laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hold It Don't Drop It

Hold It Don't Drop It (בעברית: החזק את זה, אל תשליך את זה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, מתוך אלבומה השישי, Brave. השיר יצא לאור ב-4 בינואר 2008, כסינגל השני והאחרון מתוך האלבום. השיר הגיע אל המקום ה-72 במצעד הסינגלים הבריטי, ה-33 במצעד שבהונגריה, והראשון במצעד שירי הדאנס קלאב. השיר נכתב על ידי קווין ריסטו, ויין נוגנט, ג'ניפר לופז, אלן פיליפ ליס, טוואנה דפני, ג'נט סיוול, סינתיה ליסט, דניס למברט ובריאן פוטר, והופק על ידי דירטי סוויפט, ברוס ווין, קורי רוני ופילוסופי. בתוך השיר נכללו קטעים שנלקחו מהשיר "It Only Takes a Minute", שיצא בשנת 1975. הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר נורה ב-16 בנובמבר 2007, בבימויו של מלינה מטסוקאס. הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-4 בדצמבר 2007, ב-אם טי וי שבאירופה, ובאם טי וי שבטורקיה. לופז הייתה בהיריון כאשר הסרטון צולם. בסרטון ניתן לראות את לופז, כשהיא יושבת על כדור דיסקו בצבע כסף, ואורות בצבעים רבים מכוונים לעברה. ישנה סצנה בה לופז נראית על במה, כשבידה מיקרופון בצבע לבן, ושלושה גברים מאחוריה, רוקדים ביחד איתה. מידע על הסינגל "Hold It Don't Drop It" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Hold It Don't Drop It" באתר Discogs סרטון השיר "Hold It Don't Drop It" באתר יוטיוב Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) "Jennifer Lopez Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-01-31. Hold It Don't Drop It - Jennifer Lopez | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic TakeThatVEVO (2009-10-24), Take That - It Only Takes A Minute, נבדק ב-2018-01-31 7digital Norge | High-quality Digital Music Downloads, 7digital (בנורווגית ספרותית) 7digital Schweiz | DRM-freie MP3Musikdownloads in höchster Qualität, 7digital (בגרמנית) 7digital Belgique | Téléchargements MP3 haute qualité sans DRM, 7digital (בצרפתית) 7digital Suomi | High-quality Digital Music Downloads, 7digital (בפינית) 7digital Luxembourg | Téléchargements MP3 haute qualité sans DRM, 7digital (בצרפתית) 7digital Deutschland | DRM-freie MP3Musikdownloads in höchster Qualität, 7digital (בגרמנית) 7digital Italia | Download di musica in formato MP3, DRM-free di alta qualità, 7digital (באיטלקית) 7digital United Kingdom | High-quality Digital Music Downloads, 7digital (באנגלית) Hold It Don'T Drop It, 2008-01-11, נבדק ב-2018-01-31 7digital Ireland | High-quality Digital Music Downloads, 7digital (באנגלית)
גידי אורשר

גידי אורשר (נולד ב-26 ביוני 1950) הוא מורה ומבקר קולנוע. למד בבית הספר היסודי ע"ש א.ד. גורדון בתל אביב, ובתיכון עירוני ה' במגמה ריאלית-אלקטרונית. את השרות הצבאי עשה כטכנאי בגלי צה"ל ובמסגרת זאת החל להכין כתבות על קולנוע לתוכניות השונות. בשנת 1971 החל את לימודי התיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.[דרושה הבהרה] לאחר שנה כשנפתח באוניברסיטה החוג לקולנוע עבר ללמוד שם, במחזור הראשון, במשך ארבע שנים נוספות. עד צאתו לגמלאות שימש אורשר במשך למעלה מ 40 שנה כמבקר הקולנוע של גלי צה"ל וממציא המונח "סולם אורשר" לדירוג סרטים. ייסד את אתר האינטרנט של גלי צה"ל וניהל את המחלקה במשך למעלה מ 15 שנים. מיזמי וממקימי האקדמיה הישראלית לקולנוע, חבר הוועד המנהל של האקדמיה ונציג מבקרי הקולנוע בה. הוא מרצה לקולנוע ומיוזמי "יום קולנוע ארוך" לתלמידי בתי הספר בסל תרבות ארצי. כתב את ערכי הקולנוע באנציקלופדיה "בריטניקה החדשה לנוער". בעבר הגיש במשך 7 שנים את פינת קולנוע בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!". במשך שנים ועד יציאתו לגמלאות היה מורה בכיר לקולנוע במרכז האקדמי ויצו בחיפה ולימד קולנוע ורדיו בסמינר הקיבוצים בתל אביב. ערך והגיש במשך שנים תוכניות על מחשבים ואינטרנט "ג'וקים בראש" בגלי צהל ובערוצי הכבלים והנחה את התוכנית "הפרלמנט של זומביט" בטלוויזיה החינוכית. ממקימי איגוד הביקורת האירופאי-ים תיכוני "פדאורה" וסגן נשיא של הארגון, חבר בוועדות שיפוט רבות בפסטיבלים בישראל ומחוצה לה. בעל אתר האינטרנט "סולם אורשר" לצפייה מודרכת, ביקורת קולנוע, טלוויזיה וכל מה שלידם. ב-9 ביולי 2016 הושעה משידור בגלי צה"ל לחודש, בעקבות דרישת שר הביטחון, שרת התרבות וראש הממשלה אחרי שפרסם פוסט בדף הפייסבוק שלו, שבו יצא כנגד "קבלני הקיפוח" בש"ס וב"קשת המזרחית". הפוסט הסאטירי תקף את אותם "נציגים" של בני עדות המזרח וייחס להם העדפה של שימור אמונות טפלות על פני מדע. אורשר מתגורר במושב גת רימון, נשוי, ואב לשני בנים. אתר האינטרנט הרשמי של גידי אורשר גידי אורשר, ברשת החברתית פייסבוק גידי אורשר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גידי אורשר, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות שרי מקובר־בליקוב, גידי אורשר, איזה ציון ב"סולם אורשר" אתה מעניק לפוסט שלך? "ציון תשע. אבל צריך להביא בחשבון שלא כולם מסכימים עם הביקורות שלי", באתר ynet, 22 ביולי 2016 חן ליברמן, מבקר הקולנוע גידי אורשר הושעה מתפקידו בעקבות פוסט גזעני נגד בני עדות המזרח, באתר nana10‏, 9 ביולי 2016 אתר leader Group מנהיגים את עולם ההרצאות והסדנאות בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרין אנטונסקו

קְרִין אַנְטוֹנֶסְקּו, בשמו המלא ג'ורג'ה קרין לאורנציו אנטונסקו (ברומנית: George Crin Laurențiu Antonescu, נולד ב-21 בספטמבר 1959 בטולצ'ה) הוא פוליטיקאי רומני, סנטור מטעם מחוז טלאורמן, בעבר יושב ראש המפלגה הלאומית-ליברלית מ-20 במרץ 2009 ועד 2014, היה הנשיא הזמני של רומניה בתקופת השעייתו של הנשיא טראיאן בססקו בין 6 ביולי ובין 27 באוגוסט 2012. בין 3 ביולי 2012 - מרץ 2014 כיהן כיושב ראש הסנאט של רומניה. בשנת 2009 היה מועמד מפלגתו בבחירות הנשיאותיות. בהכשרתו הוא מורה להיסטוריה ומוזיאולוג. נודע כנואם מוכשר. ב-5 בפברואר 2011 מפלגתו התלכדה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית בראשותו של ויקטור פונטה ועם המפלגה השמרנית בראשות דן ווייקולסקו בברית הסוציאל - ליברלית USL. ברית זו הגיעה לשלטון במאי 2012 עם היבחרותו של ויקטור פונטה לראש ממשלה. קרין אנטונסקו נולד בטולצ'ה במשפחתם של מורים. אביו למד ספרות רומנית אך לימודיו הופסקו בשל "מוצא לא בריא", ברוח הזמנים. קרין אנטונסקו, שהצטיין מילדותו במקצועות ההיסטוריה ובספרות הרומנית, למד עד שנת 1985 היסטוריה באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1985–1992 עבד כמורה להיסטוריה ביישוב שטיובוראן בכפר סולשט שבמחוז וסלוי ומאוחר יותר בכפר ניקוליצל במחוז טולצ'ה, כשבין 1990 ובין 1989 היה זמן קצר מוזיאולוג בטולצ'ה. בשנת 1992 סיים תואר שני בהיסטוריה. חבר במפלגה הלאומית-ליברלית החל משנת 1990, החל משנת 1992 נבחר מטעמה בבית הנבחרים הרומני (כנציג של מחוז טלאורמן ואחר כך כנציג של בוקרשט, והחל משנת 2008 בסנאט, מטעם העיר בוקרשט. בשנים 1995–2002 היה סגן יושב ראש המפלגה. בשנים 1996–1997 ובשנים 2002–2008 היה ראש הסיעה הלאומית ליברלית בבית הנבחרים הרומני. כיהן בממשלות בראשות ויקטור צ'ורביה, ראדו וסילה ומוגור איסרסקו כשר לענייני הנוער והספורט. ב-20 במרץ 2009 הובס במאבק על תפקיד לידר המפלגה הלאומית ליברלית מול המנהיג הקודם, קלין פופסקו-טריצ'אנו. באותה