laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נייטסברידג'

נייטסברידג' (באנגלית: Knightsbrdige) הוא רחוב הנותן את שמו לשכונה מדרום להייד פארק, בסיטי של וסטמינסטר, מרכז לונדון. רחוב נייטסברידג' יוצא מפינת הייד פארק וממשיך לכיוון מערב כקילומטר אחד עד למפגש עם רחוב אניסמור גרדנס ושער הנסיך (פרינסס גייט) של הייד פארק. הרחוב מתחיל כחלק מכביש ה-A4 ובהמשכו הופך לחלק מכביש ה-A315, כאשר לכל אורכו הוא פחות או יותר משמש הגבול הדרומי של הייד פארק. לכיוון מזרח אחרי פינת הייד פארק הרחוב הופך לרחוב פיקדילי ולכיוון מערב לאחר 'שער הנסיך' הוא הופך לדרך קנזינגטון שממשיכה לתחום את הייד פארק מדרום. שכונת נייטסברידג' נמצאת ברובע הסיטי של וסטמינסטר, כאשר מצפון היא גובלת עם הייד פארק, ממזרח עם רחוב סלאון ושכונת בלגרביה, מדרום עם רחוב פּונט, בוצ'נט פלייס, רחוב ברומפטון ובגדול גובלת עם שכונת צ'לסי, ממערב היא גובלת עם שכונת דרום קנזינגטון ורחוב אקסהבישן. בפינה הצפון-מזרחית של השכונה ממוקמת תחנת הרכבת התחתית נייטסברידג'. השכונה נחשבת לאחת היקרות והיוקרתיות בעיר לונדון. נמצאים בה בתים פרטים יקרים, פארקים וחנויות יוקרה רבות. 14 מבין 200 הרחובות היקרים ביותר בממלכה המאוחדת נמצאים בשכונת נייטסברידג'. מחנה נייטסברידג': בחלק הצפוני של השכונה, בינה לבין הייד פארק ממוקם מחנה צבאי המשרת את 'פרשי המשמר' (משמר החיים ורגימנט הכחולים והמלכותיים). כחלק מהמחנה נבנה מגדל בן 33 קומות בשנת 1970. אגף משמר המלוכתה של המשטרה: אגף משמר המלוכה של פיקוד המשמר במשטרה הבריטית ממוקם גם הוא בשכונה, ברחוב וולטון. מוזיאון ויקטוריה ואלברט: מוזיאון אומנות ועיצוב הממוקם בפינה הדרום-מזרחית, ברחוב קרומוול. כלבו הרודס כמו גם חנויות יוקרה רבות אחרות. מדיה וקבצים בנושא נייטסברידג' בוויקישיתוף נייטסברידג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צפיר

צָפִיר (שם מדעי: Rupicapra) הוא סוג בתת-משפחת היעלים החי באירופה ובאסיה. הסוג כולל שני מינים: צפיר הפירנאים (Rupicapra pyrenaica) צפיר האלפים (Rupicapra rupicapra) בעבר תפוצת הצפיר הייתה גדולה הרבה יותר, אך עם התפשטות האדם והרס מקומות הגידול לטובת מינים מבויתים צומצמה תפוצתו בצורה ניכרת. עם זאת, אין סכנה להכחדת הסוג. צפיר הקורדילרים מדיה וקבצים בנושא צפיר בוויקישיתוף צפיר, באתר ITIS (באנגלית) צפיר, באתר NCBI (באנגלית) צפיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפיר, באתר GBIF (באנגלית) צפיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבני חמשת המלכים

גבעת אבני חמשת המלכים היא גבעה בגובה 204 מטר מעל פני הים, מדרום לעיר מודיעין-מכבים-רעות, בין העיר ליישוב מבוא חורון. על הגבעה נמצא מחשוף ייחודי של אבני צור, חלק משורת מחשופי צור הממוקמים לאורך הדופן התוחמת את קצהו הצפון-מערבי של עמק איילון. ישנה השערה לפיה האבנים הגדולות, הנראות כאילו הוטלו על הגבעה מן השמיים, הם עקבות המסופר בספר יהושע, פרק י', אודות הקרב שניהלו בני ישראל עם מלכי האמורי במסגרת מלחמת מלכי הדרום, במהלכו ”וַיְהִי בְּנֻסָם מִפְּנֵי יִשְׂרָאֵל, הֵם בְּמוֹרַד בֵּית חוֹרֹן וַה' הִשְׁלִיךְ עֲלֵיהֶם אֲבָנִים גְּדֹלוֹת מִן הַשָּׁמַיִם.” מחשופי הצור אינם ייחודיים לגבעה זו, אלא מצויים לאורך עמק איילון, כולל ריכוז גדול בכפר הפלסטיני בית עור א-תחתא. דב גינזבורג מן המכון הגאולוגי לישראל מסביר כי הגושים מונחים בשדה, בנטייה כמעט אנכית, מפוזרים בצורה בלתי רציפה על גבי קרקע חרסיתית עמוקה, באופן שניתן להסבר כעדות להתמוטטות סלעים והיסחפותם, עקב פעילות אקטיבית בקווי השבירה של בקע. גושי הצור הקשה גלשו משכבת צור קדומה עקב רעידת אדמה לאחריה סחפו שיטפונות את גושי האבן למדרגות הנמוכות יותר ולבסוף נשארו כתמי צור במרחבי השטח. במסכת ברכות מובאת ברייתא: תנו רבנן. הרואה מעברות הים, ומעברות הירדן, מעברות נחלי ארנון, אבני אלגביש במורד בית חורון, ואבן שבקש לזרוק עוג מלך הבשן על ישראל, ואבן שישב עליה משה בשעה שעשה יהושע מלחמה בעמלק, ואשתו של לוט וחומת יריחו שנבלעה במקומה, על כולן צריך שיתן הודאה ושבח לפני המקום. — בבלי מסכת ברכות נד עמוד א בעקבות ברייתא זו נפסקה הלכה שעל הרואה מקומות אלו לברך ברכת הנסים: הרואה מקום שנעשו בו נסים לישראל, כגון מעברות הים ומעברות הירדן ומעברות נחלי ארנון, ואבני אלגביש של בית חורון, ואבן שביקש עוג לזרוק על ישראל, ואבן שישב עליה משה בעת מלחמת עמלק, וחומת יריחו, מברך שעשה נסים לאבותינו במקום הזה. ובין ברכה זו ובין שאר ברכות הראיה הרי הם כשאר ברכות וכלם בהזכרת שם ומלכות. — שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ריח מאיר בר-אילן כתב על הברייתא הזו שהיא ייחודית במגמתה ה"תיירותית", שנועדה עבור נוסעים וצליינים שביקשו לראות בארץ את המקומות בהם אירעו ניסים ושמורי דרך השתמשו בה על מנת להראות לחפצים בכך את אשר ביקשו לראות בשטח. מאחר שזיהוי מחשוף האבנים שבגבעה עם האבנים עליהם מסופר בספר יהושע הוא השערה בלבד וישנו איסור הלכתי לברך מספק, אין הנחיה למבקרים במקום לברך את ברכת הניסים. שמש בגבעון דום אבני חמשת המלכים, אתר "נלך" הגבעה באתר עמוד ענן סיבוב בגבעות מודיעין הדרומיות מובאים כנספח בסוף ספר יהושע במהדורת "דעת מקרא" שבהוצאת מוסד הרב קוק מאיר בר-אילן, מקומות פלא בארץ ישראל בעת העתיקה, התפרסם במחקרי יהודה ושומרון ה' (תשנ"ה) עמ' 229–239
The Carpet Crawlers

The Carpet Crawlers (זוחלי השטיחים ידוע גם כ-"Carpet Crawl", "The Carpet Crawl", "Carpet Crawlers" הוא שיר של להקת ג'נסיס אשר הופיע במקור באלבום הקונספט, The Lamb Lies Down on Broadway. השיר הוקלט מחדש ב-1999 תחת השם "The Carpet Crawlers 1999". מבחינת הסיפור של The Lamb, רייל הדמות הראשית חוזר לזכרונותיו שהיו בשיר Hairless Heart. הפעם, רייל מגלה מסדרון ארוך עם שטיח המשתרע לקירות בצבע אדום. בקירות יש עיטורים שונים כמו: עיני שור, ציפורים, סירות וכו'. לאחר מכן, רייל רואה אנשים הזוחלים באיטיות ונראים כנאבקים. רייל ממהר לדבר עמם, הוא שואל נזיר. הנזיר ממלמל, הסתיר פיהוק והשיב "יש עוד זמן מה עד השחר". לאחר מכן, זוחל דמוי ספינקס אמר לו שהנזיר שתוי ואמר לו שכל אחד מהאנשים מנסים להגיע אל דלת המובילה לחופשי שבמעלה המדרגות. לאחר מכן, רייל זחל לדלת וכשנכנס, הוא רואה שולחן אוכל עם מדרגות לולייניות המובילות לתקרה. "The Carpet Crawlers" הופיע בגרסת הופעה בווידאו Genesis: In Concert משנת 1976 יחד עם ביל ברופורד על התופים. השיר מופיע גם בגרסת ההופעה באלבום Seconds Out משנת 1977. השיר בוצע גם בהופעות גם ב-1978, 1980, 1981 ובהופעת האיחוד בשנת 1982 "Six of the Best" יחד עם פיטר גבריאל וסטיב האקט. השיר הוקלט מחדש ב-1999 עבור אלבום האוסף של הלהקה, Turn It on Again: The Hits. הגרסה החדשה היא ההקלטה הראשונה מזה 25 שנים של ג'נסיס בהרכבה ה"קלאסי" אשר כלל את טוני בנקס, פיל קולינס, פיטר גבריאל, סטיב האקט ומייק ראת'רפורד. ההקלטה המחודשת היא גם הקלטת האולפן האחרונה של ג'נסיס בהרכב זה ובכלל. הבי-סייד לסינגל מ-1999, כלל את השירים Turn It On Again ו-Follow You Follow Me. השיר גם בוצע בהופעת האיחוד משנת 2007 כשיר האחרון באלבום ההופעה Live Over Europe 2007 ובווידאו When in Rome 2007. לשיר בוצעה גרסת כיסוי לשיר על ידי הלהקה הצרפתית מאטיס באלבומם "Encore" משנת 2006. קאבר אחר בוצע על ידי ג'ון פורד (חבר לשעבר של להקת Strawbs) לאלבום מחווה לג'נסיס. גרסה אחרת הוקלטה על ידי להקת הג'אז פרג'ייל באלבום הקאברים "Smile" משנת 2007 ו-Human Drama באלבומם 'Pin Ups' משנת 1993. ליאון אלבאראדו ביצע גרסת כיסוי באלבומו "Leon Plays Genesis and Other Original Stuff" שיצא בשנת 2008. גרסת כיסוי נוספת היא של מארק קוזלק (אנ'), אשר ביצע בשנת 2013 גרסת כיסוי לשיר באלבומו Like Rats. פיטר גבריאל - זמר סטיב האקט - גיטרה חשמלית מייק ראת'רפורד - גיטרה (12 מיתרים), גיטרה בס (1999), דוושות בס פיל קולינס - תופים, קולות, זמר (1999) טוני בנקס - קלידים, פסנתר חשמלי מידע על היצירה "The Carpet Crawlers" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "The Carpet Crawlers" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "The Carpet Crawlers" באתר Discogs סרטון השיר "The Carpet Crawlers" באתר יוטיוב הניסוח העברי לסיפור האלבום "The Lamb Lies Down on Broadway" מתוך האתר "מתקדם"
צפיר (פירושונים)

בלשון המקרא צפיר פירושו תיש. בלשון חז"ל צפיר, צפרה, צפריר, צפרירים הן מילים המתארות את תחילתו של הבוקר. האם התכוונתם ל... בעלי חיים: צפיר – סוג בתת-משפחת היעלים הכולל שני מינים: צפיר האלפים צפיר הפירנאים צפיר הקורדילרים סוג ומין יחיד בתת-משפחת היעלים צפיר (איבר) – איבר העוזר לשמיעה ונמצא באוזן אישים ששם משפחתם צפיר: טוביה צפיר – שחקן וחקיין ישראלי יואב צפיר – במאי ומפיק ישראלי, בנו של טוביה צפיר מיכל צפיר – שחקנית וזמרת ישראלית, אשתו של יואב צפיר צפריר
רביד דברה

רביד דברה (נולדה בשנת 1970) היא מחזאית ובמאית ישראלית. דברה נולדה בשנת 1970 בהרצליה. בשנת 1988 סיימה את לימודיה התיכוניים במגמת תיאטרון בבית הספר לאומנויות "תלמה ילין". דברה היא בוגרת HB Studio, בית ספר מקצועי לאומנויות הבמה, השוכן בניו יורק, ארצות הברית. בין המחזות שכתבה וביימה: "הסירפד של השכן" בתיאטרון הבימה, בכיכובם של אורנה בנאי, דב נבון, תחיה דנון, אורנה רוטברג, שלמה תרשיש. "פירורים", בתיאטרון הבימה בכיכובם של רונית אלקבץ, עידית טפרסון, דביר בנדק ודב רייזר. בשנת 2013 הועלה המחזה "פרורים" בתיאטרון הלאומי של בייג'ינג, תורגם והוצא לאור בשפה הסינית. "ג'וזפין" בכיכובה של נלי עמר (זוכה פרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל תיאטרונטו 2007) "משפחה", קומדיה שעלתה לבמה בתיאטרון הבימה, בכיכובם של אורלי זילברשץ, אהרון אלמוג, דבורה קידר, רבקה נוימן ולירית בלבן. "עכשיו לנרות" זוכה פרס ההצגה הטובה ביותר בחממה בפסטיבל עכו. רביד דברה, ב"אתר מחזאי ישראל" מידע על רביד דברה בקטלוג הספרייה הלאומית רביד דברה, בארכיון הבימה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפיר האלפים

צפיר האלפים (שם מדעי: Rupicapra rupicapra) הוא מין מסוג צפיר ממשפחת הפריים מתת-משפחת היעלים הנפוץ ברחבי הרי דרום אירופה ומרכזה, כולל: הרי הקרפטים ברומניה, הרי האלפים והבלקן. גם באסיה בהרי הקווקז והרי טאטרה ניתן למוצאו. המין אף הובא למספר איים בניו זילנד. במין זה שבעה תת-מינים, המובדלים במרחבי מחיה שונים על פני אירופה. עור הצפיר נמצא בשימוש נרחב בקרב תעשיית העורות, בעיקר עבור ביגוד. בגלל היותו רך ושמירת מרקמו לאורך זמן גם לאחר ניקוי. צפיר האלפים מגיע בבגרותו לכ-70 ס"מ גובה, ו-130 ס"מ אורך (כולל הזנב, שלרוב מקופל). משקל הצפיר נע בין 30 ל-60 ק"ג, כשהזכר גדול במעט מהנקבה. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים קצרות וישרות הכפופות מעט בקצוותיהן, אך קרנות הזכר עבות מעט יותר. בקיץ הצפיר מגדל פרוה בצבע חום עמוק שהופכת לאפור בהיר בחורף. מאפיין מובהק הוא סימנים לבנים התחומים בפסים שחורים מתחת לעיניים. הזנב לרוב לבן ובעל פס שחור לאורך הגב. בשנת 1907 שלח פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה מתנה לאי מספר צפירים אלפינים. במהרה התפשט המין על פני מרבית האי הדרומי. רשויות האי, לא רק שאינן מונעות את ציד המין, אלא אף מעודדות אותו, כדי להגביל את השפעתו על בעלי החיים המקומיים. בממוצע, הצפיר הניו זילנדי שוקל כ-20% פחות ממקבילו האירופאי, דבר המרמז על חיסרון במזון בקרב המין. מדיה וקבצים בנושא צפיר האלפים בוויקישיתוף צפיר האלפים, באתר ITIS (באנגלית) צפיר האלפים, באתר NCBI (באנגלית) צפיר האלפים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפיר האלפים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צפיר האלפים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפיר האלפים, באתר GBIF (באנגלית) צפיר האלפים באתר הרשימה האדומה של IUCN
דמויי סנאי

דמויי סנאי או סְּנָאִים (שם מדעי: Sciuromorpha) היא תת-סדרה הכוללת מספר משפחות, שהגדולה והחשובה שבהן היא הסנאיים. בתת הסדרה שש משפחות ובהם 61 סוגים ו-307 מינים חיים: תת-סדרה דמויי סנאי sciuromorpha משפחה Ischyromyidae - נכחדה. בה היה הפאראמיס. משפחה Mylagaulidae - נכחדה. בה היה הצראטוגאולוס. משפחת בונים הרריים (Aplodontiidae) סוג ומין יחיד בונה הררי (Aplodontia rufa) משפחת נמנמניים (myoxidae) - בה עשרה מינים בשבעה סוגים. סוג נמנמן עצים (Dryomys) סוג נמנמן הסלעים (Eliomys) סוג נמנמן השבעה (Myoxus) סוג ומין יחיד נמנמן זוטי (Muscardinus avellanarius) סוג ומין יחיד נמנמן מדברי (Selevinia betpakdalaensis) סוג Graphiurus סוג Myomimus סוג ומין יחיד נמנמן יפני (Glirulus japonicus) סוג ומין יחיד נמנמן שמן (Glis glis) משפחת סנאיים (Sciuridae) תת-משפחה רטופות (Ratufinae) תת-משפחה סנאים ננסיים נאוטרופיים (Sciurillinae) סוג ומין יחיד סנאי ננסי נאוטרופי (Sciurillus pusillus) תת-משפחה סנאים (Sciurinae) תת-משפחה סנאים יפים (Callosciurinae) תת-משפחה סנאיי קרקע (Xerinae) בעבר נכללו בתת-סדרה זו המשפחות בוניים, ירבועניים וחולדי השק שנמצאים היום בתת-סדרת דמויי בונה. גם המשפחות אנומלוריים ופדטיים נכללו בתת-סדרה בעבר. בונה הררי נמנמנים מסוג Graphiurus הסנאי Paraxerus cepapi נובחנית שחורת זנב דמויי סנאי, באתר ITIS (באנגלית) דמויי סנאי, באתר NCBI (באנגלית) דמויי סנאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דמויי סנאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קהל יעד

בתחומי השיווק והפרסום, קהל יעד הוא קבוצה ספציפית של אנשים בתוך שוק היעד אליו מכוון שיווקו של מוצר או רעיון מסוים. אנשים אלו עשויים להיות רוכשים פוטנציאליים של המוצר, אנשים שכבר משתמשים בו דרך קבע, מקבלי ההחלטות לגבי רכישת מוצרים מסוג זה בבית, או האנשים שמשפיעים על קבלת ההחלטות. למשל, אם חברה מעוניינת לשווק מוצר דיאטה המכוון לגברים עם מחלות לב (שוק היעד), היא עשויה לנסות לפרסם את המוצר לא רק בקרב גברים אלו, אלא גם בקרב נשותיהם (קהל היעד), שלעיתים קרובות אחראיות על נושא התזונה בבית. באופן דומה, חברות צעצועים עשויות לפנות בפרסומיהן אל קהל הילדים, מכיוון שהם אלו שעשויים להשפיע על קבלת ההחלטות של הוריהם באשר לרכישת הצעצוע. בהתאם לקהל היעד שזיהתה החברה, היא מקבלת את כלל ההחלטות לגבי אופן עיצוב פרסומיה, אמצעי התקשורת דרכם היא פונה לקהל זה, העיתוי המתאים לפנייה ועוד. לכן זיהוי קהל היעד הוא צעד ראשון בטרם קביעת תהליך ואופן השיווק של המוצר או הרעיון. ניתן לאפיין את קבוצת האנשים הספציפית שמהווה את קהל היעד באמצעות מאפיינים כגון: קבוצת גיל, מין, מצב משפחתי וכדומה. אפרת צרי, קהל יעד: הגיל השלישי, השיטה: מדיות דיגיטליות, באתר nrg‏, 27 בנובמבר 2011 Philip Kotler, 2000, Marketing Management, Millenium Edition, Pearson Custom Publishing. עמ' 272
שבוע הדופלגנגר

שבוע הדופלגנגר (באנגלית: Doppelgänger Week. בתרגום לעברית: שבוע הכפילים), אירוע מקוון המתרחש בשבוע הראשון בחודש פברואר, מיום ראשון ועד יום שבת, ובמסגרתו מחליפים משתמשים ברשתות חברתיות מקוונות את תמונת הפרופיל שלהם בזו של ידוען הדומה להם במראהו. נהוג לייחס את ייסוד המנהג לאדם בשם בוב פאטל, שהחליף את תמונת הפרופיל שלו לזו של השחקן טום סלק, לאחר ריבוי הערות מצד חבריו בנוגע לדמיון הפיזי בינו לבין סלק. יחד עם זאת, בתגובה לראיון שכביכול נערך עם פאטל באתר The Huffington Post, נרמז על ידי עורך הראיון כי מדובר בדמות פיקטיבית. התיעוד הראשון למנהג זה הוא בעמוד הפייסבוק "Doppelgänger Week" שנוצר ב-2 בפברואר 2010. בישראל צוין שבוע הדופלגנגר בשנים הראשונות לקיומו באופן מצומצם יחסית. רק בשנת 2013 החל האירוע לקבל תפוצה רחבה בקרב משתמשי הרשתות החברתיות בישראל וזכה לסיקור באמצעי התקשורת המקומיים. ב-4 בפברואר 2013, שינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את תמונת הפרופיל בעמוד הפייסבוק שלו לזו של השחקן מריאנו אידלמן, המחקה את נתניהו בתוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת. בעמוד הפייסבוק הרשמי של דובר צה"ל תת-אלוף יואב מרדכי הוחלפה תמונתו בזו של חבר הגשש החיוור שייקה לוי ובעמוד הפייסבוק של חבר הכנסת אביגדור ליברמן הוחלפה התמונה לזו של שון קונרי. כמו כן החליפה הזמרת נורית גלרון את תמונת הפרופיל שלה בזו של יהודית רביץ. המילה "דופלגנגר" בגרמנית (Doppelgänger) משמעותה "כפיל" ומקורה בהלחם של המילים Doppel ("העתק") ו-Gänger ("מישהו אשר מתהלך במקום מסוים"). עודד ירון, שבוע דופלגנגר: למה כולם משנים את תמונת הפרופיל שלהם בפייסבוק?, באתר הארץ, 3 בפברואר 2013 ריאיון עם בוב פאטל, באתר The Huffington Post (באנגלית)
מכתבים לצופיה

מכתבים לצופיה הוא ספר לבני הנעורים מאת הסופרת אסתר שטרייט-וורצל, שיצא לאור בשנת 1987 בהוצאת עמיחי. נילי כהן היא ילדה בראשית שנות העשרה, בת יחידה ליעקב ולפורטונה (מזל) כהן, אשר עוברת אל העיר עקב עבודתו של אביה. נילי מתקשה להתרגל למעבר, ולכן מתחילה לכתוב מכתבים לבת-דודה צופיה. לפני שעברה דירה, נילי הייתה שכנה של צופיה ומשפחתה: דודה משה ודודתה מרגלית, וילדיהם צופיה, חווה, ואריק. נילי לא מצליחה להשתלב בבית הספר, היא נכשלת בלימודים ונדחית חברתית בידי שאר הכיתה. היא סובלת מהשמנת יתר, ששמה אותה ללעג בפני שאר חברי הכיתה, וגם תהליך ההתבגרות המינית מערים קשיים נוספים. כדי לנסות להתגבר על הקשיים הלימודיים, הוריה של נילי מגייסים תלמיד תיכון, ירון, כמורה פרטי. כמו כן, נילי מתנדבת להיות חונכת של ילדה מבית-הספר היסודי, דלית. שלומית, ילדה חדשה בכיתה, נעשית חברה עם נילי. אולם, חברות זו נפסקת לאחר ששלומית רומזת שנילי היא ילדה מאומצת, מה שמעורר אצל נילי תהיות רבות. במקביל, צופיה מגלה לנילי שאמה מתה בגיל צעיר, ואילו אשתו הנוכחית של משה אביה, מרגלית, היא אמה החורגת. צופיה אומרת שאמה החורגת מתאכזרת אליה ואל אחותה חווה, ואילו רק לבנה הביולוגי, אריק, מתנהגת כיאות. לאחר שתחקרה את פורטונה בנושא, נילי מבינה כי היא אכן מאומצת. לאחר גילויים נוספים, מתברר כי אמה הביולוגית של נילי, מרים, הייתה נשואה למשה, מי שנילי חשבה שהוא דודה, והוא למעשה אביה, וצופיה וחווה אינן אלא אחיותיה. נילי מרזה בהדרגה, והולכת ונעשית מקובלת בין חברי הכיתה. היא מוזמנת למסיבות ערב, ולאחר מכן אחד מילדי הכיתה, אלי, נעשה חבר שלה. אולם, חברות זו עולה על שרטון לאחר שנילי לא הגיעה לטיול השנתי של הכיתה, במהלכה אלי נעשה חבר של יעל. גם לאחר שמנסה אלי להתקרב בחזרה אל נילי, היא מסרבת. ירון, המורה הפרטי של נילי, דווקא מעודד מכך. באותו זמן, משה מנסה לזכות באהבתה של נילי, מאחר שנודע לה שהיא למעשה בתו, אך היא ממאנת ומעדיפה את יעקב ופורטונה על פניו. בהדרגה, נילי מרככת את יחסיה אל אביה הביולוגי, והוא אף קונה לה במתנה תליון יקר. אולם, לאחר זמן קצר מת משה מהתקף לב. ביתו של משה נמכר, ומרגלית עוברת עם בנה אל דירה בעיר. צופיה מתחתנת עם בחיר ליבה מודי ועוברת לקיבוץ. חווה עוברת לביתם של יעקב ופורטונה, אך נותרת מצולקת נפשית מאובדן אביה. הסיפור מסתיים בלבטיה של נילי בין חברה לשעבר אלי, ובין חיזוריו של ירון, שזה עתה התגייס לצבא. הספר כתוב בצורה של סדרת מכתבים בגוף ראשון, הממוענים מנילי אל צופיה.
אירינה שייק

אירינה ולרייבנה שייחלאיסלאמובה (ברוסית: Ири́на Вале́рьевна Шайхлисла́мова; נולדה ב-6 בינואר 1986) הידועה בשם הבמה אירינה שייק, היא דוגמנית-על רוסייה. שייק נולדה בעיר ימנזלינסק שבמחוז צ'ליאבינסק שבברית המועצות דאז (רוסיה של ימינו), לאב וולגה-טטרי ולאם רוסייה. לאחר לימודיה התיכוניים החלה ללמוד שיווק, אך טרם סיום הלימודים היא פרשה ונרשמה יחד עם אחותה הגדולה לבית ספר ליופי. שם צד יופייה את עינו של סוכן דוגמניות. בשנת 2004 זכתה בתחרות היופי "מיס צ'ליאבינסק". שייק החלה לדגמן בגיל 19 בפריז, ושימשה כפרזנטורית של חברת אינטימיסי במשך שלוש שנים, וכן הצטלמה לגיליון של ויקטוריה'ס סיקרט. בשנת 2009 חתמה על חוזה עם סוכנות הדוגמנות IMG. שייק הופיעה חמש פעמים בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד והייתה לנערת שער שלו. שייק תורמת כספים רבים לבית החולים שבעיר הולדתה ימנזלינסק וכן לפרויקטים שונים של צדקה ברוסיה. ב-2011 ביקרה בישראל ודגמנה לדני מזרחי. בשנת 2014 השתתפה בשתי סצנות בגרסה המחודשת ל"הרקולס", בכיכובו של דוויין "דה רוק" ג'ונסון. בשנים 2010–2015 בן זוגה היה הכדורגלן הפורטוגלי כריסטיאנו רונאלדו. בינואר 2015 הם נפרדו. באפריל 2015 החלה שייק במערכת יחסים עם השחקן האמריקאי בראדלי קופר, ב-21 במרץ 2017 נולדה בתם ליה. ביוני 2019 דווח כי קופר ושייק נפרדו. מדיה וקבצים בנושא אירינה שייק בוויקישיתוף אירינה שייק, ברשת החברתית פייסבוק אירינה שייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אירינה שייק, ברשת החברתית אינסטגרם אירינה שייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נשות הכדורגלנים: אירינה שייק לכריסטיאנו רונאלדו, באתר וואלה! הדוגמנית אירינה שייק בארץ, באתר וואלה, 21 ביולי 2011 עידן יוסף-ימין, ‏דיווח: בראדלי קופר ואירינה שייק נפרדו רשמית, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2019
טרונדור

טרונדור (בספרדית: Tronador) הוא הר געש רדום באנדים הדרומיים, הממוקם לאורך הגבול בין ארגנטינה וצ'ילה בקרבת העיר ברילוצ'ה. ההר נקרא "טרונדור" (בספרדית: "הרועם") על ידי מקומיים בשל הרעש, שמייצרים גושי הקרח הנופלים ממנו. ההר המתנשא לגובה של 3,491 מטרים, גבוה ביותר מאלף מטרים משאר ההרים שמסביבו, דבר ההופך אותו כיעד מטפסים פופולרי. ההר הממוקם בין שני פארקים לאומיים: נאוול ואפי בארגנטינה, ווויסנטה פרס רוסאלס בצ'ילה. ההר מכיל 8 קרחונים, הנמצאים כרגע בנסיגה כתוצאה מהתחממות של הטרופוספירה העליונה. הטרונדור ממוקם באנדים הרטובים, אזור בעל משקעים רבים בצורה של גשם ושלג. האקלים הממוזג של האנדים הדרומיים מאפשרים היווצרות מספר קרחונים כתוצאה מקצב הצטברות גבוה של הקרחונים. הטרונדור הנמצא בקו רוחב 41° דרום, הוא חלק מנוף אלפיני של פיורדים, אגמים קרחוניים ועמקים קרחוניים. כמו במקרה של הר הגעש לנין הקרוב, הטרונדור בנוי ברובו מבזלת. הטרונדור נודע בקרחונים הרבים המכסים חלקים שונים שלו. 8 קרחונים תועדו: אלרסה (Alerce), וונטיסקרו נגרו (Ventisquero Negro - הקרחון השחור), קאסה פנגה (Casa Pangue), קסטנו אוברה (Castaño Overa), ריו בלנקו (Río Blanco -נהר לבן), פריאס (Frías), פאולה (Peulla) ומנסו (Manso). במהלך העשורים האחרונים הקרחונים של הטרונדור, כמו מרבית הקרחונים של האנדים הדרומיים, נמצאים בנסיגה. הקרחון השחור הנמצא בבסיס הטרונדור בפארק הלאומי נאוול ואפי הוא קרחון ייחודי. הצבע החום כהה המיוחד שלו מגיע מלכלוך בוצי וממשקעים הנמצאים באזור הצטברות של הקרחון, אשר מוזנים על ידי קרחון ריו מנסו כמה מאות מטרים גבוה יותר בהר. גושי קרח חומים מתנתקים מהקרחון ולאחר מכן צפים באגם קטן עד אשר הם נמסים. לפי מפת אונקר (Aoneker), אלה הם הפסגות של ההר: אנון או בינלאומי (3,484 מטר), ארחנטינו (3,187 מטר), צ'יליאנו (3,262 מטר), טורה אילסה (2,585 מטר). רכסים: פילו סור (3,054 מטר), פילו בלאנקו (3,146 מטר), פילו לה וייחה (2,715 מטר), פילו למוט (2,340 מטר). הרמן קלאוסן טיפס לראשונה על הטרונדור לבדו ב-29 בינואר 1934, לאחר מספר ניסיונות. הבקתה על ההר, רפיוחו אוטו מאיילינג (Otto Meiling), היא היעד הפופולרי לטרקים יומיים. הבקתה קרויה על שמו של מטפס הרים אשר טיפס עשרות פעמים על ההר ובילה שנים בהדרכת אנשים מסביב להר. הבקתה ממוקמת בערך 1,200 מעל פמפה לינדה, בבסיס ההר. מרבית הקיצים פסגת אנון או הפסגה הבינלאומית ניתנת לטיפוס. אולם, קיץ חם במיוחד הגביר את מפולות הסלעים לרמה מסוכנת במהלך ינואר ופברואר 2008. ההר כפי שנראה מפמפה לינדה קרחון אלרסה, אחד משמונת הקרחונים של ההר. מבט על הקרחון השחור מבט על הפסגה הראשית של הטרונדור ברילוצ'ה Tronador
נחליאל

נחליאל היא התנחלות בעלת אופי חרדי לאומי במתכונת של יישוב קהילתי בהרי גופנה שבמערב בנימין, השייך למועצה אזורית מטה בנימין. נחליאל הוא חלק מגוש טלמונים-דולב, ממוקם על כביש 450 בין היישובים נווה צוף וטלמון ובסמוך לכפר הפלסטיני ביתילו. ביישוב כ-120 משפחות. בתחילה נקרא היישוב "נאווה" או "אילנית". לאחר מכן הוסב שמו ל"נחליאל" על שם ספרו של ד"ר יצחק ברויאר מהוגי הדעות של פועלי אגודת ישראל. שם הספר נלקח מהפסוק בספר במדבר: "וממתנה נחליאל". הקמת היישוב אושרה על ידי ועדת השרים להתיישבות ב-22 ביולי 1984, יום לפני הבחירות לכנסת האחת עשרה יחד עם שישה יישובים נוספים. עם קבלת האישור, ההתנחלות הועלתה במהירות על הקרקע עוד בטרם הוכנו תשתיות כדי לקבוע עובדות בשטח למקרה של חילופי שלטון. לאחר הקמת ממשלת האחדות נמנתה נחליאל בין ההתנחלויות שהוכרו על ידי הממשלה. במשך שנים היישוב היה קטן מאוד. היישוב השתייך לתנועת "פועלי אגודת ישראל" דבר שהקשה על גיוס משפחות נוספות. בשנת 1985 נמנו ביישוב 10 משפחות. במאי 1990 התגוררו בנחליאל בין 15 ל-30 משפחות. עם השנים השתנתה האוכלוסייה וכיום נושא היישוב אופי תורני-קהילתי עם דגש גדול על צמיחה ופיתוח האווירה הקהילתית. היישוב בנוי בפסגת הר בגובה 600 מטרים וכמו כן ניתן לראות את שפלת החוף ממנו. בנחליאל בתי כנסת, ישיבה, מקוואות למהדרין (גברים ונשים), מכולת, פעילויות לנוער בנים ונוער בנות, חוגים לילדים ולנשים, משחקיה, ערבי נשים, התוועדויות של חב"ד, שיעורי תורה, הלכה וחסידות בימות החול וגם בשבתות וימים טובים. ביישוב בתי קבע שנבנו במהלך כל שנות קיומו, בשנים האחרונות ניבנו ביישוב קרוואנים חדשים לאכלוס זמני. כמו כן במקום יחידות דיור פרטיות להשכרה. מדיה וקבצים בנושא נחליאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נחליאל נחליאל באתר המועצה אזורית מטה בנימין בנה ביתך בנחליאל, מעריב, 27 בספטמבר 1985 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ספר במדבר, פרק כ"א, פסוק י"ט אילן בכר, יובל נאמן ואלי תבין אישרו 7 ישובים חדשים, מעריב, 23 ביולי 1984 שרי ארליך, התיישבות־חאפ - סיבוב שני, מעריב, 25 במאי 1990 מתנחלי שכם רכשו, מעריב, 16 בספטמבר 1984 בנה ביתך בנחליאל, מעריב, 27 בספטמבר 1985 נדב העצני, איכלוס - עוברים לבני ברק, חדשות, 13 בדצמבר 1985
יועזר אריאל

הרב יועזר אפרים אריאל (שטגליץ במקור; נולד בכ"ט בכסלו תש"ג, 8 בדצמבר 1942) הוא דיין ישראלי. שימש כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת. נולד בירושלים, בנם של משה ואסתר שטיגליץ. הוא בן המחזור הראשון בישיבת נחלים ובוגר ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים. כיהן כדיין בבית הדין האזורי בטבריה וצפת, בבית הדין לגיור בירושלים ובבית הדין לדיני ממונות בקרית ארבע. כמו כן שימש כראש הכולל של ישיבת ניר בקריית ארבע. הרב אריאל נחשב מומחה בדיני בוררות ופרסם מספר ספרים בנושא. בשנות ה-90 ערך את קובצי פסקי דין של בית הדין האזורי לדיני ממונות של קריית ארבע. הוא מפרסם מאמרי הלכה בנושאים אקטואליים בכתבי עת שונים, ובהם תחומין ואסיא. בינואר 2013 פרש לגמלאות. מספר שבועות לאחר מכן ייצג רבנים ודיינים שנבצר מהם להשתתף בכנס בחירת מועמד מטעם הציונות הדתית לכהונת הרב הראשי לישראל. אחיו הם הרב יעקב אריאל רב העיר רמת גן, הרב ישראל אריאל מייסד מכון המקדש, והרב יגאל אריאל לשעבר רב המושב נוב. הוא מתגורר במושב מירון, ומשמש כראש כולל בראש פינה. לרב אריאל שלושה עשר ילדים. בתו הבכורה, רבקה, נשואה לרב אוריה שחור, ראש הגרעין התורני ברמלה. הסכם בוררות כהלכתו, 1994 תורת המשפט: דיני ממונות, אישות ומשפחה, 1997.לספרו מצורפת הסכמתו של הרב אברהם שפירא. דיני בוררות: הדין, הפשרה ושטר הבוררות, 2005 מאמרים של הרב יועזר אריאל, באתר ספריית אסיף הפסקת תהליכי הפריה חוץ-גופית, אסיא טענת בתולים בזמן הזה, אסיא שיניים תותבות - הכשרה לפסח, אסיא כניסת כהנים למערת המכפלה(הקישור אינו פעיל), אתר מערת המכפלה יועזר בן משה אריאל (1942-), דף שער בספרייה הלאומית צבי שיימן, ‏הרבנים התכנסו והעדיפו את הרב איגרא כמועמד לרב הראשי, באתר "סרוגים", 21 בפברואר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.