laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כנסיית וירי-גלילאי

כנסיית וִירִי גַלִילֵאי (בלטינית: Viri galilaei, "אנשי הגליל") היא כנסייה קטנה ומעון הקיץ של הפטריארך היווני-אורתודוקסי. הכנסייה שוכנת על פסגת הר הזיתים בירושלים, ממערב לבית החולים אל מקאסד. הכנסייה שוכנת בלב חורשה על פסגה בגובה 820 מטר מעל פני הים, באזור הקרוי בערבית כרם אל-ציאד - כרם הצייד. על פי הספר "קדמוניות נופי ארץ־ישראל", פסגה זו היא הר המשחה, אם כי מקובל כי הר המשחה שוכן דרומה משם. ממנה יורד מדרון תלול אל נחל קדרון בשם עקבת אל-סואן - "מעלה הצור". הכנסייה נבנתה בשנת 1889 על בית קברות יהודי מתקופת בית שני ובחפירות שנערכו בעת הנחת יסודות הכנסייה נמצאו קברים בחלקם נמצאו ארונות קבורה שעליהם כתובות בעברית. כן נחשף בית תפילה מהתקופה הביזנטית, המציין, לפי המסורת הנוצרית, את המקום שבו בישר המלאך גבריאל למרים, אם ישו, על מותה הקרב. בין שרידי הכנסייה הקדומה נתגלו ריצפות פסיפס מהמאה ה-6 - התקופה הביזנטית. על אחת נכתב ביוונית: ”ישו, זכור את שפחתך שושנה”. בפסיפס אחר שנתגלה בסמוך נרשם ביוונית תרגום של פסוק מפרק קכ"א של ספר תהילים: ”אדוני ישמור צאתך ובואך מעתה ועד עולם”. האתר איננו פתוח למבקרים. שמה של הכנסייה, שמשמעותו בלטינית הוא "אנשי הגליל", נגזר מפסוק בספר מעשי השליחים של הברית החדשה המתאר את עלייתו לשמיים של ישו, שהתרחשה לפי המסורת, בכנסיית העלייה הסמוכה: ”וַיְהִי כְּכַלּוֹתוֹ לְדַבֵּר זֹאת הֹעֲלָה וְהֵם רֹאִים וַיִּשָּׂאֵהוּ עָנָן מִנֶּגֶד עֵינֵיהֶם׃ וַיַּבִּיטוּ אַחֲרָיו הַשָּׁמַיִם בַּעֲלוֹתוֹ וְהִנֵּה שְׁנֵי אֲנָשִׁים לְבוּשֵׁי בַדִּים נִצָּבִים עֲלֵיהֶם׃ וַיֹּאמְרוּ אַנְשֵׁי הַגָּלִיל מַה־תַּעַמְדוּ וְעֵינֵיכֶם לַשָּׁמָיִם זֶה יֵשׁוּעַ אֲשֶׁר הוֹעֲלָה מֵעֲלֵיכֶם הַשָּׁמַיִם בּוֹא יָבוֹא כַּאֲשֶׁר רְאִיתֶם אֹתוֹ עֹלֶה לַמָּרוֹם”. ב-4 בינואר 1964 התקיימה בווירי גלילאי הפגישה ההיסטורית בין האפיפיור פאולוס השישי, בעת שביקר בארץ, ופטריארך קונסטנטינופול אתינגורס. פגישה זו סימלה את סופו של החרם ההדדי בין הנצרות המזרחית והמערבית, אשר נמשך 910 שנים, מאז הסכיזמה הגדולה ב-1054. ב-26 במאי 2014, בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בישראל, התקיים במתחם וירי גלילאי מפגשו עם הפטריארך ברתולומאיוס מקונסטנטינופול, ואשר עמד בסימן יובל חמישים שנים למפגש האקומני הקודם. מדיה וקבצים בנושא כנסיית וירי-גלילאי בוויקישיתוף Jerusalem, Part 2: 705-1120 Edited by an international research team from the Universities of Cologne (Germany), Jerusalem, and Tel Aviv (Israel). Walter de Gruyter, 2012 page 114 מנשה הראל, קדמוניות נופי ארץ־ישראל כנרת, 2005, עמוד 120 זאב וילנאי ירושלים, העיר העתיקה וסביבתה. הוצאת אחיעבר 1972. עמוד 388 הברית החדשה, מעשי השליחים, פרק א', פסוקים 9–11. לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
שובבי ציון

שובבי ציון הייתה להקה ישראלית שפעלה בשנים 1970–1972. חברי הלהקה היו חנן יובל, קובי אשרת וקובי רכט. השלישייה הוקמה בסוף 1970, לאחר שקובי אשרת וקובי רכט כבר שיתפו פעולה כצמד "הקוביות" והוציאו לאור את הסינגל "למה עכשיו", הם צרפו אליהם את חנן יובל, שבאותה עת חיפש הרכב חדש לאחר פירוק "השלושרים". הופעת הבכורה שלהם הייתה כלהקת חימום של מייק ברנט. השלישייה השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון 1971 עם השיר "בגללי או בגללו" (מילים ולחן: מוטי גלעדי), וכן השתתפה בפסטיבל הזמר החסידי, בספטמבר 1971, עם שניים משירי שלמה קרליבך "ישראל ישראל בטח בשם" ו"חמדת ימים". ביוני 1971 השלישייה הוציאה אלבום אחד, ממנו בלטו השירים "למה עכשיו", "נגה", "איש גדול" ו"אל תלכי". בפברואר 1972 הודיעה הלהקה על פירוקה, עקב חילוקי דעות בין חנן יובל לרכט ואשרת על רפרטואר. אחר כך נסעו רכט ואשרת לנסות את מזלם כמוזיקאים ומפיקים באמסטרדם. בשנת 1984 התאחדה הלהקה למספר הופעות ב"מועדון החמאם". בשנת 2015, ארבעים וארבע שנים לאחר התפרקות הלהקה, התאחדה השלישייה להופעה במועדון צוותא בתל אביב. שובבי ציון, באתר שירונט שובבי ציון, באתר MusicBrainz (באנגלית) שובבי ציון, באתר Discogs (באנגלית) שובבי ציון, דף שער בספרייה הלאומית שובבי ציון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) השובבים שרוצים להתאמץ, "העולם הזה", גיליון 1743 מ-27 בינואר 1971, עמוד 28 רותי זוארץ, ‏חמדת ימים: להקת "שובבי ציון" התאחדה והקפיצה את הקהל, באתר מעריב אונליין, 11 באוגוסט 2015 שרגא הר-גיל, "שובבי ציון" - ברגל שמאל?, מעריב, 29 בדצמבר 1970 שלישיית "פופ ״שובבי ציון" חדשה בארץ, על המשמר, 23 בפברואר 1971 החלו החזרות לפסטיבל הזמר תשל"א, למרחב, 31 במרץ 1971 ערן דינר, פסיכדליה חסידית, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2004 יעקב העליון, קיצה של להקת־זמר שלישית שובבי ציון, מעריב, 10 בפברואר 1972 "תקופת המעבר" של קובי רכט, מעריב, 1 בפברואר 1973 איציק יושע, שובבי ציון שבים, חדשות, 20 בספטמבר 1984 הם שוב ביחד, קובי קובי ויובל, "העולם הזה", גיליון 2457 מ-3 באוקטובר 1984, עמוד 26 דפנה ארד, שלישיית "שובבי ציון" מתאחדת, באתר הארץ, 19 באפריל 2015
מזבח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מזבח – מבנה שנועד לרוב להקרבת קורבנות לאל כלשהו מזבח הנחושת – המזבח עליו הקריבו קורבנות בתקופת המשכן מזבח העולה – המזבח שעמד מחוץ להיכל בבית המקדש מזבח הזהב – המזבח עליו הקטירו את הקטורת במשכן ובהיכל בית המקדש מזבח (קבוצת כוכבים) – קבוצת כוכבים קטנה בשמי הדרום
מחוזות אבחזיה

אבחזיה היא חבל ארץ הנמצא על שפת הים השחור. עד הכרזת העצמאות החד-צדדית בשנת 2008 היה חבל ארץ זה מחוז בצפון-מערב גאורגיה. מבחינה מנהלית אבחזיה מחולקת לשבעה מחוזות ( араион, ראיון) לעומת שישה מחוזות בתקופה שהאזור היה חלק מגאורגיה. אבחזיה - חלוקה מנהלית
עקיבא פרומן

