laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיליי

פַילֵיי (באנגלית: Philae) היא נחתת שפיתחה וייצרה סוכנות החלל האירופית אשר נישאה על ידי הגשושית רוזטה עד לניתוק ממנה ונחתה על השביט 67P/צ'וריומוב-גרסימנקו לאחר יותר מעשר שנות טיסה מאז ההמראה מכדור הארץ. ב-12 בנובמבר 2014 נחתה פיליי בהצלחה חלקית על פני שביט. לראשונה בהיסטוריה הנחית האדם כלי בלתי מאויש על כוכב שביט. הנחתת פיליי, שוחררה מגשושית האם רוזטה ב-12 בנובמבר 2014, לאחר מסע בחלל שארך עשר שנים. הנחתת פיליי ניתקה מגשושית האם במרחק של קילומטר מהשביט. היא התקרבה לפני השטח של השביט במהירות של מטר לשנייה, והייתה אמורה לירות שלושה צלצלים, שיסייעו לה להיאחז בשביט. בנחתת הותקנו שלושה מנגנונים נפרדים שנועדו להצמידה אל השביט – מנוע המפעיל דחף בכיוון ההפוך לכיוון הנחיתה, ולמעשה דוחף את הנחתת מטה, שני צלצלים הנורים אל הקרח ומושכים את הגשושית, ושלושה ברגים מיוחדים המותקנים בכל רגלי הנחיתה של הנחתת. על המדענים מהמרכז האירופי לפעילות חלל בדרמשטט שבגרמניה הוטלה המשימה של הנחתת פיליי, שגודלה כגודלה של מכונת כביסה, על אזור השווה בגודלו לשדה תעופה גדול. ההנחתה של פיליי לא בוצעה כמתוכנן. רק לאחר שני ניסיונות לא מוצלחים בהם קיפצה פיליי על פני הקרקע היא נחתה בנקודה שונה מזו שבתכנון המקורי. בנקודת הנחיתה הסופית נחשפו קולטי השמש של פיליי לאור השמש לזמן מועט בהרבה מזה שתוכנן להם בנקודת הנחיתה המקורית, וכתוצאה מכך זמן צבירת האנרגיה התקצר מאוד. צילומים שפרסמה סוכנות החלל האירופית ב-13 בנובמבר 2014 מראים את המראות שנגלים למצלמות ההיקפיות של הנחתת. באחת מהן רואים את החלל ולא רק את הקרקע, דבר המעיד כי הנחתת ככל הנראה נוטה על צדה. נוסף על כך, לא רק מנוע הגז כשל, אלא גם צלצלי הנחתת לא נורו ולא עיגנו אותה לקרקע – וגם ברגי הקרח לא ננעצו בה. פחות משלושה ימים מרגע נחיתתה על השביט איבדה פיליי את היכולת לפעול כתוצאה מהתרוקנות סוללותיה. טרם נפסקה פעילותה הספיקו כל המכשירים של פיליי לבצע את משימתם כמתוכנן, ונתונים רבים נשלחו חזרה לכדור הארץ. כמעט כל משימתה הראשונית והמרכזית של פיליי הושלמה. ב-13 ביוני 2015 בשעה 22:28 על פי שעון גרמניה, לאחר 7 חודשי אלם, חידשה פיליי את הקשר באמצעות גשושית האם רוזטה המשמשת תחנת ממסר עם כדור הארץ. חידוש הקשר התאפשר בזכות שינוי זווית השביט אל מול השמש שאפשר את טעינת מצבריה. המדענים מקווים לקבל מפיליי את יתרת הנתונים מ-60 שעות פעילותה שהחלו עם נחיתתה לפני 7 חודשים, מידע שאגרה בזכרונה טרם התרוקנו סוללותיה. מדיה וקבצים בנושא פיליי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיליי (באנגלית) פיליי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נתונים על פיליי, באתר DLR ריכוז הידיעות אודות רוזטה, באתר "הידען" אתר המדע The Conversation, ‏פרידה מנחתת השביט, באתר "הידען", 30 ביולי 2016 איתי נבו, ‏נחתת השביט שאבד עימה הקשר שידרה אות חיים ראשון אחרי שבעה חודשים, באתר "הידען", 15 ביוני 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארקדי רוטנברג

