laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הבליץ על בריסטול

הבליץ על בריסטול הוא כינוי לסדרת הפצצות של מטוסי הלופטוואפה הגרמניים על העיר בריסטול בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. בין ה-24 בנובמבר 1940 ל-11 באפריל 1941 הופצצה העיר באופן מאסיבי שש פעמים. בסך הכל הופצצה העיר במהלך המלחמה 77 פעמים, נשמעו בה אזעקות 548 פעמים והוטלו עליה 919 טון של חומר נפץ ועוד פצצות תבערה רבות. במהלך ההפצצות על בריסטול נהרגו 1,299 בני אדם, נפצעו 1,303 וחולצו 697 מתוך הריסות. בהפצצות בעיר נהרסו 89,080 מבנים. כשפרצה מלחמת העולם השנייה הייתה בריסטול עיר נמל ותעשייה חשובה. נמל בריסטול היה מקום בו הגיעה אספקה רבה לאי הבריטי ממדינות כמו ארצות הברית וקנדה ולפיכך היה בעל חשיבות אסטרטגית. כמו כן, מכיוון שאספקה רבה הגיעה דרך נמל בריסטול היו בבריסטול שטחי אחסון בהם היו כמויות גדולות של מוצרים הנדרשים למאמץ המלחמתי הבריטי. מטרות אסטרטגיות נוספות שהיו בעיר הם מפעלי מטוסים של בריסטול אירופליין ומספנות. מסיבות אלו הייתה בריסטול יעד טבעי להפצצה אסטרטגית על ידי הגרמנים. הפשיטה האווירית הגרמנית הראשונה על העיר נערכה ב-25 ביוני 1940, בהתקפה זו הופצצה העיר במשך כשעתיים ונהרגו חמישה בני אדם. תקיפות קטנות נערכו לכל אורך החודשים יולי, אוגוסט, ספטמבר ותחילת נובמבר. הניווט לעיר היה קל יחסית לטייסים הגרמנים, שכן הם יכלו לעקוב אחרי השתקפות אור הירח בנהר אייבון וכך להגיע בקלות לחלק העתיק של העיר. ההפצצה הכבדה הראשונה על העיר נערכה ב-24 בנובמבר 1940. החל מהשעה 18:30 בערב הפציצו כ-150 מטוסים גרמניים את בריסטול. במשך כ-6 שעות הם הטילו על העיר כ-12,000 פצצות תבערה וכ-160 טון של חומר נפץ מרסק. בעיר השתוללו כ-70 שרפות שגרמו לנזק רב. בהתקפה זו נפגעו יותר מ-10,000 מבנים, לרבות מבנים היסטוריים רבים בחלק העתיק של בריסטול וכנסיות רבות, ונהרגו 207 בני אדם. בשל העובדה שבאותה התקופה הופצצו ערים נוספות בבריטניה (למשל קובנטרי 10 ימים לפני כן וברמינגהאם חמישה ימים לפני כן) לא זכתה הפצצה זו על בריסטול לסיקור נרחב בכלי התקשורת. הפצצה גדולה נוספת נערכה ב-2 בדצמבר, בה נהרגו 256 בני אדם. הפצצות מסיביות היו גם ב-16 בדצמבר. בלילה שבין ה-3 וה-4 בינואר 1941 ערכו הגרמנים את ההפצצה הארוכה ביותר על בריסטול במהלך המלחמה, שארכה כ-12 שעות, 149 בני אדם נהרגו בתקיפה זו. בהפצצה הזו הושלכה על העיר פצצה עצומה בגודלה, במשקל 4,400 ליבראות (כמעט 2,000 קילוגרם), הפצצה לא התפוצצה וצוות סילוק פצצות היה צריך לחפור באדמה כ-8 מטרים כדי להוציא אותה. הפצצה זכתה לכינוי "השטן" והיא הוצעדה במצעד יום הניצחון בלונדון בסיום המלחמה, 1945. הפצצות גדולות היו גם ב-16 במרץ, בהן נהרגו 257 בני אדם, ושוב ב-11 באפריל. ב-12 באפריל ביקר וינסטון צ'רצ'יל בעיר וחיזק אותה על עמידתה. הפשיטה האחרונה על העיר הייתה ב-15 במאי 1944. מדיה וקבצים בנושא הבליץ על בריסטול בוויקישיתוף Building In Conflict, סרטון באתר יוטיוב אתר העוסק בבליץ על בריסטול (באנגלית) כתבה על הבליץ על בריסטול (באנגלית)
תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק

תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק (ברוסית: Новосибирский государственный академический театр оперы и балета) הוא אחד מהתיאטראות החשובים ביותר בנובוסיבירסק ובסיביר. התיאטרון נמצא במרכז נובוסיבירסק, בכיכר על שם לנין. בניית הבניין החלה בשנת 1931 והופסקה בשנת 1937. בניית התיאטרון הושלמה בשנת 1941 אך תחילת פעילותו הסדירה שהייתה מתוכננת לאוגוסט 1941 נדחתה בגלל אידועי מלחמת העולם השנייה. ההופעה הראשונה נערכה בו ב-12 במאי 1945 בה הוצגה אופרה "איוואן סוסאנין". המנצח הראשי הראשון היה איסידור זק. בשנת 1968 הוא חזר לתיאטרון ופעל בו עד לשנת 1992. נכון ל-2012, היה התיאטרון לגדול ביותר בין תיאטרוני רוסיה, גדול יותר מתיאטרון בולשוי במוסקבה. לאחר שיפוצו ב-2005, עם הוספת ציוד ממוחשב לבמה, הפך גם לתיאטרון המתקדם ביותר טכנולוגית ברוסיה. עד להקמת עולם קונצרטים בעיר התיאטרון היה עולם הבית של תזמורת הסמפונית של נובוסיבירסק אותו הקים וניהל במשך כ-50 שנים ארנולד כץ. הוא גם היה מנצח של מספר הצגות אופרה ובלט שהוצגו בתיאטרון. שטח התיאטרון הוא כ-11,837 מ"ר ונפחו כ-294,340 מ"ק. התיאטרון מכיל כ-1,790 מושבים. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון האופרה והבלט של נובוסיבירסק (ברוסית ובאנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני הררי

דניאל (דני) הררי (נולד ב-2 במרץ 1959) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד יחידה 8200. הררי נולד בבית חנן, נכד לסב שהיה ממקימי המושב. בגיל עשר עבר עם משפחתו לראשון לציון. למד בתיכון במגמת מזרחנות. שירת בצה"ל בשנים 1978 עד 2009 ומילא תפקידי פיקוד באגף המודיעין ובהם סגן מפקד יחידה 8200. בשנים 2004 עד 2009 שירת כמפקד יחידה 8200. במהלך שירותו זכה בפרס ביטחון ישראל. ב-2010 מונה לסמנכ"ל לאסטרטגיה וחדשנות בחברת "אדמה פתרונות לחקלאות" תפקיד בו כיהן עד 2020. לאחר מכן הצטרף כשותף לקרן הון הסיכון IL-VENTURES אותה הקימו שני קצינים שהיו תחת פיקודו ביחידה 8200, יוני היילברון ואלעד פרנקל. בנוסף הוא מכהן כדירקטור במספר חברות הזנק ומשמש כיו"ר דירקטוריון עמותת "אור לחינוך". הררי בעל תואר ראשון בשפה וספרות ערבית ותואר שני בלימודי המזרח התיכון שניהם מאוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר שני בלימודי ביטחון ומדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי למירב הררי, ד"ר לעבודה סוציאלית ואב לשני ילדים. דני הררי באתר חברת אדמה פתרונות לחקלאות.
