laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ציון ביתאן

הרב ציון ביתאן (1860, ה'תר"ך – 14 בנובמבר 1955, י"ח בחשוון ה'תשט"ו) היה מורה, דיין, ראש ישיבה, מקובל ואב בית הדין של טריפולי שבלוב. מחשובי רבני טריפולי במאה ה-20. נולד בג'רבה שבתוניסיה בשנת 1860 (ה'תר"ך) לכמיסה ולרב חיים ביתאן, בן למשפחת רבנים. סבו, הרב נסים ביתאן היה אב בית הדין של תוניס, ואב סבו, הרב משה ביתאן היה דיין בג'רבה במחצית השנייה של המאה ה-17. בצעירותו למד אצל הרב יהודה צ'רמון, בנו של הרב מסעוד צ'רמון - מחבר הספר "גור אריה". בשנת 1878 (ה'תרל"ח), בגיל 18, הוסמך לרבנות לאחר שסיים את לימודיו, ומונה לשמש כמורה. לאחר שהתייתם מאביו בגיל 19, עבר עם שאר אחיו לגור אצל סבו מצד אביו. בשנת 1883 (ה'תרמ"ג) עבר לטריפולי בהזמנת הקהילה היהודית, כדי לשמש שם כמלמד בישיבת "דאר סוויד", שבה למדו 400 תלמידים. בשל היותו חסר משפחה ומכרים בעיר, בשנים הראשונות לשהותו שם התארח בבית הגביר משה לביא, שלבסוף חיתנו עם בתו עזיזה בשנת 1888 (ה'תרמ"ח). בשנת 1897 (ה'תרנ"ז) שימש כר"מ בישיבת "יגדיל תורה", ולאחר מספר שנים כמורה ב"דאר סוויד", מונה לעמוד בראש הישיבה האחרונה, ורוב הרבנים הידועים של טריפולי וסביבתה בתקופתו נמנו עם בוגרי הישיבה ותלמידיו. בשלב מסוים עבר עם משפחתו לתוניס מסיבה לא ידועה, ורק לאחר מספר שנים, בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) חזר לטריפולי לבקשת הקהילה המקומית כדי לשמש בה כדיין (במקביל לתפקידו כראש הישיבה) לצד חתנו, הרב יוסף ג'יעאן, והרבנים אברהם חביב, רפאל דאבוש ורחמים עגיב בהרכבים שונים לסירוגין. החל משנת 1926 שימש כדיין בבית הדין שבראשו עמד הרב יצחק חי בוכבזה, ולאחר פטירת האחרון בשנת 1930, הצטרף לבית הדין הרב יוסף יונה. עם עזיבת חתנו, הרב ג'יעאן, את טריפולי לטובת כהונה כדיין בבנגאזי בשנת 1931, מונה הרב ביתאן לשמש כאב בית הדין של טריפולי עד לשנת 1933 (ה'תרצ"ג). בשנת 1933, בהוראת השלטון האיטלקי הפאשיסטי בלוב, הורחק הרב ביתאן מהמדינה בשל היותו נתין צרפת, ומשם עבר לתוניס. הלך לעולמו בתוניס ב-14 בנובמבר 1955 (י"ח בחשוון ה'תשט"ו) ונקבר בג'רבה. בחודש יוני 2011 הועלו עצמותיו ארצה ונקברו בנתיבות. במשך תקופות פעילותו בלוב, העמיד תלמידים רבים שהיוו את דור ההמשך של רבני לוב ומנהיגיה הרוחניים. מספר ספרים שחיבר על מסכתות הש"ס הכוללים חידושים ופלפולים נותרו בכתב יד ואבדו במהלך השנים. תלמידו, הרב חיים כחלון ייסד בפרדס כץ את בית הכנסת "שערי ציון" על שמו. המרכז למורשת יהדות לוב דוד ג'יאן (נכדו), רבי ציון ביתאן זצ"ל, באתר מרכז אור שלום שמואל נח גוטליב, טריפולי: הרב ר' ציון בתאן, באתר אוהלי שם קובי נחשוני, עצמות "הרמב"ם של צפון אפריקה" הועלו לישראל, באתר ynet, 23 ביוני 2011 עידן יוסף, עצמות המקובל הועלו בחשאי מתוניסיה, באתר News1, 23 ביוני 2011 העלאת עצמותיו של הרב ציון ביתאן, סרטון באתר יוטיוב
אהבותיה של שלמבו

אהבותיה של שלמבו (באנגלית: The Loves of Salammbo; באיטלקית ובצרפתית נקרא הסרט Salammbo, שלמבו) הוא סרט איטלקי המבוסס על "שלמבו", ספרו הקלאסי של גוסטב פלובר. הסרט עוקב אחר מהלכה של מלחמת שכירי החרב. מלחמה זו פרצה כאשר בעקבות המלחמה הפונית הראשונה, נותרו עשרות אלפי שכירי חרב אשר לחמו בצבא קרתגו ללא תעסוקה. ממשלת קרתגו סרבה לשלם להם את שכרם, ובתגובה הם התמרדו. הסרט מתמקד במנהיג המרד, מאתוס, אשר מתאהב בשלמבו, בתו של המצביא הקרתגי חמלקרת ברקה. כדי להעלות את המורל של אנשיו, וגם כדי לראות את שלמבו שוב, מאתוס מתגנב לקרתגו וגונב צעיף המקודש לאלה תנת. כדי להחזיר את הצעיף, נאלצת שלמבו להגיע אל מחנה המורדים ולתנות אהבים עם מאתוס. לאחר מכן מובסים המורדים בידי חמלקרת, אשר מעניק את ידה של בתו למצביא הנומידי נארוואס. מאתוס מוצא להורג בעינויים ברחובות קרתגו, ורק כעת מבינה שלמבו שגם היא אוהבת אותו. "אהבותיה של שלמבו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבותיה של שלמבו", באתר AllMovie (באנגלית) "אהבותיה של שלמבו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים איטלקיים ובנושא סרטים צרפתיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביוטיט

ביוטיט – מינרל סיליקטי נפוץ המורכב מאשלגן, מגנזיום, ברזל ואלומיניום. הוא מכונה לעיתים "נציץ ברזל" ומצוי בסלע היסוד גרניט ובסלעים המותמרים גנייס ושיסט. כמו מינרלי נציץ אחרים הוא מתקלף בקלות לפתיתים אלסטיים. לעיתים מוצאים יריעות גדולות של ביוטיט במיוחד בעורקים בתוך פגמטיטים. גבישים קטנים של ביוטיט שעברו בליה מקבלים גוון זהוב מנצנץ ולכן הם אחד מסוגי זהב השוטים שהטעה רבים. הביוטיט הוא חלק ממשפחה של מינרלים סיליקטיים במבנה תלת־ממדי הקרוי פילוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) הבנוי מטטרהדרונים של SiO4. במשפחה זו הטטרהדרונים מחוברים במעגלים ויוצרים משטחים שהקשרים ביניהם רופפים דבר המסביר את נטיית המינרל להתפצל לפתיתים. המינרל קרוי על שמו של הפיזיקאי הצרפתי ז'אן-בטיסט ביו. ניתן למצוא את הביוטיט בלבה של הר הוזוב ובמקומות נוספים באירופה כדוגמת סיציליה ורוסיה. כמו כן אפשר למצוא ביוטיט במחוז אונטריו שבקנדה ובסלעי הגרניט של פסגת פייק שבקולורדו. ביוטיט באתר webmineral ביוטיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יובאנה יאנקוביץ'

יובאנה יאנקוביץ (בסרבית קירילית: Јована Јанковић; נולדה ב-25 באפריל 1981) היא מנחת טלוויזיה סרבית. יאנקוביץ נולדה בבלגרד. היא החלה את הקריירה הטלוויזיונית שלה בגיל תשע עשרה בעת שלמדה באוניברסיטה. ב-2001 היא קיבלה הצעת עבודה מחברת RTV המפעילה שידורי טלוויזיה באופן פרטי ועבדה תחילה ככתבת בידור ותרבות. היא הופיעה בין היתר בשתי תוכניות טלוויזיה העוסקות בעולם הקולנוע. ב-2005 היא עברה לעבוד ברשת שידור הטלוויזיה הציבורית של סרביה ושם החלה להגיש תוכנית בוקר יומית, דבר שהפך אותה לאחת הידועניות המובילות במדינתה. היא הופיעה על שערים של צהובונים רבים וכתבי עת העוסקים בסגנון חיים. ב-2007 שיחקה בסרט הפעולה "האיש הרביעי" העוסק באדם הקם מתרדמת ומנסה לברר פרטים על זהותו. ב-2006 הנחתה את תחרות ה"אירופזמה", שהזוכה בה נשלח לייצג את סרביה ומונטנגרו בתחרות האירוויזיון. באותה שנה הגישה את הניקוד באירוויזיון מטעם סרביה ומונטגרו במקרה מיוחד בו המדינה לא השתתפה בתחרות אך הורתה להצביע בה. ב-2009 ביצעה את התפקיד מטעם סרביה העצמאית. היא הנחתה את אירוויזיון 2008 שסרביה שימשה כמדינה המארחת שלו. מדיה וקבצים בנושא יובאנה יאנקוביץ' בוויקישיתוף יובאנה יאנקוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יובאנה יאנקוביץ', באתר AllMovie (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרבים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבחן (שיטה מדעית)

מבחן הוא שיטה במדע ובהנדסה הכוללת פרוצדורה מדויקת אשר אם נפעל לפיה, נקבל תוצאה ומסקנה לגבי הדבר הנבדק. לדוגמה, אם נרצה לבדוק האם מעלית מסוגלת להרים משקל של 500 ק"ג, נשים במעלית משקולות במשקל זה, ונבדוק אם היא מצליחה לעלות. הפרוצדורה חייבת להיות מוגדרת בצורה מדויקת, שאינה ניתנת לפרשנויות, ושניתנת לביצוע, וכן יעילה ככל שניתן וניתנת לשחזור. מבחן יכול להיות מבוסס על מחקר תצפיתי או על מחקר ניסויי, הקובעים את מאפייני המדגם והתהליך. תוצאת המבחן יכולה להיות איכותית (כן / לא, לדוגמה: האם המעלית מסוגלת להרים 500 ק"ג), כמותית (מהו המשקל המקסימלי אותו המעלית מסוגלת להרים) או קטגוריאלית (האם האוכל האהוב על ארנבים הוא כרוב, חסה, גזר או מלפפון). "Form and Style for ASTM Standards". ASTM International. באוקטובר 2017. נבדק ב-8 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Committee E-11 on Quality Control of Materials (1963). ASTM Manual for Conducting an Interlaboratory Study of a Test Method. American Society for Testing and Materials. p. 3. נבדק ב-8 בפברואר 2018. {{cite book}}: (עזרה) Nigh, P.; Gattiker, A. (2000). "Test method evaluation experiments and data". Proceedings from the International Test Conference, 2000. 2000: 454–463. doi:10.1109/TEST.2000.894237.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Bridwell, H.; Dhingra, V.; Peckman, D. (2010). "Perspectives on Method Validation: Importance of Adequate Method Validation". The Quality Assurance Journal. 13 (3–4): 72–77. doi:10.1002/qaj.473.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
יגואר E-פייס

יגואר E-PACE (באנגלית: Jaguar E-Pace) הוא דגם של קרוסאובר מפואר וקומפקטי, 5 מושבים, בעל הנעה כפולה 4x4, מתוצרת יצרן רכבי היוקרה הבריטי יגואר אשר מיוצר מ-13 ביולי 2017. דגם ה-"יגואר E-PACE" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב של דטרויט ("Salone dell'automobile di Detroit" (אנ')) בשנת 2016. דגמי ""יגואר E-PACE"" מיוצרים באוסטריה ובסין. "יגואר" מתכנן לייצר 100,000 יחידות מדגם ה- "יגואר E-PACE". ה"יגואר E-PACE" חולק שלדה עם דגמי ריינג' רובר איווק ולנד רובר דיסקברי ספורט, את המאפיינים העיצוביים הספורטיביים שלו הוא לוקח מה-יגואר F-Type. הרכב מצויד במנוע דיזל או מנוע בנזין. בישראל משווק הרכב רק בגרסה אחת בעלת מנוע 2 ליטר טורבו. "E-Pace P200 AWD" "E-Pace P250 AWD" "E-Pace P300 AWD" "E-Pace D150" "E-Pace D150 AWD" "E-Pace D180 AWD" "E-Pace D240 AWD" בין 0-100 קמ"ש היא 10.1 שניות (מנוע דיזל 1,999 סמ"ק המפיק 150 כ"ס) בין 0-100 קמ"ש היא 9.9-10.7 שניות (מנוע דיזל 1,999 סמ"ק המפיק 180 כ"ס) בין 0-100 קמ"ש היא 7.4 שניות (מנוע דיזל 1,999 סמ"ק המפיק 240 כ"ס) בין 0-100 קמ"ש היא 8.2 שניות (מנוע בנזין 1,997 סמ"ק המפיק 200 כ"ס) בין 0-100 קמ"ש היא 7.0 שניות (מנוע בנזין 1,997 סמ"ק המפיק 249 כ"ס) בין 0-100 קמ"ש היא 6.4 שניות (מנוע בנזין 1,997 סמ"ק המפיק 300 כ"ס) "יגואר E-PACE" דגם "R-Dynamic HSE Diesel", שנת 2018 "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE", שנת 2017 "יגואר E-PACE" - מבט לתא הנהג "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE", שנת 2017 "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" "יגואר E-PACE" מדיה וקבצים בנושא יגואר E-פייס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יגואר E-פייס יגואר E-פייס, סרטון באתר יוטיוב יגואר E-פייס, סרטון באתר יוטיוב יגואר E-פייס, סרטון באתר יוטיוב יגואר E-פייס, סרטון באתר יוטיוב "יגואר