laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוכצ'ב

סוֹכצֶ'ב (בפולנית: Sochaczew; ביידיש: סאכאטשאוו) היא עיר הנמצאת על גדת נהר בזורה (Bzura), כ־60 ק"מ דרומית־מערבית לוורשה בירת פולין. היא בירת מחוז סוכטשוב. אוכלוסיית העיר מונה כ-34,500 תושבים (נכון לשנת 2021). יהודים גרו בעיר במשך כ-600 שנה, מאז שנת 1427, וישנם רשומות על היהודים בעיר משנת 1507. בית הקברות היהודי בעיר הוא ככל הנראה מהעתיקים ביותר בפולין. חסידות סוכטשוב התפתחה בעיר זו על ידי רבי אברהם בורנשטיין (ה"אבני נזר"), שגם הקים ישיבה במקום, ואשר קברו נמצא בבית העלמין היהודי בעיר. במחצית הראשונה של המאה ה-19 אוכלסיית היהודים הייתה 75% מתושבי העיר. במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר הלוך ושוב בידי הגרמנים והרוסים, ובמהלך הקרבות נהרסו כ-40% מהמבנים בעיר, וחוסלה הקהילה היהודית המקומית, רבים נמלטו לוורשה ורבים גורשו, והקהילה התפזרה. לאחר המלחמה החלה הקהילה מתארגנת בחזרה, והתפתחה עד להשמדתה בשואה. ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כשליש מתושביה. ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה מספר יהודים, והציתו חלק מבתיהם. לאחר מכן נלקחו יהודי העיר לעבודות כפייה, הן בבניית גשר מעל הנהר המקומי, שם חלק מהיהודים הוטבעו, והן בבניית בביצורים בסביבת העיר, תוך שימוש במצבות בית העלמין היהודי המקומי. ב-19 בינואר 1941 רוכזו יהודי העיר וסביבתה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, ממנו הועברו כולם כעבור כחודש לגטו ורשה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. מדיה וקבצים בנושא סוכצ'ב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכצ'ב ספר זיכרון לקהילה היהודית שחרבה בשואה, פנקס סאכאטשעוו - מוקדש לזכר קדושי עירנו, ספר סרוק, בעברית ויידיש (מתחיל בעמ' 5), מתוך אתר ספריית העיר ניו יורק. מ. פרידמן, בין שתי מלחמות העולם, על יהודי העיר, מתוך פנקס סוכצ'ב סוחצ'ב (Sochaczew), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם סוחאצ'ב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "סוכצ'ב", באתר השטעטל הווירטואלי סמואל פישמן ומרטין דין, סוכצ'ב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 440–441), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) סוכטשוב (פולין), דף שער בספרייה הלאומית לחוסלב הרץ, בספר Puszcza Kampinoska על היסטורית המחוז, פרושקוב (2006), עמ' 293-297, מסת"ב 83-89188-48-1 הספר בגוגל ספרים Maurycy Horn, Najstarszy rejestr osiedli żydowskich w Polsce w 1507 r., w: Biuletyn Żydowskiego Instytutu Historycznego 1974, nr 3 (91), s. 15. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Dignity

Dignity (בעברית: כבוד) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית הילרי דאף. האלבום יצא לאור ב-21 במרץ 2007, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים בסך הכול. עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השלישי במצעד הבילבורד 200. מידע על האלבום Dignity באתר MusicBrainz מידע על האלבום Dignity באתר AllMusic האלבום Dignity באתר Discogs האלבום Dignity באתר ספוטיפיי האלבום Dignity באתר דיזר האלבום Dignity באתר אפל מיוזיק האלבום Dignity באתר טיידל ראיין טדר, צ'יקו בנט, קארה דיוגוארדי, רט לורנס, ריין מיידה, טים & בוב Dignity, Discogs (באנגלית) AllMusic | Record Reviews, Streaming Songs, Genres & Bands, AllMusic (באנגלית)
שושנה נתניהו

