laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
I Feel Fine

I Feel Fine (אני מרגיש טוב) הוא שיר של להקת הביטלס בסגנון רוק אנד רול מהאלבום The Beatles 1962-1966 ויצא כאיי סייד לסינגל בבריטניה. את השיר כתב ג'ון לנון והוא הוקלט באולפני אבי רוד. השיר יצא ב-23 בנובמבר 1964 בבריטניה וב-27 בנובמבר ב-ארצות הברית. אורכו הוא 2:18 דקות והוא הופק על ידי ג'ורג' מרטין. הוא מפורסם גם בשל העובדה שהיה זה המקרה הראשון אי פעם בו נעשה שימוש במשוב בהקלטה על ידי מוזיקאי. השיר יצא גם באלבום Beatles '65 שהוקלט על ידי קפיטול בארצות הברית. בבריטניה השיר יצא באלבום A Collection of Beatles Oldies. ג'ון לנון וג'ורג' האריסון העידו כי המנגינה הראשית בשיר הושפעה משיר בשם Watch Your Step משנת 1961 של גיטריסט הבלוז בובי פרקר. לנון כתב את ריף הגיטרה של השיר בזמן שהביטלס היו באולפן והקליט את "Eight Days a Week" באוקטובר 1964, והמשיך לנגן אותו בין טייקים. מאוחר יותר נזכר: "אמרתי להם שאכתוב שיר במיוחד לריף. אז הם אמרו, 'כן, אתה הולך משם ועושה את זה', בידיעה שכמעט סיימנו את האלבום "Beatles for Sale". בכל אופן, כשנכנסתי בוקר אחד לאולפן, אמרתי לרינגו, 'אני כתבתי את השיר הזה אבל הוא גרוע'. אבל ניסינו את זה, עם ריף, וזה נשמע כמו איי-סייד, אז החלטנו להוציא את זה בדיוק ככה". לנון וג'ורג' האריסון אמרו כי הריף הושפע מריף בשיר "Watch Your Step", שיר משנת 1961 שנכתב ובוצע על ידי בובי פארקר וזכה לגרסאות כיסוי על ידי הביטלס בהופעות במהלך 1961 ו-1962. פול מקרטני אמר שהתופים בשיר "I Feel Fine" נוצרו בהשראת הסינגל "What'd I Say" של ריי צ'ארלס משנת 1959. מידע על היצירה "I Feel Fine" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "I Feel Fine" באתר AllMusic
קונסטנטין יון פארחון

קונסטנטין יון פארחון (ברומנית: Constantin Ion Parhon; 15 באוקטובר 1874–9 באוגוסט 1969), היה רופא, מדען חוקר בתחום האנדוקרינולוגיה ופוליטיקאי רומני. היה בפועל ראש המדינה (אז הרפובליקה העממית הרומנית) מתוקף תפקידו כיושב ראש נשיאות האספה הלאומית הגדולה החל מ-30 בדצמבר 1947 ועד ה-12 ביוני 1952 (בין 30 בדצמבר 1947 ועד 13 באפריל 1948 במסגרת ועד משותף המורכב מ-5 אישים). פארחון נולד בקמפולונג מוסצ'ל (מחוז ארג'ש), סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בוקרשט. בנעוריו הושפע מקרל מרקס, וכסוציאליסט היה אחד ממייסדי מפלגת העבודה הרומנית, פלג של מפלגת האיכרים, ב-1919. לאחר מכן פארחון וקבוצת תומכיו נטשו את המפלגה, לטובת המפלגה הקומוניסטית הרומנית. יש טוענים שהוא מחה על השתתפות רומניה במלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר. לאחר הדחתו של מיכאי הראשון, מלך רומניה, ב-30 בדצמבר 1947, החוקה מ-1923 הוחלפה ורומניה הוכרזה כרפובליקה עממית. בראש המדינה עמדו חמישה נציגים חברים בנשיאות (פרזידיום) של האספה הלאומית הגדולה שהיווה את הפרלמנט, כאשר פארחון נבחר לעמוד בראשם כיו"ר הנשיאות, תפקיד המקביל לתפקיד הנשיא במדינות אחרות. החל מ 13 באפריל 1948 היה ליושב ראש ובכך שימש בתפקיד הרם ביותר, אך בעל סמכות ייצוגית בלבד, של רומניה. ביוני 1952 התפטר מהנשיאות והקדיש את שארית חייו למחקר המדעי. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין יון פארחון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלועאים

סדרת הדלועאים (שם מדעי: Cucurbitales) היא סדרה של צמחים דו-פסיגיים, הקרובה לסדרת האלונאים. זוהי סדרה השוכנת בעיקרה באזורים הטרופיים, עם נוכחות מוגבלת גם באקלים סובטרופי או ממוזג. הסדרה כוללת מיני עצים ושיחים, ולצדם צמחים עשבוניים ומטפסים רבים. אחד המאפיינים הבולטים של הסדרה הוא נוכחות של פרחים חד-מיניים, לרוב מחומשים. עלי כותרת עבים ומחודדים בקצה, בעלי בסיס רחב. ההאבקה מתבצעת לרוב בעזרת חרקים, אך לעיתים גם בעזרת הרוח (Coriariaceae ו-Datiscaceae). הסדרה מונה כ-1600 מינים בשבע משפחות. המשפחות הגדולות הן הדלועיים עם כ-640 מינים, ובגוניים עם כ-920 מינים. בצמחיית הבר בישראל מיוצגת רק משפחת הדלועיים עם שבעה מינים בלבד. התרומה הכלכלית של הדלועאים מוגבלת למשפחות הגדולות שבה. משפחת הדלועיים היא משפחה של זני מזון בעלי חשיבות בקנה מידה עולמי. היא כוללת, בין היתר, את הדלעת והקישוא (שניהם מהסוג דלעת - Cucurbita), האבטיח (Citrullus vulgaris), המלון והמלפפון (Cucumis). משפחת הבגוניים מוכרת בזכות פרחי נוי, ומהם היא מונה מעל 130 מינים. סדרת הדלועאים כוללת על-פי המיון המודרני 7 משפחות (ראו טבלה), והחשובות שבהן: דלועיים (Cucurbitaceae) בגוניים (Begoniaceae) הערה: בעבר נהגו לעיתים לשייך את שתי המשפחות הנ"ל וחלק מהאחרות לסדרת הסגלאים, שכיום יצאה משימוש כקבוצה טקסונומית. מדיה וקבצים בנושא דלועאים בוויקישיתוף דלועאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דלועאים, באתר ITIS (באנגלית) דלועאים, באתר NCBI (באנגלית) דלועאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דלועאים, באתר Tropicos (באנגלית) דלועאים, באתר GBIF (באנגלית)
שושלת רוריק

בית רוריק או שושלת רוריק הייתה השושלת הראשונה של הנסיכויות הטרום-רוסיות (כולל נסיכות מוסקבה), אשר הפכו מאוחר יותר לרוסיה המודרנית. נציגי השושלת שלטו בשתי תקופות שלטון 862-1598 ו-1610-1612 בשטחים שידועים כיום כרוסיה האירופית וחלקים מאוקראינה ובלארוס. מוצאו של מייסד השושלת שנוי במחלוקת, כאשר הגרסאות נחלקות בין מוצא מדנמרק על פי ההיפותזה הנורמניסטית לבין מוצא סלאבי מערבי מאזור מזרח גרמניה על פי ההיפותיזה האובודריטית. הנחה נוספת גורסת כי מוצאו היה פיני שהגיע ככל הנראה משוודיה, גרסה זאת צברה פופולריות בעיקר פרויקט חקר הדנ"א של שושלת רוריק שנערך לאחרונה. בהתאם לכרוניקה הרוסית הראשונה השושלת נוסדה על ידי רוריק, שליט נובגורוד בשנת 862. בהתחלה הם שלטו על נובגורוד בלבד, אחר כך על קייב ונקראו נסיכי קייב הגדולים. ברוב השנים שבין 862 ועד 1054 נסיכי רוריק שלטו על נסיכות מאוחדת שבירתה קייב, שפעמים מספר חולקה בין בני השליט שמת ואחר כך אוחדה מחדש על ידי הבן החזק ביותר. לאחר מותו של ירוסלב החכם ב-1054 הנסיכות הגדולה חולקה סופית בין בניו, כשהתואר הנסיך הגדול נהיה נומינלי בלבד. הנסיכויות הנוספות שנוצרו עם מותו של ירוסלב היו רוסטוב ונובגורוד. מס' דורות אחר כך נוצרו נסיכויות נוספות והשלטון המרכזי התרופף עוד יותר. ב-1169 נסיכות ולדימיר ירשה את התואר הנסיכות הגדולה, וב-1362 זכתה בתואר זה נסיכות מוסקבה. ב-1243 רוב הנסיכויות הרוסיות נכבשו על ידי המונגולים, והחאן היה זה שאישר את מינויים של הנסיכים. ב-1480 השתחררה נסיכות מוסקבה מעול המונגולים והטטרים והתחילה לכבוש ולאחד תחת חסותה את כל הנסיכויות הרוסיות, תהליך שהושלם רק בימיו של איוואן האיום. פיודור הראשון היה הצאר האחרון מהענף המוסקבאי של בית רוריק. (ענף צעיר יותר של הענף המוסקבאי גלה במאה ה-15 עקב מאבקים פוליטיים פנימיים והמשיך להתקיים בממלכת פולין-ליטא) האדם היחיד מבית רוריק ששלט אחריו הוא וסילי שויסקי מענף צעיר יותר בין 1610–1612. לאחר מותו של שויסקי נבחר מיכאיל רומנוב לצאר של רוסיה ויסד את שושלת רומנוב. מבית רוריק יצאו משפחות אצולה רבות, חלקן מתקיימות גם בימינו. הידועות שבהן: אובולנסקי, אוסטרוגסקי, בורובסקי, בריאטינסקי, וולקונסקי, שויסקי, דולגורוקוב, גורצ'קוב, איזמאילוב, מסלסקי, פוזינה, בולגקוב, גגרין, שחובסקוי. שליטי אירופה בימי הביניים נהגו לחזק כל ברית פוליטית על ידי נישואי ילדיהם. בשיטה זו השתמשו גם נסיכי בית רוריק. אנה בתו של ירוסלב החכם נישאה למלך צרפת אנרי הראשון והייתה אמו של פיליפ הראשון, בתו האחרת, אנסטסיה, נישאה למלך הונגריה אנדרש הראשון. בתו של לב מגליציה נישאה למלך פולין מבית פיאסט. מדיה וקבצים בנושא שושלת רוריק בוויקישיתוף שושלת רוריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אגן האבק

