laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זיזף חוטמני

זיזף חוטמני (שם מדעי: Platalina genovensium) הוא מין של עטלף חרקים יחיד בסוגו, האנדמי למדינת פרו שבאמריקה הדרומית וניזון בעיקר מצוף פרחי קקטוסים ומפירותיהם. לא ידוע רבות על מין זה ותפוצתו, אבל מחקרים מעריכים שהוא קרוב לסיכון, עקב אובדן בית הגידול. הזיזף החוטמני גדול למדי. אורכו 7.2–8.9 ס"מ והוא בעל מוטת כנפיים של 12–26 סנטימטרים (4.7–10.2 אינץ'). משקלו 12.8–26.5 גרם; הזכר כבד מן ההנקבה. פרוותו של הזיזף בצבע חום בהיר בצד העליון ולבנבן בצד התחתון; בחלק האחורי של הגוף, יש מעט מאוד שיער ובין הרגליים האחוריות וסביב הזנב יש קרום עור דק. לשונו ארוכה במיוחד וחוטמו מוארך ובעל עלה אפי בקצהו. הזיזף החוטמני נפוץ בדרום הרי האנדים של פרו מפיורה בצפון לטאקנה בדרום. הוא נפוץ עד גובה של 2,500 מטר וגם מותאם לחיי מדבר עם קקטוסים. הזיזפים פעילים בלילה וניזונים מצוף ואבקות של פרחי הקקטוסים מסוג Weberbauerocereus שמהווים כמעט את כל תזונתם; בנוסף, הם ניזונים גם מפירות הקקטוס וכן מחיפושיות קטנות שנמצאות בפרחים. הזיזפים מאביקים את הקקטוסים יחד עם כמה מיני קוליבריים ובשנה אחת יכולים להתקיים מקקטוס אחד עד חמישה זיזפים (בשנה גשומה). מדיה וקבצים בנושא זיזף חוטמני בוויקישיתוף זיזף חוטמני, באתר ITIS (באנגלית) זיזף חוטמני, באתר NCBI (באנגלית) זיזף חוטמני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף חוטמני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) זיזף חוטמני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף חוטמני, באתר GBIF (באנגלית) זיזף חוטמני באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרנק ויליאם וולבנק

פרנק ויליאם וולבנק (באנגלית: Frank William Walbank; ‏10 בדצמבר 1909 - 23 באוקטובר 2008) שנודע גם בכינוי F. W. Walbank היה היסטוריון בריטי. וולבנק נולד בבינגלי שבמחוז יורקשייר. הוא למד היסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת ליברפול, ופרס ספרים רבים העוסקים בתקופה הקלאסית. בין ספריו נכללות ביוגרפיות על אראטוס מסיקיון ופיליפוס החמישי, וכן ספר פרושים (Commentary) לפוליביוס בשלושה כרכים. הוא נפטר בקיימברידג' בשנת 2008. Aratos of Sicyon (1933) Philip V of Macedon (1940) The Awful Revolution (1946; 1969) Polybius (1972; 1990) A Historical Commentary on Polybius, 3 vols. (1957, 1967, 1979) The Hellenistic World (1981)
אדריאן גולדסוורת'י

אדריאן קית גולדסוורת'י (באנגלית: Adrian Keith Goldsworthy; ‏נולד בשנת 1969) הוא סופר, והיסטוריון בריטי. המתמחה בתולדות רומא העתיקה. גולדסוורת'י נולד בוויילס, והתחנך בבית הספר בעיירת הנופש פנארת' (אנ'). הוא למד היסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בצבא הרומי, והוא השתמש בה כבסיס לספרו "The Roman Army at War 100 BC – AD 200". הוא מעביר הרצאות וקורסים בעיקר בתחום רומא העתיקה, אם כי גם על מלחמת העולם השנייה. על פי עדותו הוא נהנה יותר מכתיבה מאשר מהוראה. כמו כן הוא מופיע בשעשועוני היסטוריה, ובסרטים תיעודיים של ערוץ ההיסטוריה. בשנת 2010 החל לכתוב סדרה של רומנים צבאיים העוסקים בתקופת נפוליאון בונפרטה, שמותיהם של מרביתם לקוחים מתוך שירי לכת צבאיים בני התקופה. הוא מתגורר בדרום ויילס. The Roman Army at War 100 BC – AD 200 (OUP, 1996) Roman Warfare (Cassell, 2000) The Punic Wars (Cassell, 2000) Reprint title: The Fall of Carthage: The Punic Wars 265–146 BC, (Cassell, 2003) Fields of Battle: Cannae (Orion, 2001) Caesar's Civil War: 49–44 BC (2002), Osprey Publishing In the Name of Rome: The Men Who Won the Roman Empire (Orion, 2003) The Complete Roman Army (Thames & Hudson, 2003) Caesar: Life of a Colossus, (Yale University Press, 2006) The Fall of the West: The Death of the Roman Superpower U.S. title: How Rome Fell: Death of a Superpower, (Yale University Press, 2009) Antony and Cleopatra (2010) True Soldier Gentleman (2011), (George Weidenfeld & Nicholson) Beat the Drums Slowly (2011) Send Me Safely Back Again (2012) All in Scarlet Uniform (2013) Run Them Ashore (2014) Augustus: First Emperor of Rome, (Yale University Press, 2014) מדיה וקבצים בנושא אדריאן גולדסוורת'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדריאן גולדסוורת'י אדריאן גולדסוורת'י, ברשת החברתית Goodreads אדריאן גולדסוורת'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
סרז' לנסל

