laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק

פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק (בדנית: Frederikke Amalie af Danmark; ‏11 באפריל 1649 – 30 באוקטובר 1704), הייתה בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק ואשתו של כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ. פרדריקה אמליה נולדה ב-11 באפריל 1649 בקופנהגן, לפרדריק השלישי, מלך דנמרק ולסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט. ב-24 באוקטובר 1667 התחתנה פרדריקה אמליה עם כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, כחלק מהסכם שלום בין דנמרק להולשטיין-גוטורפ, אולם המלחמות המשיכו בין המדינות. נישואי הזוג לא היו מוצלחים, ובעלה התעלל בה בקביעות, בעקבות המתח בינו לאחיה כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק. מאידך בית המלוכה הדני התייחס לפרדריקה אמליה בחיבה, ודאג לשלוח לה מתנות לחיזוק הקשר עמה. בני הזוג ביקרו פעמיים בשוודיה אצל אחותה אולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק ובעלה קרל האחד עשר, מלך שוודיה, והתקבלו בצורה יפה ובמסיבות גדולות. בשנת 1695 מת בעלה כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובנה פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו ותאריו. ב-30 באוקטובר 1704 מתה פרדריקה אמליה בקיל, אולם אף בעת הלווייתה נוצר מאבק בין בניה שהיו אנטי-דניים לקרובי משפחתה איך לצלצל בפעמונים, וכמעט פרצה בעקבות כך מלחמה. ב-24 באוקטובר 1667 התחתנה פרדריקה אמליה עם כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ממנו נולדו לה 4 ילדים: סופיה אמליה מהולשטיין-גוטורפ (1670–1710), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ (1671–1702) כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין (1673–1726) מריה אליזבת, אם המנזר של קוידלינבורג (1678–1755) מדיה וקבצים בנושא פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק בוויקישיתוף פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רק עוד לילה אחד

רק עוד לילה אחד הוא אלבומה הראשון בשפה העברית של הזמרת-יוצרת הישראלית יסמין לוי. האלבום יצא לאור ב-9 במרץ 2017 על ידי חברת התקליטים אדמה מיוזיק גרופ. מהאלבום התפרסמו שלושה סינגלים כאשר הבולט מביניהם הוא "תני לעצמך להיות יפה", אשר זכה להצלחה רבה בארץ, וביוטיוב. לשניים מתוך ארבעת הסינגלים יצאו ווידאו קליפים. הקליפ לסינגל השלישי מהאלבום "ביום האחרון של דצמבר", צולם בתל אביב, כמה ימים לפני שהרסו את כיכר דיזנגוף והמזרקה של האגם. את האלבום הקליטה יסמין בין השנים 2016–2017, וב-9 במרץ 2017, נודע לציבור הרחב כי האלבום יראה אור, וכך היה. לפני צאת האלבום הוציאה יסמין את הסינגל הראשון ממנו "תני לעצמך להיות יפה". הסינגל זכה להצלחה רבה בישראל, ולווידאו קליפ נלווה שגרף כמות נכבדת של צפיות. הסינגל השני "שמועות" יצא בדצמבר, ללא קליפ, וזכה להצלחה. ב-15 בפברואר 2017, יצא לאור הסינגל השלישי מן האלבום, "ביום האחרון של דצמבר". הסינגל לווה בווידאו קליפ מצליח שצולם בכיכר דיזנגוף. ב-27 באוגוסט יצא לאור הסינגל הרביעי "כמו הרוח". האלבום הוא האלבום העברי הראשון של יסמין, כאשר לפניו יצאו שבעה אלבומים בשפה הספרדית והאנגלית. מידע על האלבום רק עוד לילה אחד באתר MusicBrainz האלבום רק עוד לילה אחד באתר ספוטיפיי Yasmin Levy (2017-02-15), יסמין לוי ביום האחרון של דצמבר Yasmin Levy Last day of December, נבדק ב-2017-08-13 יסמין לוי - תני לעצמך להיות יפה Yasmin Levy -Let yourself be beautiful, נבדק ב-2023-03-14 Yasmin Levy Kemo Haruch יסמין לוי כמו הרוח, נבדק ב-2023-03-14 רק עוד לילה אחד | יסמין לוי | דיסק אלבום, באתר דיסק סנטר
מחוז קאוואן

