laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר

דף זה מציג את הזוכים והמועמדים לפרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר, מאז ייסודו ב-1994.   האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) הוא ארגון בריטי המעניק פרסים שנתיים בתחומי הקולנוע, טלוויזיה, קולנוע וטלוויזיה לילדים, ומדיה אינטראקטיבית. החל מ-1994 (בטקס שנערך ב-1995) הוענק הפרס להופעה קומית הטובה ביותר במסגרת חלוקת הפרסים השנתית. לפני 1994 הפרס לתפקידים קומיים הוענק בקטגוריית "הופעת הבידור הקל הטובה ביותר". החל מ-2009 (בטקס שנערך ב-2010) הוענקו שני פרסים נפרדים פרס להופעה הקומית הטובה ביותר של גבר ופרס נפרד להופעה הקומית הטובה ביותר של אישה. פרס באפט"א לטלוויזיה
קבוצת מניה

קבוצת מניה היא חברה ישראלית המתמחה בייצור ושיווק מוצרי בשר שאינם כשרים. וכן רשת חנויות קמעונאיות המונה 23 סניפים. ראשיתה של הקבוצה בהרמן מניה, שעלה לישראל מרומניה. מניה היה קבלן בניין שנחשף לנושא גידול חזירים בעת שעבד ביישובים בגליל. בשנת 1964 פתח מניה חווה לגידול חזירים בצריפין, אך בעקבות חוק איסור גידול חזיר נאלץ הרמן להעתיק את חוות החזירים ליישוב אעבלין שבצפון הארץ, בו לא הייתה מניעה לגדל חזירים. בניו של הרמן יעקב ומאיר פתחו בשנת 1995 מפעל לייצור נקניקים ובשרים מעושנים באזור התעשייה בראשון לציון. בשנת 1997 נפתחה חנות מפעל. בשנת 2000 נפתחה חנות נוספת לממכר מוצרי הקבוצה. נכון לשנת 2018 מונה הרשת 17 סניפים, הצפוני שבהם בקריית ים והדרומי בבאר שבע. בשנת 2007 נמנו 70% מלקוחות הרשת על קהל יוצאי מדינות ברית המועצות לשעבר. בשנה זו לרשת היו 6 סניפים ומחזור מכירות הקבוצה עמד על כ-300 מיליון שקלים. בשנת 2001 החלה הקבוצה לייצר מוצרי בצק ומאפים ממולאים, בתחילה עם שותף אך כיום קו הייצור בבעלות מלאה של החברה. בשנת 2011 החלה החברה בייבוא, שיווק והפצה של מוצרי מזון יבש, אלכוהול, ממתקים ומזון קפוא. נכון לשנת 2020 קבוצת מניה היא בעלים של חוות החזירים הגדולה ביותר בישראל, והיא מספקת כ-40% מתצרוכת הבשר הלא כשר במדינה. הקבוצה מעסיקה כ-500 עובדים. קבוצת מניה, באתר דן אנד ברדסטריט גלית ימיני, יעקב מניה מתכנן לנגוס בשוק המעדנים שבנתה טיב טעם, באתר הארץ, 2 בינואר 2003 אילנית חיות, ‏רשת מעדני מניה מנהלת מו"מ לרכישת 2 רשתות מעדניה נוספות, באתר גלובס, 9 ביולי 2007 מאתר החברה
גיא חדידה

