laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קתרינה טבשניק

קתרינה אולכסנדריבנה טבשניק (באוקראינית: Катери́на Олекса́ндрівна Та́башник; נולדה ב-15 ביוני 1994) היא אתלטית אוקראינית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה לגובה. טבשניק נולדה בחרקוב שבאוקראינה. באליפות אירופה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה במרץ סיימה במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר. באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ברייטי שבאיטליה ביולי זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.90 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה של 1.97 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר, אחרי בת ארצה ירוסלבה מהוצ'יך (1.98 מטר) ובריט ורמן מהולנד (1.96 מטר). ב-18 באוגוסט 2022 נהרגה אמה בהפצצה על חרקוב על-ידי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. קפיצה לגובה: 1.95 מטר (2017) קפיצה לגובה: 1.99 מטר (2019) קתרינה טבשניק, ברשת החברתית אינסטגרם קתרינה טבשניק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית «Як я вас ненавиджу». У Харкові внаслідок ракетного удару загинула мати відомої української легкоатлетки, sport.nv.ua (באוקראינית)
אירינה הראשצ'נקו

אירינה איהוריבנה הראשצ'נקו (באוקראינית: Ірина Ігорівна Геращенко; נולדה ב-10 במרץ 1995) היא אתלטית אוקראינית, סגנית אליפות אירופה באולם (טורון 2021) ומקום רביעי במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020) בקפיצה לגובה. הראשצ'נקו נולדה בקייב שבאוקראינה. באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בליל שבצרפת ביולי זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה במרץ סיימה במקום 16 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ברייטי שבאיטליה ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.84 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט שבפולין במרץ סיימה במקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר. באליפות אירופה שנערכה בציריך שבשווייץ באוגוסט סיימה במקום 20 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג שבצ'כיה במרץ סיימה במקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.91 מטר. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיימה במקום 23 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. באליפות אירופה שנערכה ביולי באמסטרדם שבהולנד סיימה במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בבידגושץ' שבפולין ביולי זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר. באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת באוגוסט סיימה במקום 13 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. באוניברסיאדת טאיפיי שנערכה בהמשך חודש אוגוסט זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.91 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.84 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר. באוניברסיאדת נאפולי שנערכה ביולי זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.91 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיימה במקום 23 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.98 מטר, אחרי בת ארצה ירוסלבה מהוצ'יך (2.00 מטר) ולפני אלה יונילה מפינלנד (1.96 מטר). באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.98 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.00 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר. באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר. קפיצה לגובה: 2.00 מטר (2022) קפיצה לגובה: 1.98 מטר (2021) מדיה וקבצים בנושא אירינה הראשצ'נקו בוויקישיתוף אירינה הראשצ'נקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אירינה הראשצ'נקו, ברשת החברתית אינסטגרם אירינה הראשצ'נקו, באתר olympedia.org אירינה הראשצ'נקו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
Stealin' Love

