laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרדונה

שרדונה (בצרפתית: Chardonnay) הוא זן ענבים המשמש לייצור יין לבן. מקורו של הזן הוא ככל הנראה בבורגון, צרפת. השרדונה מתאפיין ביכולותו להסתגל לסביבות שונות, ולשקף את סביבת גידולו (הטרואר) ואת פעולות היינן ביינות המיוצרים ממנו. גפן השרדונה נחשבת נמרצת במיוחד בגידול העלווה שלה, הבא על חשבון השקעת הסוכרים ושאר המשאבים באשכולות הענבים. על מנת להתמודד עם חיסרון זה, מגדלי שרדונה נוהגים לגזום חלק ניכר מעלי הגפן, ואת גפני השרדונה נוטעים בצפיפות, כך ששטח העלווה המרבי יהיה קטן יותר. לשרדונה יכולת הסתגלות טובה למגוון רחב של סוגי קרקעות, אך נראה שהקרקעות המתאימות ביותר לזן הן: גיר, חרס ואבן גיר - האופייניות למולדתו של הזן. אחד היינות הפופולריים המיוצר מענבי שרדונה הוא יין לבן בעל כינוי המקור המבוקר מונראשה. שרדונה הוא אחד משלושת הזנים המותרים (והלבן היחיד) לייצור שמפניה, לצד פינו נואר ופינו מונייה. שרדונה נחשב לזן ענבים רב-תכליתי המתאים למגוון רחב של סגנונות יין. ישנם שני סגנונות עיקריים של ייצור שרדונה: שרדונה המיושן בחבית (עם עץ) ושרדונה ללא חבית (ללא עץ). במהלך ייצור שרדונה בחבית, היין מתיישן בחביות עץ אלון במהלך או לאחר התסיסה. תהליך זה מעניק ליין טעמים מורכבים וניחוחות נוספים שאינם קיימים בשרדונה ללא חבית. טעמים אלו יכולים לכלול וניל, קרמל, קינמון, ציפורן, קוקוס ואפילו טעם מעושן, תלוי במידת החריכה של העץ. תהליך זה מוסיף ליין מרקם חלק ועשיר יותר, ולעיתים תחושת חמאתיות, כתוצאה מתסיסה מלולקטית (אנ'). בשרדונה ללא חבית, היין אינו נחשף לעץ במהלך הייצור. כתוצאה מכך, היין שומר על הטעמים והניחוחות הטבעיים של הענבים. יינות אלו נוטים להיות פירותיים ורעננים יותר, עם טעמי תפוח ירוק וחומציות ברורה. תהליך זה מדגיש את הטרואר והמאפיינים האקלימיים של האזור בו גדלים הענבים, ומשמר את החומציות הגבוהה של השרדונה. השרדונה הוא אחד מזני האיכות הנפוצים ביותר ביינות לבנים בישראל, ומגדלים אותו מנאות סמדר שבערבה ועד לצפון הגליל ולצפון רמת הגולן. חלק גדול מיצרני השרדונה בישראל משתמשים בחביות עץ אלון, אולם קיימים מספר יקבים המייצרים שרדונה ללא מגע עץ, כמו יקב פלטר ויקב בנימינה. מדיה וקבצים בנושא שרדונה בוויקישיתוף "שלושה סוגי שרדונה ואיפה למצוא אותם", באתר Devine‏, 18 בפברואר 2016 Dave McIntyre, 5 Things To Know About Chardonnay, The World's Most Popular White Wine, The Washington Post, July 26, 2019 Meg Maker, What is Malolactic Fermentation?, Terroir Review, ‏2023-04-08 (באנגלית אמריקאית) Chardonnay Wine Guide: Something For Everyone, Wine Folly (באנגלית) דורון רב-הון, "דורון רב-הון על: שרדונה", בקבוק, 4 בספטמבר 2008. ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם קרוקס

סר ויליאם קרוקס (17 ביוני 1832 - 4 באפריל 1919; באנגלית: Sir William Crookes) היה כימאי ופיזיקאי בריטי, בעל אות מסדר ההצטיינות ונשיא החברה המלכותית בשנים 1913-1915. קרוקס למד במכללה המלכותית של הכימיה (RCC) בלונדון ועבודתו העיקרית היא בתחום הספקטרוסקופיה. ויליאם קרוקס נולד בלונדון שבאנגליה לג'וזף קרוקס, חייט ממוצא צפון אנגלי, ולמארי סקוט. הקריירה המדעית שלו החלה כשהיה בן 15, כשהתחיל ללמוד במכללה המלכותית של הכימיה שבכיכר הנובר בלונדון. בין השנים 1850-1854 קרוקס שימש כעוזר במכללה, ועד מהרה החל