laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ילנה פולנובה

ילנה דמיטרייבנה פולנובה (ברוסית: Еле́на Дми́триевна Поле́нова; באנגלית: Elena Dmitrievna Polenova;‏ 15 בנובמבר 1850 – 7 בנובמבר 1898) הייתה ציירת וגרפיקאית רוסית בסגנון ארט נובו. היא הייתה אחת המאיירות הראשונות של ספרי ילדים ברוסיה. אחיה היה צייר הנוף וסילי פולנוב. רוב בני משפחתה היו מעורבים בעיסוקים אמנותיים או מדעיים. אביה, דמיטרי ואסילביץ' פולנוב, היה היסטוריון ודיפלומט שכיהן כיועץ למלוכה. היא גדלה באחוזות המשפחה בנפת אולונט ובמחוז טמבוב. אמה, מריה, כתבה סיפורי ילדים ואמנית חובבת, סיפקה את שיעורי הציור הראשונים שלה. החל משנת 1859, היא ואחיה קיבלו שיעורים מפאבל צ'יסטיאקוב . באותה תקופה, נשים לא התקבלו לאקדמיה הקיסרית לאמנויות ולכן, בגיל ארבע עשרה, היא נרשמה לבית הספר לציור שהופעל על ידי החברה הקיסרית לעידוד האמנויות, שם למדה אצל איוון קראמסקוי. מ-1869 עד 1870, היא ביקרה בצרפת ולקחה שיעורים פרטיים משארל ג'ושוע צ'פלין. מ-1870 עד 1877, היא עבדה בסטודיו של צ'יסטיאקוב, ולאחר מכן למדה שיעורים בצבעי מים וקרמיקה בחברה הקיסרית, עד 1880, עם הפסקה כשהיא ואחותה היו מתנדבות בבית חולים במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה. היא התאהבה ברופא שם, אך משפחתה התנגדה לנישואים. אף שהיא נעתרה לרצונותיהם, הפרשה הותירה אותה אומללה מאוד. היא הצליחה כל כך בקרמיקה שהאגודה נתנה לה מלגה ללימודים בפריז; מחווה שמעט נשים אמניות קיבלו. שם, היא עבדה עם תאודור דק ואוודוקים אגרוב (1832–1891) והייתה לה את החשיפה הראשונה שלה לאר נובו. כשחזרה לסנקט פטרסבורג, היא לימדה ציור פורצלן ויצרה פריטים קרמיים בסגנון של מיוליקה ויקטוריאנית. לאחר 1882, הנסיבות המשפחתיות חייבו אותה לגור במוסקבה, שם עבדה כמורה לאמנות והייתה חברה ב"קולוניה אברמצבו", קבוצת אמנים, מוזיקאים ואנשי תיאטרון שהתאספו באחוזה באברמצבו השייכת למשפחת ממונטוב. בעודה שם, היא החלה להתעניין בפולקלור וניסתה את כוחה בעיצוב תלבושות. היא וחברתה אליזבטה ממונטוב פעלו גם הם ליצירת מוזיאון עממי, נסעו עד לירוסלב כדי ליצור סקיצות ולאסוף סיפורי עם, ולימדו שיעורים במלאכת יד מסורתית למשפחות האיכרים המקומיות. יחד עם ויקטור הרטמן, ויקטור וסנצוב ואחרים, היא סייעה להפוך את אברמצבה למרכז תנועת האמנויות והמלאכה ברוסיה. ב-1886 היא הכינה את איוריה הראשונים לעשרים סיפורי עם שאסף אלכסנדר אפאנסייב. אף על פי ש"מלחמת הפטריות" (1889) היו היחידים שפורסמו במהלך חייה, עבודתה השפיעה על מאיירים אחרים כמו איוואן יאקולביץ׳ ביליבין וסרגיי מאליוטין. פולנובה הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות היפות בתערוכה העולמית של קולומביה ב-1893 בשיקגו, אילינוי. לאחר 1893, היא בילתה פחות זמן באברמצבה והתרכזה בעיצוב רקמות, טפטים, קרמיקה ושאר פריטי מלאכה. תמיד הייתה חובבת מוזיקה, וטענה שיש לה "שמיעת צבע"; שהאזנה למוזיקה גרמה לה לראות עיצובים נוי. באפריל 1896, בזמן שנסעה בשדרות צווטנוי, גלגלי המרכבה שלה נתפסו במסילות החשמלית והתהפכה. היא נפצעה קשה כשראשה פגע במדרכה. סיבוכים מתאונה זו יגרמו למותה שנתיים לאחר מכן. לזכרה הקימו אחיה פרס של 300 רובל, שהוענק לאמנים צעירים מבטיחים כדי שיוכלו ללמוד באירופה. בין אלה שקיבלו את הפרס היו קונסטנטין בוגייבסקי. מדיה וקבצים בנושא ילנה פולנובה בוויקישיתוף ПОЛЕНОВА ЕЛЕНА ДМИТРИЕВНА, bibliogid.ru Brief biography Русские художники. Поленова Елена Дмитриевна., www.artsait.ru
קו קוט

קו קוט (בתאית: เกาะกูด), הידוע גם בשם קו קוד, הוא אי במזרח מפרץ תאילנד. מבחינה מנהלית, האי נמצא בנפת קו קוט (אנ'), מחוז טראט (אנ'), תאילנד. האי הוא הגדול מבין תריסר האיים שנמצאים בנפת קו קוט (אנ'). כלכלת האי מתרכזת סביב דיג, חקלאות ותיירות. הריחוק של האי וחוסר הפיתוח הופכים אותו למרכז פוטנציאלי לתיירות אקולוגית. קיימת מחלוקת על בעלות האי בין תאילנד לקמבודיה. לאורך ההיסטוריה, היו ניסיונות להגיע להסכמה, אך הן נכשלו. מדיה וקבצים בנושא קו קוט בוויקישיתוף "Cambodians jailed for brutal attack on French tourists on Koh Kut". Bangkok Post. AFP. ארכיון מ-2021-11-02. נבדק ב-2020-09-29. Luekens, David. "10 alternative Thai islands for those who hate crowds". CNN (באנגלית). ארכיון מ-2020-09-27. נבדק ב-2020-09-29. "Thailand's Tourism Recovery Hinged On Tapping Into 227 Million Strong Domestic Marketplace". Hospitality Net (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2020-10-22. נבדק ב-2020-09-29. Vichit-Vadakan, Vincent (2018-01-17). "Koh Chang to Koh Kood: island-hopping around eastern Thailand". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. ארכיון מ-2020-10-29. נבדק ב-2020-09-30. Haensel, Nanda (2020-03-08). "A travel guide to Koh Kood: Resorts, beaches, jungles, and waterfalls on this Thai island". AsiaOne (באנגלית). ארכיון מ-2021-07-04. נבדק ב-2020-09-30. St John, Ronald Bruce. "The Land Boundaries of Indochina: Cambodia, Laos and Vietnam" (PDF). International Boundaries Research Unit, Department of Geography, University of Durham. ארכיון (PDF) מ-2020-11-13. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Preah Vihear temple: Disputed land Cambodian, court rules". BBC News. 11 בנובמבר 2013. ארכיון מ-2013-11-11. נבדק ב-11 בנובמבר 2013. {{cite news}}: (עזרה) Walsh, Eddie (24 במאי 2011). "China and Thai-Cambodia Spat". The Diplomat. אורכב מ-המקור ב-29 ביולי 2011. נבדק ב-25 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיאתמה

דיאתמה (או דתמה, דתימה) הייתה עיר מבצר בגלעד, אליה נמלטו היהודים מפני טימותיאוס, נציב גלעד הסלאוקי, במרד החשמונאים. הם התבצרו בעיר, התכוננו למצור, ושלחו ליהודה המכבי בקשה לעזרה. מתואר שהביצורים של העיר היו כה חזקים עד שנדרשו אין ספור נושאי סולמות ומכונות מלחמה בשביל לכובשו. במקום לתקוף ישירות את דיאתמה ממערב, ניצלו יהודה המכבי ואחיו, יונתן הוופסי, את יחסיהם הטובים עם הנבטים, חצו את המדבר וכבשו את בצרה. משם הם חזרו מערבה ותקפו את צבא טימותיאוס בשלשה ראשים, בשעה שהחל להסתער על המבצר. יהודה גירש את טימותאוס, הרג שמונה אלפים מחיילי האויב והציל את העיר. בפשיטתא נכתב "רמתה", ממנו פירש ג'ורג' אדם סמית (אנ') שמדובר ברמת גלעד. עם זאת, לא ניתן לזהות את המקום באופן ודאי. "דתמה" בתרגום א. ש. הרטום, "דתימה" בתרגום אוריאל רפפורט. ספר המקבים א ה, פסוקים ט-יא ספר המקבים א ה, פסוקים כט-לד "Historical Geography of the Holy Land," p. 589 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה צבאית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Coraline (שיר)

