laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורץ

קורץ (וכן קוֹרֶיץ, ביידיש: קאָרעץ, "קָארֶעץ"; באוקראינית :Корець; בפולנית: Korzec) היא עיר באוקראינה והמרכז המנהלי של מחוז משנה קורצקי (Корецкий район) שבמחוז רובנו. העיר שוכנת לגדת נהר הקורצ'יק, כ-66 קילומטרים מזרחית לעיר רובנו. בשנת 2024 חיו בעיר 6,953 תושבים.[דרוש מקור] פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. העיר נוסדה בשנת 1150. קורץ הייתה שייכת למשפחת האצולה קארעצקי מאז חלוקת ווהלין. שמשון מאוסטרופולי, רב ומקובל, נולד בקוריץ אז בפולין, בשנת ה'ש"ס (1600) בערך. במחצית השנייה של המאה ה-18 חי ופעל בעיר הרב פנחס שפירא מקוריץ, תלמיד המגיד ממזריץ'. בית הדפוס הראשון שנוסד בקורץ היה בית דפוס עברי. הוא הוקם בשנת 1776 על ידי הרב צבי הירש וחתנו שמואל סגל. בית הדפוס פעל עד שנת 1781 והדפיס כ-20 ספרים. חרף מספרם המועט (יחסית) של הספרים שנדפסו, רבה חשיבותם, שכן זו התקופה הפותחת את הדפסות החסידים בכלל: ספר 'תולדות יעקב יוסף' (קורץ 1780) של תלמיד הבעל שם טוב, הרב יעקב יוסף כ"ץ מפולנאה, הוא הספר החסידי הנדפס הראשון בעולם כולו, ואחריו נדפס בקורץ (1781) ספר 'מגיד דבריו ליעקב' של המגיד ממזריטש, שני ספרי היסוד של התנועה החסידית בדור הראשון להתמסדותה. בעיר הייתה קהילה יהודית גדולה. לפני השואה התגוררו בקורץ יותר מ-6,000 יהודים. במאי 1942 הוקם גטו בעיר. יום לאחר הקמת הגטו נרצחו כ-2,200 יהודים בעיר. הגטו חוסל בספטמבר אותה שנה, תוך רצח כ-1,500 היהודים שנותרו בו. האחראי על הרצח ומאשרו היה ברנהרד פרנק קהילת קורץ הונצחה על ידי שושי בן חמו מקיבוץ לוחמי הגטאות בסרטה "אם אשכחך קוריץ תשכחך ימיני". מדיה וקבצים בנושא קורץ בוויקישיתוף אתר זיכרון לקהילת קארעץ קוריץ (Korzec), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם משה קרסנוסטבסקי - יו"ר היודנראט בגטו קורץ באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה ספר יזכור לקהילת קוריץ, בספריית העיר ניו יורק קוריץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין "קורץ", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ואנדרו קוס, קוז'ץ, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1385–1387), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קוריץ (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טאראנטו

טאראנטו (באיטלקית: ‏Tàranto‏Ⓘ‏, בדיאלקט מקומי Tarde) היא עיר נמל בדרום איטליה. משמשת כעיר הבירה של נפת טאראנטו (provincia di Taranto) שבמחוז פוליה. טאראנטו היא העיר השלישית בגודלה באיטליה הדרומית. בעיר כ-195,000 תושבים. העיר הוקמה במאה ה-8 לפני הספירה על ידי הספרטנים. טאראנטו בנויה בצפון מפרץ טאראנטו הנפתח אל הים היוני. בעיר קיים נמל גדול לטעינה ופריקה של סחורות מסחריות ותעשייתיות. כמו כן קיים בה בסיס גדול של הצי הצבאי האיטלקי, החולש מכאן על החלק הדרומי של הים התיכון. העיר מהווה מרכז תעשייתי גדול עם מפעלי תעשייה לייצור ברזל יציקה, הגדול מסוגו באירופה. קיימת בה תעשיית יצור מלט ומספנה לבניית אוניות. בחבל הארץ שלה 29 קהילות, העוסקות בדיג לשיווק מסחרי, תעשיית מוצרי תעופה, תעשייה כימית, מלאכת עץ, קרמיקה וזכוכית. בטאראנטו התקיימה קהילה יהודית בימי הביניים. בנימין מטודלה מצא בה 300 יהודים בשנת 1159. ב-1510 גורשו ממנה היהודים, יחד עם האנוסים, כמעט לבלי שוב. שרידים למצבות יהודיות מן המאה ה-3 ועד המאה ה-12 אצורים במוזיאון הארכאולוגי של טאראנטו (MArTA). קרב טאראנטו מדיה וקבצים בנושא טאראנטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאראנטו (באיטלקית) טאראנטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הספר השחור (קרפ)

