laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסנדר רושה

אלכסנדר רושה (באנגלית: Alexander Roche;‏ 17 באוגוסט 1861 – 10 במרץ 1921) היה אמן סקוטי בסוף המאה ה-19 ודמות חשובה ב"נערי גלאזגו". הוא נולד בגאלוגייט בגלאזגו, בנו של טוחן. הוא למד באקדמיית סנט מונגו בברידג'טון, גלאזגו. הוא הוכשר במקור כאדריכל, אך לאחר מכן עבר לאמנות, למד בבית הספר לאמנות של גלאזגו (GSA) ומשנת 1881 בבית הספר לאמנויות יפות בפריז. כאן הוא למד אצל גוסטב בולאנז'ה וז'אן לאון ז'רום. בתקופתו בפריז הוא התיידד עם ויליאם קנדי, ג'ון לאברי, תומאס מילי דאו וויליאם סטוט. בתחילת שנות ה-80 הוא הצטרף למושבה של אמנים סקוטים בגרז-סור-לוינג דרומית לפונטנבלו. בשובו לסקוטלנד ב-1885 הוא הצטרף ל"נערי גלאזגו" בעבודה על ציורי קיר עבור התערוכה הבינלאומית למדע, אמנות ותעשייה של 1888. ב-1888 הוא נסע לקאפרי, שם התיידד עם פאביו פאבי והרולד ספיד. בשנים הבאות הוא ביקר גם בוונציה ובפירנצה, והתחתן עם בחורה איטלקייה. נישואים אלו היו קצרי מועד והם נפרדו. מכיוון ששניהם היו קתולים, ייתכן שמעולם לא היו גירושים. ב-1896 הוא עבר מגלאזגו לאדינבורו והחל להתרחק מאסכולת גלאזגו. עבודתו עברה מציורי נוף בעיקר לפורטרטים. ב-1906 הוא נישא בשנית לז'אן אלכסנדר, בתו של רוברט אלכסנדר. בתקופה זו הם נהנו מהידידות של ג'וזף קרוהול. בסביבות 1910 הוא עבר דימום מוחי שגרם לאובדן השימוש ביד ימין והוא נאלץ להתאמן מחדש כדי לצייר ביד שמאל. הוא נפטר ונקבר בבית הקברות דין באדינבורו. פלורה סטבנסון הדייג הזקן אשת הדייג הנמל בסנט מונש מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר רושה בוויקישיתוף Billcliffe, Roger (2002): The Glasgow Boys: The Glasgow School of Painting 1875–1895 "Calton Gallery - Alexander Ignatius Roche RSA NEAC RP (1861–1921)". Archived from the original Calton Gallery: A I Roche
יחסי ברית המועצות – טונגה

ברית המועצות וטונגה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים באפריל 1976, טונגה הייתה האי הראשון באוקיינוס השקט שכוננה יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. ניתן לראות את יחסי ברית המועצות–טונגה בהקשר של האינטרסים של שתי המדינות. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, אוקיאניה כולה התיישרה היטב עם הגוש המערבי בהקשר של המלחמה הקרה, וברית המועצות, למרות שחופה המזרחי על האוקיינוס השקט, לא נכללה בהשתתפות בעניינים האזוריים. טונגה, בינתיים, השיגה את ריבונותה המלאה לאחר שהייתה תחת שלטון הממלכה המאוחדת וכוננה יחסי חוץ משלה. במאי 1976 הציעה ברית המועצות לסייע לטונגה לבניית נמל תעופה בינלאומי ופיתוח תעשיית הדיג. המהלך של טונגה לכינון יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות גרם לבהלה בניו זילנד, בריטניה, וגרמניה המערבית והביא למספר הצעות סיוע ממדינות המערב. ממשלת אוסטרליה הודיעה אז כי תממן שדרוג של שדה התעופה הבינלאומי של טונגה, וב-1977 הגדילה את הסיוע הכלכלי הכולל שלה לטונגה (מ-406,000 דולר אוסטרלי ליותר מ-1,000,000 דולר אוסטרלי), לפני פתיחת הנציבות העליונה בנוקואלופה ב-1980. ב-1987, ג'ורג' טופו החמישי, אז יורש העצר בטונגה, ערך ביקור ממלכתי בברית המועצות. היחסים בין מוסקבה לנוקואלופה נותרו פרגמטיים ולא אידאולוגיים. טונגה הייתה, באותה תקופה, מונרכיה אבסולוטית, ללא אהדה אידאולוגית לקומוניזם. "No decision on Soviet base for Tonga". Papua New Guinea Post-Courier. 14 ביוני 1976. p. 7. נבדק ב-19 בדצמבר 2022 – via National Library of Australia. {{cite news}}: (עזרה) "Soviet Union offers aid to Tonga". The Press. 12 במאי 1976. p. 5. נבדק ב-19 בדצמבר 2022 – via Papers Past. {{cite news}}: (עזרה)
