laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כרוניקון (אוסביוס)

הכרוניקון או הכרוניקה (ביוונית: Pantodape historia, Παντοδαπὴ ἱστορία, היסטוריה אוניברסלית (אנ'); לטינית: Chronicon) הוא חיבור כרונוגרפי בשני ספרים מאת אב הכנסייה אוסביוס מקיסריה. נראה כי הוא חובר בתחילת המאה ה-4 לספירה, לפני החיבור תולדות הכנסייה. הוא כולל כרונולוגיה של העולם מאברהם ועד הוויסנאליה של קונסטנטינוס בשנת 325 לספירה (לציון 20 שנה לשלטונו). הספר הראשון מכיל סדרות של קטעים מתוך חיבורים של סופרים מוקדמים יותר; הספר השני מכיל רשימה חדשנית של תאריכים ואירועים בצורת טבלה. מטרת החיבור היא להעמיד את ההיסטוריה הדתית במרכז ולהוכיח את קדמותם של העברים ותרבותם ביחס לעולם היווני-רומי. הכרוניקון שימש לאוסביוס מעין מסגרת-רקע לכתיבת חיבורו החשוב ביותר, "תולדות הכנסייה". הכרוניקון הוא ככל הנראה חיבור מוקדם, אך הוא נערך מחדש סביב שנת 325. המקור היווני של הטקסט אבד, אף על פי שציטוטים בכמות משמעותית קיימים בכרונוגרפיות מאוחרות יותר. שני הספרים נשמרו ברובם בתרגום ארמני. הספר השני נשמר בשלמותו בתרגום לטיני על ידי הירונימוס. קיימים גם חלקים מצוטטים אצל סופרים סוריים מאוחרים יותר, כמו הקטעים אצל יעקב מאדסה (אנ') ואצל מיכאל הסורי (אנ') אחריו. היצירה חוברה כשהיא מחולקת לשני חלקים. החלק הראשון, "אנלים" (ביוונית: Χρονογραφία, "כרונוגרפיה"), מספק תקציר של היסטוריה אוניברסלית ישירות מהמקורות, כשהם מסודרים לפי לאומים. החלק השני, "קנונים כרונולוגיים" (ביוונית: Χρονικοὶ Κανόνες, "כרוניקוי קנונס"), נקרא "טבלאות כרונולוגיות וסיכום ההיסטוריה העולמית של היוונים והברברים", והוא מספק לוחות כרונולוגיים של החומר ההיסטורי בטורים מקבילים מתוזמנים זה מול זה, מעין צירי זמן מקבילים, כאשר כל שורה מהווה שנה. הטבלאות מלוות הערות קצרות היוצרות יחד מעין קיצור תולדות העולם. נקודת המוצא של הטבלאות המשוות היא שנת לידתו של אברהם (2015/16 לפנה"ס). זוהי הרשימה הארוכה ביותר שנשמרה של מנצחים אולימפיים, הכוללת בעיקר את זוכי תחרות הסטאדיון משנת 776 לפנה"ס ועד 217 לספירה. טבלאות אלו נשמרו בשלמותן בתרגום לטיני בכרוניקון של הירונימוס ושני החלקים עדיין קיימים בתרגום ארמני. ניתן להרכיב מחדש את היצירה מתוך כרונוגרפים ביזנטיים, במיוחד גאורגיוס סינקלוס. בדבריו על שנת 135 לספירה, קושר אוסביוס את הפיכתה של ירושלים לעיר נוכרית ואת שלילת זכותם של היהודים להיכנס לתחומה לאחר מרד בר כוכבא, עם נקמת אלוהים ביהודים בשל חטאיהם, כביכול: "ומהזמן ההוא (ואילך) נשללה מהם הרשות אפילו להיכנס לירושלים, בראש ובראשונה לפי צו אלוהים, כאשר ניבאו הנביאים, ושנית, בתוקף איסורי הרומאים." הכרוניקון של אוסביוס - מהדורות דיגיטליות, באתר The Tertullian Project (באנגלית) הכרוניקון של הירונימוס - הספר השני של הכרוניקון של אוסביוס עם התוספות של הירונימוס, באתר The Tertullian Project (באנגלית) הספר הראשון של הכרוניקון - תרגום לאנגלית מהטקסט בארמנית, באתר Attalus (באנגלית) הספר הראשון של הכרוניקון - תרגום לאנגלית מהתרגום הלטיני המודרני מהגרסה הארמנית העתיקה (באנגלית) Chronicle of Eusebius, באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית) אריה קופסקי, אוסביוס בישוף קיסריה: חייו ויצירתו, בתוך אוסביוס בישוף קיסריה, תולדות הכנסייה, עמ' יט. אריה קופסקי, אוסביוס בישוף קיסריה: חייו ויצירתו, בתוך אוסביוס בישוף קיסריה, תולדות הכנסייה, עמ' יח. אוסביוס, כרוניקה לשנת 135. תרגום: ש׳ ייבין, מלחמת בר־כוכבא, מוסד ביאליק, ירושלים 1957, נספח ב; בתוך: יהודה ורומא, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ה, יחידה 10 (כתב: מנחם מור), עמ' 15. ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה השביעית (ורמאכט)

