laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שאנדור ראדו (פסיכואנליטיקאי)

שַאנְדוֹר רַאדוֹ (במקור עד 1898 רוטמן, בהונגרית: Radó Sándor; קישווארדה, 8 בינואר 1890 – ניו יורק, 14 במאי 1972) היה פסיכואנליטיקאי יהודי-הונגרי, מחלוצי הפסיכואנליזה, עמיתו לעבודה של זיגמונד פרויד. שאנדור ראדו (רוטמן) נולד לאדולף רוטמן וקורנליה רוזנבלוטל. לאחר קבלת תואר ההסמכה שלו כרופא הוא פגש את זיגמונד פרויד בשנת 1915 והחליט להפוך לפסיכואנליטיקאי. תחילה אובחן על ידי מטופלת לשעבר של פרויד שעברה אצלו פסיכואנליזה, ארז'בט רֵבֵס, ואחרי שעבר מווינה לברלין, הפך ראדו לחניכו של קרל אברהם. בברלין הוא ערך את כתב העת Internationale Zeitschrift für Psychoanalyse. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (אנ') הקצרה (1919) הפעיל את השפעתו אצל בלה קון (מנהיג הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) כדי להשיג את מינויו של שאנדור פרנצי לפרופסור באוניברסיטה בבודפשט. בכך הפך פרנצי לפרופסור האוניברסיטאי הראשון לפסיכואנליזה. ב־13 בנובמבר 1919 התחתן ראדו עם ארז'בט רבס, בתם של וילמוש רבס ופלורה ברגר. בשנת 1922 עברה המשפחה לברלין, ולצד קרל אברהם היה מרצה במכון לפסיכואנליזה בבירה הגרמנית. שם הכיר את וילהלם רייך והיינץ הרטמן שעברו אנליזה על ידו. עקב בקשתו האישית של פרויד, ראדו עבר לארצות הברית בשנת 1931, שם עבד במכון הפסיכואנליטי בניו יורק, ולאחר מכן התמנה למנהל המכון לפסיכיאטריה באוניברסיטת קולומביה. הוא מת בניו יורק. ראדו פרסם אחד-עשר מאמרים פסיכואנליטיים בין 1919 ל־1942. אולי החשוב שבהם היה המאמר משנת 1927 בנושא "הבעיה של המלנכוליה" שהביא פתרונות לבעיות חשובות ורלוונטיות שטרם טופלו עד אז. ראדו כתב גם מאמרים נלווים בשאלות ההתמכרות. Paul Roazen and Bluma Swerdloff: Heresy: Sandor Rado and the Psychoanalytic Movement, Northvale, N.J., Aronson, 1995 שאנדור ראדו. המוזיאון הספרותי פטפי Radó Sándor. Petőfi Irodalmi Múzeum. (Hozzáférés: 2015. július 29.) Psychoanalysis of Behavior: Collected Papers 1-2. (New York-London, 1956). הלקסיקון ההונגרי לקורות חיים (בהונגרית) Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969 סטודנטים הונגרים באוניברסיטאות ומכללות גרמניות. Szögi László: Magyarországi diákok németországi egyetemeken és főiskolákon 1789-1919. Bp., Eötvös Loránd Tudományegyetem Levéltára, 2001 בצרפתית: (in French): S. Rado : L'angoisse de castration de la femme, Editions L'Harmattan, 2014, ISBN 2343039321 מדיה וקבצים בנושא שאנדור ראדו בוויקישיתוף הספרייה היהודית הווירטואלית Rado, Sandor, Die Kastrationsangst des Weibes, archive.org (באנגלית) Deutsche Psychoanalytische Gesellschaft, Zehn Jahre Berliner Psychoanalytisches Institut, Internationaler Psychoanalytischer Verlag, 1930. (בgerman) ^ Otto Fenichel, The Psychoanalytic Theory of Neurosis (London 1946) pp. 411, 645–646. Willard Gaylin, The meaning of despair : psychoanalytic contributions to the understanding of depression, New York : Science House, 1968
לאוניד ויכמן

