laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יצחק אלמליח

הרב יצחק אלמליח (נולד ב-20 בדצמבר 1949 במרוקו) הוא דיין חרדי-ישראלי, כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. קודם לכן כיהן כדיין בבית הדין האזורי באשקלון וכאב בית דין בתל אביב. נולד במרוקו ולמד בבית ספר של אליאנס. בשנת 1962 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בדימונה. למד ב"ישיבת כנסת יהודה" בסנהדריה. בין השנים תשכ"ה-תשל"א למד בישיבת פורת יוסף, ונחשב לתלמידו של ראש הישיבה הרב שלום כהן. בין השנים תשל"ב-תשל"ו למד ב"מדרשה הגבוהה לתורה" במכון הארי פישל ונסמך לרבנות בידי הרב יעקב פינק והרב שאר ישוב הכהן. בין השנים תשל"ו-תש"מ למד בכולל "שבט ומחוקק" אצל הרב זלמן נחמיה גולדברג. בין השנים תשמ"א-תשמ"ו למד בכולל הדיינות של מכון הארי פישל. שירת במילואים כרב צבאי. החל משנת תשמ"ו שימש כראש כולל "אור בנימין" בשכונת הר נוף בירושלים. בשנת תשנ"ב התמנה לדיין בבית הדין האזורי באשקלון. בהמשך, התמנה לאב בית דין בתל אביב. בשנת 2009 היה מעורב במהלך של בית הדין שבו ניתן גט לאשה הלוקה בפיגור שכלי, על ידי בעלה הלוקה אף הוא בפיגור, מבלי ידיעתם, על פי בקשת משפחתו של הבעל. לאחר המעשה, נרשמה הערה בתיקו האישי על ידי השופטת טובה שטרסברג כהן, שהייתה אז נציבת קבילות שופטים, ובה נאמר כי בית הדין פעל ב"הליך רמיה". ביולי 2016 התמנה, בהמלצת הרב ציון בוארון ובתמיכת מפלגת ש"ס, לבית הדין הגדול. למינויו קמו התנגדויות מצד עמותת מבוי סתום, בשל ההערה שנרשמה בתיקו ובשל היותו "מצטיין במשיכת תיקים גם במקרים קשים", כהגדרתם. פרש מכהונתו בהגיעו לגיל הפרישה בשנת 2019. מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. הוציא לאור את סדרת ספרי השו"ת "אמרי משפט". פסקי דין מאת הרב יצחק אלמליח, באתר "דין תורה" מועצת הרבנות הראשית - דיינים ובתי-דין רבנים. (חשון תש"ן-כסלו תש"ן), באתר ארכיון המדינה, עמ' 65 יובל יועז, ‏אין דין ואין דיין, באתר גלובס, 14 במאי 2015 ישראל אוחיון, חבר, חסיד, חובש ומחותן. תכירו את הדיינים החדשים, רדיו קול חי, ז' בתמוז תשע"ו יקי אדמקר‏, אמירות נגד חילונים ושחיתות: המינוי השנוי במחלוקת של הדיינים, באתר וואלה, 17 ביולי 2016 nrg יהדות, הדיינים שספגו ביקורת - יקודמו בתפקידם?, באתר nrg‏, 19 בינואר 2014
פרננדו הראשון, מלך אראגון

פרננדו הראשון, מלך אראגון (27 בנובמבר 1380 - 2 באפריל 1416), היה מלך אראגון בין השנים 1412–1416. פרננדו הראשון נולד במדינה דל קמפו ב-27 בנובמבר 1380, והיה בנם של חואן הראשון, מלך קסטיליה ולאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה. לאחר מות אחיו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה בשנת 1406 דחה פרננדו את הכתר, ואחיינו חואן השני, מלך קסטיליה ירש את השלטון. פרננדו סייע לגיסתו בניהול הממלכה, ובשנת 1410 כבש מממלכת גרנדה המוסלמית את העיר אנטקרה. בשנת 1410 מת מרטין הראשון, מלך אראגון ללא יורשים, וב-24 ביוני 1412 נבחר פרננדו למלך אראגון. ההישג הבולט ביותר של תקופת מלכותו הקצרה הייתה הסכמתו בשנת 1416 להדיח את האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, ובכך סייע לסיים את הקרע המערבי, אשר חילק את הכנסייה הקתולית במשך כמעט 40 שנים. ב-2 באפריל 1416 מת פרננדו הראשון, ובנו אלפונסו החמישי, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו. בשנת 1393 התחתן פרננדו עם לאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה, ממנה היו לו 7 ילדים: אלפונסו (1396–1458) מריה (1396–1445) חואן (1398–1479) אנריקה (1400–1445) לאונור (1402–1445) פדרו (1406–1438) סנצ'ו (1410–1416) מלכי אראגון מדיה וקבצים בנושא פרננדו הראשון, מלך אראגון בוויקישיתוף פרננדו הראשון, מלך אראגון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרננדו הראשון, מלך אראגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרננדו ה-1, (1379-1416), מלך אראגון, דף שער בספרייה הלאומית
SELinux

