laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רלית אוצלוטית

רלית אוצלוטית (שם מדעי: Micropygia schomburgkii) היא מין של עוף ביצה ממשפחת הרליתיים, החי בדרום אמריקה. היא המין היחידי בסוגה. זוהי רלית קטנה שאורכה 15 ס"מ בממוצע ומשקלה 25–40 גרם. היא בעלת מקור עדין וגוף חום-ורדרד עם כנפים כהות יותר ורגליים אפורות. הזכרים גדולים מהנקבות והם משמיעים קריאות קולניות בשעות הבוקר ובין הערביים כדי למשוך נקבות ולהזהיר יריבים. הרלית חיה בטבע בסוואנות יבשות ואדמות שפלה עשבונית רטובה באזורים הטרופיים במדינות: בוליביה, ברזיל, קולומביה, קוסטה ריקה, גויאנה הצרפתית, גיאנה, פרגוואי, פרו, סורינאם וונצואלה. מדיה וקבצים בנושא רלית אוצלוטית בוויקישיתוף רלית אוצלוטית, באתר ITIS (באנגלית) רלית אוצלוטית, באתר NCBI (באנגלית) רלית אוצלוטית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רלית אוצלוטית, באתר GBIF (באנגלית) רלית אוצלוטית באתר הרשימה האדומה של IUCN
גביע המדינה בכדורגל 1949/1951

גביע המדינה בכדורגל 1949/1951 הייתה התחרות ה-17 מאז היווסדה ותחרות הגביע הראשונה לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-9 באפריל 1949 עד פברואר 1951. בתחרות השתתפו 16 קבוצות בלבד. בעקבות השתתפות הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1950, ההתאחדות החליטה שמשחקי הגביע צריכים להסתיים עוד לפני המשחק הראשון של הנבחרת באוגוסט 1949. מתכונת המשחקים שונתה והוחלט שכל המפגשים למעט משחק הגמר יכללו שני סיבובים. בתחרות השתתפו קבוצות מהליגה העליונה וליגת משנה. משחקי רבע הגמר הסתיימו אך לאור הערעור של מכבי תל אביב ומכבי אבשלום פתח תקווה לא היה ניתן להמשיך. עם תחילת משחקי הליגה ב-28 במאי 1949 קידום משחקי הגביע נעצר. החלטה על הערעורים התקבלה רק בתחילת 1951. משחקי חצי הגמר החלו במהלך פברואר 1951 אך המפעל לא הסתיים וננטש. התוצאה המקורית הייתה 6:1 לטובת הפועל גבעת חיים. לאור כך ששחקניה הופיעו למשחק ללא כרטיס, התוצאה בוטלה והפועל בלפוריה זכתה בניצחון טכני המשחק הראשון הסתיים בתוצאה 1:0 לטובת הפועל בלפוריה. אומנם לאחר המשחק הוא הוכרז "משחק ידידותי" ונערך משחק חדש נערך משחק שלישי בו מכבי תל אביב ניצחה 8:0 המשחק הראשון ננטש בדקה ה-86 והוחלט על משחק חוזר המשחק ננטש בדקה ה-70 המשחק המקורי היה צריך להתקיים ב-14 במאי 1949. מכבי פתח תקווה לא התייצבה למשחק והוכרז על ניצחון טכני.לאחר ערעור המשחק התקיים ב-3 בפברואר 1951 הערה: * מסמן קבוצות ששיחקו בליגת המשנה.
פורפיריה מערבית

פורפיריה מערבית (שם מדעי: Porphyrio porphyrio) היא עוף מים בינוני החי בביצות בצפון אפריקה ומערב אירופה. הפורפיריה היא עוף ביצה בגודל תרנגולת, אורכה 45–50 ס"מ בממוצע ומוטת הכנפיים 90–100 ס"מ. למין מקור אדום וענקי עם כרבולת אדומה מעל המצח, הראש והעיניים האדומות קטנים וכמעט כל הגוף כחול למעט הכנפיים הירוקות והרגליים הוורודות בעלות האצבעות הארוכות העוזרות לה ללכת בין צמחי המים. הפורפוריות הן עופות ביצות, שדות וגדות נהר שונים, בעיקר באזור הטרופי. הפורפיריה המערבית באזורי מחיה לחים בספרד (שם חיה האוכלוסייה הגדולה ביותר), פורטוגל, דרום-מזרח צרפת, איטליה (סרדיניה וסיציליה) וצפון-מערב אפריקה (מרוקו, אלג'יריה ותוניסיה). חלק מהאוכלוסיות נודדות בזמנים קרים דרומה יותר. אלה עופות מונוגומיים החיים בביצות ומחפשים במים יצורים קטנים יותר כמו סרטנים, חרקים, דגים קטנים, ראשנים ודוחיים ואף אפרוחי עופות אחרים. הם יודעים גם לתפוס צלופחים בביצות. מדיה וקבצים בנושא פורפיריה מערבית בוויקישיתוף פורפיריה מערבית, באתר ITIS (באנגלית) פורפיריה מערבית, באתר NCBI (באנגלית) פורפיריה מערבית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פורפיריה מערבית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פורפיריה מערבית, באתר GBIF (באנגלית) פורפיריה מערבית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פורפיריה (עוף)

