laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורי סלימאן

אורי סלימאן (נולד ב-23 בדצמבר 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי. סלימאן נולד בכפר סבא, אך בגיל צעיר עבר עם משפחתו לתל אביב. בגיל 9 החל את דרכו בקבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב, ועבר לקבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב כשהיה בן 16. ב-1971 עלה לקבוצה הבוגרת בפעם הראשונה. בעונת 1982/1983 עבר לשחק במכבי פתח תקווה, ובעונת 1983/1984 בהפועל יהוד. לקראת עונת 1984/1985 חזר סלימאן למכבי תל אביב ובהמשך שיחק במשך שתי עונות במכבי יפו. בעונת 1988–1989 שיחק סלימאן בסקציה נס ציונה מליגה ב' דרום ב' וסיים איתה במקום השני. במהלך הקריירה שלו שיחק במספר עמדות שונות, כחלוץ, קשר ומגן. כשחקן פעיל זכה בשלוש אליפויות וגביע מדינה אחד. לזכותו הופעה רשמית אחת במדי נבחרת ישראל, ב-1978 נגד הנבחרת הצעירה של הולנד. בשנת 2017 החל לשמש כסקאוט בנבחרות הצעירות של ישראל. מכבי תל אביב אליפויות (3): 1971/1972, 1976/1977, 1978/1979 גביעי מדינה (1): 1976/1977 מדיה וקבצים בנושא אורי סלימאן בוויקישיתוף אורי סלימאן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מועדון שחקני העבר הכיר תודה לשחקן העבר אורי סלימאן, בעמוד הפייסבוק של מכבי תל אביב (אורך: 1:51) מכבי יפו שר שר, חדשות, 14 ביוני 1987. לימן החמיץ והסקצייה ירדה מנוצחת, מעריב, 25 באוקטובר 1987. אשר גולדברג, רבינזון יורד לליגה א', חדשות, 7 ביוני 1990.
הארמייה ה-62 (ברית המועצות)

הארמייה ה-62 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שקיבלה פרסום עולמי בעקבות התפקיד המכריע שמילאה בהגנה על העיר סטלינגרד במהלך קרב סטלינגרד. הארמייה הייתה ארמיית עתודה שהוקמה בסוף מאי 1942 בשם ארמיית העתודה ה-7, והשתייכה לעתודת הפיקוד העליון הסובייטי. ב-10 ביולי סופחה הארמייה לכוחות חזית סטלינגרד ושמה שונה לארמייה ה-62. הארמייה הוצבה באגף הימני של החזית ממערב לעיקול נהר הדון, והחל מ-23 בחודש ניהלה שורת קרבות מגננה קשים כנגד כוחות גרמניים עדיפים. בראשית אוגוסט הצליחה הארמייה הגרמנית השישית לכתר ולהשמיד את מרבית יחידות הארמייה וכמעט את כל הארטילריה שלה ממערב לנהר דון. הארמייה הוקמה מחדש מיחידות שהשתייכו לארמיית הטנקים הראשונה (שפורקה) ולארמייה ה-64. תחת לחץ גרמני כבד נסוגה הארמייה באיטיות לטבעת ההגנה הפנימית סביב העיר סטלינגרד, ולאחר שהגרמנים הצליחו לפרוץ אל הוולגה מצפון ומדרום לסטלינגרד, נותרה מבודדת בחורבות העיר. הארמייה כללה להלכה 11 דיוויזיות חי"ר, 7 בריגדות עצמאיות וקורפוס טנקים, אך כתוצאה מהאבדות הכבדות שספגו יחידותיה בקרבות הקודמים, כוחה בפועל ערב פתיחת המתקפה הגרמנית על סטלינגרד לא עלה על כ-20 אלף חיילים וכמה עשרות טנקים. מפקד הארמייה, גנרל א.י. לופאטין, שלא האמין ביכולת כוחותיו להגן על סטלינגרד, ורצה לסגת לגדה המזרחית של הוולגה, פוטר על ידי מטה החזית הדרום-מזרחית ב-11 בספטמבר והוחלף על ידי גנרל לוטננט וסילי צ'ויקוב, שקיבל פקודה להגן על העיר עד האיש האחרון. במהלך החודשיים הבאים (13 בספטמבר-18 בנובמבר 1942) ניהלה הארמייה ה-62 קרב הגנה עיקש בתוך העיר כנגד כוחות גרמניים עדיפים בהרבה, שהשתייכו לארמייה השישית ולארמיית הפאנצר הרביעית. היא ניצלה בצורה מקסימלית את היתרונות שהיו לה בלחימה בשטח בנוי, כדי לנטרל