גיא חדידה (נולד ב-23 ביולי 1995) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי בני ריינה. חדידה החל את דרכו במחלקת הילדים של הפועל באר שבע. החל מעונת 2008/2009 החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-2 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–2 נגד מכבי נתניה. במהלך אותה עונה ערך שתי הופעות בלבד בקבוצה הבוגרת ולסירוגין שיחק גם בקבוצת הנוער בה היה מלך השערים של הקבוצה עם 13 שערים, מתוכם 12 בליגה. לקראת עונת 2015/2016 חתם בהפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית. את משחקו הראשון בקבוצה ערך ב-24 באוגוסט, כשעלה כמחליף בהפסד 2–3 להפועל רמת גן. בהמשך העונה עבר למכבי יבנה מהליגה הלאומית, בה כבש שלושה שערים ב-18 הופעות. בסך הכול שיחק ב-30 משחקים בכל המסגרות בעונת 2015/2016, וכבש חמישה שערים. ב-13 ביולי 2016 חתם בהפועל כפר סבא ששיחקה בליגת העל. בכפר סבא שימש בעיקר שחקן מחליף, כאשר שיחק 16 משחקים, מתוכם פתח בשלושה, וכבש שער בודד בהפסד 2–3 למכבי חיפה ב-13 בספטמבר. בסיום העונה נשרה הקבוצה לליגה הלאומית. בקיץ נפצע בכתפו ושוחרר מהקבוצה. את עונת 2017/2018 החל ללא קבוצה, וב-22 בנובמבר 2017 חזר להפועל כפר סבא, מכיוון שכרטיס השחקן שלו היה שייך לקבוצה היה יכול לשחק בה עוד לפני פתיחת חלון העברות של ינואר. לאחר שבעה משחקים שוחרר מהקבוצה וחתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. בבית"ר תל אביב רמלה היה אחד מעוגני הקבוצה כאשר שיחק ב-16 משחקים, פתח בהרכב בכולם וכבש שלושה שערים. ב-19 ביולי 2018 חתם לעונה עם אופצייה לשנתיים נוספות בהפועל חיפה מליגת העל. את משחק הבכורה שלו בקבוצה ערך בניצחון של הפועל חיפה 4–5 בפנדלים על הפועל באר שבע, שבסיומה זכתה הקבוצה בתואר אלוף האלופים. בנוסף שיחק עם הפועל חיפה במוקדמות הליגה האירופית, עד להדחתה בסיבוב השלישי על ידי אטאלנטה. ב-10 בדצמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–3 על הפועל רעננה. את עונת 2019/2020 פתח בהפועל חיפה, כאשר שיחק בכל משחקי גביע הטוטו של הקבוצה ואף עלה כמחליף בשני משחקי ליגה נוספים. ב-2 באוקטובר 2019 חתם במכבי פתח תקווה, ששיחקה באותה עונה בליגה הלאומית. ב-25 ביוני 2021 חתם בהפועל ירושלים מליגת העל. ב-19 באוקטובר 2022 חתם במכבי בני ריינה מליגת העל. ב-18 בינואר 2023 חתם בסקיראספור מליגת המשנה הטורקית. אך ב-25 בפברואר 2023 חתם בצ'רנומורץ אודסה מליגת העל האוקראינית.ב-6 בפברואר 2024 חתם בזלאגרסגי ט.א. מליגת העל ההונגרית.ב-10 ביוני 2024 חזר לקדנציה שנייה במכבי בני ריינה. חדידה זומן לנבחרת נוער ב' של ישראל עד גיל 18, בה שיחק שני משחקים, בהפסד 1–4 לנבחרת נוער ב' של גרמניה ובהפסד 0–2 לנבחרת נוער ב' של סרביה. חדידה הוא בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט בקריה האקדמית אונו[דרוש מקור][מפני ש...]. הפועל חיפה אלוף האלופים: 2018 מדיה וקבצים בנושא גיא חדידה בוויקישיתוף גיא חדידה, ברשת החברתית אינסטגרם גיא חדידה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גיא חדידה, באתר Transfermarkt גיא חדידה, באתר Soccerway גיא חדידה, באתר FootballDatabase.eu גל ברקן, ‏גיא חדידה ורן קדוש חתמו בהפועל כפר סבא, באתר ONE‏, 13 ביולי 2016 מערכת וואלה! ספורט‏, לאומית: גיא חדידה חתם לשנתיים במכבי פתח תקוה, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2019 גיא בן זיו, ‏חדידה, שאבי, שאמי ודראושה חתמו בהפועל ירושלים, באתר ONE‏, 25 ביוני 2021 דורון בן דור, ‏גיא חדידה הצטרף רשמית לריינה, עאבד עדיין פצוע, באתר ONE‏, 19 באוקטובר 2022 מוטי פשכצקי, ‏גיא חדידה חתם באודסה האוקראינית, באתר ערוץ הספורט, 25 בפברואר 2023 יאיר צוקר, ‏בועטים עם תואר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בספטמבר 2020
סימון תמר

