laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסנדרה סמוסנקו

אלכסנדרה גריגורייבנה סמוסנקו (ברוסית: Александра Григорьевна Самусенко;‏ 1922 – 3 במרץ 1945) הייתה מפקדת טנק סובייטי T-34 וקצינת קישור במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הייתה הטנקיסטית היחידה בארמיית המשמר המשוריינת הראשונה בצבא הרוסי, ועד 2014 הייתה האישה היחידה שפיקדה על טנק בקרב. סמוסנקו זכתה בעיטור מסדר הכוכב האדום על גבורה בקרב קורסק. היא גם קיבלה עיטורי מסדר המלחמה הפטריוטית. סמוסנקו נולדה בצ'יטה או במחוז ז'לובין ב-1922. היא החלה את שירותה הצבאי כטוראית במחלקת חי"ר. היא השתתפה במלחמת החורף (1939–1940) נגד פינלנד כטוראית בגדוד חי"ר. מאוחר יותר, היא סיימה בהצלחה את האקדמיה לטנקים ושובצה בארמיית המשמר המשוריינת הראשונה. היא קיבלה את עיטור מסדר הכוכב האדום על כך שצוות הטנק שלה הביס שלושה טנקי טייגר I גרמניים. מאוחר יותר השתתפה במבצע לבוב-סנדומייז', במבצע אורנוס, ובקרב סטלינגרד. פביאן גרין (אנ'), שלחם במחלחמת העולם השנייה והפך לסופר, הזכיר את סמוסנקו באחד הפרקים בספרו "Tsvety na tankakh" ("פרחים על טנקים"). הוא כתב שהחיילים לא צייתו לפקודותיה בקלות, שהיה להם קשה לקבל פקודות מאישה. ג'וזף ביירלי (אנ'), סמל בצבא ארצות הברית שנמלט בתחילת ינואר 1945 ממחנה השבויים Stalag III-C(אנ') שבמערב פולין על גבול גרמניה, נתקל בחטיבת הטנקים של סמוסנקו באמצע ינואר. ביירלי, שהוא החייל האמריקאי היחיד שידוע כי שירת גם בצבא ארצות הברית וגם בצבא הסובייטי בזמן מלחמת העולם השנייה, שכנע את סמוסנקו לאפשר לו להילחם לצד היחידה בדרכה לברלין. במשך חודש הוא לחם תחת פיקודה, והשתתף בשחרור מחנה השבויים שבו היה שבוי. לאחר מותה, ביירלי תיאר אותה כסמל לאומץ הלב והאומץ שהפגין העם הסובייטי באותה תקופה. סמוסנקו מתה מפצעיה במהלך מתקפת פומרניה המזרחית ב-1945, באזור שצ'צ'ין, כיום בפולין. הדעות חלוקות לגבי סיבת מותה. לפי פיוטר דמידוב, שלחם במחלמת העולם השנייה, היא נמחצה בטעות מתחת לטנק סובייטי שנהגו לא ראה את האנשים סביבו בגלל החושך. לפי גרסה אחרת, מדובר היה בירי גרמני, ועל פי גרסה אחרת, היא נשבתה על ידי הגרמנים, נחקרה בעינויים, וכשלא הסכימה לספר להם דבר, הוצאה להורג. היא נקברה בלובז, היום בפולין, ליד האנדרטה של וילהלם הראשון. לאחר מותה זכתה סמוסנקו במסדר המלחמה הפטריוטית מדרגה 1. "The Unknown Aleksandra Samusenko" (ברוסית). State History. ארכיון מ-20 בדצמבר 2010. נבדק ב-28 בדצמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) Rosemary Giles, The Soviet Tank Commander Heroine Who Fought Alongside a US Soldier on Their Way to Berlin, warhistoryonline, ‏2022-12-20 (באנגלית) Murmantseva, Vera (1974). Советские женщины в Великой Отечественной войне [Soviet women in the Great Patriotic War] (ברוסית). Mysl. Garin, Fabian (1973). Цветы на танках [Flowers on Tanks] (ברוסית). Sovetskaya Rossiya. Stephen Ruiz, How This POW Became the Only Soldier to Fight for the US and Russia During WWII, Military.com, ‏2022-07-28 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדרה סמוסנקו".
