laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Deeper and Deeper

"Deeper and Deeper" (בעברית: "עָמֹק יוֹתֵר וְיוֹתֵר") הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Erotica. השיר יצא לאור כסינגל השני מתוך האלבום ב-17 בנובמבר 1992, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר, מאבריק רקורדס וסייר רקורדס. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100, והשישי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי מדונה עצמה, שפ פטיבון ואנתוני שימקין והופק על ידי השניים הראשונים. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר דאנס אשר משלב בתוכו גיטרות אקוסטיות וקסטנייטות, בשונה משאר שירי האלבום. "Deeper and Deeper" בוצע בשלושה מסיבובי ההופעות של מדונה, כולל "Rebel Heart Tour" שאירע בין 2015 ל-2016. מבחינה לירית, השיר מדבר על תשוקה מינית אף על פי שיש כאלה שטוענים שהשיר מדבר על אדם הומוסקסואל שמתמודד עם נטיותיו המיניות. השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה שטענו כי מדובר באחד מהשירים החשובים ביותר שלה והחמיאו על אווירת המועדונים שבשיר ועל הרעננות שלו. גם רולינג סטון ביקרו בחיוב את השיר, ואף כינו אותו "שיר דיסקו טהור". הווידאו קליפ ל-"Deeper and Deeper" בוים על ידי בובי וודס ונעשה כמחווה לאמן אנדי וורהול ולבמאי האיטלקי לוקינו ויסקונטי ובו היא מגלמת דמות המבוססת על השחקנית והדוגמנית אידי סדג'וויק כמי שיוצאת למועדון לפגוש את החברים שלה ואת בן זוגה. מדונה ביצעה את השיר בשלושת מסיבובי ההופעות שלה, ביניהם סיבוב ההופעות האחרון, "Rebel Heart Tour". מדיה וקבצים בנושא Deeper and Deeper בוויקישיתוף מידע על היצירה "Deeper and Deeper" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Deeper and Deeper" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Deeper and Deeper" באתר יוטיוב "Madonna Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-04-04. Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Deeper and Deeper - Madonna | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic "Madonna: Erotica | Album Review | Slant Magazine". Slant Magazine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-04. Review/Pop; From Madonna, a New Palatability but Still Spicy - New York Times, web.archive.org, ‏2010-11-11 Madonna – Deeper and Deeper (באנגלית), נבדק ב-2018-04-04 "Erotica". Rolling Stone. נבדק ב-2018-04-04. Warner Bros. Records (2009-10-26), Madonna - Deeper And Deeper (Official Music Video), נבדק ב-2018-04-04 "Rebel Heart Tour DVD/Blu Ray & CD Tracklisting Revealed". madonna.com. נבדק ב-2018-04-04. ARIA - landing, www.aria.com.au (באנגלית) WebCite query result, www.webcitation.org (באנגלית) Music Week - The immaculate guide to 50 years of Madonna, ‏2008-08-25 Madge's Fan (2017-05-29), Madonna: Her Singles sales & Chart History Updated (1982 - 2015), נבדק ב-2019-03-30
רכס בארקר