סימון תמר אלוש (בערבית: سيمون تمار, בצרפתית: Simone Tamar;‏ 15 בינואר 1932 – 15 בינואר 1982) הקרויה גם "קול הזהב של קונסטנטין", הייתה זמרת יהודיה-אלג'יראית שלמרות שני אלבומיה היחידים וחייה הקצרים, התמקמה היטב כאחד הקולות היפים והבולטים של מוזיקת המאלוף מקונסטנטין. נולדה בסוק אהראס שבאלג'יריה למשפחה יהודית. כבר מגיל צעיר החלה לשיר בבתים באירועים משפחתיים. מיד לאחר הופעתה הראשונה בציבור ב-1976, נתפרסמה במהרה והפכה אהודה והחלה להופיע עם מיטב המעללמים של קונסטנטין, ובראשם שייח׳ ריימונד שהיה המורה שלה (חמו של אנריקו מסיאס שנחשב לסמל ענק של מוזיקת המאלוף האלג׳יראית-תוניסאית המיוחדת לקונסטנטין ואשר נרצח בידי קיצוניים ב-1961) המשיכה להישאר בקשר עם העיר קונסטנטין גם לאחר עזיבת מרבית היהודים בין 1950–60 ועזבה את אלג'יריה הרבה אחרי שקיבלה את עצמאותה. ב-1981 הקליטה את שני אלבומיה היחידים ב-פריז. נפטרה בפריז ב-15 בינואר 1982, כשהיא חוגגת את יום הולדתה החמישים. סימון תמר, באתר ספוטיפיי סימון תמר, באתר דיזר סימון תמר, באתר Discogs (באנגלית) נטע אלקיים نيطع القايم Neta Elkayam, באתר www.facebook.com Unknown, ๑۞๑ Thagaste ๑۞๑: Simone Tamar née Allouche Souk Ahras 15 janvier 1932 - Paris 15 janvier 1982, ๑۞๑ Thagaste ๑۞๑, ‏2012-06-23 Célébrités, www.constantine-hier-aujourdhui.fr ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טופולב Tu-22M

טופולב Tu-22M (ברוסית: Туполев Ту-22М; קוד דיווח נאט"ו: בקפייר) הוא מטוס על-קולי, עם כנף בעלת משיכה משתנה, המשמש כמפציץ אסטרטגי ארוך טווח שפותח על ידי חברת טופולב ומשרת את פיקוד התעופה ארוכת הטווח של חיל האוויר הרוסי (בשפת המקור: Командование дальней авиации). במהלך המלחמה הקרה, ה-Tu-22M הופעל על ידי חיל האוויר הסובייטי כחלק מפיקוד ההפצצה האסטרטגית ובתור סיוע לתעופה האווירית של הצי. מספרים משמעותיים של מטוסים מדגם זה עודנם בשירות חיל האוויר הרוסי. נכון ל-2018 יותר מששים מטוסי 22M בשימוש. בקיץ 2018 המטוס עבר מודרניזציה מלאה במסגרתה המעטפת החיצונית שמרה על צורתה אך המבנה הפנימי והטכנולוגיה כולה נבנתה ועוצבה מחדש. רוסיה חיל האוויר הרוסי – נכון ל-2018, 63 מטוסים נמצאים בשירות החיל. בסיס המשמר האווירי ה-6950 – בסיס שייקובקה שבמחוז קלוגה  גדוד תעופת המפציצים הכבדים ה-52  בסיס האוויר 6952 – בסיס בלאיה, מחוז אירקוטסק  גדוד משמר תעופת המפציצים הכבדים ה-200 מדיה וקבצים בנושא טופולב Tu-22M בוויקישיתוף Tu-22M3 באתר airwar.ru (ברוסית) Tu-22M באתר Globalsecurity.org "כיצד לזהות מפציץ רוסי", כתבה באתר ה-BBC Hoyle, Craig (26 בספטמבר 2014). "Kings of the swingers: Top 13 swing-wing aircraft". Flightglobal.com. ארכיון מ-27 בספטמבר 2014. נבדק ב-27 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) עולה לאוויר: המפציץ שמאיים על נושאות המטוסים The Military Balance 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפונסו פראבוסקו

