laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורות אדומים

אורות אדומים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית ג'ולייטה. השיר יצא לאור ביולי 2004, כסינגל שלא מתוך אלבום. שיר זה היה לראשון של ג'ולייטה אשר הצליח להיכנס אל מצעד סוף השנה של רשת ג'. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-2 במצעד של רשת ג'. השיר נכתב והולחן על ידי יוסי שוורץ שחר והופק על ידי יעקב למאי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני, אשר אפיין כמה שירים נוספים מתוך אלבום הבכורה שלה, אני לא ברבי, בו השיר לא נכלל בסופו של דבר. בנוסף לכך, עלה האודיו של השיר ליוטיוב עשור לאחר צאתו המקורית. הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לראשונה ליוטיוב ב-29 במרץ 2009, כמה שנים לאחר צאתו המקורית. הקליפ בוים על ידי ענת זלמנסון-קוזניצוב. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את ג'ולייטה במקום דמוי מדבר. נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-300 אלף צפיות. סרטון השיר "אורות אדומים" באתר יוטיוב https://www.youtube.com/watch?v=i1h5UqTsAgk תשס"ד – פזמונט, באתר pizmonet.co.il אורות אדומים – פזמונט, באתר pizmonet.co.il אני לא ברבי - אלבום - YouTube, באתר YouTube penir (2011-08-05), ג'ולייטה - אורות אדומים / julietta - red lights, נבדק ב-2019-04-17 Anat Zalmanson-Kuznetzov (2009-03-29), Julietta "Red Lights" ג'ולייטה "אורות אדומים", נבדק ב-2019-04-17
רמת מידנייט

רמת מידנייט או מישור מידנייט (באנגלית: Midnight Plateau; מילולית: מישור חצות הלילה) הוא רמה מישורית מכוסה קרח, המצוי במרכז הרי דרווין שבאנטארקטיקה. גובהה של הרמה 2,200 מטרים מעל פני הים. זהו האזור היחיד בהרי דרווין עליו מצטבר שלג. הרמה התגלתה על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה (Victoria University of Wellington Antarctic Expedition) מוולינגטון שבניו זילנד שחקרה את אנטארקטיקה בעונת מחקר 1963–1962. הרמה נקראת בשם זה, מאחר שחברי משלחת החקר הגיעו אל הרמה בחצות הלילה שב-27 בדצמבר 1962. • Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 298 רמת מידנייט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רמת מידנייט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה רמת מידנייט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור רמת מידנייט תצלום לוויין של אזור רמת מידנייט מתן שמה של הרמה, בגאזט השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר גובה הרמה 2,100 מטרים מעל פני הים.
ראיפור

ראיפור (בהינדית: ‏रायपुर‏Ⓘ‏) היא בירת המדינה ההודית צ'האטיסגאר. ראיפור היא גם העיר הגדולה ביותר במדינת צ'האטיסגאר. העיר הכילה 1,010,087 תושבים נכון לשנת 2011, מה שהופך אותה לעיר ה-45 בגודלה בהודו. ראיפור ממוקמת בגובה 291 מטר מעל פני הים. הטמפרטורות בראיפור נותרת מתונות לאורך מרבית השנה, למעט בחודשים מרץ עד יוני, אשר יכולים להיות חמים מאוד. הטמפרטורה בחודשים אפריל עד מאי יכולה לעיתים לעלות מעל 48 מעלות צלזיוס. בחודשי הקיץ ישנם גם רוחות יבשות וחמות. בקיץ הטמפרטורה יכולה גם לעלות עד 50 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,300 מ"מ, כאשר רוב הגשמים יורדים בעונת המונסון מסוף יוני ועד תחילת אוקטובר. עונת החורף שנמשכת מנובמבר עד ינואר מתונה למדיי, אם כי הטמפרטורה בחורף יכולה לצנוח לעיתים ל-5 מעלות צלזיוס. מדיה וקבצים בנושא ראיפור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיפור ראיפור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם הארבט

