laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דן ערבות

דן ערבות (Dan Aravot) הוא מנתח לב-חזה ופרופסור לכירורגיה. הקים וניהל את יחידת השתלות לב ואת מחלקת ניתוחי לב במרכז רפואי כרמל (2003–2013). ערבות מנהל מערך ניתוחי לב וחזה בבילינסון, (הכוללת את היחידה לניתוחי לב בילדים בשניידר ואת היחידה לניתוחי לב במרכז רפואי קפלן) (משנת 2013). ערבות למד בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה בניתוחי לב במרכז הרפואי איכילוב. בהמשך עבר לעבוד בבית החולים "הרפילד" ב-לונדון אצל מנתח הלב פרופסור מגדי יעקוב. לאחר ארבע שנים עבר לאוניברסיטת קיימברידג', שם ניהל את יחידת השתלות הלב-ריאות. בשנת 1992 שב לישראל והקים את היחידה להשתלות לב וריאות במסגרת המחלקה לניתוחי לב וחזה בבילינסון תחת מנהלה דאז, פרופ' ברנרדו וידנה. בשנת 2002 מונה ערבות למנהל המחלקה לניתוחי לב וחזה במרכז הרפואי כרמל. בשנת 2007 נחשב ערבות לשיאן השכר במשק, במגזר הציבורי. משנת 2013 ערבות מכהן כמנהל המערך לניתוחי לב וחזה בבילינסון, וכולל תחתיו גם את היחידה לניתוחי לב בילדים במרכז שניידר והיחידה לניתוחי לב בבית החולים קפלן ברחובות. בשנת 1995 הוענק לערבות "אות המופת" לרופא על פועלו על ידי שר המשפטים דאז פרופ' דוד ליבאי. בשנים 2004–2006 כיהן ערבות כנשיא החברה האירופית להשתלות לב-ריאות. בשנים 2007–2010 כיהן ערבות כיו"ר האיגוד הישראלי לניתוחי חזה. רשימה חלקית של מחקריו: ערבות השתתף ביחד עם פרופ' ג'ון וולוורק במחקר באוניברסיטת קיימברידג' שהביא את יכולת לבצע השתלות לב מחזירים טרנסגנים לאדם (1991). ערבות פיתח את "שיטת דומינו" יחד עפ פרופ' מגדי יעקוב, ובשנת 1988 ניתחו את הניתוח הראשון בעולם בשיטה זו. השתלת הלב המלאכותי החיצוני הראשון בישראל, ביחד עם פרופ' ברנארדו וידנה (1994) השתלת לב מלאכותי פנימי כתחליף קבוע ללב האדם, לראשונה בישראל ביצוע השתלת הלב-ריאות הראשונה המוצלחת בישראל בילד חולה סיסטיק פיברוזיס יחד עם פרופ' וידנה (1995) ביצוע השתלת הלב המלאכותי הפנימי המושתל כולו בתוך בית החזה כתחליף קבוע ללב האדם (2006) ביצוע השתלת הלב המלאכותי הזעיר והמתקדם כיום בעולם בחולה בן 75 (2010). ניתוח מעקפים - כל מה שרצית לשאול את מנתח הלב שלך!, הוצאת פרולוג (2005) פרופ' דן ערבות מנהל המחלקה לכירורגית לב בבית החולים בלינסון כללית 100, (אנגלית) 2 בינואר 2013. אריאלה איילון, על מה ללכת: צנתור או מעקפים?, באתר ynet, 29 בספטמבר 2005 מערך ניתוחי לב וחזה בבלינסון (4:05 דקות) יו-טיוב לראשונה בישראל הושתל לב מלאכותי מסוג חדש מרכז רפואי רבין, 17 בינואר 2016 פרסומים מדעיים של פרופ' דן ערבות, באתר pubmed (באנגלית) רוני לינדר-גנץ, שיאן השכר במגזר הציבורי: פרופ' דן ערבות מבי"ח כרמל עם עלות שכר חודשי ברוטו של 84,733 ש', באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2009 פרופ' דן ערבות מונה למנהל המערך לניתוחי לב וחזה בבילינסון, מרכז רפואי רבין - בתי החולים בילינסון והשרון, 8 בינואר 2013
אביליאנה