ארקדי רומנוביץ' רוטנברג (ברוסית: Аркадий Романович Ротенберг; נולד ב-15 בדצמבר 1951, בלנינגרד) הוא איש עסקים, מיליארדר ואוליגרך יהודי רוסי. בשנת 1964 הוא התחיל להתאמן בג'ודו ובאותה קבוצה התאמן גם ולדימיר פוטין. ההכרות בינם נמשכת עד היום. בתחילת שנות ה-90, כאשר פוטין עבד בעיריית לנינגרד, רוטנברג עזר לו בנושאים שונים הקשורים עם ארגון תחרויות ספורט. עד 2019, רוטנברג היה הבעלים (בשותפות עם אחיו בוריס רומנוביץ' רוטנברג) של קבוצת SGM ‏(Stroygazmntazh), החברה הקבלנית הגדולה ביותר ברוסיה להנחת צינורות גז וקווי אספקת חשמל. נכון למרץ 2022 מוערך הונו של רוטנברג ב-1.8 מיליארד דולר, והוא דורג על ידי המגזין "פורבס" במקום ה-1064 בין עשירי העולם. רוטנברג חבר בתאגיד הנפט BP, והוא מקורבו ואיש סודו של נשיא רוסיה המכהן ולדימיר פוטין. בשנת 2014, בעקבות סנקציות נגד רוסיה חלק מרכושו של רוטנברג באירופה הוחרם על ידי השלטונות. כתגובה, החלה חקיקת "חוק רוטנברג" לפיו אנשי עסקים רוסים מקבלים פיצוי על רכושם שהוחרם (בסופו של דבר החוק לא התקבל). בינואר 2021 הודיע כי הוא הבעלים של המעון בכף אידוקופאס, שמתוכנן להיות מלון דירות יוקרתי. מדיה וקבצים בנושא ארקדי רוטנברג בוויקישיתוף הפרופיל של ארקדי רוטנברג באתר המגזין "פורבס" ארקדי רוטנברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סוכנויות הידיעות, אוליגרך מקורב לפוטין: הארמון בים השחור שלי, באתר ynet, 30 בינואר 2021 Николай Долгачев, Истинный владелец "дворца" в Геленджике "вышел из сумрака", Вести.ru, ‏31 января 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזא"ה 9

מזא"ה 9 הוא "בית הצעירים" של עיריית תל אביב-יפו, המיועד לסייע לתושבי העיר הצעירים ולחבר בינם לבין המגזר הציבורי. במקום ניתן ללמוד, לעבוד, לקיים שיחות ומפגשים בחדרי הבניין (שמפוצל לשני בניינים). במקום מתקיימים אירועים חברתיים וקהילתיים והחללים זמינים לתושבי העיר בשכירות. המקום מעניק גם שירותים כגון ייעוץ משפטי במחיר מסובסד, ייעוץ עסקי ועוד. בשנת 2008 היה כל תושב שלישי בתל אביב בין הגילאים 18–35. מתוך הבנה שצרכי דור זה שונים מצרכי דורות אחרים, הוקם בנובמבר 2011 בבית ברלין-פסובסקי בית הצעירים של עיריית תל אביב-יפו. המרכז נפתח אחרי תהליך ארוך של שיתוף ציבור, בו השתתפו כ-1,200 מתושבי העיר. בתהליך נקבע כי הצרכים המרכזיים של תושבי העיר הצעירים הם מגורים, תחבורה, תעסוקה, לימודים, בילויים, יצירה, הכרות, תחושת שייכות, השפעה חברתית, ואזרחות בעיר. מרכז הדיור של עיריית תל אביב-יפו – ביולי 2013 הוקם ברחוב מזא"ה 9 מרכז הדיור של עיריית תל אביב-יפו. המרכז נוסד כדי לקדם שכירות הוגנת בין שוכרים ובעלי דירות והוא משמש מוקד מידע וייעוץ משפטי, ללא עלות. בנוסף, משמש מרכז הדיור כקבוצת לחץ של שוכרי דירות ושואף להסדיר את שוק השכירות באמצעות חקיקה. זהו המרכז הראשון מסוגו בישראל. הטרקלין החברתי – מרחב עבודה משותף ליזמים חברתיים. במסגרת מרחב העבודה מקבלים היזמים חלל משרדי, חדרי ישיבות, שירותי משרד בסיסיים, קהילת יזמים תומכת ועוד. תוכנית המתמחים לחדשנות אורבנית – תוכנית המתמחים נועדה לעזור לצעירים להיכנס אל המגזר הציבורי. התוכנית בוחרת כ-15 צעירים מתוך מאות מועמדים, אשר עוסקים במשך שלושה וחצי חודשים בפיתוח מיזמים במחלקות השונות, מתלווים לבכירי עירייה, יושבים בוועדות ובישיבות המועצה, משתתפים בסדנאות בתחום החדשנות והשלטון המקומי ועוד. מה הקטע – כחלק מהניסיון של בית הצעירים להפגיש בין המגזר הציבורי לתושבי העיר נערכים מפגשים בפאבים ובתי קפה בהם בכירים בעירייה משוחחים עם תושבים, עונים על שאלות ומסבירים את פעילויות העירייה. המחרשות – במהלך תקופת המבחנים פותח בית הצעירים לסטודנטים אתרים שמנגישים ללא תשלום חללים ציבוריים הכוללים שולחנות, כיסאות, אינטרנט אלחוטי, פינות קפה, ואווירה לימודית. מזא"ה 9, ברשת החברתית פייסבוק עמוד האינסטגרם הרשמי של מזא״ה 9 אתר האינטרנט הרשמי של מזא"ה 9 נתונים ראשונים - מפקד האוכלוסין 2008
מיכאל קרון דהלי

