laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יאגו דוס סנטוס

יאגו מתאוס דוס סנטוס (בפורטוגזית: Yago Mateus dos Santos; נולד ב-9 במרץ 1999), הידוע גם רק כיאגו, הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בעמדת הרכז בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג. יאגו, שהחל את הקריירה שלו בפאוליסטאנו ב-2016 (וזכה עימה באליפות ברזיל ב-2018), שיחק במשך שנתיים מ-2020 עד 2022 בפלמנגו מליגת העל הברזילאית בכדורסל. ב-2021 זכה עם הקבוצה באליפות ובליגת האלופות בכדורסל של אמריקה, וב-2022 זכה בגביע הבין-יבשתי בכדורסל. ב-20 ביולי 2022 חתם יאגו לשנתיים ברטיופארם אולם מהבונדסליגה הגרמנית. ב-2023 הוא זכה עם אולם באליפות הראשונה בתולדותיה, ונבחר לחמישיית העונה ול-MVP של הגמר. ב-45 משחקי בונדסליגה (פתח בחמישייה בכולם) הוא העמיד ממוצעים של 15.0 נקודות, 5.7 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים למשחק. ב-17 ביולי 2023 חתם דוס סנטוס בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג. יאגו, שייצג את ברזיל גם בנבחרות הצעירות באליפויות אמריקה הדרומית, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל בכדורסל במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019. הוא שיחק במדי הנבחרת בטורניר שנערך בסין והעמיד ממוצעים של 2.5 נקודות ו-2 אסיסטים למשחק. ב-2022 זכה עם נבחרתו במדליית הכסף באליפות האמריקות בכדורסל, והעמיד ממוצעים של 11.6 נקודות, 4 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים. בגביע העולם בכדורסל 2023 רשם דוס סנטוס דאבל דאבל של 24 נקודות, 12 אסיסטים, 4 ריבאונדים ו-38 נקודות מדד בניצחון 89–77 על חוף השנהב. מדיה וקבצים בנושא יאגו דוס סנטוס בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר פיב"א "Frischgebackener MVP auf dem Weg nach Ulm". רטיופארם אולם (בגרמנית). נבדק ב-2023-09-05. בארסה ב-0:1 על ריאל, אולם אלופת גרמניה, באתר ערוץ הספורט, 17 ביוני 2023 "Ulm conclude miraculous German playoff run by winning first-ever championship title". basketnews.com (באנגלית). נבדק ב-2023-09-05. "Ratiopharm Ulm". ליגת העל הגרמנית בכדורסל. נבדק ב-2023-09-05. Yago SANTOS at the FIBA Basketball World Cup 2019, פיב"א Yago SANTOS at the FIBA AmeriCup 2022, פיב"א Santos sends Brazil through to Second Round, פיב"א
פרומתאוס (פסל)

פרומתאוס הוא פסל ברונזה מוזהב יצוק משנת 1934 מאת פול מנשיפ, המוצב מעל הרחבה התחתונה במרכז רוקפלר במנהטן, ניו יורק. הפסל נוצר על ידי Roman Bronze Works (אנ') בקווינס, גובהו 5.5 מטר ומשקלו 8 טון. הוא מתאר את האגדה היוונית על הטיטאן פרומתאוס, שהיה בנם של הטיטאן יאפטוס והאוקיאנידית קלימין (אנ'), והביא אש לאנושות באמצעות גנבתה ממרכבת השמש, מה שהביא לכך שזאוס כבל את פרומתאוס ושלח נשר לטרוף את כבדו המתחדש ללא הרף. הדמות השוכבת של פרומתאוס נמצאת באגן מזרקה בגודל 18.3 על 4.9 מטרף בחזית של קיר אפור ומלבני בכיכר המרכזית של מרכז רוקפלר, הנמוכה מפני הרחוב. הטבעת שבתחתית הפסל מייצגת את השמים, ועליה כתובים סימני גלגל המזלות, המסומנים בחלק הפנימי של הטבעת. פרומתאוס נופל דרך הטבעת לכיוון האדמה (ההר) והים (הבריכה). הכתובת – פרפרזה מאייסכילוס – על קיר הגרניט שמאחור, אומרת: "פרומתאוס, מורה לכל אמנות, הביא את האש שהעניקה לבני תמותה אמצעי למטרות אדירות." הפסל הוא אחד מיצירות האמנות הידועות יותר של מרכז רוקפלר ונחשב ליצירת האמנות המרכזית בו. עץ חג המולד העונתי של מרכז רוקפלר מוקם מעל הפסל מדי חורף. בשאר ימות השנה, הפסל משמש כנקודת המשיכה האסתטית העיקרית במסעדה החיצונית של הרחבה התחתונה. לצד הפסל, על מדפי הגרניט מאחור, שכנה יצירתו של מנשיפ Youth and Maiden (כעת יש צמחים על המדפים). הם הועברו ל-Palazzo d'Italia מ-1939 עד 1984, מכיוון שמנשיפ חשב שהם לא מתאימים מבחינה ויזואלית. במקור מוזהבים, הם קיבלה פטינה חומה כאשר שוחזרו. בשנת 2001 הם הועברו לגרם המדרגות מעל משטח ההחלקה שבמרכז רוקפלר, כ"מבשרי פרומתאוס". קיימים ארבעה דגמים של הפסל: אחד במוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית, אחד במוזיאון לאמנות של מינסוטה ושניים באוספים פרטיים. העתק בקנה מידה מלא הוצג Grand Indonesia Shopping Town בג'קרטה שבאינדונזיה, אך הוא הוסר בסוף 2019 עקב תצוגת מסך LED חדש. המודל של הפסל היה לאונרדו נולה (בערך 1907–1998), מציל איטלקי-אמריקאי מניו רושל שדגמן לשיעורי אמנות בקולג'. באביב 1933 הוא בילה שלושה חודשים כמודל ליצירת הפסל. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הפך לעובד דואר. עוזרו של מנשיפ, אנג'לו קולומבו, עשה את רוב הפרטים כשנול היה מודל. עוזר נוסף, הנרי קרייס (Henry Kreis), פיסל את השיער. ריי ואן קליף (Ray Van Cleef) שימש מודל לדגם המקורי בקנה מידה קטן. ציפוי מחדש של הפסל, 2011 עם מסכה, בתקופת מגפת הקורונה בעיר ניו יורק מדיה וקבצים בנושא פרומתאוס בוויקישיתוף ג'ודית ה' דובז'ינסקי The Wall Street Journal, ‏מי היה הדוגמן ששימש מודל של הפסל המוזהב במרכז העסקים בניו יורק?, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2022 Jane Lerner, The Story of the Prometheus Sculpture at Rockefeller Center, Rockefeller Center, April 1, 2021 Statue in Center Plaza: Giant Figure of Prometheus Set at Rockefeller Fountain, New York Times, January 10, 1934 "Photo showing the original setup". 1934. אורכב מ-המקור ב-2019-06-12. Mankind Figures (Maiden and Youth), Rockefeller Center "Prometheus". Smithsonian American Art Museum (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-01-23. Robert Mcg. Thomas Jr., Leonardo Nole, 91, Prometheus Statue's Model, The New York Times, February 27, 1998 Deal, Martha (במאי 2000). "Who Posed for the Statue of Prometheus?" (PDF). Iron Game History. 6 (3): 34–35. נבדק ב-11 בינואר 2019 – via H.J. Lutcher Stark Center for Physical Culture and Sports. {{cite journal}}: (עזרה)
רודמן

האם התכוונתם ל... דניס רודמן – כדורסלן אמריקאי יו רודמן – אדמירל בצי ארצות הברית תיכון רודמן – בית ספר תיכון בקריית ים רוטמן רדמן
רדמן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רדמן – ראפר אמריקאי אמנדה רדמן – שחקנית אנגלייה ג'ויס רדמן – שחקנית קולנוע ותיאטרון אירית ג'ושוע רדמן – מוזיקאי ג'אז אמריקאי משה רדמן – יזם ישראלי רודמן
ועדת הקבינט לביטחון לאומי של ניו זילנד

ועדת הקבינט לביטחון לאומי של ניו זילנד (באנגלית: Cabinet National Security Committee) הידועה בשמה NSC, היא גוף במחלקת ראש הממשלה והמודיעין של ממשלת ניו זילנד המופקדת על פיקוח כל הנושאים הקשורים לביטחון הלאומי, תיאום מודיעיני ואסטרטגיה ביטחונית. תפקידיה של הוועדה לביטחון לאומי הם לדון בעניינים הנוגעים לביטחון הלאומי, מדיניות החוץ, ביטחון לאומי, יחסים בינלאומיים, חוסן, אנרגיה ואבטחת משאבים. הוועדה הוקמה בהחלטת ממשלה אוקטובר 2014. בראש הוועדה עומד השר לביטחון לאומי והמודיעין, שעל פי חוק תמיד ממלא את התפקיד ראש הממשלה. ועדת הקבינט לביטחון לאומי אחראית לפקח, ולהתוות מדיניות על קהיליית המודיעין, הכוחות המזוינים, ושירותי הביטחון של ניו זילנד. תפקיד נוסף של הוועדה הוא לתאם את התגובות לאיומים הניצבים בפני המדינה ולדאוג לסנכרון עבודתם של גורמים ממשלתיים רלוונטיים בתחום הביטחון הלאומי. חברי הוועדה הם ראש הממשלה והשרים האחראים על תיקי ההגנה האזרחית, ההגנה, החוץ, הלשכה להערכות לאומיות, לשכת אבטחת התקשורת הממשלתית, שירות הביון והביטחון של ניו זילנד ותיקי המשטרה. השר לביטחון לאומי ולמודיעין הוא שר בממשלת ניו זילנד האחראי להוביל ולקבוע את המדיניות והמסגרת החקיקתית של מערכת הביטחון הלאומי של ניו זילנד. השר הוא גם ראש ממשלת ניו זילנד, שכן לפי האמנה, תיק הביטחון הלאומי והמודיעין מוחזק תמיד על ידי ראש הממשלה. המועצה לביטחון לאומי של הממלכה המאוחדת הקבינט המדיני-ביטחוני Monday, 6 October 2014, 10:51 am Press Release: New Zealand Government, National Security and Intelligence role created | Scoop News, www.scoop.co.nz Scoop Media, Outline of security portfolio responsibilities, 6 באוקטובר 2014
עידו קס

עידו קס (נולד בשנת 1985) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהן כמפקד עוצבת חצי האש. קס נולד וגדל בכפר ביל"ו. התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13, לאחר סיום המסלול הלוחם ושירות מבצעי השלים קורס קציני חי"ר. הוא מילא שורת תפקידי מטה ופיקוד בשייטת 13 כולל מפקד פלגת לוחמים. בין השנים 2020–2021 שימש כסגן מפקד השייטת, לאחר מכן מונה לראש לשכת הרמטכ"ל אביב כוכבי ובהמשך הרמטכ"ל הרצי הלוי. ב-4 בספטמבר 2023 מונה למפקד עוצבת חצי האש. קס פיקד על החטיבה במלחמת חרבות ברזל, במהלכה לחמה בצפון רצועת עזה במרחב בית חאנון בבית לאהיא, השמידה תשתיות חמאס והרגה פעילי חמאס רבים. לאחר מכן לחמה החטיבה במחנה הפליטים ג'באליה, וגם שם השמידה תשתיות טרור ופגעה בפעילי חמאס. תמיר סטיינמן, שיחה עם המח"ט שכבש את בית חאנון, החדשות 12, 30 בנובמבר 2023. טקס החלפת מפקד חטיבת ׳חיצי האש׳ 551, סרטון בערוץ "LiveSpace", באתר יוטיוב (אורך: 31:54), 4 בספטמבר 2023 גל פרל, "ייחודו הבולט של צה"ל, שהמפקדים הם סוד כוחו": לקחים מ־1982 ו־2023, מערכות, ‏ 11 באפריל 2024. פעילות חטיבת המילואים 551 במרחב בית חאנון, באתר צה"ל, 11 בנובמבר 2023 נחום ברנע, בבית חאנון לא נמצא אף אזרח, חי או מת. זה נראה כמו ברלין 45', באתר ynet, 12 בנובמבר 2023 יואב זיתון, לוחמים פשטו על חמ"ל הביטחון הכללי של חמאס: זה מה שמצאו שם, באתר ynet, 5 בדצמבר 2023. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גברת

גיברת הוא תואר כבוד נפוץ שמקורו בשפה האנגלית (Mrs) עבור נשים, בדרך כלל לנשים נשואות אשר אינן משתמשות בתואר או בדרגה אחרת כמו דוקטור, פרופסור, נשיאה, וכדומה. ברוב מדינות חבר העמים הבריטי, נהוג לא להשתמש בנקודה אחרי התואר, בעוד שבארצות הברית וקנדה נהוג להשתמש בנקודה (למשל Mrs.). במקור, התואר גברת שימש עם שמה הפרטי של האישה ושם משפחתה לאחר הנישואין. לדוגמה, אביגייל אדמס נודעה כגברת אביגייל אדמס. במאה ה-19 היה נהוג להשתמש בשם הפרטי של הבעל במקום שם האישה.בבתחילת המאה ה-20, השימוש הזה היה סטנדרטי, והצורות גברת ג'יין סמית', גברת מילר (אשתו של ג'ון סמית'), או גברת מילר-סמית' נחשבו לא נכונות על ידי כותבי נימוסים רבים. פמיניסטיות רבות כמו אליזבת קאדי סטנטון, לוסי סטון ושרלוט פרקינס גילמן התנגדו, אך הן לא היו תמימות דעים בשאלה האם הבעיה היא התואר Mrs או שם הבעל או שם המשפחה של הבעל. כיום, נדיר שאישה תיקרא בשם הפרטי של בעלה; עם זאת, זה עדיין קורה לעיתים כאשר פונים לזוג במשותף, כמו מר וגברת ג'ון סמית'. נשים נשואות רבות עדיין משתמשות בתואר עם שם משפחתו של בן זוגן אך שומרות על שמן הפרטי (למשל, גברת ג'יין סמית'). נשים נשואות אחרות בוחרות לא לאמץ את שם המשפחה של בן זוגן כלל. בפנייה ישירה, ניתן לפנות לאישה בתואר גברת בצירוף שם המשפחה שלה, או במאדם, אם כי השימוש במאדם בדרך כלל לכל מופנה לאישה בוגרת, ללא קשר למעמדה המשפחתי, בשיחה מודרנית. נחשב נכון לפנות לאישה בתואר גברת בצירוף שם המשפחה שלה, ללא קשר למעמדה המשפחתי. שם Definition of "Mrs.", Merriam-Webster "Abbreviations: Capital Letters and Abbreviations". University of Sussex. נבדק ב-26 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Letter from John Adams to Abigail Adams (אורכב 26.03.2023 בארכיון Wayback Machine), 9 July 1774, digitized by the Massachusetts Historical Society (אורכב 11.03.2023 בארכיון Wayback Machine) Post, Emily. Etiquette. 1922. "A Wife by Any Other Naming Convention". Her Half of History. 9 במרץ 2023. ארכיון מ-11 במרץ 2023. נבדק ב-11 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)
יעקב נורטהויזן

רבי יעקב נורטהויזן (נהרג בט"ז באייר ה'ק"ט, 1349) היה מחכמי אשכנז במחצית הראשונה של המאה ה-14, ושימש ראש ישיבה בנורדהאוזן. ככל הנראה, הוא מחברם של פסקי התוספות המודפסים במהדורות התלמוד הבבלי. על פי המשוער, היה מצעירי תלמידיו של מהר"ם מרוטנבורג, בסוף ימיו של האחרון. תיאור מפורט של מותו על קידוש השם עם ישיבתו ובני קהילתו בגזרות ק"ט בימי המוות השחור, השתמר ונכלל בספר "מנהגות וורמייזא": ...בקשו מהערונים שיתנו להם רשות להיות מוכנים לקידוש השם ואחר כך לקחו טליתיהם ואת התכריכים ואחר כך כשחפרו בור להריגתם וחיפו את הבור בקרשים ארזים בוערים באש עמדו כל הקהל ורקדו מפזזים ומכרכרים איש את ידו ורבי יעקב ורבי מאיר בנו בראשם וקפצו כולם לתוך הבור ורבי מאיר הלך סביבות הבור להשגיח שיהיו כולם שם ואחר כך כשנשאר באחרונה רצו הגויים להחיותו, אך אמר להם עוד רגע אני בחיי גן עדן וקפץ גם הוא... יש שהחליפו את ר"י נורטהויזן מחבר פסקי תוספות בחכם נוסף בשם זה שחי בדור שלאחריו במגנצא. הרב ישראל אייזנשטיין, "פסקי תוספות - זהות המחבר ותוכן החיבור", חצי גבורים – פליטת סופרים יא (תשע"ט), עמ' א'סג-א'פא. ישראל יובל, חכמים בדורם: המנהיגות הרוחנית של יהודי גרמניה בשלהי ימי הביניים, הוצאת מאגנס תשמ"ט, עמ' 76–77. ספר מנהגי וורמיישא, צוטט באוצר הגדולים, כרך ה דף עט
נטליה קצ'מרק

נטליה קצ'מרק (בפולנית: Natalia Kaczmarek; נולדה ב-17 בינואר 1998) היא אתלטית פולנייה, אלופה אולימפית (טוקיו 2020) בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר. סגנית אלופת העולם (בודפשט 2023), אלופת אירופה (רומא 2024) וסגנית אלופת אירופה (מינכן 2022) בריצת 400 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, הממלכה המאוחדת במרץ 2018 היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. באליפות אירופה שהערכה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. באולימפיאדת טוקיו זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במריצת שליחים משולת 4x400 מטר ביחד עם קאיטן דושינסקי, יוסטינה שווינטה-ארסטיק וקרול זלבסקי בתוצאה של 3:09.87 דקות, לפני הרפובליקה הדומיניקנית (3:10.21 דקות) וארצות הברית (3:10.22 דקות) ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.53 דקות, אחרי 3:16.85 דקות ולפני ג'מייקה (3:21.24 דקות). נובף לכך, היא סיימה במקום 12 בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.79 שניות. באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד במרץ 2022 האי זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.59 דקות, אחרי ג'מייקה (3:28.40 דקות) והולנד (3:28.57 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.87 שניות ופספסה ב-6 מאיות השנייה את העלייה לריצת הגמר. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ביולי אותה שנה היא סיימה במקום 15 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.34 שניות ובמקום רביעי בריצת שליחים משולבת 4x400 מטר בתוצאה של 3:12.31 דקות. באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.94 שניות, אחרי פמקה בול מהולנד שקבעה שיא לאומי חדש של 49.44 שניות ולפני בת ארצה אנה קילבסינסקה (50.29 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:21.68 דקות, אחרי הולנד (3:20.87 שניות) ולפני הממלכה המאוחדת (3:21.74 דקות). באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.57 שניות, אחרי מריליידי פאולינו מהרפובליקה הדומיניקנית (48.76 שניות) ולפני סאדה ויליאמס מברבדוס (49.60 שניות). באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה ביוני 2024 זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 48.98 שניות, לפני רסידאת אדלקה מאירלנד שקבעה שיא לאומי חדש של 49.07 שניות ולייקה קלאפר מהולנד (50.08 שניות). ריצת 400 מטר: 48.90 שניות (2024), שיא פולין ריצת 400 מטר: 50.83 שניות (2023), שיא פולין מדיה וקבצים בנושא נטליה קצ'מרק בוויקישיתוף נטליה קצ'מרק, ברשת החברתית אינסטגרם נטליה קצ'מרק, באתר olympedia.org נטליה קצ'מרק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
פסגת ג׳ונג איל

פסגת ג'ונג איל (בקוריאנית: 정일봉) היא אחת מפסגות הר סובאק, מדרום־מזרח להר פאקטו. גובהה של הפסגה הוא 1,798 מטרים. היא ממוקמת ליד חופו של נחל סובאק, במחוז סאמג'יון, מחוז ריאנגגאנג, קוריאה הצפונית. הסלעים העיקריים של הפסגה הם טרכיט, ריוליט ובזלת. הסלע הדרומי הוא מצוק בגובה של 100 מטרים, למרגלות המצוק בשיפוע של 30-35° יש שכבה עבה של דרדרת, המחוברת לאדמה של עמק נחל סובאק. הסלע הצפוני השטוח מחובר לפסגת סאג'ה. הסלע המזרחי תלול יותר מהמערבי. בפסגת ג'ונג איל, המוקפת ביער עבות, גדלים למעלה מ-300 מיני צמחים, כולל 16 מיני עצים ו-40 מיני שיחים. סביב הפסגה צומחים אשוח מנצ'ורי, אשוחית ג'זו ואולגן, וכן אזליה מלכותית, רודודנדרון מוקרונולטום ורוואן יפנית במדרון הדרומי. תחילה נקראה הפסגה צ'אנגסו. בשנים 1930–1940 התקיים למרגלות הפסגה מחנה סודי של לוחמי גרילה אנטי-יפניים תחת שליטת הכוחות המזוינים העממיים של קוריאה הצפונית. לפי ההיסטוריוגרפיה הרשמית של צפון קוריאה, קים ג'ונג איל נולד במחנה הזה. ב-1988 שונה שמה של הפסגה לכבודו. בשטח המחנה לשעבר הוקם "אתר היסטורי מהפכני". על הסלע הדרומי נבנו שלושה לוחות גרניט עם שם הפסגה, חצובים באותיות אדומות. בשנת 1992, לרגל יום השנה ה-50 של קים ג'ונג איל, הוצב ליד המחנה לוח זיכרון עם אודת ברכה "לכוכב הזוהר" מאת קים איל סונג. פסגת ג'ונג איל היא אחד האתרים החשובים ביותר של הר פאקטו. מאז 1988, 200,000 צפון קוריאנים ביקרו בפסגה מדי שנה "כדי לשיר את שבועת הנאמנות לקים ג'ונג איל". יש הרבה יצירות ספרותיות בצפון קוריאה העוסקות בפסגת ג'ונג איל. כמו כן, הולחנו שירים רבים על הפסגה. או יונג ג'ה כתב על הפסגה בפרק השישי של "בני העם" (1991). "הו, פסגת ג'ונג איל" מאת צ'ון ביונג גו (1989) ו"רעם על פסגת ג'ונג איל" מאת אן ג'ונג-הו. יצירות אלה מוקדשות לגדולתו של ההר. ההרכב האלקטרוני של פוצ'ונבו הוציא גם את השיר "סופת שלג על פסגת ג'ונג איל" ב-1998. מדיה וקבצים בנושא פסגת ג׳ונג איל בוויקישיתוף "《광명성찬가》". 조선의 오늘 (בקוריאנית). A Handbook on North Korea (1st revised ed.). Seoul: Naewoe Press. 1998. p. 117. OCLC 469900828. "인민의 아들". terms.naver.com (בקוריאנית). "전병구". terms.naver.com (בקוריאנית). "왕재산경음악단". terms.naver.com (בקוריאנית). "Album de Pochonbo Electronic Ensemble" (בצרפתית). נבדק ב-6 אוק' 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Snowstorm on Jong Il Peak". Aloysius the Bad Sage. 23 ינו' 2021. נבדק ב-16 פבר' 2022. {{cite web}}: (עזרה)
לאדו גודיאשווילי

לַאדוֹ גוּדִיאשְׁווִילִי (בגאורגית: ლადო გუდიაშვილი ‏ 30 במרץ 1896 - 20 ביולי 1980) היה אמן גאורגי. גודיאשווילי נולד בטביליסי למשפחה של עובד רכבת. הוא למד בבית הספר לפיסול ואמנות טביליסי (1910–1914), שם פגש את האמן הארמני אלכסנדר בז'בוק-מליקיאן, ולאחר מכן באקדמיה הפרטית של רונסון בפריז (1919–1926). במשך זמן מה, גודיאשווילי השתייך לקבוצת משוררים גאורגים בשם "הקרניים הכחולות" (אנ') (1914–1918), שניסו לחבר באופן אורגני את הסגנון הלאומי הגאורגי עם המבנה היצירתי של הסמליות הצרפתית. בפריז הוא היה במושבה של ציירים שבה פגש את איגנסיו זולואגה, אמדאו מודיליאני, נטליה גונצ'רובה ומיכאיל לריאונוב. יצירתו של גודיאשווילי הושפעה מאוד מניקו פירוסמני. יצירותיו מלאות בקסם החיים הגאורגי. עבודותיו המוקדמות משלבות גרוטסקה דרמטית עם קסם המסתורין הפואטי. הקרבה למסורות של האמנות הקווקזית והפרסית הקדומות, הוגברה עם שובו לגאורגיה ב-1926. צבעיו של גודיאשווילי נעשו חמימים יותר, ותפיסת העולם שלו - כתיאטרון, התחזקה. כמו בני ארצו (גריגול רובאכידזה (אנ'), קונסטנטין גמסחורדיה (אנ')), גודיאשווילי השתמש בחופשיות באלגוריות מיתולוגיות כמו בציור שבו אישה יפהפייה מייצגת את "אלת האדמה" המסתורית. גודיאשווילי עבד גם כמונומנטליסט, וצייר מחדש את כנסיית כשוותי בטביליסי ב-1946, שבגינה גורש מהמפלגה הקומוניסטית ופוטר מהאקדמיה לאמנויות יפות בטביליסי, שם לימד מאז 1926. ב"מחזור האנטי-פשיסטי" הנרחב של רישומי הדיו שלו, הפך גודיאשווילי למעין "גויה גאורגי": מפלצות דמויות חיות הקיפו את חורבות האמנות ו"אלות" עירומות העבירו את רעיונות מותה של התרבות. גודיאשווילי עבד גם כמאייר ספרים, תפאורה ועיצוב תיאטרון. הוא מת ב-20 ביולי 1980 בטביליסי. אתר האינטרנט הרשמי של לאדו גודיאשווילי מדיה וקבצים בנושא לאדו גודיאשווילי בוויקישיתוף לאדו גודיאשווילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לאדו גודיאשווילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Lado Gudiashvili Gudiashvili, Lado (1988). Tainstvo krasoty: Kniga vospominaniy Таинство красоты: Книга воспоминаний [The Sacrament of Beauty: The Book of Memoirs] (in Russian). Tbilisi: Merani. Discover cinematographer, graphic artist, painter Vladimir Davydovich Gudiashvili (Lado), rkd.nl (באנגלית)
אליפות אסיה בכדורגל נשים 1997

אליפות אסיה בכדורגל נשים 1997 (באנגלית: 1997 AFC Women's Championship) היא המהדורה ה-11 של האליפות אסיה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אסיה. הטורניר נערך בסין והתקיים מ-5 בדצמבר עד ה-14 בדצמבר 1997. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנתיים לאחר מכן בארצות הברית. האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט. הראשונה והשנייה בכל בית עלו לחצי הגמר יחד עם נבחרת אחת מהמקום השלישי שסיימה עם מירב הנקודות. במשחק הגמר נפגשו קוריאה הצפונית וסין - המארחת והאלופה המכהנת. בסיום המשחק, שנערך בגואנגדונג, ניצחה סין 0-2 מצמד של ליו אילינג וזכתה בטורניר בפעם השישית ברציפות. בעקבות מיקומן כשלוש הראשונות, העפילו סין, קוריאה הצפונית ויפן ישירות לגביע העולם כנציגות של אסיה.
לורן ג'ולי

לורן ג'ולי (בצרפתית: Laurent Joly; נולד ב-26 ביולי 1976) הוא היסטוריון צרפתי, מומחה למשטר וישי ולאנטישמיות וחבר במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS). את עבודת הדוקטורט שלו ערך באוניברסיטת פנתאון-סורבון על צרפת תחת משטר וישי ובקומיסריאט הכללי לענייני יהודים בהנחייתו של אורי פסקל. הצטרף ב-2006 למרכז הלאומי למחקר מדעי והיה חבר במרכז המחקר של ההיסטוריה הכמותית עד שנת 2015. כיום (2022–2023) גו'לי הוא מנהל מחקר במרכז הלאומי למחקר מדעי. La Rafle du Vél d'Hiv : Paris, juillet 1942,  Paris, Grasset, coll. Essais et documents, 2022, 400 p. La falsification de l'Histoire : Eric Zemmour, l'extrême droite, Vichy et les juifs, Paris, Grasset, coll. Essais et documents, 2022, 140 p. L’État contre les juifs. Vichy, les nazis et la persécution antisémite (1940-1944), Paris, Grasset, 2018, 366 p. Édition revue et mise à jour, Paris, Flammarion/Champs histoire, 2020 (1re éd. 2018), 372 p. Dénoncer les juifs sous l'Occupation. Paris, 1940-1944, Paris, CNRS Editions, coll. Seconde Guerre mondiale, 2017, 232 p. Avec Tal Bruttmann, La France antijuive de 1936. L’agression de Léon Blum à la Chambre des députés, préface de Michel Winock, Paris, édition revue et corrigée, CNRS éditions, 2016, 282 p. Naissance de l'Action française. Maurice Barrès, Charles Maurras et l'extrême droite nationaliste au tournant du XXe siècle, Grasset, 2015, 384 p. L’Antisémitisme de bureau. Enquête au cœur de la préfecture de Police de Paris et du commissariat général aux Questions juives (1940-1944), Paris, Grasset, 2011, 447 p. Les “Collabos”. Treize portraits d’après les archives des services secrets de Vichy, des RG et de l’Épuration, Paris, Les Échappés, 2011, 128 p. Vichy dans la « Solution finale ». Histoire du commissariat général aux Questions juives (1941-1944), Paris, Grasset, 2006, 1021 p. Darquier de Pellepoix et l’antisémitisme français, Paris, Berg international, 2002, 200 p. Xavier Vallat (1891-1972). Du nationalisme chrétien à l’antisémitisme d’État, préface de Philippe Burrin, postface de Jean-Claude Nicolas, Paris, Grasset, 2001, 446 p. כל הפרסומים של לורן ג'ולי באתר לורן ג'ולי,באתר הספרייה הלאומית של צרפת (צרפתית). Laurent Joly, http://crh.ehess.fr (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופטוס

אופטוס (באנגלית: Singtel Optus Pty Limited ) היא חברה בתחום הטלקומוניקציה והמדיה שפועלת בעיקר באוסטרליה. החברה נמצאת בבעלות מלאה של חברה Singtel מסינגפור. בשנת 2022 היא סיפקה שירותים לכ-10 מיליון לקוחות והייתה החברה השנייה בתחום באוסטרליה אחרי טלסטרה (כ-22 מיליון לקוחות). החברה הוקמה בשנת 1981 בשם AUSSAT Pty Limited על ידי ממשלת אוסטרליה. היא שיגרה את הלוויין הראשון שלה בשנת 1985. לוויין זה איפשר לה לספק שירותי תקשורת אזרחית, תקשורת צבאית ושירותי טלוויזיה לאזורים מרוחקים ברחבי אוסטרליה. בשנת 1994 בעקבות שינויים בשוק האוסטרלי החברה נמכרה לגופים פרטיים. לאחר הפרטה "אופטוס" החל להתחרות בטלסטרה בשוק שיחות טלפון. בהמשך החברה נכנסה לתחום סיבים אופטיים. החל משנת 2001 החברה נמצאת בבעלות חברה מסינגפור. בשנת ספטמבר 2022 החברה סבלה מהתקפת סייבר. הערכה הייתה שנתונים של כ-9.8 מיליון לקוחות נגנבו. באוקטובר ממשלת אוסטרליה החליטה על הקמת וועדת חקירה לבדיקת צורת טיפול החברה בפרשה ונוהלי אבטחה שלה. החל משנת 1995 החברה פועלת בתחום טלוויזיה בכבלים בעזרת חברה Optus Television. מההשעה 4 בבוקר (שעון מקומי) ביום רביעי ה-8 בנובמבר 2023, בעיה לא ידועה גרמה להפסקה כלל ארצית בשירותי החברה. ההפסקה השפיעה ישירות על יותר מ-10 מיליון לקוחות, כולל שירותים ממשלתיים ועסקים. לקוחות דיווחו שהטלפונים שלהם הראו 'SOS' במחוון האותות וזה סימן לכך שהרשת הרגילה מושבתת, אך לטלפונים ניידים עדיין הייתה גישה לרשתות חלופיות במקרה של שיחת חירום; עם זאת, טלפונים קוויים של Optus הושבתו כליל. ההפסקה השפיעה גם על מגזר הבנקאות וגרמה לעיכובים מסיביים בתנועת הרכבות. בנוסף, גם ספקיות האינטרנט המקומיות Dodo ו-Amysim, שניהן מסתמכות על רשת Optus כמשווקים שלה, מה שגרם להפסקות שירותים ברחבי אוסטרליה. שבועיים לאחר התקרית הזאת, מנכ״לית החברה, קלי באייר רוסמרין, הודיעה על התפטרותה. סיבת התקלה הייתה בעיה בBGP. סדרת לוויינים הראשונה Aussat A החלה לפעול בשנת 1985. הלוויין הראשון שוגר לחלל בעזרת מעבורת החלל דיסקברי כחלק ממשימה STS-51-I. לוויין נוסף שוגר בשנת 1985 ולוויין השלישי בשנת 1987. הלוויינים נבנו על ידי יוז איירקראפט. לווייני הדור השני Optus B נבנו על ידי אותו יצרן והם שוגרו ממרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג. זה היה המקרה הראשון שלווייני תקשורת שנבנו בארצות הברית קיבלו אישור להיות משוגרים משטח סין. לוויין ראשון שוגר בשנת 1992 ופעל עד לשנת 2008. שיגור לוויין שני נכשל. לוויין שלישי שוגר בשנת 1994. לוויין מטיפוס Optus C מומן על ידי ממשלת אוסטרליה והיה מיועד לתקשורת צבאית ואזרחית. הוא נבנה על ידי SSL בשיתוף פעולה עם מיצובישי. הלוויין שוגר בשנת 2003. החל משנת 2006 החלו שיגורים של לוויינים Optus D ממרכז החלל הגיאני. מסדרה זו שוגרו 3 לוויינים (אחרון בשנת 2009. בשנת 2010 שוגר לוויין Optus 10. משקלו כ-3,200 ק"ג והוא הלוויין הגדול של החברה. לוויין נוסף מתוכנן לשיגור בשנת 2025. מדיה וקבצים בנושא אופטוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אופטוס אופטוס, ברשת החברתית פייסבוק אופטוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אופטוס, ברשת החברתית אינסטגרם אופטוס, באתר פינטרסט נתוני לוויינים ושיגורים תקלה נרחבת בנובמבר 2023 סיבה אפשרית לתקלה