laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו

צ'ארלס ריצ'רד ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו (באנגלית: Charles Richard John Spencer-Churchill, 9th Duke of Marlborough‏; 13 בנובמבר 1871 - 30 ביוני 1934) היה חייל בריטי ופוליטיקאי שמרני. נודע גם בכינוי "סאני" מרלבורו בעקבות תוארו כרוזן סנדרלנד, אותו נשא עד 1883 כשלאחר מכן נשא בתואר מרקיז בלנדפורד עד 1892. נולד בשימלה שבהודו, בן יחיד לג'ורג' צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השמיני ממרלבורו וליידי אלברתה פרנסס אן, בתו של ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון מאברקורן. הוא היה אחיינו של לורד רנדולף צ'רצ'יל, ובן-דוד מדרגה ראשונה של וינסטון צ'רצ'יל. הוא התחנך במכללת וינצ'סטר ובטריניטי קולג' שבקיימברידג'. מרלבורו נכנס לבית הלורדים בעקבות מות אביו ב-1892, ונאם לראשונה באוגוסט 1895. ב-1899 הוא מונה לתפקיד ה-Paymaster General על ידי לורד סולסברי, תפקיד בו החזיק עד 1902. במקביל לסיום כהונתו הוענק לו תואר אבירות במסדר הבירית. ב-6 בנובמבר 1895 נישא לקונסואלו ואנדרבילט האמריקנית בכנסיית סנט תומאס האפיסקופלית שבניו יורק. לזוג נולדו שני בנים: ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, לימים דוכס מרלבורו העשירי, ולורד איבור ספנסר-צ'רצ'יל. הנדוניה שניתנה על ידי משפחת ואנדרבילט שימשה לצורך שיקום ארמון בלנהיים, ולהחלפת הריהוט והספרייה, שמרבית תכולתה נמכרה במהלך המאה ה-19. רוב התכשיטים ששימשו את דוכסיות מרלבורו מתוארכים לתקופה זו. ב-1899 הושבע מרלבורו לחבר במועצה המלכותית. בין 1903 ל-1905 הוא כיהן כתת-מזכיר המדינה למושבות תחת ארתור בלפור. הוא כיהן גם כלורד היי סטיוארד בהכתרתו של אדוארד השביעי ב-1902, ראש העירייה של וודסטוק באוקספורדשייר בין 1907 ל-1908, ולורד לוטננט של אוקספורדשייר בין 1915 ל-1934. מרלבורו היה קצין ברגימנט ההוסרים של אוקספורדשייר, ולחם במלחמת הבורים השנייה כקפטן ב-Imperial Yeomanry וכעוזר מזכיר הצבא פרדריק רוברטס. הוא חזר לשירות פעיל במלחמת העולם הראשונה, וכיהן כלוטננט-קולונל במטה הכללי הבריטי. הוא כיהן גם כמזכיר הפרלמנט למשרד החקלאות והדגה בין 1917 ל-1918 תחת הקואליציה של דייוויד לויד ג'ורג'. נאומו האחרון בבית הלורדים היה בדצמבר 1931. ב-1921 התגרש מאשתו קונסואלו, וחמש שנים לאחר מכן הוכרזו הנישואים כמבוטלים על ידי הוותיקן. באותה שנה נישא לאמריקנית גלדיס דיקון. היא הייתה בתו של אדוארד פארקר דיקון ואשתו לשעבר פלורנס בולדווין. היא הייתה בעלת נטיות אמנותיות וגננית חובבת, והורתה לצייר את עיניה הכחולות-ירוקות על תקרת הפורטיקו הראשי של ארמון בלנהיים. הנישואים בין מרלבורו לדיקון לא היו מאושרים, לא נולדו להם ילדים ובזמן הארוחות היא נהגה לשים אקדח ליד הצלחת שלה. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו בוויקישיתוף צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל באתר thePeerage.com
ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס העשירי ממרלבורו

ג'ון אלברט ויליאם ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס העשירי ממרלבורו (אנגלית: John Albert William Spencer-Churchill, 10th Duke of Marlborough‏; 18 בספטמבר 1897 - 11 במרץ 1972) היה פוליטיקאי מוניציפלי, קצין בכיר בעל אות גבורה ואציל אנגלי. צ'רצ'יל הוא בנו הבכור של צ'ארלס ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס התשיעי ממרלבורו, ושל אשתו הראשונה קונסואלו ואנדרבילט שהייתה אמריקנית יורשת הון. ב-1909 הוא החל ללמוד באיטון קולג'. ב-1914 