רכס בארקר (באנגלית: Barker Range) הוא רכס הרים שכיוונו צפון-מערב - דרום-מזרח, הממוקם בצידו הדרום-מערבי של רכס מילן, בהרי ויקטורי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. רכס זה כולל את נונאטאק ג'אטו, הר ואט והר מקארתי. גובהו של הרכס 2,400 מטרים מעל פני הים. שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד, והוא נקרא על שם ג'יימס בייקר, מפקד בבסיס סקוט בשנת 1972.  רכס בארקר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית תצלום לוויין של רכס בארקר רכס בארקר באתר מרכז המידע האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה רכס בארקר באתר גאזט SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ניו זילנד
לשכר גאה

לַשְׁכָּר גָאהּ (בפשטו: لښکرگاه; בפרסית: لشکرگاه) היא עיר בדרום-מערב אפגניסטן ובירת מחוז הלמנד. העיר שוכנת במפגש הנהרות ארגנדאב והלמנד, כ-550 ק"מ דרום-מערבית לבירה קאבול. לפי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020 מתגוררים בעיר 194,473 בני אדם. ישנה פעילות חקלאית רבה באזור זה, למרות צחיחותו. סביבת לשכר גאה הייתה תחת שלטון השושלת הצפארית במאה ה-9. העיר נכבשה על ידי האימפריה הדוראנית בשנת 1747. הבריטים הגיעו לאזור בשנת 1840 במסגרת המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה, אך עזבו כשנה מאוחר יותר. לשכר גאה שימשה מקום מרכזי חשוב לכוחות האפגניים בזמן המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה בשנים 1878–1880. בשנת 1992 (לאחר סיום מלחמת אפגניסטן) נפלה העיר לידי המוג'אהדין, ובשנים שלאחר מכן נכבשה שוב בידי הטליבאן. היא שוחררה משלטון הטליבאן בשנת 2001 בידי חיל הנחתים של ארצות הברית וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. העיר הותקפה פעמים רבות על ידי הטאליבאן בשנת 2008. ב-13 באוגוסט 2021, בעקבות נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן, כבשו כוחות הטליבאן את העיר. שקיעה מעל נהר הלמנד בלשכר גאה שייט בסירה על נהר הלמנד אצטדיון כדורגל בלשכר גאה המכון להכשרת מורים של מחוז הלמנד בלשכר גאה שרידי העיר בוסת העתיקה המסגד הראשי של לשכר גאה פארק מירוויס ניכה רחוב בסגנון אמריקאי בלשכר גאה מדיה וקבצים בנושא לשכר גאה בוויקישיתוף Afghanistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de Birsel, Robert (13 באוגוסט 2021). "Taliban capture Afghanistan's Lashkar Gah, capital of Helmand - police official". Reuters. ארכיון מ-2021. נבדק ב-13 באוגוסט 2021. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אפגניסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טהאי נווין

טהאי נווין (בווייטנאמית: Thái Nguyên) היא העיר התשיעית בגודלה בווייטנאם, והיא ממוקמת בצפון המדינה, כ-60 ק"מ מהאנוי. טהאי נגויין ידועה בכל וייטנאם בשל התה שלה. תה זה מיוצא כיום לאלג'יריה, צרפת, איראן, עיראק, יפן, פקיסטן וטייוואן. העיר נחשבה למקום אסטרטגי במיוחד בזמן מאבקה של וייטנאם לעצמאות מהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית. בשנת 1959 הוקמה בעיר תחנת הפלדה הראשונה בווייטנאם. באותה השנה התחלה להתפתח התעשייה המקומית באופן בולט. העיר נחשבה לאחד המרכזים החשובים של צפון וייטנאם עד לאיחוד המדינה בשנת 1975. בעבר העיר הייתה מורכבת ממספר רבעים עירוניים וכפרים, אשר אוחדו לכדי עיר אחת ב-19 באוקטובר 