laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'אקס

ג'קלין קול מיסקניק (באנגלית: Jaclyn Cole Miskanic; נולדה ב-5 במאי 1996), הידועה בשם הבמה ג'אקס, היא זמרת-יוצרת אמריקאית. היא הגיעה למקום השלישי בעונה ה-14 של תוכנית המציאות אמריקן איידול. ג'אקס גדלה באטלנטיק ביץ', ניו יורק ועברה עם משפחתה בשנת 2005 לאיסט ברונסוויק, ניו ג'רזי. היא החלה לשיר בגיל 5. אביה, ג'ון, הוא לוחם אש, שנפצע בתפקיד במהלך פיגועי 11 בספטמבר, ואמה, ג'יל, היא מורה בבית ספר בניו יורק. לאחר שלמדה בבתי הספר הציבוריים של איסט ברונסוויק, ג'אקס קיבלה חינוך ביתי החל מכיתה ח', על מנת לאפשר לה מספיק זמן לשיעורי פיתוח קול, הופעות והקלטות. באמצע שנת 2014 היא למדה במרכז האקדמי של אוניברסיטת ניו יורק בלונדון, שם זכתה במלגת ג'ון לנון לפזמונאות דרך קרן BMI. ג'אקס נבחנה לעונה ה-14 של אמריקן איידול, עם השיר "I Want To Hold Your Hand" של הביטלס. ג'אקס סיימה במקום השלישי בתחרות, והסינגל הראשון שלה, "Forcefield", שוחרר לאחר הגמר. לאחר הגמר היא יצאה לסיבוב הופעות יחד עם ארבעת המתמודדים המובילים של העונה. הסינגל הראשון של ג'אקס לאחר התוכנית, "La La Land", יצא לאור ב-6 בינואר 2016. הקליפ הראשון שלה יצא לאור מאוחר יותר באותו יום. באוגוסט 2016, ג'אקס חשפה שהיא חולה בסרטן בלוטת התריס, אך מאז החלימה. ב-2017 היא הוציאה את המיני אלבום Funny שהגיע למקום ה-17 במצעד ה-Heatseekers של אלבומי הבילבורד. בשנת 2018, ג'אקס הוזמנה להופיע בחגיגת יום העצמאות של הבית הלבן. הדבר גרם למחלוקת מסוימת, בשל המחלוקות סביב הנשיא דונלד טראמפ באותה תקופה. לאחר מכן הופיעה ג'אקס בספיישל בערוץ פוקס ניוז כדי להגן על החלטתה להופיע בבית הלבן, וכינתה את הביקורות "וולגריות" ו"בריונות" ולא פרשנות פוליטית. היא המשיכה להסביר "אני באה ממשפחה ממש פטריוטית" וכי היא התכוונה לכבד את החיילים במהלך החגיגה הזו מבלי להקשיב לאמרות ה"קטנוניות" שמגיעות מפורומים ציבוריים. בינואר 2021, היא חתמה על חוזה הקלטות עם חברת אטלנטיק רקורדס. באוקטובר 2021, השיר שלה "Like My Father" הופיע לראשונה במקום ה-38 במצעד שירי הרדיו למבוגרים של בילבורד, השיר הראשון שלה במצעד של בילבורד. בשנת 2022 היא הוציאה את "Victoria's Secret". 2015: "Forcefield" 2016: "La La Land" 2020: "Bitchcraft" 2020: "Papercuts" 2021: "90s Kids" 2021: "I Feel Like a Kid Again" 2021: "Like My Father" 2021: "Ring Pop" 2022: "To All the Boys I've Loved Before" 2022: "U Love U" (בהשתתפות Jvke) 2022: "Victoria's Secret" 2023: "Cinderella Snapped" מדיה וקבצים בנושא ג'אקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'אקס ג'אקס, ברשת החברתית פייסבוק ג'אקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'אקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'אקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'אקס, באתר בילבורד (באנגלית) Frank LoveceSpecial to Newsday, ‘American Idol’ singer Jax battling thyroid cancer, Newsday (באנגלית) "Jax – Chart history: Heatseekers Albums". Billboard. נבדק ב-5 בדצמבר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) "Jax announces record deal with Atlantic Records". נבדק ב-23 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
צוות פיירבאדס

