laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סיסקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סיסקו מערכות – אחת מחברות טכנולוגיית המידע המצליחות בעידן האינטרנט אנשים סיסקו (זמר) – זמר אמריקאי עם שם הבמה סיסקו, שנולד בשם מארק אלתוואן אנדרוז. ג'וזף ג'ון סיסקו – (Joseph John Sisco) תת-מזכיר המדינה של ארצות הברית לענייני המזרח התיכון בתקופת כהונתו של קיסינג'ר. דמויות בנג'מין סיסקו – דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע כפרוטגוניסט בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". מפקד תחנת החלל חלל עמוק 9. ג'ייק סיסקו – דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע כפרוטגוניסט בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". בנו של בנג'מין סיסקו ססה סקו
אלזס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלזס – אחד מחבלי צרפת. אלזס-לורן – הייתה בעבר חלק מהקיסרות הגרמנית. יהדות אלזס – אחת הקהילות היהודיות העתיקות באירופה. מרד האיכרים של אלזס – מרד שפרץ באוגוסט 1524 כאשר האיכרים באלזס לא יכלו לשאת עוד את התעמרות הכמרים והאצילים בהם. אלזסית – ניב של השפה האלמאנית המדובר בחבל אלזס שבצרפת.
בזל-לנדשאפט

בזל-לנדשאפט (בגרמנית Basel-Landschaft ‏האזנה‏Ⓘ‏ בצרפתית Bâle-Campagne) (נקרא גם בזל קאנטרי Basel-Country) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. בירת הקנטון היא העיר ליאשטל. קנטון בזל-לנדשאפט יחד עם קנטון בזל-שטאדט היוו את קנטון בזל, עד להתקוממות של שנת 1833, אז, לאחר קרב הילפטנשאנץ (Battle of the Hülftenschanz) ליד העיר פרקנדורף (Frenkendorf) נפרדו לשני קנטונים שונים. בזמן האימפריה הרומית אזור בזל היה מרכז הפעילות הרומית, שרידים רבים שהשתמרו בצורה טובה ומוצגים כיום במוזאון אוגוסטה (Augusta Raurica) מוכיחים כי בשנת 200 גרו קרוב ל-20,000 בני אדם באזור עליו קיימת היום העיר אוגסט (Augst). בין השרידים ישנו אמפיתיאטרון במצב שמור מאוד וכן וילה מהתקופה הרומית ששופצה לגמרי. שטחי קנטון בזל-לנדשאפט הם בעצם שטחים שנכבשו בזמנו על ידי העיר בזל. עד המאה ה-16 רוב שטחי הקנטון היו שייכים לעיר בזל, לאחר ביקור נפוליאון בשנת 1798 השיג האזור הכפרי שוויון זכויות עם העיר בזל. האזור הכפרי היה תלוי מבחינה כלכלית בעיר בזל בעיקר מחמת מצב החינוך הירוד באזורים החקלאיים. והעיר בזל נשארה המרכז הפיננסי והחינוכי של כל האזור, וטירות ובתי מגורים של סוחרי בזל מילאו את נוף הקנטון. לאחר שנת 1830 התעוררו מריבות וסכסוכים בקנטון בזל, על זכויותיהם של התושבים באזורים החקלאיים, מה שהביא בסופו של דבר להיפרדות קנטון בזל-לנדשאפט מהעיר בזל וליצירת קנטון חדש ב-26 באוגוסט 1833. מאז נעשו ניסיונות רבים לאיחוד הקנטונים, והרעיון צבר תאוצה לאחר שנת 1900 עם ההתפתחות התעשייתית באזורים שהיו בעבר חקלאיים. שני הקנטונים הגיעו כבר להסכמה עקרונית על איחוד מחדש אך במשאל עם שנערך בשנת 1969 בקנטון בזל-לנדשאפט בחרו רוב התושבים בעצמאות הקנטון, ורעיון האיחוד הוקפא שוב. למרות זאת, ההחלטה שלא לאחד את הקנטונים לא פגעה במערכת היחסים הקרובה שבין הקנטונים, ומאז נחתמו ביניהם הסכמי שיתוף פעולה רבים בנושאים שונים, והתרומה הגדולה של הקנטון לאוניברסיטת בזל בשנת 1976 היא דוגמה טובה למערכת היחסים החמה שבין הקנטונים. קנטון בזל-לנדשאפט נמצא בצפונה של שווייץ, גבולו הדרומי הוא הקנטונים השווייצרים זולותורן, ז'ורה וארגאו. וגבולו