laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רבקה ברגמן

רבקה (בקי) ברגמן (13 ביולי 1919 - 3 ביולי 2015) הייתה מחלוצות תחום הסיעוד במדינת ישראל. כלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. ברגמן נולדה ב-13 ביולי 1919 בקנדה כבת זקונים בין שבעה ילדים. משפחתה הייתה היהודייה היחידה בעיר מגוריה. בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל והחלה הכשרה בבית הספר הממשלתי הבריטי לאחיות מוסמכות שבירושלים. עקב רמת הלימודים הנמוכה לטעמה היא הועברה על ידי הוריה להסמכה בבית החולים "הדסה". בשנת 1941 סיימה את לימודיה ועל אף שהוזמנה לקבלת מלגה לקורס מיילדות, בחרה בשנת 1942 לצאת ולעבוד במחנות פליטים באזור תעלת סואץ, שבהם שוכנו פליטים מיוגוסלביה ומיוון. עבודתה בבית החולים המרכזי נמשכה עד תום מלחמת העולם השנייה, עת יצאה לסייע במחנות הפליטים בגרמניה. כשנה וחצי עבדה באזור רגנסבורג, בטרם עברה למינכן ושימשה אחות ראשית מטעם הג'וינט. קשריה עם הצבא האמריקני הביאו להגברת הסיוע לניצולים ולפליטים. בשנת 1947 ליוותה קבוצה של שמונים ילד בדרכם מאירופה למשפחות מאמצות ולקרובי משפחה בקנדה. בסיום השליחות שבה לישראל וכעבור ימים ספורים התגייסה למאמצי מלחמת העצמאות. בתקופת המלחמה שימשה אחות ראשית בבית החולים הצבאי "זיו" משך כחצי שנה, ולאחר קום המדינה שימשה אחות ראשית בבית החולים "אסף הרופא". בסיוע מלגה למדה ברגמן לימודי תואר ראשון ושני באוניברסיטת ניו יורק ועמדה בחובותיה במשך שתי שנות לימוד בלבד, עד 1952. בשובה מונתה לאחות הראשית של מוסדות מלב"ן ובהם פגשה את פרופ' שמעון ברגמן, ונישאה לו בשנת 1953. בשנת 1961 יצאו יחד ללימודים בארצות הברית. ברגמן למדה לימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה ועסקה בחיפוש אחר מודל שיאפשר לאחיות מעשיות לעבוד בשיתוף פעולה עם אחיות מוסמכות. כעבור שנתיים, שבה לישראל והייתה ממונה על הסיעוד בבריאות הציבור במרכז "הדסה" בקריית יובל, ירושלים. בשנת 1968 פתחה אוניברסיטת תל אביב את החוג לסיעוד, הראשון מסוגו בארץ, וברגמן הוזמנה לעמוד בראש צוות ההיגוי של תוכנית הלימודים. ברגמן עסקה בחקר הסיעוד ונותרה פעילה בסגל החוג, בדרגת פרופסור. בשנת 1999 הוענק לברגמן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. חוה גולנדר, עמיאלה גלוברזון, "פרופ' רבקה (בקי) ברגמן: חלוצת הסיעוד הגריאטרי בישראל", גרונטולוגיה, כרך לו', מס' 1 (2009), עמ' 155-163. הספד לרבקה ברגמן מאת פרופ' חוה גולדנר, האחות בישראל מס' 198, אוקטובר 2015, עמ' 43. קורות חייה(הקישור אינו פעיל) באתר "הדסה" רבקה ברגמן (1919-2015), דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves"
הטריאנון הקטן

הטריאנון הקטן (בצרפתית: Petit Trianon - פטי טריאנון) הוא ארמון קטן הממוקם בגנים של ארמון ורסאי, בסמוך לפריז. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנג'ה-ז'ק גאבריאל במצוות לואי החמישה עשר עבור פילגשו מאדאם דה פומפדור, והוקם בין השנים 1762–1768. מאדאם דה פומפדור נפטרה ארבע שנים לפני השלמת המבנה, והוא שימש את יורשתה - מאדאם דו בארי. עם עלייתו לשלטון של לואי השישה עשר בשנת 1774, הוענק הארמון וגניו למלכתו - מארי אנטואנט. מארי אנטואנט השתמשה במבנה כארמונה הפרטי, ואירחה בו את ידידותיה. איש לא הורשה להיכנס למבנה בלי אישורה של המלכה. המבנה נבנה בתקופת המעבר בין סגנון הרוקוקו לסגנון הנאו קלאסי. הארמון בנוי בסגנון פשוט יחסית. המבנה סימטרי, ומעוטר בעמודים קורינתיים. המבנה תוכנן כך שיהיה בו מגע מועט ביותר בין אנשי האצולה לבין המשרתים. בעת תכנון המבנה נבנה חדר האוכל כך ששולחן האוכל יורד על ידי מעלית לקומה התחתונה ויערך על ידי המשרתים מבלי שיראו זאת האורחים. בפועל, מתקן ההרמה לא שימש את מארי אנטואנט ופמלייתה. כמו כן, על מנת להגן על פרטיות המלכה, נבנו מראות חדר השינה של המלכה כך שניתן להזיזן וזאת על מנת למנוע מצב בו יוכלו לצפות במלכה מבעד לחלונות החדר. הטריאנון הגדול כפר המלכה מדיה וקבצים בנושא הטריאנון הקטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטריאנון הקטן וידאו של הטריאון הקטן(הקישור אינו פעיל)
אנדרטת הצנחנים

האנדרטה המרכזית לחללי הצנחנים, נמצאת ממערב לכביש 40, סמוך למסעף לתל נוף. בישראל מספר אנדרטאות נוספות לחללי חטיבת הצנחנים המנציחות אירועים נקודתיים, אך באנדרטה זו מונצחים כל הצנחנים חללי מערכות ישראל, לרבות צנחני היישוב אשר התנדבו לשרת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה. האנדרטה הוקמה בסמיכות לבסיס הצבאי בתל נוף על ידי זאב לדיז'ינסקי, לאחר שבנו, עובד לדיז'ינסקי נהרג בקרב המתלה. המקום נבחר משום ששימש בסיס מרכזי לאימוני הצניחה בצה"ל. האנדרטה עוצבה על ידי הצייר אהרון כהנא, ואת המגדל עיצב האדריכל אלכס שר. האנדרטה נחנכה בח' בתשרי תשכ"א (29 בספטמבר 1960). מאז, בסמוך לתאריך זה, נערכת באתר זה אזכרה שנתית ממלכתית לכל חללי הצנחנים שנהרגו במערכות ישראל. על קיר ההנצחה כתוב: מנשרים קלו, מאריות גברו. מצד ימין ניצב עמוד גבוה ועליו סמל הצנחנים ודברי הצנחנית חנה סנש: קול קרא לי והלכתי, הלכתי כי קרא הקול. באנדרטה מצוינים שמותיהם של 1575 חללי הצנחנים. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הצנחנים בוויקישיתוף אנדרטת הצנחנים באתר יזכור טקס זיכרון לחללי חטיבת הצנחנים, 1967. במעמד משה דיין, יצחק רבין, משה לוי, מוטה גור, אהרן דוידי. סרטי גבע, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים טקס זיכרון באנדרטת הצנחנים, 1968, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
כפר המלכה

כפר המלכה (בצרפתית: Hameau de la Reine) הוא כפר-דמה שנבנה בגנים של ארמון הטריאנון הקטן שבעצמו ממוקם בגנים של ארמון ורסאי עבור מארי אנטואנט רעייתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת. בשנת 1774, הגנים הפורמליים של ארמון הטריאנון הקטן הפכו לגנים אנגליים "טבעיים" יותר, ונבנו בהם גבעות, אגם ופלגים קטנים, תחת פיקוחו של אנטואן רישאר, הגנן האישי של המלכה. הכפר הוקם בשנת 1783 בתכנונו של האדריכל רישאר מיק (Richard Mique). בכפר נבנו בית חווה, מחלבה וטחנת קמח שהפיקו תנובה כפרית טרייה לשימוש המלכה ופמלייתה. הכפר פעל כמתחם נפרד מארמון ורסאי וחיו בו אנשים שנשכרו לטפל בכפר ולהפוך אותו ליצרני. המלכה והגבירות נהגו להתארח בכפר ולהתלבש בהתאם לסגנון לבוש כפרי, רועות צאן ורפתניות, בעוד הן עובדות במקום מטפלות בצאן וחולבות את הפרות. הריהוט בתוך המבנים לא היה ריהוט אופייני לבתי כפר, אלא ריהוט מלכותי ומפואר, אולם יחד עם זאת, פשטות המבנים היוותה ניגוד לפאר הרב של ארמונות ורסאי, או אפילו של הטריאנון הקטן עצמו. גני ארמון ורסאי הטריאנון הגדול הטריאנון הקטן מדיה וקבצים בנושא כפר המלכה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כפר המלכה תצלומי הכפר וידאו של כפר המלכה(הקישור אינו פעיל)
נבחרת הולנד בכדורסל

נבחרת הולנד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של הולנד. הדירוג הנוכחי של נבחרת הולנד ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-51 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם. הישג השיא של הנבחרת הוא מקום רביעי באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בשנת 1983. נבחרת הולנד העפילה פעם אחת בלבד לאליפות העולם בכדורסל בשנת 1986 וסיימה במקום ה-13. ב-27 באוגוסט 2014 ניצחה הולנד במחזור הסיום מוקדמות יורובאסקט 2015 את נבחרת מונטנגרו ובכך העפילה להולנד לאליפות אירופה בכדורסל לראשונה מאז 1989 1948 עד 2024 - לא העפילה אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת הולנד בכדורסל מדיה וקבצים בנושא נבחרת הולנד בכדורסל בוויקישיתוף אריק שיבק מונה למאמנה של נבחרת הולנד, באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2023 דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
שלן

המונח "זילנד" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו זילנד (פירושונים). שֵׁלַן (בדנית: Sjælland, נהגה /ˈɕɛˌlænˀ/; קרוי גם זילנד) הוא האי הגדול ביותר בדנמרק (להוציא את האי גרינלנד, השייך לדנמרק, אולם מקיים אוטונומיה) והאי ה-95 בגודלו בעולם. הוא מחובר על ידי גשר ארסונד לשוודיה, ובגשר נוסף לאי הדני פין. בירת דנמרק, קופנהגן, שוכנת ברובה בשטח האי. קופנהגן (Copenhagen) - אוכלוסייה 1,213,822 גרווה (Greve) - אוכלוסייה 47,980 אלסינור (Elsinore) - אוכלוסייה 46,368 קלונדבורג (Kalundborg) - אוכלוסייה 16,303 רינגסטד (Ringsted) - אוכלוסייה 21,412 הילרוד (Hillerød) - אוכלוסייה 30,570 רוסקילדה (Roskilde) - אוכלוסייה 47,828 סלייסה (Slagelse) - 32,133 באי טירות ומבצרים רבים, ביניהם ניתן למנות את הבאים: טירת רוזנבורג - הטירה נבנתה במאה ה-17 בידי כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק. האולם המרכזי כולל כיסאות הכתרה ושלושה פסלי כסף של אריות בגודל טבעי. השטיחים הארוגים על הקירות מציגים תמונות ממלחמות דנמרק ושוודיה. בטירה קיימת תצוגה גדולה של כלי חרסינה וזכוכית. טירת קרונבורג - ידועה גם בשם "טירת המלט". הטירה נבנתה בשנת 1420, נשרפה לחלוטין ונבנתה שוב באותו מקום. אולם הנשפים של הטירה, שאורכו 60 מטרים, היה הארוך ביותר בכל טירות צפון אירופה. האולם, שבנה המלך פרדריק השני לאשתו המלכה סופיה, כולל כיום תצוגה של יצירות אמנות רבות. בשנת 2000 הוכרזה הטירה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. טירת פרדריקסבורג - הטירה נבנתה בידי כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק. בטירה אלמנטים רבים שנועדו להדגיש את עושרו, כדוגמת מזרקת נפטון וגלריית השיש באגף המלך. מאז שנת 1878 ממוקם בטירה מוזיאון ההיסטוריה הלאומית של דנמרק, המכיל יצירות אמנות ורהיטים עתיקים המציגים את היסטוריית המקום. שלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טירת רוזנבורג, באתר visitcopenhagen.com The history of Kronborg Castle, visitdenmark.com אולם הנשפים של טירת קרונבורג, באתר kongeligeslotte.dk UNESCO World Heritage Sites in Denmark, .visitdenmark.com The History of Frederiksborg Castle, dnm.dk ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דנמרק ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסקר קרדוסו

אוסקר רנה קרדוסו מרין (בספרדית: Óscar René Cardozo Marín; נולד ב-20 במאי 1983) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ליברטד. לזכותו 50 הופעות במדי בנבחרת פרגוואי. קרדוסו, יליד חואן אולוגיו אסטיגריביה שבפרגוואי, החל את הקריירה שלו ב-3 דה פבררו. לאחר שנה ב-2004 עבר לקלוב נסיונל שם שיחק 34 משחקי ליגה ובהם הבקיע 20 שערים. בשנת 2005 עבר לניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית שם הבקיע 21 שערים ב-33 משחקים. לאחר שנתיים עבר לבנפיקה ליסבון. בשנת 2008 זכה בתואר אהוב הקהל יחד עם סימאו סברוסה. קרדוסו נחשב לאחד מגדול כדורגלני בנפיקה בכל הזמנים כאשר הוא במקום ה-3 ברשימת שיאן ההופעות של הקבוצה במסגרות אירופאיות, מקום 2 ברשימת מלכי השערים של הקבוצה במסגרות אירופאיות, מקום 9 בטבלת כובשי השערים בכל הזמנים, מקום 10 בטבלת כובשי השערים בכל הזמנים בליגה והוא היה מלך השערים של המועדון 6 עונות ברציפות. באוגוסט 2014 חתם בטרבזונספור. קרדוסו משחק גם בנבחרת פרגוואי. הוא ערך את משחקו הראשון בנבחרת ב-5 ביוני 2007 במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. קרדוסו שותף במשחקי הנבחרת במונדיאל 2010 שנערך בדרום אפריקה וסייע לנבחרתו להעפיל עד לרבע הגמר, שם הודחה פרגוואי על ידי נבחרת ספרד. מדיה וקבצים בנושא אוסקר קרדוסו בוויקישיתוף אוסקר קרדוסו, באתר Transfermarkt אוסקר קרדוסו, באתר Soccerway אוסקר קרדוסו, באתר WorldFootball.net אוסקר קרדוסו, באתר National Football Teams אוסקר קרדוסו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוחוי (פרובינציה)

חוחוי (בספרדית: Jujuy) היא פרובינציה בצפון מערב ארגנטינה. גובלת במדינות בוליביה מצפון וצ'ילה ממערב, ובפרובינציית סלטה מדרום ומזרח. בירתה היא סן סלבדור דה חוחוי. יש שלושה אזורים גאוגרפיים עיקריים בפרובינציית חוחוי: רמת האלטיפלאנו, שגובהה כ-3,500 מטרים, ובמקומות מסוימים מגיעה עד 5,000 מטרים. הנהר הגדול של חוחוי, העובר בתוך הקניון קבראדה דה אומוואקה, ומדרום הרכסים המגיעים עד אזור גראן צ'אקו. ההבדלים הנרחבים בגובה ובאקלים יוצרים אזורים מדבריים כמו מכרות מלח וג'ונגלים סובטרופיים. למרות מגוון האזורים, האקלים בחוחוי צחיח וחצי מדברי והמשקעים נדירים, למעט עמק אל ראמאל של נהר סן פרנסיסקו. משרע הטמפרטורות רחב יותר באזורים הגבוהים. הכלכלה בפרובינציית חוחוי לא מפותחת, אך מאוד מגוונת. הכלכלה בשנת 2006 הוערכה בכ-3 מיליארד דולר, או כ-5000 דולר לנפש, בממוצע 40 אחוז מתחת לממוצע הלאומי. למרות הפרופיל הכפרי, חוחוי אינה פרובינציה חקלאית באופן מיוחד. חקלאות מהווה 10 אחוז מהתוצרת, בעיקר קני סוכר, שבפרובינציית חוחוי מגדלים 30 אחוז מייצורם במדינה כולה. כמו כן, שאר הגידולים העיקריים הם טבק, הדרים ועגבניות. הייצור נחשב ליותר מרכזי בחוחוי מאשר בפרובינציות שכנות, ומהווה 15 אחוז מהכלכלה שלה. חוחוי היא הפרובינציה השנייה בארגנטינה בייצור ברזל, על ידי תנור רם. כמו כן, ישנן גם תעשיות נפט, עץ ומלח. בקר ועזים לחלב ולצמר הם פעילות קטנה יותר בחוחוי, כמו גם מלמה, ויקוניה מצויה וגואנקו. התיירות בחוחוי חשובה מאוד ומתפתחת כל הזמן. 80 אחוז מהתיירים בחוחוי הם ארגנטינאים, 12 אחוז משאר מדינות אמריקה הדרומית ושבעה אחוזים מאירופה. רוב התיירים מתחילים את הטיול בבירת הפרובינציה סן סלבדור דה חוחוי. נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור הוראסיו גוסמאן מקשר את העיר עם בואנוס איירס, קורדובה ומספר יעדים בבוליביה. בנפרד מהצורות והצבעים של ההרים, התיירים נמשכים גם לאוכלוסייה הילידית ולתרבות שלה. תרבויות של קצ'ואה ואיימרה מתקיימות בפרובינציית חוחוי, ועתיקות של האינקה נשתמרו שם היטב. תיירים המגיעים לפרובינציית חוחוי מבקרים בעיקר בקבראדה דה אומוואקה, שבה נמצאת גבעת שבעת הצבעים. כמו כן, מבקרים בעיירות טילקארה, אומוואקה ועיירות רבות נוספות כמו לה קיאקה. מדיה וקבצים בנושא חוחוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוחוי (בספרדית) חוחוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוד בלץ, ‏ארגנטינה שעוד לא הכרתם: טיול אל מחוזות הצפון סאלטה וחוחוי, באתר GoTravel חוחוי, ברשת החברתית פייסבוק חוחוי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוחוי, ברשת החברתית אינסטגרם חוחוי, סרטונים בערוץ היוטיוב
שלמה אבולעפיה