SELinux (ראשי תיבות של Security Enhanced Linux, פירוש מילולי: לינוקס עם אבטחה מתקדמת) הוא יישום של Mandatory Access Control עבור מערכות לינוקס, שמגיע עם חלק מהפצות לינוקס כברירת מחדל וכאופציה להתקנה באחרות. לדוגמה, רוב הפצות Red Hat כוללות בתוכן את SE Linux (בהפצות Debian ,Ubuntu וכדומה ניתן להתקין את SE Linux). למעשה, מדובר בהרחבה לליבת לינוקס שנועדה לספק מערכת הרשאות שחלה על כל העצמים במערכת ולא רק על מערכת הקבצים עצמה, כלומר עוד שכבת הגנה על יישומי המערכת. המערכת מבוססת על כמה פרויקטים קודמים של הסוכנות לביטחון לאומי. כל מערכת לינוקס מממשת מנגנון DAC (בראשי תיבות: Discretionary Access Control). בשיטה זו לכל קובץ יש משתמש שהוא הבעלים של הקובץ וקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ. לכל משתמש יש שליטה מסוימת (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ) בקובץ ולכל המשתמשים בקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ יש שליטה מסוימת בו (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ). במידה ומוגדר כך אמור להיות למשתמש-על (root) יש יכולת שליטה מלאה בכל הקבצים במערכת. במידה ורץ שרת על המערכת והוא נפרץ באופן שמאפשר לפורץ להשתמש בהרשאות המשתמש שמריץ את השרת, הגורם הפורץ לא יוגבל על ידי דבר. במילים אחרות, לגורם הפורץ יהיו הרשאות זהות לחלוטין להרשאות המשתמש שמריץ את השרת. כאמור, במידה ומדובר במשתמש-על, לגורם הפורץ תהיה שליטה מלאה ובלתי מוגבלת במערכת. בניגוד ל-DAC, ב-SELinux, שמממש MAC, לכל יישום מוגדר סט הפעולות המותרות לביצוע עבורו. כך, גם אם קיים על המערכת שרת שמורץ על ידי משתמש-על, גורם זדוני שישתלט על השרת לא יוכל לבצע פעולות שלא הוגדרו כמותרות לביצוע על ידו. המשמעות של כך היא שעל אף שהשרת מורץ על ידי משתמש-על, לגורם הפורץ לא יהיו הרשאות בלתי מוגבלות במערכת. כאשר SELinux פועל, מנגנוני ההגנה שלו פועלים בנוסף למנגנוני ההגנה המובנים של מערכת הקבצים (DAC). אם משתמש מנסה לגשת לקובץ ואין לו הרשאות, המערכת תחסום את הגישה לקובץ. אם יש לו הרשאות, המערכת תיבחן את מדיניות ה-SELinux המתאימה ובהתאם לה תאשר או תחסום את הגישה של המשתמש לקובץ. SELinux מורכב משתי ישויות: נתין (subject) ואובייקט (object). נתין הוא למעשה תהליך במערכת. אובייקט הוא משאב במערכת שניתן להגדיר הרשאות גישה של נתינים אליו: קבצים, תיקיות, התקנים, שקע, פורט, תהליכים אחרים ועוד. מדיניות SELinux מאפשרת לקבוע הרשאות של נתינים לביצוע פעולות באובייקטים. כך, ניתן לתת לנתין מסוים רק את ההרשאות המדויקות שהוא צריך לשם ביצוע פעולתו. מדיה וקבצים בנושא SELinux בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של SELinux
משה שפירא (סלאוויטא)

