laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זעמנים (תת-משפחה)

זעמנים (שם מדעי: Colubrinae) היא תת-משפחה של נחשים ממשפחת הזעמניים הגדולה. זוהי הגדולה בתת-משפחות הזעמניים ובכלל בתת-משפחות הנחשים והיא כוללת כ-790 מינים. אלו נחשים באורך קטן עד בינוני בעלי גיוון גדול בין סוג אחד לאחר. הם יכולים להגיע לאור של 3.5 מטרים בכמה מינים ולחלקם ישנו ארס חלש בשיניהם האחוריות. הם נפוצים בכל העולם במגוון סביבות חיות ממדבריות ועד למים ואזורים קרירים. נחשים אלה טורפים יצורים קטנים יותר בעיקר באמצעות תפיסה ובליעה עם הלסתות. הם ניזונים עכברים, עופות, זוחלים אחרים, דוחיים וכמה מינים אוכלים חרקים. סוג ומין יחיד Aeluroglena cucullata נחש שוטני (Ahaetulla) סוג ומין יחיד Aprosdoketophis andreonei סוג ומין יחיד Archelaphe bella Argyrogena סוג ומין יחיד Arizona elegans סוג ומין יחיד Bamanophis dorri Bogertophis בויגה (Boiga) סוג ומין יחיד Cemophora coccinea סוג ומין יחיד Chapinophis xanthocheilus נחש מעופף (Chilomeniscus) Chionactis Chironius Chrysopelea Coelognathus זעמן (Coluber) סוג ומין יחיד Colubroelaps nguyenvansangi Conopsis Coronella Crotaphopeltis Cyclophiops נחש ביצים (Dasypeltis) Dendrelaphis Dendrophidion Dipsadoboa סוג ומין יחיד נחש העפאים (Dispholidus typus) Dolichophis נחש אינדיגו (Drymarchon) Drymobius Drymoluber Dryocalamus Dryophiops שלוון (Eirenis) סוג ומין יחיד אֵלָכִיסְטוֹדוֹן (Elachistodon westermanni) כרכן (Elaphe) Euprepiophis Ficimia סוג ומין יחיד Geagras redimitus Gonyosoma - בו כרכן ירוק Gyalopion Hapsidophrys סוג ומין יחיד Hemerophis socotrae Hemorrhois - בו זעמן מזרחי וזעמן מטבעות Hierophis זעמן אלמוגי (Lampropeltis) Leptodrymus pucherrimus Leptophis Lepturophis albofuscus Liopeltis Lycodon - בו ליקודון ספטנטריונליס Lytorhynchus - בו נחש חולות נחש כיפה (Macroprotodon) - בו נחש כיפה Mastigodryas - בו זעמן השוט Meizodon Muhtarophis Oligodon סוג ומין יחיד Oocatochus rufodorsatus Opheodrys - בו נחש עשב סוג ומין יחיד Oreocryptophis porphyraceus סוג ומין יחיד Orientocoluber spinalis Orthriophis Oxybelis נחש חולדה (Pantherophis) Philothamnus - בו נחש שיחים מנומר Phyllorhynchus Phrynonax נחש גופר (Pituophis) Platyceps - בו זעמן סיני וזעמן אוכפים ארבע קו (Psammophis) Psammophylax - בו נחש חולי מפוספס סוג ומין יחיד Pseudelaphe flavirufa סוג ומין יחיד Pseudoficimia frontalis Ptyas Rhamnophis Rhamphiophis - בו זעמן אדום-מקור Rhinobothryum סוג ומין יחיד Rhinocheilus lecontei Rhynchocalamus - בו שחור-ראש Salvadora - בו זעמן טלוא-חרטום מערבי Scaphiophis Scolecophis atrocinctus Senticolis triaspis Simophis rhinostoma Sonora - בו סונורה אוכיפיטאליס Spalerosophis - בו מטבעון מדבר Spilotes Stegonotus Stenorrhina סוג ומין יחיד Stichophanes ningshaanensis Symphimus סוג ומין יחיד Sympholis lippiens Tantilla Tantillita עין חתול (Telescopus) נחש זרדים (Thelotornis) Thrasops Toxicodryas Trimorphodon סוג ומין יחיד Wallaceophis gujaratensis Xenelaphis סוג ומין יחיד Xyelodontophis uluguruensis Zamenis - בו כרכן חלק מדיה וקבצים בנושא זעמנים בוויקישיתוף זעמנים, באתר ITIS (באנגלית) זעמנים, באתר NCBI (באנגלית) זעמנים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
אדלהייד, ארכידוכסית אוסטריה