צוות פיירבאדס (באנגלית: Firebuds) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת שנוצרה על ידי קרייג גרבר, בהפקת Electric Emu Productions ו-Disney Television Animation. הסדרה עלתה לראשונה בדיסני ג'וניור ב-21 בספטמבר 2022. בינואר 2023 חודשה הסדרה לעונה שנייה. ביוני 2023 הסדרה חודשה לעונה שלישית. העונה הראשונה הסתיימה בדיסני ג'וניור ב-4 באוגוסט 2023 ובישראל העונה הראשונה הסתיימה ב-12 באוקטובר 2023 העונה השנייה החלה את שידוריה ב-1 בנובמבר 2023, ובישראל ב-26 במאי 2024. בו והכבאית פלאש מצטרפים לחבריהם בעזרה לזולת, בעולם שבו רכבים מדברים ומשחקים יחד עם בני האדם שנוסעים בהם. בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי תמי ברק ומייה קדוש, והופק על ידי עדי וולוצקי. אתר האינטרנט הרשמי של צוות פיירבאדס (באנגלית) "צוות פיירבאדס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צוות פיירבאדס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) צוות פיירבאדס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Jack Dunn, ‘Red, White & Royal Blue,’ ‘The Last of Us’ and ‘Heartstopper’ Win Top Prizes at New York GLAAD Media Awards, Variety, ‏2024-05-12 (באנגלית אמריקאית)
ג'ובאני בטיסטה צ'קי

ג'ובאני בטיסטה צ'קי (באיטלקית: Giovanni Battista Cecchi;‏ 1748, פירנצה – אחרי 1815, פירנצה) היה תחריטאי נאו קלאסי איטלקי. צ'קי החל את הכשרתו כנגר, פציעה בכף ידו הימנית והדומיננטית קידמה את התמחותו אצל הצייר פרנסיס קונטי (אנ') משם המשיך לעקוב אחר החרט פרדיננדו גרגורי והקדיש את עצמו להדפסת העתקים של תמונות מרכזיות דוגמת "המדונה והילד" של אניבלה קראצ'י ו"החתונה המיסטית של קתרינה הקדושה מסיינה" של פרנצ'סקו ואני (אנ'). צ'קי היה אחד האמנים שהוזמנו על ידי הדוכס הגדול לאופולד בשנת 1769 להשלים יצירה בת 12 כרכים: סדרה של האמנים הדגולים ביותר בציור, פיסול ואדריכלות עם הספדים שלהם ודיוקנאות נחושת, המכיל למעלה מ-300 תחריטים של דיוקנאות אמן. הכנר והקומפוזיטור פייטרו נרדיני (אנ') הפסל ברתולומיאו בלאנו (אנ') בנוצו גוצולי לורנצו גיברטי יאן ואן אייק לוקה דלה רוביה נני די בנקו פיליפו ברונלסקי ארנולפו די קמביו אנטוניו רוסלינו דונטלו דונטו ברמנטה פיליפו ליפי מיקלוצו פרא ברתולומאו דזידריו דה סטיניאנו מינו דה פיאסול פייטרו פרוג'ינו פיירו דלה פרנצ'סקה סבסטיאנו דל פיומבו ג'וטו די בונדונה מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני בטיסטה צ'קי בוויקישיתוף
גביע הנהרות

גביע הנהרות או כוס הישועות לרש"ש הוא גביע או כוס שעליו חרוט (מבפנים) שמות של ארבעת הנהרות היוצאים מגן עדן בסדרים שנים ובחילופים שונים, על פי האמונה שתייה מהכוס גורמת לפלאים גדולים, ובעיקר לרפואה. יש שטענו שצורת עשיית הסגולה שונה מהמקובל, ועשייתה בצורה המקובלת לא גורמת לכלום. הסגולה מיוחסת לרש"ש אך הייחוס הוא שגוי, הסגולה מופיעה לראשונה אצל הרב אברהם חמוי שכותב כן בשם רבי יוסף טאיטאצאק, דבריו הוכנסו על ידי הרב מסעוד אלחדד לסידור הרש"ש. הרב חמוי מביא בשם טאיטאצאק ארבע אופציות לבצע את סגולת ארבעת הנהרות. לכתוב את הפסוקים על קלף או נייר להמיס אותם ביין או מים ולשתות את התמיסה לחרוט את הפסוקים על טס כסף ולענוד את הטס כקמיע אזכור הפסוקים והצירופים בפה לאחר ההבדלה שאלת חלום – אמירת הפסוקים לפני השינה בסוף דבריו כתב ”וטוב לכתבם בכוס ותשים בו יין ותאמר עליו ההבדלה ותמחם ותשתה היין וכן תעשה בכל שבוע”, יש שהבינו מדבריו שאפשר לחרוט את הפסוקים על גבי הכוס, אך בדבריו מפורש שיש למחות – להמיס את הקלף שעליו כתובים הפסוקים, בעקבות כךאין מקור לצורת עשיית הסגולה הנהוגה כיום – חריטה בכוס. יש שטענו שכשחורט את הפסוקים על גבי כוס בצורה הפוכה היין נכנס לתוך צורת האותיות ויוצר אותיות שעשויות מיין, מנגד טענו שאם כך יש לכוון את השמות והצירופים בעת השתייה, עוד כתבו שלפי זה יש לעשות את כוס היין בצורה ידנית ולא באמצעות מכונה. בשם הרב יצחק כדורי נאמר שגם בנעשה על ידי מכונה יש סגולה. רבי יוסף חיים מבגדאד כתב בשו"ת תורה לשמה שמותר למחוק את הפסוקים ואין בזה איסור של מחיקת פסוקים מהתורה, עוד כתב שגם אם עושה הסגולה הקיא את מה ששתה, הסגולה עדיין פועלת. גביע רוז'ין הרב לוי פריינד, סגולת ארבע הנהרות כיצד?, קובץ אור ישראל, תמוז תשס"ד, שנה ט גיליון ד, (לו) עמ' רל - רלד, באתר היברובוקס הרב מאיר אליהו | כוס הישועות | יזדים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 01:15:31) הרב מאיר אליהו, בנוגע לסגולת גביע הנהרות, מרכבות ארגמן, חלק ו סימן ח, ירושלים תש"פ, עמ' קיד - קכז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) הרב אברהם חמוי, לדרש אלקים, ליוורנו תרל"ט, פרק ג אות יד, עמ' כב:, באתר היברובוקס הרב יעקב הלל, וישב הים, חלק ג סוף סימן לו כדברי מהר"י טאיטאצאק הכותב שיכוון בשעת הכתיבה הרב יודה שינפלד, אוסרי לגפן, חלק יב א, עמ' שלו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); הרב יצחק כדורי, דברי יצחק, שער השמירה סימן ז עמ' קסט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) רבי יוסף חיים מבגדאד, תורה לשמה, סימן תקיג
הבית הלאומי (תנועה)