מחוז קאוואן (באנגלית: County Cavan, באירית: Contae an Chabháin) הוא מחוז באירלנד. המחוז ממוקם בפרובינציית אלסטר, ובירת המחוז היא העיר קאוואן, על שמה הוא נקרא. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-76,092 תושבים, רובם נוצרים קתולים. המחוז גובל במחוז מית' מדרום מזרח, במחוז לונגפורד מדרום מערב, במחוז ליטרים ממערב, במחוז מונאהן מצפון מערב, ובמחוז פרמנה שבצפון אירלנד מצפון. מקורות נהר שאנון מתחילים בהרים שבמחוז קאוואן. המחוז ידוע בכינוי ״ארץ האגמים״ מאחר שבשטחו ישנם כ-365 אגמים שונים, כשהגדול ביניהם הוא לוך שילין. על אף שמבחינה היסטורית המחוז היה שייך לפרובינציית קונכט, עם הפיכתו הרשמית למחוז בשנת 1584 הוחלט על העברתו לפרובינציית אלסטר. אזורים מסוימים בקאוואן נפגעו בצורה קשה מרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, בעיקר מהתפרצותן של מחלות כמו טיפוס וחולרה. אוכלוסיית המחוז צנחה בהדרגתיות מאז הרעב ועד לאמצע המאה ה-20 - אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-243,158 תושבים, בסוף המאה ה-19 התגוררו בו כ-97,541 תושבים בלבד, ואילו עד שנות ה-70 של המאה ה-20 חלה ירידה נוספת והתגוררו בו כ-52,618 תושבים. עלייה החלה להרשם רק משנות ה-80 של המאה ה-20, למרות שעד היום לא הצליחה אוכלוסיית המחוז להתאושש, והיא עומדת על פחות מ-40% מאוכלוסייתו המקורית. השפה המדוברת במחוז היא אנגלית, כשרק כ-35% מאוכלוסייתו יודעים לדבר באירית בצורה כזו או אחרת. פרט למחוז ליש, גידול האוכלוסין במחוז הוא הגבוה ביותר באירלנד. מדיה וקבצים בנושא מחוז קאוואן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז קאוואן מחוז קאוואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בריאן מרשל

