laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין

הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין היא פקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. החל מאוקטובר 2020 עומדת בראש הפקולטה הדקאנית פרופ' רחל גלי צינמון, אשר החליפה את פרופ' ליאו קורי, שכיהן בתפקיד זה במשך חמש שנים. בדצמבר 2020 ארבעה חברי סגל מהפקולטה דורגו ברשימת החוקרים הטובים בעולם לפי אוניברסיטת סטנפורד. בית הספר להיסטוריה בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה בית הספר למדעי התרבות בית הספר לפילוסופיה, בלשנות ולימודי מדע בית הספר לחינוך אנגלית ולימודים אמריקניים מזרח אסיה מקרא נשים ומגדר ספרות ערבית ואסלאם פילוסופיה פכ"מ - פילוסופיה, כלכלה, מדע המדינה ומשפטים פילוסופיה יהודית ותלמוד תרבות צרפת    ארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום בלשנות היסטוריה כללית היסטוריה של המזה"ת ואפריקה התכנית ללימודי אפריקה היסטוריה של עם ישראל לימודים קלאסיים - יוון ורומא לשון עברית ובלשנות שמית לימודי תעודה בעריכה לשונית המרכז לחקר הספרות והתרבות העברית ע"ש לאורה ושוורץ קיפ המרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין-גורן המרכז ללימודים בינלאומיים ואזוריים ע"ש ס' דניאל אברהם מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה מרכז קנטור לחקר יהדות אירופה בימינו מרכז אליאנס ללימודים איראניים המכון לחקר רוסיה ומזרח אירופה ע"ש קמינגס המכון לחקר תולדות יהדות פולין ויחסי ישראל-פולין המכון ללימודים אירופיים ע"ש מוריס א' קוריאל מכון להיסטוריה של אירופה ותרבותה ע"ש פרד ו' לסינג המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן מכון סברדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית מכון קונפוציוס המכון לחקר האנטישמיות והגזענות בימינו ע"ש סטפן רוט המכון לחקר העיתונות והתקשורת היהודית ע"ש שלום רוזנפלד המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן המכון לארכאולוגיה מכון מינרבה להיסטוריה גרמנית המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר המכון לחקר תודעה היסטורית ע"ש אוה ומרק ביסן המכון ללשון, לספרות ולתרבות היידיש ע"ש משפחת גולדרייך מכון לדו-קיום יהודי-ערבי ע"ש וולטר לבך מרכז מינרבה למדעי הרוח אתר האינטרנט הרשמי של הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין הפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין, ברשת החברתית פייסבוק פרופ' רחל גלי צינמון היא הדקאנית החדשה של הפקולטה למדעי הרוח, באתר tau.ac.il חוקרות וחוקרי אוניברסיטת תל אביב בטופ העולמי, באתר tau.ac.il
הפקולטה לניהול ע"ש קולר

הפקולטה לניהול ע"ש קולר היא פקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב אשר נוסדה ב-1965. בפקולטה לומדים כ-2,500 סטודנטים, עם סגל שמונה כ-300 מרצים ו-60 חוקרים. מאז נוסדה, למדו בפקולטה כ-27,000 איש. דיקאן הפקולטה הוא פרופ' דן עמירם. המרכז לחקר התנהגות צרכנים ע"ש סולמון לו - הוקם ב-2020 ובראשו עומדת פרופ׳ אילה ארד. מכון קובנס לניהול מערכות בריאות - מנוהל על ידי פרופ' קובי גלזר. מרכז רעיה שטראוס לחקר עסקים משפחתיים. ראשי המרכז הם פרופ' דן וייס וד"ר נאוה מיכאל צברי מרכז משפחת וויטמן לדו-קיום - נוסד ב-2015. המכון למחקר עסקים בישראל ע"ש הנרי קראון שמנוהל על ידי פרופ' דן עמירם מכון אלי הורביץ לניהול אסטרטגי. מנוהל על ידי פרופ' משה צבירן המכון למערכות מידע ניהוליות ע"ש מרסל ואני אדמס. ראש המכון הוא פרופ' דב תאני מכון חוגג לחקר ביישומי בלוקצ׳יין שמנוהל על ידי פרופ' יבגני ליאנדרס. מכון אלרוב לחקר הנדל"ן. מנוהל על ידי פרופ' דני בן שחר המרכז ללימודים גבוהים ולמחקר בביטוח ע"ש דר' משה ו' ארהרד. ראש המרכז הוא פרופ' אבי וואהל. אתר האינטרנט הרשמי של הפקולטה לניהול ע"ש קולר מי אנחנו?, באתר coller.tau.ac.il דבר הדקאן, באתר coller.tau.ac.il
עונת 1965/1966 בליגת העל ההולנדית

