laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ziyuan

Ziyuan (בתרגום לעברית: משאב) היא סדרת לוויינים סינים מסוג חישה מרחוק. הלוויין הראשון שוגר בשנת 1999. מאז שוגרו לוויינים נוספים ומתוכננים שיגורים חדשים. הסדרה כוללת שלושה דגמים: Ziyuan -1. שיגורים החלו בשנת 1999. רוב הלוויינים של הסדרה היו בשימוש משותף של סין וברזיל בהתאם להסכם שיתוף פעולה SBERS שנחתם בין המדינות. משקל היה 1450 ק"ג והם נבנו בשנחאי. מכשירים שהותקנו על הלוויין סיפקו נתונים ברגישות של כ-20 מ'. בעקבות חתימה לתוספת להסכם בשנת 2019 שוגר לוויין חדש לטובת ברזיל. משקל של לוויינים מתקדמים מדור זה גדל לכ-2,000 ק"ג ופאנל סולארי היה נותן חשמל בהספק של כ-2300 וא"ט. הם היו מתוכננים לעבודה במשך שלוש שנים. בסך הכול מדגם זה שוגרו 10 לוויינים, כולל שיגור בודד שנכשל. Ziyuan-2 היה בשימוש של מערכת הביטחון של סין. הלוויינים מסוגלים להגיע לרגישות של כ-2 מ'. השיגורים בוצעו בשנים 2002–2004. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה מספר שנים אך הם פעלו מעל ל-10 שנים מאז השיגור. לוויינים אלו הוחלפו על ידי לוויינים מסדרה Yaogan. Ziyuan-3 בשימוש של משרד משאבי טבע של סין. משקלו גדל ל-2,630 ק"ג והוא נותן נתונים ברגישות של עד 2.5 מ'. זה הלוויין הסיני הראשון שמסוגל לתת נתונים בתלת-מימד וברזולוציה גבוהה. הלוויין הראשון שוגר בשנת 2012 לאחר פיתוח של מספר שנים. הוא מצויד בפאנל סולארי וסוללת מצברים. נכון לשנת 2023 מתוכן שיגור של הלוויין הרביעי. כל הלוויינים שוגרו ממרכז שיגור הלוויינים טאיואן ופועלים במסלול מסונכרן-שמש. תיאור לוויינים מדגם Ziyuan-3 תיאור לוויינים מדגם Ziyuan-1 מידע על תוכנית SBERS מידע על שיגורים ולוויין
מערכה (לבנון)

מערכּה (בערבית: معركة, בעיתונות העברית נכתב שמה לעיתים, מערקה) היא עיירה בנפת צור, בדרום לבנון. מערכה שוכנת 90 קילומטרים דרומית מביירות, בגובה 270 מטר מעל פני הים. שטחה כ-20 קמ"ר. החוקר הבריטי בן המאה ה-19 אדוארד הנרי פאלמר כתב שפירוש השם "מערכה" הוא "שדה קרב", כלומר מונח הדומה בהוראתו למקבילו בשפה העברית. הכפר נזכר ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596. אז, הוא השתייך לנפת (נהייה) תבנין במחוז (ליווה) של צפת, והתקיימו בו 119 בתי אב ושלושה רווקים, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע בסך 25% על מוצרים חקלאיים, כגון חיטה, שעורה, עצי זית, עצי פרי, כותנה, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות; סך הכל 13,350 אקצ'ה. חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר ביישוב בשנת 1875, ומצא "בורות מים חצובים בסלע, מזוזות ומשקופים של דלתות ואבני גזית עתיקות למראה, משוקעות בקירותיהן של בקתות חדשות". הוא הבחין בגזעי עמודים מונולותיים במסגד שבכפר, והציע שמקורן בכנסייה ששכנה במקום קודם לכן. לדבריו, באותה העת חיו בכפר 700 מתואלים (לבנונים שיעים). בשנת 1881, הכפר נסקר במסגרת "סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ותואר כך: "כפר, בנוי מאבן, ובו כ-400 מתואלים, שוכן על פסגה שטוחה, מוקף בגנים, זיתים, תאנים, דקלים ואדמה פורייה. במקום מעיין וחמישה בורות מים". הכפר, שתושביו שיעיים, נחשב על ידי צה"ל בזמן המערכה ברצועת הביטחון כ"מרכז טרור שיעי". ב-4 במרץ 1985, במסגרת המערכה ברצועת הביטחון, אירע פיצוץ במסגד בכפר ובו נהרג מנהיג החמושים באזור, מוחמד סעד. 15 בני אדם נהרגו בפיצוץ. Palmer, 1881, p. 29 Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 180 Note that Rhode, 1979, p. 6 (אורכב 10.10.2016 בארכיון Wayback Machine) writes that the register that Hütteroth and