הפורפיריה (שם מדעי: Porphyrio) היא סוג של עוף טרופי בינוני ממשפחת הרליתיים החי בין צמחי המים הביצתיים ובעל במקור אדום ובולט בעל כרבולת. הפורפיריה מזכירה במעט את הסופית אך חיה בעיקר באזורים הטרופיים ובעלת מקור גדול יותר ונוצות כחולות וירוקות בהירות בכנפיה. הפורפוריות הן אוכלות כל הניזונות הן מצמחים והן מבעלי חיים קטנים כולל ביצים ואפרוחים של עופות מים אחרים. הטאקאהה מניו זילנד, עוף חסר יכולת תעופה, הוא המין הגדול ביותר במשפחה. פורפיריה מערבית (Porphyrio porphyrio) פורפיריה כחולה (Porphyrio madagascariensis) פורפיריה אפורת-ראש (Porphyrio poliocephalus) פורפיריה שחורת-גב (Porphyrio indicus) פורפיריה פיליפינית (Porphyrio pulverulentus) פורפיריה אוסטרלית (Porphyrio melanotus) טאקאהה (Porphyrio hochstetteri) פורפיריה זוטרית (Porphyrio alleni) פורפיריה אמריקאית (Porphyrio martinicus) פורפיריה תכולה (Porphyrio flavirostris) בנוסף למינים אלה ישנם עוד כמה מינים שנכחדו. פורפיריה כחולה טאקאהה מדיה וקבצים בנושא פורפיריה בוויקישיתוף פורפיריה, באתר ITIS (באנגלית) פורפיריה, באתר NCBI (באנגלית) פורפיריה, באתר GBIF (באנגלית)
שחפית גדולת-מקור

שחפית גדולת-מקור (שם מדעי: Phaetusa simplex) היא מין יחיד בסוגו של עוף ממשפחת השחפיתיים החיה באמריקה הדרומית. זוהי שחפית גדולה שמשקלה 38-42 גרם ואורכה 208-247 ס"מ והיא בעלת מקור צהוב וארוך, ראש שחור, גוף לבן וכנפיים אפורות עם קצוות שחורים גדולים. שחפית זו חיה בנהרות ואגמים רדודים באמריקה הדרומית הטרופית. היא נפוצה בברזיל, ארגנטינה, קולומביה, אקוודור, גיאנה הצרפתית, גיאנה, פרגוואי, פרו, סורינאם, טרינידד וטובגו, אורוגוואי וונצואלה. פרטים בודדים נמצאו גם בארובה, ברמודה, קובה, פנמה וארצות הברית. Phaetusa simplex simplex Phaetusa simplex chloropoda מדיה וקבצים בנושא שחפית גדולת-מקור בוויקישיתוף שחפית גדולת-מקור, באתר ITIS (באנגלית) שחפית גדולת-מקור, באתר NCBI (באנגלית) שחפית גדולת-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחפית גדולת-מקור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שחפית גדולת-מקור, באתר GBIF (באנגלית) שחפית גדולת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
שחפית עבת-מקור

שַׁחֲפִית עֲבַת מַקּוֹר(שם מדעי: Gelochelidon nilotica) היא עוף ים קטן ממשפחת השחפיתיים, המהווה מין יחיד בסוג, אם כי חלק מהחוקרים הפרידו את המין Gelochelidon macrotarsa שנחשב לתת-מין בעבר. בישראל היא חולפת מצויה למדי אולם במספרים לא גדולים, בעיקר בחוף הים התיכון ובמפרץ אילת, גם בנדידת הסתיו וגם באביב. אורך השחפית 33–42 ס"מ, מוטת הכנפיים 76–91 ס"מ ומשקלה 150–292 גרם. היא בעלת גוף לבן וראש ומקור גדולים ושחורים. הכנפיים רחבות ואפורות והרגליים ארוכות ובעלות קרום שחייה. היא מזכירה מעט שחפית סנדוויץ', אך בעלת מקור כבד ושחור. בחורף ישנם כתמים שחורים מסביב לעיניהם. שחפיות אלו חיות בכל הימים בעולם, אך הפרטים הצפוניים נודדים דרומה בחורפים. אלה מאירופה עפות לאפריקה ואלה בסיביר ומזרח אירופה עפות לעבר דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה וניו זילנד. הפרטים מצפון אמריקה עפים עד אמריקה הדרומית. עם זאת חלק מהשחפיות נשארות במקום גם בעתות קור. רוב השחפיות מקננות בחבורות גדולות בחופי ים, ביצות ואגמים. הפרטים הצפון אמריקאים מקננים יותר לאורך החוף אך האירואסייתים מעדיפים אזורי ביצות וברכות מים מתוקים. בשל מקורה הרחב שחפית זו יכולה לא רק לצלול ולדוג דגים אלא גם לתפוס חרקים מעופפים ואף לתפוס זוחלים ויונקים קטנים או עופות צעירים. לעיתים הם גם אוכלות מהכבישים פרטי מזון כמו חרקים מתים. השחפית נפוצה מאוד ואיננה בסכנה ממשית. מדיה וקבצים בנושא שחפית עבת-מקור בוויקישיתוף שחפית עבת-מקור, באתר ITIS (באנגלית) שחפית עבת-מקור, באתר NCBI (באנגלית) שחפית עבת-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחפית עבת-מקור, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) שחפית עבת-מקור, באתר GBIF (באנגלית) שחפית עבת-מקור באתר Planetofbirds שחפית עבת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN שחפית עבת-מקור במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003 ד"ר יואב פרלמן, שחפית עבת-מקור, Gelochelidon nilotica, באתר מרכז הצפרות הישראלי
לב אריה