ויליאם הארבט (באנגלית: William Harbutt; ‏13 בפברואר 1844 – 1 ביוני 1921) היה אמן בריטי שהמצאת הפלסטלינה נזקפת לזכותו. הארבט נולד בעיירה נורת' שילדס (North Shields) שבצפון-מזרח אנגליה. הוא למד בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון, ולימים היה לעמית (Associate) הקולג'. בשנים 1874–1877 שימש כמנהל בית הספר לאמנות ולעיצוב בבאת'. לאחר מכן פתח בית ספר לאמנות משלו יחד עם אשתו אליזבת (בסי), שהייתה ציירת דיוקנאות מיניאטוריים ידועה. הארבט המציא את הפלסטלינה בשנת 1897 לערך. הוא ביקש ליצור חומר יצירה עבור תלמידיו שעסקו בפיסול, ויצר חימר רך, גמיש ובלתי רעיל, שצבעו במקור היה אפור. בשנת 1899 הוציא פטנט על המצאתו. ב-1900 הקים את חברת הארבט המשפחתית, שייצרה פלסטלינה - בין השאר כצעצוע לילדים - בכפר באתהמפטון (Bathampton) שליד באת'. הוא הרבה לצאת לסיורים על מנת לשווק את המוצר ולהרצות אודות השקפתו האמנותית. ב-1915 הוציא פטנט על מוצר פלסטלינה נוסף. להארבט ולאשתו נולדו שבעה ילדים, ששישה מהם הגיעו לבגרות ועבדו בחברה המשפחתית. החברה נוהלה על ידי צאצאי המשפחה וב-1983 העבירה את הייצור שלה מבריטניה לתאילנד. במהלך סיור לניו יורק שבארצות הברית חלה הארבט בדלקת ריאות ומת ב-1 ביוני 1921. מדיה וקבצים בנושא ויליאם הארבט בוויקישיתוף ויליאם הארבט באתר Ancestry (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'אנגשה

צָ'אנְגְשָׁה (בסינית מפושטת: 长沙; בסינית מסורתית: 長沙; בפין-יין: Chángshā; מילולית: "מוט חול ארוך") היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז חונאן שבדרום הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-10.048 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.98 מיליון בשטח האורבני. צ'אנגשה משתרעת על פני 11,819 קמ"ר בצפון-מזרח המחוז בחלק התחתון של נהר שיאנג (אנ') כ-890 ק"מ דרום-מערבית לעיר שאנגחאי והיא העיר המרכזית באזור המטרופולין צ'אנגג'וטאן (אנ'), הכולל גם את הנציבויות העירוניות ג'וג'ואו (אנ') ושיאנגטאן (אנ'). הטמפרטורה השנתית הממוצעת בצ'אנגשה היא 17.03 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה הממוצע בינואר היא 4.6 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת ביולי היא 29.0 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,331 מ"מ. הנציבות העירונית צ'אנגשה מנהלת 6 מועצות, נפה אחת ו-2 נפות עירוניות. ארצות הברית סיינט פול, מינסוטה, ארצות הברית (מ־1987) צ'אנגשה IFS מגדל T1 בניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה אתר האינטרנט הרשמי של צ'אנגשה אקונומיסט, האם תה סקסי וסרטני נהרות חריפים יהפכו את הפריפריה של סין לסיפור הצלחה?, באתר TheMarker‏, 4 באוקטובר 2022 China: Húnán (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוג'ואו

