laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ראג'ה ניינגולן

ראג'ה ניינגולן (בצרפתית: Radja Nainggolan; נולד ב-4 במאי 1988 באנטוורפן) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר בבהאינגקארה. ניינגולן נחשב לקשר המשתמש בסגנון משחק קשוח ופיזי שכולל תיקולים ומאבקים פיזיים רבים. ניינגולן נולד באנטוורפן לאם ממוצא פלמי ולאב ממוצא אינדונזי. ניינגולן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ג'רמינל בירסחוט ובשנת 2005 עבר לפיאצ'נצה. בעונת 2007/2008 עלה לקבוצה הבוגרת. ב-27 בינואר 2010 הושאל לקליארי. ב-7 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקליארי בהפסד 0–3 נגד אינטר מילאנו. ב-21 ביוני 2010, קליארי רכשה את ניינגולן. בתחילת אוקטובר 2013, האריך את חוזהו במועדון עד אוקטובר 2016. ב-7 בינואר 2014 הושאל לרומא תמורת 3 מיליון אירו, עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בקיץ תמורת 6 מיליון אירו. ב-9 בינואר 2014 ניינגולן ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד סמפדוריה במסגרת הקופה איטליה. ב-22 בפברואר כבש ניינגולן את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–1 נגד בולוניה. בקיץ 2014 חתם רשמית במועדון. ב-25 ביוני 2018 חתם נייגולן באינטר מילאנו תמורת 24 מיליון אירו. ב-5 באוגוסט 2019 הושאל לקליארי לעונה אחת. זכה בתואר שחקן החודש של הסרייה א בנובמבר 2019. ב-31 בדצמבר 2020 הושאל שוב לקליארי עד לסוף העונה. ב-14 באוגוסט 2021 חזר לאחר 16 שנה לבלגיה ועיר הולדתו, וחתם ברויאל אנטוורפן. ב-29 במאי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה נגד צ'ילה במסגרת גביע קירין. ב-5 במרץ 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד חוף השנהב במסגרת משחק ידידות. ניינגולן זומן לסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, אך לא נכלל בסגל הסופי. ניינגולן נכלל בסגל נבחרת בלגיה ליורו 2016, השתתף בכל המשחקים והבקיע שני שערים. ב-21 במאי 2018, לאחר שלא זומן לסגל נבחרת בלגיה למונדיאל בפעם השנייה ברציפות, פרש ניינגולן מהנבחרת. מדיה וקבצים בנושא ראג'ה ניינגולן בוויקישיתוף ראג'ה ניינגולן, באתר Transfermarkt ראג'ה ניינגולן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ראג'ה ניינגולן, באתר Soccerway ראג'ה ניינגולן, באתר WorldFootball.net ראג'ה ניינגולן, באתר National Football Teams ראג'ה ניינגולן, באתר FootballDatabase.eu אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il "Radja Nainggolan left out of Belgium World Cup squad". Sky Sports. 21 במאי 2018. נבדק ב-21 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Reza Murti, Bagas (27 בנובמבר 2018). "Radja Nainggolan: Saya Tak Pernah Menyangkal Berasal dari Indonesia" [Radja Nainggolan: I never refused to play for Indonesia] (באינדונזית). Bola Sport. נבדק ב-23 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
בית הספירלה

בית הספירלה הוא בניין מגורים ברמת גן. הבניין תוכנן על ידי האדריכל צבי הקר (הקר קיבל על המבנה את פרס רכטר לאדריכלות בשנת 1999, אותו חלק עם האדריכל רם כרמי) בשיתוף עם האדריכלים גיל ברנשטיין, שמואל גרובמן ורינה הרינג ונבנה ב-1984–1990. הוא ניצב על צלע גבעה מול הר הבנים, ברחוב צל הגבעה 13 ומוקף במרפסות ללא קירוי. בלבו של הבניין נמצאת חצר פנימית, שאליה פונות כל הדירות. הבניין עשוי בטון ומחופה בחלקו בטיח ובחלקו באבן דקה בגוון ורוד, שברי זכוכיות ופח גלי, אלה נבחרו מכיוון שהם נקשרים בתודעה עם בנייה ענייה ועם השכונות הישנות בערים. ליד בית הספירלה שוכן בית דובינר שגם הוא פרי תכנונו של הקר. מדיה וקבצים בנושא בית הספירלה בוויקישיתוף גילי מלניצקי, בלי התחלה אמצע וסוף: סיפורו של הבניין המוזר ברמת גן, באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2017 שני שילה, בית משוגעים, באתר TheMarker‏, 10 באוגוסט 2007 בית הספירלה, באתר TheMarker‏, 2 בדצמבר 2005 בית הספירלה באתר של צבי הקר
רבאב

רבּאבּ (בערבית: ربابة) או רבּאבָּה, "כינור עם מיתר אחד", "כינור הנילוס", הוא כלי מיתר עתיק, שנפוץ מן המזרח התיכון וצפון אפריקה אל אפריקה שמדרום לסהרה, אסיה ואירופה. הכלי בנוי מצוואר עץ, עליו מתוח מיתר יחיד בגרסה הפשוטה ועד שלושה מיתרים בגרסאות אחרות. בתחתיתו מיכל המשמש גוף תהודה ומונח זקוף על הקרקע או בחיקו של הנגן. הנגינה בכלי מתבצעת באמצעות קשת בניצב למיתרים. מן הכלי הפשוט צמחו הלירה הביזנטינית, הרבק (rebec), הקמנצ'ה הפרסי, הקמנג'ה המרוקאי, המורין חור המונגולי, ההוקין הסיני ועוד. מנעד הכלי מוגבל ביותר, קצת למעלה מאוקטבה. הרבאב בנוי בשלל גרסאות, לפי המסורת והמצאי בשטח. מיכל התהודה עשוי פעמים רבות מדלעת יבשה או עץ חלול, אך גוף התהודה של רבאב בדואי יכול להיות קופסת-פח. במגרב מתוח המיתר לא על צוואר דק אלא על גוף עץ מעובה חלול ולרוב מעוטר. חוקרים רבים נוטים ליחס את הרבאב לכינור המוזכר בתנ"ך וככלי שבו נגנו הלוים בבית המקדש. הביסוסים לטענה זו הם העובדה שהרבאב הוא כלי הקשת העתיק ביותר הידוע שממנו התפתחו כלי הקשת הידועים היום. ראיה נוספת לזה היא מקור הכלי: המזרח התיכון, חבל הארץ אליו משוייכת ארץ ישראל. בדואי מנגן ברבאבה במהלך מלחמת העולם השנייה הג'וזה (جوزه) העיראקי - רבאב בעל ארבעה מיתרים נגן רבאב אינדונזי מפורסם שייח בדואי בנגב מנגן ברבאב (2017) מדיה וקבצים בנושא רבאב בוויקישיתוף אתר המוקדש לכלי על הכלי וכלים דומים באתר כינורות מהעולם
פסק דין זיבוטפסקי נגד קלינטון

פסק דין זיבוטפסקי נגד קלינטון (באנגלית: Zivotofsky v. Clinton) היא החלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 2012, שבה קבע בית המשפט כי מחלוקת על תקנות בדבר דרכונים אינה שאלה פוליטית, ולכן שפיטה. החלטה זו סללה את הדרך לפסילת חוק של הקונגרס ב-2013, לאחר שנקבע כי החוק הפר את הסמכות הבלעדית של נשיא ארצות הברית בענייני הכרה דיפלומטית. ב-2002 העביר הקונגרס האמריקני חוק המורה למזכיר המדינה לרשום בדרכון "ישראל" בתור מקום הולדתו של מי שנולד בירושלים. לאחר החלת החוק, נולד בירושלים מנחם בנימין זיבוטפסקי, בנו של ארי צבי זיבוטפסקי ולו אזרחות אמריקנית. הוריו ביקשו שבדרכונו האמריקאי יהיה כתוב: "ישראל", ולא "ירושלים" - ללא ציון מדינה (כפי שנהגו קודם לכן), כמקום הולדתו. מחלקת המדינה דחתה בקשה זו עקב מדיניות ארוכת שנים של אי נקיטת עמדה בדבר מעמדה המדיני של ירושלים. ההורים פנו לערכאות. בית המשפט קבע כי זיבוטפסקי יוכל לשים למבחן בית המשפט את החוקתיות של חוק הקונגרס משנת 2002. צעד משפטי זה ננקט אל מול התנגדותה של מחלקת המדינה שטענה כי עניינים של מדיניות חוץ הם בעלי אופי פוליטי ובכך אינם שפיטים בבתי המשפט. ביולי 2013, קבע בית המשפט לערעורים כי החוק מהווה פגיעה בלתי חוקתית בסמכויות ההכרה הדיפלומטית של הנשיא. בעקבות זאת העניק בית המשפט העליון ב-21 באפריל 2014 צו עיון מחדש לעתירה של זיבוטפסקי (כלומר הוא מקבל את עתירתו של זיבוטפסקי לדון בתיק), כשהתיק עתה נקרא "זיבוטפסקי נגד קרי". ב-8 ביוני 2015, פסל בית המשפט העליון את חוק הקונגרס משנת 2002 ברוב של 6-3, כשהוא קובע כי הקונגרס חרג מסמכויותיו בחקיקת חוק זה, וכי סמכויות ההכרה הדיפלומטית בריבונות ממשלה זרה (במקרה זה על ירושלים), כפי שהוא מתבטא ברישום בדרכון, הם בסמכותו הבלעדית של הנשיא (האחראי על מחלקת המדינה שרושמת את הדרכון). ב-29 באוקטובר 2020 הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית כי ניתן לכתוב בדרכונם של אזרחי ארצות הברית שנולדו בירושלים את ישראל בסעיף "ארץ הלידה". מיד לאחר הודעה זו קיבל מנחם זיבוטפסקי משגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן, דרכון אמריקאי ובו בסעיף 'ארץ הלידה' נכתב "ישראל".. United States Court of Appeals for the District of Columbia Circuit No. 07-5347, Zivotofsky v. Secretary of State ‏Zivotofsky v. Kerry, בית המשפט העליון של ארצות הברית (בלוג), 8 ביוני 2015 ‏U.S. Court Invalidates Law That Let Jerusalem-born Citizens List Israel on Passports, הארץ במהדורה אנגלית, 8 ביוני 2015 ‏Supreme Court sides with Obama administration in Jerusalem passport case, מגזין Politico (פוליטיקו), אדם לרנר, 8 ביוני 2015 עמית ולדמן, ‏ארה"ב: יליד ירושלים לא יוכר כמי שנולד בישראל, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2015 סוכנויות הידיעות, ארה"ב: בדרכוני אמריקנים שנולדו בירושלים אפשר יהיה לכתוב "ישראל" במקום הלידה, באתר ynet, 29 באוקטובר 2020 עדו בן פורת, היסטוריה בשגרירות ארה"ב בירושלים, באתר ערוץ 7, 30 באוקטובר 2020
גיורגוס צבלאס

