laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'ורדן טל

ז'ורדן טל (בצרפתית: Jordan Tell; נולד ב-10 ביוני 1997 בלז אבים שבגוואדלופ) הוא כדורגלן גוואדלופי-צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת גוואדלופ. טל גדל במחלקות הנוער של סולידריטה סקולאר וקן. בשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של קן, וב-2 באפריל 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1-0 ללוריאן במסגרת המחזור ה-31 בליגת העל הצרפתית לעונת 2016/2017. בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה במועדון. ב-1 ביולי 2017 חתם טל בסטאד רן מליגת העל הצרפתית. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טרואה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2017/2018. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במועדון. בסך הכל ערך טל שש הופעות ליגה במדי המועדון. בהמשך הושאל לואלנסיין, אורליאן וקן מליגת המשנה הצרפתית. ב-7 ביולי 2020 חתם טל בקלרמון פוט מליגת המשנה הצרפתית. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם המועדון לליגת העל הצרפתית. בסך הכל שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 48 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. ב-31 בינואר 2022 חתם טל על חוזה לשנה וחצי בגרנובל מליגת המשנה הצרפתית. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים, ובתום החוזה שוחרר מהמועדון. ב-26 במרץ 2023 ערך טל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ, בהפסד 1-0 לנבחרת קובה במסגרת ליגת האומות של CONCACAF לעונת 2022/2023. ב-16 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 5-0 על נבחרת אנטיגואה וברבודה במסגרת מוקדמות גביע הזהב 2023. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2023, וערך שתי הופעות בטורניר. מדיה וקבצים בנושא ז'ורדן טל בוויקישיתוף ז'ורדן טל, ברשת החברתית אינסטגרם ז'ורדן טל, באתר Transfermarkt ז'ורדן טל, באתר Soccerway ז'ורדן טל, באתר WorldFootball.net ז'ורדן טל, באתר National Football Teams ז'ורדן טל, באתר FootballDatabase.eu JORDAN TELL EST CLERMONTOIS ! באתר הרשמי של קלרמון פוט, 7 ביולי 2020 (בצרפתית) JORDAN TELL EST GRENOBLOIS ! באתר הרשמי של גרנובל, 31 בינואר 2022 (בצרפתית)
רשימת האוניות שטבעו בקרב יוטלנד

רשימת האוניות שטבעו בקרב יוטלנד היא רשימה של אוניות שאבדו במהלך קרב יוטלנד. קרב זה נערך בין הצי הגדול של הצי המלכותי הבריטי לבין צי הים הפתוח של הצי הקיסרי הגרמני ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הרשימה היא לפי סדר כרונולוגי של זמן הטביעה. השעה ביום לעומת "פעולה" עשויה להשתנות, מכיוון שספינות מסוימות ספגו את הנזק הקטלני שלהן במהלך פעולה אחת, אך צלעו למועד מאוחר יותר או אפילו לפעולה מאוחרת יותר. רוב האבדות בנפש הבריטיות הגיעו מכוח סיירות המערכה תת-אדמירל סר דייוויד ביטי, שאיבד את קווין מרי ואת אינדפטיגבל בדקות הפתיחה, ואת אינווינסיבל שעתיים לאחר מכן, עם אובדן של 3,309 מלחים. פרויקט רשימות הצוותים בקרב יוטלנד
הוגו קראפט