עקיבא פרומן (בהולנדית: Akiva Jaap Vroman; ‏21 במאי 1912 – 1989) היה גאולוג ישראלי וחתן פרס ישראל למדעי החיים לשנת 1955. פרומן נולד בחאודה שבהולנד. הוריו היו מורים למתמטיקה ופיזיקה בבית ספר תיכון, ובצעירותו נהג פרומן להתלוות אליהם למסעות בהרי האלפים שבשווייץ. באוניברסיטת אוטרכט למד גאולוגיה ותאולוגיה, לצד השתתפותו בקבוצת התיאטרון הסטודנטיאלית. בתקופה זו החל להשתתף גם בפעילות התנועה הציונית, ובשנת 1936 הגיע לראשונה לארץ ישראל. הוא התגורר בזכרון יעקב בעת שאסף נתונים לעבודת המחקר שלו על הרי הכרמל. בשובו להולנד היה חבר במשלחות מחקר לאזור הארקטי (1936–1940) ולמד לימודי דוקטורט, אותם סיים ב-1939. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בגאולוגיה של דרום מערב הכרמל. בשנת 1940, עם סכנת הפלישה של גרמניה הנאצית להולנד, נענה פרומן להזמנתו של יהודה ליאו פיקרד ועלה לארץ ישראל. בטרם עלייתו, נשא פרומן לאשה את חוני דה-לאו - מורה ופסנתרנית. במהלך השנים נולדו לזוג שלוש בנות: חנה (1940, מוזיקאית, מלחינה), ימימה ארגז (1942, ציירת, אמנית רב תחומית) ואריאלה (1947, כנרת ומורה לכינור). ראשית עבודתו של עקיבא פרומן בארץ ישראל, הייתה במחיצתו של פרופסור פיקרד באוניברסיטה העברית בירושלים. פרומן עבד גם בשירות הסוכנות היהודית, קרן קיימת לישראל (1940–1941) וחברות נפט שונות (1944–1948). בשירות החברה לחקר ירדן הוא ערך חיפוש אחר שדות נפט באזור עין גדי ובמהלך שהותו שם מיפה את אזור סדום ומצדה. בתקופת מלחמת העצמאות שירת פרומן ביחידת המיפוי והתצלומים של צה"ל. במסגרת תפקידו הוא התבקש על ידי חיל המדע לערוך עם יעקב בן-תור חיפוש אחר נפט, מינרלים ומעיינות טבעיים באזור הנגב. לצורך עבודתם הוא ביקש לערוך מיפוי גאולוגי מחודש של הנגב, ועל עבודתם בתקופה זו זכה עם בן-תור בפרס ישראל למדעי החיים לשנת ה'תשט"ו. בשנת 1950 עבר פרומן עם משפחתו לחיפה והצטרף לסגל הטכניון. במהלך שנות החמישים הוא לקח חלק בתכנון כביש אילת-באר שבע, תכנון מאגרי המים בבקעת בית נטופה, ומטעם חברת "לפידות" עסק במיפוי כללי של ישראל וסייע במציאת נפט באזור חלץ. בשנת 1956 נשלח פרומן ללימודי השתלמות בנושא מבנים גאולוגיים באוניברסיטת הרווארד מטעם אונסק"ו. פרומן היה פרופסור לגאולוגיה בטכניון, ראש מחלקת המיפוי הגאולוגי של ישראל, וחבר המועצה המדעית של מכון ויצמן למדע. בשנת 1979 פרש לגמלאות והתמסר לפילוסופיה ולכתיבתו כמדען על תפיסתו את אלוהים. בשנת 1989 נפטר ונקבר בהרצליה, מקום מגוריו. ספרו המקוון "On God, Space and Time" ובו תמצית קורות חייו (באנגלית) עקיבא פרומן, דף שער בספרייה הלאומית
מחוזות דרום אוסטיה

דרום אוסטיה, חבל ארץ בדלני בגאורגיה, מחולקת מבחינה מנהלית לראיונים. החלוקה המנהלית של ממשל הבדלני זהה לחלוקה המנהלית המקורית של האזור מתקופת גאורגיה הסובייטית. הממשל הבדלני של דרום אוסטיה, השולט בפועל בשטח האזור, מוכר על ידי רוסיה וניקרגואה ואינו מוכר על ידי יתר מדינות העולם. לכן, גם החלוקה המנהלית שלה אינה מוכרת על ידי רוב מדינות העולם. החלוקה המנהלית של דרום אוסטיה כוללת ל-4 מחוזות (ראיונים) והעיר צחינוואלי רבתי במעמד מנהלי של מחוז.
דרגאן צ'וביץ'

דרגאן צ'וביץ' (נולד ב-1956) היה אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה (2002-2005) ויו"ר הנשיאות (2003, 2004-2003), כנציג הקרואטי של הפדרציה. צ'וביץ' כיהן כחבר הנשיאות משנת 2002 ושימש כיושב ראש הנשיאות באפריל 2003 ושוב מ-27 ביוני 2003 ועד 28 בפברואר 2004. לפני מינויו לתפקיד כיהן כשר בכיר ומרצה באוניברסיטת מוסטר. צ'וביץ' הודח מתפקידו על ידי הפרלמנט עקב פרשת שחיתות כלכלית, במקומו כיהן בתפקיד איבו מירו יוביץ'. מדיה וקבצים בנושא דרגאן צ'וביץ' בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניופאונדלנד (כלב)