את העדיפות הגרמנית בטנקים ובמטוסים. אף על פי שהגרמנים הצליחו בסופו של דבר להשתלט על רוב שטחה של העיר, הצליחו יחידות הארמייה להמשיך להחזיק מספר מאחזים קטנים בתוך סטלינגרד, ולהתיש את הכוחות הגרמניים התוקפים. יחידות הארמייה ספגו אף הן אבדות כבדות ביותר במהלך הלחימה, וברוב הדיוויזיות שלה נותרו לא יותר מכמה מאות לוחמים כשירים. לחימת הארמייה ה-62 במערכה בתוך סטלינגרד מהווה את אחת הדוגמאות הבולטות ביותר לגבורת המונים בהיסטוריה האנושית. לאחר פתיחת מתקפת הנגד הסובייטית וכיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד בסוף נובמבר 1942, הפעילו יחידות הארמייה לחץ מתמיד על הכוחות הגרמניים שעמדו מולם, והרחיבו בהדרגה את השטח שבשליטתם. הארמייה נטלה חלק במבצע לחיסול הכוחות הגרמניים שנלכדו ב"כיס סטלינגרד", מבצע שהושלם ב-2 בפברואר 1943. בעקבות הצטיינותה במערכה בתוך סטלינגרד שונה שמה של הארמייה ה-62 ב-16 באפריל לארמיית המשמר השמינית. ולדימיר קולפאקצ'י (יולי-אוגוסט 1942) אנטון לופאטין (אוגוסט-ספטמבר 1942) וסילי צ'ויקוב (ספטמבר 1942-אפריל 1943) מדיה וקבצים בנושא הארמייה ה-62 בוויקישיתוף הארמייה ה-62 באתר samsv (ברוסית)
אח"י תנין (צ-71)

אח"י תנין (צ-71) הייתה אחת משתי הצוללות הראשונות ששירתו בחיל הים הישראלי, בין 1958 ל-1968. ערך מורחב – שייטת הצוללות היא הייתה צוללת מסדרה S של הצי הבריטי, שבו נקראה אה"מ ספרינגר (HMS Springer). סדרה S הייתה סדרה של צוללות סיור בגודל בינוני שתוכננו בתחילת שנות ה-30. התכנון הוכיח את עצמו כמוצלח ולכן גם במהלך מלחמת העולם השנייה המשיכו בבניית צוללות מדגם זה. הצוללת הושקה בבריטניה במאי 1945, ונרכשה ביחד עם הצוללת אח"י רהב ב-10 באוקטובר 1958. שתי הצוללות עברו שיפוץ יסודי במספנה המקורית שבנתה אותן לפני שהוכנסו לשירות בחיל הים הישראלי. לאחר השיפוץ ולאחר סדרה ארוכה של ניסויי נמל וים, עברה אח"י תנין סדרת אימונים (הנקראת בעגה המקצועית אימוני היבנות), כשהיא מופעלת על ידי צוות ישראלי בפיקוח בריטי. הצוללת עברה לידי חיל הים הישראלי ב-9 באוקטובר 1958 בטקס שנערך בבסיס הצי המלכותי בפורטסמות' שבאנגליה בנוכחות שמעון פרס, אז מנכ"ל משרד הביטחון, והוסר הלוט מעל שמה החדש: אח"י "תנין". מקור השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" הוא משמות שתי מפלצות המוזכרות בספר ישעיהו: עוּרִי עוּרִי לִבְשִׁי-עֹז, זְרוֹעַ ה'--עוּרִי כִּימֵי קֶדֶם, דֹּרוֹת עוֹלָמִים; הֲלוֹא אַתְּ-הִיא הַמַּחְצֶבֶת רַהַב, מְחוֹלֶלֶת תַּנִּין. — ספר ישעיהו פרק נ"א פסוק ט' את השמות בחר ראש הממשלה דוד בן-גוריון. אח"י "תנין" הגיעה לנמל הבית החדש שלה בחיפה ב-16 בדצמבר 1959, והיא הוצאה מהשירות בינואר 1968. במלחמת ששת הימים הובילה אח"י תנין לוחמים משייטת 13 לפעולת אלכסנדריה. על מבצע זה קיבל מפקדה של הצוללת, אברהם דרור, את עיטור העוז. אלכס שדמון ומכונאי אח"י תנין מתרווחים בגשר הצוללת בדרכה לישראל. חשיפת סמל צוללן לקציני אח"י תנין לקראת כניסתה לנמל חיפה. גשר אח"י תנין ביום הגעתה לנמל חיפה, 16 בדצמבר 1959. קבלת פנים חגיגית לצוללת אח"י תנין (צ-71), בקדמה טרפדת ט-204 ברקע משמאל המשחתת אח"י יפו (ק-42) ומימין אח"י אילת (ק-40), 16 בדצמבר 1959. גברת גולדה מאיר מבקרת באח"י תנין בסיוע של מפקד הצוללת יוסף דרור 17 דצמבר 1959. הצוללת הראשונה של חיל הים אח"י תנין (צ-71) 1960. עזרא להד ותמר שנהר, הצוללת "תנין הגיעה לחיפה, "מערכות" ביטאון חיל הים מרץ 1960, עמ' 96–98. רד וצלול - סיפורה של שייטת הצוללות. תחקיר וכתיבה: משה אימבר, עריכה: שמחה בינות. חיפה, עמותת "דולפין" - יוצאי שייטת הצוללות, 1994. 88 עמ'. מדיה וקבצים בנושא אח"י תנין בוויקישיתוף מידע על HMS Springer באתר Uboat.net יוסף דרור, אימוני צוות תנין בבריטניה , 'מערכות ים' מ"ה-מ"ו, מרץ 1990, עמ' 8. רז שרגא, יובל להגעת אח"י תנין לישראל, "בין גלים", דצמבר 2009, עמ' 13. אלכס שדמון, תחילת הכשרת צוות אח"י תנין באתר משמר המורשת הימית, דצמבר 2020. ישעיהו קלינמן, הצוללת "תנין" נתקבלה בחיפה בטקס רב רושם, חרות, 17 בדצמבר 1959, המשך
נורד אקספרס

נורד אקספרס היה קו רכבת סדיר, שנוסד בשנת 1896 על ידי חברת הרכבות הבלגית (מפעילת האוריינט אקספרס המפורסמת) "החברה הבינלאומית לקרונות שינה וקווי אקספרס אירופיים" (Compagnie Internationale des Wagons-Lits et Grands Express Européens). הקו קישר את סנקט פטרבורג עם פריז ואיפשר, בקו המשך, מעבר בין בירת האימפריה הרוסית לנמל ליסבון וממנו לארצות הברית. מסלול הקו המקורי עבר בערים: פריז - בריסל - קלן - הנובר - ברלין - קניגסברג (כיום קלינינגרד) - דינבורג (כיום דאוגבפילס) - סנקט פטרבורג. בנקודת המעבר בפרוסיה המזרחית נאלצו הנוסעים להחליף רכבות עקב השוני ברוחב המסילה בין השיטה הרוסית לאירופאית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הסתיים הקו בוורשה, פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה ירד קו הרכבת מגדולתו. התפתחות מטוסי הנוסעים, על יתרונותיהם, המלחמה הקרה וירידת מסך הברזל על אירופה היקשו על פעולתה הסדירה של הרכבת שחצתה את היבשת. בין תום מלחמת העולם השנייה לשנת 2007 שימש שם הקו לרכבת בקו פריז - קופנהגן ומאז קוצר לקו פריז - המבורג. ולדימיר נבוקוב מספר בספרו דבר, זיכרון על נסיעה בקו בשנת 1906 סרטו של אלפרד היצ'קוק, זרים ברכבת, תורגם בצרפתית ל-L'inconnu du Nord-Express ("זר בנורד אקספרס") אוריינט אקספרס - קו רכבת נוסף של החברה שחיבר בין פריז לאיסטנבול מדיה וקבצים בנושא נורד אקספרס בוויקישיתוף
קברו של קופרן

קברו של קופרן (בצרפתית: Le tombeau de Couperin) היא סוויטה לפסנתר סולו מאת מוריס ראוול, שחוברה בין 1914 ל-1917, בשישה פרקים. גרסה לתזמורת נכתבה על ידי המלחין ב-1919, אך היא כוללת רק ארבעה מתוך ששת הפרקים המקוריים. כל פרק ביצירה המקורית מוקדש לזכר אחד (או שניים) מחבריו של המלחין, שנפלו בקרבות מלחמת העולם הראשונה; ראוול עצמו היה נהג בתקופת המלחמה. כותרת היצירה במשמעותה המילולית עשויה להביא למחשבה, שהסוויטה היא יצירה תוכניתית, המתארת את המראות והרגשות שחווה מי שמבקר את קברו של קופרן. לאמיתו של דבר, tombeau הוא מונח מוזיקלי, שהיה פופולרי במאה ה-17 במובן של "יצירה לזכרו של אדם". "קופרן" המסוים (מתוך משפחה שנודעה במוזיקאים שהוציאה במשך כמאתיים שנה), שאת זכרו התכוון ראוול להנציח לצד ידידיו חללי המלחמה, הוא כנראה פרנסואה קופרן "הגדול" (1668-1733). ראוול הצהיר, מכל מקום, שלא התכוון בשום פנים לחקות או לייחס את יצירתו לקופרן עצמו, אלא להקדיש אותה כמנחת כבוד לחינניות המלבבת של סוויטת המקלדת מתקופת הבארוק. כוונתו זו מוצאת ביטוי במבנה, המחקה את סוויטת המחולות הבארוקית. כתרגיל הכנה, עיבד ראוול פורלאן (ריקוד עממי איטלקי) מן הסוויטה הרביעית