עונת 1965/1966 הייתה העונה העשירית של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. הראקלס אלמלו ירדה לליגת המשנה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 16 קבוצות, (14 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו וילם II ואלינקוויק שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצה במקום ה-16 נשרה לליגת המשנה ההולנדית. בנוסף לאינטרטוטו השתתפה גם בעונה הבאה של גביע הירידים
בלנדין גרווינה

בלנדין גרווינה (בגרמנית: Blandine Gravina; 20 במרץ 1863 – 4 בדצמבר 1941) הייתה בתם של קוזימה וגנר והנס פון בילוב, ונכדתו של פרנץ ליסט. לאחר שקוזימה התגרשה מפון בילוב, ונישאה לריכרד וגנר, בלנדין, ואחותה דניאלה, למדו בפנימיות "לואיסנשטאט" ו"Niederlößnitz". בשנת 1882, התחתנה עם הרוזן ביאג'ו גרווינה, בנו השני של הנסיך ראמקה מפלרמו. מכיוון שביאג'ו לא ירש את אביו, המשפחה חייה בעוני. ב-14 ביוני 1883, נולד בנם הבכור, מנפרדי, שלימים היה קצין בחיל הים האיטלקי. בשנת 1886, נולדה בתם, מריה-קוזימה (על שם אימה של בלנדין), וב-1890 נולד גילברטו, מנצח וחלילן. בשנת 1896, נולד בנם האחרון, גואידו. בשנת 1897, ביאג'ו התאבד לאחר שירה בעצמו. בשנת 1933, קיבלה בלנדין אזרחות כבוד מעיריית ביירוית. היא נפטרה בפירנצה בשנת 1941. יהונתן קאר, Der Wagner-Clan. Biografie einer deutschen Familie‏, 2010‏, ISBN 978-3-596-18504-7 בריז'יט המן, Die Familie Wagner‏, 2005‏, ISBN 3-499-50658-0 אוליבר הילמס, Cosimas Kinder. Triumph und Tragödie der Wagner-Dynastie‏, 2009‏, ISBN 978-3-88680-899-1 Stephan Speicher: Ein wildes Geschlecht, sueddeutsche.de vom 17. Mai 2010, abgerufen am 5. Mai 2014.
Rare Masters

Rare Masters הוא אלבום אוסף של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, שיצא לאור כתקליטור כפול ב־20 באוקטובר 1992. הוא כלל הוצאה ראשונה בתקליטור של כל הסינגלים המוקדמים, הסינגלים וצדדי ב' שג'ון הוציא לאור בין 1968 ל־1975 ולא נכללו באלבומי אולפן או באלבום הלהיטים Elton John's Greatest Hits Volume II (אנ'). כן כלל האלבום הוצאה ראשונה של חמש השמטות מאלבומי אולפן, שהוקלטו באותו פרק זמן, ואת ההוצאה הראשונה והיחידה בתקליטור של הפסקול המלא לסרט "Friends". רבים משירי האלבום צורפו כשירי בונוס לאלבומיו המוקדמים של ג'ון שעברו עריכה דיגיטלית מחודשת (רימסטר) ויצאו לאור ב־1995 (גם הם בגרסת רימסטר). סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב שאף שחלק גדול מהשירים צורפו כשירי בונוס במהדורות המחודשות של אלבומיו המוקדמים של ג'ון, עדיין מדובר בעסקה משתלמת מפני שנכללו בו שירים שלא יצאו במקום אחר במהדורת תקליטור, ומלבד זאת האלבום הוא גם ”חתיכת האזנה בפני עצמו, המציג לראווה שירים טובים ואבני חן נשכחות מתקופת הפריים טיים של ג'ון”. ארלוויין הוסיף שאף על פי ש”אין כאן יותר מדי להיטים, האיכות גבוהה ועקבית באופן מבהיל, המציגה לראווה את שיתוף הפעולה בין ג'ון לטופין בשיאו”, ושבאלבום יש כמה מ”השירים המובחרים ביותר של התקופה”. הוא סבר שהקטעים הכליים מפסקול "Friends" נופלים מהרמה הכללית הגבוהה של רוב האלבום, אך עם זאת ”הוא עדיין חלק הכרחי מכל אוסף של אלטון ג'ון”. מילות השירים נכתבו על ידי ברני טופין (למעט היכן שמצוין אחרת), המוזיקה לשירים הולחנה על ידי אלטון ג'ון (למעט היכן שמצוין אחרת). מידע על האלבום Rare Masters באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rare Masters באתר AllMusic האלבום Rare Masters באתר Discogs האלבום Rare Masters באתר ספוטיפיי האלבום Rare Masters באתר דיזר האלבום Rare Masters באתר אפל מיוזיק שיצאו כסינגלים עוד לפני שיצא אלבום הבכורה שלו, "Empty Sky". "Friends" לא נחשב כסינגל מן המניין של ג'ון, אלא שיר הנושא וחלק מן הפסקול של הסרט נושא אותו שם מ־1971. מתוך "Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy". על האלבום באתר של אלטון ג'ון, באתר eltonjohn.com, בדיקה אחרונה ב־16 במאי 2021 סטיבן תומאס ארלוויין, ביקורת "AllMusic", באתר AllMusic, בדיקה אחרונה 18 במאי 2021
ג'ודית גוטייה