הדיוויזיה השביעית (בגרמנית: 7. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, ובקרבות החזית המזרחית, ובכלל זה בקרב קורסק. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 במינכן, והועמדה תחת פיקוד פרנץ האלדר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה ה-14, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן נשארה בצפון צרפת כחיל כיבוש. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה הרביעית, ולחמה עמה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק ובמהלך הקרב על מוסקבה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, כחלק מארמיות הפאנצר הרביעית, השלישית, והשנייה ומהארמייה הרביעית. בקרב קורסק לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46 במסגרת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ולאחר מכן השתתפה בקרבות בפרוסיה המזרחית, שם לחמה עד סוף המלחמה. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה השביעית בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-7 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
Follow the money

Follow the money (מילולית: עקוב אחר הכסף) היא אמרת כנף שנעשתה לפופולרית בעקבות סרט הדוקו-דרמה כל אנשי הנשיא משנת 1976. האמירה מרמזת על "עקבות" של כספים או על שחיתות (לרוב פוליטית) בדרג גבוה. עבור הסרט, התסריטאי ויליאם גולדמן ייחס את הביטוי לגרון עמוק, המודיע שהשתתף בפרשת ווטרגייט. עם זאת, הביטוי מוזכר בספר באותו שם וקדם לסרט, או לכל תיעוד אחר של הפרשה. הספר מכיל את המשפט "המפתח היה במערכת מזומנים חשאית, ואחריה יש לעקוב", אשר אומר בוב וודוורד לסנאטור סם ארווין. ייתכן שזה היה עיבוי לביטוי "עקוב אחר הכסף" בתהליך התסריטאות. הביטוי הוזכר על ידי הנרי פטרסון בוועדת החוקה של הסנאט בשנת 1974 בהליך גביית העדות כשארל סילברט היה מועמד למשרת היועץ המשפטי של ארצות הברית. מאז שנות ה-70, נעשה שימוש בביטוי בעיתונות חוקרת ובדיבייטים פוליטיים. בתוכנית הסמויה, הבלש לסטר פרימון משתמש בביטוי במהלך חקירת עסקאות כנופיית בולטימור, כדי להסביר את הקושי הפוליטי בחקירת פשע מאורגן, כשאמר "כשאתה עוקב אחר סמים, אתה מקבל נרקומנים וסוחרי סמים. אבל כשאתה מתחיל לעקוב אחרי הכסף, ואתה לא יודע איפה לעזאזל זה הולך לקחת אותך". הביטוי משמש כשמה באנגלית של תוכנית פשע דנית (אנ') ותוכנית תחקירים של ה-CBS מאת שריל אטקינסון (אנ'). הרצל פרנקל, מאה עשרים פחות אחד (עמ' 153) וודוורד, ברנשטיין, כל אנשי הנשיא, פרק 12, עמ' 248 IMDb, ציטוטים של הבלש לסטר פרימון (באנגלית)
טאמאלה

טמלה או טאמאלה (Tamale) היא העיר הרביעית בגודלה בגאנה ובירת המחוז הצפוני במדינה. העיר נמצאת באזור הסוואנה של גאנה, כ-600 ק"מ צפונית לבירה אקרה. הודות למיקומה המרכזי, היא משמשת כמרכז כלכלי ואדמיניסטרטיבי של צפון גאנה. רוב תושבי העיר הם מוסלמים ונמצאים בה מסגדים רבים. טמלה ממוקמת על צומת של שלוש דרכי מסחר עתיקות. לא רבות ידוע על עברה של העיר. עם זאת, האזור העתיק ביותר שלה, הכולל כיום את המסגד הגדול ואת השוק המרכזי, היה מיושב במשך מאות שנים ושימש צומת דרכים חשוב שחיבר