הספר השחור (רומנית: Cartea Neagră) עם תת-הכותרת "סבלותיהם של היהודים מרומניה 1940-1944" (Suferinţele Evreilor din România 1940-1944) נכתב ברומנית זמן קצר אחרי מלחמת העולם השנייה על ידי מתתיאס קרפ, ויצא לאור ברומניה. הספר יצא לאור לראשונה בשנים 1947-1948 בהדרגה, בשלושה כרכים עם הקדמה שכתב הרב ד"ר אלכסנדר שפרן. לפי ראשית דבר, שכתב מתתיאס קרפ, הספר היה אמור להיות מורכב מארבעה כרכים, אך הוצאת הכרך הרביעי המתוכנן (Ardealul de Nord), על צפון טרנסילבניה, לא יצאה לפועל. הכרך הראשון (Legionarii şi rebeliunea) כולל סקירה כללית והתמקדות בתקופת שלטון הלגיונרים ובמרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט. הכרך השני (Guvernul Antonescu şi războiul) מתמקד בשלטונו של יון אנטונסקו ובפרעות יאשי. הכרך השלישי (Tragedia Transnistriană) דן בטרגדיה של טרנסניסטריה. אברם בונאצ'יו, שהיה שר המשפטים של רומניה בעת הופעת הספר, כתב הקדמה עבור הספר, אבל ברגע האחרון, כשההדפסה כבר החלה, ביקש למשוך את השתתפותו בספר, לכן רק כמה עותקים יצאו לאור עם הקדמתו. קרפ, שהיה מזכיר פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה בתקופת נשיאותו של וילהלם פילדרמן, התחיל לאסוף את החומר התיעודי עבור הספר כבר ביוני 1940 ועבר לארגון שיטתי באביב 1943. הספר מכיל מקורות רבים והפניות מדויקות למסמכים וחוקים מהתקופה. הוא אינו מתיימר להכיל את כל העוולות שנעשו ליהודים תחת השלטון הרומני, אבל זהו ללא ספק המחקר המקיף ביותר שנערך בשנים הראשונות שלאחר מלחמת העולם השנייה. אחרי עליית הקומוניסטים לשלטון ברומניה, נעלמו עותקי הספר מהמדפים, לא יצאו מהדורות נוספות, למרות הביקוש, ומעט העותקים שנשמרו בספריות מרכזיות בודדות, נשמרו לקריאה בלבד במדורים מוגבלים, שלציבור הרחב לא הייתה גישה אליהם. בשנת 1996, חמישים שנה לאחר המהדורה הראשונה, יצאה מהדורה שנייה בהוצאת דיוג'נה (Diogene) עם הקדמות של ראדו פלוריאן וגולדשטיין-גורן (משתתף במימון המהדורה) והערות של העורכת, ליאה בנימין. במהדורה זו יש בכרך הראשון 290 עמודי תוכן ו-15 עמודי תצלומים באיכות ירודה. בכרך השני יש 198 עמודי מלל ו-16 עמודי תצלומים באותה איכות ירודה. הכרך השלישי כולל 526 עמודי מלל ו-6 עמודי תצלומים מטושטשים. על העטיפה האחורית-חיצונית של הספרים מודפס תצלום מפרעות יאשי. ליאה בנימין התאימה את המהדורה למקורות ביבליוגרפיים עדכניים ובדקה את המסמכים. בכל בדיקותיה נמצאה רק טעות אחת, כאשר הצהרה של מיכאי אנטונסקו בממשלה יוחסה ליון אנטונסקו. מתתיאס קרפ, הספר השחור מהדורה שנייה, הוצאת דיוג'נה 1996. (ברומנית) הספר השחור כרך א' (באנגלית) הספר השחור כרך ב' (באנגלית) הספר השחור כרך ג' (באנגלית) סקירה של "הספר השחור" בכתב העת Revista 22 (ברומנית) Juifs roumains - De sang et de larmes ריאיון עם ההיסטוריונית Alexandra Laignel-Lavastine בכתב העת ל'אקספרס, 5 במרץ 2009 (בצרפתית) Observator cultural, Nr. 436 / 10-16 octombrie 2013 Un om, o carte, un destin: Matatias Carp (ברומנית) הוצאת דיוג'נה מתמחה בספרות עיונית ושייכת למכון של "מועדון אונסקו - חברה ותרבות" (Clubul UNESCO – Societate si cultură)
ניר פרידמן

ניר פרידמן (נולד ב-15 בפברואר 1971) הוא זמר, מדבב ושחקן ישראלי. פרידמן נולד, גדל והתחנך בתל אביב. בין השנים 1986–1989 היה חבר ב"להקת צעירי תל אביב", יחד עם הלהקה הופיע כזמר וכשחקן במספר מסגרות, בין היתר בתוכנית הבידור "זהו זה!" שם הייתה ללהקה פינה קבועה ובסדרת הטלוויזיה "החופש האחרון", הסדרה הראשונה בהשתתפות הלהקה, אשר שודרה בשנת 1989. לאחר שרותו הצבאי בלהקת פיקוד צפון שיחק בסדרות הטלוויזיה "עניין של זמן", "קפה פריז" ו"פלורנטין". במקביל למשחק, פתח פרידמן בקריירה כזמר. תחילה הקים ב-1993 את להקת הרוק "השוונג של הפיתה", יחד עם אלעד קרן, נעם רוקח ורן שמעוני. ב-1993 זכתה הלהקה במקום הראשון בתחרות להקות צעירות במועדון הרוק הידוע רוקסן, בעקבות הזכייה הוחתמה הלהקה בחברת הד ארצי. האלבום הראשון והיחיד של הלהקה, "עכשיו בחנויות", יצא בשנת 1995 וזכה להצלחה רבה ומתוכו בלט הלהיט "אוכלת מהצד" (אשר כתב והלחין אלדד זיו). ב-1999 הקים יחד עם השחקנית אסי לוי את הצמד "מונטנה". באותה השנה הוציא את אלבומו הראשון כסולן, "מסתובב בשכונה שלי", שלא זכה לרמת ההצלחה של אלבום הלהקה "השוונג של הפיתה", אולם בלט ממנו השיר "פרחים לבנים". כמו כן הוא הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של אורי בנאי "פרפרים". בשנת 2000 במקביל למשחקו בסדרה "פלורנטין" הוא הוציא את הסינגל "חי בפלורנטין". בשנת 2006 השתתף בסדרת הטלוויזיה "ילדות רעות", והשתתף בעונה השלישית של הסדרה "השיר שלנו". בשנת 2007 הוציא את אלבומו השני כסולן, "אפס מעלות". כמו כן משמש פרידמן כקריין בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה. השתתף גם בדיבוב סדרות שונות, ביניהן "סיפורי ספר הג'ונגל" (קא), "פאוור ריינג'רס" (גולדאר וארני), "האופנוברים ממאדים" (בור גריז) ו"ספיידרמן" (הארי אוסבורן ואביו, ניק פיורי, המעניש, קרנג' ובלייד), "חתולי החלל". בשנת 2012 שב לשחק בסדרה "עניין של זמן" את דמותו של ניר בן-בנישתי. בשנת 2016 השתתף בעונה השביעית של סדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים+". בשנת 2024 השתתף בעונה הרביעית של סדרת הנוער "מקיף מילאנו" בתפקיד אביה של נעמי לצד אשתו. מאז 2004 פרידמן בזוגיות עם השחקנית שחר רוזנצוויג הצעירה ממנו ב-14 שנה, ולהם שתי בנות. התגורר במשך שלוש שנים במושב חד נס ברמת הגולן, ובשנת 2016 חזר להתגורר שוב בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא ניר פרידמן בוויקישיתוף ניר פרידמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניר פרידמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניר פרידמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ניר פרידמן, באתר שירונט ניר פרידמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניר פרידמן, באתר Tab4u ניר פרידמן, באתר סטריאו ומונו ניר פרידמן, דף שער בספרייה הלאומית ניר פרידמן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ניר פרידמן, בארכיון הבימה ניר פרידמן - הבמה המרכזית(הקישור אינו פעיל) אלון הדר, השוונג של הבמבה, באתר ynet, 28 באפריל 2016
הספר השחור

האם התכוונתם ל... הספר השחור (קרפ) – ספר שכתב מתתיאס קרפ על סבלות היהודים במלחמת העולם השנייה תחת שלטון רומני הספר השחור (ארנבורג וגרוסמן) – ספר שכתבו איליה ארנבורג ווסילי גרוסמן על עוללות הנאצים נגד היהודים בשטחי הכיבוש בברית המועצות ובפולין הספר השחור (פאמוק) – ספר שכתב אורהאן פאמוק הספר השחור (גרמניה) – רשימת אישים בבריטניה אשר על הגסטפו היה לעצור לאחר כיבוש בריטניה, שהכינו הנאצים ב-1940 לקראת מבצע ארי-הים לכיבוש בריטניה הספר השחור (יזידי) – ספר האמונה של הדת היזידית
דוד מלך גאורגיה

