laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ולייט דה ברקלי לוי

ג'ולייט דה ברקלי לוי (באנגלית: Juliette de Baïracli Levy; ‏ 11 בנובמבר 1912 - 28 במאי 2009) הייתה וטרינרית והרבליסטית אנגלית. דה ברקלי לוי נולדה בעיר מנצ'סטר, להורים יהודים. לאחר סיום בית-הספר, החלה בלימודי וטרינריה באוניברסיטאות מנצ'סטר וליברפול. דה ברקלי לוי התנגדה מאוד לניסויים בבעלי חיים אשר נערכו בשם המדע, ולכן עזבה את האוניברסיטה לאחר שתי שנות לימוד. בשנות ה-30 המאוחרות, הקימה מרפאה הוליסטית (צמחי מרפא) לטיפול בכלבים אשר מתו בהמוניהם ממגפת הכלבת. היא טיפלה והבריאה מאות כלבים בעזרת צמחי מרפא ושיטות טבעיות. היא פתחה מוצרים טבעיים לבעלי חיים הידועים כ-Natural Rearing Products אשר קיימים בשוק העולמי עד היום, והם היחידים מסוגם. בזמן מלחמת העולם השנייה עבדה דה ברקלי לוי בחיל הנשים היבשתי. היא הייתה אוספת אזוב (טחב) אשר שימש לטיפול בפציעות של החיילים. לאחר המלחמה עברה ליורקשייר, שם השתוללה באותם ימים מגפה שהמיתה אלפי כבשים. מגפה זו הוכרזה על ידי הווטרינרים כבלתי ניתנת לטיפול. דה ברקלי לוי בשיטותיה הטבעיות החלה להבריא עדרים שלמים. עקב עבודתה זו היא עוררה את תשומת לבו של סר אלברט האוורד - מייסד המוסד ל"חקלאות האורגנית המודרנית". הוא עודד ודחף אותה ללמוד טיפול הוליסטי לבעלי חיים. בשנות ה-40 לאחר מסעות באמריקה, אירופה וצפון אפריקה בהם אספה שיטות ותרופות של צמחי מרפא, הוציאה ספר טיפול הוליסטי וטרינרי לטיפול בחיות המשק - Herbal Handbook For Farm and Stable. מספר ספרים שלה אוירו על ידי אולגה להמן. דה ברקלי לוי הייתה חלוצה בטיפול המכונה היום "טיפול הוליסטי בבעלי חיים". היא המשיכה בכתיבת ספרים לטיפול בבעלי חיים, ובמיוחד לכלבים. היא התמחתה בריבוי וגידול של כלבים אפגניים, ומבית הגידול שלה נרכשו גורים ברחבי העולם. היא פיתחה תרופות מצמחי מרפא גם לבני אדם. לפי שיטותיה הוקמו חוות במקומות שונים בעולם. היא כתבה מספר ספרי מסעות, שני רומאנים ושלושה ספרי שירה. בשנים האחרונות לחייה הייתה מעבירה כל קיץ סדנאות באמריקה ברפואה הוליסטית וכן קבלה פרס על מפעל חיים. בשנות החמישים הגיעה דה ברקלי לוי לישראל עם שני ילדיה, והם התגוררו בראש פינה. הם גידלו בעלי-חיים שונים, וכוורות דבורים אשר הצליחה להציל מהפגזות מלחמת ששת הימים. היא נפטרה בשווייץ ב-28 במאי 2009, בגיל 96. ג'ולייט דה ברקלי לוי, ברשת החברתית Goodreads
ניימירוב

ניימירוב (באוקראינית: Немирів, נמיריב; בפולנית: Niemirów; ביידיש: נעמאַרעוו) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בסמוך לגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. ראשיתה של העיירה במאה ה-16, אז גם הוענקו לה זכויות של עיר פרטית. באוקטובר 1672, במהלך המלחמה הפולנית עות'מאנית, נערך בסמוך לעיירה קרב מרכזי, בו הביס יאן סובייסקי את גייסות הטטרים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. מתחילת המאה ה-19 החלו לפעול בעיירה מרחצאות מרפא, לאחר שנתגלו בסביבתה מעיינות גופרית. ניסיון להביא לתיעוש העיירה במהלך המאה ה-19 לא צלח. היהודים ישבו בעיירה מראשיתה, ונזכרים עוד במאה ה-16. בתחילת המאה ה-18 כבר התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית, ובהמשך אותה מאה גדל היישוב היהודי בעיירה, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי. בשנת 1910 נמנו בעיירה 1,962 יהודים, ורובם נמנו על החסידות, אולם לאחר ההרס שנגרם ליישוב במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה יהודים רבים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,510 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מחרם פולני ואוקראיני על עסקיהם. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה באופן זמני בידי הגרמנים, ובזמן זה ביצעו אלו מעשי שוד והתעללות ביהודיה. עם כניסת הסובייטים לעיירה בסוף החודש נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב, והולאמו עסקי היהודים בו. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, חלקם פליטים ממערב פולין. ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לעיירה, ורצחו בה בו ביום 8 יהודים. לאחר מכן, הועברה השליטה בעיירה לידי המשטרה האוקראינית, וזו הוציאה להורג 38 יהודים ביישוב שהואשמו בקומוניזם. בד בבד, נחטפו יהודי העיירה לעבודות כפייה, הוטלו עליהם מגבלות תנועה, ובוצעו בהם מעשי התעללות, תוך גזיזת זקנים ופיאות. יודנרט שהוקם בהמשך בעיירה הסדיר את התייצבות היהודים לעבודות הכפייה המפרכות, שלוו במעשי התעללות, והעביר לשלטונות סכומי כופר גבוהים. בדצמבר 1941 שילחו הגרמנים כמה מאות גברים יהודים מהעיירה למחנות עבודה. בתקופה זו הגיעו לעיירה יהודים נוספים שגורשו מכפרי הסביבה. ב-15 ביולי 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה ראשונה בעיירה, בה סרקו את בתי היהודים בה, תוך ירי בחולים ובמסתתרים. כ-800 יהודים שנתפסו הוסעו במשאיות לראווה רוסקה, וכעבור מספר ימים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. דירות המגורשים נבזזו לאחר מכן בידי האוקראינים. בספטמבר 1942, לאחר ראש השנה תש"ג, נערכה בעיירה אקציה שנייה, בה נרצחו כ-1,000 יהודים. בסוף אותו חודש גורשו אחרוני יהודי העיירה, חסרי כל, לראווה רוסקה, וניימירוב הוכרזה רשמית כ"נקייה מיהודים". עד שחרור האזור ביולי 1944 עוד ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים ביערות שבסביבת העיירה. שניים מהיהודים הבודדים מהעיירה ששרדו את השואה נרצחו בה בידי אוקראינים לאחר ששבו אליה. מדיה וקבצים בנושא ניימירוב בוויקישיתוף ניימירוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "ניימירוב (מחוז לבוב)", באתר השטעטל הווירטואלי "ניימירוב", באתר JewishGen (באנגלית) נמירוב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית http://db.ukrcensus.gov.ua/PXWEB2007/ukr/publ_new1/2022/zb_Сhuselnist.pdf
אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת

האנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת בחיפה, היא אחד מאתרי הזיכרון ל-47 חללי אח"י אילת (ק-40) שטובעה בטילי ים-ים במים בינלאומיים בקרבת פורט סעיד ב-21 באוקטובר 1967. הפסל, שתוכנן על ידי האמן יגאל תומרקין ביזמת מפקדת חיל הים, הוצב בשנת 1994 על שובר הגלים הראשי בנמל חיפה. במקום זה שימש תזכורת לכלי השיט היוצאים ונכנסים מהנמל, אך לא ניתן היה להתקרב אליו ולערוך לידו טקסים. עיריית חיפה נאותה להקצות שטח בין שדרות ההגנה לרחוב אלנבי, והאנדרטה חודשה והועברה למקומה הנוכחי. חנוכת האנדרטה נעשתה על ידי מפקד חיל הים אלי מרום משפחות החללים, קצינים בכירים וותיקי החיל באזכרה ב-21 אוקטובר 2009. האנדרטה עשויה מתכת צבועה בשילוב עם שיש. בחזית האנדרטה מופיעות הסיסמה, הנפוצה בחיל הים, "מעולם לא נוצח עם ששלט בים", והכתובת "אנדרטה לזכר לוחמי המשחתת אח"י אילת 21.10.1967". בגן האנדרטה ניטעו 47 עצי ברוש לציון חללי הטיבוע. על האנדרטה משני צידיה רשומים שמות 47 אנשי הצוות שנהרגו בטיבוע תפקידיהם ומקום מצבתם. אבן-פינה לאנדרטה לחללי המשחתת "אילת", מעריב, 18 באוקטובר 1968 על האנדרטה באתר יזכור קרני בילו, אח"י אילת, הוצאת מפקדת חיל הים, באמצעות ההוצאה לאור-משרד הביטחון, 1969. דניאל אל-פלג, איחוי שברים, "במחנה", 7.4.2009 טיבוע המשחתת אילת מדיה וקבצים בנושא אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת בוויקישיתוף משחתת חיל הים 'אילת' טובעה על ידי המצרים מול חוף סיני, דבר, 22 באוקטובר 1967 ירון דרוקמן, כשהלוחמים קפצו לים מאח"י אילת הבוערת, באתר ynet, 26 באוקטובר 2013.
טורובין

טורובין (בפולנית: Turobin) הוא כפר במחוז בילגוריי שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-31 ק"מ צפונית לבילגוריי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. הכפר טורובין נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-14, ובשנת 1389 הוענקו לו זכויות עיר. במהלך המאה ה-16 היה הכפר בבעלות משפחת האצולה זמויסקי, ובתקופה זו התפתח, ונקבעו בו ימי שוק וירידים. באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב בידי הקוזקים והשוודים, ובשנת 1701 פקדה אותו מגפה קטלנית. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל הכפר בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכלל בתחומי פולין הקונגרסאית. יהודים ישבו בטורובין מהמאה ה-16, ובשנים אלה הותר להם להקים בו בית כנסת. במהלך המאה ה-17 היו פעילים יהודי היישוב בוועד ארבע הארצות. בשנות ה-20 של המאה ה-19 הוקם בעיירה בית כנסת מאבן. במהלך המאה ה-19 גדל מספר היהודים בכפר, ובסוף אותה מאה נמנו בו 1,509 יהודים. צביון היישוב בשנים אלה היה חסידי, ובשנת 1904 התארגנה בו קבוצה ציונית ראשונה. ערב מלחמת העולם הראשונה נערכו פרעות נגד יהודי היישוב, ותקיפות אלה נשנו כאשר עברו במקום החיילים הרוסים. עם כניסת חיילי הצבא הכחול ליישוב, בסוף 1918, ערכו גם הם פרעות ביהודיו. פרעות אלה נשנו במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית שנתיים לאחר מכן. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-1,400 יהודים, רוב תושביו, והקהילה במקום השתקמה בסיוע ארגוני עזרה הדדית, הג'וינט ויוצאי הכפר בארצות הברית. בשנים אלה התקיימה ביישוב פעילות ציונית, ואף הוקם בסמוך לו קיבוץ הכשרה. כמו כן, פעלו ביישוב הבונד ואגודת ישראל, שהפעילה ביישוב בית ספר מרשת בית יעקב. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו ליישוב פליטים יהודים ממערב פולין. היישוב, שנכבש לזמן קצר בידי הגרמנים, נתפס לאחר מכן בידי הצבא האדום, אך הועבר לשליטה גרמנית בתחילת אוקטובר 1939, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב. עם התפנות הסובייטים מהכפר, ועוד טרם נכנסו אליו הגרמנים, נערכו פרעות ביהודיו. לאחר כניסת הגרמנים, נלקחו יהודי היישוב לעבודות כפייה, ובתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לכפר פליטים יהודים נוספים, אשר רבים מהם מתו ממגפה שפרצה ביישוב. יודנרט שמונה בכפר בהמשך נצטווה לספק לגרמנים עובדי כפייה, ובהם מאות עובדים למחנות עבודה, ולהעביר להם תשלומי כופר. ב-15 במאי 1942 הוציאו הגרמנים להורג 13 יהודים מהיישוב, באשמה שסייעו לעובדי הכפייה, וכן כ-50 יהודים נוספים, אשר הוכנסו לחדר, אליו נזרקו רימוני יד. ב-17 במאי 1942 פשטו על הכפר אנשי ס"ס וכוחות עזר אוקראיניים, ריכזו את כ-2,700 היהודים שנותרו בו, ושילחו אותם למחנה ההשמדה סוביבור. קבוצה קטנה של עובדי כפייה יהודים שעוד הושארה ביישוב שולחה ב-14 באוקטובר 1942 לגטו איזביצה, וממנו לבלז'ץ. מקהילת טורובין לא שרד איש את השואה. מדיה וקבצים בנושא טורובין בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת טורבין, בספריית העיר ניו יורק טורובין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "טורובין", באתר השטעטל הווירטואלי "טורובין", באתר JewishGen (באנגלית) טורבין (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
יום השחרור וההצלה

