laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בי"ס בארי ראשון לציון

בית הספר בארי הוא בית ספר יסודי בעיר ראשון לציון אשר נוסד בשנת 1948 וקרוי על שם ברל כצנלסון. עם קום המדינה, בית הספר נוסד כבית חינוך של זרם העובדים. מקום מושבו הראשון היה בסמוך לתחנה המרכזית הישנה בעיר וב-1950 עבר למיקומו הנוכחי, ברחוב שקרוי אף הוא על שם ברל כצנלסון. בשטח עליו הוקם בית הספר היה פרדס ובו "סליק" של ההגנה. חפירת היסודות לבניין הופסקה על מנת להוציא את הסליק ורק לאחר מכן נמשכה הבניה. לבית הספר חלקה בת כ-3 דונם, בין הרחובות גורדון, קפלן וכצנלסון, שמשמשת ללימודי חקלאות בבית הספר. בחלקה נמצאת גם "חורשת הבנים" לזכר נופלי בית הספר. בשטחה הארי של החלקה נטועים עצים שונים כשרובם ככולם עצי פרי. בית הספר ידוע בעיר בשל הוראת מקצועות החקלאות, כלכלת הבית, האמנויות (פיסול ומחול) והמוזיקה. בבית הספר פועלת מקהלה המורכבת מתלמידים נבחרים מהשכבות הגבוהות של בית הספר בהנחיית המוזיקאית והמלחינה רבקה ברומברג. מקהלה זו מייצגת את בית הספר באירועים עירוניים שונים ומופיעה בטקסים פנימיים. עוד פועל בבית הספר מרכז ללימודי אמנויות הפתוח לכל תלמידי העיר ובו נערכים חוגים בתחומי הציור והפיסול. 1948–1959 – אברהם גונדלמן, מייסד בית הספר ומנהלו הראשון 1960–1962 – מרים דרור 1963–1993 – יהודית הורוביץ 1994–2012 – לי וולפר (בוגרת בית הספר) 2012–2013 - ריקי מגריסו 2013- חגית בר מדיה וקבצים בנושא בי"ס בארי ראשון לציון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בי"ס בארי ראשון לציון בי"ס בארי ראשון לציון, ברשת החברתית פייסבוק בארי שני, בוגר מחזור היובל, אורח הכבוד – המורה האגדי להתעמלות, באתר nrg‏, 29 ביוני 2008
אליס ספרינגס

אליס ספרינגס (באנגלית: Alice Springs) היא העיירה השלישית בגודלה במדינת הטריטוריה הצפונית באוסטרליה. היא ממוקמת במרכז אוסטרליה, סמוך לגבול הדרומי של הטריטוריה הצפונית. אוכלוסייתה מונה 25,186 איש, המהווים כ-13% מאוכלוסיית הטריטוריה הצפונית. אליס ספרינגס היא אחת הערים המבודדות ביותר בעולם. העיר הקרובה ביותר לאליס ספרינגס היא מאונט איסה בקוויסלנד. כ-670 קילומטרים צפון מזרחית לאליס ספרינגס. על כן היא מופיעה ברבות במפות העולם חרף היותה קטנה יחסית, בשל חוסר ביישובים עירוניים מסביבה ברדיוס נרחב. והיא נמצאת באמצע הדרך בין אדלייד בחוף הדרומי של אוסטרליה, לדרווין בחופה הצפוני. כאשר היא ממוקמת כ-1300 קילומטרים מכל אחת מהן. העיירה קרויה בשם "Mparntwe" בפי האבוריג'ינים, אנשי ה"ארנדה" (Aranda), שחיו במדבר שבאזור העיר אלפי שנים בטרם הגיעו אליה מתיישבים אירופאים. העיירה נוסדה ב-1872 עם הקמת תחנת טלגרף של קו הטלגרף האוסטרלי, שחיבר בין דרווין בצפון לאדלייד בדרום. היא נקראה "אליס" על ידי המודד וויליאם מילס (אנ'), על שם ליידי אליס טוד, אשתו של סר צ'ארלס טוד, שהיה המפקח על הדואר בדרום אוסטרליה; נהר טוד, הסמוך לעיר והיבש לאורך מרבית השנה, נקרא על שמו. האזור בו מצויה העיירה הוא מדברי, האקלים יבש, והטמפרטורות נעות בין חום של 36 מעלות צלזיוס בממוצע בקיץ, לקור של 4 מעלות צלזיוס בממוצע בחורף. מדיה וקבצים בנושא אליס ספרינגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליס ספרינגס סטטיסטיקה על אליס ספרינגס, באתר משרד הסטטיסטיקה של אוסטרליה אליס ספרינגס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Monthly climate statistics - ALICE SPRINGS AIRPORT, Australia, Bureau of Meteorology
שאול הון

שאול הון (22 ביוני 1922 - 12 ביולי 2009) היה עיתונאי חבר מערכת "מעריב", משפטן, שחמטאי, תשבצאי, מחבר ספרי שחמט וממציא כתיב השחמט העברי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שאול הון נולד בשנת 1922 בפולין, ובגיל 4 הגיע לארץ ישראל. הוריו היו ממייסדי עפולה. הוא למד באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים תארים בכמה תחומים, חקר המקרא, חקר הלשון, תולדות האמנות והתרבות, וכמו כן למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב והוסמך כעורך דין. לפני קום מדינת ישראל היה קריין בקול ירושלים ו"תלם שמיר בועז", תחנת השידור של "ההגנה" וזכה ב-1949 בפרס על שם נתן פרלמן לכתבות צבאיות. הוא עבד כעיתונאי ותשבצאי בעיתון "דבר" משנת 1945 ועד 1953, אז עבר ל"מעריב". שם שימש ככתב משפטי וערך את מדור השחמט עד פרישתו לגמלאות. ב-1946–1947 ערך את הירחון "שחמט". בסוף 1958 הוסמך כעורך דין. הון היה בצעירותו ספורטאי פעיל וכל חייו היה שחמטאי פעיל וגם כתב מספר ספרי תאוריה בשחמט. מלבד תחום השחמט, כתב ערך ותרגם ספרים בתחומים שונים. היה נשוי לחנה לבית מלץ ואב לשתי בנות. במהלך פרשת רצח פיאטלי נדונה לראשונה הפרה של סוב יודיצה בפני בית המשפט העליון. הון שהיה כתב העיתון מעריב, פרסם כתבה על המשפט בה נאמר שהנאשם כפר באשמה בבית המשפט אך לפני תחילת המשפט הוא השיב תשובה אחרת לשאלת עיתונאי. הון ועורך העיתון, אריה דיסנצ'יק, הורשעו על ידי בית המשפט המחוזי בהפרת איסור הסוב יודיצה ובית המשפט העליון דחה את ערעורם וקבע שלא יאפשר לעיתונות להתערב במשפטים. על דיסנצ'יק והון הוטל קנס בגובה 200 ל"י. קסדות אל פני ירדן, צילומים: מאיר פרוינדליך, 1968 הכל תלוי במזל: תולדות מפעל הפיס בישראל, 1966 עשרים שנה למפעל הפיס, 1970 מלכים וחרסים - התנ"ך בראי הארכאולוגיה, 1994 פתיחות בשחמט, 1958 הסיום בשחמט, 1961 אנשי המלך - גדולי השחמט במשחקם, 1964 המלך מט, יחי המלך, 1970 הקרב על הכתר - הדו-קרב בין בובי פישר לבוריס ספאסקי, 1972 קספרוב המלך, 1985 שחמט - פתיחות והגנות נבחרות, 1994 תרגם וערך שחמט - למתחילים הצעירים, 1982 'הון שאול', בתוך: אליהו כרמל (עורך), אישים בישראל, ירושלים: המכון להוצאה לאור בישראל, תשכ"א 1960, עמ' 102. 'Hon, Shaul,' in: Who's Who in Israel, 1960, p. 310. לי-אור אברבך, שאול הון הלך לעולמו בגיל 88, nrg מעריב, 12 ביולי 2009 שאול הון (1921-2009), דף שער בספרייה הלאומית על פי חלק מהמקורות (שאינם נוקבים בתאריך לידה מדויק), נולד בשנת 1921. תשבץ נ"ה מאת שאול הון, דבר, 11 ביולי 1947 "משחק המלכים" בספרותנו, הצופה, 20 בדצמבר 1957 אורנה שקדי, זכות ראשונים, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2010 שאול הון, חמש שנים לתלם שמיר בועז, דבר, 19 בדצמבר 1952 צילום מעמד הענקת פרס על שם נתן פרלמן, דבר, 10 ביוני 1949 הוסמכו 71 עורכי דין חדשים, מעריב, 1 בדצמבר 1958 שאול הון, "לא מודה", מעריב, 6 בנובמבר 1958 ע"פ 126/62 - אריה דיסנצ'יק ושאול הון נ' היועץ המשפטי . פ"ד יז(1), 169 בתי המשפט לא יסבלו התערבות העיתונות במשפט תלוי ועומד, דבר, 21 בפברואר 1963
פפירוס

פּפּירוס (מיוונית: πάπυρος; בלטינית: Papyrus) הוא סוג קדום של נייר שיוצר מצמח הגומא, הנודע גם כצמח הפפירוס. השימוש הידוע הראשון בנייר פפירוס נעשה במצרים העתיקה, עוד בימי השושלת הראשונה של מצרים ואולי אף לפני-כן. נעשה שימוש בפפירוס בכל אזור המזרח התיכון, כמו גם ביבשת אירופה ובדרום-מערב אסיה. גליונות פפירוס יוצרו מגזע הגומא. ראשית מסירים את הקליפה החיצונית, ולאחר-מכן פורסים את תוכן הגזע לרצועות דקות באורך 40 ס"מ בערך. מניחים את הרצועות זו לצד זו על משטח קשה, כששוליהן חופפים קמעה, ואז מניחים שכבה שנייה בזווית של 90 מעלות לראשונה. ייתכן כי לפני-כן נטבלו הרצועות במים עד להתחלת רקב, אולם הדבר אינו ודאי. בעודן לחות, שתי השכבות נלחצות זו לזו עד שהן הופכות לגיליון יחיד, וגיליון זה מיובש בלחץ. לאחר הייבוש לוטש הגיליון בעזרת חפץ מעוגל כלשהו (אולי אבן). במקור השימוש בפפירוס היה ליצירת מגילות, אולם בהמשך גילו היוונים כיצד לכרוך גליונות לספרים. באקלים יבש כמו זה של מצרים, הפפירוס יציב, ונשמר בצורה טובה יחסית. אולם אחסון בתנאי לחות מוביל לרקב המשמיד את הגליונות. פפירוסים מיובאים, שהיו נפוצים בעבר ביוון ובאיטליה, התקלקלו עד שלא ניתן לשחזרם, אולם במצרים עדיין מתגלים מדי פעם גליונות פפירוס חדשים בחפירות ארכאולוגיות. אחד הפפירוסים החשובים שנמצאו במצרים הוא פפירוס אברס, מסמך עתיק המכיל רשימה של 867 מיני צמחים, בעיקר צמחים אשר מיוחסות להם סגולות רפואיות. לימוד הפפירוסים מהווה את מקור הידע העיקרי ללימוד החיים במצרים עתיקה. כך למשל אוסף של פפירוסי הכישוף היווניים מהווה בסיס ללימודי מצרים מהמאה ה-2 לפנה"ס ועד למאה ה-5. במצרים נמשך השימוש בפפירוס עד למאה ה-8 לערך, ואז הוחלף בידי הנייר, שהיה זול יותר; הנייר הגיע למצרים בידי הערבים. עוד לפני-כן שימש הקלף כתחליף לפפירוס באזורים מסוימים במצרים. השימוש המאוחר ביותר הידוע הוא לפסק-דין של האפיפיור משנת 1057, ומסמך ערבי משנת 1087. באימפריה הביזנטית נעשה שימוש בפפירוס עד למאה ה-12, אולם לא שרדו פפירוסים מתקופה זו. כתב חרטומים פפירוס איפוור פפירוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חמשה קטעי פפירוס שנמצאו במצרים, מאה רביעית, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית כתבי יד (פפירוסים), דף שער בספרייה הלאומית ההגייה ביוונית: פּאפּירוֹס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה הראשונה).
פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי

פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי (באיטלקית: Romanzo di una strage) הוא סרט דרמה ושיתוף פעולה איטלקי-צרפתי משנת 2012 בבימויו של מרקו טוליו ג'ורדנה. ג'ורדנה (שביים את הסרט האיטלקי "קסם הנעורים") בוחן בסרט את האירועים שבישרו את תחילת שנות העופרת באיטליה - תקופה פוליטית וחברתית סוערת המואפיינת בקיצוניות פוליטית וטרור. הסרט מבוסס בכלליות על ספרו של פאולו קוצ'ארלי "הסוד של פיאצה פונטנה". הסרט דובר איטלקית וצולם בטורינו באיטליה. הסרט זכה בפרס בתי הקולנוע האירופאיים ובפרס מיוחד מטעם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של קרלובי וארי ב-2012. הסרט היה מועמד ב-16 קטגוריות לפרס דוד דה דונטלו (David di Donatello) מתוכם זכה בשלוש קטגוריות שחקן המשנה הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר, ובקטגוריית אפקטים ויזואליים. הסרט הוקרן לראשונה בישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 בחיפה, שהתקיים בחול המועד סוכות שנת 2012. בסרט בוחן הבמאי את האירועים שהביאו למותו של האנרכיסט ג'וזפה פינלי (בגילומו של ולריו מסטרנדריאה) ולחקירתו של מפקח המשטרה לואיג'י קלאברזי (בגילומו של פיירפרנצ'סקו פאבינו). הרקע לסרט הוא אירוע שהתרחש ב-12 בדצמבר 1969 במילאנו. באותו יום התפוצצה פצצה בסניף "פיאצה פונטנה" של הבנק המרכזי בעיר שהיה מלא בלקוחות. בפיצוץ נהרגו 17 איש ו-80 אנשים נפצעו. הבמאי משחזר את האירועים שקדמו והובילו להנחת הפצצה בסניף וכן את האירועים שלאחר מכן. פינלי נחשד על ידי המשטרה באחריות להנחת הפצצה, במהלך החקירה "נפל" פינלי באופן מסתורי מחלון הקומה הרביעית במטה המשטרה המקומית, נסיבות הנפילה נשארו עלומות. המפקח קלאברזי נתפס על ידי השלטונות כאשם, לפחות מבחינה מוסרית, במעשה הנורא. קלאברזי לא מוותר וממשיך בחקירת הפיצוץ ונסיבות נפילתו של פינלי עד להירצחו בשנת 1972. "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", באתר AllMovie (באנגלית) "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
טרור כלכלי

טרור כלכלי הוא מאבק אשר נעשה על מנת לחבל בפעילותה התקינה של המערכת הכלכלית באזור או במדינה מסוימת; על מנת לזרוע פחד בקרב האוכלוסייה באותו אזור או מדינה. טרור כלכלי עשוי לפגוע ביציבות הכלכלית, בחלוקת המשאבים או בערכם של המשאבים הכלכליים. מרכז ז'נבה למדיניות אבטחה תיאר בשנת 2005 את תופעת הטרור הכלכלי: בניגוד ללוחמה כלכלית, שנערכת על ידי מדינות כנגד מדינות אחרות, "טרור כלכלי" מתבצע על ידי שחקנים רב-לאומיים, שהם לאו דווקא מדינות. הטרור עשוי להתבצע בדרכים מתוחכמות ומתואמות בין השחקנים, במטרה לשבש את היציבות הכלכלית והפיננסית של מדינה, קבוצת מדינות או חברה, באמתלה של מניעים אידאולוגיים או דתיים. פעולות אלה, אם ייעשו, יכולות להיות הפעלת אלימות ישירה (איומים, חיסולים) או עקיפה (חוקים דרקוניים, שיבוש הליכי משפט, זיוף ראיות, עקיפת סמכות מקבלי ההחלטות, שוחד וכדומה). לפעולות יכולות להיות השלכות מיידיות, או שייצרו השפעות פסיכולוגיות שיגרמו להשלכות כלכליות במשך דורות. — Roundtable on economic terrorism, 2005, Geneva Centre for Security Policy על פי הגדרה זו, טרור כלכלי מתאפיין בשתי תכונות יסודיות: הפעולה מתבצעת על ידי שחקנים רב-לאומיים, ולאו דווקא על ידי מדינות. פעולת הטרור הכלכלי מכוננת כנגד המערכת הכלכלית והפיננסית של מדינת המטרה. טרור כלכלי מתייחס לרוב למניפולציה סודית שמבצעת מדינה או אומה במישור הכלכלי על ידי גורמים ממלכתיים או לא-מדינתיים. עם זאת, הטרור הכלכלי עשוי להיות גם גלוי תחת מעטפת של סנקציות כלכליות. טרור כלכלי מכוון לאזרחים של מדינות או קבוצות בחתירה להשגת מטרות פוליטיות. לדוגמה התקפות טרור כנגד נמלים וגבולות יבשתיים פוגעות בשרשרת האספקה ומצריכות יישום צעדים נוספים כדי להבטיח הגעה בטוחה של המוצר. צעדים אלו מאלצים את עלות הייצוא והיבוא של סחורות לעלות. הכלכלות של המדינות המתפתחות הן יכולות להיות המושפעות ביותר, משום שההאטה בייצוא והיבוא תשפיע על יכולתה של המדינה להילחם בעוני. עלייה בעוני עלולה לגרום למרידות בקרב האוכלוסייה ולגרום לאי-יציבות פוליטית ובכך כופה עלייה עוני גדול יותר. כדי להתמודד עם פיראטיות, ממשלות ותעשיות ימיות חייבות לנקוט באמצעי מניעה. מינהל הימי של ארצות הברית אומר כי "פעולות אלו עשויות לכלול נוכחות צבאית גדולה יותר באזורים בסיכון גבוה, ניתוב ספינות כדי לעקוף את מפרץ עדן, תשלום דמי ביטוח גבוהים יותר, שכירת מאבטחים פרטיים והתקנת ציוד הרתעה לא קטלני". עלות אמצעי המניעה הללו מגולגלת על הצרכנים ועל משלמי המיסים, ובסופו של דבר מפנה את הכסף מתחומים אחרים במשק. Kevin D. Freeman, Tom Weiner, Secret weapon : how economic terrorism brought down the U.S. stock market and why it can happen again, Worldcat, ‏2012 "Economic Impact of Piracy in the Gulf of Aden on Global Trade", United States Department of transportation ערך זה הוא קצרמר בנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאבירו

יַבִּירוּ (שם מדעי: Jabiru mycteria) היא סוג ומין יחיד של עוף במשפחת החסידתיים. היאבירו הוא עוף גדול ומסיבי ומעדיף לנוע על הקרקע מאשר לעוף. היא נפוצה ממקסיקו עד ארגנטינה וחיה בביצות ויערות הגשם של אמריקה הדרומית ושל אמריקה המרכזית. היאבירו קיבלה את שמה מהשפה הדרום-אמריקאית טופי-גוארני ופירושה: "מנופחת הצוואר", זאת עקב הבליטה הכדורית הגדולה שבצווארה. זוהי חסידה גדולה ואחת מהגדולות שבבני משפחתה וכן העוף הגבוה באמריקה הדרומית, שני רק לננדו המצוי ולעיתים מגיע אליו. היא מגיעה לגובה 120-140 ס"מ. במוטת כנפיה שעומדות על 2.3-2.8 מ' היא שנייה באורכם ביבשת, לאחר קונדור האנדים (וכן אחרי והמינים אלבטרוס נודד ואלבטרוס מלכותי הנודדים לאורך חופי אמריקה הדרומית). משקלה מגיע ל-4.3-9 ק"ג. היא חיה בביצות, יערות גשם לחים וגדות אגמים ונהרות ומחכה בדריכות לכל טרף קטן שהיא יכולה לתפוס במקורה הענקי. היא ניזונה גם מנבלות ומחטיפת מזון לעופות מים אחרות. מדיה וקבצים בנושא יאבירו בוויקישיתוף יאבירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יאבירו, באתר ITIS (באנגלית) יאבירו, באתר NCBI (באנגלית) יאבירו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יאבירו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יאבירו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יאבירו, באתר GBIF (באנגלית) יאבירו באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
All Is One

All Is One (כולם אחד) הוא אלבומה החמישי של להקת האוריינטל מטאל הישראלית אורפנד לנד, שיצא לאור ב-24 ביוני 2013. זהו האלבום הראשון של הלהקה עם הגיטריסט חן בלבוס שהחליף את הגיטריסט הקודם מתי סבטיצקי ב-2012. זהו גם האלבום האחרון בו השתתף ממייסדי הלהקה יוסי סאסי על הגיטרה וכלים אתניים נוספים לאחר שהודיע על פרישתו ב-2014. השיר Brother (אח או אחי ) הוא בלדה על היחסים בין יצחק לישמעאל אחיו. ובין השאר מבוסס על האמונה המוסלמית לפיה הילד שנעקד על הר המוריה היה ישמעאל ולא יצחק. כמו שכתוב בשיר: השיר הוא שיר אהבה לאח, שהפך לאויב דם. השיר Let The Truce Be Known (תן להפסקת האש להיות ידועה) נכתב בהשראת הסיפור The Christmas Truce (הפסקת האש של חג המולד) לפיו במלחמת העולם הראשונה עשו החיילים הפסקת אש בזמן חג המולד וחגגו יחד, אך למחרת חזרו לטבוח אחד בשני. השיר הולחן יחד עם קובי אפללו. השיר שמיים נכתב על ידי יהודה פוליקר והוא משלב אלמנטים ורעיונות מאלבומיה הקודמים של הלהקה. השיר גם מהווה סגירת מעגל עבור הלהקה, מכיוון שבשיר יש אזכור לשמם, "ארץ יתומה", שבעצם נלקח מהשיר רוחות מלחמה של פוליקר. בשיר Our own Messiah מופיעה שורה מהתפילה אבינו מלכנו. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אורפנד לנד אלא אם צוין אחרת.  קובי פרחי - שירה יוסי סאסי - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרה קלאסית, בוזוקי, ג'ומבוש חן בלבוס - גיטרה חשמלית אורי זילכה - גיטרה בס מתן שמואלי - תופים מירה עווד - שירה מקהלת שחר - שירה אלרם עמרם - שירה שחר עמרם - שירה מורן מגל - פסנתר רועי פרידמן - כלי הקשה סמי בכר - גיטרה צחי ונטורה - חליל אינסמבל טורקי - כינור מידע על האלבום All Is One באתר MusicBrainz מידע על האלבום All Is One באתר AllMusic האלבום All Is One באתר Discogs האלבום All Is One באתר Yandex.Music (ברוסית) יואב קוטנר, האלבום החדש של אורפנד לנד - "מאסטרפיס", באתר ישראל היום, 2 באוגוסט 2013
הואציניים

הוֹאָצִינִיִּים (שם מדעי: Opisthocomidae) היא משפחת עופות, בה נכחדו רוב המינים והיא המשפחה היחידה בסדרת ההואצינאים (Opisthocomiformes). המין היחיד ששרד הוא הואצין, עוף אוכל-עלים מדרום אמריקה, אך בעבר נכללו עוד כמה מינים שחיו מסוף האאוקן עד סוף המיוקן. קבוצה זו מצויה במחלוקת מדעית על שיוכה. בין 1854 ל-2014 היא שויכה לקבוצה המבוטלת גרואה. כיום עם זאת רואים בה סדרה בתוך אינופינאווס והיא הסדרה היחידה בקבוצה זו שאינה נכללת בקבוצה טלוראווס (Telluraves). עופות אלה חיים באמריקה הדרומית לאורך יער האמזונאס. הם מיוחדים בכך שהם יודעים לעכל עלים בקיבתם. לאפרוחיהם ישנם טפרים על הכפות בדומה לעופות הפרהיסטוריים. סוג ומין יחיד הואצין (Opisthocomus hoazin) Foro (קיומו תלוי בספק) - נכחד Hoazinavis - נכחד Hoazinoides - נכחד Namibiavis - נכחד Onychopteryx - נכחד Protoazin - נכחד מדיה וקבצים בנושא הואציניים בוויקישיתוף הואציניים, באתר ITIS (באנגלית) הואציניים, באתר NCBI (באנגלית) הואציניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הואציניים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17

גביע העולם עד גיל 17 הוא טורניר כדורגל, המאורגן על ידי פיפ"א, המיועד לכדורגלנים מתחת לגיל 17. הטורניר הראשון נערך ב-1985 בסין, ובו זכתה נבחרת ניגריה. ב-1991 שונה גיל המקסימום בתחרות מ-16 ל-17. נבחרת ניגריה זכתה בטורניר חמש פעמים, יותר מכל נבחרת אחרת. בכל טורניר מוענקים שלושה פרסים: נעל הזהב - מוענק למלך השערים בטורניר. כדור הזהב - מוענק לשחקן המצטיין בטורניר. משחק הוגן - מוענק לנבחרת אשר שחקניה צברו את המספר הנמוך ביותר של עבירות משמעת. גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - (לשעבר: אליפות העולם לנוער; מכונה גם "המונדיאליטו") המונדיאל - גביע העולם בכדורגל לנבחרות בוגרים מדיה וקבצים בנושא גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 (באנגלית) הטורניר באתר פיפ"א סטטיסטיקות
ליבושה

ליבושה (צ'כית: Libuše, או בגרסאות אחרות: Libussa או Lubossa) המייסדת של שושלת פז'מיסל של מלכי בוהמיה (צ'כיה), ושל העם הצ'כי כולו, לפי אגדת העם הצ'כית. לפי "כרוניקה בואמורום", אשר הועלתה על כתב במאה ה-12 על ידי הכומר וההיסטוריון קוסמס מפראג, ליבושה הייתה הצעירה והחכמה משלוש בנותיו של הנסיך קרוק, וחיה ככל הנראה במאה ה-8. לאחר מותו של קרוק (ניתן להשוואה עם קרקוס הפולני, מייסד העיר קרקוב), מתמנה ליבושה למנהיגת השבט (שופטת). על אף חוכמתה ושלטונה השקול, מביעים הגברים בשבט את חוסר שביעות רצונם מכך שהמנהיגה שלהם היא אישה, ודורשים למנות מנהיג. בעקבות כך ליבושה מכנסת מועצת חכמים, ומכריזה שתינשא לגבר שאליו יביא אותה הסוס שלה. כך אכן קורה, וליבושה נישאת לפז'מיסל, אשר היה עובד אדמה. כמו כן, ליבושה מנבאת את הקמת העיר פראג. מנישואיה לפז'מיסל, נולדו לליבושה שלושה בנים - נזמיסל, רדוביל ולודומיר. כך נוסדה שושלת פז'מיסל, השושלת הראשונה של מלכי צ'כיה. לפי אותה אגדה, ליבושה ייסדה את מבצר ליבושין באזור העיר קלדנו בצ'כיה. על פי גרסה אחרת, מיקומו המבצר מיוחס לאזור וישהראד בפראג. האגדה על ליבושה מסמלת את המעבר ההדרגתי של הצ'כים ממטריארכיה לשיטה הפטריארכלית, אם כי לא באופן סופי, מכיוון שלפי האגדה, לאחר מותה של ליבושה מתרחשת מרידה של קבוצת נשים גדולה בשלטון הגברי, והן מייסדות מבצר אשר נכבש רק מספר שנים רב לאחר מכן. ליבושה הונצחה בטרגדיה של הסופר פרנץ גרילפרצר, באופרה ליבושה של המלחין הצ'כי הנודע בדז'יך סמטנה ובנובלה של מילוש אורבן. כמו כן, נקרא על שמה האסטרואיד 264-ליבוסה (אנ'), אשר התגלה בשנת 1886. מדיה וקבצים בנושא ליבושה בוויקישיתוף Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (264) Libussa. Springer Berlin Heidelberg. p. 38. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_265. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. {{cite book}}: (עזרה)
אליון דיופ

אליון דיופ (בצרפתית: Alioune Diop;‏ 10 בינואר 1910 - 2 במאי 1980) היה פוליטיקאי, עורך ומוציא לאור סנגלי, מייסד כתב-העת Présence Africaine ודמות מרכזית בתנועת הנגריטוד ובחוג האינטלקטואלים האפריקאים שפעלו בפריז נגד המשטר הקולוניאלי. דיופ נולד כמוסלמי בסן-לואי שבצפון סנגל. בצעירותו למד קוראן בבית ספר מוסלמי וכן למד את התנ"ך מפי דודותיו מצד אימו. דיופ רכש השכלה תיכונית בבית הספר Lycée Faidherbe שבסן-לואי, והיה בין האפריקאים הספורים שזכו לקבל תעודת בגרות צרפתית. בהיותו אזרח צרפתי, גויס בשנת 1931 לצבא הצרפתי ושירת בתייס. דיופ עבר ללמוד לימודים קלאסיים באוניברסיטה של אלג'יר, וב-1937 פנה ללמוד בסורבון. בפריז הוא שימש כפרופסור לספרות קלאסית והייתה לו השפעה רבה על הסטודנטים האפריקאים שלמדו בצרפת בזמן הכיבוש הקולוניאלי. בין השנים 1939–1940 גויס דיופ לצבא צרפת במסגרת מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 נבחר מטעם המפלגה הסוציאליסטית של סנגל לייצג את מדינתו בסנאט הצרפתי, והחזיק במשרה עד 1948. במהלך כהונתו בסנאט שימש כיושב ראש ועדת השרים לענייני מערב אפריקה הצרפתית (AOF). בשנת 1947, בהיותו סנאטור, ייסד בפריז את כתב העת Présence Africaine במטרה לקדם את הזהות התרבותית האפריקאית ואת המאבק לעצמאות של אפריקאים ביבשת ובתפוצות. בין האישים הבולטים שהיו מעורבים בפעילות כתב העת ניתן למנות את פול ריבה, ז'אן-פול סארטר, אלבר קאמי, אנדרה ז'יד, ריצ'רד רייט ואמה סזר. ב-1949 הרחיב את כתב העת והקים בית הוצאה לאור בשם Editions Présence Africain, שהיווה מוקד מרכזי לפרסום הגות אפריקאית ושחורה, ובפרט כתביהם של אינטלקטואלים פרנקופונים אפריקאים. לצד עיסוקו כמוציא לאור, דיופ מילא תפקיד מרכזי במיזמים תרבותיים אפריקאים ואנטי-קולוניאליים רבים. בשנת 1956 ייסד את האגודה לתרבות אפריקאית (SAC), בהתבסס על הדגם של האגודה האירופית לתרבות שהוקמה ב-1950 ואשר דיופ היה החבר האפריקאי היחיד בה. ב-1956 היה גם בין מארגני קונגרס הסופרים והאמנים השחורים הראשון, שהתכנס בסורבון ומשך אליו הוגים ואמנים רבים מרחבי העולם כגון פבלו פיקאסו וקלוד לוי-שטראוס. יחד עם לאופולד סדאר סנגור, ארגן ב-1966 את פסטיבל האמנות השחורה הראשון בדקאר בירת סנגל. בין באי הפסטיבל היו ג'וזפין בייקר, אמה סזר, דיוק אלינגטון ולנגסטון יוז. בנוסף היה בין מארגני פסטיבלים דומים באלג'יר ב-1969 ובלאגוס ב-1977. דיופ נפטר ב-2 במאי 1980 בגיל 70 בפריז, שבה התגורר מאז מלחמת העולם השנייה. במותו, כינה אותו סנגור "סוקרטס השחור". הלווייתו נערכה בפריז וגופתו נקברה בבית הקברות בל-אייר בסן-לואי. בשנת 1941 הכיר דיופ את קריסטיאן יאנדה, שאביה היה בן-דודו של ליאופולד סדאר סנגור ואימה הייתה ממוצא קמרוני. השניים נישאו בנובמבר 1945 בפריז. לזוג היו ארבעה ילדים: מריה איידה דיופ העוסקת כמתרגמת, סוזאן בינטה דיופ שעובדת ככתבת בדקאר ובעברה עבדה באונסק"ו, סמבה דייוויד מור דיופ שנפטר בפריז ב-1971 ואדריאן עמנואל נדיוואר מאמאדו אוסמאן דיופ שהוא רופא. החל משנת 1995 מוענק הפרס הבינלאומי על שם אליון דיופ לקידום תחומי ההוצאה לאור והעריכה באפריקה. הפרס מוענק אחת לשנתיים ביריד הספרים וחומרי ההוראה הבינלאומי בדקאר. ביוגרפיה של דיופ, באתר הסנאט (צרפת). ביוגרפיה של דיופ, באתר African Success. כתב העת Présence Africaine, בוויקיפדיה באנגלית. אליון דיופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טורנדו מור

טורנדו מור הייתה סופת טורנדו הרסנית בעוצמה 5 בסולם פוג'יטה שפגעה אחר הצהריים של יום שני, 20 במאי 2013, בעיר מור באוקלהומה שבארצות הברית. בסופה נהרגו 24 בני אדם, בהם 9 ילדים, ונפצעו 353. טורנדו מור הייתה חלק ממערכת מזג אוויר גדולה יותר, שהפיקה כמה סופות טורנדו אחרות ביומיים הקודמים. טורנדו מור פגעה לראשונה ב-14:45 זמן מקומי (19:45 UTC), ונשארה על הקרקע במשך כ-50 דקות בנתיב של 27 ק"מ. תחנות מכ"ם מקומיות אישרו כי הטורנדו חצתה רצועה מאוכלסת בצפיפות של מחוז מור. בשיאה, הייתה הטורנדו ברוחב של מעל 2.1 ק"מ. גל סופות הטורנדו בארצות הברית (2011) מדיה וקבצים בנושא טורנדו מור בוויקישיתוף
גיבור העמל הסוציאליסטי

גיבור העמל הסוציאליסטי (ברוסית: Герой Социалистического Труда) הוא תואר כבוד שהיה העיטור הגבוה בברית המועצות. הוא הוענק לראשונה בשנת 1939 ליוסיף סטלין. בהתאם לצו של הסובייט העליון מ-27 בדצמבר 1938 העיטור מוענק לאזרחים עבור הישג יוצא דופן בתחום התעשייה, חקלאות, תחבורה, מסחר ומדע, עבור תרומה מיוחדת למדינה הסובייטית ולאזרחים שפעלו למען קידום המשק, המדע והתרבות למען הגדלת עוצמת ברית המועצות. בהתאם לצו זה למקבל התואר היה מוענק עיטור לנין ודיפלומה. בהתאם לצו מ-22 במאי 1940 התווספה מדליית "הפטיש והמגל" שהיא הייתה דומה מאוד למדליית מקבלי תואר גיבור ברית המועצות. כמו כן סוכם על הצבת פסל למקבל התואר במידה וכבר יש לו תואר גיבור ברית המועצות. ב-3 במרץ 1949 הותר להעניק את התואר בפעם השנייה אך ללא הענקת עיטור לנין נוסף. למקבלי התואר בפעם השנייה היה מוצב פסל במקום לידתו. בשנת 1973 הוחלט על ביטול הגבלה להענקת התואר בפעם הרביעית, אך מעשית לא היו הענקות מסוג זה. בהתאם לצו מ-22 באוגוסט 1988 הופסקו הענקות בפעם השנייה. עד לשנת 1949 הענקות בוצעו לעובדי תעשיות ביטחוניות, מנהיגי המדינה או עבור הישג יוצא דופן בתעשייה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 התואר הוענק לראשונה עבור הישגים בתחום החקלאות ובשנת 1964 התואר הוענק לאמן. בשנת 1949 התואר הוענק לתלמידי בית הספר עבור הישג מיוחד בעבודה חקלאית. בסך הכול היו 20,605 הענקות, מהם 205 אנשים קיבלו את התואר פעמיים ו-16 אזרחים קיבלו את התואר שלוש פעמים. התואר הוענק ללברנטי בריה, אך נשלל ממנו לאחר הרשעתו. להלן מקבלי התואר 3 פעמים: אנטולי אלכסנדרוב - מדען בתחום הגרעין בוריס ואניקוב - מנהל בתחום תעשיות ביטחוניות ניקולאי דוחוב - מפתח נשק יעקב זלדוביץ' - מדען בתחום הגרעין סרגיי איליושין - מתכנן מטוסים מסטיסלב קלדיש - מתמטיקאי איגור קורצ'טוב - מדען בתחום הגרעין אנדריי סחרוב - מדען בתחום הגרעין. בעקבות ביקורתו על השלטון כל התוארים נשללו יפים סלבסקי - מנהל בתחום תעשייה ביטחרונית אנדריי טופולב - מתכנן מטוסים טורסונקול חמרקול - חקלאי יולי חריטון - מדען בתחום הגרעין ניקיטה חרושצ'וב - פוליטיקאי קונסטנטין צ'רניינקו - פוליטיקאי דינמוחמד קונאייב - פוליטיקאי קיריל שצ'ולקין - מדען בתחום הגרעין לפי הדגם הסובייטי הונהג תואר זה גם במדינות אחרות שבהן הושכן משטר קומוניסטי:גבור העמל הסוציאליסטי של בולגריה, גבור העמל הסוציאליסטי של רומניה וכו'. בשנת 2013 הונהג ברוסיה גיבור העמל של רוסיה הדומה לדגם הסובייטי במאפייניו ועיצובו. מדיה וקבצים בנושא גיבור העמל הסוציאליסטי בוויקישיתוף