laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בנג'מין דיטררו

בנג'מין דיטררו (בצרפתית:Benjamin Duterrau‏; 2 במרץ 1768 – 11 ביולי 1851) היה צייר, חרט, פסל ומרצה לאנגלית, שהיגר לטסמניה. שם נודע בתמונותיו של הילידים וציורי ההיסטוריה האוסטרלית. דיטררו נולד בסוהו בלונדון, והיה ממוצא אנגלו-צרפתי. תיעוד הקהילה של סנט אן, סוהו, קובע את תאריך הטבילה שלו ב-24 במרץ 1768, האב 'בנג'מין דיטררו' והאם 'שרה'. אביו היה שען. דיטררו היה חניך חריטה ובשנת 1790 עשה שתי חריטות צבעוניות בעקבות מורלנד. בין השנים 1817–1823 הציג שישה דיוקנאות בתערוכות האקדמיה המלכותית, וכן הציג שלוש יצירות ז'אנר במוסד הבריטי בערך באותה תקופה. דיטררו היגר לארץ ואן דימן (טסמניה) והגיע באוגוסט 1832 עם בתו. הוא גר בהובארט והתאמן כצייר פורטרטים. בשנת 1833, בהיכל המכניקה בהובארט, הוא היה האדם הראשון במושבה שהעביר הרצאה על אמנות. בשנת 1835 הוא עשה כמה תחריטים של אוסטרלים ילידים, הדוגמאות הראשונות למלאכה זו שנעשתה באוסטרליה. ציורו המפורסם ביותר "הפשרה" נמצא במוזיאון הטסמני ובגלריה לאמנות בהובארט עם דיוקן עצמי ועבודות אחרות, כולל תבליטים, הוא מיוצג גם באוסף דיקסון בסידני. דיטררו נפטר בהובארט בשנת 1851. מצבתו של דיטררו נמצאת במוזיאון הטסמני לאמנות בהובארט. האיות של בנג'מין זהה באנגלית ובצרפתית, אך היגוי האותיות שונה. דיטררו, אף שנולד בלונדון, היה בנם של הורים צרפתים מהגרים ששפתם הראשונה הייתה צרפתית וההשכלה והשפה שלו בבית עשויות בהחלט להיות בעיקר בצרפתית. בתו ג'יין (1812–1885) התחתנה עם ג'ון בוגל (1808–1879), סוחר קולוניאלי, בהובארט, טסמניה בפברואר 1838, לפני שחזרה לבריטניה. בנו, אדם שיחק כדורגל עבור Royal Engineers בגמר גביע ב־1872. מדיה וקבצים בנושא בנג'מין דיטררו בוויקישיתוף Benjamin Duterrau, Native taking a kangaroo [Native catching a kangaroo], Item held by National Gallery of Australia Gleeson, James (1971). Australian painters. Weldon. p. 101
שמלת קוקטייל

שמלת קוקטייל היא שמלה הנלבשת לאירועים רשמיים למחצה כמו מסיבת קוקטייל ומתקיימים בדרך כלל בשעות אחר הצהריים המאוחרות. בתקופה הוויקטוריאנית השמלות שנלבשו למסיבות בדרך כלל היו בעלות שרוולים ארוכים, צווארון גבוה או חצאית צרה וזאת להבדיל אותן משמלות ערב, במאה ה-20 שמלות מסוג זה יצאו מן האופנה והן הוחלפו בשמלות ערב. במהלך המאה העשרים הרבה מהלקוחות של יצרני הביגוד הצרפתיים היו חנויות כלבו אמריקאיות שהעתיקו אליהם עיצובים צרפתיים וקידמו אופנה צרפתית, דבר זה הוביל את המעצבים הצרפתיים ליצור שמלות היועדו לקהל יעד אמריקאי, עקב כך שמסיבות קוקטייל היו פופולריות בארצות הברית, הצרפתים עיצבו את הגרסה שלהם לשמלות קוקטייל. לאחר מלחמת העולם השנייה הוציא כריסטיאן דיור את הסגנון העיצובי של "המראה החדש" וסגנון זה השפיע על שמלות הקוקטייל עקב כך שמעצבים החלו להשתמש בבדים פחות יקרים עבור השמלות. מדיה וקבצים בנושא שמלת קוקטייל בוויקישיתוף התלבשות לשעת קוקטייל ההיסטוריה של שמלת הקוקטייל
ג'ון טש

