laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונצ'רטו לכינור של סמואל בארבר

הקונצ'רטו לכינור (אופוס 14) נכתב על ידי המלחין האמריקאי סמואל בארבר בשנת 1939. זו יצירה בת שלושה פרקים, שנמשכת כ-22 דקות. בשנת 1939, הזמין תעשיין מפילדלפיה בשם סמואל שמעון פלס את בארבר לכתוב קונצ'רטו לכינור לבן חסותו, איסו בריסלי, בוגר מכון קרטיס למוזיקה משנת 1934, כמו גם בארבר. בארבר קיבל את הצעתו של פלס ונסע לשווייץ כדי לעבוד על הקונצ'רטו. בארבר החל לעבוד על שני הפרקים הראשונים בשווייץ במהלך קיץ 1939. הוא קיווה להשלים את הקונצ'רטו בתחילת הסתיו כדי לעמוד במועד שניתן לו (1 באוקטובר). אולם תוכניותיו נקטעו בשל המלחמה המתקרבת – בה כל האמריקאים התבקשו לעזוב את אירופה על ידי הממשל האמריקאי. בסוף אוגוסט הוא נסע לפריז ולקח ספינה לארצות הברית, ואליה הגיע בתחילת ספטמבר. לאחר שבילה זמן קצר עם משפחתו בווסט צ'סטר, פנסילבניה, הוא נסע להרי הפוקונו כדי להמשיך לעבוד על הקונצ'רטו. כשהעביר את שני הפרקים הראשונים לבריסלי באמצע אוקטובר, קיבל אותם בריסלי בהתלהבות רבה. הוא הציע לבארבר שהפרק האחרון יראה קצת יותר מהצד הווירטואוזי של נגינת הכינור. עם זאת, באמצע נובמבר הדברים החלו להשתבש. בריסלי הציג את שני הפרקים שהושלמו למורה שלו, אלברט מיף, שהיה ביקורתי כלפי העבודה מנקודת מבטו של כנר. בריסלי לא הסכים, אך מיף החליט לכתוב לפלס מכתב (13 בנובמבר) ובו נכתב מדוע תפקיד הכינור צריך לעבור "ניתוח כירורגי" על ידי "מומחה", כגון הוא עצמו. לדבריו, "הקישוטים הטכניים רחוקים מאוד מהדרישות של כנר מודרני ..." ואם בריסלי יבצע את היצירה ככתוב, זה יפגע מאוד במוניטין שלו. מיף החליט שהוא משכתב את תפקיד הכינור ביצירה וכי יש צורך שהוא, בריסלי ובארבר יתכנסו ל"פגישה מיוחדת" כדי לדון בשינויים שלו. בריסלי התאכזב כשקיבל את הפרק השלישי מבארבר בסוף נובמבר. הוא ציפה לסיום שניתן להשוות בינו לבין שני הפרקים הראשונים, והרגיש שהוא קל משקל בהשוואה אליהם. בריסלי שאל את ברבר אם הוא יוכל לשכתב את הפרק האחרון; הוא אמר לבארבר שהוא יכול לנגן את היצירה במועד מאוחר יותר כדי לתת לו יותר זמן במידת הצורך. למרות דרישתו של בריסלי, בארבר דחה את הצעותיו וסירב לשנות את הפרק האחרון. זו הייתה אכזבה גדולה עבור בריסלי, שהאמין שעם פרק שלישי משמעותי, היצירה יכולה להפוך להיות אחד מהקונצ'רטי הגדולים. קונצרט הבכורה נערך בפסטיבל פרומס בשנת 1943. הקונצ'רטו הוקלט על ידי מספר כנרים, בהם לואי קאופמן, רוג'ירו ריצ'י, לאוניד קוגן, אן אקיקו מאיירס, ג'ושוע בל, גיורא שמידט, ג'יימס אהנס, הילרי האן, יצחק פרלמן, גיל שחם ואייזק שטרן. הביצוע של שטרן עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין זכתה לפרשנות רומנטית מהוללת, ואילו ההקלטה של מאיירס עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית משנת 1988 זכתה לשבחים. אלגרו מולטו מודרטו – מתחיל בנושא ראשון לירי שמנוגן מיד על ידי הכינור, ללא כל הקדמה תזמורתית. לפרק זה יש יותר אופי של סונטה מאשר צורת קונצ'רטו. אנדנטה – הנושא מוצג על ידי סולו אבוב מורחב. הכינור נכנס עם נושא מנוגד, ולאחריו הוא חוזר על מנגינת האבוב של ההתחלה. פרסטו בפרפטואום מובילה – מנצל את האופי המבריק והווירטואוזי יותר של הכינור. הקונצ'רטו נכתב לשני חלילים, אבובים, קלרינטים, בסונים, קרנות וחצוצרות ; טימפני, תוף סנר, פסנתר, מיתרים וכינור סולו. קונצ'רטו לכינור של סמואל בארבר, סרטון באתר יוטיוב "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-06-15. נבדק ב-2012-07-10. {{cite web}}: (עזרה) May 4, 1939 Letter from Fels to Barber—source-link 3 below November 13, 1939 Letter from Meiff to Fels—source-link 4 below Graham Parlett, CD review on the Arnold Bax Website (archive from 25 October 2014)
פרס המוזיקה של בילבורד להישג המצעדים

פרס המוזיקה של בילבורד להישג המצעדים הוא אחד משני הפרסים שנבחרים על ידי מעריצים בטקס הפרסים. דרייק הוא האמן בעל מספר המועמדויות הגבוה ביותר, הוא היה מועמד 3 פעמים (2016, 2018 ו-2019). טיילור סוויפט (2015, 2020) ודה ויקנד (2016, 2017) קיבלו שתי מועמדויות. "2015 Billboard Music Awards". Variety. 17 במאי 2015. נבדק ב-27 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2016 Billboard Music Awards". Billboard.com. 22 במאי 2016. נבדק ב-27 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Here Is the Complete List of Winners From the 2017 Billboard Music Awards". Billboard. נבדק ב-2017-05-22. "Here Are All the Winners From the 2018 Billboard Music Awards". Billboard. 20 במאי 2018. נבדק ב-20 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "2019 Billboard Music Awards Winners: The Complete List". Billboard. נבדק ב-2019-05-04. "Nominees Announced for the 2020 Billboard Music Awards". Billboard. 22 בספטמבר 2020. נבדק ב-22 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
Citra

Citra (בעברית: סיטרה) הוא אמולטור חוצה פלטפורמות של קונסולת המשחקים נינטנדו 3DS. לאמולטור גם "ליבת אמולציה" עבור רטרוארץ'. פיתוח האמולטור החל באפריל 2014. המשחק המסחרי הראשון שיכל להריץ היה The Legend of Zelda: Ocarina of Time 3D (אנ'). במאי 2016 נוספה לאמולטור תמיכה באודיו בנובמבר 2017 נוספה לאמולטור גם תמיכה באינטרנט ובאפשרות למשחקים מרובי משתתפים דרך האינטרנט במספר משחקים. באפריל 2020 הודיעו מפתחי האמולטור על תמיכה במשחקי New Nintendo 3DS וכן באפשרות לשמור את מצב המשחק. במאי 2020 שוחררה גרסה של האמולטור עבור אנדרואיד. במרץ 2024 פיתוח התוכנה הופסק עקב תביעה מנינטנדו. לשם הרצת האמולטור על מחשב אישי, יש צורך ב: מערכת הפעלה: ווינדוס 7 ומעלה, לינוקס או macOS High Sierra ומעלה מסוג 64 ביט. תמיכה ב-OpenGL 3.3 לפחות. על מנת להריץ את האמולטור על מכשיר אנדרואיד, יש צורך ב: מערכת הפעלה: אנדרואיד אוראו ומעלה מסוג 64 ביט. תמיכה ב- OpenGL ES (אנ') בגרסה 3.2 לפחות. הומלץ להשתמש במעבד סנאפדרגון 835 לפחות. מדיה וקבצים בנושא Citra בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Citra (באנגלית) Citra, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Citra, סרטונים בערוץ היוטיוב Nintendo - 3DS (Citra), מתוך אתר docs.libretro.com Citra Progress Report - 2015 P1, מתוך אתר האמולטור Don’t look now, but 3DS emulation is becoming a thing, מתוך אתר arstechnica.com HLE Audio Comes to Citra, מתוך אתר האמולטור Announcing Networking Support, מתוך אתר האמולטור Citra Android is here!, מתוך אתר האמולטור FAQ, מתוך אתר האמולטור ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאופולד פיגל

לֵאוֹפּוֹלְד פִּיגֵּל (בגרמנית: Leopold Figl;2 באוקטובר 1902 – 9 במאי 1965) היה פוליטיקאי אוסטרי שמרן בתקופת אזורי הכיבוש באוסטריה אשר תמך באחדות לאומית אוסטרית ובחזית מאוחדת נגד השפעותיהם של הגוש המערבי כמו גם הגוש המזרחי למען עצמאות המדינה. שירת כקנצלר אוסטריה הצעיר ביותר עד עלייתו של סבסטיאן קורץ. פיגל נולד ב-1902 למשפחת חקלאים. הוא למד חקלאות באוניברסיטה בווינה ולאחר מכן הצטרף לחיים פוליטיים מתמיכה במעמד האיכרים. עם ההפיכה האוטוקרטית של מפלגת חזית המולדת האוסטרית תחת אנגלברט דולפוס הפך פיגל לחבר במועצה הפדרלית של מנהל האיכרים הכלכלי באוסטריה תחתית. לאחר ביצוע האנשלוס בידי גרמניה הנאצית, פיגל, עקב התנגדותו לנאציונל-סוציאליזם נשלח בידי הרשויות למחנה הריכוז דכאו במאי 1938 ושוחרר רק במהלך 1943. הוא הפך למהנדס נפט אך באוקטובר 1944 נתפס מחדש ונשלח למחנה הריכוז מַאוּטהַאוּזֶן בצפון אוסטריה. הוא הובל בינואר 1945 ביחד עם היינריך מאייר (לוחם עצמאות אוסטרי אשר מאוחר יותר הוצא להורג) אל בית הדין העממי של גרמניה הנאצית אשר היה צפוי להוצא להורג בו. באפריל הוצלו חייו של פיגל כאשר הצבא האדום כבש את וינה במסגרת מתקפת וינה. לאחר כיבוש גרמניה הנאצית בידי בעלות הברית, גנרל הצבא האדום פיודור טולבוחין דרש מפיגל שינהל את חלוקת האוכל באזורים הגובעים של וינה. מנקודה זאת החל פיגל לעלות במעמדו האזרחי ובהמשך השנה הצטרף אל מפלגת העם האוסטרית והפך למושל אוסטריה תחתית. כאשר בסוף 1945 התבצעו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות, פיגל נבחר לקנצלר אוסטריה, דאז אזורי הכיבוש באוסטריה אשר היו מחולקים בין ברית המועצות, האימפריה הבריטית, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית וארצות הברית. פיגל פעל להקמת חזית אוסטרית מאוחדת נגד הכיבוש, על כן הוא הזמין את המפלגה הסוציאליסטית להצטרף אל ממשלת אחדות לאומית ובכך מנהיגה, אדולף שרף הפך לסגנו של פיגל. פיגל תמך בדה-נאציפיקציה של אוסטריה במסגרתה חצי מיליון חברי המפלגה הנאצית האוסטרית לשעבר הושמו תחת מעצר בית. על אף שבשנת 1948 תנאים אלו הופסקו, על הנאצים לשעבר עדיין נאסר להשתתף במערכות פוליטיות. עם פטירתו של קרל רנר במילוי תפקידו, פיגל הפך לנשיא אוסטריה בפועל במהלך 1951 עד עלייתו של תאודור קרנר. עקב התמשכות המלחמה הקרה העימות על ריבונות אוסטריה נמשך. אוסטריה עצמה הייתה מדינה דמוקרטית מערבית אך גבולותיה עם הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, הרפובליקה העממית ההונגרית וצ'כוסלובקיה העלו חשד כי תצטרף אל הגוש המזרחי. היה זה רק לאחר התפטרות פיגל שאוסטריה אוחדה והשיגה ריבונות בהסכמה כי תהיה מדינה נייטרלית. פיגל דאז יצא לפרישה מאז 1953 במסגרתה הפך לפטרון של תנועת צופי אוסטריה ולבסוף נפטר עקב סרטן הכליה בשנת 1965 בווינה. מדיה וקבצים בנושא לאופולד פיגל בוויקישיתוף כיבוש אוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה לאופולד פיגל - מהי אוסטריה לאופולד פיגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לאופולד פיגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאופולד פיגל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאופולד פיגל, באתר Discogs (באנגלית)
קמרון בריטון

קמרון בריטון (באנגלית: Cameron Britton; נולד ב-6 ביוני 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי הידוע בתפקידו כ"אדמונד קמפר" בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "מיינד האנטר", עליה הוא קיבל מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית שחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה, והייזל בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "אקדמיית המטרייה". בריטון נולד ב-6 ביוני 1986 בסבסטופול (אנ'), במחוז סונומה, קליפורניה, בנה של ג׳וליאנה מרטינלי. הוא סיים את לימודיו בתיכון אנאלי (אנ') ב-2004. בריטון עבד כמורה לגיל הרך במשך שמונה שנים, שם לימד ילדים עם צרכים מיוחדים, בגילאים 18 חודשים ועד 3 שנים. בשנת 2017, ביצע את תפקיד הפריצה שלו היה כששיחק את דמותו של הרוצח הסדרתי אדמונד קמפר בדרמת הפשע של נטפליקס, "מיינד האנטר". הוא שיחק בדרמת הפשע "הנערה ברשת העכביש" בשנת 2018. בשנת 2019, החל לשחק בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "אקדמיית המטרייה", הוא שיחק בתפקיד הייזל, מתנקש הנוסע בזמן. הסדרה, היא עיבוד לקומיקס באותו השם שנכתבה על ידי ג'רארד ויי והמאייר גבריאל בה ופורסמה בהוצאת "Dark Horse Comics". בשנת 2020, הוא שיחק את החשוד המרכזי בפיצוץ במשחקים האולימפיים בשנת 1996, ריצ'רד ג'וול בעונה השנייה של סדרת הדרמה האנתולוגית "מצוד". מדיה וקבצים בנושא קמרון בריטון בוויקישיתוף קמרון בריטון, ברשת החברתית פייסבוק קמרון בריטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קמרון בריטון, ברשת החברתית אינסטגרם קמרון בריטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קמרון בריטון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קמרון בריטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "'Mindhunter' star (and 2017 breakout) Cameron Britton bought a car in-character as the Co-Ed Killer". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2018-01-10. Chow, Andrew R. (12 ביולי 2018). "Full List of 2018 Emmy Nominations". The New York Times. נבדק ב-12 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) The Cast of Mindhunter In Conversation (באנגלית), נבדק ב-2019-08-19 "The Umbrella Academy: Hazel and Agnes in danger next season? Cameron Britton reveals all". 2019-02-16. נבדק ב-19 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Chavez, Danette (18 בפברואר 2020). "Cameron Britton gets inside the heads of men good and bad for Mindhunter and Deadly Games". AVClub. נבדק ב-26 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה)
פרס המוזיקה של בילבורד לאלבום הבילבורד 200 המוביל

דף זה מפרט את הזוכים ואת המועמדים בפרס המוזיקה של בילבורד לאלבום הבילבורד 200 המוביל. הפרס ניתן מאז שנת 1993 ומאז היווסדו רק חמישה אמנים זכו בפרס פעמיים: 50 סנט, אדל, דרייק, אמינם וטיילור סוויפט. הזוכים מפורטים ראשונים ומודגשים. 2 זכיות 50 סנט אדל אמינם טיילור סוויפט דרייק
ברנט דוהרטי

ברנט דייוויד דוהרטי (באנגלית: Brant David Daugherty; נולד ב-20 באוגוסט 1985) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בתפקידו בתור בריאן באופרת הסבון "ימי חיינו" (2013-2012), ובשל תפקידו בתור נואל קאהן בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות" (2016-2010) . דוהרטי נולד וגדל במייסון (אנ'), אוהיו, בנם של דייוויד דוהרטי, מורה לאמנות בבית הספר התיכון מייסון, ואשתו, מרי בת' (לבית הירט) דוהרטי, ראש שירותי השיקום של בית החולים שרינרס לילדים, סינסינטי. הוא גדל יחד עם אחיו אדם ואחותו קייטי. אביו של ברנט נפטר מסרטן ב-19 בפברואר 2009, בגיל 57. דוהרטי למד בבית הספר התיכון וויליאם מייסון, שם שיחק כדורגל. הוא הופיע בהצגות בית ספר עד סיום לימודיו בשנת 2004. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 2008 לאחר שקיבל תואר בקולנוע מקולומביה קולג' בשיקגו. כעת הוא מתגורר בווסט הוליווד. בשנת 2013 שיחק בסדרת הדרמה "נשות קבע" של רשת Lifetime בתפקיד פטריק קלארק. היה לו תפקיד קטן בסרטם הפארודי של ג'ייסון פרידברג ואהרון סלצר, "משחקי למות מרעב", שיצא בסתיו 2013. בשנת 2014 התארח בסדרת הטלוויזיה של צ'ארלי שין, "סדנה לעצבים". דוהרטי התמודד בעונה ה-17 של "רוקדים עם כוכבים" בה הוא רקד עם הרקדנית המקצועית פטה מורגטרויד. הם הודחו בשבוע השמיני לתחרות וסיימו במקום השביעי. בשנת 2018 גילם את לוק סוייר בסרט "חמישים גוונים של שחרור". בשנת 2016 הוא החל לצאת עם השחקנית קימברלי הידאלגו; הם התארסו בפברואר 2018 במהלך טיול באמסטרדם. הם התחתנו ב-15 ביוני 2019. במרץ 2021 נולד בנם הבכור. ברנט דוהרטי, ברשת החברתית פייסבוק ברנט דוהרטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברנט דוהרטי, ברשת החברתית אינסטגרם ברנט דוהרטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנט דוהרטי, באתר AllMovie (באנגלית) ברנט דוהרטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Moorhouse, Drusilla (10 בינואר 2011). "Pretty Little Liars Renewed for Season Two; Plus, Scoop!". E! Online. אורכב מ-המקור ב-4 בספטמבר 2012. נבדק ב-23 באוגוסט 2011. {{cite news}}: (עזרה) "DAYS Hires New Actor". Soap Opera Digest. 25 באפריל 2012. נבדק ב-8 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Days of Our Lives History". About.com Entertainment. Wieselman, Jarett (21 ביוני 2011). "Brant Daugherty: Noel could bring Rosewood to its knees!". NYPost. אורכב מ-המקור ב-29 בינואר 2012. נבדק ב-13 ביולי 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Television - Cincinnati.com - cincinnati.com". Cincinnati.com. "David Daugherty Obituary - Deerfield, Ohio - Hodapp Funeral Homes". tributes.com. "David Daugherty Obituary: View David Daugherty's Obituary by Dayton Daily News". Dayton Daily News. "Cincinnati.com". masonbuzz.com. Andreeva, Nellie (28 בינואר 2013). "Brant Daugherty Joins 'Army Wives'". Deadline Hollywood. נבדק ב-6 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) Allen. "Army Wives". TV Fanatic. ""Dancing with the Stars": Leah Remini, Valerie Harper, Snooki among new cast". CBS News. Evans, Greg (2016-01-28). "Brant Daugherty Signs On For 'Fifty Shades Freed' Role". Deadline Hollywood. נבדק ב-2016-02-21. https://www.usmagazine.com/celebrity-news/news/fifty-shades-freeds-brant-daugherty-engaged-to-kimberly-hidalgo/ Chiu, Melody (15 ביוני 2019). "Pretty Little Liars Star Brant Daugherty Weds Actress Kim Hidalgo in Sweet California Celebration". People. {{cite web}}: (עזרה)
לאסלו בקפי

לאסלו בקפי (בהונגרית: Békeffi László; סגד, 4 בינואר 1891 – ציריך, 21 בינואר 1962) היה קומיקאי יהודי-הונגרי, מנחה בקברט, מחזאי קברט, שחקן. בנו של הסופר אנטל בקפי, בן דודו של מחזאי הקברט אישטוואן בקפי. לאסלו בקפי נולד לאנטל בקפי (בשמו הקודם: נתן קאן) שהיה סופר ומבקר. אמו הייתה שחקנית. בקפי הופיע לראשונה בקברט של קארוי פרנצי בשנת 1912, מאותה השנה היה חבר ב"במה המודרנית" (Modern Színpad) עד 1918 ו"בקברט אפולו" (Apollo Kabaré) בין השנים 1921 ל-1923. הוא החל את דרכו כעיתונאי, אך סיים גם לימודי במה. הוא בחר בקברט כתחומו האמיתי ופתח קברט עם גזה בורוש בשנת 1924 בשם וידאם סינפאד (במה עליזה-Vidám Színpad) שאין לו קשר ל"הבמה העליזה". בשנת 1925 הפך לחבר ב"קברט התוכים" (Papagáj Kabaré). בין השנים 1927 לבין 1929 שיחק בווינה בתיאטרון בולוואר (Boulevard Theater), בסימפליציסימוס (Simplicissimus) ולאחר מכן בתיאטרון רונאכר (Ronacher Theater). לאחר שובו לבודפשט, בין השנים 1929 ל־1933, היה חבר בתיאטרון שדרת אנדראשי, ובשנים 1934 עד 1936 בתיאטרון "במת בולוואר טרז" (Terézkörúti Színpad). הוא ייסד את "קברט כותבי הפודיום" ביחד עם קארוי קומיאטי בשנת 1936, שביקש להחיות ולהמשיך את מסורות הקברט האמיתי בזכות עבודתו של אנדרה נאגי, ויצר פורום אמיץ בצורה בלתי רגילה מול תנאים פוליטיים מתוחים יותר ויותר. הוא עצמו נפל קורבן לביקורת נחרצת וחריפה. לשכת אומנויות הבמה פתחה נגדו פעולה משמעתית בשנת 1941 ואז אסרה על הופעותיו על הבמה (בין היתר בשל יהדותו). בשנת 1943 נלקח לראשונה למחנה הריכוז דכאו. אחרי שחרורו עבר להתגורר באנגליה עד 1949, אחר כך התיישב, תחילה בארצות הברית ולבסוף בשווייץ. פרות יצירתו כוללים הצגות, סצנות קברט ותמלילי שאנסון. ההנחיה שלו התאפיינה בקול נועז בצורה יוצאת דופן, בצורה חדשה, בשילוב של רוח והומור. העיר (עם פאל פורו, 1920) יחי האדוני המכובד! ובדיחות במה אחרות; 1919 המטריה ובדיחות במה אחרות; 1921 הדייט. סצנות עם אשתי, 1923 ס.ז. סאקאל: אלברט השמיני: בראון ייבעט החוצה, לאסלו בקפי; 1932 כלת וינאית (1931) האיש האילם (1931) דרוויש של הבתולה הקדושה (1934) אוסף ההנחיות מאת לאסלו בקפי. 1939 ספר לימוד ציבורי; 1940 חניבעל המסכן והאחרים. 25 סאטירות ובורלסקות 1941 הפודיום שהוגלה; טורונטו, 1955 ססקיה הצוחקת (1916) האביר השודד (1917) הנערה הטיפש עשרה (1918) - אלייד הפילוסוף ילד הפלא (1920) חיפושית, חיפושית צהובה (1922) - פרימאט צועני אמיתי הרעיה המהופנטת (קצר, 1932) הלו, בודפשט (1935) 3 : 1 לטובת האהבה (1937) לקסיקון לאמנות הבמה. 1994 לקסיקון ידע בסיסי (1988) לאסלו בקפי ב- Hangosfilm.hu מדיה וקבצים בנושא לאסלו בקפי בוויקישיתוף לאסלו בקפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יד רצחנית

יד רצחנית (באנגלית: Idle Hands) הוא סרט אימה וקומדיה שחורה אמריקאי משנת 1999, אשר בוים על ידי רודמן פלנדר ונכתב על ידי טרי יוז ורון מילבאואר. בסרט מככבים דבון סאווה, סת' גרין, אלדן הנסון, ג'סיקה אלבה, וויויקה איי פוקס. העלילה העיקרית עוקבת אחר חייו של נער עצלן ממוצע, בשם אנטון טוביאס (סאווה), שידו נעשית אחוזת דיבוק וועוברת מסע הרג, גם לאחר שהיא נכרתת. הסרט נעשה בהשראת הפתגמים "ידיי סרק הם משחקי השטן" ו"השטן עושה עבודה לידי סרק". הסרט לא זכה להצלחה כאשר גרף 4.2 מיליון דולר כנגד תקציב של 25 מיליון דולר. הוריו של אנטון טוביאס מתים בסוף ליל כל הקדושים, וכל הרמזים מצביעים על כך שהוא הרג אותם. לאחר שהרג את חבריו הטובים ביותר, אנטון מבין שידו הימנית הפכה לדיבוק. הוא לא מצליח לשלוט בידו, הוא זורק את החתול שלו מעבר לרחוב ותוך כדי חיפוש אחריו, הוא נתקל בשכנתו מולי והשניים מתחילים מערכת יחסים. אנטון מקיים הלוויה להוריו וחבריו. עם זאת, חבריו מחליטים לא ללכת לגן עדן, חוזרים לגופם הקודם ועולים מהקבר. בינתיים, כוהנת גדולה בשם דבי לקור צדה את הרוח האחראית להרג ברחבי הארץ. לאחר שידו הורגת שני שוטרים בסלון שלו, אנטון מנתק כורת את היד. חבריו מחפשים ערכת עזרה ראשונה בעוד אנטון שורף את היד במיקרוגל. בינתיים, דבי (עכשיו יחד עם רנדי, שכנו של אנטון) צדה את אנטון כדי לבלום את הדיבוק שביד. לאחר ששלח את מולי לבית הספר, אנטון חוזר הביתה כדי לסיים להשמיד את היד. לרוע המזל חבריו של אנטון פנוב ומיק משחררים את היד בשוגג. השלושה גונבים אחר כך את משאיתו של רנדי ופונים לבית הספר. מיק ופנוב הולכים למסיבת ליל כל הקדושים כדי להשגיח על מולי, בעוד אנטון מחפש את היד. רנדי ודבי נפגשים עם אנטון. דבי מסבירה שהיד תגרור את הנשמה של מולי לעולם התחתון. אנטון פורץ למסיבה ומנסה להזהיר את כולם מידו, אך מתעלמים ממנו. לאחר מכן היד הורגת את סולן הלהקה שבמסיבה וגורמת לבהלה. מולי וחברתה טניה נמלטים דרך פתחי האוורור. הם מנסים לעבור דרך מאורר אותו הם עוצרים באמצעות הנעל של טניה, לאחר מכן הן מחברות חבל למאורר והשתיים יורדות מהחבל, אך בזמן שטניה יורדת מהחבל היד תוספת את טניה ומנסה למשוך אותה ובמקביל מולי מנסה להיאבק ביד ולמשוך את טניה מלמטה. בסופו של דבר היד תופסת בנעל של טניה שעצרה את המאוורר, המאורר נופל וטניה נופלת ביחד איתו אל מותה. מדיה וקבצים בנושא יד רצחנית בוויקישיתוף "יד רצחנית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יד רצחנית", באתר נטפליקס "יד רצחנית", באתר AllMovie (באנגלית) "יד רצחנית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יד רצחנית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יד רצחנית", באתר Metacritic (באנגלית) "יד רצחנית", באתר אידיבי "יד רצחנית", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "יד רצחנית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Idle Hands, 1999-04-30, נבדק ב-2020-10-23
המדונה הסיסטינית

המדונה הסיסטינית (באיטלקית: Madonna Sistina) הוא ציור שמן, מעשה ידי הצייר רפאל, שצויר בין השנים 1513–1514 ומתאר את המדונה והילד. היצירה מוצגת במוזיאון הציירים הגדולים בדרזדן. היצירה הוזמנה בשנת 1512 על ידי האפיפיור יוליוס השני לכנסיית סן סיסטו, פיאצ'נצה (אנ') בפיאצ'נצה, והייתה אחת המדונות האחרונות שצייר רפאל. היא נועדה ככל הנראה לכבודו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי, דודו של יוליוס השני, שכן סיקסטוס השני, המתואר בציור, היה הקדוש הפטרון של משפחת דלה רוברה, משפחתו של יוליוס השני. הדוגמנית בציור היא ככל הנראה מרגריטה לוטי (אנ'), שהייתה פילגשו של רפאל במשך שתים-עשרה השנים האחרונות לחייו, משנת 1508 ועד מותו בשנת 1520. בשנת 1754 רכש אוגוסט השלישי, מלך פולין את הציור תמורת 110,000–120,000 פרנק, מחיר זה נשאר הגבוה ביותר ששולם עבור ציור כלשהו במשך עשרות שנים. הציור הועבר לדרזדן וזכה לבולטות רבה. דורות של מבקרים במוזיאון הציירים הגדולים התרשמו ממנו, והוא שוחזר פעמים כה רבות עד שתיאור המדונה בו הפך לאב טיפוס לתיאור אידיאלי של הבתולה, המדגיש את אופייה הרוחני. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה המוזיאון סגור. לאחר המלחמה הציור הוחרם על ידי יחידות התגמול הסובייטיות והועבר למוסקבה, שם אוכסן במוזיאון פושקין. בשנת 1955 הוא הוחזר לדרזדן. הציור מתאר את מרים הבתולה אשר מופיעה מאחורי וילונות כבדים הנפתחים משני הצדדים, כשהיא אוחזת בישו הילד. בצד שמאל בטוניקה צהובה, סיקסטוס השני, כורע ומתפלל עבור בני עמו, אשר לעברם הוא מצביע. בצד ימין, ברברה הקדושה, כורעת כשידיה שלובות על חזה ופניה מביטות מטה אל קהל המאמינים. הציור מאופיין במרחב דמיוני שנוצר על ידי הדמויות עצמן, הניצבות על מיטת עננים. נראה כי הבתולה יורדת מחלל שמימי, דרך מישור התמונה, אל תוך המרחב האמיתי שבו תלוי הציור. המחווה של סיקסטוס השני ומבטה של ברברה הקדושה מופנים כלפי הצופים, העומדים מעבר למעקה שבתחתית הציור. כתר אפיפיורי, שנח על גבי מעקה זה בפינה השמאלית התחתונה, משמש כגשר בין המרחב האמיתי לציורי. שני כרובים (או פוטי) מכונפים נחים על מרפקים בתחתית התמונה, ומביטים מעלה. הם הועתקו לעיתים קרובות לבדם, ללא שאר המדונה הסיסטינית, מאז תחילת המאה ה-19. ניתוח לוח הצבעים של היצירה חושף את הפיגמנטים הרגילים של תקופת הרנסאנס: מלכיט מעורבב עם אורפימנט (אנ') (פיגמנט כתום צהוב) בווילונות הירוקים, אולטראמרין (אבקת לפיס לזולי) מעורבב עם עופרת לבנה בגלימה הכחולה של מדונה, ותערובת של עופרת-בדיל-צהובה (אנ'), ורמיליון (אנ') ועופרת-לבנה בשרוולים הצהובים של ברברה הקדושה. מדיה וקבצים בנושא המדונה הסיסטינית בוויקישיתוף "The Sistine Madonna". Web Gallery of Art. (באנגלית) "The Sistine Madonna by Raphael". thoughtco.com. (באנגלית) Sweetser, Moses Foster (1877). Raphael. J.R. Osgood and company. pp. 119–121. (באנגלית) "Raphael, The Sistine Madonna". colourlex.com. (באנגלית)
זהריר הכף

זהריר הכף (שם מדעי: Lamprotornis nitens, שם עממי באנגלית Cape Starling או Cape Glossy Starling) הוא מין של עוף בסוג זהריר במשפחת הזרזיריים שחי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה ובולט בנוצות כחולות בוהקות. זהריר הכף הוא עוף צבעוני הבולט בנוצות כחולות בוהקות, לעיתים עם גוון טורקיז או ירוק. צבעיו העזים והבוהקים של זהריר הכף, בייחוד גוני הכחול בחלקיהם העליונים, מקורם בגרנולות מלנין חלולות המסודרות בשכבה אחת מעל סריגי הנוצה. עיניו צהובות-כתומות ומסביבן כתם שחור שנמשך עד למקור. מקורו ורגליו של זהריר הכף אפורים-כהים. גודלו של בוגר הוא 25 סנטימטר ומשקלו 100 גרם. זהריר הכף הוא עוף חברותי שחי בלהקות גדולות, למעט בעונת הרבייה. הזהרירים הם אוכלי-כל וניזונים על גבי הקרקע (גרגירים, זרעים, פרוקי-רגליים כגון חיפושיות, חרגולים וזחלים) אך לעיתים גם מפירות הגדלים על עצים, ומשאריות מזון שמשאיר האדם. ניתן לראות אותם מחפשים מזון על הקרקע לצד מינים אחרים של זרזיריים כולל הזרזיר המצוי. הרבייה מתרחשת בין החודשים אוקטובר לפברואר, אך יכולה להימשך גם לתוך אפריל בנמיביה. הם מקננים בחורים בעצים (הן טבעיים והן כאלה שבנו עופות אחרים דוגמת נקר) והן במבנים מעשה ידי אדם. לעיתים הם מגרשים עופות וציפורים אחרים שמקננים בחורים אלה. הם מאכילים את גוזליהם בחרקים, זחלים ופירות. זרזיר הכף מצוי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. הוא נפוץ בדרום גבון, דרום ומערב אנגולה, דרום זמביה, דרום זימבבואה, נמיביה, בוטצואנה, לסותו ודרום אפריקה. לעיתים הוא חולף ברפובליקה של קונגו, אך אינו מקנן בה. סך הכל שטח תפוצתו כ-3 מיליון קילומטר רבוע. בית הגידול שלו כולל חורשות ויערות דלילים, היכן שיש עצים המאפשרים לו לקנן. בנוסף הוא חי בשטחים פתוחים המנוקדים בעצים ובהם מטעים, סוואנה, ערבות עשב, שטחי חורש מסוג בתה וגריגה, פארקים וגינות. מדיה וקבצים בנושא זהריר הכף בוויקישיתוף זהריר הכף, באתר ITIS (באנגלית) זהריר הכף, באתר NCBI (באנגלית) זהריר הכף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זהריר הכף, באתר GBIF (באנגלית) זהריר הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
Yikes

האם התכוונתם ל... Yikes (שיר של ניקי מינאז') Yikes (שיר של קניה וסט)