laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Holiday in Cambodia

"Holiday in Cambodia" (בעברית: "חופשה בקמבודיה") הוא שיר של להקת הפאנק רוק האמריקאית דד קנדיז. השיר יצא כסינגל השני של הלהקה במאי 1980 על ידי Optional Music עם "Police Truck" כבי-סייד. התצלום על העטיפה הקדמית של הסינגל נלקח מהטבח באוניברסיטת תמאסאט בתאילנד, ובו נראה חבר בקהל מכה את גופתו התלויה של מפגין סטודנט באמצעות כיסא מתכת. השיר הוקלט מחדש עבור אלבומה הראשון של הלהקה, Fresh Fruit for Rotting Vegetables; ההקלטה המקורית של השיר, כמו גם הבי-סייד של הסינגל, זמינים באלבום האוסף Give Me Convenience or Give Me Death משנת 1987. השיר נכתב זמן קצר לאחר הדיקטטורה הרצחנית של הקמר רוז', בהנהגתו של פול פוט, שעל פי ההערכות היה אחראי למותם של כרבע מאוכלוסיית קמבודיה בין השנים 1975 ל-1979. מילות השיר מותחות ביקורת על סטודנטים חסרי כנות בגיל קולג' בעולם המערבי, ומשווים את אורח חייהם לזה של אלה הנמצאים תחת המשטר הקמבודי. בקליפ הרשמי נראים חיילים אמריקאים במסוק, חלקם נרדפים על ידי המון, הפצצות כולל הפצצת נפאלם של חיל האוויר האמריקני, ואנשים שנשרפו על ידי נפאלם, בהתייחסות למבצע מניו (Operation Menu). ההקלטה המחודשת של השיר שמופיע ב-Fresh Fruit for Rotting Vegetables שונה מגרסת הסינגל, ארוכה בחמישים וחמש שניות, בקצב גבוה יותר וכוללת פתיח מורחב בהשפעת גלישה, כמו גם סולו ברידג' וגיטרה מורחב. באוקטובר 1998 נתבע ג'לו ביאפרה על ידי שלושה חברים לשעבר בלהקת דד קנדיז, שטענו כי הונו אותם בתמלוגים המגיעים להם. "תעשיית התקליטים מרפרף על תמלוגים שאמנים חייבים מאז ההתחלה", אומר הגיטריסט של דד קנדיז, איסט ביי ריי. "המקרה הזה לא שונה מניצול של מוזיקאי בלוז בשנות העשרים והשלושים... אי אפשר להכחיש שהיינו הקורבנות כאן". לטענת ביאפרה, התביעה נבעה מסירובו לאפשר שימוש ב-"Holiday in Cambodia" בפרסומת ל-Levi's Dockers; ביאפרה מתנגד ללוי'ס בשל מה שלדעתו הם שיטות עסקיות לא הוגנות ועבודה בסדנאות יזע. ביאפרה הפסיד בתביעה, וכבעלים של אלטרנטיב טנטקלס, חויב לשלם פיצויים בסך 200,000 דולר לשאר חברי הלהקה. מידע על היצירה "Holiday in Cambodia" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Holiday in Cambodia" באתר SecondHandSongs Alex Ogg, Dead Kennedys: Fresh fruit for rotting vegetables, the early years, Oakland, CA: PM Press, 2014, ISBN 978-1-60486-489-2 ConcertsOnVEVO (2016-02-23), Dead Kennedys - Holiday In Cambodia, נבדק ב-2024-08-13 Ex-Dead Kennedys Vs. Jello Biafra | RE/Search Publications, web.archive.org, ‏2020-11-12 Dead Kennedys News - article 07/14/04, web.archive.org, ‏2012-01-26 Pull My Strings │ Exclaim!, Pull My Strings │ Exclaim! (באנגלית)
טרוי ואן ליר