שנה הציג מועמדותו לתפקיד נשיא רומניה. באחת ממסיבות העיתונאים אז הצהיר כי אם ייבחר לנשיא יטיל את תפקיד הרכבת הממשלה על ראש העיר סיביו דאז, קלאוס יוהאניס. מועמדותו נתמכה על ידי נציגים בולטים של החברה האזרחית הרומנית, כמו הדיסידנטית הרומנית לשעבר דוינה, קורניה, ההיסטוריונים לוצ'יאן בויה וניאגו ג'ובארה וראש העיר טימישוארה, גאורגה צ'והאנדו. בסופו של דבר זכה אנטונסקו ב-20 % מהקולות ועמד במקום השלישי. ב-8 במרץ 2010 נבחר אנטונסקו מחדש כיושב ראש מפלגתו, מול לודוביק אורבאן. ב-3 ביולי 2012 נבחר כיושב ראש הסנאט. ב-10 ביולי 2012, עקב השעייתו של הנשיא טראיאן בססקו, הפך, בהתאם לחוקה, לנשיא זמני של רומניה, עד ל-27 באוגוסט כשבססקו הוחזר לתפקיד בעקבות פסק דין של בית המשפט החוקתי. התפטר מתפקידיו כיושב ראש המפלגה הלאומית ליברלית וכיושב ראש הסנאט בשנת 2014. קרין אנטונסקו נשוי בשנית, משנת 2009, עם חברה למפלגה, אדינה וליאן. אשתו הראשונה, אם בתו, שמה קץ לחייה בשנת 2004, בגלל סבל שנגרם לה על ידי מחלה ממארת. בשנת 2009 התחתן קרין אנטונסקו עם חברתו למפלגה, אדינה יואנה וליאן. מדיה וקבצים בנושא קרין אנטונסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרין אנטונסקו קרין אנטונסקו, ברשת החברתית פייסבוק קרין אנטונסקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
Save Me, San Francisco

Save Me, San Francisco הוא אלבום של להקת הרוק האמריקאית טריין. האלבום יצא לאור ב-29 באוקטובר 2009 כאלבום האולפן החמישי של הלהקה. האלבום הגיע למקום ה-17 במצעד האלבומים בילבורד 200. הסינגל הראשון באלבום, Hey, Soul Sister, זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. השיר זכה בפרס גראמי והיה לסינגל המצליח ביותר של הלהקה. מידע על האלבום Save Me, San Francisco באתר MusicBrainz מידע על האלבום Save Me, San Francisco באתר AllMusic האלבום Save Me, San Francisco באתר Discogs האלבום Save Me, San Francisco באתר ספוטיפיי
אלונסו אדוורד

אלונסו אדוורד (בספרדית: Alonso Edward; נולד ב-8 בדצמבר 1989) הוא אצן פנמי, סגן אלוף העולם, המחזיק בשיאי ארצו בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ובשיא דרום אמריקה בריצת 200 מטר. אדוורד נולד בעיירה פדרו מיגל לאב פנמי ולאם ממוצא ג'מייקני. בשנת 2007 רשם את הישגיו הראשונים בזירה הבינלאומית, כשזכה באליפות דרום אמריקה עד גיל 18, הן בריצת 100 מטר והן בריצת 200 מטר. באותה שנה זכה גם באליפות היבשת עד גיל 19 בריצת 100 מטר. התוצאה שקבע באליפות זו, 10.28 שניות, היוותה גם שיא גילאים דרום אמריקאי חדש. בהמשך השנה עבר להתאמן בברזיל, בדומה לאתלט פנמי נוסף, אירווינג סלדינו, אך פציעה מנעה ממנו את האפשרות להתמודד על מקום באולימפיאדת בייג'ינג (2008). לאחר החלמתו מהפציעה עבר להתאמן בארצות הברית. הוא השתתף באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 19 שנערכה בבידגושץ' ב-2008, אך לא הצליח לעבור את שלב המוקדמות. בשנת 2009 שיפר אדוורד את הישגיו באופן משמעותי. בריצת 100 מטר ירד לראשונה ממחסום 10 השניות, וקבע תוצאה של 9.97 שניות, אך תוצאה זו אינה מוכרת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, מאחר שנהנה מרוח גבית חזקה מהמותר (2.3 מטר לשנייה). בתחרות שנערכה בהאצ'ינסון שבקנזס רשם תוצאות של 10.09 שניות בריצת 100 מטר ו-20.34 שניות בריצת 200 מטר. שתי התוצאות היו לשיאים פנמיים לאומיים חדשים. לאחר מכן זכה לראשונה בתחרות גדולה לבוגרים, כשניצח בשני המרוצים באליפות דרום אמריקה לבוגרים שנערכה בלימה. זמן קצר אחר כך שיפר שוב את שיאו בריצת 200 מטר, בתחרות שנערכה ברתימנו, כשקבע זמן של 20 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין ב-2009 רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף, כסגנו של יוסיין בולט. התוצאה שקבע בגמר, 19.81, הייתה לשיא לאומי חדש, וגם לשיא דרום אמריקה. אדוורד, שטרם מלאו לו 20, היה לאצן הצעיר בהיסטוריה שזוכה במדליה בריצת 200 מטר באליפות העולם. במהלך 2010 סבל אדוורד מפציעה, שמנעה את השתתפותו בתחרויות שונות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 העפיל לגמר ה-200 מטר מהמקום השישי, אך נפצע במהלך ריצת הגמר, ולא השלים אותה. בשנת 2023 שוהא הגיע למקום השני בריצת 200 מ' באליפות אמריקה הדרומית (ניצח עיסאם אסינחה). מדיה וקבצים בנושא אלונסו אדוורד בוויקישיתוף אלונסו אדוורד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלונסו אדוורד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלונסו אדוורד, באתר olympedia.org אלונסו אדוורד, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אלונסו אדוורד, באתר ליגת היהלום אלונסו אדוורד, באתר Track and Field (גברים)
ארין פיצי

ארין פיצי (באנגלית: Erin Pizzey; נולדה ב-19 בפברואר 1939) היא פעילה חברתית בריטית המתמקדת בקורבנות אלימות במשפחה וסופרת. פיצי היא אחת מהראשונות שהקימו מקלטים לנשים בעידן המודרני בצ'יזוויק שבמערב לונדון בשנת 1971. פיצי נולדה בסין כארין פטריה מרגרט קרני, למשפחה בריטית. אבי המשפחה שימש כדיפלומט. מאוחר יותר הוצב אבי המשפחה בשאנגחאי. ב-1942 בעקבות פלישת יפן לסין, נפלה המשפחה בשבי. מאוחר יותר הוחלפה במסגרת חילופי שבויים בין אנגליה ליפן. בשנת 1971 פיצי, שהייתה אז עובדת קהילתית, בצ'יזיק שבלונדון. הסתגרה במועדון הקהילתי עם מספר נשים וילדיהן. הנשים טענו לגילויי אלימות מצד בעליהן וסירבו לחזור לבתיהן. האירועים זכו לסיקור נרחב על ידי בעלה של פיצי, במאי סרטים תיעודיים בטלוויזיה הבריטית. בעקבות הסיקור הגיעו למקום מתנדבים רבים, ולאחר מכן הוקמו עשרות מקלטים דומים ברחבי בריטניה. בשנת 1981 פרסמה מחקר בו טענה שאלימות במשפחה היא הדדית במידה רבה, ועל פי ממצאיה, במשפחות אלה שני בני הזוג אלימים זה כלפי זה באותה מידה. ממצאים דומים בנושא אלימות הדדית במשפחה דווחו גם במחקרים מאוחרים יותר. בשנת 1982 הוציאה ספר בשם "Prone to Violence" ובו ממצאי המחקר. פמיניסטיות רבות הגיבו בעוינות לטענותיה של פיצי. כתגובה היא יצאה כנגד מה שכינתה "פמיניסטיות מיליטנטיות" ש"חטפו", יחד עם נשים מרכזיות במפלגת הלייבור בבריטניה, את המטרה לשמה היא פועלת. זאת כדי לבצע דמוניזציה לגברים, לא רק בבריטניה אלא באשר הם. לטענתה, התנועה הפמיניסטית מצמיחה אוטופיה חדשה, התלויה בהרס של חיי המשפחה. משמע, היחידה המשפחתית הבסיסית כוללת נשים וילדיהם כשעל האבות, ניתן לוותר. לטענתה היא נאלצה להגר מבריטניה לארצות הברית עקב איומים על חייה אשר לטענתה התרחשו מפני שהמשיכה לטעון כי מניסיונה רוב האלימות במשפחה הדדית, וכי לנשים יש חלק שווה באלימות במשפחה. פיצי משמשת כעורכת וכותבת מאמרים לאתר A voice of Men. משנת 2000 היא חוקרת ומפרסמת מאמרים הנוגעים להתעללות בקשישים. בשנת 1959 נישאה לג'ק פיצי, אז קצין בצי ולימים סופר, עורך ומגיש סרטי תעודה בטלוויזיה הבריטית. לזוג נולדו שני ילדים. הם התגרשו בשנת 1976. היא נישאה מחדש והתגרשה שוב בשנת 1994. בשנת 2000 אובחנה כחולת סרטן. באותה השנה התאבד נכדה, שסבל מסכיזופרניה, בתא הכלא שהיה עצור בו. Scream Quietly or the Neighbours Will Hear Infernal Child (an early memoir) Sluts' Cookbook Erin Pizzey Collects Prone to violence Wild Child The Emotional Terrorist and The Violence-prone ISBN 0-88970-103-2 The Watershed In the Shadow of the Castle The Pleasure Palace (in manuscript) First Lady Counsul General’s Daughter The Snow Leopard of Shanghai Other