laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרשת השרופים

פרשת השרופים (בספרדית: Caso quemados) הוא השם בו נודע מקרה בו שרפו חיילים צ'יליאנים שני צעירים בבוקרו של ה-2 ביולי 1986 בסנטיאגו דה צ'ילה והשערוריה הפוליטית שהתחוללה בעקבותיו. באותה התקופה, ימי שלטונה של החונטה הצבאית תחת הנהגתו של הגנרל אוגוסטו פינושה זה 13 שנה מאז הפיכת 11 בספטמבר 1973, חוותה צ'ילה אי יציבות פוליטית והפרת זכויות אדם מצד המדינה. תומכי האופוזיציה לדיקטטורה התכוננו למחאה שתוכננה לימים 2 - 3 ביולי 1986 במסגרתה נבנו מספר מחסומי רחוב בחלקים שונים של סנטיאגו. בבוקרו של יום 2 ביולי, בשעה 8 בבוקר, הקימה קבוצה קטנה של פעילים מחסום רחוב בשכונת לוס נוגאלס (Los Nogales) שברובע התחנה המרכזית (Estación Central). הקבוצה הייתה מצוידת בחמישה צמיגים ישנים, מספר בקבוקי מולוטוב ובמכל דלק. הקבוצה אותרה בידי פטרול של חיילי צבא שעסקו בפינוי מחסומים באזור שדרת הגנרל ולסקס (General Velásquez). חברי הקבוצה נמלטו אולם שניים מהם, רודריגו רוחאס דה נגרי (Rojas De Negri), צלם כבן 19 ובן למשפחת גולים פוליטיים מאימת הרודנות של אוגוסטו פינושה, וכרמן גלוריה קינטאנה (Quintana), סטודנטית להנדסה באוניברסיטת סנטיאגו כבת 18, נתפסו בידי הפטרול שהורכב משלושה קצינים, חמישה מש"קים ו-17 חיילים, תחת פיקודו של סגן פדרו פרננדס דיטוס (Fernández Dittus). לפי גרסת חיילי הפטרול נשברו בשגגה כמה מבקבוקי המולוטב שנשאו רוחאס וקינטאנה בעת המעצר ואלו הביאו להצתתם הבלתי מכוונת של השניים. לפי גרסתה של קינטאנה, ששרדה את ההצתה, הכו חיילי הפטרול את שני העצורים באורח קשה ולאחר שהספיגו אותם בדלק - הציתו אותם והעלו אותם באש. ידוע בוודאות כי לאחר המעשה, בעוד רוחאס וקינטאנה שרופים ומחוסרי הכרה, עטפו אותם חברי הפטרול בשמיכות, העמיסו אותם על רכב צבאי והשליכו אותם להמתין למותם בתעלת השקיה באזור מבודד המרוחק כ-20 קילומטרים מחוץ לעיר. השניים נמצאו בידי מספר חקלאים, שהודיעו על כך למשטרה, אשר העבירה אותם לבית חולים. מצבו של רוחאס היה אנוש. הוא סבל מכוויות מדרגה שנייה ושלישית בכ-90% מגופו, מצלעות ומלסת שבורה וריאתו התמוטטה. הוא שרד ארבעה ימים נוספים ונפטר ב-6 ביולי 1986. קינטאנה סבלה מכוויות מדרגה שנייה ושלישית בכ-62% מגופה ומשיניים שבורות ולאחר שהתנדנדה בין חיים ומוות מספר שבועות נשארה בחיים. לאחר טיפולים ארוכים בצ'ילה ובקנדה עדיין סובלת קינטאנה מצלקות המעוותות את חזותה החיצונית. מיד לאחר המקרה ריצה מפקד הפטרול, פרננדס, 180 ימים בכלא, אולם שנה לאחר מכן קודם לדרגת קפטן. בשנת 1991 הורשע פרננדס בידי בית דין צבאי ברשלנות על כך שלא הגיש סיוע רפואי לרוחאס, אולם זיכה אותו מכל אחריות לשריפתה של קינטאנה. בית הדין הוסיף וגזר על פרננדס 300 ימי מעצר, אולם ביצוע פסק דין זה הושעה. בשנת 1993 שפט בית המשפט העליון של צ'ילה את פרננדס ל-600 ימי מעצר בכלא על אחריותו בשריפתו של רוחאס ומותו ועל שריפתה של קינטאנה. מתוך אלו קיזז בית המשפט את 180 הימים אותם כבר ריצה פרננדס. באוקטובר 2000 הורה בית המשפט לממשלה לפצות את קינטאנה בסכום של 251.7 מיליון פסו צ'יליאני (שהם כחצי מיליון דולר אמריקני) על הנזק שנגרם לה. FERNANDEZ DITTUS SENTENCED TO 600 DAYS IN CASO QUEMADOS - דיווח חדשותי מעיתון EL MERCURIO המובא באתר Chile Information Project (באנגלית)
פטל אדום

פטל אדום (שם מדעי: Rubus idaeus) הוא מין של פטל הנפוץ באירופה ובצפון אסיה. היה ידוע ביוון העתיקה כשיח נותן פרי, ושמו הלטיני נלקח מהר אידה בטורקיה, הסמוך למקום גידולו המקורי. קיימים שיחים בעלי פרי בצבע צהוב בהיר. הפטל האדום הוא שיח בגודל בינוני (בגובה מטר עד שלושה) רב שנתי, הצומח מחדש מדי שנתיים. הצמח מעל פני הקרקע נראה כדו-שנתי, אך מערכת שורשיו רב שנתית. בשנה הראשונה מצמיח השיח מערכת ענפים מהירה וגבוהה, ומגיע כמעט לגובהו המרבי. בשנה זו לרוב לא יצמיח השיח פרחים. בשנה השנייה השיח פורח בשלהי האביב, עם פרחים קטנים (קוטרם כסנטימטר), שכמו כלל הוורדיים בעלי חמישה עלי כותרת. הפירות מקובצים, בעלי גוון אדום או צהוב וטעם מתוק חמצמץ. כמו מרבית מיני הפטל, צורת הקיבוץ היא במעגל סביב העוקץ, כשמרכז המעגל חלול. בניגוד לאוסנה, נוטה פרי הפטל האדום להתפרק לכדוריות הבודדות עם הקטיף. כמו כן, קני הענפים של הפטל האדום אינם קוצניים, בניגוד לשאר מיני הפטל [דרוש מקור][מפני ש...]. הפטל האדום גדל באזורים מיוערים, תחת כיסוי עלווה של עצים גבוהים ממנו אך גם בקרחות יער. השיח מגודל גם למטרות חקלאיות, והוא אב קדמון למרבית הזנים המתורבתים בחקלאות הפטל כיום. מדיה וקבצים בנושא פטל אדום בוויקישיתוף פטל אדום, באתר ITIS (באנגלית) פטל אדום, באתר NCBI (באנגלית) פטל אדום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פטל אדום, באתר Tropicos (באנגלית) פטל אדום, באתר GBIF (באנגלית) פטל אדום, באתר The Plant List (באנגלית) פטל אדום, באתר IPNI (באנגלית) פטל אדום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מכבי עירוני בת ים

מכבי עירוני בת ים היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר בת ים, שבשיאה שיחקה בליגה הלאומית. משחקי הבית של הקבוצה נערכים אצטדיון העירוני בת ים שבדרום-מזרח העיר. הקבוצה נוסדה בשנת 2004 עם איחוד מכבי והפועל בת ים, ופורקה בשנת 2014. בשנת 2018 אוחדו מחלקות הנוער שלה עם הפועל בת ים שהוקמה מחדש, ובשנים 2023-2019 מוזגה עם בית"ר תל אביב לקבוצה מאוחדת שנקראה בית"ר תל אביב בת ים. לאחר פירוק האיחוד, נוסדה מכבי עירוני בת ים מחדש והיא משחקת בליגה ג'. קבוצת מכבי בת ים הוקמה בשנת 1947, ובתחילת דרכה שיחקה נגד מספר קבוצות עבריות שפעלו באזור המרכז. בשנת 1951 החלה לשחק במסגרת מסודרת של ההתאחדות לכדורגל ושובצה בליגה ג'. בשנת 1959 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה ב', ושיחקה במחוז דרום א' במשך 12 עונות רצופות. בסיום עונת 1970–1971 (עם המאמן צ'וצ'קו לוי) העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה א' (אז הליגה השנייה), שם שרדה עונה אחת וירדה בחזרה לליגה ב' בתום עונת 1971/1972. בעונה שלאחר מכן השלימה ירידת שתי ליגות בשתי עונות וירדה לליגה ג', ובשנים שלאחר מכן התנדנדה בין שתי הליגות התחתונות. בשנת 2004 התאחדה הקבוצה עם הפועל בת ים, ומאז היא נקראה מכבי עירוני בת ים. בעונתה הראשונה של הקבוצה העירונית המאוחדת היא העפילה לליגה א', ושיחקה שם במשך שלוש עונות. בעונת 2007/2008 סיימה במקום הראשון והעפילה לליגה הארצית. ב-22 במאי 2009 הפעילה לליגה הלאומית, לאחר שגברה 3–0 על בני טמרה. בסיום עונת 2011/2012 נשרה הקבוצה שוב לליגה א'. בקיץ 2014 החליטה הנהלת הקבוצה שלא להירשם לליגה, וקבוצת הבוגרים של המועדון למעשה פורקה. מחלקת הנוער של המועדון המשיכה לפעול גם לאחר הפירוק, וב-2018 אוחדה עם מחלקות הנוער של הפועל בת ים בחסות העירייה ותחת ניהולו של שחקן העבר פליקס חלפון. הקבוצה המאוחדת נקראה מועדון ספורט בת ים, ושיחקה עונה אחת בליגה ג'. במאי 2019 אוחדה הקבוצה העירונית המאוחדת עם בית"ר תל אביב תחת השם בית"ר תל אביב בת ים. בשנת 2023 פורק האיחוד עם בית"ר תל אביב, ולקראת עונת 2024/2025 נרשמה מכבי עירוני בת ים מחדש ושובצה בליגה ג'. מכבי עירוני בת ים באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אביחי חיים, האם פליקס חלפון יצליח להעיר את הכדורגל בבת ים?, השקמה, 23 ביולי 2018 איחוד ראשון עם תל אביב: שננו את השם "בית"ר תל אביב־בת ים", באתר Mynet בת ים, 22 במאי 2019 יונתן גינזבורג, ‏נעים להכיר: 27 קבוצות חדשות יצטרפו לליגה ג', באתר ONE‏, 16 באוגוסט 2024
עד עוין

עֵד עוֹיֵן הוא עד אשר אופן עדותו בבית המשפט שונה באופן מהותי מעדות קודמת שמסר, והשינוי גורם נזק לבעל הדין שהביא אותו להעיד. מרגע שבית המשפט הכריז עליו כ"עוין" ניתן להטיל דופי במהימנותו, עד כדי קביעה כי עדותו הקודמת היא הנכונה. הליכי עד עוין מעוגנים בסדרי הדין ובדיני הראיות, ומתקיימים בהליך פלילי ובהליך אזרחי. עדות שהפכה להיות עוינת לבעל הדין ומסייעת לצד שכנגד, שכיחה בהליכים פליליים. למשל, כאשר עד מסר עדות מוקדמת בחקירתו במשטרה או בכל אמרת חוץ אחרת. בהגיעו להעיד בבית המשפט הוא מוסר עדות שונה במהותה הגורמת נזק לתביעה, או שהוא מרבה לשכוח פרטים באופן שנראה כמו שכחה מכוונת, או שהוא בוחר לשתוק מעל דוכן העדים. ישנן סיבות שונות לעדות עוינת, בין השכיחות שבהן: העד מאוים על ידי הנאשם או על ידי גורמים מטעמו. העד טוען כי עדותו המוקדמת ניתנה תחת לחץ או הפעלה של השפעה בלתי הוגנת. חשש להפללה עצמית מעל דוכן העדים. במקרים של עבירות בתוך המשפחה כגון עבירות מין או אלימות, לפעמים בוחרים המתלוננים לחזור בהם מעדותם מתוך רצון לשמור על שלמות המשפחה. גם בתביעה אזרחית יכול עד לסתור עדות קודמת שנתן, בדיון קודם או באימרת חוץ אחרת כמו תצהיר משפטי, באופן שתחשב לעוינת. הדרישה לקבוע כי עד הוא עוין, יכולה לבוא רק מצד בעל הדין אשר הביא את העד. עליו לשכנע את בית המשפט כי הפיכת העדות לעוינת נעשתה בזדון ומתוך מניעים פסולים אשר נועדו לסייע לצד הנגדי. במקרים רבים נוהגים שופטים להתרות בעד ולהבהיר לו את משמעות הקביעה ותוצאותיה. במקביל, מתבקש בית המשפט לקבל את העדות הקודמת שנמסרה על ידי העד כעדות קבילה. לאחר ההכרזה על העד כעוין ניתנת הזדמנות שנייה לצד שהביא אותו לחקור אותו בחקירה נגדית, בה הוא יכול לשוב לעדותו הראשונה, או להתמיד בקו העוין. בית המשפט יכול לראות את עדותו המוקדמת כאילו היא העדות הנכונה, אם כי אין הוא חייב לעשות כך, והכל לפי נסיבות העניין. בדרך כלל עדות עוינת הופכת את העד לבלתי אמין והעדות הקודמת מקבלת משקל כבד לעומת העדות העוינת. Rosemary Pattenden, The Hostile Witness, The Journal of Criminal Law, Volume 56, Issue 4, November 1992, pp. 414–425 R v. Thompson (1976), Criminal Appeal Reports, Volume 64, p. 96, in Allen, Christopher. Sourcebook on Evidence. pp. 362–364. גלעד גרוסמן, העד לרצח הנער חזר בו מדבריו, באתר nrg‏, 25 בפברואר 2007 סעיף 179 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982 סעיף 10א לפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל"א–1971