פֿוּג'וֹאוּ (בסינית: 福州; בפין-יין: Fúzhōu) היא נציבות עירונית ובירת מחוז פוג'יין שבדרום-מזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-8.29 מיליון תושבים, מתוכם כ-4.09 מיליון בשטח האורבני. פוג'ואו משתרעת על פני 12,232 קמ"ר בצפון-מזרח מחוז פוג'יין על הגדה הצפונית של שפך הנהר הגדול ביותר במחוז - נהר מין (אנ') ועל חוף מצר טאיוואן. היא גובלת עם צ'ואנג'ואו ופוטיין (אנ') מדרום-מערב, עם נינגדה (אנ') מצפון-מזרח ובנאנפינג וסאנמינג (אנ') מצפון-מערב. הטמפרטורה הממוצעת בעיר נעה בין 10.9 מעלות צלזיוס בחודשי ינואר ל-28.9 מעלות צלזיוס בחודשי יולי, ואילו הממוצע השנתי הוא 19.84 מעלות צלזיוס. הנציבות העירונית פוג'ואו מנהלת 6 מועצות, 6 נפות ונפה עירונית אחת. ארצות הברית סירקיוז, ניו יורק, ארצות הברית המרכז העולמי שנגלונג מדיה וקבצים בנושא פוג'ואו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוג'ואו (בסינית) פוג'ואו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China: Fújiàn (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חפיי

חֶפֵיי (בסינית: 合肥; בפין-יין: Héféi; מילולית: "צומת נהרות פיי") היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז אנחווי שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. העיר מהווה את המרכז הפוליטי, הכלכלי והתרבותי של מחוז אנחווי. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-9.37 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.1 מיליון בשטח האורבני. חפיי משתרעת על פני 11,473 קמ"ר במרכז מחוז אנחווי, כ-400 ק"מ צפון-מערבית לעיר שאנגחאי. אגם צ'או (אנ') השוכן בדרום-מזרח הנציבות הוא אחד מאגמי המים המתוקים הגדולים בסין. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בחפיי היא 16.18 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית בעיר היא בסביבות 1,000 מילימטרים, כאשר מרבית הגשמים יורדים בין מאי עד אוגוסט. הנציבות העירונית חפיי מנהלת 4 מועצות, 4 נפות ונפה עירונית אחת. יפן קורומה (אנ'), פוקואוקה, יפן סיירה לאון פריטאון, סיירה לאון בורונדי בוג'ומבורה, בורונדי ארצות הברית קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית דנמרק אולבורג, דנמרק ספרד ליידה, קטלוניה, ספרד קוריאה הדרומית וונג'ו (אנ'), קוריאה הדרומית אוסטרליה דרבין (אנ'), ויקטוריה, אוסטרליה הממלכה המאוחדת בלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת גרמניה אוסנבריק, סקסוניה התחתונה, גרמניה רוסיה אופה, בשקורטוסטן, רוסיה מדיה וקבצים בנושא חפיי בוויקישיתוף חפיי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China: Ānhuī (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סין ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
למור אדום-חזית

למור אדום-חזית (שם מדעי: Eulemur rufifrons), הוא מין יונק קטן מהסוג למור שבמשפחת הלמוריים, החי בדרום-מערב מדגסקר בקרבת חופי מצר מוזמביק. למור זה דומה במראהו למין למור חום ונחשב עד לשנת 2001 לתת-מין שלו אך הופרד עקב הבדלים קטנים. בעבר היה כלול במין זה גם הלמור האדום (Eulemur rufus) הנדיר. הוא מגיע לאורך 35–48 ס"מ עם זנב באורך 45–55 ס"מ. משקלו מגיע ל־2.2–2.3 ק"ג בממוצע. למור זה בעל פרווה אפורה עם פנים לבנות, עיניים כתומות וחוטם ולסתות שחורים. ה"כיפה" שלו זהובה-אדומה וממנה קיבל את שמו. לזכרים ישנם ציצות זקן לצד הלחיים והסנטר. הלמור בעל זנב ארוך המשמש לייצוב ובעל כפות גדולות. חוטמו הארוך מסייע לו בהרחה טובה יותר ממרבית הפרימטים אך הוא משתמש גם בראייתו הטובה לטיפוס ולבריחה מטורפים. הלמור נפוץ בטבע בחבורות של 4–18 פרטים ביערות יבשים של עצי באובב בין נהר טסיריביהינה (אנ') בדרום-מערב עד לנהר מנגורו (אנ') והפארק הלאומי אנדרינגיטרה (אנ') בצפון-מזרח. חלק מהאוכלוסיות בעלות צפיפות אוכלוסייה גבוהה ומראים תוקפנות עקב כך. הם נעים ביער ומחפשים פרחים, צוף, עלים, פירות ויצורים קטנים למאכל. למורים אלה בעלי אוכלוסיות הפעילות במשך היום אך בעונת היובש פעילות גם בלילה בעוד האוכלוסיות המזרחיות פעילות רק לאור היום. כמו שאר הלמורים גם מין זה מצוי בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות. מדיה וקבצים בנושא למור אדום-חזית בוויקישיתוף למור אדום-חזית, באתר ITIS (באנגלית) למור אדום-חזית, באתר NCBI (באנגלית) למור אדום-חזית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) למור אדום-חזית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) למור אדום-חזית, באתר GBIF (באנגלית) למור אדום-חזית באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאנג'ואו

לַאנְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 兰州; בסינית מסורתית: 蘭州; בפין-יין: Lánzhōu; מילולית: "נציבות גבעות סחלב") היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז גאנסו שבמרכז הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-4.36 מיליון תושבים, מתוכם כ-3.47 מיליון בשטח האורבני. מבחינה היסטורית הייתה העיר מוקד מרכזי לאורך החלק הצפוני של דרך המשי. לאנג'ואו משתרעת על פני 13,120 קמ"ר בדרום-מרכז מחוז גאנסו על גדות הנהר הצהוב בגובה של כ-1,600 מטרים מעל פני הים כ-1,180 קמ"ר דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין. הטמפרטורות החודשית הממוצעת נעה בין 5.3- מעלות צלזיוס בחודשי ינואר ל-22.4 מעלות צלזיוס בחודש יולי. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 9.75 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית בעיר היא 315 מ"מ אשר יורדים רק במהלך החודשים מאי עד אוקטובר. הנציבות העירונית לאנג'ואו מנהלת 5 מועצות, 3 נפות ואזור חדש אחד. ארצות הברית אלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית יפן אקיטה, אקיטה, יפן טורקמניסטן אשגבאט, טורקמניסטן אנגליה צ'ורלי (אנ'), לנקשייר, אנגליה רוסיה פנזה, פנזה, רוסיה מאוריטניה נואקשוט, מאוריטניה לאנג'ואוזאורוס מדיה וקבצים בנושא לאנג'ואו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאנג'ואו (בסינית) לאנג'ואו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China: Gānsù (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'נגג'ואו

גֶ'נְגְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 郑州; בסינית מסורתית: 鄭州; בפין-יין: Zhèngzhōu; מילולית: "יישוב מדינת גֶ'נְג (אנ')") היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז חנאן שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-12.6 מיליון תושבים, מתוכם כ-6.65 מיליון בשטח האורבני. ג'נגג'ואו היא כיום אחת הערים המרכזיות בסין, משמשת כמרכז הפוליטי, הכלכלי, הטכנולוגי והתרבותי של מחוז חנאן והיא אחת משמונה הבירות העתיקות של סין. הנציבות העירונית ג'נגג'ואו מנהלת 6 מועצות, נפה אחת וחמש נפות עירוניות. ג'נגג'ואו משתרעת על פני 7,565 קמ"ר במרכז מחוז חנאן על הגדה הדרומית של הנהר הצהוב, כ-620 ק"מ דרום-מערבית לבייג'ינג בירת סין. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בג'נגג'ואו היא 14.73 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה היומית הממוצעת נעה בין 0.5 מעלות צלזיוס בחודשי ינואר ל-27.1 מעלות צלזיוס בחודשי יולי. כמות המשקעים השנתית בעיר היא כ-630 מ"מ. יפן סאיטאמה, סאיטאמה, יפן (מ־12 באוקטובר 1981) ארצות הברית ריצ'מונד, וירג'יניה, ארצות הברית (מ־14 בספטמבר 1994) רומניה קלוז'-נאפוקה, קלוז', רומניה (מ־9 באפריל 1995) קוריאה הדרומית צ'ינג'ו (אנ'), דרום קיאנגסאנג, קוריאה הדרומית (מ־25 ביולי 2000) נמיביה מריינטל (אנ'), נמיביה (מ־27 באוגוסט 2001) ירדן אירביד, אירביד, ירדן (מ־31 בינואר 2002) רוסיה סמרה, סמרה, רוסיה (מ־11 באפריל 2002) ברזיל ז'וינווילי, סנטה קטרינה, ברזיל (מ־17 בנובמבר 2003) גרמניה שוורין, מקלנבורג-מערב פומרניה, גרמניה (מ־12 באפריל 2006) בולגריה שומן, שומן, בולגריה (מ־27 באפריל 2007) בלארוס מוהילב, מוהילב, בלארוס (מ־12 ביוני 2014) מדיה וקבצים בנושא ג'נגג'ואו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'נגג'ואו ג'נגג'ואו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מבוסס על מחקר ארכאולוגי. ראו גם עיר ג'נגג'ואו שאנג. China: Hénán (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
It's My Party Tour