לאוניד אברמוביץ' ויכמן (ברוסית: Леонид Абрамович Вихман; ‏נולד ב-23 ביוני 1919) הוא יהודי סובייטי (בלארוסי), שעוטר על פועלו בחצי האי קרים כחייל וכפרטיזן במהלך מלחמת העולם השנייה. נולד בעיר הומל (כיום בלארוס), למשפחה יהודית. ב-1937 סיים בית ספר תיכון בג'נקוי, שבחצי האי קרים. התגייס לצי הסובייטי בשנת 1939 ובשנת 1941 סיים את המכללה הימית בעיר באקו. עם תחילת מבצע ברברוסה השתתף כלויטננט משנה בהגנה על אודסה ובהגנה על פרקופ, בשייטת בפיקודו של יאקוב אוסיפוב במסגרת ארמיית החוף. בהמשך נלחם מול כוחות ורמאכט בסמוך למפעל ברום ליד הכפר אישון, כחלק מאוגדה מס' 421 שהגנה על קו סבלי-קאראגאץ'-לסניצ'סטבו. יחידתו כותרה, אך הוא הצליח להימלט מן הכיתור והצטרף לפרטיזנים, לא לפני שמפקדם של הפרטיזנים, פאבל מאקארוב עשה לקבוצת חיילי השייטת עליה פיקד, מבחן כניסה. בהמשך מונה לסגנו של מפקד חטיבה 1 פיודור פדורנקו וב-1 בפברואר 1944 היה למפקד חטיבה 7, שנלחמה באיחוד הדרומי של פרטיזני קרים בפיקודו של מיכאיל מקדונסקי וקומיסר מוסטפא סלימוב. ב-15 באפריל 1944 הצילה חטיבתו את ארמונות אלופקה וליוואדיה ומחסני היין במסנדרה, מהשמדה. לאחר המלחמה עבר או הוגלה לאזור קולימה בצפון מזרח ברית המועצות, שם עסק במערכת אספקה ביישוב יאגודנויה וב-1956 עבר בעצמו ליחידה המחוזית של מנהלת האספקה במגדן, שם עסק בהבאת מוצרי צריכה לתושבי הצפון של ברית המועצות. החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 התגורר במוסקבה. עסק בקולנוע חובבני. היה נשוי לאסיה קובאטובנה סיידובה, מורה לאנגלית, מנהלת בית הספר הראשון של מגדן בשנים 1953-1967. הייתה להם בת - אלנה ליאונידובנה ויכמן. מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית) איליה ורגאסוב, "מחברות קרים", מחברת שנייה: תחיי סבסטופול!, מוסקבה, 1982(ברוסית) אלכסנדר נמנקו, "הצד ההפוך של המלחמה" פורסם במגזין "סאמאיזדט" ב-17.07.2017 (ברוסית) מזכרונותיו של גריגורי זמיחובסקי באתר "iremember.ru"‏ 23.07.2006 (ברוסית) לפי מקורות אחרים: מפקד יחידת פרטיזנים מס' 1 בסקטור מס' 1 של החלוקה המנהלתית לפרטיזנים טרם הכיבוש (שכלל את נפת סטארוקרימסק ואת העיר סודאק) יבגני מלניצ'וק, "זרים בין אלו משלנו: פעולות מרגלים של הים השחור על שטחי הקרים הכבוש בין השנים 1943 - 1944"(ברוסית) ולדימיר פוליאקוב, "האמת האיומה על המלחמה הפטריוטית. פרטיזנים ללא סעיף "סודי"", מוסקבה, 2009. פרק "האיחוד המזרחי"(ברוסית) עורך ראשי אלוף בצבא הסובייטי ס. איבאנוב, "שחרור הערים: ידיעון על שחרור הערים במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה. יאלטה", מוסקבה, 1985, עמ' 263(ברוסית) "Massandra." Occupation and Liberation, Published in "Voennoe obozrenie" from 14 June 2019 (באנגלית)
אליפות איטליה בכדורגל חופים

אליפות איטליה בכדורגל חופים (באיטלקית: Campionato italiano di beach soccer) היא האליפות הלאומית והליגה הבכירה במדינה בתחום כדורגל חופים אשר מנוהלת על ידי מחלקת כדורגל החופים של ליגת החובבים הלאומית (האחראית לקיום אירועי כדורגל החופים הרשמיים). האליפות נערכת מדי שנה באופן רשמי מאז שנת 2004, במשך שלושה חודשים בחודשי הקיץ. בעבר, האליפות נוהלה באופן בלתי רשמי בין השנים 1999 ל-2003. האליפות כוללת 20 קבוצות, שהשיטה לקיומה היא על ידי שלב בתים אשר מחלקים עשר קבוצות על פני שני בתים. ארבע הקבוצות מכל בית שמסיימות את שלב הבתים בארבע המקומות הראשונים מעפילות לשלב הפלייאוף. שתי הקבוצות אשר צולחות את רבעי הגמר וחצאי הגמר שלהן מעפילות לגמר והן מתחרות ראש בראש על אליפות הליגה. במקביל, משוחקים משחקי מיקום למקומות 3 עד 8. 1999 - אבירי חוף ויארג'יו 2000 - קטנזארו 2001 - וסטו 2002 - קטנזארו 2003 - קטנזארו אתר האינטרנט הרשמי של אליפות איטליה בכדורגל חופים
המלביש

