laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מסיבת החוף

מסיבת החוף (באנגלית: The Beach Party) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס משנת 1931 בבימויו של ברט גילט. זהו הסרט הקצר ה-34 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והעשירי שיצא באותה השנה. עלילת הסרט עוקבת אחר מיקי וחבריו שהולכים ליום כיף בחוף הים עד שהם נתקלים בתקלה בלתי צפויה שפלוטו שולה מהים. לחוף הים הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה מגיעים בבגדי ים כשהראשון מעשן סיגר, אחריהם מגיע פלוטו הנושא בפיו סלסלה ובזנבו קנקן קפה. מיד מגיעה מיני מאוס עם שמלת מלמלה גדולה המתגלה כשמשייה הנשואה על ידי מיקי מאוס. החבורה מגיעה והוראס מבצע זינוק לא מוצלח אל הים בעוד מיקי מנפח גלגל ים בעזרת פלוטו כמשאבה. מיקי ממהר להיכנס לים עם הגלגל אך פלוטו נרתע מהמים, בדיוק כמו קלרבל אשר גל גדול נשטף עליה ומיקי שרואה זאת משליך אליה את הגלגל. בינתיים מיני מארגנת את הפיקניק והוראס מזנק בשנית, בל שוב הוא נכשל. קלרבל צפה על הגלגל ומאבדת את החלק התחתון של בגד הים שלה אשר בתוכו מיקי נתקע. קלרבל רואה את הבגד שלה זז וחובטת בו עם מקל ומגלה בתוכו את מיקי. לאחר התכתשות קצרה של פלוטו עם סרטן, מיני וקלרבל קוראים לשאר שהארוחה מוכנה. החבורה מתיישבת לאכול בננות, זיתים, תירס, אבטיח ולפלוטו מיקי משליך חתיכת בשר עוף ושורת נקניקים. אך הנקניקים נכנסים לתוך המים ופלוטו, שחשב שהוציא אותם, הוציא במקום זרוע של תמנון. התמנון הזועם דולק אחר פלוטו עד שהשניים מגיעים אל שאר החבורה הנמלטת באימה. מיקי בא לעזרת פלוטו האומלל, שנמצא מתחת לשמיכת הפיקניק, ומשליך צלחות לעבר התמנון שתופס את כולם בזרועותיו הרבות ומשליך אותם חזרה על מיקי. מיני משליכה עליו קערת רוטב שגם אותה הוא תופס ומשליך על פרצופו של הוראס. קלרבל מתחילה ליירט על התמנון זיתים לצידו של הוראס שאוכל פלח אבטיח ויורה את הגרעינים לעברו, מה שאכן גורם לתמנון להסתתר מאחורי סלע. לטקטיקה הבאה החבורה יורה על התמנון צנצנות של זיתים באמצעות שמיקי שם אותם בגרונה של קלרבל, מיני דוחפת אותם פנימה על ידי משוט והוראס מטיס אותם בכך שהוא בועט בקלרבל. הצנצנות אכן עפות לכיוונו של התמנון אך הן מתנפצות על הסלע בעוד התמנון לועג להם. מיקי אז משליך לעברו עוגן המחובר לחבל אשר כובל את התמנון אליו ושוקע יחד איתו למעמקים. החבורה מריעה בניצחון תוך כדי שפלוטו מגיח מתחת לשמיכת הפיקניק כשעל ראשו קנקן הקפה. מיקי מאוס – וולט דיסני מיני מאוס – מרסלייט גארנר פלוטו – פינטו קולביג קלרבל הפרה הוראס הורסקולר גבותיו של מיקי בסרט זה נעלמו. סרט זה מוצג כחלק מהמיני-משחק של הממלכה הקלאסית במשחק הווידאו Kingdom Hearts III. "מסיבת החוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מסיבת החוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פסגת פרגרינוס

פסגת פרגרינוס (באנגלית: Peregrinus Peak) היא פסגה באזור חוף פאלייר, של ארץ פאלמר, שבמרכז חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. פסגת פרגרינוס ממוקמת לאורך הגדה הצפונית של קרחון איירי; פסגת פרגרינוס ממוקמת 6 קילומטרים דרום-מזרחית מהר טימוסתנס; גובהה של הפסגה 1,915 מטרים מעל פני הים. פסגת פרגרינוס התגלתה ב-27 בנובמבר 1947 בצילום אוויר שבוצע על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition (בראשי תיבות: RARE); אזור הפסגה מופה בדצמבר 1958, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey (בראשי תיבות: FIDS)). שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (The UK Antarctic Place-Names Committee (בראשי תיבות: UK-APC)). הפסגה נקראת על שמו של פטרוס פרגרינוס (Petrus Peregrinus)- מתמטיקאי, פיזיקאי וחוקר מגנטיות צרפתי שחי ופעל בשנת 1269 לערך.
זיגנאל אידונה פארק

הזיגנאל אידונה פארק (בגרמנית: Signal Iduna Park; נקרא באופן מסורתי: וסטפאלנשטדיון - Westfalenstadion) הוא אצטדיון כדורגל בדורטמונד המשמש כמגרשה הביתי של קבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. האצטדיון מסוגל להכיל 81,360 צופים במשחקי הבונדסליגה (כולל יציעי עמידה) וכ-65,829 במשחקים בינלאומיים כאשר הוא מכיל מקומות ישיבה בלבד. האצטדיון הוא הגדול באצטדיוני גרמניה. בעקבות כך, זכה האצטדיון לכינוי "בית האופרה של הכדורגל הגרמני". האצטדיון מפורסם בין היתר בשל יציעו הדרומי, שזכה לכינוי "החומה הצהובה", שם נוהגים אוהדי הקבוצה המסורים להעמיד תצוגות עידוד מרהיבות. האצטדיון כולל בתוכו את מוזיאון הקבוצה, ובסמוך אליו ממוקמת חנות המזכרות של הקבוצה. בשנות ה־60 של המאה ה־20 החלו התוכניות הראשונות להקמת אצטדיון בעקבות הצורך ההולך וגובר של בורוסיה דורטמונד לאצטדיון חדש, צורך שגדל בעקבות זכייתה של הקבוצה בגביע המחזיקות בשנת 1966. למרות זאת, עיריית דורטמונד לא יכולה הייתה לממן את הקמת האצטדיון ולכן הקמתו נדחתה. בשנת 1971 כאשר החלה גרמניה להתכונן לאירוח מונדיאל 1974, העיר קלן נדרשה לסגת מהתוכניות שלה לאירוח משחקי המונדיאל, ובמקומה נבחרה לארח העיר דורטמונד. הכספים שהוקצבו לעיר קלן להקמת אצטדיון הועברו לדורטמונד שבה הוקם אצטדיון בעל 54,000 מקומות. במסגרת מונדיאל 1974 אירח האצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים הראשון ועוד משחק אחד משלב בית הגמר. לאחר טורניר זה, האצטדיון עבר לרשות בורוסיה דורטמונד, שעושה בו שימוש עד היום. במאי 2001 אירח האצטדיון את גמר גביע אופ"א 2001 בין ליברפול לדפורטיבו אלאבס (5-4 לאחר הארכה). האצטדיון אף לקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 2006 שלקראתו עבר שדרוג. במסגרת הטורניר אירח האצטדיון מספר משחקים, שהחשוב מביניהם היה משחק חצי הגמר בין איטליה לגרמניה. פנים האצטדיון, מבט לכיוון דרום מראה הפינה הצפון-מזרחית באצטדיון מראה היציע הדרומי המכונה "החומה הצהובה" חזית מוזיאון המועדון שנמצא בתחומי האצטדיון אתר האינטרנט הרשמי של זיגנאל אידונה פארק זיגנאל אידונה פארק באתר הרשמי של בורוסיה דורטמונד (באנגלית) זיגנאל אידונה פארק באתר The Stadium Guide (באנגלית) זיגנאל אידונה פארק באתר Stadionwelt (בגרמנית) Borussia Dortmund GmbH & Co KGaA, The construction of Dortmund's football temple, www.bvb.de, ‏2024-04-02 (באנגלית בריטית) Trinidad's 10 men defy the Swedes, CNN, ‏11 ביוני 2006 Germany 1–0 Poland, BBC Sport, ‏14 ביוני 2006 Rob Hughes, Switzerland 2, Togo 0: Togo finds it cannot conquer enemy within - Sports - International Herald Tribune, The New York Times, ‏19 ביוני 2006 Japan vs. Brazil - Football Match Summary - June 22, 2006, ESPN, ‏22 ביוני 2006 Brazil 3–0 Ghana, BBC Sport, ‏27 ביוני 2006 Germany - Italy, Jul 4, 2006 - World Cup 2006 - Match sheet, www.transfermarkt.com (באנגלית)
אנהידריט

אנהידריט הוא מינרל המורכב מסידן וסולפט (תחמוצת הגופרית) והרכבו הכימי הוא CaSO4. הרכב זה דומה להרכב המינרל גבס הנפוץ יותר, למעט המים ואכן משמעות שמו של המינרל הוא "חסר מים". בחשיפה למים האנהידריט סופח את המים והופך לגבס. אנהידריט מצוי לעיתים קרובות במרבצי מלח יחד עם גבס. המינרל נתגלה לראשונה ב-1794 במכרה מלח בטירול. בתצורה זו העומק בו מצוי המינרל הוא קריטי מכיוון שבסמוך לפני הקרקע אנהידריט משתנה לגבס על ידי ספיחה של מי תהום. מתמלחת ימית שוקע סולפט הסידן בדרך כלל כגבישים של גבס, אך אם התמלחת מכילה עודף של נתרן או אשלגן כלוריד שוקע אנהידריט. זו גם אחת מהשיטות להכין את המינרל באופן מלאכותי והיא זהה לצורה בה הוא נוצר בטבע, המינרל נפוץ באגני השקעה של מלחים. את השם אנהידריט טבע אברהם גוטלוב ורנר ב-1804, בשל המחסור במים בתהליך ההתגבשות בהשוואה לקיומם בגבס. שמות נוספים שקיבלו סוגים של אנהידריט הם מוריאסיט וקרסטניט. הראשון, שם קדום יותר ניתן תחת הרושם שהחומר הוא כלוריד (מוריאט). סוג גרגרי מתפצל של אנהידריט מוולפינו שליד ברגאמו בלומברדיה מכונה וולפיניט. סוג זה נהוג לחתוך וללטש למטרות קישוט. אנהידריט שצבעו כחול-לילך קרוי "אנג'ליט" בשל צבעו ה"מלאכי" (אנג'ל בלועזית). השימושים הנפוצים באנהידריט הם, כמקור לחומצה גופריתית, לדישון. כמו כן מוסיפים אנהידריט לסוגי מלט מסוימים. מקומות ראויים לציון שבהם מצוי אנהידריט הם מקסיקו, פרו, גרמניה וניו מקסיקו. בישראל יש אנהדריט בסלעי הכיסוי של הר סדום. מדיה וקבצים בנושא אנהידריט בוויקישיתוף אנהידריט באתר webmineral אנהידריט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אברהם סתהון

הרב אברהם סתהון (תצ"ה בערך – תקע"ו) היה ראב"ד וראש הרבנים בעיר חלב שבסוריה. נחשב לאבי משפחת סתהון בחלב. נולד בסביבות שנת תצ"ה (1735) לרב שלמה סתהון. בצעירותו למד אצל הרב יצחק ברכה מחבר הספר 'בירך יצחק', ממנו קיבל את דרך הפלפול בהלכה. אחר נישואיו סירב להתפרנס מלימוד תורה (למרות מנהג החכמים שבאותו דור להסתמך על קבלת מלגות המיועדות לתלמידי חכמים), ועסק לפרנסתו יום אחד בשבוע, ובשאר הימים עסק בתורה. עם השנים הצליח בעסקיו והתעשר, ובשנת תקס"ב זנח את מסחרו והקדיש את כל עתותיו ללימוד תורה עד לפטירתו. על תקופתו האחרונה כתב נכדו הרב משה סתהון כי ”י"ד שנה נטמן בבית הנאמן בית הבחירה, ויהי נקי בביתו ותורתו אמונתו ויבוא החדרה, מודעא רבה לאורייתא ורב לו במלחמתה של תורה...”. לצד גדלותו בתורה היה בקי גם בחכמות כלליות, ובפרט באסטרונומיה וחשבון. כמו כן נודע כמשורר פורה שכתב שירים ופזמונים רבים, אך רובם לא שרדו. מונה לשמש כדיין בבית הדין של קהילת ארם צובא תחת הראב"ד רבי יצחק הררי, ולצד הדיינים האחרים רבי אליהו שמאע הלוי ורבי ישראל ששון. בשנת תקס"ט (בערך) כאשר עלה הרב הררי לארץ ישראל מונה תחתיו רבי אליהו שאמע, ועם הסתלקותו של האחרון בשנת תקע"ד מונה הרב סתהון לשמש כראב"ד ורבה הראשי של ארם צובא, עד לפטירתו. נפטר בי"ד כסלו תקע"ו. נוסח מצבת קבורתו נוסח על פי הוראתו: "מצבת קבורת נבזה וחדל אישים, יודע מרת נפשו, איש צעיר ושמו אברהם בכה"ר שלמה סתהון. תנצב"ה". בניו הידועים לנו הם רבי יוסף ורבי עזרא. אחריו שימש הרב אברהם ענתיבי כרבה הראשי של העיר. חתנו הוא רבי יצחק עטייה. מלל לאברהם – ספר דרשותיו המפורסם, ובו גם הספדים על פטירת חכמים שונים בני דורו, בהם: החיד"א (דרוש כג), רבי יום טוב אלגאזי (דרוש כד), רבי חיים עטייה ורבי חיים מודעי (דרוש ה) רבי יצחק הררי (דרוש ז), רבי רפאל שלמה לניאדו (1793) (דרוש יב), רבי יהודה קצין (דרוש יג), ועוד. נדפס בליוורנו בשנת תר"ח, ובמהדורה חדשה בירושלים תשמ"א על ידי מכון הכתב. דלי בפסקיא – שאלות ותשובות על חלק חושן משפט. חיבור זה היה מצוי בידי חכמי דורו שכינוהו בשם 'מי ימלל'. במשך השנים היה נחשב כאבוד, עד שנמצא והודפס על ידי מוזיאון למורשת יהדות סוריה (תשע"ו). מלל לאברהם – שאלות ותשובות בארבעת חלקי השולחן ערוך. הוצאת מכון אהבת שלום, תשע"ו. בספר נושא ונותן המחבר עם חכמי עירו, כמו רבי אליהו שאמע הלוי, רבי אפרים לניאדו, רבי משה סוויד, רבי אברהם ענתיבי, ועוד. סתהון (פירושונים) - לרבות רבנים נוספים ממשפחת סתהון. שו"ת מלל לאברהם, הוצאת מכון אהבת שלום (ירושלים, תשע"ו), מבוא. שו"ת דלי בפסקיא חלק חושן משפט לרבי אברהם סתהון, הוצאת מוזיאון למורשת יהדות סוריה (תשע"ו), מבוא. אברהם בן שלמה סתהון, דף שער בספרייה הלאומית בפטירת רבו הספידו רבי אברהם, ונדפס בחיבורו מלל לאברהם, פרשת לך לך דרוש ג'.
דלילה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דלילה – דמות תנ"כית דלילה (טיל) – טיל שיוט ישראלי דלילה (שיר) – שיר של טום ג'ונס דלילות – צמיגות נמוכה
מנשה סתהון

הרב מנשה מטלוב סתהון (? – כ"ד באלול ה'תרל"ו) כיהן כרב בעיר חלב וכרבה הראשי של צפת. נולד לרב מטלוב מנשה סתהון (שם המשפחה הראשון מציין ייחוס מצד האבא והשני מצד האמא). משפחת מנשה היא משפחה שבאה לחלב עם גירוש ספרד.. עסק במסחר (מכירת תבלינים) לפרנסתו. היה ידוע כגדול בתורה והעידו עליו שחזר על התלמוד כולו עשר פעמים. מלבד זאת התפרסם כבעל השכלה כללית רחבה וכבקי בהנדסה, חשבון, אסטרונומיה, חכמת העיבור וסידור הלוחות, ומתהלכים סיפורים על ידענותו המופלגת בתחומים אלו. מחוץ לחכמי עירו נשא ונתן בהלכה עם רבי חיים פלאג'י המכנה אותו "הרב המובהק המאיר כברק כמוהר"ר מנשה מטלוב סתהון נר"ו יאיר אורו". בעודו בצפת נשא ונתן בעניין כשרות גט עם רבי חזקיה מדיני הכותב אודותיו: "כתב אלי במכתב אחד המיוחד ראש על ארץ צפת אמת תוב"ב מני"ר הרב הגדול מוהר"ם סתהון נר"ו". כאשר הגיעה השמועה אודות כתר ארם צובא הנמצא בחלב לארץ ישראל, ביקשו רבני ירושלים מרבי מנשה שיערוך עבורם השוואה בין הכתר לספרי התנ"ך המצויים בידם. בעת פטירת רעייתו נסע לירושלים, ובדרכו חזרה לעירו עבר בצפת, שם ביקשו ממנו רבני העיר לכהן כראב"ד העיר. הרב סתהון נענה לבקשתם, וכיהן כרב העיר במשך ארבע שנים. בצפת נישא בשנית לאישה ממשפחה אשכנזית, ומאשתו זאת נולד בנו חיים. בשנת תרל"ב שב לחלב, ושימש ברבנות בעיר. לאחר כשנתיים מונה לכהן כרבה של העיר אלכסנדריה (נא אמון) שבמצרים, ובדרכו לשם חלה ונפטר בעיר אסכנדרון שבסוריה, בכ"ד אלול תרל"ו, ושם נטמן. ידועים מספר בנים שלו, המפורסמים שבהם הם: רבי הלל דוד סתהון – בנו הבכור ומפוסקי חלב רבי חיים סתהון – נולד בצפת מאשתו השנייה. התייתם מאביו בהיותו בן חמש, ואמו נישאה בשנית לרב יצחק יעקב סאליצר. בבגרותו למד אצל רבנים אשכנזים וספרדים, היה מפוסקי צפת החשובים ומחבר הספר הנודע 'ארץ חיים'. כנסייה לשם שמים – בו יצא כנגד מנהג שהיה מקובל בקרב חלק מהנשים וכונה בשם "אינדלוקו", שכאשר חלה אדם ונטה למות היו עושות לו הנשים טקסי הקטרה וניסוך לשדים בכדי לרצותם שלא יזיקו לחולה. הרב סתהון ראה במנהג זה איסור גמור של עבודה זרה, וכתב פסק ארוך המחולק ל-11 פרקים לאסור דבר זה. על פסקו זה קיבל הסכמות מרבני חלב, רבני ערים רבות בארץ ישראל (ירושלים, חברון, צפת, טבריה, יפו, חיפה) ומקומות נוספים. את הספר הדפיס בירושלים שנת תרל"ד. מטה מנשה – שאלות ותשובות. נדפס בשנת תשס"ז מכתב יד המחבר על ידי הלל סתהון. מחברת כללי דקדוק הקריאה – נדפסה על ידי רבי אליהו חמווי בסוף ספרו פה אליהו ח"א (תרע"ד). הרב דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר בארץ (תשס"ט), תי"ז – רבי מנשה סיתהון. הראשון ממשפחת מנשה שהגיע לחלב הוא רבי יוסף מנשה החתום בתשובת מהרלב"ח (סימן קל"ד), ונדפסו ממנו כמה פזמונים ב'מחזור ארם צובא' הנדפס באיטליה במאה הט"ז כנסייה לשם שמים (תשס"ז), עמ' שמב. מטה מנשה סימן יח ירון הראל, ספרי אר"ץ עמ' 407.
פרד הייז

פרד הייז (באנגלית: Fred Wallace Haise, Jr, ‏ נולד ב-14 בנובמבר 1933) הוא טייס ניסוי אמריקאי לשעבר, מהנדס אווירונאוטיקה בחיל הים האמריקאי, ואסטרונאוט מטעם נאס"א. הוא היה אחד מעשרים וארבעה האסטרונאוטים שטסו לירח. הוא טס לירח במסגרת אפולו 13. לאחר שעזב את נאס"א הוא עבד בחברות שונות. פרד הייז נולד בעיירה בילוקסי שבמיסיסיפי. לאחר סיום בית ספר עירוני הוא התגייס לחיל הים של ארצות הברית ועבר קורס טיס. לאחר סיום הקורס הוא ביצע מספר תפקידים. החל משנת 1959 הוא למד באוניברסיטת אוקלהומה וסיים אותה עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה. בשנת 1959 הייז נקלט בנאס"א ועבד כטייס ניסוי. בשנת 1966 הוא נבחר ליחידה להכנת אסטרונאוטים. הוא היה בצוות משנה של אפולו 8 ו-אפולו 11. באפריל 1970 הוא שוגר לחלל כטייס של אפולו 13. הוא היה אמור לנחות על הירח. בגלל פיצוץ בלון חמצן והשלכותיו על ציוד החללית הנחיתה בוטלה. היה חשש לנחיתה על כדור הארץ אך היא הסתיימה שלום. בהמשך הייז היה בצוות משנה של אפולו 16 ומפקד של "אפולו 19", אך שיגור בוטל. בשנים 1976-1978 הוא היה בצוות בדיקות של מעבורת החלל אנטרפרייז וביצע כמה טיסות ניסוי. הוא היה מתוכנן לעשות עם המעבורת גם טיסה לחלל. בגלל בדחיות של טיסה הוא החליט לעזוב את נאס"א בשנת 1979. בשנים 1979-1996 הייז עבד בחברת גראמן. הייז התחתן בשנת 1954 והתגרש בשנת 1978 לזוג נולדו 4 ילדים. בשנת 1979 הוא התחתן שנית. בשנת 1973 הוא עבר תאונה קשה במהלך נחיתה וסבל בכווייה. מדיה וקבצים בנושא פרד הייז בוויקישיתוף ביוגרפיה פרד הייז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרד הייז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) https://www.nytimes.com/1973/08/23/archives/former-astronaut-injured-in-crash-of-vintage-plane.html
צ'יצ'רון

צ'יצ'רון (בספרדית: Chicharrón; בפורטוגזית: Torresmo; בצרפתית: Oreilles de Crisse) הוא מאכל ספרדי שמקורו באזור אנדלוסיה ונפוץ במדינות דרום אמריקה, ספרד, פורטוגל, פיליפינים, קנדה וארצות הברית. המאכל עשוי מעור חזיר המתובל ומטוגן בשמן עמוק. למאכל גרסאות המשתנות לפי המדינה ומלבד גרסת החזיר, קיימות גם גרסאות המבוססות על עור של תרנגול, בקר, צלעות חזיר דגים וגם גרסה צמחונית. נהוג להגיש את הצ'יצ'רון בליווי תפוח אדמה, רוטב שום, רוטב סלסה, סופריטו או אפונה. לצ'יצ'רון גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות מבוססות על עור של תרנגול, בקר או צלעות חזיר. ברזיל – מוכר בשם טורסמו, מטוגן עם שומן ומוגש עם שום ותבלינים. בוליביה – גרסה העשויה מצלעות חזיר ומתובלת בשום, אורגנו ולימון וסלסת עגבניות. קנדה – מוכר בשם אוזני המשיח (Oreilles de Crisse) גרסה העשויה מגלדי שומן חזיר בטיגון עמוק. קולומביה – גרסה העשויה מבשר חזיר או עוף המוגש לרוב בזמן ארוחת הבוקר. צ'ילה – עשוי משומן חזיר ומוגש לצד בשר ולחם ביתי. הרפובליקה הדומיניקנית – גרסה המבוססת על בשר חזיר מיובש, הנחתך לחתיכות קטנות ומתובל במיץ לימון ומלח. קוסטה ריקה – גרסה המבוססת על צלעות חזיר המוגש לצד מיץ ליים, יוקה מטוגנת וטורטיות. אל סלבדור – הצ'יצ'רון משמש במלית לטורטיות הפופוסה. גואטמלה – הצ'יצ'רון מוגש בליווי טורטיות, ליים, גוואקמולי ומורינגה. מקסיקו – הגרסה העיקרית מבוססת שומן חזיר המוגש לצד צ'ילי ולימון, אך קיימת גם גרסה צמחונית העשויה מבלילה של קמח תירס. הצ'יצ'רון נחשב לחטיף פופולרי במקסיקו וניתן לאכול אותו גם בתוך טורטייה עם אבוקדו או גבינת שמנת. פרו – גרסה המבוססת על עור ושומן של חזיר, עוף או דגים המבושלים יחדיו ולאחר מכן עוברים טיגון ומוגשים על באגט, בצל וליים. פיליפינים – קיימות גרסאות שונות המבוססות עור של חזיר, מעי של עוף ועור של טונה. נחשב לחטיף אהוב ונפוץ שנאכל בזמן צריכת משקאות אלכוהוליים ומשמש גם כציפוי על ירקות ואטריות מקומיות. ארצות הברית – חטיף הנמכר בשקיות ניילון בדומה לחטיפי תפוח אדמה. אורוגוואי – גרסה המבוססת מהשומן הרך ביותר של הפרה הממוקם על הכליות (Grasa de Pella) ומוגשים כמילוי ללחם מסורתי שנקרא רוסקה דה צ'יצ'רונס (Rosca de Chicharrones). ונצואלה – גרסה המבוססת בשר חזיר ומוגשת על מאכל העשוי בצק תירס טחון הנקרא קצ'אפה (Cachapa). מדיה וקבצים בנושא צ'יצ'רון בוויקישיתוף כל מה שרציתם לדעת על המטבח הפרואני, באתר GoTravel רוני זהבי, ‏כל מה שרציתם לדעת על המטבח הפרואני, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2008 אבי אפרתי‏, פאן קון מנטקה: קחי לך זמן, באתר וואלה, 31 בינואר 2019 Eat Mex City, What is Chicharron?, ‏2020-02-14 (באנגלית) PorkRinds.com, What Are Chicharrones?, PorkRinds.com (באנגלית) chicharron | Definition & Ingredients | Britannica, www.britannica.com (באנגלית) Cuisinegineer, Reel and Grill: Tsitsaron or Chicharon Bulaklak (Deep Fried Pork Mesentery), Reel and Grill, ‏2011-02-03 5 reasons to visit Cagayan this summer, news.abs-cbn.com Did You Know That Bagnet is Called “Chicharon” in Ilocos
The Turbans (להקת מוזיקה)

The Turbans היא להקת מוזיקת עולם מלונדון. גרעין הלהקה מונה שבעה חברים, ואליהם מתווספים אחרים חד פעמית. The Turbans הוקמה כאשר אושן מהוני ודריוס לוק תומפסון (שניהם חצי איראניים), נפגשו ברכיבה על אופניים בנפאל. החברים הנוספים: מקסים שצ'דרוביצקי נולד בבלארוס וגדל בישראל, מירוסלב מורסקי (בול') הוא גם זמר פופ ידוע בבולגריה, הבסיסט פרדי שטיץ היה חבר ב- Razorlight. כולם גרו בשלב מסוים ברובע האקני בלונדון. באפריל 2018 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם בשם The Turbans. ביוני 2019 הם ניגנו בפסטיבל גלסטונברי. מדיה וקבצים בנושא The Turbans בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Turbans The Turbans, ברשת החברתית פייסבוק The Turbans, סרטונים בערוץ היוטיוב The Turbans, באתר AllMusic (באנגלית) The Turbans, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Turbans, באתר Discogs (באנגלית) The Turbans, באתר בנדקמפ "Introducing: The Turbans, the musical globetrotters". Songlines.co.uk. נבדק ב-2020-06-23. "5 Minutes with... the Turbans". Exposedmagazine.com. 20 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "The Turbans: The Turbans - album review". Louderthanwar.com. 6 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Glastonbury Festival - 2019". Glastonburyfestivals.co.uk. נבדק ב-2020-06-23. "When and where to see all the Glastonbury headliners". Evening Standard. 27 ביוני 2019. נבדק ב-2020-06-23. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "The Turbans (להקת מוזיקה)".
כפתור מתכת ללא תפירה

כפתור מתכת ללא תפירה מוצמד לבד באמצעות נעץ המוחדר לתוך הכפתור מצידו האחורי של הבד בעזרת צבת או מכשיר תעשייתי. כִּפְתוּר הבגד באמצעות כפתור זה מצריך שימוש באִבְקָה (לולאה). מקרה פרטי של כפתור מתכת ללא תפירה הוא כפתור לחצנית או תיק-תק שאינו מצריך שימוש באִבְקָה. התקן סגירה זה מורכב משני חלקים – באחד שקע ובשני בליטה. בלחיצת החלקים זה לזה הבליטה מתקבעת בתוך השקע. גם חלקים אלה מוצמדים לבגד באמצעות צבת או מכשיר מסמור תעשייתי. כפתורים המחוברים בדרך זאת אינם "נושרים" לכן מומלצים מאוד לשימוש בבגדי עבודה. הפטנט הראשון עבור כפתורי מתכת ללא תפירה הוצא בשנת 1840 בארצות הברית על ידי אדם בשם פֶסְטוּס היידן. השימוש בכפתורים אלה פרץ לתודעת הציבור עם הכללתם בסרבלי העבודה שיוצרו על ידי חברת לוי שטראוס ושות' החל משנת 1875. במרוצת השנים, עם הופעת שיפורים רבים באופן הייצור שלהם, דבר שאפשר את הרחבת ההיצע, הם הפכו לפריט אופנתי עבור חולצות, שמלות, מעילים, חגורות ואף תיקים. המשטח העליון של הכפתור מיוצר ממתכת בצבע דמוי זהב או כסף, או ממתכת מצופה בחומר פלסטי או צבע. המשטח יכול להיות חלק, קמור או קעור, או מעוטר בריקועים שונים. יצרנים אחדים הגו את הרעיון לייצר כפתור מתכת ללא תפירה שניתן לחברו בקלות לבגד, באופן זמני, במקום כפתור שנשר. כפתורים אלה קיבלו את הכינוי "כפתורים לרווקים", רמז לכך שחיבורם אינו מצריך כישורי תפירה. כפתור ניטים לחולצה חולצה dimap, עברית מכופתרת, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2014-02-09 Festus Hyden, Patent 1,682 for the production of rivet buttons כפתורים לג'ינס West’s patent buttons, hammond-turner.com
הר שני

הר שני הוא הר בגובה 894 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב. ההר ממוקם על גבול ישראל–מצרים, כשני קילומטרים ממערב לקניון האדום וכ־17 קילומטרים מצפון־מערב לאילת. כביש 12 חולף ממזרח להר. הר שני הוא השני בגובהו מבין הרי אילת, לאחר הר נשף הגבוה ממנו בחמישה מטרים. מדרומו של ההר עובר נחל שני. ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר נשף

הר נשף הוא הר בגובה 899 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב. ההר ממוקם על גבול ישראל–מצרים, כשני קילומטרים מדרום־מערב לקניון האדום וכ־15 קילומטרים מצפון־מערב לאילת. כביש 12 חולף ממזרח להר. הר נשף הוא ההר הגבוה ביותר מבין הרי אילת. מדיה וקבצים בנושא הר נשף בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר אסא

הר אסא הוא הר בגובה 502 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב. ההר ממוקם כשני קילומטרים ממערב לאילת וכשלושה קילומטרים מגבול ישראל–מצרים. אפיקו של נחל שלמה ממוקם ממערב להר, ומעבר לו ממוקם הר שלמה. כשמם של הרים נוספים באזור, גם הר אסא קרוי על שם אחד ממלכי יהודה, אסא. ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופיה, נסיכת סקסוניה

הנסיכה סופיה מריה פרידריקה אוגוסטה לאופולדינה אלכסנדרינה ארנסטינה אלברטינה אליזבת מסקסוניה, דוכסית סקסוניה (בגרמנית: Prinzessin Sophie Maria Friederike Auguste Leopoldine Alexandrine Ernestine Albertine Elisabeth von Sachsen, Herzogin zu Sachsen;‏ 15 במרץ 1845 – 9 במרץ 1867), הייתה בתו של יוהאן, מלך סקסוניה ואשתו של קרל תאודור, דוכס בבוואריה. סופיה נולדה ב-15 במרץ 1845 בדרזדן, ממלכת סקסוניה, והייתה ילדתם הצעירה ביותר של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה ואחותם הצעירה של אלברט, מלך סקסוניה וגאורג, מלך סקסוניה. ב-11 בפברואר 1865 התחתנה סופי בדרזדן עם קרל תאודור, דוכס בבוואריה, בנם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ממנו נולדה לה בת אחת, אמליה, דוכסית בבוואריה (1865–1912). הלידה גרמה לסופי לבעיות נשימה קשות, שהחלישו אותה בהדרגה, למרות שהצליחה להתאושש מהם. עם זאת, שנה לאחר מכן חלתה במקרה חמור של שפעת שלא הצליחה להתגבר עליה. סופי מתה זמן קצר לפני יום הולדתה ה-22 ב-9 במרץ 1867 במינכן, ממלכת בוואריה ונקברה במנזר טגרנזי. מדיה וקבצים בנושא סופיה, נסיכת סקסוניה בוויקישיתוף סופיה, נסיכת סקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אמליה, דוכסית בבוואריה

אמליה מריה, דוכסית בבוואריה (בגרמנית: Amalie Maria, Herzogin in Bayern;‏ 24 בדצמבר 1865 – 26 במאי 1912), הייתה אשתו של וילהלם קרל, דוכס אוראך (לימים מינדאוגאס השני, מלך ליטא). אמליה נולדה ב-24 בדצמבר 1865 במינכן, ממלכת בוואריה, והייתה בתם היחידה של קרל תאודור, דוכס בבוואריה ואשתו הראשונה סופיה, נסיכת סקסוניה, בתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה. היא נקראה בגרסה הצרפתית של שמה, אמלי, והייתה ידידה לכל החיים עם בת דודתה, מריה ולריה, ארכידוכסית אוסטריה. ב-4 ביולי 1892 התחתנה אמליה בטגרנזי עם וילהלם קרל, דוכס אוראך, בנם הבכור של וילהלם, דוכס אוראך ואשתו השנייה פלורסטין, נסיכת מונקו, ממנו נולדו לה 9 ילדים. אמליה מתה בשטוטגרט, ממלכת וירטמברג, ב-26 במאי 1912, בגיל 46, לאחר לידת בנה התשיעי. ב-4 ביולי 1892 התחתנה אמליה עם וילהלם קרל, דוכס אוראך, בנם הבכור של וילהלם, דוכס אוראך ואשתו השנייה פלורסטין, נסיכת מונקו, ממנו נולדו לה 9 ילדים: מריה גבריאלה, נסיכת אוראך (1893–1908) אליזבת, נסיכת אוראך (1894–1962), התחתנה עם קרל, נסיך ליכטנשטיין, דודו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין קרולה, נסיכת אוראך (1896–1980) וילהלם, נסיך אוראך (1897–1957), התחתן בנישואים מורגנטיים עם אליזבת טוירר קרל גרו, דוכס אוראך (1899–1981), התחתן עם גבריאלה, רוזנת ולדבורג-זיל מרגרטה, נסיכת אוראך (1901–1975) אלברכט, נסיך אוראך 1903–1969), התחתן עם רוזמרי בלקאדר, ולאחריה התחתן עם אוטה וולדשמידט אברהרד, נסיך אוראך (1907–1969), התחתן עם איניגה, נסיכת טורן וטקסיס מכטילד, נסיכת אוראך (1912–2001), התחתנה עם פרידריך קרל, נסיך הוהנלוהה-וולדנבורג-שילינגספירסט מדיה וקבצים בנושא אמליה, דוכסית בבוואריה בוויקישיתוף אמליה, דוכסית בבוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)