גיורגוס צבלאס (ביוונית: Γεώργιος Τζαβέλλας; נולד ב-26 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן יווני המשחק באטרומיטוס ובנבחרת יוון בעמדת המגן שמאלי. צבלאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דוקסה וירונאס, ובשנת 2006 עבר לקרקירה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד לאריסה. בינואר 2008 חתם בפאניוניוס, ב-13 בספטמבר 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד פאנסרייקוס. ב-7 בדצמבר 2008 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד לאריסה. במהלך העונה הראשונה שלו במועדון הוא הבקיע 2 שערים ב-17 משחקים. ב-3 ביוני 2010, הוא חתם באיינטרכט פרנקפורט לשלוש שנים תמורת 1.2 מיליון אירו. עם הגעתו הוא הפך עד מהרה לחלק חשוב בהרכב של הקבוצה. ב-12 במרץ 2011, צבלאס הבקיע את השער הראשון שלו במועדון נגד שאלקה 04. השער נכבש ממרחק של 73 מ', ובכך צבלאס שבר את שיא ההבקעה מהמרחק הגדול ביותר אי פעם בליגה. ב-8 באפריל 2011, צבלאס סבל מקריעה חלקית של הרצועה הצולבת, ובכך סיים את העונה. בסיום העונה ירד עם המועדון לליגה השנייה. ב-31 בינואר 2012, צבלאס חתם במונקו שאז שיחקה בליגה השנייה בצרפת. בסיום עונת 2012/2013 עלה עם המועדון בחזרה לליגה הראשונה. ב-2 בספטמבר 2013, הוא חתם ל-4 שנים בפאוק סלוניקי ב-14 בספטמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד וריה. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד אטרומיטוס. ב-19 בספטמבר 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית בניצחון 1–2 נגד שחטאר קאראגנדי. ב-9 במרץ 2014 הוא הבקיע את שער הניצחון נגד אולימפיאקוס. ב-21 בינואר 2017 חתם באלניהספור מליגת העל הטורקית לשנתיים וחצי. ב-15 בנובמבר 2009 זומן לראשונה לסגל נבחרת יוון לקראת המשחק השני נגד אוקראינה במסגרת פלייאוף מוקדמות מונדיאל 2010. הוא אף זומן לסגל המורחב לקראת מונדיאל 2010, אך לא נכלל בסגל הסופי. ב-7 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד קרואטיה במסגרת מוקדמות יורו 2012. צבלאס נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012 ומונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא גיורגוס צבלאס בוויקישיתוף גיורגוס צבלאס, באתר Transfermarkt גיורגוס צבלאס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) גיורגוס צבלאס, באתר Soccerway גיורגוס צבלאס, באתר WorldFootball.net גיורגוס צבלאס, באתר National Football Teams גיורגוס צבלאס, באתר FootballDatabase.eu גיורגוס צבלאס, באתר ESPN
גבע (יישוב מקראי)