קיבל דרגת לוטננט כששירת ברגימנט משמר החיים הראשון של הצבא הבריטי לאורך כל מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן למד במכללת כרייסטצ'רץ' שבאוניברסיטת אוקספורד. ב-30 ביוני 1934 מת אביו, והוא הפך לדוכס מרלבורו העשירי, הרוזן ה-12 מסנדרלנד, המרקיז העשירי מבלנדפורד, והברון ספנסר מוורמלייטון ה-14. בין 1937 ל-1942 עמד בראשות העיירה וודסטוק שבאוקספורדשייר. בשנה האחרונה לכהונתו מונה לתפקיד לוטננט-קולונל ברגימנט משמר החיים, ושימש קצין קישור לכוחות האמריקניים. על חלקו בלחימה הוענק לו עיטור כוכב הארד האמריקני. תוך כדי מלחמת העולם השנייה התיר לארח באחוזת בלנהיים את בית הספר התיכון מלוורן קולג', ואת MI5 לאחר שבית הספר הועבר למקום אחר. ב-1920 נישא לאשתו הראשונה, אלכסנדרה מרי קאדוגאן (1900–1961). היא הייתה בתו של הנרי קדוגאן, ויסקונט צ'לסי, שהיה בנו ויורשו של ג'ורג' הנרי קדוגאן, רוזן קדוגאן החמישי. לזוג נולדו שני בנים ושלוש בנות: ליידי שרה קונסואלו ספנסר-צ'רצ'יל (1921–2000): נישאה והתגרשה מאדווין ראסל, גאיס בורגוס ותאו רובאניס. ליידי קרולין ספנסר-צ'רצ'יל (1923–1992): נישאה למייג'ור צ'ארלס הוגנוט ווטרהאוס ג'ון ג'ורג' ואנדרבילט הנרי ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס האחד-עשר ממרלבורו (2014-1926) ליידי רוזמרי מילדרד ספנסר-צ'רצ'יל (נולדה ב-1929): נישאה לצ'ארלס רוברט מיור והייתה בת לוויה למלכה אליזבת השנייה. לורד צ'ארלס ג'ורג' ויליאם קולין ספנסר-צ'רצ'יל (נולד ב-1940): נישא לג'יליאן ספרקלס פולר ולאחר מכן לאליזבת ג'יין וינדהאם. בחג הפסחא של 1950 החליט להתיר לתיירים להיכנס לארמון, לראשונה בתולדותיו. שישה שבועות לפני מותו ב-1972 הוא נישא לאשתו השנייה פרנסס לאורה קאנפילד (1915–1990), אלמנתו של המו"ל האמריקני מייקל טמפל קאנפילד (אשתו הראשונה הייתה קרוליין לי בובייה, אחותה של ז'קלין קנדי-אונאסיס), קאנפילד הייתה אף היא צאצאית למשפחת אצולה וגיסתו של הסופר איאן פלמינג. במותו ירש אותו בנו ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, המרקיז מבלנדפורד. הוא קבור מתחת לקמרון שבקפלה בארמון בלנהיים. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס העשירי ממרלבורו בוויקישיתוף מידע באתר thepeerage.com מידע באתר הרשמי של ארמון בלנהיים
חורמה

חורמה היא עיר עתיקה המוזכרת בכיבושי יהושע. היא מוזכרת פעמים מספר בתנ"ך בעיקר באזור ערי הנגב. יש הממקמים אותה בין באר שבע לעזה, יש הממקמים בין באר שבע לערד ויש הממקמים אותה בעבר הירדן המזרחי מעל הערבה. יש חוקרים הטוענים ששני המיקומים בתחומי הנגב נכונים ומדובר בשתי ערים שנקראו בשם חורמה. שמה הקודם (כנעני) הוא צפת וניתן לזהותה עם חורבות העיר סרתה הנמצאות על ההר העולה אל הר שעיר, מתחת לעיר טפילה (תופל המקראית). החורבות נמצאות ליד מעיין "עין אל גרבנה" והיא צופה על הערבה. מעליה ממוקמות הערים הראשיות של ממלכת אדום: תופל, סלע ובצרה. לידה עוברת דרך המטפסת אל אדום שייתכן שהיא מעלה עקרבים המקראית. במעלה זה נמלטו כנראה בני ישראל בבורחם מן הכנעני והאמורי והתבצרו בין ההרים שבשיפולי ממלכת אדום. החוקרים הטוענים שהיו שתי ערים בשם חורמה ממקמים את העיר חורמה ששמה הכנעני צפת בצפון מערב הנגב ליד היישוב המקראי תדהר. הארכאולוג יוחנן אהרוני, בהתבססו על פסוקים מהמקרא, הציע לזהות את חורמה באתר תל משוש. העיר חרמה מוזכרת בספר יהושע כאחת הערים שכבש: ”מֶלֶךְ חָרְמָה אֶחָד, מֶלֶךְ עֲרָד אֶחָד” (ספר יהושע, פרק י"ב) שבט יהודה, יחד עם שבט שמעון, כובשים גם הם את היישוב חורמה שנקראה אז צפת: ”וַיֵּלֶךְ יְהוּדָה, אֶת שִׁמְעוֹן