טרוי (חרטרוידה) ואן ליר (בהולנדית: Geertruida Elisabeth (Trui(tje)) van Lier;‏ 13 בנובמבר 1914 - 29 בנובמבר 2002) הייתה יהודייה למחצה, פעילת המחתרת ההולנדית במהלך מלחמת העולם השנייה. ואן ליר הייתה בתם של היהודי אלפרד יוהאן סלומון ואן ליר וקורנליה חרטרוידה גולדנשטידן אגלינג הלא יהודייה. היא הייתה אחייניתה של לוחמת ההתנגדות טרוס ואן ליר. בשנת 1935 החלה ואן ליר ללמוד משפטים. באוקטובר 1940, כחצי שנה לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה הנאצית, הקימה ואן ליר מעון יום באוטרכט באזור פרינס הנדריקלאן (Prins Hendriklaan), אותו כינתה קינדייסהאפן. יחד עם יט ברדניס ואן ברלקום היא הצליחה להביא 150 ילדים יהודים למקום מבטחים דרך בית הילדים במהלך תקופת הכיבוש. לדבריה, זה היה פחות ממה שביקשה לעשות. עקב הוצאתה להורג של בת דודתה טרוס ואן ליר בשנת 1943, נאלצה ואן ליר להפסיק ללכת למעון והסתתרה בקולמבורג. יט המשיכה לעבוד במעון עד פברואר 1945. לאחר המלחמה ניסתה ואן ליר לחזור לאוטרכט. היא הייתה בהריון, אך שירות המדינה של אוטרכט פעל נגדה. פעמיים הוקצה לה בית שהתברר שלא קיים. היא קיבלה שומת מס בגין התעסקות במינהל הטיפול בילדים במהלך המלחמה. רק בשנות ה-90 זכתה להכרה על פעולות ההתנגדות שלה. בפברואר 1992 קיבלה את התואר חסידת אומות העולם מיד ושם, ואת האות עצמו קיבלה בטקס בישראל בשנת 1994. עיריית אוטרכט העניקה לה את מדליית עיר הכסף ב-1995 וסכום כסף כפיצוי על מה שנעשה לה לאחר המלחמה. לאחר פרישתה ביקרה את יט בקנדה ולאחר מכן החליטה לעבור מאוטרכט לנוורדוולדה (Noordwolde). ב-13 בנובמבר 2023, יום הולדתה, נשתלו פקעות פרחים בקונינגסלאאן, ליד מגרש המשחקים בפארק וילהלמינה. מדי אביב, פרחים כחולים שפורחים באביב יוצרים את ארבע האותיות של שמה הפרטי. בינואר 2024 פורסם כי חוקר ההיסטוריה ג'ים טרלינגן כותב ספר על ואן ליר. Dam, Drs. Cor van (1985). Jodenvervolging in de stad Utrecht - Stichtse Historische Reeks nr. 10. Uitgeverij Walburg Pers B.V. ISBN 9060113705. "'De angst overviel je als een verkoudheid' - interview uit 1985". Nieuws030. 2022-05-02. נבדק ב-2023-09-15. "Terlingen - Naoorlogse overheid | Nieuws030". Nieuws030. 2023-09-15. נבדק ב-2023-09-15. "Bloembollen voor Trui". Nieuws030. 2023-11-13. נבדק ב-2024-02-11. "Trui". Nieuws030. 2024-01-24. נבדק ב-2024-02-11. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טרוי ואן ליר".
אדר היקר

אֶדֶר הַיְקָר הוא שם אחד מספריו המוקדמים של הרב קוק. שם הספר הוא ראשי תיבות של (הרב) אליהו דוד רבינוביץ' אשר היה חותנו של הרב קוק. מקור הביטוי "אדר היקר" הוא מספר זכריה, פרק י"א, פסוק י"ג: ”וַיֹּאמֶר ה' אֵלַי: 'הַשְׁלִיכֵהוּ אֶל הַיּוֹצֵר אֶדֶר הַיְקָר, אֲשֶׁר יָקַרְתִּי מֵעֲלֵיהֶם'. וָאֶקְחָה שְׁלֹשִׁים הַכֶּסֶף וָאַשְׁלִיךְ אֹתוֹ בֵּית ה' אֶל הַיּוֹצֵר.” הפרק השלם בזכריה הוא משל העוסק בגאולת ה' את עמו. כמו כן, לפני המאמר הראשון בספר מצוטט פסוק מאותו פרק (פסוק ז') ודרשת חז"ל עליו. בספר זה משרטט הרב קוק בהרחבה קווים לדמותו של חותנו, האדר"ת, תוך שהוא משלב קטעים אוטוביוגרפיים מכתבי האדר"ת, אולם רובו של הספר מוקדש לרעיונות מחשבתיים של מחברו. הספר נדפס לראשונה ביפו בשנת ה'תרס"ו (1906) בידי שמואל קוק, אחיו של המחבר. בקיץ תשכ"ז (1967), לאחר שהמהדורה הראשונה הפכה בלתי ניתנת להשגה, הדפיס מחדש בנו של הרב קוק ועורך כתביו, הרב צבי יהודה הכהן קוק, את אדר היקר כשהוא מצרף אליו כנספח עשרים איגרות פרי עטו של האדר"ת. במהדורה זו צירף הרב צבי יהודה ספר