של "הקונצרטים המלכותיים" של קופרן, ומבנה הפורלאן נשמר בעיבוד של ראוול. ואולם, הנאו-קלאסיציזם של ראוול מגיח ועולה מן המקור הבארוקי במלודיה הדיאטונית והכרומטית שלו בנוסח המאה ה-20 ובהרמוניות הפיקנטיות. על הביקורת שהושמעה כנגדו על היצירה הקלילה והמהורהרת לעיתים שחיבר על נושא קודר כל כך השיב ראוול: "המתים עגומים דיים בדומייתם הנצחית." מדיה וקבצים בנושא קברו של קופרן בוויקישיתוף Listen to "Le tombeau de Couperin". Free complete recording at the Piano Society. Le tombeau de Couperin באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי (באנגלית) WIMA Score of the Toccata. "Le tombeau de Couperin" at Maurice Ravel Frontispice. Youtube: Orchestration of the Fugue and Toccata by Jack M. Jarrett, 1982, accessed 6 January 2010
אח"י רהב (צ-73)

אונית חיל הים (אח"י) "רהב" הראשונה הייתה צוללת מדגם S של הצי הבריטי ובהמשך צוללת חיל הים הישראלי. הצוללת הושקה בשנת 1945. היא נרכשה על ידי חיל הים הישראלי ביחד עם "אחותה" אח"י "תנין" בשנת 1958. שתי הצוללות עברו שיפוץ יסודי במספנה המקורית שבנתה אותן, לפני שהן הוכנסו לסד"כ של חיל הים. בחודש פברואר 1959, בבסיס הצי בפורטסמות' שבאנגליה, עברה הצוללת HMS Sanguine מהצי הבריטי לחיל הים הישראלי, והוסר הלוט מעל שמה החדש: אח"י "רהב". אח"י רהב בפיקודו של הדר קמחי, הגיעה לנמל הבית החדש שלה בחיפה ביוני 1960, והוצאה מהשרות בדצמבר 1967. השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" נלקחו משמות שתי מפלצות המתוארות בספר ישעיהו: עוּרִי עוּרִי לִבְשִׁי-עֹז, זְרוֹעַ ה'--עוּרִי כִּימֵי קֶדֶם, דֹּרוֹת עוֹלָמִים; הֲלוֹא אַתְּ-הִיא הַמַּחְצֶבֶת רַהַב, מְחוֹלֶלֶת תַּנִּין. — ספר ישעיהו פרק נ"א פסוק ט' את השמות בחר ראש הממשלה דוד בן-גוריון. צוללות ה-"S" היו צוללות סיור בגודל בינוני, אשר תוכננו בשנות ה-30. התכנון הוכיח את עצמו כמוצלח ולכן גם במשך מלחמת העולם השנייה המשיכו בבניית צוללות מדגם זה. הנעה 2 מנועי דיזל, 2 מנועי חשמל 2 צירים, 2 מדחפים הספק על מימי (דיזל) 1900 כ"ס הספק תת-מימי (חשמל) 1300 כ"ס אחרי השיפוץ וסדרה ארוכה של ניסויי נמל וים עברה הצוללת סדרת אימונים (הנקראת בעגה המקצועית אימוני היבנות) כשהיא מופעלת על ידי צוות ישראלי בפיקוח בריטי. ב-15 ביוני 1960 הגיעה אח"י "רהב" לנמל הבית החדש שלה בנמל חיפה. בעת מלחמת ששת הימים הייתה אח"י רהב בלא כושר צלילה. חומשה בפצצות עומק והופעלה בפיקודו של רס"ן מיכאל ברקאי ככלי שיט נגד צוללות. חלוקת אות צוללן לצוות אח"י רהב לפני הכניסה הראשונה לנמל חיפה, 15 ביוני 1960. קציני הצוללת אח"י רהב מברכים בהצדעה בכניסתם לנמל חיפה 15 ביוני 1960. יורם בר-ים, כלי שיט ישראליים בממד הרביעי, בהוצאת עמותת דולפין. רד וצלול - סיפורה של שייטת הצוללות. תחקיר וכתיבה: משה אימבר. עריכה: ש' בינות. עיצוב והפקה: אלתן תקשורת בע"מ. הוצאת עמותת דולפין - יוצאי שייטת הצוללות, 1994. אלי שחף דרכה של אחי רהב במערכה (השתתפות במלחמת ששת הימים) מערכות ים חוברת מס 85–86, יולי 1967, ע'45 -46. מידע על HMS Sanguine באתר Uboat.net צוללת של חיל הים הישראלי, יומן כרמל הרצליה 322, 1960. „תנין“ ו„רהב“ הגיעו לוואלטה, דבר, 17 במאי 1961 אורי דן, מאלטה, 15.5.61: הצוללות עגנו במאלטה, מעריב, 2 ביוני 1961 ספיר משולם וברית אלמוג, דמותו של מפקד - אח"י רהב 1960 2016, 'בין גלים', מאי 2016, עמ' 56. יורם בר-ים, מכונאי ראשי בצוללת וקליטת אח"י רהב בחיל הים הישראלי באתר משמר המורשת הימית, 15 בדצמבר 2020. „רהב“ הגיעה חיפה, דבר, 16 ביוני 1960
