laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאוגרפיה של ליכטנשטיין

ליכטנשטיין היא מדינה זעירה ללא מוצא לים בעמק נהר הריין, בהרי האלפים. שטח כללי: 160 קילומטרים מרובעים שטח יבשה: 160 קמ"ר שטח המים: זניח. אורך הגבולות: 76 ק"מ גבול ליכטנשטיין–שווייץ: 41 ק"מ גבול אוסטריה–ליכטנשטיין: 35 ק"מ ליכטנשטיין היא אחת משתי המדינות שמוקפות במדינות שאינן בעלות מוצא לים. המדינה האחרת היא אוזבקיסטן. במדינה קיים אגם קטן בשם גמפרינר זלה, ליד העיירה גמפרין. שטחו 26 דונם. אדמה ראויה לעיבוד: 21.88% אדמה בעלת יבול תמידי: 0% שימושים אחרים: 78.12% ליכטנשטיין ממוקמת בעמק הריין בהרי האלפים, בין אוסטריה לשווייץ. פני השטח שלה הררים, בעיקר בחלק המזרחי. משאבי טבע: קרקע לעיבוד, אנרגיה הידרואלקטרית. הנקודה הצפונית ביותר: העיירה רוגל הנקודה המזרחית ביותר: עמוד גבול 28, בקרבת העיירה האוסטרית ננזינג (אנ') הנקודה הדרומית ביותר: הר מזורקופף (אנ') הנקודה המערבית ביותר: העיירה בלצרס הנקודה הגבוהה ביותר: גראושפיץ – 2,599 מטר הנקודה הנמוכה ביותר: בעיירה רוגל – 429 מטר האקלים בליכטנשטיין יבשתי. החורפים קרים ומעוננים, לעיתים קרובות יורדים גשמים או שלגים. הקיצים קרירים עד חמימים, מעוננים ולחים לרוב. בפסגות הגבוהות מתקיימים תנאים של מיקרו-אקלים עקב הגובה הרב. מדיה וקבצים בנושא גאוגרפיה של ליכטנשטיין בוויקישיתוף תמ"ג - 2022
וואן פיס - הסרט: רד

וואן פיס - הסרט: רד (ביפנית: ワンピース フィルム レッド) הוא סרט אקשן-הרפתקאות-פנטזיה בסגנון אנימה משנת 2022, אשר מבוסס על סדרת המנגה והאנימה הפופולרית של אייצ'ירו אודה "וואן פיס". הסרט בוים על ידי גורו טאניגוצ'י והופק על ידי טואי אנימציה. זהו הסרט העלילתי ה-15 בסדרת סרטי וואן פיס. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בניפון בודוקאן שבטוקיו ב-22 ביולי 2022. הסרט יצא לאקרנים ביפן ב-6 באוגוסט 2022. נכון ל-29 בינואר 2023 הסרט גרף ברחבי העולם רווחים על סך מעל ל-246.5 מיליון דולרים, מה שממקם אותו במקום השישי ברשימת סרטי האנימה הרווחיים ביותר בכל הזמנים. פיראטי כובע הקש מבקרים באי אלג'יה על מנת לצפות בהופעה החיה הראשונה של הזמרת אוטה, שהיא הזמרת הכי פופולרית בעולם של וואן פיס. לאחר שמתגלה שאוטה היא בתו המאומצת של הפיראט שאנקס "אדום השיער" נוצרים קונפליקטים בעוד שהיא משתמשת בכוחות הפרי שברשותה על מנת ללכוד אנשים בעולם חלומות. אתר רשמי (באנגלית) וואן פיס - הסרט: רד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וואן פיס - הסרט: רד, ברשת החברתית טיקטוק "וואן פיס - הסרט: רד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "וואן פיס - הסרט: רד", באתר AllMovie (באנגלית) "וואן פיס - הסרט: רד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "וואן פיס - הסרט: רד", באתר Metacritic (באנגלית) "וואן פיס - הסרט: רד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וואן פיס - הסרט: רד (2022), באתר אידיבי "One Piece Film Red Japanese Release Date Announced". Siliconera (באנגלית אמריקאית). 2021-11-21. נבדק ב-2021-11-23. "One Piece Film: Red Officially Announced, First Teaser Revealed". Funimation - Blog! (באנגלית אמריקאית). 2021-11-21. ארכיון מ-2021-11-23. נבדק ב-2021-11-23. "New One Piece Film: Red Project Coming 2022". Game Rant (באנגלית אמריקאית). 2021-11-21. נבדק ב-2021-11-23. "Code Geass' Goro Taniguchi Directs One Piece Film Red Opening on August 6, 2022". Anime News Network (באנגלית). נבדק ב-2021-11-23. "New One Piece Film Announced". Anime (באנגלית). נבדק ב-2021-11-23. "ONE PIECE FILM RED to Hold Its World Premiere Event at Nippon Budokan on July 22" (באנגלית אמריקאית). 2022-06-06. נבדק ב-2022-07-11. "歴代ランキング" [Successive Rankings]. CINEMAランキング通信 (CINEMA Ranking Tsūshin) (ביפנית). 興行通信社 (Kogyo Tsūshinsha). ארכיון מ-2022-09-12. נבדק ב-2023-01-10.