שושנה נתניהו (6 באפריל 1923 – 7 באוקטובר 2022) הייתה שופטת בבית המשפט העליון בשנים 1981–1993. יקירת העיר ירושלים לשנת תשס"ג (2003). נתניהו נולדה בשם שושנה שנברג בעיר דנציג בפולין, לרבקה (לבית גרייבסקי) ולמהנדס דב שנברג. בשנת 1924 עלתה לארץ ישראל. למדה בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. בילדותה כיהן אביה כמהנדס ראשי בבניין נמל חיפה וכפרופסור בטכניון. בשנת 1940 עברה את מבחני הבגרות שהונהגו על ידי שלטונות המנדט הבריטי, ובשנת 1941 החלה בלימודי המשפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים. סיימה את לימודיה בשנת 1946 והוסמכה כעורכת דין בפברואר 1947. לאחר קבלת רישיון עריכת הדין, החלה לעבוד במשרד עורך הדין אמנון ליפשיץ. באמצע שנת 1948 התגייסה לצה"ל, שם שירתה 10 חודשים כסגנית התובע הצבאי של חיל האוויר. עם שחרורה מצה"ל חזרה לעבוד כעורכת דין במשרד ש. הורוביץ ושות', עד להולדת בנה בנובמבר 1951. בשנים 1952–1953 עבדה במשרד פרידמן-קומיסר בחיפה. בספטמבר 1952 נסעה עם משפחתה לארצות הברית שם נולד בנה השני ושבה לישראל בשנת 1955. בשנת 1969 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בחיפה. בשנת 1974 מונתה לשופטת בית המשפט המחוזי בחיפה. ובדצמבר 1981 מונתה לשופטת-בפועל בבית המשפט העליון ובהמשך מונתה לכהן כשופטת קבועה בבית המשפט העליון, בו כיהנה עד פרישתה, בשנת 1993. בשנת 1988 עמדה בראש ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת תפקודה ויעילותה של מערכת הבריאות בישראל, ועדה שכונתה "ועדת נתניהו". דוח ועדת נתניהו פורסם בשנת 1990 ומהווה ציון דרך חשוב ברפורמות במערכת הבריאות במדינת ישראל. ארבע שנים לאחר פרסום הדוח נחקק בישראל חוק ביטוח בריאות ממלכתי. בספטמבר 1997 מונתה לעמוד בראש ועדה ציבורית לבחינת גיל הפרישה בעבודה. גם ועדה זו כונתה "ועדת נתניהו". ועדה זו המליצה על העלאת גיל פרישת החובה מגיל 65 לגיל 67 וכן להשוות את גיל הפרישה לגברים ולנשים. המלצות ועדה זו אומצו על ידי ממשלת ישראל ועל ידי הכנסת בשנת 2003, בחקיקתו של חוק גיל פרישה. בסוף שנות ה-90 מונתה לסגנית יו"ר המועצה להשכלה גבוהה. כיהנה כחברה קבועה בקורטוריון (הסמכות הניהולית העליונה) של הטכניון. יקירת העיר ירושלים לשנת תשס"ג (2003). בשנת 1949 נישאה למתמטיקאי פרופ' אלישע נתניהו, אחיו של בנציון נתניהו, ולזוג נולדו שני בנים: פרופ' נתן נתניהו ודן נתניהו. אלישע נתניהו נפטר בשנת 1986. נתניהו נפטרה ב-7 באוקטובר 2022, בגיל 99. גליה אליהו, שושנה נתניהו, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) שושנה נתניהו, באתר הרשות השופטת עופר אדרת וחן מענית, מתה שופטת בית המשפט העליון בדימוס שושנה נתניהו, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2022 שושנה נתניהו (1923-2022), דף שער בספרייה הלאומית גלעד מורג, שופטת העליון לשעבר שושנה נתניהו הלכה לעולמה בגיל 99: "מעמודי התווך", באתר ynet, 7 באוקטובר 2022 שופטת שלום חדשה, מעריב, 28 בנובמבר 1969 14 שופטים חדשים הושבעו לכהונתם, מעריב, 27 באוגוסט 1974 שושנה נתניהו לבית המשפט העליון, דבר, 24 בדצמבר 1981 הודעה על מינוי שופט, 28 במרץ 1982, ילקוט הפרסומים 2804, עמ' 1544 רותי זוטא, "העליון טובע בים התיקים ושופטיו נשחקים עד דק", חדשות, 5 באפריל 1993 גלעד מורג, שופטת העליון לשעבר שושנה נתניהו הלכה לעולמה בגיל 99: "מעמודי התווך", באתר ynet, 7 באוקטובר 2022
שפות סאמיות

