laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגלשיים

מִגלָשיים (ביחיד מִגְלָשׁ, נורווגית עתיקה: Skid או Ski – "חתיכת-עץ מבוקעת") הם צמד קרשים צרים ומוארכים המשמשים לגלישה על פני שלג. המגלשיים מתחברים לנעליים מותאמות הננעלות על רגלי הגולש, ועיקר השימוש בהם כיום הוא בגלישה ספורטיבית בעוד שבעבר הם היו אמצעי-תעבורה באזורים מושלגים. באופן מסורתי, יוצרו המגלשיים מסוגים שונים של עץ, עם רצועות קשירה; המגלש המודרני מיוצר בעיקר מחומר פלסטי מחושל בפיברגלס וטיטניום, לעיתים עם ליבת עץ, וגם אמצעִי החיבור לנעל עבר שינוי רב. שרידים עתיקים של מגלשיים נמצאו בשוודיה, בפינלנד וברוסיה. הקדום ביותר, שגילו מוערך ל-8,000 שנה, נמצא על ידי ארכאולוגים בצפונה של רוסיה. עם זאת, התייחסות קדומה אף יותר לאמצעי תחבורה זה נמצאה בציורי מערות בני כ-10,000 שנה באַלטאי שבמרכז אסיה, בהם הופיעו גולשי סקי עוסקים בציד כשלרגליהם מגלשיים. באזור זה, לפי הארכאולוגים, השתמש האדם במגלשיים כנראה כבר לפני 20,000 שנים במסעות-החורף, וסביר שאלו יוּצרו מעצמות של בעלי חיים גדולים. למגלשי הסקי יש גם אזכורים באפוסים ובמקורות פיניים רבים. על שימוש צבאי בהם למטרות סיור ושליחות ידוע בתיעוד כבר משנת 1200. בצפון נורווגיה היו המגלשיים הקדומים (לפני כ-5,000 שנה) בעלי שכבת עור מתחתם. ציורי מערות מתקופה זו, שמציגים ציידים על מגלשיים, שרדו ביישוב הקרחוני רֶדֶיי. בחבלים שונים של הארץ שימשו המגלשיים בציד של חיות שונות. היה נהוג זוג מגלשיים עטופי-פרווה שבו מגלש אחד קצר והשני ארוך, כשהקצר משמש לדחיפת הגולש קדימה והארוך לגלישה. ב-1733 הוקמה יחידת גולשים קבועה בצבא. לסונדרה נורהיים (Norheim) ממחוז טלמרק מיוחסת בניית אבטיפוס המגלשיים האופייני לימינו, בהם החלק המרכזי צר יותר ומעוקל מה שמאפשר את פניות הסללוֹם הקשתיות. ב"גלישת טלמרק", תת-הענף שנוסד בעקבות הפיתוח הטכנולוגי של בן-המחוז, החיבורים של המגלשיים לנעליים הם רק בקדמת כף-הרגל (בעוד שהעקב חופשית). חידושיו של נורהיים בתחום ציוד הסקי במאה ה-19 זירזו את הפיכת גלישת השלג לענף פנאי וספורט. שלא כמו הסקי המישורי הסקנדינבי, הסקי האלפיני - שבו תלילות-השטח מציבה תנאים שונים לגמרי - עושה שימוש במגלשיים קצרים יותר, ובהם גם נעשה לראשונה מעבר לתופסנים ממתכת. פיתוח זה מיוחס למתיאס זדארסקי (Zdarsky) מאוסטריה תחתית. במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש רב ביחידות גולשי סקי, בייחוד בסקנדינביה ובאלפים. כיום המגלשיים מאופיינים בגמישות, קלוּת ואלסטיות אך גם קשיחות, והסקי נמנה עם המקצועות האולימפיים החשובים. מלבד סקי שלג - ענף ספורט נוסף שעושה שימוש במגלשיים הוא סקי מים. בסקי מים מסוג "סללום" נועל הגולש מגלש אחד (כשרגלו השנייה מושטת קדימה) ובסוג "דאבל" - שני מגלשיים. ישנם מסוקים המורכבים ממגלשיים במקום גלגלים כאמצעי לנחיתה על הקרקע. מטוסים קלים בעלי יכולת נחיתה בים כוללים בתחתיתם מצופים דמויי צורת מגלשיים. גלשן שלג מדיה וקבצים בנושא מגלשיים בוויקישיתוף
ערדליים