דריוס תומפסון

דריוס ג'מאר תומפסון (באנגלית: Darius Jamar Thompson; נולד ב-4 במאי 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג. לאחר ששיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת טנסי (2013–2014), אוניברסיטת וירג'יניה (2015–2017) ואוניברסיטת מערב קנטקי (2017–2018), חתם תומפסון על החוזה המקצועני הראשון שלו, חוזה לשנה בליידן מליגת העל ההולנדית והיורופקאפ. ב-27 באוקטובר 2018 קלע תומפסון 32 נקודות בניצחון 78–73 על דן הלדר סאנס. ב-7 בנובמבר הוביל תומפסון את ליידן לניצחון על סאקאריה במסגרת שלב הבתים של עונת 2018/2019 ביורופקאפ עם 36 נקודות. ב-31 במרץ זכה תומפסון בגביע ההולנדי בכדורסל עם ליידן, לאחר שקלע 25 נקודות בגמר. ב-24 באפריל 2019 זכה תומפסון בפרס ה-MVP של הליגה ההולנדית. ב-23 ביולי 2019 חתם תומפסון לשנה עם אופציה לעונה נוספת בניו באסקט ברינדיזי מהסרייה א' האיטלקית וליגת האלופות בכדורסל. ב-1 ביולי 2021 עזב תומפסון עזב את ברינדיזי לאחר שנתיים וחתם בלוקומוטיב קובאן הרוסית מהליגה המאוחדת של VTB. הוא עזב את הקבוצה לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. ב-12 באוגוסט 2022 הוא חתם בסאסקי בסקוניה מליגת ה-ACB הספרדית והיורוליג. בעונת 2022/2023 ביורוליג היה מלך האסיסטים ונבחר לחמישיית העונה השנייה. ב-7 ביולי 2023 חתם תומפסון לשלוש שנים באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג. מדיה וקבצים בנושא דריוס תומפסון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket "Darius Thompson naar ZZ Leiden". www.unity.nu. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Incompleet ZZ Leiden pakt winst". basketballleague.nl. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Het mirakel van de Vijf Meihal". basketballleague.nl. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Basketballers ZZ Leiden veroveren nationale beker". nos.nl. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Darius Thompson is MVP van de DBL". basketballleague.nl. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2019. נבדק ב-26 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Il top scorer Darius Thompson alla corte della Happy Casa Brindisi". 23 ביולי 2019. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) ""Локо" подписал контракт с Дариусом Томпсоном" (ברוסית). lokobasket.com. 1 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Leave or stay: American players in Russia". basketnews.com. "Baskonia signs Darius Thompson". ספורטנדו. 12 באוגוסט 2022. נבדק ב-16 באוגוסט 2022. {{cite web}}: (עזרה) מחליף לואסיליה מיצ'יץ': דאריוס תומפסון חתם באנדולו אפס, באתר ערוץ הספורט, 7 ביולי 2023
התנקשות

