laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משפחת אדמס (זיכיון)

משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) היא זיכיון שנוצר במקור כרצועת קומיקס על ידי המאייר האמריקאי צ'ארלס אדמס בשנת 1937. רצועת הקומיקס של משפחת אדמס פורסמה בתחילה במגזין ניו יורקר בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. עם הזמן הפכו הדמויות לגיבורי סדרת טלוויזיה, סדרות אנימציה וארבעה סרטים באורך מלא. הדמויות זכו לפופולריות רבה, ועם הזמן למורטישה אדמס ולמשרתה לרץ', שאיתם התחיל אדמס את הסדרה, הצטרפו דמויות נוספות בנות משפחת אדמס. משפחת אדמס מהווה פארודיה על משפחה כל-אמריקאית טיפוסית: שני הורים אוהבים, ילדים, סבתא, חיית מחמד. אבל להבדיל ממשפחה אמריקאית ממוצעת, אשר כמעט תמיד דוגלת בערכים בורגניים ומקדשת את הפוליטיקלי קורקט, בני משפחת אדמס מאוהבים בגותי, בגרוטסקי ובמקבריות. הם מרבים לעסוק במוות, בייסורים ובאופל. בשושלת המפוארת של המשפחה ניתן למצוא רוצחים מפורסמים, מכשפות, קוסמים וסתם אנשים לא שפויים. כולם כאחד מהווים מקור גאווה והשראה למשפחה. הם לא מפחדים מהעל-טבעי, אלא חיים אותו יום יום. למעשה, הדבר הכמעט יחיד שמפחיד אותם באמת הוא האנשים ה"נורמלים" שסובבים אותם. הזיכיון זכה להצלחה ופרסום רב בתחילת הדרך בעיקר בזכות העיבוד הטלוויזיוני של משפחת אדמס ששודר במקור במשך שתי עונות בשנים 1964 ו-1966 ברשת ABC כקומדיית מצבים מעורבת עם הומור שחור ואימה. התוכנית ירדה אחרי שתי עונות מאחר שקומדיית מצבים אחרת של CBS בעלת סגנון דומה, "משפחת מאנסטר" (The Munsters), זכתה לנתוני רייטינג גבוהים יותר. עם זאת, גם לאחר שהסדרה הסתיימה, נותרו לה מעריצים. בנוסף, בשנות השבעים הופקה גם סדרת אנימציה של משפחת אדמס בין השנים 1973–1975, ובשנות התשעים הופקה סדרת אנימציה של משפחת אדמס בין השנים 1992–1993. בנובמבר 2022 עלתה סדרת הטלוויזיה "ונסדיי" לשירות הסטרימינג "נטפליקס". הסדרה היא ספין אוף של "משפחת אדמס", ועוסקת בהתבגרותה של בת המשפחה ונסדיי אדמס כתלמידה בפנימייה התיכונית "אקדמיית נוורמור". בעקבות ההצלחה של סדרת הטלוויזיה במהלך שנות התשעים הופקו שתי סרטי לייב אקשן בזיכיון - "משפחת אדמס" (1991) וסרט ההמשך שלו "החיים לפי משפחת אדמס" (1993), אשר בוימו על ידי בארי זוננפלד והציגו את הדמויות בפני דור צופים חדש. בשנת 2019 הופק סרט האנימציה "משפחת אדמס" ובשנת 2021 הופק סרט ההמשך שלו "משפחת אדמס 2". בשנת 2010 עלה בברודוויי המחזמר "The Addams Family: A New Musical"(אנ') בו כיכבו במקור נייתן ליין וביבי ניווירת'. המחזמר היה מועמד בעבר לשתי פרסי טוני. ערך מורחב – משפחת אדמס - דמויות מדיה וקבצים בנושא משפחת אדמס בוויקישיתוף Magazine, Smithsonian; Sauer, Patrick. "The Cultural History of 'The Addams Family'". Smithsonian Magazine (באנגלית). נבדק ב-2023-12-15. Jonathan Fuge, Wednesday Reviews Praise Jenna Ortega as the Titular Addams Family Member, MovieWeb, ‏2022-11-18 (באנגלית) David Levy, Charles Addams Might Grimace at This 'Family', Los Angeles Times, ‏1993-12-20 (באנגלית אמריקאית) MGM's 'Addams Family 2' Will Debut Theatrically, Plus Online Rental - Variety, web.archive.org, ‏2021-08-21 "The Tony Award Nominations". www.tonyawards.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-12-15.
שאכטה (סרט)

