בולגרים (עם סלאבי)

הבולגרים הם עם סלאבי השוכן בעיקר בחבל הבלקן, בשטחי בולגריה. בנוסף קיימים ריכוזי בולגרים גם מחוצה לבולגריה, בעיקר בגרמניה, אוקראינה, טורקיה, ספרד וארצות הברית. ישנה אוכלוסייה בולגרית גם במדינות שכנות לבולגריה, כדוגמת רומניה וסרביה. העם הבולגרי התהווה במעין מיזוג הדרגתי של מספר קבוצות בדרום מזרח הבלקן. ראשונים היו התראקים, עם בלקני קדום שחי בדרום מזרח הבלקן בעת העתיקה, אזור שנודע בשם "תראקיה". במאות ה-6 וה-7 היגרו לאזור שבטים סלאבים שכפו את שפתם ותרבותם על האוכלוסייה המקומית, בתהליך המכונה "סלאביזציה". לבסוף הגיעו הבולגרים, שבטים טורקיים שפלשו לחבל הבלקן במחצית השנייה של המאה ה-7 ושיתפו פעולה עם השבטים הסלאביים המקומיים נגד האימפריה הביזנטית. במהלך השנים התבוללו הבולגרים בקרב האוכלוסייה המקומית, אך הורישו את שמם לעם החדש שנוצר, "בולגרים". רוב הבולגרים משתייכים, לפחות באופן רשמי, לכנסייה האורתודוקסית הבולגרית שנוסדה בשנת 870 (הפכה אוטוקפלית לראשונה בשנת 919). הבולגרים דוברים את השפה הבולגרית, שפה סלאבית דרומית, מקבוצת השפות הסלאביות במשפחת השפות ההודו-אירופיות. שפה זו קרובה במיוחד לשפה המקדונית, ובמידה פחותה גם לסרבו-קרואטית, ובייחוד לניבים המזרחיים שלה. הבולגרים נחשבים קרובים ביותר למקדונים של מקדוניה הצפונית, עמה בולגריה חולקת גבול משותף. בנוסף, הסלאבים של מקדוניה היוונית וכן דוברי הניבים הטורלאקים בסרביה הסמוכה גם כן קשורים לבולגרים. רוב הקבוצות הללו נחשבו לבולגרים בעניי רוב האתנוגרפים עד ראשית המאה ה-20. מקורם של הבולגרים ב"כור היתוך" של כמה קבוצות אתניות אחדות שנטמעו זו בזו. ממחקרים גנטיים עולה כי הקבוצות הללו הן: התראקים – עם ילידי שחי בחצי האי הבלקני בעת העתיקה והותיר חותם תרבותי וגנטי משמעותי על הבולגרים. כ-55% מה-DNA האוטוזומלי הבולגרי מקורו פלאו-בלקני וים תיכוני, אותו ניתן לייחס לתראקים ולקבוצות ילידיות אחרות שחיו בבלקן שקדמו להגירה של הסלאבים והטורקים הבולגרים לאזור. הסלאבים הקדומים – קבוצה הודו אירופית של שבטים שהיגרו ממזרח אירופה לתוך הבלקן במאות ה-6 וה-7 לספירה וכפו את שפתם ותרבותם על האוכלוסיות התראקיות, הרומיות והיווניות המקומיות. כ-40% מהגנטיקה האוטוזומלית הבולגרית מקורה בקבוצות צפון-מזרח אירופאיות שנטמעו באוכלוסייה הילידית סביב 400 עד 1000 לספירה. בולגרים (שבטים טורקים) – פדרציה של שבטים נוודיים למחצה ממרכז אסיה שהתיישבה בצפון מזרח הבלקן במאה השביעית לספירה, ונטמעה בקרב האוכלוסייה המקומית (שכללה אז סלאבים ובלקנים קדומים שעברו תהליך סלביזציה). הנוודים הבולגרים, בהנהגתו של אספרוך, שיחקו תפקיד חשוב בהתפתחות המדינה הבולגרית הימי-ביניימית ולבסוף הורישו גם את שמם לעם החדש שנוצר בעקבות מיזוג זה. כ-2.3% מהגנים הבולגרים מקורם במרכז אסיה, כאשר שיא התערובת מתוארך למאה ה-9 לספירה. בחבל באנאט חיים בולגרים שהיגרו לשם מבולגריה לאחר כישלונו של מרד אנטי-עות'מאני ב-1688 ולאחר שורה של מלחמות בין ההונגרים והאוסטרים ובין האימפריה העות'מאנית. לאחר שבולגריה זכתה לעצמאות ב-1878 היגרו חלק מהבולגרים האלה אל מערבה, אך תוצאות מלחמת העולם הראשונה הביאו לשיבה של חלק מהמהגרים לבאנאט. הבולגרים של הבאנאט שייכים לכנסייה הרומית-קתולית (להבדיל ממרבית הבולגרים שהם אורתודוקסים) ומדברים ניב שהושפע מהסרבית ומהגרמנית. לפי הערכות לא רשמיות חיים בבאנאט הרומני כ-12,000 בולגרים ובבאנאט הסרבי עוד 3,000. בדרום רומניה, בחבל מונטניה, חיים צאצאיהם של בולגרים שנמלטו מבולגריה בתקופה בה הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, בין המאה ה-15 ובין המאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 הייתה הגירה נוספת של בולגרים, הפעם מטעמים כלכליים. בולגרים אלה מכונים ברומניה בטעות בשם סרבים ורבים מהם מצהירים על עצמם כרומנים, לכן קשה לעמוד על מספרם. דתם של בולגרים אלה אורתודוקסית, כמו דתם של רוב הרומנים. הערכות שונות קובעות מספר של עד מאה אלף בולגרים בחבל מונטניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בולגרים, דף שער בספרייה הלאומית בולגרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Стойков, Стойко: Българска диалектология, Акад. изд. "Проф. Марин Дринов", 2006. Woodhouse, Christopher Montague (2002). The Struggle for Greece, 1941–1949. C. Hurst & Co. Publishers. p. 67. ISBN 9781850654926. נבדק ב-2011-11-13. Who are the Macedonians? Hugh Poulton. C. Hurst & Co. Publishers, 1995, ISBN 1-85065-238-4, p. 109. Felix Philipp Kanitz, (Das Konigreich Serbien und das Serbenvolk von der Romerzeit bis dur Gegenwart, 1904, in two volume) # "In this time (1872) they (the inhabitants of Pirot) did not presume that six years later the often damn Turkish rule in their town will be finished, and at least they did not presume that they will be include in Serbia, because 'they always feel that they are Bulgarians'. ("Србија, земља и становништво од римског доба до краја XIX века", Друга књига, Београд 1986, p. 215)"And today (in the end of the 19th century) among the older generation there are many fondness to Bulgarians, that it led him to collision with Serbian government. Some hesitation can be noticed among the youngs..." ("Србија, земља и становништво од римског доба до краја XIX века", Друга књига, Београд 1986, c. 218; Serbia – its land and inhabitants, Belgrade 1986, p. 218) Jérôme-Adolphe Blanqui, "Voyage en Bulgarie pendant l'année 1841" (Жером-Адолф Бланки. Пътуване из България през 1841 година. Прев. от френски Ел. Райчева, предг. Ив. Илчев. София: Колибри, 2005, 219 с. ISBN 9789545293672.) It describes a population in Nish sandjak as Bulgarian, see: Рая Заимова – Пътуване из България, liternet.bg "Many Thracian survivals have been detected in the sphere of Bulgarian national costume and folk tradition." The Bulgarians: from pagan times to the Ottoman conquest, David Marshall Lang, Westview Press, 1976, ISBN 0-89158-530-3, p. 27. Kushniarevich, Alena; Utevska, Olga; Chuhryaeva, Marina; Agdzhoyan, Anastasia; Dibirova, Khadizhat; Uktveryte, Ingrida; Möls, Märt; Mulahasanovic, Lejla; Pshenichnov, Andrey; Frolova, Svetlana; Shanko, Andrey; Metspalu, Ene; Reidla, Maere; Tambets, Kristiina; Tamm, Erika; Koshel, Sergey; Zaporozhchenko, Valery; Atramentova, Lubov; Kučinskas, Vaidutis; Davydenko, Oleg; Goncharova, Olga; Evseeva, Irina; Churnosov, Michail; Pocheshchova, Elvira; Yunusbayev, Bayazit; Khusnutdinova, Elza; Marjanović, Damir; Rudan, Pavao; Rootsi, Siiri; et al. (2015). "Genetic Heritage of the Balto-Slavic Speaking Populations: A Synthesis of Autosomal, Mitochondrial and Y-Chromosomal Data". PLOS ONE. 10 (9): e0135820. Bibcode:2015PLoSO..1035820K. doi:10.1371/journal.pone.0135820. PMC 4558026. PMID 26332464. "A detailed analysis is made of the assimilation process which took place between Slavs and Thracians. It ended in the triumph of the Slav element and in the ultimate disappearance of the Thracian ethnos...Attention is drawn to the fact that even though assimilated, the Thracian ethnicon left behind traces of its existence (in toponymy, the lexical wealth of the Bulgarian language, religious beliefs, material culture, etc.) which should be extensively studied in all their aspects in the future..." For more see: Димитър Ангелов, Образуване на българската народност, (Издателство Наука и изкуство, "Векове", София, 1971) pp. 409–410. (Summary in Englis h). "Companion website for "A genetic atlas of human admixture history", Hellenthal et al, Science (2014)". A genetic atlas of human admixture history. Hellenthal, Garrett; Busby, George B.J.; Band, Gavin; Wilson, James F.; Capelli, Cristian; Falush, Daniel; Myers, Simon (14 בפברואר 2014). "A Genetic Atlas of Human Admixture History". Science. 343 (6172): 747–751. Bibcode:2014Sci...343..747H. doi:10.1126/science.1243518. ISSN 0036-8075. PMC 4209567. PMID 24531965. {{cite journal}}: (עזרה) Expansions: Competition and Conquest in Europe Since the Bronze Age, Reykjavíkur Akademían, 2010, ISBN 9979992212, p. 194. Garrett Hellenthal et al Fine, John V. A.; Fine, John Van Antwerp (1991). The Early Medieval Balkans: A Critical Survey from the Sixth to the Late Twelfth Century. University of Michigan Press. p. 68. ISBN 978-0472081493. "Bulgar – people". Britannica.com. נבדק ב-20 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Science, 14 February 2014, Vol. 343 no. 6172, p. 751, A Genetic Atlas of Human Admixture History, Garrett Hellenthal at al.: " CIs. for the admixture time(s) overlap but predate the Mongol empire, with estimates from 440 to 1080 CE (Fig.3.)