Abdulfattah studied was not from 1595/6, but from 1548/9 ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 145 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 93 חיים רביה, גיא בכור, אבי יערה, צה"ל סרק עשרות כפרים, תפס נשק, עצר חשודים, חדשות, 7 בפברואר 1985 Middle East International No 265, 20 December 1985, Publishers: Lord Mayhew, Dennis Walters MP; Jim Muir p. 16 Ihsan A. Hijazi, 'Blast in Lebanon kills 15 in mosque,' The New York Times 5 March 5, 1985. אילן כפיר, מנהיגי השיעים תכננו פיגוע - ונהרגו בפיצוץ, חדשות, 5 במרץ 1985
ההפיכה הצבאית בגבון (2023)

ההפיכה הצבאית בגבון היא הפיכה צבאית שהתרחשה ב-30 באוגוסט 2023 בגבון שבמרכז אפריקה, כאשר דקות ספורות לאחר הודעת ועדת הבחירות הארצית על זכייתו של נשיא גבון עלי בונגו בכהונה שלישית בבחירות הכלליות בגבון (2023) (אנ'), הודיעה קבוצה של 12 קצינים בכירים בצבא גבון (אנ') כי תפסה את השלטון במדינה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עלי בונגו כיהן כנשיא גבון מאז אוקטובר 2009, כשירש את אביו עומר לאחר מותו. ב-2016 פרצו מהומות בגבון אחרי ההודעה על ניצחונו של בונגו ובחירתו לכהונה שנייה. הממשלה ניתקה את הגישה לאינטרנט לכמה ימים כדי לפגוע בהתארגנות למהומות. ב-2019 נעשה ניסיון הפיכה צבאית במדינה, אך הוא נכשל ומארגניה נשלחו למאסר. כחודש לפני ההפיכה בגבון, נעשתה הפיכה דומה בניז'ר. ב-26 באוגוסט 2023, התקיימו במדינה בחירות לנשיאות, בהן התמודד בין השאר הנשיא המכהן עלי בונגו לכהונה שלישית. מעת סגירת הקלפיות הודיעה הממשלה על עוצר לילי ברחבי המדינה וניתוק הגישה לאינטרנט מחשש למהומות. מה שהעלה את החשש להטיית תוצאות הבחירות. מבצעי ההפיכה אף טענו כי היה מחסור במשקיפים בינלאומיים בבחירות, וגם הושעו חלק מהשידורים הזרים, מה שהוסיף על חשדותיהם וטענותיהם לפגיעה בטוהר הבחירות. בבוקרו של 30 באוגוסט הודיעה ועדת הבחירות הארצית על זכייתו של עלי בונגו בבחירות, לאחר שקיבל שני שלישים מקולות המצביעים. דקות ספורות לאחר פרסום תוצאות ההצבעה, התייצבו קבוצה של 12 קצינים בכירים בצבא גבון מול המצלמות, והודיעו בשידור חי בטלוויזיה כי תוצאות הבחירות מבוטלות, והם נוטלים לידיהם את השלטון. לטענתם, הם מייצגים בכך את כל כוחות הביטחון במדינה, שטוענים לזיוף תוצאות הבחירות. עוד הודיעו כי כל גבולות המדינה סגורים עם הודעה חדשה ומוסדות המדינה פורקו. הנשיא המודח, עלי בונגו, מוחזק במעצר בית על ידי מבצעי ההפיכה. בנו נעצר ומואשם בבגידה. בונגו פרסם סרטון מן המעצר בו קרא לבעלי בריתו ולהמון "תעשו רעש" במחאה על ההפיכה. ההפיכה שמה קץ ל-56 שנות שלטון משפחת בונגו במדינה. בריגדיר גנרל ברייס אוליגוי, מפקד המשמר הרפובליקאי, מונה כנשיא זמני על ידי החונטה הצבאית. מיד לאחר ההפיכה הודיעה חברת הכרייה הצרפתית Eramet הודיעה על השהיית עבודתה בגבון, ומניית החברה נפלה ב-17%. לאחר יומיים הודיעה החברה כי תחדש את פעילותה. ההפיכה בניז'ר (2023) פרופיל | נשיא גבון עלי בונגו, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2018 רויטרס, ‏כשל ניסיון ההפיכה בגבון: הקצינים שמרדו בנשיא המדינה נעצרו, באתר מעריב אונליין, 7 בינואר 2019 ynet והסוכנויות, ניסיון הפיכה באפריקה: קצינים בצבא גבון הודיעו על תפיסת השלטון אחרי הבחירות, באתר ynet, 30 באוגוסט 2023 חדשות 13, עוד הפיכה באפריקה: הצבא בגבון הודיע כי תפס את השליטה במדינה, באתר חדשות 13, 30 באוגוסט 2023 ציקי ברנדוין, ימים אחרי הבחירות: קציני צבא בגבון הכריזו על הפיכה ועצרו את הנשיא עלי בונגו, באתר ערוץ 7, 30 באוגוסט 2023 ynet והסוכנויות, הפיכה באפריקה: קצינים בצבא גבון הודיעו על מעצר הנשיא ותפיסת השלטון, באתר ynet, 30 באוגוסט 2023 רויטרס, הפיכה בגבון: קציני צבא הודיעו שתפסו את השלטון לאחר שהנשיא הוכרז כמנצח בבחירות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2023 Hamaide, Sybille De La; Vidalon, Dominique (2023-08-30). "France's Eramet to resume manganese mining in Gabon after halt over coup". Reuters (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-16.