גֶּבַע (נודע גם כגֶבַע בִּנְיָמִן, כדי להבחינה מערים נוספות באותו השם) היא עיר מקראית בנחלת שבט בנימין המוזכרת מספר פעמים בתנ"ך. העיר מזוהה עם הכפר הפלסטיני ג'בע הנמצא צפונית לירושלים, ומשמר את שמה העברי הקדום של העיר. הכפר ג'בע שוכן מצידו הדרומי של נחל מכמש, כאשר מצידו האחר נמצא הכפר מוח'אמס, המשמר את שמה של מכמש המקראית. צפונית לכפר א-ראם, המזוהה עם רמה המקראית. בשנת 1984 נוסדה ההתנחלות גבע בנימין (אדם) בסמוך לכפר ג'בע, כך ששני היישובים, הישראלי והפלסטיני, משמרים את שם היישוב הישראלי הקדום. יש להבחין בין גבע בנימין לבין העיר המקראית גבעת שאול (ידועה גם כגבעה או גבעת בנימין), עירו המרכזית של שבט בנימין ובירתו של שאול המלך, המזוהה כיום עם תל אל-פול, תל הסמוך לפסגת זאב. בספר יהושע, העיר נזכרת כאחת מארבע ערי נחלת שבט בנימין שניתנו לכוהנים. בספר שופטים מוזכרת העיר בסיפור פילגש בגבעה אך ניתן לטעון שהכוונה היא לעיר גבעה ולא לגבע. בספר שמואל א' גבע בנימין מוזכרת כמיקומו של נציב הפלשתים. לאחר ששאול כובש את גבע הוא ממקם בה את מפקדתו וממנה יוצא יהונתן בנו לתקוף את מחנה הפלשתים. בספר ישעיהו נזכרת העיר במסע סנחריב, בין מכמש ורמה. גבע בנימין נזכרת במספר מקומות נוספים בתנ"ך, בין השאר כעיר שאסא מלך יהודה ביצר, כגבול ממלכת יאשיהו בצפון וכאחת הערים שיישבו שבי ציון בשובם מבבל, אך גם במקומות אלו יש הטוענים שהכוונה היא לגבעה ולא לגבע. כמו כן היא נזכרת בנבואה האחרונה בספר זכריה. יואל אליצור, ‏גב בהר אפרים ושאלת קיומה של 'גבע' מצפון לבית-אל, קתדרה 45, תשרי תשמ"ח, 1987 ספר יהושע, פרק י"ח, פסוק כ"ד. ספר יהושע, פרק כ"א, פסוק י"ז. ספר שופטים, פרק כ', פסוק י'. ספר ישעיהו, פרק י', פסוק כ"ט. ספר מלכים א', פרק ט"ו, פסוק כ"ב. ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ח'. ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק כ"ט. אנציקלופדיה מקראית ערך גבע, כרך ב', 411-412 ספר זכריה, פרק י"ד, פסוק י'. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי קפלן

האם התכוונתם ל... צבי קפלן (ראש ישיבה) – ראש ישיבת קדשים-בריסק בשכונת עזרת תורה בירושלים צבי קפלן (סופר) – סופר ומשורר, עורך תורני ומדעי, מן המעוררים להקמת ישיבת בני עקיבא בכפר הרא"ה צבי קפלן (מדען) – מנהל סוכנות החלל הישראלית ומנהל המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק קפלן
יוסף לונץ