רבי משה שפירא (תקכ"ב, 1762 - ט' בכסלו ת"ר, 1839) היה רב ומדפיס חסידי, רבה של העיר סלאוויטא, ובנו של רבי פנחס שפירא מקוריץ. הקים את דפוס סלאוויטא. נולד בקורץ לרבי פנחס שפירא ולטריינא בתו של רבי יונה וייל מסלאוויטא. נישא לבתו של רבי יצחק, שהיה דיין בעיר פולנאה. לאחר פטירת אביו עבר להתגורר בסלאוויטא, שם עבד כבלן. משנודע על כך לרב העיר רבי יעקב שמשון משיפיטובקה העביר לו את משרתו בעיר. אך גם בתפקידו זה מיאן לקבל שכר, ולכן פתח לפרנסתו את בית הדפוס בשנת תקנ"ב. בית הדפוס נודע בין היתר בהדפסת הש"ס במהדורת סלאוויטא. שני בניו הגדולים ישבו במאסר בעקבות הלשנת שקר לשלטונות על הריגת עובד בבית הדפוס. רבי שניאור זלמן מליאדי מתארו - "הרב המאור הגדול המפורסם המופלג בתורה ויראת ה'". רבי שמואל אברהם אבא (תקמ"ד - ה' באדר א' תרכ"ד), לאחר שחרורו ממאסרו בשנת תרט"ז החל לכהן באדמו"רות. רבי פינחס (נפטר י"ד בתמוז תרל"ב), חתן רבי יהושע העשיל בן רבי יעקב שמשון משיפיטובקה. רבי מרדכי משיפיטובקה, חתן רבי יהושע אלעזר חודורוב (הבעל צדקה מבארדיטשוב). חתנו רבי יצחק טברסקי מקוריסטשוב. חתנו רבי פנחס מצ'רני-אוסטראה בן רבי ישראל אברהם מזל. טרקליני החסידות, יצחק אלפסי, כרך א' עמודים 93–96 אלטר מאיר, הרב משה שפירא מסלאוויטה ז"ל: מאה שנה לפטירתו, הצופה, 17 בדצמבר 1937 אודות דפוס סלאוויטא באתר היידי "אידישע וועלט פארומס". דוד הלחמי, רבי משה שפירא מסלאוויטא, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רס"א, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) יצחק אלפסי, טרקליני החסידות, כרך א' עמ' 96 אבי רבי גדליה מליניץ היה רב בו זמנית בשפטיבקה, סלאוויטא, באר (אוקראינה) ומאלין חתן רבי חיים הגר מקוסוב
חואן השני, מלך קסטיליה

חואן השני, מלך קסטיליה (6 במרץ 1405 - 20 ביולי 1454), היה מלך קסטיליה בין השנים 1406–1454. חואן השני נולד בטורו ב-6 במרץ 1405, והיה בנם של אנריקה השלישי, מלך קסטיליה וקתרין מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר וקונטסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר, בתו של פדרו הראשון, מלך קסטיליה. ב-25 בדצמבר 1406 מת אביו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה, וחואן ירש את השלטון, אולם, אמו קתרין מלנקסטר ודודו פרננדו הראשון, מלך אראגון כיהנו כעוצרי הממלכה. בשנת 1416 מת דודו, ובשנת 1418 מתה אמו, וחואן תפס את השלטון. אולם, חואן היה מלך חלש והשלטון היה מרוכז בידי ידידו אלוורו די לונה, שנלחם במוסלמים וייצב את השלטון ביד ברזל, תוך שהוא נלחם בתוקף באצולה. באותה שנה התחתן חואן עם מריה מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה. עם עלותו לשלטון ביטל חואן את חוקי ויאדוליד משנת 1411 שהגבילו מאוד את היהודים, ונתן להם יותר חופש וסובלנות. בשנת 1445 מתה אשתו של חואן, והוא התחתן עם איזבלה מפורטוגל, מלכת קסטיליה, בתם של ז'ואאו, מושל פורטוגל ואיזבלה מבארסלוש. איזבלה שהייתה מקורבת לחוגי האצולה, הסיתה את חואן נגד אלוורו, עד שנעצר, נשפט והוצא להורג. בעקבות כך, שבו המהומות ואי הסדר לשרור בממלכה. ב-20 ביולי 1454 מת חואן השני, ובנו אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. מנישואיו של חואן למריה מאראגון, מלכת קסטיליה, היו לו 4 ילדים: קתרינה (1422–1424) לאונור (1423–1425) אנריקה (1425–1474) מריה (1428–1429) מנישואיו של חואן לאיזבלה מפורטוגל, מלכת קסטיליה, היו לו 2 ילדים: איזבלה (1451–1504) אלפונסו (1453–1468) בנוסף היו לחואן ילדים לא חוקיים. מלכי אראגון מדיה וקבצים בנושא חואן השני, מלך קסטיליה בוויקישיתוף חואן השני, מלך קסטיליה באנציקלופדיה בריטניקה חואן השני, מלך קסטיליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) חואן השני, מלך קסטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חואן ה-2, (1405-1454), מלך קסטיליה ולאון, דף שער בספרייה הלאומית
קוניץ