בסיס הצי המלכותי קלייד

בסיס הצי המלכותי קלייד (באנגלית: His Majesty's Naval Base Clyde או בר"ת: HMNB Clyde) הוא אחד משלושת בסיסי הצי המלחמתי הבריטי בבריטניה (השניים האחרים נמצאים בפורטסמות' ובדבונפורט). הוא שוכן לחופי לוך גר, צפונית לשפך נהר הקלייד והעיר גלאזגו. שמו השני של הבסיס אה"מ נפטון (באנגלית: HMS Neptune), משום מיקומו סמוך לעיירה פסליין, הבסיס מוכר בתוך הצי המלכותי גם בשם בסיס פסליין. בבסיס קלייד מוצבים כ-6,200 משרתים והוא מקום מושבו בין היתר של כוח ההרתעה הגרעיני של הממלכה המאוחדת (5 צוללות מסדרת ואנגארד) ושירות הצוללות של הצי המלכותי. הבסיס כולל את מפקדת הצי המלכותי בסקוטלנד האמונה על כלל יחידות הצי וחיל הנחתים המלכותי בהם גדוד הקומנדו 45 של חיל נחתים (מוצב באברות'), שתי יחידות המילואים של הצי בסקוטלנד ומפקדת המילואים (מוצבות בגלאזגו, דנדי, ורוסית' בהתאמה). מעבר למפקדת הצי בסקוטלנד, הבסיס כולל את היחידות הבאות: שירות הצוללות הצוללות מסדרת ואנגארד - 5 צוללות, כוח ההרתעה הגרעיני של הממלכה המאוחדת. הצוללות מסדרת אסטיוט - 5 צוללות תקיפה (2 נוספים בבניה). קבוצת קומנדו 43 הגנת הצי - 3 מחלקות נחתים ו-3 סירות סיור. שולות מוקשים מסדרת סנדאון - 3 אוניות. שייטת סיור פסליין - 2 ספינות סיור מסדרת ארצ'ר. קבוצת הצלילה הצפונית יחידות אבטחה ואכיפה של משטרת משרד הביטחון היחידה הימית קלייד - 6 סיירות משטרתיות מסדרת אילנד תחנת פסליין של המחלק הגרעיני קבוצת הסיוע המרכזית פריגטות הולנדיות ובריטיות עוגנות בקלייד אל מול משחתת אמריקאית שולת המוקשים אה"מ ברוקלסבי בקלייד צה"מ אסטיוט מגיעה לקלייד סירת סיור של משטרת משרד הביטחון מלווה צוללת גרעינית טריידנט מספר אוניות מסוגים שונים עוגנות בבסיס מדיה וקבצים בנושא בסיס הצי המלכותי קלייד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בסיס הצי המלכותי קלייד (באנגלית) הצי המלכותי בסקוטלנד באתר ממשלת סקוטלנד. הבסיס מתוכנן לגדול ולקלוט צוללות ויחידות נוספות במהלך שנות ה-30 של המאה ה-21 וכן להגיע לכדי כ-8,200 חיילים מוצבים בו. בהתאם למסורת הצי המלכותי, כל מתקני הצי היבשתיים מקבלים גם שם של כלי שיט. בדומה לכלי השיט של הצי השם מקבל את התואר "אוניית הוד מעלתו" (אה"מ, או באנגלית: HMS).
