laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיוויזיית המילואים ה-82 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-82 (בגרמנית: 82. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה בסוף דצמבר 1914 ואורגנה במהלך החודש הבא, והיא נכנסה לקו בתחילת פברואר 1915. היא הייתה חלק מהגל הגדול השני של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-75 עד ה-82. הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק מקורפוס המילואים ה-41. הדיוויזיה גויסה במחוזות פרוסיה השונים, בעיקר ברנדנבורג ושלזיה. דיוויזיית המילואים ה-82 לחמה בתחילה בחזית המערבית, והשתתפה במלחמת החפירות ממערב לסום. היא הועברה לחזית המזרחית באפריל 1915, ונלחמה במתקפת גורליצה-טרנוב. היא חצתה את נהר הסאן ונלחמה סביב פשמישל, ולאחר מכן נלחמה בקרב למברג ב-1915. היא המשיכה בלחימה מעבר לגבול בין גליציה האוסטרו-הונגרית לפולין הרוסית, נלחמה בסדרה של קרבות שהובילו לכיבוש ברסט-ליטובסק באוגוסט ופינסק בספטמבר, ולאחר מכן התקבעה במלחמת חפירות בביצות פריפיאט. היא נשארה שם עד דצמבר 1917, כאשר לאחר שביתת הנשק בחזית המזרחית, היא נשלחה בחזרה לחזית המערבית. היא נלחמה בתעלות ונגד התקפות שונות של מדינות ההסכמה עד תום המלחמה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי.הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה. גנרל-מיור קרל פרידריך זיגפריד פאבאריוס (24 בדצמבר 1914 – 29 בנובמבר 1915) גנרל-מיור דיטריך ברון פון ספסהרדט (30 בנובמבר 1915 – 12 באוגוסט 1916) גנרל-מיור אברהרד פון הופקר (13 באוגוסט 1916 – 19 בדצמבר 1916) גנרל-מיור אריך פון רדרן (20 בדצמבר 1916 – 1 בנובמבר 1917) גנרל-מיור אוסקר פרידריך אלפרד פון לורן (2 בנובמבר 1917 – 2 בפברואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. 79. Reserve-Division (Chronik 1914-1918) גל זה כלל גם את דיוויזיית המילואים ה-8 של בוואריה. בין הגל הראשון (דיוויזיות המילואים ה-42 עד ה-54 ודיוויזיית המילואים ה-6 של בוואריה), הוקמו מספר דיוויזיות אחרות על בסיס אד-הוק, שקיבלו בעיקר את שם המפקד או מקום ההקמה שלהן, אך אלו לא היו חלק מגל רשמי מתוכנן של דיוויזיות חדשות.
אולכסנדר ז'לטיאקוב

אולכסנדר ויקטורוביץ' ז'לטיאקוב (באוקראינית: Олександр Вікторович Желтяков; נולד ב-15 בנובמבר 2005) הוא שחיין אוקראיני, אלוף אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-200 מטר גב ואלוף עולם לנוער (נתניה 2023) במשחים ל-100 מטר גב ול-200 מטר גב. באליפות העולם לנוער שנערכה במכון וינגייט, נתניה ישראל בספטמבר 2023 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והיה לשחיין המצטיין של האליפות עם התוצאה האיכותית בטיבה. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 53.73 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.13 דקות. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בשיא לאומי חדש של 24.91 שניות. באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 1:55.39 דקות, לפני אפוסטולוס סיסקוס מיוון (1:55.42 דקות) ורומן מיטיוקוב משווייץ (1:55.75 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:33.50 דקות, אחרי אוסטריה (3:33.41 דקות) ופולין (3:33.44 דקות), כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 53.91 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.85 שניות ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.21 שניות. 