laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חוסה אמביסקה

חוסה אמיליו אמביסקה גארטה (בספרדית: José Emilio Amavisca Gárate; נולד ב-19 ביוני 1971 בלארדו) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. אמביסקה החל את קריירת המשחק שלו בשנת 1988 כאשר שיחק כקשר בקבוצת לארדו במחזוב קנטבריה, ספרד. בשנת 1989, חתם בקבוצת ריאל ויאדוליד, מהליגה הספרדית. בשנת 1991, הושאל לעונה אל קבוצת יוניו אספורטיבה ליידה. בשנת 1994, חתם בקבוצת ריאל מדריד שאומנה על ידי חורחה ולדאנו. בעונת הבכורה שלו בריאל מדריד, כבש 10 שערי ליגה וסייע לקבוצת לזכות באליפות ספרד. בשנת 1999, חתם בקבוצת ראסינג סנטנדר, עם סיום עונת 2001 ירדה קבוצתו אל הליגה הספרדית השנייה. בשנת 2001, חתם בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה. בשנת 2004, חתם אספניול. בשנת 2005, פרש ממשחק פעיל כשהוא בן 34. לארדו אליפות הליגה הרביעית (1): 1988/1989 ריאל מדריד אליפות (2): 1994/1995, 1996/1997 הסופר קאפ הספרדי (1): 1996/1997 ליגת האלופות (1): 1997/1998 הגביע הביניבשתי (1): 1998 דפורטיבו לה קורוניה גביע המלך הספרדי (1): 2001/2002 תארים אישיים כדורגלן העונה בספרד: 1995 מדיה וקבצים בנושא חוסה אמביסקה בוויקישיתוף חוסה אמביסקה, באתר Transfermarkt חוסה אמביסקה, באתר BDFutbol חוסה אמביסקה, באתר National Football Teams חוסה אמביסקה, באתר FootballDatabase.eu ABC MADRID 24-11-1994 página 98 - Archivo ABC, abc, ‏27 באוגוסט 2019 Hermida, Xosé (2001-08-21). "La segunda vida de Amavisca". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2021-08-27. ספרד: ראסינג סנטאנדר הפסידה לסראגוסה, באתר ynet, 6 במרץ 2005 Spain - Footballer of the Year, www.rsssf.com
אולפן טלוויזיה

אולפן טלוויזיה הוא מקום בו מצלמים תוכניות טלוויזיה, מהדורת חדשות ותכנים נוספים, בין אם בשידור חי ובין אם לקלטת וידאו. האולפן מאוד דומה לאולפן קולנוע, אך מכיל בתוכו גם בדרך כלל שולחן למגיש התוכנית, מסך ופריטים נוספים. באולפן הטלוויזיה קיימים מספר מצלמות מכיוונים שונים, המצלמות את רקע האולפן, וכן מספר מיקרופונים אשר קולטים את צלילי המנחים. מאחורי האולפן נמצא "חדר בקרה", בו יושבים עובדים אשר תפקידם הוא לדאוג לכך שהשידור יועבר באופן יציב לבתי הצופים, או יוקלט על מנת לשדרו בהמשך היום או בעתיד, בהם נתב התמונה וטכנאי הקול. לעיתים מוקמים אולפני טלוויזיה זמניים, לרבות בשטח פתוח, בעיקר לצורך סיקור אירועים בולטים כגון בחירות. מה עושים באולפן טלוויזיה?, באתר eureka.org.il ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קופה אמריקה 1923

טורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל 1923 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1923) נערך באורוגוואי והיה הטורניר השביעי של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 4 נבחרות, ונבחרת אורוגוואי זכתה בפעם הרביעית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית. הטורניר כולו נערך באצטדיון גראן פארק סנטרל במונטווידאו ומספר המושבים היה 20,000. הטורניר נערך באוקטובר-דצמבר 1922. לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו אורוגוואי, ארגנטינה, פרגוואי ומחזיקת הגביע ברזיל. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה. בפעם השנייה מאז היווסדות הטורניר נבחרת צ'ילה פרשה ממנו. הטורניר שימש גם כמוקדמות לאולימפיאדת הקיץ 1924 שנערכה בפריז שבצרפת. 3 שערים ארגנטינה ויסנטה אגירה אורוגוואי פדרו פטרונה 2 שערים ארגנטינה סארופו ברזיל נילו מורטיניו בראגה מדיה וקבצים בנושא קופה אמריקה 1923 בוויקישיתוף נתונים על קופה אמריקה 1923 קופה אמריקה 1923 בארכיון RSSSF
מרטין בורבולון