אלפונסו פֶראבּוֹסְקוֹ (באיטלקית: Alfonso Ferrabosco (הוטבל ב-18 בינואר 1543 - 12 באוגוסט 1588) היה מלחין איטלקי. אף כי התפרסם בעיקר כמלחין המדריגל האיטלקי היחיד שעבד באנגליה, והאחראי העיקרי לצמיחת המדריגל שם, הוא הרבה להלחין גם מוזיקת קודש. ייתכן גם שריגל למען אליזבת הראשונה מלכת אנגליה כששהה באיטליה. בנו, אלפונסו פראבוסקו הבן היה גם הוא מלחין. אלפונסו פראבוסקו היה בנו הבכור של דומניקו פראבוסקו, בן למשפחת אצולה בולונזית, שהוציאה מוזיקאים רבים משורותיה. אלפונסו נולד בבולוניה. אין הרבה ידיעות על ילדותו ונעוריו, אבל ידוע שעשה חלק משנותיו ברומא וחלק בלורן בשירות שארל מגוז. בשנת 1562 הגיע, כנראה עם דודו, בפעם הראשונה לאנגליה, שם התקבל לעבודה אצל אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. במהלך חייו יצא לעיתים מזומנות לאיטליה, ביקורים שלא היו נקיים ממחלוקת, כיוון שהן האפיפיור והן האינקוויזיציה לא ראו בעין יפה את שהותו באנגליה, שהייתה נתונה בשלהי המאה ה-16 במלחמה עם ארצות הכנסייה הקתולית. כששהה באנגליה, איבד את ירושתו האיטלקית, וכשיצא ממנה לאיטליה נאשם בפשעים מסוימים באנגליה (בהם שוד והריגת זר אחר). אומנם עלה בידו לנקות את שמו, אך הוא עזב את אנגליה בשנת 1578 שלא על מנת לשוב; הוא מת בבולוניה. רבים אמרו עליו, ששימש סוכן חשאי לאליזבת, בתקופה שריגול מסוג זה היה דרוש נואשות; עם זאת, הראיות שניתנו לטענה זו היה נסיבתיות בעיקרן. הוא נהנה ללא ספק מתשלום נכבד שלא כמקובל למוזיקאי בחצר המלכות של אליזבת. ניסיונות מצד אליזבת להניעו לשוב לאנגליה אחרי 1580 עלו בתוהו. פראבוסקו הביא את המדריגל לאנגליה. אף כי לא הוא התחיל את שגעון המדריגל בארץ זו - זה החל לאמיתו של דבר בשנת 1588, עם פרסום מוזיקה טרנסאלפינה של ניקולאס יונג, שזכה לפופולריות רבה כל כך, שמניה וביה היה לסוג היצירה הנפוץ ביותר באנגליה - פראבוסקו היה בפירוש זה שטמן את הזרעים, שהביאו להתפתחותו. סגנונו של פראבוסקו היה אולי נינוח ושמרני לפי אמות המידה של לוקה מרנציו או לוצאסקו לוצאסקי, אך הוא תאם את טעם הקהל האנגלי. רוב המדריגלים שלו נכתבו למישה או שישה קולות, היה קלילים בסגנונם והתעלמו במידה רבה מן ההתפתחויות המתקדמות באיטליה, כגון כרומטיות וציור מילים. מבחינה טכנית, היו תובעניים, וזו התכונה שהרשימה מעל לכל את הפרשנים האנגלים: "מיומנות עמוקה" היה הביטוי שבו נקט תומאס מורלי לתיאור המוזיקה של פראבוסקו כשפרסם כמה מיצירותיו בקובץ בשנת 1598, עשר שנים לאחר מותו. גם רוברט דאו כלל שתיים מיצירותיו בכתב היד שלו, הידוע כיום כ"ספר הקולות של דאו". מלבד מדריגלים, כתב פראבוסקו מוזיקת קודש, שכללה מוטטים, קינות וכמה מזמורים, כולם לשירת א'קאפלה. עוד כתב מוזיקה אינסטרומנטלית: פנטזיות, מחולות פאוון וגאייארד, "אין נומינה" ו"פאסאמצו", להרכבים כליים שונים, לרבות לאוטה ווויול. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו פראבוסקו בוויקישיתוף אלפונסו פראבוסקו, באתר AllMusic (באנגלית) אלפונסו פראבוסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלפונסו פראבוסקו, באתר Discogs (באנגלית) אלפונסו פראבוסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) * .Ferrabosco Sr., Alfonso|Alfonso Ferrabosco Sr. Music Collection in Cambridge Digital Library which contains early copies/examples of Ferrabosco's compositions [http://www.oxfordmusiconline.com/subscriber/article/grove/music/09507pg2 ג'ון ו. קוקשוט וכריסטופר ד. ס. פילד, "פראבוסקו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין, אוקספורד מיוזיק אונליין (למנויים)
וואלטה אספניה 2018