לעבוד על עבודה מקורית משלו, לא בתחום הכימיה האורגנית כפי שמורו אוגוסט וילהלם פון הופמן קיווה שיעשה, אלא בחקר תרכובות חדשות של היסוד סלניום, שעזר לו לפתח את מאמריו הראשונים בשנת 1851. כשעזב את המכללה המלכותית ב-1854 התחיל לעבוד בתור מפקח המחלקה המטאורולוגית במצפה רדקליף שבאוניברסיטת אוקספורד, ובשנת 1855 מונה למרצה בכימיה במכללה להכשרה של צ'סטר. לאחר שקרוקס התחתן ועבר ללונדון, הוא החל להקדיש זמן לעבודה עצמאית. משנת 1880 גר בגני קנזינגטון, שם הוא עתיד לבצע את כל עבודותיו במעבדתו הפרטית. ב-1904 זכה במדליית קופלי מטעם החברה המלכותית. היה נשיא האגודה הכימית 1889-1887. מדיה וקבצים בנושא ויליאם קרוקס בוויקישיתוף ויליאם קרוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ויליאם קרוקס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ויליאם קרוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יתדון

בגאומטריית המרחב, יתדון (disphenoid) הוא ארבעון, שכל פאותיו חופפות. לארבעון כזה יש שלושה זוגות נגדיים של צלעות שוות-אורך, וגם ארבע זוויותיו המרחביות חופפות. יתדון שהפאות שלו הן משולשים שוני-צלעות נקרא רומבי, ויתדון שהפאות שלו שוות-שוקיים נקרא טטרגונלי. הארבעון המשוכלל הוא יתדון שבו הפאות הן שוות-צלעות. חבורת הסימטריות של היתדון הרומבי היא חבורת הארבעה של קליין, והיא מאפשרת החלפה (יחידה) של כל זוג קודקודים. ליתדון הטטרגונלי יש אותן סימטריות מרחביות, אבל גם סימטריית שיקוף (שבגינה חבורת הסימטריות דיהדרלית, עם שמונה איברים). (חבורת הסימטריות המרחביות של הארבעון המשוכלל היא חבורת התמורות הזוגיות   A 4 {\displaystyle \ A_{4}} , ועם שיקופים מתקבלת החבורה הסימטרית   S 4 {\displaystyle \ S_{4}} ). נסמן ב-   v 1 , v 2 , v 3 {\displaystyle \ v_{1},v_{2},v_{3}} את וקטורי הצלעות היוצאות מקודקוד שנקבע בראשית הצירים. שאר הווקטורים הם   v 1 − v 2 , v 2 − v 3 , v 3 − v 2 {\displaystyle \ v_{1}-v_{2},v_{2}-v_{3},v_{3}-v_{2}} . חפיפת הפאות מאלצת אורכים שווים, כגון   | | v 1 | | = | | v 2 − v 3 | | {\displaystyle \ ||v_{1}||=||v_{2}-v_{3}||} , ומכאן נובעים השוויונים   | | v i | | 2 = v i ⋅ ( v j + v k ) {\displaystyle \ ||v_{i}||^{2}=v_{i}\cdot (v_{j}+v_{k})} לכל i,j,k שונים. פתרון המשוואות מאפשר לתאר את המכפלות המעורבות על-פי ארכי הצלעות:   v i ⋅ v j = 1 2 ( | | v i | | 2 + | | v j | | 2 − | | v k | | 2 ) {\displaystyle \ v_{i}\cdot v_{j}={\frac {1}{2}}(||v_{i}||^{2}+||v_{j}||^{2}-||v_{k}||^{2})} . התנאי היחיד לקיום וקטורים   v 1 , v 2 , v 3 {\displaystyle \ v_{1},v_{2},v_{3}} עם מטריצה סימטרית   ( v i ⋅ v j ) i , j {\displaystyle \ (v_{i}\cdot v_{j})_{i,j}} נתונה של מכפלות פנימיות הוא שזו תהיה מטריצה חיובית לחלוטין. אם מניחים   | | v i | | = a i {\displaystyle \ ||v_{i}||=a_{i}} עבור   a 1 , a 2 , a 3 {\displaystyle \ a_{1},a_{2},a_{3}} המקיימים את אי-שוויון המשולש   a k < a i + a j {\displaystyle \ a_{k}<a_{i}+a_{j}} (לכל סידור של המקדמים), אז הדטרמיננטות של המינורים הראשיים,   a 1 2 , 1 4 ∑ i , j , k ( a i + a j − a k ) ( a i + a k − a j ) , 1 2 ∏ ( a i + a j − a k ) {\displaystyle \ a_{1}^{2},{\frac {1}{4}}\sum _{i,j,k}(a_{i}+a_{j}-a_{k})(a_{i}+a_{k}-a_{j}),{\frac {1}{2}}\prod (a_{i}+a_{j}-a_{k})} , כולן