laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פסטר

האם התכוונתם ל... פסטור – תהליך הנועד להרוג נגיפים ואורגניזמים מזיקים במאכל נוזלי, על ידי חימומו וקירורו במהירות אפקט פסטר – אפקט של תסיסה כוהלית המתבצע בשמרים מכון פסטר – מוסד מחקר צרפתי המוקדש למחקר בתחומי הביולוגיה, המיקרואורגניזמים, המחלות והחיסונים מכון פסטר (ירושלים) – ע"ש לואי פסטר נוסד בשנת 1913 על ידי הד"ר אריה בעהם לצורך מניעה וטיפול בכלבת, באבעבועות שחורות, במחלות זיהומיות אחרות וייצור חיסונים מוזיאון פסטר – הוא מוזיאון היסטורי הממוקם במתחם מכון פסטר חצי האי פסטר – הוא חצי אי בקצה הצפוני של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה פסטר (מכתש) – מכתש על הירח אישים: אורי פסטר – במאי תיאטרון ומחזאי ישראלי לואי פסטר – כימאי צרפתי הנחשב לאבי המיקרוביולוגיה לאורה פסטר (לורי) – זמרת פופ צרפתית
יאן טה קולסטה

יאן טה קולסטה (בהולנדית: Jan Willem te Kolsté‏; 1874–1936) היה שחמטאי הולנדי שזכה באליפות הולנד בשחמט בשנת 1907. טה קולסטה השתתף מספר פעמים רב באליפות הולנד לשחמט. בתחרות שהתקיימה באוטרכט בשנת 1897 הגיע למקום הרביעי (ניצח: רודולף לומן), חלק מקום 5-6 בתחרות האג 1898 (ניצח: טרסלינג), הגיע למקום ה-14 בתחרות אמסטרדם 1899 (ניצח: הנרי ארנסט אטקינס ), הגיע 10 בתחרות הארלם 1901 (ניצח: אדולף אולנד), הגיע שני, לאחר ארנולד ואן פורייסט בתחרות רוטרדם 1902, חלק מקום 7-9 בתחרות הילברסום 1903 (ניצח: פאול לאונהרדט). טה קולסטה ניצח בתחרות האג בשנת 1904, חלק מקום 9-10 בתחרות שבינגן 1905 (ניצח: פרנק מרשל, חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1907, הגיע למקום השלישי בתחרות הארלם 1908 (ניצח: יאן אסר ), חלק מקום שלישי בתחרות דלפט 1912 (ניצח: רודולף לומן), חלק מקום 6-7 בתחרות שבינגן 1913, חלק מקום ראשון בתחרות האג 1917 ותחרות הטוגנבוש 1918, הגיע למקום הרביעי בתחרות האג 1919 (ניצח: מקס מארשנד) והגיע למקום החמישי בתחרות ניימיכן 1921 (ניצח: מקס אויבה). טה קולסטה ניצח בתחרות האג בשנת 1922, הגיע למקום ה-22 בתחרות באדן באדן בשנת 1925 (ניצח: אלכסנדר אלכין) [1] וחלק מקום ראשון בתחרות אמסטרדם 1927. טה קולסטה שיחק בנבחרתה האולימפית של הולנד באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +5 -3 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)[2] יאן טה קולסטה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) יאן טה קולסטה באתר chessmetrics
קפטן אן

קפטן אן (באנגלית: Captain N: The Game Master, בתרגום חופשי: "קפטן אן: מאסטר המשחקים") היא סדרת אנימציה אמריקאית-קנדית בת 34 פרקים שהופקה בין השנים 1989–1991 המבוססת על משחקי וידאו מהחברות נינטנדו, קפקום, קונאמי, וכדומה. הסדרה שודרה בישראל בדיבוב לעברית בערוץ 2 בתחילת שנות התשעים. פסקול הסדרה הופק על ידי חיים סבן ושוקי לוי. גיבור הסדרה, קווין קין, נער מתבגר מנורת'רידג', קליפורניה, וכלבו, דיוק, נשאבים ליקום אחר, הידוע בתור וידאולנד, דרך מערבולת שנוצרה בטלוויזיה שלו. קווין נועד להגשים נבואה עתיקה, ולהפוך לגיבור "קפטן אן" (נינטנדו) ולהציל את וידאולנד מכוחות הרשע, ובראשם אמא-מוח, שכמעט הצליחה ללכוד את ארמון הכוח ולכבוש את כל וידאולנד. קווין, אשר חמוש בזאפר ובחגורה עם שלט NES מובנה, ודיוק נפגשים עם צוות האן, שמורכב מהנסיכה לנה (השליטה של וידאולנד), סיימון בלמונט, מגה מן, ואיקרוס (פיט). בהתחלה, אף אחד מהם אינו מאמין ביכולותיו של קווין. לאחר שלנה נחטפת על ידי האויבים, הצוות יוצא יחדיו למשימת חילוץ שבסופה קווין מקבל את אמון הצוות. קווין קין (Kevin Keene) - מנהיג הקבוצה והדמות הראשית של הסדרה. בהרבה פרקים, הוא מנסה לשמש תפקיד של אח גדול לדמויות הסובלות מבעיה מיוחדת. כאשר הגיע לווידאולנד, צויד בחגורה ותיק אקדח בעלי שלט משחק מובנה (שלט משחק של נינטנדו אשר מסוגל לעצור את הזמן או לתת לקווין מהירות עצומה למרחקים קצרים) ואקדח נינטנדו אשר מפרק את האויבים לגורמים. הוא לרוב מכונה קפטן אן על ידי שאר חברי הצוות, חוץ מהנסיכה לנה שבאופן קבוע פונה אליו בשמו הפרטי. הוא לובש ג'ינס, חולצה צהובה וז'קט קולג' אדום עם שרוולים לבנים. על הג'קט שלו מופיעה האות "N". הנסיכה לנה (Princess Lana) - שליטת ממלכת וידאולנד. קווין וסיימון מתחרים על ליבה. דיוק (Duke) - כלבו של קווין. דיוק לובש בנדנה מסביב לצווארו. סיימון בלמונט (Simon Belmont) - צייד ערפדים שחצן ומתנשא, מופיע בסדרת משחקי "קאסלבניה". איקרוס (Kid Icarus) - קשת, מסוגל לעוף בעזרת כנפיו, לובש טוגה וסנדלים, מופיע במשחק "Kid Icarus". מגה מן (Mega Man) - רובוט חזק, מופיע בסדרת המשחקים בעלת אותו שם. לינק וזלדה (Link and Zelda) - גיבורי סדרת המשחקים "האגדה של זלדה", מופיעים בהמשך בכמה פרקים אמא מוח (Mother Brain) - דמות הנבל הראשית בסדרה, אמא-מוח היא מוח בצנצנת ענקית הצמאה לכוח. בפרק הראשון, חייליה השתלטו על ארמון הכוח, והיא לכדה וגירשה את מלך וידאולנד לעולם המראה. אצלה כל תחבולה היא חוקית אם בכך היא תשיג את מטרותיה. היא מאוד שחצנית, כמעט כמו סיימון בלמונט. היא משתמשת במראה מיוחדת כדי לרגל אחרי קבוצת האן משום שהיא מחפשת חולשות אותן תוכל לנצל. יש לה גם זרועות מיוחדות בהן היא משתמשת כדי לחשמל או להמם את נתיניה הלא-מוכשרים בשביל לגרום להם לפעול יותר טוב בפעם הבאה. מקורה בסדרת "מטרויד". המלך היפו (King Hippo) - מתאבק גדול חסר שכל אך בעל כוח רב. הוא אכזרי וחד לשון, אך בדרך לרוב אלים לשותפו החציל. מקורו בסדרת "Punch-Out". החציל (Eggplant Wizard, "החציל המכשף") - חציל דמוי אנוש בעל עין אחת. מקורו בסדרת "Kid Icarus". דוקטור ווילי (Doctor Wily) - מדען שעובד עבור אמא מוח. מקורו בסדרת "Mega Man". דונקי גונג (Donkey Kong) - גורילה עצבנית ממין זכר, ששונאת אנשים שבאים לטריטוריה שלה. מתגוררת בג'ונגל של קונגולנד. מבוססת על סדרת משחקים בעלת אותו שם. "קפטן אן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קפטן אן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נבו (אל)