1962. בעיר מצויה אוניברסיטה אזורית בולטת אשר הוקמה בשנת 1994. באוניברסיטה ישנן שבע מכללות (חינוך, הנדסה וטכנולוגיה, חקלאות וייעור, כלכלה וטכניקות, כלכלה ומנהל עסקים, רפואה ובתי מרקחת, תקשורת וטכנולוגיה), וכן בית ספר לשפות זרות ובית ספר בינלאומי. מוסדות אחרים באוניברסיטה הם בית ספר להוראה, הוצאה לאור, שלושה מכוני מחקר, מרכז לחינוך לביטחון לאומי, מרכז לשיתוף פעולה בינלאומי, מרכז לפיתוח משאבי אנוש ומרכז ללימודי שפה זרה. מדיה וקבצים בנושא טהאי נווין בוויקישיתוף טהאי נווין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא וייטנאם ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציריך (קנטון)

ציריך (בגרמנית: Zürich, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא קנטון של שווייץ. הוא ממוקם בצפון-מזרח שווייץ. אוכלוסייתו מונה כ-1.5 מיליון תושבים (נכון ל־2019). ובירת הקנטון, שנושאת גם את שמו, היא ציריך. השפה הרשמית בקנטון היא גרמנית, אך תושבי הקנטון מדברים ניב של גרמנית שווייצרית שנקרא "גרמנית של ציריך". קנטון ציריך ממוקם צפונית להרי האלפים. הקנטונים השכנים לו הם שפהאוזן בצפון, ארגאו במערב, הקנטונים צוג ושוויץ בדרום והקנטונים תורגאו וסנט גלן במזרח. רוב אגם ציריך נמצא בתחומי הקנטון. שטח הקנטון הוא 1,729 קמ"ר. כ-80% מהשטח נחשב טוב לעיבוד חקלאי. חלקם של היערות הוא 505 קמ"ר ושל האגמים 73 קמ"ר. אפיקים נמצאים ברוב שטח הקנטון לכיוון נהר הריין בצפון הקנטון. דרום-מערב ודרום-מזרח הקנטון הם אזורים הרריים. עמק הנהר לינת מוביל לאגם ציריך וממשיך לנהר לימאט. קנטון ציריך מחזיק בשטחים שהושגו על ידי הבירה ציריך לאחר שנהפך ליחידה אוטונומית באימפריה הרומית הקדושה ב-1218 ובעיקר לאחר מהפכת הגילדות ב-1336. ציריך הצטרף לאיחוד השווייצרי ב-1351. החלק התחתון של הקנטון נוסף לשטחי ציריך ב-1362. ציריך כבש ואיבד את טוגנבורג בסביבות שנת 1440, מלחמת ציריך הישנה. החלקים הצפוניים לנהר הריין הגיעו לקנטון לאחר שרכשה העיר ציריך את וינטרטור מבית הבסבורג ב-1468. חלקו המערבי של הקנטון קיבל עצמאות כקנטון ארגאו ב-1803. חוקת הקנטון נוצרה ב-1869. ישנם 180 חברי פרלמנט שנבחרים מדי ארבע שנים. הקנטון נמשל בידי מועצה של שבעה חברים. הבחירות האחרונות נערכו ב־2015. רוב האדמה מעובדת, אך קנטון ציריך אינו נחשב לאזור חקלאי. באדמות בצפון ובמזרח נעשית יותר עבודה חקלאית אבל בכל חלק של הקנטון התחום השלט הוא ייצור, מפעלי הקנטון מתמחים במכונאות. אריגת משי וכותנה הייתה חשובה בעבר, אך חדלה מלהיות כך. ישנה תעשיית ייצור נייר. לחברות קטנות ובינוניות משקל רב בכלכלת קנטון ציריך. העיר ציריך היא מרכז בנקאות ולביטוח חשיבות גם כן. מסילות רכבת עוברות בכל הדרכים החשובות בקנטון. מרכז התחבורה היא העיר ציריך, בה מספר גדול של רכבות מקומיות מחברות לרשתות לאומיות ובינלאומיות. תחנת הרכבת של העיר, התחנה המרכזית של ציריך, היא אחת העמוסות והפעילות בעולם לפי מספר רכבות נכנסות ויוצאות. כמו כן, מחוברת ציריך לערים אירופאיות אחרות בעזרת קווי רכבת. הרכבת המרכזיות אינטרסיטי אקספרס, TGV וצ'יסאלפינו מחוברות לציריך. קו הרכבת הראשון בשווייץ נוצר ב-1847 וחיבר בין ציריך לבאדן (שבקנטון ארגאו). שדה התעופה המרכזי של שווייץ רחוק 12 קילומטר ממרכז ציריך