laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פסולה בטוטה

פסולה בטוטה (ברומנית: Fasole bătută או frecată, făcăluita, sleita מילולית: מחית שעועית) היא מאכל אופייני למטבח הרומני העשוי ממחית של שעועית לבנה. המחית מעורבבת בשמן, שום, מלח ופלפל שחור ומוגשת עם בצל מוקפץ או מטוגן (בשומן כלשהו אווז, חזיר) ומוגשת חם או קר. המתכון שונה בין האזורים. להכנת המאכל, יש צורך בשעועית לבנה מבושלת, שום או שום כתוש, שמן חמניות או שמן נייטרלי אחר, מלח, פלפל שחור, פפריקה מתוקה לבחירה ו/או חתיכת גזר מבושל, בתוספת בצל פרוס לטיגון. שעועית מבושלת נמעכת במזלג או בממחה, או נטחנת, תוך הוספת שמן או מעט מנוזלי הבישול, בתוספת שום, מלח ופלפל (אפשר גם פפריקה). אם המעיכה מתבצעת בעבודת יד, מקובל להעביר את המחית במסננת דקה או במסננת תפוחי אדמה לקבלת עיסה חלקה ומשית ואם מכינים אותה בעזרת בלנדר מוסיפים שום, שמן, ומערבבים הכל היטב. מטגנים את הבצל הפרוס במחבת עם מעט מלח ומוסיפים אותו על השעועית. המאכל מוגש חם או קר, כמתאבן עם בצל מטוגן וחמוצים, או כתוספת לגריל מעורב או נקניקיות מעושנות. למתכון זה ישנן גרסאות רבות, והנפוצות ביותר הן: לשעועית מוסיפים מעט ירוקים (פטרוזיליה, שמיר) מוסיפים גם גזר, לפעמים גם חתיכת סלרישבת ריחני, והכל מבושל יחד. בטרנסילבניה מוסיפים לבצל פפריקה. באזורי נסיכות מולדובה לשעבר מוסיפים לבצל מרק או מיץ עגבניות וגם קצת רסק עגבניות לשעועית. אליזה הנסן: "Meine rumänischen Spezialitäten", Publisher Christians, המבורג 1973, עמ' 16, ISBN 3-7672-0229-8 Otilia Lorelei Drăgulescu: "Otilia kocht Rumänisch", Publishing House Books on Demand, Norderstedt 2009, עמ' 11, ISBN 978-383-910125-4 [1] רומן ראדו אנטון: "מנות רומניות, יינות ומנהגים", הוצאת Paideia, בוקרשט 2001, ISBN 9735960338 מדיה וקבצים בנושא פסולה בטוטה בוויקישיתוף Fasole bătută, סרטון Radu Anton Roman: „Bucate, vinuri și obiceiuri românești”, Editura Paideia, București 2001, p. 410, ISBN 9735960338 Dexonline RO Silvia Jurcovan: Carte de bucate, Editura Humanitas, București 2012, p. 107, מסת"ב 978-973-50-3475-7 Sanda Marin: „Carte de bucate”, Editura Orizonturi, București 1995, p. 166, ISBN 973-95583-2-1 Bucatăraș 1 Bucatăraș 2 Lecturi și arome Realitatea.net
היי, זה שחר

היי, זה שחר הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי שחר טבוך. האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 2024, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט. לאורך 2022–2024 פרסם שחר סינגלים שנכללו באלבום. ב-1 באפריל הכריז שחר רשמית על שם האלבום, וכן על השקת מופע להשקת האלבום במועדון הגריי שבתל אביב-יפו. ב-27 במרץ 2024 פרסם שחר תמונה של שם האלבום והודיע על יציאתו ב-1 באפריל. מידע על האלבום היי, זה שחר באתר MusicBrainz האלבום היי, זה שחר באתר ספוטיפיי האלבום היי, זה שחר באתר דיזר האלבום היי, זה שחר באתר אפל מיוזיק האלבום היי, זה שחר באתר טיידל היי, זה שחר "היי, זה שחר" מופע השקת האלבום היי, זה שחר