הצפוני הוא הקנטון השווייצרי בזל-שטאדט וכן חבל אלזס בצרפת ומדינת באדן-וירטמברג בגרמניה. רכס הרי היורה עובר בקנטון ומנוקז על ידי הנחלים ארגולז ובירס. ברחבי הקנטון זורמים כ- 30 נחלים נוספים. מאז ההחלטה להישאר כקנטון עצמאי ולא להתאחד מחדש עם קנטון בזל-שטאדט שהתקבלה במשאל עם בשנת 1969, ביקש הפרלמנט של הקנטון מספר פעמים להפוך לקנטון רגיל (היום שני קנטוני בזל נחשבים לחצי קנטון) ובשנת 1988 הכניס הקנטון שאיפה זו אל תוך החוקה. בקנטון ישנם חמישה מחוזות: ארלשהיים (Arlesheim) - תושבים 152,507, בירתו ארלשהיים. לאופן (Laufen) - תושבים 19,426, בירתו לאופן. ליאשטל (Liestal) - תושבים 58,656, בירתו ליאשטל. סיסך (Sissach) - תושבים 34,696, בירתו סיסך. ולדנבורג (Waldenburg) - תושבים 15,827, בירתו ולדנבורג. מדיה וקבצים בנושא בזל-לנדשאפט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בזל-לנדשאפט סטטיסטיקות של הקנטון בזל-לנדשאפט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בזל-לנדשאפט, ברשת החברתית פייסבוק בזל-לנדשאפט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בזל-לנדשאפט, ברשת החברתית אינסטגרם בזל-לנדשאפט, ברשת החברתית LinkedIn בזל-לנדשאפט, סרטונים בערוץ היוטיוב Switzerland's population in 2019, נשאטל 2020, באתר המשרד הפדרלי לסטטיסטיקה, שווייץ. (באנגלית)
בזל-שטאדט

בזל-שטאדט (בגרמנית Basel-Stadt ‏האזנה‏Ⓘ‏, בצרפתית Bâle-Ville, באיטלקית: Basilea Città) (נקרא גם Basel-City) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. הקנטון כולל את העיר בזל העיירה בטינגן (Bettingen) והעיירה רייהן (Riehen) בלבד. גבולות הקנטון הם הקנטון בזל-לנדשאפט וכן חבל אלזס בצרפת ומדינת באדן-וירטמברג בגרמניה. הקנטון ההיסטורי של בזל חולק בשנת 1833, בעקבות מריבות פוליטיות וסכסוכים מזוינים בתוך הקנטון. מחלוקת בדבר זכויות אזרחיות בשטחי החקלאות הם אלה שבסופו של דבר הובילו להפרדה של קנטון בזל מהעיר בזל ב-26 באוגוסט 1833. מאז, חלה תנועה לאיחוד שני הקנטונים. תנועה זו צברה תאוצה במאה ה-20 כאשר חלקים רבים של הקנטונים הפכו למתועשים. גבולות הקנטון הנוכחיים נקבעו בשנת 1889. הקנטון נחשב לחצי קנטון (הוא ובזל-לנדשאפט מהווים את הקנטון של בזל) ולכן הוא שולח רק נציג אחד למועצת הקנטונים (הבית העליון של הפרלמנט השווייצרי). הפרלמנט של הקנטון הוא המועצה הגדולה, אשר כולל 100 חברים, שנבחרים מדי ארבע שנים . ישנן שמונה מפלגות שונות המיוצגות בפרלמנט; המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עם 32 מנדטים. אוכלוסיית הקנטון (נכון לפברואר 2016) היא 197,634 תושבים. בשנת 2007, כללה האוכלוסייה 56,106 זרים (או 30.29% מכלל האוכלוסייה .נכון לשנת 2000, יש כמעט שוויון בין אחוז הקתולים (25%) והפרוטסטנטים (27%). כ -10% מהאוכלוסייה מגדירים עצמם כבני "דת אחרת", בעוד ש -36% אינם משתייכים לשום דת מאורגנת. התעשייה הכימית ותעשיית התרופות בעלות חשיבות גדולה בקנטון. ישנם מספר תאגידים רב-לאומיים בעיר בזל, אשר מעסיקים עובדים רבים מהקנטונים של בזל ומהאזורים שמעבר לגבול מצרפת ומגרמניה. בנקאות ופיננסים (ומגזר השירותים בכלל) חשובים גם כן. עסקים קטנים בגודל בינוני מעסיקים מספר לא מבוטל של אנשים. מדיה וקבצים בנושא בזל-שטאדט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בזל-שטאדט בזל-שטאדט, ברשת החברתית פייסבוק בזל-שטאדט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בזל-שטאדט, ברשת החברתית אינסטגרם בזל-שטאדט, סרטונים בערוץ היוטיוב הסטטיסטיקות הרשמיות של הקנטון בזל-שטאדט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Switzerland's population in 2019, נשאטל 2020, באתר המשרד הפדרלי לסטטיסטיקה, שווייץ. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סקרמנטלים