ניופאונדלנד הוא אחד מגזעי כלב הבית, השייך למשפחת הכלביים. הגרסאות לגבי דרך הגעתו לאי ניופאונדלנד, שבחופה המזרחי של אמריקה הצפונית, שנויות במחלוקת: לפי גרסה אחת הניופאונדלנד הוא נצר לכלבי ההרים הפירנאים, שהובאו לאי על ידי דייגים צרפתים, שהיגרו לשם במאה ה-17. לפי גרסה אחרת, גזע זה נוצר על ידי אינדיאנים קדומים מצפון אמריקה, שהיגרו לאיים, והכליאו זאבים שחורים מצפון אמריקה עם כלבי מסטיף. ספני האי ודייגיו החלו להשתמש בו כעוזר. הוא צלל עבורם למעמקים כדי לחפש דגים, משך רשתות מהחוף אל הים וחזרה, וסייע בסחיבת משאות כבדים. כך הפך הגזע לחלק בלתי נפרד מצוותה של כל סירת דייגים, והתגלו סגולותיו כמציל חיים בעקבות התנגשויות ספינות עם קרחונים. האיש המפורסם ביותר שניצל על ידי ניופאונדלנד היה נפוליאון. לניופאונדלנד יש פרווה כפולה ועבה. ישנן שלוש קבוצות צבעים: שחור - מותרים כתמים לבנים בחזה, בקצות האצבעות ו בקצה הזנב. חום-שוקולד או ברונזה. מותרים כתמים בדומה לשחור. לבן עם כתמים שחורים בלבד. גובה: זכר 71 ס"מ בממוצע נקבה 66 ס"מ בממוצע. משקל: זכר 85-55 ק"ג, נקבה 60-45 ק"ג. ניופאונדלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) החוג הישראלי לסן ברנרד וניופאונדלנד
צ'ובו

צ'ובו (ביפנית: Chūbu-chihō - 中部地方 – חבל המרכז) הוא חבל ארץ ביפן, שנמצא במרכז האי הונשו. נכון לשנת 2008 אוכלוסיית החבל עמדה על 21,886,324 תושבים. החבל מחולק לתשעה מחוזות: אאיצ'י, פוקואי, גיפו, אישיקווה, נאגנו, ניאיגטה, שיזואוקה, טויאמה, יאמאנאשי וחלק ממחוז מיאה. החבל נמצא בין החבלים קאנטו וקנסאי מדרום ומצפון ובין ים יפן והאוקיינוס השקט ממערב וממזרח. בירתו של החבל היא העיר נגויה, העיר הרביעית בגודלה ביפן. החבל הוא חבל הררי מאוד כמו רוב חבלי יפן, והוא כולל את הר פוג'י, אחד מהאתרים המפורסמים באי. צ'ובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטין-מרייטה X-24

X-24 היה מטוס ניסוי של ארצות הברית, שפותח במשותף על ידי חיל האוויר האמריקאי וסוכנות החלל האמריקנית נאס"א. מטוס זה בחן תצורות שונות של גוף עילוי, והמידע שהופק מטיסות הניסוי שלו שימש את מתכנני מעבורת החלל של ארצות הברית. תוכנית הניסויים של X-24 התקיימה בין השנים 1963 ל-1974. במסגרת התוכנית נבנו מספר דגמים של מטוס ניסוי זה, על ידי חברת מרטין מרייטה. מטוס הניסוי X-24 היה חוליה נוספת בשורת מחקרים של סוכנות החלל האמריקנית ושל חיל האוויר האמריקני, שבחנו תצורות אווירודינמיות חדשניות שיוכלו לשמש בעתיד מטוסי חלל ומעבורות חלל. התצורה של גוף עילוי מאפשרת יצירת חלק ניכר מהעילוי באמצעות הגוף עצמו, ולא בסיוע כנפיים בעלות שטח גדול. תצורה זו מאפשרת למטוסי חלל לשוב מהחלל כדאונים מהירים, ולנחות בסוף הגלישה על מסלול, בניגוד לאופן החזרה המקובל אז של חלליות, שהשתמשו במצנחים ונחתו בים. טיסות הניסוי של גופי עילוי שימשו גם להוכחת היכולת של טייסים לשלוט בטיסתם של גופים ללא כנפיים. X-24A הוטס 28 פעמים, וטיסותיו תרמו רבות להוכחת הקונספט של חזרת מעבורת חלל מהחלל וטיסה מבוקרת שלה באטמוספירה, עד לנחיתה. 10 טיסות היו בלתי ממונעות ו-18 ממונעות. מטוס ניסוי זה סבל מבעיות שונות של יציבות, וחברת מרטין-מרייטה בנתה את הדגם B, שכלל תצורה שונה לחלוטין של כנף, וגחון שטוח. כל טיסות מטוס הניסוי X-24 לדגמיו השונים התבצעו על ידי הטלתו מתחת לכנפו של מפציץ אמריקני מדגם B-52 בשימוש נאס"א וחיל האוויר של ארצות הברית. מטוסי הניסוי לא היו מסוגלים להמריא בכוחות עצמם. X-24 היה גוף עילוי שהתבסס על קודמיו, במיוחד על התכן של X-24A, אך עם יחס משופר של עילוי לגרר. על מנת לחסוך בתקציב הפרויקט, נמסר מטוס ניסוי X-24A למפעל מרטין-מרייטה, שם עבר הסבה עמוקה שהביאה אותו לתצורת X-24B. הטיסה הראשונה של דגם זה התבצעה ב-1 באוגוסט 1973. X-24B הוכיח כי ניתן לקיים טיסה נשלטת של גוף עילוי בלתי ממונע המושלך מגובה רב. בין היעדים של טיסות הניסוי היו גם נחיתות דיוק על מסלול סלול בבסיס חיל האוויר אדוארדס (בניגוד לרוב הנחיתות של מטוסי הניסוי שבוצעו על משטח עצום ממדים שהיה בעבר קרקעית של אגם). נחיתות אלה היו חיוניות לתוכנית מעבורת החלל. בסך הכל בוצעו 36 טיסות ניסוי של X-24B, מתוכן 12 טיסות בלתי ממונעות ו-24 ממונעות. הצעות אחדות לבניית מטוס ניסוי נוסף ומתקדם יותר מסדרת X-24 נבחנו, כולל הצעת "מפעל הבואשים" של לוקהיד, למטוס שיוכל להגיע למהירות של 8 מאך. לאחר בחינת התועלת שבהמשך הפיתוח, ולאור התקדמות העבודה על מעבורת החלל הוחלט שלא לבנות את גרסה C של מטוס הניסוי. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא מרטין-מרייטה X-24 בוויקישיתוף גלריית תמונות של דגמי המטוס באתר נאס"א
שער אירופה