האם התכוונתם ל... דוד הראשון קורופלאטס – מלך טאו-קלארג'תי (886-871) דוד הראשון, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי (1601-1602) דוד השני מגיסטרוס – מלך טאו-קלארג'תי (923-937) דוד השני, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי (1782-1792) דוד השני, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי (1703-1722) דוד השלישי קורופלאטס – מלך טאו-קלארג'תי (966-1000) דוד ממפלי או דוד הראשון מקלארג'תי (אנ') – מלך ממלכת האיברים (889-943) דוד הרביעי, מלך גאורגיה – המכונה דוד הבנאי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1089-1125) דוד החמישי, מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1155-1156) דוד השישי נארין או דוד הראשון הפיקח - מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1245/47-1293) והמלך הראשון של ממלכת אימרתי דוד השביעי, מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1247-1270) דוד השמיני, מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1293-1311) דוד התשיעי, מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת (1346-1360) דוד העשירי, מלך כארתלי – מלך ממלכת כארתלי (1505-1525) דוד האחת עשרה, מלך כארתלי – מלך ממלכת כארתלי (1569-1578) דוד מקאחתי – שליט נסיכות קאחתי (976-1010) דוד השתים עשרה, מלך כארתלי-קאחתי – מלך ממלכת כארתלי-קאחתי (1800 ועד סוף הממלכה)
דוד מלך סקוטלנד

האם התכוונתם ל... דוד הראשון, מלך סקוטלנד – מלך סקוטלנד דוד השני, מלך סקוטלנד – מלך סקוטלנד
דוד הראשון

האם התכוונתם ל... דוד הראשון, מלך סקוטלנד – מלך סקוטלנד דוד הראשון קורופלאטס – מלך טאו-קלארג'תי (876–881) דוד הראשון, מלך קאחתי – מלך ממלכת קאחתי (1601-1602) דוד הראשון, קיסר אתיופיה – קיסר אתיופיה דוד הראשון, מלך לורי – מלך ממלכת לורי (898-1048)
אתה חברה שלי (אלבום)

אתה חברה שלי הוא אלבום של ערן צור משיריה של יונה וולך, שיצא בשנת 1997 בעקבות הופעה באותו שם בפסטיבל "נקסט" במרכז סוזן דלל. האלבום מכיל ביצועים של שירי יונה וולך שהולחנו על ידי רונה קינן, אלי אברמוב, קורין אלאל, אילן וירצברג, יובל מסנר, שמעון גלבץ וערן צור עצמו, שגם עיבד את השירים. הלחן של שני שירים - "כשבאתי לקחת אותה מהעננים" ו"שיר קדמשנתי (סקס אחר)" (בביצוע דנה אינטרנשיונל) נלקח מהאלבום "בציר טוב" (1982) של אילן וירצברג ושמעון גלבץ, שגם הוא היה מבוסס על שירי יונה וולך. רוב השירים זכו לעיבוד אלקטרוני חדשני. בשירים "מת בארץ" ו"בעיות זהות" מופיעות הקלטות של קולה של וולך. השיר "שם יש" בוצע בדואט עם קורין אלאל. השירים "תותים" והחידוש לשירה של נורית גלרון "זה לא זה", שנקרא הפעם "(וזה לא מה ש)", היו ללהיטים. בשנת 2009 הועלה המופע מחדש, בהשתתפות ערן צור, אלי אברמוב ויסמין אבן. מילות השירים נכתבו על ידי יונה וולך.  Gilad Padva, "'Hey, Man, You're My Girlfriend!' Poetic Genderfuck and Queer Hebrew in Eran Zur's Performance of Yona Wallach's Lyrics", In Sheila Whiteley and Jennifer Rycenga (Eds.), Queering the Popular Pitch, Routledge, 2006 עינב שיף‏, ערן צור חוזר ליונה וולך, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2009 השיר פורסם במקור (1992) בשמות "שקט" ו"שלח לי שקט" השיר פורסם במקור בשם "זה לא זה" וללא השימוש בסוגריים ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיקסטוס הרביעי

סיקסטוס הרביעי (בלטינית: Sixtus IV‏; 21 ביולי 1414 – 12 באוגוסט 1484), אפיפיור מ-1471 עד מותו. פרנצ'סקו דלה רוברה, נולד ב-21 ביולי 1414, בסביבת העיר סאבונה שבצפון-מערב איטליה, היה בנו של סוחר בדים. בגיל 9 נכנס למנזר של מסדר הפרנציסקנים בסאבונה ונשבע אמונים למסדר זה. למד תאולוגיה באוניברסיטת בולוניה ובזו של פאביה. אחרי שהוסמך נתמנה לפרופסור לתאולוגיה, ללוגיקה ולפילוסופיה באוניברסיטת פדובה. שימש כדרשן וכמטיף ועלה בסולם הדרגות עד שנתמנה לראש מסדר הפרנציסקנים בשנת 1464. בשנת 1467 נתמנה לקרדינל על יד האפיפיור פאולוס השני. בשנת 1471, אחרי דיון של ארבעה ימים בקונקלווה של חבר הקרדינלים, נבחר דלה רוברה לאפיפיור בשם סיקסטוס הרביעי. צעדיו הראשונים היו מכוונים נגד הטורקים העות'מאנים. הוא הכריז נגדם על מסע צלב שעבורו הצליח לגייס כספים רבים, אך ללא הצלחה מעשית. כמו כן ניסה לשווא להביא לאיחודן של הכנסיות המזרחית והמערבית. סיקסטוס הרביעי הקדיש את זמנו בעיקר להתעשרות. הוא נקט בנפוטיזם (מינוי בני משפחה למשרות רמות בכנסייה), מינה את אחייניו לקרדינלים, ובהם ג'וליאנו דלה רוברה, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור יוליוס השני, ואפשר את התעשרותם המהירה של בני משפחתו מהכנסות הכנסייה. הוא הרבה למנות בני אצולה לקרדינלים, ובהם ילדים, תמורת בצע כסף. סיקסטוס הרביעי היה קשור בקשרים משפחתיים לבני משפחת פאצי, הבנקאים מפירנצה. הוא העדיף אותם על פני בני בית מדיצ'י ששלטו בעיר. ב-1478 הותקפו לורנצו דה מדיצ'י, שניסה לפגוע באינטרסים של בני משפחת פאצי, ואחיו ג'וליאנו בקתדרלה של פירנצה. ג'וליאנו נרצח אך לורנצו הצליח להימלט. בתגובה תלו אנשי פירנצה ארכיבישוף שצידד במשפחת פאצי, מה שגרם לסיקסטוס הרביעי להכריז על נידויו של לורנצו דה מדיצ'י ולהטיל חרם על פירנצה. עקב כך נפוצו שמועות שהאפיפיור היה מעורב ברצח בקתדרלה. באותה שנה אישר סיקסטוס הרביעי את הקמת האינקוויזיציה בספרד על ידי תומאס דה טורקמדה. כדי להאדיר את שמו שיקם סיקסטוס הרביעי את ספריית הוותיקן, פתח מחדש את האקדמיה של רומא והקים בית תפילה בארמון האפיפיור שבקרית הוותיקן. בית תפילה זה נקרא על שמו: הקפלה הסיסטינית. הוא הביא לרומא את גדולי הציירים של תקופתו, שקישטו בציורים את קירות הקפלה, ובהם: פייטרו פרוג'ינו, דומניקו גירלנדיו וסנדרו בוטיצ'לי. סיקסטוס הרביעי מת ב-1484 ובמקומו נבחר לאפיפיור אינוקנטיוס השמיני. ברברה טוכמן, מצעד האיוולת, (תרגום: יוסף אשכול). הוצאת ספרית מעריב, 1986. מדיה וקבצים בנושא סיקסטוס הרביעי בוויקישיתוף סיקסטוס הרביעי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סיקסטוס הרביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירופוספט

פירופוספט (pyrophosphate) הוא יון המכיל שני אטומי זרחן הקשורים דרך אטום חמצן בקשר P-O-P. פירופוספט נמצא במלחים ואסטרים של חומצה פירופוספטית H4P2O7 שהיא אנהידריד של חומצה זרחתית 2 H 3 P O 4 ⇄ H 4 P 2 O 7 + H 2 O {\displaystyle 2H_{3}PO_{4}\rightleftarrows H_{4}P_{2}O_{7}+H_{2}O} . מקור השם הוא באופן ההפקה: חימום של פוספט או חומצה זרחתית (פירו= קידומת מהמילה היוונית πυρός שמשמעה אש). קיימים כמה מלחים של יון הפירופוספט כדוגמת דיסודיום פירופוספט Na2H2P2O7 או טטרה סודיום פירופוספט Na4P2O7. תרכובות פירופוספט הן מלחים שצבעם לבן ומלחי פירופוספט של מתכות אלקליות מסיסים במים. בתמיסה יון הפירופוספט יכול לשמש כליגנד עם יוני מתכות מעבר או סידן. ניתן לחבר עוד יחידות זרחה לשרשרת של פוליפוספט שנוסחתה הכללית P n O 3 n + 1 − n − 2 {\displaystyle P_{n}O_{3n+1}^{-n-2}} בביוכימיה מסמנים פירופוספט ppi ( inorganic pyrophosphate) והוא נותר למשל בפירוק של טריפוספטים למשל ATP למונופוספטים דוגמת cAMP יון פירופוספט משתחרר כאשר נוקלאוטיד נכנס לשרשרת DNA או RNA. מדיה וקבצים בנושא פירופוספט בוויקישיתוף
TPS

האם התכוונתם ל... מערכת עיבוד תנועות – Transaction Processing System תצפית - סוכנות ידיעות – Tazpit Press Service מערכת הגנת החום של מעבורת החלל – Space Shuttle Thermal Protection System
רמון קופה

רמון קופה (בצרפתית: Raymond Kopa; ‏13 באוקטובר 1931, פה-דה-קאלה, צרפת – 3 במרץ 2017, אנז'ה, צרפת) או בשמו המקורי רמון קופשווסקי (Kopaszewski), היה כדורגלן צרפתי ששיחק בתפקיד הקשר ההתקפי. קופה נולד בפה-דה-קאלה שבצרפת למהגר פולני. כשהיה בן 14 איבד את אחת מאצבעותיו בזמן שעבד ככורה פחם. קופה החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת אנז'ה. לאחר שנתיים עבר לסטאד ריימס, זכה איתה בשתי אליפויות בשנים 1953 ו-1955 והגיע איתה לגמר גביע אירופה לאלופות 1956, שבו היא הפסידה לריאל מדריד. קופה עבר לריאל מדריד, שם חבר לשחקנים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנץ פושקאש. קופה זכה עם ריאל בשתי אליפויות בשנים 1957 ו-1958, וכן בגביע אירופה לאלופות. קופה היה הצרפתי הראשון שזוכה בגביע זה. קופה שיחק במדי נבחרת צרפת והבקיע 18 שערים ב-45 משחקים, בין השנים 1952–1962. עם הנבחרת שיחק במונדיאל 1958, שנערך בשוודיה ובו כבש שלושה שערים וצרפת סיימה במקום השלישי. ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. סטאד ריימס אליפות צרפת (4): 1952/53, 1954/55, 1959/60, 1961/62 הגביע הלטיני: 1953 ריאל מדריד גביע אירופה לאלופות (3): 1955/56, 1957/58, 1958/59 אליפות ספרד (2): 1956/57, 1957/58 הגביע הלטיני (1): 1957 נבחרת צרפת גביע העולם: 1958 (מקום שלישי) כדור הזהב: 1958 נבחרת הטורניר של גביע העולם: 1958 כדורגלן השנה בצרפת: 1961 לגיון הכבוד: 1970 פיפ"א 100 רגל הזהב: 2006 (אגדת כדורגל) פרס נשיא אופ"א: 2010 מדיה וקבצים בנושא רמון קופה בוויקישיתוף רמון קופה, באתר Transfermarkt רמון קופה, באתר WorldFootball.net רמון קופה, באתר National Football Teams רמון קופה, באתר FootballDatabase.eu ריימונד קופה באתר התאחדות הכדורגל הצרפתית Member associations - France - News – UEFA.com, UEFA.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפרף הגפן

רפרף הגפן (שם מדעי: Theretra alecto) הוא מין של רפרף. מוטת כנפיו של רפרף הגפן נעה בין 9 ל-9.5 ס"מ. אורך גופו כ-5 ס"מ ורוחבו כס"מ אחד. אורך חדקו כ-5.5 ס"מ. כנפיו הקדמיות חומות כששפתן החיצונית חומה כהה ואילו הכנפיים האחוריות אדומות. בבסיסן כתם שחור. בין מאי לאוקטובר מטילה הנקבה ביצים על עלי גפן (מכאן שמו) וגפנית. צורתן עגלגלה, צבעה ירקרק ולפני ההטלה היא משנה צבעה לצהבהב. חמישה ימים לאחר מכן בוקע הזחל. אורך גופו כ-5 מ"מ, הוא ירוק, עם "קרן" (מעין זנב) סגולה-שחומה. עם גדילת הזחל הקרן קטנה וצבעיה משתנים. נצפו שני צבעי יסוד לזחלים: זחלים שנשארים ירוקים עד התגלמותם, וכאלה שמחליפים צבעם לחום עד שחור לאחר אחד הנשלים. תהליך ההתנשלות נמשך ממספר דקות בקיץ עד לכשעה בסתיו, כשהטמפרטורה היא 15 מעלות צלזיוס. הזחל לרוב אוכל את העור שהשיל. שלב הזחל נמשך 14–17 ימים אצל הזחלים שבקעו במאי-אוגוסט. אצל הזחלים שבקעו בספטמבר-אוקטובר, שלב זה נמשך כ-21 ימים. אורך הגולם בין 6 ל-8 ס"מ ורוחבו כ-1.3 ס"מ. צבעו חום מנוקד ומקווקו בשחור. בין פרקי הבטן טבעות אדמדמות ורודות ובאזור הכנפיים קווי אורך צרים אפורים-שחורים, עם נקודות שחורות רחבות יותר עליהם. שלב הגולם נמשך בזחלים שהתגלמו בחודשים יוני-אוגוסט בין 17–20 ימים. אצל הזחלים שהתגלמו בחודשים ספטמבר-אוקטובר השלב נמשך כארבעה שבועות. הבוגרים לרוב מגיחים בשעות הערב המאוחרות. תקופת ההתפתחות כולה (מביצה עד בוגר) נמשכת בין 35–55 ימים, תלוי בעונה. רפרף הגפן מקים 3–4 דורות בשנה. חלק מהזחלים שמתגלמים בסוף אוקטובר (כאלה שבקעו מביצים שהוטלו בספטמבר) נכנסים לתקופת דיאפאוזה עד מרס/אפריל/מאי. שאר הזחלים מספיקים לסיים את שלב הגולם, ומגיחים כבוגרים באוקטובר. יש ובוגרים בוקעים בנובמבר (במקרה שלא הייתה דיאפאוזה), אך הזחלים שבוקעים מהביצים שאלה מטילים, מתים לפני סוף התפתחותם. זחל רפרף הגפן במופע ירוק זחל רפרף השקד במופע כהה גולם רפרף השקד רפרף השקד, משומר בכנפיים פרושות מדיה וקבצים בנושא רפרף הגפן בוויקישיתוף רפרף הגפן, באתר NCBI (באנגלית) רפרף הגפן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רפרף הגפן, באתר GBIF (באנגלית) רפרף הגפן, Theretra alecto, באתר עמותת מן השדה
אוג (צמח)