הדיוויזיה ה-384 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-384 (בגרמנית: 384. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב. הדיוויזיה הוקמה ב-10 בינואר 1942, והועמדה תחת פיקוד קורט הופמן, שהוחלף ב-10 בפברואר 1942 על ידי אקארד פון גבלנץ. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-8 וה-11 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-16 בינואר 1943 מונה הנס דר למפקד הדיוויזיה, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי. ב-11 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בנורמנדי שבצרפת, ובנובמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ברומניה, עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב. ב-10 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה באופן רשמי, ושרידיה חולקו בין הדיוויזיה ה-15 לדיוויזיה ה-76. קורט הופמן (10 בינואר 1942 - 10 בפברואר 1942) אקארד פון גבלנץ (10 בפברואר 1942 - 16 בינואר 1943) הנס דר (16 בינואר 1943 - 31 בינואר 1943) הנס דה זאלנגרה-דראבה (24 בפברואר 1943 - 25 באוגוסט 1944) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
בסימן החדקרן

בסימן החדקרן (באנגלית: Sign of the Unicorn) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והשלישי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction"(אנ'). הספר ממשיך את עלילת סיפורו של קורווין שהשתלט בינתיים על כס המלוכה של אמבר, בהמשך לעלילת הספרים הקודמים בסדרה. אריק נהרג בהגנה על אמבר וקורווין שולט בה כעת כעוצר. שלטונו הצעיר של קורווין מזדעזע כשקאיין נרצח וקורווין מופלל במעשה. ראנדום מספר את חלקו בסיפור שאת סופו למדנו בספר הראשון. קורווין מחליט למצוא מה אירע לבראנד שנעדר או מת ומתחיל להבין שהאובססיה שלו לכס המלכות היא חרב פיפיות שעלולה לעלות לו בחייו, כפי שעלתה לאריק בחייו. קורווין חוזר לטירת אמבר, כשהוא נושא את גופתו של אחד מהיצורים דמויי האנוש בעלי הדורבנות והעיניים האדומות שרדפו אחר ראנדום לביתה של פלורה על כדור הארץ. היצור רצח את אחיהם, קאיין. קורווין חושש שמותו של קאיין ייטפל עליו כחלק מעלילה נגדו, ומזמן את ראנדום שמספר לו (בגוף ראשון, הפעם היחידה בה המספר בספרי אמבר אינו הדמות הראשית בה) איך החל מרדף הצללים אחריו שבסופו מצא את עצמו בעיר ניו יורק. ראנדום מספר שנהנה מחייו חסרי מחויבות בצל בשם טקסוראמי אותו בחר/יצר כמקום אידיאלי להימורים, גלישה אווירית ותיפוף, שלושת תחביביו העיקריים. באחד הימים קיבל קריאת טראמפ בעודו אוחז בקלף נסיך יהלום שהחל משוחח עמו כאילו הוא אחיו בראנד. בראנד ביקש מראנדום לחלץ אותו מצל לא מוכר. בסימן החדקרן, באתר OCLC (באנגלית)
גבעת הקרב (יד מרדכי)

אתר גבעת הקרב ביד מרדכי הוא אתר בקיבוץ יד מרדכי, המשחזר את קרב יד מרדכי, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר שנע צפונה לעבר תל אביב. ערך מורחב – קרב יד מרדכי קרב יד מרדכי היה קרב בלימה, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר, שנע צפונה לעבר תל אביב. במשך שישה ימים החל מ-18 במאי ועד ל-23 במאי נערכו ניסיונות של חטיבה מצרית סדירה לכבוש את קיבוץ יד מרדכי, עליו הגנו 150 לוחמים עם 75 כלי נשק קלים. כאשר התברר סופית שהתגבורת שנשלחה לא מצליחה לחדור את הכיתור המצרי, ולאחר שהלוחמים נותרו ללא תחמושת ונשק ראוי וספגו אבדות כבדות, הוחלט על נטישת הקיבוץ. סיפור עמידת קומץ הלוחמים החמושים בנשק דל, מנותקים ללא סיוע חיצוני כנגד חטיבה מצרית סדירה, הפך לאחד הסמלים הבולטים של עמידה עיקשת