laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ייקוב ריצ'רדס

ג'ייקוב ריצ'רדס (באנגלית: Jacob Richards;‏ 1773 – 20 ביולי 1816) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-1 של מדינת פנסילבניה. ריצ'רדס נולד ליד העיר צ'סטר (אנ') שבפנסילבניה, בשנת 1773. הוא למד תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה, וסיים שם את לימודיו בשנת 1791. לאחר מכן למד משפטים ובשנת 1795, התקבל למשרד עורכי דין והחל לעבוד בפילדלפיה. ריצ'רדס שירת בצבא ארצות הברית בדרגת קולונל. ריצ'רדס נבחר לקונגרס השמיני של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ולאחר מכן גם נבחר לקונגרס התשיעי והעשירי. לאחר התפטרותו מהקונגרס, חזר לעבוד בעריכת דין. ריצ'רדס נפטר במקום מגוריו, סמוך לצ'סטר, בשנת 1816. ג'ייקוב ריצ'רדס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Richards to Richards-bowers, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקללה של לונו

הקללה של לונו (באנגלית: The Curse Of Lono) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון המתאר את חוויתיו בהוואי ב-1980. לאחר שפורסם ב-1983, הספר נשאר בהדפסה רק למשך תקופה קצרה. בשנת 2005 הוא הודפס שנית במהדורה מוגבלת; 1000 עותקים ממוספרים הודפסו וכל אחד מהם נחתם על ידי תומפסון ועל ידי המאייר ראלף סטידמן. כיום הספר זמין במהדורת כריכה קשה. הספר נפתח במכתב מעורך המגזין ריצה (Running) המופנה לתומפסון ומבקש ממנו לסקר את המרתון בהונולולו ב-1980, באומרו כי המרתון הוא גם "הזדמנות טובה לקחת חופשה"; תומפסון מבקש ממאייר הספר וחברו הטוב ראלף סטדמן להתלוות אליו. במהלך הטיסה הוא פוגש אדם בשם אקרמן, הנראה כי הוא בעל קשרים לרשת סוחרי סמים בהוואי. תומפסון מסקר את המרתון בסגנון הכתיבה האופייני לו המוכר בשם "גונזו" או ניו ג'ורנליזם, משלב את חוויותיו האישיות עם הסיקור הכללי. לאחר המרתון תומפסון עובר לגור בחלקת חוף שכורה בחוף קונה שבהוואי יחד עם סטדמן ומשפחתו. מזג האוויר העגום מחמיר והם נכלאים בביתם בגלל גלי ענק. סטדמן ומשפחתו מתרגזים על תנאי המקום ושבים לאנגליה. מאוחר יותר תומפסון ואקרמן נפגשים שנית ויוצאים למסע דיג, שבסופו תומפסון תופס דג חרב ענקי אותו הוא מכה למוות עם אלת קרב סמואית. סירת הדיג חוזרת למזח כשתומפסון צועק בניצחון, "אני לונו!" בהתייחסו ללונו (אנ'), האל העתיק של ילידי הוואי, דבר המרגיז את תושבי המקום ובגינו נשלח תומפסון להתחבא בעיר המקלט. הסיפור נקטע לפעמים לכדי קטעים מתוך הספר "המסע האחרון של קפטן ג'יימס קוק" של ריצ'רד האף, המספר את סיפורו של אדם המגיע לחופי הוואי ונתפש על ידי הילידים כאל, גלגול נשמות של האל לונו, ובסופו של דבר נרצח על ידיהם לאחר שמשך יתר על המידה את קבלת הפנים שלו על האי ונותר שם זמן רב מדי. בנובמבר 2017 פורסם כי סטיב פינק עתיד לביים את הסרט על פי תסריט של ג'יי. די. רוזן. ההפקה הייתה אמורה להתחיל ב-2018. הפולמוס ההיסטוריוגרפי על מותו של ג'יימס קוק תומפסון, האנטר ס. הקללה של לונו; טשן, 2006 (מסת"ב: 3-8228-4897-2) Amanda N'Duka, Amanda N'Duka, Steve Pink Tapped To Direct ‘The Curse Of Lone’ Adaptation For Rhino Films, Deadline, ‏2017-11-07 (באנגלית אמריקאית)
ג'ון אליסון (פוליטיקאי)

ג'ון אליסון (5 באוגוסט 1812 – 23 במרץ 1878) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הוויגית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-20, ולאחר מכן ה-23, של מדינת פנסילבניה. אליסון נולד בפנסילבניה, בשנת 1812, לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ג'יימס אליסון. אליסון למד משפטים, ולאחר מכן התקבל למשרד עורכי דין, אך במקום לעבוד כעורך דין, פתח מפעל כובעים. בין השנים 1846–1847, ובשנת 1849, כיהן אליסון כחבר בית הנבחרים של פנסילבניה. בשנת 1850, אליסון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית, אך ב-1852 לא היה מועמד. בשנת 1854, הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך בשנת 1856, החליט שלא להתמודד. לאחר שפרש מבית הנבחרים ומהמפלגה הוויגית, החל לעבוד במפלגה הרפובליקנית. ב-3 באפריל 1869 מונה אליסון לרשם האוצר במחלקת האוצר של ארצות הברית, תפקיד אותו מילא עד מותו. אליסון נפטר בשנת 1878, ונקבר בעיר הולדתו. ג'ון אליסון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון אליסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Allison, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלצ'ה

קלצ'ה (בהונגרית: Kölcse) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קלצ'ה עלתה משמעותית במפנה המאה ה-21, מ-1,460 תושבים בשנת 1990 עד 1,402 תושבים בשנת 2020. הכפר והאזור הסובב לכפר מיושבים לסירוגין החל מהמאה ה-14. יהודים חיו בקלצ'ה בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בסמוך לבית הקברות הכללי בית קברות יהודי ובו מצבות רבות, רובן די מוזנחות. באפריל 1944 גורשו לכפר יהודים מפילשד ומסטמארצ'קה, משם גורשו כל היהודים לגטו במאטסלקה והוחזקו במקום בתנאים קשים יחד עם 17,000 יהודי המחוז. במאי 1944 גורשו למחנה ההשמדה אושוויץ. מדיה וקבצים בנושא קלצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלצ'ה נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בקלצ'ה תיעוד יהודי קלצ'ה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אקסמל דויטשלנד

אקסמל דויטשלנד (בגרמנית: XMal Deutschland), הייתה להקת רוק גותי וגל חדש מהמבורג, גרמניה. הלהקה פעלה בין השנים 1980 ל -1990 ובתחילתה הורכבה כמעט כולה מנשים. אף על פי שרוב שירי הלהקה נכתבו בגרמנית הלהקה הצליחה יותר דווקא מחוץ לגרמניה ובעיקר באיים הבריטים. אקסמל דויטשלנד הוקמה בשנת 1980 על ידי אניה הובה (שירה), מנואלה ריקרס (גיטרה), פיונה סנגסטר (קלידים), ריטה סימונסן (גיטרה בס) וקארו (קרולינה) מיי (תופים). הסינגל הראשון שלהם, "Schwarze Welt" (עולם שחור), יצא כעבור שנה בלייבל ZickZack של אלפרד הילסברג. בתקופה זו הוחלפה ריטה סימונסן על ידי וולפגנג אלרברוק. בשנת 1982 הוציאה הלהקה את הסינגל "Incubus Succubus". בעוד שהקהל הגרמני היה פחות פתוח ללהקה בהתחלה, מסע ההופעות בבריטניה בו חיממה הלהקה את ההרכב הסקוטי קוקטו טווינס הובילה לחוזה הקלטות עם הלייבל העצמאי 4AD. אלבום הבכורה שלהם, Fetisch (פ'טיש) והסינגלים "Qual" (סבל) ו"אינקובוס סוקובוס II" יצאו בשנת 1983 ועשו רושם על סצנת האינדי בבריטניה, אף על פי שהלהקה שרוב שירי הלהקה היו בגרמנית. אחרי הסינגל "Reigen" והאלבום "Tocsin" (רעל) שיצאו לאור בשנת 1984 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי בשנת 1985. "Tocsin" הגיע למקום 86 במצעד האלבומים בבריטניה.ה- EP ברצף היה למעשה מהדורה מחודשת של שדרן הרדיו ג'ון פיל, שהוקלט במקור ב־30 באפריל 1985, ושודר ב־13 במאי 1985. הלהקה הייתה מופע פותח של להקת החונקים בקונצרט בוומבלי ארנה, לונדון, כמו גם בכל סיבוב ההופעות שלהם בבריטניה. אלבום ההמשך "Viva" הוקלט בהמבורג ויצא בשנת 1987 אך גרר גל עזיבות מהלהקה, שלאחריו הפך המפיק הנרי סטארוסט לקלידן וקורט קרס למתופף. ב-1989 יצא האלבום Devils\, לראשונה עם טקסטים באנגלית וממנו יצאו לרדיו הסינגלים "Dreamhouse" ו- "I'll Be Near You". בנוסף לשירה באנגלית, צליל הלהקה התמתן מעט. הלהקה הופיעה כמה הופעות חיות בשנת 1990 לפני שהתפרקה בסופו של דבר באותה שנה. הסולנית אניה הובה החלה לעסוק באמנות פלסטית ויצירותיה הוצגו במספר תערוכות. 1983: Fetisch 1984: Tocsin 1987: Viva 1989:Devils אקסמל דויטשלנד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אקסמל דויטשלנד, באתר Last.fm (באנגלית) אקסמל דויטשלנד, באתר AllMusic (באנגלית) אקסמל דויטשלנד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אקסמל דויטשלנד, באתר Discogs (באנגלית) אקסמל דויטשלנד, באתר Songkick (באנגלית) אקסמל דויטשלנד, באתר Genius אקסמל דויטשלנד, באתר SecondHandSongs אקסמל דויטשלנד, באתר בנדקמפ ראיון עם הסולנית אניה הובה באתר פוסט פאנק. (באנגלית) Meet The Artist: Anja Huwe - boesner.tv אקסמל דויטשלנד, הסבל שלך הוא התשוקה שלי. ביוגרפיה. (בגרמנית) Xmal Deutschland - Peel Session 1985 אניה הובה אתר אמנית Hamburger Abendblat Auf den Punkt gekommen - Bilder von Anja Huwe‏, 19 בינואר 2010
נמל התעופה חרברובו

נמל התעופה הבינלאומי חרברובו (ברוסית: Международный аэропорт Храброво) הוא נמל תעופה בינלאומי של מחוז קלינינגרד, רוסיה. נמל התעופה ממוקם 20 ק"מ צפונית מזרחית למרכז קלינינגרד. הקיבולת המרבית של שדה התעופה היא 1,250 נוסעים בשעה. זהו שדה תעופה משותף - בנוסף לתעופה אזרחית, הוא משמש את תעופת משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית, שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית והמשמר הלאומי של רוסיה. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה חרברובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה נמל התעופה חרברובו, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה חרברובו, ברשת החברתית אינסטגרם https://kgd.aero/airport/info/ ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויוה מריה!

ויוה מריה! (בצרפתית: !‏Viva Maria) הוא סרט הרפתקאות צרפתי משנת 1967, בבימויו של לואי מאל, עם בריז'יט בארדו וז'אן מורו בתפקידים ראשיים. התסריט נכתב על ידי לואי מאל וז'אן-קלוד קרייר והוא מתאר שתי בחורות בשם מריה שמחוללות מהפכה בארץ במרכז אמריקה בתחילת המאה ה-20. ז'אן מורו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר. בריז'יט בארדו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר. מריה מהוני פיצג'רלד (בריז'יט בארדו) היא בתו של אנרכיסט אירי. כבר מגיל צעיר היא מצטרפת אליו לפיצוצי מטרות בריטיות ברחבי אירופה. בשנת 1907 הם מפוצצים גשר במדינת סן מיגואל במרכז אמריקה אך אביה נהרג באש חיילים והיא מצליחה להימלט ולהגיע ללהקת קרקס נודד של רודולפו הגדול (רודולפו ברוק). שם היא פוגשת במריה (ז'אן מורו), זמרת ורקדנית, ששותפתה לקרון ולהופעה התאבדה עקב אהבתה לשחקן קרקס שנטש אותה. מריה משכנעת את מריה האירית להצטרף אליה. שתי המריות מופיעות בקטעי שירה, ריקוד ובעיקר בסטריפטיז ומשלהבות את הגברים הספרדים המיוחמים המשלמים בעד הכניסה גם בתרנגולות.. סאן מיגואל נשלטת בידי דיקטטור (חוסה אספינוסה)ולידו העריץ העשיר, האכזר והמושחת רודריגז (קרלוס לופז מוקטזומה). רודריגז מדכא את האיכרים המסכנים המשועבדים לו. הוא גר באחוזה מפוארת ובה יש גם חשמל המופעל על ידי סיבוב של גלגל גדול על ידי האיכרים המסכנים. כשהם מסובבים לאט, אור החשמל מתעמעם וחוזר לנורמלי לאחר שהוא יורה לעברם והם מחישים את הגלגל. אנשיו של רודריגז תוקפים את האיכרים שהכריזו מרד בראשות פלורס (ג'ורג' המילטון). הם אוזקים את פלורס למוט עץ ומובילים אותו לאחוזת רודריגז בכוונה להוציאו להורג. בדרך הם תוקפים ושובים את אנשי הקרקס ובהם שתי המריות שרודריגז חושק בהן. מריה (ז'אן מורו) מתאהבת בפלורס. בלילה מצליחים אנשי הקרקס להשתלט על השומרים ומשחררים את כולם כאשר שתי המריות מפעילות מקלע ויקרס נגד חייליו של רודריגז וקוצרות בהם. פלורס נפצע קשה מיריה של רודריגז, מובל לכפר ומת שם. מריה מצליחה להלהיב את הכפריים והם אוספים נשק ומתחילים מרד נגד רודריגז והדיקטטור. מריה האירית מפוצצת מתקנים של הדיקטטור. רכבת עמוסה בחיילים וכלי נשק נתקלת במכשול שעשוי מנחיל דבורים. הדבורים עטות על החיילים שבורחים לנהר ואז משתלטים המורדים על הרכבת. הכומר הראשי (פרנסיסקו רגורה) שהוא בן בריתו של הדיקטטור נפגש עם המריות ומסיח את דעתן ובאותה שעה חוטפים אותן הכמרים שלו, מביאים אותם לאחוזת רודריגז מנסים לענות אותם במכשירי האינקוויזיציה שאינם פועלים ומתכוונים להוציאן להורג. ברגע האחרון מסתערים המורדים בקריאות מריה מריה, מצילים אותם ומחסלים את רודריגז ואנשיו. "ויוה מריה!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ויוה מריה!", באתר נטפליקס "ויוה מריה!", באתר AllMovie (באנגלית) "ויוה מריה!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ויוה מריה!", באתר אידיבי "ויוה מריה!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לויוה מריה!, באתר יוטיוב מורו ובארדו בקטע של שירה, ריקוד וסטריפטיז, באתר יוטיוב ויוה מריה!, באתר TCM
ג'יימס אליסון (פוליטיקאי)

ג'יימס אליסון (באנגלית: James Allison;‏ 4 באוקטובר 1772 – 17 ביוני 1854) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של מדינת פנסילבניה. אביו של ג'ון אליסון. אליסון נולד סמוך לעיר אלקטון שבמרילנד, בשנת 1772. בשנת 1774, עבר עם הוריו למחוז וושינגטון שבפנסילבניה. באוניברסיטה, למד משפטים, ובשנת 1796, התקבל למשרד עורכי דין והחל לעבוד במחוז וושינגטון. בשנת 1803, עבר להתגורר במחוז ביבר. בין השנים 1803–1809, שימש אליסון כעורך דין בנושא תביעות במחוז מגוריו, מחוז ביבר. אליסון נבחר לקונגרס ה-18 של ארצות הברית, ולאחר מכן גם לקונגרס ה-19, מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. אליסון התפטר מהקונגרס ב-26 באוגוסט 1825, וחזר לעבוד בתור עורך דין עד שנת 1848, אז יצא לפנסיה. אליסון נפטר במחוז מגוריו, מחוז ביבר, בשנת 1854, ונקבר בבית העלמין בעירו. ג'יימס אליסון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס אליסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Allison, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מורטימר דורמר לגט

מורטימר דורמר לגט ( 19 באפריל 1821 – 6 בינואר 1896) היה עורך-דין, מנהל בית ספר, פרופסור וגנרל בצבא האיחוד בזמן מלחמת האזרחים האמריקאית. לגט נולד ב-19 באפריל 1821 באית'קה, ניו יורק. בגיל 15 עברה משפחתו למחוז גאוגה (geauga), אוהיו. לאחר שעזר לאביו להקים חווה במדבר, למד לגט רפואה ולאחר מכן את משפטים. בסופו של דבר הקים פרקטיקה פרטית באקרון, אוהיו. כדי לעזור להשלים את הכנסותיו מהפרקטיקה המשפטית שלו, לימד לגט בבית ספר בוורן, אוהיו. שם הוא עזר לבסס את היסודות של מה שאנו מכירים בימינו בשם "מערכת החינוך היסודי". בשנת 1855 שימש בתפקיד פרופסור לנושא כתיבת "כתבי טענות" ופרקטיקה במכללת אוהיו למשפטים. הוא כיהן בתפקיד עד 1858. בשנת 1858 התמנה למפקח על בתי ספר בזנסוויל, אוהיו. עם פרץ מלחמת האזרחים האמריקנית, הצטרף לגט לצבא האיחוד, ושירת תחילה בצוותו של חברו האלוף ג'ורג' ב. מקללן בויריג'ניה המערבית. לגט עזר להקים את חיל הרגלים המתנדב ה-78 של אוהיו ומונה להיות קולונל ביחידה. הוא הוביל את היחידה בכמה קרבות מלחמת האזרחים, ביניהם קרב פורט דונלסון, קרב שילה, ובמצור על קורינת'. בשנת 1862 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ביחידת המתנדבים והשתתף בקמפיין ויקסבורג. במהלך המערכה הוא נפצע ונאלץ להתפנות לצורך החלמה.. כשחזר קיבל פיקוד על הדיוויזיה השלישית של חיל ה-XVII במהלך המערכה באטלנטה ו"הצעדה אל הים" של גנרל ויליאם שרמן. הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ביחידה בשנת 1864 וקיבל את הפיקוד בהמשך אותה שנה. לאחר המלחמה חזר לגט לזנסוויל לזמן קצר והמשיך בקריירה משפטית. הנשיא יוליסס ס. גרנט מינה אותו לממונה על משרדהפטנטים של ארצות הברית בשנת 1871; לגט מילא את התפקיד עד 1881, אז התפטר, שב לאוהיו כדי לחדש את העיסוק הפרטי שלו. בשנת 1884 הקים לגט חברה מצליחה שהפכה מאוחר יותר לחלק מחברת ג'נרל אלקטריק. בנו של לגט, מורטימר מ. לגט, נהרג בשנת 1873 במהלך טקס החניכה של אחוות "אלפא קאפה" באוניברסיטת קורנל. בנו של לגט היה מכוסה עיניים והלך על פסי רכבת עם חניכים אחרים, הוא מעד ונפגע בראשו. לגט הצעיר זכור כאדם הידוע הראשון שמת במהלך טקס חניכה לאחווה במכללה. מורטימור דורמר לגט נפטר ב-6 בינואר 1896 בקליבלנד אוהיו, ונקבר בבית העלמין "לייק וויו" ( Lake View Cemetery). לגט היה אח בלשכת -Amity מס' 5, של הבונים החופשים בזנסוויל, אוהיו. מדיה וקבצים בנושא מורטימר דורמר לגט בוויקישיתוף רשימת גנרלים אמריקאים במלחמת האזרחים מידע על אנשי צבא ומקומות מורטימר גט, אנציקלופדיה להיסטוריה של קליבלנד מורטימר דורמר לגט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Today in Masonic History - Mortimer Dormer Leggett is Born, www.masonrytoday.com Ratna Ghosh, John T. Hubbell, Biographical Dictionary of the Union: Northern Leaders of the Civil War, Greenwood Publishing Group, 1995, ISBN 978-0-313-20920-8. (באנגלית) "THE DEATH OF MORTIMER M. LEGGETT.; INVESTIGATION INTO THE CAUSE OF THE ACCIDENT DIVIDED OPINIONS ON THE MATTER". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1873-10-14. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-05-23.
Loin d'ici

"Loin d'ici" (בעברית: "רחוק מכאן") הוא סינגל של הזמרת האוסטרית זואי. השיר יצא לאור ב-5 בפברואר 2016, בהוצאת חברת התקליטים Global Rockstar Music, וייצג את אוסטריה באירוויזיון 2016. ב-12 בפברואר 2016, ניצחה זואי בקדם האוסטרי לאירוויזיון 2016, "Wer singt für Österreich?".‏ב-10 במאי, בערב חצי הגמר של התחרות, ביצעה זואי את השיר. היא שובצה במקום ה-12 בסדר ההופעות, לפני אסטוניה ואחרי קפריסין. בתום ההצבעה, זואי הגיעה למקום השביעי עם 170 נקודות, והעפילה לגמר. ב-16 במאי, בגמר התחרות, הגיעה זואי למקום ה-13 עם 151 נקודות. מידע על היצירה "Loin d'ici" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Loin d'ici" באתר יוטיוב Steiner, Bernhard (11 בינואר 2016). "Eurovision Song Contest 2016: Der ORF hat sich über Conchitas Erbe beraten!". tv-media.at (בגרמנית). TV-Media. אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2016. נבדק ב-12 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Brey, Marco (12 בפברואר 2016). "ZOË to represent Austria!". eurovision.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-12 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Eurovision 2016 Semi-final 1 Results Eurovision 2016 Results: Voting & Points https://austriancharts.at/showitem.asp?interpret=Zo%EB+%5BAT%5D&titel=Loin+d%27ici&cat=s ZOË (AT) - LOIN D'ICI] Le Top de la semaine : Top Singles Téléchargés ZOË - LOIN D'ICI [at Zoë [AT - Loin d'ici], ultratop.be-Loin-d'ici ZOË - LOIN D'ICI]
לוויינים של צה"ל

לוויינים של צה"ל הם לוויינים ישראליים המופעלים על ידי יחידה 9900 רבים מהם מדגמי "אופק". בנוסף מפעיל חיל האוויר משגרי לוויינים מסוג "שביט". מנהלת תוכנית החלל במפא"ת שבמשרד הביטחון אחראית לפיתוח ולייצור הלוויינים ומשגרי הלוויינים. הלוויינים מאפשרים לקבל תצלום לוויין תוך דקות ספורות מכל מקום בעולם. כיום מפותחת יכולת ניטור עצמאי ללוויינים כך שהם יתריעו בעצמם על שינויים בשטח האויב. מקרא:      בשימוש ב-2023      יצא משימוש משרד הביטחון החל לתכנן את הלוויינים הזעירים אשר ישמשו את צה"ל בדור הבא של לווייני הריגול. בקרוב צפויה יחידה 9900 להתחיל להשתמש גם בעשרות לוויינים זעירים שיפעלו בשיתוף פעולה עם ארצות הברית ובעתיד ייתכן שיצטרפו לשימוש גם לוויינים שיוחכרו מחברות מערביות. הלווייניסטים של 9900 שאוספים מידע מודיעיני מכריע - כל הדרך מהחלל, באתר צה"ל, 6 במאי 2021 תחום החלל והלוויינות, באתר משרד הביטחון יואב זיתון, "לתת תמונה של כל נקודה בעולם בתוך דקות" | הצצה למרוץ החימוש של צה"ל בחלל, באתר ynet, 10 באוקטובר 2022 יואב זיתון, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין אופק 13 | תיעוד, באתר ynet, 29 במרץ 2023 ישראל שיגרה שני לוויניי ננו לניטור הספקטרום - וניסתה להסתיר זאת באמצעות רישום ליטאי, באתר Israel Defense, ‏2023-07-21
STS-6

STS-6 היא משימת מעבורות החלל השישית, והראשונה של מעבורת החלל צ'לנג'ר. המשימה שוגרה ב-4 באפריל 1983 בשעה 13:30 לפי השעון המזרחי של ארצות הברית. מפקד המשימה: פול וייץ טייס: קרול בובקו מומחה למשימה: דונלד פטרסון מומחה למשימה: סטורי מאסגרייב STS-6 הייתה המשימה הראשונה של מעבורת החלל צ'לנג'ר. המשימה המריאה ב-4 באפריל 1983 בשעה 13:30 בצהריים, לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית, ממרכז החלל קנדי בפלורידה. במקור, תוכננה המשימה ל-20 בינואר 1983, אך בעקבות גילוי דליפת מימן באחד מהמנועים הראשיים, נדחה השיגור ל-25 בינואר. לאחר תיקון התקלה הייתה הצ'לנג'ר מוכנה לשיגור, אולם עקב דליפת מימן בשני המנועים האחרים של המעבורת ההמראה נדחתה פעם נוספת. בזמן החלפת המנועים במעבורת, סערה קשה גרמה לזיהום בלוויין המעקב והממסר שהיה בתא המטען. משימת STS-6 כללה 4 אסטרונאוטים: וייטס מפקד המשימה, פטרסון מומחה משימה, מוסגריב מומחה משימה ובובקו הטייס. האסטרונאוטים הכניסו למסלול את לוויין המעקב והממסר TDRS-1. עקב תקלה במנוע של הלוויין, הוא נכנס למסלול שגוי אך יציב. בעזרת מנועי התמרון שלו, הצליח צוות הקרקע להכניסו למסלול הנכון במהלך החודשים הבאים. מלבד זאת, נשאה המעבורת ניסוי אלקטרופורוזה בזרימה מתמדת, סקר ברקים ביום ובלילה, ועוד מספר ניסויים. פטרסון ומוסגריב השתמשו בחליפות חלל חדשות שעוצבו במיוחד למעבורת החלל, והשלימו את הליכת החלל הראשונה בתוכנית המעבורות. הליכת החלל נמשכה 4 שעות ו-17 דקות. זו הייתה הטיסה הראשונה שהשתמשה בדגם קל משקל של מנועי הדלק המוצק, המוצמדים לשני צדדיו של מכל הדלק החיצוני, וגרסה קלה יותר של מכל הדלק עצמו. זה גם היה השיגור הראשון ממשטח השיגור הנייד (המוביל את המעבורת ממבנה ההרכבה אל כן השיגור) מס' 2. ביום הטיסה האחרון שוחח הצוות עם סגן הנשיא ג'ורג' בוש. צ'לנג'ר חזרה לכדור הארץ ב-9 באפריל 1983 בשעה 10:54 לפי שעון האזור הפסיפי, לא לפני שהשלימה 81 הקפות סביב כדור הארץ בגובה 330 ק"מ, ועברה 3,370,437 ק"מ. המעבורת נחתה במסלול נחיתה 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס, וחזרה למרכז החלל קנדי ב-16 באפריל 1983. כאשר מנועי הדלק המוצק פורקו, לאחר השיגור, נתגלו בהם חורים בחיבורי נחירי הפליטה. טבעות האיטום הושפעו מן החום, אך לא נשחקו (שחיקת טבעות איטום גרמה ככל הנראה לאסון מעבורת החלל צ'לנג'ר). משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-6 בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א סיכום המשימה באתר הראשי של נאס"א סרטון על המשימה תיאור המשימה STS-6, באתר Encyclopedia Astronautica
מחסום קרח

מחסומי קרח מתרחשים כאשר קרחוני נהר צפים מצטברים ומעכבים את התקדמות הקרח במורד עם זרם הנהר. מחסומי קרח יכולים להפחית משמעותית את זרימת הנהר ולגרום לשיטפונות במעלה הזרם - הם מכונים לפעמים סכרי קרח. הצפה בגלל מחסומי קרח יכולה להתרחש גם במורד הזרם כאשר המחסום משתחרר בשיטפון מתפרץ. בשני המקרים ההצפה עלולה לגרום נזק למבנים בחוף. מדיה וקבצים בנושא מחסום קרח בוויקישיתוף מחסום קרח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Chave, R.A.J. and Lemon, David and Fissel, D.B. and Dupuis, L. and Dumont, S. (בדצמבר 2004). "Real-time measurements of ice draft and velocity in the St. Lawrence River". Ocean '04 - MTS/IEEE Techno-Ocean '04: Bridges Across the Oceans - Conference Proceedings. 3: 1629–1633. doi:10.1109/OCEANS.2004.1406366. ISBN 0-7803-8669-8. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
מנחת ספיר

מנחת ספיר (מכונה גם "מנחת עין יהב"), הוא מנחת הממוקם כשני קילומטר צפונית־מזרחית לספיר, וכחצי קילומטר מזרחה מכביש הערבה. נמצא בשטח השיפוט של מועצה אזורית הערבה התיכונה ומנוהל תחת רישיון הפעלה שהוענק ממשרד התחבורה לחברת איה תעופה. המנחת נבנה בשנת 1970, טיסות סדירות החלו בשנת 1989, ובשנת 1991 החל השימוש בשדה במטוס בעל קיבולת של 9 נוסעים. במנחת חונים בעיקר מטוסים קטנים מונעי מדחף וישנה בו לעיתים פעילות של טיסנים. בשנת 2008 החלו בקידום תוכנית להרחיב את פעילות המנחת ולהפוך אותו לשדה תעופה קטן מדרגה 4 (שדה תעופה למטוסים קלים ומטוסים חקלאיים). אך ב-2020 בוטלה רשמית התוכנית מטעם מחוז התכנון בדרום בין השאר בשל הצורך לקיים תסקיר להשפעות הסביבתיות שתגרום הגדלת פעילות הטיסות במנחת. מדיה וקבצים בנושא מנחת ספיר בוויקישיתוף מגזין ערבה - כתבה על המנחת ושירותי התעופה בו. מנחת עין יהב(הקישור אינו פעיל) באתר רשות התעופה האזרחית ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חייא אלדאודי

חייא אלדאודי (נולד ב-1085 בבבל, נפטר בממלכת קסטיליה 1154) היה רב, מלחין ומשורר בחבל אנדלוסיה שבדרום חצי האי האיברי, דאז ממלכת קסטיליה וכיום חלק מספרד. אלדאודי היה בנו של דוד, ונכדו של חזקיה בן דוד. הוא נחשב כאבי משפחת אלדאודי, שצאצאיה נמצאים בישראל עד היום. על פי ההיסטוריון אברהם זכות אלדאודי היגר מבבל שבמסופוטמיה, עיראק של ימינו, לחצי האי האיברי, בו שוכנות כיום ספרד ופורטוגל. הוא הצטיין כרב, ונודע גם כמלחין ליטורגי ומשורר מוכשר ביותר. בשלב מסוים אף שימש כאחד מיועציו של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל. שניים מפיוטיו (שיריו) נכללו באוסף 'בתולת בת יהודה', שנערך בידיי המלומד שמואל דוד לוצאטו. בנו של אלדאודי, יעיש אבן יחיא (נפטר 1196), היה אביו של יחיא בן רבי (אנ'), הרב הנודע. ספר הקבלה – רב אברהם בן-דוד, אוקספורד 1887, עמ' 67 אברהם זכות, "The book of Lineage", תל אביב 2005, עמ' 515 ו-534 קורות משפחת אלדאודי, באתר usefull-history ד"ר ישראל בן-דור, משפחת אלדאודי – בין בבל, ספרד, מרוקו וארץ-ישראל, שרשרת לדורות: כתב העת של העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה, עמ' 4 ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטיבן בארלו

סטיבן בארלו (באנגלית: Stephen Barlow;‏ 13 ביוני 1779 – 24 באוגוסט 1845) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של מדינת פנסילבניה. בארלו דגל בדמוקרטיה ג'קסונית (אנ'). בארלו נולד בעיר רדינג שבקונטיקט בשנת 1779. הוא למד במכללת ייל שבאוניברסיטת ייל. בשנת 1816, עבר למדוויל שבפנסילבניה, שם למד משפטים, התקבל למשרד עורכי דין והחל לעבוד במדוויל. בארלו נבחר לקונגרס העשרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1828, בארלו לא נבחר לקונגרס ה-21. לאחר התפטרותו מהקונגרס, חזר לעבוד בתור עורך דין, ובין השנים 1829–1831, כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית. בארלו שימש בתור שופט במחוז קרופורד שבפנסילבניה, מינואר 1831, ועד מותו. בארלו נפטר בשנת 1845 בעיר מגוריו, ונקבר בבית הקברות בגרנדייל. בארלו היה נשוי לאביגיל בארלו, ולהם היה 3 ילדים. הבכור, פרנסס, נפטר כשהיה בן שש, והבן השני נקרא על שמו, פרנסס. בתם השלישית של הזוג נקראה סופיה. סטיבן בארלו, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) סטיבן בארלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Barlow, politicalgraveyard.com Stephen Barlow (1779-1845) - Find A Grave..., www.findagrave.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורד

האם התכוונתם ל... ליליאן בורד – אתלטית בריטית ג'ורג' בורד – פוליטיקאי אמריקאי ברד (פירושונים) בורדו (פירושונים)
ג'ורג' בורד

ג'ורג' בורד (1788 - 13 בינואר 1844) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הלאומית הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13, ולאחר מכן ה-18, של מדינת פנסילבניה. בורד נולד בפנסילבניה בשנת 1788. בשנת 1810, התקבל בורד למשרד עורכי דין והחל לעבוד בקרלייל. בורד נבחר לקונגרס ה-22 של ארצות הברית, ולאחר מכן גם לקונגרס ה-23, מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית, שכונתה גם אנטי-ג'קסונית. בשנת 1843, עבר בורד למחוז מרסר. בורד נפטר בשנת 1844 בבדפורד שבפנסילבניה, ונקבר בבית העלמין בבדפורד. ג'ורג' בורד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ורג' בורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Burcham to Burdic, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.