laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרדכי לינדמן

פרופסור מרדכי לינדמן (1907 – 20 בנובמבר 1974) היה פיזיקאי ישראלי ממוצא הולנדי, ומחבר חלוצי של ספרי לימוד בפיזיקה תיכונית וקדם-אוניברסיטה. לינדמן נולד בהולנד ב-1907, ולמד שם פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת אוטרכט. תחומי התעניינותו מתחילת דרכו, היו ספקטרוסקופיה ורדיואקטיביות, ואלה התבטאו גם בפעילותו המחקרית. סיים את לימודיו לתואר שלישי ב-1933, כאשר נושא עבודת הדוקטוראט שלו היה 'התנגשויות של אלקטרונים באטומי מימן'. לאחר תום לימודיו, המשיך כחוקר באוניברסיטה זו, עד לשנת 1940, עם הגיע הכיבוש הגרמני להולנד, במאי אותה שנה, במלחמת העולם ה-2. הוא שרד את השואה אשר פקדה את יהודי הולנד יחד עם אשתו ושתי בנותיו, הודות לחבר מתקופת הלימודים, לאו גינטן (Leo Ginten), אשר הסכים להסתירם בדירתו בליידן, עד לשחרורה של הולנד, ב-1945. לאחר המלחמה, חזר ללמד באוניברסיטה אותה נאלץ לעזוב עם הכיבוש הנאצי. עלה לארץ ב-1947, יחד עם בני משפחתו, ובה גם נולדה בתו השלישית, עליזה, אחות לרבקה ושושנה. החל את דרכו בארץ בהוראת פיזיקה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, בבתי ספר שונים נוספים ובמסגרת אוניברסיטת ערב שנקראה גם אוניברסיטת הפועלים, ואשר הייתה נהוגה אז בארץ. בגימנסיה 'הרצליה' הכיר את ישראל ליפשיץ, שותפו למפעל כתיבת ספרי הלימוד בפיזיקה, יותר מאוחר. בשנת 1950 הצטרף לסגל הטכניון בחיפה, והפך בה לפרופסור חבר ב-1956, במקביל לעבודת ההוראה שלו בבית-ספר תיכון. מחקריו בתקופת עבודתו בטכניון התמקדו בעיקר בפיזיקה גרעינית, ואחד מהם, אשר גם זכה לפרסום, עסק ברדיואקטיביות של המעיינות החמים בטבריה. במקביל, שמר על קשר עם מקום הורתו האקדמי, אוניברסיטת אוטרכט, ואף שב אליה למשך שנתיים, בסוף שנות ה-60, בהן עסק במחקר ובהוראה. הוראת הפיזיקה הייתה יקרה מאוד לליבו. בתחילה הוא קיים, במסגרת הפקולטה בה לימד בטכניון, סדרה של הדגמות בפיזיקה שיועדה לתלמידי תיכון. הוא כתב ספרי לימוד רבים, שלושה מהם בהולנדית אשר גם תורגמו לאינדונזית. מפעלו הפדגוגי החשוב ביותר היה הוצאתה של סדרת ספרי הוראה ולימוד בתחומי פיזיקה רבים. לספרים אלו היו שתי רמות לימוד: בסיסית, שיועדה, בדרך כלל, לתלמידי הכיתות הנמוכות בבתי-ספר תיכוניים (חוג ראשון), ומתקדמת, שיועדה לתלמידי המגמה לפיזיקה בבתי-ספר אלה (חוג שני). מפעל זה היה חלוצי בתחומו בארץ, ועליו שקד במשך עשרים שנה, עד לפטירתו. מרדכי לינדמן היה גם חבר בוועדה להוראת המדעים במשרד החינוך והתרבות. פיזיקה, חוג שני, חלק ג', מרדכי לינדמן וישראל ליפשיץ, אחיאסף (תש"מ), עמ' 'הקדמה למהדורה השנייה' דף זיכרון, באתר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל מרדכי לינדמן, דף שער בספרייה הלאומית The radioactivity of the hot springs at Tiberias, Science 116, 689 (1952)
אוגוסט קונדט

אוגוסט אדולף אדוארד אבֶּרהארד קונדט (בגרמנית: August Adolf Eduard Eberhard Kundt ; ‏18 בנובמבר 1839 - 21 במאי 1894) היה פיזיקאי גרמני בן המאה ה-19, אשר התפרסם במחקריו בתנאי היווצרותם של גלים עומדים בגזים, ובחקר התוצא המגנטו-אופטי והנפיצה האנומלית. אוגוסט קונדט נולד בשווֶרין שבמקלנבורג-שוורין, גרמניה. את פרק לימודיו המדעיים החל בלייפציג, אך עבר מאוחר יותר, לאוניברסיטת ברלין. שם, הקדיש את עצמו תחילה, ללימודי אסטרונומיה, אבל פנה ללימודי פיזיקה בהשפעת היינריך מגנוס, ואת לימודיו לתואר שלישי סיים ב-1864, כאשר תיזת המחקר שלו הייתה הדפולריזציה של אור. ב-1867 התמנה קונדט באוניברסיטת ברלין, ושנה