50 מטר גב: 24.91 שניות (2023), שיא אוקראינה 100 מטר גב: 53.73 שניות (2023), שיא אוקראינה 200 מטר גב: 1:55.39 דקות (2024), שיא אוקראינה 50 מטר גב: 23.98 שניות (2023), שיא אוקראינה 100 מטר גב: 52.66 שניות (2023) 200 מטר גב: 1:50.25 דקות (2023), שיא אוקראינה מדיה וקבצים בנושא אולכסנדר ז'לטיאקוב בוויקישיתוף אולכסנדר ז'לטיאקוב, ברשת החברתית אינסטגרם אולכסנדר ז'לטיאקוב, באתר Swimrankings
דיוויד לוינסקי

דייוויד לוינסקי (נולד ב-27 בספטמבר 1975) הוא שחקן ישראלי. לוינסקי הוא בוגר בוגר מחזור ל"ו של בית הספר למשחק בית צבי (1998). במסגרת הלימודים זכה במספר מלגות הצטיינות. מאז סיום לימודיו הופיע במספר רב של הצגות תיאטרון, סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. תיאטרון הספרייה: הסוחר מוונציה – שיילוק האספן – פרדריק קלג בודדה באפלה – ראוט הפלייבוי של עולם המערב – קריסטי מאהון הגנרל של השטן – אודרברוך עיין ערך: אהבה – הר נייגל חיים פרטיים - ויקטור מחלת נעורים – אלט האריה המכשפה וארון הבגדים – מר טומנוס והפרופסור תיאטרון אנסמבל הרצליה רחוב טוב – שמוליק תיאטרון תמונע המשרתות – קלייר מרי סטיוארט – לורד לסטר לחץ פיזי מתון – אורלנדו כטוב בעיניכם - ז'אק מסע ארוך אל תוך הלילה – גיימי תיאטרון יורוב הצגת יחיד- התאונה – כתיבה ומשחק תיאטרון ווימר גרמניה: חלום ליל קיץ – תסבי פסטיבל פודיום מוסקבה: חמישה לילות – טימופייב מחזות זמר: רחוב טוב – שמוליק הצגות ילדים: אב"י – אליעזר בן יהודה בנימין זאב – לואי ספר הג'ונגל – שירקאן הזאב והגדיים – הזאב גולם שולם לעולם – צ'יקו זרעים של מסטיק – עוזי עולם אחר – עכברן Another World - Mouser לצוד פילים – דניס בלש בירושלים – ברל פריינד כל מה שיש לי – ניר פרלמן מעורב ירושלמי – אבנר החברים של נאור – המבין פלמח - קפטן רובסון עמוד הפייסובק של דיוויד לוינסקי דיוויד לוינסקי באתר הבמה
הדיוויזיה ה-225 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-225 (בגרמנית: 225. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה בספטמבר 1918. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1916 על ידי הרכבה של רגימנט המילואים ה-18 (דיוויזיית המילואים ה-1), רגימנט המילואים ה-217, (דיוויזיית המילואים ה-47) ורגימנט הרגלים ה-373 (דיוויזיית הלנדווהר ה-10). הדיוויזיה הוקמה ליד וולודימיר-וולינסקי לפריסה הצפויה ברומניה. ב-25 בנובמבר 1916 הוצבה הדיוויזיה תחת הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה. הדיוויזיה לחמה בעיקר בבוקובינה ובגבול טרנסילבניה והקרפטים, עד אמצע נובמבר 1917. לאחר מכן הוא הועברה לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב ובקרב אמיין, אולם פורקה לבסוף ב-1 בספטמבר 1918 לאחר שספגה אבדות כבדות. כוח אדם, כלי נשק וציוד שנותרו חולקו לדיוויזיות אחרות. גנרל-לויטננט תאודור מליאור (29 ביוני 1916 – 27 בדצמבר 1916) גנרל-מיור וילהלם פון ווינה (28 בדצמבר 1916 – 11 באפריל 1917) גנרל-מיור פאול ויינשנק (12 באפריל 1917 – 20 במאי 1917) גנרל-לויטננט וילהלם פון ווינה (21 במאי 1917 – 5 ביולי 1918) גנרל-מיור גאורג פון וודקה (6 ביולי 1918 – 1 בספטמבר 1918) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-225 בוויקישיתוף Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
