laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנפקת זכויות

הנפקת זכויות היא מתן אפשרות לבעלי ניירות הערך הנוכחיים בחברה לרכוש ניירות ערך נוספים, שיוקצו להם בידי החברה, תמורת מחיר מימוש הנקוב בכתב הזכויות. בחוק ניירות ערך, "הצעה בדרך של זכויות" מוגדרת כ"הצעה של המנפיק לבעלי ניירות ערך שלו או לבעלי סוג ניירות ערך שלו לרכוש ניירות ערך נוספים שלו". ברוב הנפקות הזכויות, הזכות מוענקת לבעלי המניות והיא זכות לרכוש מניות נוספות. בדרך כלל, יש לכתב הזכויות אורך חיים קצר למדי (ימי מסחר ספורים). במהלך תקופה זו, בעלי הזכויות רשאים להודיע האם ברצונם לממש את זכותם ולרכוש את ניירות הערך הנוספים. בחברה ציבורית, ההודעה כאמור ניתנת לחבר הבורסה באמצעותו מוחזקים ניירות הערך המקוריים והזכויות, אשר מעביר אותה לרכז ההנפקה. כמו כן, במקרים רבים מתקיים מסחר בזכויות (לרוב, במשך יום מסחר בודד), כך שבעלי ניירות הערך שקיבלו לידיהם את הזכויות יכולים למכור אותן לרוכשים חיצוניים (שלא בהכרח היו בעלי ני"ע בחברה במועד הנפקת הזכויות). בדומה לחלוקת דיווידנד או מניות הטבה, חלוקת הזכויות היא שוויונית בין כל בעלי המניות. אולם, הקצאת המניות לאחר הנפקת הזכויות היא לרוב בלתי-שוויונית, מכיוון שרק חלק מבעלי הזכויות בוחרים לממש את זכותם ולהגדיל את אחזקתם בחברה. תאורטית, אם הקצאת הזכויות מבוצעת באופן שוויוני לחלוטין בין כל בעלי המניות ואם כל בעלי הזכויות מממשים אותן, שיעורי האחזקה היחסיים בין בעלי המניות לא ישתנו. כתב הזכויות הוא סוג של נייר ערך המיר. בהנפקת זכויות נהוג לקבוע מחיר מימוש נמוך ביחס למחירה הנוכחי של המניה. מסיבה זו, יש לכתב הזכויות ערך כלכלי משל עצמו; לאחר הנפקת זכויות, כמו לאחר חלוקת דיווידנד, הבורסה מפחיתה את ערכו של כתב הזכויות ממחיר המניה (אז נאמר שהמניה נסחרת "אקס-זכויות"). למעשה, הנפקת זכויות היא שלב מקדים להצעת ניירות ערך בידי החברה, שהניצעים בה נבחרו להיות בעלי ניירות הערך הנוכחיים. כאשר מדובר בהקצאת מניות, החברה מבקשת להכניס כסף חדש אל תוך ההון העצמי שלה. במקרה של חברה ציבורית, הקצאת ניירות הערך שלאחר הנפקת זכויות מהווה סוג של הנפקה (הצעה לציבור), מאחר שניירות ערך חדשים נמכרים לבעלי ני"ע רבים מהציבור. לכן, הנפקת זכויות מצריכה תשקיף. אם לחברה יש כבר תשקיף מדף המכסה את ניירות הערך שיונפקו לבעלי הזכויות, עליה לפרסם רק דו"ח הצעת מדף. הנפקות זכויות בהן הזכות אינה למניות אלא לניירות ערך אחרים (כגון אופציות) שהחברה מקצה, או למניות יחד עם ניירות ערך אחרים, מתרחשות פחות מאשר הנפקות זכויות למניות. תיתכן גם הנפקת זכויות לבעלי ניירות ערך של החברה שאינם מניות (כגון הנפקת זכויות לבעלי אופציות). לעיתים, ישנם מניעים נוספים להנפקת זכויות, דוגמת רצונו של בעל השליטה להגדיל את שיעור אחזקתו בהון החברה. עמי גינזבורג, הנפקת זכויות, באתר TheMarker‏, 30 באוקטובר 2016 סע' 1 לחוק ניירות ערך, תשכ"ח-1968, ס"ח 234. מצב בו חלוקת הזכויות אינה שוויונית לגמרי יכול להתקיים כאשר ישנם בעלי ני"ע המחזיקים בפחות ממספר יחידות הני"ע המזכה ביחידת זכות אחת, או בכפולה בלתי-שלמה של מספר זה, כך שלא יוקצו להם זכויות או שיוקצו במספר נמוך יחסית לכמות הני"ע שבידיהם. שילוב של שתי אפשרויות אלו (הנפקת זכויות למניות ולניירות ערך שאינם מניות גם יחד, כאשר הזכויות חולקו הן לבעלי מניות והן לבעלי ניירות ערך שאינם מניות) מופיע, לדוגמה, בדיווח לבורסה של חברת פולאר תקשורת בע"מ מתאריך 24.06.2012.
פרנקנוויני (סרט, 2012)