לאחר מכן, קיבל משרת פרופסור לפיזיקה במכון הפוליטכני הפדרלי בציריך, שם היה גם מורו של וילהלם קונראד רנטגן. כעבור כשנתיים בווירצבורג, הוא נקרא ב-1872 לשטראסבורג, שם נטל חלק רב בארגונה של אוניברסיטה חדשה, ועסק בהקמתו של המכון לפיזיקה שם. ב-1888 הוא שב לברלין כיורשו של הרמן פון הלמהולץ כמנהל המכון לפיזיקה של ברלין וכמחזיק הקתדרא של פיזיקה ניסויית שם. הוא נפטר לאחר מחלה, בישראלדורף, ליד ליבק, ב-21 במאי 1894. כאיש מחקר מקורי, קונדט הצליח במיוחד בחקר טיבם של גלי קול וגלי אור. ב-1866 הוא פיתח שיטה חשובה ביותר לחקר גלי הקול המופקים באוויר הכלוא בצינורות חלולים. שיטה זו התבססה על העובדה שאבקה דקה, כמו ליקופודיום, המפוזרת בחללה הפנימי של שפופרת, בו יוצר רטט בעמוד אוויר, נוטה להצטבר בתלוליות באזורי צמתים, כאשר את המרחקים ביניהם ניתן, לפיכך, למדוד ישירות. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט קונדט בוויקישיתוף אוגוסט קונדט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אוגוסט קונדט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גאורג קווינקה

גאורג הרמן קווינקה (בגרמנית: Georg Hermann Quincke; ‏19 בנובמבר 1834 – 13 בינואר 1924) היה פיזיקאי גרמני. קווינקה נולד בפרנקפורט על האודר. אביו, הרמן קווינקה, היה רופא ידוע, ואחיו הצעיר, היינריך קווינקה, היה רופא פנימי. למד בקניגסברג ובהיידלברג, ועבר לאחר מכן לברלין, שם סיים את לימודיו לתואר שלישי ב-1858. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקביעת הקבוע הנימי של כספית, ומחקריו בתחום של תופעות נימיוּת נחשבות לעבודות קלאסיות. ב-1865 נתמנה לפרופסור בברלין. ב-1872 עבר, לאוניברסיטת וירצבורג, שם שימש פרופסור, וב-1875 חזר להיידלברג, שם שימש פרופסור לפיזיקה, עד לפרישתו ב-1907. קווינקה עשה גם עבודה חשובה במחקר ניסויי של תופעת החזרת אור, בייחוד ממשטחים מתכתיים. מדיה וקבצים בנושא גאורג קווינקה בוויקישיתוף גאורג קווינקה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
עמיאל

האם התכוונתם ל... מכון עמיאל – מכון להכשרת רבנים ומורים לתפוצות אישים: אליהו עמיאל – כדורסלן ומאמן נבחרת ישראל בכדורסל יפעת עמיאל – היא כתבת וחזאית ישראלית משה אביגדור עמיאל – דיין והוגה דעות ישראלי סעדיה עמיאל – כימאי ישראלי עירית עמיאל – סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית
נשיא אזרבייג'ן

נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Prezidenti) הוא ראש המדינה אזרבייג'ן, המפקד העליון של צבא אזרבייג'ן ומגן הריבונות האזרית ושלמותה הטריטוריאלית. הארמון הנשיאותי שוכן בבירה באקו. על פי החוקה, הנשיא נבחר לכהונה בת 5 שנים ואחראי, בין השאר, על מינוי השרים בממשלה. מדיה וקבצים בנושא נשיא אזרבייג'ן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא אזרבייג'ן האתר הרשמי של נשיא הרפובליקה של אזרבייג'ן ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שעבוד צף

שעבוד צף (באנגלית: Floating charge) הוא שעבוד על נכסים בלתי מוגדרים של חברה בע"מ או אגודה שיתופית. שעבוד זה "צף" עד שאירוע מסוים (לרוב פירוק החברה, אך גם מגוון אירועים אחרים, הנקבעים בתנאי השעבוד וקשורים בדרך כלל לחדלות פירעון של החברה) מביא להתגבשותו ולהתייחסותו לנכסים מסוימים העומדים לרשות החברה בעת קרות האירוע. מטרת השעבוד הצף היא מתן בטוחה ראויה לנושי החברה, תוך שלחברה יש חופש פעולה בנכסיה. בכך יתרונו של השעבוד הצף, מבחינת החברה, על השעבוד הקבוע. בישראל, שעבוד צף מוגדר בסעיף 1, הוא סעיף ההגדרות, בפקודת