המונח "סאמי" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו סמי. השפות הסאמיות (בסאמית: Sámegielat) הן קבוצת השפות האוראליות המדוברות על ידי הסאמים באזורים הצפוניים של פינלנד, נורווגיה ושוודיה וכן במערב מורמנסק. לעיתים קרובות השפות הסאמיות נחשבות בטעות לשפה אחת (סאמית או לאפית), אך למעשה מדובר בשפות שונות ודוברי השפות הסאמיות השונות מתקשים להבין אחד את השני. לסאמית מעמד של שפת מיעוטים בפינלנד, שוודיה ונורווגיה. מדיה וקבצים בנושא שפות סאמיות בוויקישיתוף שפות סאמיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מירצ'ה הרועה

מירצ'ה הרועה (ברומנית: Mircea Ciobanul,‏ (מת ב־25 בספטמבר 1559), הידוע בכתבי היסטוריונים רומנים כמירצ'ה החמישי היה ווייבוד (שליט) של ולאכיה שלוש פעמים, בתקופות מ־17 במרץ 1545 עד 16 בנובמבר 1552, ממאי 1553 עד 28 בפברואר 1554 ומינואר 1558 עד 21 בספטמבר 1559. מירצ'ה החמישי הוא בנו החמישי של ראדו הגדול ונשא לאשה את קיאז'נה (Chiajna), בתו של פטרו רארש וכנראה נכדתו של שטפן הגדול. הוא כונה "הרועה" משום שלפני הגיעו לשלטון עסק בקניית כבשים עבור העות'מאנים. הוא התמנה לשלטון בשנת 1545 במקום אחיו למחצה, ראדו פאיסיה (מוכר גם בשם פטרו מארג'ש Petru de la Argeş). לאחר מותו עבר השלטון לבנו בן ה־13, פטרו הצעיר שבשמו שלטה אמו. בתקופתו מוזכרים יהודי בוקרשט באחד הצווים השלטוניים. מדיה וקבצים בנושא מירצ'ה הרועה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקודד

מקודד או Encoder הוא התקן המשמש לשינוי אות או נתון לכדי קוד. הקוד מסוגל לשרת מגוון של מטרות כמו דחיסת נתונים (לקראת שליחתם), אחסון, תרגום מקוד אחד למשנהו ועוד. האלגוריתם שמבצע את הקידוד יכול להיות בנוי בתוכנה, במעגל חשמלי, בהתקן אלקטרוני, אופטי, ביולוגי, או מכני והוא המבצע את הפעולה העיקרית של קידוד בכל שטחי תורת הקודים. מקודד גם יכול לשמש כשם תיאור כללי להתקן המבצע המרה כלשהי של מידע מתבנית מסוימת לתבנית אחרת כמו הדרך בה מקודד מוח האדם את המידע אותו הוא אוגר. תוכנה לקידוד שמע, חוזי, תמליל לתבנית תקנית תוך כדי כיווצו והתאמתו לשידור או אחסון. קידוד מידע לצורך הגנתו - הצפנה. מעגל קידוד הוא התקן המבצע המרה של אות המיוצג כאוסף סיביות או נתון אחר לקוד. המקודד מסוגל לכווץ את המידע לצורך ייעול העברתו או למטרות חיסכון בשטח אחסון או לצורך הגנתו והצפנתו וכמו כן הוספת מידע נוסף המשמש לצורכי תיקון שגיאות. קיימים מעגלים ספרתיים או אנלוגיים. למקודד יש 2n כניסות ו-n יציאות. המקודד מייצר קוד בינארי המתאים לערכי הכניסות למשל המרה של קוד בעל 4 סיביות ל-2 סיביות כאשר יש רק 4 ערכים אפשריים לכניסות 0001, 0010, 0100, 1000. קוד גריי מפענח בינארי אפנון
פוקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פּוּקוּ (קובוס וארדון) – אנטילופה החיה באפריקה, מין בתת-משפחת צבאי הסוף פּוֹקוֹ (להקה) (אנ') (Poco) – הרכב קאנטרי־רוק בו היו חברים ריצ'י פוראי וג'ים מסינה POCO (חברה) (פּוֹקוֹ) – יצרנית מוצרי אלקטרוניקה סינית השייכת לחברת שיאומי פוּקוֹ (Foucault) לאון פוּקוֹ (1819–1868) – היה פיזיקאי צרפתי, ממציא מטוטלת פוּקוֹ מטוטלת פוּקוֹ – מרכיב בניסוי שערך לאון פוקו בפריז, ובו הדגים באמצעותה שכדור הארץ חג סביב צירו ואת פעולת כוח קוריוליס המטוטלת של פוּקוֹ (ספר) – רומן מאת הסופר אומברטו אקו משנת 1988 מישל פוּקוֹ (1926–1984) – היה פילוסוף צרפתי, אחת הדמויות החשובות בתאוריה הביקורתית
רבקה מקינון