ומשמש כנמל הבית לחברות תעופה שווייצריות. הכבישים המהירים A1, A3 ו-A4 עוברים דרך הקנטון. כבישים נוספים שעוברים דרך הקנטון הם A7, A51, A52 ו-A53. דגל הקנטון מקורו בדגל העיר ומשמש כיום את שניהם. סמל הקנטון המלא כולל שני אריות. האריה הימני אוחז בכפת תמרים המסמלת את השלום ואילו האריה השמאלי אוחז בחרב המסמלת את הסמכות הממלכתית. מדיה וקבצים בנושא ציריך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ציריך (בגרמנית) אתר הקנטון תיירות בציריך (אורכב 20.08.2014 בארכיון Wayback Machine) Switzerland's population in 2019, נוישאטל 2020, באתר המשרד הפדרלי לסטטיסטיקה, שווייץ. (באנגלית)
טורקמנאבאט

טורקמנאבאט (בטורקמנית: Түркменабат/Türkmenabat; ברוסית: Туркменабад - טורקמנאבאד; בעבר נקראה צ'רג'ואו; בטורקמנית: Çärjew; ברוסית: Чарджоу - צ'רדז'ואו) היא בירת מחוז לבאפ שבמזרח טורקמניסטן. העיר שוכנת במרכז המחוז על גדות נהר האמו דריה כ-470 ק"מ צפון-מזרחית לבירה אשגבאט ובסמוך לגבול עם אוזבקיסטן. ההיסטוריה המקומית מתוארכת ליותר מ-2,000 שנים. העיר המודרנית נוסדה בשנת 1886, כאשר קוזאקים רוסים התיישבו במה שכיום הוא מזרחה של טורקמנאבאט. בשנים שלאחר מכן עברה בסביבת העיר המסילה הטרנס-כספית. היותה של טורקמנאבאט צומת רכבות ומקום עם פריון גבוה, הפכו את העיר למרכז הסחר המרכזי למוצרים חקלאיים באזור הצפון-מזרחי של המדינה. בעיר יש תעשיית עיבוד מזון, טקסטיל (עיבוד כותנה ומשי) ומפעלים רבים. העיר הייתה מרכז תעשייתי חשוב בזמן השלטון הסובייטי, אך רבים מהמפעלים עברו לאשגבאט מאז עצמאותה של טורקמניסטן. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2004 התגוררו בעיר כ-256,000 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה בטורקמניסטן. טורקמנאבאט ייחודית משאר המדינה בקיומו של ניב מקומי מיוחד של הטורקמנית. ניב זה הוא הכלאה של השפה הטורקמנית והאוזבקית, אשר השפיעו רבות על התרבות והמנהגים של האזור. ניב זה מדובר בעיקר בטורקמנאבאט ובנפות הצפוניות של מחוז לבאפ. בעיר הייתה קהילה יהודית עם בית כנסת ו2 בתי עלמין. בבית העלמין הוותיק קבור רבי שמואל שניאורסון (ניקולייב). נמל התעופה הבינלאומי טורקמנאבאט (אנ') מבנים חדשים לאורך שדרת "טורקמניסטן הנייטרלית" בעיר תחנת הרכבת בעיר משרד MTC בעיר הארמון הרוחני של מחוז לבאפ טורקיה איזמיר, טורקיה (מ־1994) הרפובליקה העממית של סין ז'יג'או (אנ'), שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין (מ־2014) מדיה וקבצים בנושא טורקמנאבאט בוויקישיתוף טורקמנאבאט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Turkmenistan: Regions, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de İzmir Büyükşehir Belediyesi, izmir.bel.tr ערך זה הוא קצרמר בנושא טורקמניסטן ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניבן נפיל

