laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מתילדה קרים

מתילדה קרים (באנגלית: Mathilde Krim; ‏9 ביולי 1926 – 15 בינואר 2018) הייתה חוקרת ביולוגיה, מראשוני חוקרי האיידס וממייסדי האגודה האמריקאית לחקר האיידס ב-1983. קרים, שהייתה ממוצא איטלקי-שווייצרי, נמנתה על סגל מכון ויצמן ברחובות בשנות ה-50 של המאה ה-20. לאחר שהיגרה לארצות הברית, עסקה במקביל לפעילותה המדעית, גם בפעילות חברתית וקידמה נושאים שזוהו עם זכויות האדם. הייתה מקורבת למספר נשיאים ולבכירים בתעשיית הבידור האמריקאית. קרים (במקום גאלנד) נולדה בשנת 1926, בקומו, איטליה, בת בכורה בין ארבעה ילדים, לאב שווייצרי פרוטסטנטי ולאם איטלקית קתולית. היא סיימה את לימודיה וקיבלה תואר ד"ר לביולוגיה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ, ב-1953. בעת לימודיה בשווייץ הכירה את איש האצ"ל והמדען הישראלי בתחילת דרכו, דוד דנון. היא סייעה לו ברכישת נשק עבור האצ"ל. הם נישאו ב-1948 והיא התגיירה. לזוג נולדה בת אחת. הם עלו לישראל ב-1953. בשנים 1953–1959, בעת שהותה בישראל, חקרה במכון ויצמן ציטוגנטיקה ווירוסים גורמי-סרטן, וכן הייתה חלק מצוות החוקרים (שכלל גם את ליאו זקס ודוד מיכאל שר) אשר גילו לראשונה שיטה לקביעת מין הילוד. ב-1956 הכירה את בעלה השני, עורך הדין האמריקאי ונשיא אולפן הסרטים יונייטד ארטיסטס, ארתור קרים. ב-1958 נישאה לו ועברה להתגורר עמו בניו יורק, ארצות הברית, והצטרפה לסגל המחקר באוניברסיטת קורנל. יחד עם בעלה השני, הייתה פעילה לקידום זכויות אדם, ובין השאר פעלה לקידום הקהילה הגאה, עצמאות[דרושה הבהרה] דרום אפריקה ורודזיה ונושאים רבים אחרים. בשנת 2000 העניק לה נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, את מדליית החירות הנשיאותית. מדיה וקבצים בנושא מתילדה קרים בוויקישיתוף JUDY KLEMESRUD, DR. MATHILDE KRIM: FOCUSING ATTENTION ON AIDS RESEARCH, באתר הניו יורק טיימס, 3 בנובמבר 1984 Mathilde Krim, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) In Memoriam: amfAR Founding Chairman Dr. Mathilde Krim, 1926−2018, באתר amfAR, ‏16 בינואר 2018 (באנגלית) מתילדה קרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) amfAR Founding Chairman Dr. Mathilde Krim: 1926−2018, באתר amfAR, ‏16 בינואר 2018 עופר אדרת, "כהן המיקרוסקופים" שבגין רצה כנשיא, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2015 ארנון מגן, חתני פרס ישראל תשל"ב, דבר, 18 באפריל 1972 תגלית ישראלית לקביעת מין העובר לפני הלידה, דבר, 9 בינואר 1956 א. בן-דוד, 70 נגני הפילהרמונית יורדים מן הבמה אל ה"דות", מעריב, 11 בינואר 1959
המרכז הרפואי מיימונידיס

המרכז הרפואי מיימונידיס (באנגלית: Maimonides Medical Center) הוא בית חולים אוניברסיטאי הממוקם בשכונת בורו פארק ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית. בבית החולים 711 מיטות אשפוז. המרכז קרוי על שם הרמב"ם. ראשיתו של בית החולים במרפאה שנוסדה בשנת 1911 בעיירה ניו אוטרכט, שניצבה בתחומי ברוקלין דהיום. מרפאה זו ודומות לה התאחדו ב-1919 כדי ליצור את בית החולים ישראל בברוקלין. שנה לאחר מכן התאחד בית החולים עם בית החולים ציון. המוסד המאוחד נקרא בית החולים ישראל ציון המאוחד. ב-1947 התאחד בית החולים עם בית החולים בית משה ושינה את שמו למרכז הרפואי מיימונידיס, אשר נקרא על שמו של הרמב"ם. ב-1993 אירעה בבית החולים תאונת התפוצצות חמצן עקב פגם במכונת הנשמה. בתאונה זו נספו שלושה מאושפזים. ב-1997 נפתח בבית החולים מרכז רפואת חירום חדש. כמו כן קיימים בו בין היתר מערך קרדיולוגי נרחב, מרכז לטיפול בשבץ מוחי, מחלקת יולדות