החברות [נוסח חדש], התשמ"ג-1983. סעיף 1 לחוק החברות, התשנ"ט-1999 מייבא את אותה הגדרה לתוכו. סעיף 1 לפקודה קובע: "שעבוד צף" - שעבוד על כל נכסיה ומפעלה של החברה או על מקצתם אותה שעה, כפי מצבם מזמן לזמן, אך בכפוף לסמכותה של החברה ליצור שעבודים מיוחדים על נכסיה או על מקצתם; על פי המשפט האנגלי, היה שעבוד קבוע על נכס מסוים של חברה, לרוב נכס מקרקעין, גובר על שעבוד צף אף אם השעבוד הצף נרשם לפניו. סעיף 169 לפקודה, החל גם לאחר חקיקת חוק החברות, מסדיר מצבים של התנגשות בין שעבוד צף ושעבוד קבוע במספר מקרים. הוא קובע כי שעבוד צף המכיל הגבלה על זכות החברה ליצור שעבודים, שנרשם כדין, יגבר על שעבוד קבוע שנוצר בניגוד לאותה הגבלה לאחר הרישום. כן קובע הסעיף קדימה של שעבוד נכס שנעשה להבטחת אשראי שאפשר רכישתו, על גבי שעבוד צף קודם. עיקר פועלו של השעבוד הצף הוא ביצירת קדימות לבעליו בעת פירוק. כאמור, שעבוד צף עם הגבלה על יצירת שעבודים גובר, על פי סעיף 169 לפקודה, על שעבוד קבוע, לרבות משכנתא. אולם, שעבוד קבוע על נכס שנעשה להבטחת אשראי גובר על שעבוד צף קודם. בנוסף, שעבוד צף נמצא בסדר החלוקה מתחת לחובות בדין קדימה (לדוגמה, שכר עובדים). חוק החברות כולל מספר התייחסויות למצב של שעבוד צף במיזוג חברות. על פי סעיף 325 לחוק, שעבוד צף בחברה אחת המתמזגת עם האחרת אינו גובר על שעבוד על נכסי החברה האחרת שנוצר קודם למיזוג. בעת הבראת חברה, בית המשפט רשאי, לפי סעיף 350(ו) לחוק החברות, לגבש שעבוד צף לבקשת נושה. כמו כן, ניתן לאפשר לנושה לממש נכס מהנכסים שעליהם חל השעבוד הצף, בתנאים הנקובים בסעיף. סעדים אלו עשויים להינתן לנושה בתור הגנה הולמת על בטוחתו, אותה בדרך כלל לא ניתן לממש בעת הליך הבראת חברה, עקב הקפאת ההליכים. ב-1968 קבע בית המשפט העליון כי לא ניתן לגבש שעבוד צף על נכסי יחיד. פסק דין זה עסק בהתחייבות שניתנה קודם לחקיקת חוק המשכון בשנת 1967. מאז, נשמעה הדעה כי על פי חוק המשכון ניתן לגבש שעבוד צף על נכסי יחיד. בשנת 2005 פסק בית המשפט המחוזי בירושלים כי בדומה למוסד אחריות נכסים במשפט העברי, ניתן לרשום שעבוד צף על נכסי יחיד. בערעור על פסק דין זה קבע בית המשפט העליון (ברוב קולות של השופטים אליעזר ריבלין ויוסף אלון ובניגוד לדעתו של השופט סלים ג'ובראן) כי לא ניתן לרשום שעבוד צף על נכסי יחיד. על פסק דין זה הוגשה בקשה לקיום דיון נוסף, שנדחתה על ידי הנשיאה דורית ביניש, בנימוק שפסק הדין של הרוב ממשיך את ההלכה הנוהגת במשך שנים רבות. אחריות נכסים (שעבוד במשפט העברי) חוק החברות, התשנ"ט-1999 ע"א 603/71 בנק לאומי לישראל בע"מ נ' בנק ארץ ישראל בריטניה בע"מ, פ"ד כו(2) 468, 473 יחיאל בהט, חברות, החוק החדש והדין 497 (1999) ע"א 689/68 חברת מגדלי פרי-זה בע"מ נ' הנאמן על נכס פאול שטראוס בפשיטת-רגל, פ"ד כג(1) 715 ע"א (מחוזי י-ם) 6063/05 מנחם עצמון נגד עזבון המנוח בר לבב ואח' (19 בנובמבר 2005) רע"א 65/06 עזבון המנוח בר לבב ואח' נ' עו"ד מנחם עצמון ואח'. דנ"א 3276/08 עו"ד מנחם עצמון ואח' נ' עזבון בר לבב ואח' הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
סטפה סטפנוביץ'

