laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרצל קביליו

הרצל קביליו (13 בינואר 1951 - 25 בפברואר 1986) היה כדורגלן ידוע בשנות ה-70 וזמר ישראלי. קביליו נולד בעיראק ועלה לישראל בגיל שנה. הוא החל את דרכו כשוער מחליף בקבוצת מכבי יפו כשזו הייתה אז בליגה הבכירה (אז הליגה הלאומית). הופעתו הראשונה בקבוצת הבוגרים הייתה בעונה 1972 כשוער מחליף. משחקו הראשון היה ב-3 ביוני 1972, שלהי עונת 1971/1972 בליגה הלאומית, מול שמשון תל אביב ובו ניצחה יפו 3–4. בעונת 1976/1977 בליגה הלאומית שובץ כשוער קבוע ומאז ובמשך 8 עונות שיחק ב-176 משחקים, כולם בליגה הבכירה. היו אלו העונות המפוארות של הקבוצה, עם משה אוננה בהתקפה ומוצי לאון בהגנה. קביליו השוער שהחל את הקריירה שלו בגיל מאוחר יחסית, נחשב ספורטאי למופת ומנהיג הקבוצה. ב-1977 זומן לנבחרת ישראל ושימש כשוער שלישי לצידם של השוערים אריה חביב ויוסי מזרחי. בתחילת שנת 1981 ביצע את השיר "עוד שבת של כדורגל", שנכתב והולחן על ידיי עמי אסא ועובד על ידיי אילן וירצברג. השיר שימש במשך שנים רבות כשיר אוהדי קבוצתו מכבי יפו ושל אוהדי כדורגל בישראל בכלל. ב-1983 פרץ במכבי יפו ריב בין שחקני הקבוצה לבין ההנהלה על רקע קשיים כספיים ואיחור בתשלום משכורות. שחקני הקבוצה לא עלו למגרש, ובמקומם העלתה ההנהלה את שחקני הנוער. המחלוקת הסתיימה בפשרה, אך המנהיג קביליו נאלץ לעזוב את הקבוצה בעקבות מרד השחקנים ועל רקע מתיחות קשה בינו ובין ההנהלה שחששה ממנהיגותו. משחקו האחרון בשורות מכבי יפו היה ב-12 במאי 1984 מול מכבי יבנה. קביליו הועבר להפועל ירושלים, והיה חלק מהצוות שהעלה את הקבוצה לליגה הלאומית. עזיבתו של קביליו הכתה בהלם את אוהדי ושחקני מכבי יפו, וגם אותו עצמו. כמי שגדל ביפו ועשה בה את כל הקריירה שלו, לקח קביליו את העזיבה באופן קשה. את צערו ביטא בשירו "לירושלים הלכתי", בתוכנית להיט בראש שיצא בתחילת שנת 1985 והפך ללהיט גדול. השיר על מילותיו ולחנו המלנכוליים הוא שיר קינה על העיר שנאלץ לעזוב, עם האנשים, הטעמים והריחות שאהב. בהשתתפות הקהל באולפן בהופעה חיה. הוא לא יכול היה להשלים עם המעבר, והוסיף לחלום על שובו אל הקבוצה שהייתה ביתו. אולם אז לקה בסרטן והניסיונות להשיבו כבר לא הועילו. הוא נפטר חודשים ספורים לאחר פרסום השיר, ב-25 בפברואר 1986. בשנת 2008, מספר שנים לאחר פירוק קבוצת מכבי יפו, הקים ארגון האוהדים שלה את הקבוצה מחדש, תחת השם "מכבי קביליו יפו", על שמו. בשנת 2017 אייל גולן ונבחרת גולסטאר תאילנד, הוציאו גרסת כיסוי לשיר "עוד שבת של כדורגל" לזכרו. בשנת 2020 יצא רמיקס של עומרי סמדר לשיר "רוחות מדבר" שהקליט קביליו בשנת 1981 ונכלל באלבום "קולאז". הרצל קביליו, באתר שירונט הרצל קביליו, באתר MusicBrainz (באנגלית) זוכרים את הרצל קביליו - עמוד ההנצחה באתר של מכבי קביליו יפו ניר צדוק, "הסֶמֶל האחרון" - על הרצל קביליו, מעריב nrg‏ - ספורט, 27.01.2006 אווה משען, "למה לא מנציחים את הרצל קביליו?", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 24 ביוני 2009 הרצל קביליו בביצוע שירו "עוד שבת של כדורגל" (ינואר 1981), בערוץ היוטיוב של קבוצת מכבי קביליו יפו. קביליו, שלמה מזרחי וגרגיר ברשימת ה-22, מעריב, 15 בפברואר 1977 ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 229. נתונים היסטוריים: ירון משעל השוער קביליו נפטר, מאת אלכס פרלסמן, עיתון ⁨⁨מעריב⁩⁩, 26 פברואר 1986 לירושלים הלכתי, בביצוע הרצל קביליו, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
