laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלמה חרון

שלמה חרון (15 ביולי 1930 – 6 בפברואר 2018) היה ניצב במשטרת ישראל, כיהן כמפקד המחוז הצפוני וראש אגף כוח האדם. שלמה חרון נולד בשנת 1930 בסלוניקי שביוון לאידה פילוסוף ולנסים גירון, שהיו נתינים טורקים שהיגרו ליוון מהעיר אדירנה לצורכי פרנסה. כשגרמניה כבשה את יוון בשנת 1942, והגסטאפו התחיל להתארגן לקראת גירוש היהודים למחנות ההשמדה, הצליח אביו להשיג היתר יציאה לטורקיה, וכך המשפחה נמלטה ברגע האחרון והגיעה לאיסטנבול ב-1943. בשנת 1944 עלה בגפו ארצה במסגרת עליית הנוער, ונקלט בקיבוץ שדה נחום. ב-1946 התגייס לפלמ"ח ועבר לקיבוץ גבעת ברנר לצורך אימוניו. עם החלטת כ"ט בנובמבר 1947, עבר עם מחלקתו לקיבוץ צאלים שם שירת בחזית הדרומית נגד המצרים. ביוני 1949 התגייס שלמה חרון כשוטר טירון למשטרת ישראל. הוא הוצב כחניך בבית הספר הארצי של המשטרה בשפרעם והשתתף בקורס השוטרים הראשון של המשטרה. בשנים 1950–1960 מילא תפקידי הדרכה בבית הספר הארצי לשוטרים. באותה תקופה הוא השתתף בצעדות ובתחרויות הליכה, נודע כהלך מצטיין וזכה בשנת 1956 בתחרות הליכה ל-3,000 מטר, ביום ספורט של משטרת ישראל. בשנת 1960 סיים קורס קצינים, והוצב כמפקד יחידת סיור בנפה הצפונית במחוז תל אביב. בשנת 1962 מונה לדובר מחוז תל אביב. משנת 1961 שירת במוקד המרכזי בתל אביב (כיום היחידה המרכזית) כבלש בתפקידי פיקוד בדרגת פקד. משנת 1964 היה ראש מדור חקירות בענייני רכוש, סמים ומוסר וראש מפלג 1. בספטמבר 1967 הועלה לדרגת רב פקד. משנת 1970 עד 1973 כיהן כסגן ראש ענף תנועה במחוז תל אביב. בשנת 1973 מונה לתפקיד ראש ענף ניהול לוגיסטיקה וכוח אדם והועלה לדרגת סגן ניצב. בשנת 1976 הועלה לדרגת ניצב משנה ועד 1978 כיהן כמפקד מרחב דן, ופיקד על מרחב ירקון משנת 1978 עד 1980. בשנת 1980 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב וקודם לדרגת תת ניצב. בשנת 1984 מונה לפקד על מכללת המשטרה. משנת 1986 עד 1988 פיקד על בית הספר לפיקוד ומטה לקצינים בכירים בנעורים. בשנת 1988 קיבל דרגת ניצב והוצב כמפקד המחוז הצפוני. בסוף 1989 מונה לראש אגף כוח אדם, ובאוקטובר 1992 פרש לגמלאות. הלך לעולמו ב-6 בפברואר 2018 ונטמן בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי קריית שאול. היה נשוי לדינה ולשניים נולדו בן ובת. עופר אדרת, אחרי מות: בוגר קורס השוטרים הראשון, באתר הארץ, 15 בפברואר 2018 קורות חיים ותמונות, בבלוג של קובי לידרמן נסתיים מפעל הצעדה העממי, הצופה, 8 ביוני 1956 "משמר הגבול" זכה במגן ע"ש דני קזין ביום הספורט המשטרתי, למרחב, 18 באוקטובר 1956 מפקח חרון - דוברה של משטרת מחוז ת"א, על המשמר, 2 בספטמבר 1962 העלאה בדרגה לקצין משטרה, הצופה, 3 בספטמבר 1967 מינויים חדשים במשטרה, דבר, 5 בספטמבר 1976 מפקד משטרת מרחב דן הועלה לדרגת נצ"מ, מעריב, 28 בספטמבר 1976 נצ"מ ש. חרון נתמנה מפקד מרחב הירקון, דבר, 20 בינואר 1978 מינויים ושינויים במשטרת מחוז תל אביב, מעריב, 27 באוגוסט 1980 אלי דנון, תנ"צ חרון ־ מפקד מכללת המשטרה!, מעריב, 29 באוגוסט 1984 דוד קראוס - מפקד מחוז ת"א, מעריב, 31 במאי 1984
כתר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כתר – כיסוי ראש המשמש לציון מלכוּת או תואר כתר (סמל) – סמל המייצג את הכתר של בית המלוכה, על-גבי דגלים, מטבעות וכדומה כתר (מטבע) – שמו של המטבע של כמה מדינות באירופה. נקרא גם קרונה, קרון, קראון, קורונה כתר (רפואת שיניים) – התקן מלאכותי המשמש להגנה על שיניים פגועות כתר (קבלה) – מושג בקבלה היהודית כתר (תפילה) – אחת מהנוסחאות לתחילת תפילת קדושה בחזרת הש"ץ כתר (מונח צבאי) – הקפת עיר או מתחם מסוים (כיתור) והטלת מצור עליו. כתר (משטר תנועה) – משטר תנועה שצה"ל נוהג להטיל מעת לעת בין ערים ביו"ש. כתר (ספר תורה) – תשמיש קדושה המקשט ספר תורה כתר ארם צובא – כתב יד של התנ"ך מן המאה העשירית כתר ספרים – הוצאת ספרים ישראלית כתר פלסטיק – חברה המייצרת מוצרי פלסטיק
איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש

"איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש" (מלטינית: Nemo me impune lacessit) הוא המוטו של "המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר" - מסדר האבירות הגבוה של סקוטלנד ושל שלושה רגימנטים סקוטיים בצבא בריטניה. המוטו מופיע אף יחד עם קולר מסדר הדרדר בגרסאות מאוחרות של שלט האצולה המלכותי של ממלכת סקוטלנד, ובעקבות זאת גם על שלט האצולה המלכותי של הממלכה המאוחדת לשימוש בסקוטלנד. תרגום המשפט בשפות שונות הוא: אנגלית: "No-one provokes me with impunity" סקוטית: "Wha daur meddle wi' me" גאלית סקוטית: "Cha togar m'fhearg gun dìoldh" על פי האגדה, "הדרדר המגן" מילא את תפקידו בהגנת ממלכת סקוטלנד העתיקה נגד מתקפת לילה של כוחות צבא דניים; תוך כדי התגנבותם של החיילים הדניים, אחד מהם זעק מכאב כאשר דרך על דרדר קוצני, וכך הזעיק את המגינים הסקוטיים. במוטו "איש אינו מתגרה בי מבלי להענש" - "בי" מתייחס לדרדר, אך הפירוש הורחב, וכיום הוא משמש כביטוי לסקוטלנד וליחידות הצבאיות אשר אימצו אותו. המוטו של מסדר האבירות הסקוטי הגבוה, המסדר העתיק ביותר והנאצל ביותר של הדרדר, הוא גם המוטו של הרגימנטים המזוהים עם סקוטלנד בצבא בריטניה: הרגימנט המלכותי של סקוטלנד, המשמר הסקוטי ומשמר הפרשים המלכותי הסקוטי. המוטו שימש גם מספר יחידות היסטוריות בצבא הבריטי ובהן הסקוטים המלכותיים, הסקוטים האפורים המלכותיים, רובאי הרמה המלכותיים והמשמר השחור. חלק מהיחידות הללו מוזגו יחדיו על מנת ליצור את הרגימנט המלכותי של סקוטלנד בשנת 2006. במהלך שלטונו של צ'ארלס השני הוסף המוטו על קלף כחול, כתוב באותיות של זהב ומעל חלקת הדשא, לשלט האצולה של ממלכת סקוטלנד, ומאז 1707 הוא הופיע גם על הגרסה הסקוטית של שלטי האצולה של מלכי בריטניה. המוטו מופיע יחד עם הקולר של מסדר הדרדר אשר כרוך סביב המגן (הקולר הופיע על גרסאות מוקדמות יותר של הסמל אך ללא המוטו). אין להתבלבל בין המוטו של מסדר הדרדר (Nemo me impune lacessit) למוטו של שלט האצולה (In My Defens God Me Defend, להגנתי אלוהים הוא מגיני), אשר מופיע על מגילה מעל הציצה בהתאם למסורת ההרלדיקה הסקוטית. כוחות צבא רבים מחוץ לממלכה המאוחדת אימצו את המוטו ההיסטורי כמוטו היחידתי: יחידות בצבאות אוסטרליה, קנדה, דרום אפריקה ובלגיה. המוטו מופיע גם על שולי הגרסה הסקוטית של מטבע הלירה שטרלינג אשר הונפק בין השנים 1984 ל-1994, וכן מעל תמונתו של נחש הפעמונים האמריקני על שטר של 20 דולר אמריקני מג'ורג'יה, 1778, כדוגמה לשימוש הקולוניאלי בסמל נחש הפעמונים אשר הפך ברבות הימים לדגל גדסדן המפורסם. מסדר הדרדר סמל הממלכה המאוחדת סמל סקוטלנד מדיה וקבצים בנושא איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש בוויקישיתוף
מינארכיזם