הוגו קראפט (בגרמנית: Hugo Kraft;‏ 10 בפברואר 1866 – 15 בנובמבר 1925) היה ויצה-אדמירל של הצי הקיסרי הגרמני. הוגו קראפט נולד ב-10 בפברואר 1866 בהמבורג והצטרף לצי הקיסרי הגרמני ב-16 באפריל 1883. ב-17 באפריל 1886 הוא הועלה לדרגת לויטננט צור זי, ב-25 במרץ 1890 לדרגת אובר-לויטננט צור זי, ב-19 באוגוסט 1896 לדרגת קפיטן-לויטננט, וב-8 באוקטובר 1902 לדרגת קורבטנקפיטן. בשנת 1888, הוא היה קצין פלוגה בפלגת המספנות השנייה (וילהלמסהאפן). מספטמבר 1905 עד 30 בספטמבר 1907, היה מפקד הסיירת SMS ברלין. בתפקיד זה הועלה לדרגת פריגטנקפיטן ב-27 באפריל 1907. לאחר מכן שימש כראש מחלקה במטה האדמירליות של הצי עד מאי 1910. לאחר מכן הוא פיקד על הסיירת המשוריינת SMS שרנהורסט עד נובמבר 1911. מינואר 1911 עד מרץ 1911 הוא שימש בנוסף כמפקד שייטת הסיירות. בתור קפיטן צור זי (דרגה אליה הועלה ב-13 באוקטובר 1908 ), הוא פיקד על אוניית המערכה SMS וסטפאלן מ-17 באפריל 1912 עד 3 באוקטובר 1913. ב-14 ביולי 1914, הוא הועלה לדרגת קונטר-אדמירל. ממרץ 1914 עד אפריל 1916, קראפט היה מנהל המספנה הראשי של המספנה בווילהלמסהאפן. לאחר מכן, הוא הועלה לדרגת ויצה-אדמירל ב-25 בנובמבר 1916 ומונה למנהל מחלקת המספנות במשרד הצי הקיסרי עד דצמבר 1917. בינואר/פברואר 1918 ושוב ביוני/יולי 1918 הוא היה סגן מפקד השייטת הרביעית. בינתיים הוא היה סגן מפקד השייטת השלישית באפריל/מאי 1918. באוגוסט 1918 הוא מונה למפקד השייטת השלישית. במהלך מרד המלחים בקיל בנובמבר 1918, הוא היה מפקד השייטת השלישית, שנחשבה למקור התסיסה העיקרי. קראפט עצר כמה מלחים ומסיקים, מה שתרם להסלמה של התסיסה. הוא שוחרר מהצי ב-8 בינואר 1919 ומת בביתו בהמבורג ב-15 בנובמבר 1925. Kaiserliche Admiralität (1888). Rang- und Quartierliste der Kaiserlich Deutschen Marine für das Jahr 1888. p. 55. ISBN 978-3-95427-160-3. Vollständige Dienstaltersliste (Anciennetätsliste) der Offiziere des deutschen Reichsheeres, der kaiserlichen Marine und der Kaiserlichen Schutztruppen. August Kopfer. 1914. p. 4. Militär-Wochenblatt. E.S. Mittler. 1911. p. 227. Rangliste der deutschen Reichsmarine: Nachtrag. 1909. p. 99.
תופסת תחרותית

הצ'ייס טאג או תופסת תחרותית הוא ספורט אתגרי המשלב בעצמו אלמנטים של אתלטיקה ופארקור ובעצם מהווה שלב הבא בהתפתחות שלו. World Chase Tag (אנ') הוקם בשנת 2012 באנגליה על ידי כריסטיאן דיוו, לאחר שהוא שיחק עם ילדיו בחצר האחורית שלו וחפצים כמו כיסאות ושולחנות שהיו בחצר שלו היו למכשולים. הוא ואחיו פיתחו את הרעיון ותכננו את החוקים והמכשולים שישמשו את המשחק, ותוך כמה שנים ממפגשים חובבניים בהייד פארק שבלונדון זה הפך לתחרות בינלאומית שבא משתתפים טובי הפרקוריסטים ואלופי תחרויות הנינג'ה מרחבי העולם. נכון לשנת 2023 הארגון מהווה את הליגה הראשונה ויחידה לתוספת תחרותית. כדי להגיע לאליפות העולם צריך לעבור 3 שלבים. הראשון הוא התחרות הארצית, השנייה היא יבשתית ורק לאחר מכן ניתן לקחת חלק באליפות העולם. נכון להיום התקיימו כבר 5 אליפויות עולם ובאוקטובר 2023 אמורה להתקיים האליפות השישית שתעבור בלונדון. זירת הצייסטאג היחידה הראשונה בישראל D-Chase הזירה הראשונה לצ'ייסטאג בישראל הוקמה בשנת 2023 בעיר חדרה, במתחם הספורטלנד שבכתובת פרנק 17, בהובלתו של אולג גוחמן, מתחרה באליפות העולם ב-2022. הזירה נבנתה בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים של World Chase Tag וכוללת מבנה מכשולים ייחודי המאפשר קיום תחרויות ואימונים מקצועיים. בזירה מתקיימים חוגים, אירועים ותחרויות באופן קבוע, והיא מציעה גם שעות פתוחות לאימון עצמי ואישי. הקמתה סימנה אבן דרך חשובה בפיתוח הענף בישראל, כשהיא הופכת את הספורט לנגיש יותר לקהל הרחב ותורמת לקידום נבחרת ישראל בזירה הבינלאומית. בתחרות משתתפות שתי קבוצות של עד 6 שחקנים במשך 16 סבבים. בכל סבב, נכנס לזירה נציג אחד מכל קבוצה, אחד בתפקיד