אוֹג (שם מדעי: .Rhus L, סומק) הוא סוג של צמח במשפחת האלתיים, ובו כ-54 מינים הנפוצים בכל העולם ובעיקר במזרח אסיה, אמריקה הצפונית, דרום אירופה, אפריקה, אוסטרליה ואיי האוקיינוס השקט. בצמחיית ארץ ישראל אוג הבורסקאים הוא מין יחיד בסוגו בישראל. שני המינים האחרים המצוינים מטה שויכו בעבר לסוג אוג אבל כיום הם משויכים לסוג סירסיה: אוג הבורסקאים (Rhus coriaria) - נפוץ בחורש ים תיכוני אוג קוצני (Rhus tripartita) - שיח לא מצוי במדבר יהודה וברצועת ספר המדבר, והוא משויך לסוג אחר ושמו המדעי (Searsia tripartita (Ucria) Moffett). אוג מחומש (Rhus pentaphylla) - שיח נדיר מאוד, הגדל באזור רסס מי הים במישור החוף הצפוני (חוף הגליל), והוא משויך לסוג אחר ושמו המדעי (Searsia pentaphylla (Jacq.) F.A.Barkley). מינים נוספים אוקלמו בישראל כצמחי נוי: אוג איזמלני (Rhus lancea) אוג בורצל (Rhus burchellii) אוג גלוני (Rhus undulata) אוג הקופל (Rhus copallina) אוג חרוק (Rhus crenata) אוג מחופה רשת (Rhus leptodictya) אוג מכחיל (Rhus glauca) אוג מעוין (Rhus rhombocarpa) אוג משולש (Rhus trilobata) אוג משונן (Rhus dentata) אוג סיני (Rhus Chinensis) אוג פנג'אבי (Rhus Panjabensis) אוג פשוט (Rhus ovata) אוג ריחני (Rhus aromatica) העץ מוזכר במשנה במסכת פאה פרק א' משנה ה' בפירוט האילנות שהיו נפוצים בתקופתם בארץ ישראל וחייבים הם בפאת השדה. .Rhus L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet אוג (סירסיה) קוצני, באתר צמחיית ישראל וסביבתה [אוג (סירסיה) קוצני https://flora.org.il/plants/seatri/], צמחיית ישראל וסביבתה מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 מדיה וקבצים בנושא אוג בוויקישיתוף אוג, באתר ITIS (באנגלית) אוג, באתר NCBI (באנגלית) אוג, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוג, באתר Tropicos (באנגלית) אוג, באתר GBIF (באנגלית) אוג, באתר IPNI (באנגלית) אוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבקה בסמן בן-חיים