מיכאל קרון דהלי (נולד ב-6 ביוני 1983; בדנית: Michael Krohn-Dehli) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה ובנבחרת דנמרק. קרון דהלי התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות ובגיל 19 הגיע לאקדמיה של אייאקס אמסטרדם. ב-17 בספטמבר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד רודה. לאחר מיונו של רונאלד קומאן למאמן הוא שוחרר ועבר לוואלבייק. ב-15 באוגוסט 2004 הוא ערך את הופעתו הראשונה בוואלבייק בתיקו 0-0 נגד חרונינגן. בקיץ 2006 חזר לאייאקס. לאחר שלא הרבה לשחק ב-31 בינואר 2007 הוא לספרטה רוטרדם עד לסיום העונה. בסיום העונה הוא חזר לאייאקס. ב-29 באוגוסט 2008 קרון-דהלי חתם בברונדבי. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד פ.צ. קופנהגן. ב-21 באוגוסט 2012 חתם בסלטה ויגו. ב-2 ביוני 2015 חתם בסביליה. ב-29 בינואר 2018 חתם קרון דהלי בדפורטיבו לה קורוניה. ב-11 באוקטובר 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 2008 נגד ליכטנשטיין. ב-29 במרץ 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סלובקיה במסגרת משחק ידידות. ב-9 ביוני 2012 הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו נגד הולנד במסגרת יורו 2012. שמונה ימים לאחר מכן הוא הבקיע את השער השוויון הזמני בהפסד 2-1 לגרמניה שבסיומו דנמרק סיימה במקום ה-3 בבית והודחה מהיורו. מדיה וקבצים בנושא מיכאל קרון דהלי בוויקישיתוף מיכאל קרון דהלי, באתר Transfermarkt מיכאל קרון דהלי, באתר Soccerway מיכאל קרון דהלי, באתר BDFutbol מיכאל קרון דהלי, באתר WorldFootball.net מיכאל קרון דהלי, באתר National Football Teams מיכאל קרון דהלי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר נבחרת דנמרק
צ'יבוק

צִ'יבּוֹק (באנגלית: Chibok) היא עיירה בדרום מדינת בורנו שבצפון־מערב ניגריה. לפי תחזית רשמית לשנת 2022 גרו בצ'יבוק כ-97,100 תושבים בשטח של 1,265 קמ"ר. המשרדים הראשיים ממוקמים בעיירה צ'יבוק. העיירה ברובה נוצרית עם מיעוט של מוסלמים. מרבית התושבים דוברי קיבאקו. מיקוד הדואר של האזור הוא 601. האזור והעיירה במיוחד סבלו במהלך 2014 הטרדות קשות מצד טרור מוסלמי באזור, דוגמת אירוע חטיפת 276 נערות על ידי ארגון הטרור האסלאמי בוקו חראם. בנובמבר 2014 דווח כי בוקו חראם השתלט על העיירה וכלל תושביה נמלטו, נהרגו או נחטפו. ארגון הטרור הכריז על השלטת שריעה באזור. לאחר ההשתלטות של גורמי הטרור ביצע צבא ניגריה פעולה נרחבת תחת לחץ כבד מגורמים בינלאומיים לפעול כנגד הזוועות, בפעולה זו הצליח לכבוש חזרה את העיירה ולהניס את לוחמי בוקו-חראם. העיירות השכנות הונג וגומבי אשר נכבשו אף הן על ידי הטרוריסטים, נותרו בידיהם. Ondo (State, Nigeria) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de ניגריה: "'בוקו חראם' חטף כ-40 צעירות נוספות", אתר TBK, ‏2014. ניגריה: ארגון הטרור בוקו חראם השתלט על העיירה צ`יבוק, אתר גלי צה"ל, נובמבר 2014.
שדריים