פרנקנוויני (באנגלית: Frankenweenie) הוא סרט קולנוע אמריקאי בהנפשת סטופ מושן שנכתב ובוים על ידי טים ברטון והופק על ידי חברת וולט דיסני. הסרט מספר על ילד שכלבו האהוב מאוד מת באופן אכזרי. הילד שאהב מאוד את הכלב שהיה החבר הכי טוב שלו וקיבל אותו כמו שהוא מחליט להחזירו לחיים ושומר עליו בסתר, הסרט הוא הומאז' לסרט "פרנקנשטיין". הסרט יצא בבתי הקולנוע בתחילת אוקטובר 2012. הסרט הוא רימייק לסרט קצר של טים ברטון משנת 1984. הסרט זכה לביקורות חיוביות ברובן. אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט ציון חיובי של 87% בהתבסס על 218 ביקורות (190 "טריות" ורק 28 "רקובות"). בשנת 2023 הסרט עלה בדיבוב עברי לדיסני+, לאחר שהופץ בארץ עם תרגום בלבד. לאחר שספרקי, כלבו של ויקטור נהרג, הוא מגייס לטובתו את המדע כדי להחזיר אותו לחיים. ויקטור מנסה לשמור על ספרקי שהוחזר מהמתים בסוד אבל ספרקי יוצא מהבית וגורם תוהו ובוהו לכל העיירה. מדיה וקבצים בנושא פרנקנוויני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנקנוויני פרנקנוויני, ברשת החברתית פייסבוק "פרנקנוויני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרנקנוויני", באתר AllMovie (באנגלית) "פרנקנוויני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פרנקנוויני", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פרנקנוויני", באתר Metacritic (באנגלית) "פרנקנוויני", באתר אידיבי "פרנקנוויני", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "פרנקנוויני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרנקנוויני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שירית גל, טים ברטון: 'גם בסרטי דיסני יש אלמנטים אפלים', באתר ynet, 8 בנובמבר 2012 אבנר שביט‏, "פרנקנוויני": טים ברטון שוב מאכזב, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2012 ארז דבורה, "פרנקנוויני": מתחיל מצוין, נגמר בינוני, באתר ynet, 11 בנובמבר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליליום

האם התכוונתם ל... שושן (סוג) ליליום (חברה) ליליום (סרט) סרטו של פריץ לאנג (1934)
Starships

Starships (בעברית: חלליות) הוא סינגל של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-14 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מאלבום האולפן השני של מינאז', Pink Friday: Roman Reloaded. השיר הגיע לחמשת המקומות הראשונים במגוון מדינות. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום השני, מיקום שיא לשיר סולו של ראפרית. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100, שם שבר שיא והיה לשיר הראשון ששהה בעשרת המקומות הראשונים במצעד במשך 21 שבועות רצופים. נכון לינואר 2013 מכר השיר מעל ל-7.2 מיליון עותקים ונחשב לאחד הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה 6x. השיר נכלל במשחקי הווידאו "Dance Central 3" ו-"Just Dance 2014". מידע על היצירה "Starships" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Starships" באתר יוטיוב Starships: Nicki Minaj Makes Billboard History מידע על Starships, באתר המצעד הגרמני מידע על Starships, באתר מצעד דנמרק מידע על Starships, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Starships, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Starships, באתר המצעד השוודי
קרין בן-יוסף

