laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבי אריה טברסקי

רבי צבי אריה טברסקי (תר"נ, 1890 - י"ח באב תשכ"ח, 12 באוגוסט 1968) היה האדמו"ר מזלטיפולי ובהמשך גם האדמו"ר מצ'ורטקוב בתל אביב. נולד לרבי מרדכי יוסף, האדמו"ר מזלטיפולי, נכדו של רבי יוחנן טברסקי, מקים חסידות רחמסטריווקה. נישא בצעירותו לחוה בתו של רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב. החתונה התקיימה בצ'ורטקוב ורוב אדמו"רי בית רוז'ין הגיעו עם חסידיהם. חותנו כיבדו והעריכו מאוד. עבר לווינה בזמן מלחמת העולם הראשונה יחד עם חמיו. לאחר פטירת אביו בשנת תרפ"ט (1929) רצו חלק מחסידיו להכתירו לממלא מקומו אך סירב. גם לאחר פטירת חותנו בשנת תרצ"ד (1933) רצו חלק מחסידיו להכתירו ושוב סירב. בשנת תרצ"ח (1938) נשלח לדכאו יחד עם גיסו רבי נחום מרדכי מצ'ורטקוב. חסידי צ'ורטקוב הצליחו להוציאו משם ורבי צבי אריה עלה לארץ ישראל דרך פולין והתגורר ברחוב מרכז בעלי מלאכה בתל אביב. בתל אביב החל להתנהג באדמו"רות, ואף שהיה פשטן בהליכותיו היה עורך שולחנות בדרכם של אדמו"רי רוז'ין. בהוראת חמיו הוציא ספרים להפריך את ספרי גיסו, רבי מנחם נחום פרידמן מאיצקאן. בשנת תרצ"ג הוציא את ספרו "הטוב והתכלית" על תכלית האדם והדרך הטובה. בשנת ת"ש הוציא את ספרו "אמונה ודעת" בו מבאר את דרך השגת האמונה על פי השכל. ספריו זכו להערצת רבי משה פרידמן, האדמו"ר מבויאן קראקא. רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש, האדמו"ר מאמשינוב התבטא: "תל אביב לא יודעת להעריך מה יש בתוכה". בשנת תשי"ז (1957) לאחר פטירת אחיינו רבי שלמה, התמנה על ידי חסידי צ'ורטקוב לכהן כאדמו"רם. נפטר בשנת תשכ"ח ונקבר בהר הזיתים. השאיר בת יחידה, מלכה, שנישאה לרב פנחס ביברפלד (אנ'), רב במינכן ובנו של רבי חיים רב בברלין. בנם, הרב חיים מיכאל, מכהן כאדמו"ר מזלטיפולי-צ'ורטקוב בשכונת טוטנהאם לונדון. מאיר הלחמי, תולדות החסידות בארץ ישראל, חלק א', בית רוז'ין. אלפסי כותב שעלה בשנת תרפ"ט (1929). ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הקברות של הקונגרס

