laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסטיין גורדר

יוסטיין גורדר (בנורווגית: Jostein Gaarder; נולד ב-8 באוגוסט 1952) הוא סופר נורווגי, שכתב רומנים, סיפורים קצרים וספרי ילדים. גורדר נולד באוסלו, נורווגיה, למשפחת מורים ומחנכים. הוא למד לשונות סקנדינביות ותאולוגיה באוניברסיטה של אוסלו. במשך זמן מה, לפני שהחל בקריירה של כתיבה, לימד פילוסופיה. יצירתו המוכרת ביותר היא הרומן עולמה של סופי, שכותרת המשנה שלו היא "רומן על תולדות הפילוסופיה". יצירה פופולרית זו תורגמה לחמישים ושלוש שפות. בעולם מצויים עשרים וששה מיליון עותקים מודפסים, שלושה מיליון מהם נמכרו בגרמניה לבדה. בשנת 1997 ייסד גורדר יחד עם רעייתו סירי דאנביג את "פרס סופי", שנקרא על שם הדמות מהספר. זהו פרס בינלאומי לסביבה ופיתוח בר-קיימא, בגובה מאה אלף דולר, שניתן מדי שנה עד לשנת 2013, אז הופסקה הענקתו בשל העדר מימון. באוגוסט 2006, על רקע המלחמה בלבנון, פרסם מאמר חריף. "איננו מכירים עוד במדינת ישראל", כתב יוסטיין גורדר בעיתון הנורווגי 'אפטנפוסטן', "אנחנו קוראים לרוצחי ילדים בשמם ולעולם לא נקבל שלאלה יש מנדט מאלוהים או מההיסטוריה להצדקת מעשי התועבה שלהם... אנחנו צוחקים לשגעונות של העם הזה, ומבכים את חטאיו". המאמר עורר סערה עזה מאז פרסומו. מונה לוין, מבקרת מוזיקה יהודייה-נורווגית מגדירה את הדברים כ"דבר המחריד ביותר שקראתי מאז 'מיין קמפף'" ואת כותבם כאדם בור ומלא שנאה. פרופסור דינה פורת, ראש המכון לחקר האנטישמיות והגזענות באוניברסיטת תל אביב, אומרת, "מדובר במניפסט אנטישמי קלאסי, שאפילו אינו יכול להסוות את עצמו כביקורת על ישראל". גורדר ניסה לטעון כי לא הובן נכון וכי הוא "חבר של ישראל ושל היהודים". בניגוד לדברים שכתב במאמר, הוא מציין בדברים להגנתו כי הוא תומך בקיום מדינה ליהודים, אך לא במתכונתה הנוכחית. הוא מודה כי היה משנה במשהו את תוכן הדברים כדי לא לפגוע, אך איננו חוזר בו מעיקרם. עולמה של סופי, הוצאת שוקן. סוד הקלפים מאיה, תרגמה דנה כספי, הוצאת שוקן, 2001. נערת התפוזים, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2005, תרגם מנורווגית רוג'ר הרץ אנטי-גורדר סאטירה תרגום המאמר שפורסם בעיתון 'אפטנפוסטן' ב-2006, מנורווגית לאנגלית. יוסטיין גורדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יוסטין גורדר (1952-), דף שער בספרייה הלאומית יוסטיין גורדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסטיין גורדר, באתר AllMovie (באנגלית) יוסטיין גורדר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוסטיין גורדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוסטיין גורדר, באתר Discogs (באנגלית) מבוסס על מאמר ב"הארץ", 10.8.06
דיזנגוף

האם התכוונתם ל... מאיר דיזנגוף – ראש עיריית תל אביב הראשון רחוב דיזנגוף – רחוב ראשי בתל אביב הקרוי על שמו של מאיר דיזנגוף בית דיזנגוף – בית המגורים של דיזנגוף בו נערכה הכרזת העצמאות פרס דיזנגוף – פרס שנתי באמנות המוענק על ידי עיריית תל אביב מ. דיזנגוף ושות' בע"מ - חברת ספנות שנוסדה על ידי מאיר דיזנגוף צינה דיזנגוף – רעייתו של מאיר דיזנגוף ואישיות בולטת בתל אביב כיכר צינה דיזנגוף (או בקיצור כיכר דיזנגוף) - כיכר על שמה, במרכז הרחוב על שם הרחוב המרכזי: דיזנגוף סנטר – קניון ברחוב דיזנגוף דיזנגוף 99 – סרט קולנוע של אבי נשר משנת 1979 להקת פיקוד דיזנגוף – להקה של יוצאי להקות צבאיות שפעלה בשנים 1969-1970 מקומות נוספים על שמו של מאיר דיזנגוף: גן מאיר – גן בלב תל אביב. קריית מאיר – שכונה על שמו, ליד כיכר רבין.
לוקסמבורג באירוויזיון 1957

לוקסמבורג באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "Amours mortes (tant de peine)", שבוצע על ידי הזמרת הצרפתייה, דניאל דופרה. בשנת 1957, רשות השידור הלוקסמבורגית הכריזה כי דופרה נבחרה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון. דופרה, שהייתה באותה העת בצרפת, הוטסה במהירות ללוקסמבורג. דופרה התאמנה על השיר רק פעם אחת, בחזרה הגנרלית לפני הופעתה בתחרות. לסחירות השיר, נשלחו מספר שירים לרשות השידור הלוקסמבורגית. רשות השידור בחרה את השיר "(Amours mortes (tant de peine", אותו דופרה תבצע באירוויזיון. השיר מעולם לא הוקלט, ולכן לא יצא כסינגל. דופרה שובצה שנייה בסדר ההופעות, לפני הממלכה המאוחדת ואחרי בלגיה. השיר זכה במקום הרביעי עם שמונה נקודות. LYRICS DRAW Eurovision 1957 Results: Voting & Points
אלגואס

אלגואס (בפורטוגזית: Alagoas) היא מדינה קטנה בצפון-מזרח ברזיל השוכנת בין המדינות פרנמבוקו וסרז'יפה; נוגעת במדינת באהיה בחלק מגבולה הדרום-מערבי. גבולה הדרומי של אלאגואס נקבע על־פי הנהר סאו פרנסיסקו. לאלאגואס שטח של 27,933 קמ"ר וגודל אוכלוסייתה כ־3,165,000 איש. בירתה היא מסייאו. מקור שמה של המדינה באגמים שבסמוך לחופה של העיר מסייאו. הקולוניאליזם הפורטוגזי חלחל בהדרגה לאלגואס במהלך המאה ה-16 וה-17. בתחילה הפורטוגזים הקימו התיישבויות, ולאחר מכן החלו להעביד את המקומיים. בשנים 1630-1646 האזור נשלט על ידי האימפריה ההולנדית. לאלגואס צורה של רצועה צרה וארוכה בניצב לחוף האוקיינוס האטלנטי. לאורך קו החוף ניתן למצוא שוניות אלמוגים ואזורי חוף חולי. מאחורי החופים, לעיתים במרחק של כמה מאות מטרים מקו החוף, משתרעות גבעות ירוקות המתמרות בתלילות מעל החוף, ושיורדת בהן כמות גשם רבה. בעבר, גדל בגבעות אלו יער הגשם האטלנטי ולאחר מכן שימשו הגבעות לגידול קנה סוכר על ידי המתיישבים הקולוניאליסטים של ברזיל. כיום הגבעות משמשות בעיקר לחקלאות, אך נותרו בפסגות הגבוהות והתלולות שלהם שרידים נדירים של יער הגשם האטלנטי. יותר פנימה נמצא אזור של סרטאו, האופייני לצפון-מזרח ברזיל. הסרטאו הוא אזור גבוה ויבש מלא בסבך שיחי קטינגה קוצניים. כלכלת המדינה מבוססת על חקלאות ומסתמכת בעיקר על קנה סוכר ובמידה פחותה מכך על טבק. קנה סוכר הווה את הבסיס לתעשיית הכוהל אשר נמצאת בשפל. תעשייה מקומית נוספת היא של מי־מלח הנשאבים מבארות עמוקות שבשולי מסייאו. משנות ה-80 של המאה ה-20 התפתח ענף התיירות באלגואס, דבר שהפך את חופי מסייאו מנמל קטן ורדום בעל עצי קוקוס לחופים המלאים בבתי מלון גבוהים. בחוף הצפוני מתחילים להופיע מקומות נופש המושכים אנשים מהדרום וחלק מאירופה. בשנת 2008 התגוררו במדינה 3,173,000 תושבים, מתוכם 67.4% מתגוררים בערים.66.18% מהאוכלוסייה מגזעים מעורבים, 30.39% לבנים, 3.02% שחורים, ו-0.35% ממוצא אסייתי. מדיה וקבצים בנושא אלגואס בוויקישיתוף אלגואס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מפרצון ביירון

מפרצון ביירון (באנגלית: Byron Sound; בספרדית: Bahia San Francisco de Paula - מפרצון סן פרנסיסקו דה פאולה), הוא מפרצון גדול (פיורד), בחוף האי פוקלנד המערבי, בארכיפלג איי פוקלנד. בטריטורית איי פוקלנד של הממלכה המאוחדת. המפרצון נפתח לכיוון צפון. לחוף המפרצון מצוי יישוב אחד - הכפר היל קואוב (Hill Cove). במפרצון ביירון איים רבים, ובהם האי סונדרס. המפרצון הוא שפכו של נהר בלקברן, וככל הנראה המפרצון הוא תוצר של פעילות קרחונית, שהרחיבה את שפך הנהר. • United States Hydrographic Office, Sailing Directions for South America, Volume 2, PP 154 – 156 • United States National Imagery and Mapping Agency, Sailing Directions (enroute): East Coast of South America, PP 154 – 156 • Will Wagstaff, Falkland Islands, PP 120, 141 - 143 • Dr Caroline Weir, A preliminary assessment of endangered sei whales (Balaenoptera borealis) in two candidate Key Biodiversity Areas in West Falkland, Falklands Conservation מפרצון ביירון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מידע למבקר באזור מפרצון ביירון אזור מפרצון ביירון באתר mindat מפת אזור מפרצון ביירון ראו בספר "Sailing Directions for South America, Volume 2" המפורט בפסקת "לקריאה נוספת" מידע גאוגרפי
לואו (אי, איי פוקלנד)

האי לואו (באנגלית: Low Island) הוא אי בארכיפלג איי פוקלנד. בטריטורית איי פוקלנד של הממלכה המאוחדת. האי ממוקם במפרצון ביירון, מצפון-מערב לאי מערב איי פוקלנד, מדרום לאי סדג', ומצפון לרמת ביירון ולהר סטורם. שיא גובהו של האי - 22 מטרים מעל פני הים. האי לואו הוא חלק משמורת טבע, בה הציד והדיג אסורים. • Helen Otely, Falkland Islands State of the Environment 2008 • National Imagry and Mapping Agency 2001, Sailing Directions (enroute): East Coast of South America, P 235 האי לואו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מפת אזור האי לואו האי לואו באתר mindat מזג אוויר נוכחי מעודכן באי לואו מידע גאוגרפי ראו להלן ב"Falkland Islands State of the Environment 2008" בפסקת "לקריאה נוספת"
Nutaku

Nutaku היא פלטפורמת משחקי הנטאי למבוגרים קנדית. הפלטפורמה מתמקדת במשחקי דפדפן, במשחקים להורדה ולטלפונים חכמים. ל-Nutaku יש 22 מיליון צופים בחודש, והיא מספקת פלטפורמה למפתחי משחקי רשת אינדי מערביים. בדצמבר 2014, החברה היפנית, Hokuto Corporation (אנ'), הודיעה על שיתוף פעולה עם Nutaku במטרה לשווק ולפרסם משחקים שלה לשוק המערבי. כיום, Nutaku היא המפיצה היחידה של משחקי Hokuto Corporation מחוץ ליפן. בינואר 2015, הושקה הפלטפורמה עם 4 משחקים יפניים שתורגמו במיוחד לקהל דובר אנגלית. אף על פי שהם החלו עם יציאתו של משחק הקלפים "Lord of Valkyrie"‏, Nutaku הרחיבה במהירות את מבחרה כדי לכלול משחקים מקוונים של ז'אנרים אחרים. החברה ידועה במיוחד בזכות מבחרה הרחב של משחקים ארוטיים (אנ') יפניים מתורגמים. באוגוסט 2015, הוציאה ב-Nutaku גרסה מקוונת של המשחק Everlasting Summer (רו') עם תוכן משוחזר למבוגרים. בנובמבר 2015, הודיעה Nutaku על השקת אתר לכל הגילאים. ביולי 2016, הודיעה Nutaku על שיתוף פעולה עם החברה Kimochi, שמתמקדת בהפצה דיגיטלית של משחקי הנטאי למבוגרים מרחבי העולם. בפברואר 2017, הודיעה Nutaku על השקת פלטפורמת מימון ההמונים, Kimochi Red Light, שמיועדת אך ורק למשחקי הנטאי למבוגרים. אתר האינטרנט הרשמי של Nutaku (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Nutaku (בשפות מרובות) Nutaku, ברשת החברתית פייסבוק Nutaku, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Nutaku, ברשת החברתית אינסטגרם Nutaku, סרטונים בערוץ היוטיוב Nutaku, ערוץ באתר Twitch.tv
יחסי איחוד האמירויות הערביות – לוב

יחסי איחוד האמירויות הערביות–לוב הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות ללוב. עם פרוץ המהפיכה בלוב בשנת 2011 תמכה איחוד האמירויות הערביות במורדים הלובים, ואף סיפקה להם נשק ותמיכה לוגיסטית. כאשר פרצה מלחמת האזרחים השנייה בלוב בשנת 2014, תמכה איחוד האמירויות הערביות בכוחותיו של הגנרל חליפה חפתר, והעניקה לו סיוע צבאי, פוליטי, כספי ותקשורתי. בינואר 2020 הציעה המועצה העליונה של לוב לממשלת ההסכמה הלאומית (GNA) המוכרת על ידי האו"ם לנתק את הקשר עם איחוד האמירויות הערביות. Qatar, the UAE and the Libya connection באתר אל ג'זירה, 12 ביוני 2017 Libyan state council proposes cutting ties with UAE באתר https://www.aa.com, 7 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראש ממשלת המדינה (גרמניה)

ראש ממשלת המדינה (בגרמנית: Ministerpräsident, בתרגום מילולי "שר-נשיא") בגרמניה הוא ראש הרשות המבצעת של מדינה בפדרציה הגרמנית. בראש ממשלת גרמניה עומד קנצלר, ומעליו מכהן נשיא טקסי העומד בראש המדינה. בראש כל אחת משש עשרה המדינות המרכיבות את הפדרציה עומד ראש ממשלה, שהוא לא רק ראש הרשות המבצעת באותה מדינה, אלא אף ראשה הטקסי (בניגוד לפדרציה הגרמנית עצמה וכן בניגוד לדמוקרטיות פרלמנטריות פדרליות אחרות, כגון הודו ואוסטרליה, שבהן מכהן מושל טקסי לצד ראש שרים ביצועי בדרג המדינתי). הגדרת התפקיד והסמכויות של ראש הממשלה משתנות ממדינה למדינה, אך ברוב המדינות למשרת ראש הממשלה השפעה רבה. בכל המדינות ראש הממשלה נבחר בבחירות עקיפות על ידי הלנדטאג. ברוב המדינות, דוגמת באדן-וירטמברג ונורדריין-וסטפאליה, רשאי הלנדטאג להפיל את הממשלה בהצבעת אי-אמון קונסטרוקטיבית, הדורשת תמיכה במועמד חלופי להרכבת הממשלה החדשה; במדינות אחרות, כגון ריינלנד-פפאלץ והסן, הלנדטאג רשאי להפיל את הממשלה בהצבעת אי-אמון רגילה ללא מועמד חליפי, ובבוואריה אין ללנדטאג יכולת להפיל את הממשלה כלל, ולכן ייתכן בה מצב של לנדטאג לעומתי. בניגוד לראשי הרשות המבצעת במדינות פדרטיביות אחרות, כגון מושלים בארצות הברית, לראשי ממשלות המדינות ישנה גם השפעה על הנעשה לא רק בדרג המדינתי אלא גם בדרג הפדרלי - הם עומדים בראש משלחת מדינותיהם בבונדסראט וממנים את שאר חברי המשלחת מקרב שרי ממשלותיהם. בשלוש ערי המדינה (ברלין, ברמן והמבורג), הממשלה מכונה "סנאט", ותואר העומד בראשה נקבע בהתאם: ראש עיריית ברלין מכונה "ראש העיר המושל", ראש עיריית המבורג מכונה "ראש העיר הראשון", וראש עיריית ברמן מכונה "ראש העיר ונשיא הסנאט". מספר רב של קנצלרי גרמניה ונשיאיה שימשו כראשי ממשלות מדינות קודם לכן, בהם הנשיא ריכרד פון וייצזקר שכיהן כראש עיריית ברלין בטרם נבחר לנשיא, הקנצלר הלמוט קוהל שכיהן כראש ממשלת ריינלנד-פפאלץ, והקנצלר גרהרד שרדר אשר כיהן כראש ממשלת סקסוניה התחתונה. שש נשים כיהנו עד שנת 2020 כראשי ממשלות מדינות בגרמניה. ב-1993 נבחרה לראשונה אישה למשרת ראש הממשלה, היידה זימוניס במדינת שלזוויג-הולשטיין שנכנסה לתפקידה לאחר שקודמה התפטר. האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד בקלפי היא כריסטינה ליברקנכט ממדינת תורינגיה, שנבחרה בשנת 2009 לאחר בחירות כלליות במדינה בהן המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית השלטת איבדה שליש ממנדטיה ויו"ר המפלגה הקודם התפטר מתפקידו עקב זאת. האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד בזכות עצמה היא הנלורה קרפט ממדינת נורדריין-וסטפאליה, שנבחרה בשנת 2010 לעמוד בראש ממשלת מיעוט שמאלית.
איטליה באירוויזיון 1957

איטליה באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "Corde della mia chitarra", שבוצע על ידי הזמר האיטלקי, נונציו גאלו. רשות השידור האיטלקי ערכה את הקדם המסורתי שלה, פסטיבל הסן רמו. אל הפסטיבל נשלחו 20 שירים, שמתוכם רק עשר עלו לגמר. ב-9 בפברואר 1957, גאלו זכה בפסטיבל עם השיר "Corde della mia chitarra", ונבחר לייצג את איטליה באירוויזיון. אירוויזיון 1957 נערך בעיר פרנקפורט, גרמניה. גאלו שובץ רביעי בסדר ההופעות, לפני אוסטריה ואחרי הממלכה המאוחדת. איטליה זכתה במקום השישי עם שבע נקודות. LYRICS Nunzio Gallo - "Corde Della Mia Chitarra" Eurovision 1957 Results: Voting & Points
אוסטריה באירוויזיון 1957

אוסטריה באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "Wohin, kleines Pony?‎", שבוצע על ידי הזמר האוסטרי, בוב מרטין. בשנת 1957, רשות השידור האוסטרית הכריזה כי מרטין נבחר לייצג את אוסטריה בהופעת בכורתה, באירוויזיון. מרטין התאמן על השיר רק פעם אחת, בחזרה הגנרלית לפני המופע הגדול. אל רשות השידור האוסטרית נשלחו מספר שירים. רשות השידור בחרה את השיר "Wohin, kleines Pony?‎", אותו יבצע מרטין בתחרות. השיר מעולם לא הוקלט, ולכן לא יצא כסינגל. בדומה לשירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי עם עיבוד גרמני. אירוויזיון 1957 נערך בעיר פרנקפורט, גרמניה. מרטין שובץ חמישי בסדר ההופעות, לפני הולנד ואחרי איטליה. אוסטריה זכתה במקום העשירי והאחרון עם שלוש נקודות. היות שמארגני התחרות לא חשפו את תוצאות אירוויזיון 1956, השיר הפך לשיר הראשון שהגיע למקום האחרון בתחרות האירוויזיון. LYRICS Eurovision 1957 Results: Voting & Points
שמואל חאגיז

רבי שמואל חאגיז (נפטר ה'שצ"ג, 1633), מחכמי העיר פאס שבמרוקו, דרשן, רב בפירנצה שבאיטליה ומחבר הספרים: "דבר שמואל" ו"מבקש ה'". רבי שמואל חאגיז הוא בנו של רבי יעקב חאגיז ונכדו של רבי שמואל חאגיז, שניהם חכמים מפורסמים מקהילת המגורשים בפאס שעמדו בראש בית הכנסת ובית המדרש בעיר. דודו היה רבי יצחק חאגיז, מחכמי פאס. מצד אימו היה נכדו של רבי יהודה הכהן ואחיינו של רבי יצחק הכהן. מסיבה לא ידועה נאלץ רבי שמואל לגלות מפאס כשהוא נדד במקומות רבים ובהם העיר טריפולי שבלוב. במקומות שנדד נשא דרשות, בהדפסתן הוא מצא נחמה לקשיי גלותו ולהיותו מודר מנחלת אבותיו ומבית הכנסת ובית המדרש שהורישו לו. בשנת ה'שנ"ו (1596) הדפיס בונציה את שני ספריו: "דבר שמואל" - ביאור על מדרש רבה על ספר דברים, ו"מבקש ה'" - 'שלוש דרשות נחמדות על כל פרשה'. באותה השנה נדפס בוונציה הספר "תפארת ישראל" מרבי צמח דוראן בהגהתו של רבי שמואל שאף כתב הקדמה לספר. בשנת ה'שנ"ח (1598) הדפיס רבי שמואל בוונציה מחזור לפי מנהג הספרדים. בשנת ה'שס"ט נזכר באגרת ששיגר רבי יהודה אריה ממודנה לרבי משה כהן פורט מוונציה, בקשר לפולמוס אודות קידושי ספק שהעסיק גדולי החכמים. על סמך אגרת זו משער החוקר מאיר בניהו כי רבי שמואל נתקבל לרב בפירנצה. לדעת רוב כותבי תולדותיו שב לעיר פאס והוליד שם את בנו היחיד, רבי יעקב חאגיז, מי שיהיה ראש ישיבת בית יעקב, מגדולי החכמים בירושלים ומחבר פורה. הוא נפטר בשנת ה'שצ"ג (1633), והותיר את בנו מיותם כשהוא רק כבן 13 שנים. נח גדליה קזצ'קוב, הלכות קטנות, "מבוא", מכון זכרון אהרן, ירושלים, ה'תשס"ט. רבי שמאל חאגיז, מבקש ה', ונציה, ה' שנ"ו, באתר היברובוקס רבי שמואל חאגיז, דבר שמואל, ונציה, ה' שנ"ו, באתר היברובוקס שמואל בן יעקב חאגיז, דף שער בספרייה הלאומית הספר מבקש ה', באתר הספרייה הלאומית יש להבחין בין אביו של רבי שמואל לבין רבי יעקב חגיז ממתקני התקנות, שכן אביו נזכר בהקדמת הספר "מבקש ה'" בשנת ה'שנ"ו בברכת המתים, ורבי יעקב ממתקני התקנות נפטר בי"ג בכסלו ה'שצ"ה (3 בינואר 1635), ראו: מאיר בניהו, דברי הימים של פאס, עמוד 87, הערה 17, אוניברסיטת תל אביב, ה'תשנ"ג. ראו מבקש ה' דף ל עמוד ב: "מה ששמעתי לאדוני דודי ה"ר יצחק חאגיז זלה"ה". ראו "מבקש ה'" דף סז, א: "כמו שפירש אדוני זקני החכם כמוהה"ר יהודה הכהן זצ"ל". ראו מבקש ה' דף רד, א: "מה שפירש אדוני דודי הר"ר יצחק הכהן זלה"ה". ראו הקדמתו והקדמת המגיה לספרו "מבקש ה'". ראו: מאיר בניהו, היחסים שבין יהודי יוון ליהודי איטליה, עמודים: 165 - 166, 321, תל אביב, תש"מ. ראו עדות רבי יעקב אשר נדפסה בספר משנת חכמים של בנו רבי משה חאגיז, דרך א, במעלת התלמוד, אות ב.
פורום (רומא העתיקה)

פוֹרוּם (בלטינית: Forum) היה האזור הציבורי המרכזי בערי מדינת רומא העתיקה. הפורומים עוצבו בצורה של כיכר או מספר כיכרות מחוברות ולפי קווי המתאר של הפורום רומאנום והפורומים הקיסריים בעיר רומא עצמה. אזורי הפורום ריכזו בתוכם את מוסדות השלטון, הדת והמשפט של עירם וכן שימשו כמרכז מסחרי וחברתי שוקק. במובנים רבים הפורום דומה לאגורה, השטח ששימש כמרכז העירוני של הערים ההלניות בעת העתיקה. בערים רומיות חדשות, או בקולוניות שהוקמו בתוך ערים איטלקיות ישנות הוקצו שטחים סמוך להצטלבויות שני הרחובות הראשיים (הקארדו מקסימוס מצפון לדרום והדקומנוס מקסימוס ממזרח למערב) לפורום ולמבנים ציבורים אחרים. מבנה נוסף שמילא חלק מתפקידי הפורום היה הבזיליקה, שהיה מעין פורום מקורה. הבזיליקה נבנתה לרוב בסמוך לפורום. כיום קיימים מספר רב של פורומים שנשתמרו, רובם באיטליה. מדיה וקבצים בנושא פורום בוויקישיתוף פורום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רומא העתיקה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רון מוס

רונלד מונטגיו מוס (באנגלית: Ronald Montague Moss; נולד ב-4 במרץ 1952) הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אמריקאי, חבר בלהקת "Player", הידוע בעיקר בתפקידו של רידג' פורסטר, באופרת הסבון של CBS "היפים והאמיצים". מוס נולד וגדל בלוס אנג'לס. בגיל 11 החל ללמוד לנגן על תופים, גיטרה ובס חשמלי. בשנת 1976 חבר מוס לזמר והגיטריסט, פיטר בקט, הגיטריסט והקלידן ג'יי.סי קראולי, והמתופף ג'ון פרייזן כדי להקים את הלהקה "Player", בעיקר כבסיסט וזמר. במוסך בהוליווד הילס הם כתבו והתאמנו על המוזיקה. המוזיקה משכה את תשומת ליבו של המפיק רוברט סטיגווד, שחתם איתם על חוזה. הסינגל שלהם "Baby Come Back" תפס את המקום הראשון במצעד הפופ הלאומי בשלושת השבועות הראשונים של 1978. הסינגל הופיע ברשימת הסינגלים הטובים ביותר לשנה זו במגזין בילבורד. גם סינגל ההמשך שלהם, "This Time I'm in It for Love", הגיע לשיא במקום ה -10 באותה השנה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשנת 2015. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן. לעיתים מופיע מוס לבד. הוא הופיע שוב באוסטרליה במרץ 2019 ובאיטליה בפעם הראשונה בקיץ 2019. מוס הופיע בסרט האיטלקי משנת 1983 "Paladini-Storia d'armie d'Amori". בשנת 1987 הוצע למוס התפקיד של רידג' פורסטר באופרת סבון חדשה "היפים והאמיצים". הוא קיבל את התפקיד, והתוכנית שודרה במדינות רבות ברחבי העולם. תפקידו משך מיליוני מעריצים ברחבי העולם. עד היום הוא ידוע בעיקר בתפקיד זה, והוא נוסע לעיתים קרובות, להופיע, ולקדם את המוזיקה שלו. בשנת 1987 שיחק בסרט "Hard Ticket to Hawaii". בשנת 2010, הוא השתתף בגרסה האיטלקית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", וסיים במקום שני עם בת זוגו שרה די וירה. ב-11 באוגוסט 2012 פורסם כי מוס יעזוב את "היפים והאמיצים", לאחר שגילם את דמותו של רידג' פורסטר במשך 25 שנה. הופעתו האחרונה הייתה ב-14 בספטמבר 2012. ב-12 במאי 2014 הופיע מוס, יחד עם להקתו באופרת הסבון "בית החולים כללי", כחלק מנשף האחיות בשנת 2014, שם ביצעו את להיטם "Baby Come Back". בשנת 2015, הוא גילם את הדמות של איאן באופרת הסבון הפלמית "Familie". בהמשך שיחק רון מוס בתפקיד ג'ון בלקוול באופרת הסבון "המפרץ". בשנת 2022 שיחק בסרט "Trail Blazers". רון מוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רון מוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רון מוס, באתר AllMovie (באנגלית) רון מוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רון מוס, באתר AllMusic (באנגלית) רון מוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) רון מוס, באתר Discogs (באנגלית) רון מוס, באתר Songkick (באנגלית) ענבל חננאל, כוכב "היפים והאמיצים": "מה שקורה בישראל זה נורא, האזרחים צריכים לקום ולהשיב את ארצם", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏ "RONN MOSS' PLAYER | News". נבדק ב-28 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה)
בודורפה

בודורפה (בהונגרית: Bodorfa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבודורפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 155 ובשנת 2020 רק 84 תושבים. בבודורפה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא בודורפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בודורפה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מבודורפה שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
היכל הפסלים הלאומי

היכל הפסלים הלאומי (באנגלית: National Statuary Hall) הוא חדר בקפיטול ארצות הברית המוקדש לפסלים של אמריקאים פורצי דרך. זהו חדר גדול בעל מבנה חצי מעגלי המורכב משתי קומות נפרדות, והוא ממוקם מדרום לרוטונדה, שם הוקם אוסף היכל הפסלים הלאומי. ההיכל בנוי בצורת אמפיתיאטרון עתיק והוא אחד הדוגמאות הראשונות לאדריכלות ניאו - קלאסית בארצות הברית. חלק ניכר מהעמודים המעוצבים בו עשויים משיש ברקציה שנחצבו לאורך נהר הפוטומק, בתקרת האולם קבוע פנס, ורצפת החדר מועצבת באופן ייחודי ועשויה מאריחי שיש שנרכשו במיוחד עבור החדר. האולם הוא האולם השני ומקום המפגש השלישי שנבנה עבור בית הנבחרים בגבעת הקפיטול, לפני כן נן נפגשו חברי הבית בניין זמני שכונה "התנור"", הבניין הוקם בזרירות יתרה ב-1801 ולא התאים לצורכי הבית, לאחר פלישת הכוחות בריטים לארצות הברית, החליטו הבריטים להצית ולשרוף את הקפיטול באוגוסט 1814, אירוע שהיה חלק ממלחמת 1812 הוחלט להקים את האולם מחדש, עם זאת כמה שנים לאחר שיפוץ האולם נהרסה חלק מתקרתו ונעשו מספר ניסיונות לשפר את האקוסטיקה במקום, החל מניסיון לשנות את סדר הישיבה ועד תליית וילונות במקום אך אף ניסיון לא צלח, הפתרון היחיד לבעיה זו היה לבנות אולם חדש לגמרי, בו ניתן לשמוע דיונים בקלות ולכן הוחלט להרחיב את הקפיטול ולבנות אולם חדש לחברי הבית. עם הרחבת בניין הקפיטול בשנות ה-50 של המאה ה-19 עברה מליאת בית הנבחרים מאולמה המקורי לאולם מרווח יותר. אז הועלו הצעות שונות בנוגע לשימוש באולם שהתפנה, ובכלל זה כחלל לתצוגת אמנות. בשנת 1864 חוקק הקונגרס חוק שבו הוסמך נשיא ארצות הברית להזמין את מדינות הברית למסור לקונגרס לתצוגה בהיכל פסל אחד או שניים, משיש או מארד, של אישים מאזרחיהן שכבר אינם בין החיים, אשר מייצגים את ההיסטוריה שלהן או שהצטיינו בשירות צבאי או אזרחי. ההליך בכל מדינה למסירת פסל החל בדרך כלל בהחלטה של בית המחוקקים שלה שקבעה את זהות האישיות שתונצח על ידי יצירת פסל, הקימה ועדה שבחרה את יוצר הפסל וכן קבעה את אופן מימון היצירה. בעבר נמסר כל פסל לקונגרס במסגרת טקס שהתקיים ברוטונדה של הקפיטול, שלאחריו הוא הוצג בה לתקופה של עד ששה חדשים בטרם הועבר למקומו הקבוע בבניין. בתחילה הוצגו כל הפסלים שנמסרו על ידי המדינות בהיכל הפסלים הלאומי, אך ככל שגדל מספר הפסלים בו הוא החל לסבול מצפיפות יתר. ב-1933 הוצגו בו בצפיפות רבה 65 פסלים, אשר גם איימו על יכולת רצפת ההיכל לשאת את משקלם. על כן קיבל הקונגרס בשנה זו החלטה שהסמיכה את אדריכל הקפיטול, באישור וועדת הספרייה המשותפת של הקונגרס, להציב חלק מן הפסלים באזורים אחרים של בניין הקפיטול. אז הוחלט כי בהיכל יוצג פסל אחד בלבד של כל מדינה. ארגון מחדש נוסף של האוסף נעשה בשנת 1976, ובמסגרתו הוצבו בהיכל 38 פסלים שנבחרו על פי גובהם והחומר שממנו נוצרו. פסלים של עשר משלוש עשרה המדינות המקוריות של ארצות הברית הוצבו באולם הסמוך לכניסה המזרחית לבניין הקפיטול. יתר הפסלים הוצבו במיקומים שונים ברחבי הבניין. הפסל המאה של המדינות - פופאי הילידי - שהיה פסלה השני של ניו מקסיקו, צורף לאוסף ב-2005. מדיה וקבצים בנושא היכל הפסלים הלאומי בוויקישיתוף "National Statuary Hall". Architect of the Capitol. History of the U.S. Capitol Building Architect of the Capitol. Retrieved 31 December 2014. "National Statuary Hall (The Old Hall of the House)". Capitol Complex. Architect of the Capitol. נבדק ב-2006-09-25.
מרי אליזבת ויגמן

מרי אליזבת ויגמן (בגרמנית: Marie Elisabeth Wiegmann;‏ 7 בנובמבר 1820 – 4 בדצמבר 1893) הייתה ציירת ז'אנר ופורטרטים גרמניים שעבדה בבריטניה, גרמניה והולנד. היא הייתה ציירת ידועה לאורך כל למעלה מ-50 שנות הקריירה שלה. מרי ויגמן (לבית הנקה) נולדה ב-7 בנובמבר 1820 בסילברבג, שלזיה, בהווה סרברנה גורה, עיירה פולנית באזור שלזיה תחתית. בשנת 1841, בגיל 21, היא הפכה לתלמידה של האקדמיה בדיסלדורף. היא למדה תחילה בהדרכתו של הרמן סטילקה, ואחר כך אצל האמן הגרמני קרל פרדיננד זון, שצייר גם דיוקן שלה. היא נחשבה בעיני בני דורה לאחת מגדולי התלמידים של סון, והיא זכתה במדליית זהב בברלין על אחת מיצירותיה – דיוקן של קרל שנאס שהוצג בגלריה הלאומית של ברלין. בשנת 1876 נכנסו שלוש מיצירותיה לגלריה הלאומית של ברלין: "גברת ונציאנית", "נערה צעירה עם ורדים" ו"אישה צרפתייה" משנת 1792. היא טיילה רבות בגרמניה, אנגליה, הולנד ואיטליה. בשנת 1841 נישאה לרודולף ויגמן והתיישבה עמו בדיסלדורף, שם נולדו להם שני ילדים: הבת קלרה בשנת 1842, והבן ארנולד בשנת 1846. מכיוון שהייתה לה משיכה לאמנות איטלקית שהיא חלקה גם עם בעלה, היא נסעה לשם משנת 1843 עד 1845. בין השנים 1846–1850 התמקדה ויגמן ביצירות המבוססות על אגדות וסיפורים מיתיים, בעיקר יצירות ספרותיות רומנטיות מאוחרות. אלה כללו ציור על פי השיר "האלפים" מאת לודוויג אולנד, ואיורים שונים אחרים שנכללו בספרי שירה מהמאה ה-19. שניים מאיוריה נכללו ב"סנט ניקולס" 1883 – מגזין מאויר לצעירים. מדיה וקבצים בנושא מרי אליזבת ויגמן בוויקישיתוף "Universität Düsseldorf: Marie Wiegmann" (ארכיון) Clara Erskine Clement Waters, Laurence Hutton, Artists of the Nineteenth Century and Their Works: A Handbook Containing Two Thousand and Fifty Biographical Sketches, Houghton, Mifflin and Company, 1889. (באנגלית) Saint-Nicholas, St. Nicholas, Conducted by M.M. Dodge, 1883. (באנגלית)