laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
SGS (חברה שווייצרית)

SGS S.A. (בעבר: Société Générale de Surveillance) היא תאגיד רב-לאומי שמרכזו בז'נבה שבשווייץ, המספק שירותי פיקוח, אימות ובחינה בשלל תחומים. החברה מעסיקה 96,000 עובדים ב-2,600 משרדים ומעבדות בעולם. השירותים העיקריים של החברה כוללים פיקוח ואימות של כמות, משקל ואיכות של סחורות, בדיקת איכות של מוצרים ובדיקת עמידתם בתקנים ובהוראות אסדרה. החברה נוסדה בשנת 1878 ברואן שבצרפת, על ידי אנרי גולדסטוק, מהגר צעיר יהודי מלטביה. בעזרתו של מקסוול שפינגטון הוא לווה כסף מידיד אוסטרי, לשם הקמת שירות פיקוח על משלוחי תבואה בנמל רואן, שבעת המעבר בנמל נפגעו מגנבות ומסיבות נוספות. החברה בחנה ואימתה את המשלוח, בהיבטי כמות ואיכות, יחד עם היבואן. העסק צמח במהירות, ותוך שנה מיום הקמתו נוספו לו סניפים בנמלי לה האבר, דנקירק ומרסיי. בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה העבירה את משרדה הראשי מפריז לז'נבה, וב-19 ביולי 1919 שינתה את שמה ל-Société Générale de Surveillance. היא נוהלה על ידי חתנו של גולדסטק ואחרי בנו מונה למנהל החברה. באמצע המאה העשרים הרחיבה החברה את פעילותה למתן שירותי פיקוח ובחינה בשלל תחומים, בהם תעשייה, מחצבים, נפט, גז וכימיקלים, בין השאר באמצעות רכישת חברות העוסקות בפיקוח בתחומים אלה. ב-1965 רכשה החברה חברה העוסקת בבדיקות לא הורסות. ב-1981 החברה הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת SIX השווייצרית, וב-1985 צורפה למדד המניות השווייצרי (אנ'). בעקבות התפרקות ברית המועצות הרחיבה החברה את פעילות גם למדינות ברית המועצות לשעבר. בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת ג'סקו – חברה כללית להשגחה בע"מ. אתר האינטרנט הרשמי של SGS (באנגלית) SGS, ברשת החברתית פייסבוק SGS, ברשת החברתית אקס (טוויטר) SGS, ברשת החברתית אינסטגרם Our History, SGS מעורבות החברה בפרשות שחיתות SGS 2021 Half Year Results Presentation אתר האינטרנט הרשמי של ג'סקו – חברה כללית להשגחה בע"מ
יאספאטי

יאספאטי (בהונגרית: Jászapáti) היא עיירה במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק, באזור המישור הגדול הצפוני במרכז הונגריה. יאספאטי משתרעת על שטח של 78.16 קילומטרים רבועים (30 מילים רבועים) ואוכלוסייתה מונה 8,585 איש (נכון ל-2014). ראש העיר הנוכחי של יאספאטי הוא פרנץ פרקש (Ferenc Farkas) ממפלגת פידס (Fidesz-KDNP). האספה העירונית המקומית, שנבחרה בבחירות לרשויות המקומיות ב-2019, מורכבת מ-9 חברים (ראש עיר ו-8 חברי פרלמנט ברשימה אישית) המחולקים למפלגות ובריתות פוליטיות. לפני הכיבוש הגרמני היו ביאספאטי 169 תושבים יהודים מתוך כ-16,000 תושבים באוכלוסייה. רובם התפרנסו ממסחר ומלאכה. קהילת יהודי יסאפטי הייתה קהילת סטטוס קוו וקיימה בית ספר יהודי. במאי 1944 פורסם צו לריכוז יהודי המחוז בגטאות. בעקבות צו זה הוקם באותו חודש גטו בעיירה יאספאטי. היהודים גורשו לגטו בלא רכושם. ב-30 ביוני הועברו לבית חרושת ללבנים במונור ובתחילת יולי גורשו לאושוויץ. ליאספאטי ברית ערים תאומות עם: סלובקיה קמנין (אנ'), סלובקיה (מ־2010) סרביה טמרין, סרביה (מ־2011) רומניה גלדוני (אנ'), רומניה (מ־2014) צילום אווירי של יאספאטי כנסיית יאספאטי תחנת הרכבת ביאספאטי אנדרטה לחיילים מיאספאטי שנהרגו במהלך מהפכת 1848 בהונגריה קפלה של בית קברות טחנת יאספאטי לשעבר מדיה וקבצים בנושא יאספאטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאספאטי (בהונגרית) יספטי (Jászapáti), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "Városi közgyűlés tagjai 2019-2024 - Jászapáti (Jász-Nagykun-Szolnok megye)". נבדק ב-2019-10-29. "Testvérvárosaink". jaszapati.hu (בהונגרית). Jászapáti. נבדק ב-2021-04-22.
מוקה (הרפובליקה הדומיניקנית)

מוקה (בספרדית: Moca) היא בירת מחוז אספאיאט בחבל סיבאו שברפובליקה הדומיניקנית, והעיר העשירית בגודלה במדינה עם אוכלוסייה של 173,442 תושבים, העיר ממוקמת 18 קילומטרים מזרחה מהעיר השנייה בגודלה במדינה, סנטיאגו דה לוס קביירוס. היא מחולקת לשמונה מחוזות עירוניים: סן ויקטור, לאס לגונס, חוסה קונטררס, חואן לופס, אל איגריטו, לה אורטגה, מונטה דה לה חגואה וקנקה לה ריינה. הכפר הוקם ב-1780 על ידי והוכרז כעיר ב-1822. העיר ידועה בשם "לה וייה ארואיקה" (העיירה הגיבורה) בשל מספר הגברים והנשים ממוקה שמילאו תפקיד מרכזי בהיסטוריה של הרפובליקה הדומיניקנית בהפלת שני דיקטטורים, אוליסס ארו (Ulises Heureaux) ורפאל טרוחיו, והבאת הדמוקרטיה חזרה למדינה. במוקה נמצאת קתדרלת Corazon Sagrado de Jesus ("הלב הקדוש של ישו"). כל חלונות הזכוכית שלה הובאו במקור מאיטליה ומתארים את שנים-עשר השליחים ואת דרכו של ישו לצליבה. לפי חלק מהטענות שם העיר "מוקה" פירושו עץ המשקיף על גדות הנהר. אחרים טוענים שהמילה מגיעה מאזור מוקאן הקרוב. אחרים טוענים שהמילה Moca מבוססת על שם גידול הקפה: Mocca. לפי פרנקלין טורס מוקה נגזר ממונח ילידי אשר אומץ על ידי המתיישבים האירופים. למוקה מגזר בנקאי חשוב מאוד, העיר היא בית לסניפי כל הבנקים המסחריים במדינה. עסק חזק בחנויות, רהיטים, סופרמרקטים, מחסנים, מפעלי הנעלה, מזון, בנייה וחומרה. בעיר יש את חברת ייצור קפה בשם "Industries Banilejas". העיר ידועה גם בייצור החקלאי שלה, כאשר בננות וקסאווה הם גידולים עיקריים. פירות נוספים: בננות, אפונת יונים, טארו, בטטות, דלעת, שעועית, קפה, תפוזים, לימונים, אשכולית, פאפאיה ועוד. מגוון ירקות כגון חסה, עגבניות, חצילים, פלפלים, כרוב מגדלים, בין אחרים. יש לה גם התפתחות גדולה במוצרי עופות, עם ייצור של 70% במגזר זה. במרבית ימות השנה, טמפרטורת המקסימום עולה מעל 30 מעלות צלזיוס וטמפרטורת המינימום נמוכה מ־23 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים כ־385 מילימטרים של משקעים. הטמפרטורות עלולת לעלות אל מעל ל־35 מעלות צלזיוס ולרדת אל מתחת ל־16 מעלות צלזיוס. מדיה וקבצים בנושא מוקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוקה מוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Moca Climate Normals 1961-1990". Accuweather. נבדק ב-18 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אליוט טיטנסור

אליוט טיטנסור (באנגלית: Elliott Tittensor; נולד ב-3 בנובמבר 1989) הוא שחקן אנגלי. אליוט טיטנזור ואחיו התאום, לוק, הופיעו באופרת סבון הבריטית "ברוקסייד". בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "לגדול בלי בושה" ששודרה בערוץ 4 התאומים טיטנסור חלקו את התפקיד של קרל גלאגר. אליוט המשיך לשחק בסדרה לאחר שלוק עזב. בשנת 2010 שיחק בפרק בסדרה "עדות אילמת". הוא שב לשחק בפרק נוסף בשנת 2021. בשנת 2017 שיחק בסרט הקולנוע "דנקרק". בשנת 2022 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "בית הדרקון". בסדרה הוא משחק לצד אחיו והם מגלמים תאומים וחברים במשמר המלך של המלך וייסריז הראשון. אליוט הוא אחיו התאום הזהה של לוק. שניהם מהייווד, מנצ'סטר ולמדו בתיכון הייווד. הוא היה במערכת יחסים עם קאיה סקודלריו מסוף 2009 עד תחילת 2014. מערכת היחסים ביניהם פורסמה כשסקודלריו תמכה בטיטנסור לאחר מעצרו לאחר תאונה שבה כמעט הרג מישהו בזמן שנהג במכונית לא מבוטחת וגרם לקורבן לפציעות חמורות ולעיוורון. הוא הודה בנהיגה ללא ביטוח ונתבע בגין נזקים שנבעו מאחריותו ותפקודו במהלך האירוע. אליוט טיטנסור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליוט טיטנסור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליוט טיטנסור, באתר AllMovie (באנגלית) "Elliott Tittensor · BIFA · British Independent Film Awards". BIFA · British Independent Film Awards. 