התנקשות היא ניסיון מתוכנן לרצח אדם, לרוב אישיות ידועה או בעל תפקיד ציבורי, למען אינטרס מסוים. במישור הפלילי, התנקשות שהצליחה היא פשע של רצח בכוונה תחילה, ועונשה ברוב המדינות הוא מאסר עולם או עונש מוות. התנקשות שנכשלה מוגדרת בדרך כלל כ"ניסיון לרצח". המילה האנגלית להתנקשות היא Assassination, נגזרת מחשישיון (בערבית: حشّاشين), מסדר של ניזארים, שנתפס באירופה של ימי הביניים כקבוצה רדיקלית של מתנקשים המאומנים להרג ממוקד של יריביהם. ישנם מניעים אפשריים רבים להתנקשות, ביניהם: פליליים – פושע רוצח (או שוכר מתנקש שירצח) פושע אחר בשביל האינטרסים שלו. למשל, שני סוחרי סמים פועלים באותו אזור ואחד מהם שוכר מתנקש שירצח את הסוחר השני כדי שצרכני הסמים שנהגו לקנות מהסוחר השני יעברו לקנות ממנו ובכך רווחיו יגדלו. כלכליים – רצח של אדם שפועל נגד האינטרסים הכלכליים של אדם (או ארגון) מסוים. למשל, חברה A היא מונופול בתחום מסוים. חברה B (שפועלת באותו תחום) מחליטה לנסות לחדור לשוק במדינה שבה חברה A היא מונופול. כדי למנוע זאת – חברה A שולחת מתנקשים להרוג את הנציגים שחברה B שלחה כדי להפחיד את חברה B מכניסה לשוק, מה שיגרום לפגיעה בנתח השוק שלה (ובכך יפגע ברווחיה). דוגמה נוספת היא התנקשות של בכירים בפשע המאורגן בפוליטיקאים או באנשי חוק שמנסים להוביל מהלכים ללחימה בפשיעה, שיפגעו באינטרסים הכלכליים של ארגוני הפשע המאורגן ועשויים אף לגרום לכליאת חבריהם. ביטחוניים – צבא או גוף ביטחוני אחר מחליטים להתנקש באנשים שפעילותם פוגעת (או מנסה לפגוע) בביטחון המדינה. למשל, חברים בארגוני טרור, סוחרי נשק (מתקדם לרוב) שמספקים לאויב, או סוכנים כפולים – כדי לשמור על ביטחון המדינה, למנוע פיגועים ולפגוע בפעילות השוטפת של כל ארגון שחותר תחת המדינה או מסכן את אזרחיה. בצה"ל התנקשות בפעילי טרור מכונה "סיכול ממוקד". ישנה גם התנקשות באישיות ציבורית ידועה (לא בהכרח מהממשל או הצבא) בזמן מלחמה, או סכסוך מתמשך, כדי לפגוע במורל האויב או כדי להפגין את רמת היכולת והמודיעין. אישיים – רצח שנובע מכעס או קנאה (למשל, בעל רוצח את המאהב של אשתו, את הבוס שפיטר אותו, מתמודד לאותה משרה וכו'). רצח ממניע אישי לרוב אינו מכונה "התנקשות" (מלבד מקרים חריגים) כי משמעותה המקובלת בציבור של המילה "התנקשות" היא רצח יעיל ומתוכנן היטב, בעוד רצח שנובע מכעס או קנאה לרוב "מתוכנן" בצורה רופפת, משאיר ראיות, גורם רעש והרוצח מנקה אחריו (אם בכלל) בצורה גרועה – ולכן כמעט תמיד נתפס. דתיים – רצח שמהווה חובה דתית, שמורה עליו מנהיג דתי, או שמבוצע על מנת למנוע התפשטות של דתות מסוימות על חשבון דתות אחרות. למשל, הרג מיסיונרים. התנקשות היא גם כלי נפוץ ביותר ביחסים בינלאומיים. במהלך ההיסטוריה שלחו לעיתים מדינות מתנקשים להרוג מנהיגים פוליטיים, צבאיים ודתיים, הן של מדינות אחרות והן של קבוצות אופוזיציה. לעיתים גם גרמו התנקשויות לפתיחת מלחמות. ההתנקשות ביורש העצר האוסטרי פרנץ פרדיננד הייתה הגורם הרשמי לתחילתה של מלחמת העולם הראשונה, וההתנקשות בשגריר שלמה ארגוב הייתה העילה ליציאת ישראל למבצע שלום הגליל. רשימה של התנקשויות פוליטיות רצח פוליטי סיכול ממוקד התנקשות או ניסיון התנקשות?, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏10 ביוני 2018 מגזין ליברל, התנקשות הציוויליזציות // ההיסטוריה של הרציחות הפוליטיות, מאת אורן נהרי, 10 במאי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הממלכה האוסטרוגותית

