טום קורטני

סר תומאס דניאל "טום" קורטני (באנגלית: Thomas Daniel "Tom" Courtenay; נולד ב-25 בפברואר 1937) הוא שחקן אנגלי שבלט בתחילת שנות ה-60 בשורה של סרטי קולנוע שזכו לשבחי הביקורת כגון "בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים" (1962), "בילי בדאי" (1963) ו"דוקטור ז'יוואגו" (1965). מאז אמצע שנות השישים נודע יותר בזכות תפקידיו בתיאטרון. ב-2001 קיבל קורטני תואר אבירות על תרומתו לקולנוע ולתיאטרון. קורטני הוא ראש מועדון האוהדים הרשמי של קבוצת הכדורגל האל סיטי. ב-1999 קבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת האל. קורטני נולד בעיר האל שבאנגליה, בנם של אן אלייזה ותומס הנרי קורטני. למד בבית הספר התיכון קינגסטון בהאל, ולמד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון. הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בשנת 1960 עם להקת התיאטרון "אולד ויק" באדינבורו. ב-1961 החליף את אלברט פיני בהצגה "בילי בדאי" בתיאטרון קיימברידג'. שנתיים אחר כך גילם שוב את אותה דמות בעיבוד הקולנועי ל"בילי בדאי" שביים ג'ון שלזינגר. סרט הקולנוע הראשון שלו היה "Private Potter" מ-1962, בבימויו של קספר ורדה שהבחין בקורטני עוד בימי לימודיו ב-RADA. הסרטים הבאים שלו היו "בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים" שביים טוני ריצ'רדסון ו"בילי בדאי", בהם זכה לשבחים רבים על הופעתו. סרטים אלה היו בין המובילים את הגל החדש הבריטי בתחילת שנות השישים. קורטני היה מועמד לפרס באפטה כשחקן המבטיח ביותר לשנת 1962, ופרס באפטה לשחקן הטוב ביותר ב-1963. על תפקידו בסרט דוקטור ז'יוואגו כפאשה אנטיפוב המהפכן המסור, היה מועמד ב-1965 לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הפסיד למרטין בלסם. בין סרטיו הידועים האחרים נמנים "King & Country" שביים ג'וזף לוסי בו שיחק לצידו של דירק בוגרד, והסרט "ליל הגנרלים" שביים אנטולי ליטבק. למרות ההצלחה הרבה בתפקידיו בסרטים, קורטני אמר שהוא לא נהנה במיוחד לשחק בקולנוע, ומאמצע שנות השישים התרכז יותר בהופעות בתיאטרון. ב-1966 החל קורטני להופיע בתיאטרון "רויאל אקסצ'נג'" שנוסד באותה תקופה במנצ'סטר בניהולו של קספר ורדה. התפקידים הראשונים שלו היו פוקלנד במחזה "The Rivals" מאת שרידן וגיבור סיפורו של היינריך פון קלייסט "הנסיך מהומבורג". במשך השנים הופיע במגוון רחב של תפקידים, ב-1999 גילם את התפקיד הראשי ב"המלך ליר" וב-2001 הופיע ב"הדוד וניה". קורטני חזר לעבוד עם ורדה ב-1970 כשהופיע בתפקיד הראשי בסרט "יום בחייו של איבן דניסביץ'". תפקידו הידוע ביותר מאז הוא בסרט "המלביש", עיבוד למחזה באותו שם מאת רונלד הארווד ולצידו של אלברט פיני. שני השחקנים היו מועמדים לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידיהם בסרט הזה, והפסידו לרוברט דובאל. ב-1991 הופיע כאביו של דרק בנטלי (כריסטופר אקלסטון) בסרט "תן לו את זה". הופעותיו של קורטני בטלוויזיה היו מועטות יחסית. ב-1971 הופיע ב"She Stoops to Conquer" בהפקת ה-BBC, ובמספר מחזות מאת המחזאי אלן אייקבורן. ב-1973 הופיע בטלוויזיה האמריקאית ב"I Heard the Owl Call My Name", וב-1994 כיכב לצידו של פיטר יוסטינוב בעיבוד טלוויזיוני לספרו של צ'ארלס דיקנס "בית ממכר עתיקות" בו גילם את דמותו של קווילפ. היה לו תפקיד קטן בסרט הטלוויזיה "הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס הצעיר", בתפקיד האנתרופולוג ברוניסלב מלינובסקי. ב-1998 שיחק שוב לצידו של אלברט פיני בדרמה "A Rather English Marriage" של ה-BBC. ב-2002 החל קורטני להופיע בהצגת יחיד "Pretending To Be Me", המבוססת על יצירתו ומכתביו של המשורר פיליפ לארקין. בתחילה הופיע ב"וסט יורקשייר פלייהאוס" שבלידס ואחר כך ב"קומדי תיאטר" בווסט אנד שבלונדון. ב-2007 הופיע קורטני בשני סרטים, האחד "הצפה", סרט אסונות על לונדון המוצפת, והשני "מצפן הזהב" על פי רומן מאת פיליפ פולמן בו הוא מגלם את פארדר קוראם. ב-2008 הופיע בסדרת הדרמה הטלוויזיונית, עיבוד לספר "דוריט הקטנה" של דיקנס, בתפקיד ויליאם דוריט, ובתוכנית חג המולד של הסדרה הקומית "משפחת רויאל". בין השנים 1973 עד 1982 היה קורטני נשוי לשחקנית שריל קנדי. ב-1988 נשא לאשה את איזבל קרוסלי, מנהלת במה ב"רויאל אקסצ'נג' תיאטר". לבני הזוג יש בתים במנצ'סטר ובפאטני שבלונדון. בשנת 2000 יצא לאור ספר זכרונות של קורטני "טום היקר: מכתבים מהבית", שזכה לשבחי הביקורות. הספר כולל מבחר מכתבים מהתכתבות עם אימו, ומשובץ בזכרונותיו כסטודנט צעיר למשחק בלונדון של תחילת שנות השישים. מדיה וקבצים בנושא טום קורטני בוויקישיתוף טום קורטני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טום קורטני, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טום קורטני, באתר AllMovie (באנגלית) טום קורטני, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טום קורטני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טום קורטני, באתר MusicBrainz (באנגלית) טום קורטני, באתר Discogs (באנגלית) אבנר שביט, ברלין‏, קורטני לאב: ריאיון עם טום קורטני על "45 שנים", באתר וואלה, 20 בינואר 2016