הבית הלאומי הוא ארגון שהוקם במטרה לתעל את הכוחות הפועלים נגד תוכנית ההתנתקות למטרות ממוקדות בשטח. התנועה פעלה באמצעות הפצת כרזות שקראו להמונים לבצע פעילויות שונות, חלקן בניגוד לחוק, כדי לעכב ולמנוע את תוכנית ההתנתקות. בראש הארגון עומדים שי מלכה ואריאל ונגרובר, שהואשמו בהמרדה והועמדו לדין בבית משפט השלום בירושלים וזוכו מחמת הגנה מן הצדק, בשל אכיפה בררנית מצד הפרקליטות נגדם. בפסק דין בערעור לבית המשפט המחוזי בוטלה ההחלטה לזכותם מחמת הגנה מן הצדק והם הורשעו בהמרדה. בקשת רשות ערעור על קביעה זאת נדחתה במרץ 2009 כמוקדמת מכיוון שההליכים לא הסתיימו. ארגון משמרות מחאה ביותר מ-100 צמתים ברחבי הארץ. קריאה באמצעות כרוז לחסום כבישים ברחבי הארץ תחת הכותרת "ניסוי כלים" בתאריך 16 במאי 2005. לכרוז נענו כ-3000 אנשים, רובם בני נוער, אשר חסמו יותר מ-20 צירים ברחבי הארץ. קריאה באמצעות כרוז לפרק את עיר האוהלים שהקים צה"ל בסמוך לרצועת עזה, תוך צעדת ההמונים לגוש קטיף. תוכנית זו לא יצאה לפועל. הוצאת חוברת המפרטת את דרכי ההתנגדות והמאבק בתוכנית ההתנתקות בשם "כך עוצרים את העקירה". חסימת הכבישים: כ-300 פעילי ימין נעצרו ו-550 צמיגים נחשפו, באתר nrg‏, 17 במאי 2005 פ 2834/05 + פ 3889/05 ע"פ 40649/07 רע"פ 448/09 מלכה נ' מדינת ישראל, ניתן ב־3 במרץ 2009 כתבי, פעילי ימין חסמו כבישים וצמתים בכל הארץ, באתר ynet, 16 במאי 2005
ששון מזרחי