נוסף שכתב הרב קוק באותה תקופה - עקבי הצאן. הספר הכולל מאמרים בכמה תחומים, המפורסם שבהם הוא "מאמר הדור". בין המאמרים הנוספים המופיעים בספר - "הפחד" ו"הענג השמחה". הספר יצא לאור על ידי מוסד הרב קוק. בתשע"ג יצא מהדורה של הספר עם ביאור מאת הרב שלמה אבינר. בתשע"ו- מהדורה שנייה, בהוצאת ספריית חוה. בהיותו בתשתיתו ספר ביוגרפיה של האדר"ת, אחד התכנים בספר הוא ערך סיפור תולדותיהם של צדיקים. לדברי הראי"ה, עצם סיפור תולדותיהם של הצדיקים מטהר את העולם: גדול הוא ערכה של פעולת סיפור תולדותיהם של צדיקים לישראל...מעשיהם של צדיקים הם לעולם מחאה חיה נגד זוהמתה של המחשבה הרעה של שכחת ד', שהאנושיות בכללה וכנסת ישראל בפרטה, בנכשלים שבה, עלולה בכל דור להיות נוקשת בה. כתגובה לספר כתב הרב אליקים געציל ליובאוונא, מחסידי ברסלב איגרת תגובה, לפיה אילו היה משתמש הראי"ה בכתבי רבי נחמן מברסלב לא היה צריך להשתמש במילים לועזיות: "אילו ידעתם את טוב הספרים האלה ואת שיחם אז לא הוכרחתם לשנות את מלבושכם כל-כך". הוא מבקש מהראי"ה שיבאר את המילים הזרות שנמצאות בספרו, ושיודיע האם כוונתו לתמוך בדרך הציונות. הספר "אדר היקר", באתר "סימניה" צילום מהדורת ירושלים תרס"ו 1906, ‏אדר היקר, באתר "דעת" אחד הצעירים, רעיונות ל"אדר היקר", השקפה, 9 בפברואר 1906, עמ' 4 חיים מיכל מיכלין, בדבר ספר אדר היקר, השקפה, 13 בפברואר 1906, עמ' 6 חיים יהושע קוסובסקי, הדרי לעולם, חבצלת, 15 בפברואר 1906, עמ' 6 ישראל הלוי טלר, על "אדר היקר", השקפה, 27 בפברואר 1906, עמ' 7-8 י"כ, יקר הערך!, חבצלת, 27 במרץ 1906, עמ' 2 ד"ר יוסף הלוי זליגר, אדר היקר, חבצלת, 13 בנובמבר 1906, עמ' 3 הרב הראל כהן, 76 שיעורים בכל ספר אדר היקר אברהם יצחק קוק (1865-1935.), אדר היקר ועקבי הצאן, דף שער בספרייה הלאומית יפו, חבצלת, 29 בינואר 1906, עמ' 3; "אדר היקר", השקפה, 2 בפברואר 1906, עמ' 6; אדר היקר, חבצלת, 22 במרץ 1907, עמ' 6 בעריכת חגי שטמלר בעריכת הרב דן סתר, והרב אליהו גנץ עמוד כ, עמוד נ ראו כאן באתר "אומן שלום".
פבריציו רומאנו

פבריציו רומאנו (באיטלקית: Fabrizio Romano; נולד ב-21 בפברואר 1993) הוא עיתונאי ספורט איטלקי מהידועים בעולם. תחום העיסוק העיקרי שלו זה העברות שחקנים בכדורגל, וידוע גם בזכות המשפט "here we go" שאותו אומר כאשר הוא מפרסם על עסקת העברה. רומאנו נולד בנאפולי בפברואר 1993, והוא אוהד של ווטפורד מאנגליה. רומאנו התחיל לעבוד בעיתונאות ספורט בהיותו נער בתיכון. את פריצת הדרך שלו כעיתונאי רומאנו עשה בשנת 2010 כשהוא קיבל מידע על העברה במחלקת הנוער של ברצלונה ומאז הוא מפתח קשרים עם סוכנים ומועדונים בכל רחבי אירופה. רומאנו נחשב בקרב אוהדי הכדורגל למקור מידע אמין, אולם יש הטוענים שהוא מקבל כסף מקבוצות שרוצות שיסקר אותן יותר. מדיה וקבצים בנושא פבריציו רומאנו בוויקישיתוף פבריציו רומאנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פבריציו רומאנו, ברשת החברתית אינסטגרם פבריציו רומאנו, סרטונים בערוץ היוטיוב פבריציו רומאנו, ערוץ באתר Twitch.tv Nomso Obiajuru, Fabrizio Romano Finally Discloses the English Club He Supports, legit, ‏3 September 2023 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פבריציו רומאנו".