רבקה מקינון (Rebecca MacKinnon) (נולדה ב-1969) היא חברת המועצה המייעצת של קרן ויקימדיה. מקינון היא עיתונאית לשעבר מה-CNN שעמדה בראש לשכות ה-CNN בסין ומאוחר יותר בטוקיו, לפני שעזבה את הטלוויזיה והפכה לבלוגרית וממייסדי הבלוג Global Voices Online. כיום היא פרופסור במרכז ללימודי תקשורת ועיתונאות של אוניברסיטת הונג קונג בה היא מתגוררת. החל מיוני 2004 היא עמיתה במרכז ברקמן לאינטרנט וחברה בקיימברידג' שבמסצ'וסטס. היא נולדה בברקלי שבקליפורניה. כשהייתה בת שלוש, עברה משפחתה של מקינון לטמפה שבאריזונה בה אביה סטיבן ר. מקינון התקבל למשרת פרופסור להיסטוריה של סין באוניברסיטת מדינת אריזונה. בשל מחקרם האקדמי של הוריה, עברו עליה מרבית שנות בית הספר היסודי בדלהי, הונג-קונג ובייג'ינג, לפני שהיא שבה לאריזונה לשנות הלימודים בחטיבת הביניים והתיכון. בשנת 1987 היא השלימה את חוק לימודיה בתיכון Tempe High וב-1991 סיימה לימודי תואר ראשון בממשל באוניברסיטת הרווארד בהצטיינות יתרה. עם השלמת התואר, היא נסעה ללימודים בטייואן מטעם תוכנית ההשתלמויות של קרן פולברייט, שם היא גם עבדה ככותבת בעבור הניוזוויק. מקינון הצטרפה ל-CNN בשנת 1992 כעוזרת בלשכה בבייג'ינג והתקדמה לתפקיד מפיקה/כתבת בשנת 1997 וראש הלשכה בשנת 1998. בשנת 2001 היא התמנתה לראש הלשכה בטוקיו. במסגרת עבודתה ב-CNN, היא ראיינה מנהיגים חשובים רבים, בהם ג'וניצ'ירו קואיזומי, הדלאי למה, פרבז מושארף ומוחמד חתאמי. באביב 2004, מקינון שימשה כעמיתת-מחקר במרכז שורנשטיין בבית הספר לממשל ע"ש קנדי. באותו הקיץ, היא הצטרפה כעמיתת מחקר למרכז ברקמן לאינטרנט וחברה שבבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד, שם היא נשארה עד דצמבר 2006. עם הפרויקטים שלה במרכז ברקמן נמנה יסוד Global Voices Online בשיתוף פעולה עם אית'ן צוקרמן. בינואר 2007 היא הצטרפה למרכז ללימודי תקשורת ועיתונאות באוניברסיטת הונג-קונג. בינואר 2007, היא הצטרפה למועצה המייעצת של קרן ויקימדיה שקמה באותה העת. מדיה וקבצים בנושא רבקה מקינון בוויקישיתוף רבקה מקינון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רבקה מקינון, ברשת החברתית LinkedIn רבקה מקינון, סרטונים בערוץ היוטיוב רבקה מקינון, ברשת החברתית Goodreads הבלוג של רבקה מקינון קורות החיים של רבקה מקינון אנשים - מרכז ברקמן ללימודי אינטרנט וחברה Global Voice Online המרכז ללימודי תקשורת ועיתונאות באוניברסיטת הונג-קונג סדנת התקשורת החדשה במרכז ללימודי תקשורת באונ' הונג-קונג
נסים גיני

נסים גיני (י"א באדר תרצ"ח, 12 בפברואר 1938 – י"ז באייר תש"ח, 26 במאי 1948) הוא חלל מערכות ישראל הצעיר ביותר. הוא נהרג במלחמת העצמאות, בקרב על הרובע היהודי בירושלים. גיני נולד בשנת 1938 למרים ויצחק. יצחק עלה בגפו מטורקיה בעקבות סבו שהיה חייל במלחמת העולם הראשונה ושנפל בארץ במלחמה זו. האם מרים עלתה ממרוקו. ניסים היה השלישי בין ארבעת ילדיהם. הקרב על הרובע היהודי החל מיד לאחר החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה, ב-29 בנובמבר 1947, ועל הרובע הוטל מצור. כאשר החל המצור, שהה אביו מחוץ לרובע, מנותק ממשפחתו. יחד עם אחרים מילדי הרובע, השתתף גם גיני בקרב להגנת הרובע. בגיל תשע וחצי שימש כתצפיתן וכקשר המעביר ידיעות בין עמדות הלוחמים ברובע היהודי בתקופת מלחמת העצמאות. גם אחותו בת ה-14 ואחיו בן ה-12 סייעו ללוחמים. ב-ט"ז באייר תש"ח, 25 במאי 1948, לאחר שכבר סיים את משמרתו כתצפיתן, שב לעמדת השמירה, וכאשר הבחין בתנועה חשודה הוציא את ראשו, ונפגע. הוא נפצע קשה מכדור שנורה מידי צלף. הקליע פגע באקדח מאוזר שהיה בעמדה, קנה האקדח התפוצץ ורסיסים פגעו בפניו. הקליע עצמו נכנס מהלחי ויצא מהעורף. ביום למחרת, י"ז באייר תש"ח, 26 במאי 1948, נפטר מפצעיו. הוא נמנה עם שמונה חללים שנותרו בבתי מחסה מבלי שלוחמי הרובע הספיקו לקוברם, ונקברו על ידי ערבי מקומי. לאחר מלחמת ששת הימים נתגלו שרידיהם, בכללם גופתו של גיני שזוהתה בוודאות עקב העובדה שהיה היחיד שעוד היו בפיו שיני חלב והועברו לקבר האחים לחללי הרובע היהודי. גיני