באקמן-טרנר אוברדרייב

באקמן-טרנר אוברדרייב (באנגלית: Bachman–Turner Overdrive, BTO) הייתה להקת רוק אנד רול קנדית, שפעלה החל משנות ה-70 ועד 2018. הלהקה, שהופיעה במספר הרכבים, יצרה מספר רב של להיטים והגיעה ל-6 אלבומי פלטינה ואלבום זהב אחד. בסה"כ מכרה הלהקה כ-30 מיליון אלבומים ושניים משיריה דורגו בחמישייה הראשונה בדירוג ההשמעות בארצות הברית. ההרכב המקורי של הלהקה כלל את פרד טרנר (אנ') (שירה וגיטרת בס) ושלושת האחים רנדי באקמן (אנ') (שירה וגיטרה), רובי באקמן (אנ') (מתופף) וטים באקמן (אנ') (גיטרה). לפני הקמת BTO (1971 עד 1973) ניגנו הארבעה בלהקה קנדית אחרת בשם "חגורת האומץ" (Brave Belt) (אנ') ואף הפיקו במסגרת להקה זו 2 אלבומים. האלבומים לא זכו לעניין בציבור ומסע הופעות של הלהקה הופסק באמצע. רנדי שלח את השירים שהקליטה הלהקה למספר חברות הקלטה והמוזיקה מצאה חן באוזני אחד ממנהלי חברת ההקלטות "מרקורי רקורדז" (Mercury Records) (אנ') (צ'רלי פך) שחתם על חוזה עם הלהקה. בשלב זה היה על הלהקה לבחור שם חדש וההסכמה הייתה לכלול בשם את שמות חברי הלהקה ואז נפלה לידם חוברת של נהגי משאיות בשם "אוברדרייב" ואז פרד טרנר חיבר את שמות המשפחה עם שם החוברת וגם המציא את ראשי התיבות BTO. שאר חברי הלהקה הסכימו עם השם. הלהקה, בשמה החדש, הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה "באקמן-טרנר אוברדרייב" (אנ') במאי 1973. האלבום כלל 8 שירים וזכה לביקוש רב בקנדה ובארצות הברית ונשאר שבועות רבים בטבלת מכירת אלבומים. את ההצלחה הזו יש לייחס למסע הופעות אינטנסיבי אליו יצאה הלהקה בניהולו של ברוס אלן (Bruce Allen). בדצמבר 1973 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השני "באקמן-טרנר אוברדרייב 2" (אנ') שכלל 8 שירים. האלבום היווה הצלחה גדולה ושהה במצעדי המכירות כ-20 שבועות כשאחד השירים באלבום ("מטפלים בעסקים" Takin' Care of Business (אנ')) הגיע ב-1974 למקום 12 בדירוג הבילבורד הוט 100. לאחר יציאת האלבום השני פרש טים באקמן מהלהקה והוחלף על ידי בלייר ת'ורנטון (אנ'). בהרכבה החדש הפיקה הלהקה, בספטמבר 1974, את אלבום האולפן השלישי "לא שביר" (Not Fragile) (אנ'). אלבום זה, שכלל 8 שירים, היה האלבום המצליח ביותר של הלהקה וכבש את המקום הראשון במצעדים בקנדה ובארצות הברית כשהשיר המרכזי בו "עוד לא ראית כלום" (You Ain't Seen Nothing Yet) ( (אנ') כבש את המקום הראשון בקנדה ובארצות הברית בדירוג בילבורד הוט 100 ב-9 בנובמבר 1974. השיר הצליח גם בבריטניה והגיע שם למקום שני במצעד הבריטי. בשלהי אותה שנה זכה האלבום ב"פרס זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). לאור הצלחת שלושת אלבומיה יצאה הלהקה, בתחילת 1975, למסע הופעות באירופה שנמשך כ-8 חודשים במטרה לקדם את מכירת האלבומים ביבשת זו. להקת החימום של BTO הייתה הלהקה האירית ת'ין ליזי. במהלך אותו מסע התכנסה הלהקה, במאי 1975, באולפן הקלטות ובתקופה קצרה הקליטה את האלבום הרביעי שלה "ארבע על ארבע" (Four Wheel Drive) (אנ'). גם אלבום זה, שכלל 8 שירים, זכה להצלחה והגיע למקום ראשון במצעד המכירות בקנדה ולמקום חמישי בדירוג בארצות הברית. עם סיום מסע ההופעות באירופה יצאה הלהקה למסע הופעות ברחבי קנדה ובסופו הוציאה, בדצמבר 1975, את תקליט האולפן החמישי "חזיתית" (Head On) (אנ') שהכיל 10 שירים ודורג במקום ה-23 בבילבורד הוט 100 של 1976. את הקלטת האלבום ליווה על הפסנתר ריצ'רד הקטן. ב-1976 הוציאה חברת "מרקורי רקורדז" אלבום אוסף של הלהקה בשם "המובחר של BTO (עד עכשיו)" (Best of B.T.O. (So Far)) (אנ') שכלל שירים מכל חמשת האלבומים הראשונים. האלבום היה הצלחה והגיע לאלבום פלטינה כפול בארצות הברית. בפברואר 1977 הוציאה הלהקה את אלבומה השביעי (שהיה אלבום האולפן השישי) "דרכים מהירות" (Freeways) (אנ'). אלבום זה זכה לתגובה צוננת ולביקורת על דמיונו לאלבומים קודמים של הלהקה. ביקורת זו הציפה מתחים בין חברי הלהקה כשאלו האשימו את רנדי בכפיית דעתו בנוגע לסגנון המוזיקלי של האלבום ודבר זה הוביל את רנדי באקמן להחלטה לפרוש מהלהקה. כמחליפו של רנדי נבחר נגן גיטרת בס ג'ים קלנץ' (אנ'). צירוף גיטריסט בס ללהקה הכתיב שינוי בפוזיציות של שאר אנשי הלהקה. שינוי משמעותי נוסף שנגרם מעזיבתו של רנדי היה קשור לשם הלהקה. רנדי היה בעל זכויות היוצרים על שם הלהקה והוא לא אישר ללהקה להשתמש בו ולכן הלהקה רכשה ממנו את הזכויות בשם המקוצר BTO וכן בלוגו "גלגל השיניים". בשמה "החדש" הוציאה הלהקה, בפברואר 1978, את אלבומה השמיני "פעילות רחוב" (Street Action) (אנ') שכלל 9 שירים ונכשל מבחינה מסחרית. במרץ 1979 הוציאה הלהקה את אלבומה התשיעי "לילות רוק'נ רול" (Rock n' Roll Nights) (אנ') שכלל 8 שירים. גם אלבום זה נכשל מסחרית, אך עם זאת, שני סינגלים מאלבום זה דורגו ברשימת 100 הנמכרים בקנדה ובארצות הברית. עם צאת האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות. בתחילת 1980 הודיעה הלהקה על התפרקותה וחבריה פנו להשתתף בפרויקטים מוזיקליים שונים ושיתפו פעולה עם נגנים אחרים וביניהם בריאן אדמס תוך שהם מוציאים אלבומים משלהם. ב-1983 התאחדה הלהקה בהרכב שכלל את רנדי באקמן, טים באקמן, פרד טרנר ומתופף חדש גארי פטרסון (Garry Peterson). המתופף הקודם, רובי באקמן, סירב להצטרף להרכב שאחר שאחיו רנדי דחה את הצעתו לשותפות שווה של חברי הלהקה ביצירה של השירים. לאחר שהלהקה החלה להשתמש בשם BTO שנקנה מרנדי, לאחר פרישתו, תבע רובי את הלהקה על היותו גם בעל זכויות יוצרים בשם זה וזכה לקבל תמלוגים מהלהקה. בספטמבר 1984 הוציא ההרכב המחודש אלבום עשירי (אולפן) בשם BTO (אנ') שכלל 8 שירים וזכה להצלחה בינונית כשרק אחד השירים בו התברג לדירוג המכירות. במהלך 1985 שהו חברי הלהקה במסע הופעות שהוביל להוצאת אלבום חי (האחד עשר) במהלך 1986 שנקרא "חי! חי! חי!" ( Live! Live! Live!). אחד השירים באלבום זה ("בשורות רעות עוברות מהר" (Bad News Travels Fast)) נוגן בסרט "חבטת גוף" (Body Slam) (אנ'). באותה שנה שימשה הלהקה כלהקת חימום במסע הופעות של להקת ואן היילן. ב-1988 חזרה הלהקה להרכב שהוציא את האלבום המצליח "לא שביר" (דהיינו רנדי באקמן, פרד טרנר, בלייר ת'ורנטון ורובי באקמן) ויצאה למסע הופעות שכלל שירים חדשים וישנים. מסע הופעות זה מוצלח והלהקה הרוויחה יפה אולם לא קיים תיעוד רשמי של ההופעות. ב-1991 פרש רנדי, שוב, מהלהקה וזו המשיכה בהופעות בלעדיו כשאת מקומו של רנדי תפס רנדי מוראי (Randy Murray) (אנ'). לאחר תקופה של מסעי הופעות הוציא ההרכב, ב-1996, את האלבום השנים עשר שלו "עידן משפט באש" (Trial by Fire era) שהיה למעשה האלבום האחרון של הלהקה שכלל חומרים חדשים. ב-2003 הוחלט לכלול את הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול של קנדה. הענקת תואר זה הותנה בקיום הופעה של הלהקה בהרכב שהוציא ב-1974 את האלבום "לא שביר" כשהמשמעות הייתה להחזיר את רנדי להרכב. חברי הלהקה סירבו לתנאי זה וסירבו להיכנס להיכל התהילה. רק ב-2014 התקבלה הלהקה להיכל התהילה של קנדה. ב-2003–2004 עסקו חברי הלהקה בכתיבת שירים חדשים אולם לא מצאו חברה מתאימה שתסייע בהוצאת אלבום והפצתו. בינואר 2005 הודיעה הלהקה על הפסקה (זמנית) בפעילותה וחבריה פנו לפעילות מוזיקלית עצמאית. במקביל הוציאו חברות התקליטים את רוב אלבומיהם של הלהקה בגרסאות מחודשות. בדצמבר 2009 הודיעו רנדי באקמן ופרד טרנר על הקמת הלהקה במתכונת מצומצמת תחת השם "באקמן וטרנר" (Bachman and Turner). בתחילת 2010 יצאו השניים למסע הופעות בקנדה, ארצות הברית ואירופה. השימוש בשם זה הביא לתביעה משפטית של רוב באקמן ובלייר ת'ורנטון נגד רנדי ופרד בנושא זכויות השימוש בשם. בסופו של דבר נדחתה התביעה בנימוק שניתן להשתמש בשם Bachman and Turner. בספטמבר 2010 יצא האלבום הראשון של הצמד שיצא בשם "באקמן & טרנר" (Bachman & Turner) (אנ'). בנובמבר אותה שנה הופיע הצמד ב"אולם רוזלנד" בניו יורק (Roseland Ballroom) בליווי 4 נגנים. ההופעה הוקלטה והופקה, במאי 2012, כאלבום כפול בשם "חי מאולם רוזלנד, ניו יורק" (Live at the Roseland Ballroom, NYC) (אנ') שכלל 20 שירים. ב-2013 הוציא הצמד אלבום כפול בפורמט CD בשם "באקמן-טרנר אוברדרייב: יום השנה ה-40" (Bachman–Turner Overdrive: 40th Anniversary). האלבום כלל 26 שירים שרובם נלקחו מאלבומים ישנים של הלהקה ורק מספר מועט של שירים לא פורסם מוקדם יותר. במרץ 2018 הודיע פרד טרנר על פרישתו והלהקה פסקה מלהופיע ומלהפיק מוזיקה. 1974: "פרס ג'ונו" (אנ') - הלהקה המבטיחה של השנה 1975: "פרס ג'ונו" - להקת השנה 1976: "פרס ג'ונו" - להקת השנה 1978: "פרס ג'ונו" - מועמדות ללהקת השנה סטיבן קינג בחר בשם ריצ'רד באקמן (Richard Bachman) כשם העט שלו בהשראת הלהקה בזמן שהאזין לאלבומה. הלהקה הופיעה בפרק "Saddlesore Galactica" של סדרת הסימפסונים. רנדי באקמן, דואגים לעסקים (Takin' Care of Business) - הביוגרפיה של רנדי באקמן, הוצאת אמאזון, 2 באוגוסט 2001 מדיה וקבצים בנושא באקמן-טרנר אוברדרייב בוויקישיתוף האתר הרשמי של רנדי באקמן האתר הרשמי של באקמן-טרנר אברדרייב, בפייסבוק באקמן-טרנר אברדרייב, באתר iMDB הדיסקוגרפיה של הלהקה, באתר discogs.com באקמן-טרנר אברדרייב, באתר "אפל מיוזיק" באקמן-טרנר אברדרייב, באתר "בריטניקה" Bachman Turner Overdrive - You Aint Seen Nothing Yet, סרטון באתר יוטיוב Bachman Turner Overdrive "Takin Care Of Business" Live '74, סרטון באתר יוטיוב באקמן-טרנר אוברדרייב, ברשת החברתית פייסבוק באקמן-טרנר אוברדרייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) באקמן-טרנר אוברדרייב, סרטונים בערוץ היוטיוב באקמן-טרנר אוברדרייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר ספוטיפיי באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר Last.fm (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר AllMusic (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר MusicBrainz (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר דיזר באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר Discogs (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר Songkick (באנגלית) באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר Genius באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר SecondHandSongs באקמן-טרנר אוברדרייב, באתר טיידל (באנגלית) המודל היה השם של להקת קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג הצלחת האלבום הראשון אירעה אף על פי שהאלבום לא כלל להיט מרכזי קיימות מספר גרסאות לסיבה לפרישה. דעה אחת הייתה שהתנהלות חברי הלהקה בנוגע לאלכוהול, סמים וסקס התנגש אם אמונתו הדתית של טים. עה שנייה הייתה שטים התחתן ומסעי ההופעות לא התאימו לאורח חיים זה. דעה שלישית טוענת שטים לא היה מוכשר מספיק לרמתה של הלהקה האלבום הוקלט תוך 6 ימים תוך שימוש בחומרים שלא נכנסו לאלבום השלישי הספר באתר אמאזון