laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הוא לא ידע את שמה

"הוא לא ידע את שמה" הוא שיר עברי של המשורר חיים חפר שהולחן על ידי סשה ארגוב ובוצע לראשונה ב-1954 על ידי להקת הנח"ל עם הסולן גבי עמרני. השיר נעשה אהוד בחברה הישראלית, וזכה לביצועים רבים בין השאר של הזמרים: שושנה דמארי, אסתר עופרים, אריק איינשטיין, אריק סיני, ארקדי דוכין עם מיכה שטרית, יהורם גאון, ששי קשת, ושרית חדד. מקובל לנגן אותו בימי זיכרון ואירועים מיוחדים, אך גם בתוכניות מוזיקה בימי חולין. נושא השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים ופזמון, הוא האובדן והשכול של חברים ורעים במערכה צבאית; הוא מסופר באמצעות עלילת אהבה הנרקמת בעיצומם של ימי המלחמה בדרום הארץ בין שני גיבורי השיר - חייל ואחות, ונפסקת עם מותו לאחר פציעה בקרב. המקום המוזכר הוא „בדרך לבאר שבע” - אתר מקראי קדום ויישוב קטן בתקופת מלחמת העצמאות; טווח הזמן של העלילה הוא כשנה מקיץ אחד אל "הקיץ השני". בבית הראשון מספר הדובר על המפגש הראשון והקצר מאוד בין בני הזוג; המילים: ליד "אילן זקן" רומזות אולי ל"אשל באר שבע" המקראי; העיר והעץ מזכירים למאזינים את ההקשר ההיסטורי הארוך והקצר, אשר שני הצעירים מעורבים בו וממשיכים אותו. הבית פותח במילים על הגיבור: „הלך הוא יום אחד”; ושני הפריטים, העיר והאילן, חוצצים כביכול, במלל הפואטי, בינו לבין הגיבורה, שהמילים רומזות על היותה בעלת רצון ויכולת עצמית: ”... היא את ראשה הסבה, וצמתה ירדה ירוד מן הכתף.” הבית השני מתאר המשך דברים טבעי ונמרץ, הכולל את תנועתו של הצעיר עם גדודו הלאה ממקום המפגש: „הגדוד המשיך לצעוד, ועם הגדוד הלך הוא”. אולם מבלי שזכרונה של הצעירה מש מזכרונו: ”נוכח הוא כי שכח לשאול אותה לשמה.” לאחר בית זה (והבית הרביעי) מובא הפזמון: ”הוא לא ידע את שמה, אבל אותה צמה הלכה עמו לאורך כל הדרך, והוא ידע, יש יום בו יפגשו פתאום, עם שחר של טללים או שמש ערב.” הבית השלישי מספר על פגישתם של שני הגיבורים בבית החולים בעקבות פציעתו של החייל. הבית הרביעי מתאר שיח ביניהם, שעיקרו גילוי מאופק של זיכרון הדדי, ללא ביטוי של רגשות או מאוויים. ושורותיו האחרונות מתארות במילים חסכניות את פטירתו של הגיבור, ואת יגונה של הגיבורה. השיר מכיל שני ניגודים: האחד בין התשוקה לחיבור לבין אובדן הרע, והשני בין האמת והערכים הנצחיים לבין הרגשות האנושיים. האחד, מופיע בדמותו של הציון החוזר, כי שם הגיבורה לא ידוע לגיבור, אולי מפאת חוסר אפשרות להתרועעות בשל נסיבות התקופה, כאילו חסר הפנאי הנפשי לברר פרטי ידע חשובים על אנשים שנפגשים ומתאהבים בהם; ועם זאת, מתאר המשורר כיצד נרקמת יריעת יחסים אמיתית בין שני הגיבורים, העשויה להתקיים למרות נסיבות התקופה ולהמשך לאחריה; אבל הנסיבות גוברות לבסוף על האהבה הנרקמת, ומכריעות אותה. אל מאבק האיתנים בין האהבה לבין המוות בשל הפציעה בקרב, מוסיף המשורר דיסוננס פואטי מוּבנה שני, באמצעות תיאורים מלאי רוך ונעימות אשר מעתיר הטבע, המצטרף אל "באר שבע" ו"האילן הזקן", ולא יציר אנוש או רעיה, על הסביבה ועל הגיבור, כגון במילים: „הרוח מן הים את השיחים ליטף” או „ואת פניו נשקו גם רוח, גם חמה”; רוך ונעימות המנוגדים לעלילה המתוחה וסופה מלא העצב. "הוא לא ידע את שמה" באתר בית לזמר העברי הוא לא ידע את שמה, באתר שירונט הקלטות של "הוא לא ידע את שמה", בארכיון הצליל, באתר הספרייה הלאומית הוא לא ידע את שמה, בביצוע אסתר עופרים הוא לא ידע את שמה, בביצוע שרית חדד, באתר youtube. ספר בראשית, פרק כ"א, פסוק ל"ג.
פוקימון שחור ולבן

פוקימון שחור ולבן (באנגלית: Pokémon Black Version and White Version; ביפנית: ポケットモンスターブラック・ホワイト;‏ Poketto Monsutā Burakku Howaito;‏ "Pocket Monsters: Black & White") הם שני משחקי וידאו מסוג משחק תפקידים אשר פותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו ל-נינטנדו DS. שני המשחקים הללו מציגים לראשונה את הדור החמישי של משחקי הפוקימון. המשחקים יצאו לראשונה ביפן ב-18 בספטמבר 2010, ובשאר העולם במרץ 2011. כמו במשחקים הקודמים בסדרה, עלילת המשחקים עוקבת אחר מסעו של מאמן פוקימונים צעיר, הפעם במחוז יונובה. במהלך המשחק השחקן מאמן את הפוקימונים שלו בקרבות, על מנת להביס את רביעיית העילית במחוז, ומסכל מזימה של ארגון פשיעה בשם צוות פלזמה. הדור החמישי שמופיע לראשונה במשחקים אלו, מציג יותר מ-150 פוקימונים נוספים לזיכיון, וכולל תכונות חדשות, כגון מעבר עונות, אנימציה מלאה לדמויות הפוקימונים וקרבות משולשים. שני המשחקים נפרדים ביניהם, ומציגים עלילה דומה מלבד מספר שינויים, ומספר זני פוקימונים ייחודיים. לכן, על מנת להשלים את הפוקדע, יש להעביר פוקימונים ביניהם. עם שחרורם, קיבלו המשחקים ביקורות חיוביות. מבקרים שיבחו את השיפורים במשחקיות, ומספר פוקימונים חדשים שהוצגו. הדעות היו חלוקות בנוגע לעיצוב הדמויות, ומספר מבקרים חשו כי המשחק לא חידש מספיק כמצופה ממנו. עם זאת, המשחק זכה להצלחה מסחרית גדולה. עוד לפני יצאת המשחק, הוזמנו מראש כמיליון עותקים, ונמכרו בהמשך כ-15 מיליון (נכון ל-2016), עובדה שהציבה את פוקימון שחור ולבן בין המשחקים הנמכרים ביותר ל-Nintendo DS. שני משחקי המשך לפוקימון שחור ולבן, פוקימון שחור 2 ולבן 2 (אנגלית: Pokémon Black Version 2 and White Version 2) יצאו ביפן ב-23 ביוני 2012, גם הם ל-נינטנדו DS, ובגרסה האנגלית ב-7 באוקטובר 2012, והללו נמכרו בכ-7.8 מיליון עותקים. מדיה וקבצים בנושא פוקימון שחור ולבן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוקימון שחור ולבן (באנגלית)
פו הדב ביום סגריר

פו הדב ביום סגריר (באנגלית: Winnie the Pooh and the Blustery Day) הוא סרט הנפשה בן 25 דקות מבית היוצר של חברת וולט דיסני. הסרט מבוסס על פרק מהספר פו הדב של הסופר א. א. מילן. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1968 ויותר מאוחר יצא תחת גרסה מאוחדת עם "פו הדב ועץ הדבש" (1966) ו"פו הדב וטיגר גם" (1974) בסרט "הרפתקאותיו הרבות של פו הדב". הסרט זכה בשנת 1968 בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר. בתחילת הסרט אנו פוגשים את חזרזיר. חזרזיר ופו עפו לתוך ביתו של ינשוף, שלאחר מכן נהרס לחלוטין. בלילה פו פגש את טיגר, שהסביר לו שדבש-ובעיקר דבש גנוב-אהוב על פרפילים ושועלדונים. כשפו ישן, הוא חלם על פרפילים ושועלדונים. לפתע פו התעורר בתוך שלולית ענקית. כאשר השיטפון נגמר, כריסטופר רובין עושה מסיבה לכבוד פו וחזרזיר. הסרט עצמו לא יצא לאור בגרסת הדיבוב העברי אבל בגרסה המאוחדת עם שני הסרטים הקצרים האחרים היה דיבוב עברי לכל אחת מהדמויות במשך כל הסרט. "פו הדב ביום סגריר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פו הדב ביום סגריר", באתר AllMovie (באנגלית) "פו הדב ביום סגריר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פו הדב וטיגר גם

פו הדב וטיגר גם (באנגלית: Winnie the Pooh and Tigger Too) הוא סרט קצר של חברת וולט דיסני. הסרט מבוסס על פרקים 4 ו-6 מהספר "הבית בקרן פו" שנכתב על ידי הסופר א. א. מילן. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1974 ובשנת 1977 יצא תחת גרסה מאוחדת עם "פו הדב ועץ הדבש" (1966) ו"פו הדב והיום הסוער" (1968) בסרט "הרפתקאותיו הרבות של פו הדב". לארנב נמאס מהניתורים של טיגר, והוא מחליט לעשות מעשה: לאבד את טיגר בערפל. הדבר לא מצליח. ימים רבים לאחר מכן, בחורף, טיגר נתקע על עץ, ומרוב מצוקה ופחד אומר שלא יקפץ אף פעם, ולאחר מכן כמעט שוכח את הבטחתו אך מקבל תזכורת מארנב ומתרחק לאיטו, למרבה שמחתו של ארנב ולמרבה עצבונם של שאר חבריו (ובמיוחד רו). כדי לנחם את טיגר כולם מקפצים בשלג. "פו הדב וטיגר גם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פו הדב וטיגר גם", באתר AllMovie (באנגלית) "פו הדב וטיגר גם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מקונג

נהר המקונג הוא אחד הנהרות הגדולים ביבשת אסיה. הנהר, שאורכו 4,350 ק"מ, הוא ה־11 באורכו בעולם. המקונג זורם במדינות סין, מיאנמר (בורמה), לאוס, תאילנד וקמבודיה, והוא נשפך לים סין הדרומי בדלתה בדרום וייטנאם. מקור הנהר בצ'ינגהאי שבסין (אזור טיבט) בגובה 5,224 מטר, ולאורכו ערים מרכזיות כמו ויינטיאן, בירת לאוס, ופנום פן, בירת קמבודיה. בנהר מגוון ביולוגי עשיר, וזוהו בו למעלה מ-1,200 מיני דגים שונים. הוא משמש כמקור פרנסה חשוב לדיג. חיים בו מינים ייחודיים רבים, חלקם בסכנת הכחדה. חלק מהנהר עובר במחוז יונאן שבסין, לצד הנהרות יאנגצה וסלווין, אשר בו הם מהווים יחד מסגרת טבעית וביולוגית מיוחדת כתחום האזורים המוגנים בשלושת הנהרות המקבילים ביונאן במעמד אתר מורשת עולמית. בשטח סין לבדה נבנו על הנהר 11 סכרים, ועוד סכרים בתכנון. בהמשך הנהר, בשטח לאוס, נבנו שבעה סכרים. הסכרים הקלו על מצוקת החשמל בארצות שלאורכו, אך גם הציפו שטחי ישוב, צמצמו את הדגה וכן פגעו בחקלאות של האוכלוסייה הקרובה לנהר הנאמדת בכשישים מיליון נפש. במאה ה-10 לפנה"ס, בשפך נהר זה התחילה תרבות סא היון (Sa Huỳnh). בחלק הסיני מופעלת תחנת כוח סכר נווג'דו בהספק של 5,850 מגוו"ט. שפמנון המקונג גבול לאוס–מיאנמר מדיה וקבצים בנושא מקונג בוויקישיתוף איתור מקור המקונג גדי שמשון, ‏שייט חווייתי על נהר מקונג - וייטנאם וקמבודיה, באתר GoTravel מקונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספחת

האם התכוונתם ל... נגע הצרעת – הפירוש התנכ"י וההלכתי לספחת פסוריאזיס – הכינוי הרפואי כיום לספחת
ניקולאי ואווילוב

ניקולאי איבאנוביץ' ואווילוב (רוסית: Николай Иванович Вавилов‏; 25 בנובמבר/13 בנובמבר 1887 - 26 בינואר 1943) היה מגדולי הביולוגים הרוסיים. הוא עסק בעיקר בבוטניקה וגנטיקה של דגניים. ואווילוב נולד במוסקבה למשפחת סוחרים. אחיו הצעיר הוא הפיזיקאי הנודע סרגיי ואווילוב, הוא למד במכון החקלאי במוסקבה ולאחר סיום לימודיו עבד במשרד לבוטניקה מעשית ובמשרד למיקולוגיה ופיטופתולוגיה בין השנים 1911-1912. בשנתיים שלאחר מכן הוא נסע לאירופה ולמד על מערכת החיסון בצמחים אצל פרופסור ויליאם בייטסון, מראשוני הגנטיקאים. בשנים 1917-1921 היה פרופסור לאגרונומיה באוניברסיטת סראטוב. הוא ארגן משלחות בוטניות ואגרונומיות רבות ברחבי העולם, אשר חקרו את התאוריות שלו על מקורות זני הצמחים המתורבתים. ברשותו היה האוסף הגדול בעולם של זרעים, שאף הצליח לשרוד את המצור על לנינגרד. ואווילוב היה חבר במועצה המרכזית של ברית המועצות, נשיא החברה הגאוגרפית שלה וזכה בפרס לנין (בשנת 1926) על פועלו למען המדע. בשנת 1940 הוא גונה כמגן ה"פסבדו-מדע הבורגני" בשל התנגדותו לתורתו של ליסנקו. הוא נכלא בסראטוב ומת בכלא שלוש שנים לאחר מכן. שמו, Vavilov, נזכר בשמם המדעי של מינים רבים שתיאר. בשנות השישים ייסדה האקדמיה הרוסית למדעים את פרס ואווילוב ומדליית ואווילוב על שמו. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי ואווילוב בוויקישיתוף ניקולאי ואווילוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניקולאי ואווילוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הזחל הרעב

הזחל הרעב (באנגלית: The Very Hungry Caterpillar, "הזחל הרעב מאוד") הוא ספר ילדים שכתב, אייר ועיצב אריק קרל ויצא לאור בארצות הברית בשנת 1969. במרכז הספר עומד זחל שאוכל מגוון מאכלים ומותיר בהם חורים לפני שהוא הופך לגולם ואז לפרפר. מאז שיצא לאור הפך הספר לקלאסיקת ילדים, תורגם לכ-66 שפות ומכר יותר מ-50 מיליון עותקים ברחבי העולם. לעברית תורגם הספר בשנת 1988 על ידי עדנה קרמר ויצא בהוצאת ספרית פועלים. הזחל הרעב מציג איורים ייחודים לתקופתו עשויים קולאג' ובמרכזם חורים ש"נאכלו" על ידי הזחל. הספר המקורי החורים היו ממשיים ואיפשרו לילד 'להכניס' בהם את אצבעותיו. הטקסט המלווה הוא פשוט ובו מגוון נושאים להשכלת הילד: ספירה, ימות השבוע, מזונות וגלגולי חייו של פרפר. תזונת הפרפר היא דמיונית ואינה מדויקת מדעית, אבל הספר מסתמך על הרעיון המדעי של גלגולים בחיי הפרפראים, כולל המטאמפורזה האולטימטיבית מ"זחל רעב" ל"פרפר נהדר". זחל ירוק בוקע מביצה, ומייד חש רעב גדול. הוא חופר את דרכו ואוכל דרך פירות במשך חמישה ימים: תפוח אחד ביום הראשון, שני אגסים ביום השני וכך הלאה עד חמישה ימים בהם הוא אוכל שזיפים, תותים ותפוזים וביום השישי מתנסה בסוגים רבים של מזונות. כמו גלידה, פאי, נקניק ואבטיח במהרה הוא אוכל יותר מדי וחש בבטנו. לאחר שהוא מתאושש מן הזלילה הוא אוכל עלה ביום שבת, בונה סביב עצמו פקעת שבה הוא נשאר לפחות שבועיים, וממנה הוא מגיח כפרפר בעל כנפיים גדולות ויפהפיות. בשנת 1994 הספר עובד לקלטת ילדים שיצאה בארצות הברית על ידי חברת וולט דיסני והופקה על ידי BMG STUDIOS. האנימציה נעשתה בידי חברת Illuminated Films. הקלטת כללה שלושה סיפורים של הסופר אריק קרל, כגון: "אבא, תביא לי בבקשה את הירח", "צרצר שקט מאוד" ו"הזיקית המבולבלת". בסוף הקלטת ישנו כנר, שמנגן מוזיקה קסומה והתווים מתחילים לרחף באוויר ויוצרים תמונות. בסופו של השיר הכנר והעולם מלאים בצבעים. בשנת 2000 הקלטת יצאה גם בישראל, בקריינותו של אריק עשת ובהפקת דיבוב של אולפני תומיתות. הקלטת הופצה בישראל על ידי "קלסיקלטת" ובהמשך יצאה ב-DVD בשנת 2003, הקלטת המלאה משודרת בערוץ "ילדותי" ב-yes, ב"סלקום TV", ב-Partner tv וב-FreeTV. כמו כן שודרה תוכנית בערוץ "לוּלי" (מבית ערוץ "הופ!") ב-HOT בשם "הזחל הרעב וסיפורים אחרים" בשנת 2017. אתר האינטרנט הרשמי של אריק קרל (באנגלית) אריק קרל מקריא את הספר הזחל הרעב, סרטון באתר יוטיוב הזחל הרעב, באתר OCLC (באנגלית)
קייל ריצ'רדס

קייל איגן ריצ'רדס (באנגלית: Kyle Egan Richards; נולדה ב-11 בינואר 1969) היא שחקנית, פילנתרופית ואישיות טלוויזיונית אמריקאית-יהודייה. ריצ'רדס נולדה בהוליווד, קליפורניה. בתם של שרון קתלין ריצ'רדס (2002–1938) וקנת ריצ'רדס (1998–1935). ב-1972 הוריה נפרדו ולאחר מכן נישאה אמה עוד פעמיים נוספות, אחותה היא השחקנית קים ריצ'רדס ואחותה למחצה מנישואיה הראשונים של אמה היא השחקנית קאתי הילטון. האחייניות שלה הן פריס הילטון ומעצבת האופנה ניקי הילטון, וגיסה הוא איש העסקים ויורש רשת המלונות הילטון, ריצ'רד הילטון. ריצ'רדס החלה את קריירת המשחק שלה בגיל 6 בסדרה "בית קטן בערבה" לצד אחותה קים בתפקיד אלישה, בתו המאומצת של מר אדוארדס. היא הופיעה במהלך שנות ה-70 במספר סרטי אימה כגון: "המכונית", "נאכלו חיים" ו-"ליל המסכות" כאחת הילדות שלורי סטרוד שמרה עליהן ואף הופיעה בדרמת האימה של דיסני, "The Watcher in the Woods" לצד בטי דייוויס ולין-הולי ג'ונסון. בשנים 1998–2006 הופיעה ריצ'רדס בסדרה ER בתפקיד דורי האחות ובנוסף שיחקה במספר תפקידי משנה בסדרות טלוויזיה כגון:"National Lampoon's Pledge This!", "בוורלי הילס 90210" ו"עולמו המופלא של דיסני", היא כיכבה לצד אחייניתה פריס הילטון במספר פרקים של תוכניות המציאות "החיים הפשוטים" ו"חברה הכי טובה לנצח" ובסרט "פריס הילטון מלכת הקולג'". ב-2010 החלה להופיע לצד אחותה קים ומשפחתה בתוכנית המציאות "עקרות בית אמיתיות: בוורלי הילס" בתוכנית זו עוקבים אחר נשים עשירות מארצות הברית ואחר אורח חייהם הראוותני. בשנת 2017 השתתפה בגרסת הVIP של תוכנית המציאות "המתמחה" בעונתה השמינית והאחרונה, בהגשת ארנולד שוורצנגר. בשנת 2021 גילמה את לינדזי וואלאס בסרט אימה "האלווין 2: הנקמה", הסרט ה-12 בסדרת סרטי "ליל המסכות". בשנת 2024 שיחקה בסרט הנעורים הרומנטי "חתונה יפהפייה" (אנ'), המשך לסרט "אסון יפהפה" שיצא שנה לפני כן והוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת הסופרת ג'יימי מקגווייר. בשנות ה-80, היא יצאה עם השחקן סי תומאס האוול. ב-1988, בגיל 19, נישאה ריצ'רדס לבן זוגה מההתיכון, גורייש אלג'ופרה מאינדונזיה בזמן שהייתה בהריון עם בתם פארה בריטני (נולדה ב-31 באוקטובר 1988), אך הם נפרדו ב-1990 והתגרשו שנתיים לאחר מכן. ריצ'רדס הכירה את בעלה השני, מאוריסיו אומנסקי, סוכן נדל"ן בלוס אנג'לס, בשנת 1994. בני הזוג התחתנו ב-20 בינואר 1996, כאשר ריצ'רדס הייתה בחודש הרביעי להריונה. בתם, אלקסיה סימון, נולדה ב-18 ביוני 1996. לבני הזוג יש שתי בנות נוספות, סופיה קיילי (נולדה ב-18 בינואר 2000) ופורשיה (נולדה ב-1 במרץ 2008). ריצ'רדס התגיירה ליהדות אורתודוקסית מודרנית כאשר נישאה לאומנסקי. היא משתתפת באירועים במרכז הקבלה בלוס אנג'לס. קייל בעלת דרכון ואזרחות ישראלית משנת 2006. היא מתגוררת עם בעליה וילדיה בשכונת אנסינו באזור עמק סן פרננדו בלוס אנג'לס, קליפורניה. ב-3 ביולי 2023, מגזין "פיפל" דיווח שריצ'רדס ואומנסקי נפרדו לאחר 27 שנות נישואים. מאוחר יותר פרסמו בני הזוג הצהרה משותפת אשר הכחישה שהם מתגרשים, אך הודו כי הם עוברים תקופה קשה בנישואיהם. מדיה וקבצים בנושא קייל ריצ'רדס בוויקישיתוף קייל ריצ'רדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייל ריצ'רדס, ברשת החברתית אינסטגרם קייל ריצ'רדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייל ריצ'רדס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ז'אק בנואה מאשן

ז'אק בנואה-מאשן (בצרפתית: Jacques Benoist-Méchin; ‏1 ביולי 1901 - 24 בפברואר 1983) היה פוליטיקאי, סופר והיסטוריון צרפתי. בנואה מאשן פיתח קריירה כסופר והיסטוריון, והיה פעיל בחוגי ימין צרפתיים עוד לפני מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה שימש בתפקידים בכירים שונים במשטר צרפת של וישי עד לקריסת המשטר. לאחר המלחמה המשיך בקריירה כסופר והיסטוריון, ופרסם ספרים בנושאים היסטוריים שונים. מת בפריז בשנת 1983. מדיה וקבצים בנושא ז'אק בנואה מאשן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפרים ענבר

אפרים ענבר (נולד ב-1947) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן, נשיא מכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון (JISS). היה המנהל המייסד של מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים, תפקיד שבו שרת עשרים ושלוש שנים. נולד ברומניה ב-1947. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הצנחנים. השלים תואר ראשון במדע המדינה וספרות באוניברסיטה העברית ותואר שני ודוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת שיקגו. תחומי מחקרו הם נושאים פוליטיים וצבאיים במזרח התיכון וישראל. היה פרופסור אורח באוניברסיטת ג'ורג'טאון, באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובאוניברסיטת בוסטון; חוקר אורח במרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון (וושינגטון) ובמכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים (לונדון). הוא היה נשיא האגודה הישראלית ליחסים בינלאומיים, חבר בוועדה הפוליטית-אסטרטגית במועצה לתכנון לאומי, יו"ר הוועדה לתוכנית הוראת הביטחון הלאומי במשרד החינוך, וחבר בוועדה האקדמית של מחלקת היסטוריה בצה"ל. חיבר חמישה ספרים, וערך ארבע עשר קבצים של מאמרים אקדמיים. הוא מומחה לנושא תפיסת הביטחון של ישראל, לדעת הקהל בנושאי ביטחון, למדיניות ארצות הברית במזרח התיכון, ליחסי ישראל-פלסטינים, וליחסי טורקיה–ישראל. ענבר פרסם מחקר הטוען כי הפרדיגמה של שתי מדינות לשני עמים אינה מציאותית יותר. בין מאמריו, הוא פרסם סקירה של מאזן הכוחות שבין ישראל לאויביה ושל המאפיינים הפנימיים המעצבים את עוצמתה הלאומית של מדינת ישראל, וכן של מעמדה של המדינה בקהילייה הבינלאומי. וגם מאמרים על החיוניות האסטרטגית של ירושלים, ועל טורקיה. בנובמבר 2017 פרסם ענבר (בשיתוף עם ד"ר איתן שמיר) מאמר בו הראה כי הדרך היעילה עבור המערב להילחם באסלאם הרדיקלי היא באמצעות גיבוש "אסטרטגיית פשיטות". בשנת 2018 פרסם מאמר התומך באי פתרון הבעיה הפלסטינית לאור הטענה שככל שעובר הזמן ישראל מתחזקת מול מדינות ערב. "חרף העובדה שלא הכל מושלם בארץ הקודש, נראה שממד הזמן מועיל לישראל. ישראל היא דמוקרטיה משגשגת ותוססת שקיימת בה לכידות חברתית פנימית חזקה." "מדינות מבודדות במערכת הבינלאומית" (1985) "מלחמה ושלום בפוליטיקה הישראלית: עמדות מפלגת העבודה בנושאי ביטחון לאומי" (1991) "יחסי הקרבה בין ישראל לטורקיה" (2001) "רבין וביטחונה הלאומי של ישראל" (1999) "ביטחונה הלאומי של ישראל: נושאים ואתגרים מאז מלחמת יום הכיפורים" (2008) מדיה וקבצים בנושא אפרים ענבר בוויקישיתוף דף אישי במכון ירושלים למחקרים אסטרטגיים אפריים ענבר וגרשון הכהן, ‏"ירושלים: מזכר אסטרטגי", השילוח, 4, אפריל 2017. אפרים ענבר, ישראל בת 71: הווה מצליח, עתיד מבטיח, באתר מידה, 8 במאי 2019 אפרים ענבר ומנחם בכרך, הכלה – מרכיב מטריד בהתנהגות הביטחונית של ישראל – פרופ' אפרים ענבר, בין הקטבים, גיליון 41, מרץ 2024. אפרים ענבר, דף שער בספרייה הלאומית "עתיד טוב לישראל - JISS". JISS. 2018-04-18. נבדק ב-2018-06-17. "החיוניות האסטרטגית של ירושלים | מאת אלוף (מיל') גרשון הכהן ופרופסור אפרים ענבר". JISS. 2017-10-31. נבדק ב-2018-06-17. "המתיחות עם טורקיה: ארדואן הפך לאיום לשלום האזור - JISS". JISS. 2018-05-21. נבדק ב-2018-06-17. אפרים ענבר, ‏סיכום ותרגום (מאת דוד וינברג) של מאמר מאת אפרים ענבר ב"אינטרנשיונל אפאיירז" דצמבר-2018, השילוח, 3, פברואר 2017 עתיד טוב לישראל - JISS, באתר JISS, ‏18 באפריל 2018
סטורה דימון

סטורה דימון (Stóra Dímun) הוא אי בדרום איי פארו. שטחו של האי 2.5 קמ"ר, ובשל חופיו הצוקיים הגישה לאי אפשרית רק במזג אוויר נוח. באי שני הרים - הוגוייגיי (Høgoyggj), שגובהו 395 מטרים, וקלטארניר שגובהו 308 מטרים. עד 1920 היו קיימות באי הריסות כנסייה ישנה. האי היה בעבר בית למשפחות רבות החל מהמאה ה-13 ואילך, אך נכון ל-2020 רק שתי משפחות מתגוררות בביתן על האי. חלק מאירועי הסאגה פאריינגה מהמאה ה-13 התרחשו באי. פירוש השם הוא "דימון הגדול", בניגוד ל"ליטלה דימון" - "דימון הקטן". לדברי הבלשן הפארואני יאקובסן, המילה "דימון" מקורה בשפה קלטית קדם נורדית ומשמעה "שני מקומות". מדיה וקבצים בנושא סטורה דימון בוויקישיתוף FACTS ABOUT STÓRA DÍMUN
ליאור כהן (שחקנית)

ליאור כהן (נולדה ב-26 במאי 1985) היא מורה למשחק, שחקנית וזמרת ישראלית. כהן למדה בגימנסיה גן נחום בראשון לציון, ושירתה בצבא בלהקת חיל החינוך. בוגרת בית הספר "הדרך" למשחק. את קריירת המשחק שלה היא התחילה ב-2011 כשהיא שיחקה את "נויה" בסדרה הקומית "מה בכריש", והייתה לאחת מהדמויות הראשיות, לאחר שהעורכים והמלהקים של הסדרה (חנן סביון וגיא עמיר) לא מצאו שחקנית ראשית שתשחק את "נויה", ואת כהן פגשו רק יומיים לפני תחילת הצילומים. החל משנת 2011 משחקת בתיאטרון קרוב בקברט הסאטירי "טרמפ" מאת ניקו ניתאי ושפי ישי. במהלך השנים 2012–2014 שיחקה את "נינה בראון", אחת הדמויות הראשיות ב"גאליס", סדרת המשך ל"חולמים". בנוסף לכך כהן שיחקה תפקיד אורח בסדרה "עספור", והייתה לאחת הנמתחות בסדרה "סתאאאם". באוגוסט 2012 החלה להשתתף בהצגת הילדים "הרפתקאות נמו" בספארי ברמת גן. בקיץ 2013 השתתפה ב"מופע של גאליס" בהיכל נוקיה. בחנוכה 2014 הופיעה בהצגה "עמי ותמי - הרפתקה מתוקה" לצד אסף הרץ וניקול ראידמן בתפקיד תמי. בשנת 2016 חזרה לשחק בפרק האחרון של העונה השביעית של "גאליס". בשנים 2016–2018 שיחקה לצד מיה דגן ועמוס תמם במחזמר "מצחיקונת" בתיאטרון הקאמרי. ב-2018 השתתפה בהצגה "שועלון מחפש חברים" בתיאטרון אורנה פורת. באותה שנה גילמה את דמותה של יעל בהצגה "ביוש" בתיאטרון חיפה. מדיה וקבצים בנושא ליאור כהן בוויקישיתוף ליאור כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ליאור כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הדס בשן, עלתה בחכה, באתר ynet, 5 בינואר 2011 חן גל, ליאור כהן חוגגת יום הולדת: אליאנה תדהר קנתה מתנה?, באתר פרוגי, 25 במאי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ATP סינתאז

ATP סינתאז (ATP synthase) הוא חלבון הנמצא בממברנה הפנימית של המיטוכונדריה ותפקידו ליצור ATP. קומפלקס חלבוני זה מורכב משני אזורים עיקריים: F0 – אזור ממברנלי, דרכו עוברים פרוטונים המגיעים מהחלל הבין־ממברנלי ועוברים את המטריקס. F1 – אזור פריפריאלי, באזור זה נכנסות מולקולות ADP + Pi ומתקבלת מולקולת ATP. אזור F1 מורכב משלוש תתי־יחידות של אלפא ובתא, אל תת-היחידה הראשונה נכנסים ADP + Pi, נוצרת מולקולת ATP שעוברת אל תת-היחידה השנייה ויוצאת דרך תת-היחידה השלישית. המעבר בין תת-היחידות מתרחש הודות למעבר הפרוטונים דרך החלבון F0, אשר גורם לסיבוב ובכך לשינוי קונפורמציה בחלק F1 של החלבון ולשחרור מולקולת ה־ATP. האנרגיה המושקעת התהליך משמשת להוצאת ה־ATP מהחלבון ולא על מנת ליצור את ה־ATP. יצירת ה־ATP לא דורשת השקעה של אנרגיה. בסה"כ נדרשים 4 פרוטונים על מנת ליצור מולקולת ATP אחת: 3 פרוטונים כדי ליצור בפועל את ה-ATP ועוד פרוטון כדי להעביר ADP + Pi אל תוך המטריקס. אופן פעולת החלבון מזכיר מנוע, ובאמת בציר התנועה של השוטונים תאי זרע ישנו קומפלקס חלבונים שדומה במנגנון ל-ATP סינתאז. על ידי חיקוי התהליך, יוצר המנוע הקטן בעולם [דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא ATP סינתאז בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאנקן גודהיו

דאנקן אלכסנדר גודהיו, חבר (באנגלית: Duncan Alexander Goodhew, MBE; נולד ב-27 במאי 1957) הוא שחיין בריטי בעבר, אלוף אולימפי (מוסקבה 1980) במשחה ל-100 מטר חזה. נוסף לכך, השתתף בנבחרת בריטניה בבובסלי (מזחלות) באליפות אירופה בשנת 1981. גודהיו נולד במרילבון. הוא למד בפנימיות וינדלשהם שליד וושינגטון מערב סאסקס ובמילפילד שבסטריט, סאמרסט. בגיל 10 לאחר שנפל מעץ איבד באחת את כל שערות גופו. בשל האלופציה אוניברסליס (Alopecia universalis; היעדר מוחלט של שיער בכל חלקי הגוף) בה לקה, ראשו הקירח הפך לסימן היכר שלו. חוסר השיער בגופו נתן לו יתרון הידרודינמי כאשר שחה. הוא למד ושחה באוניברסיטה של מדינת צפון קרולינה בהדרכתו של דייוויד האלר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיים גודהיו במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.66 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:04.59 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות וקבע ב"זינוק שליחים" בסגנון החזה תוצאה של 1:03.79 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה גודהיו במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:51.05 דקות, אחרי מערב גרמניה (3:48.73 דקות) ומזרח גרמניה (3:49.42 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בשמחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.25 דקות ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר לחזה בתוצאה של 2:22.90 דקות. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדמונטון, קנדה בתחילת אוגוסט 1978 זכה גודהיו בשלוש מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.24 דקות, אחרי גרהם סמית' מקנדה (1:03.81 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.92 דקות, שוב אחרי סמית' (2:20.86 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:50.22 דקות, אחרי קנדה (3:49.76 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין, אז מערב גרמניה בסוף אוגוסט הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי הן במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.77 דקות והן במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.49 דקות. באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה גודהיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.34 דקות, לפני ארסנס מיסקרובס מברית המועצות (1:03.82 דקות) ופיטר אוונס מאוסטרליה (1:03.96 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.71 דקות, אחרי אוסטרליה (3:45.70 דקות) וברית המועצות (3:45.92 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.92 דקות. בשנת 1981 השתתף בנבחרת בריטניה באליפות אירופה בבובסלי. דאנקן גודהיו, באתר olympedia.org דאנקן גודהיו, באתר Swimrankings תוצאות במשחה ל-100 מטר חזה תוצאות במשחה ל-200 מטר חזה