laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גורדון מור

גורדון ארל מור (באנגלית: Gordon Earle Moore;‏ 3 בינואר 1929 – 24 במרץ 2023) היה מייסד חברת אינטל יחד עם רוברט נויס ויושב-ראש החברה. במאמר שפורסם ב-19 באפריל 1965 במגזין Electronics Magazine העלה תזה המכונה חוק מור. גורדון מור נולד בסן פרנסיסקו, וגדל בפסקדרו (אנ') שבקליפורניה. בוגר במדעים (B.Sc) בכימיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1950) ודוקטור בכימיה ובפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) (1954). לפני לימודיו בברקלי, הוא עשה את שנתו הראשונה והשנייה באוניברסיטת סן חוזה, שם פגש את אשתו לעתיד, בטי. ביולי 1968 יסד מור את חברת אינטל יחד עם רוברט נויס. הוא כיהן בתפקיד סגן נשיא החברה עד 1975 עת מונה לנשיא ולמנכ"ל. באפריל 1979 מונה לתפקיד יושב-ראש הדירקטוריון. מור נשאר בתפקיד המנכ"ל עד 1987. מ-1997 החזיק בתואר יושב-ראש אמריטוס של אינטל, והיה חבר דירקטוריון החברה עד שנת 2001. ב-2001 תרמו מור ואשתו 600 מיליון דולר ל-Caltech, הסכום הגבוה ביותר שנתרם למוסד להשכלה גבוהה עד אז. לדברי מור מטרת התרומה הייתה לשמירת Caltech בחזית הקדמית של המחקר והטכנולוגיה. מור היה יושב-ראש חבר הנאמנים של Caltech מ-1994 עד 2000, והמשיך להיות חבר בחבר הנאמנים. ב-6 בדצמבר 2007 תרמו גורדון מור ואשתו 200 מיליון דולר ל-Caltech ולאוניברסיטת קליפורניה לפיתוח הטלסקופ האופטי הגדול ביותר בעולם. לטלסקופ יהיו 30 מטר של מראות לאורכו, פי שלושה לערך מהשיא הנוכחי. יחד עם אשתו הקים מור את קרן בטי וגורדון מור. ערך מורחב – חוק מור בשנת 1965 פרסם תחזית במדעי המחשב, הלא הוא "חוק מור", שקבע כי כוח החישוב יכפיל את עצמו בהתאם להכפלת מספר הטרנזיסטורים בשבבי הסיליקון. כעבור כעשור תוקנה הנוסחה כך שההכפלה תתקיים פעם בשנתיים. התחזית גרמה לאינטל ולחברות מתחרות להשקיע במחקר ובפיתוח התעשייה. אסטרואיד 8013 Gordonmoore (אנ') שהתגלה על ידי אלינור הלין ב-1990 נקרא על שמו. ב-2002 העניק לו הנשיא ג'ורג' בוש את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. ב-2003 נבחר להיות חבר באגודה האמריקאית לקידום המדע. הספרייה במרכז המדע המתמטי של אוניברסיטת קיימברידג' נקראת על שמו ושם אשתו בטי, כמו כן גם מבנה מעבדות מור (הוקדש ב-1996) ב-Caltech. 2004 - מדליית פרקין 2010 - פרס דן דוד בחקר העתיד בקטגוריית "מחשבים וטלקומוניקציה". מדיה וקבצים בנושא גורדון מור בוויקישיתוף גורדון מור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יהונתן ברקהיים, האבא של מהפכת השבבים, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 באוגוסט 2023 עומר כביר, מת גורדון מור, מאבות תעשיית השבבים ואחד ממייסדי אינטל, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2023 גורדון מור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הביוגרפיה של גורדון מור, באתר אינטל (באנגלית) גורדון מור, באתר dblp אינטל: "נוכל להמשיך את חוק מור לעשור הבא", באתר גלובס, 28 בינואר 2007 רוני ליפשיץ, מתנת הפרידה של גורדון מור, באתר הארץ, 10 ביוני 2001 יובל מן, גורדון מור, מייסד אינטל וממציא "חוק מור", הלך לעולמו בגיל 94, באתר ynet, 25 במרץ 2023 (8013) Gordonmoore In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_6793. ISBN 978-3-540-29925-7. זוכי פרס דן דוד לשנת 2010, אתר אוניברסיטת תל אביב
GQ