"Stealin' Love" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית לי-אן פינוק. השיר יצא לאור ב-28 במרץ 2024, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס. זהו הסינגל ראשון מתוך המיני-אלבום, No Hard Feelings. השיר נחשף לראשונה ביוני 2023, במהלך ראיון למגזין ווג בריטיה, לאחר שלי-אן דיברה על האתגרים שלה עם האמהות וחשפה כמה פרטים על אלבום הבכורה שלה. השיר היה במקור אמור להיכלל בו היא אמרה: זה על מישהו שגונב ממך אהבה - אתה נותן כל כך הרבה והם לוקחים את זה ולא נותן מספיק בתמורה. יש דברים שאני הולכת לחשוף בקשר שלנו שהם מפחידים. אני מתחתנת, הוא אהבת חיי, אבל עברנו חרא להראות משהו בשביל מה זה באמת דבר פגיע לעשות, אבל יחד עם זאת, מערכות יחסים הן עבודה קשה. אם משהו מספיק טוב בשביל להילחם אז זה העיקר — לי-אן על צאת השיר "Stealin' Love". במרץ 2024, הכריזה לי-אן על פרויקט מוזיקה נפרד שהיה שונה מאלבום הסולו הקרוב שלה. זה יכלול חמישה רצועות ש"יתאימו יחד בעולם משלהם". "Stealin' Love" נחשף לראשונה בדפי המדיה החברתית שלה, שם הסבירה לי-אן שהשיר ראה כל כך הרבה גרסאות שונות מאז שנכתב לראשונה בשנת 2020. "Stealin' Love" תואר כרצועת R&B עכשווי ואלקטרופופ, עם מילים הבוחנות נושאים של אהבה וצמיחה. סרטון השיר "Stealin' Love" באתר יוטיוב מידע על השיר "Stealin' Love" באתר iTunes מידע על הרצועה "Stealin' Love" באתר ספוטיפיי לי-אן פינוק, פיל פלסטד, ג'רמיין ג'קסון, רומנס, איאן קירקפטריק "Why Leigh-Anne Pinnock's New Song 'Stealin' Love' Is Super Personal". Capital (באנגלית). נבדק ב-2024-03-26. "Leigh-Anne announces new single Stealin' Love". Official Charts Company (באנגלית). נבדק ב-2024-03-26. "New Releases: Beyoncé, Camila Cabello ft. Playboi Carti, Leigh-Anne, Sum 41 and more". Official Charts Company (באנגלית). נבדק ב-2024-03-28. "Leigh-Anne On Motherhood, Finding Her Confidence And Her First Solo Album". British Vogue (באנגלית בריטית). 2023-06-12. נבדק ב-2024-03-28. Leigh Anne [@LeighAnneMusic] (19 במרץ 2024). "I've been writing & recording so much working on my album but while making it, I've made a collection of songs that fit together in their own world... 💚🍀" (Tweet). נבדק ב-19 במרץ 2024 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) Pilley, Max (2024-03-28). "Little Mix's Leigh-Anne shares heartfelt new solo track 'Stealin' Love'". NME (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-03-28. Smith, Carl (28 במרץ 2024). "New Releases: Beyoncé, Camila Cabello ft. Playboi Carti, Leigh-Anne, Sum 41 and more". Official Charts Company. נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite news}}: (עזרה) Bruno, Eleonora (29 במרץ 2024). "Leigh-Anne - Stealin' Love (Radio Date: 29-03-2024)". EarOne (באיטלקית). נבדק ב-29 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה)
לא טוב היות האדם לבדו (שיר)

"לבדו" או בשמו המוכר "לא טוב היות האדם לבדו" הוא שיר מאת המשורר נתן זך. השיר הולחן על ידי מתי כספי. שירו של זך, מתכתב עם הפסוק מספר בראשית, פרק ב', פסוק י"ח. זך טוען כי: "לֹא טוֹב הֱיוֹת הָאָדָם לְבַדּוֹ", אך לדעתו הבעיה לא נפתרה עם בריאת האישה ובהולדתה של החברה. השיר הולחן על ידי כספי לתוכנית "בראש אחד", בהפקתם של איתן גפני ודודו אלהרר ובניהולו של איתן גפני. את השיר ביצעו דני ליטני ויהודית רביץ. הדואט עם יהודית רביץ מופיע באלבומו הראשון של דני ליטני "יחס חם" שיצא בשנת 1978. כשהאלבום יצא היה ליטני באמצע העשור הרביעי לחייו ומאחוריו קריירה מפוארת. את השיר עיבד מוזיקלית פרד פילד מוזיקאי אמריקאי. בשנת 1982 הופיע השיר באלבומה של רביץ "מילה טובה ואוסף שירים" כמבצעת יחידה של השיר. בשנת 1987 הופיע השיר באלבומו של כספי, צד ג' צד ד'. בשנת 1992 ביצע כספי את השיר בתוכנית "קיבוץ בלב" בהפקת הטלוויזיה הישראלית. הקליפ לתוכנית צולם ברפת כשפרות מקיפות ומפריעות את נגינתו של כספי על פסנתר ואת שירתו. חברי זהו זה! ביצעו את השיר במחווה לזך לאחר מותו. השיר התפרסם בלחנו המוכר והמאוחר יותר (1978) של כספי ובביצועיהם של ליטני, רביץ וכספי עצמו. אך קיים לחן מוקדם יותר משנת 1975 של אבנר קנר ויוני רכטר. הפעם ההבדל בלחנים הפוך: כספי התאים למילים לחן קצבי, בעוד שקנר ורכטר יצרו לו לחן איטי ומהורהר. נורית גלרון שרה את הלחן של רכטר, וגרסה זו הופיעה במהדורת התקליטור של אלבומה "שירים באמצע הלילה" שהוקדש לשיריו של זך. השיר צעד 13 שבועות במצעדי הפזמונים השבועיים של תחנת הרדיו רשת ג'. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1978 דורג במקום ה־25. יהודית רביץ ודני ליטני - לא טוב היות האדם לבדו, סרטון בערוץ "danoush7", באתר יוטיוב (אורך: 04:48) לא טוב היות האדם לבדו, באתר הספרייה הלאומית לא טוב היות האדם לבדו | מתי כספי והפרות, סרטון בערוץ "בא לי אטארי", באתר יוטיוב (אורך: 03:09) "זהו זה" במחווה לנתן זך: "לא טוב היות האדם לבדו", באתר ערוץ 7, 12 בנובמבר 2020 דודי פטימר, ‏יוני רכטר ואבנר קנר: "הקהל לא ידע לעכל אותנו, היו נוטשים באמצע", באתר מעריב אונליין, 23 בפברואר 2018
פרדריק פנצ'ר

