laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים אגמון

חיים אגמון (1948 – 20 באפריל 2014) היה מנצח מקהלות, מעבד מוזיקלי ומלחין ישראלי בזמר העברי. אגמון נולד באיזמיר שבטורקיה, והיה בן בכור להוריו, שלמה ומטילדה (מזל) פסח. משפחתו עלתה לישראל כשהיה בגיל חודשיים והתגוררה תחילה במעברת עולים בפרדס חנה עד שהתיישבה בבית שאן. הוא למד בבית הספר הדתי "שאול המלך" ובתיכון למד במגמה מקצועית. את שירותו הצבאי עשה בלהקת הנח"ל כאקורדיוניסט. לאחר השירות הצבאי ליווה את רפי גינת באקורדיון, לאחר שפרש מלהקת "הברושים". בשנים 1971–1974 עבד כמנהל המוזיקלי של להקת הגבעטרון, ובשיתוף עם המשורר יצחק קינן הלחין את השירים "ים השיבולים" ו"עמק שלי", את "שיר על רעי" ו"בנתיבי אבי" למילים של דני בירן ושירים נוספים. בשנים שלאחר מכן ניצח על מקהלות זמר נוספות והיה מעבד ומנהל מוזיקלי. אגמון היה מנצחה ומנהלה המוזיקלי של "חבורת הזמר גבעתיים" בשנים 1986–1988. אגמון הקים סטודיו לעריכת מוזיקה, בו ערך עיבודים לשירים רבים בהלחנתה של הזמרת שושיה בארי-דותן, שירים מאת אוריאל זוהר והמשוררת אביבה גולן. מתוך שירים אלה, "מגדלור בלבבי" ו"חסד" נרקדים כריקודי עם בישראל ובעולם. במאי 2024 התקיים ערב לזכרו במושב בניה במלאת 10 שנים למותו, בחסות משרד החינוך והתרבות ועמותת מיל"ה. אגמון התגורר בתחילה בבית שאן, בהמשך בראשון לציון ולבסוף ברחובות. היה נשוי לפרח ואב לשלושה. הלך לעולמו בגיל 66, משחמת הכבד, ונטמן בבית הקברות ברחובות. חיים אגמון, באתר שירונט חיים אגמון, באתר MusicBrainz (באנגלית) חיים אגמון, דף שער בספרייה הלאומית חיים אגמון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) עמי פרידמן, המלחין חיים אגמון הלך לעולמו, באתר ynet, 20 באפריל 2014 אלי אלון, זוכרים את המלחין והיוצר חיים אגמון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 באפריל 2016 חיים אגמון באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן נחמה גנוסר, בבית שאן יש נוער נפלא, על המשמר, 6 במאי 1974 דידי יזרעאלי, בולדוזר, חדשות, 20 בנובמבר 1986 שוש אביגל, הגבעטוון צריך לפרוש, חדשות, 18 באוגוסט 1989 ניצן פינקו, מת יצחק קינן, ראש מועצת בית שאן לשעבר שכתב את "ים השיבולים" ו"עמק שלי", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2021 ראו למשל השיר בעיבודו של חיים אגמון, באתר יוטיוב ערב לזכרו של המלחין והמנצח חיים אגמון ז"ל | רביעי, 29.05.2024 | 20:00 | מושב בניה, באתר lp7.senzey.com בן שלו, המוזיקאי חיים אגמון הלך לעולמו בגיל 66, באתר הארץ, 21 באפריל 2014
פאל בקש

פאל בקש (בהונגרית: Békés Pál;‏ 27 במרץ 1956 – 28 במאי 2010) היה סופר ומתרגם הונגרי-יהודי זוכה פרס אטילה יוז'ף. פאל בקש נולד בבודפשט בשנת 1956, ולמן שנת 1976 ואילך פרסם ספרי ילדים ומבוגרים. המאפיינים העיקריים של כתיבתו הם האסוציאטיוויות הפוסט-מודרניסטית, ההתבוננות באבסורד שבעולם והתפישות האירוניות של המציאות. בקש זכה בפרסים רבים על ספריו. בין יצירותיו: "עגורים" (1979), "אהבתי, באמצע הדרך" (1983), "מיתוסים מהשיכון" (1984), "היום הגדול של דוקטור מינורקה וידור" (1985), "ויולה עם הויולה" (1986), "יחסים שבטיים" (1990), "מסעות רגשניים ברחבי מרכז אירופה" (1991), "היינו הך לחיפושית" (1993) ו"אוסף בולים" (2000). מדיה וקבצים בנושא פאל בקש בוויקישיתוף פאל בקש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא הונגרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'וקצ'י (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ים צ'וקצ'י – ים שולי באוקיינוס הקרח הצפוני חצי האי הצ'וקצ'י (ברוסית: "Чукотский полуостров"; באנגלית: "Chukchi Peninsula" או "Chukotka Peninsula") – חצי אי השוכן בקצהו הצפון-מזרחי של המזרח הרחוק הרוסי (לחצו לצפייה במפה ) צ'וקצ'ים – בן העם הצ'וקצ'י, יליד המזרח הרחוק הרוסי צ'וקצ'י – שפה פלאו-אסיאתית מקבוצת הלשונות הצ'וקוטקו-קמצ'טקיות, בה מדברים הצ'וקצ'ים מדף צ'וקצ'י (ברוסית: "Чукотский шельф"; באנגלית: "Chukchi Sea Shelf") – מדף צ'וקצ'י המשותף לרוסיה וארצות הברית הרכס הצ'וקצ'י (ברוסית: "Чукотское плато"; באנגלית: "Chukchi Cap") – רכס מרכז-אוקייני גדול המשתרע באוקיינוס הקרח הצפוני (לחצו לצפייה הרכס מסומן בעיגול) "ארץ הצ'וקצ'ים" – ספרו של טיכון סיומושקין
מבבנה (נהר)

נהר מבבנה הוא נהר בעמק איזולוויני (אנ') באסוואטיני (לשעבר סווזילנד) העובר ברובו דרך מחוז הוהו בצפון-מערב המדינה. על גדות הנהר בנויה עיר הבירה של אסוואטיני, מבבנה, ואחד מיובליו הראשיים הוא נהר פולינגאנה. הנהר נשפך לנהר לוסושוונה (Lusushwana) בעיר לובמבה וגובה השפך 670 מטר מעל לפני הים, במיקום 26°25′47″S 31°12′12″E﻿ / ﻿26.429722°S 31.203333°E﻿ / -26.429722; 31.203333. מימי הנהר משמשים בין היתר את התושבים שמתגוררים על גדת הנהר לצריכה ולשימוש ביתי, וכן לצורכי חקלאות. מספר גורמים מובילים לזיהום המים בנהר ולפגיעה באיכותו: בשנות ה-80 חלה מגמת עיור משמעותית באסוואטיני, ובעקבותיה החלו קמים יישובים לא מוסדרים סביב עיר הבירה מבבנה בעמק איזולוויני, שלהם לא הייתה מערכת מוסדרת לפינוי אשפה ושפכים; הטיפול בשפכי עיר הבירה מבננה נעשה בתחנת שפכים מודרנית בעמק איזולוויני, כ-5 ק"מ מחוץ לבירה, שמנקזת את השפכים לבסוף לנהר; כמו כן, הפעילות החקלאית באזור העירוני-למחצה בעמק איזולוויני, ובין היתר גידול צאן ובקר שתורמים לעלייה בריכוז מיקרואורגניזמים מזהמים, תורמים לירידה באיכות המים בנהר. הגורם האחראי על מעקב אחר רמת הזיהום בנהר הוא מכון המים הלאומי של אסוואטיני, שמבצע מעקב אחר מי שופכין הנשפכים לנהר, ומתמקד בעיקר במקורות זיהום נקודתיים. מחקר שבחן את רמת הזיהום בנהר בין ינואר למרץ 2009, מצא בכל שבעת אתרי הבדיקה שנבחנו, ריכוז חיידקי קוליפורם צואתי ומדד צריכת חמצן כימית (Chemical oxygen demand) ברמות גבוהות מהרמות הרצויות, והראה עלייה במדדי הזיהום בנהר לעומת נתוני מדידה היסטוריים. Boniswa W. Dladla מאוניברסיטת זימבבואה, השפעות פעילות תפיסת (מים) על איכות המים בנהר Boniswa W. Dladla, The Impact Of Sub-catchment Activity On River Water Quality: A Case Study Of Mbabane River In The Ezulwini Valley, Swaziland (Thesis), Department Of Civil Engineering, Faculty Of Engineering, University Of Zimbabwe, June 2009
צ'וקצ'י

צ'וקצ'י ידועה גם בשם צ'וקות היא שפה פלאו-אסיאתית וצ'וקוטקו-קמצ'טקית, שפתם של בני העם הצ'וקצ'י שמקום מושבם במחוז האוטונומי צ'וקוטקה שברוסיה. השפה קרובה לשפת קורייאק, שהיא שפה נוספת ממשפחת השפות הצ'וקטקיות. על פי מפקד האוכלוסין ברוסיה לשנת 2002, מספר דוברי הצ'וקצ'י הוערך כ-7,000 עד 15,700 נפש. מספר דוברי הצ'וקצ'י נמצא בירידה, כשבני העם הצ'וקצ'י מאמצים לעצמם מאפיינים רוסיים ובין היתר השפה הרוסית. פחות ממאה דוברי צ'וקצ'י דיווחו כי אינם דוברים רוסית כלל. השפה מוגדרת על ידי אונסק"ו כשפה בסכנת הכחדה. שפת הצ'וקצ'י נכתבת באלפבית קירילי עם השפעות קלות לטיניות: מדיה וקבצים בנושא צ'וקצ'י בוויקישיתוף Laurie Bauer, 2007, The Linguistics Student’s Handbook, Edinburgh Chukot (ckt) in ISO 639-3
עמדת הסנטוריום

עמדת הסנטוריום, המוכרת גם בשם אנדרטת הצבי היא מצדית בטון, ששימשה כמוצב חוץ של קיבוץ קריית ענבים בימי המנדט הבריטי ומלחמת העצמאות. היא משמשת כיום כאנדרטה. העמדה הוקמה עוד בשנת 1936, בימי המרד הערבי הגדול, כדי לחזק קטע חשוף בקו ההגנה של קריית ענבים. היא מוקמה במעלה מדרון ההר הידוע כיום כהר ההגנה, המתנשא מעל קריית ענבים. שמה ניתן לה מהעובדה שעל אותו הר ניצבו בתי מרגוע של קיבוץ מעלה החמישה. העמדה ניצבה כ-400 מטרים מצפון לקריית ענבים, כ-800 מטרים ממערב למעלה החמישה וכ-1,100 מטרים מדרום-מערב למוצב הבריטי בגבעת הרדאר (כיום – היישוב הר אדר), ובינו לבינה השתרע גיא עמוק. המצדית מוקמה באופן בולט על מדרון ההר, שהיה אז חשוף מעצים. היא נבנתה כמבנה בטון רבוע באורך וברוחב של כשלושה מטרים ובעל שלושה מפלסים. בקירות הבטון שלה נפערו חרכי תצפית וירי. קיר מגן בצורת האות ר' חיפה על פתח הכניסה למצדית. המצדית חוזקה עם השנים ועובי קירותיה הגיע ל-40 סנטימטרים. למרות זאת היא הייתה עמידה בפני אש נשק קל בלבד. ב-13 במאי 1948 כבש הגדוד הרביעי של הפלמ"ח את מוצב גבעת הרדאר. בבוקר 26 במאי תקף הלגיון הירדני את גבעת הרדאר וכבש אותה מידי כוחותינו. החיילים הישראלים נסוגו מהמוצב אל קריית ענבים דרך הגיא שבינה לבין עמדת הסנטוריום. הלגיון ניסה לנצל את ההצלחה ולהתקדם מגבעת הרדאר אל מעלה החמישה והכביש לירושלים. בראש הכוח הירדני המתקדם נעו ארבע שריוניות נושאות תותח. בעמדת הסנטוריום נמצא מקלע אחד של מגיני קריית ענבים. מהקיבוץ נשלח לעמדה כוח עתודה עם המקלע השני של הקיבוץ, בפיקודו של סגן המא"ז (מפקד אזור) של הקיבוץ, ישראל שפירא (זוזיה). כוח עתודה של הגדוד הרביעי נשלח לבלום את הירדנים המתקדמים. השריוניות עצרו ופתחו באש תותחים ומקלעים לעבר מעלה החמישה, הגיא שבו נעו הנסוגים ועמדת הסנטוריום החשופה והבולטת בשטח, שנמצאה כ-500 מטרים מהן. המפקד שפירא פקד על אנשיו לצאת את המצדית ולתפוס מחסה סביבה. הוא נשאר במפלס העליון של העמדה כדי לצפות בירדנים ולכוון את האש נגדם. מיד לאחר מכן פגעו מספר פגזי תותחים מהשריוניות במצדית, ומאחת הפגיעות נהרג שפירא. בהמשך הצליחו חיילי הגדוד הרביעי לבלום את ההתקפה הירדנית, לאחר שהטילו על השריוניות בקבוקי מולוטוב ושקיות חומר נפץ. בקרב נהרגו 19 חיילי צה"ל. ב-30 במאי עמדו שוב חיילי עמדת הסנטוריום בקרב והשתתפו בהדיפת התקפה מגבעת הרדאר על קריית ענבים. לאחר המלחמה התמשך קו שביתת הנשק (הקו הירוק) בגיא שבין עמדת הסנטוריום לבין גבעת הרדאר. כיום ניצבת עדיין המצדית על כנה, וסביבה משתרע יער שניטע בשנות החמישים. בקיר המצדית פעורים מספר חורים שהותירו פגיעות הפגזים בה. בשנת 1979 פיסל הפסל מיכאל כץ פסל מתכת של צבי על פי דגם שיצר מיכאל שפירא, בנו של ישראל שפירא. הפסל הוצב על גבי גג העמדה ובשלו ניתן לה הכינוי "אנדרטת הצבי". הפסל, שהחליד עם השנים, הוחלף בשנת 2010 על ידי קרן קיימת לישראל בהעתק חדש שלו. שלט זיכרון לשפירא, המעוצב ממתכת כספר תורה, נקבע בקרבת המבנה. לימים נקבעו לוחות זיכרון נוספים לזכר שפירא על הקיר האחורי של המצדית. שביל ביער מוביל אל המצדית מן הכביש ממעלה החמישה להר אדר. בצד השביל אל האנדרטה ניצבת מצדית בטון נוספת, המשקיפה דרומה. העתק נוסף של פסל הצבי ניצב על גבי מצדית בטון הניצבת ליד שער בית הקברות הצבאי בקריית ענבים. אריה יצחקי, בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל, תל אביב: בר, 1988. מדיה וקבצים בנושא עמדת הסנטוריום בוויקישיתוף ידיעה על החלפת פסל הצבי באתר זמן מבשרת אנדרטה לזכר ישראל שפירא, באתר יזכור קורות החיים של ישראל שפירא, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
נהר פולינגאנה

נהר פולינגאנה הוא נהר באסוואטיני המהווה פלג של נהר מבבנה ועובר בסמוך להרי מדימבה. אורכו של הנהר 4.32 קילומטרים והוא משמש פרויקטים הידרו-חשמליים להפקת אנרגיה. Joachim Jeske, Botswana, Lesotho, Swaziland: agrargeographische Struktur und wirtschaftliche Verflechtung im südlichen Afrika, Weltforum, 1977. (בגרמנית) Polinjane River, Hhohho, Swaziland, sz.geoview.info Standard Encyclopaedia of Southern Africa, NASOU, 1970. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנזיני

מנזיני (באנגלית: Manzini; בעבר ברמרסדורף) היא עיר באסוואטיני ובירת מחוז מנזיני. מנזיני מהווה את המרכז האורבני השני בגודלו באסוואטיני, אחרי מבבנה, ואוכלוסייתו נאמדת בכ-110,000 תושבים (נכון לשנת 2008). העיר נמצאת במרכז הגאוגרפי של אסוואטיני. מנזיני החלה כתחנת סחר בשנת 1885 והוכרזה כעיירה בשנת 1898. בשנת 1894, מכר ארתור ברמר את בית המלון שהיה בבעלותו בעיירה לרשות הקולוניאלית הבריטית, שניהלה את אסוואטיני החל מאותה שנה, לצורכי הקמת מטה מנהלי לאומי. ארתור ברמר התנה את מכירת המלון בכך שהמושבה תקרא על שמו (דורף באפריקאנס משמעותה "עיירה קטנה"). שמה של העיירה חזר לשמה המקורי, מנזיני, בשנת 1960. המושבה שימשה כמטה מנהלי קולוניאלי בריטי/בורי החל מ-1890, אך נהרסה ב-1902 במהלך מלחמת הבורים וכתוצאה מכך עבר המטה למבבנה. אולם, ברמרסדורף נשארה כמרכז המסחרי, החקלאי והתחבורתי של אסוואטיני. עקב כך, באותה תקופה נודעה העיירה בכינוי "הטבור" (The Hub). בשנת 1994, מנזיני הוכרזה כעיר. בריטניה קיגליי, בריטניה ספרד רמבלה דה לה ויקטוריה, ספרד Hall, James "Speak Manzini: An Autobiography of an African City" (Swaziland, Landmark Publishers, 2000) Matsebula, J.S.M. "A History of Swaziland" (Cape Town, South Africa, Longman South Africa, 1972) מדיה וקבצים בנושא מנזיני בוויקישיתוף מנזיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פופוב

פופוב (Попов) הוא שם משפחה רוסי, בולגרי וסרבי נפוץ שמשמעותו כומר. האם התכוונתם ל... אלכסנדר פופוב (שחיין) – שחיין רוסי אלכסנדר סטפנוביץ' פופוב – פיזיקאי רוסי גאורגי פופוב – גנרל בולגרי גבריאיל פופוב – פוליטיקאי וכלכלן רוסי דימיטר פופוב – פוליטיקאי ומשפטן בולגרי לאוניד פופוב – קוסמונאוט סובייטי פופוביץ פופובו
יואב צרי

יואב צרי (10 ביוני 1942 - 6 ביוני 1967) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל ואלוף המכביה החמישית במשחה ל-100 מטר גב. נהרג בקרב על גבעת התחמושת במלחמת ששת הימים. צרי נולד וגדל בקיבוץ אפיקים בנם של נעמי ומיכאל. הוא התאמן בשחייה בקיבוצו בהדרכת שמריהו נאבל. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה בספטמבר 1955 סיים צרי במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.4 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1956, הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:14.5 דקות אחרי עוזי רוזן (1:12.0 דקות) ולפני דוד מלמד מהפועל גוש זבולון (1:14.9 דקות). בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בבריכת גלי גיל שברמת גן בספטמבר 1957 בהיותו רק בן 15 זכה צרי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.3 דקות, לפני עוזי רוזן (1:13.9 דקות). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בעמק הירדן הוא קבע במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש לנוער של 2:42.7 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1957, זכה צרי במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.3 דקות, לפני עוזי רוזן שקבע תוצאה זהה (1:13.3 דקות). צרי התגייס לצה"ל ב-1960 ושרת בחטיבת הצנחנים, לאחר שסיים קורס קצינים עבר לשרת בסיירת גולני. במרץ 1962, השתתף במבצע סנונית ברמת הגולן. לאחר שחרורו מהצבא, למד צרי במכון וינגייט ונישא לגלי להב, אלופת ישראל בשחייה ובשנת 1965 נולד לזוג בן, נועם. הוא עבד בגידול בננות באפיקים והיה צלם פעיל. הוא צילם ופיתח מאות תמונות בשחור לבן, שחלקן פורסמו בכתבי עת. צילומיו עסקו בעיקר בטבע ובדומם. בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים גויס סגן צרי לשירות מילואים כמפקד מחלקה בחטיבה 55. בלילה שבין ה-5 ל-6 ביוני 1967 יצאה החטיבה להתקפה בירושלים המזרחית. גדודו של צרי תקף את גבעת התחמושת. בקרב זה מצא את מותו ב-6 ביוני. על חלקו המרכזי של יואב צרי בהכרעת הקרב על גבעת התחמושת ראו בספר "גבעת התחמושת מלחמה לוחמים וזיכרון" הפרק "יואב צורי - קרב ההכרעה של שטח ההריגה" עמודים 269–284, מבוסס על תחקיר ארכיוני מתועד של אירועי הקרב, ראיונות ומקורות ביבליוגרפיים. בעקבות פרסום הספר פנתה משפחת צרי, רעייתו גלי וחבריו לרמטכ"ל אביב כוכבי בבקשה להעניק לחלל יואב צרי עיטור לאחר מותו, וחרף תקדימים רבים נענו בסירוב. צרי נקבר בבית הקברות בקיבוצו. שמו הונצח על גבי אנדרטאות אחדות, לרבות אנדרטת הצנחנים בתל נוף, אנדרטאות בגבעת התחמושת והאנדרטה לנופלים בני עמק הירדן שבצמח. קורות החיים של יואב צרי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון חגי אשלגי, בחייהם ובמותם – יואב צרי וגיורא אשכנזי באתר Shvoong [גבעת התחמושת מלחמה לוחמים וזיכרון (י. בלום הלוי מיתאם, 2020) https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH997008752889705171/NLI] אווירה בינלאומית בבת-גלים, חרות, 11 באוקטובר 1955 5 שיאים והפתעות באליפות ישראל בשחייה, חרות, 7 באוקטובר 1956 נפתחו תחרויות השחייה במסגרת משחקי המכביה ה-5, דבר, 20 בספטמבר 1957 קלטי משתקעת בישראל, מעריב, 29 בספטמבר 1957 ע. שוורץ, קרבות סוערים באליפות השחייה, מעריב, 20 באוקטובר 1957
לביא תדהר

לביא תדהר (נולד ב-16 בנובמבר 1976) הוא סופר מדע בדיוני ופנטסיה ישראלי המתגורר כיום בלונדון, וכותב בעברית ובאנגלית, וכן בביסלמה (השפה המדוברת באיי ואנואטו). תדהר נולד ב-1976 בקיבוץ דליה. מאז גיל 15 החל לטייל בעולם. חי באנגליה ובדרום אפריקה למשך פרקי זמן ממושכים. כמו כן חי בואנואטו ובלאוס. כיום (2014) מתגורר בלונדון. חוויותיו מטיוליו הרבים בעולם באות לידי ביטוי בכמה מיצירותיו. הוא זוכה פרס הפנטזיה העולמי לספר הטוב של 2012, על ספרו אוסמה, וכן זוכה פרס הפנטסיה הבריטי לנובלה ל-2012, עבור גוראל והאל בעל הכרס. ב-2015 זכה בפרס הג'רווד על ספרו איש שוכב וחולם, וב-2017 זכה בפרס על שם ג'ון וו. קמפבל לספר המדע הבדיוני הטוב של השנה עבור התחנה המרכזית. סיפוריו הקצרים הופיעו באתר Sci Fiction, אתר הסיפורים היוקרתי של ערוץ המדע הבדיוני האמריקאי, ובמקומות רבים נוספים, ותורגמו לשפות שונות, בהן סינית, ספרדית, צרפתית, פורטוגזית, יוונית ופולנית. בעברית, רבים מסיפוריו הופיעו בכתב העת חלומות באספמיה, ולאחרונה באנתולוגיה תל אביב נואר בעריכת אתגר קרת ואסף גברון. בין יצירותיו הבולטות נמצא מחזור סיפורי התחנה המרכזית המתרחשים באזור התחנה המרכזית הישנה של תל אביב בעתיד הרחוק. ספרו התחנה המרכזית (2016) מועמד לפרס ארתור ס. קלארק ופרס לוקוס. בעברית: שאריות מאלוהים: ספר עזר למשיח, הוצאת תג, 1998. רצח בדיוני (עם ניר יניב), 2009. ימי תל אביב האחרונים (עם ניר יניב. תרגום: איתמר פארן), הוצאת אודיסיאה, 2010. התחנה המרכזית, הוצאת יניב, 2017. איש שוכב וחולם, הוצאת כתר, 2018. באנגלית: Osama, ‏ 2011. The Violent Century, ‏ 2013. A Man Lies Dreaming, ‏ 2014. Central Station, ‏ 2016. Unholy Land, ‏ 2018. סדרת הבוקמן: The Bookman, ‏ 2010. Camera Obscura, ‏ 2011. The Great Game, ‏ 2012. לילדים: Candy, ‏ 2018. נובלות: An Occupation of Angels, ‏ 2005. Cloud Permutations, ‏ 2010. Gorel & The Pot-Bellied God, ‏ 2011. Jesus & The Eightfold Path, ‏ 2011. The Vanishing Kind, ‏ 2016. 2003 - זוכה פרס ברדבורי-קלארק מטעם סוכנות החלל האירופאית על הסיפור "עכבישי זמן, רשתות מרחב". 2006 - מועמדות לפרס גפן לסיפור קצר, עבור "פותר תעלומות בחסד". 2011 - מועמדות לפרס גפן על הספר רצח בדיוני (עם ניר יניב). 2012 - זוכה פרס הפטנסיה הבריטי לנובלה עבור גוראל והאל בעל הכרס. 2012 - זוכה פרס הפנטזיה העולמי על הספר אוסמה. 2015 - זוכה פרס הג'רווד עבור ספרו האיש החולם. 2015 - מועמדות לפרס הפטנטסיה הבריטי עבור האיש החולם. 2016 - מועמדות לפרס רומא (איטליה) עבור האיש החולם. 2016 - מועמדות לפרס סיאון (יפן) עבור המאה האלימה. 2017 - מועמדות לפרס ארתור ס. קלארק עבור התחנה המרכזית. 2017 - מועמדות לפרס לוקוס עבור התחנה המרכזית. 2017 - זוכה פרס הקאמפבל עבור התחנה המרכזית. מדיה וקבצים בנושא לביא תדהר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לביא תדהר (באנגלית) לביא תדהר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לביא תדהר, ברשת החברתית Goodreads אתר הבית של לביא תדהר לביא תדהר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" סיפוריו של לביא תדהר באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטזיה הספרים של לביא תדהר, באתר "סימניה" רשימת הפרסומים של לביא תדהר, בקטלוג הספרייה הלאומית הסופר לביא תדהר זכה בפרס הפנטזיה העולמי, באתר ynet, 5 בנובמבר 2012
אהרון ורדי

אהרון ורדי (נולד ב-1943) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין הג"א ראשי. לאחר שירותו הצבאי כיהן כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה וכמנכ"ל רשות הטבע והגנים. ורדי גדל בקיבוץ יפעת בנם של ברטל ויצחק ורדי (רוזנבאום) שהצטרפו לקבוצת השרון משדה נחום. עם גיוסו לצה"ל, התנדב לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בהמשך עבר לחטיבת גולני. במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגה א' בגדוד 12 ולחם עמה בקרבות כיבוש רמת הגולן, שם היה לו תפקיד עיקרי בקרב תל פאחר. לאחר המלחמה שימש סמג"ד סיירת אגוז, מפקד גדוד 17, מפקד חטיבה מרחבית אילת ומפקד עוצבת אדום. בפברואר 1984 מונה לקצין חיל ראשי להגנה מרחבית והג"א, ושירת בתפקיד עד 1989. לאחר שחרורו מצה"ל, מונה על ידי המשרד להגנת הסביבה לרכז את תחום הטיפול בחומרים מסוכנים. ב-1996 מונה למנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה, תחת ניהולו של השר יוסי שריד. ב-1997 מונה לראש המינהלה לאיחוד רשות שמורות הטבע ורשות הגנים הלאומיים, ובאפריל 1998 מונה למנכ"ל הראשון של הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים. הוא כיהן בתפקיד עד 2002, עת אולץ לעזוב את תפקידו בשל אי הסכמות עם השר להגנת הסביבה, צחי הנגבי. בתפקידו האחרון הקים את יחידת ביטחון המים ברשות המים. מאוחר יותר התגאה הנגבי, שהוא זה שהביא לפיטוריו של ורדי, על רקע סירובו של ורדי להחזיר לרשות הטבע והגנים חבר מרכז ליכוד. ב-2010 שימש ורדי כעד תביעה במשפטו של הנגבי בעניין מינויים פוליטיים במשרד ובעדות שקר לשופט חשין. משנת 2017 מוביל מטעם עמותת גולני, את שיקומו וחידושו של אתר ההנצחה והמורשת בתל פאחר - מצפה גולני, שהוכרז כאתר מרכזי של חטיבת גולני למלחמת ששת הימים. אהרן ורדי, בדרכים לא סלולות, אוריון, 2017 מדיה וקבצים בנושא אהרון ורדי בוויקישיתוף אהרון ורדי, "בדרכים לא סלולות", הוצאת אוריון, 2017, עמודים 19-22. אביחי בקר, מחלוקת בקשר לאבא, הארץ, ‏ 16.04.1999, כפי שהועלה באתר פרש. סיור ברמת הגולן לרגל סיום תפקידו של יו"ר המחוז אבי תלם, באתר ""צוות - ארגון גמלאי צה"ל". גלעד גרוסמן‏, פרשת המינויים: הבוקר יוכרע משפט הנגבי, באתר וואלה, 13 ביולי 2010
קרקיר

קרקיר (שם מדעי: Spatula querquedula) הוא מין של ברווז קטן ממשפחת הברווזיים. הוא חי במקווי מים רדודים ברחבי העולם הישן וחולף גם בישראל. משמעות שמו העממי באנגלית של הקרקיר, Garganey, היא ככל הנראה שיבוש של המילה האיטלקית לקנה הנשימה. הקרקיר קיבל את שמו בזכות קריאות החיזור החזקות של הזכר, שאולי נשמעו כמו נהימה חזקה. ממדי הקרקיר צנועים למדי. אורכו מגיע ל-39 ס"מ בלבד, ומוטת כנפיו לכ-62 ס"מ. משקלו של פרט בוגר מגיע עד ל-500 גרם. לבוגר בלבוש החיזור יש ראש וחזה חומים כהים, עם גבה לבנה עבה היורדת לכיוון העורף. לנקבה ראש כהה למדי, מפוספס, עם גבה בהירה ופס בהיר היוצא מבסיס מקורה עד אחרי העין. הנקבה בעלת דגם קשקשים כהים על גבה וקשקשים בהירים יותר לצידי גופה. הקרקיר הצעיר דומה מאוד לנקבה. לזכר סוככות אפורות בהירות ו"דגל-כנף" לא בולט, אך עם ניגוד חזק בין הצוואר והחזה לבטן הבהירה. הנקבה בעלת דגם חדגוני בכנף עם פס זרימה לבן רחב יחסית. הקרקיר דומה לשרשיר אבל גדול ממנו במעט ובעל דגם ראש וכנף שונים. בשעת התעופה, נקבת השרשיר מציגה דגל כנף ירוק ופס כנף לבן ורחב. בשחייה, לנקבת הקרקיר חסר הכתם הבהיר באזור הזנב שמאפיין את נקבת השרשיר. מקנן בכל אירואסיה - באזורים הממוזגים, ונודד דרומה במהלך החורף לדרום אסיה, אפריקה ואוסטרליה. נוטה לנדוד בלהקות גדולות. בישראל, הקרקיר נחשב לברווז חולף מצוי הנפוץ במהלך נדודיו דרומה, בחודשים אוגוסט-ספטמבר, וצפונה, ממרץ עד תחילת מאי. בחורף הוא כמעט לא נראה בישראל. בעונת הנדידה הוא נצפה בבריכות דגים ובמקווי מים גדולים אחרים במרבית אזורי הארץ; מעל הים ובמאגרי הצפון והמרכז - שם לעיתים נצפה בלהקות גדולות. הוא נוטה "להתערבב" עם להקות של שרשירים ומריות. נרשמו עד כה רק 2 עדויות לדגירת קרקירים בישראל, והוא נחשב למקנן נדיר ביותר. שתי הדגירות נצפו בין השנים 1977–1999 באגן החמצון של אשדוד. בתי גידולו האופייניים של הקרקיר הם ביצות, אגמים ושאר גופי מים עשירים בצמחייה. הקרקיר הוא ברווז קטן, שבדומה לברווזים "קטנים-בינוניים" אחרים, יכול להמריא במהירות מפני המים - וכך גם להימלט בשעת סכנה. תזונת קרקיר מבוססת על צמחים, זרעים, שורשים, חסרי חוליות ואף דגים קטנים (לעיתים נדירות). כאשר הוא שוחה, הוא מסנן את המים או שהוא טובל את כל קדמת גופו בתוכם. הקן הוא גומה מרופדת על הקרקע בין צמחי גדת נחל. בהטלה אחת מוטלות לרוב 8–9 ביצים חומות מבריקות. הנקבה דוגרת לבדה במשך 21–23 יום. האפרוחים מסוגלים לעוף לאחר 35–40 יום. קרקירים בהריאנה שבהודו זכר קרקיר בתעופה, ליד הונג קונג זכרי קרקיר ליד ברצלונה, ספרד זוג נקבות קרקיר באנדרה פרדש, הודו ביצי קרקיר, אוסף מוזיאון טולוז מדיה וקבצים בנושא קרקיר בוויקישיתוף קרקיר, באתר ITIS (באנגלית) קרקיר, באתר NCBI (באנגלית) קרקיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרקיר, באתר GBIF (באנגלית) צלילים, תמונות וסרטונים של קרקיר, The Internet Bird Collection קרקיר באתר הרשימה האדומה של IUCN קרקיר - Anas querquedula, אתר הצפרות הישראלי קרקיר, באתר דיסקוס הגליל לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך 2 - בעלי חיים, קרקיר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור
אברהם יפה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אברהם מביהם – ר' אברהם יפה, אבי משפחת יפה אברהם יפה – אלוף בצה"ל, חבר הכנסת, ממייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה ומנהל רשות שמורות הטבע אברהם יפה (טייס) – אלוף-משנה בצה"ל, מראשוני טייסי חיל האוויר הישראלי בחיל צבא הגנה לישראל אברהם עבר יפה – רב ולמדן ליטאי, מחבר "מחזה אברהם" על שלוש הבבות מסדר נזיקין אברהם יפה שלזינגר – רב ירושלמי רב קהילת בצל החכמה, לשעבר רב קהילת ז'נבה בשווייץ כ50 שנה, מחבר שו"ת באר שרים אבי יפה – שחקן ומדובב ישראלי א.ב. יפה – עיתונאי, סופר, עורך ומבקר ספרות ישראלי אברם יופה – פיזיקאי רוסי וסובייטי ממוצא יהודי אברהם יפה'ן – ראש ישיבת נובהרדוק בנובהרדוק, בביאליסטוק, בניו יורק ובירושלים
BIND

BIND או named הוא שרת ה-DNS הנפוץ ביותר ברשת האינטרנט, ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, הוא משמש הלכה למעשה כסטנדרט. BIND נכתב במקור על ידי ארבעה סטודנטים לתארים מתקדמים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. השם שניתן לו מהווה ראשי תיבות ל-Berkeley Internet Name Domain, ומעיד על השימוש שניתן לו בתוך האוניברסיטה. התוכנה הופצה לראשונה יחד עם מערכת ההפעלה BSD בגרסה 4.3 ביוני 1986. פול ויקסי החל לתרום לפיתוח של BIND בשנת 1988 כאשר עבד בחברת DEC, ועד מהרה הפך למפתח העיקרי. ויקסי ייסד את ארגון ISC, שהוא המפתח העיקרי של BIND כיום. בגרסאות המיושנות ‏BIND 4, ו-BIND 8, התגלו מספר גדול של פרצות אבטחה חמורות לאורך השנים, והשימוש בהם איננו מומלץ. BIND 9 היווה למעשה שכתוב כולל של הקוד, בין היתר על מנת למגר בעיות אבטחה אלו. אתר האינטרנט הרשמי של BIND (באנגלית) האתר הרשמי של BIND, באתר ארגון ה-ISC BIND 10 באתר ארגון ה-ISC BIND 10 Wiki BIND, באתר ארגון ה-ISC. The Berkeley Internet Name Domain Server, מאי 1984. Multiple Vulnerabilities in BIND , באתר cert.org, פורסם במקור ב-29 בינואר 2001.