laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גדודי אל-אשתר

גדודי אל-אשתר (בערבית: سرايا الأشتر) היא קבוצה מיליטנטית שיעית בבחריין שהוגדרה כארגון טרור על ידי בחריין, מצרים, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ארצות הברית, קנדה ומדינות נוספות. ב-22 בדצמבר 2014, גדודי אל-אשתר הוגדרה כארגון טרור על ידי הממלכה המאוחדת. ביוני 2017, גדודי אל-אשתר הוגדרה כארגון טרור על ידי בחריין, מצרים, איחוד האמירויות וערב הסעודית. משרד החוץ של ארצות הברית הגדיר את הקבוצה כארגון טרור, החל מיולי 2018. גדודי אל-אשתר הצהירו כי הם נאמנים לממשלת איראן, ושהם שותפים של משמרות המהפכה האסלאמית. על פי הדיווחים, הקבוצה לקחה אחריות על יותר מ-20 פיגועים בבחריין, פיגועים אלו היו מכוונים בעיקר כלפי המשטרה וכוחות הביטחון של המדינה. הקבוצה הוגדרה כארגון טרור על ידי בחריין בעקבות הפצצה באל-דיח, שבה נהרגו שלושה שוטרים. מאלכ אל-אשתר https://nziv.net/105065/ Who are the al-Ashtar Brigades, latest Arab-designated ‘terrorist group’?, Al Arabiya English, ‏2017-06-09 (באנגלית) من هم "سرايا الأشتر" و "سرايا المختار" من وجهة نظر بريطانيا, الأبدال, ‏2017-12-23 (בערבית) Press Releases, United States Department of State (באנגלית) "Bahrain puts groups on terrorism list after bomb kills three police". Reuters (באנגלית). 2014-03-04. נבדק ב-2022-04-16.
רייבן סונדרס

רייבן סונדרס (באנגלית: Raven Saunders; נולדה ב-15 במאי 1996) היא אתלטית אמריקאית סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) ואלופת ארצות הברית (2017) בהדיפת כדור ברזל. סונדרס נולדה וגדלה בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית. מתאמנת באוניברסיטת מיסיסיפי בהדרכתה של קוני פרייס-סמית'. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.35 מטר אותה קבעה בהדיפה השישית והאחרונה. באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה בסוף יוני 2017 היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא איש חדש של 19.76 מטר, לפני דניאלה היל(אנ') (19.64 מטר) ומישל קרטר (19.34 מטר). התוצאה שקבעה דירגה אותה בסוף השנה במקום השני בעולם. חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בתחילת אוגוסט היא סיימה במקום עשירי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.86 מטר. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 18.63 מטר ועלתה מהמקום הרביעי, תוצאה שהייתה מובילה אותה למקום חמישי בגמר. באליפות ארצות הברית והמבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת טוקיו שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני 2021 היא זכתה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 19.96 מטר, אחרי ג'סיקה רמזי שקבעה שיא אליפות חדש של 20.12 מטר ולפני אדלייד אקווילה (אנ') (18.95 מטר). באולימפיאדת טוקיו (2020) היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.79 מטר, אחרי גונג ליג'יאו מהרפובליקה העממית של סין (20.58 מטר) ולפני ואלרי אדמס מניו זילנד (19.62 מטר). סונדרס היא לסבית גלויה. הדיפת כדור ברזל: 19.96 מטר (2021) זריקת דיסקוס: 56.85 מטר (2016) הדיפת כדור ברזל: 19.57 מטר (2021) מדיה וקבצים בנושא רייבן סונדרס בוויקישיתוף רייבן סונדרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רייבן סונדרס, באתר olympedia.org רייבן סונדרס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רייבן סונדרס, באתר Track and Field (נשים)
