laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלברט סרה

אלברט סרה (בקטלאנית: Albert Serra i Juanola; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע קטלוני. הוא ידוע בעיקר בזכות סרטיו "הסיפור על מותי" (2013) ו"מותו של לואי ה-14" (2016) בכיכובו של ז'אן-פייר לאו. סרה, שידוע בסגנונו הפרובוקטיבי, כונה "אחד מיוצרי הקולנוע הייחודיים והקיצוניים ביותר שפועלים כיום". סרה נולד בעיר בניולס במחוז ז'ירונה, בחבל קטלוניה שבצפון-מזרח ספרד. הוא גדל בבית קתולי הדוק ובגיל 18 נסע לברצלונה שם למד פילוסופיה וספרות באוניברסיטת ברצלונה וקיבל את התואר שלו בשנת 2006. לאחר מכן כתב מחזות והפיק מספר מיצבי אומנות ועבודות וידאו. בגיל 23 ביים את סרטו הראשון, "Crespià, the film not the village"‏ (2003), על חגיגות קיץ בכפר קטלוני. סרטיו "כבודו של האביר" (2006), המספר על דון קישוט וסנצ'ו פנסה, ו"שירת הציפורים" (2008), המתאר מסע של שלושה מלכים אל עבר ישו, הוצגו בפסטיבל הקולנוע בקאן במסגרת "השבועיים של במאים". בשנת 2013 זכה סרטו "הסיפור על מותי" ב"נמר הזהב", הפרס הראשון בפסטיבל לוקרנו. הסרט עוסק בשתי דמויות מיתולוגיות; ג'קומו קזנובה ודרקולה. בשנת 2016 סרטו "מותו של לואי ה-14" אשר מתאר את גסיסתו של המלך הצרפתי, הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן. בשנת 2019 סרטו ״חירות״ התחרה במסגרת "מבט מסוים" של פסטיבל הקולנוע בקאן, המסגרת השנייה בחשיבותה של הפסטיבל. הסרט זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים. בשנת 2022 הוקרן סרטו "פסיפיקשן" הוקרן בתחרות הראשית של פסטיבל הקולנוע בקאן, הסרט, שאורכו שעתיים ו-45 דקות, היה מועמד לפרס "דקל הזהב". סרטיו של סרה נחשבים כסרטים רדיקליים, שערורייתים ובעלי תעוזה רבה. ברמת התמה סרטיו עוסקים לרוב בשבירת מוסכמויות, ניפוץ של מיתוסים ובאלמנטים של דת. סרטיו ארוכים ומאופיינים בשוטים יחידים (וואן שוטים) והם מובנים לא פעם על אלתורים, צילום במספר מצלמות במקביל ועבודה עם שחקנים לא מקצועיים. הוא אף סיפר שלא פעם אינו מתבונן במוניטור בסט הצילומים אלא נסמך בעיקר על העבודה בחדר העריכה. בראיונות עמו סיפר שהוא מעריך במיוחד את ג׳ון פורד, קארל תאודור דרייר, יסוג'ירו אוזו, פייר פאולו פזוליני ורוברטו רוסליני. אלברט סרה, ברשת החברתית אינסטגרם אלברט סרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלברט סרה, באתר AllMovie (באנגלית) אלברט סרה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קמינר, אמיר; קאן (2022-06-07). ""כשאתה מצנזר את עצמך, החיים כבר לא שווים - אולי עדיף להתאבד מלחיות ככה"". Ynet. נבדק ב-2022-06-15. Devil's Playground: Albert Serra, Film Comment (באנגלית) אורי קליין, כשדרקולה יפגוש את קזנובה: ראיון עם הבמאי הספרדי אלברט סרה, באתר הארץ, 15 ביוני 2011
פרס אלבטרוס

פרס אלבטרוס (גרמנית: Albatros Literaturpreis) היה פרס ספרותי יוקרתי בינלאומי שניתן מדי שנתיים על ידי גינטר גראס שיוסד בברמן שבגרמניה. הפרס הוענק רק חמש פעמים. הפרס ניתן בקטגוריות פרוזה, שירה או חיבור בן ימינו הכולל יצירות מתורגמות. הפרס ניתן בסכום של 40,000 אירו המחולקים בין המחבר (25,000 אירו) למתרגם (15,000 אירו). הפרס הוענק "לסופרים מרחבי העולם שיצירתם מאופיינת באיכות ספרותית גבוהה ורלוונטית תרבותית וחברתית-פוליטית". בנוסף ל"עבודה מצוינת של חשיבה פתוחה ודיון חופשי על כל היבטי חיינו, נושאים בעולמנו וזמננו". הפרס מוענק גם