שבה מתקיימות לידות במספר גדול יותר מאשר בכל בית חולים אחר במדינת ניו יורק, מרכז לטיפול ביילודים ובפגים ומחלקה פסיכיאטרית גדולה. לבית החולים מחלקות בענפי כירורגיה שונים לרבות ניתוחי לב, אך אין נעשים בו ניתוחים נוירוכירורגיים. בבית החולים נעשו עם השנים מספר תגליות ופרוצדורות קליניות חשובות וחלוציות. ב-1961 פותח בו קוצב הלב המסחרי הראשון. ב-1966 הושתל בו הלב המלאכותי הראשון ושנה אחר כך נעשתה בו השתלת הלב השנייה בעולם והראשונה בארצות הברית. בית החולים היה שותף לפיתוח משאבת הבלון התוך-אאורטלית ב-1970. ב-1976 היה הקרדיולוג הראשי בבית החולים החוקר הראשי בניסוי שהביא לפיתוח התרופות ממשפחת חוסמי-בטא. הביופסיה באמצעות מחט הראשונה בארצות הברית נערכה בבית החולים ב-1981. ב-2001 נערך בו הניתוח הרובוטי הראשון בילדים בארצות הברית. ב-2007 היה המרכז הרפואי בין 50 בתי החולים שבהם שיעור התמותה הנמוך ביותר של חולים שסבלו התקף לב או אי ספיקת לב מתוך 5,000 בתי חולים שנבדקו על ידי מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית. בשנת 2013 נחתם הסכם סינוף בין המרכז הרפואי לבין בית הספר לרפואה אלברט איינשטיין של ישיבה אוניברסיטה, ועל פיו הפך המרכז לקמפוס ברוקלין של בית הספר לרפואה, בשותפות עם המרכז הרפואי מונטפיורי. המרכז מסונף לשני בתי ספר לרפואה נוספים בעיר ניו יורק, לרבות זה של המרכז הרפואי הר סיני. אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הרפואי מיימונידיס (באנגלית) פרופיל של המרכז הרפואי באתר מחלקת הבריאות של מדינת ניו יורק התפתחות השירות הקרדיולוגי של המרכז הרפואי, באתר המרכז הרפואי המרכז הרפואי מיימונידיס, ברשת החברתית פייסבוק המרכז הרפואי מיימונידיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המרכז הרפואי מיימונידיס, סרטונים בערוץ היוטיוב מקור: אתר הניו יורק טיימס
רוברט שיידט

רוברט שיידט (בפורטוגזית: Robert Scheidt; נולד ב-15 באפריל 1973) הוא שייט רוח ברזילאי, פעמיים אלוף אולימפי (אטלנטה 1996 ואתונה 2004) בדגם הלייזר. הוא אחד השייטים המצליחים ביותר באולימפיאדה והספורטאי הברזילאי שזכה בהכי הרבה מדליות אולימפיות. שיידט נולד בסאו פאולו. הוא קיבל את הסירה הראשונה שלו בגיל 9 מאביו והתחיל להתחרות, תחת מאמנו דודו מלכרט (Dudu Melchert) זכה במספר תחרויות. בגיל 11 שיידט זכה באליפות דרום אמריקה בדגם האופטימיסט בתחרות שנערכה בצ'ילה ושמר על התואר גם בשנתיים הבאות. בעקבות הצלחותיו הוא נבחר לייצג את ברזיל באליפות העולם בדגם זה. בעקבות מידותיו הגופניות עבר שיידט מהאופטימיסט לדגם הגדול יותר, הסנייפ, וזכה איתו 3 פעמים רצוף אלוף ברזיל לנוער. בשנת 1990, בגיל 17, עבר לדגם הלייזר וזכה גם איתו באליפות ברזיל לנוער ונשלח לייצג אותה באליפות העולם לנוער שנערכה בהולנד. בעקבות התחרות עבר להתאמן בדנמרק ובשוודיה ובאליפות ב-1991 שנערכה בסקוטלנד ניצח ב-10 מ-11 השיוטים וזכה באליפות העולם לנוער בלייזר. בשנת 1995 ניצח במשחקים הפאן-אמריקאיים והפך לאטרקציה עבור התקשורת הברזילאית. שנה אחר כך באולימפיאדת אטלנטה זכה לראשונה במדליית זהב אולימפית בדגם הלייזר, בנוסף זכה באליפות העולם שנערכה בקייפטאון באותה שנה ובשנה שאחר כך. בשנת 1999 שיחזר את הישגו וזכה שוב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג. בשנת 2000 זכה פעם רביעית בתואר אלוף עולם. באולימפיאדת סידני זכה במדליית הכסף. בשנת 2003 זכה בפעם השלישית במשחקים הפאן אמריקאיים ובשנת 2004 זכה באולימפיאדת אתונה בפעם השנייה במדליית זהב אולימפית בדגם הלייזר. באותה שנה גם הוכתר בפעם השישית בקריירה באלוף עולם. בשנת 2006 זכה באליפות העולם האחרונה שלו במדינתו שלו, ברזיל, בתחרות שהייתה בפורטלזה. אחרי אליפות זאת, שיידט החליט לעבור לדגם סטאר שמיועד לשני אנשים, והתחרה עם ברונו פראדה הברזילאי גם כן. ביוני 2006 הם זכו במדליית הכסף בשיוט קייל שנערך בגרמניה וחודשיים לאחר מכן זכו שוב במדליית הכסף באליפות אירופה. בדגם הסטאר הוא זכה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג ובארד באולימפיאדת לונדון ואף היה נושא הדגל הברזילאי באולימפיאדת בייג'ינג. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) חזר להתחרות בדגם הלייזר וסיים במקום הרביעי. הוא ייצג את המשתתפים בשבועה האולימפית. שיידט נשוי למדליסטית האולימפית הליטאית ג'ינטר וולוג'יוצ'ו ולהם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא רוברט שיידט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט שיידט רוברט שיידט, ברשת החברתית פייסבוק רוברט שיידט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוברט שיידט, באתר olympedia.org רוברט שיידט, באתר Sailing.org Medal finder - Sailing (ארכיון) Medal Finder - Brazil (ארכיון) Star Teams at the Delta Lloyd Regatta – An Overview (ארכיון)
יחסי טורקיה–סין

יחסי טורקיה–סין (בטורקית: Çin-Türkiye ilişkileri, בסינית: 中国－土耳其关系) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הטורקית ובין הרפובליקה העממית של סין. באוגוסט 1971 הכירה טורקיה רשמית ברפובליקה העממית של סין כמייצגת היחידה של סין. לרפובליקה העממית של סין שגרירות באנקרה וקונסוליה באיסטנבול, ובמקביל לטורקיה שגרירות בבייג'ינג ושתי קונסוליות, בהונג קונג ובשאנגחאי. לאחרונה, לאור הקונפליקט הפנימי בסין עם המיעוט הבדלני-אסלאמי האויגורי בסין, וכן הקונפליקט של טורקיה על המיעוט הארמני הנוצרי, המתיחות בין המדינות במגמת עלייה. אולם, למרות המתיחות, שתי המדינות מדגישות את המחויבות ההדדית שלהן בענייני כלכלה, ופועלות להגברה של "שותפות אסטרטגית". האימפריה העות'מאנית סחרה לראשונה עם סין בשנת 1524. במלחמת קוריאה נלחמו הטורקים במסגרת הכוחות שלחמו בשביל קוריאה הדרומית ולעומת זאת סין הייתה בעלת הברית החזקה ביותר של קוריאה הצפונית. היה אף קרב אחד בשנת 1952 שבו נלחמו כוחות טורקיים ישירות בכוחות סיניים. בתחילה, כתגובה להתפרעויות אורומצ'י ביולי 2009 (אנ'), משרד החוץ של טורקיה האיץ ברשויות הסיניות למצוא את האחראיים ולהביא אותם לדין. אולם חלק מהנציגים חלקו; אחד הסגנים במפלגת הצדק והפתוח התפטר מ"קבוצת הידידות האינטר-פרלמנטרית של טורקיה-סין" ובאופן עצמאי, ממשרד התעשייה והמסחר הטורקי, קרא להחרמת מוצרים סיניים כמחאה על אלימות אתנית בסין. הנציג הסיני באנקרה הביע "הפתעה" על המעשה. אחרי הפגנות כמעט יומיות חיזק ראש הממשלה ארדואן את הרטוריקה שלו כלפי סין ואמר "המעשים הללו הם כאילו היו רצח עם. אנו קוראים לממשלת סין לא להישאר אדישה במקרים כאלו". לאחר דברים אלו דרשה סין כי ארדואן יחזור בו מדבריו. עיתונים בסין הדגישו כי האלימות הקשה הייתה דווקא מצד מתפרעים מוסלמים וכי 137 מתוך 184 ההרוגים היו סיניים מקבוצת האן. מאוחר יותר, ולאחר שיחות הרגעה בין בכירים משתי המדינות, הודיעה טורקיה כי "לא התכוונה להתערב בענייניה הפנימיים של סין". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ביולי 2015 אלפי מפגינים לאומנים טורקיים הפגינו נגד מדיניות איסור הצום של סין והתקיפו (בטעות) קבוצה של תיירים קוריאנים באיסטנבול. ההפגנה גרמה לסין להוציא אזהרת מסע לטורקיה עבור אזרחיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי טורקיה–סין בוויקישיתוף
קאמלופס

קאמלופס (באנגלית: Kamloops) היא עיר בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה. קאמלופס שוכנת במקום בו נפגשים הענף הצפוני והענף הדרומי של נהר תומפסון, מעט לפני שהוא נשפך אל אגם קאמלופס, בדרום קולומביה הבריטית. בעיר מתגוררים 97,902 תושבים (נכון ל-2021), ובמטרופולין שלה מתגוררים 114,142 תושבים (נכון ל-2021). האזור היה מיושב על ידי ילידים מקבוצות שונות, כמו הקרי, הסוטו (Saulteaux) והשוופם (Secwepemc), מהמאה ה-15. האירופאים הראשונים הגיעו לאזור ב-1811 וכעבור שנה הוקם שם מוצב לסחר בפרווה של חברת הפרווה הפסיפית (Pacific Fur Company). המוצב נשא את השם פורט קאמקלופס (Fort Cumcloups, מילולית: "מבצר קאמקלופס") שהיה ככל הנראה עיוות של השם בשפת שוופם של המקום. כעבור עשור חברת מפרץ הדסון השתלטה על חברות הפרווה באזור ושם המוצב שונה לפורט תומפסון, אך בשלב מסוים הוא שונה לפורט קאמלופס. במהלך השנים היחסים עם הילידים היו מתוחים למדי אך המתיישבים הלבנים הגיעו אתם להסכמות במחצית השנייה של המאה ה-19. בהמשך המאה ה-19 נוצרה התיישבות בקרבת המוצב שאוכלוסייתה גדלה בעקבות הבהלה לזהב באזור בשנות ה-60 של המאה ובניית מסילת הרכבת באזור בשנות ה-80 של המאה. ב-1893 קאמלופס קיבלה מעמד רשמי של עיר. בשנות ה-70 של המאה ה-20 קאמלופס קלטה מהגרים רבים ממוצא הודי, בעיקר מאזור פנג'אב. בעיר נמצאת אוניברסיטת תומפסון ריברס, שיש לה קמפוסי משנה במספר עיירות מסביב לקאמלופס. את העיר משרת נמל התעופה קאמלופס, שנמצא במרחק של כ-10 קילומטרים צפון-מערבית לעיר ומציע טיסות למספר יעדים מרכזיים בקולומביה הבריטית. העיר נמצאת על מסלול הכביש הטרנס-קנדי. יפן אוג'י, יפן הפיליפינים בקולוד, הפיליפינים ונצואלה סן קריסטובל, ונצואלה ג'יבוטי עלי סביח, ג'יבוטי מדיה וקבצים בנושא קאמלופס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאמלופס (באנגלית) קאמלופס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרופיל מפקד אוכלוסין למטרופולין קאמלופס, סטטיסטיקס קנדה.
מיתוג

מִיתּוּג היא שיטה לשינוי זרימת זרם חשמלי במעגל חשמלי באמצעות מתגים חשמליים. ישנן דוגמאות יום-יומיות למיתוג ביניהן הדלקת אור בחדר חשוך. על מנת להדליק את האור ניתן לשנות את מצבו של המתג החשמלי ובכך לסגור את המעגל החשמלי ולאפשר לחשמל להפעיל את הנורה. על מנת לכבות את האור, ניתן לשנות פעם נוספת את מצבו של המתג ובכך המעגל החשמלי יפתח, החשמל יפסיק לזרום במעגל והנורה תכבה. בצורה דומה, מתבצע הדבר במערכות מורכבות אף יותר בהן יש להדליק או לכבות רכיבים מסוימים או, לחלופין, להחליף בין שתי רמות מתח – גבוהה ונמוכה. בתחום זה עוסקת תורת המיתוג בחשמל ובאלקטרוניקה. לתורת המיתוג יישומים מרכזיים גם במדעי המחשב, האלקטרוניקה הספרתית והתקשורת האלקטרונית. ברמת המעגל החשמלי, ישנם מספר רכיבים אשר תפקידם הייעודי הוא לשמש כמתגים, החל ממתגים ידניים פשוטים המאפשרים הדלקה או כיבוי של מערכות מסוימות וכלה במערכות מורכבות המשמשות פונקציות בוליאניות-לוגיות. המתג החשמלי הפשוט ביותר הוא המתג המוכר לכולנו מחיי היום-יום, זהו מתג המיועד לרוב כדי להפעיל ולכבות מכשירי חשמל שונים. המתג אשר נמצא בכל בית ומחובר למערכת התאורה הוא דוגמה טובה לכך. מעבר לשימוש במתג החשמלי הפשוט והידני, לעיתים יש צורך בדרכים נוספות "לנווט" בהן זרם, לשם כך משתמשים ברכיבים אלקטרוניים שונים, ביניהם דיודה, טרנזיסטור ושערים לוגיים. הדיודה היא רכיב אלקטרוני לא סימטרי המעביר את הזרם החשמלי הזורם דרכו בכיוון אחד בלבד, בתלות באופן חיבורו. הטרנזיסטור הוא רכיב אלקטרוני בעל שלושה הדקים אשר אחד מהם - הדק בשם "הדק הבסיס" - משמש כהדק בקרה אשר "מפעיל" או "מכבה" אותו בהתאם לזרם העובר בו. בנוסף לשימוש במתגים בסיסיים בעלי שני מצבים - "ON" ו-"OFF", ניתן לבנות מעגלים המממשים פונקציות בולאניות-לוגיות מורכבות יותר. הדבר נעשה באמצעות חיבורם של דיודות וטרנזיסטורים בתצורות מסוימות או על ידי שימוש ברכיבים ייעודיים בשם "שערים לוגיים". עקרון הפעולה של המחשב המודרני כולל שימוש בשני מתחי פעולה (הנקראים "ON" ו-"OFF" או, בכתיב לוגי, '1' (קרי: "אחד לוגי") ו- '0' (קרי: "אפס לוגי") באופן סימבולי). הלכה למעשה, בתוך הרכיבים המרכזיים של המחשב כמו המעבד או האוגר והדלגלג, ישנן כמויות רבות של מתגים מבוססי טרנזיסטורים האחראיים על וויסות מתחי הנתונים, מייצגי המידע. שפת מכונה, השפה בה עובד המחשב, היא בעצם רצף סימנים בבסיס בינארי המבטאים ייצוג ספרתי של מתחי המבוא והמוצא של המעבד כאשר כל '1' מיוצג על ידי מתח גבוה וכאשר כל '0' מיוצג על ידי מתח נמוך. בשימוש במערכות תקשורת המונים אלקטרוניות ישנו צורך להעביר מספר אותות רב מן המוענים לנמענים, לשם כך נעשה שימוש במערכות מיתוג מתקדמות העושות שימוש בטכנולוגיות שונות. בטלפונים ישנים, למשל, נעשה בתחילה שימוש במרכזניות אשר ביצעו מיתוג ידני של השיחות אל יעדיהן. בהמשך, עבר עולם הטלפוניה לשימוש בשיטות אלקטרומכניות על מנת לנתב את השיחות וכיום נעשה שימוש בשיטות מיתוג המבוססות על מעגלים ספרתיים. במערכות של תקשורת ספרתית ישנו לרב צורך לטפל במספר רב מאוד של אותות המקודדים בינארית (דבר זה מתרחש במערכות טלפוניה, טלוויזיה ואינטרנט המשודרים בתקנים ספרתיים, למשל) ומערכות המיתוג הספרתיות מותאמות בהדרגה לצרכים אלה עם פיתוח הטכנולוגיה. לרוב, נלמד מקצוע המיתוג במסגרת לימודי אלקטרוניקה ספרתית או במסגרת לימודי אלקטרוניקה בבתי הספר התיכוניים או באוניברסיטאות. במסגרת לימודי מיתוג נלמדים לרוב גם הלוגיקה הבוליאנית וכלים מתמטיים נלווים. קשר לוגי לוגיקה בוליאנית
אלטרה

אלטרה (באנגלית: Altera Corporation, ‏NASDAQ: ALTR) היא יצרן אמריקאי של רכיבי PLD(אנ'), מעגלים מודפסים המאפשרים עריכה דינמית (reconfigurable). ה-PLD הראשון שוחרר ב-1984. המוצרים העיקריים של אלטרה הם Nios II, Stratix, הסדרות Arria ו- Cyclone של FPGA, סדרת MAX של CPLD, ‏Quartus II ו-Enpirion PowerSoC DC-DC. ביוני 2015 הודיעה אלטרה כי ישנה הסכמה עקרונית עם כוונת אינטל לרכוש אותה בכ-16.7 מיליארד דולר במזומן. בחודש דצמבר באותה השנה, הושלמה הרכישה. מדיה וקבצים בנושא אלטרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלטרה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגה (מחזה)

אוגַה (מיוונית: Αὐγή, מילולית : אור שמש) הוא שמה של טרגדיה יוונית מאת אוריפידס. שם המחזה ניתן על שם הדמות הראשית אוגה, בתו של אלוס. אף על פי שגרסתו המקורית של המחזה אבדה, ידועים קווי עלילתו במספר גרסאות: אוגה יולדת להרקלס את בנה טלפוס. זהות האב מתגלה בהמשך העלילה בזכות טבעת. לאחר שאורקל חוזה באוזני האב כי נכדו ידיח אותו מהשלטון, מחליטה אוגה להסתיר את הבן במקדש אתנה. אביה של אוגה הניח כי המגפה בעיר טגאה נגרמה בעקבות הסתרת הבן, ועל כן שילח אותה ואת ילדה בתיבה אל פני הים. התיבה נסחפה לחופי מיסיה, אשר נמצאת באסיה הקטנה. לבסוף, נושא טאותרס, מלך המקום, את אוגה לאישה. אביה של אוגה מפקיר את התינוק בהרים. הוא שורד בזכות איילה אשר מניקה אותו, ולבסוף נמצא על ידי רועים או ציידים. אוגה יולדת בן לנופליוס, מלח שצווה להרוג אותה. ברחמיו, הוא מביא אותה לטאותרס. סופה מפרידה בין אוגה ובנה, כאשר נסחפו בתיבה על פני הים. שנים לאחר מכן הם נפגשים מחדש וכמעט נישאים זה לזה, אך מכת ברק מפרידה ביניהם. מדיה וקבצים בנושא אוגה בוויקישיתוף המתבוררים ביצחק זילברשלג, חמשה מחזות, ירושלים (1985), עמ' 163-4 Bibliotheke 2.7.4; 3.9.1.
מכת מחץ (סדרת טלוויזיה)

מכת מחץ (באנגלית: Strike Back) היא סדרת טלוויזיה בריטית-אמריקנית המשודרת בערוץ Sky-1 מאז 5 במאי 2010. הסדרה נוצרה על פי ספרו של כריס ראיין, יוצא יחידת ה-SAS, "מכת נגד". הסדרה מגוללת את קורותיהם של אנשי יחידה מובחרת בשירות הביון הבריטי בשם "מדור 20". בעונה הראשונה הסדרה מתמקדת בג'ון פורטר (אותו מגלם ריצ'רד ארמיטאג') ואופי פעילות מדור 20. גיבורי הסדרה מהעונה השנייה הם סמל דמיאן סקוט האמריקני (אותו מגלם סאליבן סטפלטון), יוצא יחידת כוח דלתא, וסמל מייקל סטונברידג' (אותו מגלם פיליפ ווינצ'סטר), יוצא חיל הנחתים המלכותי ויחידת ה-SBS. בעונה השלישית מונה לקולונל פיליפ לוק (אותו מגלם רובסון גרין), יוצא יחידת ה-SAS. הסדרה חזרה לעונה שישית ב-31 באוקטובר 2017, עם צוות שחקנים חדש: דניאל מפרסון, רוקסן מקי, וורן בראון, אשר ממשיכים את פעילות מדור 20 ברחבי העולם. הפעילות של היחידה משתרעת כמעט על פני כל מרחבי הגלובוס: מזרח אסיה, אירופה, אפריקה, דרום אמריקה ועוד. אופי הסדרה מתאפיין במודיעין, פעילות מבצעית על סטרואידים, ולא מעט סצנות מין. במהלך העונות נהרגו רוב מפקדי מדור 20, ולא מעט מאנשיה, כאשר הגיבורים נפצעים פעם אחר פעם. בישראל הסדרה משודרת בערוץ yes Action ובערוץ HOT HBO. מדיה וקבצים בנושא מכת מחץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכת מחץ (באנגלית) "מכת מחץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מכת מחץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מכת מחץ", באתר Metacritic (באנגלית) "מכת מחץ", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "מכת מחץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אור בר שלום, כוכב "מכת מחץ": להתפשט זה חלק מהעבודה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2012 ספיר יעקב, עכבר העיר אונליין, סופשבוע בטלוויזיה: צחוק מעבודה חוזרת לעונה שביעית, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2012 מכת המחץ 2: מאחורי הקלעים, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2012(הקישור אינו פעיל, 20 באפריל 2021) כוח המחץ, באתר ישראל היום, 16 בנובמבר 2011 אתר הסדרה הרשמי
אצטדיון סנטנאריו

אצטדיון סנטנאריו (בספרדית: Estadio Centenario) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת פארק באטל בעיר מונטווידאו שבאורוגוואי. האצטדיון נחנך בשנת 1930 ומכיל 76,609 מקומות, והוא משמש מאז הקמתו כאצטדיון הבית של נבחרת אורוגוואי בכדורגל. האצטדיון נבנה לקראת טורניר מונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, וכן לכבוד מאה שנות עצמאות לאורוגוואי, משם נגזר שמו. בנייתו של אצטדיון סנטנאריו החלה ב-21 ביולי 1929, לקראת טורניר מונדיאל 1930 אותו אירחה אורוגוואי שנה לאחר מכן. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל חואן אנטוניו סקאסו, שמספר שנים אחר כך כיהן כנשיא קבוצת פניארול, ונבנה על ידי פועלים מהגרים בזמן שיא של תשעה חודשים בלבד. בתחילה, תוכנן כי האצטדיון יארח את כל משחקי המונדיאל, אך דחייה בבנייה בעקבות גשמים כבדים בשמי מונטווידאו הביאו לפיזור הטורניר על פני אצטדיונים שונים במדינה. עם זאת, נבחרת אורוגוואי אירחה את כל משחקיה בטורניר בסנטנאריו, הראשון שבהם ב-18 ביולי 1930 מול פרו. היה זה המשחק הראשון אי פעם באצטדיון, בתאריך המדויק בו ציינה אורוגוואי מאה שנה להקמתה, והוא הסתיים בניצחון ביתי בתוצאה 1-0. הקטור קסטרו היה לכובש הראשון אי פעם באצטדיון. ב-30 ביולי, לעיני 68,346 צופים, אירח אצטדיון הסנטנאריו את גמר המונדיאל הראשון בהיסטוריה, בו ניצחה אורוגוואי את ארגנטינה בתוצאה 4-2. במרוצת השנים אירח האצטדיון ארבעה משחקי גמר קופה אמריקה (1942, 1956, 1967 ו-1995) ובכולם ניצחה אורוגוואי (את ארגנטינה פעמיים, צ'ילה וברזיל). באתר התאחדות הכדורגל העולמית פיפ"א, מוזכר הסנטנאריו כאחד מעשרים האצטדיונים הקלאסיים ברחבי העולם, לצד אצטדיון ומבלי, סן סירו, מרקנה, אצטדיון האצטקה, אצטדיון סנטיאגו ברנבאו ועוד. האצטדיון מונה ארבעה יציעים מרכזיים. היציע המרכזי והעיקרי נקרא היציע האולימפי, שזכה לשמו עקב זכיות הנבחרת בטורניר הכדורגל של שתי אולימפיאדות רצופות, ב-1924 וב-1928. שני יציעים מרכזיים נוספים, שנקראים הפופולריים בקרב האוהדים בשל מחירי הכרטיסים הזולים יחסית, גם הם זוכים בשמות מחווה למדליות הזהב האולימפיות. הם נושאים את השמות קולומב ואמסטרדם, על שם הערים בהן זכתה הנבחרת האולימפית בטורנירים. היציע הרביעי והאחרון נקרא אמריקה. באצטדיון ישנם גם תאי אח"מים ותאי עיתונאים. נבחרת אורוגוואי בכדורגל מארחת את משחקיה באצטדיון מאז הקמתו. הצלחתה הגדולה של הנבחרת באצטדיון, בו זכתה בטורניר מונדיאל וארבע פעמים בקופה אמריקה, מתבטא בכך שמעולם לא ניצחה בו נבחרת מאירופה את נבחרת אורוגוואי. מכיוון שהאצטדיון ניתן להשכרה לפי משחק, גם הקבוצות הגדולות של מונטווידאו, פניארול ונסיונל, עושות שימוש באצטדיון על אף שלשתיהן יש אצטדיון ביתי אחר. פניארול אירחה את רוב משחקיה באצטדיון, עד לחינכת אצטדיונה החדש, בעוד נסיונל עושה בו שימוש בעיקר למשחקים גדולים או בינלאומיים. לעיתים קרובות, קבוצות אחרות באורוגוואי מארחות את פניארול ונסיונל באצטדיון סנטנאריו על מנת להגדיל את רווחיהן. למעט אירועי הספורט באצטדיון, הוא אירח במרוצת השנים שורת קונצרטים של אמנים בולטים מהעולם כולו, ביניהם סטינג, פול סיימון, מרסדס סוסה, פלסידו דומינגו, אנריקה איגלסיאס, בריאן אדמס, פול מקרטני, אירוסמית', חואן מנואל סראט ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון סנטנאריו (בספרדית) אצטדיון סנטנאריו באתר Stadium Guide (באנגלית) אצטדיון סנטנאריו ברשימת האצטדיונים הקלאסיים באתר פיפ"א (באנגלית) Estadio Centenario, Montevideo, באתר פיפ"א
אוורט (וושינגטון)

אוורט (באנגלית: Everett) היא בירת מחוז סנוהומיש במדינת וושינגטון בארצות הברית. העיר שוכנת על חוף מפרץ פיוג'יט (Puget Sound) במערב וושינגטון, במרחק של 40 קילומטרים צפונית לעיר סיאטל. בעיר מתגוררים 103,019 תושבים (נכון ל-2010). ההתיישבות באזור החלה בשנות ה-60 של המאה ה-19 ועם השנים היא הלכה וגדלה. בסביבות 1890 החל תכנון להקים עיר של ממש באזור והיא הוקמה באופן רשמי ב-4 במאי 1893. העיר נקראה על שמו של אוורט קולבי, שהיה בנו של אחד המשקיעים הגדולים בהקמת העיר, אדוארד קולבי. ב-1916 ספינת קיטור בשם ורונה עליה היו מספר חברי IWW התקרבה ועמדה לעגון בעיר, אך השריף של אוורט הנהיג המון שירה בספינה. במהלך ההיתקלות נהרגו כמה חברי IWW. המעסיק הגדול ביותר בעיר הוא חברת בואינג, כשהמפעל שלה בעיר אחראי לייצור מטוסים מדגמי 747, 767, 777 ו-787. המפעל הוא אחד המבנים הגדולים ביותר בעולם מבחינת נפח. העיר נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 5, המקשר בין העיר סן דייגו במדינת קליפורניה ובין העיירה בליין בצפון וושינגטון. היא גם משמשת התחנה הסופית לכביש המדינתי 2, החוצה את וושינגטון לרוחבה. בעיר שוכנת המרינה הציבורית הגדולה ביותר בחופה המערבי של ארצות הברית. יפן איוואקוני, יפן אירלנד סלייגו, אירלנד מדיה וקבצים בנושא אוורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוורט אוורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. "About the Port of Everett". Port of Everett. אורכב מ-המקור ב-2009-01-06. נבדק ב-12 בפברואר 2009. {{cite web}}: (עזרה)
ישיבת נחלת הלויים

ישיבת נחלת הלויים (לעיתים בקיצור: נחלת, במלעיל) היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה שוכנת בשכונת נוה שאנן בחיפה. הישיבה הוקמה בשנת 1986 על ידי הרב ישראל מאיר וייס, חתנו של הרב חיים שמואלביץ. היא הוקמה בסיוע שלמה טופורוביץ, תושב שכונת נוה שאנן, במבנה עץ של בית כנסת שנוהל על ידי משפחתו. היא נקראת נחלת הלויים, מאחר שמשפחת טופורוביץ' הם לויים. הקבוצה הפותחת כללה בחורים בגיל הקיבוץ מישיבת פוניבז'. בטקס חנוכת הבית למבנה הקבע של הישיבה שנתיים לאחר מכן נשא דברים הרב אלעזר מנחם שך. מבנה הקבע הוקם על מקומו של בית הכנסת ומאז הורחב מספר פעמים ונוספו לו קומות. בתחילת שנת תשע"ח נוספו לישיבה שני בנייני דירות חדשים בסמיכות לבניין הישיבה. בנו של ראש הישיבה, הרב אהרן וייס, ר"מ בישיבת מיר - מודיעין עילית, הצטרף לאביו בראשות הישיבה בשנת תש"ף, 2019. הרב אורי וייסבלום הוא המשגיח של הישיבה. הר"מים הם: הרב חיים זלמן קופרמן (בנו של הרב יהודה קופרמן), הרב אברהם אליהו וינקלר, הרב אליהו ארנפרויד והרב אברהם משה קירשנבוים. מנהל הישיבה הוא ישראל יעקובוביץ', בנו של הרב יצחק יחיאל יעקובוביץ' רבה של העיר הרצליה. סביב הישיבה התרחבה הקהילה החרדית, והוקמו באזור כוללים, שחלקם יועדו לבוגרי הישיבה. כמו כן הוקם בשכונה תלמוד תורה ואף נפתחה ישיבה קטנה. עמיחי ועמנואל טופורוביץ' בניו של שלמה, הם אנשי עסקים אמידים המתגוררים בארצות הברית, והם מסייעים כלכלית לישיבה בפרט ולקהילה בכלל. בשנת 2010 (קיץ תש"ע) הקימו בוגרי הישיבה את הישיבה הגדולה עפולה, ובעקבות כך זו נקראה בשנותיה הראשונות 'נחלת עפולה' (במלעיל). בשנת 2023 קיץ תשפ"ג הקימו בוגרי הישיבה את הישיבה הגדולה עכו עם חשובי בחורי הקיבוץ בישיבה ובזמן אלול תשפג הצטרפו כ-30 בחורי שיעור א החדשים ישיבת נחלת הלויים (חיפה), דף שער בספרייה הלאומית אלי סגל, בוגרי 'נחלת הלויים' קיימו ערב הוקרה • גלריה, באתר בחדרי חרדים ישראל כהן, ‏צפו: מרן הרב שך חונך את "נחלת הלווים", באתר כיכר השבת, 17 בנובמבר 2016