התופס ואחד בתפקיד הנמלט. השחקנים מתחילים את הסיבוב בשני הקצוות של זירה בגודל 12 על 12 מטרים הידועה בשם "ה-quad". הזירה מלאה במכשולים שונים שהשחקנים יכולים לעבור מעליהם, מתחתיהם או ביניהם באמצעות פארקור. לתופס יש 20 שניות לתפוס את הנמלט בידיו. אם אחד השחקנים דורך מחוץ לזירה, הוא מפסיד בסבב. רק הקבוצה הנמלטת יכולה לזכות בנקודות. תפיסה של שחקן לא מזכה בנקודות ובמקום זאת הופכת את תפקידי הקבוצות כשהתופס הופך לנמלט בסבב הבא. הימלטות מוצלחת מזכה את הקבוצה של הנמלט בנקודה, והנמלט ממשיך לברוח גם בסבב הבא. השחקן שהפסיד מוחלף על ידי אחד מחברי הקבוצה שלו שהופך לתופס במקום. בין כל סבב לסבב ישנה הפסקת מנוחה של 25 שניות. הקבוצה שצברה את מירב הנקודות אחרי 16 סבבים מנצחת. תיקו מוביל לשלב שובר שוויון בתחרות הכולל שני סבבי משחק נוספים בהשתתפות כל השחקנים, בכל אחד מהסבבים אחת הקבוצות היא התופסת והשניה הנמלטת. הקבוצה עם משך זמן הבריחה הארוך ביותר מנצחת. אם גם שובר השוויון מסתיים בתיקו, ממשיכים לשני סבבים נוספים של שובר השוויון עד שאחת הקבוצות מנצחת. אתר האינטרנט הרשמי של תופסת תחרותית תופסת תחרותית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני מורביה

דני מורביה הוא פוליטיקאי ישראלי אשר כיהן כראש המועצה האזורית לכיש בין השנים 2004 ל-2024. מורביה הוא תושב מושב ניר חן. ב-2004 ניצח את ראש המועצה היוצא, אלי אוזן. בינואר 2009 ניצח את זאב שלמה ברוב של 53%. בשל הבטחותיו במהלך מערכת הבחירות לפטור מארנונה לשטחי מרעה, בית המשפט ביטל את תוצאות הבחירות בדצמבר 2009 וקבע על קיום בחירות חוזרות. באפריל 2010 בית המשפט העליון ביטל את ההחלטה והשאיר את תצאות הבחירות על כנן. ב-2013 ניצח ברוב של 67%, ואחוז ההצבעה היה גבוה משמעותית מהממוצע הארצי - 80%. ב-2018 ניצח את בועז שלמה ברוב של 66.55%. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2024 הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת. טובה דדון, ביהמ"ש ביטל מינוי ראש מועצת לכיש: "נתן שוחד", באתר ynet, 20 בדצמבר 2009 העליון: לא קמה עילה לביטולן של הבחירות למועצת לכיש - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il אלי אשכנזי, 60.5% הצבעה בממוצע נרשמו בבחירות למועצות האזוריות, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2013
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021

התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021 (באנגלית: FIDE Grand Swiss Tournament 2021) היא המהדורה השנייה של התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה שהתקיימה בין 25 באוקטובר ל־8 בנובמבר 2021 בריגה, לטביה. התחרות היוותה תחרות העפלה לתחרות המועמדים 2022 ושני מועמדים הגיעו ממנה: המנצח עלי רזא פירוזג'א והמקום השני פביאנו קרואנה. התחרות שוחקה בשיטה השווייצרית ב־11 סיבובים. כאשר בכל משחק יש לכל מועמד 100 דקות, 50 דקות נוספות לאחר המהלך ה־40, 15 דקות נוספות לאחר המהלך ה־60. ותוספת של 30 שניות לכל מהלך החל מהמהלך הראשון. במקרה של שוויון בין מספר שחמטאים הדירוג נקבע לפי שוברי השוויון הבאים (בסדר יורד): בוכהולץ 1-: ממוצע התוצאות של היריבים, לא כולל היריב עם התוצאה הנמוכה ביותר. בוכהולץ: ממוצע התוצאות כל היריבים. סונבורן-ברגר: סכום התוצאות של היריבים אותם ניצח + חצי מסכום התוצאות של היריבים איתם סיים בתיקו תוצאות המשחקים בין השחקנים בשוויון הגרלה בתחרות תוכנן שישתתפו 114 שחמטאים, לפי הפירוט הבא: 100 שחמטאים העפילו על בסיס דירוג במהלך שנה