laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפלגת העם (מושבת טרנסוואל)

מפלגת העם (באפריקאנס: Het Volk) הייתה מפלגה פוליטית במושבת טרנסוואל בין השנים 1904 ו-1910. החל משנת 1907 ועד לשנת 1910, החזיקה המפלגה בשלטון על המושבה. זו הייתה מפלגת ימין אפריקאנרית. מפלגת העם הוקמה ב-28 בינואר 1904 בפרטוריה על ידי שני גנרלים אפריקאנרים יוצאי מלחמת הבורים השנייה - לואי בותה ויאן סמאטס. בותה נבחר להנהגת המפלגה, וסמאטס נבחר לשמש כסגנו. למרות שבותה וסמאטס נלחמו במשך שנים ארוכות עם הבריטים עת שהיו אזרחי הרפובליקה הדרום-אפריקאית, כנתיני האימפריה הבריטית הם דגלו במדיניות של פיוס ופשרה כלפי בריטניה. מעבר לתמיכה במדיניות המתונה כלפי הבריטים, ראו עצמם אנשי מפלגת העם כנושאי הייצוג הפוליטי העיקריים של האפריקאנרים בטרנסוואל. בראשית שנת 1907 נערכו בחירות כלליות במושבה, ומפלגת העם זכתה ב-34 מתוך 69 מושבי הפרלמנט. מבין 34 חברי הפרלמנט מטעם המפלגה שבעה היו דוברי אנגלית, דבר אשר ביטא את שאיפתה של המפלגה לשיתוף פעולה עם האוכלוסייה דוברת האנגלית בטרנסוואל. לאחר שמפלגת העם חברה למפלגה בריטית מתונה בת שישה מושבים בפרלמנט לצורך הקמת קואליציה, הושבעה לבסוף ממשלה בראשות לואי בותה. בותה היה ראש הממשלה היחיד של המושבה לכל אורך תולדותיה, בעיקר עקב פירוקה המהיר. בשנת 1910, כשמונה שנים בלבד לאחר הקמתה, מוזגה מושבת טרנסוואל יחד עם שאר המושבות הבריטיות בדרום אפריקה. תחתיהן הוקם איחוד דרום אפריקה. בשנותיה האחרונות של מושבת טרנסוואל, על רקע קולות אשר בישרו איחוד קרב, החלו אנשי המפלגה לחפש אחר שותפים להקמתה של מפלגה אשר תבטא כוחם הפוליטי במדינה הדרום אפריקאית העתידה לקום. מפלגה כזאת הוקמה לבסוף מיד עם הקמת האיחוד בשנת 1910, היא המפלגה הדרום אפריקאית. לצד חלקה של מפלגת העם במפלגה החדשה, היא הורכבה גם מהמפלגה הדרום אפריקאית ומפלגת אפריקאנר בונד ממושבת הכף ומפלגת האורנג' ממושבת נהר האורנג'. למרות שאת השם למפלגה החדשה תרמה דווקא השותפה ממושבת הכף, לאנשי מפלגת העם נודעה ההשפעה הגדולה ביותר על עיצוב המפלגה החדשה. מנהיגה של המפלגה הדרום אפריקאית היה לואי בותה, מנהיג מפלגת העם. יאן סמאטס, אשר היה כאמור האיש השני בחשיבותו במפלגת העם, העביר תפקיד דומה גם באיחוד דרום אפריקה תחת המפלגה הדרום אפריקאית ומנהיגותו של בותה. המפלגה הדרום אפריקאית החזיקה קרוב ל-15 שנה בהנהגת האיחוד. בותה היה לראש ממשלת האיחוד הראשון ושימש כתשע שנים בתפקיד זה, עד לשנת 1919. אותו ירש סמאטס, אשר כיהן כראש ממשלה למשך חמש שנים נוספות, עד לשנת 1924. הגנרל לואי בותה הגנרל יאן סמאטס המפלגה הדרום אפריקאית לואי בותה יאן סמאטס
צרטובטרצ'ידיים

צרטובטרצ'ידיים (שם מדעי: Ceratobatrachidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי, בורנאו, גינאה החדשה ואיים באוקיינוס השקט. הם התפצלו ממשפחת הצפרדעיים (Ranidae), אך הופרדו מהם ב-1884. הם שויכו גם למשפחה דיכרוגלוסיים (Dicroglossidae). מיני המשפחה מטילים את ביציהם ביבשה ומהם בוקעות צפרדעים קטנות ולא ראשנים אמיתיים. לחלקם ישנה בליטה מוארכת על אפם המזכירה קרן של קרנף. משפחה צרטובטרצ'ידיים (Ceratobatrachidae) סוג Batrachylodes - בו 8 מינים סוג ומין יחיד Ceratobatrachus guentheri סוג Discodeles - בו 5 מינים סוג ומין יחיד Palmatorappia solomonis סוג Platymantis - בו 70 מינים מדיה וקבצים בנושא צרטובטרצ'ידיים בוויקישיתוף צרטובטרצ'ידיים, באתר ITIS (באנגלית) צרטובטרצ'ידיים, באתר NCBI (באנגלית) צרטובטרצ'ידיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צרטובטרצ'ידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צרטובטרצ'ידיים, באתר GBIF (באנגלית)