וולטר גרשם (פוליטיקאי)

וולטר גרשם (באנגלית: Walter Gresham‏; 22 ביולי 1841 – 6 בנובמבר 1920) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס. גרשם נולד ב-22 ביולי 1841 ב"וודלאון", ליד ניוטאון, מחוז קינג אנד קווין, וירג'יניה, ולמד באקדמיית סטיבנסוויל ובאקדמיית אדג' היל, וסיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה בשארלוטסוויל ב-1863. הוא שירת כטוראי בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1867 והחל לעסוק בכך בגלווסטון, טקסס. הוא שימש כתובע מחוזי של המחוז השיפוטי של גלווסטון ב-1872. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של טקסס בשנים 1886–1891. גרשם נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-53, וכיהן מ-4 במרץ 1893 עד 3 במרץ 1895. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1894 לקונגרס ה-54, וחידש את העיסוק במשפטים בגלווסטון, טקסס. הוא מת בוושינגטון הבירה ב-6 בנובמבר 1920, ונקבר בבית הקברות לייקוויו, גלווסטון, טקסס. הוא בנה והתגורר בארמון הבישוף המפואר בגלווסטון. מדיה וקבצים בנושא וולטר גרשם בוויקישיתוף וולטר גרשם, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) וולטר גרשם, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פנים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פנים – החלק הקדמי של הראש פנים (טופולוגיה) – חלק בתוך צורה פנים - איגוד ארגוני יהדות ישראלית – ארגון גג של להתחדשות יהודית פן
פיתוי קטלני (סרט, 1992)

פיתוי קטלני (באנגלית: Poison Ivy) הוא סרט מותחן ארוטי אמריקאי משנת 1992 בבימויו של קט שיי. הסרט מתאר את מערכת היחסים המסוכנת וההרסנית שנוצרת בין שתי נערות תיכון. בתפקידים הראשיים מככבות דרו ברימור ושרה גילברט. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-21 בינואר 1992, שם היה מועמד לפרס חבר השופטים הגדול של הסרט הטוב ביותר. אף על פי שהיה כישלון קופתי, והכניס $1,829,804 עם ההקרנה המוגבלת ל-20 אולמות קולנוע עם תקציב של 3 מיליון דולר, הסרט קיבל המלצות חיוביות מפה לאוזן, והפך להצלחה בכבלים ובווידאו באמצע שנות ה-90. מאז הוא זכה למעמד של סרט פולחן. הסרט עוקב אחרי סילבי קופר (שרה גילברט), נערה מתבודדת ולמודת תסביכים שנפגשת עם אייבי (דרו ברימור), נערה כריזמטית ומניפולטיבית שמגיעה ממשפחה הרוסה. סילבי מפתחת קשר חברות קרוב עם אייבי, ומזמינה אותה לחייה ולבית משפחתה האמידה. אייבי מצליחה לשבות את לבם של בני המשפחה, במיוחד של אביה של סילבי, דאריל קופר (טום סקריט). ככל שהזמן עובר, מערכת היחסים בין אייבי לדאריל הופכת אינטנסיבית יותר ומסוכנת, בעוד סילבי מוצאת את עצמה נדחקת לשוליים בתוך חייה שלה. הסרט בוחן נושאים כמו פיתוי, בגידה, מיניות ומוסר, ומגיע לשיאים דרמטיים כאשר אייבי מתחילה להראות את כוונותיה האמיתיות. דרו ברימור – בתפקיד אייבי, נערה ממורמרת וקסומה המושכת את בני משפחת קופר למערכת יחסים מסוכנת. שרה גילברט – בתפקיד סילבי קופר, נערה מתבודדת שמוצאת באייבי חברה קרובה אך מגלה שכוונותיה אינן טהורות. טום סקריט – בתפקיד דאריל קופר, אביה של סילבי, שמוצא עצמו נמשך לפיתויה של אייבי. שריל לאד – בתפקיד ג'ורג'י קופר, אמה של סילבי, שנאבקת במחלות ומרגישה את השפעתה ההרסנית של אייבי על משפחתה. "פיתוי קטלני" קיבל ביקורות מעורבות עם צאתו. בעוד שחלק מהמבקרים שיבחו את המשחק של דרו ברימור ואת הנושאים הפסיכולוגיים שהסרט מציג, אחרים מתחו ביקורת על הטון האפל והסגנון הפרובוקטיבי. באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בציון של 38%, בהתבסס על מספר מוגבל