האם התכוונתם ל... המלביש (מחזה) (אנ') המלביש (סרט, 1983) – סרט קולנוע המבוסס על המחזה המלביש (סרט, 2015) – סרט טלוויזיה המבוסס על המחזה המלבישה (סרט, 2015)
קרחון נורת'איסט

האם התכוונתם ל... קרחון נורת'איסט (אנטארקטיקה) – קרחון בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה קרחון נורת'איסט (קולומביה הבריטית) – קרחון באי ונקובר שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה
אוגוסט קרל פון גבן

אוגוסט קרל פרידריך כריסטיאן פון גבן (בגרמנית: August Karl Friedrich Christian von Goeben; ‏10 בדצמבר 1816 – 13 בנובמבר 1880) היה גנרל חיל רגלים פרוסי, שזכה בצלב הגדול של צלב הברזל על פעולותיו במלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871. פון גבן נולד ב-10 בדצמבר 1816 בשטאדה, 30 ק"מ מערבית להמבורג, שהייתה חלק מממלכת הנובר, ומגיל צעיר שאף לשרת בצבא הפרוסי. בגיל שבע עשרה הוא התגייס לצבא הפרוסי והצטרף לרגימנט הרגלים ה-24 הפרוסי. אך מכיוון שלא חווה פעילות במהלך שירותו הוא פרש מהצבא בשנת 1836, והתגייס לצבא הקרליסטי, עמו לחם במהלך המלחמה הקרליסטית הראשונה בספרד. בחמש המערכות שבהם שירת את דון קרלוס, היו לו הרבה מקרים עם מזל רב. לאחר שלחם כחודשיים הוא נפל פצוע קשה, בידי הכוחות המלכותיים הספרדים. לאחר מעצר של שמונה חודשים הוא ברח, אך לא עבר זמן רב והוא נלכד שוב. הפעם כליאתו הייתה ארוכה וכואבת, ובשתי הזדמנויות הוא נאלץ להמר על חייו עם חבריו השבויים. עם שחרורו, גבן שירת עד 1840 בהצטיינות. באותה שנה הוא עשה את דרכו חזרה, כאדם חסר אמצעים, לפרוסיה. כלוטננט קולונל קרליסטי הצבא הפרוסי שמח לקבל אותו שוב לשירות כלויטננט, אך הוא עדיין היה צעיר, ומעטים מהקצינים הזוטרים היו בעלי רזומה של חמש שנות שירות במלחמה בגיל עשרים וארבע. בתוך שנים ספורות הוא מונה להאופטמן במטה הכללי הפרוסי, ובשנת 1848 הועבר למטה הקורפוס ה-4, שם הממונה עליו מייד היה מיור הלמוט גרף פון מולטקה. השניים הפכו במהירות לחברים, וההערכה ההדדית שלהם מעולם לא הופרעה. במהלך המרידה בבאדן, גבן הצטרף למטהו של הנסיך וילהלם, הקיסר העתידי. לאחר מכן מילא במשך כמה שנים כמה תפקידים בצבא הפרוסי, ובשנת 1863 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת הרגלים ה-26. בשנת 1860 הוא נכח עם הכוחות הספרדים במרוקו, והשתתף בקרב תטואן. במהלך מלחמת שלזוויג השנייה, הוא הצטיין בראש החטיבה שלו בקרבות ראקביל וזונדרבורג. במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 פיקד גנרל לויטננט פון גבן על הדיוויזיה ה-13, שהחטיבה הישנה שלו היוותה חלק ממנה, והוכיח שוב את תכונותיו של מנהיג מלידה וטקטיקן מיומן. בשנת 1870 עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-8, שהיה חלק מהארמייה הראשונה תחת פיקודו של קרל פרידריך פון שטיינמץ. זו הייתה ההובלה הנחרצת והאנרגטית שלו שתרמה בעיקר לניצחון בקרב ספישרן ב-6 באוגוסט, ובעקבותיו זכה פון גבן להצלחות היחידות שהושגו באגף הימין הפרוסי בקרב גרבלוט ב-18 באוגוסט. תחת אדווין פון מנטויפל, הקורפוס השמיני השתתף בפעילות באמיין ובפום, וב-8 בינואר 1871, פון גייבן מונה למפקד הארמייה הראשונה. כעבור שבועיים הוא סים את המערכה בצפון צרפת, בניצחון המכריע בקרב על סן קנטן (19 בינואר 1871). סיום המלחמה הותירה את גבן כאחד האנשים הנכבדים ביותר בצבא המנצח. הוא מונה לקולונל הכבוד של רגימנט הרגלים ה-28, וזכה בעיטור הצלב הגדול של צלב הברזל. לאחר מכן הוא פיקד על הקורפוס השמיני בקובלנץ עד מותו ב-13 בנובמבר 1880. המבצר הצרפתי לשעבר דה קוליו במץ שונה למבצר גבן על שמו, ורגימנט הרגלים ה-28 נקרא על שמו. פסל של גייבן מאת פריץ שפר הוקם בקובלנץ בשנת 1884.‏ SMS גבן, מסדרת מולטקה של הצי הקיסרי הגרמני שהושקה בשנת 1911, נקראה גם היא על שמו. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט קרל פון גבן בוויקישיתוף אוגוסט קרל פון גבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אוגוסט קרל פון גבן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך Goeben, August Karl von מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל Gary Staff (2006). German Battlecruisers 1914-18. Osprey Publishing. p. 17. ISBN 1-84603-009-9.
בוגיסלב פרידריך עמנואל פון טוינצין