GQ (או בשמו המלא לשעבר: Gentelman's Quarterly) הוא מגזין גברים אמריקאי המתמקד בסטייל, באופנה ובתרבות לגברים, כמו גם בנושאים שונים כדוגמת: מזון, קולנוע, כושר גופני, סקס ויחסים, תיירות, ספורט, טכנולוגיה וספרים. המגזין הושק לראשונה בשנת 1957 בארצות הברית תחת השם "Apperal Arts", כרבעון לגברים בנושאי אופנה. בשנת 1958 המילה Apperal הוסרה מהלוגו. בשנת 1983 השתלט בית ההוצאה קונדה נאסט על המגזין, והעורך ארט קופר החליט לשנות את אופי המגזין ולהוסיף כתבות תוכן גם בנושאים שאינם אופנה. במקביל, עורכים מרחבי העולם הביעו עניין במגזין במתכונתו החדשה והחלו לאמץ את הנוסחה. משנת 2003 מכהן כעורך ג'ים נלסון. בשנת 2013 עמדה תפוצת המגזין על כ-940 אלף עותקים. מדיה וקבצים בנושא GQ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של GQ (באנגלית) GQ, ברשת החברתית פייסבוק GQ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) GQ, ברשת החברתית אינסטגרם GQ, ברשת החברתית טיקטוק GQ, סרטונים בערוץ היוטיוב GQ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאגלס קוריגן

דאגלס קוריגן (באנגלית: Douglas "Wrong Way" Corrigan;‏ 22 בינואר 1907 - 9 בדצמבר 1995) היה טייס אמריקאי. בשנת 1938 הוא טס משדה התעופה לויד בנט בברוקלין שבניו יורק לאירלנד, למרות שהיה אמור לטוס בכלל לקליפורניה. הוא טען שעשה זאת בטעות, עקב שגיאות ניווט שנגרמו בגלל העננות הכבדה שהסתירה כל ציון על האדמה כמו גם תנאי האור הגרועים והחלשים שבעטיים לא קרא נכון את המצפן שברשותו. קוריגן היה מכונאי מטוסים מוכשר (הוא היה אחד מאלו שבנו את מטוסו של צ'ארלס לינדברג The Spirit of St. Louis) וערך מספר שינויים במטוסו שלו כדי להתאים אותו לטיסה טרנס-אטלנטית. בין 1935 ל-1937 הוא פנה מספר פעמים כדי לקבל אישור לבצע טיסה טרנס-אטלנטית ללא עצירה מניו יורק לאירלנד, וסביר להניח ש"שגיאת הניווט" שלו הייתה מחאה כנגד הבירוקרטיה הממשלתית. אולם הוא מעולם לא הודה שטס לאירלנד בכוונה. מדיה וקבצים בנושא דאגלס קוריגן בוויקישיתוף דאגלס קוריגן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דאגלס קוריגן, באתר Discogs (באנגלית)
בית ראובן

בית ראובן (באנגלית: Rubin Museum) הוא מוזיאון לאמנות המוקדש ליצירותיו של הצייר ראובן רובין, מחלוצי האמנות בארץ ישראל. המוזיאון הוקם בביתו של האמן, ברחוב ביאליק מס' 14 בתל אביב, בו התגורר החל משנת 1946 ועד למותו בשנת 1974. הבית, שנבנה בשנת 1930 ותוכנן על ידי האדריכל פנחס ביז'ונסקי, הוסב למוזיאון כאמור בצוואתו של האמן, ונפתח לציבור בשנת 1983. בין השנים 2001– 2003 היה המוזיאון סגור לרגל שיפוץ המבנה. בנוסף לתצוגה מעבודותיו של ראובן, כוללת התצוגה גם חדר עיון וספרייה, תצוגה של פריטים ותעודות ביוגרפיות על חייו של ראובן וכן הסטודיו המשוחזר של האמן, בו מוקרן סרט תיעודי אודותיו. כמו כן מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות מיצירותיו של ראובן ומיצירותיהם של אמנים נוספים, ובקומת המרתף של הבניין פועלת סדנת פעילות לילדים ולנוער. המוזיאון מנוהל על ידי "קרן מוזיאון רובין", המאוגדת כחברה בע"מ. בראש הקרן ניצב ראש עיריית תל אביב-יפו ובהנהלתה שישה חברים נוספים. באוגוסט 2006 נגנבו שתי יצירות יקרות של רובין מבית ראובן, וטרם אותרו. כרמלה רובין, בד בבד - בין ציורים לאנשים, עם עובד, 2016 אתר האינטרנט הרשמי של בית ראובן בית ראובן (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית אלעד בצלאלי ודקלה ליאני, בית ראובן, מדריך לאתרי מורשת, עמ' 147 רוני זינגר-חרותי, האם אספני אמנות עומדים מאחורי גניבת ציוריו של ראובן רובין?, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2006
חרבונה

