laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית – מקסיקו

יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–מקסיקו הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הדומיניקנית לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הספרדית. באוגוסט 1886, כששתיהן היו עצמאיות, מקסיקו מינתה קונסול בסנטו דומינגו, בירת הרפובליקה הדומיניקנית. במרץ 1890 נחתם הסכם "ידידות, ניווט ומסחר" בין המדינות. ב-29 במרץ 1929 שתי המדינות כוננו באופן רשמי יחסים דיפלומטיים וביולי אותה שנה נפתחו נציגויות דיפלומטיות. בראשיתם, היו היחסים בין המדינות לא יציבים, עקב הפיכות צבאיות שהתרחשו תדירות ברפובליקה הדומיניקנית. בין 1930 ל-1938 ושוב בין 1942 למותו ב-1961, נשלטה המדינה על ידי הדיקטטור רפאל טרוחיו. במהלך שנות שלטונו, היו היחסים קרים. מקסיקו אף העניקה מקלט לפוליטיקאים ולדמויות מפתח שברחו מהרפובליקה הדומיניקנית. אחרי ההתנקשות בטרוחיו ב-1961, חל שיפור ביחסים. ב-1963 נשיא הרפובליקה הדומיניקנית חואן בוסק היה הראשון בתפקידו שביקר במקסיקו. באפריל 1965, מחשש שהרפובליקה הדומיניקנית תהפוך ל"קובה שנייה", שלחה ארצות הברית כוח נחתים שכבש את המדינה. מקסיקו גינתה את הפעולה האמריקאית ולא השתתפה בכוח מטעם ארגון המדינות האמריקאיות שפיקח על הנעשה במדינה. זמן קצר אחרי בחירתו של חואקין בלגר לנשיא הרפובליקה הדומיניקנית ביולי 1966 עזבו האמריקאים את המדינה והיחסים שבו לקדמותם. ב-1982, חוסה לופס פורטייו היה נשיא מקסיקו הראשון שביקר ברפובליקה הדומיניקנית. ב-2018 הסתכם המסחר בין המדינות ב-694 מיליון דולר. עיקר הייצוא של הרפובליקה הדומיניקנית למקסיקו כולל מכשירי חיתוך ומכונות, וממקסיקו מיוצאים בעיקר נפט ופלדה. הרפובליקה הדומיניקנית היא שותפת הסחר ה-37 בגודלה של מקסיקו, ומקסיקו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה מצד הרפובליקה הדומיניקנית. חברות מקסיקניות השקיעו 6.7 מיליארד דולר ברפובליקה הדומיניקנית, וחברות דומיניקניות בעלות השקעות של 3.6 מיליון דולר. Bilateral relations between Mexico and the Dominican Republic (בספרדית) Bilateral agreements between Mexico and the Dominican Republic Diplomatic asylum given by Mexican state to an anti-trujillista "History Channel: U.S. troops land in the Dominican Republic". אורכב מ-המקור ב-2014-10-23. נבדק ב-2014-11-19. [http://www.economia-snci.gob.mx/sic_php/pages/estadisticas/ Mexican Ministry of the Economy: Dominican Republic "Trade between Mexico and the Dominican Republic (in Spanish)". אורכב מ-המקור ב-2014-11-29. נבדק ב-2014-11-19. Intercambio comercial de la República Dominicana fuera de los acuerdos de libre comercio "Mexican investment in the Dominican Republic (in Spanish)". אורכב מ-המקור ב-2014-11-29. נבדק ב-2014-11-19.
נחל שה

נחל שה הוא נחל אכזב בנגב. זהו אחד מיובליו של נחל באר שבע. אורכו כ־5.4 קילומטרים. מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־380 מטרים מעל פני הים בין מבני הפזורה הבדואית, כ־3.5 קילומטרים מזרחית למועצה המקומית שגב שלום. הנחל זורם צפונה. הוא עובר דרך הכפר הבדואי ח'שם זנה ולאחר מכן מתחת לכביש 25 ולמסילת הרכבת באר שבע–דימונה (חלק מהקו הראשי של רכבת ישראל). בקטע האחרון של הנחל הוא עובר בסמוך ממזרח למושב נבטים, ובגובה של כ־320 מטרים מעל פני הים הוא נשפך לנחל באר שבע, אשר נשפך לנחל הבשור ובסופו לים התיכון. ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ושוע מרטין

ג'ושוע לניר מרטין (באנגלית: Joshua Lanier Martin;‏ 5 בדצמבר 1799 – 2 בנובמבר 1856) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן (כפוליטיקאי עצמאי) כמושל אלבמה ה-12 בשנים 1845–1847. בשנים 1835–1839 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של אלבמה. ג'ושוע מרטין נולד במחוז בלונט שבטנסי. בימי נערותו הוא לימד בבית ספר ולמד משפטים בעיר מריוויל שבטנסי. ב-1819 הוא עבר לאלבמה כדי להמשיך בלימודיו. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע בעיר את'נס שבאלבמה. הוא נודע כדמוקרט נלהב. לפני שנבחר כמושל אלבמה הוא שימש כמחוקק, כעורך דין כשופט נודד, וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. לראשונה הוא נבחר לקונגרס ב-1835 מטעם סיעת הג'קסונים של המפלגה הדמוקרטית. עם זאת, הוא שינה את נאמנותו למפלגה הדמוקרטית כאשר נבחר לכהונה נוספת בבית הנבחרים ב-1837. ב-1845 הוא התנגד למנהיגים האחרים של המפלגה הדמוקרטית והתמודד על משרת מושל אלבמה כמועמד עצמאי, והביס את מועמד הדמוקרטים המרכזי. הדמוקרטים לא סלחו לו על צעדו זה. עם זאת, בכך הוא מנע מהוויגים לנצח בבחירות של אותה שנה למשרת המושל. במהלך תקופת כהונתו בתפקיד, הועברה בירת המדינה מטסקלוסה לזו הנוכחית, מונטגומרי. בתקופת כהונתו גם הכריזה ארצות הברית מלחמה על מקסיקו. כמושל, ראה מרטין את פירוק הבנק המדינתי, שאותו הוא ראה כבלתי הוגן. אף על פי שבתחילה הוא הציג את מועמדותו לבחירה לתקופת כהונה שנייה ב-1847, הוא פרש מן המרוץ. לאחר תום כהונתו כמושל, הוא שב לעיסוקו בעריכת דין בטסקלוסה, אך כיהן תקופת כהונה נוספת בבית המחוקקים המדינתי ב-1853. ג'ושוע מרטין נפטר בטסקלוסה ב-2 בנובמבר 1856, בגיל 56. הוא נטמן בבית הקברות אבר גרין שבעיר. מדיה וקבצים בנושא ג'ושוע מרטין בוויקישיתוף ג'ושוע מרטין באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ושוע מרטין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ושוע מרטין באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ושוע מרטין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ישיבת אוהל יוסף (קריית ספר)

ישיבת אוהל יוסף היא ישיבה גדולה חרדית-ספרדית השוכנת במודיעין עילית. בתשפ"א ישיבת אוהל יוסף וישיבת אוצרות התורה התאחדו לישיבה הנושאת את השם "ישיבת אוהל יוסף" ושוכנת בבני ברק, מכיוון ששתי הישיבות התאחדו בישיבה שימשו שני משגיחים – הרב עבאדי והרב מאיר פדידה, לאחר מספר חיכוכים, פתח הרב עבאדי ישיבה במודיעין עילית, הישיבה שוכנת בקרוואנים. בישיבה נכון ל-2023 כ-180 בחורים. הישיבה משתייכת לציבור החרדי-ספרדי. דרך הלימוד בישיבה היא בשיטת הלימוד הליטאית. ראש הישיבה הוא הרב יוסף עבאדי ולצידו הרב ישי טולדנו כמשגיחים מכהנים הרב עובדיה מזוז, והרב יצחק היין. בישיבה מכהנים כר"מים הרב דוד מלול הרב יצחק מאיה, הרב שלמה אללוף והרב דוד ברון. עולם הישיבות הספרדיות תשפ"ג • סיקור ומספרים, באתר המחדש, ‏5 במאי 2022 שיעורים מרבני הישיבה, באתר קול הלשון משה ויסברג, מסר שיעור ראשון: מינוי דרמטי בישיבה הספרדית, באתר בחדרי חרדים, 25 באפריל 2023