אדלהייד, ארכידוכסית אוסטריה (ובשמה המלא: אדלהייד מריה יוזפה סיקסטה אנטוניה רוברטה אוטוניה זיטה שרלוט לואיז אימקולטה פיה תרזיה ביאטריקס פרנצ'סקה איזבלה הנרייטה מקסימיליאנה ג'נובבה איגנטיה מרקוס ד'אביאנו, בגרמנית: Adelheid Maria Josepha Sixta Antonia Roberta Ottonia Zita Charlotte Luise Immakulata Pia Theresia Beatrix Franziska Isabella Henrietta Maximiliana Genoveva Ignatia Marcus d’Aviano ‏ 3 בינואר 1914 – 2 באוקטובר 1971) הייתה בתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה. אדלהייד נולדה ב-3 בינואר 1914 בארמון הצנדורף שבווינה, לקרל, ארכידוכס אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. סנדקיה היו מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה וסיסטו, נסיך בורבון-פארמה. ב-21 בנובמבר 1916 מת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואביה של אדלהייד עלה לשלטון במקומו כ"קרל הראשון". במהלך מלחמת העולם הראשונה, התלוותה אדלהייד הצעירה אל אביה ואל אחיה הגדול אוטו בביקורים אצל חיילי הצבא האוסטרו-הונגרי בחזית. עם תום המלחמה בנובמבר 1918 ויתר אביה על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות בשווייץ, ולאחר מכן באי מדיירה השייך לפורטוגל. בשנת 1920 חזרה הונגריה להיות ממלכה, כשמיקלוש הורטי משמש כעוצר, אולם קרל לא חזר לכהן כמלך הונגריה. ב-9 במרץ 1922 יצאה אדלהייד עם אביה ועם אוטו כדי לקנות צעצועים ליום הולדתו של אחיה קרל לודוויג. בדרכם חזור תפסה אותם סערה ואביה לקה בדלקת שממנה מת ב-1 באפריל. בעקבות מותו, עברה המשפחה לספרד ולאחר מכן לבלגיה. ב-1935 קיבלה אדלהייד לבדה אישור מיוחד לחזור לאוסטריה, חרף החוק ההבסבורגי שאסר על בני הבסבורג להיכנס למדינה. ב-1938 היא עזבה לבלגיה עקב האנשלוס. היא השלימה דוקטורט באוניברסיטת לוון, לפני שהיגרה יחד עם שאר משפחתה לארצות הברית ולקנדה בעקבות הקרב על בלגיה. במהלך מלחמת העולם השנייה היא עבדה כפרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת פורדהם. לאחר המלחמה חזרה אדלהייד לאירופה והתגוררה בגרמניה. היא ביקרה מספר פעמים באוסטריה. היא נפטרה ב-2 באוקטובר 1971 בעיר פקינג שבבוואריה, ונקברה ליד אינסברוק. במותה היא הייתה בת 57. היא לא נישאה מעולם. מדיה וקבצים בנושא אדלהייד, ארכידוכסית אוסטריה בוויקישיתוף אדלהייד פון הבסבורג-לותרינגן אדלהייד, ארכידוכסית אוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה

רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (ובשמו המלא: רוברט קארל לודוויג מקסימיליאן מיכאל מריה אנטון פרנץ פרדיננד יוזף אוטו הוברט גיאורג פיוס יוהנס מרקוס ד'אביניו, הארכידוכס של אוסטריה, הנסיך המלכותי של הונגריה ובוהמיה ודוכס אסטה, בגרמנית: Robert Karl Ludwig Maximilian Michael Maria Anton Franz Ferdinand Joseph Otto Hubert Georg Pius Johannes Marcus d'Aviano, Erzherzog von Österreich, Königlicher Prinz von Ungarn und Böhmen und Herzog d’Este ‏ 8 בפברואר 1915 – 7 בפברואר 1996) היה בנו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה. רוברט נולד ב-8 בפברואר 1915 בארמון שנברון, לקרל הראשון, קיסר אוסטריה ולזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. ב-21 בנובמבר 1916 מת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ואביו של רוברט עלה לשלטון במקומו כ"קרל הראשון". ב-16 באפריל 1917, העניק לו אביו את התואר "ארכידוכס אוסטריה-אסטה", ובכך מינה אותו למייצג התביעות האוסטרו-הונגריות על דוכסות מודנה. הדוכסות הוענקה לבית הבסבורג במסגרת קונגרס וינה, והומלך עליה פרנץ הרביעי, דוכס מודנה. בנו, פרנץ החמישי הודח משלטונו במהלך איחוד איטליה ב-1860, והדוכסות סופחה לממלכת איטליה. אולם לקיסר קרל היו תביעות על הדוכסות כיוון שאשתו, הקיסרית זיטה, הייתה צאצאית של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה מבית אסטה. עם תום מלחמת העולם הראשונה בנובמבר 1918 פורקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו ויתר על השלטון, והמשפחה יצאה לגלות בשווייץ, ולאחר מכן באי מדיירה השייך לפורטוגל. בשנת 1920 חזרה הונגריה להיות ממלכה, כשמיקלוש הורטי משמש כעוצר, אולם קרל לא חזר לכהן כמלך הונגריה. ב-1922 נפטר קרל במדיירה, והמשפחה עברה לספרד ולאחר מכן לבלגיה. בעקבות הקרב על בלגיה במלחמת העולם השנייה, נמלטה המשפחה לארצות הברית. לאחר המלחמה חזר לאירופה, והקים את בית אוסטריה-אסטה. צאצאיו ממשיכים להשתמש בתואר "ארכידוכס אוסטריה-אסטה", אם כי בנו לורנץ, המשמש כראש הבית הנוכחי, הוסיף לשמו את התואר "נסיך בלגיה" בעקבות נישואיו לאסטריד, נסיכת בלגיה. רוברט נפטר ב-7 בפברואר 1996 בבזל שבשווייץ בגיל 80. ב-29 בדצמבר 1953 התחתן רוברט עם מרגריטה, נסיכת סבויה-אאוסטה, בתם של הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ואן, נסיכת אורליאן, ולבני הזוג נולדו חמישה ילדים: מריה ביאטריס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (נולדה ב-1954) הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-1955) גרהרד, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (נולד ב-1957) מרטין, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1959) איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1963) מדיה וקבצים בנושא רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה בוויקישיתוף רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה רוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נחש גופר

נחש גופר (שם מדעי: Pituophis) הוא סוג של נחש ממשפחת הזעמניים. נחשים אלה מצויים בבמערב ודרום ארצות הברית ובמקסיקו. מינים אלה יכולים להגיע לאורך 3 מטר. הם בעלי גוף צהוב עד אפור בהיר עם רצועות חומות על הגוף וחלקם מזכירים במראם נחשי עכסן. הראש שלהם קטן והם יודעים לזחול במהירות. כאשר מפריעים להם הם פולטים לחיצות קצרות ומהירות. נחשים אלו אינם ארסיים. נחשים אלה יכולים לחיות בבתי גידול קשים כמו במדבריות. הם פעילים בעיקר בלילה וצדים יונקים קטנים וזוחלים אחרים. נחש גופר פסיפי (Pituophis catenifer) Pituophis deppei Pituophis lineaticollis Pituophis melanoleucus Pituophis ruthveni Pituophis vertebralis מדיה וקבצים בנושא נחש גופר בוויקישיתוף נחש גופר, באתר ITIS (באנגלית) נחש גופר, באתר NCBI (באנגלית) נחש גופר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש גופר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחש גופר, באתר GBIF (באנגלית)
התפוצצות מכלית הדלק בבהאוולפור

אסון משאית הדלק בפקיסטן (למפת פקיסטן מוגדלת)   אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערבי אחמדפור מזרח (למפת פקיסטן רגילה)   אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערבי אחמדפור מזרח התפוצצות מכלית הדלק בבהאוולפור אירעה ב-25 ביוני 2017. משאית דלק שירדה מהכביש עקב תאונה עלתה באש והתפוצצה וגרמה למותם של 212 אנשים לפחות. עוד 150 אנשים נפצעו. המשאית, שהובילה 40,000 ליטר של דלק, הייתה בדרכה מהעיר קראצ'י לעיר לאהור. היא ירדה מהכביש והתהפכה בשעה 06:00 ליד העיר אחמדפור מזרח (Ahmedpur East) בחבל פנג'אב שבדרום פקיסטן. התאונה ארעה לאחר שנהג המשאית ניסה לבצע פנייה חדה וצמיגים בה נתקלו בשפת הכביש והתפוצצו. מאות כפריים שגרו ועבדו באזור נהרו אל המשאית ההפוכה על מנת לבזוז את הדלק שדלף ממנה, ולא נענו לדרישת המשטרה המקומית לפנות את המקום. כ-45 דקות לאחר התאונה הוצת הדלק הדולף והמשאית עלתה בלהבות והתפוצצה. הלהבות אחזו במהירות באנשים שהתגודדו סביבה. הסיבה להצתת הדלק איננה ברורה, ונבעה ככל הנראה מהצתת סיגריה או מניצוץ מאחד המכוניות והאופנועים שנהרו למקום אחרי התאונה. מכבי האש עמלו במשך יותר משעתיים כדי לכבות את השרפה שפרצה. צבא פקיסטן שיגר מסוקים שהעבירו עשרות נפגעים לבתי חולים. באסון נהרגו 212 לפחות אנשים (לרבות נהג המשאית), מהם עשרות שמתו בימים שלאחר האסון (מניין ההרוגים המיידי היה כ-140). לפחות 150 נפצעו. שש מכוניות ותריסר אופנועים נשרפו. את רוב ההרוגים לא ניתן היה לזהות והם נקברו בקבר אחים. אסון דומה מאוד בנסיבותיו התרחש ב-2 ביולי 2010 בכפר סאנג שבמזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. באותו אירוע גרמו התפוצצות ושריפת משאית דלק למותם של 230 אנשים. כמחציתם היו נשים וילדים. חלקם נספו כשהאש מהמשאית אחזה במבני מגורים בכפר. AP, פקיסטן: 150 ניצלו תאונה כדי לאסוף דלק - ונשרפו למוות, באתר ynet, 25 ביוני 2017 Pakistan fuel tanker inferno kills at least 150, באתר BBC News, ‏25 ביוני 2017 ראו: DR Congo oil tanker blaze 'kills 220', באתר BBC News, ‏3 ביולי 2010.
