laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הארכיון לתולדות אשדוד

הארכיון העירוני לתולדות אשדוד הוא ארכיון עירוני דיגיטלי מקוון שנפתח לציבור באשדוד בשנת 2023. הוא נפתח לרגל חגיגות שנת ה-67 לעיר, במטרה לרכז ולחשוף בפני הציבור מידע היסטורי אודות התפתחותה של אשדוד. מנהל הארכיון מאז יולי 2022 הוא ד"ר משה דרור. הארכיון מיועד בכלליות ללימוד, מחקר וסקירה היסטורית ומכוון לקהל יעד מגוון של עובדי ציבור, אקדמאים, סטודנטים, תלמידים, עיתונאים, חוקרי גנאלוגיה, אדריכלים, תושבי העיר ומחוצה לה. הארכיון פתוח לכל באינטרנט. בארכיון חומר דיגיטלי רב כגון פרוטוקולים, התכתבויות, פרסומים, תצלומים, מפות, כרזות, סרטים תיעודיים ועוד. הקבצים, התמונות ושאר הרשומות של הארכיון מצויים בחטיבות רבות של חומר מנהלי ותיעודי הכוללים מוסדות ציבוריים, בתי ספר, ארגונים קהילתיים, משפחות ואישים. כמו כן, מצויים בו אוספים אישיים של ראשוני העיר ובוניה, ונמצאים בבנייה אוספים של מוסדות ומפעלים שפעלו בעיר, כמו גם של גלי העלייה הרבים של אשדוד. על מנת לעשות שימוש ברשומות, על הגולשים למלא טופס הזמנה דיגיטלי ולקבל את הפריטים המבוקשים בדואר אלקטרוני חוזר. הארכיון ממוקם בבית יד לבנים ברחוב דרך ארץ 3 בקריית התרבות ע"ש צבי צילקר בעיר. הארכיון הושק בשנת 2023 לאחר שנגנז פרויקט של עיריית אשדוד מ-2018 לאיסוף מידע היסטורי אודות תולדות העיר. ההחלטה על הקמת הארכיון מחדש בתצורה דיגיטלית נעשתה בזמן כהונת ראש העיר ד"ר יחיאל לסרי. עבודת ההקמה מחדש הוטלה על משה דרור שנתמנה גם למנהל הארכיון. כוח האדם של הארכיון מורכב בעיקר ממתנדבים. מספטמבר 2023 ועד פברואר 2024, התווספו לארכיון ספרי ותמונות המחזור של בתי הספר היסודיים והתיכוניים בעיר. באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הארכיון החל במבצע לאיסוף עדויות מתושבי העיר על חוויותיהם האישיות, סיפורי גבורה ומעשי חסד של תושבי העיר שנעשו תחת מתקפת הפתע של חמאס. הספרייה העירונית של אשדוד מוזיאון אשדוד לאמנות מוזיאון גבורה ותהילה המוזיאון לתרבות הפלשתים ע"ש קורין ממן בית אריה קלנג מדיה וקבצים בנושא הארכיון לתולדות אשדוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון לתולדות אשדוד חיפוש ממוחשב במאגרי הארכיון לתולדות אשדוד הארכיון לתולדות אשדוד, ברשת החברתית פייסבוק הארכיון לתולדות אשדוד, סרטונים בערוץ היוטיוב עדויות תושבים ממלחמת חרבות ברזל וממתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר באתר הארכיון משיקים את הארכיון העירוני לתולדות אשדוד, באתר עיריית אשדוד, ‏1 במאי 2023 עיריית אשדוד מקימה מרכז תיעודי - דיגיטלי, באתר IDEA, ‏באוקטובר 2018 שמואל סרדינס, הארכיון העירוני לתולדות אשדוד מזמין אתכם להתרשם מההיסטוריה של העיר, באתר אשדוד נט, ‏14 בספטמבר 2023 שנה לארכיון העירוני לתולדות אשדוד, באתר עיריית אשדוד, ‏2 במאי 2024 ויקיפדיה:דלפק היעץ של הארכיון לתולדות אשדוד שמואל סרדינס, כל ההיסטוריה במקום אחד – הארכיון העירוני לתולדות אשדוד הושק חגיגית, באתר אשדוד נט, ‏1 במאי 2023 הבתים הראשונים בעיר, רובע א', 1959, מתוך הארכיון העירוני לתולדות אשדוד עיריית אשדוד מקימה מרכז תיעודי, באתר IDEA, ‏באוקטובר 2018 משיקים את הארכיון העירוני לתולדות אשדוד, באתר אשדוד10, ‏5 באפריל 2023 אוסף ספרי המחזור של בתי הספר התיכוניים, בעמוד הפייסבוק של הארכיון העירוני לתולדות אשדוד, 20 בספטמבר 2023 אוסף ספרי המחזור של בתי הספר היסודיים, בעמוד הפייסבוק של הארכיון העירוני לתולדות אשדוד, 15 בפברואר 2024 הכרזה על מיזם איסוף העדויות מתושבים במהלך מלחמת חרבות ברזל, בעמוד הפייסבוק של הארכיון העירוני לתולדות אשדוד, 16 באוקטובר 2023 מספרים היום ושומרים לדורות הבאים, באתר עיריית אשדוד, ‏אוקטובר 2023