"Coraline" הוא שיר של להקת הרוק האיטלקית מונסקין, מתוך אלבום האולפן השני שלהם, Teatro d'ira: Vol. 1. על אף שלא יצא כסינגל, נכנס השיר למצעדים שונים ברחבי העולם, בהם לחמישייה הפותחת בפינלנד, יוון וליטא. בנוסף, הוסמך השיר לתואר פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי. "Coraline" היא בלדת רוק גותי. השיר נכתב בחדר מלון, על ידי סולן הלהקה דמיאנו דוד והגיטריסט תומאס ראגי. לדברי ראגי, השיר בעל הרכב פרוגרסיבי הכולל ארפג'ו. הקולות והגיטרה האקוסטית מתחילת השיר נפגשים מאוחר יותר עם גיטרה חשמלית, גיטרה בס ותופים "בצורה מאוד תיאטרלית". לדברי אית'ן טורקיו, מתופף הלהקה, השיר הוא "סיפור עם התחלה, התפתחות וסוף". כפי שהסביר כותב השיר, דמיאנו דוד, שמה של הנערה אינו קשור לרומן "קורליין" של ניל גיימן, אלא נצר בהשראת סיפור אמיתי. הוא הוסיף כי "הסיפור מסתיים רע, יש לו סוף הרבה יותר אפל מרוב הסיפורים. קורליין אמורה לגעת בלב של אנשים". "Måneskin – Teatro D'Ira - Vol.I". Discogs. נבדק ב-2 בנובמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) דמיאנו דוד, ויקטוריה דה אנג'ליס, תומאס ראגי, אית'ן טורקיו Mattia Marzi (22 במרץ 2021). "Il rock secondo i Maneskin". Rockol.it (באיטלקית). {{cite web}}: (עזרה) Vincenzo Nasto (22 במרץ 2021). "Il significato di Coraline, la favola dei Maneskin sull'adolescenza, senza lieto fine". Fanpage.it (באיטלקית). {{cite web}}: (עזרה) Grazia Cicciotti (22 במרץ 2021). "Måneskin: "Scriviamo e parliamo di noi, senza metafore"". Revenews, Il Messaggero (באיטלקית). {{cite web}}: (עזרה) "Maneskin, Coraline è terza fra le tendenze YouTube: il successo dalla band romana". Il Messaggero (באיטלקית). 19 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "I Måneskin ci presentano il loro nuovo album: "La vera rivoluzione è essere noi stessi"". Rockon (באיטלקית). 17 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Alberto Graziola (17 במרץ 2021). "Maneskin, Teatro d'Ira Vol. 1: conferenza stampa dell'album: "Un'ira catartica, non distruttiva"". Soundsblog.it (באיטלקית). Coraline" necessita di una precisazione: non è la storia di un uomo cavaliere che salva la principessa in difficoltà. La favola finisce male, non c'è il lieto fine. E' qualcosa di reale, è l'appassimento di questo fiore, di questa ragazza, e il cavaliere è inerme e impotente di fronte a quello che sta succedendo ... Per quanto riguarda Coraline, non è riferito al cartone, al film. La scelta del nome è puramente musicale, fonetica. La storia è reale, della quale non parlerò, riportata in favola e ognuno può interpretarla come preferisce {{cite web}}: (עזרה)
טימותיאוס (עמון)

טימותיאוס (ביוונית: Τιμόθεος) הוא השם שניתן בספר מקבים א' למצביא עמוני מהצבא הסלאוקי, שהובס על ידי יהודה המכבי בדיאתמה בשנות ה-60 של המאה השנייה לפני הספירה. הקרבות נגד טימותיאוס מתוארים בספר מקבים א', פרק ה'. מהפסוק הראשון של הפרק משתמע כי הקרבות נערכו ברציפות בתקופה שלאחר כיבוש הר הבית וחנוכת בית המקדש בירושלים בשנת 164 לפנה"ס, אולם רוב החוקרים תמימי דעים כי האירועים המסופרים בפרק זה רוכזו בפרק אחד מטעמים ספרותיים – במטרה לרכז מספר אירועים במסגרת נושאית, ולא בהכרח בסדר כרונולוגי פנימי או בזיקה לאירועים חיצוניים. השם טימותיאוס נזכר מספר פעמים גם בספר מקבים ב', אולם מאחר ששם זה רווח למדי, קשה לקבוע בוודאות אם מדובר באדם אחד או בשני אנשים שונים. ג'ונתן גולדשטיין (אנ') סבור כי מדובר בשני אנשים: אחד פילארכוס (ראש שבט) בעבר הירדן, והאחר סטרטגוס – נציב מטעם השלטון הסלאוקי. בצלאל בר כוכבא, לעומת זאת, סבור כי מדובר באדם אחד: הסטרטגוס של הגלעד. כחלק מהשפעות קרב בית צור (164 לפנה"ס) והתעצמותם של כוחות החשמונאים, תקף טימותיאוס את היהודים שבערי הגלעד. היהודים נמלטו מפני טימותיאוס לעיר המבוצרת דיאתמה שבגלעד במהלך מרד החשמונאים. הם התבצרו בעיר, התכוננו למצור, ושלחו ליהודה המכבי בקשה לעזרה. במקום לתקוף ישירות את דיאתמה ממערב, ניצלו יהודה המכבי ואחיו, יונתן הוופסי, את יחסיהם הטובים עם הנבטים, חצו את המדבר וכבשו את בצרה. משם הם חזרו מערבה ותקפו את צבא טימותיאוס בשלשה ראשים בשעה שהחל להסתער על המבצר. בקרב נוסף כנגד טימותיאוס ליד נחל רפון, הוא ניגף שוב בפני החשמונאים, והיהודים חולצו בשיירה דרך עפרון וסקיתופוליס עד לירושלים. בקרב שלישי כנגד טימותיאוס באזור יעזר בקרבת רבת עמון נכבשה יעזר וטימותיאוס נפל בקרב. כמה חוקרים טוענים כי עמון חדלה להתקיים כאומה בזמן זה, וכי טימותיאוס קיבל את שמו בגלל מיקומו הגאוגרפי ולא בגלל מוצאו האתני. עם זאת, תיאוריו של הפילוסוף והמרטיר הנוצרי יוסטינוס מרטיר על עמונים שחיו בזמנו מעמידים בספק השערה זו. Humphrey Prideaux (1845). The Old and New Testament Connected in the History of the Jews and Neighbouring Nations, from the Declension of the Kingdoms of Israel and Judah to the Time of Christ. Harper & Brothers. p. 143. John D. Grainger (2012-03-19). The Wars of the Maccabees. Pen & Sword Books. p. 66. ISBN 978-1-78159-946-4. Johannes Christian Bernhardt (2017-12-18). Die Jüdische Revolution: Untersuchungen zu Ursachen, Verlauf und Folgen der hasmonäischen Erhebung. Walter de Gruyter GmbH & Co KG. p. 585. ISBN 978-3-11-038001-9. אוריאל רפפורט, ספר מקבים א, פרק ה, עמ' 166. ספר מקבים ב', פרק ח, פסוקים ל, לב; פרק ט, פסוק ג; פרק י, פסוקים כד, לב; פרק יב, פסוק ב. אוריאל רפפורט, ספר מקבים א, פרק ה, עמ' 169. ספר מקבים א', פרק ה', פסוקים ט'-י"א ספר מקבים א', פרק ה', פסוקים כ"ט-ל"ד ספר מקבים א', פרק ה, פסוקים לז–נד. ספר מקבים א', פרק ה, פסוקים ד–ח. ספר מקבים ב', פרק י, פסוקים כד–לז. St. Justin Martyr. "Dialogue with Trypho". Early Christian Writings. Peter Kirby. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא היסטוריה צבאית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טטאמאילאו

טטאמאילאו (בטטום: Foho Tatamailau), המכונה לפעמים הר רמלאו, הוא ההר הגבוה ביותר במזרח טימור ובאי טימור כולו. ההר מגיע לגובה של 2,986 מטרים (לפי מקורות אחרים, גובהו הוא 2,963 מטרים), והוא ההר ה-97 בגובהו בעולם. ההר נמצא במחוז ארמרה, וממוקם כ-70 קילומטרים מדרום לדילי, בירת מזרח טימור. בתקופה שבה מזרח טימור הייתה קולוניה פורטוגלית, טטאמאילאו היה נחשב להר הכי גבוה בפורטוגל, מכיוון שההר הגבוה ביותר בפורטוגל עצמה, הר פיקו, נמוך מטטאמאילאו בכ-600 מטרים. השם "טטאמאילאו" מגיע במקור משפת ממבאי (אנ') המקומית ומשמעותו "הסבא של הכל". "רמלאו" הוא שמו של המסיב של ההר. הר טטאמאילאו מוקדש למרים הבתולה, והוא מוקד לעלייה לרגל שנתית ב-25 במרץ לציון הבשורה למרים. על פסגת ההר נמצא פסל של מרים הבתולה בגובה שלושה מטרים, שהגיע מאיטליה והוצב במהלך הכיבוש האינדונזי ב-1997. בתחילת שנות ה-80 ההר היה מכוסה בהרחבה ביער הררי עתיק וסומן על ידי ארגון הצפרות הבינלאומי BirdLife International כאזור ציפורים חשוב, שכן הוא תמך במספר מיני ציפורים אנדמיים ובעלי טווח מוגבל. מאז חל שינוי סביבתי ניכר, ונותרו מעט מאוד עצים טבעיים על ההר. כריתת יערות לצורכי מרעה הותירה רק אזורים מעטים שבהם נותר עוד מהיער המקורי, בעיקר ליד פסגות הרים. המדרונות התחתונים מכוסים בעיקר בדשא, כאשר המדרונות העליונים מאופיינים בצמיחה מחודשת. מדיה וקבצים בנושא טטאמאילאו בוויקישיתוף "Mountains of the Indonesian Archipelago" Peaklist.org. Ramelau, East Timor, peakbagger "Tata Mailau". Important Bird Areas factsheet. BirdLife International. 2014. נבדק ב-2014-03-27.
