laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליגת העל השוודית (כדורגל נשים)

הדומאלסוונסקאן (משוודית - Damallsvenskan - "הליגה הכֹּל-שוודית לנשים") היא ליגת כדורגל הנשים הבכירה בשוודיה. היא מקבילתה של ליגת הגברים (ה"אלסוונסקאן"). לחלק מהמועדונים יש הן קבוצת נשים והן קבוצת גברים. הליגה מורכבת מ-12 קבוצות. שתי הקבוצות שמסיימות את העונה בליגה במקומות האחרונים, יורדות לליגה השוודית הראשונה, ואילו שתי הקבוצות שמסיימות את העונה בליגה השוודית הראשונה במקומות הראשונים, עולות לדומאלסוונסקאן. התחרות הראשונה של הדומאלסוונסקאן נערכה ב-1973. אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל השוודית (בשוודית) ליגת העל השוודית, ברשת החברתית פייסבוק ליגת העל השוודית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליגת העל השוודית, ברשת החברתית אינסטגרם ליגת העל השוודית, סרטונים בערוץ היוטיוב דומאלסוונסקאן באתר התאחדות הכדורגל של שוודיה
חתול טונקינזי

טונקינזי הוא גזע של חתול הבית. הטונקינזי הוא הכלאה בין החתול הסיאמי והגזע הבורמזי. קיימות עדויות המצביעות על כך, שחתולים סיאמיים בצבע שוקולד, שחיו במאה ה-19 היו דמויי טונקינזים. חתולה בשם וונג מאו, אשר הגיעה מבורמה לארצות הברית בשנת 1930 הייתה האם הקדמונית של הגזע הבורמזי. החל משנות החמישים, החלו מגדלים לזווג בין הסיאמיים לבורמזים כדי להגיע לזן ביניים, שישלב את תכונות שני הגזעים, ובשנות השישים הטונקינזי החל לצבור פופולריות הן בתצוגות והן כחיית מחמד. את שמו קיבל הגזע על ידי מגדלת קנדית אשר זיווגה בין בורמזי לסיאמי סיל-פוינט, וקראה לבן הכלאיים טונקינזי. בשנת 1971 האיות שונה לטונקינזי על שם מפרץ טונקין הנמצא בדרום-מזרח אסיה. משקלו של חתול טונקינזי נע בין 3 ל-4 ק"ג. הפרווה של החתול קצרה וצפופה, ולפעמים עוברים 18 חודשים עד שצבע הפרווה מתפתח במלואו. הפרווה של הטונקינזי יכולה להיות באחת הדוגמאות הבאות: אחידה, דוגמת מינק או דוגמת חודים. מינק טבעי: פרווה בצבע חום, כיתום בצבע שוקולד כהה מינק כחול: פרווה בצבע אפור כחלחל, כיתום בצבע כחול בהיר מינק דבש: פרווה בצבע חום אדמדם, כיתום בצבע שוקולד מינק שמפניה: פרווה בצבע בז'-כתמתם, כיתום בצבע חום בהיר מינק פלטינה: פרווה בצבע אפור בהיר, כיתום בצבע אפור כהה כמו אצל החתול הסיאמי, גם אצל החתול הטונקינזי דוגמת הפרווה היא סימטרית, כאשר לטונקינזי בעל דוגמה אחידה יש גוף כהה בדומה לבורמזי, לבעל דוגמת חודים יש גוף בהיר וקצוות כהים כשל הסיאמי. בדוגמת המינק, הגוף הוא בצבע ביניים והקצוות כהים יותר מהגוף אך לא במידה רבה כמו אצל הסיאמי. דוגמת המינק היא היחידה המותרת בתחרויות, אך שתי הדוגמאות האחרות חיוניות לתוכניות הגידול: בזיווג טונקינזי אחיד עם טונקינזי כהה קצוות, כל הצאצאים יהיו בדוגמת מינק. בזיווג שני טונקינזיים עם דוגמת מינק יתקבלו רבע סיאמיים ורבע בורמזיים. העיניים כחולות בדרך כלל, אך צבע העיניים יכול גם להשתנות תוך כדי התבגרות החתול. מדיה וקבצים בנושא חתול טונקינזי בוויקישיתוף
צלופחיים