קאסטה

המונח "קסטות" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קסטה. קאסטה היא מעמד חברתי נוקשה שאדם נולד לתוכו וכמעט אינו יכול להשתחרר ממנו. מעמד חברתי זה מבנה את זהותו של האדם, ובכלל זה את טווח עיסוקיו האפשריים, מנהגיו, טקסיו, הנורמות לפיהן ינהג, מערכת הסמלים אליה הוא מחויב, ועוד. מערכת חברתית המבוססת על קאסטות היא מערכת ריבודית אנדוגמית המסווגת את החברים בה על פי מוצא ההורים, כך שהניעות החברתית בין הקאסטות השונות כמעט אינה אפשרית. שיטת הקאסטות דומיננטית בעיקר בהודו, אך ניתן למצוא אותה גם במקומות אחרים, כגון שכבת הכוהנים הזורואסטריים (מגים), במידה רבה בנפאל, חלוקה לצבעים בזמן האפרטהייד בדרום אפריקה, בתקופה הקדם-מודרנית הייתה שיטת הקאסטות נפוצה בתרבויות שונות בעולם, כגון ביפן הפאודלית, בסין, באירופה (שם נקראה שדרה חברתית). קאסטה אינה כת, לכן בניגוד לטעות רווחת בשפת הדיבור, מערכת הקאסטות אינה מערכת של כתות. ערך מורחב – ארבע הווארנות במהלך ההיסטוריה של הודו, ועם הכיבוש הארי (סביב 1500 לפני הספירה), נוצרו מעמדות הקיימים בהודו עד היום. לפי תאוריות עכשוויות, הארים הביאו איתם להודו את שיטת הקאסטות וגם את הוודות (כתבי הדת), התומכות בשיטה זו. החלוקה הראשית של מערכת הקאסטות היא לווארנות (מעמד חברתי) ובתוכה חלוקה משנית לאלפי ג'אטי (מקצועות). הווארנה העליונה – כוהנים/הברהמינים, וארנה שנייה – לוחמים, וארנה שלישית – סוחרים, וארנה רביעית – פועלים. וארנה נוספת מחוץ למדרג הווארנות והתחתית מכולן היא וארנת הטמאים (שידועים כ"דלית"), וגם בה יש קאסטות נפרדות (קאסטה של פושטי עור, קאסטה של מלקטי זבל וכדומה). תרגום המילה וארנה הוא "צבע": הצבעים הבהירים יותר היו בראש ההייררכיה, והצבעים הכהים – בתחתיתה. ההודים מאמינים בגלגול נשמות. אמונתם היא כי רק גופו של האדם מת, ואילו הנשמה עוברת לעולם האלים ומשם מתגלגלת לגוף אחר, של אדם או בעל חיים. מכאן שסבלו או עושרו של אדם בעולם הזה הוא תוצאה של מעשיו בגלגול הקודם. מנהגים: שיוך לקאסטה מסוימת מחייב דפוסי התנהגות, הן בין חברי הקאסטה לבין עצמם והן בין חברי הקאסטה לחברי קאסטות אחרות. למשל – קאסטות מסוימות אוסרות על אכילת מאכלים מסוימים או על מגע גופני עם חברי קאסטות אחרות. לחברי הקאסטה העליונה אסור להינשא לאלמנות, ויש קאסטות המחויבות בלבישת מלבושים מסוימים או מלבושים בצבעים מסוימים. יש הרואים גם ביהדות חלוקה דמוית קאסטות: בתחילה כהנים, לויים ויתר שבטי ישראל. לאחר שיבת ציון הגדיר עזרא הסופר סך של עשר קבוצות (עשרת היוחסין), כולל זכויות כל קבוצה ולמי מותר לשאת את מי. הסיבה לצעד זה של עזרא נבעה מכך שבעלי היוחסין לא רצו לעלות לארץ ישראל ורק דלת העם רצתה לעלות לארץ ישראל. על מנת למנוע נישואים האסורים על פי ההלכה הגדיר עזרא קבוצות שונות. לדוגמה אסופי – תינוק שנמצא לבדו ואין יודעים מי אביו ואמו. איסורי החיתון אינם מצביעים על חסרונו הרוחני של האדם ("ממזר תלמיד חכם עדיף מכהן עם הארץ" וכן "עדיף ישראל תלמיד חכם מכהן עם הארץ"). מערכת הקאסטה באמריקה הלטינית בתקופה הקולוניאלית דלית קאסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נירית בן-ארי, ארונדהטי רוי מנפצת את המיתוס הקדוש של גנדי, באתר הארץ, 3 במרץ 2015 האקונומיסט, הגורם שמכריע אילו מנכ"לים יישארו בהודו - ואילו יגיעו לעמק הסיליקון, באתר דה-מרקר, 12 בינואר 2022 קסטות (מעמדות), דף שער בספרייה הלאומית