עוד תראי את הדרך

"עוד תראי את הדרך" הוא שיר בביצוע המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שגם הלחין אותו למילותיה של שמרית אור. השיר נכלל באלבומו של כספי "סוף היום", שהתפרסם ב־1981. "עוד תראי את הדרך" היה אחד מלהיטיו של אלבום הסולו החמישי של כספי, "סוף היום". אף על פי שהפקת האלבום הייתה אחת מההפקות היקרות שנעשו בישראל עד אז וכללה נגנים רבים ובהם (בחלק מהשירים) חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בשיר "עוד תראי את הדרך" ניגן כספי בעצמו בכל כלי הנגינה (תופים, כלי הקשה, גיטרות, פסנתרים, קלרינט, אורגן וטמבורין), ורק במחיאות כפיים ובקולות רקע ליוו אותו אריק סיני, דני רובס ויוריק בן דוד. השיר נכתב לאחר שכותבת המילים, שמרית אור, חלתה והתאשפזה בבית חולים. כספי, שהגיע לבקרהּ, השאיר לה קלטת שבה הלחן, והיא כתבה את השיר כשיר עידוד לעצמהּ. השיר הפך לאחד משיריו הבולטים והאהובים של כספי. השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' באפריל 1981, והגיע למקום השלישי, מיקום השיא שלו, ב־29 ביולי. השיר יצא מהמצעד ב־26 באוגוסט 1981 בתום לפחות 15 שבועות צעידה. ב־1999 ביצע ישי לוי גרסת כיסוי לשיר עבור אלבום גרסאות הכיסוי "דרבוקה ישראלית – קלאסיקה ישראלית מסולסלת", שפורסם ביוזמת גלי צה"ל. גרסה זאת הגיעה למקום ה־21 במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. גרסת ישי לוי, 1999 אקורדי השיר "עוד תראי את הדרך" באתר Tab4u סרטון השיר "עוד תראי את הדרך" באתר יוטיוב מילות השיר "עוד תראי את הדרך" באתר שירונט "עוד תראי את הדרך" בביצוע ישי לוי (עיבוד: תמיר הרפז), 1999, באתר יוטיוב הופעת בכורה במצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־21 במאי 2023 הסינגל "עוד תראי את הדרך", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־21 במאי 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־21 במאי 2023 "עוד תראי את הדרך" בביצוע גלי עטרי (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 "עוד תראי את הדרך" בביצוע אביתר בנאי (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 "עוד תראי את הדרך" בביצוע ישי לוי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 "עוד תראי את הדרך" בביצוע דני רובס" (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 "עוד תראי את הדרך" בביצוע נתן סלור ורעות יהודאי (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 "עוד תראי את הדרך" בביצוע ז'וז'ה פריפניאן ו"שישיית חגיגה" (בהופעה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 מתי כספי – סוף היום (1981 NMC), באתר matticaspi.co.il, בדיקה אחרונה ב־21 במאי 2023 עוד תראי את הדרך – דף שיר, באתר הספרייה הלאומית, בדיקה אחרונה ב־22 במאי 2023 דודי פטימר, ‏הבשורה על פי מתי: מסע בעקבות התחנות החשובות בקריירה של מתי כספי, באתר מעריב אונליין, 30 בנובמבר 2019 דלית עופר, הנה הנה: מתי כספי חוגג 70, באתר 103fm, ‏28 בנובמבר 2019, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 דורון לרר, אוסף שירי מתי כספי, באתר baba-mail.co.il, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (3), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־21 במאי 2023 השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־21 במאי 2023 דרבוקה ישראלית – קלאסיקה ישראלית מסולסלת, באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023 גרסת ישי לוי | מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (21), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־23 במאי 2023