של ביקורות. למרות הביקורות המעורבות, הסרט זכה להצלחה מסוימת בקרב הקהל הצעיר והפך לסרט פולחן עם השנים. הוא גם הוליד סדרת המשכים לא רשמיים שיצאו ישירות לווידאו, אך אף אחד מהם לא זכה להצלחה או למעמד שהסרט המקורי השיג. דמותה של אייבי דורגה במקום השישי ברשימת 26 "הבנות הרעות" המובילות בכל הזמנים על ידי אנטרטיינמנט ויקלי. "פיתוי קטלני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פיתוי קטלני", באתר נטפליקס "פיתוי קטלני", באתר AllMovie (באנגלית) "פיתוי קטלני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פיתוי קטלני", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פיתוי קטלני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Hicks, Chris (21 בינואר 1992). "'Hopfrog' Adaptation Heads Lineup". Deseret News. {{cite news}}: (עזרה) "Tom Skerritt: An American Cinematheque Tribute". American Cinematheque. 23 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Bernardin, Marc (29 ביוני 2008). "Lethal Ladies: 26 Best Big-Screen Bad Girls". Entertainment Weekly. אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2013. נבדק ב-13 בינואר 2009. {{cite journal}}: (עזרה)
יצורים 3

יצורים 3 (באנגלית: Critters 3) הוא סרט אימה-מדע בדיוני אמריקאי משנת 1991 בבימויו של כריסטיאן ג. בטס. זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "יצורים" העוסקת בחייזרים קטנים, רעבים ותוקפניים הנקראים "קרייטס" שמביאים עמם טרור לכל מקום בו הם נוחתים. הסרט ידוע בעיקר בשל העובדה שהוא כולל את הופעת הבכורה הקולנועית של לאונרדו דיקפריו, שהיה אז שחקן צעיר בתחילת דרכו. הסרט ממשיך את סיפורם של הקרייטס, החייזרים הקטנים והמרושעים שמצליחים לשרוד ולהתפשט ברחבי כדור הארץ. הפעם, הקרייטס מוצאים את דרכם לבניין דירות בלוס אנג'לס, שם הם מתחילים לתקוף את הדיירים. העלילה מתמקדת במשפחתה של אנני (אמבר דייוויס) ואביה, שעוברים לדירה חדשה בבניין יחד עם ג'וש (לאונרדו דיקפריו), בנה החורג של בעל הבניין. הקרייטס מתחילים לזרוע הרס בבניין ולתפוס את הדיירים בזה אחר זה. אנני, ג'וש ודיירי הבניין האחרים חייבים למצוא דרך לעצור את הקרייטס לפני שיהפכו את כולם לקורבנות נוספים. אמבר דייוויס – בתפקיד אנני, ילדה צעירה שמגלה את הסכנה של הקרייטס. לאונרדו דיקפריו – בתפקיד ג'וש, בנה החורג של בעל הבניין שמצטרף למאבק בקרייטס. ג'ון קלוג – בתפקיד קליף, אביה של אנני. איימי ברוקס – בתפקיד רוזי, אחת מהדיירות בבניין שמוצאת את עצמה בסכנה. ויליאם דניס האנט – בתפקיד צ'ארלי מקפדאן, צייד הקרייטס שמופיע בסרטים הקודמים. "יצורים 3" קיבל ביקורות שליליות המבקרים ציינו כי הסרט לא הצליח להתעלות על שני הסרטים הראשונים בסדרה ושפך ביקורת על העלילה החלשה, ההפקה הפשוטה והאפקטים המיושנים. אתר הביקורות Rotten Tomatoes מעניק לסרט דירוג אישור של 0%, על סמך ביקורות של שבעה מבקרים, עם דירוג ממוצע של 2.8/10. למרות הביקורות השליליות, הסרט נחשב לאבן דרך קטנה בקריירה של לאונרדו דיקפריו, ושחקניו ותכניו הייחודיים הצליחו לשמור על עניין מסוים בקהל. "יצורים 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יצורים 3", באתר נטפליקס "יצורים 3", באתר AllMovie (באנגלית) "יצורים 3", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יצורים 3", באתר Metacritic (באנגלית) "יצורים 3", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Critters 3 (1991)". Rotten Tomatoes. Fandango. נבדק ב-23 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