ערדליים וביחיד ערדל, הם מין נעל או מגף העשויים גומי הנלבשים מעל לנעל, לשם שמירתה מפני בוץ, רטיבות וכו'. על-פי רוב ערדליים מגיעים עד מעט מתחת לברך, אולם יש סוגי ערדליים (כמו בתמונה) שנמוכים אף מהנעל עצמה וכל תכליתם להגן על סוליית הנעל מפני לכלוך או חדירת מים ושלג. בימים עברו היו נעליים אלו עשויות עור ועץ. כשהרומאים כבשו את גאליה, היא צרפת של ימינו, הם שאלו את סגנון המגף הגאלי, והאצילים אף אימצו בשמחה דגם ערדל מעור אדום וסוליית עץ מגולפת ומקושטת להצגת מעמדם. עם זאת, בדרך כלל באותם ימים לא היו אלו אלא פלטפורמות-עץ מוגבהות שחוזקו אל הנעל הפנימית ברצועות, למניעת מגע של הנעל ברפש בתקופה שדרכים סלולות לא היו נפוצות בערים. בשימוש המודרני הערדל הוא נעל חיצונית שנועלים בעת מזג אוויר סוער כדי לשמור על זו הפנימית יבשה. ערדליים מיוצרים כיום כמעט תמיד מגומי. עד לגיפור הגומי, סבל החומר מהשפעות של הטמפרטורה, ועם תהליך הגיפור שהביא גודייר השתפר המוצר ובשנות ה-90 של המאה ה-19 היה לערדליים אלסטיים שקל היה לנעול ולחלוץ אותם. שני הסוגים הבסיסיים של הערדל המודרני הם – הסוג הגבוה והרחב, שנועד לעמוד בתנאים קשים, עשוי גומי עבה וסוליה כבדה הערדל הדק והפשוט, העשוי חומרים גמישים וקלים ונועד רק להגנה מפני רטיבות. הסוג הראשון, לבד מתפקידו בארצות שבהן יש שלג כבד - משמש למעשה גם בארצות כישראל, כחלק מציוד רכיבה על אופנוע בתנאי שטח בחורף, במקרה כזה הערדל עשוי להיות מיוצר מבד לייקרה עבה. הסוג השני, הנמוך - מתאים לערים שבהן ימי גשם מרובים, ובאחדות מהן (כאוסלו) הגיע למעמד של פריט אופנה עירוני שזוכה למגוון עיצובים וצבעים. ברוסיה יש לערדליים (גָאלוֹשִי) מעמד מסורתי חשוב לצד מגפי לבד רוסיים, הנקראים וָלֵנְקִי, כשהראשונים ננעלים מעל האחרונים אשר אינם חסיני גשם. נעלי שלג
פראיטור

פְּרָאיְטוֹר (בלטינית: praetor, מיסוד prae, להקדים, להיות לפני) היה ברפובליקה הרומית תוארו של הקונסול כאשר הוא מוביל צבאות למלחמה. ההיסטוריון טיטוס ליוויוס הקביל תואר זה לתואר הסטרטגוס אצל האכאים ביוון. במקורו היה השירות כפראיטור סוג נוסף של כהונה קונסולרית, ותפקידיו הראשיים של הפראיטור היו חלק מתפקידי הקונסולים. הפראיטור עמד לעיתים בראש צבא רומי, וכאשר נעדרו הקונסולים מרומא לצורך פיקוד על צבאות, מילא את תפקידיהם בעיר עצמה (ולפי ליוויוס נקרא אז praetor maximus). הפראיטור היה מגיסטרטוס קורוליס ולווה בשישה ליקטורים, שומרי ראש ועוזרים. מאוחר יותר, הופחת מספר הליקטורים של הפראיטור לשניים, עובדה שביטאה את הפיחות במעמד המשרה. הפראיטור הראשון המוזכר מונה בשנת 366 לפנה"ס. הבחירה לתפקיד הייתה מוגבלת לפטריקים. הפראיטור הפלבאי הראשון מונה בשנת 337 לפנה"ס. שם המשרה היה אז "קולגה קונסוליבוס", לסמן את היותו עמיתם של הקונסולים. הפראיטור נבחר במסגרת "אספת המאות" (comitia centuriata) מיד אחרי בחירת הקונסולים. בשנת 246 לפנה"ס מונה פראיטור נוסף, שתפקידו היה לנהל את ענייני המשפט בין תושבי העיר לזרים. כך נוצרו שתי משרות נפרדות: פראיטור אורבנוס (praetor urbanus), שהיה ממונה על השגחה על ציות לחוק הרומי וניהול ענייני המשפט בין בני רומא. על הפראיטור אורבנוס נאסר לעזוב את העיר לתקופה של למעלה מעשרה ימים. תפקידו היה לפקח על הלודי אפולינארס (ludi apollinares). לצדו כיהן פראיטור פרגריני (praetor peregrini) שתפקידו היה לעסוק בניהול ענייני המשפט בין זרים ובין תושבי רומא לזרים. בתפקידים אלו העלו הפראיטורים תרומה נכבדת להתפתחותו של החוק הרומי ובמיוחד להתפתחות חוקי קניין ברורים בתוכו. כאשר נעדר אחד מהפראיטורים מן העיר לפיקוד על צבא, מילא השני את תפקידיו. בתחילה, היה מקובל להעניק משרת פראיטור לקונסולים בשנה שאחרי כהונתם כקונסולים. מאוחר יותר, התפתח גם נוהג להעניק לפראיטור אימפריום צבאי לשנה נוספת. עם הזמן, נוספו משרות פראיטור נוספות, כדי לעמוד בעומס העבודה שנוצר כאשר התרחבה רומא מעבר לאיטליה. שתי משרות פראיטור חדשות נוצרו בשנת 227 לפנה"ס לניהול סיקיליה וסרדיניה, ועוד שתיים לניהול הפרובינקיה היספניה בטיקה שבחצי האי האיברי שנוספה בשנת 197 לפנה"ס. עם הזמן גדל מספרם עד שישה עשר, כאשר הדיקטטורים ואחר כך הקיסרים מוסיפים משימות שונות לניהול השיפוטי שהיה באחריותם, כמו למשל תוספת שני פראיטורים על–ידי קלאודיוס לדיון בעניינים הנוגעים לפידאיקומיסה, פראיטור לענייני פיסקוס ואזרחים פרטיים שהוסיף נרווה ופראיטור לדיון בענייני טטולה שהוסיף מרקוס אורליוס. עיקר תפקידיהם של הפראיטורים היה דיון וקביעת מידת ההתאמה לחוק הרומי באמצעות קביעת פסק דין, judex. הפראיטורים עסקו בעניינים אזרחיים וכן בעניינים פליליים. בפני הפראיטורים עמדו ארבע "שאלות מתמידות" (questiones perpeuae): שאפתנות (ambitus): ענייני שוחד וניסיון. בעיות כספיות (repetundae): חישוב, כספים, סכסוכים עסקיים. מעילה (peculatus): במיוחד בכספי ציבור. כבוד וסמכות (majestas). סולה הוסיף לאלו שאלות נוספות: מרמה וצביעות (falsum). התנקשות, רצח והרעלה (sicariis et veneficis). רצח אב או קרובי משפחה (de parricidis). הפראיטורים היו מתכנסים לשמוע משפט ולקבוע, והיו מקבלים את החלטתם, להעניש או לזכות את הנאשם ברוב קולות. בכהנם במשפט, ישבו הפראיטורים על סלה קורוליס (sella curulis) בטריבונל, שהיה אותו חלק מבית המשפט שהיה ראוי לפראיטור, עוזריו וידידיו. מן הצד השני ניצב הסובסליה (subsellia), החלק בו ניצבו המתדיינים ואחרים. פראיטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שטגליץ-צלנדורף

שטגליץ-צלנדורף (בגרמנית: Steglitz-Zehlendorf) הוא רובע (Bezirk) בדרום-מערבהּ של ברלין, בירת גרמניה. ב-2019 התגוררו בו 310,071 תושבים בקירוב. הרובע גובל ברבעים שפנדאו בצפון-מערב, שרלוטנבורג-וילמרסדורף בצפון, טמפלהוף-שנברג במזרח, ובדרום ובמערב במדינת ברנדנבורג. שטגליץ-צלנדורף נוצר במסגרת רפורמת השכונות של ברלין בשנת 2001, תוך איחוד רשמי של הישויות ליכטרפלדה (78,300 תושבים ב-2008), שטגליץ (70,500), צלנדורף (58,000), דאהלם, ניקולאסזה, לאנקוויץ, וואנזה. האיחוד הוא מנהלי בלבד, ובפועל התושבים משתמשים בשמות הישנים. ראשת עיריית הרובע נכון ל-2024 היא מרן שלנברג. הרובע מצטיין בטבע רב בסביבותיו. מצפונו משתרע יער גרונוולד, ויש בו אגמים: קרומה לאנקה (Krumme Lanke), שלכאטנזה (Schlachtensee) וואנזה (Wannsee). בדאהלם נמצאת האוניברסיטה החופשית של ברלין (Berlin Freie Universität), האוניברסיטה הגדולה בעיר ואחת הגדולות בגרמניה. הרובע נחשב כבעל המרקם החברתי-כלכלי החזק ביותר מבין חלקיה של ברלין. הוא מתאפיין בבתים פרטיים ובאחוזות רבות, וכן במסלולי הליכה ובפארקים. הספרייה הפילולוגית באוניברסיטה החופשית של ברלין אגם ואן, ווילה ואנזה, הידועה בהתכנסות שנערכה בה ב-1942 הגן הבוטני של ברלין אי הטווסים בסוגריים שנת החתימה על ברית ערים תאומות: ישראל קריית ביאליק, ישראל (מ־1966) דנמרק ברונדבי, דנמרק (מ־1968) איטליה קזינו (אנ'), איטליה צרפת הרובע השנים-עשר של פריז, צרפת (מ־1970) ישראל שדרות, ישראל (מ־1970) שוודיה רונבי, שוודיה (מ־1976) הונגריה שילבסוארד, הונגריה (מ־1989) אוקראינה חרקוב, אוקראינה (מ־1990) פולין קז'ימייז' דולני, פולין (מ־1993) יוון סוחוס, יוון (מ־1993) וכן עשרה יישובים בגרמניה. אתר האינטרנט הרשמי של שטגליץ-צלנדורף (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של שטגליץ-צלנדורף אגם ואנזה
עוררות מינית