סְטֶפָּה סְטֶפָּנוֹבִיץ' (בסרבית קירילית: Степа Степановић; ‏11 במרץ 1856, קומודראז', נסיכות סרביה, האימפריה העות'מאנית – 29 באפריל 1929, צ'אצ'אק ממלכת יוגוסלביה), היה מרשל סרבי, מפקד הארמייה הסרבית השנייה במערכה על סרביה ובחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ואחד מהמפקדים הבולטים שהובילו להכרעת החזית לטובת מדינות ההסכמה. ב-1874 הצטרף סטפנוביץ' כצוער לבית הספר לארטילריה. הוא הצטיין במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ולאחריה עוטר על ידי מפקד הצבא הסרבי הגנרל קוסטה פרוטיץ' באות מסדר צלב טאקובו. סטפנוביץ' לחם גם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) כמפקד חטיבה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על הכוחות הסרבים במצור הממושך על העיר אדירנה, שהוביל לכיבושה בידי כוחות הליגה הבלקנית. במלחמת הבלקן השנייה הוצבו כוחותיו בגזרת הערים ניש ופירוט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התמנה סטפנוביץ' למפקד הארמייה השנייה וב-16 באוגוסט 1914 השתתף בקרב צר בו הוכה הצבא האוסטרו-הונגרי. ב-1915 עם הצטרפות הבולגרים והגרמנים למערכה לא הצליחו הסרבים המותשים לעמוד מול היקף ועוצמת הכוחות שעמדו מולם והצבא הסרבי נסוג באופן מסודר יחסית דרך אלבניה לאי קורפו ומשם הועבר לגזרת סלוניקי להתארגנות מחודשת. בזירה שכונתה בהמשך החזית המקדונית, אורגנו מחדש חיילי הארמייה ה-2 וסטפנוביץ מונה למפקדה. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הוארדאר על כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של פרידריך פון שולץ. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-580 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הוארדאר. הגנרל פון שולץ סבר שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. הארמייה הסרבית ה-2 בגיבוי 2 אוגדות צרפתיות שהיו תחת פיקודו של סטפנוביץ', תקפו חזיתית את "קבוצת שולץ" שהורכבה מהארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. כפועל יוצא מהנחת העבודה השגויה הופתעו כוחות "קבוצת שולץ" והחלו בנסיגה רחבה לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש, אך הכוחות הבולגרים קרסו, עניין שהוביל לקריסת החזית כולה ולבסוף לכניעת ממלכת בולגריה. ב-1919 מונה למפקד צבא ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים ובשלהי אותה שנה, פרש משירות פעיל. סטפנוביץ' הלך לעולמו ב-1929 והוא בן 73 שנים. החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא סטפה סטפנוביץ' בוויקישיתוף המרשל סטפה סטפנוביץ', באתר firstworldwar.com (באנגלית). פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר" באתר הגוגל ספרים (באנגלית).
ג'דיידה-מכר

ג'דיידה-מַכּר (בערבית: جديدة-مكر) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל. היישוב שוכן בגליל המערבי, מזרחית לעכו ומערבית לכביש 70. שני הכפרים ג'דיידה ואל-מכר אוחדו למועצה אחת בשנת 1990. הרוב המכריע של תושבי ג'דיידה-מכר הם ערבים-מוסלמים, לצד מיעוט קטן של ערבים-נוצרים. ג'דיידה הוקם במאה ה-16 על ידי ערבים מסוריה. משמעות שמו של היישוב בעברית הוא "חדשה". במאה ה-19 נחכרו אדמות היישוב על ידי חיים פרחי שהיה היועץ של מושל עכו. בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של הכפר. מַכּר (או: אל-מַכּר) הוקם גם הוא במאה ה-16 על ידי תושבים מלבנון אך במקום ישבו תושבים כבר מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית. במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר, על פי הערכה, בין 160–300 נפשות, כמחציתם דרוזים וכמחציתם מוסלמים. במפקד 1922 נמנו בכפר 281 נפש. יש המעריכים כי במקום שכן היישוב "מכרה" שממנו בא חפר המכרי שהיה מגיבוריו של דוד המלך. בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של אל-מכר. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בג'דיידה-מכר 21,775 תושבים (מקום 110 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎0.6%‏. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 80.9%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,510 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). כל תושבי הכפר ערבים, והרכבם בקירוב הוא: מוסלמים 91.3% נוצרים 8.7% בשנת 2014 אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הקמת העיר טנטור, עיר ערבית חדשה, בצמוד ומדרום לעיר. בשנת 2021 פורסם כי כדי למנוע מהומות פוליטיות, הוחלט להרחיב לממדי עיר את היישוב ג'דיידה-מכר בבניית 8,000 יחידות דיור, ולבטל את הקמת העיר החדשה טנטור. ראש המועצה מ-11 בנובמבר 2008 הוא מוחמד שאמי. מדיה וקבצים בנושא ג'דיידה-מכר בוויקישיתוף אתר המועצה המקומית ג'דיידה-מכר פרופיל ג'דיידה-מכר נכון לשנת 2020 באתר הלמ"ס מיכאל יעקובסון: מתברגנים: העיר הערבית החדשה בגליל תיראה כמו כל עיר יהודית, באתר Xnet‏ אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. לטבלת הדירוג המלא. מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן). הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור סוף 2022 הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מוחמד חליליה, ראשי המגזר הערבי מרוצים מהרחבת תחומי ישוביהם, דבר, 14 ביוני 1983 יהושע בן אריה ועמירם אורן, יישובי הגליל ערב מפעל ההתיישבות הציוני, בתוך: ארצות הגליל, כרך א', אוניברסיטת חיפה, 1983, עמ' 319 מוחמד חליליה, ראשי המגזר הערבי מרוצים מהרחבת תחומי ישוביהם, דבר, 14 ביוני 1983 פרופיל ג'דיידה-מכר באתר הלמ"ס צפריר רינת, לראשונה מאז קום המדינה תוקם עיר חדשה עבור האוכלוסייה הערבית בגליל, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2014 נמרוד בוסו, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישרה הקמת עיר ערבית חדשה בגליל המערבי, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2014 עופר פטרסבורג, תחודש הקמת העיר החדשה לחרדים, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2021
נשיא טג'יקיסטן

נשיא רפובליקת טג'יקיסטן (בטג'יקית: Президентҳои Тоҷикистон) הוא ראש המדינה והמשרה העליונה ביותר בטג'יקיסטן, על פי חוקת 1994. ב-6 בנובמבר 1999 נערכו לראשונה בחירות במדינה, לאחר שעד אז כל הנשיאים מונו על ידי הפרלמנט. בבחירות זכה הנשיא המכהן אמומאלי רחמונוב, ברוב של 96.0%. האופוזיציה טענה לזיופים קשים בתוצאות הבחירות, בבחירות השתתף מועמד נוסף מלבד הנשיא, דַבלאט אוּסמוֹן, שר הכלכלה לשעבר ויו"ר מפלגת התחייה האיסלאמית של טג'יקיסטן, הוא הפסיד אז בבחירות וגרף 2% מקולות הבוחרים. ב-6 בנובמבר 2006 התקיימו במדינה בחירות נשיאותיות בפעם השנייה, הפעם היו 5 מועמדים לתפקיד הנשיא: הנשיא המכהן, אמומאלי רחמונוב, יו"ר המפלגה הדמוקרטית העממית של טג'יקיסטן, שזכה לבסוף ב-79.3% מקולות הבוחרים אולימז'ון בּוֹבּוֹייב, מועמד מטעם מפלגת הרפורמות הכלכליות, גרף 7.6% עמיר קוראקולוב, יו"ר המפלגה החקלאית הטג'יקית. השיג 6.2% מהקולות איסמועיל טלבאקוב, יו"ר המפלגה הקומוניסטית של רפובליקת טג'יקיסטן שסיים לפני אחרון, עם 5.3% עבדוחלים גאפורוב, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית של טג'יקיסטן, שסיים אחרון עם 2% בלבד בחירות נוספות התקיימו ב-16 בנובמבר 2013, ובהם זכה הנשיא המכהן רחמונוב ב-86.9 אחוזים מקולות הבוחרים. גם בבחירות אלו הושמעו טענות על זיופים חמורים. מדיה וקבצים בנושא נשיא טג'יקיסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא טג'יקיסטן AFP, Tajik strongman wins over 83% in 'no choice' poll (ארכיון)
ליל (כדורגל)

