laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאתי פרגוסון

קאתלין ג'יין "קאתי" פרגוסון-ברנן (באנגלית: Kathleen Jane "Cathy" Ferguson-Brennan; נולדה ב-22 ביולי 1948) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב ושיאנית עולם. פרגוסון נולדה בסטוקטון, קליפורניה. במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכתה פרגוסון במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:13.1 דקות. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה פרגוסון ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב היא הייתה אחת מ-6 שיאניות עולם שהשתתפו במשחה הגמר, אך היא זו שזכתה במדליית הזהב כשקבעה שיא עולם חדש של 1:07.7 דקות, לפני כריסטין קארון מצרפת (1:07.9 דקות) ווירג'יניה דנקל חברתה לנבחרת השחייה (1:08.0 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סינתיה גוייט, קאתי אליס ושרון סטודר בשיא עולם חדש של 4:33.9 דקות, לפני הולנד (4:37.0 דקות) וברית המועצות (4:39.2 דקות). במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 הייתה פרגוסון קפטן נבחרת השחייה והאי זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.48 דקות. פרגוסון התחתנה עם לארי ברנן ולזוג נולדו שלוש בנות. היא מאמנת שחייה בבית ספר תיכון ובמועדון שחייה מקומי בקליפורניה. בסך הכל קבעה פרגוסון 4 שיאי עולם, 7 שיאי ארצות הברית וזכתה ב-10 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה. בשנת 1965 זכתה פרגוסון בתואר שחיינית השנה בעולם. בשנת 1978 זכתה פרגוסון להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא קאתי פרגוסון בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב קאתי פרגוסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קאתי פרגוסון, באתר olympedia.org קאתי ג'יין פרגוסון sports123.com(הקישור אינו פעיל) PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics Cathy Ferguson;Kathy Ellis;Cynthia Goyette;Sharon Stouder [Usa, באתר LIFE CATHY FERGUSON (USA) - 1978 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
מאדאם טוסו הונג קונג

מאדאם טוסו הונג קונג (באנגלית: Madame Tussauds Hong Kong; בסינית: 香港杜莎夫人蜡像馆) הוא סניף של רשת מוזיאוני השעווה של מאדאם טוסו. הסניף ממוקם במגדל הפסגה שעל פסגת ויקטוריה באי הונג קונג שבהונג קונג. המוזיאון הוא אחד משלושת סניפי הרשת באסיה, לצד שאנגחאי ובבנגקוק. במוזיאון מוצגות 100 בובות שעווה של דמויות היסטוריות וידוענים. כשליש מהבובות הן בובות של דמויות אסייתיות ו-16 מבובות השעווה הן של דמויות הונג קונגיות. בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 הוקמו מספר סניפים של מוזיאון מאדאם טוסו הלונדוני באירופה (אמסטרדם) ובארצות הברית (בניו יורק ובלאס וגאס). באסיה הוצגה תערוכה נודדת שעברה בין סינגפור ואוסטרליה וזכתה להצלחה רבה. בעקבות הצלחה זו הוחלט להקים מוזיאון קבוע בדרום מזרח אסיה, והונג קונג נבחרה בשל מיקומה. המוזיאון נפתח במגדל הפסגה בשנת 2000. המוזיאון שופץ בספטמבר 2005 בעלות של 20 מיליון דולרים הונג קונגים ונפתח מחדש ב-18 במאי 2006. במוזיאון מוצג פסל השעווה של מירים יאונג הייחודי בכך שפסל שעווה זה מצחקק כאשר המבקרים מתקרבים אליו, באמצעות חיישנים המהווים חלק מהפסל. כמו כן פסלו של אנדי לאו הוא פסל אנימטרוניקה העשוי סיליקון ולא שעווה. במוזיאון מוצגים בין היתר פסליהם של ג'קי צ'אן, ברוס לי, בראד פיט, שר, אדי מרפי, אל מקפירסון, ז'ראר דפארדיה, יו גרנט, מל גיבסון, נעמי קמפבל, מריל סטריפ, ססיליה צ'ונג, ארון קווק, אנג'לינה ג'ולי, דייוויד בקהאם, מוחמד עלי, טייגר וודס, רונאלדיניו, הנסיכה דיאנה, לוצ'אנו פבארוטי, מהטמה גאנדי, נלסון מנדלה, ביל קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, ברק אובמה, מיכאיל גורבצ'וב, סדאם חוסיין, הנסיך פיליפ, אליזבת השנייה, הנסיך צ'ארלס, הנסיכה אן, הנסיך ויליאם, אדולף היטלר, וינסטון צ'רצ'יל, רמברנדט, פבלו פיקאסו, וולפגנג אמדאוס מוצרט, דנג שיאופינג, ג'יאנג דזה-מין, לי קא-שינג, לי קואן יו, שיגרו יושידה, חו ג'ינטאו, אלברט איינשטיין, ג'ון הווארד, מאדאם טוסו, סון יאט-סן, מאו דזה-דונג, אליזבת טיילור, בני היל, פירס ברוסנן, אנתוני הופקינס, ג'ודי פוסטר, האריסון פורד, המפרי בוגרט, מקולי קאלקין, מרילין מונרו, אלפרד היצ'קוק, אלביס פרסלי, פרדי מרקיורי, מדונה, מייקל ג'קסון, מיק ג'אגר, הביטלס וטינה טרנר. מדיה וקבצים בנושא מאדאם טוסו הונג קונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאדאם טוסו הונג קונג מאדאם טוסו הונג קונג, ברשת החברתית פייסבוק מאדאם טוסו הונג קונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאדאם טוסו הונג קונג, סרטונים בערוץ היוטיוב
פרמטה

פֶרְמָטָה (בעברית גם שְׁהִי, שֶׁהִי, בהקלדה: 𝄐) היא סימן מוזיקלי המורה על הארכת משך התו במידה בלתי מוגדרת (לרוב עד פי שניים). הפרמטה מסומנת כחצי עיגול ובמרכזו נקודה, והיא מופיעה מעל או מתחת לתו הרלוונטי. המלחין יכול להמחיש את משך הפרמטה על ידי הארכת משך התו הבסיסי שאליו היא מתייחסת. לדוגמה, פרמטה על תו באורך רבע תהיה יותר קצרה מאשר פרמטה על תו באורך חצי. כאשר תזמורת מנגנת פרמטה, מורה המנצח לנגנים מתי להפסיק את הצליל. פרמטה בקומפוזיציה יכולה גם להתייחס לסוף משפט מוזיקלי, שכן היא תופיע בו לרוב על הטוניקה, או על הדומיננטה, או כיחידה של משפט מוזיקלי. אף על פי שמקור השם "פרמטה" באיטלקית (fermata פירושה "תחנה"), דווקא בשפה זו משתמשים במונח "קורונה" (כתר) לציון סימן מוזיקלי זה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון שעווה

מוזיאון שעווה הוא מוזיאון המציג בובות שעווה בדמותם של דמויות היסטוריות וידוענים מודרניים, כשהם לבושים בבגדים האופייניים להם, והם ניצבים בתנוחה אמיתית במטרה לדמות אנשים חיים. לרוב מאפשרים המוזיאונים למבקרים בהם להצטלם לצד הפסלים וכך לדמות צילום לצד הדמות האמיתית. תערוכת פסלי השעווה הראשונה נערכה בשנת 1770 בעיר פריז שבצרפת, ובה הוצגו פסליו של הרופא פיליפ קורטיוס. עקב הצלחתה הרבה והתגובות החיוביות של המבקרים הועברה התערוכה לפאלה רויאל בפריז ב-1776. בשנת 1782 נפתחה תערוכה נוספת בבולוור דו טמפל. אמה של מארי טוסו הייתה סוכנת הבית בביתו של קורטיוס, והוא לימד את מארי טוסו את אמנות הפיסול בשעווה. טוסו יצרה את פסלה הראשון בשנת 1778 - פסלו של ז'אן-ז'אק רוסו. בעקבות פסל מוצלח זה ביקשו מפורסמים נוספים כי תפסל אותם - ובהם בנג'מין פרנקלין ווולטר. לאחר מותו של קורטיוס ירשה טוסו את אוסף פסליו, ונדדה עם האוסף תוך שהיא מציגה אותו בתערוכה נודדת. לימים, בשנת 1835, הקימה מאדאם טוסו מוזיאון של קבע ברחוב בייקר שבלונדון הנקרא על שמה מאדאם טוסו. הצלחתו של מוזיאון זה הביאה לפתיחת סניפים נוספים בכל רחבי העולם (בכיכר דאם שבאמסטרדם; בברלין; הונג קונג; שאנגחאי; בנגקוק; ובארצות הברית: בניו יורק, לאס וגאס ובוושינגטון די. סי.) וכן מוזיאוני שעווה שאינם שייכים לרשת טוסו. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הוקמו מוזיאוני שעווה תמטיים המוקדשים לנושאים מסוימים כגון מוזאון השעווה מובילנד בפארק בואנה שבקליפורניה שנפתח בשנת 1962 ומוקדש לתעשיית הקולנוע, ונסגר בשנת 2005; ומוזיאון השעווה של הוליווד הממוקם בהוליווד ומוקדש אף הוא לשחקני קולנוע. תמה אופיינית נוספת היא ההיסטוריה של האתר בו ממוקם המוזיאון, כך לדוגמה מוזיאון השעווה בניו אורלינז שבלואיזיאנה מוקדש להיסטוריה של העיר, וכך גם מוזיאון השעווה ברציף הדייגים שבסן פרנסיסקו בקליפורניה; מוזיאון השעווה לונדון המלכותית בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית קנדה מוקדש לבני משפחות מלוכה. ב-7 ביוני 1973 נפתח במגדל שלום בתל אביב "מוזיאון השעווה הישראלי" שהקים שי מאיר עם תצוגה של 100 בובות שעווה, והיה מוזיאון השעווה היחידי בישראל. המוזיאון נסגר בשנת 1995 עקב בעיות כלכליות. ב-2011 נפתח מוזיאון שעווה במתחם The MAX באילת. ב-2015 נסגר המוזיאון. ב-8 באוקטובר 2022 נפתח מוזיאון שעווה "הנבחרים" בקניון ארנה שבהרצליה. מוזיאון זה קיבל ביקורות שליליות רבות על הבחירה שלו בידוענים עכשוויים, בין היתר כפי שמורן שריר מעיתון "הארץ" כתב על כך כי "פסל שעווה, בתפיסה האולי מיושנת שלי, אמור להנציח את אלו שרשמו לעצמם מקום בהיסטוריה. חוזה המדינה, גיבורת ניל"י, מלך הפופ, האיש שלנו בדמשק. התצוגה בקניון ארנה בהרצליה מנציחה את החולף. הרגעים שמוצגים שם לקוחים לא מספרי ההיסטוריה, אלא מסטורי באינסטגרם שמתנדף בתוך 24 שעות" מרינה וורנר, נוכח פני הבובה, בתוך המדרשה, גיליון 13, סתיו 2010. אלי קינן, תולדות המדינה במוזיאון שעווה, דבר, 8 ביוני 1973 איזה מגניב: גם בישראל יש עכשיו מוזיאון שעווה, באתר ‏מאקו‏, 5 ביולי 2011 הנבחרים - מוזיאון השעווה הישראלי | ארנה הרצליה, באתר Nivharim מורן שריר, ביקרתי במוזיאון השעווה החדש בהרצליה. חברים, זוהי דיסטופיה, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2022
פתילה

פתילה היא רצועת חוט או בד קלוע בסיבים מפותלים הנתון בתוך נר, כלי שמן, מנורת נפט, תנור חימום או בכלי נשק ישנים בתור מנגנון השהייה. הפתילה מודלקת בקצה לאחר שהיא מיוצבת מעל חומר הבעירה, כאשר הלהבה האוחזת בה שואבת מהסיבים כמות קבועה של שמן, באמצעות פעפוע כנגד כוח המשיכה. החומרים הנפוצים ליצירת פתילה הם סיבי זכוכית או כותנה (סיבי הזכוכית נפוצים יותר משום יתרונם על פני הכותנה שמתכלה בתהליך הבעירה), ובנוסף מכילה הפתילה גרעין נוקשה שבאופן מסורתי היה עשוי עופרת או אזבסט, אך עקב איסור השימוש בעופרת בארצות הברית מחשש להרעלה ועקב סכנותיו הרפואיות של האזבסט הם הוחלפו באבץ הבטיחותי יותר לשימוש. הראשון שהתקין פתילה גלילית היה הפיזיקאי והכימאי השווייצרי עמי ארגנד, שהחליף בה את המנורה המוצקה שהפיצה עשן רב והפיקה אור מועט. פתילות בעלות קוטר גדול דולקות מהר יותר וגם מפיקות בדרך כלל להבה גדולה יותר, אך גם חומר שטוח יכול לשמש כפתילה. הפרק "במה מדליקין" במסכת שבת עוסק בין היתר בסוגי הפתילות הכשרים להדלקת נרות שבת ונרות חנוכה. אש פתילייה מדיה וקבצים בנושא פתילה בוויקישיתוף האסבסט ומוצריו - התכונות, ההבדלים והסיכונים באתר האגודה למלחמה בסרטן
רבע לשבע

רבע לשבע היא להקת רוק יהודית, המנגנת מוזיקה יהודית אלטרנטיבית, ובה רוק, קאנטרי ורגאיי. הלהקה משלבת מוזיקה חסידית עם מוזיקה עכשווית בסגנונות שונים. הטקסטים נכתבו חלקם על ידי חברי הלהקה, חלקם האחר הם מן המקורות, ובהם שיריו של ר' שלמה קרליבך. בריאיון עם יהודה כץ, מקים הלהקה, בשנת 2009, הסביר כי מקור שמה של הלהקה הוא לפי הקבלה, ש"כל יום של הבריאה הוא שווה לאלף שנים ואני התחלתי את הלהקה ב-ה'תש"ן, סוף המִילֶנִיוּם השישי. אז אנחנו באמת 'רבע לשבע' – רבע למילניום השביעי, שהוא שבת – מלא אור". יהודה כץ, מייסד הלהקה, עסק 25 שנה במוזיקה בחו"ל והיה מתלמידיו של רבי שלמה קרליבך במשך 23 שנים. בשנת 1993 עלה לארץ מלוס אנג'לס, ולאחר תקופה קצרה ייסד את הלהקה. הלהקה הופיעה במאות הופעות בכל רחבי העולם. בקיץ 2001 ערכה הלהקה פסטיבל בשם "עם ישראל חי", במטרה להביא מוזיקה טובה ושמחה לכל רחבי הארץ. הפסטיבל כלל סדרה של 18 הופעות במרכז הארץ, בפריפריה וביישובי יש״ע, והתארחו בו כ-40 אמנים, ביניהם אהוד בנאי, שלמה גרוניך, אריאל זילבר ומאיר בנאי[דרוש מקור]. בשנת 2000 לערך, נטש דוד אברהמסון את הלהקה, לטובת קריירת סולו (תחת המותג "הרפו והנשמות"), וממלאי מקומו היו גיטריסט הבלוז לייזר לויד והקלידן חנן אליאס. הרכב זה כלל את המתופף דני רוט. הלהקה המשיכה לנגן עד 2008. בערב חג הסוכות תשע"א, 2010, נפטר מדום לב חבר הלהקה דוד אברהמסון, והוא בגיל 50. יהודה כץ (גיטרות ושירה) אדם וקסלר (בס) דוד אברהמסון (הרפו) (גיטרה, מפוחית וקולות) . אבי ישי (מתופף) יצחק אטיאס (כלי הקשה) ניצן חן רזאל (כנר) לייזר לויד (גיטרה) נגנים נוספים שנגנו בלהקה במהלך השנים: יוני שמעוני ברני שטרנפלד זיו יחזקאלי תומר שלום נורברט גולדברג אהבת חינם (2000) סודות (1998) קומו (1996) הגיע הזמן (1994) הופעה (2003) ושם נשיר (2005) רבע לשבע, ברשת החברתית פייסבוק רבע לשבע, באתר ספוטיפיי רבע לשבע, באתר MusicBrainz (באנגלית) רבע לשבע, באתר Songkick (באנגלית) קובי סלע, בשעה טובה (אורכב 06.01.2014 בארכיון Wayback Machine), גילון 167 של העיתון בשבע אודי גפן, קאמבק? כץ (רבע לשבע) ו"הרפו" שוב יחד, באתר ynet, 5 בספטמבר 2007 יוני קמפינסקי, חברי "רבע לשבע" חוזרים לבמה, באתר ערוץ 7, 6 בינואר 2014 מאיר קליינר, וודסטוק יהודי בזאפה: "רבע לשבע" חוזרת, באתר ynet, 7 בינואר 2014 חדשות המוזיקה החסידית גיליון 23 ר"ח תמוז תשס"ג, באתר בחדרי חרדים
סקציה

סקציה, משמעותה, קבוצה או מחלקה. במוזיקה, משמש מונח זה לציון קבוצות הכלים בתזמורת. למשל, סקציית כלי מיתר וסקציית כלי נשיפה. תתי־הקבוצות של סקציית כלי הנשיפה הן סקציית כלי נשיפה מעץ וסקציית כלי נשיפה ממתכת. כמו כן, ישנן גם תת־סקציות המחלקות את הסקציות הראשיות לסקציות קטנות יותר לצורך נוחות. למשל, בביג בנד, סקציית הסקסופונים וסקציית החצוצרות. כל סקציה או תת־סקציה מחולקת בדרך כלל לתפקידים. התפקיד הראשון הוא התפקיד שמנגן בדרך כלל את קטעי הסולו, אם ישנו.
כוורת בפארק

כוורת בפארק הוא שמו של אלבום הופעה של להקת "כוורת" משנת 1998. ב-28 במאי 1998, לכבוד שנת היובל למדינת ישראל וחצי היובל לצאת אלבום הבכורה של "כוורת", "סיפורי פוגי", התאחדה הלהקה למופע ענק חד-פעמי בפארק הירקון. האיחוד לווה בהוצאת שני שירים חדשים שנכתבו במשותף על ידי מספר חברים בלהקה - "זוכר, לא זוכר" בהשתתפות DJ צ'ופי, ו"מחפש דרך חזרה". במופע בוצעו מבחר שירים מהרפרטואר העשיר של הלהקה, מספר שירים מקריירות הסולו של כל אחד מחבריה וכן שני השירים החדשים. המופע יצא על גבי אלבום משולש: שני התקליטורים הראשונים כוללים שירים ומערכונים מתוך המופע, והתקליטור השלישי משלב את גרסאות האולפן של שני השירים החדשים, יחד עם קטעים מאולפן ההקלטות וקטעי איגיון שהוקלטו במהלך החזרות ובנסיעה למופע עצמו. כמו כן הופק סרט טלוויזיוני באותו שם, בבימוי אבישי גולדשטיין, שליווה את המופע וההכנות אליו ושודר בערוץ 2 אצל הזכיינית טלעד בחודש יולי באותה שנה כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון (למעט היכן שמצוין אחרת).  כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון (למעט היכן שמצוין אחרת).  מקורות למחרוזת האקוסטית (שיר מספר 5): הלא נודע (דני סנדרסון) במקור מאלבום הסולו של סנדרסון "הלא נודע" מ-1997. אם אתה בסביבה (יצחק קלפטר) שיר שקלפטר כתב והלחין לאריק סיני, ונכלל באלבומו של סיני "צל כבד" מ-1981. נאחז באוויר (חנה גולדברג/עובד אפרת) במקור מאלבום הסולו של גידי גוב "אין עוד יום" מ-1991. ערב של יום בהיר (יהונתן גפן/אפרים שמיר) שמיר הקליט את השיר במסגרת אלבומו המשותף עם אסתר שמיר "אפרים ואסתר שמיר" מ-1977. שיר רועים (דני סנדרסון) במקור מאלבומו של סנדרסון "חף מפשע" מ-1984. נערה במשקפיים (יהונתן גפן/אלון אולארצ'יק) במקור מאלבומו של גידי גוב "אין עוד יום", ובגרסה זו הוא מושר על ידי מלחין השיר אלון אולארצ'יק. שיר נבואי קוסמי עליז (עלי מוהר ויוני רכטר/יוני רכטר) הושר לראשונה במלואו בהופעת האיחוד של 1984, ולאחר מכן נכלל באלבומו של רכטר "בגובה העיניים" ב-1985. שועל בקרנבל גרסה פארודית לשיר "אושר" (A Felicidade) מהסרט "אורפאו נגרו". יש לנו ארץ נהדרת פרודיה על שירו של יהורם גאון "שלום לך ארץ נהדרת". המתאגרף פזמון השיר The Boxer של סיימון וגרפונקל. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי חברי להקת כוורת (למעט היכן שמצוין אחרת).  מקורות למחרוזת "כוורת און 45" (שיר מספר 13): עטור מצחך (אברהם חלפי/יוני רכטר) שיר שהלחין יוני רכטר לאריק איינשטיין עבור אלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'" מ-1977. שיר אהבה בדואי (איציק ויינגרטן/יצחק קלפטר) שיר שהלחין קלפטר עבור המופע "שיחות סלון" מ-1978. זמר לספינה (חיים חפר/דוד זהבי) במקור מאלבום הבכורה של גידי גוב מ-1978. שיעור מולדת (עלי מוהר/אפרים שמיר) בא להציג את חבר הלהקה אפרים שמיר, שהלחין את השיר, למרות שבוצע במקור על ידי כל חברי להקת "כוורת". סיבה לחיות (דני סנדרסון) במקור מאלבומו של סנדרסון "גודל טבעי" מ-1982. מאיר ואלון (אלון אולארצ'יק) שיר שכתב אלון אולארצ'יק לכבוד איחוד הלהקה ב-1984, על חזרתו שלו ושל מאיר פניגשטיין מארצות הברית. גידי גוב - שירה דני סנדרסון - גיטרה, שירה אפרים שמיר - גיטרה, שירה יצחק קלפטר - גיטרה, שירה יוני רכטר - קלידים, שירה אלון אולארצ'יק - גיטרה בס, שירה מאיר פניגשטיין - תופים, שירה טל ברגמן - תופים, כלי הקשה מידע על האלבום כוורת בפארק באתר MusicBrainz
הנסיך הקטן (בית קפה)

הנסיך הקטן הוא בית קפה וחנות לספרי יד שנייה שנקרא על שם ספרו של אנטואן דה סנט-אכזופרי, "הנסיך הקטן". בית הקפה פעל בסמטה פלונית בתל אביב ומשך אליו סופרים, משוררים ואנשי רוח רבים והיה למוקד של חיי תרבות בתל אביב. 'הנסיך הקטן' נוסד ברחוב קינג ג'ורג' בשנת 2001 על ידי נעים כהן, בנו של סוחר ספרים, ופעל בתחילה כחנות ספרי יד שנייה בלבד. לאחר כשנתיים של פעילות בחנות הספרים החליט כהן להרחיב את פעילותו ולפתוח בסמטה פלונית הסמוכה בית קפה המשולב עם חנות ספרים תחת אותו השם. בתחילה נתון היה המקום בקשיים, אולם לאחר הרחבת הפעילות למתכונת של 24 שעות ביממה, צבר פופולריות. על רקע הסמטאות הציוריות ביניהן הוא ממוקם ומדפיו עמוסי הספרים המצהיבים, הפך הנסיך הקטן למקום מפגש מרכזי של אנשי רוח ותרבות בתל אביב. עם פוקדיו הנודעים נמנו המשורר, המתרגם והעורך יהודה ויזן, העיתונאי והיוצר רועי צ'יקי ארד, הצייר והמשורר טל סלוצקר, הסופרת שהרה בלאו, המשוררת אפרת מישורי המשורר והמו"ל שלמה קראוס, הסופר יורם קניוק, המשורר והמתרגם אהרן שבתאי ובתו המחזאית ננו שבתאי, המוזיקאי יצחק קלפטר, המשורר מתי שמואלוף, הסופר והעורך רן יגיל, המוזיקאי קובי אוז, יגאל סרנה, פרופ' דן לאור, המשוררת דפנה שחורי, סבינה מסג, המשוררת מאיה בז'רנו, שלמה שבא, רועי חן, השחקן איתי שגב, המתרגם גיורא לשם, יהונתן גפן, המשוררת יודית שחר, המשורר רומן באימבאיב ורבים אחרים. פרופ' גבריאל מוקד אמר על המקום: "'הנסיך הקטן' הוא הדבר הקרוב ביותר שיש בעיר כיום למה שהיה פעם 'כסית'. זה הדבר הכי בוהמי, מקסים וסימפטי שיש בעיר. כמו שהייתי יושב פעם ב'כסית' ובבר האדום עם אבידן ויונה וולך ואחרים, ככה ישבתי עם המשוררים הצעירים עכשיו ב'נסיך'." — גבריאל מוקד במהלך שנות פעילותו נהג בית הקפה לקיים ערבי הקראת שירה מגוונים, אירועי השקת ספרים ואף אירח את חתונתה של השחקנית ריקי בליך, מהלקוחות הקבועים של בית הקפה. גלריה מתחלפת של יצירות צילום ורישום הוצגה על קיר חדר הכניסה ויותר מעשרת אלפים ספרים משומשים למכירה ולמסירה עיטרו את קירות המקום. בסוף שנת 2010, בעקבות הגבלת שעות פעילות המקום על ידי עיריית תל אביב ומחלוקת עם בעלי הבניין, נסגר בית הקפה. לקראת סגירתו ערכו יושביו הקבועים ערב שירה לפרידה מן המקום והקדישו לו משיריהם שנכתבו במיוחד לכבודו. לקראת סגירתו, יהודה ויזן כתב על בית הקפה ב"טיוטה להספד": "בשיאו שרר בנסיך הקטן קסם שאין שני לו, כאילו שחה המקום בעננת שכינה. כל רגע היה חווייתי בתכלית ומלא מתח ומשמעות. יכולת להתאהב בכולם וכל ויכוח סוער היה לאקט אינטימי ואינטנסיבי. מישהו שפך עליי כוס מים כי ביקרתי את שירתו, מישהו קם מן השולחן, מישהו צעק, הכל היה אלים וחם וחשוב נורא. הנסיך היה ללב הפועם של הספרות העברית. לרגע, הכל קרה שם, ונדמה היה כי יש ספרות בארץ ישראל..." — יהודה ויזן ב-2013 בית הקפה נפתח מחדש ברחוב המלך ג'ורג' 19. חצר בית הקפה חלל פנימי רועי צ'יקי ארד, אהרן שבתאי וננו שבתאי יושבים בנסיך הקטן מודעת פרידה הנסיך הקטן, ברשת החברתית פייסבוק איתי להט‏, והוא לא מפלוגה ב', באתר וואלה, 16 באוקטובר 2006 עודד נעמן, על מי שנעזב לנפשו, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2003 תיגל נשיא, עכבר העיר אונליין, צייר לי קפה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2006 חגי מטר, פרק סיום: פרידה מחנות "הנסיך הקטן", שהייתה למוסד, באתר nrg‏, 30 בנובמבר 2010 קרן נתנזון, חתונה בשכונה, באתר ynet, 29 ביוני 2008 יהודה ויזן‏, טיוטא להספד: עם סגירתו של הנסיך הקטן, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2010
נוזל חוץ-תאי

נוזל חוץ-תאי הוא שם כולל לכל הנוזלים והתמיסות שמחוץ לתא. הנוזל הנותר נקרא נוזל תוך-תאי או ציטופלזמה. בחלק מבעלי-החיים, כולל ביונקים, מחולק הנוזל החוץ-תאי לשני חלקים עיקריים: נוזל בין-תאי ופלזמה. הנוזל החוץ-תאי מכיל גם נוזל רקמתי (נוזל הממוקם בתוך הרקמה ומחוץ לתאים), המהווה רק כ-2.5% מתוכו. באדם, ריכוז הגלוקוז הנשמר בגוף בריא על ידי הומאוסטזיס הוא 5 מילי-מולר (5mM). דרגת החומציות (pH) של הנוזל החוץ-תאי בגוף בריא נשמרת על ידי בופרים, והיא 7.4. כמות הנוזל החוץ-תאי באדם בוגר היא בסביבות 15 ליטרים (מתוכם 12 ליטרים של נוזל בין-תאי ו-3 ליטרים של פלזמה). קטיונים מרכזיים: נתרן (Na+) אשלגן (K+) וסידן (Ca+2). אניונים מרכזיים: כלור (Cl-) וביקרבונט (HCO3-). ישנם פחות פרוטאינים בנוזל החוץ-תאי מאשר בנוזל התוך-תאי. מדיה וקבצים בנושא נוזל חוץ-תאי בוויקישיתוף נוזל חוץ-תאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומיניק קופר

דומיניק אדוארד קופר (באנגלית: Dominic Edward Cooper; נולד ב-2 ביוני 1978) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי. ידוע בעיקר בשל משחקו בסרטים כמו: "הדוכסית", "מאמא מיה!", "לחנך את ג'ני", "תמרה דרו" ו"קפטן אמריקה". קופר נולד וגדל בכפר גריניץ' שבדרום מזרח לונדון, הממלכה המאוחדת למשפחה אנגלית-נוצרית. בנה של מורה לבית ספר לאחיות. קופר למד בבית ספר תומאס טאליס ובתיכון ג'ון בל שבפרבר בלקהית' בדרום לונדון. לאחר סיום לימודיו התיכוניים התקבל לבית ספר לדרמה שבאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון וסיים את לימודיו בהצלחה בשנת 2000. בתחילת דרכו שיחק בתיאטרון הבריטי ובשנת 2001 החל להופיע בתיאטרון המלכותי הלאומי בהצגה "Mother Clap's Molly House". באותה שנה שיחק גם בקולנוע לראשונה עם תפקיד קטן בסרט האימה "ממעמקי הגיהנום" לצד ג'וני דפ, בסרט הטלוויזיה "גנב וג'נטלמן" לצדם של נייג'ל הייברס ומייקל פרנץ', ותפקיד קטן במיני-סדרת המלחמה האמריקאית של HBO "אחים לנשק" בתור אלינגטון. ב-2004 התבלט במחזהו של אלן בנט "נערי ההיסטוריה" וזכה על תפקידו בביקורות אוהדות ובמועמדות לפרס דרמה דסק. ב-2006 קופר שב ביחד עם כל קאסט המחזה לשחק גם בגרסה הקולנועית שלה. תפקיד זה בתור תלמיד התיכון דאקין היה למעשה הראשון לצד תפקיד נוסף באותה שנה לצידו של ג'יימס מק'אבוי בקומדיה הבריטית "מתחילים בעשר". ב-2008 התפרסם לראשונה בתפקידי דרמה בתור צ'ארלס גריי אהוב נעורייה של הדוכסית ג'ורג'יינה (קירה נייטלי) וראש ממשלת בריטניה העתידי בדרמה התקופתית "הדוכסית" ובתור האסיר לייסי במותחן הפשע הבריטי "אמן הבריחות". התפרסם בקרב קהל צופים רחב יותר בתור סקיי ארוסה של סופי שרידן (אמנדה סייפריד) בקומדיה המוזיקלית שוברת הקופות "מאמא מיה!" המבוססת על מחזמר בעל שם זהה. ב-2009 החליף קופר ברגע האחרון את אורלנדו בלום בתפקיד דני חברו ושותפו לגנבות של דייוויד גולדמן (פיטר סארסגארד) בדרמה הבריטית המצליחה "לחנך את ג'ני". ב-2010 שיחק בקומדיה הרומנטית "תמרה דרו" של סטיבן פרירס וגילם את המתופף בן סרג'נט, בן זוגה של העיתונאית תמרה דרו (ג'מה ארטרטון). בשנת 2014 שיחק במיני-סדרה "פלמינג: האיש שרצה להיות בונד" בתפקיד הראשי בגילומו של הסופר איאן פלמינג. על תפקידו זה היה מועמד לפרס סטלייט. באותה שנה גילם בסרט "הצורך במהירות" את תפקיד הנבל המרכזי, דינו ברוסטר, המסוכסך עם גיבור הסרט, אהרון פול. בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "הליידי בקרוואן" לצדה של השחקנית זוכת פרס אוסקר מגי סמית'. את הסרט ביים ניקולס הייטנר. ב-2016 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "פריצ'ר" המבוסס על הקומיקס, כג'סי קאסטר. הסדרה שודרה ברשת AMC למשך 4 עונות וסיימה את שידוריה ב-2019. בשנת 2008 החל קופר לצאת עם השחקנית האמריקאית אמנדה סייפריד ששיחקה לצידו בסרט "מאמא מיה!", אך השניים נפרדו לאחר שנתיים ב-2010. בתחילת 2010 קופר החל זוגיות עם השחקנית האתיופית-אירית רות נגה. הם נפגשו לראשונה על סט צילומים שנה לפני כן, והם חיו ביחד בגבעת פרימרוז בלונדון. בני הזוג נפרד ב-2016, לאחר זוגיות של שש שנים, אך רק באפריל 2018 הפרידה פורסמה בתקשורת. בסוף 2018 קופר נמצא עם השחקנית ג'מה צ'אן בטקס פרסי האופנה הבריטי, ופורסם שהם בזוגיות. מדיה וקבצים בנושא דומיניק קופר בוויקישיתוף דומיניק קופר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דומיניק קופר, ברשת החברתית אינסטגרם דומיניק קופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דומיניק קופר, באתר AllMovie (באנגלית) דומיניק קופר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דומיניק קופר, באתר Box Office Mojo (באנגלית) דומיניק קופר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דומיניק קופר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דומיניק קופר, באתר Discogs (באנגלית)
ויקס

האם התכוונתם ל... VIX – מדד התנודתיות בשוק ההון וויקס.קום – חברת ישראלית שמפתחת כלים להקמת אתרי אינטרנט אישים: דלון ויקס – מוזיקאי אמריקאי האניסאקל ויקס – שחקנית בריטית מרי אלוירה ויקס – כימאית אמריקאית פרדיטה ויקס – שחקנית בריטית רולו ויקס – שחקן בריטי מרי ויקס – שחקנית אמריקאית ויק וקס
זילברמן

זילברמן או סילברמן (גרמנית: Silbermann, אנגלית: Silverman, יידיש: זילבערמאַן או סילבערמאַן, פולנית: Zylberman או Zilberman) הוא שם משפחה שמקורו בשפה הגרמנית ומשמעותו "איש הכסף". לרוב מסמל כי אב המשפחה היה בנקאי או תכשיטן. האם התכוונתם ל... אברהם לייב זילברמן – רבה הראשי של צפת במשך שלושים שנה אוליה זילברמן – מבקרת מוזיקה ישראלית אליעזר ליפמן זילברמן – עורכו הראשון של המגיד אריק זילברמן – קומיקאי ושחקן ישראלי דורית זילברמן – סופרת וחוקרת ספרות ישראלית דיאנה סילברמן-קלר – פרופסור ישראלית ויקטור זילברמן – מתאגרף יהודיי יוסף אריה זילברמן – רבי, רבה הראשון של המושבה ראש פינה יחיאל חורב (נולד זילברמן) - המשנה למנכ"ל משרד הביטחון וראש המלמ"ב יעקב זילברמן – שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב-אמן יצחק שלמה זילברמן – רב ומחנך. מייסד שיטת זילברמן שיטת זילברמן – שיטה לימודית בתלמודי תורה, מיסודו של יצחק שלמה זילברמן תלמוד תורה אדרת אליהו – התלמוד תורה של הרב זיברמן ומוסד הבית לשיטת זילברמן הרב אליהו זילברמן ראש ישיבת אדרת אליהו ומרבני הרובע היהודי ישיבת אדרת אליהו – הנקראת גם כן זילברמן על שם מייסדה הרב יצחק שלמה זילברמן מישה זילברמן – שחקן בדמינטון ישראלי מנחם זילברמן – שחקן, קומיקאי ופזמונאי ישראלי מרדכי זילברמן – רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת מרדכי כספי (נולד זילברמן) - פעיל ציוני משה זילברמן – איש הוראה אשר כיהן כראש העירייה הרביעי של באר שבע נועה זילברמן – אלופה ושיאנית ישראל באתלטיקה ניל אשר סילברמן – פרופסור לארכאולוגיה, מחבר שותף של הספר דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס רפאל זילברמן – רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת שמואל אליעזר זילברמן – "שמואלייזר הנגר" איש היישוב הישן/חדש בירושלים שרה סילברמן – קומיקאית, תסריטאית, זמרת, שחקנית אמריקאית יהודיה סילבר צורף (פירושונים)
דאגלס DC-5

דאגלס DC-5 (באנגלית: Douglas DC-5) הוא מטוס נוסעים דו מנועי לטיסות קצרות מתוצרת דאגלס איירקראפט קומפני. המטוס טס לראשונה ב-20 בפברואר 1939. עם כניסתו לשירות של מטוס ה-DC-4 בשנת 1945, הוחלפו הזמנות רבות מ-DC-5 ל-DC-4. בסה"כ יוצרו 12 מטוסים מדגם זה. המטוס פותח בשנת 1938 מתוך הדאגלס A-20 האבוק, ויועד לטיסות אזרחיות. על מנת להקל על עליית הנוסעים למטוס, עוצבו למטוס כנף גבוהה וגלגל חרטום. אב הטיפוס טס ב-20 בפברואר 1939. DC-5 הגרסה הבסיסית למטוס, יכל לשאת עד 16 נוסעים. C-110 היה בשימוש חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, וחברת התעופה KLM. R3d-1 הגרסה הצבאית למטוס, יוצרו שלושה מטוסים מדגם זה. R3d-2 נבנה עבור חיל הנחתים האמריקאי, יוצרו ארבעה מטוסים מדגם זה. R3d-3 השם שניתן לאב הטיפוס של המטוס. אוסטרליה חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ישראל חיל האוויר הישראלי יפן חיל האוויר של הצבא הקיסרי היפני ארצות הברית חילות האוויר של צבא ארצות הברית / הצי האמריקני / חיל הנחתים האמריקני מטוס DC-5 אחד נרכש על ידי שירות האוויר הישראלי ביוני 1948, ושירת במלחמת העצמאות כמטוס תובלה בטייסת 103. על המטוס הורכב התקן מאולתר לנשיאת פצצות. לאחר המלחמה הועבר המטוס לבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה, שם שימש לאימון מבנאים ומכונאים מספר שנים. המטוס כונה בחיל בשם "The Bagel Lancer-Yankee Pasha" ("יאנקי פחה רומה כעכים"). מדיה וקבצים בנושא דאגלס DC-5 בוויקישיתוף דאגלס DC-5 ב, באתר חיל האוויר הישראלי אבינעם מיסניקוב, ‏הדי-סי 5 בחיל האויר, באתר "מרקיע שחקים" דאגלס DC-5 ב, באתר חיל האוויר הישראלי.