יעקב גיל (ליפשיץ)

יעקב גיל-ליפשיץ (מכונה; הרב "קפיטן" יעקב גיל ליפשיץ, ט"ו בטבת תרס"ח, דצמבר 1907 – 22 באוקטובר 1990) היה רב ואיש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים בכנסת הראשונה. לפני כן כיהן כרבה הראשי של נס ציונה. גיל נולד ב-1908 בטבריה בשם יעקב ליפשיץ. למד בבית הספר "תלמוד תורה" ובישיבת אור תורה בעיר. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת עץ חיים בירושלים והוסמך לרבנות. באוניברסיטה העברית למד מקרא ובלשנות שפות שמיות וקלאסיות וקיבל תואר מוסמך במדעי הרוח בסוף 1940. בשנת 1942 קיבל תואר ד"ר על חיבורו "תולדות הדקדוק העברי, הפרשנות למקרא, והבלשנות העברית בימי הביניים". בין השנים 1931–1933 עמד בראש ישיבת "אהל יעקב ודגל תורה" בטבריה והיה חבר בית הדין הרבני של העיר. לאחר מכן הוא מונה לרבהּ של נס ציונה, תפקיד בו שימש עד 1942. במקביל היה כותב מאמרים בנושאים שעמדו על הפרק, כמו המלחמה בספסרות וחיזוק שמירת השבת, נאם ברחבי ארץ ישראל והיה פעיל בתנועת "המזרחי". בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף לוועדה לעידוד הגיוס לצבא הבריטי בנס ציונה. בשנת 1942 התנדב לצבא הבריטי ושירת כרב צבאי בדרגת סרן. תחילה שירת בארץ ישראל. מאוחר יותר, התמנה לתפקיד הרב הראשי של הבריגדה היהודית. בנובמבר 1945 הגיע לחופשה בארץ ישראל. לאחר המלחמה פעל בקרב שארית הפליטה באירופה. בתחילת 1946 ביקר במלטה ואצל יהדות לוב. במאי 1946 השתחרר מהצבא לאחר 4 שנות שירות. זמן קצר לאחר מכן הוציא ספר על הבריגדה. באמצע 1947 העיד בפני ועדת אונסקו"פ על הגיוס של יהודי ארץ ישראל לצבא הבריטי ועל מיעוט הגיוס של הערבים. באוגוסט 1947 השיב במכתב למלך אנגליה את אות ההצטיינות שקיבל במחאה על השבת עולי אקסודוס לגרמניה. באפריל 1948 עברת את שמו לגיל. בסוף 1947 הקים את תנועת "אחדות העם" שנקרא גם "אחדות האומה" שדרשה לכונן מיד מדינה עברית ולהתחמש כדי להגן על המדינה מפני הערבים. אנשי התנועה הזהירו מנסיגה מהקמת המדינה והתריעו על מחדלים של הנהגת היישוב בבניין הכח הצבאי. גיל גם תקף את המפלגתיות ואת העובדה שכל שר מינה מאנשי מפלגתו לתפקידים ממשלתיים. נציגי התנועה, שכללה גם את נחום סלושץ, פעלו ברחבי ישראל באסיפות עם וקראו לליכוד הכוחות של מפלגות המרכז והימין. בנובמבר 1948 התאחדה אחדות האומה עם הציונים הכלליים. בשנת 1949 נבחר לכנסת הראשונה, היה חבר ועדת העבודה וועדת השירותים הציבוריים. על פעילותו בכנסת נכתב בביטאון הציונים הכלליים, הבוקר: "יעקב גיל הוא האיש שבעזרת קריאות ביניים וגם בשאילתות, הוא מצליף קו אור על נקודות שונות של המציאות שהמנגנון והנואמים הרשמיים מטילים עליהם איפול". לקראת הבחירות לכנסת השנייה לא שולב גיל שוב ברשימת הציונים הכלליים. בשנת 1952 החיה את פעילות "אחדות האומה" בביקורת על השמאל ועל הציונים הכלליים שלטענתו חלקו ביניהם את השלל בהנהגת המדינה. בהמשך הוציא עיתון בשם "חדשות סוף השבוע" מטעם מפלגתו החדשה, מפלגת האומה. בשנת 1954 הוסמך כעורך דין והחל לעבוד במקצוע. החל משנת 1956 נדון על מספר עניינים שונים לשלילת רישיונו כעורך דין. ערעוריו של גיל לבית המשפט העליון נדחו. בנוסף, לקה גיל במחלה שזוהתה כפמפיגוס וטופלה בקורטיזון שגרמה לתופעות לוואי של אפתיה. בעקבות שלילת רישיונו כעורך דין, עבר גיל לחיפה ולימד בסמינר גורדון. במקביל היה פעיל בחברה לחקר המקרא בישראל ונתן הרצאות על נושאים מהתנ"ך בחיפה. היה נשוי לצפורה לבית פוטרמן ואביהם של ישראל, חוה ועפרה. נפטר ב-1990, בגיל 82. ספר הבריגדה היהודית: קורות החטיבה היהודית הלוחמת המצילה את הגולה, תל אביב: יבנה, תש"ו 1946. (יצא במהדורות נוספות) עליו זכה בפרס אוסישקין. יעקב הוכרמן, מרדכי להב וצמח צימריון (עורכים), ספר יעקב גיל: קובץ מחקרים בפרשנות המקרא, בלשון העברית, בהגות יהודית, בהלכה ובהיסטוריה, מוגש להרב יעקב גיל ליובלו השבעים, ירושלים: ר. מס, תשל"ט-1979. בירושלים נקרא על שמו כיכר בגבעה הצרפתית בשם כיכר יעקב גיל. יעקב גיל, באתר הכנסת יעקב גיל, באתר כנסת פתוחה דוד תדהר (עורך), "הרב (קפיטן) יעקב ליפשיץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1052 שלילת הגלות והתחייה הלאומית, דואר היום, 23 באפריל 1935 יעקב גיל (1907-1990), דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "הרב (קפיטן) יעקב ליפשיץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1052 המחזור העשירי של גומרי האוניברסיטה, המשקיף, 1 בינואר 1941 מסיבת פרידה להרב יעקב ליפשיץ, הצופה, 4 באוגוסט 1942 טבריה, בעדה הספרדית, דואר היום, 21 ביולי 1931 א. בן אברהם, נס ציונה, דבר, 17 במאי 1933 חדרה, הצופה, 25 בפברואר 1938 נס ציונה, הצופה, 13 בינואר 1939 נס ציונה, הצופה, 19 בדצמבר 1938 נס ציונה, הצופה, 7 בנובמבר 1939 נס ציונה, הצופה, 8 במרץ 1942 התעוררות ציבורית למלחמה בספסרות, דבר, 18 במרץ 1935 מועצת המזרחי, דואר היום, 27 במאי 1934 רעננה, הצופה, 11 במרץ 1938 במועצההארצית של המזרחי, הצופה, 7 ביולי 1939 נס ציונה, הצופה, 11 במאי 1941 נס ציונה, הצופה, 18 ביוני 1941 רבנים צבאיים חדשים, המשקיף, 19 ביולי 1942 נס ציונה נפרדת מרבה המגוייס, המשקיף, 9 באוגוסט 1942 לחיילים ולמשפחות החיילים, דבר, 14 בדצמבר 1943 הודעה, דבר, 20 ביולי 1944 לחיילנו וחיילותינו, הצופה, 12 בספטמבר 1944 נתמנה רב ראשי לבריגדה היהודית, משמר, 5 באוקטובר 1944 מיומני, דבר, 4 בספטמבר 1945 47 אנשי החי"ל באו לחופשה, המשקיף, 9 בנובמבר 1945 תפילה מיוחדת במינה, משמר, 11 בפברואר 1946 הרב הצבאי של החי"ל, דבר, 5 במרץ 1946 הרב הצבאי יעקב ליפשיץ, דבר, 9 במאי 1946 הוצאת קידמה, הבריגדה היהודית, דבר, 28 ביוני 1946 תזכיר על הגיוס והמופתי לועדת החקירה, המשקיף, 23 ביולי 1947 הקפיטן י.ליפשיץ החזיר למלך אות־הצטינותו, המשקיף, 27 באוגוסט 1947 מה שם יקרא לו?, מעריב, 25 באפריל 1948 אסיפה מטעם "אחדות העם", המשקיף, 23 באוקטובר 1947 אספת עם ראשונה מטעם "אחדות העם", המשקיף, 26 באוקטובר 1947 דרכו האחרונה של רפאל אופלטקה ז"ל, המשקיף, 9 בפברואר 1948 עצרת עם, המשקיף, 13 בפברואר 1948 נתאחר ולא פורסם בעיתוני פורים, דבר, 30 במרץ 1948 בשולי דברים, אחדות האומה, דבר, 30 במרץ 1948 צנינים אחדות האומה, על המשמר, 21 באפריל 1948 כל מיניסטר בוחר את הפקידים במשרדו מבין חברי מפלגתו, המשקיף, 10 ביוני 1948 זקני אחדות האומה דורשים מנהיגות צעירה, דבר, 10 ביוני 1948 מועצת אחדות האומה, המשקיף, 12 ביולי 1948 במועצת אחדות האומה, המשקיף, 29 בספטמבר 1948 סופה של אחדות האומה, על המשמר, 10 בנובמבר 1948 אחדות האומה, מעריב, 10 בנובמבר 1948 אם אין אני לי מי לי, קול העם, 15 באוגוסט 1950 אסיפת עם של אחדות האומה, חרות, 19 באוקטובר 1952 גיל: מפא"י והכלליים הורסים המעמד הבינוני, חרות, 16 בנובמבר 1952 הרב לשעבר מוציא עיתון, על המשמר, 15 בדצמבר 1952 הוסמכו 92 עורכי דין חדשים, דבר, 3 באוגוסט 1954 אושרה השעייתו של עו"ד יעקב גיל, מעריב, 31 בינואר 1960 נשלל רשיונו של עו"ד, חרות, 1 בפברואר 1960 עו"ד גיל שוחרר בערבות, חרות, 14 באוגוסט 1960 דב גולדשטיין, למה יורדים לחיי? שואל ד"ר גיל, מעריב, 15 באוגוסט 1960 הרצאות של י. גיל, דבר, 28 בנובמבר 1966 חיפה, דבר, 3 בינואר 1967 י. פיכמן והרב ליפשיץ זכו בפרס אוסישקין, המשקיף, 18 באוגוסט 1947 ספר יובל מאלף, מעריב, 17 באוגוסט 1979 כיכר יעקב גיל