E-PACE" cars.usnews.com/cars-trucks/jaguar/e-pace "יגואר E-PACE" jaguar.com/jaguar-range/e-pace/index "יגואר E-PACE" Tisshaw, Mark (13 July 2017). "2018 Jaguar E-Pace officially revealed: release date, price and interior". Autocar. Haymarket Media Group. Retrieved 13 July 2017. "יגואר E-PACE" motor.no/artikler/2017/desember/jaguar-med-100.000-i-priskutt-pa-sin-minste-suv "יגואר E-PACE" autoexpress.co.uk/jaguar/e-pace/91850/jaguar-e-pace-range-boosted-by-new-ai-tech-and-engine
פקיסטן במשחקים האולימפיים לנוער

פקיסטן משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). פקיסטן החלה להשתתף במשחקי החורף החל מאולימפיאדת הנוער לוזאן (2020). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הפקיסטנים שתי מדליות אולימפיות לנוער. המשלחת הראשונה של פקיסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה תשעה עשר ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישג בענף הוקי השדה, כאשר נבחרת הנערים זכתה במדליית כסף. ספורטאי המשלחת השתתפו גם בענפים הרמת משקולות וטקאוונדו ושחייה בהם הם סיימו במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שנים עשר ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. נבחרת הנערים בהוקי שדה לא זכתה באף מדליה, בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור. הנבחרת סיימה במקום החמישי. ספורטאי הנוער השתתפו גם בענפים הרמת משקולות קליעה ושחייה אך לא הגיעו להישגים משמעותיים. פקיסטן במשחקים האולימפיים פקיסטן במשחקים הפאראלימפיים
Al Araba 1

Al Araba 1 (בערבית: العربة) היא מכונית ספורט, מהודרת, בתצורת קופה מתוצרת Al-Araba Company (קרוי גם: "al-araba-group") אשר יוצרה בערב הסעודית בשנת 2003. מהדגם יוצרו מספר יחידות. דגם ה-"Al Araba 1" מבוסס על דגם המיצובישי לנסר, מתוצרת היפנית. דגם ה-"Al Araba 1" היה הדגם הרכב האזרחי הראשון שיוצר בערב הסעודית. 2 דלתות 2 מושבים דגם ה-"Al Araba 1" מוגדר כ"דגם מהודר" ("Luxury vehicle" (אנ')) מנוע קדמי מגדש טורבו הנעה כפולה 4x4 מחיר היחידה: 270,000 דולר הדגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2003 החלק האחורי של דגם ה-"Al Araba 1" מזכיר מאוד את דגם ה-"Chrysler Crossfire" (אנ') האמריקאי דגם "Al Araba 1" - מבט לתוך הרכב (allcarindex.com/main-index/car-make-details/Saudi-Arabia-Al-Araba) Al Araba 1, בביצוע קווי יצור במפעל "Al-Araba Company", סרטון באתר יוטיוב יצרן "Al-Araba Company" bloomberg.com/profiles/companies/5533501Z:AB-al-araba-group דגם "Al Araba 1" gtplanet.net/forum/threads/al-araba דגם "Al Araba 1" - מפרט חלקי allcarindex.com/auto-car-model/Saudi-Arabia-Al-Araba-1 דגם "Al Araba 1" בתערוכת הרכב הבינלאומית בז'נבה madle.org/edcgaia.htm
Swans

Swans (תרגום מילולי: ברבורים) היא להקת רוק אקספירימנטלי מניו יורק שהוקמה בשנת 1982 על ידי הזמר והנגן מייקל ג'ירה. הלהקה הייתה אחת מהלהקות האחרונות שנוסדו כחלק מגל הנו וייב של סוף שנות ה-70 בניו יורק. לאורך השנים התנסתה הלהקה במגוון סגנונות מוזיקליים, ביניהם נו וויב, פוסט-פאנק, נויז רוק, אינדסטריאל, ומוזיקה אקספירמנטלית. בסך הכל הוציאה הלהקה 21 אלבומים. הסוואנס הוקמו ב-1982, ובאותה שנה הוציאו את המיני אלבום הראשון שלהם, Swans. המוזיקה במיני אלבום הייתה אופיינית לסגנון הנו וויב. מייקל ג'ירה הצהיר במספר הזדמנויות כי בחר בשם זה