laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עומאר אל-קטאן

עומאר אל-קטאן (מערבית: عمر القطان; נולד ב-4 במאי 1964) הוא פילנתרופ ואיש קולנוע ממוצא פלסטיני, המתגורר בבריטניה. אל-קטאן נולד בביירות, למשפחה ממוצא פלסטיני. אביו, עבד אל-מוחסן אל-קטאן, נולד ביפו, ובעקבות מלחמת העצמאות ברח לביירות, ולאחר מכן עבר לכווית, שם עבד כמורה, ולאחר מכן נכנס לעסקי הבניה, שם עשה הון רב. אמו, לילה, נולדה בטולכרם, ופגשה את עבד בכווית, שם התחתנו. משפחתו עברה לביירות בשנת 1964, אולם עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון ב-1975 נשלח עומאר לאנגליה. לאחר שסיים את לימודיו ב-1982, נסע לקהיר שם למד ערבית, ספרות איסלמית והיסטוריה במשך מספר חודשים. לאחר מכן המשיך ללימודי תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד באנגליה, וללימודי קולנוע ב-Institut National Supérieur des Arts du Spectacles שבבריסל. סרטו הראשון Dreams & Silence עסק באסלאם הפוליטי, וזכה בשנת 1991 בפרס לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בתחרות בפסטיבל אידפא באמסטרדם. בשנת 1994 הפיק את סרטו של מישל ח'לייפי, "אגדת שלושת היהלומים", אשר זכה להצלחה רבה. בשנים 2000–2001 שימש אחד הבמאים של הסדרה הדוקומנטרית Muhammad: Legacy of a Prophet, אשר עסקה בחיו של הנביא מוחמד, ושודרה ברשת PBS. בשנת 2008 ייסד את "The Mosaic Rooms" בלונדון, המשמש כחלל תצוגה לתרבות ואמנות ערבית. משנת 2013 הוא משמש כיושב ראש פסטיבל שובאכ לתרבות ערבית בת-זמננו בלונדון. הוא משמש כיושב ראש מוזיאון פלסטין שנבנה בביר זית. הוא משמש כדירקטור בחברה המשפחתית, Al-Hani Construction and Trading Company שבסיסה בכווית. עומאר אל-קטאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עומאר אל-קטאן, באתר AllMovie (באנגלית) עומאר אל-קטאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרופיל, באתר קרן אל-קטאן שני ליטמן, הפלסטינים הקימו מוזיאון, ללא שום פריט באוסף, באתר הארץ, 22 במאי 2016
צב ביצות אירופי

צב ביצות אירופי (שם מדעי: Emys orbicularis) הוא מין של צב ביצות, שבעבר חי גם בארץ ישראל. תפוצת הצב היא בדרום ומרכז אירופה, מזרח אסיה וצפון אפריקה. בתקופות קדומות יותר היה הצב נפוץ בשטח נרחב יותר, כמו צפונית לשוודיה. צבי הביצות, כשמם, מעדיפים לחיות באזורי הביצות כשהם מוקפים שטח גדול טבעי ומיוער, אך הם יכולים להימצא גם באזורים אחרים בהם יש מזון רב. גודלו של צב הביצות האירופאי הוא בינוני, ואורכו נע בין 12 ל-38 סנטימטרים. צבע השריון שלו הוא חום-ירקרק מנוקד בצהוב. מדיה וקבצים בנושא צב ביצות אירופי בוויקישיתוף צב ביצות אירופי, באתר ITIS (באנגלית) צב ביצות אירופי, באתר NCBI (באנגלית) צב ביצות אירופי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צב ביצות אירופי, באתר GBIF (באנגלית) צב ביצות אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Cowsills

The Cowsills היא להקת פופ – רוק משפחתית אמריקנית אשר פועלת מ-1965 ובסיסה בניופורט, רוד איילנד. הלהקה זכתה להצלחה רבה החל ממחצית שנות ה-60 ועד ראשית שנות ה-70 והיוותה השראה לתוכנית הטלוויזיה הפופולרית משפחת פרטרידג'. הצלחתה הגדולה של הלהקה באה ב-1967 עם הוצאתו לאור של הסינגל "The Rain, The Park & Other Things" אשר מוכר גם בשמו העממי "The Flower Girl". הסינגל הגיע למקום השני בבילבורד הוט 100. הסינגל נכלל באלבום שנשא את שם הלהקה, והצלחתו הובילה להצלחת האלבום אשר דורג במקום ה-31 במצעד האמריקני והפך לאלבום זהב. חברי הלהקה זומנו להופיע בתוכניות טלוויזיה פופולריות בארצות הברית כגון: המופע של אד