סרז' לנסל (בצרפתית: Serge Lancel; ‏5 בספטמבר 1928 - 9 באוקטובר 2005) היה ארכאולוג, פילולוג והיסטוריון צרפתי. לנסל היה בנו של אדריכל, הוא נולד בקובה בזמן שאביו נסע לשם במסגרת עבודתו. הוא למד בתיכון בקאן ובסורבון, עבודת הדוקטורט שלו עסקה במשטרה של קרתגו. הוא לימד באוניברסיטת פריז, ויצא למשימות ארכאולוגיות רבות באלג'יריה ותוניסיה, במסגרת קמפיין שהושק בידי אונסק"ו לגילוי חורבותיה העתיקות של קרתגו. הוא חשף במסגרת פרויקט זה מבנה גדול שמאוחר יותר כונה "אזור חניבעל". בשנת 2001 הוא זכה בלגיון הכבוד. הוא נפטר בשנת 2005. Actes de la conférence de Carthage en 411, 4 tomes, coll. Sources chrétiennes, éd. du Cerf, Paris, 1972-1991 sous la dir. Byrsa I. Mission archéologique française à Carthage, éd. INAA, Tunis / éd. École française de Rome, Rome, 1979 sous la dir. Byrsa II. Mission archéologique française à Carthage, éd. INAA, Tunis / éd. École française de Rome, Rome, 1982 Introduction à la connaissance de Carthage. La colline de Byrsa à l'époque punique, éd. Recherches sur les civilisations, Paris, 1983 Carthage, Paris, éd. Fayard, 1992 Hannibal, Paris, éd. Fayard, 1995 Saint Augustin, Paris, éd. Fayard, 1999 L'Algérie antique. De Massinissa à saint Augustin, éd. Mengès, Paris, 2003 מדיה וקבצים בנושא סרז' לנסל בוויקישיתוף
מערכת עזר לבלימה

מערכת עזר לבלימה (באנגלית: Emergency brake assist, בראשי תיבות: EBA; נקרא גם: Brake Assist, בראשי תיבות: BA או BAS) היא מערכת לסיוע בבלימה במכוניות המגבירה את עוצמת הבלימה במקרי חירום. היישום הראשון של מערכת זו בוצע במשותף על ידי חברות דיימלר AG ו-TRW. מחקר שנערך ב-1992 בסימולטור של מרצדס-בנץ בברלין, העלה כי יותר מ-90% מהנהגים אינם מפעילים לחץ חזק מספיק על הבלמים במקרי חירום. המערכת מזהה שהנהג מנסה לבצע בלימת חירום על ידי ניתוח העוצמה והמהירות שמופעלת על דוושת הבלם, ואם הדוושה אינה מופעלת במלואה, המערכת מתערבת ומפעילה את הבלמים בעוצמה מלאה עד שהמערכת למניעת נעילה בבלימה נכנסת לפעולה ומונעת את נעילת הגלגלים. בויקיאנגלית: en:TRW_Automotive
יונתן בטשא

יונתן בטשא (נולד ב-6 בספטמבר 1996) הוא אלוף ישראל בשחייה במשחה ל-200 מטר פרפר. אלוף המכביה העשרים (2017) במשחה ל-400 מטר חופשי. בטשא שחיין מכבי חיפה, התאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן. אביו הוא השחיין נדב בטשא וסבו הוא צבי בטשא, פרופסור למדע המדינה. בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה בטשא במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.05 דקות, אחרי איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (2:01.03 דקות) ולפני אבי כהן (2:02.40 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה בטשא במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:58.78 דקות, לפני תום קרמר (1:59.74 דקות), וגל נבו (1:59.97 דקות), שניהם מהפועל ירושלים. יונתן בטשא, באתר Swimrankings (באנגלית)
אסופות (ספר שנה)