הדיוויזיה ה-98 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-98 (בגרמנית: 98. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. דיוויזיית הרגלים ה-98 הוקמה ב-18 בספטמבר 1939 באזור האימונים הצבאיים של המחוז הצבאי ה-13 כחלק מגל הגיוס החמישי. הדיוויזיה צוידה בציוד צ'כי. צוות נוסף הגיע מהמחוז הצבאי החמישי ומקבוצת ארמיות דרום בפולין. הדיוויזיה הייתה אמורה להיות מוכנה לשירות בשטח עד 1 בנובמבר 1939. הפלוגות ה-13 של הגדודים היו פלוגות מרגמות כבדות. לאחר השלמת הגיבוש עברה הדיוויזיה לסאר-פפאלץ כדי לאבטח את הגבול המערבי של גרמניה. במסגרת המערכה על צרפת התקדמה הדיוויזיה מאזור שפייר במאי 1940 דרך סן קנטן, תעלת אואז-אן והאן עד למארן. הדיוויזיה חצתה את הנהר בלה פרטה, דרומית לג'וארה. במהלך החלק השני של המערכה המערבית, הדיוויזיה צעדה על פני הסן בפונטיין לה פורט, הלואר בסאלי והשר אל האינדר. לאחר המערכה המערבית הוצאה הדיוויזיה לחופשה מאוגוסט 1940 עד פברואר 1941. כאשר נקראה שוב ב-28 בפברואר 1941, אורגנו הפלוגות ה-13 של רגימנט הרגלים לפלוגות IG של דיוויזיית הרגלים ה-215. הדיוויזיה שימשה לאחר מכן ככוח כיבוש בצרפת והחל מ-22 ביוני השתתפה במערכה הרוסית, בתחילה כעתודת ה-OKH. מזמושץ' התקדמה הדיוויזיה דרך לוצק, ז'יטומיר, מאלין וקורוסטן לדנייפר, אותו חצתה בהורנוסטייפל. לאחר מכן לחמה מדרום-מערב לצ'רניהיב ופרצה את הקו לאורך נהר הדסנה. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה על פני האוגרה לעמדות המגן של מוסקבה ליד דצ'ינו. לאחר שפרצה את עמדת ההגנה ליד מאלוג'רוסלבץ, התקדמה הדיוויזיה על פני הפרוטבה עד לנארה, מדרום-מערב למוסקבה. כאן נעצרה על ידי מתקפת החורף הרוסית. מנובמבר עד דצמבר היו קרבות הגנה על נארה ובין הפרוטבה לשנייה וכן באזור מאלוג'ריסלבץ ומדין. מינואר עד אפריל 1942 לחמה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים ליד ג'וכנוב ולאחר מכן בלוחמת תעלות בקשת אוגרה מצפון לג'וכנוב. מאוגוסט 1942 עד פברואר 1943 לחמה הדיוויזיה על הווריה בין טמקינו לגשטסק. במרץ 1943 עברה הדיוויזיה לקו ספאס-דמיאנסק-דורוגבוש. לאחר מכן הוצאה הדיוויזיה מהחזית ושימשה ללחימה בפרטיזנים ביער ממאייבקה בין בריאנסק לרוסלב מאפריל עד מאי 1943. ביוני עברה הדיוויזיה ברכבת לפאודוסיה שבחצי האי קרים ומכאן התקדמה לראש הגשר של קובאן. לאחר מכן נערכו קרבות הגנה יקרים ליד קרימסקאיה עד שראש הגשר של קובאן פונה לבסוף באוקטובר 1943. מנובמבר 1943 עד אפריל 1944 לחמה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים בחצי האי קרץ'. מאפריל ואילך נסוגה הדיוויזיה לסבסטופול עד מאי 1944. הדיוויזיה הושמדה שם עד 10 במאי 1944. הדיוויזיה אורגנה מחדש ב-5 ביוני 1944 ליד אגרם בקרואטיה משרידי דיוויזיית הרגלים ה-98 וממטה דיוויזיית הרגלים ה-387. ביולי 1944 עברה הדיוויזיה החדשה שהוקמה לאיטליה והשתלטה על הגנת החוף ליד רוונה. באוגוסט וספטמבר 1944 הדיוויזיה לחמה על רימיני. לאחר מכן היא נסוגה מהלחימה דרך האפנינים אל הסניו. מינואר עד אפריל הייתה מלחמת תעלות כבדה על הסניו ליד לוגו. באפריל נסוגה הדיוויזיה על פני הפו, איסטרנה, קורודה ובלונו למרגלות הרי האלפים, שם נכנעה באזור Pieve di Cadore בתום המלחמה. אריך שרק (1 בספטמבר 1939 – 11 באפריל 1940) הרברט שטימל (11 באפריל 1940 – 10 ביוני 1940) אריך שרק, 10 ביוני 1940 – 31 בדצמבר 1941) מרטין גאריס (31 בדצמבר 1941 – 1 בפברואר 1944) אלפרד-הרמן ריינהרדט (1 בפברואר 1944 – 11 באפריל 1945) אוטו שיל (11 באפריל 1945 – 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-98 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
חארשה

חארשה (בערבית: حرشة) הוא לחם סולת מטוגן במחבת ומקורה בהרי האטלס התיכון במרוקו. היא נאפית גם באלג'יריה. העוגות/לחמים עשויות מבצק של סולת, חמאה וחלב או מים, ומותפחים מעט באמצעות אבקת אפייה. הבצק עשוי להכיל גם מעט סוכר. הוא מעוצב לעיגולים ולאחר מכן מטגנים אותו על מחבת פסים חמה או שטוחה. השימוש בסולת נותן לחארשה מרקם פירורי הדומה ללחם תירס. באזור ריף, מרוקו, נהוג להשתמש בחובצה או יוגורט, מדולל במים, במקום חובצה. ניתן להכין חארשה כלחמים קטנים, או גדולים, אפילו בגודל של צמיג משאית. על החארשה נהוג למרוח דבש וחמאה, ולהגיש עם תה נענע במהלך ארוחת הבוקר או כנשנוש. זה גם אחד הלחמים שנצרכים במהלך הרמדאן. אפשר להגישו גם ככריך, ממולא בגבינה או עם קונפי בשר. לבסוף, ניתן לפורר אותו ולהשתמש בו כמצע עדין לנזיד. הטרמינולוגיה של הלחם עשויה להשתנות בין מרוקו לבין אלג'יריה. מומחה האגרונומיה מייק סיסונס למשל מזכיר את המונח "mbesses" כגרסה של חארשה. עם זאת, המונח mbesses עשוי להתייחס לעוגה מתוקה שנמצאת באלג'יריה, הנקראת גם חובז מבסס (Khobz Mbesses) שיש לה מרכיבים דומים אך לא זהים. בסוף המאה ה-19, אופים אלג'יראיים יצרו סוג של לחם בשם אל חובז אל חארשה (El Khobz El Harcha), שנעשה על ידי פיזור סולת על הלחם לפני הכנסתו לתנור. זה שונה בבירור מחארשה ואין להתבלבל ביניהם. חארשה עשוי כולו מקמח סולת ומרכיבים נוספים כמו חלב. בעורף הכפרי של אלג'יר, נהוג לקרוא לה הרחאיה, והמונח ראגדה משמש גם הוא במקומות אחרים באלג'יריה. המטבח המרוקאי המטבח האלג'יראי רשימת פנקייקים The Food of Morocco by Paula Wolfert. 2009. p. 116. Casablanca: Authentische Rezepte aus Marokko, Nargisse Benkabbou, Lisa Heilig (Übersetzer). 2018. Morocco Footprint Handbook by Julius Honnor. 2012. p. 472. Morocco: Third Edition Front Cover, Pat Seward, Orin Hargraves, Ruth Bjorklund Cavendish Square Publishing, LLC. 2016. p. 131. "Some traditional Algerian products from durum wheat, R. Kezih*, F. Bekhouche and A. Merazka". Christine Benlafaquih (18 ביוני 2019). "Moroccan Harcha Semolina Flatbread Recipe". The Spruce Eats. Dotdash. נבדק ב-26 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) Lonely Planet FR, Maroc 10ed, page 448. "NSW Government, Department of Primary Industries, SISSONS, Mike". ארכיון מ-8 במאי 2020. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Sissons, Michael. Durum Wheat Chemistry and Technology. p. 194. "Taste Atlas, Mbesses". Archive Marocaines, Publication de la Mission Scientifique du Maroc, 1907 volume 11, page 25. Annales de l'Institut d'études orientales, Librairie d'Amérique et d'Orient (1955). Université d'Alger. Institut d'études orientales, Volumes 13 à 14 de Annales de lʹInstitut d'études Orientales. pp. 20, 332.