פרדריק ברטלט פנצ'ר (באנגלית: Frederick Bartlett Fancher;‏ 2 באפריל 1852 – 10 בינואר 1944) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הצפונית השביעי בשנים 1899–1901. פרדריק פנצ'ר נולד במחוז אורלינס שבמדינת ניו יורק. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ובבית הספר הנורמלי המדינתי באיפסלנטי שבמישיגן (כיום אוניברסיטת מזרח מישיגן). הוא נשא לאישה את פלורנס ס. ואן וורהיס. ב-1881 עבר פלצ'ר לטריטוריית דקוטה והחל לעסוק בחוואות ליד העיר ג'יימסטאון. לאחר שעבד בתחום הביטוח בטריטוריית דקוטה ובאילינוי, נכנס פנצ'ר לראשונה לפוליטיקה כנשיא ועידת החוקה של דקוטה הצפונית ב-1889. בשנים 1895–1899 הוא שימש כנציב הביטוח המדינתי, וכחבר חבר הנאמנים של בית החולים המדינתי לחולי נפש. לאחר שהבטיח לעצמו את מועמדות המפלגה הרפובליקנית, נבחר פנצ'ר כמושל דקוטה הצפונית וכיהן בתפקיד מ-3 בינואר 1899 ועד 10 בינואר 1901. בעת כהונתו כמושל הוקמו במדינה מועצת החנינות ומפעל אריגה בבית הכלא המדינתי. לאחר תום כהונתו כמושל עבר פנצ'ר לסקרמנטו שבקליפורניה, שם הוא עסק בעסקי קמעונאות עד לפרישתו ב-1925. פרדריק פנצ'ר נפטר בלוס אנג'לס ב-10 בינואר 1944. הוא נטמן בפארק הזיכרון איסט לון שבסקרמנטו. הוא היה אחרון מושלי דקוטה הצפונית שנותרו בחיים מבין אלו שכיהנו במהלך המאה ה-19. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1174-1175. פרדריק פלצ'ר באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) פרדריק פלצ'ר באתר The Political Graveyard (באנגלית) פרדריק פנצ'ר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מרחק (תורת הגרפים)