אסופות היה ספר שנה למדעי היהדות שיצא לאור בירושלים במסגרת יד הרב נסים במשך חמש עשרה שנים, בין השנים ה'תשמ"ז-ה'תשס"ג, 1987-2003. ספר השנה החל לראות אור בעקבות הוצאתו לאור בשנת ה'תשמ"ה של ספר הזיכרון לרב יצחק נסים בשישה כרכים. בעקבות היענותם של כותבים רבים לכתוב מאמרים עבור ספר הזיכרון, הועלה הרעיון ליצור כתב עת שיעסוק בשלל נושאי מדעי היהדות, מכיוון שעד אותה שנה לא היה כתב עת בעברית שלא התמקד בענף ספציפי מענפי התחום.[דרושה הבהרה] עורך ספר השנה לכל אורך שנות פעילותו היה מאיר בניהו. בין הכותבים הבולטים בכרכי ספר השנה: אפרים א' אורבך, ישראל תא-שמע, אריה מורגנשטרן, ברכה ריבלין, צבי לנגרמן, אברהם גרוס, שאול רגב, עזרא פליישר, יוסף פאור, יצחק טברסקי, אליאב שוחטמן, יהודה רצהבי, יעקב שמואל שפיגל, דב שוורץ, דבורה ברגמן, אברהם בן יעקב, אבריאל בר-לבב, דוד הנשקה, חביבה פדיה, בועז הוס ומשה סמט. אדמיאל קוסמן ודוד גולינקין. אודות "אסופות", ואינדקס לנושאי הכרכים, באתר יד הרב נסים כרכי ספר השנה מאיר בניהו (עורך), אסופות - א, ירושלים: יד הרב נסים, תשמ"ז, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ב, ירושלים: יד הרב נסים, תשמ"ח, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ג, ירושלים: יד הרב נסים, תשמ"ט, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ד, ירושלים: יד הרב נסים, תש"ן, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ה, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"א, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ו, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ב, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ז, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ג, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ח, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ד, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - ט, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ה, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - י, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ז, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - יא, ירושלים: יד הרב נסים, תשנ"ח, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - יב, ירושלים: יד הרב נסים, תש"ס, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - יג, ירושלים: יד הרב נסים, תשס"א, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - יד, ירושלים: יד הרב נסים, תשס"ב, באתר אוצר החכמה מאיר בניהו (עורך), אסופות - טו, ירושלים: יד הרב נסים, תשס"ג, באתר אוצר החכמה
מרדכי כומטיאנו

הרב מרדכי כומטיאנו (ה'ק"ץ, 1430 בערך, קונסטנטינופול (כיום איסטנבול) - ה'ר"מ 1480 בערך) היה מחשובי חכמי טורקיה במאה ה-15. נולד בסביבות שנת 1430 בקושטאנדינא לרב אליעזר כומטיאנו, וגר בה שנים רבות. בצעירותו למד אצל הרב חנוך סאפורטה (צפורטא), מגדולי חכמי קטלוניה שהיגר לטורקיה. בשלב מסוים עבר להתגורר באדריאנופול. חיבר את הספר "כתר תורה" על המקרא, ופירושים לכתביהם של חכמים מן הראשונים, בהם: ספר "יסוד מורא", "ספר השם" ו"ספר האחד" של רבי אברהם אבן עזרא; "מורה הנבוכים" ו"ביאור מילות ההגיון" של הרמב"ם. השגות שכתב על דברי אבן עזרא עוררו עליו ביקורת, והוא התפלמס בעניין זה עם הרב שבתי כהן בן מלכיאל. בין תלמידיו היו גם חכמים קראיים כמו אליהו בשייצי, יוסף רביצי וכלב אפנדופולו, והוא כתב כי קיבל במסורת מחכמי ספרד שאין להימנע מללמד תורה לבני הקראים. יהודה הלוי לעוויק (יה"ל), תולדות הרה"ח ר' מרדכי כומטינו ז"ל (בעקבות הח' חיו"ג ז"ל), בתוך תלפיות, ברדיטשוב תרנ"ה. מספור עצמי 1-34. דב שוורץ ואסתי אייזנמן, פירוש קדמון על מורה הנבוכים: ביאורו של ר׳ מרדכי בן אליעזר כומטינו למורה הנבוכים לרמב״ם, אוניברסיטת בר-אילן, 2016. עמ' 7–32. ז'ן-כריסטוף אטיאס, הפירוש כדיאלוג: מרדכי בן אליעזר כומטינו על התורה, קושטא, 1460, ירושלים, הוצאת מאגנס, תשס"ז. "כומטינו, מרדכי בן אליעזר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) חיים יונה גורלנד, תולדות רבינו מרדכי כימטיאנו, עברי אנכי, 17 בינואר 1873, המשך מרדכי בן אליעזר כומטיאנו, דף שער בספרייה הלאומית טווח השנים כאן לפי עבודתו של חיים יונה גורלנד. שמעון מרכוס, לתולדות היהודים באדריאנופולי, סיני שנה י"ד כרך כ"ט, תשי"א, עמ' שיח, נוקב בשנים 1420-1486. חיים יונה גורלנד קיבל את תואר המגיסטר שלו עבור התזה (М. Куматяно, ученый раввинъ, математикъ и экзегетъ изъ Константинополя: его жизнь, сочиненія и соотечественники какъ изъ раввинистовъ, такъ и караимовъ) שכתב על תולדות חייו של כומטיאנו ובני דורו. העבודה נדפסה באחת מחוברות "גנזי ישראל" בסנט פטרבורג (1865-1866) בשפה הרוסית, ותורגמה לעברית בידי צייטלין בכתב העת "העברי" (1873 גליונות 14-15). הספר זמין לעיון מקוון (לגלול לעמ' 697 בקובץ הווירטואלי). ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Battle Born