הממלכה האוסטרוגותית (בלטינית: Regnum Italiae; ממלכת איטליה) הייתה ממלכה שהתקיימה תחת שליטתם של האוסטרוגותים הגרמאניים בחצי האי האפניני ובאזורים הסמוכים לו בשנים 493 עד 553. תחת תיאודריך הגדול, מלך הממלכה האוסטרוגותית הראשון, הגיעה הממלכה לשיאה, והשתרעה מדרום צרפת המודרנית במערב ועד למערב סרביה המודרנית בדרום מזרח. רוב המוסדות החברתיים של האימפריה הרומית המערבית המאוחרת נשתמרו בתקופת שלטונו. תיאודוריך קרא לעצמו Gothorum Romanorumque rex ("מלך הגותים והרומאים"), והוכיח את רצונו להיות מנהיגם של שני העמים. החל משנת 535, האימפריה הביזנטית פלשה לאיטליה בפיקודו של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. השליט האוסטרוגותי באותה תקופה, ויטיגס (אנ'), לא יכול היה להגן על הממלכה בהצלחה ולבסוף הממלכה נכבשה כאשר הבירה רוונה נפלה. המלך האחרון של הממלכה האוסטרוגותית היה טייה (אנ'). ערך מורחב – אוסטרוגותים מוצאם של האוסטרוגותים הוא מגוטלנד (Gotland) שבשוודיה, סקנדינביה. השבט השפיע על אירועים מדיניים בשלהי ימיה של האימפריה הרומית. במקביל לו, פעל שבט גרמאני נוסף, אף הוא מצאצאי הגותים (Gothi), והוא הויזיגותים (Visigothi), שכונו "גותים אציליים" או ה"מערב-גותיים". שני השבטים הם מצאצאי הגותים, שבט שהתהווה במזרח גרמניה, שנטל חלק באירועים המדיניים של אותה עת. האוסטרוגותים היו הענף המזרחי של הגותים. הם התיישבו והקימו מדינה רבת עוצמה בדאקיה, אך במהלך סוף המאה ה-4 הם נכנסו לשליטתם של ההונים. לאחר התמוטטות האימפריה ההונית בשנת 454, מספר גדול של אוסטרוגותים התיישבו במחוז הרומאי של פאנוניה כפוידרטוס. ערך מורחב – אודואקר ב-476, אודואקר, מנהיג הפוידרטוס במערב, ביצע הפיכה נגד צבאו של פלביוס אורסטס (אנ'), שביקש להכיר בבנו של אורסטס, רומולוס אוגוסטולוס, כקיסר האימפריה הרומית המערבית במקום הקיסר יוליוס נפוס. אודואקר שמר על המערכת המנהלית הרומית, שיתף פעולה באופן פעיל עם הסנאט הרומי, ושלטונו היה יעיל ומוצלח. הוא גירש את הוונדלים מסיציליה בשנת 477, ובשנת 480 כבש את דלמטיה לאחר רצח יוליוס נפוס. תיאודוריק יצא ממואסיה בסתיו 488, עבר דרך דלמטיה וחצה את האלפים היוליאניים לאיטליה בסוף אוגוסט 489. העימות הראשון עם צבאו של אודואקר התרחש בנהר איזונצו ב-28 באוגוסט. אודואקר הובס ונסוג לכיוון ורונה, שם נערך קרב נוסף חודש לאחר מכן, שהביא לניצחון גותי עקוב מדם, אך מוחץ. אודואקר ברח לבירתו רוונה, בעוד החלק הגדול של צבאו נכנע לגותים. תיאודוריך שלח אז את טופא ואנשיו נגד אודואקר, אך טופא חזר לתמוך באודואקר. בשלב זה, הויזיגותים התערבו ואודואקר הובס באופן מכריע בנהר אדה ב-11 באוגוסט 490. אודואקר נמלט שוב לרוונה, בעוד שהסנאט וערים רבות באיטליה החלו לתמוך בתיאודריך. רק בשנת 492 הצליח תיאודוריך להשיג צי ולכבוש את נמלי רוונה, ובכך ניתק לחלוטין את התקשורת עם העולם החיצון. ההשפעות של זה הופיעו שישה חודשים לאחר מכן, כאשר החל משא ומתן בין שני הצדדים, בתיווכו של בישוף העיר. ההסכם הושג ב-25 בפברואר 493, לפיו על שני הצדדים לחלק את איטליה ביניהם. משתה נערך על מנת לחגוג את הסכם זה. במהלך המשתה, שהתקיים ב-15 במרץ, רצח תיאודוריך, לאחר שהרים כוסית, את אודוקר. לאחר מכן אירע טבח כללי בחייליו ובתומכיו של אודואקר. כמו אודואקר, תיאודוריך היה לכאורה פטריקי ונתין של הקיסר בקונסטנטינופול, ששימש כמשנה למלך איטליה, תפקיד שהוכר על ידי קיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון ב-497. למעשה, תיאודריך פעל כשליט עצמאי, אם כי בניגוד לאודואקר, הוא שמר בקפדנות על עמדתו. Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator, Variae, Lib. II., XLI. Luduin regi Francorum Theodericus rex.