מינארכיזם (שילוב של minimum ו-archia, מדינה מינימלית) היא השקפה הדוגלת בממשלה מינימלית שעיקר או כל מטרתה סיפוק שירותי הגנה וחוק. המינארכיזם שואב מהליברליזם הקלאסי או הליברטריאניזם. רוב חילוקי הדעות בין המינארכיסטים נסובים סביב הגודל המזערי הרצוי לממשלה. ישנה הסכמה בין רוב המינארכיסטים (אך לא כולם) כי על המדינה לשמר בידה אפשרויות מזעריות מסוימות, בנוסח "מדינת שומר הלילה" כמו משטרה, בתי כלא וצבא כדי להגן על זכויות היסוד של הפרט. אחרים סבורים כי לממשלה צריך גם להיות תפקיד בניהול תשתיות מסוימות כמו דרכים ומטבע וישנם אף כאלו התומכים בהרחבת האחריות הממשלתית גם לתחומים נוספים כמו בתי ספר, בתי חולים, ביטוח, וכדומה. חלק מאותם מינארכיסטים "מרחיבים" סבורים כי יש להשקיע את עיקר המאמצים במניעת הרחבת הממשלה ותפקידיה, יותר מאשר לצמצמם ומתנגדים בעיקר לתוכניות רווחה או סיבסוד. בין המינארכיסטים הבולטים ניתן למנות אישים כבנז'מן קונסטן, הרברט ספנסר, לאונרד ריד, לודוויג פון מיזס, פרידריך האייק, ג'יימס מ. ביוקנן, מילטון פרידמן, איין ראנד, ג'ון הוספרס ורוברט נוזיק. קפיטליזם ליברטריאניות אנרכו-קפיטליזם ליברליזם קלאסי מדינת שומר הלילה אובייקטיביזם שוק חופשי ISBN 9780754660668 אנרכיזם / מינרכיזם: האם ממשלה היא חלק ממדינה חופשית? אשגייט, פברואר 2008
פטר ברזיצה

פטאר ברזיצה (בקרואטית: Petar Brzica) היה פושע מלחמה קרואטי שפעל במלחמת העולם השנייה. הוא נודע לשמצה עקב מספרם הרב של הסרבים שרצח בסכין. ברזיצה היה חבר בארגון הנוער הלאומני הקרואטי של האוסטאשה, וסוהר במחנה ההשמדה יאסנובאץ. ברזיצה היה סטודנט למשפטים ורפואה במכללה הפרנציסקנית בשירוקי ברייג, והיה גם חבר במסדר הפרנציסקני ובתנועת "הצלבנים" (Krizari). משכשל בלימודיו, הצטרף לשורות הנוער האוסטאשי. פטאר ברזיצה ידוע לשמצה כ"מלך משספי הגרונות" עקב המספר הגדול של הסרבים שנרצחו על ידיו. הם הובאו למחנה ביאסנובאץ בליל 29 באוגוסט 1942. ברזיצה שיסף בין 1,200 ל-1,360 גרונות, וזאת על ידי שימוש בסכין "סרבוסייק", שהורכבה על כפפה. מילה פריגאנוביץ' הודה שהרג באותו אירוע 1,100 איש, ועינה קשות פלוני ושמו ווקאסין. הוא גם אמר שאנטה זרינושיץ' ופלוני סיפקה הרגו כ-600 אסירים לכל אחד. "הפרנציסקני פרו ברזיצה, אנטה זרינושיץ', סיפקה ואנוכי, הימרנו על-אודות מי יוכל לשסף יותר גרונות באותו לילה. הרצח החל .... הפרנציסקני פרו ברזיצה ניצח בהתערבות בשספו 1,360 גרונות." — עדות נדה זץ; זרינושיץ' הודה בפני העד ליובומיר שאריץ', ופריגאנוביץ' בפני נדה זץ'. ברזיצה גם השתתף במסיבת השחרור של איביצה מאטקוביץ' ממשרתו כמנהל, ולפי יעקב דאנון, השתתף בהריגתו של אסיר אחד במו ידיו, יחד עם סטויצ'יץ' יוסו והירשברגר ניקולה. ברזיצה נמלט מקרואטיה בסוף המלחמה, וכנראה הגיע לארצות הברית בסיוע הוותיקן. שמו היה ברשימת שמות של נאצים נמלטים שניתנה מהארגון להגירה יהודית לממשלת ארצות הברית, אך ברזיצה לא נמצא. אברו מנהטן, "The Vatican's holocaust", עמ' 27–28. ועדת-החקר הממלכתית של קרואטיה בדבר חקר פשעי-הכוחות הכובשים ועוזריהם, עמ' 72, 74. שמות ברזיצה ואנטה זרינושיץ' שם. דרגותיהם: סגן ורב-סמל בהתאם. וכן ראו אזכור של "הסגן ברזיצה" בעדות המצויה ב-"Secanja Jevreja na logor Jasenovac", עמ' 159. לקוח מעדות הניצול ד"ר נדה זץ', שבפניו הודה פריגאנוביץ' בטרם נלקח לאשפוז מטעמים פסיכוגניים, בינואר 1943. ר' בולאייץ', Dr. Bulaijc, Milan, 'The Role of the Vatican in the Breakup of the Yugoslav State'(בלגראד, 1994). ע' 156-157 ניקולה ניקוליץ' בספרו, "Jasenovacki logor", גורס שברזיצה הרג 640 איש (עמ' 282). מספר זה אינו מניח את הדעת, שכן הוא נמוך בהשוואה לכל גרסה אחרת, או לפי ההיגיון הבריא, בהסתכל בזוועות אוסטאשה אחרות. השימוש בסכין ה"סרבוסייק" או "גראביסו" הוא שאפשר זאת. אברו מנהטן, "The Vatican's holocaust, עמ' 48." Dinko Sakic trial, Ljubomir Saric testimony,15.4.1999, at: http://public.carnet.hr/sakic/hinanews/arhiva/9904/hina-15-g.html וועדת-החקר הממלכתית, עמ' 50.