בית הקברות של הקונגרס (באנגלית: Congressional Cemetery) הוא בית קברות היסטורי בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. הוא נפתח בשנת 1807 ונקברו בו רבים מחברי הקונגרס של ארצות הברית, אישים בכירים מזרועות הממשל האחרות של ארצות הברית וכן רבים ממתכנניה ובוניה של וושינגטון בראשית המאה ה-19. למרות שמו הוא איננו בית קברות רשמי של הקונגרס ואיננו נמצא בבעלותו. בית הקברות הוקם בחלקה הדרום-מזרחי של וושינגטון, ליד גדת נהר אנקוסטיה. הוא הוקם על ידי אנשים פרטיים, אשר העבירו בהמשך את הבעלות בו לידי כנסיית הצלוב (Christ Church) האפיסקופלית בוושינגטון, שנתנה לו תחילה את השם בית הקברות של קהילת וושינגטון. שטחו המקורי היה קטן בהרבה מזה הנוכחי (כ-145 דונם) והוא הורחב מספר פעמים, לאחרונה ב-1869. בבית הקברות הוקמו מצבות זיכרון (Cenotaphs) בעיצוב ייחודי לזכר חברי הקונגרס שנפטרו בשנים 1833-1870 בעת שהיה מכונס לישיבות, אך נקברו במקומות אחרים. הן מכונות מצבות לטרוב על שם המתכנן שלהן, האדריכל הנאו-קלאסי בנג'מין לטרוב (Benjamin Latrobe). בית הקברות מנוהל, מתוחזק ומשומר כיום על ידי האגודה לשימור בית הקברות ההיסטורי של הקונגרס (APHCC), המסתייעת בעבודתם של כ-500 מתנדבים מדי שנה. חלק נכבד מתקציב התחזוקה של בית הקברות מתקבל ממכירת היתרים להולכת כלבים בשטחו (בכפוף לתקנון). ב-1969 נרשם בית הקברות במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places) וב-2011 הוכרז כאתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark). בצמוד לבית הקברות ממוקם בית הסוהר של מחוז קולומביה. בבית הקברות נמצאים כ-55 אלף קברים. נקברו בו 19 סנאטורים ו-71 חברי בית הנבחרים של ארצות הברית, סגן נשיא, שופט של בית המשפט העליון, שישה משרי ממשלת ארצות הברית, בוני בניינים ומתכננים של וושינגטון, אחדים מראשי העירייה שלה ומאות מוותיקי מלחמת האזרחים ומכל מלחמותיה של ארצות הברית. בין האישים שנקברו בבית הקברות נמנים: אלברידג' גרי – סגן נשיא ארצות הברית (תחת הנשיא ג'יימס מדיסון) ומן החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית (1744-1814) ג'ייקוב בראון – גנרל מפקד של צבא ארצות הברית וגיבור מלחמת 1812 ‏(1775-1828) ג'ון פורסית' – מזכיר המדינה של ארצות הברית (1780-1841) פיליפ פנדלטון ברבור – חבר בית הנבחרים ושופט בית המשפט העליון של ארצות הברית (1783-1841) אבל אפשור – מזכיר המדינה של ארצות הברית (1790-1844) רוברט מילס – אדריכל, מתכנן אנדרטת וושינגטון (1781-1855) מת'יו בריידי – צלם עיתונות נודע ממלחמת האזרחים (1822-1896) בלווה אן לוקווד – עורכת דין, האשה הראשונה שטענה בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית (1830-1917) ג'ון פיליפ סוזה – מלחין ומנצח, "מלך המארשים הצבאיים" (1854-1932) אדית רוג'רס – חברת בית הנבחרים של ארצות הברית, מהנשים הראשונות שנבחרו לכהן בקונגרס (1881-1960) ג'יי אדגר הובר – המנהל הראשון של ה-FBI ‏ (1895-1972) טום לנטוס – חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ניצול שואה (1928-2008) שלושה מנשיאי ארצות הברית נקברו בבית הקברות בקבורה ארעית: ג'ון קווינסי אדמס – הנשיא הששי ויליאם הנרי הריסון – הנשיא התשיעי זאכרי טיילור – הנשיא השנים עשר. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות של הקונגרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות של הקונגרס (באנגלית) בית הקברות של הקונגרס, ברשת החברתית פייסבוק בית הקברות של הקונגרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בית הקברות של הקונגרס, ברשת החברתית אינסטגרם בית הקברות של הקונגרס, הבלוג הרשמי אתר בית הקברות
מקור שלישוני

מקורות שלישוניים הם מקורות מידע המספקים סקירה של נושאים שונים על ידי איסוף, שילוב ותימצות של מידע שנאסף ממקורות ראשוניים או מקורות משניים, או משניהם. דוגמאות בולטות למקורות שלישוניים: אנציקלופדיות אלמנכים ספרי הדרכה מדריכים למשתמש מקור ראשוני מקור משני מחקר היסטוריוגרפיה מקור היסטורי מדיה וקבצים בנושא מקור שלישוני בוויקישיתוף מקורות ראשוניים, שניוניים ושלישוניים, אתר אוניברסיטת ג'יימס קוק, אוסטרליה University of Maryland Libraries (2001) "Primary, Secondary and Tertiary Sources" Glossary, Using Information Resources Primary, Secondary & Tertiary Sources - James Cook University
יאצק ושולה

יאצק ושולה (בפולנית: Jacek Roman Wszoła; נולד ב-30 בדצמבר 1956) הוא אתלט עבר פולני. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לגובה. ושולה נולד בוורשה. באולימפיאדת מונטריאול (1976) תוך כדי גשם עז, זכה ושולה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר, לפני גרג ג'וי מקנדה (2.23 מטר) ושיאן העולם דווייט סטונס מארצות הברית (2.21 מטר). באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1977 זכה ושולה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.22 מטר. בתחרות שנערכה באבשטדט, מערב גרמניה ב-25 במאי 1980 קבע ושולה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 2.35 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאו בין השנתיים של ולדימיר ישצ'נקו מברית המועצות. שיא זה החזיק מעמד חודשיים ושבוע עד אולימפיאדת מוסקבה (1980). במשחקים האולימפיים עצמם, הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2.31 מטר, אחרי גרד וסיג ששיפר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 2.36 מטר ולפני ירג פריימות (2.31 מטר), שניהם ממזרח גרמניה ולא הצליח להגן עת תוארו. באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 סיים ושולה במקום 13 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.23 מטר. אצטדיון פתוח קפיצה לגובה: 2.35 מטר (1980) מדיה וקבצים בנושא יאצק ושולה בוויקישיתוף יאצק ושולה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יאצק ושולה, באתר olympedia.org יאצק ושולה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית יאצק ושולה, באתר Track and Field (גברים)
החברה להחזקת המקומות ההיסטוריים בארץ ישראל

החברה להחזקת המקומות ההיסטוריים בארץ-ישראל הייתה ניסיון ממוסד ראשון מסוגו לקניית אחיזה באתרים המסמלים את זיקתו הדתית, ההיסטורית והלאומית של העם היהודי לארץ אבותיו. החברה נוסדה בירושלים בפסח תרע"ב (אפריל 1912), ופעלה בחשאיות למעלה משנתיים (1914-1912). היוזמה להקמתה צמחה מקרב בני היישוב היהודי בארץ-ישראל, אך בעבודתה היו שותפים חברים מכל זרמי היהדות בתפוצות. במהלך פעילותה התבססה החברה על בעלי-הון ואנשי אקדמיה ותפקדה כמעין "מועדון חברים" ללא פרסום וגיוס כספים המוני. לאחר שלב ההתארגנות וניסוח תקנותיה, ערכו ראשי החברה תוכנית עבודה להגשמת יעדיה, וגיבשו רשימת אתרים-היסטוריים המיועדים לרכישה, שיקום ופיתוח. בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה נקטעה הפעילות ולא חודשה עוד לאחריה. דותן גורן, "החברה להחזקת המקומות ההיסטוריים בארץ-ישראל 1914-1912", עת־מול, 201 (אוקטובר 2008), עמ’ 15-11.
יגאל זקס

יגאל זקס (נולד ב-20 בספטמבר 1967 בישראל) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה, במאי ומחזאי ישראלי. שירת בצה"ל כקצין תותחנים. לאחר סיום שירותו הצבאי, למד בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי ברמת גן (1991-1994). שיחק במרבית התאטרונים הרפרטוארים בישראל : התיאטרון הקאמרי, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון הבימה, תיאטרון באר שבע, תיאטרון הספרייה, אנסמבל הרצליה, תיאטרון נוצר ובאנסמבל "קבוצת עבודה". שיחק בדרמות וסדרות טלוויזיה ביניהן : המזח, בת השוטר, איסט סייד, שנות הירח, "Der Tel Aviv Krimi", "החממה", "לגעת באושר", "כנפיים", "אנס הבושם", "101", "דשאים סגולים", "לתפוס את השמיים", "תיק סגור", "ישראל" "עכשיו או לעולם לא", "כתב פלילי", "השיר שלנו" ,"המשרד", ובסרטי הקולנוע "ברדחוב", "המזח", "הטבעת", "הגרעין הקשה" ו"נימפות בערפל". מחזהו "מאה" זכה בתחרות המחזאים הצעירים "משישה יוצא אחד" של התיאטרון הקאמרי בשיתוף קרן התרבות אמריקה-ישראל, והועלה בשנת 2007 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של אבישי מילשטיין בכיכובו של שלמה בר-שביט. מחזה אחר פרי עטו - " באהבה" השתתף בשנת 2011 במסגרת "קוראים בקפה" של תיאטרון הבימה. המחזה "דו"ח התקדמות", אותו כתב, על פי הסיפור "פרחים לאלג'רנון" מאת דניאל קיז, עלה ב-2016 בכהצגת יחיד בהשתתפותו, בהפקת "קבוצת עבודה", במסגרת פסטיבל ישראל/ מרכז הבמה. מחזהו "אידיאליזם" עלה בבימויו בתיאטרון תמונע בשנת 2016, בהפקת "קבוצת עבודה". משנת 2001 החל לביים הצגות תיאטרון כיוצר עצמאי, בבתי ספר למשחק, ובתיאטרונים שונים. ההצגה הראשונה אותה ביים בשנת 2001, הייתה הקומדיה "נימפות בערפל", על-פי מחזה אותו כתב אחיו, יורם זקס, שגם עובד בהמשך לקולנוע. בשנת 2012 יזם והקים את עמותת "קבוצת עבודה" במסגרתה ניהל את הקרן לפיתוח מחזאות ישראלית מיסודו של מפעל הפיס, וכיום משמש כבמאי ומנהל אמנותי באנסמבל התיאטרון "קבוצת עבודה". בשנת 2021 הפיק וביים עם נעם גיל כבמאי שותף, את סרט הקולנוע "ליידי עמר". בשנים 2023 - 2024 שיחק בתפקיד עורך דין סלונים בסדרת הדרמה בת השוטר נימפות בערפל, צוותא, 2001. מגנוליות מפלדה, הספרייה/ בית צבי, 2006. בודדה באפלה, הספרייה, 2007 הבאקכות, בית צבי, 2008. מעשיית חורף, בית צבי, 2008 פוטנציאל קומי, בית צבי, 2009. הוכחה, הספרייה, 2010. האב, בית צבי, 2011. החמור והשמנמונת מאת שרון אלכסנדר, "קבוצת עבודה", 2011. הא הא, בית צבי, 2012 . האספן, תיאטרון הספרייה, 2013. חתונת הדמים, בית צבי, 2013. בוץ, "קבוצת עבודה", 2013. רוקדים בלונסה, בית צבי, 2014. המתנחל מאת נעם גיל, "קבוצת עבודה", 2015. אידיאליזם מאת יגאל זקס, "קבוצת עבודה", 2016. כתר בראש, אנסמבל תיאטרון כפר סבא, 2017. חשש לאירוע מאת נעם גיל, "קבוצת עבודה", 2017. צעצועים מאת נעם גיל, "קבוצת עבודה" 2018 ליידי עמר מאת נעם גיל, "קבוצת עבודה" 2019 תלויים מאת מאיה ערד יסעור, "קבוצת עבודה" 2019 ג'ונגל בווילה מאת נעם גיל,"קבוצת עבודה", 2021 בקשתה האחרונה של רווקה מאת נעם גיל, הבימה, 2021. מלך השנוררים מאת נתי ברוקס ואלדד שרים, זוכה חג המחזמר, הבימה, 2021 וולקאם מאת נעם גיל,"קבוצת עבודה", 2022 לא סוף העולם מאת יגאל זקס,"קבוצת עבודה", 2023 יגאל זקס, ברשת החברתית פייסבוק יגאל זקס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יגאל זקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יגאל זקס, בארכיון הבימה אתר "קבוצת עבודה" (אורכב 23.08.2019 בארכיון Wayback Machine) יגאל זקס, באתר "מחזאי ישראל" [1], באתר "שירלי פוטרמן - סוכנות שחקנים" [2] באתר הבמה רינת גור, ספונטני, באתר ynet, 13 בפברואר 2002 יוצרים.ות מציאות, פסטיבל תמונע, 2020 טור אישי בטיים אאוט, 7 במרץ 2021 [ענת זכריה|אתר הבמה|וולקאם לעולמו של יגאל זקס, 28 ינואר 2023
גרד וסיג