סקרמנטלים הוא שם כולל לחפצי קודש, טקסים דתיים וסמלים ליטורגיים, שקיימים בכנסייה כחלק מהפולחן הרומי בכנסייה הקתולית. הסקרמנטל הוא פעולה טקסית, שבניגוד לסקרמנט, איננה מזכה את המאמין "בחסד אלוהי" אלא רק מגבירה את תחושת הקרבה שלו לאל, ולכן הוא אינו חייב להיות מתֻווך על ידי איש הכמורה. לפי אמונת הכנסייה הקתולית החסד האלוהי מועבר רק דרך הכמורה והיא היחידה שביכולתה לערוך את הסקרמנטים הנוצריים. הסקרמנטלים הנוצריים התפתחו לאורך ההיסטוריה של הנצרות ביחד עם הסקרמנטים ולמעשה עד המאה ה-13 לא הייתה הפרדה ברורה ביניהם. רק במאה ה-13 החל פטר לומבארד (אנ') לפסול את המספר העצום של סקרמנטים שהיו קיימים עד תקופתו ומנה רק שבעה לסקרמנט כאשר כל השאר הפכו במהרה לסקרמנטלים, דהיינו מעשים סימבוליים בלבד שלא נגוע בהם כוח אלוהי. רשימתו של פטר לומבארד אושרה לראשונה במאה ה-15 בוועידת פירנצה ובשנית במאה ה-16 בוועידת טרנטו. מספר הסקרמנטלים בדת הנוצרית רב וקשה למנות את כולם, ולמעשה משתנה מאוד בין מדינה למדינה בהתאם למסורת המקומית. עם זאת, ניתן תאורטית לחלק את הסקרמנטלים הנוצרים לשני סוגים: הראשון, "טקסי" דהיינו טקס פולחני שנעשה למען האל, מתקיים על ידי איש כמורה כמו למשל בעת ברכת לחם הקודש לפני ביצוע האורכיסטה או בזמן טקס רחיצת הרגלים ביום חמישי שלפני פסחא. כמו כן, טקסים מסיומים יכולים אפוא להתבצע גם על ידי המאמין הפשוט כמו למשל בזמן עלייה לרגל, צום, תפילה ואבלות. לעומתם, הסוג השני של סקרמנטלים הוא כלי הפולחן הנוצריים המשמשים את הכמרים בעבודתם בכנסייה או כלי פולחן סימבולים המשמשים את האדם הפרטי במזבח הביתי לצורכי תפילה. כלי פולחן המשמש לעבודת הקודש בנצרות יכול להיות סמל הצלב, שרידי קדושים, כלי הפולחן לצורך טקס המיסה בהם נמנים הקטורת, נרות, גביע הנסך והכלי המחזיק את לחם הקדוש. ואם זאת, המאמין הנוצרי הפשוט יכול להשתמש כסקרמנטלים בחפצים שונים כגון ספרי תפילה, נרות, מחרוזת תפילה, איקונין, שימוש במים שקודשו בידי הכומר ומדליות שונות. לבסוף ניתן למנות כסקרמנטלים גם את פולחן קדושים ופולחן הבתולה המתבססים הן על העלאת אדם למעמד קדושה והן על סמך התגלות. בכנסייה האנגליקנית נשמרה במידה מסוימת המסורת בשימוש של סקרמנטלים רק בצורה מאופקת יותר. לדוגמה מחרוזת תפילה עדיין נפוצה בקרב נוצרים המגדירים את עצמם כאנגליקנים, כמו כן מספר ספרי תפילה קתולים בתרגום האנגלי שלהם ממשיכים לשמש את הכנסייה האנגליקנית לצורכי פולחן עד עצם היום הזה, ומלבד זאת עדיין באנגליה ישנו שימוש בפולחן הקדושים הנוצרי רק שרשימת הקדושים האנגלית שונה מזאת הקיימת אצל הכנסייה הרומית. מחרוזת תפילה מהמאה ה-16 שנמצאה על סיפון אוניית המפרשים מרי רוז אגן מים קדושים בסנטה מריה דגלי אנג'לי אי דאי מרטירי שברומא האיקונין הנודע של המדונה השחורה מצ'נסטוחובה (פולין) קרוסיפיקס הרליקוואריום וגולגלתו של איבו הקדוש מקרמרטין (צרפת) מדיה וקבצים בנושא סקרמנטלים בוויקישיתוף http://www.regionalgeschichte.net/hauptportal/bibliothek/texte/geschichte-mittelrhein/fuerstabtei-pruem.html Die Abtei Prüm und die Reliquien der Sandalen Christi im Portal „Regionalgeschichte Mittelrhein“ https://web.archive.org/web/20101229110412/http://www.basilika-pruem.de/geschichte/geschichte_start.htm Webseite der Basilika Prüm mit Erwähnung der Sandalenreliquie http://www.newadvent.org/cathen/12519a.htm Prüm in the Catholic Encyclopedia
בזל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות בזל – עיר בקנטון בזל-שטאדט שבצפון שווייץ. בזל-לנדשאפט – אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. בזל-שטאדט – אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. בזל (קנטון) – בתחילה קנטון בזל-לנדשאפט יחד עם קנטון בזל-שטאדט היוו את קנטון בזל עד שהתפלגו לשני קנטונים שונים. אוניברסיטת בזל – אוניברסיטה הממוקמת בבזל שבשווייץ. רחוב בזל – רחוב רוחבי בצפון הישן של תל אביב. אחר מועדון הכדורגל של בזל – מועדון כדורגל שווייצרי שנוסד בשנת 1893 הממוקם בעיר בזל. גרמנית בזל – השפה המדוברת בבזל. אמנת בזל – אמנה אשר נועדה להפחית תנועת פסולת מסוכנת בין מדינות. בעיית בזל – בעיה מפורסמת באנליזה מתמטית. תוכנית בזל – מצעה של התנועה הציונית שגובש בעת הקונגרס הציוני הראשון בבזל. ועדת בזל – ועדה בינלאומית לפיקוח על בנקים. בזל 1 – תקינה בינלאומית בנושא ניהול סיכונים בגופים פיננסיים משנת 1988 שקבעה ועדת בזל. בזל 2 – תקינה בינלאומית בנושא ניהול סיכונים בגופים פיננסיים משנת 2006 שקבעה ועדת בזל. בזל 3 – תקינה בינלאומית בנושא ניהול סיכונים בגופים פיננסיים משנת 2010 שקבעה ועדת בזל.
וייל אם ריין

וַייל אם רַיין (בגרמנית: Weil am Rhein) היא עיר בעלת כ-30,000 תושבים, השוכנת בצדו המזרחי של נהר הריין – העיר הדרום-מערבית ביותר בגרמניה: נמצאת במשולש הגבולות גרמניה, צרפת ושווייץ. העיר שוכנת במחוז לרך (Landkreis Lörrach) במדינת באדן-וירטמברג. גבולה המזרחי הוא נהר הריין – צדו השני הוא העיר אונינג (Huningue) בצרפת, וגבולה הדרומי הוא העיר בזל בשווייץ. מיקומה של העיר על נהר הריין ובסמיכות ליער השחור מקנים לה אקלים יבשתי המתאים במיוחד לגידול גפנים. האזכור הראשון של העיר הוא בשנת 786 בשם וילה (Willa) שכנראה מקורו רומי. בשנת 1702 במסגרת מלחמת הירושה הספרדית חצה את הריין המפקד הצרפתי קלוד-לואי-הקטור דה וילאר וניצח בקרב המוכר כקרב פרידלינגן את הכוח הגרמני בפיקודו של לודוויג וילהלם, מרגרייב באדן, אך הקרבות הקשים גרמו לפגיעה קשה מאוד וחורבן גדול בעיר. עד המאה ה-19 היה עיקר פרנסת העיר מחקלאות, אך כשהעיר התרחבה הונחה בשנת 1913 מסילת הרכבת לבזל, וכן נבנו מפעלי הטקסטיל השווייצרים באזור פרידלינגן, ובשנת 1934 נבנה הנמל על הריין. לאחר מלחמת העולם השנייה החלה שוב האוכלוסייה לגדול בצורה משמעותית בעקבות פליטים רבים שהתיישבו בעיר, ובשנות השבעים אוחדו היישובים אטלינגן (Ötlingen) (דצמבר 1971), הלטינגן (Haltingen) ומרקט (Märkt) (ינואר 1975) לעיר וייל אם ריין. בעיר מספר אתרים מעניינים: מוזיאון העיצוב ויטרה, בו ניתן לראות עבודות של גדולי האדריכלים בעולם ביניהם זהה חדיד, טדאו אנדו, פרנק גרי, ועוד. פארק המים לגונה. הגנים הלאומיים של באדן-וירטמברג. בשנת 2014 הוקם מגדל צפייה של קרסטן הלר סמל מרקט סמל הלטינגן סמל אטלינגן מפעל הרהיטים ויטרה, בתכנון האדריכל אלוורו סיזה הגשר על הריין במשולש הגבולות שווייץ, גרמניה צרפת, מבט מהצד הצרפתי לעבר הגשר והעיר וייל אם ריין לוייל אם ריין מספר ערים תאומות: צרפת אוניג (אנ'), צרפת (מ־1962) אנגליה בוגנור רגיס (אנ'), אנגליה (מ־1987) גרמניה טרבין (אנ'), גרמניה (מ־1990) ישראל יקנעם עילית, ישראל (מ־1991) מדיה וקבצים בנושא וייל אם ריין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וייל אם ריין אתר מוזיאון העיצוב אתר פארק המים לגונה תמונות מהעיר אתר הגנים הלאומיים מיכאל יעקובסון: סקירה על תחנת כיבוי אש במפעל ויטרה שתכננה האדריכלית זהה חדיד, באתר 'חלון אחורי', 12 ביולי 2015 עיריית יקנעם: ערים תאומות, וויל, גרמניה וייל אם ריין, ברשת החברתית פייסבוק וייל אם ריין, ברשת החברתית אינסטגרם על המיזוג באתר העירייה
קפאן

קַפַּאן (בארמנית: Կապան, בעבר נקראה קפאן (פ' רפויה); ובפרסית נקראה העיר בעבר: معدن, מאדאן) היא העיר הגדולה ביותר ובירת מחוז סיוניק בדרום-מזרח ארמניה, 316 ק"מ דרומית לירוואן ו-80 ק"מ מהגבול עם איראן. העיר נמצאת על מורדותיו הצפוניים של הר קאסטפ (אנ'), בעמק נהר ווגג'י, יובלו של נהר אראס. נכון ל-1 בינואר 2010 מוערך כי בעיר מתגוררים 45,488 תושבים ובמפקד שנערך בשנת 2001 נמנו בעיר 45,711 תושבים. האזכור ראשון להתיישבות במקום הוא מן המאה ה-5, אך העיר עלתה לגדולה במאה ה-10, כשהנסיך סמבט השני, שליט המחוז עבר לעיר והפך אותה לבירת ממלכתו החדשה. העיר חרבה כליל ב-1103 בידי הכובשים הסלג'וקים. וב-1170 האזור כולו עבר לשליטת שושלות טורקמניות ופרסיות. בתחילת המאה ה-18, בן העיר דוויט בק הנהיג מהפיכה צבאית נגד האימפריה הספווית. העיר שימשה כמעוזו, תוך שימוש במבצריה העתיקים, כשאלפי תושבי העיר נלחמים עבורו. בק החל להילחם בכובשים הטורקמנים בעיר בשנת 1722, ושחרר את העיר. ב-1728 מת בק במהלך קרב במבצר הסמוך לעיר. תחת השושלת הקאג'ארית הפכה העיר למרכז אזורי גדול. בעיר התקיימה לאורך השנים קהילה יהודית קטנה. העיר ממוקמת על מורדות ההר קאסטפ, הגבוה ברכס זאנגזור, המתנשא לגובה של 3,201 מטרים. העיר עצמה נמצאת בגובה 750-1050 מטרים מעל פני הים (בממוצע בגובה 900 מטרים), בקצהו המזרחי של עמק צר באורך 13 ק"מ הנפרס ממזרח למערב שבתוכו עובר נהר הווגג'י (Ողջի), יובלו של נהר אראס. מקורו של הנהר הוא מהפשרת שלגי ההר, והוא זורם בתוך העיר. העיר מתאפיינת בחורפים קרים (לעיתים בחורף הטמפרטורה יורדת ל-15 מעלות מתחת לאפס) ובקיציים חמים (עד 38 מעלות). 24 ק"מ צפונית לעיר נמצא הרכבל הארוך בעולם ללא עצירה, המחבר בין העיירה הלידזור (Հալիձոր) ומנזר טטב (Տաթևի վանք), ואורכו 5.7 ק"מ. לעיר ברית ערים תאומות עם הערים: ארצות הברית גלנדייל, קליפורניה, ארצות הברית בלארוס בוריסוב, בלארוס מדיה וקבצים בנושא קפאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפאן http://www.armstat.am/file/article/marz_10_44.pdf תוצאות מפקד האוכלוסין, 2001 http://www.abp.am/armenia/city/kapan/ ברית הערים באתר Sister Cities International
קשקושי רחוב

קשקושי רחוב הוא קומיקס שבועי מאת תמר בלומנפלד שהתפרסם בשנים 2014–2018 באתר האינטרנט של העיתון "הארץ". הקומיקס החל להתפרסם בסוף 2013 באתר טאמבלר, ובפברואר 2014 עבר לאתר "הארץ". הקומיקס עוסק בחיי צעירים בתל אביב, ובפרט בענייני זוגיות. תמר בלומנפלד מתארת את יצירתה: קשקושי רחוב - הבלוג של תמר בלומנפלד אני סטוקרית סדרתית ביום ומציירת כפייתית בלילה. השילוב בין שתי הסטיות האלה הוליד את הקומיקס השבועי "קשקושי רחוב", שעוקב מדי שבוע אחרי שיחות רחוב תלאביביות. אז אם אתם לא רוצים למצוא את עצמכם מככבים ממש כאן, בבלוג הזה, אולי כדאי שתדברו קצת יותר בשקט ברחוב.... כל קומיקס כולל סדרה של כעשרה ציורים. תחילתו בסצנה שבה המאיירת וכלבהּ מאזינים לשיחה בין שני משתתפים או יותר, ובהמשכו משולבת סדרת הודעות פייסבוק שמקבל אחד המשתתפים בשיחה. לחברי הפייסבוק שמות משמעותיים, המשקפים את אופיים. השיחה בין המשתתפים נמשכת, במטרה לפתור בעיה שהעלה אחד מהם. כל קומיקס מסתיים בפאנץ' ליין הומוריסטי. אף שמטרתם עיקרית של הפרסומים היא בידור, ניכר שהכותבת משלבת בהם ביקורת חברתית ולעיתים אף פוליטית. בפרסום "עניי עירך קודמים וכל השאר יכולים לקפוץ לי", בלומנפלד מותחת ביקורת על עיוורונה המוסרי של החברה הישראלית לקורבנות מלחמת האזרחים בסוריה, ועל הסתגרותה בנרטיב הקורבני הסובב את השואה. ספק כדי לשמור על הנופך הבידורי ספק מתוך ביקורת, הכותבת בחרה גם להגחיך את הדמות שלכאורה אמפתית למצב קורבנות המלחמה, באמצעות שפיכת אור על הצביעות האופפת את הפאסודו דאגה הזו. בספרה "אין א ריליישנשיפ", אשר מתאפיין בסגנון דומה לזה של הקומיקס השבועי אך ארוך יותר, ניתן למצוא ביקורת על יחסה של החברה התל אביבית לערבים וניכורם מהמצב הביטחוני. הספר אף מבקר מוסכמות של מוסד הנישואים, קורא תיגר על הטאבו סביב ברית מילה ועוד. קשקושי רחוב, באתר "טאמבלר" קשקושי רחוב, באתר "הארץ" קשקושי רחוב, באתר "הארץ" קשקושי רחוב, באתר "פייסבוק" קשקושי רחוב: קומיקס קנאביס קצר, באתר "קנאביס", 20 במרץ 2014
איג'באן

איג'באן (בארמנית: Իջևան, בעבר נקראה בשם הפרסי "קראוונסארה", כשמשמעות שני השמות זהה: מלון דרכים) היא עיר ובירת מחוז טאבושי (Տավուշի), ‏ 130 ק"מ צפונית-מזרחית מירוואן בירת ארמניה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2011) 21,081 תושבים, והיא העיר הגדולה ביותר במחוז. בשנת 1801 סופח האזור כולו לשטחי האימפריה הרוסית, ותחת שלטון פאבל הראשון, קיסר רוסיה הורשו כ-6000 משפחות ארמניות מקרבאך לעבור להתגורר באזור בו קיימת כיום העיר. ב-1919 עם הכרזת עצמאות של ארמניה שונה שם העיר לשמה הארמני. ב-29 בנובמבר 1920 הפכה העיר לראשונה מערי ארמניה לעבור לידי הסובייטים, אחרי כיבושה בידי הצבא האדום שפלש מצפון. מעמדה של העיר ניתן לה ב-1970. אחד מהמפעלים החשובים ביותר בעיר הוא יקב היין, הנמצא בכניסה לעיר ומפורסם בין השאר בזכות יין הרימונים שלו. העיר היא מרכז פיסול חשוב, ומכונה "העיר בעלת מאה הפסלים". למעשה, כיום ברחובות העיר מוצבים 116 פסלים שונים. מדיה וקבצים בנושא איג'באן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איג'באן איג'באן, ברשת החברתית פייסבוק Statistical Committee of Armenia
ורדניס

ורדניס (בארמנית: Վարդենիս, בעבר נקראה גם: Vasakashen, Voskeshen, Basargechar) היא עיר בקצה הדרום-מזרחי של מחוז גחארקוניק בארמניה, 5 קילומטרים מימת סוואן. מספר תושבי העיר מוערך (נכון ל-2012) בכ-14,844. עד 1988 האוכלוסייה בעיר הייתה מגוונת, וכללה גם מיעוט אזרי גדול. אולם מלחמת נגורנו קרבאך גרמה להחלפת האוכלוסייה האזרית בארמניים. אוכלוסיית העיר עברה ירידה חדה, בעיקר בעקבות הגירה פנימית של צעירים לערים גדולות, כך שבין השנים 1996-2001 עזבו את העיר יותר מ-2,250 תושבים. כלכלת העיר, שספגה פגיעה קשה בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך, מבוססת בעיקר על תעשייה קלה, חקלאות ומכרות. בין השאר נכרים במכרה הנמצא כ-20 ק"מ מהעיר זהב, נחושת, פלוטוניום ואף אבני חן. העיר הממוקמת בגובה רב, משופעת בגשמים, ונהר מסריק (Masrik) עובר בצפון העיר. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 6- צלזיוס, ובמרבית הימים הטמפרטורה היא מתחת לאפס. הטמפרטורה המינימלית בקיץ היא 16 מעלות והמקסימלית 35 מעלות. מדיה וקבצים בנושא ורדניס בוויקישיתוף
דה-סוור

דה-סוור (בצרפתית: Deux-Sèvres) הוא מחוז בחבל אקיטן החדשה. המרכז המינהלי של המחוז הוא בעיר ניור. שטח המחוז הוא 5,999 קמ"ר, ומתגוררים בו (נכון ל-2010) 369,270 תושבים. המחוז נוצר בעת המהפכה הצרפתית, ב-4 במרץ 1790, אחד מתוך 83 המחוזות שנוצרו בעת החלוקה המקורית. גבולות המחוז כמעט ולא שונו מאז, למעט שינוי קל ב-1973, כאשר יישוב קטן בשם פו-סיין-בונה (Puy-Saint-Bonnet) נבלע בתוך יישוב סמוך בשם שולה (Cholet) שהוא חלק מהמחוז הסמוך מן ולואר, וכדי שלא ייווצר מצב אבסורדי שתושבי יישוב אחד יהיו תושבים במחוזות שונים, הוזז במעט הגבול והוגדל שטח המחוז מן ולואר. עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט. המחוז ברובו שומם. שלשה רבעים משטחו היא אדמה חקלאית, כשמרבית הגידולים הם חיטה, שיבולת-שועל, תפוח אדמה, אגוז מלך ומלאכית. המחוז ידוע גם בגידול בקר (זן הבקר Parthenais קרוי על שם העיירה בצפון המחוז Parthenay). העיר הגדולה במחוז, ניור, נחשבת למרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל), וחברות רבות הקימו את המטה האזורי שלהם בעיר. מדיה וקבצים בנושא דה-סוור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דה-סוור דה-סוור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מילולית: שני ה"סוור"ים, על שם שני נהרות בעלי שם זה שמקורם במחוז.
אשת ירבעם

אֵשֶׁת יָרָבְעָם היא דמות מקראית. על דמותה מסופר בספר מלכים א', פרק י"ד. על פי תרגום השבעים, אשת המלך ירבעם בן נבט היא אחות אשתו של שישק מלך מצרים, אשר ניתנה לירבעם לאישה. מנישואים אלו נולד בנו, אביה. ירבעם, מלך ישראל, שולח את אשתו ששמה נפקד מהסיפור המקראי אל הנביא אחיה השילוני, אשר בעבר הכריז על המלכת ירבעם למלך ישראל. ירבעם הנמנע ממפגש עם הנביא שולח את אשתו כדי לדרוש על גורל בנו אשר חלה. אשת ירבעם מתבקשת על ידי בעלה להתחפש למרות עיוורונו של הנביא על מנת למנוע את זיהויה כאשת המלך, כי אולי ירחם הנביא על אישה המתחננת על גורלו של בנה. אשת ירבעם נשלחת אל הנביא כשהיא מצוידת בתשורה לנביא. אשת ירבעם מבצעת את השליחות. המחבר המקראי מוסר כי ה' מגלה את אזנו של הנביא. מאמצי בני הזוג להסתיר את זהות האישה עולים בתוהו. הנביא מזהה אותה על פי צעדיה ושואל אותה לפשר התנכרותה, התחפשותה. אשת ירבעם לא מספיקה לענות והנביא מיידע אותה בדבר הפורענות אשר תבוא על בית בעלה. הוא מיידע אותה על מותו העתידי של בנה אביה. הוא מנבא כי הילד יהיה היחידי מבין המשפחה אשר יזכה לקבורה. האישה שבה אל ביתה אשר בתרצה, בירת ממלכת ישראל. בניגוד לנשים אחרות אשר שמן נפקד ומנסות להציל את בניהן כמו האישה השונמית והאישה הצרפית, אשת ירבעם מקבלת את דברי הנביא בשתיקה. בספרו קדמוניות היהודים, מספר יוסף בן מתתיהו כי האישה ממהרת לספר לבעלה אודות נבואת הנביא. כמו כן מתאר בן מתתיהו את האישה כ"נבוכה ודואבת" ובכך מוסיף פרטים על הכתוב במקרא. אביה, שמת בהיותו צעיר, אחרי שהנביא אחיה השילוני נתנבא על מותו. נראה כי נדב היה גם כן בנה, למרות שהדבר אינו מוזכר בפסוקים. בתרגום השבעים למלכים א', י"ב, ישנה תוספת המציגה מסורת מיוחדת על תקופת גלותו של ירבעם במצרים, המקבילה לסיפור הדד האדומי. מן הלשון היוונית ברור כי מקורה בטקסט עברי.