ליידי טיטי

ליידי טיטי הוא סרט קומדיה ישראלי דובר אמהרית ועברית משנת 2018 בכתיבה ובימוי של אסתי עלמו וקסלר, עם צביקה איזיקיאס, אלזה עלמו ולירית בלבן בתפקידים הראשיים. העלילה היא על מוזיקאי אתיופי הנאלץ להתחפש לבחורה בכדי להימלט מהשוק האפור והופך פתאום למנהיגת העצמה לנשים אתיופיות. למרות שהסרט מוגדר כקומדיה הוא מעלה את בעיית הגזענות נגד העדה האתיופית בישראל וגם מבקר מנהגים שונים שלה. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2018 - על הפסקול, האיפור ועיצוב התלבושות. וורקו (צביקה היזיקיאס) הוא בחור אתיופי בן 27 החולם להצליח כזמר ומפיק מוזיקלי בשם המסחרי "קאי". בעקבות ניסיונו הכושל להפיק קליפ הוא לווה כסף מהעולם התחתון ונכנס לחובות של 20.000 דולר. גובה העולם התחתון (אייל סלמה) רודף אחריו, מכה ומאיים עליו שיחזיר את החוב. וורקו מחליט לברוח לבית אמו שבשכונה אתיופית בבית שמש. אמו זודיטו (תהילה ישעיהו) במצב כלכלי קשה. היא רוצה שוורקו יתחתן עם בחורה הגונה ויעזור לה כלכלית. וורקו לא מערב אותה בבעיותיו. גובה החובות שנעזר בתושב השכונה גדי (בירו טשלה), מצליח לאתר את דירת האם. כאשר מבחין בהם וורקו, הוא מתחפש מהר לאישה סקסית וחצופה ומציג את עצמו לפניהם בשם טיטי והם לא מזהים אותו. הוא/היא מגיע/ה למתנ"ס המקומי המנוהל על ידי תקווה (לירית בלבן) שמחפשת מארגנת מתאימה לסדנת "להיות אשה" לקבוצת העצמה לנשים אתיופיות. טיטי מתקבלת "בגלל שיש לה רישיון נהיגה"... תקווה מתייחסת לעובדות הניקיון האתיופיות במתנ"ס בהתנשאות ובגזענות. אב הבית של המתנ"ס הוא יסאייס (ביינה גטהון) שהוא דודו של וורקו. יסאייס מסכים לתת לוורקו לגור בדירתו וזאת לאחר שאשתו איילה, עזבה אותו. לאחר קשיים וורקו/טיטי מצליח/ה לגייס נשים לסדנה ומתאהב/ת במלסצ' (אלזה עלמו, אחותה של הבמאית) היא אינה מזהה אותו כאשה וחושבת שטיטי היא לסבית. תקווה מקימה גם להקת זמר עם ילדות אתיופיות בהדרכת סוניה (סבטלנה דמידוב) שמלמדת אותם שירים רוסיים... לבסוף מגיע גובה החובות למתנ"ס ופוצע את וורקו/טיטי. הוא נעצר, וורקו מאושפז וסודו מתגלה. "ליידי טיטי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ליידי טיטי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון ללידי טיטי, באתר יוטיוב טיטי איינהו פוגשת את ליידי טיטי, באתר יוטיוב ליידי טיטי, בספר הקולנוע הישראלי ליידי טיטי, באתר אישים ביקורת על ליידי טיט, באתר אידיבי רינה מצליח מיכל ישנוב, ‏היוצרת ששמה במרכז את בני העדה, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2019 גל אוחובסקי, ‏אחת משלנו, באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2018 רון פוגל, ‏ליידי טיטי | ביקורת סרט, באתר "סרט", 27 בדצמבר 2018 אבנר שביט‏, "חשבו שאני מנקה, קראו לי כושית, אז מה? לא צריך לשחק את הקורבן כל הזמן", באתר וואלה, 25 בדצמבר 2018 ליידי טיטי באתר "הבמה" ליידי טיטי באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
לויה

האם התכוונתם ל... אוסקר לויה – זמר אמריקאי יוסף לויה – זואולוג ישראלי מאיר לויה – מאמן שחייה ישראלי לוויה לואה
תומאס קורסן מורטון

תומאס קורסן מורטון (באנגלית: Thomas Corsan Morton;‏ 1859 – 24 בדצמבר 1928) היה אמן סקוטי, הידוע כאחד מ"נערי גלאזגו". מורטון נולד בגלאזגו, עבד זמן קצר במשרד של עורך דין, והלך לבית הספר לאמנות בעיר. לאחר תקופה בבית הספר סלייד בלונדון, הוא למד גם בפריז אצל גוסטב בולנג'ה וז'ול ג'וזף לפבר. הוא הציג בתערוכות רבות בבריטניה ומחוצה לה, לעיתים קרובות בתערוכות עם עבודות של חברים אחרים מאסכולת גלאזגו, כולל תערוכות הזצסיון במינכן בשנות ה-90. מורטון היה בעיקר אמן נוף. חלק מעבודותיו הגיעו מטיולי ציור בקיץ עם ציירים אחרים. אלה כללו שהות בקירקקודברייט ובקוקבורנספת', שם היה ביתו של ג'יימס גאת'רי, בשנות ה-80. הוא לימד ציור נוף בבית הספר לאמנות בגלאזגו, וסייע לפרנסיס