laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יסמין קסארי

יסמין קסארי (בערבית: ياسمين قصري; בצרפתית: Yasmine Kassari; נולדה ב-3 באוקטובר 1970) היא במאית קולנוע מרוקאית הידועה בשל יצירות רב-שכבתיות על התפוצה המרוקאית. קסארי עברה לגור בפריז כנערה, שם סיימה את התיכון ונרשמה ללימודי רפואה. לאחר שלמד רפואה במשך שנתיים, היא החליט שהיא רוצה להיות במאית, ונרשמה ללימודי קולנוע ב- INSAS ‏(Institut National Supérieur des Arts du Spectacle) בבריסל. כסטודנטית היא עבדה גם עבור חברת ההפקה Les films de la drève, שם הודרכה על ידי ז'אן-ז'אק אנדריה. בשנות ה-1990, היא ביימה שלושה סרטים קצרים ובשנת 2000 היא ביימה את הסרט התיעודי באורך מלא Quand les hommes pleurent (כשגברים בוכים) על הגירה מרוקאית לספרד. סרטה משנת 2004 L'Enfan endormi (הילדה הישנה) זכה בפרס אמבר הגדול לסרט הטוב ביותר וכן בפרס חבר השופטים לסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים Bos'Art. 1994: Le feutre noir (סרט קצר) 1995: Chiens errants (סרט קצר) 2000: Quand les hommes pleurent (תיעודי) 2001: Linda et Nadia (סרט קצר) 2004: L'Enfant endormi (סרט עלילתי) יסמין קסארי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יסמין קסארי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יסמין קסארי באתר cinefil.fr Martin, Florence (2011). Screens and Veils: Maghrebi Women’s Cinema. Indiana University Press. pp. 161–182. Hillauer, Rebecca (2005). "Kassari, Yasmine (1972–)". Encyclopedia of Arab Women Filmmakers. Cairo: American Univ. in Cairo Press. pp. 355–357. ISBN 977-424-943-7.
אמיך קיריל, נסיך ליינינגן

אמיך קיריל, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Emich Kirill Fürst zu Leiningen;‏ 18 באוקטובר 1926 – 30 באוקטובר 1991) היה נסיך ליינינגן וראש בית ליינינגן משנת 1946 עד מותו. אמיך קיריל נולד ב-18 באוקטובר 1926 בקובורג, לקרל, נסיך ליינינגן ולמריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה. דרך אמו, הוא היה צאצא של המלכה ויקטוריה והצאר אלכסנדר השני. דרך אביו, הוא היה צאצא של מלכי שוודיה מבית ואסה, וצאצא של שני אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה, קרל, נסיך ליינינגן ופאודורה, נסיכת ליינינגן. כתוצאה מכך, אמיך קיריל היה צאצא של כל שלושת ילדיה של ויקטוריה, הדוכסית של קנט. בשנת 1946 מת אביו במהלך שהותו בשבי בברית המועצות, ואמיך קיריל ירש את תאריו. אמיך קיריל היה איש עסקים ויזם, ובשנת 1955 רכש מכונית מרצדס-בנץ 300SL Gullwing. בשנת 1991 הסתכסך אמיך קיריל עם בנו קרל אמיך, נסיך ליינינגן, בשל נישואיו בנישואים מורגנטיים, ובעקבות כך נישל אותו מירושתו. ב-30 באוקטובר 1991 מת אמיך קיריל באמורבאך, ובנו אנדראס, נסיך ליינינגן ירש את תאריו. ב-10 באוגוסט 1950 התחתן אמיך קיריל עם איליקה, דוכסית אולדנבורג, בתם של ניקולאוס, נסיך הכתר של אולדנבורג והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט, ממנה היו לו ארבעה ילדים: מליטה, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1951), התחתנה עם הורסט לגרום. קרל אמיך, נסיך ליינינגן (נולד ב-1952), התחתן עם מרגריטה, נסיכת הוהנלוהה-אהרינגן, ולאחריה התחתן עם גבריאלה רנטה טייסן, ולאחריה התחתן עם הרוזנת איזבל פון אונד צו אגלופשטיין. אנדראס, נסיך ליינינגן (נולד ב-1955), התחתן עם אלכסנדרה, נסיכת הנובר. סטפני, נסיכת ליינינגן (נולדה ב-1958). Genealogisches Handbuch des Adels, Volume 133, p. 250 "History: the Princes". Furst Leiningen. אורכב מ-המקור ב-2017-05-01. נבדק ב-2018-11-27. "1955 Mercedes-Benz 300SL Gullwing Coupe Chassis". Bonhams.
I Can (שיר של בלו)

I Can (בעברית: אני יכול) הוא שירם של הלהקה הבריטית בלו. השיר נבחר לייצג את בריטניה באירוויזיון 2011. השיר נכתב במהלך שנת 2011 ושוחרר להורדה דיגיטלית ב-1 במאי 2011, למעשה, השיר שוחרר מוקדם יותר בחודש מרץ בעקבות השתתפותו באירוויזיון. ב-14 במאי 2011 השתתף בגמר של האירוויזיון במקום ה-14 בסדר השירה. בסיום קריאת קולות השופטים, הוכרז כי בריטניה הגיעה למקום ה-11 בלבד. מידע על היצירה "I Can" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I Can" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I Can" באתר יוטיוב
סניה פפיץ'

סניה פפיץ' (בסרבית: Сања Папић; נולדה ב-25 ביוני 1984) היא דוגמנית סרבית. פפיץ' נולדה ב-25 ביוני 1984 בנובי סאד שבסרביה. בשנת 2003 הוכתרה כמיס סרביה ומונטנגרו, בתחרות מיס תבל 2003 שנערכה בפנמה נבחרה לסגנית השלישית מתוך 71 מתמודדות מרחבי העולם, בתחרות מיס אירופה 2003 שנערכה בפריז נבחרה לסגנית השנייה, בנובמבר אותה שנה עברה לניו יורק שם שימשה כמוזה של רוברטו קוואלי. היא שימשה כשגרירה של שעוני אומגה ביחד עם סינדי קרופורד ואנה קורניקובה, זאת עקב חוזה שחתמה עם חברת אומגה, היא הייתה הפנים של מבשלת הבירה הסרבית "Apatin Brewery" בפרסומת, היא עובדת באגף יחסי הציבור באוניברסיטת ג'ון נייסביט בבלגרד. [1] Polly Vernon, Roberto Cavalli: King of bling, the Guardian, ‏2003-08-16 (באנגלית) "Izmamila sam uzdahe mnogih muškaraca". Blic.rs (בסרבית). נבדק ב-2018-11-27. Omega man - Taipei Times, www.taipeitimes.com
מחוזות נפאל

בחלוקה המנהלית, נפאל מחולקת בדרג המשני (לאחר פרובינציות) ל-77 מחוזות. עד 20 בספטמבר 2015 הייתה נפאל מחולקת לאזורים שחולקו ל-75 מחוזות. מדינות נפאל מדיה וקבצים בנושא מחוזות נפאל בוויקישיתוף 2011 Census District Level Detail Report, Central Bureau of Statistics.
אלכסנדר, נסיך הכתר של הוהנצולרן

אלכסנדר, נסיך הכתר של הוהנצולרן (בגרמנית: Alexander Prinz von Hohenzollern;‏ נולד 16 במרץ 1987) הוא נסיך מבית הוהנצולרן. אלכסנדר נולד ב-16 במרץ 1987 בניו יורק, לקרל פרידריך, נסיך הוהנצולרן ולרוזנת אלכסנדרה שנק פון שטאופנברג, בתם של הרוזן קלמנס אנטון שנק פון שטאופנברג (בן דוד ראשון של קולונל קלאוס שנק פון שטאופנברג) והרוזנת קלמנטינה אליזבת וולף-מטרניך צור גראכט. אלכסנדר למד בבית הספר אוקהאם בבריטניה, אך עזב לאחר בחינות הבגרות. הוא למד במלבורן קולג' לתקופה קצרה, ולאחר מכן עזב כדי להמשיך את לימודיו במכון Institut auf dem Rosenberg. אחרי שבילה זמן מה בטיבט, הוא התחיל להתאמן באופן קיצוני באמנויות לחימה. בשנת 2010 הוא הצטרף לארגון הנוער הגרמני ארגון "איחוד הצעירים". לאחר מסע ארוך דרך אינדונזיה, הוא החליט לנהל תעמולה למען הארגון "הצילו את יערות הגשם". אתר בית הוהנצולרן בית הוהנצולרן Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser XIX. "Haus Hohenzollern". C.A. Starke Verlag, 2011, pp. 32-33, 260;
איזה ג'ניני

איזה ג'ניני (בצרפתית: Izza Génini; נולדה בשנת 1942) היא במאית ומפיקת קולנוע יהודיה מרוקאית. היא חיה ועובדת בפריז, צרפת משנת 1960. ג'ניני נולדה בקזבלנקה, מרוקו, בשנת 1942 למשפחה יהודית. לאחר שלמדה ספרות ושפות זרות בסורבון ובמכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח, שניהם בפריז, ג'ניני החליט לפתח קריירה בקולנוע. ב-1973, היא יסדה את SOGEAV, חברה שמטרתה להפיץ סרטים צרפתיים במדינות דוברות צרפתית באפריקה, הפצה של סרטים אפריקאים ברחבי העולם, והפקת סרטים. החברה הפיקה את הסרט El Hal ואת Transes, בבימויו של אחמד אל מענוני (אנ'). מרטין סקורסזה מאוחר יותר עשה לסרט זה רימאסטרינג כחלק מפרויקט סרטי עולם שלו, וכלל ב-DVD שלו ריאיון עם ג'ניני. ב-1987, ג'ניני החלה הפקה של סדרה תיעודית על מוזיקה מרוקאית מסורתית, בשם Maroc, corps et âme (מרוקו, גוף ונשמה). בסדרה 15 סרטים. מ-1970 עד 1986, היא הייתה מנכלית של חברת ההפקות Club 70. ג'ניני הייתה חברה בארגון המחווה לזכרו של סימון לוי, שפעל לשימור המורשת היהודית-מרוקאית. מדיה וקבצים בנושא איזה ג'ניני בוויקישיתוף איזה ג'ניני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איזה ג'ניני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Izza Génini". fiff.ch (בצרפתית). Festival International de Film de Fribourg. אורכב מ-המקור ב-2013-06-28. נבדק ב-2018-11-27. "Entretien avec la productrice et réalisatrice Izza Génini". La Matin (בצרפתית). 12 ביולי 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Izza Génini". marocorama.com (בצרפתית). Marcorama. "Martin Scorsese's World Cinema Project". bluray.highdefdigest.com. High-Def Digest. Marouf, Fouzia (26 ביוני 2012). "Le Maroc n'a pas cessé d'inspirer nombre d'artistes". Le Soir Échos (בצרפתית). {{cite news}}: (עזרה) "Génini Izza". africine.org (בצרפתית). Africine. "Une association pour continuer l'action de Simon Lévy". Telquel (בצרפתית). 15 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה)
סויוז T-7

סויוז T-7 (ברוסית: Союз Т-7) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-19 באוגוסט 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: לאוניד פופוב (טיסה שלישית), אלכסנדר סרברוב וסבטלנה סביצקאיה. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל סאליוט 7 וביצוע מחקרים שונים. לאוניד פופוב - מפקד אלכסנדר סרברוב - מהנדס טיסה סבטלנה סביצקאיה - קוסמונאוט חוקר ולדימיר ואסיוטין - מפקד ויקטור סביניך - מהנדס טיסה אירינה פרונינה - קוסמונאוט חוקר "סויוז T-7" שוגרה ב-19 באוגוסט 1982 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. זו הייתה הטיסה ביקור הראשונה לתחנת החלל החדשה "סאליוט 7". העגינה בוצעה ב-20 באוגוסט כ-25 שעות אחרי השיגור. לאחר מעבר לתחנת החלל סאליוט 7 החלה פעילות משותפת ביחד עם משלחת מס' 1 שכבר פעלה בתחנת החלל. סבטלנה סביצקאיה הייתה האישה הראשונה בחלל לאחר הפסקה של כ-20 שנים. במהלך מספר ימים 5 קוסמונאוטים ביצעו בעיקר מחקרים בתחום הביולוגיה. ב-27 באוגוסט צוות שחללית "סויוז T-7" הביא לחלל, חזר לכדור הארץ על סיפונה של חללית סויוז T-5. הנחיתה עברה בהצלחה בשטח קזחסטן של כיום. חללית "סויוז T-7" נותרה מחוברת לתחנת החלל ושימשה חללית חירום. ב-2 ביולי 1982 התנתקה החללית "סויוז T-7" מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב. הנחיתה עברה בהצלחה בשטח קזחסטן של כיום. תחנת החלל עברה למשטר לא מאויש. נתונים מאנציקלופדיית החלל נתוני המשימה
סויוז T-8

סויוז T-8 (ברוסית: Союз Т-8) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-22 באפריל 1983 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל סאליוט 7 וביצוע מחקרים שונים. ולדימיר טיטוב - מפקד גנאדי סטרקאלוב - מהנדס טיסה אלכסנדר סרברוב - קוסמונאוט חוקר ולדימיר ליאחוב - מפקד אלכסנדר אלכסנדרוב - מהנדס טיסה ויקטור סביניך - קוסמונאוט חוקר מקור אירינה פרונינה הייתה חברה בצוות. כחודש לפני הטיסה היא הוחלפה בסרברוב וסביניך במקומו נכלל בצוו גיבוי. בהתאם לתכנון המקורי השיגור היה צריך להתבצע במרץ. המטר הייתה לעגון בתחנת החלל "סאליוט 7" למספר חודשים. לראשונה צוות היה צריך לכלול אישה - אירינה פרונינה. בלחץ דמיטרי אוסטינוב תוכנית זו בוטלה והיא הוחלפה בסרברוב. הדבר גרר דחיית השיגור לחודש אפריל. "סויוז T-8" שוגרה ב-20 באפריל 1983 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת החלל סליוט 7. במהלך סיום פעילות המשגר נפגעה אנטנה של מערכת תומכת בעגינה. כתוצאה מכך היה צורך לבצע התקרבות ידנית לתחנת החלל תוך הסתמכות על ראייה בלבד. במרחק של כ-1.5-2 ק"מ מתחנת החלל צוות איבד אותה. הוחלט להחזיר את החללית לכדור הארץ. ב-22 באפריל 1983 החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ. נתונים מאנציקלופדיית החלל נתוני המשימה תיאור מפורט של האירוע (ברוסית)
תמיד גרנו בטירה

תמיד גרנו בטירה (אנגלית: We Have Always Lived in the Castle) הוא רומן אימה גותי מאת הסופרת האמריקאית שירלי ג'קסון, שפורסם בשנת 1962. זו הייתה העבודה האחרונה שג'קסון פרסמה בעודה בחיים, אשר הוקדשה לפסקל קוויצ'י, המוציא לאור והעורך שלה. הרומן כתוב מנקודת המבט של "מריקט" (מרי-קתרין) בלקווד, שגרה יחד עם אחותה והדוד שלה בבית גדול בוורמונט הממוקם בקצה עיירה אמריקאית טיפוסית. שש שנים לפני אירועי הרומן, חוותה משפחת בלקווד טרגדיה שהשאירה את שתי האחיות ודודם מבודדים משאר תושבי העיירה, כשתושבי העיירה מביעים עוינות גלויה כלפי המשפחה בכלל ומריקט בפרט. הרומן פורסם לראשונה בהוצאת ויקינג, והוא נחשב בידי רבים לפסגת היצירה של ג'קסון. העיבוד הראשון של הספר לקולנוע הופק ב-2018 וזכה לביקורות חיוביות. מריקט (מרי-קתרין) בלקווד - המספרת של הסיפור, נערה בת 18 והניצולה הצעירה ביותר מחברי משפחת בלקווד. כשהיא הייתה בת 12, הוריה, דודתה ואחיה הצעיר מתו כתוצאה מהרעלה במהלך ארוחת ערב. מריקט היא היחידה מבין בני המשפחה הנותרים, שהולכת לעיירה כדי להחליף ספרים ולקנות מצרכים. בזמן שהיא נושאת את המצרכים בחזרה לביתה, היא סובלת תדיר מהטרדות מאנשי העיירה. מריקט עוסקת ב"קסם" ואמונות תפלות, על ידי קבורה של חפצים שונים ברחבי השדות הסמוכים לביתה. קונסטנס בלקווד - אחותה הגדולה בת ה-28 של מריקט, שלא יצאה מעבר לתחום הגינה של הבית מאז האסון שפקד את משפחתה. קונסטנס הייתה זו שנעצרה בחשד לרצח, למרות שמאוחר יותר היא זוכתה מהאשמה זו. קונסטנס היא היחידה מבין חברי המשפחה שדואגת להכין אוכל, לנקות, ולדאוג לדוד ג'וליאן ולמריקט. ג'וליאן בלקווד - דודם של מריקט וקונסטנס, אחיו של אביהם המנוח, ג'ון. ג'וליאן הורעל אף הוא, אבל הצליח לשרוד, ונותר מוגבל לכיסא גלגלים. הוא שיכל את אשתו דורותי באסון המשפחתי. ג'וליאן מתואר על ידי הדמויות האחרות כתמהוני, אשר עסוק בכתיבה אובססיבית על ערב ההרעלה בזכרונותיו. צ'ארלס בלקווד - בן דודן של קונסטנס ומריקט ובנו של ארתור, אחיהם של ג'וליאן וג'ון. לאחר מותו של אביו, צ'ארלס מגיע לאחוזת בלקווד לביקור, וזוכה לחשדנות מצד מריקט וג'וליאן שלא סומכים על כוונותיו של צ'ארלס בביקורו זה. ג'וליאן חושד שצ'ארלס זומם לגנוב את ההון המשפחתי. צ'ארלס מתמקד בקשירת קשר עם קונסטנס, ומנצל את התמימות שלה כדי לנסות להניע אותה לצרכיו. אריאנה מלמד, "תמיד גרנו בטירה": היצירה המושלמת לאגורופובים בינינו, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2017 עופרה רודנר, "תמיד גרנו בטירה": ימי הביניים חוזרים לנקום, ולא רק בסדרות טלוויזיה, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2017 3 דברים טובים לסופ"ש, באתר ynet, 25 באוקטובר 2017 תמיד גרנו בטירה, באתר OCLC (באנגלית)
לודוויג אדינגר

לודוויג אדינגר (בגרמנית: Ludwig Edinger; ‏13 באפריל 1855 – 26 בינואר 1918) היה אנטומיסט ונוירולוג יהודי גרמני, ממייסדי אוניברסיטת גתה בפרנקפורט. נולד למשפחה יהודית מוורמס; אביו היה סוחר טקסטיל ופוליטיקאי, חבר הפרלמנט של הדוכסות הגדולה של הסן, ואמו הייתה ביתו של רופא מקרלסרוהה. אדינגר התגאה במקורו ממשפחה מהמעמד הנמוך ובשל כך אף ניסה בשנת 1873 לקדם חוק חינוך חינם לכל ילד, אך ללא הצלחה. אדינגר למד רפואה בין השנים 1872 ל-1877 בהיידלברג ובשטרסבורג. את מחקריו לנוירולוגיה החל לפרסם בתקופתו כעוזר לרופא בגיסן בין השנים 1877 - 1882. ולאחר התמחות נוספת בנוירולוגיה עבר לברלין, לייפציג ופריז ולבסוף פתח מכון לנוירולוגיה בפרנקפורט בשנת 1883. בשנת 1909, לאחר מחלוקת בין אדינגר לבין קרן סנקנברג על כספו של המכון הנוירולוגי עבר אדינגר לאוניברסיטת פרנקפורט והפך למנהל המחלקה הנוירולוגית. אדינגר מת בפתאומיות ב-26 בינואר 1918 מהתקף לב. בצוואתו ביקש שמוחו ייחקר במכון שלו. המחלקה הנוירולוגית של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת גתה נקראת על שמו. מדיה וקבצים בנושא לודוויג אדינגר בוויקישיתוף ביוגרפיה של אדינגר באתר הביוגרפיות הרפואי "Whonamedit?" לודויג אדינגר (1855-1918), דף שער בספרייה הלאומית
אמיך, נסיך ליינינגן

אמיך, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Emich Fürst zu Leiningen‏; 18 בינואר 1866 – 18 ביולי 1939) היה נסיך ליינינגן משנת 1904 עד מותו. אמיך נולד ב-18 בינואר 1866 בבית אוסבורן, האי וייט, הממלכה המאוחדת, לארנסט לאופולד, נסיך ליינינגן, בנו של קרל, נסיך ליינינגן והרוזנת מריה פון קלבלסברג, ולמריה, נסיכת באדן, בתם של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן וסופיה, נסיכת שוודיה. דרך אמו, הוא היה צאצא של מלכי שוודיה, גוסטב הרביעי אדולף וגוסטב השלישי. סבא שלו מצד האב קרל, נסיך ליינינגן, היה אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה. הסנדקים שלו היו דודתו של אביו, פאודורה, נסיכת ליינינגן דודו פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן (שיוצג על ידי הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג) ודודו אדוארד, נסיך ליינינגן (שיוצג על ידי ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה). ב-12 ביולי 1894 התחתן אמיך עם פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאופולדינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו חמישה ילדים. בשנת 1904 מת אביו, ואמיך ירש את תאריו. אמיך שירת בצבא הקיסרות הגרמנית, ואף הגיע לדרגת אוברסט-לויטננט, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בכמה קרבות במסגרת הקורפוס ה-18. ב-18 ביולי 1939 מת אמיך, ובנו קרל, נסיך ליינינגן ירש את תאריו. ב-12 ביולי 1894 התחתן אמיך עם פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאופולדינה, נסיכת באדן, ממנה היו לו חמישה ילדים: ויקטוריה, נסיכת ליינינגן (1895–1973), התחתנה עם מקסימיליאן רוזן זולמס-רדלהיים ואסנהיים. אמיך ארנסט, נסיך הכתר של ליינינגן (1896–1918), נהרג במהלך מלחמת העולם הראשונה. קרל, נסיך ליינינגן (1898–1946), התחתן עם מריה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. הרמן, נסיך ליינינגן (1901–1971), התחתן עם אירינה, רוזנת שנבורן-וייסנטהייד. הסו, נסיך ליינינגן (1903–1967), התחתן עם מריה לואיזה, רוזנת נסלרודה. מדיה וקבצים בנושא אמיך, נסיך ליינינגן בוויקישיתוף
שמואל אדלברג

שמואל אדלברג (בפולנית: Samuel Adalberg;‏ 1868 – 10 בנובמבר 1939) היה היסטוריון פולקלור יהודי פולני, ומוציא לאור של אוסף פתגמים וביטויים מן הפולקלור הפולני. בראשית ימי הכיבוש הנאצי בפולין במלחמת העולם השנייה הוחרמה ספרייתו הפרטית בידי הנאצים אדלברג התאבד זמן מה לאחר מכן ונקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (אוקופובה, גענשא). מקום קברו לא סומן ואינו ידוע. Dov Noy: Adalberg, Samuel. In: Encyclopedia Judaica. 2. Auflage. Band 1. Detroit 2007, ISBN 978-0-02-865929-9, S. 371. Julian Krzyżanowski: Adalberg Samuel. In: Literatura XX wieku. Przewodnik encyklopedyczny. 1. Band A–O. Wydawnictwo Naukowe PWN, Warschau 2000, ISBN 83-01-13028-8, S. 2. מדיה וקבצים בנושא שמואל אדלברג בוויקישיתוף ביוגרפיה של שמואל אדלברג(הקישור אינו פעיל) באתר "Żydowski Instytut Historyczny - יידישער היסטארישער אינסטיטוט" (בפולנית) סט"א, סט"א מודיעה: מאות יהודים הרוגים בידי נאצים, שמואל אדלברג התאבד, דבר, 10 בדצמבר 1939 שמואל אדלברג (1868-1939), דף שער בספרייה הלאומית הלל זיידמן, גורל האוצרות הרוחניים היהודיים שנגזלו, הַבֹּקֶר, 13 בספטמבר 1946.
שלמה שונפלד

שלמה שונפלד (באנגלית Solomon Schonfeld;‏ 21 בפברואר 1912, לונדון, הממלכה המאוחדת - 6 בפברואר 1984, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה רב באנגליה. היה שותף להצלת מאות ילדים ממזרח אירופה בשנות השואה. שלמה שונפלד נולד בלונדון בשנת 1912. למד בישיבת סלובודקה שבליטא ובישיבת ניטרה שבסלובקיה, שבה התיידד עם הרב מיכאל דב וייסמנדל. בגיל 22 מונה במקום אביו לרב קהילת 'עדת ישראל' שבשכונת סטמפורד היל שבלונדון, והיה גם למנהל בית-הספר התיכון היהודי הראשון בלונדון ולראש הרבנים של איחוד הקהילות האורתודוקסיות. כמייסד "מועצת החירום של הרב הראשי בבריטניה" מהדמויות הדומיננטיות בתחום ההצלה ומבצע ה"קינדרטרנספורט". במרוצת שנת 1938 שיתף פעולה עם ניקולס וינטון וקלט דרך בית הספר היהודי 'שפורד' בלונדון ילדים יהודים מארצות הרייך, והתמודד עם תופעת הפליטות והבעיות שהיו כרוכות בה. בין הילדים הפליטים, היה הגאב"ד יצחק טוביה וייס. ע"פ ההיסטוריון נורמן לברכט (גאונות וחרדה, עמ' 353) היה אחראי שונפלד להצלתם של למעלה מ-10,000 נפשות במהלך השואה. "לימים, כשילדיו מבקשים ממנו לספר על הרפתקאותיו, מעדיף הרב ד"ר סלומון שונפלד להחליף נושא. "אלוקים הטיל עלי את המשימות האלה", הוא אומר, "ולא ארצה לזקוף לזכותי את מה שהוא עשה, שמא לא יבקש ממני שוב". ב-1 בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, פונה בית הספר ל"שפורד" - אזור כפרי במרכז בריטניה, כאמצעי התגוננות מפני ההפצצות הצפויות. יהודית גרינפלד, גלות באפרים ירוקים, הוצאת פלדהיים ירושלים, 1993. שונפלד, שלמה (1912-1982), באתר יד ושם גלות באפרים ירוקים שלמה שונפלד (1912-1984), דף שער בספרייה הלאומית
חם

האם התכוונתם ל... חם בן נח – דמות מקראית, בנו השני של נח במקרא חוֹם – ברפואה: תסמין למחלה חוֹם – בפיזיקה: מעבר של אנרגיה בין גופים בעלי טמפרטורה שונה חם (קרוב משפחה) – אבי בן הזוג הוא החם; אם בן הזוג היא החמות חום
Mistletoe

Mistletoe (בעברית: דבקון) הוא שיר חג המולד של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, אשר נכתב והופק על ידי נסרי ואדם מסינגר. השיר יצא לאור ב-17 באוקטובר 2011, כסינגל הראשון מתוך אלבום חג המולד Under the Mistletoe. השיר הוא שיר פופ ואר אנד בי, ויש השפעה על רגאיי. הסינגל קיבל ביקורות חיוביים לרוב ממבקרי המוזיקה. הסינגל הרוויח בטופ 10 בקנדה, דנמרק, ונורווגיה, והחמיץ להגיע בארצות הברית כאשר קיבל את המקום ה-11, כאשר בנוסף הרוויח בטופ 40 בתשע מדינות נוספות. השיר מתלווה יחד עם וידאו קליפ אשר בוים על ידי רומן וייט, אשר נראה לעין שהזמר שר בשלג, מואר באור. השיר הוא גם השיר היחיד שג'סטין ביבר הוציא בשנת 2011. ביבר הופיע לראשונה עם השיר בשידור חי בסיור ההופעות הראשון שלו My World Tour ב־6 באוקטובר 2011, באצטדיון האולימפי שבריו דה ג'נרו, בברזיל. במשך ההופעה, ביבר אישר כי השיר הוצא לאור ברחבי העולם דרך פלטפורמת iTunes בתאריך 17 באוקטובר 2011. בריאיון עם MTV, ביבר אמר: "אני ממש מתרגש [שהשיר] הוא באמת קליט. אני יודע שכל המעריצים שלי יאהבו את זה. זה משהו שאני מרגיש שהם יתחילו לשיר את השיר בכל חג המולד שיהיה". "I'm really excited. [The song is] really catchy. I know all my fans are going to love it. It's something that I feel like they're going to be singing every Christmas" השיר נכתב והופק על ידי נסר ואדם מסינגר. השיר הוא שיר חג המולד אשר באופן קולי עובר מפופ לאר אנד בי ג'אנרים, תוך כדי שימוש באלמנטים של רגאיי. מידע על היצירה "Mistletoe" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Mistletoe" באתר יוטיוב Jocelyn Vena, Justin Bieber Previews 'Mistletoe' On Tour, MTV News (באנגלית) Jocelyn Vena, Justin Bieber Gets Romantic In 'Mistletoe' Teaser, MTV News (באנגלית)
ג'ק דונלי

ג'ק דונלי (באנגלית: Jack Donnelly; נולד ב-28 באוקטובר 1985) הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'ייסון בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "אטלנטיס". דונלי נולד בעיר בורנמות' שבאנגליה, הוא למד בבית הספר סנט קתרין בווימבורן שבדורסט, ואחר כך בבית הספר סנט פיטר בבורנמות'. אמו, כריסי ויקאם היא כוריאוגרפית (של השיר הזוכה בתחרות הזמר של האירוויזיון משנת 1981 בביצוע להקת באקס פיז). היא הייתה חברה בלהקת המחול "Hot Gossip" והופיעה באופרת הרוק "סטארלייט אקספרס". תפקידו הראשון של דונלי היה בדמות ג'ייסון ויקלר בסדרה "בית אנוביס" של ניקלודיאון. הוא כיכב בתפקידי אורח בסדרות כגון "רופאים", "שלישייה", "עברייני על", ו-"Dancing on the Edge". ב-2013 לוהק דונלי לתפקיד הראשי בסדרת הפנטזיה של ה-BBC "אטלנטיס" בה גילם את דמותו של ג'ייסון שנסחף לחוף העיר העתיקה והמסתורית "אטלנטיס". ב-2014 שיחק דונלי בתפקיד הכדורגלן אולי האנטר בסדרה הדוקומנטרית הפרודית "United We Fall". ב-2016 כיכב בפרק בסדרה "Dancing on the Edge" בתפקיד סמואל ווקר. ב-2017 שיחק דונלי בתפקיד ראשי בדמות הנסיך אדריאן בסרט הטלוויזיה של הולמרק "A Royal Winter" לצדה של מריט פאטרסון. באוקטובר 2017 התארס דונלי עם השחקנית השוודית-קנדית מאלין אקרמן. ג'ק דונלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) He attended Big Little Theatre School in Bournemouth .Juliet Stevenson and Mark Addy cast in BBC1's Atlantis, Susanna Lazarus, Radio Times, 27 March 2013. Cast announced for BBC One's Atlantis, Media Centre, www.bbc.co.uk, 27 March 2013, 09.59. Team, The Deadline (2014-02-27). "Jack Donnelly Inks With Gersh; WME Inks Trivia Game App QuizUp". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-01-30. "'Atlantis' Cast: Where Else Can You See Them? | BBC America". BBC America (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-01-30. Metro.co.uk, Keith Watson for (2013-09-26). "Jack Donnelly goes insane for Atlantis role". Metro. נבדק ב-2017-01-30. "United We Fall: What Jack Donnelly did next". Digital Spy (באנגלית). 2015-02-06. נבדק ב-2017-01-30. "Jack Donnelly: Death in Paradise is actually filmed in paradise – unlike Atlantis! | News | TV News | What's on TV". What' s on TV (באנגלית אמריקאית). 2016-02-12. נבדק ב-2017-01-30. "Cast | A Royal Winter | Hallmark Channel". Hallmark Channel. נבדק ב-2017-01-30. Hautman, Nicholas (13 באוקטובר 2017). "Malin Akerman Is Engaged to Jack Donnelly". Usweekly.com. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
הטאודה

הטאודה (בנפאלית: हेटौडा) היא בירת פרובינציית בגמטי במזרח נפאל. העיר שוכנת כ-130 ק"מ (40 ק"מ בקו אווירי) דרום-מערבית לבירה קטמנדו בגובה של 345 עד 510 מטר במרכז מחוז מאקוונפור שבדרום-מערב הפרובינציה על גדות נהר ראפטי. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 אוכלוסייתה מנתה 193,576 תושבים, ובכך היא העיר הרביעית בגודלה בפרובינציית בגמטי (אחרי קטמנדו, בהרטפור ולליטפור). נמל התעופה סימארה, הממוקם 30 ק"מ דרומית מהטאודה, משרת את העיר. מדיה וקבצים בנושא הטאודה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטאודה Nepal: Municipal Division (Districts and Local Units) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא נפאל ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נרג'יס נג'אר

נרג'יס נג'אר (בערבית: نرجس نجّار; בצרפתית: Narjiss Nejjar; נולדה בשנת 1971) היא במאית ותסריטאית קולנוע וסופרת מרוקאית. הסרט שלה Les Yeux Secs (עיניים יבשות מבכי) הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2003. נג'אר נולדה בטנג'יר, ולמדה קולנוע במכון לקולנוע ואמנות ויזואלית (ESRA) בפריז. ב-1994, היא ביימה את הסרט התיעודי הראשון שלה, L’exigence de la Dignite. היא יצרה ועבדה על מספר סרטים עלילתיים ותיעודיים, ביניהם סרט תיעודי על אמנות אסלאמית, וגרסה בערבית לרחוב סומסום. סרטה המוכר ביותר הוא הסרט עלילתי Les Yeux Secs אשר התחיל בתור סרט תיעודי על נשות העיירה טיזי, אך הנשים סירבו להצטלם. הסרט מספר על כפר שבו הנשים רואות את הגברים רק פעם בשנה, כשאלו באים לביקור. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2003, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של רבאט. היא גם המחברת של הספר Cahier d'empreintes, אשר יצא לאור בשנת 1999. נג'אר היא בתו של הסופר נופיסה סבאי, אשר גם שימש כמפיק בסרטה Les Yeux Secs. L’exigence de la Dignite ‏(1994) Khaddouj, Memoire de Targha ‏(1996) Les Salines ‏(1998) Le septième ciel ‏(2001) Le miroir du fou ‏(2002) Les Yeux Secs ‏(2003) Wake Up Morocco ‏(2006) Terminus des anges ‏(2010) L'amante du rif ‏(2011) נרג'יס נג'אר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נרג'יס נג'אר, באתר AllMovie (באנגלית) נרג'יס נג'אר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Narjiss Nejjar באתר Allocine. (צרפתית) "Narjiss NEJJAR". Festival De Cannes. Armes, Roy (2008). Dictionary of African Filmmakers. Bloomington, IN: Indiana University Press. p. 223. ISBN 9780253000422. "Narjiss Nejjar". Websil Sarl. 19 באוקטובר 2005. {{cite news}}: (עזרה) Pallister, Janis L.; Hottell, Ruth A. (2011). Noteworthy Francophone Women Directors: A Sequel. Madison, NJ; Lanham, Md.: Fairleigh Dickinson University Press ; Rowman & Littlefield. pp. 100–101. ISBN 9781611474435.