ג'ודית גוטייה (בצרפתית: Judith Gautier;‏ 25 באוגוסט 1845 – 26 בדצמבר 1917) הייתה משוררת, מתרגמת וסופרת צרפתייה. גוטייה הייתה בתם של תאופיל גוטייה וארנסטה גריזי, אחותה של הזמרת ורקדנית הבלט קרלוטה גריזי. היא הייתה נשואה לקטול מנדס, אך השניים נפרדו. בקיץ 1876, ניהלה גוטייה רומן קצר וסודי עם המלחין ריכרד וגנר. לאחר הזוגיות, היא כתבה, יחד עם פייר לוטי, ב-1912 את המחזה La fille du ciel שתורגם והופק תחת פיקוחם האישי של השניים בתיאטרון המאה בניו יורק. היא הייתה מתרגמת מקצועית ממנדרינית ויפנית לצרפתית. תרגומיה, הביאו את תרבות השירה האסייתית לאירופה המודרנית. היא הייתה חברה באקדמיה גונקור (1910–1917). 1867: Le livre de jade 1869: Le Dragon Impérial 1875: L'Usurpateur 1882: Isoline et La Fleur-Serpent 1887: La Reine de Bangalore 1900: Les Princesses d'Amours 1902: Le Collier des Jours 1904: Le Paravent: De Soie et D'Or 1908: L'Avare Chinois‏ Mémoires d'un Éléphant Blanc‏ מדיה וקבצים בנושא ג'ודית גוטייה בוויקישיתוף כתבי ג'ודית גוטייה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Daniel Coit Gilman, ed. (1902). "Gautier, Judith". New International Encyclopedia, Volume VIII. New York: Dodd, Mead and Company. p. 161. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. {{cite book}}: (עזרה) Tian, Min (2018-11-27). The Use of Asian Theatre for Modern Western Theatre: The Displaced Mirror (באנגלית). Springer. ISBN 978-3-319-97178-0. Gallica.bnf.fr
אמיל סקריה

אמיל סקריה (בגרמנית: Emil Scaria; 18 בספטמבר 1838 – 23 ביולי 1886) היה זמר בס-בריטון אוסטרי. סקריה נולד בעיר גראץ, ולמד בקונסרבטוריון בווינה. בשנת 1860, הופיע לראשונה בעיר ההונגרית פשט, שם שיחק את דמותו של סנט בריס באופרה "ההוגנוטים". על פי מבקרי המוזיקה, הופעתו הייתה כישלון. בעקבות הביקורות, נטש את קריירת המוזיקה והחל ללמוד אצל מנואל גארסיה השני. על אף שחזר לשיר בדסאו, הוא לא התפרסם עד שהופיע בארמון הבדולח בשנת 1862. בשנת 1863, ביצע את האופרה "לייפציג", ובשנת 1864, עבר לעבוד בדרזדן. בשנת 1882, ניהל אומנותית את האופרה "פרסיפל", משל ריכרד וגנר. סקריה נפטר בגרמניה בשנת 1886. דייוויד אוון, Encyclopedia of the Opera: New Enlarged Edition, ניו יורק: Hill and Wang‏, 1963 סי.אם גרובר וה. רייטרר, Scaria, Emil (1840-1886), Sänger‏, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950‏ מדיה וקבצים בנושא אמיל סקריה בוויקישיתוף
שרבט

