laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גקו

גֶּקּוֹ (שם מדעי: Gekko) הוא סוג של לטאה ממשפחת השממיתיים. סוג זה מגוון מאוד והשממיות המשתייכות אליו נוטות להיות צבעוניות. הסוג מתאפיין גם בקריאות "פרסום" (קריאות חיזור) של הזכרים, שהמפורסמת שבהן היא קריאתו של זכר הגקו הענק (Gekko gekko), הנשמעת כ"גק-או" ומכאן שמו של המין ושל הסוג. בעוד שכמה מינים בסוג זה, כגון הגקו הענק, הן נפוצים ביותר, ישנם גם מינים בסכנת הכחדה. הגקו חי על עצים ומקומות גבוהים אחרים בדרום-מזרח אסיה; חלק מהמינים משתכנים גם במגורי האדם. אורכם של מיני הגקו קצר מ-30 ס"מ, מלבד הגקו הענק, שיכול להגיע לאורך 35 ס"מ. אורכו של פריט צעיר הוא בין 3 ל-15 ס"מ, ובוגר בין 20 ל-30 ס"מ. תזונתו של הגקו כוללת בעיקר חרקים, אך הוא אוכל גם זוחלים קטנים ויונקים קטנים. לגקו, כמו לרוב השממיות, 5 אצבעות בכל רגל עם כריות הצמדה, העוזרות לגקו לטפס על משטחים חלקים כמו זכוכית. כל מיני הגקו מטילים ביצים. מדיה וקבצים בנושא גקו בוויקישיתוף גקו, באתר ITIS (באנגלית) גקו, באתר NCBI (באנגלית) גקו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גקו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גקו, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
PlayOnLinux

PlayOnLinux היא תוכנת ממשק משתמש, למערכת שכבת התאימות Wine, אשר מטרתה היא לפשט התקנת תוכנות מותאמות חלונות, על מערכות הפעלה מבית לינוקס, בדגש על משחקים. התוכנה משתמשת בבסיס נתונים אינטרנטי, המכיל תסריטי מעטפת, וקבצים בעלי הסיומת POL, המכילים את ההגדרות הנדרשות להתקנת כל תוכנה ותוכנה. בעת התקנת תוכנה אם PlayOnLinux לא ימצא אותה במאגרי הרשת, המשתמש עשוי להיות מופנה להגדרה ידנית של התוכנה. התוכנה מכילה בעיקר משחקים פופולריים אך גם תוכנות מצויות שונות כדפדפנים ומעבדי תמלילים, כשעל פי רוב אלו מפותחות על ידי חברות מערכות ההפעלה המתחרות בלינוקס, מיקרוסופט ואפל. דוגמאות לתוכנות הקיימות במערכת הם, מיקרוסופט אופיס ואינטרנט אקספלורר, של חברת מיקרוסופט, ואייטונס, וספארי של אפל. Wine CrossOver מדיה וקבצים בנושא PlayOnLinux בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של PlayOnLinux Home - PlayOnLinux - Run your Windows applications on Linux easily! ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דו-רה-מי (שיר)

Do-Re-Mi (בעברית: דו-רה-מי) הוא שיר מתוך המחזמר "צלילי המוסיקה" שיצא בשנת 1959 ובו נלמדים שבעת התוים המקובלים במוזיקה המערבית. הגרסה האנגלית המפורסמת ביותר שלו היא בביצוע השחקנית ג'ולי אנדרוז. השיר תורגם לעברית על ידי אבי קורן ובוצע על ידי חני נחמיאס. לשיר קיים תרגום נוסף בעברית של עפרה אליגון תחת השם "שיעור לזימרה" ובוצע על ידי מקהלת צדיקוב. גם מיקי קם ביצעה שיר זה בתקליט "יופי של שירים לילדים". וכמו כן, מוצי אביב ודודו זר ביצעו את השיר במופע שלהם "נגנים בלאגנים". תרגום נוסף של השיר הוא של בתה של עפרה אליגון, תלמה אליגון-רוז שאותו ביצע יהורם גאון. במסגרת הסיפור, מריה משתמשת בשיר כדי ללמד את הילדים את התווים. השיר כתוב בסולם דו מז'ור. השיר בולט בכך שהוא מתאר סולפז' בסיסי בעל-פה. בגרסת הבמה, מריה שרה את השיר בסלון בית, זמן קצר לאחר שהיא מציגה עצמה לילדים. בגרסת הסרט מריה שרה את השיר בשלב מאוחר יותר, והוא תופס סצנה שלמה. השיר הפך לפופולרי מאוד בתוך זמן קצר לאחר הצגתו לראשונה. צלילי המוסיקה (סרט) מידע על היצירה "דו-רה-מי" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "דו-רה-מי" באתר יוטיוב מילות השיר בעברית, באתר שירונט מילות השיר באנגלית, באתר Lyrics.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פונקציונליזם (אדריכלות)

באדריכלות, פונקציונליזם הוא עיקרון המנחה אדריכלים בעת תכנונו של מבנה, אשר מתבסס על המטרות אשר לשמן הוא מוקם. אדריכלות פונקציונליסטית מהווה בסיס למחלוקות מקצועיות, וקשורה בעיקר לאסכולת האדריכלות המודרניסטית. המחלוקות בדבר מהותו של הפונקציונליזם האדריכלי מתחילות עוד בימיו של ויטרוביוס כאשר מתגלה המתח המובנה בין שלושת העקרונות האדריכליים: "שימושיות" "יציבות" ו"יופי" כבר בתחילתו של התכנון האדריכלי של מבנה. למרות הניגוד לכאורה בין פונקציונליות ואסתטיקה של מבנה, הרי שרוב האדריכלים מנסים לשלב בין השניים ליצירת מבנים המשלבים את שלושת העקרונות הבסיסיים שנמנו, כלומר מבנים יפים ויציבים אשר ישרתו את היעוד אשר לשמו הוקמו. בתחילת המאה העשרים טען האדריכל האמריקני לואיס סאליבן, ובהשפעתו גם האדריכל פרנק לויד רייט, כי ממדיהם של בניינים, צורתם וכל המאפיינים האחרים שלהם, צריכים להיגזר מתוך המטרה שלשמה הוקמו. העיצוב האדריכלי ויופיו של הבניין ייווצרו באופן טבעי מתוך השגת המטרה השימושית שלו. בלשונו, "Form follows function" (הצורה נובעת מהתפקוד (אנ')) כלומר, הצורה נובעת מהפונקציה-המטרה, שלשמה הוקם. לטענתו, אין סתירה בין בנייה פונקציונלית לתוספות של עיטורים במבנה ובתנאי שיהיו עקביים עם הדרישות הפונקציונליות של היזם המקים של המבנה. באמצע שנות השלושים החלה התייחסות לפונקציונליזם האדריכלי גם כאל השקפה אסתטית ולא רק כאל גישה עיצובית, ובעיקר בהקשר של הימנעות מתוספות קישוטיות. יחסם של אנשי המקצוע המובילים וגם של האקדמיה לפונקציונליזם, התגלה כמזלזל ומקושר בעיקר לבניה מהירה וזולה עבור מבנים מסחריים בטעם רע. האדריכל האמריקני פיליפ ג'ונסון טען במשך השנים כי לאדריכל אין כל אחריות פונקציונלית כלפי המבנה המתוכנן על ידו. כמעט כל האדריכלים המודרניים המובילים כגון פרנק גרי, ריצ'רד מאייר, ואיי אם פיי, טוענים כי הם עצמם מכפיפים את הפונקציונליות של מבנה בתכנונם לתפיסתם האומנותית. אדריכלות הנוף הפונקציונליסטית התפתחה במקביל לפונקציונליזם של המבנים. אדריכלי הנוף פיתחו חללי-נוף המשולבים בין מבני מגורים, אשר משמשים לפעילות פנאי ומפגשים חברתיים של התושבים בסביבה. בפרויקטים בקנה מידה גדול עלו הצעות לשילוב של גני-ירק פרטיים אשר בהם יגדלו התושבים חלק ממזונם, ובהקשר רחב יותר אף אזורים שלמים המשלבים מתחמי מגורים, פנאי ותעסוקה, המשולבים ביניהם. פונקציונליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בית הכנסת נידחי ישראל

בית הכנסת נידחי ישראל הוא בית כנסת ספרדי השוכן ברובע סנט מייקל שבברידג'טאון, בירת ברבדוס, והוא בית הכנסת הפעיל היחיד בעיר. בית הכנסת הוא אחד העתיקים בהמיספירה המערבית והוא מוכר כאתר בעל חשיבות לאומית, ונכלל מאז שנת 2011 בהכרזת ארגון אונסק"ו על העיר כאתר מורשת עולמית. המבנה הרבוע מתנשא לגובה של 12 מטרים ובו שתי קומות. קירותיו בעובי של כ-60 ס"מ מעוגלים בארבע פינותיו, ועל גגו העשוי מעץ הוא נושא מעקה מסוגנן. חלונות קומת הבניין השנייה מחודדים והוא מכוסה בטיח בגוון ורדרד. מעל ארון הקודש נקבע חלון עגול עשוי זכוכית צבעונית, ובו נראה מגן דוד. באולם התפילה ובעזרת הנשים ניצבים ספסלי עץ מהגוני משוחזרים, הפונים אל הבימה. 8 נברשות משוחזרות תולות מהתקרה ומאירות את האולם, ואליהן מצטרפות 12 מנורות קיר. עמודי שיש איטלקי מחלקים את חלל אולם התפילה ונושאים את משקלה של עזרת הנשים. בית הכנסת יכול להכיל כ-300 מתפללים. בבית הקברות שבחצר בית הכנסת כ-400 מצבות הנושאות כיתובים בעברית, אנגלית ולאדינו. בשנת 2008 נחשפו בחצר בית הכנסת שרידיו של מקווה, ככל הנראה מהמאה ה-17. באותה שנה נפתח בבניין סמוך שהוקם בשנת 1750, מוזיאון המספר את סיפורה של הקהילה היהודית של ברבדוס. תחילתה של הקהילה היהודית בברבדוס עם הגעת ראשוני היהודים לאי בשנת 1628. באמצע המאה ה-17 הגיעו לברבדוס כ-300 יהודים מרסיפה שבברזיל, אשר נמלטו אליו ממנה בשל רדיפות הפורטוגזים. יהודים אלה הקימו את בית הכנסת בשנת 1654. המבנה ניצב על תילו עד שנהרס בסופת הוריקאן בשנת 1831. הוא הוקם מחדש ונחנך ב-1 באפריל 1833, אך הקהילה היהודית באי הלכה והתדלדלה, ובאמצע שנות ה-20 של המאה ה-20 נותר בברבדוס יהודי שומר מצוות בודד. בית הכנסת ננטש ונמכר בשנת 1929. במשך השנים עבר המבנה שינויים רבים: עזרת הנשים שהייתה ערוכה כמרפסת בצורת האות ח' מעל האולם המרכזי, הפכה לקומה השנייה של המבנה, החלונות המחודדים והרצפה הוחלפו, וגג המבנה על המעקה המקיף אותו כוסה. המבנה עבר מיד ליד פעמים רבות ושימש, בית היתר, כמחסן, ספרייה, משרדים וכמעוזו של מועדון למרוצי סוסים. בית-הקברות שבחצר בית הכנסת הפך לאתר השלכת פסולת. בשנת 1983 השתלטה ממשלת ברבדוס על המבנה במטרה להורסו ולהקים תחתיו בית משפט. שנתיים לאחר מכן, ב-1985, בעקבות מחאה מצד הקהילה היהודית באי שמנתה אותה עת כשישים איש, מסרה ממשלת ברבדוס את הבניין לידי "הקרן הלאומית של ברבדוס" (The Barbados National Trust). שיפוץ המבנה בעלות של כמיליון דולר החל בשנת 1986 והשיב אותו למצבו המקורי. לבית הכנסת הוחזרו תשמישי הקדושה המקוריים שהוחזקו משך השנים במוזיאון ברבדוס ובבית כנסת בלונדון, ודלתו שנקבעה בבית פרטי הותקנה מחדש. בית הקברות נוקה מאשפה, ועם סיום העבודות חזר הבניין לשמש כבית כנסת. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת נידחי ישראל בוויקישיתוף בית הכנסת נידחי ישראל, ברשת החברתית פייסבוק בית הכנסת באתר לשכת התיירות של ברבדוס אודות המוזיאון היהודי אודות בית הכנסת בניו יורק טיימס were 'Bearded Ones?'(הקישור אינו פעיל) בית הכנסת הראשון נוסד ב-1636 ברסיפה, ברזיל לפי גרסה אחרת ב-1651.
קרניבור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אוכלי בשר – שם כולל לכל היצורים הניזונים בעיקר או רק מאכילת בעלי חיים טריפה – יחס-גומלין אקולוגי בו מין אחד (אוכל בשר) ניזון מגופו של מין אחר (נטרף) קרניבור (מסעדה) – מסעדה בלנגטה, קניה DCS1000 (נקראה בעבר "קרניבור") – תוכנת ציתות ומעקב דיגיטלי המשמשת את ה-FBI טורפים (פירושונים)
פרשת פואבלו

פרשת פואבלו התרחשה ב-23 בינואר 1968, יום בו נלכדה אוניית ביון אמריקאית "פואבלו" (USS Pueblo‎ (AGER-2)) על ידי קוריאה הצפונית, בים יפן (ליד החוף המזרחי של צפון קוריאה). התקרית ארעה בזמן המלחמה הקרה ובפרט בזמן שמלחמת וייטנאם הגיעה לשיאה (מתקפת טט התרחשה שבוע לאחר מכן). בחצי האי הקוריאני הייתה שביתת נשק מאז 1953, אולם המתיחות הייתה רבה ויומיים קודם לכן פשטה יחידה צפון קוריאנית על סיאול וניסתה להרוג את נשיא קוריאה הדרומית. משימת האוניה הייתה מעקב אלקטרוני אחר פעילות ימית של הצי הצפון קוריאני, הצי הסובייטי וציתות לתחנות המכ"ם החופיות של קוריאה הצפונית. ציידת-צוללות צפון קוריאנית התקרבה ל"פואבלו" והורתה לה לעצור, אולם האוניה האמריקאית ניסתה להתחמק או אז הצטרפו שלוש ספינות טורפדו למרדף ושני מטוסי מיג-21 חגו מעל. האוניה האמריקאית עצרה ומלחים צפון-קוריאנים עלו עליה ושבו אותה, ללא שירתה ירייה אחת. באוניה שרתו 83 אנשי צוות ואחד מהם נהרג בהתקפה. אנשי הצוות האמריקאים הועברו למחנה שבויים, שם עונו. בעקבות משא ומתן ארוך הוחזרו לארצות הברית לאחר כאחד עשר חודשים. אולם האוניה נשארה שם ומהווה היום מוזיאון צף. לאחר שאנשי הצוות שבו לארצות הברית עלתה השאלה האם להעמיד לדין צבאי את מפקד הספינה לויד בוצ'ר כיון שנכנע ללא קרב ולא השמדת החומר המודיעיני. לבסוף החליט מזכיר הצי שלא להעמידו לדין בנימוק כי סבל מספיק בשבי הקוריאני. האמריקאים טענו שהאוניה שייטה במים בינלאומיים בעוד שהצפון-קוריאנים טענו, שהאוניה שהתה בתחום המים הטריטוריאליים שלהם. ה"פואבלו" הפליגה ללא סימני זיהוי והניפה את הדגל האמריקאי, רק לאחר שספינות פטרול קוריאניות התקרבו לטווח מגע והורו לה לעצור, בדומה לתקרית "ליברטי". הצי האמריקאי עדיין מחשיב את האוניה במצבת כלי השיט הפעילים שלו. הפלת מטוס המודיעין האמריקאי בים יפן מדיה וקבצים בנושא פרשת פואבלו בוויקישיתוף מאיר שפיר, פרשת "פואבלו"- לבטיו האכזריים של מפקד בים, "מערכות ים" 95, אוגוסט 1969, עמ' 11. סא"ל גרשון אוריון, פואבלו - חסינות אנית מלחמה וצוותה, 'מערכות ים' 107–108, מרץ 1972, עמ' 25. פרשת פואבלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פואבלו באתר הצי ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ונגליי

ג'ונגליי (באנגלית: Jonglei) היה אחד מעשרת מחוזות דרום סודאן בשנים 2011 ל-2015. שטחו הכולל היה כ-122,479 קמ"ר והוא היה הגדול מבין מחוזות המדינה וגם המאוכלס ביותר, גודל האוכלוסייה היה כ-1,358,602 נפש, לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2008. העיר בור הייתה בירת המחוז. מחוז זה הוא המקור למלחמת האזרחים הסודאנית השנייה שהחלה בשנת 1983. מחוז ג'ונגליי סובל ממלחמות שבטים פנימיות עד ימינו. תושבי המקום יחד עם 400 משקיפים מטעם האו"ם מנסים לסיים את המחלוקות בין השבטים הנואר (Nuer) והמורל (Murle) שנלחמות על בקר. מחוז ג'ונגליי חולק ל-11 נפות: נפת טוויק המזרחית (Twic East County) נפת דוק (Duk County) נפת בור (Bor County) נפת אקובו (Akobo County) נפת ניירול (Nyirol County) נפת אורור (Uror County) נפת פיבור (Pibor County) נפת פוצ'לה (Pochalla County) נפת היוד (Ayod County) נפת פיג'י (Pigi County) נפת פנגאק (Fangak County) בראש כל נפה עמד נציב שמונה על ידי נשיא המדינה, סאלווה קיר מאיארדיט. מדינת הנילוס העליון מדיה וקבצים בנושא ג'ונגליי בוויקישיתוף (August 22, 2006). "Armed youth voluntarily disarm in Jonglei." UN: Hundreds dead in South Sudan tribal clash - Africa - Al Jazeera English
ויטוריו מונטי

ויטוריו מונטי (באיטלקית: Vittorio Monti;‏ (6 בינואר 1868 - 20 ביוני 1922) היה מלחין, כנר ומנצח איטלקי. מונטי נולד בנאפולי, שם למד נגינה בכינור וקומפוזיציה בקונסרבטוריון סן פייטרו א מאייֶלָה. בשנת 1886 עבר לפריז ובשנת 1900 מונה שם למשרת המנצח של תזמורת לאמורו. בתקופה זו כתב מספר אופרטות ויצירות לבלט. יצירתו המפורסמת ביותר היא הצ'רדש לכינור ולתזמורת שכתב בשנת 1904 אשר מנוגנת לעיתים קרובות על ידי תזמורות של מוזיקה צוענית, נגני בתי קפה ואף קבצנים. מדיה וקבצים בנושא ויטוריו מונטי בוויקישיתוף ויטוריו מונטי, באתר AllMusic (באנגלית) ויטוריו מונטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויטוריו מונטי, באתר Discogs (באנגלית) הצ'רדש של מונטי בעיבוד לצ'לו, כינור ותזמורת, באתר יוטיוב הצ'רדש של מונטי בביצוע תזמורתו של פול מוריה ובניצוחו, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוהאן בר

יוהאן בר (בגרמנית: Johann Beer;‏ 28 בפברואר 1655 - 6 באוגוסט 1700) היה סופר, תאורטיקאי מוזיקה, זמר, כנר ומלחין אוסטרי. בר נולד בסנקט גאורגן אם אטרגאו, אוסטריה להורים פרוטסטנטים. בשנת 1676 התקבל לשירותו של אוגוסטוס, דוכס סאקס-וייסנפלס(אנ') כזמר קונטרה-טנור. בשנת 1685 התמנה לכנר ראשי בתזמורת החצר בווייסנפלס. חשיבותו של בר הייתה כנגן, כזמר וכתאורטיקאי מוזיקה. כמלחין לא יצאו לו מוניטין. ב-1700 מת בוייסנפלס, בן 45, כתוצאה מתאונת צייד. כתביו הקומיים מזכירים את כתבי הסופר הגרמני הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen) ‏ (1621-1676). "הצופה התמים בעולם" (Der Simplicianische Welt-Kucker) ) ‏ 4 כרכים. האלה וזאלה 1677-79 "האביר ההרפתקן שק-קפצן" (Der Abenteuerliche Ritter Hopffen-Sach) האלה 1678 Der Politische Feuermäuer-Kehrer, לייפציג 1682 "לילות חורף גרמניים", נירנברג 1682 Musikalische Discurse durch die Philosophie deducirt מיסה סנט מרצ'ליני לשמונה סולנים ומקהלה כפולה קונצ'רטי 3 אופרות מדיה וקבצים בנושא יוהאן בר בוויקישיתוף יוהאן בר, באתר MusicBrainz (באנגלית) גיאורג בילוב, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
Enlightenment

Enlightenment (ידועה גם בשם המקוצר E) היא מנהל חלונות מבוסס מערכת החלונות X11. יכול להיות בשימוש יחד או בנפרד עם שולחנות עבודה אחרים כ-GNOME או KDE, וקיים אף כברירת מחדל במספר הפצות לינוקס, ובתוכם בודהי ו-Moon OS. גרסת המערכת הראשונה יצאה בשנת 1997, והגרסה היציבה נכון להיום היא E16 1.0.10. להלן חלק מתכונות המערכת: תמיכה במספר גדול של שולחנות עבודה. הקטנת חלון עד לתצוגה של חלקה העליון של המסגרת בלבד. החלת פעולות חלון על מספר חלונות ביחד. יצירת קיצורי דרך לפעולת החלונות. שינוי התצוגה הגרפית של החלונות. מדיה וקבצים בנושא Enlightenment בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Enlightenment (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאהוב את אנה (סדרת טלוויזיה)

לאהוב את אנה הייתה סדרה דרמה ישראלית ששודרה בערוץ 10 והחלה את שידוריה ב-1 ביולי 2008. יוצר הסדרה, הבמאי והתסריטאי הראשי הוא ציון רובין. העונה השנייה עלתה ב-19 במרץ 2009 והסתיימה בחודש יוני של אותה שנה. הסדרה הייתה מועמדת לפרס לדרמה ישראלית בפסטיבל הקולנוע ירושלים. ב-2011 נמכר פורמט הסדרה לרשת טלוויזיה פינית ולרשתות שידור נוספות באירופה. בדצמבר 2015 נמכרה הסדרה לאולפני סוני בארצות הברית. הסדרה עוסקת ביחסיו של מנשה (משה איבגי), קיבוצניק אלמן בשנות ה-50 לחייו ואב לארבעה ילדים לבין אנה (יאנה גור), צעירה יפה ומסתורית מאוקראינה שהכיר באתר היכרויות באינטרנט. לאחר הכרות קצרה דרך הרשת, אנה מגיעה לישראל ומתגוררת בביתו של מנשה. לאחר מספר שבועות הם מחליטים להתחתן. העלילה רוויה בקונפליקטים הנובעים מהתנכרות של החברה בקיבוץ כנגד מנשה, שאיננה רואה בעין יפה את יחסיו עם אנה, בעוד שבין חברי הקיבוץ מתרוצצת שמועה כי הוא קנה אותה בכסף. אל חוסר קבלתה מצד חברי הקיבוץ נוספים המתחים בקרב ילדיו שמתקשים לקבל את הקשר של אביהם האלמן והמבוגר עם אותה צעירה ונאה. הגעתה של אנה צעירה, יפה ואינטליגנטית ארצה, אפופה בהילה של מסתורין והיא אף איננה ששה לחשוף את עברה או את כוונותיה. מנשה לב: (משה איבגי) אנה: (יאנה גור) בועז לב: (עפר שכטר) יעקב לב: (יואב רוטמן) ליה לב: (דניאלה קרטס) דניאל לב: (יואב דונט) נעמי: (רונית יודקביץ') (עונה 1) יואב: (ידידיה ויטל) (עונה 1) מאי: (נטע פלוטניק) (עונה 1) חיים: (פיני קידרון) (עונה 1) יהונתן: (עידו תדמור) (עונה 1) כריסטינה: (אנה סטפן) (עונה 1) ידידה של מנשה: (ליליאן ברטו) (עונה 1) יעל: (ענת קלאוזנר) (עונה 1) מרלן: (רות גלר) (עונה 1) "לאהוב את אנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לאהוב את אנה", באתר אידיבי "לאהוב את אנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "לאהוב את אנה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורות ניר קיפניס, ‏ניר קיפניס אנה לא מציאותית, באתר גלובס, 1 ביולי 2008 איילה פנייבסקי, הופ, הנה בלונדינית, באתר הארץ, 2 ביולי 2008 ניר קיפניס, ‏תסריטאים ממאדים, כלות מאוקראינה, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2008 ברק דיקמן, עכבר העיר, לאהוב את אנה? לא תודה, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2008 ניר קיפניס, ‏אנה אנו באים, באתר גלובס, 3 ביוני 2009 עכבר העיר, פסטיבל הקולנוע בירושלים 2008, באתר הארץ, 6 ביולי 2008 ענת קם‏, חפשו אותה בפינלנד, באתר וואלה, 29 באוקטובר 2009 לי-אור אברבך, ‏רשת הכבלים האמריקאית שואו טיים רכשה את הסדרה "Dark Net", באתר גלובס, 15 בדצמבר 2015
מסקוט

מסקוט (באנגלית: Mascot) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). נסקוט כולל את המרכזים המנהליים של העירייה במשרתת אותו ואת הפרוורים הסובבים אותו, ואת נמל התעופה של סידני. מסקוט ממוקם בפרוורים המזרחיים של סידני, בערך 7 ק"מ דרום דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מעבריו מצויים הפרוורים אלכסנדריה וביקונספילד מצפון, סיינט פיטרס וטמפי במערב ורוסברי ובוטאני במזרח. מדרום הפרוור גובל במפרץ בוטאני. האדמות הראשונות הוקצו באזור הפרוור בשנת 1835, כשייעוד הקרקע היה חקלאי, לגידול ירקות ופירות. הקרקע הופשרה למגורים באזור 1870, והחלה להיות פרוור עירוני בתחילת המאה ה-20. בשנת 1904 כבר היה בפרוור מסלול מרוצי סוסים, ובשנת 1920 הוחלט להקים במתחם הפרוור שדה תעופה אזרחי, שהחל בטיסות מקומיות ב-1924. מסקוט הוא פרוור הכולל אזורים בנויים, אזורי תעשייה ואזורי בילוי. בפרוור תחנת רכבת על קו שדה התעופה, והאזור סביבה עובר פיתוח מואץ. חלק גדול מהפרוור מוקצה עדיין לטובת שדה התעופה של סידני. במסקוט בית ספר יסודי ובית ספר תיכון, מספר כנסיות וכן גנים ציבוריים. מדיה וקבצים בנושא מסקוט בוויקישיתוף מסקוט, Dictionary of Sydney מסקוט באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמי גלעד

עמי גלעד (נולד בתל אביב, 27 בפברואר 1939), מלחין ואקורדיוניסט ישראלי. גלעד החל את דרכו בנגינה באקורדיון בגיל 11 ותוך מספר שנים רכש מיומנות. הוא נתגלה על ידי שמואל צמח שעבד אז במחלקת התרבות בפתח תקווה, שהזמין אותו ללוות להקות מחול של העיר. הוא ליווה גם להקות ריקודי עם של יואב אשריאל ואת להקת המחול "הפועל תל אביב" שנחשבה אז ללהקת המחול הבולטת ביותר בישראל. עם גיוסו לצה"ל, התקבל כאקורדיוניסט של להקת הנח"ל והחליף בזאת את יוסף אורג. בלהקה השתתף בתוכניות "עד מאה ועשרים", "צריך לחיות" ו"לא לצאת מהכלים" לצידם של אורי זוהר, יהורם גאון, גברי בנאי, אריק איינשטיין ועוד. לאחר שחרורו הצטרף כמלווה ללהקת כרמון שנבחרה להשתתף בתוכניתו של אד סאליבן. הוא נשאר בניו יורק ולמד ניצוח במכללת מאנס (אנ'), שם למדו גם דובי זלצר, אמיתי נאמן וגיל אלדמע. הוא ליווה אמנים ישראלים בהופעותיהם בארצות הברית: שושנה דמארי, יפה ירקוני, גאולה גיל, אריק לביא, ג'ו עמאר ורביעיית מועדון התיאטרון. כן עיבד מוזיקלית ריקודי עם שיצאו בעשרה תקליטים בארצות הברית. ב-1969 חזר ארצה והשתלב כמלווה מוזיקלי להפקות של אברהם דשא (פשנל): "צץ וצצה", "שירי החומש", "חיי כלב" (עם גדי יגיל) והמופע "ג'אמבו". גלעד הלחין שירים ללהקות צבאיות: ללהקת פיקוד צפון - "שמור לי על משמר הגבול" ו "לילה בלי מקלט", ללהקת פיקוד דרום - "בסיני מותר", לצוות הווי הנדסה קרבית - "מה שרצוי ומה שמצוי", לבועז שרעבי - "את ואני" ועוד. ב-1980 חזר לארצות הברית ועסק בחינוך מוזיקלי בבתי ספר ובתוכניות רדיו של מוזיקה ישראלית לקהילות היהודיות בדרום פלורידה. ב-2009 שב לישראל והוא ממשיך בהלחנה ובהופעות. עמי גלעד, באתר MusicBrainz (באנגלית) עמי גלעד, באתר Discogs (באנגלית) "לילה בלי מקלט", להקת פיקוד צפון, 1971, סרטון באתר יוטיוב עמי גלעד שר את שירו "ספרי לי כנרת", סרטון באתר יוטיוב "את ואני", שר נסים בר חיים, סרטון באתר יוטיוב "את ואני" – ריקוד עם, סרטון באתר יוטיוב
זוהיר אל-קייסי

זוהיר אל-קייסי (1963 - 9 במרץ 2012 בערבית: زهير القيسي זהיר אלקיסי) היה מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית ברצועת עזה, נהרג בידי צה"ל בזמן מבצע הד חוזר. אל-קייסי היה חבר בוועדות ההתנגדות העממית מאז הקמתן בשנת 2000. הוא היה מוסלמי אדוק, וראה בג'יהאד את הגשמת הדת. אנשי ארגונו נמנו עם חוטפיו של גלעד שליט. אל-קייסי התראיין בנושאי חטיפתו וכליאתו, וציין: "ישראל ניסתה ללחוץ עלינו בהריגת מספר רב של פעילים בעקבות חטיפתו, אך ההתנגדות והעם הפלסטיני עמדו איתן". נמנה עם מתכנני מתקפת הטרור בדרום ישראל באוגוסט 2011. בעקבות פיגוע זה הרג צה"ל את מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית, כמאל אל-נירב, ואל-קייסי מונה למחליפו. ב-14 בינואר 2012 אירע פיצוץ (כנראה עקב תאונה) בביתו של אל-קייסי ברפיח, ובו נהרג אדם אחד וארבעה נפצעו. אל-קייסי לא היה בביתו ולא נפגע. ב-9 במרץ 2012 בזמן מבצע הד חוזר, נהרג אל-קייסי בסיכול ממוקד שביצע כלי טיס של צה"ל, בעת שנסע במכוניתו בשכונת תל אל-הווא שבמערב עזה. יחד איתו נהרג מוחמד אחמד אל-חנני, ששוחרר בעסקת שליט. לדברי צה"ל פעולת סיכול ממוקד זו נעשתה בעת שאל-קייסי עסק בתכנון פיגוע נגד ישראל. בעקבות הריגתו חלה הסלמה במאבק בין צה"ל לבין ארגוני הטרור שברצועת עזה. בארבעת הימים לאחר הריגתו נורו לעבר ישראל למעלה ממאתיים רקטות ופצצות מרגמה, ועוד 26 מתושבי רצועת עזה (בהם 22 מחבלים ו-4 אזרחים) נהרגו בתגובות של צה"ל כנגד יעדי טרור וחוליות שיגור רקטות. אליאור לוי, הראש של הוועדות נפל בפעם השלישית, באתר ynet, 9 במרץ 2012 צה"ל חיסל בכירים בארגון "ועדות ההתנגדות" שתכננו פיגוע משולב נגד ישראל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 9 במרץ 2012 אליאור לוי, קייסי התרברב: ישראל הרגה, אבל החזקנו בשליט, באתר ynet, 9 במרץ 2012 רפיח: הרוג ופצועים בפיצוץ בביתו של זוהיר אל קייסי, רשת ב', 14 בינואר 2012
דומו

דומו (ביפנית: どーも くん, קיצור לדומו-קאן), הוא הדמותג הרשמי של ערוץ הטלוויזיה של NHK, גוף השידור הציבורי של יפן. דומו מופיע במספר תוכניות ביניים (משודרות בין סדרות או סרטים) בסגנון סטופ מושן, והוא מזוהה מאוד עם הערוץ. דומו הופיע לראשונה בתשדיר סטופ מושן קצר, בדצמבר 1988, שנועד לציין עשור לשידורי הלוויין של NHK. השם דומו ניתן לו כאשר בפרק השני של התשדיר, קריין הטלוויזיה אמר "דומו, קוניצ'יווה". אף על פי שהמשמעות היא למעשה ברכה בסגנון "ובכן, שלום לך!", הפירוש המילולי הוא "שלום, דומו", משחק מילים נוח. ה"קאן" בשם הרשמי של דומו, היא פנייה מכובדת לגברים צעירים בתרבות היפנית. טסוניאו גודה מביים את פרקי התוכנית של דומו בעזרת אנימצית סטופ מושן. גודה אומר שעל ידי שימוש בתהליך הזה, אדם יכול "ליצור מוצר מלא ברגשות" דומו, הדמות הראשית בתוכניתו, מתואר כ"יצור מוזר שבקע מביצה", עם פה גדול ושיני מסור. האוכל האהוב על דומו הוא ניקוג'גה, מאכל יפני מסורתי הכולל בשר ותבשיל תפוחי אדמה, ויש לו רתיעה חזקה מתפוחים, אשר מקורה, באופן מסתורי, הוא בDNA שלו. דומו יכול לתקשר רק בעזרת הפקת רעש אשר נשמע במעט כמו שמו שלו, אך דמויות אחרות בסדרה מבינות אותו, בכל מקרה. טוקיופופ, חברת האנימה והמאנגה, הצהירה בהודעה לתקשורת, לקראת יציאת ספר הקומיקס בכיכובו, ש"הוא מתקשר סוטטו ווקה עם להט שרק חבריו יכולים להבין". קלינט ביקמן, הכותב של ספר הקומיקס על דומו, אמר שלהבנתו, התבטאותו של דומו היא "סוג של עליזות והשתאות. כמו ילד המתעורר לחדר עמוס במתנות בחג המולד". בעוד לפניו של דומו גרסאות שונות, על פי ביקמן ברוב הביטויים שלו חבוי "תחושת קסם בסיסית" NHK מדיה וקבצים בנושא דומו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דומו (ביפנית) תחפושות לליל כל הקדושים, באתר תאגיד טארגט Domomode, מקור על פי 2009 משמעותו הנמכת קולו של אדם, כאמצעי הדגשה טוקיופופ מציגה: שנת הדומו, באתר טוקיופופ ריאיון עם קלינט ביקמן, בעמוד הפייסבוק של טוקיופופ
בור (דרום סודאן)

בור היא עיר הבירה של מדינת ג'ונגליי, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן. העיר בור נמצאת בנפת בור שבמחוז ג'ונגליי כ-190 ק"מ צפונית לג'ובה, העיר הגדולה במדינה ובירתה. בור נמצאת בגדה המזרחית של נהר הנילוס הלבן בקואורדינטות:6° 13' 12.00"N, 31° 33' 0.00"E. העיר בור הייתה מרכז מנהלי תחת השלטון האנגלו-מצרי בין השנים 1899-1956. העיר נחשבת למקור פרוץ מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה בה קרובינו קואנין (Kerubino Kuanyin), קצין בצבא דרום סודאן, הנהיג את ההפיכה בעיר בשנת 1983. מהלך זה הוליד את צבא השחרור העממי הסודאני ושיאו בהכרזת העצמאות של דרום סודאן כמדינה עצמאית המוכרת על ידי סודאן ב-6 ביולי 2011. בשנת 2006, הוערכה האוכלוסייה בעיר בכ-26,800 נפש. בעיר קיים סניף של בנק המסחר הקנייתי. בעיר פועלת האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג למדע וטכנולוגיה, והיא אחת מבין שש האוניברסיטאות הציבוריות בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 2006 על ידי מושל מחוז ג'ונגליי הקודם, פיליפ טון ליק (Mr. Philip Thon Leek), לאחר תאונת המסוק בה נהרג ג'ון גראנג. את העיר משרת שדה התעופה בור בנוסף לתחבורה הנהרית בנילוס הלבן ושלוש דרכים יבשתיות המובילות אליה וממנה. ג'ונגליי שדה התעופה בור האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג הנילוס הלבן מדיה וקבצים בנושא בור בוויקישיתוף מיקום העיר בור בגוגל מפות אתר של העיתון המופץ בעיר בור מידע דמוגרפי במחוז ג'ונגליי, דרום סודאן בור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Map Showing Bor And Juba With Distance Marker Estimated Population of Bor, South Sudan Branches of KCB South Sudan