האם התכוונתם ל... לי קוניץ (Konitz) - מלחין ונגן ג'אז אלטו-סקסופון אמריקאי-יהודי משה קוניץ – רבה של אובן ישן, וחוקר תולדות ישראל סטנלי קוניץ (Kunitz) - משורר יהודי-אמריקאי, מתרגם, מבקר ועורך בלשון האנגלית
המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט

המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט (ברומנית: Fabrica de diamante sintetice de la Bucureşti) הוקם לפי הוראות של ניקולאה צ'אושסקו ב-1974 ונסגר אחרי הליך פירוק ב-2006. בעת ביקור במוסקבה, ב-1970, לרגל התכנסות של הוועד הפוליטי המייעץ של מדינות ברית ורשה, הוצגו בפני צ'אושסקו יהלומים מלאכותיים מתוצרת ברית המועצות וקיבל הסבר על השימושים בהם בתעשייה. כבר בשנת 1951 התחילה ברית המועצות לייצר יהלומים מלאכותיים, במקביל לארצות הברית ולשוודיה. לאחר שובו לרומניה הורה צאושסקו לשירותי הביון של רומניה להשקיע מאמצים בהשגת מידע וטכנולוגיות המאפשרות ייצור יהלומים מלאכותיים. אנשי ביון רומנים הצליחו כעבור שנתיים לייצור קשר עם מומחה מערבי, שכונה "Cap luminat" (רא מואר), שסיפק להם מידע והסברים ואפילו הביע נכונות להגיע לרומניה, כדי לעזור בהקמת מפעל כזה. המפעל נוסד בבוקרשט, ב-1974 והתחיל לייצר יהלומים מלאכותיים. תחילה עבדו במפעל שישה אנשים, אך בהדרגה עלה מספר העובדים למאות רבות. עצם קיום המפעל נשמר בסוד, כמעט כל העובדים במפעל היו אנשי ביון ומחויבים בשמירת סודיות. עובדי המפעל נהנו מתנאים משופרים ומשכורות מוגדלות. היהלומים הראשונים, שנוצרו במפעל, הוגשו על ידי יון מיכאי פצ'פה, שעסק בארגון המפעל, לצ'אושסקו ליום הולדתו. ההתחלה הרשמית הייתה באוגוסט 1974, כשצ'אושסקו נתן למפעל את השם Unitatea de Producţie Specială „Dacia (היחידה לייצור מיוחד "דאצ'יה"). ב-1975 הודיעו לצ'אושסקו שייצור הניסיון הגיע כבר ל-60 קילוגרם יהלומים ובכך נפסק הצורך הרומני של יבוא יהלומים. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הייצור במפעל הגיע לרמה של כעשרה מיליון קאראט בשנה וערכו של כל קאראט היה כתשעה עד עשרה דולר אמריקאי. באמצע שנות השמונים הייצור הגיע לרמה של כעשרים מיליון קאראט בשנה ומחיר הקאראט היה כ-12 דולר. ייצור היהלומים המלאכותיים היה מוגן בפטנטים אמריקאים ודרום אפריקאים, לכן הרומנים נקטו בדרכי עקיפין לשיווקם והשתמשו גם בקשרים, ששימשו אותם לשיווק במערב של סמים שנתפסו ברומניה. המפעל התמחה גם במחזור מתכות יקרות מתוך קטליזטורים משומשים וכך הופקו כל חודש כ-25 קילוגרמים של פלטינה. אתר האינטרנט הרשמי של המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט בארכיון האינטרנט Fabrica de diamante sintetice de la Bucureşti (ברומנית) Adevărul de dincolo de moarte! Secretul uzinei de diamante a lui Nicolae Ceauşescu (ברומנית)
מרינה 101

מרינה 101 הוא גורד שחקים בעל 101 קומות (+6 קומות תת-קרקעיות) המתנשא לגובה של 426.5 מטר (1,399 רגל) וממוקם במרינה של העיר דובאי שבאיחוד האמירויות ערביות. בתחילת העבודה על המבנה תוכנן סיומו לשנת 2012 אך בנייתו הסתיימה רק בשנת 2015 והוא נפתח לציבור בשנת 2016. בספטמבר 2014 הושלמו 80% מהעבודות על המגדל. המגדל עוצב על ידי הלשכה הלאומית להנדסה ונבנה על ידי החברה הטורקית, TAV בנייה. בניית המגדל החלה בשנת 2007. 33 הקומות התחתונות של המגדל מכילות מלון חמישה כוכבים בשם מלון הארד רוק אשר כולל 281 חדרים. 66 הקומות הבאות (קומות 34–100) מכילות דירות מגורים. חוץ מ-5 המסעדות והמלון, ישנם במגדל גם 252 דירות של חדר שינה אחד, 204 של שניים ו-42 של שלושה חדרי שינה בנוסף ל-6 פנטהאוזים דופלקס אשר ממוקמים בקומות 97–100. הקומה ה-101 במגדל כוללת מועדון, מסעדה וחנות רוק. בשנת 2015 הגיע המגדל לגובהו המקסימלי. המגדל משתרע על שטח של 120,706 מטרים רבועים וכולל 29 מעליות ו-677 מקומות חנייה. גורדי השחקים הגבוהים בעולם בורג' ח'ליפה מגדל הנסיכה מרינה 23 מדיה וקבצים בנושא מרינה 101 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרינה 101 http://www.emirates247.com/news/emirates/world-s-tallest-hotel-apartment-in-dubai-marina-by-2013-2012-11-26-1.484758 http://www.emirates247.com/news/man-who-lives-in-the-clouds-465m-high-on-dubai-marina-s-tallest-tower-2015-08-16-1.600364 http://www.arabianbusiness.com/hard-rock-hotel-set-open-in-dubai-marina-569580.html http://www.thenational.ae/business/travel-tourism/hard-rock-hotel-headed-to-dubai-marina http://skyscrapercenter.com/building/marina-101/207
דוכסות בראונשווייג

דוכסות בראונשווייג הייתה מדינה שהוקמה בקונגרס וינה בשנת 1815, על ידי שדרוג נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל למעמד של דוכסות. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה. נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל הייתה נסיכות בצפון-מערב גרמניה, שהייתה חלק משטחי בראונשווייג, שנשלטו על ידי צאצאי אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ועברו חלוקות ואיחודים שונים במהלך השנים. בשנת 1806 נהרג קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל במהלך קרב ינה, ובנו פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ירש את הנסיכות. בשנת 1807 קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות ונקראה בשם דוכסות בראונשווייג, והצטרפה לקונפדרציה של הריין, כחלק מממלכת וסטפאליה. במהלך שנת 1807 ברח פרידריך וילהלם לדוכסות הגדולה של באדן, בעקבות הכיבוש הצרפתי. בשנת 1813 חזר פרידריך וילהלם לבראונשווייג, ובשנת 1815 נהרג במהלך קרב קאטר ברה, ובנו קרל השני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו. במהלך קונגרס וינה קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות, וכללה את כל שטחי בראונשווייג שלא היו תחת שליטת ממלכת הנובר. שלטונו של קרל השני היה אבסולוטי, ובעקבות כך פרצו מהפכות בדוכסות בשנת 1830, וקרל ברח מהמדינה, ואחיו וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית. ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר היה הראשון בתור לרשת את תואר דוכס בראונשווייג לאחר בן דודו הרחוק, וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג. ב-1879, כאשר התברר כי וילהלם ילך לעולמו מבלי להותיר אחריו צאצאים, הקים הפרלמנט של בראונשווייג מועצת עוצרים שתנהל את הדוכסות עם מותו של וילהלם. המועצה הייתה אמורה למנות עוצר במקרה בו ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר לא יהיה מסוגל לקבל על עצמו את תואר הדוכס. לאחר מותו של וילהלם ב-1884, הכריז ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, על עצמו כדוכס בראונשווייג. יחד עם זאת, מאחר שהוא המשיך לטעון לכתר ממלכת הנובר, הכריז הרייכסראט (Reichsrat) הגרמני שהכתרתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר כדוכס בראונשווייג תפגע בשלום האימפריה. עקב לחץ פרוסי, התעלמה מועצת העוצרים של הדוכסות מטענתו של ארנסט אוגוסט ומינתה את הנסיך אלברכט מפרוסיה כעוצר הדוכסות. המשא ומתן בין ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, לבין ממשלת גרמניה המשיך כמעט שלושה עשורים ולא הניב תוצאות. במהלך תקופה זו מת הנסיך אלברכט ובמקומו מונה כעוצר הדוכס יוהאן אלברכט ממקלנבורג. ב-1912 ביקר ארנסט אוגוסט השלישי, נסיך הנובר בברלין, ובמהלך ביקורו הוצעה פשרה, ולפיה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים. ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז צורפו שטחיה לסקסוניה התחתונה. לגיון דוכס בראונשווייג מדיה וקבצים בנושא דוכסות בראונשווייג בוויקישיתוף מפת סקסוניה התחתונה בשנת 1789
שמידל

שמידל (בגרמנית: Schmiedel; Schmidl; Schmidel; או Schmiedl) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אדולף שמידל – רב מן הדור הראשון של הרבנים המודרניים במורביה דוד שמידל – רב ישראלי, יושב ראש אתרא קדישא, ועורך תורני פאולינה שמידל – שחיינית גרמנייה
המדינה החופשית בראונשווייג

המדינה החופשית בראונשווייג (בגרמנית: Freistaat Braunschweig) הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר, ולאחר מכן בגרמניה הנאצית. בירתה של המדינה הייתה העיר בראונשווייג. ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לאחר מלחמת העולם השנייה. ב-12 באפריל 1945 נכבשה העיר בראונשווייג על ידי הצבא הבריטי, ובשנת 1946 מוזג רוב שטח בראונשווייג במדינת סקסוניה התחתונה, ואילו השטחים המזרחיים שלה צורפו לסקסוניה-אנהלט שהייתה חלק משטח הכיבוש הסובייטי, ולאחר מכן חלק מגרמניה המזרחית. המדינה החופשית בראונשווייג (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משתנה מירה

כוכב משתנה מסוג מירה או בקיצור משתנה מירה (באנגלית: Mira variable) הוא כוכב משתנה מסוג ענק אדום שמתרחשות בו פעימות מחזוריות איטיות שיוצרות שינויים גדולים של לפחות 2.5 דרגות בבהירותו הנראית ועם זמן מחזור של בין 100 ימים ל-1,000 ימים. סוג זה של כוכבים משתנים נקרא על שם הכוכב מירה שהיה הכוכב המשתנה הראשון שהתגלה ובפרט הכוכב המשתנה הראשון מסוג זה שהתגלה. מכיוון שלענקים אדומים יש בהירות מוחלטת גדולה מאוד, ניתן להבחין בהם ממרחק רב וכיום מוכרים אלפי כוכבים מסוג זה. כוכבים משתנים מסוג מירה הם ענקים אדומים שנמצאים בקצה ענף הענקים האסימפטוטי של דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, כלומר מדובר בענקים אדומים קרים יחסית עם טמפרטורות סביב 3,000 קלווין, עם רדיוס של 200-300 רדיוסי שמש, שמאירים בעוצמה של פי 4,000-3,000 מעוצמת ההארה של השמש. לכוכבים אלה מסה של בין מסת שמש אחת למספר מסות שמש והיתוך המימן בליבתם הסתיים והם מתיכים מימן להליום בשכבות הפנימיות שמקיפות את הליבה, והמסיביים שבהם גם מתיכים הליום ליסודות כבדים יותר ובשכבותיהם החיצוניות ניתן למצוא את תוצרי ההיתוך כמו פחמן וחמצן. כוכבים אלה יוצרים רוח שמש דחוסה ואיטית שגורמת לאובדן מסה בסדר גודל של מיליונית מסת שמש בשנה. אורך החיים של משתני מירה הוא קצר, עשרות אלפי שנים בלבד, ואחריו הם צפויים להפוך לננסים לבנים כאשר המסה שנפלטה מהם תהפוך לערפילית פלנטרית. בניגוד למשתנים קפאידיים, בענקים אדומים העברת האנרגיה מהשכבות הפנימיות לחיצוניות מתבצעת יותר באמצעות הסעה ופחות על ידי קרינה. כמו כן, הטמפרטורה הנמוכה לא מייננת את שכבות ההליום כמו במשתנים הקפאידיים ליצירת שכבה אטומה לאור. במשתני מירה האטימות נגרמת ממולקולות של תוצרי ההיתוך ובפרט תחמוצות של מתכות. חומרים אלו מצטברים בשכבות החיצוניות ובולעים את הקרינה באור נראה. הבליעה מפחיתה את הבהירות של הכוכב והשכבות הבולעות מתחממות ומתנפחות. בגלל הטמפרטורה הנמוכה, תהליך זה לוקח זמן רב יחסית ויכול להמשך ממאות ימים ועד לשנים, עד שלבסוף החום מפרק את המולקולות והשכבות החיצוניות נעשות שוב שקופות לאור נראה ובהירות הכוכב עולה. גודל השינוי בבהירות תלוי בהרכב הכימי של השכבות ויכול להגיע עד ל-8 דרגות בהירות. לעומת זה הקרינה בתחום התת-אדום פחות מושפעת מחומרים אלה והשינוי בבהירות בתחום זה הוא מסדר גודל של דרגת בהירות אחת. בניגוד למשתנים הקפאידיים השינויים בבהירות הם לא קבועים והבהירות המקסימלית והמינימלית משתנים ממחזור למחזור. עם זאת אורך המחזור כמעט שלא משתנה. מירה עצמו משתנה בין דרגות בהירות 2 ו-10 עם זמן מחזור של 332 ימים. χ בברבור משתנה בין דרגות בהירות 3 ו-14 עם זמן מחזור של 408 ימים. R בנחש מים משתנה בין דרגות בהירות 3.5 ו-11 עם זמן מחזור של 380 ימים. R בשדרית משתנה בין דרגות בהירות 4 ו-10.5 עם זמן מחזור של 307 ימים. R באריה משתנה בין דרגות בהירות 4.5 ו-11.5 עם זמן מחזור של 310 ימים. R בדג זהב משתנה בין דרגות בהירות 5 ו-6.5 עם זמן מחזור של 340 ימים. T בקפאוס משתנה בין דרגות בהירות 5 ו-11.5 עם זמן מחזור של 388 ימים. R בארנבת משתנה בין דרגות בהירות 5.5 ו-11.5 עם זמן מחזור של 445 ימים. מדיה וקבצים בנושא משתנה מירה בוויקישיתוף General Catalog of Variable Stars: Stars of the variability type M J. A. Mattei: Introducing Mira Variables, The Journal of the American Association of Variable Star Observers, vol. 25, no. 2, p. 57 (1997) P. R. Wood: Mira variables - Pulsation, mass loss and evolution (1990) M. Catelan & H. A. Smith: Pulsating Stars, Chapter 8.2 Mira and Related Long-Period Variables, p. 219
תירה, נסיכת דנמרק

תירה, נסיכת דנמרק (בדנית: Thyra af Danmark, ‏29 בספטמבר 1853 - 26 בפברואר 1933), הייתה בתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ואשתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר. תירה נולדה בקופנהגן לאביה כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואמה לואיזה, נסיכת הסן-קאסל. למרות שהיא באה ממשפחת מלוכה ואבותיה כללו את המלכים ג'ורג' השני ופרדריק החמישי, משפחתה חיה חיים נורמלים יחסית ולא החזיקה בעושר רב. בילדותה נהג הסופר האנס כריסטיאן אנדרסן להגיע לביתם ולהקריא לילדים סיפורים לפני השינה. בשנת 1863 מת פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ואביה עלה לשלטון ככריסטיאן התשיעי, מוקדם יותר באותה שנה נבחר אחיה וילהלם למלך יוון, ואחותה אלכסנדרה התחתנה עם אלברט אדוארד, נסיך וויילס. אמה רצתה שתירה תתחתן עם וילם השלישי, מלך הולנד, אולם היא סירבה, משום שהיה מבוגר ממנה. ב-1875, בעת ביקור שערך ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר בבית סאנדרינגהאם אצל בן דודו מדרגה שנייה, אלברט אדוארד, הנסיך מוויילס, נפגשה עמו תירה, ובדצמבר 1878 נישאו השניים בארמון כריסטיאנבורג בקופנהגן. ב-26 בפברואר 1933 מתה תירה בגמונדן שבאוסטריה, 10 שנים לאחר מות בעלה. לארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר ולתירה היו 6 ילדים: מריה לואיזה, נסיכת הנובר (11 באוקטובר 1879 - 31 בינואר 1948), התחתנה עם מקסימיליאן, נסיך באדן. גאורג וילהלם, נסיך הנובר (28 באוקטובר 1880 - 20 במאי 1912). אלכסנדרה, נסיכת הנובר (29 בספטמבר 1882 - 30 באוגוסט 1963), התחתנה עם פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. אולגה, נסיכת הנובר (11 ביולי 1884 - 21 בספטמבר 1958). כריסטיאן, נסיך הנובר (4 ביולי 1885 - 3 בספטמבר 1901). ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג (17 בנובמבר 1887 - 30 בינואר 1953), התחתן עם ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה. מדיה וקבצים בנושא תירה, נסיכת דנמרק בוויקישיתוף תירה, נסיכת דנמרק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שלומית אברהם גלוברזון

שלומית אברהם גלוברזון היא מנהלת לשעבר של חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי. שלומית אברהם גלוברזון נולדה בשדרות וגדלה בקריית אתא. בשנים 1995–1998 עבדה בשורה של תפקידים ברדיו. היא הפיקה תוכניות אקטואליה ויומנים במחלקת החדשות של רשת ב'. הייתה ממקימי רדיוס 100FM ושימשה מפיקה ראשית בתחנה. בשנים 1999–2007 עבדה בחברת החדשות, שבה מילאה שורה של תפקידי עריכה ובהם עריכת התוכנית "שש עם". כמו כן הייתה דוברת חברת החדשות. בשנים 2007–2012 עבדה בזכיינית "קשת". בין היתר הייתה העורכת הראשית של התוכניות "אנשים" ו"מה קורה". בשנים 2012–2013 הייתה עורכת אתר האינטרנט mako. ב-2016 שימשה כמנהלת חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי. כחצי שנה לאחר מינויה עזבה את התפקיד על רקע חילוקי דעות עם מנכ"ל תאגיד השידור אלדד קובלנץ. לאברהם גלוברזון תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בתקשורת פוליטית מאוניברסיטת תל אביב. מתגוררת ברמת השרון. נתי טוקר, טלטלה בתאגיד השידור: מנהלת חטיבת החדשות עוזבת, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2016.
כריס מאבינגה

כריס מאבינגה (באנגלית: Chris Mavinga; נולד ב-26 במאי 1991) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בטורונטו בעמדת המגן השמאלי. מאבינגה נולד בעיירה מו שבצרפת לאם אנגולית ואב קונגולזי. מאבינגה התחיל את הקריירה שלו במספר מועדונים מקומיים עד שבגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. אחרי שלוש שנים בפריז, מאבינגה חתם לשלוש שנים בליברפול והצטרף לאקדמיה של המועדון. ב-21 בדצמבר 2010 הושאל לגנק מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה. ב-13 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בגנק בניצחון 0–2 נגד סטנדרד לייז'. ב-17 במאי מאבינגה שבר את לסתו של אל-מהדי קרסלה כתוצאה מבעיטה בפניו במהלך משחק הליגה נגד סטנדרד לייז'. ב-19 ביולי 2011, חתם בסטאד רן תמורת מיליון פאונד. מאבינגה ערך את הופעת הבכורה שלו ברן במחזור הראשון מונפלייה. בעונתו הראשונה במועדון רשם רק 14 הופעות ולמרות הצעה מגנק בה שיחק בעברו הואר החליט להישאר ברן. ב-19 באוקטובר 2012 הושעה מאימוני הקבוצה ביחד עם חברו לקבוצה יאן מבילה בטענה כי הם מזלזלים באימונים ונשלחו להתאמן עם קבוצת הנוער. ב-3 בנובמבר שב לשחק בניצחון 0–2 נגד סטאד ריימס ומאז שמר על מקומו בהרכב הקבוצה. ב-15 בפברואר 2013 הבקיע שער עצמי בהפסד 0–2 לליל. את עונת 2012/2013 סיים עם 27 הופעות בליגה. ב-7 באוגוסט 2013 חתם ברובין קאזאן מליגת העל הרוסית ל-4 שנים תמורת 5 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקאזאן במשחק ליגה נגד אוראל. בקיץ 2014 הושאל לסטאד ריימס עד לסיום העונה לאחר שלא מצא את מקומו בקאזאן. בקיץ 2015 הושאל לטרואה. מאבינגה שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת ואף זכה עם נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2010. בנובמבר 2012 הושעה מהנבחרות הלאומיות עד ל-31 בדצמבר 2013 עקב בעיות משמעת. ב-9 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בתיקו 1-1 נגד קמרון. גנק ליגת העל הבלגית: 2010/2011 נבחרת צרפת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2010 מדיה וקבצים בנושא כריס מאבינגה בוויקישיתוף כריס מאבינגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריס מאבינגה, באתר Transfermarkt כריס מאבינגה, באתר Soccerway כריס מאבינגה, באתר BDFutbol כריס מאבינגה, באתר WorldFootball.net כריס מאבינגה, באתר National Football Teams כריס מאבינגה, באתר FootballDatabase.eu