laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם בנד

אברהם (ארנולד) בנד (באנגלית: Arnold J. Band;‏ 20 באוקטובר 1929 – 7 ביולי 2024) היה חוקר ספרות ויהדות יהודי אמריקאי, פרופסור לספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. אברהם בנד נולד ב-1929 בשכונת דורצ'סטר (אנ') של בוסטון, בן להורים שהיגרו ממזרח אירופה. למד ספרות יוונית וספרות השוואתית באוניברסיטת הרווארד, ב-1954 קיבל תואר שני וב-1959 קיבל תואר דוקטור. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים (1949-50) ובאוניברסיטת פריז. עם סיום לימודיו הוזמן ללמד ספרות עברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשנת 1969 הקים שם את המחלקה לספרות השוואתית, ועמד בראשה שנים רבות. בשנים 1994–1996 עמד בראש המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטה. פרסם מאמרים רבים, בעברית ובאנגלית, העוסקים בספרות עברית, אחדים מהם קובצו בספר שאלות נכבדות (הוצאת דביר, 2007). ספר נודע שלו הוא Nostalgia and Nightmare (בהוצאת University of California Press,‏ 1968), העוסק ביצירתו של ש"י עגנון. כן פרסם תרגום מוער של סיפורי רבי נחמן מברסלב (Nahman of Bratslav: The Tales, Paulist Press, 1978). ספר נוסף שלו הוא Studies in Modern Jewish Literature (בהוצאת The Jewish Publication Society, ‏2004). חוקר גם את יצירתו של פרנץ קפקא. זכה באותות הוקרה אחדים, ובהם מלגת גוגנהיים. נפטר ב-7 ביולי 2024 בסילבר ספרינג (אנ'), מרילנד. Arnold Band, באתר של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס Arnold Band, מתוך Encyclopaedia Judaica Fellow Dr. Arnold Band, United States Holocaust Memorial Museum אברהם בנד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" זיוה שמיר, "לסיפורת בארץ חסר המימד היהודי, זוהי מעין ספרות מנדדינית", מעריב, 5 באוגוסט 1977 - ריאיון עם אברהם בנד דן מירון, "האודיסיאה העגנונית של באנד", מאזנים כז ג/ד, אוגוסט-ספטמבר 1968. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) אברהם בנד (1929-), דף שער בספרייה הלאומית David N. Myers, Remembering Arnold Band, a towering figure in Jewish studies, The Forward, ‏8 ביולי 2024 אברהם בנד, ברשת החברתית Goodreads
נורמן פל

נורמן פל (באנגלית: Norman Fell;‏ 24 במרץ 1924 – 14 בדצמבר 1998) היה שחקן יהודי-אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב על תפקידו בקומדיית המצבים "שלושה בדירה אחת". פל נולד בשם נורמן נוח פלד בפילדלפיה למשפחה יהודית. היה בוגר "אוניברסיטת טמפל" ושירת בחיל האוויר האמריקאי כמקלען אווירי על המפציץ B-25 מיטשל במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא למד משחק בבית הספר "אולפן שחקנים". פל החל את דרכו כשחקן משני בשנות ה-60 של המאה ה-20 בסרטי הפשע "בולט" בתפקיד קצין המשטרה קפטן בייקר, "האחד עשר של דני אושן" בתפקיד פיטר ריימר מצוותו של דני אושן (פרנק סינטרה), בדרמות "הבוגר" של מייק ניקולס בתפקיד מר מקלירי, "משפט הקופים" ובקומדיה "זה יום שלישי, זאת חייבת להיות בלגיה". בשנת 1976 החל פל לשחק בקומדיית המצבים "שלושה בדירה אחת" בתפקיד סטנלי רופר, בעל הדירה אותה חולקים גיבורי העלילה. פל שיחק בסדרה במשך כ-5 עונות שבהלכן הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. בעקבות הצלחת התוכנית והפופולריות של דמותו זכה לפל לסדרת בת בכיכובו בשם "הרופרים". פל היה מועמד לפרס אמי על משחקו בסדרת המופת "איש עשיר, איש עני" בתור סמיתי מאמנו של המתאגרף הצעיר טום ג'ורדצ'ייס (ניק נולטי). ב-1991 השתתף פל בדרמה של מרק ריידל "בשביל הבנים" בתפקיד סם שיף. לפל היו שתי בנות מאשתו השנייה דיאן וייס ובן מאומץ אחד מאשתו השלישית קארן ויינגראד. פל נפטר ממחלת הסרטן ב-14 בדצמבר 1998 כשהוא בן 74, הוא נקבר בבית העלמין היהודי "פארק הזיכרון הר סיני" שבלוס אנג'לס. גבעת הדמים (1959) משפט הקופים (1960) מירץ העכברים (1960) האחד עשר של דני אושן (1960) פי טי 109 (1963) הרוצחים (1964) פיטצווילי (1967) הבוגר (1967) מלחמתו הסודית של הארי פריג (1967) בולט (1968) זה יום שלישי, זאת חייבת להיות בלגיה (1969) מלכוד-22 (1970) הבוטנים (1970) נמל תעופה 1975 (1974) קלאופטרה ג'ונס וקזינו הזהב (1975) הסוף (1978) על המסלול הנכון (1981) טרנסילבניה 6-5000 (1985) בשביל הבנים (1992) האמת העירומה (1992) האקסד (1993) איש עשיר, איש עני (1976) שלושה בדירה אחת (1976–1981) הרופרים (1979–1980) הופרמן (1989) מדיה וקבצים בנושא נורמן פל בוויקישיתוף נורמן פל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נורמן פל, באתר AllMovie (באנגלית) נורמן פל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נורמן פל, באתר Discogs (באנגלית) נורמן פל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'וניור מלאנדה

