laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'וליאנו דה מדיצ'י

ג'וליאנו די פיירו דה מדיצ'י (באיטלקית: Giuliano di Piero de' Medici;‏ 1453 - 26 באפריל 1478) היה בנו השני של פיירו דה מדיצ'י ואחד משליטי פירנצה, יחד עם אחיו, לורנצו דה מדיצ'י. השניים השלימו זה את זה, לורנצו כפטרון האמנויות וג'וליאנו כחובב בילויים. בין היתר נודע כמאהבה של "היפה בנשות פירנצה" (כדבריו), סימונטה וספוצ'י. הצעד הראשון במסגרת ניסיונה של משפחת פאצי להשתלט על פירנצה היה רציחתו של ג'וליאנו, בידי פרצ'סקו דה פאצי וברנרדו ברונצ'לי, בקתדרלה של פירנצה, סנטה מריה דל פיורה. השניים דקרו את ג'וליאנו 19 פעמים לפני שהותירו אותו מתבוסס בדמו. בנו, ג'וליו די ג'וליאנו דה-מדיצ'י, שנולד מיחסיו עם פילגשו פיורטה גוריני, הפך מאוחר יותר לאפיפיור קלמנס השביעי. הוא קבור לצד אחיו בקפלת משפחת מדיצ'י בזיליקת סן לורנצו די פירנצה. את אזור קברם מעטר הציור "המדונה עם הילד" של מיכלאנג'לו. ג'וליאנו דה מדיצ'י הוא דמות משנה בסדרת הטלוויזיה הסודות של דה וינצ'י ובסדרה מדיצ'י שליטי פרינצה. מדיה וקבצים בנושא ג'וליאנו דה מדיצ'י בוויקישיתוף
לאוניד פסטרנק

לאוניד אוסיפוביץ' פסטרנק (ברוסית: Леонид Осипович Пастернак;‏ 3 באפריל 1862 – 31 במאי 1945) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי-יהודי. אביו של הסופר בוריס פסטרנק. לאוניד פסטרנק, שבלידתו ניתן לו השם יצחק לייב, היה הצעיר מבין ששת ילדיו של בעל בית מרזח יהודי מאודסה. לאוניד נמשך מילדותו לציור אך הוריו ניסו להניאו מכך ושכנעו אותו ללמוד רפואה, מקצוע אותו החל ללמוד בשנת 1881 באוניברסיטה של מוסקבה. לאוניד נשר מלימודי הרפואה לטובת לימודי משפטים אך גם את המקצוע הזה עזב ובשנת 1885 החליט להתמסר לאהבתו לציור. הוא נסע לגרמניה ולאחר שהשלים את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות במינכן ב-1887, חזר לרוסיה ושירת שנתיים בצבא. בשנת 1889 החל בקריירת הציור ובאותה שנה נישא לרוזה קאופמן, פסנתרנית יהודייה רוסייה. ההצלחה האירה פנים לצייר הצעיר באופן כמעט מיידי: בשנת 1892 הוצע לו להשתתף, לצד שלושה ציירים מפורסמים, באיור הרומן המונומנטלי של לב טולסטוי "מלחמה ושלום". על איוריו אלה זכה פסטרנק בפרס שהוענק לו ביריד העולמי של פריז בשנת 1900. בעקבות הכרותו של פסטרנק עם טולסטוי הוא הוזמן יחד עם אשתו וילדיו הקטנים להתארח באחוזתו של הסופר הדגול, יאסנאיה פוליאנה שליד טולה, שם הוא צייר פורטרטים רבים של הסופר הדגול. הבכור שבארבעת ילדיו של פסטרנק, בוריס, התרשם עמוקות מדמותו של טולסטוי וכשבגר היה עצמו לסופר מפורסם - בוריס פסטרנק, זוכה פרס נובל לספרות. ב"מכתבים מטולה", אחת מיצירותיו הראשונות, ניכרת השפעת חוויות הילדות שספג באחוזתו של טולסטוי בפאתי העיר טולה. לאוניד פסטרנק היה אחד הציירים הרוסים הראשונים שהצהיר שהוא אימפרסיוניסטי. ברוסיה של שלהי המאה ה-19 היה בהצהרה זו חידוש שמשך תשומת לב אל הצייר ששמו החל ללכת לפניו. בשנת 1905 נבחר להיות חבר באקדמיה המלכותית לאמנות. רוברט פלק היה בין תלמידיו. בשנת 1921 עזב פסטרנק את ברית המועצות, יחד עם אשתו ושתי בנותיו יוספינה ולידיה, ועבר לברלין. את אחרית ימיו בילה באנגליה שם המשיך לצייר עד ליומו האחרון. לאוניד פסטרנק נפטר באוקספורד ב-31 במאי 1945. שתי יצירות של פסטרנק הובאו למוזיאון של בצלאל בשנת 1924. בשנת 1932 הוצגה בבצלאל תערוכה של כ-25 מיצירותיו. מדיה וקבצים בנושא לאוניד פסטרנק בוויקישיתוף לאוניד פסטרנק באתר מוזיאון הכט חמדה בן-יהודה, הצייר פרופסור פסטרנק, דואר היום, 12 ביולי 1932 יעקב פיכמן, ליאוניד פסטרנק, דבר, 13 ביולי 1945 לאוניד פסטרנק (1862-1945), דף שער בספרייה הלאומית לאוניד פסטרנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בית הנכאת בצלאל, דואר היום, 14 בנובמבר 1924 תערוכת פסטרנק, דואר היום, 19 ביוני 1932 תערוכת כבוד ליובל פסטרנק, דואר היום, 10 ביולי 1932
סופריטו

סופריטו (בספרדית: Sofrito, באיטלקית: soffritto, "מוקפץ") הוא רוטב מבושל סמיך וארומטי. מהותו שונה בתרבויות שונות. במטבח האיטלקי הוא בסיס למאכלים רבים. מכיל מרכיבים ארומטיים המוקפצים בשמן בישול. את הסופריטו הבסיסי מכינים עם שמן זית, בצל או בצל ירוק קצוץ ולעיתים גם שום קצוץ. באזורים שונים ובמתכונים שונים מוחלף שמן הזית בחמאה או שמשתמשים בשניהם יחד. בשלב הבא מוסיפים מגוון מרכיבים, בין השאר ירקות שורש (גזר, סלרי), ארטישוק, פטריות, פרושוטו, טונה וזיתים. במטבח הספרדי הוא מכיל שום, בצל ועגבניות, המבושלים בשמן זית, ומהווה בסיס למאכלים שונים, בדומה למירפואה במטבח הצרפתי ולסופריטו האיטלקי. במטבח הקריבי ובמטבחי דרום אמריקה הוא רוטב עגבניות, פלפלים צלויים, שום, בצל ועשבי תיבול. בפוארטו ריקו הוא שילוב מרכיבים המשמש כתבלין שנועד להוסיף טעם ייחודי לתבשילים רבים. משמש בעיקר בבישול קטניות, תבשילי אורז, רטבים, מרקים ונזידים. שני המרכיבים העיקריים היוצרים את טעמו הייחודי הם עשב תיבול מהסוג חרחבינה שבמשפחת הסוככיים (שמו המדעי: Eryngium foetidum) ו"אחי דולסה" – סוג של צ'ילי מתוק. לעיתים משתמשים בפלפל במקום ב"אחי דולסה". סופריטו מסורתי כולל גם בשר חזיר מומלח, שינקן משומר ושומן חזיר. כאשר מוסיפים בשר מבשלים את הרוטב בטרם אחסונו. במטבח יהדות ספרד סופריטו הוא בסיס לצלי, מבוסס על מים או ציר עם מיץ לימון, מתובל בכורכום, שום והל. הוא משמש בבישול עוף, עגל, מוח ודגים.
בנימין קוסובסקי

בנימין קוסובסקי (ד' באדר תרע"ז, 26 בפברואר 1917 - כ"ה באלול תשל"ח, 27 בספטמבר 1978) היה מחבר קונקורדנציות לספרות חז"ל, חתן פרס ביאליק לחכמת ישראל, ה'תשל"ו. נולד בבתי מחסה שבעיר העתיקה בירושלים לרב חיים יהושע קוסובסקי. בהיותו כבן שלוש עזבה משפחתו את העיר העתיקה לשכונת בית ישראל שמחוץ לחומות, ומשם עברו ליישב את קריית משה. למד בתלמוד תורה, בישיבת עץ חיים ובישיבת חברון. הצטרף ל"הגנה", היה נוטר, ובמלחמת העצמאות שירת בחטיבת גולני ולחם במסגרתה בצפון הארץ. קוסובסקי היה אוטודידקט בעל סקרנות אינטלקטואלית, שחשף עצמו לנושאים שונים, רכש שפות, התעניין בספרות, במוזיקה ובאמנות. בין מקימי שכונת נוה אבא בנתניה, שם עבד כמלטש יהלומים. נשא את חנה לבית ויסמן, ובעקבותיה חזר לירושלים. סייע לאביו לערוך את הקונקורדנציה לתלמוד הבבלי. אחרי מות אביו המשיך במפעל הגדול והחשוב. הוא שינה את שיטת המיון של אביו ופיתח דרך משלו למיין, לחבר ולסווג את כל המילים בתלמוד. בנוסף לקונקורדנציה לתלמוד הבבלי, הוציא גם את אוצר השמות לתלמוד הבבלי, ואת הקונקורדנציה לספרות התנאים (המכילתא הספרא והספרי). כמו כן, פרסם ספר טריוויה על קוריוזים, דמויות, ואינטראקציות בתלמוד הבבלי בשם "טיפה מן הים". פעל למען הקמת ספרית ישורון בבית הכנסת ישורון בירושלים, ופעל למען קהל המתפללים בבית הכנסת. סבל ממחלת לב, אך המשיך במפעלו ואף הגביר את קצב העבודה על הקונקורדנציה כדי לסיים אותה. את המפעל הענק עשה בעצמו, ללא צוות מסייעים וללא מחשב. בשנה האחרונה לחייו התחיל להכין את החומר לקונקורדנציה על מדרש בראשית רבה. יום לפני מותו הגיעו אליו שתי ידיעות: האחת מפי פרופסור שאול ליברמן שבישר על תקציב לקונקורדנציה למדרש רבה, והשנייה מוועדת פרס ישראל שבישרה לו כי נבחר להיות חתן פרס ישראל למחקר התורני לאותה השנה. מותו למחרת מנע ממנו את קבלת הפרס.[דרוש מקור] קונקורדנציה לתלמוד הבבלי - 41 כרכים. מתוכם חמישה יצאו בחיי אביו. שני הכרכים האחרונים ראו אור לאחר מותו. את האינדקס ערך בנו, אליהו, בשנת ה'תשמ"ט. קונקורדנציה - אוצר השמות לתלמוד הבבלי - 6 כרכים. קונקורדנציה לספרות התנאים - 13 כרכים. קונקורדנציה - אוצר השמות למכילתא. טיפה מן הים - אנקדוטות מן התלמוד. מאמרים בטורי ישורון, סיני ועוד. פרס שוקן, ה'תש"ל. פרס אבי היישוב, ה'תשל"ב. פרס ביאליק לחכמת ישראל, ה'תשל"ו. מדיה וקבצים בנושא בנימין קוסובסקי בוויקישיתוף רשימת המאמרים של בנימין קוסובסקי באתר רמב"י רשימת הפרסומים של בנימין קוסובסקי, בקטלוג הספרייה הלאומית בנימין קוסובסקי (1917-1978), דף שער בספרייה הלאומית היום - חלוקת פרס ביאליק, דבר, 29 באפריל 1976
ר"ת

האם התכוונתם ל... ראשי תיבות רבנו תם ר"ת מאורליינש
באבל אנד סקוויק

בַּאבֵּל אֵנְד סְקְוִויק (באנגלית: Bubble and squeak, נקראת לעיתים רק באבל או באבלס) היא מאכל מהמטבח הבריטי, לביבה המטוגנת משאריות של ירקות. הלביבה המסורתית מבוססת על שאריות מצלי יום ראשון. מילולית משמעות השם היא "לבעבע ולחרוק" או "בועה וחריקה". השם מתייחס למראה ולצליל בעת הטיגון. הלביבה מכונה באזורים מסוימים גם "bubble and scrape" - "לבעבע ולקרצף" או "בועה וקירצוף". מרכיביה העיקריים של הלביבה הם תפוחי אדמה וכרוב אך יש המוסיפים גזר, אפונה, כרוב ניצנים וירקות אחרים. בעבר נהגו להוסיף גם את הבשר שנותר מהצלי למרכיבי הלביבה, כיום מקובלת יותר לביבה צמחונית. להכנת הלביבה קוצצים את הירקות המבושלים ואת הבשר (אם מוסיפים אותו) ומטגנים במחבת עם מחית תפוחי אדמה, עד שהתערובת משחימה משני צידיה. מסורתית היא מוגשת עם בשר קר שנותר מצלי יום ראשון ומחמצים. באבל אנד סקוויק מוגשת לעיתים כחלק מארוחת בוקר אנגלית. בבריטניה משווקות גרסאות מוכנות של המאכל, קפוא או בקופסת שימורים. בסלנג הקוקני המחורז של לונדון, בו מחליפים מילים קיימות בביטויים המתחרזים עמן, הביטוי "באבל אנד סקוייק" משמש ככינוי ליוונים. כיוון שהמילה האנגלית Greek (יווני) מתחרזת עם "באבל אנד סקוויק". באבל אנד סקוויק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אטימולוגיה של השם, מתוך The American Heritage® Dictionary of the English Language: Fourth Edition. 2000
אוגוסטוס מוויה לביקנה

אוגוסטוס מוויה לביקנה (באנגלית: Via Labicana Augustus) או "אוגוסטוס פונטיפקס מקסימוס", הוא פסל שיש המציג את הקיסר הרומי אוגוסטוס ככהן דת. הפסל נמצא בוילה של ליוויה, אשתו אוגוסטוס. כיום מוצג הפסל במוזיאון הלאומי, מרחצאות דיוקלטיאנוס, רומא. אוגוסטוס מתואר עומד, הוא לובש טוגה המאפיינת את תפקידו כפונטיפקס מקסימוס, ראש הדת הרומית. גופו נמצא במצב של לפני צעידה קדימה. ידיו, השבורות כעת, היו מונפות קדימה וראשו מוטה מעט הצידה. פניו של אוגוסטוס הם תיאור סכמטי ואידיאלי של הקיסר ודמות זו משותפת לפסליו של אוגוסטוס מכל ימי תקופת שלטונו. אוגוסטוס מפרימה פורטה
Fiber Distributed Data Interface

Fiber Distributed Data Interface (בראשי תיבות: FDDI) היא טכנולוגיה המגדירה תעבורה ברשת מחשבים מקומית (LAN) ברמת שכבת הקישוריות של מודל ה-OSI והשכבה הפיזית של מודל ה-TCP/IP. רשת FDDI יכולה להתפרש על פני 200 קילומטר ולתמוך באלפי עמדות על בסיס של סיבים אופטיים (ניתן ליישם גם בעזרת כבלי נחושת - למשל בטכנולוגית CDDI). הטכנולוגיה מבוססת על רשת Token ring במבנה של טבעת כפולה. תקן ה-FDDI פותח על ידי ANSI באמצע שנות ה-80 על מנת לענות על מספר בעיות של רשתות ה-Ethernet וה-Token ring, ביניהן - מגבלות רוחב הפס, אמינות לא מספקת ליישומים קריטיים ומדיית תקשורת לטווחים קצרים. ברשת FDDI קיימות שתי טבעות, ראשית ומשנית שמעבירות אסימון (Token ring) בכיוונים מנוגדים. במצב רגיל תעבורת הנתונים מתבצעת על הטבעת הראשית בלבד, הטבעת המשנית נכנסת לפעולה כאשר יש כשל בנקודה כלשהי ברשת, ומאפשרת לקיים תקשורת רציפה בין כל שתי נקודות בזכות העובדה ששתי הטבעות פועלות בכיוונים מנוגדים. ניתן להשתמש בשתי הטבעות גם במצב שגרה על מנת להכפיל את רוחב הפס של הרשת, במקרה כזה כשל יחזיר את הרשת לרוחב הפס המקורי. FDDI מגדיר תקנים בארבע רמות - Station management - SMT - מגדיר את הטופולוגיה, את אופן העבודה ואת תפקיד הטבעת הראשית והמשנית. MAC - Media Access Control - מגדיר את אופן הטיפול באסימון, זיהוי תקלה וכניסה לשימוש של הטבעת המשנית. ובנוסף מגדיר את מבנה המסגרת (frame) ומנגנון פשוט לאיתור שגיאות. Physical Layer Protocol - PHY - מגדיר את אופן יצירת המסגרת אצל השולח והניתוח שלה אצל המקבל. Physical Media Dependent - PMD - מגדיר את התכונות הפיזיות של הסיב האופטי, עבודה ב־multi-mode או single-mode, סוגי הכבלים והרכיבים האופטיים. ישנן שלוש דרכים להתחבר לרשת FDDI: SAS - Single Attachment Station - תחנה שמחוברת לטבעת ה-FDDI דרך רכזת (hub) או מתג (Switch). היתרון שבחיבור כזה הוא שהרשת לא מושפעת מניתוק של התחנה או מנפילה שלה, החיסרון הוא בעלות של רכיב תקשורת נוסף, ובהגדלת הנקודות האפשריות לכשל בתקשורת. DAS - Dual Attachment Station - זו היא למעשה תחנה רגילה בטבעת ה-FDDI שמהווה חוליה הן בטבעת הראשית והן בטבעת המשנית. הבעיתיות של צורת החיבור הזו היא בכך שהם גורמים לנתק ברשת כל אימת שהתחנה מכובה או מנותקת מהרשת. FDDI Connector - הוא למעשה אבן הבניין של רשתות FDDI, אחראי על ניהול התקשורת, זיהוי נפילה של SAS והכנסת הטבעת המשנית לפעולה על מנת לשמור על תפקוד הרשת. Token ring Ethernet סיב אופטי CDDI
בישופ

האם התכוונתם ל... בישוף – אחת הדרגות הגבוהות בהיררכיה של הכנסייה הנוצרית בישופ (קומיקס) – דמות קומיקס דג הבישוף – דג בדיוני מדד בישופ – מדד רפואי ליילוד רץ – כלי במשחק השחמט, הנקרא באנגלית Bishop בישופ (תומ"ת) – תותח מתנייע בריטי ממלחמת העולם השנייה אישים איבון בישופ – סטטיסטיקאית אמריקנית אולה בישוף – ג'ודוקא גרמני אליזבת בישופ – משוררת אמריקאית ג'. מייקל בישופ – אימונולוג ומיקרוביולוג אמריקאי ג'ולי בישופ – מדינאית אוסטרלית הנרי ראולי בישופ – מלחין אנגלי הר בישופ פסגת בישופ
שמחה קאלימאני

שמחה קאלימאני (Simcha Calimani‏; ונציה 1699 – ונציה 1784) מרבני קהילת יהודי ונציה, מדקדק עברי, מחזאי ומשורר. שמחה קאלימאני לימד בתלמוד התורה של הקהילה. הוא חיבר יצירות ספרותיות אחדות, בהן "תוכחת מגולה", המתארת את המידות הרעות של בני זמנו. תוכנו העיקרי של הספר הם דברי תוכחה וביקורת על התופעות השליליות שנתגלו בחברה בה הוא התגורר. במקרים אחדים הוא מתאר לא רק את הצד המכוער בהתנהגות בני האדם אלה גם המגוחך שבאותן התופעות. הוא לועג למעשיהם תוך הוקעת הפגמים במטרה לחנך את הקוראים את יצירתו. אפשר לראות ביצירתו ביטוי לחיים החברתיים בגטו היהודי בוונציה במאה ה-18. בזמנו ספרו "כללי דקדוק לשון עבר" היה מודפס כנספח לחמשה חומשי תורה. בזמן הפולמוס על דברי שלום ואמת תמך בנפתלי הרץ וייזל ואף חיבר שיר מיוחד לכבודו. שמחה קאלימאני חיבר לפחות 26 שירים, ביניהם: לא שירי עגבים זמירותיך - סונט לכבודו של משה חיים לוצאטו פרח כי בין ציץ גנים יפריח מות למה עתה כסו פניך - סונט להכתרת יוסף וולמארין בכתר הפילוסופיה דוד בעמדי על זמירותיך- סונט בשבחו של "גמול עטליה" לדוד פרנקו מנדס מעפר אמרתך זמירי קומה- שיר שבח על הנדיב המרומם אלכסנדר זינו קאוולייר ופרוקוראטור ביום בואו לפני מעלת הדוכס ומעלת השררה יר"ה מות מסכל כל אהבה נצחת- קינה על מותו של אברהם יצחק מריני קול שמחה בנישואים הרמים שהוכפלו - לברית נישואין של שני זוגות חיים שירמן, "משורר עברי-איטלקי על המידות הרעות של בני זמנו - 'תוכחת מגולה' לשמחה קאלימאני" בספר: ראובן בונפיל, מריה מאיר מודנה, יוסף ברוך סרמוניטה, דניאל קארפי, ג'ורג'ו רומאנו (עורכים), ספר זיכרון לשלמה אומברטו נכון, קובץ מחקרים לתולדות היהודים באיטליה, מוסד שלמה מאיר, מוסד רפאל קאנטוני, תשל"ח חיים שירמן, מבחר השירה העברית באיטליה, ברלין: שוקן תרצ"ד, ע' תי - תכב. ביום אשר הוכתר בכתר הפילוסופיא ורפואה, שיר מאת הרב שמחה קאלימאני, באתר ויקיטקסט כתבי שמחה קאלימאני בפרויקט בן-יהודה כתבי שמחה קאלימאני בפרויקט בן-יהודה ספרו כללי דקדוק לשון עבר באתר hebrewbooks שמחה בן אברהם קלימני (1699-1784), דף שער בספרייה הלאומית ויניציאה כפי שנהוג לכתוב בקהילה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שק שפיר

שק השפיר הוא זוג של ממברנות דקיקות אך חזקות אשר מכיל את העובר המתפתח במשך ההיריון, עד זמן קצר לפני הלידה. הממברנה הפנימית, הקרויה באופן רשמי שק השפיר, מכילה את נוזל מי השפיר ואת העובר. הממברנה החיצונית קרויה סיסית מכילה את שק השפיר והיא חלק מהשליה. שק השפיר קרוי גם בועת השפיר בגלל דמיונו לבועה. כאשר הוא מואר, שק השפיר נראה מבריק וחלק, אך הוא חזק דיו מכדי להינזק או להיפרץ. קריעה מלאכותית של שק השפיר, הקרויה גם בשם אמניוטומיה, מתבצעת לעיתים, ומטרתה זירוז או התחלת תהליך הלידה. ערך מורחב – מי שפיר מי השפיר הם הנוזל המימי המקיף את העובר המתפתח ברחם ומגן עליו בתוך שק השפיר. מי השפיר מאפשרים לעובר תנועה חופשית ללא לחץ הדוק של דפנות הרחם על גופו. ציפת העובר בתוך הרחם מתאפשרת גם היא על ידי מי השפיר. שק השפיר גדל ומתמלא, בעיקר במים, בסביבות שבועיים לאחר ההפריה. לאחר 10 שבועות נוספים הנוזל מכיל גם חלבונים, פחמימות, שומנים (ליפידים) ושומנים זרחניים. בנוסף שתנן ואלקטרוליטים מוכלים אף הם במי השפיר. כל הרכיבים הנ"ל מסייעים לגדילת העובר. בשלבי ההיריון המאוחרים רוב מי השפיר מורכבים משתן העובר. מחקרים שבוצעו על ידי חוקרים בראשות אנתוני אטאלה (Anthony Atala) באוניברסיטת Wake Forest בשיתוף עם צוות מאוניברסיטת הרווארד מצאו שנוזל מי השפיר הוא מקור עשיר בתאי גזע שאינם שייכים לעובר. תאים אלה הוכחו כבעלי יכולת התפתחות לתאים אחרים מסוגים שונים, כולל תאי מח, כבד ועצם. התופעה המוכרת בשם "ירידת מים", המתרחשת בסמוך ללידה, מתחילה כאשר שק השפיר נקרע. בתהליך זה רוב מי השפיר עדיין נשארים בתוך הרחם עד לידת התינוק. תהליך קריעת שק השפיר ידוע בשם המדעי "קריעת ממברנות ספונטנית". ערך מורחב – היריון מרובה עוברים בהיריון תאומים ובהריונות שבהם קיימים מספר עוברים, העוברים לעיתים חולקים את שק השפיר. היריון מונואמניוטי הוא היריון שבו כל העוברים שמקורם בזיגוטות נפרדות מוכלים בשק היריון בודד. היריון דיאמניוטי הוא היריון שבו קיימים יותר משק היריון אחד בתוך סיסית אחת, או בתוך מספר סיסיות. הריונות אלה עשויים לחלוק שלייה אחת או מספר שליות. שיתוף שק היריון בין מספר עוברים עלול לגרום לסיבוכים במשך ההיריון. לדוגמה, חבלי הטבור של עוברים מונואמניוטיים עלולים להסתבך זה בזה, תוך הפחתת או הפסקת זרימת הדם לעוברים המתפתחים. מדיה וקבצים בנושא שק שפיר בוויקישיתוף
אי גבוה

בגאולוגיה, אי גבוה הוא מונח שמתאר אי שמקורו געשי. המונח נועד להבדיל בין איים מסוג לזה לאיים נמוכים שמקורם מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או להתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית. המונח "אי גבוה" נועד לתאר את מקור האי ולא בהכרח את גובהו יחסית ל"איים נמוכים". קיימים מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים שלעיתים מכונים "איונים" או "סלעים", בעוד שמספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטאה (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה שהם איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית מתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים. שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים. האיים הגבוהים בנויים מסלעים קדומים (גנייס, צפחה, דיוריט, אמפיבוליט) ומבזלת. מלבד המקור המשותף אין דמיון בין האיים הגבוהים השונים – בגודלם או בצורתם, אם כי ברובם המבנה האופייני הוא הרים תלולים שמורדותיהם מכוסים ביערות המסתיימים לעיתים בחרוטים געשיים. דוגמאות לארכיפלג של איים גבוהים הם איי מרקיז ואיי הוואי. הנקודה הגבוהה ביותר באוקיינוס השקט מצויה על אי גבוה, הר הגעש הכבוי מאונה קיאה (Mauna Kea) שבאי הוואי – 4,205 מטרים. מדיה וקבצים בנושא אי גבוה בוויקישיתוף אם מוציאים את גינאה החדשה, שבה מצוי ההר פונצ'אק ג'איה, מתחום האוקיינוס השקט
תזמורת קולומביה

תזמורת קולומביה (אנגלית: Columbia Symphony Orchestra) הייתה תזמורת, שהקימה חברת תקליטי קולומביה. היא שירתה כמה מן הידועים ביותר באמני קולומביה, שנעזרו בהקלטותיהם רק במשאבי החברה. ההקלטות החשובות ביותר, אולי, של התזמורת היו עם המנצח ברונו ולטר, שהקליט סימפוניות של בטהובן, ברהמס, מאהלר ומוצרט בפרשנות האישית שלו, שזכתה להערכה רבה. עם התזמורת הזו הקליט ולטר את הקלטת הסטריאו היחידה שלו לסימפוניה התשיעית של מאהלר, שעליה ניצח בביצוע הבכורה העולמי. גם איגור סטרווינסקי ערך כמה הקלטות, שבהן ניצח על יצירותיו הוא. המושג "תזמורת קולומביה" שימש גם תזמורות אחרות, שלא יכלו, מסיבות חוזיות, להופיע תחת שמן המוכר. מדיה וקבצים בנושא תזמורת קולומביה בוויקישיתוף תזמורת קולומביה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) תזמורת קולומביה, באתר ספוטיפיי תזמורת קולומביה, באתר AllMusic (באנגלית) תזמורת קולומביה, באתר MusicBrainz (באנגלית) תזמורת קולומביה, באתר Discogs (באנגלית) תזמורת קולומביה, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה

רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה (באיטלקית: Rosa Giacinta Badalla, נולדה בסביבות 1660, נפטרה בסביבות 1710 הייתה מלחינה איטלקייה ונזירה בנדיקטית. היא נזכרת לראשונה ברשימות של מנזר רדגונדה הקדושה במילאנו משנת 1678. קלאודיה ססה, קלאודיה רוסקה וקיארה מרגריטה קוצולאני היו גם הן פעילות במנזרי מילאנו באותה תקופה. רק קובץ אחד של יצירותיה התפרסם בדפוס, "מוטטים לקול סולו" Motetti a voce sola (ונציה, 1684). קנדריק מתאר אותו כ"ראוי לציון בין ספרי המוטטים לקול סולו שיצאו במילאנו הודות לווירטואוזיות הווקאלית, המקוריות המוטיבית וטכניקת החיבור הבוטחת בעצמה." מיצירותיה נותרו עוד שתי קנטטות חילוניות, Vuò cercando ו-O fronde care, לטקסט שכתבה באדאלה עצמה. The Norton/Grove Dictionary of Women Composers, edited by Julie Anne Sadie and Rhian Samuel. "Rosa Giacinta Badalla" Robert L. Kendrick, pg. 32, Norton and Company, New York and London, 1995. ISBN 0-393-03487-9 Norton/Grove Grove
מסבחה (אסלאם)

מִסְבַּחָה (בערבית: مِسْبَحَة) או סוּבְּחָה (בערבית: سُبْحَة) היא מחרוזת תפילה מוסלמית. המסבחה המקורית עשויה 99 חרוזים, והיא מסייעת למוסלמי המאמין לבצע את מצוות תסביח – אמירת כל שמותיו של אללה בזה אחרי זה, תוך שהוא מעביר את חרוזי המסבחה בין אצבעותיו. על אף שמקורה של המסבחה באסלאם, היא מקובלת גם במדינות נוצריות כמו יוון, ארמניה, גאורגיה ובארצות הבלקן. בניגוד לחשיבה המקובלת החרוזים אינם מסמלים את כל 99 שמותיו של אללה המוזכרים בקוראן ומטרת המסבחה היא ביצוע מצוות התסביח. במסבחה מקוצרת יש 33 חרוזים. בין כל 11 חרוזים מפרידה דסקית המכונה שאהד (עד). מקור השם מסבחה מהשורש ס.ב.ח בערבית, המקביל לשורש ש.ב.ח בעברית, ומשמעותו דברי שבח הניתנים לאל. הווהאבים, השייכים לאסכולה החנבלית, מתנגדים ל"תסביח", בטענה שהנביא מוחמד השתמש רק באצבעות ידו הימנית כדי לדקלם את שמותיו של אללה, ולכן על כל המוסלמים לנהוג כך. המסבחה נועדה לכבד את אללה ולהזכירו בכל מקום. קיימים כיום פתרונות דיגיטליים למסבחה, בהם מונה דיגיטלי ואף אפליקציות ייעודיות שמסייעות בספירה. מדיה וקבצים בנושא מסבחה בוויקישיתוף פודקאסט מוואל פרק 1 מסבחה, סרטון בערוץ "מיזם מוואל", באתר יוטיוב, 10 באפריל 2023 מסבחה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית ירח

האם התכוונתם ל... תל בית ירח – תל לחופה הדרום-מערבי של הכנרת בו נמצאים שרידי העיר העתיקה "בית ירח" משפחת כלי בית ירח – כדי חרס אופייניים לתקופת הברונזה המוקדמת ג' (2700-2300 לפנה"ס) תיכון בית ירח – בית ספר המשמש את בני היישובים הנמצאים במועצה אזורית עמק הירדן
מסה מולקולרית

מסה מולקולרית (molecular mass) היא המסה של מולקולה. מסה מולקולרית נמדדת לרוב ביחידות מסה אטומית מאוחדת, שסימנן u. עם זאת, ניתן למדוד אותה גם בכל יחידת מסה אחרת, כגון קילוגרם. המסה המולקולרית משתנה עם שינוי הנוסחה המולקולרית של חומר. היא זהה עבור כל החומרים שיש להם את אותה נוסחה מולקולרית. מסה מולקולרית מחושבת על ידי הכפלת מספר האטומים של יסוד מסוים, הנמצאים במולקולה, במשקל האטומי של אותו יסוד וחיבור התוצאות עבור כל היסודות הנמצאים במולקולה. לדוגמה, מלח בישול הוא בעל הנוסחה המולקולרית NaCl, כלומר, כל מולקולה מכילה אטום אחד של נתרן ואטום אחד של כלור. המשקל האטומי של נתרן הוא 22.98976928 והמשקל האטומי של כלור הוא 35.4515. לפיכך, המשקל המולקולרי של מלח בישול הוא 22.98976928 + 35.4515 = 58.44126928 u דהיינו, המסה של מולקולה אחת של מלח בישול היא 58.44126928 יחידות מסה אטומית מאוחדת. מכיוון ש-1 u שווה ‎1.66053904×10-27‎ קילוגרם, המסה המולקולרית של מלח בישול היא כ-‎9.7044×10-26‎ קילוגרם. מסה מולקולרית שונה ממסה מולרית. כל אחת מהן נמדדת ביחידות שונות: מסה מולקולרית ביחידות u ומסה מולרית ביחידות g/mol. יתר על כן, מסה מולרית היא המסה של מול של חלקיקים מוגדרים, לאו דווקא מולקולות. ניתן למדוד גם מסה מולרית של אטום או של חלקיק יסודי כלשהו. כאשר החלקיקים הנמדדים הם מולקולות, המסה המולקולרית, ביחידות u, שווה למסה המולרית, ביחידות g/mol. לדוגמה, מכיוון שהמסה המולקולרית של מלח בישול היא 58.44126928 u, המסה המולרית שלו היא 58.44126928 g/mol, כלומר, המסה של מול אחד של מלח בישול (מספר אבוגדרו של מולקולות מלח בישול) היא 58.44126928 גרם. כאשר מציינים את המסה המולקולרית של מולקולות גדולות, בין היתר בכימיה אורגנית, ביולוגיה ופרמקולוגיה, נהוג להשתמש ביחידת מידה של 1,000 u, המכונה גם קילודלטון ומסומנת kDa. לדוגמה, המסה המולקולרית של אינסולין המופק בגוף האדם היא 5.808 kDa. מספר אטומי (Z) – מספר הפרוטונים בגרעין של אטום מסוים; קובע את היסוד של האטום. מספר מסה (A) – מספר הנוקליאונים (פרוטונים ונייטרונים) בגרעין של אטום מסוים; קובע את האיזוטופ של האטום. יחידת מסה אטומית מאוחדת (u) – יחידת מידה קבועה של מסה, השווה 1⁄12 מהמסה של אטום אחד של פחמן-12. מסה אטומית (ma) – מסה של אטום מסוים; משתנה עם שינוי האיזוטופ; ניתנת למדידה ביחידות u. משקל אטומי או מסה אטומית יחסית (Ar) – המסה הממוצעת של אטום אחד של יסוד מסוים, לאחר שקלול שכיחותם היחסית של האיזוטופים השונים של היסוד, שלכל אחד מהם מסה אטומית שונה. מסה מולרית (M) – מסה של כמות נתונה של חלקיקים מסוימים; נמדדת ביחידות g/mol. מסה מולקולרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Atomic Weights and Isotopic Compositions with Relative Atomic Masses". NIST. ביולי 2015. נבדק ב-11 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "CODATA Value: unified atomic mass unit". NIST. 25 ביוני 2015. נבדק ב-11 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה)
אריק פיאטקאוסקי

אריק טוד פיאטקאוסקי (באנגלית: Eric Todd Piatkowski; נולד ב-30 באוקטובר 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי אשר שיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA. אחרי קריירת מכללות מוצלחת במדי אוניברסיטת נברסקה, נבחר פיאטקאוסקי בבחירה ה-15 בדראפט ה-NBA ‏1994 על ידי אינדיאנה פייסרס. בערב הדראפט שלחו אותו הפייסרס ללוס אנג'לס קליפרס, יחד עם פו ריצ'רדסון ומאליק סילי, בתמורה למארק ג'קסון וגרג מיינור. פיאטקאוסקי קלע 7.0 נקודות בממוצע למשחק ב-37.4% מעבר לקשת בעונתו הראשונה בליגה. פיאטקאוסקי שיחק בקליפרס במשך 9 עונות, בעיקר כשחקן ספסל, עד עונת 2003/2004 בה חתם ביוסטון רוקטס. בסיום אותה עונה הועבר לשיקגו בולס כחלק מטרייד ששלח את דיקמבה מוטומבו ליוסטון. לקראת עונת 2006/2007, אחרי שנתיים בשיקגו, חתם פיאטקאוסקי בפיניקס סאנס על חוזה לשנתיים, בסיומן הודיע על פרישה, בגיל 37. ממוצעיו לאורך הקריירה עומדים על 7.5 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-1.0 אסיסטים למשחק, ב-789 משחקי עונה סדירה. בעת פרישתו דורג ראשון בתולדות הקליפרס במספר שלשות (738) ואחוזי קליעה לשלוש (40.2%), ושני במספר המשחקים עם הקבוצה (616), אחרי רנדי סמית'. יחד עם אביו וולט אשר שיחק בליגת ה-ABA, וסבו ג'ו ששיחק ב-NBA בשנות החמישים, משפחת פיאטקאוסקי הפכה לראשונה אשר שלחה נציגים לליגת כדורסל מקצועית במשך שלושה דורות רצופים. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA המובילים הסטטיסטיים של הקליפרס, באתר basketball-reference.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פילידור

האם התכוונתם ל... פרנסואה אנדרה פילידור – מלחין צרפתי ואחד מגדולי השחמטאים במאה ה-18. הגנת פילידור – פתיחה בשחמט שמסעיה הראשונים הם 1. ה4 ה5 2. פו3 ד6 עמדת פילידור – עמדה חשובה בתחום הסיום בשחמט