רבקה בַּסמַן בן-חיים (בכתיב יידי: רבֿקה באַסמאַן בן־חיים; 20 בפברואר 1925 – 22 במרץ 2023) הייתה משוררת יידיש ומורה ישראלית. רבקה בסמן בן-חיים נולדה בעיירה וילקומיר (בימינו אוקמרגה) שבליטא. היא למדה בבית הספר היהודי היידי, והשלימה לימודיה בגימנסיה ליטאית. עם הכיבוש הנאצי של ליטא נכלאה רבקה בסמן בן-חיים בגטו וילנה, ואחר כך שהתה במחנות כפייה נאציים לנשים. כך זכתה לשרוד את ההשמדה. משנת 1945, לאחר המלחמה, הצטרפה לפעילי "הבריחה", ועסקה בהצלה ובכיוון העקורים לארץ ישראל, דרך מחנות זמניים באירופה. בשנת 1947 עלתה ארצה, והצטרפה לקיבוץ המעפיל. בקיבוץ, שהיה אז בחזית היישוב היהודי אל מול קאקון וטולכרם, היא השתתפה במלחמת העצמאות. לאחר מלחמת העצמאות יצאה בסמן בן-חיים ללימודים, וסיימה את הסמינר למורים. היא עבדה בקיבוץ כמורה וכתבה ופרסמה בה בעת את שיריה ביידיש. בשנת 1959 פרסמה את ספר שיריה הראשון טויבן ביים ברונעם – יונים עלי באר. הספר יצא לאור בהוצאת היידיש ע"ש י"ל פרץ, שבתל אביב. בשנת 1961 יצאה בסמן בן-חיים עם בעלהּ הצייר מולה בן-חיים לניו יורק. למדה בקורסים ללשון אנגלית וספרות באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1962 שבה עם משפחתה לארץ והשתקעה בעיר הרצליה. בשנת 1965 יצאה בסמן בן-חיים עם בעלה לשליחות במוסקבה, ושירתה שם גם כנספח לענייני תרבות בשגרירות וגם כמורה. רבקה בסמן בן-חיים נמנתה עם מייסדי החבורה הספרותית "יונג ישראל" (יידיש: "ישראל הצעירה"), חבורת יוצרי יידיש שעלו לישראל והמשיכו בה את יצירתם. היא כתבה ופרסמה תשעה ספרי שירה ביידיש. רבים משיריה תורגמו גם ללשונות אחרות, כגון: לעברית, לאנגלית, לצרפתית, לפולנית, לגרמנית, ואפילו לפלמית. בשנת 2006 ראו אור כל ספרי שיריה, בשני כרכים, בעיצובו של בעלהּ, מולה בן-חיים. נפטרה ב-22 במרץ 2023. על עבודתהּ הספרותית זכתה בסמן בן-חיים בפרסים רבים: פרס איציק מאנגר, פרס פיכמן, פרס דוד הופשטיין, פרס אריה שמרי, פרס פולק מטעם בית שלום עליכם בתל אביב, ופרס ז'יטלובסקי בניו יורק, פרס על מפעל חיים מטעם הקרן על שם המשורר יעקב גרופר. בנובמבר 2015 זכתה בפרס "הרשות הלאומית לתרבות היידיש" לשנת תשע"ו – 2015. בלעטער פון וועגן, תל אביב: ישראל בוך, תשכ"ח-1967. צעשאטענע קרעלן, שירים, תל אביב: ישראל בוך, 1982. אנרירן די צייט: לידער [שירים], איור : מולה בן-חיים, תל אביב: ישראל בוך, תשמ"ח-1988. די שטילקייט ברענט: לידער [שירים], תל אביב: ישראל בוך, 1992. מולה בן חיים – צייר ויצירתו (עורך: דוד גלעדי; עיצוב והפקה: חיים רון), הרצליה, 1997. די ערד געדענקט: שירים, תל אביב: ישראל בוך, 1998. אויף א סטרונע פון רעגן: לידער [שירים], איור: מולה בן-חיים, תל אביב: ישראל בוך, תשס"ג-2002. לכבוד איך און דו: לידער ["לכבוד אני ואתה": שירים], (א ווארט פריער [הקדמה]: אלכסנדר שפיגלבלאט); (הילע און אילוסטראציעס [עטיפה ואיורים]: מולה בן-חיים), תל אביב, בית ליוויק, 2006. על מיתר הגשם, איור: מולה בן-חיים, תל אביב: קשב לשירה, 2010. אייביקע וועגן: לידער [שירים], איור : מולה בן-חיים, תל אביב: ה. לייוויק פארלאג, תשע"ח-2018 שושי שפרבר ואסף גלאי, הזמן הוא פצע ואלוהים רוצה לרפא את העולם בדמעה, על שירתה, במוסף "תרבות וספרות", באתר הארץ, 21 במרץ 2007 זלדה כהאן-ניומן, רבקה בסמן בן-חיים, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) חצי פינה, שיר, עתון 77, גיליון 306, דצמבר 2005 אלי הירש, על "על מיתר הגשם", ידיעות אחרונות, 3 בדצמבר 2010 משה למסטר, רבֿקה באַסמאַנס פּאָעטישע וועלט (ביידיש) רבקה בסמן בן-חיים בפסטיבל לשירה מטר על מטר, 2011 רבקה בסמן בן-חיים, דף שער בספרייה הלאומית
מחוז וירצבורג

מחוז וירצבורג (בגרמנית: Landkreis Würzburg) הוא מחוז הנמצא ברגירונגסבצירק פרנקוניה תחתית, שבמדינת בוואריה בגרמניה. במחוז קיימים 52 יישובים ובהם כ-170,000 תושבים. בירת המחוז היא העיר וירצבורג בה מתגוררים כ-125,000 תושבים. בשנת 1997 נחתם בין מחוז וירצבורג לבין מועצה אזורית מטה יהודה ברית ערים תאומות, ומאז החלו משלחות של בני נוער לווירצבורג ולמטה יהודה. בין רבני האזור בעבר נודע במיוחד הרב אברהם בינג. מדיה וקבצים בנושא מחוז וירצבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז וירצבורג ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.