לואי מראנט

לואי מראנט' (בצרפתית: Louis Alexandre Mérante ‏ 23 ביולי 1828 בקורבוואה - 17 ביולי 1887) היה רקדן וכוריאוגרף, מנהל בלט וכוריאוגרף ראשי של בלט האופרה של פריז בסאל לה פלטייה עד שהאולם נהרס בשריפה בשנת 1873, ואחר מנהל הבלט של הלהקה בארמון גרנייה החדש, שנפתח ב-1875. הוא זכור בעיקר ככוריאוגרף של סילביה, או הנימפה של דיאנה מאת ליאו דליב (1876). לצד ארתור סן-לאון וז'יל פרו, הוא אחד משלושת הכוריאוגרפים שהגדירו את מסורת הבלט הצרפתי בתקופת האימפריה הצרפתית השנייה והרפובליקה השלישית, לדברי הכוריאוגרף פייר לאקוט. מראנט נולד בפריז והיה תלמידו של לוסיין פטיפה, והיה עמו בין ששת החברים בחבר השופטים הנבחר של התחרות הראשונה לרקדני להקה (Corps de ballet), שהתקיימה ב-13 באפריל 1860. בחבר השופטים ישבו מנהל הקונסרבטוריון החדש למחול והבלרינה לשעבר מארי טליוני, הרוח החיה בו. לאחר "סילביה", יצר מראנט את הכוריאוגרפיה ל"לה פנדנגו", בלט-פנטומימה, שעלה לראשונה על הבמה ב-26 בנובמבר 1877. הליבריתנים לפנטומימה היו אנרי מייאק ולודוביק הלוי, שעבדו כצוות עם אופנבאך וזמן לא רב לפני כן סיפקו ליברית בעוד נושא ספרדי, לכרמן של ביזה. הבלט של מראנט, "שתי היונים" (Les Deux Pigeons), על פי המשל של לה פונטיין, למוזיקה מאת אנדרה מסאז'ה, זכה לכוריאוגרפיה חדשה, כהזדמנות להציג את הרקדניות הצעירות ביותר של בלט האופרה של פריז. בלטים אחדים מאת מראנט ואחרים, שעלו עונה אחר עונה באופרה גרנייה, אבדו כנראה ללא השב מתולדות הבלט. אדגר דגה כלל את דמותו של מראנט, בחליפה צחורה ללא רבב, עם השרביט המסורתי להקשת הקצב על קרשי הרצפה, בציור שלו משנת 1872 "אולם המחול". הציור ציין את ראשית דבקותו רבת השנים של דגה בעולם הבלט, אבל אף על פי שרשם סקיצות אישיות של רקדניות ושל אולם האימונים במשכן הישן של הלהקה בסאל לה פלטייה, עם הראי הגדול והמקושת שבו, הוא לא הורשה להיות נוכח בעצמו בחזרה. מדיה וקבצים בנושא לואי מראנט בוויקישיתוף Le Fandango Concours Annuel du Corps de ballet de l'Opéra (pdf file; in French) Interview with Pierre Lacotte from Ballet Magazine August 2000 ריאיון עם פייר לאקוט במגזין בלט, אנגליה אוגוסט 2000
ניקו גונסאלס

ניקולאס גונסאלס איגלסיאס (בספרדית: Nicolás González Iglesias; נולד ב-3 בינואר 2002 בלה קורוניה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פורטו. גונסאלס הוא בנו של כדורגלן העבר פראן, ואחיינו של כדורגלן העבר חוסה רמון. גונסאלס גדל במחלקת הנוער של ברצלונה. בשנת 2019 החל לשחק בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון. ב-15 באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשהחליף את סרחיו בוסקטס בניצחון 2–4 על ריאל סוסיאדד במסגרת המחזור הראשון בלה ליגה לעונת 2021/2022. ב-29 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–3 לבנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022. ב-13 באוגוסט 2022 הושאל לוולנסיה. ב-4 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 1–5 על חטאפה. ב-29 ביולי 2023 חתם בפורטו תמורת 8.5 מיליון אירו. גונסאלס הוא חלק מסגל נבחרת ספרד עד גיל 21. מדיה וקבצים בנושא ניקו גונסאלס בוויקישיתוף ניקו גונסאלס, ברשת החברתית אינסטגרם ניקו גונסאלס, באתר Transfermarkt ניקו גונסאלס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ניקו גונסאלס, באתר Soccerway ניקו גונסאלס, באתר BDFutbol ניקו גונסאלס, באתר WorldFootball.net ניקו גונסאלס, באתר FootballDatabase.eu El Barça atará al hijo de Fran באתר אס, 15 באפריל 2021 (בספרדית)
עומר סולה

עומר מיקאל סולה בומאווקו (בצרפתית: Oumar Mickaël Solet Bomawoko; נולד ב-7 בפברואר 2000 במלאן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. סולה הגיע אל מחלקת הנוער של סטאד לאוואל בשנת 2015. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגה הצרפתית השלישית. ב-22 בינואר 2018 חתם סולה באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. ב-17 ביולי 2020 חתם סולה ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. מדיה וקבצים בנושא עומר סולה בוויקישיתוף עומר סולה, ברשת החברתית פייסבוק עומר סולה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עומר סולה, ברשת החברתית אינסטגרם עומר סולה, באתר Transfermarkt עומר סולה, באתר Soccerway עומר סולה, באתר WorldFootball.net עומר סולה, באתר FootballDatabase.eu COMMUNIQUÉ : OUMAR SOLET PRÊTÉ JUSQU'À LA FIN DE SAISON À L'OL באתר הרשמי של אולימפיק ליון, 22 בינואר 2018 (בצרפתית) TRANSFERT D'OUMAR SOLET AU RB SALZBOURG באתר הרשמי של אולימפיק ליון, 17 ביולי 2020 (בצרפתית)
9 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 9 – השנה התשיעית לספירה 9 (מספר) – המספר הטבעי החד-ספרתי הגדול ביותר כביש 9 – כביש רוחב מהיר בצפונן השרון STS-9 – המשימה התשיעית בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ערוץ 9 – ערוץ טלוויזיה מסחרי ישראלי בשפה הרוסית ערוץ 9 (אוסטרליה) – ערוץ טלוויזיה מסחרי אוסטרלי 9 (סרט) – סרט הנפשה אפוקליפטי משנת 2009 ביטוח 9 – חברת ביטוח ישראלית
הרי מריק

הרי מריק (באנגלית: Merrick Mountains) הם רכס הרים בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. הרכס ממוקם 13 קילומטרים צפונית-מזרחי מהרי ברנדט. ההרים מתנשאים לגובה של 1,256 מטרים מעל פני הים. הרי מריק התגלו מהאוויר וצולמו מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition, בראשי תיבות: "RARE"), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947 – 1948, בפיקודו של פין רון. שמו של רכס ההרים ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שם קונרד ג'י מריק (Conrad G. Merrick), מהנדס טופוגרפי מטעם הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS), אשר השתתף במשלחת חציית חצי האי האנטארקטי (Antarctic Peninsula Traverse Party), שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962; כמו כן מריק השתתף במיפוי רכס הרים זה (אשר נקרא על שמו). אורכו של הרכס 13 קילומטרים. שיא גובהו של הרכס 1,540 מטרים מעל פני הים. • PETER D. ROWLEY and WALTER R. VENNUM, Editors, Studies of the Geology and Mineral Resources of the Southern Antarctic Peninsula and Eastern Ellsworth Land, Antarctica, U.S. GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 1351 • Le Masurier, W.E., Thomson, J.W. (eds.), Rowley, P.D., Vennum, W.R., Smellie, John L.,Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans, Washington, D.C., American Geophysical Union, 296-298 הרי מריק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הרי מריק מפת אזור הרי מריק תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הרי מריק הרי מריק באתר mindat קורות חייו של קונארד ג'י. מריק מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי לפי מקור אחר גובהו של הרכס 1,256 מטרים מעל פני הים.
רוג'ר גריפין

רוג'ר פרנסיס גריפין (באנגלית: Roger Francis Griffin;‏ 23 באוגוסט 1935 – 12 בפברואר 2021) היה אסטרונום בריטי, פרופסור באוניברסיטת קיימברידג'. רוג'ר גריפין נולד בסארי והחל לימודים באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1954. לאחר סיום לימודי התואר הוא המשיך ללימודי דוקטורט באסטרונומיה. רוג'ר גריפין התמחה בספקטרוסקופיה של הכוכבים. הוא עבד באוניברסיטה מעל ל-60 שנים עם הפסקות קטנות בהם שהה בארצות הברית ועבר במוסדות מדע של המדינה. במשך שנים גריפין היה סגן מנהל מחקר אסטרונומי באוניברסיטה ובהמשך מונה לפרופסור. כבר בצעירותו, במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא פיתח שיטות חדישות בתחום ספקטרוסקופיה. בשנת 1991 לציון המאמר המדעי ה-100 שהוא פרסם נערך לכבודו כנס מדעי בשווייץ. כנס דומה אורגן בשנת 2008 לכבוד פרסום מאמר ה-200. בשנת 1980 הוא זכה במדליה של החברה האסטרונומית המלכותית. בין הישגיו הבולטים של גריפין הוא בניית כלים לטלסקופ גדול של מצפה הכוכבים פלומר והמצאת מכשיר למדידת מהירות הכוכבים. בשנת 2003 הוא פרסם השערה לפיה 44 באנדרומדה הוא כוכב כפול. רוג'ר גריפין היה חובב ריצת מרתון. הוא השתתף 11 פעמים במרתון לונדון, בגיל 69 הוא על הר קילימנג'רו עם בנו. בשנת 2015 הוא השתתף בצילומי סרט תיעודי Star Men. Griffin RF. Positions of optical objects in the fields of 42 radio sources. The Astronomical Journal . 1963 Aug;68:421. According to Google Scholar, this article has been cited 107 times. Krisciunas K, Griffin RF, Guinan EF, Luedeke KD, McCook GP. 9 Aurigae: strong evidence for non-radial pulsations. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society . 1995 Apr 1;273(3):662-74. According to Google Scholar, this article has been cited 49 times. Griffin, RF. A Photometric Atlas of the Spectrum of Arcturus, lambda lambda 3600-8825 A. `` Cambridge: Cambridge Philosophical Society . 1968. 302 citations. קורות חיים דף מידע, באתר האיגוד האסטרונומי הבינלאומי פרסומים מדעים של רוג'ר גריפין R. F. Griffin, A. A. Suchkov, The Nature of Overluminous F Stars Observed in a Radial‐Velocity Survey, The Astrophysical Journal Supplement Series 147, 2003-07, עמ' 103–144 doi: 10.1086/367855 [1] Accessed June 20, 2020
ריבר

האם התכוונתם ל... ריבר (סדרת טלוויזיה) – סדרת דרמה בריטית ריבר נודלס – רשת מטבח אסייתית ישראלית ReBar – רשת שייקים ומשקאות ישראלית ברזל בניין או ריבּר- Rebar – מוטות פלדה המשמשות לייצור בטון מזוין אישים: איוואן ריבר – פוליטיקאי יוגוסלבי חנה ריבר – שחקנית ישראלית נפוליאון אנרי ריבר (אנ') – מלחין צרפתי רובר (פירושונים) ריברה (פירושונים)
קריאת העורב

קריאת העורב (בספרדית: Cría Cuervos) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1976 בכתיבתו ובבימויו של קרלוס סאורה (אנ') עם ג'רלדין צ'פלין ואנה טורנס בתפקידים הראשיים. זאת דרמה משפחתית המתוארת על ידי ילדה בת תשע יתומה מאב ואם ובחלקה אלגוריה פוליטית המתרחשת בספרד בזמן שלטונו של פרנקו. האמא הסובלת ממחלה קשה ומלאת אהבה, חופש וחמלה, מייצגת כוחות הרפבוליקה והאב רודף הנשים וחסר המצפון בהתנהגותו לאשתו, מייצג כאן את הפאשיזם של פרנקו. סאורה היה מתנגד לפרנקו אבל הסרט נעשה בסוף שלטונו ולא נאסר להקרנה בספרד. העלילה מסופרת בפלשבקים רבים עם קפיצות לעבר ועתיד וקטעי דמיון רבים. ג'רלדין צ'פלין שהייתה אז אשתו של סאורה משחקת תפקיד כפול בתור האמא של אנה ואנה המתבגרת. התרגום המדויק של שם הסרט הוא "לגדל עורבים" והוא מבוסס על פתגם ספרדי שמשמעותו שמי שמגדל עורבים שלא יתפלא אם הם מנקרים את עיניו. זוהי אלגוריה לילדים שמתנקמים בהוריהם כמו בסרט. הסרט מותח ביקורת על חינוך קפדני, אבל גם על דיכוי גברי של נשים. קרלוס סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב וזכה בפרס מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן. לאורך הסרט מושמע השיר "בגלל שעזבת" ("Porque te vas") (אנ') שלא נכתב לסרט אבל הפך בעקבותיו ללהיט. סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. אנה (אנה טורנט) גרה במדריד עם אחותה הגדולה אירן (קונצ'י פרז) והקטנה מאייטה (מאייטה סנצ'ז), העוזרת רוזה (פלורינדה צ'יקו) האמא (ג'רלדין צ'פלין) והאבא אנסלימו (הקטור אלטריו). האב הוא קצין בצבא, תומך במשטר הפשיסטי של פרנקו ובשעתו לחם בדיוויזיה הכחולה לצד הוורמכט. האם סובלת ממחלה קשה והאבא בוגד בה עם פילגשו אמליה (מירטה מילר) אשתו של חברו הטוב ועמיתו לצבא, ניקולס (גרמן קובוס). אנה רואה את היחס המשפיל של אביה באמה ומנסה להרעיל אותו על ידי הוספת סודה לשתייה לכוס החלב שלו. לאחר מגע מיני עם אמליה מקבל האב התקף לב ומת ואנה בטוחה שהרגה אותו. היא מסרבת לנשק את האב השוכב בארון מתים. בדירה גרה גם הסבתא (ג'וזפינה דיאז) שיושבת כל הזמן על כסא גלגלים ולא מדברת. אנה מציעה לה להתאבד עם החלב והסודה לשתייה אך הסבתא מסרבת. לאחר שהאב והאם מתו עוברת הדודה פאולינה (מוניקה רנדל) להשגיח על שלוש הבנות. פאולינה מנסה להשליט משמעת קפדנית בבנות ואנה שונאת אותה. ניקולס מבקר בביתם ואנה תופסת אותם בתנוחה אינטימית, היא מחזיקה אקדח טעון ופאולינה סוטרת לה. אנה מחליטה להרוג את פאולינה בכוס חלב "מורעלת" בסודה לשתייה ומתפלאת שהיא מופיעה בחדר הבנות בבוקר. "קריאת העורב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קריאת העורב", באתר נטפליקס "קריאת העורב", באתר AllMovie (באנגלית) "קריאת העורב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קריאת העורב", באתר אידיבי "קריאת העורב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לקריאת העורב, באתר יוטיוב הילדות רוקדות לצלילי "בגלל שעזבת", באתר יוטיוב "בגלל שעזבת" בביצוע ז'אנט, באתר יוטיוב קריאת העורב, באתר "סריטה" קריאת העורב, באתר TCM