בתורת הגרפים, מרחק (או מרחק גאודזי) מציין את מספר הקשתות במסלול הקצר ביותר מצומת כלשהו לצומת אחר. בגרף בלתי מכוון, המרחק בין   u {\displaystyle \ u} ל־   v {\displaystyle \ v} שווה למרחק בין   v {\displaystyle \ v} ל־   u {\displaystyle \ u} , ופונקציית המרחק היא מטריקה, בעוד שבגרף מכוון יכול להיות שהמרחקים הללו יהיו שונים. מרחקו של צומת מעצמו מוגדר כ־0, ומרחקו של צומת מצומת שאין מסלול שמוביל אליו נחשב אינסופי. בגרף ממושקל, בו לכל קשת יש ערך ("משקל") ואורך מסלול הוא סכום משקלי הקשתות, המרחק הוא מספר הקשתות במסלול הקצר ביותר מבחינת ה"משקל" שלו. במקרה שיש שני מסלולים כאלו, אז המרחק שווה למספר הקשתות המינימלי מבין שני המסלולים. ישנם מספר מונחים בתורת הגרפים המבוססים על מושג המרחק: אקסצנטריות של צומת   v {\displaystyle \ v} היא המרחק הגדול ביותר בין   v {\displaystyle \ v} לצומת אחר. היא מסומנת כ־   ϵ {\displaystyle \ \epsilon } . כלומר, האקסצנטריות של צומת   v {\displaystyle \ v} מסומנת כ־   ϵ ( v ) {\displaystyle \ \epsilon (v)} . רדיוס של גרף הוא האקסצנטריות המינימלית בגרף. קוטר של גרף הוא האקסצנטריות המקסימלית בגרף. במילים אחרות, זהו המרחק הגדול ביותר בין שני צמתים בגרף. בגרף הבלתי-מכוון שמשמאל: המרחק בין צומת 1 לצומת 4 הוא 2. המסלול הקצר ביותר הוא המסלול 1->5->4 (זאת למרות שקיים מסלול ארוך יותר 1->2->3->4). האקסצנטריות של הצומת 2 היא 3, כי המרחק עד הצומת המרוחק ביותר ממנו, צומת 6, היא 3. הרדיוס של הגרף הוא 2, כי האקסצנטריות של הצמתים 3,4,5 היא 2, ואין צומת בעל אקסצנטריות נמוכה יותר. הקוטר של הגרף הוא 3, כי האקסצנטריות של הצמתים 1,2,6 היא 3, ואין צמתים בעלי אקסצנטריות גדולה יותר. בגרף המכוון שמשמאל: המרחק בין צומת 1 לצומת 4 הוא 2. המסלול הקצר ביותר הוא המסלול 1->3->4, בעוד שהמרחק מצומת 4 לצומת 1 הוא אינסופי, כי אין מסלול שמוביל מ־4 ל־1. האקסצנטריות של צומת 3 היא אינסוף, כי המרחק ממנו לצומת 1 הוא אינסוף. הרדיוס של הגרף הוא 2, כי האקסצנטריות של צומת 1 היא 2, והיא הקטנה ביותר. האקסצנטריות של הצמתים האחרים היא אינסוף. הקוטר של הגרף הוא אינסוף, כי קיים לפחות צומת אחד שהאקסצנטריות שלו היא אינסוף. הדבר נובע מכך שצומת 1 הוא מקור, ואין שום דרך "להיכנס" אליו. במקרה כזה, תמיד יהיה צומת שהאקסצנטריות שלו אינסופית, וזה יהיה גם קוטר הגרף. הרעיון של "שש דרגות של הפרדה", המבוסס בעקיפין על עבודתו של סטנלי מילגרם, טוען שהקוטר של הרשת החברתית האנושית הוא 6. כלומר, ששישה קשרים הם המרחק המקסימלי בין כל שני אנשים בעולם. מרחק, באתר MathWorld (באנגלית)
אנרי דונדייה דה ואבר

אנרי דונדייה דה ואבר (בצרפתית: Henri Donnedieu de Vabres;‏ 8 ביולי 1880 – 14 בפברואר 1952) היה משפטן צרפתי שכיהן כשופט במשפטי נירנברג. הוא היה השופט הצרפתי הראשי במשפטים אלה. דונדייה נולד בנים למשפחה פרוטסטנטית ובורגנית. לפני מלחמת העולם השנייה פעל למען הרעיון של בית דין פלילי בין-לאומי בעת ששימש כפרופסור למשפט פלילי בסורבון. הוא המשיך לכהן כפרופסור למשפטים בצרפת של וישי. הוא הפך גם למנהל המכון לקרימינולוגיה של פריז. מאוחר יותר, ב-1947, הציג שוב את רעיונו בפני ועדה של האומות המאוחדות. ב-1935 קיבל הזמנה לברלין מהנס פרנק, עורך דינו האישי של היטלר ולימים המושל הכללי של פולין הכבושה. הם דנו ברעיון של בית דין פלילי בין-לאומי. דונדייה היה היחיד מבין השופטים במשפטי נירנברג שלא היה שופט מקצועי; סביר להניח שהסיבה לכך היא ששופטים תחת משטר צרפת של וישי היו צריכים להישבע אמונים למשטר, בעוד שדונדייה, כפרופסור, לא עשה כן. דונדייה מחה בחריפות נגד הרשעתו של אלפרד יודל, וקבע כי מדובר בעיוות דין שהחייל המקצועי יורשע - כאשר הוא אינו נאמן לנאציזם. ב-1953 טיהר בית משפט מערב גרמני במינכן את שמו של יודל וזיכה אותו מכל האישומים נגדו, אולם כעבור מספר חודשים ביטל את הזיכוי כתוצאה מלחץ אמריקאי על ממשלת בוואריה. הוא היה גם זה שהציע כי כיתת יורים עשויה להיות דרך מכובדת יותר להוציא להורג את האשמים במשפט, אם כי פרנסיס בידל ויונה ניקיטצ'נקו התנגדו לכך בחריפות. הוא התייעץ, יחד עם רפאל למקין (המשפטן שהגה את המונח "רצח עם" בספרו משנת 1944 "Axis Rule In Occupied Europe") ואספסיאנוס פלה, כדי להכין את טיוטת מזכירות האומות המאוחדות לאמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם. דונדייה מת בפריז ב-1952. בנו, ז'אן דונדייה דה ואבר, הצטרף לממשלתו של שארל דה גול ושימש כממונה על השגרירויות בקבינט שלו מ-1944 עד 1946. נכדו, רנו דונדייה דה ואבר (אנ'), כיהן כשר התרבות של צרפת בין השנים 2004 ל-2007. מדיה וקבצים בנושא אנרי דונדייה דה ואבר בוויקישיתוף אנרי דונדייה דה ואבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנרי דונדייה דה ואבר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Carnet : Jean Donnedieu de Vabres est décédé, nimes.maville.com, ‏8 באוגוסט 2009
אלה יונילה