אליק גרשון

אליק גרשון (נולד ב-3 ביוני 1980) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב אמן. שיאן גינס לשעבר במשחק שחמט סימולטני. השיג דרגת אמן בינלאומי בשנת 1997. רב-אמן משנת 2000. בשנת 2007, ספרו "סן לואיס 2005" (שכתב יחד עם איגור נור) זכה בפרס ספר השנה של פדרציית השחמט האנגלית. נכון למאי 2021, גרשון מדורג במקום ה-39 בישראל, לפי מד כושר. 1993 - בגיל 13 זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 16 1994 - זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 14 שנערכה בהונגריה 1996 - זכה באליפות העולם לנוער עד גיל 16 שנערכה בספרד 2000 - זכה בהישג יוצא דופן: מקום ראשון הן באליפות הנוער (עד גיל 20) והן באליפות ישראל (במשותף עם בוריס אברוך). ב-21 באוקטובר 2010 שבר את שיא גינס למשחק שחמט סימולטני. גרשון שיחק בכיכר רבין במשחק סימולטני, נגד 523 מתחרים וניצח 454 מתוכם. המשחק האחרון הסתיים לאחר 18 וחצי שעות, במהלכן הלך כ-45 קילומטר. בכתבת השער של מוסף 7 ימים בידיעות אחרונות מה-5 בנובמבר 2010 מאת אמיר שואן, נכתב כי התחרות הייתה "מבושלת": בין המשתתפים בתחרות היו תלמידי בי"ס שבח מופת בתל אביב חסרי ניסיון במשחק שחמט וכן היו ילדים נוספים שהגיעו ללא רקע קודם. שיאו של גרשון נשבר בפברואר 2011 על ידי שחמטאי איראני. אליק גרשון, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אליק גרשון, באתר פיד"ה (באנגלית) אליק גרשון, באתר האיגוד הישראלי לשחמט אליק גרשון ואיגור נור על סן לואיס 2005, באתר צ'סבייס, 18 בפברואר 2008 (באנגלית) * אלי שווידלר, השחמטאי אליק גרשון צעד 45 קילומטר בדרך לשיא גינס, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2010 אמיר שואן, מה אתה שח, באתר ynet, 4 בנובמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתיו הלם

מתיו "מאט" הלם (באנגלית: Matthew "Matt" Helm, נולד ב-9 בדצמבר 1980) הוא קופץ למים אוסטרלי. הוא אלוף עולם ובעל שתי מדליות (מדליית כסף ומדליית ארד) אולימפיות בקפיצה למים. הלם נולד בבורק בניו סאות' ויילס. באולימפיאדת סידני (2000) סיים הלם במקום חמישי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם רוברט ניוברי (333.24 נקודות) ובמקום שמיני בתחרות קפיצה ממקפצה של 10 מטר (618.24 נקודות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן 2001 זכה הלם במדליית ארד בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (670.23 נקודות), אחרי טיאן ליאנג מסין (688.77 נקודות) ואלכסנדר דפאטי מקנדה (670.95 נקודות). במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, אנגליה 2002 סיים הלם במקום חמישי בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (670.53 נקודות) ובמקום שביעי בקפיצה ממקפצה של 3 מטר (604.89 נקודות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד 2003 זכה הלם במדליית זהב בתחרות קפיצה למים בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (384.60 נקודות) לפני רומן וולודקוב ואנטון זכרוב מאוקראינה (372.60 נקודות) וטיאן ליאנג והו ג'יאה מסין (367.14 נקודות) ובמדליית כסף בקפיצה ממקפצה של 