סנאי אייברט

סנאי אייברט (שם מדעי: Sciurus aberti) הוא מין של סנאי ממשפחת הסנאיים המצוי באמריקה הצפונית. אורכו של הסנאי 26-27 ס"מ ומשקלו 590-620 גרם. הוא בעל פרווה אפורה עם בטן וקצוות זנב לבנים והזנב מתפתל למעלה. הסנאים בעלי ציצות אוזניים שחורות בקצה האוזן. הסנאי מצוי ביערות באמריקה הצפונית סמוך להרי הרוקי באריזונה, גרנד קניון, ניו מקסיקו ודרום קולורדו וגם במקסיקו. הסנאי מצוי ביערות וניזון בעיקר מזרעי אורנים שונים אותם הוא מאחסן במאגרים לחורפים. שמו ניתן לו על-שם חוקר הטבע האמריקני ג'ון ג'יימס אייברט. S. a. aberti S. a. barberi S. a. chuscensis S. a. durangi S. a. ferreus S. a. kaibabensis S. a. mimus S. a. navajo S. a. phaeurus מדיה וקבצים בנושא סנאי אייברט בוויקישיתוף סנאי אייברט, באתר ITIS (באנגלית) סנאי אייברט, באתר NCBI (באנגלית) סנאי אייברט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סנאי אייברט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סנאי אייברט, באתר GBIF (באנגלית) סנאי אייברט באתר הרשימה האדומה של IUCN
גאראבד קריקוריאן

גאראבד קריקוריאן (בארמנית: Կարապետ Գրիգորյան;‏ 1847–11 בדצמבר 1920) היה צלם ירושלמי ממוצא ארמני ומורה לצילום בירושלים במחצית השנייה של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בעל חנות הסטודיו הראשונה בעיר. קריקוריאן נולד באיזמיר שבטורקיה למשפחה ארמנית. בשנת 1859, בהיותו בן שתים-עשרה, נסע לירושלים כדי ללמוד בסמינר הכמורה הארמני. למד צילום בסדנה לצילום שהוקמה בשנת 1860 בירושלים על ידי איסאי הרביעי גאראבדיאן (Yessayi Garabedian), שנבחר לאחר מספר שנים להיות הפטריארך הארמני. גאראבדיאן שימש תחילה כצלם של הפטריארכיה הארמנית, ובמסגרת זו ייסד את הסדנה לאומנות הצילום. בשנת 1865, לאחר שמונה לפטריארך, חדל גאראבדיאן מעיסוקו בצילום, אך הוסיף לטפח את הסדנה שהפעילו כמה צלמים צעירים - בהם קריקוריאן. קריקוריאן פעל בסדנה עד 1882, והיא נסגרה לבסוף בשנת 1885. קריקוריאן נישא לאחות מבית היתומות "טליתא קומי", ובעקבות זאת הפך לפרוטסטנטי ונודה מקהילת הארמנים בעיר. בשנת 1885 פתח ברחוב יפו את חנות הסטודיו הראשונה בעיר, וניהל אותה יחד עם שותפים שונים (דאוד סבונג'י, מיטרי) ויותר מאוחר עם בנו אובהאנס קריקוריאן (1885–1950). התמחה בצילומי דיוקנאות וצילומי סטודיו בסגנון אוריינטלי. לקוחותיו היו תושבי ירושלים משכבות שונות - ערבים, יהודים, אירופאים ותיירים שהצטלמו ברוח האוריינט. בשנת 1898 תיעד את ביקור הקיסר הגרמני בירושלים. בעקבות זאת התהדר בתואר "צלם חצר המלכות הפרוסית". בסוף המאה ה-19 הכין סדרת אלבומים של נופי ארץ ישראל עבור הסולטאן עבדול חמיד השני וכנראה מאז נשא את התואר "צלם חצרו של הסולטאן עבדול חמיד השני". קריקוריאן היה מורה לצלמים ירושלמיים נודעים ובראשם ח'ליל רעד. בשנת 1890 פתח רעד סטודיו מול הסטודיו לצילום של משפחת קריקוריאן, דבר שגרם להעכרת היחסים בין שתי המשפחות. הסכסוך הסתיים כאשר בנו אובהאנס נשא את אחייניתו של רעד, נג'לה, שכונתה משום כך "כלת השלום". מאז עבדו שני הצלמים בשיתוף פעולה. אחד מתלמידיו של גאראבד קריקוריאן הוא יעקב בן דב, שנודע כ"חלוץ הפילם הארץ-ישראלי". תלמיד ידוע נוסף היה ח'ליל רעד, שהתפרסם בזכות צילומי נופים ואנשים בארץ ישראל בשלהי המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20. קריקוריאן מת בשנת 1920 ונקבר בבית הקברות הפרוטסטנטי שבהר ציון בירושלים. לאחר מותו המשיך בנו אובהאנס להחזיק בחנות הצילום, עד שנת 1948. הצלם הירושלמי גאראבד קריקוריאן עם כלתו קארימה הסטודיו של קריקוריאן ברחוב יפו בירושלים המצבה על קברו בבית הקברות הפרוטסטנטי, הר ציון בירושלים מדיה וקבצים בנושא גאראבד קריקוריאן בוויקישיתוף גאראבד קריקוריאן (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר מוזיאון מגדל דוד תרבות ואמנות ארמנית, באתר yoaview על פי האמור על מצבתו
סנאי קרקע קליפורני

סנאי קרקע קליפורני (שם מדעי: Otospermophilus beecheyi) הוא מין של מכרסם ממשפחת הסנאיים המצוי בדרום-מערב ארצות הברית. אורכו של סנאי הקרקע הקליפורני 30 ס"מ ואורך הזנב 15 ס"מ. משקלו הממוצע 280–730 גרם. הסנאים בעלי פרווה כסופה אפורה ומנומרת בלבן והראש לבן עם פס חום על קצה ראשו. הזנב ארוך ועבה והרגליים קצרות. הסנאים חיים בצוקים וביערות פתוחים ושדות ברחבי קליפורניה ואורגון ונפוצים גם בוושינגטון ובנבדה. הם מדרימים גם עד חצי האי באחה קליפורניה. הם ניזונים ממיני זרעים, ירקות, פרחים, שורשים, פטריות וגם מחרקים ומביצים שהם מוצאים. שיניהם הקדמיות עוזרות בהתמודדות עם אגוזים וזרעים קשים. הטורפים העיקריים שלהם הם נחשי עכסן וכן עיטים, שונרים, גיריות אמריקאיות, רקונים, שועלים והרמינים. הסנאים חיים בחבורות בהם ישנו זקיף המשמיע קריאות אזעקה למראה טורף ונותן אות לכולם לברוח. מדיה וקבצים בנושא סנאי קרקע קליפורני בוויקישיתוף סנאי קרקע קליפורני, באתר ITIS (באנגלית) סנאי קרקע קליפורני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סנאי קרקע קליפורני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סנאי קרקע קליפורני, באתר GBIF (באנגלית)
סלבה קורילוב

סלבה קורילוב (ברוסית: Станислав Васильевич Курилов, סטניסלב וסילייביץ' קורילוב; 17 ביולי 1936 – 29 בינואר 1998) היה מדען ואוקיינוגרף. נולד בברית המועצות שירת כצוללן בצבא הרוסי, הגיש מספר בקשות לצאת למסעות מחקר בעולם וסורב. בדצמבר 1974 קפץ מאניית "ברית המועצות" במהלך שיט תענוגות, ליד חופי הפיליפינים שחה ונסחף כ-90 קילומטרים במים ואחרי כשלשה ימים בים נפלט לחוף באי סיארגו שבמחוז סוריגאו בפיליפינים. הוא ככל הנראה האדם היחיד שנמלט ממסך הברזל בשחייה. ב-1985 עלה לישראל ועבד בחיפה במכון לחקר ימים ואגמים. בגיל 61, מת במהלך צלילה בכנרת במסגרת עבודתו. נולד בוולדיקווקז שבצפון אוסטיה. בנעוריו מתה אמו והוא הושפע מספרי הרפתקאות וחלם על הים, שירת כשנתיים בצבא הרוסי כצוללן ביחידה מובחרת, נישא והוליד ילד. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד בלנינגרד אוקיינוגרפיה והצטרף לקבוצה בהדרכת אנטולי מאייר שעסקה בצלילה מחקרית. השלטונות בברית המועצות לא איפשרו למאייר וחבורתו לצאת למסעות מחקר בעולם מאחר שלא סמכו על נאמנותם - הם חיו באורח חיים מתירני ושוחחו באנגלית ביניהם. קורילוב עצמו היה גם חובב יוגה מושבע ואיתגר את גופו בצומות ובתרגילי נשימה רבים ובכל מיני סוגים של אתגרים פיזיים כדי לחשלו. ב-1974 גמלה בליבו ההחלטה להימלט מברית המועצות. הוא הצטרף לאניית ענק לשיט תענוגות ברחבי העולם, אף על פי שקברניטי הספינה מנעו מהנוסעים את הידיעה היכן הם נמצאים, קורילוב התגנב לחדר המפות ובסיוע מניווט הכוכבים ידע היכן הם ממוקמים. כשהגיעה הספינה לקרבת חופי הפיליפינים הוא קפץ בחשאי מגובה 14 מטר, כשהוא מצויד בסנפירים שנורקל ומעט בגדים, והחל לשחות לכיוון החוף. זרמי מים חזקים סחפו אותו ולאחר שלושה לילות ושני ימים עלה לחופי הפיליפינים. סיפורו התפרסם במערב ועורר כותרות ברחבי העולם. ברית המועצות דנה אותו בהיעדרו לעשר שנות מאסר. מהפיליפינים גורש לקנדה וערך מספר מסעות מחקריים ברחבי העולם. ב-1986 היגר לישראל, התחתן עם לנה גנדלב שעבדה ברשות השידור, ועבד במכון לחקר ימים ואגמים. במהלך צלילה בכנרת לעומק של 23 מטר בעין שבע, חש מצוקה ואותת לשותפו, ואף נמשה מהמים, אך מת בדרכו לבית החולים. קורילוב נקבר בבית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית השליחית. על מצבתו ציירה רעייתו ספינה השטה על גלי האוקיינוס. כתביו וזכרונותיו פורסמו במספר גרסאות. הם עובדו לספרו "לבד באוקיינוס" (Один в океане) שפורסם ברוסיה ב-2004. הספר בעברית, שכותרתו "לבד באוקיינוס: שלוש יממות בלב ים בדרך אל החופש", ראה אור ב-2009 בהוצאת מעריב. גל קוסטוריצה עיבדה מחדש את כתביו וזכרונותיו של קורילוב לכדי ספר.. עוד קודם לכן, ב-2003, פורסם בעברית סיפורו "המסע" באסופה "רוחות הרפאים של ישראל: מבחר סיפורים של סופרים ישראלים הכותבים ברוסית 1970–2000". נרי ליבנה, המדען סלבה קורילוב נמלט מברית המועצות בשחייה. 23 שנה אח"כ הוא טבע בכנרת, באתר הארץ, 13 בפברואר 2009 סלבה קורילוב, סרטון באתר יוטיוב – שיחה עם רם עברון סלבה קורילוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דף הספר באתר טקסט; דף מתוך הפרק הראשון רוחות הרפאים של ישראל, באתר ynet, 29 בינואר 2003
תחריט העץ פלאמאריון

הדפס העץ פלאמאריון (בצרפתית: Gravure sur bois de Flammarion) הוא הדפס עץ בנושא אסטרונומיה, שיוצרו אינו ידוע. הוא מכונה כך על שם קאמי פלאמאריון, מחבר הספר שבו התגלה לראשונה. הספר, שיצא לאור בפריז בשנת 1888, עוסק במטאורולוגיה פופולרית. בהדפס נראה גבר משרבב את ראשו, ידו ומקלו אל מאחורי הקלעים של השמיים. הוא מביט בהשתאות במנגנונים אסטרונומיים מופלאים, הנגלים לעיניו. כיתוב התמונה בספר היה: "מיסיונר מימי הביניים מדווח שמצא את נקודת המפגש שבין שמים לארץ". בגוף הטקסט מסופר כי לפי דבריו, הוא הצליח להגיע לאופק. ההדפס היה נפוץ מהמאה ה-19, שאז נתגלה. נטען כי על פי סגנונו, הוא נוצר במאה ה-16 ורק המסגרת הדקורטיבית נתווספה במאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא תחריט העץ פלאמאריון בוויקישיתוף Camille Flammarion, L'atmosphère: météorologie populaire, 1888
עונת 2007/2008 בסרייה א'

עונת 2007/2008 בסרייה א' הייתה העונה ה-106 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-26 באוגוסט 2007 והסתיימו ב-18 במאי 2008. בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. יובנטוס (למרות הורדת 9 נקודות), נאפולי וגנואה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. אינטר זכתה באליפות הליגה בפעם השלישית ברציפות בפעם ה-16 בתולדות המועדון. בסיום העונה, ב-19 באוגוסט 2008 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו אינטר ניצחה 0:1 את רומא וזכתה בגביע. בסיום העונה לסרייה ב' ירדו אמפולי, פארמה וליבורנו. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו קייבו ורונה, בולוניה ולצ'ה. אלסנדרו דל פיירו, שחקנה של יובנטוס כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים. התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים: כדורגלן השנה - זלאטן איברהימוביץ' (שוודיה שוודיה), אינטר כדורגלן זר של השנה - זלאטן איברהימוביץ' (שוודיה שוודיה), אינטר כדורגלן איטלקי של השנה - אלסנדרו דל פיירו, יובנטוס בפעם השנייה בקריירה שוער השנה - ג'אנלואיג'י בופון, יובנטוס, בפעם השישית בקריירה בלם השנה - ג'ורג'ו קייליני, יובנטוס מדיה וקבצים בנושא עונת 2007/2008 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
טירת וילנדרי

טירת וילנדרי (בצרפתית: Château de Villandry) היא אחת מטירות עמק הלואר, נמצאת במחוז אנדר ולואר. הטירה נבנתה בשנת 1536 על ידי ז'אן לה ברטון שהיה היועץ הכספי של המלך פרנסואה הראשון. הוא בנה אותה במקום מצודה חרבה בשם Columbine שבה נפגשו פיליפ השני, מלך צרפת וריצ'רד הראשון, מלך אנגליה לשיחות בנושא שלום. בתקופת המהפכה הצרפתית המקום הוחרם ונבזז כפי שקרה בטירות נוספות בעמק הלואר. נפוליאון בונפרטה העביר אותה לרשות אחיו, ז'רום בונפרטה. לאחר מכן עברה מספר בעלים ומצבה הידרדר עד שנרכשה בשנת 1906 על ידי יואכים קרוואלו (1869 - 1936), רופא ספרדי, שרכש אותה בעזרת כספי אשתו. הוא בנה את הגנים הנרחבים והמטופחים בסגנון צרפתי ומשפחתו עדיין מתחזקת את המקום שהפך לאטרקציה תיירותית בזכות הגנים ואבן שואבת לגננים מכל העולם. האתר ידוע ומפורסם לא בגלל הטירה עצמה אלא בגלל הגנים המטופחים שלה המשתרעים של שטח גדול (Les jardins du château de Villandry). הם ערוכים בשלושה מפלסים: העליון הוא גן עם בריכות ומזרקות, האמצעי עם חלקות מסוגננות בקישוטים שונים, השיחים הגזומים משורטטים בתבניות מיוחדות שמשלבות עקרונות של אמנות איטלקית וצרפתית מימי הרנסאנס והתחתון עם צמחי מרפא וירקות שונים. ב-1934 הוכרזה הטירה בצרפת כמונומנט היסטורי. כמו שאר טירות הלואר, היא אתר מורשת עולמית. מפת טירות עמק הלואר. טירת וילנדרי במרכז, דרומית מערבית לטור טירת וילנדרי גני וילנדרי מדיה וקבצים בנושא טירת וילנדרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת וילנדרי (בצרפתית ובאנגלית) טירת וילנדרי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי של טירת וילנדרי, בצרפתית ואנגלית. טירת וילנדרי, באתר בא-במייל מצגת תמונות מטירת וילנדרי
שומרון קול תתן

שומרון קול תתן היא קינה שנכתבה על ידי רבי שלמה אבן גבירול וכלולה בסדר קינות לתשעה באב של האשכנזים והספרדים גם יחד. תוכנה הוא ויכוח בין שומרון וירושלים, בכינוייהן אהלה ואהליבה, למי אירע אסון גדול יותר. מחבר שומרון קול תתן הוא רבי שלמה אבן גבירול אשר השאיר את האקרוסטיכון "שלמה" בראש הבתים. הקינה נכללת בספר שירי הקודש לרב שלמה אבן גבירול, של ביאליק ורבניצקי שיצא בשנת 1928 וכבר בשנת 1857 ציין עמנואל אגוילר את שומרון קול תתן בין יצירותיו של אבן גבירול. אולם הקינה לא נכללה בספר "כל השירים אשר בקודש יסודותם" של שירי אבן גבירול שיצא בשנת 1868 בפריס והחוקרים בסוף המאה ה-19 העלו השערות שונות לגבי מחברו. בבית הראשון ממלכת שומרון טוענת שהיא גלתה קודם והייתה בארץ פחות זמן ומאז לא חזרה. בבית הבא, טוענת את טענותיה ממלכת יהודה. היא טוענת שהיא גלתה מספר פעמים - גלות יהויכין וגלות צדקיהו. בנוסף, גם לאחר שחזרה לארץ בימי שיבת ציון, היא חטאה שוב וגלתה פעם נוספת - הפעם לכל קצווי תבל. בבית האחרון פונה המחבר לקב"ה ומתפלל על הגאולה. הפיוט בנוי כעין פזמון עם בית פותח, שלושה בתים וביניהם שורה מהבית הפותח בתור פזמון. לכל בית ישנה חריזה נפרדת. בראשי הבתים ישנו אקרוסטיכון "שלמה". ביאליק ורבניצקי כתבו: "משקלה נוטה ליתד ודלת יתד ודלת אלא שלא דקדק כאן הפיטן ביתדות". דניאל גולדשמידט כתב: "בתים בני 8-12 טורים, בכל טור ב' צלעיות, בכל צלעית ה' תנועות, וההברות השואיות והמחוטפות אינן נחשבות.". הקינה כתובה כוויכוח בין אהלה ואהליבה ובעקבותיה נכתבו פיוטים נוספים בסגנון זה, בהם "אהליבה לאהלה כתבה" של אברהם אבן עזרא. גבולות המחרוזות מהוות גם נקודות מעבר בין הדוברים, כמקובל בשירתו של אבן גבירול. כקינות רבות, הקינה מסתיימת בתפילה הפותחת פתח לתקווה. שומרון קול תתן נאמרת במנהג אשכנז המזרחי בליל תשעה באב וביומו, ובמנהג אשכנז המערבי רק ביום תשעה באב. הקינה נאמרה על ידי הספרדים בבוקרשט בערב ועל ידי יהודי כורדיסטן בבוקר תשעה באב. הקינה נחשבה בין הקינות המוכרות יותר ועל כן לרוב נכללה בסדרי קינות מקוצרות שהוכנו במקומות שונים. בקרב האשכנזים לקינה מנגינה מקובלת שהולבשה על קינות אחרות. הקינה נכללה בקינות לתשעה באב של ספר ארבע תעניות שיצא בשנת 1624 הפיוט שומרון קול תתן, באתר הפיוט והתפילה The ancient melodies of the liturgy of the Spanish and Portuguese Jew, 1857, page 4 שירי אבן גבירול, באתר היברובוקס ציון ספרותי, הצפירה, 18 ביולי 1895 דוד שיפמאנן, הערה, המליץ, 28 ביוני 1895 שירי שלמה בן יהודה אבן גבירול - חלק ד, קמב, הוצאת דביר, תרפ"ח, באתר היברובוקס סדר הקינות לתשעה באב, כמנהג פולין וקהילות האשכנזים בארץ ישראל, מוגה ומבואר בידי דניאל בהר"ר גולדשמידט, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשכ"ח, עמוד כח אפרים חזן, ויכוח ודו-שיח בשירתו של רבי אברהם אבן עזרא, עמוד 33 טובה בארי, משתה אצילים למסיבת חכמים: שיר אזור חדש לשלמה אבן גבירול, תרביץ, טבת-אדר תשנ"ז, עמוד 264, הערה 23 שולמית אליצור, מאבל לנחמה: על מנהג קדום בתפילת מנחה של תשעה באב, תרביץ, תשרי-כסלו תשס"ד, עמוד 126, הערה 6 היהודים הספרדים בבוקרסט, המליץ, 21 בפברואר 1900 יונה צבר, תפסירים של פיוטים, קינות ואזהרות, בניבי ארמית חדשה של יהודי כורדיסטן, המרכז לחקר מסורות קהילות ישראל, 2009, עמוד 436 דבר מתוקן שאינו מסוכן, המליץ, 27 ביולי 1880 ירכתי הלבנון, הלבנון, 18 באוגוסט 1886 שברים, השקפה, 14 בינואר 1898 ספר ליקוטי צבי, אמסטרדם 1809, עמוד עד ספר שערי ציון, 1760 ספר ארבע תעניות, ויניציאה, שפ"ד, באתר היברובוקס
מגלה ארצות

מגלה ארצות הוא חוקר או מטייל שעורך מסעות חקר ותגלית בחבלי ארץ ובתרבויות שלא היו מוכרים לאנושות, או שלא היו מוכרים בקרב בני תקופתו ותרבותו. המושג מגלה ארצות הוא מושג אתנוצנטרי ביסודו והוא יוצא מנקודת הנחה שדבר שאינו ידוע אינו קיים. המניעים של מגלי הארצות במסעותיהם הם רבים ומגוונים ובהם גילוי נתיבי מסחר חדשים, מציאת משאבים ואוצרות, השגת יוקרה לאומית ואישית, או ניסיון לספק את שאיפת האדם לחקר הלא נודע. למרות שמגלי ארצות היו קיימים משחר ההיסטוריה האנושית ובקרב כל התרבויות, המונח מתייחס בעיקר בתרבות המערב לחוקרים האירופים בני המאות ה-15, ה-16 וה-17, שחשפו בפני עמי אירופה את ארצות אמריקה, אפריקה, אוסטרליה ובמידה מסוימת גם את המזרח הרחוק וסיביר. רשימת מגלי ארצות מדיה וקבצים בנושא מגלה ארצות בוויקישיתוף תגליות גאוגרפיות, דף שער בספרייה הלאומית