laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד אברהם (כדורגלן)

דוד אנחל אברהם (בספרדית: David Ángel Abraham, נולד ב-16 ביולי 1986 בצ'באס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. אברהם החל את קריירת הבוגרים בשנת 2005 באינדפנדיינטה מליגת העל הארגנטינאית, והפך מיד לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה. בשנת 2007, לאחר שנתיים במועדון, חתם אברהם בז'ימנסטיק טרגונה, ששיחקה אז בליגת המשנה הספרדית. אברהם שיחק בז'ימנסטיק עונה אחת, ואף זכה עם המועדון בגביע קטלוניה, אך עזב לאחר כישלון הקבוצה להעפיל ללה ליגה. ביולי 2008 חתם אברהם בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית, שם שיחק ארבע עונות. כבר באותה עונה הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, ואף הבקיע שער בהפסד 2-1 לשחטאר דונצק בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2008/09. עונה זו הסתיימה בלי תארים עבור בזל ואברהם, אך את עונת 2009/10 סיימו עם דאבל. את שערו הראשון בליגה השווייצרית הבקיע אברהם בדקה האחרונה במשחק ליגה מול פ.צ. סיון ביולי 2010, שער שהעניק לבזל ניצחון. באותה עונה זכה אברהם באליפות עם בזל. בעונת 2011/12 זכו אברהם ובזל בדאבל נוסף. בשלהי מאי 2012 חתם אברהם בחטאפה על חוזה לארבע שנים, אך כבר לאחר חצי עונה במועדון, עזב אברהם את חטאפה, ובינואר 2013 חתם בהופנהיים הגרמנית. במאי 2013 הבקיע אברהם את שער הבכורה בהופנהיים, בפלייאוף ההישרדות בבונדסליגה מול קייזרסלאוטרן, והקבוצה נשארה בליגה לאחר מאבקי תחתית קשים. בשתי העונות הבאות המשיך אברהם לשחק בהופנהיים, ושיתף פעולה בהגנה עם שחקנים כאנדראס בק, יאניק וסטרגארד ופביאן ג'ונסון. בשתי עונות אלה הופנהיים סיימה במרכז הטבלה. בקיץ 2015 חתם אברהם באיינטרכט פרנקפורט, והיה חלק מחוליית ההגנה שכללה גם את מרקו רוס, קרלוס סמבראנו וטימותי צ'נדלר. פרנקפורט התמודדה באותה עונה במאבקי התחתית, וניצלה מירידה לאחר ניצחון במפגש כפול במבחני הירידה מול נירנברג, כאשר אברהם הצטיין במשחקים אלה. בעונת 2017/18 זכה אברהם עם פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 על באיירן מינכן בגמר, בו שימש קפטן. בשנת 2019 הושעה אברהם לשבעה שבועות, לאחר שדחף את כריסטיאן שטרייך מאמן פרייבורג במשחק ליגה. ב-18 בינואר 2021 חזר לארגנטינה וחתם בהורקאן דה צ'באס מעיר הולדתו, ששיחקה בליגה חובבנית. באותה שנה פרש ממשחק פעיל. בשנת 2005 השתתף אברהם בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ביחד עם נבחרת ארגנטינה עד גיל 20, שכללה גם את ליונל מסי, פרננדו גאגו וסרחיו אגוארו, וזכה עם הנבחרת בטורניר זה. אברהם מעולם לא זומן לנבחרת ארגנטינה הבוגרת. ז'ימנסטיק טרגונה גביע קטלוניה: 2008 פ.צ. בזל אליפות ליגת העל השווייצרית (3): 2009/10, 2010/11, 2011/12 הגביע השווייצרי (2): 2009/10, 2011/12 איינטרכט פרנקפורט הגביע הגרמני: 2017/2018 ארגנטינה עד גיל 20 גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2005 מדיה וקבצים בנושא דוד אברהם בוויקישיתוף דוד אברהם, ברשת החברתית אינסטגרם דוד אברהם, באתר Transfermarkt דוד אברהם, באתר Soccerway דוד אברהם, באתר WorldFootball.net דוד אברהם, באתר FootballDatabase.eu
קוקשי