חזי כאלו

חזי (יחזקאל) כָּאלו (נולד ב-18 בינואר 1952) הוא מנהל ישראלי ששימש מנכ"ל בנק ישראל וקודם לכן, ראש האגף היהודי בשירות הביטחון הכללי. יליד ירושלים, בוגר תיכון בויאר. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות במדעי המדינה של אוניברסיטת חיפה, אותו קיבל במסגרת לימודים בתוכנית החד-שנתית של המכללה לביטחון לאומי. לאחר שירותו הצבאי בחטיבת גולני הצטרף לשב"כ בו שירת במשך 25 שנים, בין היתר היה ראש לשכתם של ראשי השב"כ אברהם אחיטוב וכן של אברהם שלום בתקופת פרשת קו 300. כאלו מונה בנובמבר 1993 לראש האגף הלא-ערבי (המוכר גם כ"האגף היהודי") בשב"כ וכיהן בתפקיד במשך כשלוש שנים, בזמן טבח מערת המכפלה ורצח רבין. הוא היה מהאחראים להפעלתו של אבישי רביב כסוכן בקרב פעילי ימין קיצוניים. בשנת 1999 התפרסם "מסמך רביב" שהוא פרוטוקול של ישיבה שהתקיימה ב-1996 במשרד המשפטים בין בכירי המשרד לאנשי השב"כ (ובהם כאלו), בנוגע להפעלתו של רביב. על פי המסמך, כאלו, שהיה אחראי הפעלתו של רביב, אמר באותו דיון: "בדיון אצלנו הוחלט שהאיש לא נשלט ואי אפשר להמשיך להפעיל אותו בצורה כזו. אבל קבענו כללים חדשים של הפעלה, ניתוק, בדיקה פסיכולוגית. הובהר לו שככה לא נמשיך, ושלא תינתן לו חסינות על עבירות שיבצע". כאלו הכחיש את המיוחס לו וטען כי דבריו בפרוטוקול מתומצתים ולא שיקפו את מה שבאמת אמר. ועדת שמגר שחקרה את הרצח לא הסיקה מסקנות אישיות בנוגע לכאלו, אך ביקרה את צורת הפעלתו של הסוכן אבישי רביב, שהיה תחת אחריותו. בתחילת 1996 הוא עבר לתפקיד ראש אגף משאבי אנוש והדרכה, תפקיד בו כיהן כשנתיים ואז סיים את עבודתו בשב"כ. לאחר פרישתו מהשב"כ מונה לסמנכ"ל תכנון ומידע בשירותי בריאות כללית, ובהמשך עבר לתפקיד סמנכ"ל משאבי אנוש ומידע. כאלו התמודד על תפקיד מנכ"ל קופת חולים הכללית ומנכ"ל רכבת ישראל, אך לא זכה בתפקידים. בפברואר 2008 עזב את קופת חולים כללית. ב-26 באוקטובר 2008 מונה למנכ"ל בנק ישראל על ידי הנגיד סטנלי פישר. היה אחראי על מספר מחלקות וחטיבות בבנק: המטבע, חשבות, תשלומים וסליקה, טכנולוגיית המידע ומשאבי אנוש ומנהל. כאלו שימש כיו"ר וועדת ההיגוי הפנימית של הבנק לפרויקט הקמת מאגר נתוני אשראי והוביל את הקמתו,[1] כחלק מתהליך הקמת המאגר בהתאם לחוק נתוני אשראי התשע"ו - 2016, והיה אחראי גם על שיפוץ מבנה הבנק בירושלים בבנק ישראל. בספטמבר 2020 סיים את עבודתו בבנק ישראל, והצטרף למועצה המייעצת של קרן הון הסיכון sibf ומשמש כדירקטור במספר חברות בקרן. כמו כן, משמש בהתנדבות כיו״ר עמותת ״טק-קריירה״ העוסקת בהכשרה והשמה של צעירים יוצאי אתיופיה בתחום ההיי-טק. באוקטובר 2021 יצא לאור, בהוצאת "ידיעות ספרים", ספרו "דמו הותר - רצח רבין: עדות מבפנים". כאלו נשוי ואב לשלושה. הוא מתגורר בכוכב יאיר צור יגאל. חזי כאלו, באתר בנק ישראל רונן ברגמן, "בסופו של דבר, האיום המרכזי פשוט לא נקלט, לא נתפס. בדיעבד התברר לי שלא הוסיפו לרבין אפילו מאבטח אחד. איך אתה מסביר את זה? מה, הם אידיוטים?", באתר "ידיעות אחרונות", 29 באוקטובר 2021 יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 392-393. מנחם רהט, אריה, הימין: להקים ועדת חקירה, באתר nrg‏, 12 בנובמבר 1999 הותר לפרסום: תמצית פרוטוקול הדיון בעניין אבישי רביב - הנוסח המלא, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2011 יוסי מלמן‏, שנה לפני רצח רבין: המזימה הסודית להתנקש בפרס, באתר וואלה, 25 באוקטובר 2012 שי ניב, ‏ראש האגף היהודי בשב"כ בעת רצח רבין לא מוצא עבודה: "לא חושב שהעבר שלי מפריע, רוצה שייקחו אותי להיות מנכ"ל בזכות היכולות הניהוליות שלי", באתר גלובס, 21 בפברואר 2008 חזי כאלו ימונה למנכ"ל בנק ישראל, הודעה לעיתונות באתר של בנק ישראל בנק ישראל- מבנה ארגוני
הקהילה הבין-לאומית

הקהילה הבין-לאומית הוא מונח המשמש לעיתים קרובות בעיתונות ובדיפלומטיה בהתייחס למגעים המתנהלים בין מדינות העולם בפורומים דיפלומטיים שונים, ולהחלטות המתקבלות בפורומים האלה. למונח אין הגדרה משפטית או אקדמית ברורה, ומשמעותו עשויה להשתנות על-פי ההקשר שבו משתמשים בו. יש המשתמשים במונח במשמעות של כלל מדינות העולם. משמעויות אחרות שעשויות להיות למונח הן כלל המעצמות או הארגונים הבין-לאומיים הגדולים. במילון האנגלי של קיימברידג' המונח מוגדר כך: מדינות העולם המגבשות דעה או פועלות יחד כקבוצה. לדוגמה, "חטיפת בני ערובה אינה מקובלת והקהילה הבין-לאומית חייבת להתנגד לכך בתוקף." הביטוי "הקהילה הבין-לאומית" משקף תפיסה שעל-פיה לכל מדינה בעולם יש חובות וזכויות הבאות לידי ביטוי ביחסיה עם מדינות אחרות, וכי ארגונים בין-לאומיים הם מעין רשויות להסדרת היחסים בין המדינות. למעשה, נובע מהתפיסה הזאת כי מדינות העולם מתייחסות זו לזו באופן דומה לאזרחים בתוך מדינה מסוימת, וכי הארגונים הבין-לאומיים הם המקבילה לרשויות השלטון במדינה. השקפה זו נעשתה נפוצה לאחר מלחמת העולם הראשונה, והתבטאה בהקמת חבר הלאומים, ובהתערערות שיטת הבריתות הצבאיות שהייתה נפוצה באירופה לפני המלחמה (ותרמה במידה רבה לפריצתה). ניצנים ראשונים להשקפה הזאת הופיעו עוד קודם לכן עם הקמת הצלב האדום ב-1864. בשנת 1999 כתב המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, קופי אנאן, מסה בשם "משמעות הקהילה הבין-לאומית" בה פרש את השקפתו בנושא זה. בין השאר כתב: ”מה מחבר את כולנו לקהילה בין-לאומית? במובן הרחב ביותר זהו חזון משותף של עולם טוב יותר עבור כל האנושות, כפי שנקבע, למשל, במגילת האומות המאוחדות. יש תחושה רווחת של פגיעוּת לנוכח ההתחממות הגלובלית, והאיום הנשקף מהתפשטותו של נשק להשמדה המונית. ישנם כללי מסגרת למשפט בין-לאומי פומבי, יש את אמנות ז'נבה והסכמים אחרים בנושאי זכויות האדם. באותה מידה קיימת תחושה שיש הזדמנויות המשותפות לכולנו, ולכן אנו בונים שווקים משותפים ומוסדות בין-לאומיים כמו האו"ם. ביחד אנחנו חזקים יותר.” מדיה וקבצים בנושא הקהילה הבין-לאומית בוויקישיתוף the international community meaning in the Cambridge English Dictionary, באתר מילון קיימברידג'. (באנגלית) קופי אנאן, "The Meaning of International Community", במאגר המידע של האו"ם., ‏30 בדצמבר 1999 (באנגלית)
מות מארה

"מות מארה" (בצרפתית: La Mort de Marat) הוא ציור שמן מאת הצייר הנאו קלאסי ז'אק-לואי דויד. יש הגורסים כי מדובר ביצירה רומנטית. הוא מהווה את אחד מהדימויים המזוהים ביותר עם המהפכה הצרפתית. הציור מציג את מותו של ז'אן-פול מארה, רופא ממוצא שווייצרי ומהפכן, שהיה אחד משלושת "הטריומווירים" המונטניארדים לאחר הפיכת ה-10 באוגוסט 1792 (יחד עם ז'ורז' דנטון ומקסימיליאן רובספייר) והמסיתים הראשיים שהובילו לשלטון הטרור שנפתח לאחר מותו. מארה נרצח, בעת שטבל באמבט מרפא, על ידי שארלוט קורדה, אוהדת הסיעה הז'ירונדינית הליברלית יחסית. ההתנקשות במארה עוררה פאניקה וזעם בקרב המונטניארדים והייתה אחד המניעים הראשיים להחלת שלטון הטרור. קורדה עצמה הוצאה להורג באמצעות גיליוטינה ב-17 ביולי 1793. דויד היה מקורב למארה ותמך ברובספייר. דויד אף ארגן את הלוויה המפוארת של מארה וצייר את דיוקנו כמרטיר החשוב ביותר של המהפכה. הציור הוצג באספה המחוקקת כארבעה חודשים לאחר מותו של מארה, והפך מכשיר תעמולה בידי השלטון המהפכני. תלמידיו של דויד אף יצרו כמה העתקים של הציור בין השנים 1793–1794. לאחר הוצאתו להורג של רובספייר בשנת 1794, סר חינו של הציור בעיני השלטון החדש, ובשנת 1795 הוא הוחזר לרשותו של דויד. לאחר מותו של דויד נשכח הציור ומשפחתו ניסתה למכור אותו ללא הצלחה. במחצית המאה ה-19 החלה התעניינות מחודשת ביצירה, בייחוד לאחר שהמשורר ומבקר האמנות שארל בודלר כתב על הציור. עדות להתעניינות זו ניתן למצוא בציור "שארלוט קורדה" (1860) מאת הצייר הצרפתי פול ז'אק אמי בודרי (Paul-Jacques-Aimé Baudry), המתאר את מחזה המוות מציורו של דויד מזווית ראייה שונה, החושפת את דמותה של קורדה. במהלך המאה ה-20 שימש הציור השראה לציירים שונים, כדוגמת פבלו פיקאסו, אדוארד מונק והאמן הברזילאי ויק מוניז שצילם בשנת 2008 בהר הזבל הגדול שבריו דה ז'ניירו את סנטוס מראשי מלקטי הזבל כשהוא שוכב בג'קוזי מקולקל שמצא במזבלה. היצירה "מות מארה" בגרסה של ויק מוניז נמכרה במכירה פומבית בלונדון ב-28 אלף דולר לשיקום תנאי העסקתם של מלקטי הזבל בריו דה ז'ניירו. בספרות בולט מחזהו של פטר וייס (Peter Weiss) - "מארה סאד" (1963), המשתמש בציור כבסיס מרכזי לעלילת המחזה. להקת הפוסט פאנק/שוגייז האמריקאית "Have A Nice Life"(אנ') השתמשה בציור זה לעטיפת אלבומם משנת 2008 "Deathconsciousness", אלבום שנהפך לקאלט בקרב חובבי מוזיקה אינדית. בתיאור מותו של מארה יצר דויד שילוב בין תיאור ריאליסטי לבין אידיאליזציה של הדמות. מארה יושב באמבט המכוסה בסדין לבן ובשמיכה ירוקה המסתירים לוח כתיבה מעץ, חפצים אותם ראה דויד בביקור בחדרו של מארה ביום שלפני הרצח. בידו האחת הוא מחזיק דף נייר ועליו מכתב ואילו ידו האחרת שמוטה על הרצפה ומחזיקה בנוצה. לצד האמבט, שמימיו אדומים מדם, ניצבת שידה עשויה עץ ועליה קסת דיו, נוצה ונייר כתיבה. פלג גופו העליון של מארה בולט מן האמבט וראשו העטוף בבד לבן שמוט לאחור. דויד בחר לא להדגיש את הזוועה שברצח. פצעי העור של מארה אינם מתוארים ואף חתך הסכין מתואר בצורה מזערית. גם פניה של הדמות מביעים שלווה, המועצמת על ידי הרקע השטוח של הציור ועל ידי הבדים הלבנים המבודדים את הדמות. תנוחת הגוף של מארה מזכירה את דמותו של ישו ביצירות כגון פסל ה"פייטה" (1499) של מיכלאנג'לו או הציור "ההורדה מן הצלב" (אנ')‏ (1602-1603) מאת קאראווג'ו. בציור דוד מכניס את המכתב שמארה קרא בזמן ששארלוט קורדה התגנבה לבית ובעצם כך יכלה לרצוח אותו. בנוסף, מכיוון שדוד הכיר את מארה לפני המוות וחש זעזוע מהמוות הלא צפוי, הוא הקדיש לו את הציור וכך אפשר לראות שבשולחן שבתמונה רשום "למארה מדוד". פרט מן הציור "שארלוט קורדה" מאת פול ז'אק אמי בודרי (1860) מדיה וקבצים בנושא מות מארה בוויקישיתוף
בניין עיריית לונדון

בניין עיריית לונדון (באנגלית: City Hall) משמש את רשות לונדון רבתי ואת ראש עיריית לונדון. המבנה נמצא על גדתו הדרומית של נהר התמזה באזור סאות' בנק, ברובע סאת'ק של העיר לונדון, בסמוך לגשר טאוור. המבנה תוכנן על ידי האדריכל נורמן פוסטר, ונפתח לציבור ביולי 2002. על אף שהמבנה מכונה באנגלית "City Hall" - מילולית: "בניין הסיטי", אין קשר בינו לבין הסיטי של לונדון שבניין העירייה שלה הוא בניין הגילדהול. הרשויות שקדמו לרשות לונדון רבתי - מועצת לונדון רבתי ומועצת מחוז לונדון השתמשו בבניין המחוז הממוקם במעלה הנהר באזור סאות' בנק. מאז שפורקה מועצת לונדון רבתי משמש מבנה זה כמלון, כאתר תערוכות וכאקווריום, ולכן נאלצה רשות לונדון רבתי למצוא בניין חדש לצרכיה. למבנה צורה מעגלית אשר נועדה להפחית את שטחי הפנים של המבנה ולמנוע אובדן אנרגיה במבנה (למעשה לחימום המבנה דרושה רבע מכמות האנרגיה הנדרשת למבנה בגודל זה). בשל צורתו, קרא לו ראש עיריית לונדון, קן ליווינגסטון "אשך הזכוכית" (glass testicle). המבנה מעגלי, ובמרכזו מעבר ספירלי שאורכו כ-500 מטרים (המזכיר את מבנה מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים שבעיר ניו יורק. בראש המבנה אולם שמכונה "חדר המגורים של לונדון" (London's Living Room) המשמש לתערוכות. המעבר הספירלי נועד לסמל את שקיפות השלטון בפני אזרחי העיר, ומזכיר מבנה נוסף שתוכנן על ידי פוסטר - כיפת בניין הרייכסטאג שבברלין. המבנה הוקם באתר ששימש את הרציפים של הבריכה של לונדון. המבנה אינו נמצא בבעלות רשות העיר לונדון, ומוחכר על ידי הרשות לתקופה של 25 שנים. מדיה וקבצים בנושא בניין עיריית לונדון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בניין עיריית לונדון פנורמה של פנים הבניין מהי ההברקה של בית העיריה של לונדון?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה תיאור המבנה באתר חדשות ה-BBC דיאן סודג'יק, A thoroughly modernising mayor, עיתון האובזרוור
מאחז (משלט)

מאחז (למפת הר חברון מערב מוגדלת)   מאחז (למפת הר חברון מערב רגילה)   מאחז (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מאחז (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מאחז מאחז הוא משלט מזמן מלחמת העצמאות של מדינת ישראל, הממוקם מצפון מזרח לקיבוץ שובל וסמוך לכביש ולמסילת הרכבת לבאר שבע. בקרבת הגבעה יש באר ונחל הנושאים את אותו השם. מקור השם בשמה של הגבעה בערבית, "מע'אז". במלחמה הוא היה משלט חשוב בקרבות על כיס פלוג'ה, היום באזור מצודת יואב. באזור התחולל קרב חרבת מחאז בין הפלמ"ח כנגד הצבא המצרי כאשר המשלט עבר מיד ליד עד שנותר בידי צה"ל. בצד הכביש היה שלט המתאר את המערכה על המשלט. ב-1 ביולי 2008 נחנך בסמוך למשלט מחלף מאחז שמחבר את אזור בית קמה לכביש 6. קרב חרבת מחאז אבי ע., חנוכת מחלף מאחז ע"ש קרבות הפלמ"ח בח' מחאז - אתר תפוז, פלמח: דור ההמשך
כפר ת'ולת'

כפר ת'ולת' (בערבית: كفر ثلث) הוא כפר פלסטיני במערב השומרון, בנפת קלקיליה. הכפר נמצא בכביש 446, מדרום לעיירה עזון וצפונית לנחל קנה. פירוש המלה "ת'ולת" (ثلث) בערבית הוא: שְלִיש. יש סברה כי זה מקום "בעל שלשה" שנזכר בתנ"ך. לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה. בשנת 1870, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב שגרו בו כ-60 תושבים. הכפר מוזכר בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, היו ביישוב 654 נפש, כולם מוסלמים. במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-955 נפש. בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 1029 תושבים, בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. לאחר הסכם אוסלו, 28 דצמבר 1995, חולק השטח של הכפר: כ-1,238 דונם - 10.7% מהשטח, סווג כשטח B ורוב השטח - 10,292 דונם שמהווים 89.3% מהשטח הכולל, סווג כשטח C. ב-1977, הוקמה ההתנחלות קרני שומרון מצפון מערב לכפר. כמה מאות דונמים של אדמה חקלאית ששימשה את הכפר הופקעו לצורך הקמת ההתנחלות. ב-24 במרץ 2005 - צו צבאי מס' 65/05/ת כפר תלת' ועזון, הפקעת 224 דונם משני הכפרים מסיבות ביטחוניות לא מוגדרות. על פי מפה שצורפה נראה שהמטרה הייתה השלמת בניית חומת ההפרדה באזור. ב-26 בספטמבר 2002 - צו צבאי מס' 40/02/ת כפר תולת, כפר חבלה ועזון, הפקעת 894.5 דונם לצורך בניית גדר ההפרדה. הערה: בשנת 2003 פורסמו מספר תיקונים לצו צבאי מס' 65/05/ת על פי שינוי תוואי גדר ההפרדה. באוקטובר 2010 - ללא צו, עלו טרקטורים על אדמות ממזרח לכפר במסגרת עבודות לחיבור היישוב מתן לרשת החשמל של קרני שומרון. ב-25 בדצמבר 2002 - צו צבאי מס' 35/02/ת, כפר תולת וסניריה להפקעת 280 דונם עבור בניית חומת ההפרדה. ב-18 ביולי 2005 - צו צבאי מס' 120/05/ת, כפר תלת, להפקעת 1.2 דונם להקמת כביש עוקף ישראלי חדש. החל משנת 2003, נבנתה גדר הפרדה, והיא מפרידה 2,861 דונם, שהם כ-24.8% משטח הכפר. לצורך עיבוד האדמות שהופרדו, התושבים נדרשים לאישור צה"ל. מדיה וקבצים בנושא כפר ת'ולת' בוויקישיתוף זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 3823 ”וַיַּעֲבֹור בְּהַר אֶפְרַיִם וַיַּעֲבֹור בְּאֶרֶץ שָׁלִשָׁה, וְלֹא מָצָאוּ.” (ספר שמואל א', פרק ט', פסוק ד') ”וְאִישׁ בָּא מִבַּעַל שָׁלִשָׁה, וַיָּבֵא לְאִישׁ הָאֱלֹוהִים לֶחֶם בִּכּוּרִים עֶשְׂרִים לֶחֶם שְׂעֹרִים, וְכַרְמֶל, בְּצִקְלֹנוֹ. וַיֹּאמֶר: תֵּן לָעָם וְיֹאכֵלוּ.” (ספר מלכים ב', פרק ד', פסוק מ"ב) Guérin, 1875, pp. 143-144 Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 305 Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, p. 25 Mills, 1932, p. 66 Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 19 with a total of 16,439 dunams of land The Applied Research Institute – Jerusalem, Funded by Spanish Cooperation, Kafr Thulth Town Profile, 2013, עמ' 16 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.