יום השחרור וההצלה מצוין מדי שנה בכ"ו באייר לציון ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. יום הניצחון לציון כניעתה של גרמניה מצוין במדינות המערב ב-8 במאי (יום הניצחון באירופה) ואילו בגוש המזרחי, ב-9 במאי, כ"יום הניצחון בחבר המדינות". גם בישראל הוא מצוין ב-9 במאי, בהגדרה "יום הניצחון על גרמניה הנאצית". בשנת ה'תשע"ד יזם גרמן (גבריאל) זכרייב, סגן-נשיא הקונגרס היהודי-רוסי את ציון יום הניצחון גם על פי התאריך העברי. היוזמה נתמכה על ידי ועידת רבני אירופה והרבנים הראשיים לישראל. יום השחרור וההצלה צוין לראשונה גם בתאריך העברי בשנת תשע"ד באירועים בכנסת, בכותל המערבי, במטה האומות המאוחדות שבניו יורק ובאירופה. באותה שנה החל פרויקט לחשיפת קבריהם של כרבע מיליון יהודים שנהרגו כחיילים בצבאות בעלות הברית והמחתרות. בה'תשע"ה, לרגל שבעים שנה לכניעת גרמניה הנאצית הוכנסו שלושה ספרי תורה לכנסת, לכותל המערבי ולביתו של הרב חיים קנייבסקי. טקסים נוספים לציון יום השחרור וההצלה נערכו בטולוז, במוסקבה ובירושלים. באותה שנה גם החל לימוד 6,250,000 משניות לזכר נרצחי השואה והחיילים היהודים שנהרגו בצבאות בעלות הברית והמחתרות במלחמת העולם השנייה. הלימוד התקיים לקראת חידון משניות עולמי שנערך ביום השחרור וההצלה של שנת ה'תשע"ו. ב-2018 אישרה הכנסת את "חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית". סרטונים בערוץ של יום השחרור וההצלה, באתר יוטיוב מנדי גרוזמן, חדש בלוח השנה שלכם: ”יום ההצלה מהשואה“, באתר nrg‏, 25 במאי 2014 תחילת כתיבת ספרי תורה לכבוד יום השחרור וההצלה Julie Wiener, Red Army vets promote 'Rescue Day of European Jewry', The Times of Israel, ‏26 במאי 2014 כתבות בדף הפייסבוק של ארגון סטמאגי קובי נחשוני, העולם מתגייס: היכן קבורים החיילים היהודים שלחמו בנאצים?, באתר ynet, 15 באפריל 2015 טקסי הכנסת ספרי התורה לרגל 70 שנים לניצחון על גרמניה הנאצית יאיר טוקר, ‏70 שנה לשחרור יהודי אירופה: ביצוע מרגש ל"קהילות הקודש" ו"אל מלא רחמים", באתר כיכר השבת, 13 במאי 2015 שלמה פיוטרקובסקי, "כשהרב הצבאי צעק 'אתם משוחררים' לא האמנו", באתר ערוץ 7, 18 במאי 2015 לזכר קורבנות מלחמת העולם ה-2: אלפי ילדים מהעולם ילמדו 6,250,000 משניות, באתר מעריב אונליין, 17 בספטמבר 2015 היסטוריית החקיקה של חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, התשע"ח-2018, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת ישראל תקבע יום לציון השחרור מהנאצים, באתר ערוץ 7, 7 במאי 2018 חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט ערך זה הוא קצרמר בנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורדאנוב

יורדאנוב (בפולנית: Jordanów) היא עיירה במחוז סוחה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדת נהר סקאווה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה. יורדאנוב נוסדה בשנת 1564, ובשנת 1581 הוענקו לה זכויות עיר. במאות ה-18 וה-19 נודעה העיירה בגידול הבקר והסוסים שבה, ובייצור כלי חרס ובדים. בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1918 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בתחילת המאה ה-20 הייתה העיירה למוקד נופש והבראה. בעיירה התקיימה קהילה יהודית מאורגנת מהמחצית השנייה של המאה ה-19, ובשנת 1869 הוקם בה בית ספר יהודי. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 238 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, אלו הסבו לה נזק רב, והחלו לבצע מעשי התעללות בכ-400 היהודים ששהו במקום, תוך לקיחתם לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי היישוב שבתיהם נהרסו ברובע צפוף בעיירה, שם סבלו מרעב, והם נצטוו לענוד סרט זרוע. בהמשך הגיעו לעיירה פליטים יהודים מצפון מערב פולין, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. לאחר פרוץ מבצע ברברוסה רצחו הגרמנים מספר משפחות יהודיות מהעיירה, ובאוגוסט 1942 הוטל על הקהילה לשלם סכום כופר גבוה ביותר. במועד מסירת הכסף, רצחו הגרמנים את כל המשפחות היהודית בכפרים שבסביבת יורדאנוב. ב-29 באוגוסט 1942 פשטו על יורדאנוב שוטרים גרמנים ופולנים, וריכזו בכוח את היהודים שנותרו בעיירה בכיכר השוק בה, תוך רצח מספר יהודים בשעת האקציה. בכיכר נערכה ביהודי העיירה סלקציה, וכ-70 קשישים, ילדים ואמהות לפעוטות נרצחו בפרבר של העיירה. למעלה מ-400 היהודים שעוד נותרו בעיירה גורשו לאחר מכן למאקוב פודהלנסקי, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. כמה עשרות יהודים שנמלטו מהעיירה בשעת האקציה ליערות הסביבה נרצחו בהמשך בידי הגרמנים והפולנים, לאחר שאותרו במהלך מצוד ממושך שנערך אחריהם. מדיה וקבצים בנושא יורדאנוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יורדאנוב יורדאנוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "יורדאנוב", באתר השטעטל הווירטואלי
גלוסקא

גלוסקא הוא שם משפחה יהודי שמקורו בארמית. גלוסקה היא ככר לחם העשויה מקמח סולת. האם התכוונתם ל... אופירה גלוסקא – זמרת ישראלית איתי גלוסקא – זמר ישראלי וסולן להקת הדורבנים זכריה גלוסקא – חבר הכנסת הראשונה מטעם התאחדות התימנים בישראל עמי גלוסקא – חוקר ומרצה ישראלי בתחום ההיסטוריה הצבאית/מדינית של ישראל
מפלגת הקוטב

מפלגת הקוטב. (בגרינלנדית: Issittup Partiia) הייתה מפלגה לאומית ושמרנית גרינלנדית, בראשות ניקולאי היינריך. המפלגה זכתה במושב אחד בבחירות 1987, ושמרה על כוחה בבחירות 1991. עם זאת, היא קיבלה רק 90 קולות בבחירות 1995, ואיבדה את מושבה בפרלמנט. ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא גרינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון באלני

ג'ון באלני (באנגלית: John Balleny (מת ב-1857) היה רב חובל אנגלי של מפרשית לצייד לווייתנים, ה"אלייזה סקוט". באלני הוביל שיוט חקר לאנטארקטיקה בשביל חברת "סמיואל אנדרבי ובניו" לצייד לווייתנים, בשנת 1839-1838. במהלך המשלחת הזאת, הפליג יחד עם תומאס פרימן וה"סברינה", אל תוך האוקיינוס הדרומי לאורך פרוזדור של קו אורך, שהתרכז בקו של 175° מזרח, דרומית לניו זילנד. קבוצתו של באלני תיעדה ביומן הספינה פתח חלקי בקרח הדחוס המקיף את היבשת הדרומית, גילתה את איי באלני בפברואר 1839, וצפתה בחטף את אנטארקטיקה עצמה ב-'58 64° דרום, '08 121° מזרח. קטע זה של אדמה מכוסה קרח נקרא כיום חוף סברינה. פרוזדור באלני באוקיינוס הדרום שימש בשנים הבאות חוקרים כמו רוברט פאלקון סקוט, ארנסט שקלטון, רואלד אמונדסן וריצ'רד בירד, משמש כיום כלי שיט המחדשים את האספקה לתחנת מקמרדו ובסיסים מדעיים נוספים השוכנים באזור ים רוס וסביבתו באנטארקטיקה. summary of Balleny's roll תמצית רשימותיו של באלני Alan Gurney, W. W. Norton 1997, p.258 "Below the Convergence Garney, pp. 267-270
תזת צ'רץ'-טיורינג

תזת צ'רץ'-טיורינג היא סברה בסיסית במדעי המחשב, אשר הוצעה על ידי אלן טיורינג ואלונזו צ'רץ' באמצע שנות השלושים של המאה העשרים, ולפיה חישוב הנעשה במודל חישובי סביר, ניתן גם לביצוע במכונת טיורינג. הניסוח המקורי של התזה גורס כי כל פונקציה הניתנת לחישוב (במובן טבעי אך לא מוגדר היטב מתמטית), ניתנת לחישוב גם על ידי מכונת טיורינג. "תזת צ'רץ'-טיורינג החזקה" גורסת כי כל פונקציה הניתנת לחישוב במודל חישובי סביר (במובן שאינו מוגדר בצורה מתמטית מדויקת) ניתנת לחישוב גם על ידי מכונת טיורינג הסתברותית ותוך שימוש במשאבים דומים (עד כדי פונקציה פולינומית). "תזת צ'רץ'-טיורינג הפיזיקלית" גורסת כי כל פונקציה אשר ניתנת לחישוב על ידי מערכת פיזיקלית, ניתנת לחישוב גם על ידי מכונת טיורינג הסתברותית. כיום קיים ספק לגבי הגרסה החזקה של התזה, בעקבות התאוריה של חישוב קוונטי והאפשרות העקרונית לממשה פיזיקלית. לפיכך הוצעו גרסאות קוונטיות של התזה, בהן מכונת טיורינג (הקלאסית) מוחלפת במכונת טיורינג קוונטית. כאמור, תזת צ'רץ' טיורינג היא סברה ולא משפט דבר העשוי להקשות על קבלתה. למעשה, התזה טוענת כי המושג "חישוב" הוא בעל משמעות אוניברסלית. למעשה, מאחר שהמתמטיקה מתעסקת בהגדרות פורמליות, ואין לנו הגדרה פורמלית אחרת לחישוב, תזת צ'רץ'-טיורינג היא ההגדרה הפורמלית של חישוב. ניתן להשתכנע בנכונות התזה עקב הנימוקים הבאים: המודל של מכונת טיורינג הוא מודל פשוט, אך ניתן להראות שמודלים רבים (מכונת טיורינג עם סרטים מרובים, מכונת טיורינג לא דטרמיניסטית, ווריאציות רבות אחרות) - פעולת כולן ניתנת לביצוע על ידי מכונת טיורינג רגילה. כלומר, שינויים רבים במכונת טיורינג אינם מגדילים את יכולת החישוב שלה. מתמטיקאים הוכיחו שקילות בין מודלים שונים של חישוב: בין תחשיב למדא של צ'רץ' לבין מכונת טיורינג ועוד. הוכח שניתן לחשב על ידי מכונות טיורינג כל דבר שניתן לחישוב על ידי תוכנה שמשתמשת ביכולות הבסיסיות של אסמבלי (שפת סף ששפות התכנות המודרניות מתורגמות אל אחד מהסוגים שלה) ושל שפות התכנות המודרניות. לדוגמה: מכונת טיורינג יכולה לגשת לתאים בזיכרון לפי מספר ששמור במקום מסוים בזיכרון (הדומה לשימוש במצביעים בשפות התכנות). לבצע חישובים בסיסיים, לקבוע את הפעולה או רצף הפעולות שיבוצעו ע"פ תנאי (מה ששקול לפקודת קפיצה וקפיצה מותנית באסמבלי וללולאות ומשפטי תנאי בשפות תכנות עיליות), וכן לעצור את פעולתה ולקרוא למכונת טיורינג אחרת שתפעל במקומה (באופן דומה, גם תוכנה בשפת C ושפות אחרות יכולה לקרוא לפונקציית עזר ובפרט הן יכולות לקרוא לעצמן עם קלט אחר או אפילו אותו קלט, מה ששקול ללולאה אינסופית). עד היום לא הוצג כל מכשיר או מכונת חישוב שמסוגל לחשב פונקציה שאינה ניתנת לחישוב על ידי מכונת טיורינג. הטענה נכונה לגבי מכונות פיזיות שנבנו או שקיימות וכן עבור מכונות תאורטיות. כלומר כל מה שניתן לחשב - ניתן להסתפק במודל הפשוט של מכונת טיורינג כדי לחשב אותו. כמו כן, ישנן פונקציות רבות שאינן ניתנות לחישוב על ידי מכונת טיורינג, אך הן אינן ניתנות לחישוב על ידי אף מכונה אחרת הידועה לנו. כלומר, כל מה שלא ניתן לחשב עם המודל הפשוט של מכונת טיורינג - לא ניתן לחשב גם באף מודל מורכב ומתוחכם יותר הידוע לנו. תזת צ'רץ'-טיורינג, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טופוריב

טופוריב (באוקראינית: Топорів; בפולנית: Toporów) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טופוריב נוסד כעיר פרטית בבעלות אצולה בשנת 1603. במאה ה-19 גדל היישוב, אך בסוף אותה מאה ובתחילת המאה ה-20 פקדו אותו מספר שריפות הרסניות. כמו כן, ניזוק היישוב קשות בעת כיבושו בידי הרוסים בתחילת מלחמת העולם הראשונה. במאה ה-19 ובמאה ה-20 נודע היישוב בשל תעשיית ייצור כלי החרס שבו. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. יהודים ישבו ביישוב מהיווסדו, והותר להם לבנות בו בית כנסת, הגם שזה חולל במהלך פרעות בשנת 1635. במהלך פרעות ת"ח ות"ט ניצלו יהודי היישוב מיד הקוזקים, כיוון שגייסות המלך ישבו בו. עד סוף המאה ה-18 היו כפופים יהודי היישוב לקהילת ברודי הסמוכה, ומהמאה ה-19 היו לקהילה עצמאית, שרוב אנשיה חסידים. בשנות ה-80 של המאה ה-19 הגיע מספר יהודי היישוב לשיא, אך בעקבות האסונות שפקדו את היישוב בשנים שלאחר מכן, היגרו ממנו רבים מיהודיו, ובתחילת המאה ה-20 נמנו במקום כ-1,400 יהודים. בין מלחמות העולם נותרו בכפר קרוב ל-700 יהודים, והתקיימה בו פעילות ציונית. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-24 ביולי 1941, יומיים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים ליישוב, ובו ביום התעללו במספר מבכירי הקהילה המקומית, ובהם רב הקהילה רבי משולם זלמן יוסף זילברפרב (חתנו של רבי אהרן מקוידנוב), במבנה בית הכנסת הגדול בו, בסיוע אוקראינים מקומיים. כעבור יומיים ערכו האוקראינים המקומיים, באישור הגרמנים, טבח ביהודי היישוב, בו רצחו כ-180 יהודים בבור שנצטוו לכרות. יודנרט שמונה ביישוב בהמשך נצטווה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים, שחלקן בוצעו במחנות עבודה באזור טרנופול. במרץ 1942 שולחו כ-90 מיהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ. בספטמבר 1942 שולחו לבלז'ץ בין 120 ל-200 יהודים נוספים מהכפר. בנובמבר 1942 שולחו אחרוני יהודי היישוב לגטו ברודי. בפברואר 1943 שולחו כ-110 יהודים שאותרו בסביבת הכפר לבלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא טופוריב בוויקישיתוף טופורוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "טופוריב", באתר השטעטל הווירטואלי "טופוריב", באתר JewishGen (באנגלית) טופוריב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
עונת 1910 בסדרה השוודית

עונת 1910 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל הראשונה בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנת 1910. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות. המשחק בין ויקינגרנה ווסטמנלנד-נרקה מעולם לא שוחק. המנצחת הייתה ארגריטה, שזכתה בסדרה לאחר 14 מחזורים (7 בית ו-7 חוץ). ארגריטה, כמו גם כל שאר המנצחות של הסדרה השוודית וליגת העל השוודית עד עונת 1930–1931 לא נחשבות כחלק מ"אלופות שוודיה", כיוון שהמושג "אלופת שוודיה" (svenska mästare) היה שמור למנצחת במפעל טורניר גביע שוודיה (1896-1925). על כן, המנצחת ארגריטה לא מוכרת כ"אלופת שוודיה" אלא כ"זוכת הסדרה" (Seriemästare). המשחק הראשון של העונה, שהיה גם המשחק הראשון אי-פעם במסגרת ליגה מקצוענית בשוודיה התקיים ב-24 בספטמבר 1910 כאשר ארגריטה ניצחה את ויקינגרנה באצטדיונה הביתי ולהאלה שבגטבורג בתוצאה 13-0. הקבוצות   אסקילטונה גטבורג גטבורג FF נורשפין וסטמנלנד-נרקה ויקינגרנה ארגריטה AIK סולנה טבלאות הליגה ומעט הסבר (באנגלית) http://svenskfotboll.se/allsvenskan/historik/ רק המנצחת בטורניר גביע שוודיה מוכרת כאלופת שוודיה, אתר התאחדות הכדורגל השוודית. (בשוודית) מידע על הסדרה השוודית (בשוודית) המשחק בין ויקינגרנה ווסטמנלנד-נרקה מעולם לא שוחק, אלא נחשב כשוויון 0-0 ונקודה אחת חולקה לכל קבוצה. שלושה משחקים נקבעו בניצחון טכני: גטבורג נגד ויקינגרנה, וסטמנלנד-נרקה נגד גטבורג וא.י.ק סולנה נגד אסקילטונה. משחקים אלו נחשבים כשוויון 0-0, אבל קבוצות הבית זכו עבורם בשתי נקודות.