פיליפה דה מונטה

פיליפה דה מונטה (באנגלית: Philippe de Monte;‏ 1521 – 4 ביולי 1603) היה מלחין פלמי בשלהי הרנסאנס. הוא חיבר מדריגלים במספר רב יותר מכל מלחין אחר בתקופת הרנסאנס והיה מן המשפיעים ביותר בין מלחיני הצורה הזאת. דה מונטה נולד במחלן, פלנדריה. אחרי הכשרה מוזיקלית בנעוריו בקתדרלה של סנט רומבולדס במחלן, שם היה נער מקהלה, נסע דה מונטה לאיטליה - יעד מקובל למלחין פלמי צעיר במאה ה-16 - שם עשה לו שם כמלחין, זמר ומורה (במלוא מובן המילה, כיוון ששיווה לשמו צורה איטלקית, פיליפו די מונטה). הוא חי ועבד בנאפולי משנת 1543 עד 1551, וברומא, בשירות החשמן אורסיני, עד 1568, אם כי תקופה קצרה עשה באנגליה בין 1554 ל-1555, בתקופת שלטונה של המלכה מרי הראשונה, כשהייתה נשואה לפליפה השני מלך ספרד. לדברי מונטה, הוא לא סבל לעבוד במקהלה של פיליפ, משום שכל יתר החברים בה היו ספרדים. בשנת 1568 התמנה מונטה לממשיכו של יאקובוס וט כממונה על המוזיקה, קאפלמייסטר, בקאפלה של מקסימיליאן השני. נראה שהצליח בגיוס מוזיקאים חדשים לקאפלה, כיוון שלאסוס עצמו ציין את האיכות המדהימה של הביצוע המוזיקלי בווינה שנתיים בסך הכל אחרי שמונטה היה למנצח שם. מונטה המשיך לעבוד בשארית חייו הארוכים בחצרות הבסבורג, הן בווינה והן בפראג. הוא מת בפראג ונקבר בכנסיית סנט יאקוב. מונטה היה מלחין פורה ביותר וכתב מוזיקה דתית וחילונית, כולה ווקאלית. הוא כתב כ-40 מיסות וכ-260 יצירות קודש אחרות, ביניהן מוטטים ומדריגלי ספיריטואלי (יצירות הנבדלות מן המדריגלים רק באופיים הדתי של הטקסטים). הוא הוציא לאור מעל 1100 מדריגלים חילוניים, ב-34 ספרים, אבל לא כולם שרדו. הפרסום הראשון שלו היה בשנת 1554, כשהיה בן 33, אבל הוא כתב מעט מאוד עד שהחל לעבוד אצל בני הבסבורג, ב-1568, כשהיה בן 47 - השראה למאחרים לפרוח באשר הם. קובץ המדריגלים האחרון שלו יצא לאור רק בשנת 1601 והוא אחד מקובצי היצירות הספורים של בן שמונים מתקופת הרנסאנס. מבחינה סגנונית, המדריגלים של מונטה משתנים מסגנון מוקדם, מתקדם מאוד, רצוף כרומטיקה, שתכליתה לתת ביטוי לטקסט (אף כי חדשנותו בתחום זה איננה מגעת לזו של מרנציו או לאסוס), לסגנון מאוחר, מפושט במידה רבה, שהתבטא במוטיבים קצרים ומרקמים הומופוניים תכופים. שלא כמונטוורדי, שהחל בסגנון שמרני והיה לנסיין וחדשן בהמשך חייו, קריירת ההלחנה של מונטה התפתחה בעקומה הפוכה, מחדשנות נסיונית אל אחדות ופשטות ביצירות המאוחרות. מעטים מלחיני התקופה שהשיגו מוניטין גדולים משל מונטה, שנודע לתהילה ברחבי אירופה; יצירות הודפסו שוב ושוב וזכו לתפוצה רחבה. אף כי תואר כ"שקט, מאופק וצנוע כנערה", היה לו חוג ידידים רחב, שכלל מלחינים מפורסמים כמו לאסוס וויליאם בירד; היו לו תלמידים רבים, ועל ידם הנחיל את כישורי ההלחנה שלו ואת ניסיונו לדור, שפיתח את סגנון הבארוק המוקדם; רבים מן המדריגלים שלו מבוצעים עד היום. Article "Philippe de Monte", in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2 Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4 מדיה וקבצים בנושא פיליפה דה מונטה בוויקישיתוף פיליפה דה מונטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיליפה דה מונטה, באתר Discogs (באנגלית) פיליפה דה מונטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיליפה דה מונטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מס טובין