אגן האבק (באנגלית: Dust Bowl) הוא כינוי לשורה של סופות אבק שהתחוללו במרכז ארצות הברית וקנדה החל מ-1931 עד 1939, שנים המוכרות גם בכינוי "שנות השלושים המלוכלכות" (The Dirty Thirties), ושבמהלכן נגרם משבר סביבתי, כלכלי וחברתי חמור. שילוב של בצורת קשה עם מספר פרקטיקות חקלאיות לא תקינות במשך כמה עשורים, כגון חישוף הקרקע מעשבים לצורך חריש של שדות חיטה, ורעיית יתר, גרם לסחיפת קרקע חמורה באזור המישורים הגדולים. האדמה הפורייה התייבשה והפכה לאבק אשר עף מזרחה, בעיקר בצורה של עננים שחורים גדולים. לעיתים, העננים השחירו את השמיים על פני שטח עצום שהשתרע עד שיקגו. רוב הקרקע נסחפה אל תוך האוקיינוס האטלנטי. האסון הסביבתי גרם לגל עזיבה עצום של תושבים מטקסס, ארקנסו, אוקלהומה, והאזורים סביב המישורים הגדולים, ולמעלה מחצי מיליון אמריקאים נותרו ללא קורת גג. רבים מהם היגרו מערבה בחיפוש אחר עבודה. הבצורת, סופות האבק ונטישת השדות והחוות, היוו מכה קשה למדינות החקלאיות במרכז ארצות הברית ובקנדה, אשר סבלו כבר מהשפל הגדול. אגן האבק הוא דוגמה מוחשית לעוצמה שיכולה להיות לתהליכי מדבור, כמו גם לתהליכים של שינויי אקלים. ב-14 באפריל 1935, שנודע אחר כך כ"יום ראשון השחור", התרחשה אחת מה"סופות השחורות" הקשות ביותר באגן האבק, וגרמה לנזק נרחב, תוך שהיא הופכת את היום ללילה. עדי ראייה סיפרו כי בחלק מהזמן לא יכלו לראות למרחק של יותר ממטר וחצי. במשך 100 הימים הראשונים לשלטונו של פרנקלין דלאנו רוזוולט, הוכנו תוכניות ממשלתיות להשבת היציבות האקולוגית לאזור. ממשלת ארצות הברית הקימה את "מנהל ההתיישבות" שלימים הפך למנהלת החקלאות האמריקאית. ב-13 במאי 1936 צולמה בעיירה דאלאס שבדקוטה הדרומית אחת מן התמונות הידועות מתקופה זו. התמונה המחישה את גורלם המר של תושבי האזור שנפגעו. לא נותרו להם אדמות לעיבוד, כל היבולים נקברו ולא נותר להם מה לאכול. גם הציוד החקלאי אבד. המשבר האנושי תועד על ידי צלמים מטעם מנהלת החקלאות האמריקאית, מפורסמת ביותר מבין צלמים אלו היא דורותיאה לאנג. על התקופה כתב הסופר ג'ון סטיינבק את ספרו זוכה פרס פוליצר, ענבי זעם. גם הסופרת כריסטין האנה מתארת בספרה "ארבע הרוחות" את אסונם של החקלאים בטקסס. מדיה וקבצים בנושא אגן האבק בוויקישיתוף יום ראשון השחור, 14 באפריל 1935, דודג' סיטי, קנזס אגן האבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יש המתרגמים לעברית "קערת האבק". NASA Explains "Dust Bowl" Drought James Gregory Interview
ורטיגו (רפואה)

וֶרְטִיגוֹ (Vertigo) היא תחושה מוטעית של סחרחורת סיבובית, שבה מרגיש האדם כאילו הוא עצמו או הסביבה נמצאים בתנועה מתמדת. התחושה עלולה להיות מלווה בבחילה, הקאה, הזעה או קושי בהליכה. הגורם להפרעה עשוי להיות פגיעה באוזן התיכונה, בעצב שיווי המשקל (העצב הוסטיבולרי) או במסלולים העצביים במוח, ובגרעינים הוסטיבולריים של המוח. מאחר שמערכת שיווי המשקל מושפעת לא רק מאיבר שיווי המשקל שבאוזן הפנימית, אלא גם מחוש הראייה ומתחושות שהגוף חש באמצעות הגפיים והשפעת כוח המשיכה, הרי שכל פגיעה באיברים אלה תשפיע על שיווי המשקל. ורטיגו פיזיולוגי שכיח לאחר תנועת ראש חדה או בלתי שגרתית או עקב אי התאמה בין הראייה לתחושה המרחבית ולתחושת שיווי המשקל, לדוגמה מחלת ים או פחד גבהים. סחרחורת אמיתית כמעט אינה מופיעה לפני התעלפות. ורטיגו פריפרי (Peripheral vertigo) נגרם מפגיעה בעצב שיווי המשקל או איבר שיווי המשקל שבאוזן הפנימית ואילו ורטיגו מרכזי (Central vertigo) קשור לפגיעה במוח עצמו ובמרכזי שיווי המשקל שבמוח, ורטיגו לעיתים נגרם משימוש באלכוהול ובקפאין ורטיגו פרוקסיזמלי פריפרי או (BPPV (Benign paroxysmal positional vertigo זהו הוורטיגו הפריפרי הנפוץ ביותר, והוא נובע לפי תאוריה אחת, כתוצאה מנדידה של אבני קריסטל קטנות אל תוך אחת התעלות הסמיסירקולריות באוזן הפנימית. ורטיגו זה גורם לתסמינים כגון ניסטגמוס (ריצוד מהיר ולא רצוני של גלגלי העיניים), כאבי ראש ובחילות. מחלת מנייר- מחלה זו מאופיינת בוורטיגו חולף, שיכול להימשך אף ימים, ומלווה גם בטנטון ובאובדן שמיעה. ככל הנראה הסיבה לכך היא עלייה בנפח של נוזלי האנדולימפה באוזן הפנימית, והטיפול הוא על ידי מתן משתנים ותרופות הדומות לתרופות הניתנות ב- BPPV. במקרים קיצוניים ניתן לפנות לניתוח. Acute Peripheral Vestibulopathy- זוהי התקפה ספונטנית של ורטיגו אשר חולפת מעצמה, ונובעת מפגיעה באיבר הוסטיבולרי הפריפרי באחת האוזניים. החולה לרוב שוכב על הצד עם האוזן הפגועה כלפי מעלה, ומסרב להזיז את ראשו. השמיעה היא תקינה, וקיים ניסטגמוס עם שלב מהיר בכיוון הנגדי לאוזן הפגועה. ההתקף יכול להסתיים מעצמו תוך שבועיים, והטיפול כולל מתן פרדניזון (סטרואידים) ותרופות לדיכוי של המערכת הווסטיבולרית. יש לשלול מצבים כגון שבץ הנגרם בגלל בעיה בזרימת הדם האחורית למוח או ורטיגו הנגרם מבעיה מרכזית. ורטיגו מרכזי- יכול להופיע עם או בלי ניסטגמוס. אם קיים ניסטגמוס, הוא יכול להיות לכל מיני כיוונים (בשונה מוורטיגו פריפרי שהוא בדרך כלל לכיוון מסוים ולעולם איננו אנכי). סיבות אשר יכולות להביא לוורטיגו מרכזי כוללות נגעים בגזע המוח או בצרבלום, ותסמינים נלווים נוספים יכולים להיות חוסר מוטורי וסנסורי של גפיים ופנים, רפלקסים ערים, סימן בבינסקי חיובי, דיסארתריה, דיספאגיה, ראייה כפולה או אטקסיה. סימנים אלו, בשילוב עם ורטיגו, יכוונו לכך שהבעיה היא מרכזית (כלומר, במוח עצמו). הטיפול הרפואי עשוי להתחיל בהמלצה על מנוחה במיטה. תרופות ממשפחת נוגדי האלרגיה (אנטיהיסטמינים) ונוגדי בחילות יכולות להקל. מקובל להפנות לטיפול פיזיותרפי וסטיבולרי - במסגרתו מבוצעת מניפולציה תנועתית שיכולה להפחית משמעותית את הסחרחורת במקרה של BPPV. במקרה של פגיעה באיבר הפריפרי תרגול של מערכת שיווי המשקל עשוי לעזור. המוח עובר הסתגלות למצב החדש של מערכת שיווי המשקל ובהדרגה הסחרחורת נרגעת. מדיה וקבצים בנושא ורטיגו בוויקישיתוף מערכת וואלה! NEWS‏, טייס F-16I של חיל האוויר חווה "ורטיגו", הנווט הנחית, באתר וואלה, 25 במרץ 2014 ורטיגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כשהכול מסתובב: מה זה ורטיגו, מתי הוא נגרם ומה עושים, מאמר מאתר מד פורטל הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ארויה משיינית

ארויה משיינית (שם מדעי: Araujia sericifera), צמח מטפס ממשפחת האסקלפיים (Asclepiadoideae; נחשבת לתת-משפחה במשפחת ההרדופיים). מוצא הצמח בחלקיה החמים של אמריקה הדרומית. הצמח פלש בעשורים האחרונים לארץ ישראל והתפשט באזורי השפלה, כאשר מקום צמיחתו העיקרי הוא פרדסים, כמו גם צדי דרכים ומשוכות. הארויה המשיינית היא מטפס רב-שנתי מעוצה למחצה אשר מפגין דמיון רב לפתילת המדבר הגדולה הקרובה לו (דמיון הניכר בכל, למעט צורת הצמיחה. פתילת המדבר היא עץ). עליה דמויי חץ (בדומה לעלי הטמוס). הצמח מטפס בעזרת הענפים עצמם, ללא עזרת קנוקנות או שורשים. באופן אופייני, מיץ חלבי נוטף בפציעה של הענפים. הפריחה יכולה להתרחש בכל חלק של השנה, אם כי היא שכיחה יחסית בתחילת הקיץ. הפרחים לבנים או בצבע קרם. הפרי בצורת כבד או ריאה. אורכו כ-8 עד 15 סנטימטרים. בהבשלתו מתבקע הפרי הירוק לשני חצאים ופולט זרעים, המחוברים לסיבים ארוכים הדומים למשי או לכותנה. במקומות בהם מספר גדול של פירות מבשיל בו זמנית, הקרקעית לעיתים מתכסה בפלומה הלבנה, עד כי נראית כעטויית שלג. כל חלקי הצמח רעילים. הארויה נחשבת כמזיקה לענף ההדרים. לארצות מסוימות הובאה בשל ערכה האסתטי, לפני שהפכה למזיק. ארויה משיינית, באתר ITIS (באנגלית) ארויה משיינית, באתר NCBI (באנגלית) ארויה משיינית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארויה משיינית, באתר צמח השדה ארויה משיינית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ארויה משיינית, באתר Tropicos (באנגלית) ארויה משיינית, באתר GBIF (באנגלית) ארויה משיינית, באתר The Plant List (באנגלית) ארויה משיינית, באתר IPNI (באנגלית)
העברת כספים אלקטרונית

העברת כספים אלקטרונית (EFT - ראשי תיבות של Electronic Funds Transfer) היא פעילות של העברת כספים ממשלם למקבל בצורה אלקטרונית, באמצעות תקשורת בין מערכות מידע, ללא העברה פיזית של ניירת. במשמעות רחבה יותר נכללת במושג זה גם העברת כספים באמצעות כרטיס אשראי או כרטיס חיוב אחר, שאין בה מעורבות של שטרות כסף או המחאות. לעסקים גדולים, המבצעים מספר גדול של פעולות תשלום, נוח להעביר כספים באמצעות הוראה ממערכת המידע של העסק למערכת המידע של הבנק. שיטה זו חוסכת את המאמץ הכרוך בכתיבת המחאות לכל אחד מהמוטבים, או בהדפסת דו"חות מפורטים בבית העסק והקלדתם בבנק. דוגמאות למצבים שבהם משמשת טכניקה זו: תשלום משכורות לעובדים באמצעות העברה אלקטרונית של הנטו לתשלום מחשבון הבנק של המעביד לחשבונות הבנק של העובדים. תשלום לספקים באמצעות העברה אלקטרונית של הסכום לתשלום מחשבון הבנק של הלקוח לחשבונות הבנק של הספקים. בישראל עוסק בפעילות זו גוף הקרוי מס"ב - מרכז סליקה בנקאי, שבבעלות הבנקים הגדולים. במסגרת השירותים הניתנים באתרי האינטרנט של הבנקים נכלל שירות של העברת כספים מחשבון הבנק של הלקוח לחשבון בנק אחר. עסקה בכרטיס אשראי או בכרטיס חיוב היא דרך נוספת של העברת כספים אלקטרונית. עסקה זו מתבצעת באמצעות מסירת הכרטיס של הקונה למוכר בנקודת מכירה (point of sale), או באמצעות מסירת פרטיו בלבד, במקרים כגון רכישה באמצעות הזמנה בדואר, הזמנה טלפונית או דרך האינטרנט. העברת כספים אלקטרונית באמצעות כרטיס, ממומשת לרוב על ידי שימוש בתקן ISO 8583. בפעולה השגרתית, של מכירה, בעל הכרטיס משלם עבור מוצרים או שירותים. לעיתים זרימת הכסף היא בכיוון הפוך, כאשר הסוחר מחזיר כסף בגין תשלום קודם אשר בוצע על ידי בעל הכרטיס. לצורך ביצוע העברת כספים אלקטרונית נדרשת תקשורת בין מספר גורמים. כאשר משתמשים בכרטיס לביצוע פעולה דרך סוחר או כספומט, הפעולה מנותבת לחברת סליקה, ודרך מספר רשתות תקשורת למנפיק הכרטיס אשר מנהל את חשבונו של הלקוח. פעולה יכולה לקבל אישור במצב נתק (offline) על ידי כל אחד מהגורמים, בהתאם להסכם מוגדר מראש. ניתן להשתמש באישור כזה כאשר אין תקשורת זמינה, או כאשר מעוניינים לחסוך בזמן ו/או עלות תקשורת. אישור במצב נתק תלוי בכך שסכום הפעולה נמוך מגבול מסוים. הגבול מחושב על פי הסיכון המוגדר לפעולה מסוג זה, ולכן תלוי בסוחרים ובסוגי כרטיסים. ניתן לבצע פעולות אבטחה נוספות כגון בדיקת מספר הכרטיס ברשימה שחורה (של כרטיסים גנובים), הגבלת מספר הפעולות במצב נתק אשר מותרות לביצוע על ידי בעלים של כרטיס ועוד. פעולת העברת כספים אלקטרונית יכולה להיות משולבת עם אמצעים לזיהוי הכרטיס ובעליו. לדוגמה, אישור ידני לחתימת ידו של בעל הכרטיס על ידי הסוחר. כרטיסי EMV הם כרטיסי תשלום חכמים אשר תומכים במספר שיטות לביצוע הזדהות חכמה.
סארונג

סארונג, לבוש מסורתי לגברים ונשים בדרום-מזרח אסיה,בתת היבשת ההודית, בצפון אפריקה, במזרח אפריקה, במערב אפריקה ובאיים פאסיפיים רבים. זהו הלבוש הכמעט יחידי במיאנמר ובסרי לנקה. מורכב מפיסת אריג צבעונית ודקה, ומקופל באזור המותניים כך שהוא נתלה כחצאית. הסארונג לפעמים נצבע בשיטת בטיק, לפעמים בהדפס ולפעמים ארוג, ומוחזק במקומו בקשירה, באמצעות קשר, ולעיתים בסיכה או אף בחגורה. סארונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביגוד ובנושא אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורנליוס יאנסן

קורנליוס יאנסן (28 באוקטובר 1585 - 6 במאי 1638), תאולוג קתולי הולנדי. מייסד היאנסניזם. נולד בכפר קטן במחוז אוטרכט שבהולנד. ב-1602 החל ללמוד באוניברסיטת לוון (כיום בבלגיה). תמך בדעותיו של אוגוסטינוס (מאבות הכנסייה) והתנגד לאלה של הישועים. משהוסמך בתאולוגיה עבר לפריז. הצטרף לידידו ז'אן דו ורגייה ד'אוראן בביתו הכפרי ליד העיר באיון שבדרום מערב צרפת. לימד שם שנים מספר, הקדיש את זמנו הפנוי ללימוד משנתם של אבות הכנסייה, והכין את הקרקע לרפורמה של הכנסייה הקתולית. ב-1616 שב ללוון ונתמנה לראש הקולג' של הסטודנטים לתאולוגיה דוברי השפה הפלמית. לקח חלק פעיל בהתנגדות לישועים שייסדו בלוון קולג' לתאולוגיה משלהם. ב-1626 כשביקר במדריד נמלט בקושי מן האינקויזיציה. התנגדותו לישועים, שנתמכו על ידי האפיפיור, לא גרמה להתקרבותו אל הפרוטסטנטים. נהפוך הוא, הוא רצה להילחם בהם באמצעות נשקם הם, ובעיקר להוכיח להם שחסידי הכנסייה הקתולית מסוגלים לפרש את התנ"ך באותו אופן שהפרוטסטנטים מפרשים אותו, מה שהפך לנושא העיקרי של הרצאותיו. ב-1630 נתמנה לפרופסור לפירוש הכתבים הקדושים באוניברסיטת ליון. לקורנליוס יאנסן היו גם שאיפות פוליטיות. הוא שאף לעצמאותה של בלגיה ולשחרורה מעול הספרדים. כדי להפיס את דעתם של שליטי ספרד כתב את "מארס גאליקום" (1635) שבו תקף את מניעיה של צרפת בארצות השפלה, ובמיוחד את אי הזדהותו של הקרדינל רישלייה עם האינטרסים הבינלאומיים של הכנסייה הקתולית. ספר זה גרם לסיכונם של תומכיו בצרפת, אך מאידך, להתמנותו ב-1636 לבישוף העיר איפר (כיום בבלגיה) על ידי האפיפיור אורבנוס השמיני ובאישור בית המלוכה הספרדי. ספרו העיקרי של קורנליוס יאנסן הוא "אוגוסטינוס" שבכתיבתו עסק במשך כעשרים שנה, ושאותו סיים לכתוב קצת לפני מותו. ב-1638 נתקף במחלה אנושה שגרמה למותו. ספרו "אוגוסטינוס" התפרסם אחרי מותו ב-1640. ספר זה ששימש בסיס ליאנסניזם, הותקף על ידי הכס הקדוש ב-1643 וב-1653 ככפירה בעקרונות הדת הקתולית. מדיה וקבצים בנושא קורנליוס יאנסן בוויקישיתוף קורנליוס יאנסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קורנליוס יאנסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארויה

ארויה (שם מדעי: Araujia; לעיתים ארוגיה), סוג דל-מינים של מטפסים ממשפחת האסקלפיים. מוצאו בחלקיה החמים של אמריקה הדרומית. כל בני הסוג רעילים. המין ארויה משיינית (Araujia Sericifera) הופץ בידי האדם לחלקים אחרים של העולם (ובכללם ישראל) והפך למזיק, השכיח בהרבה משאר המינים בסוג. מדיה וקבצים בנושא ארויה בוויקישיתוף ארויה, באתר ITIS (באנגלית) ארויה, באתר NCBI (באנגלית) ארויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארויה, באתר Tropicos (באנגלית) ארויה, באתר GBIF (באנגלית) ארויה, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Apache Maven

Maven (במקור מיידיש ועברית מבין) הוא כלי פתוח וחופשי לארגון פרויקטים ובנייה אוטומטית לשפת Java. ל-Maven יכולות דומות לאלה של Apache Ant, אך הוא מתבסס על מודל תצורה פשוט יותר המתואר ב-XML. ‏Maven‏ מתארח במוסד התוכנה אפאצ'י ושייך רשמית לפרויקט Apache Jakarta. מודל התצורה של Maven נקרא Project Object Model ‏(POM)‏ והוא משמש לתיאור התלויות, הגרסאות, הרכיבים וסדר הבנייה של הפרויקט. Maven מגדיר מחזור חיי בנייה, ובמודל מוגדרים מראש מטרות בנייה עיקריות כגון הידור ואריזת הקוד, דבר המאפשר שימוש מתוחכם ומידי בכלי כדי לבנות פרויקטים בשפת Java. אחת מיכולותיו המתקדמות[דרושה הבהרה] של Maven היא הבאה דינמית של תלויות מרשת האינטרנט. רכיבים הדרושים בזמן בניית הפרויקט (לדוגמה, ספריות שונות) מאותרים באופן ממוכן, מורדים לספריית הבנייה ומוטמנים במטמון מקומי לשימוש חוזר. Apache Ant SubVersion ג'נקינס אוטומציה של בניית תוכנה מדיה וקבצים בנושא Apache Maven בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Apache Maven (באנגלית) Apache Maven, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תוספים ל-Maven מדריך לשימוש ב-Maven ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כביש 41

כביש 41 הוא דרך ראשית המתחילה מהכניסה הצפונית לאשדוד עד לצומת בני דרום. בעבר הובילה הדרך עד לגדרה, אך חלק ממנה הוחלף בכביש 7. לכביש זה שני נתיבים לכל כיוון והפרדה בין המסלולים. כולל צמתים מרומזרים לכל אורכו (פרט למחלף אשדוד). כביש 41 יחד עם כביש 7 יוצרים קשר רוחבי מאשדוד ליישובי גדרה ומזרחה. חשיבות תחבורתית נוספת של הכביש בקשר שהוא מאפשר בין הדרום לבין גוש דן. הכביש הוא עורק התחבורה של נמל אשדוד ולכן כל פיתוח הנמל מותנה בשדרוג הכביש והצמתים לאורכו. ביולי 2011 פרסמה חברת נתיבי ישראל את המכרז להסבת חלקו המזרחי של כביש 41 לכביש 7 ובשנת 2014 הסתיימה ההסבה, תוך ביטול צמתים והפיכתם למחלפים במחלף גדרה ובמחלף בית רבן. על פי תוכנית נתיבי ישראל, כביש 41 שנותר בין צומת נמל אשדוד ועד מחלף אשדוד, מתוכנן לעבור שדרוג ומיחלוף כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. בצומת עם שדרות בני ברית מתוכנן לקום מחלף בני ברית, וכן עתיד לעבור מיחלוף צומת ניר גלים. בכביש צפויים להיסלל שלושה נתיבים לכל כיוון. על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שעליה פורסם בסוף שנת 2018 - כביש 7 וכביש 41 צפויים להיות ממוספרים כהמשכו של כביש 3 הקיים והמתוכנן בין מחלף שורק לכביש 443. על פי תוכניות משרד התחבורה, שינוי מספרי הכבישים בשלטי הדרכים השונים צפוי להתרחש בתוך שנתיים (עד סוף שנת 2020). כבישי ישראל מדיה וקבצים בנושא כביש 41 בוויקישיתוף
פנחס אברמוביץ

פנחס אברמוביץ (1909 – יוני 1986) (Abramovic Pinhas) היה צייר נודע בתקופת היישוב ובימי המדינה. נמנה עם מייסדי קבוצת אופקים חדשים. היה מזכיר הקבוצה במשך כל שנות קיומה (1948 – 1963). פנחס אברמוביץ נולד ב-1909 במאזייק, האימפריה הרוסית (כיום בליטא). בשנת 1925 למד בבית הספר לאמנות בקובנה. עלה לארץ ישראל בשנת 1929. בשנים הראשונות בארץ היה פועל וחבר קיבוץ בית זרע. בשנת 1932 עבר להתגורר בתל אביב ועבד שנתיים בסטודיו של יוסף זריצקי. 1934 התקבל כחבר באגודת הציירים. מ-1938 - 1941 היה פעיל בהגנה וב 1942 - 1943 שהה במצרים, עיראק ופרס מטעם הצבא הבריטי וכשחזר הטמיע בציורין איכויות צבע דקורטיביות מזרחיות ושילבן עם אסכולת פריס שכה השפיעה עליו בהיותו שם. אברמוביץ צייר בטכניקות שונות, עבודות על נייר, רישום, ובצבעי מים. בעבודות על נייר הוא הצליח להתמודד עם צורות ואמצעי ביטוי חדשים, המראות אמן של צבע וקומפוזיציה אך גם אמן של רישום. חיבה מיוחדת הייתה לו לנופי הארץ והוא נהג לנסוע ולצייר בטבע. אברמוביץ היה בין מייסדיה של קבוצת אופקים חדשים ומזכיר הקבוצה. בשלהי שנות השלושים יצא ל"השתלמות" מקצועית בפריז. הביקורים של הציירים היו קצרי מועד, אך אברמוביץ אהב את האווירה התוססת של פריז ונשאר שם כשנה וחצי. במהלך חייו חזר כמה פעמים לפריז שכה אהב. בשנים 1952-1972 לימד ציור בסמינר הקיבוצים. והיה יו"ר אגודת הציירים והפסלים בסניף תל אביב בשנים 1981-1984 ונשיא כבוד של האגודה. השנים העוברות הייטיבו עם פנחס אברמוביץ. האיש שקנה לעצמו שם כמחנך מעולה בתחומי אמנות שונים (הדפס משי, קרמיקה ועוד), התפתח צעד אחר צעד כצייר חשוב שבדיו כמו רקומים ויוצרים שטיחים מזרחיים עשירים הכובשים את הדמיון. הוא שנמנה עם הצנועים באמני ישראל נחשב כיום לאחד המקוריים והבולטים בין בני החבורה המוכרת כ"אופקים חדשים". ידידו, הסופר יוסף אריכא, אמר עליו כי "התמדתו של אברמוביץ היא חלק בלתי-נפרד מכישרונו. הוא הולך ומתפתח ממש מול עינינו." [דרוש מקור] וכפי שציין אברמוביץ ביומן זכרונותיו שהשאיר: תמיד חיפשתי לחדש את עצמי ולשמור על ביטוי אישי. (מקור). אברמוביץ נפטר ביוני 1986 בתל אביב ממחלת לב קשה בהיותו בן 79. 1966: פרס מונקו 1968: פרס דיזנגוף 1985: תואר של כבוד מאיגוד אמני פרנקפורט 1986: נשיא כבוד של אגודת הציירים והפסלים בישראל אמנות ישראלית אופקים חדשים האמנות היהודית, בעריכת בצלאל ססיל רות ארט 2000 - ספר אמני ישראל : ציירים ופסלים, הוצאת סטודיו חיט, 1993 פנחס אברמוביץ-ביטוי העצמי, בעריכת רון שפיגל, הוצאת דיגיטול, 2015 פנחס אברמוביץ'-עבודות על נייר, בעריכת גילה בלס, הוצאת קוראים, 2006 אופקים חדשים, בעריכת גילה בלס, הוצאת רשפים, 1980 אופקים חדשים, תולדות ההפשטה באמנות הישראלית, בעריכת גילה בלס, הוצאת מודן, 2014 מדיה וקבצים בנושא פנחס אברמוביץ בוויקישיתוף פנחס אברמוביץ, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל מידע לאספנים אודות פנחס אברמוביץ, באתר עסקי אמנות
54

שנת 54 היא השנה ה-54 במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 54 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 13 באוקטובר – נירון קיסר עולה לכס השלטון ברומא זוטוס השני, מלך חדייב, בנם של מונבז הראשון והלני המלכה (נולד ב-1) 13 באוקטובר – קלאודיוס, קיסר רומא (נולד ב-10 לפנה"ס) להלן לוח שנה יוליאני. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 54‎ נפטרים ב-54‎ מדיה וקבצים בנושא 54 בוויקישיתוף