laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויכוח מיורקה

ויכוח מיורקה הוא ויכוח דתי שהתרחש בשנת 1286 באי מיורקה בין עובר אורח יהודי בשוק המקומי לבין סוחר נוצרי. הוויכוח התגלגל למספר ויכוחים שהסתיימו כולם, כפי הידוע לנו, בניצחון הנוצרים. בשונה מוויכוחים דתיים אחרים, מוגדר ויכוח מיורקה כוויכוח של הדיוטות בשוק, שהשפעתו שולית מבחינה חברתית ופליטית. בחודש מאי בשנת 1286 ביום בו חל חגם של הקדושים פיליפוס ויעקב, הגיע יהודי אשר כונה "רבי" אל הסוחרים במרכז המסחרי, והקניטם על אשר אוכלים מכל הבא ליד ללא ציות למצוות התורה. הסוחרים השיבו לו שיחכה לאינגטו קונטרדו, וכאשר הגיע החלו להתווכח בנוגע לאיסורי מאכלות בתורה. אינגטו גבר עליו בוויכוח, והם עברו לבית הרופא משה דוד ושם התווכחו על עתידה של ירושלים. כשגבר אינגטו גם בוויכוח זה הכריזו רבני היהודים על איסור להתווכח עם אינגטו. זמן קצר לאחר מכן הגיע מקטלוניה יהודי בשם אסטרוק וכששמע על האיסור ביקש להתווכח עמו, הוויכוח התנהל בנמל לעיני העם, ובפעם השלישית גבר אינגטו, השיא היה שאסטרוק שהודה בניצחון אינגטו, ביקש להטבל לנצרות ואכן נטבל ונקרא בשם פיליפוס, בהמשך התנהלו עוד כמה ויכוחים קטנים בעזרתו. ממה שידוע על אינגטו עולה שהיה סוחר מוכר בנמלי הים התיכון ובן למשפחת אצולה מסחרית. בוויכוח זה בשונה מקודמיו הוויכוח נגע בחיי היום יום, ועסק בשאלות כגון למה היהודים מלים את ילדיהם ולא מטבילים, למה לא אוכלים מאכלים מסוימים וכדומה. כמו כן לאורך כל הוויכוח הספר היחיד שמוזכר הוא המקרא ולא כסגנון הוויכוחים באותה תקופה שהרבו להביא ראיות מן התלמוד. היהודים הזכירו בוויכוח את ויכוח ברצלונה, וטענו לו ששם רמב"ן ניצח את הכמרים הדומיניקנים והפרנציסקנים ומי הוא סוחר פשוט שיכול להתווכח מול היהודים. על כך ענה להם אינגטו שאכן לא שמע ולא ראה את החיבור על הוויכוח וישמח לקרואו. לאורך הוויכוח מציג אינגטו את עצמו כסוחר ולא כאיש כמורה, בכך הוא מורה שאין צורך להיות כומר בשביל לנצח בוויכוח וכן מראה שאינו כמו הדומיניקנים אשר הטילו את חמתם על העולם. אינגטו מציג גם דעות הנוגדות את רוח התקופה, וטוען, למשל, שהצלבים והנרות המשמשים בפולחן הנוצרי אינם אלא סמלים ולא חפצים בעלי קדושה כלשהי. הוא הצהיר שאין לו בעיה אף לשרוף סמלים מעין אלה. עם זאת, ייתכן שיש לפרש אמירות אלה כתכסיס לצורך הוכוח בלבד. הוויכוח נכתב באיטליה בז'נבה על ידי אלמוני ושרד בשבעה עשר כתבי יד ושתי מהדורות דפוס, בכתב יד מובא גם ויכוח שהתרחש בשנת 1779 בסאוטה. המחבר העתיק מוויכוח לוויכוח מה שמורה שהוויכוחים עובדו על ידו, הוויכוח נכתב והתפרסם בלטינית למעט כתב יד אחד באיטלקית. הפולמוס היהודי-נוצרי ויכוח ברצלונה ויכוח טורטוסה אורה לימור, ‏בארמון בברצלונה ובשוק במיורקה - לקראת טיפולוגיה חדשה של ויכוחי הדת בימי הביניים, פעמים 94–95, חורף–אביב תשס"ג, עמ' 105–134 אורה לימור, ‏ויכוחי אמונה בנמלי הים התיכון, פעמים 45 (סתיו תשנ"א), עמ' 32–44. אורה לימור, ויכוח מיורקה מהדורה בקורתית ומבוא, שני חלקים, האוניברסיטה העברית הפקולטה למדעי הרוח, ירושלים התשמ"ה. אורה לימור, בין יהודים לנוצרים: יהודים ונוצרים במערב אירופה עד ראשית העת החדשה, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ג–תשנ"ח, כרך ג, עמ' 147, 161. העבר ומעבר לו: עיונים בהיסטוריה ובפילוסופיה: שי לאלעזר וינריב, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה תשס"ו, עמ' 89–91. אורה לימור, יהדות מתבוננת בנצרות עמ' 113, באתר יד בן צבי