נַבּוּ הוא אל החוכמה והכתב הבבלי, בנו של מרדוך. בת זוגו של נבו היא האלה תַּשְׁמֵתוּם. במקור, הסגידה לאל נבו הגיעה למסופוטמיה מהאמורים, כנראה במקביל למרדוך. מרדוך הפך לאל הבבלי המרכזי ואילו נבו שכן במקדש א-זידה בעיר בורסיפה. על פי התיאורים שהשאיר אחריו המלך הבבלי אפיל-סין, הוא היה זה שהוביל לבניית המקדש. בתחילה נקרא "סופר ומזכיר למרדוך" ואחר כך כבנו של מרדוך ושרפניתום. בחג ראש השנה הבבלי נהגו להעביר את פסל נבו מהמקדש בבורסיפה לבבל כדי לאחדו עם אביו, מרדוך. נבו שימש כפטרון הסופרים, בדומה לאלה ניסבה השומרית. סמליו הם עזרי הכתב: טבלת החימר ועט הכתיבה. מוצג לבוש בכובע עם קרניים ועומד כשידיו משולבות ככומר. רוכב על הדרקון המכונף של מרדוך (סירוש). פסל של נבו מכלח שנבנה בתקופת תגלת פלאסר השלישי מוצג במוזיאון הבריטי. האטימולוגיה של שמו אינה ברורה. ייתכן ומדובר בשורש האכדי נב' שפירושו להכריז או לקרוא. לפי זה, פירוש השם נבו הוא "זה שקראו לו". נבו אחראי לכתוב את הגורל שנגזר מהאלים על כל אדם, בארכיון המקודש. מכאן נובע כוחו של נבו להאריך, לקצר ולהשפיע על חיי בני האדם. האל נבו מוזכר בתנ"ך בספר ישעיהו: ”כָּרַע בֵּל קֹרֵס נְבוֹ הָיוּ עֲצַבֵּיהֶם לַחַיָּה וְלַבְּהֵמָה נְשֻׂאֹתֵיכֶם עֲמוּסוֹת מַשָּׂא לַעֲיֵפָה"” (ישעיהו, מ"ו, א'). האל מופיע כמרכיב תיאופורי בשמות נבוכדנאצר ונבוזראדן. באסטרולוגיה הבבלית המאוחרת, נבו נקשר לכוכב חמה. בתור אל החוכמה והכתב ניתן לראות אותו כמקביל לאל היווני אפולו, או הרמס ולאל הרומי מרקורי. Colligan, L. H. (January 15, 2010). Mercury. Marshall Cavendish. p. 22. ISBN 978076144551 מדיה וקבצים בנושא נבו בוויקישיתוף נבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נבו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Search Entry, www.assyrianlanguages.org
רקדנית קטנה בת ארבע עשרה

"רקדנית צעירה בת ארבע עשרה" הוא פסל שיצר האמן הצרפתי אדגר דגה. הפסל נוצר בשנת 1880 והוא היצירה הפיסולית היחידה שהציג דגה בימי חייו. הפסל המקורי, בגובה של כ-99 ס"מ, מציג את דמותה של רקדנית בלט צעירה העומדת על כן נמוך העשוי עץ. גופה של הרקדנית עשוי ברונזה. בנוסף דגה בחר להוסיף לפסל פריטים נוספים ובהם חצאית בלט אמיתית, פאה וסרט לשיער שנועדו להעניק לדמות מראה אמיתי. עיניה של הרקדנית עצומות וראשה פונה למעלה. דגה יצר את הפסל על פי דמותה של מריה ון גותהם (Marie van Goethem), שהייתה תלמידת בלט של בית האופרה הצרפתית בפריז. ב-1881 הוצג הפסל בתערוכה השישית של הקבוצה האימפרסיוניסטית. למעשה הפסל היה מיועד לתצוגה ב"סלון" של שנת 1880, אולם דגה לא סיים את העבודה על הפסל ובחר להציג בתערוכה תיבת זכוכית ריקה ללא הפסל. מרבית המבקרים הסתייגו מן הפסל. הדבר נבע הן מן התיבה אשר בתוכה הועמד הפסל, שהעניקה לו מראה של פריט תצוגה במוזיאון לטבע, והן מעיצוב הפנים של הדמות, שכונה בידי מבקרים כ-"מכוער" או "גרוטסקי". בשנת 1882 נוצק הפסל בברונזה ועותקים ממנו מוצגים במספר מוזיאונים בעולם, ביניהם מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק ומרכז מ.ת. אברהם לאמנות חזותית. כהכנה ליציקה זו נוצרה יציקה בגבס, הנמצאת באוסף הגלריה הלאומית בלונדון. בנובמבר 1991 נמכר עותק השעווה המקורי של הפסל במכירה פומבית לאספן פרטי בסכום של 11.6 מיליון אירו. רקדנית קטנה בת ארבע עשרה, באתר מוזיאון המטרופוליטן (באנגלית). רקדנית קטנה בת ארבע עשרה, באתר הגלריה הלאומית, לונדון (באנגלית). ראו: "Degas at the Races: Sculpture"(הקישור אינו פעיל, 22.12.2019) ראו: [1].
שובך

המונח "שובך יונים" מפנה לכאן. לערך העוסק בפקודת מגננה בחזית סיני, ראו פקודת שובך יונים. שׁוֹבָךְ או שובך יונים הוא מבנה שנועד לגידול ולמחיה של יונים. היונים ליוו את המין האנושי משחר ההיסטוריה, והיו חשובות הן לצורך שירותים דוגמת דואר, והן לצורך אספקת מזון מבשרן או מביציהן. ישנן עדויות לשובכי יונים עתיקים כבר במצריים העתיקה ובממלכת פרס. גידול היונים בשובך ("קולומבריום") נחשב כתחביב גם בקיסרות הרומית. בכמה תרבויות, בעיקר באירופה של ימי הביניים, נחשבה אחזקת שובך יונים כסמל סטטוס והייתה מקובלת בחצרות אצילים. במספר מדינות, לדוגמה בצרפת של ימי הביניים, אף נדרשה הרשאה מיוחדת מאת המלך על מנת להחזיק בשובך. שובך היונים בנוי כחלל גדול המחולק לתאים קטנים יותר, בהם שוכנות היונים. כל תא בודד נועד למגוריהן של זוג יונים. שובך היונים בעולם העתיק היה חצוב בסלע או בנוי מאבן או מלבנים. בימי הביניים המאוחרים כבר נבנו שובכי יונים גם מעץ ומחומרים נוספים. שובך נייד הוא שובך אשר משנים את מיקומו בהתאם לצורך, ובדרך כלל צורך תפעולי. במסגרת אילוף יוני הדואר, מרגילים את היונים לחזור לשובך בכל מקום שבו הוא נמצא. תחילה, מכינים שובך עם קבוצת יונים צעירות, ומרגילים אותן לאכול בתוך השובך. לאחר מכן, מוציאים את היונים מן השובך, ומרחיקים אותן למרחק של כמה מאות מטרים, אך עדיין בטווח ראייה. כאשר הן רואות אותו מרחוק, הן עפות לעברו ונכנסות דרך הלוכד לשובך על מנת לאכול ולשתות. בימים העוקבים המרחק מוגדל בהדרגה עד למספר קילומטרים מהשובך, כאשר עדיין מקפידים על קשר עין לשובך. כעבור מספר שבועות, השובך מועבר ברכב למקום מרוחק, מעבר לטווח ראייתן של היונים, והן מאומנות למצוא אותו בתנאי שטח חדשים ושונים. כאשר האימון מצליח, היונים חוזרות בשלום אל השובך הנייד בכל מקום שבו הוא ממוקם, ובו הן מוצאות את מזונם. לוכֵד הוא פתח בשובך היונים, שדרכו היונים נכנסות ויוצאות. הלוכד בנוי כך שתהיה אפשרות ללכוד את היונה בכניסתה לשובך או ביציאתה ממנו. הלוכד נמצא בפתח השובך, ומורכב משלושה חלקים – מטילי לוכד חיצוניים, משטח לתפיסת היונה ומטילי לוכד פנימיים לתוך השובך. "מטילי לוכד" הם מוטות חופשיים היכולים לנוע קדימה או אחורה לפי בחירת היונאי, וכך היונה יכולה לצאת מהשובך או להיכנס אליו. את מטילי הלוכד סוגרים או פותחים באמצעות מטיל אחד העובר לרוחב שאר המטילים, וכך מונע את פתיחת הלוכד או סגירתו. המשטח עליו עומדת היונה בין המטילים החיצוניים לפנימיים, משמש את היונאי לתפוס את היונה, לטפל בה, ולשים או לפתוח את הטוטף - גליל קטן הניתן להברגה, אשר מחובר לרגלה של היונה, ובו מועברות ההודעות. כאשר היונה יוצאת לתעופה מן השובך, היא מזיזה את מטילי הלוכד, והיונאי סוגר את הלוכד מאחוריה על מנת שלא תשוב לשובך. לאחר שובה של היונה לכיוון השובך, היא נכנסת דרך מטילי הלוכד החיצוניים אל המשטח, אשר לרוב עליו נמצא אוכל טעים במיוחד, כ"פיצוי" ועידוד לפעולתה. לאחר שהיא נכנסת, מטילי הלוכד החיצוניים והפנימיים ומונעים את יציאתה החוצה ואת כניסתה לתוך השובך, עד לאחר סיום פעולתו של היונאי. עקרון שובך היונים יונת דואר יוני דואר בשירות ההגנה וצה"ל
פני ג'ונסון ג'רלד

פני ג'ונסון ג'רלד (באנגלית: Penny Johnson Jerald; נולדה ב-14 במרץ 1961) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית הידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות המופע של לארי סנדרס, חלל עמוק 9 ו-24. היא ידועה גם בתור פני ג'ונסון. בשנות ה-80, אחרי שלמדה בבית הספר ג'וליארד, ג'ונסון ג'רלד שיחקה במספר סדרות בתפקידים אורחים; "המרוץ אחר הגלימה" ו"בית חולים כללי". התפקיד שחשף אותה לעולם הרחב הוא גילום המזכירה בוורלי בארנס בסדרה המופע של לארי סנדרס. בשנות ה-90 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בהרבה סדרות בתפקידים אורחים; פרקר לואיס, מסע בין כוכבים: הדור הבא, גרייס תחת הכוונת, ו-Family Law. בסוף שנות ה-90 ג'ונסון ג'רהלד שיחקה בסרט "כוח מוחלט" (עם קלינט איסטווד, ג'ין הקמן ודניס הייסברט). לג'ונסון ג'רלד היה תפקיד משמעותי בסדרה חלל עמוק 9, בה היא שיחקה מ-1995 עד 1999. היא שיחקה בתפקיד אורח בסדרה ER. היא גם הופיעה בסרט הטלוויזיה "צבע החברות" (The Color of Friendship). בשנים האחרונות ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסדרות פרייז'ר, הפרקליטים ותיקים באפלה. ג'ונסון ג'רלד הרוויחה את פרסומה בעיקר מהסדרה 24, בה שיחקה בשלוש העונות הראשונות את שרי פאלמר, אשתו ולאחר מכן גרושתו של הנשיא דייוויד פאלמר. ב-2003 ג'ונסון ג'רלד שיחקה בסרט על הפיגוע במגדלי התאומים בתור קונדוליזה רייס. ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה של רשת ABC "חזרה לשורשים" בתפקיד של לסלי אטווד. כיום היא משחקת בסדרה קאסל את דמותה של קפטן גייטס, ביחד עם סטנה קטיק ונייתן פיליון. ב-2016 הצטלמה לעונה הראשונה של "האורוויל", סדרת דרמה קומית מדע בדיונית אמריקאית שנוצרה על ידי סת' מקפרלן, ואשר צפויה לעלות לשידור ברשת פוקס בעונת 2018-2017. בשנת 2024 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "טד" שיצר סת' מקפרלן עבור שירות הזרמת המדיה Peacock. ג'ונסון נשואה לגראלין ג'רלד מאז 1982, ולזוג יש בת אחת. ג'ונסון מלמדת בבית הספר שבעלה הקים. מדיה וקבצים בנושא פני ג'ונסון ג'רלד בוויקישיתוף פני ג'ונסון ג'רלד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פני ג'ונסון ג'רלד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פני ג'ונסון ג'רלד, באתר AllMovie (באנגלית) פני ג'ונסון ג'רלד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פני ג'ונסון ג'רלד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גדליהו וילבושביץ

גדליהו וִילבּוּשֶביץ (א' באדר תרכ"ה, פברואר 1865 – ד' באלול תש"ג, 4 בספטמבר 1943) היה מהנדס ואדריכל, מחלוצי התעשייה והבנייה העברית בארץ ישראל, חבר בתנועת חובבי ציון. איש חיפה. נולד באחוזת לוסוסנה, בסמוך לעיר גרודנו שברוסיה הלבנה למשפחה יהודית בעלת אמצעים. אביו, זאב, היה בעל טחנת קמח. גדליהו הוכשר כמהנדס בניין בבית הספר הטכני הגבוה בברלין (כיום Technische Hochschule Berlin). אחותו הצעירה הייתה הפעילה הציונית מניה שוחט. נישא לצילה (לבית בורדו) ועלה ארצה בשנת 1892, במסגרת העלייה הראשונה. בשנת 1895 חזר לרוסיה ורכש מפעל מכונות ליציקת ברזל ליד העיר מינסק. ב-1903 יסד את "החברה לפיתוח תעשיות בארץ ישראל", ובאמצעותה גייס כספים להקמת מפעלי תעשייה כבדה. עם חזרתו לארץ, בשנת 1912, הקים את בית החרושת הראשון ליציקת ברזל בארץ ישראל. בנוסף הקים יחד עם ליאון שטיין מפעל אשר ייצר ציוד לקידוח ומתקנים לשאיבת מים מבארות. כן סייע לאחיו נחום וילבוש בהקמת בית החרושת למלט "נשר", בבניינו גם עסק כאדריכל ומהנדס. כמהנדס בניין עסק בבניית מבנה הטכניון ובית הספר הריאלי בחיפה לפי תוכניתו של האדריכל אלכסנדר ברוולד. הוא גם תכנן ובנה את בית איתין, אשר נמצא בסמוך לטכניון הישן. בשנת 1915 הוזמן על ידי השלטונות העות'מאנים לתכנן את הקמתה של "שדרות ירושלים" ביפו שנקראו אז בשם: "שדרות ג'מאל פשה" על שמו של המושל הטורקי של ארץ ישראל ושל סוריה באותה התקופה "ג'מאל פשה". בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס ושירת כמהנדס הראשי של מפקדת הצבא העות'מאני בדמשק. הכין עבור ג'אמל פשה תוכנית להפיכת העיר דמשק לעיר מודרנית. עקב קשריו ההדוקים עם אהרון אהרונסון ואבשלום פיינברג (שהיה אחי גיסתו) לא מן הנמנע שפעל שם גם כסוכן מחתרת ניל"י. לפי דוד סיטון, הוא פעל בתקופה זו אצל ידידו ג'מאל פשה והשפיע עליו לבטל פסקי דין מוות שהוצאו כנגד ראשי היישוב. ב-1919 השתתף יחד עם אחיו נחום ומשה וילבושביץ ומשקיעים נוספים בהקמת בית החרושת "שמן" ואף בנה את המבנה הנאה בו שכן המפעל לחוף ימה של חיפה (כיום משמש המבנה את מוזיאון תעשיית השמן). הוא גם שימש כמנהל שותף ב"שמן" יחד עם אחיו. בין מפעלי הבנייה של גדליהו וילבושביץ בחיפה ניתן לציין את מבני חברת החשמל, תחנת הרכבת חיפה מרכז, המבנה הישן בבית החולים בני ציון ועוד. גדליהו וילבושביץ עסק גם בהדרכה ובהוראה במקצועות הבניין, בכלל זה בטכניון. הוא נפטר ב-4 בספטמבר 1943 ונטמן בבית העלמין היהודי הישן של חיפה, לא הרחק משמואל יוסף פבזנר ואשתו ומבנו סשה-אלכסנדר. על שמו רחוב בחיפה. ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית. 'וילבושויץ, גדליהו', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 196–197. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא גדליהו וילבושביץ בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "גדליהו וילבושביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 939 אמציה פלד, רחוב גדליהו, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה עופר אדרת, התליין הטורקי הורה לשלוח אותו לדמשק. אלא שבמקום גרדום, חיכו לו מאות פועלים, באתר הארץ, 28 ביולי 2022 ד"ר שירה וילקוף (עורכת), THE PAPERS OF Gedalyahu Wilbushevitz (1865–1943), המרכז לחקר המורשת הבנויה, הטכניון, 2017 עורכים: מרדכי נאור ויוסי בן-ארצי (1989). חיפה בהתפתחותה, 1918 - 1948: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר. הוצאת יד יצחק בן-צבי. המחלקה לחינוך והדרכה. דוד סיטון, קהילת יהודי דמשק, בתוך: מחניים, קי"ד, אדר תשכ"ז, עמ' כח. ארכיון גדליהו וילבושביץ (Arc. 4* 1880), באתר הספרייה הלאומית.
וורד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Microsoft Word ("וורד") - מעבד תמלילים של חברת מיקרוסופט וורד (אי) – אי הממוקם באיסט ריבר שבעיר ניו יורק אישים ששם משפחתם וורד: ביל וורד – מתופף להקת בלאק סבאת' ג'מה וורד – דוגמנית ושחקנית אוסטרלית טום וורד (Ward) – שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטי סטיבן וורד – אוסטאופת ואמן אנגלי סילה וורד – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ורד (פירושונים)
עובד יושע

עובד יושע (3 בנובמבר 1956 – 7 באוגוסט 2003) היה כלכלן ישראלי, פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב וראש התוכנית ללימודי תואר שני ודוקטורט בבית הספר לכלכלה של האוניברסיטה. הוכר כחלל צה"ל לאחר שנפטר ממחלת הסרטן, שנגרמה כתוצאה מצלילות שעשה בנחל קישון במסגרת שירותו כקצין בחיל הים. עובד יושע, נקרא על שם עובד לדיז'נסקי בן המושב של אמו. נולד ברחובות, אביו, נסים יושע, שירת כדיפלומט במשרד החוץ ועימו נדדה המשפחה להולנד, שוודיה, ירושלים, איטליה, חוף השנהב וקפריסין. יושע למד בבית הספר האנגלי במילאנו, בבית הספר האמריקאי ברומא ב-lycee באבידז'אן (חוף השנהב) ובתיכון ברחובות. בתחילת 1975 התגייס לצבא ושובץ בשייטת ספינות הטילים, לאחר כשנה התקבל לקורס חובלים אותו סיים בהצלחה. הוא שירת בתחילה כקצין באח"י געש בתפקיד קצין גנ"ק. לאחר קורס קצינים מתקדם במגמת נשק שירת כקצין נשק וסגן מפקד באח"י חיפה, פלגה 45, זירת ים סוף. בהמשך שירותו התקדם עד לדרגת רס"ן ופיקוד על אח"י חנית. במהלך שירותו הצבאי נחשף פעמים רבות לזיהומים בנחל קישון ובנמל חיפה, שהיו הגורמים לפרוץ מחלת הסרטן אצלו, שנים אחר כך. ב-1984 יושע סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת מיוחדת של לימודים לקציני צה"ל. לאחר שחרורו ב-1986 המשיך ללימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים אותם סיים ב-1988. את לימודי הדוקטורט עשה באוניברסיטת הרווארד לאחר שקיבל מלגה מקרן פולברייט. יושע עבד שנתיים כחבר סגל זוטר באוניברסיטת בראון, וב-1994 חזר לישראל, והחל ללמד באוניברסיטת תל אביב. משנת 1998 עמד בראש התוכנית ללימודים מתקדמים בחוג לכלכלה, ובשנת 2002 מונה לפרופסור חבר. במקביל, שימש כיועץ במחלקת המחקר של בנק ישראל עד שנת 2000 ולאחר מכן כמנהל משותף של פורום ספיר למדיניות כלכלית. מחקריו באקדמיה התרכזו בענף הכלכלה הפיננסית ושוק ההון, הוא עסק במחקר השוואתי על מערכות פיננסיות, בהפרטת בנקים ומנגנוני פיקוח. יושע תרם להפיכת המחקר על המערכת הפיננסית לחלק בלתי נפרד מהמחקר השוטף שנעשה בבנק ישראל על המשק הישראלי, והיה בעל השפעה רבה על ועדות ציבוריות ורפורמות שנעשו בשוק ההון הישראלי. תחום אחר בו עסק היה בחלוקת סיכונים בין מדינות ואזורים, ולמחקריו בתחום השפעה על מדיניות פיסקלית של מדינות. לאורך השנים, פרסם כ-30 מאמרים בכתבי עת כלכלים אקדמאיים, כולל ביוקרתיים ביותר כגון: Quarterly Journal of Economics ו-Journal of Political Economy. אצל יושע התגלה גידול סרטני מסוג קרצינומה בוושט, הוא עבר מספר ניתוחים וטיפולים אך לבסוף נכנע למחלה באוגוסט 2003. הוא הותיר אחריו רעייה ושלושה ילדים. לאחר מותו הכיר בו משרד הביטחון כחלל צה"ל בהתאם להמלצת ועדת שמגר. אתר לזכרו של עובד יושע דף לזכרו של עובד יושע באתר אוניברסיטת תל אביב עובד יושע באתר "נזכור את כולם" עובד יושע (1956-2003), דף שער בספרייה הלאומית
נרגל

נֵרְגַל (Nergal, Nirgal, Nirgali) הוא אל מהפנתיאון המסופוטמי, בנם של אנליל ונינליל. מרכזם של הסוגדים לו היה בעיר כותה, אזור תל אברהם של היום. בשירים ופיוטים, נרגל מוצג כאל המלחמה והמגפה. נראה כי היה מזוהה עם השמש של אחר הצהריים ועם שיאה של תקופת הקיץ, הזמן המת בלוח השנה המסופוטמי. נרגל, גם כונה בשם "סודק", בדת הבבלית משמעותה חזק וגדול.[דרוש מקור] בנוסף, נרגל מפקח על השאול ומשמש ראש הפנתיאון המיוחד השולט על עולם המתים (המתאסף במערה תת-קרקעית המכונה אראלו או אירקאללא). תפקיד זה קישר אליו את האלה אלאטו (ארשקיגל). בכתבים מסוימים האל נינאזו הוא בנם של נרגל ואלאטו. במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי רים-סין הראשון או עמורפיא (חמורבי), מובא רשף בטור המלים האמוריות כמקביל לנרגל (dNERGAL) בטור המלים האכדיות; הקבלה זאת קיימת גם בטקסט מאבלה. ברשימת אלים אכדית אחרת הוקבל נרגל לאל Kammuš (כמוש). בדרך כלל, נרגל מוצג יחד עם בת-לווייתו לז. בפסלים ותמונות יש לו חזות של אריה ומטה המקושט אף הוא בראש ארי. על שמו קרוי נרגל שראצר, אחד ממלכי בבל. האל נעבד ככל הנראה גם על ידי הפיניקים שמעבר לים באתונה, כפי שמעידה נוכחותו בכתובת אספת. באסטרולוגיה הבבלית המאוחרת, נרגל מזוהה עם כוכב מאדים, מקבילו של האלים היוונים הרקלס וארס. באדריכלות בבלית שומרי השער בדמות אריות מייצגים את נרגל. נֵרְגַל מוזכר בתנ"ך בספר מלכים כאחד האלילים המרכזיים אותם עבדו הכותים, אשר הוגלו מכותה לשטחי ממלכת ישראל החרבה לאחר שנכבשה על ידי סרגון השני ותושביה הוגלו לאשור: וְאַנְשֵׁי בָבֶל עָשׂוּ אֶת סֻכּוֹת בְּנוֹת וְאַנְשֵׁי כוּת עָשׂוּ אֶת נֵרְגַל וְאַנְשֵׁי חֲמָת עָשׂוּ אֶת אֲשִׁימָא — ספר מלכים ב', פרק י"ז, פסוק ל' . Drijvers, H. J. W. (1980). Cults and Beliefs at Edessa. Leiden, The Netherlands: E. J. Brill. p. 105. ISBN 90-04-06050-2. מדיה וקבצים בנושא נרגל בוויקישיתוף נרגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נרגל, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Andrew George, Manfred Krebernik, Two Remarkable Vocabularies: Amorite-Akkadian Bilinguals!, Revue d'assyriologie et d'archéologie orientale 116, 2022, עמ' 118 doi: 10.3917/assy.116.0113 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מים: כובסת קטנה כורעת