הרב ששון עבדול עזיז מזרחי (חג הסוכות תרע"ד - ז' בניסן תשנ"ח) היה רב ומקובל. נולד לרבי בנימין ציון ולצ'חלה בעיראק, בצעירותו למד בבית זלכה, בגיל 14 החל ללמוד קבלה אצל הרב יהודה פתיה, בהמשך נישא לסעידה לבית נתן. בשנת תשי"ב עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת פורת יוסף, שם למד כשלושים שנה בחברותא עם הרב יהודה צדקה. כמו כן למד קבלה בחברותא עם המקובל הרב יעקב משה הלל. במשך שמונה שנים גר בלונדון ושימש כמחנך לבני משפחת ששון. לפרנסתו עבד כמה שעות ביום במשרד הדתות, ועסק בהגהת סת"ם, כיון שהקפיד שלא להנות ממתנת בשר ודם. לקראת סוף חייו נהג למסור שיעורים בקבלה בישיבת המקובלים אמת ושלום. נפטר בז' בניסן תשנ"ח, ללא ילדים. ונקבר בירושלים בבית הקברות סנהדריה. הרב ששון מזרחי חיבר סדרת ספרים בקבלה בשם "באתי לגני", בסדרה ה' כרכים, הספרים יצאו לאור במכון אהבת שלום, נכון לתשפ"ג נדפסו חמש מהדורות של הספרים. הספרים הפכו לספרי יסוד בלימוד הקבלה. ינון יחזקאל כהן, הארי במסתרים, תולדות רבי ששון מזרחי, באתר אוצר החכמה יוסף חיים אוהב ציון, ‏הִילּוּלָא קַדִּישָׁא • חכם ששון עבדול עזיז מזרחי זצ"ל, באתר JDN‏ חכם ששון מזרחי באתר מי צדיק סיפורו של המקובל הירושלמי, חכם ששון מזרחי זצוק"ל, באתר כיכר השבת מידע על ששון מזרחי בקטלוג הספרייה הלאומית הרב יהושע משה בספרו קץ הימין (אות קנ) מכנהו "ששון ציון עבד אל עזיז" הרב עזריאל מנצור, הקדמה לספר לחם בירושלים עמ' 56 חכם ששון מזרחי באתר מי צדיק יוסף חיים אוהב ציון, חכם ששון מזרחי, באתר dailyzohar.com הרב ראובן שרבאני, דרש בחכמה, פרק ח, עמ' רלז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
עץ מאוזן

עץ מאוזן הוא רעיון של מבנה נתונים מסוג עץ חיפוש בינארי, עץ חיפוש יקרא עץ מאוזן אם הגובה של העץ יהיה שווה ל- log 2 ⁡ ( n ) {\displaystyle \log _{2}(n)} של (כאשר   n {\displaystyle \ n} הוא מספר הצמתים בעץ). כלומר עבור עץ   T {\displaystyle \ T} וגובה   h {\displaystyle \ h} אז העץ יהיה מאוזן אם:   h ( T ) {\displaystyle \ h(T)} =   O ( log ⁡ n ) {\displaystyle \ O(\log n)} תכונה זו מבטיחה שניתן יהיה לחפש בעץ בסיבוכיות של   O ( log ⁡ n ) {\displaystyle \ O(\log n)} במקרה הגרוע ביותר. עץ מאוזן כשלעצמו איננו מבטא מבנה נתונים בעל דרך להגיע למצב זה, אלא רעיון כללי לעץ שעבורו מתקיימים הדרישות ומכך גם מתקיימת תכונת החיפוש ב -   O ( log ⁡ n ) {\displaystyle \ O(\log n)} . והוא בדומה לעץ בינארי מייצג קבוצה מסוימת המקיימת תכונה מסוימת (בהתאם) עבור מבנה נתונים. פותחו כמה מודלים מסוג עצי חיפוש בינארים המקיימים את התכונה הזו, ובניהם: עץ AVL עץ אדום שחור ערימת פיבונאצ'י כל עץ מבצע פעולה הנקראת "איזון" על מנת להמשיך לקיים את דרישות העץ המאוזן. לדוגמה: עבור עץ AVL פעולת האיזון נקראת "גלגול". רשימת משפטים הנכונים עבור כל עץ המקיים את תכונת עץ מאוזן: עץ מנוון לעולם איננו יהיה עץ מאוזן אלא אם בעץ צומת אחת בלבד והיא השורש. ההפרש בין הגובה של שני תתי-עצים של אותו הצומת לעולם אינו גדול מאחד. אם n = 2 h {\displaystyle n=2^{h}} אז העץ הוא עץ שלם. עץ חיפוש עץ אדום שחור עץ AVL מדיה וקבצים בנושא עץ מאוזן בוויקישיתוף math-wiki, Trees
סטרלה (סדרת לוויינים)

סטרלה (ברוסית:Стрела, קרי סְטְרִי֫לָה, כלומר חץ) היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים החלו בשנת 1964 ונמשכים עד היום. החלליות מנוצלות לצרכים צבאיים. כל לווייני הסדרה קיבלו שם "קוסמוס" בהתאם למדיניות של ברית המועצות ובהמשך רוסיה. כול הלוויינים שוגרו למסלול לווייני נמוך. בשנת 1961 בברית המועצות הוחלט לפתח רשת תקשורת על בסיס לוויינים לצורכי משרד ההגנה של ברית המועצות. התכנון הועבר למשרד תכנון "יוז'ני" בראשות מיכאיל יאנגל. בשנת 1962 התכנון עבר ל"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב". לווייני ניסוי ראשונים שוגרו ב-18 באוגוסט 1964. לווייני הסדרה שוגרו לחלל החל משנת 1965 בקבוצות של חמש לוויינים. השיגורים בוצעו בעיקר מקוסמודרום בייקונור. משקל הלוויין היה כ-50 ק"ג והוא היה מתוכנן לפעול במשך 5 חודשים. מדגם זה שוגרו 29 לוויינים, כאשר בפעולה היה לא יותר מ-24 לוויינים בו זמנית. לווייני מדגם זה היו במשקל של כ-800 ק"ג ולכן שוגרו כלוויין בודד. השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור. הלוויין הראשון שוגר ב-28 בדצמבר 1965. מ-5 שיגורים רק 3 הגיעו למסלול המתוכנן. על בסיס הניסיון שנרכש פותח דגם מתקדם. השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק. השיגור הראשון בוצע ב-25 באפריל 1970 כאשר שוגרו 8 לוויינים. הלוויינים פעלו במסלול בגובה 1500 ק"מ. עקב אורך חיים של כ-6 חודשים היה צורך לשגר שמיניית לוויינים חדשה כל חצי שנה. בתקופה 1970–1992 שוגרו 368 לוויינים. במקביל לדגם "סטרלה 1M" שוגרו לוויינים מדגם "סטרלה 2M" שהיו מיועדים להעברת מידע מוצפן. השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק. הם פעלו בגובה 800 ק"מ. בתקופה 1970–1994 שוגרו 52 לוויינים. לווייני הדגם היו צריכים להחליף לווייני מדגם "סטרלה 2". השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק. השיגורים החלו בשנת 1985 ונמשכו עד לשנת 2015. בסך הכול שוגרו 173 לוויינים מדגם זה. המערכת הפעילה הייתה צריכה לכלול 12 לוויינים. הלוויין היה במשקל 225 ק"ג והיה מתוכן לפעול במשך שנה. הלוויינים שוגרו תחילה בקבוצות של 6 ובהמשך בקבוצות קטנות יותר, בהתאם למשגר שנבחר לשיגור. במקביל בשנת 1996 החלו שיגורים לווייני רשת אזרחית "גונץ" שפותחה על בסיס דגם זה. בשנת 2005 החלו שיגורים דגם חדש של לווייני הסדרה. השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק. זה לוויין במשקל 225 ק"ג עם אורך חיים מתוכנן של 5 שנים. הוא פועל במסלול בגובה 1400 ק"מ. כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת רוקוט חללית סטרלה 1 חללית סטרלה 1M חללית סטרלה 2 חללית סטרלה 2M חללית סטרלה 3 חללית סטרלה 3M
1995 באסטרונאוטיקה

במהלך השנה בוצעו 80 שיגורים, מהם 33 (41%) על ידי רוסיה. 7 בדצמבר – גשושית גלילאו החלה בחקר צדק וירחיו כ-6 שנים לאחר שיגורה. שיגורים שנכשלו מסומנים באדום. שיגורים מאוישים מסומנים בירוק. מדיה וקבצים בנושא 1995 באסטרונאוטיקה בוויקישיתוף ריכוז נתונים על שיגורים מהם 4 בעזרת משגר שנבנה באוקראינה שימוש במשגר של האיחוד האירופי
אופק 13

אופק 13 הוא לוויין צילום וריגול ישראלי מכ"מי ממשפחת לווייני אופק, שתוכנן ונבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל עבור משרד הביטחון. אופק 13 שוגר מבסיס פלמחים על גבי משגר הלוויינים שביט, ב-29 במרץ 2023. משרד הביטחון, באמצעות מנהלת החלל במפא"ת, ובמעורבות יחידה 9900 באגף המודיעין וחיל האוויר הזמינו את אופק 13 מחטיבת מערכות טילים וחלל של התעשייה האווירית (הקבלן הראשי), חטיבת אלתא ומפעלים נוספים בחברה. החברות תומר ורפאל ייצרו את מנועי טיל השיגור – שביט. המסלול של אופק 13 בנוי כך שהוא חולף על פני כדור הארץ אחת לשעה וחצי, ונע במסלול שעובר גם מעל סוריה ואיראן. השיגור לחלל התבצע ב-02:10 לפנות בוקר, בלילה שבין 28 ל-29 במרץ 2023, באמצעות משגר הלוויינים שביט של מפעל מלמ, מבסיס פלמחים על ידי יחידת ניסוי טילים. ב-10 באפריל 2023 התקבלו תמונות ראשונות מהלוויין. התמונה שהלוויין מייצר מבוססת על מכ"ם הלוויין. הלוויין משגר קרן מיקרוגל לקרקע וההחזר והשינויים בקרן המכ"ם שחוזרת ללוויין מאפשרים ליצור תמונה הדומה לתמונה שנוצרה במצלמה אלקטרואופטית. כך הלוויין יכול לייצר תמונות באור, בחושך, דרך עננים, וכמעט בכל תנאי מזג אוויר. הייחודיות של הלוויין היא שהוא מבוסס מכ"ם (כלווייני אופק 8 ואופק 10), בניגוד לשאר לווייני אופק שהם לוויינים אופטיים, ולכן אין בו רכיבי מצלמה שעשויים להיפגע משימוש בחלל. ישראל שיגרה לחלל את הלוויין אופק 13, באתר סוכנות החלל הישראלית, 29 במרץ 2023 מיכל פומרנץ, ‏מעבר לאופק, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 במאי 2023 לוויינים של צה"ל לוויינים ישראליים יואב זיתון, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין אופק 13 | תיעוד, באתר ynet, 29 במרץ 2023 אבי בליזובסקי, ‏שוגר לוויין התצפית הצבאי אופק 13, באתר "הידען", 29 במרץ 2023 לילך שובל, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין "אופק 13", באתר ישראל היום, 29 במרץ 2023 אמיר בוחבוט‏, ישראל שיגרה לחלל את הלוויין "אופק 13", באתר וואלה, 29 במרץ 2023 כשבועיים אחרי ששוגר: תמונות ראשונות התקבלו מהלוויין "אופק 13", באתר ynet, 10 באפריל 2023, ד"ש מהחלל: התקבלו תמונות ראשונות מאופק 13, באתר כיפה, 10 באפריל 2023. איתי בלומנטל וכרמלה מנשה, מעל איראן וסוריה, בחושך ובכל מזג אוויר: נחשפו פרטים על לוויין הריגול של ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 במרץ 2023
2023 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 2023 – שנה לפי הלוח הגרגוריאני "2023" – ספר מאת יגאל סרנה משנת 2014 אלפיים עשרים ושלוש. – אלבום של איה כורם משנת 2016 2023 (אלבום) – אלבום של איל גולן משנת 2023
יוריקה! (סדרת טלוויזיה, 2022)