חיוביות. מכאן שלכל משולש P יש יתדון שפאותיו חופפות ל-P. המשוואות היסודיות מראות גם שאת הווקטורים   v 1 , v 2 {\displaystyle \ v_{1},v_{2}} אפשר להשלים ליתדון, אם ורק אם   v 1 ⋅ v 2 ≤ min { | | v 1 | | 2 , | | v 2 | | 2 } {\displaystyle \ v_{1}\cdot v_{2}\leq \min\{||v_{1}||^{2},||v_{2}||^{2}\}} . כמו בכל ארבעון, המשכת שלוש הפאות היוצאות מקודקוד נתון של היתדון למקביליות בכיוון ההפוך, יוצרת מקבילון. את המקבילון אפשר לבנות משני יתדונים הפוכים (שפאותיהם חופפות, אך הם אינם איזומורפיים במרחב, אלא מהווים תמונת ראי זה של זה), ומתמניון שבסיסיו (בכל הפירוקים האפשריים לזוג פירמידות) מעוינים (בתמונה משמאל ניכרים מעוין כחול, שהוא ריבוע משום שהיתדון טטרגונלי, ומעוינים ירוק ואדום). עבור יתדון כללי, למקבילון המתקבל יש חבורת סימטריות מרחביות טריוויאלית. מקבילון מדיה וקבצים בנושא יתדון בוויקישיתוף יתדון, באתר MathWorld (באנגלית)
נבחרת רומניה בכדורסל

נבחרת רומניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של רומניה. הדירוג הנוכחי של נבחרת רומניה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-63 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. נבחרת רומניה נחשבת לאחת מהנבחרות החלשות באירופה. למרות שעד אמצע שנות ה-70 היא הופיעה כמעט בקביעות באליפות אירופה בכדורסל, היא כמעט ולא הגיעה להישגים משמעותיים בזירה זו. הישג השיא שלה הוא המקום החמישי בו סיימה פעמיים בשנים 1957 ו-1967. מאז שנת 1987 נבחרת רומניה לא הצליחה להעפיל לאליפות אירופה בכדורסל ומשנת 2005 החלה לשחק בדרג ב' של אירופה. בדצמבר 2015 נקבע בקונגרס פיב"א שרומניה תהייה אחת מארבע המארחות של אליפות אירופה בכדורסל 2017 ביחד עם ישראל, טורקיה ופינלנד בכך שבה רומניה להשתתף באליפות אירופה בכדורסל לראשונה מאז 1987 נבחרת רומניה השתתפה פעם אחת במשחקים האולימפיים וסיימה במקום ה-17 בשנת 1952. 1950 עד 2023 - לא העפילה מדיה וקבצים בנושא נבחרת רומניה בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
דוגמה (סרט)

דוֹגמה (באנגלית: Dogma) הוא סרט קולנוע משנת 1999 בבימויו של קווין סמית' ובכיכובם של לינדה פיורנטינו, אלן ריקמן, מאט דיימון, בן אפלק, ג'ורג' קרלין, סלמה הייק, כריס רוק, ג'ייסון מיוז, וכוכבי קולנוע רבים. דוגמה הוא סרטו הרביעי של קווין סמית'. הוא סרט פילוסופי במסווה של קומדיה. בניגוד לסרטיו הקודמים של סמית', אשר העלו תהיות הנוגעות באופיים של בני האדם, הסרט הנוכחי מעלה בעיקר תהיות בנושא דת. בסרט מופיעות גם דמויות הקשורות לסרטים אחרים שביים. שני מלאכים שגורשו מגן עדן (דיימון ואפלק) מוגלים לכדור הארץ. הם מוצאים פרצה בדוֹגמה הקתולית שבעזרתה הם רוצים לחזור לגן העדן (על ידי כניסתם לכנסייה הגואלת את כל מי שנכנס אליה). הבעיה היא שאם הם יצליחו, יתברר שאלוהים טעה. כיוון שזה בלתי אפשרי שהוא יטעה, הצלחתם תגרום להרס סדרי היקום והיקום יחדל מלהתקיים. כדי לעצור את שני המלאכים מלנצל את הפרצה, השרף מטטרון – קול האלוהים (אלן ריקמן) – שולח את בת'אני (לינדה פיורנטינו) לעצרם, כי היא הנצר האחרון למשפחתו של ישו. הוא מצרף אליה את ג'יי (ג'ייסון מיוז) ובוב השקט (קווין סמית'). הסכנה ברורה מאוד כיוון שאלוהים נעדר, ואף אחד אינו יודע היכן הוא. לעזרת בת'אני, ג'יי ובוב השקט, שולח השרף גם את רופוס (כריס רוק), השליח ה-13, ואליהם מצטרפת גם מוזה (סלמה הייק). החבורה צריכה להתמודד בנוסף למלאכים, גם עם הרשויות, עם סירובה של בת'אני להאמין במצב, עם חוסר הרצון של ג'יי ובוב השקט לעזור, עם שליחים מהגיהנום ואפילו עם התנגדות הכנסייה (עם ג'ורג' קרלין בתפקיד הקרדינל של ניו-ג'רזי) לעזור להם. לקראת יציאת הסרט מספר נוצרים קתולים יצאו כנגדו, בטענה כי מדובר בחילול הקודש. סמית', נוצרי קתולי בעצמו אשר טען כי לא ביקש להעביר ביקורת על הנצרות בסרטו זה, שם ללעג את הביקורת ויצא להפגין בעצמו תחת שם בדוי, ואף התראיין לערוץ חדשות מקומי בבקרו את הסרט. אתר האינטרנט הרשמי של דוגמה "דוגמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דוגמה", באתר נטפליקס "דוגמה", באתר AllMovie (באנגלית) "דוגמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דוגמה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "דוגמה", באתר Metacritic (באנגלית) "דוגמה", באתר אידיבי "דוגמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הוצאות והכנסות הסרט "דוגמה" באתר Box Office Mojo
וינר ריזנראד

וינר ריזנראד (בגרמנית: Wiener Riesenrad) הוא גלגל ענק בפארק פראטר שבעיר וינה, בירת אוסטריה. הגלגל הוקם החל בשנת 1896 לכבוד יובל הזהב של קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית פרנץ יוזף הראשון, והחל לפעול ב-25 ביוני 1897. תוכניות להורסו בשנת 1916 נגנזו בשל קשיים כספיים, והוא נרכש בידי אדוארד שטיינר (Eduard Steiner). לאחר האנשלוס ב-1938 הוחרם הגלגל מידיו של שטיינר שהיה יהודי, ואשר נרצח בשנת 1944 באושוויץ. הגלגל ניזוק במלחמת העולם השנייה ועלה באש בשנת 1944. לאחר המלחמה, החל בשנת 1945, נבנה הגלגל מחדש, ושב לפעול בשנת 1947. תחת 30 התאים שהיו בו קודם לשריפה, הותקנו בו רק 15, בשל החשש שיציבותו נפגעה. גובהו של הגלגל הוא 64.75 מטר, וקוטרו 60.96 מטר (200 רגל בדיוק). הגלגל לבדו שוקל 244.85 טון והמבנה כולו מגיע למשקל של 430.05 טון. הוא מסתובב במהירות של 2.7 קמ"ש, ומשך ההקפה הוא 255 שניות. הווינר ריזנראד הוא אטרקציה תיירותית פופולרית ונחשב לאחד מסמליה של העיר. הוא הופיע במספר סרטים, בהם האדם השלישי משנת 1949, והסרט בסדרת סרטי ג'יימס בונד מ-1987, 007 באזור המסוכן. לרגל אליפות אירופה בכדורגל יורו 2008 שנערכה באוסטריה ובשווייץ, כוסה הגלגל בתמונתו של שוער הכדורגל פטר צ'ך. תמונת השוער פטר צ'ך על הגלגל מדיה וקבצים בנושא וינר ריזנראד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וינר ריזנראד (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של וינר ריזנראד (בגרמנית) תמונות הגלגל הגלגל באתר Structurae
נבחרת שווייץ בכדורסל

נבחרת שווייץ בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של שווייץ. נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת שווייץ ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-61 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. נבחרת שווייץ השתתפה 5 פעמים באליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא מקום רביעי באליפות אירופה הראשונה שהתקיימה בשנת 1935 בביתה. בשנת 1946 שוב התקיימה אליפות אירופה בשווייץ ובאליפות זו סיימה הנבחרת במקום החמישי. בשלוש האליפויות הבאות בהן הנבחרת השתתפה היא לא הגיעה להישגים משמעותיים. הופעתה האחרונה של הנבחרת באליפות אירופה הייתה בשנת 1955 ומאז לא הצליחה להעפיל לאף טורניר משמעותי. נבחרת שווייץ השתתפה 3 פעמים במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה הוא המקום התשיעי בשנת 1936. 1950 עד 2014 - לא העפילה 2019 - לא השתתפה 2023 - לא העפילה מדיה וקבצים בנושא נבחרת שווייץ בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
גרנאש

גרנאש (בספרדית: Granacha, בקטלונית: Garnatxa) הוא אחד מענבי היין האדומים הנפוצים בעולם. הזן מאופיין בהבשלה מאוחרת יחסית, שהופכת אותו למתאימה לאקלים חם ויבש, כגון זה המצוי בספרד ובדרום צרפת. יינות גרנאש יהיו לרוב רכים, ובעלי אופי של תיבול ושל גרגרי-יער, ותכולת אלכוהול גבוהה יחסית. בדומה לזנים אחרים: לקבלת יינות איכות מזן זה יש צורך בבקרה על היבולים, שכן יבולים גדולים מדי עשויים להניב יינות עניים בטאנין וללא חומציות מספקת. לעיתים קרובות משמש הגרנאש כחלק מממסך ביחד עם זנים אחרים כגון סירה, קריניאן וסינזאו. הגרנאש הוא זן דומיננטי ברוב יינות עמק הרון שבצרפת, שם הוא מרכיב לרוב מעל 80% מהממסך. באוסטרליה הזן משמש לעיתים קרובות בממסך המכונה GSM - על שם שלושת הזנים המרכיבים אותו: גרנאש, סירה ומורבדה. הגרנאש משמש גם לייצור יינות רוזה בצרפת ובספרד, כאשר המפורסם שבהם הוא הרוזה ממחוז טאוול (Tavel) שבקוט דו רון. מקור הזן הוא ככל הנראה באראגון שבספרד, אולם לפי תאוריה אחרת מקורו באי האיטלקי סרדיניה. בדומה לקריניאן, גם לגרנאש היסטוריה בעייתית בישראל - ובשנות השבעים היה הגרנאש נפוץ ביינות רוזה פשוטים ופופולריים שקשרו בתודעה בין הזן לבין יינות נחותים. במאה העשרים ואחת החלו מספר יקבים בארץ להשתמש בזן ביינות איכות. בין היתר, יוצרו יינות גרנאש זניים על ידי יקב אבידן, יקב פלדשטיין ויקב שורק, ויינות ממסך מסגנון GSM על ידי יקב שאטו גולן ויקב סוסון ים. יקב ויתקין, המתמחה בייצור יינות מזנים ים תיכוניים, מייצר יין לבן יבש זני מגרנאש לבן ויין רוזה מבוסס גרנאש נואר. אורי חץ, יינן יקב שאטו גולן כתב שהגרנאש בישראל ביחס לזנים פופולריים אחרים מאופיין בגידול קל ונוח, ביבולים גבוהים (יחסית לזני איכות), בצבע אדום בהיר, בכמות חומצה נמוכה ובארומות שונות מזנים אחרים. מדיה וקבצים בנושא גרנאש בוויקישיתוף שגיא קופר, עושים לכם בית ספר: יינות חדשים ליקב שורק, באתר ynet, 27 בנובמבר 2008 אורי חץ, "אורי חץ, שאטו גולן, על: גרנאש", "בקבוק", 29 ביוני 2008. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטור בודנצקי

ארטור בודנצקי (בגרמנית: Artur Bodanzky; ‏16 בדצמבר 1877, וינה - 23 בנובמבר 1939, ניו יורק) היה מנצח יהודי-אוסטרי-אמריקאי, ששמו נקשר בעיקר עם אופרות של וגנר. בודנצקי, בן למשפחת סוחרים יהודית, למד נגינה בכינור והלחנה אצל אלכסנדר זמלינסקי. אחרי גמר לימודיו התמנה בודנצקי לעוזר ניצוח לגוסטב מאהלר בווינה, משם המשיך למשרות בברלין, בתיאטרון הגרמני החדש בפראג (אוגוסט 1907), שם היה לתקופה קצרה עמית לאוטו קלמפרר, ובמנהיים. ב-1915 היגר לארצות הברית, שם התקבל לעבודה במטרופוליטן אופרה בניו יורק. מחליפו במנהיים היה וילהלם פורטוונגלר. בודנצקי היה אחראי לרפרטואר הגרמני במטרופוליטן, תפקיד שאליו קיבל אותו טוסקניני בהמלצת בוזוני. ב-1921 הזמינה אותו הפילהרמונית של ניו יורק כמנצח אורח. ב-1928 הודיע בודנצקי על התפטרותו מן המטרופוליטן. את מקומו תפס תומאס רוזנשטוק, שקיבל ביקורת גרועה כל כך בעיתונות, שהגיש את התפטרותו כמעט מיד, על רקע בריאותי, ובודנצקי נשכר מחדש ונשאר במטרופוליטן עד מותו. תומאס ביצ'ם פנה אליו בהצעה