שדריים (שם מדעי: Betulaceae) היא משפחה בסדרת האלונאים ובה שישה סוגים של שיחים ועצים נשירים שפריים אגוזי שכוללים 130 מינים. הם גדלים לרוב באזורים ממוזגים בחצי הצפוני של כדור הארץ, עם כמה חריגים שגדלים בהרי האנדים שבדרום אמריקה. בעבר נחלק המיון של בני המשפחה לשתי משפחות, האחת כללה את השדר והאלנוס והשנייה כללה את היתר, אולם לאחר מחקרים פילוגנטיים הוחלט לכלול אותם במשפחה אחת. האדם משתמש בעצים למטרות מאכל, כגון אגוז לוז, לעצי נוי, לשימוש תעשייתי בקליפתם של חלק מהמינים וכחומר גלם. העץ עצמו קשה, כבד ועמיד ולכן שימש בעבר לבניית כלים כבדים שהיום נבנים ממתכת כגון גלגלי מרכבות, מטחנות וכדומה. המשפחה כוללת שישה סוגים קיימים ועוד חמישה סוגים שנכחדו. הסוגים הקיימים הם: שדר (Betula) אלנוס (Alnus) לוז (Corylus) אלה לבנה (Carpinus) Ostrya Ostryopsis מדיה וקבצים בנושא שדריים בוויקישיתוף שדריים, באתר ITIS (באנגלית) שדריים, באתר NCBI (באנגלית) שדריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שדריים, באתר Tropicos (באנגלית) שדריים, באתר GBIF (באנגלית) שדריים, באתר IPNI (באנגלית) שדריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבן חן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבן חן – סלע, מינרל או מאובן יפה ובעל ערך כספי אישים ששמם אבן-חן: אהרן אבן-חן – עיתונאי, סופר ואיש ציבור ישראלי אלחנן אבן חן – שחקן ישראלי; נכדו של יעקב אבן חן אלכסנדר אבן-חן – פרופסור חבר במכון שכטר למדעי היהדות גליה אבן-חן – משוררת וסופרת ישראלית זאב אבן-חן – ניצב בדימוס במשטרת ישראל יעקב אבן חן – עיתונאי, סופר ומשורר ישראלי, מייסד ועורך כתב העת הספרותי "מבוע" שמחה אבן-חן – אמנית קרמיקה ופסלת ישראלית אדלשטיין פיינשטיין
אפר וסט סייד

אפר וֶסט סייד (באנגלית: Upper West Side, הצד המערבי העליון) היא שכונה ברובע מנהטן, ניו יורק, ששוכנת בין סנטרל פארק ונהר ההדסון, ובין מערב רחוב 59 ומערב רחוב 116. אפר וסט סייד נכללת לעיתים על ידי ענף הנדל"ן כשכונה השייכת למורנינגסייד הייטס. כמו אפר איסט סייד, אפר וסט סייד הוא אזור יוקרתי, שרבים מתושביו עובדים באזורים מסחריים במרכז העיר ובמנהטן. יש לו מוניטין כמרכז תרבותי ואינטלקטואלי של ניו יורק (אוניברסיטת קולומביה בקצה הצפוני של השכונה) וכן מרכז אמנות (מרכז לינקולן נמצא בקצה הדרומי). אפר איסט סייד לעומת זאת נחשב לאזור מסחרי ועסקי יותר. אפר וסט סייד מתוחם בדרום על ידי רחוב 59, במזרח על ידי סנטרל פרק ועל ידי נהר ההדסון במערב. גבולה הצפוני של השכונה פחות מוגדר, אם כי מבחינה היסטורית מיוחס לרחוב 110, אך לעיתים מתייחסים לרחוב 125 כגבולה הצפוני של השכונה, כולל מורנינגסייד הייטס. האזור שמצפון למערב רחוב 96 ומזרחו של ברודוויי גם מזוהה כעמק מנהטן. האזור החופף ממערב לשדרת אמסטרדם עד לפארק ריוורסייד נחשב כעבר כמחוז בלומינגדייל. במורנינגסייד הייטס, ממערב להארלם, נמצאים קתדרלת סנט ג'ון האלוהי, אוניברסיטת קולומביה, ברנארד קולג', בנק רחוב המכללה לחינוך, המועצה הלאומית של הכנסיות, יוניון תאולוג'יקל סמינרי, בית הספר מנהטן למוזיקה, הקולג' למורים של אוניברסיטת קולומביה, בית המדרש לרבנים באמריקה כמו גם קבר גרנט וכנסיית ריברסייד. ב-2010 התגוררו באפר וסט סייד 209,084 בני אדם – ירידה בכמות האוכלוסייה משנת 1990, אז התגוררו באזור זה 210,993 בני אדם. 140,850 (67.4%) מהתושבים הם לבנים, 31,347 (15%) הם ממוצא היספני, 15,834 (7.6%) הם ממוצא אפרו-אמריקני, 15,988 (7.6%) הם ממוצא אסייתי, 221 (0.1%) הם ממוצא אינדיאני או ילידי אלסקה, 671 (0.3%) הם מגזעים אחרים. The History of the Upper West Side
פארק ג'ו-הו