It's My Party Tour (מוכר כ-It's My Party: The Live Celebration) הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'ניפר לופז. סיבוב ההופעות החל ב-7 ביוני 2019 באינגלווד שבלוס אנג'לס והסתיים, בסנקט פטרבורג. ההופעה שהייתה צריכה להתקיים ב-28 ביוני 2019, בפוארטו ריקו בוטלה מסיבה שטרם צוינה. בדצמבר 2018, יצא לאקרנים הסרט "סיבוב שני", בו השתתפה ג'ניפר לופז. בסמוך ליציאתו של הסרט, הכריזה כי בקיץ 2019, היא עתידה לצאת לסיבוב הופעות שיתקיים במקומות שונים בארצות הברית ובקנדה. בין היתר, הצהירה כי סיבוב ההופעות יהיה מצומצם ביחס לקודם "Dance Again World Tour". ב-1 באוגוסט 2019 ערכה לופז מופע בפארק הירקון בתל אביב. "Medicine" "Love Don't Cost a Thing" "Get Right" "Dinero" "I'm Real" "Ain't It Funny" "Jenny from the Block" "If You Had My Love" "Girls" "Booty" "Gravity" "Limitless" "Ain't Your Mama" "All I Have" "Hold It Don't Drop It" "Te Boté" "Te Guste" "El Anillo" "Waiting for Tonight" "Dance Again" "On the Floor" "Let's Get Loud" Jennifer López no dará su concierto en Puerto Rico, Primera Hora, ‏2019-03-18 (באנגלית) Ariel Goronja, Jennifer Lopez’s Tour 2019 Plans, Heavy.com, ‏2018-12-31 (באנגלית) Jennifer Lopez announces ‘It’s My Party’ tour, 3 Canadian dates | Globalnews.ca, globalnews.ca, ‏2019-02-14 (באנגלית) דנית צמית ויעל ביר-כץ, ג'ניפר לופז: "אני אוהבת אתכם, תל אביב!", באתר ynet, 1 באוגוסט 2019 Live Nation Entertainment, World's Hottest Entertainer Jennifer Lopez Reveals Tantalizing Details Of North American It's My Party Tour To Celebrate Milestone Birthday With Fans, www.prnewswire.com (באנגלית) J.Lo adds second MSG show, Newsday (באנגלית) Is Jennifer Lopez coming to Israel? - Israel News - Jerusalem Post, www.jpost.com Charlie Smith, Jennifer Lopez to perform on Spain's Costa del Sol for her 50th birthday, Olive Press News Spain, ‏2019-07-12 (באנגלית) Билеты на концерт Джей Ло в Москве, 4 августа 2019, tci.ru egyptindependent.com, egyptindependent.com https://www.primerahora.com/entretenimiento/musica/nota/jenniferlopeznodarasuconciertoenpuertorico-1332509
נאן-נינג