ג'וניור מלאנדה (28 באוגוסט 1994 – 10 בינואר 2015) היה כדורגלן בלגי, אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצת וולפסבורג ונהרג בתאונת דרכים ב-10 בינואר 2015. מלאנדה החל את הקריירה בקבוצת הנערים של אנדרלכט, ב-1 ביולי 2007 עבר לקבוצת הנערים של ליל, לפני שעבר לשחק בקבוצת זולטה ורכם שם שיחק 65 משחקים, כבש שמונה שערים ומסר חמישה בישולים. ב-31 ביולי 2013 חתם בקבוצת וולפסבורג הגרמנית, תמורת 4 מיליון יורו שעברו אל זולטה ורכם אליה הושאל חזרה לאחר שחתם בוולפסבורג. מלאנדה הופיע לראשונה בוולפסבורג במשחק קבוצתו מול מיינץ 05 כאשר נכנס כמחליף וקבוצתו ניצחה בתוצאה 0-3. הוא כבש לראשונה במשחק קבוצתו מול ורדר ברמן בניצחון 1-3. ב-10 בינואר 2015 בשעה 15:35 שעון גרמניה מלאנדה נסע עם חבריו במכונית פולקסווגן בדרך להאנובר. ליד פורטה ווסטפאליקה אשר במדינת נורדריין-וסטפאליה, המכונית איבדה שליטה, התהפכה והתנגשה בעץ. לדברי המשטרה, מלאנדה, אשר ישב במושב האחורי, היה ללא חגורת בטיחות, מעוצמת הפגיעה נזרק מהמושב האחורי ומותו נקבע במקום. מדיה וקבצים בנושא ג'וניור מלאנדה בוויקישיתוף ג'וניור מלאנדה, באתר Transfermarkt ג'וניור מלאנדה, באתר Soccerway ג'וניור מלאנדה, באתר BDFutbol ג'וניור מלאנדה, באתר WorldFootball.net ג'וניור מלאנדה, באתר FootballDatabase.eu
רוברט מוזס