לנצח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1936, אבל השכר שביקש בסך 250 לירות שטרלינג לכל הופעה נחשב לגבוה מדי. כאשר התמנה בודנצקי למשרתו במנהיים, זכה לשבחים כ"מנצח בוגר ושקדן" עם "מגרעת אחת בלבד: כבדות-ידיים מסוימת, נטייה מוקדמת לריטרדנדו". לעומת זאת, במטרופוליטן נודע בודנצקי לשמצה "בשל הטמפי המהירים שלו, בייחוד אצל וגנר". נאמר על בודנצקי, שהיה מקצץ באופרות שהכין להצגה יותר מהרבה מנצחים אחרים בני זמנו, והיו מי שהעלו סברה, כי הוא להוט לסיים את האופרה בעוד מועד להספיק למשחק קלפים. ה. ל. מנקן ביקר את יכולותיו כמנצח סימפוני באמרו, כי "בודנצקי עשה רושם שאיננו מתמצא בחומר שהיה אמור לנצח עליו." Beaumont, Anthony (2000). Zemlinsky. Ithaca, NY: Cornell University Press. ISBN 0801438039. Horowitz, Joseph (2005). Classical Music in America: A History of Its Rise and Fall. New York, NY: W. W. Norton and Company. ISBN 0393057178. מדיה וקבצים בנושא ארטור בודנצקי בוויקישיתוף ארטור בודנצקי, באתר AllMusic (באנגלית) ארטור בודנצקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארטור בודנצקי, באתר Discogs (באנגלית) Biography answers.com Biography ארטור בודנצקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מלך השירים

מלך השירים הוא משחק חברה העוסק בניחוש של שירים. המשחק נהוג לעיתים בתנועות נוער ובמסיבות, ועשוי לשמש גם כמשחק במהלך נסיעות ברכב. המשחק מיועד לבני נוער ומבוגרים, מכיוון שהוא דורש היכרות עם שירים רבים. מספר המשתתפים במשחק יכול לנוע בין מספר משתתפים בודדים לעשרות משתתפים. בוחרים מנחה למשחק, ויתר המשתתפים נחלקים לשתי קבוצות שוות או יותר. המנחה חושב על שיר כלשהו, שהוא מכיר את מילותיו היטב. בכל סיבוב של המשחק, המנחה חושף מילה אחת מהשיר. בכל סיבוב מתחילה קבוצה אחרת (בסיבוב הראשון, נקבעת זהות הקבוצה בהגרלה), והיא צריכה לשיר קטע משיר כלשהו המכיל מילה זו. אם הקבוצה מצליחה, על הקבוצה השנייה למצוא שיר מתאים, וחוזר חלילה, עד שאחת מהקבוצות איננה מצליחה למצוא שיר. הקבוצה האחרונה שהצליחה למצוא שיר מנצחת בסיבוב ומקבלת 10 נקודות. בשלב זה מתחיל סיבוב חדש, בו המנחה נותן מילה נוספת מהשיר (הקבוצות אינן מחויבות למצוא שיר המכיל את שתי המילים הקודמות שניתנו, אלא די במציאת שיר המכיל את המילה החדשה בלבד). אם אחת מהקבוצות שרה במקרה או בכוונה תחילה את השיר שהמנחה בחר, מסתיים המשחק, ואותה קבוצה מקבלת 50 נקודות. הקבוצה שלה יותר נקודות לאחר הוספת נקודות אלו מנצחת. קיימות גרסאות רבות למשחק, הנבדלות במספר נושאים: האם מותר לקבוצות למצוא שירים הכוללים את המילה המדויקת שניתנה או גם הטיה של מילה זו? (למשל, אם המילה שניתנה היא "ילדים", האם שיר עם המילה "ילד" מתאים?) בגרסה הפשוטה של המשחק, על המנחה להשמיע את המילה בדיוק כפי שהיא מופיעה בשיר שבחר, ואילו במציאת השירים המתאימים למילה מתקבלת כל הטיה (אם כי לרוב אי אפשר להטות שם עצם לפועל או להפך). האם יש צורך בציון שם השיר, בנוסף על שירת החלק בשיר שבו המילה הופיעה? בגרסה הפשוטה של המשחק, אין צורך בכך. האם שירים בפרסומות, ג'ינגלים, שירי מוראל של תנועות נוער, שירה וכו', נחשבים כשירים שניתן להשמיעם במסגרת המשחק? בגרסה הפשוטה של המשחק, שירים כגון אלו אינם מתאימים, וכך גם שירה שאין לה לחן. גרסאות שונות של המשחק הופיעו בשעשועון הטלוויזיה הישראלי "לא נפסיק לשיר", ששודר בשנים 2002-2006 בערוץ 2.
איזולה מג'ורה

איזולה מג'ורה (באיטלקית: Isola Maggiore) הוא אחד משלושת האיים הטבעיים באגם טראזימנו במחוז אומבריה במרכז איטליה. גובה האי הוא 258 עד 309 מטר מעל פני הים. האי הוא היחידי המיושב מבין שלושת האיים שבאגם. מספר תושביו הוא 15 נפש (מפקד 2017). האי שייך מנהלית לעיר טוארו סול טראזימנו (Tuoro sul Trasimeno) בנפת פרוג'ה. לאי יש תחבורה סדירה של מעבורות. משנת 1211 היה האי מקום מושבו של פרנציסקוס מאסיזי. במאה ה-12 נבנתה בפיסגת האי כנסייה. לאחר שהוקם בשנת 1328 מנזר פרנציסקני הוקמו בו בתי-מגורים. רוב המבנים באי הם מהתקופה ההיא. בתחילת המאה ה-19 היו באי 700 תושבים. מאז הלך ופחת מספר תושביו. מצודת ג'וליאמי (Guglielmi) הוקמה במבנה המנזר בשנת 1880. המצודה משמשת היום לספא. תושבי האי מתפרנסים מדייג, חקלאות, תיירות, ומלאכת אריגה אירית מסורתית, אשר הוכנסה לאי בראשית המאה ה-20. מטעי הזית באי עתיקים וגילם המשוער הוא מאות שנים. מדיה וקבצים בנושא איזולה מג'ורה בוויקישיתוף
מרדכי רוט

מרדכי רוֹט (15 במאי 1902 – 16 בספטמבר 1986) היה זמר טנור ישראלי, שפעל בארץ מ-1935 ושר בעיקר משירי ארץ ישראל ושירים עממיים. מרדכי רוט נולד ב-1902 בעיירה בּוּכנדאם (Buchendamm) שבלוסאטיה תחתית, ממלכת פרוסיה, גרמניה (כיום בוצ'ינה (Buczyna) בפולין). למד ב"חדר" ובגימנסיה בלֶמבֶּרג בירת גליציה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלטה המשפחה לקרפטים, על גבול הונגריה, ולבסוף התיישבו בבודפשט, שם למד בבית ספר ערב. כששבו הוריו ללמברג, נסע רוט לווינה ללמוד בבית ספר למסחר, וב-1917 שב גם הוא ללמברג. שם למד באקדמיה למסחר והצטרף לתנועת "השומר הצעיר". ב-1920, לאחר שסיים את לימודיו, עלה לארץ ישראל כחלוץ, עבד בסלילת כבישים ובייבוש ביצות, היה מדריך וחבר הנהגת התנועה, וממייסדי בית אלפא וקיבוץ השומר הצעיר ב'. לרוט היה קול ערב והוא ביקש ללמוד זמרה, וב-1930 נסע ללמוד בברלין. הוא למד שנתיים בסמינריון להשכלה מוזיקלית לנוער (Jugend- und Volksmusik) מיסודו של פריץ יֶדֶה (Jöde) (גר') (1932–1933) ולמד אצל המורה הידוע לפיתוח קול אוסקר דניאל (שב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, פוטר ממשרתו בשל היותו יהודי). בברלין הכיר את הפסנתרנית פלה טננבאום והם נישאו ב-1932. מאז הופיע באופן תמידי בלווי אשתו בקונצרטים של זמרה. ב-1934 הקליט לראשונה שירים עבריים והיה מהראשונים שהפיצו את שירי המלחין דוד זהבי. ב-1935 שב ארצה, ומעת שובו הופיע בזמרה במשך עשרות שנים ברחבי הארץ. כמו כן ביצע החל באמצע שנות ה-30 משיריו ברדיו, החל ב"קול ירושלים" בתקופת המנדט. ב-1941 ארגן רוט את האגודה המקצועית של "אמני הבמה העברית בארץ ישראל". מרדכי רוט הִרבה להופיע במקומות שונים ברחבי הארץ מטעם מחלקת התרבות. שירים מפורסמים המזוהים איתו כמבצע: "שיר הספנים" של יואל ולבה למילים של נתן אלתרמן, שהיה בזמנו להיט גדול, ו"למדבר שאנו" – לחן עממי למילים של אלכסנדר פן. מרדכי רוט נפטר בספטמבר 1986, בגיל 84. נקבר בבית העלמין בהרצליה. הותיר את אשתו, בנו ונכדים. 'Mordechai Roth,' in: Rainer E. Lotz und Axel Weggen, Discographie der Judaica-Aufnahmen: Deutsche National-Discographie, Serie 6, Bonn: Birgit Lotz Verlag, 2006, p. 456. מרדכי רוט, באתר זמרשת מרדכי רוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד תדהר (עורך), "מרדכי רוט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1724 קול ירושלים, דבר, 7 ביולי 1936 ב. רון, הערות של מאזין: הזמר מרדכי רוט, דבר, 1 ביולי 1949 ש. שבא, שירי שנות השלושים, דבר, 10 בדצמבר 1962 א. כנרתי, יובל משולש לזמר ותיק, דבר, 6 ביולי 1972 יובל לזמר רוט, דבר, 6 ביוני 1975 זאב רב-נוף, מרדכי רוט – השריד מהאתמול חותר אל המחר, דבר, 25 במאי 1978 מרדכי רוט, מעריב, מודעת אבל, 18 בספטמבר 1986.
אגם לבה

אגם לבה הוא לוע הר געש או שקע בהר געש ובו אגם של לבה מותכת ונוזלית, לרוב בזלתית. לעיתים משתמשים בשם זה גם לאגמים של לבה במצבי התמצקות שונים, ואף ללבה שהתמצקה כליל. אגמי לבה נוצרים בשלושה אופנים, או בצירוף שלהם: כאשר לבה נפלטת מצינור הזנה אחד או יותר וממלאת את הלוע כאשר לבה זורמת אל תוך הלוע או השקע וממלאת אותו כאשר לבה זורמת מתוך צינור הזנה באופן רציף לאורך תקופה ארוכה (ולא במהלך התפרצות אחת) וגורמת ללוע לגבוה מעל לסביבתו הרי געש בהם ישנם (או היו) אגמי לבה קבועים בעשורים האחרונים: ארטה אלה באתיופיה - קיים משנת 1906. הר ארבוס באנטארקטיקה קילוואה באי הוואי ניאראגונגו בקונגו מרום באי אמברים שבוונואטו הר יאסור (אנ') שבוונואטו. הר מסאיה (אנ') שבניקרגואה הר מייקל (אנ') באי סונדרס שבקבוצת איי סנדוויץ' הדרומיים בנוסף נוצרים מדי פעם אגמי לבה זמניים בלועות של הרי הגעש הבאים: ויאריקה בדרום צ'ילה פיטון דה לה פורנז במזרח האי ראוניון באוקיינוס ההודי. אול דויניו לנגאי בצפון טנזניה קרתאלה באיי קומורו שבאוקיינוס ההודי קלדרה תגלית נדירה: אגם לבה באי בודד, באתר ynet, 9 ביולי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוק התקווה

שוק התקווה הוא שוק ותיק השוכן בשכונת התקווה בתל אביב והוא קרוי על שמה. הוא משתרע על פני שני רחובות מרכזיים בצפונה של השכונה, ובמיוחד ברחוב התקווה. בנוסף לכך הוא מתפרש אל מספר רחובות צדדיים. השוק ידוע בססגוניותו, חיוניותו ובמחיריו הנוחים, והוא משמש מקור פרנסה לרבים מתושבי השכונה. בשוק דוכנים וחנויות רבות, בהם דוכני ירקות ופירות טריים, אטליזים, מאפיות ומעדניות. בשוק פועלות גם חנויות לדברי מכולת, תבלינים, מזון אורגני, ממתקים, פרחים, כלי בית, כלי מטבח, כלי עבודה וביגוד, וגם דוכני פלאפל ומסעדות עממיות. בשוק ניתן למצוא חנויות רבות המשויכות לעדות מסוימות, כמו חנויות לממכר עוגיות עיראקיות או מאכלים תימניים. השוק זוכה לעדנה בימים שלפני בחירות כשפוליטיקאים פוקדים אותו. הוא מוכר גם כמעוזם של אוהדי קבוצת הכדורגל בני יהודה. שוק התקווה הוקם בתחילת המאורעות (1939-1936), כאשר תושבי הכפר הערבי השכן סלמה נמנעו מלמכור בשכונה את תוצרתם החקלאית. במהלך קיץ 2005 שופץ השוק במקטעים. הוחלפו תשתיות מים וביוב, וכבלי תקשורת וחשמל הוטמנו באדמה. החנויות הורחבו וחופו בחרסינה, נבנו דוכנים ועמודי תאורה אחידים, המדרכות הוחלפו באבנים משתלבות, הכביש נסלל מחדש והשוק קורה ביריעות גליות שמשוות לו מראה רחב, נקי וחדיש. על תכנונו המחודש של השוק הופקד האדריכל אריה גונן. השוק המחודש והמשופץ נחנך בחודש ספטמבר 2005 במהלך שבוע של מופעים קהילתיים. עלמא אליוט הופמן ורותם מימון, KNOW HOPE: סיור קולינרי בשוק התקווה, באתר הארץ, 4 ביולי 2018