laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מייטקיינה

מייטקיינה (בבורמזית: မြစ်ကြီးနားမြို့း) היא עיר בצפון מיאנמר המהווה את עיר הבירה של מדינת קצ'ין (אנ'). העיר שוכנת 1,480 ק"מ מיאנגון, ו-785 ק"מ ממנדליי. משמעו של השם בבורמזית "ליד הנהר הגדול", ומייטקיינה נמצאת על הגדה המערבית של נהר איירוואדי. לעיר נמל נהר ותחנת הרכבת שלה מהווה את מסוף הרכבת הצפוני ביותר במיאנמר. את העיר משרת נמל תעופה ופועלת בה אוניברסיטת מייטקיינה (אנ'). מייטקיינה הייתה עיירת מסחר חשובה בין סין למיאנמר מאז ימי קדם. המיסיונר הבפטיסטי האמריקאי ג'ורג' ג'יי גייס ואשתו הגיעו למייטקיינה בסוף שנות ה-90 ובשנת 1900 הם ביקשו רשות לבנות אחוזה בעיירה. המבנה קיבל את השם כנסיית הזיכרון של גייס (Geis Memorial Church) ומשמש כיום ככנסייה בפטיסטית. כוחות יפניים כבשו את העיירה ואת בסיס הטיסה הסמוך במהלך מלחמת העולם השנייה בשנת 1942. במאי עד אוגוסט 1944 נערך על העיר מצור. באוגוסט 1944 נכבשה מייטקיינה מחדש על ידי כוחות בעלות הברית תחת גנרל ג'וזף סטילוול לאחר מצור ממושך וקרבות קשים בין דיוויזיות סיניות לאומניות, צ'ינדיטים ויחידת הפשיטה 5307 פיקוד אזור הלחימה הצפוני (אנ') והגורמים הנצורים של הארמייה ה-33 של הצבא היפני הקיסרי בפיקודו של גנרל מאסאקי הונדה (אנ'). העיר הייתה חשובה מבחינה אסטרטגית לא רק בגלל חיבורי הרכבת והמים שלה לשאר חלקי בורמה, אלא גם עקב היותה על התוואי המתוכנן של דרך לדו. מדיה וקבצים בנושא מייטקיינה בוויקישיתוף Population in World Population Review "Myitkyina, Myanmar". Encyclopædia Britannica Online. נבדק ב-2009-03-29. "Myitkyina University on-campus accommodation to reopen in 2013". Weekly Eleven. 21 באוקטובר 2012. אורכב מהמקור ב-23 באוקטובר 2012. נבדק ב-22 באוקטובר 2012. {{cite news}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link) Jaques, Tony (2007) Dictionary of Battles and Sieges: F-O (p.700) מייטקיינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האו ג'ונמין

האו ג'ונמין (במנדרינית: 蒿俊闵; נולד ב-24 במרץ 1987) הוא כדורגלן סיני המשחק בעמדת הקשר בגואנגג'ואו. האו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טיינג'ין טדה. ב-15 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד ליאונינג ז'ונגיו. ב-28 בנובמבר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-5 נגד אותה קבוצה. בשנים 2006 ו-2007 זכה בתואר כדורגלן העונה בסין. ב-22 בינואר 2010 חתם לשנתיים וחצי בשאלקה 04 מהבונדסליגה. ב-6 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד איינטרכט פרנקפורט והפך לכדורגלן הסיני הראשון בהיסטוריה של המועדון. ב-8 ביולי 2011 האו חזר לסין וחתם בשאנדונג לוננג. לקראת עונת 2013 נפצע ונעדר מהמגרשים מספר חודשים. ב-25 ביולי 2021 חתם בווהאן עד לסיום העונה. בעונת 2022 הצטרף לגואנגג'ואו. בצעירותו, שיחק עם נבחרת הנוער של סין בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בשנת 2003 ובגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 שנתיים לאחר מכן. ב-3 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד יפן. ב-23 בפברואר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד קוריאה הצפונית. השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ושלוש פעמים בגביע אסיה בכדורגל. שאלקה 04 הגביע הגרמני: 2010/2011 שאנגדונג לוננג גביע ה-FA הסיני: 2014, 2020 הסופר קאפ הסיני: 2015 נבחרת סין אליפות מזרח אסיה: 2005 אישיים הכדורגלן הצעיר של ההתאדחות לכדורגל בסין: 2005, 2007 נבחרת העונה בליגת העל הסינית: 2005, 2007, 2017, 2019 מדיה וקבצים בנושא האו ג'ונמין בוויקישיתוף האו ג'ונמין, באתר Transfermarkt האו ג'ונמין, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) האו ג'ונמין, באתר Soccerway האו ג'ונמין, באתר WorldFootball.net האו ג'ונמין, באתר National Football Teams האו ג'ונמין, באתר FootballDatabase.eu
ארטופטרוס