שאכטה הוא סרט טלוויזיה ישראלי קצר שנכתב ובוים על ידי יקי יושע. הסרט הוא דרמה משטרתית קצרה בת 25 דקות. עלילת הסרט מתרכזת במערכת היחסים הנוצרת בין צעירה שנתפסה מעשנת סיגריית קאנביס, לבין הבלש החוקר אותה. הסרט הופק על ידי אשתו של יושע, דורית יושע, ומככבים בו עמוס לביא ויעל הדר. "שאכטה" היה המיזם השלישי ברציפות שבו שיתפו פעולה יושע ולביא, כאשר קדמו לו סרט הטלוויזיה "משחק חייו", שנותר באותה שנה שבה הופק "שאכטה" וסדרת הדרמה "המונה דופק" משנת 1995. "שאכטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שאכטה", באתר אידיבי "שאכטה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "שאכטה" - הסרט המלא לצפייה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משחק חייו

"משחק חייו" הוא סרט טלוויזיה קצר של יקי יושע משנת 1996 ובו מוצגת סאגה אישית של שחקן תיאטרון. הסרט (שהוצג בהמשך גם כהצגת תיאטרון) מבוסס על סיפורו האישי של השחקן הראשי עמוס לביא. ילד "מצוקה" מקריית גת היה בצעירותו להבטחה הגדולה של התיאטרון הישראלי אבל הפך לנרקומן חסר תקנה והרס כמעט כליל את הקריירה שלו ואת חייו. בין לבין, תוך מאמצים רבים הוא הצליח להיגמל מהתמכרותו לסמים ולהשתקם. הערב, בסיומה של הצגת בכורה, מגיעה עיתונאית לערוך איתו ריאיון יחצנות עבור ההצגה. עקב נסיבות בלתי צפויות השחקן נפתח לפני העיתונאית ומספר על ילדות חסרת עתיד בעיירת פיתוח, על קריירה מופלאה שכמו פתחה בפניו עולם ומלואו, על שד הסמים שנכנס בו וכמעט ניצח ועל מלחמת החורמה היומיומית לגרשו. ריאיון תכליתי הופך לווידוי אישי נוקב. "משחק חייו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משחק חייו", באתר אידיבי "משחק חייו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "משחק חייו" - הסרט המלא לצפייה באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
סיכון מחושב

סיכון מחושב (באנגלית: Dangerous Minds) הוא סרט דרמה משנת 1995 בבימויו של ג'ון סמית' ובכיכובה של מישל פייפר. לואן ג'ונסון (מישל פייפר) היא חיילת מארינס לשעבר אשר עשתה הסבה להוראה, ומעוניינת לעבוד כמורה מחליפה. להפתעתה היא מתקבלת לעבודה כמורה במשרה מלאה בתוכנית "אקדמיה" לתלמידים מרקע חברתי וכלכלי קשה. היא מגיעה חדורת מוטיבציה לתפקיד, על אף הקושי שכיתה מסוג זה טומנת בחובה. עם הגעתה לכיתה היא אינה מצליחה להשתלט על התלמידים שעושים הכל על מנת לשבור את רוחה, כשם שעשו עם קודמותיה לתפקיד. במקום להישבר, היא קוראת ספרים בניסיון למצוא בהן דרכים להתגבר על הבעיה. היא משתמשת בשיטות בלתי מקובלות בהוראה על מנת למשוך את תשומת לבם של התלמידים: חלוקת ממתקים למשיבים תשובות נכונות, קיום תחרות דילן-דילן, שיעור קרטה, הבטחה לביקור בלונה פארק במקרה של הצלחה בלימודים, ביקורים אישיים בבתי התלמידים וכדומה, וכך היא זוכה באמונם. חרף גינוי מנהל בית הספר את שיטות הוראתה, לואן מתעלמת מהנהלים הרשמיים וממשיכה בדרכה. היא מלמדת אותם ספרות ושירה, ומלמדת אותם לאהוב זאת ואף ללכת לספריה ולקרוא באופן עצמאי. היא מעודדת אותם להאמין בעצמם בעקביות, והיא מדגישה בפניהם שציון "A" כבר ניתן להם ועליהם רק לשמור עליו. לצד הצלחתה נתקלת לואן גם בקשיים. אמם של שני אחים בכיתתה אוסרת עליהם לבוא לבית הספר מכיוון שהחלו להשקיע בלימודיהם במקום לעזור בתשלום חשבונות הבית; תלמידה נוספת נכנסת להריון ומכוונת על ידי ההנהלה לעזוב לבית ספר לאמהות, על אף שהיא מבריקה לטענתה של לואן; והיא נאלצת להתמודד עם אמיליו, אחד התלמידים המשפיעים ביותר בכיתה, שהתחיל לצאת עם תלמידה מהכיתה שלא מזמן נפרדה מאסיר שהשתחרר זה עתה מהכלא ובא לנקום בו על כך שלקח לו אותה. כשנודע ללואן שאסון בפתח, היא לוקחת את אמיליו אליה הביתה ומשכנעת אותו לפנות למנהל ובכך "להציל אותו מהחיים של עצמו" וממה שתכנן- להרוג אותו לפני שהוא יעשה זאת לפניו. אמיליו משתכנע, נכנס לחדר המנהל, שמסלק אותו מכיוון שלא דפק קודם בדלת. אמיליו נרצח ולואן נשברת. היא מחליטה לעזוב, כי לא מצליחה להתגבר על רצף האירועים. התלמידים מתחננים בפניה שתישאר ומדגישים בפניה שהיא האור שלהם ושהם צריכים אותה ולבסוף היא משתכנעת ונשארת. שיר הנושא מהסרט, "Gangsta's Paradise" ("גן עדן של גנגסטרים") של Coolio, זכה בפרס גראמי בקטגוריית שירי ראפ. "סיכון מחושב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיכון מחושב", באתר נטפליקס "סיכון מחושב", באתר AllMovie (באנגלית) "סיכון מחושב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סיכון מחושב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סיכון מחושב", באתר Metacritic (באנגלית) "סיכון מחושב", באתר אידיבי "סיכון מחושב", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "סיכון מחושב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נטע חוטר, ‏לחם לבן, ללא גלוטן, באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקדוש מכולם

