ארקטיק מאנקיז

ארקטיק מאנקיז (באנגלית: Arctic Monkeys; מילולית: "קופים ארקטיים". השם הוא משחק מילים על הביטוי "קופים צפוניים", Northern monkeys, שהוא כינוי גנאי לתושבי צפון אנגליה) היא להקת אינדי רוק בריטית מהיי גרין (High Green), פרבר של שפילד. הלהקה מורכבת מאלכס טרנר (סולן, גיטרות וקלידים), ג'יימי קוק (גיטרות וקלידים), ניק אומאלי (גיטרה בס וקולות רקע) ומאט הלדרס (תופים, שירה וקולות רקע). חבר הלהקה הקודם, אנדי ניקולסון (גיטרה בס וקולות רקע) עזב את הלהקה בשנת 2006, לאחר יציאתו של אלבום הבכורה. הלהקה נוסדה במהלך 2002, ואלבומה הראשון יצא בשנת 2006 ונחשב לאחד האלבומים הבריטיים הטובים ביותר של אותה שנה, על פי מספר מגזינים. הארקטיק מאנקיז זכו להצלחה רבה במצעדים בבריטניה, ושני הסינגלים הראשונים מאלבומם הגיעו למקום הראשון. אלבום הבכורה שלהם, "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not" הפך ל"אלבום הבכורה הנמכר ביותר במעט זמן" בהיסטוריית המוזיקה הבריטית. אלבומם השני, "Favourite Worst Nightmare", ראה אור ב-23 באפריל 2007 וזכה אף הוא להצלחה מסחרית. האלבום השלישי, "Humbug" יצא ב-19 באוגוסט 2010 ולא הצליח לשחזר את הצלחת האלבומים הקודמים, כיום נחשב לאלבום האהוב ביותר בקרב מעריצים רבים. האלבום הרביעי, "Suck It And See", יצא לאור ב-6 ביוני 2011. האלבום החמישי, "AM", יצא לאור ב-9 בספטמבר 2013 ועבורו קיבלה הלהקה את פרס המוזיקה הבריטית בפברואר 2014 ואלבומם השישי "Tranquility Base Hotel & Casino" יצא לאור ב-11 במאי 2018. אלבומם השביעי, "The Car", יצא לאור ב-21 באוקטובר 2022. הלהקה חתומה בחברת תקליטים עצמאית הנקראת "Domino Records", בה חתומים אמנים נוספים כדוגמת פרנץ פרדיננד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנת 2001, ביקשו אלכס טרנר וג'יימי קוק שהיו שכנים, גיטרות חשמליות כמתנה לחג המולד. לאחר שלימדו עצמם לנגן, השניים הקימו להקה עם חברי התיכון של טרנר, אנדי ניקולסון ומאט הלדרס. ניקולסון כבר ניגן בגיטרה בס, כך שלהלדרס נשאר תפקיד המתופף. ג'יימי קוק הציע את שם הלהקה, עליו חשב עוד טרם הלהקה הוקמה. לפי הלדרס "הוא תמיד רצה להיות בלהקה שתיקרא ארקטיק מאנקיז". השם הוא למעשה משחק מילים על הביטוי "קוף צפוני", כינוי גנאי שניתן לאנשים מצפון אנגליה. בהתחלה, טרנר נרתע מלהיות סולן הלהקה, אך ככל שהזמן עבר כך גם טרנר התרצה והחל להופיע כסולן הראשי. הם החלו לערוך חזרות ולהופיע במרכזים מקומיים. לאחר מספר הופעות הלהקה הקליטה עצמה וחילקה דיסקים צרובים שלהם בהופעות. כשמעריצי הלהקה החלו לשתף את השירים ביניהם, קהל המאזינים שנחשף למוזיקה התרחב. הלהקה הודיעה כי היא תומכת בשיתוף הקבצים, מאחר שלדעתם כך אנשים נחשפו אל המוזיקה שלהם. במהלך 2004 צברה הלהקה פופולריות בצפון בריטניה והחלה לקבל תשומת לב מרדיו BBC ומהעיתונות הבריטית. במאי 2005 הוציאו ארקטיק מאנקיז את ה-EP הראשון שלהם והופיעו בפסטיבל הרוק בלידס. הלהקה סירבה לחתום בחברות תקליטים גדולות בשל רצונן של החברות לשנות את השירים שיתאימו לתעשיית המוזיקה. בסופו של דבר, הלהקה חתמה בלייבל העצמאי Domino ביוני 2005. לאחר שחתמו בדומינו, הוציאו את הסינגל הראשון "I Bet You Look Good on the Dancefloor", איתו הגיעו למקום הראשון במצעד הבריטי. הסינגל השני, "When the Sun Goes Down" שראה אור בינואר 2006, גם הוא הגיע למקום הראשון באותו