נַאן-נִינְג (בסינית מפושטת: 南宁; בסינית מסורתית: 南寧; בפין-יין: Nánníng; מילולית: "שלווה דרומית"; בג'ואנג: Namzningz) היא נציבות עירונית, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז האוטונומי גואנגשי שבדרום הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-8.74 מיליון תושבים, מתוכם כ-5.977 מיליון בשטח האורבני. בעיר ממוקמים מספר מוסדות להשכלה גבוהה. אוניברסיטת גואנגשי הוקמה בשנת 1928. בין היתר היא מהווה מרכז ללימודי תרבות והיסטוריה של המיעוט בגואנגשי. חואנג שיאנפאן הנחשב לחלוץ בתחום זה היה פרופסור של אוניברסיטה זו במשך שלושים שנים. נאן-נינג משתרעת על פני 22,108 קמ"ר בדרום-מערב המחוז האוטונומי גואנגשי באגן הררי וגובהה נע בין 70 ל-500 מטרים מעל פני הים. הטמפרטורה הממוצעת השנתית בעיר היא 21.83 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית היא 1,290 מ"מ. הנציבות העירונית נאן-נינג מנהלת 7 מועצות ו-5 נפות: אוסטריה קלגנפורט, קרינתיה, אוסטריה ארצות הברית פרובו, יוטה, ארצות הברית לוגן סנטורי סנטר 1 גואנגשי פייננס פלאזה מדיה וקבצים בנושא נאן-נינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאן-נינג נאן-נינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) China: Guăngxī (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוועידה הביסקסואלית הבין-לאומית

הועידה הביסקסואלית הבין-לאומית (ICB) הייתה ועידה תקופתית של פעילים ביסקסואלים ואקדמאים מרחבי עולם. הוועידה הייתה מבוססת על מתכונת ועידת "BiCon" (אנ') הבריטית, שנוסדה בשנת 1984, וכלל סדנאות, דיונים, הרצאות, ישיבות, הופעות ואירועים חברתיים, אשר נפרשו על פני מספר ימים של הכינוס. הוועידה נוסדה בשנת 1991 על ידי חוקר המיניות פריץ קליין, והכינוס הראשון התקיים באמסטרדם. הכינוס האחרון התקיים בשנת 2010, בלונדון. רשימת אירועים ביסקסואליים "Why Bisexual Conferences are Important" by Denise Pennin Penn Points (June 2004) Bisexual Index - Links אתר הוועידה הביסקסואלית הבינלאומית ה-7 באוסטרליה
POZ