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא פארק. פארק ג'ו הו (בהנגול: 박주호; ‏נולד ב־16 בינואר 1987) הוא כדורגלן עבר דרום קוריאני ששיחק בעמדת הקשר ולסירוגין גם כמגן שמאלי. לאחר שהרשים בליגת האוניברסיטאות בקבוצתו, חתם פארק על החוזה המקצועי הראשון שלו במוטו הוליהוק היפנית אשר שיחקה בליגה השנייה. לאחר מכן עבר לקאשימה אנטלרס עמה זכה באליפות בשנת 2009. שנה לאחר מכן חתם בג'ובילו איוואטה איתה זכה בגביע הליגה היפנית. ביוני 2011, פארק חתם ל-4 שנים בפ.צ. בזל. ביולי 2011 זכה עם המועדון בטורניר קדם-עונתי "יורנקאפ". ב-20 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בניצחון 1:3 נגד לוצרן. בסיום עונתו הראשונה במועדון הוא זכה עם המועדון באליפות, גביע והעפיל עם המועדון לשמינית גמר ליגת האלופות. בעקבות עומס המשחקים שנוצר עונה לאחר מכן, פארק איבד את מקומו בהרכב אבל הצליח לסיים את העונה עם 21 משחקים בליגה ועוד 14 באירופה. ב-21 באפריל 2013 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבזל בתיקו 2:2 נגד ת'ון. ב-17 ביולי 2013 חתם פארק במיינץ 05 לשנתיים עם אופציה לשנתיים נוספות במועדון תמורת מיליון אירו. ב-28 באוגוסט 2015 חתם פארק בבורוסיה דורטמונד תמורת שלושה וחצי מיליון יורו. ב-18 בדצמבר 2017 חזר לקוריאה הדרומית וחתם באולסן יונדאי. ב-19 בינואר 2021, פארק חתם בסוואן. ב-7 ביוני 2023 הודיע על פרישה מכדורגל. בשנת 2007 פארק השתתף עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. ב-18 בינואר 2010, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד פינלנד. פארק נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, אך לא לקח חלק במשחקים. במונדיאל 2018 נכלל שוב בסגל ושותף במשחק ההפסד לנבחרת שוודיה. קאשימה אנטלרס אליפות יפן: 2009 ג'ובילו איוואטה גביע הליגה היפנית: 2010 פ.צ. בזל אליפות שווייץ: 2011/2012, 2012/2013 הגביע השווייצרי: 2011/2012 מדיה וקבצים בנושא פארק ג'ו-הו בוויקישיתוף פארק ג'ו-הו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פארק ג'ו-הו, ברשת החברתית אינסטגרם פארק ג'ו-הו, סרטונים בערוץ היוטיוב פארק ג'ו-הו, באתר Transfermarkt פארק ג'ו-הו, באתר Soccerway פארק ג'ו-הו, באתר WorldFootball.net פארק ג'ו-הו, באתר National Football Teams פארק ג'ו-הו, באתר FootballDatabase.eu
פול דוראן-רואל

פול דוראן-רואל (בצרפתית: Paul Durand-Ruel;‏ 31 באוקטובר 1831, פריז – 5 בפברואר 1922) היה סוחר אמנות צרפתי, הידוע בזכות קשריו ועבודתו עם אמני זרם האימפרסיוניזם. הוא היה מסוחרי האמנות המודרניים הראשונים אשר סיפקו לאמנים תמיכה כלכלית בצורת קצבאות ותערוכות יחיד. נולד כפול-מארי-יוסף דוראן-רואל (Paul-Marie-Joseph Durand-Ruel) בפריז. אביו היה סוחר אמנות, ובשנת 1865 החל פול הצעיר לנהל את העסק המשפחתי, אשר ייצג באותה עת אמנים מאסכולת ברביזון, ביניהם ז'אן-בטיסט קאמי קורו. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19 היה דוראן-רואל אחד מהסוחרים המרכזיים של אסכולת ברביזון. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, בשנים 1870-71, ברח מפריז ללונדון. שם הוא נפגש עם אמנים אימפרסיוניסטים, בהם קלוד מונה, קאמי פיסארו ושארל-פרנסואה דוביני. בדצמבר 1870 ערך תערוכה ראשונה בלונדון. בתחילת שנות ה-70, החל להתקרב לזרם האימפרסיוניזם, ולראות את הפוטנציאל שבו. בשנת 1872 קיים לראשונה תערוכה אימפרסיוניסטית. במהלך שלושת העשורים הבאים, היה דוראן-רואל לסוחר האמנות הידוע ביותר ולאחד מהתומכים הכלכליים העיקריים של האמנות האימפרסיונית בצרפת. בין האמנים המפורסמים איתם עבד היו אלפרד סיסלי, פייר-אוגוסט רנואר, ברת מוריזו, אדואר מאנה, אדגר דגה, קלוד מונה וקאמי פיסארו. Pierre Assouline, Discovering Impressionism: The Life of Paul Durand-Ruel, 2004 Flavie Durand-Ruel, Paul-Louis Durand-Ruel, Paul Durand-Ruel: Memoir of an Impressionist Art Dealer (1831-1922), 2014 מדיה וקבצים בנושא פול דוראן-רואל בוויקישיתוף אודות דוראן-רואל, באתר גלריית דוראן-רואל. Discovering the Impressionists: Paul Durand-Ruel and the New Painting, באתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות פול דוראן-רואל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סמיר אויקני