גרד וסיג (בגרמנית: Gerd Wessig; נולד ב-16 ביולי 1959) הוא אתלט עבר ממזרח גרמניה. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לגובה. וסיג נולד בלובץ שבמחוז לודוויגסלוסט-פרכים שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה וסיג במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 2.36 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאו בן החודשיים ושבוע של יאצק ושולה מפולין שקבע תוצאה של 2.31 מטר ובן ארצו ירג פריימות (2.31 מטר). שיא עולם זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי ז'ו ג'יאנהואה מסין (2.37 מטר). לאחר המשחקים האולימפיים התחרה וסיג בקרב עשר ובתחרות שנערכה ב-23 במאי ב-1983 הוא קבע שיא אישי של 8015 נק' (7974 נק' לפי תיקון בשנת 1985). לאחר מכן, חזר להתחרות בקפיצה לגובה. בגביע אירופה באתלטיקה שנערך במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1985 זכה וסיג במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 סיים וסיג במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר. בשנים 1988 ו-1989 זכה וסיג באליפות מזרח גרמניה בקפיצה לגובה. בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בברצלונה, ספרד בשנת 1989 סיים וסיג במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.20 מטר. וסיג התחתן עם כריסטנה שימה, קופצת למרחק מצטיינת בעלת שיא אישי של 6.96 מטר (1984), שסיימה במקום שביעי באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982. בנם, דניאל וסיג, שחקן נבחרת הנוער של גרמניה בכדוריד. אצטדיון פתוח קפיצה לגובה: 2.36 מטר (1980) מדיה וקבצים בנושא גרד וסיג בוויקישיתוף גרד וסיג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי גרד וסיג, באתר olympedia.org גרד וסיג, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
מקור ראשוני