אָחִיו, וַיַּכּוּ אֶת הַכְּנַעֲנִי יוֹשֵׁב צְפַת; וַיַּחֲרִימוּ אוֹתָהּ, וַיִּקְרָא אֶת שֵׁם הָעִיר חָרְמָה” (ספר שופטים, פרק א') וכן העיר מוזכרת כאחת הערים להן שלח דוד המלך שלל: ”וַיָּבֹא דָוִד אֶל צִקְלַג, וַיְשַׁלַּח מֵהַשָּׁלָל לְזִקְנֵי יְהוּדָה … וְלַאֲשֶׁר בְּחָרְמָה” (ספר שמואל א', פרק ל', פסוקים כ"ו–ל') על פי ספר דברי הימים וספר יהושע מצויה העיר בנחלת שבט שמעון: ”וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַשֵּׁנִי, לְשִׁמְעוֹן--לְמַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן, לְמִשְׁפְּחוֹתָם; וַיְהִי נַחֲלָתָם בְּתוֹךְ נַחֲלַת בְּנֵי יְהוּדָה. וַיְהִי לָהֶם בְּנַחֲלָתָם--בְּאֵר שֶׁבַע … וְחָרְמָה. וְצִקְלַג … וְשָׁרוּחֶן” (ספר יהושע, פרק י"ט ) ”וַיֵּשְׁבוּ בִּבְאֵר שֶׁבַע וּמוֹלָדָה, … וּבְחָרְמָה, וּבְצִיקְלָג. …אֵלֶּה עָרֵיהֶם, עַד מְלֹךְ דָּוִיד” (ספר דברי הימים א', פרק ד') בשלשת הפסוקים הללו מוזכרת צקלג, המזוהה כיום על ידי הארכאולוגים עם תל שרע שליד העיר הבדואית רהט, צפונית לבאר שבע. מסיבה זו יש חוקרים המזהים את חורמה צפונית לבאר שבע, אולם התנ"ך מצביע על מיקום דרומי יותר: במלחמה עם האמורי חורמה מוזכרת בגבול הר שעיר: ”וַיַּכְּתוּ אֶתְכֶם בְּשֵׂעִיר עַד חָרְמָה” (ספר דברים, פרק א') כיום מזהים החוקרים את כל הערים באזור הדרומי של כיבושי יהושע למעט חורמה. הגבול הדרומי של יהושע מגיע גם הוא להר שעיר, אל הר הנקרא ההר החלק: ”וְעַד הָהָר הֶחָלָק הָעֹלֶה שֵׂעִירָה” (ספר יהושע, פרק י"ב), ”מִן הָהָר הֶחָלָק הָעוֹלֶה שֵׂעִיר, וְעַד בַּעַל גָּד בְּבִקְעַת הַלְּבָנוֹן, תַּחַת הַר חֶרְמוֹן” (ספר יהושע, פרק י"א). ועל כן יש חוקרים הממקמים את חרמה ליד ההר החלק. כיום ממקמים את "ההר החלק" מערבית למעלה עקרבים, בקרבת הר צין ונחל צין. אולם ככל הנראה "מעלה העקרבים" המוזכר בתנ"ך נמצא מזרחית לערבה. מלחמת חורמה יהודה אליצור, אטלס דעת מקרא מוסד הרב קוק עמוד 106. האחת הוזכרה הוזכרה בשופטים א יז ואחת שם יד. שם.
טא' שביאש

טא' שביאש (במלטית: Ta' Xbiex) היא עיר זעירה לחופו המערבי של נמל מרסמשט בצפון-מזרחו של האי מלטה במלטה. היא שוכנת בחצי אי גבעי הבולט אל מימי הנמל, בין ערוץ מסידה מדרום וערוץ לצרטו מצפון, ושטחה 0.3 קמ"ר בלבד. בשנת 2005 מנתה אוכלוסיית העיר 1,846 תושבים. מקור שמה של העיר אינו ברור. ייתכן כי מקורו במין של פטל המכונה במלטזית "שאובס" (Xawbas), במילה "טבשביש" (Tbexbix) שפירושה זריחה, או בצירוף המילים "טא' שביאק" (Tax-Xbiek) שמשמעותו "של הרשתות". תחילתה של העיר ככפר דייגים, וב-1948 החלה בה הקמתו של המנזר הכרמליטי. ב-1954 הונחה אבן הפינה לכנסייה היחידה בטא' שביאש הניצבת במרכזה הגאוגרפי. הכנסייה נחנכה ב-28 בנובמבר 1958 והוקדשה ליוחנן הקדוש של הצלב. ב-1969 הוענק לכנסייה מעמד של כנסיית רובע, ויום חגו של הקדוש החל ב-16 בנובמבר, נחוג בפסטה כמקובל במלטה. העיר נחשבת לאזור מגורים יוקרתי, ובה מספר וילות מהמאה ה-19. בערוץ לצרטו שמדרום לטא' שביאש שוכנת המרינה הגדולה ביותר במלטה, ובסמלה של העיר אשר אומץ באופן רשמי בשנת 1993, נראה הגה של ספינה. העיר מוקפת בטיילת (Ix-Xatt) הנמשכת בצורת פרסה לאורך חופה, ושוכנות בה מספר שגרירויות זרות, וכן משרדיהן של כמה חברות ספנות וטכנולוגיית מידע. מדיה וקבצים בנושא טא' שביאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טא' שביאש תמונות העיר אתר כנסיית הרובע של העיר
סינפסין

סינפסין (Synapsin) היא משפחת חלבונים ייעודית לסינפסות של תאי עצב, המתבטאת בכל מערכות העצבים של בעלי החוליות. חלבוני סינפסין מעורבים בוויסות ובבקרה של נדידת שלפוחיות סינפטיות לעבר האזור הקדם-סינפטי בזמן פעילות עצבית חזקה או מתמשכת אשר דורשת ניצול של כל מאגרי השלפוחיות שבתא העצב. במצב מנוחה, מעגנים הסינפסינים את השלפוחיות הסינפטיות אל סיבי אקטין ומרכיבים אחרים של שלד התא. כניסת יוני סידן אל התא גורמת להפעלת אנזימי קינאז משופעלי-סידן, אשר מזרחנים את הסינפסינים ומרפים את אחיזתם בשלפוחיות. חלבוני G ייעודיים ממשפחת Rab מנחים את השלפוחיות המשוחררות אל האזורים הפעילים, שם מעגנים אותן חלבונים ממשפחת SNARE. סביר להניח כי חלבונים רבים נוספים מעורבים בבקרת תהליכים אלה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כה עשו חכמינו

כה עשו חכמינו היא סדרה של חמישה כרכי מעשיות וספורי חז"ל מעובדים לילדים, שכתבה יוכבד סגל בעריכת אשר וסרטיל. הסדרה זכתה להצלחה ופופולריות רבה. הכרך הראשון בסדרה יצא בשנת 1963 ביוזמת אגף החינוך הדתי במשרד החינוך והתרבות, והאחרון יצא בשנת 1990. הספרים אוירו על ידי בינה גבירץ ומ. אריה. בשנת 2007 יצאה לאור מהדורה חדשה של הסדרה, בה האיורים אויורו מחדש בידי ר. גרשוני. סיפורים מתוך הסדרה עובדו לקלטות שמע אותן קריין יגאל סרי-לוי. הסדרה תורגמה לשפות שונות, ביניהן: יפנית, גרמנית, אנגלית והונגרית. לדברי המחברת, הסדרה מיועדת ל"מחנכי ילדים צעירים". האגדות לקוחות בעיקר מן התלמוד ומהספרות המדרשית. הסדרה נכתבה במטרה להקנות לילדים "ממעשיהם הטובים ומדותיהם הנעלות" של חז"ל, וכן להראות להם "דברי מוסר וחכמה, רעיונות עמוקים, ויסודות התורה". בתחילה נכתבה הסדרה כדף מידע שבועי לגננות, אולם לאחר מכן עברה עיבוד לצורת הספר. הסיפורים מחולקים לפרקים, כל פרק בעל נושא שונה (כגון ענוה, שבת, כיבוד אב ואם וכדומה) בכל סיפור או מעשיה, מצוין מקורם, ובסוף כל פרק מובאות אמרות חז"ל הרלוונטיות לנושא הפרק. בשפה השתרש הביטוי "זה כה עשו חכמינו מפורש", כאשר הכוונה היא לסיפורי גמרא שהם מוכרים וידועים לכולם. יאיר יעקבי הוציא ספר בשם "לא עשו חכמינו" כפראפרזה על הספר. החל משנת 2011 מוציאים יוסף וחוה לאופר סדרה העוסקת בסיפורי נשים צדקניות, ששמה כה עשו אמותינו כפרפרזה על הסדרה. מתוך הקדמת המחברת לספר במהדורה הראשונה לאה חובב, דרכה של יוכבד סגל בעיבוד אגדות חז"ל לילדים, דרך אגדה ג, תשס, עמ' 203-242 מתוך הקדמת המחברת לספר הראשון בסדרה ראו למשל: "כעת אני רוצה לחזור אתכם על אחד הסיפורים הידועים לכולנו, או כמו שאומרים: "כה עשו חכמינו מפורש" - מיכי יוספי, חודש ראובן - מאמר בקרוב אליך, ד' תמוז תש"פ ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר מוסטובוי

אלכסנדר ולדימירוביץ' מוסטובוי (ברוסית: Алекса́ндр Влади́мирович Мостово́й; נולד ב-22 באוגוסט 1968 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בקבוצות ספרטק מוסקבה, בנפיקה ליסבון וסלטה ויגו. מוסטובוי החל את הקריירה בקבוצה הסובייטית ספרטק מוסקבה ב-1987 ושיחק במועדון עד 1991. הוא עבר לקבוצת בנפיקה ליסבון שבפורטוגל ב-1992, הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, אז עונה בקבוצת קן ושתיים בקבוצת שטרסבורג. פריצתו הגיעה כשחתם בסלטה ויגו ב-1996. משחקו היצירתי ושערי המפתח הרבים הביאו אותו להיות יקיר האוהדים כשהמועדון הגיע לצמרת הליגה הספרדית שנה אחר שנה ואף השתתף בגביע אופ"א, בשל חיבת האוהדים כינו אותו "הצאר". מוסטובוי היה חלק משלד שחקנים כשרוני שכלל את חיים רביבו, ואלרי קרפין, קלוד מקאללה ומיצ'ל סלגדו. בשנת 2000 החלו שחקני המפתח של סלטה להתפזר ברחבי היבשת. מוסטובי לא הצליח לעצור את הנפילה של סלטה בעונת 2003-2004, כשירדה לליגה השנייה הוא עבר לאלבס. בשנת 2005 