אלה יונילה (בפינית: Ella Junnila; נולדה ב-6 בדצמבר 1998) היא אתלטית פינית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה באולם (טורון 2021) בקפיצה לגובה. יונילה נולדה באספו שבפינלנד. אמא היא הקופצת לרוחק הפינית רינגה רופו-יונילה (אנ'), שייצגה את פינלנד באולימיפאדת ברצלונה 1992 ומחזיקה בשיאי פינלנד בקפיצה לרוחק באצטדיון ובאולם. באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום 17 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו שממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום 25 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביבלה שבשוודיה ביולי זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.92 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיימה במקום 29 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא פינלנד חדש של 1.96 מטר, אחרי ירוסלבה מהוצ'יך (2.00 מטר) ואירינה גראשצ'נקו (1.98 מטר), שתיהן מאוקראינה. באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיימה במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום 19 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.78 מטר. באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיימה במקום 13 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר. קפיצה לגובה: 1.95 מטר (2019), שיא פינלנד קפיצה לגובה: 1.96 מטר (2021), שיא פינלנד מדיה וקבצים בנושא אלה יונילה בוויקישיתוף אלה יונילה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלה יונילה, ברשת החברתית אינסטגרם אלה יונילה, באתר olympedia.org אלה יונילה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית Hakanen, Jarmo, Ringa Ropon tytär Ella Junnila on Suomen kärkihyppääjiä yleisurheilussa – enää sentin päässä äitinsä ennätyksestä: "Toivottavasti tilanne kääntyy pian", Aamulehti, ‏13 ביוני 2018
איוואן ורנר