תקן ביקורת 510

תקן ביקורת 510 – ביקורת יתרות פתיחה בגוף בו עורך המבקר ביקורת לראשונה הוא תקן ביקורת שפורסם על ידי לשכת רואי החשבון בישראל. תקן ביקורת זה קובע כללים ומספק הנחיות בדבר ביקורת יתרות פתיחה לתחילת התקופה המבוקרת בגוף בו נערכת ביקורת לראשונה או כאשר הדוחות הכספיים לתקופה הקודמת בוקרו על ידי מבקר אחר. כמו כן, התקן כולל פירוט והתייחסות לראיות ונוהלי ביקורת שנועדו לוודא שיתרות הסגירה מהתקופה הקודמת הועברו כמו שצריך והן תואמות ליתרות הפתיחה לתקופה הנוכחית ושאין השלכות על דוח רואה החשבון המבקר. התקן פורסם בשנת 2018 כחלק מתהליך הקודיפיקציה שלשכת רואי החשבון ביצעה בתקני הביקורת ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2020, כאשר הוא חל על ביקורות של דוחות כספיים לתקופות המסתיימות ביום 31 בדצמבר 2019 או לאחר מכן. התקן מבוסס בעיקר על תקן ביקורת 77 (שפורסם בשנת 2003) שעסק באותו נושא ועל עוד מספר תקנים אחרים. כמו כן, התקן מבוסס על תקן ביקורת בינלאומי ISA 510 של הפדרציה הבינלאומית של רואי החשבון (IFAC) תוך התאמה לישראל. תקן ביקורת 510, באתר לשכת רואי החשבון תקן ביקורת 77 באתר לשכת רואי החשבון תקן ISA 510, באתר של הפדרציה הבינלאומית של רואי החשבון ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היסטוריה ציבורית

היסטוריה ציבורית היא סוגה היסטורית המאגדת מגוון רחב של פעילויות המתבצעות על ידי אנשים בעלי ידע מקצועי בהיסטוריה, שמטרתם לעסוק בהיסטוריה המונגשת לציבור ולא בהכרח בהתמחות ההיסטורית האקדמית. פרקטיקת ההיסטוריה הציבורית נטועה עמוק בתחומי השימור ההיסטורי, מדעי הארכיון, היסטוריה בעל פה, אוצרות מוזיאונים ותחומים קשורים אחרים. התחום התמקצע יותר ויותר בארצות הברית ובקנדה מאז סוף שנות ה-70. כמה מהביטויים המעשיים הנפוצים להיסטוריה הציבורית הם מוזיאונים, בתים היסטוריים ואתרי מורשת, פארקים, שדות קרב, ארכיונים, פודקאסטים ועוד. ההיסטוריה הציבורית עוסקת בתחומים רבים ועל כן קשה להגדיר אותה באופן מדויק ומוסכם. עם זאת ישנם מספר מאפיינים משותפים: התמקדות בהיסטוריה עבור הציבור הרחב, ולא לאקדמאים או מומחים. דגש על סטנדרטים מקצועיים ודיוק היסטורי (להבדיל מהיסטוריה פופולרית שלעיתים חורגת מהסטנדרט הזה). דגש על התועלת של הידע היסטורי לציבור הרחב ולא רק למטרות אקדמאיות או נוסטלגיות. מטרה להעמיק ולהעצים את הקשר והידע של הציבור עם העבר. אלמנטים אלו באים לידי ביטוי בהצהרת המטרה של המועצה הלאומית להיסטוריה ציבורית(אנ') (NCPH) שבסיסה בארצות הברית: "ההיסטוריה הציבורית היא תנועה, מתודולוגיה וגישה המקדמת את המחקר והפרקטיקה השיתופית של ההיסטוריה; העוסקים בה מאמצים משימה להפוך את התובנות המיוחדות שלהם לנגישות ושמישות לציבור". עקב הממשק עם המחקר האקדמי, ישנה מחלוקת בין החוקרים האם התחום מוגדר כניגוד למאפייני ההיסטוריה האקדמית או כמשלים לו. להיסטוריה הציבורית יש תקדימים רבים הכוללים מוזיאונים להיסטוריה, אגודות היסטוריות, ארכיונים ואוספים ציבוריים ופרטיים, אגודות תורשה והנצחה ועוד. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, נוצרה דיסציפלינה היסטורית מובהקת בתוך האוניברסיטאות המערביות, וכך נוצרה הפרדה הדרגתית בין חוקרים שעסקו בהיסטוריה באופן מקצועי לבין מתרגלים חובבים או ציבוריים. בעוד שהמשיכו להיות היסטוריונים מאומנים שעבדו במסגרות ציבוריות, הייתה נסיגה כללית מעיסוק ציבורי בקרב היסטוריונים מקצועיים באמצע העשורים של המאה העשרים. במהלך שנות ה-70, מספר התפתחויות פוליטיות, כלכליות, חברתיות והיסטוריוגרפיות פעלו כדי להפוך מגמה זו, והתכנסו לייצר תחום חדש שזיהה את עצמו במפורש כ"היסטוריה ציבורית". תנועות הצדק החברתי של שנות ה-60 וה-70 עוררו עניין בהיסטוריה של אנשים וקבוצות לא-דומיננטיות - למשל, נשים, אנשים ממעמד הפועלים, מיעוטים אתניים וגזעיים ועוד. בנוסף, מחסור חמור בארצות הברית במשרות אקדמיות להיסטוריונים הוביל רבים לשקול קריירה מחוץ לאקדמיה. במקביל, הושקע מימון ציבורי בהיסטוריה ציבורית במדינות מערביות רבות, למשל סביב יום העצמאות ה-200 של ארצות הברית בשנת 1976. כמו כן, עליית תרבות התיירות וההתמקצעות הגוברת של רבים מהמוזיאונים ואתרי המורשת, הניעו את צמיחת התחום. עקב היותה קשורה בציבור, ההיסטוריה הציבורית ממשיכה להתפתח ולהגדיר את עצמה עם השינויים הטכנולוגיים ומאפייני התקופה השונים. כיום ניתן באוניברסיטאות רבות בצפון אמריקה ללמוד תואר שני בהיסטוריה ציבורית. בישראל העיסוק בהיסטוריה ציבורית קיבל דחיפה משמעותית עם התפתחות המדיה והרשתות החברתיות, בעיקר סביב פודקאסטים כגון קטעים של ההיסטוריון הציבורי יובל מלחי, עושים היסטוריה, היסטוריה גדולה, בקטנה, ועוד. כמו כן בשנת 2010 נוסד המגזין "סגולה" העוסק בהיסטוריה ציבורית. כמו כן, עם השנים מוקמים עוד ועוד מוזיאונים ואתרי מורשת, רובם בתמיכה או הקמה ממשלתית, לצורך העמקת ההיכרות הציבורית עם ההיסטוריה של ארץ ישראל ומדינת ישראל. About The Field באתר ה-NCPH. What is Public History? באתר הפרויקט בתוך\בין ירושלים ומינכן.