צְלוֹפָחִיִּים (שם מדעי: Anguillidae), היא משפחה של דגים רכים מסדרת הצלופחאים שחיים במים מתוקים אך נולדים דווקא בים, אליו נודדים הבוגרים כדי להטיל ביצים. במשפחה זו ישנו רק סוג אחד - צלופח. הצלופחים הם יצורים ארוכים וריריים דמויי נחש שאין להם סנפירים עליונים ובמקום זה הם משתמשים בזנבם החזק כדי לנוע. למזונם הם מחפשים דגים קטנים יותר וכן סרטנים וחסרי חוליות אחרים. הצלופחים הם מיני מאכל חשובים בהרבה מקומות. ביהדות הם אינם מינים כשרים כי חסרים להם סנפירים וקשקשים. צלופח אירופי (Anguilla anguilla) Anguilla australis Anguilla bengalensis Anguilla bicolor Anguilla borneensis Anguilla breviceps Anguilla celebesensis צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי (Anguilla dieffenbachii) Anguilla interioris Anguilla japonica Anguilla luzonensis Anguilla marmorata Anguilla megastoma Anguilla mossambica Anguilla nebulosa Anguilla obscura Anguilla reinhardtii Anguilla rostrata מדיה וקבצים בנושא צלופחיים בוויקישיתוף צלופחיים, באתר ITIS (באנגלית) צלופחיים, באתר NCBI (באנגלית) צלופחיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צלופחיים, באתר GBIF (באנגלית) מה מיוחד בנדידת הצלופחים?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
גורם רזוס

Rh הוא מרכיב חלבוני המצוי בכדוריות הדם האדומות. זהו אנטיגן (חומר המעורר תגובה חיסונית שגורמת ליצירת נוגדנים), שנתגלה לראשונה בניסויים שביצעו קרל לנדשטיינר ואלכסנדר וינר שבחנו חיסון שנלקח מתאי דם אדומים של קופי רזוס (Rhesus) ומכאן גם שמו. לכ־85 אחוזים מן האוכלוסייה, קיימת נוכחות של חלבון זה, ולכן הם נחשבים כבעלי Rh חיובי. ל־15 אחוזים האחרים, אין מרכיב כזה ולכן מתייחסים אליהם כבעלי Rh שלילי. כל סוג דם (A,‏ B,‏ AB ו-O) יכול להיות בעל Rh חיובי או Rh שלילי, והוא יסומן בפלוס או במינוס בהתאמה. קבוצת הדם מסוג Rh היא אחת מהמערכות האנטיגניות המרכזיות על פני הכדוריות האדומות. בקרב רוב האוכלוסיות בעולם, כ- 85% מן האוכלוסייה הם בעלי Rh חיובי. אך עם זאת יש שונות בין מקומות שונים בעולם (בחבל הבסקים בספרד, למשל, בעלי ה- Rh השלילי מהווים כ- 35% מן האוכלוסייה). בקרב הלא לבנים, אחוז בעלי גורם רזוס הוא לרוב גבוה יותר מאצל הלבנים. קיימות 50 קבוצות מוגדרות של סוגי דם בקבוצת Rh: מהן 5 האנטיגנים הכי חשובים הם מסוג D,C,c,E,e. מצב בו לאשה בהריון גורם רזוס שלילי ולעובר שלה גורם רזוס חיובי, עלול להביא להתפתחות מחלת היילוד בגלל פעילות של מערכת החיסון של האם נגד העובר. מדיה וקבצים בנושא גורם רזוס בוויקישיתוף מבצע נועז: הצלת עוברים ברחם אמם, מעריב, 7 בפברואר 1965 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קינגס לאנגלי

קינגס לאנגלי (באנגלית: Kings Langley) הוא כפר הממוקם 34 ק"מ צפון מערבית ללונדון בירת הממלכה המאוחדת. שטח הכפר מחולק בין מחוז דאקורום לבין מחוז שלושת הנהרות שבהרטפורדשייר. בכפר היה ממוקם בעבר ארמון קינגס לאנגלי- ארמונם של מלכי אנגליה מבית פלנטג'נט. בכנסייה הקהילתית "כל הקדושים" מהמאה ה-12 הממוקמת בכפר קבור אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק ואבי בית יורק. בסמוך לכפר התגלתה וילה מהתקופה הרומית, אולם הכפר עצמו נוסד בתקופה הסקסונית. אדמותיו היו, ככל הנראה, חלק מאדמות מנזר סנט אלבנס. לאחר הכיבוש הנורמני בשנת 1066, ניתנו אדמות הכפר לרוברט, אחיו החורג של ויליאם הכובש, והוא בנה בכפר בית אחוזה. בשנת 1276 נרכש בית האחוזה על ידי אלינור מקסטיליה, מלכת אנגליה, ובראש הגבעה הסמוכה לכפר נבנו ארמון ופארק לציד איילים. בעקבות בניית הארמון שונה שם הכפר מ"לאנגלי" ל"קינגס לאנגלי" - "לאנגלי של המלכים", והארמון הסמוך לכפר נקרא "ארמון קינגס לאנגלי". במאה ה-14 נבנתה כנסיית כל הקדושים All Saints) (The church of באתר בו עמדה כנסייה בשם זה מהמאה ה-12 (בה נקבר אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק הראשון ואבי בית יורק). בכנסייה זו נקבר ריצ'רד השני, מלך אנגליה לאחר הרצחו בטירת פונטפרקט בשנת 1400. לאחר מכן הועברה הגופה למנזר וסטמינסטר. בכנסייה קבור גם אדמונד מלאנגלי, בנו החמישי של אדוארד השלישי, מלך אנגליה. בשנת 1797 נבנתה תעלת גרנד יוניון ובשנת 1838 נבנתה מסילת הברזל לונדון וברמינגהם אשר קישרו את הכפר ללונדון. עד המאה ה-20 השתרעו בתי הכפר לאורך הדרך המובילה ללונדון, ורק בראשית המאה ה-20 התפתח הכפר לשני עברי הדרך והתרחב. עם גידול הכפר הוסטה הדרך המהירה A41 ממרכז הכפר. באתר בו היה ממוקם הארמון, ממוקם כיום בית הספר רודלך סטיינר קינגס לאנגלי. הסצנה הראשונה במערכה הרביעית של המחזה "ריצ'רד השני", מאת המחזאי ויליאם שייקספיר, מתרחשת בגן ארמון קינגס לאנגלי. כמו כן ספרה של אמילי סרה הולט משנת 1875, "השושנה הלבנה של לאנגלי", מתרחש בארמון. מדיה וקבצים בנושא קינגס לאנגלי בוויקישיתוף ההיסטוריה של קינגס לאנגלי באתר hertfordshire-genealogy ההיסטוריה של הכפר באתר british-history כנסיות קינגס לאנגלי
מנקס

מַנְקְס (Manx) הוא גזע של חתול בית חסר זנב. מבנה גופו של המנקס דומה לזה של קצר השער הבריטי, אלא שרגליו האחוריות ארוכות מרגליו הקדמיות והדבר מקנה לו "הליכת ארנבת". פרוותו צפופה ויכולה לבוא כמעט בכל הצבעים והתבניות האפשריות, מלבד שוקולד ולבנדר. חלק מהחתולים חסרי זנב לחלוטין ונקראים באנגלית "Rumpy" ("עכוזי"). קיימים גם חתולים עם שרידי זנב המכונים "Stumpy" ("בעל גדם"), או חתולים עם זנב בחצי אורך או אפילו זנב שלם. משקלו של המנקס נע בין 4-5.5 ק"ג. חברותי ואנרגטי. חתולי מנקס שחיים גם מחוץ לבית הם ציידים טובים. רבים מכנים את המנקס כ"חתול כלב" בגלל תשוקתו העזה להיות עם בעליו, ולעקוב אחריו מחדר לחדר. קולו של המנקס בדרך כלל שקט מאוד ביחס לממדי גופו (וזה כולל גם נקבות בתקופת הייחום). המנקס משמיע סלסול קול ייחודי (בעיקר נקבות המדברות עם הגורים), אבל גם כתגובה לדיבור של בעליהם. מנקסים רבים מגוננים על בתיהם, במיוחד מפני כלבים זרים. מסתדרים טוב עם ילדים אם הם גדלו איתם ביחד. למנקס בוגר יהיו קשיים להסתגל לבית רועש עם ילדים אם לא היה מורגל לכך, ויעדיף סביבה שקטה. המנקס יוצא דופן בכך שאין לו זנב. קיימות אגדות רבות סביב גזע מיוחד זה, והסיבות שגרמו לו לאבד את זנבו. אחת האגדות קשורה בתיבת נוח: המנקס שהיה האחרון להיכנס לתיבה, הספיק בקושי להגיע בזמן והדלת של התיבה נטרקה על זנבו. גרסה נוספת לסיפור התיבה מאשימה את כלבו של נוח בהעלמת הזנב. המנקס הכועס עזב את התיבה ושחה לאי מאן (אי בין אנגליה לאירלנד), שם מצא לו בית. אגדה נוספת מספרת כי הוויקינגים חטפו גורי חתולים כדי להשתמש בזנבם בתור קמיעות למזל, וכדי לשמור על הגורים, אמהות הגורים היו קוטעות להם את הזנב בנשיכה. קיימים גם סיפורים על כך שהמנקס הובא לאי מאן במאה ה-16 על ידי ספינות שהגיעו מהמזרח הרחוק. כיום משערים כי המנקס הוא גזע טבעי שהתפתח באי מאן לפני מאות שנים, כאשר מוטציה גנטית טבעית גרמה לחתולים לאבד את זנבם ובגלל בידודו הגאוגרפי של האי, הונצח חוסר הזנב בדורות הבאים. המנקס הוא מבין הגזעים הראשונים שנרשמו באירופה וצפון אמריקה. קימריק מדיה וקבצים בנושא מנקס בוויקישיתוף מנקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Karen Commings. Manx cats. Barron's Educational Series, 1999. p.8.
ארמון קינגס לאנגלי

ארמון קינגס לאנגלי (באנגלית: Kings Langley Palace) שימש במהלך המאה ה-13 כארמון המלכים מבית פלנטג'נט (Plantagenet). הארמון נמצא בכפר קינגס לאנגלי, הקרוי על שם הארמון, בהרטפורדשייר, צפונית מערבית ללונדון שבאנגליה. הארמון נבנה ביוזמת המלכה אלינור מקסטיליה, שבשנת 1276 רכשה את האחוזה שהייתה בכפר והורתה להקים את הארמון ואת פארק ציד הצבאים על גבעה בסמוך לכפר. האזכור הראשון בכתובים לקיום הארמון הוא כתב זימון שהוציא אדוארד הראשון, מלך אנגליה בשנת 1299, ובו הוא דורש מהבישוף של נוריץ' להגיע לארמון. בשנת 1349, בשל פרוץ מגפה בלונדון, העביר המלך אדוארד השלישי את חצר המלוכה לארמון קינגס לאנגלי, והמלך ריצ'רד השני נהג לחגוג את חג המולד בארמון זה. הארמון נפגע בשריפה בשנת 1431. הוא שוקם חלקית אך לא שב לשימוש מלא. האירוע הרשמי האחרון המתועד שנערך בארמון היה בשנת 1476, עת ויליאם וולינגפורד, ראש מנזר סנט אולבנס, ערך בארמון נשף רשמי עבור הבישוף של לאנדאף. תיעוד משנת 1591 מציין כי בית השער וחלק מהמבנה נותר עדיין על עומדו, אולם בהיעדר תחזוקה נהרס הבניין במהלך השנים. באתר שבו היה הארמון נמצא כיום בית הספר רודולף סטיינר קינגס לאנגלי. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באתר התגלה מרתף רחב ידיים, ששימש ככל הנראה לאחסון יינות. כמו כן התגלה כי מבני הארמון הקיפו שלוש חצרות פנימיות. Anthony Emery, Greater Medieval Houses of England and Wales, vol. III, Cambridge University Press, 2006 John Steane, The archaeology of the medieval English monarchy , Routledge, 1998 ההיסטוריה של הארמון באתר british-history ההיסטוריה של הארמון ותצלומי שרידיו
מושי

מושי (בסוואהילי: Moshi) היא עיר בצפונה של טנזניה ובירת מחוז קילימנג'רו, והיא שוכנת בגובה של 830 מטר מעל פני הים, למרגלותיו הדרומיים של הר קילימנג'רו. בשנת 2002 מנתה אוכלוסיית העיר כ-145,000 תושבים, רובם שייכים לשבטי המסאי והצ'אגה. מבחינה מנהלית מחולקת העיר לחמישה-עשר רבעים עירוניים. מושי הייתה מקום מושבו של רינדי, ראש שבט הצ'אגה, אשר צבר כוח החל באמצע המאה ה-19 ושלט על דרכי המסחר באזור. עם השתלטות הגרמנים על מזרח אפריקה, שיתף עימם רינדי פעולה, כנגד יריביו. בנו של רינדי, מלי, גירש את הגרמנים מהמקום בשנת 1891, אך מקץ שנתיים הם שבו למושי והשתלטו עליה בכוח. העיר הייתה למרכז שלטוני אזורי, וחוברה לרשת מסילות הברזל. בסוף המאה ה-19 פרסו הגרמנים את חסותם על מסיונרים קתולים ולותרנים אשר עסקו בניצור האוכלוסייה המקומית ובחינוך, והנהיגו את גידול הקפה באזור, דבר שתרם לכלכלה המקומית. בשל כך נהנית העיר עד היום מרשת חינוך טובה יחסית לאזורים אחרים במדינה, ומאחוז גבוה של ידיעת קרוא וכתוב. לקראת סוף המאה ה-20 החלה העיר להתפתח כיעד תיירותי למבקרים בקילימנג'רו ובפארקים הלאומיים ושמורות הטבע והצייד בצפון טנזניה. ב-1971 נחנך נמל התעופה הבינלאומי קילימנג'רו השוכן כ-30 ק"מ ממערבית לעיר. כלכלת העיר נסמכת על חקלאות (בעיקר גידולי קפה ובננות), תעשיית מזון, משקאות ורהיטים, ועל מתן שירותים. התיירות היא נדבך נוסף בכלכלה המקומית, אם כי העיר ארושה השוכנת כ-70 ק"מ ממערב למושי, נחשבת למרכז תיירותי מרכזי יותר, בשל קרבתה אל מישורי הסרנגטי ואל אזור השימור נגורונגורו. בנוסף לנמל התעופה ולמסילת הברזל המקשרת את מושי אל ארושה ממערב ואל חוף האוקיינוס ההודי ואל דאר א-סלאם ממזרח, עובר דרכה כביש A23 המחבר בין ארושה ומומבסה שבקניה, וכביש B1 מתפצל ממנו ממזרח לעיר ומוביל לדר א-סלאם. במושגים מקומיים, נחשבת מושי לעיר בעלת רמת חיים גבוהה יחסית, הנהנית ממערכות חינוך ובריאות מפותחות. בעיר פועלים "הקולג' הרפואי הנוצרי קילימנג'רו" (Kilimanjaro Christian Medical College) של אוניברסיטת טומאיני (Tumaini University), "קולג' מ'וונגה האוניברסיטאי לחינוך" (Mwenge University College of Education) של אוניברסיטת סנט אוגוסטין בטנזניה (St. Augustine University of Tanzania) ו"קולג' מושי האוניברסיטאי ללימודי חברה ומנהל" (Moshi University College of Cooperative and Business Studies) של אוניברסיטת סוקואינה לחקלאות. בעיר נערכת מדי שנה תחרות מרתון הקילימנג'רו. מדיה וקבצים בנושא מושי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מושי אתר הקולג' הרפואי הנוצרי קילימנג'רו אוניברסיטת סנט אוגוסטין בטנזניה אתר קולג' מושי האוניברסיטאי ללימודי חברה ומנהל מרתון הקילימנג'רו Census Results in Brief 2002
אנדרס לימפאר

אנדרס לימפאר (שוודית: Anders Limpar; נולד ב-24 בספטמבר 1965 ברובע סולנה שבסטוקהולם) הוא כדורגלן עבר שוודי ממוצא הונגרי, ששיחק בעמדת הקיצוני. הוא החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל ברומאפויקארנה מעיר הולדתו, עמו חתם על חוזה חובבן במאי 1982 ועל חוזה מקצוען בספטמבר 1983. הוא שיחק שם במשך כארבע שנים, ובאוגוסט 1987 עבר למועדון ארגריטה מהעיר גטבורג. באורגריט הוא שיחק במשך שנתיים, ובאוגוסט 1989 הצטרף ליאנג בויז ברן משווייץ. הוא שיחק שם במשך עונה אחת בלבד, השתתף שם ב-27 משחקים והבקיע 7 שערים. לאחר מכן עבר לקרמונזה מאיטליה, שם שיחק גם כן במשך עונה אחת והבקיע 3 שערים ב-24 משחקים. קריירת המועדונים שלו החלה להתפתח כשהצטרף לארסנל בקיץ 1990. הוא זכה עם ארסנל באליפות בעונתו הראשונה, ובדאבל של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993. הוא השתתף במשחקים רבים בעונת האליפות של ארסנל, הבקיע 11 שערים והפגין רמת משחק גבוהה. על הישגיו בעונה זו הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בשוודיה. אולם, באותה תקופה היו בארסנל שחקנים מוכשרים רבים ששיחקו בעמדות דומות לזו של לימפאר, ובמרץ 1994 הוא עבר לאברטון תמורת 1.6 מיליון לירות שטרלינג. שנה אחת לאחר מכן הוא זכה עם אברטון בגביע ה-FA. אולם, מעמדו של לימפאר באברטון התערער לאחר עונת 1995/1996, ובעונה שלאחר מכן הוא השתתף בשני משחקים בלבד עד שעבר לברמינגהאם סיטי בינואר 1997 תמורת 100,000 לירות שטרלינג. מהלך זה התברר כבלתי מוצלח לאחר שלימפאר שותף בארבעה משחקים בלבד, ובקיץ 1997 הוא הצטרף לא.י.ק סולנה בהעברה חופשית. ב-1998 הוא זכה עם המועדון באליפות. הוא לא הרבה לשחק בא.י.ק, ובסך הכל הספיק להשתתף ב-22 משחקים. בפברואר 1999 הוא עבר לקולורדו ראפידס מארצות הברית, ושיחק שם עד נובמבר 2000. לאחר מכן הוא חזר לשוודיה, והפעם הצטרף לקבוצת יורגודן. הוא לא שותף כלל במשחקי המועדון, ובמרץ 2001 פרש כליל מכדורגל. לאחר פרישתו הוא עסק באימון בקבוצת הנוער של יורגודן. נכון ל-2014 הוא מחזיק במשרת עוזר המאמן של סולנטונה יונייטד מליגת המשנה השוודית. במקביל לעבודתו בתחום האימון הוא רכש מסעדה במרכז סטוקהולם, ומאוחר יותר ניהל חנות טבק. לימפאר שיחק באחד ההרכבים הטובים ביותר של נבחרת שוודיה, שהצליח לסיים במקום השלישי במונדיאל 1994. הוא עצמו לא הרבה לשחק באותו טורניר. בסך הכל הוא השתתף ב-58 משחקי נבחרת, והבקיע בהם 6 שערים. טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 177 - 178), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X) מדיה וקבצים בנושא אנדרס לימפאר בוויקישיתוף אנדרס לימפאר, באתר Transfermarkt אנדרס לימפאר, באתר Soccerway אנדרס לימפאר, באתר BDFutbol אנדרס לימפאר, באתר WorldFootball.net אנדרס לימפאר, באתר National Football Teams אנדרס לימפאר, באתר FootballDatabase.eu
לוקוס (ארכאולוגיה)

לוֹקוּס הוא מושג בארכאולוגיה המשמש לציון שכבות עפר בחפירות ארכאולוגיות הנראות אחידות למראה. אחידות זאת יכולה להצביע על כך ששכבות עפר אלה וכל התכולה שנמצאת בהן, כגון כלי קרמיקה או כל ממצא אחר, שייכות לאותו פרק זמן. לוקוסים נוספים יכולים להיפתח בהתאם למאפייני החפירה כמו: רצפה, מילוי של בור, אגן, ועוד. מקור המילה בשפה הלטינית (locus) ופרושה מקום. הלוקוסים משמשים לתיעוד התהליך ההרסני של החפירה, והם תולדה של פיתוח שיטת רייזנר-פישר, אשר עוקבת אחר ארכיטקטורה כסמן לשכבות בתל. כך נסגר לוקוס בהגעה ליסוד של קיר או לראשו, ונפתחים לוקוסים חדשים משני צידיו. ריכוז הנתונים לגבי הממצאים שטח הלוקוס, נעשה על גבי כרטיס לוקוס. כרטיס לוקוס מכיל את כל הנתונים הרלוונטיים שיאפשר בשלב מאוחר יותר לארכאולוג לבצע ניתוח של הנתונים. הכרטיס יכיל מידע על מיקומו של הלוקוס, הלוקוסים השכנים, גובה פני השטח בזמן פתיחת הלוקוס, מדידות הגובה בכל יום, הממצאים בלוקוס וגבולות השטח. שרטוט של תוכנית הלוקוס, קירות, בורות, רצפות שנמצאו בלוקוס. אם נמצא שהלוקוס דומה באופיו ללוקוס אחר בשטח החפירה מציינים זאת בכרטיס. לוקוס נסגר כאשר אופיו של שטח הלוקוס משתנה, למשל שנוי בצבע העפר המצביע אולי על רצפה חדשה. סוגרים את הלוקוס ופותחים לוקוס חדש עם מספר חדש. סגירת לוקוס יכולה להתבצע עקב סיבות טכניות, למשל מספר ימי עבודה עוקבים ללא שינוי ניכר בקרקע. אלמנט ארכיטקטוני או קיר הם גם כן לוקוס, אך לאלה שיטת רישום אחרת - כרטיס קיר - המאפשר תיעוד יותר טוב. אף על פי שהבסיס להגדרת שטח מסוים כלוקוס היא אחידות המראה, יכול הלוקוס להכיל גם ממצאים מתקופות קדומות. למשל: קיר לבני טיט שהוקם מעפר שהכיל חרסים מתקופות קדומות, בור שנחפר בתקופה קדומה וירד לשכבה ארכאולוגית קדומה, והעפר מהבור שנחפר נשפך בצידי הבור. כרטיס לוקוס מחפירות טבריה העתיקה, עונה 2005. באתר דלת אל העבר באתר אורט. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוריה היפ

אוריה היפ (באנגלית: Uriah Heep, נהגה "יוראיה היפ") היא להקת רוק אנגלית שנוסדה בדצמבר 1969 כאשר המפיק המוזיקלי גארי ביירון הזמין את נגן הקלידים קן הנזלי להצטרף ללהקתו "ספייס" (באנגלית: Spice) שהייתה חתומה בחברת התקליטים שלו, ברונז רקורדס. שם הלהקה הוא כשמו של הנבל בספר דייוויד קופרפילד של צ'ארלס דיקנס מ-1850. הלהקה פרצה לתודעה ב-1970 והייתה באותה שנה מכרעת אחת מארבע הלהקות החשובות של ז'אנר המטאל הראשוני, לצד לד זפלין, דיפ פרפל ובלאק סאבאת. סגנונם המוזיקלי של אוריה היפ היה מגוון ושאב ממקורות מגוונים כמו פרוגרסיב רוק, הארד רוק, ג'אז ואפילו קאנטרי. הלהקה כונתה בהומור "הביץ' בויז של ההבי מטאל" ו"המטאל הרומנטי", בשל שיריהם המלודיים וקולות הרקע ההרמוניים. אוריה היפ הוציאה 21 אלבומי אולפן, 12 אלבומים בהופעה חיה 13 אוספים ו- 27 סינגלים. שמונת אלבומי האולפן הראשונים שיצאו בין 1970 ל-1976 (כולל אלבום הופעה אחד) הוקלטו עם הסולן האדיר בעל הקול האופראי דייוויד ביירון וזכו להצלחה אמנותית ומסחרית כאחד במהלך שנות ה-70. הלהקה השפיעה מאוד, בין היתר, על להקת קווין ועל הסולן פרדי מרקורי בפרט, שאימץ את סגנון ההופעה הראוותני ואופן השירה העוצמתי של דייוויד ביירון, סולנה של אוריה היפ. הלהיט של אוריה היפ, "July Morning" (מתוך האלבום השלישי "Look At Yourself" מ-1971), יצר תופעה בעלת סממנים היפיים ושל פולחן השמש, בה נאספים עשרות אלפי אנשים בכל שנה בליל ה-30 ביוני, על שפת הים השחור בבולגריה כדי לחזות בזריחת השמש של 1 ביולי. אוריה היפ היא אחת הלהקות האנגליות המפורסמות ביותר בשנות ה-70. בהיסטוריה של הרוק היא נחשבת לאחת מארבע הלהקות הגדולות שהמציאו ופיתחו את ההארד רוק לצד לד זפלין, בלאק סבאת' ודיפ פרפל. הלהקה מכרה למעלה מ-40 מיליון עותקים ברחבי העולם (4 מיליון בארצות הברית). ארבעה אלבומים של הלהקה הגיעו למעמד אלבום זהב בארצות הברית. בשנות ה-80, בעיקר[דרוש מקור] מתוך רצון לשרוד בכל מחיר, אימצה הלהקה את צליל ה-AOR ששלט בשוק האמריקאי, ובהדרגה נפרדה מהצליל שאפיין אותה בשנות ה-70. הלהקה קנתה לה קהל מעריצים משמעותי גם בהולנד, גרמניה, סקנדינביה, חבל הבלקן, יפן ורוסיה, שם הם עדיין ממלאים אצטדיונים. הלהקה הופיעה בישראל ארבע פעמים. במהלך שנות קיומה של הלהקה התחלפו בה כ-30 נגנים וזמרים. הגיטריסט מיק בוקס הוא החבר היחיד שהיה בכל ההרכבים. מדיה וקבצים בנושא אוריה היפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוריה היפ אוריה היפ, ברשת החברתית פייסבוק אוריה היפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוריה היפ, סרטונים בערוץ היוטיוב אוריה היפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוריה היפ, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אוריה היפ, באתר ספוטיפיי אוריה היפ, באתר Last.fm (באנגלית) אוריה היפ, באתר AllMusic (באנגלית) אוריה היפ, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוריה היפ, באתר דיזר אוריה היפ, באתר Discogs (באנגלית) אוריה היפ, באתר Songkick (באנגלית) אוריה היפ, באתר Genius אוריה היפ, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אוריה היפ, באתר בילבורד (באנגלית) אוריה היפ, באתר טיידל (באנגלית) אוריה היפ - אתר המעריצים הישראלי "פעם רביעית, אוריה", באתר מומה, 1/10/2007
אדוארד מנוריץ', דוכס יורק

אדוארד מנוריץ', דוכס יורק ואומייל (באנגלית: Edward of Norwich, 2nd Duke of York and 1st Duke of Aumale; ‏ 1373 - 25 באוקטובר 1415), היה בנו של אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק. אדוארד נהרג בקרב אז'נקור. אדוארד נולד בנוריץ' לאדמונד מלאנגלי ולאיזבלה מקסטיליה, וכונה על שם עיר הולדתו. אדוארד היה נכדם של אדוארד השלישי, מלך אנגליה ושל פיליפה מאנו מצד אביו, ושל פדרו, מלך קסטיליה ומריה דה פאדילה מצד אימו. אדוארד היה מקורב לבן דודו, המלך ריצ'רד השני וקיבל ממנו בשנת 1390 את התואר רוזן רטלנד, ובשנת 1396 את התואר רוזן קורק. בשנת 1397 קיבל את התואר דוכס אומייל. בעקבות עלייתו לשלטון של המלך הנרי הרביעי נשללה ממנו דוכסותו. בשנת 1400 היה אדמונד שותף לקשר נגד הנרי הרביעי, אולם בגד בחבריו הקושרים וסיפר למלך על הקשר. בשנת 1402, לאחר פטירת אביו, ירש את התואר דוכס יורק. אדוארד נשא לאישה את האלמנה פיליפה דה מוהון. לבני הזוג לא נולדו ילדים. אדוארד היה איש משכיל, ותרגם לאנגלית את ספרו של גסטון מפו-ברן "Livre de Chasse" (בתרגומו נקרא הספר: "אדון הצייד" - "The Master of Game"). אדוארד הוסיף לספר המקורי חמישה פרקים מפרי עטו. אדוארד לחם עבור המלך הנרי החמישי ונהרג בקרב אז'נקור. אדוארד היה החשוב מבין האבירים הלוחמים שנהרג בקרב. אדוארד נפל מסוסו במהומת הקרב, ונחנק בהיותו בתחתיתה של ערימת לוחמים וסוסים. לאחר מותו של אדוארד, עיכב המלך את העברת דוכסות יורק לאחיינו, ריצ'רד פלנטג'נט, בשל העובדה שאביו של ריצ'רד פלנטג'נט - ריצ'רד מקוניסברג, רוזן קיימברידג' נחשד בבגידה, אולם לאחר זמן מה הסכים המלך להעברת דוכסות יורק לריצ'רד פלנטג'נט. דמותו של אדוארד היא דמות ראשית במחזהו של ויליאם שייקספיר "ריצ'רד השני" בו הוא מופיע כ"דוכס אומרל". כמו כן מוזכר אדוארד במחזה "הנרי החמישי" בתפקיד משנה. שייקספיר מתאר את מותו של אדוארד כמוות במהלך מעשה גבורה למען המולדת, אף שבפועל נהרג בתאונה שנבעה מכובד השריון שלבש. בשל היות אדוארד נכדו של המלך, נשא אדוארד את שלט האצולה של הממלכה, בהבדל אחד - על תגי השלט צוירו שלוש נקודות אדומות. מדיה וקבצים בנושא אדוארד מנוריץ', דוכס יורק בוויקישיתוף אדוארד מנוריץ', דוכס יורק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדוארד מנוריץ', דוכס יורק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אדוארד מנוריץ', דוכס יורק בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
פרובה 3

פרובה 3 (PROBA, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן המתוכנן על ידי סוכנות החלל האירופית. זהו מיקרו לוויין שמיועד להדגים פעילויות קרבה בחלל, תמרון אל מול לוויין אחר ומפגש בין שני לוויינים. הלוויין מתוכנן לשיגור בשנת 2024. פרובה 3 הוא השלישי בסדרה של לוויינים קטנים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל. הוא מורכב משני לוויינים קטנים, שיפרדו בחלל ויחלו בסדרת תמרונים הדדיים. בנוסף למשימה הטכנולוגית, יצויד הלוויין במכשור מדעי לחקר השמש. טרם ידוע מועד השיגור של הלוויין. פרובה 1 פרובה 2 אתר האינטרנט הרשמי של פרובה 3 (באנגלית) אתר לווייני פרובה https://www.esa.int/Enabling_Support/Space_Engineering_Technology/Proba_Missions/About_Proba-3