laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיג'ו פארס

פיג'ו פארס (באנגלית: Peugeot Pars) היא מכונית משפחתית גדולה המיוצרת משנת 1999 ועד היום באיראן, משנת 2012 ועד היום בסנגל, ובין השנים 2008–2015 יוצרה במצרים. באיראן מיוצרים דגמי "פיג'ו פארס" על ידי יצרנית הרכב האיראנית IKCO (יצרנית מותגי רכבי נוסעים) חברת בת של Iran Khodro (אנ') (שם רשמי: Iran Khodro Corporation, שם בפרסית: ایران‌خودرو, שם לשעבר: Iran National). במצרים יוצרו דגמי "פיג'ו פארס" על ידי יצרנית הרכב המצרית Arab American Vehicles (אנ'). בסנגל מיוצרים דגמי "פיג'ו פארס" על ידי יצרנית הרכב הסנגלית SenIran. דגם "פיג'ו פארס" מבוסס על דגם פיג'ו 405. 4 דלתות. 5 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה קדמית. בשנת 2018 300 יחידות מדגמי "פיג'ו פארס" יוצאו מאיראן לעיראק. "16V". "ELX". "LX". "פיג'ו פארס" דגם "ELX" "פיג'ו פארס" "פיג'ו פארס" – (מימין, צולם בטהראן) "פיג'ו פארס" – (במרכז התמונה, צולם בטהראן) "פיג'ו פארס" דגם "ELX" – מבט לתא הנהג "פיג'ו פארס" דגם "ELX" – מבט ללוח מחוונים "פיג'ו פארס" דגם "ELX" – מבט למנוע IKCO Dena IKCO Dena Plus מדיה וקבצים בנושא פיג'ו פארס בוויקישיתוף פיג'ו פארס, סרטון באתר יוטיוב פיג'ו פארס, סרטון באתר יוטיוב אתר היצרן (חסום לגלישה מישראל) "פיג'ו פארס" ncatravels.com/car/peugeot-pars דגמים איראנים בסנגל "פיג'ו פארס" web.archive.org/web "פיג'ו פארס" carjager.com/article/peugeot-pars-petite-histoire-de-la-405-iranienne "פיג'ו פארס" - 300 יחידות יוצאו לעיראק iran-bn.com/tag/peugeot-pars "פיג'ו פארס" דגם ELX web.archive.org/web/20090501231430
אישטוון האמר

אישטוון האמר (בהונגרית: István Hamar; נולד ב-6 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר. בישראל שיחק בקבוצות בית"ר ירושלים ומכבי נתניה. האמר החל את דרכו כשחקן במחלקת הנוער של קבוצת צ'פל ההונגרית, ובשנת 1988 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 1992 עבר לקבוצת בודפשט הונבד והיה שותף לזכייתה באליפות הליגה ההונגרית בעונת 1992/1993. בשנת 1995 עבר לקבוצת מ.ט.ק. בודפשט איתה זכה באליפות בעונת 1996/1997. בעונת 1997/1998 עבר האמר לבית"ר ירושלים, וזכה עם הקבוצה באליפות בעונתו הראשונה בקבוצה. בירושלים שיתף פעולה עם שחקנים הונגרים נוספים - אישטוון שאלוי, אישטוון פישונט ותמאש שנדור, אשר זכו לכינוי "הלגיון ההונגרי". האמר שיחק בבית"ר עד לשנת 2001 בה עבר למכבי נתניה. בנתניה שיחק זמן קצר ולאחריו חזר להונגריה שם עבר בין קבוצות שונות בליגות הנמוכות. מכדורגל מקצועני פרש בשנת 2010, אך המשיך לשחק בליגות חצי מקצועניות בהונגריה עד לפרישתו הסופית בשנת 2014. לזכותו של האמר 25 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת הונגריה. אישטוון האמר, באתר Transfermarkt אישטוון האמר, באתר National Football Teams אישטוון האמר, באתר FootballDatabase.eu
קיקי ברטנס

קיקי ברטנס (בהולנדית: Kiki Bertens; נולדה ב-10 בדצמבר 1991) היא טניסאית הולנדית מקצוענית. בשיאה (13 במאי 2019) דורגה במקום רביעי בעולם בדירוג ה-WTA וכיום (12 באוקטובר 2020) מדורגת במקום תשיעי. הישג השיא של ברטנס הוא הגעה למשחק חצי גמר בטורני גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה (2016). במהלך הקריירה שלה, היא זכתה ב-10 טורנירי יחידות וב-10 טורנירי זוגות נשים. ברטנס נולדה ב-1991 בווטרינגן ליד האג, אך גדלה בעיר Berkel en Rodenrijs . ברטנס התחילה לשחק טניס בגיל שש במועדון הטניס ברנקרודה, שבו שיחקו דודה ודודתה. המאמן שלה במועדון היה מרטין ואן דר ברוגן, מאז שהייתה בת שבע. ואן דר ברוגן העריך את יכולתה, והמשיך לאמן אותה, בעיקר כדי לסייע לה לממש את הפוטנציאל שלה. הוא אמר: "בצעירותה תמכנו בה מאוד. לימדתי אותה תמורת מעט כסף, כי עניין אותי לראות עד כמה רחוק אוכל להגיע איתה". ברטנס קיבל תמיכה מועטה מפדרציית הטניס ההולנדית. היא לא שיחקה בסבב ה-ITF של הצעירים, למעט הופעה אחת בגביע הג'וניורים בשנת 2007. באליפות צרפת הפתוחה 2016 העפילה ברטנס לחצי הגמר, שבו נוצחה על ידי המדורגת מספר 1 סרינה ויליאמס. באפריל היא זכתה בטורניר הפרמייר הראשון שלה, טורניר צ'ארלסטון בסבב ה-WTA, כאשר ניצחה בגמר את יוליה גרגס בשתי מערכות. באליפות אוסטרליה הפתוחה היא הודחה בסיבוב השני. במאי זכתה ברטנס באליפות מדריד הפתוחה לאחר שניצחה בגמר את סימונה האלפ. באליפות צרפת הפתוחה היא נאלצה לפרוש בסיבוב השני עקב מחלה. מדיה וקבצים בנושא קיקי ברטנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיקי ברטנס קיקי ברטנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיקי ברטנס, ברשת החברתית אינסטגרם קיקי ברטנס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קיקי ברטנס, באתר olympedia.org קיקי ברטנס, באתר ה-WTA קיקי ברטנס, באתר ה-ITF קיקי ברטנס, באתר גביע הפדרציה ""Walking in a Bertens' Wonderland"". Nieuws Redactie. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Bertens leed, maar schreeuwde niet om hulp". NRC. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "De ups en downs van Kiki Bertens – ze had faalangst, dacht een jaar lang dat ze kanker had, maar is nu een complete tennisster". Business Insider (in Dutch). נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Kiki Bertens is met een filantroop als coach buitenbeentje in Parij". De Volkskrant. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Kiki Bertens". ITF Tennis. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה)
טיילורקרפט BL

מטוס טיילורקרפט BL הוא מטוס חד-כנפי דו-מושבי מתוצרת ארצות הברית שהיה דגם מוקדם של מטוסי הפייפר. המטוס תוכנן בימים של שלום למטרות אזרחיות והוא תוכנן להיות פשוט קל ונוח להטסה. המטוס יוצר לראשונה ב-1939. בין שנות הייצור 1939–1941 יוצרו 2400 יחידות. המטוס היה יכול לשהות באוויר בערך 3 שעות. משה חיים כץ שהיה המייסד של בית הספר לטיסה בשדה התעופה הבריטי בלוד ייבא שני דגמים של טיילורקרפט BL לארץ והם היו בשירות בית הספר לטיסה. למטוס הזה היה יעד לאומי שהוא לממש את החזון של זאב ז'בוטינסקי להקים זרוע צבאית של האצ"ל. היה למטוסים יעד נוסף לדאוג לעתיד המקצועי של בנו של חיים כץ: אפרים כץ. בית הספר לטיסה הפסיק לפעול כשהתחילה מלחמת העולם השנייה ושני הדגמים נמכרו לחברת אוירון חברה ארצישראלית לתעופה, חברת התעופה העברית הראשונה. אז המטוסים עברו משדה התעופה לוד לנמל התעופה דב כדי שלא יהיו קרובים לפעולות טרור מצד הערבים. המטוסים יצאו משימוש ב-1949. מדיה וקבצים בנושא טיילורקרפט BL בוויקישיתוף טיילורקראפט-BL באתר חיל האוויר השמורה האווירית
הדיקטטורה הלאומית

הדיקטטורה הלאומית (בפורטוגזית: Ditadura Nacional) הוא שמה של הדיקטטורה הצבאית ששלטה בפורטוגל בין השנים 1926–1933, ואשר הוחלפה לאחר מכן בשלטונו של סלזר. בשנת 1908 נורו למוות המלך קרלוש הראשון ובנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל בידי מתנקשים בכיכר המסחר (Praça do Comércio) שבליסבון. המלך החדש, מנואל השני, מינה את ראש הממשלה של אביו, ז'ואאו פרנקו, בין המשתתפים באשמה בהתנקשות. ז'ואאו פרנקו הודח, אך המלך לא הצליח לשקם את דימוי המונרכיה בעיני העם. בשנת 1910 הוכרזה פורטוגל כרפובליקה, והמלך יצא לגלות בבריטניה. לאחר ההפיכה בליסבון, בא הקץ למונרכיה והוקמה רפובליקה פרלמנטרית - הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה, ששרדה בין השנים 1910–1926. הרפובליקה סבלה מאי יציבות מתמשכת ונדרשה להתמודד עם בעיות חברתיות לא מעטות וכן עם התקוממויות וניסיונות הפיכה. ב-1926 ביצעו אנשי צבא הפיכה וכפו על פורטוגל דיקטטורה צבאית. עם ההפיכה הצבאית שהתרחשה בשנת 1926, בא הקץ לרפובליקה הפורטוגזית הראשונה והחלה תקופה של משטר צבאי דיקטטורי בהנהגתו של הגנרל אושקר קרמונה. ההפיכה הצבאית של 28 במאי תפסה את השלטון בקלות. זמן קצר אחר כך פירקה הדיקטטורה את הפרלמנט ואסרה על כל המפלגות והנהיגה צנזורה. תהליך זה נגרם מחוסר יציבות, כאשר קציני הצבא הקיצוני טיהרו את הליברלים והדמוקרטים ממוסדות הרפובליקה. בתקופה זו לא הופיע מנהיג ברור אחד, שכן הדיקטטורה הובלה על ידי קואליציה של קציני צבא זוטרים, שחלקם היו אינטגרליסטים. ב-1928, החל המצב הפיננסי במדינה להדאיג מאוד את הממשלה. בשנה זו מינה קרמונה את אנטוניו דה אוליביירה סלזר, פרופסור מוערך לכלכלה, שנודע כפעיל במפלגה קתולית, לתפקיד שר האוצר. בהדרגה, צברה השפעתו של סלזר בממשלה משקל, וב-1932 הוא מונה כראש הממשלה. החל מאותה עת, פעל למסד במדינה את משטרו, שכונה "המדינה החדשה" (Estado Novo), ונודע גם בכינוי "סלזריזם". במחשבתו הפוליטית של סלזר בלט הניגוד לקומוניזם ולמסורות של ליברליזם פוליטי וכלכלי. הוא היה שמרן ולאומן מובהק, והתמקד בפעילותו הפוליטית באזורים כפריים, סביבה שראה כאידיאלית לשם כך. ב-1932 נטש סלזר את תפקידו כשר האוצר והתמנה לתפקיד ראש הממשלה. בכך החלו להתגבש אושיות המשטר החדש, שתחתיו הותרה פעילותה של מפלגה יחידה, היא מפלגת האיחוד הלאומי (União Nacional). ב-1933 נכנסה לתוקף חוקה חדשה, בעלת מאפיינים התואמים חוקה במשטר נשיאותי, אשר אפשרה את קיומה של מועצה לאומית והתירה את פעילותם של תאגידי עובדים, המזוהים עם בעלי מקצועות. למעשה, עוממה דמות הנשיא ובמועצה הלאומית לקחו חלק נאמני המשטר. הסמכות והשררה רוכזו תחת דמותו של ראש הממשלה סלזר, ובכך החלה למעשה תקופת המדינה החדשה בפורטוגל.
הך פטיש

הך פטיש (באנגלית: pound a peg) הוא צעצוע ילדים אשר הפעולה הנדרשת בו היא הכאה באמצעות פטיש, אשר מניבה תוצאה. ייתכן כי מקור שמו של הצעצוע ב"שיר הכביש" מאת נתן אלתרמן, הפותח במילים "הך פטיש". הצעצוע הקלאסי מבוסס על משטח מוגבה ובו חורים, בהם נעוצים גלילים. אופן המשחק בצעצוע הוא הכאה בפטיש ייעודי על הגלילים, עד שהם עוברים לצידו השני של המשטח. אז ניתן להפוך את המתקן, כך שהגלילים בולטים שוב, וניתן להכות בהם שנית. הצעצוע מומלץ לגילאי שנה עד שלוש. הוא מעודד את השליטה המוטורית בפטיש, המהווה הארכה של היד, ולכן קשה יותר לשלוט בו מאשר ביד עצמה. כמו כן, הצעצוע מהווה אמצעי להוצאת אנרגיה ושחרור תוקפנות (בבחינת שק אגרוף). הפעולה מצריכה גם תיאום בין ידיים ותיאום עין-יד. התנגדות הגלילים להדיפתם לתוך המשטח מעודדת פיתוח של וויסות כח. כמו כן, מהווה הצעצוע חיקוי של פעולה מעולם המבוגרים - תקיעת מסמר בקיר. מילות השיר "שיר הכביש", באתר שירונט - מילים: נתן אלתרמן, לחן: דניאל סמבורסקי
Bashan 125R

Bashan 125R הוא אופנוע מתוצרת Bashan Motorcycle Manufacturing Co.Ltd המיוצר בסין משנת 2010 ועד היום. מיועד לתחרויות ספורט "Sport bike" (אנ'). מיועד לנסיעות "Motorcycle commuting" (אנ'). מסגרת זהה לדגם : "Honda CBR125R" ודגם "Honda CBR150" (אנ'). 2 נוסעים. קיבולת מכל דלק - 11 ליטר. דגם "Bashan 125R" מיוצא לדרום אפריקה. 125 סמ"ק. 150 סמ"ק. מדיה וקבצים בנושא Bashan 125R בוויקישיתוף אתר היצרן (bashanspares.com/contact/contact) אופנועי היצרן Bashan Motorcycle Manufacturing Co.Ltd bashanmotorcycle.en.china.cn/ אופנועי היצרן Bashan Motorcycle Manufacturing Co.Ltd דגמי "Bashan 125R" web.archive.org/web/20110503054042 דגם "Bashan 125R" bashan125r.blogspot.com/p דגם "Bashan 125R" olx.co.za/item/bashan-250cc-xplode
קו דיסטריקט

קו דיסטריקט (באנגלית: District line) הוא קו ברכבת תחתית של לונדון. צבע הקו במפת הקווים הוא ירוק, הקו עוצר ב 60 תחנות ואורכו 64 ק"מ. בדצמבר 1868 הוקם הקו לראשונה בין דרום קנסינגטון לווסטמינסטר על ידי חברת "רכבת המטרופולין". הרכבות הראשונות היו מקרונות עץ שנגררו על ידי קטרי קיטור. בשנת 1871 הורחב מסלול הקו עד לווסט ברומפטון, ושלוחה חדשה נבנתה אל אילינג ברודוויי. באוקטובר 1884' כחלק מהפרויקט שהשלים את קו סיקרל' הורחב גם קו דיסטריקט עד לוייטצ'אפל ולאחר מכן גם עד לאופמינסטר. בשנת 1905 החלו לפעול קטרים חשמליים בקו, וזאת במקום קטרי הקיטור הקודמים שפלטו עשן. הקו פועל בין רובע אפמינסטר במזרח לונדון לבין שכונת צ'יזיק במערב לונדון, שם הוא מתפצל למספר שלוחות. שלוחה אחת מגיעה לווימבלדון שבדרום מערב לונדון; אחת מגיעה צפונה אל רחוב אדג'וור שבסיטי של וסטמינסטר; ועוד שלוחה קצרה שפועלת רק בסופי שבוע מגיעה לתחנה אחת בקנסינגטון (אולימפיה). המסלול הראשי ממשיך מערבה - אל מארל'ס קורט; טורנהם גרין; ולאחר מכן הוא מתפצל שוב לשתי שלוחות - אל ריצ'מונד ואל אילינג ברודוויי. צבע הקו על המפה הוא ירוק, הקו עוצר ב 60 תחנות ואורכו 64 ק"מ. בחלקו, עובר הקו מתחת לפני השטח. בשנים 2017–2018 בוצעו בקו יותר מ-208 מיליון נסיעות. קו דיסטריקט הוא העמוס ביותר מבין הקווים התת-קרקעיים בלונדון והקו החמישי העמוס ביותר מבין כל קווי המערכת. מדיה וקבצים בנושא קו דיסטריקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קו דיסטריקט קו דיסטריקט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
דוד שפרבר (רב)

רבי דוד שפרבר (המכונה הגאון מבראשוב; י"ד באדר ב' תרל"ה, 21 במרץ 1875 - כ"ה באדר ב' תשכ"ב, 31 במרץ 1962) היה מגדולי הפוסקים ביהדות רומניה לפני השואה, מחבר שו"ת "אפרקסתא דעניא", אב בית דין בקהילת בראשוב, מחברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארץ ישראל. נולד בעיר זבלטוב שבחבל גליציה לשיינדל שרה ולרב ברוך קלונימוס, תלמידו של הרב חיים הגר בעל ה"תורת חיים". כשגדל הלך ללמוד אצל הרב מאיר אריק (בעל "אמרי יושר"). באותן שנים נקשר לאדמו"ר מקוסוב, רבי משה הגר, שהטיל עליו להכשיר לדפוס את חיבוריו: "לקט עני" - על חמישה חומשי תורה, "אזור האמונה" - על י"ג עיקרים, "ספר הצוואה" ו"הגיון לבבי" (עליהם כתב ביאור בשם "לדוד להזכיר"). נישא לשרה הדס, בתו של הרב משה שטרן, אב בית דין פוליין-ריסקווה (הוואש-מזו), מצאצאי של רבי יהודה כהנא בעל "קונטרס הספיקות" - אחיו של בעל "קצות החושן". לאחר פטירת חמיו בשנת ה'תרפ"ג מילא את מקומו כרבה של פוליין-ריסקווה. בשנת תרפ"ו 1926 מונה לתפקיד אב בית הדין של בראשוב ברומניה. בתקופת השואה פעל למען יהודי רומניה ואירופה בכלל. כמו כן היה נציגם ובא כוחם של הרבנים ראשי ועד ההצלה בארצות הברית, שהשתדלו להצלת שארית הפליטה. בשנת תש"י 1950 עלה לישראל והשתקע בירושלים. התגורר בשיכון הרבנים וכיהן כרבו הראשון. עם בואו ארצה הצטרף באורח פעיל למועצת גדולי התורה ונמנה עם מייסדי החינוך העצמאי. בהמשך עבר לקטמון והתגורר עם חתנו הרב יהושע דייטש. נפטר בירושלים בכ"ה באדר ב' תשכ"ב בגיל 85, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. הרב ברוך שפרבר, נישא לרחל פרידמן, בתו של רבי יעקב דוד פרידמן ממשפחת אדמו"רי רוז'ין-פשקאן (נפטר: ט"ז באדר תשס"ז, 2007). הרב ד"ר שמואל שפרבר מלונדון. בנו הוא פרופסור הרב דניאל שפרבר. בתו אביגיל (נפטרה ב-1991) הייתה נשואה לרב יוסף נדב, דיין בבית הדין הגדול. בתו גיצא ראכיל נישאה לרב יהושע סג"ל דייטש, שהיה רבה של שכונת קטמון בירושלים וחותנו בזיווג-שני של האדמו"ר מויז'ניץ, רבי משה יהושע הגר. שו"ת אפרקסתא דעניא ד' חלקים, סאטמר, תרנ"ן לפ"ק. קונטרס מכתם לדוד, ירושלים, תשמ"ט קונטרס בר-מצווה, ירושלים, תשל"ב שמוע בין אחיכם, ירושלים, תשל"א מצודת דוד, ירושלים, תשס"ד. ספר הגיון לבבי מאת רבי משה הגר מקאסוב, עם ביאור והסברים לדוד להזכיר מאת רבי דוד שפרבר, ירושלים, תשס"ד. ספר מכתם לדוד על המועדים: חידושי אגדה, פירושים ודרושים על הימים הנוראים, ירושלים, המכון להוצאת ספרי הגה"צ מבראשוב, תשמ"ט. ספר מכתם לדוד על התורה: חידושי אגדה וחומר לדרוש ולעיון והערות על התרגומים, בראשוב, 1944 ספר מכתם לדוד על פרקי אבות: עיונים, הערות וביאורים, ירושלים, תש"ס סדר הגדה של פסח: עם תהלה לדוד, ירושלים, תשכ"ד ספר תהלים עם פרוש מכתם לדוד, ברוקלין, תשס"ה במהדורת סדר הדורות של הרב ישעיה אשר זליג מילר נדפסו הגהות ממנו לספר סדר הדורות. נכדיו דוד שפרבר (בן בנו ברוך) והרב אשר גדליה פולק (נכד בתו גיטל) עורכים ומדפיסים את כתבי ידו. אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ח, בני ברק, תשמ"ט, עמ' ט-כו. דוד בן ברוך קלונימוס שפערבער (1875-1962), דף שער בספרייה הלאומית דוד שפערבער, אפרקסתא דעניא חלק א, ‏ניו יארק תשסב, באתר היברובוקס דוד שפערבער, אפרקסתא דעניא חלק ב, ‏ניו יורק תשסב, באתר היברובוקס דוד שפערבער, אפרקסתא דעניא חלק ג, ‏ניו יארק תשסב, באתר היברובוקס דוד שפערבער, אפרקסתא דעניא חלק ד, ‏ניו יארק תשסב, באתר היברובוקס מכתב בכתב ידו באתר בידספירט הגאון ר' דוד שפרבר שליט"א בארץ, שערים, 23 בפברואר 1950
לואיז סגין

לואיז סגין או לואיז סגן (בצרפתית: Louise Seguin) הייתה האישה המערבית (האירופאית) הראשונה שהגיעה במסגרת משלחת מחקר לחופי אנטארקטיקה בשנת 1772. המדענית הראשונה שהגיעה לחקור את אנטארקטיקה הייתה ז'אן בארה בשנת 1777, והאישה הראשונה שדרכה על אדמת אנטארקטיקה הייתה אינגריד כריטיאנסן בשנת 1931. סגין בת השש עשרה, הפליגה כשהיא מחופשת לנער במסע המחקר לאנטארקטיקה של איב-ז'וזף דה קרגלן שהתקיים בין השנים 1773–1772. סגין השתתפה בחקר איי קרגולין עם צוות הספינה של קרגלן - רולאן (Roland). לפי מקור אחר הייתה סגין קורטזנה של קרגלן. • Gabriela Roldan, Changes in the contributions of Women to Antarctic National Programmes, December 2010, P 13 • Jay Ruzesky, In Antarctica: An Amundsen Pilgrimage נשים חוקרות אנטארקטיקה ראו ב"לקריאה נוספת" בספר של Ruzesky. ראו ב"לקריאה נוספת" מאמה של Roldan ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לואיז סגין".
יורם זבה

יורם זֶבָּה (Yoram Sebba; נולד ב-9 בספטמבר 1941) הוא מנהל ישראלי, המכהן בתפקיד נשיא לשכת הספנות הישראלית. בעבר שימש נשיא ומנכ"ל חברת צים שירותי ספנות משולבים ויו"ר חברת השילוח והלוגיסטיקה UTI. זבה נולד וגדל בתל אביב. לאחר שירותו בצה"ל כמכונאי חימוש מטוסים, סיים את לימודיו והוסמך כמהנדס תעשייה וניהול (B.Sc.) מטעם הטכניון. בתקופה זו נבחר ליו"ר אגודת הסטודנטים בטכניון וליו"ר חברת הנסיעות איסתא ליינס. בהמשך סיים זבה בטכניון את התואר השני (M.Sc.) והשלישי בחקר ביצועים (.D.Sc). בשנת 1971 החל זבה את עבודתו בחברת צים בתפקיד מנהל מחלקת התכנון. בחודש מאי שנת 1972 השתתף בהקמת שרות המכולות הבינלאומי, שנקרא ZIM Container Service ושימש סמנכ"ל תכנון ופיתוח וסמנכ"ל ספנות. בין השנים 1997 ל-2004 כיהן כמנכ"ל וכנשיא חברת צים. תקופתו בלטה בהיקף ההצטיידות באוניות מכולה חדשות וגדולות – 25 אוניות חדשות, בקנייה ובחכירה לטווח ארוך. צים מדורגת כיום במקום ה-11 בעולם, על פי הדירוג של כתב העת הבינלאומי Alphaliner שהוא כתב עת מהחשובים בעולם הספנות. בשנת 1993 נבחר זבה לחבר בוועדות התחבורה של הסכמי אוסלו ובשנת 1994 נבחר לחבר בוועדות התחבורה של הסכמי השלום עם ירדן. זבה שימש במשך ארבע שנים כחבר במועצת המנהלים של אחת מחברות הביטוח הגדולות בעולם לאוניות – London Steamship Owners Mutual Insurance Association Ltd. וארבע שנים נוספות כחבר במועצת הספנות העולמית בוושינגטון. משנת 2005 ועד 2007 שימש חבר דירקטוריון צים, סגן יו"ר פעיל, ויו"ר כל חברות הלוגיסטיקה של צים בארץ. בתקופה זו הביא למיזוגן של שלוש חברות שילוח ולוגיסטיקה ישראליות לחברה חדשה בשם Uti Israel ומונה ליו"ר הראשון שלה. זבה מתגורר בחיפה, נשוי לפרופ' רחל זבה (קולודני) ואב לשלושה. בנו, המוזיקאי והמנצח דוד זבה, הוא מנצח הבית של סימפונט רעננה ומנהל את הסטודיו לאמנים צעירים של האופרה הישראלית. זבה היה פעיל בחבר הנאמנים ובוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה והוא חבר כיום בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי רופין. בשנת 2010 יזם את הקמת מגמת הספנות לתואר שני במרכז האקדמי רופין. בשנת 2013 יזם יחד עם פרופסור יהודה חיות את הקמת התוכנית ללימודי MBA בהתמחות לניהול ספנות ונמלים במסגרת הפקולטה לניהול, אוניברסיטת חיפה. לשכת הספנות הישראלית מקיימת בהנחיתו קורס שנתי אינטנסיבי, להשלמת הידע בספנות. כיום הוא פעיל בדירקטוריון הטכניון, בוועד המנהל ובוועדות נוספות של המוסד. בין השנים 2008 ל-2016 שימש יו"ר עמותת הידידים של המרכז הגריאטרי-שיקומי פלימן בחיפה. בשנת 1997 מונה זבה לקונסול כבוד של פינלנד בחיפה ובצפון. וקיבל את האות "אביר, דרגה ראשונה של מסדר האריה של פינלנד" מידי נשיא פינלנד סאולי ניניסטה על פועלו. בשנת 2015 קיבל זבה את התואר יקיר חיפה ובשנת 2018 הצטרף כחבר הוועד של הקרן לחיפה. בינואר 2012 נבחר זבה לנשיא לשכת הספנות הישראלית. "יום הספנות", המפגש המקצועי השנתי של ענף הספנות בישראל, מתקיים ביוזמתו מאז שנת 2014 בהשתתפות שר התחבורה וצמרת הענף. בשנת 2018 הוא נבחר ליו"ר פורום לקוחות הנמלים בישראל, המייצג את התאחדות התעשיינים, איגוד לשכות המסחר, מועצת המובילים ולשכת הספנות הישראלית. Bloomberg, האתר הרשמי לשכת הספנות, האתר הרשמי צים, האתר הרשמי Israel Ports, האתר הרשמי עמירם ברקת, ‏ד"ר יורם זבה נבחר לנשיא לשכת הספנות הישראלית, באתר גלובס, 18 בינואר 2012 טלי חרותי-סובר, מי שולט בנמלים? "זה קרב אגרוף שמכים בו את הקהל", באתר TheMarker‏, 2 באפריל 2018 דירוג 100 חברות הספנות המובילות, אתר alphaliner.axsmarine, מאי 2019.
פרקי אבות (אלבום)

פרקי אבות הוא אלבום הראפ השביעי של סגול 59, שיצא ב-10 ביוני 2019. האלבום מסמל את חזרתו של סגול לבימת ההיפ הופ לאחר שאלבומו האחרון שיצא לפני 8 שנים, האלבום עוד נוסע אחד היה אלבום רוק ורגאיי, שונה מהמוזיקה איתה מזוהה סגול. האלבום כולל 16 רצועות שהופקו על ידי מגוון רחב של מפיקים, מהבולטים בהיפ הופ הישראלי: אורי שוחט, מיכאל כהן, די ג'יי מש, שקל, מומי לוי, שירוטו, או.בי.די, שחק וכן המפיק האמריקאי אמריגו גאזאוויי והמפיק הישראלי-צרפתי DJ קוסטופיקס. באלבום מתארחים נצ'י נצ', מיכאל סוויסה, טדי נגוסה, לוקץ', מומי לוי, מיכאל מושונוב, אייטולה, השחקן עידן אלתרמן, שי 360, שירוטו, הפטרון, קרמזל והראפרית הניו יורקית נג'מה נפרטיטי. הסינגל הראשון ששוחרר מהאלבום הוא השיר "כהרף עין", בו מארח סגול את טדי נגוסה ונצ'י נצ'. לשיר התלווה גם קליפ מילים. לעטיפת האלבום אחראי המעצב אלעד אלחרר. האלבום יצא דרך הלייבל קמ"ע ב-10 ביוני 2019. ב-25 באוקטובר 2019 סגול הוציא מיני-אלבום המורכב מרמיקסים של שלושה שירים מתוך האלבום – "כהרף עין", "הזוי ברמות", ו"אזרח ותיק", הרמיקסים הופקו על ידי די.ג'יי קארס, שירוטו וקלייזמר. החלק השני של פרויקט הרמיקסים יצא בדצמבר 2019 וכלל רמיקסים של שחק, מאיור (יובל מאירי) ונינג'ה420 לשירים "היורה הגיע", "בא תמיד בזמן" ו"קרב סכינים".. האלבום פרקי אבות באתר ספוטיפיי האלבום פרקי אבות באתר אפל מיוזיק פרקי אבות באתר בנדקמפ תומי רותם, מיכאל כהן, מומי לוי, חן רותם, אורי שוחט, רוד פרי, די ג’יי מש, שחק פאר, אור בן דוד, אייל דוידי, אמריגו גאזאוויי http://sagol59.bandcamp.com סגול 59 באלבום חדש
לארי זולוט

לארי זולוט (באנגלית: Larry Zolot;‏ נולד בשנת 1948) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-ישראלי בגובה 1.98 מטרים, ששיחק בהפועל תל אביב ונבחרת ישראל. היה שותף לזכייתה האחרונה של הפועל תל אביב בדאבל. זולוט נולד בארצות הברית למשפחה יהודית. בוגר מכללת קווינס (אנ') בניו יורק. שיחק בנבחרת המכללה, בעמדה קדמית ואחורית וקלע במדיה בממוצע של 18.8 נקודות למשחק. ביוני 1968 עלה זולוט לישראל והצטרף להפועל תל אביב. זולוט היה חלק מחמישיית יהודים אמריקנים בקבוצה עם מרק טורנשיין, אייבן לישינסקי, אלן צוקרמן ובארי ליבוביץ'. בעונתו היחידה בקבוצה, 1968/1969, היה שותף זולוט לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות, עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה לפני מכבי תל אביב, כאשר זולוט קלע בממוצע של 10.3 נקודות למשחק; וגביע המדינה, לאחר שהפועל הביסה בגמר הגביע את מכבי תל אביב 70:88, כאשר בגמר קלע זולוט 4 נקודות. בסיום עונה אחת, עזב זולוט את הקבוצה וחזר לארצות הברית. בליגה הישראלית השתתף זולוט ב-23 משחקים וקלע 238 נקודות (ממוצע של 10.3 נקודות למשחק). במדי נבחרת ישראל, השתתף זולוט ב-6 משחקים. כרטיס שחקן באתר מנהלת הליגה סגל המכללה עונת 1965-66 "הגיעו העולים-כדורסלנים מארצות הברית לישינסקי וזולוט", מעריב, 23 ביוני 1968 "שני נפילים להפועל תל אביב", דבר, 23 ביוני 1968 כרטיס שחקן באתר מנהלת הליגה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארבע לפנות בוקר

"ארבע לפנות בוקר" הוא פזמון שכתב יעקב גלעד והלחינה וביצעה יהודית רביץ. השיר יצא לאור באוגוסט 1980. השיר נכלל באלבומה של רביץ "גלוי ונעלם". עיבדו אותו רביץ, טומי פרידמן ואילן מוכיח. הדוברת בשיר מתארת קשיי הירדמות בשעה ארבע לפנות בוקר. היא נמצאת לבדה בבית ופונה אל נמען שאינו נמצא עימה, ושואלת אותו מתי יחזור. כמו כן השיר הגיע למקום השביעי במצעד שירי יהודית רביץ שערכה רשת ג׳ במאי 2007. סרטון השיר "ארבע לפנות בוקר" באתר יוטיוב מילות השיר "ארבע לפנות בוקר" באתר שירונט ארבע לפנות בוקר, פזמונט מצעד שירי יהודית רביץ, פזמונט ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיפת קרח

כיפת קרח (באנגלית: ice cap) הנקראת גם חיפוי קרח היא גוף של קרח ששטחו קטן מ-50,000 קמ"ר (בדרך כלל הכיפה מכסה רמה). גוף קרח ששטחו גדול מ-50,000 קמ"ר נקרא יריעת קרח. כיפות קרח אינן מוגבלות על ידי תכונות טופוגרפיות (כלומר, הן יכולות לכסות שטחי הרים ועמקים), וזאת בניגוד לשדות קרח, המוגבלים על ידי תכונות טופוגרפיות (ומשתרעים לדוגמה בין הרים, ולא עליהם). מרכזה של כיפת הקרח מצוי לרוב בנקודה הטופוגרפית הגבוהה ביותר, והיא זורמת מנקודה זו (היינו, מרכז הכיפה הוא בקו פרשת הקרח). כיפות הקרח מנוקזות על ידי קרחונים. כיפות הקרח הקוטביות אינן כיפות קרח כהגדרתן לעיל, מאחר ששטחן עולה על השטח שבהגדרה. גאומורפולוגיה קרחונית קרחון קרחון ימי שדה קרח מדף קרח הדום קרח מדיה וקבצים בנושא כיפת קרח בוויקישיתוף מדידת כיפות הקרח - כתבה באתר CNN ד"ר גלעד חסקין, היווצרות כיפות קרח וטנה יוקול - מהי כיפת הקרח הגדולה באירופה?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה מילון סוגי גופי קרח באתר המרכז המידע הלאומי של ארצות הברית לשלג ולקרח (National Snow and Ice Data Center) באוניברסיטת קולורדו
שלמה בקיש

שלמה בקיש (נולד ב-3 במאי 1941) הוא איש חינוך, שכיהן כמנכ"ל משרד הדתות, מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר וכיו"ר המכון הארצי לתחבורה. שלמה בקיש נולד באיזמיר שבטורקיה. הוא עלה לישראל כנער בשנת 1957 במסגרת עליית הנוער. בישראל למד בבית-הספר החקלאי "מוסד עלייה" בפתח-תקווה, ושירת בנח"ל. בעל תואר שני בחינוך ובמינהל החינוך. את עבודתו החינוכית החל כמורה בחצור הגלילית בשנת 1962, ואחרי שלוש שנים מונה למנהל בית הספר במקום. שימש כמנהל בית הספר הממלכתי-דתי בחצור הגלילית במשך 7 שנים. בהמשך נתמנה למנהל בית-הספר "רמב"ם" בבית דגן (1972–1977), ועל פעולתו בבית הספר זכה בפרס לחינוך מטעם מנהל מחוז המרכז. לאחר שובו משליחות חינוכית בטורונטו שבקנדה, חזר לנהל את בית-הספר "רמב"ם" בבית דגן, ואחר-כך את בית-הספר "סיני" בראשון לציון. לאחר מכן שימש במשך שלוש שנים כמפקח במחוז הדרום במשרד החינוך, ובשנת 1990 נתמנה למנכ"ל משרד הדתות, על ידי השר פרופ' אבנר חי שאקי. עם סיום תפקידו במשרד הדתות נתמנה לסמנכ"ל בכיר ברשת אמי"ת, וכאחראי על החינוך התורני ברשת זו. שימש כחבר מועצת החינוך ממלכתי דתי וכיו"ר המכון הארצי לתחבורה בשנת 2004 מונה למנכ"ל הרשות לשיקום האסיר. במסגרת זאת הרחיב ופיתח את היקף פעילותה של הרשות, והקים מחלקה שתטפל באסירים הכלואים מחוץ לישראל ובבני משפחותיהם. במהלך תקופתו הצליחה הרשות לשיקום האסיר להגיע להישגים טיפוליים, שהבולט שבהם צמצום הרציבילזציה (חזרה לכלא לאחר השחרור) של האסירים והעמדת שיעורי הצלחת השיקום על כ-90%. בשנת 2009 פרש לגמלאות מתפקידו זה. זוכה פרס יקיר החינוך הדתי לשנת 2005. משמש יו"ר העמותה ויו"ר הוועד המנהל במכללה האקדמית לחינוך ע"ש ליפשיץ, עומד בראש עמותת "חיבור חדש" העוסקת בתחום השירות הלאומי. וכחבר הנהלת עמותת "עולם שלם" העוסקת בחינוך יהודי בתפוצות. בקיש גר בשוהם, ולו 5 ילדים. המשרד לענייני דתות- חוזר המנהל הכללי דוד חיון, ‏משה שמעון מונה ע"י מרדכי ליו"ר המכון הארצי לתחבורה, באתר גלובס, 13 באוקטובר 1999 News1 | שר הרווחה מינה את שלמה בקיש למנכ"ל הרשות לשיקום האסיר, באתר www.news1.co.il סקירה בנושא: תכניות לשיקום אסירים חברי עמותה, באתר מכללת ליפשיץ חזון ומטרות, באתר חיבור חדש לחזק את הקשר לירושלים, באתר ערוץ 7