גשר בנות יעקב (אתר ארכאולוגי)

גשר בנות יעקב הוא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי שנמצא כמה מאות מטרים מדרום לגשר בנות יעקב בגדה המזרחית של נהר הירדן. באתר נמצאו ממצאים חשובים מהתרבות האשלית של התקופה הפלאוליתית התחתונה, שגילם כ-790,000 – 690,000 שנים לפני זמננו לפי שיטות פלאומגנטיות. באתר התגלו שרידיו של פיל ישר-חט, שנטבח בידי האדם הקדמון, ככל הנראה הומו ארקטוס. לצידו נמצאו כלים מסותתים מצור ובזלת ובול עץ ששימשו לטביחת הפיל. באתר נמצאו ריכוזים מובחנים של שבבי צור שרופים וזרעים שרופים בכמה שכבות ארכאולוגיות רצופות. ריכוזים מובחנים כאלה יכולים להיות רק שרידים למדורות שהצית האדם כאשר ישב באתר, וכך מהווים את אחת העדויות הקדומות בעולם לשימוש האדם הקדמון באש. סביב המדורות פזורים שבבי אבן ושרידי עצמות יונקים, זוחלים ודגים שהושלכו שם בעת היישוב במקום. ממצאים אלה מאפשרים לשחזר את התזונה המגוונת של האדם בתקופה כה קדומה – במקרה זה דֵּיג שפמנונים ואיסוף סרטנים מאגם החולה הקדום. באתר נמצאו גם מאובני בעלי-חיים רבים, חלקם עם סימני חיתוך או הכאה מכלי-אבן, הכוללים בין השאר קרנפים, היפופוטמים, בקר קדום, יחמורים, איילים, סוסים וצבאים. כמו כן נמצאו באתר כלי-אבן אשליים רבים. לא התגלו מספיק מאובני אדם לזיהוי ודאי של המין – רק שני שברים של עצמות ירך – אך בסבירות גבוהה מדובר בהומו ארקטוס. באתר נמצאו מינים רבים של צמחים, בהם שושנת מים קוצנית, שקד בר, אלת הבוטנה, אלה אטלנטית, אלון התבור, אלון מצוי וערמון. חלק מממצאי החפירה הועברו לתצוגה במוזיאון ישראל. כלי-אבן נוספים שנמצאו באזור החולה מוצגים במוזיאון האדם הקדמון שבקיבוץ מעיין ברוך ובמוזיאון בקיבוץ גדות. בשנת 2000 נגרם נזק כבד לאתר כתוצאה מעבודות להעמקת נהר הירדן שביצעה רשות ניקוז הכנרת. איל חלפון, רן ברקאי, היו פה לפנינו, ארץ ישראל. מיליון השנים הראשונות, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021. פרק שני: ציידי השומן. מדיה וקבצים בנושא גשר בנות יעקב בוויקישיתוף גשר בנות יעקב (אורכב 22.03.2016 בארכיון Wayback Machine) – מתוך אתר העמותה הישראלית לפרהיסטוריה האתר הרשמי של פרויקט החפירות בגשר בנות יעקב יונת אשחר, ארוחת הצהריים של האדם הקדמון בעמק החולה, באתר ynet, 5 בדצמבר 2016 נעה שפיגל, החפצים ששימשו את בני התרבות האשלית לפני 780 אלף שנה חושפים עולם עשיר ומשגשג, באתר הארץ, 2 בינואר 2019 עדי חשמונאי, במלחמת החפירות הזו בצפון, מחפשים הישג מלפני 780 אלף שנה, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2024 Goren-Inbar, N., Lister, A., Werker, E., & Chech, M. (1994). A butchered elephant skull and associated artifacts from the Acheulian site of Gesher Benot Ya'aqov, Israel. Paléorient, 99-112. Goren-Inbar, N., Alperson, N., Kislev, M. E., Simchoni, O., Melamed, Y., Ben-Nun, A., & Werker, E. (2004). Evidence of hominin control of fire at Gesher Benot Yaaqov, Israel. Science, 304(5671), 725-727. Alperson-Afil, N., Sharon, G., Kislev, M., Melamed, Y., Zohar, I., Ashkenazi, S., Rabinovich, R., Biton, R., Werker, E., Hartman, G. and Feibel, C., 2009. Spatial organization of hominin activities at Gesher Benot Ya’aqov, Israel. Science, 326(5960), pp.1677-1680. Goren-Inbar, N., Feibel, C. S., Verosub, K. L., Melamed, Y., Kislev, M. E., Tchernov, E., & Saragusti, I. (2000). Pleistocene milestones on the out-of-Africa corridor at Gesher Benot Ya'aqov, Israel. Science, 289(5481), 944-947.