פרש מוסטובוי ממשחק פעיל. מוסטובוי שיחק בנבחרות ברית המועצות, חבר העמים ורוסיה. הוא ידוע בגלל מזגו החם, ונכנס לבעיות עם רבים ממאמניו. הוא שיחק עם נבחרתו במונדיאל 1994, יורו 1996 ויורו 2004 והיה בסגל למונדיאל 2002, אבל החמיץ את הטורניר בגלל פציעה. אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1990 אליפות ברית המועצות - 1987, 1989 הגביע הפורטוגלי - 1993 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר מוסטובוי בוויקישיתוף אלכסנדר מוסטובוי, באתר Transfermarkt אלכסנדר מוסטובוי, באתר Soccerway אלכסנדר מוסטובוי, באתר BDFutbol אלכסנדר מוסטובוי, באתר WorldFootball.net אלכסנדר מוסטובוי, באתר National Football Teams אלכסנדר מוסטובוי, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחל (פירושונים)

רחל היא מילה נרדפת לכבשה בעברית מקראית וכן שמה של דמות מקראית. השם מקובל כשם פרטי בעברית ובשפות אחרות על הטיותיו (רייצ'ל, רָשל ועוד). האם התכוונתם ל... אישים בשם זה: רחל – אחת מארבע האמהות במקרא רחל המשוררת – רחל בלובשטיין סלע, מהמשוררות הבולטות בשירה העברית המודרנית רחל בת כלבא שבוע – אשת רבי עקיבא רחל פליקס (נודעה בשם הבמה: ראשל) – שחקנית צרפתייה מפורסמת ממוצא יהודי אחר: רמת רחל – קיבוץ בהרי ירושלים קבר רחל – מבנה במבואותיה הצפוניים של בית לחם, המזוהה על פי המסורת היהודית כמקום שבו נקברה רחל המקראית רח"ל – רשות החירום הלאומית רחל (שיר) – שיר מאת רחל המשוררת רחל (סרט) – סרט ישראלי משנת 1960 נשים ששמן הפרטי הוא רחל רייצ'ל
מייקל פלטלי

מייקל ראיין פלטלי (אנגלית: Michael Ryan Flatley;‏ נולד ב-16 ביולי 1958) הוא רקדן, כוריאוגרף, חלילן, סופר ומנחה טלוויזיה אמריקאי ממוצא אירי, אשר נודע בעולם כיוצר הופעות המחול "ריברדאנס", "לורד אוף דה דאנס", "פיט אוף פליימז" ו"סלטיק טייגר". פריצתו הגדולה הייתה במופע שהוצג לאחר השמעת השירים באירוויזיון 1994. פלטלי נולד בשיקגו להורים ילידי אירלנד. בגיל 11 החל להשתתף בשיעורי מחול, ובשנת 1969 היה הלא-אירופאי הראשון שזכה באליפות העולם לריקוד אירי. בגיל 17 זכה גם באליפות "כפפות הזהב" למתאגרפים חובבים בשיקגו. במקביל למד לנגן בחליל ואף זכה בתחרויות בתחום זה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים פתח בית ספר לריקוד. בין 1978-1979 נטל חלק במסע הופעות של Green Fields of America, אנסמבל ששם לו למטרה לקדם את המוזיקה האירית ברחבי ארצות הברית. בשנות השמונים השתתף במסע ההופעות של הצ'יפטנז, להקה זוכת גראמי הידועה אף היא בביצוע מוזיקה אירית מסורתית. פלטלי יצר ביחד עם ג'ין באטלר את הכוריאוגרפיה המקורית למופע "ריברדאנס", אשר הוצג בהפסקה שבין השירים להצבעה בתחרות האירוויזיון ב-30 באפריל 1994 וזכה להצלחה מרובה. פלטלי ובאטלר כיכבו לאחר מכן במופע באורך מלא באותו שם אשר התבסס על פיתוח של המופע המקורי שנמשך שבע דקות. בהמשך עזב פלטלי את ההפקה בשל חילוקי דעות מקצועיים ויצר מופע משלו - "לורד אוף דה דאנס". ב"ריברדאנס" תפס את מקומו הרקדן קולין דאן. בשנת 1998 יצר פלטלי מופע ריקוד בשם "פיט אוף פליימז". בהמשך הפיק מופע בעל אותו שם, שמחצית מהקטעים בו הוחלפו, ועמו יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית בין 2001-2000. לאחר הפוגה בת כמה שנים יצר את המופע "סלטיק טייגר", אשר עלה על הבמות ביולי 2005. המופע עוסק בהיסטוריה של העם האירי ובהגירה האירית לארצות הברית, ומשלב מספר סגנונות מחול. במופע גם כמה מרכיבים שאפיינו את מופעיו הקודמים, כגון נגינת סולו של פלטלי בחליל, ושורת רקדנים בקטע הסיום. ‏ בעונה השביעית של תוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" בגרסתה האמריקאית (2008) החליף באופן חד-פעמי את אחד השופטים. בהמשך אותה שנה הופיע בתוכנית פעם נוספת עם להקת רקדנים, ובשנת 2009 הופיע שוב בתוכנית בקטע סולו מתוך "סלטיק טייגר". בשנת 2009 הנחה פלטלי את תוכנית הריאליטי Superstars of Dance של רשת הטלוויזיה NBC. במרץ 2017 נפצע ופרש ממחול. בהמשך כתב, ביים וכיכב בסרט הביון והריגול Blackbird (2018). במרץ 2006 הוציא פלטלי ספר אוטוביוגרפי שכותרתו Lord of the Dance: My Story. פלטלי גייס כספים למחקרים על מחלת הסרטן ולארגוני צדקה. פלטלי היה נשוי למאפרת הפולנייה ביאטה ז'יאבה בין 1997-1986, והודה כי לאחר תום הנישואין נקלע לדיכאון והתמכר לטיפה המרה. לאחר מכן היה מאורס לליסה מרפי, אולם השניים נפרדו. ב-2006 נשא את הרקדנית ניאם אובריאן, ולשניים נולד בן ב-2007. בשנת 2003 אובחן עם מלנומה, ובינואר 2023 דווח שחלה בסרטן אלים. מדיה וקבצים בנושא מייקל פלטלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל פלטלי (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של מייקל פלטלי מייקל פלטלי, ברשת החברתית פייסבוק מייקל פלטלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל פלטלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל פלטלי, באתר Discogs (באנגלית) מייקל פלטלי, באתר Songkick (באנגלית) מייקל פלטלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ynet (2023-01-12). "מייקל פלטלי ("לורד אוף דה דאנס") אובחן עם סרטן אגרסיבי". Ynet. נבדק ב-2023-01-12.
שומר המגילות

שומר המגילות (באנגלית: Master of the Rolls) הוא השופט השלישי בהיררכיית השופטים באנגליה וויילס, אחרי נשיא בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת וזקן השופטים של אנגליה וויילס. מתפקידו של שומר המגילות כיום, הוא היותו מופקד על הרישומים המשפטיים בלשכת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, כמו כן, שומר המגילות הוא מנהל המחלקה האזרחית בבית המשפט לערעורים. התיעוד הראשון של שומר מגילות קיים משנת 1286, ככל הנראה כי המשרה התקיימה עוד לפני כן. עד ל-2012 היה דייוויד ניוברגר, נשיא בית המשפט העליון לשעבר, כשומר המגילות. בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא שומר המגילות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שומר המגילות ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן-מישל בסקיה

ז'אן-מישל בסקיה (Jean-Michel Basquiat; ‏22 בדצמבר 1960 – 12 באוגוסט 1988) היה אמן גרפיטי וצייר נאו-אקספרסיוניסטי, שעבד והציג בניו יורק בשנות ה-80 של המאה ה-20. בסקיה נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק לאם פורטוריקנית ולאב אפריקאי ממוצא האיטי. כבר מגיל צעיר הבחינו הוריו בכישרונו האמנותי של בנם ועודדו אותו להתמיד ולפתח אותו. בגיל 17 החל לצייר גרפיטי בחוצות מנהטן, כאשר הוא חותם בכינוי "סאמו" (SAMO). בתחילת שנות ה-80, לאחר שנים של חיפוש אמנותי, החל בסקיה לצייר על בד. במהרה דרך כוכבו והוא החל להציג יחד עם ציירים אקספרסיוניסטים נוספים, ביניהם: פרנצ'סקו קלמנטה וג'וליאן שנאבל. לימים שנאבל, שהיה ידוע באותה תקופה כצייר בלבד, יביים סרט לזכרו של בסקיה. בעקבות הצלחתו ופרסומו, באסקיה התחכך במספר אמנים בני זמננו כמו ג'וליאן שנאבל. הייתה לו גם מערכת יחסים רומנטית עם הזמרת מדונה. אולם, היה זה המפגש עם אנדי וורהול שהותיר את חותמו והיה המשמעותי ביותר להמשך הקריירה הקצרה שלו. חרף היותם של השניים שונים מאוד במזגם ובנטייתם האמנותית ולמרות פער הגילים ביניהם, הפכו השניים לידידים ואף שיתפו פעולה במספר ציורים. למרות הצלחתו המסחרית של בסקיה והביקורות האוהדות שקיבל מעולם האמנות של ניו יורק, החל האמן בשימוש מאסיבי בסמים קשים כמו הרואין וקוקאין. בשנת 1988, כשהוא בן 27 בלבד, מת בסקיה כתוצאה ממנת יתר וערבוב קטלני של קוקטייל סמים. ציוריו של בסקיה נראים פרועים וכאוטיים למדי. ניתן להבחין במוטיבים חוזרים בעבודותיו, כדוגמת מסיכות שבטיות ודמויות פרימיטיביות בעלות מבע פסיכדלי. בדומה לציורים האקספרסיוניסטיים מתחילת המאה, ציוריו מאופיינים בגושי צבע מבודדים ובאווירה טעונה ומחושמלת. אך בסקיה גם חידש והוסיף לציוריו שרבוטי מילים, לעיתים חסרי כל פשר, שמרחוק נראים כצורה גאומטרית אחידה וכחלק אינטגרלי מהציור. כיום נמכרים ציוריו במכירות פומביות במיליוני דולרים ומוצגים במוזיאונים נבחרים ברחבי העולם. בשנת 2004, נערכה תערוכה רטרוספקטיבית לכבודו במוזיאון ברוקלין והיא הביאה להכרה מוגברת בתרומתו לתרבות המאה ה-20 ובפרט להתפתחותה של האמנות המודרנית. ב-1996 יצר ג'וליאן שנאבל את הסרט הביוגרפי "בסקיאט", שהוא סרט אמין למחצה ובדיוני למחצה שתרם ליצירת "המיתוס על ילד הרחוב חסר הפרוטה שהתנכר למשפחתו, ברח מהבית והפך כמעט בן לילה ליקיר סצנת האמנות ולעשיר כקורח". ב-2019 ראה אור הסרט "בסקיה: מזעם לעושר" ("Basquiat: Rage to Riches") המתאר את סיפורו של בסקיה באופן שונה, המדגיש את הרקע שלו כמי שצמח במעמד הביניים ועבר לעיר הגדולה על מנת לממש את הפוטנציאל שלו מבלי להתנכר למשפחתו. איסבל סנצ'ז וגארה, ז'אן-מישל בסקיה (קטנים-גדולים), תל אביב: הוצאת צלטנר, 2020. תרגום: ענת עינהר. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא ז'אן-מישל בסקיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'אן-מישל בסקיה (באנגלית) ז'אן-מישל בסקיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן-מישל בסקיה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'אן-מישל בסקיה, באתר AllMusic (באנגלית) ז'אן-מישל בסקיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן-מישל בסקיה, באתר Discogs (באנגלית) ז'אן-מישל בסקיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'אן-מישל בסקיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלי ערמון אזולאי, בחזרה לסטודיו של בסקיאט, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2010 מתי שמואלוף, על יצירתו של באסקיה הניו יורק טיימס, 25 ציורים של ז'אן-מישל בסקיה פשוט צצו משום מקום. ואולי לא, באתר הארץ, 2 במרץ 2022 מיטל רז,הסרט שמנפץ את האגדה על ההומלס שהפך בן לילה לכוכב, טיים אאוט תל אביב, 20 במרץ 2019
מגלנים

מַגְלָנִים (שם מדעי: Threskiornithinae) או אִיבִּיסִים היא תת־משפחה של ציפורים במשפחת הכפניים. למגלנים רגליים ארוכות ומקור ארוך ומעוקל כלפי מטה בצורה שמזכירה מגל, ומכאן שמם בעברית. המגלנים נוהגים לאכול בקבוצות קטנות, וניזונים מרכיכות, תולעים, סרטנים וחרקים החיים בבוץ. רוב המינים מקננים על עצים, לעיתים קרובות יחד עם כפנים או אנפות. במיתולוגיה המצרית היה המגלן הקדוש האפריקני החיה המקודשת לאל תחות, והוא מתואר כבעל ראש מגלן. המגלנים בונים את קיניהם על עצים גבוהים או על הקרקע, כשלרוב הם משכנים משפחה קטנה המורכבת מזוג מונוגמי המטיל בהם את ביציהם. לאחר דגירה של כ־21 יום, בוקעים מהביצים 2-3 אפרוחים המכוסים פלומה אפורה־בהירה. תת-משפחה מגלנים (Threskiornithinae) סוג: מגלן (Eudocimus) מין: מגלן לבן (Eudocimus albus) מין: מגלן שני (Eudocimus ruber) סוג: מגלן אתיופי (Bostrychia) מגלן זיתי (Bostrychia olivacea) מגלן זיתי גמד (Bostrychia bocagei) מגלן מנוקד-חזה (Bostrychia rara) מגלן הסוואנה (Bostrychia hagedash) מגלן מדולדל (Bostrychia carunculata) סוג ומין יחיד: מגלן חד-זנב (Cercibis oxycerca) סוג: מגלן מצויץ (Geronticus) מגלן מצויץ צפוני (Geronticus eremita), מזדמן נדיר בישראל. מגלן מצויץ דרומי (Geronticus calvus) סוג ומין יחיד: מגלן מדגסקרי (Lophotibis cristata) סוג ומין יחיד: מגלן ירוק (Mesembrinibis cayennensis) סוג ומין יחיד: מגלן יפני (Nipponia Nippon) סוג ומין יחיד: מגלן לוחש (Phimosus infuscatus) סוג: מגלן בוהק (Plegadis) מין: מגלן חום (Plegadis falcinellus), חולף ומקנן נפוץ בישראל. מין: מגלן לבן-פנים (Plegadis chihi) מין: מגלן הפונה (Plegadis ridgwayi) סוג: מגלן אסייתי (Pseudibis) מין: מגלן אדום-ציצה (Pseudibis papillosa) מין: מגלן לבן-כתף (Pseudibis davisoni) סוג ומין יחיד: מגלן ענק (Thaumatibis gigantea) סוג: מגלן ארגנטינאי (Theristicus) מין: מגלן אפור (Theristicus caerulescens) מין: מגלן חום-צוואר (Theristicus caudatus) מין: מגלן שחור-פנים (Theristicus melanopis) מין: מגלן האנדים (Theristicus branickii) סוג: מגלן קדוש (Threskiornis) מין: מגלן קדוש אפריקני (Threskiornis aethiopicus) מין: מגלן קדוש מדגסקרי (Threskiornis bernieri) מין: מגלן שחור-ראש (Threskiornis melanocephalus) מין: מגלן קדוש אוסטרלי (Threskiornis molucca) מין: מגלן לבן-צוואר (Threskiornis spinicollis) מין: מגלן ראוניון (Threskiornis solitarius) - נכחד סוג Apteribis - נכחד מגלן מצויץ דרומי מגלן לוחש מגלן שני מגלן חום מגלן לבן מגלן קדוש אפריקני מדיה וקבצים בנושא מגלנים בוויקישיתוף מגלנים, באתר ITIS (באנגלית) מגלנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסמרים ונוצות

מסמרים ונוצות הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי מיכה שטרית, לאחר התפרקות "החברים של נטאשה". את האלבום הפיקו מוזיקלית ברי סחרוף ויזהר אשדות, שגם עיבדו את השירים יחד עם שטרית עצמו. האלבום זכה לביקורות טובות, והניב מספר להיטים, ביניהם: שיר הנושא "מסמרים ונוצות", "באביב", "טבריה", ו"אינתי עומרי", שדורג במקום 424 במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיכה שטרית, מלבד היכן שמצוין אחרת "מסמרים ונוצות" (מילים: מיכה שטרית ומיקי זר; לחן: ברי סחרוף, יזהר אשדות ומיכה שטרית) - 6:09 "אב"מ (איש בודד מאוד)" (לחן: ברי סחרוף ומיכה שטרית) - 4:01 "אינתי עומרי" - 4:09 "באביב" - 4:03 "טבריה" - 3:54 "יונתן" - 4:37 "אל ניניו" (לחן: ברי סחרוף, יזהר אשדות ומיכה שטרית) - 4:43 "מילניום" (לחן: ברי סחרוף ומיכה שטרית) - 3:16 "שיר לכת" - 3:38 "שיר מאסף" - 3:32 מיכה שטרית - שירה ברי סחרוף - גיטרות, קלידים, סיטאר, אורגן, הפקה מוזיקלית יזהר אשדות - בס, גיטרות נוספות, הפקה מוזיקלית ז'אן פול זימבריס, עודד פרח וערן פורת - תופים זוהר פרסקו - כלי הקשה ויקטוריה חנה - קולות ("אינתי עומרי") גיא לנדאו - טכנאי הקלטה ראובן שפירא - טכנאי הקלטה מידע על האלבום מסמרים ונוצות באתר MusicBrainz האלבום מסמרים ונוצות באתר Discogs עובדות על מסמרים ונוצות, באתר מימה עמי פרידמן, מיכה שטרית: "אני לא מתנצל על הכבדות", באתר ynet, 11 במאי 2018 תימורה לסינגר, ‏גם אחרי 20 שנה, "מסמרים ונוצות" לא איבד מטריותו, באתר גלובס, 20 במאי 2018 דודי פטימר, ‏השיר הנבואי וההצלחה המסחרית: מיכה שטרית חוזר ל"מסמרים ונוצות", באתר מעריב אונליין, 10 בנובמבר 2018 צחי לוי, איך שטרית עקף את דוכין בסיבוב, באתר ynet, 18 בינואר 2001 רז שכניק, החבר של נטשה, באתר "ידיעות אחרונות", 19 בפברואר 2018