יחסי גרמניה–סלובקיה

בין גרמניה לבין סלובקיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו. לאחר נפילת האימפריה במלחמת העולם הראשונה, נוצרה צ'כוסלובקיה כאיחוד בין השטחים הצ'כיים לשטחים הסלובקיים שהשתייכו לממלכת הונגריה. צ'כיה, שבה שכנה בירת המדינה המאוחדת פראג, הייתה הרכיב הדומיננטי בפדרציה מבחינה כלכלית ופוליטית. המיעוט הגרמני הגדול במדינה, שישב בעיקר בחבל הסודטים שבצפונה של צ'כיה, קיים יחסים מתוחים עם השלטון הצ'כוסלובקי. גרמניה הנאצית השתמשה במיעוט זה כתירוץ לפלישתה לחבל הסודטים בשנת 1938 וליתר חלקי צ'כוסלובקיה במרץ 1939. לאחר הפלישה הנאצית הפכה צ'כיה לפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה וניתנה תחת שליטה נאצית ישירה ודיכוי אכזרי, ואילו סלובקיה הייתה למדינת חסות נאצית. ב-14 במרץ 1939 הכריזה סלובקיה על עצמאותה ועל הקמת הרפובליקה הסלובקית, וב-23 במרץ חתמה סלובקיה על אמנת ברלין עם גרמניה הנאצית, במטרה שתתן לה תמיכה נגד שאיפותיה הטריטוריאליות של הונגריה. בספטמבר 1939 השתתפה סלובקיה במתקפה הגרמנית נגד פולין, ואף קיבלה שטחים שהועברו לפולין בשנת 1938. ביוני 1941 הכריזה סלובקיה מלחמה על ברית המועצות בעקבות פתיחת מבצע ברברוסה על ידי גרמניה הנאצית, ובדצמבר אותה שנה הכריזה מלחמה על בריטניה וארצות הברית. בקיץ 1944 פרץ המרד הסלובקי, ובעקבות כך כבשו הגרמנים את המדינה לחלוטין, והמשיכו להילחם בה כמעט עד סוף המלחמה. בשלהי מלחמת העולם השנייה שחרר הצבא האדום את שטחי צ'כוסלובקיה מיד הנאצים, והוקמה מחדש מדינת צ'כוסלובקיה, למעט שטחי רותניה שנמסרו לברית המועצות. בשנת 1948 הפכה צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית המקורבת לברית המועצות, והייתה חברה בברית ורשה, שבה הייתה חברה גם גרמניה המזרחית. השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה הופל במהפכת הקטיפה בשנת 1989, ובאותה שנה הופלה גם חומת ברלין, ובשנת 1990 אוחדה גרמניה מחדש. בשנת 1992 הוביל ראש ממשלת סלובקיה ולדימיר מצ'יאר מהלך של הפרדה מהרפובליקה הצ'כית, ובעקבותיו פוצלה המדינה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה, בדרכי שלום, באופן רשמי ב-1 בינואר 1993. עם הקמת סלובקיה, הוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין המדינות, וכיום חברים שתי המדינות באיחוד האירופי ובנאט"ו. בשנים 2001 ו-2002 דחו בתי משפט גרמניים תביעות של יהודים מסלובקיה, שדרשו פיצויים על שואת יהדות סלובקיה, אולם בשנת 2003 התקבלה תביעה על סך 77 מיליון אירו, על מה ששילמה ממשלת סלובקיה בזמן השואה כתשלום על גירוש היהודים. ב-2 בנובמבר 2005 ביקר הורסט קלר נשיא גרמניה בסלובקיה, והקנצלרית הגרמנית אנגלה מרקל ביקרה ביקור רשמי ראשון בסלובקיה ב-11 במאי 2006. נשיא סלובקיה איוון גאשפרוביץ' ביקר בגרמניה ביולי 2006, ובאותו חודש ערך שר החוץ הסלובקי החדש קוביש את ביקורו הרשמי הראשון בברלין, ואילו ראש ממשלת סלובקיה רוברט פיצו ביקר בגרמניה באפריל 2007. גרמניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של סלובקיה בשנת 2003 הייתה גרמניה המשקיעה הזרה הגדולה ביותר בסלובקיה, עם היקף השקעה ישירה של 1.94 מיליארד אירו, ובאותה עת, החזיקה גרמניה ב-26.4% מכלל ההשקעות הישירות הזרות בסלובקיה. מגמה זו נמשכה בשנת 2009, כ-400 חברות גרמניות פעלו בסלובקיה והשקיעו כ-2.5 מיליארד אירו, מה שהפך את גרמניה למשקיעה הגדולה ביותר בסלובקיה. בשנת 1991 קבוצת פולקסווגן פתחה מפעל בברטיסלבה, וההכנסות מהמפעל בשנת 2003 היו 4.5 מיליארד אירו. עד שנת 2006 השקיעה החברה 1.3 מיליארד יורו בפעילותה והעסיקה כ-9,000 עובדים באותה עת. בחודש אפריל 2009 הודיעה פולקסווגן כי היא מתכננת לבנות רכב משפחתי קומפקטי חדש בסלובקיה, והחברה השקיעה לשם כך כ-308 מיליון אירו, וייצרה את פולקסווגן טוארג. כמו כן מיוצרות בסלובקיה סקודה אוקטביה, אאודי Q7 ופורשה קאיין. להגרמניה יש שגרירות בברטיסלבה וקונסוליה כללית בקושיצה, ואילו לסלובקיה יש שגרירות בברלין ו-6 קונסוליות בפרנקפורט, המבורג, הנובר, לייפציג, מינכן ושטוטגרט. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–סלובקיה בוויקישיתוף https://www.state.gov/r/pa/ei/bgn/3430.htm אתר על יחסי מדינות