קרפדות מקרינות

קרפדות מקרינות (שם מדעי: Ceratophryidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים באמריקה הדרומית. במשפחה זו ישנם 3 סוגים ו-12 מינים ובתחילה הם נכללו במשפחת הלפטודקטיליים הגדולה וכן במשפחות הקטנות: תלמטוביים (Telmatobiidae) ובטרצ'יליים (Batrachylidae). סימן ההיכר שלהם הוא קרניים על עיניהם אצל כמה מהמינים, אך לא אצל כולם. מינים אלו הם מהגדולים שבמיני הצפרדעים וכוללים את המין הנכחד הגדול ביותר של צפרדע - קרפדת בילזבופו (Beelzebufo), שחיה במדגסקר בתקופת הקרטיקון ושקלה עד 4 ק"ג והגיעה עד אורך 40 ס"מ. צפרדעים אלה חיות ביערות אמריקה הדרומית וניזונות מבשר. הם ציידות בעלות פה גדול ומתרחב ולחלקם שיניים חדות והם תופסים טרף גדול אליו הם אורבים. הם ניזונים מחרקים, צפרדעים אחרות, לטאות, עופות ומכרסמים, אך רוב מזונם מורכב מפרוקי-רגליים. צפרדעים אלה מסוגלות לחיות בתנאים יבשים יחסית לדו-חיים אך צריכים לשוב ולהטיל את ביציהם במים. גם הראשנים שלהם טורפים למעט אצל המין Chacophrys pierottii. מינים מסוימים במשפחה, כמו צפרדע הפקמן, משמשים כחיית מחמד נפוצה. משפחה קרפדות מקרינות (Ceratophryidae) סוג קרפדה מקרינה (Ceratophrys) - בו שמונה מינים ובהם המין צפרדע ארגנטינאית רחבת-פה סוג ומין יחיד Chacophrys pierottii סוג Lepidobatrachus - בו שלושה מינים. ביניהם צפרדע ההיפו (Lepidobatrachus laevis) סוג ומין יחיד Baurubatrachus pricei - נכחד סוג ומין יחיד קרפדת בילזבופו (Beelzebufo ampinga) - נכחד סוג ומין יחיד Wawelia gerholdi - נכחד צפרדע ההיפו Ceratophrys cornuta איור של קרפדת בילזבופו הנכחדת בעת טריפת דינוזאור צפרדע הפקמן מדיה וקבצים בנושא קרפדות מקרינות בוויקישיתוף קרפדות מקרינות, באתר ITIS (באנגלית) קרפדות מקרינות, באתר NCBI (באנגלית) קרפדות מקרינות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרפדות מקרינות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרפדות מקרינות, באתר GBIF (באנגלית)
משה איררה

הרב משה אירירה (סלוניקי, ה'תרל"ח, 1878 - תל אביב, כ"ז בסיוון ה'תשי"ח, יוני 1958), היה רב בסלוניקי ובסוף ימיו אב בית דין בבית הדין הרבני בתל אביב. לימד תורה בתלמוד תורה ובישיבת "אור החיים" בסלוניקי, מהיווסדה ועד עלייתו לארץ ישראל. עלה ארצה עם אשתו הרבנית פלטה ובניו יעקב ואלעזר בשנת תרצ"ב באמצעות סרטיפיקט של הרבנות הראשית ובתיווכו של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, והתיישב בשכונת פלורנטין בתל אביב. בנו אברהם עלה לפניו והתגורר בתל אביב. בשנת ה'תרצ"ד נפטרה אשתו. מונה על ידי הרב עוזיאל לבית הדין הרבני בתל אביב, וכיהן בבית הדין עד גיל שבעים ושבע. שימש רב קהילת יוצאי סלוניקי בתל אביב. נכדיו הם תא"ל מיל' אמנון הררי, והרב משה הררי (הקרוי על שמו). כתבי מהר"ם איררה - פסקים ודרשות - חידושי הלכות ודברי תורה למועדים. נערך על ידי נכדו הרב משה הררי, ירושלים תשס"ח. דבריו מובאים בכתבי חכמי דורו. התנגד לעריכת חופה בבית כנסת הסתמך על שיטת רשב"ם שאין יורשים בני אח שנפטר עם אח חי. חכם משה איררה, באתר "החכם היומי" תיק עלייתו ארצה באתר ארכיון המדינה, עמ' 733-755 ראו היכל יצחק לרב יצחק הרצוג אבן העזר חלק ב סימן כז; פסקי עוזיאל סימנים כח כט ונ, עלי תמר לברכות פרק ט הלכה ג, ועוד כתבי מהר"ם איררה, פסקים סימן ז' כתבי מהר"ם איררה פסקים סימן צ"ט
מרקוס מילר

מרקוס מילר (באנגלית: Marcus Miller, נולד ב-14 ביוני 1959 בברוקלין, שבניו יורק) הוא זמר ג'אז, מלחין, רב נגן ומפיק מוזיקלי זוכה פרס גראמי. ידוע בעיקר בשל כישוריו בנגינת גיטרת הבס. מילר מנגן גם על כלים רבים אחרים, כמו קלרינט, סקסופון, קלידים וגיטרה. לקח חלק במאות הפקות ג'אז, רוק ורית'ם אנד בלוז והוציא מספר הקלטות סולו מאז תחילת דרכו בסוף שנות ה-70. מרקוס מילר נולד בברוקלין וגדל בג'מייקה, שם למד לנגן על מספר כלי-נגינה בקלות עד בגרותו. מילר הצעיר הופיע רבות במועדוני ג'אז ניו יורקים עוד לפני שהגיע לגיל 18. לאביו, שניהל מקהלה וניגן באורגן (בעיקר בכנסייה), הייתה השפעה מכריעה על השכלתו המוזיקלית. לאחר שניגן עם מוזיקאי ג'אז גדולים כמו דייב גרוסין, ארל קלו, גרובר וושינגטון ובוב ג'יימס, התחיל לעבוד בצורה סדירה עם מיילס דייוויס האגדי, עמו עבד על מספר אלבומים, ביניהם Tutu ו- Music from Siesta. משנות ה-80 ועד היום מילר הקליט מספר אלבומי סולו. עבודותיו האישיות זהות לעבודותיו החיצוניות; בעיקר הכלאות של פאנק, רית'ם-אנ'-בלוז, וג'אז, אך שני האלבומים - The Sun Don't Lie ו-Tales שיצאו ב-1993 ו-1994 שילבו טכנולוגיות סאמפלינג שאז היו דיי חדשניות. ב-2001 אלבומו M2 זיכה אותו בפרס גראמי בקטגוריית אלבום הג'אז המהפכני ביותר. בשנת 1998 החלה חברת הגיטרות הגדולה, פנדר, לשווק את הבס ג'אז "Marcus Miller Sigantaure". מילר חבר לבסיסטים סטנלי קלארק וויקטור ווטן להקמת ההרכב המשותף SMV כיום, מרקוס גם מנהל חברת גיטרות בס בשם Sire, המייצרת אלטרנטיבות זולות לגיטרות הבס של פנדר שבהן הוא משתמש ועוד סוגים שונים של גיטרות בס. מרקוס מילר משתמש בדרך כלל בצורת הפריטה "סלאפינג" (Slapping) ו"פופינג" (Popping) שבה מכים ומושכים את המיתרים בעזרת אצבעות יד ימין (ולא על ידי פריטה בעזרת ה"אצבע" וה"אמה") ונחשב לאחד מאמני הבס השולטים ביותר בצורת נגינה זאת. לעיתים הוא מוסיף אפקטים מיוחדים לנגינתו. 1983 - Suddenly 1984 - Marcus Miller 1993 - The Sun Don't Lie 1995 - Tales 1998 - Live & More 2000 - Best Of '82-'96 2001 - M² (פרס גראמי על אלבום הג'אז הטוב ביותר) 2002 - The Ozell Tapes 2005 - Silver Rain 2007 - Free 2008 - Marcus 2008 - Thunder (אלבום של להקתו SMV עם וויקטור ווטן וסטנלי קלארק). אתר האינטרנט הרשמי של מרקוס מילר (באנגלית) מרקוס מילר, ברשת החברתית פייסבוק מרקוס מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרקוס מילר, ברשת החברתית אינסטגרם מרקוס מילר, סרטונים בערוץ היוטיוב מרקוס מילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרקוס מילר, באתר Box Office Mojo (באנגלית) מרקוס מילר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מרקוס מילר, באתר ספוטיפיי מרקוס מילר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מרקוס מילר, באתר Last.fm (באנגלית) מרקוס מילר, באתר AllMusic (באנגלית) מרקוס מילר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרקוס מילר, באתר דיזר מרקוס מילר, באתר Discogs (באנגלית) מרקוס מילר, באתר Songkick (באנגלית) מרקוס מילר, באתר Genius מרקוס מילר, באתר בילבורד (באנגלית)