סאליבן, ו-The Tonight Show. הלהקה המשיכה להוציא מספר רב של אלבומים וסינגלים עד לפירוקה ב-1972 עת פנו חלק מחבריה לקריירה עצמאית. לאורך השנים חזרו חברי הלהקה לעבוד ולהופיע ביחד. בוב קאוסיל (נולד ב- 1949) סולן וגיטריסט. פול קאוסיל (נולד ב- 1951) קלידן. סוזן קאוסיל (נולדה ב-1959) שירה. ג'ון קאוסיל (נולד ב-1956) מתופף. בארי קאוסיל (1954 – 2005) גיטריסט הלהקה ומתופף. נהרג במהלך הוריקן קתרינה. ביל קאוסיל (1948 – 2006) סולן הלהקה וגיטריסט. נפטר ממחלת ריאות חסימתית כרונית ותסמונת קושינג. ברברה קאוסיל (1928 – 1985) אם המשפחה (קולות), נפטרה ממחלת ריאות חסימתית כרונית. ריצ'רד קאוסיל (1949 – 2014) קולות, נפטר מסרטן הריאה. מדיה וקבצים בנושא The Cowsills בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Cowsills The Cowsills, ברשת החברתית פייסבוק The Cowsills, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) The Cowsills, באתר ספוטיפיי The Cowsills, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Cowsills, באתר דיזר The Cowsills, באתר Discogs (באנגלית) The Cowsills, באתר Songkick (באנגלית) The Cowsills, באתר בילבורד (באנגלית) ‏The Cowsills, ‏"The Rain, The Park & Other Things",‏ 1967, 2004, באתר חרסונסקי מיוסיק
יצחק ולקר

יצחק (אבישר) ולקר (30 במאי 1925 - 10 בפברואר 1993) היה ראש עיריית בת-ים בשנים 1973–1977, לוחם באצ"ל, מפקד הפלוגה הראשון בגדוד הצנחנים 890 ואזרח כבוד של העיר בת-ים. ולקר נולד בברלין, גרמניה ליוסף ולקר ולקלרה, ועלה לארץ ישראל בשנת 1934, כשנה לאחר עליית הנאצים לשלטון. ולקר עלה עם הוריו ושני אחיו הצעירים והמשפחה התיישבה בתל אביב. אביו יוסף ולקר היה מבכירי בית"ר, הסתדרות העובדים הלאומית ומועצת עיריית תל אביב-יפו. בשנת 1939 הצטרף לארגון האצ"ל והיה פעיל בהדבקת כרוזים במרחב תל אביב. בשנת 1940 עבר במסגרת האצ"ל קורס מ"כים וקורס חבלה. בשנת 1945 מונה למפקד מחלקה במחוז תל אביב. בסוף שנת 1947 מונה למפקד פלוגה בגדוד 13[דרושה הבהרה] של האצ"ל, השתתף ונפצע בקרב על יפו. לאחר החלמה קצרה נשלח עם פלוגתו להשתתף ביחד עם יחידות של ארגון "ההגנה" בקרב על הכפר הערבי קקון. בחודש מרץ 1948 התארגנה פלוגתו של ולקר ועלתה צפונה לקיבוץ המעפיל כדי לעזור לכוחות "ההגנה" למנוע את התקפות הערבים. פלוגת האצ"ל של ולקר חברה לפלוגה מחטיבת אלכסנדרוני של ההגנה ויחד תקפו את הכפר קקון. אולם, ההתקפה נכשלה והכוח המשולב נאלץ לסגת. בקרב זה נפצעו ולקר וכמה לוחמים מפלוגת אלכסנדרוני. עם שחרורו מבית החולים התגייס עם פלוגתו באופן רשמי לצה"ל. הפלוגה הוצבה בגדוד 91 של חטיבה 9 היא חטיבת עודד. במסגרת הגדוד השתתף ב"מבצע ברוש" בקרב על משמר הירדן שנערך ב-9 ביולי 1948. לוחמי חטיבת עודד, חטיבת כרמלי וחטיבת גולני ניסו להדוף את הסורים מעמדותיהם אך ללא הצלחה. המושבה משמר הירדן שוחררה רק בהסכם שביתת הנשק עם סוריה בשנת 1949. כעבור כמה ימים ב-17 ביולי 1948 נשלח יצחק ולקר עם גדוד 91 להמשך "מבצע ברוש" לקרב על גירוש הסורים מעמק החולה. בסיום קרבות ב"מבצע ברוש" נשלח לקורס קציני חיל רגלים בבה"ד 1 בפיקודו של צביקה הורוביץ ובסיומו חזר לגדוד 91 כמפקד פלוגה חדשה. כעבור מספר חודשים נתמנה כמדריך ומפקד מחלקה (ממ"ח) בבה"ד 1 בפיקודו של מאיר זורע. לאחר כשנה בהדרכת צוערים ועם סיום מחזור ו' התנדב לשרת ביחידת הצנחנים בפיקודו של יהודה הררי. עם הצטרפותו עבר קורס צניחה ומונה לפקד על הפלוגה הקרבית הראשונה שסיימה טירונות. לאחר שעבר עם הפלוגה את אימון הפרט, אימון מחלקה ופלוגה והשתתף בתמרון הגדול, יצא לקורס מג"דים וחזר לגדוד 890 כדי לפקד על הפלוגה השנייה שסיימה טירונות. בשנת 1952 מונה לקצין תאום בבה"ד 2 – בית הספר למג"דים ומח"טים. לאחר שחרורו מצה"ל החל את דרכו בעסקים פרטיים. בין השנים 1973–1977 כיהן כראש העיר בת-ים, פעל להקמת מתנ"סים, הפעלת חוגי העשרה לילדים, הקים בתי"ס תיכוניים וזכה לתואר "אזרח כבוד של העיר בת-ים". לאחר מותו, עיריית בת-ים הנציחה זכרו על ידי הקדשת גן על שמו, ברחוב שרת שבשכונת רמת יוסף. גן חיה ויצחק ולקר, בת-ים הביאנלה הבינלאומית בבת-ים בביאנלה בגן ולקר יצחק ולקר באתר עיריית בת ים יצחק ולקר – קורות חיים באתר הצנחנים חטיבת הצנחנים בעשור הראשון יצחק ולקר מפקד פלוגה א' ההיסטוריה של הקמת גדוד הצנחנים 890 בתל נוף חטיבת הצנחנים - אתר הצנחנים בקשה לקבלת תעודת שירות מכון ז'בוטינסקי בישראל - ארכיון - בקשה לקבלת תעודת שירות - עמוד 74
נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 21

נבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של סקוטלנד, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות, ומנוהלת על ידי ההתאחדות הכדורגל הסקוטית. סקוטלנד עד גיל 23 שיחקה משחקים בינלאומיים, בעיקר משחקי ידידות נגד אנגליה וויילס, משנת 1955 עד שנת 1975. הנבחרת הסקוטית נכנסה לראשונה לתחרות אופ"א לנבחרות לאומיות עד גיל 23 ב-1975-1976. הנבחרת הגיעה לרבע הגמר שבו הודחה בפנדלים על ידי הולנד. סקוטלנד עד גיל 21 החליפה את סקוטלנד עד גיל 23 כאשר אופ"א הפחיתה את מגבלת הגיל. נבחרת סקוטלנד עד גיל 21 הגיעה לחצי גמר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שלוש פעמים ב-1982, 1992 ו-1996, והגיעה לרבע הגמר שלוש פעמים ב-1980, 1984 ו- 1988 (ב-1976 הנבחרת הייתה עד גיל 23). *משחקים שהוכרעו בפנדלים. הנתונים על המשחקים בשנים שסקוטלנד לא העפילה הם משלב המוקדמות. צבע רקע ברונזה מציין סיום במקום שלישי או רביעי (בכמה תחרויות לא היה משחק על המקום השלישי). 1רשימת תוצאות: 44 משחקים נבחרים, באתר www.fitbastats.com ‏, 13 באוקטובר 2012 גיל של עלייה, באתר www.wsc.co.uk ‏, 13 באוקטובר 2012
אור המזרח

אור המזרח היה רבעון שיצא לאור על ידי הסתדרות המזרחי בארצות הברית ובהמשך שנות פעילותו בשיתוף עם המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה בהסתדרות הציונית העולמית. לפי הגדרת מוציאי כתב העת בשער גליונותיו, הוא ”מוקדש לתורה, לאומה ולמדינה”. הקובץ כלל מאמרי הלכה ופרשנות לתלמוד, לצד מסות השקפתיות. בסוף כל גיליון נדפס מדור אקטואליה "בעולם היהדות", בעיקר על הנעשה בתנועת המזרחי, אך גם ידיעות כלליות מחיי יהדות ארצות הברית והספדים על אישים שנפטרו. ומדור סקירת ספרים "בשדה ספר". גליונות אור המזרח ראו אור בניו יורק במשך למעלה מחמישים שנה, בין השנים ה'תשי"ד, 1954 - ה'תשס"ו, 2006. ההחלטה על הקמת כתב העת, שיעסוק בדברי תורה ובענייני השעה העומדים על סדר יומו של המזרחי, התקבלה בוועידה ה-33 של הסתדרות המזרחי באמריקה, לרגל מלאת ארבעים שנה לקיומה של התנועה בארצות הברית. הזרוע הספציפית שהופקדה על מימוש הרעיון היה "הוועד לחיזוק התורה והיהדות באמריקה" שבאותה עת מלאו חמש עשרה שנה לפעילותו. במאמר הפתיחה כתבו העורכים, כי דווקא לאחר הקמת מדינת ישראל הם רואים לנכון לפתוח במסע תעמולה לחיזוק רעיונות חיבת ציון, כי עם הקמת המדינה וכינון המוסדות הפוליטיים, נשכח האידיאל הרוחני כמרכז רעיון יישוב הארץ. בראש מערכת כתב העת עמד עם הקמתו, הרב יעקב לוינסון. ובין חברי המערכת נמנו: הרב ניסן טלושקין, הרב אהרן דוד בוראק, הרב יחיאל מיכל חרל"פ והרב יצחק סטולמן. בין הכותבים הקבועים בכתב העת, נמצאו פוסקים וחוקרים חשובים מכל שכבות יהדות ארצות הברית ואף מישראל. שמות בולטים: הרב יעקב מסקין, הרב משולם ראטה, הרב משה צבי נריה, הרב שלמה גורן, הרב אליעזר יהודה וולדנברג, הרב שמעון פדרבוש, הרב יהודה גרשוני, הרב יצחק בונין והרב ש"י זוין. ישעיהו וולפסברג-אביעד, ש.ז. שרגאי הרב יעקב לוינסון הרב אהרן פטשניק הרב ישראל ש. אלפנביין (התפטר עקב מחלה בניסן ה'תשכ"ד) הרב חיים קרלינסקי (החל מניסן ה'תשכ"ה) הרב ישראל שציפּאנסקי אלחנן אדלר ונתנאל הלפגוט (תשס"ג-תשס"ו) רשימת מאמרים שהתפרסמו ב"אור המזרח", באתר רמב"י מאמרי 'אור המזרח' באתר רמבי"ש אור המזרח - גליונות השנה הראשונה, ניו יורק, תשי"ד, באתר היברובוקס סנדר ואסתר מלכה שיזגל, מפתחות למאה החוברות של "אור המזרח", בתוך "גליון המאה", שנה כט, גליון א-ב. ניו יורק תשמ"א, באתר אוצר החכמה מפתח: כרכים לו-נא (שנת תשמ"ח-תשס"ו), בתוך: אור המזרח, שנה נא גליון ג-ד, ניו יורק תשס"ו. עמ' 203–247, באתר אוצר החכמה
אוליביה הולט

אוליביה הסטינגס הולט (באנגלית: Olivia Hastings Holt, נולדה ב-5 באוגוסט 1997) היא זמרת ושחקנית טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של קים קרופורד בסדרה "בית ספר לאמנויות לחימה", וגילום דמותה של לינדי ווטסון בסדרה "זה הסוף שלי", שתיהן של ערוץ דיסני. נולדה בגרמנטאון, במחוז שלבי שבטנסי, ארצות הברית, למארק וקים הולט ולה עוד שני אחים. בגיל 3 עברה משפחתה למיסיסיפי, שם היא גדלה והתחנכה לאחר שגרה בקצרה בממפיס. כשגדלה לקחה שיעורי התעמלות למשך שבע שנים. בשנת 2011 עברה עם משפחתה שוב ללוס אנג'לס. בשנת 2021 לוהקה לסדרת המסתורין שהפיקה ג'סיקה בייל לרשת Freeform ‏"Cruel Summer" כקייט, אחת הדמויות הראשיות. במסגרת פסקול הסרט "סקיילר נגד המפלצות" הוציאה הולט את השירים "Had Me @ Hello", "Fearless", "Nothing's Gonna Stop Me Now". ב-2014 במסגרת הסרט התיעודי "Bears" מבית דיסני, הוקלט השיר Carry On וזכה להיות שיר הנושא של הסרט. ב-2016 החלה הולט להפיץ שירים באופן עצמי. הראשון היה "Phoenix" ומיד אחריו יצא לאור השיר "What You Love". לאחר מכן הוציאה לאור את השיר "Thin Air" בהשתתפות השחקן ג'ורדן פישר. בחודש יולי 2016 הוציאה עוד שני שירים נוספים: "History" ו" In the dark". ב-28 באוגוסט 2020 יצא לאור השיר "Love U Again" עם הדי ג'יי R3HAB. כשבועיים לאחר מכן יצא לאור הווידאו קליפ המלווה את השיר. 2016: Olivia 2021: In My Feelings מדיה וקבצים בנושא אוליביה הולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוליביה הולט אוליביה הולט, ברשת החברתית פייסבוק אוליביה הולט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוליביה הולט, ברשת החברתית אינסטגרם אוליביה הולט, ברשת החברתית טיקטוק אוליביה הולט, סרטונים בערוץ היוטיוב אוליביה הולט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוליביה הולט, באתר AllMovie (באנגלית) אוליביה הולט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אוליביה הולט, באתר Metacritic (באנגלית) אוליביה הולט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אוליביה הולט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אוליביה הולט, באתר ספוטיפיי אוליביה הולט, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אוליביה הולט, באתר Last.fm (באנגלית) אוליביה הולט, באתר AllMusic (באנגלית) אוליביה הולט, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוליביה הולט, באתר דיזר אוליביה הולט, באתר Discogs (באנגלית) אוליביה הולט, באתר Songkick (באנגלית) אוליביה הולט, באתר Genius אוליביה הולט, באתר SecondHandSongs אוליביה הולט, באתר בילבורד (באנגלית) אוליביה הולט, באתר טיידל (באנגלית) מידע על אוליביה הולט באתר דיסני XD ב-2012 Olivia Holt Explains Why She's More Confident Than Ever In Herself & Her New Music, Elite Daily (באנגלית) אוליביה הולט, Olivia Holt, R3HAB - love u again, יוטיוב, ‏10 בספטמבר 2020 תוצאות פרסי המוזיקה רדיו דיסני 2013 באתר Bop and Tiger Beat ב-15 במרץ 2013. המועמדות של אוליביה הולט בפרסי שורטי באתר פרסי שורטי
טווס קונגו

טווס קונגו (שם מדעי: Afropavo congensis) הוא מין יחיד בסוגו ממשפחת הפסיוניים, המזכיר את הטווסים האסייתים. הוא חי ביערות גשם באפריקה באזור יערות קונגו, שם התגלה והוגדר כמין רק ב-1936. טווס זה הוא עוף גדול שאורכו 64-70 ס"מ. הוא מזכיר את הטווס הכחול והירוק בצבעיו הכחולים וירוקים וגם הסגולים, אף שהם בולטים פחות מהטווס הכחול וזנבו אינו מרהיב כמו של הכחול. עור צווארו אדום, זנבו שחור עם נוצות כחולות והכתר מעוטר בנוצות לבנות. הנקבה קטנות יותר: אורכן 60-63 ס"מ ונוצותיהן בצבעי חום-ערמוני עם בטן שחורה, גבן ירוק כשפניהן בהירות ובעלות כתר קטן. בניגוד לטווס הכחול, טווס זה הוא מין מונוגמי הנקשר לנקבה אחת אליה הוא קורא בקריאות צורמניות נמוכות. כמו רוב הפסיוניים, טווס קונגו אוכל כל הניזון הן מהחי והן מהצומח כמו גרגירים, זרעים, פירות, חרקים ולטאות קטנות. הוא מתעופף כאשר הוא נתקל בסכנה ונוחת על ענפים נמוכים. מין זה נחבא ומסתתר על כן קשה להיתקל בו. כתוצאה מציד ומכריתת היערות בהם הוא חי הטווס נפגע ומצב שימורו הנוכחי הוא פגיע. נכון לשנת 2013 נותרו 2,500 עד 9,000 עופות בוגרים בטבע. מדיה וקבצים בנושא טווס קונגו בוויקישיתוף טווס קונגו, באתר ITIS (באנגלית) טווס קונגו, באתר NCBI (באנגלית) טווס קונגו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טווס קונגו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טווס קונגו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טווס קונגו, באתר GBIF (באנגלית) טווס קונגו באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוג בלוג

דוג בלוג (מאנגלית: Dog with a Blog, בתרגום חופשי: כלב עם בלוג) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית המככבים בה ג'י הנליוס, בלייק מייקל, פרנצ'סקה קפלדי, רייגן ברנס ובת' ליטלפורד. הסדרה שודרה לראשונה ב-12 באוקטובר 2012. בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-18 בפברואר 2013. ב-4 בפברואר 2013 הסדרה חודשה לעונה שנייה. העונה עלתה בארצות הברית ב-20 בספטמבר 2013 ובישראל ב-19 במרץ 2014. שנה אחר כך, ב-4 בפברואר 2014 חודשה הסדרה לעונה שלישית ואחרונה. העונה עלתה בארצות הברית ב-26 בספטמבר 2014 ובישראל ב-28 במאי 2015. הסדרה הסתיימה בארצות הברית ב-25 בספטמבר 2015 ובישראל ב-5 בנובמבר 2015, כאשר בסדרה 3 עונות ו-69 פרקים. האחים החורגים טיילר ואייברי לא מסתדרים ביניהם לכן אביהם החליט לאמץ כלב בתקווה שיעזור להם להתקרב. אך לכלב החדש, סטן, יש סוד גדול שאסור להם לגלות: הוא יכול לדבר. ויש עוד סוד שאפילו טיילר ואייברי לא יודעים: לסטן יש אפילו בלוג משלו, ובו הוא מספר על חוויותיו במשפחה החדשה מנקודת מבטו הכלבלבית. סטן - כלב עם חוכמת רחוב, לב רחב ושני סודות גדולים: הוא מסוגל לדבר וכותב בלוג. אייברי (ג'י הנליוס) - אייברי היא האדם שסטן מחבב יותר מכולם. היא משקיעה המון בלימודיה ואוהבת לנהוג לפי הכללים - אך יודעת גם מתי צריך לשבור אותם. טיילר (בלייק מייקל) - טיילר הוא ההפך הגמור של אייברי: הוא תמיד מנסה למצוא שיטות מתוחכמות לחסוך מעצמו עבודה קשה. חושב שהוא נראה טוב ומשווייץ בכך. קלואי (פרנצ'סקה קפלדי) - קלואי היא הבת הצעירה במשפחה. היא אוהבת בעלי חיים, עקשנית ותמיד נחושה לשלוט בעניינים. בנט (רייגן ברנס) - בנט הוא פסיכולוג ילדים שחושב תמיד שהוא יודע הכי טוב כיצד לטפל בכל דבר. הוא חושב על רעיונות לא שגרתיים כדי לקרב בין בני המשפחה. אלן (בת' ליטלפורד) - אלן אוהבת להיות מעורבת בחיים של ילדיה, גם כשזה מביך אותה - או את אחד מהילדים. עם זאת, הלב שלה תמיד נמצא במקום הנכון. אתר האינטרנט הרשמי של דוג בלוג (באנגלית) דוג בלוג, ברשת החברתית פייסבוק דוג בלוג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "דוג בלוג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דוג בלוג", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דוג בלוג", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "דוג בלוג", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "דוג בלוג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פורים של גיף בערוץ דיסני ג'וניור! מתוך אתר "הורים וילדים" הסדרה של דיסני 'דוג בלוג' חודשה לעונה שנייה באתר deadline חודש של חגיגות בערוץ דיסני! באתר "הורים וילדים" 'דוג בלוג' חודשה לעונה 3 על ידי ערוץ דיסני באתר Zap2it ריאיון עם בת' ליטלפורד מתוך ערוץ היוטיוב של FanlalaTV, ב-KCA 2015
אולם הקונצרטים של סטוקהולם

אולם הקונצרטים של סטוקהולם (בשוודית: Konserthuset Stockholm) הוא הבניין המרכזי למופעי מוזיקה בסטוקהולם, שוודיה. המבנה עוצב על ידי האדריכל איוואר טנגבום (Ivar Tengbom), שתוכניתו נבחרה לאחר תחרות, והוא נחנך ב-1926. הצייר היהודי-שוודי איסאק גרינוולד הופקד על עבודות העיטור הנרחבות באולם המשני שאף נקרא על שמו – Grünewaldsalen. הבניין הוא ביתה של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. באולמו הראשי מתקיימים טקסי הענקת פרסי נובל (למעט פרס נובל לשלום) ופרס פולר למוזיקה. מדיה וקבצים בנושא אולם הקונצרטים של סטוקהולם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולם הקונצרטים של סטוקהולם (בשוודית ובאנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודיה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמת אפעל

רמת אפעל היא שכונה במזרח העיר רמת גן, באזור בקעת אונו, מדרום מזרח למחלף אלוף שדה. עד שנת 2008 הייתה יישוב קהילתי במעמד ועד מקומי במסגרת מועצה אזורית אפעל. מקור שמה של רמת אפעל הוא ראשי תיבות של "אגודת פועלים עברית לאומית" (אפע"ל). במרוצת השנים ירד סימן הגרשיים מהמילה "אפעל". השכונה הוקמה על אדמות קיבוץ אפעל שהתפרק בשנת 1952. בשנת 1953 הוקם במקום סמינר אפעל - מרכז הדרכה וחינוך של הקיבוץ המאוחד (כיום חלק מהתנועה הקיבוצית). הוקם גם בית דיור מוגן של רשת "משען" - "משען אפעל", המשתרע על פני 136 דונמים. בתחילת שנות ה-60 הועלתה הצעה להקים במקום יישוב ל-400 משפחות עולים מארצות הברית. כיוון שהעולים לא הגיעו התוכנית ירדה מן הפרק. בשנת 1969 הקימה במקום חברת "שיכון עובדים" שכונת מגורים, שכללה בעיקר וילות, שהייתה במעמד של ועד מקומי במסגרת מועצה אזורית אונו (שבשנת 1984 שונה שמה ל"מועצה אזורית אפעל"). הרחבת השכונה, בווילות, בקוטג'ים ובבתים בני שתיים או שלוש קומות, נמשכה עד 1997. בשנת 2003, במסגרת מיזם איחוד רשויות מקומיות, המליצה ועדת שימוע של משרד הפנים על סיפוחה של רמת אפעל לרמת גן, תוך הקמת ועד רובע עירוני ביישוב, בדגם שיושם לאחר מכן ביישובים הקהילתיים נוה מונוסון ומכבים-רעות. בשל מאבקה המוצלח, באותה עת, של המועצה אזורית אפעל נגד פירוקה, ירדה הצעה זו מהפרק. הודעת משרד הפנים מ-2 במרץ 2007 לא העניקה ליישובי המועצה האזורית (רמת אפעל, כפר אז"ר ורמת פנקס, שסופחה לעיר אור יהודה), אפשרות להקים ועד רובע עירוני. לנוכח התנגדותה על עיריית רמת גן להענקת מעמד סטטוטורי של רובע עירוני ליישוב, הפכה רמת אפעל, בחודש פברואר 2008, לשכונה של העיר רמת גן, בדומה לשכונות קריית קריניצי ורמת חן הסמוכות, כאשר כפר אז"ר שומר על מעמדו כמושב עובדים בתחום השיפוט של העירייה. ב-2019 החלה הקמת קריית חינוך בשכונה. על פי התכנון, הקמפוס צפוי להיות בשטח של כ-16,000 מ"ר ויכיל כחמישה מבנים ייעודים, שיקלטו לפחות 1,200 תלמידים. הכניסה לרמת אפעל. ברקע מגדל המים בית הכנסת האנדרטה לחללי היישוב הדמיית קריית החינוך מדיה וקבצים בנושא רמת אפעל בוויקישיתוף סיפור מקומי רמת אפעל - סיפורה של רמת אפעל מיום הקמתה ועד היום, על ציר זמן קהילתי רמת אפעל (רמת גן, ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אודותינו משען אפעל, באתר של רשת "משען" מוקם יישוב חדש - קריית אפעל, למרחב, 13 בנובמבר 1961 דוד דיין, 'קריית אפעל' – שכונה חדשה לעולים מהמערב, הארץ, 4 בינואר 1962 הושלם שלב א' במכירת וילות ברמת אפעל, מעריב, 14 באוגוסט 1968 רמת אפעל - ישוב עירוני חדש, מעריב, 20 בפברואר 1969 מרדכי אלקן, משתכני רמת אפעל כפו שינויים בביצוע בלחץ הפגנה, מעריב, 11 בנובמבר 1969 רמת אפעל, באתר "שיכון ובינוי" עדינה חכם, ביקור ברמת אפעל: כמו מושב בתוך עיר, באתר ynet, 17 בספטמבר 2015 רם הנדסה - קריית חינוך רמת גן - טרום עבודות - פברואר 2019, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:48) נעמה ריבה, קיסלוב קיי זכה בתחרות קרית החינוך רמת אפעל, באתר Xnet‏, 6 בינואר 2013 קרית חינוך חדשה ברמת-גן, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:07)
ג'די אוסמן

ג'די אוסמן (בטורקית: Cedi Osman; נולד ב-8 באפריל 1995) הוא כדורסלן טורקי-מקדוני-בוסני המשחק בקבוצת פנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בכדורסל וביורוליג אוסמן נולד בעיר אוחריד שברפובליקת מקדוניה, בן לאב טורקי ואם בוסנית. ב-1999 עברה משפחתו לסרייבו והוא החל לשחק כדורסל במועדון בוסנה סרייבו. ב-2007 עבר לשחק במועדון אנאדולו אפס בטורקיה. את הקריירה המקצועית החל ב-2011 כשהושאל לקבוצת פרטינבל איסטנבול מהליגה הטורקית השנייה. במהלך עונת 2012/2014 עבר לשחק בקבוצה הבוגרת של אנאדולו אפס. הוא שיחק עם הקבוצה בליגה הטורקית וביורוליג. בעונת 2014/2015 רשם ממוצע של 6.7 נקודות ו-3.7 ריבאונדים במשחקי היורוליג וסייע לקבוצה להעפיל עד שלב רבע גמר. כמו כן זכה עם הקבוצה בגביע הטורקי. בעונת 2015/2016 רשם ממוצע של 3.6 נקודות בשלב הבתים המוקדם של היורוליג ובשלב הטופ 16 שיפר את הממוצע ל-10.7 נקודות למשחק. אוסמן נבחר במקום ה-31 בדראפט ה-NBA של שנת 2015 על ידי מינסוטה טימברוולבס. הזכויות להחתמתו הועברו בערב הדראפט לקליבלנד קאבלירס. ביולי 2017 סיכם על חוזה בקליבלנד לשלוש עונות תמורת 8.3 מיליון דולר, ועוד 800,000 דולר ששילמה קליבלנד לאנאדולו אפס תמורת שחרורו. בעונתו הראשונה בקליבלנד העפילה הקבוצה לגמר ה-NBA, בפעם הרביעית ברציפות, אולם הובסה על ידי גולדן סטייט ווריורס (0–4). לאורך הפלייאוף שותף ב-14 מתוך 22 משחקי הקבוצה, וקלע 14 נקודות בסך הכול. בעונה העוקבת, לאחר עזיבתו של לברון ג'יימס, הפך אוסמן לשחקן חמישייה קבוע, וקלע 13.0 נקודות בממוצע למשחק. אוסמן חבר בנבחרות הלאומיות של טורקיה משנת 2011. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2011 קלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק. ב-2012 השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 וקלע 6.4 נקודות בממוצע למשחק. ב-2013 היה חלק מנבחרת טורקיה שזכתה באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בלטביה, הוא קלע באליפות 5.8 נקודות בממוצע למשחק. באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בכרתים הוביל את הנבחרת לזכייה בטורניר ונבחר ל-MVP של האליפות, הוא רשם בטורניר ממוצע של 13.7 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק. ב-2014 צורף לנבחרת הבוגרת של טורקיה. הוא היה השחקן הצעיר ביותר בסגל הנבחרת שהשתתפה בגביע העולם בכדורסל 2014 שהתקיים בספרד. קלע בטורניר 2.1 נקודות בממוצע למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2015 רשם ממוצעים של 12.7 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2017 היה הקלע המצטיין בנבחרת ורשם ממוצע של 16 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק. מדיה וקבצים בנושא ג'די אוסמן בוויקישיתוף ג'די אוסמן, ברשת החברתית פייסבוק ג'די אוסמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג ג'די אוסמן, באתר אנאדולו אפס ג'די אוסמן, באתר פיב"א Young phenom Cedi Osman has eyes on NBA, ראיון באתר יו.אס.איי טודיי, 3 בספטמבר 2014 Report: Cavaliers signing Cedi Osman to three-year, $8.3 million contract, ‏Yahoo!, ‏12 ביולי 2017 ג'די אוסמן באתר פיב"א ג'די אוסמן באתר האליפות ג'די אוסמן באתר האליפות ג'די אוסמן באתר האליפות ג'די אוסמן באתר האליפות
מוריה (כתב עת)

מוריה הוא כתב עת תורני היוצא לאור בירושלים משנת ה'תשכ"ט (1969), בתחילה כיוזמה עצמאית ומשנות ה-70 במסגרת מכון ירושלים. כתב העת יצא בתחילה במתכונת של ירחון ומאוחר יותר כדו-ירחון, וקהל הכותבים בו מזוהה בדרך כלל עם היהדות החרדית הישראלית. בכותרת הגליונות נכתב כי כתב-העת מוקדש ”לדברי הלכה ומחשבה” ומשמש כ”ביטאון לבעיות היהדות ולמתרחש בעולמה של תורה”. כתב העת מפרסם דרך קבע מדור גנוזות בשם "זיכרון לראשונים" ובו חידושי תורה של ראשונים ואחרונים. "חידושי תורה" פרי עטם של ראשי ישיבות ודיינים, מדור הלכתי ומדור הגות ומחשבה. בסוף הגיליון מדור לסיקור ספרים, לקראת סוף המאה ה-20 החל המדור לסקר בעיקר ספרים בהוצאת מכון ירושלים. מאמרים נבחרים מבין המאמרים שהתפרסמו בכתב-העת, הודפסו בסדרת "ספר המועדים". סדרת ספרי הזיכרון לגדולי ישראל, של מכון ירושלים, יוצאת אף היא תחת מותג כתב-העת "מוריה". בשנים הראשונות לקיומו של כתב-העת התפרסם בו בקביעות מדור "בשולי הדף היומי" ובו חומר עזר ולקט פרשני על הסוגיות שנלמדו במקביל לזמן הדפסת הגליונות במסגרת הדף היומי. מדור נוסף שהתפרסם בעבר בכתב העת, סיקר את פעילות "התנועה להפצת תורה". עורכו הראשי הראשון של "מוריה" היה הרב משה הרשלר. החליף אותו הרב יוסף בוקסבוים, ולאחר פטירתו עורך את כתב-העת בנו, הרב אריה בוקסבוים. כחברי מערכת כתב-העת שימשו בשנותיו הראשונות, רבנים מהשורה הראשונה. חברי המערכת בעת הקמת "מוריה" היו הרבנים: בצלאל ז'ולטי, עובדיה יוסף, צבי מרקוביץ, משה שטרנבוך ואליעזר קוגל. בעשור השני של המאה ה-21 חברי המערכת הם הרבנים: שמחה חסידה, אביגדור ברגר, אברהם יעקב גולדמינץ ושלמה בוקסבוים. במשך שנות קיומו התפרסמו בגליונות כתב העת חידושי תורה מכל ראשי הישיבות הגדולות בישראל, ושל רבים מראשי הישיבות בחו"ל. פסקי הלכה של גדולי הפוסקים כמו: רבי שלמה זלמן אוירבך, רבי משה פיינשטיין, רבי יוסף שלום אלישיב, רבי שמואל הלוי ואזנר ורבים נוספים. ומחקריהם של חוקרים בתחום הספר העברי כמו: יעקב שמואל שפיגל, ואנשי אקדמיה נוספים כמו: יהודה לוי. מאמרו של פרופ' ישראל אומן על סוגיית מי שהיה נשוי שלוש נשים, בגרסתו העממית הלא-מתמטית, התפרסם אף הוא לראשונה על דפי "מוריה". אודות מוריה, באתר מכון ירושלים מוריה - גליון ראשון, (שנה א גליון א), ירושלים תשכ"ט, באתר אוצר החכמה הוא התפטר ממערכת כתב העת עם כניסתו לתפקיד הרב הראשי לישראל בשל עומס העבודה. ראו הקדמת העורך לגליונות מא-מב, טבת תשל"ג.