laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי איי מרשל – גרמניה

יחסי איי מרשל–גרמניה הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין המדינות הפדרליות של מיקרונזיה שכוננו בשנת 1991. בשנת 1885 העבירה ממלכת ספרד את איי מרשל לבעלות גרמניה, בעקבות תיווך האפיפיור ומתן פיצוי לספרד מהגרמנים. גרמניה הפכה את האיים למדינת חסות בשם גינאה החדשה הגרמנית, והקימה תחנות מסחר באיים ג'לויט ואבון לשם פיתוח מסחר הקופרה. מנהיגים מקומיים המשיכו לשלוט תחת הממשל הקולוניאלי הגרמני. עם כיבוש האיים בידי יפן בשנת 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הסתיימה ההשפעה הקולוניאלית של גרמניה על מיקרונזיה. יחסים דיפלומטיים קיימים מ-23 בספטמבר 1991. לגרמניה אין שגרירות באיי מרשל, והיא מיוצגת בידי השגרירות הגרמנית במנילה, הפיליפינים. גם לאיי מרשל אין שגרירות בגרמניה, והיא מיוצגת בה באמצעות שגרירותה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית. באמצע יולי 2014 שר החוץ של איי מרשל טוני דה ברום השתתף בוועידת האקלים בברלין. ישנה חשיבות מיוחדת לקשרים הכלכליים בתחום ספנות הים. מתוך יותר מ-1,200 אוניות הרשומות באיי מרשל, כ-240 מהן מגיעות מגרמניה. תחומי הפעילות במדיניות הפיתוח מתייחסים בעיקר לפרויקטים קטנים בשיתוף פעולה טכני והגנת אקלים. פרויקטים נוספים ממומנים בעקיפין באמצעות מיסים לאיחוד האירופי. מדיה וקבצים בנושא יחסי איי מרשל – גרמניה בוויקישיתוף יחסי איי מרשל–גרמניה באתר משרד החוץ הגרמני
גולגולת עם סיגריה בוערת

גולגולת עם סיגריה בוערת הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך שנוצר כנראה בשנת 1885 או 1886. ביצירה מתואר שלד עם סיגריה דלוקה בפיו, והיא מוצגת כיום כחלק מהאוסף הקבוע במוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם. ככל הנראה היצירה נעשתה כדי ללעוג לשמרנותה של האקדמיה בנושאי אמנות. לפני שנעשה שימוש בדוגמנים, ציירים נהגו ללמוד אנטומיה משלדים. בזמנו, ואן גוך פקד את האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן בבלגיה, ומאוחר יותר הוא תיאר את חוויותיו משם באופן שלילי. בתקופת שהותו באנטוורפן ואן גוך יצר עוד שלושה ציורים שכללו שלדים, כשהראשון מהם היה "שלד תלוי וחתול". היצירה, שגודלה הוא 24.5X32 סנטימטר, נכללת בסגנון הואניטאס והממנטו מורי. ייתכן כי הצייר הושפע מיצירותיו של הרקולס סגרס, צייר הולנדי מהמאה ה-17, או מפליסיאן רופס, צייר בלגי מתקופתו של ואן גוך. אף על פי שכיום הסיגריה הדלוקה בפיו של השלד יכולה להתפרש כביקורת על מנהג העישון, ואן גוך היה מעשן כבד במשך כל חייו. בשנת 2008, יצא ספרו של דייוויד סדאריס, "כשאתה אפוף בלהבות". על המהדורה הראשונה של הספר הופיע הציור של ואן גוך. סדאריס אמר שהוא התרשם מהיצירה, אותה ראה על גלויה בעת ביקור באמסטרדם. הציור הוחזק על ידי אחיו של ואן גוך, תאו. לאחר מותו בשנת 1891 הוא הועבר לאלמנתו של תיאו, יוהאנה, שהחזיקה בציור עד למותה בשנת 1925. לאחר מכן, בנם של המנוחים ירש את הציור. בשנת 1962 קרן ואן גוך רכשה ממנו את הציור, והוא הושאל למוזיאון סטיידלק עד לשנת 1973. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם. שלד תלוי וחתול, 1886 (F1361, JH998) גולגולת, 1887/1888 (F297a, JH1347) גולגולת, 1887/1888 (F297, JH1346) מדיה וקבצים בנושא גולגולת עם סיגריה בוערת בוויקישיתוף "Skull of a Skeleton with Burning Cigarette, 1886", מוזיאון ואן גוך (באנגלית) "Memento Mori or Just a Joke?", Van Gogh's Chair (blog) (באנגלית) "Skull with Burning Cigarette", vggallery.com (באנגלית)