10 מטר (697.74 נקודות) אחרי דפאטי (716.91 נקודות) וטיאן ליאנג (696.06 נקודות). באולימפיאדת אתונה (2004) זכה הלם בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בתחרות קפיצה למים בקפיצה ממקפצה של 10 מטר (730.56 נקודות) אחרי הו ג'יאה מסין (748.08 נקודות) ולפני טיאן ליאנג (729.66 נקודות). הוא סיים במקום הראשון לאחר שלב חצי הגמר. מדליית ארד בקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (366.84 נקודות), אחרי סין (383.88 נקודות) ובריטניה (371.52 נקודות). במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן 2006 זכה הלם בשתי מדליות זהב בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 10 מטר (1085.60 נקודות) ובקפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר (440.58 נקודות). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים הלם במקום רביעי בתחרות קפיצה סינכרונית ממקפצה של 10 מטר ביחד עם ניוברי (444.84 נקודות) ובמקום שישי בתחרות קפיצה ממקפצה של 10 מטר (467.70 נקודות). הלם היה בין ההומוסקסואלים הגלויים הבודדים בקרב הספורטאים הגברים שהשתתפו באולימפיאדות סידני אתונה ובייג'ינג, אך עובדה זו לא פורסמה. מדיה וקבצים בנושא מתיו הלם בוויקישיתוף מתיו הלם, באתר olympedia.org ראו כאן ראו כאן OUT 2000 OLYMPIANS, Outsports.com. Jim Buzinski, These Aren't the Gay Games, Only 11 Competing in Athens Are Publicly Out, Outsports.com, 11.8.2004. Paul Majendie, 10,500 athletes, and only 10 of them gay, The Age, 18.8.2008.
עבודה מועדפת

בסעיף 174 לחוק הביטוח הלאומי, עבודה מועדפת ועבודה נדרשת היא עבודה של מסיימי שירות חובה בצה"ל ושירות לאומי במקצועות המוגדרים בחוק, לאחר שעבד במשך שישה חודשים מלאים. על העובד להתחיל את עבודתו במהלך השנה הראשונה משחרורו, ולסיימה עד שנתיים מיום סיום שירותו. בעבודה מועדפת, זכאי העובד למענק חד-פעמי. אם עבד פחות משישה חודשים, הוא זכאי, בתנאים מסוימים, למענק חלקי. את המענק משלם המוסד לביטוח לאומי. סכום המענק הוא 10,826 ש"ח. חיילים משוחררים שעבדו בחקלאות במשך ארבעה חודשים בלבד, יקבלו מענק חלקי – 6,987 ש"ח. עבודה במפעלי תעשייה ובתי מלאכה עבודה בתחנת דלק רק מתדלקים. עובדי חנות נוחות אינם זכאים למענק (בשנת 2014 הודיע שר הרווחה, מאיר כהן, כי בכוונתו לבטל תחום זה) עבודה בבית מלון: מלצרות; קצין ביטחון; חדרנות; עבודה בלתי מקצועית, לרבות שטיפת כלים ועבודת ניקיון ולמעט עבודה פקידותית עבודה באתר בנייה, למעט עבודה פקידותית עבודה באתרי גידול חקלאיים ובבתי אריזה: עבודה בלתי מקצועית, לרבות עבודת ניקיון ולמעט עבודה פקידותית טיפול באדם עם מוגבלות בשנים האחרונות החלו להתפתח תוכניות עבודה מועדפת המשלבות לימודים וחיי חברה בקיבוצים ומושבים בארץ. תוכניות אלה מציעות שילוב של עבודה מועדפת לפי רוב בענפי החקלאות של ההתיישבות העובדת עם חיי חברה צעירים והעשרה בנושאי יהדות ציונות וחברה ישראלית. התוכנית הראשונה שקמה הייתה "בית מדרש בדרך" ב-2010 בקיבוץ יהל[דרוש מקור], לאחריה "עבודה עברית" ב-2011 במושב עידן ו"נטעים" ברמת הגולן, ו"חקלאות בעמק" בעמק בית שאן ב-2012, כיום משתתפים בתוכניות מסוג זה מאות צעירים בשנה בכל רחבי הפריפריה של מדינת ישראל. מענק לחייל משוחרר בעבודה נדרשת, באתר המוסד לביטוח לאומי מענק לחייל משוחרר העובד בעבודה נדרשת, באתר הקרן והיחידה להכוונת חיילים משוחררים אבי אליהו, ‏עובדים, לומדים, משתחררים: תכניות מיוחדות לעבודה מועדפת, באתר ‏מאקו‏, 17 בפברואר 2014 ירדן גזית, עבודה מועדפת, חיילים מקופחים, באתר TheMarker‏, 3 בפברואר 2014