פרס מנכ"ל רשות השידור

פרס מנכ"ל רשות השידור ע"ש אילן רועה היה פרס ישראלי שנתי שהוענק לכתבים ועיתונאים מצטיינים ברשות השידור. הפרס שנוסד בשנת 2000, נקרא על שמו של אילן רועה, כתב קול ישראל בצפון שנפל בדרום לבנון ב-28 בפברואר 1999 יחד עם מפקד יחידת הקישור לדרום לבנון, תת-אלוף ארז גרשטיין, עימאד אבו ריש ועומר אל-קבץ. הפרס הוענק על מנת להכיר ולהוקיר את המסירות, החריצות והיכולת העיתונאית של הכתבים והעורכים של רשות השידור, ולהנציח את מסירותו של אילן רועה בעבודתו העיתונאית. הפרס הוענק מדי שנה על ידי מנכ"ל רשות השידור, בדרך כלל סמוך ליום השנה לנפילתו של אילן רועה. הפרס הוענק לעיתונאים שהוכיחו מצוינות בעבודתם העיתונאית ותרומה רבה לשידור הציבורי. תאגיד השידור הישראלי ממשיך בהענקת הפרס לאחר סגירת רשות השידור ב-2017 תחת השם "פרס הצטיינות עיתונאית ע"ש אילן רועה". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 2006 - יואב קרקובסקי ורן בנימיני 2007 - יוסי הדר, ניסים קינן, אברהם בנמלך 2008 - כרמלה מנשה וגל ברגר 2009 - יגאל בוטון ואיתם לחובר 2010 - אמוץ שפירא וניקולא רוזנבאום 2012 - דני דבורין ושמעון וילנאי 2013 - בני טיטלבוים, בני דודקביץ' 2014 - הילה מרינוב, דקלה אהרון 2015 - אסתי פרז ואורית ברקאי 2016 - אריה גולן, ז'רמן כהן, מירית הושמנד מבט - פרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה ז"ל, סרטון באתר יוטיוב אלכסנדר כץ, Take it easy: איזי מן יקבל את פרס מנכ"ל רשות השידור, תכניתו זכתה בפרס בני ברית, באתר ביזפורטל, 26 באפריל 2015 וואלה! ברנז'ה‏, פרס מנכ"ל רשות השידור יוענק לכתבים בני דודקביץ' ובני טיטלבוים, באתר וואלה, 12 במרץ 2013 ארנולד נטייב, כאן חדשות הכריזה על הזוכים בפרס הצטיינות עיתונאית ע"ש אילן רועה לשנת 2020, באתר אייס, 30 בדצמבר 2020 בגיל 26 בלבד: העיתונאי מיכאל שמש מ"כאן" זוכה בפעם השנייה, באתר אייס, 28 במרץ 2023 רנן פריד‏, קרקובסקי ובנימיני זוכי פרס מנכ"ל רשות השידור, באתר וואלה, 20 בפברואר 2007 3 אנשי קול ישראל – זוכי פרס רשות השידור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בפברואר 2008 ענת קם‏, כרמלה מנשה וגל ברגר יקבלו את פרס מנכ"ל רשות השידור, באתר וואלה, 24 בפברואר 2009 ענת קם‏, בוטון ולחובר זכו בפרס מנכ"ל רשות השידור, באתר וואלה, 16 בפברואר 2010 אמילי גרינצווייג‏, הוכרזו זוכי פרס מנכ"ל רשוה"ש ל-2011, באתר וואלה, 22 בפברואר 2011 לינדה בר, פרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה ז"ל ניתן השנה לדני דבורין ולשמעון וילנאי, באתר News1 חדשות מחלקה ראשונה, ‏18 בינואר 2012 גילי איזיקוביץ, פרס מנכ”ל רשות השידור לכתבים בני טייטלבוים ובני דודקביץ’, באתר הארץ, 11 במרץ 2013 פרס מנכל רשות השידור על שם אילן רועה 2013 להילה מרינוב ולדקלה אהרון, באתר "טלנירי", 12 בינואר 2014 פרס מנכ"ל רשות השידור יוענק לכתבת רשת ב' הסרוגה דקלה אהרון, באתר כיפה, ‏2014-01-12 דוד אברהם‏, פרס מנכ"ל רשות השידור יוענק ל"יומן צהריים", באתר וואלה, 26 באפריל 2015 אלכסנדר כץ, רגע לפני הפירוק: פרס רשות השידור לאריה גולן, מירית הושמנד מיטראני וז'רמן כהן, באתר ביזפורטל, 20 ביוני 2016 מתוך הטוויטר של קרן נויבך
מאגר פארק ג'רום

מאגר פארק ג'רום (באנגלית: Jerome Park Reservoir) הוא מאגר הממוקם בג'רום פארק(אנ'), שכונה בצפון הברונקס, ניו יורק. המאגר מוקף במוסדות חינוך כדלקמן: בית ספר תיכון דוויט קלינטון(אנ'), בית הספר התיכון ברונקס למדעים(אנ'), קולג' ליהמן(אנ') של אוניברסיטת העיר ניו יורק ובית הספר התיכון וולטון(אנ'). בניית המאגר הושלמה בשנת 1905 כדי לשרת את אמת המים החדשה של הקרוטון כחלק ממערכת הובלת המים לעיר ניו יורק. הוא קרוי על שמו של מסלול המרוצים ג'רום פארק(אנ'), שהיה חלק מאחוזת באת'גייט לשעבר (בבעלות סבו מצד אמו של וינסטון צ'רצ'יל - לאונרד וולטר ג'רום 1817–1891(אנ'), שעל שמו נקרא מסלול המרוצים במקור). מסלול המרוצים "זכה" לגינויים בציבור, נקנה על ידי עיריית ניו יורק ונסגר בשנת 1889 כדי לפנות מקום למאגר. המאגר הכיל עם פתיחתו 773 מיליון גלונים של מים. הוא משתרע על פני כ-380 דונם, היקפו 3.2 קילומטרים, והוא גובל בסדרה של קירות אבן מעוצבים. המאגר רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים מאז שנת 2000. מי המאגר, המגיעים אליו מאמת המים של הקרוטון, מהווים כ-10% ממי השתייה המסופקים לתושבי העיר. שאר 90 האחוזים מגיעים מאגני הניקוז המשולבים של קטסקיל ו-דלאוור. מתקן הטיהור למי המאגר(אנ') נבנה בחלק אחר של צפון ברונקס מתחת לפארק ואן קורטלנד. לשם עבודות הקמת מתקן הטיהור הושבתה מערכת הקרוטון והמאגר התרוקן בדצמבר 2008. הוא מולא מחדש והוחזר לשירות בתחילת 2014. בנובמבר 2015, המחלקה להגנת הסביבה בעיריית ניו יורק (ה-DEP) פתחה באופן ניסיוני את המתחם לציבור לסיורים. מערכת הובלת המים לעיר ניו יורק נהר קרוטון אמת המים של דלאוור אמת המים של קטסקיל לצפייה במיקום מאגר ג'רום פארק על מפה חופשית, ראו כאן. Charles Merguerian, A History of the NYC Water Supply System, Charles Merguerian, Geology Department, Hofstra University, 2000 Old Croton Aqueduct Trail - Jerome Park, NYC Parks - Official Website of the New York City Department of Parks & Recreation Jerome Park, NYC Parks - Official Website of the New York City Department of Parks & Recreation Jerome Park Reservoir Historic Preservation Documents, Bronx Concile for Environmental Quality, December 27th, 2019 Stephen Nessen, Nearly 30 Years and $3.5 Billion Later, NYC Gets Its First Filtration Plant, WNYC News, Jun 17, 2015 Michelle Cohen, NYC Water 101: From the Catskill Aqueduct and Robotic Measurements to Your Tap, 6sqft - NYC, March 31, 2016 Dunlap, David W., As a Plant Nears Completion, Croton Water Flows Again to New York City, The New York Times, May 8, 2015 Bronx - Photo #754 (with explanation underlines), Kermit Project.Org Guided Tours and Limited Access Recreation at Jerome Park Reservoir Postponed due to the Threat of Inclement Weather, NYC Department of Environmental Protection, September 30, 2015
הדיוויזיה ה-14 (בוואריה)

הדיוויזיה המלכותית הבווארית ה-14 (בגרמנית: 14. Königlich Bayerische Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה בספטמבר 1918. הדיוויזיה הוקמה ב-14 באוגוסט 1916 ולאחר מכן נפרסה בחזית המערבית ולחמה בקרב ורדן ובמהלך הקרב על הסום. בסוף אפריל 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. לאחר כניסת הפסקת האש בחזית הרומנית לתוקף בדצמבר 1917, הדיוויזיה הועברה חזרה לחזית המערבית. הדיוויזיה לחמה שם בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב אראס, מתקפת האביב הגרמנית וקרב אמיין, עד שפורקה עקב אבדות כבדות ב-10 בספטמבר 1918. גנרל-לויטננט אוטו פון ראוכברגר (14 באוגוסט 1916 – 28 במאי 1918) גנרל-מיור קרל פון קליינהנץ (29 במאי 1918 – 10 בספטמבר 1918) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