היה צעיר הנופלים במלחמות ישראל ככלל ובמלחמת העצמאות בפרט, שבמהלכה ולקראתה גויסו מאות נערים בני 12 ומעלה לפעילות צבאית בארגון "ההגנה", במסגרת הגדנ"ע ובמסגרות אחרות. טקס הדלקת המשואות שפתח את חגיגות יום העצמאות ה-60 של מדינת ישראל עמד בסימן ילדי ישראל. חלקו הראשון של נאום יושבת ראש הכנסת, דליה איציק, התייחס בהרחבה לגיני כסמל לתרומת "דור תש"ח" להקמת המדינה, תוך הבעת צער וזעזוע על שימוש צבאי בילדים ובנערים. מדיה וקבצים בנושא נסים גיני בוויקישיתוף כרטיס הקבר של נסים גיני, באתר הר הזיתים קורות החיים של נסים גיני, באתר "יזכור" של משרד הביטחון יצחק שליסל, חייל עם שיני חלב, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 1987 חייל בן תשע וחצי מגן על הרובע, בגיליון שיחת השבוע 906, באתר צעירי אגודת חב"ד, 14 במאי 2004 יהושע בריינר‏, החלל הצעיר ביותר - רק בן 10, באתר וואלה, 28 באפריל 2009 חן קוטס-בר, החלל הצעיר ביותר: ילד בן עשר וחייל, באתר nrg‏, 9 במאי 2011 שי לוי, ‏בן 10 בנופלו: סיפורו של לוחם צה"ל הצעיר ביותר, באתר ‏מאקו‏, 27 באוגוסט 2012 סמדר שיר, "שאני אשב בבית ואחרים ימותו?", בפרויקט "יצירת חיי" של אתר ynet, אוקטובר 2017 ח"כ יואל חסון, פוסט בדף הפייסבוק, 17 באפריל 2018 סמדר פלד, "נתנו לו רובה, בגיל 10": סיפורו של חלל צה"ל הצעיר ביותר, באתר ערוץ 10, 18 באפריל 2018 הספרייה הלאומית, פוסט בדף הפייסבוק, 7 במאי 2019 דני קושמרו מספר על נסים גיני בעצרת יום הזיכרון לחללי צה"ל ולנפגעי פעולות איבה התש"ף, דקה 03:06, 27 באפריל 2020 דקה ישראלית, באתר גל"צ, בתאריך 6 בדצמבר 2020 (יש ללחוץ על סימן ה PLAY ליד הפרק שלו רוצים להאזין) לינור בר-אל, ילדים גיבורים: סיפורם של חללי צה"ל הצעירים, באתר חדר מצב, 14 באפריל 2021 עיר דוד - ירושלים הקדומה, פוסט בדף הפייסבוק, 2 במאי 2022
שריר המלעס

שריר הַמִּלְעָס (TA: musculas masseter) הוא שריר לעיסה חזק הנמצא בצד הלחי, בחלקה האחורי. השריר מניע את הלסת התחתונה במפרקי הלסת מעלה וקדימה כך שפעולתו סוגרת את הפה. הסיבים העמוקים של השריר מניעים את הלסת אחורה. שריר המלעס מסוגל להפיק את הכוח הגדול ביותר בגוף האדם, ובספר השיאים של גינס (1992) מתועדת נשיכה בעוצמה של 442 קילוגרם-כוח למשך שתי שניות. כוח שריר תלוי בשטח החתך שלו והמלעס אינו גדול, אך הוא פועל באופן דומה למפצח אגוזים, כלומר כוח קטן שמושקע בין הקצוות שלו בחיבור לגולגולת וללסת התחתונה מתורגם למומנט גדול, ולכן גם לכוח גדול יותר שפועל על השיניים הטוחנות בסמוך לנקודת הציר במפרק הלסת. עקרון פעולתם של עגורן ושל מגבה מכני הוא דומה. יתר שרירי השלד, וגם הגדולים בהם בירך ובעכוז, נאחזים קרוב לציר ביחס לקצה האיבר ולכן לא ניתן להפיק מהם כוח כה גדול. תחילתו של שריר המלעס בגבול התחתון והפן הקדמי של קשת העול. השריר נאחז בפן הצידי של ענף הלסת התחתונה ובזיז הַוָּוִי שלה. שריר המלעס מעוצבב על ידי עצב הלסת התחתונה (CN V3), היוצא מתוך העצב המשולש, דרך עצב המלעס (nervus massetericus). תמונת דימות תהודה מגנטית אופקית של ראש, בגובה השיניים התחתונות, המראה את שריר המלעס ושכניו. כרית הלחי השמאלית גדולה יותר בגלל שלאדם בתמונה הייתה ליפומה בכרית הלחי הזו. מדיה וקבצים בנושא שריר המלעס בוויקישיתוף שריר המלעס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ה'תשס"ט

ה'תשס"ט (5,769) ובקיצור תשס"ט – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 בספטמבר 2008, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 2009. המולד של תשרי חל ביום שלישי, 7 שעות ו-1057 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 12 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-207, ולכן מברכים בה את ברכת החמה. שנה זו היא שנת 1,940 לחורבן הבית, ושנת 2,320 לשטרות. מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשס"ט 61 שנות עצמאות. י"ג בחשוון – הבחירות לרשויות המקומיות כ"ח בחשוון – תחילתה של מתקפת הטרור במומבאי. ל' בכסלו – תחילת מבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה ט"ז בשבט – הבחירות לכנסת השמונה עשרה ו' בניסן – בנימין נתניהו מציג את ממשלתו השנייה בפני מליאת הכנסת ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל י"ד בניסן – ברכת החמה, ברכת ראייה החלה פעם ב28 שנים כ"ה באלול – נשלחה קלטת ראשונה מהחייל החטוף גלעד שליט (אשר הגיעה לישראל רק בי"ג בתשרי ה'תש"ע ושודרה למחרת הגעתה, בי"ד בתשרי, ערב חג הסוכות, ה'תש"ע). א' בשבט – חבר הכנסת הרב אברהם רביץ (נולד ב-ה'תרצ"ד). י"ג באדר – הרב שמואל אלעזר היילפרין, ראש ישיבת תורת אמת חב"ד, רב שכונת בית ישראל בירושלים, ויו"ר ומקים איגוד צאצאי רבנו הזקן (נולד ב-ה'תרצ"ג). י"ז באדר – הרב ברוך שמעון סלומון, רב העיר פתח תקווה (נולד ב-ה'ת"ש). כ' באייר – הרב מאיר ברנדסדורפר, חבר בד"ץ העדה החרדית בירושלים (נולד ב-ה'תרצ"ד). כ"ה באייר - שבע ברכה ארנסטר, רבנית ופעילה להצלת יהודים מידי הנאצים בשואה. ז' בסיוון – פרופסור אפרים קציר, נשיאה הרביעי של מדינת ישראל (נולד ב-ה'תרע"ו). עמנואל טוב – חקר המקרא ישראל לוין – חקר הספרות העברית ראובן צור – חקר ספרות כללית זהבה סולומון – חקר העבודה הסוציאלית מרדכי רוטנברג – חקר העבודה הסוציאלית איתמר פרוקצ'יה – חקר הפיזיקה יהודה ג'אד נאמן – קולנוע עמיחי מזר – חקר הארכאולוגיה מיכה אולמן – פיסול נחום היימן –זמר עברי דובי זלצר – זמר עברי צבי לרון – חקר הרפואה המכון הישראלי לדמוקרטיה – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה רות רזניק – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה מרדכי שני – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת גכה שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים. שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד. שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום ברכת החמה ביום רביעי י"ד בניסן - 8 באפריל 2009. כ"ח באייר חל ביום שישי, ולכן טקסי יום ירושלים מוקדמים ליום חמישי כ"ז באייר. בכל זאת, הצביון הדתי של היום (אמירת ההלל ומזמורי התודה) מתקיים ביום שישי כ"ח באייר. ה'תשס"ט
ה'תש"ע

ה'תש"ע (5,770) ובקיצור תש"ע – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 2009, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 2010. המולד של תשרי חל ביום השבת, 16 שעות ו-853 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 13 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 2 (סימנה בלהז) במחזור השמש ה-207. שנה זו היא שנת 1,941 לחורבן הבית, ושנת 2,321 לשטרות. מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תש"ע 62 שנות עצמאות. משרד החינוך בישראל, הכריז על שנת ה'תש"ע כ"שנת השפה העברית" י"ח בסיון – לוחמי שייטת 13 משתלטים על המשט שניסה לפרוץ את הסגר על רצועת עזה. במהלך ההשתלטות על ה"מרמרה" פרץ עימות אלים, במהלכו נהרגו 9 מנוסעי האוניה ונפצעו חיילי צה"ל. ה' בתשרי – הרב בן ציון ליפסקר, רבה האשכנזי של ערד וחבר בית דין רבני חב"ד. ט' בתשרי – חיים זליגמן, מחנך וחוקר יהודי אשכנזי. ט' בתשרי – (לאחר כניסת יום הכיפורים) הרב שמעון נתן נטע בידרמן, האדמו"ר מלעלוב. א' בחשוון – שלמה לורינץ, חבר הכנסת במשך 33 שנה ויושב–ראש ועדת הכספים