מרטין בורבולון (בצרפתית: Martin Bourboulon) הוא במאי צרפתי. ידוע בצרפת כמי שביים את הקומדיות "אבא או אמא" ו"אבא או אמא 2" ואת הדואולוגיה "שלושת המוסקטרים", המורכבת מ"שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן" ו"שלושת המוסקטרים: מיליידי". הוא ידוע בעיקר בזכות הסרטים "אבא או אמא" (Papa ou maman) והמשכו "אבא או אמא 2". החלק הראשון בדואולוגיה זכה בפרס חבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי Alpe d'Huez International בשנת 2015. בשנת 2021 עלה לאקרנים סרטו החדש של הבמאי, "אייפל". את התפקידים המרכזיים בסרט גילמו רומן דוריס ואמה מקי. העלילה מספרת את סיפורו של הרומן המסחרר של גוסטב אייפל, שעורר בו השראה ליצירת מגדל אייפל. בקיץ 2021 החל לעבוד על דואולוגיה חדשה: שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים: מיליידי בכיכובם של ונסן קאסל, אווה גרין, רומן דוריס ואחרים. מרטין בורבולון הוא בנו של המפיק פרדריק בורבולון. 2003: סיכוי מלוכלך (סרט קצר) 2007: Les Guignols de l'Info 2015: אבא או אמא 2016: אבא או אמא 2 2021: אייפל 2023: שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן 2023: שלושת המוסקטרים: מיליידי מדיה וקבצים בנושא מרטין בורבולון בוויקישיתוף מרטין בורבולון, ברשת החברתית אינסטגרם מרטין בורבולון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרטין בורבולון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) [1] Marine Chassagnon (6 בדצמבר 2016). "Papa ou Maman 2: Qui est Martin Bourboulon, le cinéaste discret qui se cache derrière la saga à succès". huffingtonpost.fr (בצרפתית). נבדק ב-8 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
קופה אמריקה 1924

טורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל 1924 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1924) נערך באורוגוואי והיה הטורניר השמיני של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 4 נבחרות, ונבחרת אורוגוואי זכתה בפעם החמישית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית. הטורניר כולו נערך בפעם השנייה ברציפות באצטדיון גראן פארק סנטרל במונטווידאו ומספר המושבים היה 20,000. הטורניר נערך באוקטובר-נובמבר 1924. לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו אורוגוואי, ארגנטינה, פרגוואי וצ'ילה. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה. ה-CONMEBOL (התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית) ביקשה מהתאחדות הכדורגל של פרגוואי לארח את הטורניר, אך זו סירבה מכיוון שחסרה להם התשתית לאירוע כזה. עם זאת, ההתאחדות הפרגוואית אכן ארגנה אותה, אך בדרך הוקרה לאורוגוואי שזכתה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת הקיץ 1924 התחרות התקיימה בסופו של דבר אצלה. נבחרת ברזיל לראשונה פרשה מהטורניר. 4 שערים אורוגוואי פדרו פטרונה 2 שערים פרגוואי אילדפונסו לופז אורוגוואי אנחל רומאנו מדיה וקבצים בנושא קופה אמריקה 1924 בוויקישיתוף נתונים על קופה אמריקה 1924 קופה אמריקה 1924 בארכיון RSSSF
קארל בונהופר