שער אירופה (בספרדית: Puerta de Europa) או מגדלי KIO הם צמד גורדי שחקים במדריד, בירת ספרד. המגדלים ממוקמים בכיכר קסטייה ומהווים מעין שער ממרכז העיר לרובעיה החדשים והצפוניים של מדריד. ייחודם של המגדלים הוא בנטייתם בזווית של 15° זה כלפי זה מעל שדרת קסטיאנה. המגדלים מתנשאים לגובה של 114 מטר ב-26 קומות והם המבנים העשירי והאחד-עשר בגובהם במדריד. המגדלים תוכננו על ידי האדריכלים האמריקאים פיליפ ג'ונסון וג'ון בורג'י ובנייתם הושלמה בשנת 1996 באמצעות מימון של לשכת ההשקעות הכוויתית (Kuwait Investment Office - KIO) ומכאן שמם. מאוחר יותר נרכשו המגדלים על ידי בנק קאחה מדריד וחברת ריאליה (Realia) הספרדית. מדיה וקבצים בנושא שער אירופה בוויקישיתוף מגדלי שער אירופה באתר גורדי השחקים Emporis (באנגלית) (הקישור אינו פעיל, 16 בנובמבר 2019) עדכון נתונים: פברואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פינצ'ר ננסי

פִּינְצֵ'ר ננסי הוא גזע קטן של כלב הבית. כמו הפינצ'ר הגרמני NJA הגדול יותר, מקורו של הפינצ'ר הננסי בגרמניה. ישנן מספר תאוריות לגבי מוצאו: יש אומרים שהוא צאצא של טריירים שהתפתחו בגרמניה, תאוריה אחרת מניחה כי הפינצ'ר נוצר מהכלאה של כלב הולנדי וגרייהאונד איטלקי וכינויו היה Pinchr Reh - רה הוא אייל בגרמנית; תאוריה נוספת הניחה כי הוא נוצר מגזע הדוברמן פינצ'ר, תאוריה שהופרכה מאוחר יותר כיוון שהוכח שהפינצ'ר היה גזע קדום יותר מהדוברמן. כל תאוריה שהיא לגבי הגזע מניחה כי הפינצ'ר הוא גזע קדום, שתואר ביצירות אמנות קדומות ובספרות. מתוך מועדון הפינצ'ר הגרמני, שהוקם ב-1895, נקבע תקן הגזע ולאחר מלחמת העולם הראשונה חל גידול במספר הפינצ'רים הננסיים. בשנת 1929 הוכר הגזע בהתאחדות הכלבים האמריקנית ומאז הפך לפופולרי בעולם כולו. פרוות הפינצ'ר קצרה מאוד ודורשת טיפול מועט. צבעה של הפרווה יכול להיות גוני חום אחידים או שחור עם כתמים חומים. גובהו הממוצע הוא 25–30 ס"מ ומשקלו לרוב הוא 4–7 ק"ג. אלו כלבים ספורטיביים, מלאי אנרגיה ורצון למשחק, חברותיים ונאמנים מאוד לבעליהם מרגישים כל סיטואציה ותמיד באים אליך ואוהבים אותך יותר מכולם . כמו כן הם חזקים ביחס לגודלם הקטן, אמיצים, ולעיתים חסרי פחד, אפילו כלפי כלבים גדולים מהם בהרבה. בשל כך נוהגים לנבוח לעיתים קרובות יחסית. הם מתאימים במיוחד למשפחות עם ילדים ולבתים מרווחים או בעלי חצר. דוברמן פינצ'ר שנאוצר
לרניט