קוקשי (ביפנית こけし) היא בובה יפנית מסורתית מעץ עם ראש גדול יחסית וגוף ללא צורת גפיים. מקורה בצפון יפן. הבובה מאפיינת את אמנות יפן המסורתית והיא עברה מספר וריאציות בתקופה המודרנית, עם עיצובים חדשים ומודרניים. קיימות בובות בדמויות זכר ונקבה. המקור לבובות איננו ידוע עד היום, אך מעריכים כי הבובה נוצרה בתקופת אדו (1600–1868) של יפן, והיא נמכרה למבקרים באזור המעיינות החמים הנמצאים בצפון מזרח יפן. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הבובות המסורתיות מיוצרות ידנית בהליך מורכב בידי אמני בובות קוקשי. הבובות המסורתיות מסוג קוקשי, הן בובות עץ המסווגות ל-11 סוגים עיקריים. לכל אזור ביפן, הייתה בובה טיפוסית עם עיטורים המאפיינים את האזור. הבובות המסורתיות נעדרות שימוש נועז בצבעים, וניתן להרגיש דרכן את העץ. בהתאם לתקופה, היה גם שימוש מוגבל לצבעים מסוימים, בעיקר שחור, אדום, צהוב, ירוק ולבן. הבובות המודרניות צבעוניות ומעוטרות בציורי נוף, מקדשים, פרחים ומילים ביפנית. נעשה שימוש בצבעי אקריל ושמן ובצבעים שאינם קיימים בבובות קוקשי מסורתיות. כמו-כן מיוצרות גם בובות קטנות של קוקשי, תחת המותג קימידול (Kimmidoll). קיימות מעל 20 בובות קימידול בעיצובים שונים, וכל בובה נושאת עמה שם מיוחד וסיפור מאחוריה. מדיה וקבצים בנושא קוקשי בוויקישיתוף סרטון המדגים יצירת בובות קוקשי מסורתיות ביפן, סרטון באתר יוטיוב (הקישור אינו פעיל) האתר הרשמי של בובות קימידול ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קוקשי".
האיש שידע אינסוף

האיש שידע אינסוף (באנגלית: The Man Who Knew Infinity) הוא סרט דרמה ביוגרפי משנת 2015 המבוסס על הספר בעל אותו שם מאת רוברט קניגל (אנ'), ומספר על חייו של המתמטיקאי ההודי סריניוואסה רמנוג'אן ובפרט על המפגש שלו עם המתמטיקאי הבריטי ג'. ה. הארדי. בסרט מככבים דב פאטל כרמנוג'אן וג'רמי איירונס כהארדי. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-17 בספטמבר 2015 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בסרט מופיעות דמויותיהם של מתמטיקאים בולטים נוספים מקיימברידג' כמו ברטראנד ראסל (ג'רמי נורת'ם), ג'ון אדנזור ליטלווד (טובי ג'ונס), פרסי אלכסנדר מקמאהון (קווין מקנלי) וגם של המהנדס פרנסיס ספרינג (סטיבן פריי). בסרט מתייחסים לשתי תרומות מרכזיות של רמנוג'אן והארדי, האחת בנושא פונקציית החלוקה, בעיקר על הוכחת הנוסחה האסימפטוטית p ( n ) ∼ 1 4 n 3 e π 2 n / 3 {\displaystyle p(n)\sim {\frac {1}{4n{\sqrt {3}}}}e^{\pi {\sqrt {2n/3}}}} ; והשנייה בנושא מספרים ראשוניים, בעיקר על תרומתם למחקר של משפט המספרים הראשוניים. סריניוואסה רמנוג'אן הוא מתמטיקאי הודי אוטודידקט, אשר גר בתחילת המאה העשרים במדרס שבדרום הודו. הוא כותב במחברותיו את רעיונותיו המתמטיים, ומתפרנס כמנהל חשבונות. הוא שואף להציג את רעיונותיו למומחים אך אינו מצליח בכך. מעסיקיו של רמנוג'אן, שעמדו על כישרונו, מציעים לו להציג את הישגיו לפרופסורים באנגליה, ורמנוג'אן שולח מכתבים לפרופסורים אחדים. אחד ממקבלי המכתבים הוא המתמטיקאי ג'. ה. הארדי מאוניברסיטת קיימברידג', שבתחילה חושד שהמכתב הוא מתיחה שיזם עמיתו ליטלווד, אך לאחר שהשתכנע שזהו מכתב אמיתי, הוא מזמין רמנוג'אן לאוניברסיטת קיימברידג'. רמנוג'אן נענה להזמנה, תוך שהוא משאיר בהודו את אשתו. הארדי וליטלווד מתפעלים מהתוצאות שהציג רמנוג'אן, אך יתר הפרופסורים אינם מרוצים מהקשר עם ההודי חסר ההשכלה הפורמלית. גם סטודנטים מפגינים גזענות כלפי רמנוג'אן. הארדי ממשיך לטפח את רמנוג'אן, ומביא לפרסום מאמר עם אחת התוצאות של רמנוג'אן. כאשר פורצת מלחמת העולם הראשונה ליטלווד וסטודנטים רבים מגויסים. הארדי וברטרנד ראסל מפגינים גישה פציפיסטית, שאינה מקובלת על רוב עמיתיהם. רמנוג'אן חולה בשחפת אך מנסה להסתיר את מחלתו מהארדי. השניים ממשיכים בעבודתם המתמטית, כשהארדי לוחץ על רמנוג'אן להשקיע במתן הוכחות לתוצאות אליהן הוא מגיע. הארדי מציע להעניק לרמנוג'אן מינוי של עמית בכיר בקיימברידג', אך עמיתיו דוחים את הצעתו. לאחר שרמנוג'אן מציג למייג'ור מקמאהון את התוצאה שאליה הגיע בעניין פונקציית החלוקה, מקמאהון מכיר בגדולתו. הארדי, שחותר להעניק לרמנוג'אן מינוי בקיימברידג' מוצא דרך עוקפת: הוא משכנע את החברה המלכותית לקבל את רמנוג'אן כעמית, ובעקבות זאת מצליח לשכנע גם את עמיתיו בקיימברידג'. רמנוג'אן, שגעגועיו לאשתו גברו, חוזר להודו, וכעבור זמן לא רב הארדי מקבל מכתב המודיע על מותו של רמנוג'אן. צילומי הסרט החלו ב-2014 וכללו אתרי צילום כדוגמת טריניטי קולג'. מדיה וקבצים בנושא האיש שידע אינסוף בוויקישיתוף האיש שידע אינסוף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "האיש שידע אינסוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האיש שידע אינסוף", באתר נטפליקס "האיש שידע אינסוף", באתר AllMovie (באנגלית) "האיש שידע אינסוף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האיש שידע אינסוף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "האיש שידע אינסוף", באתר Metacritic (באנגלית) "האיש שידע אינסוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לירון סיני, "האיש שידע אינסוף": משוואה לא פתורה, באתר ynet, 17 במאי 2016 מאיה פז‏, "אם אלוהים הוא אינסופי אז חייב להיות לזה ייצוג מתמטי": ריאיון עם כוכבי הסרט "האיש שידע אינסוף", באתר וואלה, 15 במאי 2016
דוד שמר