POZ הוא מגזין אמריקאי שמתעד את חייהם של אנשים המושפעים ממחלת האיידס/HIV. באתר האינטרנט של המגזין, Poz.com, מופיעים כל יום קטעי חדשות, מידע על טיפולים, פורומים, בלוגים, ומודעות הכרות. המגזין נוסד בשנת 1994 על ידי שון סטרוב (אנ'), איש עסקים גיי שנדבק בנגיף ה-HIV, והפך לפעיל בנושא. לפני שהשיק את POZ, הוא היה מעורב באקטביזם במספר תחומים, כולל פוליטיקה, סביבתנות, זכויות האזרח, וזכויות להט"ב. הוא משמש כמנכ"ל פרויקט סרו (Sero Project), אשר נלחם בתופעת התביעות הפליליות נגד אנשים עם HIV ואיידס. POZ מתפרסם על ידי חברת ההוצאה לאור Smart + Strong, אשר גם מפרסם את אתר האינטרנט "AIDSmeds.com", אתר המציג מידע על טיפול ב-HIV/איידס; את "Real Health", מגזין ואתר בריאות לקהל האפריקאי-אמריקאי; את "Tu Salud", מגזין ואתר לקהל הלטינו-אמריקאי; "Sane", אתר העוסק בבריאות הנפש; "Hep", העוסק בהפטיטיס; ו-"Cancer Health", אתר למידע על סרטן. ב-2004, מכר סטרוב את בית ההוצאה לאור לחברת CDM Publishing. ב-2006, מונתה רגן הופמן, בעלת הטור "אנונימוס", כעורכת ראשית של POZ. לפני שהצטרפה ל-POZ, היא הייתה העורכת הראשית של מגזין הלייפסטייל "New JerseyLife", ואף יסדה את מגזין התרבות "Poets, Artists & Madmen." היא עזבה את התפקיד ב-2012, ומאז פועלת לקידום מידע, מודעות, מימון ומציאת מרפא לאיידס, כיועצת, שתדלנית, מחברת ספרים ודוברת. ב-2012, מונה לעורך ראשי אוריאל ר. גוטיירז. הוא שימש כסגן העורך מאז 2008, והיה העורך המנהל של המגזין "DiversityInc", והיה מייסד שותף, מו"ל ועורך ראשי של מגזין. אתר האינטרנט הרשמי של POZ (באנגלית) POZ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) POZ.com AIDSmeds.com RealHealthMag.com TuSaludMag.com SaneMag.com HepMag.com CancerHealth.com SmartAndStrong.com ביוגרפיה שון סטרוב, באתר המגזין POZ האתר הרשמי של פרויקט סרו POZ Staff Bios A Poz Columnist Is Named Its Editor, הניו יורק טיימס, 13 במרץ 2006 about Regan Hofmann Oriol Gutierrez Named Editor-in-Chief of POZ, באתר של Smart + Strong ‏ 11 באוקטובר 2012
בן ארזה

בן ארזה (או בן ארזא) היה הממונה על הצלצל והמנצח על נגינת הלויים בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש. בן ארזה היה ממונה על כל הלוויים שהיו מנגנים בכלי נגינה בבית המקדש בשעת הקרבת קרבן התמיד, וכן בזמנים מיוחדים כמו בעת ניסוך היין, ניסוך המים, הקרבת קרבן פסח, הקרבת עולות ציבור, הבאת ביכורים. עיקר שירת הלוויים הייתה נעשית בפה, והיא הייתה מלווה בשלושה סוגי כלי שיר: כינורות, מהם ניגנו לכל הפחות תשעה כינורות, וניתן להוסיף מהם ללא הגבלה; נבלים, מהם אין פוחתים משני נבלים, ולא מוסיפים יותר משישה; וצלצל יחידי, שבו היה מנגן בן ארזה עצמו. לא היה ניתן להוסיף ולנגן בצלצלים נוספים, כיוון שקולם חזק ורועם, ואם היו רבים מהם לא היו נשמעים קולותיהם של הכלים האחרים, וההרמוניה תופר, ואף השירה בפה לא תישמע. מלבד כלים אלו, בשנים עשר הימים שבהם היו הלוויים אומרים את ההלל בבית המקדש, היו מוסיפים לליווי שירתם גם חלילים (אבובים), מהם היו לכל הפחות שניים ולכל היותר תריסר. בנוסף, בעת הקרבת קרבן התמיד היו הכהנים תוקעים בחצוצרות. על כל תיזמור כלי הנגינה היה ממונה בן ארזה, לצד הוגרס בן לוי שהיה מנצח על השירה שבפה. במסגרת תפקידו היה בן ארזה, שהיה ”גדול שבמשוררים, ובקי להקיש בצלצל”, אחראי לסמן ללוויים מתי לפתוח בשירתם, דבר שהיה נעשה באמצעות הקשה עזה בצלצל גדול - כלי הקשה שהופקו ממנו קולות דומים למצלתיים, ונזכר כבר במקרא. כשהיו הלוויים פותחים בנגינתם היה בן ארזה מסדרם ומפקח על נגינתם, בעוד שהוא עצמו מלווה אותם בנגינת הצלצל היחיד. בכך היה בן ארזה מסיים את תהליך הקרבת קרבן תמיד של שחר, כפי שמתואר במשנה במסכת תמיד: ”באו ועמדו אצל בן ארזא, אחד מימינו ואחד משמאלו. שחה [הכהן הגדול] לנסך, והניף הסגן בסודרין, והקיש בן ארזא בצלצל, ודברו הלוויים בשיר.” הנפת הסודרים שימשה אות לבן ארזה שעליו להקיש בצלצלו הגדול, ועם ההקשה היו הלוויים פותחים בשירתם, המלווה את הקרבת התמיד. תפקיד זה של בן ארזה נזכר גם בפיוט "תפילה תיקח תחינה תבחר" של רבי מאיר שליח ציבור (מחבר האַקְדָמוּת), הנאמר בסליחות לערב ראש השנה בנוסח אשכנז, ובו מתואר כיצד ”מְחַצְצְרִים בׇּאִים עֲמָד לוֹ אֵצֶל בֶּן אַרְזָה, צְרֵדָה מַקִּיש לְשֵׁמַע צֶּלְצַל”. המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, ובהם בן ארזה: אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקינין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש. — משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א' מסכת שקלים, פרק ה' משנה א'. משנה תורה להרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ז' הלכה א' והלכה ז'. ספר החינוך, פרשת קרח, מצווה שצ"ד. "מלאכת שלמה", תמיד פרק ז' משנה ג'. ספר שמואל ב', פרק ו' פסוק ה'; ספר תהילים, פרק ק"נ פסוק ה'. פרק ז', משנה ג'.
חבל פנג'אב

