laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עובדיה שאקי

הרב רבינו עובדיה שאקי (18 ביוני 1882 – 28 ביוני 1949) היה שד"ר ודרשן, פילוסוף, חוקר פילוסופיה, קבלה והיסטוריה של תקופת התלמוד והגאונים. נולד בצפת ב-18 ביוני 1882 (ראש חודש תמוז ה'תרמ"ב) לרב אברהם חי שאקי, מחבר הספר "שער הקדים", אב בית הדין ורב העיר, בן למשפחת רבנים ספרדית-טורקית שהתיישבה בגליל חמישה דורות לפני לידתו: סבו היה הרב רפאל אברהם שאקי, מחבר הספר "שמן ראש" ואב סבו היה הרב יהודה שאקי, אב בית דין בקושטא שבטורקיה, שעלה לארץ ישראל בשנת 1806 וכיהן כרב העיר צפת. בצעירותו למד עובדיה אצל שחאדה לוי והרב ישועה פלאג'י. בשל היותו אזרח צרפת, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוגלה לקורסיקה על ידי הטורקים. בקורסיקה התגורר בעיר הבירה אז'אקסיו במשך כחמש שנים, ושימש בתפקיד רבני[דרוש מקור]. בתקופת שהותו שם כתב מאמרים לעיתונות הצרפתית והעברית בנושאי לאומיות וציונות. בשנת 1920 (ה'תר"ף) חזר לצפת ויצא בשליחויות כשד"ר לערי חו"ל מטעם מוסדות ציבוריים. בערי מרוקו שהה שלוש שנים, ובין היתר ניצל תקופה זו למחקר בעניין קהילות יהודיות, וסיכם את רשמיו בספר שפרסם. בשליחויות אחרות ביקר באירופה המערבית, במדינות הבלקן, בסוריה ובלבנון. באחת מנסיעותיו למדינות הבלקן מילא שליחות אישית מטעם מנחם אוסישקין עבור קרן קיימת לישראל[דרוש מקור]. נאם בארץ ישראל ומחוץ לה בצרפתית, בלאדינו ובערבית. לאחר שחזר לצפת שקד על כתיבת מאמרים ומחקרים עבור כתבי העת והעיתונות העברית בארץ ובעולם, ובין היתר שימש כחבר ועד הרבנים הספרדים בצפת. בשנות חייו האחרונות נפגעה ראייתו, והמצור על צפת השפיע עליו לרעה, עד שהלך לעולמו ב-28 ביוני 1949 (ראש חודש תמוז ה'תש"ט), ונקבר בבית העלמין העתיק בצפת. נישא לחנה לבית נזלי. לזוג נולדו שלושה ילדים: אסתר שאקי-ארזי, מרגלית טולידנו ואבנר חי שאקי. משלי אמת - כולל משלים כדרך בן סירא פרקים באהבת האלוהים והאדם - קובץ פילוסופי בנושאים דתיים יסודות ההויה - מחקרים מסעותי בהרי האטלס - פרקי מסע וזכרונות משליחויותיו בחו"ל משה דוד גאון, "רבנו עובדיה שאקי", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 658, באתר היברובוקס יחזקאל נוסבאום, הרב ר' עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הצופה, 28 ביולי 1949 משה דוד גאון, הרב רבינו עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הד-המזרח, 9 בספטמבר 1949 עובדיה שאקי, באתר "החכם היומי" רבינו הוא חלק משמו של הרב - במשמעות ראובן ראו: משה דוד גאון, הרב רבינו עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הד-המזרח, 9 בספטמבר 1949
הפיגוע באדורה

הפיגוע באדורה הוא פיגוע טרור שביצעו מחבלים מארגון הטרור חמאס בהתנחלות אדורה ב-27 באפריל 2002. בפיגוע נרצחו 4 תושבי היישוב ונפצעו 7 ישראלים. הפיגוע אירע ביום שבת, מעט אחרי השעה 9 בבוקר. שני מחבלים חמושים ברובי M16 ולבושים במדי צה"ל ואפודי מגן, חתכו את גדר היישוב אדורה שממערב לעיר חברון וחדרו ליישוב. בתחילה ניסו המחבלים לחדור לשני בתים ביישוב אך ללא הצלחה. בהמשך פרצו המחבלים לבית משפחת גרינברג. הם ירו למוות בקטיה גרינברג ופצעו את בעלה ובנם. לאחר מכן הצליחו לחדור לבית משפחת שפי וירו על בני המשפחה. מהירי נהרגה הבת דניאל בת ה-5. אמה ושני אחיה נפצעו קל. בעת שהתכוונו לחזור על עקבותיהם הם נתקלו ביעקב כץ ורצחו אותו. לאחר מכן המחבלים נתקלו בחברי כיתת הכוננות של היישוב, וירו למוות באריק בקר. בדרכם החוצה מן היישוב ירו על ניידת משטרה שחשה לאירוע. השוטרים לא הצליחו לזהות את מקור האש, ומשכך הצליחו המחבלים לברוח מהיישוב דרך הפרצה שיצרו בגדר. אחר הצהריים