[דרושה הבהרה] התרגום מוסיף את שמה של האשה, "אנו": ”ושישק נתן לירבעם את אנו אחות תחפנס הגבירה אשתו לו לאשה. והיא גדלה בתוך בנות המלך ותלד לירבעם את אביה בנו”. לפי תוספת זו, אביה נולד עוד בזמן גלותו של ירבעם במצרים. פנינה גלפז - פלר, ויולד: יחסי הורים וילדים בסיפור ובחוק המקראי, ירושלים, כרמל, 2006, עמ' 199. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים: ספר שמיני, ירושלים, מוסד ביאליק, 2002, עמ' 295. יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2004, עמ' 197–199.
ניור

ניור (בצרפתית: Niort) היא קומונה ועיר במחוז דה-סוור שבחבל אקיטן החדשה שבמערב צרפת. העיר משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז, והמרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל). בעיר עצמה מתגוררים 59,059 תושבים (נכון ל-2018) ובמטרופולין כולה מתגוררים (נכון ל-2010) 151,254 תושבים. בשטח העיר נמצא מגדל תקשורת מהגבוהים בצרפת ומהמבנים הגבוהים בצרפת בכלל, בגובה 330 מטרים (גבוה אף יותר ממגדל אייפל). המגדל נבנה ב-1978, ומשמש לשידורי טלוויזיה. מדיה וקבצים בנושא ניור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניור (בצרפתית) ניור, ברשת החברתית פייסבוק ניור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניור, ברשת החברתית אינסטגרם ניור, ברשת החברתית LinkedIn ניור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניורט (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית
רוברטו

רוברטו (באיטלקית: Rovereto) היא עיר ומועצה מקומית (Comune), על שפת הנהר אדיג'ה שבנפת טרנטו שבמחוז העצמאי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבצפון איטליה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2014) 39,271 תושבים. מקורה של העיר במבצר ששימש כנקודת גבול בין בישופות טרנטו (שהתקיימה כישות מדינית עצמאית עד ל-1797) ובין הרפובליקה של ונציה, ומאוחר יותר בין טירול האוסטרית ואיטליה. בעבר הייתה העיר מרכז חשוב לייצור משי. כיום העיירה מתפרנסת מייצור זכוכית, יין, קפה ושוקולד. בעיר נמצא הפעמון הענקי "Maria Dolens", הפעמון המתנודד חופשי השני בגודלו בעולם (אחרי פעמון "פטרוס הקדוש", התלוי בקתדרלת קלן). הפעמון נוצר ביוזמתו של כומר מקומי בשנים 1918–1925, לזכרם של כל הנופלים במלחמות. בעת יצירת הפעמון הייתה הכוונה בעיקרה מתוך פטריוטיות, אך כיום נחשב המקום למקדש של שלום ופציפיזם. לרוברטו ארבע ערים תאומות: ברזיל בנטו גונקאלבס, ריו גראנדה דו סול, ברזיל צ'כיה דולני דוברוץ', מחוז פרדוביצה, צ'כיה גרמניה פורשהיים, בוואריה, גרמניה אוסטריה קופשטיין, טירול, אוסטריה מדיה וקבצים בנושא רוברטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברטו (באיטלקית) רוברטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוצאות המפקד באתר העירייה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצר גוואדלופ

מצר גוואדלופ הוא מצר ים בקריביים המפריד בין גוואדלופ לבין מונטסראט ואנטיגואה (שבמדינת אנטיגואה וברבודה). רוחבו מגיע ל-38 ק"מ, והוא מחבר את האוקיינוס האטלנטי והים הקריבי. בנקודות מסוימות מגיע עומקו עד ל-1,000 פאתום. Ana G. López Martín,‏ "International Straits: Concept, Classification and Rules of Passage"' הוצאת שפרינגר, 2010, ע' 105. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הקריביים ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.