הקדוש מכולם (באנגלית: Holy Man‏) הוא סרט בבימויו של סטפן הרק ובכיכובם של אדי מרפי, ג'ף גולדבלום וקלי פרסטון. הסרט הוא סאטירה על תרבות הצריכה, והוא יצא לאקרנים בשנת 1998. הסרט נחשב לכישלון הן מבחינת הכנסות, והן מבחינת ביקורות. ערוץ קניות אמריקאי כושל מנסה לעניין את הצופים לקנות. ריקי היים (ג'ף גולדבלום), סגנו של מנהל הערוץ, צריך לגרום לערוץ להצליח, העזרה מגיעה ממקום לא צפוי. ריקי (שאינו רגיש כל כך לזולת) פוגש איש דת בשם ג'י (G) (אדי מרפי) ופוגע בו בטעות במכוניתו. מתברר שלג'י אין מקום ללון ולאחר שהוא יוצא מבית החולים הוא עובר לגור בביתו של ריקי. בעקבות מסיבה שמארגן ריקי בביתו מתגלה ג'י כבעל יכולת השפעה על אנשים. ריקי מביא את ג'י לעזור לו במכירות ולהפתעת עובדי הערוץ אף על פי שג'י מורה לאנשים דרך רוחנית הנוגדת את מכירת המוצרים, ההרגשה הטובה שהוא גורם לאנשים יוצרת אסוציאציה בין ההרגשה הטובה לבין הרצון לקנות את המוצרים וערוץ הקניות מצליח. דמותו של ג'י מובילה כגורו את הציבור האמריקאי ואנשי דת שונים (מוסלמים יהודים וכו') מתווכחים לאיזה דת הוא משתייך. בינתיים ג'י עוזר לריקי לחזר אחרי אהובת ליבו קייט (קלי פרסטון). המנהל, שרואה את ההצלחה רוצה את ג'י כאיש קבוע בערוץ, ויוצר לו תוכנית משלו "נקודת ג'י". ריקי בהתחלה משתף פעולה ומנסה לגרום לג'י להישאר אך לאחר מכן הוא מחליט לשחררו. הוא מבין שלהשאיר את ג'י בערוץ הקניות תפגע בו. בתוכנית הפתיחה של הערוץ החדש, ריקי מופיע במקום ג'י ומגלה לקהל שהחליט לתת לג'י ללכת וכי הוא מבין עכשיו את המשמעות של להיות מאוהב. קייט רואה את השידור והם מתנשקים. הסרט מסתיים שהשניים נפרדים מג'י והוא מאחל להם הצלחה בהמשך הדרך. "הקדוש מכולם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקדוש מכולם", באתר נטפליקס "הקדוש מכולם", באתר AllMovie (באנגלית) "הקדוש מכולם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקדוש מכולם", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקדוש מכולם", באתר Metacritic (באנגלית) "הקדוש מכולם", באתר אידיבי "הקדוש מכולם", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "הקדוש מכולם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הכנסות סרטים באתר בוקסאופיס אוחזר ב-13.04.15 'Holy Man' Needs Miracle". Los Angeles Times. אוחזר 2012-05-31.
קשר דם (סרט)