בתש"ח. אתר שחזור הקרב מ־1948, הניצב בדרום-מערב הקיבוץ, נפתח למבקרים ב־1965. באתר, בו מוצגות תעלות ההגנה ושדה הקרב. מדמות דמויות מתכת את הצדדים הלוחמים בשדה הקרב. לעומת שחזורים אחרים, המקום ייחודי, מאחר ששוחזר בו הקרב בקנה מידה 1:1, עם כלי לחימה אמיתיים (חלקם המקוריים מהקרב מול המצרים) ואף דמויות של חיילי הגדוד המצרי שחדרו את גדרות היישוב. שלט הכניסה תעלת הגנה מבט אל שדה הקרב טנק מצרי עמדה מספר 1 מדיה וקבצים בנושא גבעת הקרב בוויקישיתוף שחזור הקרב, באתר תירות יד מרדכי * חוזרים 64 שנים אחורה לקרב תש"ח בקיבוץ יד מרדכי גלריית תמונות אתר שיחזור קרב יד מרדכי, באתר טיולי
הדיוויזיה ה-376 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-376 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב. הדיוויזיה הוקמה ב-21 במרץ 1942, והועמדה תחת פיקוד אלכסנדר אדלר פון דניאלס. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-11, ה-8 וה-4 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית, וב-2 בפברואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי. ב-11 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בהולנד, ובנובמבר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מהארמייה השמינית, ואף לחמה עמה בקרב קורסון-צ'רקאסי. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ברומניה, עד להשמדתה במבצע יאשי-קישינב. ב-9 באוקטובר 1944 פורקה הדיוויזיה באופן רשמי, ושרידיה חולקו בין הדיוויזיה ה-15 לדיוויזיה ה-76. אלכסנדר אדלר פון דניאלס (21 במרץ 1942 - 28 בינואר 1943) ארנולד שצלינסקי (1 באפריל 1943 - 11 בדצמבר 1943) אוטו שוורץ (11 בדצמבר 1943 - 25 באוגוסט 1944) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht
ביחד בשבילך

ביחד בשבילך הוא מועדון צרכנים בבעלות חברת "ביחד בשבילך" בע"מ, שהוקם על ידי ההסתדרות הכללית החדשה בינואר 2016 עבור חברי ההסתדרות. מונה כיום כ־300,000 חברים. ההצטרפות למועדון היא לחברי הסתדרות העובדים הכללית החדשה בלבד, היא כרוכה בהרשמה ומילוי פרטים ואינה עולה כסף. מטרת המועדון היא לפעול לרווחת חבריו והוא מציע לחבריו העובדים והגמלאים הטבות בתחומי פעילות מגוונים, כגון בילוי, תרבות ופנאי, קניות, רכב, ביטוחים ושירותים נוספים. ההסתדרות – בראשותו של יו"ר ההסתדרות, פועלת באמצעות המועדון להוזלת סל הצריכה הבסיסי של משקי הבית והגדלת ההכנסה הפנויה של החברים. מנכ"ל המועדון הוא איל קרוליצקי, אשר עמד בעבר בראשות מועדון "חבר" ומועדונים נוספים. המועדון פועל "ללא נייר" עד כמה שניתן – כל ההטבות והטענות הכסף "המוזל", מוטענות על גבי כרטיס החבר, ואין צורך להדפיסן או למשוך ממכונות כרטיסים או ואוצ'רים למיניהם. הקשר עם החברים במועדון נעשה דרך האתר ובאמצעות דיוור ישירים, דף פייסבוק פעיל המונה כ־30,000 חברים, ומעורבות של וועדי העובדים שמהווה מכפיל כוח משמעותי בפעילות. בעמוד הפייסבוק ובדף האינסטגרם של המועדון ניתן להתעדכן על מבצעים והטבות שעולים באתר. המועדון מציע לחברים בו שורה של סלי מוצרי יסוד בסבסוד ממוצע של 50%, ומשלוחים ישירים עד לבית הלקוח במטרה להקל על יוקר המחיה. אתר האינטרנט הרשמי של ביחד בשבילך ביחד בשבילך, ברשת החברתית פייסבוק ניצן צבי כהן, ‏סלי מזון מסובסדים והלוואות חברתיות: מועדון הלקוחות ׳ביחד בשבילך׳ מקל על יוקר המחיה של מאות אלפי עובדים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 באוגוסט 2022