קארל לודוויג בונהופר (ההיגוי: יותר קרוב ל"בונהֶפר") (בגרמנית: Karl Ludwig Bonhöffer, ‏ 31 במרץ 1868 - 4 בדצמבר 1948) היה פסיכיאטר ונוירולוג גרמני. הוא כיהן כפרופסור ראש קתדרה לפסיכיאטריה ולנוירולוגיה באוניברסיטת ברלין וכמנהל הקליניקה למחלות נפשיות ולמחלות עצבים בבית החולים "שריטה" בברלין. שניים מבניו, דיטריך בונהופר וקלאוס בונהופר, ושני חתניו, הנס פון דוהנאני ורידיגר שלייכר הוצאו להורג בגלל התנגדותם למשטר הנאצי בגרמניה. על פי מסמכים של הוועדה ללימודים ההיסטוריים של באדן-וירטמברג, בשנת 1513 החלה משפחת בונהופר להתיישב בחבל וירטמרג לאחר שהיגרו מניימכן, הולנד.[דרוש מקור] הם הגיעו למעמד בכיר כיועצים, רופאים ושופטים, והיו מיוחסים בקשרי משפחה לאמו של יוהאן וולפגנג פון גתה, גאורג וילהלם פרידריך הגל, כריסטיאן פרידריך דניאל שובארט, לודוויג אוהלנד ולדוד פרידריך שטראוס.[דרוש מקור] קארל בונהופר נולד בשנת 1868 בנרסהיים בממלכת וירטמברג שבגרמניה (הקונפדרציה הגרמנית), לפרידריך פון בונהופר (1907-1828), שופט בעיר אולם וליולי לבית טאפל (1936-1842). אחיו, גוסטב-אוטו בונהופר, היה לכימאי בחברת באייר-לברקוזן. בשנים 1874–1878 למד בבתי ספר יסודיים בהיילברון ובראוונסבורג, ובשנים 1878–1886 בגימנסיה בטיבינגן, בה סיים את מבחני הבגרות. בשנים 1886–1887 שירת בצבא בשטוטגרט. בשנת 1898 התחתן עם פאולה פון האזה, מורה ונכדתו של התאולוג קארל פון האזה. במרוצת השנים נולדו לזוג שמונה ילדים.[דרוש מקור] בין השנים 1887–1892 למד בונהופר רפואה באוניברסיטת טיבינגן, בברלין ובמינכן. אחר כך לימד את המקצוע באוניברסיטת ברסלאו. אחר שנת 1939, שבה הופעלה בגרמניה הנאצית האקציה T4 לחיסול בני אדם מוגבלים, השתתף בונהופר בתנועת ההתנגדות למדיניות הנאצית. הוא זייף תעודות של מטופלים נכים ועשה מאמצים להציל אותם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הפרקים הבאים. קארל בונהופר נפטר בברלין בגיל 80 בשנת 1948. מדיה וקבצים בנושא קארל בונהופר בוויקישיתוף קארל בונהופר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מיינור

האם התכוונתם ל... ויליאם מיינור – מנתח בצבא ארצות הברית שתרם לערכים רבים במילון אוקספורד סדרת מיינור – במשחק ברידג': אחת משתי סדרות קלפים ♣ ו♦ מוריס מיינור – מכונית סופרמיני אנגלית שיוצרה בשנים 1948–1971 מוריס מיינור (1928) – מכונית קטנה שיוצרה בשנים 1928–1934 במספר תצורות על ידי יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors Limited חוג משני (באנגלית: minor) – מסלול לימודים, בדרך כלל לתואר ראשון (אנ') מינור
קופה אמריקה 1925

טורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל 1925 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1925) נערך בארגנטינה והיה הטורניר התשיעי של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 3 נבחרות בלבד, ונבחרת ארגנטינה זכתה בפעם השנייה בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית. הטורניר נערך באצטדיונים ספורטיבו באראקאס ומיניסטרו ברין סנגואל, שניהם מהעיר בואנוס איירס והכילו 30,000 ו-25,000 מושבים בהתאמה. הטורניר נערך בנובמבר-דצמבר 1925. לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו ארגנטינה, ברזיל ופרגוואי. שלושתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי ומעלה הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה. הנבחרות אורוגוואי וצ'ילה פרשו מהטורניר, מה שהפך אותו לטורניר הקופה אמריקה עם מספר המשתתפות הנמוך ביותר שהיה. נקבע כי במהלכו יתקיימו שני מחזורים, משמע כל נבחרת תפגוש את השנייה פעמיים. על אף שנבחרת ארגנטינה זכתה בטורניר מבלי להפסיד משחק, חלק מהתקשורת הארגנטינאית הגדירו את היכולת של הנבחרת כ"ענייה", וכי היא זכתה אך ורק בגלל היותה חזקה משתי הנבחרות האחרות. המגזין הארגנטינאי המפורסם "אל גראפיקו" הצהיר כי סגולותיה של ארגנטינה רק הלכו ופחתו ככל שהטורניר התקדם, עם כישלונות בולטים. חלוצה המרכזי, חואן קרלוס אירורייטה, נפצע במשחק הפתיחה ובמקומו נכנס מנואל סיאונה, שלא שיחק טוב כמו בדרך כלל בשל שינוי עמדתו (מקיצוני שמאלי לחלוץ מרכזי). התקשורת כמעט ולא מתחה ביקורת על הופעותיהם של גראסיני, אלחנדרו דה לוס סנטוס, אנטוניו קרוטי וחואן באינצ'י. מצד שני, השחקנים דומינגו טראסקוני, מנואל סיאונה ומרטין סאנצ'ס הוזכרו כמצטיינים בארגנטינה. במקרה של טראסקוני, הדריבל היעיל שלו, סגנון המסירה וכדורי הקרן המדויקים שלקח זכו לשבחים רבים. גם יכולת הכיבוש של סיאונה הוזכרה כאחת מנקודות החוזק של ארגנטינה, כשכבש 6 שערים ב-4 משחקים בלבד. אם על פי כן, סיאונה ספג גם ביקורת על היותו לא בכושר בשל עודף משקל. מגזין "אל גראפיקו", על ההופעה של אמריקו טסוריירה בקופה אמריקה אמריקו טסוריירה, שוער נבחרת ארגנטינה, גם הוא ספג ביקורת קשה: "טסוריירה אינו "קוסם השער" שהערצנו כל כך בזכות הביטחון שלו, האומץ, הדם הקר, הזריזות המפתיעה ותחושת המיקום הבלתי מתפשרת שלו. על אף שהיריבות המעיטו לתקוף את שערו, בכל זאת ספג 4 שערים, שלא היו בעיטות קשות לעצירה. מלבד השערים שספג, טסוריירה הראה את עצמו כחסר ביטחון ואיטי, מה שיכול היה להיות גרוע יותר. אין ספק שאנחנו לא מתכוונים שהופעותיו היו אסון, אך אנחנו רוצים לקבוע שהוא מתקשה בקריירה הספורטיבית שלו, או שפרישתו מתקרבת..." 6 שערים ארגנטינה מנואל סיאונה 4 שערים ברזיל לאגארטו ברזיל נילו מורטיניו בראגה 2 שערים ברזיל ארתור פרידנרייך פרגוואי ריבאס מדיה וקבצים בנושא קופה אמריקה 1925 בוויקישיתוף נתונים על קופה אמריקה 1925 קופה אמריקה 1925 בארכיון RSSSF
Child's Play (קרן צדקה)

קרן הצדקה "Child's Play" הוקמה על ידי ג'רי "טיכו" הולקינס ומייק "גייב" קרהוליק - יוצרי קומיקס הרשת "Penny Arcade" בשנת 2003, לאחר שטור המציג משחקי וידאו כמחנכים ילדים לאלימות ולהרג היה עבורם דיווח מוטה אחד יותר מדי. הקרן התהדרה בתת-הכותרת: "גיימרים נותנים בחזרה", כשהרעיון מאחוריה היה להציג בפני העולם תמונה שונה של קהילת שחקני משחקי הווידאו מזו שסיפקה התקשורת, אשר בעיני הולקינס וקרהוליק הונעה יותר מהרצון להציג אירועים שנויים במחלוקת כדי לעורר עניין בצופים מאשר לדווח את האמת. במקור, פרסמו השניים באתר Penny Arcade קריאה למי שמעוניין לתרום לשלוח משחקים וצעצועים לביתו של מייק. הדבר התברר כטעות כשבמשך כמה ימים רצופים הגיעו שליחי החבילות לביתו של מייק שלוש פעמים ביום, והנהלת הבניין שלו הגישה נגדו תלונה על שמילא שלוש מכולות אשפה שלמות בקרטוני אריזה. בסוף דצמבר, משנגמר מבצע משלוח הצעצועים, העניקו הולקינס וקרהוליק לבית החולים לילדים בסיאטל צעצועים בשווי 250,000 דולר. בינואר 2004 פרסם ביל פראנס, כותב הטור שהניע את הולקינס וקרהוליק לפעולה, טור התנצלות בו הודה לצמד ולכל התורמים. בנוסף לתרומות פרטיות הקרן מקבלת תרומות ממסודות ומארגון תחרויות משחק מחשב דוגמת "Desert Bus For Hope". בשנת 2006 לראשונה נערכה ארוחה ומכירה פומבית שכול הכנסותיהם הועברו לתרומות. בשנת 2011 לראשונה נערכה תחרות גולף שאורגנה על ידי הקרן. החל משנת 2013 מועברות תרומות לתמיכת ילדים שסובלים מאלימות במשפחה. עם השנים, נוספו בתי חולים נוספים ברחבי העולם וצמחו התרומות - נכון לקיץ 2021, גייסה הקרן כ-45 מיליון דולר שהועברו לטובת בתי החולים ומוסדות נוספות. בסך הכול התרומות הועברו לכ-190 בתי חולים ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא Child's Play בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Child's Play (באנגלית) Child's Play, ברשת החברתית פייסבוק Child's Play, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Child's Play, ברשת החברתית אינסטגרם Child's Play, ברשת החברתית LinkedIn Child's Play, סרטונים בערוץ היוטיוב Child's Play, ערוץ באתר Twitch.tv Child's Play, באתר פליקר France, Bill (18 בנובמבר 2003). "Violent video games are training children to kill". HeraldNet. ארכיון מ-2007-04-01. נבדק ב-2007-11-09. {{cite web}}: (עזרה) Krahulik, Mike (24 בנובמבר 2003). "Child's play". Penny Arcade. נבדק ב-2007-11-09. {{cite web}}: (עזרה) "Giving to Charity This Year Is 'Child's Play' - Successful Video Game Charity Launches 2004 Effort". PR Newswire. 20 באוקטובר 2004. נבדק ב-2012-01-09. {{cite web}}: (עזרה) France, Bill (14 בינואר 2004). "Video gamers go out of their way for ill children". HeraldNet. נבדק ב-2009-06-09. {{cite web}}: (עזרה)
Child's Play

האם התכוונתם ל... Child's Play (קרן צדקה) – קרן צדקה אמריקאית משחק ילדים (סדרת סרטים) – סדרת סרטים Child's Play (שיר) – שיר של סיזה
קברט גרמני

קברט גרמני (בגרמנית: Kabarett) הוא מופע סאטירי המתמקד בביקורת חברתית ואירועים פוליטיים. מופעי קברט בידוריים ואמנותיים החלו בצרפת בשנת 1881 ואומצו על ידי דוברי הגרמנית בשנת 1901 עם הקמתו של אולם איבּרְבְּרֶטְל (אנ') בברלין בירת גרמניה ואולם למופעי קברט בתיאטר אן דר וין בווינה בירת אוסטריה. מופעים אלה היו לפופולריים בשנות ה-20 של המאה ה-20, והתאפיינו בסאטירה פוליטית ובהומור שחור. הם זכו לפופולריות נמשכת, וכיום הקברט הוא חלק חיוני בנוף התרבותי בשתי המדינות. המילה "קברט" (בצרפתית: cabaret) מתארת מופע בידור הכולל קומדיה, זמרה, ריקוד ותיאטרון; גם בגרמנית המונח באיות זה (Cabaret) משמש בהוראה זו. לעומת זאת, מופע קברט גרמני (Kabarett) מתאר מופע מסוג שונה – רק סאטירה בסגנון סטנד-אפ על נושאים פוליטיים וחברתיים. מופעים אלה משתמשים בדרך כלל בטכניקות כמו ציניות, סרקזם ואירוניה. בניגוד לסטנד-אפ, המציג באופן משעשע סיטואציות משגרת החיים האישית, הקברט הגרמני מתמקד בנושאים פוליטיים וחברתיים, ולעיתים קרובות משולבים במופע אלמנטים אמנותיים. מופעי קברט בידוריים ואמנותיים החלו בצרפת בשנת 1881 ואומצו על ידי דוברי הגרמנית בשנת 1901 עם הקמתו של אולם איבּרְבְּרֶטְל (אנ') בברלין בירת גרמניה ואולם למופעי קברט בתיאטר אן דר וין בווינה בירת אוסטריה. באותה שנה ייסד גם פליקס זאלטן תיאטרון קברט. לאחר מכן הוקמו תיאטרונים דומים בערים נוספות בגרמניה, ומופעי קברט צברו פופולריות בשנות ה-20. בתקופת הקיסרות הגרמנית הוטלה צנזורה כבדה על הצגות תיאטרון, ונאסרה הבעת ביקורת על השלטון. צנזורה זו בוטלה עם תום מלחמת העולם הראשונה, ואז החלה פריחה של מופעי סאטירה על נושאים חברתיים ועל התפתחויות פוליטיות. הפופולריות של מופעי הקברט הגרמני הגיעה לשיאה בגרמניה של ויימאר לאורך שנות ה-20. בשנים אלה אמני קברט רבים זכו להצלחה בגרמניה ובאוסטריה, בהם וילי רוזן, קרל פלנטין ופאול מורגן. באוסטריה, חלק ניכר מכוכבי הקברט היו יהודים. לעיתים קרובות הטקסטים במופעים נכתבו על ידי סופרים ידועים, בהם ברטולט ברכט, קורט טוכולסקי, אריך קסטנר, קורט וייל, יורה זויפר, אלפרד הנשקה וקלאוס מאן. עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 דוכאה הביקורת האינטלקטואלית והקברט הגרמני נפגע קשות. (המחזמר "קברט" של ברודוויי, המבוסס על רומן של כריסטופר אישרווד, עוסק בתקופה זו.) כמעט כל אמני הקברט הגרמני ברחו לשווייץ, צרפת, סקנדינביה או ארצות הברית. בשנת 1935 נכלא אמן הקברט ורנר פינק (אנ') לזמן קצר ונשלח למחנה ריכוז. בסוף אותה שנה התאבד קורט טוכולסקי. עם סיום מלחמת העולם השנייה חודשו מופעי הקברט בגרמניה, והתייחסו גם לזוועות השלטון הנאצי. בשנות החמישים החלו שידורי קברט בטלוויזיה, ובשנות ה-60 עברו לעסוק במלחמה הקרה ובבנס הכלכלי בגרמניה. במזרח גרמניה התפתחה במקביל סצנת קברט צנועה יותר. בשנת 1953 נפתח לראשונה מועדון קברט במזרח ברלין, וב-1954 בלייפציג. המופעים שם נערכו תחת צנזורה קשה, ונאסר להעביר בהם כל ביקורת על הממשלה או על הקומוניזם. מופעי הקברט המשיכו ללוות את ההיסטוריה של גרמניה ולצבור פופולריות לאורך המאה העשרים והמאה ה-21. בשנות התשעים התרבו תוכניות הטלוויזיה בז'אנר זה. בשנת 2004 נחנכה בעיר מיינץ "שדרת התהילה של כוכבי הקברט" (בדומה לשדרת הכוכבים של הוליווד) ובה הוצבו כוכבים עם שמותיהם של שחקני קברט ידועים. הקברט כיום הוא חלק חיוני בנוף התרבותי בגרמניה ובאוסטריה. מדיה וקבצים בנושא קברט גרמני בוויקישיתוף תרבות הקברט ברפובליקת ויימאר, באתר יד ושם, ‏2010. משה צימרמן, ההיסטוריה הגרמנית כקברט, באתר אורות (כתב עת), ‏2015.
צל כבד

האם התכוונתם ל... צל כבד (אלבום) – אלבום של אריק סיני צל כבד (שיר) – סינגל של להקת הרוק הישראלית כשניקו תתחיל לדבר משנת 1997. צל כבד (סרט) – סרט תיעודי ישראלי משנת 2021 בבימויו של עידו הר.
דארן בארנט

דארן צ'ארלס בארנט (באנגלית: Darren Charles Barnet; נולד ב-27 באפריל 1991) הוא שחקן אמריקאי, אשר מוכר מתפקידו בתור פקסטון בסדרה "אמת או חובה" של נטפליקס ובשל תפקידו בתור טאג בקומדיה הרומנטית "מתה לאהוב" של נטפליקס. דארן צ'ארלס בארנט נולד ב-27 באפריל 1991 בלוס אנג'לס, קליפורניה. . סבו של בארנט היה מוזיקאי הסווינג צ'רלי בארנט (אנ'). לבארנט אחות גדולה ואחות קטנה. בארנט ואמו עברו לגור בפרוורי אורלנדו, פלורידה כשהיה בן 12. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ד"ר פיליפס בשנת 2009, שם היה קפטן נבחרת הלקרוס. הוא סיים לימודי תואר ראשון באמנויות ודרמה במכללת ברי ב-2013, שם שיחק בהצגות וסרטים קצרים. הוא דובר יפנית וספרדית ברמת השיחה וצרפתית. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2013, שב בארנט ללוס אנג'לס כדי להתמקד במשחק ועבד במכון לספינינג. בנוסף קיבל רישיון לעסוק בנדל"ן בקליפורניה במאי 2015. במקביל הופיע בהפקות מזדמנות. בשנת 2019, לוהק לתפקיד ראשי בסדרת בהפקת נטפליקס אמת או חובה". הוא גילם את פקסטון הול-יושידה, מושא האהבה של דווי, הדמות הראשית בסדרה. בשנת 2021 שיחק בסרט הקולנוע "מתה לאהוב" לצד נינה דוברב. באוגוסט 2022 לוהק בארנט לתפקיד ראשי בסרט "שומר הברים", חידוש לסרט משנת 1989 בעל אותו שם, בבימויו של דאג לימן. בשנת 2023 שיחק בקומדיה הרומנטית, רק לא אתה. דארן בארנט, ברשת החברתית אינסטגרם דארן בארנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Interview MARVEL Star on Mindy Kaling's New Netflix Show!". Diversity MBA Magazine (באנגלית אמריקאית). 2020-03-25. נבדק ב-2020-04-28. McGregor, Tait (1 במאי 2020). "We've Compiled A Complete Guide With Every Little Fact About Yr New Crush Darren Barnet From 'Never Have I Ever'". MTV (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-במאי 2020. נבדק ב-2020-05-03. {{cite web}}: (עזרה) Heilbronn, Leora. "Interview: Never Have I Ever's Darren Barnet". נבדק ב-7 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Meet Asian American heartthrob Darren Barnet, Internet's new crush | The Star". The Star. 3 ביולי 2020. נבדק ב-2020-07-09. {{cite web}}: (עזרה) Bergado, Gabe. ""NHIE" Star Darren Barnet on Thirst Traps and How Paxton Hall-Yoshida Became Part Japanese". Teen Vogue (באנגלית). נבדק ב-2020-04-28. "Never Have I Ever's Darren Barnet is more than just a pretty face". Metro (באנגלית). 2020-04-27. נבדק ב-2020-04-28. Christiansen, Kathleen (15 באפריל 2020). "Dr. Phillips grad stars in Mindy Kaling's new Netflix show". Orlando Sentinel. אורכב מ-המקור ב-באפריל 2020. נבדק ב-2020-04-30. {{cite web}}: (עזרה) "The Quarantined Talent: Darren Barnet Works on His Upcoming Projects". www.goldenglobes.com (באנגלית). נבדק ב-2020-04-28. "Berry College announces Spring Class of 2013". Northwest Georgia News (באנגלית). 11 במאי 2013. נבדק ב-2020-04-28. {{cite web}}: (עזרה) "Darren Barnet". IMDb. נבדק ב-2020-05-16. "Everything you need to know about Netflix's new teen drama Never Have I Ever". Inews.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2020-04-28. Love Hard: Nina Dobrev, Darren Barnet and Jimmy O. Yang Dish on DATING (Exclusive) - The Global Herald, The Global Herald, ‏6 באוקטובר 2021 Matt Grobar, Deadline, Deadline, ‏3 ביולי 2022
ג'ונאס ליי (צייר)

ג'ונאס ליי (באנגלית: Jonas Lie;‏ 29 באפריל 1880 – 18 בינואר 1940) היה צייר ומורה אמריקאי יליד נורווגיה. ליי ידוע בעיקר בציוריו האקספרסיוניסטים של קו החוף של ניו אינגלנד וניו יורק. הוא תיעד את בניית תעלת פנמה, וייצג את ארצות הברית בתחרות האמנות של אולימפיאדת אמסטרדם (1928). ליי נולד במוס, במחוז אוסטפולד, נורווגיה. אביו סבר ליי היה מהנדס אזרחי נורווגי ואמו הלן אוגוסטה סטיל (1853–1906) הייתה אמריקאית מהרטפורד, קונטיקט. הוא נקרא על שם בן דודו (וגיסו) של אביו, הסופר הנורווגי המפורסם ג'ונאס ליי, שהתחתן עם אחותו של אביו תומסיין. לאחר מות אביו בשנת 1892, נשלח ליי בן ה-12 לגור אצל תומסיין וג'ונאס ליי בפריז. ביתו של דודתו ודודו היה מקום מפגש לאמנים מפורסמים כמו הנריק איבסן, אדוורד גריג וגאורג ברנדס. הוא כבר קיבל הדרכת ציור מכריסטיאן סקרדסויג בנורווגיה, ובפריס למד בבית ספר פרטי לאמנות. בשנה שלאחר מכן נסע לארצות הברית, שם הצטרף לאמו ולאחיותיו בניו יורק. בשנים 1897–1906, הוא התאמן בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. בשנים 1901–1940 הוצגו עבודותיו בכל רחבי אמריקה. בשנת 1905 הציג ליי 34 תמונות במכון פראט, מוזיאון ברוקלין לאמנות. בשנים 1905–1938 היו לליי 57 תערוכות יחיד שכל אחת מהן כללה 12 עד 45 ציורים. הוא השתתף בתערוכות שנתיות ודו-שנתיות חשובות באקדמיה הלאומית לעיצוב, באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, במכון לאמנות בשיקגו ובגלריית האמנות של קורקורן בוושינגטון וכן ברוב ירידי העולם. ליי נסע לפנמה בשנת 1913, כדי לצייר סצנות של בניית תעלת פנמה. הוא צייר שם שלושים ציורים שהביאו לו שבחים רבים. בשנת 1929 תרם שתים עשרה מתוכם לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית לזכרו של הגנרל ג'ורג' גוטלס, בוגר ווסט פוינט שהיה המהנדס הראשי של התעלה. בשנת 1932, המלך הנורווגי העניק לו את אות הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בנורווגיה, והפך אותו לאביר מסדר אולב הקדוש. ליי היה חבר בארגוני אמנות שונים כולל מועדון סלמגונדי והיה פעיל באקדמיה הלאומית לעיצוב. בין תלמידיו של ליי היה הצייר מניו הופ ג'ון פולטון פולינסבי. ג'ונאס ליי תיאר לעיתים קרובות את הים, וספינות עם פרספקטיבה דרמטית ושימוש חזק בצבע. הוא נודע בסצנות אימפרסיוניסטיות צבעוניות של נמלים ומפרצים, שצוירו במהלך הקיצים הרבים שבילה בחופי ניו אינגלנד וקנדה. לאורך הקריירה הפורה שלו צייר תמונות צבעוניות מבריקות של המפרצים והנמלים הסלעיים המזהים את קו החוף הדרמטי של האזור. ציוריו של ג'ונאס ליי מוצגים במוזיאונים לאמנות ברחבי ארצות הברית כולל במוזיאון יוטה לאמנויות יפות; מוזיאון לאמנויות יפות קורנל; מוזיאון הפניקס לאמנות; מוזיאון לאמנות סן דייגו; גלריה לאמנות קורקורן; המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון; מוזיאון ברוקלין לאמנות; מוזיאון המטרופוליטן לאמנות;המכון לאמנויות בדטרויט ובגלריה לאמנות הזיכרון. ליי נבחר כעמית לאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1912, ולחבר מן המניין בשנת 1925. הוא כיהן כנשיא NAD בשנים 1934 עד 1939. הוא הוזמן להציג ארבעה ציורים בתערוכת הארמורי בניו יורק בשנת 1913. מדיה וקבצים בנושא ג'ונאס ליי בוויקישיתוף Dina Horneman Tolfsby, Jonas Lie - 2, Norsk biografisk leksikon, 25 בפברואר 2020 “Norway.org – Jonas Lie Exhibitation”, domene.shop (בנורווגית) "Jonas Lie" Jonas Lie - Historic Saranac Lake - LocalWiki, localwiki.org “Oxford Gallery Profile – Lie”
ואסילי איוואנוב (חסיד אומות העולם)

ואסילי איוואנוביץ' איוואנוב (בבולגרית: Васили Иванович Иванов‏; 13 בינואר 1896, נסיכות בולגריה – 1 בינואר 1973, אודסה, ברית המועצות) היה חסיד אומות העולם ממוצא בולגרי, אשר במהלך שואת יהודי אוקראינה הציל את בנות משפחת נמירובסקי באודסה. ואסילי איוואנוב היה בן למשפחה בולגרית שהיגרה לאודסה. ב-1930 נישא לשרה נמירובסקי לבית טפליץ' אלמנה יהודייה מהעיר. שלוש בנותיה של שרה: ג'ניה, שייבה ופירה אומצו על ידי איוואנוב כבנותיו. ב-1932 נולדה לזוג ביתם אָלָה. ב-1935 נהרגה הבת פירה בתאונה. במלחמת העולם השנייה, ב-1941, ערב מבצע ברברוסה היו שתי בנותיה של שרה נשואות. ג'ניה אם לשני ילדים, ושייבה בהיריון ראשון. ב-16 באוקטובר 1941 נכבשה אודסה על ידי הארמייה הרביעית של צבא רומניה, והצבא האדום נסוג ממנה. ימים ספורים לאחר הכיבוש ביצעו הרומנים טבח ביהודי אודסה ובמהלכו נרצחו ג'ניה נמירובסקי (23), בעלה ותינוקם מאריק. בנה הבכור פימה בן השנתיים ניצל. ואסילי איוואנוב פעל מיד להצלת בני המשפחה הנותרים. הוא הסתיר בבית אחותו נדיה את שרה רעייתו, שייבה וביתה הפעוטה דינה שאך נולדה, את אלה ואת פימה שניצל מהטבח. בהמשך, עלה בידו למָלֶט את כולם לכפר מחוץ לאודסה, ושם הסתתרו בביתו של קרוב משפחתו. לאחר מספר חדשים הגיעו לכפר כוחות ז'נדרמריה רומניים, עצרו את שרה והכו אותה. איוואנוב הגן על אשתו, ובאמצעות תשלום שוחד שכנע את הז'נדרמים להניח לה. באפריל 1944 שבו בני המשפחה המורחבת לאודסה, והסתתרו בה עד לשחרורה המלא של העיר. לאחר המלחמה אימץ ואסילי איוואנוב את פימה שנותר יתום ואת דינה ביתה של שייבה. שרה איוואנובה לבית טפליץ' סבלה מבריאות לקויה, ונפטרה במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20. בהמשך, עלו אָלָה ודינה לישראל. ואסילי איוואנוב הלך לעולמו באודסה ב-1973. ב-17 ביוני 2007 הכיר בו יד ושם כחסיד אומות העולם. ואסילי איוואנוב, באתר יד ושם (באנגלית) ואסילי איוואנוב, באתר alef-bg.org (בבולגרית).