קשר דם הוא סרטו השביעי באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט יצא לאקרנים 1996. זהו סרט אפל על משולש אהבה מסוכן ששאב את מקורותיו מהסיפור המקראי של יעקב, רחל ולאה. ינקל'ה ורחלי היו צעירים, אוהבים ונשואים. רחלי באה מבית מבוסס ולינקל'ה היה עתיד מבטיח כספורטאי. כשרחלי נכנסה להריון באה לאה, אחותה המאומצת, לעזור לה. בין לאה וינקל'ה מתפתח קשר שהוא מעבר לידידות, למורת רוחה של רחלי. פעם, כשתפסה אותם "על חם", התנפלה רחלי על ינקל'ה עם סכין מטבח בידה. ינקל'ה נותר עם זרוע משותקת ועתיד שהפך לעבר. רחלי איבדה את התינוק ואת שפיות דעתה. לאה וינקל'ה הפכו לזוג, עברו לגור בבקתה הררית ונותרו מבודדים מהעולם. ערב אחד מופיעה רחלי במעונם. לינקל'ה ולאה יש לא מעט סיבות לחשוש ממנה, אולם רחלי שזה עתה שוחררה ממוסד לחולי נפש, חסרת ישע - והם מכניסים אותה לביתם. לשלושתם נדמה שאפשר יהיה לסלוח, לכפר, לרפא את פצעי העבר. רחלי, הולכת ומבריאה, הולכת ונעשית יפה. ינקל'ה נמשך אליה והיא לא נשארת אדישה. לאה נטרפת מקנאה. משולש רומנטי שהתחיל בחטא מסתיים באסון. עמוס לביא יעל הדר אביטל דיקר לואיס רוזנברג "קשר דם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קשר דם", באתר אידיבי "קשר דם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "קשר דם", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "קשר דם" באתר "קרן הקולנוע הישראלי" הסרט "קשר דם" לצפייה ישירה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים
השערים

השערים (באנגלית: The Gates) היא יצירה פיסולית של האמנים כריסטו וז'אן-קלוד. יצירה זו כללה 7,503 שערי מתכת לאורך 37 קילומטרים של סנטרל פארק ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. מכל אחד ואחד השערים נתלה דגל בצבע זעפרן עשוי בד ניילון. הפסל הוצג בין ה-12 בפברואר 2005 ועד ה-27 בפברואר 2005, אולם התוכניות הראשונות להצבתו הוצעו כבר בשנת 1979. לצורך הקמת היצירה נדרשו 5,390 טונות של פלדה, 96 ק"מ של צינורות וינול, 99,155 מ"ר של בד ניילון, ו-15,000 תמוכות. הבדים יוצרו בגרמניה, והשערים יוצרו במפעל בלונג איילנד. לצורך הקמת השערים נוצרו בסיסים מיוחדים בשל דרישת רשות הפארקים שלא יקדחו חורים במדרכות הפארק. העלות המשוערת של הפרויקט הגיעה ל-21 מיליון דולרים, אולם האמנים סירבו לגלות את העלות המדויקת. ב-3 בינואר 2005 החלו עבודות הקמת הפסל. שלטים שהונחו בכל שבילי הפארק בהם הוקם הפרויקט סימנו לעובדים היכן להניח את הבסיסים שפוזרו בפארק באמצעות מלגזות בין ה-17 בינואר וה-27 בינואר. סופת שלג שכיסתה את הפארק ב-22 בינואר האטה את עבודות ההקמה. ב-7 בפברואר הוצבו השערים, שגובהם היה 6 מטרים, על הבסיסים. רוחבם הממוצע של השערים הגיע ל-3.35 מטרים, אולם רוחב זה השתנה בהתאם לרוחב המדרכות. הפסל נחנך רשמית ב-12 בפברואר 2005 על ידי ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג שפתח את הדגל על השער הראשון בשעה 8:30 בבוקר, בנוכחות כריסטו וז'אן קלוד. שארית הדגלים נפתחו במהלך היום. במהלך הצגת היצירה תיקנו אנשי הצוות שערים שנפלו בשל פגעי מזג האוויר או בשל ונדליזם. עם תום התערוכה, ב-27 בפברואר, הוסרו השערים. מקור ההשראה ליצירה הם השערים המסורתיים היפניים המכנים שערי טוריאי - שערים אלה בנויים ככניסה למקדשי השינטו. שערים אלה מצויים בשער מקדש פושימי אינארי בקיוטו שביפן. מקדש פושימי אינארי, קיוטו, יפן אלפי שערי טוריי במקדש פושימי אינארי כריסטו וז'אן קלוד The Gates: Central Park, New York City, 1979-2005, ISBN 3-8228-4242-7 מדיה וקבצים בנושא השערים בוויקישיתוף השערים באתר כריסטו וז'אן קלוד סיום הצגת השערים, כתבה מ-25 בפברואר 2005 באתר CNN. עלות הקמת השערים מאמר בעיתון The New York Times, מ-5 במרץ 2005. גלריית תמונות
מעגילה (כביסה)