דמוקרטים (גרינלנד)

הדמוקרטים (בגרינלנדית: Demokraatit; בדנית: Demokrater) היא מפלגה ליברלית יוניוניסטית (תומכת באיחוד של גרינלנד ודנמרק) גרינלנדית. המפלגה הוקמה בשנת 2002 וזכתה בחמישה מושבים בבחירות באותה השנה. זה הגדיל את מקום מושבה לשבעה בבחירות 2005, אך הוצאה מהשלטון על ידי מה שמכונה "קואליציית הזוהר הצפוני" של סיומוט, אינואיט אטקטיגיט ואטסוט. מספר המושבים בה ירד לארבעה מושבים בבחירות 2009; עם זאת, היא נכנסה לקואליציה ממשלתית עם אינואיט אטקטיגיט ועמותת המועמדים, והוציאה את סיומוט השולט לשעבר מהשלטון לראשונה בתולדותיה. בבחירות 2013 המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, אך זכתה בשני מנדטים נוספים בבחירות 2014. ובבחירות 2018 המפלגה קיבלה שני מושבים נוספים וכעת יש לה שישה מושבים בפרלמנט של גרינלנד. אתר האינטרנט הרשמי של דמוקרטים (בדנית) אתר האינטרנט הרשמי של דמוקרטים (בגרינלנדית) דמוקרטים, ברשת החברתית פייסבוק דמוקרטים, ברשת החברתית אינסטגרם דמוקרטים, ברשת החברתית טיקטוק דמוקרטים, ברשת החברתית LinkedIn דמוקרטים, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא גרינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טלחאני

טלחאני (בבלארוסית: Целяханы, צייליאחאני; בפולנית: Telechany; ביידיש: טעלעכאן) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טלחאני נוסדה במאה ה-15, ועד המאה ה-18 הייתה בבעלות מספר משפחות אצולה פולניות. במאה ה-18 הוקם בעיירה מפעל לייצור כלי חרסינה. מעגן שהוקם ביישוב בתחילת המאה ה-19, בתעלת מים אשר חיברה בין הנהרות יאסולדה ושצ'רה, הביא לפיתוחו הכלכלי. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. יהודים ישבו בעיירה מתחילת המאה ה-18, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי. בשנים הראשונות של המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,508 יהודים, והחלו לפעול בה חוגים ציוניים. בתחילת מלחמת העולם הראשונה, בערב יום כיפור תרע"ו, הוציאו השלטונות הרוסיים צו גירוש ליהודי העיירה, ולאחר הגירוש, בתיהם הועלו באש. בשנת 1917 שבו חלק מיהודי העיירה לבתיהם ביישוב, ואלו היו נתונים לתקיפות ולהתעללויות מצד החיילים הפולנים שהגיעו למקום. בין מלחמות העולם השתקמה במעט הקהילה היהודית בעיירה, בסיוע הג'וינט, ובתחילת שנות השלושים נפתח במקום בית ספר של רשת החינוך "חורב". עד פרוץ מלחמת העולם השנייה עלו כ-80 משפחות מהיישוב לארץ ישראל. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבושה בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בשנים אלה נמנו ביישוב 463 יהודים, רוב תושביו. ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ויהודים רבים שניסו להימלט ממנה, נאלצו לשוב אליה בשל הדרכים המשובשות. במהלך כחודש ימים שבהם טרם כונן שלטון בעיירה, ערכו מדי ערב איכרי הסביבה פרעות ומעשי שוד ביהודי היישוב. ב-5 באוגוסט 1941 הגיעו לעיירה אנשי ס"ס, ולמחרת ריכזו את הגברים היהודים בה, התעללו בהם, ולבסוף רצחו אותם בבורות ירי. למחרת, 7 באוגוסט 1941, נרצחו בבורות גם הנשים והילדים היהודים מהעיירה. מספר יהודים מהעיירה שהצליחו להסתתר בשעת האקציה הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה. מדיה וקבצים בנושא טלחאני בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת טעלעכאן, בספריית העיר ניו יורק טלחן באתר מרכז מורשת יהדות פולין "טלחאני", באתר השטעטל הווירטואלי "טלחאני", באתר JewishGen (באנגלית)