וואלטה אספניה 2018 (בספרדית: Vuelta a España 2018) היא התחרות ה-73 של מרוץ האופניים וואלטה אספניה, אחד ממרוצי האופניים המכונים "גרנד טורס". המרוץ הוזנק ב-25 באוגוסט 2018 ממאלגה בקטע נג"ש. המרחק המצטבר שהיה על מסיימי המרוץ לעבור היה 3,271.4 ק"מ ב-21 קטעים, במסלול המקיף את ספרד, עבר במשך שלושה ימים באנדורה והסתיים ב-16 בספטמבר 2018 במדריד, בירת ספרד. למרוץ זינקו 176 רוכבים שהשתייכו ל-22 קבוצות. במרוץ ניצח הרוכב הבריטי, סיימון ייטס, שרכב בשורות הקבוצה האוסטרלית מיצ'לטון-סקוט. קביעת לוח הזמנים הסופי למרוץ נקבע ב-13 בינואר 2018. הקטע הראשון ("גראן דפאר" - Grand Départ, "הזינוק הגדול") הוזנק ב-25 באוגוסט 2018 מהעיר מאלגה שבחבל הארץ אנדלוסיה בדרום ספרד בקטע נגד השעון. הדירוג הכללי (לובש החולצה האדומה, בספרדית: la roja) הוא הרוכב שעבר את המסלול בזמן הקצר ביותר במצטבר (כולל "בונוס זמן" הניתן למנצחי קטעים ובנקודות הבונוס, לרוב לשלושת הראשונים), ועל כן ניתן לזכות בה מבלי לנצח שום קטע במרוץ. החולצה האדומה נחשבת ליוקרתית ביותר בתחרות. לרוב, במחצית השנייה של המרוץ, לובשים אותה "רוכבי הדירוג הכללי" (General classification). מלך הנקודות (ידוע כ-"ספרינטר המצטיין") הוא לובש החולצה הירוקה (בספרדית: jersey verde). בכל קטע בטור ישנן מקומות של "ספרינט ביניים", בהן ניתן לזכות בנקודות (כמות הנקודות בכל מקום משתנה לפי דרגת הקושי) ובניצחון בקטעים (כמות מסוימת של רוכבים הראשונים שמסיימים את הקטע). המנצחים בחולצה הירוקה הם לרוב הרוכבים שיודעים להאיץ באופן הטוב ביותר, כמו גם ידועים ביכולתם להתמקם ב"מיקום טוב" לקראת קווי הסיום, דבר המאפשר להם לנצח את הקטעים המישוריים. מלך ההרים (ידוע גם כ"מטפס המצטיין"), לובש החולצה המנוקדת (בספרדית: jersey puntos azules) הוא הרוכב שמקבל את מרב נקודות הטיפוס. ברוב הקטעים ישנן עליות בקטגוריות שונות, כאשר דירוג 4-1 הם העליות המדורגות (כאשר 4 הכי קל ו- 1 הכי קשה) וכן HC ‏(Hors catégorie, דהיינו "עלייה בלתי מדורגת") שהיא הקשה ביותר. הדירוג נקבע לפי רמת הקושי של כל עלייה ("אחוז השיפוע" והמרחק המצטבר של הטיפוס). כל אחת מהעליות מזכה בנקודות את הרוכבים שמגיעים ראשונים לפסגה (ככל שדרגת הקושי גבוהה יותר, כך ניתן יותר נקודות למנצח וכן כך ניתן נקודות ליותר רוכבים). דירוג הקומבינציה הופך את מיקום הרוכבים בשלוש הקטגוריות (דירוג כללי, נקודות, הרים) לנקודות. המנצח בדירוג הקומבינציה הוא מי שצבר את מספר הנקודות הנמוך ביותר. דירוג קבוצתי ("הקבוצה הטובה ביותר", בספרדית: clasificación por equipos) הוא הצירוף המצטבר של זמני שלושת רוכבי הקבוצה הראשונים בכל קטע. בדרך כלל, בכל קטע, מדובר בשלושה רוכבים שונים. חבר השופטים במרוץ בחר ברוכב ההולנדי, באוקה מולמה, מקבוצת טרק-סגפרדו, כרוכב ההתקפי של המרוץ. במרוץ משתתפות 22 קבוצות, שמונה רוכבים בכל קבוצה. וואלטה אספניה ג'ירו ד'איטליה 2018 טור דה פראנס 2018 מדיה וקבצים בנושא וואלטה אספניה 2018 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וואלטה אספניה 2018 (באנגלית)
מיסטרל (גלשן)

מיסטרל (באנגלית: Mistral One Design) הוא דגם של גלשן רוח אשר נבחר על ידי איגוד השיט הבין-לאומי להחליף את דגם הלכנר, שהיה בשימוש עד אז באליפויות גלישת הרוח. דגם המיסטרל היה בשימוש בתחרויות גלישת הרוח במשחקים האולימפיים באטלנטה 1996, סידני 2000 ואתונה 2004. מאז המשחקים בבייג'ינג 2008, נבחר דגם הניל פרייד RS:X להחליף את המיסטרל. דגם המיסטרל יוצר לראשונה בשנת 1989. מאז יוצרו יותר מ-30 אלף יחידות של דגם זה. הוא מאופיין במשקלו הקל וניתן לגלוש עליו היטב כאשר קיימות רוחות במהירויות של 5 עד 35 קשר (10 עד 65 קמ"ש) בהתאם לתנאי הים. הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון: International Yacht Racing Union = IYRU / International Sailing Federation = ISAF World Sailing = WS איגוד השייט בישראל שיט במשחקים האולימפיים שיט תחרותי שיט מפרשיות דגמים אולימפיים (אנגלית) ניל פרייד RS:X מדיה וקבצים בנושא מיסטרל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של IMCO (אנגלית) יאיר סוארי, "הבדלים עיקריים בין גלשן הניל פרייד RSX למיסטרל", באתר איגוד השיט הישראלי. השם מיסטרל, אותו נושאת החברה ושניתן לדגם, מתייחס לרוח חזקה, קרה וידועה, הנושבת מאזור מפרץ ביסקאיה בצרפת, בחוף האטלנטי, אל מפרץ ליון, שבצפון חוף הים התיכון.
ישראל (הלכה)

ישראל הוא אחד משלושה מעמדות בעם ישראל על פי ההלכה: כהן, לוי, וישראל. חלוקה זו נובעת ממצוות קידוש שבט לוי וקידוש זרעו של אהרן מתוך שבט הלוי, המעניקות ללויים ולכהנים חובות וזכויות המיוחדות להם. לפיכך כל המשתייכים לאחד מיתר שבטי ישראל נקראים "ישראלים" כדי להבדילם ממעמדם ההלכתי של בני שבט לוי. חלוקה זו התבטאה בעבר במעמדות בית המקדש ונשמרת עד היום בסדר קריאת התורה בבתי הכנסת. כמו כן, מצוות פדיון הבן מיוחדת לישראל ומתקיימת רק כאשר האב והאם שניהם ישראלים, מכיוון שלא ניתן לפדות לוי או כהן מקדושתו. עשרת היוחסין ערך "מעמדות" באנציקלופדיה דעת הלכות סדר העולים לספר תורה מתוך ילקוט יוסף ערך זה הוא קצרמר בנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צורית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צורית – יישוב בגליל, בתחומי המועצה האזורית משגב צורית (צמח) – צמח, הסוג הגדול במשפחת הטבוריתיים אידה צורית – סופרת, מסאית, מחזאית ומשוררת ישראלית
אליפות העולם בכדוריד 2013

אליפות העולם בכדוריד 2013 היא אליפות העולם ה-23 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בספרד בין ה-11 בינואר ל-27 בינואר 2013. משחק הגמר נערך בברצלונה בפלאו סן ז'ורדי שכולל 16,500 מקומות. ספרד זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות הנבחרת. מפת הערים המארחות בספרד   מדריד סביליה סרגוסה גרנוליירס ברצלונה הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 4 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב שמינית הגמר. הנבחרות שלא העפילו לשלב השני, התמודדו על "גביע הנשיא". משחקי הבית נערכו בגרנוליירס באולם Palau d'Esports שמכיל 5,700 מקומות וברצלונה בפלאו סן ז'ורדי שמכיל 16,000 מקומות. משחקי הבית נערכו בסביליה בהיכל סן פבלו שמכיל 9,500 מקומות. משחקי הבית נערכו בסרגוסה באולם Pabellón Príncipe Felipe שמכיל 11,000 מקומות. משחקי הבית נערכו במדריד באולם קאחה מחיקה שמכיל 12,500 מקומות. נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה בבית א'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני וסיימה את השתתפותה. מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם בכדוריד 2013 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם בכדוריד 2013 מידע באתר איגוד הכדוריד העולמי נתונים מאתר טודור66 מוקדמות אירופה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
מכל

