הסודות של דה וינצ'י

הסודות של דה וינצ'י (באנגלית: Da Vinci's Demons; מילולית: השדים של דה וינצ'י) היא סדרת דרמה אמריקאית-בריטית, המציגה את סיפור חייו הבוגרים מוקדמים והדמיוניים בחלקם של לאונרדו דה וינצ'י, כאמן, ממציא, אידיאליסט וגאון אינטלקטואל. את הסדרה יזם ויצר דייוויד ס. גויר, והיא הופקה בעבור ה-BBC וצולמה בעיר נית', פורט טלבוט ובעיר סוונסי שבוויילס, הממלכה המאוחדת. העונה הראשונה, הכוללת שמונה פרקים, עלתה לשידור בארצות הברית ב-12 באפריל 2013. ב-17 באפריל 2013 הסדרה חודשה לעונה שנייה על ידי רשת Starz. "הסודות של דה וינצ'י" היא פנטזיה היסטורית, החושפת את הסיפור שלא סופר על לאונרדו דה וינצ'י, ש"המציא" את העתיד בגיל 25, כשבאותה תקופה "המחשבה והאמונה נשלטות... ואדם אחד נלחם על-מנת לשחרר את הידע לחופשי". דה וינצ'י הצעיר נאבק באפלתו הפנימית: "מעונה על ידי מתנה של גאונות אנושית. הוא כופר בכוונה לחשוף את שקרי הדת. מורדים מבקשים לחתור תחת חברה אליטיסטית. בן ממזר המשתוקק להכרה מצד אביו." הסדרה מתארת רבות מהמצאותיו האמיתיות של דה וינצ'י ועבודתו כמהנדס צבאי עבור דוכס מילאנו ולאחר מכן עבור משפחת בורג'ה. האירועים בסדרה כוללים גם מיסטיקן הקורא לעצמו "ילד האדמה" אשר מדריך את דה וינצ'י לגלות אזורים חבויים במוחו ובזכרונותיו על ידי גישה ל"מעיין הזיכרון" הקשור לתאוריה רציונלית, רשומות האקאשיות, סיפורים עתיקים מהמיתולוגיה הנורדית, הקבלה, דתות סלטיקיות ומאופנישדות מההינדואיזם. המיסטיקן מופיע כאשר דמותו של דה וינצ'י מתחילה לתור אחר "ספר העלים" והפולחן המסתורי המכונה "בני מיתרה". בין דה וינצ'י ואביו שוררת מערכת יחסים אכזרית ועוינת, כשהאחרון עובד עבור לורנצו דה מדיצ'י, שמנהל רומן עם מרגלת. בנוסף מתנהלות תחת שרביטו של מדיצ'י מלחמות צללים של חוגים חשאיים ומזימות פוליטיות של פירנצה ומילאנו, הנלחמות על כוחן מול רומא. תפאורות בסגנון ימי הביניים משולבות עם הדמיות ממוחשבות מתקדמות על-מנת להמחיש את דמיונו העז, זכרונו הצילומי ותהליכי החשיבה של דה וינצ'י, עם מונולוגים מדעיים המוסברים צעד אחר צעד, ולעיתים מוצגים עם שרטוטים רוטוסקופיים בהילוך איטי. טום ריילי - לאונרדו דה וינצ'י לורה האדוק - לוקריציה דונאטי בלייק ריטסון - הרוזן ג'ירולמו ריאריו אליוט קוואן - לורנצו דה מדיצ'י לארה פולבר - קלריס אורסיני גרג צ'ילין - זורואסטר הירה הילמאר - ונסה ארוס ולאהוס - ניקולו מקיאוולי ג'יימס פוקנר - האפיפיור סיקסטוס הרביעי טום בייטמן - ג'וליאנו דה מדיצ'י אלכסנדר סידיג - אל-רחים רוס או'הנסי - קומנדר קואטרון, מפקד צבא פירנצה דייוויד סקופילד - פיירו דה וינצ'י אלן קורדונר - אנדראה דל ורוקיו פול ווסטווד - ניקולו ארדינגלי איאן פירי - קפטן נזארנו דרגונטי מייקל אלווין - ג'נטיל בקי ניק דאנינג - לופו מרקורי אליוט ליווי - פרנצ'סקו פאצי פיי ג'ונסון - קמילה פאצי מייקל קולקין - יאקופו פאצי אבי הירסט - אלגרה פאצי סטיבן מרזלה - אנטוניו מפיי ג'ון קורדינג - סטפנו דה בגנון דייוויד סטורזאקר - ברנרדו בארונצ'לי טום אוליבר קורניש - ג'קומו בראציוליני פיונה דולמן - אנה דונאטי אריק מדסן - זירקר מתיו מארש - פרנטה מלך נאפולי פול פרימן - הארכיטקט סברינה ברטלט - סופיה (עונה 3) יו בונוויל - גלאצו מריה ספורצה, דוכס מילאנו וינסנט ריאוטה - פרדריקו דה מונטפרלטו, דוכס אורבינו פול ריס - ולאד המשפד ג'פרי נולאן - קפאלדי כריסטופר אלסון - יאקופו סאלטרלי דייוויד ס. גויר עבד עם הצלם ג'וליאן קורט על הפרקים הראשונים של הסדרה. הסדרה מסמנת את שיתוף הפעולה הראשון בין רשת Starz האמריקאית ל-BBC תחת הסכם הפקה משותף. הבמאי ג'יימי פיין עבד עם הצלם פביאן וגנר בפרקים 3 ו-4. גויר כתב את הפרקים הראשונים, על הכותבים הנוספים נמנים סקוט מ. גימפל, בריאן נלסון, ג'ו אהרן וקורי ריד. רוב מלאכת הצילום נעשתה באולפני צילום מורכבים בוויילס אשר נועדו לדמות את פירנצה במאה ה-15. הצילומים התקיימו בחללי צילום בגודל 265,000 מטרים רבועים בעיר נית' שבפורט טלבוט, ויילס. צילומי החוץ נערכו אף הם בנית', פורט טלבוט וגם בעיר סוונסי ובטירת מרגם. על ההפקה האמנותית של הסדרה הופקד המעצב אדוארד תומאס, יליד סוונסי בעצמו ועבד בהפקות של הסדרות "דוקטור הו" ו"טורצ'ווד". מחשש להתערבות רשת השידור, צילם דייוויד ס. גויר סצנה בפרק החמישי של הסדרה המתארת נשיקה בין דה וינצ'י לג'קופו סאלטרלי בחשאי. פסקול הסדרה הולחן על ידי בֶּר מקרירי. אין ספק שבסדרה יש אלמנטים פנטסטיים, אך עם זאת מעורבים בה הקשרים היסטוריים. דה וינצ'י מצטייר באופן דומה לשרלוק הולמס ובלשים בדיוניים אחרים מאוחרים יותר. סטיות מציר הזמן היסטורי לצורכי אפקטים דרמטיים הן בדרך כלל בקני מידה של חודשים או שנים ספורות בלבד. קוזימו דה מדיצ'י מתואר ברצף פלשבקים בפרק 8 שהזמן מתואר בו הוא כ-13 שנים קודם לכן. במציאות הוא מת ב-1 באוגוסט 1464, בגיל 74. בסדרה מתוארים 3 בניו של מיתרה כאשר הם דנים עם דה וינצ'י הצעיר. במציאות, דה וינצ'י היה בן 12 כשקוזימו דה מדיצ'י מת כשהוא עדיין היה חי בווינצ'י. בסדרה נאמר כי שלושה מתוך ארבעת בניו של מיתרה ימותו זמן קצר לאחר פגישה זו. הפרק הראשון של העונה הראשונה נפתח בהתנקשות בחייו של גלאצו מריה ספורצה שהתרחשה ב-26 בדצמבר 1476 במציאות, אך בסדרה האירוע מוצג כאילו התרחש בחג הפסחא, 1477. הפרק האחרון בעונה הראשונה מסתיים בהתנקשות בחייו של ג'וליאנו דה מדיצ'י בכנסייה שהתרחשה ב-26 באפריל 1478. במציאות, בנו של ג'וליאנו דה מדיצ'י מפילגשו נולד כחודש לאחר מותו לדה מדיצ'י ולפילגשו הייתה מערכת יחסים ארוכה. בסדרה, פילגשו של דה מדיצ'י מתוארת שהיא נכנסת להריון לאחר שקיימה עמו יחסים לילה אחד, חודשים ספורים קודם לכן. במציאות בנם של הזוג הוכר באופן חוקי ונהפך לימים לאפיפיור קלמנס השביעי בשנת 1523. שני בניו של לורנצו דה מדיצ'י נולדו בשנת 1475 אך בסדרה לו ולאשתו אין כלל בנים, רק בנות והזוג מנסה להביא בן לעולם. בנו הבכור פיירו דה מדיצ'י המכונה "פיירו חסר המזל" ירש את מקומו בפירנצה, אך בנו השני יהפוך לאפיפיור לאו העשירי בשנת 1513. ולאד המשפד מת ב-19 בדצמבר 1476, עובדה שתואמת את ציר הזמן של עלילת העונה הראשונה, אך אין שום עדות היסטורית לכך שדה וינצ'י הגיע לטירתו כמו כן אין שום אזכור לנסיעה של דה וינצ'י אל מקום מושבו של ולאד המשפד, עם זאת נסיעה כזאת איננה בלתי אפשרית מבחינה טכנית אך בסדרה היא אחת ממאפייניה הפנטסטיים. בשנת 1469 ארגן לורנצו דה מדיצ'י טורניר לכבודה של לוקריציה דונאטי אשתו של ניקולו ארדינגלי. עם זאת מערכת היחסים בין לורנצו ללוקריציה הייתה אפלטונית: לורנצו הקדיש לה שירים אך לא היה ביניהם קשר מיני. במציאות, אנדראה דל ורוקיו, מורו של דה וינצ'י, היה האמן שהוזמן לצייר את דיוקנה של לוקריציה דונאטי עבור לורנצו אך בסדרה מתואר זה דה וינצ'י כמי שהוזמן לצייר את דיוקנה של לוקריציה. הדמות וחברו הטוב של דה וינצ'י, ניקו, שככל הנראה היה ניקולו מקיאוולי, נולד למעשה ב-3 במאי 1469. במציאות הוא היה אמור להיות רק בן 7–9 שנים לפי ציר הזמן של הסדרה. גילו של ניקו לא נגלה לצופים במהלך הסדרה ודמויות אחרות מכנות אותו "ניקו הצעיר", אך השחקן המגלם את דמותו, ארוס ולאהוס, הוא בן 18. רשומות בית המשפט בפירנצה משנת 1476 מלמדות על כך שדה וינצ'י ושלושה גברים צעירים אחרים נשפטו בגין מעשי סדום וזוכו מאשמה. בסדרה, דה וינצ'י נשפט לבדו על המעשה שיוחס לו. דה וינצ'י גדל בבית אימו עד גיל 5 ומשם עבר לבית אביו. במציאות, דה וינצ'י לא הוכר ונחשב ל"ממזר". דה וינצ'י לא הופיע ברשומות ההיסטוריות רק שנתיים לאחר משפטו. בסדרה, דה וינצ'י מנסה להפליג לדרום אמריקה שאליה התוודע ב"ספר העלים". בזמן שבציר הזמן של הסדרה מתואר מסעו של דה וינצ'י כ-14 שנים לפני מסעו הראשון של כריסטופר קולומבוס ו-23 שנים לפני גילוי ברזיל, ישנם סיפורי מסעות שקדמו למסעותיו של קולומבוס, כמו זה של ז'ואאו קורטה-ריאל. המסע הראשון מאיי כף ורדה לברזיל ארך 31 ימים, אך ניתן לעשות את המסע הזה בזמן קצר יותר, ולכן, תאורטית, קרוולה פורטוגזית הייתה יכולה לעשות מסע ימי שכזה כפי שהוא תואר. על אף שקיימות עדויות היסטוריות מועטות הנוגעות למיניותו של דה וינצ'י והעדפותיו, האמונה הרווחת כי הוא היה בעיקר אם לא רק נמשך מינית לגברים. יוצר הסדרה, דייוויד ס. גויר הבחין בפרט זה לפני עלייתה לאוויר של הסדרה ואמר שהסדרה "לא נרתעת" מהתעסקות בנושא. כוכב הסדרה, השחקן טום ריילי ציטט "ספקולציות" על מיניותו של דה וינצ'י ואמר: "בגלל שקיימות ספקולציות בנושא, זה בהחלט משהו שיש לכבד אותו". עם זאת דה וינצ'י מצטייר כאחד שמתהולל עם נשים בפרק הבכורה. התעניינותו המינית האפשרית בגברים של דה וינצ'י מוצגת רק בפרקה החמישי של הסדרה שבו הוא נשפט, על לא עוול בכפו, בגין מעשי סדום שלכאורה ביצע. בסצנה עם ג'קופו סאלטרלי שבה התגלה שזה היה מעורב במגע מיני עמו, דה וינצ'י מתאר את מעורבותו המינית עם גברים כ-"סקרנות" ואת "ניסויים" ומכריז: "אף אחד לא יגדיר אותי". בריאיון לאתר האינטרנט הלהט"בי TheBacklot.com, הביע ריילי את תקוותו שתפיסתה של הסדרה לגבי מיניותו של דה וינצ'י תענה על כל החששות שיש בנושא בצורה מכובדת להשערות שעלו במהלך ההיסטוריה ובאותו זמן להכיר בזעם של גולשים רבים שמרגישים שנטיותיו מוצגות לרוב כהטרוסקסואליות. גולשים באתר הגיבו בזעם ותיארו את מה שעשו בסדרה עם דמותו של דה וינצ'י כ"שטיפה סטרייטית" של דמות היסטורית, מה שאילץ את ריילי לפרסם התנצלות על כל רושם שהתקבל שזה מזלזל בכעסם של הגולשים על הנושא. הסדרה זכתה לביקורות חיוביות מצד האתר Metacritic וקיבלה ציון של 62% בהתבסס על 27 ביקורות המצביעות על ביקורת "חיובית באופן כללי". הסדרה קיבלה שלוש מועמדויות לפרס אמי על "עיצוב הכתוביות הטוב ביותר", "מוזיקת הנושא הטובה ביותר" ו"האפקטים החזותיים הטובים ביותר". מדיה וקבצים בנושא הסודות של דה וינצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של "הסודות של דה וינצ'י" (באנגלית) הסודות של דה וינצ'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "הסודות של דה וינצ'י", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הסודות של דה וינצ'י", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הסודות של דה וינצ'י", באתר Metacritic (באנגלית) "הסודות של דה וינצ'י", באתר אידיבי "הסודות של דה וינצ'י", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "הסודות של דה וינצ'י", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רותה קופפר, איך הופכים את דה וינצ’י לגיבור־על, באתר הארץ, 7 במאי 2013 = tvschedule "Ira Deorum". Zap2it. נבדק ב-24 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה); Check |url= value (עזרה)