ג'ון הנקוק (פוליטיקאי מטקסס)

ג'ון הנקוק (באנגלית: John Hancock‏; 24 באוקטובר 1824 – 19 ביולי 1893) היה שופט ופוליטיקאי אמריקאי. כחבר בבית הנבחרים של טקסס הוא התנגד להתנתקותה של טקסס במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. לאחר המלחמה הוא ייצג את טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית כחבר במפלגה הדמוקרטית. ג'ון הנקוק נולד ב-24 באוקטובר 1824 במחוז ג'קסון, אלבמה, והיה השביעי מתוך עשרה ילדים שנולדו לג'ון אלן הנקוק ולשרה ריאן הנקוק. אחיו הגדול ג'ורג' דאנקן הנקוק היה ותיק קרב סן חסינטו וייצג את מחוז טראוויס בבית המחוקקים ה-11 בטקסס. הנקוק למד באוניברסיטת מזרח טנסי בנוקסוויל. מאוחר יותר הוא עבד בחווה של אביו באלבמה לפני שהחל את לימודי המשפטים שלו בווינצ'סטר, טנסי. ב-1846 התקבל ללשכת עורכי הדין של אלבמה. בינואר 1847 עבר לאוסטין, טקסס, שם עסק בעריכת דין. בשנת 1851 הוא נבחר לשופט המחוזי של המחוז השני לכהונה של שש שנים. לאחר ארבע שנים הוא התפטר כדי לחדש את עריכת הדין הרווחית שלו, וכן כדי לעסוק בחקלאות. עם פרוץ מלחמת האזרחים, הנקוק האמין בתוקף שטקסס צריכה להישאר חלק מהאיחוד. בשנת 1860 הוא נבחר לבית הנבחרים של טקסס כיוניוניסט. לאחר פרישת טקסס במרץ 1861, הוא סירב להישבע את שבועת הנאמנות למדינות הקונפדרציה וגורש מבית המחוקקים. במהלך מלחמת האזרחים הוא עסק בעריכת דין בבתי המשפט במדינה אך סירב לנהל עסקים או להכיר בסמכות בבתי המשפט של הקונפדרציה. הוא סירב לקחת חלק בשירות הצבאי במהלך המלחמה, וב-1864 ברח למקסיקו כדי להימלט מגיוס לקונפדרציה. לאחר תום המלחמה חזר לטקסס ולקח חלק בהשבת הסדר, כולל שימש כציר בוועידה החוקתית של המדינה ב-1866. ב-1870 הוא נבחר לקונגרס של ארצות הברית וכיהן בין השנים 1871–1877. הוא שירת שוב מ-1883 עד 1885. הוא תמך במדיניות האינדיאנית של יוליסס ס. גרנט, שקראה להציב את האינדיאנים בשמורות תחת פיקוח הממשל הפדרלי. בהיותו בקונגרס עזר בהעברת מעשים הקשורים למדיניות האינדיאנית. מעשים אלה כללו שינוי אופן מתן המנות לאינדיאנים בשמורות, תוך קביעה שהן יינתנו פעם בשבוע, וכן איסור על מסיבות ציד אינדיאניות אלא אם הן מלווים בכוחות צבא ארצות הברית. מדיניות אחרונה זו סיימה פשיטות של אינדיאנים מהשמורות. הוא גם עזר להקים טלגרף צבאי סביב גבול טקסס. הוא מת באוסטין, טקסס ב-19 ביולי 1893 ונקבר בבית הקברות אוקווד. בעונה השמינית של מי אתה חושב שאתה?, השחקנית והקומיקאית איישה טיילר למדה שחבר הקונגרס ג'ון הנקוק היה סבא רבא של סבא רבא שלה. הנקוק הוליד שני בנים עם אחת משפחותיו. הבן הגדול, יו הנקוק, הוא אב קדמון של טיילר. יו הנקוק יהפוך למנהיג בולט של הקהילה האפרו-אמריקאית של אוסטין. פעיל במפלגה הרפובליקנית המקומית, יו ניהל בר בשם הפיל השחור. יו ברי הנקוק מת בפוקאטלו, איידהו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון הנקוק בוויקישיתוף ג'ון הנקוק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון הנקוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מלחמת האזרחים הסודאנית השלישית