Battle Born הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק האמריקאית הקילרס. האלבום יצא לאור לראשונה בבריטניה ב-17 בספטמבר 2012 דרך חברת התקליטים ורטיגו רקורדס, ויום לאחר מכן בארצות הברית, דרך חברת התקליטים איילנד רקורדס. שם האלבום לקוח מהכיתוב שעל דגל נבדה, והוא גם שמו של אולפן ההקלטות של הלהקה, שבו הוקלט רוב האלבום. הלהקה, שלקחה הפסקה של שנה לפני תחילת העבודה, עבדה יחד עם חמישה מפיקים על האלבום. אלבום זה הוא האלבום הראשון של הלהקה ששיריו לא נכתבו על ידי חברי הלהקה בלבד. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים של ארצות הברית בילבורד 200, לאחר שמכר 113,000 עותקים. בינואר 2010, לאחר סיום סיבוב ההופעות לקידום אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Day & Age, הודיעה הלהקה על יציאתה להפסקה. במהלך ההפסקה הוציאו סולן הלהקה ברנדון פלאוורס והבסיסט מארק סטורמר אלבומי סולו. אלבומו של פלאוורס, Flamingo, יצא לאור בשנת 2010, ואלבומו של סטורמר, Another Life, יצא לאור בשנת 2011. בנוסף, המתופף של הלהקה, רוני ונוצ'י, הוציא אלבום עם להקתו בשנת 2011. באוקטובר 2011 החלה הלהקה לעבוד על אלבומה הרביעי באולפן ההקלטות שלה בלאס וגאס, Battle Born Studios. האלבום יצא לאור שנה לאחר מכן, בספטמבר 2012. מידע על האלבום Battle Born באתר MusicBrainz מידע על האלבום Battle Born באתר AllMusic האלבום Battle Born באתר Discogs רז ישראלי, תהרגו אותי וזהו: אין חדש בחדש של הקילרז, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2012 Pink Earns First No. 1 Album on Billboard 200 Chart, פורסם באתר מגזין הבילבורד ב-26 בספטמבר 2012 מידע על Battle Born, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Battle Born, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Battle Born, באתר המצעד הגרמני מידע על Battle Born, באתר מצעד דנמרק מידע על Battle Born, באתר המצעד הנורווגי מידע על Battle Born, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Battle Born, באתר המצעד הספרדי מידע על Battle Born, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Battle Born, באתר המצעד השוודי
גביע סורוגה בנק

גמר אליפות גביע הליגה היפנית/גביע סודאמריקנה, (נקרא עד 2018 "גביע סורוגה בנק" או "אליפות סורוגה בנק"; ביפנית: スルガ銀行チャンピオンシップ; באנגלית: Suruga Bank Championship), הוא טורניר בינלאומי רשמי בן משחק אחד, המפגיש בין מחזיקת גביע סודאמריקנה ובין זוכת גביע הליגה היפנית. הטורניר מאורגן על ידי CONMEBOL והתאחדות הכדורגל היפנית, והוא משוחק במגרשה הביתי של הקבוצה היפנית, בדרך כלל בחודש אוגוסט. הטורניר נוסד בשנת 2008, והוא מומן בין השנים 2008 ועד 2018 על ידי בנק סורוגה. המניע היפני ליצירת התחרות היה העובדה שאליפות ליגת העל היפנית וזכייה בגביע הקיסר מעניקות כרטיס השתתפות בליגת האלופות האסיאתית, בעוד זכייה בגביע הליגה היפנית לא העניקה כרטיס דומה. במהדורתו הראשונה גברה ארסנאל דה סארנדי הארגנטינאית על גמבה אוסקה היפנית. הגביע הוקם בתחילת 2008 בשם "J.League Cup / Copa Sudamericana Championship", על ידי ההתאחדות היפנית לכדורגל (JFA), הקונמבול והJ. League, שבעצם איגוד שלוש הליגות הבכירות ביפן וכוללת את ה-J1, J2, ו-J3, שאחד הספונסרים שלה הוא בנק סורוגה היפני. התחרות היא למעשה משחק גמר אחד שמארחת אלופת ה-J. League בעונה החולפת באצטדיונה הביתי, נגד אלופת הגביע סודאמריקנה בעונה החולפת. המשחק הראשון של הטורניר במהדורתו הראשונה נערך ב-30 ביולי 2008 באצטדיון נגאי שבאוסקה, אצטדיונה הביתי של גמבה אוסקה, שהפסידה לארסנאל דה סרנדי הארגנטינית בתוצאה 1-0. גם במהדורה השנייה זכתה הקבוצה הדרום אמריקאית, אינטרנסיונל הברזילאית, אך מאז, במשך חמש מהדורות, זכו הנציגות היפניות. ב-2015 שב הגביע לדרום אמריקה, עם זכייתה של ריבר פלייט. ב-2016 זכתה אינדפנדיינטה סנטה פה הקולומביאנית. ב-2017 חזר הגביע ליפן כשאוראווה רד דיימונדס זכתה בו כשניצחה את שאפקואנסה הברזילאית. ב-2018 זכתה אינדפנדיינטה והחזירה את הגביע לארגנטינה בפעם השלישית (הגביע התקיים בפעם האחרונה בשם "סורוגה בנק"), וב-2019 זכתה בו אתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית. ב-2020 היה אמור להתקיים הגמר בין קוואסקי פורנטלה לאינדפנדיינטה דל ואיה האקוודורית אך הגמר לא נערך עקב מגפת הקורונה העולמית. אתר האינטרנט הרשמי של גביע סורוגה בנק גביע סורוגה בנק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אסופות

האם התכוונתם ל... אסופות (תנועת העבודה) – כתב עת להיסטוריה של תנועות הפועלים היהודיות אסופות (ספר שנה) – שנתון למדעי היהדות של יד הרב נסים אסופות (ירחון תורני) - מגזין שיצא לאור בירושלים בין השנים תשס"ט-תש"ע
פאנצר

פאנצר משמעו טנק או שריון בגרמנית. הטנקים הגרמניים נקראו בפיהם של הגרמנים Panzerkampfwagen (רכב קרבי משוריין). כקיצור החלו להשתמש במונח פאנצר (משוריין), והשימוש נותר עד היום. במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה, השתרש בספרות האנגלית (וגם בעברית) המונח 'סימן' - Mark לטנקים הגרמניים, (כך לדוגמה הפאנצר 2 כונה פשוט "סימן 2") אף שהגרמנים עצמם מעולם לא עשו שימוש במונח זה. היו שישה דגמי פאנצרים עיקריים: פאנצר סימן 1 טנק קל מוקדם שהיה חמוש במקלעים בלבד ונועד לאימונים. פאנצר סימן 2 מחליפו של הפאנצר סימן 1, חומש בתותח אוטומטי 20 מ"מ ופותח כאמצעי ביניים עד לייצור טנקי הפאנצר 3 ו-4. שני הדגמים הראשונים נועדו לאימונים בלבד אולם בסופו של דבר השתתפו גם בלחימה פעילה בתחילת מלחמת העולם השנייה. פאנצר סימן 3 טנק בינוני. פאנצר סימן 4 טנק בינוני מתקדם יותר מקודמו, חומש בתותח 75 מילימטר. הפאנצרים סימן 3 וסימן 4 היו עמוד השדרה של השריון הגרמני במלחמת העולם השנייה. פאנצר סימן 5 - "פנתר", טנק בינוני מתקדם ביותר שפותח כתשובה ל T-34 הסובייטי. פאנצר סימן 6 - "טיגר" (נמר), טנק כבד חמוש בתותח 88 מ"מ. פאנצר סימן 6 B - "קניגסטיגר", טנק כבד חמוש בתותח 88 מ"מ ארוך קנה. הדגמים הראשונים של הפאנצרים היו נחותים מכל בחינה. בעת האנשלוס הם נתקעו במעברי ההרים. הצלחתם בפולין נבעה מהנחיתות של הצבא הפולני ובצרפת בעיקר מתפיסה שגויה של צבא צרפת שפיזר את הטנקים בין יחידות הרגלים במקום לרכזם ביחידות אורגניות. הדגמים המאוחרים של הפאנצרים, הפנתר והטיגר, היו אמנם טנקים מתקדמים ביותר בכל הקשור לשריון, כח אש, דיוק ירי, טווח ירי אפקטיבי, ואפילו אמצעי ראיית לילה, אך מצד שני הם היו מורכבים מאוד ולכן קשים יותר לייצור, וגם מועדים לתקלות רבות שנבעו מכך שבלחץ המלחמה הם הוכנסו לשירות קרבי לפני שתהליך הפיתוח שלהם באמת הסתיים, והטיגרים, בגלל משקלם הרב, גם היו איטיים וזוללי דלק, וזאת בתקופה שבה הצבא הגרמני סבל ממחסור שהלך והחריף בדלק. [דרוש מקור] כתוצאה מכך שחיל השריון הגרמני העביר בשנים האחרונות של המלחמה את רוב משאביו מייצור טנקי סימן 4 לייצור טנקי פנתר, ובהמשך בעיקר לטיגר המסובך, נפגעה תפוקת הייצור שהלכה וירדה. הטנקים החדשים היו אמנם רבי עוצמה, אבל יוצרו במספרים נמוכים מאוד ביחס לעשרות אלפי הטנקים שיוצרו בברית המועצות ובארצות הברית. רבים מהם אבדו בשדה הקרב כתוצאה מתקלות טכניות ואף כתוצאה ממחסור בדלק. בשל נחיתות הפאנצרים הראשונים וקשיי ייצור של התעשייה, הגרמנים גם הפעילו שני סוגי טנקים צ'כוסלובקים, חלקם נלקחו שלל לאחר סיפוח צ'כוסלובקיה לגרמניה וחלקם יוצרו במפעלים המקוריים. פאנצר 35(t) טנק קל חמוש בתותח 37 מ"מ. פאנצר 38(t) גרסה משופרת מהיר יותר ובעל שריון עבה יותר. מלחמת בזק פאנצרגרנדיר מדיה וקבצים בנושא פאנצר בוויקישיתוף תולדות פיתוחם של טנקי הפאנצר, סרט (56 דקות, באנגלית), 2009, בערוץ Janson Media פאנצר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'יבריל

ג'יבריל הוא הגרסה הערבית לשם גבריאל. האם התכוונתם ל... אחמד ג'יבריל – טרוריסט פלסטיני ג'יהאד אחמד ג'יבריל – טרוריסט פלסטיני, בנו של אחמד ג'יבריל מחמוד ג'יבריל – פוליטיקאי לובי עסקת ג'יבריל – עסקת חילופי שבויים בין ישראל לבין ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין אישים ששמם הפרטי הוא ג'יבריל
זיזף חוטמני סוסיר

זיזף חוטמני סוסיר (שם מדעי: Leptonycteris) הוא סוג של עטלפים החיים במדבריות ויערות דלילים באמריקה ומאביקים פרחי קקטוסים כמו קקטוס סגווארו (Carnegiea gigantea) והקקטוס Stenocereus thurberi, אותם הם מאביקים בלילות בנדידותיהם הליליות במדבר. ביום הם נוהגים לנוח במערות. בסוג שלושה מינים: זיזף חוטמני דרומי (Leptonycteris curasoae) - מצוי באמריקה הדרומית בקולומביה, בוונצואלה ובכמה איים. זיזף חוטמני גדול (Leptonycteris nivalis) - מצוי במדבריות מקסיקו ובפארק הלאומי ביג בנד בדרום ארצות הברית. מצוי בסכנת הכחדה. זיזף חוטמני קטן (Leptonycteris yerbabuenae) - מצוי במדבריות מקסיקו ובדרום ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא זיזף חוטמני סוסיר בוויקישיתוף זיזף חוטמני סוסיר, באתר ITIS (באנגלית) זיזף חוטמני סוסיר, באתר NCBI (באנגלית) זיזף חוטמני סוסיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף חוטמני סוסיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף חוטמני סוסיר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיזף ארך-לשון מקסיקני

זיזף ארך-לשון מקסיקני (שם מדעי: Choeronycteris mexicana) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים שיחד עם בני הסוג זיזף ארך-חוטם הוא מעטלפי החרקים היחידים שניזונים מאבקת פרחים וכן מאביקי הקקטוס הענקי סאגווארו. הוא המין היחיד בסוגו. לעטלפים אלה לשון ארוכה שלא כרגיל, כדי להיכנס דרך פרחי הקקטוסים, בהם הם משתמשים כדי "לתדלק" במהלך מעופיהם הליליים במדבריות הקשים והאכזריים של אמריקה. כמו כן הם נמצאים ביערות לחים באמריקה הלטינית. הם נמצאים בארצות הברית (בקליפורניה, ניו מקסיקו ואריזונה), מקסיקו, הונדורס, גואטמלה, אל סלוודור וגבול תפוצתו הדרומי הוא בוונצואלה שבאמריקה הדרומית. עטלף מקסיקני ארך-לשון מלקק מזון מעמדת האכלה. מדיה וקבצים בנושא זיזף ארך-לשון מקסיקני בוויקישיתוף זיזף ארך-לשון מקסיקני, באתר ITIS (באנגלית) זיזף ארך-לשון מקסיקני, באתר NCBI (באנגלית) זיזף ארך-לשון מקסיקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף ארך-לשון מקסיקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) זיזף ארך-לשון מקסיקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף ארך-לשון מקסיקני, באתר GBIF (באנגלית) זיזף ארך-לשון מקסיקני באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדז'ייבו (מזוביה)

אנדז'ייבו (בפולנית: Andrzejewo; ביידיש: אנדז'עייעבו) הוא כפר במחוז אוסטרוב מזובייצקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-21 ק"מ מזרחית לאוסטרוב מזובייצקה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית. הכפר נזכר לראשונה במסמך מתחילת המאה ה-13, ובמחצית הראשונה של המאה ה-16 הוענקו לו זכויות מגדבורג, והיישוב היה בבעלות האצילים ממשפחת אנדז'יי קשיצקי. זכויות העיר ניטלו מן המקום בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר. קהילה עצמאית התארגנה ביישוב במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר ביטול ההגבלות על מגורי יהודים בפולין, ויהודי המקום התפרנסו בעיקר מרוכלות וממלאכה. ביישוב התקיימו בית כנסת ובית עלמין. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כיהן במקום הרב אריה-ליב אלגאזי. במהלך מלחמת העולם הראשונה גורשו יהודי הכפר ממנו באופן זמני, ורב הקהילה ומספר מנכבדיה נרצחו בידי קוזקים. במפקד 1921 נמנו בכפר 277 יהודים, כשליש מסך תושביו. בתקופה שבין מלחמות העולם כיהן בכפר הרב יעקב יהודה הכהן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גורשו יהודי הכפר לערי הסביבה, וגורלם היה זהה לגורל היהודים במקומות אלו. מדיה וקבצים בנושא אנדז'ייבו בוויקישיתוף אנדז'ייבו באתר מרכז מורשת יהדות פולין "אנדז'ייבו (מזוביה)", באתר השטעטל הווירטואלי
החנוכייה הלאומית של ארצות הברית

החנוכייה הלאומית של ארצות הברית (באנגלית: National Menorah) היא חנוכייה הממוקמת ברביע הדרום מזרחי של האליפסה (פארק הממוקם דרומית לבית הלבן) שבוושינגטון, בירת ארצות הברית. החנוכייה הודלקה לראשונה בשנת 1978 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, ומאז היא מודלקת בחג החנוכה מדי שנה בשנה על ידי שלוחי חב"ד ובהשתתפות נשיא ארצות הברית. עם השנים הוגדלה החנוכייה, וכיום גובהה הוא 9.1 מטרים. בשנת 1974 רבי מנחם מנדל שניאורסון (הרבי מליובאוויטש) קרא להגדלת המודעות הציבורית בארצות הברית לחג החנוכה (המתרחש לרוב בסמוך לחג המולד, לו מודעות ציבורית רבה מאוד בארצות הברית). בראשית פעילותו בעניין זה זכה רבי מנחם מנדל שניאורסון לביקורת רבה של ארגונים ליברליים יהודיים בארצות הברית. בשנת 1979 הציע הרב אברהם שם טוב, חסיד חב"ד, להקים את החנוכייה בחזית הבית הלבן. מזכיר הפנים של ארצות הברית, ססיל ד. אנדרוס התנגד להצעה ולא התיר את הקמת החנוכייה, בטענה כי הדבר סותר את התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, אולם לאחר התעקשותו של הפוליטקאי היהודי סטיוארט איזנשטאט הותרה הצבת החנוכייה והדלקתה. במהלך חג החנוכה, יצא נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לסיור בפארק לפאייט, שבמהלכו הדליק את השמש של החנוכייה שהוצבה בפארק על ידי חב"ד. אירוע זה הפך למסורת במסגרתו מדי שנה משתתף נשיא ארצות הברית במקום חנוכייה, כאשר קרטר היה הראשון לעשות זאת. בשנת 1982 הכריז הנשיא רונלד רייגן כי החנוכייה היא "החנוכייה הלאומית של ארצות הברית". בשנת 2013 הוצבה במקום חנוכייה בגובה 9.1 מטרים, על במה שגובה 61 ס"מ. החנוכייה ממוקמת מדי שנה מחדש על ידי שלוחי חב"ד, ואירוע הדלקתה על ידי נשיא ארצות הברית מוקרן בערוצי החדשות. הטקס מלווה בשירי חנוכה המנוגנים על ידי תזמורת של צבא ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא החנוכייה הלאומית של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החנוכייה הלאומית של ארצות הברית
אוספרי הוצאה לאור

אוספרי (באנגלית: Osprey Publishing) היא הוצאה לאור בשפה האנגלית המוציאה לאור ספרים בהיסטוריה צבאית. עד עתה יצאו לאור בהוצאה זו למעלה מ-2,300 ספרים העוסקים כולם בקרבות, במלחמות או ביחידות צבאיות. בספרים איורים, תמונות ומפות. אוספרי הוקמה בשנת 1960 ויעודה המקורי היה הוצאת ספרים קצרים העוסקים במטוסי קרב. הספר הראשון נקרא "North American P-51D Mustang in USAAF-USAF Service" (נורת' אמריקן P-51D מוסטנג בשירות חילות האוויר של צבא ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית), ובעקבותיו יצאו עוד ספרים. ההוצאה הוציאה ספרים העוסקים ביחידות קרביות. הספר הראשון בסדרה זו נקרא "Men-at-Arms". ב-22 בדצמבר 2014 נמכרה החברה לבלומסברי הוצאה לאור. אתר האינטרנט הרשמי של אוספרי הוצאה לאור Osprey Group bought by Bloomsbury. 22 December 2014. ospreypublishing.com
מרגלים ותיקים (ספר)

מרגלים ותיקים (באנגלית: Old Boys) הוא ספר מאת הסופר, העיתונאי ואיש ה-CIA האמריקני צ'ארלס מק'קרי. עלילת הספר נפתחת כאשר פול כריסטופר, איש מבצעים לשעבר בשורות ה"ארגון", כפי שמכונה בספר סוכנות הביון של ארצות הברית, וקודם לכן לוטננט בחיל הנחתים, אשר לחם במלחמת העולם השנייה בקרב אוקינאווה ועוטר בכוכב הכסף ולב הארגמן, נעלם מביתו. זמן מה לאחר מכן נמסר אפרו לקונסוליה האמריקנית בבייג'ינג. אולם בן דודו, הוראס האבארד, אף הוא איש מבצעים ב"ארגון" אשר שירת קודם לכן בחיל הנחתים, מסרב להאמין כי כריסטופר אכן מת. הוא מגייס ארבעה מחבריו הוותיקים לשירות ב"ארגון" במטרה לחקור את נסיבות היעלמותו של כריסטופר. עד מהרה מתברר לצוות כי כריסטופר יצא למסע במטרה לעצור טרוריסט ערבי בשם אבן עוואד, שנחשב למת, מלהניח את ידו על פצצות גרעין, ובמקביל לאתר את אמו, לורי, שנעלמה בגרמניה בשנת 1940. על הצוות לאתר את כריסטופר, לגלות מה אירע לאמו ולמנוע מאבן עוואד להגשים את תוכניתו. דף הספר באתר "סימניה". דף הספר, באתר "נוריתה". דף הספר, באתר "טקסט". פאר פרידמן, המרגלים האמיצים, גרסת הקשישים, מעריב, 2 בספטמבר 2005. פרוזה - תרגום, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2005. צ'ארלס מק'קרי, "מרגלים ותיקים", הוצאת אריה ניר, 2005, עמוד 16. צ'ארלס מק'קרי, "מרגלים ותיקים", הוצאת אריה ניר, 2005, עמוד 29, "על מצבתו נכתב: פול ה' כריסטופר, סגן בחיל הנחתים, כוכב הכסף, לב הארגמן, והתאריכים". צ'ארלס מק'קרי, "מרגלים ותיקים", הוצאת אריה ניר, 2005, עמוד 306, "אני לא יריתי באקדח שנים ולא דקרתי אף אחד מאז שעזבתי את חיל הנחתים. הכישורים האלה, אם למדת אותם פעם, הם כמו רכיבה על אופניים, כך קיוויתי לפחות. הם חוזרים אליך כשאתה נזקק להם".