רוברט מוזס (באנגלית: Robert Moses;‏ 18 בדצמבר 1888 – 29 ביולי 1981) היה מתכנן עירוני יהודי־אמריקאי, שנחשב 'מתכנן־על' שהשפיע על התפתחות העיר ניו יורק ופרבריה באמצע המאה ה־20. מוזס נולד למשפחה יהודית ממוצא גרמני בניו הייבן שבקונטיקט. אביו, עמנואל מוזס, היה בעל חנות כולבו ואיש נדל"ן. כשהיה מוזס בן תשע עברה המשפחה למנהטן. הוא למד באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת אוקספורד וקיבל דוקטורט במדעי המדינה מאוניברסיטת קולומביה. מוזס נכנס לשירות הציבורי בימי כהונתו של אל סמית' כמושל מדינת ניו יורק. מוזס היה חבר ויו"ר בכמה רשויות ציבוריות שעסקו בתכנון ובפיתוח בעיר ניו יורק. חזונו התכנוני היה מבוסס ברובו על השימוש ברכב פרטי. בהתאמה הוא יצר רשת אוטוסטרדות המחברות את העיר ניו יורק למרחבים הסובבים, ובכך עזר להתפתחות הפרברים המודרניים ברחבי המדינה. בשנת 1938 הוא התחיל תכנון של מקלט חיות הבר של מפרץ ג'מייקה. המיזמים הגדולים שבראשם עמד היו זרז לפיתוח האזור לאחר השפל הגדול בארצות הברית. לזכותו ניתן לזקוף פרויקטים שהשפיעו על העיר ניו יורק, ובהם הקמת גשרים המחברים את האי מנהטן לשכונות השכנות, הקמת הירידים העולמיים בשנים 1939 ו־1964, והקמת מטה האומות המאוחדות. מטרתו בבניית האוטוסטרדות הייתה למנוע כניסה של אוטובוסים לחוף ג'ונס ובכך למנוע מאפרו־אמריקאים וממיעוטים אחרים להגיע לחוף, שאותו ייעד מוזס ללבנים ולעשירים בלבד. לאחר שנים שבהן שלט מוזס בעולם התכנון בניו יורק, הוא החל לרדת מגדולתו כאשר פעל לקידום תוכנית להקמת אוטוסטרדה במרכז מנהטן. תושבים רבים אשר התוכנית להקמת האוטוסטרדה הייתה פוגעת במרקם שכונתם הקימו אופוזיציה כנגד התוכנית. בראש הקבוצה המתנגדת עמדה העירונאית ג'יין ג'ייקובס. הפרדה לפי גזע כבר הייתה אסורה בזמנים אלו, מה שהוביל להצלחתם של המתנגדים ולירידת קרנו של מוזס ויצר אנטגוניזם רב-נגד עבודתו. המשרדים והתארים המקצועיים הרבים נתנו לו כוח רב־תחומי לא רגיל לעצב את הפיתוח האורבני באזורי מטרופולין ניו יורק. מידע זה נלקח מפרויקט שימור הארכיון של מדינת ניו יורק: ועדת הפארקים של מדינת לונג איילנד (נשיא, 1924–1963) מועצת הפארקים של מדינת ניו יורק (יושב ראש, 1924–1963) ממשלת מדינת ניו יורק (מזכיר המדינה, 1927–1928) הנהלת הפארקים של מדינת בת'פייג' (נשיא, 1933–1963) ועדת החירום לעבודות ציבוריות (יושב ראש, 1933–1934) הנהלת כביש החוף המהיר ג'ונס (נשיא, 1933–1963) משרד הפארקים של העיר ניו יורק (נציב, 1934–1960) הנהלת מנהרת וגשר טריבו (יושב ראש, 1934–1981) מחלקת התכנון של עיריית ניו יורק (מנהל, 1946–1960) מנהלת האנרגיה של מדינת ניו יורק (יושב ראש, 1954–1962) יריד העולם של ניו יורק (נשיא, 1960–1966) משרד מושל מדינת ניו יורק (יועץ מיוחד, 1974–1975) Caro, Robert A., The Power Broker: Robert Moses and the fall of New York, New York: Knopf, 1974. hardcover: ISBN 0-394-48076-7, Vintage paperback: ISBN 0-394-72024-5 מדיה וקבצים בנושא רוברט מוזס בוויקישיתוף איתי הורוביץ, העיר ניו יורק בין ג'יין ג'ייקובס לרוברט מוזס, מחשבות של אדריכל רוברט מוזס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט מוזס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טביעת המעבורת דוניה פאז

טביעת המעבורת דוניה פאז (MV Doña Paz) היה האסון הימי הקטלני ביותר בימי שלום בהיסטוריה. באירוע שהתרחש ב-20 בדצמבר 1987 טבעה מעבורת נוסעים הרשומה בפיליפינים, לאחר שהתנגשה במכלית נפט בשם "MT וקטור". מספר הנספים המשוער באסון זה עומד על 4,386, ורק 24 מנוסעי המעבורת ושניים מנוסעי המכלית שרדו. ה"דוניה פאז" הפליגה מהאי לייטה לבירת הפיליפינים מנילה, כשעל סיפונה לפחות 2,000 נוסעים שלא הופיעו ברשומות ההפלגה. מאות נוסעים ישבו על רצפת שלושת סיפוני המעבורת, כאשר אירעה ההתנגשות ובעקבותיה פיצוץ מכלית הנפט. בקשה לסיוע מצד כוחות של ארצות הברית בפיליפינים הוגשה רק שמונה שעות לאחר ההתנגשות. בתחילה פורסם שהיו כ-1500 הרוגים ובהמשך עלתה ההערכה לאלפיים. החברה שהפעילה את המעבורת דיווחה על 1630 נעדרים לאחר שנמשו 141 גופות. עם עבור הזמן התברר שמספר הנספים גבוה בהרבה. למרות טענות בדבר אי סדרים בהפלגת המעבורת, והעדר הקפדה על נוהלי הבטיחות, הוטלה עיקר האשמה בתאונה על מפעילי מכלית הנפט שלא הייתה כשירה לשיט ופעלה ללא רישיון. סרט בשם "טיטאניק האסייתית" (Asia's Titanic), המספר את סיפורה של המעבורת דוניה פאז, שודר בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ב-25 באוגוסט 2009. אסטוניה (מעבורת) טביעת האוניה קיאנגיה הפיגוע במעבורת סופרפרי 14 מדיה וקבצים בנושא טביעת המעבורת דוניה פאז בוויקישיתוף 1500 ירדו למצולות בים שורץ כרישים באחד האסונות הגדולים במאה ה־20, מעריב, 22 בדצמבר 1987 רק 26 איש ניצלו באסון המעבורת בפיליפינים, מעריב, 22 בדצמבר 1987 לפי הטיים מגזין, The Philippines Off Mindoro, a Night to Remember, ‏4 בינואר 1988. ראו עליה: MT Vector. 40 שעות, אוחז בלוח עץ, החזיק ילד בן 4 מעמד במים לאחר טביעת המעבורת, מעריב, 23 בדצמבר 1987 קרובים זועמים של הנספים באסון הימי בפיליפינים התנפלו על פקידי חברת הספנות, מעריב, 24 בדצמבר 1987 ערך זה הוא קצרמר בנושא אסונות ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיאס אירה