לרניט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין. נוסחת המבנה הכימי של לרניט טהור היא Ca2SiO4. שלא כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, הלרניט מתגבש במערכת המונוקלינית (חבורת סימטריות מרחבית P21/n) כשהפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=5.5‏, b=6.74Å‏, c=9.29Å. הלרניט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. גבישים מפותחים הם נדירים. צורתם לוחיות קצרות דמויות תיבה. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.28. אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדם השבירה של הלרניט נע בין 1.7 ל-1.73. צבעם של גבישי הלרניט הוא בדרך כלל לבן עד אפור. פיסה דקה מנוסרת של לרניט היא חסרת צבע. המינרל נתגלה לראשונה ב-1929 בגבעת סקאוט (Scawt Hill), ליד עיר הנמל לרן במחוז אנטרים שבצפון אירלנד וקרוי על שם העיר שלידה נתגלה. הלרניט מתגבש בטמפרטורות גבוהות. הוא מצוי בסלעי גיר או קירטון כתוצאה ממגע עם סלעים בזלתיים מותכים. הלרניט יציב בטווח הטמפרטורות שבין 670°C ל-520°C. מתחת ל-520°C הוא יציב למחצה ועובר התמרה לפולימורף האורתורומבי שלו, קלציו-אוליבין, תחת לחץ. מקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא לרניט כוללים את גבעת סקאוט (Scawt Hill), ליד העיר הנמל לרן במחוז אנטרים שבצפון אירלנד (המקום בו נתגלה לראשונה); האי מק (Muck) שבסקוטלנד; ב"ערוץ המוזהב" (Golden Gully), מחוז טוקאטוקה, כ-150 קילומטרים צפונית לאוקלנד שבניו זילנד; ובתצורת חתרורים (למשל בבקעת חתרורים מזרחית לערד) שבישראל. מדיה וקבצים בנושא לרניט בוויקישיתוף אתר WebMineral לרניט באתר Mindat קלציו-אוליבין באתר Mindat פרויקט rruf כך על פי אתר Mindat. עם זאת על פי אתר Mineral Galleries לא תמיד נוהגים לכלול את המינרלים המכילים סידן בקבוצת האוליבין. יתר על כן, המבנה של כל המינרלים בקבוצת האוליבין הוא אורתרומבי בעוד שהמבנה של הלרניט הוא מונוקליני. לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
מגדל פיקאסו

מגדל פיקאסו (בספרדית: Torre Picasso) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד. המגדל מתנשא לגובה של 157 מ' ב-43 קומות והיה לגורד השחקים הגבוה במדריד מאז הקמתו ב-1988 ועד לבניית מתחם CTBA ב-2007. המגדל ממוקם באזור העסקים AZCA בשדרת קסטיאנה ונקרא על שמו של הצייר הספרדי פבלו פיקאסו. המגדל תוכנן על ידי האדריכל מינורו ימאסאקי. מגדל פיקאסו תוכנן כחלק מהקמתו של אזור עסקים חדש בצפון מדריד, שבנייתו החלה בשנת 1970. ב-1975 הושגה הסכמה לגבי תכנון המבנה והפרויקט נמסר לאדריכל האמריקאי מינורו ימאסקי. בנייתו של המגדל החלה ב-1982 ונסתיימה ב-1988, לאחר שהופסקה ב-1985 בשל העברת הבעלות על המגדל. בעת הקמתו הפך המגדל לגורד השחקים הגבוה במדריד ועקף בכך את מגדל מדריד. בסמוך למגדל פיקאסו ממוקמים גורדי שחקים נוספים כחלק מאזור העסקים ובהם מגדל אירופה ומגדל בנק בילבאו. בעבר בלט בסמוך גם מגדל וינדזור – אך הוא עלה באש ב-2005, ונהרס. מדיה וקבצים בנושא מגדל פיקאסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל פיקאסו מגדל פיקאסו באתר גורדי השחקים Emporis (באנגלית) עדכון נתונים: פברואר 2012
קבוצת האוליבין

קבוצת האוליבין היא קבוצה של מינרלים נזוסיליקטיים במבנה x2SiO4 כאשר x יכול להיות ברזל, מגנזיום, מנגן, סידן או צרוף שלהם, ולעיתים ניקל ואבץ. הקבוצה קרויה על שם המינרל הנפוץ ביותר מסוג זה, אוליבין. האוליבין הוא בעצם שני מינרלים שונים (פאיאליט ופורסטריט) היוצרים ביניהם תמיסה מוצקה והשם הכללי אוליבין (שכיום אינו מוכר כשם של מינרל חוקי על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה) מתייחס לכל צירוף שלהם. המבנה של כל המינרלים בקבוצת האוליבין הוא אורתורומבי, כאשר הארבעונים של הסיליקט שבמבנה (SiO4) אינם מחוברים ישירות ביניהם (כמו בכל קבוצת המינרלים הנזוסיליקטים ומכאן השם מיוונית נזו – אי) אלא דרך הקטיונים התופסים את המקומות המכונים M1 ו-M2 במבנה אוקטהדרלי. יש סיווגים שאינם כוללים את המינרלים בהם יש סידן בקבוצת האוליבין משום שקטיון הסידן נמצא אך ורק במקום M2 במבנה האוקטהדרלי. אוליבין –Fe,Mg)2SiO4) גלאוקוכרואיט – CaMnSiO4 טפרואיט – Mn2SiO4 לאיהוניט – Fe+2Fe+32SiO4 ליבנברגיט – NiMgSiO4 לרניט – Ca2SiO4‏ מונטיצ'ליט – CaMgSiO4 פאיאליט – Fe2SiO4 פורסטריט – Mg2SiO4 קירששטייניט – CaFeSiO4 קלציו-אוליבין – Ca2SiO4 (פולימורף אורתורומבי של הלרניט) קבוצת האוליבין באתר Mineral Galleries למעט הלרניט שהוא מונוקליני ולכן יש סימן שאלה סביב שיוכו לקבוצת האוליבין. על פי אתר Mindat מינרל זה שייך לקבוצת האוליבין. עם זאת על פי אתר Mineral Galleries לא תמיד נוהגים לכלול את המינרלים המכילים סידן בקבוצת האוליבין. יתר על כן, המבנה של כל המינרלים בקבוצת האוליבין הוא אורתרומבי בעוד שהמבנה של הלרניט הוא מונוקליני.
מכבי אשדוד

מכבי אשדוד היא אגודת ספורט ישראלית מהעיר אשדוד. האגודה הוקמה בשנת 1961 ומשתייכת לתנועת מכבי הארצית. יו"ר האגודה המכהן הוא יצחק גבאי. האגודה הוקמה באשדוד בשנת 1961 על ידי מאיר ארגמן ומספר ספורטאים שהאמינו שבעיר הצעירה יש מקום לאגודת ספורט "מכבי". חגיגות הפתיחה של הסניף האשדודי נערכו במסגרת מרוץ הלפיד ה-17 שהסתיים בעיר. ב-12 באוגוסט 1963 הונחה אבן הפינה לבניין "בית מכבי" בעיר. אך ההקמה לא הייתה כל כך פשוטה, שכן באותם ימים הייתה באשדוד תנועת הסתדרות חזקה. מטרת ייסוד האגודה הייתה הקמה של קבוצה חברתית אחרת. וספורטיבית טהורה, שהפעלתה נעשתה בהתנדבות של שחקנים, פעילים ואוהדים אשר רכשו מכספם את הביגוד וההנעלה ומימנו את ההוצאות של נסיעה לתחרויות. מרכז מכבי כמעט ולא תקצב את האגודה בימיה הראשונים והיא התקיימה בין היתר מתרומות של מועדון רוטרי ובנקים שונים. האגודה בתחילתה מנתה 6 ענפים: כדורגל, כדורסל, טניס שולחן, ג'ודו, קליעה למטרה והמכבי הצעיר. תחילה הוקמה קבוצת הכדורגל "מכבי אשדוד" ששחקניה הראשונים היו: אברהם יפרח, יהושע פרץ (ממקימי נמל אשדוד) ששיחק בהגנת הקבוצה. קלוד ומאיר בן הרוש שהגיעו לקבוצה היישר מהמלחמה באלג'ירה וכן שלמה לסרי, צביקה כספי ובן ישי. לימים הפכה הקבוצה למכבי עירוני אשדוד, ובשנת 1999 אוחדה עם הפועל אשדוד לקבוצה חדשה שנקראת מועדון ספורט אשדוד והוקמה מחדש כקבוצת אוהדים בליגה ג'. בהמשך הוקמה קבוצת הכדורסל בייסודם של שחקני מכבי קהיר בעבר, כשהבולט ביניהם היה אברהם טחן (לימים סגן-אלוף בצה"ל). וכן זיזי סנדרס, דדי עמר, שלמה קנולר (מנהל מפעלי רוגוזין) וגד שליפר (מחלוצי חברת החשמל). לאחר מכן הוקם ענף הג'ודו בייסודו של המאמן צ'רלי אויזרט וענף הבדמינטון בייסודו של יוסף (ג'ף) גפן. וכן ענף הקליעה למטרה וכן המכבי הצעיר אשר הכניס את הלפיד של מרוץ הלפיד ה-17 לאשדוד בחודש דצמבר 1961. בין מקימי האגודה ופעיליה היו: מאיר ארגמן (המייסד ויושב הראש במשך 10 שנים), סם בלום (יושב הראש השני של האגודה), אריה קלנג, אלברט שריקי, דוד טובול, אברהם דאובר, צ'רלי אויזרט, אליהו שידלובסקי, אברהם יפרח ואברהם טחן. לאגודה כיום מספר קבוצות המתחרות בענפי ספורט שונים ובהן: מכבי עירוני אשדוד - בליגה א' בכדורגל מכבי אשדוד/גדרות (כדורסל) - בליגה הארצית בכדורסל מכבי בנות אשדוד - בליגת העל בכדורסל נשים מכבי אשדוד (שחייה) - ממועדוני שחייה תחרותית המובילים בארץ מכבי אשדוד (בדמינטון) - מועדון ותיק ומוביל בתחומו מכבי אשדוד (כדורעף) - בליגה הארצית בכדורעף ובליגת העל בכדורעף נשים מכבי אשדוד (כדורמים) - בליגות הנוער בכדורמים מכבי עירוני אשדוד בטניס - מועדון עם קבוצות בכל הגילאים מכבי "נווה יהונתן" אשדוד בקריקט - מהמובילים בארץ מכבי בני אשדוד בטריאתלון מצדיעים לאגודת מכבי אשדוד: 60 שנה להיווסדה, באתר אשדוד10 אש הלפיד ממודיעין ל-36 יישובים בארץ, בעיתון "מעריב" 3 בדצמבר 1961 אבן פינה ל"בית מכבי", בעיתון "הבקר" 13 באוגוסט 1963 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניופאונדלנד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ניופאונדלנד – אי גדול באוקיינוס האטלנטי מול חופה של קנדה ניופאונדלנד ולברדור – מחוז בקנדה שעד לשנת 2001 נקרא ניופאונדלנד ניופאונדלנד (כלב) – אחד מגזעי כלב הבית ניופאונדלנד (דומיניון) – מדינה שהייתה עצמאית עד 1949 ואז התאחדה עם קנדה
קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית

קוֹנְסְטָנְס השני הֶרָקְלִיוּס פּוֹגוֹנָטוּס (ביוונית עתיקה: Κωνσταντῖνος ὁ Πωγωνάτος בלטינית Heraclius Constantinus Augustus‏; 7 בנובמבר 630 – 15 בספטמבר 668), קיסר ביזנטי משנת 641 עד למותו. היה בנו של קונסטנטינוס השלישי. עקב השמועה שהרקלונס ומרטינה הרעילו את קונסטנטין, מונה קונסטנס לקיסר שותף, בשנת 641. בימי קונסטנס הביזנטים נסוגו ממצרים, והערבים שיגרו מספר התקפות על איי הים התיכון והים האגאי. קונסטנס שלח ב-655 צי לתקוף את הערבים סמוך לפיניקה שבחוף ליקיה, אך הובס. הערבים תכננו מתקפה על קונסטנטינופול, אך לא ביצעו אותה עקב מלחמת אזרחים שפרצה בין הסונים לשיעים. קונסטנס הביס ב-658 את הסלאבים על נהר הדנובה, ובכך האט זמנית את פלישתם לבלקן. קונסטנס שאף להימנע מבעיות ירושה של שלטונו, ולכן הביא לרצח אחיו, תיאודוסיוס, ומינה את בניו קונסטנטינוס, הרקליוס וטיבריוס לקיסרים שותפים. בשנת 661 הוא לחם כנגד הלומברדים באיטליה וכנראה בחר להעביר את בירת האימפריה לסיציליה. החלטתו לא נתקבלה באהדה. ב־15 בספטמבר 668 קונסטנס נרצח בחדר השירותים על ידי חצרנו. קונסטנטינוס ירש אותו כקונסטנטינוס הרביעי. מדיה וקבצים בנושא קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונסטנס השני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)