ללהקה כיוון שהיטיב לתאר את הסאונד בו היה מעוניין, באומרו כי "סוואנס (ברבורים) הם יצורים מלכותיים ויפים למראה, עם מזג ממש מכוער". האלבום הראשון של הלהקה, Filth, המשיך באותו סגנון של המיני אלבום. האלבום השני של הלהקה, Cop, היווה שינוי קל בסגנון של הלהקה, אך עדיין המשיך את סגנון הכבד של האלבומים הקודמים. האלבומים הבא של הלהקה, Greed ו-Holy Money, שינו את הסגנון של הסוואנס והיו אלבומי אינדסטריאל. הלהקה המשיכה לעבר סגנון נויז רוק ובלוז רוק באלבום Children of god. האלבום הבא, The burning world, היה אלבום נאו-פולק. הלהקה המשיכה באותו סגנון באלבומים White Light from the Mouth of Infinity ו-Love of life. האלבום הבא של הלהקה, The Great Annihilator, הוא אלבום אוונגרד. הלהקה הוציאה עוד אלבום אחד, Soundtracks for the blind, ולאחר מכן התפרקה. בשנת 2010 חזרה הלהקה לפעול והוציאה את האלבום My Father Will Guide Me up a Rope to the Sky, ולאחר מכן את האלבום the seer. בשנת 2014 הלהקה הוציאה את האלבום to be kind, ובשנת 2016 את האלבום the glowing man. הלהקה הופיעה בישראל ב-2011 וב-2015. Filth (1983) Cop (1984) Greed (1986) Holy Money (1986) Children of God (1987) The Burning World (1989) White Light from the Mouth of Infinity (1991) Love of Life (1992) The Great Annihilator (1995) Soundtracks for the Blind (1996) My Father Will Guide Me up a Rope to the Sky (2010) The Seer (2012) To Be Kind (2014) The Glowing Man (2016) Leaving Meaning (2019) The Beggar (2023) מדיה וקבצים בנושא Swans בוויקישיתוף Swans, ברשת החברתית פייסבוק Swans, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Swans, באתר ספוטיפיי Swans, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Swans, באתר Last.fm (באנגלית) Swans, באתר AllMusic (באנגלית) Swans, באתר MusicBrainz (באנגלית) Swans, באתר Discogs (באנגלית) Swans, באתר Songkick (באנגלית) Swans, באתר בנדקמפ Swans, באתר בילבורד (באנגלית) SWANS, היסטוריה ודיסקוגרפיה באתר הלייבל YOUNG GOD RECORDS Mart Kawaii, Interview with Michael Gira from Swans, Flowers In A Gun ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איניספיל

איניספיל (באנגלית: Innisfil) היא עיירה באונטריו, קנדה. העיירה שוכנת לאורך חופו המערבי של אגם סימקו שבאזור סימקו, דרומית לעיר בארי וכ-80 קילומטר צפונית לטורונטו. בעבר היה האזור כפרי אך עם התפתחות הערים בארי וטורונטו הגיע העיור גם לאיניספיל. השם איניספיל נלקח מהמילה האירית איניס פייל (Inis Fáil) שהיא בעצם כינוי עתיק לאירלנד. במפקד שנערך בשנת 2011 דיווחה הלשכה לסטטיסטיקה בקנדה כי באיניספיל מתגוררים 32,727 תושבים. בשנת 2011 היו בעיר 13,797 בתים שמתוכם 12,162 מאוכלסים בקביעות. במפקד שנערך בשנת 2006 התגוררו בעיר 31,175 תושבים והנתון מציג עלייה של 6.1%. בשנת 2011 שטח העיירה הכולל היה 284.21 ק"מ וצפיפות האוכלוסייה הייתה 115 תושבים בכל קמ"ר. העיירה איניספיל כוללת את השכונות והכפרים הבאים: אלקונה (Alcona) סימקו ביץ' (Simcoe Beach) אלדרסליה (Alderslea) ברקליי (Barclay) בייר פוינט (Bear Point) בל יורט (Belle Ewart) בל אייר ביץ' (Belle Air Beach) בת'אסדה (Bethesda) ביג ביי פוינט (Big Bay Point) ביג סידר פוינט (Big Cedar Point) סידר מאונט (Cedar Mount) צ'רצ'יל (Churchill) קוקסטאון (Cookstown) דה גרזי פוינט (De Grassi Point) פנל (Fennell) גילפורד (Gilford) גלנהבן ביץ' (Glenhaven Beach) גלנווד ביץ' (Glenwood Beach) איניספיל הייטס (Innisfil Heights) קילרני ביץ' (Killarney Beach) לפרוי (Lefroy) מייפל גרוב (Maple Grove) מוסלנקה ביץ' (Mooselanka Beach) ננטיר (Nantyr) ננטיר פארק (Nantyr Park) סנדי קוב (Sandy Cove) סנדיקוב אקרס (Sandycove Acres) סטראונד (Stroud) מדיה וקבצים בנושא איניספיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איניספיל פרופיל מפקד אוכלוסין לאיניספיל, מפקד 2016, סטטיסטיקס קנדה (באנגלית). ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדריך לפיד

מדריך לפיד היה מדריך הטיולים העברי המקורי הראשון שפנה לתייר הישראלי היוצא לחו"ל (בפרט למערב אירופה). המדריך, אותו חיבר יוסף לפיד, ראה אור לראשונה בשנת 1970 בהוצאת שקמונה וזכה לעשרות מהדורות. סגנון הכתיבה היה אישי למחצה והעצות הרבות, שנמסרו מפיו של לפיד ברוח של עצות ידידותיות של איש לחברו, כללו גם הדרכה כללית לגבי ההתנהלות הראויה (כיצד להתכונן לנסיעה, מה לארוז, לא לרוץ בין אתרים שונים ועוד. למשל: "לנוסע השובב והצעיר: אנא, לטובתך, אל "תרים" מזכרות, אנא, לטובתנו, אל תהיה קולני... ואנא, לטובת האנושות, אל תרשום על קירותיהם של אתרים היסטוריים כי 'ענת ורונן ביקרו פה'"). המדריך שיקף את אותה תקופה שבה הישראלי הממוצע הצליח לראשונה להרוויח דיו על מנת לצאת לטיול בחו"ל ושטיול כזה לא נתפס עוד כמותרות יוצאי דופן, אך עם זאת עשה זאת בחשש ובחרדה של חסר ניסיון. לפיד הקפיד להתייחס לנקודה היהודית בכל אתר ואף נטה לקבוע בהחלטיות את יחסם של בני המקום ליהודים ולישראלים (למשל: "יחס חם אל היהודים, המוצא ביטוי גם ביחס לישראלים, שמור בליבם של הולנדים רבים, בייחוד מהדור הישן"). מסלולי הטיולים המוצגים הם השגורים והפופולריים ביותר, ללא כל יומרה לחידוש, מקוריות או ייחוד, והמדריך מוביל את הנעזר בו באופן מדויק ומדוד. עם זאת, תיאוריו של לפיד שופעים דמיון ומחיים את המראות הנגלים לעין המבקר. כך למשל בקולוסיאום ברומא: "מה שתופס את דמיונך הוא קול טפיפת סנדלי הרומאים הבאים למפגש, רחש הציפייה של ההמון הצמא לדם, שאגת החיות העולה מהכלובים ויללת העבדים המושלכים טרף לחיות". נועה רובין, אירופה על פי לפיד, באתר nrg‏, 1 ביוני 2008 עמית סגל, ‏40 שנה למדריך הטיולים העברי הראשון לאירופה, באתר ‏מאקו‏, 30 בספטמבר 2010 רפי מן, עיצוב תעשייתי, באתר העין השביעית, 5 ביוני 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טורפדו ולדימיר

טורפדו ולדימיר (ברוסית: Футбольный клуб Торпедо-Владимир) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר ולדימיר. נוסד בשנת 1959. הישג השיא של טורפדו הוא המקום הששי בליגה הרוסית הראשונה בעונת 1993. במרבית התקופה הסובייטית הקבוצה התמודדה בליגה הסובייטית השנייה, כשהיא התמודדה בליגת המשנה הסובייטית בשנים 1960–1963. 1959 — "טרוד" 1960-1968 — "טרקטור" 1969-1972 — "מוטור" 1973-ואילך — "טורפדו" הקבוצה הוקמה בשנת 1959 ביוזמת הוועדה המחוזית של המפלגה במחוז ולדימיר ומנהיגות מפעל הטרקטורים בעיר ולדימיר. בשנת 1966 הקבוצה השתתפה בליגה הסובייטית השנייה. בשנים 1982 ו-1983 הקבוצה לא השתתפה בליגות המקצועניות. ב-1984 הקבוצה החזרה לליגה השנייה והישג השיא שלה היה מקום 4 בעונת 1989 ומקום 3 בעונת 1991. בעונת 1993 הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית הראשונה וסיימה במקום הששי. ב-1994 טורפדו ירדה לליגה השנייה, בה התמודדה עד עונת 