ליל – מועדון לספורט אולימפי (בצרפתית: Lille Olympique Sporting Club) הוא מועדון כדורגל צרפתי שהוקם בשנת 1944 כתוצאה מאיחודם של אולימפיק ליאוליס ופיבאס ומייצג את העיר ליל. המועדון משחק בליגת העל הצרפתית בכדורגל. המועדון זכה בארבעה תוארי אליפות צרפת (1946, 1954, 2011, 2021) ושישה גביעים לאומיים. הקבוצה נוסדה ב-1944 וזכתה בארבע אליפויות, שישה גביעים והגיעה לגמר הגביע הצרפתי פעמיים נוספות. במסגרת המפעלים האירופאיים השתתפה הקבוצה שלוש פעמים בליגת האלופות, שלוש פעמים בגביע אופ"א ופעמיים בגביע האינטרטוטו. הישג השיא של המועדון באירופה הוא זכייה בגביע האינטרטוטו ב-2004. בשנת 2012 הקבוצה עברה לשחק באצטדיון החדש, אצטדיון פייר מורואה, המכיל 50,186 מקומות ישיבה, וממוקם בקומונה וילנב-ד'אסק אשר סמוכה לליל. בדצמבר 2020 עברה הבעלות על המועדון לידי קרן ההשקעות הלוקסמבורגית Merlyn Partners SCSp. בעונת 2020/2021 זכתה ליל באליפות צרפת הרביעית בתולדותיה והראשונה מזה עשור. נכון ל-30 באוגוסט 2024 אליפות צרפת (4) (1946, 1954, 2011, 2021) הגביע הצרפתי (6) (1946, 1947, 1948, 1953, 1955, 2011) הסופר קאפ הצרפתי (2021) גביע האינטרטוטו (1) (2004) מדיה וקבצים בנושא ליל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליל (בצרפתית) ליל, ברשת החברתית פייסבוק ליל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליל, ברשת החברתית אינסטגרם ליל, ברשת החברתית טיקטוק ליל, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ליל כל הקדושים: גיבורי האליפות המפתיעה של ליל, והעתיד המעורפל, באתר וואלה, 23 במאי 2021 Effectif | LOSC, www.losc.fr
יהודה לייב אייזנברג

הרב יהודה לייב אייזנברג (תר"ן, 1890-אלול תש"ב, אוגוסט 1942) היה מגדולי הפוסקים בפולין שהתפרסם כראב"ד לאסק הסמוכה לפיוטרקוב-טריבונלסקי שבה נולד. נולד לר' יוסף, מנכבדי קהילת פיוטרקוב ובן לשלשלת רבנים מצאצאי הרב יעקב לורברבוים. הוא התחתן עם מרים, בתו של הרב צבי אריה יעקב מייזלש, רבה של לאסק ומחבר שו"ת "חדוות יעקב". לאחר חתונתו הוא למד תורה במשך 20 שנים בהיותו סמוך על שולחן של חותנו. לאחר פטירת חותנו הוא התמנה לרב של לאסק במקומו. הרב אייזנברג סבל רבות מהצקות והשפלות שהנחיתו עליו הנאצים אך סירב לשתף איתם פעולה והטיף להתנגדות על פי הכלל הבא להורגך השכם להורגו. כמה מצעירי קהילת לאסק שמעו בקול הרב אייזנברג והרגו את אחד הנאצים. כשנדרש הרב אייזנברג להשתחוות לצלב הוא סטר לנאצי על לחיו ואמר לו שהוא יכול להורגו. במקום להורגו מיד תלו אותו הנאצים מספר פעמים מבלי להורגו כדי להתעלל בו. לאחר מכן הוא הובל ללודז' להתרפא, אך הרב אייזנברג דרש לשוב ללאסק אל בני קהילתו. הוא דאג לקיום חיים יהודיים ואף ארגן בביתו תפילות במניין מדי יום למרות הסכנה. בי"א באלול תש"ב (24 באוגוסט 1942) חוסל הגטו וכל היהודים קובצו בכנסייה. כשעמד להתחיל הגירוש הוא נשא בפני בפני קהילתו דרשה מרגשת לקראת מותם על קידוש השם. נספה עם רעייתו במחנה ההשמדה חלמנו. אלה אזכרה : אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה ז' (בעריכת יצחק לוין), "המכון לחקר בעיות היהדות החרדית", ניו יורק תשל"ב (1972) פנקס הקהילות : פולין : כרך ראשון - לודז' והגליל, יד ושם, ירושלים תשל"ו (1976), ערך לאסק. על הרב אייזנברג באתר "זכור" ר' דוד אייזנבערג בארצות הברית, הפרדס, שנה ל', חוברת ט', סיוון תשט"ז, עמ' 31, באתר היברובוקס יעקב מלץ ונפתלי לאו-לביא (עורכים), פיוטרקוב-טריבונלסקי והסביבה (ספר זיכרון ליהודי פיוטרקוב והסביבה), תל אביב תשכ"ה (1965), טורים 237–240. זהו קטע מתוך חיים ליברמן, החורבן
נשיא טורקמניסטן