את אזור הסאהל עם אזורי החוף. החבל בו נמצאת העיר, שנקרא בעבר גולקפגו (Gulkpegu), היה אחד משבעה מרכזי שלטון מחוזיים שהרכיבו יחד את ממלכת דאגבון (Dagbon). השליט המקומי של טמלה נקרא גולקפה-נאא (Gulkpe-Naa) - תואר שאותו נושא המנהיג המסורתי המקומי גם כיום. ב-1899 חולקה ממלכת דאגבון בין בריטניה לגרמניה. הבירה המסורתית של הממלכה, ינדי (Yendi), עברה לצד הגרמני ואילו טמלה נותרה בשטח הבריטי - דבר שחיזק את מעמדה ואיפשר מאוחר יותר את הפיכתה לבירת המחוז הצפוני של המושבה הבריטית "חוף הזהב". שכונות העיר החלו להיבנות סביב ארמונו של הגולקפה-נאא, כאשר לכל שכונה מנהיג שבטי מקומי משלה. עם התפתחות העיר החלו זורמים אליה תושבים מאזורי הספר הצפוניים, הנמצאים כיום בבורקינה פאסו. בשנות ה-70' של המאה ה-20 החלו להיבנות בעיר שכונות מודרניות מתוכננות במודל "שחמט" של רחובות אופקיים ואנכיים. בשנת 2004 זכתה טמלה למעמד רשמי של מטרופולין. בשנת 2008 אירחה העיר כמה ממשחקי גביע אפריקה לאומות. טמלה היא מרכז השכלה וחינוך לאזור צפון גאנה. בשטח העיר שוכנים למעלה מ-700 בתי ספר ומוסדות חינוך, בהם בתי-ספר יסודיים ותיכונים רבים, בתי ספר טכניים/מקצועיים, שני קולג'ים, טכניון מקומי ושתי אוניברסיטאות, ציבורית ופרטית. בנוסף מארחת העיר שני קמפוסים של האוניברסיטה ללימודי פיתוח (UDS). שוק בטמלה מסגד אחמדיה בטמלה מטה האוניברסיטה ללימודי פיתוח (USD) בטמלה אצטדיון טמלה אירח כמה ממשחקי גביע אפריקה לאומות 2008 אתר האינטרנט הרשמי של טאמאלה מדיה וקבצים בנושא טאמאלה בוויקישיתוף מידע על המחוז הצפוני ועל העיר טמלה באתר ממשלת גאנה טאמאלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפקד אוכלוסין 2010
כרוניקון (הירונימוס)

הכרוניקון (בלטינית: Chronicon או Temporum liber, ספר הזמנים) הוא חיבור של היסטוריה אוניברסלית (אנ') מאת הירונימוס, שחיבר אותו בקונסטנטינופול סביב שנת 380 לספירה. זהו תרגום ללטינית של הלוחות הכרונולוגיים המרכיבים את החלק השני של הכרוניקון של אוסביוס מקיסריה, עם תוספת המכסה את תקופת השנים 325–379. למרות שגיאות רבות שנלקחו מאוסביוס, כמו גם כמה שגיאות משלו, הירונימוס יצר חיבור רב-ערך של היסטוריה אוניברסלית, ולו רק בשל הדוגמה שנתן לכותבי כרוניקות מאוחרים יותר כמו פרוספר אקויטאנוס (אנ'), קאסיודורוס וויקטור טונוננסיס (אנ'), להמשיך את האנלים שלו. בהתאם לכרוניקון של אוסביוס, הירונימוס תארך את בריאת העולם לשנת 5199 לפנה"ס. הכרוניקון כולל כרונולוגיה של האירועים במיתולוגיה היוונית, המבוססת על עבודתם של מלומדים הלניסטיים כמו אפולודורוס מאתונה, דיודורוס סיקולוס ואוסביוס. בזמן שהחלקים המוקדמים יותר בחיבור אינם היסטוריים, ייתכן וישנם שרידים מפוזרים של אירועים היסטוריים מהתקופה המאוחרת של יוון המיקנית בערכים של המאה ה-12 לפנה"ס. מאדם ועד השנה ה-14 של ואלנס, 5,579 שנים. מאברהם ועד כיבוש טרויה (26 מלכי אשור), 835 שנים. נינוס (אנ') בן בלוס (אנ') מלך 52 שנים, אברהם, זורואסטר. סמירמיס, 42 שנים. זמאיס, 38 שנים; הברית של אברהם עם אלוהים (1942 לפנה"ס). אריוס שלט במשך 30 שנים; לידת יצחק (1912 לפנה"ס). ארליוס, 40 שנים. קסרקסס בלנאוס, 30 שנים; אינכוס (אנ') מלך במשך 50 שנים (1856 לפנה"ס). ארממיטרס, 38 שנים. בלוקוס, 35 שנים; לידת יוסף (1756 לפנה"ס); המבול האוגיגיאני (1757 לפנה"ס). באלאוס, 52 שנים; רעב במצרים (1727 לפנה"ס). אלטאדס, 32 שנים; פרומתאוס. ממינתוס, 30 שנים. מגכליאוס, 30 שנים. ספרוס, 20 שנים; לידת משה (1592 לפנה"ס). ממילוס, 30 שנים. ספרטוס, 40 שנים; המבול של דאוקליון (1526 לפנה"ס). אסקטאדס, 40 שנים; משה על הר סיני (1515 לפנה"ס). אמינתס, 45 שנים; לידת מינוס, רדמאנתוס (אנ') וסרפדון (אנ')‏ (1445 לפנה"ס). בלוכוס, 25 שנים. בלפארס, 30 שנים; פרסאוס. למפרידס, 32 שנים; טרוס (אנ')‏ (1365 לפנה"ס). סוסארס, 20 שנים; פגסוס. למפארס, 30 שנים; אירופה, מקדש באלאוסיס (אנ'). פניאס, 45 שנים; מילטוס; ארגונאוטים; אדיפוס; גדעון. סוסארמוס, 19 שנים; הרקולס (אנ'), פריאמוס, תסאוס, (המחזה מאת אייסכילוס) "שבעה נגד תבאי" (אנ')‏ (1234 לפנה"ס). מיתראוס, 27 שנים; משחקים אולימפיים (1212 לפנה"ס). טאוטאנס, 32 שנים; מלחמת טרויה (1182-1191 לפנה"ס). מכיבוש טרויה ועד האולימפיאדה הראשונה, 405 שנים. מנינוס ועד סרדנפלוס (אנ')‏: 36 מלכים אשורים (1240 שנים). מהאולימפיאדה הראשונה, ועד השנה ה-14 של ואלנס, 1,155 שנים. האולימפיאדה הראשונה (776 לפנה"ס). האולימפיאדה ה-65; דריווש הראשון (520 לפנה"ס). האולימפיאדה ה-181; יוליוס קיסר (44 לפנה"ס). האולימפיאדה ה-202; הטפותיו של ישו. האולימפיאדה ה-289; הגותים מובסים על ידי ההונים (377 לספירה). הירונימוס, כרוניקון, באתר The Tertullian Project (באנגלית) רשימות כרונולוגיות - הכרוניקון של הירונומיס (באנגלית) התאריך של הירונימוס לכיבוש טרויה בשנת 1183 לפנה"ס תואם מאד את שכבת החורבן השביעית של טרויה (VIIa) (אנ'), המועמדת הראשית להשראה ההיסטורית לטרויה האגדית, המתוארכת לשנת 1190 לפנה"ס. הומרוס עצמו מתוארך לשנת 940 לפנה"ס, חוקרים מודרניים מתארכים אותו בדרך כלל מאוחר יותר משנת 800 לפנה"ס.
אדוארד פון בונין

אדוארד וילהלם לודוויג פון בונין (בגרמנית: Eduard Wilhelm Ludwig von Bonin;‏ 7 במרץ 1793 – 13 במרץ 1865) היה גנרל פרוסי, אשר שימש כשר המלחמה של פרוסיה בין 1852–1854, ופעם נוספת בין 1858–1859. בונין נולד ב-7 במרץ 1793, בעיר סטלפ שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. כיום שם העיר סלופסק, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא היה בנו של גנרל לוטננט בצבא הפרוסי בשם ארנסט פרידריך אוטו פון בונין, ואשתו אלברטינה פרדריקה סופיה פון פודיוילס. משפחתו הייתה משפחת אצולה מאזור פומרניה. אחיו הצעיר של אדוארד, אוטו פון בונין, גם כן שירת בצבא הפרוסי והגיע לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1806 התגייס בונין לצבא הפרוסי. בונין הוצב בתחילה בגדוד שתחת פיקודו של פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. הוא לחם כנגד הצרפתים במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית, ובקרב ליבק שרת תחת גבהרד לברכט פון בליכר ונפל בשבי הצרפתי ממנו שוחרר על תנאי. בשנת 1809 התגייס שוב לצבא כצוער, והוצב ברגימנט המשמר ה-1. ביולי 1810 הועלה לדרגת לוטננט שני, ובין 1813–1814 השתתף במלחמת הקואליציה השישית. הוא לחם בהצטיינות בקרבות ליצן, באוצן ולייפציג, ועל חלקו במהלך קרב פריז הוענק לו עיטור צלב הברזל מחלקה ראשונה, ועיטור מסדר סנט אנה מחלקה שנייה מטעם האימפריה הרוסית. בשנת 1817 הועלה לדרגת האופטמן, בשנת 1829 הועלה לדרגת מיור, וב-14 בדצמבר 1841 מונה למפקד רגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 ("קייזר אלכסנדר"), ופיקד עליו עד 8 במרץ 1848. ב-7 באפריל 1842 הועלה לדרגת אוברסט. ב-9 במרץ 1848 מונה למפקד הבריגדה ה-16. עוד באותה שנה לחם בהצטיינות במלחמת שלזוויג הראשונה, ועל כך הוענק לו עיטור הפור לה מריט. לאחר שנחתם הסכם שביית נשק זמני במאלמו, הוטל על בונין לארגן את צבאן של הנסיכויות שלזוויג והולשטיין. במרץ 1849 הפרה ממלכת דנמרק את תנאי שביתת הנשק והמלחמה התחדשה. בין 20 ל-22 באפריל ניצח את הדנים בקרב קולדינג, אולם ב-6 ביולי נהדף על ידיהם. בשנת 1850 נחתם הסכם שלום סופי בין פרוסיה לדנמרק, ועקב כך התפטר בונין מתפקידו כמפקד צבאן של שלזוויג והולשטיין וחזר לשירת בצבא הפרוסי. בין 1850–1852, שימש לתקופה קצרה כמושל הצבאי של ברלין וכמפקד הדיוויזיה ה-16, ובמרץ 1852 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט ומונה לשר המלחמה. במסגרת תפקידו זה, יזם רפורמה שנועדה להפוך את חיל הרגלים לנייד יותר. בשנת 1854 התפטר, כי רצה להשתחרר מההשפעה הרוסית שהורגשה בפרוסיה בתקופת מלחמת קרים. הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-12, וב-20 במרץ 1856 מונה לסגן מפקד מבצר מיינץ. בשנת 1858 הוחזר לתפקיד שר המלחמה, אולם פוטר בדצמבר 1859 בשל חילוקי דעות עם אלברכט פון רון ואדווין פון מנטויפל. הוא מונה כפיצוי למפקד הקורפוס ה-8 אשר הוצב בקובלנץ. ב-20 בספטמבר 1861 קיבל את עיטור הצלב הגדול של מסדר הנשר האדום עם חרבות, וב-17 במרץ 1863 קיבל גם את עיטור אביר מסדר הנשר השחור. הוא מת בקובלנץ בעת מילוי תפקידו ב-13 במרץ 1865. מדיה וקבצים בנושא אדוארד פון בונין בוויקישיתוף Eduard von Bonin (בגרמנית) Eduard von Bonin (בגרמנית)
כרוניקון

האם התכוונתם ל... כרוניקון (אוסביוס) – כרוניקה מאת אוסביוס מקיסריה מהמחצית הראשונה של המאה ה-4 כרוניקון (הירונימוס) – כרוניקה מאת הירונימוס מהמחצית השנייה של המאה ה-4 כרוניקון פסחלה ("הכרוניקה של חג הפסחא") - חיבור ביזנטי מהמאה ה-7
קרב טרנטון

קרב טרנטון היה קרב קטן אך חשוב ביותר מבחינה מוראלית במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, בין חיילים הסיאנים שכירי חרב של בריטניה הגדולה, לבין הצבא הקונטיננטלי תחת פיקודו של ג'ורג' וושינגטון. הקרב התנהל בבוקר 26 בדצמבר 1776, בטרנטון, ניו ג'רזי. אחרי חציית הצבא הקונטיננטלי בהנהגת גנרל ג'ורג' וושינגטון את נהר הדלאוור בלילה שלפני כן, מצפון לטרנטון, הוביל וושינגטון את הכוח העיקרי של הצבא הקונטיננטלי נגד חיל המצב ההסיאני בטרנטון. לאחר קרב קצר, נלכד כמעט כל הכוח ההסיאני, עם אבדות זניחות לכוחות האמריקניים. הקרב שיפר באופן משמעותי את המורל של הצבא הקונטיננטלי, וגרם לעלייה בגיוס המתנדבים לצבא. הצבא הקונטיננטלי סבל במהלך שנת 1776 תבוסות רבות בניו יורק ונאלץ לסגת דרך ניו ג'רזי לפנסילבניה. המורל בצבא היה נמוך, ועל מנת לסיים את השנה בנימה חיובית, תכנן גנרל ג'ורג' וושינגטון, המפקד העליון של הצבא הקונטיננטלי, תוכנית לחצות את נהר דלאוור בלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר ולהקיף את חיל המצב ההסיאני בטרנטון. מכיוון שהנהר היה קפוא ומזג אוויר נעשה חמור, הייתה חציית נהר הדלאוור פעולה מסוכנת במיוחד. שני גדודים לא הצליחו לחצות את הנהר, ונשארו בגדה המערבית שלו, משאירים את וושינגטון עם כ-2,400 אנשים בלבד תחת פיקודו. הצבא צעד 14 קילומטרים דרומה, לטרנטון. מכיוון שהצבא הקונטיננטלי היה במגמת נסיגה מתמשכת במשך החודשים שקדמו לקרב, לא חשש חיל המצב ההסיאני מפעולת פתע מאחוריהם, והוריד את רמת השמירה על המקום. בנוסף, לא היו להם מוצבים או סיורים על פני שטחים נרחבים באזור. כוחותיו של וושינגטון הפתיעו אותם, ולאחר התנגדות קצרה אך עזה, נכנעו רוב ההסיאנים. כמעט שני שלישים מתוך 1,500 חיילי המצב ששהו שם נפלו בשבי, ורק מעטים הצליחו לברוח. למרות קוטנו של הקרב מבחינה מספרית הייתה לו השפעה רבה בקרב אנשי המושבות המורדות, שהניצחון האמריקני עודד אותם להמשיך במרד. הניצחון היה דרמטי במיוחד על רקע המצב הקשה בו היה נתון הצבא הקונטיננטלי, שעמד לפני קריסה מוחלטת. בנוסף, הניצחון נתן כוח לוושינגטון, אשר אף על פי שיכולתו לעמוד במצב הנתון הייתה מדהימה - הוא לא היה חתום אף לא על ניצחון אחד משמעותי. על רקע הפקפוקים ההולכים וגוברים במנהיגותו של וושינגטון כמפקד הצבא, ואף ביכולתו של הצבא הקונטיננטלי עצמו לנצח את הכוחות הבריטיים, היה הניצחון הזה קריטי ביותר. הניצחון גם עודד את המתנדבים לצבא להאריך את משך גיוסם, ומשך מתנדבים נוספים. דייוויד מקאלו, "1776 - המלחמה ששינתה את ההיסטוריה של העולם המערבי", הוצאת אריה ניר, 2006. מדיה וקבצים בנושא קרב טרנטון בוויקישיתוף קרב טרנטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יושינורי מוטו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא מוטו. יושינורי מוטו (ביפנית: 武藤 嘉紀, נולד ב-15 ביולי 1992 בטוקיו שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת החלוץ בויסל קובה ובנבחרת יפן. בגיל 16 החל לשחק בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל טוקיו (FC Tokyo) בו שיחק במשך שנתיים. בשנת 2010 החל בלימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת קייו ובמקביל שיחק בקבוצת הכדורגל של האוניברסיטה. בסיום עונת הבכורה שלו בקבוצה זכה בתואר רוקי השנה. במהלך השנים 2012 ו-2013 נכלל מוטו בסגל של מועדון הכדורגל טוקיו במעמד של "שחקן מיוחד", מעמד המאפשר לקבוצות בליגה היפנית לשלב שחקנים שהם סטודנטים ללא חוזה מקצועני. בשנת 2014 חתם על חוזה בקבוצה. בעונת הבכורה שותף ב-33 משחקים בהם הבקיע 13 שערים, בכך השווה את שיא הליגה לשחקנים בעונת הבכורה שלהם. במרץ 2015 סיים את לימודיו האקדמיים וזמן קצר לאחר מכן קיבל הצעה מקבוצת צ'לסי. במאי 2015 חתם על חוזה ל-4 עונות בקבוצת מיינץ 05 מהבונדסליגה הגרמנית. ב-31 באוקטובר אותה שנה הבקיע שלושער במשחק מול אאוגסבורג שהסתיים בתוצאה 3:3. בעונת הבכורה שותף ב-20 משחקים, בהם הבקיע 7 שערים. ב-2 באוגוסט 2018 חתם לארבע שנים בניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג. ב-11 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–2 לטוטנהאם הוטספר. ב-5 באוקטובר כבש את שערו הראשון בהפסד 2–3 למנצ'סטר יונייטד. ב-16 בספטמבר 2020 הושאל מוטו לאייבר לעונה אחת. ב-7 באוגוסט 2021 חתם בויססל קובה היפנית. ב-5 בספטמבר ערך מוטו ערך את הופעת הבכורה בנבחרת יפן במסגרת משחק ידיות מול נבחרת אורוגוואי. ארבעה ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו, כשעלה כמחליף במחצית המשחק מול נבחרת ונצואלה וכבש 6 דקות לאחר מכן. מוטו היה חלק מסגל הנבחרת בגביע אסיה שנערך בשנת 2015 באוסטרליה והגיע עם הנבחרת עד לרבע הגמר בו הודחה על ידי נבחרת איחוד האמירויות הערביות. מדיה וקבצים בנושא יושינורי מוטו בוויקישיתוף יושינורי מוטו, ברשת החברתית פייסבוק יושינורי מוטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יושינורי מוטו, ברשת החברתית אינסטגרם יושינורי מוטו, באתר Transfermarkt יושינורי מוטו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יושינורי מוטו, באתר Soccerway יושינורי מוטו, באתר BDFutbol יושינורי מוטו, באתר WorldFootball.net יושינורי מוטו, באתר National Football Teams יושינורי מוטו, באתר FootballDatabase.eu יושינורי מוטו, באתר ESPN Chelsea scout out Muto, Marca.com, 9 April 2015 Yoshinori Muto: Chelsea make bid for Japanese striker, 9 April 2015 Mainz 05 sign Yoshinori Muto, אתר הקבוצה, 30 במאי 2015 Muto hits hat trick in Mainz draw, Japantimes.co.jp, 1 November 2015 Japan 2-2 Venezuela: Kawashima mistake costs Aguirre maiden win, Goal.com, 9 September 2014
זידנתה השני

זִידַנתַה או זִידַנְתַש השני היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס. זינתדה מלך בתקופה הידועה בהיסטוריה החתית בשם "תקופת האופל", מכיוון שבמשך 100 שנים חילופי השלטון אינם ברורים. הוא היה ככל הנראה אחיינו של המלך הקודם חנתילי השני, וירש את השלטון באזור בשנת 1450 לפנה"ס. אשתו נקראה יאיא. מספר השנים שמלך אינו ברור, וידוע שבתקופת מלכותו חתם על הסכם שלום עם פילייה (אנ'), מלך כיזוואתנה, שנועד ככל הנראה להצר את צעדיה של מצרים. ירש אותו חוּזִיַה השני, אם כי הקשר ביניהם איננו ברור. זידנתה השני (באנגלית) שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
לטה

האם התכוונתם ל... אנריקו לטה – כלכלן ומדינאי איטלקי חיים לטה – מתכנן גנים ישראלי לאטה – סוג של קפה לטה(אנ') - בירת מחוז טמוטו באיי שלמה
חוזיה השני

חוּזּיַה או חוּזִיַאש השני היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס. חוזיה היה המלך האחרון בתקופה הידועה בהיסטוריה החתית בשם "תקופת האופל", מכיוון שבמשך 100 שנים חילופי השלטון אינם ברורים. חוזיה ירש את המלך זִידַנְתַה השני, אם כי לא ידוע טיב הקשר ביניהם. ייתכן שהוא המלך החתי שתחותמס השלישי פרעה מצרים טוען שקיבל מתנות ממנו. הא נרצח בידי מפקד המשמר שלו, מוותלי אשר הכריז על עצמו כמלך החדש. מוותלי עצמו נרצח מאוחר יותר, ותודחליה הראשון הוכתר כמלך. לא ברור האם תודחליה היה מייסד של שושלת חדשה, או שמא צאצא או קרוב משפחה של חוזיה השני. חוזיה השני (באנגלית) שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט. רשימת מלכי החתים (באנגלית) איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, ירושלים, 2009, עמ' 40.
ארנוונדה הראשון

אַרְנוּוַנְדָה או אַרְנוּוַנְדַש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1400–1370 לפנה"ס, המלך השני של האימפריה החתית. ארנוונדה ירש את המלוכה כיוון שנישא לאשמו-ניכל (Ašmu-nikal), בת המלך הקודם תודחליה הראשון. הוא ירש מחמיו אימפריה מאוחדת וגדולה, אולם מיד עם עלותו לשלטון נאלץ להתמודד עם מספר התקוממויות ומהומות. כמו כן, שבטי הכשכש תקפו את הממלכה וכבשו מספר ערים. בתפילתו לאלים מופיעה רשימת ערים שנפלו לידי הכשכש, אולם המכה הקשה מכולן הייתה כיבוש Nerik, אשר הייתה עיר פולחן חשובה ובה מקדשים חשובים לאלים. עובדה זו הקשתה על המלחמה בכשכש, כיוון שעל המלך היה להקריב קרבנות לאלים כדי שיסייעו, והוא לא היה יכול לעשות זאת כאשר המקדשים נמצאים בידי האויב. שרדה עד ימינו תפילה בה מפצירים המלך ארנוונדה והמלכה אשמו-ניכל באלים לזכור שרק החתים עבדו אותם תמיד כראוי, ולפיכך על המקדשים להיות על אדמת חת. באותה תפילה ממש מתוודה ארנוונדה כי הוא כרת ברית עם חלק מהשבטים כדי לאפשר הקרבת קרבנות ב־Nerik, אולם הוא מודה כי אינו בטוח שהכשכש אכן מקריבים את הקרבנות ולא לוקחים אותם לעצמם. ארנוונדה היה מלך זהיר מאוד, ולא מיהר לצאת למסעות מלחמה כנגד כל אויביו. כמו כן, הוא חשש מקשר נגדו והשביע בשלל שבועות את אציליו ושומריו. הוא הכין