יוריקה! (באנגלית: !Eureka) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-אירית בהנפשה ממוחשבת, שנוצרה על ידי נורטון וירג'ין וניאם שארקי. פרק הבכורה של הסדרה שודר בערוץ דיסני ג'וניור ב-22 ביוני 2022. הסדרה הופסקה אחרי עונה 1. העונה הראשונה הסתיימה ב-24 במרץ 2023 ובדיבוב העברי ב-9 בנובמבר 2023. יוריקה היא ממציאה צעירה בתקופת האבן, אשר חולמת להפוך את עולמה למקום טוב יותר ומתקדם יותר. בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי ענת ניב, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. אתר האינטרנט הרשמי של יוריקה! "יוריקה!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוריקה!, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מיינר

האם התכוונתם ל... הד מיינר – מעצב אופנה ישראלי הרולד מיינר – כדורסלן אמריקאי עטר מיינר – זמר-יוצר ישראלי רייצ'ל מיינר – שחקנית אמריקאית מיין מיינרד
בוריאס

בוריאס (יוונית עתיקה: Βορέας) הוא אל הרוח הצפונית במיתולוגיה היוונית, הרוח שמביאה את הקור ומבשרת על תחילת החורף. בוריאס הוא בנם של הטיטנית אאוס, אלת השחר, ואיאולוס, אל הרוחות, אחיהם של יורוס (אל הרוח המזרחית), זפירוס (אל הרוח המערבית), אפליוטס (אל הרוח הדרום-מזרחי) ונוטוס (אל הרוח הדרומית). על פי המיתולוגיה, לבוראיס שני בנים ובת. שמם של הבנים הם זטס וקאלאיס. בניו השתתפו במסע אל גיזת הזהב בפיקודו של יאסון. בתו של בוריאס, כיאונה, היא אלת השלג. מבין הרוחות השונות, נחשב בוריאס לתוקפני והחזק ביותר. לרוב הוא מתואר כאיש זקן, בעל שיער מתבדר פרוע וזקן דליל ופרוע. באמנות הוא פוסל וצויר כאל בעל כנפיים גדולות לגבו. על פי אחד הסיפורים, חמד בוריאס נסיכה אתונאית ואף נשא אותה לאישה. האתונאים ראו אותו כקרוב משפחה ונטו להללו ולפנות לעזרתו כשהמתינו לבוא החורף. עוד מספרים, כי במלחמת פרס–יוון, נשב בוריאס בחוזקה בצבאותיו של כסרכסס כשהללו חצו את מצרי הדרדנלים, וגרם בכך לטביעתן של ספינות רבות. March, J. (1999). Cassell's Dictionary Of Classical Mythology. London. ISBN 0-304-35161-X. מדיה וקבצים בנושא בוריאס בוויקישיתוף בוריאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוזכר בספר "הגיבור האבוד". בוריאס מופיע בקוויבק בארמונו ביחד עם כיאונה, קלאיס וזטס. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל ריינקה