סמיר אויקני (באלבנית: Samir Ujkani; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר קוסובני ששיחק בעמדת השוער. אויקני נולד בכפר ווצ'יטרן שביוגוסלביה. כעבור 6 שנים משפחתו הגרה לבלגיה שם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג ווסט הארלבקה, בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט. אויקני שיחק במחלקת הנוער של המועדון כאשר הוא הספיק לרשום עוד 10 הופעות בקבוצת המילואים. ביוני 2007 הוא חתם על חוזה ל-5 שנים בפאלרמו. בעונתו הראשונה במועדון הוא שימש כשוער שלישי כאשר הוא גם שיחק במחלקת הנוער של המועדון, בעונת 2008/2009 הפך לשוער השני של המועדון לאחר פרישתו של אלברטו פונטנה. ב-26 באפריל 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד מילאן כאשר החליף את מרקו אמליה בדקה ה-64 במצב של 0–3 לטובת מילאן. הוא הצליח לשמור על רשת נקייה עד לסיום המשחק, ולמרות ההפסד של קבוצתו הוא זכה למחמאות מצידו של קאקה. ביולי 2009 הוא הושאל לנובארה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסיום העונה הוא עלה עם קבוצתו לסרייה ב' לראשונה מזה 33 עונות. עקב כך, נובארה ביקשה להאריך את הסכם ההשאלה עמו. ב-31 בינואר 2011 נובארה רכשה 50% מכרטיס השחקן שלו ושל חברו מיצ'ל מורגנאייה תמורת 1.5 מיליון אירו. אויקני היה שותף להעפלה של נובארה לסרייה א' בסיום העונה לראשונה מזה 55 שנים. ב-16 באוקטובר 2011 אויקני שבר את האף ואיבד 4 שיניים במהלך המשחק נגד בולוניה ונעדר כחודשיים מהמגרשים. ב-5 בדצמבר 2011 הוא חזר להרכב במשחק נגד לאציו. ב-22 ביוני 2012 הודיעה פאלרמו כי אויקני יחזור לסגל הקבוצה לקראת עונת 2012/2013. בינואר 2013 פאלרמו החתימה את סטפנו סורנטינו, ואויקני הושאל לקבוצתו הקודמת של סורנטינו קייבו ורונה. בקייבו, אויקני, לא רשם דקות משחק ובסיום העונה חזר לפאלרמו שירדה לסרייה ב' ושימש כשוער שני במועדון. בדצמבר 2013 סורנטינו נפצע ואויקני הפך לשוער הראשון של הקבוצה בחודשיים בהם היה פצוע. בסיום העונה חזרה פאלרמו לסרייה א'. ב-19 ביולי 2015 הצטרף לגנואה. בחודש ינואר 2016 הושאל ללאטינה עד לסיום העונה. בתום העונה הושאל לפיזה. לקראת עונת 2017/2018 חתם בקרמונזה. ב-18 ביולי 2018 אויקני חתם בריזספור מליגת העל הטורקית. בקיץ 2019 אויקני חתם בטורינו. בקיץ 2007 קיבל דרכון אלבני והפך לשחקן סגל בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-1 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה נגד איטליה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-6 באוקטובר 2008 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת המשחקים נגד הונגריה ופורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-10 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד גאורגיה. ב-13 בינואר 2014 פיפ"א אישרה לנבחרת קוסובו לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, עקב כך החליט אויקני לייצג את קוסובו בה נולד. ב-5 במרץ 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד האיטי. מדיה וקבצים בנושא סמיר אויקני בוויקישיתוף סמיר אויקני, באתר Transfermarkt סמיר אויקני, באתר Soccerway סמיר אויקני, באתר WorldFootball.net סמיר אויקני, באתר National Football Teams סמיר אויקני, באתר FootballDatabase.eu
גונטר דמניג

גונטר דמניג (בגרמנית: Gunter Demnig; נולד ב-27 באוקטובר 1947 בברלין) הוא האמן הגרמני שהגה את מיזם אבני הנגף כדי להזכיר לעוברים ושבים את קורבנות הנאציזם. ב-1995 הוא הניח אבני נגף בקרויצברג ובברלין. ב-1996 הניח דמניג 55 אבנים בברלין במסגרת פרויקט "אמנים מחפשים את אושוויץ". ב-1997 הונחו שתי האבנים הראשונות לזכר עדי יהוה בעיירה סט. גאורגן, ליד זלצבורג. כעבור ארבע שנים, לאחר שהוסרו המכשולים הבירוקרטיים, הוא קיבל רשות להניח עוד 600 אבני נגף בקלן. בלברקוזן, העיר השכנה של קלן והעיר התאומה של נוף הגליל (נצרת עילית לשעבר), יש 37 אבני נגף. מדיה וקבצים בנושא גונטר דמניג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גונטר דמניג (בגרמנית) גונטר דמניג, באתר Discogs (באנגלית)
איאן סטיוארט