נשיא רפובליקת טורקמניסטן (בטורקמנית: Türkmenistanyň prezidenti) או טורקמנבאשי - אבי הטורקמנים (Türkmenbaşy) הוא ראש המדינה והעם בטורקמניסטן. מעונו הרשמי של נשיא טורקמניסטן הוא הארמון הנשיאותי אוע'וזחאן שבאשגבאט. מאז 1992 נשיא טורקמניסטן הוא גם ראש הממשלה (בשנים 1991–1992 כיהן חאן אחמדוב כראש ממשלה ולאחר מינויו של ספרמורט ניאזוב לתפקיד הנשיא אוחד תפקיד הנשיא עם ראש הממשלה ונשיא המדינה הוא גם יושב ראש מועצת השרים וראש הממשלה). מועמד לתפקיד הנשיא חייב להיות יליד טורקמניסטן, אינו צעיר מגיל 40 ומי שחי בטורקמניסטן 15 שנה קודם להגשת מועמדותו לתפקיד הנשיא. בנוסף סעיף 51 בחוקת המדינה קובע שעל המועמד להיות בעל רקע עבודה בגופי המדינה, בארגונים חברתיים או בתחום המשק. סעיף 52 קובע שהמועמד נבחר לתקופת כהונה בת 5 שנים ללא הגבלת מספר הקדנציות שביכולתו לכהן. על פי סעיף 53 בחוקת טורקמניסטן, נשיא טורקמניסטן: מנהל את מדיניות החוץ ומייצג את המדינה ביחסיו עם מדינות זרות, ממנה ומפטר שגרירים ונציגים דיפלומטים טורקמנים במדינות זרות, ארגונים בינלאומיים. מקבל את כתבי האמנה של שגרירים זרים בטורקמניסטן; הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של טורקמניסטן, בסמכותו להכריז על גיוס חלקי או מלא ומשתמש בצבא לשינוי מיקום פריסתם, העברתם למצב מוכנות קרבית, ממנה את הפיקוד העלון ומנהל את המועצה לביטחון המדינה של טורקמניסטן; מייסד ועומד בראש מועצת המדינה; מכריז על תוכניות בתחום הפוליטי, הכלכלי והחברתי; בוחן את תקציב המדינה לפני העברתו לאשרור הפרלמ נט חותם על חוקים וביכולתו להטיל וטו על חוק לא יאוחר משבועיים מהגשת החוק לידיו. נאסר עליו להטיל וטו על חוקים הנוגעים לשינויים בחוקה; מייסד את הוועדה המרכזית לבחירות ומשאלי עם ומגיש שינויים בהרכבהּ; ממנה תאריך לקיום משאל עם וביכולתו לפזר את הפרלמנט; מחליט בנושאים הקשורים להענקת אזרחות או מעמד פליט; מעניק פרסים ועיטורי מדינה; בכפוף לאישור הפרלמנט ממנה ומפטר את יושב ראש הבנק המרכזי, התובע הכללי, שר הפנים ושר המשפטים; מעניק חנינה לאסירים; מטיל מצב חירום על אזורים במדינה או על המדינה כולה, בכפוף להתפתחות אירוע חרום; מחליט על חקיקה וחוקים הנוגעים לשינויים בחוקה. ב-21 ביוני 1992 נערכו בחירות ראשונות בטורקמניסטן לתפקיד נשיא המדינה. והמנהיג המכהן, ספרמורט ניאזוב שהיה מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הטורקמנית, נבחר לתפקיד הנשיא. בינואר 1994, משאל עם תמך בהארכת כהונתו לשמונה שנים נוספות וב-1999, הפרלמנט החליט כי הוא הנשיא לכל חייו. הוא מת לבסוף בדצמבר 2006. ב-11 בפברואר 2007 נערכו הבחירות הנשיאותיות החשובות ביותר במדינה, כשלראשונה השתתפו בהן שישה מועמדים. גורבנגולי ברדימוחמדוב, ממלא מקום הנשיא שזכה בבחירות ברוב של 89.23% אמאניאז אטאייקוב, חבר הפרלמנט וסגן מושל מחוז דאשוגוז, סיים שני עם 3.23% מקולות הבוחרים אישאנגולי נורייב, סגן השר למשאבי טבע ותעשיית הגז, סיים שלישי: 2.38% מוחמטנאזאר גורבאנוב, ראש מחוז גראבקובול - סיים רביעי בהפרש זעום מהמועמד שבמקום השלישי 2.37% אוראזמיראט גראייאייב, ראש עיריית אבאדן - 1.55% מהקולות אשירנייאז פומאנוב, ראש עיריית טורקמנבאשי - 1.31%0 ב-12 בפברואר 2017 נערכו הבחירות הנשיאותיות וגורבנגולי ברדימוחמדוב, זכה בבחירות ברוב של 97.69%. מקרא נטוי = תחילת קדנציה ראשונה מדיה וקבצים בנושא נשיא טורקמניסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא טורקמניסטן האתר הרשמי של הטורקמנבאשי ספרמורט ניאזוב ‏חוקת טורקמניסטן (ברוסית) הוכרז כנשיא לכל החיים. נפטר בתפקיד.