רקפת (יישוב)

רַקֶּפֶת הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון בתחומי המועצה האזורית משגב. גובה היישוב הוא כ-340 מטרים מעל פני הים. היישוב נמצא בקרבת העיר סח'נין, ובסמוך אליו נמצאים המרכז האזורי בו מצויים המועצה האזורית, מרכז הספורט, מועדון כפרי משגב, המרכז לטיפוח יזמות, בתי הספר, יער שגב ועוד. היישוב החל את דרכו בשנת 1981 כמושב שיתופי ובאוגוסט 1989, עם הפרטת אמצעי היצור, הפך המושב ליישוב קהילתי. מקור שם היישוב הוא פרח הבר שנפוץ מאוד באזור. נכון ל-2018, מתגוררות ביישוב כ-220 משפחות, להן למעלה מ-300 ילדים. כאשר היישוב יסיים את התפתחותו צפויות להיות בו כ-350 משפחות. היישוב נמצא כ-29 ק"מ מחיפה, 21 ק"מ מקרית מוצקין, 15 ק"מ מכרמיאל ו-20 ק"מ מעכו. ברקפת ישנן שלוש גבעות, עליהן צומחים צמחים חד-שנתיים ורב שנתיים כגון רקפות, כלניות, סחלבים פרפרניים, דבורניות, אצבעוניות, סתווניות, בני חצב יקינתוניים, צהרון מצוי, דודאיים, צבעונים, נוריות, אדמומיות, כרמליות, נורית אסיה, צמחי חורש נפוצים, תלתן תריסני, בוצין מפורץ, טופח, דם-המכבים האדום, פרגים, סייפנים, תגיות, ולנסיה, לוף ועוד. היישוב בעל מבנה של אגודה שיתופית להתיישבות קהילתית, שהקהילה בו מנהלת ואחראית לרוב פעילויותיה. האספה הכללית היא הגוף העליון באגודה המונה את כל החברים באגודה. האספה הכללית מתכנסת על פי דרישת ועד ההנהלה או ועדת הביקורת, ודנה בנושאים אשר על סדר היום. האספה הכללית בוחרת את ועד ההנהלה, הוועדות השונות ומאשרת את תקציב האגודה. ועד הנהלה אחראי על ניהול היישוב בפועל. לשם כך נעזר במספר ועדות משנה כגון ועדת ביקורת, ועדת קליטה, ועדת נוער, ועדת תרבות, ועדת בינוי וגינון, ועדת חיילים ועוד. כל הוועדות מורכבות ממתנדבים. האגודה מעסיקה מספר עובדים בשכר: שתי מזכירות היישוב, רכז נוער, מנהלת מערכת החינוך וקבלנים שונים. תקציב האגודה מאושר על ידי האספה הכללית ועל פיו נקבעים גובה מיסי החבר החודשיים. ביישוב התקיים בעבר "כפר נופש רקפת", אשר פעל במתכונת מלאה והציע חדרי אירוח, בריכת שחייה ומסעדה. לאחר שהסתיים הזיכיון להפעלת האתר הוא חדל לפעול. כיום שוכרות משפחות את בתי כפר הנופש, בעת שיפוץ בתיהן הקבועים או לטווח ארוך. בנוסף ליד האתר ישנה מכולת, אשר הייתה פתוחה שבעה ימים בשבוע, לאחר סגירת כפר הנופש, המכולת נסגרה בשבת. במבני כפר הנופש לשעבר פועל גן אנתרופוסופי. ביישוב קהילה מפותחת, המציינת יחדיו אירועים וחגים בלוח השנה העברי. בנוסף מתקיימות חגיגות סוף הקיץ לכבוד הילדים העולים לכתה א', ובספטמבר או אוקטובר מתקיים חג המעלות מטעם תנועת הנוער הנוער העובד והלומד הפועלת ביישוב. מדיה וקבצים בנושא רקפת בוויקישיתוף רקפת באתר הרשות לפיתוח הגליל אתר היישוב רקפת אינדקס העסקים של רקפת אודות רקפת - רקפת יישוב קהילתי בצפון רקפת (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
פטריק מאלאהייד

פטריק ג'רלד דאגן (באנגלית: Patrick Gerald Duggan; נולד ב-24 במרץ 1945) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בשם פטריק מאלאהייד (באנגלית: Patrick Malahide) ושיחק בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד באלון גרייג'וי בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO. מאלאהייד נולד בעיר רדינג שבמחוז ברקשייר. הוא בנם של מהגרים אירים, אמו הייתה טבחית ואביו היה מזכיר בבית ספר. הוא למד בבית הספר "Douai School" בוולהמפטון שבברקשייר. הופעת הבכורה של מאלאהייד בטלוויזיה הייתה בשנת 1976 בפרק בסדרה "The Flight of the Heron", ואחר כך השתתף בסדרה "Sutherland's Law", בסדרת ההרפתקאות "The New Avengers" (ב-1976), ובפרק בסדרה "ITV Playhouse". הוא שיחק בעיבוד לספר "The Eagle of the Ninth". ב-1978 הופיע לראשונה בסרט קולנוע "Sweeney 2". ב-1979 החל לגלם את הדמות של סמל בילוש אלברט "צ'ארלי" צ'יסלום בסדרה הפופולרית "Minder" (אנ'), והופיע בדמות זאת במשך תשע שנים. מאז היה מאלאהייד פנים מוכרות לצופי הטלוויזיה, לעיתים קרובות כשהוא מגלם את דמות הנבל. בטלוויזיה שיחק בדרמות כמו "הבלש המזמר" (1986) והמיני-סדרה "מידלמארץ'" (1994). בשנים 1993–1994 הופיע בדמות המפקח רודריק אליין שיצרה נאיו מארש (אנ'). בקולנוע שיחק בסרט "Comfort and Joy" (מ-1984), "חודש בכפר" (1987), ובסרט "המנדולינה של קפטן קורלי" (2001). ב-1999 הופיע בתפקיד קטן בסרט "העולם אינו מספיק" מסדרת סרטי ג'יימס בונד. הוא גילם דמות של בנקאי שווייצרי העובד בבילבאו. בעיבוד מ-2008 לספר "בחזרה לבריידסהד" גילם מאלאהייד את מר ריידר. בשנים 2012 ועד 2016 הופיע בתפקיד באלון גרייג'ון, אביו של תיאון גרייג'וי, בסדרת הפנטסיה "משחקי הכס". אתר האינטרנט הרשמי של פטריק מאלאהייד פטריק מאלאהייד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פטריק מאלאהייד, באתר AllMovie (באנגלית) פטריק מאלאהייד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פטריק מאלאהייד, באתר MusicBrainz (באנגלית) Patrick Malahide Biography (1945-), www.filmreference.com
אלקטרוניקה ספרתית

אלקטרוניקה ספרתית (דיגיטלית) הוא תחום המשלב עיבוד אותות ספרתי ותכנון מכשירים אלקטרוניים המשמשים ליצירת אותות ועיבוד שלהם. מעגלים אלקטרוניים מבוססים על רמות מתח בדידות. מעגלים ספרתיים נמצאים בבסיסם של מוצרים דיגיטליים כגון מחשב, מחשבון, טלפון סלולרי, שעון דיגיטלי ועוד, ולמעשה מצויים ברוב המכשירים החשמליים בעולם. בניגוד למעגלים אנלוגיים, במעגל דיגיטלי אין חשיבות לרמת המתח המדויקת, אלא רק להיותה גבוהה או נמוכה מסף מסוים. נהוג להגדיר תחום מתח גבוה, תחום מתח נמוך, ו"אזור לא חוקי" ביניהם, על מנת למנוע מצב של אי בהירות. רמת מתח גבוהה נקראת "אחד לוגי", ורמת מתח נמוכה נקראת "אפס לוגי". מעגל דיגיטלי בסיסי הוא שער לוגי, המבצע פעולה לוגית פשוטה (כמו "או", "וגם"), פעולה שממנה ניתן לבנות מערכת המבצעת פעולות מורכבות יותר. האלקטרוניקה הדיגיטלית התפתחה בד בבד עם המחקר בתחום המוליכים למחצה. רכיבי האלקטרוניקה הדיגיטלית הראשונים ממוליכים למחצה מומשו על ידי טכנולוגיה שנקראת "לוגיקת נגד-טרנזיסטור" (RTL). טכנולוגיות מתקדמות יותר היו "לוגיקת דיודה-טרנזיסטור" (DTL) ו"לוגיקת טרנזיסטור-טרנזיסטור" (TTL). האחרונה הייתה הנפוצה ביותר במהלך שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים, אולם כיום הטכנולוגיה הנפוצה ביותר היא CMOS, בזכות המהירות, הצפיפות הגבוהה וצריכת ההספק הנמוכה שלה. מעגל אלקטרוני אנלוגי שולי הרעש (אלקטרוניקה) מעגל סדרתי מעגל משולב מדיה וקבצים בנושא אלקטרוניקה ספרתית בוויקישיתוף אלקטרוניקה דיגיטלית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלשון השחורה

הלשון השחורה (באנגלית: Black Speech) היא שפה מתוכננת שהומצאה על ידי ג'.ר.ר. טולקין, ובלגנדריום היא מדוברת על ידי תושבי מורדור, שבהם סאורון והאורקים של הארץ התיכונה. בלגנדריום, השפה פותחה על ידי סאורון כדי שכל תושבי מורדור יוכלו לתקשר ביניהם. השפה היא השפה הפחות מפותחת מבין השפות אותן יצר טולקין, ובמקור כוללת רק מילים מועטות. המשפט העיקרי והיחיד כמעט בשפה זו הוא המשפט שהיה חרוט על הטבעת האחת, מתוך שיר המתאר את טבעות הכוח. זהו למעשה הקורפוס היחיד לשפה. השפה השחורה היא אחת השפות המקוטעות יותר בספריו של טולקין. בניגוד לשפות העלפים, טולקין לא כתב שירים או פואמות בשפה השחורה, למעט השיר על הטבעות, שהוזכר לעיל. טולקין כותב: השפה השחורה לא עוצבה במכוון על פי סגנון כלשהו, אלא נועדה להיות בעלת עקביות פנימית, שונה מאד מעלפית, אך מאורגנת ומלאת ביטוי, כפי שניתן לצפות מסאורון לפני השחתתו המוחלטת. זו הייתה, ללא ספק, לשון מדבק... ניסיתי לשחק משחק הוגן מבחינה לינגוויסטית, והשפה נועדה להיות בעלת משמעות ולא רק אוסף מקרי של קולות דוחים, אם כי תעתיק מדויק יהיה ראוי לדפוס, גם בימינו, רק ברמות הגבוהות והמתקדמות אמנותית של הספרות. לטעמי, דברים כאלה עדיף להשאיר לאורקים, עתיקים ומודרניים. מעריץ של טולקין שלח לו גביע, עליו נחרט הכיתוב שעל הטבעת, בלשון השחורה. כיוון שהלשון השחורה נחשבת לשפה מקוללת, והכיתוב על הטבעת נחשב לכישוף זדוני במיוחד, לא שתה טולקין מעולם מהגביע והשתמש בו כמאפרה בלבד. השפה פותחה מעט עבור הסרטים של "שר הטבעות" על בסיס השיר של הטבעת, אך השפה פותחה עוד בעקבות טרילוגיית הסרטים של "ההוביט", והומצאו לה מילים חדשות. הדוגמה היחידה ללשון השחורה בצורתה ה"טהורה" (המקורית של טולקין) היא על הטבעת האחת, אשר רשומה בכתב הטנגוור על הטבעת: Ash nazg durbatulûk, ash nazg gimbatul, ash nazg thrakatulûk agh burzum-ishi krimpatul. אש נזג דורבטולוק, אש נזג גימבטול, אש נזג תרקטולוק, אג בורזום-אישי קרימפטול בתרגום לאנגלית, מופיעות השורות: One Ring to rule them all, One Ring to find them, One Ring to bring them all and in the darkness bind them. בתרגום לעברית, מופיעות השורות: טבעת אחת למשול בכולן, טבעת אחת למצאן, טבעת אחת להשיב את כולן, באופל לכבלן. שהוא חלק מהשיר על טבעות הכוח. השיר תורגם לעברית בספרי שר הטבעות בתרגומם של רות לבנית ועמנואל לוטם. מדיה וקבצים בנושא הלשון השחורה בוויקישיתוף הלשון השחורה באנציקלופדיה של ארדה ארדאלאמביאון – אתר על שפות הארץ־התיכונה ניתוח מאת הלגה פאוסקנגר תרגום חלקי של המאמר (מפרויקט תרגום ארדאלאמביאון) ניתוח מאת קרייג דניאל J.R.R. Tolkien, "Words, Phrases and Passages in Various Tongues in The Lord of the Rings", Parma Eldalemberon 17, p. 11–12. The Letters of J.R.R. Tolkien, Letter 343.
ריטה טאשינגהם

ריטה טאשינגהם (באנגלית: Rita Tushingham;‏ נולדה ב-14 במרץ 1942) היא שחקנית קולנוע תיאטרון וטלוויזיה בריטית, התפרסמה בעיקר בשנות ה-60. נולדה בליברפול ומגיל צעיר נמשכה לבמה. למדה משחק בעיר והחלה לעבוד כעוזרת במאי בתיאטרון ליברפול. לאחר שראתה מודעה על מבחן בד לסרט "קורטוב של דבש" לפי המחזה המצליח של שילה דילייני, התייצבה למבחן עם 2000 מועמדות והתקבלה. הסרט היה ממייצגי הגל החדש הבריטי - סרטים ריאליסטים בשחור-לבן שכונו גם "סרטי כיור המטבח" וחשפו את הצד הפחות מושך של המעמד החברתי הנמוך בבריטניה. טאשינגהם בת ה-19 זכתה בפרסום עולמי, בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1962 ובפרס באפט"א לשחקנית החדשה המבטיחה ביותר. היא המשיכה להופיע בסרטים אבל לא הצליחה לשחזר את הצלחתה הראשונה. "נערי העור" (1964), "הנערה עם העיניים הירוקות" (1964), "דוקטור ז'יוואגו" (1965), "מרחפת" (1986) ו-"להיות ג'וליה" (2004). כן הופיעה על הבמה ובמספר סדרות טלוויזיה בריטיות, בין היתר במיני-סדרה "תעלומת המגייה השחורה" ברשת BBC One. בשנת 2020 שיחקה בסרט האימה "הבעלים", והצטלמה לסרטו החדש של הבמאי אדגר רייט "אתמול בלילה בסוהו", אשר עתיד לצאת לאקרנים במהלך 2021. מדיה וקבצים בנושא ריטה טאשינגהם בוויקישיתוף ריטה טאשינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריטה טאשינגהם, באתר AllMovie (באנגלית) ריטה טאשינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, שחקני הקולנוע הבריטים מחזירים לממלכה את הגאווה, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2010
מו בקסיופאה

μ (מו) בקסיופאה (μ Cassiopeiae) הוא כוכב כפול הנמצא במרחק של כ-25 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים קסיופאה. מערכת הכוכבים הכפולה חולקת את השם מרפאק (Marfak) עם הכוכב θ (תטא) בקסיופאה. השם הגיע מהמילים "אל מארפיק" או "אל מירפאק" אשר משמעותן בערבית היא "המרפק". בשנת 1961 הכוכב התגלה ככוכב כפול על ידי ניקולאס ה. וואגמאן במצפה אלגני באוניברסיטת פיטסבורג. מאז, האלמנטים של ההקפה של שני הכוכבים ידועים למדי. המרחק בין זוג הכוכבים נע בין 3.3 - 11.9 יחידות אסטרונומיות. ב-1966 זוהו לראשונה המאפיינים של כל אחד מהכוכבים על ידי האסטרונום האמריקאי פטר א. ווהינגר אשר השתמש בטלסקופ מחזיר אור בעל 84 אינץ' במצפה הלאומי קיט פיק, המאפשר אומדן ראשוני של הפרדת מסות. הכוכב הראשי הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג G שמסתו כשלושה רבעים ממסת השמש, רדיוסו כארבע חמישיות מרדיוס השמש והוא מאיר בעוצמה של פחות מחצי עוצמת ההארה של השמש. בן הזוג הוא ננס אדום עם מסה של כשישית מסת שמש, רדיוס של 0.3 רדיוס שמש. ועוצמת הארה של כאלפית מעוצמת ההארה של השמש. לעומת כוכבים אחרים סמוכים, הכוכב הכפול נע במהירות גבוהה יחסית של 167 ק"מ לשנייה דרך שביל החלב וכתוצאה מכך יש לו תנועה עצמית גדולה של כ-3.8 שניות קשת בשנה. תנועה זו תגרום לכוכב לעבור אל קבוצת הכוכבים פרסאוס סביב שנת 5200 לספירה. מו בקסיופאה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR : LHS 8, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מו בקסיופאה".
מטוס קרב של הדור השלישי

מטוס קרב של הדור השלישי הוא מטוס קרב סילוני שיוצר לראשונה בשנות ה-1960 המוקדמות ועד שנות ה-1970. מטוסי דור זה התאפיינו בתחכום גובר של מערכות האוויוניקה, והבשלת טכנולוגיות מנועי סילון. מטוסים מערביים נטו להפוך ליותר גדולים תוך התמקדות ביירוט מעבר לטווח הראייה (BVR), אך כללו גם יכולות רב משימתיות, מגמה שחלחלה גם לדגמים מאוחרים של מטוסי דור שני והפכה לסטנדרטית כמעט במטוסי דור רביעי. כמו כן, בדור זה החל השימוש בכלי נשק מדויקים כגון ה-AGM-65 מאבריק ופצצות מונחות לייזר. מטוסים רוסיים של הדור השלישי ניתן לחלק למטוסי יירוט כבדים כגון ה-מיג-25, ולמטוסים טקטיים יותר עם כנף בעלת משיכה משתנה כגון ה-מיג-23 וה-סוחוי Su-17. דור זה התאפיין גם בתוכניות פיתוח כושלות. הרבה מתוכניות הפיתוח התמקדו במטוסים בעלי יכולות המראה ונחיתה קצרות או אנכיות, בסופן פותח ה-הוקר סידלי הרייר. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.