בשנים 1977–1984. כ"א בחשוון – רבי ישראל רוזנבוים האדמו"ר מסטאניסלאוו מונסי. י"ח בכסלו – הרב לוי יצחק הורוביץ, האדמו"ר מבוסטון. י"ב בטבת – רבי אברהם גולדמן אדמו"ר מזוועהיל. ה' בשבט – אברהם סוצקבר, מחשובי משוררי היידיש. ח' באדר – מנחם פרוש, חבר הכנסת מטעם יהדות התורה. ה' באייר – דבורה ברטונוב, כלת פרס ישראל. י"ז באייר – הרב יעקב ניסן רוזנטל, אב בית דין של חיפה. י"ח באייר – משה הירש, מנהיג נטורי קרתא. שימש כשר לענייני יהודים בממשלתו של יאסר ערפאת. כ"ה בסיון – הרב מרדכי אליהו, פוסק ומנהיג רוחני, הראשון לציון והרב הראשי לישראל. כ"ז בתמוז – הרב יהודה עמיטל, רב והוגה דעות, כיהן כראש ישיבת הר עציון, מייסד מפלגת מימד ובעבר שר בממשלת פרס. כ"ט באלול – האדמו"ר מביאלא רבי יעקב יצחק רבינוביץ' המכונה 'רמת אהרון'. כ"ט באלול– האלוף במיל. ישראל טל (טליק) ממעצבי תורת השריון של צה"ל ואבי מיזם טנק המרכבה וגשר הגלילים. אברהם טל – בלשנות עברית אהרן ידלין – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה איל"ן – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה אריה סיוון – שירה חנוך ברטוב – ספרות ליוצרים יונתן גרסל – חקר החקלאות ירדנה כהן – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה כמאל מנצור – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה אריה לוין – בלשנות כללית פטר מירום – צילום יהושע קולודני – מדעי כדור הארץ מרכז סוזן דלל – אומנות המחול אבישי מרגלית – חקר הפילוסופיה אברהם ניצן – כימיה יאיר אהרוני – מדעי המינהל משה אדד – חקר הקרימינולוגיה להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת זשג שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים. שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד. שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד. י"ב בחשוון חל ביום שישי ולכן יום הזיכרון ליצחק רבין מוקדם ליום חמישי י"א בחשוון. י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר. כ"ז בניסן חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה נדחה ליום שני כ"ח בניסן (כלל זה הוחל משנת ה'תשנ"ז - 1997). ד' באייר חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נדחה ליום שני ה' באייר ויום העצמאות נדחה ליום שלישי ו' באייר (כלל זה הוחל משנת ה'תשס"ד - 2004). י' באייר חל בשבת, ולכן יום הרצל נדחה ליום ראשון י"א באייר. ה'תש"ע אפרת זמר, הנחיה חדשה: צלצולים בביה"ס – רק בעברית, באתר nrg‏, 12 בינואר 2010
ה'תשע"ג

ה'תשע"ג (5,773) ובקיצור תשע"ג – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 2012, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 2013. המולד של תשרי חל ביום ראשון, 7 שעות ו-1034 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחג. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-304. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 5 (סימנה הלבא) במחזור השמש ה-207. שנה זו היא שנת 1,944 לחורבן הבית, ושנת 2,324 לשטרות. מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשע"ג 65 שנות עצמאות. כ"ט בחשוון – צה"ל פותח במבצע עמוד ענן עם חיסולו של אחמד ג'עברי, מפקד הזרוע הצבאית של החמאס. המבצע הסתיים כעבור שבוע בח' בכסלו בהכרזה על הפסקת אש. י"א בשבט – הבחירות לכנסת התשע עשרה. ז' בניסן – השבעת ממשלת ישראל השלושים ושלוש ט' בניסן – נשיא ארצות הברית ברק אובמה החל ביקור בן שלושה ימים בישראל כ"ח בניסן - הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה י"א בסיוון - הרצח בסניף בנק הפועלים בבאר שבע א' באב - הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בחודש אב י"ז באב – בחירות לרבנות הראשית לישראל במסגרתם נבחרו הרב יצחק יוסף והרב דוד לאו ט"ו באב – הנסיך ג'ורג' מוויילס, השני בסדר הירושה לכתר הבריטי ב' בתשרי – חיים חפר, פזמונאי ישראלי כ"ה בתשרי – רבי אברהם גנחובסקי כ' בכסלו – רבי עמרם יצחק זקס כ"ו בכסלו – ענת גוב, מחזאית ישראלית כ"ז בכסלו – רבי מנדל וינבך ו' בטבת – אמנון ליפקין–שחק, הרמטכ"ל ה–15 של צה"ל ושר בממשלת ישראל י"ט בטבת – הרב אברהם יעקב מסדיגורה – האדמו"ר מסדיגורה וחבר במועצת גדולי התורה כ"ו בטבת – רבי משה ארנסטר כ"ז בטבת – רבי שלמה ברוודה ג' בשבט – רבי יעקב בלוי ז' בשבט – רון נחמן, ראש עיריית אריאל וחבר כנסת כ"ו בשבט – מנחם אלון, המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר ל' בשבט – דוד הרטמן, רב ליברלי ומייסד מכון שלום הרטמן ז' באדר – שמואל קראוס, זמר ישראלי י"ג באדר – יוסף פרידנזון, עיתונאי ועסקן יהודי אורתודוקסי בארצות הברית כ"ג באדר – הרב מנחם פרומן, הרב של תקוע ופעיל שלום ה' בניסן – מרינה סולודקין, חברת כנסת ה' בניסן – רוחמה שיין, סופרת ומחנכת חרדית כ"ה בניסן – אמנון דנקנר, פובליציסט וסופר ב' באייר – הרב יעקב יוסף, רב וחבר כנסת כ"ב באייר – דבורה עומר, סופרת ילדים ונוער ג' בתמוז – הרב יהושע ישעיה נויבירט, רב וראש ישיבה, מחבר הספר שמירת שבת כהלכתה יורם בילו – חקר הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה גדעון דגן – חקר מדעי כדור הארץ וחקר האטמוספירה אליהו הכהן – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה חוה טורניאנסקי – חקר לשונות היהודים וספרויותיהם וחקר התרבות העממית אדם מזור – תחום האדריכלות והעיצוב רון נחמן (לאחר מותו) – מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה נתן נלסון – חקר מדעי החיים נולה צ'לטון – תחום אמנות הבמה יוסף קפלן – חקר ההיסטוריה של עם ישראל להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת בחג שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים. שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד. שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר. כ"ז בניסן חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה נדחה ליום שני כ"ח בניסן (כלל זה הוחל משנת ה'תשנ"ז - 1997). ד' באייר חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נדחה ליום שני ה' באייר ויום העצמאות נדחה ליום שלישי ו' באייר (כלל זה הוחל משנת ה'תשס"ד - 2004). י' באייר חל בשבת, ולכן יום הרצל נדחה ליום ראשון י"א באייר. לוח שנה לשנת ה'תשע"ג (אורכב 28.05.2020 בארכיון Wayback Machine), מעוצב להדפסה, מאתר 'הוצאת לוח'
הברלינאי האחרון

הברלינאי האחרון הוא ספר מאת הסופר הישראלי יורם קניוק, שיצא לאור בישראל בשנת 2004, אך ראה אור לראשונה בגרמניה בשנת 2001. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, סדרת פרוזה. הספר מתאר סדרת מסעות אשר ערך הסופר בגרמניה במשך 20 שנה, החל משנות השמונים ועד עת פרסום הספר. בספר הוא עורך חשבון נפש עם המדינה הגרמנית, אזרחיה, ניצולי השואה, ואביו, יליד גרמניה. כמו כן, מנסה קניוק לברר את הזהות החדשה אשר אימצה לעצמה גרמניה. קניוק מתאר מפגשים עם אנשים מהרחוב הגרמני, לצד מפגשים עם אינטלקטואלים שונים, דוגמת ויכוח פומבי שערך עם הסופר גינטר גראס ופגישה עם הסופר הגרמני היינריך בל. במסעותיו מציב הסופר שאלות קשות בנוגע לאופיים של הנאצים ומידת האחריות אשר מוטלת על האומה הגרמנית. יורם קניוק, הברלינאי האחרון, באתר ynet, 19 באפריל 2004 הברלינאי האחרון, באתר OCLC (באנגלית)