אֶיוואן ורנר (בסרבו-קרואטית: Ivan Werner;‏ 18 ביוני 1887, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 26 ביוני 1944, זאגרב, המדינה העצמאית של קרואטיה) היה פוליטיקאי קרואטי בן הפולקסדויטשה, חבר בתנועת האוסטאשה, משתף פעולה עם הנאצים, אשר בין 1941–1944 כיהן כראש עיריית זאגרב, ונודע בכך שהוציא צו להריסתו של בית הכנסת בזאגרב. ורנר נולד בזאגרב למשפחה מקרב הפולקסדויטשה. רכש השכלה תיכונית בעירו, ובהמשך הוכשר כקצב. הוא יצא ללימודי מסחר וניהול בגראץ ובהמשך בווינה, שב לעירו וניהל בית מטבחיים אשר העסיק 250 עובדים. ביו השנים 1923–1926 כיהן כחבר מועצת עיריית זאגרב. בהמשך הצטרף לתנועת האוסטאשה. ב-6 באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה וכבשה אותה תוך ימים אחדים. ב-10 באפריל 1941 נכנסו כוחות גרמניים לזאגרב ועימם עשרות רבות של גולים לאומניים קרואטים שנמלטו מהממלכה בתקופת שלטונה של ממלכת יוגוסלביה. עם הגעתם כוננה המדינה העצמאית של קרואטיה בראשות אנטה פאבליץ'. פאבליץ' מינה את ורנר לראש העיר, ביודעו שהוא מכיר את העיר ותושביה ובעל יכולות ניהוליות ולוגיסיטיות. באוקטובר 1941 הוציא ורנר צו הריסה לבית הכנסת. ב-10 באוקטובר 1941 הוחל בהריסת המבנה ובאפריל 1942 הוא נהרס כליל. כל ההליך צולם למטרות תעמולה אנטישמית. הצילומים הוצגו בתערוכות בכל רחבי מדינת קרואטיה העצמאית כהמחשה לפתרון הסופי של "הבעיה היהודית". האוסטאשים הסריטו את הריסת הבניין וקטע מהסרט נמצא לאחר מלחמת העולם. בנוסף פרע ורנר את חובותיה של עיריית זאגרב, פיתח תשתיות ובנה קו חשמלית חדש, וזאת במימון שהושג משדידת נכסיהם ורכושם של יהודי זאגרב אשר גורשו בהדרגה למחנות ההשמדה. ורנר הלך לעולמו ב-1944 בעודו מכהן בתפקיד ונקבר בבית הקברות מירוגוי. Snješka Knežević,‏ Zagrebačka sinagoga, המכון לאמנות היסטורית, זאגרב, 2000 (בקרואטית) איוואן ורנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגרד 1521–1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, באתר דעת, אוחזר ב-30 במרץ 2014. הקהילה היהודית בזאגרב - השואה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות, עמודים 139–145. התאחדות עולי יוגוסלביה לשעבר בישראל, התאחדות עולי יוגוסלביה לשעבר בישראל, "נשכחים" - על שואת יהודי יוגוסלביה, באתר Youtube . הקטע העוסק בהריסת בית הכנסת הכולל קטע מהסרט שצילמו אנשי האוסטאשה מתחיל 46:20 לאחר תחילת הסרט. באווירת האור של חנוכה, באתר vjesnik.hr (בקרואטית).
מילוסלבה רזקובה

מילוסלבה רזקובה (בצ'כית: Miloslava Rezková; ‏ 22 ביולי 1950 – 19 באוקטובר 2014), הידוע גם כמילוסלבה הובנרובה (בצ'כית: Miloslava Hübnerová) הייתה אתלטית צ'כוסלובקית, אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) ואלופת אירופה (אתונה 1969) בקפיצה לגובה. רזקובה נולדה בפראג שבצ'כוסלובקיה. היא נישאה לרודולף הובנר (אנ'), גם הוא קופץ לגובה. בצעירותה התאמנה בבלט ובהתעמלות אמנותית. באולימפיאדת מקסיקו סיטי שנערכה באוקטובר זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר, לפני אנטונינה לזרבה (1.80 מטר) וולנטינה קוזיר (1.80 מטר), שתיהן מברית המועצות. באליפות אירופה שנערכה באתונה שביוון בספטמבר זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אליפות חדש של 1.83 מטר, לפני אנטונינה לזרבה (1.83 מטר) ובת ארצה מריה מראצ'נובה (1.83 מטר). באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.83 מטר. באולימפיאדת מינכן שנערכה בספטמבר סיימה במקום 15 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה ברוטרדם שבהולנד במרץ סיימה במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.84 מטר. באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה בספטמבר סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה בקטוביץ שבפולין במרץ סיימה במקום 11 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר. נפטרה ב-19 באוקטובר 2014. קפיצה לגובה: 1.87 מטר (1972) קפיצה לגובה: 1.85 מטר (1973) מילוסלבה רזקובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מילוסלבה רזקובה, באתר olympedia.org Miloslava Hübnerová-Rezková Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com, web.archive.org, ‏2016-12-03
יוסף ויטבסקי

יוסף דווידוביץ' ויטבסקי (באוקראינית: Ио́сиф Дави́дович Ви́тебский; ‏9 בינואר 1938) הוא סייף עבר יהודי-סובייטי יליד אוקראינה. סגן אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) ואלוף עולם (1967) בדקר קבוצתי. ויטבסקי נולד וגדל בקייב, אוקראינה. למד ספורט ותרבות הגוף באוניברסיטת קייב. באליפות עולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 1967 הוא זכה במדליית זהב בדקר קבוצתי. באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה במדליית כסף בדקר קבוצתי. לצידו בקבוצה השתתף היהודי גרגורי קריס. לויטבסקי אימן את נבחרת אוקראינה במשך 13 שנים, ולאחר מכן ניהל במשך כ-10 שנים (1988–1998) את בית הספר ההישגי בספורט באוניברסיטה הממלכתית של אוקראינה. הוא שימש במשך 12 שנים כעוזר מאמן באוניברסיטת פנסילבניה של קבוצת הסייף של האוניברסיטה. לויטבסקי נשוי לאמה ולהם שני בנים, דמיטרי ואלכס, והם מתגוררים בפילדלפיה. ב-2013 עבר לדנבר, קולורדו. יוסף ויטבסקי, באתר olympedia.org
נדז'דה דובוביצקאיה

נדז'דה ואסילבנה דובוביצקאיה (בקזחית: Надежда Васильевна Дубовицкая; נולדה ב-12 במרץ 1998) היא אתלטית קזחית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם באולם (בלגרד 2022), סגנית אלופת אסיה (דוחה 2019) ואלופת אסיה באולם (אסטנה 2023) בקפיצה לגובה. דובוביצקאיה נולדה בסמיפלטינסק שבקזחסטן. באליפות אסיה עד גיל 20 שנערכה בהו צ'י מין סיטי שבווייטנאם ביוני זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר. באליפות אסיה שנערכה בבובנשוואר שבהודו ביולי סיימה במקום שישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר. באליפות אסיה באולם שנערכה בטהראן שבאיראן בפברואר זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר. במשחקי אסיה שנערכו בג'קרטה שבאינדונזיה באוגוסט זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.84 מטר. באליפות אסיה שנערכה בדוחה שבקטר באפריל זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.88 מטר. באליפות קזחסטן שנערכה ב-8 ביוני קבעה בקפיצה לגובה שיא אסיה חדש של 2.00 מטר. באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום 28 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.98 מטר, אחרי ירוסלבה מהוצ'יך מאוקראינה (2.02 מטר) ואלינור פטרסון מאוסטרליה (2.00 מטר). באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיימה במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר. באליפות אסיה באולם שנערכה בפברואר באסטנה שבקזחסטן זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיימה במקום תשיעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר. במשחקי אסיה שנערכו בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין באוקטובר זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.86 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיימה במקום שמיני בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר. קפיצה לגובה: 2.00 מטר (2021), שיא אסיה קפיצה לגובה: 1.98 מטר (2022) נדז'דה דובוביצקאיה, באתר olympedia.org נדז'דה דובוביצקאיה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
רצח היינריך שטרן

רצח היינריך שטרן התרחש בחיפה ב-9 בדצמבר 1947. היינריך שטרן נולד בגרמניה בשנת 1912. עבר שם את שנות השואה ושרד, לאחר שאיבד את רוב בני משפחתו. הוא הגיע מאיטליה לארץ ישראל עם אשתו אירמה בתחילת דצמבר 1947 באונייה טטי (לפי מקור אחר - באונייה בורסי), במסגרת קבוצת נוסעים שארגן הג'וינט. בני הזוג שטרן ירדו מן האונייה בחיפה, בכוונה להמשיך לאחר מכן בהפלגה לאוסטרליה. הם התאכסנו בבית מלון בעיר. היו אלו ימי ראשית מלחמת העצמאות, ובחיפה פרצו תקריות אלימות. ב-9 בדצמבר יצאו שטרן ואשתו מן המלון, למרות שעובדי המלון יעצו להם שלא לצאת מחמת הסכנה. נראה שכיוון שלא הכירו את העיר, הגיעו בהליכתם לאזור מסוכן. בשעה 09:15 בבוקר, ברחוב המלכים, התקרב ערבי אל שטרן וירה בו שתיים או שלוש יריות מאקדח, שפגעו בפלג גופו העליון. שטרן נפצע קשה. הוא נלקח לבית החולים הממשלתי בעיר, ושם מת מפצעיו בהמשך היום. שטרן, בן 35 במותו, הובא לקבורה בחיפה. שמו הונצח באנדרטת חללי פעולות האיבה והטרור בישראל בהר הרצל שבירושלים. היינריך שטרן, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית: התנקשויות והצתות בחיפה, דבר, 10 בדצמבר 1947 (המשך) מרכז ההתקפה בחיפה היה אתמול במזרח העיר, על המשמר, 10 בדצמבר 1947