הדיוויזיה ה-371 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-371 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-17 בפברואר 1942, והועמדה תחת פיקוד ריכרד שטמפל. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה ה-17, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס ה-4 בקרב סטלינגרד במסגרת הארמייה השישית, וב-2 בפברואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי. ב-17 בפברואר 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובאוקטובר אותה שנה נשלחה לצפון איטליה כחלק מהארמייה ה-14. בנובמבר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה בקרואטיה, ובינואר 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה, ובכלל זה במבצע דנייפר-קרפטי כחלק מארמיות הפאנצר הרביעית והראשונה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע ויסלה-אודר כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן לחמה בשלזיה ובוהמיה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה עד סוף המלחמה. ריכרד שטמפל (17 בפברואר 1942 - 26 בינואר 1943) הרמן ניהוף (1 באפריל 1943 - 10 ביוני 1944) הנס יואכים באורמייסטר (10 ביולי 1944 - 10 ביולי 1944) הרמן ניהוף (10 ביולי 1944 - 2 במרץ 1945) רולף שרנברג (2 במרץ 1945 - 8 במאי 1945) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht
הדיוויזיה ה-305 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-305 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית האיטלקית עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-15 בדצמבר 1940, והועמדה תחת פיקוד קורט פלוגראדט. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ובהמשך לחמה כחלק מהקורפוס ה-51 בקרב סטלינגרד במסגרת הארמייה השישית, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי. ב-5 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובספטמבר אותה שנה נשלחה לאיטליה, שם לחמה בקרבות השונים כחלק מהארמייה העשירית עד סוף המלחמה. קורט פלוגראדט (15 בדצמבר 1940 - 12 באפריל 1942) קורט אופנלנדר (12 באפריל 1942 - 1 בנובמבר 1942) ברנהרד שטיינמץ (1 בנובמבר 1942 - 31 בינואר 1943) פרידריך וילהלם האוק (5 במרץ 1943 - דצמבר 1944) פרידריך טרומפטר (דצמבר 1944 - 29 בדצמבר 1944) פרידריך פון שלוויץ (29 בדצמבר 1944 - 2 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-305 בוויקישיתוף אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
קולנוע אורדע

קולנוע אורדע הוא מבנה בסגנון הבינלאומי ברחוב הרצל שברמת גן, שהיה בית הקולנוע הראשון ברמת גן. בנייתו החלה ב-15 במרץ 1936, וב-21 באפריל 1937 פתח את שעריו. הקולנוע ניצב בכיכר רמב"ם, המוכרת גם ככיכר "אורדע", על שם הקולנוע (וגם "העמק" על שם מיקומו הנמוך יחסית לאזורי העיר המקורית באתם זמנים), בין הרחובות הרצל וביאליק במרכזם, בסופן הדרומי של שדרות הילד. מול הקולנוע ניצב בית הכנסת הגדול, ולידו פסל של חיים נחמן ביאליק (המשורר הלאומי שהתגורר בעיר בשנת חייו האחרונה), שהחליף בשנת 2006 מזרקה ותיקה. קולנוע אורדע היה גדול ומפואר, היו בו כ-800 מקומות ישיבה, אולם, יציע ובמה גדולה למופעים. הקולנוע נבנה בשנת 1936 על ידי יעקב רוזנבלום (1890–1962). לקראת פתיחת הקולנוע באפריל 1937 דרשה מועצת פועלי רמת גן שעובדי הקולנוע יהיו מבני רמת גן שאינם כשירים לעבודה פיזית. בעלי הקולנוע, בעלי קולנוע מוגרבי בתל אביב, סירבו לדרישה וטענו שיש להם קרובי משפחה שעליהם להעסיק. בעקבות זאת, קראה מועצת פועלי רמת גן להחרים את הקולנוע, ולמעט הצגת הבכורה, נדחתה פתיחת הקולנוע. פתיחת הקולנוע התקיימה ב-21 באפריל 1937 בהצגת