שרה לוי (אוצרת)

שרה לוי (? - 14 במרץ 2006) הייתה אוצרת ובעלת גלריה ישראלית. בשנת 1952 נסעה לצרפת מטעם עליית הנוער. שם הכירה רבים מן האמנים הישראלים שהתגוררו בפריז באותה עת. בשנת 1968 החלה לעבוד בגלריה גורדון. בשנת 1972, בעת שהות בחופשה בפריז, נפגעה בתאונת דרכים והפכה משותקת ברגליה. לאחר שובה לישראל נערכה עבורה בגלריה יודפת מכירה פומבית של עבודות שתרמו אמנים שונים. כספים אלו ממנו רכישת דירה ברחוב פינלס 10 בצפון תל אביב-יפו, שבה התגוררה עם שני ילדיה וכן פתחה בה גלריה. את עיצוב הפנים תכננה האמנית אלימה, שהתאימה אותה הן לכיסא הגלגלים של ולהן שימוש הדירה כגלריה. בשנת 1975 נפתחה התערוכה הראשונה בגלריה, אשר פעלה עד שנת 1998. כתוצאה מאילוצי המקום, הגלריה התמקדה בעבודות קטנות, רבות מהן על נייר של אמנים כמשה קופפרמן, משה גרשוני, יהושע גרוסברד, רפי לביא, ביאנקה אשל גרשוני ואחרים. בנוסף, שימשה לוי כסוכנת להדפסים של מרכז ברסטון לגרפיקה בתל אביב-יפו. ראו: דירקטור, רותי, "שרה לוי, גלריה בתוך הדירה", מעריב⁩, השבוע, 13 ספטמבר 1991⁩, עמ' 63-62 דנה גילרמן, אשה קטנה, אמיצה וחכמה, באתר הארץ, 16 במרץ 2006 מאיה בז'רנו, המפץ הגדול של שרה לוי, באתר הארץ, 18 במרץ 2006
לילי רתוק

לילי רתוק (נולדה ב-12 ביוני 1945) היא סופרת, חוקרת ומרצה לספרות עברית. השתתפה בעריכת האנתולוגיות ובכתיבת המדריך-למורה של "שורות ושירים" ו"לאורך השורות". לילי רתוק נולדה בתל אביב. בשנת 1964 החלה ללמוד בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, ובו עשתה את שלושת תאריה. מ-1968 ועד לפרישתה ב-2013 נמנתה עם סגל ההוראה של החוג. בד בבד השתתפה בעיצוב התוכניות להכשרת מורים בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה, ובכתיבת פרסומים דידקטיים. בשנות השמונים ערכה מגזין ספרותי-רדיופוני בגלי צה"ל. רתוק היא כלת פרס נעמת למחקר על-שם בבה אידלסון לשנת 1988 נשואה לזיו יונתן וגרה בתל אביב. פ. לנדר, הפרוזה של א. נ. גנסין והביקורת, מאזניים, גיליון אוגוסט-ספטמבר 1978, עמודים 271–273 עמליה כהנא-כרמון: מונוגרפיה (תל אביב: ספרית פועלים, 1986) בית על בלימה: אמנות הסיפור של אהרון אפלפלד (תל אביב: חקר, 1989) הסיפור הלירי העברי (גבעתיים: מסדה, 1990) מלאך האש: על שירת יונה וולך (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1997) מאמרים ורשימות על ביאליק: (מתוך כתבי-עת ועיתונים) (תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תש"ל) עריכה משותפת עם דן מירון אורי ניסן גנסין: מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו (תל אביב: עם עובד, 1977) הקול האחר: סיפורת נשים עברית (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1994) יצירתה של עמליה כהנא-כרמון (דיסרטציה אוניברסיטת תל אביב, 1979) נמל מוצא להפלגה מופלאה: עיון בספורי עמליה כהנא-כרמון (עבודת גמר (מ.א.) אוניברסיטת תל אביב, תשל"ג) מידע על לילי רתוק בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של לילי רתוק, באתר "סימניה" לילי רתוק באתר גוגל ספרים פודקאסט אחת + 5, יום האישה הבינלאומי, 8.3.2022 לילי רתוק באתר idref לילי רתוק, ברשת החברתית פייסבוק לילי רתוק, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" בנו של המשורר נתן יונתן יואב קוטנר, עכשיו אני, באתר ישראל היום, 7 ביוני 2013
הטיית רצייה חברתית