חַרְבוֹנָה או חַרְבוֹנָא, דמות מקראית, הוא אחד מסריסי המלך אחשוורוש המוזכר במגילת אסתר. כמו חלקים אחרים הנאמרים בקול רם על ידי כל הקהל במגילה בחלק מהעדות נהגו לומר גם קטע זה בקול. יש בקרב חז"ל הטוענים כי אליהו הנביא היה זה שהזכיר את העץ שעשה המן, והוא התחפש לחרבונה כדי להזכיר זאת למלך. מנגד, רבי אליעזר טוען כי חרבונה היה רשע: ”אף חרבונה רשע באותה עצה היה, כיון שראה שלא נתקיימה עצתו מיד ברח”. כאשר המלך מגלה בחמתו כי המן יעץ לו להשמיד את עמה של אסתר המלכה, מופיע חרבונה ומזכיר למלך כי לא זו בלבד יעץ המן, ”גם הנה העץ אשר עשה המן למרדכי אשר דיבר טוב על המלך עומד בבית המן גבוה חמישים אמה”, וכששומע זאת המלך הוא מצווה לתלות את המן עצמו על העץ שהכין למרדכי. במדרש ילקוט שמעוני (מובא גם בפזמון "שושנת יעקב" הנאמר לאחר קריאת המגילה) מופיעה אימרה בדבר מעלתו של חרבונה: "חרבונה זכור לטוב". אבגתא רות וולפיש, "תפקידן של דמויות המשנֶה במגילת אסתר", בתוך: אמנון בזק (עורך), הדסה היא אסתר: ספר זיכרון להדסה אסתר (דסי) רבינוביץ ז"ל; קובץ מאמרים על מגילת אסתר, מהדורה שנייה, אלון שבות: תבונות, תשנ"ט, עמ' 141–149 מידע על חרבונה בקטלוג הספרייה הלאומית אבן עזרא, מגילת אסתר ז, ט. וכן בפרקי דר' אליעזר נ:י. בבלי מגילה טז, א ילקוט שמעוני אסתר רמז תתרנט, באתר ויקיטקסט
התך

הֲתָךְ הוא אחד מהסריסים אשר המלך אחשוורוש העמיד לרשות אסתר המלכה. במגילת אסתר מסופר כי הוא היה השליח ששלחה אסתר למרדכי היהודי שהיה לבוש שק ואפר לאחר גזירת המן ולהסיר שקו מעליו. מרדכי שלח אותו חזרה לאסתר עם כתב הגזירה שכתב המן ודרש ממנה ללכת אל המלך ולפעול להסרת הגזירה. במדרש כתוב כי התך נהרג על ידי המן כשהיה בדרכו מאסתר למרדכי, ולכן נאמר אחר כך "ויגידו למרדכי את דברי אסתר" ולא נאמר שהתך הוא זה שסיפר. בגמרא אמרו בשם רב כי התך הוא דניאל היועץ הידוע של המלך נבוכדנצר ובלשאצר, ונקרא שמו התך על שם שחתכוהו מגדולתו, או מחמת שכל דברי מלכות נחתכין על פיו. [המהר"ל מבאר שלפי שיטה זאת שדברי מלכות נחתכין על פיו הוא לא דניאל]. עיין בתוספות במסכת בבא בתרא דף ד עמוד א., באתר he.wikisource.org תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ו, עמוד א'
הערים הגדולות בעולם

הטבלה הראשונה כוללת את 50 הערים הגדולות ביותר בעולם על פי גודל האוכלוסייה. הטבלה כוללת את המדינה והעיר (לא המטרופולין), האוכלוסייה, השטח וצפיפות האוכלוסין. נתוני הטבלה מעודכנים לתחילת שנת 2010. תהליך העיור ההולך וגובר, הגדיל משמעותית את מספרן של ערי הענק. בעוד שבשנת 1975 מנו רק שלוש ערים מעל עשרה מיליון תושבים: טוקיו, ניו יורק, ומקסיקו סיטי, בשנת 2010 היו כבר עשר ערים המגיעות למספר זה. הטבלה השנייה כוללת את 50 האזורים המטרופוליטניים הגדולים בעולם. טבלאות האוכלוסין מתבססות על תחשיב, שנעשה על פי נתוני מפקדי אוכלוסין קודמים ובהתאם לקצב גידול האוכלוסייה בערים ובמדינות המדוברות. כנראה נלקחו בחשבון גם גורמים נוספים, כגון הגירה, מלחמות ועוד. הטבלה השלישית כוללת את השטח בקמ"ר של האזורים האורבניים הגדולים בעולם. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא צורך בתצוגה נכונה של 50 הערים הגדולות ביותר. שאנגחאי מומבאי בואנוס איירס איסטנבול סאו פאולו מוסקבה טוקיו ניו יורק מקסיקו סיטי סיאול ג'קרטה דלהי לוס אנג'לס קהיר שיקגו פריז אטלנטה דיסלדורף יוהנסבורג סוצ'י מלבורן סיאטל מטרופולין מגלופוליס גאוגרפיה עירונית רשימת ערים הערים הגדולות בעולם, באתר וורלדאטלס הערים הגדולות בעולם (באנגלית) - (הטבלה הראשונה כוללת את הפרברים והשנייה אינה כוללת אותם). הערים הגדולות בעולם (באנגלית) - עיריות. 100 הערים הגדולות בעולם (באנגלית) מגה ערים (באנגלית) ערים ראשיות בעולם (באנגלית) דפי מידע על 21 מן הערים הגדולות בעולם. מתוך פרויקט לימוד של האו"ם בשם: "Cities of Today, Cities of Tomorrow!" אתר המרכז מידע על אוכלוסיית מדינות וערי העולם הנתונים נלקחו מהאתר "world-gazetteer". אורכב מ-המקור ב-2012-12-17.. העיר הונג קונג לא נכללה בטבלה המקורית שבאתר זה. כאן היא שובצה במיקומה היחסי, על פי "נתונים שנלקחו מאותו אתר". ארכיון מ-2013-04-28. נבדק ב-2010-02-10.. נתוני השטח והצפיפות נלקחו ברובם מוויקיפדיה בשפה האנגלית ומיעוטם מערכי הערים בוויקיפדיה העברית על פי קביעה של האו"ם. הנתונים נלקחו מהאתר "world-gazetteer". ארכיון מ-2013-04-28. נבדק ב-2008-03-04. ומעודכנים לשנת 2008 הנתונים נלקחו מאתר זה ומעודכנים לשנת 2007. סביר להניח שנתוני שטח אינם צפויים להשתנות משמעותית במשך הזמן. Population of Shanghai from 1980 to 2035, in millions
Kill 'Em All