ניוברי בשיעורי רישום מהחיים. תערוכת היחיד הראשונה שלו אורגנה בנובמבר 1894 בגלריה של אלכסנדר ריד ברחוב סנט וינסנט 124 במרכז גלאזגו. במאי 1908 הוא מונה למנהל הגלריה הלאומית הסקוטית באדינבורו. לאחר פרישתו מתפקידו ב-1925 הוא הפך לאוצר של הגלריה לאמנות שזה עתה הוקמה בקירקלדי, שם נפטר בדצמבר 1928. הוא נקבר בבית הקברות דין, אדינבורו עם אשתו אמלי רוברטסון (1869–1942), לה התחתן ב-1890, ובתם מילדרד ברוס טופמן (נפטרה ב-1972). נרקיסים, 1888 היערן אמא ובנה על השביל קרון הצוענים מדיה וקבצים בנושא תומאס קורסן מורטון בוויקישיתוף Roger Billcliffe, The Glasgow Boys, Frances Lincoln 2008 Alexander Reid in Context, Frances Fowle,_vol1 Edinburgh Post Office Directory 1910
ג'יימס נירן

ג'יימס נירן (באנגלית: James Nairn;‏ 18 בנובמבר 1859 – 22 בפברואר 1904) היה צייר יליד סקוטלנד, שהיגר לניו-זלנד. הוא השפיע רבות על הציור הניו זילנדי בסוף המאה ה-19. נירן למד בבית הספר לאמנות בגלאזגו במשך ארבע שנים משנת 1879 לפני שנרשם כסטודנט באקדמיה ז'וליאן בפריז. במהלך שנות ה-80 הציג נירן עבודות במכון לאמנויות יפות של גלאזגו ובאקדמיה הסקוטית המלכותית והיה קשור ל"נערי גלאזגו" - קבוצה של אמנים סקוטים שדגלה בגישות האימפרסיוניזם. נירן היגר מגלאזגו לניו זלנד למען בריאותו בשנת 1890. משם הוא עבר לולינגטון שנה לאחר מכן, ומונה כמדריך לאמנות בבית הספר הטכני של ולינגטון. הוא הרצה על אמנות והעביר שיעורים לחקר הדמות העירומה. הוא הציג את האימפרסיוניזם של אסכולת גלאזגו בניו זילנד והשפיע על אמנים ניו זילנדים אחרים כמו דולה ריצ'מונד, מוד ויניפרד שרווד, מייבל היל ומולי טריפ. סגנונו האימפרסיוניסטי של נירן מועבר בציוריו הרבים של נמל ולינגטון, במיוחד ב"נמל וולינגטון, 1894", שם משיכות המכחול הגלויות שלו לוכדות את השפעת השמש של אחר הצהריים על המים. הוא צייר את הנוף הזה באוויר הפתוח כדי לתעד בצורה אמיתית את השפעת האור על המים. נירן הצטרף לאקדמיה של ניו זילנד לאמנויות יפות זמן קצר לאחר שהתיישב בוולינגטון ונבחר למועצה מ-1890 עד 1903. הוא גם הקים את מועדון האמנות של ולינגטון שנפגש בקביעות בקוטג' שלו, שהפך לנקודת מפגש לאמני ולינגטון. השפעתו של נירן הורגשה ברחבי ניו זילנד כאשר הוא שלח באופן קבוע עבודות לתצוגה במרכזים אחרים. הוא התחתן עם אלן סמית' ב-17 במרץ 1898 ונולדו להם שתי בנות, מרי באן ואלן מיי ויקטוריה. הוא נפטר בביתו בולינגטון ב-22 בפברואר 1904, הוא היה בן 44. נמל ולינגטון, 1894 מפרץ אוונס, 1893 בוקר חורפי תיקון רשת הדיג מדיה וקבצים בנושא ג'יימס נירן בוויקישיתוף Colin McCahon, Auckland City Art Gallery. Catalog: James Nairn, Edward Fristrom Archived 23 September 2015 at the Wayback Machine August 1964. Hearnshaw, Victoria. James McLauchlan Nairn: the New Zealand years (MA). University of Canterbury Vial, Jane. "Nairn, James McLauchlan 1859–1904". Dictionary of New Zealand Biography. Ministry for Culture and Heritage. WELLINGTON ART CLUB | NZETC, nzetc.victoria.ac.nz
אווה רוס

אווה מריה רוס סבנהיים (בשוודית: Ewa Maria Roos Sevenheim; נולדה ב-12 ביוני 1949) היא זמרת ושחקנית שוודית. את קריירת המוזיקה שלה החלה בגיל 13, כשזכתה בתחרות שירה בשם Landet runt. בשל גילה הצעיר התבקשה להביא אישור משירותי הרווחה בעיר, כדי להופיע בשעות הלילה המאוחרות. אלבום הבכורה שלה, Polly, יצא ב-1963. באותה שנה ייצגה את שוודיה בתחרות שירה בין-לאומית באיטליה עם השיר "I valet och kvalet". בשנת 1968 דורג שירה "Tre små ord och jag förlåter" במקום הרביעי במצעד הסינגלים השוודי. באותה שנה הוציאה את הלהיט "Vilken härlig dag". גם הסינגלים שפורסמו לאחר מכן זכו להצלחה: "Amors pilar", "Ole Okay", "Ding dång jag hör bröllopsklockor" ו-"Sjung bort bekymren". בשנת 1970 גילמה