מתן אדלסון

מתן אדלסון (נולד בשנת 1999) הוא איש עסקים ישראלי-אמריקאי והבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים. אדלסון נולד וגדל בלאס וגאס שבארצות הברית. בנם הצעיר של מרים ושלדון אדלסון. כנער, התמחה בקבוצת הכדורסל דאלאס מאבריקס השייכת למשפחתו, שם חקר וייעץ באסטרטגיות שיווק וסייע לקבוצה למצוא ספונסרים חדשים. כמו כן התמחה באחת מסוכניות השחקנים הגדולות בארצות הברית. אדלסון למד כלכלה באוניברסיטת סטנפורד ולאחר סיום הלימודים החל לעבוד כאנליסט בחברת השקעות וכיועץ במספר קרנות הון סיכון. במקביל, החל להשקיע בעצמו בחברות שונות בישראל ובארצות הברית. בשנת 2021 עלה לישראל ובמרץ 2023 רכש 70 אחוז מהבעלות על קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים, תוך שהוא מצהיר על כוונתו להפוך את הקבוצה למתחרה קבועה ביורוליג. עדי רובינשטיין, יעקב מאיר, "הציעו לי לרכוש קבוצה בפרמייר ליג, אבל מה הקשר שלי לזה? כישראלי וכיהודי, ראיתי בקניית קבוצת ספורט אקט ציוני": מתן אדלסון מדבר לראשונה, באתר ישראל היום, 23 במאי 2024 רועי ויינברג, ‏בשווי 34 מיליארד דולר: הכירו את מתן אדלסון, באתר ערוץ הספורט, 16 במרץ 2023 החלום על הלייקרס והחזון של אבא: מתן אדלסון בריאיון מפתיע, באתר וואלה, 20 ביוני 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דת הילד

דת הילד הוא ספר שנכתב על ידי המחנך והרופא היהודי-פולני יאנוש קורצ'אק (הנריק גולדשמיט) שנספה בשואה, ופורסם לראשונה בשנת 1929. הספר מתאר את התפיסות והגישות של קורצ'אק לחינוך ילדים, ונחשב לאחד מהספרים המרכזיים בתיאוריה החינוכית שלו. הספר "דת הילד" תורגם לעברית על ידי דב סדן. התרגום לעברית כולל מבוא שמציג את גישתו של קורצ'אק לחינוך, ואת ההקשר ההיסטורי שבו נכתב הספר. הספר "דת הילד" מתאר את עולמו הפנימי של הילד, את רגשותיו, מחשבותיו וצרכיו. קורצ'אק מדגיש את החשיבות של הכבוד לילד, הקשבה לצרכיו והבנת עולמו הפנימי. הוא מציג את הילדים לא כישות פסיבית אלא כאנשים בעלי זכויות וחובות משלהם. אחד מהקטעים המופיעים בספר מתאר את סיפורו של אב שמבקר את בנו בארץ-ישראל. הסיפור מתאר את היחסים המורכבים בין האב לבנו ואת הניסיון להבין את בחירותיו של הבן, שעזב את פולין ועבר לארץ-ישראל. האב מבין שלמרות המרחק הפיזי והתרבותי, עדיין קיימת אהבה וקשר עמוק בין השניים. קורצ'אק מציג מספר הנחות יסוד מרכזיות: כבוד לילד: הצורך להתייחס לילד בכבוד, להקשיב לו ולהבין את עולמו הפנימי. שוויון בין ילדים למבוגרים: קורצ'אק טוען שאין הבדל ערכי בין ילדים למבוגרים, ושיש להתייחס לילדים בכבוד ובשוויון. חינוך לעתיד: החינוך צריך להכין את הילד לחיים הבוגרים, אך גם להיות מותאם לצרכיו העכשוויים. A Child's Right to Respect דת הילד / יאנוש קורצ'אק / דב סדן - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
נחל סתר