Kill 'Em All הוא אלבום האולפן הראשון של להקת מטאליקה. האלבום יצא בשנת 1983 והוא כולל עשרה שירים בסגנון ת'ראש מטאל. תחילה התכוונו חברי הלהקה לקרוא לאלבום "Metal Up Your Ass", אולם חברת התקליטים לא הסכימה לשם הבוטה ולכן שם האלבום שונה ל"Kill 'Em All" - "להרוג את כולם", כלומר לחסל את כל חברות התקליטים. הקלטת האלבום נמשכה שבועיים בלבד בתקציב מצומצם. תחילה הופצו 1,500 עותקים, אך האלבום זכה להצלחה רבה ונמכרו מעל ל-3 מיליון עותקים שלו בארצות הברית. לקידום מכירות האלבום החל סבב הופעות "Kill 'Em All for One Tour". הסגנון של Kill 'Em All התקרב לת'ראש מטאל טהור ואגרסיבי יותר מאשר אלבומיה הבאים של מטאליקה. המוזיקה של מטאליקה מעולם לא הייתה מהירה יותר, או בעלת אופי אנרגטי - אף על פי שג'יימס הטפילד, סולן הלהקה, פשוט צעק את המילים במקום לשיר אותן. הנושא של רבים מהשירים הוא הילול המטאל - נושא שלא מופיע כלל בשאר האלבומים של הלהקה - אולם שירים אחרים כבר מתאפיינים בליריקה "כבדה" ורצינית יותר, כדוגמת No Remorse שפותח את מסורת השירים האנטי-מלחמתיים של הלהקה, ו-The Four Horsemen שעוסק בארבעת פרשי האפוקליפסה. דייב מאסטיין, חבר-לשעבר בלהקה ומקימהּ של הלהקה המצליחה מגאדת', השתתף בכתיבת האלבום אך לא בביצועו. השפעותיו של מאסטיין ניכרות היטב באלבום. מילות השירים נכתבו על ידי ג'יימס הטפילד (למעט היכן שמצוין אחרת).  ג'יימס הטפילד - גיטרה ושירה קירק האמט - גיטרה לארס אולריך - תופים קליף ברטון - גיטרה בס אתר האינטרנט הרשמי של Kill 'Em All (באנגלית) מידע על האלבום Kill 'Em All באתר MusicBrainz מידע על האלבום Kill 'Em All באתר AllMusic האלבום Kill 'Em All באתר Discogs האלבום Kill 'Em All באתר ספוטיפיי האלבום Kill 'Em All באתר Yandex.Music (ברוסית) האלבום Kill 'Em All באתר Last.fm Kill 'Em All באתר הרשמי של מטאליקה May 2024 Albums Accreds.PDF, Dropbox ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמינות

אמינות היא המידה בה אפשר להאמין לדבר מה. דיווח אמין הוא דיווח, שהוקפד שלא יהיו בו שקרים או שגיאות (יש הדורשים, כחלק מהתנאים הבסיסיים, שגם לא יושמטו מהדיווח תכנים באופן סלקטיבי ומניפולטיבי רק כדי ליצור הטיה בקרב ציבור הנחשפים אליו). אדם אמין הוא אדם המקפיד לדווח דיווחים אמינים. מכשיר מדידה אמין הוא מכשיר מדידה, שהסיכוי שייתן ערך שונה (או, לכל הפחות, ערך שונה באופן מהותי) בשתי מדידות של אותו גודל הוא סיכוי קטן. מכונה אמינה היא מכונה שהסיכוי לקלקול בה הוא סיכוי קטן. הקפדה על דיווח אמין היא ערך. הדיווח האמין הוא חלק בלתי נפרד מהמקצועיות של בעלי מקצועות שונים כגון חייל, מדען (הכוונה לדיווח אמין על תוצאות הניסוי. ניסוי בו משקרים למשתתפים או מציגים להם מצג שווא ומגלים להם את האמת לאחר זמן קצר יכול לקבל אישור מוועדת האתיקה) או חוקר פלילי (דיווח אמת על ממצאי החקירה, לא אמירת אמת לנחקר במהלך החקירה). למעט דיווח אמת על תוצאות החקירה, מחויב החוקר הפלילי גם להשתדל לגבות עדות אמינה מהנחקר. נחקרים פליליים עשויים לתת עדות שקר כדי לנקות אדם יקר להם מחשד פלילי או כדי להפסיק את הסבל שהם חשים בעקבות החקירה עצמה. גם עד במשפט חייב להיות אמין על פי החוק. כך גם במשפט העברי – על פי ההלכה; עשרת הדיברות מצווים: "לא תענה ברעך עד שקר". אמינות (Reliability) היא ההסתברות שמכשיר או מערכת יתפקדו באופן תקין (בהתאם למפרט שלהם), כעבור זמן t מתחילת פעולתם בזמן t=0, האמינות היא 1 (דהיינו 100%) והיא יורדת ככל שזמן הפעולה t גדל (הסיכוי לתקלה גובר). על מנת לחשב את האמינות כעבור זמן פעולה t, יש צורך לדעת מהי פונקציית האמינות או להניח שהיא מתנהגת לפי אחת מפונקציות ההתפלגות המוכרות, שלגביהן יודעים לחשב את הפרמטרים שלה (כגון תוחלת וחציון) או לשרטט את הגרף שלה. בגופי תחזוקה עושים שימוש בנתוני תפעול כגון MTBF (באמצעות סקירת אופי התקלות והתדירות שלהן, תוך פילוג לפי מערכת) כדי להעריך יותר טוב את האמינות של כל פריט. לגבי מערכות אלקטרוניות, נמצא שהפונקציה האקספוננציאלית, דהיינו R ( t ) = e − l t {\displaystyle R(t)=e^{-lt}} , מהווה הקירוב הטוב ביותר לפונקציית האמינות. לגבי מערכות מכניות נמצא שהתפלגות וייבול היא הפונקציה בעלת הקירוב טוב ביותר. חישוב אמינות של מערכת מתבצע על ידי מידול מפורט ככל הניתן של הרכיבים והתתי מערכות המרכיבים את המערכת, עם נתוני האמינות של כולם. הנדסת אמינות היא תחום מקצועי המאפשר להעריך אמינות של מוצר ובהתאם לקבל החלטות בהיבט של תפעול, רכש והצטיידות (למשל כמה חלקי חילוף נדרשים בפרק זמן מסוים) או מתן המלצות תכנוניות להשגת אמינות נדרשת או לשיפור אמינות נתונה (למשל מה מידת היתירות הנדרשת של שרתים). כפי שניתן להבין, העיסוק בהנדסת אמינות דורש ידע בתחום הסטטיסטיקה. אמת (פילוסופיה) שקר לבן דיוק ונכונות ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר תורען