מיולי 2020 ועד יוני 2021 אלופת העולם לנשים – ג'ו ונג'ון 4 מועמדים יבשתיים, אחד מכל יבשת (אירופה, אסיה, אמריקה ואפריקה) 4 מתמודדים לפי החלטת נשיא פיד"ה 5 מתמודדים לפי החלטת המארגנים באוגוסט 2021 פורסמה רשימה 100 השחמטאים על בסיס דירוג כולל 20 מחליפים. מספר שחמטאים החליטו שלא להשתתף, כולל 12 מ־20 המדורגים הראשונים. בספטמבר 2021 פורסמה רשימת 114 המשתתפים. באוקטובר 2021 התפשטה מגפת הקורונה בלטביה, דבר שהוביל לסגר כללי במדינה. התחרות לא בוטלה או הוזזה, ולכן כשבוע לפני התחרות ביטלו מספר שחמטאים את השתתפותם, כולל 5 מ־10 השחמטאים מובילים: אלכסנדר גרישצ'וק, ריכרד רפורט, שחריאר ממדיארוב, היקארו נקמורה ווידיט גוג'ראתי. בעקבות זאת, התחרות התקיימה רק עם 108 שחמטאים. בתחרות חולקו פרסים בסך כולל של 425 אלף דולר לפי הפירוט הבא: בתחרות זכה עלי רזא פירוזג'א לאחר שצבר 8 נקודות מתוך 11. פביאנו קרואנה וגריגורי אופרין (Григо́рий Опа́рин) סיימו עם 7.5 נקודות. קרואנה דורג שני בעקבות שובר השוויון הראשון (בוכהולץ 1-) בו קיבל 67 לעומת 63.5 של אופרין. 13 שחמטאים סיימו עם 7 נקודות. בעקבות התוצאה פירוזג'א וקרואנה עלו לתחרות המועמדים 2022. אתר האינטרנט הרשמי של התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021 (באנגלית) תוצאות התחרות, באתר The Week in Chess תקנון התחרות
רפי אלמליח

רפאל (רפי) אלמליח (נולד ב-3 ביולי 1966) הוא מתכנן ערים המשמש כמנכ"ל מינהל התכנון בכפוף לשר הפנים. נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון "הימלפרב" בירושלים. שירת בצבא בחיל המודיעין. למד תואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית בירושלים בה הוסמך ב-1996 בגאוגרפיה ותכנון ערים. לאחר סיום לימודיו החל אלמליח את דרכו המקצועית במינהל מקרקעי ישראל והוביל את הקמת מערכת המידע הגאוגרפית והתכנונית של הארגון. ב-1998 מונה לרפרנט מחוז חיפה באגף תו"פ ובשנת 2003 מונה לתפקיד לסגן מנהל אגף בכיר לתכנון ולפיתוח במינהל מקרקעי ישראל. במסגרת תפקיד זה כיהן כנציג המינהל במועצה הארצית לתכנון ובנייה. בין השנים 2008 עד 2012 שימש כסמנכ"ל לתכנון ולפיתוח בפועל במינהל מקרקעי ישראל. במסגרת התפקיד עיצב את מטרות התכנון בהתאם למטרות ולמדיניות הממשלה ומועצת מקרקעי ישראל. משנת 2012 ועד לשנת 2022 כיהן כמנהל אגף בכיר לתכנון ופרויקטים ברשות מקרקעי ישראל. במסגרת זו, הוביל את קידומן של מאות תוכניות לבנייה ופיתוח תשתיות. הבולטות שבהן: קידום התוכנית למפרץ החדשנות בחיפה, פינוי שדה דב, וכן תוכניות ענק בצריפין, תל השומר וסירקין. בנוסף, תכנון רובע חדש לעיר אשקלון ולערים בדרום ופיתוח נרחב של קריית גת בה זכה בתואר יקיר העיר בשנת 2022. נוסף על כך, סייע ביצירת מענה תכנוני לדיור של כ-2.5 מיליון תושבי המדינה וקידם שורת תוכניות עבור הקמת והרחבת בתי חולים קיימים בשיתוף עם משרד הבריאות ודיור מוגן. לאורך הקריירה כיהן אלמליח כחבר במועצה הארצית לתכנון ובנייה, בוועדה לתשתיות לאומיות, בוועדות המחוזיות, בוותמ"ל, בוועדות המשנה של המועצה הארצית ובמוסדות תכנון במועצת גנים לאומיים ושמורות טבע ובקרן לשמירה על שטחים פתוחים. ביוני 2022 נבחר בהמלצת ועדת איתור מקצועית להחליף את דלית זילבר בתפקיד מנכ"ל מינהל התכנון. עם כניסתו לתפקיד הודיע על שורה של רפורמות כשהמרכזיות שבהן: הקמת רשות רישוי ארצית, הפיכת מינהל התכנון לגוף יוזם שמוסדותיו ייזמו בעצמן תוכניות מפורטות ותוכנית אסטרטגית בראייה מרחבית לשנת 2050. החליט על הכנת תוכנית אסטרטגית לתשתיות ואישור היקפים נדרשים והערכות