ניבן נפיל (שם מדעי: Strophidon sathete) הוא מין יחיד בסוגו של צלופח ממשפחת המורניים. מורנה זו היא הגדולה ביותר בעולם והיא יכולה להגיע לאורך של ארבעה מטרים (עם זאת היא קטנה במשקלה מהניבן הענקי שמשקלו עד 30 ק"ג). צבע הקשקשים חום-אפור והתחתית בהירה יותר. העיניים קטנות וכחולת עם קרום חזק סביבם. למורנה ישנה לסת גדולה וחזקה וכמה זיזים מעל החרטום. היא חיה בטבע באזור האינדו פסיפי בין הים האדום ומזרח אפריקה למזרח האוקיינוס השקט. המורנה חיה בחולות ובוץ באזור חיותה ונמצאת לפעמים גם במפרצים וסמוך לשפכי נהרות. המורנה היא טורפת רעבתנית של דגים קטנים יותר וסרטנים המתקרבים אליה יותר מדי. מדיה וקבצים בנושא ניבן נפיל בוויקישיתוף ניבן נפיל, באתר ITIS (באנגלית) ניבן נפיל, באתר NCBI (באנגלית) ניבן נפיל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ניבן נפיל, באתר FishBase (באנגלית) ניבן נפיל, באתר GBIF (באנגלית) ניבן נפיל באתר הרשימה האדומה של IUCN
ניבן ענקי

נִיבָן עֲנָקִי (שם מדעי: Gymnothorax javanicus) הוא מין של צלופח גדול מהסוג ניבן שבמשפחת המורניים. זוהי המורנה השנייה בגדולה, לאחר המין ניבן נפיל שאורכו 4 מ', אך היא הכבדה שבמורנות. אורכה של מורנה זו מגיע ל-3 מ' ומשקלה ל-30 ק"ג. צבעה הוא זהוב-אפור עם נקודות שחורות על העור. למורנה לסתות חזקות ורצועת סנפיר מהגב עד הזנב הגדול. המורנה חיה בשוניות אלמוגים ברחבי האזור האינדו פסיפי מחופי מזרח אפריקה וים סוף (כולל במפרץ אילת) עד לאיי פיטקרן, הוואי ופולינזיה. המורנה קרניבורית המחכה לטרפה במארב בין סלעים ואלמוגים ותוקפת עם לסתותיה דגים אחרים, תמנונים ושאר חסרי חוליות. מורנה זו היא אחת מהחיות המעטות היודעות לטרוף זהרונים הדורים. עם נקאי אילתי ניבן מחפש טרף במצרים מדיה וקבצים בנושא ניבן ענקי בוויקישיתוף ניבן ענקי, באתר ITIS (באנגלית) ניבן ענקי, באתר NCBI (באנגלית) ניבן ענקי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ניבן ענקי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ניבן ענקי, באתר FishBase (באנגלית) ניבן ענקי, באתר GBIF (באנגלית) ניבן ענקי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מנדליי

מנדליי (בבורמזית: မန္တလေး) היא העיר השנייה בגודלה במיאנמר ובירת המחוז הקרוי על שמה בצפון המדינה. נחשבת למרכז תרבותי חשוב במדינה ולמרכז הכלכלי של צפונה. העיר מרוחקת כ-575 ק"מ צפונית ליאנגון. העיר הוקמה על ידי שליט בורמה המלך מינדון מין (אנ') ב-13 בפברואר 1857, במטרה לשמש כבירה המלכותית. היא המשיכה לשמש כבירת שושלת קונבאונג (אנ') עד כיבוש בורמה בידי האימפריה הבריטית ב-1885. הבריטים ראו חשיבות רבה בפיתוחה הכלכלי של מנדליי בזמן שלטונם. בשנת 1889 הוקם בעיר קו רכבת, והאוניברסיטה הראשונה הוקמה בשנת 1925. בתקופה זו נחשבה מנדליי למרכז התרבות הבורמזית והבודהיסטית. בשנים 1904-1905 השתוללה בעיר מגפה ממנה מתו שליש מהתושבים. בין שתי מלחמות העולם הייתה העיר מוקד למחאות כנגד השלטון הבריטי. בזמן מלחמת העולם השנייה סבלה העיר רבות מהפצצות חיל האוויר היפני. בעת הזו חיל האוויר המלכותי נסוג להודו, בזמן שרוב בתי העיר לא היו מוגנים. מצב זה הוביל להריסת 60% מהבניינים במנדליי ולמותם של כ-2,000 אזרחים מקומיים. לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות מבריטניה ב-1948, המשיכה מנדליי להיות המרכז התרבותי, החינוכי והכלכלי של בורמה העליונה. בנובמבר 1959 חגגה מנדליי מאה שנים להיווסדה בפסטיבל למרגלות גבעת מנדליי (אנ'). לרגל המאורע הוצאו בולים מיוחדים. בשנים 1962-1988 הידרדרו ביותר התשתיות בעיר, ובתקופה זו פגעו במנדליי כשתי שריפות גדולות. בתקופה זו היגרו לעיר גם אוכלוסיות רבות מן הרפובליקה העממית של סין, במיוחד מסצ'ואן. רק בשנות ה-90 הגיעו לעיר בין 250,000 ל-300,000 מהגרים מסין העממית. הגירה זו השפיעה רבות על האופי התרבותי והכלכלי של העיר והגדילה את הסחר עם סין. עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 למדו תושבי האזור במוסדות ההשכלה העליונה במנדליי, שהיו היחידים בסביבה. כיום (2018) הממשל הצבאי מעודד את הצעירים ללמוד במקום מגוריהם על מנת להפחית את כמות האנשים הלומדים במקום אחד ספציפי. נכון לשנת 2024, מוערכת אוכלוסיית העיר בכ-1.563 מיליון תושבים. כ-40%-50% מהתושבים הם ממוצא סיני. בנוסף על כך, ישנה קהילה גדולה של מהגרים מהודו. בורמזית היא השפה העיקרית במנדליי. הרפובליקה העממית של סין קונמינג, יונאן, הרפובליקה העממית של סין קוריאה הדרומית אולסן, קוריאה הדרומית קמבודיה פנום פן, קמבודיה Mandalay - မန္တလေးမြို့ - מנדליי מנדליי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mandalay Population 2024
ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד

ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד (בגרמנית: Ernst zur Lippe-Biesterfeld;‏ 9 ביוני 1842 – 26 בספטמבר 1904), היה עוצר ליפה בין השנים 1897–1904, וסבו של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד - בעלה של יוליאנה, מלכת הולנד. ארנסט נולד ב-9 ביוני 1842 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ליוליוס, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולאדלייד רוזנת קסטל-קסטל, בתם של פרידריך לודוויג, רוזן קסטל-קסטל ואמיליה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג. בשנת 1884 מת אביו יוליוס, רוזן ליפה-ביסטרפלד, וארנסט ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1895 מת וולדמאר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה מבית שאומבורג-ליפה לבין ארנסט מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1897 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, בראשות אלברט, מלך סקסוניה, שהנסיכות תעבור להיות תחת העוצרות של ארנסט. ב-26 בספטמבר 1904 מת ארנסט בארמון לופשורן, ובנו לאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד ירש את נחלותיו ותאריו, וכמו כן ירש את העוצרות על נסיכות ליפה. בשנת 1905 מת אלכסנדר, נסיך ליפה, וכמה חודשים לאחר מכן החליט בית המשפט הקיסרי שלאופולד יקבל את הנסיכות. ב-16 באוגוסט 1901 התחתן ארנסט עם קרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך, ממנה נולדו לו 6 ילדים: אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד (1870–1948) לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (1871–1949) ברנהרד, נסיך ליפה (1872–1934) יוליוס, נסיך ליפה (1873–1952) קרולה, נסיכת ליפה (1873–1958) מתילדה, נסיכת ליפה (1875–1907) מדיה וקבצים בנושא ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד בוויקישיתוף
מוולמיין

מוולמיין (בבורמזית: မော်လမြိုင်မြို့; במון: မတ်မလီု) היא העיר הרביעית בגודלה במיאנמר, כ-300 ק"מ דרומית ליאנגון. מוולמיין נחשבת למרכז הכלכלה והסחר הימי בדרום מזרח מיאנמר, והייתה העיר השלישית בגודלה במדינה עד צמיחתה של נייפידאו. העיר נמצאת בדלתה של נהר הסלווין. האזכור הראשון של העיר הוא מכתובות קליאני (אנ') מהמאה ה-15. בשנים 1826–1852 שימשה העיר כבירתו הראשונה של השלטון הבריטי בבורמה (שמה הקודם של מיאנמר). הבריטים בנו משרדים ממשלתיים, מפעלים, בתי סוהר, מערכות תקשורת וכנסיות רבות. בתקופה זו שגשגה העיר רבות, והשגשוג נמשך עד שנות ה-90 של המאה ה-19. בתקופה זו נפתחו קונסוליות רבות בעיר על ידי מדינות אירופאיות כגון גרמניה, נורווגיה, שוודיה ודנמרק, וכן תאילנד ואיראן. בשנים שלאחר מכן גם איטליה וארצות הברית גם פתחו נציגויות בעיר. החקלאות המקומית ידועה בשל הפירות הטרופיים והמטבח שבה. בעיר יש גם גידולי אורז רבים. הייצור התעשייתי המקומי כולל ייצור מזון ומשקאות, טקסטיל, מלט, מוצרי פלסטיק, נעליים, זהב, רהיטים ואבץ. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] גדלה ההשקעה התאילנדית בעיר, וישנו מאמץ לייעל את תעשיית הנפט. משדה התעופה של מוולמיין יש טיסות סדירות לינגון. ב-2013 החלה נוק אייר להפעיל קו יומי של טיסות למוולמיין ממיי סוט שבתאילנד. העיר מקושרת למוטמה דרך אחד הגשרים הארוכים במדינה, גשר תנלווין. ארצות הברית פורט ויין, אינדיאנה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא מוולמיין בוויקישיתוף מוולמיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דו"ח מפקד האוכלוסין והדיור של מיאנמר 2014, כרך 2, משרד ההגירה והאוכלוסין של מיאנמר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנהרד, נסיך ליפה

ברנהרד, נסיך ליפה (בגרמנית: Bernhard zur Lippe;‏ 26 באוגוסט 1872 – 19 ביוני 1934), היה אביו של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד - בעלה של יוליאנה, מלכת הולנד. ברנהרד נולד ב-26 באוגוסט 1872 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך. בצעירותו שירת ברנהרד בצבא הקיסרות הגרמנית, והגיע לדרגת מיור. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שנסיכות ליפה תעבור לאחיו לאופולד הרביעי, נסיך ליפה, לאחר מאבק הירושה בינו לאדולף, נסיך שאומבורג-ליפה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שדרג לאופולד את תוארי הענפים השונים של המשפחה, וב-24 בפברואר 1916 הכשיר את נישואי ברנהרד לארמגארד פון קראם, והעניק לבניו ברנהרד ואשווין את התואר "נסיך ליפה-ביסטרפלד". ב-19 ביוני 1934 מת ברנהרד במינכן, ובשנת 1936 התחתן בנו ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד עם יוליאנה, נסיכת הכתר של הולנד שעלתה לשלטון בהולנד בשנת 1948. ב-16 באוגוסט 1901 התחתן ברנהרד עם ארמגארד פון קראם, בתם של הברון אשווין מזירסטורפף-קראם והברונית הדוויג מזירסטורפף-דריבורג, ממנה נולדו לו שני בנים: ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד (1911–2004), התחתן עם יוליאנה, מלכת הולנד אשווין, נסיך ליפה-ביסטרפלד (1914–1988), התחתן עם סימון ארנו מדיה וקבצים בנושא ברנהרד, נסיך ליפה בוויקישיתוף
שנות ה-30

האם התכוונתם ל... שנות ה-30 של המאה ה-1 לפנה"ס – ראו 39–30 לפנה"ס שנות ה-30 של המאה ה-19 (1830–1839) שנות ה-30 של המאה ה-20 (1930–1939) שנות ה-30 של המאה ה-21 (2030–2039)
התאמת יתר

התאמת יתר (Overfitting) היא בעיה יסודית בסטטיסטיקה ובלמידת מכונה שבה המודל מותאם יתר על המידה לאוסף מסוים של נתונים (למשל האוסף שהיה זמין לשם אימונו) ועל כן מצליח פחות בביצוע תחזיות. התאמת יתר מתרחשת כאשר המודל נקבע על ידי יותר פרמטרים מאשר הנתונים מצדיקים. עודף הפרמטרים מאפשר למודל ללמוד את הרעש הסטטיסטי כאילו הוא מייצג התנהגות אמיתית. תת התאמה (Underfitting) לעומת זאת מתרחשת כאשר המודל הסטטיסטי פשוט מדי מכדי לייצג כראוי את המבנה הבסיסי של הנתונים, למשל בעקבות מיעוט בפרמטרים המגדירים את המודל. דוגמה לכך היא למשל ניסיון להשתמש במודל ליניארי לתיאור התנהגות לא ליניארית. בתור דוגמה קיצונית להתאמת יתר, אם מספר הפרמטרים המשמשים להגדרת המודל זהה או גדול יותר מאשר מספר התצפיות, אזי המודל יוכל לחזות באופן מדויק את התצפיות פשוט על ידי זכירתן במלואן. מודל כזה בדרך כלל ייכשל קשות בעת ביצוע תחזיות. כדוגמה נוספת לבעייתיות של "מודל זוכר" שכזה - קחו בסיס נתונים של מכירות בחנות הכולל תאריכי רכישה, שם פריט וסכום. מודל עם מספיק פרמטרים יוכל פשוט לזכור את כל בסיס הנתונים וכך "לחזות" במדויק את סכומי הרכישה שבו על סמך התאריך. ברור אבל שמודל כזה לא יצליח לחזות סכומי רכישה של רכישות עתידיות. התאמת יתר מתרחשת במקרים בהם חסרה תאוריה להנחיית האנליזה של הנתונים. במצב כזה יש צורך לבחון מספר רב של מודלים אפשריים ונדרשים יותר פרמטרים כדי להגדירם. התאמת יתר מתרחשת לעיתים קרובות בביצוע רגרסיה ליניארית מרובה. במקרה הקיצוני אם מספר המשתנים המסבירים שווה למספר הדגימות אזי המודל יעבור במדויק בכל הנקודות. בדיקות הראו שמספיקות שתי דגימות לכל משתנה מסביר ברגרסיה ליניארית. עבור רגרסיה לוגיסטית או מודל קוקס (Cox proportional hazard models) קיימים מספר כללי אצבע - כמו כלל ה"אחד לעשר". בתהליך בחירת מודל הרגרסיה, ניתן להיעזר בשקלול הטיה-שונות (Bias-variance tradeoff) בו השגיאה של המודל מפוצלת למרכיב הטיה (המרחק של המודל "הממוצע" מפונקציית המטרה) והשונות (הפיזור של המודלים הבאים בחשבון). ישנן כמה שיטות מקובלות להפחתת הסכנה בהתאמת יתר. אלה כוללות למשל אימות צולב (Cross-validation), רגולריזציה (Regularization), עצירה מוקדמת (Early stopping) וכן, גיזום (Pruning). הבסיס לשיטות אלה הוא: מחיר מפורש למורכבות המודל (למשל ברגולריזציה) ובכך לתת לתהליך האופטימיזציה להעדיף פתרונות פשוטים. שיטה זו נקראת גם מבחן תערו של אוקאם, שעל פיו מודל מורכב הוא מראש סביר פחות ממודל פשוט. מורכבות המודל אינה נבחנת רק לפי מספר הפרמטרים אלא גם לפי מידת הביטוי של הפרמטרים. לבדוק באופן ישיר את יכולת המודל לבצע תחזיות על נתונים חדשים שלא שימשו בעת אימונו המקורי (למשל באימות צולב). למידת מכונה ממד VC רגרסיה ליניארית רשת עצבית מלאכותית תערו של אוקאם שי שלו שוורץ ושי בן דוד, Understanding Machine Learning: From Theory to Algorithms, Cambridge University Press, 2014, פרקים 11 ו-13 מדיה וקבצים בנושא התאמת יתר בוויקישיתוף קורס בלמידת מכונה, מאוניברסיטת בן-גוריון שבנגב קורס בלמידת מכונה, באתר אוניברסיטת Caltech (באנגלית) Claeskens, G.; Hjort, N.L. (2008), Model Selection and Model Averaging, Cambridge University Press Draper, Norman R.; Smith, Harry (1998). Applied Regression Analysis. John Wiley & Sons. ISBN 978-0471170822.