הר תורען הוא הר בדרוֹם הגליל התחתון המרכזי, בגובה 548 מטר מעל פני הים, 350 מטר מעל מחלף גולני ובסמוך לבית רימון. הוא חלק מרכס "הרי תורען – נצרת" המהווים את החצי הדרומי של הגליל התחתון המרכזי. מההר ניתן לצפות על בקעת בית נטופה. בעבר הרכס היה מכוסה יער צפוף ויש עדויות לכך שבמאה הקודמת עוד חיו בו ברדלסים וכנראה גם נמרים. כיום נמצאים בו צבאים ושועלים. בדרום הרכס קיימת תופעה גאומורפולוגית ייחודית של בליה ספרואידית: בשיפוע ההר נחשף מבנה טבעתי בשכבות סלעי הגיר והדולומיט, כאשר סחיפה שחלה בעמק בדופן הקמר יצרה מבנה קונצנטרי של עיגולים בתוך עיגולים, בדומה לבצל שחתכו ממנו נתח וקליפותיו מתגלות לעין. ניתן לראות את התופעה מכביש 77. על ההר עצמו שוכנים שני יישובים: בית רימון ומצפה נטופה, ונטועים בו כרמי זיתים רבים. למרגלות ההר מצפון נמצא הכפר בועיינה-נוג'ידאת ולמרגלותיו מדרום שוכן הכפר טורעאן, המשמר את שמה של "תרען" הנזכרת אצל חז"ל, אשר ממנה נגזר שם ההר. מדרום להר נמצאת בקעת תרען, בה עברה בתקופה הרומית הדרך הראשית שבין טבריה וציפורי, ואשר כיום עובר בה כביש 77, ובסמוך למרגלותיו המזרחיים של ההר נמצאות חורבת משכנה וחורבת עמודים, שרידי שני יישובים יהודיים גדולים מתקופת התלמוד. בראש ההר נמצא מגדל תורען – מגדל תצפית שהוקם על ידי הקרן הקיימת לישראל. אפשר להיכנס למסלול על ידי פנייה שמאלה בכניסה למצפה נטופה. על הרכס נמצא מרכז "דרך-ארץ" שהוקם לזכרו של רס"ן דני גומז שנפל במלחמת לבנון השנייה. המרכז פועל בתור מרכז תיירותי, בעל אופי חינוכי-חקלאי המופעל על ידי מתנדבים. הפרויקט משלב בין תחומי התיירות, החינוך והחקלאות על ידי לימוד מורשת והיסטוריה בשילוב התנסות בעבודות חקלאיות שונות. עמנואל הראובני, פסגות, כנרת בית הוצאה לאור, 1993. אל הגליל בקיץ – מהר תורען אל יודפת(הקישור אינו פעיל, 21.10.2021) – מדרשת שדה בוקר עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1980 צילום 290, עמ' 237 עמיר אידלמן וליאור אנמר, אתרים גאולוגיים בישראל, 2014, עמ' 80-82.
הנרי היימליך

הנרי ג'ודה היימליך (באנגלית: Henry Judah Heimlich;‏ 3 בפברואר 1920 - 17 בדצמבר 2016) היה רופא יהודי-אמריקאי, חוקר בולט בתחום ההחייאה שהיא תת-תחום בטראומטולוגיה – תורת החבלות במדעי הרפואה. נודע בתור ממציא "תמרון היימליך" להצלת קורבנות חנק. היימליך נולד בוילמינגטון שבדלאוור למרים (אפשטיין) ופיליפ היימליך, יהודים יוצאי הונגריה ורוסיה. בשנת 1937 סיים את לימודיו התיכוניים והתקבל לאוניברסיטת קורנל. בשנת 1943 הוסמך כדוקטור לרפואה. היימליך היה דודו של השחקן אנסון ויליאמס. היימליך הסתמך אך ורק על מחקר קליני ניסויי בבני אדם וגילה ופיתח טכניקות ודרכי ניתוח שהצילו את חייהם של אלפים. בין פיתוחיו ותגליותיו: "תמרון היימליך" להצלת קורבנות חנק טכניקות החייאה לאחר טביעה ניתוח היימליך להחלפת הוושט בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת כרופא בצי ארצות הברית ובעקבות ניסיונו בטיפול בפציעות חיילים פיתח את שסתום היימליך המתחבר לטרוקר לשם ניקוז בית החזה והצלת אנשים הסובלים מחזה אוויר. נטען כנגד הניסויים שביצע היימליך שהם סיכנו במוות את המתנדבים הבריאים שהשתתפו בהם. בניסויים אלה לכאורה חסם היימליך את קנה הנשימה של המתנדבים בפיסת בשר ששם תוך שימוש בפינצטה וניסה לחלץ את פיסת הבשר בעזרת תמרונים שונים. טענות אלה אינן נכונות ומכפישות את שמו הטוב מאחר שהיימליך השתמש לניסויים בכלבים מורדמים. עוד נטען כי היימליך היה מעורב בשערורייה מחקרית רפואית הקשורה בטיפול במחלות חמורות שונות בעזרת הדבקה מכוונת במלריה. היימליך המליץ לציבור על טיפול זה אף על פי שיעילות הטיפול טרם הוכחה ולמרות שמנהל המזון והתרופות האמריקאי לא אישר אותו. נוסף על כך, היימליך קיים את המחקרים להוכחת טיפול זה במקום לא ידוע ובלא פיקוח כלשהו, וזאת בניגוד לחוק האמריקני ובניגוד לכללים האתיים בנושא זכויות משתתפים בניסויים בבני אדם. מדיה וקבצים בנושא הנרי היימליך בוויקישיתוף ריאיון עם היימליך באתר PBS ד"ר היימליך, 96, הציל חיים בפעם הראשונה באמצעות ביצוע תרגיל היימליך, באתר USA TODAY עופר אדרת, מת הרופא היהודי-אמריקאי שהמציא את "תמרון היימליך", באתר הארץ, 17 בדצמבר 2016 הנרי היימליך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Heimlich HJ, Patrick EA. The Heimlich maneuver: Best technique for saving any choking victim’s life. Postgraduate Medicine 1990; 87: 68-79. הדוקטור היהודי הטוב מסינסינטי, באתר גלובס, 8 ביולי 1999 *Zengerle, Jason. "The Choke Artist", The New Republic, 2007-04-23, pp. 23-36 Anglen, Robert. "Scientists linked to Heimlich investigated: Experiment infects AIDS patients in China with malaria", The Cincinnati Enquirer, 2003-02-16. Retrieved on 2008-01-27 "Heimlich's Audacious Maneuver", Los Angeles Times, 1994-10-30. Retrieved on 2008-01-27. Francis, Thomas. "Outmaneuvered", Radar, 2005-10-11. Retrieved on 2008-01-27. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוקיינוס הקרח הצפוני