מעגילה היא עזר כביסה מכני המורכב מצמד גלילים במסגרת קשיחה, המחוברים באמצעות גלגלי שיניים. בגרסה הביתית היא מונעת ביד או בחשמל. במקור שימש המכשיר לסחיטת כביסה, וכיום הוא משמש לגיהוץ סדינים, מפות, מגבות ובגדים. המעגילה לכביסה הומצאה במאה ה-18. הייתה זו גרסה מפושטת וזולה של מעגילת הקופסה מהמאה ה-17. מעגילות הקופסה היו גדולות ויקרות ושימשו במשקי בית אמידים ובמכבסות מסחריות גדולות. משקי בית ממעמד הביניים וכובסות פרטיות השתמשו במעגילה הפשוטה. מאוחר יותר במאה ה-19, מנוע הקיטור נרתם להנעת מעגילות במכבסות מסחריות. עם המצאת מכונת הכביסה, היא הייתה פשוט אמבט על רגליות או גלגלים, עם מעגילה בראשן. זמן קצר לאחר מכן, הפכו מכונות הכביסה החשמליות את השימוש הזה במעגילה לארכאי, ועמו את הצורך בסחיטה מכנית של כבסים. בארצות מסוימות, וספציפית בעולם האנגלו-סקסי, המעגילות נעלמו לחלוטין. עם היעלמותן של מעגילות הסחיטה, מעגילות לגיהוץ הפכו נפוצות יותר. בשנות ה-40 של המאה העשרים פותחו מעגילות חשמליות, והן עדיין משמשות בחדרי כביסה רבים, בזכות קלות השימוש בהן לעומת מגהץ או מלחצי מכנסיים, בייחוד כאשר מגהצים פיסות בד גדולות או מקפלים קיפולים חדים. דגמים חשמליים מאוחרים יותר הורכבו מתוף מרופד, אשר מסתובב ונלחץ לעומת מגהץ חם (קבוע או עשוי אף הוא כתוף מסתובב). מעגילות כאלו שימשו בדרך כלל לגיהוץ מוצרי טקסטיל שטוחים, כסדינים ומפות. מפעילי מעגילה מיומנים יכלו לגהץ במעגילה גם חולצות ומכנסיים, אך מפעילים רשלניים היו עשויים לגהץ את ידיהם בטעות. משקי בית אירופאיים וגם ישראליים באמצע המאה העשרים התגאו במצעיהם המגוהצים. י"ל גורדון כותב בסיפורו "מעלות ומורדות": "בשעה הזאת שאנחנו מביאים את קוראֵנו אל הבית הזה הדולפקי, הוא הספסל העומד בקרן האפלה, פתוּח וכרים וכסתות מוּצעות בו אשר לא ידעו מעגילה ולא עלה עליהם הכובס מימיהם." שמואל קליין, על טעויות אחדות בפרושי שמות ומקומות, ציון - ידיעות החברה הארץ ישראלית להיסטוריה ואתנוגרפיה, תר"צ, א' עמ' 2 מדיה וקבצים בנושא מעגילה בוויקישיתוף י"ל גורדון, מעלות ומורדות, אתר פרויקט בן יהודה
גיים בויז

גיים בויז הייתה להקת בנים מסוגת הפופ שהוקמה בשנת 2005 על ידי הסוכן רוברטו בן שושן. ב-2006 הוציאה הלהקה אלבום בכורה שממנו יצאו מספר להיטים. ב-2007 הודיע בן שושן על פירוק הלהקה עקב חוסר כדאיות כלכלית. ב-2005, השתתפה הלהקה במופע המוזיקלי "שיר נולד". חברי הלהקה הוציאו ב-2006 אלבום מוזיקה, שלאחר ימים אחדים קיבל את התואר אלבום זהב. מהאלבום יצאו הסינגלים: "הזדמנות שנייה", "כמה אהבה", "אשמור את ליבי", "שמחה" ו"תני לי סיבה". הם אף הופיעו באותה שנה בקדם-אירוויזיון 2006 עם השיר "כמה אהבה", בו עלו לבמה כשהם לבושים חליפות ועניבות, כאנטיתזה לדימוי של להקות בנים. השיר הגיע לבסוף למקום השלישי, ולאחר מכן שודר בהופעה בתוכנית "המצעד" בערוץ 24. הלהקה מנתה חמישה חברים: אושרי אלמוריש - לאחר פירוק הלהקה התמודד אלמוריש בכוכב נולד 7 והודח לקראת שלבי הסיום. שרון סנדלר - לאחר פירוק הלהקה שינה את שמו לאהוד שגב ויצא מהארון. אביחי לוי- לאחר פירוק הלהקה שינה את שמו לנהורה רז לוי. אדם יוסף ערן מזור הכט הדיסק הראשון (והיחיד): "האלבום" אשמור את ליבי | מילים: עמית צח ורוני גופר. לחן: עמית צח. כמה אהבה | מילים ולחן: מעיין כץ. הזדמנות שנייה | מילים: מיטל פטש. לחן: ניב כהן. שמחה | מילים ולחן: עמית צח. אל תגידי לי | מילים: עמית צח ורוני גופר. לחן: עמית צח. תני לי סיבה | מילים: עמית צח ורוני גופר. לחן: עמית צח. תנו לגדול בשקט | מילים ולחן: אבנר קנר ויואל לרנר. כשתתעייפי מהעולם | מילים: עמית צח ורוני גופר. לחן: עמית צח. גליה | מילים: עמית צח ורוני גופר. לחן: עמית צח. את האחת | מילים: עמית צח. לחן: עמית צח ורון אלמוג. בדרך למעלה | מילים ולחן: אושרי חמי-אלמוריש. גיים בויז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גיים בויז, באתר שירונט גיים בויז, באתר MusicBrainz (באנגלית) גיים בויז, באתר Discogs (באנגלית) גיים בויז, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) לימור טבת, יום שלישי בצהריים, תל אביב: חבורה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2005 קרן נתנזון, הגיים בויז התפרקו, באתר ynet, 26 באוקטובר 2007 ערן סויסה, חמש על חמש, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2005 אסף נבו, ‏אושרי אלמוריש טס לעבוד עם ווייקליף ז'אן: "אני בדרך להתפוצץ", באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2014
המונה דופק

