laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קפולסקי

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] קפולסקי היא יצרנית עוגות ישראלית שהייתה במשך עשרות שנים גם רשת בתי קפה שנסגרה, ובדצמבר 2018 נפתח מחדש סניף ראשון של הרשת ברמת השרון. משפחת קפולסקי כללה מספר אחים (פולה, עקיבא, דורה, דינה וזליג) שעוד במולדתם ליטא היו קונדיטורים בשנות השלושים ובעלי רשת קונדיטוריות מצליחה שם. כשעלו לישראל פתח זליג יחד עם אחיו עקיבא את הסניף הראשון ברחוב אלנבי בתל אביב. בהמשך נפתח סניף ירושלמי על ידי בן דוד שלהם, מנשה קפולסקי ובניו אריה וישראל בכיכר ציון בירושלים. באלנבי נפתח עוד סניף של "האחים קפולסקי". בהמשך זליג נפרד מעקיבא והקים קונדיטוריה משלו בשם "קפולסקי", בהתחלה בצפון קריית עמל (אשר הפכה בשנת 1958, לאחר איחוד טבעון עם קריית עמל אשר מצדו הדרומי של כביש 75, לקריית טבעון) ואחר כך בחיפה. בנו של זליג, מיקי, החליט לעבוד גם בקפולסקי לאחר שסיים את שירותו הצבאי, ולשם כך טס להולנד לשנה ללמוד קונדיטוריה, שם למד ועבד במאפייה גדולה של קרובי משפחה באמסטרדם. לאחר שהות של שנתיים בהולנד חזר לישראל והתחיל לעבוד עם אביו זליג בקונדיטוריה "קפולסקי" בחיפה, שנוסדה בשנת 1958. זליג עבד בסניף החיפאי ברחוב מיכאל בהדר, עד שבנו מיקי נהרג בשנת 1971 בתאונת דרכים בגיל 26, וזליג הפסיק לעבוד בקפולסקי. במקביל עבד עקיבא בסניף באלנבי. מי שהפך את הרשת לרשת משגשגת הוא דוד, בנו של עקיבא, אחרי שמיקי נפטר. בשנת 1977 פתח דוד את בית הקפה הראשון של "קפולסקי" בנאות אפקה. הרשת זכתה להצלחה גדולה, והחלה למכור זיכיונות למפעילים נוספים. בשנת 2001 היו לרשת כ-50 סניפים ברחבי ישראל, אולם בהמשך, עם עליית רשתות בתי קפה חדשות, כמו ארומה וארקפה, איבדה קפולסקי את מקומה המרכזי בתחום, וכל סניפי בתי הקפה של הרשת נסגרו בזה אחר זה. בשנת 2002 מכר דודי קפולסקי, בן דודם של זליג ועקיבא, את רשת קפולסקי לחברת ויטה פרי-גליל תמורת כ-4.4 מיליון שקלים וירד מישראל לאוסטרליה. בשנת 2015 החלה קונדיטוריית אנגל בבעלות דורון ולירון אנגל בהליכי רכישה של קפולסקי, והודיעה על כוונתה לחדש את פעילותה של קפולסקי כרשת בתי קפה. בדצמבר 2018 נפתח מחדש סניף ראשון של הרשת ברמת השרון. קפולסקי, ברשת החברתית פייסבוק שירי כץ, קצפת משנות ה-80: נפתח הסניף הראשון של רשת קפולסקי, באתר Time Out תל אביב, 10 בדצמבר 2018 פרסום בעיתון הרשמי של ממשלת המנדט על ייסוד השותפות. תחילת השותפות 21 בינואר 1936 והשותפים היו אבא קפולסקי, עקיבא קפולסקי ואבר בן אהרן הרצוג. דירקטוריון החברה אישר את ההסכם עם קפולסקי ודוד קפולסקי, באתר מאי"ה של הבורסה לניירות ערך, 28 באפריל 2002 ריטה גולדשטיין, ‏טעמי הילדות חוזרים: רשת בתי הקפה קפולסקי נפתחת מחדש, באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2015 יפתח כרמלי, רשת קפולסקי חוזרת: ביקרנו בסניף החדש שנפתח היום, באתר ynet, 10 בדצמבר 2018
ענף

ענף הוא חלק מצמח כמו שיח או עץ. הענף הראשי יכול להתפצל לענפים קטנים יותר, אשר יכולים להתפצל גם הם. הענף של העץ יוצא מהגזע, שהוא החלק של העץ המופיע מעל לפני האדמה. הענפים של העץ מרכיבים את הצמרת שלו. על הענף יכולים לצמוח עלים, שהם איברים המשמשים בעיקר לקליטת אור בתהליך הפוטוסינתזה. כמו כן, מהענף יכולים לצמוח גם ניצנים, אשר מהם יפרחו פרחים ויבשילו פרות. איסוף הפרות מהענפים מכונה קטיף. קטיף של זיתים מכונה מסיק. הענפים של העץ יכולים לשמש ציפורים כמקום בטוח ומוגן לבנייה של קן. כמו כן, הם יכולים לשמש גם לתלייה של נדנדה עבור פעילות ספורט ופנאי. גיזום היא פעולה שבה ענפיו של הצמח נחתכים או מוסרים. היא נעשית במסגרת גינון או חקלאות. פעולת הגיזום דורשת ידע בפיזיולוגיה של הצמחים, היכרות קרובה עם העץ והשיח, והכרת אורחות חייהם ותגובתם האפשרית לפעולת הגיזום. היא דורשת מיומנות והתמחות מעשית בביצועה, בכלים טובים ומתאימים - וכל זאת בידיעה ברורה שהסרת חומר צמחי מעץ או משיח לעיתים מזומנות, מחלישה ומקצרת חייו. הרכבה היא פעולה בה מרכיבים ענף אשר מצויים עליו אברי ריבוי (כגון עיניים), על ענף ממין אחר, מאותה משפחה של עצים. הענף העליון - נקרא רוכב. שימוש נפוץ של הרכבה הוא כדי לתת לצמח תכונות שתלניות טובות יותר, ופירות בעלי תכונות רצויות. מסיק הוא קטיף זיתים. אחת הדרכים למסיק ידני היא שימוש בשיטת ה"נקיפה", שבה מוסקים את הזיתים על ידי הכאה עם מקל על הענפים. בשפת הדיבור המילה "ענף" משמשת לתיאור תת-קבוצות במסגרת ארגונים או דיסציפלינות. לדוגמה: פיזיקה היא ענף במדעי הטבע החוקר את חוקי היסוד של הטבע כפי שהם באים לידי ביטוי בכל מערכת הניתנת לתצפית, בכדור הארץ ובחלל; שחייה תחרותית היא ענף ספורט אולימפי שמתבסס על שחייה עממית; פיסול הוא ענף בתחום האומנות במסגרתו יוצר האמן יצירה בעלת איכות תלת-ממדית וכו'. לענף יש גם תפקיד סמלי כמו למשל, ענפי הזית שנמצאים בסמל מדינת ישראל ובסמל צבא הגנה לישראל. ניתן לראות את התפקיד הסמלי של הענף גם במקומות שונים ברחבי העולם, כמו למשל חותם הסנאט של ארצות הברית, דגל דקוטה הצפונית וסמל פרגוואי. ערך מורחב – ענף זית (סמל מנדטורי) ענף זית הוא סמל אשר שימש את שלטונות המנדט הבריטי כסימן רשמי בארץ ישראל בהזדמנויות שונות. הסמל שימש לייצוג כוחות הצבא הבריטי שגויסו בארץ ישראל, וכמו כן, הופיע על גבי מטבעות מנדטוריים ועל חלק מהבולים שהופקו בתקופת המנדט. ישנן מספר סברות הנוגעות לסיבת הבחירה בענף-הזית כסמל של ארץ ישראל המנדטורית. מקובל להעריך כי במסגרת ניסיונו של ממשל המנדט להימנע משימוש בסמלים דתיים, נבחר ענף-הזית כסמל אוניברסלי לשלום. כמו כן, ייתכן כי הסמל נבחר מכיוון שהזית הוא עץ נפוץ בגאוגרפיה הארץ-ישראלית. ענף (פילוגנטיקה) אוחזת ענף עץ השקד מבצע ענף זית ענף הזית במועצת הצמחים
סיגוף

סיגוף הוא הימנעות מהנאות פיזיות וצרכים שונים, או הכאבה, או פגיעה בגוף המסתגף. לרוב, פעולת הסיגוף היא למטרות רוחניות שונות: מצווה דתית או ככפרה על עבירות. הסיגוף נפוץ בדתות רבות, כולל היהדות, הנצרות, האסלאם, ההינדואיזם והבודהיזם. גם האסכולה הפיתגוראית צידדה בסיגופים כחלק מתהליך טהרת הנפש. בין אופני הסיגוף הנפוצים הוא הצום, הימנעות מיחסי מין, הלקאה והליכה ברגליים יחפות. סיבות נוספות לסיגוף: ספורטאים רבים נמנעים מיחסי מין קודם לתחרויות שונות, כדי לרכז את מאמציהם הפיזיים והמנטליים לתחרות. תנועת הסטרייט אדג' מאופיינת בהימנעות חבריה מאלכוהול, סמים וסקס מזדמן, כדרך חיים. שביתת רעב משמשת ככלי מחאה או כמנוף לחץ על רשויות שונות. נזיר הסיגוף ביהדות מדיה וקבצים בנושא סיגוף בוויקישיתוף סיגוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרישות, דף שער בספרייה הלאומית
דסלר

דסלר הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... ראובן דב דסלר – (ה'תרצ"ה - ה'תרכ"ג) ממנהיגי תנועת המוסר ומנהל ישיבת התלמוד תורה בקלם אליהו אליעזר דסלר – (ה'תרנ"ב - ה'תשי"ד) משגיח בישיבת פוניבז' נחום זאב דסלר – (ה'תרפ"א - ה'תשע"א) בנו של הרב אליהו אליעזר, דיקן האקדמיה העברית של קליבלנד (אנ') ומייסדה. אדולף דסלר – מייסד חברת הביגוד אדידס, חבר במפלגה הנאצית רודולף דסלר – אחיו של אדולף דסלר, מייסד יצרנית נעלי הספורט "פומה"
המרגלת היפה

המרגלת היפה (באנגלית: Destination Unknown) הוא ספר בלשי מאת אגתה כריסטי שיצא לאור לראשונה בבריטניה בשנת 1954. הילרי קרייבן היא אם שכולה שננטשה על ידי בעלה לשעבר. כאשר מגיעים מסמכי הגירושים מצבה הנפשי הופך רעוע והיא טסה מבריטניה למרוקו כדי להירגע מעט, אולם שם הולך וגובר רצונה למות. לאחר שהגורל מתעתע בה בדמות התרסקות המטוס בו הייתה אמורה לטוס, נחישותה גוברת והיא רוכשת כדורים מבית מרקחת. החוקר ג'סופ מחליט להיעזר בה לצורך חקירת מקרה בלתי מפוענח ומבטיח לה שאין סיכויים רבים שתיחלץ מהמקרה בחיים והילרי מסכימה. במסגרת חקירת המקרה, מתחזה הילרי לרעייתו של מדען מוכשר שנעלם ומובלת יחד עם קבוצת אנשים בעלי יכולות גבוהות בתחומים מדעיים לאזור מבודד וסודי, שם מתברר לה ש"בעלה" המדען תומאס בטרטון גנב את התגלית בשלה התפרסם. עצביו מעורערים מנוכחותם האפשרית של מיקרופונים ואמצעי האזנה החבויים בכל מקום והוא לא מצליח לבצע תגלית מדעית נוספת. שניהם חפצים לברוח מהמקום אולם בלתי אפשרי לצאת מהמקום. הילרי מתיידדת עם צעיר בשם אנדי פיטרס, כימאי מחקר, ונעזרת בו כדי לתכנן בריחה אפשרית. במהלך הספר דנים מספר מדענים בסיבה בשלה הסכימו להגיע למקום: אחדים עשו זאת בשל בצע כסף, אחרים הגו רעיונות כמו השתלטות על העולם ומעמד עליון של מדענים. במהלך הספר פוגשת הילרי במר אריסטידס, יווני עשיר האחראי על המיזם. הוא מסביר שמטרתו היא איסוף המוחות הטובים ביותר בעולם וכאשר ירצו מדינות העולם במדענים, יהיה עליהם לרכשם ממנו. מטרת המיזם היא בעצם השקעה כספית. במהלך משלחת ביקור בריטית במקום מצליחים הילרי ופיטרס להשתחרר וג'סופ פותר את התעלומה. מר אריסטידס נחלץ מהתקרית בהסבר שלא ידע מה מתחולל, וג'סופ סבור שלא ניתן יהיה להאשימו בדבר. בנוסף מתגלה כי פיטרס הגיע למקום כדי לתפוס את תומאס בטרטון שאחראי למותה של קרובת משפחתו וגנבת תגליתה המקצועית. מסוף הסיפור משתמע, שניתן יהיה להרשיע את בטרטון וכן שהילרי ופיטרס נהיו בני-זוג. תומאס בטרטון – מדען צעיר שאופן היעלמותו מדאיג את המודיעין הבריטי אוליב בטרטון – אשתו ששואפת להצטרף אליו. נהרגה כתוצאה מתאונת מטוס מר ג'סופ – איש השירות החשאי הבריטי הילרי קרייבן – צעירה שכולה השואפת למות והופכת למרגלת בוריס גליידר – קרוב משפחתה של אשתו הראשונה של תומאס בטרטון, אלזה גברת קלבין בייקר – תיירת אמריקאית טיפוסית המתגלה כמשתפת פעולה העלמה התרינגטון – תיירת בריטית המתגלה כסוכנת חשאית מסייה אנרי לורייה – צעיר צרפתי מר אריסטידס – אחד מעשירי העולם ד"ר לואיס בארון – בקטריולוג צרפתי אנדי פיטרס – כימאי מחקר אמריקאי הלגה נידהיים – מדענית גרמנייה צעירה ושחצנית טורקיל אריקסון – אידיאליסט נורווגי הספר שפורסם בשנות ה-50 עוסק ברעיונות סובייטים אבל גם נושא בחובו את השפעת גירושיה של כריסטי משנת 1921. כמו ספר אחר של כריסטי מאותה תקופה, "דיוקן לא גמור", הוא עוסק באישה צעירה שהתגרשה לאחר שילדה בת. בשני הספרים מצוינות נטיות אובדניות שמזוהות על ידי אדם אחר המצליח להצילה. הספר מתבסס על אירועי ריגול אמיתיים שקרו בשנות ה-50, כאשר שני פיזיקאים, ברונו פונטקורבו וקלאוס פוקס, ערקו לברית המועצות לשעבר.
הורה הסלמה!

הורה הסלמה! הוא אלבומם השלישי של להקת הבילויים, שיצא לאור ב-1 במאי 2013. את האלבום הפיק תמיר מוסקט שהפיק את אלבומם הקודם, שכול וכישלון. האלבום יצא ללא חברת תקליטים, כאשר האלבום מומן על ידי מכירה מוקדמת דרך אתר האינטרנט של הלהקה. ב-2012 שבה הלהקה להופיע לאחר פגרה של 5 שנים. ב-14 בדצמבר 2012 הכריזו הבילויים בעמוד הפייסבוק שלהם על התחלת מכירתו המוקדמת של אלבומם השלישי. כדי לתמוך בפרויקט הקימו אתר אינטרנט מיוחד שבו היה אפשר לתרום למען הפקת האלבום החל מ-65 שקלים, כל תורם קיבל את האלבום במהדורה מיוחדת הכוללת דיסק בונוס ומכתב הוקרה. בדיסק הבונוס יש סקיצות מוקדמות של חמישה שירים ביניהם שיר שלא נכנס לאלבום בשם "שניים סובלין". המהדורה המיוחדת נשלחה לתורמים בדואר כמה ימים לפני תאריך היציאה הרשמי. האלבום זכה לביקורות מעורבות. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ימי ויסלר ונועם ענבר (למעט היכן שמצוין אחרת).  הבילויים נועם ענבר – שירה, בס חשמלי, אקורדיון, סינט-בס ימי ויסלר – גיטרה חשמלית, גיטרה קלאסית, שואב אבק, שירה מאיה דוניץ – אורגן האמונד, פסנתר, חליל צד, שירה תזמורת הורה הסלמה תמיר מוסקט – תופים, כלי הקשה עוזי פיינרמן – בנג'ו שיקו סיני – כלי הקשה יוני סילבר – בס-קלרינט טל הפטר – מרימבה יונתן קרן – כינור, ויולה, מנדולינה דן ויינשטיין – צ'לו אילן וולקוב – כינור איגור קרוטוגולוב – מסור, זמבורה גרשון וייסרפירר – חצטרומבון, אופוניום ירון אוזנה – טרומבון איתמר בורוכוב – חצוצרה אסף יוריה – סקסופון טנור מידע על האלבום הורה הסלמה! באתר MusicBrainz האלבום להאזנה והורדה באתר Bandcamp גיא טנא, "הורה הסלמה": מהמשמעותיים של השנים האחרונות, באתר גלי צה"ל, 11 במאי 2013 אמרי מרמור‏, "הורה הסלמה" של הבילויים: מוזיקה למיואשים ולחסרי האונים, באתר וואלה, 24 במאי 2013
מרטי (סרט)

מרטי (באנגלית: Marty) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה בבימויו של דלברט מאן משנת 1955. תסריט הסרט נכתב על ידי פאדי צ'ייפסקי והוא מבוסס על מחזה בעל שם זהה משנת 1953. בסרט משחקים ארנסט בורגניין ובטסי בלייר. הסרט זכה לביקורות מהללות ולהצלחה כלכלית. הוא גרף ארבעה פרסי אוסקר, כולל בקטגוריות הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר. בנוסף, הסרט זכה בפרס דקל הזהב של פסטיבל הקולנוע בקאן. "מרטי", "סוף השבוע האבוד" (1945) והסרט הדרום קוריאני "פרזיטים" (2019) הם הסרטים היחידים שזכו הן בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והן בפרס דקל הזהב. בשנת 1994, ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בחר בסרט לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "חשוב תרבותית, היסטורית או אסתטית". הסרט מגולל את סיפורו של מרטי (ארנסט בורגניין), קצב ממוצא אמריקאי-איטלקי המתגורר עם אמו (אסתר מינקיוטי) בברונקס ניו יורק. בגיל 34 מרטי סובל מהקנטות של משפחתו וחבריו בשל היותו רווק על אף היותו האח הבכור. למרות זאת מרטי משתדל לשמור על אורח חיים אופטימי. לאחר שאמו מכריחה אותו לצאת לבלות במועדון ריקודים בשבת בערב, הוא נפגש עם קלרה (בטסי בלייר), מורה בבית ספר תיכון שננטשה על ידי בן זוגה. במהלך הערב הם מבלים יחדיו ושניהם לומדים להכיר זה את זה. מרטי מביא את קלרה לביתו ושם שניהם מגלים חיבה זה לזה. מרטי מבטיח לקלרה שהוא יתקשר אליה למחרת אחרי המיסה בכנסייה. בינתיים דודתו של מרטי, קטרינה (אוגסטה סיולי), עוברת לגור ביחד איתו ועם אמו. היא משכנעת את אמו של מרטי שקלרה תגזול ממנה את מרטי והיא תגרום לה סבל. אמו של מרטי משתכנעת והיא מביעה מורת רוח מקלרה באוזני מרטי. חבריו הקרובים של מרטי משכנעים אותו לוותר על קלרה ולמצוא מישהי יותר צעירה. מרטי משתכנע והוא לא מתקשר לקלרה. בסוף הסרט מרטי יוצא עם חבריו, אך במהלך הבילוי איתם הוא מבין שטעה כשהקשיב להם ולא התקשר לקלרה. למרות לחצם הוא עוזב אותם ומתקשר לקלרה. בסצנת הסיום של הסרט מסתגר מרטי בתא טלפון ונשמעת תחילת שיחתו המהוססת עם קלרה. ארנסט בורגניין - מרטי פילאטי בטסי בלייר - קלרה ג'ו מנטל - אנג'י פרנק סוטון - ראלף קרן סטיל - ורג'יניה ג'רי פאריס - טומי אסתר מינקיוטי - גברת פילאטי אוגסטה סיולי - קטרינה ג'ו מאנטל, אסתר מינקיוטי ואוגסטה סיולי שיחקו במקור גם בהפקת הטלוויזיה המקורית. התסריטאי הרחיב את תפקידה של קלרה והוסיף את הסצנות עם אימו ודודתו של מרטי. צילומי הסרט החלו ב-7 בספטמבר 1954. צילומי הסרט התרחשו בכמה מקומות בברונקס ובקווי הרכבת בשכונה. ג'רי אורבך הופיע ללא ציון קרדיט בתפקידו הקולנועי הראשון. תסריטאי הסרט פאדי צ'ייפסקי גם הופיע ללא ציון קרדיט בתפקיד לאו. השחקנית ננסי מרצ'נד שגילמה את קלרה בהפקת הטלוויזיה הייתה אמורה לשוב ולגלם אותה גם בסרט, אך בטסי בלייר התעקשה לקבל את התפקיד. באותה תקופה בלייר שהייתה נשואה לג'ין קלי הודרה מהפקות קולנוע עקב דעותיה הקומוניסטיות. קלי שכנע את מפיקי אולפן ההפצה יונייטד ארטיסטס לתת לה את התפקיד. הוא אף איים לבטל את השתתפותו בסרט "תמיד יש מזג אוויר מוצלח" אם בלייר לא תקבל את התפקיד. מדיה וקבצים בנושא מרטי בוויקישיתוף "מרטי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מרטי", באתר נטפליקס "מרטי", באתר AllMovie (באנגלית) "מרטי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מרטי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מרטי", באתר אידיבי "מרטי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
Fly (שיר של ניקי מינאז')

Fly (בעברית: לעוף) הוא שיר של הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' בהשתתפות הזמרת ריהאנה. השיר יצא לאור ב-30 באוגוסט 2011 כסינגל שמיני ואחרון מאלבום האולפן הראשון של מינאז', Pink Friday. השיר הגיע למקום ה-16 במצעד הסינגלים בבריטניה, ולמקום ה-19 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100. בארצות הברית ובאוסטרליה הגיע השיר למעמד פלטינה. הקליפ לשיר צולם ב-7 בינואר 2011 ויצא לאור ב-28 באוגוסט 2011. השיר נכתב על ידי קווין היסינק, ו. ג'ורדן, ניקי מינאז', ג'ונתן רותם, וקלאם רישאד. מידע על היצירה "Fly" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Fly" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Fly" באתר יוטיוב מידע על Fly, באתר המצעד של ניו זילנד
ארקין

האם התכוונתם ל... אדם ארקין – שחקן ובמאי אמריקאי-יהודי איתי ארקין – כדורגלן ישראלי, בנו של מורי ארקין אלן ארקין – שחקן, במאי וסופר אמריקאי-יהודי אסתר ארקין – מתמטיקאית ומדענית מחשב ישראלית-אמריקאית ג'וקי ארקין – פנטומימאי, רקדן, כוריאוגרף ושחקן ישראלי גילה ארקין – מלכת היופי של ישראל לשנת 1955 מורי ארקין – איש עסקים ישראלי ג'אנר ארקין – כדורגלן טורקי יעקב ארקין – ממקימי מזכרת בתיה צבי ארקין – ממקימי מזכרת בתיה
ג'ק ודרפורד

ג'ק מקאָיְוֶר וֶדֶרפוֹרד (באנגלית: Jack McIver Weatherford) הוא פרופסור לשעבר בקתדרת דוויט ואלאס לאנתרופולוגיה במקאלסטר קולג' במינסוטה. הוא נודע בעיקר בספרו משנת 2004, "ג'ינגיס חאן ובריאת העולם המודרני". בשנת 2006 קיבל את תואר "מסדר כוכב הקוטב", תואר הכבוד הלאומי הגבוה ביותר של מונגוליה לזרים. ודרפורד נולד בשנת 1946, בקולומביה, דרום קרוליינה, הבכור בשבעת ילדיהם של אנה רות גרומס ואלפרד גרג ודרפורד. אלפרד ודרפורד היה סמל בצבא ארצות הברית, תפקיד שכפה מעברים תכופים על המשפחה. כיום ודרפורד חולק את חייו בין מונגוליה לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה. ודרפורד סיים את לימודיו באוניברסיטת דרום קרוליינה בשנת 1967, בתואר ראשון במדעי המדינה. ב-1972 קיבל תואר מוסמך בסוציולוגיה מאוניברסיטת דרום קרוליינה, ותואר מוסמך באנתרופולוגיה בשנת 1973. בשנת 1977, קיבל תואר דוקטור לאנתרופולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. הוא המשיך לפוסט-דוקטורט בלימודי מדיניות באוניברסיטת דיוק, המכון למדעי המדיניות. ודרפורד הופיע בתוכניות רדיו וטלוויזיה פופולריות בארצות הברית כמו גם בתוכניות בינלאומיות מבוליביה עד מונגוליה. ספרו "תולדות הכסף" (הוצאת קראון) נבחר ל"מועדון ספר החודש" של השמרנים וצ'ארלס שוואב כתב, כי "זה הספר שצריך לקרוא!" שאר ספריו הם "פראים וציוויליזציה: מי ישרוד?" (1994) על העימות העכשווי בין תרבויות העולם; "מתנות אינדיאנים: איך האינדיאנים של האמריקות שינו את פני העולם" (1988); ו"שורשים ילידיים: איך העשירו האינדיאנים את אמריקה" (1991). ספריו של ודרפורד זכו בפרס הספר של מינסוטה ב-1989 וב-1992. כמו כן קיבל את "פרס האנתרופולוגיה בתקשורת" לשנת 1992 מאת האגודה האמריקאית לאנתרופולוגיה, ואת "פרס תקשורת ההמונים" לשנת 1994 מן "הוועידה הלאומית של נוצרים ויהודים". ב-2006, הוענק לוודרפורד תואר "מסדר כוכב הקוטב", אות הכבוד הלאומי הגבוה ביותר של מונגוליה. נוסף לכך, קיבל ודרפורד את תואר מסדר הכבוד ממשרד החוץ של מונגוליה ואת מדליית נשיא מונגוליה ב-2010. בשנת 2010 נוסדה "קרן ודרפורד" לתמיכה בהיסטוריוגרפיה מודרנית של מונגוליה. מדיה וקבצים בנושא ג'ק ודרפורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ק ודרפורד ג'ק ודרפורד, ברשת החברתית Goodreads ג'ק ודרפורד, באתר ResearchGate Interview with author Jack Weatherford Foundation
יהוידע חיים

יהוידע חיים (נולד ב-2 בפברואר 1941) הוא סופר ודיפלומט ישראלי שכהן כשגריר ישראל בהודו וסין. חיים למד באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבארצות הברית, שם עשה את הדוקטורט שלו במסגרת לימודי המזרח התיכון ואסיה. כיהן כמנהל אגף המזרח התיכון וכראש המרכז למחקר מדיני במשרד החוץ. בין השנים 2000-1995 שירת כשגריר ישראל בהודו, ובין השנים 2007-2002 כשגריר ישראל בסין. פרסם מאמרים רבים בנושאי המזרח התיכון, וספר בנושא גישות התנועה הציונית כלפי הבעיה הפלסטינית. כמו כן כתב על החברה והתרבות במדינות מזרח אסיה. בין הקוברה לדרקון - סין והודו: מעצמות-העל של המאה ה-21, ידיעות ספרים, 2008 ריאיון עם חיים (באנגלית) רשימת הפרסומים של יהוידע חיים, בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נגד!

נגד! או סיפורו של אחד אדם פשוט היא פואמה עברית פציפיסטית-סוציאליסטית שחיבר המשורר אלכסנדר פן בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה. הפואמה נדפסה לראשונה ב-26 ביולי 1935 בעיתון הפועלים במפנה. קטעים מתוכה (בעיקר שני הבתים הראשונים והבית האחרון) היו שגורים על לשונם של אנשי תנועת העבודה ודוקלמו בפעולות של תנועות הנוער הנוער החלוציות, בהפגנות, בשביתות, בטקסים פועליים ובמצעדי אחד במאי. יחד עם "אל תתנו להם רובים", שירו המוקדם של נתן אלתרמן, ביטא השיר את הרוח הפציפיסטית של החוגים המרקסיסטיים של התקופה. הפואמה ארוכה מאוד. בראשיתה היא מגוללת את סיפור חייו הפשוט של פועל פשוט, ההולך לעבודתו במפעל ומפרנס בדוחק את משפחתו. לקראת אמצע הפואמה מגיע המפנה. המפעל לא נפתח עם שחר לעבודה ובמקום זאת: חיכו. לא הבינו./ ולתוך הדממה/ קריאה מתגלגלת, כרעם,/ קריאה שצלפה והקפיאה דמם:/ - הקשיבו! / היום הוכרזה מלחמה - / תרחיקו ללכת הפעם! גיבור הפואמה, האדם הפשוט, הופך לחייל פשוט הנדרש לרצוח בשם הקפיטליזם אנשים פשוטים כמוהו מן הצד השני. בינתיים נקרא בנו בן התשע למלא את מקומו במפעל. לאחר שחזר האב נכה בגוף ובנפש מן המלחמה, הוא מתבקש לשאת נאום. הנאום מלא הפאתוס מהווה את סיום הפואמה ושיאה: חברים/ הקשיבו בשקט!/ אני - חייל ופועל אדום/ ממצה את כולי במילה אחת - נגד!/ נגד הרצח הזה האיום! ... אם תצטרכו לצקת תותח -/ תיצקוהו, אך/ תיצקו וזכרו/ למי ולמה/ ואל תאחרו לקדם פני אימה!/ ... ויהיה התותח - תותח פועלים!/ ואם,/ באחד הימים,/ יכפו על כולנו/ מלחמת לא לנו -/ תידבקו אח באח/ וכוונו התותח/ בדממה/ אל מול פני המלחמה/ ... קצצו את היד,/ אשר לגרונכם חונקת,/ והילחמו/ בעד/ הנגד! חגית הלפרין, שכתבה את הביוגרפיה של פן מציינת שהשיר, על אף שנכתב בעברית בארץ ישראל, מתאר את חוויות הפועל האירופאי ששב ממלחמת העולם הראשונה ואת מסקנותיו. השיר היה פופולרי ביותר והוקרא בשעתו הן על ידי פן והן על ידי אחרים. חיים גורי תקף ב-1975 את האווירה שהנציח השיר ששיתקה את הפועלים במערב וריפתה את ידיהם במאבק הנדרש אל מול הפשיזם והתחמשות גרמניה הנאצית. אולם, על אף המלחמה בנאציזם היה השיר פופולרי גם לאורך שנות הארבעים והחמישים בקרב חוגי השמאל. השורה "הוא היה אדם פשוט..." נחרתה על מצבתו של דוד חנין מתחת לסמל הפטיש והמגל, לפי בקשת חנין. ב-2011 הלחין והקליט איתי בלטר את ארבעת הבתים הראשונים של הפואמה. חגית הלפרין, צבע החיים: חייו ויצירתו של אלכסנדר פן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007, עמ' 119-116 דוד אסף, אחד במאי 2013: הוא היה אדם פשוט... איתי בלטר שר את ארבעת הבתים הראשונים בפסטיבל בית היוצר של אקו"ם בצוותא, דצמבר 2011 ח-גי, משהו על אלכסנדר פן, דבר, 28 באפריל 1972
האמנה האנגלו-אירית

האמנה האנגלו-אירית (באנגלית: Anglo-Irish Treaty; באירית: An Conradh Angla-Éireannach) או בשמה המלא, סעיפי הסכמה לאמנה בין בריטניה הגדולה ואירלנד היא אמנה שנחתמה בתחילת המאה העשרים בין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בראשות ראש ממשלת בריטניה דייוויד לויד ג'ורג' ומנהיגי מאבק העצמאות האירי בראשות ארתור גריפית' ומייקל קולינס והביאה לידי סיום את מלחמת העצמאות האירית. האמנה עסקה בכינונה של מדינת אירלנד החופשית בתוך שנה כמדינת דומיניון בעלת שלטון עצמי כחלק מחבר העמים הבריטי. ההסכם גם איפשר לצפון אירלנד לא להיכלל ב"מדינת אירלנד החופשית" החדשה, אפשרות שהאזור ניצל. ההסכם נחתם בלונדון ב-6 בדצמבר 1921, על ידי נציגי ממשלת בריטניה ושליחי הרפובליקה האירית, אשר טענו למעמד מיוחד לפיו בסמכותם לחתום על הסכם ללא קבלת אישור מהממונים. ההסכם אושר על ידי נבחרי הציבור בפרלמנט של דרום אירלנד ובפרלמנט של בריטניה ובכך הפך לאמנה. האמנה אושרה ברוב זעום והובילה למלחמת האזרחים האירית, שבסופה ניצחו תומכי האמנה. בין היתר, האמנה כללה את הנושאים הבולטים הבאים: על הכוחות הבריטים לסגת מרוב שטחה של אירלנד אירלנד תהפוך לדומיניון בשלטון עצמי, מעמד דומה לזה של אוסטרליה, ניו זילנד, ניופאונדלנד, דרום אפריקה המאוחדת (המדינה שקדמה לרפובליקת דרום אפריקה של היום) וקנדה באותה התקופה. בדומה לדומיניונים אחרים, ראש המלוכה הבריטית יהיה גם ראש מדינת אירלנד החופשית. חברי הפרלמנט האירי החדש ידרשו להישבע אמונים למדינה החדשה. חלק מהשבועה כולל הצהרת נאמנות למלך ג'ורג' החמישי ויורשיו. לצפון אירלנד תהיה האפשרות להתנתק ממדינת אירלנד החופשית בתוך חודש מרגע שהאמנה נכנסת לתוקף. אם צפון אירלנד תחליט להתנתק, תוקם וועדה שמטרתה לקבוע את הגבול בין צפון אירלנד למדינת אירלנד החופשית. כדי להבטיח את ביטחונה, בריטניה תמשיך לשלוט במספר מצומצם של נמלים עבור הצי המלכותי. נמלים אלו ידועים בשם "נמלי האמנה". המדינה האירית החופשית תיקח על עצמה אחריות לתשלום חלק יחסי מהחוב של בריטניה, כפי שהיה ביום החתימה על האמנה. לאמנה יהיה מעמד עליון מול החוק האירי כלומר במידה וקיימת התנגשות בין החוק האירי לאמנה, האמנה תגבר. יחסי אירלנד–הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא האמנה האנגלו-אירית בוויקישיתוף השלום האירלנדי, דואר היום, 8 בדצמבר 1921 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה בן-סירה

משה בן-סירה (7 באוקטובר 1927 – 5 ביוני 1967) היה פיזיקאי ישראלי, מרצה בכיר בטכניון וסגן הדקאן של הפקולטה לפיזיקה בטכניון בחיפה. נהרג במלחמת ששת הימים. נולד וגדל בתל אביב, בנם הבכור של המהנדס יעקב בן-סירה המוכר כ"אבי העיר הלבנה" וחיה לבית הורביץ. בוגר גימנסיה הרצליה בתל אביב. בשנת 1945 התנדב לפלמ"ח. בשנת 1947 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת העצמאות נלחם בקרבות באזור ירושלים. בשנת 1954 החל את עבודתו כאסיסטנט בטכניון בחיפה ובשנת 1960 השלים תואר דוקטור. כיהן כסגן הדיקן של הפקולטה לפיזיקה של הטכניון והיה ממקימי המעבדה למוליכים למחצה בטכניון. פרסם עבודות מדעיות בכתבי עת מדעיים בין-לאומיים והשתתף בכינוסים מדעיים בין-לאומיים. לקראת מלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים ונהרג ביום הראשון למלחמה, בעת שירותו בגדוד תותחנים בחזית הצפון. נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. הניח אשה, רחל (שֶלָה) בן-סירה (1927–2024), מומחית לחינוך לגיל הרך, ושלושה ילדים. שמו של ד"ר בן-סירה הונצח בספרייה של הפקולטה לפיזיקה בטכניון וכן באחת המעבדות שהיה בין מקימיה. על שמו הוקמו קרן מלגות לסטודנטים בפקולטה לפיזיקה בטכניון וכן קרן מלגות בגימנסיה הרצליה שבה למד. מדי שנה מקיימת הפקולטה לפיזיקה בטכניון סימפוזיון מדעי שנתי לזכרו. מדיה וקבצים בנושא משה בן-סירה בוויקישיתוף משה בן-סירה, באתר "יזכור" של משרד הביטחון משה בן סירה, באתר הפלמ"ח משה בן-סירה, באתר בית התותחן
טטיאנה ליסנקו

האם התכוונתם ל... טטיאנה ליסנקו (אתלטית) – אתלטית רוסיה. האלופה האולימפית ושיאנית עולם בעבר ביידוי פטיש. טטיאנה ליסנקו (מתעמלת) – אלופה אולימפית ואלופת עולם בהתעמלות מכשירים סובייטית ואוקראינית.