קרין בן-יוסף (נולדה ב-1981) היא מנצחת ישראלית. בן-יוסף נולדה בנס ציונה. החלה בלימודי המוזיקה בגיל שש בנגינת פסנתר וחליליות ובגיל 15 החלה לנגן בקרן יער. היא למדה בתלמה ילין ובתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים, שם למדה אצל בת-שבע רובינשטיין, אנדרה היידו ומיכאל וולפה. בצבא שירתה בחיל האוויר הישראלי. בן-יוסף השלימה תואר ראשון ושני בניצוח באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ובבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בתל אביב בהדרכת יבגני צירלין ומנדי רודן. בן-יוסף זכתה במקום הראשון בתחרות הניצוח "היידן" שנערכה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. בעקבות קונצרט הזכייה, בו ניצחה על הסינפונייטה הישראלית באר שבע, הוזמנה להתמודד על תפקיד מנצחת הבית של התזמורת וזכתה במינוי החל מעונת 2007 - 2008 ועד עונת 2010 - 2011. קרין בן-יוסף הייתה מנצחת ומנהלת מוזיקלית של התזמורת הסימפונית הבין-דורית בהוד השרון משנת 2009 ועד שנת 2013. באופרה הישראלית ניצחה על הפקות דון פסקואלה (2014), רומיאו ויוליה (2016) ולה-בוהם (2017). כמנצחת אורחת היא ניצחה על תזמורות רבות בישראל ומחוצה לה, ובכלל זה הקאמר-פילהרמוני גראץ והתזמורת הסימפונית הממלכתית של סנקט פטרבורג. על קרין בן יוסף באתר הבמה על קרין בן יוסף באתר האופרה הישראלית יוסי שיפמן, מנצחת מנצחת, באתר הבמה, 26 באוקטובר 2010 קרין בן-יוסף, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרין בן-יוסף, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו בן-יוסף קרין, מנצחת, באתר www.israel-opera.co.il
יבגני צירלין

יבגני צירלין הוא מנצח ישראלי העומד כיום בראש מגמת לימודי הניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. צירלין נולד בנובוסיבירסק שברוסיה. הוא שימש ככנר בתזמורת תיאטרון האופרה. השלים את לימודי התואר השני בכינור בקונסרבטוריון גורקי ותואר דוקטור בניצוח בקונסרבטוריון לנינגרד בהדרכת ארוויד יאנסונס ובנו מאריס יאנסונס. צירלין זכה בפרס בתחרות הניצוח הכלל-סובייטית במוסקבה בשנת 1976. הוא ניצח על תזמורות רבות ברוסיה, בהן התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד והתזמורת הסימפונית של מוסקבה. כמו כן, ניצח על תזמורות בגרמניה, בלגיה, צ'כוסלובקיה והונגריה. צירלין עלה ארצה בשנת 1991. הוא ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים, על התזמורת הסימפונית ירושלים ועל תזמורת סימפונט רעננה. ב-1992 ניצח על הפקת האופרה הקאמרית הישראלית "שושנה לבנה", בהפקת אלכס כגן ואריה קרישק. הוא החל ללמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים וכיום הוא עומד בראש מגמת לימודי הניצוח שלה. צירלין העמיד דור של מנצחים צעירים, בין תלמידיו: יואל גמזו, עומר מאיר ולבר, רועי אופנהיים, חן צימבליסטה, דניאל כהן, זיו קוז'וקרו, גיא פדר, קרין בן-יוסף, יעל צ'רני, סיון אלבו בן חור, ברק טל ויניב דינור. דף מרצה באתר האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. יבגני צירלין - פרופיל, באתר "הבמה" חגי חיטרון, יואל גמזו ניצח על הפילהרמונית של פרנקפורט, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2008 נעם בן זאב, אז מה אם אני נפש קלאסית, באתר הארץ, 3 ביולי 2008 חגי חיטרון, איך המנצח דניאל כהן למד 11 אופרות בארבעה חודשים, באתר הארץ, 15 במרץ 2016 חגי חיטרון, מסלול של זמרת מנצחת, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2008
דייוויד מתיוס

דייוויד מתיוס (באנגלית: David Matthews; נולד ב-9 במרץ 1943) הוא מלחין אנגלי, שחיבר בעיקר מוזיקה תזמורתית, קאמרית, ווקאלית ויצירות לפסנתר. דייוויד מתיוס נולד בלונדון. משפחתו לא הייתה מוזיקלית במיוחד ולמרות זאת, כבר בנעוריהם, טיפחו הוא ואחיו הצעיר קולין, גם הוא מלחין, יחדיו את נטייתם למוזיקה. הופעת "שגעון מאהלר" בראשית שנות ה-60' של המאה ה-20, כשיצירותיו של גוסטב מאהלר החלו למצוא את מקומן ברפרטואר הבריטי הרגיל, הביאה לתנופת יצירה כבירה אצל שני האחים; אך אף על פי ששיתפו לעיתים פעולה כמעבדים (למשל, בתזמור שבעה שירים מוקדמים של מאהלר) ועורכים (למשל, בהוצאת "גרסת הביצוע" של דריק קוק לטיוטה של הסימפוניה העשירית של מאהלר), הרי כמלחינים הלכו איש איש בדרכו הוא. דייוויד מתיוס למד לימודים קלאסיים באוניברסיטת נוטינגהאם ואחר, כיוון שסבר שהידע המוזיקלי שלו, שרכש בכוחות עצמו, לוקה בחסר, למד הלחנה אצל אנתוני מילנר ואף נעזר רבות בעצתו ועידודו של ניקולאס מו. לאחר זאת פעל יחד עם בנג'מין בריטן בפסטיבל אלדבורו. רק בהגיעו לגיל 25 הוציא מתחת ידו יצירה, שהשביעה את רצונו די הצורך להיקרא "אופוס 1" שלו. הוא נמנע על פי רוב מהוראה, אך כדי לתמוך בקריירת ההלחנה שלו, הרבה לעסוק בעבודת עריכה ובתזמור מוזיקה לסרטים. כמו כן כותב מתיוס מדי פעם מאמרים וביקורות לכתבי עת שונים בתחום המוזיקה - פסגת פעילותו זו הוא הספר על מייקל טיפט, מלחין שמתיוס מעריץ בכל לבו. אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד מתיוס דייוויד מתיוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד מתיוס, באתר AllMusic (באנגלית) דייוויד מתיוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) דייוויד מתיוס, באתר Discogs (באנגלית) דייוויד מתיוס, באתר Songkick (באנגלית)
אריק פורטר

אריק ריצ'רד פורטר (באנגלית: Eric Richard Porter;‏ 8 באפריל 1928 - 15 במאי 1995) היה שחקן תיאטרון קולנוע וטלוויזיה אנגלי. פורטר נולד בשפרדס בוש בלונדון לריצ'רד ג'ון פורטר ולפיבי אליזבת ספול. למד בווימבלדון טקניקל קולג'. הופעת הבכורה שלו על הבמה הייתה בשנת 1945 בקיימברידג' כשהיה בן 17. ב-1955 הופיע בתפקיד הראשי במחזה וולפון (Volpone) מאת בן ג'ונסון בתיאטרון בריסטול אולד ויק. ב-1960 הצטרף לרויאל שייקספיר קומפני ושיחק במחזה "The Duchess הדוכסית של מאלפי" מאת ג'ון ובסטר בתפקיד פרדיננד. ב-1962 גילם את דמותו של יאקימו (Iachimo) במחזה "סימבלין" של שייקספיר. תפקידים נוספים אותם גילם בתיאטרון היו יוליסס, מקבת', לאונטס ב"אגדת חורף", מלווליו ב"הלילה השנים עשר", שיילוק ב"הסוחר מוונציה", "המלך ליר" ואת דמותו של הנרי הרביעי. עוד השתתף במחזה "היהודי ממלטה" של כריסטופר מרלו. בטלוויזיה גילם את דמותו של סומס פורסייט בסדרת הדרמה של ה-BBC "ההגדה לבית פורסייט" משנת 1967. הסדרה מבוססת על ספריו של ג'ון גולסוורתי המגוללת את קורותיהם של שלושה דורות במשפחת פורסייט. על תפקידו זה זכה פורטר בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר. בסדרת הטלוויזיה "היהלום שבכתר" גילם פורטר את דמותו של הרוזן ברונובסקי. ב-1985 גילם את דמותו של פייגין בסדרת הטלוויזיה "אוליבר טוויסט", עיבוד לספר באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. בהפקה של ה-BBC של המחזה "ציד המכשפות" הופיע בתפקיד תומאס דנפורת'. בעיבוד לסיפורי שרלוק הולמס של רשת "גרנדה" גילם את פרופסור מוריארטי אויבו המושבע של הולמס (דמות שגילם ג'רמי ברט). ב-1980 גילם את פולוניוס בעיבוד של ה-BBC למחזה "המלט" בכיכובו של דרק ג'קובי בתפקיד הראשי. פורטר המשיך להופיע גם בתיאטרון. ב-1988 זכה בפרס התיאטרון לשחקן הטוב ביותר של לונדון איבנינג סטנדרד על תפקידו במחזה "חתולה על גג פח לוהט". ב-1995 נפטר פורטר בלונדון ממחלת הסרטן. נפילת האימפריה הרומית (1964) The Fall of the Roman Empire (1964) The Pumpkin Eater גיבורי טלמרק (1965) The Heroes of Telemark קליידוסקופ (1966) Kaleidoscope ההגדה לבית פורסייט (1967) (1968) The Lost Continent (1971) Hands of the Ripper ניקולס ואלכסנדרה (1971) Nicholas and Alexandra אנטוניוס וקלאופטרה (1972) Antony and Cleopatra (1973) Hitler: The Last Ten Days נשיא על הכוונת (אנ') (1973) The Day of the Jackal קאלאן (1974) Callan אנה קארנינה (1975) Anna Karenina הצעד ה-39 (1978) The Thirty Nine Steps לורד פונטלרוי הקטן (1980) Little Lord Fauntleroy ציד המכשפות (1980) The Crucible היהלום שבכתר (1984) The Jewel in the Crown (1985) The Adventures of Sherlock Holmes אוליבר טוויסט (1985) Oliver Twist Michael Billington, "Porter, Eric Richard (1928–1995)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 מדיה וקבצים בנושא אריק פורטר בוויקישיתוף אריק פורטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריק פורטר, באתר AllMovie (באנגלית) אריק פורטר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אריק פורטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארנה שילה, אריק פורטר דו"ח ביניים, דבר, 23 ביולי 1971 י. פינקלסטון, שחקן אחד ושני יהודים, מעריב, 18 ביוני 1965
עדשה (מצלמה)

עדשת מצלמה (עַצְמִית) היא עדשה אופטית אחת או יותר אשר מורכבת לפני המצלמה ומאפשרת לקבל תמונה חדה במרחקים שונים מהעצם המצולם ולחשוף את מישור הצילום לחלק ניכר מהאור המגיע למצלמה. התמונה שיוצרת העדשה היא העתק של הסצנה אליה מכוונת המצלמה. מכיוון שעדשת המצלמה נמצאת בחזית המצלמה היא משמשת במקרים רבים דימוי למצלמה כולה ("מה שנתפס בעדשת המצלמה")[דרוש מקור]. סוגי עדשות עיקריים הם עדשות רחבות, עדשות טלפוטו, עדשות מאקרו ועדשות עין הדג. ישנן עדשות זום ועדשות פריים (ללא זום). מדריך לעדשות בצילום איך לבחור עדשה חדשה למצלמה? (אורכב 30.06.2017 בארכיון Wayback Machine) - רפאל סבן מונחי האקדמיה (תשכ"ח): עַצְמִית וגם עֲדָשָׁה ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רצי מים

רצי מים (שם מדעי: Gerridae) הם משפחה של פשפשים החיים במקווי מים. כנפם הקדמית של רצי המים פונקציונלית רק למחצה, והיא אינה משמשת לתעופה. המשפחה כוללת כ-1,700 מינים. במקרים רבים הם נראים עומדים על פני המים בעמידת פיסוק, או מחליקים במעין ריצה על פני המים תוך ניצול מתח הפנים של המים. לרץ המים שני זוגות רגליים, אחוריות ואמצעיות, ארוכות באופן ניכר מזוג הרגליים הקדמיות. הוא נע על פני המים במעין תנועת חתירה סימטרית של שני זוגות הרגליים הארוכות. למשפחה זו שייך הסוג Halobates, הייחודי בכך שבשונה ממרבית החרקים הוא מסוגל לחיות בים, ומינים מסוימים אף באוקיינוס הפתוח. מדיה וקבצים בנושא רצי מים בוויקישיתוף רצי מים, באתר ITIS (באנגלית) רצי מים, באתר NCBI (באנגלית) רצי מים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רצי מים, באתר GBIF (באנגלית) רצי מים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוכנויות הידיעות ואבי בליזובסקי, חוקרים גילו כיצד רצי המים מקפצים, באתר ynet, 12 בדצמבר 2007 מאסטר שף בהשראת הטבע, באתר "הידען", 15 בפברואר 2014 מאיה גבעון, לרוץ על המים, באתר "חדש (נ)ות מהטבע" ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיירת (יחידה צבאית)

סיירת היא יחידה צבאית הנמנית עם הכוחות המיוחדים ואשר ללוחמים בה הכשרה עמוקה בסיור ומיומנות ב: סיור, איסוף מודיעין קרבי, ניווט רגלי ורכוב, ביצוע תצפיות מגוונות בהתאם לתוואי השטח, לחימה בטרור, הכוונה והובלת הכוחות הלוחמים. בחיל הרגלים, בכל חטיבה קיים גדוד סיור (גדס"ר) ובו פלוגת סיור (פלס"ר) שנחשבת לסיירת החטיבה עצמה. בשנים האחרונות חודשו חלק מהסיירות בחיל הרגלים. בחטיבת כפיר הוקמה סיירת חרוב החדשה שמבצעת פעילות לוט"ר ולש"ב מובחרת ביהודה, שומרון ועזה. גדוד הסיור של חטיבת גולני עבר שינוי דרסטי במבנה שלו ושמו שונה ל"סיירת גולני" (שם שבעבר יוחד לפלס"ר בלבד). בחיל השריון, בחטיבות 7 ו-401 היו קיימות פלוגות סיור, המוכרות כפלס"ר שריון, עד לסגירתן ב-2021 והחלפתן בפלוגות חשיפה-תקיפה. בחיל האיסוף הקרבי הלוחמים מבצעים פעולות סיור, מפאת תפקידו המקצועי הייעודי של החיל באיסוף מודיעין קרבי. שני סוגי הלוחמים בחיל מכוונים לשני סוגי איסוף מודיעין בתצורה של סיירת: הלוחמים הייעודיים, שתפקידם לעסוק בפעילות מודיעין קרבי המכוונת לפתרון בעיה ספציפית בתחום הביטחון השוטף, ולוחמי יחמ"מ, שתפקידם איסוף מודיעין קרבי לצורך בניית בנק מטרות ומודיעין אופרטיבי עבור כלל צה"ל. שני סוגי הלוחמים יכולים לעבוד בתצורת סיירת בבט"ש ובמתאר אופרטיבי, אך מוקד העיסוק מותאם לגזרה ולהגדרת הלוחם כייעודי או כלוחם יחמ"מ. בחיל ההנדסה הקרבית, בכל גדוד קיימת מחלקת סיור (מחס"ר), שבנויה ופועלת על אותה צורה כמו הפלס"ר אך באופן של צוותים. בנוסף, ביהל"ם, יחידת העילית ההנדסית של החיל, קיימת סיירת יעל המתמחה בסיור, איסוף מודיעין קרבי, חבלה התקפית וקומנדו הנדסי. סיירת מרכזית ומפורסמת בצה"ל היא סיירת מטכ"ל, יחידת הסיור והקומנדו של אגף המודיעין. בעבר פעלו סיירות פיקודיות: סיירת אגוז תחת פיקוד הצפון. פעלה מ-1956 עד 1957 ומ-1964 עד 1973 (רשמית פורקה ב-1974). בשנת 1995 הוקמה מחדש כיחידת אגוז ופעילה עד ימינו. סיירת חרוב תחת פיקוד המרכז. פעלה מ-1967 עד 1973. סיירת שקד תחת פיקוד הדרום. פעלה מ-1955 עד 1974 ומ-1980 עד 1983. בעקבות סיירת מטכ"ל, בסלנג הישראלי, המונח "סיירות" נהפך לכינוי לכל היחידות המובחרות, גם לאלה המיועדות לפעולות קומנדו. בעקבות זאת, יום מיונים ליחידות מובחרות במסגרת תהליך המיון והגיוס לצה"ל נקרא "יום סיירות", אף שהוא משמש גם יחידות שאינן סיירות. בחיל הים - המונח סיירת מתייחס ליחידות סיור המרכיבות את פלגות הבט"ש. כוחות מיוחדים יחידות מובחרות בצה"ל אתר יחידה- אתר יחידות צה"ל - הסברים על יחידות צה"ל השונות באתר יחידה ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יקינתון (מיתולוגיה)

יקינתון (ביוונית: Ὑάκινθος, תעתיק: היאקינתוס) היה נסיך יפה תואר במיתולוגיה היוונית, בנם של פיראוס, מלך מקדוניה, והמוזה קליאו. יקינתון נודע בעיקר כמאהבו של האל אפולו וכן בשל סופו הטרגי. גרסה אחת על אודות מותו של יקינתון, המתועדת במטמורפוזות של אובידיוס, מספרת כי הוא נהרג בשגגה על ידי אפולו. לפי סיפור זה, אפולו ויקינתון שיחקו יחדיו בזריקת דיסקוס, עד שאפולו, מתוך רצון להרשים את מאהבו, זרק את הדיסקוס בכל כוחו. יקינתון רץ לתפוס אותו, אך הדיסקוס פגע בו, ופצע אותו אנושות. אפולו לא יכול היה להציל את הצעיר הגוסס, ויקינתון, בסופו של דבר, מת מפצעיו. האדס דרש את גופתו של יקינתון, אך אפולו סירב ויצר מדמו של יקינתון את פרח היקינתון, הקרוי על שמו. הדמעות שהזיל האל על הפרח בשעת היווצרו הפכו לעלי הכותרת הלבנים כעין הפנינה. גרסה אחרת של הסיפור, שמתועדת למשל אצל לוקיאנוס מסאמוסאטה, פילוסטרטוס מלמנוס וסרוויוס, מספרת כי האשם במותו של יקינתון הוא זפירוס, אל הרוח המערבית. זפירוס היה גם הוא מאוהב ביקינתון, אך יקינתון לא השיב לו אהבה. כיוון שכך, בשעה שאפולו ויקינתון שיחקו יחדיו בדיסקוס, זפירוס, שקינא באפולו, נשב רוח, הטה את הדיסקוס ממסלולו, וגרם לו לפגוע ביקינתון ולהרגו. ציורים שנשמרו על כדים מיוון העתיקה מראים את יקינתון וזפירוס כמאהבים. גם תמיריס היה מאוהב ביקינתון וסיפור אהבתם מתואר בביבליותקה של פסאודו-אפולודורוס כסיפור האהבה הראשון בין מאהבים גברים. לפי גרסאות אחרות הפרח שיצר אפולו הוא לא זה המכונה בימינו יקינתון אלא פרח אחר, אולי האירוס.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא יקינתון בוויקישיתוף יקינתון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Ovidius Naso, Metamorphosis Brookes More, Ed, 10.184, Perseus Apollodorus, Library, Sir James George Frazer, Ed., 1.3.3, Perseus אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, הוצאת מפה, עמ' 33
יקינתון

האם התכוונתם ל... יקינתון (פרח) – צמח ממשפחת השושניים. יקינתון (מיתולוגיה) – דמות מהמיתולוגיה היוונית. יקינתון MB – כתב עת
מזכיר האדמירליות

מזכיר האדמירליות (באנגלית: Secretary to the Admiralty), או מאמצע המאה ה-18 המזכיר הראשון של האדמירליות (First Secretary to the Admiralty), היה בעבר נציג הפרלמנט באדמירליות הבריטית, הגוף האחראי על ניהול הצי המלכותי. ב-1870 שונה שמו של המזכיר הראשון ל-"המזכיר הפרלמנטרי של האדמירליות", וזה של המזכיר השני של האדמירליות ל- "המזכיר הקבוע של האדמירליות". ב-1886 הוחלף שם המזכיר הפרלמנטרי ל- "המזכיר הפרלמנטרי והפיננסי של האדמירליות". מ-1930 שימש המזכיר הפרלמנטרי והפיננסי גם כלורד אזרחי של האדמירליות (לצדם של לורדים אחרים קציני הצי). משרה זו חדלה להתקיים ב-16 באוקטובר 1959, והתפקידים המיניסטריאליים אורגנו מחדש ב-1964 בעקבות מיזוג האדמירליות לתוך משרד ההגנה ויצירת המשרות של מזכיר המדינה ותת-מזכיר המדינה הפרלמנטרי של הצי. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערבית סעידית

ערבית סעידית (ערבית : صعيدى) היא ניב ערבי המדובר מדרום לקהיר ועד לגבול סודאן. הניב חולק מאפיינים לשוניים עם ערבית מצרית (مصرى) וגם עם ערבית סודאנית (سوداني). דוברי ערבית מצרית לעיתים אינם מבינים צורות שמרניות של ערבית סעידית. מהגרים סעידים מן הדורות השני השלישי דוברים ערבית מצרית, אך שומרים על קשרים תרבותיים ומשפחתיים עם אזור הדרום. ערבית סעידית באתר אתנולוג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1960 באסטרונאוטיקה

במהלך שנה בוצעו 38 שיגורים מהם רק 50% היו מוצלחים. ארצות הברית ביצע 29 שיגורים אך 13 היו מוצלחים. הקבוצה הראשונה של טייסי קרב סובייטים החלה את אימונים לקראת הטיסה לחלל. 1 באפריל – ארצות הברית שיגרה חללית לחקר מזג האוויר TIROS. 13 באפריל – שיגור "טרנזיט 1B" - חללית ראשונה של מערכת ניווט לוויינית אמריקאית 19 באוגוסט – ברית המועצות שיגרה חללית ספוטניק 5 עם 2 כלבים. החללית חזרה לכדור הארץ למחרת. לראשונה יצור חי חזר מהחלל. במהלך השנה בוצעו מספר טיסות במסלול זה: מעל 200 שיגורים בוצעו על ידי ארצות הברית עשרות שיגורים בוצעו על ידי ברית המועצות 15 שיגורים בוצעו על ידי צרפת 12 שיגורים בוצעו על ידי הממלכה המאוחדת 10 שיגורים בוצעו על ידי קנדה 4 שיגורים בוצעו על ידי יפן 2 שיגורים בוצעו על ידי סין שיגורים שנכשלו מסומנים באדום. מדיה וקבצים בנושא 1960 באסטרונאוטיקה בוויקישיתוף ריכוז נתונים על שיגורים השיגור כלל גם מודל של לוויין GRAB בשנת 1966 שולב בבסיס חיל האוויר ונדנברג
ערבית קפריסאית

ערבית קפריסאית או ערבית מרונית-קפריסאית (sanna, arápika) היא ניב של השפה הערבית המדובר על ידי העדה המרונית בקפריסין. השפה הובאה לראשונה לאי על ידי המרונים אשר הגיעו מסוריה ומלבנון במאה ה-8. רוב דוברי הניב חיים בעיר הבירה, ניקוסיה, בעוד שאחרים בקורמקיטיס ובלימסול. ניב זה חולק מאפיינים רבים עם ערבית צפון-מסופוטמית כמו גם עם ערבית לבנטינית. לערבית מרונית-קפריסאית יש גם השפעות מארמית סורית שהיא מקור השפה, יוונית וטורקית. ערבית קפריסאית באתר אתנולוג (באנגלית) הקהילה המרונית בקפריסין (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולג אנטונוב

אולג אנטונוב (ברוסית: Олег Константинович Антонов;‏ 7 בפברואר 1906 - 4 באפריל 1984) היה מהנדס אווירונאוטיקה רוסי. הוא תכנן חלק ממטוסי חברת תכנון המטוסים אנטונוב, אותה יסד. אולג אנטונוב נולד בכפר במחוז מוסקבה. החל משנת 1912 הוא התגורר בסראטוב וסיים את בית הספר המקומי. כבר בגיל צעיר החל להתעניין בתעופה, אך לבקשתו להתקבל לבית הספר לטיסה לא קיבל מענה חיובי. בשנת 1924 החל ללמוד באוניברסיטת סראטוב ובמקביל החל להתעניין בניית דאונים. בשנת 1925 אנטונוב עבר ללמוד במכון הפוליטכני של לנינגרד וסיים אותו בשנת 1930. בשנת 1931 אנטונוב החל לבנות דאונים באחד ממפעלי מוסקבה. בשנת 1933 אנטונוב החל לעבוד בחברת תכנון מטוסים יאקובלב. בשנת 1940 הוא מונה למהנדס הראשי של מפעל החברה בלנינגרד ובשנת 1943 מונה לסגן הראשון של מנהל החברה. בשנת 1946 הוא הועבר לסניף החברה בנובוסיבירסק. בעיר זו הוא תכנן את המטוס הראשון שבשמו צוין "An" על שם המתכנן הראשי. מטוס זה מדגם An-2 נמצא בייצור עד היום בסין, בסך הכול נבנו כ-17 אלף יחידות. בשנת 1952 הצוות הטכני עבר לקייב בו נוסדה חברת תכנון חדשה שעם הזמן התפתחה לחברת אנטונוב הפועלת עד היום. במהלך פעילות אנטונוב בראש החברה בקייב תוכננו מספר מטוסים כולל מטוסי נוסעים ומטוסי תובלה. מטוס מדגם An-22 היה בעבר מטוס תובלה הגדול בעולם. בסוף שנות ה-70 אנטונוב עבר על תכנון מטוס An-124 שנכנס לשירות בשנת 1984 ומהווה עד היום מטוס תובלה הגדול בעולם שנמצא בייצור סדרתי. בשנת 1981 אנטונוב התקבל לאקדמיה ברית המועצות למדעים. גיבור העמל הסוציאליסטי (ב-1966) עיטור לנין (3 פעמים) עיטור מהפכת אוקטובר עיטור הדגל האדום של העמל פרס סטלין - 1952 עבור מטוס מדגם An-2 פרס לנין - 1962 עבור מטוס מדגם An-12 מדיה וקבצים בנושא אולג אנטונוב בוויקישיתוף אולג אנטונוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)