להכפלת אוכלוסייה בתוכניות למגורים, תעסוקה, תשתיות ושטחים פתוחים, קידום תכנון לתשתיות, ייעול הליך הרישוי. נשוי ואב ל-3, מתגורר במודיעין. "100 המשפיעים - רפי אלמליח, ראש מינהל התכנון" אתר TheMarker. "רפי אלמליח מנהל התכנון יוצא לדרך עם תוכנית אסטרטגית לתשתיות", 04.06.2023, YouTube סודות הנדל"ן. "70 המשפיעים 2022 - רפי אלמליח, מנכ"ל מינהל התכנון", אתר "מגדילים"- נדל"ן והתחדשות עירונית". "משבר השכירות: מינהל התכנון יקדם מגה-פרויקטים להשכרה לצמיתות", באתר ynet, 16.08.23 מהפכת התכנון: הוועדות המחוזיות יהפכו ליזמיות נדל"ן, באתר כלכליסט, 25.10.22 המאבק ב"חום העירוני": "אנחנו מדינה חמה, וזה יתרון וחיסרון", באתר ynet, 21.6.23 מנכ"ל מינהל התכנון: "מקדמים מטרו בירושלים, נשקול חיבור למבשרת ציון ומעלה אדומים", באתר TheMarker, 23 בינואר 2023 צעד ענק לאנרגיה מתחדשת: אושרה התכנית הארצית לאגירת אנרגיה, באתר וואלה, 13.8.23 "רפי אלמליח". TheMarker. נבדק ב-2023-08-29. "רפי אלמליח, לשעבר בכיר ברשות מקרקעי ישראל, נבחר לג׳וב החם ביותר בשוק הנדל״ן". TheMarker. נבדק ב-2023-08-29. ערוץ 7, באתר www.inn.co.il רפי אלמליח מנהל התכנון יוצא לדרך עם תוכנית אסטרטגית לתשתיות פרק 29, נבדק ב-2023-08-29
קווינסי הוף

קווינסי הוף (בהולנדית: Quincy Hoeve; נולד ב-3 באפריל 2003 בקרלנדייק שבבונייר) הוא כדורגלן בוניירי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פולנדם מליגת העל ההולנדית ובנבחרת בונייר. הוף גדל במחלקות הנוער של אתלטיקו טרה קורה, ספרטה רוטרדם, ז'יל ויסנטה ופולנדם. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של פולנדם. ב-19 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 4-1 לגו אהד איגלס במסגרת המחזור השני בליגת העל ההולנדית לעונת 2023/2024. ב-3 ביוני 2022 ערך הוף את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בונייר, בניצחון 4-1 על נבחרת איי טרקס וקייקוס במסגרת ליגת האומות של CONCACAF לעונת 2022/2023. ב-6 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת סנט מארטן במסגרת אותו טורניר. קווינסי הוף, באתר Transfermarkt קווינסי הוף, באתר Soccerway קווינסי הוף, באתר WorldFootball.net קווינסי הוף, באתר National Football Teams קווינסי הוף, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קווינסי הוף".
ירון לוי

האם התכוונתם ל... ירון לוי (קצין) – תת-אלוף בחיל הים הישראלי ירון לוי (פוליטיקאי) – חבר הכנסת מטעם יש עתיד
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה

ההתחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה (באנגלית: FIDE Grand Swiss Tournament) הוא טורניר שחמט בשיטה שווייצרית, המהווה חלק מסבב העפלה לאליפות העולם בשחמט. השחקנים שהעפילו לתחרות המועמדים מסומנים ברקע ירוק. נשים במהדורת 2019 לא התקיימה תחרות נפרדת לנשים והזוכות לנשים היו הנשים המדורגות במקומות הגבוהים ביותר בתחרות הפתוחה: הריקה דרונוואלי (אנ') (מקום 83 הכללי), דינארה סדואקסובה (אנ') (מקום 85 הכללי) סיימו שתיהן עם 5.5 נקודות הריקה דורגה ראשונה בזכות שובר שוויון. החל משנת 2021 מתקיימת תחרות נשים נפרדת מהתחרות הפתוחה והיא מהווה קריטריון להשתתפות בתחרות המועמדות. אליפות העולם בשחמט אתר האינטרנט הרשמי של התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה (באנגלית) "FIDE reforms the qualifications paths to the Candidates Tournament". www.fide.com. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, נאסר על שחקנים רוסים לשחק תחת דגל רוסיה ולכן הם משחקים תחת דגל פיד"ה תוצאות התחרות לנשים 2021 מאתר chess-results מוזיצ'וק העפילה לתחרות המועמדות כשסיימה במקום השלישי בגביע העולם ולכן המסיימת במקום השלישי עלתה מהתחרות השווייצרית
ליאור אשכול

ליאור אשכול (נולדה ב-1987) היא מנהלת ישראלית שכיהנה עד יולי 2024 כמנכ״לית חברת וולט. אשכול גדלה ברמת השרון ושירתה כקצינה בחטיבת המחקר של חיל המודיעין. היא בעלת תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת תל אביב וב-2017 סיימה MBA במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. בשנים 2013–2015 שימשה כמנהלת מותג בחברת פרוקטר אנד גמבל. בשנת 2016 עבדה כמנהלת מוצר בכירה באמזון במסגרת התמחות בלימודי ה-MBA. בשנים 2017–2019 עבדה כראש תחום מוצרים גלובליים במטה חברת WeWork בניו יורק. בשנת 2020 עבדה כדירקטור מוצר בחברת Healthy.io (אנ'). בנובמבר 2020 מונתה אשכול למנכ"לית וולט ישראל. היא החליפה את אמרי גלאי שקודם לתפקיד ניהולי באירופה. בתקופת כהונתה גדלה החברה מכ-100 עובדים לכ-1,000 עובדים ופעילות החברה התרחבה מגוש דן לכ-200 יישובים ומכסה כ-70% מהאוכלוסייה בישראל. כמו כן, בתקופתה התרחבה פעילות החברה מאספקת מזון ממסעדות בלבד למשלוחים מרשתות קמעונאיות בתחומי המזון, הפארם, האופנה ועוד. ביולי 2024 סיימה את תפקיד המנכ"לית וקודמה לאחראית על הפעילות האסטרטגית בהנהלה העולמית. ליאור אשכול, ברשת החברתית LinkedIn 50 הנשים המשפיעות של גלובס 2022, באתר גלובס, 28 במרץ 2022 ליאור אשכול במדור "40 under‏40" לשנת 2022, אייס אורנה יפת, ליאור אשכול מונתה למנכ"לית וולט ישראל, במקום אמרי גלאי, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2020 מערכת אנשים ומחשבים, ליאור אשכול מונתה למנכ"לית וולט ישראל, באתר אנשים ומחשבים, ‏11 בנובמבר 2020 שירי דובר, ‏בת 34 עם MBA מהרווארד: הכירו את מנכ"לית וולט ישראל החדשה, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2020 ראיון עם שאול אמסטרדמסקי, המנגנון | פרק 5 - החברה שרוצה לשנות את הכללים: המנגנון של מנכ"לית וולט, באתר כאן חדשות, ‏12 במרץ 2023 נווית זומר, בקרוב ימונה מחליף: מנכ"לית וולט ישראל קודמה להנהלה העולמית של החברה, באתר ynet, 1 ביולי 2024
מגדלי השעון העות'מאניים בישראל

מגדלי השעון העות'מאניים בישראל נבנו בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 במספר מקומות בארץ לציון 25 שנה לשלטונו של הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני. ההערכה היא שנבנו שבעה מגדלי שעון בארץ ישראל. שישה מגדלים כאלה קיימים עד היום. ב-1900 חל יום השנה ה-25 לשלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני על האימפריה העות'מאנית. כדי לציין אירוע זה הורה הסולטאן על הקמת כ-100 מגדלי שעון ברחבי האימפריה שיסמלו את כניסתה לעידן המודרני. המגדלים הוקמו במרכזן של ערים המשמעותיות עבור האימפריה ובדרך כלל סמוך למוסדות שלטון או על גבי מבנים היסטוריים. רבים ממגדלים אלו נהרסו עם השנים עקב מלחמות ופגעי טבע ורוב המגדלים שקיימים כיום נמצאים בטורקיה. מגדל השעון העות'מאני בטריפולי, לבנון מגדל השעון העות'מאני באיסטנבול כחלק מארמון דולמאבהצ'ה, טורקיה מגדל השעון העות'מאני בבית החולים "אפטל" באיסטנבול, טורקיה מגדל השעון העות'מאני באיזמיר, טורקיה מגדל השעון העות'מאני באיזמיט, טורקיה בארץ ישראל הוקמו כנראה שבעה מגדלים לציון שנה ה-25 לשלטונו של עבדול חמיד השני. לפי מחקרו של יהודה לבנוני קיימת מחלוקת אם מגדל השעון בנצרת אכן אמור להיכלל בקבוצה זו. כמו כן נטען שהמגדל בשער יפו בירושלים, שנבנה מעט מאוחר יותר נבנה בעצם לציון 30 שנה לשלטון הסולטן. בחלק מהמגדלים השעונים שוחזרו ופועלים כיום. ב-3 במאי 2004 הנפיק השירות הבולאי סדרת בולים בשם "מגדלי שעון עות'מאניים בישראל" וכל אחד מהבולים במחיר נקוב 1.30 ש"ח. הסדרה כוללת את המגדלים, בצפת, ירושלים, עכו, חיפה ויפו. למרות שיש שבעה מגדלים בארץ כללה הסדרה בולים של חמישה מגדלים לאחר שהוחרגו המגדל בנצרת (בטענה שייתכן ואינו שייך לקבוצה הספציפית) והמגדל בשכם (בטענה שהוא בשטחי הרשות הפלסטינית). יהודה לבנוני, למי צלצלו השעונים, הוצאה עצמית, 2003 אבנר וישניצר, היו זמנים - על שעונים ואנשים בשלהי התקופה העוסמאנית, הוצאת מגנס, 2022 רות קרק, מגדלי השעון בארץ ישראל, עתמול, עמודים 27–88 (1997) מדיה וקבצים בנושא מגדלי השעון העות'מאניים בישראל בוויקישיתוף סליחה עבד אל-חמיד, מה השעה ?, באתר של יואב אבניאון מגדלי השעון העותמאניים, באתר הפלי"ם עדי חשמונאי, הביג בן של צפת מתעורר לחיים, באתר "מקור ראשון", 11 במאי 2009 אימפריה בעקבות הזמן, באתר magnespress.co.il,‏ 20 בדצמבר 2022 סיפור שמתחיל במגדל השעון ביפו, באתר magnespress.co.il,‏3 בפברואר 2023 מגדלי השעון, באתר chaitours.co.il שבעת מגדלי השעון, באתר islamicart.co.il (אורכב, באנגלית) בני גבירצמן, המגדל שנמחה מחומות ירושלים, באתר "אבני מורשת" מגדל השעון בירושלים, באתר "אהבת ירושלים" של רפי כפיר דוד תדהר (עורך), "משה (מוריס) שינברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 421 מגדל השעון ביפו, באתר "יפו העתיקה" מגדל השעון בעכו, באתר "עכו העתיקה" עדי חשמונאי, הביג בן של צפת מתעורר לחיים, באתר "מקור ראשון", 11 במאי 2009 חזי כרמל, בשכם יש חדש, מעריב, 28 ביוני 1968 עלון מגדלי שעון עותמאניים בישראל, באתר התאחדות בולאי ישראל סדרת מגדלי השעון העות'מאניים בישראל, באתר "התאחדות בולאי ישראל"
איוואן בלינוב

איוואן בלינוב (ברוסית: Иван Блинов; ‏ 8 ביוני 1944 – 5 בנובמבר 1872) קליגרף ומיניאטוריסט, שעבד בצורה המסורתית. איוואן בלינוב נולד להורים אדוקי האמונה הישנה בכפר בגוברניית ני'ני נובגורוד. כנער החל להעתיק כתבי יד עתיקים. בשנים 1905–1906 הוזמן על ידי מועצת העיר ניז'ני נובגורוד ללמוד כתיבת כתבי יד במנזר סולובצקי. בנוסף לכך למד גם כתיבת כתבי יד וקליגרפיה במוזיאונים ובספריות רוסיות שונות. בשנים 1906–1909 הוא עבד בהוצאות הספרים של אדוקי האמונה הישנה. שם בלינוב פיקח על פרסום מספר ספרים חשובים והדפסות חוזרות. הוא עבד גם בעבודות פרטיות, ובין לקוחותיו היו בית רומנוב, המוזיאון ההיסטורי הרוסי ומוזיאון רומיאנצב. בשנת 1916 גויס בלינוב לבית חולים צבאי. בשנת 1919 הפך בלינוב לחבר במועצה המלומדים של המוזיאון ההיסטורי הרוסי. בשנת 1925 נאלץ בלינוב לחזור לכפר הולדתו עקב נסיבות משפחתיות. בשנים 1920–1930 עבד בעבודות שונות, היה חבר בחווה שיתופית והמשיך לעבוד על כתבי יד דתיים כתחביב, תוך שהוא נותר תחת חשדות בממשלה החילונית החדשה. בלינוב יצר כמעט 200 כתבי יד, רובם מכילים טקסטים דתיים שונים. הוא גם עבד על שימור של כמה כתבי יד חשובים. בנוסף לכך בלינוב ידוע כמאייר ספרים, גרפיקאי וצייר. מדיה וקבצים בנושא איוואן בלינוב בוויקישיתוף Blinov (Pravoslavnaia entsiklopediia) Gudkov, A. G. (2015). Ivan Gavrilovich Blinov, knizhnykh del master iz Gorodt͡sa [Ivan Gavrilovich Blinov, a book master from Gorodets] (in Russian). Kolomna: Liga. Gudkov, A. G. (2015). Ivan Gavrilovich Blinov, knizhnykh del master iz Gorodt͡sa [Ivan Gavrilovich Blinov, a book master from Gorodets] (in Russian). Kolomna: Liga