טבעת

טבעת היא תכשיט הנענד סביב האצבע של כף היד או של כף הרגל. הטבעות נענדות הן על ידי גברים והן על ידי נשים. טבעות עשויות ממתכת (בעיקר זהב, כסף ופלטינה), פלסטיק, עץ, עצם, זכוכית וחומרים נוספים. טבעות מעוטרות לעיתים באבנים יקרות או יהלומים. בתרבות המערבית משמשת טבעת כדי לסמל נישואין או אירוסין. ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) מגדיר את מידת הטבעת לפי הקוטר הפנימי שלה, הנמדד במילימטרים. המידה מצוינת באופנים שונים ברחבי העולם: בישראל יש שתי שיטות נפוצות למידות של טבעות: מיספור נומינלי שנע בין 1- 36. ציון מידת הטבעת לפי ההיקף הפנימי שלה במילימטרים: מכפלת קוטר הטבעת בגודל פאי (3.14 בקירוב). בארצות הברית וקנדה משתמשים גם כן בשיטה נומיטרית למדידת טבעת: המידות נעות בין 0 ל-16 ומחולקות לרבעים וחצאים. בבריטניה ואירלנד משתמשים באותיות A-Z למידת הטבעת, עם חלוקה לחצאים. בספרד, איטליה ושווייץ נהוג לציין את מידות הטבעות לפי הנוסחה הבאה: הקוטר הפנימי של הטבעת פחות 40 מ"מ. המידות של טבעות ברוסיה מצוינות לפי הקוטר הפנימי שלהן. טבעת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טבעות, דף שער בספרייה הלאומית
ז'אניו ביקל

ז'אניו ביקל (בפורטוגזית: Janio Bikel; נולד ב-29 ביוני 1995) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הקשר האחורי במכבי נתניה. ביקל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טורה לבאנטה הספרדית ובגיל 17 הצטרף להירנפיין. ב-7 במרץ 2015 ביקל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דן האג. עד לסיום העונה רשם 6 הופעות בקבוצה. בקיץ 2015 חתם בהירנפיין. ב-6 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד זוולה. ב-14 ביוני 2018 ביקל חתם בצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית. ב-28 בפברואר 2020 חתם בונקובר וייטקאפס הקנדית שמשחקת ב-MLS. ב-23 ביוני 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 ללוס אנג'לס גלאקסי. ב-21 בינואר 2022 ביקל הושאל למועדון האיטלקי ויצ'נזה עד לסיום העונה. בקיץ 2022 חזר לוונקובר, אך לא לזכה לדקות משחק ושוחרר בסיום העונה. ב-11 בפברואר 2023 חתם בחימקי מליגת העל הרוסית עד לסיום העונה. בסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שירדה לליגה השנייה. ב-15 באוגוסט 2023 חתם בגזיאנטפ הטורקית. ב-13 באוגוסט 2024 חתם במכבי נתניה מליגת העל. ביקל נולד בגינאה ביסאו ובגיל צעיר עבר לפורטוגל, לכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות בזירה הבינלאומית. בצעירותו רשם מספר הופעות בנבחרת הנוער של פורטוגל. ב-23 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו בניצחון 0-3 נגד גינאה המשוונית. מדיה וקבצים בנושא ז'אניו ביקל בוויקישיתוף ז'אניו ביקל, באתר Transfermarkt ז'אניו ביקל, באתר Soccerway ז'אניו ביקל, באתר National Football Teams ז'אניו ביקל, באתר FootballDatabase.eu תומר חבז, ‏מתחזקת: ג'אניו ביקל חתם רשמית במכבי בנתניה, באתר ONE‏, 13 באוגוסט 2024
התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – קפיצות לגברים

