אלוה עז ואל קנא

"אֱלוֹהַּ עֹז וְאֵל קַנּוֹא" הוא שיר ניצחון שחבר רבי שמואל הנגיד, על ישועתו כאשר נצחו צבאות באדיס את צבאות זוהיר בגרנדה, ביום ו' א' אלול ד' תשצ"ח (4 באוגוסט 1038), השיר התחבר לאחר הוצאתו להורג של בן עבאס, הווזיר של זוהיר. היותו של הנגיד וזיר בטאיפה של גראנדה עוררה עליו קנאה מבית ומחוץ, אחד השונאים הקשים שקמו נגדו היה אבו ג'עפר אחמד בן עבאס, ששימש כווזירו של הסריס זוהיר, שמלך על שטחים נרחבים במזרח ספרד כשעירו הראשית הייתה אלמריה. בין חבוס לזוהיר הייתה ברית, אולם מאז נהיה הנגיד לוזירו של חבוס החל הוזיר של אלמריה, בן עבאס, לחבל בברית זו, רבים מן הערבים בספרד, והוא בכללם, הרגישו מושפלים משלטון הסלאבים והברברים, אך מינויו של יהודי לוזיר החריף את הכאב. בן עבאס פנה במכתב אל מלך גראנדה, חבוס, בבקשה שיפטר את וזירו היהודי היות שהדבר מנוגד לחוק הקוראן, הוא הדגיש כי מדובר גם בכל היהודים המכהנים במשרות בשירות הממלכה הברברית, אך טפל במיוחד האשמות חמורות על הנגיד, הוא פנה אף אל ממשלת בני חמוד במאלגה, בבקשה שתתערב בעניין מאחר שהצנהג'ה הכירו בנסיך החמודי כבכ'ליף שלהם. כאשר ראה בן עבאס כי חבוס לא נעתר לבקשתו הסית את מלכו זוהיר להפר את הברית עם גראנדה, זוהיר עשה כעצתו והתקשר בברית עם מחמד בן עבדאללה, הנסיך הברברי של קרמונה. לאחר מות חבוס, קיוה בן עבאס כי יעלה בידו לשכנע את המלך החדש, באדיס, להדיח את הנגיד. הוא שלח אגרת אל באדיס בה העמיד אותו על החטא שבמתן משרה גבוהה ליהודי, וכתב כי אם יענה המלך לדרישתו יהיה שלום בין גראנדה לאלמריה, אך אם לא, יעמוד מול ברית המלכים אלמריה-קרמונה. באדיס שלח את השופט של גרנדה, אבו אלחסן עלי בן מחמד אבן תובה, לאלמריה לדבר על ליבו של זוהיר לחדש את בריתו עם גרנדה אך בן עבאס חיזק את ליבו של זוהיר והלה סירב. בתחילת אוגוסט 1038 בא זוהיר במפתיע בראש צבאות גדולים אל גראנדה, למרות ההתגרות שבבואו של מלך לממלכה אחרת ללא הזמנה או הודעה הוא התקבל בכבוד ונטה את אהליו על ההרים בסביבות גרנדה, במהלך הדיונים המדיניים עמדו זוהיר ובן עבאס בחריפות על כך שכל עוד הנגיד על כנו לא יהיה שלום בין הצנהג'ה לאלמריה. המלך באדיס גמר אומר להלחם בהם, טמן להם מארב בדרכם חזור לאלמריה, ושיחד את צבאות הכושים שהיו עמהם. הקרב התרחש ב-4 באוגוסט 1038 על יד גשר אלפואנטה, לנגיד, שיצא אל שדה הקרב עם באדיס, הייתה זו פעם ראשונה שראה את מוראות המלחמה, זוהיר המופתע הצליח להעמיד את צבאו בסדר קרב, אך חיל הרגלים הכושי שמנה כחמש מאות איש שוחד, והם שדדו את מחסני הנשק ועברו לצד הגרנדי, חילות גרנדה רדפו אחריהם והסוסים ורוכביהם נפלו לתהומות כשבתוכם זוהיר. בן עבאס עצמו נפל בשבי והציע לבאדיס סכום גדול בתור כופר, אך בסופו של דבר נהרג על ידי באדיס ביום שמחת תורה ד'תשצ"ט, 24 בספטמבר 1039. השיר הוא שיר תהלה לה' בו מגולל הנגיד את המאורעות מתוך תפיסתו האמונית, משבח ומודה לה' אשר, כדבריו: ”כּוֹרֵת עֲלֵי נַפְשִׁי בְּרִיתוֹ”. בפתיחת השיר (שורות 1-11) מבאר הנגיד את חובתו להלל לאלהים על ישועתו. בחלקו השני (שורות 12-39) הוא מתאר את דברי שונאיו והסתותיהם: וְשָׁלַח לוֹ: הֲתֵדַע כִּי שְׁמוּאֵל / לְחַיּוֹתוֹ, בְּדָתֵנוּ, עֲבֵרָה? וְאֵין שָׁלוֹם וְאֵין הַשְׁקֵט — וְנֶפֶשׁ /יְהוּדִי זֶה בְּתוֹךְ גּוּפוֹ נְצוּרָה! שְׁלַח אוֹתוֹ — וְיָסוּרוּ מְדָנִים / וּמִדְיָנִים, וְקַח עָלָיו פְּשָׁרָה, וְאִם אַיִן — דְּעֶה כִּי הַמְּלָכִים / עֲלֵי מִלְחַמְתְּךָ קָשְׁרוּ קְשִׁירָה! בחלקו השלישי (שורות 40-69) הוא מתאר את מוראות הקרב, תיאורי הקרב בשיר חיים ומלאים דימויים מקוריים ובחלקו הרביעי (שורות 70-94) הוא מתאר את תפילתו בתוך אימת הקרב: וְדַם אִישִׁים עֲלֵי אֶרֶץ מְהַלֵּךְ / כְּדַם אֵילִים בְּצִדֵּי הָעֲזָרָה... וּמָה אֶעְשֶׂה? וְאֵין מָנוֹס וּמַשְׁעֵן / וּמַשְׁעֵנָה, וְהַתִּקְוָה עֲקוּרָה! מְשַׂנְאִים יִשְׁפְּכוּ דָמִים כְּמַיִם / בְּיוֹם צַר – וַאֲנִי אֶשְׁפֹּךְ עֲתָרָה חלקו החמישי (שורות 95-136) הוא תיאור הניצחון המוחץ ובו משוה הנגיד את ישועתו לנס פורים. חתימת השיר (שורות 137-149) היא קריאה של הנגיד ליהודים ברחבי העולם לספר את ישועתו, ולקבוע את יום הקרב ליום "פורים". השיר בנוי ממאה ארבעים ותשע שורות, כמנין פרקי ספר תהלים לפי מסורות מסוימות, והנגיד מגדיר אותו: לְאֵל, הִגְדִּיל עֲשׂה, שִׁירָה אֲגַדֵּל, / תְּהִי עַל כָּל בְּנוֹת הַשִּׁיר לְשָׂרָה, בְּמִדְבָּרִים כְּסַפִּירִים אֲרוּגָה, / וְשִׂיחִים מִן בְּדֹלַחִים תְּפוּרָה, מְמֻלָּאָה כְּתֻמִּים בַּחֲרִיזָה / וְכִזְמִירוֹת תְּהִלִּים בַּסְּפִירָה. שמואל הנגיד תור הזהב של יהדות ספרד שירת ימי הביניים של יהדות ספרד דוד ילין, שמואל הנגיד ודימוייו המקוריים, ירושלים תרצ"ח (1938) אליהו אשתור, קורות היהודים בספרד המוסלמית, הוצאת קרית ספר. השיר באתר פרויקט בן יהודה שמואל הלוי, דיואן, הוצאת ירדן, בן תהלים, ירושלים, תשכ"ו, עמ' 4 דוד ילין, שמואל הנגיד ודימוייו המקוריים כתר ארם צובה, כתב יד לנינגרד.