הטיית רצייה חברתית מוגדרת במדעי החברה כנטייה של הנבדק לענות באופן התואם, להערכתו, את הנורמות המקובלות בסביבתו החברתית. כלומר, עלולה להימצא הטיה בתשובות הנגרמת מרצון הפרט לקבל אישור חברתי או להימנע מביקורת. לעיתים הדבר נעשה גם ללא מודעות עצמית. המונח נטבע לראשונה בשנת 1953 על ידי הפסיכולוג אלן אדוארדס. ההטייה בולטת במיוחד במחקרים בהם נעשה שימוש בדיווח עצמי של המשתתפים. למשל, דיווחים עצמיים על נושאים כמו יכולות, אישיות, פעילות מינית ושימוש בסמים. כאשר נבדקים נדרשים להתמודד עם השאלה "האם עישנת פעם סמים?", המשיבים עשויים להיות מושפעים מהעובדה שחומרים מבוקרים, לרבות המריחואנה הנפוצה יותר, הם בדרך כלל לא חוקיים. המשיבים עשויים לחוש דחק ולהכחיש כל שימוש בסמים או לנמק את השימוש. למשל, "אני מעשן מריחואנה רק כשאני עם חברים". ההטיה עשויה לפעול בכיוונים שונים עבור תת-קבוצות שונות: למשל, דיווח על מספר פרטנרים ליחסי מין בעבר. נמצא כי בעוד שגברים נוטים לנפח את המספרים, נשים נוטות להמעיט במספרים. האדרה עצמית הונאה עצמית ניהול הרושם ניטור עצמי Edwards, A. L. (1957). The social desirability variable in personality assessment and research. Dryden Press. Edwards, A. L. (1953). The relationship between the judged desirability of a trait and the probability that the trait will be endorsed. Journal of Applied Psychology, 37(2), 90–93. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובן צ'פמן

רובן צ'פמן (באנגלית: Reuben Chapman;‏ 15 ביולי 1799 – 16 במאי 1882) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-13 בשנים 1847–1849, וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעמה בשנים 1835–1847. רובן צ'פמן נולד בבולינג גרין שבווירג'יניה. ב-1824 הוא עבר לאלבמה שם הוא החל לעסוק בעריכת דין. ממרץ 1835 ועד מרץ 1847 ייצג צ'פמן את אלבמה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בעת כהונתו בבית הנבחרים היו לו יחסים קשים עם שגריר צרפת בארצות הברית, לואי אדולף איים פרייר. ב-1844 העיר השגריר הערה כלפיו, וחבר בית הנבחרים מווירג'יניה, ג'ורג' ו. הופקינס וצ'פמן קראו עליו תיגר לדו-קרב. על אף זאת השגריר נסוג מדבריו. באותה שנה פגע השגריר הצרפתי גם בחבר בית הנבחרים מווירג'יניה, לואיס סטינרוד, אם כי לא ידוע כיצד הסתיימה פרשייה זו בדיוק. צ'פמן והופקינס פיתחו עוינות כלפי השגריר כך שבסופו של דבר ביקש הנשיא ג'יימס פולק ב-1846 מממשלת צרפת לשלוח את פרייר בחזרה למולדתו ולשלוח שגריר חדש לארצות הברית. במאי 1847 נבחר צ'פמן כמועמד ועידת הדמוקרטים של אלבמה כמועמדה למשרת מושל אלבמה. בבחירות הכלליות שהתקיימו באוגוסט אותה שנה הוא ניצח, ובדצמבר הושבע כמושל המדינה ה-13. במהלך תקופת כהונתו כמושל, תמה מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, הוויכוח על העבדות בארצות הברית נעשה נוקב יותר, ומונה גאולוג למדינה כדי לחקור את מרבצי המינרלים והמתכות של אלבמה. הסוגיה המרכזית בתקופת כהונתו של צ'פמן כמושל הייתה יכולת הפירעון של המדינה, והוא מיסד הליכים פיננסיים אפקטיביים שפיצו על הנזקים שנגרמו לכלכלת המדינה. בפברואר 1848 אומץ "מצע אלבמה" על ידי ועידת הדמוקרטים המדינתית. המצע תבע שהקונגרס של ארצות הברית יגן על העבדות בטריטוריות של ארצות הברית, ושכל אחד שלא יהיה שותף להשקפה זו לא יהיה מועמד לנשיאות. אירועים נוספים שאירעו בעת כהונתו של צ'פמן כמושל היו שריפה בבירת המדינה, ושופטי המדינה החלו להיבחר בבחירות כלליות. ב-1849 לא היה צ'פמן מועמד לתקופת כהונה שנייה כמושל. צ'פמן נשאר פעיל בפוליטיקה, וב-1855 כיהן בבית הנבחרים של אלבמה. בשנים 1856, 1860 ו-1868 הוא היה נציג לוועידת המפלגה הדמוקרטית הארצית. הוא גם