חבל פנג'אב (בפנג'אבי: ਪੰਜਾਬ, או پنجاب בכתב ערבי) הוא אזור מישורי הנמצא בדרום אסיה, ובמיוחד בחלק הצפוני של תת-היבשת ההודית, אשר נמצא הן במזרח פקיסטן והן בצפון הודו. האזור משתרע על פני כ-100 אלף קילומטרים רבועים. השפה בחבל פנג'אב היא פנג'אבי והקבוצה האתנית המקומית, המכונה פנג'אבי, כוללת בעיקר הינדים וסיקים בחלק ההודי של החבל ומוסלמים בחלק הפקיסטני של החבל. במהלך החלוקה של הודו 40% מחבל פנג'אב הוקצו להודו ו-60% משטחי החבל הוקצו לפקיסטן. מדיה וקבצים בנושא חבל פנג'אב בוויקישיתוף פנג'אב (הודו), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יירן די מיליוס

יירן די מיליוס (בדנית: Jørgen de Mylius; נולד ב-5 במרץ 1946) הוא מנחה טלוויזיה דני. די מיליוס נולד בפרדיקסברג שבדנמרק. לאחר סיום התיכון למד עיתונאות. ב-1963 החל לעבוד ברדיו הציבורי של DR. הוא הגיש מספר תוכניות ובנוסף שימש ככתב הרשת בארצות הברית, בצרפת ובלוקסמבורג. ב-1977 עבר לעבוד באגף הטלוויזיה של הרשת, וב-1978 הנחה לראשונה את "Dansk Melodi Grand Prix", תחרות קדם-האירוויזיון של דנמרק. לאחר מכן הנחה את התחרות פעמים נוספות. הוא שימש באופן קבוע כפרשן הטלוויזיה הדנית של תחרות האירוויזיון. באירוויזיון 1980 הציג את השיר הדני בתחרות, ובאירוויזיון 2006 הציג את תוצאות הניקוד של דנמרק. בין 1990–1991 הוא למד קולנוע באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. הוא כתב ביוגרפיות של מספר מוזיקאים, בהם אלביס פרסלי. ב-2008 זכה בפרס מטעם "איגוד הפזמונאים הדני". מדיה וקבצים בנושא יירן די מיליוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יירן די מיליוס יירן די מיליוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יירן די מיליוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) יירן די מיליוס, באתר Discogs (באנגלית) Award to Danish commentator and host, Jørgen De Mylius, EuroVisionary, ‏2008-04-03 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דנים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.