1999, כשאיבדה את מעמדה המקצועני. בעונת 2001 חזרה לליגה השנייה. טורפדו התמודדה בהצלחה בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2005, כשהעפילה עד לשלב 16 האחרונות, כשפגשה את צסק"א מוסקבה, באותה עת סגנית האלופה. בעונת 2009 שחזרה את הישגה בגביע והעפילה עד לשלב 16 האחרונות, הפעם הפסידה לזניט סנקט פטרבורג. ב-2010 זכתה באליפות מערב של הליגה השנייה וחזרה לליגת המשנה והתמודדה בעונת הבכורה של ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. ביולי 2011 טורפדו העפילה לשלב שמינית גמר הגביע, אחרי שגברה על ספרטק נלצ'יק, אך בשמינית הגמר הודחה על ידי טרק גרוזני ובסיום העונה שמרה על מקומה בליגה. ביולי 2012 הקבוצה נאלצה לרדת ליגה עקב מצבה הכלכלי והתמודדה בליגה השלישית. במאי 2013 טורפדו חזרה לליגה השנייה ומאז עונת 2013/2015 מתמודדת בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. בעונת 2021/2022 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי. הליגה הרוסית הראשונה: מקום 6 (1993) הגביע הרוסי בכדורגל: שמינית גמר 2011/2012 מלך ההופעות במדי הקבוצה הוא נאיל ספאייב עם 511 הופעות; מלך השערים של טורפדו הוא דמיטרי ויאזמיקין עם 146 שערים. מדיה וקבצים בנושא טורפדו ולדימיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורפדו ולדימיר טורפדו ולדימיר, ברשת החברתית פייסבוק טורפדו ולדימיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טורפדו ולדימיר, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt סרטונים בערוץ של טורפדו ולדימיר, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלסאן פלאה

אלסאן פלאה (בצרפתית: Alassane Pléa, נולד ב-10 במרץ 1993 בליל שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בבורוסיה מנשנגלדבך בעמדת החלוץ. פלאה שיחק כנער בליון, ובשנת 2010 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, בה הבקיע שערים רבים והציג יכולת טובה מאוד. באוקטובר 2012 ערך פלאה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של ליון, כשהחליף את בפטימבי גומיס לקראת סיום משחק הליג 1 מול לוריאן. זו הייתה הופעתו היחידה של פלאה בקבוצה הבכירה של ליון בעונת 2012/13. בעונת 2013/14 ערך פלאה שש הופעות בקבוצה הבכירה של ליון, אך במחצית העונה הושאל לאוקזר, ששיחקה בליגת המשנה הצרפתית, שם ערך 15 הופעות והבקיע שלושה שערים, וסיים עם קבוצתו במקום ה-16. בתום ההשאלה לאוקזר, חזר פלאה לליון, ומיד עבר לניס, אף היא מליגת העל הצרפתית. בעונת 2014/15, עונת הבכורה שלו בניס, פלאה ערך 33 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים. ניס סיימה עונה זו במקום ה-11. בעונת 2015/16 היה פלאה חלק חשוב בעונה מוצלחת של ניס, בה סיימה הקבוצה במקום הרביעי. פלאה הבקיע שישה שערי ליגה ב-19 הופעות בעונה זו. בעונת 2016/17, עברה ניס שדרוג בהתקפת הקבוצה, ולפלאה הצטרפו מריו באלוטלי, יונס בלהנדה ואנסטסיוס דוניס. פלאה הבקיע 11 שערי ליגה ב-25 הופעות בעונה זו, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי בליגה, זאת על אף שנפצע בפברואר 2017 והחמיץ את שארית העונה. במפעל הליגה האירופית, פלאה הבקיע שער אחד בעונה זו, בניצחון 0–1 על רד בול זלצבורג, שהיה ניצחון החוץ הראשון אי פעם של ניס במפעלים האירופיים השונים. עם זאת, ניס ופלאה סיימו אחרונים בשלב הבתים. בעונת 2017/18 פלאה אף הפך למשמעותי יותר בהתקפת ניס, עם עזיבתם של דוניס ובלהנדה. פלאה הבקיע 16 שערי ליגה ב-34 