Dies iræ (לעיתים Dies ire; לטינית: "יוֹם עֶבְרָה", במשלב נמוך יותר "יום של זעם") הוא מזמור כנסייתי שחובר כנראה במאה ה-13 ומיוחס על-פי רוב לנזיר הפרנציסקני תומא מצ'לאנו. ישנן טענות המקדימות אותו אפילו למאה השביעית. המזמור עוסק ביום הדין בנצרות, והוא החל להופיע בתפילות למן המאה ה-14. המזמור הוכנס רשמית אל סידור התפילות של הכנסייה הקתולית ב-1585, והוקרא בעיקר במיסת האשכבה (רקוויאם) וביום כל הנשמות. ב-1970 הוסר המזמור עקב החלטות ועידת הוותיקן השנייה להוציא קטעים בעלי טון קודר ומחמיר. "יום עברה" נותר בספרי התפילה של חוגים קתוליים מסורתיים המתנגדים להחלטות הוועידה, כמו אגודת הקדוש פיוס העשירי. המזמור כולל חמישים ושבע שורות בתשעה-עשר בתים; שני האחרונים מחולקים לפעמים לשלושה. שבעה-עשר הבתים הפותחים כוללים שלוש שורות מתחרזות בנות שמונה הברות כל אחת, במשקל טרוכאי. השורה הפותחת היא ציטוט מספר צפניה, פרק א', פסוק ט"ו: ”י֥וֹם עֶבְרָ֖ה הַיּ֣וֹם הַה֑וּא” (Dies iræ, dies illa). בסופו של המזמור, משתנה החריזה לשני בתים בני שתי שורות חרוזות, קטע זה הוא הלקרימוסה, שזכה להדגשה רבה על ידי מלחינים שהלחינו את הדיאס אירה. בהיותו כלול ברקוויאם, זכה המזמור ללחנים ועיבודים רבים מאוד והיה השראה ליצירות רבות: בין היתר, הולחנה המיסה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט, ג'וזפה ורדי ואנטונין דבוז'אק. פרנץ ליסט ביסס את נגינת "ריקוד המוות" שלו על זו של Dies iræ. המזמור הופיע בדרכים דומות בעבודתם של מלחינים רבים והוא מוזכר רבות ביצירות תרבות שונות. Robert Chase, Dies Irae: A Guide to Requiem Music, Scarecrow Press, 2003 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא דיאס אירה בוויקישיתוף דיאס אירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Dies irae באנציקלופדיה הקתולית תרגום מקצועי לעברית של הרקוויאם, מאת בתיה באיאר
אליעז

אליעז הוא שם פרטי ושם משפחה יהודי-ישראלי. האם התכוונתם ל... אורי אליעז – צייר, פסל ויוצר תפאורות ישראלי, בנו של רפאל אליעז נעם אליעז – פרופסור באוניברסיטת תל אביב ראובן אליעז – איש צבא ישראלי, מפקד סיירת גולני ובעל עיטור המופת, שנהרג במהלך מלחמת יום הכיפורים רות אליעז – ניצולת השואה, אשת עדות וסופרת רפאל אליעז – סופר משורר, עורך ומתרגם ישראלי רצח פולה אליעז – רצח פולה אליעז, אשתו של המשורר והמתרגם רפאל אליעז בידי המאהבת שלו אחר יקב אליעז – שמו המקורי של יקב בנימינה ארי אליעז – עו״ד
בנד