תחרות קפיצות לגברים באולימפיאדת פריז (2024) נערכה ב-27 ביולי וב-4 באוגוסט 2024 בהיכל הספורט פריז-ברסי, כחלק מתחרויות ההתעמלות באולימפיאדת פריז. בשונה מהתחרויות בשאר המכשירים, תחרות הקפיצות דורשת מהמתעמלים לבצע שני תרגילים שונים, כדי שהתוצאות יחשבו לצורך העפלה לשלב הגמר. רוב המתעמלים ביצעו קפיצה אחת (אם הם השתתפו בתחרויות קרב רב אישי או קבוצתי) או לא ביצעו קפיצות כלל (אם הם השתתפו בתחרויות על מכשירים אחרים בלבד). 18 מתעמלים מ-16 מדינות (מתוך 96 מתעמלים בתחרות סך הכל) ביצעו שתי קפיצות בסבב המוקדמות. תחרות הקפיצות התקיימה בפעם ה-26 במשחקים האולימפיים, והיא אחת מחמש תחרויות המכשירים הבודדים שהתקיימו בכל אולימפיאדה בה היו תחרויות על מכשירים בודדים (תחרויות התעמלות ללא תחרויות על מכשירים בודדים התקיימו ב-1900, ב-1908, ב-1912 וב-1920). 8 המתעמלים המובילים בשלב המוקדמות (עם מגבלה של 2 מתעמלים למדינה) התקדמו לשלב הגמר. בתחרות הקפיצות, רק מתעמלים שביצעו שני תרגילים נכנסו למוקדמות על מכשיר זה. ממוצע שתי הקפיצות הוא זה שקבע את התוצאה הסופית על המכשיר. בגמר, המתעמלים ביצעו שוב שני תרגילים. התוצאות משלב המוקדמות לא נחשבו בשלב הגמר, והתוצאות נקבעו לפי ממוצע שני התרגילים שבוצעו בשלב הגמר בלבד. תחרות הקפיצות התרחשה לאורך יומיים: שלב המוקדמות (עבור כל תחרויות ההתעמלות לגברים) התרחש ב-27 ביולי, ושלב הגמר התרחש ב-4 באוגוסט. ערך מורחב – התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – מוקדמות גברים עתודה העתודה לגמר קפיצות היו: אשר הונג (ארצות הברית) אדם אסיל (טורקיה) לי ג'אן-הו (קוריאה הדרומית) התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) התעמלות במשחקים האולימפיים התעמלות מכשירים במשחקים האולימפיים Qualification Reports – Games of the XXXIII Olympiad – Artistic Gymnastics, באתר אולימפיאדת פריז (2024), 27 ביולי 2024 Artistic Gymnastics Men's Vault Qualification, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית, 27 ביולי 2024 Men's Vault - Final results, באתר אולימפיאדת פריז (2024), 4 באוגוסט 2024
וינה הצעירה

"וינה הצעירה" (Jung-Wien) הייתה תנועה רוחנית-ספרותית שפעלה בעיר וינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית, בעשורים האחרונים של המאה ה-19 וב"מפנה המאות", בין השנים 1890 ו-1914. בקבוצת "וינה הצעירה" נקבצו טובי המשוררים וסופרים האוסטרים, והתנועה פעלה עד מלחמת העולם הראשונה. בין הבולטים שבחברי "וינה הצעירה" היו המשוררים ריינר מריה רילקה והוגו פון הופמנסתאל, המספרים ריכרד בר-הופמן, ארתור שניצלר, פטר אלטנברג ושטפן צווייג, וכן עיתונאים-הוגים כקרל קראוס. התנועה הולידה הלכי רוח וזרמים ספרותיים שהתייחדו בנאו-רומנטיות, בשירה לירית בעלת הלך רוח קדורני, באסתטיזם קיצוני, ואפילו באימפרסיוניזם. התנועה צמחה על רקע הרגשת החידלון, סוף התקופה, האופיינית ל"מפנה המאות" באימפריה המתפוררת. תנועת "וינה הצעירה" נטלה את שמה וחלק ממטרותיה מתנועת "גרמניה הצעירה", תנועה ליברלית של אנשי רוח ויוצרים, שקמה בגרמניה, באמצע המאה התשע עשרה, ברוחה של המהפכה הצרפתית.
זאב פולישוק

זאב פולישוק (1916 – 1 ביולי 1976) היה פרופסור למיילדות וגינקולוגיה, מנהל מחלקת נשים ויולדות בבית החולים הדסה עין כרם בשנים 1966–1976. נולד בשנת 1916 בנורפוק, וירג׳יניה, ארצות הברית. לאחר שעלה לארץ התגורר עם הוריו בתל אביב ולמד בתיכון גימנסיה הרצליה. סיים בגיל 22 את לימודי הרפואה בהצטיינות בנאפולי, איטליה. למד רפואה גם בביירות ובלונדון. עבד במחלקת נשים בבית החולים האמרסמית' בלונדון. התמחה בארצות הברית, בין היתר בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. משנת 1958 ניהל פולישוק את מחלקת הנשים בבית החולים רוטשילד בחיפה, לימים המרכז הרפואי בני ציון. לאחר מותו של פרופ' ברנרד צונדק בשנת 1966 עבר לנהל את מחלקת הנשים בהדסה עין כרם בירושלים. פולישוק היה פורץ דרך בכמה היבטים. בין השאר החליף במחלקה שבראשה עמד את האסכולה הגרמנית של פרופ' צונדק, שהייתה נהוגה עד אז, באסכולה האמריקאית, שבה התחנך. באגף היולדות