בכורה שהכנסותיה היו קודש להקמת בית יתומים בתל אביב. זמן מה התעמתו הצדדים על מציאת בורר מוסכם. הסכם בין בעלי הקולנוע ומועצת פועלי רמת גן הושג ביולי 1937 בהכרעת בורר ואז נפתח הקולנוע להקרנות סדירות. בשבתות התקיימו בקולנוע אסיפות שונות של מפלגות, בהן הפועל המזרחי, המפלגה הקומוניסטית הישראלית ומפ"ם. ב-1991 חדל לשמש כבית קולנוע, שימש מספר שנים כסניף של הבנק הבינלאומי, וכיום שוכן במבנה סניף של סופר פארם. מדיה וקבצים בנושא קולנוע אורדע בוויקישיתוף על הקולנוע, באתר בית קריניצי למצב ברמת גן, דבר, 27 באוגוסט 1936 מי יעבוד בקולנוע מוגרבי ברמת גן?, דבר, 1 באפריל 1937 בענין הסכסוך בקולנוע רמת גן, דבר, 10 במאי 1937 רמת גן, דבר, 13 באפריל 1937 בסכסוך הקולנוע ברמת גן, דבר, 25 באפריל 1937 רמת גן, דבר, 11 באפריל 1937 רמת גן, דבר, 20 באפריל 1937 לסכסוך הקולנוע ברמת גן, דבר, 26 במאי 1937 רמת גן, דבר, 16 ביולי 1937 הפועל המזרחי לקראת הבחירות לקונגרס, הצופה, 24 באוקטובר 1946 אסיפות חגיגיות לקראת ה-7 בנובמבר, קול העם, 3 בנובמבר 1948 מפלגת הפועלים המאוחדת, על המשמר, 21 בינואר 1949
עונת 2002/2003 בליגת האלופות

עונת 2002/2003 בליגת האלופות הייתה העונה ה-48 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל וה-11 במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-17 ביולי 2002 והתחרות הסתיימה ב-28 במאי 2003. בתחרות השתתפו 72 קבוצות. משחק הגמר נערך באולד טראפורד, מנצ'סטר. התחרות הסתיימה בניצחון של מילאן בפעם השישית בתולדות המועדון. בפעם הראשונה במשחק הגמר נפגשו שתי קבוצות איטלקיות (יובנטוס הפסידה). רוד ואן ניסטלרוי זכה בתואר מלך השערים עונה שנייה ברציפות. לראשונה הצליחה נציגה מישראל (מכבי חיפה) להתברג לשלב הבתים. עונת 2002/2003 שלב הבתים השני   פ.צ. בזל ארסנל בורוסיה דורטמונד ולנסיה לוקומוטיב מוסקבה אייאקס דפורטיבו לה קורוניה רומא יובנטוס באייר לברקוזן אינטר ניוקאסל יונייטד ברצלונה ריאל מדריד מנצ'סטר יונייטד מילאן בתחרות השתתפו 72 קבוצות. על מספר הקבוצות מכל מדינה הוחלט על בסיס דירוג אופ"א לשנים 1997–2001. מ-15 מדינות השתתפה יותר מנציגה אחת: 4 - ספרד, איטליה, אנגליה (מהן שתי נציגות לא השתתפו בשלבים המוקדמים) 3 - גרמניה, צרפת, הולנד (מהן שתי נציגות לא השתתפו בשלבים המוקדמים) 2 - טורקיה, יוון, רוסיה (ממדינות אלו אלופת המדינה העפילה ישירות לשלב הבתים), צ'כיה, פורטוגל, בלגיה, נורווגיה, אוסטריה, אוקראינה ריאל מדריד כמחזיקת הגביע מהעונה הקודמת העפילה ישירות לשלב הבתים. יתר הקבוצות השתתפו בסיבובים המוקדמים, כאשר חלק מהן העפילו ישירות לסיבוב השני או השלישי. לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. שתי המסיימות ראשונות בכל בית העפילו לשלב בתים נוסף שכלל 16 קבוצות שחולקו ל 4 בתים. שתי המסיימות ראשונות בכל בית העפילו למשחקי רבע הגמר. כל המשחקים למעט משחק הגמר היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שער חוץ", היה בתוקף בכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות. משחקי הבתים שלב א' נערכו בין 12 בספטמבר 2002 לבין 8 בנובמבר 2002. בהם השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה. הקבוצות שזכו במקום השלישי בבית, הועברו לגביע אופ"א: אוסר, ליברפול, א.א.