האם התכוונתם ל... בנד (הרלדיקה) – מטען הרלדי, אחד מ"הצורות המכובדות" שמעוצב כפס אלכסוני שנמתח מהפינה הימנית העליונה של המגן לפינה השמאלית התחתונה בלו בנד – מותג ישראלי ידוע של מרגרינה סאות בנד – עיר במחוז סיינט ג'וזף, אינדיאנה, ארצות הברית בנד (אורגון) – עיר במחוז דשוטס, אורגון, ארצות הברית להקות מוזיקה ביג בנד – תזמורת ג'אז, הוא הרכב מוזיקלי גדול שמנגן מוזיקת ג'אז, בעיקר סווינג הבנד – הרכב רוק אנד רול קנדי-אמריקאי רב השפעה בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20 מרסדס בנד – להקת פאנק רוק ישראלית רד בנד – להקת בובות ישראלית-אמריקאית המשלבת מוזיקה וקומדיה אישים אברהם בנד – פרופסור אמריטוס לספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס אלכס בנד – זמר אמריקאי-יהודי
פל

האם התכוונתם ל... ג'ון פל – מתמטיקאי אנגלי משוואת פל – משוואה מתמטית סדרת פל – סדרה של מספרים טבעיים, מקרה פרטי של סדרת לוקאס נורמן פל – שחקן אמריקאי פאל פאלי
2015 ברוסיה

2015 ברוסיה היא השנה ה-24 להקמת הפדרציה הרוסית לאחר פירוק ברית המועצות. נשיא רוסיה - ולדימיר פוטין ראש הממשלה - דמיטרי מדבדב יושבת ראש מועצת הפדרציה - ולנטינה מטוויינקו יושב ראש הדומה הממלכתית - סרגיי נארישקין 1 בינואר – צבא רוסיה וכוחות הביטחון הרגו את מוסא זבגאייב, מנהיג כנופיית טגילוב וסגנו בצ'צ'ניה. 3 בינואר – תמונת נגמ"ש רוסי מדגם BPM-97 חשפה נוכחות כלי רכב צבאיים רוסיים במחוז לוהנסק שבאוקראינה. 9 בינואר – הפרלמנט הרוסי מכניס טרנסג'נדרים וטרנסקסואלים לרשימת האנשים "בעלי הפרעות התנהגויות" המונעות מהם מלקבל רישיון נהיגה. 15 בינואר – מיתון בכלכלת רוסיה: דולר אחד שווה ל-66 רובלים רוסיים. סוכנות הדירוג Moody’s הנמיכה את דירוג האשראי של רוסיה מ-2 ל-3. 23 בינואר – סגן ראש ממשלת רוסיה, איגור שובאלוב, בביקורו בדאבוס במסגרת הפורום הכלכלי העולמי, השווה את המצב הכלכלי במדינה למשבר הכלכלי של שנת 2008. 24 בינואר – האקדמיה הלאומית הרוסית לקולנוע וטלוויזיה מעניקה את פרס נשר הזהב לסרט הטוב ביותר לסרטו של ניקיטה מיכאלקוב, "מכת שמש". הסרט "לוויתן" מקבל ארבעה פרסי נשר הזהב בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר לאנדריי זוויאגינצב, שחקן המשנה הטוב ביותר לרומן מדיאנוב, לשחקנית הטובה ביותר לילנה ליאדובה ובקטגוריית העריכה הטובה ביותר. 27 בפברואר – רצח בכיר האופוזיציה בוריס נמצוב. מרץ - הנשיא פוטין נעלם מעין הציבור למשך 11 יום. שמועות שונות טענו כי נפל למשכב או קורבן להפיכת חצר. הופעתו בציבור במסיבת עיתונאים עם נשיא קירגיזסטן הזמו שמועות אלה. אך לא העלימו את המסתורין סביב היעלמותו. 18 במרץ – אירועים חגיגיים לציון שנה לסיפוח חצי האי קרים לרוסיה מאורגנים על ידי השלטונות. מאי - בתחרות האירוויזיון רוסיה סיימה במקום השני בגמר עם השיר "מיליון קולות" בביצוע הזמרת פולינה גאגארינה. 26 במאי – איש התקשורת ופעיל האופוזיציה ולדימיר קארה-מורזה מורעל. יוני - בסיכום המשחקים האירופיים שנערכו בבאקו, רוסיה סיימה בראש טבלת המדליות עם 164 מדליות בסך הכל (79 זהב, 40 כסף ו-45 ארד). יולי - פסגת מדינות BRICS, השביעית במספר, נערכה בעיר אופה, בבשקיריה. 24 ביולי עד 9 באוגוסט - קאזאן מארחת את אליפות העולם בשחייה 30 בספטמבר – החל המבצע הרוסי בסוריה. בדצמבר 2017 השלטון הרוסי הודיע על צמצום המבצע. 24 בנובמבר – מטוס סוחוי SU-24 רוסי הופל על ידי מטוס קרב טורקי לאחר שצבא טורקיה טען כי המטוס חדר למרחב האווירי של טורקיה. רוסיה הכחישה זאת וטענה כי המטוס כלל לא הגיע קרוב יותר מקילומטר מהגבול. האירוע הוגדר כ"תקיעת סכין בגבה של רוסיה" מצד טורקיה וגרם למשבר קורע דיפלומטי בין המדינות. 30 בדצמבר – הרובל הרוסי בשפל חסר תקדים. המטבע הרוסי יורד לרמה של 73.2 רובל לדולר, הרמה הנמוכה מזה 12 חודשים ובכך מציין נקודת שפל המהווה 20% פחות מרמת המטבע בתקופה המקבילה אשתקד. (קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015) 21 בפברואר – אלכסיי גוברב, קוסמונאוט סובייטי 27 בפברואר – בוריס נמצוב, סגן ראש ממשלת רוסיה בשנות ה-90. 2 במאי – מאיה פליסצקאיה, רקדנית בלט נודעת 26 ביוני – יבגני פרימקוב, שר החוץ הרוסי (1996–1998), ראש ממשלת רוסיה (1998- 1999) וראש סוכנות הביון הרוסית הראשון (מ-1991 עד 1996). 2015 מדיה וקבצים בנושא 2015 ברוסיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנדסה הפוכה