הנהיג פולישוק שיטה חדשה, שלפיה הילוד הושאר ליד מיטת היולדת, ולא הועבר לחדר התינוקות לאחר הלידה, כפי שהיה נהוג עד אז. פרסם מאמרים רבים בכתבי עת רפואיים בארץ ומחוצה לה. עסק בכירורגיה גינקולוגית ובחקר הפוריות והעקרות. טיפל בנשים רבות בארץ וכאלה שבאו מחוץ לישראל. טיפל באשתו הראשונה של השאה הפרסי, אשר הזמינו לשהות בפרס לשם כך. פולישוק העמיד שורת תלמידים בולטים, אשר חלקם המשיכו את דרכו בבית החולים הדסה: פרופ' יוסף שנקר, שניהל את המחלקה בשנים 1999-1978; פרופ' נרי לאופר, שניהל את המחלקה בשנים 1999–2012 ועוד. התגורר בירושלים. לאחר פטירתו השאיר אחריו את רעייתו, פלה פולישוק, שנפטרה ב-2022, ואת ילדיו, ליאורה גושן ואביגדור דורות. מאמריו של פרופ' זאב פולישוק בגוגל סקולר מציע חינוך מיני כשעורי חובה באוניברסיטה, מעריב, 5 בדצמבר 1967 הועלו בדרגה באוניברסיטה ה, על המשמר, 17 בינואר 1966 בין הבאים, הארץ, 3 בדצמבר 1938 בחברה ובמשפחה ;I I, הַבֹּקֶר, 23 בנובמבר 1938 בין הבאים, הארץ, 3 בדצמבר 1938 מכשיר חדש להקלת צירי לידה, למרחב, 18 בפברואר 1962 לוח העיר, הַבֹּקֶר, 1 ביוני 1958 מינויים באוניברסיטה העברית בירושלים, הצופה, 17 בינואר 1966 שלישיה, רביעיה, חמישיה..., דבר, 19 באוקטובר 1970 "תאומות סיאם" נולדו בירושלים, על המשמר, 25 באפריל 1976 לב שומע במחלקה, מעריב, 6 במרץ 1984 פרופ' פולישוק מת בירושלים, דבר, 1 ביולי 1976 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זאב פולישוק".
פרדריק אקשטיין

פרדריק (פרידריך) אקשטיין (בגרמנית: Frederick Eckstein;‏ 17 בפברואר 1861, פרכטולדסדורף, אוסטריה התחתית – 10 בנובמבר 1939 וינה) היה איש אשכולות יהודי-אוסטרי, פרדריק אקשטיין היה תיאוסוף (תיאוסופיה היא מערכת דתית ופילוסופית שהוקמה בארצות הברית בסוף המאה ה-19) וחבר ועמית לעבודה (זמנית) של זיגמונד פרויד. אמיל מולט אמר: ״הוא היה השילוב המוצלח של ברוקנר והוגו וולף, אכן הזרוע הימנית של אנטון ברוקנר, ודאג שהעניינים שלו יעברו חלק כמזכירו האישי. נסע בעולם, שלט בג'ו-ג'יטסו ולימד את עצמו כל מיני טריקים קשים. הסיפור שהסתובב שהוא אימן את עצמו לקפוץ מרכבת שנוסעת במהירות מבלי להיפגע. הוא היה גם מתמטיקאי מוכשר ביותר ואיש מלומד מהרבה בחינות״. בשנת 1889, בשבוע שלאחר הטרגדיה במאיירלינג, שבה נמצאו יורש העצר רודולף מאוסטריה ופילגשו מתים בנסיבות מסתוריות, נסעו הוא וחברו, המלחין אנטון ברוקנר (שבשבילו שימש גם כמזכיר פרטי). למנזר Stift Heiligenkreuz כדי לשאול את אב המנזר שם לפרטים על מה שקרה. אקשטיין התוודע לנושא התיאוסופיה על ידי פרנץ הרטמן. ביוני 1886, הוא קיבל את כתב היסוד עבור הלשכה הווינאית של האגודה התיאוסופית בחתימה אישית של הלנה פטרובנה בלוואצקי. בשנת 1887, הוא ייסד לפיכך את הלשכה הרשמית הראשונה של חברה זו באוסטריה והפך לנשיא שלה. הוא היה מיודד עם גוסטב מיירינק וקשור לתיאוסוף הנרי סטיל אולקוט, כמו כן עד שעזב את וינה, גם עם רודולף שטיינר. האחרון העריך אותו באופן אישי ובילה זמן עם מארי לאנג בחוג התיאוסופיים בסביבות 1890, אך אז דחה את התיאוסופיה כ"חולשת שכלית". ספרו של אקשטיין על אנטון ברוקנר פורסם ב-1923. אמיל מולט "חייו ותקופותיו של רודולף שטיינר" Alte, unnennbare Tage. Erinnerungen aus siebzig Lehr - und Wanderjahren. Reichner, Wien 1936 (Autobiographie) Neuauflage (Reprint): Edition Atelier im Wiener Journal Zeitschriften-Verlag, Wien 1988, ISBN 3-900379-25-4 Ältere Theorien des Unbewußten. In: Almanach des Internationalen Psychoanalytischen Verlages 11, Wien 1936. Das Unbewußte, die Vererbung und