דוד שמר (נולד ב-11 בדצמבר 1952) הוא נגן צ'מבלו, מנצח, מרצה ומורה ישראלי. אחד המובילים בתחום של מוזיקה עתיקה בישראל. שמר נולד בריגה שבלטביה, משם עלה לישראל בגיל 20. הוא למד נגינה בצ'מבלו, תאוריה וניצוח באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, אצל המלחין חיים אלכסנדר ובהמשך למד גם אצל ואלרי מאיסקי ובוריס ברמן, בתל אביב. לאחר סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה הוא התמחה בלונדון בביצוע מוזיקת בארוק בהדרכתם של מורים בעלי שם כגון כריסטופר קייט, ג'יל סוורס, טרוור פינוק ופיליפ פיקט. בעל תואר דוקטור לביצוע מוזיקה מטעם אוניברסיטת סטוני ברוק שבמדינת ניו יורק. בשנת 1989 הקים את תזמורת הבארוק ירושלים, ומאז הוא משמש כמנהלה המוזיקלי ומנצחה הקבוע. הוא מופיע רבות ומקליט בישראל, באירופה ובארצות הברית כסולן, כנגן מוזיקה קאמרית וכמנצח. התקליטור של "וריאציות גולדברג" מאת יוהאן סבסטיאן באך בביצועו זכה להצלחה רבה בקרב אוהבי המוזיקה והמבקרים. מלמד צ'מבלו ומוזיקה עתיקה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. הוא לימד בסדנה למוזיקה עתיקה בירושלים בכל שנות קיומה ונותן כיתות אמן רבות בישראל, באנגליה, בגרמניה, באיטליה ובארצות הברית (שם הוא משמש, בין היתר, כמרצה אורח קבוע בבית הספר למוזיקה הנודע לונג'י בבוסטון) וכן באקדמיה למוזיקה בעיר מולדתו ריגה. דוד שמר, ברשת החברתית פייסבוק דוד שמר, באתר ספוטיפיי חגי חיטרון, עכבר העיר אונליין, דוד שמר מסכם עשור במוסיקה המוקדמת, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2009 נעם בן זאב, בכל בארוק יש רוק: שיחה עם דוד שמר, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2013
יומנו של חנון - קולות מהעבר