12 באוקטובר 2018. נבדק ב-9 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Shameless star Elliott Tittensor attacked after court appearance". Mirror. 2 בנובמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Emmerdale actor Luke Tittensor admits brutal assault". Manchester Evening News. 26 במרץ 2009. נבדק ב-8 בפברואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Joanne Kavanagh, Who is Elliott Tittensor? Scott Weston in Silent Witness..., The Sun, ‏1 באוגוסט 2021 David Craig וLewis Knight, Meet the cast of House of the Dragon, the Game of Thrones prequel series, Radio Times, ‏3 ביולי 2022 "GCSE results 2006 - Heywood". Manchester Evening News. 31 באוגוסט 2006. נבדק ב-14 באפריל 2021. {{cite news}}: (עזרה) "Shameless star hit outside court". 2 בנובמבר 2010. נבדק ב-8 בפברואר 2020 – via www.bbc.com. {{cite web}}: (עזרה) Brewster, James (19 בפברואר 2015). "Shameless star Elliott Tittensor ordered to pay damages to trainee he has a sister called Ashley plumber". Manchester Evening News. {{cite web}}: (עזרה) "BBC One - Jimmy McGovern's Moving On, Series 1 Episode 5, Butterfly Effect". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-04-05. "BBC One: Reg". BBC. נבדק ב-7 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה)
גביע ווינר בכדורסל 2022/2023

גביע ווינר בכדורסל לעונת 2022/2023 היא התחרות ה־17 להיווסדו של מפעל גביע ווינר סל. כל קבוצת ליגת העל לקחו חלק בטורניר מלבד הפועל חיפה שהשתתפה באותם הימים במוקדמות היורופקאפ. 6 קבוצות השתתפו בסיבוב הראשון ו-5 קבוצות נוספות שסיימו בעונה שעברה במקומות 1–5 הצטרפו בשלב רבע הגמר, משחקי הסיבוב הראשון התקיימו באולמות של הקבוצות שסיימו במיקום גבוה יותר בעונה שעברה. בשלב רבע הגמר נפגשו 3 המנצחות מהסיבוב הראשון יחד עם 5 הקבוצות שהצטרפו בשלב זה, החל מרבע הגמר כלל המשחקים נערכו בהיכל אנרבוקס בחדרה. לשלב חצי הגמר העפילו 4 המנצחות בשלב רבע הגמר. בשלב הגמר נפגשו הפועל ומכבי תל אביב לדרבי ראשון לעונה במסגרת גמר גביע ווינר. משחק הגמר התקיים ב־23 באוקטובר 2022 בעיר חדרה.
ינס סטולטנברג

ינס סטולטנברג (בנורווגית: Jens Stoltenberg; נולד ב-16 במרץ 1959) הוא כלכלן ודיפלומט נורווגי, המכהן כמזכ"ל נאט"ו. כיהן כמנהיג מפלגת העבודה הנורווגית וכן כראש ממשלת נורווגיה בשתי קדנציות (2000–2001, 2005–2013). סטולטנברג נבחר לראשונה לפרלמנט ב-1993 מטעם אוסלו. היה מזכיר המדינה ושר הסביבה מ-1990 עד 1991, וכן כיהן כשר התעשייה בשנים 1993–1996 בממשלת ברונדטלאנד השלישית. לאחר פיזור הממשלה מונה סטולטנברג על ידי ראש הממשלה דאז, תורנביורן יאגלנד, לתפקיד שר האוצר, תפקיד שמילא מ-1996 ועד אוקטובר 1997, עת פוזרה הממשלה. בעת שהיה באופוזיציה, היה חבר בוועדות האנרגיה, עד מינויו לראש ממשלת נורווגיה ב-3 במרץ 2000, חרף היותו סגן יו"ר מפלגת העבודה הנורווגית ולא יו"ר המפלגה. בבחירות הפרלמנטריות ב-2001 הוא הפסיד, אך במאבק על ראשות המפלגה ב-2002 גבר על ת'ורביורן יאגלנד, הוביל את המפלגה לניצחון בבחירות 2005, והקים קואליציה ירוקה-אדומה עם מפלגת הירוקים, מפלגת המרכז והמפלגה הסוציאליסטית. ב-2009 נבחר מחדש לקדנציה שנייה כראש ממשלה, אך בבחירות 2013 הפסיד למועמדת מפלגת השמרנים, ארנה סולברג. סטולטנברג נולד למשפחת פוליטיקאים שהיגרה לנורווגיה במאה ה-17 מהכפר "סטולטנברג" במחוז שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. אביו, טולברד סטולטנברג, הוא אחד הפוליטיקאים המפורסמים בנורווגיה ושר החוץ לשעבר, ואמו, קארין סטולטנברג, הייתה שרת הצעירים. סטולטנברג היה ראש ליגת העובדים הצעירים בשנים 1985–1989 וראש מחוז אוסלו במפלגתו בשנים 1990–1992. היה מנהל תחום הצעירים במשרד לאיכות הסביבה בשנים 1990–1991, שר התעשייה (1993–1996), ושר האוצר (1996–1997). כהונתו הראשונה כראש ממשלת נורווגיה בשנים 2000–2001 התאפיינה במחלוקות בתוך מפלגתו, שכן הוביל רפורמות לקידום מדיניות הרווחה, שכללו הפרטה חלקית של ארגונים ושירותים ממשלתיים. בבחירות לפרלמנט הנורווגי שנערכו ב-10 בספטמבר 2001 הפסידה מפלגתו באחת ממערכות הבחירות הכושלות ביותר עבורה; המפלגה זכתה רק ב-24 אחוזים מכלל קולות המצביעים, ומערכת הבחירות כללה מהלומות לא קטנות בינו לבין המועמד השני לראשות המפלגה, יאגלנד. בעת שמונה לראש הממשלה היה סטולטנברג סגן יו"ר המפלגה, ואילו יאגלנד היה יו"ר המפלגה שמונה על ידיו לשר החוץ. בחירות 2005 היו הצלחה למפלגה ולסטולטנברג, ובהן השיג, יחד עם מפלגות "האדומים ירוקים" - מפלגת השמאל הסוציליסטית של נורווגיה ומרכז-השמאל בנורווגיה, רוב בטוח והקים עמן ממשלה. ערך מורחב – מתקפת הטרור בנורווגיה (2011) ב-22 ביולי 2011 התפוצצה מכונית תופת ליד משרדו של סטולטנברג, במתחם הממשלה באוסלו. סטולטנברג לא נפגע משום שלא כהרגלו נשאר בביתו. בפיגוע זה ובפיגוע שבא בהמשכו נרצחו 77 בני אדם. בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-9 בספטמבר 2013, הקואליציה שבראשותו נכשלה והשיגה 72 מתוך 85 המנדטים הדרושים, חרף היות מפלגת העבודה המפלגה הגדולה ביותר בנורווגיה. בנאומו בליל הבחירות הוא הכריז כי ממשלתו תתפטר באוקטובר 2013. סטולטנברג נשוי לדיפלומטית אינגריד שולרוד, ולהם שני ילדים. אתר האינטרנט הרשמי של ינס סטולטנברג (בנורווגית) ינס סטולטנברג, ברשת החברתית פייסבוק ינס סטולטנברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ינס סטולטנברג, ברשת החברתית אינסטגרם ינס סטולטנברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יאן טבצ'ניק

יאן פטרוביץ' טבצ'ניק (באוקראינית: Ян Петрович Табачник;‏ 31 ביולי 1945 – 11 בספטמבר 2023) היה נגן אקורדיון אסטרדה יהודי סובייטי ואוקראיני, מלחין, אמן העם של אוקראינה (1994), חבר הראדה העליונה של אוקראינה של הכינוס החמישי, השישי והשביעי (מפלגת האזורים). יאן טבצ'ניק נולד ב-31 ביולי 1945 למשפחה יהודית בצ'רניבצי. טבצ'ניק התחיל ללמוד לנגן באקורדיון בגיל 10, מגיל 13 כבר הופיע בהזמנה. בגיל 16 הוא הפך לאמן של התזמורת של הקרקס הממלכתי של קייב על הבמה, בגיל 18, בשנת 1964, הוא הופיע על הבמה כאמן של הפילהרמוניה המחוזית של אסטרחן. בסוף שנות ה-60 חזר לצ'רניבצי, שם עבד בין השנים 1970–1978 כמנהל בית התרבות של רובע פרבומאיסק. בשנת 1979, בהזמנת הפילהרמונית המחוזית של זפורוז'יה, הוא עבר לזפורוז'יה ועד 1994 ניהל את האנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי שיצר. ב-1995 עבר לאודסה, שם פתח את "התיאטרון העירוני למוזיקה של יאן טבצ'ניק". בשנים 1997–1998 היה פרופסור במחלקה לכלי עם באוניברסיטה הלאומית לתרבות ואמנויות בקייב (אנ'). בשנת 2000 עבר לקייב, שם הקים את "מרכז היצירה הבינלאומי של יאן טבצ'ניק". בתקופת ברית המועצות טבצ'ניק הוציא 5 אלבומים. בתקופת אוקראינה העצמאית הוא הוציא 11 אלבומים כאשר חלק מהם כללו רק שירים שנכתבו על ידו. על פעילותו לקידום התרבות הוענקו ליאן טבצ'ניק מספר עיטורים אוקראינים. בשנים 2011 ו-2015 יצאו לאור ספרים ביוגרפיים שטבצ'ניק השתתף בכתיבתם[דרושה הבהרה]. נפטר ב-11 בספטמבר 2023 בתל אביב לאחר מאבק של שנתיים בסרטן ריאות.[דרושה הבהרה]. מדיה וקבצים בנושא יאן טבצ'ניק בוויקישיתוף יאן טבצ'ניק, סרטונים בערוץ היוטיוב יאן טבצ'ניק, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאן טבצ'ניק, באתר Discogs (באנגלית) Табачник Ян, LIGA (ברוסית)
התרסקות מטוס B-36 בקולומביה הבריטית

ב-14 בפברואר 1950 מטוס של חיל האוויר של ארצות הברית מסוג קונבאייר B-36 פיסמייקר מספר סידורי 44–92075, שהוקצה לזרוע ההפצצה ה-7 של ארצות הברית מבבסיס חיל האוויר קרסוול בטקסס, התרסק בצפון מערב קולומביה הבריטית בהר קולגט לאחר שהפיל פצצה גרעינית סימן 4. היה זה אובדן הנשק הגרעיני הראשון בהיסטוריה. ה-B-36B היה בדרך מבסיס חיל-האוויר איילסון ליד פיירבנקס, אלסקה לבסיס חיל האוויר קרסוול, יותר מ-3,000 מיילים לדרום-מזרח, במשימה שכללה התקפה גרעינית מדומה על סן פרנסיסקו. המטוס טס במשימת קרב מדומה של תקיפה גרעינית נגד ברית המועצות. ה-B-36 המריא ב-13 בפברואר 1950מבסיס איילסון עם צוות קבוע של 15 איש וכן מפקד נשק ופצצה. תוכנית הטיסה שהייתה אמורה להמשך 24 שעות כללה טיסה מעל צפון האוקיינוס השקט, מכיוון מערבה של אלסקה וקולומביה הבריטית, ולאחר מכן פניה פנימה מעל מדינות וושינגטון ומונטנה. בשלב הזה ה-B-36 יטפס לגובה 40,000 רגל (12,000 מטרים) להפעלת פצצה מדומה מדרום לקליפורניה ולאחר מכן לסן פרנסיסקו, לאחר מכן הטיסה הייתה צפויה להמשיך ישירות לפורט וורת', טקסס. תוכנית הטיסה לא כללה כל חדירה למרחב האווירי של קנדה. המטוס נשא פצצת גרעינית סימן 4, המכילה כמות ניכרת של אורניום טבעי ו-2,300 קילוגרמים של חומרי נפץ רגילים. לפי חיל האוויר, הפצצה לא הכילה את ליבת הפלוטוניום הדרושה לפיצוץ גרעיני. מזג אוויר קר של כמינוס 40 מעלות צלזיוס על הקרקע בבסיס איילסון השפיע לרעה על המטוס המעורב בתרגיל זה. לאחר שבע שעות מההמראה, שלושה מתוך ששת מנועי הבוכנה החלו לפלוט להבות וכובו. שלושת מנועי הבוכנה האחרים לא סיפקו מספיק כוח. החקירה שלאחר מכן תלתה את האשמה בהצטברות קרח בפתחי האוויר של הקרבורטור. הצוות החליט לנטוש את המטוס מכיוון שהוא לא יכול היה להישאר באוויר עם שלושה מנועים שאינם מתפקדים וכשהוא נושא מטען כבד. פצצת האטום הושלכה והתפוצצה באוויר, וכתוצאה מכך אירע פיצוץ קונבנציונלי גדול. חיל האוויר הצהיר מאוחר יותר כי ליבת התרגול המזויפת שהייתה על סיפון המטוס הוכנסה לתוך הנשק לפני שהוא הושלך. המטוס היה בקשר רדיו מתמיד עם מפקדת פיקוד האוויר האסטרטגי ותוך דקות מהנטישה פתח חיל האוויר המלכותי הקנדי במבצע בריקס כדי למצוא את הנעדרים. מזג אוויר גרוע הפריע למאמצי החיפוש; למרות זאת 12 מתוך 17 הגברים נמצאו בסופו של דבר בחיים. על פי השמועות, אחד מחמשת ההרוגים, הנשק, נמצא כעבור ארבע שנים (1954) באתר ההתרסקות. על פי ההערכות, ארבעת הטייסים הנותרים נחלצו מהמטוס מוקדם יותר מאנשי הצוות ששרדו, וההנחה היא שהם נחתו באוקיינוס ומתו מהיפותרמיה. לרשויות הקנדיות מעולם לא נאמר שהמטוס נושא נשק גרעיני.
חדוה סר

חדוה סר (נולדה ב-20 בספטמבר 1948) היא אמנית, ציירת, יוצרת שטיחי קיר ותכשיטים ופסלת ישראלית בינלאומית. שגרירת של רצון טוב מטעם אונסקו. פסלה עץ השלום מוצג ב-16 מקומות ברחבי העולם. סר נולדה וגדלה בפתח תקווה. בת לניצולי שואה. בשנים 1964–1966 למדה אמנות במחלקת הנוער במוזיאון תל אביב לאמנות. ב-1966 עברה לפריז, צרפת ושם למדה באקדמיה גראנד שומיאר ובשנים 1967–1970 במרכז לאומנויות דקורטיביות (אנ'). ב-1970 למדה במכללת הורנסי לאמנות שבלונדון (אנ'). בשנת 1975 היא פגשה את הפסלת מארגנטינה Alicia Penalba (אנ') שהשפיעה על יצירתה ומשנת 1982 היא רק מפסלת. סר עבדה על מייזמים גדולים בצרפת: ברוקנקור פרבר של פריז (אנ'), סופיה אנטיפוליס (אנ'), בשווייץ, בארצות הברית ובישראל. סר מתגוררת בפריז. המכון הצרפתי באתונה (1983) מוזיאון פיקאסו באנטיב (1988) אוניברסיטת הרווארד (1992) מוזיאון השטיח באובוסון (אנ') (1998) מוזיאון תל אביב לאמנות (1999) גלריה למכירה פומבית בפריז (1999) גלריה למכירה פומבית במונקו (2000) גלריית פניג'ל בפריז (2005) גלריית פניג'ל בפריז (2006) גלריית ארמנו טדסקי במילאנו (2007) בית העירייה של הרובע ה-16 של פריז (2010) גלריה פייר אלן צ'אלייה בפריז (2011) "איחוד מחדש" - פסל ברונזה, בית החולים תל השומר (2021) האוניברסיטה העברית בירושלים (דצמבר 2007) אוניברסיטת סטיל באריזונה (אנ') (מאי 2011) אוניברסיטת טמפל, פילדלפיה, פנסילבניה (מאי 2012) אוניברסיטת אל-קודס (יולי 2013) הגן הנשיאותי של ארמון ורדאלה במלטה (מרץ 2014) אוניברסיטת הרווארד, קיימברידג', מסצ'וסטס (יוני 2014) אורדינו (אנ') אנדורה (יולי 2014) באקו, אזרבייג'ן (מאי 2015) גן האומות, ברלין, גרמניה (יולי 2015) כפר המכביה, רמת גן, ישראל (מאי 2016) אוניברסיטת שטרסבורג, צרפת (יולי 2016) כיכר הלובר בפריז, יולי 2017 - ינואר 2018 חזית בית העירייה של הרובע ה-16 של פריז, 2021 ריזארי פארק, אתונה, יוון, (20 בספטמבר 2019) בשנת 1989 היא זכתה באות קצינה של מסדר האמנויות והספרות הצרפתי. בשנת 2000 היא זכתה באות אביר לגיון הכבוד הצרפתי בשנת 2017 היא שגרירה של רצון טוב מטעם אונסק"ו ושליחה מיוחדת של אונסק"ו לדיפלומטיה תרבותית. מדיה וקבצים בנושא חדוה סר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חדוה סר חדוה סר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חדוה סר, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים Hedva SER, UNESCO ‏ (באנגלית) Beenstalk Series - In conversation with Hedva Ser, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 32:06), 24 אוגוסט 2021 Inauguration de la sculpture "Réunification" à l'hôpital Tel Hashomer de Tel Aviv, מתוך אתר הבית Hedva Ser Has Planted the 9th Tree of Peace in Berlin, Berlin Global (באנגלית) Paris : l’arbre pour la paix prend racine, Le Parisien‏ (בצרפתית) עץ השלום, אתר אלפידה (באנגלית) Rizari park walk in Athens, Greece, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 10:29), 25 בנובמבר 2020 Décret du 30 décembre 2000 portant promotion et nomination (בצרפתית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חדוה סר".
אלכסנדר מקלאוד

אלכסנדר רודריק מקלאוד (Alexander Roderick McLeod‏, 1782 – 11 ביוני 1840) היה סוחר פרוות וחוקר ארצות באמריקה הצפונית הבריטית (אנ') שהחל את דרכו בחברת צפון מערב (אנ') (בראשי תיבות NWC) בשנת 1802. מקלאוד הפך לסוחר ומנהיג קבוצה (בריגדה) בחברת מפרץ הדסון (HBC), בראשות סר ג'ורג' סימפסון (אנ'), לאחר שה-NWC התמזג לתוכה בשנת 1821. הוא היה פעיל מאוד בגיבוש תפקיד ה-HBC באזור הפסיפיק נורת' וסט והיה לו תפקיד מכריע במשלחת הארקטית של ג'ורג' באק (אנ'), כמו גם בהקמת שביל סיסקיו בין פורט ונקובר לעמק סקרמנטו של קליפורניה. מבסיסו בפורט ונקובר, מקלאוד חקר את הנהרות אומפקווה ורוג בשנים 1826–1828, והכין את הבריגדה שלו ליציאה נוספת ביולי 1828 כאשר מגלה הארצות האמריקני ג'דדיה סמית הגיע לשם לאחר שרוב חבריו נרצחו על ידי בני האומפקווה באורגון. המנהל הראשי של פורט ונקובר ג'ון מקלפלין (אנ') הקצה מחדש את החטיבה של מקלאוד, כולל הגשש והמתורגמן מישל לפרמבואז (אנ'), לחזור עם סמית לנהר האומפקווה כדי לחפש ניצולים ולנסות לאסוף את הסוסים, הפרוות והאספקה של סמית. חלק גדול מהציוד של סמית נאסף, כולל היומן שלו ושל האריסון רודג'רס, הפקיד של סמית, אבל 15 מתוך תשעה עשר אנשיו של סמית נרצחו. המפות של סמית עזרו למקלאוד במסעות המחקר המאוחרים יותר לצפון קליפורניה. בעיני ה-HBC היה אלכסנדר מקלאוד אדם בעל דעות עצמאיות, אך היה עובד חשוב ששירת את החברה במגוון מסגרות. דלגו עליו כשהיה צריך לבחור מנהל ראשי (chief factor), משהו שהוא ציפה לקבל והרגיש שהרוויח. ג'ון באלנדן (John Ballenden), שנישא לשרה, בתו של מקלאוד מנישואיו לאישה אינדיאנית, אכן השיג תפקיד זה בחברה. אגם מקלאוד (McLeod lake) בסטוקטון בקליפורניה נקרא על שמו, וכך גם הנהר מקלאוד. ביוגרפיה (באנגלית) Mackie, Richard Somerset (1997). Trading Beyond the Mountains: The British Fur Trade on the Pacific 1793-1843. Vancouver: University of British Columbia (UBC) Press. p. 66. ISBN 0-7748-0613-3. biographi.ca, Alexander Roderick McLeod
אתר גיבוי

אתר גיבוי הוא מקום שאליו ארגון יכול לעבור בעקבות אסון, כגון שריפה, שיטפון, איום טרור או אירוע משבש אחר. זהו חלק בלתי נפרד מתוכנית ההתאוששות מאסון ותכנון המשכיות עסקית רחב יותר של ארגון. אתר גיבוי, או חלופי, יכול להיות מיקום אחר של מרכז הנתונים המופעל על ידי הארגון, או הסכם למיקום כזה באמצעות חברה המתמחה בשירותי התאוששות מאסון. במקרים מסוימים, לארגון אחד יהיה הסכם עם ארגון שני להפעלת אתר גיבוי משותף. בנוסף, לארגון עשוי להיות הסכם הדדי עם ארגון אחר להקמת אתר בכל אחד ממרכזי הנתונים שלו. האתרים מסווגים בדרך כלל על סמך מידת המוכנות שלהם והמהירות שבה ניתן להפעילם: אתר "קר" (המתקן מוכן אך ללא ציוד), אתר "חמים" (הציוד במקום), אתר "חם" (הנתונים התפעוליים כבר טעונים בציוד) - העלויות של אתר הגיבוי גדלות ככל שעולים ב"טמפרטורה". אתר קר הוא חלל תפעולי ריק עם מתקנים בסיסיים כמו רצפות מוגבהות, מיזוג אוויר, קווי חשמל ותקשורת וכו'. רק בהתרחש אירוע מובא ומוקם ציוד לחידוש פעילות הארגון. הדבר לא כולל עותקים מגובים של נתונים ומידע מהמיקום המקורי של הארגון, וכן ללא חומרה שכבר הוגדרה. היעדר חומרה מסודרת תורם לעלויות ההפעלה המינימליות של האתר הקר, אך דורש זמן נוסף להתארגנות והפעלה בעקבות האסון על מנת שהמתקן יפעל בקיבולת קרובה לזו שקדמה לאסון. במקרים מסוימים, באתר קר עשוי להיות ציוד זמין, אך הוא אינו פעיל. אתר חמים הוא מצב ביניים בין אתר חם לקר. לאתרים אלו חומרה וקישוריות שכבר הוקמו, אם כי בקנה מידה קטן יותר. באתרים חמימים עשויים להיות גיבויים בהישג יד, אך ייתכן שהם לא יהיו מלאים ועשויים להיות בני מספר ימים עד שבוע. השחזור יתעכב בזמן מסירת קלטות גיבוי לאתר החמים, או שנוצרת קישוריות רשת ושחזור הנתונים מבוצע מאתר גיבוי מרוחק. אתר חם הוא כמעט שכפול של האתר המקורי של הארגון, עם מערכות מחשוב מלאות כמו גם גיבויים מלאים של נתוני המשתמש. ניתן להשתמש בסנכרון בזמן אמת בין שני האתרים כדי לשקף לחלוטין את סביבת הנתונים של האתר המקורי באמצעות הרשת ותוכנות מיוחדות. האתר החם קיים על מנת שהארגון יוכל לעבור במקרה של הפרעה באתר המקורי, במינימום הפסדים לפעילות רגילה ובזמן ההתאוששות הקצר ביותר. באופן אידיאלי, אתר חם יתחיל לפעול תוך מספר שעות. ייתכן שיהיה צורך להעביר כוח אדם לאתר החם, אך ייתכן שהאתר החם עשוי להיות תפעולי מנקודת מבט של עיבוד נתונים לפני העברת הצוות. קיבולת האתר החם עשויה להתאים לקיבולת האתר המקורי בהתאם לדרישות הארגון. אתר גיבוי מסוג זה הוא היקר ביותר לתפעול. אתרים חמים פופולריים בקרב ארגונים המפעילים תהליכים בזמן אמת כמו מוסדות פיננסיים, סוכנויות ממשלתיות וספקי מסחר אלקטרוני. התכונה החשובה ביותר הקיימת באתר חם היא שסביבת הייצור פועלת במקביל למרכז הנתונים הראשי. סנכרון זה מאפשר השפעה מינימלית וזמני השבתה נמוכים לפעילות העסקית. במקרה של אירוע הפסקה משמעותי, האתר החם יכול לתפוס את מקומו של האתר המושפע באופן מיידי. עם זאת, רמה זו של יתירות אינה זולה, ועסקים יצטרכו לשקול את ניתוח העלות-תועלת (CBA) של ניצול אתרים חמים. כיום אם אתר הגיבוי מושבת ייתכן שהוא לא ייחשב כאתר חם בהתאם לרמת הבשלות של הארגון לגבי גישת ISO 22301 (תקן בינלאומי לניהול המשכיות עסקית). בדרך כלל, אתר חלופי מתייחס לאתר שבו אנשים והציוד שהם צריכים לעבודה מועברים לתקופת זמן עד שהאתר הרגיל, בין אם הוקם מחדש או מוחלף, יהיה זמין. גיבוי Baraniuk, Chris (23 במרץ 2020). "How firms move to secret offices amid Covid-19". BBC. {{cite web}}: (עזרה)
בהאמסאייר

בהאמסאייר (באנגלית: Bahamasair Holdings Limited) היא חברת תעופה שבסיסה בנסאו. זוהי חברת התעופה הלאומית של איי בהאמה והיא מפעילה טיסות סדירות ל-32 יעדים מקומיים ואזוריים בקריביים ובארצות הברית מבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי לינדן פינדלינג (NAS). נכון ליולי 2022, צי בהאמסאיר מורכב מהמטוסים הבאים: נכון לשנת 2022, בהאמסאיר לא חוותה תאונה קטלנית מאז הקמתה ב-1973. עם זאת, שלושה מטוסים אבדו בתאונות לא קטלניות ובאירוע מזג אוויר: ב-14 במרץ 2017, נגרם נזק משמעותי למטוס ATR 72-600 לאחר שנפגע מטורנדו אלים בנמל התעופה הבינלאומי נסאו-לינדן פינדלינג, בהאמה. כן נסע הראשי של צד שמאל קרס. ב-20 באפריל 2007, מטוס בומברדייה דאש 8 סבל מתקלה כן נסע השמאלי בזמן נחיתה בנמל התעופה Governor's Harbour, מה שגרם למטוס להחליק על המסלול עד לעצירה. המטוס ניזוק ללא יכולת תיקון. איש מ-48 הנוסעים ו-3 אנשי הצוות לא נפגע. ב-12 באוקטובר 1998, מטוס מסוג הוקר סידלי HS 748 ניזוק ללא יכולת תיקון על ידי הוריקן מיץ' בזמן שהות בחניה בנסאו. ב-31 ביולי 1978, מטוס FH-227 של Fairchild Hiller פגע במסלול הנחיתה של נמל התעופה הבינלאומי צ'אב קיי שניות לאחר ההמראה כשכן הנסע שלו כבר מורם. הוא החליק על המסלול ונעצר, אך ניזוק ללא תקנה. לא היו הרוגים. מדיה וקבצים בנושא בהאמסאייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בהאמסאייר (באנגלית) בהאמסאייר, ברשת החברתית אינסטגרם "Global Airline Guide 2019 (Part One)". Airliner World: 5. באוקטובר 2019. {{cite journal}}: (עזרה) "Login required". "Aviation Safety Network Aviation Safety Database: Bahamasair". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16. "ASN Aircraft accident Nassau ATR 72-600 C6-BFQ Nassau-Lynden Pindling International Airport". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16. "ASN Aircraft accident de Havilland Canada DHC-8-301 C6-BFN Governor's Harbour Airport (GHB)". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16. "ASN Aircraft accident British Aerospace BAe-748-348 Srs. 2A LFD C6-BED". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16. "ASN Aircraft accident Fairchild FH-227 C6-BDQ Chub Cay Airport (CCZ)". Aviation Safety Network. Flight Safety Foundation. נבדק ב-2016-06-16.