נחל סתר הוא אחד מיובליו של נחל עמוד בגליל העליון. אורכו כקילומטר וחצי. נחל סתר מתחיל בגובה של כ-620 מטרים מעל פני הים, בין הר מצפה הימים שמצפון למושב אמירים לבין המושב כפר שמאי. הנחל קצר יחסית (קילומטר וחצי) ותלול מאוד בשיפוע ממוצע של 30%. באזור החיבור של נחל סתר עם נחל עמוד יש מעיין בשם "עין סתר", המעיין שנמצא בין שני מפלים, מתחת לשביל השחור יוצר מניפת טרוורטין שמתחתיה כעין גג טרוורטין של נטיפים ומשקעים מגוונים. המעיין נובע בעיקר בעונת החורף. לאורך הנחל יש עצי אלון ועצי דולב וכן צמחייה סבוכה ונמוכה. ישראלים מטיילים בנחל כהכנה לקראת טיולים בהרי האלפים. הר מצפה הימים | גן המלכים מפגש עם נחל סתר | העולם: מדריכי טיולים ומפות, באתר www.haolam.co.il עין סתר בנחל עמוד, באתר ynet, ‏2002-12-05 עין סתר בעמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסטה

האם התכוונתם ל... קאסטה – מערכת מעמדות חברתית הנהוגה בעיקר בתת-היבשת ההודית קסאטה סיציליאנה – עוגה קסטה – סוג של שלגון קסטה (אופניים) – סט גלגלי שיניים במערכת הילוכים של אופניים קסטה (כריך גלידה) – כריך גלידה קסטה (מבנה) – צורה מרובעת השקועה בצידו הפנימי של גג. קלטת שמע אישים: לטיסיה קסטה – שחקנית ודוגמנית צרפתייה קלטת – פירושים נוספים נקרא גם- ״גלידה רעה״
קרן ואור

קרן ואור (באנגלית: Soli and Mo's Nature Show - מופע הטבע של סולי ומו) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים, שנוצרה על ידי חברות ההפקה "דינמו הפקות" (אותה חברת היצור של הסדרות: חבורת אבאדס ודובים ונהנים) ו"עדן הפקות". בבריטניה הסדרה שודרה ב CITV בשנת 2011, בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ לולי בשנת 2012. הסדרה בת עונה 1 ובת פרקים באורך 7 דקות. שיר הפתיחה של התוכנית בוצע על ידי גיתית שובל. קרן השמש ואור הירח נפגשים בכל פרק כדי לצפות בבעלי חיים שונים, תוך כדי הם מכירים את מושגי החיות הקיימים וילמדו עליהם. בסוף ובתחילתו של כל פרק קרן או אור ישנו או הסתכלו על העולם. קרן (Soli): שמש צהובה, אחת הדמויות הראשיות, שומרת את סרטוני הוידאו שלה בעננים. אור (Mo): ירח כחול, אחד הדמויות הראשיות, שומר את סרטוני הווידאו שלו בכוכבים. הדיבוב העברי הופק על ידי רעות סמדר ובוים על ידי גדי לוי. קרן ואור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פולינה גולנד

פולינה גולנד (באנגלית: Polina Golland נולדה ב-1971) היא מדענית מחשב ישראלית-אמריקאית המתמחה בחישוב תמונות רפואיות וניתוח תמונות ביו-רפואיות. היא פרופסור להנדסת חשמל ומדעי המחשב מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ועומדת בראש קבוצת החזון הרפואי במעבדת מדעי המחשב ובינה מלאכותית של MIT. לאחר שלמדה מדעי המחשב בטכניון המשיכה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ללימודי דוקטורט, והשיגה תואר דוקטור בשנת 2001 עם התזה "ניתוח סטטיסטי של צורות מבנים אנטומיים" בהנחיית אריק גרימסון. היא הצטרפה לסגל MIT בשנת 2003. גולנד מונתה לפרופסור בשנת 2018. היא נבחרה כעמית של המכון האמריקאי להנדסה רפואית וביולוגית בשנת 2021, "על תרומה יוצאת דופן לפיתוח טכניקות חדשות לניתוח והבנת תמונות ביו-רפואיות". אתר האינטרנט הרשמי של פולינה גולנד פולינה גולנד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פולינה גולנד, באתר dblp פולינה גולנד, באתר גוגל סקולר פולינה גולנד, באתר IEEE Polina Golland named to Henry Ellis Warren (1894) Chair – MIT EECS, www.eecs.mit.edu Golland named 2021 AIMBE Fellow | MIT CSAIL, www.csail.mit.edu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פולינה גולנד".
