אשת חיל

אֵשֶׁת חַיִל הוא שיר הלל לאישה, החותם את ספר משלי. השיר מתאר ומשבח את האישה האידיאלית, וכתוב באקרוסטיכון אלפביתי. פרשנויות שונות ניתנו לגבי מושא השיר, החל מאשה מסוימת לא־נודעת, דרך נשים שונות במקרא, עבור בדמות האישה האידיאלית וכלה באלגוריה לתורה לנפש האדם, או לשבת המלכה. החל מהמאה ה־16 נתקבל המנהג לשיר שיר זה בליל שבת. השיר מושר אחרי אמירת הפיוט "שלום עליכם", ולפני קידוש סעודת ליל שבת ברוב תפוצות ישראל. בשיר 22 פסוקים, כמספר אותיות האלפבית העברי. לכל פסוק שני חלקים – חלקו השני משלים את חלקו הראשון. האקרוסטיכון בנוסח המסורה תואם את סדר האלפבית המקובל. לעומת זאת, נראה כי בנוסח העברי שעמד לפני מתרגם השבעים, קדם הפסוק המתחיל באות פ"א לפסוק המתחיל באות עי"ן. החוקרים התקשו להכריע איזו היא הגרסה העדיפה. סדר אותיות שבו מחליפות עי"ן ופ"א את מקומן נמצא גם במגילת איכה (עיינו בפרק הרלוונטי בערך על מגילת איכה), ויש לו שורשים קדומים. ספר משלי, שבו מופיע השיר, מוביל קו של יחס של בוז ליופי, במיוחד כשאינו מלווה בפנימיות תואמת – "שקר החן והבל היופי". חן ויופי הם שקר והבל, אישה אינה מושלמת אם אינה טובת אופי, יראת אלוהים ודואגת לביתה כמפורט במזמור. רק בפסוק שלפני האחרון מצוין במפורש שהכוונה לאישה יראת שמים ("אִשָּׁה יִרְאַת ה' הִיא תִתְהַלָּל"). כל שאר פסוקי השיר יפים לאישה כלשהי. אלכסנדר רופא מסיק, מתוך השוואה לתרגום השבעים, שהנוסח המקורי היה: "אשה מַשְׂכֶּלֶת [=חרוצה ומצליחה] היא תתהלל" ואילו הנוסח שלפנינו מקורו בתיקון מגמתי. תכונות שונות של אשת חיל ניתן למצוא מהפסוקים : אמינות וערכי המשפחה – "בטח בה לב בעלה". כלכלת ביתה – "זממה שדה ותקחהו, מפרי כפיה נטעה כרם", "סדין עשתה ותמכור וחגור נתנה לכנעני". עשייה ויצירה – "דרשה צמר ופשתים ותעש בחפץ כפיה", "ידיה שלחה בכישור וכפיה תמכו פלך". קידום ודאגה למשפחה – "צופיה הליכות ביתה". מידת ההשקעה – "ממרחק תביא לחמה". תבונה – "פיה פתחה בחוכמה". יראת שמים וגמילות חסדים – "תורת חסד על לשונה", "כפה פרשה לעני וידיה שלחה לאביון". חז"ל, שפירשו את ספר משלי כנכתב כולו על ידי שלמה המלך, פירשו את מושא השיר כאמו של שלמה, בת שבע. פרשנות רווחת אחרת, בעקבות ראיית תוכן הספר כמשלים, היא שהמדובר במשל לתורה, או לחכמה. פרשנים אחרים ראו בו שיר הלל לאישה האידיאלית, ללא כוונה לאישה מסוימת. זיהוי נוסף של מושא השיר הוא רות המואביה, סבת-סבו של שלמה המלך, שעליה נאמר: ”יוֹדֵעַ כָּל שַׁעַר עַמִּי, כִּי אֵשֶׁת חַיִל אָתְּ.” על פי פירוש זה, הפסוק ”נוֹדָע בַּשְּׁעָרִים בַּעְלָהּ; בְּשִׁבְתּוֹ עִם זִקְנֵי אָרֶץ” מתייחס לבעז, עליו נאמר שישב עם זקני הארץ בשער: ”וּבֹעַז עָלָה הַשַּׁעַר וַיֵּשֶׁב שָׁם... וַיִּקַּח עֲשָׂרָה אֲנָשִׁים מִזִּקְנֵי הָעִיר וַיֹּאמֶר: שְׁבוּ פֹה; וַיֵּשֵׁבוּ.” יש הסוברים שעל פי הפשט נכתב השיר כהספד לאישה מסוימת, על ידי בעלה. מדרשים אחרים קושרים כל פסוק אל דמות נשית אחרת בתנ"ך, על פי הקשרים והרמזים המופיעים בין מילה או פסוק בפרק. מקור המנהג לזמר את הפרק "אשת חיל" לפני הקידוש בליל שבת הוא בחוג מקובלי צפת ומבית מדרשו של האר"י, כאשר הפרק פורש באופן אלגורי כמתייחס לשבת, לשכינה ולכנסת ישראל גם יחד, שכולן דמויות נקביות. אמירת פרק זה היא המשך לתפילות בעלות מגמה דומה בקבלת שבת, כגון לכה דודי. עם השנים, התקבל גם הטעם שאומרים את הפרק כאות הוקרה לאשה על עבודתה הרבה והכנותיה לקראת שבת בפרט. מנהג נוסף הוא לומר את פסוקי השיר במהלך הלוויה של אישה, בעת נשיאת המיטה לקבורה. בהקשר זה נאמר השיר כהספד על האישה ותכונותיה הטובות. מרבים להשתמש בביטוי "אשת חיל" לאישה שהיא אם, רעיה ובקרב הציבור החילוני בעיקר גם כלפי אשת ציבור פעלתנית. אחד הלחנים הידועים ביותר ל"אשת חיל" הוא לחנו של בן-ציון שנקר המושר בבתים רבים כחלק מזמירות השבת. השיר פיה פתחה המכיל את טקסט אשת חיל, מתוך האלבום אוף שימחעס וחברים של להקת אוף שימחעס עם ישי לפידות, מנדי ג'רופי, אוהד מושקוביץ ועמירן דביר. השיר זכה לפופולריות גדולה בזמנו ונחשב כנכס צאן ברזל במוזיקה החסידית. מעמד האישה ביהדות עדין שטיינזלץ ויצחק תורג'מן, אשת חיל, הוצאת מילתא מרים סקלרץ, "אשת חיל (משלי ל"א 31-10) - מבנה ומשמעות", בית מקרא נח-א, עמ' 106–119 נילי שופק, מבוא למקרא, כרך ו' יחידה 11, האוניברסיטה הפתוחה, 1990. נילי שופק, ספר משלי, עולם התנ"ך, ת"א, 1999, עמ' 213. רשימת מאמרים על אשת חיל באתר רמב"י הפרק אשת חיל, באתר הפיוט והתפילה אשת חיל, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" תווי נגינה של השיר, באתר "דעת" הניגון המסורתי של המזמור באתר ביכורים נעמה צפרוני, העלמה והמחמאה, מגזין ארץ אחרת, 30 באפריל 2008 רוחמה וייס, האם אני רוצה להיות אשת חיל?, באתר ynet, 20 במרץ 2009 אשת חייל, באנציקלופדיית דעת במחזור ונציה שמ"ד מובא כ"יש אומרים"; בתקוני שבת להאר"י שע"ג כתוב ”ואח"כ בלי הפסק יאמר פ' אשת חיל מראשה לסופה כנגד השכינה הרומזת ע"ד הקבלה על ה]ש[כינ', כידוע ליודעי החן, ויש בו כ"ב פסוקים כנגד כ"ב צינורות של מעלה שכבר הם פתוחים ומריקים שפע וברכה מהבריכה עליונה מראש כל הכתרים” אלכסנדר רופא, "אסופת החכמה: עריכת ספר משלי". מאמר באתר מקראנט. לקוח מתוך: הנ"ל, מבוא לשירה המזמורית ולספרות החכמה שבמקרא, ירושלים: כרמל, תשס"ד 2004, עמ' 112–115 שאל את הרב, באתר כיפה ילקוט שמעוני משלי רמז תתקסד. יעל ציגלר, אשת חיל, באתר www.etzion.org.il, ‏2014-12-22 מגילת רות, פרק ג', פסוק י"א מגילת רות, פרק ד', פסוקים א'–ב' דעת מקרא. יש לכך כמה רמזים בשיר, כמו הפסוק "גמלתהו טוב ולא רע כל ימי חייה", והפסוק "ותשחק ליום אחרון". https://www.mayim.org.il/wp-content/uploads/2016/03/Ruth_75.pdf גרשם שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה, פרק 4 אשת חיל, בביצוע בן-ציון שנקר, באתר הפיוט והתפילה.