das Gedächtnis im Lichte der mathematischen Wissenschaft. In: Almanach des Internationalen Psychoanalytischen Verlages 5, Wien 1930. Die Flucht in das Unendlich kleine, Eine Leibniz-Studie. Internationaler Psychoanalytischer Verlag, Wien 1932. Erinnerungen an Anton Bruckner. Universal-Edition, Wien 1924. als Hrsg. mit René Fülöp Miller: Die Lebenserinnerungen der Gattin Dostojewskis. Piper Verlag, München 1925. Erlebnisse mit Mathematikern und Zauberern. In: Wiener Tagblatt vom 6. April 1935, Nr. 9 (über seinen verstorbenen Freund Oskar Simony). Weitere psychoanalytische Publikationen in der von Adolf Josef Storfer herausgegebenen Zeitschrift „Die Psychoanalytische Bewegung“. Internationaler Psychoanalytischer Verlag, Wien Goodrick-Clarke, Nicholas (1992). The Occult Roots of Nazism: Secret Aryan Cults and Their Influence on Nazi Ideology. New York: NYU Press. ISBN 0-8147-3054-X. Erinnerungen an Anton Bruckner by Friedrich Eckstein, 1923, republished by Severus, 2013 מסת"ב 3863474961 פרדריק אקשטיין, ברשת החברתית Goodreads
יום אחד באוקטובר

יום אחד באוקטובר - ארבעים גיבורים, ארבעים סיפורים הוא ספר שכתבו יאיר אגמון ואוריה מבורך בעקבות מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023. הספר מגולל את סיפוריהם של 40 ישראלים שהצילו בגבורה חיי אדם במלחמה. הספר יצא לאור בהוצאת קורן-מגיד במרץ 2024. הספר נכתב כפרויקט דוקומנטרי, והוא מביא את הסיפורים בגוף ראשון על בסיס ראיונות מתומללים מפיהם של אנשים שהיו נוכחים באירועים, חלקם גיבורי הספר עצמם, ובמקרים אחרים מפיהם של קרוביהם. הרעיון לכתיבת הספר עלה בהוצאה לאור, ומבורך המשמשת כעורכת הראשית של ההוצאה רתמה אליו את אגמון. את הראיונות שהיוו את הבסיס לכתיבתו ערכו מלבד הכותבים ארבעה מראיינים נוספים: מיכל קורניץ, אור מנחם, משה יהודה אקרמן וגל עבדו והם תומללו על ידי לאוולין לנדו. את העטיפה עיצב דוב אברמסון. בין הסיפורים המובאים בספר, סיפוריהם של ענר שפירא, רמי דוידיאן, יותם חיים ועוד. הספר עמד במשך 11 שבועות בראש רשימת רבי המכר של רשתות הספרים, וזכה לתג 'ספר זהב' על ידי רשת סטימצקי המעיד על מכירת עשרות אלפי עותקים. הוא אף עמד בראש מצעד רבי המכר של עיתון ישראל היום לשבוע הספר. חלק מהכנסות הספר נתרמו לעמותת 'סולמות' המספקת ליווי למספר קהילות מעוטף עזה בתהליך השיקום בעקבות אירועי ה-7 באוקטובר. באוגוסט 2024 הודיעה ההוצאה על תרגום הספר לאנגלית. איה חיות, "ביום אחד קפצו תשעה אנשים על רימון. ב-48' היה מוקם על כל סיפור כזה אנדרטה", באתר ynet, 24 במרץ 2024 הכריכה של "יום אחד באוקטובר" מבטיחה שלא נוכל להניח את הספר, עשיתי בדיוק ההפך, באתר כיפה, 26 במרץ 2024 דפנה לוי, "הלו סבא, בוקר טוב, איך מפעילים טנק?", באתר ישראל היום, 9 במאי 2024 דברי ההקדמה לספר דפנה לוי, "הלו סבא, בוקר טוב, איך מפעילים טנק?", באתר ישראל היום, 9 במאי 2024 רעות גזבר, ‏יום באוקטובר שטרם נגמר, בעיתון מקור ראשון, 11 באפריל 2024 גילי איזיקוביץ, למעלה מ-80 ספרים שעוסקים ב-7 באוקטובר כבר ראו אור, והמגמה צפויה להתגבר, באתר הארץ, 25 ביוני 2024 מערכת ספרים, רבי המכר של ישראל היום: שבוע הספר בשיא, באתר ישראל היום, 27 ביוני 2024 אלדה נתנאל, הכנסות ממכירת הספר יום אחד באוקטובר נתרמו לתמיכה בתושבי עוטף עזה, באתר יישובניק נט פוסט בדף הפייסבוק של ההוצאה
ולדמר ררדם

וַלְדֶמַר רֶרְדַם (בדנית: Valdemar Rørdam; 23 בספטמבר 1872 – 13 ביולי 1946) היה משורר וסופר שמרן לאומני (אנ') דני. שירו המפורסם ביותר "דנמרק בעוד אלף שנים" הוצע בתור אחת האופציות להמנון הלאומי הדני. ררדם היה בנו של כומר ממשפחה של מלומדים. אביו, הנס כריסטיאן ררדם (1842–1924), היה בעצמו ידוע ככותב מזמורים. מכיוון שררדם סבל ממחלת ריאות בשנותיו הראשונות, הוא בילה את הזמן הזה ביער השחור. הוא למד שפות מודרניות בקופנהגן ומשנת 1899 ואילך חי ככותב ומבקר עצמאי. בקריירה הספרותית שלו הוא התגלה כמשורר פורה מאוד וסופר של אפוסים, בעל יכולת וירטואוזית להתמודד עם שפה וקצב. תחושתו הלאומית החזקה באה לידי ביטוי בשירתו. ררדם גם כתב פרוזה. הוא גם תרגם לדנית יצירות של רודיארד קיפלינג ואלכסנדר פושקין. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, הוא היה משורר מרכזי בעל נטייה שמרנית לאומנית, והקהילה הלאומית הדנית הייתה הנושא האהוב עליו. ב-1937 קיבל את מדליית הולברג (אנ'), וב-1937 וב-1938 היה מועמד לפרס נובל לספרות. כמו אינטלקטואלים רבים אחרים מהימין, הוא היה מתנגד חריף לקומוניזם הסובייטי. בנו הלגו ררדם (Helgo Rørdam) היגר לפינלנד, שם השתתף כמתנדב במלחמת החורף, ונהרג בקרב נגד הסובייטים. בשנת 1941 פרסם ררדם את השיר "ואז הגיע היום שאליו חיכינו זמן רב", שבו שיבח את מאמציו של אדולף היטלר למגר את הבולשביזם. לאחר שניסה לשווא לפרסם את השיר בעיתון "פוליטיקן (אנ')", פרסם אותו בכתב העת הנאצי לסטודנטים "אקציה אקדמית". השיר לא התקבל יפה בדנמרק תחת הכיבוש הנאצי, וררדם הפך למנודה. העובדה שלימים כתב מחווה לכריסטיאן פרדריק פון שלבורג, מנהיג הגייסות החופשיים הדנים שנפל בחזית המזרחית בשירות גרמני, לא שיפרה את העניינים. ררדם פרש למערב שלן, שם שהה מספר שנים עם חברו הצייר סיגורד סוואנה (אנ') עד מותו ב-1946. Sol og Sky (1895) – "שמש ושמיים" Tre strænge (1897) – "שלושה מיתרים" Luft og land (1910) – "אוויר ואדמה" Fugleviser (1924) – "צופה בציפורים" Tale fra Skafottet (1945) – "נאום מהפיגום" מדיה וקבצים בנושא ולדמר ררדם בוויקישיתוף Valdemar Rördam Wagner, Adam (2005). "Anmeldelse" (PDF). NOMOS (בדנית). Winge, Mette (2003-11-29). "Nationalitet eller nationalisme". Politiken (בדנית).
טיר פלסאי

טיר פלסאי (בערבית: طيرفلسيه, בתעתיק מדויק: טירפלסיה; נכתב גם בשתי מילים: طير فلسيه – טיר פלסיה, או طير فلساي – טיר פלסאי) הוא כפר שיעי לבנוני, בנפת צור במחוז דרום לבנון. הכפר שוכן בגובה 260 מטרים מעל פני הים, דרומית ועל גדת נהר הליטאני, כ־18 קילומטרים צפונית מזרחית לעיר צור, כ-30 קילומטרים מערבית לגבול ישראל (מטולה). לפי אדוארד הנרי פאלמר משמעות השם היא מבצר הקשקשים או המטבעות הקטנים. בשנת 1881 ביקרה ביישוב משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל ובסיכום נכתב: "כפר בנוי מאבן; כ-250 מתואלים; בצד גבעה סמוך לפסגה, עם תאנים ואדמה מעובדת מסביב. יש שני מעיינות ובורות מים . .". בשנת 2014 היו רשומים 2,599 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני שכתובתם הייתה בכפר. מתוכם 2,590 היו שיעים. E.H.Plmer, The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer., Committee of the Palestine Exploration Fund. External links, 1881, p.94 אצל פאלמר שם הכפר בערבית כתוב: تير فلسيه. האות הראשונה במילה הראשונה כתובה ב-ت (ת) ולא ב-ط (ט), כמקובל היום. Conder, C.R.; Kitchener, H. H., The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1., London: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881 p.33 أسماء العائلات في بلدة طير فلسيه، قضاء صور، محافظة الجنوب في لبنان, إعْرَفْ لبنان (בערבית)