קהילת מבקשי דרך

קהילת מבקשי דרך היא קהילה של היהדות הרקונסטרוקציוניסטית שבסיסה הוא בבית כנסת בשכונת גבעת אורנים בירושלים. בשנת 1999 הצטרפה הקהילה לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל. הקהילה נוסדה בשנת 1962 על ידי הרב יעקב כהן, תלמידו של הרב מרדכי קפלן (מייסד הזרם הרקונסטרוקציוניסטי ביהדות), הרב משה חיים ויילר, רחל ינאית בן-צבי ופעילים נוספים, כקהילה עצמאית הדוגלת בשוויוניות וגישה פתוחה ליהדות. תחילה נהגו חברי הקהילה להתפלל בבית־החלוצות ואחר כך באולם בית־הספר הגימנסיה העברית, שניהם בשכונת רחביה. ביוני 1974 הקימה הקהילה קרן עזרה לתלמידים משכונות עוני, הלומדים בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק בירושלים, לזכר האחים אדם וגדעון ויילר, בניו של הרב משה חיים ויילר כשנהרגו במלחמות ההתשה ויום כיפור. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע מספר חברי הקהילה לכ-400 איש והיא ביקשה להקים לעצמה מבנה קבע. ראש העירייה טדי קולק הקצא קרקע בשכונת אורנים להקמת מבנה בית כנסת. עם זאת המועצה הדתית והרבנות הראשית סירבו להקצות תקציב להקמת המבנה מאחר שנשים משתתפות במניין ובעלייה לתורה שלה. רוב התקציב להקמת המבנה גויס מתרומות. בית הכנסת, כולל גם מרכז קהילתי וגן ילדים, הוא נחנך בשנת 1985 והוא נקרא "יד לבנינו", לזכר חברי הקהילה שנפלו במערכות ישראל. בינואר 1985 עורר חבר הכנסת ממפלגת ש"ס, שמעון בן-שלמה סערה ציבורית, לאחר שאמר שצריך לסקול את חברי "קהילת מבקשי דרך". במיוחד התלונן על כך שהקהילה מעסיקה אישה כרב ואמר:”אשה רב? זאת ממש כפירה. זה הפיכת הדת היהודית לנצרות. צריך לסקול אותם. הם חייבים סקילה”. העיקרון המרכזי של הקהילה הוא שוויון בין כל החברים והחברות, אין לקהילה סמכות רוחנית עליונה. במקום זאת יש ועד פועל בן 18 חברים ובהם יושב ראש, סגנים וגזבר. עם זאת הקהילה ממנה רב כמנהל הקהילה. מתוך הוועד מתארגנות ועדות שונות, שאחת מהן היא ועדת תפילה, המציעה תיקונים בנוסח התפילה המקובל. בין השאר השמיטה הוועדה ברכות, שהיא סבורה שאינן רלוונטיות כיום, כמו: "ברוך שלא עשני אשה (במקום זאת: "ברוך שעשני כדמותו"), או: "ברוך שלא עשני גוי" (במקום זאת: "ברוך שעשני ישראל"). בנוסף הכנסת פיוט ספרותי לתפילות השבת, במסגרת התאמת הדת היהודית למציאות הישראלית העכשווית. אל ספר התפילה של הקהילה מצורף לקט פיוטים, הנקרא או מושר לאחר התפילה המסורתית. בלקט הזה, שכמה משיריו הולחנו ואף צעדו במצעדי הפזמונים, שירים בעלי תוכן דתי, הרלוונטי לרוח הקהילה, ביניהם משירי אברהם שלונסקי ולאה גולדברג. הקהילה מקיימת שוויון מלא בין גברים ונשים היושבים ביחד בעת התפילה. נשים עולות לתורה וטקסי הבר\בת מצווה זהים לבנים ולבנות. אתר האינטרנט הרשמי של קהילת מבקשי דרך יניב מזומן, קהילה בשבוע: מבקשי דרך, ירושלים, באתר ynet, 23 בדצמבר 2007 ריאיון עם הרב יעקב כהן ממייסדי קהילת "מבקשי דרך", על התנועה הרקונסטרוקציוניסטית ועל קפלן ירון אביטוב, שלונסקי לפני התיבה, כל העיר, 25 בינואר 1985 תקציב ל"מבקשי דרך", כל העיר, 17 בספטמבר 1982 יאיר שלג, האב הרוחני של המתנ"ס, באתר הארץ, 7 בפברואר 2002 ב. עמיקם, קרן עזרה לתלמידים לזכר שני אחים שנפלו בקרבות, על המשמר, 12 ביוני 1974 שירות לעם, מעריב, 17 בנובמבר 1987 ירון אביטוב, צריך לסקול אותם, כל העיר, 25 בינואר 1985 עמירם ברקת, טקסי "בת מצווה מאוחרת" תופסים תאוצה, באתר הארץ, 27 במאי 2003