בוגיסלב פרידריך עמנואל גראף טוינצין פון ויטנברג (בגרמנית: Bogislav Friedrich Emanuel Graf Tauentzien von Wittenberg;‏ 15 בספטמבר 1760 – 20 בפברואר 1824) היה גנרל פרוסי בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. טוינצין נולד ב-15 בספטמבר 1760 בפוטסדאם, מרקיזות ברנדנבורג, כבנו של פרידריך בוגיסלב פון טוינצין. הוא התחתן עם אליזבת פון אמשטדט, ממנה נולדו לו בן ובת אחת. ענף משפחת פון טוינצין עם התואר רוזן הסתיים במותו של בנו של טוינצין, היינריך בוגיסלב, בשנת 1854. טאוונצ'יין התגייס לצבא הפרוסי בשנת 1775 וקיבל את התואר גראף (רוזן) ב-5 באוגוסט 1791. הוא הפך לעוזר מלכותי בשנת 1793; הוא הופקד על משימות דיפלומטיות רבות עד 1813. טוינצין השתתף במערכה של 1793 והועלה בהדרגה לאוברסט בשנת 1795 ולגנרל-מיור בשנת 1801. הוא פיקד על יחידת תצפית של פרידריך לודוויג צו הוהנלוה-אינגלפינגן עד לסאלבורג בשנת 1806. זמן קצר לפני קרב זאלפלד, קורפוס צרפתי בפיקודו של המרשל ברנדוט, הביס את הכוח של טוינצין, 9,000 איש בקרב שלייץ. טוינצין ארגן כביכול את הנסיגה למיטל-פולניץ כדי שכוחותיו יוכלו להצטרף לצבא הפרוסי הראשי. בקרב ינה הוביל טוינצין את חיל החלוץ של צבא ההוהלוהה. עשרות גנרלים פרוסים הודחו לאחר התבוסה של פרוסיה ב-1807–1806, אולם טוינצין לא הודח כך. כגנרל-לויטננט, הוא פיקד על חטיבת ברנדנבורג לאחר חוזה טילזיט, והשתתף בארגון מחדש של הצבא הפרוסי המובס. בשנת 1813 נקרא טוינצין לכהן כמושל צבאי בין נהרות אודר לוויסלה, והוא הצליח במצור על שטטין. כגנרל חיל הרגלים, הוא פיקד על הקורפוס ה-4, שהורכב ברובו מכוחות לנדווהר, והשתתף בקרבות גרוסברן ב-23 באוגוסט ודנביץ ב-6 בספטמבר. באוקטובר עזבו כוחותיו את האזור הרגוע היחסי של דסאו וחצו את האלבה. לאחר קרב לייפציג, טוינצין קיבל את כניעת טורגאו ב-26 בדצמבר 1813. הגנרל לוטננט לאופולד וילהלם פון דובשיץ הוביל את לכידת ויטנברג בלילה של ה-13–14 בינואר 1814, אך ההצלחה יוחסה לטוינצין, אשר זכה בתואר הכבוד "פון ויטנברג", שלט אצולה, וב-26 בינואר קיבל את עיטור הצלב הגדול של צלב הברזל. רחוב בוויטנברג נקרא טוינצינשטראסה, אך ידוע כיום בשם דויטשיצשטראסה. ב-24 במאי, טוינצין כבש מחדש את מגדבורג. טוינצין פיקד על הקורפוס ה-4 במהלך מאה הימים של נפוליאון בונפרטה. קרב ווטרלו אירע כבר כשכוחותיו הגיעו לצרפת. לאחר תום המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-3. טוינצין מת כמפקד ברלין ב-20 בפברואר 1824. טאואנצינשטראסה בברלין נקרא לכבודו. מדיה וקבצים בנושא בוגיסלב פרידריך עמנואל פון טוינצין בוויקישיתוף בוגיסלב פרידריך עמנואל פון טוינצין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בית הקברות הצבאי בדגניה א'