פקודת הרופאים

פקודת הרופאים [נוסח חדש], תשל"ז-1976 היא החוק המסדיר בישראל את מעמדם של העוסקים ברפואת בני אדם. פקודה זו החליפה את פקודת המתעסקים ברפואה, 1947. בנוסף אליה יש חקיקה נפרדת המתייחסת לרופאים וטרינריים - חוק הרופאים הווטרינרים, התשנ"א-1991. הפקודה מגדירה את מקצוע הרופא המורשה בישראל ואת סמכויותיו להעסיק תחת פיקוחו אחים ואחיות ובעלי מקצועות פרא-רפואיים. בפרק זה הוגדרו בין השאר: "בית חולים" - על פי הגדרתו בפקודת בריאות העם, 1940; "דיפלומה" - תואר, תעודה, מעמד, הסמכה או כתב שניתנו מאת אוניברסיטה או גוף אחר, או מאת הממשל של ארץ או מקום או מאת אנשים הפועלים מכוחו; "המועצה המדעית" - המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל, ובהיעדרה - מי שלדעת השר ממלא את תפקידיה; "מחלה מסכנת" - היא אחת מהמחלות: מחלת נפש, מחלה העשויה לסכן בריאות החולים שבטיפולו של רופא, מחלה או כושר לקוי העשויים לשלול מרופא את היכולת לעסוק ברפואה לחלוטין, זמנית או חלקית; "עיסוק ברפואה" - פעולות הכוללות בדיקת חולים ופצועים, אבחונם, ריפוים, מתן מרשם להם, פיקוח על נשים בזיקה להיריון וללידה, או שירותים אחרים הניתנים בדרך כלל מידי רופא, לרבות ריפוי באקופונקטורה; רופא מורשה, הזכאי לעסוק ברפואה, לפי הגדרת החוק הוא מי שיש לו רישיון העונה על תנאי הפקודה. רישיון לעסוק ברפואה יינתן לאזרח ישראלי או תושב קבע, או מי שהגיע לישראל לצורך התמחות או הוזמן לעבוד בבית חולים, אדם הגון, בעל השכלה רפואית, שעמד בבחינות שקבע המנהל, בהתייעצות עם המועצה המדעית או שהיה פטור מבחינות אלו. אסור למי שאינו רופא כזה לעסוק ברפואה או להתחזות כאחד העוסק ברפואה או לכנות עצמו בשם רופא או מנתח או עוסק ברפואה. חריגים לכלל זה הם רוקח, רופא שיניים או מיילדת העוסקים במקצועם לפי החוקים המתאימים להם, רופא שיניים העוסק בהרדמה וקיבל היתר לכך או לרופא מותר להגדיר עצמו רק באותם תחומים שיש לו הכשרה מתאימה וקיבל אישור מתאים לכך. אסור לרופא לעסוק בעיסוק שיש בו ניגוד אינטרסים עם עיסוקו כרופא. אסור לו לפרסם עצמו בדרך שיש בה פגיעה במקצוע או שהיא מטעה את הציבור. רופאים רשאים להחזיק בתרופות וסמים לצורך עבודתם אולם ניפוק תרופות אלו כפוף לאמור בחוק הרוקחים. החוק מסמיך את שר הבריאות, בתיאום עם ההסתדרות הרפואית, להסדיר את תואר הרופא המומחה ולקבוע מי זכאי לשאת תואר זה. החוק קובע כי סטז'ר חייב לעמוד בבחינות שייקבעו בהתייעצות עם המועצה המדעית ובאישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת. החוק מסמיך את שר הבריאות, בתיאום עם ההסתדרות הרפואית, למנות ועדה מייעצת לעניין רישיונות לרופאים. חלק מהסעיפים דנים בדרך מינויה של הוועדה ובסמכויותיה. החוק מסמיך את הוועדה ואת מנכ"ל משרד הבריאות לשלול את רישיונו של רופא בהתקיים תנאים המוגדרים בחוק. פרק זה דן באמצעי המשמעת שיש לשר הבריאות כלפי רופאים. הפרק מגדיר מהם המקרים בהם מותר לשר להפעיל את סמכותו ומהם אפשרויות הערעור העומדות בפני הרופא. טבלת עבירות ועונשן. פקודת הרופאים, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של פקודת הרופאים, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת יש גם הצעת תיקון לחוק המחייבת ידיעת השפה העברית רע"פ 10709/03 יוסף רוס נ. מ"י, פס"ד מיום 4.7.05. השופטים אליעזר ריבלין, אדמונד לוי ואסתר חיות הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.