עוררות מינית היא מצב פיזיולוגי של התעוררות תשוקה בציפייה לפעילות מינית. גורמים שמקדמים עוררות מינית ידועים כגריינים מיניים. לרוב, העוררות מחוללת שינויים גופניים, חלקם גלויים וחלקם סמויים. בני אדם מתעוררים מינית כתוצאה מגורמים שונים ובמגוון של מצבים. מטבעה, רגשה עשויה להיות פיזית או מנטלית; אדם יכול להתעורר מינית על ידי עצמו או על ידי זולתו או על ידי מופעים אלה ואחרים של זולתו כגון שיער, צורה חיצונית, ריח וכדומה, וגם על ידי גירויים שאינם אנושיים. במצב של עוררות שנגרמת מאדם אחר, היא עשויה להצביע על נטייתו המינית של האדם הנעור או על משיכתו לתכונה מסוימת. כשהעוררות מושגת תוך שימוש בחפצים, או תלות בהם, היא נבחנת כפטישיזם. זאת כוללת אף התעוררות כתוצאה מחלק בגוף של הזולת או איבר זה או אחר שלו (שאינו בעל משמעות מינית יומיומית). אצל מרבית האנשים נחווית עוררות מינית בצורה של גירוי פיזי של אחד מהאזורים הארוגניים שלהם, בייחוד אם נלווית לכך דריכות לקראת יחסי מין צפויים או צפויים-לכאורה. בנוסף, אנשים מסוימים חווים עירום, ארוטיקה ופורנוגרפיה כמעוררים מינית. ניתן לקבוע כי מרבית בני האדם חשים גירוי מעירום מלא או חלקי של בני/בנות המין השני או אותו מין; או מחיזיון של פעולה מינית שמבוצעת בידי אחרים, ויש שגם מגורים ממצב של אהבה אל הפרטנר/ית שלהם. תורמים נוספים לעוררות המינית יכולים להיות מיקום רומנטי, מוזיקה ואמצעים או מצבים משככים. העוררות המינית האנושית היא הופעתו של רצון מיני שבתורו שואף להוביל לאורגזמה, אולם עם זאת עשוי להיות מטרה כשלעצמה, אף בהיעדרו של פורקן. בשונה מבעלי חיים אחרים, אצל בני-אנוש הן הזכר והן הנקבה מסוגלים להתעורר מינית לאורך כל השנה, וכך אין עונת ייחום. עוררות מינית בגבר על פי רוב מתבטאת בתפיחה והזדקפות של הפין שלו, כשדם ממלא את הרקמה הספוגית לאורך האיבר. זהו, על פי רוב, הסימן המהימן והבולט ביותר לעוררות בקרב זכרים. ורידי הפין מתבלטים לאורך הזיקפה, נוזל טרום-שפיכה נפלט בכמות קטנה, פי הטבעת מתהדק, האשכים מתקשים והעור עליהם נמתח. אצל נשים, עוררות מינית מביאה לסיכוך הנרתיק שמקורו בציפייה לחדירה. סימנים נוספים הם הזדקרות הפטמות, הצטופפות של דפנות הנרתיק, תפיחוּת של הפות והדגדגן ושינויים קטנים בשפתי-הפות, וכן התרחבות האישונים. אצל חלק מבני-האדם מופיעים ליקויים בעוררות המינית. אלה יכולים להתאפיין בחסרונן של פנטזיות ו/או היעדרה של תשוקה לפעילות מינית לאורך זמן נתון. גורמים אפשריים לכך הם הפרעה נפשית - כדיכאון, שימוש בסמים או תרופות, או מצבים רפואיים אחרים. המדע טרם השלים את ההבנה אודות יחסם של מינים אחרים כלפי מיניות. יחד עם זאת, מחקרים עדכניים מעלים את האפשרות שבעלי חיים רבים נהנים כמו בני האדם מיחסים מיניים שאינם מוגבלים לרבייה; דולפינים וקופי בונובו משתמשים למשל בסקס ככלי חברתי לשימורם של הארגונים הפנימיים. תצפיות על התנהגות בקרב חיות חברתיות הוכיחו כי הן מקיימות מערכות גומלין מיניות ככלי לחיזוק לכידות קבוצתית, ובקרב מומחי אבולוציה יש תמיכה לרעיון שלפיו חילופי טובות-הנאה מיניות מסייעים לקיבוע המגוון הגנטי המקומי בקרב אוכלוסיות מבודדות ובכך אוצרים פוטנציאל אבולוציוני משמעותי מאד. מיניות אפרודיזיאק סקסולוגיה אין-אונות מעגל התגובה המינית האנושית ריגוש מיני, דף שער בספרייה הלאומית אם כי נערים מתבגרים חווים גם זקפה 'לא-מינית', שמקורה בשיעור גבוה של טסטוסטרון. קווין מקרי, דולפינים: הצד הפראי. תוכנית תיעודית ב-"National Geographic TV",‏ 1999.
מוט

מוט (ברבים מוטות) הוא מונח כללי לכל חפץ ארוך, דק וקשיח - לרוב גלילי - המשמש לדבר-מה, על פי רוב בהקשר מכני כלשהו. תכונותיו של מוט והחומרים שמהם הוא עשוי משתנים בהתאם לצורך שלו הוא נועד לשמש. מוט מאפשר להעביר הן כוחות משיכה והן דחיפה, אולם רק במסלול ישר (בשונה מחבל, שמאפשר העברת כוח בכיוון משיכה בלבד ובמסלול לא ישר). מוט יכול להיות מקל, טריז או תורן, כמו גם להצביע על חלק במכניקה של רכב - כמוט הילוכים, מוט היגוי או סרן (ציר-גלגלים); מוט גמיש במיוחד משמש למשל כחכת דיג, או כאביזר בציוד סקי, או כעמוד לתמיכת אוהל. עד לסוף הרנסאנס שימשו מוטות מחודדים בעלי ראש קרב ככלי נשק. כלי נשק אלו ידועים כנשק מוט ונעים מרמחים פשוטים, דרך חניתות ועד מוטות-גרזן והאלברדות בעלי ראשי קרב שכללו מגוון גרזנים, פטישים, להבים, חודים ומגוון קרסים שנועדו נגד שריון לוחות. מטה הוא מוט או מקל המשמש כסמל מנהיגות, בעיקר בעת העתיקה. קשר מוט נשק מוט לום מקל מדיה וקבצים בנושא מוט בוויקישיתוף
בוחן פטנטים

בוחן פטנטים הוא אדם אשר מועסק על ידי רשות הפטנטים במדינתו ותפקידו לקבוע את היקף הפטנט (אם יוענק) של המצאה. בוחן פטנטים נדרש להיות בעל תואר במדעי הטבע או הנדסה ממוסד להשכלה גבוהה. הבוחן בודק את עמידת הבקשה לפטנט (אשר הוגשה לרשות על ידי ממציא פרטי או עורך פטנטים אשר מייצג את הממציא פרטי) בתנאי הדין. ישנם כמה תנאים מצטברים ונפוצים בעולם שבהם המצאה צריכה לעמוד על מנת לקבל פטנט: ההמצאה תיחשב ככשירה לפטנט אם היא קשורה לתחום טכנולוגי ובמהותה היא מוצר או תהליך. ההמצאה מועילה. ההמצאה ניתנת לשימוש תעשייתי. ההמצאה חדשה, כלומר ההמצאה לא התפרסמה בעבר. ההמצאה מתקדמת המצאתית, כלומר בעל מקצוע ממוצע בתחום ההמצאה לא היה מצליח להגיע להמצאה שעליה מבוקש הפטנט (בתאריך הגשתו לרשות הפטנטים), מכאן שיש בהמצאה ניצוץ המצאתי אשר אינו מובן מאליו. אין בבקשה ריבוי המצאות, כלומר הפטנט (אם יוענק) יהיה על המצאה אחת בלבד. אם הבוחן מחליט שאין בהמצאה מסוימת משום טעם להענקת פטנט, הוא מודיע על כך למבקש הפטנט והלה יכול לנסות ולשכנע את הבוחן שהוא כן זכאי לפטנט או לתקן. בוחן הפטנטים מבצע את עבודתו תוך כדי חיפוש במאגרי מידע. כמו כן, הבוחן מסווג את ההמצאה לתחום טכנולוגי מסוים. לרוב הבוחן צריך לעמוד במכסת בחינות שקובעת הרשות בה הוא עובד. קיומה של מכסה כזו מחויבת המציאות עקב הצורך במדידת עבודתו של הבוחן וצמצום הפיגור של הרשות בבחינת הבקשות. עם זאת, מכסה כזו יכולה לפגוע באיכות הבחינה של הבקשה ובעקיפין בציבור אשר ייאסר עליו לנצל את ההמצאה עליה ניתן פטנט. בישראל ישנם כ-100 בוחני פטנטים אשר מועסקים על ידי רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר. בשנים האחרונות הרשות מבצעת גיוס עובדים במחזורים של כ-15 בוחנים למחזור.
גארי קלארק

גארי קלארק (באנגלית: Gary Clark; נולד ב-1 במאי 1962) הוא שחקן פוטבול אמריקאי לשעבר בליגות ה-NFL וה-USFL. קלארק, יליד רדפורד, וירג'יניה, החל את קריירת הפוטבול במכללת ג'יימס מדיסון שם שיחק כתופס וכמחזיר בעיטות ההרחקה. ב-1983 סיים את לימודיו במכללה והיה לשחקן היחיד בתולדות המכללה שחולצתו הופרשה. לאחר המכללה עבר קלארק לשחק עבור ג'קסונוויל בולס מליגת ה-USFL שם שיחק שתי עונות. בדראפט המשלים של 1984 נבחר על ידי הרדסקינס תמורת בחירת סיבוב שני. ברדסקינס היה חלק משלישית התופסים (יחד עם ארט מונק וריקי סנדרס) שכונו ה"פלוגה". "הפלוגה" הפכו לשלישית התופסים הראשונים בהיסטורית ה-NFL שעברו את רף 1,000 יארדים כוללים בתפיסה. ב-1993 עבר קלארק לשחק עבור אריזונה קרדינלס שם שיחק עד 1994. ב-1995 שיחק במיאמי דולפינס ולאחריה פרש. קלארק נבחר לאחד מ-70 השחקנים הגדולים של הרדסקינס. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נורלנד

נורלנד (בשוודית: Norrland, "ארץ הצפון") הוא הגדול מבין ארבעת חלקיה של שוודיה, ומהווה ארץ היסטורית (לצד סביאלנד, סקונהלנד ויֶטאלנד) התופסת 59% משטחה של ממלכת שוודיה של ימינו, כשהיא משתרעת בצפונה וחולשת על מפרץ בוטניה ועל הגבול עם פינלנד במזרח ובצפון-מזרח, ועל מרבית הגבול עם נורווגיה במערב וצפון-מערב. מדרום נמצאת סביאלנד. נורלנד כוללת את תשעת החבלים מצפון לדרום: לפלנד, נורבוטן, וסטרבוטן, ימטלנד, אוניירמאנלנד, הריידלן, מדלפד, הלסינגלנד ויֵסטריקלנד. נורלנד מציג את מרבית שכיות הטבע הפראי של שוודיה, שבראשן יערות עבותים והרים – לרבות ההר הגבוה בשוודיה, הר קֶבְּנֶה (Kebnekaise). מספר רב של נהרות קצרים שוצפים בכיוון מערב-מזרח ובמימיהם שטו בעבר גזעי העץ לעבר המנסרות שלאורך החופים; כיום משמש כוחם הרב להפקת האנרגיה ההידרואלקטרית של המדינה. משאביה החשובים של נורלנד, מלבד הנהרות והיערות, הם מכרות הברזל. הערים החשובות הן אומאו, לולאו, אסטרסונד, יבלה וקירונה. שטחה הגדול של ארץ הצפון השוודי, 261,292 קמ"ר, עומד מול עובדת היותה הדלילה מבין שלוש ארצות שוודיה: כ-12% מאוכלוסיית המדינה חיים בה, ובהם הקהילה הסאמית הקטנה (כ-17,000) בלפלנד. ב-1634 נתכוננה נורלנד ראשית כמחוז (אזור שפיטה), שכלל חלקים מפינלנד של ימינו. עם זאת מאז 1645, עת עברו החבלים ימטלנד והריידלן לשוודיה מנורווגיה, חדלה נורלנד מלהתקיים כישות אדמיניסטרטיבית והיא מאז ציון-דרך גאוגרפי ומסורתי שאינו בעל משמעות מנהלית עוד. גבולותיה של ארץ-הצפון השתנו משמעותית לאורך ההיסטוריה. בשונה משתי "ארצות" שוודיה האחרות, נורלנד אינה מסמנת את תחום-שבתו של עם או שבט קדומים, ועל אף זאת הספרות – וכך גם הכינויים בני-ימינו – מבחינים במאפייני זהות ותרבות נורלנדיוֹת מובחנים יותר מאלו ה"סביאיים" או ה"גוטיים". הנורלנדית היא קבוצת ניבים מוכרת המדוברת במרבית חבלי האזור. חלוקה מנהלית של שוודיה מדיה וקבצים בנושא נורלנד בוויקישיתוף סקירה מקיפה של נורלנד תיירות ולינה בנורלנד (באנגלית) נורלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כנסייה באגם בקרבת אסטרסונד מסיף קבנקייסה תיש חג-המולד של יבלה אגם בקרבת החוג הארקטי
קוויגו

קוויגו (באנגלית: Quigo) היא חברת פרסום באינטרנט אשר הוקמה בישראל בשנת 2000 על ידי ירון גלאי ועודד יצחק. חברת קוויגו התמחתה בפרסום טקסטואלי והייתה מתחרה לשירות הפרסום שחברת גוגל הציעה למשתמשיה. לחברה היו לקוחות כגון ESPN,‏ CNN, אפל ועוד כ-300 אתרים נוספים. החברה הכניסה כ-100 מיליון דולר בשנה. קוויגו נמכרה בשנת 2007 לחברת AOL בתמורה לכ-363 מיליון דולר. אתר האינטרנט הרשמי של קוויגו אבי שאולי, קוויגו הישראלית נמכרה תמורת 363 מיליון דולר, באתר ynet, 8 בנובמבר 2007 גיא גרימלנד, סוד ההצלחה של קוויגו, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2007 איך פספסנו את קוויגו, באתר וואלה! ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוג'יווארה נו נובויורי

פוג'יווארה נו נוֹבּוּיוֹרי (Fujiwara no Nobuyori 藤原信頼‏; -1160) היה אחד מבני הברית הקרובים ביותר של מינאמוטו נו יושיטומו במרד הייג'י בשנת 1160. כבן לבית פוג'יווארה, נובויורי עשוי היה להיות עוצר, והוא חיפש עוצמה פוליטית, אותה מצא לתקופה קצרה במהלך המרד. לקראת סוף שנות ה-50 של המאה ה-12 החלו להתעורר בבירה קיוטו עימותים בין השבטים הלוחמים, שבט מינאמוטו ושבט טאירה. מינאמוטו נו יושיטומו, ראש שבט מינאמוטו, מחה על כך שעל אף ההקרבה שהקריב שבט מינאמוטו במרד הוגן, חצר הקיסר העדיפה את שבט טאירה. כאשר עזב טאירה נו קיומורי, ראש שבט טאירה, את הבירה בשנת 1159 למטרות עלייה לרגל, ניצלו זאת אויביו מינאמוטו נו יושיטומו ונובויורי ותקפו את ארמון סנג'ו, חטפו את הקיסר לשעבר גו-שירקאווה, הרגו את רוב פמלייתו והציתו את הארמון. הם הביאו אותו לארמון הגדול, שם היה מוחזק גם הקיסר המכהן ניג'ו כבן ערובה. בנוסף, הם גם הרגו את היועץ הבכיר של הקיסר, פוג'יווארה נו מיצ'ינורי וכל בני ביתו. לאחר מכן, נובויורי אילץ את הקיסר ניג'ו למנותו למזכיר הקיסרי. על אף שהיו לו מתנגדים בחצר הקיסרית שניסו לעודד את הקיסר להתנגד ולברוח, תוכניתו של נובויורי הצליחה. ההצלחה לא החזיקה מעמד זמן רב מפני שקיומורי שב לבירה זמן קצר לאחר מכן. צבא מינאמוטו לא היה ערוך דיו על מנת להגן מפני התקפה של צבא טאירה, ועל כן שוחררו הקיסר והקיסר-לשעבר, צבא מינאמוטו הובס, ונובויורי, יחד עם בן בריתו יושיטומו, נהרגו. בית פוג'יווארה מרד הייג'י תקופת הייאן Sansom, George (1958). 'A History of Japan to 1334'. Stanford, California: Stanford University Press.
אינסה קראבץ

אינסה מיקולאז'וונה קראבץ (באנגלית: Inessa Mykolajivna Kravets באוקראינית: Інеса Миколаївна Кравець; נולדה ב-5 באוקטובר 1966) היא אתלטית אוקראינית, אלופה אולימפית בקפיצה משולשת ובעלת מדליית אולימפית בקפיצה לרוחק, אלופת עולם ושיאנית העולם בעבר בקפיצה משולשת (15.50 מטר). שיאה העולמי החזיק מעמד 26 שנים עד שנשבר. אינסה קראבץ נולדה בדניפרופטרובסק בשם אינסה שוליאק. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה קראבץ במקום 10 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.46 מטר. באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה קראבץ במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.12 דקות, אחרי הייקה דרקסלר מגרמניה (7.14 מטר) ולפני ג'קי ג'וינר קרסי מארצות הברית (7.07 מטר). בשנת 1993 הושעתה קראבץ לשלושה חודשים בשל אימרוץ. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה 1995 זכתה קראבץ במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 15.50 מטר, לפני אווה פרנדז'בה מבולגריה (15.18 מטר) ואנה ביריוקובה מרוסיה (15.08 מטר). אולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה קראבץ במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אולימפי חדש של 15.33 מטר, לפני אינה לסובסקאיה מרוסיה (14.98 מטר) ושרה קספרקובה מצ'כיה (14.98 מטר). בנוסף, היא השתתפה בתחרות הקפיצה לרוחק אך פסלה בכל שלושת הניסיונות שלה כבר בשלב המוקדמות. קראבץ סבלה מפציעה קשה בשנת 1997 שמנעה ממנה להשתתף בתחרויות גם בשנת 1998. באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד 1999 סיימה קראבץ במקום 22 בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.49 מטר. ביולי 2000 הושעתה קראבץ לשנתיים לאחר שנימצא שהשתמשה בסטרואידים. קפיצה לרוחק: 7.37 מטר (1992) קפיצה משולשת: 15.50 מטר (1995), שיא עולם בעבר קפיצה לרוחק: 7.09 מטר (1992) קפיצה משולשת: 14.67 מטר (1995) אינסה קראבץ, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אינסה קראבץ, באתר olympedia.org אינסה קראבץ, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אינסה קראבץ, באתר Track and Field (נשים)
חיים אורן

חיים אורן (איבן) (29 בנובמבר 1943 - 3 בנובמבר 2000) היה תת-אלוף בצה"ל, מקים חטיבת הנח"ל ומפקדה הראשון. נולד לפאני ולמאיר אוביץ' בטימישוארה שבטרנסילבניה, רומניה. היה חבר בתנועת הנוער קומסומול. עלה עם הוריו ועם אחיו הצעיר לישראל ב"עליית הרב רוזן" ב-1960 ונשלח לאולפן בקיבוץ אשדות יעקב. עם גיוסו לצה"ל, בשנת 1961, התנדב לצנחנים, שם שובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר איבן מסלול הכשרה כלוחם, השתתף באימונים ובפעילויות מבצעיות במסגרת הגדוד והחטיבה, עבר קורס מ"כים חי"ר. לאחר קורס קצינים חזר לגדוד ושירת כמפקד מחלקה, כקמב"ץ וכמפקד פלוגה. הוא השתתף בפעולת סמוע ובמלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגה שלחמה בסיני הגדוד 890 בפיקודו של רפול, רפאל איתן. בשנים 1967 עד 1970 היה סמג"ד סיירת חרוב בתקופת המרדפים. הדריך צוערים כממ"ח בקורס קצינים בבה"ד 1 במחזורים הראשונים של הבה"ד במצפה רמון. במהלך מלחמת ההתשה מונה למפקד מוצב המזח ונפצע קשה בהפגזה מצרית. לאחר ניתוחים ושיקום שעבר בבית חולים תל השומר מונה לסגן מפקד סיירת חרוב. בשנים 1971–1972 למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בתחילת מלחמת יום הכיפורים היה מוצב ב"בור" וביום שישי, ערב פרוץ המלחמה התריע בפני מפקדיו ואף ניסה לשכנע שאין מדובר בתרגיל צבאי של הסורים בגולן כי אם במלחמה. במהלך המלחמה קיבל פיקוד על סיירת חרובובראשה פרץ 3 פעמים לעיר סואץ תחת אש תופת וחילץ עם קציני הגדוד, בזלדות פתוחות, שישים לוחמים לכודים שתפסו מחסה בבנייני העיר. הוא שירת כסגן מפקד חטיבת הבקעה והיה קצין אג"ם פיקוד מרכז. תכנן את מבצע אנטבה בתפקידו כראש מדור מבצעים מיוחדים במקחצ"ר והיה אחראי על גיוס הכוחות ואימונם במחנה סירקין, יחד עם דן שומרון הציג את המבצע לרמטכ"ל, לשר הביטחון ולראש הממשלה ופיקד על המבצע, בתפקידו כקצין מבצעים על הקרקע בשדה התעופה אנטבה. היה לצידו של יוני נתניהו מתחת למגדל הפיקוח ממנו נורתה האש ויוני נהרג. ב-1977 מונה למפקד חטיבת הבקעה בדרגת אלוף-משנה, בהמשך שירת כמפקד חטיבה 408, חטיבת חי"ר במילואים, קצין אג"ם של פיקוד המרכז ויצא ללימודים בארצות הברית. עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה, ביוני 1982, נקרא להקים חטיבת חי"ר סדירה חדשה, חטיבת הנח"ל, החיילים לחטיבה נאספו מיחידות הנח"ל השונות, מחטיבות החי"ר האחרות ומיחידות שונות בצה"ל. לאחר אימון חטיבה מזורז, נשלחו הכוחות ללחימה בלבנון ומפקדת החטיבה בפיקודו של איבן, התמקמה בעין זחלתא שבהרי השוף. ב-1983 מונה למפקד אוגדה 81 וב-1985 לראש מטה פיקוד המרכז. איבן השתחרר מצה"ל ב-1990 ומצא משרה ברפא"ל. חיים אורן נפטר מלוקמיה ב-3 בנובמבר 2000 ונטמן בבית העלמין נוה הדר שבהוד השרון. איבן היה נשוי למירה לסקלי-אורן ולהם שלושה בנים. קרב אחד יותר מדי - הסרט המלא, באתר nana10‏, 12 בספטמבר 2013(הקישור אינו פעיל, 11 בפברואר 2023). סיפורה של פלוגת קורן במלחמת יום הכיפורים 1973, מתוך אתר עמותת סיירת חרוב. חיים אורן באתר חטיבת הנח"ל עמוד לזכרו, בעמותה להנצחת חללי הנח"ל יעקב עמידרור, ימי הזחיחות והביטחון המופרז, ישראל היום, 17.09.2010, "היה זה גדוד 'חרוב' מפיקוד המרכז ועליו פיקד מי שהיה מוכר בצבא בשם איוון. הוא היה בצעירותו מפקד פלוגת אוגוסט 1966 בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים". סיפורה של פלוגת קורן במלחמת יום הכיפורים 1973, מתוך אתר עמותת סיירת חרוב. קרב אחד יותר מדי - הסרט המלא, באתר nana10‏, 12 בספטמבר 2013. תחקיר מבצע אנטבה, ארכיון צה"ל, עמ' 15