בית הקברות הצבאי בדגניה א' הוא מהקטנים בבתי הקברות הצבאיים בישראל. הוא שוכן בצמוד לבית הקברות האזרחי של הקבוצה. רוב החיילים שנקברו בו - 54 במספר - נהרגו במהלך מלחמת העצמאות. כיום טמונים בו 63 חללים. בית הקברות האזרחי ממוקם מצפון מערב לקבוצה, בקרבת החוף הדרומי של הכנרת וליד אפיק נהר הירדן. בעקבות קרב עמק הירדן שניטש במאי 1948 עם הצבא הסורי הובאו אליו 43 חללים שנפלו במהלך ימי הקרב, וחלקם נאספו רק לאחריו. הם נקברו בשורה בשולי החלקה האזרחית. 11 חללים נוספים ממלחמת העצמאות נקברו בחלקה נוספת שמדרום לחלקה זו, שכיום היא מוקפת במצבות אזרחיות. לאחר המלחמה הוכרזו קברי כל החיילים כבית קברות צבאי. בחלקה שלישית בבית הקברות הצבאי, הצפונית מהשלוש, נקברו חללי הקבוצה שנפלו מ-1948 ואילך. ביניהם מצוי הטייס ערן כהן, שנהרג במלחמת יום הכיפורים וגופתו אותרה במצרים רק בשנת 1995. בצד מצבתו מוצבת מצבה לזכר טייס נוסף, יצחק ארצי, שנפל בדצמבר 1967 ומקום קבורתו לא נודע. קברי הוריו פניה ויואל ממוקמים בקרבת מצבת הזיכרון. רחבת הטקס של בית הקברות הצבאי שוכנת בתווך בין שלוש החלקות. בצמוד אליה ממזרח ניצבת אנדרטת זיכרון לבני משפחות של חברי הקבוצה, אשר נספו בשואה. הכניסה לבית הקברות ממוקמת מצפונו, בצד כביש טבריה-צמח. אנדרטת חללי עמק הירדן בית הקברות הצבאי בראש פינה מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הצבאי בדגניה א' בוויקישיתוף בית הקברות, באתר נזכור את כולם הנתון נכון לחודש אוגוסט 2019. ראו העמוד לזכר ערן כהן, באתר נזכור את כולם. ראו העמוד לזכר יצחק ארצי, באתר נזכור את כולם.
דייב טוורדזיק

דייוויד ג'ון "דייב" טוורדזיק (באנגלית: David John "Dave" Twardzik; נולד ב-20 בספטמבר 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1972–1980. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 9.3 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק. בעונת 1976/1977 זכה באליפות ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, ובאוקטובר 1981 הפרישה הקבוצה את גופייתו, עם המספר "13". כמו כן שימש לתקופות קצרות כעוזר מאמן וכג'נרל מנג'ר במספר קבוצות NBA. טוורדזיק נולד בעיר הרשי שבפנסילבניה, ובשנת 1968 החל ללמוד באוניברסיטת אולד דומיניון אשר בנורפוק, וירג'יניה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 20.0 נקודות בממוצע למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1972 נלקח טוורדזיק בבחירה ה-26 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך בחר לשחק עבור וירג'יניה סקוויירס מליגת ה-ABA. כשחקן הסקוויירס שיתף פעולה עם ג'וליוס ארווינג וג'ורג' גרווין, ורשם ממוצעים של 9.0 נקודות ו-3.4 אסיסטים למשחק. בעונת 1974/1975 קלע שיא קריירה של 13.6 נקודות למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA. לקראת עונת 1976/1977, בה התפרקה ליגת ה-ABA, עבר טוורדזיק לשחק עבור פורטלנד וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה. לאורך אותה עונה קלע 10.3 נקודות למשחק כשחקן החמישייה הפותחת, לצד ליונל הולינס, בוב גרוס, מוריס לוקאס וביל וולטון. בסיום עונת 1979/1980, לאחר 4 עונות עם הטרייל בלייזרס, פרש טוורדזיק ממשחק. באוקטובר 1981 הפריש מועדון הטרייל בלייזרס את גופייתו של טוורדזיק, עם המספר "13", ובסך הכול זכו לכבוד זה שישה שחקנים נוספים מקבוצת האליפות של עונת 1977. הפרשת גופייתו של טוורדזיק, כמו גם אלו של שלושה מחבריו לקבוצה – גרוס, לויד ניל ולארי סטיל – נחשבת בעיני רבים כ"לא מוצדקת". בין השנים 1986–1989 שימש טוורדזיק כעוזרו של מאמן אינדיאנה פייסרס, ג'ק רמזי, ובעונת 1989/1990 היה עוזרו של דון קייסי בלוס אנג'לס קליפרס. בשנת 1991 מונה לג'נרל מנג'ר של שארלוט הורנטס. ב-4 עונותיו בתפקיד רשמו ההורנטס מאזן כולל של 166 ניצחונות ו-162 הפסדים, והעפילו פעמיים לשלב הפלייאוף. בשנים 1995–1997 שימש כג'נרל מנג'ר של גולדן סטייט ווריורס. בעונת 2000/2001 חזר לתפקד כעוזר מאמן, הפעם בדטרויט פיסטונס תחת המאמן ג'ורג' אירווין. במאי 2005 מונה לג'נרל מנג'ר של אורלנדו מג'יק, והחזיק בתפקיד יחד עם אוטיס סמית' עד לסיום עונת 2005/2006. מדיה וקבצים בנושא דייב טוורדזיק בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות קריירת המשחק של טוורדזיק, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של טוורדזיק, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1972, באתר basketball-reference.com חמש הפרשות הגופיות הגרועות ב-NBA, באתר basketballinsiders.com,‏ 10 במרץ 2014 שחקני ה-NBA הגרועים ביותר שגופייתם הופרשה, באתר brightsideofthesun.com,‏ 19 בספטמבר 2013 15 גופיות ב-NBA שלא היו צריכות לצאת לגמלאות, באתר thesportster.com,‏ 20 בדצמבר 2016 סטטיסטיקות האימון של טוורדזיק, באתר basketball-reference.com גולדן סטייט ממנה את אטלס במקומו של טוורדזיק, באתר הניו יורק טיימס, 6 ביוני 1997 אורלנדו מחתימה את אוטיס סמית' על הארכת חוזה, באתר cbc.ca,‏ 3 ביוני 2008
כל העיר מרכלת עלינו

כל העיר מרכלת עלינו הוא אלבום הסולו הראשון של יהורם גאון שיצא בשנת 1965 אחרי שפרש מלהקת "שלישיית גשר הירקון" בה היה חבר יחד עם אריק איינשטיין ובני אמדורסקי. את כל התמלילים באלבום כתב יוסי גמזו, שירים רבים הם גרסאות עבריות לשירים משפות זרות. הלהיט הגדול של האלבום, "איפה הן הבחורות ההן" גרסה עברית ללחן רוסי. "אז אראה לה" הוא גרסה עברית לשירו של דומניקו מודוניו, "Lazzarella". השיר "כמה אפשר לשבת" הוא גרסה עברית לשיר "Chanson Pour L'auvergnat", שבוצע במקור על ידי ז'ורז' ברסנס. השיר "היא חזרה מקניות" הוא גרסה עברית לשיר פורטוגזי שהתפרסם בביצוע הצרפתי של דריו מורנו ב-1958 בשם "Si tu vas à Rio". השיר "זה נדבק" הוא גרסה עברית לשיר "I Want to Hold Your Hand" של להקת הביטלס. השיר "רותה רותה" הוא גרסה עברית לשירו של ניקולה פאונה "Frutta Frutta". השיר "בלי ידיים" הוא גרסה עברית לשירו של רנאטו קארוזונה "La pansè". כל התמלילים נכתבו על ידי יוסי גמזו כל העיר מרכלת עלינו באתר ספוטיפיי הלחן בתקליט זה הוא של שמעון כהן (מוזיקאי). הביצוע של צוות הווי הנח"ל מתוכניתם "חופשה דמיונית" (1970), לאותן מילים וללחן של יעקב הולנדר הוא זה שזכה להצלחה ונתפרסם בציבור. ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טומבוי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טום בוי – מונח המתייחס לבנות אשר ההתנהגות שלהן נחשבת כאופיינית לבנים טומבוי (סרט) – סרט צרפתי משנת 2011 טומבוי (להקה) טומבוי (אלבום) טומבוי (שיר)
כוכב הבוקר

האם התכוונתם ל... עסקים כוכב הבוקר (חברה) (The Morning Star Company) – חברת עיבוד מזון וחקלאות אמריקאית שמרכזה בקליפורניה, פועלת משנת 1970 כוכב הבוקר (אונייה; Morning Star) – אחד משמותיה הקודמים של סלמיס גלורי (Salamis Glory), אוניית תענוגות שהפליגה בין נמלי האגן המזרחי של הים התיכון, פעלה בשנים 1962–2009 דת ומיסטיקה "כוכב הבוקר" (Morning Star) – מכינוייו של לוציפר, השטן בנצרות (ראו גם הילל בן שחר) "כוכב הבוקר של הרפורמציה הנוצרית" (morning star / stella matutina of the English Reformation) – אחד מכינוייו של הכומר האנגלי ג'ון ויקליף (1330–1384), שקרא תיגר על הכנסייה הקתולית כוכב הבוקר (מסדר) (Stella Matutina‏, Morning Star) – אגודת סתרים ("מסדר כשפים") בריטית, פעלה ודעכה בהדרגה בשנים 1903–1978 בתרבות כוכב הבוקר (מחזה) (The Morning Star) – מחזה מאת הסופר, המחזאי והשחקן הבריטי–ולשי אמלין ויליאמס (אנ') (1905–1987) לוציפר מורנינגסטאר (Lucifer Morningstar) – הפרוטגוניסט בחוברות DC קומיקס "לוציפר" המבוסס על דמותו של השטן בנצרות, ראו לוציפר (קומיקס) (משנת 1989), וכן סדרות הספין–אוף לוציפר (סדרת טלוויזיה) (2016–2021) וסנדמן (סדרת טלוויזיה) (משנת 2022) Morningstar (כוכב הבוקר) – ספר מאת הסופר הבריטי דייוויד גֶמֶל שיצא בשנת 1992 כוכב הבוקר (אלבום) (אנ') (Morning Star) – אלבומה השביעי של להקת הדת' מטאל השוודית אנטוּמְבְּד משנת 2001, ראו אנטומבד#דיסקוגרפיה כוכב השחר (פירושונים) מורגנשטרן (פירושונים) איילת השחר (פירושונים)
כוכב הבוקר (חברה)

חברת כוכב הבוקר (באנגלית: The Morning Star Company) היא חברת עיבוד מזון וחקלאות אמריקאית, שמרכזה בקליפורניה. החברה אחראית על כ-25% מייצור העגבניות המעובדות בקליפורניה, וכ-40% מהאספקה התעשייתית של רסק עגבניות ועגבניות חתוכות. לחברה כ-400 עובדים, והכנסות של כ-700 מיליון דולר. החברה מפורסמת בעיקר בשל הפילוסופיה הליברטראנית שלה, המטיפה למספר קטן ככל האפשר של מנהלים. העובדים מעודדים לחשוב באופן עצמאי, להגדיר את האחריות לעבודה בעצמם ואף לקבל החלטות על רכישת ציוד בהתייעצות עם מומחים. מדיה וקבצים בנושא כוכב הבוקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כוכב הבוקר (באנגלית) Hamel, Gary (בדצמבר 2011). "First, Let's Fire All the Managers". Harvard Business Review. נבדק ב-7 באפריל 2016. {{cite news}}: (עזרה) "I, Tomato: Morning Star's Radical Approach to Management". ReasonTV. Reason Foundation. 27 בדצמבר 2012. נבדק ב-4 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
פורד מודל N

פורד מודל N (באנגלית: Ford Model N) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת "Touring car" (אנ') בסגנון גוף "Phaeton body" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב פורד האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1906–1908. יוצרו כ-7000 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מערכת היגוי: מימין. מחיר היחידה עמד על 500 דולר (1906, ארצות הברית). "פורד מודל N", שנת 1906 "פורד מודל N" קבריולט, שנת 1906 "פורד מודל N" קבריולט, שנת 1906 "פורד מודל N", דגם "Touring" שנת 1906 "פורד מודל N", דגם "Runabout" שנת 1906 "פורד מודל N", דגם "Runabout" שנת 1906 - מבט להגה פורד הנרי פורד פורד מודל B פורד מודל C פוקד מודל S מדיה וקבצים בנושא פורד מודל N בוויקישיתוף פורד מודל N, סרטון באתר יוטיוב פורד מודל N, סרטון באתר יוטיוב פורד מודל N, סרטון באתר יוטיוב "פורד מודל N" car.info/en-se/ford/model-n/model-n-runabout David L. Lewis (2005). 100 Years of Ford. [S.l.]: Publications International. p. 18–19. ISBN 0-7853-7988-6 דגמי "פורד" בין השנים 1903-1908 web.archive.org/web/20020616073757 Kimes, Beverly (1996). Standard Catalog of American Cars 1805-1942. Krause Publications. ISBN 0-87341-428-4. דגמי פורד המוקדמים / ראו "פורד מודל N" web.archive.org/web/20070311162038 "פורד מודל N" thehenryford.org/collections-and-research
קובידוביות

קובידוביות (באנגלית: Cubeez) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-20 בספטמבר 1999 ב-ITV. בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בספטמבר 2002 בערוץ הופ! ובערוץ לולי. הסדרה היא בת 2 עונות ו-104 פרקים באורך 11 דקות. בכל פרק, ארבע הקוביות מלוות בהרפתקאותיהן במכחול מדבר ובמגוון של דמויות יצירתיות. לכל פרק יש אלמנט חינוכי חזק. דור (Bozz) (שמחה ברבירו) – קוביית הזכר הוורודה. מנהיג החבורה. בילי (Tizzy) (הילה מערבי/ענבל לורי) – הקובייה הנשית הצהובה. ניר (Dink) (אופיר צמח) – קוביית הזכר הכחולה. רותי (Doody) (הדר שחף-מעיין) – הקובייה הנשית הכתומה, עם משקפיים אדומים עגולים. "קובידוביות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קובידוביות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נועם שגב, למה דודידו לא מדבר?, באתר ynet, 13 באוגוסט 2002
כביש 6 חוצה צפון (חברה)

כביש 6 חוצה צפון היא חברה ייעודית (Special Purpose Entity) אשר נבחרה במכרז למימון, הקמה, תפעול ותחזוקת פרויקט קטעים 3 ו-7 של כביש 6 (צפון). בהתאם לתנאי המכרז ביצוע הקטעים האלו הם בשיטת בנה-הפעל-העבר ולפיכך "כביש 6 חוצה צפון" אחראית על הקמת הכביש ותפעולו בתקופה של 34 שנים הכוללת את תקופת ההקמה ובשנת 2049 צפוי הכביש לעבור לידי מדינת ישראל. פרויקט כביש 6 חוצה צפון הוא פרויקט פרי החלטת ממשלה משנת 2010, בהובלתו של שר התחבורה ישראל כ"ץ. בין מחלף יקנעם למחלף תל קשיש, עוקף את "מסדרון יקנעם" וצומת התישבי הפקוק ומהווה את ציר התנועה הראשי בין מרכז לצפון הארץ. מחבר בין מחלף העמקים למחלף סומך. מקטע זה מהווה אלטרנטיבה מהירה וקצרה למחלף יגור לנוסעים מאזור צפון מזרח (עכו, נהריה והקריות) לכיוון מרכז הארץ. וכמובן גם לנוסעים ממרכז הארץ לכיוון צפון. בקטע שבין מחלף שער העמקים ועד מחלף סומך מהווה כביש 6 חוצה צפון חלופה לכביש 70 הקיים. כביש 70 הורחב בחלקים נרחבים משניים לשלושה נתיבים במסגרת הפרויקט. הפרויקט כולל כ-10 ק"מ של מנהרות, 5 מחלפים חדשים ו־9 גשרים באורך כולל של כ-4.5 ק"מ. גשר הוויאדוקט מחבר את הקטע החדש עם כביש 77. חברה "כביש 6 חוצה צפון" נמצאת בבעלות משותפת של שפיר הנדסה, קרן נוי ולאומי פרטנרס. אתר האינטרנט הרשמי של כביש 6 חוצה צפון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורד מודל S

פורד מודל S (באנגלית: Ford Model S) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת "Touring car" (אנ') בסגנון גוף "Phaeton body" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב פורד האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1907–1909. דגם "פורד מודל S" דמה חיצונית לדגם פורד מודל N. יוצרו 3,750 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מערכת היגוי: מימין. תאורת הפנסים הופקה על ידי גז. תא המטען מחודד. מחיר היחידה עמד על 700 דולר (דגם "Runabout", שנת 1907, ארצות הברית). דגם "פורד מודל S" בתצורת ה-"S Roadster" אשר יוצר משנת 1908 התבסס על שלדה זהה לזו של דגמי: פורד מודל N ו-"פורד מודל R". הדגם יועד ל-3 נוסעים (כולל מושב אחורי יחיד). הדגם היה מצויד בצמיגים 30 אינץ'. מחיר היחידה עמד על 750 דולר. 2 מושבים - דגם "Runabout". 3 מושבים - דגם "רודסטר". "פורד מודל S" דגם "Runabout", שנת 1908 "פורד מודל S", שנת 1908 "פורד מודל S" דגם "Runabout", שנת 1908 "פורד מודל S", שנת 1908 "פורד מודל S" דגם "Roadster", שנת 1908 "פורד מודל S", שנת 1908 "פורד מודל S" דגם "Roadster", בתצורת 3 מושבים "פורד מודל S", שנת 1908 - מבט להגה שנבנה והורכב בצד ימין פורד הנרי פורד פורד מודל B פורד מודל C פורד מודל N מדיה וקבצים בנושא פורד מודל S בוויקישיתוף פורד מודל S, סרטון באתר יוטיוב (דגם "רודסטר") "פורד" - היסטוריה web.archive.org/web/20130209101611 David L. Lewis (2005). 100 Years of Ford. [S.l.]: Publications International. p. 18–19. ISBN 0-7853-7988-6 דגמי "פורד" בין השנים 1903-1908 web.archive.org/web/20020616073757 Kimes, Beverly (1996). Standard Catalog of American Cars 1805-1942. Krause Publications. ISBN 0-87341-428-4.