מקור ראשוני הוא מסמך מקור (כלומר, שלא נוצר על סמך מסמך אחר) או חפץ פיזי אשר נכתב או נוצר בתקופה הנחקרת ואשר מספק מידע ממקור ראשון, עדות ישירה, לאירוע מסוים. מקורות ראשוניים נבדלים ממקורות משניים אשר מכילים ניתוח, פרשנות ו/או שילוב מידע ממקורות ראשוניים. להלן דוגמאות לסוגים שונים של מקורות ראשוניים: מסמכי מקור: יומנים, נאומים, עדויות בכתב, מכתבים אישיים, ראיונות, הקלטות שמע, קטעי וידאו, תצלומים, אוטוביוגרפיות, תכתובת דואר אלקטרוני, פרוטוקולים, נתונים רשמיים יצירות: שירה, רומנים, מוזיקה, אמנות חפצים או שרידים ארכאולוגיים: כלי חרס, מטבעות, רהיטים, בגדים, מבנים מקור משני מקור שלישוני מחקר היסטוריוגרפיה מקור היסטורי מקורות ראשוניים, שניוניים ושלישוניים, אתר אוניברסיטת ג'יימס קוק, אוסטרליה
שרביט קסמים

האם התכוונתם ל... שרביט קסמים – מטה או שרביט המשמש קוסם או מכשף למתן אות ליצירת הקסם שרביט קסמים (מערכת יירוט) (מכונה כיום קלע דוד) - מערכת ליירוט טילים ורקטות המפותחת על ידי חברת "רפאל"
מטה קסם

מטה קסם, מטה קסמים או שרביט קסמים הוא שרביט המשמש קוסם, מכשף או פיה למתן אות להתרחשות הקסם שהוא עושה. שרביט קסמים משמש קוסם בעת מופע קסמים שהוא עורך, והוא מופיע פעמים רבות בסיפורי פנטזיה, בשימושם של הקוסמים, המכשפים והפיות המאכלסים סיפורים אלה. נהוג לחלק את המטות לשני סוגים: מטה קסם (staff) - מוט ארוך (בגובה אדם ומעלה), בדרך כלל עשוי מעץ עתיק או מתכת נדירה. שרביט קסמים (wand) - מוט קצר (באורך של כ-30 ס"מ). בספר שמות מסופר על תחרות מטות קסמים, (במילה מטה הכוונה מקל הליכה העוזר להליכה ברגל) בין משה ואהרן לבין חרטומי פרעה: ”וַיָּבֹא מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן אֶל פַּרְעֹה וַיַּעֲשׂוּ כֵן, כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה'; וַיַּשְׁלֵךְ אַהֲרֹן אֶת מַטֵּהוּ לִפְנֵי פַרְעֹה וְלִפְנֵי עֲבָדָיו, וַיְהִי לְתַנִּין. וַיִּקְרָא גַּם פַּרְעֹה לַחֲכָמִים וְלַמְכַשְּׁפִים; וַיַּעֲשׂוּ גַם הֵם חַרְטֻמֵּי מִצְרַיִם בְּלַהֲטֵיהֶם כֵּן. וַיַּשְׁלִיכוּ אִישׁ מַטֵּהוּ, וַיִּהְיוּ לְתַנִּינִם; וַיִּבְלַע מַטֵּה אַהֲרֹן אֶת מַטֹּתָם.” (ספר שמות, פרק ז', פסוק י') בסדרת ספרי שר הטבעות, הן גנדלף והן סארומן הם בעלי מטה קסם באמצעותו הם מבצעים את קסמיהם. כאשר גנדלף האפור הופך לגנדלף הלבן, מטה הקסם שלו הופך ממטה עץ פשוט למטה עץ לבן וחזק יותר. המטה של גנדלף משמש לו גם כמקל הליכה וכלי נשק בו הוא מכה באויביו. בסדרת ספרי נרניה, למכשפה בסיפור "האריה, המכשפה וארון הבגדים" יש מטה קסם, אשר באמצעותו היא, בין השאר, יוצרת רחת לוקום ומשקה שוקולד על מנת לפתות את אדמונד, וכן היא משתמשת במטה שלה על מנת להפוך יצורים חיים לפסלי אבן. בסדרת ספרי ארץ-ים, נערים הרוצים להתחנך כקוסמים נשלחים ללמוד בבית הספר הגבוה לאומנות הכישוף באי בצר למשך מספר שנים. החל משלב מסוים, החניכים הופכים לחרשי-כשפים, שם ניתנת הבחירה האם להמשיך ולהתעמק באומנויות הגבוהות או לסיים את לימודיו בטרם עת ולהפוך לחרש-כשפים, דהיינו קוסם שאינו נושא מטה. מי שמסיים את לימודיו באופן מלא, הופך לקוסם לכל דבר ועניין ומקבל מטה-קסמים בגובהו, מגולף מעץ, מידי הרב-מג של בצר בעצמו (ומכונה בהתאם קוסם או מכשף, בניגוד ל"חרש-הכשפים" שאינו נושא מטה). בסדרת ספרי הארי פוטר, שרביט קסם הוא הכלי החשוב ביותר, המשמש קוסם או מכשפה לתעל את כוחותיהם בצורה אפקטיבית. התוצאות הטובות ביותר מושגות כאשר השרביט "בוחר" את הקוסם. כאשר שני שרביטים עם אותה ליבת קסם משמשים בדו-קרב, הם לא יפעלו בצורה טובה ואחד מהשרביטים יגרום לשני להציג תיעוד של כל הכשפים שבוצעו דרכו. אם קוסם מנצח קוסם אחר בדו-קרב השרביט של הקוסם המנוצח יעביר את נאמנותו, ברוב המקרים, לקוסם המנצח. השיר "מקל קסמים" שכתבה אפרת פרץ והלחין נחום היימן ששם לדובר השיר יש מקל קסמים שבעזרתו הוא מורה לסביבתו לציית לפקודותיו. ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמיקס

רמיקס (באנגלית: Remix) הוא גרסה אלטרנטיבית לשיר המתבצעת באולפן הקלטות כדי להתאים לשיר סגנון חדש או לשפר את איכות הקול, לפעמים עם תוספת של מקצבים ואפקטים חדשים. הרמיקס מיועד, בדרך כלל, להשמעה על ידי תקליטן במועדונים. לעיתים מונח זה משמש גם כשינוי של מדיה או יצירה אחרת פרט לשירים (סרטים, ספרות וכדומה). התקליטן משתמש בערבוב של קול כדי לחבר הקלטה חלופית לשיר, הוספה או הפחתה של אלמנטים, שינוי איזון, דינמיקה, גובה הצליל, קצב, זמן השמעה, או כמעט כל היבט אחר של המרכיבים המוזיקליים השונים. השירים עוברים רמיקס בגלל מגוון רחב של סיבות: יצירת הזדמנות שנייה לשיר ברדיו ובמועדון, יצירת גרסת סטריאו או סראונד של השיר כאשר לא היה ניתן להפיק קודם לכן, שיפור איכותו של שיר ישן שההקלטה המקורית שלו אבדה או ניזוקה, התאמת השיר לסגנון מוזיקה מסוים או שינוי השיר למטרות אמנותיות. אין לבלבל רמיקסים עם עריכות, אשר בדרך כלל כרוכות בקיצור השיר המקורי למטרות שיווק או שידור. הבחנה נוספת היא בין רמיקס לגרסת כיסוי. שיר רמיקס משלב מחדש חלקים מהקלטות כדי ליצור גרסה שונה של השיר. לעומתו, גרסת הכיסוי היא הקלטה מחודשת של השיר, אשר הוקלט בעבר על ידי מישהו אחר. מאשאפ היא טכניקת רמיקס אשר משלב שני שירים באחד. המנגינה של שיר אחד משולבת לקולות של השיר השני. התוצאה היא שילוב של שני השירים. אחד הפרויקטים הישראלים הראשונים למיקסוס שיר ישראלי היה השיר "גלבי" של עפרה חזה בהפקת יזהר אשדות בשנת 1984. הרמיקס לא הצליח במידה המצופה בישראל, אך פרויקט מוזיקלי זה היה לאחד הפרויקטים הישראלים הכי מצליחים באירופה. נייטקור מדיה וקבצים בנושא רמיקס בוויקישיתוף בן שלו, אחרי שנים של הזנחה, הרמיקס מקבל מקום מרכזי בפופ המקומי, באתר הארץ, 8 במרץ 2018 קירבי פרגוסון, הכל הוא רמיקס, ‏13 בספטמבר 2010 (באנגלית) (ארכיון) wikihow, איך ליצור רמיקס (באנגלית) עפרה חזה עם הפנים ליצוא, באתר מעריב⁩, ‏6 נובמבר 1986
מדוכות עשן

מדוכות עשן הן אמצעי הגנה על גבי רכב קרבי משוריין המשגר רימוני עשן על מנת למסך את הכלי ולהקשות על הפגיעה בו, בין השאר על ידי שיבוש לייזר של טילי נ"ט. המדוכות באות בדרך כלל בקופסאות המחוברות לדפנות הכלי (אם מדובר בטנק, אז לדפנות הצריח) ומתופעלות באופן חשמלי מתוך הכלי. בניגוד למיסוך באמצעות המנוע, האפשרי בטנקי מערכה מודרניים, שלוקח זמן עד שיוצר עשן, המדוכות משגרות רימוני עשן היוצרים מיסוך עשן תוך פרק זמן של שניות בודדות ואפילו פחות. רוב מדוכות העשן בעולם מתבססות על מיסוך באמצעות זרחן לבן המתלקח במגע עם החמצן באוויר ויוצר במהירות עשן לבן. בישראל, התעשייה הצבאית וחיל החימוש פיתחו מערכת מדוכות עשן בשם "פטל", המאפשרת יצירת מסך עשן מיידי והפעלה בטוחה יותר. מסך עשן פצצת זרחן הסוואה מאמר ובו בין השאר מידע על פיתוח מערכות מיסוך עשן בצה"ל, באתר חיל החימוש ב' מאירצ'יק, ‏תמרון טנקים באמצעות מסך עשן, מערכות 101, יוני 1956 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבלול (סרט)