הִנדוּס לאחור (באנגלית: reverse engineering) הוא תהליך של גילוי עקרונות טכנולוגיים והנדסיים של מוצר דרך ניתוח המבנה שלו ואופן פעולתו. לרוב, תהליך זה כולל פירוק המוצר למרכיביו, וניתוח פרטני של דרך פעולתם. לרוב, תהליך ההנדוס לאחור מבוצע מתוך כוונה להרכיב מוצר חדש הפועל בצורה דומה, מבלי להעתיק למעשה את המקור. לעיתים קרובות צבאות משתמשים בהנדסה הפוכה על מנת להעתיק טכנולוגיות, מכשירים או מידע של מדינות אחרות, שהושגו על ידי חיילים רגילים בשטח או על ידי מודיעין טכנולוגי. בזמן מלחמת העולם השנייה ובזמן המלחמה הקרה השתמשו רבות בהנדסה הפוכה. דוגמה ידועה ממלחמת העולם השנייה היא הג'ריקן – כוחות בריטים ואמריקאים הבחינו שלגרמנים היו מכלים של נפט בעלי עיצוב מעולה. הם השתמשו בהנדסה הפוכה כדי להעתיק מכלים אלו. הם קראו להם "ג'רי־קן" (Jerry can, "מכלים של גרמנים"). אחת התוצאות של מבצע יהלום הייתה מסירתו הזמנית של מטוס קרב מסוג מיג-21 לשם הנדסה הפוכה ב"אזור 51". בתחום התוכנה הנדוס לאחור מתייחס, בדרך כלל, לתהליך שמטרתו לחלץ מתוכנת מחשב את האלגוריתם שבבסיסה, כאשר זמין למהנדס קובץ ההרצה בלבד (ולא קוד המקור). תהליך מוצלח של הנדוס לאחור יאפשר להבין את הלוגיקה שמאחורי התוכנה ולשחזר, במידה מסוימת, את קוד המקור שלה. חוקרי אבטחת מידע: מחקר ואיתור באגים ופרצות אבטחה ביישומי מחשב. חברות אנטי וירוס: ניתוח תוכנות זדוניות כמו סוסים טרויאנים, וירוסי מחשב, תוכנות רוגלה וכדומה. גורמי פיתוח תוכנה: ניתוח טכנולוגיות מסוימות והתאמתן לפלטפורמות אחרות. לדוגמה, פרויקט ההנדוס לאחור של מנגנון ניהול הקבצים NTFS שבמערכת ההפעלה חלונות, לצורך הוספת תמיכה בטכנולוגיה זו במערכת ההפעלה לינוקס. קראקרים: פריצת משחקי מחשב ותוכנות המוגנים מפני שימוש לא חוקי. התוצר העיקרי הוא קראקים ליישומים. חברות מסחריות: העתקת טכנולוגיות ומוצרים. ארגוני ביון: גילוי פרצות אבטחה על מנת לנצלן לצורכי ביון. שיחזור נתונים: שחזור נתונים של דיסקים פגומים כלים נפוצים להנדוס לאחור של תוכנות מחשב הם: דיסאסמבלרים כגון Ghidra,Hopper, IDA Pro דיבאגרים כגון WinDbg, OllyDbg, SoftIce, GDB פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ראו Digital Millennium Copyright Act זכויות יוצרים מודיעין עסקי אסמבלי ביומימטיקה מאמר בסיס בנושא הנדוס לאחור וחוקיותו אושרו מונחים בטכנולוגיית המידע ובשימוש כללי והחלטות בדקדוק (ניסן תשע"ו, אפריל 2016), באתר האקדמיה ללשון העברית חברת WeRecoverData על שיטות העבודה
נויזידל אם זה

נויזידל אם זה (בגרמנית: Neusiedl am See, בצ'כית: Nezider, בקרואטית: Niuzalj, בהונגרית: Nezsider בסלובקית: Nezider) היא עיר במחוז נויזידל אם זה במדינת בורגנלנד שבמזרח אוסטריה, השוכנת לחופו הצפוני של הנויזידלרזה. מדיה וקבצים בנושא נויזידל אם זי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נויזידל אם זה (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום זוננברג

נחום זוננברג (נולד ב-29 בדצמבר 1946) הוא ביוכימאי ישראלי-קנדי המכהן כפרופסור באוניברסיטת מקגיל. חתן פרס וולף לרפואה לשנת 2014. זוננברג נולד במחנה עקורים בוצלר שבגרמניה. הוריו, מאיר ופרדל הם ניצולי השואה. בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלט אביו מפולין לברית המועצות שם נעצר ונשלח למחנה עבודה בצפון אורל, רעייתו הראשונה ושני ילדיו נרצחו בשואה. לאחר המלחמה חזר לפולין ונישא בשנית לאמו של נחום. זוננברג גדל בישראל ושירת בצה"ל. הוא סיים תואר ראשון ושני במיקרוביולוגיה ובאימונולוגיה באוניברסיטת תל אביב ותואר שלישי בביוכימיה במכון ויצמן למדע ב-1976. את הפוסט-דוקטורט עשה במכון רוש לביולוגיה מולקולרית בניו ג'רזי. ב-1979 הצטרף לסגל אוניברסיטת מקגיל בקנדה. בתחילת דרכו, חקר זוננברג את תהליך יצירת החלבונים והבקרה שיש על התהליך במהלך התרגום. בין היתר, גילה את החלבון eIF4E, חלבון שנקשר ל-5' Cap של ה-mRNA, והוא הרכיב קובע המהירות של תהליך התרגום באאוקריוטים, וכן את הבקרה על חלבון זה. הוא מצא חלבונים נוספים שעוזרים בבקרה על התרגום, וכן את מנגנון ה-Internal ribosome entry site ‏(IRES). זוננברג חקר תהליכים ביולוגים בתאים רגילים ובתאים סרטניים על מנת לפתח שיטות ריפוי גני ותרופות נגד מחלת הסרטן. ב-1992 נבחר לעמית בחברה המלכותית הקנדית, ב-2006 נבחר לעמית בחברה המלכותית הבריטית ועמית כבוד זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-2008 זכה בפרס גיירדנר על תרומתו למדעי הרפואה. ב-2010 זכה לתואר קצין במסדר קנדה. ב-2014 זכה בפרס וולף לרפואה, מנימוקי השופטים: "פרופ' נחום זוננברג הוא חלוץ בתחום בקרת התרגום של חלבונים. בסוף שנות ה-70 ובהמשך גילה זוננברג את החלבונים המפקחים על תהליכי הבקרה של סינתזת חלבונים ובעיקר בתהליך המפתח של התחלת התרגום ... עבודתו של פרופ' זוננברג גם הוכיחה בשנים האחרונות את הקשר בין תהליכי תרגום חלבונים לבין זיכרון וגמישות סינפטית של מערכת העצבים קשר הפותח תחום חדש לחלוטין בנוירוביולוגיה." ב-2022 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נחום זוננברג באוניברסיטת מקגיל נחום זוננברג, באתר science.ca אתר המעבדה של נחום זוננברג פרופ' נחום זוננברג, Nahum Sonenberg זוכה פרס וולף ברפואה - 2014 McGill scientist to receive prestigious Wolf prize, ‏THE CANADIAN JEWISH NEWS, ‏24 באפריל 2014 Weizmann News, אביב 2009 Professor Nahum Sonenberg, אתר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים Nahum Sonenberg PhD, אתר פרס גיירדנר
האיש הרדיואקטיבי

האיש הרדיואקטיבי (באנגלית: Radioactive Man) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #93 מיוני 1963, ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. האיש הרדיואקטיבי הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - צ'ן לו ואיגור סטנצ'ק. צ'ן לו הוא פיזיקאי גרעין סיני, ולאחר שתור סיכל ניסיון סיני לכיבוש הודו, הממשלה הסינית קראה למדעניה ולאסטרטגיה הצבאיים לחשוב על דרך לנקום בתור. לו, שביצע על אנשים ניסויים כדי לרתום קרינה לגרימת כוחות על, התנדב להפוך לנשק אנושי נגד תור. הוא ביצע מוטציה בעצמו, אימץ את שמו החדש ונסע לניו יורק להילחם בתור. בתחילה, לו הביס את תור, אך זה האחרון יצר מערבולת, שלח את לו לסין ולכאורה גרם לו להתפוצץ. ברון זמו המקורי גייס את לו לקבוצת אדוני הרשע הראשונה שלו, ולו היה הראשון שנלחם באוונג'רס. הוא הובס על ידי איירון מן והנרי פים/האיש הענק, שכלאו אותו בסלילי עופרת וגירשו אותו לסין. הוא הצטרף לאדוני הרשע של אולטרון, וכאשר הקבוצה הובסה, לו נכלא בתא מיוחד שנועד לרסן את כוחותיו. הוא יצר עם דינאמו הארגמן ואיש הטיטאניום את קבוצת שלושת הטיטאנים, נלחם באוונג'רס פעם נוספת והובס בידי קאנג הכובש. לו הצטרף לאדוני הרשע של ראש ביצה אך הובס בידי פים וגורש לסין. הוא הועסק בידי המנדרין וסטיין אינטרנשיונל, ככל הנראה נכלא בכלא "הכספת", השתתף בניסיון בריחה מהכלא ומנע משבר גרעיני. לו ניסה לחזור למוטב, בכך שהצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס המורכבת מנבלים כמותו שמטרתם לחזור למוטב. הוא השתתף במלחמת האזרחים ביקום מארוול, הן בלחימה נגד מתנגדי חוק רישום העל-אנושיים והן בעזרה לאיירון מן ולפים בבניית כלא לנבלי על. פיתוח דמותו הגדול בהרצת ת'נדרבולטס קרה במפגש עם זקן היקום גראנדמאסטר, במהלכו לו ספג יותר מדי קרינה ונאלץ להתחיל ללבוש חליפה נגד קרינה בכל עת. לבסוף הקרינה שוככת, אך נורמן אוסבורן שכנע את לו להמשיך ללבוש את החליפה כדי להסיח את דעת הקהל האמריקני מהיותו אסייתי ומסכנת הקרינה. כחלק מהקבוצה, לו נלחם בספיידרמן ובאנטי-ונום, שניקז חלק מכוחותיו. בצוות, לו היה מתומכיה של סונגבירד. במהלך פלישת הסקרול, הוא וסונגבירד החלו לנטרל את חברי הת'נדרבולטס שתמכו באוסבורן, שרצה לנצל את הפלישה למטרותיו. הוא גורש חזרה לסין ופוטר מהצוות, שם הצטרף לקבוצת "צבא ההגנה של העם", והראה כי הוא מסוגל לספוג את קרינת גבישי אקסרוגן של הקרי ואת ערפילי טריגן של הבלתי אנושיים. איגור סטנצ'ק היה שכיר חרב רוסי, שהושכר בידי יוליסס קלו לפלוש לוואקאנדה לצד צבא ניגאנדה, ריינו, באטרוק המזנק והאביר השחור. הוא נהרג בקרב נגד אחותו של הפנתר השחור, שורי. דף הדמות באתר הרשמי של חברת מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של חברת מארוול קומיקס
גביע דייוויס 1971

גביע דייוויס 1971 הייתה התחרות ה-60 במניין מאז ייסוד התחרות. מחזיקי הגביע היו נציגי ארצות הברית ומשחק הגמר נערך בקליבלנד, ארצות הברית. לתחרות נרשמו 50 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. המשחק על התואר נערך ב-8–11 באוקטובר 1971 בשארלוט, ארצות הברית. המשחק נערך בין נבחרת רומניה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 2:3. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות ובפעם ה-23 בסך הכל. הבית כלל 13 קבוצות כולל ניו זילנד וקוריאה הדרומית ששובצו בתת-הבית הצפוני. במשחק המוקדם קוריאה הדרומית הפסידה למקסיקו עם התוצאה 5:0. תת-הבית הדרומי כלל 8 קבוצות. המשחק על ראשות הבית נערך בחודש יולי במקסיקו סיטי, מקסיקו. נבחרת ברזיל ניצחה את נבחרת מקסיקו עם התוצאה 2:3. הבית כלל 28 קבוצות כולל מצרים וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים. הבית כלל 9 נבחרות כולל אוסטרליה שחולקו ל-2 תת-בתים. בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך אפריל 1971. במשחק המוקדם נבחרת אוסטרליה ניצחה את הונג קונג עם התוצאה 5:0. תת-הבית השני כלל 4 קבוצות. המשחק בין מנצחי תת-הבתים התקיים בטוקיו, יפן, ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 3:2. בכך נבחרת הודו זכתה בראשות הבית בפעם השביעית ברציפות. המשחקים נערכו במהלך אוגוסט 1971. נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה ושיחקה נגד נבחרת נורווגיה. הערה: המשחק הרביעי הופסק עקב פרישתו של הטניסאי הנורווגי. לאחר הניצחון על נורווגיה הנבחרת שיחקה נגד נבחרת רומניה והפסידה עם התוצאה 5:0. נתונים על התחרות