אביליאנה (באיטלקית: Avigliana) היא עיר בעלת 12,480 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2017) הנמצאת במחוז פיימונטה, במרחק של כעשרים קילומטרים ממערב לטורינו, איטליה. כבר בימי הביניים הייתה לעיר חשיבות רבה, כאשר מלכים רבים לחמו על השליטה בטירת אביליאנה, החולשת על העיר. שרידי היישוב הראשונים שנמצאו באביליאנה הם מהתקופה הנאוליתית, בעקבות חשיפת שרידי מתחם מגורים בסוף המאה התשע עשרה בביצות ליד האגמים הצמודים לעיר כיום. בשל מיקומה הגאוגרפי האסטרטגי של אביליאנה, במפגש של עמקי הצפון ופיימונטה עם האלפים, ועל אם הדרך בין צרפת לאיטליה, נבנתה בעיר בשנת 574 לספירה טירה על ידי המלך קלף (אנ'), מלך הלומברדים, שעלה לכס השלטון לאחר המלך אלבוין. נזירים בנדיקטינים הקימו באביליאנה את מנזר נובלסה (אנ'), על מנת שישמש בית חולים עבור הצליינים המגיעים מצרפת לאחר חציית האלפים. פשיטות חוזרות ונשנות הובילו לחורבנה של העיר. בשנת 1187 היינריך השישי הטיל מצור על אביליאנה, שגרם לנזק חמור הן לטירה והן לעיר. בהמשך, לאחר שירש את כתר הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה מאביו, עברו ערי צפון איטליה תחת ריבונותו, החליט לשקם ולבנות מחדש את טירת אביליאנה. ב-1953 כתוצאה מהמלחמות האיטלקיות הותקפה שוב העיר על ידי כוחות צרפתים. בשנים 1946–1948 פעלה בעיר חוות הכשרה של השומר הצעיר, בשם בית הילדים אביליאנה, מסגרת הכשרה לילדים עקורים משארית הפליטה. בית שהו ילדים ניצולי שואה בדרכם לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. כיום, אביליאנה היא יעד תיירותי למרגלות הרי האלפים. בין האטרקציות הטבעיות בעיר, ראוי להזכיר שני אגמים קטנים: גראנדה ופיקולו, ואת ההמורנה. המורנה הוא אזור ביצתי סביב האגמים המהווה פארק הטבעי של העיר מאז 1980 ואת ביתם של מינים רבים של ציפורים כולל אנפות, ברכיות, ותרנגולים אנגליים. כנסיית הגבורה של האגמים. כנסיית סנט ג'ון. כנסיית סנטה מריה מג'ורה (איט') כנסיית פטרוס הקדוש של אדריכלות רומנסקית-גותית. המגדל העגול של חומות העיר פיאצת קונטה רוסו, הממוקמת במרכז הכיכר, שנבנתה במאה ה-14. בשנת 1872 הקים אלפרד נובל מפעל גדול לייצור דינמיט באביליאנה. מפעל זה היה הגדול באירופה להפקות דינמיט בשנות הארבעים של המאה העשרים. המפעל המשיך לעבוד ולייצר חומרי נפץ ואבק שרפה גם בזמן מלחמת העולם השנייה עד לשנות השישים, ובמקביל לאחר המלחמה חלקו של המפעל הוסב לייצור צבעים. נכון להיום, בשטח המפעל ישנן כמה פעילויות תעשייתיות, בפרט בייצור סירות שייט ונופש. הכלכלה הוא התיירות הנמשכת על ידי הכפר מימי הביניים ואת הנוכחות של האגמים המשמשים כיעד לטיולים. מדיה וקבצים בנושא אביליאנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אביליאנה fondazione camis de fonseca :La Casa della Gioventù Ebraica ad Avigliana
לנצ'יה מונטה קרלו

לנצ'יה מונטה קרלו (באיטלקית: Lancia Montecarlo) היא מכונית ספורט, בעלת מנוע מרכזי, 2 מושבים, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה בין השנים 1975–1978 ו-1980–1981. יוצרו 7,798 יחידות: 3,203 בדגמי קופה, ו-4,375 בדגמי ספיידר (הגג נפתח בחלקו הקדמי בלבד). לנצ'יה היא חטיבה בתאגיד פיאט, מאז שנת 1969. 2 דלתות - קופה 2 דלתות - גג נפתח בחלקו הקדמי בלבד (דגם: ספיידר) סדרה ראשונה (1975–1978), מנוע 1,995 סמ"ק סדרה שנייה (1980–1981) לנצ'יה מונטה קרלו לנצ'יה מונטה קרלו (סקורפיון) לנצ'יה מונטה קרלו, שנת 1978 לנצ'יה מונטה קרלו, שנת 1978 לנצ'יה מונטה קרלו לנצ'יה מונטה קרלו, שנת 2010 לנצ'יה מונטה קרלו מנוע לנצ'יה מונטה קרלו ספיידר, 1975 (מנוע מרכזי) לנצ'יה מונטה קרלו המשתתפת במרוץ מכוניות אלפא רומיאו פיאט לנצ'יה בטא לנצ'יה ארדאה לנצ'יה פלאביה מדיה וקבצים בנושא לנצ'יה מונטה קרלו בוויקישיתוף
עונת 1959/1960 בפוטבול ליג