הדיוויזיה ה-211 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-211 (בגרמנית: 211. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1939 ל-1944. בשנת 1944, היא נפרסה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211, שהייתה פעילה עד 1945. דיוויזיית הרגלים ה-211 נפרסה כחלק מגל הגיוס השלישי ב-26 באוגוסט 1939 במחוז הצבאי השישי (מינסטר). היא הורכבה מרגימנט ארטילריה 211 וכן מרגימנטים הרגלים 306, 317 ו-365, שהוקמו באויסקירכן, קלן ובון בהתאמה. היא נפרסה בתחילה כחלק מהקורפוס השישי (אוטו-וילהלם פרסטר) תחת הארמייה החמישית (קורט ליבמן), שהייתה חלק מקבוצת ארמיות C (וילהלם ריטר פון לב). מפקד הדיוויזיה הראשון היה קורט רנר. רגימנט ארטילריה 211 הועבר לדיוויזיה ה-162 ב-1 בינואר 1940. רגימנט 306 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-557 ב-6 בפברואר 1940. הדיוויזיה שירתה בבריטאן בצרפת הכבושה בתפקיד כיבוש מ-1940 עד 1942. בינואר 1942 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-211 לחזית המזרחית בתגובה למתקפת החורף הסובייטית של 1941/42. החל מפברואר 1942, על הדיוויזיה פיקד ריכרד מילר. בברית המועצות הוקצתה הדיוויזיה לתפקיד הגנתי בגזרת בריאנסק מפברואר 1942 עד יולי 1943. ב-8 במאי 1942, הוקם רגימנט ארטילריה חדש מכוחות דיוויזיית הרגלים ה-164. בסתיו 1943 אוחדו חלקים מדיוויזיית הרגלים ה-321 שפורקה לתוך דיוויזיית הרגלים ה-211. ב-16 ביולי 1943, מפקד האוגדה ריכרד מילר נהרג בפעולה בקרב קורסק ולאחר מכן הוחלף על ידי יוהאן-היינריך אקהרדט. הדיוויזיה השתתפה בקרב נבל בדצמבר 1943. הדיוויזיה הייתה מעורבת בפעולות הגנה נגד הכוחות הסובייטיים במהלך מתקפת הקיץ הסובייטית של 1944, מבצע בגרטיון. לאחר קרב הגנתי ברוז'אן נגד כוחות הצבא האדום ב-1944, הדיוויזיה הושמדה ברובה. הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211 ב-25 בנובמבר 1944. בדצמבר 1944 נפרסה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211. היא שירתה בהונגריה החל מינואר 1945, שם נכנעה לכוחות האמריקאים והסובייטיים ליד באדווייס במרץ 1945. חלקים מהדיוויזיה נפלו בשבי האמריקאי, השאר הפכו לשבויים של הסובייטים. קורט רנר (1939 עד 1942) ריכרד מילר (1942 עד 1943) יוהאן-היינריך אקהארדט (1943 עד 1945) הדיוויזיה ה-211 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Tessin, Georg (1977). "211. Infanterie-Division". Die Landstreitkräfte 201-280. Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939-1945 (בגרמנית). Vol. 8. Osnabrück: Biblio Verlag. pp. 46–51. ISBN 3764810971. Mitcham, Samuel W. "211th Infantry (Later Volksgrenadier) Division". German Order of Battle: 1st-290th Infantry Divisions in WWII. ISBN 0811734161.
II Most Wanted

"II Most Wanted" (בעברית: "השתיים הכי מבוקשות") הוא שיר של הזמרות-יוצרות האמריקאיות ביונסה ומיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-26 באפריל 2024, על ידי חברות התקליטים פארקווד אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס כרצועה ה-16 מתוך אלבום האולפן השמיני של ביונסה, Cowboy Carter. השיר נכתב בידי ביונסה וסיירוס יחד עם ראיין טדר ומייקל פולק, והפיקו אותו עם פולק, שון אוורט וג'ונתן ראדו. ב-2008, ביונסה וסיירוס שיתפו פעולה יחד בביצוע שיר הצדקה "Just Stand Up!" במסגרת הפרויקט "Stand Up to Cancer". ב-28 במרץ 2024, חשפה ביונסה את שם השיר ושיתוף הפעולה כחלק מאלבום האולפן שלה, Cowboy Carter. למחרת, ביונסה שחררה את האלבום, והביעה סיירוס בטוויטר את הערצתה לביונסה. בריטני ספנוס מהמגזין רולינג סטון ציינה ש-"II Most Wanted" הוא השיתוף הפעולה הטוב ביותר מתוך האלבום, Cowboy Carter, ובנוסף ציינה כי זה שיא הקריירה של שתי הזמרות. קייל דניס מהמגזין בילבורד דירג את "II Most Wanted" בתור הרצועה השלישית הטובה ביותר באלבום. מידע על היצירה "II Most Wanted" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "II Most Wanted" באתר מיוזיק בריינז Deville, Chris (29 במרץ 2024). "The War On Drugs, Nickel Creek, Raye, & More Contributed To Beyoncé's Cowboy Carter". Stereogum. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Richardson, Randi (29 במרץ 2024). "Miley Cyrus and Beyoncé's Cowboy Carter collaboration: About 'II Most Wanted'". Today. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Lamarre, Carl (29 במרץ 2024). "Beyoncé's Cowboy Carter to Feature Collaborations With Miley Cyrus, Post Malone & More". Billboard. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Blistein, Jon (29 במרץ 2024). "Miley Cyrus Celebrates Beyoncé After Cowboy Carter Collab: 'You're My Everything and More'". Rolling Stone. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Spanos, Brittany (30 במרץ 2024). "Beyonce Finds a New Freedom and Redefines Country Music on Cowboy Carter". Rolling Stone (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-31 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Denis, Kyle (29 במרץ 2024). "Beyoncé's Cowboy Carter: All 27 Tracks Ranked". Billboard. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה) Pop Airplay, בילבורד, ‏25 במאי 2024 Adult Pop Airplay, בילבורד, ‏1 ביוני 2024 devops, Radio Songs, Billboard, ‏25 במאי 2024 (באנגלית אמריקאית)
ריכרד מילר

ריכרד מילר (בגרמנית: Richard Müller‏; 4 בנובמבר 1891 – 16 ביולי 1943) היה היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. מילר נולד ב-4 בנובמבר 1891 באמזלך, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1908 התגייס מילר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-9, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף מילר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביוני 1933 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-20 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד גדוד ההנדסה ה-62. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה מילר למפקד רגימנט ההנדסה ה-511, ופיקד עליו במהלך הקרבות השונים. ב-4 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-211 בחזית המזרחית, וב-1 במרץ אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-7 במרץ 1943 הוא קיבל על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. מילר נהרג ב-16 ביולי 1943 צפונית מזרחית לאוריול, במהלך קרב קורסק. מדיה וקבצים בנושא ריכרד מילר בוויקישיתוף ריכרד מילר באתר oocities
הדיוויזיה ה-715 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-715 (בגרמנית: 715. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. דיוויזיית הרגלים ה-715 (הסטטית) הופעלה ב-8 במאי 1941, ונשלחה לדרום מערב צרפת באותו הסתיו. בסוף קיץ 1943, היא השתלטה על גזרת קאן-ניס על חוף הים התיכון כאשר גורמים מהארמייה הרביעית האיטלקית חזרו הביתה. בינואר 1944 נשלחה הדיוויזיה ה-715 לאיטליה בעקבות נחיתות בעלות הברית באנציו ונלחמה שם עד יוני, תוך שהיא סופגת אבדות כבדות כאשר בעלות הברית פרצו מראש החוף וכבשו את רומא. היא נשלחה לעורף, שם נבנתה מחדש, בעיקר מחיילים של רגימנט הגרנדירים המחוזק 1028 ומדיוויזיית הצללים Wildflecken, שאותם קלטה. הדיוויזיה נלחמה בקרבות הקו הגותי בספטמבר והועברה לגזרה האדריאטית זמן קצר לאחר מכן. במהלך תקופה זו לחם גדוד ברסליירי האיטלקי "ממלי" בפיקודו של דיוויזיית הרגלים ה-715. הדיוויזיה נבנתה מחדש בפברואר 1945, וכללה כעת את רגימנטים הגרנדירים 725, 735 ו-774 (שני גדודים כל אחד), רגימנט ארטילריה 671 (שלושה גדודים), גדוד הרובאים 715, גדוד ההנדסה 715, גדוד משחיתי הטנקים 715, פלוגת קשר 715 וגדוד תחלופה 715. בתחילת 1945 היא נשלחה לארמיית הפאנצר הראשונה בחזית המזרחית, נלחמה בשלזיה עילית ונכנעה לסובייטים באזור טאבור - פיסק בצ'כוסלובקיה ב-2 במאי. ארנסט ונינג (2 במאי 1941 – 1 ביוני 1942) קורט הופמן (1 ביוני 1942 – 5 בפברואר 1944) הנס-גאורג הילדברנדט (5 בפברואר 1944 – 1 ביולי 1944) הנס פון רוהר (1 ביולי 1944 – 18 בספטמבר 1944) הנס-יואכים אהלר (18 בספטמבר 1944 – 18 בספטמבר 1944) הנס פון רוהר (30 בספטמבר 1944 – 2 במאי 1945) הדיוויזיה ה-715 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אלמנה שחורה

אלמנה שחורה (שם מדעי: Latrodectus tredecimguttatus) הוא מין של עכביש, הידוע בשל הארס העצבי המסוכן שלו. המין נפוץ באזור הים התיכון כולל ישראל, מספרד במערב ועד מרכז אסיה במזרח. באנגלית הכינוי "black widow spider" מתייחס למספר מינים נוספים שתפוצתם שונה, דבר היוצר לעיתים בלבול. צבע הבטן שחור בוהק, הגב בעל שלוש שורות של כתמים אדומים/כתומים או ללא כתמים כלל (מכאן נובע השם הלטיני tredecimguttatus, בעלת שלוש עשרה נקודות). בטנה בעלת פס אדום רוחבי או ללא פס כלל. גודלן של הנקבות מגיע ל-4 ס"מ וגודלם של הזכרים כמחצית מגודל הנקבות, אך רגליהם ארוכות יותר, ובטנם עדינה יותר. האלמנה השחורה ניזונה בעיקר מחרקים, אבל לעיתים אוכלת גם נדלים, מרבי רגליים ועכבישאים אחרים. כמו כן פעמים רבות נצפתה האלמנה כאשר ברשתה עקצנים צהובים. היא טווה רשת דביקה של קורים, וברגע שטרף נלכד ברשת, האלמנה יוצאת - גולשת על הקורים, החוצה ממחבואה, ומשתקת אותו בארסה. עד לשיתוק הקורבן חולפות כ-10 דקות, ובמהלך זמן זה אוחזת האלמנה את הטרף בכוח. לאחר שהטרף שותק מפרישה האלמנה אנזימים מעכלים אל תוך טרפה ונסוגה אל תוך אוהל המחבוא שלה ביחד עם טרפה המשותק, עד תום האכילה. נקבות האלמנה השחורה ידועות בכך שהן טורפות זכרים לאחר שהן מזדווגות עימם, דבר זה מתאפשר הודות לכך שהנקבות גדולות ביחס לזכרים. הנקבות תופסות את הזכר לאחר ההזדווגות ומזריקות לגופו ארס. מכאן מקור שמה של האלמנה, אף על פי שטריפת הזכר לאחר ההזדווגות היא מעשה שרוב העכבישות עושות ולא רק האלמנות. שמה של האלמנה השחורה משמש לעיתים ככינוי לאישה שרצחה את בעלה. הארס גורם לשחרור מוגבר של אצטילכולין שיוצר התכווצות ממושכת של השרירים ברוב חלקי הגוף וכתוצאה מכך נגרמים לקורבן כאבים קשים ביותר. הטיפול בנשיכת האלמנה השחורה הוא לרוב במשככי כאבים אופיואידים ובנזודיאזפינים להרגעת השרירים המכווצים. לרוב לא משתמשים בנסיוב לארס האלמנה, משום שקיים סיכוי לתגובה אלרגית חריפה. אף שמספר מקרי הנשיכה אינו מבוטל, מדובר בעכביש ביישן בעל מזג רגוע הנוטה להימנע ממגע עם בני אדם וינשך רק במקרה של התגרות חוזרת או כאשר יחוש בסכנה ממשית. בישראל, נמנה העכביש יחד עם הארסן החום על שני מיני העכבישים היחידים המסוכנים לאדם, והוא מצוי בעיקר באזורים יבשים ומבודדים: מדבר יהודה, אזור ים המלח והערבה, הנגב ובמספר מקומות מצומצם ברמת הגולן והגליל התחתון. אלמנה שחורה, באתר ITIS (באנגלית) אלמנה שחורה, באתר NCBI (באנגלית) אלמנה שחורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אלמנה שחורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלמנה שחורה, באתר GBIF (באנגלית) עמיר וינשטיין, חלון פתוח לעכבישים - אלמנה שחורה. אסף גולן ודליה מזורי 'כמעט הכניסה לפה: תינוקת נעקצה על ידי אלמנה שחורה 20 באוקטובר 2016 באתר nrg סיוט בשירותים הניידים: עכביש ארסי נשך צעיר באיבר מינו, באתר ynet, 27 באפריל 2016 אחיה ראב"ד, תושב הצפון ננשך ע"י אלמנה שחורה, מצבו קשה, באתר ynet, 15 ביוני 2012 Steven R Offerman, G Patrick Daubert, Richard F Clark, The Treatment of Black Widow Spider Envenomation with Antivenin Latrodectus Mactans: A Case Series, The Permanente Journal 15, 2011, עמ' 76–81 Hoyte Co, Cushing Ta, Heard Kj, Anaphylaxis to Black Widow Spider Antivenom, The American journal of emergency medicine, ‏2012-06 (באנגלית)
דייל וולף

דייל אדוארד וולף (באנגלית: Dale Edward Wolf;‏ 6 בספטמבר 1924 – 20 במרץ 2021) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הרפובליקנית שכיהן כסגן מושל דלאוור ה-22 בשנים 1989–1992, וכמושל דלאוור ה-70 במשך שלושה שבועות מדצמבר 1992 ועד ינואר 1993. דייל וולף נולד בעיר קרני שבנברסקה, כבנם של הארי ואירן וולף. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת נברסקה–לינקולן עם תואר בחקלאות. ב-מלחמת העולם השנייה הוא לחם כלוטננט ראשון בצבא ארצות הברית, ועוטר בכוכב הארד ובלב הארגמן בקרב אוקינאווה. ב-1945 נשא וולף לאישה את קלריס איליין מרשל, ולשניים נולדו ארבעה ילדים. לאחר המלחמה קיבל וולף תואר דוקטור לפילוסופיה בחקלאות מאוניברסיטת ראטגרס, ועד מהרה החל לעבוד בחטיבת המחקר החקלאי של חברת דופונט. הוא היה ליושב ראש מועצת המנהלים לעסקי תרופות של דופונט וסגן נשיא הקבוצה לעסקי חקלאות. בינתיים, הוא היה בזמנים שונים יושב ראש של איגוד החקלאיות הכימית הלאומית, יושב ראש של איגוד החקלאות הכימית הבינלאומית, וחבר המועצה של אגודת הייצור הפרמצבטי. ב-1987 הוא פרש מדופונט כדי לקבל מינוי ממושל דלאוור מייק קאסל כמנהל הפיתוח המדינתי, אחראי על תקצוב ההון, שיכון לעניים, תיירות ופיתוח כלכלי. ב-1988 היה וולף בחירתו של מושל דלאוור המכהן מייק קאסל לתפקיד סגן המושל, ונבחר לתפקיד בבחירות לאחר שהביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית קארי א. הינדס. הוא כיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת מ-20 בינואר 1989 ועד 31 בדצמבר 1992. בשנת סיום כהונתו הוא בחר שלא להתמודד על משרת המושל מול מועמד הדמוקרטים טום קרפר. אך כאשר המושל קאסל התפטר כדי לאייש מושב שנבחר אליו בבית הנבחרים של ארצות הברית, הושבע וולף כממלא מקומו למשך 20 הימים הנותרים לתקופת כהונתו המתוכננת של קאסל. בהמשך שימש וולף כיושב ראש דיינל אינטרנשיונל, קבוצת ייעוץ שמסייעת לחבורת שמתעניינות בקשרים עסקיים עם סין. ב-1995 הוא התגורר בגואנגג'ואו, בה הוא הקים משרד עבור חברת עורכי הדין "מזולו-מקקנדיש", שבה הוא היה יועץ בינלאומי בכיר. הוא היה סגן יושב ראש מועצת המנהלים של תאגיד הביו-חקלאות אמרלד, חברת חקלאות ביו-טכנולוגית בלאנסינג, מישיגן, והחל מ-1998 סגן יושב הראש של התאגיד הפיננסי WSFS. הוא ישב בראש המועצה המתאמת הראשונה של דלאוור לפגיעות סמים ואלכוהול, והיה יושב הראש של SURJ (תמוך במה שצודק ונכון), ארגון המקדיש עצמו לשיפור מערכת המשפט הפלילי בדלאוור. דייל וולף נפטר בווילמינגטון ב-20 במרץ 2021. מדיה וקבצים בנושא דייל וולף בוויקישיתוף דייל וולף באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) דייל וולף באתר The Political Graveyard (באנגלית) דייל וולף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
A Posteriori

A Posteriori (בעברית: בְּדִיעֲבַד) הוא אלבום האולפן השישי של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, בראשות המוזיקאי והמפיק הרומני-גרמני מיכאל קרצו, שיצא לאור ב-22 בספטמבר 2006 בהוצאת וירג'ין רקורדס ברחבי העולם ובהוצאת כריזמה רקורדס בארצות הברית. מתוך האלבום יצא סינגל אחד בלבד. בדצמבר 2006, האלבום הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום העידן החדש הטוב ביותר" בטקס שאירע בשנת 2007. בעוד שהאלבום הקודם, Voyageur, הכיל כמויות מזעריות של צלילי החותם של הפרויקט, A Posteriori מכיל רק את צלילי "קרן האניגמה" ("קרן הערפל") בדקת הפתיחה של האלבום, וגם אז מדובר בקטע מהיר. חדשות ומידע אודות שם האלבום ורשימת הרצועות שלו פורסמו לראשונה ב-18 ביולי 2006 דרך אתר האינטרנט Crocodile-Music.de והפורומים של EnigmaMusic.com, בעוד שעטיפת האלבום פורסמה לציבור עשרה ימים לאחר מכן. הרצועה הראשונה שהתפרסמה לציבור הייתה "Hello and Welcome", שיצא כסינגל עצמאי בשנת 2006. ההנהלה של אניגמה הצהירה לאחר מכן כי גרסה חדשה תיכלל בתקליט, בעוד שהסינגל המוביל מהאלבום עצמו יהיה "Goodbye Milky Way". A Posteriori הפך לאלבום הראשון של אניגמה שהוקלט באולפן ההקלטות הנייד החדש של המפיק המוזיקלי הגרמני-רומני מיכאל קרצו. "A posteriori" הוא ביטוי לטיני המתורגם כ"לאחר מעשה", מתייחס לידע אמפירי, התפיסה האפיסטמולוגית של הוצאת ידע מניסיון העבר. "Eppur si muove", מאוית לסירוגין "E pur si muove!", הוא ביטוי איטלקי שתורגם ל"ואף על פי כן נוע תנוע", המיוחס לגלילאו גליליי לאחר שנגזר עליו לחזור בו מאמונתו במודל ההליוצנטרי. ת'ום יורק מ-AllMusic כתב, ”אם אתה אוהב את צליל האניגמה, זה [האלבום] יתאים לך. עם זאת, הוא מחדש במקצת”. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיכאל קרצו.  אלא אם כן צוין אחרת, המידע מותאם מהערות האלבום. אניגמה מיכאל קרצו – לחן, כתיבה, שירה (6, 10, 12), הפקה, תכנות, הנדסה מוזיקאים נוספים לואיזה סטנלי – קריינות (4, 12) אנדרו דונלדס – שירה (8) מידע על האלבום A Posteriori באתר MusicBrainz מידע על האלבום A Posteriori באתר AllMusic האלבום A Posteriori באתר Discogs האלבום A Posteriori באתר ספוטיפיי העידן החדש • אמביינט • טראנס • האוס • אלקטרוני Enigma Música.com - Análisis de Albums. ENIGMA «A Posteriori», web.archive.org, ‏2009-09-05 A Posteriori, 2006-09-16, נבדק ב-2024-04-01 Enigma - Goodbye Milky Way (Official Video), נבדק ב-2024-04-01 Enigma | Artist | GRAMMY.com, grammy.com Enigma - Hello And Welcome (Official Video), נבדק ב-2024-04-01 Crocodile-Music Management & Publishing / ENIGMA : - ), web.archive.org, ‏2006-06-30 Enigma Música.com - Análisis de Albums. ENIGMA «A Posteriori», web.archive.org, ‏2009-09-05 Jay Simons, "Did Galileo Really Say: “And Yet It Moves”?", 2014 Darin Hayton, "Toward a history of “eppur si muove”" A Posteriori - Enigma | Album | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-04-01 "Russian album certifications – Enigma – A Posteriori"
ערים ברצועת עזה

הערים ברצועת עזה, כלולות בחמש נפות הרשות הפלסטינית, שנוהלו על ידי ממשל חמאס ברצועת עזה מאז השתלטות חמאס על רצועת עזה ב-2007 ועד מלחמת חרבות ברזל. להלן רשימה של כל הערים ברצועת עזה, שנוהלו על ידי ארגון הטרור חמאס, נפותיהן, תחומי השיפוט שלהן, ואוכלוסייתן המוערכת בידי גורמים שאינם בהכרח אמינים, כמו משרד הפנים של הרשות, בשנים 2006 ולאחר מכן ב-2017. ערים בישראל רצועת עזה