ארטופטרוס (שם מדעי: Erettopterus; מילולית: "כנף חותרת") הוא סוג נכחד של עקרב ימי אשר התקיים במשך הסילור עד הדבון בימים הקדומים והיה גדול מאוד, מבין הגדולים שבפרוקי-הרגליים מעולם. הוא חי באירופה ובאמריקה הצפונית שלפני 443.7 עד 412.3 מיליון שנה, כשהמאובנים התגלו בעיקר בארצות הברית, אנגליה וסקוטלנד, אם כי עוד מאובנים נמצאו גם בקנדה, סקנדינביה ואסטוניה. בסוג נכללו 19 מינים שונים, אשר נחשבו בתחילה לשייכים לסוג Himantopterus, שמוטל בספק. הוא תואר למדע ב-1859 בידי החוקרים האנגלים ג'ון וויליאם סלטר (אנ') ותומאס הנרי האקסלי. הוא היה מהגדולים שבעקרבי המים לצד היקלופטרוס, הפנטקופטרוס (Pentecopterus) והאקוטירמוס. למרות שהצורות העיקריות שלו הגיעו לאורך של עד 90 ס"מ ולעיתים אף פחות, היו דגימות חלקיות של חלק אחורי של השריון שאולי הגיעו לאורך של מעל 2.5 מטרים אצל המין E. grandis. היה לו מבנה מוארך בעל מעין "כנפיים" לצידי ראשו שעזרו לו לשייט. העיניים היו גדולות והלסתות מעוקלות במעט ולצידם צבתות שעזרו לתפיסת טרף. כמו קרוביו כנראה שהיה חי בסמוך לקרקעית הים וניזון במארב לטרף כמו חסרי חוליות אחרים או דגים קטנים. מדיה וקבצים בנושא ארטופטרוס בוויקישיתוף ארטופטרוס, באתר GBIF (באנגלית)
פנטקופטרוס

פנטקופטרוס (שם מדעי: Pentecopterus; מילולית: "כנף של ספינת פנטקונטר (אנ')") הוא סוג נכחד של עקרב ימי מהקבוצה פרוקי-רגליים, אשר חי במשך האורדוביק שלפני 467.3 עד 458.4 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-2015 וכלל מין יחידי - Pentecopterus decorahensis, הקרוי על שם העייריה בה נמצאו מאובניו. הממצאים שלו התגלו בעיירה קטנה, Decorah באיווה, ארצות הברית והיא כללה מספר שלדים חיצוניים קוצניים מעט של כמה פרטים. סוג זה היה קרוב של המגלוגרפטוס שחי לצידו אך היה גדול בהרבה באורך של 1.7 מטר, קטן יחסית לקרובים מאוחרים שלו כמו היקלופטרוס שהגיע לאורך 2.6 מטרים, אך עדיין היה הגדול שבפרוקי-הרגליים באורדוביק. הוא שייט במים בעזרת גפיו הארוכות ותפס טרף ימי לו ארב על קרקעית הים. מדיה וקבצים בנושא פנטקופטרוס בוויקישיתוף פנטקופטרוס, באתר GBIF (באנגלית) Lamsdell, James C.; Briggs, Derek E. G.; Liu, Huaibao; Witzke, Brian J.; McKay, Robert M. (September 1, 2015). "The oldest described eurypterid: a giant Middle Ordovician (Darriwilian) megalograptid from the Winneshiek Lagerstätte of Iowa". BMC Evolutionary Biology. 15: 169. doi:10.1186/s12862-015-0443-9. PMC 4556007. PMID 26324341.
היברטופטרוס