קרל היינריך קרסטן ריינקה (גרמנית: Carl Heinrich Carsten Reinecke‏; 23 ביוני 1824 – 10 במרץ 1910), מלחין, מנצח ופסנתרן גרמני. ריינקה נולד באלטונה, שהייתה באותה עת עיר בשלטון דני, כיום רובע בהמבורג. אביו, יוהאן פטר רודולף ריינקה, היה מורה למוזיקה, והילד החל לחבר מוזיקה בגיל שבע. הופעתו הראשונה הפומבית כפסנתרן התקיימה כשהיה בן 12. למסע הקונצרטים הראשון שלו יצא בשנת 1843 וכתוצאה ממנו התמנה, בשנת 1846, לפסנתרן החצר בדנמרק, שם נשאר עד 1848. בסך הכול כתב ארבעה קונצ'רטי לפסנתר (וקדנצות רבות ליצירות של אחרים, הכלולות בקובץ גדול, שהתפרסם כאופוס 87 שלו). כמו כן חיבר קונצ'רטי לכינור, צ'לו, נבל וחליל. בשנת 1860 התמנה ריינקה למנהל המוזיקלי של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג ולפרופסור לקומפוזיציה ופסנתר בקונסרבטוריון שם. ריינקה נודע בעיקר בסונאטה לחליל שלו, "אונדינה", אבל הוא זכור כאחד המוזיקאים רבי ההשפעה והרבגוניים ביותר של תקופתו. במשך 35 שנים, עד 1902, עסק בהוראה. בין תלמידיו אדוורד גריג, כריסטיאן סינדינג, לאוש יאנאצ'ק, איסק אלבניס, יוהאן סוונדסן, פליקס ויינגרטנר, מקס ברוך, יוליוס רנטגן ועוד רבים אחרים. אחרי פרישתו הקדיש את עתותיו להלחנה, ותפוקתו כוללת קרוב לשלוש מאות יצירות. הוא כתב כמה אופרות, בהן "המלך מנפרד". מדיה וקבצים בנושא קרל ריינקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרל ריינקה (בגרמנית) קרל ריינקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרל ריינקה, באתר ספוטיפיי קרל ריינקה, באתר AllMusic (באנגלית) קרל ריינקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרל ריינקה, באתר Discogs (באנגלית) קרל ריינקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר

ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר (בצרפתית: Jean Joseph Amable Humbert; ‏22 באוגוסט 1767–3 בינואר 1823) היה קצין צרפתי בדרגת מייג'ור, שהשתתף במספר סכסוכים צבאיים, בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. ז'אן אימבר נולד בסן נבור, שבהרי הווז', בצפון-מזרח צרפת. במהלך ילדותו לא קיבל חינוך וגדל להיות סוחר בעורות ארנבים. הוא הצטרף למשמר הלאומי של ליון בדרגת סרג'נט עם הקמתו ביולי 1789, וב-1 באפריל 1792 התגייס לגדוד ה-13 של מתנדבי הווז'. ב-11 באוגוסט אותה שנה הועלה לדרגת קפטן, ארבעה ימים אחר כך לדרגת לויטננט-קולונל וב-9 באפריל 1794 קודם לדרגת בריגדיר-גנרל. פעילותו הייתה במערב צרפת נגד המלוכנים. ב-1795 פיקד על העיירה ויטרה שבחבל ברטאן. באותה שנה היה גם בלוואל, שם ניהל משא ומתן עם המלוכנים במהלך המצור על קיברון. במסגרת המשא ומתן הגיע לפגישה עם מנהיג המלוכנים, שהגיע עם ליווי של 50 איש כאבטחה. הגעתו לפגישה ללא אבטחה סימלה את ביטחונו, ואפשרה את קיום המשא ומתן בין הצדדים. המשא ומתן הוליד את הסכם לה מאבילה. ב-1796 הוצב בצבא הריין-מוזל. ב-1794, אחרי שירות בצבא החופים של ברסט, שירת בצבא הריין ומוזל. הוטל עליו להכין את המשלחת לאירלנד, וקיבל את הפיקוד על לגיון הנואר. הוא הפליג במשלחת למפרץ באנטרי ב-1796, ועסק בפעולות ימיות נגד הצי הבריטי. ההיתקלויות בבריטים ומזג האוויר הקשה אילץ את הצרפתים לשוב על עקבותיהם. ב-1798 מונה לפקד על הכוחות הצרפתיים שסייעו למרד האירי. החיילים בפיקודו כללו בעיקר חיל רגלים קטן וארטילריה, אולם כשהגיע לחופי אירלנד המרד כבר דוכא על ידי הבריטים. למרות זאת, בעת הגעתו הצליח לרשום הצלחה בקרב קסטלבר, בטרם צעד לדבלין והכריז על הקמת רפובליקה אירית. עם זאת, הכוח הקטן בפיקודו הובס בקרב בלינאמוק על ידי הבריטים, והוא נלקח בשבי. הומבר וחייליו הוחזרו בעסקת שבויים. אחרי חזרתו לצרפת, אימבר מונה לתפקידים בצבאות מיינץ והדנובה. לאחר מכן יצא לסן-דומינג, שבהאיטי של ימינו, שם פרץ מרד עבדים. אימבר הואשם בביזה, ונשלח בחזרה לצרפת באוקטובר 1802 בשל חשדות שהתחמק וקיים "יחסי קשר עם התושבים ועם שודדים". מורת רוחו מהיומרות האימפריאליות של נפוליאון הביאה לפיטוריו ב-1803. ב-1810, לאחר שירות קצר בצבא הצפון, עבר להתגורר בניו אורלינס. ב-1813 הצטרף לחואן בטיסטה במטרה לעורר מרד במלכות ספרד החדשה, בניסיון שכשל. ב-1814, הצטרף למלחמת העצמאות הארגטינאית, שם פיקד על חיל לזמן קצר. שנה לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי ונלחם בקרב על ניו אורלינס כשהוא לובש את מדיו הצרפתיים. הגנרל אנדרו ג'קסון הודה לו על עזרתו אחרי הניצחון האמריקאי. לאחר המלחמה, המשיך להתגורר בניו אורלינס ועבד כמורה עד שנפטר ב-1823. מדיה וקבצים בנושא ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר בוויקישיתוף ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "The Battle of Ballinamuck". www.libraryireland.com (באנגלית). ארכיון מ-16 בנובמבר 2018. נבדק ב-2017-08-30. {{cite web}}: (עזרה) "The 1798 Battle of Ballinamuck – The Clare Champion". clarechampion.ie (באנגלית אמריקאית). 9 בספטמבר 2010. ארכיון מ-23 ביולי 2021. נבדק ב-2017-08-30. {{cite web}}: (עזרה) Hémard, Ned. "He Fought Pakenham Twice" (PDF). New Orleans Bar Association. ארכיון (PDF) מ-9 באוגוסט 2014. נבדק ב-8 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) Davis, William (1 במאי 2006). The Pirates Laffite: The Treacherous World of the Corsairs of the Gulf. Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 9780547350752. נבדק ב-8 באוגוסט 2014. {{cite book}}: (עזרה)
ג'ון פטי