אוקיינוס הקרח הצפוני ‏האזנה‏Ⓘ‏, הנקרא גם האוקיינוס הארקטי, נמצא בחצי הכדור הצפוני, הוא הקטן והרדוד ביותר בין האוקיינוסים. שטח האוקיינוס הוא כ-14.09 מיליון קמ"ר. האוקיינוס ממוקם כולו סביב ובאזור הקוטב הצפוני. האוקיינוס תחום על ידי היבשות צפון אמריקה, אירופה, אסיה, האי גרינלנד ואיים נוספים. לאוקיינוס מחוברים מספר ימים: ים קארה, ים מזרח-סיביר, הים הנורווגי, ים ברנץ ועוד. רכס הרים תת-ימי, הנקרא רכס לומונוסוב, מחלק את האוקיינוס לשני חלקים: אוקיינוס הקרח האירואסיאתי (הנמצא בצד המזרחי של הרכס) ואוקיינוס הקרח הצפון אמריקאי (הנמצא בצד המערבי של הרכס). שני החלקים נקראים גם נאנסן והיפרבוריאן בהתאמה. לאוקיינוס זורמים מים רבים בעיקר מן האוקיינוס האטלנטי דרך זרם הים הנורווגי, הנכנס לאוקיינוס הקרח וזורם לאורך החוף האירואסיאתי. מים זורמים לתוך האוקיינוס גם מן האוקיינוס השקט דרך מצר ברינג. זרם המים היוצא מן האוקיינוס זורם בעיקר לזרם הים המזרחי של גרינלנד. טמפרטורת המים ומליחותם משתנה במשך השנה בהתאם לקיפאון והפשרת הקרח. במשך רוב השנה שטח האוקיינוס מכוסה קרח, מה שמגביל את פעילות בעלי החיים באוקיינוס לאזורים המופשרים והדרומיים יותר. אזור הקוטב והאוקיינוס מהווים את המקור העיקרי לאוויר הקר, הגורם כאשר נפגש בקווי הרוחב האמצעיים (20–70 מעלות צפון) עם אוויר חם מהאזור המשווני, לפעילות מזג אוויר ענפה, הכוללת משקעים קפואים (שלג) ונוזליים (גשם). באוקיינוס אין נמלים רבים ותנועת המסחר בו נמוכה, אך דרכו עוברת הדרך הימית הקצרה ביותר בין צפון אמריקה לרוסיה. הנמלים העיקריים של אוקיינוס הקרח הצפוני ממוקמים בערים מורמנסק וארכנגלסק שברוסיה. פעם בשנה נערך בגרינלנד ועידת האוקיינוס הארקטי בו מתקבלות החלטות בנוגע לאוקיינוס. מדענים צופים שבעקבות ההתחממות העולמית, כל הקרחונים באוקיינוס הקרח הצפוני יִמַּסּוּ.[דרושה הבהרה] רוסיה רוסיה דנמרק דנמרק - דרך האי גרינלנד, ואיים נוספים. קנדה קנדה איסלנד איסלנד נורווגיה נורווגיה - כולל דרך הטריטוריה של האי סְבָאלְבָּרְד, ואיים נוספים. ארצות הברית ארצות הברית - דרך אלסקה ואיים נוספים. קרחון ימי באוקיינוס הקרח הצפוני, שחלקו התת-מימי נגלה לעין אף הוא, בשל המים השקטים באוקיינוס. שלושה דובי קוטב מתקרבים לצוללת צי ארצות הברית "הונולולו" בסמוך לקוטב הצפוני. מדיה וקבצים בנושא אוקיינוס הקרח הצפוני בוויקישיתוף אוקיינוס הקרח הצפוני, תקציר ונתונים סטטיסטיים באתר ספר העובדות על מדינות העולם של ה-CIA (באנגלית) שיא חדש בהפשרת קרחוני ים באוקיינוס הארקטי מאז תחילת המדידות הניו יורק טיימס, אוגוסט 2007 כריס מוני, וושינגטון פוסט, ‏סכנות, תגליות והזדמנות כלכלית: מסע מיוחד אל מעבר לקרח, בעיתון מקור ראשון, 13 בפברואר 2018
מצפה שלגים

מצפה שלגים היא פסגה בהר החרמון, בגובה 2,224 מטר מעל פני הים, המצויה בתחומי מדינת ישראל. הפסגה היא השנייה בגובהה בתחומי המדינה, וכיפה ממערב לה בגובה 2,236 מטרים היא הנקודה הגבוהה בישראל, 578 מטרים פחות מפסגת החרמון שגובהה 2,814 מטר ומצויה בתחום סוריה. ההר מצוי בתחום שמורת החרמון, מזרחית לצומת הרכבל. על פסגת מצפה שלגים מצוי מוצב צה"ל, המשקיף על פני סביבתו: אגן דמשק, מרחבי החורן בסוריה, הרי לבנון, הרי הגלעד, על שאר פסגות החרמון ומורדותיו, ובישראל על רמת הגולן, סביבת הכנרת והגליל, עד חוף הים התיכון. בניית המוצב החלה ב-1980 במסגרת פרויקט שהוביל סגן הרמטכ"ל, האלוף יקותיאל אדם, וראש-פרויקט חרמונים, אל"ם יגאל מילוא. המוצב חובר לרשתות התקשורת, החשמל והמים הארציות. עמנואל הראובני, פסגות, כנרת בית הוצאה לאור, 1993.
הנשף במולן דה לה גאלט

הנשף במולן דה לה גאלט (בצרפתית: Bal au moulin de la Galette, Montmartre) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר משנת 1876. הציור מוצג כיום במוזיאון ד'אורסיי שבפריז. רנואר צייר העתק קטן יותר של יצירה זו, הנקראת באותו שם, והנמצאת כיום באוסף פרטי. יצירה זו הייתה המורכבת ביותר והשאפתנית ביותר שצייר רנואר עד אותה עת. היצירה מתארת נשף ריקודים של בני המעמד הבורגני, המתרחש במונמארטר בסמוך למולן דה לה גאלט, בשעות אחר הצהריים של יום ראשון. היצירה, בסגנון האימפרסיוניסטי כוללת מספר רב של דמויות, חלקן רוקדות, חלקן עומדות וחלקן ישובות תחת שולחנות. מעל הקבוצה עצים המסוככים עליהם, ומאפשרים מעבר קרני שמש מועטות המאירות על הדמויות, ומנקדות אותן בנקודות אור. הדמויות בציור נקטעות, דבר היוצר אשליה של תמונה רגעית – חלק מאירוע גדול יותר המתרחש מחוץ לגבולות התמונה. הדמויות בתמונה מביטות לכיוונים שונים – ואף אל מחוץ לתמונה, ובכך מפנות את תשומת לבו של המתבונן לאירועים שונים בתמונה. הגדולה מבין שתי היצירות בשם זה מוצגת במוזיאון ד'אורסיי. הקטנה נמכרה ב-17 במאי 1990 על ידי הבעלים של היצירה, אלמנתו של ג'ון היי ויטני, באמצעות בית המכירות סות'ביז שבניו יורק בסכום של 78 מיליון דולר. בעת ביצוע המכירה הפומבית הייתה זו היצירה שנמכרה בסכום השני בגובהו מאז ומעולם. היצירה נרכשה על ידי רייאואי סאייטו, יושב ראש חברת דיישווה. מדיה וקבצים בנושא הנשף במולן דה לה גאלט בוויקישיתוף כתבה על שווי היצירה הקטנה היצירה, באתר רשת אורט
מולן דה לה גאלט

מולן דה לה גאלט (בצרפתית: Moulin de la Galette) היא טחנת רוח הממוקמת במונמארטר בצפונה של פריז בירת צרפת. הטחנה צוירה על ידי אמנים רבים ובהם פייר-אוגוסט רנואר, אנרי דה טולוז-לוטרק, ראמון קאסאס, וינסנט ואן גוך ופבלו פיקאסו. בשנת 1939 הוכרזה הטחנה כאתר היסטורי. בסמוך למולן דה לה גאלט הייתה ממוקמת מסעדה וכן אתר הרקדה שהיה פופולרי בשלהי המאה ה-19. בראש המסעדה ניצבת טחנת רוח נוספת בשם מולן ראדט. מסעדה זו הונצחה בציורו המפורסם של רנואר הנשף במולן דה לה גאלט. מדיה וקבצים בנושא מולן דה לה גאלט בוויקישיתוף הנשף במולן דה לה גאלט אתר האינטרנט הרשמי של מולן דה לה גאלט מולן דה לה גאלט, ברשת החברתית פייסבוק מולן דה לה גאלט, ברשת החברתית אינסטגרם