עונת 1959/1960 הייתה העונה ה-61 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-22 באוגוסט 1959 והסתיימה ב-2 במאי 1960. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. שפילד וונסדי ופולהאם היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. ברנלי זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו לידס יונייטד ולוטון טאון. במקומן לליגה הבכירה עלו אסטון וילה וקארדיף סיטי. דניס ויולט ממנצ'סטר יונייטד כבש 32 שערים וזכה בתואר מלך השערים. ביל סלייטר מוולברהמפטון וונדררס זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נתונים מפורטים מאתר rsssf
לואיז אליזבת, נסיכת צרפת

לואיז אליזבת, נסיכת צרפת (בצרפתית: Louise Élisabeth de France; ‏14 באוגוסט 1727 - 6 בדצמבר 1759), הייתה בתו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ואשתו של פליפה, דוכס פארמה. לואיז אליזבת נולדה יחד עם אחותה התאומה הנרייט, נסיכת צרפת ב-14 באוגוסט 1727 בארמון ורסאי, ללואי החמישה עשר, מלך צרפת ולמריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין. לואיז אליזבת גדלה יחד עם אחיותיה בארמון, וחונכה על ידי מארי איזבל דה רואן, דוכסית טלאר (אנ') מבית רואן. ב-26 באוגוסט 1739 התחתנה לואיז אליזבת על ידי שליח עם בן דודה פליפה, הרוזן השנים עשר של צ'ינצ'ון, בנו של פליפה החמישי, מלך ספרד, וב-25 באוקטובר אותה שנה מומשו הנישואים באלקלה דה אנארס. כללי ההתנהגות בחצר המלוכה הספרדי היו יותר מחמירים, ועד מהרה נכנסה לואיז אליזבת לחיכוכים עם חמותה אליזבטה פארנזה. בשנת 1748 עם סיום מלחמת הירושה האוסטרית, הועברה השליטה בדוכסות פארמה מידי בית הבסבורג לידי בעלה פליפה, שהוכתר כ"פיליפו, דוכס פארמה". בשנת 1749 הגיעה לואיז אליזבת לפארמה, לאחר ביקור בן כמה חודשים בארמון ורסאי. בשנת 1752 מתה אחותה התאומה הנרייט, נסיכת צרפת, ולואיז אליזבת נסעה להלווייתה בצרפת, ונשארה שם כמעט שנה. בשנת 1757 נסעה לואיז אליזבת שוב לצרפת, על מנת להסדיר את נישואי בתה איזבלה, נסיכת פארמה ליוזף, ארכידוכס אוסטריה. ב-6 בדצמבר 1759 מתה לואיז אליזבת בעת שהותה בצרפת, וב-27 במרץ 1760 נקברה על יד אחותה הנרייט. בשנת 1793 לאחר המהפכה הצרפתית, חוללו קבריהם של השתיים. בשנת 1739 התחתנה לואיז אליזבת עם פליפה, דוכס פארמה, ממנו נולדו לה 3 ילדים: איזבלה מפארמה (1741–1763) פרדיננדו, דוכס פארמה (1751–1802) מריה לואיסה מפארמה (1751–1819) מדיה וקבצים בנושא לואיז אליזבת, נסיכת צרפת בוויקישיתוף לואיז אליזבת, נסיכת צרפת, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פיאט 527

פיאט 527 (באיטלקית: Fiat 527) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1934–1936. סך הכול יוצרו 1,148 יחידות. 4 דלתות סלון (סדאן) 2 דלתות ספורט (קבריולה - 5 מקומות) (דגם הספורט היה קרוי: "S 2500") פיאט 527 S שנת 1934 פיאט פיאט זירו פיאט 70 פיאט 2B פיאט 505 פיאט 507 פיאט 509 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 524 פיאט 527 קבריולה, 1934 (Fiat 527 Ardita - 1934) (איטלקית) מדיה וקבצים בנושא פיאט 527 בוויקישיתוף פיאט 527 (בתוך סדרת מכוניות פיאט) (0:49), יו-טיוב
זניט-2 סנקט פטרבורג

מועדון הכדורגל זניט-2 סנקט פטרבורג (ברוסית: Футбольный клуб «Зенит-2» Санкт-Петербург) הוא מועדון כדורגל מקצועני המתמודד בליגה השנייה וממוקם בעיר סנקט פטרבורג, שבצפון-מערב רוסיה. מהווה למועדון-בת של קבוצת הכדורגל "זניט סנקט פטרבורג" ומקיים את משחקי הבית באצטדיון סמנה באקדמיה של הקבוצה, המכיל 2,000 מושבים. עד 2019 אירח באצטדיון פטרובסקי שבסנקט פטרבורג. הקבוצה הוקמה מספר פעמים, תחילה בשנת 1993 ופורקה לאחר מכן. בשנים 1998–2000 התקיימה כקבוצת "זניט-2" בליגה הרוסית השנייה והורכבה משחקני זניט. בשנת 2001 הוקמה כקבוצת "לוקומוטיב" ולאחר מכן שינתה שמה ל"לוקומוטיב-זניט". משנת 2002 כונתה "זניט-2". הקבוצה העפילה עד לשלב 16 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2007, אך אז הודחה על ידי רובין קאזאן. בעונת 2008 הודחה מהליגה הרוסית השנייה ואיבדה את מעמדה כקבוצה מקצוענית. בשנת 2013 הוקמה מחדש והייתה לקבוצה מקצוענית. בעונת 2014/2015 סיימה כסגנית אלופת הליגה השנייה והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. בעונת הבכורה, 2015/2016, סיימה במקום ה-13. בעונת 2017/2018 ניצבה בסכנת ירידה לליגה השנייה, אך ניצלה בעקבות סירוב קבוצות מהליגה השנייה להעפיל לליגה הלאומית ונשארה בליגה, אך הוחלט על החלפת המאמן לקראת עונת 2018/2019. הקבוצה רשמה שיא שלילי בתולדות ליגת המשנה כשפתחה את העונה עם רצף שלילי של 8 הפסדים. אחרי 23 הפסדים במאזן סיימה אחרונה וירדה לליגה השנייה. עקב היותה קבוצת מילואים הקבוצה אירחה בדרך כלל את משחקי הבית שלה באצטדיון הכדורגל המשני של קבוצת האם. בשנות התמודדותה בליגת הכדורגל הלאומית הקבוצה אירחה בזירה הקטנה של אצטדיון פטרובסקי (המכילה 2,835 מושבים). בשנת 2019 האצטדיון נסגר לשיפוצים ובמקביל לירידתה לליגת הכדורגל המקצוענית הקבוצה עברה לארח את משחקי הבית באצטדיון סמנה, הקטן יותר שמכיל 3,000 מושבים ושופץ לאחרונה בקיץ 2019. נכון ל-5 ביולי 2021: רוסיה פאבל דולגוב רוסיה אלכסנדר ימליאנוב רוסיה ארטיום קאסימוב רוסיה ניקיטה קולדונוב רוסיה סטניסלב קראפוחין רוסיה אנדריי פאניוקוב רוסיה אלכסנדר אניוקוב רוסיה דניס טרנטייב רוסיה מקסים רודאקוב רוסיה יגור באבורין רוסיה מיכאיל קרז'אקוב רוסיה קונסטנטין זיריאנוב רוסיה ויאצ'סלב מלאפייב רוסיה אלכסנדר קוקורין רוסיה אנדריי ארשבין רוסיה דמיטרי בוגאייב רוסיה איברגים צלאגוב רוסיה איוואן נובוסלצב רוסיה יבגני צ'רנוב רוסיה אנטון זבולוטני רוסיה לאון מוסאייב רוסיה דנילה פרוחין רוסיה אנדריי מוסטובוי רוסיה אלכסנדר ריאזנצב רוסיה אלכסיי גורודובוי רוסיה איליה וורוביוב רוסיה איליה סקרובוטוב רוסיה סרגיי זויקוב רוסיה דנייל לסובוי רוסיה איגור אובוחוב רוסיה מיכאיל קיזייב רוסיה קיריל קפלנקו רוסיה גלב זכרוב רוסיה ולדיסלב מולצ'אן סרביה מילאן רודיץ' סרביה יובאנו ווקאשין צרפת יוהאן מולו לטביה ולדיסלבס סולוביצ'יקס ארגנטינה עמנואל ממאנה אתר האינטרנט הרשמי של זניט-2 סנקט פטרבורג זניט-2 סנקט פטרבורג, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt
זניט 2

משגר זניט 2 (ברוסית: Зенит-2, באנגלית: Zenit 2) היה משגר שפותח בשנות ה-70 של המאה ה-20 בברית המועצות וייצורו נמשך עד לשנת 2014. בשנים 2014–2017 נמשך ייצור דגמים אחרים של הסדרה. בתחילת שנת 1974 התברר שלדור החדש של לווייני ריגול של ברית המועצות יכולת משגרים מסוג "ווסטוק 2M" ו-"ציקלון 3" אינה מספקת ויש צורך בפיתוח משגר חזק יותר. הפיתוח הועבר למשרד תכנון שממוקם בעיר דנייפרופטרובסק. הגרסה הראשונה הייתה מוכנה בדצמבר 1974. בשנת 1975 החל פיתוח מנוע חזק שיתאים למשגר החדש. במהלך התכנון היו מספר בעיות כך שניסוי ראשון בוצע רק בשנת 1980. בשנת 1985 המשגר היה מוכן לפעולה אך שני שיגורים ראשונים שלו נכשלו. כתוצאה מכך הוחלט באופן זמני לנצל לשיגורי לוויינים מתקדמים משגר מדגם פרוטון שהיה חזק מהנדרש. בהדרגה משגר מדגם "זנית 2" נכנס לשימוש. בקוסמודרום בייקונור נבנה כן שיגור חדש - מס' 45 שהותאם לצורכי המשגר. כן שיגור זה היה מתואם לדגמים הבאים: zenit 2sl - דו שלבי (1995–2004) zenit 2slb - דו שלבי (2007–2011) לאחר התפרקות ברית המועצות ייצור המשגר נמשך באוקראינה. בשנת 2013 ייצור המשגר נעצר. המשגר היה בסיס לפיתוח דגם תלת-שלבי "זניט-3SL". מדיה וקבצים בנושא זניט 2 בוויקישיתוף תיאור המשגר
פאחארניק

פאחארניק (ברומנית: Paharnic) הוא תואר אצולה בנסיכויות הרומניות שניתן לבויאר הממלא את תפקיד שר המשקאות. המילה פאחארניק נגזרת מהמילה הרומנית "פאחאר" (Pahar), שמשמעותה היא כוס. תפקידו הראשון של הפאחארניק היה למזוג משקה לכוס השליט ולטעום ממנו, כדי לוודא שאין בו רעל. היו שלוש דרגות של פאחארניקים, הפאחארניק הגדול, שהיה גם פרקלאב של קוטנאר ושל חרלאו, פאחארניק שני ופאחארניק שלישי. הפאחארניק הגדול היה מושיט לשליט את כוס היין הראשונה, הפותחת את המשתה. הפאחארניק הוא אחד מחברי מועצת השליט ומשגיח על כרמי ענבי היין של השליט ולפי הוראתו פותחים בקטיף הענבים. הפאחארניק גם גובה את מעשר היין עבור השליט. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יניסיי קרסנויארסק

האם התכוונתם ל... יניסיי קרסנויארסק (כדורסל) יניסיי קרסנויארסק (כדורגל) יניסיי קרסנויארסק (כדורגל נשים) יניסיי קרסנויארסק (כדורעף) יניסיי קרסנויארסק (בנדי) יניסיי קרסנויארסק (רגבי)
ג'ינה גרוסו

ג'ינה מ. גרוסו (באנגלית: Gina M. Grosso) היא קצינה בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידה האחרון שירתה כראש אגף כוח אדם במטה חיל האוויר של ארצות הברית. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. גרוסו היא בתם של גרי וקמיל גרוסו. אמה היא אחות במקצועה, ואביה שירת כטייס C-47 במלחמת העולם השנייה והשתחרר בדרגת לוטננט קולונל. נשואה לבריאן אוקונור ששירת כטייס C-17 גלובמאסטר והשתחרר בדרגת קולונל. היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות במתמטיקה שימושית והנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת קרנגי מלון, בעלת תואר שני במנהל עסקים ממכללת ויליאם ומרי, בוגרת המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר ובעלת תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה מהמכללה לפיקוד ומטה של הצי. התגייסה לחיל האוויר במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של החיל. החלה את שירותה כמנתחת מערכות בבסיס נליס שבנבדה ובהמשך שירותה ביצעה תפקידים בתחום כוח האדם בפיקוד הטקטי ובפיקוד הקרב ובמטה חיל האוויר. בשנים 1999–2001 פיקדה על טייסת התמיכה 51 בבסיס אוסאן שבקוריאה הדרומית. בשנים 2001–2003 שירתה במחלקת ההגנה של ארצות הברית, כעוזרת לענייני כוח אדם וכעוזרת הצבאית של תת-מזכיר מחלקת ההגנה. ביולי 2004 מונתה למפקדת להק האימונים 737, האחראי על הכשרת הטירונים בחיל האוויר. בשנים 2006–2007 שירתה כראש אגף כוח אדם במטה כוחות חיל האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. במרץ 2009 מונתה למפקדת כנף בסיס האוויר 87 ומפקדת הבסיס המשותף מגוויר-דיקס-לייק-הרסט בניו ג'רזי. לקראת סיום תפקידה קודמה לדרגת בריגדיר גנרל. בשנים 2011–2014 שירתה כקצינת כוח אדם במחלקת ההגנה. בפברואר 2014 מונתה לראש תחום מניעה וטיפול בהטרדות מיניות בחיל האוויר. בנובמבר 2015 קודמה לדרגת לוטננט גנרל ומונתה לראש אגף כוח אדם במטה חיל האוויר. היא שירתה בתפקיד עד ספטמבר 2018. מדיה וקבצים בנושא ג'ינה גרוסו בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית Grosso pins on 3rd star to become first female USAF personnel chie, אייר פורס טיימס, 16 בנובמבר 2015
נורת'פליט (אונייה)

"נורת'פליט" (באנגלית: Northfleet) הייתה אוניית מפרשים מסחרית בריטית, שטבעה בתעלת למאנש בינואר 1873. באסון קיפחו את חייהם 293 בני אדם – גברים, נשים וילדים. "נורת'פליט" הייתה אוניית מפרשים מסחרית מסוג "פריגטת בְּלֶקְווֹל" (אנ'), בעלת מעטה רוחבי שלם – שלושה תרנים, שעל כל אחד מהם מונפים שלושה מפרשים רוחביים לפחות. מידותיה: תפוסה ברוטו – 951 טון, תפוסה נטו – 895 טון, אורך בין ניצבים – 180 רגל (55 מ'), רוחב – 32.3 רגל (9.8 מ'), ועומק הספנה 20 רגל (6.1 מ'). היא נבנתה ב־1856 בנורת'פליט, קנט, עבור בעל אוניות לונדוני בשם דָּנְקֶן דָּנְבָּר (Duncan Dunbar), והפליגה בעיקר בין אנגליה לאוסטרליה ובין אנגליה להודו ולסין. בשנת 1872 הייתה האונייה בבעלותו של ג'ון פֶּטוֹן הבן (.John Patton, Jr) מלונדון, ונחכרה להובלת פועלים ומשפחותיהם, 340 טונות של פסי רכבת ו־240 טונות של ציוד אחר לצורך בניית מסילת הברזל בטסמניה. רב החובל, אדוארד נוֹאֶלְס (Edward Knowles, נולד ב־4 במאי 1839), שימש קודם לכן כקצין הראשון של האונייה. ב־13 בינואר 1873 יצאה "נורת'פליט" מגרייבזנד (אנ') אל הובארט (אנ') שבטסמניה, כשעל סיפונה 379 איש: רב החובל, 34 אנשי צוות, שלושה נוסעי תאים (cabin passengers) ו־248 מהגרים, 42 נשים ו־52 ילדים. בשל מזג האוויר הגרוע נאלצה האונייה לעצור ולהטיל עוגן פעמים אחדות עוד בטרם יצאה מתחומי התעלה האנגלית. בליל ה־22 עמדה האונייה על עוגן כשניים-שלושה מייל (5 ק"מ) מדָאנְגֶ'נֶס (אנ') (לשון יבשה בחופה הדרום־מזרחי של קנט). איתרע מזלה, ובסביבות השעה 22:30 התנגשה בה אוניית קיטור, שהסתלקה מיד בחסות החשיכה מבלי לעצור ולהושיט עזרה. "נורת'פליט" העמוסה במלואה טבעה תוך חצי שעה, לפני שספינות אחרות שנמצאו בקרבתה הבינו מה ארע. 293 נוסעים ואנשי צוות טבעו, ורק 86 הצליחו להינצל. מבין הנשים שבאונייה ניצלו רק אשת רב החובל ומהגרת אחת, ומבין הילדים – שניים בלבד. רק שתי סירות הצליחו להתרחק מן האונייה הטובעת, אחת ללא משוטים והשנייה ניזוקה. רב החובל טבע במצולות יחד עם אונייתו. לימים התברר כי האונייה הפוגעת היא אוניית קיטור ספרדית בשם "מוּרִילוֹ", שעוכבה ונעצרה בדובר ב־22 בספטמבר 1873, שמונה חודשים לאחר האסון. בית משפט של האדמירליות פסק למכור את האונייה האשמה באסון והטיל קנסות כבדים על קציניה. Lubbock, Basil (1922?). The Blackwall Frigates. Glasgow, J. Brown & Son. Digitized copy in Internet Archive. p. 185. "Northfleet" in Lloyd's Register Foundation archive-library. Accessed 28 April 2024. The Loss of the Ship Northfleet (1873). London, Waterlow and Sons. Digitized copy in Internet Archive. John Cassell's Illustrated History of England (c. 1885). Vol. 10, pp. 40-42. מדיה וקבצים בנושא נורת'פליט בוויקישיתוף "האסון האיום שאירע לאניה "נארטהפלעט". המגיד, מס' 6, 5 בפברואר 1873. העתק דיגיטלי באוסף עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית. e-text באתר שפת הים - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, אפריל 2017.
הפארק הלאומי אטושה

הפארק הלאומי אטושה הוא פארק לאומי המצוי בצפון נמיביה. הפארק הוקם ב-22 במרץ 1907, על ידי מושל דרום אפריקה, פרידריך פון לינדנקוויסט (Friedrich von Lindequist) כשמורת טבע. השמורה הפכה לפארק לאומי ב-1967 על ידי המנדט של דרום-מערב אפריקה ששלט בשטחי נמיביה. בהמשך הפארק הועבר למדינת נמיביה, במחוז קוננה. הפארק משתרע על 22,270 קמ"ר ומכיל מאות מינים של יונקים, עופות וזוחלים שרבים מהם מצויים בסכנת הכחדה. נוף הפארק הוא נוף של סוואנה יבשה וכולל מעט מיני צמחים, בעיקר ממשפחת הדגניים וכן עצי שיטה ושל עצי טמבוטי (Spirostachys africana). כמו כן ישנם שיחים נמוכים וקוצניים. מבחינת החי ישנם 114 מיני יונקים, 340 עופות, 110 זוחלים, 16 דוחיים ומין אחד של דג. רוב המינים הם שוכני סוואנות הנפוצים ברחבי אפריקה כמו פיל אפריקני, קרנף צר שפה, אריה, צבוע מנומר, נמר, ברדלס, זאב טלוא, שועל אוזנן מיני פרסתנים כמו הדלגן, זברה מצויה, תאו אפריקני, ראם הצבי וג'ירף. מבין העופות בולטים יען מצוי, פלמינגו מצוי, פלמינגו זוטר, שקנאי מצוי ועופות מים שונים. כמו כן עגוריים, חוברה אפריקנית, שרקרקים ואורגיים. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי אטושה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי אטושה הפארק אטושה באתר lonely planet הפארק הלאומי אטושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Guns N' Roses (מיני-אלבום)

Guns N' Roses (מוכר כ-Live from the Jungle) הוא ה-EP השני של להקת ההארד רוק האמריקאית Guns N' Roses. האלבום יצא לאור ביפן בלבד, בשנת 1988. האלבום יצא בפורמטים של תקליט, קסטה ותקליטור, כאמור, ביפן בלבד. האלבום כולל את השיר "Sweet Child O' Mine", מאלבום הבכורה של הלהקה - Appetite For Destruction. שלושה משירי האלבום הוקלטו בהקלטה חיה בלונדון, ב-28 ביוני 1987 והם: "It's So Easy" (הופיע גם הוא באלבום הבכורה), "Knockin' on Heaven's Door" (קאבר לשירו של בוב דילן משנת 1973 ו-"Whole Lotta Rosie" (קאבר ללהקת AC/DC). השיר "Move to the City" הופיע קודם לכן במיני-אלבום הקודם של הלהקה, Live ?!*@ Like a Suicide, אשר יצא לאור ב-1986. לפי עטיפת האלבום המכילה את שם הלהקה בלבד, נראה כי האלבום נקרא על שמה של הלהקה. למרות זאת, רבים מתייחסים למיני-אלבום בשם Live from the Jungle, לפי הכתובית ביפנית על העטיפה - ライブ・フロム・ザ・ジャングル ガンズ・アンド・ローゼズ - המתורגמת למילים: "Live from the jungle: Guns N' Roses". אקסל רוז - שירה סלאש - גיטרה חשמלית איזי סטראדלין - גיטרת ליווי וקולות רקע דאף מק'אגן - גיטרת בס וקולות רקע סטיבן אדלר - תופים וכלי הקשה מידע על האלבום Guns N' Roses באתר MusicBrainz האלבום Guns N' Roses באתר Discogs דף האלבום, באתר (musicbrainz.org) Promo EP: Live In The Jungle 1988, gnrevolution.com לפי אתר Allmusic, שם האלבום הוא Guns N' Roses.
We Can't Stop