שרבט (פרסית: شربت) הוא משקה איראני, המוכן מפירות או עלי כותרת של פרחים, ומוגש בדרך כלל מקורר. אפשר להגיש אותו בצורה מרוכזת ולאכול עם כף או לדלל במים ליצירת המשקה. השרבט הוא תערובת קפואה שמרקמה קרמי יותר מזה של הסורבה. שרבט מכיל, בנוסף למרכיבים שיש בסורבה, גם מרכיב חלבי כגון שמנת, חלב או אבקת חלב. מקור השם שרבט הוא מהפועל הערבי 'שַׁרִבַּ', שמשמעותו היא לשתות, במהלך השנים המילה "שרבט" נתגלגלה ל"סורבה" בצרפתית, במשמעות דומה. שרבטים פופולריים עשויים אחד או יותר מהבאים: זרעי בזיליקום, מי ורדים, עלי ורדים טריים, אלגום, בעל, היביסקוס, לימון, תפוז, מנגו, אננס, וזרעי צ'יה. שרבט נפוץ באיראן, טורקיה, בוסניה, העולם הערבי, אפגניסטן, פקיסטן, סרי לנקה, בנגלדש והודו, במיוחד הוא נפוץ אצל מוסלמים לשבירת צום הרמדאן. גרסה דרום-הודית המכונה בדרך כלל סרבאת פופולרית בקראלה, טמיל נאדו ואנדרה פרדש. ככל הנראה מקורם של השרבטים באיראן. המשקה מתואר על ידי הסופר הפרסי אבן סינא, בקנון הרפואה שכתב במאה ה-11.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא שרבט בוויקישיתוף דורית שנון, כאן קופאים בכיף: גרניטה, סורבה ושרבט, באתר ynet, 20 ביוני 2010 הזירה הלשונית 04.03.05, באתר www.makorrishon.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרנד פרי שטיריה

גרנד פרי שטיריה הוא מרוץ גרנד פרי שנתי, המתקיים במסגרת אליפות הפורמולה 1. המרוץ מתקיים במסלול רד בול רינג בו מתקיים גם גרנד פרי אוסטריה. התפרצות מגפת הקורונה בעולם הובילה לדחיית פתיחת עונת 2020 ולשינוי בלוח המרוצים המתוכנן. במטרה לאפשר קיום מספר רב ככל האפשר של מרוצים הוחלט לקיים בחלק מהמסלולים שני מרוצים בהפרש של שבוע זה מזה. גרנד פרי אוסטריה היה המרוץ הפותח של העונה, שהתקיים ברד בול רינג. שבוע לאחר מכן נערך באותו המסלול גרנד פרי שטיריה. לואיס המילטון זינק המפול פוזישן וניצח את המרוץ. אף על פי שהתכנון המקורי היה לקיים את המרוץ כאירוע חד פעמי הוא נוסף ללוח המרוצים גם בעונת 2021 במקומו של גרנד פרי טורקיה שבוטל עקב התפרצות הקורונה במדינה. F1 confirms first 8 races of revised 2020 calendar, starting with Austria double header, Formula1.com, 9 June 2020 Austria to host F1 double-header after Turkish GP is called off, Motorsport.com, 14 May 2021
קז'מיירה ז'ולבסקה

קז'מיירה ז'ולבסקה (בפולנית: Kazimiera Żuławska ‏22 בפברואר 1883 – 18 באפריל 1971) הייתה חוקרת שפות רומניות, מתרגמת, פעילת זכויות נשים וחסידת אומות עולם מפולין. נולדה כקאזימיירה האניקי בצ'מריזי למשפחה בעלת קרקעות, בתם של איגנסי דיוניזי האניקי וזופיה לבית אוסטולסקה. היא סיימה את לימודי הגימנסיה השנייה של ורשה, והוסמכה כמורה לחינוך ביתי. היא למדה לימודי השפה הרומנית באוניברסיטאות בלבוב וברן. בשנת 1910, קיבלה דוקטורט. בשנת 1907 התחתנה עם הסופר יז'י ז'ולבסקי. עם בעלה ואחיו יאנוש היא טיפסה על האלפים והרי הטטרה. היא ניהלה לזמן מה בית הארחה בזקופנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה בעלה התנדב ללגיון הפולני ונהרג בשנת 1915. לאחר הקמת פולין העצמאית, היא עזבה את זקופנה לטובת טורון עם בניה, וניהלה את בית ההארחה "זופיובקה" בעיירה אול. . לאחר שעברה לוורשה עבדה כפקידה בביטוח לאומי. בוורשה עסקה בתרגום ספרות צרפתית וספרדית וספרי טיפוס הרים. בסוף שנות העשרים חזרה לפעילות בליגת הנשים הפולנית. במהלך מלחמת העולם השנייה היא הסתירה בדירתה יהודים, להם סייעה להשיג מסמכים מזויפים ולמצוא עבודה. על מעשיה זכתה בשנת 1981 באות חסיד אומות העולם. את האות היא קיבלה יחד עם בנה וורז'יניץ', שהיה שותף למעשה ההצלה. היא חיה בוורשה עד מותה. בוורשה ניהלה בית פתוח לאמנים ועסקה באמנות. היא המשיכה לתרגם לפולנית, כולל הדרמה "ג'ודיטה" מאת צ'ארלס דה פיירט-צ'אפוי, שהועלתה על ידי קז'ימייז 'דז'מק בתיאטרון החדש בלודז' (10 בספטמבר 1960) ולאחר מכן בתיאטרון הטלוויזיה שביים סטניסלב וול (1960). ואירנה בבל (1974). לאחר שיצאה לגמלאות נתמכה על ידי בניה - מארק, צייר אמן שחי בגלות בלונדון, יוליוש, סופר ונשיא מועדון פן, ווורז'יניץ' הצעיר ביותר (מוזיקולוג ומלחין). Natalia Yakubova, Kazimiera Żuławska - biogram Portal internetowy projektu „Archiwum kobiet: Piszące” [dostęp 21 czerwca 2019] Marek Żuławski - biografia - strona internetowa Lista Polscy Sprawiedliwi wśród narodów świata - Portal internetowy Muzeum Polin [dostęp 21 czerwca 2019]; Żuławska FAMILY - The Righteous Among The Nations - Portal internetowy Yad Washen [dostęp 21 czerwca 2019] Encyklopedia Polskiego Teatru - Portal internetowy [dostęp 23 czerwca 2019] "Cmentarz Stare Powązki: TADEUSZ OSTOLSKI". [w:] Warszawskie Zabytkowe Pomniki Nagrobne [online]. נבדק ב-2019-06-21.
גטו שווינציאן