אונגנייאו

אונגנייאו (בקוריאנית: 웅녀; הנג'ה: 熊女, פשוט כמשמעו: אשת-דוב) היה דוב שהפך לאישה על פי מיתוס בריאת העולם של האומה הקוריאנית. על פי האגדה, נמר והדוב (אונגנייאו) גרו יחד במערה והתפללו לאל הוואנונג שיהפוך אותם לאנושיים. הוואונג שמע את תפילותיהם ונתן להם 20 שיני שום, צרור סחלבים והורה להם להישאר מחוץ לאור השמש ולאכול רק את האוכל הזה במשך 100 יום. בגלל הרעב, הנמר עזב את המערה לאחר כ-20 יום, אך הדוב נשאר בפנים. לאחר 21 יום הוא נהפך לאישה. אונגנייאו הייתה אסירת תודה והקריבה מנחות להוואנונג. היעדר בעלה (הנמר) הביא אותה לדיכאון, והיא החלה להתפלל מתחת לעץ שדר קדוש (בקוריאנית: 신단수; הנג'ה: 神 檀 樹) כדי להתברך בילד. הוואונג שמע את תפילותיה ונרגש עמוקות. הוא לקח את אונגנייאו לאשתו וזמן קצר לאחר מכן היא ילדה בן, דנגון, שימשיך וייסד את האומה הקוריאנית. ישנם שני מאפיינים עיקריים של אונגנייאו. המיתוס המכונן של האומה הקדומה הקוריאנית בדרך כלל מגדיר את קו הדם האבהי של המייסד כצ'ונסין (בקוריאנית: 천신; הנג'ה: 天神, אל השמים) ואת קו האם כג'יסין (בקוריאנית: 지신; הנג'ה: 地 神, אלת הארץ). כתוצאה מכך, אונגנייאו נחשב לסוג של טוטם המזוהה כמתחיל שושלת האם של דנגון. מצד שני, לדוב עצמו יש משמעות דתית. הדוב הוא אל הארץ ומסמל את ייצור מוצרים בתרבות החקלאית. לפיכך, דובים מתפרשים בעיקר כנקבה. אונגנייאו מתפרשת גם כן כסוג של אלה נקבתית או נשית. ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות ובנושא מדינות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות לנשיאות סוריה (2021)

הבחירות לנשיאות סוריה התקיימו ב-26 במאי 2021. בבחירות התמודד נשיא סוריה בשאר אל-אסד מול שני מועמדים אנונימיים, והמערב אינו מכיר בחוקייתם. הבחירות נתקיימו בשנה האחת עשרה למלחמת האזרחים בסוריה, וכתוצאה מכך המדינה עדיין נותרה חלוקה בין פלגים שונים. נכון לשנת 2021, סוריה נותרה מדינת הפליטים הגדולה ביותר עם 6.6 מיליון פליטים שנמלטו מהמדינה מראשית הסכסוך. בשאר אל-אסד – נשיא סוריה המכהן. מחמוד אחמד מארי (אנ') – ראש מפלגת האופוזיציה האיחוד הסוציאליסטי הערבי הדמוקרטי (אנ') עבדאללה סאלום עבדאללה (אנ') – סגן שר לשעבר ממפלגת SUP (אנ') לקראת הבחירות הגישו עוד 50 אזרחי-סוריה, מלבד הנשיא המכהן בשאר אל-אסד, את מועמדותם בבחירות. אך, הצגת מועמדות דורשת 35 חתימות של חברי פרלמנט ולפיכך רק שני מועמדים מלבד הנשיא, אושרו להתמודד. על פי סוכנות הידיעות הממלכתית, האספה העממית אישרה להזמין נציגי פרלמנטים של מדינות אלה לפקח על תהליך הבחירות: אלג'יריה, עומאן, מאוריטניה, רוסיה, איראן, ארמניה, סין, ונצואלה, קובה, בלארוס, דרום אפריקה, אקוודור, ניקרגואה ובוליביה. ארגון הקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים אמר כי הבחירות הן "בלתי חוקיות ופארסה". המועצה הלאומית של סוריה אמרה כי "בחירות לגיטימיות יהיו בסוריה רק כאשר פושע המלחמה בשאר אל-אסד לא ישתתף." ארגון הוועדה החוקתית הסורית (אנ') אמר, כי הבחירות הן בלתי חוקיות: "נכון לעכשיו אין סביבה בטוחה ונייטרלית, המאפשרת לכלל הסורים לממש את זכות