All Eyes on You

All Eyes on You (בעברית: כל העיניים עלייך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי מיק מיל, בשיתוף הזמר האמריקאי כריס בראון והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-26 ביוני 2015, על ידי חברות התקליטים מייבאך מיוזיק גרופ, דרים צ'ייסרס רקורדס ואטלנטיק רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השני של מיק מיל, Dreams Worth More Than Money. השיר הגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100. השיר נכתב על ידי מיק מיל, כריס בראון, ניקי מינאז', אלכס דליקטה, אנדרה דייווידסון, שון דייווידסון, קווין קוסום, דייוויד מוריס והנוטוריוס בי. איי. ג'י. והופק על ידי מוריס ודליקטה, בעזרתם של המונארץ', קוסום ודי ג'יי חאלד. השיר מכיל בתוכו את סגנונות ההיפ הופ והרית'ם אנד בלוז העכשווי. יחד עם צאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר למעלה מ-250 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מיק מיל ב-27 ביולי 2015, חודש לאחר צאת הסינגל. הקליפ צולם בסוף יוני 2015 ובוים על ידי בני בום (אנ'). נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-407 מיליון צפיות. מידע על היצירה "All Eyes on You" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "All Eyes on You" באתר יוטיוב מיק מיל, כריס בראון, ניקי מינאז', אלכס דליקטה, אנדרה דייווידסון, שון דייווידסון, קווין קוסום, דייוויד מוריס, הנוטוריוס בי. איי. ג'י. מוריס, דליקטה, המונארץ', קוסום, די ג'יי חאלד New Music: Meek Mill feat. Nicki Minaj & Chris Brown – 'All Eyes On You', Rap-Up (באנגלית) Meek Mill, Billboard All Eyes on You (feat. Chris Brown & Nicki Minaj), נבדק ב-2020-06-16 Meek Mill Ft. Nicki Minaj & Chris Brown - All Eyes On You (Official Video), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:54) Nicki Minaj Is A Diva In Denim, idolator, ‏2015-06-26
שיר השנה (פסטיבל)

שיר השנה (ברוסית: Песня года) הוא פסטיבל טלוויזיוני סובייטי ורוסי של שירים. שיר השנה נערך לראשונה בשנת 1971, והוא הפך לאירוע מרכזי של השנה עבור זמרים ולהקות סובייטיות. לפי מסורת הפסטיבל מוקלט באופן מסורתי בדצמבר ומשודר בטלוויזיה בתחילת ינואר, כחלק מחגיגות השנה החדשה. במהלך השנה, בכל חודש בפסטיבל, נערכו "מוקדמות שיר השנה" (בין 4 ל-22 בשנים שונות, האחרונה בקיץ 2005). כל המשתתפים שהגיעו לגמר נחשבים ל"זוכים" (עד 1991 - חתני פרס), תעודות פסטיבל מוענקות לכותבי שירים. במשך 46 הפסטיבלים, שני משתתפים עלו לגמר הכי הרבה פעמים (שיא 43 פעמים): 92 בוצעו על ידי סופיה רוטרו ו-73 שירים על ידי לב לשצ'נקו. יוסיף קובזון (השתתף ב -39 גמרים), ולרי לאונטייב (34 גמרים), ולנטינה טולקונובה, לאימה ואיקולה, איגור ניקולייב, פיליפ קירקורוב, אירינה אלגרובה (25 גמרים כל אחד), אדיתה פייכה (22 גמרים), אלה פוגצ'ובה (21 גמרים) ואחרים. מדיה וקבצים בנושא שיר השנה בוויקישיתוף שיר השנה, ברשת החברתית פייסבוק שיר השנה, ברשת החברתית אינסטגרם שיר השנה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר על פסטיבל שיר השנה Фестиваль "Песня года". Статистика, pesnyagoda.my1.ru
בית הקברות היהודי ברודוס

