laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סול במבה

סוליימאנה "סול" במבה (בצרפתית: Souleymane "Sol" Bamba;‏ 13 בינואר 1985 – 31 באוגוסט 2024) היה כדורגלן מחוף השנהב ששיחק בעמדת הבלם. במבה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן, לאחר שלא זכה לבסס את מעמדו בקבוצה הבוגרת, עזב את המועדון. ביולי 2006 חתם בדאנפרמליין אתלטיק הסקוטית לאחר שמאמן הקבוצה, שביקש לבחון שחקן אחר, החליט לתת הזדמנות לבמבה והתרשם ממנו. בשנת 2007 הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הסקוטי אך גם ירד עימה לליגה השנייה. בקיץ 2008 במבה חתם היברניאן על חוזה לשלוש שנים במועדון. כבר בהופעת הבכורה שלו נגד דנדי יונייטד הוא הורחק. בתחילת דרכו בהיברניאן, הוא הוסט לעמדת הקשר האחורי, אך כעבור עונה אחת חזר לתפקידו הטבעי. ב-22 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–3 נגד פלקירק. בינואר 2011 חתם בלסטר סיטי. ב-9 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת הגביע ה-FA ואף הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון כבר בנגיעה הראשונה שלו בכדור, במשחק שנגמר בתיקו 2–2. ביוני 2012 חתם בטרבזונספור הטורקית תמורת 750 אלף פאונד. ב-26 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד אלזיגספור. בינואר 2014 נפצע בקרסול וחזר לשחק רק בסיום העונה. ב-26 באוגוסט 2014 לשלוש שנים חתם בפלרמו. ב-24 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפאלרמו בתיקו 3-3 נגד נאפולי. ב-23 בינואר 2015, במבה הושאל ללידס יונייטד עד לסיום העונה, עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן בסיום העונה. ב-31 בינואר 2015 במבה ערך את הופעת הבכורה שלו בלידס בניצחון 1–2 נגד האדרספילד טאון. ב-18 במרץ 2015 הבקיע במבה את שער הבכורה שלו במדי לידס יונייטד, בניצחון נגד 0–3 פולהאם. ב-24 ביוני 2015 מימשה לידס יונייטד את אופציית הרכישה בחוזהו, ובמבה חתם לשנתיים בקבוצה. באוקטובר 2016 חתם לשנתיים בקארדיף סיטי. ב-14 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקארדיף במשחק בליגה נגד בריסטול סיטי בה גם הבקיע את שער הניצחון. ב-10 באוגוסט 2021 חתם במידלסברו לעונה אחת. ב-2021 אובחן במבה עם סרטן הלימפה אך החלים ממנה. ב-31 באוגוסט 2024 נפטר במבה לאחר שחלה שוב בסרטן הלימפה. אף על פי שבמבה נולד בצרפת, הוא מימש את האופציה לייצג את חוף השנהב (מולדת הוריו). הוא השתתף עם הנבחרות הצעירות בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2003, בגביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2005 והגיע עם הנבחרת האולימפית לרבע גמר האולימפיאדה. בשנת 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד ישראל. ב-7 בינואר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד רואנדה במסגרת משחק ידידות. במבה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010. מדיה וקבצים בנושא סול במבה בוויקישיתוף סול במבה, באתר Transfermarkt סול במבה, באתר Soccerway סול במבה, באתר BDFutbol סול במבה, באתר WorldFootball.net סול במבה, באתר National Football Teams סול במבה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מערכת וואלה! ספורט‏, העברות בעולם, 24.6: רומא ויובנטוס רוכשות, דסטרו למונקו?, באתר וואלה, 24 ביוני 2015 סול במבה הלך לעולמו בגיל 39, באתר ערוץ הספורט, 1 בספטמבר 2024 טרגדיה בעולם הכדורגל: השחקן בן ה-39 הלך לעולמו ממחלה קשה, באתר אייס, 1 בספטמבר 2024
ננאד סאביץ'

ננאד סאביץ' (בסרבית: Ненад Савић; נולד ב-28 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר סרבי-שווייצרי ששיחק בעמדת הקשר. סאביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך. לאחר שלא קיבל דקות משחק בקבוצה הבוגרת חתם בנשאטל גזמאקס. בקיץ 1999 חתם בפ.צ. בזל בה שיחק 4 שנים והבקיע 5 שערים ב-70 הופעות וזכה עימה באליפות אחת ופעמיים בגביע. בקיץ 2003 חתם בלוצרן, ובינואר עזב את המועדון לאחר שלא זכה לדקות משחק וחתם בויל. כעבור שנה חתם בתון וממנה עבר לאנוסיס נאון פארלימני שהייתה התחנה הראשונה שלו מחוץ לשווייץ. בקיץ 2007 חתם במכבי פתח תקווה לעונה אחת. כבר בהופעת הבכורה שלו כבש את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. את עונת 2008/2009 סיים כשחקן חופשי ובקיץ 2009 חתם בעירוני קריית שמונה עימה עלה לליגת העל. בסיום העונה שוחרר ובמהלך עונת 2010/2011 חתם במכבי עירוני ג'ת אל-אהלי עימה ירד לליגה א' בסיום העונה. בינואר 2012 חתם בבית"ר תל אביב רמלה בה סיים את הקריירה שלו. ב-20 במרץ 2012 נגזר עליו עכל ידי בית המשפט בציריך שלוש שנות מאסר בגין עבירות סחר בסמים בתקופה ששהה בישראל. פ.צ. בזל אליפות שווייץ: 2001/2002 הגביע השווייצרי: 2001/2002, 2002/2003 עירוני קריית שמונה גביע הטוטו: 2009/2010 ננאד סאביץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ננאד סאביץ', באתר Transfermarkt ננאד סאביץ', באתר WorldFootball.net ננאד סאביץ', באתר FootballDatabase.eu
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק

המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק ׁ(בארמנית: Սոցիալ Դեմոկրատ Հնչակյան Կուսակցություն, בקיצור: ՍԴՀԿ - סוציאל-דמוקרט הנצ'אקיאן קוסאקצוּטיוּן) היא המפלגה הפוליטית הוותיקה ביותר בארמניה, אחרי המפלגה הדמוקרטית-ליברלית "ארמנאקאן" (שנוסדה ב-1885). היא הייתה המפלגה הסוציאליסטית הראשונה שפעלה באימפריה העות'מאנית ובפרס. המפלגה הוקמה בשנת 1887 על ידי שבעה סטודנטים ארמנים שבאו מהאימפריה הרוסית ולמדו באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ. שמות מייסדיה היו אווטיס נזרבקיאן, מרים ורדניאן, גבורג ר'אראג'יאן, רובן חאן-אזאט, כריסטופור אוחניאן, גבריאל קפיאן ומנואל מנואליאן. הם לא חיו עד אז תחת השלטון העות'מאני. מפלגת הנצ'אק, יחד עם הפדרציה המהפכנית הארמנית "דשנאק" ועם "ארמנאקאן" היו שלוש המפלגות הגדולות במערב ארמניה שבשליטת רוסיה. מטרתה המקורית של מפלגת הנצ'אק, בימי התנועה לשחרור לאומי הארמנית, הייתה הגשמת עצמאות ארמניה כלפי האימפריה העות'מאנית. ארמניה העצמאית הייתה אמורה לפי השקפתה, לקום בשישה וילאיטים של האימפריה העות'מאנית ולהוות חלק מעולם סוציאליסטי עתידי. המנהיג הראשון של מפלגת הנצ'אק היה אווטיס נזרבקיאן. המפלגה לבשה תחילה אופי של "חברה חשאית". בנוסף למגמתה המרקסיסטית למען הגשמת המטרה המליצה המפלגה בזמנו גם על שימוש באמצעי טרור. שיטות המאבק שלה היו "תעמולה, תסיסה, טרור, ההתארגנות, הפגנות של איכרים ופועלים". היא תכננה התנקשויות לא רק נגד מנהיגים עות'מאנים אלא גם נגד ארמנים, המשתפים פעולה עם השלטון העות'מאני ושנחשבו ל"מרגלים ובוגדים". בהתחלה למפלגה לא הייתה שם ספציפי. היא אימצה את השם "הנצ'אק" לפי שם הביטאון שלה "הנצ'אק" (הפעמון), שהוצא לאור בז'נבה החל מנובמבר 1887. רק החל משנת 1890 הארגון קרא לעצמו "המפלגה המהפכנית הנצ'אק". ב-27 ביולי 1890 ארגנו חרוטיון יאנגוליאן, מיהראן דאמדיאן והמפרצום בויאג'יאן את ההפגנות קומקפי באיסטנבול. המפלגה ארגנה גם את ההתקוממויות בזיטון (1896-1895) (אנ') ובשבין-קאראהיסאר (אנ'). רבים מחברי המפלגה נפלו קורבן לרצח העם הארמני בשנים 1915–1916. אחרים נהרגו בקרב סרדרפט שהציל את ארמניה המזרחית מפני מתקפת הצבא הטורקי. מפורסמת נותרה, בין השאר, הוצאתם להורג ב-15 ביוני 1915 של 20 פעילי הנצ'אק. עם חבריה הידועים ביותר של הנצ'אק ניתן לציין את לבון לארנץ. סמבאט ביוראט, מורד מסיווס ואנדרניק אוזניאן, הידוע כאנטרניק פאשה. מחוץ לארמניה סניף חשוב של מפלגת הנצ'אק פועל בלבנון, בה חיים ארמנים רבים. שם המפלגה מיוצגת על ידי 2 נציגים חברים בפרלמנט. Louise Nalbandian, The Armenian Revolutionary Movement - The Development of Armenian Political Parties through the Nineteenth Century, Berkeley and Los Angeles, 1963 מדיה וקבצים בנושא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק בוויקישיתוף המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק, ברשת החברתית פייסבוק Louise Nalbandian "The Hunchakian Revolutionary Party 1887-1896" journal Ararat vol.3 Nr. 34 April 1916, Nr.35 May 1916, Nr.37 July 1917 - Hagop Turabian The Armenian Social-Democratic Hentchakist Party 1916, באתר הרשמי של מפלגת הנצ'אק, הסניף האוסטרלי Hagop Turabian 1916 L.Nalbandian ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא ארמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוונה ברליץ'-מז'וראניץ'

איוונה ברליץ'-מז'וראניץ' (18 באפריל 1874, אוגולין, קרואטיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 21 בספטמבר 1938, זאגרב, ממלכת יוגוסלביה) הייתה סופרת ילדים ונוער קרואטית. היא הייתה נכדתה של איוואן מז'וראניץ'. ברליץ'-מז'וראניץ' נולדה למשפחת מז'וראניץ', שהייתה ידועה בקרואטיה בזמנו. אביה, ולדימיר מז'וראניץ', היה סופר, עורך דין, והיסטוריון, שחיבר מילון קרואטי להיסטוריה ומשפט, בשנת 1882. סבה היה איוואן מז'וראניץ', פוליטיקאי ומשורר ידוע, וסבתה אלכסנדרה מז'וראניץ' הייתה אחותה של דימיטריה דמטר, מסאית שהייתה אחת ממנהיגות התנועה האילירית, שעודדה לאומיות קרואטית. משפחתה של ברליץ'-מז'וראניץ' עקרה לקרלובץ, ומשם ליסטרבארסקו, ולבסוף התיישבה בזאגרב. איוונה התחנכה בעיקר בבית. משנישאה לוואטרוסלב ברליץ', פוליטיקאי ועורך דין ידוע, בשנת 1892, עקרה איתו לברוד נא סאבי, שם חיה רוב חייה. היא הקדישה את עיקר זמנה לגידול משפחה ולחינוך ששת ילדיה. היא סבלה זמן רב מדיכאון קליני, וב-21 בספטמבר 1938 התאבדה בזאגרב. ברליץ'-מז'וראניץ' החלה לחבר שירה, מאמרים, ולכתוב יומן בשלב מוקדם בחייה, ראשית בצרפתית, אך עברה לקרואטית עד מהרה. היא פרסמה לראשונה רק בשנת 1902, וזכתה להצלחה ראשונה כשפרסמה סדרת מאמרים חינוכיים תחת הכותרת "בית הספר והחגים". בשנת 1913, עם פרסום ספרה "הרפתקאות לאפיץ'" (Čudnovate zgode šegrta Hlapića), זכתה להכרה נרחבת בקרב הספרות הקרואטית של זמנה. הספר עוסק בשוליה עני אשר מוצא את בתו האובדת של אדונו. בשנת 1916 פרסמה את ספרה "מעשיות קרואטיות נושנות" (Priče iz davnine), שבו יצרה סדרה של מעשיות חדשות על בסיס שמות ומוטיבים מן המיתולוגיה הסלאבית של הקרואטים. ספר זה זיכה אותה בהשוואות להאנס כריסטיאן אנדרסן ולטולקין. בחייה נודעה מז'וראניץ' כ"אנדרסן הקרואטית". — אדוורד פיקו, Twice Told Tales באתר Hyperliterature Exchange. הספר עדיין אהוד מאוד בקרב קוראי קרואטית, לא מעט בשל עיבודו למשחק מחשב בסוגת ה-Interactive Fiction בידי האמנית הלנה בולאיה בשנים 2003 ו-2006. ברליץ'-מז'וראניץ' הייתה מועמדת לפרס נובל לספרות ארבע פעמים -- בשנים 1931 ו-1935 הוגשה מועמדותה על ידי ההיסטוריון גבריאל מנוילוביץ', ובשנים 1937 ו-1938 גם על ידי הפילוסוף אלברט בזאלה. בשנת 1937 הפכה ברליץ'-מז'וראניץ' לאשה הראשונה שהתקבלה כחברה בהאקדמיה היוגוסלבית למדעים ואמנויות. יצירתה טרם תורגמה לעברית. מדיה וקבצים בנושא איוונה ברליץ'-מז'וראניץ' בוויקישיתוף איוונה ברליץ'-מז'וראניץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי איוונה ברליץ'-מז'וראניץ' בפרויקט גוטנברג (באנגלית) איוונה ברליץ'-מז'וראניץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איוונה ברליץ'-מז'וראניץ', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר המשחק (אנגלית וקרואטית) המועמדות משנת 1931 (אנגלית) באתר פרס נובל המועמדות משנת 1935 (אנגלית) באתר פרס נובל המועמדות משנת 1937 (אנגלית) באתר פרס נובל המועמדות משנת 1938 (אנגלית) באתר פרס נובל
משהו אחר

מַשֶהוּ אַחֵר (באנגלית: Something Else) הוא ספר ילדים מאויר מאת קתרין קייב שיצא לאור בשנת 1994. הספר אויר על ידי כריס רידל. הספר מעביר מסרים חינוכיים רבים, כמו שונות, קבלת האחר וסובלנות. קייב ורידל זכו בפרס אונסקו הבינלאומי הראשון לספרות ילדים למען סובלנות עבור הספר. הספר עובד לסדרת טלוויזיה, ולמחזה שהוצג ברחבי אנגליה. משהו אחר (הדמות הראשית) מנודה בגלל מראהו השונה והתנהגותו. הוא לא משחק את אותם משחקים, לא אוכל את אותם מאכלים ולא מצייר את אותם ציורים כמו כולם. ואז יום אחד מגיע מישהו (הדמות המשנית) ומנסה להיות חבר שלו, אבל משהו אחר לא רוצה להיות חבר שלו, הוא חושב שמישהו שונה ממנו ושולח אותו לדרכו. בהמשך משהו אחר מבין שהוא התנהג למישהו כפי שכולם התנהגו אליו, הוא קורא למישהו חזרה לביתו ובסופו של דבר הם הופכים להיות חברים טובים. הספר מתאר חוויה של בדידות וזרות ומעלה נושא חברתי חשוב - קבלת השונה ומשמעותה הערכית של הסובלנות. בעזרת איורים נהדרים, חוש הומור ודמויות מקסימות, מצליח הספר להתמודד עם הסוגיה בצורה חיובית ויעילה. זהו ספר מושלם שיכול להמחיש לכל ילד שלהיות שונה יכול להיות דבר חיובי, ושגם אנשים השונים זה מזה יכולים להיות חברים. הספר תורגם לעברית על ידי יהודה אטלס ויצא לאור בארץ בשנת 1999 בהוצאת שבא. משהו אחר באתר סיפור פשוט משהו אחר באתר סימניה משהו אחר, באתר OCLC (באנגלית) UNESCO Winners 1997 מתוך "מילה טובה", כותר, המרכז לטכנולוגיה חינוכית, ע"מ 174, אזכור הספר "משהו אחר" משהו אחר/קתרין קייב מתוך אתר סיפור פשוט, ‏15 במאי 2013 Books about Friendship and Difference/Something Else (ארכיון)
אינגרס

האם התכוונתם ל... אינגרס (משחק) – משחק תפקידים וירטואלי רב משתתפים אינגרס (מסד נתונים) – מסד נתונים יחסי (אנ') ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר – צייר צרפתי בן המאה ה-19
שוקן

האם התכוונתם ל... שלמה זלמן שוקן – איש עסקים, מוציא לאור ומקים הוצאת שוקן בנו גרשום שוקן - עורך ומו"ל העיתון "הארץ", וחבר הכנסת מטעם המפלגה הפרוגרסיבית בנו עמוס שוקן - המוציא לאור של הארץ, בבעלותו רשת שוקן בנו גדעון שוקן - אלוף בצה"ל, ראש אגף כח אדם בנו שמעון שוקן - ממייסדי המרכז הבינתחומי הרצליה יוספה שוקן – זמרת סופרן בתה אולי שוקן (אולי שוקן-אפרוני) - זמרת (אשתו של השחקן יהודה אפרוני) שוקן, קיסרית יפן – קיסרית האימפריה היפנית בתקופת שלטון מוצוהיטו, קיסר יפן רשת שוקן – רשת תקשורת בבעלות משפחת שוקן הוצאת שוקן – הוצאה לאור מכון שוקן – מכון לחקר הקבלה, השירה והספרות העברית כלבו שוקן – רשת חנויות הכלבו הגרמנית שהייתה בבעלותו של שלמה זלמן שוקן
סוזט ג'ורדן

סוזט ג'ורדן (21 באוקטובר 1974 – 13 במרץ 2015, קולקטה, הודו) הייתה פעילה הודית נגד אונס. בשנת 2013, כשנה לאחר שסבלה אונס קבוצתי בתוך מכונית נוסעת בקולקטה, בחרה לחשוף את זהותה (המוגנת על פי החוק ההודי) כניצולת האונס הקבוצתי, על מנת למחות בפומבי על תכיפות מעשי האונס והרצח נגד נשים בהודו, ולעודד נשים אחרות לשבור שתיקה ולמחות. לפי החוק ההודי, זהותה של נאנסת חסויה. עד שויתרה ג'ורדן על החיסיון, כינתה התקשורת ההודית את הפרשה "האונס ברחוב פארק" (הרחוב הראשי שבו אירע האונס בפברואר 2012). כאשר דיווחה ג'ורדן לראשונה על האונס, ראש השרים של מערב בנגל, ממאטה בנרג'י, כינתה אותה שקרנית והאשימה אותה בניסיון להביך את הממשלה. תגובה זו גרמה לשערורייה לאומית בהודו. כשחשפה את זהותה מרצונה, אמרה ג'ורדן: "מדוע עלי להסתיר את זהותי, כשאין זו כלל אשמתי? מדוע עלי להתבייש בשל משהו שלא אני גרמתי? סבלתי אלימות, עינוי, אונס, ואני נאבקת ואמשיך להיאבק." לאחר האונס, הפכה ג'ורדן פעילה למען זכויות נשים, ומשך זמן קצר עבדה בקו סיוע לקורבנות אלימות מינית ואלימות במשפחה. ב-13 במרץ 2015 הלכה ג'ורדן לעולמה, בגיל 40, ממנינגואנצפליטיס (שילוב של דלקת קרום המוח ודלקת המוח). היא הותירה שתי בנות. בעת מותה, שלושה מחמשת הגברים שהואשמו באונס ג'ורדן נעצרו והיו בהליכים משפטיים (הם כופרים באשמה). השניים הנותרים, ובהם החשוד העיקרי, טרם נעצרו. לפי הפרופיל שלה באתר worldpulse Suzette Jordan: India anti-rape campaigner dies after illness, 13 במרץ 2015, באתר ה-BBC Park Street Rape Survivor Suzette Jordan, Who Took On Bengal Government, Dies באתר ערוץ החדשות ההודי NDTV Park Street Rape Victim Suzette Jordan Dies, 13 במרץ 2015, באתר הוול סטריט ג'ורנל Park Street rape victim Suzette Jordan dies in Kolkata, 14 במרץ 2015, באתר Press Trust of India Why an India rape victim disclosed her identity, 13 במרץ 2015, באתר ה-BBC How Do You Survive Being Named ‘The Park Street Rape Victim’?, 3 ביולי 2013, באתר Yahoo!
פטרושקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פטרושקה – בלט מאת מיכאל פוקין אישים: אורני פטרושקה – יזם ואיש היי-טק ישראלי לירון פטרושקה – יזם הייטק וכדורגלן עבר ישראלי שבתי פטרושקה – מלחין ומנצח ישראלי שמחה פטרושקא – סופר, אנציקלופדיסט, עיתונאי, פובליציסט ומתרגם. נודע בתרגום ובפירוש היידי שכתב למשנה.
נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל עד גיל 21

נבחרת מקדוניה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל המייצגת את מקדוניה במסגרות בינלאומיות לשחקנים שטרם עברו את גיל 21 ומנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל המקדונית. הנבחרת השתתפה פעם אחת באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2017 שהיה בפולין. הנתונים על המשחקים בשנים שצפון מקדוניה לא העפילה הם משלב המוקדמות במודגש - טורניר שהעפילה אליו
דני מוג'ה

דני מוג'ה (נולד ב-10 בינואר 1954) הוא איש קולנוע ותיאטרון ישראלי. ראש המחלקה לקולנוע במדרשה לאמנות בבית ברל. מוג'ה נולד וגדל בתל אביב. בוגר בית הספר למשחק בית צבי. ב-1986 קיבל תואר שני מהמחלקה למחקר קולנוע באוניברסיטת ניו יורק. בשנות השבעים הגיש את "מסך לספרות", בפרקים אשר עסקו במשלים. בשנים 1980–1982 כיכב בסדרת הטלוויזיה הלימודית ללימוד מתמטיקה, "חשבון פשוט". ב-1986 הגיש את פינת הקולנוע ב"זהו זה!" ושיחק בסרט "חיוך הגדי". בקולנוע, שיחק, בין השאר, בסרטים "צלילה חוזרת" (1982), חנה ק. (1983), סהרה (1983), מגש הכסף (1984), חיוך הגדי (1986), כפפות (1986), אהבה גנובה (1986), שלג באוגוסט (1993). בשנת 1994 הגיש מגזין קולנוע בשם "קולנוע צעיר". בשנים 2000–2004 שימש מנהל שירות הסרטים הישראלי. ב-2003 פרסם את הספר "אהבנו כל כך - 100 סרטי מופת" בהוצאת מפה. הפיק את הסרטים התיעודיים "כמה אהבה" (בימוי: כנרת חי-גילאור, 2010) ו"החגורה של נעמי" (בימוי: ז'ראר אלון, 2005). ב-2005 הפיק את הסדרה "מונולוגים" לטלוויזיה החינוכית. מלמד קולנוע במכללת ספיר ובמכללה האקדמית בית ברל. באפריל 2015 מונה לראש המחלקה לקולנוע במכללת בית ברל במקום נעמי שחורי. שיחק בתיאטרון החאן בהצגות 35 במאי (1975), "מעשה נורא" (1978), חקירה" (1979), "שבעת הקבצנים" (1979), "מרסיה וקאמיה" (1979), "אגממנון" (1980), "חייו של ז'אן בטיסט פוקלן" (1980) ו"הרפתקאות החייל איוון צ'ונקין" (1981). בתיאטרון באר שבע שיחק ב"סקאפינו" (1981). ב-1989 הועלה בצוותא מחזהו "מי רצח את פינוקיו?". ב-2012 חזר לבמה אחרי 30 שנה בהצגת הפרינג' "חופרים" בתיאטרון תמונע. ב-2006 החל לתרגם מאיטלקית לעברית את סדרת ספרי הילדים ג'רונימו סטילטון. כמו כן תרגם את הספר "אתה חיה, ויסקוביץ" מאת אלסנדרו בופה. מוג'ה הוא המנהל האמנותי של פסטיבל הקולנוע הישראלי באיטליה, וחבר הנהלת פסטיבל הקולנוע ירושלים. הפיק את פסטיבל קולנוע דרום 2005. שימש מבקר הקולנוע של המקומון "תל אביב". החל משנת 2017 החל להגיש לצידו של יונתן גת את תוכנית הקולנוע "פסטיבל כאן", ברדיו "כאן תרבות" של תאגיד השידור הציבורי. התוכנית מוקדשת בכל פעם לסרט מופת אחר, שעובר ניתוח על ידי השניים בצירוף מומחים וחוקרים נוספים. מוג'ה נשוי ללימור רוזנר, אדריכלית ובעבר מדבבת. דני מוג'ה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דני מוג'ה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דני מוג'ה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דני מוג'ה, באתר ספר הקולנוע הישראלי דני מוג'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) דני מוג'ה, בארכיון הבימה דני מוג'ה באתר מכללת בית ברל דני מוג'ה באתר "סימניה" הפודקאסט "פסטיבל כאן" באתר תאגיד השידור הישראלי
מוריירנסה

מועדון כדורגל מוריירנסה (בפורטוגזית: Moreirense Futebol Clube) היא קבוצת כדורגל פורטוגלית מהעיר מוריירה דה קונגוס. הקבוצה, שנוסדה ב-1 בנובמבר 1938, משחקת בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל ומארחת את משחקיה הביתיים בפארקה דה ז'וגוס קומנדדור ז'ואקים דה אלמיידה פרייטס המכיל 6,153 מקומות. הקבוצה נוסדה ב-1938. היא עלתה לסגונדה ליגה בשנת 1995, לאחר שש שנים היא חזרה פעם נוספת לסגונדה ליגה ועלתה מיד לפרמיירה ליגה ביחד עם מאמנה מנואל מצ'אדו. בין השנים 2002–2004 הגיעה מוריירנסה לשיאה, כאשר היא סיימה פעמיים באמצע הטבלה, בעונת 2003/2004 הגיעה למקום התשיעי. כאשר מאמנה לשעבר, מנואל מצ'אדו עזב את הקבוצה לטובת ויטוריה דה גימארייש, מוריירנסה ספגה שתי ירידות רצופות, מהפרמיירה ליגה לסגונדה ליגה ומשם לליגה הפורטוגזית השלישית בכדורגל. היא חזרה לסגנודה ליגה רק בשנת 2010 ולפרמיירה ליגה חזרה ב-2012. ב-2017 זכתה בתואר הראשון בתולדותיה, גביע הליגה, לאחר ניצחון 0–1 על ספורטינג בראגה. מעודכן ל-1 בפברואר 2024 גביע הליגה הפורטוגלית: 1 2016/2017 סגונדה ליגה: 2 2001/2002, 2012/2013 הליגה הפורטוגזית השלישית בכדורגל: 2 1994/1995, 2000/2001 הליגה המחוזית של בראגה: 1 1942/1943 אנגולה פרדי אנגולה ז'ואו ריקרדו ברזיל מנואל צ'ילה כריסטיאן אוריבה גינאה ביסאו כיקרו סימאנדו פורטוגל פיליפה אנונכיאכו פורטוגל פלאביו מיירלס פורטוגל רוי אורלנדו ריביירו סאו טומה ופרינסיפה לואיס לאל מדיה וקבצים בנושא מוריירנסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוריירנסה (בפורטוגזית) מוריירנסה, ברשת החברתית פייסבוק פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Plantel, Moreirense Futebol Clube (ב־European Portuguese)
מוצב כאוכבא

מוצב כאוכבא היה מוצב בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון בלבנון שהיה ממוקם בפאתי הכפר כאוכבא, על הרכס המערבי של מורדות החרמון. מזרחית לו שכנו ארבעת מוצבי צד"ל זומריא, חצביא, שוויא ומגל. עד תחילת שנת 1994 היה מוצב כאוכבא מוצב צה"לי ובדרך כלל איישה אותו פלוגה סדירה עם צוות מרגמות 81 מהמסייעת וכוח שריון בגודל של כמחלקה. הפעילות מרכזית הייתה פתיחת צירים למוצב עצמו ותל שרפה. כמו כן הוצאו מארבי לילה של טנקי ארטישוק ומארבי חי"ר, לרבות מארב קבוע ממוצב חצביא של צד"ל. בשנת 1994 בעקבות החלטת צה"ל להעביר את האחריות על רצועת הביטחון לידי צד"ל, הועבר מוצב כאוכבא לאחריות צד"ל. המוצב היה חלק מגדוד חצביא (גדוד 30 של צד"ל) תחת פיקודה של החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון. משימתו של מוצב כאוכבא הייתה לשמור על צומת הצירים המרכזית בגזרה המזרחית הנמצאת קרוב לגבול הסורי. המוצב שלט בתצפית על מעבר זומריא (מעבר בין רצועת הביטחון ללבנון). ב-28 בפברואר 1999 נפגעה סמוך למוצב שיירה בה נסע מפקד יק"ל דאז, תא"ל ארז גרשטיין. נגד השיירה הופעל ממטען רב עוצמה שהניחה חוליית פעילי חזבאללה. מהפיצוץ נהרגו גרשטיין ושלושה אנשים נוספים שהיו עמו ברכב: הקשר האישי של גרשטיין, סמ"ר עומר אל-קבץ; נהגו האישי, רס"ב עמאד (סאמר) אבו ריש; וכתב קול ישראל, אילן רועה. עיקר חשיבותו של המוצב נבעה ממיקומו על הרכס בין החצבני לליטאני וכחוצץ בין הכפרים זלייה, קלייה, ויוחמור אל בקע לרצועת הביטחון. מוצב כאוכבא ננטש על ידי גדוד 30 של צד"ל בעת נסיגת צה"ל מלבנון במאי 2000. צבא דרום לבנון המערכה ברצועת הביטחון רצועת הביטחון אהוד ערן, תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824 משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969 יוסי פלד (כתבה: רונית ורדי), איש צבא, תל אביב: ספרית מעריב, 1993 עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310 אהוד גונן, דצמבר, הוצאת גלובלי, דאנאקוד 800-1307030 (עמ 19–30) מדיה וקבצים בנושא מוצב כאוכבא בוויקישיתוף מוצב כאוכבא, באתר "מפת סיפור מוצבי אזור הביטחון בלבנון" רז שגיא, "להיות מג"ד", מודן, 2013, עמודים 146-147. אביחי בקר, תא"ל אמיתי נער מוסדות, הארץ, ‏ 20.05.1999, כפי שהועלה באתר פרש.
פלואוריד האשלגן

פלואוריד האשלגן (באנגלית: Potassium fluoride) הוא מלח שנוסחתו KF. אחרי חומצה פלואורית, פלואוריד האשלגן הוא המקור העיקרי ליוני פלואוריד לייצור תעשייתי ולשימושים כימיים מעבדתיים. המלח הוא הליד אלקלי ומופיע באופן טבעי כמינרל קרוביט (carobbiite). תמיסות מימיות של פלואוריד האשלגן יכולות לחרוט על זכוכית עקב יצירת פלואו-סיליקטים מסיסים, אולם מימן פלואורידי יעיל יותר בכך. בדומה ליוני פלואוריד אחרים, -F, גם KF רעיל, אולם מנה קטלנית צריכה להיות בסדר גודל של גרמים. הוא מזיק בשאיפה ועיכול. הוא מאכֵּל חזק ומגע עם העור יכול לצור כוויות בדרגה גבוהה. מדיה וקבצים בנושא פלואוריד האשלגן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קופיאנסק

קופיאנסק (באוקראינית: Куп'янськ) היא עיר במחוז חרקיב באוקראינה. קופיאנסק הוקמה בזמן הגירה פנים-אוקראינית גדולה באמצע השני של המאה ה-17. קופיאנסק הייתה יישובם של הקוזאקים האוקראינים. בגלל האיום התמידי מצד הטטרים היישוב נשא אופי צבאי. ב-1779 קופיאנסק קיבלה מעמד של עיר. ב-1941 לאחר שקייב וחרקיב נכבשו על ידי הגרמנים ממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית עברה לקופיאנסק. ב-24 ביוני 1942 נכבשה העיר על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-3 בפברואר 1943. קופיאנסק נכבשה על ידי כוחות רוסיה מ-27 בפברואר 2022. בתקופה זו הפכה קופיאנסק דה פקטו למושב של הממשל הצבאי-אזרחי של חרקיב הנתמך על ידי רוסיה. היא שוחררה ב-10 בספטמבר 2022. עם זאת, כמה ערוצי מדיה חברתית של הצבא הרוסי טענו כי חיילים רוסים נסוגו רק מהחלק של קופיאנסק ששכן על הגדה המערבית של נהר אוסקיל, אשר חילק את העיר לשני חלקים. הם טענו גם שכוחות אוקראינים כבשו את כולה ב-16 בספטמבר. מדיה וקבצים בנושא קופיאנסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופיאנסק (באוקראינית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רייצ'ל מדאו

רייצ'ל אן מדאו (באנגלית: Rachel Anne Maddow; נולדה ב-1 באפריל 1973) היא מנחת טלוויזיה, פרשנית פוליטית וסופרת אמריקאית, המנחה תוכנית יומית ברשת MSNBC. היא גם בעלת תוכנית רדיו בתחנת "Air America Radio". מדאו היא הלסבית המוצהרת הראשונה להנחות תוכנית מרכזית בשעת פריים-טיים בטלוויזיה בארצות הברית. מדאו ידועה בדעותיה הליברליות. מדאו נולדה בקסטרו ואלי שבקליפורניה, הנמצאת באזור מפרץ סן פרנסיסקו, סמוך לעיר אוקלנד, למשפחה קתולית. היא בעלת צד יהודי - סבה מצד אביה היה מהגר יהודי ממזרח אירופה, בעוד שסבתה הייתה ממוצא הולנדי. אימה היא ממוצא אנגלי ואירי. היא למדה לתואר ראשון במדיניות ציבורית באוניברסיטת סטנפורד וסיימה אותו ב-1994. לאחר מכן זכתה למלגת רודז היוקרתית והחלה ללמוד ב"לינקולן קולג'" שבאוניברסיטת אוקספורד כעבור שנה. דבר זה הפך אותה ללסבית המוצהרת הראשונה לזכות במלגה בינלאומית כזאת. שם סיימה עם דוקטורט בפילוסופיה פוליטית בשנת 2001. לאחר מכן המשיכה לקריירת רדיו במסצ'וסטס. ביוני 2005, הפכה לחברת פאנל בתוכנית "Tucker" שהוגשה על ידי טאקר קרלסון בערוץ MSNBC, ושימשה כפרשנית בערוץ CNN וככתבת למגזין להט"בי. לאחר מכן שימשה כמנחה מחליפה למספר תוכניות ברשת. באוגוסט 2008 הודיע הערוץ MSNBC כי מדאו תקבל תוכנית משלה, "The Rachel Maddow Show", אשר תחליף את התוכנית "Verdict with Dan Abrams", בשעה 21:00 בערב. התוכנית זכתה לשבחים ממבקרים והייתה מספר פעמים לתוכנית הנצפית ביותר בערוץ. חודש לאחר תחילת שידורה הכפילה התוכנית את מספר צופי הערוץ בשעת שידורה. הנחייתה את התוכנית הפכה אותה ללסבית הראשונה המנחה תוכנית בשעת פריים טיים בארצות הברית. במחצית חודש מאי 2017, בעיצומן של המחלוקות הסובבות את תקופת נשיאותו של הנשיא טראמפ, MSNBC הפכה לערוץ החדשות הנצפה ביותר בארצות הברית, יותר מאשר CNN ו-Fox News. לשבוע המתחיל ב-15 במאי 2017 תוכניתה של רייצ'ל מדאו הייתה, לראשונה בתולדותיה, תוכנית הטלוויזיה הנצפית ביותר בשידורי הכבלים בארצות הברית, שאיננה תוכנית ספורט. היא מתגוררת במנהטן וכן מחזיקה בית במערב מסצ'וסטס יחד עם בת זוגה, אותה הכירה בשנת 1999. מדיה וקבצים בנושא רייצ'ל מדאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רייצ'ל מדאו (באנגלית) רייצ'ל מדאו, ברשת החברתית פייסבוק רייצ'ל מדאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רייצ'ל מדאו, ברשת החברתית אינסטגרם רייצ'ל מדאו, ברשת החברתית Goodreads רייצ'ל מדאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רייצ'ל מדאו, באתר AllMovie (באנגלית) רייצ'ל מדאו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רייצ'ל מדאו, באתר MusicBrainz (באנגלית) התוכנית של רייצ'ל מדאו בערוץ MSNBC רייצ'ל מדאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Congrats to Rachel Maddow, September 8, 2008 Olbermann welcomes Rachel Maddow to msnbc Joe Otterson, MSNBC Reaches No. 1 for First Time in Weekly Primetime Ratings, Fox News Drops to Third. Variety, May 22, 2017