י" – כלומר, "נעלי" (צירוף נ+על+י). בחלק השני של האיור יש כף יד וחץ המצביע על אחת האצבעות - האצבע. נותר לחבר את שני החלקים ולקבל את הביטוי "נעלי אצבע"; שאכן נפוצות בחוף הים. מיהו מהו היא וריאציה של הרבוס, שהתפרסמה במשך שנים רבות בגיליון יום שישי של עיתון מעריב. החידה הורכבה מאותיות ואיורים שחוברו ביניהם באמצעות סימן השוויון וסימני החיבור והחיסור. חידה זו מבוססת אותיות ולא על שמיעה, והיא מזכירה מאוד חידות בתשבצי היגיון. לרוב, פתרון החידה היה דמות מוכרת או מושג מוכר כלשהו. כפל לשון רבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Dan Pagis, דן פגיס, על סוד חתום: לתולדות החידה העברית באיטליה ובהולנד, הוצאת ספרים ע״ש י״ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, 1986, עמ' 123, מסת"ב 978-965-223-632-6
ליו שין

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ליו. לְיוֹ שִׂין (50 לפנה"ס בערך - 23, סינית מסורתית: 劉歆; סינית מפושטת: 刘歆) היה אסטרונום והיסטוריון סיני בתקופת שושלת שין. שין פיתח שיטה אסטרונומית חדשה שפרסם בשנת 8 והתבססה על ההנחות הבאות: משך החודש של הירח - 29 ו-43/81 ימים. 235 חודשי ירח מהווים 19 שנים. כתוצאה מכך, משך שנה אחת היה 365.25016 ימים - 11 דקות בלבד יותר מהערך הנוכחי. הוא פרסם קטלוג של כוכבים וחילק אותם ל-6 דרגות לפי עוצמת הארתם. כמו כן, חישב את מסלולי כוכבי הלכת. על שמו נקרא מכתש על המאדים. כתבי ליו שין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדי מינץ

עדיאל אליהו (עדי) מינץ (נולד ב-1953) הוא מנכ"ל מועצת יש"ע לשעבר, וכיום מכהן כיו"ר מליאת מועצת יש"ע, וחבר בהנהלת המועצה. עדי מינץ נולד וגדל בקריית שמואל שבחיפה. הוא למד בישיבת בני עקיבא התיכונית "פרחי אהרון" בקריית שמואל, בישיבת ההסדר הר עציון, בישיבת מרכז הרב, וב"מכון הרצוג" להוראה והוא בעל תואר בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב. עבד שנים ארוכות כמהנדס ב"תדיראן מערכות", התקדם בשרשרת הניהול ושימש כמנהל הפרויקטים הבכיר של החברה. כיהן כסמנכ"ל בחברת הייטק העוסקת במערכות אבטחה מתקדמות. מינץ קשור למפעל ההתנחלות ביהודה, שומרון וחבל עזה, ולקח חלק בהקמה וביסוס של ההתיישבות שם: היה שותף בעלייה הראשונה של גרעין אלון מורה בחווארה, הוביל טורים בעליות לסבסטיה, לקח חלק בגרעין הקמת בית יתיר וירד לימית עם משפחתו להיאבק נגד הפינוי חבל ימית. בשנים 2002–2004 כיהן כמנכ"ל מועצת יש"ע. בין היתר הוביל את המאבק במפת הדרכים, פעולות הלחץ והמחאה נגד גדר ההפרדה, והמערכה הציבורית ליציאה למבצע חומת מגן. בתקופתו כמנכ"ל התמודדו היישובים ביש"ע עם התקפות טרור ומינץ היה שותף בהשגת תקציבים מיוחדים לצורכי הביטחון והרווחה ביש"ע. לאחר תוכנית ההתנתקות הוא הוביל עם חברים נוספים את הקמת מועצת יש"ע המחודשת, כיום הוא משמש כיו"ר מליאת מועצת יש"ע וחבר בהנהלתה. מינץ יזם תוכנית שלום יחד עם חברים נוספים במועצת יש"ע (חנן פורת ואורי אליצור) בשם "שלום בארץ". מינץ חבר מזה עשרים שנה בהנהלת עמותת אלע"ד (אל עיר דוד) ומעורב בפיתוחה והפיכתה לאתר תיירות מהמתויירים ביותר בישראל. הוא כיהן כיו"ר מזכירות דולב, יו"ר פורום יישובי מערב בנימין וכחבר במליאת המועצה האזורית מטה בנימין. בשנת 2009 הקים עדי מינץ את חברת "יש"ע הירוקה" בשותפות עם חברת "בניני בר אמנה" חברת הבניה של תנועת ההתיישבות "אמנה", והוא משמש מנכ"ל החברה. "יש"ע ירוקה" יוזמת ומקימה מערכות לייצור חשמל באנרגיה מתחדשת (אנרגיה סולארית וטורבינות רוח) ברחבי יו"ש. מינץ מתגורר בדולב. נשוי לבלהה, אחותו של דוד בארי, יו"ר עמותת אלע"ד וחתן פרס ישראל לשנת תשע"ז, ואב לשמונה. אטילה שומפלבי, ביש"ע מתכוננים לקמפיין נגד אריאל שרון, באתר ynet, 13 במרץ 2003 ירעם נתניהו, שליפות עם עדי מינץ, באתר nrg‏, 16 באוקטובר 2007 מאמרי דעה של עדי מינץ באתר ynet מאמרי דעה של עדי מינץ באתר ערוץ 7
הנס המלכותי של קנדה

דגל מלך קנדה או הדגל האישי של מלך קנדה (באנגלית: King's Personal Canadian Flag) המכונה גם "הנס המלכותי של קנדה" (Royal Standard of Canada) הוא הדגל הרשמי של מלך קנדה, צ'ארלס השלישי. דגל זה אומץ על ידי המלכה אליזבת השנייה בשנת 1962 ונעשה בו שימוש בעת שהמלך נמצא בקנדה בביקור (שכן הוא מתגורר בממלכה המאוחדת) וכן באירועים בהם המלך משתתף כראש המדינה של קנדה. הדגל מונף מיד עם הגעת המלך למבנה (או כלי רכב או ספינה) ומורד מיד עם עזיבתו את המבנה. כאשר מגיע נציג רשמי של המלך - המושל הכללי של קנדה או אחד מהמשנים למושל קנדה מונפים במקום דגל המלך - דגל המושל הכללי של קנדה או דגלי המשנים למושל קנדה בהתאמה. הדגל מונף רק בעבור מלך קנדה, ואין לאף אדם אחר רשות להשתמש בו. דגל זה מקבל עדיפות על הדגל הלאומי של קנדה. הדגל כולל אלמנטים של הסמל המלכותי של קנדה בצורת דגל. בתקופת מלכותה של המלכה אליזבת השנייה הופיע במרכז הדגל סמל המלכה המלכותי - עיגול כחול שבמרכזו האות "E" שעליה כתר, והיא הוקפה ורדים. האות, הכתר והוורדים היו בצבע זהב. האות E היא האות הראשונה בשמה של המלכה אליזבת בשפה האנגלית. עם הכתרתו של צ'ארלס השלישי, הוסר הסמל האישי, ועל הנס המלכותי לא מופיעה האות הראשונה בשמו של המלך. כך עתיד לשמש עיצוב זה גם את המלכים האחרים שיימלכו אחרי צ'ארלס. ברביע השמאלי העליון של הדגל מופיעים שלושה אריות צועדים (המכונים בהרלדיקה "נמרים") על רקע אדום. אריות אלה מקורם בדגל אנגליה והם מסמלים את אנגליה, ואת מקור בית המלוכה ואת השפה האנגלית - שפה רשמית של קנדה. ברביע הימני העליון של הדגל מופיע אריה אדום צועד על רקע צהוב, שסביבו מסגרת ועליה פרחי חבצלת. חלק זה של הדגל מקורו בסמל המלכותי של סקוטלנד. חלק זה של הדגל מייצג את העובדה שהמלך הוא גם מלך סקוטלנד ואת הקבוצה האתנית הסקוטית הגדולה המתגוררת בקנדה (הקבוצה השלישית בגודלה מבין הקבוצות האתניות בקנדה). ברביע השמאלי האמצעי מופיע נבל בריין בורו המופיע על סמל אירלנד ומייצג את אירלנד - שמהווה חלק מהממלכה המאוחדת ואת העובדה שבקנדה מתגוררת קבוצה אתנית גדולה שמוצאה מאירלנד. ברביע הימני האמצעי מופיעים שלושה פרחי חבצלת על רקע כחול, שמקורם בסמל ממלכת צרפת. רביע זה מייצג את המלוכה הצרפתית ששלטה בעבר בקנדה, ואת הקבוצה האתנית הצרפתית הגדולה, המתגוררת בעיקר בפרובינציית קוויבק. בחלקו התחתון של הדגל מופיע ענף ועליו שלושה עלי עץ אדר - העץ המסמל את קנדה, את העובדה שקנדה מורכבת מלאומים רבים המהווים יחד את האומה הקנדית, ואת היות בית המלוכה מייצג את כל הלאומים האלה. דגל המושל הכללי של קנדה דגלי המשנים למושל קנדה הנס המלכותי מדיה וקבצים בנושא הנס המלכותי של קנדה בוויקישיתוף הנס המלכותי של קנדה, באתר דגלי העולם (באנגלית) הנחיות להנפת דגל מלכת קנדה של משרד ההגנה הקנדי