המונה דופק היא סדרת טלוויזיה דרמטית בבימויו של יקי יושע. הסדרה, בת שתי העונות, שודרה בערוץ 3 בכבלים בין השנים 1995–1996 וב-yes בשידורים חוזרים. קולו של דני ליטני מלווה את הפרקים בגרסה ייחודית של "זה קורה" (במקור של שמוליק קראוס). הסדרה עוקבת אחרי חייו של דני, נהג מונית תל אביבי, פרוד מאשתו ואב לבת קטנה. "המונה דופק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המונה דופק", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבזי (סרט)

שבזי הוא סרט באורך מלא המבוסס על סדרת הדרמה "המונה דופק", בבימויו של יקי יושע, יוצר הסדרה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1997. דני, נהג מונית, גר בדירת חדר בשבזי, שכונה מתפוררת, בה מצויים גם מסוממים חסרי בית, שמצאו מחסה בבניינים נטושים. בשבזי שלוש חנויות מכולת, שתי תחנות סמים ודיסקוטק אחד. דני פוגש בגידי, חבר מהצבא שהדרדר לסמים והפך חסר בית. גידי מנסה לספר לדני על משהו אפל ומסוכן שקורה בשבזי, אבל הוא יותר מדי מסומם ומבולבל. למחרת גידי נרצח. המשטרה מאבדת עניין בתיק הרצח של עוד נרקומן אחד משבזי ודני מחליט למצוא את הרוצח בעצמו. מה שנראה בתחילה כמלחמת כנופיות סמים בביבים של השכונה, מתברר כרחיצת ידיים משותפת של אנשי-חוק ופורצי-חוק. דני מצליח להסגיר את האחראים, וכאשר מסע הצלב שלו מסתיים הוא מסיר את שריונו, הזמני, בדירת החדר שלו, אביר שניצח ולא הרוויח מאום. "שבזי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שבזי", באתר אידיבי "שבזי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "שבזי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבזי

שבזי הוא שם משפחה יהודי שמשמעותו היא "יוצא שבז" (ישוב בתימן). האם התכוונתם ל... שכונת שבזי בתל אביב הרב שלום שבזי - רב ופייטן תימני שבזי (סרט) – סרט ישראלי משנת 1997 שבזיה – פסל של יצחק דנציגר
ליגה (יחידת מידה)

ליגה (בצרפתית: lieue, באנגלית: League) היא יחידת אורך עתיקה שמקורה בימי האימפריה הרומית המציינת מהלך שעה של אדם או סוס. ערכה ביחידות המידה השימושיות בימינו בסביבות 5.15 ק"מ או 3.2 מיל. היא הייתה קיימת זמן רב לאחר נפילת האימפריה הרומית, ושמו האמיתי של ספרו המפורסם של הסופר הצרפתי ז'ול ורן הוא "20 אלף ליגות מתחת למים" ולא "עשרים אלף מיל מתחת למים" שהוא השם המוכר של התרגום בעברית. נראה כי הטעות נובעת מכך שהמספר 1000 בצרפתית נכתב Mille, כשמה הלטיני של יחידת האורך הרומית "מיל" (שהיא, אגב, המקור למיל התלמודי והרוסי ולמייל הבריטי, הבינלאומי והאמריקאי של ימינו). מדיה וקבצים בנושא ליגה בוויקישיתוף ליגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל קרומוול

מגדל קרומוול (באנגלית: Cromwell Tower) הוא גורד שחקים המשמש למגורים. גובה מגדל זה, המצוי במתחם הברביקן בצפונה של הסיטי של לונדון, באנגליה, הוא 123 מטרים, ובמגדל 43 קומות. מגדל זה הוא ה-14 בגובהו בלונדון (יחד עם מגדל שייקספיר ומגדל לודרדייל). בניית המגדל הושלמה בשנת 1973 והוא קרוי על שם אוליבר קרומוול. המבנה ידוע בסגנונו הברוטליסטי, ואף הוכרז מבנה בעל חשיבות ארכיטקטונית (כחלק מקומפלקס הברביקן). ברביקן גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא מגדל קרומוול בוויקישיתוף המגדל באתר emporis.com ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטר פוינט

סנטר פוינט (באנגלית: Centre Point או Centrepoint) הוא גורד שחקים במרכז לונדון. מבנה משרדים זה ממוקם ברחוב אוקספורד החדש מס' 101–103, בסמוך לכיכר סנט גיילס, ומעל תחנת הרכבת התחתית דרך טוטנהאם קורט. המגדל תוכנן על ידי האדריכל ריצ'רד סייפרט והוקם בין השנים 1963–1966. מבנה זה הוא ה-19 בגובהו בלונדון רבתי, וגובהו עומד על 117 מטרים (35 קומות). שטח המבנה כ-27,800 מטר רבוע. מגדל זה היה גורד השחקים הראשון שנבנה בלונדון. האתר בו עומד המבנה שימש בעבר אתר ההוצאה להורג של העיר לונדון. המבנה הוקם כמבנה משרדים על ידי הנרי הייאמס אשר חכר את האתר מממשלת בריטניה ל-150 שנה בעלות של 18,500 ליש"ט לשנה. במהלך תכנון המבנה ניהלו הייאמס וסייפרט, שרצו לבנות מבנה הגבוה מהמותר, משא ומתן עם מועצת מחוז לונדון בדבר גובה המבנה. בתום המשא ומתן, הותר להם לבנות מבנה בן 35 קומות בתמורה למימון בניית צומת רחובות חדש בין דרך טוטנהאם קורט, רחוב אוקספורד וכיכר סנט גיילס. עם הקמת המבנה עמד המבנה ריק במספר מספר שנים, מאחר שהייאמס רצה להשכיר את כל המבנה לדייר אחד. המחיר הנדרש עבור השכירות היה £1,250,000. הבניין הריק הפך עם הזמן לסמל של רדיפת הבצע בענף הנדל"ן, ואנשי ציבור קראו לממשלה להשתלט על הבניין. לבסוף הסכים הייאמס להשכיר כל קומה בנפרד. בזמן שהמבנה עמד בריקנותו נפוצו בציבור תאוריות קשר לפיהן ממשלת בריטניה שילמה להייאנס להשאיר את הבניין ריק, כיוון שבשל היותו בעל מיזוג אוויר (דבר נדיר באותה עת), ובשל מיקומו מעל תחנת הרכבת התחתית, רצתה הממשלה להשתמש במבנה כמבנה עבורה בעת מלחמה אטומית. ביום שישי, 18 בינואר 1974, בשעות הערב פרצו שני חסרי בית למבנה במחאה על המחסור במגורים בלונדון. הם פונו מן המבנה ביום ראשון, אולם מעשיהם הביאו למחאה ציבורית ולייסוד קרן צדקה שנקראת על שם הבניין קרן סנטרפויינט. ביולי 1980 הושכר הבניין לאיגוד התעשייה הבריטית. ב-1995 הוכרז הבניין כבניין לשימור בעל חשיבות היסטורית וארכיטקטונית וזאת על אף ביקורות רבות בדבר מראה המבנה ובדבר תכנונו. בחודש אוקטובר 2005 נקנה הבניין מבעליה הקודמים, Blackmoor LP, על ידי חברת Targetfollow תמורת 85 מיליון דולר, והחל משנת 2008 אכלסו את הבניין תאגידים מסחריים לאחר שעבר שיפוצים נרחבים. גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא סנטר פוינט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטר פוינט הבניין הכושל ביותר בבריטניה אתר ה-BBC
אמירי ברקה