לב אריה (באנגלית: Lionheart) הוא סרט מתח ופעולה משנת 1991 בכיכובם של ז'אן-קלוד ואן דאם דבורה רנארד, האריסון פייג' ובריאן תומפסון. ליאון גולטייר (ואן דאם), משרת כצנחן בלגיון הזרים הצרפתי ומוצב בדג'יבוטי. מכתב המבשר כי אחיו הצעיר, שחי בלוס אנג'לס עם אשתו ובתו, גוסס וסובל מכוויות קשות בכל גופו. גולטייר, שלאור הבשורה הקשה ערק מן הלגיון ונמלט לארצות הברית, אינו מספיק להגיע בטרם נפטר אחיו. במטרה לסייע לאלמנתו של אחיו ולבתה הקטנה נאלץ גולטייר ללחום בקרבות זירה מחתרתיים ולא חוקיים המתקיימים ברחבי העיר, שעל זהות המנצח בהם מהמרים וצופים עשירי החברה הגבוהה להנאתם. את הקרבות מנהלת סינתייה, אישה יפה וחסרת מעצורים הרואה ביכולות הלחימה הגבוהות של גולטייר פוטנציאל לרווח כספי גדול. מצבו של גולטייר הופך מורכב עוד יותר משום ששניים מאנשי הלגיון דולקים בעקבותיו ללוס אנג'לס כשהם נחושים להחזירו למשפט. גולטייר, וחברו היחיד ג'ושוע אלדריג' (פייג'), נדרשים לתמרן בין הסיכונים במטרה לסייע לאלמנה ולנצח את היריבים בזירה ומחוצה לה. "לב אריה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לב אריה", באתר נטפליקס "לב אריה", באתר AllMovie (באנגלית) "לב אריה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לב אריה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "לב אריה", באתר Metacritic (באנגלית) "לב אריה", באתר אידיבי "לב אריה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אהרון קשלס ואורי שחורי, בדיקת דאם, באתר ynet, 2 בנובמבר 2006.
מטרה קשוחה

מטרה קשוחה (באנגלית: Hard Target) הוא סרט מתח ופעולה משנת 1993 בכיכובם של ז'אן-קלוד ואן דאם לאנס הנריקסן, ארנולד ווסלו, ינאסי באטלר ווילפורד ברימלי. היה זה סרטו הראשון בארצות הברית של הבמאי ג'ון וו. נטאשה ביינדר מגיעה לניו אורלינס בחיפוש אחר אביה הנעדר דאגלס, יוצא חיל הנחתים שלחם במלחמת וייטנאם, אשר עזב אותה בהיותה קטנה וחי כחסר בית בעיר. לעזרתה נחלץ צ'אנס בודרו (ואן דאם), יוצא סיירת חיל הנחתים אשר עוטר על אומץ ליבו בכוכב הכסף, העובד כמלח בצי הסוחר. עד מהרה מגלים השניים כי אביה נרצח בידי כנופיית פושעים אשר מוציאה אל הפועל מרוצים לחיים ולמוות, במהלכם ניצודים חסרי בית יוצאי צבא בידי בעלי ממון עם תאוות הרג. אתר האינטרנט הרשמי של מטרה קשוחה "מטרה קשוחה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מטרה קשוחה", באתר נטפליקס "מטרה קשוחה", באתר AllMovie (באנגלית) "מטרה קשוחה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מטרה קשוחה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מטרה קשוחה", באתר Metacritic (באנגלית) "מטרה קשוחה", באתר אידיבי "מטרה קשוחה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אהרון קשלס ואורי שחורי, בדיקת דאם, באתר ynet, 2 בנובמבר 2006. נסים דיין, ‏פגיעה אנושה באנושות, באתר גלובס, 7 ביוני 2000.
רובי (סיפור קצר)