היברטופטרוס (שם מדעי: Hibbertopterus) הוא סוג נכחד של עקרב ימי אמפיבי אשר התקיים בין הדבון לקרבון פנסילבני שלפני 387.7 עד 323.2 מיליון שנה מימינו. סוג זה תואר לראשונה ב-1959 בידי החוקר (Erik Norman Kjellesvig-Waering) ונקרא לכבוד החוקר סמואל היברט-ווייר (Samuel Hibbert-Ware), אשר תיאר את הסוג לראשונה אך שייך אותו לסוג יוריפטרוס. משמעות השם היא מיוונית עתיקה הוא: "בעל הכנף של הירברט". המאובנים שלו התגלו בבלגיה, סקוטלנד וארצות הברית של הדבון ובסקוטלנד, אירלנד, צ'כיה ודרום אפריקה של תחילת הקרבון. לפי הממצאים שלו נראה שהיה גדול מאוד, באורך של 180 עד 200 ס"מ. לפי ממצא מדרום אפריקה הוא הגיע לאורך 2.5 מטרים, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבבני קבוצתו ובין פרוקי-הרגליים מעולם. עם זאת מרבית המדדים שלו נעו יותר בטווח של 1.6 מטר או פחות. גם רוחבו הגיע ל-65 ס"מ והוא היה בעל שריון עגלגל ועבה, מזכיר מעט את שריון סרטני הפרסה המודרניים. המבנה שלו רמז שחי אולי לזמן קצר על החופים, כשהוא שימר חמצן מומס בזימים ואולי היה בעל ריאות פרימטיביות, איתם חי לזמן קצר על היבשה באזורים לחים. עם זאת הוא היה חסר את ה"כנפיים" הארוכות של קרוביו והיה בעל בטן קצרה ומעוגלת יותר. ככל הנראה הוא סינן פלנקטון מקרקעית הים או ארב לטרף שאותו תפס עם צבתותיו. מדיה וקבצים בנושא היברטופטרוס בוויקישיתוף היברטופטרוס, באתר GBIF (באנגלית) Kjellesvig-Waering, Erik N. (1961). "The Silurian Eurypterida of the Welsh Borderland". Journal of Paleontology. 35 (4): 789–835. ISSN 0022-3360. JSTOR 1301214. Jeram, Andrew J.; Selden, Paul A. (1993). "Eurypterids from the Viséan of East Kirkton, West Lothian, Scotland". Earth and Environmental Science Transactions of the Royal Society of Edinburgh. 84 (3-4): 301–308. doi:10.1017/S0263593300006118. ISSN 1755-6929.
אלברט איופי

אלברט איופי (בשוודית: Albert Ejupi; נולד ב-28 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן שוודי ממוצא קוסובני המשחק בעמדת הקשר בנאסטבאד. איופי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של כריסטיאנסטאד. בתחילת הקריירה שלו שיחק בליגה השלישית במדינתו, עד שבעונת 2018 הצטרף לוורברג מהליגה השוודית השנייה עמה היה שותף לעלייה לליגת העל השוודית בסיום העונה. בעונת 2022 חתם בהלסינגבורג במדיה שיחק חצי עונה. ב-11 ביוני 2022 חתם בהארטברג מליגת העל האוסטרית. ב-1 בפברואר 2023 חתם בהפועל חדרה מליגת העל. ב-15 ביולי 2023 חתם בהורסנס מליגת העל הדנית, ובמהלך העונה שוחרר ממנה. ב-13 במרץ 2024 חתם בנאסטבאד. מדיה וקבצים בנושא אלברט איופי בוויקישיתוף אלברט איופי, באתר Transfermarkt אלברט איופי, באתר Soccerway אלברט איופי, באתר WorldFootball.net אלברט איופי, באתר FootballDatabase.eu תומר חבז, ‏חדרה הודיעה על צירוף שני שחקנים חדשים, באתר ONE‏, 1 בפברואר 2023 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלברט איופי".
האקה (מיאנמר)

האקה (בבורמזית: ဟားခါးမြို့း) היא עיר במערב מיאנמר המהווה את בירתה של מדינת צ'ין (אנ'). העיר שוכנת באזור הררי בגובה 1,867 מטר מעל פני הים והיא אחת הערים הקרות במיאנמר. האקה נוסדה בסביבות שנת 1400 על ידי הקבוצה האתנית לאי (אנ'). האזור נשלט על ידי צ'יפים מקומיים במשך דורות רבים והעיר כללה יותר מ-600 בתים כאשר הכוחות הבריטיים הגיעו להאקה ב-1889. הבריטים כבשו את האקה ב-19 בינואר 1890, כחלק מפעולתם "להכניע את שבטי הפרא" בדיוויזיית גבעות ארקן, כפי שנקרא האזור אז. מאוחר יותר יצרה הממשלה הבריטית חלוקה אדמיניסטרטיבית מסוג תת-חטיבה והאקה הפכה לעיירה כמה שנים מאוחר יותר. זוג המיסיונרים הבפטיסט האמריקאי הראשון, ארתור קרסון (1860-1908) ואשתו לורה (1858–1942) שהגיעו להאקה ב-15 במרץ 1899 פתחו תחנת מיסיון במטרה להפיץ את הנצרות בקרב אנשי הצ'ין. (אנ') כשבורמה קיבלה עצמאות מהשלטון הבריטי ב-1948, הפכה האקה לעיר חשובה כמרכז לאחת מחלקות המשנה הדיוויזיה המיוחדת צ'ין, שפאלאם (אנ') הייתה בירתה באותה תקופה. החטיבה המיוחדת של הסנטר בוטלה כמדינת הסנטר בשנת 1974, אז הפכה האקה לבירת מדינת צ'י. הדבר הביא לזרם של עובדי ממשלה, פיתוח דיור והרחבה של העיר. האקה הפכה בסופו של דבר לעיר הגדולה ביותר במדינת צ'י עם כ-20,000 תושבים. מדיה וקבצים בנושא האקה בוויקישיתוף Census Report. The 2014 Myanmar Population and Housing Census. Vol. 2. Naypyidaw: Ministry of Immigration and Population. במאי 2015. p. 51. {{cite book}}: (עזרה) Hakha township, the Capital City "Myanmar: Regions, States, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information".
הבורוטאוטתיס