We Can't Stop (בעברית: אנחנו לא יכולים להפסיק) הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-3 ביוני 2013 כסינגל הראשון מתוך האלבום הרביעי של סיירוס, Bangerz. במהלך טקס הפרסים של בילבורד 2013, הודיעה סיירוס שהשיר יצא ב-3 ביוני 2013. הקליפ לשיר בוים על ידי דיאן מרטל. ב-19 ביוני 2013 הוא יצא לאור ובתוך 24 השעות הראשונות שלו, זכה להצלחה גדולה וצבר 10.7 מיליון צפיות. נכון לאפריל 2017, השיר צבר 767 מיליון צפיות ולמעלה מ-2.8 מיליון לייקים. בקליפ ניתן לראות שיש מסיבה ושהאורחים עושים פעולות כגון: הרכבת גולגולת מצ'יפס ובעיטה בה, יצירת הר שעשוי מלחם לבן ושחייה בבריכה. הווידאו קליפ הועמד לפרסים רבים וקיבל כ-4 מועמדויות לפרסי ה-VMA (ביניהן "הקליפ הנשי הטוב ביותר") ול-"פרס המוזיקה של יוטיוב לווידאו השנה", "פרס מוזיקת העולם לקליפ הטוב ביותר בעולם". ברשימה של עשרת סרטוני המוזיקה הטובים ביותר של 2013, רולינג סטון הציב את השיר במקום הראשון. נכון ל-8 באוקטובר 2021, הקליפ לשיר חצה את רף ה-900 מיליון צפיות ביוטיוב והופך לשירה השני של סיירוס שעושה זאת. ביום יציאתו של הסינגל השני מתוך האלבום, "Wrecking Ball", הופיעה סיירוס עם השיר בשיתוף הזמר רובין ת'יק בטקס פרסי ה-VMA. הופעה זו גרמה לביקורות חריפות שהוטחו נגד סיירוס על התנהגותה הפרובקטיבית וגררה תלונות לערוץ MTV. על פי התלונות, במהלך ההופעה הייתה לבושה סיירוס בלבוש חושפני, ביצעה אקטים בעלי מיניות וולגרית ורקדה בצורה פרובוקטיבית. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים ובמכירות והיה במקום הראשון בבריטניה, ניו זילנד, וסקוטלנד ובעשרת המובילים בעוד 15 מצעדים נוספים בהם מצעד הבילבורד שבו הגיע למקום השני. בארצות הברית קיבל תואר 5 פלטינות לאחר שמכר כ-5,000,000 עותקים ובשוודיה ואוסטרליה קיבל פלטינה משולשת גם כן. בקנדה מכר כ-320,000 עותקים והגיע למעמד פלטינה מרובעת. בבריטניה, מקסיקו, ניו זילנד, ונצואלה, ודנמרק הגיע למעמד פלטינה. באוסטריה, גרמניה, איטליה, ושווייץ קיבל תואר זהב. מידע על היצירה "We Can't Stop" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "We Can't Stop" באתר Discogs סרטון השיר "We Can't Stop" באתר יוטיוב Headlines, On Air with Ryan Seacrest [https://twitter.com/popcrave/status/1314281090471931909 "We Can't Stop" by @MileyCyrus has reached 900 MILLION views on YouTube. This is her second video to achieve this.], Twitter (בדנית) [https://twitter.com/popcrave/status/1314281090471931909 "We Can't Stop" by @MileyCyrus has reached 900 MILLION views on YouTube. This is her second video to achieve this.], Twitter "We Can't Stop" by #MileyCyrus has reached 900 MILLION views on YouTube. This is her second video to achieve this., www.facebook.com Auszeichnungen Archiv, IFPI Austria - Verband der österreichischen Musikwirtschaft (ב־) http://www.aria.com.au/pages/SinglesAccreds2019.htm, web.archive.org, ‏2020-08-15 Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (ב־) RIAA; Miley Cyrus: GOLD & PLATINUM, RIAA Rca; Miley Cyrus - We Can't Stop, BPI, ‏19 בפברואר 2016 מיילי סיירוס במסד הנתונים הגרמני, באתר BVMI 2013-SP162 | IFPI, www.ifpi.dk "Certificaciones De Venezuela Del 2013" AMPROFON; תארים, באתר AMPROFON (מקסיקו) Trofeoversikt, IFPI (ב־) The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית) Veckolista Singlar, vecka 35, 2013, Sverigetopplistan (בשוודית) The Official Swiss Charts and Music Community, www.swisscharts.com
נשק קל

נשק קל (בראשי תיבות נפוצים: נק"ל) הוא שם כולל לכלי ירייה קלים לשימוש והחזקה, היורים תחמושת קליעית ומיועדים בדרך כלל לפגיעה ישירה ביצורים חיים. בדרך כלל מקובל להגדיר בתור נשק קל כל אמצעי לחימה שחייל מסוגל לסחוב ולתפעל באופן אישי. מטולי רקטות כתף (כמו ה RPG-7) ומקלעים כבדים נמצאים בגבול קבוצה זו. הנשק הקל מחולק לכמה סוגים: רובה (קרבין, רובה סער, רובה צלפים) רובה ציד (שוטגאן) מקלע תת-מקלע אקדח רימון יד רומה רימונים נשק חם תת-ימי (לסוגיו) נשק קל של צה"ל נשק קל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "נשק קל", באתר אקו-ויקי אתר מקיף הסוקר נשק קל מרחבי העולם גלריה של איורים של רובים שונים הסליק - אתר הנשק הישראלי Shotgun.co.il (אורכב 28.04.2007 בארכיון Wayback Machine) - האתר העוסק בנשק אישי עם דגש על בטיחות, ידע והבנה ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.