laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניאגרה סקייוויל

ניאגרה סקייוויל הוא גלגל ענק בגובה 53.3 מטרים הממוקם במרכז קליפטון היל, מפלי ניאגרה, אונטריו, קנדה. הניאגרה סקייוויל עוצב על ידי רונלד בסינק "רכיבה מקצועית" ובנוי מגלגל R60 ענק, אשר יוצר על ידי חברת צ'יינס ריידס, וסופק על ידי צ'יינס מורגן. הוא נפתח ב-17 ביוני 2006, בעלות של 10 מיליון דולר. הגלגל כולל 42 מסועים אשר מסוגלים לשאת שמונה אנשים באופן מקסימלי, וממוזגים או מחוממים בהתאם למזג האוויר הנוכחי. אורך הנסיעה כ-12 עד 15 דקות, המספקת לנוסעים נופים של נהר הניאגרה, מפלי הפרסה והמפלים האמריקניים, והוא פועל בכל עונות השנה. מדיה וקבצים בנושא ניאגרה סקייוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניאגרה סקייוויל ניאגרה סקייוויל, ברשת החברתית פייסבוק ניאגרה סקייוויל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניאגרה סקייוויל, ברשת החברתית אינסטגרם ניאגרה סקייוויל, באתר פינטרסט Breathtaking views of Niagara Falls Aboard the First Chance Morgan R60 Giant Wheel Breathtaking views of Niagara Falls Aboard the First Chance Morgan R60 Giant Wheel Breathtaking views of Niagara Falls Aboard the First Chance Morgan R60 Giant Wheel
יחסי אוסטרליה–אנדורה

יחסי אוסטרליה–אנדורה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית אוסטרליה לבין נסיכות אנדורה. אוסטרליה כוננה את יחסיה הדיפלומטיים הרשמיים עם אנדורה בשנת 1998. כאינדיקציה ליחסים הדו-צדדיים ההולכים ומתרחבים, נחתם בשנת 2011 הסכם חילופי מידע בנושא המיסים. השר הפרלמנטרי האוסטרלי לענייני חוץ וסגן הפרלמנט האוסטרלי, ריצ'רד מרלס, ביקר באנדורה באפריל 2012. ביקור זה היה הביקור הראשון מדרג גבוה של אדם כלשהו מהמדינה השנייה. היחסים הכלכליים של אוסטרליה עם אנדורה הן מינימליות וסטטיסטיקות רשמיות לא נרשמות. אוסטרליה אינה מיוצגת באנדורה בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה במדריד, בירת ספרד. אנדורה אינה מיוצגת באוסטרליה כלל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. Andorra country brief, משרד החוץ האוסטרלי Australian Embassy Spain, אתר שגרירות אוסטרליה בספרד
דוד אמסלם

האם התכוונתם ל... דודי אמסלם – חבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד דוד אמסלם (כדורגלן) – כדורגלן ישראלי
תמר (דמות מקראית)

האם התכוונתם ל... תמר (ספר בראשית) – אשת ער, כלת יהודה, אם פרץ וזרח תמר (בת דוד) – בת דוד ומעכה, אחות אבשלום ואמנון
עיר השעשועים

עיר השעשועים היא חברה פרטית האחראית על מספר פארקי שעשועים בישראל, בהם: מימדיון, לונה פארק תל אביב, סופרלנד,ובעבר גם הצפארי. החברה הוקמה בשנת 1975.  בפארקי החברה נמצאים מתקנים כגון ה"קונגו" (הנהר הגועש) וה"קומבה" (רכבת הרים) בסופרלנד, ה"אנקונדה" (רכבת אקסטרים) ו"טופ ספין" בלונה פארק תל אביב. עיר השעשועים באתר הלונה פארק ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון תומסון

האם התכוונתם ל... ג'ון תומסון (קצין) – קצין בצבא ארצות הברית ג'ון תומסון (שחקן) – קומיקאי ושחקן אנגלי (נולד ב-1969) ג'ון תומסון (בייסבול) (אנ') – שחקן בייסבול אמריקאי (נולד ב-1973) ג'ון תומסון (כדורגלן) (אנ') – שוער סקוטי (1909–1931) ג'ון תומסון (שחיין) (אנ') – שחיין בריטי (נולד ב-1903) ג'ון תומסון (מלחין) (אנ') – מלחין סקוטי (1805–1841) ג'ון תומסון (בנקאי) (אנ') – בנקאי בריטי (1908–1998) ג'ון תומסון (צייר) (אנ') – צייר סקוטי (1778–1840) ג'ון תומסון (צלם) (אנ') – צלם סקוטי (1837–1921) ג'ון תומסון (רופא) (אנ') – רופא סקוטי (1765–1846) ג'ון תומסון (קרטוגרף) (אנ') – קרטוגרף סקוטי (1777–1840)
ארכיון הנשים היהודיות

ארכיון הנשים היהודיות (באנגלית: Jewish Women's Archive, בראשי תיבות: JWA) הוא ארגון ללא כוונת רווח אמריקאי שמטרתו לתעד מידע ביוגרפי על נשים יהודיות, בעיקר מצפון אמריקה, לתת במה לפעילותן, ולהציג אותן כמודלים לחיקוי. ארכיון הנשים היהודיות נוסד ב-1995 על ידי גייל טברסקי ריימר בברוקליין, מסצ'וסטס במטרה להגביר את המודעות ולספק גישה למידע על נשים יהודיות באמצעות האינטרנט. באתר הארכיון ישנו אוסף הולך וגדל של מידע הכולל: פרויקטים של היסטוריה שבעל פה, תערוכות, מחקר מקורי, חומרים חינוכיים, תוכניות לימוד ותוכניות הכשרה לאנשי חינוך. הארכיון כולל חומרים על נשים יהודית החל מ-1800, אך עיקר החומרים הם על נשים מהמאה ה-20. הארכיון העשיר את המידע והידע על יהדות ארצות הברית ושינה את הנארטיב היהודי -אמריקאי. פרויקטים מרכזיים של ארכיון הנשים היהודיות כוללים: חינוך: ארכיון הנשים היהודיות מציע מערכי שיעור לבתי ספר, לחינוך בלתי פורמלי, תוכניות הכשרה למורים ופרס טוורסקי לחינוך (Twersky Educator Award) הניתן למחנכים המשלבים בהוראתם סיפורי נשים יהודיות. ב-2010 JWA השיק פרויקט על מקומן של נשים יהודיות בתנועת הפועלים ובתנועה לזכויות האזרח בארצות הברית. אנציקלופדיה ברשת: נכון לדצמבר 2017, האנציקלופדיה של ארכיון הנשים היהודיות כוללת 1,700 ביוגרפיות, 300 חיבורים נושאיים ו-1,400 תמונות. סרטים: ב-2007 הארכיון הרחיב את פעילותו ותומך בהפקת סרטים תיעודיים כערוץ נוסף לתיעוד חייהן של נשים יהודיות. החל משנת 2010 מקיים ארכיון הנשים היהודיות אירוע שנתי, בו הוא מכבד שלוש נשים על פעילותן והישגיהן הציבוריים. מדיה וקבצים בנושא ארכיון הנשים היהודיות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארכיון הנשים היהודיות (באנגלית) ארכיון הנשים היהודיות, ברשת החברתית פייסבוק ארכיון הנשים היהודיות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארכיון הנשים היהודיות, סרטונים בערוץ היוטיוב "18 Years of the Jewish Women's Archive". The Forward. Jewish Women's Archive, historymatters.gmu.edu "Meet Gail Reimer: Founding Director of the Jewish Women's Archive". AAUW: Empowering Women Since 1881. אורכב מ-המקור ב-2019-10-11. נבדק ב-2017-12-16. Education | Jewish Women's Archive, jwa.org Jewish Women's Archive launches cutting edge Living the Legacy Civil Rights curriculum | blogs, ‏2010-11-25 Encyclopedia | Jewish Women's Archive, jwa.org
23 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 23 – שנת 23 לספירה 23 (מספר) – המספר העשרוני 23 23 (שיר של שאקירה) – שיר שכתבה ומבצעת הזמרת שאקירה
נסר (יצרן רכב מצרי)

נסר (באנגלית: "Nasr" או "El Nasr", שם מלא: El Nasr Automotive Manufacturing Company, בערבית: "النصر") הייתה חברה מצרית ליצור רכב, בבעלות המדינה של מצרים. "נסר" היא יצרנית הרכב הערבית הראשונה שנוסדה בשנת 1960 בחלוואן שבמצרים. מאז שנת 1979 החברה ייצרה גרסאות מורשות של פיאט 1100 R, פיאט 1300, פיאט 2300, פיאט 128, פיאט 125 (פיאט 125p פולסקי), פיאט 133, פיאט 126, פיאט 127 (סדרה 2). בין השנים 1983–1992 ייצרה החברה את דגם "FSO Polonez" ובשנת 1991 הציגה טווח נוסף של פיאט - מכוניות ייעודיות מורשות באמצעות החברה הטורקית Tofaş. בשנת 1988 החלה "נסר" לייצר את זסטבה פלורידה תחת רישיון היצרן הסרבי Zastava. הקמתה של החברה הייתה חלק מתהליך התיעוש הכללי שיזם לאחר מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952, אשר ראתה מיליוני מצרים נוהרים לאזורים עירוניים כדי לקבל עבודה במפעלים חדשים ובמרכזים תעשייתיים. הדגם הראשון שייצרה חברת "נסר" היה קרוי "Ramses II", על פי רישיון של יצרן הרכב הגרמני "NSU". ההחלטה להתמקד בהרכבה של מכוניות מורשות זרות תחת היצרן "Nasr" התבססה בעיקר על הרצון למנוע את בעיות ההנדסה והעיצוב הקשורים בניסיונות קודמים לייצור רכב מקומי. עם התקדמות השנים, המודל הנמכר ביותר של "נסר", "128 GLS". הדגם החל להראות את גילו (עיצובו לא השתנה מאז שנות ה-70 של המאה העשרים). כתוצאה מכך החלה "נסר" לייצר מגוון חדש של כלי רכב, המבוססים שוב על דגמי קונצרן הרכב האיטלקי פיאט הקיימים, לרבות דגמי הרגאטה, ומודלים מבוססי פיאט המורשים על ידי טופאש, במיוחד דוגאן ושאהין. בתחילת המאה העשרים ואחת הרחיבה החברה המצרית את היחסים עם "Zastava" חוסר ההחזקה היחסי של המכוניות של חברת "נסר" בעיצוב מודרני (במיוחד במונחים של תכונות בטיחות ונוחות סטנדרטיות אחרות), והגדלת הזמינות של מותגי חוץ זולים (כגון: יצרן הרכב הצ'כי סקודה) הגדילו את רמת התחרות, ו"נסר" סיימה את ייצור כלי הרכב בשנת 2009. "NSU" - יצרנית גרמנית "פיאט" - יצרנית איטלקית "סיאט" - יצרנית ספרדית "Tofaş" - יצרנית טורקית "Zastava" - יצרנית סרבית זסטבה פלורידה זסטבה סקאלה Tofaş Şahin נסר 125 FSO Polonez דגם "Ramsis" שנת 1950 מכוניות "Ramsis", שנות החמישים דגם "Ramses II" נסר 128 (מבוסס על פיאט 128) נסר 125 (מבוסס על פיאט 125) מונית נסר 125 (מבוסס על פיאט 125) נסר שאהין 1 מונית נסר שאהין זסטבה פלורידה נסר "Polonez 1500" נסר - יצרנית רכב מצרית(הקישור אינו פעיל) (revolvy) מדיה וקבצים בנושא נסר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נסר (באנגלית) נסר, ברשת החברתית פייסבוק נסר, ברשת החברתית LinkedIn היסטורית הרכב של היצרן "Nasr"hocme.weebly נסר (יצרן רכב מצרי)dailynewsegypt.com/tag/nasr-car נסר - יצרן רכב מצריenglish.ahram.org.eg/NewsContent/3/12/64462/Business/Economy/Egypt-plans-to-reoperate-the-legendary-Nasr-car-pr.aspx "נסר (יצרן רכב מצרי)" web.archive.org/web/20071008150646/ פיאט 128, פיאט 131webcitation.org/6NhBmtB6H
Gordita

Gordita (באנגלית: Chubby Girl; בעברית: ילדה שמנמנה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, בשיתוף הראפר הפוארטו ריקני קאל 13, מתוך אלבומה התשיעי, Sale el Sol. השיר זכה להצלחה רבה כאשר ביציאתו נכנס אל המקום ה-10 במצעד השירים הלטיניים הדיגיטליים של בילבורד, בלי שיצא כסינגל רשמי מתוך האלבום. השיר נכתב על ידי שאקירה וקאל 13, והופק על ידי שאקירה, קאל 13 וג'ון היל. לאחר פרסום השיר, רנה התייחס אל שאקירה בריאיון ל-ABC ואמר כי: "נראה לי שהיא אמנית שעשתה דברים נהדרים כשהייתה "ילדה קטנה", והנושא של השיר זה בעצם מחווה טובה." בספוטיפיי זכה השיר להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-26 מיליון השמעות, למרות שכלל לא יצא כסינגל. עם השיר הופיעה הזמרת בסך הכל 56 פעמים, והוא נכלל כחלק מרשימת השירים שאיתם הופיעה בכל המופעים שנכללו בסיבוב ההופעות החמישי שלה, "The Sun Comes Out World Tour". בחלק מהמופעים קאל 13 הגיע ושר ביחד עם שאקירה את השיר. בין היתר שרו השניים את השיר בפסטיבל רוק אין ריו. ההופעה זכתה לסיקור תקשורתי רב, ובה נכחו כ-85 אלף אנשים בסך הכל. ביוטיוב צברה ההופעה קרוב ל-15 מיליון צפיות. מידע על השיר "Gordita" באתר AllMusic סרטון השיר "Gordita" באתר יוטיוב Shakira, Billboard Gordita - Shakira | Song Info | AllMusic, AllMusic "Calle 13: «No creo que vuelva a colaborar con Shakira»". abc (בEuropean Spanish). נבדק ב-2017-12-16. Sale El Sol, נבדק ב-2019-10-26 Shakira Tour Statistics | setlist.fm, www.setlist.fm Shakira Average Setlists of tour: The Sun Comes Out World Tour | setlist.fm, www.setlist.fm cegomez (2010-06-06), Gordita - Shakira y René de Calle 13 - Rock in Rio Madrid 2010, נבדק ב-2017-12-16 Shakira vuelve a Rock in Rio ante 85.000 almas - RTVE.es (בEuropean Spanish), 2010-06-06, נבדק ב-2018-06-07 "Shakira no Rock in Rio Lisboa 2010". tvi24 (בפורטוגזית). 2010-01-28. נבדק ב-2018-06-07. "Shakira inaugura Rock in Rio Lisboa 2010 | ELESPECTADOR.COM". ELESPECTADOR.COM (בספרדית). 2010-05-20. נבדק ב-2018-06-07. cegomez (2010-06-06), Gordita - Shakira y René de Calle 13 - Rock in Rio Madrid 2010, נבדק ב-2018-06-07
יחסי אוסטרליה – סן מרינו

יחסי אוסטרליה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית אוסטרליה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. אוסטרליה וסן מרינו כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים בשנת 1995, שגרירות אוסטרליה ברומא הואמנה עליהם. סן מרינו החזיקה בעבר קונסול כבוד בוויקטוריה כולה, ומאז 2016 הוא יושב במלבורן. כהוקרה מצד אוסטרליה על שיתוף הפעולה של סן מרינו איתה נחתם בין שתי המדינות הסכם בשנת 2010 בנוגע לחילופי מידע בנושא המיסים. תוכנית אשרת עבודה משותפת של (WHM) בין אוסטרליה לסן מרינו נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2017. ה- WHM היא תוכנית חילופי תרבות, המספקת הזדמנות לצעירים ליהנות מחופשה ארוכה בסן מרינו ובאוסטרליה, במהלכם יוכלו לקחת על עצמם עבודה לטווח קצר וללמוד במדינה השנייה. השר הפרלמנטרי האוסטרלי לענייני חוץ וסגן הפרלמנט האוסטרלי, ריצ'רד מרלס, ביקר באנדורה באפריל 2012. ביקור זה היה הביקור הראשון מדרג גבוה של אדם כלשהו מהמדינה השנייה. הסנאטור הונטה קונסטטה פיירוונטי וולס, השר לפיתוח בינלאומי ומדינות האוקיינוס השקט, ביקר בסן מרינו בינואר 2017 כדי לדון בהזדמנויות להגברת הסחר הדו-צדדי וכדי להרחיב השקעות פרטיות במדינה השנייה. היחסים הכלכליים של אוסטרליה עם סן מרינו הם מינימליים וסטטיסטיקה רשמית של משרד החוץ האוסטרלי לא נרשמות. סן מרינו אינה מיוצגת באוסטרליה בדרג השגרירות. סן מרינו מיוצגת באוסטרליה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה במלבורן. אוסטרליה אינה מיוצגת בסן מרינו בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה ברומא, בירת איטליה. San Marino country brief, באתר משרד החוץ האוסטרלי CONSULATE GENERAL OF SAN MARINO IN MELBOURNE, AUSTRALIA Australian Embassy Rome, אתר שגרירות אוסטרליה באיטליה
יחסי אלבניה–פורטוגל

יחסי אלבניה–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה הפורטוגלית. המדינות הן חברות בארגון האמנה הצפון אטלנטית (נאט"ו). כחברה באיחוד האירופי, פורטוגל תמכה באלבניה בדרכה לאינטגרציה האירופית. שתי המדינות הכירו אחת בשנייה ב-25 במאי 1922. בשנת 2010, לשכת המסחר והתעשייה הלוסו-אלבנית-קאמרית נוסדה. בשנת 2016, פורטוגל ייצאה לאלבניה סחורה בשווי של 6.10 מיליון אירו (לעומת נתוני 2012 - 2.16 מיליון יורו בלבד) לאלבניה. קרן לוסו-אלבניה או בשמה הרשמי מכון לוסו-איליאן לפיתוח אנושי (iLIDH) נוסדה בשנת 2007. הקרן נחשבת למוטיב המשפיע ביותר ביחסי התרבות בין שתי המדינות. הקרן יוזמת ותומכת במגוון פרויקטים בתחומי החינוך, התרבות, המדעים, שיתוף הפעולה במחקר ופיתוח. בשנת 2012 נפתח משרד של הקרן בטירנה. יש גם משרדים בפראג ובבריסל. אלבניה אינה מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות. אלבניה מיוצגת בפורטוגל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפורטו. פורטוגל אינה מיוצגת באלבניה בדרג השגרירות. פורטוגל מיוצגת באלבניה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלבניה–פורטוגל בוויקישיתוף Albanian Embassy in Lisbon אורים שרה, Portugal supports Albania’s EU integration, סוכנות הטלוויזיה האלבנית, 10 במרץ 2015 Relações Económicas Bilaterais com a Albânia no período 2012-2017, באתר משרד הסחר הפורטוגזי iLIDH Institute, באתר הקרן והקונסוליה האלבנית CONSULATE OF ALBANIA IN PORTO, PORTUGAL CONSULATE OF PORTUGAL IN TIRANA, ALBANIA
Revival (אלבום של אמינם)

Revival (בתרגום חופשי: תחייה) הוא אלבום האולפן התשיעי של הראפר האמריקאי אמינם. האלבום יצא לאור ב-15 בדצמבר 2017, בחברות התקליטים אפטרמת', אינטרסקופ ושיידי. האלבום הופק במהלך השנים 2016–2017 על ידי מספר מפיקי מוזיקה, ביניהם ריק רובין, סקיילר גריי, אמינם עצמו, וד"ר דרה, שמשמש כמפיק בפועל. האלבום כולל הופעות אורח מאמנים שונים, ביניהם ביונסה, אד שירן, אלישה קיז ופינק. הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Walk on Water", בהשתתפות ביונסה, יצא ב-10 בנובמבר 2017. השיר "Untouchable" יצא כסינגל שיווקי ב-8 בדצמבר, שבוע לפני יציאת האלבום. האלבום הודלף באינטרנט ב-13 בדצמבר 2017, יומיים לפני התאריך המתוכנן ליציאת האלבום. ב-8 בנובמבר 2017, צייץ אמינם תמונה של מרשם רופא עם המילים "Walk on Water" ו-"Take as needed" עליו. בנוסף, סומן המרשם בלוגו של האלבום. הדבר העלה השערות כי שמו של הסינגל הראשון מתוך האלבום יהיה "Walk on Water". ב-9 בנובמבר, אושרה ההשערה, ויום למחרת נשלח השיר לתחנות הרדיו בתור הסינגל הראשון מהאלבום. גרסת האודיו הועלתה לערוץ היוטיוב של אמינם. בארצות הברית, הגיע הסינגל "Walk on Water" למקום 14 במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100. אמינם ביצע את השיר לראשונה במצעד המוזיקה של MTV ב-12 בנובמבר 2017 עם סקיילר גריי, שהייתה שותפה גם בהפקה של השיר. השניים הופיעו עם השיר גם בלייט נייט ב-18 בנובמבר, ובנוסף ביצעו מחרוזת של השירים Stan/Love The Way You Lie. אמינם ציין באתר הרשמי שלו כי הוא מתכוון להוציא שיר חדש ב-8 בדצמבר - הסינגל השיווקי "Untouchable". מידע על האלבום Revival באתר MusicBrainz מידע על האלבום Revival באתר AllMusic האלבום Revival באתר Discogs האלבום Revival באתר יוטיוב
סעוד בן מוחמד אאל מוקרן

סעוד בן מוחמד אאל מוקרן (בערבית: سعود بن محمد آل مقرن) הוא האב הקדמון של בית סעוד, שעל שם צאצאו, אבן סעוד, קרויה מדינת סעודיה המודרנית ושושלת המלוכה שלה. סעוד השתייך למשפחת מוקרן, שעמדו בראש שבט בנו חליפה. היה המנהיג של נווה המדבר א-דרעיה, משנת 1720 עד למותו בשנת 1725. שני עשורים לאחר מותו, כרת בנו, מוחמד אבן סעוד, הסכם היסטורי עם המנהיג הדתי מוחמד אבן עבד אל-והאב, הסכם שהביא להשתלטותו על מרבית חצי האי ערב ולהקמת המדינה הסעודית הראשונה במאה ה-18. צאצאו במאה ה-20, עבד אל-עזיז אבן סעוד, הקים בשנת 1932 את ערב-הסעודית בת זמננו.
53 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 53 – שנת 53 לספירה 53 לפנה"ס שנת 53 לפני הספירה 53 (מספר) – המספר 53 FiftyThree (אנ') – חברת טכנולוגיה אמריקאית
האי פיקניק

האי פיקניק (Picnic Island) מכונה גם האי שיפ (באנגלית: Sheep Island) והאי פלאוור (Flower Island) הוא אי באיי סן חואן במחוז סן חואן, במדינת וושינגטון שבארצות הברית. האי שוכן ממערב לאי אורקס. שטח האי 6,193 מ"ר, וגובהו המקסימלי 7 מטרי מעל פני הים. באי מתגוררים שני תושבים (נכון לשנת 2000). השם אומץ רשמית בשנת 1977 האי שיפ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
סוחוי Su-2

סוחוי 2-Su (ברוסית: Сухой Су-2) היה מטוס סיור ומפציץ קל סובייטי, בו נעשה שימוש בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה. מטרתו העיקרית של המטוס הייתה לערוך סיור בשטח האויב ואז לתקוף את המטרה שנבחרה. המטוס פותח על ידי ה-OKB המשרד לתכנון וניסוי אשר התחיל לפתח את המטוס בשנת 1936 בעקבות דרישתו של מנהיג ברית המועצות יוסיף סטלין למטוס קרב רב-תכליתי ולמטוס ניתן שם הקוד Ivanov. בדגם הראשוני של המטוס, שסומן 51-ANT, הורכב מנוע מנוע כוכבי מסוג M-62 (אנ') שהיה בעל מהירות של 400 קמ"ש ובאבות הטיפוס המאוחרים יותר של המטוס הורכב מנוע מסוג M-87 (אנ'). סוחוי 2-Su היה המטוס הראשון שהמציא פאבל סוחוי, שעמד בראש הפרויקט ליצור המטוס. מדיה וקבצים בנושא סוחוי Su-2 בוויקישיתוף Su-2 from WINGS PALETTE Su-2 from Avia press "Sukhoi Su-2". Sukhoi Company Museum. אורכב מ-המקור ב-2011-07-16. נבדק ב-2011-07-12.
מעבר ג'רוויס

מעבר ג'רוויס (באנגלית: Jarvis Pass) הוא מעבר הרים בשטח הפארק הפרובינציאלי קאקווה בהרי הרוקי הצפוניים, על קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. גובהו של המעבר 1,500 מטרים מעל פני הים, והוא נמצא בין הר ג'רוויס והר הנינגטון. ב-9 בדצמבר 1874, מגלה הארצות והחוקר  א. וו. ג'רוויס (E.W. Jarvis) והמייג'ור סי. פ. האנינגטון (C. F. Hanington) מאוטווה יצאו במשלחת חקר בהרי הרוקי הקנדיים, במטרה לקבוע איזה מסלול יכול לשמש את הרכבת הקנדית פסיפית. בפברואר 1875, גילה ג'רוויס את המעבר. המעבר לא יכול היה לשמש את מעבר הרכבת בשל גובהו הרב. המעבר נקרא על שם ג'רוויס, בשנת 1917. השם אומץ רשמית על ידי הוועדה הגאוגרפית ב-15 בדצמבר 1982. וההרים משני צדי המעבר נקראו הר ג'רוויס והר האנינגטון, על שם החוקרים. תצלום לוויין של מעבר ג'רוויס מעבר ג'רוויס באתר peakfinder תחזית מזג אוויר עדכנית למעבר ג'רוויס סטטיסטיקות מזג אוויר למעבר ג'רוויס נתונים גאוגרפיים והיסטוריים אתר השמות של ממשלת קנדה
האי שיפ (צפון אירלנד)

האי שיפ (באנגלית: Sheep Island) הוא אי בסמוך לחוף הצפוני של צפון אירלנד, בסמוך לכפר באלינטוי שבמחוז אנטרים. שטחו של האי 35 דונם (3.5 הקטארים), והוא ממוקם 0.5 ק"מ מחוף צפון אירלנד. האי ידוע בצוקיו התלולים (אחד מהם הוא אנכי וגובהו כ-20 מטרים) והסלעיים. חלקו העליון של האי הוא כיפתי ומכוסה אדמה. האי שיפ הוכרז כאזור הגנה מיוחד וכשטח בעל עניין מדעי מיוחד (מעין שמורת טבע). וזאת, משום שמצויים בו זוגות מקננים של מין מיוחד של קורמורן (249 זוגות מהמין Phalacrocorax carbo carbo). אוכלוסיית הקורמורנים שבאי היא יותר מ-5% מאוכלוסיית הקורמורנים בכל אירלנד, וכ-0.6% מאוכלוסיית מין זה באירופה כולה. באי מצויים גם מיני קורמורן ימי, יסעור שחפי, ריסה, שחף ימי, אלקה חדת-מקור, גולמט שחור וגולמט. בתקופת הרבייה, מוגבלת גישת בני אדם לאי, על מנת להגן על ציפורי הבר. מדיה וקבצים בנושא האי שיפ בוויקישיתוף האי שיפ באתר JNCC האי שיפ, סרטון באתר יוטיוב האי שיפ, סרטון באתר יוטיוב נתונים גאוגרפיים
יששכר בר ריבק

יששכר בֶּר ריבַּק (ביידיש: בער ריבאַק; בכתב לטיני: Issachar Ber Ryback;‏ 2 בפברואר 1897 – 22 בדצמבר 1935) היה צייר יהודי אוקראיני-צרפתי, שהתפרסם בעיקר בציורי השטעטל היהודי שלו. יששכר בר ריבק נולד בשנת 1897 ביליסבטגרד שבפלך חֶרסון, דרום-מערב רוסיה (כיום קרופיבניצקי, באוקראינה). אביו היה מנהל חשבונות, משכיל ממשפחה חסידית. התפתחותו של ריבק הייתה איטית, ורק בגיל תשע הגיע לרמת דיבור שאפשרה את שליחתו ללימודים ב"חדר". הוא למד ב"חדר" במשך שנה, ובגיל 11 החל ללמוד ציור, ובשנת 1909 הצטרף לקואופרטיב שעסק בציור במבני ציבור ובכנסיות. בשנים 1911–1916 למד בבית ספר לאמנות בקייב, בין השאר אצל הציירים אלכסנדר בוגומזוב ואלכסנדרה אֶקסטר. היה חבר בקבוצה שעמה נמנו בוריס ארונסון, אלכסנדר טישלר, סולומון ניקריטין (אנ') ומארק אפשטיין, שלימים התפרסמו כציירים. הושפע מפעילי תרבות יהודית כדוד ברגלסון ודוד הופשטיין (לימים היו שניהם בין הרוגי המלכות בברית המועצות). בשנת 1915 הציג לראשונה מציוריו, בתערוכת הסתיו של קייב. בשנת 1916 עבד עם אל ליסיצקי על איסוף אמנות יהודית בעיירות היהודיות באוקראינה וברוסיה הלבנה. בסתיו 1917 השתתף בתערוכה של אמנות יהודית במוסקבה וזכה לשבחים. במהלך מהפכת אוקטובר (1917) נטל חלק בפעילות להגדרת אוונגרד בתרבות יידיש, ולשם כך עבר למוסקבה. לאחר שאביו נרצח בפרעות פטליורה, נמלט ריבק באפריל 1921 לקובנה, וכעבור חצי שנה קיבל אשרה לגרמניה. הוא שהה בברלין עד 1924. נמנה עם קבוצת נובמבר והציג יצירות קוביסטיות. אייר את הספר ביידיש "מאיסעלעך פאר קליינינקע קינדערלעך" (סיפורים לילדים קטנים) מאת מרים מרגולין-ייבין. כמו כן יצר טיוטה לסמליל של ארגון אורט, ששכן באותה עת בברלין. ב-1925 שב לברית המועצות ועסק בעיצוב תפאורה לתיאטרון היהודי במוסקבה ובחרקוב. ב-1926 היגר לפריז ולא חזר עוד לברית המועצות. הציג מיצירותיו בגלריות בצרפת. סגנון הציור שלו השתנה לאקספרסיוניזם של אסכולת פריז. תערוכות נוספות שלו נערכו בהאג, ברוטרדם, בבריסל ובאנטוורפן. עקב החמרה במצב בריאותו אושפז במשך חודשים אחדים, ונפטר ב-22 בדצמבר 1935, בגיל 38. לאחר פטירתו נערכה בפריז רטרוספקטיבה של יצירתו. מרבית היצירות שהותיר מוצגות בבית ריבק שבשכונת רמת יוסף בבת ים, שהוקם כמוזיאון וכבית מגורים לאלמנתו, סוניה ריבק. אליהו צ'ריקובר (עורך), יששכר בער ריבאַק: זיַין לעבן און שאַפֿן, פריז: קאַָמיטעט צון פֿאַראייביקן דעט אַנדענק פֿון יששכר בער ריבאֲק, 1937. (הספר, בארכיון האינטרנט) ירון לביץ, הלל קזובסקי, אלי סהר, יששכר בר ריבק: איורים למעשיות ילדים, גלריה מינוטאור, 2008. מדיה וקבצים בנושא יששכר בר ריבק בוויקישיתוף Issachar Ber Ryback, Comité & Foundation Issachar Ber Ryback (באנגלית) סת' ל' ווֹליץ, יששכר בר ריבק, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) וו. לאצקי-ברתולדי, אמנות זעירה יהודית, דבר, 3 בספטמבר 1934 ישכר בר ריבק, דואר היום, 24 בדצמבר 1935 גיטל מייזל, יששכר בר ריבאק, דבר, 1 במרץ 1936 באין מוצא, דבר, 1 במרץ 1936 א. קולב, יששכר ריבאק (1897–1935), על המשמר, 15 בדצמבר 1950, המשך תערוכת הזכרון ליששכר ריבאק, דבר, 8 בדצמבר 1950 רשימת הפרסומים של יששכר בר ריבק, בקטלוג הספרייה הלאומית נעמה ריבה, יששכר בר ריבק חזה בציוריו את חורבן השואה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2022 יששכר בר ריבק (1897-1935), דף שער בספרייה הלאומית יששכר בר ריבק, באתר Discogs (באנגלית) ו. לצקי-ברתולדי, הצייר יששכר ריבאק חולה מסוכן, דבר, 22 בנובמבר 1935. טוביה כרמל, תכנית למוזיאון ריבאק בבת ים, על המשמר, 11 במאי 1962, המשך; דוד גלעדי, יששכר ריבאק חי בשקט בבת ים, מעריב, 3 בדצמבר 1971; בית ריבק, באתר "מובי: מוזיאוני בת ים".
תזמורת הרדיו הלאומית של פולין

תזמורת הרדיו הלאומית של פולין (באנגלית: Polish National Radio Symphony Orchestra היא בין המוסדות המוזיקליים הראשונים במעלה של פולין. היא נוסדה בשנת 1935 בוורשה. ב-1946 הועתקה תזמורת לקטוביץ ומאז 2006 היא נחשבת ל"מוסד תרבות לאומי". האיש שיצר והנהיג את התזמורת הסימפונית משנת 1936 עד פרוץ מלחמת העולם השנייה היה גז'גוז' פיטלברג. במרץ 1945 השיב ויטולד רוויצקי את התזמורת לחיים בקטוביץ. בשנת 1947 שב פיטלברג מעבר לים והתמנה למנהל אמנותי. אחרי מותו ב-1953, עמדו בראש התזמורת בזה אחר זה יאן קרנץ, בודאן ודיצ'קו, קזימייז' קורד, טדאוש סטרוגאלה, יז'י מקסימיוק, סטניסלב ויסלוצקי, יאצק קאספשיק, אנטוני ויט, גבריאל כמורה ושוב יאצק קאספשיק. בספטמבר 2000 התמנתה יואנה ונוק-מאזארובה למנהלת כללית ואחראית תוכן. בינואר 2009 התמנה מיחאו קלאוזה למנצח חבר. סטניסלב סקרובצ'בסקי מחזיק בתואר המנצח האורח הראשון של תזמורת רדיו פולין, יאן קרנץ הוא מנהל של כבוד וכיועץ אמנותי מכהן יז'י סמקוב. בראשית עונת 2012–2013 התמנה אלכסנדר ליברייך למנהל אמנותי ומנצח ראשי של תזמורת הרדיו הלאומית של פולין. התזמורת הקליטה כ-200 דיסקים למספר רב של חברות פולניות וזרות (דקה, (EMT), פיליפס ועוד), וכן ביצעה הרבה הקלטות ארכיב לצורכי הרדיו הפולני. לחברת נאקסוס הקליטה התזמורת, בין השאר, את מכלול יצירותיו של ויטולד לוטוסלבסקי (9 דיסקים), את כל הסימפוניות של צ'ייקובסקי ושומאן, רוב הסימפוניות של פנדרצקי (1-4), מאהלר (מלבד השמינית), וכן יצירות משל קילאר, וייניאבסקי, מושקובסקי וגורצקי ולתקליטי צ'אנדוס הקליטו שלושה אלבומים של מוזיקה מאת מייצ'יסלב ויינברג. דיאפזון ד'אור וגראן פרי דו דיסק 1992 על חמשת הקונצ'רטי לפסנתר מאת סרגיי פרוקופייב, בניצוח אנטוני ויט עם הסולן קון וו פייק. פרס קלאסיקל של קאן לשנת 2002 להקלטת "סימפוניית טורנגאלילה" מאת אוליבייה מסייאן, בניצוח אנטוני ויט. פרס MIDEM לשנת 2008 ליצירות מאת קשישטוף פנדרצקי בביצוע התזמורת עם הסולנים ביאטה בילינסקה ופטרישה פייקובסקה, בניצוח המלחין, בקטגוריה של מוזיקה בת זמננו. תזמורת הרדיו הפולנית שיתפה פעולה עם סולנים ומנצחים רבים בעלי שם עולמי, בהם מרתה ארחריץ', ליאונרד ברנשטיין, קשישטוף פנדרצקי, ארתור רובינשטיין, מסטיסלב רוסטרופוביץ', כריסטיאן צימרמן, רודולף בוכבינדר, ג'יימס קונלון, בוריס בלקין, פלאסידו דומינגו, ניקולאי גדה, ברברה הנדריקס, קווין קנר, וילהלם קמפף, פאול קלצקי, קיריל קונדראשין, ויטולד לוטוסלבסקי, צ'ארלס מקקראס, מישה מייסקי, נוויל מרינר, קורט מאזור, שלמה מינץ, איוון מוניגטי, גאריק אולסון, הרמן פריי, רוג'רו ריצ'י, תומאס שיפרס, סטניסלב סקרובצ'בסקי, אייזק שטרן, הנריק שרינג, אידיל בירט ופיטר ויספלווי. מדיה וקבצים בנושא תזמורת הרדיו הלאומית של פולין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת הרדיו הלאומית של פולין (באנגלית) תזמורת הרדיו הלאומית של פולין, ברשת החברתית פייסבוק תזמורת הרדיו הלאומית של פולין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תזמורת הרדיו הלאומית של פולין, ברשת החברתית אינסטגרם תזמורת הרדיו הלאומית של פולין, סרטונים בערוץ היוטיוב http://www.nospr.org.pl/en/orchestra ביוגרפיה של תזמורת הרדיו הלאומית של פולין