laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הכנסת העתיק בדיר עזיז

בית הכנסת העתיק בדיר עזיז הוא בית כנסת מתקופת המשנה והתלמוד בדרום רמת הגולן. בית הכנסת נמצא ליד הכפר הסורי הנטוש דיר עזיז. שרידי בית הכנסת התגלו לראשונה על ידי לורנס אוליפנט בסוף המאה ה-19. בית הכנסת הוא אחד משני מבני ציבור שהיו ביישוב. בית הכנסת ממוקם על המורדות לכיוון דרום נחפר ושוחזר בחפירות ארכאולוגיות. בשנת 1998 נערכה משלחת חפירה מטעם המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ומכללת כנרת בראשות חיים בן דוד, צבי אורי מעוז ואורן זינגבוים. החפירות התנהלו באתר עד שנת 2004. בחפירות נחשפו אולם מלבני (בזיליקה) שמידותיו 11 מטר על 18 מטר, ובו ערמת אבני גזית, אשר לפי הסברה מקורן בבית הכנסת שחרב ב"רעש שביעית" בשנת 749 לספירה. מתחת לרצפת האולם נמצאו מאות מטבעות, שהמאוחרים ביניהם מימי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (הרבע השני של המאה ה-6 לספירה). בקיר הדרומי של האולם גומחה בולטת לארון הקודש. על אחד ממשקופי בית הכנסת הקדום נמצא הכיתוב בשפה היוונית: ΑΖΙΖΟ, המצביע על כך שיש אפשרות שהשם "עזיז" קשור לשמו המקורי של היישוב התלמודי במקום. מעיין כנף מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת העתיק בדיר עזיז בוויקישיתוף דיר עזיז, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל אודות האתר והכפר באתר הגולן. דו"ח החפירה בדיר עזיז באתר רשות העתיקות. תרשים של בית הכנסת באתר "לומדים". "תיארוך בתי הכנסת העתיקים בגולן: הבהרות, עדויות והצעות", קתדרה 124, 1996. ח' וד' עמית, מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ, יד יצחק בן-צבי, עמ' 208-211. ח' וד' עמית, מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ, יד יצחק בן-צבי, עמ' 210. ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת ובנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בייב (אלה)

בֵּייב (באירית מודרנית: Badhbh, באירית עתיקה: Badb (היגוי בַּאדְ'ב)) פירוש שמה באירית העתיקה הוא "עורבת"—והיא אלת מלחמה מהמיתולוגיה האירית, שלעיתים מופיעה כעורבת, ומכונה גם באד'ב קאטה (Badb Catha, "עורבת הקרב"). בהיגוי המודרני פירוש השם הוא "נשר", שם המשמש גם לתאר מכשפה או זקנה בעלת מאפיינים מעולם הקסם. גרסאות לשמה ממקומות וזמנים שונים כוללים: Bibe, Bellona ו-Cautth Bodva. באד'ב ידועה בשל הפחד והבלבול שהיא זורה בין חיילים, כדי להטות את הקרב לטובת הצד המועדף עליה. באד'ב עשויה להופיע גם לפני קרב כסימן מראש להיקף הקטל לבוא, או לחזות את מותו של דמות בולטת המעורבת בקרב. היא לפעמים עושה זאת באמצעות יללות, מה שמוביל להשוואות עם הבאנשי. יחד עם אחיותיה, מאכה (Macha), ואנו (או אנה - Ana, Anu); לפעמים האחות השלישית היא נמאן (Nemain), באד'ב היא חלק משלישיית אלות המלחמה המוריגנה (Morrígna), או שלוש הפנים של האלה מורגן. באד'ב היא אלה עתיקה מאוד, וככזו קיימת וריאציה גדולה בסיפורים אודותיה. היא הבת של דלבת (Delbáeth), המלך הגבוה המיתולוגי של אירלנד, וארנמס, אחת מהטוהא דיי דאנן (Tuatha de Danaan), גזע אלים. ארנמס (Ernmas) היא האלה האם של אירלנד, ועל שמה ושם בתה אייר נקרא האי וכן העם (Eire הוא השם ההיסטורי של אירלנד).  דלבת שלט בטוהא דיי דאנן, ובפומוריאנים (Fomorians), גזע על-טבעי. בעלה היה נייט (Néit), אשר לפעמים מתואר כבעלה של נמאן, והיה אב גזע הטוהא דיי דנאן. הקדמוניות הזו ממקמת את משפחת אלים זו כפרוטו-קלטית. האחיות של באד'ב הן אייר ופוטלה, או כשלישיית אלות המלחמה, מאכה ואנו. באד'ב, כאספקט של מורגן (שבמיתולוגיה הבריטית היא מורגן לה פיי), יכולה לשנות את צורתה, והייתה הופכת לעורבת, זאבה, דובה, או אפילו ענקית שחוצה נהר בצעד אחד. הפומוריאנים ובני הטוהא דיי דנאן נלחמו ביניהם, ובמלחמה הגדולה, בקרב השני של מאג טורד, באד'ב ואחיותיה הביאו לתבוסת הפומוריאנים וגירשו אותם מאירלנד. רוב הדימויים של הפחדותיה נובעים מהסיפור על קרב זה, בו גם ניבאה את מותו של אחד המנהיגים. מסופר על באד'ב ואחיותיה שזרו פחד ובלבול בין חיילי האויב, העלו ערפל בו לא מצאו את עצמם, המטירו עליהם אש מעננים דחוסים. בחלק מהסיפורים באד'ב גורמת לחיילים ליפול על חרבם, והייתה צורחת עליהם מצורתה כעורבת. לפעמים מספרים ששומעים את קריאותיה בשדה הקרב כשהוא זרוע בגופות הנופלים. היא נחשבת כנוטלת חלק פעיל בקרבות. Ó Cuív, Brian (1968). Irish Sagas; ed. Myles Dillon. Cork: Mercier. MacBain, Alexander. (1982) An Etymological Dictionary of the Gaelic Language. Gairm Publications. Pokorny, Julius (1959). Indogermanisches etymologisches Wörterbuch בייב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Macalister, R.A.S. (trans.) (1941). Lebor Gabála Érenn: Book of the Taking of Ireland Part 1-5. Dublin: Irish Texts Society. Cath Maige Tuired: The Second Battle of Mag Tuired, Text 166, Author: Unknown Elizabeth A. Gray (ed. & trans.), Cath Maige Tuired: The Second Battle of Mag Tuired, section 167, 1982
אליפות ישראל בשחמט 1951

אליפות ישראל בשחמט 1951 הייתה האליפות הראשונה של ישראל בשחמט. היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט, נערכה בתל אביב והשתתפו בה 16 שחמטאים. התחרות החלה בתחילת 1951 והסתיימה באפריל באותה שנה. האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה. עבור תוצאת תיקו הוענקה חצי נקודה. מנחם אורן זכה בתחרות. ראש ממשלת ישראל באותה עת, דוד בן-גוריון, העניק את הפרסים לזוכים בטקס הסיום של התחרות. 1. מנחם אורן - 9 2. ישראל יוסף קניאז'ר - 8.5 3. עזרא גלאס - 8 4. אליהו מנדלבאום - 7.5 5-7. יוסף דובקין - 7 5-7. יצחק אלוני - 7 5-7. ישראל דינר - 7 8-9. ישראל ברב - 6 8-9. אברהם פישר - 6 10-11. שלמה סמילטינר - 5.5 10-11. יוסף פורת - 5.5 12. משה צ'רניאק - 5 13-14. קוינובסקי - 4.5 13-14. בראון - 4.5 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמנואלה ברש רובינשטיין