טטיאנה לבדייבה

טטיאנה רומנובנה לבדייבה (באנגלית: Tatyana Romanovna Lebedeva ברוסית: Татьяна Романовна Лебедева נולדה ב-21 ביולי 1976) היא אתלטית רוסיה, אלופה אולימפית (אתונה 2004) ואלופת העולם (אוסקה 2007) בקפיצה לרוחק, פעמיים אלופת העולם (אדמונטון 2001, פריז 2003) אלופת אירופה ושיאנית העולם לשעבר באולם (15.36 מטר) בקפיצה משולשת. היא מדורגת שלישית בכל הזמנים בקפיצה משולשת (15.34 מטר) ומדורגת שמינית בכל הזמנים בקפיצה לרוחק (7.33 מטר). לבדייבה נולדה בסטרליטאמק שברפובליקת בשקיריה. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1994 זכתה לבדייבה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.62 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולמות שנערכה בגנט, בלגיה בפברואר 2000 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.68 מטר. באולימפיאדת סידני 2000 זכתה לבדייבה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.00 מטר, אחרי טרזה מרינובה מבולגריה (15.20 מטר) ולפני אולנה הובורובה מאוקראינה (14.96 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאת השנה בעולם של 15.25 מטר, לפני פרנסואז מבנגו אטון מקמרון (14.60 מטר) ותרזה מרינובה מבולגריה (14.58 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 הגנה לבדייבה על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.18 מטר, לפני פרנסואז מבנגו אטוו שקבעה שיא אפרישה חדש של 15.05 מטר ומגדלין מרטינז מאיטליה שקבעה שיא איטליה חדש של 14.90 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולמות שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכתה לבדייבה בשתי מדליות זהב, בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 15.36 מטר (השיא הנוכחי, 2017) ובקפיצה לרוחק בתוצאת השנה בעולם של 6.98 מטר. באולימפיאדת אתונה 2004 זכתה לבדייבה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.07 מטר ובמדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.14 מטר. בשנת 2005 החמיצה לבדייבה את אליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי בגלל פציעה, אבל זכתה לבדה בפרס מיליון הדולרים בליגת הזהב של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כאשר ניצחה בשש תחרויות שונות בקפיצת המשולשת. באולימפיאדת בייג'ינג זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, אך מדליות אלו נשללו ממנה בינואר 2017 לאחר שהורשעה באימרוץ. מדיה וקבצים בנושא טטיאנה לבדייבה בוויקישיתוף טטיאנה לבדייבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טטיאנה לבדייבה, באתר olympedia.org טטיאנה לבדייבה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טטיאנה לבדייבה, באתר ליגת היהלום טטיאנה לבדייבה, באתר Track and Field (נשים) ראו כאן ראו כאן ראו כאן ראו כאן ראו כאן ראו כאן הודעת הוועד האולימפי בעניינה, 25 בינואר 2017
מנו הולדינגס