שבלול הוא סרט קולנוע משנת 1970 בכיכובם של חבורת לול, והאלבום שיצא בעקבותיו. הסרט בנוי כסיפור מסגרת, שבו מספר אריק איינשטיין לאשתו, אלונה איינשטיין, על תהליך הפקת אלבום תוך כדי קליעה לסל במגרש נטוש. בסרט אלמנט פסיכדלי מוביל החוזר ומופיע, של בובת בד בגודל אדם, אשר צבי שיסל מטלטל ממקום למקום ומכה אותה. בקטעים מסוימים הבובה מכה חזרה. בסוף הסרט הבובה רצה באזור רדינג. הסרט מכיל סדרה של מערכונים ושירים, שרבים מהם הפכו לנכסי צאן ברזל של התרבות הישראלית. בין הקטעים, שיחזור מלא של טקס גירושין, מערכון שבו אורי זהר מלמד את צבי שיסל קרטה ביידיש, שיחה פילוסופית בין שלום חנוך לאריק איינשטיין ועוד. בסרט מופיעים אריק איינשטיין, צבי שיסל, שלום חנוך, אורי זהר, ג'וזי כץ, זאב רווח, פופיק ארנון, ועוד כוכבים מהתקופה. הסרט צולם בשחור לבן. שבלול (אלבום) "שבלול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שבלול", באתר ספר הקולנוע הישראלי "שבלול", באתר אידיבי "שבלול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "שבלול" - הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים שבלול, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סיפורו של זמר להיטים, באתר ynet, 26 ביוני 2008 מאמר על האלבום משה בן-שאול, אריק איינשטיין והשבלולים שלו, מעריב, 4 באוקטובר 1970 זאב רב-נוף, לא בשר, לא דג, דבר, 13 באוקטובר 1970 דודי פטימר, ‏50 שנה ל"שבלול": בחזרה לרגעים הבלתי נשכחים של סרט הפולחן, באתר מעריב אונליין, 26 בספטמבר 2020
מארש רדצקי

מארש רדצקי (בגרמנית: Radetzky-Marsch) היא יצירה מוזיקלית של יוהאן שטראוס האב. היצירה כתובה בצורת שיר לכת (מארש), ונקראת על שם המצביא האוסטרי יוזף רדצקי פון רדץ, יליד בוהמיה שחי בין השנים (1766-1858). היות שהיצירה היא מארש, עליה להיות בעלת משקל מרובע. ואכן, היצירה כתובה במשקל של ארבעה רבעים. היא נכתבה בסולם דו מז'ור שאינו כולל סימני היתק קבועים (בדומה למקבילו המינורי לה) הקל לקריאה ולנגינה. שני מאפיינים אלו והרקע ההיסטורי הלאומי של היצירה הם שהפכו אותה לקליטה ואהובה בכל העולם. היצירה האהובה עובדה להרכבים, לפסנתרן בודד ואף לשש ידיים בפסנתר. כבר בחייו היה רדצקי לאגדה, בזכות אומץ לבו והעובדה שתיקן את רושם התבוסות שצבא אוסטריה ספג מידי נפוליאון. יוהאן שטראוס האב הנציח את ניצחונו של רדצקי בקוסטוצה על המורדים מפיימונטה. מארש זה הוא מנגינה פופולרית ואהובה בכל העולם. תזמורות סימפוניות מנגנות אותו לעיתים קרובות כהדרנים – והקהל המתלהב מצטרף במחיאות קצביות למנגינה. מנצחים רבים אף נוהגים להסתובב לקהל ולנצח על מחיאות הכפיים כמו בקונצרט השנה החדשה בווינה. היצירה נפתחת בקדמה שערכה זהה לרבע (המורכב משתי שמיניות). הנושא מאופיין ברצף שמיניות לגטו המסתיימות ברבע המודגש בסטקטו. מדיה וקבצים בנושא מארש רדצקי בוויקישיתוף מארש רדצקי בביצוע התזמורת הפילהרמונית של וינה בניצוחו של דניאל בארנבוים, קונצרט השנה החדשה בווינה, 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטריה ובנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמאי מכריע

שמאי מכריע הוא שמאי מקרקעין שהתמנה על ידי שר המשפטים לכהן בתפקיד מעין שיפוטי של הכרעה בסכסוכים שומתיים ואשר חלים עליו מגבלות עיסוק חמורות בדומה לשופט. פעילותם של השמאים המכריעים הוסדרה ביוזמת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד שרית דנה, לנוכח קשיים בהתנהלות הערעורים על גובה היטל ההשבחה וחשש לניגודי עניינים של העוסקים בקביעת גובהו. ההסדרה נעשתה בתיקון 84 לחוק התכנון והבניה שנכנס לתוקפו ב-1 במאי 2009. מטרת החיקוק הייתה יצירת מנגנון יעיל להכרעה בסכסוכים שומתיים על ידי בעלי מקצוע בעלי ניסיון ורקע מתאים, שאין בו חשש לניגודי עניינים, המתנהל בפרקי זמן קצרים (ביחס להכרעות בסכסוכים דומים) ושהתנהלותו שקופה. על אף החשש הרב שנלווה להקמת המנגנון, נמצא כי המנגנון יעיל ומספק לציבור שירות מקצועי בטווחי זמן ראויים. השמאים המכריעים מחליטים בסוגי הסכסוכים הבאים: ערעור בדבר גובה היטל השבחה תביעת פיצויים לירידת ערך מקרקעין לפי סעיף 197 לחוק התכנון והבניה חבר בהרכב אשר פוסק בערעור נוסף ("השגה שנייה") על שומות שנערכו מטעם מינהל מקרקעי ישראל חבר בהרכב אשר פוסק בערעור על פיצויי הפקעה שמציעה המדינה לשלם לנפקעים ייעוץ לוועדת ערר שליד הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה (שמאי מייעץ) בקשה לחוות דעת שנתבקשה על ידי בית המשפט בכפוף לאישור שר המשפטים טיפול בתיקים אחרים שאישר שר המשפטים ניתוב הבקשות להכרעה שומתית מופנים על ידי הציבור אל מועצת שמאי המקרקעין שבמשרד המשפטים וזו משמשת מעין מזכירות בית דין אשר פותחת את התיקים ומנתבת אותם לשמאים המכריעים השונים, מווסתת את העבודה ומטפלת בבעיות אדמיניסטרטיביות ומשפטיות שוטפות. לאחר שמועבר תיק לשמאי המכריע מתנהל הליך שנקבע בתקנות סדרי הדין בפרקי זמן מרביים קבועים. על פי התקנות פרוטוקולי הדיונים נמסרים לצדדים וההחלטות מתפרסמות באתר משרד המשפטים ובמאגרים משפטיים אלקטרוניים כגון נבו. השמאים המכריעים מנועים במהלך כל תקופת כהונתם מלעסוק בעיסוקים אחרים בדומה לשופטים אלא בנסיבות מיוחדות ובאישור מראש של שר המשפטים (למשל הרצאות באקדמיה או פעילות התנדבותית). השמאים המכריעים נבחרים בהליך איתור מיוחד על ידי "ועדה מייעצת לשר" שבה שמונה חברים חלקם עובדי מדינה וחלקם נציגי ציבור. תקופת כהונתם של שמאים מוגבלת ל-10 שנים או עד לגיל 70 המוקדם בהם. שכר השמאי המכריע משולם על ידי הצדדים המתדיינים בפניו. גובה השכר נגזר מגובה התביעה הכספית וקבוע בתקנות באופן שבו אין לשמאי המכריע אפשרות להשפיע על גובה שכרו. שיעור השכר המרבי הוא 3% בתביעות שהיקפן הכספי קטן והולך ופוחת עד מתחת ל-1% בתביעות בהיקף כספי גדול. שיעור השכר נקבע במטרה להביא להשתכרות של שופט בבית המשפט המחוזי.[דרוש מקור] מנגנון השמאי המכריע הוא מנגנון מעין שיפוטי אשר התנהלותו שונה מהתנהלות מערכת בתי המשפט ומכאן ייחודיותו: ההכרעות ניתנות על ידי בעלי מקצוע שנבחרו כבעלי כישורים וניסיון רב. שכרם של השמאים המכריעים משולם על ידי הצדדים כשיעור מגובה התביעה הכספית שנקבע בתקנות. לשמאי המכריע אין אפשרות להשפיע על שכרו. השמאים המכריעים מחויבים על פי התקנות להכריע בסכסוך המובא בפניהם בפרקי זמן הקבועים בחוק שנחשבים לקצרים מאוד ביחס לנהוג כיום במערכת בתי המשפט בישראל. תקנות התכנון והבניה (סדרי הדיון פני שמאי מכריע ושמאי מייעץ) התשס"ח- 2008 ההחלטות שמאים מכריעים באתר משרד המשפטים רשימת שמאים מכריעים מכהנים באתר משרד המשפטים רון פז, ‏המציאות הכריעה: שנה לעבודת השמאי המכריע מסתיימת יפה, באתר גלובס, 24 במאי 2010