מלחמת האזרחים הסודאנית השלישית נפתחה ב-15 באפריל 2023, בעיצומו של חודש הרמדאן, בין שני פלגים יריבים עיקריים של הממשל הצבאי של סודאן - הכוחות המזוינים של סודאן (SAF) תחת עבד אל-פתאח אל-בורהאן, כוחות התמיכה המהירה החצי-צבאיים (RSF) ובעלות בריתם (קואליציית ג'נג'וויד) תחת הג'נג'וויד. שלושה פלגים קטנים נוספים השתתפו בלחימה: כוח ההגנה המשותף של דארפור, SLM (אל-נור) תחת עבדול וואהיד אל-נור ו־SPLM-N תחת עבדלעזיז אל-חילו. הלחימה התרכזה סביב עיר הבירה ח'רטום (הקרב הגדול והראשון במלחמה) ואזור דארפור. נכון ל-8 בספטמבר 2024, לפחות 20,000 בני אדם נהרגו ו-33,000 אחרים נפצעו. המלחמה החלה בהתקפות של ה-RSF על אתרי ממשלה כאשר דווח על תקיפות אוויריות, ארטילריה וירי ברחבי סודאן. הערים ח'רטום ואומדורמאן חולקו בין שני הפלגים הלוחמים, כאשר אל-בורהאן העביר את ממשלתו לפורט סודאן בזמן שכוחות ה-RSF כבשו את רוב בנייני הממשלה של ח'רטום. ניסיונות המעצמות הבינלאומיות לשאת ולתת על הפסקת אש הגיעו לשיאם בהסכם ג'דה במאי 2023, שלא הצליח לעצור את הלחימה ולבסוף נזנח. במהלך החודשים הבאים התרחש קיפאון, שבמהלכו הצטרפו לשני הצדדים קבוצות מורדים שלחמו בעבר נגד ממשלת סודאן. עד אמצע נובמבר 2023, הפלגים מיני מינווי ומוסטפא טמבור של התנועה לשחרור סודאן הצטרפו רשמית למלחמה בתמיכה ב-SAF, לצד תנועת הצדק והשוויון (JEM). לעומת זאת, תנועת טמאז'וג' שילבה כוחות עם ה-RSF, בעוד שפלג עבדאלעזיז אל-חילו של התנועה לשחרור העם של סודאן-צפון תקף עמדות SAF בדרום המדינה. החל מאוקטובר 2023, המומנטום החל לנוע לעבר ה-RSF, כאשר הצבא החצי-צבאי הביס את כוחות הצבא בדארפור והשיג הישגים במדינת ח'רטום, קורדופן ומדינת גזירה. מאז פברואר 2024, ה-SAF השיג הישגים באומדורמן. מאז יוני 2024, ה-RSF השיג הישגים במדינת סנאר. משא ומתן נוסף בין הצדדים הלוחמים לא הניב עד כה תוצאות משמעותיות, בעוד שמדינות רבות סיפקו תמיכה צבאית או מדינית לאל-בורהאן או למדי. נכון ל-5 ביולי 2024, למעלה מ-7.7 מיליון נעקרו מבתיהם ויותר מ-2.1 מיליון אחרים נמלטו מהמדינה כפליטים, ואזרחים רבים בדרפור נהרגו כחלק ממעשי הטבח של מסלית. מדיה וקבצים בנושא מלחמת האזרחים הסודאנית השלישית בוויקישיתוף "UN humanitarian office raises alarm over fighting in eastern Sudanese state". Anadolu Agency. 19 בדצמבר 2023. ארכיון מ-9 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "IOM Sudan Displacement Tracking Matrix (DTM) Sudan Mobility Update (2) Publication Date: 11 June 2024". reliefweb. 11 ביוני 2024. ארכיון מ-9 ביוני 2024. נבדק ב-12 ביוני 2024. {{cite web}}: (עזרה) The Economist, Genocide returns to Darfur, The Economist, ‏5 באוקטובר 2023
דניאל (יוטה)

דניאל (באנגלית: Daniel) היא עיירה במחוז ווסאץ', במדינת יוטה, ארצות הברית. דניאל יושבה לראשונה בשנת 1874 והתאגדה בפברואר 2006. בעיירה חיים נכון ל-2010, 938 תושבים. לפי הלשכה למפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 9.8 קילומטרים רבועים. במפקד האוכלוסין של שנת 2000, נספרו בעיירה 770 נפשות, 238 משקי בית ו-209 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 205.3 אנשים לכל מייל רבוע. היו 259 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 69.1 דירות למייל רבוע. ב-238 משקי הבית, חיו 42% ילדים מתחת לגיל 18, 79.8% זוגות נשואים, ל-5.5% הייתה בעלת בית ללא בעל, ו-11.8% היו לא-משפחות. 9.2% מכלל משקי הבית היו יחידים, ו2.9% היו אנשים שחיו לבדם מעל גיל 65. גודל משק הבית הממוצע היה 3.23, וגודל המשפחה הממוצע היה 3.45. ההכנסה השנתית החציונית למשק בית הייתה 60,000 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 59,773 דולר. בזמן התאגדותו של דניאל, הוועדה לאומדני אוכלוסין של יוטה הפיקה אומדן רשמי של אוכלוסיית העיירה המונה 696. מדיה וקבצים בנושא דניאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל (באנגלית) "Town of Daniel - Town News". אורכב מ-המקור ב-7 בדצמבר 2008. נבדק ב-31 בדצמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) "GOPB DEA Sub County Estimates". Governor's Office of Planning and Budget – State of Utah. 2006. נבדק ב-14 באוקטובר 2009. {{cite web}}: (עזרה)