אימאמו אמירי ברקה (באנגלית: Amiri Baraka; ‏7 באוקטובר 1934 – 9 בינואר 2014) היה משורר אמריקאי, מחזאי, סופר ומנהיג תרבותי של אפרו-אמריקאים. שמו המקורי היה לירוי ג'ונס (LeRoi Jones). נולד בניוארק, ניו ג'רזי. לירוי ג'ונס החל את לימודיו באוניברסיטת ראטגרס, שבניו ג׳רזי. הוא סיים את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת הווארד, שבעיר וושינגטון, והשלים את תאריו באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק. הוא שירת בחיל האוויר בשנים 1954–1957, והתיישב ברובע האמנים גריניץ' וילג'. בתום לימודיו ולאחר פרסום ספר שיריו הראשון, "מבוא לפתק התאבדות בן עשרים כרכים", שהוציא לאור בשנת 1961, הוא עשה מהפך קיצוני בחייו, והצטרף אל האפרו-אמריקאים הקיצוניים. הוא הושפע מאוד מחייו ומותו של מלקולם איקס שדגל בבדלנות של שחורים והיה בעל השקפות גזעניות. מאוחר יותר התקרב ברקה גם לדעות מרקסיסטיות. הוא שינה את שמו ל"אימאמו אמירי ברקה", התגרש מאשתו הלבנה, ובשנת 1965 ייסד קהילה של אפרו-אמריקאים בעיר ניוארק. הוא הקים במסגרת הקהילה הזו תיאטרון קהילתי של שחורים, ואף ניהל את התיאטרון האמנותי של "הרלם" בעיר ניו יורק. מחזותיו ושיריו הם בעלי אופי מבריק, שנון, שחור, מהפכני ורדיקלי מכוונים נגד עושקי האנשים הפשוטים שלרוב נתפסים כלבנים, ומלאים ברגשות של תסכול וחיפוש אחר השורשים האפריקאיים, שהועלמו עם השנים. הוא פרסם ספרים רבים, ביניהם כשבעה רומנים, כעשרה ספרי שירה, למעלה מחמישה עשר מחזות, ואוטוביוגרפיה שזכתה לפרסום גדול. ב-1964 זכה בפרס אובי על מחזהו מעורר המחלוקת "ההולנדי". על עבודתו הספרותית והקהילתית זכה במספר פרסים, בעיקר ממוסדות אקדמאיים. שירו של ברקה "מישהו פוצץ את אמריקה" התומך בתאוריית הקונספירציה לפיה היהודים-הישראלים ידעו מראש על פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק עורר זעם רב והוביל לביטול הופעתו בפסטיבל השירה בירושלים. עם זאת יש בישראל כמה אוהדים לברקה בין פעילים רדיקלים מזרחים בישראל, שאימצו את דמותו ומשלבים את יצירותיו במאבקם להכרה ציבורית. המשורר והמתרגם ערן צלגוב פרסם את שיריו "מבוא למכתב התאבדות בן 21 כרכים" ו"מורשת" בעיתונות היומית בישראל. בקיץ 2020, בשיאה של המחאה נגד הגזענות הממוסדת בארצות הברית, עלה המחזה "הולנדי" בתרגומו של ערן צלגוב על במת סמינר הקיבוצים, בבימויה של מירב לחמן ובכיכובם של שון מונגוזה ונוגה כץ. מדיה וקבצים בנושא אמירי ברקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמירי ברקה ראיונות באנגלית עם אמירי ברקה יואב קרני, ‏שירים שהורגים, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2002 נירית אנדרמן, אודי אלוני צילם את המשפחה הכי רדיקלית באמריקה, ומצא שם את אמא שלו, באתר הארץ, 24 בפברואר 2022 אמירי ברקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמירי ברקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אמירי ברקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמירי ברקה, באתר AllMovie (באנגלית) אמירי ברקה, באתר ספוטיפיי אמירי ברקה, באתר AllMusic (באנגלית) אמירי ברקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמירי ברקה, באתר Discogs (באנגלית) אמירי ברקה, באתר Songkick (באנגלית) אמירי ברקה, באתר Genius "מי שידעו שמרכז הסחר העולמי עומד להיות מופצץ / מי שאמרו ל-4,000 עובדים ישראלים במגדלי התאומים להישאר אותו יום בבית / מי שהרחיקו משם את שרון." השיר תורגם לעברית על ידי רועי ארד ואהרן שבתאי
סיליקון

האם התכוונתם ל... צורן – יסוד כימי הידוע גם בשם "סיליקון" (silicon) סיליקון (תרכובת) – תרכובת כימית אי אורגנית (silicone) סיליקט – תרכובת הכוללת אניון שבמרכזו אטום צורן אחד או יותר עמק הסיליקון – אזור בצפון קליפורניה שבארצות הברית, המוכר בריכוז עסקי ההיי-טק בו סיליקון ואדי – אזור תעשייה ישראלי סיליקון ואדי (סדרה) – סדרת טלוויזיה ישראלית שתל סיליקון – שתל חזה המשמש בניתוח הפלסטי להגדלת השד או לבנייתו מחדש.