הובנה

המונח "אבוני" מפנה לכאן. לערך העוסק בעיר בהונגריה, ראו אבוני (עיר). עץ שחור או הָבְנֶה (קרי: הוֹבְנֶה; שם מדעי: Diospyros ebenum. נקרא גם "אבוני" (ebony) אף על פי שמושג זה מציין גם עצים שחורים אחרים), הידוע גם כהובנה הודי או כהובנה סרי לנקי (בהתאם למוצאו), הוא עץ מסוג Diospyros. העץ, המשמש כחומר גלם, הוא כבד ושחור. העץ הוא ירוק־עד וגודלו בינוני. בממוצע, גובהו כ־20–25 מטר, אורך עליו כ־6–15 ס"מ ורוחבם כ־3–5 ס"מ. פירותיו בקוטר 2 ס"מ, ודומים במקצת לאפרסמון. על אף גודלו הרב, צמיחתו איטית מאוד. הובנה הוא אחד העצים החזקים ביותר שיש בהודו ובעולם בכלל, עצתו דחוסה וכבדה – משקלה הסגולי היבש, הוא 1.1–1.3 גרם לסמ"ק, כלומר, היא שוקעת במים, והשילוב של צפיפות גבוהה מאוד ומרקם עדין הפכו אותו לאחד העצים המבוקשים ביותר לתעשיית העץ היקר. חתך רוחב של עץ הובנה. פסל אשר פוסל בהובנה. סט שחמט; הכלים השחורים עשויים הובנה. פיסול פילים, מעץ ההובנה. קלידי פסנתר: השחורים עשויים הובנה והלבנים – שנהב מדיה וקבצים בנושא הובנה בוויקישיתוף הובנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הובנה באתר הרשימה האדומה של IUCN זיהויי ההובנים, מאת פרופ' מרדכי כסלו, http://132.70.42.12/AB_project/publications/attachments/146.pdf (אורכב 28.05.2020 בארכיון Wayback Machine) שמו מופיע בספר יחזקאל: ”בְּנֵי דְדָן רֹכְלַיִךְ, אִיִּים רַבִּים סְחֹרַת יָדֵךְ, קַרְנוֹת שֵׁן וְהָבְנִים הֵשִׁיבוּ אֶשְׁכָּרֵךְ.” (יחזקאל, כ"ז, ט"ו) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאנגחאי שארקס

שאנגחאי שארקס (בסינית: 上海大鲨鱼; בפין-יין: Shànghǎi dàshāyú) היא קבוצת כדורסל משאנגחאי שבסין, המשחקת בליגת ה-CBA. כתוצאה מערבות משותפת, נוסף לשמה תואר נוסף: במשך שנים רבות נקראה הקבוצה "שאנגחאי דונגפאנג שארקס", אך כיום היא ידועה בשם "שאנגחאי צ'יאנג שארקס". שאנגחאי שארקס ידועה מחוץ לגבולות סין בעיקר בשל העובדה שבה שיחק הכדורסלן יאו מינג לפני מעברו לליגת ה-NBA. בעונת 2004/2005, הקבוצה סיימה במקום השישי בליגה הדרומית, ועקב כך נעדרה ממשחקי הפלייאוף. בעונת 2005/2006 היא הייתה קרובה לסיים במקום החמישי, והייתה רחוקה ניצחון אחד בלבד מהעפלה לפלייאוף. בשנים מוקדמות יותר הייתה הקבוצה למצליחה, כאשר היא העפילה לגמר שלוש פעמים רצופות (בעונות 1999/2000, 2000/2001 ו-2001/2002) ופגשה את באיי רוקטס בכל אחת מהפעמים. בשתי הפעמים הראשונות היא סיימה כסגנית, אך בפעם השלישית ניצחה בגמר וזכתה באליפות ה-CBA, מה שהביא לסיום רצף של שש אליפויות רצופות של הבאיי רוקטס. שחקן המפתח של הקבוצה בשנים אלו היה יאו מינג. לאחר מעברו של כוכב הקבוצה מינג לארצות הברית, התקשה המועדון להמשיך להתחרות ברמות הגבוהות. בנוסף, בסיום עונת 2008/09 נקלע המועדון לקשיים פיננסיים חמורים, שהובילו לענני שמועות על יכולת הקבוצה להמשיך ולהתחרות בליגה הסינית הבכירה. ב-16 ביולי 2009 דווח שכוכב הקבוצה לשעבר, יאו מינג, רכש את המועדון ובכך גאל אותו מבעיותיו הכספיות. יאו מינג מייקל ביזלי אתר האינטרנט הרשמי של שאנגחאי שארקס
ברדלס מערב אפריקאי

ברדלס מערב אפריקאי (שם מדעי: Acinonyx jubatus hecki) הוא תת-מין של ברדלס הערבות ששייך לסוג ברדלס, שבמשפחת החתוליים. תת-מין זה נפוץ באלג'יריה, במצרים, בלוב, במרוקו, בניז'ר ובסהרה המערבית. המין נמצא בסכנת הכחדה חמורה ומספר הפרטים החיים מוערך ב-250 פרטים חיים. עיקר ההידלדלות נובעת מהרעלה וציד לשם ספורט. עיקר טרפו של הברדלס המערב אפריקאי הוא צבי הנגב, ארנבות ועופות קרקע כגון חוגלות, קוראים ,שליווים וחוברה. לעיתים הוא אף צד חיות משק ומכרסמים קטנים[דרוש מקור]. הברדלס מערב אפריקאי נע וצד בדרך כלל בודד אם כי לעיתים ניתן לראותו בקבוצות, בדרך כלל של אם וגורים או קיבוץ של כמה זכרים לטווח קצר. טריטוריות המחייה של הנקבות יהיו בדרך כלל באזורים עשירים בציד. מדיה וקבצים בנושא ברדלס מערב אפריקאי בוויקישיתוף ברדלס מערב אפריקאי, באתר ITIS (באנגלית) ברדלס מערב אפריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברדלס מערב אפריקאי, באתר GBIF (באנגלית) ברדלס מערב אפריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קוברה הודית

קוברה הודית (מכונה גם קוברת המשקפיים; שם מדעי: Naja naja) הוא מין של נחש ממשפחת הפתניים שבסדרת הקשקשאים. הקוברה ההודית נפוצה בעיקר בהודו והיא מוגנת תחת חוק שימור חיות הבר שנחקק בפרלמנט ההודי ב-1972. (אנ') הקוברה ההודית בעלת ארס חזק מאוד והוא מסוגל להרוג בן אדם כבר לאחר 30 דקות אם לא ניתן טיפול רפואי. כל שנה הקוברה ההודית מכישה למעלה מ-100,000 אנשים רק בהודו וגורמת למותם של 30 איש בהודו. קוברה הודית נמנת עם 4 נחשים האחראים על רוב ההכשות הקטלניות בעולם המכונים בעולם כ"ארבעת הגדולים". אורכו הממוצע של הנחש הוא 1-1.5 מטר, אך עשוי לגדול עד לאורך מקסימלי של 2.2 מטר. הקוברה תוארה על ידי החוקר קארולוס ליניאוס ב-1758. קוברה צעירה מדיה וקבצים בנושא קוברה הודית בוויקישיתוף קוברה הודית, באתר ITIS (באנגלית) קוברה הודית, באתר NCBI (באנגלית) קוברה הודית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוברה הודית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קוברה הודית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוברה הודית, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. קוברה הודית באתר הרשימה האדומה של IUCN
איל חלפון

איל חלפון (נולד ב־4 ביוני 1956) הוא במאי ותסריטאי ישראלי. חלפון גדל בשיכון סלע בנתניה. אביו יליד טריפולי ואמו ילידת סלובקיה. בנעוריו עסק בגלישת גלים ובכדורמים. התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. חלפון החל מסלול הכשרה כלוחם. במהלך דליקה שפרצה בספינה נפצע בראשו. את שירות המילואים עשה חלפון בצוות ביחידת מילואים מובחרת בעוצבת האש. בעבר עבד כעיתונאי בעיתוני רשת שוקן (כל העיר ולאחר מכן בהעיר וחדשות). חלפון, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. כבמאי וכתסריטאי עשה את הסרטים התעודיים "ג'ם סשן" ו"החברים של תיאו". כמו כן ביים וכתב, בין היתר, את הסרטים איזה מקום נפלא, האיטלקים באים (1996), קרקס פלשתינה (1998), תיאום כוונות על פי ספרו של הרב חיים סבתו ו"מלחמת 90 הדקות" (2017). כמו כן כתב את התסריט לגמר גביע, סרט על קבוצת חיילים ישראליים בימי מלחמת לבנון הראשונה, על רקע משחקי המונדיאל. חלפון מלמד במחלקה לקולנוע במדרשה לאמנות של מכללת בית ברל. נשוי לסיגל, וטרינרית, ולהם שני בנים. חלפון ידוע באהדתו לקבוצת הפועל תל אביב. זכה פעמיים בפרס אופיר לתסריט הטוב. ב-1998 על "קרקס פלשתינה", וב-2005 על "איזה מקום נפלא". מסע חיפושים - עם חברים, באמצע החיים, לאורך שביל ישראל, הוצאת אחוזת בית, 2008. בת דודתי לילי - הוצאת אחוזת בית, 2017. היו פה לפנינו, ארץ ישראל. מיליון השנים הראשונות, יחד עם רן ברקאי, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021. איל חלפון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איל חלפון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איל חלפון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי איל חלפון, באתר AllMovie (באנגלית) איל חלפון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איל חלפון, דף שער בספרייה הלאומית איל חלפון, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים רשימת הפרסומים של איל חלפון, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של איל חלפון, באתר "סימניה" אביחי בקר, בניגוד לכל הכוונות, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2003 אביבה לורי, גבעת חלפון, באתר הארץ, 21 במאי 2008 נילי לנדסמן, מיטב בחורינו: ארי פולמן ואייל חלפון, באתר nrg‏, 23 ביולי 2008 יהודה נוריאל, על חטא, באתר "ידיעות אחרונות", 28 באוגוסט 2017 דף הספר "מסע חיפושים" פרי עטו, באתר "טקסט" אלי ויסברט, 'הקרקס של איל חלפון', דעות, 3 (שבט תשנ"ט), עמ' 20–21 מאמרים פרי עטו לוקח בהליכה, באתר ynet, 19 במרץ 2007 הולך חלק, באתר ynet, 26 במרץ 2007 לא יעלה על הדעת, באתר ynet, 3 ביולי 2007 מהשקם לשקמים, באתר ynet, 9 באוקטובר 2007 הולך ומתפרק, באתר ynet, 28 באוקטובר 2007 תכירו את המפלצת וינסנט חלפון, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2010 איל חלפון נרגש מהמפגש הממשמש ובא עם פמלה אנדרסון, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2010 איל חלפון והילד חוזרים מהפאב לטלוויזיה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2010 שאלקה - הפועל תל אביב: למד ללכת לבד, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2010 הפועל תל אביב - שאלקה: העיקר ההשתתפות, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2010 הפועל ת"א בליגת האלופות: שיר סיום, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2010 ברצלונה כאומנות | הסרט החדש שבראה ברצלונה, באתר הארץ, 3 במאי 2011 יוסי יונה, גרוזינית וחברים, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2012 ישיבה מזרחית ביום השואה?!, באתר הארץ, 8 באפריל 2013 "שובר שורות" מסיימת חמש עונות של אופל ותשוקה, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2013 כביש ביירות-עליי, כותרת ראשית, ‏ 14 באפריל 1983. איל חלפון, מהשקם לשקמים, באתר ynet, 9 באוקטובר 2007 דוד שליט, ‏מורשת קרב, באתר גלובס, 8 במרץ 2007
ילדים, מטבח, כנסייה

ילדים, מטבח, כנסייה (בגרמנית: Kinder, Küche, Kirche, או שלושת ה-K-ים) הוא ביטוי בגרמנית, אשר נועד לתאר את עולמה ותפקידיה של האישה. מניחים כי הביטוי היה בשימוש עוד בחברה של המאה ה-19, בתקופתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה. לעיתים, נכתבו שלוש המילים המרכיבות את הביטוי בסדר שונה. כיום, נחשבים הביטוי והשקפת העולם שהוא מייצג למיושנים. למרות מקורותיו המוקדמים במאה ה-19, הביטוי נתפס כמזוהה עם תקופת הרייך השלישי, אם כי הכנסייה לא הייתה מעניינם. בספטמבר 1934, נאם אדולף היטלר בכנס של ארגון הנשים הסוציאליסטי הלאומי, ובו טען כי "עולמה של האישה הגרמנייה הוא בעלה, משפחתה, ילדיה וביתה". התעמולה הנאצית עודדה מדיניות זו של היטלר, במגוון אמצעים. בתעמולה הודגשה חשיבות תחומי ה"ילדים" וה"מטבח". הוענק "צלב הכבוד של האישה הגרמנייה" למי שילדה ארבעה ילדים ויותר. לזוגות נשואים טריים ניתנה הלוואה נדיבה, שחלקים הולכים וגדלים ממנה הפכו למענק כספי, ככל שעלה מספר הילדים, ועוד. במקביל, התקיימה אפליית נשים נרחבת בשוק העבודה, נמנעה קבלתן למשרות שנתפסו "גבריות", כגון השירות הציבורי, רפואה ומשפטים, ועוד. לבסוף, בעקבות המחסור בכוח אדם גברי במפעלי הייצור, בשל גיוס ואבדות במלחמת העולם השנייה, ובעקבות הצורך הגובר בציוד צבאי, נדרשו נשים רבות לעבוד במפעלים אלו בתקופת הנאצים. ב-1967, השתמשה בביטוי זה הפסיכולוגית הפמיניסטית נעמי ויישטיין, כאשר כתבה את הספר "ילדים, מטבח, כנסייה כחוק מדעי: פסיכולוגיה בונה את האישה". כיום, הושגו הישגים רבים בדרך לשוויון של הנשים בחברה. לעיתים, מוחלף כיום חלק מהביטוי, "כנסייה", ב-K אחר, "קריירה" (בגרמנית: Karriere), כביטוי לשינוי זה, שחל במציאות של האישה בימינו. אנטי-פמיניזם משפחה פטריארכלית תפקידי מגדר פמיליזם ‎"Kinder, Küche, Kirche". Süddeutsche Zeitung. 6 January 2010. Retrieved 21 January 2018 (בגרמנית) Sylvia Paletschek, "Kinder, Küche, Kirche". In: Étienne François, Hagen Schulze (Hrsg.): Deutsche Erinnerungsorte. Bd. 2. Beck, München 2001, ISBN 978-3406-59-142-6, S. 419–433 (Digitalisat) קציעה טביביאן, עידן האימה והתקווה פרקי היסטוריה לחטיבה העליונה: 1870-1970, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 102. קתרין בנהולד, מרקל ניפצה את תקרת הזכוכית, אך נשות גרמניה נשארו מאחור, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2017 דוגמאות: Kinder, Küche und Karriere - who cares?, באתר של קרן פרידריך אברט, 21 במרץ 2018 (בגרמנית) Kinder – Küche – Karriere. Acht Frauen erzählen, Vandenhoeck & Ruprecht, 2013 (בגרמנית)
חיוויאי הנחשים

חִוְיַאי הנחשים (שם מדעי: Circaetus gallicus) הוא עוף דורס יום ממשפחת הנציים. אורך גופו של החיוויאי נע בין 62 ל-70 ס"מ, מוטת כנפיו כ-190 ס"מ ומשקלו 1.1 עד 1.6 ק"ג. ראשו גדול ורחב ועיניו קבועות בחזית הפרצוף, כך שמראהו מזכיר דורס לילה. כנפיו הארוכות והרחבות משמשות אותו לדאייה על זרמי אוויר חמים. בזמן הדאייה סורק החיוויאי את נחלתו בחיפוש אחר טרף. ביכולתו לרפרף זמן ארוך באותו מקום אם יש לו צורך בכך. מקור שמו של החיוויאי הוא במילה הארמית "חיויא", שמשמעותה נחש, שכן זהו טרפו העיקרי: בעונה אחת יכול חיוויאי לטרוף מאות נחשים. החיוויאי נוחת על הנחש בשתי רגליו, קוטל אותו במכת מקור ומתחיל לבלעו מהראש. ידועים מקרים שבהם הנחש המתגונן נשך בחוזקה חיוויאי או נכרך על צווארו וחנק אותו למוות או נכרך סביב רגליו ושבר אותן. נחשים גדולים במיוחד נוהג החיוויאי לשמוט מגובה רב ולאכלם רק אחרי מותם. בנוסף לנחשים אוכל החיוויאי זוחלים אחרים. החיוויאי בונה את קנו במקומות שיש מהם תצפית נרחבת. הזכר נושא את חומרי הקינון והנקבה בונה מהם את הקן. חלקו החיצוני של הקן בנוי מחומרים גסים כמו ענפים וזרדים, חלקו הפנימי מרופד בעלים. בתטולה ביצה אחת, עליה דוגרת בעיקר הנקבה. שני ההורים דואגים למזון הגוזל. החיוואי מצוי בדרום אירופה, צפון אפריקה ואסיה. הוא נודד מעל ישראל בסתיו ובאביב ומקנן בה בקיץ. בגולן נמצא משקוף אבן מתקופת התלמוד, המעוטר בעופות דורסים, קרוב לוודאי חיוויאים, האוחזים בנחש. על המשקוף חרותה הכתובת "זה בית מדרשו שהלרבי [= של רבי] אליעזר הקפר". חיוויאי שצד קמטן ביצת חיוויאי הנחשים חיוויאי הנחשים, באתר ITIS (באנגלית) חיוויאי הנחשים, באתר NCBI (באנגלית) חיוויאי הנחשים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חיוויאי הנחשים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) חיוויאי הנחשים, באתר GBIF (באנגלית) חיוואי הנחשים באתר IUCN חיוואי הנחשים באתר הצפרות הישראלי חיוואי הנחשים באתר תצפית לעולם הטבע עוצר נשימה: זעמן שחור נגד חיוויאי באתר רשת קרבות לחיים ולמוות בין חיוויאים לזעמנים בעת חריש בשפלת יהודה מאת צלם הטבע עמיר בלבן חיוויאי הנחשים באתר הרשימה האדומה של IUCN
עקב עיטי

עַקָּב עֵיטִי (שם מדעי: Buteo rufinus) הוא מין של עוף דורס בסוג עקב המשתייך למשפחת הנציים. הוא חי ברחבי אירואסיה ובצפון אפריקה וגם בישראל. עקב זה מגיע לאורך 50-66 ס"מ, למוטת כנפיים של 115-160 ס"מ ולמשקל של 1.1 ק"ג בזכרים ו-1.3 ק"ג בנקבות, הכבדות יותר. מראה העקב חום-אדמדם עם כנפיים בהירות יותר מסורטטות בקווים חומים ובעלי קצוות שחורים וזנב ארוך וכתום. העקב ניחן בראייה חדה מאוד, באמצעותה הוא מבחין בטרף ממרחק של כמה קילומטרים והוא בעל מקור חד ומעוקל בצבע אפור ובעל בליטה צהובה מעליו. העקב דואה על פני שטחים פתוחים כמו ערבות, שיחיות ויערות פתוחים ומעליהם מחפש טרף כמו יונקים קטנים כמו ארנביים ומיני מכרסמים כמו חולדות או נברנים וכן זוחלים ועופות קטנים ממנו. בדומה למרבית העופות הדורסים הוא חי בזוגיות קבועה. הנקבה מטילה 2-5 ביצים בקן עשוי ענפים על עצים, צוקים או סלעים. בישראל העקב העיטי יציב ומקנן בכל האזורים. בעבר נהג לקנן רק במצוקים. בשנים האחרונות נצפה מקנן גם על עצים גבוהים. לעקב זה 2 תת-מינים: Buteo rufinus rufinus - מצוי באזור הבלקן ומזרחה עד מונגוליה והודו. בחורף מגיע גם לצפון אפריקה Buteo rufinus cirtensis - מצוי בצפון אפריקה ממאוריטניה למצרים ומצוי גם בחצי האי ערב מדיה וקבצים בנושא עקב עיטי בוויקישיתוף עקב עיטי, באתר ITIS (באנגלית) עקב עיטי, באתר NCBI (באנגלית) עקב עיטי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עקב עיטי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) עקב עיטי, באתר GBIF (באנגלית) BirdLife International (2004). Buteo rufinus. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. עקב עיטי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זהבן מחלל

זהבן מחלל (שם מדעי: Oriolus oriolus) היא ציפור שיר בגודל בינוני ממשפחת הזהבניים. שמו המדעי נגזר מהלטינית הקלאסית שבה "aureolus" פירושו זהוב. הזהבן הוא אחד היפים בציפורי השיר. הוא אחד מבין 26 המינים במשפחת הזהבניים, השייכת לסדרת ציפורי השיר. גודלו של הזהבן הוא כזרזיר או כשחרור ואורכו מגיע עד 24 ס"מ. הזהבן ניכר במראהו ובצבעיו: גופו של הזכר זהוב מבריק, כנפיו וזנבו שחורים ומקורו ועיניו אדומים. לנקבה גב ירוק-צהבהב, וכנפיה וגחונה אפורים. מקור הזהבן מוארך וחד ואורכו כאורך הראש כולו. בדרך כלל הוא מסתתר בין ענפי העצים, ועל נוכחותו מעיד רק קולו הצלול והערב. הזהבן נפוץ באירופה התיכונה והדרומית, בצפון מערב אפריקה וביבשת אסיה למן הים הכספי ועד הרי אלטאי. הוא חורף באפריקה המשוונית והדרומית. בישראל הוא חולף בחודש אוגוסט, בדרכו לאפריקה, וכן בשובו משם בסוף האביב. באירופה בונה הזהבן את קינו ב"מזלג" שבין שני ענפי עץ. הקן דמוי הסלסלה משמש כמקלעת של עשב וצמר, ובקיץ מטילה בו נקבת הזהבן שלוש או ארבע ביצים, שצבען חום בהיר ועליהן כתמים אדומים-שחורים. הזהבנים ניזונים בעיקר מחרקים. זהבן מחלל: פרט צעיר מתחת לפרט בוגר זהבן מחלל, באתר ITIS (באנגלית) זהבן מחלל, באתר NCBI (באנגלית) זהבן מחלל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זהבן מחלל, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) זהבן מחלל, באתר GBIF (באנגלית) BirdLife International, Oriolus oriolus, IUCN Red List of Threatened Species, IUCN 2006. (באנגלית) Javier Blasco-Zumeta, Oriolus oriolus (PDF) (באנגלית) Golden Oriole videos(הקישור אינו פעיל), the Internet Bird Collection (באנגלית) זהבן מחלל באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.