laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוחמד עלי רג'אי

מוחמד עלי רג'אי (בפרסית: محمد علی رجائی; 15 ביוני 1933 – 30 באוגוסט 1981) היה נשיאה הנבחר השני של איראן. רג'אי כיהן כראש ממשלת איראן בתקופת כהונתו של נשיאה הנבחר הראשון של איראן, אבולחסן בני-סדר. הוא כיהן גם כשר החוץ למשך חמישה חודשים, מ-11 במרץ 1981 עד 15 באוגוסט 1981, בעת כהונתו כראש ממשלה. לאחר הדחתו של בני-סדר, הוא ניצל ברגע האחרון ממוות בפיצוץ בו נהרג מוחמד בהשתי, כיוון שעזב את המקום כמה דקות לפני הפיצוץ. הוא נבחר לנשיא איראן ב-24 ביולי 1981 והושבע לכהן כנשיא איראן ב-2 באוגוסט 1981. למחרת אירע פיצוץ עז ליד לשכתו, אך הוא לא נפגע. ב-30 באוגוסט 1981 הוא נהרג על ידי המוג'אהדין ח'לק, בפיצוץ שהביא גם למותו של ראש הממשלה מוחמד-ג'וואד באהונר וחברים אחרים בממשלתו. בהלווייתו שהתקיימה ב-31 באוגוסט 1981 השתתפו מיליוני בני אדם. רג'אי היה תומך נלהב של המהפכה האיראנית, ומנהיג התנועה שחרתה על דגלה את טיהור האוניברסיטאות האיראניות מהשפעות אמריקניות ואירופיות, מה שכונה אחר כך "המהפכה התרבותית האסלאמית". מדיה וקבצים בנושא מוחמד עלי רג'אי בוויקישיתוף מוחמד עלי רג'אי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוחמד עלי רג'אי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קריאה להתקוממות 14 מליון תורכים איראניים, דבר, 2 ביולי 1981 רג'אי נבחר נשיא ברוב של 89%, דבר, 27 ביולי 1981 פצצה גדולה, דבר, 4 באוגוסט 1981 הנשיא וראש ממשלת איראן נפצעו בהתפוצצות בטהראן, דבר, 31 באוגוסט 1981 חומיייני: "לא נתמוטט", דבר, 1 בספטמבר 1981 ערך זה הוא קצרמר בנושא איראנים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולפנת כפר פינס

אולפנת כפר פינס היא האולפנה הראשונה שהוקמה בישראל ועל כן היא מכונה "אם האולפנות". היא שייכת למרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. בראש האולפנה עומדת כיום הרבנית שלומית שילר. האולפנה שוכנת ביישוב כפר פינס. אולפנת בני עקיבא כפר פינס הוקמה כמוסד של קבע באלול תש"ך (1960) על ידי אלי ששר שהיה מנהלה הראשון וייסד אותה בשליחות תנועת בני עקיבא ובעידודם של הרב מ"צ נריה והרב אברהם צוקרמן, כיוון שהתעורר צורך להקמת מוסד מקביל לבנות לצד אם הישיבות התיכוניות, ישיבת כפר הרא"ה. לאחר 7 שנים פרש מראשות האולפנה לניהול בית ספר תיכון בכפר סבא, ואת מקומו מילא הרב אברהם בהר"ן. בהר"ן פרש ב-1980 והקים אולפנה שנקראה לימים על שמו. את מקומו מילא הרב נריה במשך שנה, אז ביקש מהרב יורם צהר (אז רבה של כפר הרא"ה) לשאת בתפקיד. הרב צהר עמד בראש האולפנה במשך 36 שנה, עד יציאתו לגמלאות בשנת תשע"ז (2017). שמה המקורי של האולפנה הוא אולפנת רמת קרניאל על שם שלום קרניאל, שהיה מראשוני הנופלים בקרב על גוש עציון. בשנה הראשונה מנתה האולפנה 27 תלמידות. בתוך ארבע שנים מנתה האולפנה למעלה מ-100 תלמידות, והמחזור הראשון עמד בבחינות הבגרות הממשלתיות. האולפנה פתוחה לכל בנות הארץ המבקשות חינוך תורני משמעותי ומסוגלות לעמוד בדרישות האינטנסיביות. נכון לשנת 2024 מונה אולפנת בני עקיבא כפר פינס כ-502 בנות, כולל כיתת עולות חדשות מצטרפת כל ארבע שנים. באולפנה פועלת ומובילה מערכת חינוכית אחת הכוללת את התחום הלימודי והפנימייתי. ר"מ, מחנכת ומדריכה אחראים הן ללימודים והן לחינוך הערכי, הן במהלך יום הלימודים והן בחיים בפנימייה. הצוות החינוכי קיבל את הכשרתו במסגרות תורניות ציוניות, רוב המחנכות והמדריכות הן בוגרות האולפנה. הצוות החינוכי מתגורר ברובו במתחם קמפוס האולפנה. כך המסגרת החינוכית פועלת מסביב לשעון בבית המדרש, בחדר האוכל, בשבילי האולפנה ובבתי הצוות.היחס האישי מעניק לתלמידות הזדמנות לגלות את עצמן בשבילי האמונה והיהדות ולפרוץ את גבולות הדמיון רשימת בוגרות האולפנה אולפנת כפר פינס רבקי גולדפינגר, בונים את הבנות, באתר ערוץ 7, 15 באוקטובר 2009
צמרמורת

צמרמורת או רעד היא תופעה פיזיולוגית המתרחשת אצל בעלי חיים בעלי דם חם ובפרט גם בבני האדם. התופעה כוללת רעידות בלתי נשלטות של הגוף לצד הזדקרות של השערות ("עור ברווז"). שתי תופעות אלו הן למעשה רפלקסים של הגוף בעת התגוננות. הזדקרות השערות נגרמת כתוצאה מכיווץ של שרירי הארקטור פילי, אלו הם השרירים המתוחים בין העור לבין זקיקי השערות. התכווצותם מושכת את העור וגורמת להזדקפות השערה. הרעידות הבלתי נשלטות נגרמות כתוצאה מפעולה של כיווץ והרפיה חוזרת ונשנית של השרירים בקצב מהיר. קור – בעת ירידת טמפרטורת הגוף למצב של קדם-היפותרמיה, מזהה ההיפותלמוס שבמוח את ירידת הטמפרטורה וגורם לרעידות שרירים קצביות. רעידות אלו גורמות להעלאת קצב הנשימה התאית כדי לספק לשרירים את האנרגיה הדרושה לתנועתם וכיוון שבתהליך הנשימה התאית נוצרת גם אנרגיית חום. כשקצב התהליך מוגבר, יותר אנרגיית חום מיוצרת וטמפרטורת הגוף יכולה לעלות. כל זה במטרה לשמור על הומאוסטזיס. בנוסף, אמורה הזדקרות השערות ללכוד חלק מחום הגוף הנפלט אל הסביבה ובכך ליצור מעין שכבה מבודדת של אוויר חם במטרה לשמור על חום הגוף. הדבר יעיל בקרב בעלי החיים בשל הפרווה העבה שלהם ולא אצל האדם בשל צפיפות נמוכה של שערות. פחד – שני הרפלקסים יוצרים מראה גדול יותר, על ידי הזדקרות השערות (בעיקר אצל בעלי חיים, אך גם אצל אנשים), ומסייעים לחימום השרירים שיופעלו למטרות הגנה. צליל – ישנם צלילים היכולים לגרום לצמרמורת. לדוגמה: חריקת דלת, חריקה של ציפורן, גיר על לוח וכיוצא בזה. תופעה זו טרם נחקרה עד תום, אך נראה כי הסיבה העיקרית לכך היא דמיון לצלילים מאיימים שבישרו בעבר על סכנה טבעית מתקרבת, כחלק מתגובת הילחם או ברח. מחלה – בעת מחלה, בלוטת ההיפותלמוס שבמוח מעלה באופן מבוקר את טמפרטורת הגוף בעזרת צמרמורת. תסמין החום, אף על פי אי נעימותו, הוא מצב חיוני, שכן פעילות מערכת החיסון של הגוף יעילה יותר בחום. בלדד השוחי, למה חריקות עושות לנו צמרמורת?, באתר ערוץ עשר ד"ר עידו מגן, מה גורם לצמרמורת, באתר מכון דוידסון, ‏22 באוקטובר, 2015
דניאל דארייה

דניאל דארייה (בצרפתית: Danielle Darrieux;‏ 1 במאי 1917 – 17 באוקטובר 2017) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צרפתייה, שנחשבת לאחת מהכוכבות הגדולות של הקולנוע הצרפתי; הקריירה שלה בת שמונה עשורים והיא מהארוכות בתולדות הקולנוע. דארייה נולדה בעיר בורדו לאב רופא ששירת באותו זמן בצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה. היא גדלה בפריז ולמדה נגינה על צ'לו בקונסרבטוריון של פריז. בהיותה בת 13 זכתה בתפקיד בסרט מוזיקלי בשם "Le Bal", יופייה בשילוב יכולת שירה וריקוד הביאו לה הצעות רבות נוספות בתעשיית הקולנוע, ובכך החלה הקריירה הקולנועית של דארייה, הנמשכה מזה שמונה עשורים. ב-1935 נישאה לבמאי והתסריטאי, הנרי דקויין, שעודד אותה לנסות את מזלה בהוליווד. היא חתמה חוזה ב'אולפני יוניברסל' והופיעה בקומדיה "הזעם של פריז" (1938), לצד דאגלס פיירבאנקס ג'וניור, שהיה כוכב גדול בשעתו בהוליווד, כשבינתיים נישואיה עלו על שרטון. בעת הכיבוש הגרמני את צרפת בזמן מלחמת העולם השנייה המשיכה דארייה להופיע בהוליווד, דבר שהביא לה ביקורת רבה מצד בני עמה, ולכן בשלוש השנים הבאות (1943-1945) נמנעה מכל השתתפות בסרטי קולנוע. בספטמבר 1942 נישאה לפורפיריו רובירוסה, דיפלומט יליד הרפובליקה הדומיניקנית שגדל בפריז. שניהם עברו להתגורר בשווייץ עד לסוף המלחמה והתגרשו שנתיים אחר כך. ב-1948 נישאה בשלישית, לתסריטאי מקומי ואיתו חייה עד למותו ב-1991. דארייה קיבלה ביקורות טובות על הופעתה בסרט המוזיקלי של אולפני MGM, "עשירה, צעירה ויפה" (1951). הבמאי הגדול ג'וזף ל. מנקייביץ' ראה אותה בסרט והביא לה את התפקיד הנשי הראשי ב"חמש אצבעות", סרט שקיבל שתי מועמדויות לפרס האוסקר והחזיר את דארייה לאור הזרקורים של הוליווד, אולם דארייה העדיפה להופיע בסרטים אירופאים על פני המסחריות האמריקנית. ב-1956 הופיעה באפוס של רוברט רוסון, "אלכסנדר הגדול", לצד ריצ'רד ברטון, שם גילמה את אולימפיאס, אשתו של פיליפוס השני ואמו של אלכסנדר הגדול. היה זה סרטה האמריקני האחרון. ב-1967 שיחקה בסרטו של ז'אק דמי, "העלמות מרושפור" והיא היחידה שגם שרה בקולה. דארייה החליפה את קתרין הפבורן במחזה בברודוויי "Coco" על חייה של מעצבת האופנה הצרפתייה, קוקו שאנל (1970). מאז, במשך שלושת העשורים הבאים הקריירה של דארייה שקעה, והיא הרבתה להופיע בסרטי טלוויזיה צרפתיים זניחים, עד שב-2002 עשתה קאמבק, בגיל 85, כשגילמה את אמה של קתרין דנב בסרטו המוזיקלי עטור השבחים של פרנסואה אוזון, "8 נשים". הסרט, שזכה להצלחה קופתית בינלאומית, קיבל 12 מועמדויות לפרס ה"סזאר" ובהן מועמדות לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. כמו כן, הייתה דארייה מועמדת לפרס האוסקר האירופי על תפקיד זה, בו זכתה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, יחד עם שבע השחקניות הנוספות עמן כיכבה בסרט, ובהן: איזבל הופר וקתרין דנב. ב-2007 זכתה בפרס לומייר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בסרט "Nouvelle chance". מדיה וקבצים בנושא דניאל דארייה בוויקישיתוף דניאל דארייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל דארייה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דניאל דארייה, באתר AllMovie (באנגלית) דניאל דארייה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דניאל דארייה, באתר Metacritic (באנגלית) דניאל דארייה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דניאל דארייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) דניאל דארייה, באתר Yandex.Music (ברוסית) דניאל דארייה, באתר Discogs (באנגלית) דניאל דארייה, באתר Genius דניאל דארייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מבורך

מבורך (בלטינית: Beato; התהליך מכונה Beatificatio, "בירוך") הוא תואר שמעניקה הכנסייה הקתולית לנפטר שהכנסייה הכירה בכניסתו לגן העדן וביכולתו להשתדל למען מאמינים המתפללים בשמו. בירוך הוא השלישי מבין ארבעת השלבים בתהליך הקאנוניזציה, ולמעשה, השלב האחרון לפני ההכרזה על אדם כקדוש. על מנת שאדם יוכרז כמבורך חייבת להיות הוכחה שהוא ביצע נס אחד לפחות (אלא אם הוא מרטיר). The Process of Becoming a Saint - מאמר המסביר את תהליך ההפיכה לקדוש (באנגלית) מבורך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אטלס (אנטומיה)

באנטומיה, אַטְלָס (TA: Atlas) הוא שמה של החוליה הצווארית הראשונה (C1, העליונה), המחברת בין הגולגולת לעמוד השדרה. החוליה נקראת על שם הטיטאן אטלס, שנענש, על-פי המיתולוגיה היוונית, בנשיאת כדור גורמי השמים על כתפיו, מאחר שהיא נושאת במשקל הגולגולת והראש כולו. האטלס וחולית הציר (C2, החוליה הצווארית השנייה), מרכיבות את המפרקים המחברים בין הגולגולת לעמוד השדרה: מפרק האטלס והגולגולת, ומפרק האטלס וחולית הציר. מבנה החוליות יוצא הדופן מאפשר טווח תנועה גדול במיוחד במפרקים אלו. האטלס שונה בצורתה מחוליות אופייניות. היא חסרת גוף וזיז קוצי כך שצורתה המתקבלת היא טבעתית. היקף הטבעת מורכב מהמסות הצידיות, הקשת הקדמית והקשת האחורית. בחלקה הקדמי של הקשת הקדמית נמצאת הגבשושית הקדמית בה נאחז שריר הצוואר הארוך (Musculus longus colli). בחלקה האחורי של הקשת משטח מפרקי קטן המופרק עם השן (Dens) של חולית הציר. בחלקה האחורי של הקשת האחורית נמצאת הגבשושית האחורית לחיבור השריר הישר האחורי הקטן של הראש (Musculus rectus capitis posterior minor). בשני קצוות הקשת נמצא חריץ לעורק החוליתי (Sulcus arteriae vertebralis). לאחר שעלה העורק החוליתי דרך הנקבים הרוחביים של חוליות הצוואר, פונה העורק בחדות ועובר על החריץ בדרכו לפנים הגולגולת. המסות הצידיות (Massa lateralis atlantis) הן המבנים המאסיבים ביותר באטלס בהתאם לתפקידן כנושאות משקל הראש. לכל מסה זוג פנים: עליונים ותחתונים. הפנים העליונים (Facies articularis superior atlantis) מופרקים עם העליים של עצם העורף והפנים התחתונים (Facies articularis inferior atlantis) מופרקים עם חולית הציר. בחלק הקדמי-תיכון של המסות נמצאות גבשושיות קטנות אליהן מחוברת הרצועה הרוחבית של האטלס (Ligamentum transversum atlantis). באזור המתוחם קדימה לרצועה נמצאת השן. בנקב הגדול האחורי לרצועה עובר חוט השדרה. בצידי המסות הצידיות נמצאים הזיזים הרוחביים. בכל זיז רוחבי נקב רוחבי (Foramen transversarium) למעבר העורק החוליתי. בזיזים הרוחביים נאחזים שרירים המסובבים את הראש לצדדים. עצמות - מונחים מדיה וקבצים בנושא אטלס בוויקישיתוף
בסיס לואיס

בכימיה, בסיס לואיס הוא כל מולקולה או יון המסוגלים ליצור קשר קוולנטי קואורדינטיבי, באמצעות תרומת זוג אלקטרונים. הוא נקרא על שמו של הכימאי האמריקאי גילברט לואיס. המילה "בסיס" משמשת אצל לואיס במובן רחב מהמקובל, ועל כן חלק מבסיסי לואיס אינם נחשבים ממש כ"בסיסים". כל מולקולה בעלת זוג אלקטרונים בודד באורביטל קושר יכולה להיחשב לבסיס לואיס, כיוון שהיא יכולה לקלוט יון בעל מטען חיובי בודד. בנוסף, בסיסי לואיס מסוגלים בדרך כלל ליצור קשרי מימן. כל נוקלאופיל הוא בסיס לואיס. דוגמאות נפוצות לבסיסי לואיס הם אמוניה ואמידים למיניהם. גם אניונים רבים יכולים להיחשב לבסיסי לואיס, כמו פלואוריד. כאשר בסיס לואיס וחומצת לואיס יוצרים קומפלקס, בסיס הלואיס הוא תמיד הליגנד. מדיה וקבצים בנושא בסיס לואיס בוויקישיתוף תורות החומציות של ברונסטד ולואיס בסיס לואיס במונחון IUPAC ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלוגנציה

הלוגנציה (בעברית: הִלְגּוּן) היא תגובה כימית שבה אטום אחד של מימן בפחמימן מוחלף באטום הלוגן (פלואור, כלור, ברום או יוד) לדוגמה ברומינציה היא סוג של הלוגנציה. בכימיה אורגנית הלוגנציה אפשרית כתוגבת התמרה וכתגובת סיפוח. בתגובת התמרה אטום ההלוגן מחליף (מתמיר) את אחד המימנים במולקולת הפחמימן ויוצר הלואלקן, תוך יצירת קשר מימן-הלוגן: R-H + X2 → R-X + HX כאשר: R הוא הקבוצה הפונקציונלית ו-X מסמל את ההלוגן. חץ התגובה מתרחש תחת הארה באור על-סגול (UV) או בחימום. למשל הלוגנציה של מתאן (CH4) עם כלור (Cl2) תיתן כלורומתאן (אנ') (CH3Cl) ומימן כלורי (HCl): CH4 + Cl2 → CH3Cl + HCl בתגובת סיפוח אטומי ההלוגן שוברים את קשר ה-pi, ומצטרפים לאטומי הפחמן שמשני צידי הקשר הכפול (אנ') שנפתח: R1=R2 + X2 → XR1-R2X + HX כאשר: R1 ו-R2 הן שתי הקבוצות הפונקציונליות שביניהן הקשר הכפול. גם התרכובות של הלוגנים עם מימן יכולות לגרום להלוגנציה בתגובת סיפוח: R1=R2 + HX → HR1-R2X על פי כלל מרקובניקוב, אטום המימן יסתפח לאטום הפחמן שאליו קשור המספר הגדול יותר של אטומי מימן; ואילו אטום ההלוגן יסתפח לאטום הפחמן השני. מדיה וקבצים בנושא הלוגנציה בוויקישיתוף הִלְגּוּן במילון כימיה אורגנית (תשנ"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייב (סרט)

דייב (באנגלית: Dave) הוא סרט קולנוע מסוגת הסאטירה הפוליטית משנת 1993. עלילת הסרט עוקבת אחר אזרח אמריקני מהשורה בעל דמיון לנשיא ארצות הברית המתחזה לנשיא. את הסרט ביים והפיק איוון רייטמן, וכיכבו בו קווין קליין בתפקיד כפול וסיגורני ויבר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב. הסרט זכה בפרס פול סלבין. דייב קוביק (קווין קליין) הוא אזרח פשוט וטוב-לב המנהל סוכנות לתעסוקה זמנית בבולטימור. קוביק מופיע לעיתים גם ככפיל לנשיא ארצות הברית מיטשל (קליין בתפקיד כפול), בעקבות הדמיון הרב ביניהם. השירות החשאי של ארצות הברית מבקש מקוביק לשמש ככפיל לנשיא בעת אירוע רשמי בציבור. קוביק מסכים, והנשיא מנצל ההזדמנות כדי לקיים יחסי מין עם מזכירתו, במהלכם הוא עובר שבץ מוחי ונכנס למוות קליני. בוב אלכסנדר, ראש הסגל של הבית הלבן (פרנק לנגלה) ואלן ריד, מנהלי התקשורת, מודאגים מהשלכות הדבר על עתידם ועתיד תוכניותיהם – שכן הם חוששים שסגן הנשיא לא ישתף עימם פעולה. הם משכנעים את קוביק להמשיך ולהתחזות למיטשל, ומשחררים לציבור הודעה כי היה מדובר באירוע מוחי קטן בלבד. איש לא מפקפק בסיפור וקוביק מתחיל לשמש כבובתם של אלכסנדר וריד. למעשה, מזגו החברותי ויחסו החם של קוביק מביאים לגל פופולריות כלפי הממשל, אשר עד כה סבל ממזגו הקר של מיטשל. העלילה מסתבכת עם הופעתה של הגברת הראשונה, הלן – השונאת את מיטשל ונשארה נשואה לו רק מסיבות פוליטיות. הלן בתחילה מאמינה גם היא לתרמית, ונוזפת בקוביק (בעודה מאמינה כי זהו מיטשל) כי על אף חזותו החמימה הוא ממשיך במהלכיו הקרים, ובראשם ביטול תקציב סוציאלי לילדי יתומים. קוביק, שלא ידע כלל על ביטול התקציב, עליו חתם אלכסנדר בשמו, זועם ומחליט לנצל את מעמדו כנשיא כדי לתקן המצב. בישיבת קבינט הוא מצליח לשחרר מספיק כסף כדי להחזיר את התקציב, ואלכסנדר מרגיש מושפל מכך ש"אדם פשוט" הצליח להערים עליו. בעוד שהלן מגלה את התרמית אך מתאהבת בקוביק, אלכסנדר זומם את הפלתו. לאחר שקוביק מפטר אותו, אלכסנדר מודיע על מועמדותו לראשות המפלגה לקראת הבחירות הקרובות ובמקביל חושף פרשיית שחיתות בה היה מעורב מיטשל, כדי לגרום לקוביק השפלה. קוביק נועץ עם הלן וריד, אשר מאשרים לו כי ההאשמות נכונות, אך כי גם אלכסנדר היה שותף מרכזי בפרשה. קוביק מחליט לנאום בפני הקונגרס האמריקאי, שם הוא מתוודה על הפרשה, לוקח אחריות ומציג עדויות מרשיעות על מעורבותו של אלכסנדר. באמצע הנאום מזייף קוביק שבץ, ובדרך לבית החולים הוא מחליף מקומות עם מיטשל, אשר עד אותה עת נשאר במצב "צמח" במרתפי הבית הלבן. בעוד מיטשל מאושפז בבית החולים והודעה לציבור מודיעה כי סבל משבץ נוסף, הפעם קטלני, חוזר קוביק לסוכנות התעסוקה שלו. מספר חודשים לאחר מכן מיטשל נפטר, הלן מקיימת מערכת יחסים רומנטית עם קוביק אשר מנהל קמפיין לבחירתו למועצת העיר. על מנת להוסיף לאמינות הסרט, שולבו בו הופעות של פוליטיקאים ואישים מעולם הבידור והתקשורת בתפקיד עצמם. בין האנשים מעולם הבידור: ארנולד שוורצנגר, ג'יי לנו ולארי קינג. בין הפוליטיקאים: הווארד מצנבאום, כריסטופר דוד, ותומאס 'טיפ' אוניל. בין העיתונאים: פרדריק וו. ברנס, אלינור קליפט ומורטון קונדרייק. "דייב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דייב", באתר נטפליקס "דייב", באתר AllMovie (באנגלית) "דייב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דייב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "דייב", באתר Metacritic (באנגלית) "דייב", באתר אידיבי "דייב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דליה שלף, סרטים חדשים /"דייב", חדשות, 28 באוקטובר 1993
תגובת סיפוח

תגובת סיפוח (באנגלית: Addition; בעברית לעיתים: אדיציה) היא סוג של תגובה כימית האופיינית לתרכובות אורגניות. תגובת סיפוח מהווה במידה רבה את התגובה ההפוכה לתגובת אלימינציה. בתגובת סיפוח מתחברות שתי תרכובות ליצירת תרכובת אחת, גדולה יותר. היות שתרכובות בעלות קשרים קוולנטיים בודדים בלבד הן רוויות (אינן מסוגלות לקלוט אטומים נוספים), הרי שתגובות סיפוח מתרחשות רק כשאחת התרכובות מכילה קשר כפול או משולש. אלקנים ואלקינים הם דוגמאות לתרכובות המשתתפות לעיתים קרובות בתגובות סיפוח. גם קשרים כפולים בין פחמן וחמצן (קטונים, אלדהידים וחומצות קרבוקסיליות) משתתפים בתגובות סיפוח. תגובת סיפוח עשויה להיות קוטבית או לא-קוטבית (רדיקלית). תגובות קוטביות מבוססות על משיכה חשמלית בין מטענים מנוגדים (חיובי ושלילי); תגובות רדיקליות מבוססות על אטומים בעלי רמת אנרגיה חיצונית לא-שלמה; לאטומים אלו (רדיקלים) נטייה חזקה מאוד לתקוף אטומים אחרים וליטול אלקטרונים מהם לשם השלמת רמת האנרגיה החיצונית. קיימים שני סוגים של תגובות סיפוח קוטביות: סיפוח אלקטרופילי. קשרים כפולים ומשולשים הם עתירי אלקטרונים; לפיכך מהווים קשרים אלו מוקד להתקפות אלקטרופיליות. במולקולה התוקפת קיים אטום בעל מטען (חלקי או מלא) חיובי; אטום זה נמשך לאלקטרוני הקשר הכפול או המשולש. ההתקפה גוררת שבירת הקשר הכפול וסיפוח האלקטרופיל לתרכובת המותקפת (במשוואות המציגות את מנגנון התגובה מוצג כאילו הקשר הכפול הוא התוקף; החץ המייצג את מעבר האלקטרונים מוכרח לצאת ממקור האלקטרונים—במקרה זה הקשר הכפול—ולהסתיים באלקטרופיל). התגובה הבאה מציגה דוגמה כללית לסיפוח אלקטרופילי של תרכובת דו-אטומית לאלקן: להלן מספר דוגמאות לתגובות סיפוח אלקטרופיליות: מים מסתפחים לאלקן; התוצר הוא כוהל. תרכובת מימן-הלוגן (למשל: מימן כלורי) מסתפחת לאלקן; התוצר הוא הלואלקאן. תרכובת מימן-הלוגן מסתפחת לאלקין; התוצר הוא הלואלקן. סיפוח כפול מביא לקבלת הלואלקאן בעל שני הלוגנים. סיפוח נוקלאופילי. קשרים כפולים ומשולשים אמנם מהווים מוקד להתקפות אלקטרופיליות, אך כשמדובר בקשרים קוטביים תיתכן גם התקפה נוקלאופילית. קבוצת קרבוניל (C=O), למשל, מכילה קשר כפול קוטבי: לאטום החמצן אלקטרושליליות רבה מזו של הפחמן, והראשון מושך את אלקטרוני הקשר ביתר חוזקה; כתוצאה מכך קיים מטען חלקי שלילי באטום החמצן ומטען חלקי חיובי באטום הפחמן. אטום הפחמן החיובי מהווה מוקד להתקפות נוקלאופיליות. בנוקלאופיל התוקף קיים אטום בעל מטען (חלקי או מלא) שלילי, או שקיים בו זוג אלקטרונים בלתי-קושרים; אטום זה נמשך לפחמן החיובי. ההתקפה גוררת שבירת הקשר הכפול בין הפחמן והחמצן וסיפוח האלקטרופיל לתרכובת המותקפת. התגובה הבאה מציגה סיפוח של נוקלאופיל (צבוע אדום) לאלדהיד. הנוקלאופיל מכיל את היסוד גרמניום. התוצר הוא כוהל: להלן מספר דוגמאות לתגובות סיפוח נוקלאופיליות: מימן מסתפח לקטון; התוצר הוא כוהל. זוהי תגובת הידרוגנציה. המימן אינו מגיב כשהוא במצב טבעי (H2) אלא רק כשהוא מהווה חלק ממולקולה אחרת, כגון נתרן בורוהידריד (NaBH4). תגובות גריניאר: בתגובות אלו הנוקלאופיל הוא תרכובת גריניאר, תרכובת שבה קיים אטום מגנזיום הקשור לאטום הלוגן (נוסחה כללית: RMgX). הפחמן הקשור למגנזיום מהווה נוקלאופיל חזק, והוא תוקף קטונים ואלדהידים לקבלת כוהלים. מדיה וקבצים בנושא תגובת סיפוח בוויקישיתוף תגובת סיפוח במונחון IUPAC תגובת סיפוח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שולמית לורין

שולמית לורין (באנגלית: Shulamit Elisabeth Marie-Claire Lorrain;‏ נולדה ב-10 בדצמבר 1948) היא צ'לנית ישראלית. לורין נולדה בצרפת למשפחה מוזיקלית (הוריה מוזיקאים חובבים ושלושה מילדיהם מוזיקאים מקצועיים), ולמדה אצל פול טורטלייה בקונסרבטוריון של פריז, שם זכתה בפרסים על הצטיינותה בצ'לו, במוזיקה קאמרית ובסולפג' וכן השתלמה אצל ליאונרד רוז. בשנת 1966 נשלחה על ידי הקונסרבטוריון למכון למוזיקה אינטרלאקן שבארצות הברית, שם זכתה בתחרות חשובה ובעקבותיה הוזמנה להופיע כסולנית עם תזמורת אינטרלאקן. ב-1969 התגיירה ועלתה לישראל, ואחרי שהופיעה בהצלחה בכמה רסיטלים, הצטרפה לאנסמבל הקאמרי כצ'לנית ראשונה. היא גם הופיעה כסולנית עם האנסמבל בישראל ובסיורו בחו"ל. ב-1972 הצטרפה לתזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן הופיעה עימה כסולנית. ב-1975 נתמנתה משנה לנגן ראשון בקבוצת הצ'לות של התזמורת. נגנה בצוותא עם אברם מלמד ועדית צבי ב"אנסמבל מוזיקאמרה" והופיעה איתו לעיתים קרובות. לורין מתגוררת בתל אביב עם שני בניה. שולמית לורין, ברשת החברתית פייסבוק שולמית לורין, ברשת החברתית LinkedIn
פראון

האם התכוונתם ל... פראון – בעל חיים ממערכת פרוקי-רגליים. פריאון – סוג גז. פראון (חלקיק יסודי).
Copy constructor

בנאי העתקה (בעברית: משבט) - מתודה של מחלקה המופעלת בעת יצירת מופע של המחלקה כהעתקה (=שכפול) של נתוני מופע קיים. בשפת C++ (כמו גם שפות אחרות המאפשרות תכנות מונחה עצמים) בנאי העתקה הוא פונקציה בעלת שם זהה לשם המחלקה שבה היא מוגדרת. מבחינים בין שני סוגי העתקה: "העתקה רדודה" (Shallow copy) - מבוצעת על ידי בנאי ההעתקה, ה-copy constructor, האוטומטי של שפת התכנות (כלומר שלאחר שהתוכנית עוברת אינפרטציה, ההדרה, שלבי ההעתקה נהפכים שקופים ומבוצעים לפי שיקולי המערכת מבלי שלמתכנת יש אפשרות לשלוט ולבקר אותה) "העתקה עמוקה" (Deep copy), - כדי לחולל אותה נדרש המתכנת ליצור את בנאי ההעתקה בעצמו, בעיקר במקרה של מצביעים. העתקה עמוקה מטפלת בנתונים שאינם אמורים לעבור מעצם לעצם כפי שהם. הדוגמה הבולטת לכך היא מצביעים. אם נסתפק בהעתקה רדודה ונעתיק מצביע אחד מעצם לעצם, יעשו שני עצמים שימוש באותו מצביע. כל שינוי בעצם אחד שבו ישתנה תוכן כתובת הזיכרון המוצבעת (אך לא תשתנה כתובת הזיכרון עצמה) יגרור שינויים גם בעצם האחר. מצב כזה לרוב אינו רצוי. בשפת C++, לא ניתן להצהיר על בנאי העתקה, מבלי להצהיר על בנאי ברירת- מחדל (Default Constructor), אף על פי שהמהדר לרוב ייצור אותו על פי רצון המתכנת. בבנאי ההעתקה הקריאה היא כך שההתייחסות היא לקבוע (const) ולא למשתנה (כלומר: const value&) המבטיח, שלא ישונה המשתנה של העצם המועתק. ב־.NET וב־Java קיימת פונקציית Clone המוגדרת על מחלקת השורש (Object) המבצעת בתור ברירת המחדל העתקה רדודה וניתן לדרוס אותה כך שתבצע העתקה עמוקה (בשתי הסביבות אין Copy constructor). class CPerson { int m_iAge; string m_szName; Person* m_pMother; public: CPerson(const CPerson& p) { m_iAge=p.m_iAge; m_szName=p.m_szName; //This check would make sense for an assignment operator, but not for a copy constructor, //since the object should always be a new one. //if (NULL != m_pMother) { // delete(m_pMother); // m_pMother = NULL; //} if (NULL != p.m_pMother) { m_pMother=new Person(p.m_pMother); } } };
מנוע כוכבי

מנוע כוכבי (מגרמנית: Sternmotor) או מנוע רדיאלי (מאנגלית: Radial engine) הוא תצורה של מנוע בעירה פנימית, שבה הצילינדרים ממוקמים בהיקף המנוע, סביב ציר הסיבוב שהוא מפיק ופונים כלפי ציר זה. הבוכנות שבצילינדרים מחוברות באמצעות טלטלים לארכובה, בדומה לחישורי גלגל המחוברים לטבורו. הארכובה היא זו הממירה את התנועה הקווית של הבוכנה והטלטלים לתנועה הסיבובית שמפיק המנוע. תצורה זו הייתה נפוצה בעבר בתעופה מנועי כלי טיס, לפני שרבים מהם עברו להנעה באמצעות במנועי סילון. במנוע כוכבי הבוכנות מקושרות לארכובה במבנה של טלטל בוכנה ראשי וטלטלי משנה. הטלטל הראשי מחבר את הבוכנה באופן ישיר לארכובה, בעוד שאר הטלטלים מחברים את הבוכנות לטבעות הממוקמות מסביב לחיבור הטלטל הראשי (ראו אנימציה). במנועים רדיאליים של מחזור ארבע פעימות מספר הבוכנות בכוכב אחד הוא כמעט תמיד אי זוגי, על מנת לאפשר סדר הצתה המספק חלקות ורציפות של כוח המנוע. רוב המנועים הכוכביים עושים שימוש בגל זיזים מרכזי המניע מוטות דחיף שמתזמנים את פתיחת השסתומים בראש הצילינדר. מבחינה חיצונית עשוי מנוע כוכבי להראות דומה מאוד למנוע סיבובי מטיפוס 'בוכנות בסידור מעגלי'. ההבדל ביניהם הוא שבמנוע סיבובי שכזה הצילינדרים מקובעים לתושבת שעליה מותקן המדחף ומסתובבים ביחד איתו ואילו במנוע כוכבי הצילינדרים מקובעים לגוף המטוס ואינם נעים כאשר המדחף מסתובב. מנוע V מנוע טורי בוכנאי פורשה סוג 12 לאפיט (מכונית) מנוע כוכבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.