ערפד לבן-כנפיים

ערפד לבן-כנפיים (שם מדעי: Diaemus youngi) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת הערפדים. ערפד לבן-כנפיים נפוץ בעיקר בדרום ומרכז אמריקה. מצוי בין היתר בארגנטינה, במקסיקו, בוונצואלה, בקוסטה ריקה, בברזיל, בבוליביה ובטרינידד. הערפד שוכן במערות ובעצים. הוא פעיל במשך הלילות הקרירים יותר. כשהוא עף הוא מזוהה על ידי קצוות הכנפיים הלבנים שלו. הערפד ניזון מדם ולרוב מעדיף דם עופות על פני דם יונקים, אם כי זה לא ימנע ממנו ללקט דם מכל מקור שהוא, לרבות מדם אנושי. במקומות מסוימים הוא נחשב כמטרד עקב פגיעה בעופות מבויתים ואף כמפיץ כלבת. מדיה וקבצים בנושא ערפד לבן-כנפיים בוויקישיתוף ערפד לבן-כנפיים, באתר ITIS (באנגלית) ערפד לבן-כנפיים, באתר NCBI (באנגלית) ערפד לבן-כנפיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ערפד לבן-כנפיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערפד לבן-כנפיים, באתר GBIF (באנגלית) ערפד לבן-כנפיים באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
JC virus

JC virus (בקיצור: JCV) הוא נגיף השייך לסוג נגיפי Polyomavirus. הנגיף בודד לראשונה בשנת 1971, מרקמת מוח של אדם עם חולי מוח מתקדם רב-מוקדי (PML). ראשי התיבות של שם החולה היו JC, ומכאן שם הווירוס: "הווירוס של JC". הנגיף חולק דמיון מולקולרי וגנטי רב לשני נגיפים נוספים במשפחה: BK virus ו-SV40. הנגיף נפוץ בקרב בני האדם ונמצא בכ-70 עד 90 אחוזים מכלל האוכלוסייה. אולם בשונה מקרוב משפחתו - BKV, מדביק JCV בעיקר בתקופת הילדות המאוחרת וגיל ההתבגרות. ההדבקה הראשונית, בדומה ל-BKV, תהייה נטולת תסמינים מיוחדים ותתרחש, ככל הנראה, בשני אופנים: על ידי תרסיס באוויר וע"י בליעה והדבקת דרכי העיכול. אחרי ההדבקה הראשונית עלול הנגיף להישאר במערכת העיכול, או מנגד לנדוד לכליות, ולהישאר באיברים אלו לכל אורך החיים במצב רדום (לטנטי). בעודו בכליות, מופרש הנגיף לסירוגין בשתן, כאשר עיקר ההפרשה מתרחשת במהלך ההיריון ובמצבי אימונוסופרסיה. הנגיף מסוגל לחצות את מחסום דם-מוח די בקלות ולהישאר במצב רדום במערכת העצבים המרכזית, שם הוא גורם להדבקת תאי הגליה מסוג אוליגודנדרוציטים ואסטרוציטים. חולי איידס, חולים במחלות חסר אימוניות ובמדוכאי מערכת החיסון (כגון מושתלי איברים וחולים במחלות אוטואימוניות) נמצאים בקבוצת סיכון מוגברת, היות שדיכוי מערכת החיסון מאפשרת לנגיף לעבור ריאקטיבציה (מעבר ממצב רדום למצב פעיל) ולהוביל למחלת ה-PML, כתוצאה מהרס האוליגודנדרוציטים, שמתבטאת בדלקת של האזור הלבן במוח (אזור עשיר באקסונים של תאי העצב), וגורמת לשחיקה ופגיעה בשכבת המיאלין העוטפת את האקסונים. דבר שמוביל לקשיי דיבור, חולשה בצד אחד של הגוף, אובדן כושר הראייה בעין אחת או בשתי העיניים, אובדן תחושה באחת הגפיים ובסופו של הדבר למוות. בשנת 2010 פורסמו תוצאות מחקר שנערך במרכז רפואי רבין ובו נמצא קשר ישיר בין נשאות JCV לבין הסיכוי לחלות בסרטן המעי הגס. היות שהנגיף מופרש בשתן ניתן לבודדו, בדומה ל-BKV, על ידי הדבקת תאי פיברובלסט. כמו כן ניתן לבודדו בתרבית תאי גליה מהמוח. בדיקה סרולוגית בשיטת ELISA לאיתור נוגדני IgM ו-IgG כנגד הנגיף נחשבת לנפוצה. אולם כיום, נהוג להשתמש בשיטות ה-PCR, על מנת לאשר את נוכחות JCV על ידי זיהוי ה-DNA שלו בדם החולה, ושיטת Real Time PCR שאף מכמתת את הנגיף ביחידת נפח מוגדרת (בדרך כלל מספר עותקי DNA למ"ל דם). ביופסיה מרקמת מוח שכיחה בעיקר בקרב חולים בקבוצות הסיכון. את הנגיף ניתן לאתר בביופסיית מוח על ידי שימוש בהיברידיזציה in-situ, או זיהוי ישיר על ידי שימוש בנוגדנים אימנוהיסטוכימיים ופלואורוסצנטיים. חולים בקבוצות סיכון מטופלים בתרופות אנטי-ויראליות דוגמת סידוֹפוֹבִיר (Cidofovir). התרופה היא אנלוג מבני לנוקלאוטידים, וגורמת לעיכוב בפעילות האנזים הנגיפי DNA פולימראז, מה שמשבש את יכולת השכפול וההתרבות של הנגיף בתאי הפונדקאי. נשאי HIV משלבים בטיפול גם מתן תרופות אנטי-רטרוויראליות דוגמת: מעכבי רוורס טרנסקריפטאז, פרוטאז ואינטגראז. David O.White, Frank J. Fenner, Medical Virology fourth edition, 1994. מדיה וקבצים בנושא JC virus בוויקישיתוף JC virus, באתר NCBI (באנגלית) Infomed פורטל הרפואה של ישראל
אוניברסיטת טומסק

אוניברסיטת טומסק, הידועה רשמית בשם האוניברסיטה הממלכתית הלאומית למחקר של טומסק (ברוסית: Национа́льный иссле́довательский То́мский госуда́рственный университе́т) היא האוניברסיטה הוותיקה ביותר בסיביר. היא הוקמה על פי החלטת המועצה המדינית של האימפריה הרוסית ב-16 (28) במאי 1878. כאשר הוקמה האוניברסיטה הסיבירית הראשונה ב-1878 ונפתחה ב-1888, האוניברסיטה הכילה פקולטה אחת בלבד – הפקולטה לרפואה והיא הפכה לבסוף לאוניברסיטה הרפואית הממלכתית של סיביר. בהמשך נוסדו עוד פקולטות. מייסד המחלקה למדעי ההרים של האוניברסיטה הוא הגאולוג הנודע, ולדימיר אוברוצ'ב. נכון לשנת 2010, האוניברסיטה הכילה 22 פקולטות שלמדו בהן 12,250 סטודנטים. גאוות האוניברסיטה היא הספרייה המדעית והגן הבוטני הסיבירי שהוקם עוד במאה ה-19. האוניברסיטה הוציאה מתוכה שני חתני פרס נובל. בפברואר 2007 האוניברסיטה רכשה את מחשב "סקיף סיבריה" (СКИФ Cyberia) – מחשב העל הגדול ביותר בחבר המדינות העצמאיות. כיום לומדים באוניברסיטה 23,000 סטודנטים. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת טומסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת טומסק אוניברסיטת טומסק, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת טומסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת טומסק, ביישום טלגרם אוניברסיטת טומסק, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת טומסק, ברשת החברתית VK ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוודרופולטורס

קוודרופולטורס (בלטינית: quadruplatores) הוא שמו של מודיע או מאשים פומבי של אדם בתקופת הרפובליקה הרומית. שמו מבוסס על העובדה שקיבל רבע (קוודרו) מרכושו של הפושע, או מכיוון שאלו שהורשעו נדונו לשלם פי ארבעה (quadrupli damnari), כמו במקרים של הפרת החוקים בנוגע להימורים וריבית. הקוודרופולטורים הופיעו ברומא כאשר הוענקה הזכות להאשים אדם בפעולה בלתי חוקית. בתחילה, הועברו הקנסות שהושתו על עבריינים לקופה הציבורית. ההאשמה נחשבה אז, גם כאשר הועלתה כנגד פקיד רשמי (מגיסטראט) שירות למדינה. השם קוודרופולטורס ניתן, עם זאת, ככינוי גנאי לשכירי חרב או מאשימי שווא. פרוש המונח קוודרופולטורס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.