מנו מ.הולדינגס בע"מ, המוכרת בשם המקוצר מנו הולדינגס, היא חברת החזקות פרטית ישראלית, בבעלות משה מנו, שבאמצעות החברות הבנות שלה מספקת שירותים בתחומי ספנות ותיירות, וכן בתחומי נדל"ן (בתי מלון בישראל ובאירופה, שטחי נדל"ן ומשרדים), טכנולוגיה, תקשורת ועוד. מנו הולדינגס נוסדה באפריל 2000 על ידי משה מנו. חברות בנות בקבוצת "מנו הולדינגס": רודקס בע"מ: הוקמה ב-1983. מנו ספנות בע"מ: חברת ספנות שהוקמה ב-1993, בעלת ומפעילת אוניות מטען, מכולות, גל-נוע, אוניות צובר ואוניות נוסעים. מנו הולידייס בע"מ: חברה לשירותי תיירות שהוקמה ב-1993. במבוק נכסים בע"מ (הוקמה ב-1995) מנו נכסים בע"מ (הוקמה ב-2000): פועלות בתחום נדל"ן, ייזום והשקעות בפרויקטים בישראל, ובבעלותן מבני משרדים ומסחר. מנו לוגיסטיקס בע"מ: הוקמה ב-2003. מספקת שירותי לוגיסטיקה בינלאומית, למטענים, מכולות ומטענים כלליים. פלמנגו יוניברס בע"מ: הוקמה ב-2003. מנו סיטי בע"מ: הוקמה ב-2016. אתר האינטרנט הרשמי של מנו הולדינגס
מרכז החלל אלקנטרה

אלקנטרה (למפת ברזיל מוגדלת)   ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלם אורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטי אלקנטרה (למפת ברזיל רגילה)   ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלם אורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטי אלקנטרה מרכז החלל אלקנטרה (בפורטוגזית: Centro Espacial de Alcântara – בקיצור CEA) הוא נמל חלל המשרת את סוכנות החלל הברזילאית לשיגורי החלל שלה. הנמל ממוקם במרניאו על חופי האוקיינוס האטלנטי. קרבתו לקו המשווה נותנת לאתר יתרון כלכלי משמעותי בשיגור. בניית האתר החלה בשנת 1982 ובשנת 1990 בוצע שיגור ראשון לטיסה תת-מסלולית. באותה תקופה האתר היה באחריות חיל האוויר הברזילאי. לאחר הקמת סוכנות החלל הברזילאית האתר עבר לאחריות הסוכנות. במקביל לשיגורים לטיסה תת-מסלולית בוצעו שיגורי לוויינים תוך שימוש במשגר מתוצרת ברזיל. השיגור הראשון בוצע בשנת 1997 ונכשל. בהמשך בוצעו ניסיונות נוספות אך ללא הצלחה. פיצוץ של משגר בניסיון שיגור בשנת 2003 גרם למוות של 21 אנשי האתר. היו ניסיונות להגיע לשיגורים תוך שימוש במשגרים ציקלון האוקראינית, שביט הישראלית ופרוטון הרוסית. התוכניות לא התממשו. בשנת 2023 היה מתוכנן שיגור של Launcher One של Virgin Orbit אך לאור פשיטת רגל של החברה הוא הוקפא. לשנת 2025 מתוכנן שיגור ראשון בעזרת משגר ברזילאי חדש מדגם VLM. האתר מותאם להקמת 9 כני שיגור, לפי שעה קיימים: VLS - מותאם לשיגור משגר מתוצרת ברזיל. MRL - מותאם לשיגור לטיסה תת-מסלולית. כללי - מותאם לשיגור משגרים עד 10 טון. Innospace - מיועד למשגר מתוצרת קוריאה הדרומית. שיגור ראשון לטיסה תת-מסלולית בוצע במרץ 2023. מדיה וקבצים בנושא מרכז החלל אלקנטרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז החלל אלקנטרה רשימת שיגורים תיאור האתר
יהודה הורוביץ (סטוטשין)

רבי יהודה הורוביץ (י"ג בתמוז ה'תרנ"ב – ט' בחשוון ה'תשמ"ב) היה האדמו"ר השני מסטוטשין, ומייסד חצר סטוטשין בארצות הברית. נולד בשנת תרנ"ב לרבי יצחק הורוביץ, האדמו"ר מסטוטשין, בנו של רבי משה הורביץ מרוזבדוב, ולאסתר ליבא בת רבי מנחם מנדל אייכנשטיין מזידיטשוב. נקרא על שם חותן רבי משה, רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט. בגיל ארבע התארס עם חיה, בת בן-דודו רבי יהושע שפירא מריבטיטש. החתונה התקיימה בט"ו בסיוון ה'תרע"ב. נסמך להוראה על ידי הרב יהושע וידרקר, אב"ד פשמישל. אביו כיהן כרב העיר סטוטשין, ומשנת ה'תרנ"ד כיהן