בית הקברות היהודי ברודוס הוא בית הקברות, המשמש את יהודי רודוס באי רודוס. בית הקברות נמצא כ-1.5 ק"מ מדרום לרובע היהודי לה ג'ודריה. בתחילה שכן מדרום לרובע היהודי לה ג'ודריה, אך בשנות ה-30 של המאה ה-20 הכריחו האיטלקים את היהודים להוציא את הקברים על מנת לבנות פארק מדרום לעיר העתיקה. בכניסה לבית הקברות מצד שמאל נמצאת בחלקה גבוהה, חלקת הרבנים בה קבורים רבני קהילת רודוס בהם חכם עזרא מלכי, הרב רחמים חיים יהודה ישראל והרב ראובן אליהו ישראל. ליד החלקה ישנן מצבות עתיקות שנמצאו לאחר העברת בית הקברות היהודי העתיק ברודוס. מימין לכניסה יש מוזיאון קטן על העברת הקברים. בבית הקברות יש אנדרטה לזכר יהודי רודוס שנרצחו בשואה. ישנה אנדרטה נוספת לזכר נעדרי ספינת המעפילים פנצ'ו. הכניסה לבית הקברות חלקת הרבנים מצבה לעצמות שהובאו מבית הקברות העתיק אנדרטה לזכר ההרוגים מההפצצה הגרמנית ב-1944 מצבה לזכר מעפילי אוניית פנצ'ו בבית הקברות אנדרטה לזכר יהודי רודוס שנרצחו בשואה מצבות שהועברו מבית הקברות העתיק מדיה וקבצים בנושא בית הקברות היהודי ברודוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות היהודי ברודוס
נשיקה לדוד

נשיקה לדוד הוא אלבומה החמישי של להקת טיפקס, שיצא באפריל 1997, הגיע למעמד של אלבום פלטינה ומכר כ-49 אלף עותקים. את האלבום הקליטה הלהקה בקיבוץ העוגן. אורי מילס ונוריאל עמר נשארו גם להקלטת האלבום הזה. קובי אוז כתב והלחין את רוב השירים, והעיבודים היו של כל חברי הלהקה. הגיטריסט גדי בן אלישע החליף את רמי יוסיפוב, ששבר את ידו בתאונת אופנוע, בזמן ההכנות לקראת הקלטת האלבום. מהאלבום התפרסמו השירים "עוד שבת", "סתם", "אני אוהב אותך ממש מוגזם", "איזה עולם" (ששימש כפתיח של סדרת הטלוויזיה "שמש") והדואט "למה הלכת ממנו" עם שרית חדד, שעד אז לא הייתה מוכרת לציבור הרחב. על השיר "סתם" כתב קובי אוז כי הוא נכתב "באמצע גריפה שקיבלתי אחרי רצח רבין. היה לי חום וכתבתי שיר שנקרא "סתם" - כתבתי ומיד הקלטתי את כל התפקידים והשירה באולפן הביתי שלי". בעיצוב עטיפת האלבום נעשה שימוש בעיצובי "שנה טובה" ישנים ובחוברת הופיעו תמונות של יותר מארבעים הדודים והדודות של חברי הלהקה. האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה והגיע למעמד של אלבום פלטינה עם מכירות של כמעט כ-50 אלף עותקים. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ז נבחרה הלהקה כ"להקת השנה". בסוף סיבוב ההופעות שליווה את האלבום הפסיקה הלהקה את הופעותיה באופן זמני, וחבריה שמרו בסוד את מועד ואופן חזרתם לבמה. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז למעט "ואתה" שהלחין רמי יוסיפוב.  הפקה מוזיקלית, ניהול אומנותי: קובי אוז וגל פרמן הפקת שירה: יניב דוידסון ויובל זילברשטיין להקת טיפקס: קובי אוז: שירה, קולות, לופים, תכנותים. רמי יוסיפוב: גיטרות (חשמלית, אקוסטית, קלאסית), מנדולינה, קולות. גל פרמן: גיטרה בס, קולות. תמיר ימיני: תופים, כלי הקשה (טמבורין, משולש, תיבה סינית), קולות. נגנים נוספים: אורי מילס: אקורדיון, פסנתר כנף, קלידים, זורנה, חלילית אירית, חמת חלילים. נוריאל עמר: עוד, כינור, דרבוקה. יובל זילברשטיין: עיצוב סאונד עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003 פוסט מעמוד הפייסבוק של טיפקס פוסט של קובי אוז, בעמוד הפייסבוק של טיפקס, 13 ביוני 2014
פיינל פור

פיינל פור (באנגלית: Final Four, ארבע האחרונות) הוא טורניר גמר שבו משתתפות 4 קבוצות. בשלב הראשון הן משחקות בשני משחקי חצי גמר, והמנצחות נפגשות באותו מקום (בדרך כלל כעבור יומיים) למשחק הגמר של האליפות. צורת הכרעה זו מקובלת בעיקר בכדורסל, ומקורה בפיינל פור של טורניר אליפות המכללות. מאז סוף שנות ה-80 היא נהוגה בליגה האירופאית הבכירה כיום יורוליג ובעבר בסופרוליג. בליגת העל בכדורסל נקבעה השיטה כדי להגדיל את התחרותיות בליגה. סיכוייה של קבוצה נחותה להפתיע ולנצח משחק אחד גדולים יותר מאשר בשיטת פלייאוף המבוססת על סדרות, כיוון שטעות הדגימה קטנה ככל שמספר המקרים גדול יותר. הפיינל פור של אליפות המכללות בהוקי קרח בארצות הברית זכה לכינוי "ארבע הקפואות" (Frozen Four). בשיטה זו נערכה אליפות אירופה בכדורגל מתחילתה ב-1960 עד 1976. שיטת הפיינל פור הונהגה גם בליגת העל בישראל החל מ-2006 ועד לעונת 2012/2013. בתאריך 30 במרץ 2014 החליטה מנהלת הליגה בכדורסל בישראל להחזיר שיטה זו למשך שלוש עונות. בהמשך במנהלת הוחלט להמשיך עם זה עוד שתי עונות עד עונת 2019/2020 ואז יחזרו לסדרות. ראו הערך ליגת העל בכדורסל יעל שחרור, אפרת עמורבן, מנהלת הליגה החליטה: הפיינל-פור חוזר, באתר ynet, 29 במרץ 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דדן בתנ"ך

דדן (כיום חלק מאל-עולא, ערב הסעודית) היה נווה מדבר ועיר-מדינה בצפון מערב ערב. שם זה מוזכר מספר פעמים בתנ"ך. תושבי דדן נקראים דדנים. בתנ"ך, השם דדן מיוחס לשני גברים שונים, שניהם חלק מצמד "שבא ודדן": דדן בן רעמה (ספר בראשית, פרק י', פסוק ז'). צאצאיו ככל הנראה התיישבו בין בני כוש, בחוף הצפון-מערבי של המפרץ הפרסי הנוכחי. דדן בן יקשן, בן אברהם וקטורה פילגשו (ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ג' ודברי הימים א, פרק א', פסוק ל"ב). לדדן נולדו שלושה בנים: אשורים, לטושים ולאומים, וצאצאיו ככל הנראה התיישבו בגבולות סוריה, סביב שטח אדום. דדן מוזכר בספר יחזקאל (פרק כ"ז ו-ל"ח). פרק כ"ז הוא סדרה של שותפי המסחר של העיר צור (בלבנון של ימינו). שם מצוינת דדן כאומה או כממלכה שנמכרה תמורת שמיכות אוכף (יחזקאל, פרק כ"ז, פסוק כ'). ממלכת נווה המדבר מוזכרת גם בחזון הנבואי של מלחמת גוג ומגוג (יחזקאל, פרק ל"ח; חזון יוחנן, פרק כ', פסוק ח'), ומתוארת כמדינה בעלת משמעות גדולה בנבואה סופנית זו של יחזקאל. ישעיהו (פרק כ"א, פסוק י"ג) ויחזקאל (פרק כ"ז, פסוק ט"ו) מזכירים את הדדנים ומתארים אותם כעם של סוחרים. ביחזקאל (פרק ל"ח, פסוק י"ג), דדן מצטרף לשבא ול"וסחרי תרשיש וכל כפיריה": כל האומות הללו מצטרפות יחד ללוות את צבאותיו המתקדמים של גוג: "הלשלל שלל אתה בא הלבז בז הקהלת קהלך לשאת כסף וזהב לקחת מקנה וקנין לשלל שלל גדול". ידוע כיום כאל-עולא בצפון ערב הסעודית, מקום הידוע בקרב היוונים והרומאים הקדומים כהיג'רה, הגרה או אגרה, נמצא במרחק של כ-400 קילומטרים צפונית למדינה, שכן מדינה שוכנת מצפון למכה. המיקום בו נהג לשבת שבט לחיאן שנכחד. בהריסות העיר העתיקה יש כתובות המעידות כי לדדנים קדמו התנחלויות למיניהן.[דרוש מקור] המְעִינַאִים, תושבי ממלכת מע'ין שהייתה ממוקמת בצפון תימן של ימינו, התבססו בנווה מדבר הזה גם כן, כנראה כדי להגן על דרך הבשמים. בני קטורה מדין Dedan "The Incense Road: Dedan" "The (Re-) Discovery of Mada'in Salih, Ancient Hegra, Saudi Arabia"(הקישור אינו פעיל, ינואר 2018) "Al-'Ula (Saudi Arabia): A Report on a Historical and Archaeological Survey" Cambridge Bible for Schools and Colleges on Isaiah 21, accessed 7 April 2018
עדי וטורי

עדי וטורי (נולדה ב-28 ביולי 1995) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין כקשרית ומגנה שמאלית בקבוצת בנות נתניה בליגת העל בכדורגל נשים. וטורי גדלה ברעננה. בעבר הייתה חניכה ומדריכה בשבט הצופים בעיר. שירתה בצה"ל כספורטאית מצטיינת בחיל האוויר. בשנת 2015 הוסמכה כמדריכת כושר וספורט בקמפוס שיאים. למדה הנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במערכות מידע במכללת רופין. וטורי החלה לשחק כנערה בקבוצת הנערות של הפועל רעננה. בוגרת המחזור הראשון של מגמת הכדורגל בתיכון "אביב" בעיר, איתו זכתה פעמיים באליפות הארץ בכדורגל אולמות. קבוצת הבוגרות הראשונה שלה הייתה מכבי כפר סבא מהליגה הלאומית, אליה עברה בעונת 2012/2013, ושיחקה בשורותיה עונה אחת. לקראת עונת 2013/2014 עברה לשורות אס"א תל אביב, שם שיחקה במשך שתי עונות, בהן זכתה בשתי אליפויות ברצף ובגביע המדינה. בעונה שלאחר מכן עברה לשנה אחת לשחק בליגת המכללות בארצות הברית, במכללת ASA college New York. עם שובה לישראל, עברה לשחק בבנות נתניה ל2016/2017, ובסיום העונה עזבה ושבה לקבוצת נעוריה, הפועל רעננה, לשתי עונות. לקראת עונת 2019/2020 עברה שוב לבנות נתניה. בין השנים 2011–2013 הייתה בסגל נבחרות ישראל עד גיל 17 ועד גיל 19. הייתה שותפה לזכיית הנבחרת במקום השני במכביה התשע עשרה. בסך הכל לזכותה שתי הופעות בנבחרת עד גיל 19. אליפות המדינה: 2013/2014, 2014/2015 גביע המדינה: 2013/2014 עדי וטורי, ברשת החברתית פייסבוק עדי וטורי, ברשת החברתית פייסבוק פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עדי וטורי ממשיכה בהפועל רעננה, באתר רעננה – פורטל עירוני קהילתי ,‏ 8 באוגוסט 2018 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עדי וטורי".
נחשי מים (קלימט)

נחשי מים (בגרמנית: Wasserschlangen) היא צמד ציורים, האחד בצבעי שמן והשני בצבעי מים, של הצייר האוסטרי גוסטב קלימט, שנוצרה בין השנים 1904 ל-1907. הציורים מתייחסים לחושניות גוף האישה וכן ליחסים חד מיניים בין נשים. הציור השני בסדרה, "נחשי מים מספר 2", הוא המפורסם מצמד היצירות, ויש לו היסטוריה ארוכה ועשירה. הציור נגנב על ידי הנאצים בתקופת מלחמת העולם השנייה ומכירתו בשנת 2013 עוררה סערה בקשר לסכום מכירתו. הציור נחשב לאחת היצירות שנמכרו במחיר הגבוה ביותר. היצירה השנייה נעשתה על קנבס באמצעות צבעי שמן. קלימט החל את עבודתו על הציור ב-1904, והוא סיים כנראה בשנת 1906 או 1907. ג'ני שטיינר, בתו של תעשיין מפורסם מווינה, הזמינה את הציור ורכשה אותו. זוהי היצירה האחרונה של קלימט שכללה נימפות מים, לאחר "מים זזים" (1898), "רפואה" (1901), "דג זהב" (1902) ו"נחשי מים מספר 1" (1904). היצירה מתארת ארבע נימפות מים; שתיים מהן מופיעות בחזית הציור בעירום מלא, ולשתיים האחרות ניתן לראות רק את הראש בקצה הימני העליון של הציור. הנימפה הקרובה לצופה מסתכלת ישירות אליו ושיער ערוותה גלוי לעין. המבט הישיר מזכיר את יצירתו של אדואר מאנה, "אולימפיה". על פניו מדובר בייצוג קונבנציונלי של נימפות, מה שהיה מקובל באמנות עד כה. אולם, קלימט כנראה רצה להציג יחסים לסביים בין הנימפות. מכיוון שיחסים חד-מיניים לא היו מקובלים בזמנו הדרך היחידה של קלימט לתאר זאת היא על ידי שילוב דמויות מיתולוגיות. קלימט חזר על מוטיב לסבי גם ביצירתו "נשים חברות" (1917). בעלת הציור המקורית, ג'ני שטיינר, הייתה יהודיה, וב-1938 נאלצה לברוח מוינה לפורטוגל עקב רדיפות הנאצים. לאחר בריחתה החרימו הנאצים את היצירה המדוברת, והיא ניתנה לחבר המפלגה גוסטב יוקיקאי, שהיה ככל הנראה אחד מבניו הלא חוקיים של קלימט. יוקיקאי המשיך להחזיק בציור גם לאחר המלחמה, ובמותו בשנת 1961 הוריש אותו לאשתו, אורסולה. כל אותה תקופה הציור נחשב ליצירה אבודה. בשנת 2012 רצתה אורסולה למכור את היצירה במכירה פומבית בסותבי'ס. אולם, מפני שהיצירה נחשבה לגנובה אורסולה הייתה צריכה להגיע להסדר עם יורשיה של ג'ני שטיינר. בהסכם שנעשה על ידי הצדדים הוחלט לחלק את הזכויות ביצירה למחצית עבור כל אחד מהם. באותה שנה הציור גם נמכר בסכום של 112 מיליון דולר לסוחר אמנות בשם איבס בוריאיר. יורשיה של ג'ני שטיינר תרמו את חלקם לקרן חדשה על שמו של גוסטב קלימט. בשנת 2013 בוריאיר פנה למיליארדר הרוסי דמיטרי ריבולובלב לשם מכירת היצירה. אף על פי שבוריאיר היה הבעלים של הציור, הוא אמר לריבולובלב שצד שלישי מחזיק אותו והוא אינו בעליו. בוריאיר דרש סכום של מעל 180 מיליון דולר תמורת היצירה, וכך עשה רווח של כ-75 מיליון דולר מהעסקה. מאוחר יותר, מעשיו של בוריאיר התגלו, ונודע כי הוא עשה זאת לעוד מספר אוספי אמנות. ריבולובלב ורבים אחרים הגישו תביעה כנגדו, ועד היום היא מתנהלת בבתי המשפט. בשנת 2015 ריבולובלב מכר את היצירה לאספן אנונימי, ככל הנראה לאחד מנסיכות קטר, בסכום של 170 מיליון דולר. היצירה לא מוצגת לציבור, ורבים סבורים כי היא שוב נחשבת כיצירה אבודה. Florman, Lisa (June 1990). "Gustav Klimt and the precedent of Ancient Greece". Art Bulletin. 72: 310–326. Marlowe-Storkovich, Tina (2003-01-01). "Medicine" by Gustav Klimt". Artibus et Historiae. IRSA s.c. 24 (47): 231–252. מדיה וקבצים בנושא נחשי מים בוויקישיתוף מאלני גלאריס, ההיסטוריה של נחשי המים של גוסטב קלימט, פייננשל טיימס, ינואר 2018 אן-מארי אוקונור, מה קרה ליצירות האבודות של קלימט?, הפינגטון פוסט, דצמבר 2017 נחשי מים באתר של גוסטב קלימט
חן לוי

חן לוי (נולדה ב-12 באפריל 1988) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין כקשרית וחלוצה בקבוצת הפועל באר שבע מליגת העל בכדורגל נשים. לוי נולדה, גדלה ומתגוררת בבאר שבע. למדה בבית הספר היסודי "נאות לון" בעיר, ושיחקה כדורגל בבית הספר מגיל שמונה. בחטיבת הביניים שיחקה כדורסל במסגרת פרויקט "כיתת כדורסל" שנערך בבית הספר ושילב אימוני כדורסל לתלמידות בשעות אחר הצהריים. את התיכון השלימה בבית הספר התיכון המקיף על שם יצחק רגר בבאר שבע. שירתה בצה"ל במערך הטכני של חיל האוויר כטכנאית נש"ר. בשנת 2013 סיימה לימודי הנהלת חשבונות סוג 1+2, וכן מחזיקה בתעודת מתווכת נדל"ן מורשית. נכון ל-2020 עובדת כמתווכת נדל"ן בבאר שבע. לוי החלה לשחק בשנת 1999 בקבוצת הנערות של בית"ר באר שבע, אולם הפסיקה אחרי שנה אחת בלבד. רק בגיל 24 חזרה לשחק באופן מסודר, ובשנת 2012 הצטרפה לקבוצת מכבי באר שבע, בה שיחקה ארבע עונות. בעונת 2014/2015 העפילה עם הקבוצה לליגה הראשונה. בשנת 2016 עברה לקבוצת הפועל באר שבע, בה היא משחקת בארבע העונות האחרונות. הייתה שותפה לשתי העליות של הקבוצה לליגת העל, בעונות 2017/2018 ו-2019/2020. חן לוי, ברשת החברתית פייסבוק חן לוי, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מכבי באר-שבע עלתה, הקשרית חגגה גם הריון, מאי 2015 באתר שבע ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חן לוי".
Dile que la quiero

Dile que la quiero (בעברית: תגיד לה שאני אוהב אותה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הספרדי דויד קיוורה ומלווה בווידאו קליפ. השיר נכתב על ידי אלחנדרו אבאד. הוא ידוע כשיר שייצג את ספרד באירוויזיון 2001, שנערך בקופנהגן. את השיר כתב אלחנדרו אבאד שייצג את ספרד באירוויזיון 1994 עם "Ella no es ella". בערב התחרות, השיר היה מספר 13 בסדר ההופעה, אחרי גארי אושונסי מאירלנד עם השיר "Without Your Love" ולפני נטשה סנט-פייר מצרפת עם השיר "Je n'ai que mon âme". בסיום ההצבעה, השיר קיבל 76 נקודות עם 12 נקודות מישראל והגיע למקום ה-6 מתוך 23 מדינות שהשתתפו בתחרות. מידע על היצירה "Dile que la quiero" באתר מיוזיק בריינז David Civera - Dile Que La Quiero [Videoclip ESC 2001 Spain], סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:56) spanishcharts.com - David Civera - Dile que la quiero, spanishcharts.com
קישוא פטיסון

קישוא פטיסון (או קישוא מזן פטיסון) הוא סוג של קישוא, ירק ממשפחת הדלועיים, מסוג דלעת או קישוא קיץ (Cucurbita pepo). צבעו צהוב בוהק או ירוק וצורתו עיגול קטן פחוס ומכוכב. בישראל הוא גדל בדרום הארץ. עשיר בנוגדי חמצון. קישוא זה בולט מאחר שביחס לקישואים אחרים גודלו קטן, צורתו עגולה ורדודה, והקצוות המסולסלים, הדומים במידה מסוימת לסביבון צעצוע קטן או לצלוחית מעופפת. השם "פטיסון" (באנגלית: pattypan) נובע מהשם בצרפתית ל"מחבת לאפיית קציצות". מקור השם הוא ממילה פרובנסלית המתארת עוגה שעשויה בתבנית מסולסלת. הפטיסון ידוע גם בשמות נוספים המכילים צירופים של המילה דלעת, כמו: דלעת סקאלופ, דלעת פיטר פן, דלעת פרץ שמש דלעת סבתא, דלעת רפרפת, ciblème בצרפתית קייג'ונית דלעת לבנה, דלעת כפתורים, סקאלופיני או פשוט "דלעת" באנגלית אוסטרלית, או דלעת שונקציה (מבוטא "דלעת שווקסי"), במיוחד אם מגדלים אותה באזור פוקיפסי שבניו יורק. קישוא הפטיסון קיים בזנים שונים בצבעי צהוב, ירוק ולבן. הקישואים רכים ביותר כאשר הם טרם הגיעו להבשלה מלאה; בדרך כלל הוא מוגש כאשר הקוטר שלו אינו עולה על 8 סנטימטרים. מבחינת טעם טעמו של הפטיסון מזכיר את זה של הקישוא, אך הוא עמוק יותר ומרקמו השונה הופך אותו לנוח במיוחד למילוי. בשנת 2005 הודיע משרד החקלאות ופיתוח הכפר כי מרכז וולקני (מנהל המחקר במשרד החקלאות) פיתח זנים חדשים של קישואים ייחודיים שישווקו בישראל: קישוא פטיסון דו-צבעוני: צורתו פחוסה ומתאים במיוחד למילוי של דברי חלב, וקישוא פטיסון ירוק: צורתו פחוסה בעל מוצקות ומתאים למילוי במתכונים בשריים ואחרים. צבעו ירוק מבריק. זני קישואים אלו פותחו על ידי דוקטור הרי פריס, חוקר במחלקה לדלועיים במרכז הוולקני. שותפים לפיתוח הזנים הם מנהל שרות ההדרכה והמקצוע במשרד החקלאות ומועצת הצמחים. במטבח העילי (fine cuisine) בשרו הרך נמעך לעיתים ומעורבב עם תבלינים וירקות נוספים כמו שום לפני המשך שלבי ההכנה; קליפתו המחוספסת והמיוחדת של הפטיסון משמשת לעיתים גם כמיכל דקורטיבי למאכלים אחרים. פטיסון הוא מקור טוב למגנזיום, ניאצין (ויטמין B3) וויטמיני A ו-C. כוס אחת שלו מכילה בערך 20 עד 30 קלוריות וללא שומן. לרוב הוא פרוס, אפוי מצופה ומטוגן עד שהוא מזהיב, או פשוט מבושל. במטבח הפולני נהוג לאכול אותם מוחמצים בחומץ מתוק. בישראל פטיסון הוא מאכל נפוץ יחסית בקרב עולים מרוסיה, שעד שנת 2013 בערך, יכלו לקנות אותו רק בגרסתו המוחמצת במרכולים מיוחדים. מדיה וקבצים בנושא קישוא פטיסון בוויקישיתוף הדלועיים באים, באתר וואלה, 7 ביולי 2005 סרטון: בדיקת מוצרים - פטיסון כבוש, יוטיוב, 28 באפריל 2018 "forum: Food & Drink". jamieoliver.com. 17 במרץ 2011. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Pattypan Squash". 15 במרץ 2011. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Patty pan". waitrose.com. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Albert Valdman and Kevin J. Rottet ‏Dictionary of Louisiana French: As Spoken in Cajun, Creole, and American Indian Communities (2010), באתר גוגל ספרים "Food that′s gold : What to do with these funny looking things". siskiyoudaily.com. 30 ביולי 2015. נבדק ב-21 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) ריטה גולדשטיין, חצוצרת הזהב: אוכלים את זה?, באתר makorrishon.co.il, ‏5/6/2013 זני קישואים חדשים
ג'יי האמפריז

ג'ון ג'יי האמפריז (באנגלית: John Jay Humphries; נולד ב-17 באוקטובר 1962) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–1995, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים כוללים של 11.1 נקודות, 5.5 אסיסטים, 2.5 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק. האמפריז נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, וגדל באינגלווד הסמוכה. בשנת 1980 החל ללמוד באוניברסיטת קולורדו, ועד לסיום לימודיו בשנת 1984 שבר את שיאי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה בסך אסיסטים (562) וחטיפות (309) בקריירה. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה קלע 14.9 נקודות, מסר 6.1 אסיסטים וחטף 3.8 כדורים בממוצע למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1984 נבחר האמפריז בבחירה ה-13, על ידי פיניקס סאנס. ב-3 וחצי עונותיו בפיניקס פתח במרבית המשחקים, ורשם ממוצעים של 10.8 נקודות ו-6.3 אסיסטים למשחק. באפריל 1987, פרקליטות מחוז מריקופה שבאריזונה האשימה את האמפריז ושניים מחבריו לקבוצה – ג'יימס אדוארדס וגרנט גונדרזיק – בשימוש ובסחר בקוקאין. ההאשמות היו מבוססות בחלקן על עדות שמסר שחקן הקבוצה וולטר דייוויס, אשר קיבל חסינות משפטית. בסופו של דבר נשלחו אדוארדס והאמפריז לתוכנית לגמילה מסמים והמשיכו לשחק בקבוצה, בעוד גונדרזיק עבר לשחק בצרפת. במהלך עונת 1987/1988 הועבר האמפריז בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לקרייג הודג'ס. ב-4 עונותיו המלאות עם הבאקס שימש כשחקן חמישייה קבוע, תחת המאמנים דל האריס ופרנק האמבלן, ותרם 14.1 נקודות ו-6.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 1988/1989 העפילה מילווקי לחצי גמר האזור המזרחי, בין היתר הודות להתעלות של האמפריז בסדרת הסיבוב הראשון מול אטלנטה הוקס, במהלכה קלע 16.4 נקודות ומסר 8.0 אסיסטים למשחק. ביוני 1992 הועבר עם לארי קריסקוביאק בטרייד ליוטה ג'אז, תמורת בלו אדוארדס ואריק מרדוק. בעונת 1993/1994 העפיל עם יוטה לגמר האזור המערבי, כמחליפו מהספסל של ג'ון סטוקטון. בפברואר 1995 נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס, שוב פעם תמורת בלו אדוארדס. בסיום עונת 1994/1995 פרש האמפריז ממשחק, בגיל 32. לקראת עונת 2001/2002 מונה האמפריז למאמן הראשי של קבוצת ג'ילין נורת'רן טייגרס מליגת העל הסינית. באותה עונה הפסידה ג'ילין בחצי גמר אליפות הליגה. בעונת 2007/2008 שימש כעוזרו של מייק ד'אנטוני, מאמן פיניקס סאנס. בקיץ 2008 מונה למאמן הראשי של רינו ביגהורנס מליגת הפיתוח של ה-NBA, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בשתי עונותיו בתפקיד רשמו הביגהורנס מאזן כולל של 53 ניצחונות ו-47 הפסדים. בין השנים 2014–2016 שימש כעוזר מאמן בברוקלין נטס, תחת ליונל הולינס וטוני בראון. מדיה וקבצים בנושא ג'יי האמפריז בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של האמפריז ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של האמפריז, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1984, באתר basketball-reference.com חמישה שחקני פיניקס מואשמים בעבירות סמים, באתר לוס אנג'לס טיימס, 18 באפריל 1987 ויליאם בדפורד נשלח לתוכנית גמילה מסמים, באתר שיקגו טריביון, 31 במרץ 1988 פיניקס מבצעת טריידים עם קליבלנד ומילווקי באתר וושינגטון פוסט, 26 בפברואר 1988 האמפריז נשלח בטרייד ליוטה, באתר upi.com,‏ 24 ביוני 1992 האמפריז נשלח בטרייד לבוסטון, באתר לוס אנג'לס טיימס, 4 בפברואר 1995 סטטיסטיקות האימון של האמפריז ב-NBA, באתר basketball-reference.com