מצעד. אלבום הבכורה, "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not", יצא בסוף ינואר 2006 וזכה להצלחה רבה ברחבי העולם. האלבום מכר 363,735 עותקים בשבוע הראשון בבריטניה ולמכירות רבות בארצות הברית. האלבום הגיע למקום החמישי במצעד "האלבומים הבריטים הטובים ביותר" על ידי המגזין הבריטי NME. על תמונת האלבום הופיע חבר ילדות של הלהקה, כריס מקלור, מעשן סיגריה, מה שעורר ביקורות רבות, ביניהן של ארגון הבריאות של סקוטלנד, שטען כי התמונה "מעודדת את הרעיון כי לעשן סיגריות זה טוב". התמונה על הדיסק עצמו הייתה של מאפרה מלאה בסיגריות. מנהל המותג של הלהקה הכחיש את הטענות ואף הוסיף ואמר כי "ניתן לראות מהתמונה כי העישון לא עושה טוב". זמן קצר לאחר יציאת אלבום הבכורה, הלהקה הודיעה כי אנדי ניקולסון לא ייקח חלק בסיבוב ההופעות בצפון אמריקה עקב עייפות מ"תקופה אינטנסיבית של סיבובי הופעות". כאשר חזרו לאנגליה, אישר ניקולסון כי הוא עוזב את הלהקה רשמית ויחל פרויקט משלו. הוא הוסיף ואמר כי לא יכל להתמודד עם הצלחתה המטאורית והמהירה של הלהקה תוך שישה חודשים. לאחר זמן קצר, אושר כי ניק אומאלי יחליף את ניקולסון באופן רשמי. לאחר הפסקה קצרה של שנה, הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "Favourite Worst Nightmare", ב-23 באפריל 2007. כמו קודמו, הגיע האלבום למקום הראשון במצעדים הבריטים. טרנר תיאר את האלבום כ"שונה מאוד מהפעם הקודמת". האלבום התקבל בביקורות חיוביות אצל הקהל והמבקרים, אשר תיארו אותו כ"מאוד מאוד רועש, ומאוד מאוד מהיר." האלבום מכיל כמה משירים המוכרים ביותר של הלהקה - כמו 505, Fluorescent Adolescent ,Teddy Picker. רבים מחשיבים אותו לאלבום הטוב ביותר שלה. בשנת 2008 זכתה הלהקה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית (Brits Awards) בשתי קטגוריות על האלבום: הלהקה הטובה ביותר והאלבום הטוב ביותר. בנוסף הייתה מועמדת לפרס מרקורי לאלבום הטוב ביותר. בארצות הברית הגיע האלבום למקום השביעי במצעדים ומכר כ-44 אלף עותקים בשבוע הראשון. אחרי הפסקה בה אלכס טרנר הוציא אלבום והופיע עם פרויקט הצד שלו, הלאסט שאדו פאפטס, הלהקה הקליטה כ-24 שירים - כ-12 מהם בלוס אנג'לס עם סולן להקת "קווינס אוף דה סטון אייג'", ג'וש הומי, וה-12 האחרים עם המפיק ג'יימס פורד. במהלך ההקלטות הלהקה השתמשה במגוון רחב של כלים איתם לא היה להם ניסיון, כמו הבריטון והקסילופון, ונגינה בסגנון גיטרת סלייד. בתחילת שנת 2009 יצא הסינגל "Crying Lightning" ביחד עם שלושה שירים נוספים מהאלבום - "Pretty Visitors", "Dangerous Animals", ו-"Potion Approaching". השירים נחשפו בהופעה חיה במהלך סיבוב ההופעות שלהם באוסטרליה וניו זילנד. בסופו של דבר, ב-1 ביוני 2009 נחשף כי האלבום יכיל כעשרה שירים. האלבום יצא לבסוף ב-19 באוגוסט של אותה השנה. הוא התקבל בביקורות חיוביות, אשר שיבחו את טרנר על כתיבתו. כמו שני קודמיו, האלבום הגיע ישירות למקום הראשון במצעדים הבריטיים. טרנר אף אמר כי כאשר כתב את האלבום הושפע מאמנים כמו ניק קייב, ג'ימי הנדריקס ולהקת קרים. הלהקה יצאה בינואר אותה השנה לסיבוב הופעות, והיו מופע מרכזי בפסטיבל לידס לרוק. במאי 2011 דווח כי הלהקה חזרה לעבוד עם המפיק ג'יימס פורד, ויוציאו את אלבומם הרביעי באביב אותה השנה. מגזין Q דיווח כי סגנונו יהיה יותר "קליל" מקודמו, "Humbug". האלבום הוקלט בסוף 2010 ו-2011 בלוס אנג'לס. בתחילת 2011 שוחרר הסינגל הראשון מהאלבום, "Brick By Brick", ולבסוף שוחרר האלבום ב-6 ביוני 2011. האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים הבריטים, מה שגרם ללהקה להיות השנייה בהיסטוריה שלה ארבעה אלבומים בראש מצעדי הפזמונים. הוא היה גם להצלחה מסחרית, ומכר בערך 82,000 עותקים בבריטניה ו-152,000 ברחבי העולם בשבוע הראשון, ועקף את אלבומה של ליידי גאגא "Born This Way". מגזין NME כינה את עטיפת האלבום אחד הגרועות בהיסטוריה - כאשר היא מדמה את עטיפת האלבום הלבן של להקת הביטלס. באופן כללי, התקבל בביקורות חיוביות, והיווה שינוי מהותי בסגנונם של הלהקה. במאי 2011 יצאה לסיבוב הופעות. בפברואר 2012 הוציאה הלהקה את הסינגל "R U Mine?" בערוץ היוטיוב שלהם. השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הסינגלים הבריטי, סימן נקודת מפנה בכיוון המוזיקלי של הלהקה בהשוואה לאלבומיהם הקודמים, והושפע ממוזיקת היפ הופ. הסינגל היווה השראה לאלבום אשר יצא שנה מאוחר יותר – "AM". הלהקה הופיעה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון 2012. במאי 2013 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות שבו הוציאו סינגל חדש – "Do I Wanna Know?‎" – ומאוחר יותר כמה שירים נוספים. ב-24 ביוני 2013 הודיעה הלהקה על אלבומם החמישי, אשר פורסם ב-9 בספטמבר אותה השנה. האלבום מכיל הופעות אורח מאמנים כמו ג'וש הומי, המתופף של הזמר אלביס קוסטלו פיט תומאס וגיטריסט להקת הקורל, ביל ריידר-ג'ונס. הלהקה הייתה מופע מרכזי בפסטיבל גלסטונברי אותה השנה. האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים. באתר MetaCritic קיבל 81% מתוך 100. מגזין אנטרטיינמנט ויקלי כתב על האלבום: "AM משלב את צלילי להקת הוולווט אנדרגראונד ביחד עם בלאק סאבאת', מפיק צלילים חדשניים, ועושה את זה טוב". מגזין NME נתן לאלבום ציון 10/10. אלכס טרנר הודה שלשם האלבום לקח השראה מלהקת הוולווט אנדרגראונד, עם אלבומם VU. האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה, ומכר כ-157,000 עותקים רק בשבוע הראשון. בעקבות שיא זה נהייתה הארקטיק מאנקיז הלהקה הראשונה עם חברת תקליטים עצמאית שהגיעה חמש פעמים למקום הראשון. האלבום זכה להצלחה בבריטניה ובעולם, זכה בפרס האלבום הטוב ביותר בפרסי המוזיקה הבריטית והיה מועמד גם לפרס מרקורי. ב-2014 הופיעה הלהקה פעם נוספת בפסטיבל לידס. בדצמבר 2014 היה השיר "Do I Wanna Know?‎" מועמד לפרס הגראמי להופעת הרוק הטובה ביותר. ב-2017 אישר ניק או'מאלי שהלהקה עובדת על אלבומם השישי, "Tranquility Base Hotel & Casino". האלבום שוחרר לבסוף ב-11 במאי 2018, לאחר חמש שנים. האלבום פנו בכיוון חדש לחלוטין עם האלבום, והחליפו את הגיטרות בפסנתר. האלבום מאופיין בשיריו האיטיים ושונים מאוד מסגנונם הקודם, ובכתיבתו המסובכת של טרנר. האלבום, אשר מתאר מלון דמיוני אשר נמצא על הירח התקבל בביקורות מעורבות. הוא היה מועמד לפרס מרקורי ולגראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר לשנת 2018. בפעם השישית, האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה, וקודם באמצעות הסינגלים "Four Out of Five" ו"Tranquility Base Hotel & Casino". באותה השנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי. מגזין רפלקטור הבריטי מתאר את האלבום: "אחרי חמש שנים של שתיקה, הארקטיק מאנקיז עונים על קריאות הקהל עם האלבום המפתיע והמהפנט. האלבום, המצליח בצורה מושלמת להימנע מפרודיה עצמית או חזרות סגנוניות, מוכיח את עצמו כממצא חדש ומרתק. הקופים נחתו ביקום לא ידוע בו הם חושפים פן חדש ובלתי צפוי של עצמם." בינואר 2021 הודיע הלדרס בראיון לייב באינסטגרם כי הלהקה בשלבים מוקדמים של ניסיון לכתוב אלבום חדש. 2022-הווה: The Car באוגוסט 2022, בזמן שהופיעו בפסטיבל ציריך אופן אייר, הם השיקו את שירם החדש "I Ain't Quite Where I Think I Am". יום למחרת הם הודיעו על אלבומם השביעי, "The Car", ששוחרר ב-21 באוקטובר 2022. ב-30 באוגוסט 2022, הם שחררו את הסינגל הראשון מהאלבום, "There'd Better Be a Mirrorball", לצד קליפ שבוים על ידי טרנר עצמו. האלבום הגיע למקום השני במצעדים באנגליה, אחרי אלבומה של טיילור סוויפט "Midnights". בארצות הברית, האלבום הגיע למקום השישי במצעד בילבורד. אלכס טרנר (Alex Turner) - שירה, גיטרה ופסנתר ג'יימי קוק (Jamie Cook) - גיטרה ניק אומאלי (Nick O'Malley) - גיטרה בס מאט הלדרס (Matt Helders) - תופים וקולות רקע אנדי ניקולסון (Andy Nicholson), שניגן בגיטרה בס, הוחלף מאוחר יותר על ידי ניק או'מלי. 2006: Whatever People Say I Am, That's What I'm Not 2007: Favourite Worst Nightmare 2009: Humbug 2011: Suck It And See 2013: AM 2018: Tranquility Base Hotel & Casino 2022: The Car 2005: Five Minutes with Arctic Monkeys 2006: Who the Fuck Are Arctic Monkeys 2011: iTunes Festival: London 2011 2004: Beneath the Boardwalk 2008: At the Apollo 2020: Live at the Royal Albert Hall אתר האינטרנט הרשמי של ארקטיק מאנקיז ארקטיק מאנקיז, ברשת החברתית פייסבוק ארקטיק מאנקיז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארקטיק מאנקיז, ברשת החברתית אינסטגרם ארקטיק מאנקיז, סרטונים בערוץ היוטיוב ארקטיק מאנקיז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר ספוטיפיי ארקטיק מאנקיז, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר Last.fm (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר AllMusic (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר דיזר ארקטיק מאנקיז, באתר Discogs (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר Songkick (באנגלית) ארקטיק מאנקיז, באתר Genius ארקטיק מאנקיז, באתר SecondHandSongs ארקטיק מאנקיז, באתר בילבורד (באנגלית) ארקטיק מאנקיז באתר MusicDB שרון מולדאבי, ‏מסע מקוף לקוף, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2009 עינב שיף‏, ארקטיק מאנקיז החדש - ההתבגרות מעולם לא נשמעה טוב יותר, באתר וואלה, 25 במאי 2011 ברברה אלן, כוכב הקופים: ריאיון עם הארקטיק מאנקיז, באתר nrg‏, 8 ביוני 2011 גיא חג'ג', "בטוח שהארקטיק מאנקיז לא יעשו רגאיי", 27 באוגוסט 2013 יאנה קוטליאר, עכבר העיר אונליין, ארקטיק מאנקיז: הצדדים שאתם לא מכירים, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2013 בועז כהן, ‏איך הפכו הארקטיק מנקיז למרענן המוזיקלי של השנה?, באתר מעריב השבוע, 2 באוקטובר 2013 מני אבירם‏, חתיכת בלגן: הילדים שלכם לא יאזינו לאלבום החדש של ארקטיק מאנקיז, באתר וואלה, 10 במאי 2018 Album Title Announced, באתר הלהקה, 8 ביוני 2009 Arctic Monkeys Announce Fourth Album Details, באתר הלהקה, 10 במרץ 2011 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com