יוסף לונץ ("לונצי") (25 בדצמבר 1935 - 13 בפברואר 1983) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש המנהל האזרחי ברצועת עזה. לונץ נולד בחיפה, בנם של מרים ומשה. למד בתיכון "חוגים" בעיר. באוגוסט 1953 התגייס במסגרת גרעין נח"ל של תנועת הצופים העבריים, שירת כקצין חי"ר ולחם במלחמת סיני. לאחר מכן השתחרר מהשירות הסדיר והצטרף להכשרה בראש הנקרה. סיים תואר ראשון ושני בלימודי המזרח התיכון בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1962 נשלח מטעם צה"ל כיועץ לאתיופיה בה שהה במשך כשנה וחצי. לאחר מכן המשיך בשליחויות ברחבי העולם מטעם משרד הביטחון. בשירות המילואים פיקד על הסיירת של חטיבת ירושלים. במלחמת ששת הימים לחם ונפצע בהיתקלות באזור לטרון. לאחר המלחמה שימש כמושל צבאי במרחב שלמה. ב-1969 היה חבר במשלחת הישראלית לאימון צבאי של הכורדים בעיראק. במלחמת ההתשה התנדב לשרת במילואים כקצין מנוסה ("נמר") ולפקד על מעוז בקו בר-לב. במלחמת יום הכיפורים שימש מפקד גדוד בגזרה המצרית. ב-1976 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד נפת טולכרם ולאחר מכן שירת כמפקד נפת רמאללה ומפקד נפת שכם. שימש מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בספטמבר 1981 מונה למושל רצועת עזה ועם כינון המנהל האזרחי ברצועה במונה לראש המנהל האזרחי, תפקיד בו שירת עד פטירתו ממחלה ב-1983. על שמו הוקם מצפה בהר כביר הסמוך ליישוב אלון מורה, ובהר ארבל. נטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול. בתוך: התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה? (עורכים: משה מעוז וב"ז קדר), משרד הביטחון 1996: משה מעוז, לונצי והעימות היהודי־פלסטיני, עמ' 11–12; יוסף לונץ, שורשיה ומקורותיה של התנועה הלאומית הערבית בארץ ישראל ערב מלחמת העולם הראשונה, עמ' 27–51; יוסף לונץ, המגעים הדיפלומטיים בין התנועה הציונית והתנועה הערבית הלאומית עם סיום מלחמת העולם הראשונה (1962), עמ' 61–79; שיח חברים על לונצי, עמ' 411–423. מדיה וקבצים בנושא יוסף לונץ בוויקישיתוף קורות החיים של יוסף לונץ, באתר "יזכור" של משרד הביטחון דני רובינשטיין, לונצי, דבר, 17 באפריל 1983 דני צדקוני, שיטת לונץ ברצועת עזה, דבר, 17 בפברואר 1982 מת תא"ל יוסף לונץ, דבר, 14 בפברואר 1983
אבימי בר טובי

אבימי בר טובי היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור הרביעי מתלמידיו של רבי אבהו. בתלמוד הירושלמי מסופר על נכרית אחת שבאה לשאול שאלה את רבי אבהו והוא שלח את אבימי בר טובי לענות לה. הרב אהרן הימן, "אבימי בר טובי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט הרב יהודה אדרי, "ר' אֲבִימֵי בַּר טוֹבִי", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 36, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר, פרק ט', הלכה א'.
לונץ

האם התכוונתם ל... אברהם משה לונץ – סופר, מו"ל, עיתונאי חוקר ארץ ישראל וגאוגרף ארצישראלי ממוצא ליטאי יוסף לונץ – תת-אלוף בצה"ל, ראש המנהל האזרחי ברצועת עזה מתתיהו לונץ – בנקאי רמי לונץ – תת-אלוף בחיל הים
דודו דגן

דודו דגן (נולד ב-12 באפריל 1965) הוא רופא ישראלי המשמש כראש חטיבת בתי החולים הממשלתיים במשרד הבריאות, קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש מנכ"ל בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד וקצין רפואה ראשי (הקרפ"ר) של צה"ל. דגן נולד, גדל והתחנך בקריית ביאליק. סיים לימודיו בקריית החינוך אורט קריית ביאליק בשנת 1983. דגן הוא מומחה לרפואת ילדים וטיפול נמרץ ילדים. עשה את התמחותו בבית החולים שניידר. בעל תואר שני בניהול מערכות בריאות (MHA). בוגר פיקוד ומטה והמכללה לביטחון לאומי. שירת בצה"ל במגוון תפקידי פיקוד בחיל הרפואה בהם רופא גדוד צבר וקצין הרפואה של חטיבת גבעתי, רופא סיירת מטכ"ל, קצין הרפואה של אוגדת עזה, סגן מפקד קצין הרפואה של פיקוד הצפון ומפקד הרפואה של פיקוד המרכז. שימש סגן קצין רפואה ראשי ובמהלך כהונתו בתפקיד זה עמד בראש המשלחות הרפואיות לבולגריה ב-2012 בעקבות הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס, וב-2013 לפיליפינים בעקבות פגיעת סופת הטייפון "האיאן". בנובמבר 2014 מונה לקצין רפואה ראשי, כיהן בתפקיד עד אוגוסט 2017. לאחר פרישתו מצה"ל התמנה למנכ"ל בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד, אך כעבור כ-10 חודשים הודיע על פרישתו מהתפקיד מסיבות אישיות. בנובמבר 2020 מונה כראש חטיבת בתי החולים הממשלתיים לאחר התפטרותו של ד"ר ארז און מהתפקיד. נשוי ליאנה, אחות מיילדת במקצועה ואב לשני בנים. מדיה וקבצים בנושא דודו דגן בוויקישיתוף חדשות 2, ‏33 פצועים המריאו מבורגס לישראל במטוס קרנף של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 19 ביולי 2012 מערכת וואלה! חדשות‏, משלחת צה"ל לפיליפינים: "מביאים יכולות מתקדמות", באתר וואלה, 13 בנובמבר 2013 נדב זק, "ההישג המשמעותי שלנו – הורדת תמותת הפצועים ב'צוק איתן"", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 3 בנובמבר 2014 ספי קרופסקי, אסותא: דודו דגן החלף את רחל שמואלי בכס המנכ"ל, באתר כלכליסט, 31 באוגוסט 2017 הילה ויסברג, ‏גל עזיבות באסותא-אשדוד: גם המנכ"ל הודיע על פרישה, באתר גלובס, 23 בינואר 2019 רוני לינדר, משרד הקרפ"רים: קצין רפואה ראשי רביעי מונה לתפקיד בכיר במשרד הבריאות, באתר TheMarker‏, 12 בנובמבר 2020
נתן בורג'יל

הרב נתן בורג'יל (בערך ת"פ, 1720 - חשוון תקנ"ב, 1791) היה מגדולי רבני תוניסיה בזמנו, אב"ד תוניס וראש רבני תוניסיה, מחבר הספר "חק נתן" על סדר קדשים. נולד בתוניס לרבי אברהם. למד אצל רבי אברהם טייב ("באבא סידי"), רבי יצחק לומברוזו ה"זרע יצחק", ורבי מסעוד רפאל אלפאסי ה"משחא דרבותא". בגיל 18 מונה על ידי רבו רבי מסעוד, לכהן כדיין בתוניס. בשנת תקל"ד קיבל יחד עם רבי יוסף הכהן טנוג'י ורבי יוסף זרקא ("עוד יוסף חי"), את פני החיד"א במסע השליחות. החיד"א התפעל ממנו ובשם הגדולים הוא מתארו "עיר וקדיש, יחיד ומיוחד שברבני תוניס". בשנת תקמ"ו מונה לכהן כאב"ד בתוניס. בהקדמתו לספרו הוא כתב שסבל מייסורים רבים. כך גם בהסכמתו לספרו של בנו רבי אליהו חי, "מגדנות נתן", הוא כותב שאיבד ילדים. בשנת תקמ"ח עלה לירושלים ומינה על מקומו את רבי שלמה בן רבי מסעוד אלפאסי, ה"כרוב ממשח". בספר "מעשה נסים" מופיעים סיפורי מופת על כך שנפל לחולי והתרפא על ידי מעשה נסים של רבו רבי מסעוד, ועל כך שבמהלך עלייתו לארץ ישראל, ספינתו חישבה להיטבע ונפער בה חור, ובכוחו שקטה הסערה ונסתם החור, ובעקבות כך התגיירו מלחי הספינה. הוא שהה בירושלים 4 שנים עד פטירתו ונקבר בהר הזיתים. תלמידו רבי עוזיאל אלחייאק כיהן ברבנות בתוניס. בניו היו רבי אליהו חי ורבי אברהם חיים. חתניו היו רבי דוד טייב דיין בתוניס, רבי יהודה שמאמה והשלישי שמו אינו ידוע. נכדו, רבי נתן בורג'יל (השני), כיהן אף הוא כרב הראשי בתוניס. ספרו חוק נתן הוא אחד מספרי היסוד לסדר קדשים. בספר חידושים והערות על סדר קדשים ועוד מסכתות שונות. בנוסף נדפסו בספר מעט חידושים על פירוש רבי אליהו מזרחי על התורה, חידושים על הרמב"ם, על הפרי חדש ועל הקרבן אהרן. הספר נדפס לראשונה בליוורנו תקל"ו-תקל"ח, יחד עם ספרו של בנו מגדנות נתן. חלק מהערותיו הוכנסו לדפוס וילנה. עדנה הייתה לספר כשחפץ חיים הדפיס את "אספת זקנים" ובו ארבעה פירושי אחרונים לסדר קדשים, ובהם הספר חק נתן. הספר נדפס בימינו במהדורות המורחבות של התלמוד של מהדורת עוז והדר. הרב ישכר בעריש וייס, עלים לתרופה, פרשת נח, תשע"ה. כרטיס הקבר של ר' נתן בורג'יל, אתר הר הזיתים. יום הפטירה אינו ברור. מלשון המצבה כפי שהיא נראית במאה ה-21, ניתן להבין כי המדובר בא' או ב' חשוון, ובתולדות חכמי ירושלים ח"ג, עמ' 92 הועתקה המצבה עם הכיתוב "ד' חשון" (ראו מרדכי מוטולה, דובב שפתי ישנים א', עמ' 33) בתוך קרן לדוד, ג'רבה תש"ח, ירושלים תשנ"ז. רבי עוזיאל אלחייאך מכנהו "חכם יתקי צניע ומעלי". בנו הוא רבי בורג'ל שמאמה מחבר הספר "שורש ישי". רבי עוזיאל מכנהו "איש שוע ונדיב".
גדליה בן-דור

גדליה בנדור (נולד ב-1 במאי 1945) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה אשר פיקד על סיירת אגוז ועוצבת חירם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עם גיוסו לצה"ל עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום קורס הקצינים הוצב כמפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה וכמפקד פלוגה בסיירת אגוז. בהמשך פיקד על קורס סיור בסיירת. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הסיירת. לאחר מלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד סיירת אגוז. בתפקידו הבא שימש כמפקד עוצבת חירם בלבנון. סיור ברמת הגולן לרגל סיום תפקידו של יו"ר המחוז אבי תלם, באתר ""צוות - ארגון גמלאי צה"ל". אורי שמחוני, "לוייתן לבן", הוצאת גלורי, 2006, עמוד 73. רתם קליגר, עשרה טיפים למח"ט המתחיל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 11 במרץ 2014. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית ספר של יום ראשון

בית ספר של יום ראשון (באנגלית: Sunday school) הוא מוסד חינוכי הפועל ביום ראשון (יום המנוחה השבועי בנצרות), ובו לומדים בעיקר לימודי דת. ראשיתם של בתי הספר של יום ראשון ביוזמה משנת 1780 של רוברט רייקס (Raikes), עורך העיתון "גלוסטר ג'ורנל" (Gloucester Journal), אשר חשש מהיקף הפשיעה הגובר והולך בשכונות העוני באנגליה של המאה ה-18. הוא החליט להקים מערך לימודי נצרות על מנת לשמור את הילדים של שכונות העוני על דרך הישר, ולמנוע הסטתם לדרך רעה. בשנת 1831 התחנכו בבתי הספר הנוצריים של יום ראשון כ-1,250,000 ילדים (כ-25% מאוכלוסיית ילדי אנגליה באותה עת). בתי הספר של יום ראשון הפכו פופולריים יותר ויותר בקרב הכנסיות הפרוטסטנטיות הן בבריטניה והן בארצות הברית, אף שמעולם לא הפכו לחלק ממערך החינוך הרשמי של המדינה. מטרתם היחידה הייתה ללמד את הילדים את עיקרי דת הנצרות. הלימוד מתבצע בכל שבוע, בו לומדים הילדים פרק תנ"ך לאחר טקס התפילה הפרוטסטנטי הנערך מדי יום ראשון. המורים ברובם הם מתנדבים - ואינם בעלי השכלה פורמלית בתחום הדת או התנ"ך. בהשפעת בתי הספר של יום ראשון הנוצריים, החלו יהודים לאמץ מנהג זה. בית הספר מכונה בדרך כלל Hebrew School (בית ספר לעברית) או Synagogue School. גם בבתי הספר היהודיים לומדים בדרך כלל בימי ראשון, הואיל ומקובל כי יום פנוי מלימודים. בבתי הספר לעברית לומדים את השפה העברית, עיקרי היהדות והיסטוריה יהודית והם מיועדים לתלמידים הלומדים בבתי ספר כלליים (לא יהודיים). מדיה וקבצים בנושא בית ספר של יום ראשון בוויקישיתוף בית ספר של יום ראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בתי ספר של יום ראשון, דף שער בספרייה הלאומית
מיינרד

מיינרד הוא שם פרטי ושם משפחה, ושמם של מספר מקומות ישוב בארצות הברית. האם התכוונתם ל... ביל מיינרד (אנ') – קומיקאי ושחקן אנגלי בריטני מיינרד – צעירה אמריקאית שאובחנה כחולה סופנית ושמה קץ לחייה במדינת אורגון קונור מיינרד – זמר ויוצר בריטי מיינר
תריפסאים

תְּרִיפְּסָאִים (באנגלית: Thrips, שם מדעי: Thysanoptera) היא סדרה של חרקים קטנים מעוטרי כנפיים. חרקי התריפס ניזונים ממגוון רחב של צמחים ובעלי חיים על ידי ניקוב חריר בהם ושתיית התוכן. מינים רבים של תריפס נחשבים למזיקים חקלאיים מפני שהם ניזונים מצומח בעל חשיבות מסחרית כמו בגידולים תירס, בצל, פלפל, תות-שדה, מלון, מלפפון, חציל, שעועית, עגבנייה ואחרים. מינים אחרים ניזונים מחרקים אחרים כגון אקריות ונחשבים מועילים. מינים נוספים ניזונים מאבקה או נבגי פטריות. גודלן בדרך כלל זעיר עם אורך של עד מילימטר אחד ואינם מיטיבי עוּף, אם כי הם יכולים להינשא למרחקים גדולים על גבי משב רוח. בתנאים נכונים הם יכולים להתפתח בקצב אקספוננציאלי וליצור מושבות גדולות היוצרות מטרד לבני אדם. ברישומים מדעיים תועדו יותר מ-5,000 מינים שונים של תריפס. מבין המינים המוכרים בישראל כמזיקים פעילים נמנים: תריפס קליפורני, תריפס הקיקיון, תריפס הפרחים המערבי, תריפס סורי, תריפס הפיקוס ותריפס הטבק. מדיה וקבצים בנושא תריפסאים בוויקישיתוף תריפסאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תריפסאים, באתר ITIS (באנגלית) תריפסאים, באתר NCBI (באנגלית) תריפסאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תריפסאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תריפסאים, באתר GBIF (באנגלית) הדברה ביולוגית לתריפס קליפורני באתר biobee תריפסאים, באתר המכון למצוות התלויות בארץ
גליקסברג

האם התכוונתם ל... אילה גליקסברג – מרצה לפילוסופיה ופעילת ציבור ישראלית; אשתו של יוסף גליקסברג ואמו של נפתלי גליקסברג דוד גליקסברג – פרופסור למשפטים, מופקד הקתדרה לדיני מיסים באוניברסיטה העברית; נכדו של המשורר יעקב רימון יוסף גליקסברג – הרב הראשי האשכנזי לגבעתיים; בעלה של אילה גליקסברג ואביו של נפתלי גליקסברג חיים גליקסברג – צייר ישראלי; בנו של שמעון נפתלי גליקסברג – במאי קולנוע ומפיק סרטים ישראלי, בנם של יוסף ואילה גליקסברג נתן גליקסברג – מדפיס ומוכר ספרים, משכיל ופעיל ציבור יהודי-פולני בן המאה ה-18 סם גלקסברג (אנ') – פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת פרינסטון שמעון יעקב הלוי גליקסברג – רב בפינסק ובאודסה; אביו של חיים גליקסברג
אלקיים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלקיים (Alcidae) - משפחת עופות ימיים קטנים עד בינוניים, מסדרת החופמאים אישים: אלירן אלקיים – כדורגלן עבר ישראלי אשרה אלקיים – רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית דוד אלקיים – חכם, משורר, פסל, צייר, עיתונאי ומלומד יהודי ממוגדור שבמרוקו סעדיה אלקיים (סופאפו) - לוחם יחידה 101 של הצנחנים מבצע אלקיים – פשיטה על משטרת חאן יונס במסגרת פעולות התגמול, שנערכה ב-30 באוגוסט 1955. המבצע נקרא על שם סעדיה אלקיים, שנהרג במהלך מבצע חץ שחור שקדם לו. עדו אלקיים – ג'ודוקא ישראלי עודד אלקיים – כדורגלן ישראלי שלי אלקיים – יועצת חינוכית, משוררת ישראלית וחוקרת קבלה ודתות
378

שנת 378 היא השנה ה-78 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 378 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. קרב ארגנטובריה - אימפריה הרומית ניצחה בקרב נגד האלמנים באזור אלזס. 9 באוגוסט – קרב אדריאנופול: בניסיון כושל להדוף פלישה של הוויזיגותים הקיסר הרומי ואלנס נופל בקרב יחד עם 2/3 מצבאו ארקדיוס, קיסר האימפריה הרומית המזרחית (נפטר ב-408) 9 באוגוסט – ואלנס, קיסר רומי ואוגוסטוס המזרח (נולד ב-328) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 378‎ נפטרים ב-378‎ מדיה וקבצים בנושא 378 בוויקישיתוף