גטו שווינציאן היה הגטו בעיר שווינציאן בליטא, בזמן שהייתה כבושה בידי הנאצים (אנ') (לפני המלחמה - שווינציאן הייתה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה, ולאחר המלחמה - הייתה בשטח ליטא הסובייטית). הגטו התקיים מיולי 1941 עד אפריל 1943. בשיאו התגוררו בו כ-1,500 אסירים. במקומו היום קיים פארק עירוני. לזכר הגטו, המקום מסומן בחנוכיית עץ, שגולפה על ידי יוזפס יקשטס (Juozapas Jakštas) בתחילת שנות התשעים ובשנת 2011. לפני המלחמה היו בשווינציאן כ-9,000 תושבים, מתוכם שליש יהודים. הגטו הוקם זמן קצר לאחר שגרמניה הנאצית תקפה את ברית המועצות ב-22 ביוני 1941. בסוף ספטמבר 1941 הועברו 1,000 עד אלפיים מיהודי שווינציאן לצריפים של שטחי אימונים צבאיים לשעבר ליד שוונצ'יונייליאי. גם שם נאספו יהודים מיישובים סמוכים אחרים. יהודים אלה נטבחו ב-9–10 באוקטובר על ידי נאצים וליטאים מיחידת רצח ליטאיות בשם Ypatingasis būrys (אנ'). בדו"ח יגר נמנו 3,726 מקרי מוות בעיר (1,169 גברים, 1,840 נשים, 717 ילדים). הגטו בשווינציאן הוקף בגדר תיל ונשמר על ידי שומרים חמושים. השטח חולק לארבעה רבעים, ולכל אחד מהם היה מפקד יהודי. בנוסף, היה בגטו יודנראט (מועצה) בן חמישה חברים. על פי מפקד האוכלוסין באוגוסט 1942, היו בגטו 566 יהודים, בהם 353 עובדים ועובדות. אסירים צעירים החלו לרכוש נשק וליצור קשרים עם הפרטיזנים הסובייטים שהיו פעילים באזור (כיום מזרח ליטא ומערב בלארוס). מספר יהודים ברחו והצטרפו לפרטיזנים היהודים באזור. בכירים נאצים נאלצו לחזק את אמצעי הביטחון. הצעד הראשון היה חיסול גטאות קטנים בערים שונות. כ-1,000 יהודים מהגטו בווידזה (כיום בלארוס) הועברו לשווינציאן. עקב צפיפות ומחסור באמצעי היגיינה ציבורית פרצה מגפת טיפוס בקרב האסירים. המגפה נבלמה בעזרת קבוצת רופאים יהודים שנשלחה מגטו וילנה. בסוף 1942 פעלו באזור שלושה גטאות קטנים נוספים: מיכלישקי, סולי ואשמיאני. בשל פעילות פרטיזנית מוגברת הוחלט לחסל את ארבעת הגטאות באביב 1943. כדי למזער את ההתנגדות הובאו שוטרים יהודים מגטו וילנה. כ-2,700 יהודים בעלי כושר עבודה הועברו גטו וילנה או למחנות עבודה בז'ייז'מריאי, ז'וסלה או קנה (Kena). ב-4 באפריל עלו היהודים שנותרו לרכבת משא בשוונצ'יונייליאי. נאמר להם שהם יועברו לגטו קובנה. במקום זאת, הרכבת עצרה בפונאר. חמישה קרונות רכבת הופנו למחנה עבודה בבזדוניס ושני קרונות נוספים עם אנשי היודנראט הובלו לגטו וילנה. מעטים הצליחו להימלט, אך הרוב המכריע נורה על ידי שוטרים גרמנים וליטאים. על פי מקורות נאציים, כ-4,000 יהודים נרצחו ב-5 באפריל 1943 בפונאר. שוויינציאני (Święciany), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
גרבולץ

גרבולץ (בהונגרית: Garbolc) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גרבולץ קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-149 תושבים בשנת 1990 עד 115 תושבים בשנת 2020. יהודים חיו בגרבולץ בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה. מדיה וקבצים בנושא גרבולץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרבולץ (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי גרבולץ שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
פניש

פניש (בפורטוגזית: Peniche) היא עיירת חוף הממוקמת אשר במערב פורטוגל. העיר מארחת מדי שנה, בחוף סופרטובוס, את אליפות העולם בגלישה (WSL). העיר נמצאת במרחק של כ-100 ק"מ צפונה לעיר ליסבון, כ-157 ק"מ מהעיר קוימברה וכ-263 ק"מ מהעיר פורטו. האי ברלנגה (Berlengas) נמצא כ-10 ק"מ מהחוף ונחשב לחלק מהעיר, האי נחשב לאחת משמורות הטבע הראשונות בעולם וניתן לבקר בו באמצעות מעבורת ימית היוצאת מפניש. העיר נבנתה בשנת 1864 על חצי אי סלעי שגילו גאולוגים והיא ידועה בעיקר בזכות החופים הארוכים שלה. פניש הייתה מעורבת באירועים היסטוריים שונים בעלי אופי לאומי ובינלאומי והייתה יעד מרכזי לתקיפות של שודדי ים וכיבוש על ידי מעצמות זרות. כחלק מהגנה על חוף הים, העיר ותושביה, בשנת 1557 הורה המלך ז'ואאו השלישי על בנייתו של מבצר פניש. במהלך השלטון האוטוריטרי במהלך המאה העשרים, המכונה אסטאדו נובו, או הרפובליקה השנייה, שימש המבצר כבית כלא של קומוניסטים ומתנגדי משטר אחרים. פניש היא מרכז תיירות פופולרי המוכר בזכות חופי הים המרהיבים שבה הפונים לשלשה כיוונים שונים וזה הופך אותם לאחד ממיקומי הגלישה הטובים ביותר באירופה. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על פעילויות דייג, יחד עם מגזר תעשייתי הכולל מרכזי מסחר ותיירות ושטחים נרחבים המשמשים לחקלאות. להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר; וכן התפתחות האוכלוסייה בתצוגה גרפית: מדיה וקבצים בנושא פניש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פניש (בפורטוגזית) Jurassic Heritage and Geoconservation in Portugal Peniche, Mar e História - Página 2 - Turismo na Natureza - Naturlink, naturlink.pt Statistics Portugal - Web Portal, www.ine.pt
גיגייה

גיגייה (בהונגרית: Gyügye) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. על גנות נהר סומש. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גיגייה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-323 תושבים בשנת 1990 עד 248 תושבים בשנת 2020. יהודים חיו בגיגייה בתקופות זמן שונות ובמקום ישנו בית קברות יהודי ובו מספר מצבות ישנות. בשנת 1944 כבר לא חיו יההודים בכפר, אך יש תיעוד על יהודי אחד מבני הקהילה בשואה. מדיה וקבצים בנושא גיגייה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיגייה (בהונגרית) גיגייה, ברשת החברתית פייסבוק נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בגיגייה תיעוד יהודי גיגייה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
ויהי בימי

ויהי בימי הוא סרט קצר, שאורכו 18 דקות, אשר צולם בשנת 1932 בידי חברת הסרטים "מולדת". הקומדיה הופקה על רקע חגיגות פורים והעדלאידע בשנת תרצ"ב בתל אביב. הסרט היה סרט אילם, העלילה ודברי השחקנים הוצגו באמצעות כיתובים בין קטעי הסרט. המוזיקה בסרט הושמעה מתקליטים, שעל גבי אחד מהם הוקלט השחקן משה חורגל מקריא את הפסוק הראשון של "מגילת אסתר", דבר שאפשר לקולנוע "ציון" בירושלים לציין כי זהו הסרט הקולני העברי הראשון בארץ-ישראל. הסרט הופק באמצעים דלים וזכה להצלחה גדולה. הסרט בנוי כקומדיית טעויות. העלילה מספרת על חייט הבורח מאשתו בחגיגות פורים ומתחבא בקרב חוגגי העדלאידע בתל אביב. החייטת רודפת אחריו ומנסה לאתר אותו. במקביל תיירת יהודייה מבטיחה לתייר יהודי כי אם יצליח לזהות אותה בין החוגגים, תסכים להינשא לו. השניים מתחפשים לחלוצים ויוצאים לעיר. מאוחר יותר התייר מחליף את בגדיו בבגדי החייט. שני חלוצים אמתיים שחוגגים בעדלאידע גורמים למהומה, לאחר שהחייטת חושבת שהתייר הוא בעלה, התיירת חושבת שהחלוץ הוא התייר, התייר חושב שהחלוצה היא התיירת, החלוץ חושב שהתיירת היא החלוצה. כל הנוכחים מחפשים זה את זה כשלבסוף כולם מגיעים לרבנות. שתי המנגינות המלוות את הסרט, "ריקוד איסטנבול" ו"ריקוד קוקז", הן מנגינה טורקית ומנגינה קווקזית שבוצעו בסגנון הכליזמרים. המוזיקה הוקלטה על גבי תקליטים בסרטי קולומביה. "ויהי בימי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ויהי בימי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט המלא מערוץ היוטיוב של כאן חינוכית 80 שנה לעודד הנודד – ויהי בימי, באתר הבמה וַיְהִי בִּימֵי, באתר בית הסרט העברי
הרמאנסג

הרמאנסג (בהונגרית: Hermánszeg) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות נהר סומש שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית הרמאנסג קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-315 תושבים בשנת 1990 עד 259 תושבים בשנת 2020. יהודים חיו בהרמאנסג בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו רבים מבני הקהילה בשואה. מדיה וקבצים בנושא הרמאנסג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרמאנסג (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי הרמאנסג שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אח"י דרקון

אח"י דרקון היא צוללת מסדרת דולפין AIP אשר הוזמנה ב-2013 וצפויה להיכנס לשירות ב-2024. אח"י דרקון היא כלי המלחמה היקר ביותר של צה"ל (עלותהּ משוערת בכ-550 מיליון אירו). מערכות הסונאר וההגנה של הצוללת מתקדמות ומשופרות ביחס לשל קודמותיה. הצוללות מסדרת דולפין AIP יכולות לשאת טילי שיוט בעלי טווח של אלפי קילומטרים, וניתן לציידם בראשי קרב גרעיניים. אחד השיפורים המרכזיים בסדרת הצוללות זו הוא אלמנט טכנולוגי מתקדם שהוצב במרכז הצוללת – מערכת ה-AIP (Air Independent Propulsion), מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון, מערכת המבוססת בין היתר על טכנולוגיית תאי דלק המאפשרת למנוע המשולב דיזל-חשמל להשתמש בחמצן ללא צורך בצריכתו ממקור שמחוץ למים. שדרוג זה הצריך את הארכתה של הצוללת בכעשרה מטרים ומטרתו לאפשר שהייה ממושכת יותר בלב ים. בניגוד לשאר הצוללות בסדרה במהלך בנייתה הוחלט להוסיף לה יכולות חדשות כגון בניית גשר ארוך וגדול שבו מותקן רכיב VLS – מערכת שיגור אנכי של טילים מגוף הצוללות, שיאפשר שיגור טילים גדולים מטילים אופקיים. מהלך זה ייקר את עלותה ב-140 מיליון אירו ודחה את מועד מסירתה. עקב השדרוג הצוללת הוחלט שהצוללת תהווה אבטיפוס לצוללות דקר, הדגם המתקדם ביותר שיהיה בשירות זרוע הים בעשרות השנים הבאות.. באגוסט 2023 יצאה לראשונה הצוללת מהמבנה בקיל, בו נבנתה הצוללת. ובכך נחשף שאח"י דרקון גדולה יותר מכל צוללת ישראלית קודמת, והיא ארוכה בהרבה משתי הצוללות הראשונות מסדרת דולפין AIP. בולט עוד יותר הוא הגשר שגדל באופן משמעותי. הגשר הגדול כנראה מכיל את החידוש הגדול ביותר של הצוללת: טילים בליסטים חדשים ומתקדמים. ב-24 ביוני 2024 פורסם כי במהלך הניסויים בים הפתוח שביצע אח"י דרקון לחופי דנמרק נצפו שתי ספינות ריגול רוסיות בסביבת הניסויים ואחת נוספת מול העיר קיל שם נמצאת המספנה. ככל הנראה שתי ספינות ריגול רוסיות אוספות מידע מודיעיני על אופייה של הצוללת החדשה ביותר של ישראל, ובמיוחד הן כנראה בונות ספרייה אקוסטית של איך נשמעת הצוללת החדשה. ניסויי ים הם זמן רגיש להפליא עבור צוללות חדשות. השם המקורי שנבחר לצוללת היה דקר, על שם הצוללת אח"י דקר, שטבעה בדרכה לישראל בשנת 1968. בעקבות התנגדות המשפחות השכולות, הוחלט לקרוא לה דרקון, על שם הדג הימי דרקון, אשר גם מכיל את האותיות "דקר", ובמקום זאת יקראו לצוללות מסדרת דקר על שם הצוללת האבודה. ניר דבורי, ‏הדרקון מגיע: כך נראית הצוללת שעוד לא הייתה כמוה לישראל, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2023 עמי רוחקס דומבה, ‏פרסום: על פי הערכות, הצוללת אח״י דרקון נחשפה עם מערכת שיגור טילים אנכית חדשה, באתר "IsraelDefense‏", 22 באוגוסט 2023 ISRAELI Most Powerful Submarine Shocked The World Militarist 2023 September רביב דרוקר, מתחת למים, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2017 ניר דבורי, ‏הדרקון מגיע: כך נראית הצוללת שעוד לא הייתה כמוה לישראל, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2023 H. I. Sutton, Israel Launches New Submarine, First In World With Modern Missiles In Sail, Naval News, ‏2023-08-14 (באנגלית אמריקאית) H. I. Sutton, Russian Spy Ships Likely Gathering Intelligence On Israel's Newest Submarine, Naval News, ‏2024-06-24 (באנגלית אמריקאית) עדו בן פורת, הצוללת הבאה: 'אח"י דרקון', באתר ערוץ 7, ‏2019-01-09
רם ברכה