סלע (לבנון)

סלע (בערבית: سلعا) או סלעא, הוא כפר בנפת צור בדרום לבנון. חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר בשנת 1875 וכתב כי במקום 250 מתואלים (שיעים לבנונים). הוא ציין כי הוא מצא בכפר גת עתיקה, "מכסה של ארון קבורה עם קרנות", ארון קבורה "אשר באחד מקצותיו יש בליטה גדולה בתבנית מזבח" ובור קבורה גדול. בסמוך לכפר, הוא ראה את שרידיו של כפר קטן שנהרס כמעט עד היסוד, בשם ח'רבת פינון. בשנת 1881, סלע נסקר במסגרת "סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, ותואר כ"כפר, בנוי מאבן ומחומרים טובים, ובו כ-200 [...] מתואלים". עוד נכתב כי במקום מעיין רב שנתי, בנוי באבן. לדברי הסוקרים, זהו אתר עתיק; הם זיהו גבעה מדורגת בטרסות, שישה סרקופגים ושתי בתי בד בקרבת הכפר. ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 145-146 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 94 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 105 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 139
ולדיסלב גודיק

ולדיסלב גודיק (בפולנית Władysław Godik, נודע גם בשמות: Willy Godik, Godick, Godnick, Vladislav Godik) (1 באפריל 1892 - 18 בדצמבר 1952) היה זמר, שחקן ובמאי יהודי פולני בתיאטרון פולני, רוסי ויידיש. נולד בזלאטופיל ליד קייב, אוקראינה, עבר עם משפחתו לוורשה, שם השלים שני סמסטרים במכון הווטרינרי ב-1911. עם זאת, מסיבות פוליטיות, הוא נאלץ לעזוב לרוסיה באותה שנה, שם החל להרוויח כסף על ידי הופעה בקרקס בחרקוב. אחר כך ניגן באופרטה בקייב. הוא שיחק בקטע הדרמטי של הזמיר ובשנת 1911 החל לשחק במקצועיות בגרשאנווויטש בוויטבסק, כשגילם את ביינושל בפינטלה יד. במהלך מלחמת העולם הראשונה השתתף באופרטות הרוסיות של קרוטשינין ולאחר מכן בכמה אופרטות גרמניות. ב-1909 הופיע ברדום בלהקת האופרטה הפולנית של שרנצקי, ושיחק בשולמיס, ואז הקים תיאטרון ריווי בשפה הפולנית בשם מיראז'. כעבור חצי שנה הצטרף ללהקת הנודדים של זיגמונט טורקוב ואסתר רחל קמינסקה. הוא שיחק ארבע שנים בתיאטרון המרכזי ובילה שנה אחת בווילנה עם מורבסקי. בשנים 1915–1918 הופיע בתיאטרון הרווי בווינה, וזכה לתהילה כקונצרן. ב-1918 חזר לפולין לאחר שזו זכתה בעצמאותה. בשנים 1920–1928 הופיע, בין היתר, עם בתיאטרון עזאזל, תיאטרון יידיש קטן. במהלך תקופה זו, הוא היה נשוי ככל הנראה לאולה לילית. בין השנים 1920–1928 הופיע בתיאטרון הבימה. הוא הפך למוניטין כעורך כנסים (מאסטר טקסים). ב-1918 חזר לפולין ובשנת 1925 שכנע את אשתו אולה לילית להצטרף אליו בהקמת "התיאטרון היידיש קלינקונסט עזאזל". ב-1928 היה כנס תיאטרון התיאטרון המשולב עזאזל - סמבטיון והופיע בתיאטרון היידיש לאמנות בוורשה (Varsever Yidisher Kunst-teater; VYKT). ב-1931 הוא ולילית הופיע לראשונה באמריקה, ברסיטלים וב"הנערה מוורשה". הוא חזר עם לילית לפולין וב-1935 היא חזרה לאמריקה. ב-1939 עם התחלת הפלישה הגרמנית לפולין ברח מהנאצים על ידי כניסה לברית המועצות דרך ביאליסטוק. בשנת 1942 הצטרף גודיק לצבא האדום ונפצע בקרב. לאחר שהחלים הופיע במוסקבה ואחרי 1944 בתיאטרון הצבא הפולני בלודז'. מ-1946 ועד מותו שיחק בתיאטרון הפולני בוורשה, שם נפטר ב-1952. תפקידו הקולנועי הידוע ביותר הוא החייט ליברמן בסרט Ulica Graniczna בבימויו של אלכסנדר פורד ב-1948. בהתאם לצו של נשיא פולין, בולסלאב ביירוט, שנחתם ב-10 בספטמבר 1952, הוענק לו צלב הקצין של עיטור מסדר פולוניה רסטיטוטה על הישגיו בתחום התרבות והאמנות. הוא נקבר בשדרת המצטיינים בבית הקברות הצבאי פובזונקי בוורשה. בנו גיורא גודיק עלה לישראל והיה אמרגן. מדיה וקבצים בנושא ולדיסלב גודיק בוויקישיתוף ולדיסלב גודיק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Wladyslaw Godik". filmpolski.pl. נבדק ב-28 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Władysław Godik". Encyclopedia Teatru Polski. נבדק ב-2023-08-30.
צדיקין (לבנון)

צדיקין (בערבית: صديقين, נהגה ס'ידיקין), לעיתים ס'דיקין או סדיקין, היא עיירה קטנה בדרום לבנון, המשתייכת לנפת צור, מחוז דרום לבנון. העיירה ממוקמת 2 ק"מ דרומית לקאנא, ליד הכביש הראשי לתבנין, 12 ק"מ צפונית לגבול ישראל–לבנון. צדיקין נזכרת ברישומי המס העות'מאניים של שנת 1596 כחלק מנפת תבנין במחוז צפת, ונמנתה בה אוכלוסייה של 46 בתי אב, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים, כגון חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי פרי, עיזים וכוורות, בנוסף להכנסות מזדמנות; סך הכל 10,752 אקצ'ה. בשנת 1875, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר במקום וכתב: "כאן ראיתי כמה גתות עתיקות חצובות בסלע ושרידי בניין שפיארו לפנים עמודים ודומה שהיה בית-כנסת בימי קדם. אכן הוא היה מכוון מדרום לצפון, ככיוון הרגיל של בתי-הכנסת הקדומים בארץ-ישראל [...]". בשנת 1881, צדיקין נסקרה במסגרת "סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל. הסוקרים כתבו כי הכפר "בנוי מאבן, ויש בו הרבה בתים הרוסים; חיים בו כ-150 מתואלים; הוא מוקף בתאנים, גנים ואדמה פורייה המתאימה לחקלאות. מקור המים בכפר מבורות מים וממעיין עין אל תוזה". עוד הם ציינו: "יש שרידים של אתר נוצרי קדום בכפר הזה; כמה אבנים מסותתות ועליהן צלבים מפוזרות באתר; יש גם בורות מים חצובים, קברים, בתי בד וגתות. האתר הקדום שכן לצפונו של הכפר בן-זמננו". במאי 1988, במסגרת המאבק בין שתי המיליציות השיעיות אמל וחזבאללה, תקפו כוחות של אמל את כוחות חזבאללה בצדיקין. לאחר שלושה ימי לחימה, בהם נהרגו כחמישים איש, הצליחו לוחמי אמל לכבוש את העיירה. באותה העת היה זה המעוז האחרון של חזבאללה בדרום לבנון. בנובמבר 2011 אירע פיצוץ במחסן תחמושת של חזבאללה בחורשה סמוך לעיירה. ב-19 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, שוגרו מצדיקין ארבע רקטות אל עבר צפון הארץ. כיפת ברזל יירטה רקטה אחת, אחרת נפלה בשטח פתוח ושתיים נוספות נפלו בים. צה"ל השיב באש תותחים לכיוון מקור הירי, ככל הנראה בפאתי צדיקין. Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 179 Note that Rhode, 1979, p. 6 (אורכב 10.10.2016 בארכיון Wayback Machine) writes that the register that Hütteroth and Abdulfattah studied was not from 1595/6, but from 1548/9 ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 216 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 94. תרגום חופשי לעברית Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 138. תרגום חופשי לעברית Hirst, David (2010) Beware of Small States. Lebanon, battleground of the Middle East. Faber and Faber. ISBN 978-0-571-23741-8 p.235 רועי נחמיאס ודודי כהן, דיווח בלבנון: פיצוץ במחסן נשק של חיזבאללה, באתר ynet, 23 בנובמבר 2011 "Four rockets launched from Lebanon to Israel, Lebanese security sources". Reuters. 2021-05-19. נבדק ב-2021-05-19. אזעקות בקריות ובעכו, רקטות התפוצצו באשדוד ללא נפגעים | עדכונים שוטפים, באתר ynet, 19 במאי 2021 Gross, Judah Ari (2021-05-19). "Israeli military firing at source of rocket attacks in Lebanon". www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-05-19.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
שאמו נאג' (רוקח)

שאמו נאג' (במקור עד 1905 שאלאמון (שלמה) גרוס, בהונגרית: Nagy Samu; בקטרולאנטהאזה,‏ 20 בדצמבר 1866 – בודפשט, 25 בנובמבר 1945) היה רוקח יהודי-הונגרי, סופר מקצועי בתחום התרופות, עורך עיתונים מקצועיים בתחום הפרמצבטיקה. שאמו נאג' היה איש רב פעלים מהיותו רוקח, מנהל מפעלים וחברות, איש עסקים, יצרן, עד עורך עיתונים. בכ-15 שנים מחייו פעל בטרנסילבניה. שלמה גרוס נולד במשפחה יהודית בצפון־מזרח הונגריה כבנם של ישראל גרוס, חקלאי בעל משק מהעיירה נירבקטה ושל אסתר קליין. הוא השלים את בית הספר התיכון שלו בדברצן. את לימודיו העל תיכוניים המשיך באוניברסיטה בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא נרשם ב-1888, אך קטע את לימודיו והפך למנכ"ל "מפעל סבון M הראשון" באויפשט. (כיום רובע 4 של בודפשט). הוא השלים את לימודיו וקיבל תואר רוקח ב-1891. הוא התמחה בבית המרקחת בשם "השילוש הקדוש" (Szentáromság) של אמיל בודאי בבודפשט. הוא היה: העורך של "כתב העת הפרמצבטי" (1894–1898) (Gyógyszerészeti Közlöny) העורך של "הרוקח" A Gyógyszerész) (1914–1895)) נשיא איגוד בתי הזיקוק לנפט של הונגריה עילית (1910) יצרן ואזלין ובנזין הבעלים המשותף של בית המרקחת אפוסטול בבודפשט. ניהל את בית המרקחת רמן-Remény (תקווה) בטורדה, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עסק תחילה בהקמת מחסני תרופות להקלת המחסור בתרופות שנוצר לאחר המלחמה רוקח בטשנד (1916–1927) וניהל את בית המרקחת בשם "אריה הזהב" המייסד והעורך (1923–1928) של כתב העת הרשמי של אזור טרנסילבניה ובאנאט של איגוד הרוקחים הרומני, (1923–1928) בשם Revista Farmaciei - Gyógyszerészeti Folyóirat, שם פרסם מחקר המציג את הביוגרפיה והעבודה של הרופא, הרוקח ופרופסור באוניברסיטה, ראש חוג, ד"ר דיולה אוריינט (קלוז', 1925). גם יומן הכיס הדו-לשוני של רוקחים פורסם בפיקוחו (1924–1928) הוא חזר לבודפשט בשנת 1931 והפך למנהל המשרד של כמה כתבי עת בענייני פרמצבטיקה. נאג' הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הראשונה הייתה מרגיט, בתם של עורך הדין יוז'ף סורגר ושל מריה דויטש, לה נישא ב-21 ביוני 1898 בדברצן. רעייתו השנייה הייתה ארנסטין שלזינגר. פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, האגודה ההונגרית של ספרנים וארכיונאים, 1939-2002. לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה: סיפורת, כתיבה ציבורית, ספרות מדעית. מסת"ב 973-26-0698-3. לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת ביוגרפיה: כתב עת פרמצבטי, 1925.(Gyógyszerészeti Folyóirat) ויאוריקה קוקו: כתבי עת לתרופות טרנסילבניות בין שתי מלחמות העולם. כתב העת קורותנו (Korunk), 12/1982. נאג' שאמו ביוגרפיה Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 107113/1905. Forrás: MNL-OL 30801. mikrofilm 569. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1905. év 11. oldal 15. sor "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 6466/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-18. "Házasságkötési bejegyzése a debreceni polgári házassági akv. 253/1898. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-10-18.
סרז'י דארדר

סרז'י דָארְדֵר מוֹל (בקטלאנית: Sergi Darder Moll; נולד ב-22 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר המרכזי במיורקה מהלה ליגה. ידוע בראיית המשחק המרשימה שלו וביכולת דריבל טובה, ונחשב לאחד מהקשרים הבולטים בלה ליגה. דארדר גדל באספניול ובילה בה את רוב הקריירה שלו, עם למעלה מ-200 הופעות במדי הקבוצה. דארדר נולד בארטה שבאיים הבלאריים, ושיחק בשני מועדונים מקומיים לפני שהצטרף לאספניול בקיץ 2007, בגיל 13. עונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת הייתה 2011/2012, כאשר שיחק בקבוצת המילואים בליגה הרביעית בספרד. ביולי 2012 חתם דארדר במאלגה, ושיחק בקבוצה השנייה, גם בליגה הרביעית. בשנה שלאחר מכן הוא הרשים את מהמן הקבוצה הראשונה ברנד שוסטר שזימן אותו לקדם העונה, שם כבש שני שערים, כולל אחד בתבוסה 3–2 לאסטון וילה בוילה פארק ב-10 באוגוסט. ב-14 באוגוסט 2013 פורסם שדארדר הועלה רשמית לסגל הראשי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה שלושה ימים לאחר מכן, בהפסד 1–0 בחוץ מול ולנסיה. דארדר חתם על חוזה מקצועי עם מאלגה ב-4 בנובמבר 2013, שנמשך עד 2017. הוא הבקיע את שערו הראשון עבור האנדלוסים ב-31 במרץ של השנה שלאחר מכן, השער המנצח בניצחון 2-1 על ריאל בטיס באצטדיון בניטו ויימרין. ב-30 באוגוסט 2015 הצטרף דארדר לאולימפיק ליון בחוזה לחמש שנים, תמורת 12 מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו בליג 1 הגיעה ב-20 בספטמבר, כשנכנס כמחליף באמצע המחצית השנייה של המשחק שנגמר בתיקו 1-1 נגד מארסיי. ב-1 בספטמבר 2017 חזר דארדר לאספניול לאחר שהסכים להשאלה לשנה עם סעיף רכישה של 8 מיליון אירו. ההעברה הפכה לקבועה ב-5 במרץ 2018 לאחר שהשחקן ערך מספר נדרש של הופעות לפי חוזה ההשאלה, והוא חתם על חוזה לחמש שנים שנכנס לתוקף ב-1 ביולי. ב-25 באוגוסט 2022 חתם דארדר על הארכת חוזה עם אספניול עד 2026. ב-11 באוגוסט 2023, לאחר הירידה של אספניול לליגה השנייה, חתם דארדר על חוזה לחמש שנים עם מיורקה, שנשארה בלה ליגה ואף סיימה במקום ה-9. דארדר קיבל את המספר 10, וערך את הופעת הבכורה שלו יום לאחר החתימה, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק נגד לאס פאלמאס, שנגמר ב-1-1. דארדר אף בישל את השער היחיד של מיורקה במשחק. דארדר כבש 12 שערים עבור ספרד בסך הכל לאורך הקריירה שלו בכל רמות הגילאים של הנבחרת. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הגיעה ב-14 בנובמבר 2013, כששיחק את 35 הדקות האחרונות של משחק חוץ נגד בוסניה במוקדמות יורו 2015. אספניול הליגה הספרדית השנייה (1): 2020/21 מדיה וקבצים בנושא סרז'י דארדר בוויקישיתוף סרז'י דארדר, ברשת החברתית אינסטגרם סרז'י דארדר, באתר Transfermarkt סרז'י דארדר, באתר Soccerway סרז'י דארדר, באתר BDFutbol סרז'י דארדר, באתר WorldFootball.net סרז'י דארדר, באתר FootballDatabase.eu
המערכת הקונטיננטלית

המערכת הקונטיננטלית (בצרפתית: Blocus continental) היה אמברגו רחב היקף של נפוליאון הראשון, קיסר צרפת כנגד הממלכה המאוחדת מ-21 בנובמבר 1806 עד 11 באפריל 1814 במהלך המלחמות הנפוליאוניות. נפוליאון הוציא את צו ברלין ב-21 בנובמבר 1806 בתגובה למצור הימי על צרפת שממשלת בריטניה חוקקה ב-16 במאי 1806. האמברגו הסתיים ב-11 באפריל 1814 לאחר התפטרותו הראשונה של נפוליאון. חוץ מלהכניע את בריטניה המצור הכלכלי נועד גם לבסס הגמוניה כלכלית ומסחרית צרפתית באירופה. בתוך צרפת, הטריטוריות החדשות שלה ומדינות הבובה שלה היה שוק כלכלי מאוחד (ללא מחסומים פנימיים או מכסים) בעוד העיוותים הכלכליים נשמרו בגבולות השטחים החדשים. צו ברלין אסר על יבוא סחורות בריטיות לכל המדינות החברות במערכת הקונטיננטלית. כל הקשרים עם בריטניה היו אמורים להתנתק, אפילו הדואר. עם זאת הייתה הברחה רבה שהפכה את המערכת הקונטיננטלית לנשק לא יעיל במלחמה כלכלית. נגרם נזק מסוים לכלכלה הבריטית, במיוחד בשנים 1808 ו-1812 אך השליטה הבריטית בים גרמה לסחר חלופי עם צפון ודרום אמריקה. כמו כן גם הברחה בקנה מידה גדול, במיוחד ממלטה שהייתה בשליטה בריטית, עזרה לבריטים למכור את הסחורה שלהם לדרום איטליה. אובדן בריטניה כשותפת מסחר פגע גם בכלכלות צרפת ובעלות בריתה. ממשלות זועמות התעלמו מהמערכת הקונטיננטלית מה שהוביל להיחלשות הקואליציה של נפוליאון. כשנפוליאון הבין שסחר רב עובר דרך ספרד ורוסיה, הוא פלש לשתי המדינות הללו. כוחותיו סבלו בספרד במהלך מלחמת חצי האי בעוד במקביל הפלישה לרוסיה הסתיימה בכישלון ובנפילת נפוליאון. המערכת הקונטיננטלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Documents upon the Continental System", from napoleon-series.org Encyclopedia of the War of 1812 2004, p. 48. Blockade and Economic Warfare 2022, p. 117-141. Napoleonic Wars and Economic Imperialism 2022. The Transformation of European Politics 1763–1858 1999, p. 10-305. Napoleon and the Transformation of Europe 2003, p. 29-33.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 1989

אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 1989 (באנגלית: 1989 OFC Women's Championship) היא המהדורה השלישית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך באוסטרליה והתקיים מ-26 במרץ עד ה-1 באפריל 1989. באליפות היו אמורות לשחק שש נבחרות - ארבע מאוקיאניה ושתיים מאסיה, אך נבחרת הודו ביטלה את השתתפותה לפני הפתיחה. בנוסף, המארחת אוסטרליה שלחה שתי נבחרות לאליפות - הנבחרת הראשונה שכונתה "Australia Green" ונבחרת המילואים שנקראה "Australia Gold". האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים אחד ושלב נוקאאוט. שתי הנבחרות שדורגו ראשונות בסוף הבית המוקדם העפילו למשחק הגמר, ושתי הנבחרות שסיימו אחריהן העפילו למשחק מכריע על המקום השלישי. בסופו של דבר, רק משחק הגמר התקיים בשלב הנוקאאוט, ואילו המשחק על המקום השלישי בוטל עקב הצפת מים באצטדיון. במשחק הגמר נפגשו ניו זילנד וטאיוואן - האלופה המכהנת. בסיום המשחק, שנערך בבריזבן, ניצחה טאיוואן 0-1 וזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות.
זכויות עיר

זכויות עיר (או זכויות רובע, או הרשאות ערים) היו מאפיינים של עיירות אירופה במהלך רוב האלף השני. דיני הערים הנהוגים במרכז אירופה מקורם כנראה במודלים איטלקיים, אשר היו מכוונים לפי מסורת הניהול העצמי של הערים באימפריה הרומית. מבחינה שיפוטית, רובע (או בורג, burgh) הובדל מהאזור הכפרי באמצעות אמנה של המלך השליט שהגדיר את הפריבילגיות והחוקים. הרשאות נפוצות כללו מסחר (שוק, אחסון סחורות וכו') והקמת גילדות. חלק מההרשאות היו קבועות ומעידות על כך שהיישוב קיבל את הזכות להיקרא עיר (או רובע, burgh), ומכאן המונח "זכויות עיר" או "זכויות רובע" (בגרמנית: Stadtrecht). היה ניתן גם להעניק מידה מסוימת של שלטון עצמי, ייצוג באמצעות אספה והקלות במס, לפעמים עד כדי פטור ממס. היו קיימים מספר רבדים. לדוגמה, בשוודיה, האמנה המלכותית המגדירה רובע אפשרה סחר, אך לא סחר חוץ, שדרש אמנה ברמה גבוהה יותר המעניקה זכות יסוד.   זכויות מגדבורג מדיה וקבצים בנושא זכויות עיר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עלי מהנא

עלי ג'מיל מוסטפא מהנא (בערבית: علي جميل مصطفى مهنا) הוא נשיא בית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית, כיהן כנשיא בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית וכשר המשפטים של הרשות. מהנא נולד ב-26 במרץ 1954, במזרעה אל-קיבליה. מהנא היה חבר בכיר בפת"ח מ-1973, נעצר על ידי ישראל וישב בכלא הישראלי בשנות השמונים ושוחרר בעסקת ג'יבריל ב-1985. מהנא קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה הערבית של ביירות ב-1976 ותואר שני מאוניברסיטת אל-קודס ב-2003. ב-1994 פתח מהנא משרד עורכי דין ברמאללה, והיה ממסיידי לשכת עורכי הדין הפלסטינית ומראשיה. מהנא היה חבר במועצה המהפכנית של הפת"ח מ-2009 ועד ל-2016. מהנא מונה במאי 2012 לשר המשפטים של הרשות הפלסטינית, והחזיק בתפקיד במהלך ממשלתו השלישית של סאלם פיאד ושתי ממשלותיו של רמי חמדאללה. עם הקמת ממשלת האחדות הפלסטינית ביוני 2014 התפטר מהנא מתפקידו, ומונה לנשיא בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית. שימש כיועץ משפטי של נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן מינואר 2019. מהנא פוטר על ידי אבו מאזן ב-19 באוגוסט 2019 והוחזר לתפקיד באותו היום. מאוגוסט 2022 ועד ליוני 2023 שימש מהנא כחבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אל-איסטיקלאל (ער') שביריחו. ב-29 במאי 2014 התפטר נשיא בית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית, פאריד עבדאללה אסעד ג'אלד מתפקידו. בעקבות כך התכנסה המועצה העליונה לצדק ב-1 ביוני 2014 ומינתה את המשנה לנשיא, השופט סמי צרצור, למממלא מקומו, ובמועצה פנתה לאבו מאזן בבקשה שיתחשב בחוק ויתן למועצה להמליץ על שיבוצו של הנשיא החדש. באותו יום מינה נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן את מהנא לנשיא בית המשפט, ללא היוועצות במועצה. ביולי 2015 הוגשה עתירה לבית המשפט העליון של הרשות הפלסטינית, נגד אבו מאזן, מהנא והמועצה העליונה לצדק, שביקשה להורות על פסלות מינויו של מהנא, מכיוון שנעשה ללא היוועצות עם המועצה העליונה לצדק ועל כן מנוגד לחוק. בית המשפט דן בעתירה בהרכב בן שלושה שופטים, ובדצמבר 2015 הורה על בטלות מינויו של מהנא. עקבות פסק הדין הגיש מהנא ב-19 בינואר 2016 בקשה לנשיא הרשות אבו מאזן ליציאה מוקדמת לגמלאות. ביוני 2023 מינה אבו מאזן את מהנא לנשיא בית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית. חיים זנדברג, המאבק על עצמאות הרשות השופטת ברשות הפלסטינית, עמ' 13-16, באתר SSRN עלי מהנא, ברשת החברתית פייסבוק