גם כאדמו"ר בעיר; לפני מלחמת העולם הראשונה עבר אביו לטרנוב והוא מילא את מקומו ברבנות סטוטשין ומסר שיעורים לבחורים. בנוסף, אביו ציווה עליו לקבל קוויטלאך, ושלח אליו אנשים לקבל ברכות. היה חשוך בנים במשך שנים ארוכות, וכסגולה נסע בשנת ה'תרצ"ו לארץ ישראל, שם התגורר כשנתיים. בטבריה שהה בביתו של הרב יואל אשכנזי, ולאחר מכן עבר לירושלים, שם נולדה לו בתו היחידה, חנה. בהמשך הוא חזר לגליציה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא נמלט ללמברג, יחד עם עוד אלפי פליטים. משם נשלח לעבודת פרך בסיביר. בשנת ה'תש"ב הוא הועבר לסמרקנד, שם הוקלו התנאים, ובה שהה עד לסיום המלחמה. בשנת ה'תש"ו הוא עבר להתגורר באנטוורפן, וניהל שם בית מדרש לחסידי דז'יקוב תושבי העיר. בשנת ה'תש"ז היגר לארצות הברית ופתח בבורו פארק "בית כנסת סטוטשין". סביבו התאספו שרידים מחסידי רוזבדוב וסטוטשין. היה מנשיאי כולל גליציה, יחד עם גיסו רבי ישראל שפירא האדמו"ר מבלאז'וב, ועם רבי שלמה הלברשטאם האדמו"ר מבאבוב. היה בעל מנגן ומלחין חסידי. נפטר בט' בחשוון ה'תשמ"ב, ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה. רבי יהודה שימר את מנהגי חסידות דז'יקוב, ונהג שלא לישון בסוכות בסוכה. התרחק מפרסום, וכשנסע לארץ ישראל כתב לפני כן לשניים מחסידיו: ”גם תדעו שאין דעתי נוחה בזה מה ששמעתי שדרך... כשבאים שמה עושים תעמולה וטאראראם גדול ומפזרים מעות ליסוע עולם גדול לקראתם, אין דרכינו בכך ואין רצוני בכך וגם אין כיס"י מסכים לזה לריבוי ההוצאות בשביל כבוד המדומה. ...ובכן אודיעך שלא יעלה על דעתך להדפיס בצייטונג או בקול קורא'ס התמונה שלי שזה נוגע ממש לחילול השם חלילה ואין רצוני בשום אופן בעולם בדרכים כאלה, ...ואל תביא לך ראיות מדרכי רביים אחרים שעשו כך או כך, כי לא מחשבותי מחשבותיהם ולא דרכיהם דרכי, ודי זה למבין כמוך”. בתו היחידה נישאה לרב עובדיה יודקובסקי, חרדי ליטאי בוגר ישיבת לייקווד. בנה הרב אליעזר יהושע, הוא האדמו"ר מסטוטשין כיום, בן נוסף הוא הרב צבי אלימלך, ראש כולל בירושלים. מנחת יהודה – על התורה ועל המועדים. הרב איסר פירסט, משמיה דרבי תנחום, תולדותיו של רבי יהודה מסטוטשין, ברוקלין. מנחת יהודה חלק ב', ברוקלין, תשמ"ו, באתר אוצר החכמה רבי יהודא הורוויץ מסטיטשין זצ"ל – תרנ"ב–תשמ"ב אשכול באתר אידישע וועלט פארומס (ביידיש)
אברהם הנדל

אברהם הנדל (ה'תרנ"ד - ג' באב ה'תשל"ג) היה חרשתן יהודי-פולני. התפרסם בשל פעילותו להצלת אדמו"רים ורבנים בוורשה בזמן מלחמת העולם השנייה בבית החרושת שולץ שהיה תחת ניהולו. נולד בסוקולוב מאלופולסקי למשפחה מחסידי רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. בצעירותו למד בישיבת "דרכי נועם" בגור אצל רבי מנחם מנדל אלתר, לימים רבה של פאביניץ. לאחר נישואיו לשרה טויבה עבר לוורשה, והקים ברחוב נובוליפיה בעיר בית חרושת לעיבוד עורות ולייצור נעליים. בוורשה התיידד עם רבי ישראל אלתר - לימים האדמו"ר מגור בארץ ישראל, והידידות בין שניהם נמשכה גם בתקופת מגוריהם בארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, השתלטו הגרמנים על בית החרושת ומינו כמנהל את התעשיין הגרמני פריץ שולץ מדאנציג. בפועל המשיך הנדל בתפעול המקום, שיחד את הגרמנים, והצליח לקבל מהם רשות לשמור על שבת וכשרות במפעלו. כיהודי עשיר, תמך בפעילות המחתרת היהודית בעיר, וכשהוקם הארגון היהודי הלוחם תמך אף בו. באמצעות ידידו אלכסנדר זושא פרידמן תמך גם בחבורות חסידים שלמדו תורה במחתרת, ואף הוא עצמו למד מעת לעת עם