ג'ון פטי (באנגלית: John Pettie‏; 17 במרץ 1839 – 21 בפברואר 1893) היה צייר מאדינבורו שבילה את רוב הקריירה שלו בלונדון. הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית ב-1866 ולאקדמאי מן המניין ב-1874. הוא התחתן ב-1888, ואשתו שימשה כמודל לרבים מציוריו ורישומיו בהזדמנויות שונות. ג'ון פטי נולד באדינבורו, בנם של אלכסנדר ואליסון פטי. ב-1852 עברה המשפחה לאיסט לינטון, האדינגטונשייר. בתחילה, אביו התנגד לכך שהוא יפתח קריירה באמנות, אך השתכנע בעקבות ציור של פטי בנושא "האכר והחמור". כשהיה בן שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה באדינבורו, עבד עם רוברט סקוט לאודר ועם ויליאם קווילר ארצ'רדסון, ויליאם מקטאגרט, פיטר גרהאם (1836–1921), טום גרהאם (1840–1906) וג'ורג' פול צ'למרס. התערוכות הראשונות שלו באקדמיה הסקוטית המלכותית היו סצנות שחיפש ברומנים של סר וולטר סקוט. לאקדמיה המלכותית בשנת 1860 הוא שלח את "החמושים"; והצלחת העבודה הזו והציור ״מה חסר לך, גברתי?״ בשנה שלאחר מכן עודד אותו להתיישב בלונדון (1862), שם הצטרף לארצ'רדסון. ב-1866 הוא נבחר לשותף של האקדמיה המלכותית, וב-1874 התקבל כאקדמי מלא, בתמיכת סר אדווין לנדסייר. תמונת התעודה שלו הייתה "היעקוביטים", 1745. פטי נהג לעבוד קשה ומהיר והיה אמן בצבע ברמה גבוהה ומבצע מבריק. בימיו הראשונים הפיק כמות מסוימת של איורי ספרים. הקשר שלו עם כתיבה ספרותית התחיל ב-1861, ונמשך עד 1864. הוא צייר דיוקן של הצייר ג'יימס קמפבל נובל והוא מוצג בגלריה הלאומית הסקוטית לפורטרטים באדינבורו. בשנת 1894 נכלל מבחר מיצירותיו בתערוכת החורף של האקדמיה המלכותית. הדיוקן העצמי שלו נמצא בגלריית טייט. טובים השניים יעקוביטים מנוחת המלחין המאבק על החבית הנסיך צ'ארלס ההצעה מדיה וקבצים בנושא ג'ון פטי בוויקישיתוף כתבי ג'ון פטי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Scottish Places. "John Pettie". Scottish Places.info John Pettie, R.A., H.R.S.A. (London, 1908), by his nephew Martin Hardie, gives the story of his life, a catalogue of his pictures, and fifty reproductions in color. Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Pettie, John". Encyclopædia Britannica. Vol. 21 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 336.