פלורנס גריפית' ג'וינר

פלורנס גריפית' ג'וינר (באנגלית: Florence Griffith-Joyner; נולדה בשם דלורז פלורנס גריפית'; 21 בדצמבר 1959 – 21 בספטמבר 1998) הייתה אתלטית אמריקאית. אלופה אולימפית (סיאול 1988) ושיאנית העולם הנוכחית בריצות ל-100 ול-200 מטר. גריפית' נודעה גם בשל הופעתה הססגונית, ובפרט בשל ציפורניה הארוכות והצבעוניות. כינויה היה פלו ג'ו (Flo Jo). גריפית' נולדה בלוס אנג'לס וגדלה בשיכון של דיור ציבורי. הישגה הספורטיבי המשמעותי הראשון היה ב-1983, כאשר סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי. באולימפיאדת לוס אנג'לס כבר זכתה במדליית כסף. לאחר המשחקים האולימפיים צמצמה את פעילותה הספורטיבית באופן משמעותי, והקדישה את זמנה לנישואיה הטריים עם האלוף האולימפי בקפיצה משולשת, אל ג'וינר. ב-1987 שבה למסלולי הריצה, וזכתה במדליית הכסף באליפות העולם שנערכה ברומא. במבחנים הקדם-אולימפיים שערכה נבחרת ארצות הברית לקראת אולימפיאדת סיאול, הפתיעה כשקבעה שיא עולם חדש דווקא בריצת 100 מטר, והעמידה אותו על 10.49 שניות, קיזוז של 27 מאיות השנייה משיא העולם שקבעה אוולין אשפורד ארבע שנים קודם לכן. מד הרוח הורה כי לא הייתה כל רוח בעת הריצה (0.0 קמ"ש), אף שבכל הריצות האחרות שנערכו באותו יום באצטדיון באינדיאנפוליס נמדדו רוחות חזקות. היו שטענו כי ככל הנראה אירעה תקלה במד הרוח בזמן ריצה זו, מה גם שגריפית ג'וינר לא הצליחה אף להתקרב להישג זה בריצותיה הבאות, ואולם שיאה הוכר, והוא מהווה את השיא העולמי גם כיום. באולימפיאדת סיאול זכתה גריפית' ג'וינר במדליית זהב בריצות ל-100 ול-200 מטר. בשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר, קיזזה 15 מאיות השנייה משיא העולם 21.71 שקבעה מריטה קוך ב-1979 וב- 1984 והייקה דרקסלר ב- 1986 (פעמיים), והעמידה אותו על 21.56 שניות. בגמר שיפרה שוב את השיא וקבעה 21.34. כן הייתה שותפה לזכייתה של נבחרת ארצות הברית במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ובמדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר. זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים פרשה מקריירה ספורטיבית. לאחר הפרישה עסקה בעיצוב אופנה בזמנה החופשי, ואף עיצבה את מדיה של קבוצת הכדורסל אינדיאנה פייסרס ב-1989. ב-21 בספטמבר 1998 נמצאה גריפית' ג'וינר בביתה ללא רוח חיים, והיא בת פחות מ-39. לפי הדו"ח הפתולוגי, שאיתר אנגיומה מולדת במוחה, היא נחנקה מהכרית שלה במהלך התקף אפילפטי. פרקליט משפחתה ציין כי ב-1990 סבלה גריפית'-ג'וינר מהתקף טוני-קלוני, וקיבלה טיפולים נגד פרכוסים ב-1990, ב-1993 וב-1994. לאחר ששברה את שיאי העולם ב-1988, החלו לצוץ שמועות לגבי האפשרות שנטלה סמים לשם השגת תוצאות אלה. תרמו לכך העובדה כי הגיעה לשיאים בתוך פרק זמן קצר, גילה המאוחר יחסית לאצניות במרחקים קצרים (28), והשינויים הפיזיולוגיים הבולטים לעין שחלו בגופה באותה שנה. גם פרישתה המהירה לאחר האולימפיאדה הגבירה את החשדות, במיוחד עקב ההחלטה לחייב אתלטים לעבור בדיקות סמים החל מ-1989. מעולם לא נמצאו ראיות לכך שגריפית'-ג'וינר נטלה סמים, אך בבדיקות שנערכו באותה תקופה גם לא התגלו ראיות לכך שספורטאים ממזרח גרמניה נטלו סמים, אף שכיום ידוע שעשו כן. לאחר מותה הדפו בני משפחתה שמועות על כך שמותה נגרם כתוצאה משימוש בסמים. בנתיחה שלאחר המוות נאסר על הפתולוג לבדוק את קיומם של סמים בגופה. התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה באנגלית) התפתחות שיא העולם בריצת 200 מטר (ויקיפדיה באנגלית) מדיה וקבצים בנושא פלורנס גריפית' ג'וינר בוויקישיתוף פלורנס גריפית' ג'וינר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פלורנס גריפית' ג'וינר, באתר olympedia.org פלורנס גריפית' ג'וינר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פלורנס גריפית' ג'וינר, באתר Track and Field (נשים) פלורנס גריפית' ג'וינר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פלורנס גריפית' ג'וינר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ‏"Speed, glamour, doubt will be FloJo's legacy", Indian Express, 23.9.1998 Kristina Rebelo Anderson, The Uneasy Death of Florence Griffith Joyner