פרידמן. לקראת חיסול גטו ורשה היווה המפעל מקלט לפעילי ציבור רבים, לרבנים ולאדמו"רים, וכונה בפי ההמון "סדנת האדמו"רים" (או "סדנת הרבנים"). רבנים אלו יכלו להמשיך ללמוד תורה גם במהלך עבודתם, כשבעל הבית דואג לחפות עליהם. בין עובדיו ידועים: רבי שלמה חנוך רבינוביץ, האדמו"ר מראדומסק; רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר, האדמו"ר מאלכסנדר, ואחיו; רבי קלונימוס קלמיש שפירא, האדמו"ר מפיאסצנא; רבי דוד בורנשטיין, האדמו"ר מסוכטשוב, רבי נתן נחום רבינוביץ, האדמו"ר מקרימילוב; רבי בנימין פלטיאל מסוקולוב; רבי אריה צבי פרומר ראש ישיבת חכמי לובלין; רבי משה בצלאל אלתר; ועוד רבים. אברהם הנדל שהה בגטו ורשה עד לחיסולו באייר ה'תש"ג, אז ברח לצד הארי של העיר והסתתר שם בעזרת תעודות מזויפות תחת השם "יוזף טולצ'אק" עד לקיץ ה'תש"ד מועד פרוץ המרד הפולני. בעקבות המרד הפולני נתפס ונשלח למחנה הריכוז דכאו, שבו הכירו בו האסירים הפולנים ככומר קתולי. בעקבות מעמדו בקרב האסירים זכה להקלות במחנה. עם סיום המלחמה עזר לניצולים ובהמשך עלה לארץ ישראל וגר בתל אביב. בארץ ישראל עסק בסחר היהלומים בבורסת היהלומים ברמת גן. מסר שיעור גמרא יומי בבית הכנסת ישורון בתל אביב. נפטר בג' באב שנת ה'תשל"ג ונקבר בבית הקברות זכרון מאיר בבני ברק. לזוג הנדל היו שתי בנות: הבכורה נישאה זמן מה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, הבונקר שבו שהתה עם בעלה ומשפחתו התגלה בידי הנאצים וכולם נספו. בתו הצעירה איטה שהסתתרה עם הוריה באזור הארי של ורשה, שרדה את המלחמה, עלתה לארץ ישראל ונישאה לרב משה דן ברייש, בנו של רבי מרדכי יעקב ברייש רבה של ציריך. בית החרושת שולץ אברהם הנדל, "הנתיב האחרון של גדולי התורה בגיטו וורשה" בית יעקב (כתב עת) גיליון 47, ניסן תשכ"ג, עמ' 6-9. (ומשם בתרגום ליידיש "לעצטער וועג פון גדולי תורה און ווארשעווער געטא", דאס אידישע ווארט, אדר-ניסן תשכ"ח, עמ' 14–17). משה פראגר, אלה שלא נכנעו, בני ברק תשל"ז, חלק שני פרק שלישי. מתוך: שבר בת עמי, פרקים בתולדות היהדות הדתית בתקופת השואה, יד ושם, ירושלים. מפעל שולץ בוורשה. ר' אברהם הנדל, בפרויקט "זכור" של מכללה ירושלים
יצחק זייבסקי

יצחק זַיֶיבְסְקִי (ה'תרע"ד, 1914 - י' בסיוון תשנ"ד, 20 במאי 1994) היה מורה ומחנך חרדי, יושב ראש הסתדרות מורי אגודת ישראל ומחבר סדרת ספרי לימוד הדקדוק העברי "אני לומד דקדוק", שהיו במשך עשרות שנים ספרי הלימוד התקניים ברשת החינוך העצמאי. נולד בלומז'ה. עלה לארץ ישראל בגיל 22 ולמד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. לאחר נישואיו לחנה, בת משפחת ורשבסקי מתל אביב, התגורר במושבה מגדיאל, שם שימש כמורה ללימודי חול בישיבת חפץ חיים שנוסדה במושבה על ידי רבה של המושבה, רבי דב מעייני. לאחר מכן עבר לרחובות. בערך בשנת 1955 עבר להתגורר בבני ברק ושימש מורה וסגן מנהל בבית הספר "מרכז". במקביל שימש בחלק מהשנים מורה בתלמוד תורה "רזי־לי" בעיר וכמחנך בסמינר וולף. לצד תפקידיו החינוכיים היה פעיל באגודת בית הכנסת של צעירי אגודת ישראל ברחוב רבי עקיבא בבני ברק, והעביר בו את שיעורי הלכה ודף היומי בשלושים שנותיו האחרונות. ליצחק ולאשתו לא היו ילדים. בשנותיהם המאוחרות הם אימצו בת. נפטר בבית חולים בילינסון בפתח תקווה לאחר תקופת מחלה. אני לומד דקדוק - סדרת ספרי לימוד דקדוק עברי, שמונה חלקים הרה"ג ר' יצחק זייבסקי ז"ל, דגלנו, תמוז תשנ"ד, עמ' 14 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יצחק זייבסקי".