Lovers Swimming with Dolphins For the Love of a Stranger Kisses The Wicked World of Women The Fame Game (work in progress) The Lifestyle of an International Best selling Author אתר האינטרנט הרשמי של ארין פיצי מאלימות מיגדרית - לאלימות בין דורית - ראיון וידאו עם ארין פיצי, לסרט הגלולה האדומה - באתר Youtube Erin Pizzey, How feminists tried to destroy the family, Daily Mail, 22.1.2007. Paul Elam (2014-06-27), #icmi14 Press conference they didn't want you to see (pre-conference public event), נבדק ב-2017-07-11 ראה 02:01:10 בסרטון Abused Men: The Hidden Side of Domestic Violence., ABC-CLIO. pp. 123–4, 2009, ISBN 978-0-313-35618-6.
ג'ו פריאל

ג'ו פריאל (Joe Friel) הוא מאמן ספורט סיבולת אמריקאי, הידוע במיוחד כמאמן של אתלטי עילית בטריאתלון ורכיבה, כמו גם כמחבר של The Triathlete's Training Bible, The Cyclist's Training Bible, The Mountain Biker's Training Bible‏, Going Long: Training for Ironman-Distance Triathlons, and Your First Triathlon‏. לפריאל תואר שני במדעי האימון, הוא מאמן מוסמך לרמת עילית מטעם USA Triathlon ו-USA Cycling. הוא המייסד ויושב ראש לשעבר של USA Triathlon National Coaching Commission‏. הוא גם פעיל בעולם העסקים כמייסד של Training Peaks, חברת תוכנה מבוססת WEB, ו-TrainingBible Coaching‏. הבלוג של ג'ו פריאל (באנגלית) הבלוג ספורט למחשבה עם פוסטים נבחרים של פריאל אתר מאמני הטריאתלון של ארצות הברית Hadzipetros, Peter (3 באפריל 2009). "Triathlon: Multi-event sport surges in popularity". CBCNews. נבדק ב-18 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Joe Friel Launches Training Bible Coaching in the Boulder-Denver Area". Colorado Runner. 2 בנובמבר 2007. נבדק ב-18 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) Watson, Adam (23 במרץ 2010). "'Caveman Diet' growing followers". ESPN.com. נבדק ב-18 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) "How to get out of a cycling rut". Los Angeles Times. 18 ביולי 2011. נבדק ב-18 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה)
אנדרטת ג'ון פול ג'ונס

אנדרטת ג'ון פול ג'ונס (באנגלית: John Paul Jones Memorial) היא אנדרטה בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית, שהוקמה לזכרו של ג'ון פול ג'ונס, ממפקדיו הבולטים של הצי האמריקני במלחמת העצמאות של ארצות הברית. האנדרטה היא הראשונה שהוקמה בפארק הפוטומק המערבי. היא ניצבת בצומת שדרת העצמאות ורחוב 17, בגדתו הצפונית של אגן הגאות, בסמיכות לאנדרטת מלחמת העולם השנייה. היא האנדרטה הראשונה שהוקמה במול ובסביבתו שאינה מנציחה אישיות שכיהנה כנשיא ארצות הברית. האנדרטה היא עמוד שיש מלבני בגובה של 4.6 מטרים, הניצב על גבי בימה. בריכות קטנות שמים זורמים לתוכן ממוקמות משני צידיו. לפני העמוד ניצב פסל ארד בן 3 מטרים של ג'ונס, שפוסל על ידי צ'ארלס ניהאוס (אנ'). מצדו האחר של עמוד השיש נקבע תבליט של איור של ג'ונס, המניף את דגל ארצות הברית על תורן ספינתו בונהום רישאר (Bonhomme Richard) מאמינים כי הייתה זו הפעם הראשונה שדגל ארצות הברית הונף על תורן ספינת מלחמה שלה. מעל התבליט חרותה אמרתו הנודעת של ג'ונס במהלך קרב עם הצי הבריטי: "כניעה? עדיין לא התחלתי להילחם!". האנדרטה נחנכה ב-17 באפריל 1912 על ידי הנשיא ויליאם טאפט. היא מנוהלת ומתוחזקת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת ג'ון פול ג'ונס בוויקישיתוף האנדרטה באתר The Historical Marker Database האנדרטה באתר Art Inventories Catalog בצרפתית - "האיש ריצ'רד". !Surrender? I have not yet begun to fight.