ק. אתונה, אולימפיק ליון, דינמו קייב, מכבי חיפה, לאנס וקלאב ברוז'. משחקי הבתים שלב ב' נערכו בין 21 בנובמבר 2002 לבין 14 במרץ 2003. בהם השתתפו 16 קבוצות שחולקו ל-4 בתים. קבוצות מאותה מדינה או מאותו בית של שלב א' שובצו בבתים שונים. מכבי חיפה הייתה הקבוצה הישראלית שהשתתפה בתחרות. בגלל החלטות אופ"א היא נאלצה לשחק את משחקי הבית מחוץ לגבולות הארץ. למרות זאת, לראשונה קבוצה ישראלית העפילה לשלב הבתים. הקבוצה התחילה בשלב המוקדמות השני בו ניצחה את קבוצת בלצ'ינה בוברויסק מבלארוס ועברה לשלב המוקדמות השלישי. לאחר ניצחון זה חיפה נפגשה עם שטורם גראץ האוסטרית וניצחה גם אותה. בעקבות הניצחון חיפה עברה לשלב הבתים. מכבי חיפה הוגרלה לבית ו'. כמו בתחילת העונה היא שיחקה כל משחקי הבית שלה מחוץ לגבולות ישראל. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2002/2003 בליגת האלופות (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא עונת 2002/2003 בליגת האלופות בוויקישיתוף עונת 2002/2003 בליגת האלופות באתר אופ"א נתוני דירוג המדינות לפי אופ"א
ידו של אוברון

ידו של אוברון (באנגלית: The Hand of Oberon) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והרביעי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction"(אנ'). הספר ממשיך את סיפורו של קורווין בדיוק בנקודה שבה הסתיים הספר השלישי. ידו של אוברון, באתר OCLC (באנגלית)
הדיוויזיה ה-295 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-295 (בגרמנית: 295. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בנורווגיה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-10 בפברואר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-8, והועמדה תחת פיקוד הרברט גייטנר. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה ה-18, ובשלב השני לחמה כחלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה השנייה. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה ה-17, ולחמה בקרב אומן ובכיתור הגדול בקייב. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן לחמה עמו בקרב סטלינגרד, וב-31 בינואר נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי. ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש, ובאוגוסט אותה שנה נשלחה לנורווגיה, שם לחמה בקרבות השונים כחלק מהארמייה ההררית ה-20 עד סוף המלחמה. הרברט גייטנר (10 בפברואר 1940 - 8 בדצמבר 1941) קרל גומבל (8 בדצמבר 1941 - 2 במאי 1942) רולף ווטמן (2 במאי 1942 - 16 בנובמבר 1942) אוטו קורפס (16 בנובמבר 1942 - 31 בינואר 1943) רודולף דינטר (1 באפריל 1943 - 27 ביולי 1944) קרל-לודוויג רהיין (27 ביולי 1944 - 26 בינואר 1945) זיגפריד מכולץ (26 בינואר 1945 - 8 במאי 1945) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht
ממלכות התוהו

ממלכות התוהו (באנגלית: The Courts of Chaos) הוא רומן מסוגת הפנטזיה, והחמישי בסדרת ספרי אמבר של הסופר רוג'ר זילאזני. הספר יצא לאור לראשונה בפורמט של סיפור בהמשכים בירחון "Galaxy Science Fiction" (אנ'). הספר ממשיך את סיפורו של קורווין לאחר שגילה שאביו, אוברון, התחזה לגנאלון מאז נפגשו במהלך עלילת הספר השני בסדרה. הספר מסיים את עלילותיו של קורווין. הספר הבא בסדרה, קלפים של כליה, מגולל את עלילות בנו של קורווין, מרלין. מפגשו של קורווין עם "ליידי" מכיל מספר אזכורים לבלדה "הגבירה היפה שאינה יודעת רחם"(אנ') של המשורר ג'ון קיטס. מפגשו של קורווין עם ייג, העץ המדבר, מקביל למפגשו של דנטה עם עץ מדבר בטבעת הפנימית של המעגל השביעי של הגיהנום ב"התופת". ייג מתייחס גם ליגדראסיל, העץ מהמיתולוגיה הנורדית. העורב הוגי הוא התייחסות להוגין, אחד מעורביו של אודין במיתולוגיה הנורדית. מילות הפרידה של קורווין מדארה, "Carmen, voulez-vous venir avec moi? No? Then goodbye to you too, Princess of Chaos" (בתרגום חופשי; "כרמן, האם תצטרפי אלי? לא? אם כך, היי שלום, נסיכת התוהו") מהוות התייחסות ל"לוליטה". המשפט המתייחס ל"כרמן" מופיע בסיפורו של הומברט הומברט על שיחתו עם דולורס הייז לקראת סיום הספר. מדובר בהתייחסות עמוקה יותר, שכן נבוקוב עצמו מתייחס בציטוט לאופרה "כרמן" מאת ביזה ולנובלה מאת מרימה שעליה היא מבוססת. העובדה שהציטוט מתייחס ל"לוליטה" ולא ישירות לאופרה נובעת מרגשותיו המעורבים של קורווין לגבי גילה הצעיר לכאורה של דארה כשהיא מפתה אותו. אזכור ספרותי מהדרגה השלישית אופייני ליצירתו של זילאזני, שנוהג לבצע תרגילים ספרותיים עדינים מסוג זה. ממלכות התוהו, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-709 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-709 הייתה דיוויזיה סטטית של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בנורמנדי, והושמדה לאחר מכן במהלך הקרב על שרבור. הדיוויזיה הוקמה ב-2 במאי 1941, והועמדה תחת פיקוד ארנולד פון בסל. ביוני 1941 הוצבה הדיוויזיה בברטאן שבצרפת, ובדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לנורמנדי. ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה בפיקודו של קרל-וילהלם פון שליבן, על ידי הדיוויזיה האמריקנית ה-4 שנחתה בחוף יוטה, כחלק מהפלישה לנורמנדי. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, ונאלצה לסגת לחצי האי קוטנטן. הדיוויזיה השתתפה בקרב על שרבור, וב-30 ביוני נכנעו שרידיה לצבא האמריקני. ארנולד פון בסל (2 במאי 1941 - 15 ביולי 1942) אלבין נאקה (15 ביולי 1942 - 15 במרץ 1943) קורט יאהן (15 במרץ 1943 - 1 ביולי 1943) אקארד פון גייזו (1 ביולי 1943 - 12 בדצמבר 1943) קרל-וילהלם פון שליבן (12 בדצמבר 1943 - 30 ביוני 1944) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-709 בוויקישיתוף אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht הוורמאכט החזיק לאורך החופים דיוויזיות הגנה סטטיות, שהורכבו מחיילים מבוגרים ומחיילים שלא היו כשירים למלחמת תנועה. תפקיד הדיוויזיות היה להגן בהגנה קשיחה על הגזרה שעליה היו מופקדים. בקיץ 1944 החזיק הוורמאכט ב-23 דיוויזיות כאלו.
יוטא

יוטא (אות גדולה: Ι, אות קטנה: ι) היא האות התשיעית באלפבית היווני. בספרות יווניות האות שקולה כנגד המספר 10. האות מייצגת את צליל החיריק. בנצרות קיבלה האות משמעות של דבר קטן וחסר חשיבות לכאורה, אשר לקיומו או היעדרו קיימת משמעות. משמעות זו מקורה בספר הבשורה על-פי מתי פרק 5, פסוק 18: "כִּי אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם עַד כִּי־יַעַבְרוּ הַשָׁמַיִם וְהָאָרֶץ לֹא תַּעֲבֹר יוֹד אַחַת אוֹ־קוֹץ אֶחָד מִן־הַתּוֹרָה עַד אֲשֶׁר יְקֻיַּם הַכֹּל׃ " הפסוק הפך לבעל חשיבות שכן בעקבותיו ניתנה החלטת ניקיאה הדנה במהותו של השילוש הקדוש - מחלוקת שכל כולה הסתכמה בהבדל בין מילה יוונית בה מופיעה האות למילה בה אינה מופיעה, שכן המשמעויות השונות שנוצרו בשל היעדר האות השפיעו על מעמדו של ישו בשילוש הקדוש. שתי המילים שעליהן נסב הוויכוח היו Homoiousios ו- Homoousios. בהקשר הזה נוצר גם הביטוי האנגלי :"not one iota of difference", הדומה למונח העברי "קוצו של יו"ד". במתמטיקה האות יוטא מייצגת :״היחיד״ כלומר : ι n ∈ A . ψ ( n ) {\displaystyle \iota n\in A.\psi (n)} מסמל הn היחיד ששייך לA ומקיים פסי. זה נקרא: ״כתב יוטא״. מקורה של האות באות הפיניקית/שמית יוד. מהאות הזאת התפתחו האותיות הלטיניות I ו-J, וכמו כן גם האותיות הקיריליות І ו-Ї. יוטא סובסקריפטום מדיה וקבצים בנושא יוטא בוויקישיתוף