את דמותה של דולי טייט במחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות". בשנת 2021 השתתפה במלודיפסטיבלן, הקדם הלאומי של שוודיה לאירוויזיון 2021, עם אווה רידברג עם השיר "Rena Rama Ding Dong". הוא העפיל לשלב גלגל ההצלה, אך לא עבר לשלב הגמר. בשנת 2023 שב הצמד לאירוע עם השיר "Länge leve livet". הן לא עברו את שלב המקצים הראשוניים. מדיה וקבצים בנושא אווה רוס בוויקישיתוף אווה רוס, ברשת החברתית אינסטגרם אווה רוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אווה רוס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אווה רוס, באתר ספוטיפיי אווה רוס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אווה רוס, באתר Last.fm (באנגלית) אווה רוס, באתר AllMusic (באנגלית) אווה רוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אווה רוס, באתר דיזר אווה רוס, באתר Yandex.Music (ברוסית) אווה רוס, באתר Discogs (באנגלית) אווה רוס, באתר Songkick (באנגלית) אווה רוס, באתר Genius אווה רוס, באתר SecondHandSongs אווה רוס, באתר טיידל (באנגלית) "Det är publiken som gör det för Ewa Roos". Sydsvenskan (בשוודית). נבדק ב-29 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Jazzorkestrar Borås, Ewa Roos" (בשוודית). culturum.se. נבדק ב-29 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "SJUNG BORT BEKYMREN av EWA ROOS" (בשוודית). NostalgiListan. נבדק ב-29 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Oscarsteaterns 100-års jubileum" (בשוודית). Chinateatern. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-29 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "LISTA: De tävlar i Melodifestivalen 2021". Aftonbladet. ארכיון מ-19 במרץ 2021. נבדק ב-4 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Sweden: The artists for Melodifestivalen 2023 revealed". EurovisionWorld.com (באנגלית בריטית). Christian Petersen. 2022-11-29. נבדק ב-2023-03-05.
קוסמאטי (אומנות)

קוסמאטי וגם קוסמאטסק (Cosmati, Cosmatesque) הוא סוג של אומנות פסיפס שנוצרה ונפוצה במרכז איטליה ובדרומהּ במאות ה-12 וה-13. אומנות קוסמאטי מאופיינת בשיבוץ פיסות אבן וזכוכית ססגוניות בצורות ובגדלים שונים לכלל דגמים גאומטריים מורכבים. היא שימשה, בעיקר בכנסיות, לחיפוי משטחים אדריכליים – לריצוף רצפות, לחיפוי קירות ולעיטור עמודים, מזבחות, דוכני דרשה וכֵסֵי בישופים. כינויהּ של אומנות זו הוא אֶפּוֹנִים של משפחת קוסמאטי (אנ') שאנשיה פיתחו אותה ועסקו בה במאות ה-12 וה-13. המונח "קוֹסמאטֶסק" נטבע במאה ה-19 ומתייחס לסגנון הריצוף גם בעבודות שנוצרו בהשראתו במאות הבאות. השיטה והסגנון של אומנות קוסמאטי דומים לאלה של האופוס סקטילה מהעת העתיקה, והדגמים עוצבו בהשפעת אומנות הריצוף הרומית והביזנטית. פיסות הריצוף למיניהן – פורפיר אדום וירוק (סרפנטין), שיש צהוב וגרניט אפור – היו במקורן ספוליה של חורבות רומא. בצד חלקי האבן והשיש שובצו בריצופים מקטעים של זכוכית צבעונית. הרקע לשיבוצים נעשה בדרך כלל משיש בהיר. עבודות קוסמאטי מקוריות ספורות נמצאו מחוץ לאיטליה. הנודעת בהן היא הרצפה הרבועה בקדמת המזבח הראשי בלב כנסיית וסטמינסטר בלונדון, שבמרכזה "עיגול ההכתרה" של מלכי אנגליה לדורותיהם. עבודת קוסמאטי נוספת מן המאה ה-13 נמצאה בכנסיית הקבר בירושלים. במהלך עבודות השיפוצים הנערכות במקום בעשור האחרון נתגלה לוח ריצוף בעיצוב קוסמאטי מובהק, שעיטר את המזבח במבנה הצלבני במשך מאות שנים עד השרפה הגדולה של 1808, אז ניזוק, סולק ממקומו והוסתר. בעקבות "גלות אביניון" של האפיפיורים במאה ה-14 פחתו מיזמי הריצוף הקוסמאטי באיטליה והתחדשו בתקופת הרנסאנס בסגנון דגמי קוסמאטי המופתיים. עיטורים בסגנון קוסמאטי בארכיטרב, בעמודים ובקשתות בקלויסטר של בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות, רומא השגרירים בציורו של הולביין מ-1533 עומדים על רצפה עשויה בסגנון קוסמאטי רצפה בסגנון קוסמאטי למרגלות "אסכולת אתונה" של רפאל במוזיאוני הוותיקן, המאה ה-16 רצפת קוסמאטי בכנסיית סנטה מריה אנונציאטה (אנ'), רג'ו די קלבריה; הכתובת מציינת את רוג'רו השני, מלך סיציליה (1858 היא שנת השחזור) רצפת קפלת לואי בקתדרלת מונריאלה, סיציליה; דגם התשליבים הגאומטריים מיוחס להשפעת אמנות האסלאם שרידי מחיצה מראשית המאה ה-14 בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, רומא עמודים מעוטרים בסגנון קוסמאטי בדוכן הדרשה בכנסיית סנטה מריה אין ארצ'לי, רומא כתובת מ-1278 בפתח "קפלת קודש הקודשים" (אנ') בארמון הלטראנו: "רב-אומן קוסמאטוס עשה עבודה זו" פרט מרצפת קוסמאטי בכנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה בדגם "משולש שרפינסקי", המאה ה-13, רומא פסיפס אופוס סקטילה Paloma Pajares-Ayuela, Cosmatesque Ornament, W.W. Norton, 2002 Jane Fawcett, Historic floors: their history and conservation, Butterworth-Heinemann, 1998 מדיה וקבצים בנושא קוסמאטי בוויקישיתוף אומנות קוסמאטי באתר אנציקלופדיה בריטניקה על רצפת קוסמאטי בכנסיית וסטמינסטר על אומנות קוסמאטי באנציקלופדיה הקתולית Jasmine Liu, "Ancient Altar of Holy Sepulchre Church Found", Hyperallergic, 21.4.2022 Shawn Tribe, "An Introduction to the Cosmati and Cosmatesque Ornament ", Liturgical Art Journal, 27.7.2022 רצפת קוסמאטי זו נוצרה בשנות ה-60 של המאה ה-13 בהזמנת הנרי השלישי, מלך אנגליה, שבימיו נערכה בנייה מקיפה במנזר ובמכלול המלכותי בווסטמינסטר; החומרים והאומנים הובאו מרומא חוקרים גילו את המזבח הצלבני המקורי בכנסיית הקבר, Times of Israel, אפריל 2022 כגון בריצוף הקפלה הסיסטינית וב"חדר החתימה" (אנ') בחדרי רפאל (אנ') בוותיקן
אידה-לובה

אידה-לובה סאגה לינד (בשוודית: Ida-Lova Saga Lind; נולדה ב-2 באוגוסט 2004) הידועה בשמה הפרטי, אידה-לובה, היא זמרת-יוצרת שוודית. אידה-לובה היא בתם של הקומיקאית והשחקנית כריסטין מלצר, ובעלה ניקלס לינד. התפרסמה בזכות גרסת הכיסוי שלה ל-"Utan dina" של להקת קנט בטקס ה-Swedish Heroes. מאוחר יותר גרסה זו פורמה כסינגל. כנערה, למדה בבית הספר התיכוני למוזיקה על שם ויקטור רידברג. מאז הוציאה חמישה סינגלים נוספים, כשהאחרון, "På låtsas", יצא ב-28 בינואר 2022. בנובמבר 2022 נחשף כי היא עתידה להתחרות במלודיפסטיבלן 2023, הקדם הלאומי של שוודיה לאירוויזיון 2023, עם השיר "Låt hela stan se på". היא ביצעה את שירה במקצה השלישי, והודחה מהתחרות. 2022 – Hallå världen kan du stanna? מדיה וקבצים בנושא אידה-לובה בוויקישיתוף אידה-לובה, ברשת החברתית אינסטגרם אידה-לובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אידה-לובה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אידה-לובה, באתר ספוטיפיי אידה-לובה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אידה-לובה, באתר Last.fm (באנגלית) אידה-לובה, באתר AllMusic (באנגלית) אידה-לובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אידה-לובה, באתר דיזר אידה-לובה, באתר Discogs (באנגלית) אידה-לובה, באתר Genius אידה-לובה, באתר טיידל (באנגלית) "Sweden: The artists for Melodifestivalen 2023 revealed". EurovisionWorld.com (באנגלית בריטית). Christian Petersen. 2022-11-29. נבדק ב-2023-03-05.
הר הרשל

הר הרשל (באנגלית: Mount Herschel) הוא פסגה בולטת הניצבת 2.6 ק"מ צפונית-מזרחית להר פיקוק ומשקיפה על הקצה של קרחון איירונסייד מדרום, בהרי האדמירליות, ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. הפסגה התגלתה בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס, שקרא למקום על שם האסטרונום האנגלי סר ג'ון הרשל. מדיה וקבצים בנושא הר הרשל בוויקישיתוף