היה נציג הקונפדרציה לצרפת בשנים 1862–1865. רובן צ'פמן נפטר ב-17 במאי 1882 בהאנטסוויל, אלבמה. הוא נטמן בבית הקברות מייפל היל שבעיר. מדיה וקבצים בנושא רובן צ'פמן בוויקישיתוף רובן צ'פמן באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) רובן צ'פמן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) רובן צ'פמן באנציקלופדיה של אלבמה (באנגלית) רובן צ'פמן באתר The Political Graveyard (באנגלית) רובן צ'פמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אזדרכתיים

אִזְדָּרַכְתִּיִּים (שם מדעי: .Meliaceae Juss) היא משפחת צמחים דו-פסיגיים המונה כ-59 סוגים ו-745 מינים. מיני המשפחה מעוצים על פי רוב, העלים מורכבים ומחוסרי עלי לוואי. לצמחים שרף חלבי או מוהל בעל צבע. הפרחים בעלי עטיף כפול (גביע וכותרת) ושחלה עילית. לעיתים קרובות אלקלואידים קיימים ברקמות הצמח. קיימת מחלוקת בין החוקרים בדבר תקופת התפתחותה של המשפחה והערכות נעות בין הקרטיקון תחתון לתקופת האאוקן. תפוצת המשפחה באזורים הטרופיים והסובטרופיים בעולם. בגלל העצה המשובחת יש לכמה ממיני האזדרכת ערך כלכלי מרובה. לבני המשפחה אין נציגים בין צמחי הבר בארץ ישראל. אזדרכת מצויה, שמקורה בדרום אסיה, והייתה מקובלת מאוד ביישובים היהודים בארץ ישראל ואף ביישובים ערביים הפכה למטרד ולצמח פולש. למשפחה זו משתייכים גם מיני עץ המהגוני (תּוֹלַעְנָה). עצים או שיחים בעלי עלים מנוצים, לעיתים רחוקות פשוטים. העלים מסורגים, ספירליים לאורך הענף ומחוסרי לוואים. הפרחים על פי רוב דו-מיניים, נכונים, בעלי עטיף כפול ושחלה עילית וערוכים במכבדים (תפרחות מסועפות). הגביע בעל 4 או 5 עלים או אונות. עלי הכותרת, קטנים, מספרם 4 או 5 לעיתים רחוקות 3 או 10, מפורדים זה מזה בבסיסיהם או לעיתים רחוקות מאוחים מעל הבסיס. האבקנים 8 עד 12 (כפול ממספר עלי הכותרת או פחות), וזיריהם מאוחים על פי רוב לצינור. עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים מאוחים מתחת לשחלה כל אחד לחוד. השחלה עילית, בת 2 עד 5 מגורות, לעיתים רחוקות 8. בכל מגורה 1 עד 2 ביציות. עמוד עלי יחיד. במצעית הפרחים טבעת בולטת, המצעית מפרישה כרגיל צוף מתחת לשחלה או סביבה. הפרי מסוג הלקט, ענבה או בית גלעין. מדיה וקבצים בנושא אזדרכתיים בוויקישיתוף אזדרכתיים, באתר ITIS (באנגלית) אזדרכתיים, באתר NCBI (באנגלית) אזדרכתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אזדרכתיים, באתר Tropicos (באנגלית) אזדרכתיים, באתר GBIF (באנגלית) אזדרכתיים, באתר IPNI (באנגלית) אזדרכתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Meliaceae, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏2022 ד"ר ישעיהו ליבוביץ., האנציקלופדיה העברית, כרך שני., ירושלים: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשי"א א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 225 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
להיות זמר (שיר)

להיות זמר הוא שיר שביצע הזמר הישראלי חיים משה. הוא פורסם ביולי 1985 כסינגל מתוך אלבומו השביעי של משה, "להיות זמר" (1985). עוזי חיטמן וציון שרעבי כתבו אותו, וציון שרעבי הלחין אותו. ננסי ברנדס עיבד והפיק מוזיקלית. מלחין השיר, ציון שרעבי, שיתף פעולה עם חיים משה כמה פעמים, ו"להיות זמר" הוא השיר המצליח ביותר שהלחין לו. מלבד הלחנה, שרעבי נהג לכתוב גם את המילים, וגם בשיר הזה ניסה לכתוב מילים ללחן שהלחין, אך פנה לעוזי חיטמן לאחר שלא היה שלם איתן: ”עוזי באמת היה אחד האנשים הכי יקרים שהכרתי. את הלחן של 'להיות זמר' הלחנתי על מילים שכתבתי בערך, ולא הייתי שלם איתן. באתי אליו, והוא כתב כפי שרק הוא ידע לכתוב”. השיר הוצג לבחירת הקהל ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־16 ביולי 1985 ושבוע לאחר מכן נכנס למצעד במקום ה־25. בשיאו הגיע למקום ה־10 במצעד, ב־20 באוגוסט 1985. השיר יצא מהמצעד ב־1 באוקטובר 1985 בתום שמונה שבועות צעידה. סרטון השיר "להיות זמר" באתר יוטיוב מילות השיר "להיות זמר" באתר שירונט חיים משה – "להיות זמר", מתוך רצועת הקליפים של "זהו זה!", באתר יוטיוב השיר מוצג לבחירת הקהל ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 חיים משה – להיות זמר (1985) (סינגל), באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 האלבום "להיות זמר", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 האלבום "להיות זמר" (צילומי התקליט), באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "להיות זמר" בביצוע בני אלבז, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 יעקב בר-און, ‏"הצדק ניצח": פסטיבל תימנה בראש העין עושה כבוד לציון שרעבי, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2022 דירוג בכורה במצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (10), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
הנסיך אנריקו, רוזן בארדי

הנסיך אנריקו, רוזן בארדי (באיטלקית: Enrico Carlo Luigi Giorgio, Principe di Parma, Conte di Bardi;‏ 12 בפברואר 1851 – 14 באפריל 1905) היה נסיך איטלקי מבורבון-פארמה. אנריקו נולד ב-12 בפברואר 1851 והיה בנם הצעיר והילד הצעיר של קרלו השלישי, דוכס פארמה ורעייתו לואיז מארי תרז, בתם הבכורה של שארל פרדינן, דוכס ברי ומריה קרולינה. אנריקו היה אפוא נינו של שארל העשירי, מלך צרפת ואחיינו של אנרי, רוזן שאמבור, מלך צרפת ונווארה, בין ה-2 ל-9 באוגוסט 1830, ולאחר מכן הטוען לכתר הלגיטימי לכס המלכות של צרפת מ-1844 עד 1883. הוא היה נוסע נלהב: הוא ביקר במזרח הרחוק, במיוחד בסומטרה, סין ויפן, בין 1887 ל-1889, וחזר דרך ארצות הברית. הכמות המרשימה של חפצים שנרכשו תוך כדי נסיעה הפכה אז לרכוש המדינה והיוותה את הבסיס למוזיאון הלאומי הראשון לאמנות מזרחית באיטליה, בוונציה. אנריקו מת במנטון, צרפת ב-14 באפריל 1905. אנריקו התחתן ב-25 בנובמבר 1873 בקאן, צרפת עם מריה לואיסה, נסיכת בורבון-שתי סיציליות, בתם הצעירה של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה. מריה לואיסה נפטרה שלושה חודשים לאחר מכן בגיל 19. לבני הזוג לא היו ילדים. ב-15 באוקטובר 1876 התחתן אנריקו בשנית בזלצבורג, אוסטריה עם האינפנטה אדלגונדס, דוכסית גואימראס, בתם של מיגל מפורטוגל ואשתו אדלייד מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג. גם מהנישואים האלו לא נולדו לו ילדים; תשעת ההריונות של אדלגונדס הסתיימו כולם בהפלות. אנריקו ואדלגונדס היו הבעלים של הארמון קא' ונדראמין קאלרגי על התעלה הגדולה בוונציה. הם אירחו את משפחתו של ריכרד וגנר בפאלאצו שלהם החל מספטמבר 1882, והמלחין הגרמני המפורסם מת שם בפברואר שלאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא הנסיך אנריקו, רוזן בארדי בוויקישיתוף
נאום הלווייתנים

"נאום הלווייתנים" הוא הכינוי לנאומו של שר הבריאות בממשלת רבין השנייה, חיים רמון, שנישא בוועידה החמישית של מפלגת העבודה בעניין "חוק ביטוח בריאות ממלכתי", בהיכל התרבות בתל אביב, ב-30 בינואר 1994. רמון יזם את חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שינתק את הקשר בין קופות החולים לבין גופים פוליטיים או חברתיים וכלכליים ויעניק לכל אזרחיה את הזכות לבחור את הגוף המבטח שלו במסגרת החוק. המדינה היא שתגבה "מס בריאות" במקביל לדמי הביטוח הלאומי ותבטיח קיום "סל-בריאות" שווה לכל. בגלל התנגדות הנהגת ההסתדרות לעקרונות החוק, בתמיכת רוב הממסד של מפלגת העבודה, ולמרות הבטחתו ותמיכתו של ראש הממשלה יצחק רבין בחקיקת חוק ביטוח בריאות, עלתה חקיקתו על שרטון. פרופ' אניטה שפירא ציינה שנאום הלווייתנים היה נקודת מפנה במאבקו של רמון לחקיקת חוק ביטוח בריאות: "בעקבות כניעת מפלגתו לתכתיב של ההסתדרות על הממשלה שלא לחוקק את החוק, פרש רמון מן הממשלה והציב עצמו כמועמד למזכ"ל ההסתדרות ברשימה חדשה ("חיים חדשים"). כשהביס את חיים הברפלד בבחירות, חולל מהפכה בהסתדרות: הוא עיצב אותה כאיגוד מקצועי בלבד ושחרר אותה מכל התפקידים שמילאה בעבר, ביניהם גם סיפוק שירותי הבריאות." שמו של הנאום - "נאום הלווייתנים" - ניתן לו על ידי התקשורת על שם המשל שהמשיל רמון כדי לתאר את מאבקו מול ההסתדרות ומנגנון מפלגת העבודה: "עשיתי הכל. הצעתי אין-ספור הצעות פשרה. החוק הזה בא להציל את קופת חולים [של ההסתדרות]... אני [כשר הבריאות] לא אוכל למנוע את קריסתה. אתם לא רוצים שאני אציל. כמו לווייתן שאיבד את חוש הכיוון אתם מסתערים על החוק שוב ושוב, ורוצים להתאבד. ואני, בכוחי הדל, דוחף אתכם אל המים החיים, ואתם לא רוצים, ואתם לא רוצים. אתם מתעקשים להתאבד. חיים רמון, נגד הרוח, עמ' 225-220, הוצאת "ידיעות ספרים", 2020 אנו מכריזים בזאת: 60 נאומים נבחרים בתולדות ישראל, עורכת: אניטה שפירא, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2008: עמ' 215-6 קטע מתוך "נאום הלווייתנים"
תן לזמן ללכת (שיר)

"תן לזמן ללכת" הוא שיר שביצע הזמר הישראלי חיים משה. הוא יצא בינואר 1985 כסינגל וכשיר הנושא של אלבומו החמישי של משה, "תן לזמן ללכת" (1984). אביהו מדינה כתב והלחין את השיר, וננסי ברנדס עיבד אותו והפיק מוזיקלית. השיר הגיע למקום ה־21 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ה (1985). היה זה השיר הראשון של משה שדורג במצעד שנתי. השיר זכה לגרסאות כיסוי של זוהר ארגוב, אביהו מדינה ושימי תבורי, דקלון, אביבה אבידן ומאיה אברהם, "הפרויקט של רביבו", ושל חיים ישראל. עמיר בניון ו"כנסיית השכל" הקליטו אותו ב־2020 למיזם המוזיקלי "צו השעה — צו שני", ועברי לידר ביצע אותו בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה־73 למדינת ישראל. השיר הוצג לבחירת הקהל ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־15 בינואר 1985 ושבוע לאחר מכן נכנס למצעד במקום ה־25. בשיאו הגיע לפחות למקום השלישי במצעד, ב־5 במרץ 1985. השיר יצא מהמצעד ב־16 באפריל 1985 בתום 12 שבועות צעידה. במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ה (1985) הוא דורג במקום ה־21. היה זה השיר הראשון של משה שדורג במצעד שנתי. סרטון השיר "תן לזמן ללכת" באתר יוטיוב מילות השיר "תן לזמן ללכת" באתר שירונט "תן לזמן ללכת" בביצוע עמיר בניון ו"כנסיית השכל" במיזם "צו השעה", 2020, באתר יוטיוב "תן לזמן ללכת" בביצוע עברי לידר בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות ה־73 למדינת ישראל, 2021, באתר יוטיוב השיר מוצג לבחירת הקהל ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 חיים משה – תן לזמן ללכת (1984) (אלבום), באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־28 באפריל 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־28 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע אביהו מדינה ושימי תבורי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע זוהר ארגוב (מתוך מחרוזת "חלום" ו"תן לזמן ללכת"), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע עמיר בניון ו"כנסיית השכל" ("צו השעה – צו שני"), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע עברי לידר בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות ה־73 למדינת ישראל (2021), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע אביבה אבידן ומאיה אברהם (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע דקלון (מהתחלת המחרוזת עד 2:52), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע "הפרויקט של רביבו" (מתוך מחרוזת, 2:50 – 4:20), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 "תן לזמן ללכת" בביצוע חיים ישראל (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 דורג במקום ה־21 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ה, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 דירוג בכורה במצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (לפחות 3), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023 השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־27 באפריל 2023
קו רקיע (פארק אריאל שרון)

קו רקיע בפארק אריאל שרון הוא מתחם הופעות על גבי הר הפסולת המשוקם, שהחל לפעול בשנת 2021. הבמה נמצאת בפסגת ההר, עם תצפית גובה על גוש דן. במקום כ-1,400 מקומות ישיבה. ההופעות נערכות בתקופת הקיץ, ומלוות בפסטיבלי אוכל. ביוני 2021 לאחר סיום הגבלות ההתקהלות בעקבות מגפת הקורונה בישראל, נפתח לציבור מתחם ההופעות בפארק אריאל שרון. המתחם נמצא בתוך הפארק שהיה במשך שנים הר הפסולת "חירייה", אתר קליטת הפסולת המרכזי של גוש דן והכיל מיליוני טונות של אשפה וביניהם שכבות עפר. שיקום ההר החל בתחילת שנות ה-2000 לאחר שהפך ההר למפגע סביבתי, תברואתי ובטיחותי. בראשיתו הכיל מתחם ההופעות כ-1,250 מקומות. ההופעה הראשונה במקום הייתה החברים של נטאשה ובשבועות הראשונים הופיעו בו שלום חנוך, איפה הילד?, מארינה מקסימיליאן, תיסלם ואמיר דדון. המתחם כולל במרכזו אמפיתיאטרון פתוח ענק הנמצא תחת כיפת שמיים מותאם להופעות. מיקום האמפי בראש ההר מאפשר תצפית על גוש דן, ובהופעות שמקיים דויד ברוזה בשעות הלילה, אף מתאפשר לראות את הזריחה. במתחם "אואזיס" הסמוך פועלת מסעדה קבועה של מחלבת עברי המשרתת גם את צופי ההופעות ומעת לעת מוקמים דוכני אוכל של שפים מפורסמים. הראשון שפעל בצורה זו היה תומר אגאי ממסעדת סנטה קתרינה. מאז מפעיל את הדוכנים השף גיא גמזו. על אף מספר הכיסאות המצומצם לעומת מתחמי הופעות אחרים, הופיעו במתחם זמרים בינלאומיים ובהם הזמרת לאלי אספוסיטו שהגיעה בספטמבר 2022. להקת דייר סטרייטס הייתה אמורה להופיע שם בתחילת 2021 אך ההופעה בוטלה בעקבות הגבלות הקורונה וההופעה באוקטובר הועברה להיכל התרבות. פארק הירקון לייב פארק ראשון לציון אתר האינטרנט הרשמי של קו רקיע קו רקיע, ברשת החברתית פייסבוק ynet, מתחם הופעות חדש ייפתח בפארק אריאל שרון, באתר ynet, 16 ביוני 2021 חוויה תרבותית וקולינרית חדשה: עונת המופעים 2022 במתחם ההופעות "קו רקיע" יוצאת לדרך, באתר ישראל היום, 17 באפריל 2022 קו רקיע – מתחם המופעים בפארק אריאל שרון פותח את עונת מופעי הקיץ, באתר מעריב אונליין, 2 באפריל 2023 חייבים לראות את זה: הספוט הכי יפה בעיר להופעות חוזר, באתר "Time Out ישראל", 3 באפריל 2023 אילן ארנון, ‏היינו בהופעה של החברים של נטאשה באחד המקומות היפים בארץ, באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2021 שרון בן-דוד, ‏לא רק מוזיקה: מה בתפריט במתחם ההופעות החדש בפארק שרון?, באתר "Time Out ישראל", 21 ביוני 2021 רן בוקר, צפו: לאלי אספוסיטו על הבמה בפארק אריאל שרון, באתר ynet, 29 בספטמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.