הבורוטאוטתיס (שם מדעי: Haboroteuthis) הוא סוג נכחד של רכיכה גדולה שהתקיימה במשך הקרטיקון העליון במימי האוקיינוס השקט שלפני מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר ב-2015 בידי החוקרים: Kazushige Tanabe‏, Akihiro Misaki ו-Takao Ubukata, על סמך ממצאים שהתגלו בהוקאידו שביפן. ממצאיו של היצור שהיה קרוב לדיונונים או דיונוני הרחף המודרניים הכילו זוג של מקורים תחתונים עבים שהזכירו מקורי דיונונים מאותה תקופה, כמו Nanaimoteuthis מוונקובר שבקנדה. מקורים אלה הגיעו לאורך של 6 ס"מ בקירוב והיו גדולות מאוד. ככל הנראה בעליהם הגיע לגודל של דיונון ענק או דיונון עצום מודרניים, מאחר שמקוריהם בעלי מידות דומות, כך שאולי ההבורוטאוטתיס הגיע לאורך של כמה מטרים והיה אחד מחסרי החוליות הגדולים ביותר של הקרטיקון, לצד אמוניטים נכחדים. עם זאת שאר הגוף לא השתמר במאבנים והדעות על כך הם השערות בלבד. Tanabe, Kazushige; Misaki, Akihiro; Ubukata, Takao (2015). "Late Cretaceous record of large soft-bodied coleoids based on lower jaw remains from Hokkaido, Japan" (PDF). Acta Palaeontologica Polonica. 60 (1): 27–38. doi:10.4202/app.00052.2013. ISSN 0567-7920. OCLC 5789669966. Retrieved 22 August 2018
כריסטה לודוויג

כריסטה לודוויג (בגרמנית: Christa Ludwig;‏ 16 במרץ 1928 – 24 באפריל 2021) הייתה זמרת מצו-סופרן גרמנייה, שנודעה בהופעותיה באופרה ובשירת לידר. הקריירה שלה החלה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 ונמשכה עד תחילת שנות ה-90. כריסטה לודוויג נולדה בברלין למשפחה מוזיקלית: אביה, אנטון לודוויג, היה טנור ומנהל אופראי, ואמה הייתה זמרת המצו-סופרן אז'ני בסאלה-לודוויג, ששרה בבית האופרה של אאכן כשהרברט פון קאראיין ניצח שם. מורתה הראשונה של כריסטה לודוויג לשירה הייתה אמה. לודוויג הופיעה לראשונה בשנת 1946, בגיל 18, בתפקיד אורלובסקי ב"העטלף" של יוהאן שטראוס, בפרנקפורט, שם שרה עד 1952. היא הייתה חברה באופרה של דרמשטאדט משנת 1952 עד 1954, אחר שרה בעונת 5–1954 באופרה הממלכתית של הנובר. היא הצטרפה לאופרה של וינה בשנת 1955, הייתה אחת הזמרות הראשיות שם, התמנתה ל-Kammersängerin בשנת 1962 והופיעה עם הלהקה במשך יותר משלושים שנה. בשנת 1954 הופיעה לראשונה בפסטיבל זלצבורג בתפקיד כרובינו ב"נישואי פיגארו". היא המשיכה להופיע שם בקביעות עד 1981. לודוויג הופיעה לראשונה בתפקיד בראנגנה ב"טריסטן ואיזולדה" בפסטיבל ביירוית בשנת 1966. בארצות הברית הופיעה לודוויג לראשונה באופרה הלירית של שיקגו בתפקיד דוראבלה ב"כך עושות כולן", בשנת 1959. באותה שנה הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בתפקיד כרובינו, ובהמשך חזרה לשם בקביעות עד 1990. הופעתה הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן הייתה בשנת 1969 בתפקיד אמנריס ב"אאידה". קולה של לודוויג בגר והוסיף בשלות, והיא הרחיבה את הרפרטואר שלה מתפקידי מצו ליריים לתפקידים דרמטיים. הרפרטואר העצום שלה התרחב והלך עד שהקיף את כרמן, את המרשלין ("אביר הוורד"), את אולריקה ("נשף המסכות"), את ליאונורה של בטהובן ("פידליו"), אוטאביה של מונטוורדי ("הכתרת פופיאה"), דידו (הטרויאנים), קונדרי ("פרסיפאל"), קליטמנסטרה ("אלקטרה") ותפקידים מודרניים משל גוטפריד פון איינם וקרל אורף. היא ניסתה את כוחה לזמן קצר גם ברפרטואר לסופרן, בביצועי ליידי מקבת של ורדי ("מקבת") ואשת צבע הבדים ("האישה ללא צל") של ריכרד שטראוס. נוסף להופעותיה באופרה, שרה לודוויג בקביעות ברסיטלים של לידר וכסולנית עם תזמורות. ביצועיה לשירים של שוברט, שומאן, ברהמס, הוגו וולף, מאהלר וריכרד שטראוס התקבלו בהערכה רבה. היא שרה גם באך, שאת רוב יצירותיו הווקאליות החשובות ביצעה והקליטה. משנת 1957 עד 1970 הייתה לודוויג נשואה לזמר הבס-בריטון ואלטר ברי; הזוג הרבה להופיע בצוותא. בשנת 1972 נישאה למנהל הבמה הצרפתי פול-אמיל דאיבר. בעונת 4–2003 הגישה לודוויג סדרה של רסיטלי פרידה בערים רבות והופיעה בהופעת פרידה במטרופוליטן, בתפקיד פריקה ב"ואלקירות". נפטרה ב-24 באפריל 2021. מדיה וקבצים בנושא כריסטה לודוויג בוויקישיתוף כריסטה לודוויג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטה לודוויג, באתר ספוטיפיי כריסטה לודוויג, באתר AllMusic (באנגלית) כריסטה לודוויג, באתר MusicBrainz (באנגלית) כריסטה לודוויג, באתר Discogs (באנגלית) כריסטה לודוויג, באתר בילבורד (באנגלית)
נג'נדו מוואנגי

נג'אנדו מוואנגי (באנגלית: Ng'endo Mwangi) הייתה הרופאה הראשונה של קניה. בוגרת מכללת סמית' והקולג' לרפואה על אלברט איינשטיין (אנ') בארצות הברית. היא הקימה מרפאות המשרתות אוכלוסייה כפרית גדולה מאוד של שבט המסאי בשנות ה-60 של המאה ה-20. מוואנגי נולדה כפלורנס מוואנגי בכפר קינו בקיאמבו, אזור ניירובי אשר בקניה, להוריה רהב וואמבוי מוואנגי ומוואנגי מוצ'ירי. היא למדה בתיכון לורטו לימורו בקניה כחלק מהכיתה הראשונה של בית הספר. מוואנגי זכתה ללמוד בארצות הברית במסגרת מלגה מטעם תוכנית קנדי, תוכנית אשר הוקמה על ידי קנייתי צעיר בשם תום מבויה ב-1959 אשר דחף תלמידים קנייתים מצטיינים ללמוד בארצות הברית. מוואנגי הפכה לאישה האפריקאית השחורה הראשונה שלמדה במכללת סמית' במסצ'וסטס. היא סיימה את לימודיה במכללת סמית' בשנת 1961, ולאחר מכן הפכה לסטודנטית האפריקאית הראשונה בקולג' לרפואה של אלברט איינשטיין בניו יורק. כשחזרה לקניה כרופאה מוסמכת, היא עבדה תקופה קצרה בבית החולים הלאומי של קניה ולאחר מכן היא פתחה את המרפאה הראשונה שלה, בעיירה "נהר אתי" אשר ישבה באזור כפרי צחיח דרומית מזרחית לניירובי, שם הייתה הרופאה היחידה, יחד עם צוות של 4 אחיות, שטיפלה בלמעלה מ-300,000 אנשי שבט המסאי. רובם הלכו עשרות קילומטרים ברגל על מנת להגיע לטיפול במרפאתה. בעקבות הרעב הכבד באפריקה ב-1984–1985 החליטה להקים מרכז רפואי גדול יותר, לשם כך נעזרה בתורמים, בבתה, והתייעצה עם ראשי שבטי המסאי בקניה, עד שבשנת 1987 היא הקימה את המרכז הרפואי רטו בעיירה סולטן חמוד בקניה. המרכז הרפואי הזה כלל 50 מיטות והיה חדשני מאוד לתקופתו. חברי ברית הסטודנטים השחורים, שמוואנגי הייתה ממייסדיה, במכללת סמית' יזמו מתקנים נוספים בקמפוס, ובשנת 1973 הוקם מרכז התרבות מוואנגי אשר נקרא על שמה. בעת הקמתו המרכז היה ממוקם בלילי הול, אך מאוחר יותר הוא הועבר למרכז דייוויס במכללה. היא זכתה בתואר כבוד מטעם מכללת סמית' ב-1987. בתה וומבוי מוואנגי (Wambui Mwangi) סיימה אף היא תואר ראשון במכללת סמית' ודוקטורט מאוניברסיטת פנסילבניה. מוואנגי נפטרה מסרטן השד ב-1989. Celebrating Black History Month: Ng'endo Mwangi – Ubuntu Life, www.ubuntu.life (באנגלית) wanguisummedup, Kenyan Spirit, Kenya Rocks! (באנגלית) New african, Friends salute Mboya’s American airlifts 50 years ago, New African Magazine, ‏2014-01-28 Smith College: News Office, www.smith.edu
הולדה

בכל תהליך רבייה מגיע השלב בו בעלי החיים צריכים להביא את צאצאיהם לעולם. מבחינה ביולוגית זוהו באופן מסורתי, שלושה אופני הולדה: הטלה (oviparity), המלטה או השרצה (viviparity) ואוביפריות (ovoviviparity). עם זאת, כל אחד מהמצבים המסורתיים הללו כולל מגוון של אסטרטגיות הולדה. הביולוג תיירי לודה (Thierry Lodé) הציע בהתאם חמישה אופני הולדה המבוססים על הקשר בין הזיגוטה (הביצית המופרית) לבין ההורים. שלושת אופני הולדה המוכרים מסורתית הם: הטלה (oviparity): זהו אופן ההולדה העתיק ביותר בו העובר מתפתח מחוץ לגוף האם. ההפריה מתבצעת לפני ההטלה או לאחריה. המלטה או השרצה (viviparity): העובר מתפתח בתוך גוף האם. הצאצאים ניזונים בתוך או על גבי גופו של אחד מההורים, למשל אצל יונקים על ידי חבל הטבור. בעברית נהוג לכנות את התהליך המלטה אצל יונקים והשרצה אצל בעלי חיים אחרים. אוביפריות (ovoviviparity): שלב ביניים בין הטלה והשרצה. בו נולדים צאצאים חיים לאחר שבקעו בתוך גוף האם אך אינם מקבלים מזון מהאם לאחר ההפריה. הביולוג Thierry Lodé הציע (2001, 2012) עדכון לחלוקה המסורתית בה חמישה אופני הולדה המבוססים על פי קשר ההזנה בין הזיגוטה (ביצית מופרית) לבין ההורים: הטלה Ovuliparity: ההפריה של הביצה היא חיצונית, הביצים משוחררות לסביבה ומופרות מחוץ לגוף על ידי הזכר. שיטה זו נפוצה אצל רכיכות, סרטנאים, דגים, ונמצאת ברוב הצפרדעים חסרי זנב. הטלה אמיתי Oviparity: ההפריה של הביצה היא פנימית. הנקבה מטילה זיגוטות כביצים עם כמות ניכרת של חלמון כדי לספק מזון לעובר בזמן התפתחותו בתוך הביצה. הביצה אינה נשמרת בגוף, או נשמרת רק לזמן מוגבל. הולדה מסוג זה קיימת לדוגמה בקרב חרקים, ציפורים ויונקים מטילי ביצים כגון יונקי הביב (ארבעה מינים של קיפודניים וברווזן ). אוביפריות Ovo-viviparity: שלב ביניים בין הטלה והשרצה. בו נולדים צאצאים חיים אך למרות שההפריה של הזיגוטה היא פנימית אין אינטראקציות של הזנה (trophic) בין הזיגוטה להורים. הולדה מסוג זה נמצאה אצל הקמטן Anguis fragilis, בסוסוני ים הזיגוטות נשמרות בכיס של הזכר. בצפרדע Rhinoderma darwinii, הזיגוטות מתפתחות בשק הקול. בצפרדעים שנכחדו לאחרונה Rheobatrachus, התפתחו זיגוטות בקיבה. השרצה היסטוטרופית (Histotrophic viviparity): הזיגוטה מתפתחת בשחלות של הנקבה, אך העוברים מוצאים את המזון שלהם מרקמות אחרות, בין אם מהעור או רקמה בלוטית כגון אצל חיות כיס ויונקי הביב, על ידי אכילת ביצים לא מופרות (הנקראות oophagy) או אדלפופאגיה(אנ') קניבליזם של עוברים אחרים כפי שקורה בכרישים מסוימים או בסלמנדרה שחורה ). השרצה/המלטה המוטרופית (Hemotrophic viviparity): הנקבה מספקת את תזונת העוברים. לעיתים קרובות דרך שליה, כמו ביונקים למעט חיות כיס ויונקי הביב. בצפרדע Gastrotheca ofifera, עוברים מוזנים על ידי האם באמצעות זימים מיוחדים. הלטאה Pseudemoia pagenstecheri ורוב היונקים משתמשים בצורה זו של הולדה. רבייה ביולוגית - מונחים האבולוציה של הרבייה המינית How do our animals reproduce? Lode, Thierry (2012). "Oviparity or viviparity? That is the question ...". Reproductive Biology. 12 (3): 259–264. doi:10.1016/j.repbio.2012.09.001. PMID 23153695. ראו Viviparity בוויקיפדיה באנגלית. ראו Ovoviviparity בוויקיפדיה באנגלית. Thierry Lodé (2001). Les stratégies de reproduction des animaux (Reproduction Strategies in Animal Kingdom). Eds. Dunod Sciences. Paris.
לויקו

לויקו (בורמזית: လွိုင်ကော်မြို့) היא עיר במיאנמר המהווה את בירתה של מדינת קאיה. לויקו שימשה המטה של הקצין המדיני הממונה על מדינות קארני (אנ'), חלק מהמדינות הנסיכותיות של בורמה הבריטית, בשנת 1922 במהלך השלטון הבריטי בבורמה. העיירה הייתה ממוקמת בחלק השטוח היחיד של אזור קארני. בשנת 1892 המפקדה מנתה ארבע צריפים. כסוכן של הממשלה הבריטית הוא הפעיל שליטה על שליטי קארני המקומיים, בפיקוח של המפקח בטאונגיי. בעיר שכן המטה של מיסיון אמריקני בפטיסטי שפעל באזור. כמו בשאר מדינת קאיה, הגישה של זרים ללויקו הוגבלה לאחר העצמאות, עם אישורים מיוחדים הנדרשים כדי להיכנס לאזור. מאז ההפיכה הצבאית במיאנמר ב-2021, לויקאו הייתה זירת לחימה אינטנסיבית בין הכוחות המזוינים של מיאנמר לקבוצות חמושות אתניות המתנגדות לשליטה צבאית, מה שאילץ רבים מתושבי העיר לברוח. מדיה וקבצים בנושא לויקו בוויקישיתוף לויקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Census Report. The 2014 Myanmar Population and Housing Census. Vol. 2. Naypyidaw: Ministry of Immigration and Population. במאי 2015. p. 51. {{cite book}}: (עזרה) "A guide to Loikaw, Kayah State (Myanmar) - Against the Compass" (באנגלית אמריקאית). 2016-10-08. נבדק ב-2022-01-14. "Burmese flee bombardment as junta 'makes example' of city of Loikaw". the Guardian (באנגלית). 2022-01-14. נבדק ב-2022-01-14.
חנקן חיוור

חַנְקָן חִוֵּר (שם מדעי: Lanius excubitor pallidirostris) הוא תת-מין של החנקן הגדול, ציפור שיר גדולה ממשפחת החנקניים, אשר לעיתים נחשב למין עצמאי. הוא מצוי במרכז אסיה וחלקים מצפון סין, איראן, אפגניסטן ופקיסטן. בישראל הוא מזדמן נדיר, מופיע יותר בסתיו, אך נצפה גם באביב ובחורף. רוב הפרטים נצפים באילת, בערבה, ולאורך הבקע הסורי-אפריקני. החנקן החיוור תואר לראשונה על-ידי חוקר הצפרות האמריקאי ג'ון קאסין בשנת 1851 תחת השם מדעי הנוכחי Lanius pallidirostris. שם הסוג, Lanius, נגזר מהמילה הלטינית ל"קצב", בשל הרגלי האכילה שלהם: הם נוהגים לשפד את טרפם ולקרוע ממנו פיסות. שם התת-מין pallidirostris משלב את pallidus מלטינית עבור "חיוור" ו-rostris עבור "מקור". החנקן החיוור שייך לחלק מקבוצת מינים בתוך הסוג חנקן שמהווה מין-על, שהמין העיקרי בו הוא חנקן גדול וחברים בו חנקנים נוספים בסוג. קבוצה זו הייתה נתונה לשינויים טקסונומים תכופים, והחנקן החיוור עצמו נחשב בעבר לתת-מין של החנקן האיברי (Lanius meridionalis) לצד תת-מינים נוספים, והמין נקרא אז חנקן דרומי; אך מאז הוחזרו כולם למעט אחד (החנקן האיברי) למין חנקן גדול. חנקן בינוני באורך 23–24 ס"מ, מזכיר את מין האב החנקן הגדול, אך קטן ממנו במעט, זנבו קצר וצר יותר, והגוון האפור הכללי שלו בהיר יותר. בשל היותו נודד, כנפיו ארוכות והוא בעל חישוף-אברות ארוך יותר משל החנקן הגדול. יש לו כתמים לבנים גדולים ובולטים בשכמות ובבסיס אברות ושולי הזנב הלבנים נרחבים מאוד. המקור בעל בסיס בהיר במתחלף לקצה כהה. מדיה וקבצים בנושא חנקן חיוור בוויקישיתוף חנקן חיוור, באתר GBIF (באנגלית) דף מידע ותמונות של המין בישראל, באתר תצפית של ליאור כסלו תצפיות, קטעי וידאו, תמונות וקולות של חנקן חיוור, באתר eBird ד"ר יואב פרלמן, חנקן חיוור, Lanius excubitor pallidirostris, באתר מרכז הצפרות הישראלי Cassin, John (1851). "Descriptions of new species of birds of the family Laniadae, specimens of which are in the collection of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia". Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia. 5 (10): 244–254 [244–245]. Jobling, James A. (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 219, 289. ISBN 978-1-4081-2501-4.
2004 בספרות

סוזנה קלארק - ג'ונתן סטריינג' ומר נורל אליס מונרו - בריחה קולם טובין - האמן קרלוס רואיס סאפון - צלה של הרוח פרס נובל לספרות: אלפרידה ילינק פרס קמואש: אגוסטינה בסה-לואיס פרס אסטריד לינדגרן: ליג'יה בויונגה נונס מדיה וקבצים בנושא 2004 בספרות בוויקישיתוף
קסימירו קסטרו

קסימירו קסטרו (בספרדית: Casimiro Castro;‏ 24 באפריל 1826 – 8 בינואר 1889), היה צייר וליטוגרף מקסיקני, שנחשב לאמן גרפי ונוף חשוב במקסיקו של המאה ה-19. קסימירו, בנם של כריסטובל קסטרו ומריאנה פליסיאנה בלנקס, נולד זמן קצר לאחר שמקסיקו רכשה את עצמאותה וחוותה תקופה של טלטלות פוליטיות וחברתיות – מלחמות, פלישות וסכסוכים. עבודתו היא תיעוד גרפי של השלב החשוב הזה בהיסטוריה של מקסיקו. קסימירו למד באקדמיית סן קרלוס במקסיקו סיטי אצל האמן יליד איטליה פייטרו גואלדי, והושפע גם מקלאודיו לינאטי, שהביא את הליטוגרפיה למקסיקו. הליטוגרפיות הראשונות של קסטרו הופיעו בפרסומים דתיים וספרותיים כמו "המוזיאון המקסיקני" ב-1843 ו"אל גאלו פיתגורס" 1845. ב-1849 הפיק איורים לטקס האזכרה של גיבור העצמאות המקסיקנית, אגוסטין הראשון, קיסר מקסיקו. הפרויקט החשוב ביותר שלו היה México y Sus Alrededores ("מקסיקו וסביבותיה"), שפורסם במקסיקו ב-1855, שכלל 42 לוחות של מקסיקו סיטי והסביבה. הלוחות כללו תצוגות אוויריות שצוירו מבלונים פורחים ומגגות בתים. העבודה ניתנה למקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, כשהתכונן להיות קיסר מקסיקו. עבודתו של קסטרו מתעדת את השינויים באופנה במקסיקו מהצנע הרפובליקאי ועד למהפכה התעשייתית. קסימירו הפיק את "Album del Ferrocarril Mexicano, Colección de Vistas Pintadas del Natural ("אלבום הרכבות המקסיקני") המכיל 25 לוחות, כאשר אנטוניו גרסיה קובאס כתב את הטקסט. העבודה נועדה להנציח את חנוכת קו הרכבת הראשון שנמתח מנמל וראקרוס על חוף המפרץ למקסיקו סיטי. הוא תיאר נופים לאורך תוואי מסילת הברזל, ופורסם ב-1877 על ידי ויקטור דבריי. לאחר נסיעתו לאירופה, עשה קסטרו הדפסים של מקומות באיטליה ובספרד. הוא הפיק רישומים אדריכליים והדפסים של עיירות ועיצובי פנים במקסיקו, כמו גם פוסטרים לירידים ובתי אופנה, רבים מהם מציגים מגמות בסגנון אר נובו. מדיה וקבצים בנושא קסימירו קסטרו בוויקישיתוף Biography "J. Campillo" Kari E. Horowicz, [http://dx.doi.org/10.1017/s0307472200019489 Art 20C: the Thames and Hudson multimedia dictionary of modern art. London: Thames and Hudson, 1998. 1 computer laser optical disc: sd., col.: 4¾ in. £69.95.], Art Libraries Journal 24, 1999, עמ' 41–43 doi: 10.1017/s0307472200019489 Oles, Mexican Art and Architecture, p. 182. México y Sus Alrededores 41 Litografías, Libros MX (בספרדית) Casimiro Castro, www.museocjv.com ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קסימירו קסטרו".