הפועל אילת (כדורגל)

הפועל אילת או הפועל עירוני אילת הייתה קבוצת כדורגל ישראלית שייצגה את העיר אילת. המועדון שיחק 4 עונות בליגה א', אז ליגת המשנה בישראל, בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, ובסופו של דבר התפרק בשנת 1999. ממשיכת דרכו הייתה א.ס. אילת. כיום הקבוצה הבכירה המייצגת את אילת בליגת הכדורגל היא קבוצת בני אילת שאיננה קשורה להפועל אילת ההיסטורית. המועדון נוסד בשנת 1951. במהלך שנות ה-50 שיחק המועדון בעיקר במשחקי ידידות נגד קבוצות של הצבא, ובליגה עצמאית אזורית, הכוללת מועדונים מאילת ומסביבתו. בשנת 1958 התקבלה הפועל אילת להתאחדות לכדורגל בישראל והצטרפה לליגה ג'. בתום עונת 1959/1960 עלתה אילת לליגה ב', הליגה השלישית בכדורגל הישראלי באותה תקופה, לאחר שסיימה באחד מארבעת המקומות הראשונים של משחקי העלייה למועדוני ליגה ג'. בעונת 1968/1969 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ב' דרום ב', ועלתה לליגה א' לראשונה בתולדותיה. בעונת 1969/1970, העונה הראשונה של המועדון בליגת המשנה, הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה, המקום השביעי בליגת המשנה. המועדון שיחק בליגה א' דרום עד עונת 1972/1973, בה סיימה במקום ה-15, וירדה חזרה לליגה ב', לאחר ארבע עונות ששיחקו בליגת המשנה. בעונת 1977/1978 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה בית דרום ליגה ב', וירדה לליגה ג', שהפכה בזמנו לליגה החמישית בישראל, מאז הקמת ליגה ארצית ב-1976. בעונת 1984/1985 המועדון חזר לליגה ב', שם שיחק עד שהושעה מהליגה, מעט לפני עונת 1999/2000, ובסופו של דבר התפרק. קבוצת א.ס. אילת, נוסדה והגיעה לליגה ב'. אולם גם היא התפרקה, לאחר שהייתה פעילה לאחרונה בעונת 2004/2005. כיום הכדורגל באילת מיוצג על ידי קבוצת בני אילת, שאינו קשור למועדוני הכדורגל שפעלו בעבר באילת (הפועל אילת או א.ס. אילת). בני אילת בית"ר רמלה קרמר והפועל עירוני אילת הושעו מהליגה, עונת 1999/2000, אתר RSSSF. מאת: כתבנו, אילת מנצחת בכדורגל, על המשמר, 31 בדצמבר 1951 בכמה שורות "במשחק כדורגל שנערך באילת ניצח "הפועל" אילת קבוצה צבאית 1:2", דבר, 12 באוקטובר 1955 הפועל אילת עלתה לליגה ב', חדשות הספורט, 10 ביולי 1960, ארכיון ההתאחדות לכדורגל קבוצה ביום: בני אילת, מערכת דאבל פס, 22 ביולי 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות ישראל באתלטיקה 1979

אליפות ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון רמת גן בין התאריכים 5 ביולי ו-7 ביולי 1979. רבקה קוגמן (הפועל באר שבע), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. ענת מאירי (אס"א תל אביב), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר. מירה בולבה (הפועל עמק חפר), זכתה בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס. עוז כץ (הפועל חיפה/קריית ביאליק), זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת 800 מטר. ריצ'רד רוטשילד, זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 1500 מטר ובריצת 5000 מטר. גדעון הרמט (הפועל עמק חפר), קבע בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 2.10 מטר. אלכס פרלסמן, 2.10 בדרך למוסקבה, מעריב, 6 ביולי 1979 יעקב פתאל, גדעון הרמט 2.10 מ' בגובה שיא ישראלי חדש באליפות א"ק, דבר, 6 ביולי 1979 אלכס פרלסמן, קרבות ושיאים אישיים - לסיום האליפות, מעריב, 8 ביולי 1979 אלכס פרלסמן, קרבות ושיאים אישיים - לסיום האליפות - המשך, מעריב, 8 ביולי 1979 יעקב פתאל, רוטשילד ניצח גם ב-5000 מ', דבר, 8 ביולי 1979
סוזן קלצ'י ווטסון

סוזן קלצ'י ווטסון (באנגלית: Susan Kelechi Watson; נולדה 11 בנובמבר 1981) היא שחקנית אמריקאית, שהתפרסמה מתפקידה כג'נט בסדרה "לואי" (2012–2014) ובדמותה של בת' פירסון בסדרת הדרמה של NBC "החיים עצמם" (2016–2022). ווטסון נולדה בברוקלין, ניו יורק, להורים ילידי ג'מייקה. שמה האמצעי "קלצ'י" מגיע משפת האיגבו הניגרית ומשמעותו "תודה לאל". היא בוגרת תואר ראשון באומנויות מאוניברסיטת הווארד ותואר שני בחוג לדרמה של בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק. ב-2005 גילמה את דמותה של ג'ולייט לאפין במחזה של ברודוויי "A Naked Girl on the Appian Way" מאת המחזאי ריצ'רד גרינברג (אנ'), שם שיחקה לצדם של ריצ'רד תומאס וג'יל קלייבורג. בשנים 2012–2014 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של לואי סי קיי "לואי". היא הופיעה בהמשך בסדרות "NCIS", "רופא להשכיר", "שוטרים בדם", "המעקב", "מיליארדים", "Veep" ו"הרשימה השחורה". החל מ-2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "החיים עצמם" של רשת NBC, בדמותה של בת' פירסון, רקדנית בלט ומורה לריקוד, אשתו של רנדל פירסון, תפקיד אותו מילאה עד סיום הסדרה ב-2022. ב-2022 זכתה בפרס Black Reel לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה על משחקה בעונה השישית של "החיים עצמם". בשנת 2019 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפית "יום יפה בשכונה" (אנ') בבימויה של מריאל הלר, בו מגלם טום הנקס את דמותו של איש הטלוויזיה פרד רוג'רס. בספטמבר 2022 עלתה ההצגה על מתנגדי חיסונים "Eureka Day" בכיכובה של הלן האנט על במות בלונדון. קלצ'י ווטסון משחקת את קרינה, אמא בוועד המרכזי של בית הספר של בנה בזמן שפורצת בו מגפת חזרת. בשנת 2020 דווח כי ווטסון ביטלה את אירוסיה לשחקן ג'יימי לינקולן סמית'. מדיה וקבצים בנושא סוזן קלצ'י ווטסון בוויקישיתוף סוזן קלצ'י ווטסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוזן קלצ'י ווטסון, ברשת החברתית אינסטגרם סוזן קלצ'י ווטסון, ברשת החברתית טיקטוק סוזן קלצ'י ווטסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סוזן קלצ'י ווטסון, באתר AllMovie (באנגלית) סוזן קלצ'י ווטסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) New and Next: Meet Actress Susan Kelechi Watson, Essence (באנגלית אמריקאית) Maria Elena Fernandez, Susan Kelechi Watson On Designing Her Own Hairstyles On This Is Us, Vulture, ‏2017-10-03 (באנגלית אמריקאית) Susan Kelechi Watson and Mandy Moore Just Won 2 Big Awards for This Is Us, NBC Insider Official Site, ‏2022-08-16 (באנגלית אמריקאית) LEAH PUTNAM, Reviews: What Do Critics Think of Eureka Day Starring Helen Hunt?, ‏SEPTEMBER 27, 2022 ענבל חננאל, כוכבת "החיים עצמם" ביטלה את האירוסים, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 9 בנובמבר 2020
בני אילת

בני אילת היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אילת, אשר משחקת, נכון ל-2023, בליגה א' דרום. הקבוצה הוקמה ב-2006 ומאז 2010 משחקת בליגה א' לסירוגין. בעבר היו קיימות מספר קבוצות בולטות המייצגות את העיר אילת: משנות ה-50 ועד 1999 הייתה קבוצת הפועל אילת, ובהמשך את קבוצת "א.ס. אילת" שהתפרקה ב-2004/2005, אולם בני אילת איננה קשורה לאף אחת מהן. בעונת ההקמה 2006/2007, בליגה ג' דרום-מרכז, סיימה הקבוצה כבר במקום הראשון, ועלתה לליגה ב' דרום ב'. בעונת 2009/2010 בליגה ב' סיימה הקבוצה במקום הראשון בהפרש 14 נקודות ועלתה לליגה א'. בני אילת הייתה לקבוצה הראשונה מהעיר אילת שמשחקת בליגה א' אחרי 38 שנים (קודמת לה הייתה קבוצת הפועל אילת שירדה ב-1973 לליגה ב' ולא חזרה עוד). עונה אחת לאחר מכן ב-2010/2011 הייתה לעונת השיא של המועדון שסיים במקום השלישי בליגה א' דרום. הקבוצה העפילה לפלייאוף העלייה לליגה הלאומית, שם הפסידה למכבי קביליו יפו 2:3 לאחר שספגה גול מאוחר, והודחה ממנו. בעונת 2013/2014 סיימה בתחתית הליגה וירדה חזרה לליגה ב', אולם עונה אחת לאחר מכן בסיום עונת 2014/2015 חזרה הקבוצה לליגה א'. ב-2015/2016 שוב ירדה הקבוצה בתום העונה לליגה ב'. בעונת 2020/2021 עלתה חזרה לליגה א', והצליחה להישאר בליגה עונה לאחר מכן, אולם בעונת 2022/2023 ירדה חזרה לליגה ב'. בעונת 2023/24 החליט המועדון לעבור מיתוג מחדש עם סמל חדש ותוספת 'מכבי' לשם בני אילת (על אף שיסודותיו של המועדון תמיד היו של 'מכבי') בעקבות דם חדש שנכנס להנהלת הקבוצה, הפתיחה הרשמית של מגרשי קריית הספורט למשחקים רשמיים והאקדמיה לכדורגל החדשה שפתח המועדון. הפועל אילת בני אילת, ברשת החברתית פייסבוק בני אילת באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל קבוצה ביום: בני אילת, מערכת דאבל פס, 22 ביולי 2012
אנדרטת סאיפאן האמריקאית

אנדרטת סאיפאן האמריקאית היא מבנה זיכרון למלחמת העולם השנייה, הממוקם באי סאיפאן בקבוצת איי מריאנה הצפוניים, השוכנת במערב האוקיינוס השקט. אנדרטת סאיפאן הוקמה לכבוד הנופלים והפצועים האמריקאים ובני המקום, שנפגעו במהלך המערכה על איי מריאנה בשנת 1944. 24,000 אנשי צבא אמריקאים נפגעו במהלך המערכה, שבה נכבשו מידי הכוחות היפניים האיים גואם, סאיפאן וטיניאן, מה-15 ביוני ועד 11 באוגוסט 1944. האנדרטה שוכנת בתחומי פארק הזיכרון האמריקאי, מצפון ליישוב גרפאן (אנ') שבחופו המערבי של האי, וצופה אל אחד החופים שבהם נחתו חיילי ארצות הברית בראשית הפלישה לאי. היא כוללת אובליסק רבוע בגובה של 3.6 מטר, המצופה אבן גרניט אדומה. על גבי האובליסק נחרתה כתובת זו: אנדרטה זו הוקמה על ידי ארצות הברית של אמריקה כמחווה צנועה לבניה שהקריבו את הקורבן היקר מכל לשם שחרורם של איי מריאנה 1941-1945 ליד האובליסק הוקם לימים מגדל בגובה של שישה מטר ובו קריון. האנדרטה הוקמה ומתוחזקת על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב. האנדרטה, באתר הוועדה האמריקנית למצבות קרב
הדיוויזיה ה-294 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-294 (בגרמנית: 294. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. דיוויזיית הרגלים ה-294 הוקמה ב-6 בפברואר 1940 כחלק מגל הגיוס ה-8 בדובלן במחוז צבאי IV (דרזדן). הדיוויזיה השתתפה במערכה המערבית בבלגיה ובצרפת. באביב 1941 השתתפה בהתקפה על יוגוסלביה. מיולי 1941 הייתה הדיוויזיה חלק מקבוצת ארמיות דרום בחזית המזרחית ולחמה בקרבות באזור חרקוב ובשנת 1942 בעיקול הדון. בנובמבר 1943 ההפסדים בעמדת מיוס היו כה גבוהים עד שהדיוויזיה, שהייתה מורכבת מקבוצה קרבית אחת בלבד, נאלצה לסגת לאזור ניקופול ורק לאחר שילובה של קבוצת הדיוויזיה ה-333 חזרה לכשירות מבצעית. באוגוסט 1944 הושמדה דיוויזיית הרגלים ה-294 במהלך מבצע יאשי-קישינב של הצבא האדום ליד קישינב ומפקדה נהרג, והיא פורקה רשמית ב-9 באוקטובר 1944. אוטו גאבקה (13 בפברואר 1940 - 22 במרץ 1942) יוהנס בלוק (22 במרץ 1942 - 12 באוגוסט 1943) הרמן פרנקינג (12 באוגוסט - 24 בדצמבר 1943) ורנר פון אייכשטדט (24 בדצמבר 1943 - 26 באוגוסט 1944) הדיוויזיה ה-294 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) U.S. Army 1986, p. 41.
ברוך שפירא

ברוך שפירא (נולד ב-7 בפברואר 1947), מורה לחינוך גופני, מאמן מכבי אתלטי הנגב, מבכירי מאמני האתלטיקה בישראל, חבר הנהלת איגוד האתלטיקה בישראל. זוכה בפרס מפעל חיים לאיש חינוך לשנת 2022 מטעם משרד התרבות והספורט. שפירא נולד וגדל במונטווידאו, אורוגוואי. אביו, היה מראשי הקהילה היהודית במונטווידאו לאחר שהיגר מפולין. כנער היה חניך מדריך וגם רכז תנועת נוער (רכז תנועות נוער חלוציות באורוגוואי לפני עלייתו ) התאמן והתחרה באתלטיקה (אלוף קרב רב ילידים ועד נערים ). היה חבר בתנועת הבונים. לפני שעלה לישראל ביקר בארץ פעמיים במסגרת קורסים שונים לנוער ציוני ממנהיגי נוער יהודי בגולה.. הוא עלה סופית לישראל בשנת 1967 הוא נשלח לקיבוץ גונן שלרגלי רמת הגולן . ב 1967-70 לחם במלחמת ההתשה מול ירדן-מצרים תעלת סואץ טמפו ועוד מלחמת יום הכיפורים כמשתייך לחטיבת צנחנים 55 היה בין הלוחמים שלחמו במצרים מחציית תעלת סואץ קרבות הבקעה מאיסמאליה כצנחן ופרץ לעיר סואץ, . לאחר שמשפחתו עלתה לישראל בשנות ה-70 והתיישבה בבאר שבע עבר להתגורר בתחילה בקיבוץ חצרים ואחר כך בבאר שבע. בסוף שנות ה-70 וה-80 אימן אתלטיקה בקבוצת הפועל באר שבע. ב-1990 הקים את אגודת בני הנגב. ב-1999 ייסד כמנהל מחלקת הספורט בעיריית דימונה, את מחלקת האתלטיקה בני הנגב דימונה. כעבור שנה הגיע האיחוד עם באר שבע, ועמו גם שינוי השם לבני הנגב באר שבע ולבסוף מכבי אתלטי הנגב. לאחר מכן, עם עבודה רבה וצוות מקצועי מצומצם, הצליח להשיג עם האגודה תוארי אליפות לנוער. בשנת 2017 זכתה קבוצת הנשים באליפות ישראל. 6 -1991 ובין 2007 בין האתלטיות והאתלטים שאימן וטיפח במשך השנים ניתן למצוא רבים שזכו באליפויות ישראל בכלל הגילאים וגם ברמות בין לאומיות שונות. בשנת 2019 זכה בתואר כבוד של התאחדות אתלטיקה של אירופה. בשנת 2021 איגוד אתלטיקה של ישראל בחר בו כיקיר איגוד בישראל ל אחר שהיה חבר הנהלה,יו"ר ועדה מקצועית וסגן יו"ר בין השנים 1985 ל 1991 ובין 2007 ל 2018. בשנת 2022 זכה ברוך לקבל פרס מפעל חיים על תרומתו לספורט לאתלטיקה ולחברה מידי הנשיא רובי רבלין ושר הספורט טרופר. ב 2022 קיבל ברוך פרס יקיר החינוך הגופני (37 שנות שימש כמורה לח"ג ) וגם פרס ממרבי ישראל כמנהל מועדון מצטיין . ברוך שימש כמפקח מנהל הספורט של ישראל בין השנים 1983 -1986 -מחוז דרום ובחלקם מהרצליה ועד אילת. לשפירא נולדו 3 בנים, אייל ועופר תאומים (דצמבר 1976) ועידן (ספטמבר 1982), מנכ"ל ומאמן ראשי של קבוצת מכבי אתלטי הנגב. בשנת 2022 זכה בפרס מפעל חיים לאיש חינוך מטעם משרד התרבות והספורט אבינעם פורת, "מכינים את הספורטאים לחיים": מאמן האתלטיקה שהפריח את הנגב, באתר ynet, 15 באפריל 2022 אסי ממן, כבוד שמגיע לו: ברוך שפירא יקבל פרס למפעל חיים, באתר ynet, 6 באפריל 2022 היסטוריה בנגב, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
ליריק רוס

ליריק רוס (באנגלית: Lyric Ross; נולדה ב-30 בספטמבר 2003) היא שחקנית אמריקאית. רוס נולדה וגדלה בכפר הומווד (אנ') במדינת אילינוי, ארצות הברית, בתם של סטיבן רוס ושל ברנדי סמית'. היא סיימה את לימודיה בתיכון ג'יימס הארט באילינוי. היא החלה את קריירת המשחק שלה בגיל צעיר – הופעתה הראשונה הייתה בגיל 9 בקמפיין של הארגון הדמוקרטי לגיוס תרומות וקידום נשים בפוליטיקה "רשימת אמילי" עבור הילרי קלינטון. בשנת 2015 הופיעה רוס בפרק בסדרה "סירנות" (אנ') ובעונה הרביעית של "שיקגו Fire" בתפקיד קטן. בשנת 2017 החלה להופיע בעונה השנייה של סדרת הדרמה "החיים עצמם" בתפקיד דז'ה. בתחילה התפקיד שלה אמור היה להיות לכמה פרקים בלבד, אך היא קודמה לתפקיד קבוע החל מהעונה השלישית, תפקיד אותו מילאה עד לסיום הסדרה בשנת 2022. בשנת 2018 הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער על משחקה ב"החיים עצמם", וזכתה בפרס כוכבת הטלוויזיה הפורצת בפרסי בחירת הנוער 2018. ב-2019 הוענק פרס גילדת השחקנים לאנסמבל הסדרה "החיים עצמם". בשנים 2019, 2020, ו-2021 הייתה מועמדת לפרס NAACP Image על משחקה ב"החיים עצמם". בשנת 2019 שיחקה בסרט "Canal Street" (אנ') בתפקיד טמקה. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל האמריקאי לסרטים שחורים. בשנת 2022 דיבבה בסרט ההנפשה "ונדל וויילד". הסרט הוא סטופ מושן ורוס מעניקה את קולה לדמות הראשית קאט אליוט. ליריק רוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליריק רוס ברשת החברתית אינסטגרם Lyric Ross On The Impact Of Playing A Foster Kid On 'This Is Us', HuffPost, ‏2019-10-28 (באנגלית) Borys Kit, Borys Kit, ‘This Is Us’ Actress Lyric Ross Joins Marvel’s ‘Ironheart’ (Exclusive), The Hollywood Reporter, ‏2022-02-25 (באנגלית אמריקאית) Anne Easton, How Lyric Ross’ Personal Life Helps Her Understand Deja’s Mindset On ‘This Is Us’, Forbes (באנגלית) Lauren Cox, Lyric Ross, 14: Meet The Incredible Young Actress Behind Deja On ‘This Is Us’, Hollywood Life, ‏2017-10-25 (באנגלית) Nellie Andreeva,Denise Petski, Nellie Andreeva, Denise Petski, ‘This Is Us’: Lyric Ross As Deja Upped To Series Regular For Season 3, Deadline, ‏2018-08-27 (באנגלית) Joe Otterson, Joe Otterson, ‘This Is Us’ Star Lyric Ross Joins Marvel Series ‘Ironheart’ at Disney Plus, Variety, ‏2022-02-25 (באנגלית אמריקאית) Erik Pedersen, Erik Pedersen, ‘Wendell & Wild’ Trailer: Jordan Peele & Keegan-Michael Key Are Lyric Ross’ Demons In Stop-Motion Netflix Toon, Deadline, ‏2022-09-06 (באנגלית אמריקאית)
ברכת הבית

ברכת הבית היא תפילה שבה מבקשים שבבית לא יהיה צער, צרות, מחלוקות ושאר דברים רעים. נוסח הברכה נתלה באופן מסורתי על הקיר ליד דלת הכניסה. נכתב לעיתים על חפץ דקורטיבי לתלייה על הקיר והוא מוענק במתנה לחנוכת הבית. קיימת גם ברכת העסק, ברכה דומה בתוספת תפילה שהעסק יצליח. לברכה יש נוסחים רבים. להלן אחד מהנוסחים: בְּזֶה הַשַּׁעַר לֹא יָבוֹא צַעַר. בְּזֹאת הַדִּירָה לֹא תָּבוֹא צָרָה. בְּזֹאת הַדֶּלֶת לֺא תָבוֹא בֶּהָלָה. בְּזֹאת הַמַּחְלָקָה לֺא תָבוֹא מַחְלוֺקֶת. בְּזֶה הַמָּקוֺם תְּהִי בְרָכָה וְשָׁלוֺם. לתפילה זאת אין כל מקור בספרות היהודית, אך יש שציינו לדברי הרב משה טייטלבוים אשר בקמיע שכתב ב-1925 נגד מגפה יש נוסח דומה לתפילה זו. הרב מאיר ניסים מאזוז טוען שהתפילה "מיוחסת לרבנים גדולים" אך לא הביא מקור לדבריו. הרב שלמה אבינר סבור שזו אינה תפילה יהודית מקורית, שכן אין בה נוסחאות של בקשה אלא הוראה, הוא משער שמקורה של תפילה זו משיר שכתב רודיארד קיפלינג. ברכות הבית (אנ') ברכת העסק 'ברכת הבית' - מי חיבר? ומתי? דיון בפורום אוצר החכמה אהרון וראדי (Aharon N. Varady), בִּרְכָּת הָבָּיִת, באתר פְּרוֺיֶּקט הַסִּדּוּר הַפָּתוּחַ (בעברית ואנגלית) מובא בתוך: הרב שבתי ליפשיץ, סגולות ישראל, עמ' 276, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) ניתן לצפות בדבריו כאן שלמה אבינר, פירוש הרב אבינר לספר שמות, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) Zivotofsky, Rabbi Ari Z. (2000). "What's the Truth About... "Rambam's Physician's Prayer"?" (PDF). Jewish Action. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) שלמה אבינר, פסקי שלמה, עמ' 246, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
הדיוויזיה ה-183 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-183 (בגרמנית: 183. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-28 בנובמבר 1939 כחלק מגל הגיוס ה-7. הדיוויזיה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, לאחר מכן הועברה לפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה ולאחר מכן השתתפה בפלישה ליוגוסלביה. ביוני 1941, היא השתתפה בהתקפה על ברית המועצות, כחלק מהקורפוס ה-20 בפיקודו של פרידריך מטרנה. הדיוויזיה לחמה ליד סמולנסק ומוסקבה. עד 22 באוקטובר 1943, דיוויזיית הרגלים ה-183 ספגה אבדות רבות והיא מוזגה עם שתי דיוויזיות חי"ר אחרות, שאף הן הוכו קשות (הדיוויזיות ה-217 וה-339) לפלגת הקורפוס C‏ (Korps-Abteilung C). ואילו הדיוויזיה עצמה פורקה. פלגת הקורפוס C הפכה לחלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה. ביולי 1944, היא הושמדה בכיס ברודי. ב-15 בספטמבר 1944, הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-183. בניגנוס דיפולד (1 בנובמבר 1939 - 4 באוקטובר 1941) ריכרד שטמפל (4 באוקטובר 1941 - 20 בינואר 1942) אוגוסט דטלינג (20 בינואר 1942 - 15 בנובמבר 1943) וולפגנג לאנג (15 בנובמבר 1943 - אפריל 1944) גרהרד לינדמן (אפריל 1944 - 1 ביוני 1944) וולפגנג לאנג (1 ביוני 1944 - 27 ביולי 1944) מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-183 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-183 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) קבוצת הקורפוס C באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) U.S. Army 1986, pp. 39–41.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 (ורמאכט)

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 (בגרמנית: 564. Volks-Grenadier-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1944 באוסטריה, על ידי ייעוד מחדש של דיוויזיית הגרנדירים ה-564, בפיקודו של וולפגנג לאנג. היא הכילה את רגימנטים הגרנדירים ה-1150, ה-1151 וה-1152 ואת רגימנט הארטילריה ה-1564. ב-15 בספטמבר 1944 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-183. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-564 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Axis History Factbook
נקודת ראדב

נקודת ראדב (באנגלית: Radev Point; בבולגרית: Радев нос) היא לשון יבשה בקצה הדרום-מזרחי של האי ראגד למול החוף המערבי של חצי האי ביירז שבאי ליווינגסטון (האי ליווינגסטון ממוקם ממזרח למצר הים מפרץ אוסוגובו, בעוד האי ראגד ממוקם ממערב למצר) באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. נקודת ראדב ממוקמת 4.5 קילומטרים ממזרח לנקודת בנסון (שבאי ראגד); נקודת ראדב ממוקמת 1.05 קילומטרים דרומית-מערבית מנקודת וונד (שבאי ראגד); נקודת ראדב ממוקמת 2.62 קילומטרים מערבית - דרומית מנקודת לאגר (שבאי ליווינגסטון); שונית קיאנידה מממוקמת 440 מטרים דרומית-מערבית מנקודת ראדב. הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1993; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ושוב בשנת 2009. הנקודה נקראת על שם ההיסטוריוגרף, הסופר והדיפלומט הבולגרי סימאון ראדב (נולד בשנת 1879 – נפטר בשנת 1967). נתונים בסיסיים
בית הכנסת דניאל

בית כנסת דניאל (בפרסית: کنیسه دانیال) המכונה גם בית הכנסת פולני (בפרסית: کنیسه لهستانی‌ها) הוא בית הכנסת האשכנזי היחיד באיראן. הוא ממוקם ברחוב טיר 30 (שנודע בעבר כרחוב Ghavam Al Saltaneh), בטהראן. בית הכנסת שימש בעיקר פליטים יהודים פולניים, שהגיעו לעיר בזמן מלחמת העולם השנייה. בתחילת הגעת המהגרים הפולנים הם התפללו בבית הכנסת חיים, אך עם הגידול במספר הפליטים היהודים מפולין ב-1940, החליטו המהגרים לבנות בית כנסת בנוסח אשכנזי. בהסכמת מנהיגי הקהילה, הוקצה להם השטח המערבי של בית הכנסת חיים. כשבית הכנסת דניאל נפתח לראשונה הוא הכיל שישים מקומות לגברים, ועוד 25 מקומות לנשים בחדר שהיה ממוקם בצידו השמאלי. שלושה ספרי תורה בנוסח אשכנז הובאו אליו מפולין ובהם קראו בבית הכנסת. לאחר המהפכה האיראנית עזבו רוב מתפללי בית הכנסת את איראן, ומאז הוא משמש בעיקר את יהודי איראן. "قدم زدن در خيابان اديان" (בפרסית). אורכב מ-המקור ב-2016-12-29. נבדק ב-2016-12-28. "خیابانی-برای-گفتگوی-ادیان-در-تهران فردانیوز به نقل از روزنامه قانون، "خیابانی برای گفتگوی ادیان در تهران"" (בפרסית). נבדק ב-2016-12-28. "کنیسای دانیال - لهستانی ها" (בפרסית). 7dorim.com. נבדק ב-2014-06-17.
מתיי בור

מתיי בור (בסלובנית: Matej Bor;‏ 14 באפריל 1913 – 29 בספטמבר 1993) היה סופר, מחזאי ומתרגם סלובני. ולדימיר פבשיץ' (בסלובנית: Vladimir Pavšič) נולד בשנת 1913 בכפר ליד גוריציה אז בשטח של האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום סלובניה). לאחר מלחמת העולם הראשונה השטח עבר לשליטת איטליה ומשפחתו עברה לצליה, שהייתה חלק של ממלכת יוגוסלביה. לאחר סיום בית הספר, פבשיץ' נרשם ללימודים באוניברסיטת ליובליאנה, שם למד סלובנית ופילולוגיה. לאחר סיום האוניברסיטה הוא החל לעבוד כעיתונאי. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הצטרף לשורות הפרטיזנים. השירים שכתב היו פופולריים מאוד. בתקופה זו הוא אימץ לעצמו את שם העט "מתיי בור" (בסלובנית: Matej Bor). בשנת 1944, לאחר שחרור בלגרד, הוא עבר לעיר והחל לעבוד במחלקה הסלובנית של הרדיו, לצד אנטון אינגוליץ'. בשנת 1945 עבר מתיי בור לליובליאנה והקדיש את עצמו לכתיבה ולתרגום. בשנים 1947 ו-1952 קיבל פרס ספרותי על יצירותיו. בתקופת השלטון הקומוניסטי תמך מתיי בור במתנגדי המשטר. בשנות ה-60 פרסם מאמר נגד מעצר מיכאילו מיכאילוב הסרבי. בהמשך פעל למתן חנינה לקורבנות משפטים פוליטיים שנערכו בשנת 1947. בשנת 1984 הוא פעל לפרסום סיפור על פעילות מחנה לאסירים פוליטיים בשטח קרואטיה של היום. במהלך הקריירה הספרותית פרסם מתיי בור מספר ספרים עם אוסף שירים. הראשון, Previharimo viharje, ראה אור בשנת 1942. בשנת 1959 יצא לאור ספרו Šel je popotnik skozi atomski, שתורגם למספר שפות. מתיי בור כתב מספר מחזות ויצירות לילדים. בשנת 1954 הוא כתב תסריט לסרט קולנוע. הוא תרגם מספר יצירות של ויליאם שייקספיר לסלובנית. הוא ניסה לקדם תאוריה, לפיה מקורותיו של העם הסלובני ומקור שפתו בשפה הוונטית. תאוריה זו לא נתמכה על ידי בעלי מקצוע בתחום הבלשנות. מדיה וקבצים בנושא מתיי בור בוויקישיתוף ביוגרפיה (בסלובנית) מתיי בור, באתר Discogs (באנגלית)