ג'ון טש (באנגלית: John Frank Tesh; נולד ב-9 ביולי 1952) הוא מלחין, פסנתרן ומנחה טלוויזיה אמריקאי. במהלך הקריירה זכה 6 פעמים בפרס אמי ו-4 פעמים הוציא אלבום זהב. ג'ון טש נולד בגרדן סיטי, ניו יורק וגדל באזור לונג איילנד. הוא התחיל לנגן בפסנתר בגיל שש. לאחר סיום בית הספר ג'ון טש למד תקשורת באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. בהיותו בצפון קרוליינה הוא התחיל להגיש תוכניות ברדיו. ג'ון טש החל את הקריירה בטלוויזיה. הוא הגיש מספר תוכניות ברשתות שונות. בשנים 1993–1994 הוא היה מגיש תוכנית אירוח לצד ליזה גיבונס. כמו כן הוא היה כתב ספורט והגיש שידורים מאליפות ארצות הברית הפתוחה מהאולימפיאדה ומתחרויות ספורט נוספות. ג'ון טש הופיע בסרט המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים: הדור הבא". בשנת 1987 היה חבר של להקה שהוקמה על ידי יאני. בסך הכול ג'ון טש הוציא מעל ל-30 אלבומים מהם 4 זכו להיות אלבום זהב. אוגוסט 1994 הוא הקליט את ההופעה שלו "Live at Red Rocks", בהופעה זו שותפו קטעים של תרגילים שבוצעו על ידי אלופים אולימפיים נדיה קומנצ'י וברט קונר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון טש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון טש (באנגלית) ג'ון טש, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ון טש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון טש, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון טש, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון טש, באתר ספוטיפיי ג'ון טש, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון טש, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון טש, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון טש, באתר Songkick (באנגלית)
חיפוש אחר ריגושים

חיפוש אחר ריגושים היא תכונת אישיות שמוגדרת כצורך לחוויות ולריגושים חדשים, מגוונים, ועזים, הכרוכה יחד עם נכונות לנטילת סיכונים גופניים, חברתיים, חוקיים, וכלכליים למען אותן חוויות. אנשים שתכונה זו גבוהה אצלם לוקחים סיכונים, ונמוכים בתכונה זו נמנעים מכך. התכונה שכיחה יותר בקרב מתבגרים ואצל גברים יותר מאשר נשים. המונח נטבע לראשונה על ידי פרופסור מרווין צוקרמן (אנ') בשנת 1978. על מנת להעריך ולאבחן את התכונה הוא יצר את השאלון לחיפוש ריגושים (Sensation Seeking Scale). צוקרמן יצר את הסולם על מנת להבין טוב יותר תכונות אישיות כמו נוירוטיות, התנהגות אנטי-חברתית, ופסיכופתיה. השאלון לחיפוש ריגושים כולל 40 פריטים המתייחסים לארבעה תחומים שונים: חיפוש הרפתקאות: רצון לפעילויות מחוץ לבית, הכרוכות בתחושות וסיכונים יוצאי דופן, כגון צניחה חופשית, צלילה חופשית, טיפוס הרים, נהיגה במהירות גבוהה, וטיסה. חיפוש חוויות: תחום זה מתייחס לחוויות נפשיות חדשות באמצעות בחירות לא שגרתיות, כולל שימוש בסמים פסיכדליים, חוסר קבלה של מוסכמות חברתיות, ורצון להתרועע עם אנשים לא שגרתיים. חוסר עכבות: העדפה של פעילויות שכוללות "איבוד שליטה" כגון מסיבות פרועות, שתייה, ופעילויות אנטי-חברתיות. נטייה לשעמום: אי-סובלנות לפעולות חזרתיות או לשגרה, וחוסר שקט כאשר תנאים אלה מתקיימים. כך, למשל, יש פריטים כגון: "אני מעדיף חברים שהתנהגותם הבלתי צפויה מעוררת התרגשות", "אני אוהב מסיבות סוערות שבהן מבלים ללא מעצורים", "ניסיתי להשתמש בחשיש, או הייתי רוצה לנסות", "בדרך כלל אני חושב על הדבר שאני עומד לעשות לפני שאני עושה אותו". אנשים עם רמות גבוהות של תכונה זאת מתאפיינים בתחושת חוסר פגיעות – "לי זה לא יקרה". ניתן להסביר זאת בכך שאנשים שגבוהים בחיפוש ריגושים מאופיינים גם בהטיית תגובה אופטימית אשר מובילה לתפיסת סיכון נמוכה, כלומר, ראיית הסבירות לתוצאות שליליות כנמוכה יותר מסבירותה הסטטיסטית בפועל. תפיסה נוספת הקשורה לנטילת סיכונים היא הערכה גבוהה של יכולות אישיות ביחס ליכולת האמיתית. יש הטוענים כי הפסיכופתיה נחשבת לקוטבה הקיצוני של תכונה זאת, בה האדם נוטה לשעמום, מאופיין בסף גירוי גבוה, ומחפש אחר ריגושים מעוררים ומסוכנים יותר ויותר כדי "להרגיש בחיים". המוח בגיל ההתבגרות פסיכופתיה אשליות חיוביות Marvin Zuckerman, Behavioral expressions and biosocial bases of sensation seeking, Cambridge: Cambridge University Press, 1994, ISBN 0-521-43200-6 Decision Making Individual Differences Inventory - Sensation Seeking Scale, sjdm.org Amy Alberts, David Elkind, Stephen Ginsberg, The Personal Fable and Risk-Taking in Early Adolescence, Journal of Youth and Adolescence 36, 2007-01-01, עמ' 71–76 doi: 10.1007/s10964-006-9144-4 Adam J. L. Harris, Ulrike Hahn, Unrealistic optimism about future life events: A cautionary note., Psychological Review 118, 2011-01, עמ' 135–154 doi: 10.1037/a0020997 Hamish A Deery, Hazard and Risk Perception among Young Novice Drivers, Journal of Safety Research 30, 1999-12-01, עמ' 225–236 doi: 10.1016/S0022-4375(99)00018-3
מאיר ישעיהו סילברסטון

מאיר ישעיהו סילברסטון נולד בלונדון ב-27 במרץ 1916 לאליהו דוד ויוכבד וגדל במשפחה דתית וציונית. עוד בארץ הולדתו למד משפטים והיה עורך דין. הוא היה פעיל בתנועת תורה ועבודה ויושב ראש התנועה וכן ציר בקונגרסים הציוניים. בדצמבר 1948 עלה לארץ עם רעייתו ובנו אורי. בתו יהודית שילה נולדה בישראל מספר חודשים לאחר מכן. הוא עבד במשרד הסעד בירושלים ובלשכה המשפטית של עיריית תל אביב. ב-1952 קבע את ביתו בירושלים והתמנה ליועץ המשפטי של משרד הפנים. ב-1960 מינה אותו שר הפנים משה חיים שפירא למנהל הכללי של המשרד. הוא היה ממקימי מערכת השלטון המקומי ומִרשם האוכלוסין במדינת ישראל וממניחי היסוד למערכת חוקי התכנון והבנייה ולחוקים מוניציפליים ויישומם בישראל ברמה הארצית, האזורית והמקומית. היה פעיל בקידום מיזוג בין רשויות מקומיות. ב-1966 התמנה ליושב ראש הראשון של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה. באוקטובר 1967 השתתף בדיון תחת הכותרת "מי מפחד מהאח הגדול" שעסק בסכנות האפשריות לפרטיות האזרח, העשויות לנבוע מהפעלת מאגר נתונים ממוכן ומרכזי, שיכיל מידע מלא ומפורט אודותיו — מיום לידתו ועד שעת מותו. את הדיון יזם הירחון "מחשבות" והשתתפו בו מלבד מנכ"ל משרד הפנים סילברסטון גם הסוציולוגית ד״ר רבקה בר-יוסף, המשפטן וחבר-הכנסת פרופ' הנס קלינגהופר, פרופ' מיכאל דייוויס — מנהל המחלקה לאקולוגיה רפואית בביה״ס לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה, ויו״ר איל״א דב חביון. ב-1970 פרש מעבודתו במשרד הפנים ופתח בעיר משרד עורכי דין. הוא עבד בו עד 1999. בכל תפקידיו פעל רבות למען ירושלים. הוא היה חבר בהנהלות ובוועדות של מוסדות ציבוריים והתנדבותיים בירושלים, בהם האוניברסיטה העברית, בית החולים עזרת נשים (הרצוג), אלין, וראיטי, הבונים החופשיים, בית הכנסת ישורון ועוד. הוא היה ממקימי התאחדות עולי בריטניה בארץ ולמשך שנים אחדות שימש יושב ראש ההתאחדות. על העשייה הציונית, על תרומתו למדינה ולירושלים בתפקידיו בשירות הציבורי ועל פעילותו רבת ההיקף בארגונים ובמוסדות בעיר הוענק לו בשנת תשס"ח 2008 עיטור הכבוד יקיר ירושלים. נפטר ב-15 בינואר 2009, י"ט טבת תשס"ט, ונקבר בירושלים. בחודש מרץ 2021 חגגה אלמנתו רחל את יום הולדתה ה-100 וקיבלה מברק ברכה ממלכת אנגליה. עיריית ירושלים, יקירי ירושלים לשנת תשס"ח, באתר https://www.jerusalem.muni.il/, ‏2008 ארכיון המדינה, רשימות עולים 1948 (נובמבר - דצמבר) - חיפה, באתר https://www.archives.gov.il/ אודי נוימן, "ידו בכל ויד כל בו": על הייעוץ המשפטי למשרדי הממשלה בעשור הראשון למדינה, באתר https://lawjournal.huji.ac.il/ ארכיון המדינה, היועץ המשפטי - הלשכה המשפטית - משפטים - כללי, באתר https://www.archives.gov.il/, ‏29/12/1957 עד 09/11/1959 מיזוג רשויות מקומיות - כרך א', באתר https://www.archives.gov.il/, ‏23/08/1960 עד 24/03/1963 מי מפחד מהאח הגדול, באתר מחשבות | ThinkIL, ‏אוקטובר 1967 יצחק בן-צבי - כנס ראש חודש לעולי בריטניה ואירלנד, באתר https://www.archives.gov.il/, ‏01/01/1956 עד 17/01/1956
דה סיביל וורס

The Civil Wars (בתרגום לעברית: מלחמת האזרחים) הם צמד מוזיקאים אמריקאים, המורכב מג'וי ויליאמס וג'ון פול וייט. הם הוקמו בשנת 2008 והתפרקו בשנת 2014. עד לפירוקם הם זכו בארבעה פרסי גראמי. אלבום הבכורה שלהם Barton Hollow, זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד 200. באותה השנה הוציאו עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את הלהיט "Safe & Sound" שהיה לשיר הנושא של הסרט "משחקי הרעב". לאחר ש-"Safe & Sound" יצא בפורמט של הורדה דיגיטלית, הוא נשלח לרדיו להיטים עכשוויים בבריטניה. הוא זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, שציינו לשבח את "קולה העוצמתי של סוויפט, את פשטות המוזיקה ואת מילות השיר", וחלקם כינו אותו כ"קאמבק מבורך" של הזמרת. השיר הגיע למקום ה-30 במצעד הבילבורד הוט 100. במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד "Safe & Sound" הגיע למקום ה-19 ונמכר בלמעלה מ-136 אלף עותקים באותו השבוע בו יצא לאור. בשנת 2013 זכו להצלחה רבה כאשר אלבומם השני The Civil Wars, כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מאלבומי הפולק הבודדים שעשו זאת באותן השנים. 2011: Barton Hollow 2013: The Civil Wars מדיה וקבצים בנושא דה סיביל וורס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דה סיביל וורס אתר האינטרנט הרשמי של דה סיביל וורס דה סיביל וורס, ברשת החברתית פייסבוק דה סיביל וורס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דה סיביל וורס, באתר ספוטיפיי דה סיביל וורס, באתר Last.fm (באנגלית) דה סיביל וורס, באתר AllMusic (באנגלית) דה סיביל וורס, באתר MusicBrainz (באנגלית) דה סיביל וורס, באתר דיזר דה סיביל וורס, באתר Discogs (באנגלית) דה סיביל וורס, באתר Songkick (באנגלית) דה סיביל וורס, באתר בילבורד (באנגלית) Music News, Reviews, Articles, Information, News Online & Free Music | Billboard.com, web.archive.org, ‏2011-06-04 The Hunger Games, 2012-03-21, נבדק ב-2021-04-03 Taylor Swift, Billboard Michael Buble Remains No. 1, Adele's '21' Has Best Sales Week Yet | Billboard, web.archive.org, ‏2013-03-31 The Civil Wars, Billboard
Love Don't Let Me Go

Love Don't Let Me Go (בעברית: האהבה לא מרפה ממני) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בשיתוף עם הזמר כריס ויליס. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של גטה. השיר נשלח לתחנות הרדיו בבריטניה אך לא נחל שם הצלחה כאשר הגיע למקום ה-46 בלבד. אם כי היו מספר מדינות בהם השיר כן הצליח ביניהם בלגיה, צרפת והולנד כאשר בשלושתן נכנס לעשרים העליונים. בנוסף לשיר יצא רמיקס בשם "Love Don't Let Me Go (Walking Away)", אשר יצא בשנת 2006. הקליפ של השיר הופץ בינואר 2002 ואורכו היה 2 דקות ו-55 שניות. הקליפ הכיל הולוגרמה של גטה אך לא כלל את השתתפותו של ויליס בצורה כלשהי. מידע על היצירה "Love Don't Let Me Go" באתר מיוזיק בריינז אסיד האוס • דאנס • סינת'פופ • בלוז אלקטרוני כריס ויליס, דייוויד גטה, נד סקוט, בנג'י ווהן, ג'ין צ'ארלס קארה, יואכים גארוד, מאף סקוט, מאט וואייט
אנה איבשקייביץ'

אנה איבשקייביץ' (בפולנית: Anna Iwaszkiewicz; כתבה תחת שם העט אדם פודקובינסקי; 17 בדצמבר 1897 – 23 בדצמבר 1979) הייתה סופרת ומתרגמת פולנייה חסידת אומות העולם, אשתו של הסופר ירוסלב איבשקייביץ'. כשהייתה בת ארבע, אמה ידוויגה סטנקייביץ' השאירה אותה ואת אביה, התעשיין סטניסלב וילהלם לילפופ, לפסנתרן יוזף אליווינסקי. מכאן ואילך גידלו אותה אביה ודודתה אניאלה פילאוויץ, ואילו אמה נמנעה ממגע עם אנה. בשנים 1915–1918 היא שהתה עם אביה ברוסיה, במיוחד במוסקבה ובקייב. התקופה בה שהתה ברוסיה תרמה לגיבוש כישרונה הספרותי כשלמדה באוניברסיטה הפולנית במוסקבה, למדה שפות זרות והתעניינה במוזיקה ובתיאטרון. ברוסיה היא למדה על יצירתו של אלכסנדר סקריאבין, שלימים הפך למלחין האהוב עליה ואת המוזיקה שלו היא תפיץ ותקדם בפולין על ידי ארגון קונצרטים שלו בוורשה. ב-12 בספטמבר 1922, לאחר שהתגברה על ההתנגדות הראשונית של אביה, היא נישאה למשורר ירוסלב איבשקייביץ'. לפני נישואין אלה היא התקשרה בברית אירוסין עם הנסיך קשישטוף רדזיוויל, שסודרו מספר שנים קודם לכן. באמצעות נישואיה היא קיבלה את ההזדמנות ליצור קשרים עם הקהילה האמנותית והספרותית. אנה פרסמה מאמרים, בעיקר על יצירותיהם של מרסל פרוסט, ג'וזף קונרד ותומאס מאן (בחלקם בשם בדוי). היא תרגמה ספרות צרפתית (מרסל פרוסט, מישל בוטור, אלן-פורנייה, ז'ול ורן) וספרות בשפה האנגלית (תומאס מרטון ואלפרד נורת' וייטהד). בסוף חייה, היא פרסמה את הספר "Zwierzęta Nasze" ("בעלי החיים שלנו") (1978). עבודתה הבולטת ביותר היא "Dzienniki i wspomnienia" ("יומנים וזיכרונות"). אנה הייתה אדם רגיש וקשה. בעלה לא הסתיר ממנה את נטייתו המינית או את מאהביו הגברים, בעוד שאנה עצמה הייתה דו-מינית. עם זאת, בני הזוג ראו את נישואיהם כשמחים ומוצלחים. לאנה היו בעיות נפשיות, כולל דיכאון. היא התמודדה עם זה בהיותה קתולית מסורה. בסטאוויסקו הסתירו בני הזוג איבשקייביץ' את משפחת מושקט, וכשהזוג הקשיש היה בסכנה הם התארגנו להעבירם מפודקובה ליסנה למילונובק. בני הזוג הוסתרו על ידי יז'י מיצ'יסלב ריטארד (1899–1970), חברם של הזוג איבשקייביץ'. האישה דלפינה הוסתרה בבית החולים בגרודז'יסקו, ואילו בעלה טופל על ידי "איכר חביב או בעל מלאכה שנעקר מפוזנן שגר בין גרודז'יסקו למילונובק". איבשקייביץ' נזכר כי "הוא מת בשלווה; ראיתי שהמארח שלו מתכנן עבורו ארון קבורה, ודמעותיו נופלות על שבבי עץ." בבית בני הזוג איבשקייביץ' בילתה בתם, אניאלה נויפלד (נוביצקה) עם בתה, ג'נינה נוביצקה, מספר לילות. בני הזוג איבשקייביץ' תמכו בהם כלכלית וסיפקו להן מזון, ואילו אניאלה - תלמידתה של מריה קירי-סקלודובסקה - לימדה את בנותיהם של בני הזוג איבשקייביץ' פיזיקה. על פעילות זו, ב-21 בינואר 1988, הוכרו היא ובעלה כחסידי אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא אנה איבשקייביץ' בוויקישיתוף אנה איבשקייביץ', באתר יד ושם (באנגלית) Tomasik, Krzysztof, 1978-. Homobiografie. Warszawa. ISBN 978-83-64682-22-3. OCLC 915291354.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) "Muzeum im. Anny i Jarosława Iwaszkiewiczów w Stawisku". נבדק ב-2019-12-06. "Story of Rescue - The Iwaszkiewicz Family | Polscy Sprawiedliwi". sprawiedliwi.org.pl. נבדק ב-2020-04-08.
Dangerous (שיר של דייוויד גטה)

"Dangerous" (בעברית: מסוכן) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בשיתוף הזמר האמריקאי סאם מרטין. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבומו השישי של גטה ב-6 באוקטובר 2014. השיר נכתב על ידי השניים עצמם, ביחד עם ג'ורג'יו טינפור, ג'ייסון אביגן ולינדי רובינס והופק על ידי השניים ביחד עם טינפור ואביגן. ב-9 בינואר 2015 יצאה גרסת רמיקס לשיר עם טריי סונגז, כריס בראון ומרטין. ב-7 באוקטובר 2014 הועלה לערוץ היוטיוב של גטה קליפ מילים. לאחר מכן, ב-31 באוקטובר, הופץ הקליפ הרשמי של השיר. הקליפ נעשה בהשראת תחום מרוצי המכוניות בהשתתפותו של השחקן ג'יימס פיורפוי ובהופעת אורח של נהג המרוצים הצרפתי רומן גרוז'אן. בקליפ נראים גטה ופיורפוי כשני נהגי מרוצים שמתחרים אחד בשני. בסוף הקליפ גטה מנצח את פירופוי ומניף את גביע הניצחון שהוא עומד על פודיום. ב-21 בינואר 2015 יצאה גרסה נוספת לקליפ שכללה את תת-השיר בלבד ובכך כללה גם גרסה קצרה יותר של הקליפ. הקליפ צולם במסלול המרוצים הספרדי "Circuito de Jerez". השיר זכה להצלחה רבה כאשר השיג מעמד פלטינה או יותר ב-6 מדינות ומעמד זהב בעוד 6 מדינות נוספות. הוא הגיע לעשרים העליונים ב-28 מדינות, ב-27 מתוכם הגיע לעשירייה עליונה, ב-22 מתוכם נכנס לחמישייה הפותחת וב-15 מתוכם נכנס למקום הראשון. באירופה השיר זכה להצלחה רבה במיוחד כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האירופאי הדיגיטלי. בנוסף השיר נכנס למצעדי סוף שנה של 13 מדינות ושנה לאחר מכן נכנס שוב למצעדי סוף שנה ב-10 מדינות. מידע על היצירה "Dangerous" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Dangerous" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Dangerous" באתר AllMusic סרטון השיר "Dangerous" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Dangerous" באתר ספוטיפיי סאם מרטין, דייוויד גטה, ג'ורג'יו טינפור, ג'ייסון אביגן, לינדי רובינס סאם מרטין, דייוויד גטה, ג'ורג'יו טינפור, ג'ייסון אביגן David Guetta - Dangerous (Official video - radio edit) ft Sam Martin, נבדק ב-2021-04-04 José Armando Gómez, David Guetta conduce el Lotus de 2012 en Jerez, Autobild.es, ‏2014-09-25 (בספרדית)
מפלגת הנוער הגדולה של יפן

מפלגת הנוער הגדולה של יפן (ביפנית: 大日本青年党) הייתה תנועת נוער, שפעלה להטמיע את הלאומנות היפנית לבני נוער באימפריה היפנית. התנועה לקחה השראה מהנוער ההיטלראי, תנועת הנוער בגרמניה הנאצית, בעלת בריתה של האימפריה היפנית בימי מלחמת העולם השנייה. התנועה פעלה מ-1937, אך פורקה ב-1945 עם כניעת האימפריה היפנית בסופה של המלחמה. באוקטובר 1937 הקים הלוטננט קולונל ופעיל הימין הלאמוני, קינגורו האשימוטו (אנ') וזאת מספר חודשים לאחר פרישתו הכפויה שבאה בעקבות מערובתו בניסיון ההפיכה הצבאית שאירע בפברואר 1936. האשימוטו עיצב את הארגון במודל שהיה דומה להנוער ההיטלראי שפעל בגרמניה הנאצית. העצרת הראשונה של התנועה נערכה במקדש מייג'י, שבמרכז הבירה טוקיו ולקחו בה חלק כ-600 פעילים. המטרה המוצהרת של המפלגה הייתה ללמד צעירים יפנים כישורי הישרדות בסיסיים, עזרה ראשונה, כישורי חיים, שיעורי תרבות, מסורות ואימוני נשק בסיסיים. עם זאת, כוונתו העיקרית של האשימוטו הייתה ליצור מערך צעירים אידיאליסטים שיתמכו בסיעת הדרך הקיסרית ובדוקטרינות הלאומיות והמיליטריסטיות שלה. במהלך העצרת השלישית של התנועה, שנערכה בנובמבר 1939 בטוקיו ואף כללה כ-2,000 חרים הביע האשימוטו את תמיכתו בההסכם המשולש שנחתם בין גרמניה הנאצית, איטליה הפשיסטית והאימפריה היפנית. בעצרת הוא הציב את מטרתו שעד סוף 1940 יהיו חברים בתנועה כ-100,000 בני נוער. חרף מגמת הגדילה של התנועה בעקבות הגיוס הצבאי המוגבר שהחל עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ולאחר מכן גם במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט מרבית בני הגיל שהיו בתנועה גויסו לצבא היפני. אף על פי שהיא בעצמה אינה חלק ממפלגה פוליטית, מפלגת הנוער הגדולה של יפן הייתה תחת אחריות הארגון הפשיסטי "טאיסיי יוקוסאנקאי" שהוקם על ידי ראש ממשלת יפן, פומימרו קונואה באוקטובר 1940. כיוון שלא היה מסוגל להשיג את יעדיו ביפן ותנועתו הושבתה על ידי הממשלה, נסע האשימוטו למדינת הבובות היפנית במנצ'וריה, "מנצ'וקוו" בסוף 1940, שם ניסה ליצור ארגון נוער מקומי נוסף שיהיה דומה למפלגת הנוער היפנית הגדולה, האישמיוטו כיוון את מרבית מאמציו לגייס לתנועה את אוכלוסיית המתיישבים היפנית במקום. בסוף מלחמת העולם השנייה נסגרה תנועת הנוער על ידי המפקד העליון של כוחות הברית. איחוד הנוער הקומוניסטי (רומניה) הנוער הגרמני החופשי ″Tucker, Encyclopedia of World War II: A Political, Social, and Military History. pp 666 Abend. My Life in China 1926-1941. pp.274 Sims. Japanese Political History Since the Meiji Renovation, 1868-2000, pp. 218 Ando, Surrender, Occupation, and Private Property in International Law. pp. 170.
ריבוד

רִבּוּד (ללא ניקוד: ריבוד) הוא הנחת רובד על רובד, כגון בציפוי כביש בשכבת אספלט, וכן חלוקה לרְבָדים או קיומם של רבדים, למשל בצירוף 'ריבוד חברתי' או 'ריבוד האגם' וכו... (בלועזית: סְטְרָטִיפִיקַצְיָה - Stratification) האם התכוונתם ל... במתמטיקה ריבוד (מתמטי) (אנ') – כל שיוך עקבי של מספרים לסמלים (ראו פרדיקט (לוגיקה מתמטית)) ריבוד נתונים (אנ') – דגימת שכבות בסטטיסטיקה במדעי כדור הארץ ריבוד יציב ולא יציב (אנ') – ריבוד יציב של נוזלים מתרחש כאשר שכבה פחות צפופה מזו שמתחתיה וריבוד לא יציב בשכבה צפופה יותר מזו שמתחתיה ריבוד (ארכאולוגי) (אנ') – זה היווצרות של שכבות (רְבָדִים) בהם נמצאים עצמים ריבוד (מים) (אנ') – היווצרות שכבות מים על בסיס טמפרטורה (ומליחות, באוקיינוסים) ריבוד (אגמי) – היווצרות שכבות של מים על בסיס טמפרטורה במדעי החברה ריבוד חברתי – חלוקת חברה למפלסים המבוססות על כוח או על מעמד סוציו-אקונומי ריבוד אתני – והגזעי בישראל דומה לזה הקיים בחברות רבות אחרות ריבוד מגדרי – היחסים בין המעמדות השונים כיחסי שליטה וניצול בביולוגיה ריבוד (זרעי) (אנ') – מדמים לזרעים את תנאי החורף כך שנביטה עשויה להתרחש ריבוד (ניסויים קליניים) (אנ') – זהו חלוקת הנושאים על ידי גורמים אחרים באקראי ריבוד (צמחייה) (אנ') – זה השכבה האנכית של הצמחייה למשל בתוך יער ריבוד (אוכלוסייה גנטית) (אנ') – זה המבנה של האוכלוסייה הגנטית על בסיס תדרי allele ביטול ריבוד (אנ') ריבוד או שכבה (Stratum) ריבודי סלעים על פני האדמה מחיצה (פירושונים) שכבה (פירושונים) שכבת האוזון אפיתל דמוי מרובד דגימת שכבות סטרטיגרפיה ורוות תרמוקלינה דופן התא אפידרמיס הים הפתוח ושכבות האוקיינוסים מעמד חברתי שעתוק (סוציולוגיה) קירור המנוע
קנדריק סמפסון

קנדריק סמית' סימפסון (באנגלית: Kendrick Smith Sampson; נולד ב-8 במרץ 1988) הוא שחקן ופעיל חברתי אמריקאי. סמפסון נולד וגדל ביוסטון, טקסס, בנם של דפנה סמית' סמפסון והייל סמפסון. בילדותו נרשם סמפסון לשיעורי מוזיקה. סמפסון הביע עניין במשחק בגיל 10 לאחר שראה פרסומת של גאפ. לאחר שמצא סוכן, הופנה סמפסון לאולפני קים טרי בטקסס. הוא החל להופיע בהפקות תיאטרון בזמן שלמד בבית הספר התיכון אלקינס. סמפסון הוא נוצרי אדוק. בשנת 2008 הופיע סמפסון בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "גריק". בשנת 2010 שיחק בפרק של הסדרה "CSI". ביולי 2013 לוהק סמפסון לתפקיד החוזר של ג'סי בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "יומני הערפד". בינואר 2014 לוהק סמפסון לתפקיד דין אייברסון לתפקיד במיני סדרה של Fox "גרייספוינט". בנובמבר אותה שנה כיכב סמפסון בקליפ של היילי קיוקו "This Side of Paradise". בתחילת 2015 לוהק סמפסון בפיילוט לסדרת ABC פוטנציאלית בשם "The Kingmakers", אך הסדרה בוטלה. ביולי אותה שנה לוהק סמפסון לתפקיד החוזר של כיילב בעונה השנייה של הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח", בהפקת שונדה ריימס. סמפסון גם הקים חברת הפקות משלו בשם אולפני סמפסון. במאי 2019 הוא ייסד את ארגון BLD PWR לפיתוח, העצמה ושינוי בתוך קבוצות שוליות והחברה האמריקאית. אתר האינטרנט הרשמי של קנדריק סמפסון קנדריק סמפסון, ברשת החברתית פייסבוק קנדריק סמפסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קנדריק סמפסון, ברשת החברתית אינסטגרם קנדריק סמפסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Menza, Kaitlin (5 בדצמבר 2013). "OK! Next Big Deal: Kendrick Sampson of Vampire Diaries Chats About Bonding With the Cast". OK! Magazine. American Media, Inc. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Abrams, Natalie (12 ביולי 2013). "Exclusive: The Vampire Diaries Taps Greek Alum, HIMYM Actress for Season 5". TV Guide. CBS Interactive. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (15 בינואר 2014). "Fox Adds Kendrick Sampson To 'Gracepoint'". deadline.com. נבדק ב-3 בפברואר 2014. {{cite news}}: (עזרה) Kiyoko, Hayley (12 בנובמבר 2014). "Hayley Kiyoko - This Side of Paradise". YouTube. {{cite web}}: (עזרה) Abrams, Sean (5 בנובמבר 2015). "Outfitted: Kendrick Sampson". Maxim. Biglari Holdings. נבדק ב-7 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (22 ביולי 2015). "Kendrick Sampson Joins 'How To Get Away With Murder'". Deadline. נבדק ב-1 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) HuffPost (July 16, 2019), "Kendrick Sampson Is Empowering Celebs To Become Activists With New Initiative"
חוואליין

חְוַואלִיֶין (בסינית: 花蓮市, פיניין: Huālián) היא עיר במחוז חוואליין שבטאיוואן. העיר ממוקמת על החוף המזרחי של טאיוואן לצד האוקיינוס השקט, ומתגוררים בה 106,368 תושבים (נכון ל-2014). הספרדים היו הראשונים להתיישב באזור על מנת למצוא זהב במקום באזור 1851, כאשר למעלה מ-2,000 חקלאים ממוצא האן התיישבו גם הם באזור. ההתיישבויות באזור נותרו קטנות עם תחילת השלטון היפני. העיר הורחבה בסביבות 1912 על ידי המושלים היפניים. ב-25 באוקטובר 1945 הועברה טאיוואן מיפן לידי הרפובליקה הסינית תחת הנהגת הקוומינטנג. בחודש ינואר 1946 הוכרזה חוואליין כעיר הבירה של מחוז חוואליין. בחוואליין ישנם 9,000 תושבים עמי הילידים של המקום, מה שהופך אותה לעיר עם אוכלוסיית הילידים הגדולה ביותר בטאיוואן. חוואליין היא גם האזור הצפוף ביותר במחוז חוואליין. קוריאה הדרומית אולסן, קוריאה הדרומית יפן יונאגוני, יפן ארצות הברית אלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית ארצות הברית בלוויו, וושינגטון, ארצות הברית דרום אפריקה אוצהורן, דרום אפריקה תאונת הרכבת בטאיוואן (2021) מדיה וקבצים בנושא חוואליין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוואליין (במנדרינית טיינואנית תקנית) חוואליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 花蓮市公所-英文版-, web.archive.org, ‏2013-11-14