עמנואלה ברש רובינשטיין היא סופרת ישראלית וחוקרת בתחום מדעי הרוח. עמנואלה ברש רובינשטיין נולדה בירושלים לחוקר האמנות משה ברש. היא השלימה תואר בוגר בספרות השוואתית ובפילוסופיה ותואר מוסמך במדע הדתות באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בפרשנות ספרותית ודתית לשואה. היא לימדה בתוכנית למדעי הדתות באוניברסיטת תל אביב ועתה היא מלמדת במרכז הבינתחומי הרצליה. ברש רובינשטיין פרסמה שלושה ספרים מדעיים שדנים בפרשנות תרבותית של הנאציזם והשואה. שניים ראו אור באנגלית (מפיסטו ברייך השלישי בהוצאת דה גרויטר, השטן, הקדושים והכנסייה בהוצאת פיטר לאנג) ואחד בעברית (השטן הנאצי בהוצאת מאגנס). היא גם תרגמה ספרים אחדים מאנגלית לעברית. לאחר מכן פנתה ברש רובינשטיין לכתיבת ספרות יפה. קובץ סיפורים שכתבתה ותרגמה לאנגלית (פייב סלבס בהוצאת הולנד האוס בוקס) ראה אור בבריטניה וזכה לביקורות נלהבות. הרומן לידה התפרסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד (2018).תרגום לאנגלית של הרומן פורסם בבריטניה (2021). סיפורים קצרים שכתבה פורסמו בירחוני ספרות בארצות הברית. היא בעלת הבלוג על עצמנו ועל אחרים, שעוסק בנושאי תרבות שונים. בעלה, יונה רובינשטיין, הוא פרופסור לכלכלה בלונדון סקול אוף אקונומיקס, ויש להם שלושה ילדים. פרשנות תרבותית של הנאציזם The Devil, the Saints, and the Church, הוצאת פיטר לאנג, 2003 השטן הנאצי, הוצאת מאגנס, 2010 Mephisto in the Third Reich, הוצאת דה גרויטר, 2015 ספרות יפה Five Selves, הולנד האוס בוקס, 2015 לידה, הקיבוץ המאוחד, 2018 Delivery, הוצאת הולנד האוס בוקס, 2021 Intimate Solitude, אקדמיק סטדיס פרס, 2024 אוונס-פריצ'רד, תורות של דת פרימיטיבית, מוסד ביאליק, 1998 גרוסמן, רוג'רס ומור, חדשנות בפעולה: שחרור היצירתיות מכבליה, מכון ברנקו וייס, 1995 רשימת הפרסומים של עמנואלה ברש רובינשטיין, בקטלוג הספרייה הלאומית על עצמנו ועל אחרים, בלוג של עמנואלה ברש רובינשטיין הספרים של עמנואלה ברש רובינשטיין, באתר "סימניה" ירין כץ, השאלון עם הסופרת עמנואלה ברש רובינשטיין, במגזין ספרות "קורא בספרים", 30 באפריל 2018 ראיון באתר "סלונט: מגזין ספרות אינטרנטי", 18 בספטמבר 2018 הבלוג של ספריית עיצוב ומידע בבית אריאלה על עמנואלה ברש רובינשטיין ראיון ברדיו של המרכז הבינתחומי הרצלייה. ספריה: Delivery בהוצאת הולנד האוס בוקס לידה בהוצאת הקיבוץ המאוחד Five Selves באתר הוצאת הולנד האוס בוקס Mephisto in the Third Reich באתר הוצאת דה גרויטר השטן הנאצי באתר הוצאת מאגנס The Devil, the Saints, and the Church באתר הוצאת פיטר לאנג עמנואלה ברש רובינשטיין, דף שער בספרייה הלאומית https://www.publishersweekly.com/978-1-909374-79-9 https://www.thejc.com/culture/books/review-five-selves-1.65359 Fiction Book Review: Five Selves by Emanuela Barasch-Rubinstein. Holland House (hhousebooks.com), $15.99 trade paper (206p) ISBN 978-1-909374-79-9, באתר PublishersWeekly.com (באנגלית) https://www.tikkun.org/nextgen/autumn-in-jerusalem http://sarreview.ucr.edu/human-traffic/ Emanuela Barasch-Rubinstein, The Devil, the Saints, and the Church, ISBN 978-0-8204-6358-2. (באנגלית) Emanuela Barasch Rubinstein, Mephisto in the Third Reich, De Gruyter Oldenbourg, 2014-12-11, ISBN 978-3-11-037943-3. (באנגלית) Five Selves | Holland House Books (באנגלית בריטית) DELIVERY | Holland House Books (באנגלית בריטית) Intimate Solitude, Academic Studies Press (באנגלית אמריקאית)
יורי גזינסקי

יורי אלכסנדרוביץ' גזינסקי (ברוסית: Юрий Александрович Газинский; נולד ב-20 ביולי 1989 בקומסומולסק על אמור) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר אחורי. גזינסקי החל לשחק כדורגל בגיל 6, בקבוצות מקומיות בעיר הולדתו, קומסומולסק על אמור. באוגוסט 2007 הופיע לראשונה במדי הקבוצה של סמנה, במסגרת הליגה הרוסית השנייה. בקיץ 2010 עבר גזינסקי ללוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק. לאחר ירידת ליגה של קבוצתו, ב-2012, חתם בטורפדו מוסקבה, והיה לשחקן מרכזי במדי טורפדו במהלך 2012/2013. ב-1 במאי 2013, לאחר עונה אחת בלבד במוסקבה, חתם גזינסקי ל-3 שנים בקרסנודאר. במעבר לקרסנודאר הפך לראשונה בקריירה לשחקן בליגת העל הרוסית. ב-17 ביולי 2014 הופיע לראשונה במסגרת אירופית, כאשר פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 0–4 על סילמאיה קאלב האסטונית, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. גזינסקי אף כבש במשחק זה. גזינסקי זומן לראשונה לסגל נבחרת רוסיה באוגוסט 2015, לקראת צמד המשחקים מול שוודיה וליכטנשטיין, במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-31 באוגוסט 2016 הופיע לראשונה במדים הלאומיים, כאשר נכנס כמחליף במשחק ידידות מול טורקיה. גזינסקי נכלל בסגל נבחרת רוסיה לגביע הקונפדרציות 2017, אך לא שיחק בטורניר זה. גזינסקי נכלל בסגלו של מאמן נבחרת רוסיה, סטניסלב צ'רצ'סוב, למונדיאל 2018. ב-14 ביוני 2018 כבש את השער הראשון בטורניר, שהיה גם שער הבכורה שלו בנבחרת, בדקה ה-12, בניצחון 0–5 על ערב הסעודית, במשחק הפתיחה של המונדיאל. מדיה וקבצים בנושא יורי גזינסקי בוויקישיתוף יורי גזינסקי, באתר Transfermarkt יורי גזינסקי, באתר Soccerway יורי גזינסקי, באתר WorldFootball.net יורי גזינסקי, באתר National Football Teams יורי גזינסקי, באתר FootballDatabase.eu רוסיה הביסה את סעודיה 0:5 במשחק הפתיחה במונדיאל, אתר כאן
ישראל יוסף קניאז'ר

ישראל יוסף קניאז'ר (1 באפריל 1894 בפולין – 4 במאי 1958) היה שחמטאי ישראלי. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 הוא עלה לארץ ישראל והיה פעיל בשחמט. הוא השתתף במספר תחרויות שחמט שנערכו בתל אביב. בשנת 1951 הוא השתתף באליפות ישראל בשחמט הראשונה וסיים במקום ה-2. בשנת 1953 הוא השתתף באליפות ישראל בשחמט וחלק מקום 2–3. בשנת 1955 הוא נאלץ לפרוש מהאליפות עקב מצבו הבריאותי. הוא נפטר ב-1958 ונטמן בבית העלמין קריית שאול. קניאז'ר השתתף באולימפיאדת השחמט בשנת 1954. ישראל יוסף קניאז'ר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ישראל יוסף קניאז'ר באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אלבניה–יפן

יחסי אלבניה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין יפן. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו באפריל 1922, לאחר שיפן הכירה באלבניה. ההסכם הראשון בין המדינות נחתם ב-20 ביוני 1930. ב-1935, אלבניה פתחה את קונסוליית הכבוד באוסקה. במהלך מלחמת העולם השנייה, היחסים בין המדינות היו קפואים. אך חודשו במרץ 1981. בדצמבר 2005, אלבניה פתחה את שגרירותה בטוקיו ובמרץ 2016 יפן החליטה לפתוח שגרירות בטירנה, שנפתחה רק בינואר 2017. שתי המדינות חתמו על יותר מ-15 הסכמים דיפלומטיים, שרובם עוסקים בפיתוח כלכלת אלבניה. בספטמבר 2007, המדינות חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה, שנכנס לתקוף ב-10 בדצמבר באותה השנה. בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה ליפן הגיעה לסך 8.21 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, חליפות לנשים, חליפות לגברים, נעלי עור, דגים מעובדים, בושם מצמחים, שנאים, מוצרי פלסטיק ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מיפן לאלבניה הגיעה לסך 24.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכוניות, חלקי רכב, אופנועים, משאיות, טרקטורים, אופניים, מחשבים, מזגנים, מדפסות תעשייתיות, גלגלי גומי, מוצרי פלסטיק ועוד. בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה ליפן הגיעה לסך 6.54 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, חליפות לנשים, חליפות לגברים, דגים מעובדים, בושם מצמחים, שנאים, כיסאות, רהיטים ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מיפן לאלבניה הגיעה לסך 16 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דיו, עטים, מדפסות תעשייתיות, מזגנים, שנאים, מחשבים, מכוניות, אוטובוסים, מכוניות, טרקטורים, חלקי רכב, אופנועים, משקפיים, גלגלי גומי ועוד. אלבניה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי על ידי קונסוליית כבוד בפוקואוקה ובדרג השגרירות על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. יפן מיוצגת באלבניה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלבניה–יפן בוויקישיתוף "ambasciata del giappone". It.emb-japan.go.jp. 2016-06-27. אורכב מ-המקור ב-2016-09-23. נבדק ב-2016-09-22. Products that Albania exports to Japan (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Albania imports from Japan (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) Products that Albania exports to Japan (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Albania imports from Japan (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) קונסוליית הכבוד של אלבניה בפוקואוקה, יפן שגרירות אלבניה בטוקיו, יפן שגרירות יפן בטירנה, אלבניה
נמל התעופה מילאס-בודרום

נמל התעופה מילאס-בודרום (בטורקית: Milas-Bodrum Havalimanı) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם בדרום מערב טורקיה. הוא אחד משלושה נמלי התעופה המשרתים את אתרי התיירות לאורך הריביירה הטורקית שלחופי הים התיכון (האחרים הם נמלי התעופה אנטליה ודלמאן). בשנת 2015 עברו בנמל 3,877,603 נוסעים, מהם כ-60% במסגרת טיסות פנים ארציות. הנמל נפתח ב-1997 באתר שמדרום לעיר מילאס ומצפון לעיר בודרום. מצוי בו מסלול טיסה יחיד שכיוונו הכללי הוא מזרח-מערב. בנייני הנמל ממוקמים מדרום למסלול הטיסה. בנמל שני טרמינלים: הטרמינל הישן, שנחנך ב-1998, שירת בעבר טיסות בינלאומיות וכעת משרת טיסות פנים ארציות. שטחו הוא 16,500 מטר רבוע ובו 26 דלפקי בידוק. הטרמינל החדש, שנפתח ב-2012, משרת טיסות ליעדים בינלאומיים. שטחו הוא כ-95.7 אלף מטר רבוע ובו 66 דלפקי בידוק ושמונה גשרי עלייה למטוס. בנמל 28 רחבות חניה למטוסים. קיימים בו חניונים עבור 540 מכוניות ו-114 אוטובוסים. הנמל משרת כ-40 חברות תעופה, רבות מהן חברות שכר וחברות תעופה זולה. הן מפעילות קווי תעופה בין הנמל לבין יעדים בטורקיה, במערב אירופה, במרכז אירופה, במזרח אירופה (כולל יעדים רבים במיוחד ברוסיה ובריטניה) וכן קווים אל המפרץ הפרסי, אזרבייג'ן, לבנון, ירדן וישראל. הנמל מופעל על ידי התאגיד TAV Airports Holding. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה מילאס-בודרום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה מילאס-בודרום אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה מילאס-בודרום אתר הנמל (אורכב 04.10.2013 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית)
נבחרת צ'כיה בכדורגל חופים

הנבחרת הלאומית של צ'כיה בכדורגל חופים מייצגת את צ'כיה בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הצ'כית. סגל נכון לאליפות אירופה בכדורגל חופים 2018 מאמן: צ'כיה מרטין צ'לופה אליפות אירופה בכדורגל חופים מקום שישי (1): 2008 אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת צ'כיה בכדורגל חופים (בצ'כית) דף הנבחרת באתר הרשמי של כדורגל החופים דף הנבחרת באתר הרשמי של כדורגל החופים (ברוסית)
רשימה של יורשים לכתר הבריטי

זוהי רשימה של אנשים שהיו, בנקודת זמן במהלך ההיסטוריה, הבאים בתור אחרי מלך בריטניה לרשת את כס המלוכה של ממלכת בריטניה הגדולה (1707-1800), הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד (1801-1922), ואת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד (1922–היום), בתנאי שהמונרך הנוכחי ימות או יוותר על תפקידו. אלה שאכן ירשו את המלוכה לבסוף מופיעים בכתב מודגש. הרשימה מתחילה ב-1707 בעקבות חוקי האיגוד של 1707, אשר חיברו את הממלכות של אנגליה וסקוטלנד (בעבר מדינות נפרדות עם מחוקקים נפרדים אבל עם אותו מלך) לממלכה אחת - בריטניה הגדולה. אן הפכה למלכה של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד ב-8 במרץ 1702 ולמלכת בריטניה מ-1707. חוק ההסדר של 1701 קיבע את מעמדה של הנסיכה הבוחרת סופיה מהנובר כיורשת של כס המלכות הבריטי, קביעה שהורחבה גם לסקוטלנד דרך הסכם האיגוד (סעיף II) וחוקי האיגוד של 1707. מאז הקמת הכתר הבריטי, היו ארבעה יורשים שלא נהיו שליטים, אך היו נעשים כאלה אילו רק היו חיים מספיק זמן: סופיה מהנובר, פרדריק, נסיך ויילס (הבן של ג'ורג' השני), פרדריק, דוכס יורק (אחיו של ג'ורג' הרביעי), אלברט ויקטור, דוכס קלרנס (הבן של אדוארד השביעי לעתיד). היו שני אחים צעירים שהיו יורשי העצר עד שלשליט נולד ילד: אדוארד דוכס יורק (אחיו של ג'ורג' השלישי), וארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד (דוד של המלכה ויקטוריה). נוספת אליהם גם בת אחת של שליטה שהייתה יורשת העצר עד שהוחלפה על ידי אחיה הצעיר: ויקטוריה, הנסיכה המלכותית (הבת של המלכה ויקטוריה). לאורך כל הרשימה, השליטים מופיעים בלי אזכור התואר (אן, ולא אן, מלכת בריטניה) מטעמי נוחות. היורשים מופיעים עם תאריהם, שכן הם משתנים מיורש ליורש. שמות היורשים מופיעים לפי התואר בו החזיקו כשהיו יורשים, ולא לפי תארם העדכני ביותר (גאורג החמישי, נסיך הנובר, וכן הנסיך אנדרו, על אף שהתארים העדכניים הם "מלך הנובר" ו"דוכס יורק", בהתאמה).
מייקל אספל

מייקל טרנס אספל (באנגלית: Michael Terence Aspel; נולד ב-12 בינואר 1933) הוא מגיש טלוויזיה בריטי. אספל נולד בלונדון, במהלך מלחמת העולם השנייה הוא פונה מאזור מגוריו ועבר מספר שנים לסאמרסט. ב-1957 החל לעבוד בתוכנית חדשות של סניף ה-BBC בקארדיף, ב-1969 ו-1976 הנחה את התחרות "שיר עבור אירופה" (A Song for Europe) שבמסגרתה נבחר נציג הממלכה המאוחדת לאירוויזיון, בנוסף הוא ביצע פרשנות לטלוויזיה הבריטית לאירוויזיון בשנים אלו והגיש את השידורים המקדימים לתחרות, ב-1963 שימש כפרשן הרדיו של התחרות בבריטניה. הוא גם הנחה מספר פעמים את תחרות מיס עולם. מ-1987 ועד 2003 הנחה את תוכנית הראיונות הביוגרפיים "אלו הם חייך" המתבססת על אותו פורמט של חיים שכאלה. במהלך שנות השמונים והתשעים הנחה את התוכנית "Aspel & Company" בערוץ ITV שזכתה להצלחה, פרק של התוכנית בו רואיינו ארנולד שוורצנגר וברוס וויליס צונזר עקב כך שבמהלכו הם ביצעו מהלך של שיווק ופרסום למסעדת "הוליווד פלנט" שבבעלותם. ב-1993 קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית עבור תרומתו לשידור במדינה ובאותה שנה נבחר לאישיות הטלוויזיונית המובילה של השנה. ב-2006 הוא גילם את המספר בסבב הופעות בבריטניה של המחזמר מופע האימים של רוקי. בשנים 2000 עד 2008 הנחה את התוכנית "יריד עתיקות בדרך". אספל משמש כסגן נשיא ארגון "The Children's Trust" העוסק במתן צדקה לילדים בעלי פגיעה מוחית. הוא נישא שלוש פעמים ולו שבעה ילדים. מייקל אספל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל אספל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אליפות ישראל בשחמט 1953

אליפות ישראל בשחמט 1953 הייתה האליפות השנייה של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 15 שחמטאים. התחרות התקיימה בין התאריכים 24 בספטמבר-18 באוקטובר 1953 בהרצליה. האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו. יוסף פורת זכה בתחרות. 1. א"ב יוסף פורת – 10.5 2–3. ישראל יוסף קניאז'ר – 9.5 2–3. יוסף דובקין – 9.5 4. א"ב משה צ'רניאק – 9 5. ישראל דינר – 8.5 6. יצחק אלוני – 8 משתתפים נוספים: שיוביץ', וולפינגר, עתידי, לובינסקי, שלמה סמילטינר, אברהם פישר, זקון, פוסמן, דוד. ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות ישראל בשחמט 1957

אליפות ישראל בשחמט 1957 הייתה האליפות הרביעית של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 16 שחמטאים. התחרות החלה ב-6 באוקטובר 1957 והסתיימה ב-26 באוקטובר באותה שנה. האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו. האמן הבינלאומי, יוסף פורת, שצבר 12 נקודות מ-15 אפשריות, זכה בתחרות בפעם השלישית ברציפות. 1. יוסף פורת - 12 2. יצחק אלוני - 11.5 3. משה צ'רניאק - 10.5 5-4. רודי בלומנפלד - 10 5-4. ישראל דינר - 10 6. גיורא פלאי - 8.5 8-7. יאיר קריידמן - 8 8-7. שלמה סמילטינר - 8 9. עמיאל שאקי - 7.5 10. צבי כהנא - 7 11. אריה רוזנברג - 6.5 12 משה שחר - 6 14-13. ישעיהו בינור 4.5 14-13. משה עתידי 4.5 15. אלכסנדר אטינגר - 3.5 16. אלכסנדר בוכנר - 2 תוכניה של האליפות שאול, יוסף פורת - אלוף השחמט, מעריב, 27 באוקטובר 1957 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף דובקין

יוסף דובקין (13 באוגוסט 1909 - 9 באפריל 1977) היה שחמטאי ופיזיולוג ישראלי. דובקין נולד באימפריה הרוסית ועלה לארץ ישראל בשנת 1924. הוא למד כימיה באוניברסיטה העברית, סיים את הדוקטורט ועבד כפיזיולוג. בשנת 1935 במשחקי המכביה השנייה הוא חלק את המקום ה-3–5. דובקין השתתף באליפות ישראל הראשונה בשנת 1951 וחלק את המקום ה-5–7. באליפות ישראל בשנת 1953 הוא חלק את המקום ה-2–3. באליפות ישראל בשנת 1955 סיים במקום ה-7. דובקין זכה במקום הראשון באליפות תל אביב בשנת 1941 ובמקום הראשון באליפות ירושלים בשנת 1953 ובשנת 1960. דובקין השתתף ב-2 אולימפיאדות שחמט. יוסף דובקין, באתר צ'סגיימס (באנגלית) א. יושע, ז.גורביץ, המדריך הישראלי לשחמט, תל אביב: האיגוד הישראלי לשחמט, 1976 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אלג'יריה–קנדה

יחסי אלג'יריה–קנדה (בערבית: العلاقات الجزائرية الكندية, באנגלית: Algeria–Canada relations) הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית לבין קנדה. קנדה הכירה בעצמאות אלג'יריה בשנת 1962. ולאחר שנתיים, הממשלות כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים. בשנת 2006, מישל ז'אן, מושלת קנדה לשעבר, ביקרה באלג'יריה כחלק מסיור ביבשת אפריקה. בשנת 2010, נשיא אלג'יריה ביקר בקנדה. נכון ל-2016, הקהילה האלג'ירית בקנדה מונה כ-70 אלף איש, כאשר רובם מתגוררים במונטריאול. כ-1,200 סטודנטים אלג'ירים לומדים בקנדה. בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלג'יריה לקנדה הגיעה לסך 658 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מים בטעמים, פסטה, ריבה, נפט גולמי, דשנים חנקניים, פירות טרופים, שנאים, חלקי רכב, מים ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מקנדה לאלג'יריה הגיעה לסך 572 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חיטה, קטניות יבשות, כוסמת, משאבות נוזליות, טורבינות גז, שנאים, שסתומים, בטריות, חוטים מבודדים ועוד. בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה מאלג'יריה לקנדה הגיעה לסך 1.28 מיליארד דולר אמריקאי והיא כללה נפט גולמי, נפט מזוקק, פירות טרופים, מים בטעמים, פסטה, דשנים חנקיים, שמן זית, ריבה, חומץ ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מקנדה לאלג'יריה הגיעה לסך 448 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה חיטה, קטניות יבשות, כוסמת, מכוניות, מכונות חפירה, רטבים, חלב, גבינה, מי גבינה, טורבינות גז, עיתונים, שסתומים, מכונות לעיבוד גומי ועוד. אלג'יריה מיוצגת בקנדה על ידי קונסוליה כללית במונטריאול ושגרירות שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה. קנדה מיוצגת באלג'יריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באלג'יר, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלג'יריה–קנדה בוויקישיתוף Products that Algeria exports to Canada (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Algeria imports from Canada (2015), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Algeria exports to Canada (2014), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Algeria imports from Canada (2014), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) Ambassade d'Algérie à Ottawa, www.ambalgott.com (בצרפתית) Foreign Affairs Trade and Development Canada Government of Canada, Embassy of Canada to Algeria, GAC
רפי בן-משה

רפי בן משה (31 באוקטובר 1928 – 7 בינואר 2020) היה מלחין בזמר העברי, מעבד מוזיקלי, מפיק ומנהל מוזיקלי ישראלי. רפי בן משה נולד ב-1928 בירושלים לשלמה וציפורה וגדל בשכונת תלפיות. אביו היה מוזיקלי מאוד (ניגן על בללייקה) וגנן במקצועו. רפי החל לנגן בגיל 12, כאשר קנו לו אקורדיון. למד בגימנסיה רחביה. בגיל 16 בשנת 1944 עבר ללמוד בבית הספר החקלאי כדורי אותו סיים בשנת 1946 (בוגר מחזור י'). כמו רבים מחבריו בבית הספר כדורי, הצטרף לארגון "ההגנה". ב-1948 נמנה עם מייסדי קיבוץ יפתח בגליל העליון. לאחר כשנתיים ב-1951 עזב את הקיבוץ והחל ללמוד באקדמיה למוסיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב. מאוחר יותר השלים תואר שני במוזיקולוגיה מאוניברסיטת תל אביב (נושא התזה שלו היה: 'חווית הניגון בחסידות חב"ד'). בשנות ה-50 ניהל מוזיקלית הצגות בתיאטרון האוהל וביניהן "דרך הטבק" (1953), "החייל טנקה" (1959) ו"הידועה בציבור" (1960). בשנת 1961 הצטרף ללהקת גייסות השריון כמנהל מוזיקלי ומעבד וכתב לה מספר שירים, חלקם הפכו ללהיטים בזמר העברי, במקביל שימש מנהל מוזיקלי של להקת פיקוד דרום. בין השנים 1963–1978 שימש בתפקיד יועץ מוזיקלי של קצין חינוך ראשי. לאורך השנים הפיק וניהל מוזיקלית הצגות תיאטרון ומופעי מוזיקה רבים. ב-1967 הלחין את השיר "בלדה לעליזה מזרחי" שיר הנושא של הסרט "עליזה מזרחי". בשנים 1987–1989 שימש רפי בן-משה כמנהל המרכז לקליטת אמנים עולים מיסודם של משרד החינוך והתרבות, משרד הקליטה הסוכנות היהודית. מרכז זה הקים, תמך וליווה גופי תרבות שקלטו אמנים עולים חדשים וביניהם תזמורת סימפונט רעננה, תזמורת האופרה הקאמרית אשדוד, תיאטרון גשר ועוד. רפי היה נשוי לשחקנית עדנה פלידל, שנפטרה ב-1993, ולהם שני ילדים: אפרת בן משה, ובועז בן משה. נפטר ב-7 בינואר 2020. ארכיונו שמור בספרייה הלאומית. [1] רפי בן-משה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רפי בן-משה, באתר MusicBrainz (באנגלית) רפי בן-משה, באתר Discogs (באנגלית) רפי בן-משה, באתר "שירים במדים" דודי פטימר, "דרך הטבק" – סיפורו של המוזיקאי רפי בן-משה, באתר "דודיפדיה", 21 באוגוסט 2014 אלי אלון, המלחין רפי בן משה בן 90 , באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 באוקטובר 2018 רפי בן-משה (1928-2020), דף שער בספרייה הלאומית שגיא בן נון‏, המלחין והמוזיקאי רפי בן משה הלך לעולמו בגיל 91, באתר וואלה, 8 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.