כוח להשחית (סרט)

כוח להשחית (באנגלית: Absolute Power) הוא סרט פעולה-מתח אמריקאי משנת 1997 בבימויו ובכיכובו של קלינט איסטווד. הסרט מבוסס על רומן מאת דייוויד באלדאצ'י משנת 1996, ומגולל סיפור על אמן פריצות מבוגר שנקלע לתוך קונספירציה פוליטית לאחר שהיה עד לרצח של אישה על ידי אנשי השירות החשאי. הסרט עוסק בסוגיות של כוח, שחיתות וצדק. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 1997 ומככבים בו גם ג'ין הקמן, אד האריס, לורה ליני, ג'ודי דייוויס, סקוט גלן, דניס הייסברט וריצ'רד ג'נקינס. הסצנות במוזיאון צולמו במוזיאון וולטרס לאמנות (אנ'), שם וויטני מעתיקה ציור של אל גרקו, "פרנסיס הקדוש מקבל את הסטיגמטה". מבחינת הצלחה בקופות, הסרט הכניס כ-92.8 מיליון דולר ברחבי העולם אל מול תקציב של 50 מיליון דולר. לותר ויטני (קלינט איסטווד) הוא פורץ ותיק ומיומן, שמתכנן לבצע את הפריצה האחרונה שלו לפני שיפרוש מהתחום. במהלך פריצה לאחוזה של מיליארדר הוא הופך עד לרצח מזעזע: כריסטי סאליבן (מלורה הארדין) נהרגת על ידי אנשי השירות החשאי במהלך מאבק עם הנשיא אלן ריצ'מונד (ג'ין הקמן), שניסה לתקוף אותה. ויטני צופה בכל האירוע דרך מראת חדר מסתורית ונאלץ להימלט מהמקום כדי להציל את חייו. האירוע מוביל למרדף אחריו על ידי השירות החשאי, שמנסים להעלים את העקבות ולטייח את המעורבות של הנשיא ברצח. הבלש סת' פרנק (אד האריס) מתחיל לחקור את הפרשה, ובעודו מנסה למצוא את ויטני, הוא מתחיל לפקפק בגרסה הרשמית של האירועים. במקביל, ויטני מנסה להגן על עצמו ועל בתו קייט (לורה ליני) שמוצאת את עצמה בסכנה בעקבות מעשיו. קלינט איסטווד – בתפקיד לותר ויטני, פורץ מומחה שנקלע לפרשה מסוכנת ומורכבת. ג'ין הקמן – בתפקיד הנשיא אלן ריצ'מונד, נשיא מושחת המעורב ברצח שהשירות החשאי מנסה להסתיר. אד האריס – בתפקיד הבלש סת' פרנק, שוטר שמנסה לפענח את האירועים האמיתיים שמאחורי הרצח. לורה ליני – בתפקיד קייט ויטני, בתו של לותר, שמוצאת עצמה בסכנה בעקבות מעשיו של אביה. סקוט גלן – בתפקיד ביל ברטוקס, אחד מסוכני השירות החשאי המעורבים בטיוח. "כוח להשחית" קיבל ביקורות מעורבות עד חיוביות עם יציאתו לאקרנים. המבקרים שיבחו את הבימוי והמשחק של קלינט איסטווד, כמו גם את הופעותיהם של ג'ין הקמן ואד האריס. עם זאת, היו גם ביקורות על העלילה, שהיו שראו בה צפויה במקצת ולא מתוחכמת כפי שניתן היה לצפות מסרט פוליטי-מותחני. באתר Rotten Tomatoes הסרט מחזיק בציון של 56%, המעיד על ביקורות מעורבות. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 52 מתוך 100, המצביע על ביקורות מעורבות באופן כללי. מדיה וקבצים בנושא כוח להשחית בוויקישיתוף "כוח להשחית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כוח להשחית", באתר נטפליקס "כוח להשחית", באתר AllMovie (באנגלית) "כוח להשחית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כוח להשחית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "כוח להשחית", באתר Metacritic (באנגלית) "כוח להשחית", באתר אידיבי "כוח להשחית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Clint Eastwood Is Returning to Acting". MovieWeb (באנגלית אמריקאית). 2017-05-21. נבדק ב-2017-10-13. "Festival de Cannes: Absolute Power". Festival de Cannes. נבדק ב-27 בספטמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Saint Francis Receiving the Stigmata | The Walters Art Museum, Online Collection of the Walters Art Museum (באנגלית)