יוסף יצחק לסרי

הרב יוסף יצחק לסרי (נולד ב-22 באוגוסט 1963, ב' באלול ה'תשכ"ג) הוא רב חרדי ספרדי המכהן כרבה הראשי של בית שאן. גדל בבית שאן. הוריו רבי מכלוף וזוהרה אלעסרי עלו לישראל ממרוקו. אביו היה רב מקובל בעיירה ריש שבמרוקו ורב העיר בית שאן, נודע כבעל מופת. משפחת אלעסרי הייתה ידועה כמשפחת רבנים עשרים ושישה דורות שעסקו בקבלה מעשית. יוסף יצחק נקרא על שם רבי יוסף יצחק שניאורסון. למד במתיבתא ובישיבה קטנה במגדל אור מגדל העמק, בישיבה גדולה אור ברוך בירושלים ובישיבת בית שמואל, שם למד הלכה אצל הרב ניסים עזרן. שירת בצה"ל. ב-1992 (ה'תשנ"ב), קיבל תעודת כושר לרב עיר מטעם הרבנות הראשית לישראל, ובמהלך השנים עמד בראש כולל "חסד לאברהם" בבית שאן. ב-2003 (ה'תשס"ג) מונה לכהן כרב העיר בית שאן. משמש גם כרב בית הכנסת "חסד לאברהם" בבית שאן, שם הוא מוסר שיעורים בקביעות. כחלק מפעילותו כרבה הראשי של בית שאן פעיל הרב לסרי בחיזוק צביונה הדתי-מסורתי של העיר, ובמודעות לחינוך הילדים. חיזק את גוף הכשרות בעיר, וסייע להקמת בתי כנסת נוספים בעיר. אשתו היא בת שבע (לבית משפחת טימסטית). פרופיל, באתר המועצה הדתית בית שאן סרטונים בערוץ של יוסף יצחק לסרי, באתר יוטיוב המרא דאתרא הרב יוסף יצחק לסרי שליטא, באתר המועצה הדתית בית שאן הערך "רבי מכלוף אלעסרי", באתר המכלול משה לסרי וחיים שמחון, הצדיק מבית שאן, תש"ד ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסף יצחק לסרי".
הדיוויזיה ה-221 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-221 (בגרמנית: 221. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-22 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של זיגפריד פון לה שבאלרי. הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית ושירתה בה עד תום מלחמת העולם הראשונה. היא לחמה בקרבות השונים בזירה, ובכלל זה בקרב על הסום, קרב אראס, קרב איפר השלישי, מתקפת האביב הגרמנית, קרב אמיין ומתקפת מאה הימים. לאחר סיום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-23 בדצמבר 1918 פורקה הדיוויזיה. Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
מועדון ה-101

מועדון ה־101 היא סדרת ספרים שנכתבה על ידי יהונתן רוזנהק, ומונה ספר אחד. הספר יצא לאור בהוצאת דברי שיר, ביוני 2023. ילד בשם עמית, אחד מהמקובלים בכיתתו (בעיקר בשל היותו חברו הטוב ביותר של ארז, מלך הכיתה שלו), החל להרגיש לא טוב באמצע אימון כדורגל, אחרי שנזרק עליו כדור הרגל בראשו. הוא החל להרגיש כאבי ראש ולהקיא. לאחר כמה בדיקות רפואיות נמצא גידול סרטני בראשו, והוא נלקח לבית חולים ואושפז שם. בבית החולים הוא הכיר כמה ילדים חדשים – את בנץ, שהפך לחברו הטוב ביותר; את גבי – גאונת מחשבים חסרת סבלנות ואתאיסטית; ואת זיו – שמתואר כמחונן ושתקן בכריכה האחורית. יחד הם מקימים מועדון בחדר נטוש במחלקה, חדר 101. הם קוראים למועדון על שמו של החדר (ומכאן שם הסדרה). הם עוזרים לילדים מהמחלקה, ואחד לשני. לבסוף הם משתחררים מבית החולים וחוזרים לביתם. אבא של עמית: אביו של עמית. לא מתואר בספר באופן כללי. אימא של עמית: אימו של עמית. לא מתוארת בספר באופן כללי. ארז: מלך הכיתה של עמית, וחבר טוב שלו עד סוף הספר הראשון. בן־ציון "בנץ": חברו הטוב ביותר של עמית. גבי: גאונת מחשבים, ברמה שבאמצע הספר הראשון הצליחה לעבור את המבחן של גוגל. חולת סרטן בספר הראשון. דנה: אחת מאחיותיו הגדולות של עמית. זיו: חבר של עמית. חולה סרטן ובעל פצעים בפה בספר הראשון. מלמיליאן: כלבו של עמית. עמית: גיבור הסיפור. חולה סרטן בספר הראשון. רינת: אחת מאחיותיו הגדולות של עמית. מועדון ה־101, באתר עברית מועדון ה־101, באתר של החנות צומת ספרים מועדון ה־101, באתר של דברי שיר