למתרגם מצטיין שתרגם יצירה לגרמנית. כנס הענקת הפרס אורגן על ידי קרן גינטר גראס. בחירת הזוכים נעשית על ידי חבר שופטים. טקס הענקת הפרס התקיים בברמן. הסופר האמריקאי דייב אגרס, שאמור היה לקבל את פרס אלבטרוס מטעם קרן גינטר גראס, סירב באפריל 2012 להשתתף בטקס, בעקבות השיר האנטי-ישראלי שפרסם גראס. בפרס בסך 40 אלף אירו זכה אגרס על ספרו "זייתון" (כנרת זמורה ביתן, מאנגלית: דנה אלעזר הלוי), המגולל את חוויותיו של אמריקאי ממוצא סורי לאחר הוריקן קתרינה. "בעקבות הפואמה השנויה במחלוקת שפרסם באחרונה גראס, הרגשתי שיש לדחות את טקס הענקת הפרס, כדי שהמחלוקת לא תסיט את תשומת הלב מהפעילות הנפרדת של הקרן ומהנושא של 'זייתון'", אמר אגרס, שהסביר כי החליט שלא להשתתף בטקס כיוון שהמארגנים סירבו לדחות אותו כבקשתו. הוא הודה לקרן על בחירתה וביקש שהכסף יועבר לארגונים בגרמניה הפועלים לקידום הבנה בין בני דתות שונות. 2006 לידיה ז'ורז' (מחבר), קארין פון שודר-שריינר (מתרגמת), על הרומנים הקודמים שלה. 2008 בורה קוסיק (אנ') (מחבר), קתרינה וולף גריבהבר (מתרגמת), על עבודתיהם המשותפות. 2010 דויד גרוסמן (מחבר), אנה בירקנהאור (מתרגמת) על הרומן שלו אשה בורחת מבשורה. 2012 דייב אגרס (מחבר), אולריקה ואסל וקלאוס טימרמן (מתרגם), עבור זייתון (אנ'). 2014 ג'ולי אוטסוקה (מחברת), קאטיה סחולטצ (מתרגמת), עבור Wovon wir träumten (אנ') פרס אלבטרוס - האתר הרשמי, בארכיון האינטרנט מיה סלע, פרס אלבטרוס הגרמני יוענק לדויד גרוסמן, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2009 פרס אלבטרוס היוקרתי לדויד גרוסמן באתר הספרייה החדשה "Kulturpreise.de : ALBATROS". Handbuch der Kulturpreise – Handbook of Cultural Awards (בגרמנית). "Internationaler Literaturpreis ALBATROS". Günter-Grass-Stiftung. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) מיה סלע, סופר אמריקאי זכה בפרס ע"ש גינטר גראס וסירב לקבלו, באתר הארץ, 17 באפריל 2012 "Jury 2006". אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Wegen Grass: US-Autor bleibt Preisverleihung fern, Weser-Kurier, 13 April 2012 "Albatros-Literaturpreis an Julie Otsuka und Katja Scholtz". Focus. 15 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Albatros Literaturpreis an Julie Otsuka und Katja Scholtz überreicht". BuchMarkt (בגרמנית). 29 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה)
אוסטאולפיס

אוסטאולפיס (שם מדעי: Osteolepis) הוא סוג נכחד של דג מהקבוצה ריפידיסטים שחי בתקופת הדבון שבעידן הפלאוזואיקון. הוא היה קרובו של האאוסתנופטרון שחי באותה תקופה. שמו Osteolepis (”אוסטאולפיס“) הוא מיוונית: ὀστέον (”אוסטאון“) – עצם, ו־λεπίς (”לפיס“) – קשקשת. דג זה הגיע לאורך 20 סנטימטרים, וקשקשיו היו גדולים, מרובעים ומכוסים בשכבת קוסמין (אנ'), חומר ספוגי גַרמִי. על פני השטח של שכבה זו היו נקבוביות שמהן נמשכו תעלות עד לתאי חישה עמוקים יותר בעורו, שככל הנראה שימשו לחישת תנודות במים. דג זה היה טורף של חסרי חוליות ודגים אחרים. דג זה היה בעל מספר תכונות המשותפות לו לחברי הקבוצה בעלי ארבע רגליים וכנראה הוא היה קרוב לבסיס העץ האבולוציוני שלהם. המאובנים של דג זה התגלו באגם אורקדי (אנ') שבסקוטלנד, והוא תואר בשנת 1843 על ידי החוקר לואי אגאסי. איור של אוסטאולפיס מדיה וקבצים בנושא אוסטאולפיס בוויקישיתוף אוסטאולפיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוסטאולפיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוסטאולפיס, באתר GBIF (באנגלית) George Roberts, An etymological and explanatory dictionary of the terms and language of geology, Longman ..., 1839. (בenglish) Douglas Palmer, The Marshall Illustrated Encyclopedia of: Dinosaurs. Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs, Marshall, 1999, ISBN 978-1-84028-152-1. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Le Soir

Le Soir (בעברית: הערב) הוא עיתון יומי בלגי המתפרסם בצרפתית, שנוסד בשנת 1887 על ידי אמיל רוסל. "Le Soir" הוא אחד העיתונים בצרפתית הפופולריים ביותר בבלגיה. מאז שנת 2005 הוא מתפרסם בפורמט ברלינר ונמצא בבעלות חברת Rossel & Cie (אנ'). "Le Soir" נוסד בשנת 1887 כפרסומון חינמי. מאוחר יותר הוא הפך לעיתון בתשלום. כאשר גרמניה כבשה את בלגיה במלחמת העולם השנייה, הוחרם "Le Soir" מבעליו הקודמים והמשיך להתפרסם תחת צנזורה הדוקה של יחידות התעמולה של הוורמאכט, בניהולו של הכותב הפרו־נאצי רמון דה בקר (אנ'). הוא כונה "Le Soir volé" (צר') - ‏"'Le Soir' הגנוב". חלק מהעיתונים המתחרים של "Le Soir" הפסיקו לחלוטין להתפרסם, מה שגרם לעלייה בפופולריות של העיתון. תרמה לכך גם הצטרפותם של אמנים מפורסמים, כגון הרז'ה, לצוות העיתון. ב-6 בספטמבר 1944, ימים ספורים לאחר שכוחות אנגליים שחררו את בלגיה מהכיבוש הגרמני, חזר "Le Soir" לבעליו המקוריים והחל להתפרסם תחת ניהולו של לוסיאן פוס. כיום מפיצה את העיתון חברת ההוצאה לאור Rossel & Cie. מאז סיום מלחמת העולם השנייה נוקט העיתון בהשקפה ליברלית יחסית למתחרו העיקרי, La Libre Belgique (אנ'). העיתון מגדיר את עצמו כ”עיתון ערב למאבק למען זכויות הגברים והנשים, כבוד האדם, חופש הביטוי, סובלנות, רב־תרבותיות ושונות.” מדיה וקבצים בנושא Le Soir בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Le Soir (בצרפתית) Le Soir, ברשת החברתית פייסבוק Le Soir, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Le Soir, ברשת החברתית אינסטגרם Le Soir, www.belgiumwwii.be (בצרפתית) פייר אסולין, Hergé: the Man Who Created Tintin, ניו יורק: אוניברסיטת אוקספורד, 2009, עמ' 72, ISBN 978-0-19-539759-8. (באנגלית) Un nouveau Soir se lève!, web.archive.org, ‏2014-04-19
לא עומדות מנגד

לא עומדות מנגד היא עמותה המסייעת לנשים ולגברים ביציאה ממעגל הזנות. היא הוקמה במטרה להגביר את המודעות הציבורית לנזקי הזנות וכן לחבר נשים שורדות זנות לקהילה לצורך הגשת סיוע חירום. כיום מפעילה העמותה כמה עשרות אלפי מתנדבות ומעניקה מענה חירומי לכ 1,800 נשים וגברים במעגל הזנות. העזרה היא במזון, מלגות לימודים, עזרה בדיור, טיפולי שיניים, מקומות לינה ותמיכה נפשית וכלכלית גם לטווח ארוך. העמותה הוקמה כקבוצת פייסבוק בשנת 2017 על ידי ד"ר נעמה גולדברג. הקבוצה הוקמה מתוך ההבנה כי אנשים העוסקים בזנות סובלים מבדידות, המקשה עליהם לתפקד ולהתקיים בחברה. מטרת העמותה היא להעלות את המודעות לנזקי הזנות ולחבר בין מתנדבות בקהילה לבין אלו הזקוקות לסיוע. בעמוד הפייסבוק שלה מפרסמת העמותה מאות עדויות אנונימיות של שורדות זנות הנותנות פתח לעולמן של השורדות ועוזרות להבין עד כמה זנות היא דבר שלילי והרסני. הראציונל העומד מאחורי הקמת העמותה גורס כי זנות היא טראומטית וקשה. נתונים על נזקי הזנות מתועדים היטב בספרות המחקרית, בנוסף ידוע כי אחוזים גבוהים של העוסקות בזנות הגיעו מרקע של הזנחה ופגיעות פיזיות ובעיקר מיניות. אחוזים גבוהים מהנשים שעסקו בזנות ניסו להתאבד ורבות מאוד מהן סובלות מטראומה. הכניסה לעולם הזנות לרוב גוררת בעקבותיה שימוש נרחב באלכוהול ובסמים. אף על פי שמטרת העמותה אינה שיקום, והיא אינה מתנה את עזרתה בהכרח בשיקום, בעזרת העמותה נשים רבות יוצאות ממעגל הזנות, משתקמות ומשתלבות מחדש בחברה. העמותה תומכת באופן רשמי בחוק איסור צריכת זנות, השנוי במחלוקת. בשנת 2020 זכתה העמותה בהובלת המנכ"לית ד"ר נעמה גולדברג בפרס מטעם אוניברסיטת בר-אילן לאקטיביזם פמיניסטי על שם פרופ' דפנה יזרעאלי. בשנת 2021 קיבלה העמותה את פרס יפה לונדון יערי על אקטיביזם בשדה הפמיניסטי. במרץ 2022 נבחרה העמותה כקהילת הנשים המשפיעות של פייסבוק של מגזין את. ביוני 2022 זכתה העמותה בפרס הנשיא, שהוענק על ידי הנשיא הרצוג, על תרומה למען שורדות ושורדי זנות. אתר האינטרנט הרשמי של לא עומדות מנגד לא עומדות מנגד, ברשת החברתית פייסבוק לא עומדות מנגד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לא עומדות מנגד, ברשת החברתית אינסטגרם לא עומדות מנגד, באתר "גיידסטאר ישראל" רותם שטרקמן, "זה מפתה, זה כסף מהיר, אבל זה נורא. עשרה גברים זרים בלילה", באתר The Marker, ‏25.11.2021 מאת מערכת את, לא עומדות מנגד - מסייעות לנשים במעגל הזנות: הקהילה שמנפצת את המיתוסים, באתר מגזין את, ‏2022-03-07 "לא עומדות מנגד – סיפור הקמה של קהילה וירטואלית תומכת בנשים שורדות זנות" | המכון הדמוקרטי, ‏2018-06-29 מאת הדס בשן, קבוצת הפייסבוק האמיצה שמסייעת לנשים בזנות: "פה לא שופטים אף אישה", באתר מגזין את, ‏2018-06-20 ורד לי, איפה אפשר להתנדב: מי רוצה לסייע לשורדות זנות?, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2021 כתבה בהארץ, באתר Lo_omdot נעמה גולדברג, בת 15 לא "מעניקה שירותי מין". היא נאנסת בתשלום, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2021 הדר גיל-עד, יצאו ממעגל הזנות וכתבו לילדיהן: "ידעתי שאתה זה שתציל אותי", באתר ynet, 5 בספטמבר 2021 שאלות ותשובות – חוק איסור צריכת זנות | לא עומדות מנגד מסייעות לנשים במעגל הזנות, באתר Lo_omdot חלוקת הפרסים על אקטיביזם פמיניסטי ע"ש פרופ' דפנה יזרעאלי ז"ל, דצמבר 2020 | התכנית ללימודי מגדר | אוניברסיטת בר-אילן, באתר gender.biu.ac.il מאת מערכת את, לא עומדות מנגד - מסייעות לנשים במעגל הזנות: הקהילה שמנפצת את המיתוסים, באתר מגזין את, ‏2022-03-07 איתמר אייכנר, אלו זוכי אות הנשיא להתנדבות, באתר ynet, 8 במאי 2022 איתמר אייכנר, הנשיא העניק את אות ההתנדבות השנתי: "מצאנו גיבורות וגיבורים ישראלים", באתר ynet, 15 ביוני 2022
סרגיי פוגצ'וב

סרגיי ויקטורוביץ' פוגצ'וב (ברוסית: Сергей Викторович Пугачёв; נולד ב-4 בפברואר 1963) הוא בנקאי רוסי לשעבר, בעלים של מז'פרומבנק (אנ'), איש עסקים, משקיע בינלאומי ומדינאי, דוקטור למדעים טכניים. מתגורר בצרפת, לאחר שוויתר על אזרחות רוסית בשנת 2012. פוגצ'וב נולד ב-4 בפברואר 1963 בקוסטרומה. ב-1991 הקים פוגצ'וב את בנק הסחר הצפוני, שהפך לאחד הבנקים השיתופיים הראשונים בברית המועצות. בין 1991–1994 פוגצ'וב התגורר בארצות הברית (ביקר ברוסיה בנסיעות עסקים), מאז 1994 הוא מתגורר בצרפת. הוא ניהל את הפרויקטים העסקיים הגדולים ביותר שלו בצרפת, לוקסמבורג, ארצות הברית, רוסיה, בריטניה. בשנת 1992, סרגיי פוגצ'וב הקים את הבנק התעשייה הבינלאומי. בשנות ה-90 היה פוגצ'וב היה נציג של חוג צר של בוריס ילצין, היה מראשי מטה הקמפיין שלו ב-1996. בהתבסס על אירועי הבחירות של 1996 בשנת 2003, הבמאי האמריקאי רוג'ר ספוטיסווד צילם את הסרט "פרויקט ילצין" (אנ'), בו כיכבו שחקנים מפורסמים כמו ג'ף גולדבלום, אנתוני לפגליה, לייב שרייבר, אב הטיפוס של הדמות הראשית היה סרגיי פוגצ'וב, תפקידו שיחק בסרט גריגורי גלדי (אנ'). בשנים 2001–2011 היה חבר במועצת הפדרציה של רוסיה. פוגצ'וב קיבל אזרחות צרפתית ב-2009. ב-2011 התנהלה נגדו חקירה של ממשלת רוסיה בגין מעילה בהלוואות מהממשלה לבנק שלו. פוגצ'וב טען שהאישומים היו ממניעים פוליטיים, עזב את רוסיה ועבר לגור בלונדון, שם היה לו בית עם בת זוגו אלכסנדרה טולסטוי(אנ') וילדיהם. למרות שחי בבריטניה, פוגצ'וב לא היה חופשי ממאבקים משפטיים, מכיוון שממשלת רוסיה השתמשה בבתי המשפט בלונדון כדי לתבוע כסף שהיא טענה ששייך לה. רוב הונו, 15 מיליארד דולר, הוקפא בשנת 2014, בתוקף צו עולמי שהוצא על ידי בתי משפט בריטיים. למרות צו בית משפט שהורה לו להישאר בבריטניה, ברח פוגצ'וב לניס שבצרפת. לפוגאצ'ב שני בנים מנישואיו הקודמים לגלינה ארכיפובה. יש לו שלושה ילדים (שני בנים ובת אחת) עם בת זוגו לשעבר אלכסנדרה טולסטוי(אנ') (בתו של ההיסטוריון והפוליטיקאי הבריטי הרוזן ניקולאי טולסטוי(אנ')). לפוגאצ'ב יש חמישה נכדים. מדיה וקבצים בנושא סרגיי פוגצ'וב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרגיי פוגצ'וב ראיון של סרגיי פוגצ'וב לרשת BBC בשנת 2023, סרטון באתר יוטיוב Пугачев, Сергей Бывший председатель совета директоров ООО "Международный промышленный банк", lenta.ru (ברוסית) Luke Harding, Interview - Sergei Pugachev: 'Putin's banker' now lives in fear of man he put into power, The Guardian, ‏28.7.2015 (באנגלית) Александра Толстая и миллиардер Сергей Пугачёв, ИНОСМИ, ‏27.1.2010 (ברוסית) Ahmen Khawaja, Life with a Russian billionaire: money and death threats, BBC, ‏7.4.2020 (באנגלית) Biography, Serge Pugachev (באנגלית, רוסית וצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיל-עד נועם

ד"ר גיל-עד נועם (נולד ב-5 בספטמבר 1973) הוא עורך דין ישראלי אשר משמש החל מיולי 2022 משנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט בין-לאומי. בעל דוקטורט במשפטים. נולד למאיר וגילה נועם. שירת בצה"ל ביחידת המודיעין 8200. בעל תואר ראשון במשפטים, בערבית ובספרות ערבית, וכן תואר שני ודוקטורט במשפטים, כולם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. מתמחה במשפט פלילי בינלאומי ותחומים בעלי זיקה לתחום, כגון חסינויות, דיני המלחמה ודיני זכויות אדם. נועם שימש כמרצה מן החוץ באוניברסיטה העברית, במסלול האקדמי המכללה למינהל ובאוניברסיטת חיפה. בין השנים 2012–2022 שימש נועם ראש אשכול הליכים בינלאומיים במחלקה הבינלאומית במשרד המשפטים. במסגרת תפקידו עסק בקידום טענותיה של מדינת ישראל ביחס להיעדר סמכותו של בית הדין הפלילי הבין-לאומי לקדם הליכים בהתבסס על פנייה פלסטינית לבית הדין. כן היה שותף למגעים עם גורמים בינלאומיים לקידום האינטרסים של מדינת ישראל, בזירות המשליכות על ההתמודדות עם הליכים בינלאומיים נגד ישראל או הפועלים בשמה. ב-19 ביוני 2022, לאחר שוועדת האיתור לתפקיד בחרה בו פה אחד, מונה נועם בידי ממשלת ישראל ה-36 לתפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט בין-לאומי, במקומו של רועי שיינדורף. הוא נכנס לתפקידו ב-1 ביולי. בפברואר 2023 טען נועם בועדת החוקה, חוק ומשפט כי חקיקת הרפורמה המשפטית עשויה לפגוע בתפיסה הבינלאומית של מערכת המשפט בישראל. בינואר 2024 היה ממובילי צוות ההגנה הישראלי בבית הדין הבינלאומי בהאג שדן בתביעת דרום אפריקה נגד ישראל בגין טענה לביצוע רצח עם בעזה. נשוי לקרן ולהם שלושה ילדים. מתגורר במודיעין. גיל-עד נועם, המאבק במימון טרור, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2 בספטמבר 2008 ד"ר גיל-עד נועם, ההתמודדות המשפטית בישראל עם תופעת מימון הטרור, בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה 2009 ד"ר גיל-עד נועם, פניית הפלסטינים לאו"ם להכרה במדינה פלסטינית: ניתוח משפטי-מדיני, מחקרי מכון ירושלים למחקרי מדיניות 419, 2012 Roy Schöndorf and Gilad Noam, 'Comments on the "Decision on the Prosecution Request Pursuant to Article 19(3) for a Ruling on the Court’s Territorial Jurisdiction in Palestine"', Israel Yearbook on Human Rights, Volume 51 (2021), P. 165–196 אבישי גרינצייג, ‏בכירי משרד המשפטים מורידים פרופיל. זה לא יעבוד לאורך זמן, באתר גלובס, 12 במאי 2022 ד"ר גילעד נועם, באתר אוניברסיטת בר-אילן סער יביא לאישור הממשלה את מינויו של ד"ר גיל-עד נועם לתפקיד המשנה ליועמ"ש, באתר חדשות מבזק לייב, ‏3 במאי 2022 ציוץ של רועי שיינדורף ברשת החברתית טוויטר, 15 ביוני 2022; עדו בן פורת, הממשלה אישרה את מינויים של שרון אפק וגיל-עד נועם לתפקיד המשנים ליועצת המשפטית לממשלה, באתר ערוץ 7, 19 ביוני 2022 המשנה ליועמ"שית, ד"ר גיל-עד נועם בוועדת החוק: היוקרה של בג"ץ סייעה בהתמודדות עם הליכים נגד ישראל, סרטון בערוץ "News1", באתר יוטיוב (אורך: 10:37); סיון חילאי, המשנה ליועמ"שית: "בג"ץ - כיפת ברזל משפטית בהתמודדות הבינלאומית", באתר ynet, 12 בפברואר 2023 האג | דרום אפריקה: "ישראל הורגת אזרחים ותינוקות בעזה באופן מכוון והותירה אלפי פלסטינים עם מום, כולל נשים וילדים" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-01-11 מתן גוטמן, שתי מהמורות בתיאטרון הצביעות בהאג, באתר ynet, 11 בינואר 2024
אני לא אשמה

אני לא אשמה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית ספיר סבן, ביחד עם ליין מסיבות הגייז אריסה. הוא יצא לאור ב-6 במרץ 2017, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק והליקון, כסינגל שלא מתוך אלבום לכבוד מצעד הגאווה 2017. "אני לא אשמה" נחשב לסינגל הבכורה של סבן והוא נכתב בידי דורון מדלי. השיר הגיע למקום השמיני במדיה פורסט והתשיעי במדיה פורסט TV. השיר נכתב והולחן על ידי דורון מדלי והופק על ידי אייל דוידי. במעריב תואר השיר כ"בלדת פופ ים-תיכונית", ונאמר שם כי "בשיר החדש סבן נשמעת במיטבה: עולה ויורדת בטונים בצורה מדויקת להפליא, מגישה כנות בשק ענוג של סנטימנטים, ומבצעת שיר שכולל גם קצת שנינות טקסטואלית". במאקו סקרו בחיוב את "אני לא אשמה" בדומה לאתרי אינטרנט נוספים. הרמיקס הרשמי שלו יצא לאור ב-14 ביוני 2017. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-1 ביוני 2017 והועלה לערוץ היוטיוב של אריסה. בתחילת הקליפ, ניתן לראות שרשרת ולאחר מכן את ספיר סבן, כשהיא מוקפת בגברים ונשים, כשכולם מביטים מטה. ישנן סצנות בהן ניתן לראות את סבן כשהיא לבושה במחוך בצבע לבן, כשהיא מבצעת את מילות השיר. נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-1.1 מיליון צפיות. סרטון השיר "אני לא אשמה" באתר יוטיוב ספיר סבן עם אריסה - אני לא אשמה Sapir Saban & Arisa, נבדק ב-2022-06-15 דודי פטימר, ‏ספיר סבן מוציאה בלדה מצמררת, ומתחרה על הכתר של עדן בן זקן, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2017 מיטל שבח, ‏ספיר סבן - אני לא אשמה, באתר ‏מאקו‏, 1 ביוני 2017 אני לא אשמה, 2017-03-06, נבדק ב-2022-06-15 niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group אני לא אשמה - רמיקס, 2017-06-14, נבדק ב-2022-06-15
הסופר קאפ האירופי 2022

הסופר קאפ האירופי 2022 היה המהדורה ה-47 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו המועדון הספרדי ריאל מדריד, הזוכה בליגת האלופות 2021/22, והמועדון הגרמני איינטרכט פרנקפורט, אלופת הליגה האירופית 2021/22. המשחק שוחק באצטדיון האולימפי בהלסינקי, פינלנד ב-10 באוגוסט 2022. המשחק הוא גם שחזור גמר גביע אירופה לאלופות 1960 בין שני המועדונים. זו הייתה הפעם השמינית שריאל מדריד משתתפת בסופר קאפ האירופי, והיא זכתה בו ארבע פעמים בעבר וסיימה כסגנית בשלוש פעמים נוספות. זו הייתה ההופעה הראשונה של איינטרכט פרנקפורט בתחרות. האצטדיון האולימפי של הלסינקי נבחר כאצטדיון המארח באופן סופי על ידי הוועד הפועל של אופ"א ב-2 במרץ 2020. גם התאחדות הכדורגל האלבנית הגישה הצעה לארח את המשחק בטירנה, אך הסירה את המועמדות לפני ההצבעה. המשחק היה גמר תחרות המועדונים האירופית הראשון שייערך בפינלנד. האצטדיון שימש בעבר כמארח לאליפות אירופה לנשים 2009, אז אירח ארבעה משחקי שלב בתים ואת הגמר. הזוכה בליגת האלופות הוגדרה כקבוצה "הביתית" זמן רגיל - 90 דקות במקרה של שוויון: 30 דקות הארכה במקרה של שוויון לאחר ההארכה: דו-קרב פנדלים שנים עשר מחליפים רשומים חמישה חילופים לכל היותר, חילוף שישי בהארכה גמר ליגת האלופות 2022 גמר הליגה האירופית 2022 גמר הקונפרנס ליג 2022 אתר האינטרנט הרשמי של הסופר קאפ האירופי 2022 "Real Madrid vs Eintracht Frankfurt in the 2022 UEFA Super Cup in Helsinki: All you need to know". UEFA.com. Union of European Football Associations. 31 במאי 2022. נבדק ב-1 ביוני 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Budapest to host 2022 UEFA Europa League Final". UEFA.com. Union of European Football Associations. 2 במרץ 2020. נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite news}}: (עזרה) "UEFA Executive Committee agenda for Amsterdam meeting". UEFA.com. Union of European Football Associations. 27 בפברואר 2020. נבדק ב-27 בפברואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "UEFA Super Cup bound for Helsinki and Kazan". UEFA.com. Union of European Football Associations. 2 במרץ 2020. נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite news}}: (עזרה)
ביי ביי

"ביי ביי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דיקלה. השיר יצא לאור ב-14 בינואר 2021, על ידי חברת התקליטים הליקון כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי דיקלה, יפתח שחף ואוריאל וינברגר והופק על ידי יעקב למאי. "ביי ביי" הוא שירה הראשון של דיקלה שיצא לאור בשנת 2021. השיר הגיע למקום השלישי במדיה פורסט ושהה שם במשך שבועיים רצופים. "ביי ביי" נכתב והולחן על ידי דיקלה, יפתח שחף ואוריאל וינברגר והופק על ידי יעקב למאי. הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דיקלה ב-14 בינואר 2021, בסמוך לצאתו של "ביי ביי" כסינגל. סרטון השיר "ביי ביי" באתר יוטיוב דיקלה - ביי ביי, נבדק ב-2022-06-15 niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group דיקלה - ביי ביי, באתר ‏מאקו‏, 14 בינואר 2021
ואולי (שיר)

"ואולי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דיקלה. השיר יצא לאור ב-7 ביוני 2021, על ידי חברת התקליטים הליקון כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי דיקלה, דולב רם ופן חזות והופק על ידי רם וחזות גם כן. "ואולי" הוא שירה השני של דיקלה שיצא לאור בשנת 2021, לאחר "ביי ביי". השיר הגיע למקום התשיעי במדיה פורסט ושהה שם במשך שבועיים רצופים. "ואולי" נכתב והולחן על ידי דיקלה, דולב רם ופן חזות והופק על ידי דולב רם ופן חזות, בדומה לשירים נוספים שהוציאה דיקלה במהלך הקריירה שלה. הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דיקלה ב-14 בינואר 2021, בסמוך לצאתו של "ביי ביי" כסינגל. סרטון השיר "ואולי" באתר יוטיוב ואולי, 2021-06-07, נבדק ב-2022-06-15 דיקלה - ביי ביי, נבדק ב-2022-06-15 niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group דיקלה - ואולי, נבדק ב-2022-06-15
כל הפרפרים

"כל הפרפרים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דיקלה. השיר יצא לאור ב-4 באוקטובר 2021, על ידי חברת התקליטים הליקון כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי דיקלה והופק על ידה ביחד עם אלירן אביטל. "כל הפרפרים" הוא שירה השלישי של דיקלה שיצא לאור בשנת 2021, לאחר "ביי ביי". השיר הגיע למקום השביעי במדיה פורסט ושהה שם במשך שבועיים רצופים. "כל הפרפרים" נכתב על ידי דיקלה והולחן והופק על ידה, ביחד עם אלירן אביטל. כאשר יצא, הופנו כלפי השיר ביקורות חיוביות מטעם אתרי אינטרנט שונים כדוגמת סרוגים, ערוץ 7 ופרוגי. הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דיקלה ב-4 באוקטובר 2021, בסמוך לצאתו של "כל הפרפרים" כסינגל. סרטון השיר "כל הפרפרים" באתר יוטיוב דיקלה - כל הפרפרים, נבדק ב-2022-06-15 דיקלה - ביי ביי, נבדק ב-2022-06-15 ואולי, 2021-06-07, נבדק ב-2022-06-15 niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group קשת ברגסון, ‏כל הפרפרים: דיקלה בסינגל חדש, באתר "סרוגים", 4 באוקטובר 2021 אריאל פייגלין, דיקלה: "אני משאירה לעצמי את השאריות", באתר ערוץ 7, ‏2021-10-04 מוזיקה - סיכומוזיקלי: זהבה בן מרגשת ועודד פז מארח את אלונה ודנה, באתר פרוגי, ‏2021-10-08
הסופר קאפ האירופי 2021

הסופר קאפ האירופי 2021 היה המהדורה ה־46 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו המועדון האנגלי צ'לסי, הזוכה בליגת האלופות 2020/21, והמועדון הספרדי ויאריאל, אלופת הליגה האירופית 2020/21. המשחק התקיים בווינדזור פארק בבלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת, ב־11 באוגוסט 2021. במשחק ניצחה צ'לסי לאחר שגברה על יריבתה 6–5 בתום דו-קרב פנדלים, לאחר שוויון 1–1 בתום הזמן החוקי וההארכה. זו הייתה הפעם החמישית שצ'לסי השתתפה בסופר קאפ האירופי והזכייה השנייה שלה, כשהיא זכתה בו פעם אחת בעבר וסיימה כסגנית בשלוש פעמים נוספות. זו הייתה ההופעה הראשונה של ויאריאל בתחרות. הזוכה בליגת האלופות הוגדרה כקבוצה "הביתית" זמן רגיל - 90 דקות 30 דקות הארכה במידת הצורך דו-קרב פנדלים אם התוצאה עדיין שוויון לאחר 120 דקות שנים עשר מחליפים רשומים מקסימום שלושה חילופים, ועוד אחד נוסף בהארכה גמר ליגת האלופות 2021 גמר הליגה האירופית 2021 אתר האינטרנט הרשמי של הסופר קאפ האירופי 2021