laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טרנטולה ורודת בהונות

טרנטולה ורודת בהונות (שם מדעי: Avicularia avicularia), היא מין של טרנטולה שוכנת עצים הנפוצה בדרום אמריקה, קוסטה ריקה וברזיל ובדרום הקריביים. מראה היפה ומזגה הנוח הופכים אותה לפופולרית בקרב המגדלים. ורודת הבהונות הבוגרת מתאפיינת בגוף שחור בעל ברק ורדרד הנובע משערות ורודות הפזורות בפרווה השחורה המכסה את גופה. קצות רגליה של הטרנטולה הבוגרת ורודות לגמרי, ומכאן שמה. צבעיו של הפרט הצעיר הפוכים. גופו ורוד, וקצות רגליו שחורות. מוטת רגליה של ורודת הבהונות הבוגרת הוא 13-11 ס"מ. בשל היותה טרנטולה שוכנת עצים, בטנה קטנה יחסית לאלו של הטרנטולות היבשתיות. ורודת הבהונות נחשבת למין רגוע יחסית, והיא אינה נוטה לנשוך בני אדם גם כאשר מחזיקים אותה ביד. כשהיא חשה מאוימת היא נוטה לקפוץ או לרוץ במהירות, אך כמו טרנטולות אחרות מהעולם החדש, גם מין זה יבעט מבטנו שערות צורבות כאמצעי הגנה. שערות אלו יוצרות גירוי בעור וברקמות ריריות. טרנטולה זו נוקטת גם לעיתים בשיטת הגנה ייחודית לסוג הAvicularia, בכך כשהיא חשה מאוימת היא משגרת סילון מדויק של הפרשות למרחק של חצי מטר עד מטר. בניגוד למיני טרנטולה אחרים, מין זה נחשב חברתי וניתן לשמור מספר פרטים באותו הכלוב תוך חשש מינימלי, אם כי קיים, לקניבליזם. ורודת הבהונות תגיע לשיא גודלה בתוך כשנה וחצי. תוחלת חייה של ורודת בהונות נקבה היא כ-10 שנים, ושל הזכר שנתיים עד ארבע שנים. ברוב המקרים לא יתקפו הנקבות ממין זה את הזכר במהלך ההזדווגות, אם כי הסיכון קיים. ורודת הבהונות חיה באזורים טרופיים ברחבי דרום אמריקה. בדומה לשאר הטרנטולות מסוג Avicularia, ורודת הבהונות היא שוכנת עצים ומבלה את מרבית חייה על עצים וצמחים אחרים, שם היא אורבת לטרפה. בשבי יש לדאוג לשכנה בכלי גבוה ובו צמחים שיאפשרו לה לטפס לגובה, ומקומות מסתור מתאימים. בטבע אורבת ורודת הבהונות לטרפה ברום הצמחייה. טרפה מורכב בעיקר מפרוקי-רגליים, אך לעיתים תצוד הטרנטולה גם לטאה או חולייתן קטן אחר. בשבי נוהגים להאכיל את ורודת הבהונות בצרצרים, זבובים (בעיקר לצעירים), תולעים מסוגים שונים ותיקנים. מדיה וקבצים בנושא טרנטולה ורודת בהונות בוויקישיתוף טרנטולה ורודת בהונות, באתר ITIS (באנגלית) טרנטולה ורודת בהונות, באתר NCBI (באנגלית) טרנטולה ורודת בהונות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טרנטולה ורודת בהונות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרנטולה ורודת בהונות, באתר GBIF (באנגלית)
ולדימיר בולייביץ'

ולדימיר בולייביץ' (במונטנגרית: Vladimir Boljević; נולד ב-17 בינואר 1988 בפודגוריצה) הוא כדורגלן ממונטנגרו שמשחק בעמדת הקשר בליגת העל המונטנגרית בקבוצה איסקרה דנילובגרד. ב-15 בפברואר 2011 ולדימיר הצטרף למועדון קרקוביה קרקוב מהמועדון בו התחיל את הקריירה, זטה. בקיץ 2014 הצטרף לא.א.ק. לרנקה מקפריסין. בשנת 2018 הוא עבר לדוקסה קאטוקופיה הקפריסאית. בולייביץ' שיחק בנבחרת מונטנגרו בכדורגל עד גיל 21 וערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת דנמרק. ליגת העל של מונטנגרו - אליפות (1): 2006/07 מדיה וקבצים בנושא ולדימיר בולייביץ' בוויקישיתוף ולדימיר בולייביץ', באתר Transfermarkt ולדימיר בולייביץ', באתר Soccerway ולדימיר בולייביץ', באתר National Football Teams ולדימיר בולייביץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן (בפולנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא מונטנגרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וטוסי

פר וטוסי או פר אנקולי הוא גזע של בקר שמקורו באפריקה. הוא מובחן בקלות בזכות הקרניים הגדולות בראשו, אשר יכולות להגיע עד לאורך של 2.5 מטר, ומשמשות אותו למטרות הגנה. הווטוסי יובא לאמריקה שם ממשיכים בטיפוחו. משקלה של פרה ממוצעת הוא בין 430 ל־540 קילוגרם, ושל פר 540–730 קילוגרם (1,190–1,610 ליברות). עגל הווטוסי שוקל בין 14 ל־23 קילוגרם ונשאר קטן למשך מספר חודשים. מלך רואנדה טיפח עדר של הפרים האלה, והם מטופחים עד היום בארמון המלך, שרואנדה משמרת בבירתה הקודמת ניאנזה. הם קוראים להם "איניאמבו" (Inyambo). טקסס לונגהורן - גזע בקר בעל מוטת קרניים גדולה מדיה וקבצים בנושא וטוסי בוויקישיתוף אתר אגודת האנקולה וטוסי הבינלאומית תמונות של המין באתר פליקר Significance of the Inyambo Cows in Rwanda, Olúwãlanú, ‏6 June 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדליות באולימפיאדת לונדון (2012)

באולימפיאדת לונדון (2012) שנערכה בלונדון בירת הממלכה המאוחדת בין ה-27 ביולי 2012 ו-12 באוגוסט 2012, השתתפו כ-10,500 ספורטאים מ-204 מדינות החברות בוועד האולימפי הבינלאומי ב-302 תחרויות ב-26 ענפי ספורט. 85 מדינות זכו במדליה אולימפית אחת לפחות, מהן 55 מדינות זכו במדליית זהב אחת לפחות. 7 מדינות זכו במדליה ראשונה במשחקים האולימפיים כשגרנדה זכתה במדליית זהב. ארצות הברית זכתה במספר המדליות הרב ביותר (104), במספר מדליות הזהב הרב ביותר (46) ובמספר מדליות הכסף הרב ביותר (29). רוסיה זכתה במספר מדליות הארד הרב ביותר (32). גרנדה (מדינה) גרנדה - קיראני ג'יימס זכה מדליית הזהב בריצת 400 מטר קפריסין קפריסין - פאבלוס קונטידס זכה במדליית כסף בשיט בדגם לייזר לגברים גואטמלה גואטמלה - אריק בארונדו זכה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ בוטסואנה בוטסואנה - נייג'ל אמוס זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר גבון גבון - אנתוני אובאמה זכה במדליית כסף בטאקוונדו במשקל מעל 80 ק"ג מונטנגרו מונטנגרו - נבחרת הכדוריד לנשים זכתה במדליית כסף בחריין בחריין - מרים יוסוף ג'מאל זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר מעודכן ל-2 במאי 2017 הטבלה התעכנה ותתעדכן בגלל שמדליות רבות מאוד (36) נשללו בשל אימרוץ של ספורטאים מקרא   מדינה מארחת (הממלכה המאוחדת)
יצחק חילו

יצחק בן יוסף חילו היה יהודי ספרדי ונוסע לארץ ישראל מהמאה ה-14 לספירה. עלה לארץ ישראל ב-1333 (שנת ה'צ"ג). מכתב בן שלושה עמודים בעברית לאביו ולקרוביו בספרד נשתמר בספרייה הלאומית של צרפת וכתב היד המקורי אבד. בשיכון דן בתל אביב קיים רחוב על שמו, המאונך לרחוב על שם בנימין מטודלה, שבדומה לחילו נסע אף הוא בעולם וכתב על מסעותיו. בשנת 1847 פרסם אליקים כרמולי בספרו "Itinéraires de la Terre Sainte" תרגום לצרפתית של האיגרת הנ"ל בשם "שבילי דירושלים". מאוחר יותר תורגם החיבור לעברית על ידי ישראל זאב הורוביץ, ופורסם במאסף "ירושלים" של אברהם משה לונץ. החיבור נכתב בצורה של מכתב המופנה לאביו ולקרוביו של המחבר, ובו הוא מתאר את חיי היהודים ומשלח ידם בירושלים ובערים בקצה כל שבעת השבילים היוצאים מירושלים ומתפרסים בכל רחבי ארץ ישראל. חוקרים שונים טענו כי אמנם אגרת כזאת אכן הייתה קיימת בספרייה בפריז, אך התוכן שפרסם כרמולי הוא מזויף. בתוך הדברים יש לכאורה חומר בעל-חשיבות לתולדות הקבלה. החוקר גרשם שלום ראה בו זיוף. לדעת פרופסור מיכאל ארליך מהמחלקה ללימודי מזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן, רוב החיבור הוא מקורי וחובר על ידי נוסע בן המאה ה-14 (מן הסתם יצחק חילו), ורק מיעוטו הוא תוספות מזויפות של כרמולי. הספר נכלל גם בקובץ של יהודה דוד אייזנשטיין "אוצר מסעות", אשר ראה אור בשנת 1927. י.ז. הורביץ (מתרגם), שבילי דירושלים לרבי יצחק חילו, מתוך המאסף "ירושלים" כרך יג, ירושלים תרע"ט, באתר HebrewBooks יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר מסעות, שבילי דירושלים לר' יצחק חילו מעיר לריסא בארגון, עמ' 71–79. גרשם שלום, ס' שבילי דירושלם המיוחס לר' יצחק חילו - מזויף, ציון ו', תרצ"ד, עמ' לט–נג (הקישור אינו פעיל, ט"ז בטבת ה'תשפ"ד) יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר מסעות, מבוא, עמ' 71 גרשם שלום, "ס' שבילי דירושלם המיוחס לר' יצחק חילו — מזויף", ציון: מאסף החברה הא״י להיסטוריה ואתנוגרפיה ט, תרצ"ד, עמ' מ (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) מאיר וקסמן, History of Jewish Literature, כרך 2, עמ' 491 גרשם שלום, "ס' שבילי דירושלם המיוחס לר' יצחק חילו — מזויף", ציון: מאסף החברה הא״י להיסטוריה ואתנוגרפיה ט, תרצ"ד, עמ' לט–נג (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) יהושע פראוור, תולדות היהודים בממלכת הצלבנים, עמ' 222, הערה 104: "העוסקים בתולדות ארץ־ישראל בימי־הביניים זוכרים תמיד את הזיוף המפורסם מאוד של המלומד רב־המוניטין א' כרמולי, ממציא מסע העלייה־לרגל של ר' יצחק חילו. אם כי הזיוף כבר הוכח בו־זמנית על־ידי ג' שלום ומ' איש־שלום, משתמשים בו עד היום כמה חוקרים נוצרים נכבדים". מיכאל ארליך, ספר שבילי דירושלים המיוחס לר' יצחק חילו - מזויף?, ירושלים וארץ־ישראל 6, תשס"ח, עמ' 87-59
ונוס מלוסל

ונוס מלוסל (Laussel) הוא השם שניתן לתבליט פרהיסטורי מסוג צלמיות ונוס שהתגלה בשנת 1911 במערת לוסל שבדרום מערב צרפת. התבליט מתאר דמות של אשה שופעת הנושאת בידה מעין קרן. גודלו של התבליט הוא כמטר וחצי ונמצאו עליו שאריות צבע אוכרה. התבליט משויך לתרבות הגראווטית (Gravettian), של התקופה הפלאוליתית העליונה, כ-25,000 שנה לפני זמננו. התבליט התגלה על ידי רופא פסיכיאטר בשם לפלן (Jean-Gaston Lalanne), במערת גיר באזור דורדון שבדרום מערב צרפת. התבליט מוצג לציבור במוזאון להיסטוריה בבורדו שבצרפת (Musée d'Aquitaine). ונוס ממורבני מדיה וקבצים בנושא ונוס מלוסל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
330-339 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 339–330 לפנה"ס 338 לפנה"ס – קרב כירונאה 335 לפנה"ס – אריסטו מייסד את הליקיאון באתונה 334 לפנה"ס – אלכסנדר הגדול פותח במסע כיבושים באסיה 333 לפנה"ס – קרב איסוס 332 לפנה"ס – אלכסנדר הגדול כובש את צור לאחר מצור ארוך ואת ארץ ישראל מידי הפרסים 331 לפנה"ס – סיום השלטון הפרסי בבבל 338 לפנה"ס – המלך ארכידאמוס השלישי מספרטה, לאחר חמש שנים של מערכה בדרום איטליה, אינו מצליח להשיג תוצאות מכריעות כלשהן ובעודו מוביל צבא שכיר כדי לעזור לטרנטום נגד הלוקאנים ונהרג עם רוב חייליו במנדוריה שבקלבריה. 333 לפנה"ס – זנון מכתיון 336 לפנה"ס – פיליפוס השני מדיה וקבצים בנושא 330-339 לפנה"ס בוויקישיתוף
דורי אסף

דורי אסף (נולד ב-8 ביולי 1987) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הפועל נס ציונה איתי מליגה א' מרכז. גובהו 1.78 מטרים. אסף נולד בפרוור הנדון ליד לונדון. בגיל שנתיים עלה לישראל. הוא בוגר מחלקת הנוער של בני הרצליה. העפיל עם קבוצת הכדורסל של "תיכון היובל" לליגת העל לתיכונים. ובעונה שלאחר מכן קלע 46 נקודות במשחק אחד מול קבוצת "הגימנסיה הריאלית". דורי אסף החל לשחק בעונת 2005/2006 בבוגרים של קבוצת בני השרון, אך לא קיבל מספיק דקות משחק. בעונה שלאחר מכן ירד לליגה הלאומית ושיחק עונה אחת מוצלחת במדי אליצור רמלה. בעונת 2007/2008 שיחק אסף בקבוצת הפועל יקנעם/מגידו, בה סבל בחלק מהעונה מפציעה. בעונת 2008/2009 שיחק בקבוצת מכבי אשדוד עם המאמן רמי הדר, נתן עונה מצוינת וסיים במקום השני בתום העונה הסדירה. ונעצר רק ברבע גמר הפלייאוף. בעונת 2009/2010 חזר לקבוצת האם בני השרון ושיחק בחלק גדול של העונה כרכז ראשון. בסיום העונה זו, זכה בתואר תגלית העונה. לקראת סיום העונה, החל לסבול מפציעה בגב. פציעה שגרמה לו לעצירת ההתקדמות בקריירה. בעונה שלאחר מכן בילה זמן רב על ספסל הקבוצה, כחלק מתהליך של חזרה מהפציעה. בעונת 2011/2012 שיחק בקבוצת עירוני נס ציונה מהליגה הלאומית. איתה הגיע עד לחצי גמר הפלייאוף. בתחילת עונת 2012/13 חתם בקבוצת עירוני רמת גן. בשנת 2005 שיחק בנבחרת הנוער. בשנת 2007 שיחק בנבחרת העתודה. ובשנת 2009 שיחק בנבחרת האולימפית.
מפלגת הפיראטים של גרמניה

מפלגת הפיראטים של גרמניה (בגרמנית: Piratenpartei Deutschland) היא מפלגה גרמנית הדוגלת במדיניות מתירנית כלפי שיתוף קבצים, בביטול זכויות יוצרים ופטנטים, ובהגברת השקיפות השלטונית, חופש המידע והגנת הפרטיות. המפלגה אינה רואה את עצמה חלק מהקשת הפוליטית המסורתית של ימין ושמאל. המפלגה נוסדה ב-10 בספטמבר 2006 והיא חברה בארגון הגג הבינלאומי של מפלגות הפיראטים, האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים. ב-27 בספטמבר 2009, בבחירות הפדרליות המפלגה קיבלה 2.0% (845,904 קולות), אך לא עברה את אחוז החסימה. עם זאת, זו עדיין הייתה התוצאה הטובה ביותר בקרב מפלגות שלא עברו את אחוז החסימה - 5%. בקרב מצביעים גברים צעירים, המפלגה קיבלה 13%. בבחירות לפרלמנט של ברלין שהתקיימו בספטמבר 2011 זכתה מפלגת הפיראטים ב-8.9% מהקולות. זו הייתה הפעם השנייה אי פעם שמפלגת פיראטים זוכה במושבים בפרלמנט כלשהו בעולם, אחרי מפלגת הפיראטים של שוודיה שנכנסה לפרלמנט האירופי ב-2009. במהלך 2012 זכתה מפלגת הפיראטים לייצוג בפרלמנטים של שלוש מדינות נוספות בגרמניה (נורדריין-וסטפאליה, חבל הסאר ושלזוויג-הולשטיין). לאחר שבבחירות 2013 לא הצליחה לזכות במושבים לפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, זכתה המפלגה ל-424,510 בבחירות האירופיות בשנת 2014, שהבטיחו לה נציג אחד בפרלמנט האירופי, מתוך 96 נציגי גרמניה. המפלגה החליטה להצטרף לקבוצה של הברית החופשית של הירוקים האירופאים בפרלמנט. בבחירות לפרלמנט של ברלין שהתקיימו בספטמבר 2016 זכתה מפלגת הפיראטים ב-1.2% מהקולות ולא נכנסה לפרלמנט. ספטמבר 2006 - מאי 2007: כריסטוף לנג מאי 2007 - מאי 2008: יינס סייפנבוש מאי 2008 - יולי 2009: דירק הילברכט יולי 2009 - מאי 2011: יינס סייפנבוש מאי 2011 - אפריל 2012: סבסטיאן נרז אפריל 2012 - ספטמבר 2013 : ברנד שלומר 2013 - : סטפן קרנר האינטרנציונל של מפלגות הפיראטים אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הפיראטים של גרמניה מפלגת הפיראטים של גרמניה, ברשת החברתית פייסבוק מפלגת הפיראטים של גרמניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מפלגת הפיראטים של גרמניה, סרטונים בערוץ היוטיוב עופר אדרת, גרמניה מציגה: עלייתם של שודדי הים, באתר הארץ, 22 ביוני 2012 אסף אוני, ברלין, ‏מפלגת הפיראטים הגרמנית, באתר גלובס, 31 במרץ 2012 דורון חלוץ, מה יהא על מפלגת הפיראטים?, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2011 עודד ירון, מפלגת הפיראטים נכנסה לפרלמנט האירופי, באתר הארץ, 8 ביוני 2009 מליסה אדיקיל, ניו יורק טיימס, מפלגת הפיראטים כובשת את גרמניה, באתר הארץ, 9 במאי 2012 הגרדיאן, רויטרס, איי.פי וד-פ-א, מדגמים בגרמניה: מפלגתה של מרקל הגיעה שנייה בבחירות המקומיות בברלין, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2016
ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל

ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל בע"מ (חל"צ) (נקרא גם "תְּמיר") מיסודה של התאחדות התעשיינים בישראל, הוא התאגיד היחיד למיחזור אריזות בישראל. התאגיד הוקם כחברה לתועלת הציבור על מנת לאפשר ליצרנים וליבואנים של מוצרים ארוזים ואריזות שירות לקיים את כל חובותיהם על פי החוק להסדרת הטיפול באריזות, התשע"א-2011 ("חוק האריזות"). התאגיד מממן את הצבת פחים כתומים ברחבי הארץ, פינויים ומיחזור האריזות המושלכות אליהן. בעלי המניות בחברה הם תנובה, אׂסם, שטראוס גרופ, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, יוניליוור ישראל מזון, חוגלה-קימברלי, מאפיות אנג'ל, שופרסל, גן שמואל מזון, יפאורה תבורי, סנו מפעלי ברונוס וטמפו משקאות. ערך מורחב – חוק להסדרת הטיפול באריזות חוק להסדרת הטיפול באריזות התשע"א-2011 ("חוק האריזות") מטיל, בין היתר, על יצרנים ויבואנים של מוצרים ארוזים או אריזות שירות, למחזר פסולת אריזות של המוצרים הארוזים או אריזות השירות שייצרו או ייבאו בהתאם ליעדי מיחזור הקבועים בחוק האריזות (יעדים שונים לחומרי אריזות שונים). כמו כן נדרשים היצרנים והיבואנים לדווח דיווחים חצי שנתיים ושנתיים על המוצרים הארוזים או אריזות השירות שנמכרו על ידם בישראל בכל שנה, בהתאם לדרישות שנקבעו בחוק האריזות והמשרד להגנת הסביבה. חוק האריזות אף קובע כי לשם קיום חובותיהם הנ"ל, נדרשים יצרנים ויבואנים להתקשר בהסכם עם חברה אשר קיבלה "הכרה" (רישיון) מהמשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר", שתפעל לקיום חובותיהם הנ"ל של היצרנים והיבואנים. אי ביצוע התקשרות עם גוף מוכר מהווה עבירה על חוק האריזות ועלול לגרור קנסות. מטרת החוק להביא לצמצום כמות הפסולת הנוצרת מאריזות, למנוע את הטמנתה ולעודד שימוש חוזר באריזות המועברת להטמנה. גוף מוכר הוא חברה לתועלת הציבור (חל"צ), אשר הוכרה על ידי המשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר", ושמטרתה היחידה היא ביצוע חובות היצרנים והיבואנים על פי חוק האריזות. תמיר הוכרה על ידי המשרד להגנת הסביבה כ"גוף מוכר" ב-1 בינואר 2011 לתקופה של חמש שנים. בשנת 2015, אבי גבאי השר להגנת הסביבה באותה עת הודיע שינסה לצור תחרותיות בתחום, ולמנוע את מצב השליטה הבלעדית של החברה כגורם יחידי בשוק. ב-22 במאי 2016 תמיר הגישה למשרד להגנת הסביבה בקשה לתקופת הכרה של חמש שנים נוספות אשר התקבלה. ב- 1 בדצמבר 2021 קיבלה תמיר הכרה מהמשרד להגנת הסביבה לתקופה נוספת של 5 שנים. מדיה וקבצים בנושא ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, ברשת החברתית פייסבוק ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, ברשת החברתית אינסטגרם ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, ברשת החברתית LinkedIn ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל, סרטונים בערוץ היוטיוב חוק האריזות, באתר תמיר אביב לביא, הוקם ת.מ.י.ר - תאגיד המיחזור של היצרנים, באתר nrg‏, 3 במרץ 2011 nrg מעריב, איפה הפח? תאגיד המיחזור תמיר יוצא לדרך, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2011 צפריר רינת, המהפכה הכתומה || פחים למחזור אריזות יוצבו אחרי החגים, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2012 דף 'מי אנחנו' באתר תאגיד תמיר אבי גבאי: צריך לייצר תחרות בחוק האריזות, כך ש"תמיר" לא תהיה מונופול על דברי השר להגנת הסביבה (2015, אתר אינפו ספוט - מרכז מידע למנהלי איכות סביבה) דף 'גוף מוכר לטיפול בפסולת אריזות' באתר המשרד להגנת הסביבה קבלת הכרה נוספת לתאגיד המחזור תמיר
רודולף יונס

רוּדוֹלף יוֹנָס (בגרמנית: Rudolf Jonas;‏ 13 בדצמבר 1898 – אפריל 1972) היה צלם ישראלי-גרמני. יונס עלה לארץ ישראל בשנת 1933, עבד בשירות "קרן היסוד" ובשירות סוכנות הצילום הבינלאומית "Keystone". תצלומיו עשויים בקומפוזיציות מודרניסטיות נקיות ומבוימות, ברוח "האובייקטיביות החדשה". רודולף יונס נולד בדצמבר 1898 למשפחה של סוחרי פרווה בעיר בְּרוֹמברג שבגרמניה. בשנות מלחמת העולם הראשונה שירת כחייל, ועם סיומה החל בלימודי משפטים בברלין ומַרבורג. אז גם התוודע לתנועה הציונית, ובהשפעתהּ הגיע באמצע שנות ה-20 לביקור בארץ ישראל, ותיעד אותה במצלמתו. עם עליית הנאצים לשלטון וראשית רדיפת היהודים בגרמניה, ערכו חיילי אס אס חיפוש בביתו של יונס; משמצאו בין חפציו את עיטור "צלב הברזל" (Eisernes Kreuz), שהוענק לו על שירותו כחייל במלחמת העולם הראשונה, אמר לו אחד החיילים: "אני ממליץ לך להיעלם מכאן לזמן מה". בספטמבר 1933 עלה לארץ והחל לעבוד כצלם-חובב מטעם "קרן היסוד", ואף נשלח מטעמהּ לאיטליה, לפקוד קהילות יהודיות ולאסוף תרומות לטובת הפעילות הציונית בארץ ישראל. עם תום מלחמת העולם השנייה החל לעסוק בצילום באופן מקצועי, הפעם כנציגהּ הישראלי של סוכנות הצילום הבינלאומית "קיסטון" (Keystone). בסוף שנות ה-40, בעיצומה של מלחמת העצמאות, התגורר בירושלים ברחוב עזה ותצלומיו זכו לפרסום בעיתונות המקומית והבינלאומית (כמה מתצלומיו זכו לתפוצה אף בלוח השנה "ארץ-ישראל, לוח אמנותי" לשנת תש"ח בהוצאת ליאון המדפיס, לצד תצלומיהם של כמה מבכירי צלמי התקופה: הלמר לרסקי, זולטן קלוגר, רודי ויסנשטין, ואלפרד ברנהיים). עם סיומה של מלחמת העצמאות עבר להתגורר בחיפה והמשיך לעבוד ככתב וכצלם בשירות סוכנות "קיסטון" עד ראשית שנות ה-60. אף על פי שאת מרבית ימיו עשה יונס בארץ ישראל, נשאר קשור בנימי נפשו ובשפת-אמו למולדתו, ובלבו העלבון על שנאלץ לעזוב את גרמניה. יונס נפטר בחיפה באפריל 1972, ערירי, ולא הותיר אחריו יורשים. בין הנושאים והאתרים המתועדים בצילומיו: עולים ניצולי השואה ממחנות המעצר בקפריסין, בהגיעם לארץ ישראל; הקמת יישובי חומה ומגדל; שיכוני עולים בחיפה ותצלומים רבים מחיפה וסביבותיה; ביקורהּ של ועדת אונסקו"פ - הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל (1947) בארץ ישראל, במדינות האזור הערביות, ובאירופה (שם ביקרה הוועדה במחנות העקורים) – כפי הנראה, מתוקף תפקידו בסוכנות "קיסטון", ליווה יונס את הוועדה ליווי צמוד; ועוד. גיא רז, צלמי הארץ: מראשית ימי הצילום ועד היום, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, עמ' 113. Und sie haben Deutschland verlassen... müssen, Fotografen und ihre Bilder, 1928-1997; [Projektleitung]: Klaus Honeff, Frank Weyers, Bonn: Rheinisches Landesmuseum Bonn, Landschaftsverband Rheinland, 1997, pp. 269-271. מדיה וקבצים בנושא רודולף יונס בוויקישיתוף רודולף יונס, באתר הבית לצילום
Can't Help Falling in Love

"Can't Help Falling in Love" הוא שיר פופ שהוקלט במקור על ידי הזמר האמריקאי אלביס פרסלי שהיה במקור חלק מפסקול סרטו של אלביס פרסלי משנת 1961 "הוואי הכחולה". השיר נכתב על ידי הוגו פרטי, לואיג'י קריאטור וג'ורג' דייוויד וייס. הלחן של השיר מבוסס על הלחן של שיר צרפתי משנת 1780 בשם "Plaisir d'Amour" מאת המלחין יוהאן מרטיני. השיר דורג במקום ה-394 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. השיר הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את אנדריאה בוצ'לי, בוב דילן, ברנדה לי, דייב מת'יוס בנד, דוריס דיי, חוליו איגלסיאס, קני רוג'רס, ניל דיימונד, פרל ג'אם, פרי קומו, קורי הארט, שירלי בייסי, ברוס ספרינגסטין, סלין דיון, בון ג'ובי, הארי קוניק ג'וניור, בארי מנילו, אנדי ויליאמס, U2, ברי סחרוף וטוונטי וואן פיילוטס, ריק אסטלי. אחת מגרסת הכיסוי הנודעות והמצליחות ביותר הייתה זו של גרסת הרגאיי של הלהקה UB40 שהגיעה לצמרת המצעד הבריטי והמצעד האמריקני בשנת 1993. מידע על היצירה "Can't Help Falling in Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Can't Help Falling in Love" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Can't Help Falling in Love" באתר SecondHandSongs עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Lion Sleeps Tonight

The Lion Sleeps Tonight (האריה ישן הלילה), הידוע גם בשם "Wimoweh" (וימבווה), ואשר במקור נקרא "Mbube", הוא שיר שהוקלט במקור בשנת 1939 על ידי הזמר האפריקני סולומון לינדה יחד עם להקת ציפורי הערב. בעוד שהשיר זכה לגרסאות כיסוי רבות במהלך שנות ה-50, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את הוויברז, ג'ימי דורסי, אימה סומאק, מרים מקבה, ולהקת שלישיית קינגסטון - גרסת הכיסוי המצליחה ביותר של השיר היא זו של להקת הדו-וופ The Tokens אשר פורסמה בשנת 1961 ואשר הגיעה למקום הראשון במצעד האמריקני. במהלך שנות ה-90 השיר זכה להצלחה מחודשת לאחר שחברת דיסני השתמשה בשיר בסרט מלך האריות, בסדרת הספין אוף של הסרט ובמחזמר המבוסס על הסרט וסרט הלייב אקשן המבוסס על הסרט. בעקבות כך נתבעה דיסני על ידי צאצאיו של סולומון לינדה. וזכתה ב-25% מהתמלוגים. השיר בגרסתו המקורית נקרא "Mbube" (שפירושו בשפת הזולו: אריה) ונכתב במהלך שנות ה-20 על ידי הזמר הדרום אפריקאי סולומון לינדה. השיר הוקלט והופץ לראשונה בגרסת אריך נגן במהלך 1939 והפך ללהיט אשר הפך את סולומון לינדה לכוכב ברחבי דרום אפריקה. עד לשנת 1948 הסינגל נמכר במעל ל-100,000 עותקים ברחבי אפריקה. בשנת 1949 המפיק המוזיקלי אלן לומקס הביא את אריך הנגן של סולומון לינדה לידיעתו של פיט סיגר מלהקת הוויברז. בנובמבר 1951, לאחר שהלהקה ביצעה את השיר במשך כשנה לפחות במופעים שלהם, להקת הוויברז הקליטה גרסת כיסוי משלה לשיר תחת הכותרת "Wimoweh" (שיבוש מוטעה של השם המקורי של השיר). גרסת הכיסוי של להקת הוויברז הגיעה למקום ה-10 במצעד הבילבורד והפכה בולטת ברפרטואר השירים שהלהקה נהגה לשיר בהופעותיהם. בשנת 1950 סולמון לינדה מכר את הזכויות על השיר לחברת התקליטים הדרום האפרקנית Gallo Records עבור 10 שילינג (בסביבות 1.70 דולרים). סולומון לינדה מת בעוני ממחלת כליות בשנת 1962 בהיותו בן 53. בשנת 1961 המפיקים המוזיקליים של חברת RCA Victor, הוגו פרטי ולואיג'י קריאטור, והמוזיקאי והתמלילן ג'ורג' דייוויד וייס, החליטו להפיק גרסה מחודשת לשיר עבור להקת הדו-וופ The Tokens. וייס הוסיף לגרסה מספר שורות חדשות וכמו כן הוחלט לשלב בשיר את זמרת האופרה אניטה בדריאן. חברי להקת The Tokens שאהבו במיוחד את גרסת הכיסוי של הוויברז לשיר, הזדעזעו בתחילה מהשינויים המוצעים ובשל כך סירבו בתחילה לבצע את השיר בקומפוזיציה החדשה. אף על פי כן, בסופו של דבר, הם השתכנעו לעשות כן. במהלך 1961 פרסמה חברת RCA את הסינגל בשם "The Lion Sleeps Tonight" אשר זכה להצלחה עצומה והגיע לצמרת המצעד האמריקני. השיר המשיך להיות פופולרי לאורך השנים וזכה לגרסאות כיסוי רבות, כאשר אמנים בולטים שביצעו את השיר בשנים המאוחרות יותר כוללים את אר.אי.אם., בריאן אינו, ואן סינק. במהלך שנות ה-90 השיר זכה להצלחה מחודשת לאחר שחברת דיסני השתמשה בשיר בסרט מלך האריות, בסדרת הספין אוף של הסרט ובמחזמר המבוסס על הסרט. בעקבות כך, בשנת 1999 נתבעה חברת וולט דיסני על ידי צאצאיו של סולומון לינדה שטענו כי דיסני חייבת להם תמלוגים. צאצאיו של לינדה זכו לבסוף בתביעה 6 שנים מאוחר יותר. כחלק מהסדר שהושג לבסוף עם צאצאיו של לינדה הם מקבלים 25% מהתמלוגים - סכום ניכר במיוחד בהתחשב בכך שהשיר מושמע באופן תדיר ברדיו ובהתחשב בכך שנעשה שימוש רב בשיר בסרטים הוליוודים שונים לאורך השנים. מידע על היצירה "The Lion Sleeps Tonight" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "The Lion Sleeps Tonight" באתר מיוזיק בריינז עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית)