laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיליפ הראשון, רוזן הסן

פיליפ הראשון, רוזן הסן, המכונה לעיתים האצילי (נולד ב-13 בנובמבר 1504 במרבורג, מת ב-31 במרץ 1567 בקאסל) היה רוזן (לאנדגרף) ושליט הסן בין 1509 ל-1567 ונחשב לאחד מהמנהיגים הפוליטיים החשובים ביותר בתקופת הרפורמציה והרנסאנס בגרמניה. פיליפ הראשון נולד ב-1504 במרבורג, לוילהלם השני, רוזן הסן ולאנה ממקלנבורג-שוורין. מכיוון שבזמן מותו של אביו מעגבת הוא היה רק בן ארבע, התפתח קרב ירושה בין אצולת הסן שבמהלכו הצליחה אמו להפוך לעוצרת שלו. כשהיה בן 13 וחצי הכריז עליו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כבוגר ופיליפ תפס את השלטון על הרוזנות ב-1518. עם זאת, אימו המשיכה למלא תפקיד חשוב כיועצת. בגלל מאבקי הכוח בהסן, פיליפ הראשון מעולם לא השלים את החינוך המקובל באותה עת. ב-1524 המיר פיליפ את דתו לנצרות פרוטסטנטית והפך לאחד מן העומדים בראש המאבק למען הרפורמציה. בשנת 1526 דחה את סינוד הומברג בשם הפרוטסטנטיזם. באותה שנה גם איחד את כוחותיו עם יוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ורוזנים פרוטסטנטיים אחרים בברית טורגאו. בשנת 1527 הקים את אוניברסיטת מרבורג, האוניברסיטה הפרוטסטנטית הראשונה בעולם, כסמינר להכשרת כמרים פרוטסטנטיים. שנה לאחר מכן חתם על הסכם עם אלברכט מברנדנבורג, החשמן הקתולי של מיינץ. ב"הסכם היצקירכן" ויתר למעשה הארכיבישוף על הסן מבחינה דתית. בשנת 1529 כינס את שני המנהיגים החשובים של תנועת הרפורמציה - מרטין לותר ואולריך צווינגלי לשיחות ביניהם בנושאים תאולוגיים. הוא השתייך לששת הרוזנים שהיו מיוזמי "הצהרת שפייר" לדיאט של שפייר. מאוחר יותר, היה ממקימי ברית שמלקלדן, והוכרז כאחד ממפקדי צבאה. במלחמה השמלקלדית הנהיג את כוחות הברית, אך לאחר קרב מילברג (1547) נפל בשבי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא נידון למוות בעוון הפרת שלום המדינה, אך בעקבות הבנות הקיסר עם הנסיך יוהאן, שוחרר גם הוא, בשנת 1552. בשנת 1523 התחתן פיליפ עם כריסטינה מסקסוניה, בתם של גאורג, דוכס סקסוניה וברברה יגלו, ממנה נולדו לו 10 ילדים: אגנס מהסן (1527–1555) אנה מהסן (1529–1591) וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל (1532–1592) פיליפ לודוויג (1534–1535) ברברה מהסן (1536–1597) לודוויג הרביעי, רוזן הסן-מרבורג (1537–1604) אליזבת מהסן, נסיכת הבוחר מפפאלץ (1539–1582) פיליפ השני, רוזן הסן-ריינפלס (1541–1583) כריסטינה מהסן (1543–1604) גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטדט (1547–1596) בשנת 1540 התחתן פיליפ בנישואים מורגנטיים עם מרגרטה פון דר זאלה, בתו של הנס פון דר זאלה, ממנה נולדו לו 9 ילדים: פיליפ (1541–1569) הרמן (1542–1568) כריסטופר ארנסט (1543–1603) מרגרטה (1544–1608) אלברכט (1546–1569) פיליפ קונרד (1547–1569) מוריץ (1553–1575) ארנסט (1554–1570) אנה (1558) מדיה וקבצים בנושא פיליפ הראשון, רוזן הסן בוויקישיתוף פיליפ הראשון, רוזן הסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיליפ הראשון, רוזן הסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרנקפורט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרנקפורט על המיין - עיר גדולה בגרמניה פרנקפורט על האודר עיר קטנה בגרמניה ששמה בא להבדיל אותה מהעיר הגדולה והמרכזית יותר פרנקפורט – בירת מדינת קנטקי בארצות הברית בהקשר לעיר פרנקפורט על המיין: יהדות פרנקפורט – הקהילה היהודית בעיר. רבים מיוצאיה נושאים את שם המשפחה "פרנקפורט" או "פרנקפורטר" אם כי גם לגויים רבים שמות משפחה אלה איינטרכט פרנקפורט – קבוצת כדורגל פרנקפורט – קבוצת כדורגל נשים סקיליינרס פרנקפורט – קבוצת כדורסל אסכולת פרנקפורט כינוי לקבוצת אנשים שעסקו בהגות ובמחקר בין תחומי בשנות ה-20 על בסיס של השקפה ביקורתית מרקסיסטית מטבח פרנקפורט – טיפוס מטבח שהומצא בשנות ה-20 ונבנה לראשונה בפרנקפורט באופן תעשייתי פרנקפורטר – סוג נקניקייה שמקורה בעיר אישים: אדוארד פרנקפורט – צייר יהודי-הולנדי שפעל במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 דוד פרנקפורטר – יהודי שהתנקש בחייו של מייסד סניף התנועה הנאצית בשווייץ דורין פרנקפורט – מעצבת אופנה ישראלית הארי פרנקפורט – פילוסוף ופרופסור ידוע לפילוסופיה באוניברסיטת פרינסטון פליקס פרנקפורטר – שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית
הול

האם התכוונתם ל... הול (להקה) – להקת גראנג' אמריקאית הול (נורווגיה) – רשות מקומית בנורווגיה קרנגי הול – אולם קונצרטים בניו יורק מגדל קרנגי הול – גורד שחקים בניו יורק אפקט הול – תופעה פיזיקלית בה נוצר מתח חשמלי במוליך כאשר מופעל עליו שדה מגנטי חדר כניסה לבית, אלמנט ארכיטקטוני בבתים ובדירות בישראל עד שנות השמונים מיוזיק הול – בידור תיאטרלי בריטי פופולרי בעבר קינגסטון על ההול – עיר היסטורית באנגליה הממוקמת על שפך נהר האמבר שבמחוז מזרח יורקשייר אישים: אדוארד הול – כרוניקן ומשפטן אנגלי בן המאה ה-16 אנה הול – אתלטית אמריקאית אסף הול – אסטרונום אמריקאי אסתר הול – שחקנית אנגלייה ג'ון האתורן הול – איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי ג'ון הול (פיזיקאי) – פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2005 ג'ון הול (ראש ממשלת ניו זילנד) – ראש ממשלת ניו זילנד בשנים 1879–1882 ג'יין הול – פוליטיקאית אמריקאית, מושלת אריזונה לשעבר ג'ים הול – גיטריסט ומלחין ג'אז אמריקאי ג'פרי סי. הול – גנטיקאי וכרונוביולוג אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2017 ג'רי הול – דוגמנית על ושחקנית אמריקאית גרי הול האב – שחיין אמריקאי גרי הול ג'וניור – שחיין אמריקאי, בנו של גרי הול האב גרייסון הול – שחקנית אמריקאית דין הול – מעצב משחקי וידאו וירג'יניה הול – מרגלת אמריקאית שפעלה בצרפת בזמן הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה חואניטה הול – שחקנית אמריקאית ליימן הול – מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית מונטי הול – מנחה טלוויזיה אמריקאי מייקל סי הול – שחקן טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי מרי הול – כנרת אנגליה סקוט הול – מתאבק אמריקאי, מוכר בשם הבמה רייזר ראמון פיטר הול – במאי בריטי פיליפ בייקר הול – שחקן אמריקאי צ'ארלס מרטין הול – ממציא אמריקאי קודי הול – מתאבק אמריקאי, בנו של סקוט הול קווינסי הול – אתלט אמריקאי קורדל הול – מדינאי אמריקאי וזוכה פרס נובל לשלום קיי הול – שחיינית אמריקאית רבקה הול – שחקנית אנגלייה רג'ינה הול – שחקנית אמריקאית רוב הול – מטפס הרים ניו זילנדי ריק הול – מפיק מוזיקלי אמריקאי רנה הול (אנ') – שוטרת אמריקאית, מפקדת משטרת דאלאס תאודור הול – פיזיקאי אמריקאי אשר פעל כמרגל עבור ברית המועצות במהלך עבודתו בפרויקט מנהטן
ליגנין

ליגנין (באנגלית: lignin) ובעברית עֱצָן הוא תרכובת פולימרית. מקור השם הוא מהמילה הלטינית lignum שמשמעותה עץ. הליגנין מצוי בעיקר בדופן התא של תאי צמח והריכוז הגבוה ביותר שלו נמצא בעצים, שם הוא מהווה עד רבע ממָסַתַם. הליגנין הוא הפולימר האורגני השני בשכיחותו בכדור הארץ אחרי תאית. הליגנין ממלא את החלל בין המרכיבים; תאית, פקטין והמיצלולוז בדופן התא, ובמיוחד בתאים הטרכאידים ברקמת העצה וברקמה בכלל. שם הוא חולק קשר כימי קוולנטי להמיצלולוז ובשל כך מקשר בין סוגים שונים של רב סוכרים, מה שנותן לדופן התא חוזק מכני. כמו כן, הליגנין הידרופובי. פולימר הלגנין המורכב ממונומרים של פנולים. הליגנין מסונתז בתא מחומצת האמינו פנילאלנין. נעשה שימוש בליגנין בבגדים, כגון מעילים, בתור חומר דמוי נייר עבה ורך המשמש מילוי בין הבד העליון והבטנה. כמו כן, הוא משמש כחומר סופג וכתחליף לצמר גפן, ואף משולב בתעשיית ייצור סיבי הפחמן לשם הורדה במחירי העלות. שימוש חדשני נוסף הוא הוספת ליגנין לבטון ממוחזר, ובכך לחזקו. מדיה וקבצים בנושא ליגנין בוויקישיתוף ליגנין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ליגנין, דף שער בספרייה הלאומית Peter Suciu, The not so green bike: carbon fiber's carbon footprint, in bikeradar.com, December 17, 2011 רחלי ווקס, זווית‏, הבטון צומח על העצים: הפטנט שיפחית את הזיהום בענף הבנייה, באתר וואלה, 5 ביוני 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון פיליפ סוזה

ג'ון פיליפ סוזה (באנגלית: John Philip Sousa; ‏5 בנובמבר 1854 – 6 במרץ 1932) היה מלחין ומנצח אמריקני בסגנון הרומנטי, במיוחד בתחום המארשים הצבאיים. הוא היה ידוע כ"מלך המארשים". סוזה הלחין 136 מארשים, בין היתר את המארש הלאומי של ארצות הברית, "כוכבים ופסים לנצח" ("The Stars and Stripes Forever"), ואת "פעמון החירות" ("The Liberty Bell") - נעימת הפתיחה של הקרקס המעופף של מונטי פייתון. הוא המציא את כלי הנגינה הנקרא על שמו, הסוזאפון. סוזה נולד בעיר וושינגטון להורים ממוצא פורטוגלי, ספרדי ובווארי. הוא החל את החינוך המוזיקלי שלו בלימוד הכינור בגיל שש. כשסוזה היה בן 13, אביו, נגן טרומבון בתזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית, גייס אותו לחיל הנחתים האמריקני כחניך. הוא שרת כחניך שבע שנים עד 1875 וכנראה למד לנגן בכל כלי הנשיפה בתקופה זו. ב-30 בדצמבר 1879 הוא נישא לג'יין ואן מידלסוורט' בליס. נולדו להם שלושה ילדים: ג'ון פיליפ סוזה הבן, ג'יין פריסיליה והלן. בשנת 1880 הוא חזר לתזמורת חיל הנחתים כמנהלה, ונותר מנצחה עד שנת 1892. לאחר שעזב את תזמורת חיל הנחתים, ארגן סוזה תזמורת צועדת משלו. התזמורת יצאה לסיבובי הופעות בשנים 1892–1931 שבמהלכן נערכו 15,625 קונצרטים. בשנת 1900, התזמורת שלו יצגה את ארצות הברית בתערוכה העולמית של פריז (1900). בביקור זה צעדה התזמורת ברחובות פריז ועברה בין היתר בשדרות השאנז אליזה עד לשער הניצחון, ומצעד זה היה אחד משמונת המצעדים היחידים שבהם צעדה התזמורת. סוזה סירב בתוקף לנצח ברדיו מפני שפחד מחוסר הקשר האישי עם הקהל, אך בשנת 1929 שוכנע ונחל הצלחה רבה ברדיו. ב-6 במרץ 1932 נפטר סוזה בחדרו בבית המלון אברהם לינקולן ברדינג, פנסילבניה. סוזה שירת בחיל הנחתים מ-1868 עד 1875 כנגן חניך ושוב מ-1880 עד 1892 כראש תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית בדרגת סרג'נט מייג'ור (מקביל לרב-נגד). כוכבים ופסים לעד (סרט) מדיה וקבצים בנושא ג'ון פיליפ סוזה בוויקישיתוף ג'ון פיליפ סוזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר ספוטיפיי ג'ון פיליפ סוזה, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר פרויקט מוטופיה ג'ון פיליפ סוזה, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר בילבורד (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'ון פיליפ סוזה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ג'ון פיליפ סוזה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'י ג'י אלין

ג'י ג'י אלין (באנגלית: G.G Allin‏; 29 באוגוסט 1956 – 28 ביוני 1993) היה יוצר מוזיקת פאנק אשר שבר נורמות חברתיות רבות. אלין נולד בשם ג'יזוס כרייסט אלין, וזכה לכינוי ג'י ג'י, כאשר אחיו מרל לא הצליח לבטא את שמו כהלכה. עם כניסתו לבית הספר שינתה אמו את שמו לקווין מייקל. אלין גדל ביערות ניו המפשייר שהיו סביבה תרבותית וחברותית ומקום מושלם לחיים שקטים ושלווים, אך בפועל חייהם של בני משפחת אלין היו אומללים. עוד בהיותו ילד, ראה אלין פעמים רבות את אביו מכה ומשפיל באכזריות את אימו. אלין ניסה להעלים את צעקות אמו בכך שניגן בתופים בעוצמה מאוד גבוהה שהייתה יותר מהנורמה המקובלת. את להקתו הראשונה, Little Sister's Date ("הדייט של אחותי הקטנה"), הקים אלין יחד עם אחיו הגדול מרל. הופעותיה של הלהקה היו פרובוקטיביות למדי, ובאחת מהן - הופעה שהתקיימה בבית ספרו של אלין, הוא עזב את מקומו על התופים והחל להשחית את תפאורת האולם למול עיניהם המשתוממות של חבריו לכיתה. הלהקה Little Sister's Date התפרקה לאחר מכן, ולא ידוע על חומר מוקלט שלה. עם פירוקה של הלהקה אלין החל לנגן בהרכבים מוזיקליים מזדמנים ופרובוקטיביים שנשאו שמות כגון "The Texas Nazis" ("הנאצים מטקסס), "The AIDS Brigade" ("בריגדת האיידס") ו"The Cedar Street Sluts" ("הזונות מרחוב הארזים"). הוא הקדיש את כל מרצו לפאנק רוק בכל ההרכבים (שרובם הוציאו אלבומים), הרוויח סכומים לא גבוהים ובזבז אותם על אלכוהול סמים וזנות שדירדרו את מצבו הבריאותי. אלין איבד את שפיותו על הבמה מיום ליום והתנהגותו הייתה סופר-היפראקטיבית וקיצונית - הוא היה שובר על ראשו בקבוקי זכוכית, שר ורוקד בעודו מדמם וכמו כן הוא היה בוחר קורבן אקראי מהקהל ומכה אותו. אי שפיותו הגיע לשיא בכך שהשתין וחירבן על הבמה ולאחר מכן אכל את הפרשותיו. ב-1989 תבעה אותו אישה על אונס ועינויים, בעוד שהוא התלונן שהיא עשתה לו אותו דבר. בעסקת טיעון נכלא אלין מ-22 בדצמבר 1989 עד 26 במרץ 1991. [דרוש מקור] לאחר שהשתחרר מהכלא, שב אלין להשתולל על הבמה ברמה קיצונית יותר. הוא האמין בפתגם "Live Fast, Die Fast" ("תחיה מהר, תמות מהר") ותכנן להתאבד במהלך אחת מהופעותיו. רצון זה לעולם לא התממש לאחר שקודם לכן הזריק לגופו מנת יתר של הרואין, לקה בכשל נשימתי ומת. אחיו מרל ולהקתו החדשה Murder Junkies, מצאו את גופתו הנפוחה והדהויה של אלין והשתעשעו בה - הם ציירו עליה והצטלמו איתה בפוזות מוזרות. לאחר משחקיהם הפרובוקטיביים של ה-Murder Junkies עם גופתו, הם קברו אותה כשבידו האחת של אלין מונח מיקרופון, בידו השנייה מונח בקבוק הבורבון האהוב על אלין ועל אשכיו החשופים מונח מגן אשכים שעליו כתוב "Eat me". עד היום מעריציו של אלין חולקים לו כבוד אחרון, כשהם באים ועושים את צורכיהם על קברו (שעובר ניקיון באופן קבוע). מדיה וקבצים בנושא ג'י ג'י אלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'י ג'י אלין ג'י ג'י אלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'י ג'י אלין, באתר AllMovie (באנגלית) ג'י ג'י אלין, באתר AllMusic (באנגלית) ג'י ג'י אלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'י ג'י אלין, באתר דיזר ג'י ג'י אלין, באתר Discogs (באנגלית) ג'י ג'י אלין, באתר Songkick (באנגלית) ביקורת על תקליטו של ג'י ג'י אלין, באתר השרת העיוור (עותק שמור) ג'י ג'י אלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרישאנה

קרישאנה או ארץ הקריש (ברומנית: Crişana, בהונגרית: Körösvidék, בגרמנית: Kreischgebiet), מחוז היסטורי שחלקו ברומניה וחלקו בהונגריה, והחלק הרומני נמצא במערב טרנסילבניה ברומניה. מקור השם בנחלים החוצים את המחוז, הקריש הלבן, הקריש השחור והקריש המהיר, שלושתם יובלים של הקריש. הגבולות הטבעיים של החבל הם נהר טיסה במערב, נהר המורש בדרום, הרי הקרפטים המערביים של רומניה במזרח והסומש בצפון. בשנת 1920 חולק החבל בין רומניה ובין הונגריה על בסיס ההשתיכות האתנית של תושביו. בחלק הרומני יש את מחוז ביחור ומחוז ארד ובחלק ההונגרי המחוזות בקש והיידו-ביהר. הערים העיקריות של החבל הן אוראדיה (הבירה המסורתית ובירת מחוז ביהור) וארד שכיום נמצאות בשטח רומניה ודברצן שנמצאת בשטח הונגריה. קרישאנה הייתה חלק מן האזור ההיסטוריה הרחב יותר שנקרא החל מהמאה ה-16 פרטיום, שלא היה מרכיב של טרנסילבניה המקורית. מדיה וקבצים בנושא קרישאנה בוויקישיתוף
מסכת בכורות

מַסֶּכֶת בְּכוֹרוֹת היא המסכת הרביעית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה ובתלמוד הבבלי. יש בה תשעה פרקים העוסקים בפרטי הדינים של בכורות - דיני פטר חמור (דהיינו זכר מחמור שנולד ראשון לאימו), בכור בהמה טהורה, דיני מומים הפוסלים את הקורבנות ואת הכהנים, דיני בכור אדם ודיני מעשר בהמה. בתלמוד בבלי יש במסכת זו 60 דפים. בדף ח' קיים קטע אגדתא מפורסם הידוע בשם "סבי דבי אתונא". לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, סידורה של מסכת בכורות אחר מסכת חולין נעשה בהתאם לכתוב שהביא בתחילה את דיני שחיטת חולין: "רַק בְּכָל-אַוַּת נַפְשְׁךָ תִּזְבַּח וְאָכַלְתָּ בָשָׂר, כְּבִרְכַּת ה' אֱלֹהֶיךָ אֲשֶׁר נָתַן-לְךָ--בְּכָל-שְׁעָרֶיךָ", ורק אחר כך את דיני הבכורות: "לֹא-תוּכַל לֶאֱכֹל בִּשְׁעָרֶיךָ, מַעְשַׂר דְּגָנְךָ וְתִירֹשְׁךָ וְיִצְהָרֶךָ, וּבְכֹרֹת בְּקָרְךָ". לפי המבוא של חנוך אלבק לפירוש המשנה, מיקומה של המסכת אחרי מסכת חולין קשור לנושא המרכזי של שני הפרקים האחרונים במסכת חולין - מתנות כהונה (הזרוע הלחיים והקיבה) ולנושא של הפרק האחרון במסכת בכורות - מעשר בהמה. העיסוק במתנות כהונה הוא הקו המחבר שבין המסכתות. הַלּוֹקֵחַ עֹבֶר חֲמוֹרוֹ (שבע משניות). - דיני פטר חמור. הַלּוֹקֵחַ עֹבֶר פָּרָתוֹ (תשע משניות). - דיני חיוב בכור בהמה טהורה. הַלּוֹקֵחַ בְּהֵמָה (ארבע משניות). - דיני בהמה שספק ביכרה ביד נכרי ודיני שער בכור. עַד כַּמָּה (עשר משניות). - דיני הזמן שבו צריך לאכול/להקריב את הבכור, דיני ראית המום ודיני חשודים. כָּל פְּסוּלֵי הַמֻּקְדָּשִׁים (שש משניות). - דיני בכור בעל מום. עַל אֵלּוּ מוּמִין (שתים עשרה משניות). - מומי בכור. מוּמִין אֵלּוּ (שבע משניות). - מומי אדם. יֵשׁ בְּכוֹר (עשר משניות). - דיני בכור אדם. מַעְשַׂר בְּהֵמָה (שמונה משניות). - דיני מעשר בהמה. סה"כ יש במסכת 73 משניות. משנה, מסכת בכורות, באתר ויקיטקסט תלמוד בבלי, מסכת בכורות, באתר ויקיטקסט תוספתא, מסכת בכורות מאתר "סנונית" תלמוד בבלי, מסכת בכורות, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית כתב יד, מסכת בכורות, תלמוד בבלי, פירנצה, מאה 12, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית ספר דברים, פרק י"ב, פסוק ט"ו ספר דברים, פרק י"ב, פסוק י"ז מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרישנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קרישנה – אל מהמיתולוגיה ההודית קרישאנה – חבל היסטורי ברומניה קרישנה (נהר) – נהר בהודו אישים ארווינד קרישנה – מנכ"ל חברת IBM דאיה קרישנה – פילוסוף הודי רוי קרישנה – כדורגלן מפיג'י
טארקאנים

טארקאנים או טרחאנים (ברומנית: Tarcani או Tărhani, בהונגרית: Tarkanok או Tárkány magyarság), מיעוט אתני הונגרי בטרנסילבניה, רומניה, שמוצאו המשוער משבטי הכוזרים שהתיישבו בקרישאנה. הטארקאנים היו שבט קאווארי (שבטים כוזרים יהודים שפרשו מהעם הכוזרי והתלוו לשבטים ההונגרים) שהתמחה בעיבוד מתכת ושימש כשבט הברזלנים של הקאווארים. שמם נודע כיוצרי כלי עבודה וכלי נשק באיכות גבוהה. הטארקאנים התנצרו באותה תקופה בה קיבלו ההונגרים את הנצרות. הטארקאנים היושבים ברומניה מרוכזים בקרישאנה, במיוחד במחוז ביחור, סביב היישוב טרקאיה (Tărcaia), שליד באיוש. ילדה בעלת תווי פנים אופייניים לאוכלוסייה ממוצא טורקי-כוזרי העוטה לבוש עממי טארקאני מסורתי ההיסטוריה של טרנסילבניה בשנים 895–1003 (בצרפתית)
שליף

בסלנג "שְלִיף" הוא דף המכיל גרסה מקוצרת של הערות אשר נועדו לעיון מהיר. שליפים נקראים כך משום שתלמידים מסוגלים לשלוף אותם ממקום מחבוא בלי ידיעתם של המורים כדי לרמות במבחנים ללא חומר פתוח, בהם התלמידים נבחנים על ידע שלמדו בעל פה. השליף נכתב לעיתים קרובות על פיסת נייר קטנה, אשר ההערות בה כתובות לרוב בכתב זעיר. בעידן המודרני ניתן להשתמש בכלים שונים להפקת שליפים, מלבד עט ונייר, כגון הקטנת חומר העיון לממדים קטנים בעזרת מכונת צילום. ניתן גם להשתמש בשליף שאינו על גבי נייר, כגון מידע השמור בטלפון סלולרי, במחשבון ובאמצעים אלקטרוניים אחרים. מלבד שימוש ככלי לרמאות בבחינות, שליף יכול להוות גם כלי עזר ללמידה, כלי לסיכום ותמצות החלקים החשובים בתוכן, בדומה לפתק בזק. יכולים להיות לו גם שימושים טכניים, ככלי עזר, לשליפה מהירה של מידע טכני, למשתמש שאינו מיומן, שנדרש לזכור בעל פה. נוסחאון תקציר פתק בזק (כלי עזר לימודי) אתר המכיל שליפים עבור מתכנתים
מסכת מעילה

מסכת מעילה היא המסכת השמינית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה ובתלמוד. יש בה שישה פרקים אשר עוסקים בפרטי הדינים של מעילה (דהיינו הנאה מהקדש). הפרק השישי מדבר מדיני שליחות במעילה (אדם השולח אדם אחר שיעשה מעשה הנאה מהקדש) והמיוחדות בגדר שליחות משאר דיני שליחות בהלכה, בכך שהיא סוטה מהכלל "אין שליח לדבר עבירה", ומחייבת את המשלח ופוטרת את השליח (כל עוד הוא איננו סוטה מהוראות שולחו). בתלמוד הבבלי יש למסכת זו 21 דפים. בהקדמתו של הרמב"ם למשנה מופיעה מסכת זו אחר מסכת כריתות "מפני שהדברים שחייבין עליהם מעילה, יותר קלים מהדברים שחייבים עליהם חטאת" (העבירות שמתחייבים עליהם קרבן חטאת חמורות מעבירות מעילה). קדשי קדשים (ארבע משניות). חטאת העוף (תשע משניות). ולד חטאת (שמונה משניות). קדשי מזבח (שש משניות). הנהנה מן ההקדש (חמש משניות). השליח שעשה (שש משניות). בסך הכל במסכת 38 משניות. משנה, מסכת מעילה, באתר ויקיטקסט תלמוד בבלי, מסכת מעילה, באתר ויקיטקסט תוספתא, מסכת מעילה מאתר "סנונית" תלמוד בבלי, מסכת מעילה, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית כתב יד, תלמוד בבלי, מסכת מעילה, פירנצה, מאה 12, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרשל ברית המועצות

מרשל ברית המועצות (ברוסית: Маршал Советского Союза) הייתה דרגת קצונה בכירה בכוחות המזוינים של ברית המועצות, שהייתה נמוכה רק מדרגתו של סטלין. הדרגה הוגדרה רשמית ב-22 בספטמבר 1935 בהחלטה של מועצת הקומיסרים העממיים (מועצת השרים) של ברית המועצות. לפי ההחלטה, הייתה זו הדרגה הבכירה ביותר בכוחות הביטחון של ברית המועצות. עם זאת, ב-26 ביוני 1945 הונהגה דרגת אחת מעליה – דרגת גנרליסימו של ברית המועצות, אשר הוענקה ליוסיף סטלין. בשנת 1953, לאחר מות סטלין, חזרה דרגת מרשל ברית המועצות להיות הדרגה הבכירה ביותר בכוחות המזוינים של ברית המועצות (אם כי רק דה פקטו, היות שדרגת גנרליסימו של ברית המועצות לא בוטלה באופן רשמי). בשנת 1955 נוסדה בצי הסובייטי דרגת אדמירל צי ברית המועצות, שהייתה מקבילה לדרגת מרשל ברית המועצות. דרגת מרשל ברית המועצות הוענקה לראשונה ב-1935, לחמישה אנשים: שר ההגנה קלימנט וורושילוב, הרמטכ"ל אלכסנדר יגורוב ושלושה מפקדי צבא בכירים – וסילי בליוכר, סמיון בודיוני ומיכאיל טוכאצ'בסקי. הדרגה בוטלה בשנת 1991 עם פירוק ברית המועצות. בסך הכול, בין השנים 1935–1991 הוענקה דרגה זו ל-41 אנשים: ארבעה פוליטיקאים, אחד מהנ.ק.ו.ד. והשאר אנשי צבא. לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית במקומו של הצבא הסובייטי, נוצרה דרגת מרשל הפדרציה הרוסית. מדיה וקבצים בנושא מרשל ברית המועצות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם צבי מוסקוביץ

אברהם צבי (הרמן) מוסקוביץ (תרכ"ט, 1869 – ליל פורים ה'תרע"ו, 1916) היה ציר בקונגרס הציוני והרופא השני של המושבה רחובות. הוא נספה בתאונה בעת מילוי תפקידו. מוסקוביץ נולד בעיר בראילה שברומניה. למד רפואה בווינה, ובשנת 1894 סיים את לימודיו, שב לבראילה ופתח שם מרפאה. בשנת 1896 הפך לציוני בעקבות פרסום ספרו של הרצל "מדינת היהודים", והחל לעסוק בפעילות ציונית. בשנת 1898 נשלח כציר לקונגרס הציוני השני בבזל. בהמשך לקח חלק בקונגרסים נוספים, התיידד עם הרצל ועם ארתור רופין, ונבחר לוועד הפועל הציוני. בשנת 1909 החליט לעלות לישראל. לקראת עלייתו נסע לאוניברסיטת היידלברג להשתלמות ברפואה טרופית. לאחר שהרופא הראשון של רחובות, ד"ר יהודה לייב פוחובסקי התפטר מתפקידו מאימת אביו של ילד ערבי שנפטר, הציע לו ארתור רופין את המשרה. ד"ר מוסקוביץ נענה ובפברואר 1910 הגיע עם משפחתו לרחובות. מרפאתו נמצאה במרכז המושבה. בבוקר היה מקבל חולים, ואחר הצהרים היה עורך ביקורי בית רכוב על חמור. כל התושבים, ובייחוד הילדים, נדרשו להגיע למרפאה באופן סדיר לקבלת טיפות עיניים נגד גרענת. כולם הכירו אותו כד"ר מוסקוביץ; את שמו הפרטי לא ידע איש במושבה. ב-1912 היה ממייסדי האגודה המדיצינית העברית ביפו, שהייתה גרעין ראשון של ההסתדרות הרפואית בארץ ישראל. ד"ר מוסקוביץ היה חסיד של פעילות גופנית, וארגן חגיגות שהיו נערכות ברחובות מדי שנה בפסח. חגיגות אלה כללו תחרויות ספורט - ריצה, רכיבה על סוסים, קליעה, היאבקות בסגנון קלאסי, הרמת משקולות ועוד. ב-1913 השתתפו בחגיגות גם ספורטאים יהודים מחוץ לארץ וד"ר מוסקוביץ ארגן גם תערוכה חקלאית שבה בלטו תעשיית היין, כוורת הדבורים של ראובן לרר מנס ציונה ותוצרת חקלאית של חקלאי רחובות והר-טוב. חגיגות אלה הופסקו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ולא חודשו עוד ברחובות. איגרת שנה טובה - החגיגה בפסח ברחובות, 1912 אגודת הכורמים בתערוכה ברחובות, 1914 אירוע ספורט בתערוכה ברחובות, 1914 ביום סוער וגשום בפורים שנת תרע"ו (1916), בשעות אחר הצהרים, נקרא באמצעות שליח, עגלון ערבי, לטפל בפועל השוכב קודח מחום בבן שמן. ד"ר מוסקוביץ יצא בגשם שוטף ובדרכים משובשות לבן שמן. הוא טיפל בחולה והצליח לייצב את מצבו. אף על פי שהשעה הייתה שתיים לפנות בוקר סירב ד"ר מוסקוביץ לבקשתה של האחות להישאר ללון בבן שמן ולחזור לרחובות בבוקר. ברחובות חיכה לו חולה קשה נוסף ולא אבה לאחר ולסכן את חייו של החולה. בחושך ובגשם שוטף יצא ד"ר מוסקוביץ בעגלה לכיוון רחובות. בין בן שמן לרחובות היה עליהם לחצות נחל עמוק שהוא יובל של נחל איילון. העגלון חשב שיוכל לחצות את הנחל כפי שעשה מספר שעות קודם, אולם כעת בגד בהם המזל. כאשר נכנסה העגלה לנחל הגיעו לפתע גלי מים עזים מההרים והפכו את העגלה. זרם מים אדיר סחף את העגלה עם הנוסעים והסוסים למרחק רב. כאשר בושש ד"ר מוסקוביץ לחזור יצאו עם בוקר צעירי רחובות רכובים על סוסים, לחפש את הרופא. הם מצאו את העגלה ופגרי הסוסים במקום אחד ואת גופתו של הרופא הרחק משם כשהוא נאחז בשיחים. רק העגלון ניצל וסיפר את אשר קרה. ד"ר מוסקוביץ נקבר בבית הקברות הישן ברחובות. ברחובות נקרא רחוב על שמו. משה סמילנסקי, משפחת האדמה, הוצאת עם עובד, כרך ד', תשי"ג. נסים לוי, פרקים בתולדות הרפואה בארץ ישראל 1799-1948, 1998. אבישי טייכר, "ד"ר מוסקוביץ", הרפואה, 136, 412-414, 1999. "הרופא של כולם", מגזין ארץ וטבע, מרץ-אפריל, 2008. דוד תדהר (עורך), "אברהם צבי מוסקוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3132
מסכת מידות

מַסֶּכֶת מִדּוֹת היא המסכת העשירית בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה, ויש בה חמישה פרקים. אין על מסכת זו תוספתא או גמרא. המסכת מתארת את צורת בית המקדש השני והעזרות שסביבו לפרטיהם (דהיינו מידותיהם, בנייניהם, שעריהם, לשכותיהם ותאיהם). הגמרא במסכת יומא כותבת שמחבר המסכת היה רבי אליעזר בן יעקב. רבי אליעזר בן יעקב מספר שדודו מצד אמו היה מהשומרים בבית המקדש. מה שרבי אליעזר שכח, השלים אבא שאול. לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הטעם שמסכת זו סודרה אחר מסכת תמיד הוא כשיבנה המקדש במהרה בימינו יש לעשות את צורת המקדש כפי שנעשה. וזאת כי דבר זה (צורת המקדש) נאמר ברוח הקדש כמו שנאמר: "הַכֹּל בִּכְתָב מִיַּד ה' עָלַי הִשְׂכִּיל כֹּל מַלְאֲכוֹת הַתַּבְנִית". בִּשְׁלֹשָׁה מְקוֹמוֹת (תשע משניות) - עוסק בסדרי השמירה שהייתה על הר הבית; הַר הַבַּיִת (שש משניות) - עוסק בעזרות השונות שהיו סביב המקדש, ובלשכות שהיו בעזרת הנשים; הַמִּזְבֵּחַ (שמונה משניות) - עוסק בעזרת הכוהנים, הסמוכה למקדש, ובמה שנמצא בה - המזבח, הכיור וכדומה, ובאולם - חלקו החיצוני של בניין המקדש; פִּתְחוֹ שֶׁל הֵיכָל (שבע משניות) - עוסק בהיכל - החלק המרכזי של בניין המקדש; כָּל הָעֲזָרָה (ארבע משניות) - עוסק בעזרת ישראל ובפרט בלשכות שהיו בתוכה. בסה"כ במסכת 34 משניות. יוסף פטריך, ‏המסיבה של בית-המקדש על-פי מסכת מידות, קתדרה 42, ינואר 1987, עמ' 52-39 מאיר בר-אילן, 'האם מסכתות תמיד ומידות הן תעודות פולמוסיות?', סידרא, ה (תשמ"ט) עמ' 27–40 כתב יד, מסכת מידות, פירנצה, מאה 12, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית מידע על מסכת מידות בקטלוג הספרייה הלאומית תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ט"ז, עמוד א' משנה, מסכת מדות, פרק א', משנה ב' למשל משנה, מסכת מדות, פרק ב', משנה ה' ספר דברי הימים א', פרק כ"ח, פסוק י"ט מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.