"מים" או "כובסת קטנה כורעת" הוא פסל מאת האמן הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר. הפסל, שנוצר בשנת 1916, מציג דמות נשית של כובסת, היושבת על כד ממנו נוזלים מים. ידה האחת מונחת על ירך הרגל המקופלת וידה האחרת מושטת לפנים ואוחזת בבגד. הפסל משקף שילוב בין הנטייה האימפרסיוניסטית לעיצוב דמות פשוטה העסוקה בפעילות יום-יומית ואת העיצוב החופשי והדינאמי של הדמות, עם ממד אלגורי של ניקוי וטיהור על ידי השימוש בסמל של כד המים הנוזל. הפסל נוצר בשנותיו המאוחרות של רנואר, בהן התמקד בפיסול עקב החמרת דלקת המפרקים שלקה בה. לשם עיצוב הפסל נעזר רנואר באסיסטנט בשם רישאר גווינו, שיצר את הדמות על פי הנחיותיו. הפסל נוצק במהדורה גדולה בברונזה ומוצג במקומות שונים כגון מוזיאון ד'אורסה בפריז ומוזיאון ישראל בירושלים ועוד. מים: כובסת קטנה כורעת באוסף מוזיאון ישראל מים: כובסת קטנה כורעת באתר מוזיאון ד'אורסה (באנגלית) מים: כובסת קטנה כורעת(הקישור אינו פעיל) באתר המכון לאמנות של דטרויט (באנגלית). המידות של היציקה במוזיאון ישראל שונות - 27.1x24.6x14.7 ס"מ, דבר המצביע על לפחות שתי מהדורות מפסל זה. ראו: סטפני רחום (עורכת), אימפרסיוניסטים ופוסט אימפרסיוניסטים - ציור ופיסול מאוסף מוזיאון ישראל, הוצאת כתר, 2006, עמ' 90-91.
קתדרלת לה פלאטה

קתדרלת לה פלאטה, המוקדשת להנחת הטוהר של מריה, אם ישו, היא קתדרלה קתולית בלה פלאטה, ארגנטינה. הקתדרלה בנויה בסגנון התחייה הגותית וממוקמת במרכז העיר, מול כיכר "פלצה מורנו" ובית העירייה. זוהי הקתדרלה הגדולה ביותר בארגנטינה והגבוהה ביותר בכל אמריקה. תכנון הקתדרלה הושפע מקתדרלת אמיין וקתדרלת קלן ותוכננה על ידי האדריכל ארנסטו מייר תחת השגחתו של מהנדס העיר פדרו בנואה. אבן הפינה הונחה ב-1884. בשנות ה-30 של המאה ה-20, מפחד שיסודות המבנה הוערכו שלא כשורה, הפועלים עצרו את הבנייה. הצריחים המחודדים נשארו לא שלמים וחיפוי אבן חיצוני לא הותקן על שלד הקתדרלה. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 יזמו פרנסי הקתדרלה תוכנית שאפתנית לשיקום והשלמת הקתדרלה. התוכנית כללה: חיזוק היסודות. תיקון הנזק שנגרם ללבנים ולחיבורים. השלמת שני הצריחים המחודדים בחזית המערבית, 6 צריחים בשאר המבנה, 200 צריחונים ו-800 מחטים. התקנת פעמונה של 25 פעמונים. אחרי שהלבנים שוחזרו, הוחלט לא לבנות מעליהן חיפוי. החוץ חשוף הלבנים של הקתדרלה הוא לא רגיל במובן מסוים, דבר שגורם לקתדרלה להידמות לכנסיות גותיקת לבנים בצפון ומזרח אירופה, כגון קתדרלת אופסלה בשוודיה. השחזור הושלם ב-2000 ובאותה שנה נפתחה הקתדרלה לציבור. עם זוג צריחיה, המתנשאים לגובה 111 מטרים (364 רגל), זו הקתדרלה הגבוהה ביותר באמריקה. אחריה באות קתדרלת מניזאלס (105.7 מטר), קתדרלת זאמורה (ה-Santuario Guadalupano de Zamora במיחוקאן) במקסיקו (104.8 מטר) וקתדרלת פטריק הקדוש (ניו יורק) בארצות הברית (100 מטר). חזית הקתדרלה חלון הרוזטה מבפנים פרטים של חלון ויטראז' מבט על התמיכות הדואות פנים הקתדרלה המזבח הראשי באפסיס מבט על התמיכות הדואות של הקתדרלה החזית המערבית החזית המערבית, מבט מרחוק קומת התאורה חלון הרוזטה חלון הרוזטה והנרתקס אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת לה פלאטה (בספרדית) Catedral de La Plata - יוטיוב Catedral de La Plata - יוטיוב