תוספתא

הַתּוֹסֶפְתָּא היא קובץ מסודר של מסורות מתקופת התנאים, שלא נכללו במשנה שערך רבי יהודה הנשיא, אלא הן חלק מהברייתות. על פי המסורת, רבי חייא, מתלמידיו של רבי יהודה הנשיא, ערך את התוספתא יחד עם רבי אושעיא; הנחה מקובלת היא שהתוספתא משקפת מסורות ארץ-ישראליות, והיא קרובה יותר לעולמו של התלמוד הירושלמי מאשר לזה של הבבלי. התוספתא מסודרת לפי סדר המסכתות במשנה, ולכן היא כוללת שישה סדרים המחולקים לכ-60 מסכתות. סדר הדברים ברוב המסכתות דומה במשנה ובתוספתא, אם כי הן מביאות לעיתים מסורות הפוכות והלכות שונות. כמו כן, במקרים רבים התוספתא מאריכה בענייני מוסר ואגדה. התוספתא מרבה גם להביא "מעשים" הנוגעים להלכות הנידונות במשנה. לאור נקודות היחס המובאות להלן, אין חולק שישנו קשר ברור בין קובץ המשנה ובין קובץ התוספתא. התוספתא מתייחסת למשנה. יש שהיא משמיטה ממנה או חולקת עליה, ויש שהיא מוסיפה עליה. ישנם כמה מיני תוספות שלה על המשנה: תוספת של ביאורים, ראיות, טעמים, מקורות, או דוגמאות, מקרים ומשלים. תוספת של פרטים, כגון הבאת דעות חולקות, וצירוף הלכות הקשורות בעניין והן דומות או שונות. תוספת של רקע היסטורי להלכות השנויות במשנה. הרחבות של דיאלוגים ומחלוקות שבין התנאים שהובאו במשנה בקצרה. קשירת דברי המשנה עם הלכות קרובות, או דיון בנושאים הקשורים לאלה שנידונו במשנה. הבאת נוסח שונה מזה שבמשנה - נוסח חולק או בעל הקשר שונה. לעיתים מביאה התוספתא את ההלכה המקורית ששימשה מקור לעריכתו של רבי יהודה הנשיא את משנתנו. בשתיהן אותם שישה סדרים, ואותן שישים מסכתות (למעט מסכתות אבות, מידות, קינים ותמיד שאין עליהן תוספתא אלא רק משנה). שתיהן מחולקות לפרקים. ישנם כמה הבדלים ביניהן: אין הקבלה בחלוקת הפרקים. סדר ההלכות אינו תמיד תואם. יש שהמקבילה למשנה, נמצאת בתוספתא במסכת אחרת. יש שהתוספתא מביאה מקבילות למשנה, המובאות במשנה במסכת אחרת. יש משניות בעלות תוספות כפולות (כלומר בשני מקומות) בתוספתא. יש משניות ללא מקבילות בתוספתא. יש תוספות העומדות בפני עצמן בלי המאמר שעליו הן מוסבות. שני כתבי יד ידועים של התוספתא קיימים כיום, האחד הוא כתב יד אֶרפוּרט (ערפורט) – כתב יד חלקי על התוספתא מן המאה ה-12 המכיל את ארבעת הסדרים הראשונים (ומקצת ממסכת זבחים). וכתב יד וינה, כתב יד המכיל את רוב נוסח התוספתא, אולם הוא מאוחר יותר מארפורט, וזמנו הוא מראשית המאה ה-14 לספירה. כתב יד נוסף מאוחר יותר, הוא כתב יד לונדון מן המאה ה-15, המכיל את סדר מועד ומסכת חולין בלבד. בנוסף קיימים עשרות קטעים מן הגניזה הקהירית ומגניזות אחרות. מהדורת הדפוס הראשונה לתוספתא נערכה בוונציה בשנת ה'רפ"א (1521–1522), על פי כתב יד שאינו מצוי כיום. במהדורה זו הודפסה התוספתא של כל מסכת ומסכת בסוף הספר, לאחר דפי הרי"ף, וסדר זה הושאר עד לימינו בכל מהדורות הדפוס. בדפוס וילנא, שהודפס החל משנת 1860, נוספה השוואה חלקית עם נוסח התוספתא לפי כתב יד וינה, ובנוסף הודפסו מספר פירושים והערות לתוספתא. בשנת 1876 הוציא לאור לראשונה משה שמואל צוקרמנדל מהדורה מדעית של התוספתא, בהתבסס על כתב יד אֶרפוּרט, מן המאה ה-12, אך מאחר שכתב יד זה מכיל רק את ארבעת הסדרים הראשונים (ומקצת ממסכת זבחים), הסתמך המהדיר בשני הסדרים הנותרים על כתב יד וינה. "מהדורת צוקרמאנדל" יצאה לאור שוב בשנת תרצ"ז ונוסף למהדורה זו "תשלום תוספתא" – ליקוט קטעי תוספתא שאינם קיימים בכתבי היד מתוך דברי הראשונים בעריכת הרב שאול ליברמן. מהדורה מדעית אחרת יצאה לאור החל משנת 1955 על ידי הרב שאול ליברמן, לסדרים זרעים, מועד ונשים וכן למסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא. התוספתא במהדורה זו מתבססת על כתב יד וינה מהמאה ה-14 (ושינויי נוסחאות מכתב יד ארפורט, קטעים מן הגניזה ודפוס ונציה רפ"א), בצירוף מסורת התוספתא ופרוש קצר. משנת תשס"ט 2009 יצאו לאור על ידי הרב חיים פריימן, סדרי קדשים וטהרות, והחלק השני של סדר נזיקין, לפי כתב יד וינה ושינויי נוסחאות מדפוס ראשון וקטעי גניזה, עם פירוש הר"ש משאנץ מלוקט מתוך פירושו למשנה. לאורך הדורות התוספתא זכתה ליחס משני לעומת המשנה והתלמוד. אמנם רב שרירא גאון כתב באיגרתו וגם ליברמן טען שבישיבות בבל עסקו בתוספתא באופן סדיר במקביל ללימוד המשנה, אולם כבר בתקופת הראשונים הוזנח מעמדה ומעטים עסקו בה. רבי שמשון משאנץ בפירושיו לסדר זרעים וסדר טהרות מרבה לצטט מן התוספתא ולפרש אותה, ופירושיו הם מאבני היסוד הן לפרשנות התוספתא והן לקביעת נוסחה. גם הרמב"ם מרבה להביא בספרו משנה תורה הלכות שמקורן בתוספתא, על אף שלא הוזכרו בתלמודים. בדורות האחרונים חוברו מספר פירושים חשובים לתוספתא, בהם: "חסדי דוד" מאת רבי דוד פרדו (תקל"ו) - תקציר חלקי של הפירוש נדפס בתוספתא המצורפת לש"ס וילנה, "מנחת ביכורים" מאת רבי שמואל אביגדור תוספאה, "חזון יחזקאל" מאת הרב יחזקאל אברמסקי ועוד. כמו כן נתפרסמו "הגהות הגר"א" מאת הגאון מווילנה וכן הגהות של מחברים נוספים. פירוש חשוב נעשה על ידי הרב פרופ' שאול ליברמן בסדרת ספריו "תוספתא כפשוטה", שיצא לאור יחד עם המהדורה הביקורתית שלו. הוא הספיק לחבר את פירושו על סדרי זרעים, מועד ונשים ועל שלוש הבבות מסדר נזיקין. פירוש זה של התוספתא נחשב נכס צאן ברזל של המחקר התלמודי. הוא גם חיבר כהכנה לפירושו את "תוספת ראשונים" על כל התוספתא, והיא עוסקת בעיקר בציטוט ראשונים שהזכירו את התוספתא. כתב יד ארפורט תנאים קאנוניזציה (של כתבים) כתבי יד אבודים בתולדות ישראל מבוא לתורה שבעל פה, יחידה 4. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. ISBN 965-302-667-4 שאול ליברמן, הקדמה לתוספתא, בתוך: תוספתא כפשוטה, תשט"ו ניו-יורק. עמ' 7-12.(הספר בקטלוג ULI) פינחס מנדל, תוספתא, בתוך: ספרות חז"ל הארץ־ישראלית: מבואות ומחקרים, הוצאת יד יצחק בן־צבי, 2018 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" R. Brody, Mishnah and Tosefta Studies, Jerusalem 2014 תוספתא מבוארת, מופעל ביוזמת ד"ר רונן אחיטוב, באתר ויקיטקסט מהדורות התוספתא שישה סדרי תוספתא במאגר ספרות הקודש באתר סנונית. תוספתא יחד עם מקבילות מהמשנה ותוספתא כפשוטה, מאתר על-התורה תוספתא אונליין ToseftaOnline.org - תרגום של התוספתא לאנגלית ופירוש באנגלית על ידי אליהו גורביץ משה שמואל צוקרמנדל, תוספתא על פי כתבי יד ארפורט ווינה (מהדורה מדעית), גרסה סרוקה באתר Hebrew Books חיים פריימן, תוספתא: כתב יד וינה - קדשים, בני ברק: מישור, תשס"ט, באתר אוצר החכמה חיים פריימן, תוספתא: כתב יד וינה - טהרות א, בני ברק: מישור, תשע"א, באתר אוצר החכמה חיים פריימן, תוספתא: כתב יד וינה - טהרות ב, בני ברק: מישור, תשע"א, באתר אוצר החכמה תוספתא כתב יד וינה (ליברמן) - טקסט מוקלד באתר ספריא תוספתא כפשוטה (ביאור התוספתא מאת שאול ליברמן) - טקסט מוקלד באתר ספריא התוספתא - כתבי יד מאגר צילומים של כתבי-היד של התוספתא ב"אוצר כתבי יד תלמודיים" של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, האוניברסיטה העברית, ירושלים. מאגר התוספתא, מהדורות מוקלדות של כל כתבי היד של התוספתא, והשוואת מקורות ומידע, ב"אוצר עדי הנוסח לספרות התנאית" של המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, (אורכב 25.01.2010 בארכיון Wayback Machine). כתב יד ארפורט להורדה וכתב יד וינה להורדה באתר ספרים-online כתב יד ארפורט של התוספתא להורדה – סריקה איכותית בצבע. תוספתא, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית מידע "תּוֹסֶפְתָא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק י, עמוד 236, באתר היברובוקס יוחאי עופרן, מתיה קם, תוספתא, באתר "תרבות•il" תוספתא, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" בנימין זאב בכר, יעקב בצלאל לויטרבך, ‏"תוספתא", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) שלמה טולידנו, מבוא לתוספתא, מכללת ליפשיץ מדף "תוספתא" בגוגל ספרים תוספתא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוספתא היא מילה בארמית ומשמעותה זהה ל'תוספת' בעברית. עד פרק ה משנה ה הנמצא בספריה הלאומית של אוסטריה, סמל ספריה ובלשונם Wien - Oesterreichische Nationalbibliothek Cod hebr. 20. ‏עיול 46 בקטלוג שוורץ המקומי. סריקה באתר כתבי היד של האוניברסיטה העברית. כאן מופיעה רשימת הקטעים החסרים בכתב היד. לפירוט, ראו כאן באתר אוצר עדי הנוסח של אוניברסיטת בר-אילן. עד פרק ה משנה ה. ליברמן במבוא לספרו "תוספת ראשונים" חלק שני, ירושלים תפרח"י-1938, מתח ביקורת על צוקרמנדל, וטען שבניגוד לדברי צוקרמנדל במבוא למהדורתו, הוא לא העתיק את נוסח כתב יד וינה אלא את נוסח דפוס ראם וילנא. למעט סדר טהרות, הכולל גם פירוש למקומות רבים בתוספתא שלא נתפרשו על ידי הראשונים, וזאת בשל העדר פירוש לסדר זה בתוספתא (באותה עת עדיין לא נדפס "חסדי דוד" על סדר טהרות).