רם ברכה (נולד בתל אביב, 1966) הוא צלם ישראלי ומרצה לצילום. ברכה למד צילום במדרשה לאמנות בין השנים 1988 ל-1992, ולאחר מכן החל ללמד צילום בקמרה אובסקורה, בית הספר מימד לאמנות חזותית, המדרשה לאמנות ומוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה. בין השנים 2015 - 2005 שימש כראש המחלקה לצילום במדרשה לאמנות בית ברל. תערוכות יחיד: בעקבות הצילום - מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1993) מבין תערוכות קבוצתיות בהן השתתף: יומנים - הסטודיו בבורוכוב, הגלריה, תל אביב (1992) תערוכה קבוצתית - הסטודיו בבורוכוב, הגלריה, תל אביב (1993) אנטיפאתוס: הומור אפל, ציניות ואירוניה באמנות ישראלית עכשווית - מוזיאון ישראל, ירושלים (1993) הכלאה - אלטרנטיבה אינטרדציפלינרית - בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב (1993) אוסף פלוס, סובטרופי: גם פיגורטיבי גם מופשט, טווח הריאליזם - מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב (1993–1994) ארט פוקוס - בוגרי המדרשה לאמנות ברמת השרון, המגמה - המדרשה לאמנות, רמת השרון (1994) צילום ישראלי עכשווי - רכישות חדשות - מוזיאון ישראל, ירושלים (1995–1996) ממציאות, מציאות בדויה בצילום הישראלי - גלריית הסדנה לאמנות, יבנה (1996) מחלון ומראה לזיכרון - הגלריה ע"ש מורל דרפלר, מוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1996) תערוכת מורים - מוסררה, בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1997) דו"ח מצב: צילום בישראל היום - מוזיאון ישראל, ירושלים (1998) תערוכה קבוצתית - הגלריה ע"ש מורל דרפלר, מוסררה - בית הספר לצילום, מדיה ומוזיקה חדשה ע"ש נגר, ירושלים (1998) מסגרת זמן, מאה שנות צילום בארץ ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים (2000) בקשר לגוף - בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל (2005–2006) מופע הגוף - בית הספר לאמנות - המדרשה, מכללת בית ברל (2006) Homme/Femme : l’Illusion de la réalité - Galerie Claire Corcia, פריז, צרפת מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל (1994) סגל בית הספר "בסיס לאמנות ותרבות", באתר https://www.basis.org.il/ רם ברכה - תערוכות, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים