laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקס למפל

מקס לַמְפֶּל (בגרמנית: Max Lampel; כ' בסיוון תר"ס, 17 ביוני 1900 – י"ז באייר תשמ"ז, 16 במאי 1987) היה מנצח, נגן עוגב ומלחין ישראלי ממוצא אוסטרי. למפל נולד בווינה בירת אוסטריה בשנת 1900 במשפחה יהודית מתבוללת, בן לזיגמונד למפל. למד באקדמיה למוזיקה בווינה, והיה חבר בתנועת נוער ציונית בעיר ותכנן לעלות לארץ ישראל. עבד עם אלכסנדר פון זמלינסקי בפראג כמנצח ונגן עוגב בקונצרטים, ואחר כך שב לווינה כמנצח מקהלות ותזמורות. למפל עבד כמוזיקאי בווינה ובפראג. בחודש יוני 1926 עלה לארץ ישראל עם אשתו, רוזיה לבית שלאם, ובנו בן השלוש מתוך הכרה ציונית, וייסד בה תזמורת. בארץ עבד כמנצח על מקהלות ותזמורות סימפוניות וכנגן עוגב, והיה מנגן בקונצרטים של עוגב בבניין ימק"א בירושלים, כן ניגן בתוכניות רדיו. למפל לימד שנים רבות באקדמיה למוזיקה בירושלים. מסופר כי למפל "היה דמות מרכזית בארגון קונצרטים סימפוניים של תזמורות אד־הוק בתל אביב בשנים 1927–1929. בהיעדר אולם קונצרטים בגודל מתאים ערך למפל את הקונצרטים על במת קרשים, וקהל שהגיע ל־3,000 מאזינים ישב על גבעת החול (שעליה הוקם לימים "בית העם"). למפל ידוע במיוחד בשל הלחן שכתב לשיר "דני גיבור" ("פרח נתתי לנורית"), למילותיה של מרים ילן שטקליס. רעייתו רוזיה (1901-1978 ;Rusia) הייתה פעילה בתנועת "הנוער הציוני" כתבה תסכיתי רדיו וספרים לנוער בגרמנית. והייתה חברה באגודת הסופרים בשפה הגרמנית בישראל. על ספרה "קיץ עם אורה" (Der Sommer mit Ora) זכתה ב-1965 בפרס הספרות הגרמנית לנוער (Deutscher Jugendliteraturpreis). מקס למפל נפטר בשנת 1987, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. ארכיונו שמור בספרייה הלאומית. [1] מקס למפל, באתר זמרשת מקס למפל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקס למפל, דף שער בספרייה הלאומית מקס למפל, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים על העוגב בימק"א ונגינת למפל באתר האגודה הישראלית לעוגבים (באנגלית) ת"ג, עוגב וצ'ילו בירושלים, דבר, 23 ביולי 1935 מנשה רבינוביץ, תוים: על הקונצרט של מקהלת הפועלים בנצוחו של מ. למפל, דבר, 21 בפברואר 1936 ב. רון, הערות של מאזין: מכס למפל, דבר, 13 ביוני 1952 (כולל תמונתו) משה גורלי, מוסיקה: "קולגיום מוסיקום", דבר, 27 בנובמבר 1953 (עם תצלומו של למפל ליד העוגב) Barbara von der Lühe, mit einem Geleitwort von Ignatz Bubis, Die Musik war unsere Rettung!: die deutschsprachigen Gründungsmitglieder des Palestine Orchestra, Tübingen :Mohr Siebeck, 1998 (Schriftenreihe wissenschaftlicher Abhandlungen des Leo Baeck Instituts, 58), Ch. 1: Keine jüdische Kultur ohne jüdische Musik: Deutschsprachige Orchestermusiker in Palästina von 118 bis 1936, pp. 29-30. (בגרמנית) Jehoash Hirshberg, Music in the Jewish community of Palestine 1880-1948: a social history, Oxford University Press, 1996, p. 97. על תרומתם של המוזיקאים דוברי הגרמנית שעלו לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי ראו: Barbara von der Lühe, Die Emigration deutschsprachiger Musikschaffender in das britische Mandatsgebiet Palästina: ihr Beitrag zur Entwicklung des israelischen Rundfunks, der Oper und der Musikpädagogik seit 1933 (Vorwort von Avi Primor), Frankfurt an Main: P. Lang, 1999. (בגרמנית) כך אצל משה צימרמן, יותם חותם (עורכים), בין המולדות: היקים במחוזותיהם, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, מרכז קבנר להיסטוריה גרמנית, תשס"ו 2006, עמ' 203. האנקדוטה מופיעה קודם לכן בספרו של יהואש הירשברג (שם, שם). ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ӡ

דְזֵה אבחזית (Ӡ, ӡ) היא אות באלפבית הקירילי, המשמשת בשפה האבחזית. אות זו מייצגת עיצור מכתשי, מחוכך שורק, קולי /ʣ/, בדומה למקבילתה Ѕ (דזה), המשמשת כיום במקדונית. ב-1937 נדחתה הצעה להכניס אות זו לאלפבית הרוסי. אות זו מבוססת על האות הקירילית З (זֵה), ובדומה ל-З, גם היא מזכירה בצורתה את הספרה 3. מדיה וקבצים בנושא Ӡ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ҙ

ד'ה (Ҙ, ҙ), או זה עם סדיליה, היא אות באלפבית הקירילי שמשמשת בשפה הבשקירית. האות מייצגת עיצור שיני, חוכך, קולי /ð/, כצירוף Th במלה האנגלית This. מדיה וקבצים בנושא Ҙ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תורמוס צר עלים

תורמוס צר עלים (שם מדעי: Lupinus angustifolius) הוא מין צמח בסוג תורמוס הגדל בר באירואסיה וצפון אפריקה, והוא מין פולש באוסטרליה וצפון אמריקה. במדינת ישראל תורמוס צר עלים הוא ערך טבע מוגן. תפרחת הצמח היא בצבע תכלת בהיר. רוחב עלעליו אינו עולה על 5 מ"מ, צרים באופן בולט לעין, ושעירים פחות מאשר במיני התורמוס האחרים בישראל. תורמוס צר עלים גדל בישראל באזור השרון, על אדמת חמרה ועל בזלת ברמת הגולן, ונמצא אף בעמק ירדן עליון ובשפלה. Lupinus angustifolius - Museum specimen מדיה וקבצים בנושא תורמוס צר עלים בוויקישיתוף תורמוס צר עלים, באתר ITIS (באנגלית) תורמוס צר עלים, באתר NCBI (באנגלית) תורמוס צר עלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תורמוס צר עלים, באתר צמח השדה תורמוס צר עלים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה תורמוס צר עלים, באתר Tropicos (באנגלית) תורמוס צר עלים, באתר GBIF (באנגלית) תורמוס צר עלים, באתר The Plant List (באנגלית) תורמוס צר עלים, באתר IPNI (באנגלית) תורמוס צר עלים באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
Ӎ

M עם זנבון (אות גדולה: Ӎ, אות קטנה: ӎ) היא אות באלפבית הקירילי, המשמשת כיום בשפה קילדין סאמי בלבד. אות זו מבטאת עיצור דו-שפתי, אפי, אטום /m̥/. М (כתב קירילי) מדיה וקבצים בנושא Ӎ בוויקישיתוף Simon Ager, Kildin Sámi (Кӣллт са̄мь кӣлл), omniglot, ‏21 באפריל 2019 Алфавит саамского языка (кильдинский диалект), www.peoples.org.ru (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ѳ

פיטא (ברוסית מודרנית: Фита́; בכתב שלפני הרפורמה: Ѳита́) היא אות באלפבית הקירילי המוקדם שמקורה באות היוונית תטא וצורתה כשל תטא גדולה, אך עם טילדה במקום קו ישר קטן בתוכה. האות שימשה בעיקר בשמות פרטיים שנגזרו מיוונית. הרוסים ביטאו שמות אלה בצליל /f/ במקום הצליל המקורי /θ/ (מבוטאת כמו ת"ו רפה, בדומה לצליל האנגלי Th), למשל "תיאודור" נהגה כ"פיודור". פיטא הוחלפה ברוסית באות Ф (אֶף) בשנת 1918. ברוב השפות הסלאביות האחרות (כמו גם מספר קטן של מילים ברוסית שמקורן ביוונית בעלות צליל phth כמו למשל фталевая кислота, "חומצה פְֿטַאלִית"), פיטא בוטאה כ־ט' והוחלפה על ידי Т הקירילית; למשל הגרסה הבולגרית והסרבית של תיאודור הוא: Тодор או Теодор, טודור ברומנית או תיאודור. כמו Θ, פיטא שימשה גם באלפבית הקירילי רומני, עד 1860 בערך. יש להבחין בין פיטא לבין האות הקירילית Ө. כיום משמשת האות פיטא רק בספרות הקיריליות, כאשר ערכה המספרי הוא 9. מדיה וקבצים בנושא Ѳ בוויקישיתוף
זמנים מודרניים

"זמנים מודרניים" (באנגלית: Modern Times) הוא סרט קולנוע משנת 1936 שביים צ'ארלי צ'פלין, שהוא גם כוכב הסרט. הסרט, בו מככבים גם פולט גודארד (רעייתו של צ'פלין באותה עת) והנרי ברגמן, יצא בשיאו של השפל הכלכלי בארצות הברית, שנבע לטעמו של צ'פלין מעודף מיכון תעשייתי ופולחן כוזב של יעילות בנוסח פורדיאני. בסרט ישנה גם נטייה ברורה, כבסרטים אחרים של צ'פלין, לסלידה הגובלת בלודיזם מן החדש והמודרני, וכמיהה לסוג של "עולם של אתמול" שבו היחסים בין בני אדם מיוסדים על אהבת אדם וחמלה. "זמנים מודרניים" היה אחד הסרטים האילמים האחרונים שנוצרו בהוליווד וסרטו האילם האחרון של צ'פלין. הסרט אמנם מלווה במוזיקה (אותה הלחין צ'פלין) ובקטעי דיבור קצרים, אך הנווד עצמו שותק לאורך הסרט ורק בסופו הוא פוצח בשירה, אך היא איננה בעלת משמעות מילולית שכן היא בג'יבריש. זאת לאור חששו של צ'פלין שדיבור יפגע בקסמה של דמות הנווד ובהזדהות עימה בקרב צופי הקולנוע שאינם דוברי אנגלית. בחלקו הראשון של הסרט צ'פלין עובד בעבודתו, במפעל. הסצינות העיקריות בחלק זה של הסרט עוסקות בעבודה בבית חרושת מודרני, בו העובדים על פס הייצור הופכים למכונות אוטומטיות, מפוקחים בכל מקום, כולל בשירותים, על–ידי המנהלים, ונעשים ניסיונות לחסוך בזמן ארוחת הצהריים באמצעות "מיכון" תהליך ההאכלה. השראה למראה המפעל שאב צ'פלין כאן, ככל הנראה, מהעיצוב החזותי בסרט "מטרופוליס" של פריץ לאנג. השראה רבה יותר נשאבה מהסרט "לנו החירות" (À nous la liberté) של רנה קליר שיצא בשנת 1931. חברת הסרטים שהפיצה את "לנו החירות" אף תבעה וזכתה בתשלום מצ'פלין (אם כי יוצרי הסרט התייחסו להשפעה כאות כבוד ולא כעלבון, וקליר נותר ידידו של צ'פלין). חלקו השני של הסרט סלפסטיקי פחות וסנטימנטלי יותר. בולטת בו במיוחד הסצנה בסופו של הסרט, כאשר צ'ארלי, המקבל עבודה כבדרן בבית קפה, עומד לצאת לזמר באוזני האורחים. כדי שלא להתבלבל, כותב צ'ארלי את מילות השיר על פתק הנמצא על ידו תחת שרוול החליפה, אך הפתק התעופף ונעלם, כצפוי, ברגע האמת וצ'ארלי הנבוך מהסס אם לצאת ולשיר. אהבתו (פולט גודארד) מעודדת אותו להמשיך. "פשוט תשיר," היא אומרת לו, "המלים לא חשובות". צ'ארלי, השותק לאורך כל הסרט, יוצא ומזמר את השיר "טיטינה", בג'יבריש מוחלט, ובאמצעות כישרונו הקומי הופך את המילים לבלתי חשובות. הסרט מסתיים בקטע האינסטרומנטלי הידוע שכתב צ'פלין, Smile. דני מוג'ה, אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "זמנים מודרניים", עמ' 32–34 מדיה וקבצים בנושא זמנים מודרניים בוויקישיתוף "זמנים מודרניים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זמנים מודרניים", באתר נטפליקס "זמנים מודרניים", באתר AllMovie (באנגלית) "זמנים מודרניים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זמנים מודרניים", באתר Metacritic (באנגלית) "זמנים מודרניים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זמנים מודרניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הגרסה המקורית של השיר פורסמה בצרפתית בשנת 1917 בשם "טיטינה, אני מחפש אחר טיטינה" (מלים: לואיס מובן ומרסל ברטל, לחן: ליאו דנידרף). גרסת הג'יבריש של צ'ארלי צ'פלין מהסרט התפרסמה, כאמור, בשנת 1936. שנה לאחר הסרט, כתב נתן אלתרמן גרסה עברית לשיר לכבוד נשף פורים בתיאטרון המטאטא, בה הוא ניסה לחקות את הג'יבריש של צ'פלין (זה פורים פורימטו, תיאטרו מטאטאטו, בחור אֶ-בחורתו, אלגרו נשיקתו). גרסה עברית נוספת, ידועה יותר, נכתבה על ידי חיים חפר בשנת 1958 למופע הנוסטלגיה "תל אביב הקטנה" ובוצעה על ידי יונה עטרי ויוסי בנאי תחת השם "טיטינה" (טיטינה, הו טיטינה, מה רע בפלסטינה...).
מדד מחירי התוצר

מדד מחירי התוצר (או: מדד מחירי התמ"ג) הוא מונח כלכלי המציין את היחס בין התמ"ג הנומינאלי (תוצר במחירים "שוטפים") לתמ"ג הריאלי (תוצר במחירים קבועים, לפי מחירי שנת ייחוס מסוימת). הנוסחה לחישוב מדד מחירי התוצר היא הבאה: מדד מחירי התוצר = (תמ"ג נומינלי \ תמ"ג ריאלי) * 100 מדד המחירים לצרכן פרופסור אסף רזין, ‏יעד האינפלציה צריך להיקבע על-פי מדד מחירי התוצר, באתר גלובס, 9 בספטמבר 1997 מאמר קצר באתר משרד האוצר הבריטי על ההגדרה ויישום של מדד מחירי התוצר
מאטל

מאטל (באנגלית: Mattel) היא חברת צעצועים אמריקאית וחברת הצעצועים הגדולה בעולם. היא מייצרת ומשווקת מוצרים פופולריים רבים לילדים, בהם בובות "ברבי" ו"אמריקן גירל", "פולי פוקט", צעצועי "פישר פרייס", מכוניות הצעצוע "הוט וילס" ו-"Matchbox", ‏"Masters of the Universe", משחקי לוח, דמויות מעולם הבידור (כגון דמויות בובות ואביזרים של חברת וולט דיסני, הארי פוטר, פארק היורה ועוד), ובשנות ה-80 גם קונסולות משחקי וידאו. לחברה כ-36 אלף עובדים, והכנסותיה נאמדות ביותר משבעה מיליארד דולר בשנה. החברה נוסדה בשנת 1945 על ידי השותפים אליוט הנדלר והרולד "מאט" מטסון, כחברה קטנה לייצור מסגרות לתמונות. היא נקראה "מאטל", שילוב של שמותיהם הפרטיים של השותפים. בשלב מאוחר יותר החלו מייצרים ריהוט לבתי בובות משיירי חומר שנותרו בתהליך ייצור המסגרות. עד מהרה הפכה מכירת הריהוט לבתי הבובות רווחית יותר ממכירת המסגרות, והחברה התמקדה במוצרים אלה ובכלי מוזיקה. מוצר הלהיט הראשון של החברה היה יוקולילי זעיר. ב-1959 ייצרה רות הנדלר, אשתו של אליוט הנדלר, את בובת "ברבי" הראשונה, על פי מודל של בובה ידועה מתוצרת גרמניה (Bild Lilli Doll) שראתה בסיור בשווייץ. הבובה זכתה להצלחה מיידית והפכה את חברת מאטל לענק עולמי בתחום הצעצועים. בשלב מאוחר יותר עוצבה בובת זכר בשם קן, כחבר לברבי, וכן חברים נוספים בעולם הבובות של ברבי. בני הזוג הנדלר היו בעלי החברה עד לשנת 1963, אז החלו מניותיה להיסחר בבורסה של ניו יורק. בשנת 1955 יזמה רות הנדלר, שהייתה סגנית נשיא החברה, קניית זמן פרסום בתוכנית הטלוויזיה של וולט דיסני "מועדון מיקי מאוס", דבר שהביא לחשיפה רחבה של מוצרי החברה לילדים. בשנת 1968 התמנתה רות הנדלר לנשיאת החברה. הנדלר ובעלה פרשו מניהולה הפעיל של החברה ב-1975, בעקבות ממצאים שהראו על דיווחים כוזבים של החברה לבורסה לניירות ערך. ב-1968 הוצגו לראשונה מכוניות הצעצוע "הוט וילס"; ‏"Matchbox", החברה המתחרה למכוניות צעצוע, נרכשה על ידי מאטל ב-1997. ב-1993 רכשה מאטל את ענק הצעצועים "פישר פרייס". מאטל סגרה את מפעל הייצור האחרון שלה בצפון אמריקה ב-2002, וכיום מרבית מפעליה ממוקמים בסין. מטה החברה ממוקם באל סגונדו, קליפורניה. אתר האינטרנט הרשמי של מאטל מאטל, ברשת החברתית פייסבוק מאטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאטל, סרטונים בערוץ היוטיוב מאטל באתר "ביזפורטל" גיל קליאן, מאטל הבינה שבארבי צריכה לחיות יותר בסרט, באתר כלכליסט, 2 בספטמבר 2018 מיכל רז-חיימוביץ', ‏ינון קרייז הישראלי שעומד בראש ענקית הצעצועים מאטל מדבר על ברבי, חיים סבן והאח הגדול: "אנשים ימשיכו לשלם על תוכן איכותי", באתר גלובס, 29 בדצמבר 2018 ציפי שמילוביץ', בובה של סיפור, באתר "ידיעות אחרונות", 30 במרץ 2019
פיסטולה

פִיסְטוּלָה (בעברית: נָצוּר) היא חיבור או מעבר לא רגיל בין שני איברים המכוסים בשכבת תאי אפיתל, שבדרך כלל אין ביניהם קשר. פיסטולה נגרמת בדרך כלל כתוצאה מזיהום חריג או מפציעה, אך לעיתים נוצרת באופן מכוון בתהליך ניתוחי. פיסטולה אופיינית במיוחד במחלות דלקתיות מסוימות, כדוגמת מחלת קרוהן. פיסטולה נוצרת גם באופן מכוון בתהליך פירסינג, כגון בעת חירור תנוך האוזן, הנחיר, הטבור או מקומות אחרים לשם ענידת עגיל. הטיפול בפיסטולה משתנה בהתאם לסוגה, למצבה ולמצב החולה. דרכי הטיפול העיקריות הן טיפול תרופתי וטיפול ניתוחי, ולעיתים הטיפול הוא שילוב של שתיהן. טיפולים תרופתיים מקובלים הם למשל תרופות אנטיביוטיות (כגון ציפרוקסין ופלג'יל), שבאפשרותן להביא לשיפור משמעותי במצב הפיסטולות אך לרוב לא לריפוי מוחלט שלהן. תרופות המדכאות את מערכת החיסון מסוגלות להביא לריפוי הפיסטולה ואף למניעת היווצרותה מחדש, אך פעולתן איטית. תרופות מסוג נוגדי TNF-α (כדוגמת רמיקייד ויומירה) יעילות בטיפול בפיסטולות הנגרמות כתוצאה ממחלה דלקתית כרונית. במקרים קשים, תרופות חזקות לדיכוי מערכת החיסון עשויות לסייע (כדוגמת ציקלוספורין A). טיפולים ניתוחיים הם בעיקר ניתוחים שמטרתם כריתת הפיסטולה, אך לאחרונה מופיעות שיטות חדשות כגון שימוש בדבק פיברין לריפוי פיסטולות, אשר נמצאות עדיין תחת שלבי מחקר. השקה פיסטולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נָצוּר במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שיבוש מהלכי משפט

שיבוש מהלכי משפט היא עבירה פלילית שמטרתה לפגוע בתקינותו של ההליך המשפטי ולהקשות על רשויות החוק לבצע את מלאכתן. דוגמאות נפוצות לפעולות שיבוש הליכים: העלמת ראיות, שינוי פיזי בזירת הפשע, מתן עדות שקר ועוד. עבירת שיבוש הליכי משפט נתפסת במערכת המשפט כעבירה חמורה בעלת פוטנציאל נזק משמעותי, עד כדי כך שהשופט מנחם אלון קבע שזו אחת משתי העילות הבודדות שבגינן ניתן לעצור אדם עד תום ההליכים, וזאת על אף זכותו הבסיסית של האדם לחירות. עבירת שיבוש הליכי משפט היא עבירה 'התנהגותית', שאינה דורשת תוצאה של שיבוש בפועל. היסוד העובדתי של העבירה הוא רחב, וניתן לבצע את העבירה במעשה או במחדל, אשר גורמים להפרעה בתקינותו של ההליך השיפוטי. דהיינו, די בהוכחה ממנה עולה בבירור כי זו הייתה כוונתו של הנאשם. די בכך שהמעשה היה עלול להביא לשיבוש הליכים, ולהביא לפגיעה באושיות המשפט, כדי לבסס יסוד מספיק לגיבוש יסודות העבירה. שיבוש הליכי משפט חל על כל התהליך השיפוטי, וכולל גם את שלב החקירה הפלילית וההוצאה לפועל. לחובת הנאמנות הקיימת בין הסנגור למרשו, קודמת חובת הציות לחוק בכלל, ולחוק הפלילי וכללי האתיקה בפרט. משכך, אסור לסנגור לסייע באופן פעיל למעשה שעלול להיחשב כשיבוש הליכי משפט. עבירה זו, על אף היותה מנוסחת כלפי הנאשם, יש לראותה, לדברי ד"ר לימור זר-גוטמן, כחובה החלה גם על עורך הדין, שמחויב שלא להטעות את בית המשפט מבחינה אתית-מוסרית ולאו דווקא על ידי חקיקה או פסיקה. שיבוש הליכי משפט היא עבירה פלילית המוגדרת בחוק העונשין, כאחת משלל עבירות הנכללות בסימן א': שיבוש עשיית משפט, וזו לשון הסעיף: "העושה דבר בכוונה למנוע או להכשיל הליך שיפוטי או להביא לידי עיוות דין, בין בסיכול הזמנתו של עד, בין בהעלמת ראיות ובין בדרך אחרת, דינו – מאסר שלוש שנים; לעניין זה, "הליך שיפוטי" – לרבות חקירה פלילית והוצאה לפועל של הוראת בית משפט". שיבוש הליכי משפט היא עבירה פלילית נפוצה, המתווספת לעיתים קרובות כעבירה משלימה לעבירות חמורות יותר. דוגמאות לאנשי ציבור שהואשמו (בין השאר) בשיבוש הליכי משפט: משה קצב, הרב יאשיהו פינטו, שלמה בניזרי, ועוד. בסיפור התנ"כי של מכירת יוסף על ידי אחיו, מנסים האחים להעלים ראיות למכירת יוסף, באמצעות טבילת כתונת הפסים שלו בדם שעיר עיזים ובאמצעות ראייה זו לטעון שנטרף על ידי חיית טרף. מעשה זה מהווה מעין שיבוש הליכים תוך ניסיון להעלים ראיות בנוגע לעבירה שבוצעה. ד"ר דליה צמריון חלק, "חביב אדם שנברא בצלם – על משנתו של השופט מנחם אֵלון בדיני מעצר", הסניגור 192 14 (2013). ע"פ 3372/11 משה קצב נ' מדינת ישראל, תק-על (4) (2011) רע"פ 7153/99 אורי אלגד נ' מדינת ישראל, פ"ד נה(5), 729, 743 (2001). אליאב שוחטמן, ‏על העבירות של שיבוש מהלכי משפט והכשלת שוטר במילוי תפקידו, שערי משפט ב (3)(6), 383, עמ' 389 (2001). ד"ר לימור זר-גוטמן, "חובת עורך הדין לא להטעות את בית המשפט", עיוני משפט כד(2), 414, 460-462 (2000). סעיף 244 לחוק העונשין, התשל"ז-1977. דנה שביט & אילנה קנטור, שיבוש מהלכי משפט, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏02/05/2010 ע"פ 3372/11 משה קצב נ' מדינת ישראל, פ"ד תק-על (4) (2011). תפ (ת"א) 43357-09-14 מדינת ישראל נ' יאשיהו יוסף פינטו, (2015). ע"פ 5083/08 שלמה בניזרי נ' מדינת ישראל, (2009). ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוקים כ"ג–ל"ג.
תפילת ועננו

תְּפִילַּתּ וַעֲנֵנוּ ("וַעֲנֵנוּ בּוֹרֵא עוֹלָם") היא תפילה מיוחדת הנאמרת בתפילת העמידה, על ידי עדות אשכנז בעת עצירת גשמים בארץ ישראל. התפילה נאמרת בברכת שומע תפילה לפני חתימתה. למנהג ירושלים רק שליח הציבור אומר תפילה זו ולשאר המנהגים גם הציבור בתפילת הלחש אומרה. זמן אמירת התפילה הוא כאשר מוכרז על עצירת גשמים. המנהג המקובל כיום הוא שהרבנים בראותם שלא ירדה כמות גשמים מספקת מכריזים על אמירת התפילה בציבור, אם כי אין כל מניעה ליחיד לאומרה בתפילת הלחש אף קודם לכן. נוסח תפילה זו מופיע בטור ויש שכתבו שהוא לקוח מתפילת 'ברך עלינו' בנוסח עדות המזרח. אליעזר וייל, זמן אמירת תפילת ועננו בורא עולם למניעת עצירת גשמים, המעין מט' ה'תשס"ט עמודים 37 - 42 יהושע מונדשיין, תפילה לעצירת גשמים, בית אהרן וישראל צב' ה'תשס"א עמודים קכז - קל הרב מאיר מאזוז, עלון בית נאמן 94
חבל אוסטיה

חבל אוֹסֵטְיָה (ברוסית: Осетия) הוא חבל ארץ בצפון הקווקז. האזור מתחלק לשני חלקים עיקריים. הראשון, דרום אוסטיה, הוא רפובליקה על פי הכרזה עצמית, בתוך הגבולות המוכרים בינלאומית כגאורגיה. השני, רפובליקת צפון אוסטיה–אלניה, שברוסיה. האוסטים רואים בעצמם צאצאים של האלאנים, עם נוודי המוזכר במקורות רומיים החל מהמאה הראשונה לפנה"ס. האוסטית משתייכת למשפחת השפות האיראניות הצפון-המזרחיות. החבל מיושב בעיקר על ידי אוסטים, המשתייכים לכנסייה האורתודוקסית הרוסית (82% מכלל אוכלוסייה), וכן מוסלמים. החלקים הצפוניים של החבל סופחו על ידי האימפריה הרוסית שהקימה בשנת 1784 את ולדיקווקז, כמוצב קדמי באזור. החלקים הדרומיים של החבל סופחו רק בשנת 1930. בשנת 1842 הכריזו הרוסים על הקמת אוקרוג אוסטיה במסגרת מלכות המשנה של הקווקז. האוקרוג (מחוז אוטונומי), שכלל את צפון ודרום אוסטיה, התקיים עד לשנת 1918. בשנת 1922 החבל חולק בין רוסיה הסובייטית לבין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית. דרום אוסטיה צפון אוסטיה אוסטים מדיה וקבצים בנושא חבל אוסטיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא קווקז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולפני פבל מיל

אולפני פבל מיל (באנגלית: Pebble Mill Studios) היו מרכז הפקה ושידור של תוכניות טלוויזיה ורדיו של ה-BBC בעיר ברמינגהאם שבבריטניה. המרכז היה פעיל משנת 1971 ועד לשנת 2004. בתקופה זו הופקו בו רבות מן התוכניות הנודעות ביותר של ה-BBC והוא נחשב שני בחשיבותו רק למרכז הטלוויזיה של ה-BBC בלונדון. המרכז נבנה בשנים 1967–1971 בפרבר של העיר וכלל מבנים על פני מגרש בגודל של 36 דונם, ובכללם בניין מרכזי בעל תשע קומות. הוא נפתח על ידי הנסיכה אן ב-10 בנובמבר 1971. התוכנית הידועה ביותר ששודרה מהמרכז הייתה Pebble Mill at One – אחת מתוכניות האירוח הראשונות בטלוויזיה, ששודרה בערוץ BBC1 בשעת הצוהריים (בשנים 1972-1986). תוכנית יומית פופולרית זו נודעה בין השאר בכך שלא צולמה באולפן טלוויזיה מסורתי, אלא במבואה בעלת קירות זכוכית של אחד הבניינים, וזאת בשל העובדה שהאולפנים במרכז היו תפוסים במשך רוב הזמן לצורך הפקות אחרות. בין יתר תוכניות הטלוויזיה שהופקו במרכז זה היו: "כל היצורים, גדולים כקטנים" – סדרה המבוססת על ספריו של הווטרינר אלף וייט (למעט הסצינות שצולמו בשטח פתוח); הסדרה "רופאים" (Doctors); הסדרה החיים האלה; הסדרה Dangerfield; תוכנית הטלוויזיה המוטורית טופ גיר. במרכז שכנה תחנת הרדיו BBC West Midlands – אחת מזרועות הרדיו האזורי של ה-BBC. בין תוכניות הרדיו שהופקו בו הייתה אופרת הסבון ברדיו The Archers – תוכנית הרדיו בעלת משך השידור הרצוף הארוך ביותר בעולם (מ-1950 ועד עתה). בראשית שנות האלפיים החליט ה-BBC לסגור את המרכז ולהעביר את הפעילות בו לאתר אחר. ההחלטה נתקבלה בשל שיקולים כלכליים שונים ובכללם הוצאות התחזוקה הגדלות של הבניינים. המרכז נסגר באוקטובר 2004 וחלק מהפעילות בו הועתקה לבניין במרכז העיר ברמינגהאם. בנייני המרכז נהרסו באביב 2005 מתוך כוונה לבנות במקומם פארק מדע וטכנולוגיה, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל. בשנת 2016 נפתח במקום "בית החולים ברמינגהאם לרפואת שיניים", שכולל מרפאות שיניים כחלק משירות הבריאות הלאומי ובית ספר לרפואת שיניים שקשור לאוניברסיטת ברמינגהאם. מדיה וקבצים בנושא אולפני פבל מיל בוויקישיתוף אתר נוסטלגיה על אולפני פבל מיל. ידיעה על ההחלטה לסגור את אולפני פבל מיל באתר ה-BBC. ידיעה על סגירת אולפני פבל מיל באתר ה-BBC. להרחבה ראו כאן. להרחבה ראו כאן.
אברהם תורג'מן

אברהם תורג'מן (1932 - 28 בספטמבר 2018, י"ט בתשרי תשע"ט) היה ניצב במשטרת ישראל. תורג'מן נולד במרוקו ובישראל השתייך לארגון יוצאי המדינה, ועד העדה המערבית בירושלים. התגייס למשטרת ישראל ב-1952. בשירותו במשטרה שירת שנים ארוכות במחוז הדרום של משטרת ישראל (אותה עת מחוז ירושלים-דרום). שימש קצין סיור ראשי וקצין המבצעים בנפת ירושלים, ב-1964 מונה לראש מחלקת חקירות של משטרת ירושלים, ב-1967 לראש לשכת סיור של הנפה, בהמשך שימש סגן ראש ענף חקירות במחוז, ב-1970 מונה לראש ענף מבצעים מיוחדים במחוז דרום ומתוקף תפקידו פיקח על פעילות תנועת "הפנתרים השחורים". ב-1971 מונה לסגן מפקד מרחב ירושלים. במקביל לתפקידיו במחוז שימש דובר משטרת ירושלים. מאוחר יותר התמנה תורג'מן לראש מחלקת תנועה במטה הארצי ובסוף 1974 הועלה לדרגת ניצב משנה. בשנת 1976 מונה לסגן ראש אג"ם במטה הארצי. בשנים 1978 עד 1981 שירת כמפקד מרחב חיפה בדרגת תת-ניצב. באותה תקופה התפתחה פרשת דניאל חנוך. בשנת 1981 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז תל אביב. בשנת 1984 מונה למפקד המחוז הדרומי ושימש בתפקיד כתשעה חודשים. בנו של תורג'מן, חירש מלידה, נפגע בשנת 1993 אנושות בתאונת דרכים. תורג'מן הרבה להרצות בנושא בטיחות בדרכים. בשנת 1957 התחתן עם בת דודתו, המיסטיקנית והגרפולוגית מרים תמיר; הם התגרשו בשנת 1963, אולם נישאו שוב לאחר 17 שנים. תורג'מן נפטר ב-28 בספטמבר 2018, בן 86 בלכתו. נקבר בחלקה הצבאית בבית הקברות ברחובות. יאיר קוטלר, העלילה, י.שור הוצאה לאור, 1984, 200 עמודים נעמי לויצקי, אני אדם ישר, כותרת ראשית, 1 באוקטובר 1986 עופר אדרת, השוטר הגיבור ש"שבר את הסטיגמה של סאלח", באתר הארץ, 15 בנובמבר 2018 זיו קריסטל, הלך לעולמו ניצב אברהם תורג'מן, באתר פוסטה, 29 בספטמבר 2018 7 קציני משטרה בכירים הועלו בדרגה, מעריב, 2 בדצמבר 1974 הכוכבים לא שווים – העתיד הוא בקלפים הכוכבים נוצצים לו עתידו של תורג'מן שרית ישי לוי, אהבתי אותו גם כששנאתי אותו, חדשות, 8 באוקטובר 1990
יצחק עירן

יצחק עֵירָן (5 בפברואר 1924 – 18 ביולי 2010) היה ניצב במשטרת ישראל. עירן נולד בפולין. במלחמת העולם השנייה נספו הוריו בגטו ורשה, והוא ברח לשטח רוסיה. בשנת 1942 הצטרף לבית הספר לחיל רגלים של קויבישב ולאחר הכשרה נשלח להילחם בחזית קלינין, שם נפצע. בהמשך שירותו ולאחר סיום המלחמה פיקד על המטה המאוחד של שישה צוותים במשמר הגבול. על שירותו זכה לאותות ועיטורים מטעם צבא פולין ומטעם שלטונות רוסיה. בשנת 1957 עלה לישראל והצטרף בדרגת סגן למשטרת ישראל כמפקד שער הגבול בבר גיורא. במרץ 1975 החל לפקד על מרחב השרון בתקופה של פיגועים ביטחוניים ועליה רבה בפשיעה. באוקטובר 1978 סיים את תפקידו והיה לסגן אגף המנהלה במטה הארצי. בתחילת 1981 מונה לראש אגף המנהלה במטה הארצי, תפקיד בו היה אמור לכהן עד פרישתו. אולם בעקבות בעיות בפיקוד על מחוז הצפון ביקש ממנו המפכ"ל אריה איבצן לפקד על המחוז הצפוני. בעיתונות פורסם שעירן מונה לתפקיד למרות גילו הגבוה, מצב בריאותו והעדר ניסיון מספק, בגלל שהמפכ"ל ראה בו אדם נוח, ישר וממושמע באמצעותו יוכל לפקח אישית על עבודת המשטרה במחוז. עירן כיהן בתפקיד עד יוני 1984, ולאחר מכן עמד בראש בית הדין למשמעת עד פרישתו לגמלאות בשנת 1986. יצחק עירן בביטאון "קול נכי מלחמה", עמ' 22 אתר "Billiongraves" ניצב משנה, דבר, 28 במרץ 1975 הפשיעה בשרון עלתה ב-57 אחוזים ב-4 שנים, מעריב, 30 באוקטובר 1978 ראובן שפירא, המינויים החדשים במשטרת הצפון עדות לכוונה לעשות סדר במחוז, דבר, 24 בדצמבר 1981 מפקדי המחוז לדורותיהם, באתר מחוז צפון של משטרת ישראל. שוטרים הורשעו, מעריב, 19 ביולי 1984 בוקי נאה, שוטרי ישראל חדלו להכות אזרחים, מעריב, 3 באוקטובר 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.