האם התכוונתם ל... איאן סטיוארט – שם העט של הסופר אליסטר מקלין איאן סטיוארט (מוזיקאי) – מוזיקאי רוק, היה חבר בלהקת הרולינג סטונז איאן סטיוארט (מתמטיקאי) – מתמטיקאי בריטי וסופר מדע בדיוני ומדע פופולרי איאן סטיוארט (אצן) – אצן בריטי שזכה במדליית הארד בריצת 5000 מטר באולימפיאדת מינכן (1972)
נבחרת קוסובו בכדורגל

נבחרת קוסובו בכדורגל (באלבנית: Kombëtarja e futbollit të Kosovës, בסרבית: Фудбалска репрезентација Косова) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קוסובו. הדירוג הנוכחי של נבחרת קוסובו ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-104 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,205.96 – עלייה של 2 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 101 נמדד לראשונה בנובמבר 2023, והדירוג הנמוך ביותר 190 נמדד לראשונה ביולי 2016. הנבחרת קמה לאחר פירוק יוגוסלביה וב-14 בפברואר 1993 ערכה את משחקה הלא רשמי הראשון בו הפסידה 3-1 לאלבניה. לאחר קבלת העצמאות ב-17 בפברואר 2008, החליטה ההתאחדות לכדורגל של קוסובו להגיש בקשה לפיפ"א על מנת להתקבל כחברה בארגון, אך ב-22 במאי באותה שנה פיפ"א דחתה את הבקשה. בספטמבר 2012 מספר שחקנים מפורסמים בעלי מוצא קוסוברי, כגון: שרדאן שאקירי, גרניט ג'אקה, ואלון בהראמי ולוריק צאנה הגישו בקשה לפיפ"א לאפשר לנבחרת קוסובו להשתתף במשחקי ידידות. הבקשה נדחתה בעקבות מחאת התאחדות הכדורגל של סרביה, אך מאוחר יותר, ב-13 בינואר 2014 הנבחרת קיבלה אישור של פיפ"א לקיים משחקי ידידות, בתנאי שלא תציג במשחקיה סממנים לאומיים. ב-5 במרץ 2014 הנבחרת ערכה את המשחק הרשמי הראשון שלה נגד האיטי שנגמר בתיקו 0-0. ב-מרץ 2015, הודיע נשיא אופ"א, מישל פלאטיני, כי נראה שקוסובו תוכל להצטרף להתאחדות הכדורגל האירופית ב-2016. ב-3 במאי 2016 התקבלה הנבחרת לאופ"א וב-13 במאי 2016 התקבלה לפיפ"א, יחד עם נבחרת גיברלטר. נבחרת קוסובו משתתפת לראשונה בתולדותיה במוקדמות גביע העולם בכדורגל לקראת מונדיאל 2018. עם הצטרפותה של קוסובו לפיפ"א הצטרפו אליה מספר שחקנים ממוצא קוסוברי ששיחקו בנבחרות אחרות כגון: ואלון בארישה, הרולינד שאלה ואלבאן מאהה. במשחקה הרשמי הראשון במוקדמות מונדיאל 2018 סיימה הנבחרת את משחקה בתיקו 1-1 נגד פינלנד כאשר ואלון בארישה כבש את השער הרשמי הראשון של הנבחרת בדקה ה-60 של המשחק. 2018 עד 2022 - לא העפילה 2020 עד 2024 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה סאמיר אויקני אלברט בוניאקו ואלון ברישה ברסאנט צלינה ברנרד ברישה בסארט ברישה אלבסן רשאני ודאט מוריקי אמיר רחמאני נכון ל-12 באוקטובר 2023. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת קוסובו בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת קוסובו בכדורגל (באלבנית ובאנגלית) הנבחרת הלאומית של קוסבו באתר התאחדות הכדורגל של קוסובו (באנגלית). ג'יימס מונטגיו, ניו יורק טיימס, נבחרת קוסובו גאה להציג: משחק רשמי, באתר הארץ, 5 במרץ 2014 עוזי דן, קוסובו נרגשת לקראת משחק הבית הראשון שלה אי פעם. אז מה אם הוא לא ייערך בבית, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2016 דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מיולי 2016 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו מתקרבת לחלום: קוסובו הפכה לחברה באופ"א, באתר ערוץ הספורט, 3 במאי 2016
רודולף קייזר