מְכָל הוא כלי לאחסון של נוזלים או גרגירים. האם התכוונתם ל... מכל גז (קרוי גם בלון גז) – מכל המשמש לאחסון גזים מעל ללחץ האטמוספירי מכל דלק – מכל המאחסן דלק מכל דלק נתיק – מכל דלק חיצוני הנישא על ידי כלי טיס, שתוכנן כך שניתן יהיה להשליכו בשעת הצורך מכל דלק תצורתי – במטוס קרב, מכל דלק הבנוי מחוץ לגוף המטוס וצורתו מותאמת לצורת גוף המטוס מכל הדחה (קרוי בסלנג "ניאגרה") – מתקן לשטיפת אסלה מכל לחץ – כלי קיבול שנועד להכיל בתוכו גזים או נוזלים בלחץ שונה משמעותית מלחץ הסביבה מכל ציפה – מתקן המאפשר לשוהה בתוכו להתנסות בחסך חושי מכל (טיפוס נתונים מופשט) – מחלקה, מבנה נתונים, או טיפוס נתונים מופשט שמופעו מכיל אוסף של אובייקטים אחרים פורמט מכל – פורמט של קובץ מולטימדיה מיכל מחל
אנטון צ'ופקוב

אנטון מיכאילוביץ' צ'ופקוב (ברוסית: Антон Михайлович Чупков; נולד ב-22 בפברואר 1997) הוא שחיין רוסי, הוא בעל מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים ברציפות אלוף העולם (בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019), פעמיים ברציפות אלוף אירופה (גלאזגו 2018 ובודפשט 2021) ושיאן עולם בעבר (2019–2022) במשחה ל-200 מטר חזה. צ'ופקוב נולד וגדל במוסקבה. הוא החל לשחות על מנת לחזק את בריאותו. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה צ'ופקוב במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.70 דקות, אחרי דמיטרי בלנדין מקזחסטן (2:07.46 דקות) וג'וש פרנוט מארצות הברית (2:07.53 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:31.30 דקות. הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 59.10 שניות. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2018 זכה צ'ופקוב בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה של-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש ובשאי אירופה חדש של 2:06.96 דקות, לפני יאסוהירו קוסקי (2:07.29 דקות) ואיפיי ווטנאבה (2:07.47 דקות), שניהם מיפן. כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אליפות ושיא אירופה חדש של 2:07.14 דקות ועלה ראשון לגמר. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות. באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכה צ'ופקוב ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אירופה חדש של 2:06.80 דקות, 13 מאיות השנייה איטי משיאו העולמי של איפיי ווטנאבה מיפן, לפני ג'יימס וילבי מבריטניה (2:08.39 דקות) ולוקה פיציני מאיטליה (2:08.54 דקות). מדליית כס, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.03 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:30.44 דקות ולפני גרמניה (3:33.52 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 59.06 שניות, אחרי אדם פיטי שקבע שיא עולם חדש של 57.10 שניות וג'יימס וילבי (58.64 שניות). באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, דרום קוריאה ביולי 2019 זכה צ'ופקוב במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:06.12 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של איפיי ווטנאבה (2:06.67 דקות), לפני מתיו וילסון מאוסטרליה (2:06.68 דקות) ואיפיי ווטנאבה (2:06.73 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.19 שניות. באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים צ'ופקוב במקום 16 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 59.93 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 59.55 שניות. 50 מטר חזה: 27.40 שניות (2017) 100 מטר חזה: 59.06 שניות (2018) 200 מטר חזה: 2:06.12 דקות (2019), שיא עולם בעבר 50 מטר חזה: 26.79 שניות (2018) 100 מטר חזה: 56.69 שניות (2018) 200 מטר חזה: 2:01.57 דקות (2018) מדיה וקבצים בנושא אנטון צ'ופקוב בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה אנטון צ'ופקוב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנטון צ'ופקוב, באתר olympedia.org אנטון צ'ופקוב, באתר Swimrankings אנטון צ'ופקוב, באתר SwimSwam
נבחרת סלובניה בכדוריד

נבחרת סלובניה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של סלובניה. לפני קבלת העצמאות, הקרואטים היו חלק בנבחרת יוגוסלביה בכדוריד. הנבחרת השתתפה ב-8 אליפויות עולם ובשנת 2017 זכתה במקום השלישי. בהתאם לדירוג של איגוד הכדוריד העולמי (אנ'), נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום ה-23. אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת סלובניה בכדוריד דף באתר של איגוד כדוריד הסלובני דף באתר איגוד הכדוריד האירופי דף מאתר האיגוד העולמי https://www.ihf.info/member-federations/slovenia/340, באתר איגוד הכדוריד העולמי ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-ג'הראא