גולוס (יומון)

גולוס (ברוסית: Голос; מילולית: הקול) היה יומון פוליטי וספרותי שראה אור בסנט פטרסבורג בירת האימפריה הרוסית בין השנים 1863–1883. למעט שלוש הפסקות כפויות שבהן נמנעה הדפסתו בידי הממשלה הרוסית למשך כחצי שנה. העיתון נוסד בידי אנדריי אלכסנדרוביץ' קרייבסקי (אנ') שערך במקביל את כתב העת (תחת הנהגתו, הירחון) רב השפעה אטצ'סטווני זפיסקי (Отечественные записки). גולוס תמך ברפורמות ליברליות וקפיטליסטיות ברוסיה, הביא לקוראיו חדשות בינלאומיות אך גינה את התקשורת המערבית שאותה מצא מעודדת מהפכנים רוסיים. הקו הרשמי של העיתון היה בעד ביצוע רפורמות הדרגתיות בתחום הכלכלי ובמערכת החינוך מבלי לערער את הממשל. בין הכותבים בגולוס: ההיסטוריון וסילי בילבסוב (אנ') שהיה העורך הראשי (1871–1883); הכלכלן ולדימיר בזוברזוב (אנ'); המבקר הספרותי היהודי המומר אברהם אורי קובנר, העיתונאי והמחזאי ולדימיר זוטוב (אנ'); מבקר הספרות ארסני ודנסקי (אנ') והמשורר הרוסי הרדיקלי אלכסיי פלשצ'ייב (אנ'). מדיה וקבצים בנושא גולוס בוויקישיתוף גליונות סרוקים של 'גולוס' באתר הספרייה הלאומית של רוסיה גולוס, במהדורה המקוונת של המדריך לכתבי עת רוסיים (1702–1894), שראתה אור במקור ב-1959 (ברוסית) מרדכי בן הלל הכהן, זכרונות נשכחים, באתר 'פרויקט בן יהודה'. ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה הרוסית ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גולוס

גולוס (ברוסית: Голос; מילולית: הקול). האם התכוונתם ל... גולוס (יומון) – יומון פוליטי וספרותי שראה אור בסנט פטרסבורג בירת האימפריה הרוסית בין השנים 1863–1883 גולוס (תוכנית מציאות) – תוכנית מציאות מוזיקלית, הגרסה הרוסית של דה וויס גולוס (ביטאון) – ביטאון מפלגת הליכוד בשפה הרוסית גולוס (סרט, 1982) (אנ') (רו') - סרט דרמה פסיכולוגית סובייטי
יוסף הלוי יעבץ

יוסף הלוי יעבץ (ה'תרי"ד (לערך), 1853 – כ"ה בכסלו ה'תרס"ד, 14 בדצמבר 1903) היה בלשן ומדקדק יהודי-פולני שחי ופעל בוורשה בירת פולין במפנה המאה העשרים. מחבר הספר "יאמץ אמונה ויוסף לקח" על כללי תורה שבעל פה ודרשות חז"ל, ומשלים פירוש המלבי"ם על ספר דברים (מפרק כב פסוק כב, ועד סוף הספר). מיוחס לו גם החיבור "אמתת הקבלה" שנדפס כחיבור קדום, אך שמו של יעבץ רמוז באקרוסטיכון מיד לאחר שם הספר העוסק בדרשת חז"ל על ארבעה בנים. יסוד האמונה בטענות נוצחות: מבאר כל תוקף אמונת ישראל..., ווארשא: י. גולדמן, 1877 [תרל"ז]. אמתת הקבלה: ... על ארבעה בנים אשר בהגדה של פסח ..., ווארשא: י. גולדמן, 1877 [תרל"ז]. יאמץ אמונה ויוסף לקח: ... מאמר ראשון ..., ווארשא: דפוס יוסף אונטערהנדלער, תרמ"ב 1881. השלמת "פירוש התורה והמצוה" להמלבי"ם, מפרשת כי תצא (דברים, כ"ב, כ"ב) ועד השלמת ספר דברים. בשנת ה'תר"מ, 1879 הדפיס את "חידושי הרמב"ן" על מסכת גיטין. שני חידושים מפיו מופיעים גם בספר "מלין יקירין" (פיעטרקוב תרס"ב). יוסף בן צבי יעבץ הלוי, דף שער בספרייה הלאומית יוסף הלוי יעבץ, דף שער בספרייה הלאומית רישום המצבה; תלגרמות של הצפירה, הצפירה, כ"ח כסלו תרס"ד, 17 בדצמבר 1903. פעילותו המתועדת בעיר, בין השנים ה'תרל"ז, 1877 (מועד