רוֹבי (באנגלית: Robbie) הוא סיפור קצר מאת אייזק אסימוב, המשתייך לסוגת המדע הבדיוני. זהו סיפורו הארבעה עשר של אסימוב והסיפור הראשון בסדרת הרובוטים. כתיבתו של הסיפור החלה ב-10 ביוני 1939, והוא פורסם לראשונה בספטמבר 1940, תחת השם חבר מוזר למשחק. בשנת 1950 גרסה מחודשת של הסיפור הופיעה בספרו של אסימוב, "אני, רובוט". הסיפור תורגם לעברית בשנת 1962 בעיתון משמר לילדים, פעם נוספת בשנת 1970 בספר אנוכי, הרובוט, ושוב בשנת 2004 בספר אני, רובוט. הסיפור עוסק בטכנופוביה ומציג אותה כחסרת בסיס. הסיפור מתרחש בשנת 1996. רוֹבי, רובוט אילם מדגם RB, הוא רובוט בבעלותה של משפחת ווסטון ומתפקד כאומנת לגלוריה, בתם הקטנה. אמה של גלוריה היא אשת החוג הגבוה אשר מושפעת בקלות מדעותיהם של אחרים, ולכן קנתה רובוט בתקופה בה היה מדובר במעשה פופולרי. כאשר החלה לצמוח תנועת התנגדות לרובוטים היא החלה לחשוש שהרובוט מסב לבתה נזקים חברתיים, מאחר שזאת מעדיפה לשחק עם רובי מאשר עם ילדים אנושיים. בעקבות זאת רובי מוחזר למפעל, שנתיים לאחר שנקנה. לאחר שגלוריה מגלה שרובי הוחזר למפעל, היא מפסיקה לחייך ולצחוק ומתקשה להפיק הנאה מפעילויות אחרות, למרות המאמצים שהוריה עושים כדי לשמח אותה (לדוגמה, מאמצים כלב). לבסוף אביה של גלוריה מעלה רעיון, שלפיו גלוריה מתקשה להיפרד מרובי מאחר שהיא חשבה עליו כאדם ולא כרובוט. לכן הוא מציע לקחת את גלוריה לסיור במפעל לייצור רובוטים, שבו היא תראה שרובוטים עשויים ממתכת ואינם אנושיים. גברת ווסטון מסכימה והמשפחה יוצאת לסיור במפעל. בזמן הסיור מר ווסטון מבקש לראות את החדר שבו רובוטים מרכיבים רובוטים, וכאשר הם מגיעים לחדר הם נדהמים כאשר הם מזהים את רובי בין הרובוטים. גלוריה רצה לקראת רובי וכמעט נדרסת על ידי רכב. רובי מציל את גלוריה מהידרסות, ומר ווסטון מתוודה בפני אשתו ומספר לה שהכול היה מתוכנן. גברת ווסטון מסכימה להחזיר את רובי לגלוריה. לבסוף כשגלוריה הייתה בת 15 היא נפרדה מרובי בפעם השנייה והאחרונה. סדרת הרובוטים רובי במאגר הספרות הספקולטיבית האינטרנטי הסיפור רובי, בנוסף לסקירה קצרה, באתר יקום תרבות
שחפית כספית

שחפית כספית (שם מדעי: Hydroprogne caspia) היא מין של שחפית יחידה בסוגה. שחפית זו היא הגדולה במיני השחפיות. שחפית זו היא הגדולה ביותר במיני השחפיות ואורכה 48-60 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 126-145 ס"מ ומשקל של 530-782 גרם. היא בעלת מקור אדום ענקי וראש שחור בעל ציצה אחורית. הגוף לבן והרגליים שחורות וקטנות. הזנב מפוצל מעט בקצוות והכנפיים שחורים בקצה. השחפיות הן עופות ימיות החיות גם בחופים ובכמה אגמים. הן חיות בצפון אמריקה (כולל בימות הגדולות), באירופה ואסיה (בעיקר סביב הים הבלטי והים השחור), אפריקה, אוסטרליה, אמריקה המרכזית וצפון אמריקה הדרומית. בישראל היא נפוצה כל השנה בחופי אילת ונדירה בים התיכון. השחפיות ניזונות בעיקר מדגים שהם שולות במים רדודים מהאוויר והם יעופו עד 60 ק"מ לעבר הים כדי לדוג. הם דגות גם באגמים וביצות וניזונים גם מחרקים, זוחלים ויונקים קטנים וגוזלי עופות אחרים. השחפית מתרבה בקיץ ומטילה 1-3 ביצים בצבע כחול-ירוק. הביצים מוטלות בקן על הקרקע ולעיתים אף בין הצמחייה. הם מקננות לבד או בלהקות עם שחפים ושחפיות אחרות. מדיה וקבצים בנושא שחפית כספית בוויקישיתוף שחפית כספית, באתר ITIS (באנגלית) שחפית כספית, באתר NCBI (באנגלית) שחפית כספית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחפית כספית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) שחפית כספית, באתר GBIF (באנגלית) שחפית כספית באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוד אביר

דוד אביר (1922 - 7 בינואר 2016) היה פרופסור לאווירונאוטיקה, ממייסדי הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. דוד אביר (אברמוביץ) נולד בשנת 1922 בליטא, ובילדותו עלה לישראל. נמנה עם מייסדי האגודה למדעי התעופה בישראל, ובמרץ 1959 נבחר ליו"ר האגודה. אביר השלים לימודי הנדסת מכונות והנדסה אווירונאוטית באנגליה, התגייס לחיל האוויר, ושירת כראש מחלקת ההנדסה של החייל. במהלך שירותו השלים לימודים לתואר שני במכון הפוליטכני של ברקולין בניו יורק, שם כתב בהמשך דוקטורט באווירונאוטיקה. לאחר שחרורו מצה"ל נמנה עם מייסדי הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון, ובהמשך היה דיקן הפקולטה. בשנת 1963 מונה לחבר הוועדה הלאומית לחקר החלל שהוקמה על ידי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ובשנת 1965 מונה ליו"ר הוועדה. כיהן בוועדות של הסוכנות הישראלית לניצול החלל (סל"ה), והיה ממלא מקום היו"ר. בשנת 1969 נבחר לנשיא האיגוד לקידום המדע בישראל. היה חבר במליאת הוועדה הבינלאומית למחקר החלל (COSPAR), והביא לקיום הכינוס ה-20 של ארגון זה בישראל ביוני 1977. בשנת 1973 עבר לאוניברסיטת תל אביב והתרכז בתחום החלל. בתחילת שנות ה-80 נמנה עם חברי מערכת האנציקלופדיה "עולם חדש". היה במשך שנים רבות חבר ויו"ר הוועדה הלאומית ל CODATA של האקדמיה הישראלית למדעים ונשיא עולמי של הוועדה בין השנים - 1994-1990. CODATA ו-COSPAR הן ועדות של ICSU. דוד אביר, אוירודינמיקה, 1958 (מהדורה ראשונה), 1961 (מהדורה שנייה), 1964 (מהדורה שלישית). דוד אביר וגרשון ריבלין (עורכים), ברום שחקים: מאסף לענייני תעופה, הוצאת מערכות, 1960 דוד אביר - עורך מדעי, ויהודה אחיוסף אדם על הירח - ספר עידן החלל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור. מהדורה ראשונה אוקטובר 1969. מהדורה שנייה אפריל 1972. מדיה וקבצים בנושא דוד אביר בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של דוד אביר, בקטלוג הספרייה הלאומית ריאיון עם פרופ' דוד אביר, 2012, באתר YouTube רפאל בשן, עוד רחוקה הדרך לכוכבים - ריאיון עם דוד אביר, מעריב, 12 במאי 1961 עופר אדרת, העולה שלימד את הישראלים לטוס בעברית, באתר הארץ, 28 בינואר 2016 דוד אביר (1922-2016), דף שער בספרייה הלאומית פרופ' דוד אביר ז"ל האגודה למדעי תעופה וחלל בישראל ש. שחורי, התקדמות בחקר החלל הושגה במוסדות מחקר ישראלים, דבר, 12 בדצמבר 1963 פרופ' אביר - נשיא האיגוד לקידום המדע בישראל, דבר, 15 באפריל 1969 מדענים מברה"מ, מזרח גרמניה וצ'כיה באו לוועידת "קוספאר", דבר, 8 ביוני 1977 תולדות האגודה למדעי התעופה והחלל בישראל, באתר האגודה למדעי התעופה והחלל בישראל מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל-אביב, דבר, 24 באפריל 1973 מדוע נוטש הנוער את לימודי הטבע והטכנולוגיה, מעריב, 16 באפריל 1984 "אוירודינמיקה" - בהוצאת חיל אוויר, חרות, 19 בפברואר 1959
שחפית הדורה

שחפית הדורה (שם מדעי: Thalasseus elegans) היא מין של עוף ימי ממשפחת השחפיתיים בעלת מקור ארוך מעט והיא חיה בחופי צפון ודרום אמריקה לאורך האוקיינוס השקט. שחפית זו מגיעה לאורך 41 ס"מ. היא בעלת מקור אדום או כתום ודק והגב שלה אפור-בהיר. הכנפיים גדולות והזנב ארוך ומפוצל. שחפית זו היא מין קולני ביותר והיא מסתובבת בחבורות. אפשר להתבלבל בינה לשחפית גדולה (Thalasseus maximus), אך האחרונה גדולה יותר ובעלת ציצה שחורה גדולה יותר על הראש. השחפית נפוצה בטבע מחופי ארצות הברית ומקסיקו המערביים, עד לפרו, אקוודור וצ'ילה. הם חיים ברחבי חופים ואיים שונים ומטילים 1-2 ביצים. השחפיות אגרסיביות ויתקפו כל יצור שיתקרב לביצים, כולל שחפים המקננים לעיתים בסמוך לשחפיות הקטנות. למרות שתפוצתם העיקרית היא באמריקה, פרטים אחדים נצפו כבר במערב אירופה ובפעם אחת נצפה בקייפטאון שבדרום אפריקה. הן עופות ים שצוללות לדוג דגים ודיונונים. מדיה וקבצים בנושא שחפית הדורה בוויקישיתוף שחפית הדורה, באתר ITIS (באנגלית) שחפית הדורה, באתר NCBI (באנגלית) שחפית הדורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחפית הדורה, באתר GBIF (באנגלית) שחפית הדורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
נודי שחורה

נודי שחורה (שם מדעי: Anous minutus) היא מין עוף ימי ממשפחת השחפיתיים שצבעה שחור והיא חיה באיים בלב האוקיינוס. הנודי היא עוף ים בינוני בעל נוצות שחורות ומקור שחור, עם כיפה בהירה. אורכה 37 ס"מ בממוצע, מוטת הכנפיים עד 70 סנטימטרים ומשקלה 98–144 גרם. העיניים בעלי סימנים שחורים מסביבם והכנפיים צרות וארוכות מאוד. על הרגליים קרום שחייה העוזר לשחות. הנודיות הן עופות הדואים ברחבי האוקיינוסים ומתרבים באיים מבודדים באוקיינוסים הטרופיים. הן צוללות לצוד דגים קטנים ודיונונים ולעיתים גורפות יחד עם עופות אחרים את הדגים למעלה. עם זאת הן צוללות רק לכמה מטרים מתחת למים. הנודיות מקננות באיים טרופיים ברחבי כל האוקיינוסים. באוקיינוס האטלנטי הן נפוצות בעיקר באיים הקאריביים. הן יכולות לעוף עד 80 ק"מ הרחק מהאיים, אך שבות אליהם כדי לנוח בלילה. אזורי הקינון שלהם מכוסי לשלשת ומכלכלות מאות עופות ים המקננות בין העצים. כל ציפור מטילה ביצה אחת בעונת רבייה והן משתמשות באותו קן גם לעונות הבאות. מדיה וקבצים בנושא נודי שחורה בוויקישיתוף נודי שחורה, באתר ITIS (באנגלית) נודי שחורה, באתר NCBI (באנגלית) נודי שחורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נודי שחורה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נודי שחורה, באתר GBIF (באנגלית) נודי שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
שחפית אנטארקטית

שחפית אנטארקטית (שם מדעי: Sterna vittata) היא מין של ציפור ממשפחת השחפיתיים ומהסוג שחפית, החיה בעיקר ביבשת אנטארקטיקה. היא מזכירה מאוד את שחפית הקוטב, הנודדת למרחק הארוך ביותר, אך היא גדולה יותר ואפורה יותר בצבעה. זוהי ציפור קוטבית קטנה מאוד שאורכה 31-38 ס"מ. היא בעלת מקור ארוך ואדום ונוצותיה לבנות עם גוון אפור על הכנפיים הארוכות. הכיפה שחורה בעונת הרבייה, אך שאר הפנים לבנות. שחפית זו מצויה ברחבי האוקיינוסים הדרומיים גם בשיא החורף (אם כי לא על יבשת אנטארקטיקה עצמה) ומתרבה בתקופת נובמבר-דצמבר, אז הקיץ בדרום. האוכלוסייה העולמית נאמדת ב-140,000 פרטים בוגרים. השחפיות הצעירות מתבגרות עד לפברואר ואז הם נאלצות לנוע צפונה, לפני שהחורף האנטארקטי מגיע. הטורפים העיקריים שלהם הם חמסנים ויסעורים גדולים. מדיה וקבצים בנושא שחפית אנטארקטית בוויקישיתוף שחפית אנטארקטית, באתר ITIS (באנגלית) שחפית אנטארקטית, באתר NCBI (באנגלית) שחפית אנטארקטית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שחפית אנטארקטית, באתר GBIF (באנגלית) שחפית אנטארקטית באתר הרשימה האדומה של IUCN
חברת הובר

חברת הובר (באנגלית: The Hoover Company) היא חברה לייצור ושיווק שואבי אבק אמריקנית שבסיסה באוהיו. החברה פעלה גם באירופה ובמשך מרבית המחצית הראשונה של המאה ה-20 שלטה בתעשיית שואבי האבק החשמליים, עד שהמותג "הובר" נעשה שם גנרי לשואב אבק, וגם לפעולת שאיבת האבק. משנת 1989 החברה פעלה בארצות הברית כחלק ממאיטג עד מכירתה ב-2006 ל-TTI שבסיסה בהונג קונג תמורת 107 מיליון דולר. האגף האירופי של הובר התפצל כבר ב-1993 מהחברה האם ונרכש בידי חברת קנדי שבסיסה בברוגריו שבאיטליה, כיום נמצאת השליטה בחברה בידי חברת ביין קפיטל (אנ'). הובר נחשבת גם בראשית המאה ה-21 לשחקן מרכזי בשוק שואבי האבק, והאגף האירופי שלה מתמחה גם בייצור מוצרים לבנים נוספים: מכונות כביסה ומייבשי כביסה. המתחרה העיקרית שלה היא דייסון (אנ') בשל טכנולוגיית הציקלון הכפול מבוססת ההפרדה הציקלונית שלה, שעליה רשמה פטנט. בראשית דרכה עסקה החברה בבעלות ויליאם הובר בשיווק רתמות עור לסוסים ולכרכרות. העסק נקלע לקשיים בראשית המאה ה-20 עם חדירתן ההולכת וגדלה של המכוניות. במקביל, ג'יימס מארי ספנגלר, עובד ניקיון מקנטון הצפונית שבמדינת אוהיו, רשם ב-2 ביוני 1908 פטנט (מספר 889,823) על מכונת שאיבה חשמלית ניידת שהקלה על פעולת ניקיון הבית. ספנגלר, שהיה חולה אסתמה, רצה לבנות שואב אבק קטן ממדים שיסייע לו לצמצם את כמות האבק בביתו. הוא המציא מכשיר שהתבסס על פעולת יניקה שיצרו להבי מאוורר שחובר אל מנוע. באותה שנה הוא מכר את הפטנט לוויליאם הובר, שהיה בעלה של בת דודתו והפך שותף במפעל Hoover’s Electric Suction Sweeper Company. כששווקו שואבי האבק הראשונים, ב-1908, היו רק 10% ממשקי הבית בארצות הברית מחוברים לרשת החשמל. ב-1912 החלה החברה לייצא שואבי אבק לבריטניה והחלה להתבסס בשוק האירופי. טקטיקת שיווק חדשנית לשעתה שנקטה בה "הובר", הייתה שיווק שואבי האבק לעקרות בית לניסיון חינם למשך עשרה ימים, בסיומן ניתן היה להחזיר את המוצר או לרכוש אותו. מאט הייג, סודות המותגים: 50 שנסקו, 50 שקרסו, מאנגלית: ליטל ידין, הוצאת ידיעות ספרים וגלובס, 2007. עמ' 23–24 מדיה וקבצים בנושא חברת הובר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת הובר (באנגלית) חברת הובר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערן מינהר, המהלך השיווקי המטופש שכמעט מחק את חברת הוּבר מהמפה, באתר הארץ, 3 בינואר 2017
הוקו הררי

הוקו הררי (שם מדעי: Penelopina nigra) הוא המין היחיד בסוג Penelopina שבמשפחת ההוקיים, התרנגולים הדרום-אמריקאים. הוקו זה הוא מין החי בהרים של מרכז אמריקה: באל סלוודור, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ודרום מקסיקו. ומצב השימור שלו מסווג כפגיע. ההוקו דומה לתרנגול ובגודל דומה. אורכו 590–650 מילימטר, והוא בעל כסות נוצות שחורה על רוב גופו. פניו כחולות, מקורו אדום ודלדל אדום מתחתיו. לנקבות צבע חום-בהיר, תכונה המסייעת להן להתמזג בצמחייה. ההוקויים חיים באדמות הרים מיוערים ויערות עננים לחים במרכז אמריקה. אוכלוסייה קטנה חיה גם במקסיקו. ההוקויים ניזונים בעיקר מפירות שנשרו ומתחבאים בפסולת העלים ביער. כתוצאה מציד-יתר ופגיעה מתמשכת ביערות בהם הם חיים, ההוקויים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע. מדיה וקבצים בנושא הוקו הררי בוויקישיתוף הוקו הררי, באתר ITIS (באנגלית) הוקו הררי, באתר NCBI (באנגלית) הוקו הררי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הוקו הררי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) הוקו הררי, באתר GBIF (באנגלית) הוקו הררי בneotropical.birds הוקו הררי באתר הרשימה האדומה של IUCN
הוקו מקורנן