הדרכות רבות לפקידים שונים, שהמשיכו לשמש את האימפריה גם זמן רב אחרי מותו. במשך 25 שנות שלטונו, הספיקה האימפריה להיחלש מאוד. זהות יורשו שנויה במחלוקת. קרוב לוודאי שבנו ירש אתו, אולם בעוד חלק סוברים שבנו היה חתושילי השני ונכדו היה תודחליה השני, אחרים שוללים כליל את קיומו ההיסטורי של חתושילי השני, וסוברים שתודחליה היה בנו וירש אותו. איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009. מדיה וקבצים בנושא ארנוונדה הראשון בוויקישיתוף ארנוונדה הראשון, באתר על מלכי החתים (באנגלית) החתים, באתר היסטוריית העולם (באנגלית) שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט. אהרון קמפינסקי, חתושה – בירת האימפריה החיתית, קדמוניות ח, 1975, עמ' 17 תרגום לאנגלית של התפילה תרגום לאנגלית של חלק מהטקסטים
Neighborhood Bully

Neighborhood Bully (תרגום מילולי מאנגלית: "בריון שכונתי") הוא שיר באנגלית שכתב בוב דילן ונכלל באלבום "Infidels" מ-1982. השיר תורגם לעברית בידי אורן פרבר, ונכלל באלבומו של אריאל זילבר "אנבל" בשם בריון השכונה. השיר נכתב לאחר גל גינויים לישראל בעקבות הפצצת הכור הגרעיני בעיראק. בשיר תומך דילן בישראל (בלי לנקוב בשמה). דילן טען כי השיר אינו פוליטי וניתן לפרשו גם בדרכים אחרות. בצד הפנימי של עטיפת האלבום הוא נראה כורע בהר הזיתים. באותה שנה ביקר שנית בישראל לרגל בר המצווה של בנו והצטלם ליד הכותל המערבי. בשיר 11 בתים בני חמש שורות כל אחד. ארבע השורות הראשונות של כל בית הן בחריזה צמודה (א א ב ב). לשורה המסיימת של כל בית תוכן קבוע "He’s the neighborhood bully" (בבית האחרון שורה זו מכילה את המילים "Neighborhood bully" בלבד). הבית הפותח של השיר: Well, the neighborhood bully, he’s just one man His enemies say he’s on their land They got him outnumbered about a million to one He got no place to escape to, no place to run He’s the neighborhood bully השיר חודש בגרסה עברית על ידי אריאל זילבר באלבומו "אנבל" ובתרגום מאת אורן פרבר. הבית הפותח של התרגום לעברית של השיר: בריון השכונה, הוא בסך הכל אחד אויביו טוענים "אדמותינו שדד" הקיפוהו בערך מיליון לאחד אין לו לאן לברוח, הוא תמיד לבד הוא בריון השכונה. מידע על היצירה "Neighborhood Bully" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Neighborhood Bully" באתר AllMusic מילות השיר "Neighborhood Bully" באתר שירונט Neighborhood Bully - מילות השיר באתר של בוב דילן גרסת כיסוי של אריאל זילבר, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב [1] בוב דילן זכה בפרס נובל לספרות ל-2016, באתר כלכליסט, 13 באוקטובר 2016 בוב דילן: ריאיון עם הרולינג סטון, באתר Rollingstone.com
חתושילי השני

חַתוּשִילִי או חַתוּשִילִיש השני היה מלך האימפריה החתית בין השנים 1370–1360 לפנה"ס, אשר קיומו ההיסטורי שנוי במחלוקת. בהנחה שהיה קיים, הוא היה ככל הנראה בנו של אַרְנוּוַנְדַה הראשון ואביו של תודחליה השני. קיומו ידוע לנו מכתובות העוסקות ביחסי החוץ שלו, אולם חלק מהחוקרים סבורים שהכתובות אינן עוסקות במלך החתים, ויש אף המרחיקים לכת וסבורים שהן עוסקות בחתושילי הראשון, אשר מלך מאות שנים לפני כן. בהנחה שכך, הרי שאת ארנוודה ירש תודחליה, אשר היה כנראה בנו ולא נכדו. איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009. חתושילי השני, באתר על מלכי החתים (באנגלית) שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט. רשימת מלכי החתים