יומנו של חנון - קולות מהעבר (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: old school) הוא הספר העשירי בסדרת יומנו של חנון שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והמאייר האמריקאי ג'ף קיני. בתחילת שנת הלימודים, לגרג הפלי נמאס לשמוע את המבוגרים מספרים כמה טוב היה פעם. בסוף חודש ספטמבר אמא של גרג מארגנת לכל העיר סוף שבוע "כמו פעם", בלי מכשירים אלקטרוניים. בחודש אוקטובר, לאחר שקלקל את המכונית המשפחתית וגרם לסתימה בביוב, גרג נוסע למקום הכי רחוק שרק אפשר — מחנה עבודה של בית הספר. כשהוא מגיע הוא שומע שמועות על סיילס רוט, "מחורפן" שמסתובב בלילה, וכולם מתחרפנים. במהלך הספר קורים דברים לא נעימים לחבריו למחנה של גרג: לראולי נתקע השן של גארת, רוברט ג'פרסון מורעל, ג'וליאן אוכל דאודורנט, חוטפים בגדים של בנות הצופים, (שמתגלים של גברת גרציאנו) ועוד. במהלך הספר החליף את רוברט פרנק, אבא של גרג, שהיה גם במחנה הזה בילדותו. גרג נכנס ל"בקתה של סיילס רוט" ומגלה שסיילס רוט לא קיים, אלא שזה הבקתה של פרנק. גרג מסתיר את זה בסוד ומותח את חבריו. בסוף בגלל הגשם, פרנק מגלה לשאר חברי המחנה על הבקתה, וכולם ישנים בנעימים. ערך מורחב – יומנו של חנון - דמויות גרגורי (גרג) הפלי - נער מתבגר, גיבור הספר. סוזן הפלי - האם במשפחת הפלי ואשתו של פרנק. פרנק הפלי - אביהם של גרג, רודריק ומני. סבא של גרג - אביו של פרנק גר במגדלי מרגוע ומכין מרק גרגירי נחלים שאותו גרגורי שונא. רודריק הפלי - אחיו הגדול של גרג. מני הפלי - אחיו הקטן של גרג. החזיר של מני - חיית המחמד של מני כותב לגרג מכתב למחנה . פְרוּ - תלמיד מחונן מכיתה ג' שעוזר לגרג בשיעורי הבית. רוברט ג'פרסון - אבא של ראולי והמדריך של גרג. גברת גרציאנו - המורה למוזיקה של גרג. מר הילי - המדריך של גרג. בילי רוטנר - חבר בלהקת חיתול תאון של רודריק הפלי. סיילס רוט - בחור שמלפני כמה שנים הייתה לו חלקת אדמה משלו והוא עבר לגור ביער וצמחו לו ציפורניים ארוכות. ראולי ג'פרסון - חברו של גרג. השתתף במחנה. ג'ורדן שולף - ילד מהקבוצה של גרג. גארת' גרימז - ילד מהקבוצה של גרג. אמיליו מנדוזה - ילד מהקבוצה של גרג. גרג בטעות שבר את משקפיו כשניסה להדליק מנורה וכשנתן כיף למישהו, הם נשברו. הספר ראה אור באנגלית ב-3 בנובמבר 2015. התרגום לעברית ראה אור בהוצאת כנרת בתירוגמו של ארז אשרוב ב-27 במאי 2016. יומנו של חנון אתר האינטרנט הרשמי של יומנו של חנון - קולות מהעבר (באנגלית) האתר הרשמי של הסדרה (באנגלית)
ברנרד וורהוף

ברנרד וורהוף (בהולנדית: Bernard Voorhoof; ‏ 10 במאי 1910 - 18 בפברואר 1974) היה כדורגלן בלגי ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר בלירסה ובנבחרת בלגיה. וורהוף היה במשך שנים רבות מלך השערים של נבחרת בלגיה בכל הזמנים יחד עם פול ון הימסט, כשלשניהם 30 שערים. וורהוף נולד בליר שבבלגיה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בלירסה, בה שיחק במשך 21 שנים. הוא ערך במועדון 529 ליגה, בהן הבקיע 350 שערים. יחד עם לירסה זכה וורהוף בשתי אליפויות ואליפות אחת לא רשמית בעונת 1940/1941 המקוצרת. לפני פרישתו בגיל 39 שיחק עונה אחת במונטני והבקיע 12 שערים ב-21 הופעות. וורהוף השתתף יחד עם נבחרת בלגיה בשלושה גביעי עולם: 1930, 1934 ו-1938. במונדיאל 1934 כבש צמד בהפסד 5–2 לגרמניה בשמינית הגמר, והשער הראשון מבין השניים היה גם לשער הראשון של הנבחרת בהיסטורית הטורניר. במשך שנים רבות מאז 13 במרץ 1938 הוא החזיק בתואר מלך השערים של נבחרת בלגיה, וב-17 ביולי 1972 הצטרף אליו פול ון הימסט. לירסה אליפות בלגיה (2): 1931/1932, 1938/1939 ברנרד וורהוף, באתר Transfermarkt ברנרד וורהוף, באתר National Football Teams ברנרד וורהוף, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הדפוס (פתח תקווה)

בית הדפוס הוא אתר מורשת ברחוב חובבי ציון 14 בפתח תקווה ששימש בעבר בית דפוס עבור המושבה והתמחה בהדפסת הניירות לאריזת התפוזים. המקום עבר שחזור ושיפוץ על ידי העירייה. המקום נבנה זמן קצר לאחר הקמת המושבה בשנת 1878 כבית מגורים עבור חיים זלמן פישצנר ומשפחתו (בנו הוא עמנואל זמיר). לאחר מספר שנים בנתה המשפחה בית גדול יותר בקרבת מקום ועברה אליו (בית פישצנר). ב-1932 רכש את המקום שמואל לייב גרינבוים והפך את המקום לבית דפוס. לשם כך רכש גרינבוים מכונת דפוס גרמנית והציב אותה במקום. בבית הדפוס הודפסו מגוון של חומרים אולם פרסומה בא לה מהדפסת דפי האריזה של תפוזי ג'אפה ששימשו את בתי האריזה ברחבי הארץ. בשנות ה-60 הפסיקה משפחת גרינבוים את פעילות ההדפסה והמשיכה בפעילות חיתוך נייר. לאחר מספר שנים ובעקבות שרפה במקום סגרה המשפחה את המפעל. לאחר סגירתו פרצו במקום שרפות נוספות (האחרונה ב-2006) וכן סבל המקום מפריצות וונדליזם. הבית, בן 2 החדרים, נבנה משלד של קורות עץ שנתקעו בקרקע. הקירות החיצוניים נבנו מלבנים שיוצרו מבוץ וקש על ידי יציקת התערובת הרטובה לתבניות וייבושה. לאחר הנחת לבני הבוץ טויחו הקירות ונצבעו. הקירות הפנימיים נבנו מלוחות עץ וביניהם מולאו שברי אבנים. רצפת המבנה רוצפה במרצפות צבעוניות שהיו נפוצות באותה תקופה. המבנה כוסה ברעפים. ההחלטה על שחזור הבית התקבלה ב-2005. תהליך השחזור הושלם ב-2009 והמקום נחנך באוקטובר 2009. השלב הראשון של השחזור היה לימוד שיטות הבניה המקוריות. לימוד זה הביא לייצור לבני בוץ וקש בשיטות המקוריות על מנת להשלים חלקי קירות שנהרסו. במהלך ניקוי הקירות התגלו עליהם ציורי קיר שהיו נפוצים בתקופת הקמתו. ציורים אלו קולפו בתקופת השחזור והוחזרו לאחר השיפוץ תוך שהמשפצים משתמשים בדוגמאות שנמצאו על מנת לקשט את הקירות. עוד פריט שהתגלה במהלך השחזור היה לוחית סימן אש של חברת ביטוח מטריאסטה. כחלק מהתהליך שופצה גם מכונת הדפוס שפעלה במקום. לאחר השלמת השיפוץ נפתח המקום לסיורים היסטוריים וסדנאות בנושא דפוס. מדיה וקבצים בנושא בית הדפוס בוויקישיתוף אפי אליאן, סיפורו של בית הדפוס ההיסטורי פתח תקווה (אורכב 17.06.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר "מפה", 20 במרץ 2015 עבודות שימור שיקום ושיפוץ בית הדפוס ההיסטורי פתח תקווה, סרטון באתר יוטיוב נועם דביר, בית הדפוס ההיסטורי של פתח תקווה נחנך מחדש כמרכז מבקרים, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009
הייבתוללה אח'ונדזאדה

הייבתוללה אח'ונדזאדה (בפשטו: ھِبت الله اخوندزاده, תעתיק מדויק: היבת אללה אח'ונד זאדה; נולד ב־1961) הוא פוליטיקאי אפגני ומנהיג הטליבאן. ב־25 במאי 2016 מונה אח'ונדזאדה למנהיג הארגון לאחר מותו של המנהיג הקודם, אח'תר מוחמד מנסור, ארבעה ימים לפני כן. כיהן בעבר כנשיא בתי המשפט של הטליבאן, השופטים לפי חוקי השריעה.[דרוש מקור] אח'ונדזאדה נולד ב־1961 בנפת פנג'אווי שבמחוז קנדהאר שבאפגניסטן. אח'ונדזאדה הוא פתאני. פירוש שמו הוא "מתנת האל".[דרוש מקור] עם כיבוש קאבול ב־15 באוגוסט 2021, מונה למפקד נאמני האמירות האסלאמית של אפגניסטן והוא משמש כמנהיגה העליון של אפגניסטן. מדיה וקבצים בנושא הייבתוללה אח'ונדזאדה בוויקישיתוף יצא מהצללים: המנהיג העליון של טליבאן הופיע לראשונה באפגניסטן, באתר וואלה, 31 באוקטובר 2021. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אפגניסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ŝ

Ŝ (אות קטנה: ŝ; שם האות ŝo, שׁוֹ) היא האות העשרים-ושלוש באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת מ-6 האותיות עם סימנים דיאקריטים באספרנטו (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ). היא מייצגת את הצליל \ʃ\ (כמו ש בשלום). Ŝ מבוססת על האות הלטינית S, בתוספת גג. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ŝ הוא U+015C, וערכה של האות הקטנה ŝ הוא U+015D. במקרים שבהם לא ניתן להקליד סימנים דיאקריטיים במקלדת, מקובל לייצג את האות בצירוף sh או sx (האחרון מקובל יותר). לאות יש סימן דיאקריטי מכיוון שלאות s באנגלית וגם בשפות שונות, יש שתי משמעויות פונטיות: \s\ וגם \ʃ\. מכיוון שהצורה הראשונה נפוצה יותר, החליט זמנהוף, כי האות s תייצג את הצליל \s\, והצליל \ʃ\ ייוצג באות ŝ.[דרוש מקור] האות משמשת גם ברומאניזציה של הכתב הקירילי, ומייצגת את האות הרוסית Щ. ĉ ĝ ĥ ĵ ŭ מדיה וקבצים בנושא Ŝ בוויקישיתוף
יוהאן גודמונדסון

יוהאן ברג גודמונדסון (באיסלנדית: Jóhann Berg Guðmundsson, נולד ב-27 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בקבוצת ברנלי ובנבחרת איסלנד כקשר. יוהאן החל לשחק כדורגל בקבוצת פרייד'פליק המקומית, אך נאלץ לעזוב את המועדון המקומי ולעבור לאנגליה בגיל צעיר בשל מעבר הוריו. הוא בילה במחלקות הנוער של צ'לסי ופולהאם, תוך כדי שלמד בבית ספר בינלאומי לכדורגל בלונדון. אחרי שלא הסתגל לחיים באנגליה, שב לאיסלנד ב-2008, והצטרף מחדש למועדון בו החל לשחק, פרייד'פליק. זמן קצר לאחר חזרתו לאיסלנד, מצא עצמו משחק כבר בהרכב הראשון הבכיר של קבוצתו במסגרת ליגת העל האיסלנדית. בסיום אותה העונה, זכה בתואר השחקן המצטיין של השליש האמצעי של העונה. ב-30 בספטמבר 2008, מועדון הכדורגל הגרמני המבורג ניסה לרכוש את כרטיסו של יוהאן, אולם המעבר הסופי לא צלח. ב-28 בנובמבר 2008, יצא שוב לאנגליה, כאשר נבחן במועדון הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ קובנטרי סיטי, בסופו של דבר, לא חתם על חוזה בקבוצה בסיום מבחני הניסיון. ב-28 בינואר 2009, פרייד'פליק הכריזה על הסכם מכירת שירותו של גודמונדסון למועדון הכדורגל ההולנדי א.ז. אלקמאר. יוהאן חתם בקבוצתו החדשה, על חוזה ל-5 שנים. לאחר חמש שנים בהרכב אלקמאר, הוכרז ב-11 ביולי 2014, על מעברו של גודמונדסון לקבוצת צ'רלטון אתלטיק. אחרי שכבש בעונתו הראשונה 11 שערים ב-37 משחקים, הוא נבחר למקום השני בהצבעת המועדון למצטיין העונה. ב-22 ביולי 2015, גודמונדסון חתם על הארכת חוזה במועדון, לארבע שנים נוספות. בסיום עונת 2015–2016, גודמונדסון ירד עם קבוצתו ליגה, כאשר צ'רלטון סיימה במקום ה-22 וירדה לליגת הפוטבול ליג הראשונה. ב-20 ביולי 2016 חתם בברנלי. באוגוסט 2008, זמן קצר בלבד לאחר שערך את הופעתו בנבחרת איסלנד עד גיל 21, יוהאן זומן לסגל נבחרת איסלנד הבכירה, לקראת משחק ידידות מול נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל. יוהאן שותף במשחק, ואף בישל בו שער. ב-6 בספטמבר 2013, יוהאן כבש שלושער עבור מולדתו משחק מוקדמות מונדיאל 2014 מול שווייץ, והיה לכדורגלן האיסלנדי הראשון מזה 13 שנים שכובש שלושער במדי הנבחרת. שערו השלישי באותו המשחק, היה שער שיויון דרמטי בדקה ה-91, שקבע את תוצאת הסיום על 4-4. גודמונדסון נמנה עם סגל הנבחרת האיסלנדית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת. מדיה וקבצים בנושא יוהאן גודמונדסון בוויקישיתוף יוהאן גודמונדסון, באתר Transfermarkt יוהאן גודמונדסון, באתר Soccerway יוהאן גודמונדסון, באתר BDFutbol יוהאן גודמונדסון, באתר WorldFootball.net יוהאן גודמונדסון, באתר National Football Teams יוהאן גודמונדסון, באתר FootballDatabase.eu
.et

et. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באתיופיה. הסיומת נרשמה בשנת 1991, ומנוהלת על ידי ארגון Ethio Telecom. ניתן לרשום אתרים תחת סיומת זו גם בסיומות אינטרנט משניות. ישנם מספר סיומות אינטרנט משניות תחת סיומת זו: com.et. - עבור חברות מסחריות gov.et. - עבור ארגונים ממשלתיים org.et. - עבור ארגונים ללא מטרות רווח וארגונים חוץ-ממשלתיים edu.et. - עבור מוסדות חינוך net.et. - עבור רשתות וחברות אינטרנט biz.et. - עבור עסקים name.et. - עבור אתרים אינדיבידואלים info.et. - עבור כל שימוש שהוא אתר האינטרנט הרשמי של .et מידע על הסיומת et. באתר IANA אתר ארגון Ethio Telecom רישום שמות תחום ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמלי האיחוד האירופי

לאיחוד האירופי מספר סמלים שמציינים את האיחוד ומוסדותיו. דגל אירופה הוא הסמל האירופי המוכר ביותר, המכיל שנים-עשר כוכבים זהובים מסודרים במעגל עם רקע כחול. הכוכבים אינם מסמלים את מספר המדינות באיחוד (בניגוד לדגל ארצות הברית) ומספרם קבוע לאורך השנים. המספר 12 מסמל דיוק, שלמות ואחדות. שימוש בכפולות של 12 נעשה בשעות יום, בזויות מעגל, חודשי השנה וכדומה. הדגל נוצר עוד בשנת 1955 לפני הקמת האיחוד האירופי כשהיו מספר גופים שקדמו לו. הוא עוצב על ידי אירלנד והתקבל במועצת אירופה ב-8 בדצמבר 1955. ב-26 במאי 1986 הוא אומץ על ידי האיחוד האירופי. ההמנון האירופי נקבע להיות החלק האחרון בסימפוניה התשיעית של בטהובן שמתבסס על היצירה האודה לשמחה (בגרמנית: An die Freude) של פרידריך שילר. בגלל המספר הגבוה של השפות באיחוד ההמנון הוא מוזיקלי בלבד ללא מילים. ההמנון התקבל על ידי מועצת אירופה בשנת 1972. יום אירופה נקבע ב-9 במאי לזכר הצהרתו של שר החוץ הצרפתי רובר שומאן שפורסמה באותו היום בשנת 1950 על הקמת הגוף הראשון של האיחוד, קהילת הפחם והפלדה האירופית שלפי חזונו התרחב עם השנים להיות האיחוד האירופי. היום מוקדש במדינות החברות באיגוד לאירועים וחגיגות לציון האירוע שמוקדשות לקירוב בין העמים השונים שמרכיבים את האיחוד. יש אירופים המעדיפים לציין את יום אירופה דווקא ב-5 במאי לכבוד יסוד מועצת אירופה בתאריך זה בשנת 1949. המוטו האירופי, "מאוחדים בגיוון" (באנגלית: United in diversity) נקבע לראשונה בתהליך לא פורמלי בשנת 2000 כשנבחר בהצבעה באתר האינטרנט www.devise-europe.org (אינו פעיל עוד) מתוך הצעות שהעלו תלמידי בתי ספר. במקור הוא היה "איחוד בגיוון" (Unity in diversity). הוא שונה כשאומץ על ידי האיחוד. המוטו עוד לא עבר תהליך אישור פורמלי אבל הוא מופיע בפרסומי האיחוד ובחוקת אירופה שממתינה לאישור. כמו כן, הוא עומד במרכז הכרזה הרשמית של האיחוד ליום אירופה בשנת 2004. המטבע האירופי הוא האירו ובכך הוא מוכר גם כסמל של האיחוד. מכיוון שרק 15 מתוך מדינות האיחוד עושות בו שימוש (נכון ל-2008) הוא מהסמלים החלשים של האיחוד. מדיה וקבצים בנושא סמלי האיחוד האירופי בוויקישיתוף דגל אירופה באתר האיחוד האירופי המנון אירופה באתר האיחוד האירופי - כולל קובצי MP3 של ההמנון יום אירופה באתר האיחוד האירופי - כולל הטקסט של הצהרת שומאן ואוסף כרזות המנון אירופה באתר יוטיוב
קאזלמג'ורה

קאזלמג'ורה (איטלקית: Casalmaggiore) היא קומונה בנפת קרמונה במחוז לומברדיה שבאיטליה. קאזלמג'ורה שוכנת בעמק הפו על גדתו הצפונית של הנהר. כ-30 ק"מ מזרחית דרומית לקרמונה וכ-25 ק"מ צפונה לפארמה. יישוב התקיים באזור כבר בתקופת הברונזה. נראה שהעיר נוסדה על ידי הרומאים ונקראה Castra Majora. בסביבות שנת 1000 היא הייתה מבצר תחת שלטון נסיכי בית אסטה (Este). במאה ה-15 עברה לשליטת ונציה. בסוף המאה ה-16 עבר המקום לשליטה אוסטרית. ב-1861 במסגרת תהליך איחוד איטליה צורפה לממלכת איטליה. כיכר גריבלדי כנסיית המדונה של המעיין Santuario della Madonna della Fontana) - מקום קבורתו של הצייר פארמיג'אנינו. אתר האינטרנט הרשמי של קאזלמג'ורה האתר הרשמי (איטלקית) קאסאלמג'ורה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית
ערער ארזי