כלוב הזכוכית (סרט, 1965)

כלוב הזכוכית (בצרפתית: La cage de verre) הוא סרט דרמה משנת 1965, קופרודוקציה צרפתית-ישראלית בבימויו של פיליפ ארטהויס וז'אן לואי לוי-אלווארס, על פי תסריט שנכתב על ידי ארטהויס. הסרט נבחר כמועמד הישראלי לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-38, אך לא התקבל לטקס. הוא גם השתתף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי במוסקבה, בפסטיבל הקולנוע בקאן, ובפסטיבלים נוספים. עלילת הסרט מתרחשת על רקע השואה ומשפט אייכמן ועוקבת אחרי שישה דמויות. במרכז העלילה ניצבים מהנדס יהודי, ניצול שואה שמנסה לשכוח בכל כוחו את ימי האימה שעברו עליו, ואשתו, הצרפתייה נוצרייה האוהבת את בעלה ומנסה להבין את אותה נכות רוחנית. כל אחד מהם סגור כביכול בכלוב הזכוכית שלו, כלוב שהתממש עם העמדת אייכמן לדין (ושהושב בכלוב זכוכית במהלך המשפט) ועם העלאת הזיכרונות מהם ניסה הבעל להימלט. לצידם של השניים, מזכירתו של המהנדס, שגם היא הייתה במחנות הריכוז, אך למדה לחיות עם עובדה זו, עיתונאי צרפתי המסקר את המשפט באופן קר ועיתונאי צעיר, המכיר את הנאצים מסיפורי משפחתו, ועומד בפעם הראשונה בפני העובדות. בסרט שולבו גם קטעים דוקומנטריים ממשפט אייכמן. צילומי הסרט החלו באוגוסט 1964, בתקציב של 600 אלף ל"י, ונערכו ברחובות תל אביב, בבית הספר אליאנס תל אביב בשבטה וביפו. בספטמבר נערכו צילומים גם בבית העם בירושלים (שם נערך משפט אייכמן) ובבית לוחמי הגטאות, לשם הובא כלוב זכוכית ממשפט אייכמן. חברת ההפקה הישראלית הייתה חברת "סרטי נוי" של המפיקים שלמה נוימן ויאיר פקר. תקציב הסרט גויס מקבוצת משקיעים צרפתים וישראלים במאי הסרט פיליפ ארטהויס היה מוזיקאי שהיה זה סרטו הראשון שביים, הוא גם כתב את המוזיקה לסרט. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-9 ביולי 1965, בקולנוע אורנע בירושלים. ז'ורז' ריבייר - בתפקיד קלוד ז'אן נגרוני - בתפקיד פייר פרנסואז פרובוסט - מוריס פולי - בתפקיד אנטואן דינה דורון - בתפקיד סוניה עזריה רפפורט - כעיתונאי רינה גנור - בתפקיד תמר נתן כוגן - בתפקיד דוקטור "כלוב הזכוכית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כלוב הזכוכית", באתר AllMovie (באנגלית) "כלוב הזכוכית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות דוד גרינברג, על בד הקולנוע - "כלוב הזכוכית", למרחב, 16 ביולי 1965 נתן גרוס, כלוב הזכוכית בעיני מבקר צרפתי, על המשמר, 17 ביוני 1966 דן פיינרו, היסטוריה שקשה להסריטה - "כלוב הזכוכית" בקולנוע אורנע בירושלים ובקולנוע ארמון דוד בתל-אביב, הארץ, 16 ביולי 1965 "כלוב הזכוכית" ־ לפסטיבאל במוסקבה, קול העם, 4 במאי 1965 הסרט הישראלי 'כלוב הזכוכית' זכה בהצלחה בפסטיבל מוסקוה, דבר, 21 ביולי 1965 "כלוב הזכוכית" - פסטיבל קאן, על המשמר, 19 באפריל 1965 נתן גרוס, כלוב הזכוכית בעיני מבקר צרפתי, על המשמר, 17 ביוני 1966 ,כלוב הזכוכית" סרט על רקע השואה, קול העם, 17 באוגוסט 1964 יאיר קוטלר, מה חדש? כלוב הזכוכית – סרט על פרשת אייכמן, הארץ, 23 במרץ 1964 600 אלף ל"י יושקעו בסרט ,כלוב הזכוכית', הארץ, 17 באוגוסט 1964 תא הזכוכית יוסרט בלוחמי הגיטאות, הארץ, 1 בספטמבר 1964 מתחילים בהפקת כלוב הזכוכית, הארץ, 10 באוגוסט 1964 "כלוב הזכוכית" - סרט סביב משפט אייכמן, על המשמר, 17 באוגוסט 1964 במוצ"ש ־ הצגת הבכורה של "כלוב הזכוכית" בירושלים, קול העם, 9 ביולי 1965
Tension II