מסילת באר שבע - ערד

מסילת באר שבע - ערד היא מסילת רכבת מתוכננת של רכבת ישראל, שתחבר בין באר שבע לערד ותשפר את הנגישות אל ערד, כסיף והיישובים הבדואיים. תוואי המסילה יתחיל באזור התחנה התפעולית דרומית לנבטים בהסתעפות ממסילת הדרום ותהווה שלוחה שלה. המסילה תעבור ברובה לאורך כביש 80 ומקצת לאורך כביש 31 ותגיע לערד דרך אזור התעשייה. המסילה אמורה לכלול תחנה נוספת שתשמש את היישובים הבדואים באזור הנגב המזרחי. התכנון של המסילה מתבצע במסגרת התוכנית הממשלתית "נתיבי ישראל", והאחריות על התכנון הוטלה על חברת נתיבי ישראל. במאי 2017, הועדה המחוזית לתכנון ולבנייה דרום אישרה להפקדה את תוכנית המסילה. בינואר 2019 הציג מנכ"לה של חברת נתיבי ישראל, ניסים פרץ, את תוכנית החומש של החברה בתקציב של כ-60 מיליארד שקלים. במסגרתה החברה תהיה אחראית לתכנון של מספר מסילות: מסילת כרמיאל - קריית שמונה, מסילת עפולה - טבריה, מסילת דימונה - ירוחם, באר שבע - ערד ואת קו הרכבת לאילת. מסילות אלו הן חלק מהתוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040. מפת תוכנית נתיבי ישראל(הקישור אינו פעיל) באתר חברת כביש חוצה ישראל מסילת באר שבע-ערד באתר נתיבי ישראל רכבת לערד באתר גלגלים תוואי מסילת רכבת לערד(הקישור אינו פעיל) עדיפות לתוואי מסילת רכבת בין באר שבע לערד לאורך כביש מספר 80 נתי יפת, ‏הופקדה תוכנית מסילת הרכבת באורך 28 ק"מ לערד, באתר גלובס, 16 במאי 2017 נתי יפת , ‏הופקדה תוכנית מסילת הרכבת באורך 28 ק"מ לערד, באתר גלובס, 16 במאי 2017 ליאור גוטמן, "התחבורה הציבורית בישראל לא זמינה, לא נגישה ולא יעילה", באתר כלכליסט, 23 בינואר 2019
קרב מוהי

קרב מוהי (בהונגרית: Muhi csata) היה קרב, שנערך בין צבא ממלכת הונגריה לבין צבא מונגולי ב-11 באפריל 1241 במוהי, בצפון-מזרח הונגריה סמוך למפגש בין נהר שאיו לטיסה, במסגרת הפלישה המונגולית לאירופה. הקרב הסתיים בניצחון מכריע של הצבא המונגולי, שפלש להונגריה, ובהשמדה כמעט מוחלטת של הצבא ההונגרי, בראשות המלך בלה הרביעי. בעקבות ניצחונם בקרב השתלטו המונגולים באופן זמני על חלק גדול משטח הונגריה וטרנסילבניה, וכוחות חלוץ שלהם פשטו על אוסטריה ועל קרואטיה. צבא האימפריה המונגולית ניצח את הקומנים במספר הקרבות והאחרון שבהם, בקרב קלקה נוצחה קואליציה של נסיכים רוסים וקומנים. בעקבות הניצחונות המונגוליים וכיבוש קומניה הלבנה, ביקשו הקומנים מבלה הרביעי, מלך הונגריה רשות להתיישב בארצו. המלך ההונגרי, שכבר מזמן ניסה להרחיב את השפעתו ולנצר את הקומנים וגם מתוך שיקולים פנים הונגריים, הסכים לכך והקצה להם אזור התיישבות בארצו, בפוסטה. בין מלך הונגריה ובין הח'אן הקומני נוצרו גם קשרי משפחה, כשבנו של מלך הונגריה נשא לאישה את בתו של הח'אן הקומני. המקורות ההיסטוריים מציינים שארבעים אלף אוהלים קומנים הוקמו בהונגריה בעקבות הסכמת המלך ההונגרי. חלק משמעותי מכוחו של מלך הונגריה נבע מהיותו בעל אדמות רבות מאוד. קודמו של בלה הרביעי, אנדראש השני, מלך הונגריה, נהג בפזרנות רבה בקרקעות אלה והעניק אותן ביד רחבה ליועציו ואציליו. בלה הרביעי שינה את הכיוון, הפסיק לחלק קרקעות ואף התחיל להחזיר לעצמו חלק מקרקעות הכתר, תוך חיסולם או הגלייתם של המחזיקים בהם, יועציו הקודמים של אביו, במיוחדים אלה שהיו מעורבים