ערער ארזי (שם מדעי: Juniperus oxycedrus) הוא עץ מחטני ירוק עד ממשפחת הברושיים. עליו מחטניים בדומה למחטי הארז. פורח באביב ופריו הוא אצטרובל ההופך לענבה שלא נפתחת. העץ נדיר ביותר בארץ ישראל המערבית, בה הוא ידוע מאתר אחד בלבד בגוש הר מירון. קבוצת עצי ערער ארזי מתקיימת במדרון הצפוני של הר שפנים, הסמוך ליישוב הדרוזי בית ג'ן. במיקום זה שרדה אוכלוסיית העצים, שככל הנראה הייתה נפוצה יותר בעבר הרחוק. הר שפנים מתנשא לרום של 950 מטר מעל פני הים. הקור השורר באזור תקופה ממושכת, וכן המשקעים הרבים, מאפשרים את קיומם של עצים אלו במקום. חורשת הערערים נמצאת במדרון הצפוני, לשם קרני השמש חודרות מספר שעות מועט יחסית ביממה, דבר המפחית את אידוי המים במקום, וכמו כן משאיר את הטמפרטורה נמוכה באופן יחסי לסביבה. באתר מיוחד זה מתקיימים גם מינים אחרים שאופייניים לחורש ים תיכוני לח, חלקם נדירים- כדוגמת מיני סחלביים שונים, רימונית הלוטם, פשתה צרת עלים ועוד. ערער ארזי, באתר ITIS (באנגלית) ערער ארזי, באתר NCBI (באנגלית) ערער ארזי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערער ארזי, באתר צמח השדה ערער ארזי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ערער ארזי, באתר Tropicos (באנגלית) ערער ארזי, באתר GBIF (באנגלית) ערער ארזי, באתר The Plant List (באנגלית) ערער ארזי, באתר IPNI (באנגלית) ערער ארזי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערער ארזי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דרך השלום (שיר)

דרך השלום הוא סינגל שנכתב והולחן על ידי אבי אוחיון, עובד על ידי יעקב למאי ובוצע במקור על ידי הזמר פאר טסי. השיר נחשב ללהיט גדול וזכה להצלחה רבה בישראל. השיר יצא לאור ב-25 באוקטובר 2014. הוא כיכב בתחנות הרדיו בישראל וצעד בראש מצעדיהן, בין היתר צעד שלושה שבועות רצופים בראש מצעד השבועי של גלגלצ ושל רשת ג'. השיר הגיע למקום הראשון של המצעד של מדיה פורסט והיה לשיר המושמע ביותר במשך 5 שבועות. ביוטיוב צבר השיר למעלה מ-30 מיליון צפיות, ובכך הפך לאחד השירים הישראליים הנצפים ביותר באתר; "דרך השלום" היה לשיר הישראלי הראשון שעבר את רף מיליון הצפיות באתר. כתוצאה מכך, זכה השיר גם לפרודיות רבות ברשתות החברתיות השונות. במצעד הפזמונים העברי השנתי בגלגלצ וברשת ג זכה השיר במקום הרביעי. השיר דורג במקום ה-99 במצעד העשור של כאן גימל. השיר העלה את פאר טסי לתודעה הישראלית ופרסם אותו. השיר יצא באלבומו השני של טסי "כוחה של אהבה". נוסף על כך, בשנת 2016, זכה השיר בפרס אקו"ם על שם משה וילנסקי לשיר השנה. אחת ממשימות התכנית, באחת העונות של "המירוץ למיליון", הייתה לאתר את דרך השלום, לפי התווים שהם קיבלו. כאשר שמה המתין להם פאר טסי עצמו עם מעטפת הרמז. הצמד עופר בן שבת ומאור הרוש עשו גרסה פרודית לשיר. לדברי כותב השיר אבי אוחיון, הוא כתב ראשית את המנגינה לשיר. לאחר מכן הוסיף לו מילים. את הביטוי "דרך השלום" שנבחר כשם השיר בחר אוחיון משום שהתחרזו עם המילים "איזה חום". אקורדי השיר "דרך השלום" באתר Tab4u אסף נבו, ‏מדינה שלמה ב"דרך השלום", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2014 דרך השלום, בביצוע פאר טסי, סרטון באתר יוטיוב תוצאות דירוג המצעד לשבוע 25/11/2014 המצעד השבועי 11.12.2014 המצעד העברי של מדיה פורסט (2009 ואילך) מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ע–ה'תשע"ט)#ה'תשע"ה-2015 כוחה של אהבה, באתר אייטונס הוכרזו שמות הזוכים בפרס אקו"ם בתחום הזמר העברי לשנת 2015, באתר אקו"ם אסף נבו, ‏איך הפך "דרך השלום" של פאר טסי ללהיט ענק של כל המדינה, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2014 אסף נבו, ‏חמסה עליך פאר טסי: חמישה שבועות בפסגה, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2015 חפשו בארכיון את "המצעד השבועי 18.12.2014" נדב מנוחין‏, מברי סחרוף ועד נטע ברזילי: השירים שעשו את העשור - מקומות 1-25, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019