נתן הבר

נתן הֵבֵּר (1902 – אפריל 1975) היה צייר ישראלי, יליד פולין. עבודותיו משתייכות לציור הנאיבי. נתן הבר נולד בזלוצ'וב (באותה עת בפולין, כיום באוקראינה) ב-1902 למשפחה דתית שעסקה בשחיטה. עלה לארץ ישראל ב-1936 עם אשתו וילדיו והשתקע חיפה, שם הקים אטליז לעופות והתפרנס ממנו. לאחר יציאתו לגמלאות, במחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20, החל לצייר להנאתו ציורים מחיי משפחתו בפולין וציורים של דימויים מהמסורת היהודית. בשלב מסוים ביקש מגרשון קניספל לחוות דעה על ציוריו והלה הביא לגילויו על ידי גלריות ומוזיאונים. הבר צייר נושאים הקשורים לעיירה היהודית בגולה וגם לחיים בישראל. נושאיו כוללים את ההווי היהודי, החגים: יום כיפור, סוכות, שמחת תורה, את החתונה היהודית, בית המדרש, בית הכנסת ונושאים אחרים הקשורים לאורח החיים היהודי. בישראל תיאר נושאים כמו יום העצמאות, "מפגש השלום" בין יהודים וערבים" ו"בית ספר חקלאי דתי". ציוריו הם ציורי שמן ומצטיינים בצבעים כהים. הוא משתייך לזרם הנאיבי ונחשב לאחד מהציירים הבולטים בישראל בזרם זה. מרים טל משייכת את סגנונו לפרימיטיביזם (הגדרה הנתמכת גם על ידי קניספל). היא כותבת: "הסטיליזאציה שלו מרובעת תמיד, לבתים ולדמויות יש תמיד אותו המראה: הדמויות הן לעיתים זהות והבר מארגן אותן להפליא. האווירה עניינית ויש בה חיים אינטנסיביים.". רחל אנגל כותבת: "נתן הבר ... שובה־לב במקוריות הקומפוזיציות. מומנט החזרה הוא בעיקר המשווה להן את חנן.". כשנה לאחר מותו, כתב מבקר האמנות יגאל צלמונה: "הבר מתאר את זכרונות נעוריו ב"שטעטל", את מנהגי החגים, את התכונה בערב שבת, את חיי היום־יום של העיירה — בהומור עממי ובאהבה רבה, הוא מנציח את העולם האבוד הזה. זהו תיעוד ישיר ויעיל בהרבה ממבול תמונות השמאלץ המתרפק אל העבר של "הציור היהודי" העובר לסוחר. ... . דרך התיאור מזכירה את ציורי ימי־הביניים; ההעמדה הפרונטאלית למשל, אי ציור הדמויות החשובות לצייר כשהן גדולות מן האחרות אף שאין לכך הצדקה פרספקטיבית. ההצדקה של ייצוג כל פרט היא הבעתית. מן המתח בין הרצון לתאר (המתבטא בחוסר היכולת לתאר נכון) לבין ההבעה הישירה, הנאיווית, בין " תשומת הלב העניינית לפרטים זעירים המתוארים "כמו בחיים" ללא הבלטה לבין העיוותים לצורכי יעילות הסיפור או מכורח הזיכרון המסנן, המבליט פרטים ומחניק אחרים — צומחת האמנות.". מוזיאון בית אורי ורמי נחושתן - אשדות יעקב, 12 באפריל 1969, אמנות נאיבית: 18 אמנים ישראלים, מוזיאון תל אביב, בית דיזנגוף, תל אביב, 9 נובמבר, 1970 - 19 דצמבר, 1970, גלריה גולדמן, חיפה, פברואר 1972, נאיבים 1975, גלריה דבל, ירושלים, 9 מרץ, 1975 - 10 פברואר, 1975, מסכה גלריה דבל, ירושלים, 26 אפריל, 1975 - 14 מאי, 1975 דוכן גלריה דבל, יריד האמנות הבינלאומי, תל אביב, 7 אפריל, 1977 - 14 אפריל, 1977 יריד האמנות הבינלאומי, תל אביב, גלריה דבל, ירושלים, 4 יולי, 1977 - 14 אפריל, 1977 במעגלים אחרים: אמנים אאוטסיידרים, נאיבים, אוטודידקטים, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה, 9 פברואר, 2013 - 20 יולי, 2013 מדיה וקבצים בנושא נתן הבר בוויקישיתוף נתן הבר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל Natan Heber, באתר MutualArt.com יגאל צלמונה, הצייר השוחט, מעריב, 30 באפריל 1976 אריאלה ראובני, נתן הבר מחיפה השוחט שהפך לצייר, דבר, 7 בנובמבר 1969 המשך דוד זוהר, הרבי המצייר (פסקת משנה ב"הקבלן של פרויקט נימאייר דורש פיצויי התייקרויות"), מעריב, 5 בפברואר 1970 שלמה שבא, השוחט עם מכחול הציירים, דבר, 29 בדצמבר 1972 שלמה שבא, השוחט עם מכחול הציירים, דבר, 29 בדצמבר 1972 יגאל צלמונה, הצייר השוחט, מעריב, 30 באפריל 1976 חיה פרידברג, האיש שלא היה, כל העיר, 25 בפברואר 1983 אריאלה ראובני, נתן הבר מחיפה השוחט שהפך לצייר (המשך המאמר), דבר, 7 בנובמבר 1969 מרים טל, אמנות נאיבית של 18 ישראלים, למרחב, 20 בנובמבר 1970 רחל אנגל, 18 ציירים נאיבים, מעריב, 13 בנובמבר 1970 בית אורי ורמי, דבר, 12 באפריל 1970 מאיר נחושתן, נתן הבר - צייר ושוחט, למרחב, 8 במאי 1970 א. כנרתי, שוחט, נהג, עגלון ומנהל־מחצבה מציגים תמונותיהם בתערוכת "האמנות הנאיבית", למרחב, 9 בנובמבר 1970 אריה לרנר, אמנות "נאיבית" בישראל, דבר, 13 בנובמבר 1970 דוד זוהר, הרבי המצייר (פסקת משנה ב"הקבלן של פרויקט נימאייר דורש פיצויי התייקרויות"), מעריב, 5 בפברואר 1970 ניצה פלקסר, הנשמות האילמות של הציור, דבר, 19 בספטמבר 1975