לאוודאר

לאוודאר היא עיירה ומושב באזור לאוודאר (אנ') בדרום–מערב תימן, במחוז אביאן. הוא משורת על ידי נמל התעופה לאוודאר. באוקטובר 2010 התרחשו הפרות סדר בלאוודאר. כוח צבאי של תימן נשלח מחצרמוות כדי לשמור על הסדר בעיירה. עשרות נהרגו במחוז לאוודאר בעימותים בין הג'יהאדיסטים לצבא. ב-22 באוגוסט 2022 כבשו כוחות מועצת המעבר הדרומית המשתייכים לתנועה הדרומית את העיירה, ללא קרב, ולאחר משא ומתן על ההשתלטות פקידים שהיו נאמנים להאדי. "Army mobilizes new forces in Lawdar". Yemen Times. 11 באוקטובר 2010. אורכב מ-המקור ב-16 באוקטובר 2010. נבדק ב-17 באוקטובר 2010. {{cite news}}: (עזרה) UAE-funded militias take over Lawdar city in Abyan, 31 August 2022 "A Moment of Truth for Yemen's Truce". ICG. 30 בספטמבר 2022. נבדק ב-9 באוקטובר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
מדינות ABC

מדינות ABC (בספרות ובעיתונות העברית ניתן למצוא גם את התרגומים מדינות א.ב.צ'. ומדינות האלפא־ביתא) הוא שם כולל למדינות אמריקה הדרומית: ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה, אשר התאגדו במחצית הראשונה של המאה ה-20 יחד להשגת אינטרסים משותפים, ואף כרתו ביניהן ברית של היעדר לוחמה ותיאום עמדות בעניין מעמדן באמריקה. בראשית המאה ה-20 ניהלו ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה מרוץ חימוש ימי, שהחל ברכישתה של ברזיל שלושה דרדנוטים בתגובה למרוץ החימוש הימי הארגנטינאי-צ'יליאני שהסתיים זמן קצר לפני כן. כל אחת משלוש המדינות רצתה לבסס עצמה כמעצמה אזורית, והדבר תרם למתיחות צבאית באזור. על רקע המתיחות הזו נעשו ניסיונות דיפלומטיים לשיתוף פעולה מודיעיני, עד כדי ניסיון חתימה על אמנה משולשת. במקביל, ההשפעה האמריקנית ההולכת וגוברת באמריקה כולה, הביאה את שלוש המדינות לפעול לדחיקתה מאמריקה הלטינית. פרשת טמפיקו והכיבוש האמריקני של וראקרוס במהלך המהפכה המקסיקנית, דחפו את שלוש המדינות להציע את שירותי הגישור שלהן במטרה למנוע מלחמה כלל-אמריקנית. בוועידת השלום בניאגרה פולס, שנערכה ב-20 במאי 1914 בעיירה ניאגרה פולס באונטריו שבקנדה, תיווכו דיפלומטים משלוש המדינות הסכמות בין ארצות הברית למקסיקו, אשר מנעו את הידרדרות המצב למלחמה כוללת. באותה עת נעשה השימוש הידוע הראשון במונח "מדינות ABC". הצלחת מאמצי הגישור פתחה חלון הזדמנויות לחתימה על הסכם משולש בין המדינות, ובמאי 1915 חתמו שרי החוץ של שלוש המדינות בבואנוס איירס על הסכם אי-לוחמה, התייעצויות ובוררות (בספרדית: Pacto de No Agresión, Consulta y Arbitraje). ההסכם קבע כי מחלוקות בין המדינות תיושבנה בדרך דיפלומטית וכלל המלצה להקמת ועדה קבועה, שבה ישבו נציגים משלוש המדינות במונטווידאו שבאורוגוואי. מעבר להיותו של ההסכם כלי לבקרה הדדית, הוא היה ביטוי לידידות בין המדינות. עם זאת, ההסכם מעולם לא הגיע לכדי מימוש, שכן רק ברזיל אשררה אותו בפרלמנט. בנוסף, הצטרפותה של ברזיל למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה בשנת 1917, בעוד ארגנטינה וצ'ילה נותרו נייטרליות, גרמה להתרחקות בין המדינות. בשנת 1942 התיישרו שנית האינטרסים של מדינות ABC, עת תיווכו, בשיתוף עם ארצות הברית, בתנאי השלום של מלחמת פרו–אקוודור, אשר לפיהם מסרה אקוודור את כל השטח באגן האמזונס שתבעה לעצמה טרם המלחמה. יחסי ארגנטינה–ברזיל יחסי ארגנטינה–צ'ילה יחסי ברזיל–צ'ילה מרקוסור מדיה וקבצים בנושא מדינות ABC בוויקישיתוף Hélène Veber, ABC Pact (Alliance between Argentina, Brazil and Chile), In: 1914-1918 Online. International Encyclopedia of the First World War "א.ב.צ'., מדינות", האנציקלופדיה העברית (כרך א, עמ' {{{3}}}), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט. המלחמה – מצב העניינים במקסיקה, הצפירה, 29 באפריל 1914 Hélène Veber, ABC Pact (Alliance between Argentina, Brazil and Chile), In: 1914-1918 Online. International Encyclopedia of the First World War
מלקולם שו

מלקולם נתן שו (באנגלית Malcolm Nathan Shaw; נולד ב-1947) הוא פרופסור למשפטים, סופר ועורך דין יהודי-בריטי. מומחה למשפט בינלאומי, זכויות אדם והכרעה בסכסוכים טריטוריאליים. שו בוגר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת ליברפול, תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ודוקטורט מאוניברסיטת קיל. שו החזיק בקתדרה על שם פרופסור סר רוברט ג'נינגס למשפט בינלאומי באוניברסיטת לסטר ולימד משפט בינלאומי, זכויות אדם ושוויון ונאמנויות. לאחר פרישתו, הוא מונה כעמית בכיר במרכז לאוטרפכט למשפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג' לנאמן של המכון הבריטי למשפט בינלאומי והשוואתי. הוא עורך דין ומשפטן פעיל. שו משמש גם כמרצה אורח באוניברסיטה העברית בקורס שעוסק בזכויות אדם וטריטוריה. הוא מחברו של רב המכר International Law העוסק במשפט בינלאומי (פורסם לראשונה ב-1977; מהדורה תשיעית יצאה ב-2021). הוא גם ערך את Title to Territory, אוסף מאמרים על קניין וריבונות במשפט הבינלאומי. שו ייצג בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג ובבתי דין בינלאומיים אחרים מדינות כמו איחוד האמירויות, אזרבייג'ן, מלזיה, אוקראינה, סרביה, קמרון, אירלנד, קפריסין, צ'אד ועוד. בינואר 2024 נבחר שו לייצג את ישראל בבית הדין הבין-לאומי בהאג בתביעה על רצח עם שהגישה נגדה דרום אפריקה. הפרסומים של שו כוללים 20 מחקרים ב-54 פרסומים ב-3 שפות. International Law (1977) Dispute-settlement in Africa (1983) International Law and Intervention in Africa (1985) Title to Territory in Africa: International Legal Issues (1986) Genocide and International Law (1989) The Definition of Minorities in International Law (1991) Succession d'états aux biens et aux dettes: opinion à la Commission d'étude des questions afférentes à l'accession du Québec à la souveraineté (1992) La dette extérieure (1995) The International Court of Justice: a Practical Perspective(1997) The Heritage of States: the Principle of "uti possidetis juris" Today (1997) Nemzetközi jog (2001) Title to Territory (2005) The International Law of Territory (2008) איתמר אייכנר, יהודי-ציוני ומקצוען במשפט בינלאומי: זה הפרופסור הבריטי שייצג את ישראל בהאג, באתר ynet, 4 בינואר 2024 חן מענית, ישראל בחרה במומחה בריטי למשפט בינלאומי לייצגה בבית המשפט לצדק בהאג, באתר הארץ, 4 בינואר 2024 Malcolm N. Shaw, International Law, Higher Education from Cambridge University Press, ‏2021-07-22 (באנגלית) אבישי גרינצייג עמיחי שטיין, מומחה בריטי למשפט בינ"ל: האיש שייצג את ישראל בהאג, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 בינואר 2024 WorldCat Identities (אורכב 30.12.2010 בארכיון Wayback Machine): Shaw, Malcolm N. (Malcolm Nathan) 1947-
סם ג'ייקובס

סמיואל (סם) פוסין ג'ייקובס (באנגלית: Samuel Posin Jacobs) הוא עיתונאי אמריקאי. העורך הראשי של מגזין "טיים". עם מינויו לתפקיד העורך הראשי של ה"טיים" באפריל 2023 היה לאדם הצעיר ביותר ששימש בתפקיד, מאז הנרי לוס, מייסד המגזין. ב-2009 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם למד היסטוריה. התזה שלו עסקה ב"וולטר וייל והתודעה הפרוגרסיבית: ההבטחה והבעיות של הדמוקרטיה החדשה" (Progressive Mind: The Promise and Problems of the New Democracy). בהרווארד שימש עורך שותף של ה"הרווארד קרימסון". לפני שהצטרף לסגל "טיים" ב-2013, סיקר ג'ייקובס פוליטיקה עבור "הדיילי ביסט" (אנ'), ועבד גם עבור ניוזוויק, ורויטרס. ג'ייקובס היה עורך בכיר ב"טיים", ב-2016 מונה לתפקיד העורך הראשי של הגרסה הדיגיטלית, "טיים דיגיטל". ומאז 2019 הוא מכהן כסגן העורך הראשי של "טיים". באפריל 2023 התמנה למשרת העורך הראשי. אתר האינטרנט הרשמי של סם ג'ייקובס סמיואל פ' ג'ייקובס באתר הדיילי ביסט הידיעה בטיים על מינויו לעורך הראשי, 24 באפריל 2023 סם ג'ייקובס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
סטפנוס טארונצי אסוגיק

סטפָּנוֹס טארוֹנֶצי אסוׂגיק "אסוליק" או "סטפנוס מטארון" (בארמנית:Ստեփանոս Տարոնեցի Ասողիկ (המאה ה-10 – תחילת המאה ה-11) היה היסטוריון ארמני מימי הביניים. לא ידועים תאריכי לידתו ומותו. הוא חי במאה העשירית ותחילת המאה האחת עשרה. מוצאו היה בטארון בארמניה ההיסטורית, מחוז בחבל ההיסטורי טרובראן, ממערב לימת ואן, והוא זכה לכינוי "אסוגיק" (לפעמים אסוליק), ה"זמר" או "מזמר הסיפורים". משערים כי הוא התחנך באני, בירת שושלת הבגרטים והיה תלמידו של סמואל קמרג'דזורצי. לפי גרגוריוס מגיסטרוס (אנ'), התברך סטפנוס בחיים ארוכים. אסוגיק נודע בחיבור "היסטוריה עולמית" בשלושה כרכים, שהוזמן על ידי הקתוליקוס סארגיס הראשון סוואנצי (1019-922). שני כרכיו הראשונים מתארים את קיצור תולדות העולם – תוך התייחסויות מיוחדות לארמניה – על סמך מקורות כמו ה"ביבליה" (התנ"ך והברית החדשה), סוקרטס, כתבי אוסביוס מקיסריה, ומחברים ארמנים כמו אגאתאנגלוס, פאוסטוס בוזאנד, מובסס חורנאצי, אלישה ורדאפט, לזר פארבצי, סבאוס, לבונד, שפוח בגרטוני ואובאנס דראסאנאקרטצי. בכרך השלישי השתמש בכתבי שפוח בגרטוני. הספר הושלם בסביבות 1004–1005. הכרך הראשון מתאר את תולדות העולם עד סוף המאה השלישית. הכרך השני מתחיל במלך טירידאטס השלישי (330-250) ומסתיים בתקופתו של המלך הארמני איישוט הגדול (890-854). הכרך השלישי דן בצורה קצת מנותקת בתולדות 118 שנים מתולדות ארמניה (1004-886) תחת שלטון שושלת הבגרטים. הוא מתאר, בין היתר, את שנות שלטונו של המלך הארמני אבאס הראשון (953-928) וגם את הזמנים שבהם חי המחבר. סטפנוס היה בן זמנו של המלך הארמני גאגיק הראשון. הכרוניקן מכסה את החלק האחרון של דברי ההיסטוריה שלו כעד ראייה. סטפנוס טרונצי תמך בשלטון מלכותי חזק ובאיחוד המדינה. הספר מכיל מידע על תחיית חיי המנזרים בארמניה בימי הקתוליקוס אנניאס מוקאצי (968-946), מספר על שבעה ורדאפטים, אחד מהם אנניאס נארקאצי, שאותו הכיר המחבר בילדותו. סטפנוס מתייחס גם לחבל טאו-קלרג'טי (מסחטי) בגאורגיה, לבניית המנזרים וחיי הנזירים בקווקז, ליחסים בין רוס של קייב לביזנטים בתקופת ולדימיר המנצר, וכן לצאר הבולגרי סמואיל הראשון. הספר מהווה מקור יחשוב מאוד עבור חוקרי השפה הארמנית וחוקרי ההיסטוריה של הקווקז והאימפריה הביזנטית במאה העשירית. Asoghik (Stepanos de Taron). L'histoire universelle, Paris, 1859 ed. K.Shahnazarean (תרגום לצרפתית) Cтепанос Таронеци-Асохик Всеобщаяистория Степаноса Таронского Асохика по прoзванию, писателя ХІ столетия. Перевод с армянскoго и объяснения Н.Эминым. Москва, Типография Лазаревского института восточных языков. 1864. XVIII, 335 стр. (תרגום לרוסית עם ביאור על ידי נ. אמין, מוסקבה, בית הדפוס של המכון לזרבסקי למזרחנות, 1864) E. Dulaurier, Histoire universelle par Etienne açoghʾig du Daron, Paris 1883. 1885 - St Malkhasian edition, St Petersburg H. Gelzer, Des Stephanos von Taron armenische Geschichte, Leipzig, 1907. Heinrich Gelzer Aug.Burckhardt, Leipzig 1907 (הקישור אינו פעיל) [דרושה הבהרה] (תרגום לגרמנית מאת היינריך גלצר ואוגוסט בורקהארדט, 1907) The Universal History of Step'anos Tarōnec'i, Oxford University Press 2017isbn=9780198792512 (תרגום לאנגלית מאת טים גרינווד,2017) Michel van Esbroeck art. Asolik 1987, act 2011 מדיה וקבצים בנושא סטפנוס טארונצי אסוגיק בוויקישיתוף ASOŁIK, באנציקלופדיה איראניקה M.van Esbrock 1987
צ'ימזי מטו

צ'ימזי צ'וקודום מטו (באנגלית: Chimezie Chukwudum Metu; נולד ב-22 במרץ 1997) הוא כדורסלן אמריקאי-ניגרי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בברצלונה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג. מטו נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובין הגילים 6–12 התגורר עם אביו בניגריה. בין השנים 2015–2018 למד מטו באוניברסיטת דרום קליפורניה, ולאורך שלוש עונותיו בקבוצת האוניברסיטה רשם ממוצעים של 12.3 נקודות, 6.3 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים ו-1.6 חסימות למשחק. מטו נבחר בבחירה ה-49 של דראפט ה-NBA‏ 2018, על ידי סן אנטוניו ספרס. בשתי עונותיו בסן אנטוניו שותף ב-47 משחקים בסך הכול, וקלע 2.3 נקודות בממוצע למשחק. בדצמבר 2020 חתם מטו בסקרמנטו קינגס על "חוזה דו-כיווני", אשר הומר באפריל 2021 לחוזה NBA רגיל. ב-3 עונותיו כשחקן הקינגס קלע 6.7 נקודות ואסף 4.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. ביולי 2023 חתם על חוזה בפיניקס סאנס. ב-25 בדצמבר 2023 קבע מטו שיאי קריירה של 23 נקודות ו-19 ריבאונדים, במשחק חגיגי של חג המולד מול דאלאס מאבריקס. בפברואר 2024 שוחרר מהסאנס. מדיה וקבצים בנושא צ'ימזי מטו בוויקישיתוף צ'ימזי מטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ימזי מטו, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN
הבחירות לנשיאות גואטמלה (17 בדצמבר 1930)

הבחירות לנשיאות גואטמלה ב-17 בדצמבר 1930 היו בחירות לנשיאות גואטמלה שהתקיימו בעקבות הפיכה צבאית שהתרחשה באותו יום, בה הודח הנשיא המכהן באודיליו פלמה. לאחר מכן, הקונגרס של גואטמלה מינה את מנהיג ההפיכה אורלינה קונטראס לנשיא נשיא החדש של גואטמלה בבחירות לנשיאות בבית המחוקקים. ב-12 בדצמבר 1930 התפטר הנשיא לאזארו צ'אקון גונזאלס בעקבות שבץ שלא אפשר לו לנהל את המדינה. הקבינט של גואטמלה החליט למנות את סגן הנשיא באודיליו פלמה, שהיה הנשיא המיועד השני במערכת הפוליטית של גואטמלה, שבאותה העת היו נבחרים שלושה נשיאים מיועדים לקביעת סדר ירושה במקרה שהנשיא פורש במהלך כהונתו. הנשיא המיועד הראשון, מאיורו דה לאיון, התפטר ממעמדו זה עקב מינויו לשר המלחמה בקבינט של גונזלאס, כאשר החוקה אסרה על נשיא מיועד להיות חבר בקבינט. בצהרי ה-16 בדצמבר ביצע מנואל מריה אורלנה קונטררס הפיכה צבאית בשם דה לאיון, בו ראה את הנשיא האמיתי, ולאחר שעה של לחימה השתלט על הבירה גואטמלה סיטי. פמלה נמלט לנציגות גרמניה. דה לאיון נהרג במהלך הלחימה. ב-17 בדצמבר, לאחר שהרופאים קבעו כי גונזאלס עדיין אינו כשיר לשוב לכהונתו, דרש קונטרסס למנותו לנשיא עד שישוב הנשיא לאיתנו. פלמה התפטר מתפקידו, והקונגרס של גואטמלה התכנס ובחר בקונטרסס כנשיא זמני. עם זאת, לאור ההשקעות הגדולות שהיו לחברות אמריקאיות בגואטמלה - במיוחד חברת הפירות המאוחדת, מזכיר המדינה של ארצות הברית הנרי סטימסון גינה בפומבי את אורלינה כמנהיג לא חוקי ודרש את הדחתו. כשהבין שהאמריקאים לא יכירו בממשלתו, התפטר אורלינה ב-29 בדצמבר בסופו של דבר, הגנרל חורחה אוביקו עלה לשלטון ב-1931, ושלט בגואטמלה באחיזה הדוקה עד שהודח ב-1 ביולי 1944; בתקופת שלטונו, כוחה והשפעתה של חברת הפירות המאוחדת התחזקו בגואטמלה. "גנרל מנואל מריה אורלאנה, נשיא הרפובליקה". נואיסטרו דיאריו (בספרדית). גואטמלה. 18 בדצמבר 1930. {{cite journal}}: (עזרה) Kenneth J. Grieb, “American Involvement in the Rise of Jorge Ubico”, Caribbean Studies vol. 10, no. 1, 1970, עמ' 5–21‏, JSTOR 25612190 Dosal 1993, p. 176. ג'וניס, גאופרי. התמנון של הגנרלים: חברת הפירות המאוחדת בגואטמלה (באנגלית). OCLC 1126402791. Dosal 1993, pp. 182-196.
אורי בלופרב

אורי בלופרב (נולד ב-14 באוקטובר 1995) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי. נולד לדורין וגיורא בלופרב. למד בבית הספר לאמנויות תל אביב ובבית ספר תלמה ילין. בצה"ל שירת ביחידה קרבית. החל את הקריירה שלו בשנת 2014, כשהשתתף בעונה הרביעית והחמישית של סדרת הנוער "גאליס". שיחק בסדרת הנוער "מועדון החנונים" כתפקיד ראשי בתפקיד צחי, עד סיום הסדרה בשנת 2016. בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בתור דולב, בעונה השנייה של סדרת הנוער "נעלמים". בשנת 2018 שיחק את אוריאל בתור המלאך השומר של יניב, בסדרה "המלאך השומר שלי". בשנת 2021 השתתף בסדרה "פלמ"ח" בתור מאיר. שיחק בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה "הבאר" בתור רועי סורקין, ושיחק בסדרת הנוער "בלוגה בלוז" בתור גב גבר. בשנת 2022 שיחק בסדרת הטלוויזיה "ריקוד האש" בתור שלום. בשנת 2023 שיחק בסדרת הדרמה "המזח" בתור רמי דורון. בשנת 2017 שיחק בסרט הקומדיה "מועדון החנונים: הסרט", המבוסס על הסדרה המקורית, מועדון החנונים. בשנת 2019 שיחק בסרט הקולנוע "הרפתקה בשחקים" בתור צביקה טוכסמן. בשנת 2020 שיחק בסרט "פינק ליידי", בתפקיד לייזר. בשנת 2022 שיחק בסרט הקומדי רומנטי "מתחתנת". שיחק בהצגות דרמות שונות כמו "מינוטאור", "צומת וולקן", "אחד משלנו", "לא מכניסה את זה הביתה", "מכניס, אבל עד כאן!", "בכורה" ועוד. שיחק בתפקיד ראשי בהצגה "כולם היו בניי" בתיאטרון באר שבע. מדיה וקבצים בנושא אורי בלופרב בוויקישיתוף אורי בלופרב, ברשת החברתית פייסבוק אורי בלופרב, ברשת החברתית אינסטגרם אורי בלופרב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי בלופרב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אורי בלופרב, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אורי בלופרב, באתר ספר הקולנוע הישראלי אורי בלופרב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יומנם של חנונים: אורי בלופרב נגד המושג 'חנונים', באתר פרוגי, 22 בדצמבר 2015 פינק ליידי, באתר קרן הקולנוע הישראלי פְרָסֵי הַטֵלֵוִיזְיָה 2022 – תָכְנִּיַת הַגְמָר, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה