laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משרד האוצר של רוסיה

משרד האוצר הרוסי (ברוסית: Министерство финансов России; שמו בגרסה המקוצרת: Минфин России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה האחראי על המדיניות הפיננסית של רוסיה. משרד האוצר הרוסי אחראי על הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה, שירות המיסים הפדרלי, שירות המכס הפדרלי והשירות הפדרלי לשליטה באלכוהול. בניין משרד האוצר הרוסי שוכן ברחוב אילינקה 9 במוסקבה. משרד ממשלתי ראשון לענייני כלכלה ברוסיה הוקם בשנת בתקופת פיוטר הגדול בשם קולגיית המסחר (Камер-коллегия) שעסקה באיסוף מטבעות והכנסות המדינה. בתקופת יקטרינה השנייה הוקמה המשלחת לענייני הכנסות המדינה של הסנאט הרוסי (Экспедиция о государственных доходах), שהפכה לאחר מכן למשרד האוצר של האימפריה הרוסית ב-8 בספטמבר 1802 והתקיימה עד לפרוץ מהפכת פברואר שהביאה לפירוק מוסדות השלטון הצארי בשנת 1917. באוקטובר 1917 הוקם קומיסריון האוצר העממי (Наркомат финансов). בשנת 1946 הקומיסריון הפך למשרד האוצר של ברית המועצות (Минфин СССР) שאיגד תחתיו את כל משרדי האוצר הרפובליקניים שהתקיימו ברוסיה הסובייטית, אוקראינה הסובייטית ושאר הרפובליקות הסובייטיות. ב-11 בנובמבר 1991 בוריס ילצין חתם על צו נשיאותי להקמת משרד האוצר והכלכלה של הפדרציה הרוסית. ב-15 בנובמבר אותה שנה משרד האוצר הסובייטי פורק באופן רשמי. ב-19 בפברואר 1993 משרד האוצר והכלכלה פוצל והתקיימו 2 משרדי ממשל: משרד האוצר ומשרד הכלכלה (שהפך לימים למשרד לפיתוח כלכלי). שר האוצר המשפיע ביותר בתולדות המשרד הוא אלכסיי קודרין שכיהן בשנים 2000–2011 והוכר כשר האוצר הטוב ביותר באירופה לשנת 2010 על פי מגזין Euromoney. משרד האוצר מורכב ממחלקות שונות האחראיות לניהול תקציב ולמדיניות בתחום המטבעות ובתחומי אחריות שונים בנוסף מכיל המשרד גם גופים פדרליים כדוגמת: גוף האוצר הפדרלי של רוסיה (Федеральное казначейство) שירות המיסים הפדרלי (Федеральная налоговая служба, ФНС России) שירות המכס הפדרלי (Федеральная таможенная служба ,ФТС России) השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול (Федеральная служба по регулированию алкогольного рынка ,Росалкогольрегулирование) גוזנאק (Гознак), המטבעה הממשלתית הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה הקרן לאבנים ומתכות יקרות של הפדרציה הרוסית ערך מורחב – שר האוצר של רוסיה שר האוצר של רוסיה הוא השר האחראי על משרד האוצר ומכהן במקביל גם כסגן ראש ממשלת רוסיה. מדיה וקבצים בנושא משרד האוצר של רוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד האוצר של רוסיה (ברוסית ובאנגלית) משרד האוצר של רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק משרד האוצר של רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד האוצר של רוסיה, ביישום טלגרם משרד האוצר של רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם משרד האוצר של רוסיה, ברשת החברתית VK משרד האוצר של רוסיה, סרטונים בערוץ היוטיוב האתר הרשמי של משרד האוצר הרוסי האתר הרשמי של שירות המיסים הפדרלי
שירות המכס הפדרלי של רוסיה

שירות המכס הפדרלי של רוסיה (ברוסית: Федеральная таможенная служба) הוא הזרוע הממשלתית ברוסיה המופקדת על פיקוח המכס ויישום מדיניות הממשל בנושאי מטבעות ומאבק בהברחות בלתי חוקיות. רוסלן דווידוב הוא ראש שירות המכס הפדרלי הנוכחי מאז פברואר 2023. גוף המכס הראשון ברוסיה הוקם לראשונה בתקופת האימפריה הרוסית בשנת 1865 בתור המחלקה לאיסוף המכס ובאוקטובר 1893 הפכה לגוף משמר הגבול של משרד האוצר. אחריות הטלת המכסים נותרה כחלק מתפקידיו של גוף משמרות הגבול גם בתקופת ברית המועצות ועד שנת 1990 הועברו תפקידי המכס לידי ועדת המכס הממלכתית שאך הוקמה והוכפפה לממשלת רוסיה. ב-9 במרץ 2004 בצו נשיאותי מספר 314 הוקם שירות המכס הפדרלי מתוך ועדת המכס הממלכתית שפורקה. מאז הקמת השירות בשנת 2004 ועד 2006 היה הגוף כפוף למשרד לפיתוח כלכלי, כאשר בשנת 2006 הועבר לאחריותה הישירה של הממשלה. בינואר 2016 הוחלט להעביר את שירות המכס הפדרלי לאחריות משרד האוצר הרוסי. מדיה וקבצים בנושא שירות המכס הפדרלי של רוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שירות המכס הפדרלי של רוסיה שירות המכס הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק שירות המכס הפדרלי של רוסיה, ביישום טלגרם שירות המכס הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם שירות המכס הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית VK שירות המכס הפדרלי של רוסיה, סרטונים בערוץ היוטיוב שירות המכס הפדרלי באתר יוטיוב http://kremlin.ru/events/president/news/51175 http://government.ru/media/files/iZMUEC7ABwNw4uzLndS04et8ddJE6CTc.pdf ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאג ויליאמס

דאגלס לי "דאג" ויליאמס, (באנגלית: Douglas Lee "Doug" Williams; נולד ב-9 באוגוסט 1955) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. ויליאמס נולד בזאקרי שבלואיזיאנה. שיחק בנבחרת הפוטבול של אוניברסיטת בראון ולאחר שסיים את לימודיו, הצטרף לקבוצת הפוטבול אוניברסיטת המדינה גרמבילנג בלואיזיאנה, שאותה אימן אביו. ב-2001 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.. את הקריירה ב-NFL התחיל בשנת 1978 כשנבחר במקם ה-17 בסיבוב הראשון של הדראפט על ידי טמפה ביי באקנירס והיה לקוורטרבק הפותח שלהם. הבאקנירס שמעולם לא הגיעו לפלייאוף לפני הגעתו של ויליאמס, העפילו לפלייאוף לאחר הגעתו שלוש פעמים בארבע שנים. ויליאמס שיפר את אחוז המסירות המוצלחות שלו בכל שנה בבאקנירס ונחשב ל"לב ולנשמה" של הקבוצה ולכוח המניע אותה לניצחון. הוא השתכר ב-120 אלף דולר לשנה, שכר הנמוך בהרבה משל הקוורטרבקים הפותחים בליגה ונמוך יותר משל 12 קוורטרבקים מחליפים באותה עת. לאחר עונת 1982 ביקש ויליאמס לחתום על חוזה בסך 600 אלף דולר לשנה אך הבאקנירס סירבו. ויליאמס עזב את הקבוצה ועבר לליגת ה-USFL ושיחק עבור אוקלהומה אוטלוס שמאוחר יותר הפכה לאריזונה אוטלוס. לאחר סגירת ליגת ה-USFL ב-1986 חזר ויליאמס לשחק ב-NFL עבור וושינגטון רדסקינס כמחליפו של ג'יי שרודר. במהלך עונת 1987 החליף ויליאמס את שרודר שנפצע. ויליאמס, שהצטיין במשחקים אלו, נבחר בסוף להיות הקוורטרבק הפותח בפלייאוף והוביל את הרדסקינס לסופרבול XXII שבו ניצחו את דנוור ברונקוס 42-10 לאחר פיגור 10-0 ברבע הראשון. ויליאמס שהוביל את המהפך זכה בתואר ה-MVP של המשחק. בכך שניצח היה ויליאמס לקוורטרבק האפרו-אמריקאי הראשון שהוביל קבוצה לניצחון בסופרבול. ויליאמס סבל מפציעות במהלך עונת 1988 והוחלף במארק ריפין שלבסוף הפך לקוורטרבק הפותח של הקבוצה. לאחר עונת 1989 פרש ויליאמס מקריירת הפוטבול. מדיה וקבצים בנושא דאג ויליאמס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאג ויליאמס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Placebo (אלבום)

Placebo הוא אלבומם הראשון של להקת הרוק האלטרנטיבי פלסיבו, אשר יצא לשווקים ב-16 ביולי 1996. קוראי מגזין Q הגדירו אותו במקום ה-87 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים. חברת התקליטים וירג'ין מיקמה אותו במקום ה-154 ברשימת 1000 האלבומים שלה. האלבום מכיל שילובים של פאנק רוק וצלילים רכים יותר. הוא מכיל השפעות מאמנים כמו פי ג'יי הארווי וסוניק יות'. זהו האלבום היחיד שהוקלט עם המתופף רוברט שולצזברג, לפני פרישתו מהלהקה. כל השירים נכתבו על ידי בריאן מולקו. מספר גרסאות של האלבום מכילות את השיר Nancy Boy בגרסת ערוכה הנקראת "Nancy Boy - Sex Mix". כל שירי האלבום יצאו כסינגלים למעט "I Know", "Lady of the Flowers" ו-"Swallow". בשנת 2006 יצאה לאלבום הוצאה מחודשת, הכוללת את הרצועות הבאות כבונוס: בנוסף לרצועות ההשמעה הנוספות, התווסף לגרסה תקליטור DVD המכיל את הרצועות הבאות: בריאן מולקו - סולן, גיטרה ובאס. סטפן אולסדל - גיטרה, באס, קלידים, קולות. רוברט שולצברג - כלי הקשה, תופים, דידגרידו, הפקה. בראד ווד - הפקה. מידע על האלבום Placebo באתר MusicBrainz מידע על האלבום Placebo באתר AllMusic האלבום Placebo באתר Discogs
אברהם בנמלך

אברהם מנחם בנמלך (כהן) (נולד ב-18 במרץ 1942 כ"ט באדר ה'תש"ב) הוא עיתונאי ואיש רדיו ישראלי. במשך שלושים ושבע שנה שימש ככתב ועורך בקול ישראל. זכה שלוש פעמים בפרס רשות השידור. בנמלך נולד בישראל בשם אברהם מנחם כהן למשפחה ירושלמית דתית ותיקה. בשנת 1965, בגיל 23, החל לכתוב בשבועון "פנים אל פנים" שיצא לאור על ידי האחים שמואל אבידור הכהן ופנחס פלאי. הוא כתב תחת שם העט "אברהם בן-מלך" ("מלך" הם ראשי התיבות של שמות הוריו: מרדכי ולאה כהן), ועם הזמן אימץ אותו לשמו הרשמי - "בנמלך". לאחר עבודתו ב"פנים אל פנים" עבד תקופה קצרה בעיתון "היום". בשנת 1971 התקבל לעבודה בקול ישראל, והשתלב במחלקה הדתית ברדיו. בואו הפיח רוח חיים במחלקה, שעד אז הייתה שמרנית מאוד. הוא הציב סטנדרטים עיתונאיים חדשים בעבודת המערכת. הוא לא הסתפק בסיקור מן האולפן של הנושאים הדתיים בישראל, כפי שהיה מקובל עד אז, אלא שילב תחקירים ועיתונאות שטח. בין היתר, פרסם סדרת תחקירים על נושאי הקבורה והכשרות בארץ. בתקופתו עברו תוכניות המחלקה מרשת א' לרשת ב', המרכזית יותר. בשנת 1978 התאחדו מערכת ענייני היום (יומנים) ומחלקת החדשות של קול ישראל לחטיבה אחת, "חטיבת החדשות", ואל החטיבה נכנס גל חדש של כתבים צעירים, ובהם אברהם בנמלך (יחד עמו נכנסו שלום קיטל, רזי ברקאי, רוני דניאל, חיים זיסוביץ ואחרים). הוא התמנה לכתב לענייני הסוכנות היהודית, עלייה והתיישבות. כעבור זמן קצר החל לערוך יומני חדשות, תפקיד שהחזיק בו עשרים שנה. כמו כן היה עורך בטלוויזיה הישראלית. בשנת 2003, לאחר שנים רבות של הפסקה, חודשה תוכנית הרדיו הוותיקה "מלווה מלכה" במוצאי שבת, בעריכתו ובהשתתפותו הפעילה של בנמלך ובהגשתו של איזי מן. התוכנית זכתה לפופולריות רבה, וצברה קהל מאזינים נאמן. בנובמבר 2008, לאחר 37 שנים, פרש מ"קול ישראל", ומתחילת 2009 הוא כותב בעיתון "המבשר", תחת שם העט מנחם כהנא. במאי 2013 הוציא לאור רומן ושמו "אללה אוהב אותי" (הוצאת כרמל) - סיפור מתח אודות סוכני אף.בי.איי, המוסד, מודיעין ומשמרות המהפכה ועדה קיצונית של חרדים אנטי-ציוניים הרודפים אחרי עיתונאי ישראלי ובן לווייתו במסע חוצה יבשות ותקופות. באוגוסט 2018 פרסם בנמלך רומן נוסף בשם "אמא של ממזר" (הוצאת קורנס) רומן העוסק בטרגדיה של מעוכבות הגט והעגונות בישראל. מתגורר בירושלים נשוי לציפי ואב לארבעה, בהם עורך הדין אסף בנמלך, יושב ראש "נאמני תורה ועבודה", ההיסטוריון מוטי בנמלך, והפרופסור לכלכלה אפרים בנמלך. כלתו היא ההיסטוריונית והסופרת ימימה חובב. בנמלך ערך סדרות רבות בנושאים שונים: כתובת על הקיר - על האנטישמיות בעולם. הסדרה זכתה בפרס רשות השידור (1982). מדרום לסמבטיון - על יהודי דרום אמריקה. השואה - סדרה במלאת 60 שנה לניצחון בעלות הברית (2005). ישראל בת שישים - אירועים בולטים בתולדות המדינה. הסדרה זכתה בפרס רשות השידור (2008). הנקודה היהודית - מוסף רדיו לענייני עם ישראל בישראל ובתפוצות. כמו כן כתב את החידון הטלוויזיוני מחשבה תחילה, שזכה בפרס רשות השידור. מדיה וקבצים בנושא אברהם בנמלך בוויקישיתוף אברהם בנמלך (1942-), דף שער בספרייה הלאומית
בוסתן כיאט

בוסתן כַֿיָאט (בערבית: بُسْتَان خَيَّاط, תעתיק מדויק: בּסתאן חַ'יָּאט) הוא גן ובוסתן נטוש הנמצא בקצהו התחתון של נחל שיח שעל הר הכרמל בחיפה. הבוסתן הוקם בשנת 1936 על ידי עזיז כיאט, בן משפחת כיאט, אחת מהמשפחות העשירות בחיפה, כבוסתן למטרות נופש משפחתי. הבוסתן, ששטחו כ-6.5 דונם, בנוי בהשראת אדריכלות הגנים הערבית-מוסלמית וכולל מפלי מים, מזרקות, בריכות ותעלות המקשרות בין חלקי הגן. עם מותו של עזיז בשנת 1943, עבר הבוסתן לבעלות בתו לוסי, אשר נתנה אותו לשימוש אנשי הכנסייה הנוצרית. אחרי מותה ב-1972, נמכר הבוסתן לעיריית חיפה, והוא נכלל ברשימת האתרים לשימור בתחומי העיר חיפה. בשנת 1998 הוחלט בעירייה על שיפוצו, אולם החלטה זאת לא יצאה לפועל. עם השנים הלך מצבו הפיזי של האתר והתדרדר. בשנת 2008 הוקמה בחיפה "הקואליציה למען בוסתן כיאט" במטרה לפעול לשימורו, שיקומו ותחזוקתו השוטפת של הבוסתן. בקואליציה חברים המועצה לשימור אתרים, שתיל, החברה להגנת הטבע, העמותה לקידמה חברתית-חיפה, מרכז המחקר למורשת הארכיטקטורה בישראל בטכניון, תושבי הסביבה, אדריכלים, היסטוריונים ואמנים. הקואלציה מארגנת ימי עבודה בוואדי על מנת לתחזק את הבוסתן. במסגרת ימי עבודה אלה, מנקים את השטח ומנסים לתחזק את המקום על מנת שישרוד. הקואליציה מארגנת מפגשים, הרצאות ואירועים למען קידום רעיון שיקומו של הבוסתן, בהשתתפות כריסטינה כיאט, בתו של סלים כיאט, נכדו של עזיז כיאט, תושבי חיפה. בראשית שנות ה-80, צולמו במקום סצינות מ"אסתר", סרטו של עמוס גיתאי. מבט מהבוסתן למערב לכיוון הים הבריכה בבוסתן בריכה ריקה בבוסתן בבוסתן מדיה וקבצים בנושא בוסתן כיאט בוויקישיתוף בוסתן כיאט - אתר יפהפה שהולך להיעלם מעינינו, אתר החברה להגנת הטבע רון פז, בוסתן בלב העיר, גלובוס גילי סופר, נחל שיח: הבוסתן, ב"מסע אחר", או לפני הפרסום פאדי עיאדאת, נופים של סיציליה באמצע חיפה, באתר הארץ, 21 במרץ 2008 מיכאל יעקובסון: סקירה מצולמת על בוסתן כיאט, באתר 'חלון אחורי', 8.9.2009 נעמה ריבה, בחזרה אל עברו המפואר של הבוסתן החיפאי שהוזנח, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2016 ״הכל נשאר במשפחה״ - פרק על משפחת כיאט בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי איתן לשם, בוסתן עדן: כמה רחוק אתם מוכנים לנסוע עבור שלוות נפש?, באתר הארץ, 10 בינואר 2022 موقع بانيت, فعاليات مختلفة لاحياء بستان الخياط في حيفا, Panet (בערבית)
סאב וופר

סאבּ ווּפֶר (מאנגלית: Subwoofer, בתרגום מילולי " נובח") הוא סוג של רמקול המיועד להשמעת צלילים בתדר נמוך (בָּאס נמוך), ובעוצמה גבוהה. סאבוופר נבדל מווּפֶר ("נובח") בכך שהוא מתמחה בתחום הצלילים הנמוכים מאד. תחום התדרים שהאוזן האנושית מסוגלת להבחין בו נע בין 20 הרץ (באס - צליל נמוך מאד) לבין 20 קילו הרץ ("טְרֶיְבְּל"- צלילים גבוהים). סאבוופר מיועד להשמיע את הצלילים בקצה התחתון של תחום זה - בין 20 ל-200 הרץ, להבדיל מוופר שמיועד לכסות תחום רחב יותר - לרוב מ-50 עד 800 הרץ. בתדרים כה נמוכים מורגשים הצלילים כתחושה פיזית של ממש, כתוצאה מהזזת נפח גדול של אוויר. האפקט המתקבל מכונה בסלנג "בעיטה בבטן". הסאב וופר בנוי מתיבת תהודה גדולה יחסית וממברנה גדולה (לרוב בקוטר 8 אינץ' ומעלה) ומאפשר הפקת צלילים בתדר נמוך מאוד ובנפח גבוה. ערוץ הבאס-הנמוך-מאוד נוצר מהפרדת צלילי הבס משאר הערוצים בהתקן קרוסאובר שלרוב מהווה חלק מהמגבר, והשמעתו על ידי הסאבוופר לשם קבלת צלילי בס עמוקים יותר וחזקים יותר. עוצמת הסאבוופר תלויה, בנוסף למאפיינים חשמליים, בשטח הממברנה ובגודל תיבת התהודה, על כן סאבוופר איכותי ועצמתי דורש גודל פיזי ניכר. מאז הופעת המוזיקה האלקטרונית נעשה שימוש בצלילי באס בעוצמה שאינה קיימת בכלי נגינה מסורתיים. בנוסף, במערכות קולנוע משמש הסאב-וופר למתן נפח ועוצמה לאפקטים כגון פיצוצים ומעברי ספינות חלל. שימוש נוסף הוא במערכות שמע המנצלות את העובדה שהאוזן האנושית אינה מבחינה בכיוון של צלילים בתדר נמוך. כך מתאפשר למקם רמקולים זעירים ("סטלייט") לקבלת אפקט הסטראו או הצליל ההיקפי, בעוד הצלילים הנמוכים מופקים בסאב-וופר יחיד, שלעיתים משולבים בו שני רמקולים- וופר וסאבוופר. סאב וופר פאסיבי: רמקול בס הנשלט בעוצמתו דרך מגבר המערכת. סאב וופר אקטיבי: רמקול בס שמשולב בו מגבר פנימי כך שניתן לשלוט בעוצמתו בצורה עצמאית משאר ערוצי המערכת.
ניב (שן)

ניבים הם קבוצה של שיניים חדות הקיימות בקרב יונקים, המשמשות לשיסוע המזון ולביתורו, כדי להקל על אכילתו. אצל בעלי חיים רבים משמשים הניבים גם כנשק או אמצעי הרתעה, וצמחו לגדלים ניכרים, בין אם המין טורף או צמחוני. לדוגמה, קבוצת בעלי ניבי חרב התאפיינה בניבים ארוכים ששימשו אותו כטורפים, ואילו אצל הניבתן והחדשן הם משמשים לתפקידים אחרים. לבני האדם ולמרבית היונקים ארבעה ניבים בפיהם, המסודרים בקדמת הפה בצידי השיניים החותכות, כך שבכל רבע של הפה קיים ניב אחד. בעלי ניבי חרב קדם-טוחנות שן חותכת שן טוחנת שנחרבים מדיה וקבצים בנושא ניבים בוויקישיתוף ניב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרדיננד השלישי

האם התכוונתם ל... פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1608-1654) פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה פרדיננד פרננדו השלישי
דאסו סיסטמס

דאסו סיסטמס (Dassault Systèmes) היא חברת תוכנה צרפתית המפתחת מוצרי תוכן תלת-ממד. החברה הוקמה ב-1981 וכיום היא חלק מקבוצת Groupe Industriel Marcel Dassault, המחזיקה גם בחברת דאסו תעופה. חברת דאסו סיסטמס קמה מתוך חטיבה בדאסו תעופה שתפקידה היה לפתח כלים לייעול פיתוח המנועים והמטוסים. בהמשך התגלה פוטנציאל עסקי בענפי התעשייה נוספים והחברה הפכה ליחידה עצמאית. דאסו סיסטמס היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולות במדד CAC 40. חברת דאסו סיסטמס מתמחה בכלי תכנון בתלת מימד ויישומי ניהול מחזור חיי מוצר (Product LifeCycle Management). קו המוצרים של חברת דאסו כולל בתוכו מוצרי תוכנה כגון CATIA לעיצוב מוצרים בסביבה וירטואלית, SolidWorks לעיצוב טכני בתלת מימד, DELMIA לסביבת ייצור וירטואלית, SIMULIA לבחינה וירטואלית של מוצרים, ENOVIA לשיתוף בניהול מחזור חיי המוצר ו- 3DVIA לחוויית מציאות מועשרת וסביבות וירטואליות (LifeLike). בנוסף, מפעילה החברה את netvibes.com, פורטל איסוף ואוטומציה של תוכן בהתאמה אישית. לעסקים, מאפשר האתר ניתוח של מידע רלוונטי עבור הלקוח ממגוון מקורות במרשתת. בשנת 2000 רכשה דאסו סיסטמס את חברת ההזנק הישראלית סמארט סולושנס תמורת 35 מיליון דולר. על-בסיס הרכישה היא הקימה מרכז פיתוח ומכירות מקומי בכפר סבא. סמארט סולושנס הוקמה בשנת 1995 על ידי אביחי ניסנבוים ואבינועם נובוגרוצקי, והייתה בבעלות קבוצת כלל מחשבים. היא פיתחה תוכנה לניהול מידע הנדסי בשם SmarTeam. אתר האינטרנט הרשמי של דאסו סיסטמס דאסו סיסטמס, ברשת החברתית פייסבוק דאסו סיסטמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאסו סיסטמס, ברשת החברתית אינסטגרם דאסו סיסטמס, ברשת החברתית LinkedIn דאסו סיסטמס, סרטונים בערוץ היוטיוב קופסאות דגנים של נסטלה משמשות כשלט למשחק מחשב, באתר גלובס, 24 בנובמבר 2009 תכירו: החברות שמפתחות מודל דיגיטלי לתחנות כוח גרעיניות, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2012 נדב בית הלחמי, תוכן מקודם, דאסו סיסטמס מובילה עולמית בתחום מדעי החיים והרפואה, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2020 שמוליק שלח, ‏דאסו סיסטמס מצמצמת פעילות בישראל, באתר גלובס, 30 ביוני 2009 הצהרת פרטיות של Netvibes Market Intelligence שמוליק שלח, ‏דאסו סיסטמס תפטר 85 עובדים בישראל - מחצית מכוח האדם, באתר גלובס, 30 ביוני 2009 רוני ליפשיץ, ‏סמרט סולושן של כלל תגייס 6-5 מיליון ד' בהנפקה פרטית, באתר גלובס, 7 באפריל 1998 . הארץ, תוכנה ישראלית במרכז עסקת ענק יבמ-בואינג, באתר TheMarker‏, 1 במרץ 2004
Rock Bottom (אלבום)

Rock Bottom הוא אלבום הסולו השני של הזמר האנגלי רוברט וייאט. הוא יצא ביולי 1974 בהוצאת וירג'ין רקורדס הבריטית. האלבום הופק על ידי ניק מייסון, הידוע גם כמתופף של להקת פינק פלויד. בשנת 1973, כאשר להקתו מאצ'ינג מול עבדה על אלבומה השלישי, נפל וייאט כשהיה שיכור מחלון הקומה הרביעית, נותר משותק בפלג גופו התחתון, רותק לכסא גלגלים ונאלץ לנטוש את התיפוף ואת מאצ'ינג מול. בזמן שהיה בבית החולים, בשיקום מפציעתו כתב וליטש את החומרים אשר הפכו שישה חודשים מאוחר יותר לשירים המרכיבים את Rock Bottom. רוברט וייאט - קולות, קלידים, כדי הקשה, גיטרת סלייד מייק אולדפילד - גיטרה גארי וינדו - קלרינט, סקסופון איבור קאטלר - קולות, מפוחית יד מונגזי פוזה - חצוצרה פרד פרית' - ויולה יו הופר - גיטרה בס ריצ'רד סינקלייר - גיטרה בס לורי אלן - תופים מידע על האלבום Rock Bottom באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rock Bottom באתר AllMusic האלבום Rock Bottom באתר Discogs האלבום Rock Bottom באתר ספוטיפיי
וילדשפיצה

הוִוילְדְשְׁפִּיצֶה (בגרמנית: Wildspitze) הוא ההר הגבוה ביותר באלפים האצטליים והשני בגובהו באוסטריה אחרי גרוסגלוקנר. להר יש שתי פסגות, הפסגה הצפונית והדרומית. הפסגה הדרומית היא פסגה סלעית וגובהה 3,768 מטר וגובהה של הפסגה הצפונית הוא 3,765 מטר. מכיוון שזה אחד ההרים הבולטים בכל האלפים ניתן לומר שהנוף מוגבל רק על ידי עקמומיות כדור הארץ. בימים בהירים ניתן לראות עד גרוסגלוקנר במזרח ופינסטרארהורן במערב. יש תצפית טובה על ויסקוגל, ההר השלישי בגובהו באוסטריה. מדרום אפשר לראות את הרי האלפים Otztal עם Similaun, Hintere Schwarze ופסגות רבות אחרות. הטיפוס הראשון לפסגה הדרומית של הווילדשפיצה מתוארך לשנת 1848 ולפסגה הצפונית, הגבוהה יותר, לשנת 1861. בשנת 1870 טפסו האחים פנדלבורי לפסגת הווילדשפיצה דרך מיטלבורג-יוך, במסלול שהיה לפופולרי בקרב מטפסי הרים. העלייה המוצלחת הראשונה נעשתה בשנת 1848 על ידי לינדר קלוץ וחקלאי מקומי. מדיה וקבצים בנושא וילדשפיצה בוויקישיתוף צילומים של וילדשפיצה Wildspitze : Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost, www.summitpost.org W.A.B. Cooledge, The Alps in Nature and History, page 351 Simon Thompson, Unjustifiable Risk?: The Story of British Climbing, Cicerone Press Limited, 2010, page 62 [https://www.summitpost.org/wildspitze/150338 Wildspitze Tirol, Austria, Europe], summitpost.org ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטריה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M30

M30 (מ-Messier 30, נקרא גם NGC 7099) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים גדי הנמצא במרחק של כ-26,100 שנות אור ממערכת השמש. זהו צביר כדורי ממוצע בגודלו, אך דחוס ביותר. הצביר התגלה על ידי שארל מסיה שתיאר אותו בקטלוג מסיה כ"ערפילית חסרת כוכבים, עגולה וקשה לצפייה". בשנת 1784 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר ובשנת 1814 ציין שמרכזו צפוף בהרבה משוליו וכי יוצאות ממנו שתי שורות של כוכבים בהירים יחסית לכיוון שוליו הצפוניים של הצביר. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.2 כך שניתן להבחין בו באמצעות משקפת. נחוץ טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 12.1. הצביר נמצא כ-3.25 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב ζ בגדי. צורתו של M30 היא עגולה עם שוליים לא סדירים, קוטרו כ-90 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-26,100 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-12 דקות קשת – כ-40% מקוטרו של הירח המלא. מרכזו של הצביר צפוף ביותר, כך שמחצית המסה שלו מרוכזת ברדיוס של 8.7 שנות אור בלבד. ליבת הצביר קטנה מאוד וקוטרה קטן משנת אור אחת. לעומת זה כבידתו של הצביר מחזיקה כוכבים במרחק של עד כ-140 שנות אור ורק מעבר למרחק זה גובר כוח המשיכה של שביל החלב על כבידתו של הצביר. הספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F3 ועד היום התגלו בו 12 כוכבים משתנים, כאשר בשנת 1983 זוהתה בצביר נובה ננסית. מדיה וקבצים בנושא M30 בוויקישיתוף M30 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M30, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים B. Margon & R. A. Downes, A second cataclysmic variable in a globular cluster, Astrophysical Journal, Part 2 - Letters to the Editor, vol. 274, Nov. 1, 1983, p. L31-L35
נאות דוד

"נאות דוד" הוא כינויו של אגף יהודי השוכן בבניין בצדו המערבי של המוריסטן (רח' סנט הלנה) שברובע הנוצרי בעיר העתיקה, סמוך למסגד עומר. במבנה התגוררו בשנת 2013 עשר משפחות יהודיות, ופועלים בו ישיבה ובית כנסת. כמו יתר המוריסטן, המבנה בבעלות הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית, שהחכירה אותו לגורמים שונים, ובין היתר שכנה בקומתו השנייה אכסניית סנט ג'ון. בשנות השמונים של המאה ה-20 הייתה החזקה בנכס בידיו של הארמני מרדוריס מטוסיאן, שמכר אותה ב-1989 לעמותת עטרת כהנים. במסגרת העסקה שולמו על ידי העמותה ובמימון משרד השיכון שבראשו עמד אריאל שרון, 3,600,000 ש"ח. ב-11 אפריל 1990 נכנסו למקום יהודים, שקראו לו נאות דוד. הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים טענה שהמבנה בבעלותה ולא בבעלות המוכר, ובמקום התנהלו מהומות והפגנות. הפטריארכיה פנתה לבית המשפט. ובג"ץ פסק בתחילת מאי 1990 שיישארו במקום 20 יהודים עד לבירור נושא הבעלות בדיון בבית המשפט העליון. בסופו של ההליך, לאחר שנים, אישר בית המשפט העליון את החכירה. באולמות הצדדיים באזור הכניסה לאכסניה הוקמו ישיבת "לנתיבות ישראל" ובית הכנסת "עת לחננה" על שם אלחנן אתאלי תלמיד ישיבת עטרת כהנים שנרצח בפיגוע דקירה בעיר העתיקה. כיום (2019) גרות במתחם 10 משפחות יהודיות. ישיבת ״לנתיבות ישראל״ (מכונה גם בשם ״חומות״ במלעיל) היא ישיבה גבוהה ציונית, שהוקמה בשנת תש"ס (2000) בראשותו של הרב ישעיהו דורון. לימים התאחדה הישיבה עם ישיבת "חומות ירושלים" בראשות הרב מוטי נחמני, שבהמשך עבר לעמוד בראש כולל בוני ירושלים שייסד. בישיבה לומדים כ-70 תלמידים, מתוכם כ-45 אברכים. הישיבה נחשבת לאחת מישיבות הקו והולכת בדרכו של הרב צבי טאו אשר קובע את מקום תפילתו בה. הישיבה שמה דגש על לימוד בעיון של הגמרא לצד לימודי אמונה מעמיקים. בין המלמדים בישיבה לאורך השנים נמנים: הרב אלי בזק, הרב אשר ברקו, הרב יוסי כהן, הרב צבי לבנברג, הרב נתנאל אנקרי, הרב נחמיה טאו, הרב משה ברי והרב יהונתן גואלמן. הישיבה קשורה לישיבת הר שלום במצפה אשתמוע ומספר מרבניה מלמדים בה בקביעות. באלול תשפ"ב הרב נחמיה טאו הקים את ישיבת עוז וחדווה ועומד בראשותה יחד עם הרב דביר שחר. מדיה וקבצים בנושא נאות דוד בוויקישיתוף "נאות דוד" באתר "עטרת ירושלים" הר המריבה – המאבק על הר הבית, יהודים ומוסלמים, דת ופוליטיקה, כתר, 1995. ISBN 9650705155. עמוד 208 חנן שלאין, שכונת דוד: 150 יהודים ליד כנסיית הקבר הקדוש, מעריב, 12 באפריל 1990 חנן שלאין, השוטרים הפעילו גז מדמיע, הפטריארך היוני נפל והצלב שעל צווארו נשבר, מעריב, 13 באפריל 1990 המפכ"ל: צפוי מתח רב, לא ברור מה יקרה, מעריב, 13 באפריל 1990 יוסי לוי, זעם בכנסייה היונית על המשטרה: הם צריכים לפנות את המתנחלים לא אנחנו, מעריב, 19 באפריל 1990 יוסי לוי, רוב המתנחלים עזבו את בניין המריבה, מעריב, 2 במאי 1990 אלחנן אהרן אתאלי זל, באתר laad.btl.gov.il
Stranger in Paradise

Stranger in Paradise (בעברית: זר בגן עדן) הוא שיר פופולרי מהמחזמר קיסמט שנכתב ב-1953 על ידי רוברט רייט (Robert Wright) וג'ורג' פורסט (George Forrest). כמו שאר השירים במחזמר, המלודיה של השיר מתבססת על המוזיקה שהלחין אלכסנדר בורודין לאופרה "הנסיך איגור". בפרט המלודיה של שיר זה, הידוע ביותר מהמחזמר, מתבססת על המוזיקה של "Gliding Dance of the Maidens" מהמחולות הפולבצים (הקטע הידוע ביותר מהאופרה). נושא השיר הוא אדם האוהב אישה יפה, אותה הוא משווה למלאכית ואת החיים עימה לגן עדן, ואת עצמו לזר המבקר בגן העדן שלה. האוהב מבקש ממנה לקבלו ולהפכו לבן בית בגן עדן, כלומר: להיות איתה ביחד. הבית האחרון של השיר מבטא זאת במפורש: את השיר ביצעו במקור ריצ'רד קיילי ודורוטה מורו (שכיכבה במחזות "איש למנשה" ו"המלך ואני") במסגרת ההפקה המקורית של המחזמר קיסמט. בסרט מ-1955 המבוסס על המחזמר ביצעו את השיר ויק דמון ואן בליית'. הגרסה הפופולרית ביותר לשיר בוצעה על ידי טוני בנט. הביצוע של טוני בנט הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי (UK Singles Chart) במאי 1955 והיה הלהיט הראשון של בנט. גרסת כיסוי לשיר בוצעה על ידי The Four Aces וטוני מרטין זכתה לפופולריות. גרסאות כיסוי נוספות לשיר שזכו לפופולריות בוצעו על ידי קילי סמית', ריי קוניף, וס מונטגומרי, ג'ורג' שירינג, קרטיס קאונס, אייזק הייז, סאן רע, הסופרימס (באלבומם I Hear A Symphony), שרה ברייטמן ולהקת סנט אטיין . השיר משמש כמוטיב חוזר בסרט ארוחת בוקר של אלופים (Breakfast of Champions) מ-1999 המבוסס על ספר באותו שם מאת קורט וונגוט. מידע על היצירה "Stranger in Paradise" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Stranger in Paradise" באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.