רודולף קייזר (באנגלית Rudolf Kayser;‏ 28 בנובמבר 1889 – 5 בפברואר 1964) היה סופר וחוקר ספרות גרמנית. רודולף קייזר נולד בעיירה פרכים שבגרמניה. את מבחני הבגרות עבר בהצלחה בשנת 1910. לאחר מכן למד ספרות גרמנית, פילוסופיה ותולדות האמנות, בשנת 1914 סיים את לימודיו עם דוקטורט בפילוסופיה. עוד בימי לימודיו כתב קייזר יצירות ספרותיות. אחד מפרסומיו החשובים הייתה הנובלה "מות משה". הנובלה פורסמה בשנת 1921 בסדרת הספרים האקספרסיוניסטית "היום האחרון", שראתה אור על ידי המו"ל הנודע קורט וולף. בין השנים 1922 עד 1933 היה קייזר העורך הראשי של כתב העת הספרותי Die Neue Rundschau, שרואה אור עד היום בבית ההוצאה לאור פישר (S. Fischer) בברלין. כמו כן ערך את אנתולוגיית השירה האקספרסיוניסטית "הבשורה" (Verkündigung), כתב את הביוגרפיה של ברוך שפינוזה וספרים בנושא תולדות הפילוסופיה והספרות. קייזר נישא לאילזה איינשטיין, בתו החורגת של אלברט איינשטיין. הקשר המשפחתי הביא לקרבה אינטנסיבית בין קייזר לאיינשטיין, שנמשך אף לאחר מותה של אילזה בשנת 1934. קייזר אף חיבר את הביוגרפיה של איינשטיין, תחת שם העט אנטון רייזר. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, היגר מגרמניה, בגלל קרבתו לאלברט איינשטיין. בתחילה היגר להולנד, שם מתה אשתו בשנת 1934. בשנת 1935 הגיע לניו יורק, שם התחתן בשנית ועסק כמרצה לתולדות הספרות במכללות שונות וכפרופסור לספרות גרמנית ואירופאית באוניברסיטת ברנדייס. בתחילת שנות ה-60 ביקר קייזר בישראל, ואף כתב על ביקורו בארץ. קייזר מת בפברואר 1964 בדירתו בניו יורק ממחלת לב. כבר לאחר מותו של רודולף קייזר, פעל קורט דוד וורמן, מנהל בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי דאז, להעביר את עיזבונו של קייזר לספרייה בירושלים. אולם החומרים הגיעו לספרייה רק לאחר מותה של אווה קייזר, אשתו השנייה, בשנת 2000. אקספרסיוניסט מאוחר, מבקר ספרות, חוקר ספרות: עיזבונו של רודולף קייזר באתר הספרייה הלאומית ארכיון רודולף קייזר, בספרייה הלאומית רודולף קייזר (1889-1964), דף שער בספרייה הלאומית כתבי רודולף קייזר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין

מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין (באנגלית: Airborne Museum Hartenstein) נמצא בעיירה אוסטרבייק (Oosterbeek) בהולנד, כ־5 ק"מ מערבית לארנהם. המוזיאון מוקדש לתיעוד הקרב על ארנהם במלחמת העולם השנייה שהיה במסגרת מבצע מרקט גארדן בתאריכים 17 בספטמבר 1944 - 26 בספטמבר 1944. במקום זה לחמה האוגדה המוטסת הראשונה של הצבא הבריטי בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט ארקהרט בכוחות גרמנים של קורפוס הפאנצר אס אס ה־2. ארקהרט קבע את מפקדתו במלון הרטנשטיין. הבניין נבנה ב־1865 כחלק מחווה פרטית. ב־1942 הפך לבית מלון. הבניין נפגע בקרב וב־1949 שוקם והפך שוב לבית מלון. לבסוף נרכש על ידי הרשות הציבורית והפך למוזיאון. הפתיחה הייתה ב־11 במאי 1978 בנוכחות מפקד האוגדה רוברט "רוי" ארקהרט. במוזיאון יש תצוגה של כלי נשק מקוריים, מדים, מפות וסרטים על הקרב על ארנהם מנקודת מבטם של הבריטים, הגרמנים ואזרחי הולנד שנדרשו על ידי הגרמנים לפנות את ארנהם וסביבתה ורבים מהם נהרגו. ב־2008 עבר המוזיאון שיפוץ נרחב ונפתח בו אגף של "החוויה המוטסת" עם דיורמות המשחזרות את זירת הקרב. בקרבת המוזיאון נמצא בית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק בו קבורים מאות מחללי הקרב. מדי שנה נערך ליד המוזיאון כנס ומצעד של ותיקי החיילים שהשתתפו בקרב. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין (בהולנדית) אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין (באנגלית)