הדפסת הספר "אמתת הקבלה", ראו להלן) - ה'תרס"א, 1901 (לפי: אברהם יצחק דזובאס, זכרונות מנעורי ועד הנה, לונדון, תש"ד, באתר אוצר החכמה). כפי שהעיד על עצמו בהקדמת ספרו "יאמץ אמונה ויוסף לקח". ראה "נספח: זיופי ועיוותי מדפיסים בספרי המלבי"ם", ישורון, כה, תשע"א, עמ' תשלג-תשלד (זמין להורדה כקובץ PDF). הערת מדפיסי וילנה על השלמת הספר, פירוש התורה והמצוה, באתר Hebrew Books. הספר "אמתת הקבלה", ורשה 1877, בדפוס יצחק גולדמן. דף הספר בקטלוג הספרייה הלאומית. יסוד האמונה, באתר היברובוקס. ראו: הרב אברהם יצחק דזובאס, מלין יקירין, דף ח' עמוד א'. דף הספר בקטלוג הספרייה הלאומית. חידושי הרמב"ן על מסכת גיטין, ווארשא, תר"מ. אברהם יצחק דזובאס, מלין יקירין, באתר Hebrew Books. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי מני בר פטיש

רבי מני בר פטיש היה אמורא בדור השני של אמוראי ארץ ישראל. מתלמידי רבי ינאי. לפי הרב אהרן הימן היה רבי מני גדול הדור בתקופת רבי יוחנן. ביהדות אשכנז נהגה שמו בקמץ מָני (כמו: מוני), אך הוא אינו זהה לשם מוני שנגזר מהשם הלועזי לקוף ולכן נכתב לפי כללי ההלכה בכתיב מלא עם האות ו'. בתלמוד הבבלי השתמרו מדבריו של רבי מני בר פטיש בשם עצמו ובשם רבותיו, בהלכה ובאגדה. מפורסמת אמרתו בגנות הכעס: ”כל שכועס, אפילו פוסקים עליו גדולה מן השמים - מורידין אותו” לפי הרב סולובייצ'יק תפיסתו ההלכתית של רבי מני בר פטיש בהלכות שומרים הייתה שכאשר השומר שמר כדינו, מהווה השמירה פְּטור מתשלומים, ולא שלילה של שורש התחייבותו. הרב אהרן הימן, "ר' מני בר פטיש", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמוד 888, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "ר' מני בר פטיש", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמוד 888, באתר היברובוקס שו"ת מהר"י מברונא, סימן קד תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ו, עמוד ב'. להרחבה על השלכותיה של תפיסה זו, ראו עוד: הרב סולובייצ'יק, רשימות שיעורים, בבא קמא נה:, בעיקר בד"ה לאור זה מוסברת.
הזרקת HTTP Header

הזרקת HTTP Header הוא סוג של פגיעויות ביישומי רשת כמו אתרי אינטרנט, המנוצלות על ידי תוקף בכך שהוא גורם לרכיב Header בפרוטוקול HTTP להשתנות על פי נתונים שהכניס המשתמש. פגיעות זו יכולה לשמש לכמה סוגים של תקיפות סייבר, ביניהן ‏HTTP response splitting,‏ Session fixation ‏דרך הכותרת Set-Cookie ,‏ XSS וכן התקפות Redirect דרך שינוי כתובת ה URI בכותרת ה location. הזרקות כותרות HTTP הוא תחום חדש יחסית שפורסם לראשונה על ידי עמית קליין במחקרו על request/response ו smuggling/splitting‏. File Download Injection OWASP HTTP request Splitting OWASP Testing for HTTP Splitting/Smuggling HTTP Smuggling in 2015 Wapiti Open Source Header, XSS, SQL and LDAP injection scanner Linhart, Klein, Heled, and Orrin: HTTP Request Smuggling, 2005, Watchfire Corporation. Retrieved on 22 December 2015 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הזרקת HTTP Header". ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.