אל-ג'הראא (בערבית: الجهراء) היא עיר בכווית, בירת מחוז אל-ג'הראא. העיר נוסדה ככפר בסמוך לנווה מדבר, ונודעה כתחנת חנייה בדרך הראשית לכווית סיטי ואתר למסחר בגמלים. בשנת 1898 נבנתה בעיר המצודה האדומה של כווית (القصرالأحمر, קאסר אלאחמאר) לצורכי הגנה על חקלאי הכפר. ב-1920 התרחש בעיר קרב אל-ג'הראא בין שייח'ות כווית לסולטנות נג'ד, בו כווית ניצחה, והוביל להכרת אבן סעוד בעצמאות כווית. בסוף מלחמת המפרץ, התרחשה בחוצות אל-ג'הראא תקרית אוטוסטרדת המוות, בה הופצצו כוחות עיראקיים נסוגים על כביש 80 המקשר בין כווית סיטי לאל-ג'הראא. ב-25 באוגוסט 2007 התפטרה שרת הבריאות של כווית בעקבות שרפה בבית חולים בעיר שגרמה למות שני מטופלים. ב-15 באוגוסט 2009 פרצה במהלך חתונה שרפה שהובילה למות 49 בני אדם ופציעתם של לפחות 80. בחקירת המקרה התברר כי אשתו לשעבר של החתן התנקמה בבעלה בהצתת אוהל בחתונתו שהכיל ילדים ונשים, אשר הכיל יציאה בודדת ולא עמד בתקנות הבטיחות הממשלתיות. זה היה האסון האזרחי הגדול ביותר שכווית חוותה ב-40 השנים האחרונות. מדיה וקבצים בנושא אל-ג'הראא בוויקישיתוף אל-ג'הראא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Beaumont, Peter; Mclachlan, Keith Stanley (1985). Agricultural development in the Middle East. Wiley. pp. 285. ISBN 978-0-471-90762-6. https://www.reuters.com/article/idUSL25686840 https://www.aljazeera.com/news/middleeast/2009/08/2009817142338945193.html ערך זה הוא קצרמר בנושא כווית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אני גיטרה

אני גיטרה היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לכל המשפחה, ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית מאז 1 ביולי 2014 עד סיום שידורי החינוכית והעברת השידורים לידי "כאן חינוכית" באוגוסט 2018. מגיש התוכנית הוא הגיטריסט הישראלי אבי סינגולדה. שמה של התוכנית לקוח משירה של נעמי שמר "אני גיטרה". מדי פרק מתארח אומן רוק ישראלי שמופיע לביצוע קלאסיקה אשר נוגעת בו באופן אישי. הוא מצטרף לשיחה ומבצע את השיר ביחד עם סינגולדה, הלהקה ונגן הגיטרה הצעיר שגם מבצע קטע סולו. בכל תוכנית משתתף ילד אחר. סינגולדה, בדיאלוג עם גיטרה מוזהבת בשם "גולדה", עליה מנגן גיטריסט צעיר (עד גיל 13), מציג את השיר, מספר על האמן, על התקופה, על תהליך הכתיבה של השיר ועל השפעתו ותרומתו לעולם המוזיקה. העונה החמישית של התוכנית התמקדה בניגוד לעונות הקודמות בקלאסיקות רוק לועזיות, לעומת העונות הקודמות שעסקו ברוק ישראלי. כמו כן בעונה זו, בנוסף, ובשונה מהעונות הקודמות, בכל פרק יוצאים סינגולדה וגולדה לכתבת שטח קצרה, העוסקת בתחומים שונים של עולם המוזיקה בכלל והגיטרה בפרט. אבי סינגולדה מיקי ורשאי ערן מיטלמן תומר צדקיהו גאון של אבא חיות במה חיות מסך פרקים מלאים של אני גיטרה, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית אני גיטרה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
טקס פרסי אוסקר ה-52

טקס פרסי אוסקר ה-52 (באנגלית: 52nd Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1979 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-14 באפריל 1980. הקומיקאי ג'וני קרסון הנחה את הטקס בפעם השנייה ברציפות. סרט הדרמה "קרמר נגד קרמר" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר (רוברט בנטון), התסריט המעובד הטוב ביותר (רוברט בנטון), השחקן הטוב ביותר (דסטין הופמן) ושחקנית המשנה הטובה ביותר (מריל סטריפ). ג'סטין הנרי בן ה-8, אשר שיחק גם הוא ב"קרמר נגד קרמר", הפך למועמד הצעיר ביותר אי פעם לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר. במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן אלק גינס ולמפיק האל אליאס. כמו כן הוענקו פרס לזכר למפיק ריי סטארק ופרס לפעילות הומניטרית למפיק רוברט בנג'מין. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "הסייח השחור" בגין האפקטים הקוליים יוצאי הדופן שהוצגו בו. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-52 אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-52, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי