laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוסקבה פטושקי

מוסקבה-פטושקי (ברוסית: Москва́ — Петушки́) הוא ספר של ונדיקט ירופייב, שנכתב בשנת 1969 והופץ בצורת סאמיזדאט בברית המועצות. הספר זכה למעמד של "ספר פולחן" בברית המועצות. הספר הודפס לראשונה בשנת 1973 בכתב העת "עמי" בשפה הרוסית, שיצא לאור בישראל. מאוחר יותר יצא הספר לאור גם בפריז, אך ברוסיה עצמה ראה אור רק בשנת 1989, שנה לפני מות המחבר ולאחר שמדיניות הפרסטרויקה הקלה את מגבלות הצנזורה על ספרים. הספר תורגם מחדש לעברית בשנת 1994 בידי נילי מירסקי, ויצא לאור בהוצאת עם עובד. הספר מתאר מסע סוריאליסטי ומשעשע של הגיבור, שלרוב הוא שיכור, וניצ'קה, שהוא בן דמותו של ירופייב, ברכבת ממוסקבה אל אהובתו ובנו בפטושקי, מרחק 125 ק"מ, במטרה למצוא את הגאולה בעולם זה. בסופו של דבר הוא מוצא עצמו חזרה במוסקבה הקומוניסטית, באזור הקרמלין, אותו לא ראה עד לאותו הרגע, ומת בדקירה בגרונו. בתחילת הסיפור וניצ'קה מתאר עצמו כמי שפוטר מעבודתו בהנחת כבלי טלפון בשל שרטוט דיאגרמות השתייה שלו ושל עמיתיו לעבודה. דיאגרמות אלו גילו מתאם ברור בין כמויות השתייה החריפה וטיפוס האישיות. וניצ'קה מבזבז את שארית כספו על מתנות לבנו, מזון לדרך וקניית משקה אלכוהולי נוסף. הוא שוקע במונולוגים ארכניים אודות היסטוריה, פילוסופיה ופוליטיקה. בנוסף הוא מתיידד עם נוסעים אחרים ודן איתם במצבה העגום של ברית המועצות תוך כדי שתייה. הספר כתוב בסגנון ייחודי כהזיה המשולבת במתכונים של קוקטיילים מוזרים ובציטוטים תרבותיים, דתיים ופוליטיים למכביר. הוא משלב אמרות מליציות, סלנג וקללות וכן התייחסות ליצירות ספרותיות ופילוסופיות, כמו אלה של יוהאן וולפגנג גתה ועמנואל קאנט. לאורך הספר מביע ירופייב ביקורת והתרסה כנגד המשטר הסובייטי בברית המועצות. פרפרזות על כתבי לנין שזורות לאורך הרומן. כמו כן, ישנם אזכורים ציניים של קארל מרקס, פרידריך אנגלס ואלכסנדר הרצן. במהלך הספר מוזכרים אישים כמו ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר, תוך ביקורת מרומזת על תמיכתם במדיניות הגולאגים בברית המועצות. בנוסף לכך מופיעה לאורך הספר ביקורת גם על היחס של המשטר הסובייטי לנצרות. ירופייב מביע רגשות דתיים והזדהות עם ישו ואף חוזר לנצרות הקתולית ולא לנצרות הפרבוסלבית הנהוגה ברוסיה. דוגמה מוקצנת לכך היא רפרנס לרעיון הפניית הלחי השנייה בו מתקין הגיבור קוקטייל בשם "מעי הכלבה" וטוען שאחרי שתייתו "אדם מגיע לכזאת דרגה של רוחניות שאפשר לירוק עליו במשך מחצית השעה והוא לא יגיד דבר". כמו כן, מביע הסופר יחס חיובי לישראל, ולועג על הפרנויה הסובייטית מהציונות. למשל, הוא מספר לפועלים שעבדו איתו בהנחת כבלי הטלפון על משה דיין ואבא אבן, תוך התבדחות גסה על שמותיהם. דבריו נגדו את המדיניות הרשמית של הקרמלין שהורה על תמיכה במדינות ערב בכל רחבי הגוש הקומוניסטי והתנגד לישראל. מוסקבה פטושקי, באתר OCLC (באנגלית) מידע על מוסקבה פטושקי בקטלוג הספרייה הלאומית נילי מירסקי, מוסקבה פטושקי - אחרית דבר לספר, תל אביב: עם עובד, 1994 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרן ברטלסמן

קרן ברטלסמן (בגרמנית: Bertelsmann Stiftung) היא ארגון ללא כוונת רווח הגדול מסוגו בגרמניה. הקרן מחזיקה ב-76.9% ממניות תאגיד התקשורת וההוצאה לאור "ברטלסמן" שרווחיו מהווים את מקור הכנסתה היחיד. הקרן הוקמה על ידי בעלי ברטלסמן, ריינהארד מוהר, ב-1977 והיא נשלטת על ידי משפחת מוהר. מטרות הקרן הן לקדם רפורמות ודמוקרטיזציה תוך מעורבות פעילה בפוליטיקה, בכלכלה, בחברה ובחינוך. הקרן מממנת רק מיזמים שטיפחה בעצמה ולא מהווה גוף מימון או תמיכה במיזמים פעילים אחרים. פעילויותיה כוללות מחקר, פרסום ועידוד דיון ציבורי בנושאים שונים שבתחום התעניינותה על ידי פרסום ניירות עמדה, עריכת כנסים וימי עיון והסברה וכדומה. הקרן משפיעה על נושאי כלכלה, עבודה וחינוך גבוה ברוח הליברליזם, למשל בדרישה לגבות שכר לימוד באוניברסיטאות על מנת לשפר את יכולתן להתנהלות עצמאית ולהגביר את התחרות החופשית בין המוסדות להשכלה גבוהה בגרמניה. הביקורת כלפי הקרן כוללת טענות על מעורבות פעילה מדי של גוף כלכלי פרטי בעולם הפוליטי. מדיה וקבצים בנושא קרן ברטלסמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרן ברטלסמן אתר האינטרנט הרשמי של קרן ברטלסמן (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של קרן ברטלסמן (באנגלית) קרן ברטלסמן, ברשת החברתית פייסבוק קרן ברטלסמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרן ברטלסמן, ברשת החברתית LinkedIn קרן ברטלסמן, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר הבית (באנגלית) ו(בגרמנית)
מילרס פוינט

מילרס פוינט (באנגלית: Millers Point) הוא פרוור בסידני. מילרס פוינט הוא פרוור קטן המצוי בקצהו הצפוני של שטח השיפוט של עיריית סידני. מצפון לו ממוקם דאווס פוינט, מדרום ברנגרו, ממזרח הרוקס וממערב מפרץ ג'קסון. הוא מהפרוורים הקטנים בסידני. הפרוור החל כנחלה קטנה סביב טחנת קמח בבעלותו של ג'ק לייטון, והאזור נודע כנקודת ג'ק הטוחן (Jack The Miller's Point). במרוצת השנים השם התקצר לנקודת הטוחן (the Miller's Point) ומשם למילרס פוינט. ב-1833 נתן המושל בורק שטח אדמה קטן לכנסייה הקתולית להקים בית ספר ובית תפילה בפרוור. האדריכל אמברוז האלן נשכר על ידי הכנסייה להקים את בית התפילה, וזה נחנך בשנת 1835. בית תפילה זה הוא בית התפילה הקתולי העתיק ביותר באוסטרליה, ומשמש עד היום (2010) למיסות של הקהילה המקומית. בית הספר שהיה באותו בניין נסגר בשנת 1992. על גבעת המצפה, הנחלקת בין הפרוור לדאווס פוינט הסמוך, מצוי מצפה הכוכבים של סידני, מבנה שנוסד בשנת 1858 על ידי האסטרונום ואיש הכמורה ויליאם סקוט. במילרס פוינט מצויים כמה מהפאבים העתיקים ביותר בניו סאות' ויילס, אך פרט להם ולמצפה הסמוך אין בפרוור מוסדות תרבות בולטים. מדיה וקבצים בנושא מילרס פוינט בוויקישיתוף מילרס פוינט באתר "Dictionary of Sydney" מילרס פוינט באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)
ג'ף בלוקלי

ג'פרי פול "ג'ף" בלוקלי (אנגלית: Jeffrey Paul "Jeff" Blockley; נולד ב-12 בספטמבר 1949) הוא כדורגלן עבר אנגלי. בלוקלי נולד בלסטר, אך החל את הקריירה שלו ב-1968 בקובנטרי סיטי. הוא שיחק בעמדת הבלם, וערך 150 הופעות במדי קובנטרי, ואף זומן פעם אחת לסגל נבחרת אנגליה עד גיל 23. באוקטובר 1972 הוא עבר לארסנל תמורת 200,000 לירות שטרלינג, כמחליפו של הקפטן הקודם פרנק מקלינטוק. הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל בהפסד 0-1 לשפילד יונייטד ב-7 באוקטובר 1972, וארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אנגליה, בתיקו 1-1 מול נבחרת יוגוסלביה, שהייתה גם הופעתו היחידה במדי הנבחרת הלאומית. למרות זימונו לנבחרת הוא לא נהנה מקריירה טובה בארסנל. מקלינטוק היה אחד מסמלי המועדון ושחקן פופולרי בקרב האוהדים, ואילו ביצועיו של בלוקלי לא היו עקביים, כולל טעות בחצי גמר גביע ה-FA של עונת 1972/1973, שבזכותה הצליח ויק האלום מסנדרלנד להבקיע שער ולנצח 2-1. לאחר עזיבת מקלינטוק לקווינס פארק ריינג'רס בקיץ 1973 הפך בלוקלי לשחקן הרכב במרכז ההגנה של ארסנל, אך המועדון חווה את אחת מעונותיו הגרועות ביותר בתולדותיו; הוא הודח מגביע ה-FA וגביע הליגה על ידי מועדונים בכירים פחות, ובסיום העונה דורג במקום ה-10 בליגה. אוהדי המועדון היו מתוסכלים והאשימו בכך את בלוקלי. ניק הורנבי, בספרו "קדחת המגרש", טען כי בלוקלי היה "חסר כישורים למילוי מקומו של איאן יור"; מאוחר יותר אמר ברטי מיי כי החתמת בלוקלי הייתה הטעות הגדולה ביותר שעשה כמאמן ארסנל. ימיו של בלוקלי בארסנל היו ספורים, ואף על פי שהחל במדי המועדון את עונת 1974/1975 הוא הודח מהסגל, והוסף לרשימת ההעברות. בינואר 1975 הוא הועבר ללסטר סיטי תמורת 100,000 לירות שטרלינג. בסך הכול הוא השתתף ב-62 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שער אחד. הקריירה של בלוקלי השתקמה במידת מה בלסטר, לאחר שסייע למנוע את ירידת הקבוצה מהליגה בעונתו הראשונה שם. בעונת 1975/1976 הוא הוביל את הקבוצה למקום השביעי, ובסופו של דבר מונה לקפטן. אולם, הוא סבל ממספר פציעות שהגבילו מאוד את יכולתו לשחק בליגות הבכירות, ואף הושאל לדרבי קאונטי בחודשיים הראשונים של 1978. לאחר 75 משחקים בשלוש עונות וחצי הוא עזב לנוטס קאונטי, שם השתתף ב-57 משחקי ליגה בשתי עונות לפני שפרש מכדורגל והוא בן 31. לאורך הקריירה שלו השתתף בכ-400 משחקים רשמיים. לאחר פרישתו עבד כמאמן במספר מועדונים בליגות הנמוכות, ולאחר שפרש כליל מכדורגל החל לעבוד כאיש מכירות מטעם חברה בתחום האנרגיה. כיום הוא מחזיק בבעלותו חברת אנרגיה בשם טרנסמץ'. ג'ף בלוקלי, באתר Transfermarkt ג'ף בלוקלי, באתר National Football Teams ג'ף בלוקלי, באתר FootballDatabase.eu ניק הורנבי, קדחת המגרש (עמוד 83), הוצאת עגור 1994 (Phil Soar & Martin Tyler, The Official Illustrated History of Arsenal (page 133), Hamlyn, 2008 (ISBN 978-0-600-61889-8
ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים

ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים (בעבר: ועדת הטקסים הממשלתית) הייתה ועדת שרים האמונה על קיומם של הטקסים הממלכתיים וסמלי מדינת ישראל. הוועדה מתכנסת מכוח החלטת ממשלת ישראל, ומתפזרת עם פיזורה. חברי הוועדה הם שרים מכהנים בממשלה ואל ישיבותיה מוזמנים בקביעות בין היתר ראש הטקס במשרד החוץ, ראש ענף משטר ונוהג במשטרת ישראל, ראש ענף משטר ומשמעת בצה"ל, מנכ"ל בית הנשיא, מנהל מרכז ההסברה וראש ענף טקסים ואירועים במשמר הכנסת. הוועדה אמונה על סמלי המדינה: הדגל, הסמל וההמנון, אישור עיטורים שונים, מטבעות ושטרות ובולים רשמיים של המדינה. בנוסף אחראית הוועדה על אירועים וימי זיכרון ממלכתיים הקיימים מכוח חוק או מכוח החלטת ממשלה, על קיומו של נוהל חבצלת, על רשימת סדרי הקדימה הממלכתיים, קביעת הנושא המרכזי של יום העצמאות והשנה כולה. בראש הוועדה עומד שר התרבות ומרכז ההסברה (החל מ-2015 בראשות מושיק אביב) משמש כגוף הביצוע שלה. הועדה לא הוקמה מחדש עם הקמת הממשלה ה-37. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. מרכז ההסברה ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים, החלטה מספר 3159 של ממשלת ישראל השלושים, משנת 2005, באתר של משרד ראש הממשלה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומאס פיצ'י

תומאס טינדאל פיצ'י (באנגלית: Thomas Tindal Fitchie‏; 11 בדצמבר 1881 - 17 באוקטובר 1947) היה כדורגלן סקוטי. פיצ'י שיחק בעמדת החלוץ, ונודע בכינוי "נסיך המכדררים" בזכות שליטתו הטובה בכדור ונחישותו ליד שער היריב. הוא נולד באדינבורו ושיחק כחובבן בשנות הקריירה הראשונות שלו, מאחר שהיו לו התחייבויות עסקיות שמנעו ממנו לשחק כמקצוען. ידוע עליו כי הוא נהג לעבור ממקום למקום בתדירות גבוהה, ולפיכך הקריירה שלו הייתה אקלקטית במידה מסוימת. הוא שיחק במספר מועדונים, לעיתים לתקופות קצרות מאוד של חודש. הוא החל את הקריירה שלו בווסט נורווד, והצטרף לוולוויץ' ארסנל בנובמבר 1901. פיצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה מול גיינסבורו טריניטי ב-8 בפברואר 1902, והבקיע שני שערים שסייעו לארסנל לנצח 5 - 0. הוא שיחק בארסנל לסירוגין בגלל התחייבויותיו העסקיות, ולעיתים קרובות שיחק כשחקן אורח במועדונים אחרים מלונדון, בהם פולהאם, לונדון קלדוניאנס וטוטנהאם הוטספר. מועדונו העיקרי של פיצ'י המשיך להיות ארסנל, והוא שיחק בעיקר שם כשהיה בלונדון. רק בעונת 1904/1905, הראשונה בתולדות המועדון בליגה הראשונה, הוא החל לשחק באופן סדיר בהרכב, והבקיע שישה שערים בתשעה משחקים. פיצ'י שיחק היטב באותה תקופה ובזכות כך זומן לנבחרת סקוטלנד. הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הייתה ב-6 במרץ 1905, בהפסד 1 - 3 לנבחרת ויילס. הוא השתתף ב-4 משחקים במדי הנבחרת, ושערו היחיד במדיה הובקע במשחק מול נבחרת אירלנד ביום פטריק הקדוש של 1906. הוא המשיך לשחק בקביעות בארסנל, ובעונת 1905/1906 הבקיע 9 שערי ליגה והעפיל עם המועדון לחצי גמר גביע ה-FA. פיצ'י עזב את ארסנל באמצע 1906 על מנת לחזור לסקוטלנד, ושיחק עבור קווינס פארק במשך שנתיים. בתקופה זו הוא חזר לדרום אנגליה לתקופה קצרה, ולעיתים שיחק עבור נוריץ' סיטי וברייטון אנד הוב אלביון. הוא חזר לארסנל ב-1908, ובהופעת הבכורה המחודשת שלו הבקיע את השער היחיד בניצחון על פרסטון נורת' אנד. פיצ'י שיחק בארסנל לאורך כל עונת 1908/1909, הבקיע עשרה שערים (תשעה בליגה ואחד בגביע) ב-21 משחקים, והפך למלך השערים של המועדון; באותה עונה סיים המועדון במקום השישי, שהיה הדירוג הטוב ביותר עד עונת 1925/1926. בסך הכל הוא השתתף ב-63 משחקים במדי ארסנל, בהם הבקיע 30 שערים. לאחר שעזב את ארסנל הוא הצטרף לקבוצה שנודעה בכינוי "דה פילגרימס" (עולי הרגל), שהורכבה משחקנים בריטים וסיירה בארצות הברית באוקטובר ובנובמבר 1909. לאחר שחזר לאנגליה הוא שיחק עבור גלוסופ נורת' אנד עד 1911, ופעם נוספת עבור פולהאם ב-1912. Tony Matthews, WHO'S WHO OF ARSENAL (pages 101 - 102), Hamlyn, 2008 (ISBN 1-84596-232-X) תומאס פיצ'י, באתר FootballDatabase.eu תומאס פיצ'י באתר London Hearts
ברטלסמן מיוזיק גרופ

BMG (ראשי תיבות באנגלית: Bertelsmann Music Group; קבוצת מוזיקה ברטלסמן) הייתה חברת תקליטים ותאגיד רב-לאומי להוצאה לאור והפקה של מוזיקה, וידאו ו-DVD. כיום עוסקת החברה בתחום ניהול זכויות דיגיטלי (DRM). ב-1979 רכשה חברת ההוצאה לאור ברטלסמן את חברת התקליטים אריסטה רקורדס, ב-1986 רכשה את תקליטי RCA ויצרה את "קבוצת המוזיקה". ב-1996 רכשה ברטלסמן את תקליטי וינדהם היל (Windham Hill Records), בהם היה לה חלק כבר מ-1992. ב-1996 איגדה ברטלסמן את מכלול עסקי הפקת והפצת המוזיקה שלה תחת חברת BMG והפכה לאחת מ"ארבע הגדולות" (החברות השולטות בשוק המוזיקה, יחד עם EMI, וורנר מיוזיק גרופ ויוניברסל מיוזיק גרופ) עם נתח של 21.5% מן השוק. במרץ 2004, עם איחודה של BMG עם סוני מיוזיק מבית סוני, נוסדה חברת BMG Sony Music Entertainment על בסיס 50% שליטה לכל אחת מהחברות. בדצמבר 2008 מכרה ברטלסמן את חלקה ב-Sony-BMG לסוני תוך יצירת "סוני מיוזיק אנטרטיינמנט". עבור חלקה של ברטלסמן שילמה סוני 1.5 מיליארד דולר. לאחר מכן עברה BMG לתחום ניהול הזכויות הדיגיטלי. BMG הייתה בין המשקיעות במיזם נאפסטר לשיתוף קבצים, עקב כך חויבה ב-2007 לשלם פיצויי זכויות יוצרים בסך 130 מיליון דולר, במסגרת הסדר טיעון בתביעה שהוגשה נגדה על ידי חברות התקליטים הגדולות ונציגי בעלי זכויות יוצרים שהפרה. בין האמנים שהיו חתומים בחברה, או אחת מחברות הבת שלה, ניתן למנות את דיידו, אבריל לאבין, קולדפליי, שאקירה, עפרה חזה, בריטני ספירס, מודרן טוקינג, כריסטינה אגילרה, שאניה טוויין, קלי קלרקסון, מארון 5, ג'סטין טימברלייק, אמנדה ינסן, אלביס קוסטלו, ווסטלייף, אנה קרולינה, מוזיאו רוזנבאך, WWO ואחרים. החברה הובילה גם את שוקי המוזיקה הקלאסית בזכות קטלוגיהן של RCA וסוני והייתה מובילה עולמית בתחום המוזיקה הנוצרית המודרנית. מדיה וקבצים בנושא ברטלסמן מיוזיק גרופ בוויקישיתוף BMG ניהול זכויות דיגיטלי (באנגלית) אתר הבית של BMG (באנגלית) ערוץ BMG סוני ב-youtube
מאזי סטאר

מאזי סטאר (באנגלית: Mazzy Star) הייתה להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית שהוקמה בסנטה מוניקה, קליפורניה בשנת 1989. דייוויד רובאק והופ סנדובל מהווים כמרכז היצירתי של הלהקה; סנדובל כתבה את מילות השירים ורובאק הלחין את רוב החומרים של הלהקה. אלבום הבכורה של ההרכב, "She Hangs Brightly", יצא בשנת 1990 והשמעת הבכורה שלו נעשתה בחברת התקליטים "Rough Trade Records". סגנון המוזיקה באלבום הוא פוסט-פאנק ורוק פסיכדלי. האלבום מושפע מלהקות כמו הדלתות והוולווט אנדרגראונד. את רוב החומר של האלבום הקדישה הלהקה לכתיבת בלדות כבדות בסגנון אקוסטי ובלוז. מאזי סטאר חתמה על חוזה עם חברת התקליטים "קפיטול רקורדס" אשר הפיקה לה גם את האלבום הראשון שלה. האלבום השני, "So Tonight That I Might See", יצא לאור בשנת 1993 וזכה להצלחה, הוא הניב את השיר המפורסם של הלהקה "Fade into You". הסינגל נכנס ל-Top 50 במצעד האמריקאי והבריטי. כמו כן ביצעה הלהקה באלבום את "בלדת חמשת המיתרים" שכתב ארתור לי (מלהקת LOVE). האלבום השלישי של ההרכב, "Among My Swan", יצא בשנת 1996 ופחות הצליח באופן מסחרי. הסינגל "Flowers In December" נכנס ל-Top 40 במצעד הבריטי. אחרי שחרור האלבום השלישי יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בשנת 1997, אחרי שתיקה של שלוש שנים. במקביל, סנדובל הופיעה ושיתפה פעולה עם הלהקות "The Jesus and Mary Chain" ו"The Chemical Brothers". בשנת 2000 הלהקה חזרה לסיבוב הופעות קטן באירופה, אשר כלל שירים חדשים. בשנת 2001 הוציאה סנדובל את אלבום הסולו הראשון שלה עם להקת הליווי "The Warm Inventations". בנובמבר 2003 הופיעה מאזי סטאר בפעם האחרונה לפני הפסקה של מספר שנים. בשנת 2009, בריאיון לעיתון "רולינג סטון", סנדובל אישרה שהלהקה עדיין קיימת ועובדת על אלבומה הרביעי. ביוני 2012 הלהקה התאחדה שוב וחזרה לסיבוב הופעות בארצות הברית ואירופה. בשנת 2013 הוציאה הלהקה את האלבום האחרון "Seasons of Your Day", שקיבל ביקורות חיוביות. ביוני 2018, הלהקה התאחדה לסדרת ההופעות הראשונה שלהם בחמש שנים, בהופעה של שלושה לילות רצופים בבית האופרה של סידני. באותו חודש, הלהקה פרסמה מיני-אלבום חדש תחת השם "Still". דייוויד רובאק נפטר ממחלת הסרטן ביום 24 בפברואר 2020. "She Hangs Brightly" ‏ (1990) "So Tonight That I Might See" ‏ (1993) "Among My Swan" ‏ (1996) "Seasons of Your Day" ‏ (2013) "Still" ‏ (2018) מאזי סטאר, ברשת החברתית פייסבוק מאזי סטאר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאזי סטאר, ברשת החברתית אינסטגרם מאזי סטאר, סרטונים בערוץ היוטיוב מאזי סטאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאזי סטאר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מאזי סטאר, באתר ספוטיפיי מאזי סטאר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מאזי סטאר, באתר Last.fm (באנגלית) מאזי סטאר, באתר AllMusic (באנגלית) מאזי סטאר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאזי סטאר, באתר דיזר מאזי סטאר, באתר Discogs (באנגלית) מאזי סטאר, באתר Songkick (באנגלית) מאזי סטאר, באתר Genius מאזי סטאר, באתר SecondHandSongs מאזי סטאר, באתר בילבורד (באנגלית) דוריאן לינסקי, הגרדיאן, “מאזי סטאר” - הלהקה המשעממת הכי מרתקת בעולם, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2013 בועז כהן מראיין את מאזי סטאר, 1993 Slotnik, Daniel E. (2020-02-26). "David Roback, 61, a Founder of the Band Mazzy Star, Is Dead". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-14.
קמפרדאון

קמפרדאון (באנגלית: Camperdown) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney) ומועצת מריקוויל (Marrickville Council). קמפרדאון ממוקם כ-4 ק"מ דרום מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל בדרומו בניוטאון ואוניברסיטת סידני (ומעבר לה, בדרלינגטון), במזרחו בגליב ופורסט לודג' ובצפונו ומערבו באננדייל. קמפרדאון החל בשטר קניין על סך 240 אקרים שניתן לוויליאם בליי בתחילת המאה ה-19. השטח כיסה במקור את קמפרדאון וחלקים מניוטאון הסמוכה, ונקרא על ידי בליי קמפרדאון על שם קרב קמפרדאון. שטח האדמה הועבר ליורשיו של בליי ואלו הפכו אותו לאזור חקלאי באמצע המאה ה-19. ב-1827 נפתח בפרוור מסלול מרוץ סוסים גדול, בשטח שבו כיום עומד בית החולים הנסיך אלפרד, ובשנות החמישים של המאה ה-19 נבנו בנייני הקמפוס הראשונים שישמשו בבוא היום את אוניברסיטת סידני, בראש ובראשונה אולם בלאקט ב-1857. קמפרדאון כולל חלק מבנייני הקמפוס של אוניברסיטת סידני, בין השאר מכללת סיינט ג'ון, מכללת סיינט אנדרוז, מכללת סיינט פול, מכללת סנטה סופיה, מכללת וסלי, מכללת הנשים, בית מנדלבאום והבית הבינלאומי. בפרוור מצוי בית חולים גדול המשרת את תושבי אזור סידני העיר, בית החולים על שם הוד מעלתו הנסיך אלפרד (Royal Prince Alfred Hospital), שנקרא על שם אלפרד, דוכס סקסה-קובורג-גותה. מבחינה ארכיטקטונית, קמפרדאון בנוי ברובו בסגנון ויקטוריאני, עם בתי שורה בני קומה אחת. בדומה לפרוורים רבים בשטח סידני העיר, הג'נטריפיקציה עברה על קמפרדאון, והוסיפה מספר בתים מודרניים לצד בתיו העתיקים ביותר. מדיה וקבצים בנושא קמפרדאון בוויקישיתוף קמפרדאון באתר "Dictionary of Sydney" קמפרדאון באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 21.10.2011 בארכיון Wayback Machine)
JVC

JVC (ראשי תיבות באנגלית: Japan Victor Company. ביפנית: 日本ビクター株式会社, Nippon Bikutā Kabushiki-gaisha) היא חברת אלקטרוניקה יפנית. החברה נוסדה ב-1927 כחברה-בת עצמאית של ויקטור טוקינג משין האמריקאית. מטה החברה נמצא ביוקוהמה והיא ידועה במיוחד בשל פיתוח שיטת ה-VHS כסטנדרט לקלטת וידאו ביתית. ביפן החברה משווקת את מוצריה תחת המותג "ויקטור". בשנות השלושים ייצרה החברה, כמו מקבילתה האמריקאית, גרמופונים ותקליטים (תחת מותג "His Master's Voice", שבבעלותה ביפן), אולם כבר ב-1932 החלה לייצר מקלטי רדיו. ב-1939, במקביל לחברה-האם שלה בארצות הברית, RCA הציגה JVC את הטלוויזיה הראשונה תוצרת יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה התערערו הקשרים בין JVC לבין RCA האמריקאית ובשנת 1953 נרכשה JVC על ידי תאגיד מצושיטה-פנסוניק ( Matsushita-Panasonic). בשנות השבעים המציאה JVC ושיווקה בהצלחה בשם המסחרי JVC-videosphere טלוויזיה זעירה ניידת מבוססת CRT, שנמכרה בשילוב עם שעון מעורר בעיצוב חדשני. ב-1976 הציגה JVC את שיטת ה-VHS החסכונית להקלטה והשמעת וידאו ביתי וניצחה את מתחרותיה (בטא של סוני, וידאו 2000 של פיליפס, לייזרדיסק של MCA ופורמט CED של RCA) כאשר התקבלה השיטה כתקן דה פקטו בשוק הווידאו העולמי. ב-1979 כבר שווקה הטלוויזיה הניידת של JVC משולבת בנגן וידאו. בראשית שנות השמונים ניסתה JVC להתחרות בסוני גם בשוק נגני השמע הניידים (ווקמן), אך בשוק זה גברה עליה סוני. ב-1986 הוציאה JVC לשוק מחשב אישי תואם לתקן MSX2 מבוסס מעבד זילוג Z80 עם 64K RAM וכונן דיסקטים של "3.5. אולם המחשב, ששווק ביפן ובאירופה בשם JVC HC-95 היה כישלון מסחרי. מאז שנת 2000 מתמקדת החברה בייצור מצלמות וידאו דיגיטליות וציוד נלווה ובכללו מכשירי DVD. ב-2005 הייתה חלוצת פיתוח DVD קורא וכותב דו-צדדי (DVD+RW DL). ב-2001 זכתה JVC בפרס אמי לטכנולוגיה והנדסה על "הישגים טכנולוגיים יוצאים מגדר הרגיל בחלוציות פיתוח מצלמות וידאו לצרכן". ב-1 באוקטובר 2008 התפצלה JVC מאחזקתה של מצושיטה-פנסוניק תוך מיזוגה לחברת קנווד ויצירת חברת החזקות בשם "JVC-קנווד אחזקות" שהיא בעלת השליטה בשתי חברות אלה. מדיה וקבצים בנושא JVC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של JVC (באנגלית) JVC, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אמו דריה

אמו דריה (טורקמנית: Amyderýa; יוונית עתיקה: Ὦξος (אוקסוס); ערבית: جيحون (ג'יחון); אינדו-אירופאית: Vaksu) הוא נהר במרכז אסיה ששמש בימי קדם כגבול בין סוגדיאנה לבאקטריה. הנהר נשפך בדלתה לימת אראל והוא מתהווה מחיבורם של נהרות הפאנג' והוואחש. בימי קדם כונה בערבית בשם ג'יחון, על שם הגיחון, אחד מארבעת נהרות גן העדן. מוכר לעיתים בשמו הלטיני, נהר האוקסוס. אורכו של הנהר כ-2,400 ק"מ, והוא מנקז אזור של 534,739 קמ"ר. האמו דריה מקבל את מימיו מהפשרת שלגים וקרחונים בהרי פמיר. ספיקתו השנתית הממוצעת היא כ-90 מיליארד קוב מים והוא ניתן לשייט לאורך כ-1,450 ק"מ. בתקופות שונות בהיסטוריה היו לנהר שני ניקוזים, אחד לימת אראל, והשני לים הכספי באמצעות הזרוע המערבית שלו - נהר אוזבוי הקדום (שלא קיים עוד). עד המאה ה-16 נוקזה רוב הזרימה בנהר לים הכספי, מאז הוא נשפך אל ימת אראל בלבד, אך ניתן להבחין בערוצו היבש לים הכספי. בשנת 1878, בשעת שיטפון הגיע שוב הנהר לים הכספי, דבר שעורר את האפשרות ליצור תעלה קבועה שתחבר את ימת אראל לים הכספי. הפאנג', אחד מיובלי הנהר מהווה את הגבול בין אפגניסטן, אוזבקיסטן וטג'יקיסטן. יובל חשוב אחר הוא נהר פמיר שמתחיל את מהלכו בהרי פמיר, חלק משרשרת הרי ההינדו-כוש. בהתקרבו לימת אראל, יוצר האמו דריה דלתה גדולה. למן שנות ה-50 של המאה ה-20, ניצול מוגזם של מימיו להשקיית שדות הכותנה של ברית המועצות הביא לירידה דרסטית במפלס המים של ימת אראל, ולהתייבשותו של חלק הארי שלה. מדיה וקבצים בנושא אמו דריה בוויקישיתוף על נתיבו של נהר האוקסוס אמו דריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמו דריה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) General A. I. Glukhovskoj and his “Indo – Amu Darya – Caspian waterway from the Indian Ocean through northern India, Afghanistan, Central Asia and Russia to the Black and Baltic Seas” ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדם הייווד

אדם סימור הייווד (אנגלית: Adam Seymour Haywood‏; 23 במרץ 1875 - מאי 1932) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ השני, אך גם בשאר עמדות ההתקפה. הייווד נולד בעיירה ברטון, ואת קריירת הנוער שלו עשה במועדון המקומי ברטון וונדררס ובמועדון סוודלינקוט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בוולוויץ' ארסנל בינואר 1896, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול לסטר פוסה ב-25 בינואר, והיה שחקן הרכב קבוע בעונתו הראשונה. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בשלוש העונות הבאות, והבקיע שערים רבים. עונתו הטובה ביותר הייתה 1898/1899, בה הבקיע 12 שערים ב-23 משחקי ליגה. בסך הכל הוא הבקיע 36 שערים ב-91 משחקים במדי ארסנל, אך בעקבות המצב הכלכלי הלא טוב של המועדון הוא הועבר במאי 1899 לגלוסופ נורת' אנד תמורת 50 לירות שטרלינג. הייווד היה בגלוסופ במשך שלושה חודשים בלבד לפני שהצטרף לקווינס פארק ריינג'רס. הוא היה בסגל הקבוצה בניצחון על וולבס ב-1900, ושנה אחת לאחר מכן חתם במועדון ששיחק אז בליגה הראשונה, לאחר שהיה מושאל לניו ברומפטון ולברטון סוויפטס לתקופה קצרה. במאי 1905 הוא הועבר לווסט ברומיץ' אלביון, ובעונת 1905/1906 סיים כמלך השערים של המועדון עם 21 שערים. הוא שיחק באלביון במשך שנתיים וחצי, ולאחר מכן עבר לבלקפול. הוא ערך את הופעת הבכורה בבלקפול בהפסד לדרבי קאונטי ב-30 בנובמבר 1907. עד לסיום עונת 1907/1908 הוא השתתף ב-12 משחקי ליגה נוספים, כשהאחרון שבהם היה בהפסד ללינקולן סיטי. הוא הבקיע שער אחד בלבד במדי בלקפול, בניצחון 2 - 1 על ברנלי בדרבי של לנקשייר. הופעתו היחידה בגביע ה-FA במדי בלקפול הייתה בהפסד למנצ'סטר יונייטד ב-1 בינואר 1908. הוא הצטרף לקריסטל פאלאס כמאמן-שחקן במאי 1908, ופרש מכדורגל ב-1912. במלחמת העולם הראשונה עבד בתחום התחמושת, ולאחר המלחמה ניהל חנות בלונדון עד מותו במאי 1932. Tony Matthews, WHO'S WHO OF ARSENAL (Page 131), Hamlyn, 2008 (ISBN 1-84596-232-X) Roy Calley, Blackpool: A Complete Record 1887–1992 (Pages 190 - 191), Breedon Books Sport, 1992 ISBN 1-873626-07-X.
סיר דריה

סיר דריה (בקזחית: Сырдария; ביוונית עתיקה: Ιαξάρτης (יאקסארטס), בערבית: سيحون (סיחוּן)) הוא אחד מהנהרות הארוכים ביותר במרכז אסיה. הנהר נשפך לימת אראל. לצד נהר האמו דריה, הוא נקרא על שם אחד מארבעת נהרות גן עדן המיתולוגיים. מקורותיו של נהר סיר דריה בהרי הטיאן שאן, על גבול קירגיזסטן ואוזבקיסטן והוא נוצר על ידי מפגש של נהרות נרין וקארא-דריה. אורכו כ-2,200 ק"מ. הנהר מנקז כ-800,000 קמ"ר, אך רוב אגן הניקוז בעל אקלים צחיח וספיקתו השנתית הממוצעת היא פחות מ-40 מיליארד קוב, כמחצית מזו של האמו דריה אחיו. הנהר עובר בשטח הידוע בשם עמק פרגנה. למן המאה ה-18, וביתר שאת מאז ייסוד ברית המועצות, נחפרו מהסיר דריה תעלות השקיה שמשקות את שטחי גידול הכותנה הנרחבים ביותר במרכז אסיה. מי הנהר נוצלו לפני הגיעם לימת אראל, והדבר הוביל להאצת התייבשותה עד שלא נותרו ממנה אלא שרידים מעטים בלבד. הנהר היווה את הגבול הצפוני של כיבושי אלכסנדר הגדול באסיה התיכונה. כאן ייסד אלכסנדר הגדול בשנת 329 לפני הספירה עיר יוונית בשם אלכסנדריה אסכאטה (Ἀλεξάνδρεια Ἐσχάτη; מילולית: אלכסנדריה הרחוקה ביותר) לאחר הניצחון על הסקיתים. ייתכן שעיר זו נוסדה בראשונה בידי כורש הפרסי במאה ה-6 לפנה"ס בשם קירופוליס, אם כי מקורות אחדים מציינים שקירופוליס הייתה עיר ששכנה בסמיכות לאתר וידוע כיום בשם קורקאט ואילו אלכסנדריה אסכאטה ידועה כיום בשם ח'וג'נד. מדיה וקבצים בנושא סיר דריה בוויקישיתוף סיר דריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סיר דריה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוליים

האם התכוונתם ל... שוליים (טיפוגרפיה) – החלק הריק מסביב לטקסט הערת שוליים – הערה המופיעה בשוליו של ספר או מאמר שול (דרך) – הנתיב הסמוך לשפת הכביש. ברבים שוליים תיאטרון שוליים (פרינג') - תיאטרון אלטרנטיבי, חדשני, שאינו משתייך לזרם המרכזי, הממסדי של התיאטרון מופע שוליים – מופע משני בקרקס, קרנבל או יריד שול נוער שוליים