Tension II הוא אלבום האולפן השבעה עשר של הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-18 באוקטובר 2024, על ידי חברות התקליטים דרנוטה וBMG רייטס מנג'מנט. זהו הוצאת האלבום הראשון שלה מאז Tension ‏(2023). הסינגל המוביל "Lights Camera Action" צפוי לצאת לאור ב-27 בספטמבר 2024. האלבום Tension II באתר אפל מיוזיק Griffiths, George (19 בספטמבר 2024). "Kylie Minogue announces Tension sequel album Tension II". Official Charts Company. נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Release formats for Tension II on September 19, 2024: "Tension II". Apple Music (US). 19 בספטמבר 2024. נבדק ב-19 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה)
פאראנורמלי

המונח פאראנורמלי (Paranormal) מתייחס למגוון רחב של תופעות על טבעיות לא מוכחות אשר אין להם הסבר מדעי מקובל. התופעות הללו, אשר מסווגות לרוב כמשתייכות לתחום הפסאודו-מדע, כוללות בין היתר תופעות כמו רוחות רפאים, טלפתיה, טלקינזיס, תפיסה על-חושית, עב"מולוגיה, יצורים קריפטוזואולוגים כמו ביגפוט והמפלצת מלוך נס, ותופעות על טבעיות בלתי מוסברות אחרות. תופעות פאראנורמליות פופולריות במיוחד בתרבות הפופולרית, בסיפורת, במדיה ובפולקלור. הקהילה המדעית מתייחסת בדרך כלל לתופעות פאראנורמליות בספקנות רבה, ובאופן כללי דחתה את הטענות בדבר קיומן של תופעות פאראנורמליות, בעיקר בשל היעדר ראיות אמפיריות המוכיחות באופן חד משמעי את קיומן של אותן התופעות. רבים מבין הספקנים טוענים שבמקרים רבים התופעות הפאראנורמליות לכאורה מתבססות על אנקדוטות אישיות, עדויות סובייקטיביות, ופרשנויות מוטעות של התרחשויות טבעיות. בנוסף, חלק מהספקנים טוענים שחלק מאותן הטענות נובע מהנטייה האנושית לחפש דפוסים והסברים לאירועים שלא ניתן להסביר. מבחינה תרבותית לאורך ההיסטוריה התופעות הפאראנורמליות השפיעו באופן ניכר על האמנות, הספרות והמדיה הפופולרית. הפולקלור והמיתולוגיה מכילים כמות גדולה של סיפורים העוסקים בהתרחשויות על טבעיות. הסיפורים הללו שימשו לעתים רבות כסיפורים שנועדו להזהיר אנשים מפני דברים מסוימים, או שהיוו דרך להסביר דברים שלא ניתן להסביר. בעת המודרנית העניין בתופועות הפאראנורמליות גדל, בין היתר כתוצאה מהעלייה בפופולריות של סרטים תיעודיים, סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע אשר עוסקים בתופעות פאראנורמליות. המונח "פאראנורמלי", אשר קיים בשפה האנגלית לפחות מאז 1920, הוא הלחם של המילה "פארא" שפירושה "מעבר", והמילה "נורמלי" המתייחסת לדברים שניתן לספק להם הסבר סביר. פסאודו-מדע מדיה וקבצים בנושא פאראנורמלי בוויקישיתוף "Belief in the Paranormal or Pseudoscience". Nsf.gov. אורכב מ-המקור ב-4 פברואר 2012. נבדק ב-7 מרץ 2012. "Paranormal". The Free Dictionary. נבדק ב-2008-02-03. "Paranormal". Dictionary.com. Ask.com. "Paranormal". Merriam-Webster Dictionary. Merriam-Webster. באוגוסט 2023. {{cite web}}: (עזרה) Marks, D.F. (באפריל 1988). "The Psychology of Paranormal Beliefs". Experientia. 44 (4): 332–337. doi:10.1007/BF01961272. PMID 3282908. S2CID 20803932. {{cite journal}}: (עזרה) Richard Wiseman (2011). "The Haunted Brain". www.csicop.org. נבדק ב-7 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Schmaltz, Rodney M.; Lilienfeld, Scott O. (17 באפריל 2014). "Hauntings, Homeopathy, and the Hopkinsville Goblins: Using Pseudoscience to Teach Scientific Thinking". Frontiers in Psychology. 5: 336. doi:10.3389/fpsyg.2014.00336. PMC 4028994. PMID 24860520. {{cite journal}}: (עזרה) "Paranormal". In odisha "Paranormal". In Dictionary.com.