הבחירה." האיחוד הסוציאליסטי הדמוקרטי הערבי (אנ') דחה את הלגיטימיות של הבחירות, ואף דחה קשר למועמד מחמוד אחמד מארי, ואמר כי מארי סולק מהמפלגה בשנת 2013. המועצה הדמוקרטית הסורית (אנ') השולטת בצפון מזרח סוריה, הצהירה כי "לא נהיה חלק מתהליך הבחירות לנשיאות לא נשתתף בהן." פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. האיש שמתמודד מול אסד וחולם להקים ממשלת אחדות, באתר בחדרי חרדים, 19 במאי 2021 רויטרס, ‏הבחירות לנשיאות סוריה יצאו לדרך: הקלפיות ברחבי המדינה נפתחו, באתר מעריב אונליין, 26 במאי 2021
מועין אלאעסם

מועין אלאעסם (בערבית: معين الاعسم; נולד ב-1991) הוא זמר בדואי-ישראלי, מכונה "מלך הדאחיה". אלאעסם גדל בתל שבע. כזמר הפך לפופולרי בקרב האוכלוסייה הבדואית והערבית בכלל בישראל וברשות הפלסטינית, כשהוא מתמחה בתחום הדאחיה, שירה וריקוד בדואי מסורתי. בשנת 2021 עוכב לתשאול על ידי השב"כ, לאחר שהביע בשירו תמיכה בחמאס במהלך מבצע שומר החומות. וגם תמך בהמהומות בישראל באותה תקופה וגם במהומות בנגב (ינואר 2022) בנובמבר 2021 נעצר ונפתחה בעניינו חקירת מס בחשד להעלמת מס בשווי מיליוני ש"ח, וכן חקירה בחשד להתחזות כנכה מאז 2010, וכן בגין עבירות המעלות חשד לקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות ותחבולה. מועין אלאעסם, ברשת החברתית טיקטוק מועין אלאעסם, סרטונים בערוץ היוטיוב סוהא עראף, "תירה בו, תפוצץ לו את המוח": המוזיקה שכובשת את הנוער הפלסטיני בישראל, אתר שיחה מקומית דור מאיר מועלם, ‏"מלך הדחייה" של טיקטוק בישראל תושאל על ידי השב"כ ושוחרר, באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2021 אלון חכמון, ‏נפתחה חקירת מס: 100 אלף ש"ח במזומן אותרו בביתו של זמר מוכר מהדרום, באתר מעריב אונליין, 17 בנובמבר 2021 שמעון איפרגן., ‏רשות המיסים והמשטרה עצרו את "מלך הדחייה" מהטיקטוק, באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2021 "מלך הדחייה" של המגזר הבדואי חשוד בעבירות מס, ישראל היום, 17 בנובמבר 2021
עונת 1969/1970 בליגת העל ההולנדית

עונת 1969/1970 הייתה העונה ה-14 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. GVAV וSV SVV ירדו לליגת המשנה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו SV SVV והארלם שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה. בסיום העונה התאחדה עם אלינקוויק ועם פלוקס ויצרה את פ.צ אוטרכט
מור ארדיאי (פוליטיקאי)

מור ארדיאי (בהונגרית: Erdélyi Mór; פויאנה (מחוז הוניאד), 1 באוקטובר 1877 – בודפשט, 18 באפריל 1929) היה פוליטיקאי יהודי-הונגרי, ממייסדי התנועה הקואופרטיבית הסוציאל-דמוקרטית, עובד דפוס, חבר בממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית כקומיסר העם לאספקה. מור ארדיאי נולד במשפחה יהודית בכפר קטן (כיום 89 תושבים) בטרנסילבניה שהיה חלק מממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא נדד בגרמניה ובדנמרק בתור מהגר עבודה. ארדיאי הצטרף לעבודת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19. מאוחר יותר הפך לאחד מיוזמי התנועה הקואופרטיבית של העובדים ההונגרים. משנת 1904 היה מנכ"ל קואופרטיב הצרכנים הכללי (ÁFOSZ), שהקים. בממשלת מיהאי קארואי הוא היה תחילה נציב ממשלתי למזון ואחר כך מזכיר מדיני (סגן שר). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, מה-21 במרץ עד ה-24 ביוני, היה חבר במועצה הממשלתית המהפכנית כקומיסר העם (שר) לאספקה ציבורית. לאחר נפילת הרפובליקה ברח מהטרור הלבן לווינה, שם עבד בתנועה הקואופרטיבית הסוציאל-דמוקרטית. הוא חזר להונגריה בשנת 1928 והוביל שוב את התנועה השיתופית כמנכ"ל ÁFOSZ ושלוחותיה. הוא כתב כמה מאמרים בנושא כלכלה, שהתפרסמו בכתבי עת שונים. ארדיאי הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית" אגנש קניירש. 1967 פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים. 1939–1944.1990–2002. יוז'ף פלטינוס: חטאי הבנייה החופשית: תנועת הבונים החופשיים ההונגרים ויחסי החוץ שלהם בין 1920 לבין 1937. בודפשט: 1938–1939. "מור ארדיאי". מוזיאון ספרותי פטפי. יוזף בולוני: ממשלות הונגריה 1848–1975. בודפשט: 1978. ISBN 963-05-1242-4 גויאש פאל: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1939–1944 הלקסיקון ההונגרי הגדול. עורך ראשי. לאסלו אלסטש לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. מור ארדיאי לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי: אישטוואן קולגה טרשוי. סקסארד, 1996 לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון הספרים ההונגרי. מדיה וקבצים בנושא מור ארדיאי בוויקישיתוף
משה סבג

משה סבג (נולד ב-27 באפריל 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם. את רוב הקריירה שלו, שיחק בעירוני ראשון לציון. סבג, נולד במושב קלחים והתחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של הפועל מרחבים המקומית, ממנה עבר לזו של הפועל באר שבע. בגיל 17חזר סבג להפועל מרחבים, ושיחק במדיה 5 עונות. בקיץ 1995חתם סבג בעירוני ראשון לציון מהליגה הראשונה. פרט לתקופות השאלה להפועל באר שבע והפועל אשקלון, שיחק סבג בראשון לציון עד שנת 2007. בהמשך הקריירה שלו, הוא שיחק בצפרירים חולון, הפועל נחלת יהודה, מ.ס. שיכון המזרח ומכבי באר יעקב, עד שבקיץ 2012 פרש מכדורגל. משה סבג, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל משה סבג, באתר Transfermarkt
נונאטאקי ג'ירלוף

נונאטאקי ג'ירלוף או נונאטאקי גירלוף (באנגלית: Gierloff Nunataks) הם קבוצה של נונטקים, בצידו הצפוני של רכס ויסקונסין – רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה. הנונאטאקים ממוקמים 15 קילומטרים צפון־מערבית לשלוחת לנץ. רכס ויסקונסין (ובו גם הנונאטאקים) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964. שמם של הנונאטאקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הנונאטאקים נקראים על שם ג'ורג' ב. ג'ירלוף (George B. Gierloff), שהיה בנאי בתחנת בירד בחורף האנטארקטי 1961. • Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 203 - 204 נונאטאקי ג'ירלוף באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאקי ג'ירלוף באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה נונאטאקי ג'ירלוף באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור נונאטאקי ג'ירלוף גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
סם ג'ונסטון

סם ג'ונסטון (באנגלית: Sam Johnstone; נולד ב-25 במרץ 1993) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בוולבס ובנבחרת אנגליה. ג'ונסטון, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד. ב-26 ביולי 2011, ג'ונסטון הושאל לאולדהאם אתלטיק מהפוטבול ליג הראשונה, לתקופה של כחודש. ב-9 בספטמבר, הושאל לסקאנת'ורפ יונייטד לחודש. כעבור יממה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד שפילד יונייטד. ב-20 במרץ 2013, ג'ונסטון הושאל לוולסול. ב-17 באוגוסט 2013, הושאל ליאוביל טאון לתקופה של שלושה חודשים, אך סבל מפציעה ושוחרר מהמועדון. ב-31 בינואר 2014, ג'ונסטון הושאל לדונקסטר רוברס לחודש, אך בסופו של דבר נשאר בקבוצה שנה. ב-12 בינואר 2015, ג'ונסטון הושאל לפרסטון נורת' אנד. בסיום העונה, חזר ליונייטד בה שימש כשוער שלישי. ב-31 בדצמבר 2015, הושאל שוב לפרסטון. ב-5 בינואר 2017, הושאל ג'ונסטון לאסטון וילה עד לסיום העונה. 3 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק גביע ה-FA נגד טוטנהאם הוטספר. ב-3 ביולי 2018, ג'ונסטון חתם לארבע שנים בווסט ברומיץ' אלביון תמורת 6.5 מיליון פאונד. ג'ונסטון, עלה עם הקבוצה לפרמייר ליג תום עונת 2020/2021. בסיום עונתו הראשונה בפרמייר ליג כשוער ראשון, ג'ונסטון נבחר לכדורגלן העונה של המועדון. ב-1 ביולי 2022 חתם בקריסטל פאלאס. ב-30 באוגוסט 2024 נמכר אל וולבס. בצעירותו, ג'ונסטון שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה. ב-18 במרץ 2021, ג'ונסטון זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. בהמשך, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020 וערך הופעת בכורה ב-6 ביוני אותה השנה נגד נבחרת רומניה. פרסטון נורת' אנד פלייאוף הפוטבול ליג הראשונה: 2015 נבחרת אנגליה אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2010 מדיה וקבצים בנושא סם ג'ונסטון בוויקישיתוף סם ג'ונסטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סם ג'ונסטון, באתר Transfermarkt סם ג'ונסטון, באתר Soccerway סם ג'ונסטון, באתר BDFutbol סם ג'ונסטון, באתר WorldFootball.net סם ג'ונסטון, באתר National Football Teams סם ג'ונסטון, באתר FootballDatabase.eu
דגון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דגון – אל שמופיע במספר תרבויות מסופוטמיות ממגורות דגון – מסוף הגרעינים הנמלי של מדינת ישראל דגון (מכ"ם ימי) – מכ"ם ימי מתוצרת אלתא מערכות דגון (סיפור קצר) – סיפור קצר מאת הסופר ה. פ. לאבקראפט
יוני דויטש

יהונתן דויטש (נולד: 5 ביולי 1987) הוא מוזיקאי, מלחין, בסיסט וזמר-יוצר ישראלי. דויטש נולד בשנת 1987 לאברהם דויטש, עורך דין, ואורנה, פסיכותרפיסטית. הוא הקטן בין שלושה אחים. למד בתיכון כצנלסון בכפר סבא ושירת כמפקד צוות בתותחנים. בהמשך למד במכללת הד וסיים את בית הספר למוזיקה רימון במגמת ביצוע. דויטש גדל במשפחה דתית-לאומית וחזר בשאלה. בתחילת דרכו ניגן דויטש עם רעות יהודאי, הראל מויאל, אביגייל רוז, עומר מושקוביץ והרכבים שונים. הוא ניגן במחזה שיקגו בכיכובה של רונה-לי שמעון שהוצג בתיאטרון יורם לוינשטיין. בשנת 2015 הקים יחד עם דור הררי, עדן אטד, אריאל פדהצור, ויניב בין את הלהקה "Bones Garage". בשנת 2017 הופיעה הלהקה בפסטיבל גלסטונברי, בפסטיבל The Great Scape בברייטון ובפסטיבל אינדינגב. בשנת 2018 הופיעו בפסטיבל All Point East בפארק ויקטוריה בלונדון ובפסטיבל מטאור בלהבות הבשן. בשנת 2019 הופיעו בפסטיבל SXSW באוסטין, טקסס ובפסטיבל New Coloseus Festival בניו יורק. ב-2015 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "Massacre/ Dance". ב-2019 יצא אלבומה השני, "Oi Ma Yesh", וב-2020 יצא האלבום השלישי, "Poland". דויטש מנגן כבסיסט גם בלהקת "בוריטו" עם יעל קופלנד, סיון צוף-דהן ושחר לוי. בשנת 2021 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "What We Have Now". בשנת 2021 יצא אלבום הבכורה שלו "בלי תירוצים" באלבום עשרה שירים שאת כולם כתב והלחין. באלבום משתתפת בת זוגו לחיים עומר מושקוביץ. דויטש גם הפיק את האלבום ואחראי לעיבוד המוזיקלי. להפקת האלבום היו שותפים שחר לוי ועדן אטד, שגם ניגן בגיטרה. האלבום יצא תחת הלייבל של נענע דיסק. שירי האלבום הושמעו בתחנות הרדיו וזכו לביקורות מצוינות. הסינגל והקליפ הראשון מתוך האלבום, "סוני", יצא בחודש מאי 2021. דויטש נשוי למוזיקאית עומר מושקוביץ והם מתגוררים בתל אביב. יוני דויטש, ברשת החברתית פייסבוק יוני דויטש, ברשת החברתית אינסטגרם יוני דויטש, סרטונים בערוץ היוטיוב יוני דויטש, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) יוני דויטש, באתר ספוטיפיי יוני דויטש, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוני דויטש, באתר דיזר יוני דויטש, באתר בנדקמפ יוני דויטש, באתר טיידל (באנגלית) פסטיבל גלסטונברי, לוח הופעות לשנת 2017, באנגלית מאיה נחום שחל, "יום אחד אקבל את תפקיד החמוד", באתר כלכליסט, 13 במאי 2021 נקודתיים: "נקודת חן" מארחת את Borito, חן ליטבק, רדיו הקצה
מילוטה

מִילוֹטָה (בהונגרית: Milota) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מזמן התיישבות המדיארים במרכז אירופה. והוא מפורסם בהונגריה בזכות מטעי האגוזים המשובחים שלו. יהודים חיו במילוטה בתקופות זמן שונות. משנת 1885 היו יהודי הכפר שייכים לקהילת פהרגיארמט. ליד אחד מבתי הכפר היה בית קברות יהודי, אשר כנראה איננו קיים עוד. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא מילוטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מילוטה נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מיקום בית הקברות היהודי במילוטה תיעוד יהודי מילוטה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
הבחירות לנשיאות סוריה (2014)

הבחירות לנשיאות סוריה נערכו ב-3 ביוני 2014. הבחירות התקיימו על רקע מלחמת האזרחים בסוריה, שהחלה שלוש שנים לפני כן. כתוצאה מהמלחמה הייתה למדינה אוכלוסיית הפליטים הגדולה בעולם בזמן הבחירות, כאשר ההצבעה לפליטים במדינות זרות מסוימות החלה בשגרירויות סוריה מספר ימים לפני ההצבעה בסוריה. ארגוני האופוזיציה הסוריים החרימו את הבחירות וההצבעה לא התקיימה בחלקים גדולים של סוריה שהיו בשליטת המורדים. האזורים שבשליטת המיליציה הכורדית גם לא אפשרו הצבעה בגלל סירוב הממשלה להכיר בתביעתם לאוטונומיה אזורית, אם כי אנשים מסוימים נסעו לאזורים שבשליטת הממשלה להצביע. בשנת 2011, החלה מלחמת האזרחים בסוריה שסיווגה את האוכלוסייה במידה רבה, על רקע דתי, עדתי או אתני. המרכז הסורי לזכויות אדם בבריטניה קובע כי עד 2014 המלחמה גבתה למעלה מ-150,000 הרוגים. כ-7 מיליון שליש מאוכלוסיית המדינה (המונה כ-23 מיליון) נעקרו מבתיהם, מהם 2.5 מיליון שנמלטו במדינות זרות. דובר מזכ"ל האו"ם באן קי-מון הזהיר כי על רקע מלחמת האזרחים הסורית והעקירה הגדולה של אזרחי סוריה, "בחירות כאלה אינן תואמות את המכתב והרוח של ועידת ז'נבה" והן "יפגעו בסיכויים של פתרון פוליטי עם האופוזיציה. בכל זאת נמשיך לחפש ולבנות על כל פתח לפתרון לטרגדיה בסוריה." המורדים הסוריים ומפלגות האופוזיציה סירבו להשתתף בשיחות השלום אלא אם אסד יודח מהשלטון ונאסר עליו כל תפקיד מנהיגי עתידי. שיחות השלום נכשלו לפני שהן התחילו משום שמה שנועד להיות משא ומתן הפך לאולטימטום בלבד. ההפסקה של שיחות השלום עמדו בניגוד מוחלט למטרות המוצהרות של האו"ם לפתרון הסכסוך. 2.5 מיליון הפליטים ויכולתם להצביע הביאו לכמה מחלוקות סביב הבחירות הללו. מאות אלפי פליטים שלא עזבו את סוריה באופן רשמי באמצעות מעברי-גבול הוצאו ממספר הבוחרים. בביירות, לבנון, שארחה כ-1,100,000 פליטים סורים, הכבישים היו משותקים בגלל מספרם העצום של פליטים סורים וגולים סורים שכבר התגוררו בלבנון שרצו להצביע בשגרירות סוריה. הנשיא המכהן בשאר אל-אסד ממפלגת בעת' חסאן א-נורי ממפלגת ה-NIACS מאהר עבד אל-חאפיז חג'אר (אנ') מדיה וקבצים בנושא הבחירות לנשיאות סוריה בוויקישיתוף
מרכז רכטר

מרכז רכטר הוא המרכז המסחרי העירוני הראשון שהוקם באילת, בתכנונם של האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר. לאחר מבצע קדש זכתה אילת לתנופה משמעותית שהגדילה את העיר ושכללה את רמת השירותים לתושבים ולתיירים. בתכנון המרכז האזרחי של העיר הוחל ב-1957 ובמסגרת זו נערכה תחרות תכנון פומבית שבעקבותיה תוכננה פריסת המבנים והכיכרות באזור. אחריה נערכה תוכנית מפורטת שאותה תכננו האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר. האדריכל זאב רכטר שהוביל את התכנית, נפטר זמן קצר לאחר השלמת שלב הבנייה הראשון והמרכז נקרא על שמו "מרכז רכטר". אגפו הראשון של המרכז נחנך בתחילת שנת 1960 ובמהלך העשור הושלמו אגפיו האחרים. המרכז כולל סדרה של מבני חצר שמשמשים למסחר ובחלק מהם גם למלונאות. העסק הראשון שנפתח במרכז היה "בית מרקחת מיכלין" הפועל ברציפות באותה החנות מאז 1959 ונחשב לוותיק העסקים באילת. לבד ממנו פעל במרכז גם מסוף הנוסעים של נמל התעופה אילת, שאותו הפעילה חברת התעופה ארקיע, קודם להקמת מסוף הנוסעים בנמל עצמו. כיכר אזרחית להתכנסויות נקבעה בצפון המרכז המסחרי, ובצמוד לה הוקמו כחלק מהמרכז בניין עיריית אילת, קולנוע "אילת" ו"בית סולל בונה" שבלט בנוף הודות לגובהו שהתנשא לשבע קומות והיה הבניין הגבוה באילת במשך שנים רבות. לצד המרכז הוקמו מוקדים נוספים כמו תחנה מרכזית אילת, אולם ספורט ובית התרבות "בית פיליפ מוריי". לאורך השנים נערכו במרכז ובסביבתו שינויים ותוספות שפגעו בחזותו. הקולנוע נסגר והוסב לחנות בגדים והכיכר האזרחית נהרסה והוסבה לחניון ציבורי. עם פתיחת קניון מול הים ב-1997 איבד "מרכז רכטר" את מעמדו, אך הוא נותר כמוקד מסחרי מרכזי בעיר. המרכז נכלל ברשימה המופיעה בהוראות תוכנית המתאר לאילת כמומלץ להיכלל ברשימת השימור העירונית. מיכאל יעקובסון: סיבוב במרכז רכטר באילת, באתר 'חלון אחורי', 26 במאי 2021
ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני

ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני ורוזן קינכרדין השנים עשר (באנגלית: James Bruce, 8th Earl of Elgin and 12th Earl of Kincardine;‏ 20 ביולי 1811 – 20 בנובמבר 1863) היה איש צבא, מדינאי ודיפלומט בריטי. אלגין מונה בשנות החמישים של המאה ה-19 לנציב העליון מטעם בריטניה במזרח הרחוק ובמסגרת התפקיד היה עליו לפתח את הקשרים הכלכליים של בריטניה עם הקיסרות הסינית ושוגונות טוקוגאווה (יפן). אלגין פיקד על הכוחות הבריטיים שתקפו את בייג'ינג והעלו באש את ארמון הקיץ הקיסרי במהלך מלחמת האופיום השנייה. בהמשך כיהן במספר תפקידים מנהליים כגון מושל ג'מייקה, מושל מחוז קנדה הבריטית והמושל הכללי של הודו (הראג' הבריטי). ג'יימס ברוס אלגין נולד בלונדון ב-20 ביולי 1811, בנו הצעיר של תומאס, הרוזן השביעי מאלגין ואשתו השנייה אליזבת, בתו של ג. ט. אוסוולד. הוא סיים את לימודיו באיטון ובכרייסט צ'רץ' באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1840, לאחר מות אחיו הבכור, הוא הפך לבן המבוגר ביותר של הוריו ובכך היה ליורש הרוזנות. בשנת 1841, עם מות אביו, ירש את תואר האצולה השושלתי, והיה לרוזן אלגין השמיני. באותה שנה הוא נבחר לנציג מחוז סאות'המפטון בבית הנבחרים הבריטי, אך מינויים חדשים הובילו לסיום הקריירה הפרלמנטרית שלו. בשנת 1842 נבחר במסגרת המועמדות למושלות ג'מייקה. הוא נשאר בתפקיד מושל ג'מייקה עד 1847. ממשלו המוצלח בג'מייקה הוביל לכך שלאחר סיום התפקיד הוצע לו מינוי למושל הכללי של אמריקה הצפונית הבריטית (מושבת קנדה), אותו מילא בין השנים 1847–1854. בתקופתו שם, אלגין נקט בצעדים הראשונים להקמת "ממשלה אחראית" בקנדה. בשנת 1848 הצליחו המפלגות הרפורמיסטיות המתונות מקנדה המזרחית וקנדה המערבית, בראשות לואי-היפולטה לפונטיין ורוברט בולדווין, להשיג רוב על השמרנים. לורד אלגין ביקש ששתי המפלגות הללו יקימו ממשלה קואליציונית. לאחר הקמתה של ממשלה חדשה זו, לורד אלגין הפך למושל הראשון שהרחיק את עצמו מעיסוקי החקיקה, והשאיר את כוחה האמיתי של השלטון לנבחרי העם וסלל את הדרך לתפקיד הסמלי של המושל הכללי של קנדה שקיים היום. הוא חתם על מספר חקיקות שהוצעו על ידי לפונטיין ועברו הצבעות בפרלמנט שהעניקו חנינה לגולים פוליטיים רפובליקנים שהוגלו לארץ רופרט על כך שניסו להביא למהפכה רפובליקנית בקנדה. נאמנים למלוכה נרתעו מחנינת הגולים, הפגינו במונטריאול והבעירו את בניין הפרלמנט בעיר. בשנת 1854 ניהל לורד אלגין משא ומתן על חוזה ההדדיות עם ארצות הברית בניסיון לעורר מחדש את הכלכלה הקנדית. בשנת 1857 הוא הפך לנציב העליון מטעם האימפריה הבריטית בקיסרות הסינית. בביקורו בסין וביפן (שוגונות טוקוגאווה) ב-1858 וב-1859, הוא פיקד על הכיבוש הבריטי של העיר האסורה בבייג'ינג במהלך מלחמת האופיום השנייה. תחילה היה אלגין סימפתי כלפי הסיניים והתנגד למלחמה אך לאחר ההתנקשות בשליחים הבריטיים הורה על פעולת תגמול שהייתה לשריפת ארמון הקיץ הקיסרי, מקום מושבו של שיאן-פנג, קיסר סין. לאחר מכן הוא מונה למנהל הדואר הכללי בממשל הנרי טמפל, הוויקונט השלישי מפלמרסטון. בשנת 1862 הוסב לתפקיד המושל הכללי של הודו (הראג' הבריטי). הוא נפטר בדורמסלה, הודו הבריטית, ב-20 בנובמבר 1863, בעודו מכהן בתפקיד, עקב התקף לב. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני בוויקישיתוף ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני, באתר אנציקלופדיה קנדה (באנגלית) כתבי ג'יימס ברוס, רוזן אלגין השמיני בפרויקט גוטנברג (באנגלית)