של אותו יום הצליח כוח מילואים של צה"ל לחסל את אחד המחבלים ליד הכפר הערבי תפוח, כחמישה קילומטרים מדרום-מזרח לאדורה. לאחר הפיגוע דיווחה רשת אל-מנאר של חזבאללה כי ארגון "צבא פלסטין" נטל את האחריות לפיגוע. ביוני 2002 כוח של יחידת דובדבן עצר את פאדי מוחמד סאלם דואק, המחבל השני שביצע את הפיגוע. דואק שוחרר כעבור תשע שנים במסגרת עסקת שליט וגורש לרצועת עזה. הוא נהיה פעיל בכיר במודיעין הצבאי של חמאס וחוסל במרץ 2024 במהלך הקרב בבית החולים שיפא במלחמת חרבות ברזל. ביוני 2003 נהרג עבדאללה קוואסמה, ראש הזרוע הצבאית של חמאס בחברון, שישראל ייחסה לו בין היתר אחריות לפיגוע באדורה. הנרצחים בפיגוע, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה אפרת וייס ופליקס פריש, 4 הרוגים ושבעה פצועים בחדירת מחבלים להתנחלות אדורה, באתר ynet, 28 באפריל 2002 עליזה ארבלי, דניאל בת החמש התחבאה מתחת למיטה - אבל המחבל המשיך לירות, באתר הארץ, 28 באפריל 2002 מיכל קפרא, באדורה למדו מהו פחד, באתר nrg‏, 3 במאי 2002 https://youtu.be/VNpx708r7NE- דיווח של מבט בערוץ הראשון על הפיגוע טבח באדורה: דניאל שפי היי"ד בת ה-5 נרצחה בשנתה במיטתה, באתר ערוץ 7, 28 באפריל 2002 כוח צה"ל חיסל מחבל חמוש שככל הנראה היה ממבצעי הפיגוע באדורה, באתר ynet, 27 באפריל 2002 פליקס פריש, נעצר אחד ממבצעי הפיגוע באדורה, באתר ynet, 16 ביוני 2002 ניר דבורי, ‏הלוחמים פשטו על מבנה בשיפא - וחיסלו בכירי חמאס שנמלטו מהמיון, באתר ‏מאקו‏, 30 במרץ 2024 פליקס פריש ועלי ואקד, שרון: הריגת קוואסמה - "פעולה מוצלחת וחשובה", באתר ynet, 22 ביוני 2003
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Albrecht II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ אוגוסט 1268 – 22 בספטמבר 1318), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1279–1318. אלברכט נולד באוגוסט 1268, לאלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה. בשנת 1279 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו ירשו את נחלותיו, תוך שבתחילה משמש כעוצר דודו קונרד מבראונשווייג-לינבורג, בישוף ורדן, ולאחר מכן אחיו היינריך. בשנת 1286 חילקו אלברכט ואחיו את הנחלות; היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן קיבל את אזור גרובנהאגן, וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את אזור בראונשווייג, ואילו אלברכט קיבל את אזור גטינגן. בשנת 291 חילקו האחים סופית את הנחלות, אולם בשנת 1292 מת וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט והיינריך ירשו את נחלותיו. בתחילה התעורר סכסוך בין האחים על חלוקת הנחלה, אולם עד מהרה השתלט אלברכט על רוב הנחלה שירשו מווילהלם. ב-22 בספטמבר 1318 מת אלברכט, ובנו אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו. בשנת 1284 התחתן אלברכט עם ריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר, ממנה נולדו לו 10 ילדים: אדליידה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם יוהאן, רוזן הסן התחתונה ריכנצה, אם המנזר של גאנדרסהיים מכטילד מבראונשווייג-לינבורג יוטה מבראונשווייג-לינבורג אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1292–1344) לודר מבראונשווייג-לינבורג אלברכט השני, בישוף הלברשטט (1294–1358) היינריך השלישי מבראונשווייג-לינבורג (1296–1362) מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1304–1369) ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-גטינגן (1305–1367) אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית) אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הקורפוס התשיעי (האימפריה הגרמנית)

הקורפוס התשיעי (בגרמנית: IX. Armee-Korps) היה קורפוס של הצבא הפרוסי. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, ולאחריה הועבר לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה. הקורפוס הוקם ב-30 באוקטובר 1866 וכמפקדו מונה אדווין פון מנטויפל. מטה הקורפוס היה באלטונה, וחייליו גויסו מפרובינציית שלזוויג-הולשטיין, הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין והדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה היה הקורפוס תחת פיקוד אלברכט גוסטב פון מנשטיין, ולחם בקרבות גרבלוט, אורליאן ולה מאן כחלק מהארמייה השנייה. במהלך התקופה שלאחר מכן, היה הקורפוס חלק מהארמייה השלישית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה פרדיננד פון קוואסט מפקד הקורפוס. הקורפוס הועבר לארמייה הראשונה של פון קלוק, וכלל את הדיוויזיות ה-17 וה-18. הקורפוס לחם במונס, לה קאטו, המארן והסום. הוא המשיך להילחם בחזית המערבית, וב-1918 השתתף בקרב אמיין ובמבצע גנייזנאו. הוא פורק עם סיום המלחמה בהפסד גרמני ופירוקו של הצבא הקיסרי. גנרל חיל הפרשים אדווין פון מנטויפל (30 באוקטובר 1866 - 26 בינואר 1867) גנרל חיל הרגלים אלברכט גוסטב פון מנשטיין (26 בינואר 1867 - 23 בספטמבר 1873) גנרל חיל הרגלים הרמן פון טרצ'קוב (23 בספטמבר 1873 - 2 באוגוסט 1888) גנרל חיל הרגלים פאול פון לזצ'ינסקי (2 באוגוסט 1888 - 2 בפברואר 1891) גנרל חיל הפרשים אלפרד פון ולדרזה (2 בפברואר 1891 - 5 באפריל 1898) גנרל חיל הפרשים רוברט פון מאסוב (5 באפריל 1898 - 29 באוקטובר 1903) גנרל חיל הרגלים פרידריך פון בוק אונד פולאך (29 באוקטובר 1903 - 21 במאי 1907) גנרל חיל הפרשים הרמן פון וייטינגוף (21 במאי 1907 - 12 באפריל 1910) גנרל חיל הרגלים קרל פון פלטנברג (12 באפריל 1910 - 1 במרץ 1913) גנרל חיל הרגלים פרדיננד פון קוואסט (1 במרץ 1913 - 24 בינואר 1917) גנרל לוטננט הורסט ריטר אונד אדלר פון אטינגר (24 בינואר 1917 - 30 בספטמבר 1919) מדיה וקבצים בנושא הקורפוס התשיעי בוויקישיתוף הקורפוסים של הצבא הקיסרי (בגרמנית) מפקדי הקורפוסים של הצבא הקיסרי (בגרמנית)
אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Albrecht I, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ 1236 – 15 באוגוסט 1279) היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1252–1279. אלברכט נולד בשנת 1236, לאוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולמתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, בתם של אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג ומתילדה מגרוייטש. בשנת 1252 מת אביו אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו יוהאן, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירשו את נחלותיו. שלטונו של אלברכט הוטרד בתחילה מכמה עימותים מזוינים, שכן הדוכסים של בית ולף עדיין נאלצו להתמודד עם בית הוהנשטאופן שנכחדה בזמן שלטונו. בשנים 1260-1261 נלחמו כוחותיו של אלברכט נגד אריק הראשון, דוכס שלזוויג, שבא בשם המלכה מרגרטה סמביריה ובנה הקטין, אריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1263 השתתף אלברכט במלחמת הירושה הטורינגית, כדי לתמוך בטענות חמותו, סופיה מתורינגיה, דוכסית בראבנט. ב-31 במאי 1267 הסכימו אלברכט ויוהאן לחלק את הנחלות, ואכן בשנת 1269 אירעה החלוקה. אלברכט חילק את השטח, בזמן שיוהאן קיבל את הזכות לבחור את חלקו. יוהאן לקח את החצי הצפוני כולל את האזור של לינבורג, צלה והנובר, ואילו אלברכט קיבל את החלק הדרומי סביב הערים בראונשווייג ווולפנביטל, ולאחר מכן התרכז בטיפוח נחלותיו, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. במהלך האינטרגנום הקיסרי, צידד אלברכט באוטוקאר השני, מלך בוהמיה, עד לתבוסתו הסופית שלו בקרב מרספלד בשנת 1278. כאשר מת אחיו יוהאן בשנת 1277, שימש אלברכט כעוצר לאחיינו אוטו השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג. ב-15 באוגוסט 1279 מת אלברכט, ובניו ירשו את נחלותיו בשותפות. ב-13 ביולי 1254 התחתן אלברכט עם אליזבת מבראבנט, בתם של היינריך השני, דוכס בראבנט וסופיה מתורינגיה, דוכסית בראבנט, אך לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1263 התחתן אלברכט עם אדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה, ממנה נולדו לו 7 ילדים: היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן (1267–1322) אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1268–1318) וילהלם הראשון, הדוכס בראונשווייג-לינבורג (1270–1292) אוטו מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1346) מטילדה מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1310, התחתנה עם הנריק השלישי, דוכס גלוגוב לותר פון בראונשווייג (לא ידוע–1335) קונרד מבראונשווייג-לינבורג (לא ידוע–1303) מדיה וקבצים בנושא אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג בוויקישיתוף אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית)
פזואלוס

פזואלוס (נקרא גם: פיג'ואלס, דבלה או דבלאס) הוא מאפה מסורתי לפורים הנחשב למקבילה הספרדית לאוזן המן של המטבח האשכנזי. הפזואלו הוא בצק דק, מטוגן ופריך העשוי מקמח והרבה ביצים. יהודים טורקיים נוהגים להוסיף ברנדי לבצק, בעוד שיהודי לוב תוניס ומרוקו (לגרסה המרוקאי ראה שבקייה) אוכלים את הפזואלוס עם קינמון וסירופ. הפזואלוס דומים בסגנונם לפסטינוס האנדלוסיים, על אף שהאחרון נאכל עם דבש. המטבח היהודי המטבח הלובי המטבח הישראלי המטבח המרוקאי שבקייה
The Revivalists

The Revivalists הם להקת רוק אמריקאית שנוסדה בניו אורלינס, לואיזיאנה בשנת 2007. פירוש שם הלהקה באנגלית הוא "התחייה". הלהקה הוקמה כאשר הזמר הראשי דייוויד שו פגש את הגיטריסט זאק פיינברג כאשר הוא נסע על אופניו. פיינברג, מצא את עצמו רוכב על פני שו, ששר שיר בשם "Purple Heart". השניים החלו לשוחח והחליטו להיפגש מאוחר יותר באותו יום כדי לנגן ביחד. הצמד התחיל לנגן עם אנדרו קמפנאלי, מתופף שפיינברג הכיר. לאחר שבוע, הגרסה המוקדמת ביותר של הלהקה ניגנה את המופע הראשון שלהם. כאשר יש הייתה להם הזדמנות להופיע כמה שבועות מאוחר יותר, הם בחרו לקרוא ללהקה "The Revivalists". אלבום הבכורה שלהם, Vital Signs, שוחרר ב -3 במרץ 2010, והופק על ידי כריס פיני. כיום הלהקה כוללת את אד וויליאמס, רוב אינגראהם, ג'ורג' ג'אקס ומייקל ג'יררדוט. אד וויליאמס- גיטרת פדל סטיל דייוויד שו- זמר ראשי זאק פיינברג- גיטרה רוב אינגראהם- סקסופון ג'ורג' ג'אקס- גיטרה בס אנדרו קמפאנלי- תופים מייקל ג'יררדוט- טרומבון מדיה וקבצים בנושא The Revivalists בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Revivalists (באנגלית) The Revivalists, ברשת החברתית פייסבוק The Revivalists, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Revivalists, ברשת החברתית אינסטגרם The Revivalists, סרטונים בערוץ היוטיוב The Revivalists, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The Revivalists, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) The Revivalists, באתר ספוטיפיי The Revivalists, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) The Revivalists, באתר Last.fm (באנגלית) The Revivalists, באתר AllMusic (באנגלית) The Revivalists, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Revivalists, באתר דיזר The Revivalists, באתר Yandex.Music (ברוסית) The Revivalists, באתר Discogs (באנגלית) The Revivalists, באתר Songkick (באנגלית) The Revivalists, באתר בנדקמפ The Revivalists, באתר בילבורד (באנגלית) The Revivalists, באתר טיידל (באנגלית)
הדיוויזיה ה-16 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-16 (בגרמנית: 16. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה בשנת 1818, וב-1866 לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מהקורפוס ה-8 אשר היה חלק מארמיית האלבה. הדיוויזיה השתתפה גם במלחמת צרפת–פרוסיה בקרבות ספיצ'רן, מארס-לה-טור, גרבלוט, מץ וסן קוונטין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-8 בפיקוד אריך טילף פון טשפה אונד וידנבאך, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש לוקסמבורג ובפלישה הגרמנית לבלגיה ונטלה חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישה לצרפת בנסיגה הגדולה למארן ובקרב על הסום. בסוף 1916 היא הועברה לתקופה קצרה לחזית המזרחית, אולם ב-1917 הוחזרה לחזית המערבית והשתתפה בקרב פשנדל ובקרב השני על האן. ב-1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובקרב השני על הסום. גנרל-לוטננט היינריך פון איזר (30 במרץ 1839 - 2 באוקטובר 1844) גנרל-לוטננט היינריך פון הולבן (3 באוקטובר 1844 - 12 באפריל 1848) גנרל-לוטננט פרידריך וילהלם פון דונקר (13 באפריל 1848 - 15 ביולי 1850) גנרל-לוטננט אדוארד פון בונין (16 ביולי 1850 - 18 בפברואר 1852) גנרל-לוטננט לאופולד פון גאיל (19 בפברואר 1852 - 2 ביוני 1858) גנרל-לוטננט קרל גוסטב תיאודור פון ארנים (3 ביוני 1858 - 18 בדצמבר 1863) גנרל-לוטננט פרידריך אוגוסט פון אצל (19 בדצמבר 1863 - 29 באוקטובר 1866) גנרל-לוטננט אלברט כריסטוף גוטליב פון בארנקו (29 באוקטובר 1866 - 19 ביולי 1871) גנרל-לוטננט אלכסנדר פון קראץ-קושלאו (20 ביולי 1871 - 3 במרץ 1879) גנרל-לוטננט הרמן פון ויכמן (4 במרץ 1879 - 26 בנובמבר 1883) גנרל-לוטננט פרנץ יוסטוס יוליוס פון טרנק (6 בדצמבר 1883 - 7 במרץ 1887) גנרל-לוטננט קרל פרידריך פרנץ ויקטור פון אלטן (8 במרץ 1887 - 14 בנובמבר 1887) גנרל-לוטננט אוגוסט פון לנצן (15 בנובמבר 1887 - 23 במרץ 1890) גנרל-לוטננט אוגוסט זיבק (24 במרץ 1890 - 26 בינואר 1893) גנרל-לוטננט גאורג פון אסטרליי (27 בינואר 1893 - 16 בדצמבר 1896) גנרל-לוטננט גינטר פון שלוטהיים (17 בדצמבר 1896 - 26 בינואר 1900) גנרל-לוטננט אוסקר זרנו (27 בינואר 1900 - 17 במאי 1901) גנרל-לוטננט פרידריך פון שלה (17 במאי 1901 - 16 בפברואר 1903) גנרל-לוטננט לותאר פון טרותה (17 בפברואר 1903 - 21 במאי 1904) גנרל-לוטננט הוגו פון קולאני (22 במאי 1904 - 14 בפברואר 1906) גנרל-לוטננט קונרד פון האוזמן (15 בפברואר 1906 - 17 בפברואר 1908) גנרל-לוטננט ארנסט קונצה (18 בפברואר 1908 - 20 באפריל 1911) גנרל-לוטננט קורט פון לינדנאו (21 באפריל 1911 - 2 בפברואר 1914) גנרל-לוטננט גאורג פוקס (3 בפברואר 1914 - 28 באוגוסט 1916) גנרל מיור אוטו פון זאבורובסקי (29 באוגוסט 1916 - 4 בנובמבר 1916) גנרל-לוטננט תאודור מנגלביר (5 בנובמבר 1916 - 2 בינואר 1917) גנרל-לוטננט ארתור פון ליטוויץ (3 בינואר 1917 - 2 באוגוסט 1918) גנרל-לוטננט פאולוס פון שטולצמן (3 באוגוסט 1918 - 8 במאי 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-16 בוויקישיתוף
פלוריאן תובאן

פלוריאן תובאן (בצרפתית: Florian Thauvin; נולד ב-26 בינואר 1993) הוא כדורגלן צרפתי המשחק באודינזה בעמדת הקיצוני. תובאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים ונוער מקומיות בעיר הולדתו אורליאן כגון: אינגרה, סנט-ז'אן-דה-לה-רולה ואורליאן. בגיל 15 הצטרף לקבוצת הנוער של גרנובל. ב-11 במרץ 2011 תובאן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד ואן. ב-19 ביולי 2011 תובאן חתם בבסטיה והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל הצרפתית בסיום העונה. ב-28 באוקטובר 2012 תובאן הבקיע את שער הבכורה שלו עבור בסטיה בניצחון 1–3 נגד בורדו. ב-29 בינואר 2013 תובאן חתם בליל תמורת 3.5 מיליון אירו, אך נשאר בבסטיה כשחקן מושאל עד לסיום העונה. בסיום העונה נבחר לשחקן הצעיר של העונה בליגה הצרפתית. ב-3 בספטמבר 2013 תובאן עזב את ליל וחתם במרסיי תמורת 15 מיליון אירו. ב-19 באוגוסט 2015 תובאן חתם בניוקאסל יונייטד תמורת 15 מיליון פאונד ובנוסף רמי קבאלה עשה את הדרך ההפוכה כשחקן מושאל עם אופציה לרכישה. ת'אווין הושיט לו את חולצת 20 הקאבלה היוצאת. תובאן ערך את הופעת הבכורה שלו בניוקאסל במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-69 במקומו של גבריאל אוברטן. ב-31 בינואר 2016 תובאן הושאל למרסיי עד לסיום העונה. ב-20 באפריל 2016 הבקיע את השער היחיד בחצי גמר הקופה דה פרנס נגד סושו. בנוסף הבקיע גם את השער הראשון של מרסיי במשחק הגמר נגד פריז סן-ז'רמן שנגמר בהפסד של מרסיי 2–4. ב-4 באוגוסט 2016 תובאן האריך את תקופת השאלתו במרסיי בעונה נוספת. בנובמבר 2016 פורסם כי מרסיי תרכוש בקיץ את כרטיס השחקן של תובאן תמורת 11 מיליון אירו. ב-30 באפריל 2017 הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1–5 נגד אנז'ה. ב-7 במאי 2021 חתם בטיגרס מליגת העל המקסיקנית, והצטרף לקבוצה בתום החוזה שלו במרסיי ביוני 2021. ב-31 בינואר 2023 חתם לשלוש וחצי שנים באודינזה. תובאן שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת והיה שותף לזכייה של נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2013. במרץ 2017 תובאן זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת לקראת המשחקים נגד ספרד ולוקסמבורג. ב-2 ביוני 2017 תובאן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–5 נגד פרגוואי. תובאן היה שותף לזכיית צרפת במונדיאל 2018. ב-11 ביוני 2019, בניצחון 0–4 על אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2020, הבקיע תובאן את שער הבכורה שלו בבעיטת מספרת בדקה ה46. בסטיה ליגה 2: 2011/2012 נבחרת צרפת גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2013 גביע העולם: 2018 אישיים הכדורגלן הצעיר של העונה בליגה הצרפתית: 2012/2013 כדורגלן החודש בליגה הצרפתית: מרץ 2017 כדורגלן העונה של מרסיי: 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא פלוריאן תובאן בוויקישיתוף פלוריאן תובאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פלוריאן תובאן, ברשת החברתית אינסטגרם פלוריאן תובאן, באתר Transfermarkt פלוריאן תובאן, באתר Soccerway פלוריאן תובאן, באתר BDFutbol פלוריאן תובאן, באתר WorldFootball.net פלוריאן תובאן, באתר National Football Teams פלוריאן תובאן, באתר FootballDatabase.eu פלוריאן תובאן, באתר ESPN
מחלף שמריהו מזרח

מחלף שמריהו מזרח הוא מחלף המחבר את כביש 20 ואת כביש 531. המחלף ממוקם בין כפר שמריהו, רעננה והרצליה. המחלף הוקם על ידי נתיבי ישראל בעזרת קבלני הביצוע אשטרום ומחצבת ורד. המחלף נפתח לתנועה באפריל 2017, ואיפשר התחברות מאיילון צפון לכביש 531 לכיוון מזרח ומכביש 531 לכיוון מערב לאיילון צפון המוביל לכביש 20. ב־8 באוגוסט 2018 נחנכה ההתחברות מכביש 531 לכיוון מערב לאיילון דרום לכיוון תל אביב. ב־14 בדצמבר 2018 נפתח המחלף במלואו, והוא מאפשר את החיבור של איילון דרום דרכו. פתיחה זו סיימה את פרויקט כביש 531. מחלף זה הוא אחד המחלפים הייחודיים בארץ: סוג המחלף הוא מחלף T, והוא מחבר גם תשתיות של כבישים (בצבע כחול בתמונה) וגם תשתית מסילתית של רכבת ישראל (באפור). המחלף מחבר את מסילת השרון למסילת החוף באופן מלא כאשר הוא מאפשר לרכבות המגיעות מכל כיוון להמשיך לכל כיוון. במחלף נבנתה תחנת שאיבה מהגדולות בארץ עם אוגר המכיל כ־30,000 מ"ק, למניעת הצפות של האזור. מדיה וקבצים בנושא מחלף שמריהו מזרח בוויקישיתוף פרויקט 531/20 באתר עיריית כפר שמריהו כביש 20 וחיבור עם כביש 531 באתר שפיר הנדסה ותעשייה פרויקט 531, מחלף שמריהו מזרח - תצלום אווירי באדיבות "נתיבי ישראל", באתר פייסבוק, ‏8 במאי 2015 ליאור גוטמן, ממחר: תושבי השרון יוכלו לנסוע דרומה דרך נתיבי איילון, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלנה, נסיכת בוואריה

הלנה קרולינה תרזה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Helene Caroline Therese von Bayern; 4 באפריל 1834 - 16 במאי 1890) הייתה נסיכה בווארית מבית ויטלסבאך. הלנה נולדה ב-4 באפריל 1834 בעיר מינכן שבממלכת בוואריה. אביה היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמה הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבה מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. ילדותה עברה עליה בטירת פוסנהופן שליד אגם סטרנברג, אשר אותה רכש אביה. היא כונתה בידי אחיה ואחיותיה "ננה". כאשר הייתה הלנה בת 18, דודתה, הארכידוכסית סופיה, בחרה בה ככלה עבור בנה פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה בן ה-23. ההצעה נשלחה בסתר, והלנה יצאה יחד עם אמה ועם אחותה אליזבת, אשר כונתה "סיסי", כדי לפגוש את החתן המיועד בבאד אישל. עם זאת, כאשר נערך המפגש, התאהב פרנץ יוזף בסיסי דווקא, והודיע שהוא מעוניין להינשא לה ולא להלנה. הנישואים אכן נערכו, והלנה הדחויה והמושפלת שקעה בדיכאון. אמה חששה שהיא מתכננת להפוך לנזירה, והחלה לחפש עבורה חתן בקדחתנות. בגיל 22, הלנה כבר נחשבה ל"רווקה זקנה" וטרם נמצא עבורה חתן. עם זאת, היא לא נטרה כל טינה לאחותה, והן שמרו על קשר עד סוף ימיהן. אמה הציעה להשיא אותה למקסימיליאן אנטון, נסיך טורן וטקסיס. משפחת הנסיך הסכימה מיד, בלי להיוועץ כלל בהלנה או במקסימיליאן. אביה של הלנה הזמין את משפחת הנסיך למסע ציד בפוסנהופן, אשר במהלכו הלנה ומקסימיליאן נפגשו והתאהבו. אולם דודנה של הלנה, מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, סירב לאשר את הנישואים. הסיבה לכך הייתה שלמרות שמשפחת נסיכי טורן וטקסיס הייתה אחת המשפחות העשירות ביותר בארץ, הם לא נחשבו אציליים מספיק עבור נסיכה מבית ויטלסבאך. עם זאת, סיסי, שכעת הייתה קיסרית אוסטריה, הפעילה את השפעתה על המלך, והנישואים נערכו ב-24 באוגוסט 1858. למרבה האירוניה, מבין חמש בנותיהם של מקסימיליאן יוזף ולודוביקה, נישואיה של הלנה היו היחידים שהיו מאושרים באמת. ב-1867 מת בעלה בגיל 36 בלבד. הלנה ירשה את כל נכסיו, וניהלה אותם בצורה מעולה ואף את שאר נכסי המשפחה שלו. ב-1888 היא העבירה את הרכוש להנהלת בנה אלברט, והשקיעה את שארית חייה בתפילות ופעילות צדקה. ב-1890 חלתה הלנה בסרטן הקיבה, ונפטרה ב-16 במאי של אותה שנה בגיל 56. אחותה סיסי הייתה לצדה ברגעיה האחרונים. הלנה ילדה למקסימיליאן אנטון, נסיך טורן וטקסיס ארבעה ילדים: לואיזה, נסיכת טורן וטקסיס (1859–1948), נישאה לפרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן אליזבת, נסיכת טורן וטקסיס (1860–1881), נישאה למיגל, דוכס ברגנסה מקסימיליאן מריה, הנסיך השביעי מטורן וטקסיס (1862–1885) אלברט, הנסיך השמיני מטורן וטקסיס (1867–1952), נישא למרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה מדיה וקבצים בנושא הלנה, נסיכת בוואריה בוויקישיתוף הלנה, נסיכת בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מיכאל גרגוריץ'

מיכאל גרגוריץ' (בגרמנית: Michael Gregoritsch; נולד ב-18 באפריל 1994) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בפרייבורג בעמדת החלוץ. גרגוריץ' התחיל את הקריירה שלו בגראצר א.ק. ובגיל 14 הצטרף לקאפפנברג. ב-14 באפריל 2010 גרגוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה אוסטריה וינה בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה ובכך הפך לכובש הצעיר בתולדות הליגה האוסטרית כאשר הוא בן 15 ו-362 ימים. ב-28 ביוני 2011 גרגוריץ' חתם בהופנהיים מהבונדסליגה לארבע שנים, אך נשאר בקאפפנברג כשחקן מושאל מהופנהיים עד לסיום העונה. בקיץ 2012 הצטרף להופנהיים ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. בקיץ 2013 הושאל לפ.צ. סנט פאולי. עונה לאחר מכם הושאל לבוכום עד לסיום העונה. ב-23 ביולי 2015 סיים את חוזהו בהופנהיים וחתם בהמבורג תמורת 3 מיליון אירו. ב-14 באוגוסט 2015 גרגוריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בהפסד 0–5 לבאיירן מינכן. ב-22 בספטמבר 2015 גרגוריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון 0–1 נגד אינגולשטאדט 04. ב-4 ביולי 2017 חתם באאוגסבורג. ב-24 בדצמבר 2019 הושאל לשאלקה 04 עד לסוף העונה. ב-8 ביולי 2022 חתם בפרייבורג. בהופעת הבכורה ב-6 באוגוסט כבש גם שער בכורה, בניצחון 0–4 על אאוגסבורג, קבוצתו הקודמת, במחזור הפתיחה של עונת 2022/2023. גרגוריץ' שיחק בצעירותו בנבחרת הצעירה של אוסטריה והוא גם מלך השערים שלה בכל הזמנים עם 20 שערים (הוא שיחק לצד רפאל הולצהאוזר שהוא סגן מלך השערים של הנבחרת וקווין פרייסנביכלר). ב-5 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–2 נגד גאורגיה. מדיה וקבצים בנושא מיכאל גרגוריץ' בוויקישיתוף מיכאל גרגוריץ', ברשת החברתית אינסטגרם מיכאל גרגוריץ', באתר Transfermarkt מיכאל גרגוריץ', באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מיכאל גרגוריץ', באתר Soccerway מיכאל גרגוריץ', באתר WorldFootball.net מיכאל גרגוריץ', באתר National Football Teams מיכאל גרגוריץ', באתר FootballDatabase.eu
כריס פיליפס

כריס פיליפס (בגרמנית: Chris Philipps; נולד ב-8 במאי 1994) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בווילץ 71 בעמדת הבלם. פיליפס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מץ אלייה בגיל 13 מאצטלה אטלברוק. בעונת 2012/2013 פיליפס הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון, וב-24 במאי 2013 פיליפס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1-0 לבולון. ב-31 באוגוסט 2013 פיליפס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-5 נגד אמנוויל. בקיץ 2015 פיליפס הושאל לפרוסן מינסטר מהבונדסליגה השלישית עד לסיום העונה. ב-2 בפברואר 2018 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. בינואר 2020, פיליפס חתם בלומל. ב-8 בנובמבר 2020, פיליפס חתם בווילץ 71 מליגת העל הלוקסמבורגית. פיליפס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוקסמבורג ב-29 בפברואר 2012 בניצחון 1-2 נגד מקדוניה. ב-26 במרץ 2013 פיליפס הורחק בהפסד 3-0 לפינלנד. מדיה וקבצים בנושא כריס פיליפס בוויקישיתוף כריס פיליפס, באתר Transfermarkt כריס פיליפס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) כריס פיליפס, באתר Soccerway כריס פיליפס, באתר WorldFootball.net כריס פיליפס, באתר National Football Teams כריס פיליפס, באתר FootballDatabase.eu