שלמה אבולעפיה (1865, ה'תרכ"ה, ביירות – 15 בפברואר 1909, י"ט בשבט ה'תרס"ט, יפו) היה נצר למשפחת אבולעפיה וממייסדי שכונת אחוזת בית. משפחת אבולעפיה הגיעה לארץ ישראל לאחר גירוש ספרד, בתחילת המאה ה-16. אבי סבו של אבולעפיה היה רבי חיים אבולעפיה, שהיה ממניחי היסודות ליישוב היהודי המתחדש בטבריה (1740), ומגדולי רבניה, סבו מצד אביו היה הרב חיים נסים אבולעפיה, שהיה ראש רבני ירושלים והראשון לציון בשנת 1855, וסבו מצד אמו היה הרב ידידיה רפאל אבולעפיה, שהיה ראש ישיבת המקובלים בית אל. שלמה אבולעפיה נולד בביירות (אז באימפריה העות'מאנית) ב-1865, בן ליצחק ולבוליסה. בנעוריו למד אבולעפיה בבית הספר התיכון הפרטי "תפארת ישראל״ שהקים החכם זאכי כהן. ב-1886 התקבל בהמלצת קרובו, נסים בכר, שהיה מנהלם של בתי־הספר של "אליאנס" בארץ ישראל, משרת מורה לצרפתית ולערבית בבית־הספר של הברון רוטשילד. עם רכישת אדמות דוראן, עליהן קמה אחר־כך העיר רחובות היה אבולעפיה מהראשונים שהקימו בית במקום. ב-1892 נישא אבולעפיה לרבקה בת יעקב פרץ פריימן. לזוג נולדו ארבעה בנים וארבע בנות. בכורו, רפאל אבולעפיה, היה איש גדוד נהגי הפרדות וניל"י ואחר־כך גם מנהלו של בית־החולים "משגב לדך". ב-1895 עבר עם משפחתו מרחובות ליפו, שם שימש מורה לערבית בבתי־הספר של "אליאנס" ו"עזרה". מאוחר יותר עקר אבולעפיה משם לשכונת נווה צדק. את ביתו בשכונה ייעד אבולעפיה לבתו הבכורה, רחל, כדי שישמש לה בית אחרי נישואיה לדוד בית לחמי. בית זה שימש בית ועד לתרבות (שמואל יוסף עגנון, אז עולה צעיר, שכר את עליית הגג של הבית וכתב שם את סיפורו "תמול שלשום"). בקיאותו של אבולעפיה בשפה הערבית ובמנהגי המזרח הקנתה לו את הכינוי "מוכתר סלים", ועמדה לו אחרי מהפכת הטורקים הצעירים (1909) כאשר הוכרזה חוקה חדשה באימפריה הטורקית, ואבולעפיה התמנה לנציג יהודי יפו בפני השלטון הטורקי וערביי יפו. אבולעפיה הצטרף לאגודת אחוזת-בית, והיה אחד משישים ושישה בעלי המגרשים הראשונים של מייסדי תל אביב, אך חלה לפני שהספיק לבנות את ביתו בשכונה החדשה שעתידה הייתה לקום. בגלל מחלתו נסע אבולעפיה להיוועץ ברופא בביירות, שב לביתו ונפטר זמן קצר אחרי כן. הוא נטמן בבית־הקברות העתיק ביפו ביום כ' בשבט, תרס"ט — חודשיים לפני טקס הגרלת המגרשים לשכונה החדשה. הבית בחלקה 2 בשכונת אחוזת-בית (כיום רחוב יהודה הלוי 20), שאבולעפיה לא הספיק לבנות, הוקם על ידי אלמנתו רבקה. אביה של רבקה, ממייסדי ראשון-לציון (ששב לפני כן לפולין) ניסה לשכנע את האלמנה לחזור לוורשה, אך היא מיאנה. באמצע שנות ה-20 מכרה את ביתהּ, ועברה לגור בבית חדש במערב העיר (כיום רחוב חובבי ציון), שם חייתה עד פטירתה בשנת 1961 בגיל 86. לרבקה ושלמה אבולעפיה היו שמונה ילדים: רפאל אבולעפיה (מחברי ניל"י), רחל בית-הלחמי, גדעון אבולעפיה, בוסתנאי אבולעפיה, אלישבע ריגלר, יעל בכנר, אבנר אבולעפיה ועליזה שלוי. מדיה וקבצים בנושא שלמה אבולעפיה בוויקישיתוף אלבום וציוני דרך לאבולעפיה, באתר משפחות מייסדי תל אביב אבולעפיה שלמה, באלבום המשפחות של עדת ראשון לציון דוד תדהר (עורך), "שלמה אבולעפיה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 491 סיור בתל אביב(הקישור אינו פעיל) ‏ סיור בתל אביב
Air and Simple Gifts

אריה ומתנות פשוטות (באנגלית: Air and Simple Gifts) היא יצירה להרכב קאמרי, שנכתבה על ידי מלחין הסרטים האמריקאי ג'ון ויליאמס לכבוד השבעתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. היצירה נוגנה לראשונה בציבור בטקס השבעתו של הנשיא אובמה בבירה וושינגטון, על ידי אנטוני מקגיל (קלרינט), יצחק פרלמן (כינור), יו-יו מה (צ'לו) וגבריאלה מונטרו (פסנתר). למרות שבטקס ניגנה הרביעייה, הושמעה היצירה מהקלטה שנעשתה יומיים לפני כן, מחשש לתקלות. זאת הייתה הפעם הראשונה שיצירה נכתבה במיוחד ונוגנה בטקס השבעה של נשיא ארצות הברית. ויליאמס ביסס את היצירה על שיר ידוע של שייקרים מהמאה ה-19, "מתנות פשוטות". מוטיבים מרכזיים ביצירה נלקחו מהבלט "אביב בהרי האפלצ'ים" של אהרן קופלנד. קופלנד נבחר כמלחין כיוון שוויליאמס ידע שהוא אחד המלחינים האהובים על אובמה. אורך היצירה הוא כ-4 דקות וחצי, והיא מורכבת משלושה חלקים. ביצוע היצירה בטקס ההשבעה של ברק אובמה, באתר YouTube ynet, "תרמית" ההשבעה: הנגנים לא באמת ניגנו, באתר ynet, 23 בינואר 2009 מידע על היצירה "Air and Simple Gifts" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Air and Simple Gifts" באתר מיוזיק בריינז Air and Simple Gifts, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אריה, או שיר להרכב אינסטרומנטלי
נבחרת אוסטריה בכדורסל

נבחרת אוסטריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אוסטריה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל האוסטרית, ונחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת אוסטריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-65 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. הנבחרת העפילה 6 פעמים לאליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום ה-11 בשנת 1951. 1936 עד 2024 - לא העפילה 1950 עד 2023 - לא העפילה מדיה וקבצים בנושא נבחרת אוסטריה בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אזאלי אסומאני

רזאלי אסומאני (תעתיק מדויק ע'זאלי עת'מאני בערבית: غزالي عثماني; נולד ב-1 בינואר 1959) הוא נשיא קומורו. עוסמאני הוא יליד העיר מטסדייה שבאי גרנד קומורו. משנת 1977 ועד לשנת 1980 התאמן כצנחן באקדמיה הצבאית המלכותית במרוקו. כשחזר לאיי קומורו הצטרף ל'כוחות המזוינים של איי קומורו', והתקרב לנשיא אחמד עבדאללה. לאחר מותו של עבדאללה מונה עוסמאני לקצין בכיר ב'צבא ההגנה של איי קומורו' (FCD), שהוקם לאחר עזיבתם של שכירי החרב בשנים 1990-1989. בשנת 1996 עוסמאני נסע לצרפת לתקופה קצרה של אימונים באקדמיה הצבאית. בשובו קודם לדרגת קולונל, ומונה לרמטכ"ל הגוף הצבאי החדש שהוקם באיים 'National Army of Development'. ב-1999 ערך שורה של הפגנות נגד הנשיא טגינדה בן סעיד מסעונד, ולאחר הפיכה צבאית הפך לנשיא האיים. בינואר 2002 פרש רזאלי, רק כדי להתמודד שוב על תפקיד הנשיאות בבחירות דמוקרטיות. במאי אותה שונה נבחר רזאלי ברוב סוחף, וכיהן בתפקיד ארבע שנים נוספות עד מאי 2006. החוק באיי קומורו, הקובע שבכל ארבע שנים הנשיא יבחר מאי אחר מבין שלושת האיים המרכיבים את המדינה, לא אפשר לו להתמודד לכהונה שנייה. במאי 2022 קיבלה אזאלי אסומני את ההצטיינות הקונטיננטלית של גביע אפריקה משגרירות מרוקו בקומורו. מדיה וקבצים בנושא אזאלי אסומאני בוויקישיתוף אזאלי אסומאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורסל

נבחרת מקדוניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מקדוניה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל המקדונית. הדירוג הנוכחי של נבחרת מקדוניה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-57 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. הנבחרת העפילה ארבע פעמים לאליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא העפלה סנסציונית לשלב חצי-הגמר תוך שהיא מדיחה את מארחת האליפות, ליטא, בשנת 2011. באותו טורניר סיימה מקדוניה במקום הרביעי והעפילה לטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת לונדון. 2000 עד 2024 - לא העפילה 1998 עד 2023 - לא העפילה מדיה וקבצים בנושא נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א אריה ליבנת, סנסציה באליפות אירופה: מקדוניה הדיחה את ליטא, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2011
נבחרת פינלנד בכדורסל

נבחרת פינלנד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של פינלנד. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הפינית. הדירוג הנוכחי של נבחרת פינלנד ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-20 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. הישגי השיא שלה הם מקום שישי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1967 ומקום 11 במשחקים האולימפיים בשנת 1964. פינלנד העפילה פעמיים לאליפות העולם בכדורסל. בפעם הראשונה, בשנת 2014, לאחר שקיבלה כרטיס חופשי על ידי פיב"א, סיימה במקום ה-22. בפעם השנייה, בשנת 2023, העפילה מטורניר המוקדמות וסיימה במקום ה-21. מדיה וקבצים בנושא נבחרת פינלנד בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת פינלנד בכדורסל דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
זכות ביושר (מיסים)

זכות ביושר (Claim of right) היא דוקטרינה בדיני מס הכנסה לפיה כאשר הגיע תקבול, שהשימוש בו לא הוגבל, לידיו של נישום, קמה חובת רישום של תקבול זה כהכנסה בשנה שבה נתקבל. כלל זה יפה גם כאשר ידוע שמקבל התקבול יידרש להחזירו למשלם, וברור שבעת ההחזרה יוּתר בניכוי הסכום המוּשב. תקבול יתחייב במס בשנה שבה נתקבל בידי הנישום אם נתמלאו שלושה תנאים: הנישום קיבל את הכסף בפועל; המקבל שולט בכסף; ההחזקה היא מכוח תביעה כנה או מכוח זכותו של המקבל להחזיק בכסף. בישראל נבחנה דוקטרינה זו בפסק דין אמישראגז, בהתייחס לפיקדונות בגין מכלי גז של לקוחות החברה ונקבע שיש לראות את הפיקדונות כהכנסה. דוקטרינת הזכות ביושר נקבעה על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית בפרשת North American Oil Consolidated v. Burnet. ישנה מחלוקת בשאלה האם הדוקטרינה מהווה רק כלל חשבונאי הקובע מועד דיווח על תקבול המהווה הכנסה לצורכי מס, או האם עניינה גם בשאלה המהותית, קרי, האם בכלל מהווה אותו תקבול הכנסה. הכלל שנקבע בבית המשפט העליון האמריקאי הוא, כי תקבול יוכל להתחייב במס בשנה בה נתקבל בידי הנישום, רק בהתמלא שלושה תנאים: קבלת הכסף או הנכס בידי הנישום בפועל; שליטתו בנכס; החזקתו בהם מכוח תביעה כנה (claim of right), או מכוח זכותו להחזיק בהם. תקבול העונה לתנאי זה או אחר, אך אינו מהווה הכנסה בידי הנישום, לא יהיה מושא לחיוב במס. בנוגע לפיקדונות, הדברים אינם חד-משמעיים. מפסק הדין בעניין United Gas Improvement Company v. Commissioner עולה כי שאלת שליטתו של הנישום בכספי הפיקדון וההסתברות שיוחזר למשלם מהוות אינדיקציה חשובה לגבי הקביעה אם ימוסו כספים אלה במועד קבלתם מכוח דוקטרינת הזכות ביושר. ההלכה היא שהפיקדון הוא בר מיסוי בידי המקבל, כאשר ההסכם מתיר לו שימוש בלתי מוגבל בקרן או כאשר בידו שיקול דעת בלעדי אם להחזירו או להשתמש בו כנגד התחייבויות עתידיות של המשלם. כאשר זכותו של המקבל להחזיק בפיקדון מותנית בשיקול דעת של הצרכן, לא ייחשב הפיקדון כהכנסה. אספקת גז בישול לצרכנים בישראל נעשית בשתי שיטות: האחת במסירה שוטפת של בלוני גז לצרכן, והשנייה בהתקנות מערכות גז מרכזיות בבנייני מגורים. על פי שיטה זו, הצרכן מקבל גז לביתו דרך מכל מרכזי בבניין. עם חתימת חוזה ההתקשרות עם החברה נדרש הצרכן לשלם לחברה סכום כסף המכונה "מקדמה". החברה אמורה להחזיק בתשלום המקדמה עד פרישתו של הצרכן, ואז עליה להחזיר לו את המקדמה כשהיא משוערכת. פקיד השומה התייחס למקדמה זו כאל הכנסה חייבת, שאין כנגדה הוצאה המותרת בניכוי. החברה טענה כי המקדמות הן כסף שאמור לחזור אל הצרכנים, ועל כן אין הוא נחשב כהכנסה. יש הרואים במקדמה כתשלום על תנאי, כך סבר השופט איתמר פלפל בפסק הדין הראשון בעניין זה, וכך סבור פקיד השומה, יש הרואים בה שיפוי על הוצאות ממון, ואילו החברה רואה במקדמה כפיקדון או בטוחה. המקדמה אותה קיבלה החברה אינה נופלת להגדרה המילונית, וכן אינה עונה להגדרה החשבונאית של המושג מקדמה. סיטואציה זו מעלה את הצורך לבחון את דוקטרינת הזכות ביושר. לפי דוקטרינה זו, כאשר הגיע לידיו של נישום תקבול שהשימוש בו לא הוגבל, קמה לו חובת רישומו כהכנסה, בשנה בה נתקבל. כלל זה, כך נקבע, יפה גם לאותם מקרים בהם נדרש מקבל התקבול להחזירו למשלם וכאשר ברור שבעת החזרה, יותר לו בניכוי הסכום שהשיב. מהראיות עולה, כי החברה שולטת בכספי המקדמות שליטה בלעדית, וכי ההסתברות להישארותם בידיה תמיד היא גבוהה. כל זאת, לצד שיקול דעת בלעדי ומוחלט שנטלה לעצמה לבצע כל קיזוז מסכום המקדמות לעת השבתם ללקוח. בעניין זה, הערעור נדחה. מ. כהן, לקסיקון המיסים, המכון למיסים ולייעוץ כלכלי בע"מ, 2008. עמ"ה (ת"א) 392/82 החברה האמריקאית הישראלית לגז בע"מ נ' פשמ"ג, מיסים ב/3 בעמ' ה-157
אצטדיון לה סרמיקה

אצטדיון לה סרמיקה (בספרדית: Estadio de la Cerámica), אשר עד שנת 2017 נקרא בשם אל מדריגל (בספרדית: El Madrigal), הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בוויאריאל שבספרד, המכיל 23,500 מקומות ישיבה, ומשמש את קבוצת ויאריאל מליגת הכדורגל הספרדית. האצטדיון נפתח ב-17 ביוני 1923 ושמו הראשון היה קמפו דל ויאריאל. השם נשמר עד שנת 1925 ואז שונה לאל מדריגל. בקיץ 1952 הורחבו ממדי המגרש מ-95 מטר על 65 מטר ל-105 מטר על 65 מטר. המגרש הורחב כדי להידמות לאצטדיון האולימפי בהלסינקי בו נערכו משחקים מאולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952. ב-8 בינואר 2017 שונה השם לאצטדיון "לה סרמיקה". מדיה וקבצים בנושא אצטדיון לה סרמיקה בוויקישיתוף האצטדיון באתר הרשמי של ויאריאל האצטדיון באתר The Stadium Guide האצטדיון באתר World Stadiums "Estadio de la Cerámica" (בספרדית). Villarreal CF. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ספרדי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.