הופעות בעונה זו, ושיתוף הפעולה שלו עם באלוטלי היה יעיל מאוד, אך הקבוצה סיימה רק במקום השמיני בליגה. פלאה וניס השתתפו בעונה זו במוקדמות ליגת האלופות, שם הודחו על ידי נאפולי, ונשרו אל הליגה האירופית, שם צלחו את שלב הבתים אך הודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי לוקומוטיב מוסקבה. ביולי 2018 חתם פלאה לחמש שנים בבורוסיה מנשנגלדבך, ששילמה עבורו לניס 25 מיליון אירו. בהופעת הבכורה הרשמית הראשונה של פלאה בבורוסיה מנשנגלדבך, הוא הבקיע שלושער בניצחון 1–11 על האזטדט מהליגות הנמוכות בגרמניה, במסגרת הגביע הגרמני. פלאה פתח היטב את עונת 2018/19 בבונדסליגה, ובנובמבר 2018 הבקיע שלושער בניצחון 1–3 על ורדר ברמן. את העונה סיים פלאה עם 12 הבקעות ב-34 מחזורים, ומנשנגלדבאך סיימה במקום החמישי. פלאה שיחק בכל נבחרות צרפת הצעירות, ובשנת 2012 השתתף באליפות אירופה עד גיל 19, שם הגיע עם נבחרת צרפת עד גיל 19 לחצי הגמר. צרפת ופלאה הפסידו בפנדלים לנבחרת המקבילה של ספרד לאחר 3-3 בתום 120 דקות. פלאה הבקיע את הפנדל שלו, אך ספרד ניצחה 2–4 בפנדלים והמשיכה לגמר ולזכייה בתואר. בנובמבר 2018 זומן פלאה לראשונה לסגל נבחרת צרפת הבוגרת, בעקבות פציעותיהם של אנתוני מרסיאל ואלכסנדר לקאזט. פלאה אמנם ערך את הופעת הבכורה שלו כשהחליף את אוליבייה ז'ירו בניצחון 0–1 על אורוגוואי במשחק ידידות. מדיה וקבצים בנושא אלסאן פלאה בוויקישיתוף אלסאן פלאה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלסאן פלאה, באתר Transfermarkt אלסאן פלאה, באתר Soccerway אלסאן פלאה, באתר BDFutbol אלסאן פלאה, באתר WorldFootball.net אלסאן פלאה, באתר National Football Teams אלסאן פלאה, באתר FootballDatabase.eu אלסאן פלאה, באתר ESPN
אריה וינברג

הרב אריה וינברג (ט"ז בחשון תרצ"ב, אוקטובר 1931 – ט"ו באב תשע"ח, 27 ביולי 2018) היה ראש ישיבת "לב בנים". נולד בוורשה, לפיגע רויזא בת דוד וינפלד ולרב אברהם יהושע העשיל וינברג, לימים האדמו"ר מסלאנים בתל אביב. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל משפחתו לתל אביב. למד בישיבת חברון בירושלים. בשנת תש"ח עזב את ירושלים בעקבות מלחמת העצמאות ועבר ללמוד בישיבת פוניבז'. לאחר פחות משנה עבר לישיבת סלבודקה למשך כשלשת רבעי שנה, ומשם חזר לישיבת חברון עד לנישואיו. בשנת תשי"ד נישא לבת הרב הלל ליברמן, (לימים מייסד הסמינר החדש בירושלים). ניהל את ישיבת אור שמח. הקים את ישיבת 'לב בנים' בירושלים, שבה כיהן כראש ישיבה במשך כ-50 שנים ועמד בראשות הכולל הצמוד אליה. וינברג היה אחד משלושת הנאשמים במתן שוחד לאריה דרעי במסגרת התיק האישי. עוד הואשם בסעיפים של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות ורישום כוזב במסמכי תאגיד. בעקבות זאת נגזרו עליו שנתיים מאסר על תנאי וקנס בסך 50 אלף שקלים. בשנותיו האחרונות מסר שיעורים גם בהיכל הכולל בבית הכנסת 'אוהל לוי' שבהר שמואל – שם כיהן כראש הכולל. נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. לווינברג חמישה ילדים, בנו שמואל דוד היה חתן הרב ישראל דן טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ. חתנו הרב מיכאל פריינד, ראש כולל בבני ברק. אחיו שמואל היה ראש עיריית בני ברק. משה ויסברג, ממקימי עולם התשובה בארץ: רבי אריה וינברג זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 4 יולי 2018 יוסי גיטלר, לב האריה: הסלונימע'ר שהקים את ש"ס, אתר כל הזמן, אב תשע"ח "מעשים כאלה לא ייעשו עוד בישראל", באתר ynet, 11 ביולי 2000