מס טובין (Tobin Tax) הוא מס מוצע על מסחר בינלאומי במטבע חוץ. המס מיועד להכשיל סחר ספקולטיבי במטבע חוץ. שיעור המס המוצע יהיה נמוך, בין 0.1% ל-0.25%. המס הוצע לראשונה על ידי פרופסור ג'יימס טובין, פרופסור לכלכלה מייל זוכה בפרס נובל בכלכלה, ושוכלל על ידי כלכלנים רבים. מס טובין יכול להיות מיושם בצורה מקומית על ידי מחוקקי המדינות, אבל יידרש שיתוף פעולה רב לאומי כדי לאכוף אותו בצורה יעילה. ההצעה חשובה עקב הפוטנציאל שיש לה למנוע משברי מטבע. כמו כן, הערכה היא כי המס יניב 100-300 מיליארדי דולרים בשנה שיאפשרו לממן יוזמות בינלאומיות חשובות, כמו מאבק בהתחממות גלובלית, מחלות, ורעב. דבר שיעזור לשנות את המגמה בכיוון של פתרונות עולמיים במאה ה-21. [עריכה] איך אמור לעבוד מס טובין ספקולנטים במטבע חוץ מגלגלים בעסקאות בינלאומיות מעל 1,800 דולר דולר ביום. שוק המטבעות הוא אדיר, ובעל תנודות חריפות. רובו של הכסף הזה אינו מוקדש לשם השקעה בקניית סחורות, השקעה בפירמות או אפילו השקעה ארוכת טווח במטבע חוץ, אלא משמש לשם ביצוע עסקאות ארביטראז'. אם מס טובין יכנס לתוקף, כל עסקה כזו תמוסה בערך של 0.1% עד 0.25% מנפח העסקה (לדוגמה, 10 עד 25 סנט לכל מאה דולר). דבר זה יקטין את התמריץ לביצוע עסקאות מטבע קצרות טווח, שכ-90 אחוזים מהן הן ספקולטיביות, אבל לא ישפיע על השקעות יצרניות ארוכות טווח. כתוצאה מכך יתכווץ נפחם של שוקי הכספים, דבר שיסייע לשקם את האוטונומיה הכלכלית של כל מדינה. מדינות יוכלו שוב להתערב בצורה אפקטיבית כדי להגן על המטבע שלהן מפני פיחות מטבע ומפני משברי מטבע. המס יניב מיליארדי דולרים, הערכת תמלוגי המס עומדת על 100 - 300 מיליארד דולר בשנה. ניתן להעביר תמלוגים אלו לקרנות מתוייגות כדי לממן פרויקטים דחופים ברמה הבינלאומית. ערן כהן, ‏רוח גבית לסטנלי פישר, ערן כהן, באתר גלובס, 6 באפריל 2008 מס טובין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני

הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני (באנגלית: Westland Tai Poutini National Park) הוא פארק לאומי במערבו של אי הדרומי בניו זילנד, ומאז שנת 1990 הוא מוכרז כאתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו יחד עם שלושה פארקים לאומיים נוספים. הפארק הוקם בשנת 1960 במלאת מאה שנים ליישוב האירופי במקום, והוא משתרע על פני שטח של 1,175 קמ"ר. בשטחו של הפארק שוכן הר טסמן הנישא לגובה של 3,498 מטר, והוא יודע בקרחון פראנץ יוזף ובקרחון פוקס שבשטחו. סמוך לחופיו של ים טסמן משתרעים יערות גשם ממוזגים, מספר אגמים, וכן שרידיהם של יישובים שהוקמו לאורך חופי הים ושתושביהם עסקו בכריית זהב. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני בוויקישיתוף הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני - באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרץ 2006 עד מרץ 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עלי מוחמד מוג'ור

עלי מוחמד מוג'ור (בערבית: علي محمد مجور; נולד ב-26 באפריל 1953) הוא ראש ממשלת תימן לשעבר. מוג'ור כיהן כראש ממשלה מ-7 באפריל 2007, אז החליף את עבד אל-קאדר באג'מאל, עד 10 בדצמבר 2011, אז הוחלף על ידי מוחמד בסינדוואה. קודם לכן כיהן כשר החשמל. מוג'ור הוא חבר מפלגת השלטון, הקונגרס הכללי העממי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארווין פיסקטור

ארווין פיסקטור (בגרמנית: Erwin Piscator; ‏17 בדצמבר 1893 – 30 במרץ 1966) היה במאי תיאטרון גרמני חדשן, אשר ייסד יחד עם ברטולט ברכט את התיאטרון האפי והיה למייצג בולט של התיאטרון הפוליטי. פיסקטור למד תחילה ספרות גרמנית, פילוסופיה ותולדות האומנות באוניברסיטת מינכן. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת בין היתר בשוחות במערב, שם גיבש את השקפותיו הפציפיסטיות והסוציליסטיות. אחרי מהפכת נובמבר 1919 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית. הוא ייסד וניהל את התיאטרון הפרולטרי הראשון בשנת 1920 ברלין וביים הופעות פוליטיות עבור המפלגה. ב-1927 הוא פתח תיאטרון של עצמו. גם ברטולט ברכט היה בהתחלה חלק תיאטרון זה. ב-1931 עבר פיסקטור לברית המועצות והפיק שם את סרט הקולנוע היחידי שלו: ההתקוממות של דייגי סנטה ברברה (1934). ב-1936 הוא היגר לפריז, אחרי שהתאכזב מהסטליניזם, וב-1939 לארצות הברית. עד 1951 הוא ניהל את ה-Dramatic Workshop ובין תלמידיו היו מרלון ברנדו, טוני קרטיס, הרי בלפונטה וטנסי ויליאמס. ב-1951 הוא חזר לגרמניה. הרבה חידושים משנות העשרים המציא פיסקטור, ביניהם שילוב של שקופיות וסרטים בהצגות, וכן סרטים נעים. תפאורותיו היו מורכבות ואיפשרו סצנות סימולטניות על גבי במות שונות. ההנגדה יצרה ביקורתיות ואפקטים סטיריים. גם הפקות ההמונים שלו היו הראשונות בתחום זה. במסגרת העלאת ההצגה "רספוטין" בברלין ב-1927, בה ביקש להראות, כמרקסיסט, כיצד ההיסטוריה היא תולדה של כוחות ולא של החלטות מנהיגים, הציב על הבמה שחקנים בדמויותיהם של מנהיגי מלחמת העולם הראשונה, פרנץ יוזף מאוסטריה, הצאר ניקולאי ווילהלם השני, קיסר גרמניה, שדיקלמו משפטים אמיתיים שאמרו אישים אלה בהזדמנויות שונות. במקביל הוקרנו מאחורי הדמויות סרטים תיעודיים מן המלחמה שהדגימו עד כמה היו המנהיגים מנותקים מן המתרחש. לאחר שהקיסר לשעבר, וילהלם השני, שהיה גולה בהולנד, תבע את פיסקטור בעוון הוצאת דיבה, הוציא בית משפט בגרמניה פסק דין שתבע להסיר את דמותו של הקיסר מן ההצגה. בהצגות לאחר מכן, במקום הטקסט המקורי, הקריא השחקן קטעים מתוך פסק הדין והגחיך אותו למצהלות הקהל. אחרי המלחמה הוא היה אחד המייסדים של התיאטרון הדוקומנטרי. 1926 "השודדים" של שילר 1927 "הופלה, אנחנו חיים" של טולר 1928 "החייל האמיץ שווייק" 1955 "מלחמה ושלום" על-פי טולסטוי 1963 "ממלא המקום" של הוכהוט Erwin Piscator, The Political Theatre, London: Eyre Methuen, 1980 ISBN 9780413334909 מדיה וקבצים בנושא ארווין פיסקטור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארווין פיסקטור על פיסקטור באנגלית "משחק אובייקטיבי" מאמר על תורת המשחק שלו ארווין פיסקטור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארווין פיסקטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארווין פיסקטור, דף שער בספרייה הלאומית ארווין פיסקטור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארווין פיסקטור, בארכיון הבימה Erwin Piscator, The Political Theatre, pp. 222-249
עפעף

עפעפיים (TA: Palpebrae) הם קפלי עור דקים המכסים את העיניים ומגנים עליהן. העפעפיים מגנים על הקרנית מפציעה ומלחחים אותה, הם גם מצמצמים כניסת אור לעין. סגירת העפעפיים ופתיחתם המהירה (מצמוץ), מסייעים בסילוק גורמים מגרים מפני העין. מצמוץ מתרחש באופן רפלקסיבי גם בתגובה לאור חזק או לקרבה מאיימת של חפץ לעין. הדגים, מפאת חוסר עפעפיים, אינם מסוגלים לעצום את עיניהם ועל-כן הם ישנים תמיד בעיניים פקוחות. לכל עין שני עפעפיים, העפעף העליון (Palpebra superior) והעפעף התחתון (Palpebra inferior). העפעף העליון גדול יותר ונע יותר מהעפעף התחתון. כל עפעף בנוי ממספר שכבות, כאשר החיצונית עשויה עור והפנימית היא לחמית העפעפיים (Tunica conjunctiva palpebrarum). בין השכבות נמצא מִרְדַּד העפעפיים (Tarsus), רצועת רקמת חיבור צפופה ברוחב של כשני סנטימטר וחצי התומכת בעפעף ושומרת על צורתו. בין המרדד לעור עוברים סיבי שריר העין החוגי. בתוך מרדד העפעפיים נמצאות בלוטות המרדד (Glandulae tarsales), סוג של בלוטות חלב המפרישות לשפת העפעף חומר שומני המונע התאדות ונזילה של הדמעות ומהעפעפיים להידבק זה לזה. עוד בשפת העפעף נמצאים הריסים (Cilia), וכן בלוטות הריסים (בלוטות חלב). מקום מפגש העפעפיים בצדדים מכונה שְׁלִיבַת העפעפיים התיכונה (Commissura medialis palpebrarum) ושליבת העפעפיים הצידית (Commissura lateralis palpebrarum), וקו מפגש העפעפיים הסגורים מכונה סדק העפעפיים (Rima palpebrarum). בדרך כלל סדק העפעפיים הוא אופקי. בשליבת העפעפיים התיכונה נמצא אגם הדמעות (Lacus lacrimalis) ובתוכו תלתול הדמעות (Caruncula lacrimalis), צידי להם קמט הלחמית הסהרוני (Plica semilunaris conjunctivae), קפל שהוא שריד לעפעף שלישי שנעלם עם אבולוציית האדם. צידי לקמט הסהרוני נקודות הדמעות (Punctum lacrimale), אחת בעפעף העליון ואחת בתחתון. נקודות הדמעות הן פתחים לצינוריות הדמעות ודרכן מפונות הדמעות לשק הדמעות ובהמשך לחלל האף. דלקת העפעפיים קפל העפעף העפעף השלישי תופעת מרקוס גאן Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd Ed., Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 708-712, 1992 ISBN 068306133X מדיה וקבצים בנושא עפעף בוויקישיתוף מאיר ברק, מדוע יש לחתולים עפעף שלישי?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 ספטמבר 2009 עפעף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חישתיל

חישתיל היא חברת שתלנות בינלאומית המייצרת מזרעים שתילי ירקות לחקלאות, שתילי ירקות, צמחי נוי וגינון, צמחי תבלין ופרחי קטיף. אלה משווקים בישראל וחלקם אף מופנה לייצוא. חישתיל משווקת חומר ריבוי צמחי לחקלאים ולמרכזי גינון בישראל. באמצעות מחלקת מחקר ופיתוח עצמית, הכוללת מומחים באגרוטכנולוגיה, החברה מפתחת שיטות יצור חדשניות ליצור שתילים בטכנולוגיות שתלנות חדישות המתאימות לחקלאות מתועשת כגון: השורש הישר, מגשי גידול, פרוטוקולי גידול, אקלום צמחים, תכונות שורשים ועוד. טכנולוגיית ייצור השתילים של חישתיל פותחה במיוחד לאזורי גדול שונים עם מגוון תנאים סביבתיים, תוך הקפדה על תקני איכות מחמירים. כך מייצרת חישתיל שתילים מורכבים ואיכותיים, שתילים בריאים ועמידים וכן שתילים אורגניים. החברה מעסיקה כ-400 עובדים בישראל וכ-600 עובדים בשותפות בינלאומית. החברה מייצרת למעלה ממיליארד שתילים וצמחים צעירים בשנה כולל כ-100 מיליון שתילים מורכבים. המשתלה הראשונה של "חישתיל" הוקמה במושב נחלים בשנת 1974. כיום נמנים עם מרכזי הייצור חמש משתלות ביישובים הבאים: נחלים, אשקלון, כפר ידידיה עפולה וגדרות. הפעילות הבינלאומית של "חישתיל" כוללת ייצוא של חומר ריבוי צמחי לאירופה ולארצות הברית, הקמה והפעלה (ביוזמה משותפת) של משתלות בטורקיה, איטליה, יוון, בוסניה, ספרד, צרפת, ארצות הברית, דרום אפריקה ומקסיקו, הקמה וייעוץ מלווה של משתלות בהונדורס גואטמלה, רוסיה והאיים הקנריים, השתתפות במחקרים יישומיים בפרויקט רב-לאומי של הקהילה האירופית, לקיחת חלק בכנסים חקלאיים בינלאומיים ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של חישתיל משתלות חישתיל חתמו על הסכם להקמת משתלה ברוסיה, אתר תנועת המושבים צמח תבלין חדש של חישתיל: בזיל פסטו פרפטו, באתר e-mago, ה-14 באפריל 2007 אסף גולן, עזב עם עליית הנאצים וחזר עם מוצר מנצח בתערוכה, באתר nrg‏, 3 בפברואר 2014
האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד

האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד (אנגלית New Zealand Sub-Antarctic Islands או NZSAI) הוא שם כולל לחמש קבוצות האיים הדרומיות ביותר השייכות לניו זילנד, והמוכרזות כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1998 והם חלק מהאזור הסאב-אנטארקטי. שטחם הכולל של כל האיים הוא 764.58 קמ"ר והם שוכנים בין קווי הרוחב 47° ו-52° דרום. איי סנארס (The Snares) או טין הקה (Tini Heke) במאורית - שוכנים במרחק של כ-200 ק"מ מדרום לאי הדרומי ומשתרעים על פני 3.28 קמ"ר. איי באונטי - קבוצה של 22 איונים וסלעיים כ-650 ק"מ מזרחית לאי הדרומי. שטחם הכולל של האיים הוא 1.3 קמ"ר. איי האנטיפודה - קבוצת איים בשטח כולל של 62 קמ"ר השוכנת כ-650 ק"מ דרומית-מזרחית לאי סטיוארט. איי אוקלנד - 7 איים בשטח כולל של 606 קמ"ר, מהם 510 קמ"ר באי אוקלנד שהוא האי הגדול בקבוצה זו ובכל האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד. קבוצת האיים שוכנת במרחק של 465 ק"מ מדרום לאי הדרומי. איי קמפבל - שוכנים במרחק של 640 ק"מ מדרום לאי הדרומי ושטחם כ-115 קמ"ר. לאיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד נתונים דומים לאלה של האי מקווארי השייך לאוסטרליה והמוכרז גם הוא כאתר מורשת עולמית מאז 1997. האיים שוכנים על המדף היבשתי של רמת קמבל לאורך גבולה הדרומי של היבשת השקועה זילנדיה המקיפה את ניו זילנד. יבשת זו שקעה לאחר שנפרדה מאנטארקטיקה לפני 130 עד 85 מיליון שנה ומאוסטרליה לפני 85 עד 60 מיליוני שנים. האקלים באזור ימי, קריר ולח ומתאפיין ברוחות מערביות חזקות ובמיעוט שעות שמש. כל האיים שייכים לממשלת ניו זילנד ומוגדרים כשמורות טבע. חופיהם כפופים לתקנות פיקוח על הדייג, למעט מי הים סביב איי אוקלנד שמשמשים כאזור מוגן ליונקים ימיים. השטח המוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כולל רצועה בארוחב של 12 מייל ימי סביב כל אחת מקבוצות האיים. עד שנת 1995 אוישה תחנת מחקר על האי קמפבל, אך מאז כל האיים, ללא יוצא מן הכלל, אינם מיושבים. בתחומי האיים 233 מיני צמחים וסקולאריים, מהם שישה אנדמיים ושלושים מוגדרים כנדירים. מאפיין ייחודי לאיים הם עשבי הענק (Megaherb), פרחי בר רב-שנתיים גדולים, המתאפיינים בעלים ענקיים ובפריחה צבעונית במיוחד. האיים עשירים בעופות ימיים ובפינגווינים המקננים בשטחם. בסך הכול מצויים באיים 120 מיני ציפורים, מהם 40 הם עופות ימיים, ובכלל זה עשרה מ-24 מיני האלבטרוס המוכרים. יונקים ימיים באיים כוללים את האובלנה הדרומית ואת אריה ים הניו זילנדי. מקווארי מדיה וקבצים בנושא האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד בוויקישיתוף האיים באתר מחלקת השימור (DOC)
הגנה סיציליאנית

הגנה סיציליאנית היא פתיחה בשחמט, השייכת לסוג ההגנות החצי פתוחות, וככל הנראה היא המקובלת ביותר. לפתיחה זו מספר נוסחים (וריאנטים) כשהחריף שבהם הוא "נוסח הדרקון". הגנה זו קרויה על שם שחמטאים סיציליאנים, שפיתחו אותה במאה ה-16. ההגנה הסיציליאנית מנסה להשיב מלחמה על ערוגות המרכז דרך אגף המלכה. בכך היא מהווה שיפור של הגנת קארו-קאן, בה אגף המלכה נשלט על ידי הלבן. למעשה, ההגנה הסיציליאנית מנסה לענות גם על בעיית הרץ הסגור ג8, שבהגנה הצרפתית ובקארו-קאן נשאר מאחור ונאבק לצאת. מסע הפתיחה הראשון: 1. ה4 ג5 כבר במסעו הראשון של השחור הוא יוצר עמדה לא-סימטרית ובכך הוא מנסה ליטול מהלבן, מיד עם פתיחת המשחק, את יתרונו במתן הטון במשחק. השחור אינו כובש בצורה ישירה את ערוגת המרכז, אלא שולט עליה בדרך עקיפה על ידי 1. --- ג5. בסוג פתיחות זה (ההתמודדות העקיפה) כלולות גם הגנת קארו-קאן, הגנת אלכין וההגנה הצרפתית. השחור ינסה לתקוף באגף המלכה, בעוד הלבן יפעיל לחץ במרכז ויכוון את התקפתו לאגף המלך. 1. ה4 ג5 השחור מפריע ללבן להציב רגלי על ד4. 2. פו3 פג6 3. ד4 ג:ד4 4. פ:ד4 פו6 מטרת הלבן היא פתיחת האלכסונים של הרצים. מסעו הרביעי של השחור תוקף את הרגלי הלא מוגן ה4 בעזרת פרשו ומאלץ את הלבן לבצע צעד הגנתי, בשעה שהוא, השחור, יוכל להתחיל לכבוש את המרכז ולכן אסור לו להניח ללבן להציב את הרגלי ג2 על ג4. מכאן השחור יוכל להמשיך בצורה הגנתית מבוצרת: ה6 --> רה7 --> 0-0 --> א6 --> מהג7. הסתעפות פופולרית בפתיחה שבה השחור מקדים ומונע את המסע 6.רב5+ 1. ה4 ג5 2. פו3 ד6(סיציליאנית מודרנית, ולא פג6 וד6 מאוחר יותר-סיציליאנית קלאסית) 3. ד4 ג:ד4 4. פ:ד4 פו6 5. פג3 א6 6. רה2(נוסח אופוסנסקי) ה5 7. פב3 רה7 אפשרויות אחרות הן: 6. רג4 ה6 - התקפת פישר-סוזין. 6. רה3 -ההתקפה האנגלית שיכולה להתווסף בהמשך המשחק. לפתיחה זו יש נוסח אחר: "הנוסח הדרקוני" התוקפני יותר ובו השחור תוקף באגף מלכתו, נוסף על מה שהקדים והתבצר באגף המלך. בנוסח זה הפרש הלבן ישאף להתייצב על ד5 בעוד שהפרש השחור ישאף להתייצב על ג4 הואיל והטור ג' פתוח ללחץ הצריח השחור. 5. פג3 ד6 6. רה2 ז6 7. רה3 רז7 8. 0-0 0-0 שחור מאיים ד6 ד5, לבן ימנע זאת. 9. פב3 רה6 10. ו4 פא5 11. ו5 הלבן מנסה לפרוץ באגף המלך. 11. --- רג4 12. רד3 (לבן אינו זוכה בכלי על ידי פ:פ בגלל ר:ר) הלבן יכול לתקוף באגף המלך, בעוד לשחור יחסרו כלים להתקפה באגף המלכה לאחר חילופי קצינים. 12. --- פ:פ 13. א2:פ ר:ר 14. ג2:ר ד5 15. רד4 ד:ה4 16. ד:ה4 כעת השחור ישאף לחילופי קצינים, גם כדי לשבור את התקפת הלבן וגם כדי להחליש את הרגלים הלבנים. במקום המסע הרביעי של השחור פו6, אפשרי המסע 4... ה5. מתקיף את הפרש הלבן ומנסה לחזור ולשלוט במרכז. 4. --- ה5 5. פ-ב5 ד6 אסור ללבן פב3 בשל רב4 עם התקפה חזקה. לשחור מנגד לא מומלץ א6 למשל, בשל האיום פד6. 6. פב1-ג3 א6 7. פא3 רה7 והשחור עומד טוב. הפרש הלבן על א3 נמצא בפינה והדבר מהווה חיסרון ללבן. 1. ה4 ג5 ההגנה הסיציליאנית 2. פו3 ה6 נוסח פולסן 3. ד4 ג:ד4 4. פ:ד4 פו6 נוסח אנדרסן 5. פג3 רב4 6. רד3 (עדיף ה5) ... 6. ... ד5 7. ה5 פו-ד7 8. מהז4 ר:ג3 (ההגנה היחידה היא 8. ... ז6) 9. ב:ג3 מו8? (ז6 טוב יותר) 10. רא3+ מז8 11. פ:ה6! (תוך איום כפול: מט או לכידת המלכה) ... 11. ... ו:ה6 12 מה:ה6 x
אבדרה

אבדרה (למפת יוון מוגדלת)   אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית הים האגאי הים היוני הים התיכון אבדרה (למפת יוון רגילה)   אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית הים האגאי הים היוני הים התיכון אבדרה אַבְּדֵרָה (ביוונית עתיקה: Ἄβδηρα) הייתה פוליס ביוון העתיקה ששכנה על חופה הדרומי של תראקיה. היא נוסדה ב-654 לפנה"ס על ידי מתיישבים מהעיר האיונית קלזומנאי. נהרסה בידי התראקים ויושבה מחדש בסביבות 543 לפנה"ס בידי מתיישבים מטאוס. העיר שגשגה מסחרית במשך שנים רבות, ואף הייתה חברה בברית האטית-דלית במאה ה-5 לפנה"ס. ממנה יצאו פילוסופים רבים, ביניהם דמוקריטוס, פרוטגורס והקטאיוס. הקמתה של אבדרה מיוחסת במיתולוגיה היוונית להרקולס, שייסד אותה לזכרו של חברו אבדרוס, אשר נטרף על ידי הסוסות אוכלות האדם של דיומדס. למרות החכמים שיצאו ממנה, בפולקלור זכורה אבדרה דווקא כעיר של טיפשים, תדמית שקיבלה חיזוק בתרבות האירופית, בשל ספרו של כריסטוף מרטין וילנד, Die Abderiten ("האבדריטים"), משנת 1774. אתר האינטרנט הרשמי של אבדרה (ביוונית מודרנית) מדיה וקבצים בנושא אבדרה בוויקישיתוף אבדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אבדרה, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון העתיקה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל חוף השנהב

סמל חוף השנהב בצורתו הנוכחית אומץ בשנת 2011. הסמל המקורי, שתבניתו נשמרת עד היום, אומץ בשנת 1964. במרכז הסמל נמצא מגן ירוק, שהוא אחד מהצבעים הכלל אפריקאים ונמצא גם בדגל חוף השנהב. בתוך המגן מוטען ראש פיל בצבעים לבן-זהב. לפיל יש חשיבות לאומית רבה באומה הזו כיוון שכמות החיות הרבה הקיימת בחוף השנהב היא המקור לשנהבים על שמם נקראת המדינה. מעל המגן הירוק נמצאת שמש עולה, גם היא בצבעים זהב-לבן, המסמלת את התחלות חדשות ותקופה חדשה. מתחת למגן הירוק נמצאת כרזה, אף היא בצבעים זהב-לבן. בכרזה נכתב שמה המלא של המדינה בצרפתית, השפה הרשמית של חוף השנהב: "République de Côte d'Ivoire". לצדי הכרזה יש שני עצי דקל, גם בצבעים זהב-לבן. דגל חוף השנהב המנון חוף השנהב מדיה וקבצים בנושא סמל חוף השנהב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקדושים מבוסטון

הקדושים מבוסטון (באנגלית: The Boondock Saints) הוא סרט פעולה-פשע משנת 1999 אשר נכתב ובוים על ידי טרוי דאפי. שני אחים אירים, קונור ומארפי מק'מנוס חיים ועובדים בבוסטון. האחים נקלעו לקטטה וכתוצאה, נאלצו להרוג זוג בריונים מהמאפיה הרוסית לשם הגנה עצמית. הם הסגירו את עצמם ושחררו אותם כגיבורים. הם רואים את המקרה כקריאה מאלוהים והחליטו לצאת למשימה שמטרתה לנקות את רחובות בוסטון מהפשע, לכן הם יוצאים במסע רציחות המתמקד במאפיות של בוסטון. ווילם דפו משחק את סוכן הFBI שמנסה לפענח את הרציחות ונסיבותן, אך ככל שהוא קרוב יותר לתפיסת האחים, הוא מאמין יותר שהרצח וסיכון החיים לשם האמת והצדק (Veritas Aequitas) הם דבר נכון. לאחר אין סוף דחיות, הבמאי המקורי טרוי דאפי צילם את סרט ההמשך, הידוע בשם "הקדושים מבוסטון 2: יום כל הקדושים" (Boonodck Saints II: All Saints Day), שבו האחים האירים שלוקחים את החוק לידיים חוזרים על מנת להמשיך את מסע הנקמה שלהם. הסרט עלה לאקרנים ב-30 באוקטובר 2009. אתר האינטרנט הרשמי של הקדושים מבוסטון הקדושים מבוסטון, סרטונים בערוץ היוטיוב "הקדושים מבוסטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקדושים מבוסטון", באתר נטפליקס "הקדושים מבוסטון", באתר AllMovie (באנגלית) "הקדושים מבוסטון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקדושים מבוסטון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקדושים מבוסטון", באתר Metacritic (באנגלית) "הקדושים מבוסטון", באתר אידיבי "הקדושים מבוסטון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.