הוקו מקורנן (שם מדעי: Oreophasis derbianus) הוא מין של עוף יער ממשפחת ההוקיים שבסדרת התרנגולאים והמין היחיד בסוגו. ההוקו המקורנן הוא עוף מרשים שאורכו עד 85 ס"מ והוא מזכיר בצורתו תרנגול הודו בעל חזה לבן וגוף שחור עם מקור צהוב גדול ועם קרן אדומה מעל הראש. הכנפיים גדולות אך ההוקויים מעדיפים להיות על הקרקע ולא לעוף לעיתים קרובות. הצעירים בעלי צבעים חומים והקרן שלהם קטנה יותר מהבוגרים. בשל קרניים אלה הוא קיבל את שמו. יצור דמוי-תרנגול זה חי על קרקע היער במקסיקו (בעיקר בצ'יאפס) ובגואטמלה שבמרכז אמריקה. הוא מסתובב בינות לסבכי היער ובין הענפים ומחפש עלים קטנים, חרקים ופירות שונים. הזכרים יותר גדולים מהנקבות ואינם חיים יחד איתם אלא לבדם. בשל הפגיעה ביערות בהם הוא חי וכן מציד ההוקו מצוי כיום בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא הוקו מקורנן בוויקישיתוף הוקו מקורנן, באתר ITIS (באנגלית) הוקו מקורנן, באתר NCBI (באנגלית) הוקו מקורנן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הוקו מקורנן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) הוקו מקורנן, באתר GBIF (באנגלית) הוקו מקורנן באתר הרשימה האדומה של IUCN
דגרתל וולאס

דגרתל וולאס (שם מדעי: Eulipoa wallacei) הוא מין יחיד בסוגו של עוף קרקע ממשפחת הדגרתיליים החי באיים באינדונזיה. אורך הדגרתל הוא 31 ס"מ וצבעו חום-זית. הזכר גדול מעט מהנקבה אבל דומה לה בצבעו. המקור כחלחל והנוצות כתומות לאורך הגוף עם בטן ורדרה ורגליים חזקות ושחורות. על הגב ותחילת הכנפיים פסים אדומים-כהים מאונכים אותם יש רק לזכרים. הדגרתל של וולאס שקרוי ע"ש אלפרד ראסל וולאס, מצוי ביערות גשם של כמה איים בארכיפלג מאלוקו: הלמהרה, בורו, סראם, אמבון, טרנאטה, הארוקו ובאצ'אן. ייתכן שהוא חי גם באי מיסואול שבפפואה המערבית. כמו רוב מיני הדגרתליים הנקבה מטילה ביצים בגומות קרקעיות ביער או ליד החופים והחול מחמם את הביצים. הזכר בוחן את חום הקן ומוסיף או מוריד חול או בוץ לפי הצורך. הדגרתל נפגע באזור חיותו כתוצאה מפגיעה ביערות והוא בסכנת הכחדה כיום. מדיה וקבצים בנושא דגרתל וולאס בוויקישיתוף דגרתל וולאס, באתר ITIS (באנגלית) דגרתל וולאס, באתר NCBI (באנגלית) דגרתל וולאס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגרתל וולאס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דגרתל וולאס, באתר GBIF (באנגלית) דגרתל וולאס באתר הרשימה האדומה של IUCN
דגרתל ההודו

דגרתל ההודו (שם מדעי: Alectura lathami) הוא מין עוף אוסטרלי גדול ממשפחת הדגרתיליים שבסדרת התרנגולאים. מין זה הוא היחידי בסוגו וקיבל את שמו בגלל דמיונו לתרנגול הודו. הדרגתל חי ביערות צפון קוויסלנד וצפון אוסטרליה עד לניו סאות' ויילס בדרום ולאי הקנגורו. הוא המין גדול ביותר במשפחה ואורכו 60-75 ס"מ עם מוטת כנפיים של 85 ס"מ. הגוף שחור עם זנב פרוש ארוך ועור ורוד בוהק על הראש. הצוואר ללא נוצות. בתחתית הצוואר ישנו פס צהוב בוהק. הזכרים גדולים מהנקבות. בני מין זה מסוגלים רק למעוף קצר ומסורבל. משתמשים ביכולת התעופה רק כדי לעלות על עצים ללינת לילה או כדי לברוח מטורפים. הם מקימים תלים גדולים המשמשים להם כמדגרות. התלים עשויים מאדמה וחומרים צמחיים. דגרתל זכר שולט על תל, אותו הוא מתחיל לבנות, מגרש זכרים מתחרים ומזדווג עם נקבות, אשר באות כדי להטיל ביצים בתל המוקם. הזכר עורם על הביצים ערימת עפר נוספת ומשגיח על הטמפרטורה בתל באמצעות חיישן אטמוספירה, המצוי בקצה מקורו. כשקר מדי הוא מוסיף אדמה וכשחם הוא גורע אדמה, כך עד שהאפרוחים בוקעים. מדיה וקבצים בנושא דגרתל ההודו בוויקישיתוף דגרתל ההודו, באתר ITIS (באנגלית) דגרתל ההודו, באתר NCBI (באנגלית) דגרתל ההודו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגרתל ההודו, באתר GBIF (באנגלית) דגרתל ההודו באתר הרשימה האדומה של IUCN