בקנוניה לרציחת אימו. הוא ניסה להחליש את האצולה, ביטל את זכות האצילים לראיון אישי עם המלך וקבע שיקבל רק בקשות בכתב באמצעות המזכירות שלו. הוא גם סילק את הכיסאות מהאולם בו התכנסה מועצת הכתר, כדי לאלץ את האצילים לעמוד על רגליהם בנוכחותו. אצילים רבים התמרמרו על המצב ובואם של הקומנים הוסיף להחלשת האצולה וחיזק את המלך, שהתחיל לכנות את עצמו גם בתואר "מלך קומניה". המונגולים, שצבאותיהם פשטו מערבה לתוך הנסיכויות הרוסיות, ראו בממלכת הונגריה מעצמה יריבה ותכננו מלחמה נגדה ולשם כך כבר זמן רב אספו ידיעות עליהם, על המצב הפנימי ועל כוחם. המונגולים השתמשו במעבר הקומנים אל הונגריה כאמתלה להתקפתם על הממלכה ההונגרית. לאחר מועצת מלחמה, שקיימו המונגולים בחודש דצמבר 1240, בפשמישל, שלחו למלך בלה הרביעי אולטימטום ובו דרישה להשיב לידיהם את הקומנים הבורחים, אותם ראו המונגולים כנתינים שלהם ומתן החסות ההונגרית התפרשה בעיניהם כעילה למלחמה. המלך ההונגרי דחה את האולטימטום ושלח שליחים לגייס את האצולה ההונגרית ולהזעיק את בעלי בריתו. מדיה וקבצים בנושא קרב מוהי בוויקישיתוף קרב מוהי באנציקלופדיית העולם החדש (באנגלית) דר' יואן אאורל פופ, ההיסטוריה של רומניה, טרנסילבניה, כרך ראשון, פרק רביעי, תת-הפרק הרביעי "ההתנפלות הטאטארית-מונגולית של 1241-1242 ותוצאותיה" (ברומנית) קרב ליגניץ באתר של HISTORY net.com. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף אדרעי

יוסף מ' אדרעי (נולד ב-1948) הוא פרופסור אמריטוס והדיקן לשעבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. מתמקד בדיני מיסים של ישראל וארצות הברית. אדרעי נולד בבית הוריו בצפת במהלך מלחמת העצמאות. אביו היה ספרדי מרוקאי ואמו אשכנזייה, בזמן ובמקום שבו נישואים בין-עדתיים לא היו מקובלים. לאחר שירותו הצבאי למד משפטים בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1973 קיבל תואר ראשון. התמחה אצל השופט חיים כהן בבית המשפט העליון ולאחר מכן במשרד עורכי דין. עבד כעורך דין בלשכה המשפטית של נציבות מס הכנסה והשלים תואר שני (1975) ושלישי (1979) באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלו, שנעשתה בהדרכת פרופ' אהרן יורן, קרויה "מיסוי הכנסת עבודה בישראל". בשנים 1979–1981 שהה בפוסט-דוקטורט בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1981 הצטרף לסגל האקדמי של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים בדרגת מרצה. בשנים 1982–1986 נמנה עם סגל הפקולטה לניהול ע"ש קולר באוניברסיטת תל אביב, והקים בה את המחלקה לדיני מיסים. בשנים 1986–1987 היה פרופסור אורח באוניברסיטת אמורי, ובשנים 1987–1989 היה פרופסור אורח באוניברסיטת סן דייגו (אנ'). בשנת 1990 נמנה עם מייסדי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. בשנת 1991 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1997 מונה לפרופסור מן המניין. כיהן כדיקן הפקולטה בשנים 1997–2002. בשנים 2006–2007 כיהן כדיקן בית הספר למשפטים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. בשנת 2018 פרש לגמלאות מאוניברסיטת חיפה כפרופסור אמריטוס. פרסם עשרות מאמרים וספרים בתחום דיני המס והמשפט הציבורי. בתקופת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע הסביר מדוע תקציב המדינה מצדיק מרד מיסים. אדרעי נשוי לבלה ואב לארבעה. מתגורר בחיפה. מיסוי פעילות בינלאומית, פפירוס, 1991. לקראת לימודי משפטים, דיונון, תשנ"ג. פירוש לחוקי-היסוד - חוק-יסוד: משק המדינה, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ד. אירועי מס: עלייתם (ואיבונם?) של דיני המסים בישראל, נבו הוצאה לאור, 2007 מבוא לתורת המסים: על מקורותיה, עקרונותיה, תכליתה והגיונה, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, 2009 Elementi di diritto tributario, Ferrara, 2018 (תרגם לאיטלקית פרופ' Marco Greggi). יוסף מ' אדרעי, באתר של אוניברסיטת חיפה Yoseph M. Edrey Curriculum Vitae, באתר של אוניברסיטת חיפה (באנגלית) יוסף אדרעי, באתר ResearchGate יוסף אדרעי, באתר Semantic Scholar יוסף אדרעי, באתר SSRN משה גורלי, פרופ' יוסף אדרעי: "המדינה השתמשה בספרי באופן מטעה", באתר כלכליסט, 16 ביולי 2014 אלה לוי-וינריב, ‏עורכי הדין בתחום המס טוענים טענות שטחיות, באתר גלובס, 31 ביולי 2008 מידע על יוסף משה אדרעי בקטלוג הספרייה הלאומית מכתביו על חקיקת מיסים: חקיקה ראשית, חקיקה מנהלית וחקיקה שיפוטית בישראל, המשפט, ג' מיסוי ועידוד השקעות הון פיננסי, הון חברתי והון אנושי, משפטים ‏מ', תשע"א מרד המסים של תושבי שדרות הוא חוקתי, באתר TheMarker‏, 15 במאי 2008 פרופ' יוסף אדרעי: "המלצות המיסוי מאכזבות, עוסקות בשוליים", באתר גלובס, 26 בספטמבר 2011 ככה בונים חוקה, באתר הארץ, 26 ביולי 2012 עידוד בריחה יצרנית, באתר גלובס, 14 בינואר 2014 לא חשאיות ולא חופשיות, באתר הארץ, 5 בינואר 2015 אלה לוי-וינריב, ‏עורכי הדין בתחום המס טוענים טענות שטחיות, באתר גלובס, 31 ביולי 2008 יוסף מ' אדרעי, תקציב המדינה מצדיק מרד מסים, באתר הארץ, 6 ביולי 2023
החומה (כתב עת)

החומה, ילקוט מאמרים מאנשי נטורי קרתא הוא כתב עת של נטורי קרתא, הרואה אור בירושלים מעת לעת מספר פעמים בשנה. הגיליון הראשון ראה אור בתש"ד 1944; בשנים תש"ט-תשי"ג (1953-1949) ראה אור בשם: "אם אני חומה"; בשנים תשי"ג-תשי"ד (1954-1913) בשם "חומתנו"; ובשנת תשי"ד - בשם "משמרת חומתנו". עורך העיתון כיום (2012) הוא הרב אברהם יעקב עפשטיין. משתתפים בו כותבים מאנשי "נטורי קרתא" והמקורבים אליהם, כגון עמרם הלוי, יצחק בהר"ן, מ. שיש, איש ירושלים (שם עט), א. לייבאוויטש, י. לאנג, ו-י. העריך. בדרך כלל כולל כל גיליון כד (24) עמודים. העיתון עוסק בעניינים העומדים על הפרק מנקודת המבט של המוציאים לאור, בהם שאלת מימון תלמודי התורה והישיבות על ידי מדינת ישראל, שעליה דנים "נטורי קרתא" בחריפות עם מפלגת "אגודת ישראל" ומקורביה; וכן על סוגיית גיוס חרדים לצה"ל; על חפירות ארכאולוגיות באזורי קברים בארץ ישראל, הקרויים לגנאי "חיטוטי שכבי"; ועל התרבות והספרות החרדית בכללה. החומה - כרך יח, גיליונות שנת תשכ"ח, באתר אוצר החכמה החומה - כרך כ, גיליונות שנת תש"ל, באתר אוצר החכמה החומה - כרך כג, גיליונות שנת תשל"ג, באתר אוצר החכמה החומה - כרך כד, גיליונות שנת תשל"ד, באתר אוצר החכמה החומה - כרך כה, גיליונות שנת תשל"ה, באתר אוצר החכמה החומה - כרך כו, גיליונות שנים תש"מ-תשמ"א, באתר אוצר החכמה החומה, באתר הספרייה הלאומית. ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.