laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ZDF

(2DF, ZDF) Zweites Deutsches Fernsehen (מילולית: "הערוץ השני של הטלוויזיה הגרמנית") הוא ערוץ טלוויזיה גרמני בשידור ציבורי ללא מטרות רווח הממומן באמצעות אגרת טלוויזיה ותשדירי שירות. משרדי הנהלת הערוץ נמצאים בעיר מיינץ. בין תוכניות הדגל שלו, תוכנית האקטואליה heute ("היום") המשודרת מאז הקמת הערוץ 1963 והשעשועון Wetten, dass..? ששודר בין 1981 ל-2014. הערוץ משודר דרך אנטנות UHF וכן בכבלים ובלוויין ושייך לקונסורציום ARD. כבר ב-1959 קבעה ממשלת מערב-גרמניה שיש להקים ערוץ טלוויזיה יתחרה בערוץ הטלוויזיה היחיד באותה עת, Das Erste של רשות ARD. כך העניק קונראד אדנאואר ב-1960 רישיון הפעלה לחברת Freies Fernsehen Gesellschaft ("חברת הטלוויזיה החופשית") במטרה שזו תיצור ערוץ טלוויזיה מתחרה ועצמאי. במקביל סיפקה הממשלה תשתית UHF לשידורים בכיסוי ארצי. החברה החלה לשדר מפרנקפורט ב-1 באפריל 1963. ב-1967 שידרה לראשונה בצבע. ב-1974 העבירה את מרכז פעילותה למיינץ. החל מ-1996 הערוץ משדר 24 שעות ברציפות. לערוץ שני ערוצים המשודרים בכבלים, בלוויין ובאינטרנט: ZDFneo (מיועד לבני 18–45, קהל צעיר יותר מחתך הגיל האופייני של ZDF) ו- ZDFinfo (לסרטים תיעודיים). הערוץ מייצר שיתופי פעולה עם רשתות השידור 3sat, Arte ו-Phoenix. מדיה וקבצים בנושא ZDF בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ZDF (בגרמנית) ZDF, ברשת החברתית פייסבוק ZDF, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ZDF, ברשת החברתית LinkedIn ZDF, סרטונים בערוץ היוטיוב
איילט טרבזון

איילט טרבזון (בטורקית עות'מאנית: ایالت طربزون) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. האיילט הוקם בשנת 1598, והוא נשאר אזור נוצרי בעיקר עד המאה ה-17, הרבה לאחר ששאר אנטוליה הוסבה לאסלאם. השטח המדווח שלו במאה ה-19 היה 10,507 מילים רבועים (27,210 קילומטרים רבועים). "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ‏Encyclopedia of the Ottoman Empire, באתר גוגל ספרים By Gábor Ágoston, Bruce Alan Masters ‏The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon, Volume 6, באתר גוגל ספרים System of universal geography founded on the works of Malte-Brun and Balbi — Open Library (p. 646)
ג'נג'שפטה

ג'נג'שפטה (בהונגרית: Gyöngyöspata) היא עיר במחוז הבש בנפת ג'נג'ש. זוהי אחת הערים הקטנות ביותר בהונגריה. ג'נג'שפטה שוכנת בשלוחה הדרומית-מערבית של הרי מאטרה 11 ק"מ מערבה מג'נג'ש, בצומת מפגש הכבישים 2402 ו 2406. אזור זה כבר היה מיושב לפני הגעת ההונגרים. נחפרו קברים מתקופת הברזל, מתקופת האוורים ומתקופת הכיבוש ההונגרי (התיישבות המדיארים במרכז אירופה). בזמן הכיבוש האזור ניתן שייך לשבט אבא (אחד משבעת השבטים ההונגרים). טירה נבנתה ביישוב כבר במאה העשירית (טירת פטה). לפי כתביו של אנונימוס ארפאד עצמו העניק את האדמות לשבט. החפירות העלו כי הטירה התנשאה מעל ג'נג'שפטה. פטה הייתה קשורה בקרבה משפחתית למשפחת הדוכס הגדול ארפאד. מערכת יחסים חדשה נוצרה ביניהם כאשר יורשו המאוחר, שמואל אבא, מלך הונגריה, התחתן עם בתו של הנסיך גזה, שליט הונגריה בסביבות 1010. בתקופת המלוכה של שמואל אבא נבנתה בסמוך לטירה כנסיית הדקאן, על שם פטרוס הקדוש. כאן נמצא הקודקס מהמאה ה-16 המכונה Patai graduále, שנמצא בשנת 1886, ובו מזמורים גרגוריאנים והונגרים. בשנת 1965, במהלך החפירות נתגלתה מצודת אבן שנבנתה ממנות אדמה ועץ שרופים בתנור בחלקים המזרחיים של המצודה. על פי הצעת שר המינהל הציבורי והמשפטים ההונגרי, הוענק ליישוב מעמד של עיר ב-15 ביולי 2013. יוסף פטאי בשם לידתו הוא יוז'ף קליין, בשמו הספרותי הבדוי: סקונדוס נולד בשנת 1882 ונפטר בתל אביב ב-1953 היה סופר, משורר, מתרגם ופולקלוריסט יהודי-הונגרי שעלה לארץ ישראל בשנת 1940 בגיל 58. כנסיית הגבירה, שנבנתה במאה ה-12 והתרחבה ללא הרף לאורך זמן, היא האטרקציה העיקרית של היישוב, כמו גם מזבח העץ המציג את אילן המשפחה של ישו, אוצר אמנות ייחודי באירופה. גשר האבן בסגנון הבארוק המוגן כאתר לאומי שנבנה במאה ה-18 ועליו פסל של הקדוש יאן מנפומוק. השרידים ההרוסים של טירת ג'נג'שפטה ממוקמים על גבעת הטירה שמעל הכפר. הריסות הכנסייה. טיבור גרביץ: Die romanische Denkmäler Ungarns. (הוצאת האוניברסיטה, בודפשט, 1938) גאבור הרסטי (עורך): ג'נג'שפטה: כנסיית הקהילה (2008) מהדורה 7. ISBN 963-555-236-X מדיה וקבצים בנושא ג'נג'שפטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'נג'שפטה ג'נג'שפטה, באתר Falvak.hu ג'נג'שפטה, באתר travel.com יוסף פטאי: השער האמצעי. חייו של ילד קטן וספר גדול; הערות לאסלו יולס; עבר ועתיד, ניו יורק - בודפשט - ירושלים, 1997 "A köztársasági elnök 325/2013. (VII. 10.) KE határozata városi cím adományozásáról" (pdf). Magyar Közlöny 2013. évi 118. szám 64033. oldal. 2013-06-10. "Gyöngyöspata, esperesi templomrom". turautak.com.
אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה...

אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה... (באנגלית: ...Ooops! The adventure continues, ידוע גם בשם: !Two by Two: Overboard) הוא סרט קומדיה והרפתקאות בהנפשה ממוחשבת אירלנדי-לוקסמבורגי משנת 2020, אשר משמש כסרט המשך לסרט "אופססס! בול הגיע המבול...". הסרט הוקרן בבכורה במקור ב-24 בספטמבר 2020. בישראל הסרט הוקרן בבכורה בדיבוב עברי ב-5 באוגוסט 2021. לאחר שהוסר איום המבול הגדול, שטה תיבת נוח בים בחיפושים אחר אדמה. ההרמוניה בין בעלי החיים, שנמצאים בה, מתחילה להיסדק ככל שעוברים הימים בתיבה הצפופה, כשברקע מלאי האוכל, המצומצם ממילא, מתחיל להיגמר. בין דיירי התיבה נמצאים החברים הטובים פיני, יצור פרוותי מתוק, וליאה, גורה ממשפחת חתולי בר, שרואים במקום מגרש משחקים גדול וממלאים את ימיהם בצחוק ובהנאה. יום אחד, בעקבות שרשרת של טעויות, הם מוצאים עצמם מחוץ לתיבה, יחד עם שארית המזון, ששוקעת בקרקעית הים. ואם זה לא מספיק, אז השניים מופרדים ונסחפים, כל אחד למקום אחר. אך פה ההרפתקה האמיתית של שניהם רק מתחילה. ליאה יחד עם חברתם ג'לי המדוזה נסחפת לאי נידח, ואילו פיני מתעורר לצד יצורים ידידותיים, בני מינו,נאסטריאנים החיים במושבה,של המלכה פאץ' שנגד החיות כשהר געש מאיים לפרוץ ולסכן את כולם. במרוץ סוחף נגד הזמן מתאחדים האינטרסים של הגיבורים, בניסיון להצלה הדדית של בעלי החיים באשר הם ולאיחוד עם כל החברים והמשפחה, שנותרו מאחור.בסוף רואים את התיבה גרסה 2 הדיבוב העברי בוים על ידי אלדד ירון. אריאל לינדזן - פיני מיה אלון - ליאה אלין ספיר - ג'לי גדי לוי - דייב שרון שחל - הייזל ירמי רייך - לאונרד טליה ברקאי - פאץ' צחי כהן - צ'יף קלייד סער בדישי - צדפה / שימפנזה / דמויות שונות דדי זהר - שומר נסטריאני / דמויות שונות רוית יעקב - שומרת נסטריאנית / דמויות שונות אלונה אלכסנדר - ברדיג'ט / כרוז / דמויות שונות אלרועי ספיר מיכאל ספיר שירן ספיר אלדד ירון גיא גולדברג מאיה כפרי "אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה...", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אופססס! 2: ההרפתקה ממשיכה...", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אופססס! 2: ההרפתקה מממשיכה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
רוטה (עיירה)

רוטה (בספרדית: Rota) היא עיירה הנמצאת במחוז קדיס שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה שבדרום ספרד. ליד העיירה שוכן בסיס צבאי של צי ארצות הברית בשם בסיס הצי רוטה, שבו נמל ושדה תעופה. העיירה היא מוקד תיירות מקומי. על פי ממצאים ארכאולוגיים, ייתכן שסביבותיה של העיר רוטה היו מיושבים עוד בתקופת הברונזה. ב-1217, במהלך מסע הצלב החמישי, תקפו צלבנים מפריזיה את רוטה. ב-2020 חיו ברוטה כשלושים אלף איש. שם המשפחה "ארואטי" מתייחס לאדם שמוצא אבותיו ברוטה, או שאלה עברו במקום לשם מסחר או מגורים ארעיים. מדיה וקבצים בנושא רוטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוטה (בספרדית) Villegas-Aristizábal, A Frisian Perspective on Crusading in Iberia as part of the Sea Journey to the Holy Land, 1217-1218, Studies in Medieval and Renaissance History, 2018, pp. 99–100 Cifras oficiales de población resultantes de la revisión del Padrón municipal a 1 de enero, באתר "Instituto Nacional de Estadística" (בספרדית) מקור השם ארואטי, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
וילאייט טרבזון

וילאייט טרבזון (בטורקית עות'מאנית: ولايت طربزون) היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) בחלק הצפון-מזרחי של האימפריה העות'מאנית וכלל את האזור לאורך קו החוף המזרחי של הים השחור ואת אזור ההר הפנימי של הרי הפונטוס. האזור אוכלס בעיקר על ידי טורקים אתניים במחצית המערבית ומוסלמים דוברי לאז במחצית המזרחית, ולאורך תקופת השלטון העות'מאני הייתה היסטוריה של המרה לאסלאם של יוונים פונטים רבים מהאזור - כאשר אף גולבהאר האטון, אמו של הסולטן סלים הראשון הייתה ממוצא יווני פונטי. בתחילת המאה ה-20 היה שטח המחוז על פי הדיווחים 12,082 מילים רבועים (31,290 קילומטרים רבועים), בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 1,047,700 תושבים. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), הוקם סנג'ק לאזיסטן. ריזה הפכה למרכז המחוז בשל מסירת בתומי, מרכז הסנג'ק לשעבר, לרוסיה. הווילאייט גם כלל אוכלוסייה יוונית ניכרת. הווילאייט כלל שלושה סנג'קים (ארבעה אחרי 1889) ו-22 קאזות. הסנג'קים של הווילאייט: סנג'ק טרבזון (טרבזון, Ordu, גירסון, Tirebolu, Görele, Vakfıkebir, Sürmene, Of, Akçaabat, מאקה) סנג'ק גומוהאן (גומוהאן, Kelkit, Şiran, Torul) סנג'ק לאזיסטן (ובמרכזה בתומי בהתחלה עד 1878, לאחר מכן ריזה אחרי 1878) (Rize, Pazar, ארטווין; לפעמים נכללה גם העיר Of) סנג'ק קאניק (ובמרכזה סמסון אחרי 1889) (סמסון, Bafra, Ünye, Fatsa, Çarşamba, טרמה) מדיה וקבצים בנושא וילאייט טרבזון בוויקישיתוף Asia by A. H. Keane, page 459 Gündüz Ali, Hemşinliler, Dil-Tarih-Kültür, Ardanuj Kültür Yardımlaşma Derneği, Yayın No: 2, Ankara, 2002, s. 61. Krikorian, Mesrob K. (1 January 1977), p.49 Yurt Ansiklopedisi, Rize, s. 6365. Yüksel A., Doğu Karadeniz Araştırmaları, Kitabevi, İstanbul, 2005, s.
הנעלמים (מיני-סדרה)

הנעלמים (בצרפתית: Disparu à jamais) היא מיני-סדרת מתח צרפתית שנוצרה על ידי דייוויד אלקיים ווינסנט פוימירו, המבוססת על ספרו של הרלן קובן באותו השם. מיני-הסדרה עלתה לשידור ב-13 באוגוסט 2021 בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס". לפני עשור, גיום לוצ'סי איבד שני אנשים שהיו קרובים אליו. בהווה, לאחר שבת זוגו נעלמת, גיום נשאב לתעלומה שמערערת את כל מה שידע על הסובבים אותו. פינגן אולדפילד – גיום לוצ'סי ניקולא דובושל – פרד גיום גואי- דה קוסטה גרנס מריליה – סוניה נייליה הרזון – ז'ודית גרגור קולין - קסלר תומאס למרקיס - אוסטרטאג ב-21 ביולי 2021, חשפה נטפליקס טריילר רשמי למיני-הסדרה, בו נחשף כי המיני-סדרה תעלה לשידור ב-13 באוגוסט 2021. "הנעלמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הנעלמים", באתר נטפליקס Reetam Bodhak, “Gone For Good": Netflix’s has released the trailer of the thriller film, TechnoSports, ‏July 21, 2021
וילאייט חלב

וילאייט חלב (בטורקית עות'מאנית: ولايت حلب‏; בערבית: ولاية حلب) היה מחוז מנהלי ברמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית, שבמרכזו העיר חלב. הווילאייט הוקם במרץ 1866. הגבולות החדשים של חלב נמתחו צפונה וכללו את הערים דוברות הטורקית קהרמאנמרש, עינתאב ואורפה, והעניקו למחוז מספר שווה של דוברי ערבית וטורקית, כמו גם מיעוט גדול דובר ארמנית. הודות למיקומה הגאוגרפי האסטרטגי בנתיב הסחר בין אנטוליה למזרח, חלב עלתה לגדולה בעידן העות'מאני, בשלב מסוים הייתה השנייה רק לקונסטנטינופול באימפריה. עם זאת, כלכלת חלב נפגעה קשות מפתיחת תעלת סואץ בשנת 1869, ומאז עלתה דמשק כמתחרה רצינית מול חלב על תואר בירת סוריה. מבחינה היסטורית, חלב הייתה מאוחדת יותר בכלכלה ובתרבות עם הערים האנטוליות מאשר עם דמשק. עובדה זו מופיעה עד היום עם ההבדלים התרבותיים הייחודיים בין חלב לדמשק. בתום מלחמת העולם הראשונה, הסכם סוור הפך את רוב וילאייט חלב לחלק מהאומה הסורית שהוקמה באותה העת, בעוד שקיליקיה הובטחה על ידי צרפת להפוך למדינה ארמנית. עם זאת, מוסטפא כמאל אטאטורק סיפח את רוב מחוז חלב כמו גם את קיליקיה לטורקיה במלחמת העצמאות הטורקית. התושבים הערבים במחוז (כמו גם הכורדים) תמכו בטורקים במלחמה זו נגד הצרפתים, דוגמה בולטת לכך היא איברהים חאננו שתיאם ישירות עם אטאטורק וקיבל ממנו נשק. התוצאה, לעומת זאת, הייתה הרת אסון עבור חלב, מכיוון שעל פי הסכם לוזאן, רוב מחוז חלב היה חלק מטורקיה למעט חלב ואלכסנדרטה; לפיכך, חלב נותקה מהלוויינים הצפוניים שלה ומהערים האנטוליות שבהן הייתה תלויה חלב במידה רבה במסחר. יתר על כן, הסכם סייקס–פיקו במזרח הקרוב הפריד בין חלב לרוב מסופוטמיה, מה שפגע גם בכלכלת חלב. המצב החמיר עוד יותר בשנת 1939 כאשר אלכסנדרטה סופחה לטורקיה, ובכך שללה מחלב את הנמל הראשי שלה איסכנדרון והותירה אותה בבידוד מוחלט בתוך סוריה. בתחילת המאה ה-20 היה שטח המחוז על פי הדיווחים 30,304 מילים רבועים (78,490 קילומטרים רבועים), בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (שפורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 1,500,000 נפש. דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו. הסנג'קים של הווילאייט, בערך 1876 סנג'ק חלב (בשנת 1908 הצטרפו קאזה עינתאב עם קאזה פזארצ'ק מסנג'ק מאראש) (חלב, איסכנדרון, אנטקיה, בלן, אידליב, אל באב, ג'סר א-שורור) סנג'ק עינתאב (עינתאב, קיליס, Rumkale) סנג'ק ג'בליסמאן (ג'בליסמאן, מערת א-נועמאן, Manbij) סנג'ק מאראש (קהרמאנמרש, Pazarcık, אלביסטן, Süleymanlı, Göksun) סנג'ק אורפה (אורפה, Birecik, Nizip, Suruç, חרן, א-רקה) סנג'ק זור (לימים הפך לסנג'ק עצמאי) (דיר א-זור, ראס אל-עין) מדיה וקבצים בנושא וילאייט חלב בוויקישיתוף ‏Geographical Dictionary of the World, באתר גוגל ספרים Salname-yi Vilâyet-i Edirne ("Yearbook of the Vilayet of Aleppo"), Halep vilâyet matbaası, Halep [Syria], 1291 [1874]. in the website of Hathi Trust Digital Library. Ronald Grigor Suny; Fatma Muge Gocek; Norman M. Naimark (2011). A Question of Genocide:Armenians and Turks at the End of the Ottoman Empire. Oxford University Press. p. 67. ISBN 978-0-19-979276-4. Bruce Masters (2013). The Arabs of the Ottoman Empire, 1516-1918: A Social and Cultural History. Cambridge University Press. p. 181. ISBN 978-1-107-03363-4. Asia by A. H. Keane, page 460 Pavet de Courteille, Abel (1876). État présent de l'empire ottoman (בצרפתית). J. Dumaine. pp. 91–96.
הפדרציה הסורית

הפדרציה הסורית (בערבית: الاتحاد السوري; בצרפתית: Fédération Syrienne), רשמית הפדרציה של המדינות האוטונומיות של סוריה (בצרפתית: Fédération des États Autonomes de Syrie), נוסדה ב-28 ביוני 1922 על ידי הנציב העליון גורו. היא כללה את מדינות חלב, דמשק ושל העלווים, והשתרעה על שטח של 190,000 עד 200,000 קמ"ר (46,000 מ"ר). בראש הפדרציה הועמדה "מועצה פדרלית" בת 45 חברים, שהורכבה מנציגי המועצות המינהליות של שלוש המדינות, 15 איש מכל "מדינה". המועצה הפדרלית הורשתה לבחור נשיא, ובישיבתה הראשונה ביולי 1922 היא בחרה את סובחי ברכאת, מחלב לנשיאה. באפריל 1923 נקבע כי דמשק תהיה מקום מושבה הקבוע של המועצה. המפגשים הפדרליים שימשו רקע להתקרבות בין ראשי חלב ודמשק. הפדרציה פורקה רשמית בצו מ-5 בדצמבר 1924, שנכנס לתוקף החל מ-1 בינואר 1925. מדיה וקבצים בנושא הפדרציה הסורית בוויקישיתוף Fouad Chéhab, 1902-1973, p. 62; Annales des sciences politiques; Le mandat de la France sur la Syrie et le Grand-Liban. Annales des sciences politiques ; Palmyre. Le Conte, p. 287. חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם,האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 189. Fouad Chéhab, 1902-1973, p. 62; Rapport sur la situation de la Syrie et du Liban, p. 9.
מדינת דמשק

מדינת דמשק (בצרפתית: État de Damas; בערבית: دولة دمشق) הייתה אחת משש המדינות שהוקמו על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו במנדט הצרפתי של סוריה לאחר ועידת סן רמו בשנת 1920 והתבוסה של הממלכה קצרת הימים של פייסל, מלך סוריה. המדינות האחרות היו מדינת חלב (1920), מדינת העלווים (1920), מדינת ג'בל א-דרוז (1921) וסנג'ק אלכסנדרטה (1921). לבנון הגדולה (1920) הפכה לימים ללבנון המודרנית. ב-1 בספטמבר 1920 חילקו הצרפתים את שטחי המנדט בסוריה לשלוש "מדינות": מדינת דמשק, מדינת חלב, ומדינת לטקיה ("הטריטוריה העלווית"). מדינת דמשק הוכרזה על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו ב-3 בספטמבר 1920, כשבירתה דמשק. הנשיא הראשון של המדינה החדשה היה חאקי אל-עזם. מדינת דמשק כללה את דמשק וסביבתה, בנוסף לערים חומס, חמה ועמק הנהר אורונטס. מדינת דמשק החדשה איבדה ארבעה מחוזות קאזה (מחוזות המשנה) שהיו חלק מווילאייט סוריה בתקופה העות'מאנית להר הלבנון הנוצרי בעיקר ליצירת לבנון הגדולה החדשה. השטח המופרד מדמשק תואם כיום את הבקאע ודרום לבנון. דמשק, ומאוחר יותר סוריה, מחתה ללא הרף על הפרדת הארצות הללו והמשיכה לדרוש אותן בחזרה לאורך כל תקופת המנדט. אוכלוסיית האזורים הללו, שהייתה מוסלמית בעיקר, מחתה גם על ההפרדה מדמשק. ב-28 ביוני 1922 הכריז הגנרל אנרי גורו על הקמת הפדרציה הסורית שכללה את מדינות דמשק, חלב ומדינת העלווים. בשנת 1924 הופרדה שוב מדינת העלווים. הפדרציה הסורית הפכה למדינת סוריה ב-1 בינואר 1925. מדיה וקבצים בנושא מדינת דמשק בוויקישיתוף חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 473. Syrian History: Timeline E. J. Brill's first encyclopaedia of Islam, 1913-1936, Volume 2, page 301
אית'ן היצ'קוק

אית'ן אלן היצ'קוק (באנגלית: Ethan Allen Hitchcock‏; 19 בספטמבר 1835 – 9 באפריל 1909) היה איש עסקים אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1899–1907 בממשלי הנשיאים ויליאם מקינלי ותיאודור רוזוולט. היצ'קוק נולד בספטמבר 1835 במוביל שבאלבמה, בנם של הנרי היצ'קוק (1791–1839), שופט בבית המשפט העליון של אלבמה, ואן ארווין היצ'קוק. הוא היה אחיו של הנרי היצ'קוק, עורך דין שפעל נגד העבדות בארצות הברית; אחיינו של מייג'ור גנרל אית'ן אלן היצ'קוק, נכדו של השופט והתובע הכללי הראשון של ורמונט סמואל היצ'קוק; ונינו של אית'ן אלן (אנ'), גיבור מלחמת העצמאות של ארצות הברית. מ-1855 עד 1860 עסק היצ'קוק בפעילויות מסחריות בסנט לואיס, ולאחר מכן נסע לסין כדי להצטרף לחברת סחר שפעלה תחת שושלת צ'ינג, בה הפך לשותף בשנת 1866. ב-20 במרץ 1869 נישא היצ'קוק למרגרט דווייט קולייר, והזוג חבק שלוש בנות. בשנת 1872 פרש מהעסקים. כעבור שנתיים שב אל ארצות הברית, ובשנים 1874–1879 היה נשיא של ארגונים אחדים בתעשיות הכרייה ומסילות הברזל. בנוסף, היה חבר ב"אגודת בני המהפכה" (Sons of the Revolution) של מיזורי. היצ'קוק היה בשנות השישים לחייו כאשר נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי מינה אותו לשליח מיוחד ולציר בכיר באימפריה הרוסית בשנת 1897. בפברואר 1898 הועלה לדרג דיפלומטי של שגריר וציר בעל סמכויות ביצועיות, והיה השגריר הראשון שהוסמך מארצות הברית אל חצרו של הצאר. במהלך אותה שנה מונה למזכיר מחלקת הפנים של ארצות הברית בקבינט של ארצות הברית בממשל ויליאם מקינלי, וגם לאחר רצח מקינלי הוסיף לשרת בתפקיד תחת יורשו, תיאודור רוזוולט. כמזכיר הפנים פעל היצ'קוק לשימור משאבי הטבע של ארצות הברית וארגן מחדש את ניהול ענייני העמים ילידים בארצות הברית. היצ'קוק נפטר ב-9 באפריל 1909 בוושינגטון הבירה, בגיל 73. היצ'קוק נטמן בבית העלמין בלפונטיין השוכן בסנט לואיס. מדיה וקבצים בנושא אית'ן היצ'קוק בוויקישיתוף אית'ן היצ'קוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Rines, George Edwin, ed. (1920). "Hitchcock, Ethan Allen, American politician" . Encyclopedia Americana.
איילט דולקדיר

איילט דולקדיר (בטורקית עות'מאנית: ایالت ذو القادریه / دولقادر) או איילט מאראש היה איילט של האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה 77,352 מילים רבועים (200,340 קילומטרים רבועים). נסיכות דולקדיר הייתה האחרונה מבין האמירויות האנטוליות שנכנעה לעות'מאנים, והצליחה להישאר עצמאית עד 1521, ולא שולבה במלואה באימפריה עד 1530. האיילט הוקם בשנת 1522. לאחר פירוקו בשנת 1864 אוחדו שטחיו עם איילט חלב ודיארבקיר. איילט מאראש כלל ארבעה סנג'קים בין השנים 1700–1740 כדלקמן: סנג'ק מאראש (Paşa Sancağı, קהרמאנמרש) סנג'ק מלטיה (מלטיה) סנג'ק עינתאב (Ayıntab Sansağı, גזיאנטפ) סנג'ק קארס אי מאראש (Kadirli) "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2013. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Vol. 6. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-06-26. Gábor Ágoston; Bruce Alan Masters (2009-01-01). Encyclopedia of the Ottoman Empire. Infobase Publishing. p. 41. ISBN 978-1-4381-1025-7. נבדק ב-2013-06-26. Hakan Özoğlu (2005). Osmanlı devleti ve Kürt milliyetçiliği. Kitap Yayinevi Ltd. p. 77. ISBN 978-975-6051-02-3. נבדק ב-2013-06-26. I. Süleyman 1566 yılında öldüğünde kısmen ya da tamamen Kürt bölgelerinden oluşturulan yeni eyaletler şunlardı: Dulkadir (1522), Erzurum (1533), Musul (1535), Bağdat (1535), Van (1548) ve Şehrizor (1554...
בית המשפט העליון של אוגנדה

בית המשפט העליון של אוגנדה הוא הרשות השופטת באוגנדה. בית המשפט שואב את סמכויותיו מסעיף 130 לחוקת אוגנדה. בניין בית המשפט העליון ממוקם ברחוב קולולו העליון מספר 10, בפינה עם כביש מבואה, על גבעת קולולו. זהו הרובע המרכזי של קמפלה, בירת אוגנדה והעיר הגדולה ביותר. בראש בית המשפט העליון עומד השופט הראשי ויש עוד עשרה שופטים נוספים. הרוב הנדרש להחלטת בית המשפט משתנה בהתאם לסוג התיק הנדון. כאשר דנים בערעור חוקתי, המניין הנדרש הוא שבעה שופטים. במקרה פלילי או בערעור אזרחי, רק חמישה שופטים נדרשים. בהיעדר השופט הראשי בדיון, השופט הבכיר ביותר בבית המשפט עומד בראש הדיון. בית המשפט מתכנס לשמונה ישיבות בשנה עם הפסקה של כשבועיים בין הפגישות לצורך ביצוע מחקר וכתיבת פסקי דין. בסמכות בית המשפט לדחות, לבטל, להחליף את פסק הדין או להורות על משפט חוזר בעת דיון. החל מה-22 באוגוסט 2020 מונו השופטים הבאים לבית המשפט העליון: אלפונז אוייני-דולו, נשיא בית המשפט העליון של אוגנדה סטלה ארך-אמוקו אסתר מיימבאלה קיטימבו קיסאקיה אלדד מוואנגוסיה רובי אופיו Aweri פיית' אסי מוונדהה ליליאן טיבאטמווה-אקיריקובינזה פול מוגמבה מייקל צ'יביטה יחזקאל מוהאנגוזי פרסי טוהייז 2020 - מכהן Alfonse OWiny-Dollo 2015 - 2020 בארט מגונדה קטוריבה 2013 - 2015 סטיבן קוומה (משחק) 2001 - 2013 בנימין ג'וסס אודוקי 1986 - 2001 סמואל וואקו וומבוזי 1985 - 1986 פיטר אלן 1980 - 1985 ג'ורג 'מסיקה 1979 - 1980 סמואל וואקו וומבוזי 1975 - 1979 מוחמד סייד 1972 - 1975 סמואל וואקו וומבוזי 1971 - 1972 בנדיקטו קיוואנוקה 1969 - 1971 דרמות ג'וזף שרידן 1963 - 1969 Egbert Udo Udoma 1962 - 1963 KG Bennet 1956 - 1962 אודלי מקיסק 1952 - 1956 ג'ון בואס גריפין 1947 - 1952 דייוויד אדוארדס 1937 - 1947 נורמן ויטלי 1935 - 1937 אולם רוברט אוונס 1935 - 1935 ג'ון הארי ברקלי ניהיל (משחק) 1933 - 1934 סידני סולומון אברהמס 1921 - 1933 צ'ארלס ג'יימס גריפין 19nn - 1920 ויליאם מוריס קרטר אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט העליון של אוגנדה ספריית המשפטים המקוונת של אוגנדה - בתי משפט ושיפוט מכון המידע המשפטי של אוגנדה החברה למשפטים באוגנדה אגודת המשפטים במזרח אפריקה Uganda Judiciary (19 באוקטובר 2016). "The Supreme Court of Uganda". Kampala: The Judiciary of Uganda. נבדק ב-19 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Uganda Judiciary (1 בינואר 2019). "The Honourable Justices Of The Supreme Court Of Uganda". Kampala: The Judiciary of Uganda. נבדק ב-10 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Isaac Prince Mulindwa (21 במרץ 2016). "The Judges of the Supreme Court of Uganda - Their Career Side". Kampala: Medium.com. נבדק ב-22 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Arinaitwe, Solomon (8 בספטמבר 2017). "I am not a cadre judge- Owiny-Dollo". Kampala. נבדק ב-8 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Geoffery Serugo (6 בדצמבר 2019). "DPP Mike Chibita, two others appointed to Supreme Court". The Eagle Uganda. נבדק ב-10 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Anthony Wesaka (22 במרץ 2013). "Chief Justice Odoki retires". Kampala. נבדק ב-19 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Straits Times Reporter (6 בספטמבר 1937). "Sir Roger Hall New F.M.S. Chief Justice". The Straits Times. p. 12. נבדק ב-19 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
רנדי ויליאמס

רנדי לוול ויליאמס (באנגלית: Randy Lavelle Williams;‏ נולד 23 באוגוסט 1953) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (מינכן 1972) וסגן אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בקפיצה לרוחק. ויליאמס נולד וגדל בפרזנו שבקליפורניה. למד בנעוריו בבית הספר התיכון "אדיסון" בעיר הולדתו (אנ'). לאחר סיום התיכון למד באוניברסיטת דרום קליפורניה. עם סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. במקביל לפעילותו הספורטיבית עסק באימון תלמידי תיכון. ב-1987 פרש ויליאמס מספורט תחרותי והחל לעבוד ככבאי וב-2009 פרש לגמלאות. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן שנערכו ביוג'ין, אורגון בתחילת יולי 1972 זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.02 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.04 מטר) ולפני פרסטון קרינגטון (8.02 מטר). במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.24 מטר, לפני הנס באומגרטנר ממערב גרמניה (8.18 מטר) וארני רובינסון (8.03 מטר). בשלב המוקדמות קבע שיא עולם לנוער עד גיל 20 של 8.34 מטר, שנשבר רק ב-2012 על ידי סרגיי מורגונוב (אנ') מרוסיה. באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד, קליפורניה ביוני 1975 זכה ויליאמס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר, לפני אל לנייר (7.90 מטר) וג'יימס מקליסטר (7.85 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, בסוף יוני 1975 זכה ויליאמס במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.93 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.05 מטר) ודני סיי (7.93 מטר). במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול שנערכו ביוג'ין בסוף יוני (1976) הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.18 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.37 מטר) ולארי מיריקס (8.26 מטר), התוצאות הושגו במהירות רוח גבית מעל המותר. במחשיקם האולימפיי עצמ האו זכה במדליית כסף בתוצאה של 8.11 מטר, אחרי ארני רובינסון שקבע שיא אישי חדש של 8.35 מטר ולפני פרנק וורטנברג ממזרח גרמניה (8.02 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה שנערכו ביוג'ין בסוף יוני 1980 הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 7.92 מטר, אחרי לארי מיריקס (8.28 מטר) וקרל לואיס (8.01 מטר) ונכלל בנבחרת הלאומית למשחקים האולימפיים. אולם, בעקבות פלישת ברית המועצות לאפגניסטן, הוביל נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר חרם את האולימפיאדה וספורטאיה נשארו בבית. ב-2007 זכו כל חברי המשלחת במדליית הזהב של הקונגרס כ"פרס ניחומים" על אי ההשתתפות באולימפיאדה זו. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכו בלוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום ביוני 1984 הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 7.81 מטר ולא נכלל בנבחרת הלאומית. ב-2009 זכה להיכנס להיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה. שם סופר, שם ספר, שם הוצאה, תאריך הוצאה מדיה וקבצים בנושא רנדי ויליאמס בוויקישיתוף רנדי ויליאמס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רנדי ויליאמס, באתר olympedia.org רנדי ויליאמס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רנדי ויליאמס, באתר olympiandatabase.com רנדי ויליאמס, באתר "אוניברסיטת דרום קליפורניה" רנדי ויליאמס, ב"היכל התהילה של פרזנו" (אורכב) קפיצת הזהב של רנדי ויליאמס באולימפיאדת מינכן 1972, סרטון באתר יוטיוב מבחני הכניסה לנבחרת ארה"ב 1984, סרטון באתר יוטיוב רנדי ויליאמס מעודד תלמידים 2016, סרטון באתר יוטיוב הדירוג העולמי של הקופצים למרחק 1968-2019, סרטון באתר יוטיוב רנדי ויליאמס, באתר Track and Field (גברים) שאר הבולים בסדרה מנציחים את ניצחונותיהם של לאסה וירן, היידה רוזנדהל, סוואו קאטו וזיגמונט סמאלסרז רנדי ויליאמס, באתר היכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה (באנגלית)