בריאן מרשל (באנגלית: Bryan Marshall;‏ 19 במאי 1938 - 25 ביוני 2019) היה שחקן בריטי ששיחק בתפקידים רבים בקולנוע ובטלוויזיה. מרשל נולד בבטרסי שבלונדון. הוא היה ממוצא אירי. הוא התחנך בסלסיאן קולג' בבטרסי ולמד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). הוא הופיע בתיאטרון בריסטול אולד ויק ובתיאטרון רפרטוארי. ב-1986 שיחק בסיבוב הופעות של המחזמר "צלילי המוסיקה" בתפקיד קפטן פון טראפ. קולנוע בקולנוע שיחק מרשל בסרטים "Rasputin the Mad Monk" (מ-1966), "אלפי" (1966), "המכשפות" (1966), "The Viking Queen" (מ-1967), "Quatermass and the Pit", (מ-1967), "Mosquito Squadron" (מ-1969), "I Start Counting" (מ-1970), "מתוקה היא הנקמה" (1971), "Because of the Cats" (מ-1973), "זרע התמרין" (1974) וב"המרגלת שאהבה אותי" (1977). תפקידו הזכור ביותר הוא בסרט הפשע "יום שישי הארור" מ-1980. בהמשך הופיע בסרטים בהפקה אוסטרלית כגון "חבורת אופני ה-BMX" (מ-1983), "Bliss" (מ-1985), "The Man from Snowy River" (מ-1988), "המעניש" (1989) יחד עם דולף לונדגרן, "Country Life" (מ-1994) והסרט "סלקי" (2000). טלוויזיה בטלוויזיה הופיע מרשל בסדרה "Spindoe", במיני-סדרה "הטיית לב", בסדרת הדרמה "Warship", ב-"United!", בסדרה "ההגדה לבית פורסייט", בסדרה המשטרתית "Dixon of Dock Green", סדרת הדרמה "Z-Cars", בסדרות "המלאך", "הגומלים", "קו אונידין", "המקצוענים", "שובו של המלאך", "Buccaneer", בסדרה "The Chinese Detective", "רובין משרווד", "בקצב הלב", "The Bill" וב"דיאל ופסקו". מרשל הרבה להופיע גם באוסטרליה, והשתתף בהפקות כגון אופרת הסבון "Prisoner", הסדרות "Special Squad" ו-"Golden Pennies", באופרת הסבון "שכנים", הסדרה "Embassy", הסדרה "קרוב רחוק", בסדרת הדרמה "Stingers", בסדרה המשטרתית "Water Rats", ובסדרה הרפואית "All Saints". ב-1989 היה בריאן מרשל מנחה התוכנית "Australia's Most Wanted", גרסה אוסטרלית של התוכנית האמריקאית "America's Most Wanted" שהתמקדה בסיוע למשטרה בפענוח פשעים לא פתורים. נפטר ב-25 ביוני 2019. בריאן מרשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בריאן מרשל, באתר AllMovie (באנגלית) בריאן מרשל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בריאן מרשל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "English actor Bryan Marshall of 'The Spy Who Loved Me' dies aged 81". MI6-HQ.COM (באנגלית). Noble, Peter, ed. (1982). 1982–1983 Screen International Film And TV Year Book. London: King Publications. Bryan Marshall - Films, TV and people, BFI. Course Name: Acting (RADA Diploma). Year of Graduation: 1963. RADA student & graduate profiles. 'Quatermass and the Pit (BFI Film Classics)’ by Kim Newman (BFI, 2014) p. 111 (Credits). ISBN 9781844577910.] Avengers episode "Who Was That Man I Saw You With?" (1969). 'Hanging around in the hood: the legacy of The Long Good Friday'. 20.o2.2000. The Guardian Film. Australia's Most Wanted. tv.com.
יחסי אסטוניה–קנדה

יחסי אסטוניה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין קנדה. בקנדה חיים בין 22,000 ל-25,000 מהגרים אסטונים. קנדה הכירה באסטוניה לראשונה ב-1922, מעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי וכשזו קיבלה עצמאות ב-1991 הייתה קנדה בין המדינות הראשונות להכיר בה מחדש ולכונן איתה יחסים דיפלומטיים. קנדה הייתה המדינה הראשונה לאשר בנאט"ו בשנת 2004, את הצטרפותה של אסטוניה לארגון. בשנת 2007 חתמו שתי המדינות על פטור מוחלט מאשרות כניסה למדינה, אזרחים קנדים רשאים להיכנס לאסטוניה בכל זמן ואזרחים אסטונים רשאים להיכנס לקנדה בכל זמן וללא הגבלה. אסטוניה מיוצגת בקנדה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה ובאמצעות ארבע קונסוליות כבוד שהיא מחזיקה בטורונטו (2 קונסוליות), ונקובר ומונטריאול. קנדה אינה מיוצגת באסטוניה בדרג השגרירות אלא דרך שגרירות שהיא מחזיקה בריגה, בירת לטביה. במישור הקונסולרי מיוצגת קנדה באסטוניה באמצעות קונסולית כבוד שהיא מחזיקה בטאלין. בשנת 2015, ייצאה קנדה לאסטוניה סחורה בשווי 23.8 מיליון דולר שכללה בעיקר משאיות משלוחים, סרטנים, טלסקופים ואזעקות לבית. באותה השנה ייצאה אסטוניה לקנדה סחורה בשווי 95 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר נפט, שמן, מוצרי טלפוניה, קמח ומזרנים. מדיה וקבצים בנושא יחסי אסטוניה–קנדה בוויקישיתוף Estonian Ministry of Foreign Affairs about relations with Canada Canadian Ministry of Foreign Affairs and International Trade about relations with Estonia Minstry of Foreign Affairs Of Canada(הקישור אינו פעיל) Estonian Embassy in Ottawa What does Canada export to Estonia? (2015) What does Canada import from Estonia? (2015)
יחסי מרוקו–קנדה

יחסי מרוקו–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין קנדה. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים עם עצמאותה של מרוקו בשנת 1956. שתי המדינות הן חברות מלאות בלה פרנקופוני. בקנדה חיים 100,000 מהגרים מרוקאים. מרוקו מיוצגת בקנדה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה, וקונסוליה כללית שהיא מחזיקה במונטריאול, אחת הערים הגדולות בה. קנדה מיוצגת במרוקו באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה ברבאט, בירת מרוקו. Canadian Ministry of Foreign Affairs and International Trade about relations with Morocco Canadian embassy in Rabat Moroccan embassy in Ottawa Canada-Morocco Relations, The Embassy Of Canada in Morocco and Mauritania ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרוץ לפיד

מרוץ לפיד הוא מרוץ שליחים שבו הרצים מעבירים לפיד. בשנת 1936, לקראת אולימפיאדת ברלין הוחל בגרמניה מסורת של מרוץ לפיד עם הלפיד האולימפי ומסורת זאת נמשכת עד היום. במחאה על קיום האולימפיאדה בסין התקיים "מרוץ לפיד זכויות האדם" שהוביל לפיד מאתונה לקליפורניה תנועת המכבי הצעיר החלה בחנוכה תש"ה (1944) מסורת של מרוץ לפיד המתחיל באזור קברות המכבים שליד מודיעין ומשם מופץ ברחבי הארץ. הלפיד מובא בין השאר לנשיא המדינה בירושלים. בחנוכה תש"י קיים הגדנ"ע מרוץ לפיד של שמונה לפידים שהובאו ממקומות שונים בישראל אל הר הרצל לידי ראש הממשלה. מאז מתקיימים בישראל מרוצי לפיד רבים במקומות שונים. אחד מהם הוא מרוץ תל חי שהתקיים לקראת י"א באדר יום תל חי. חלק מבתי הספר משתתפים במרוץ לתלמידי היסודי. תלמידי כיתות יא' ויב' מתחילים בנקודה במודיעין. מדיה וקבצים בנושא מרוץ לפיד בוויקישיתוף מבצע "לפיד", מרוץ האורים גדנ"ע תש"י. יומני כרמל דצמבר 1949 ג'ושוע פיליפ, מרוץ לפיד זכויות האדם מגיע לקליפורניה, Epoch Times בגשם שוטף הגיע מירוץ הלפיד של "מכבי" לירושלים, דבר, 21 בדצמבר 1954 מירוץ האורים של הגדנ"ע יתחיל במוצאי שבת, דבר, 15 בדצמבר 1949 מחרתיים מירוץ הלפיד לציון הגנת תל חי, דבר, 8 במרץ 1960
מגומד סולימנוב

מגומד עלייביץ' סולימנוב (ברוסית: Мухаммад Алиевич Сулейманов;‏ 29 בפברואר 1976 – 11 באוגוסט 2015), הידוע גם בשם אבו אוסמאן גימרינסקי  (ברוסית: Абу Усман Гимринский), היה טרוריסט אסלאמי-דאגסטני ברוסיה והמנהיג השלישי של אמירות קווקז, קבוצה מיליטנטית ששמה לה למטרה לכונן אמירות אסלאמית בצפון הקווקז תחילה ולאחר מכן להשליט אסלאם בעולם. ב-11 באוגוסט 2015, מגומד נהרג במהלך פעילות כוחות מיוחדים של הרוסים במהלך פשיטה ליד גימרי שבמרכז דאגסטן. "Leader Of Self-Proclaimed Caucasus Emirate Killed In Daghestan". Radio Free Europe/Radio Liberty. 11 באוגוסט 2015. נבדק ב-11 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה)
המכון לחקר השאלה היהודית

המכון לחקר השאלה היהודית (בגרמנית: Institut zur Erforschung der Judenfrage) היה מוסד נאצי שנוסד ב-1939 על ידי אלפרד רוזנברג בפרנקפורט על המיין במטרה לחקור את היהדות ואת חיי היהודים, כאשר אלה ייכחדו, במסגרת "בית הספר הגבוה לנציונל-סוציאליזם". המכון נחנך רשמית במרץ 1941. באופן מעשי אסף המכון ספרים, כתבי יד וחומרים כתובים נוספים (אפמרה, כתבי עת, כרזות, יצירות אמנות ועוד), אותם שדדו חיילי הורמאכט מספריות, ארכיונים ואוספים פרטיים ברחבי הרייך. צו מ-2 באפריל 1941 מינה את רוזנברג כמפקדו של המבצע לאיסוף כל חומר הנוגע לחקר "השאלה היהודית" והעניק לו סמכות להפקיע כל "רכוש יהודי ללא בעלים", בפרט אוספי ספרים גדולים מכל רחבי העולם. פירוש הצו היה הפעלת ארגון סוכנים (Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg - ERR - מטה מבצע רוזנברג) שעסק בהעברת ספריות שלמות ובהן ספרי קודש וספרים עבריים נדירים מכל המדינות שהיו תחת הכיבוש הנאצי. רוב הספרים הגיעו למכון בפרנקפורט, אך רבים אחרים נמכרו או אבדו. בין הספריות שנשדדו ואוספיהן אוחסנו במכון, ניתן למנות את ספריית כל ישראל חברים בפריז, אוסף משפחת רוטשילד, ספריית רוזנטליאנה מאמסטרדם ואחרות. חלק מרשימת הספריות שנשדדו במערב אירופה הופיעו במסמך שהוצג במשפטי נירנברג. בסך הכל אוחסנו במכון כחצי מיליון ספרים, רק כעשירית מהחומר קוטלגה. בעקבות הפצצות בעלות הברית על פרנקפורט, הוחלט להעביר את רוב אוסף הספרים למקום בטוח יותר בעיר הונגן שליד גיסן. המכון פרסם כתב עת בשם Der Weltkampf. Monatsschrift für Weltpolitik, völkische Kultur und die Judenfrage aller Länder (המאבק העולמי: ירחון של הפוליטיקה העולמית, תרבות אתנית והשאלה היהודית בכל המדינות), בו פורסמו "מחקרים" בעלי גישה גזענית ואנטישמית. התורמים המרכזיים לכתב העת היו עורכו ארנסט גראף צו רבנטלו (Ernst Graf zu Reventlow) וחוקרי המכון, גרגור שוורץ-בושטוניטש (Gregor Schwartz-Bostunitsch) ויוהאן פון לרס (Johann von Leers). כמו כן ארגן המכון תערוכות בעלות אופי תעמולתי כגון "היהודי וצרפת". לאחר השואה נתגלו רוב ספרי המכון בהנגן על ידי יחידת ה MFA&A של צבא ארצות הברית. הם העבירו את הספרים למחסן באופנבך הסמוכה לפרנקפורט. הצבא השקיע מאמצים רבים בהחזרת הספרים לבעליהם החוקיים. הערך אלפרד רוזנברג, האנציקלופדיה של השואה, יד ושם דף מידע, ממשלת הסן Trial of the Major War Criminals before the International Military Tribunal, volume 25 (עמ' 244 (והלאה)) (בגרמנית) Leslie L. Poste, "Books Go Home from the Wars", Library Journal 73, 1948, pp. 1699-1704 כרזה שהופצה על ידי "המכון לחקר השאלה היהודית", לקראת התערוכה האנטישמית "היהודי וצרפת" F. J. Hoogewoud, The Nazi looting of books and its American "antithesis", Studia Rosenthaliana 26, 1992, עמ' 158-192
מדינת סף גרעינית

מדינת סף גרעינית היא מדינה שיש לה את הטכנולוגיה והיכולת האופרטיבית לבנות נשק גרעיני, אך שטרם ביצעה זאת. יכולת לטנטית שכזו איננה אסורה על-פי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ונקראת לעיתים "אופצית יפן", שכן ליפן תשתית גרעינית אזרחית נרחבת ונחשבת לבעלת יכולת פריצה מהירה לפצצה באם תחפוץ בכך. בעקבות הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית יש הרואים באיראן כמדינת סף גרעינית, אם כי רוב החוקרים מסכימים שהיא רחוקה מלהיות מדינת סף. חוקרי גרעין מציינים כי למדינות רבות במערב יש את יכולת טכנית לפתח נשק גרעיני בתוך מספר שנים, בהן גרמניה ואוסטרליה. Capability versus intent: The latent threat of nuclear proliferation, ביטאון מדעני האטום, יוני 2007 In Japan, Provocative Case for Staying Nuclear, וול סטרייט ג'ורנל, אוקטובר 2011 שנה להסכם הגרעין עם איראן – הערכת מצב ומבט קדימה, מבט על, INSS, עמוס ידלין ואבנר גולוב, יולי 2016 אבנר כהן, רוב החוקרים מסכימים: איראן אפילו לא קרובה להיות מדינת סף, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2021 7.5 Other Nuclear Capable States, ‏13 במרץ 2019 (באנגלית).
מרוץ הלפיד

האם התכוונתם ל... מרוץ הלפיד במשחקים האולימפיים – ראו הלפיד האולימפי מרוץ הלפיד בתנועת המכבי הצעיר – ראו המכבי הצעיר#מרוץ הלפיד
סולן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סולן – חבר בלהקה אשר שר את החלק העיקרי של השיר סולן (מחול) – תפקיד של רקדן בלהקה אישים: אילון סולן – מתמטיקאי ישראלי רוני סולן – פסיכואנליטיקאית ופסיכולוגית ישראלית
מחוז מונאהן

מחוז מונאהן (באנגלית: County Monaghan, באירית: Contae Mhuineacháin) הוא מחוז באירלנד. המחוז ממוקם בפרובינציית אלסטר, והוא המחוז הקטן ביותר בה - הן מבחינת אוכלוסייה והן מבחינת שטח. בירת המחוז היא העיר מונאהן, על שמה הוא נקרא. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-60,483 תושבים, רובם נוצרים קתולים. המחוז גובל במחוז לאות' מדרום מזרח ובמחוז קאוואן מדרום מערב, ובמחוז פרמנה ממערב, במחוז טיירון מצפון מערב, ובמחוז ארמה ממזרח, שלושת האחרונים בצפון אירלנד. בעקבות מלחמת העצמאות האירית וחתימת האמנה האנגלו-אירית ב-1921, מונאהן היה לאחד משלושת המחוזות היחידים באלסטר שהצטרפו למדינת אירלנד החופשית ולא לצפון אירלנד. השטחים הכפריים במחוז נפגעו קשות מרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הן בשל מוות מרעב או מחלות והן בשל הגירה. אוכלוסיית המחוז צנחה בהדרגתיות מאז הרעב ועד לאמצע המאה ה-20 - אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-200,442 תושבים, בסוף המאה ה-19 התגוררו בו כ-74,611 תושבים בלבד, ואילו עד שנות ה-60 של המאה ה-20 חלה ירידה נוספת והתגוררו בו כ-45,732 תושבים. עלייה החלה להרשם רק משנות ה-70 של המאה ה-20, למרות שעד היום לא הצליחה אוכלוסיית המחוז להתאושש, והיא עומדת על כ-30% מאוכלוסייתו המקורית. מדיה וקבצים בנושא מחוז מונאהן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז מונאהן מחוז מונאהן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה בן ישר

משה בן ישר (נפטר בי"ב בשבט תשפ"א) היה מחנך וסופר חרדי, מראשוני העורכים של העיתון "זרקור", ובעל מדור קבוע בעיתון למעלה מ-40 שנה. בן ישר למד בישיבת 'קול תורה' בשכונת בית וגן בירושלים, נישא למאירה גולדברגר משכונת קטמון בירושלים. בשנת תשכ"ט החל לערוך את עיתון הילדים זרקור עד שנת תשמ"ב. עם כניסתו לתפקיד הפך את העיתון מירחון לדו-שבועון, ומאוחר יותר - לשבועון. באותן שנים היה "זרקור" העיתון הנפוץ בקרב הנוער הדתי והחרדי בישראל (ואף מחוצה לה). תחת ידיו הוכשרו סופרים וסופרות רבים לכתוב בעיתון, אשר השפיע במידה רבה על התפתחות ספרות-הקריאה החרדית. ביניהם: שמואל ארגמן (שנשא איתו בנטל ניהול העיתון), רבקה שזורי, הדסה ארשת, אהרן גרנות, לאה פריד (כיום העורכת הראשית) ועוד. את תפקיד עורך העיתון העביר לשושנה הוכוולד בשנת תשמ"ב בערך, והמשיך בכתיבת מדור פרשת השבוע. כתב גם את המדור "כמה מלים" הפותח כל גיליון בדברי אקטואליה, גם זמן מה אחרי פרישתו מתפקיד העורך. כתב את מדור פרשת השבוע בעיתון, "סבא יהושע", המעביר רעיון מפרשת השבוע בדרך חווייתית. נכון ל-2017 קיים המדור כ-40 שנה ומתפרסם בעמוד השלישי של העיתון, היו לו גלגולים רבים במהלך השנים - ושמותיו היו: "למשל"; "טיפ טיפה לחשוב"; "על סבא יהושע ועל פרשת השבוע"; "הקבוצה של המדריך אלקנה (פתוח לכל ילדי השכונה)"; "עם הדוד אפרים בשבת אחר הצהריים"; "יישר כוח לגבאי ר' נח"; ועוד. כמו כן, כתב סיפורים קצרים תחת שם העט אבי כתריאל, ושני ספרים של סיפוריו יצאו לאור בהוצאת "זרקור": אוצר המלכים כוכב שנמצא ריאיון עם ר' משה בן ישר לרגל ציון 500 גליונות לזרקור; זרקור, אלול תשמ"ג (גיליון 48 של אותה שנה) ראיון אתו במדור "הזדמנות לשאול"; זרקור (סיון תשנ"ב)
מדבר לוט

מדבר לוּט (בפרסית: دشت لوت, פירוש שמו "מדבר הריקנות") הוא מדבר מלח גדול, הממוקם בפרובינציות כרמאן, סיסתאן ובלוצ'סתאן שבאיראן, ומשתרע על פני שטח של כ-51,800 קמ"ר בדרום-מזרח המדינה. על פי מדידות שנעשו באמצעות הלוויין Aqua של נאס"א במשך כשבע שנים (2003–2010), נמצא שהטמפרטורה הממוצעת במדבר לוט עומדת על כ-50 מעלות צלזיוס, וטמפרטורת פני השטח הגבוהה ביותר שנמדדה שם עומדת על 70.7 מעלות צלזיוס. אין מדובר בטמפרטורת האוויר בצל, אלא בטמפרטורה הקרינתית של פני השטח (הטמפרטורה שפני השטח פולטים). במדבר לוט נמצאת פירמידת החול הגבוהה בעולם. ב-17 ביולי 2016 הוכר מדבר לוט כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. מדבר לוט, השוכן בדרום מזרח איראן, הוא מדבר מלח, המדבר ה-27 בגודלו בעולם, ואחד המקומות היבשים ביותר בתבל. אורכו של המדבר כ-480 ק"מ ורוחבו כ-320 ק"מ. גובהו כ-56 מטרים מעל פני הים. חלק ניכר מהמדבר מכוסה באבני בזלת ובלבה שנפלטו מלועו של הר געש המצוי באזור, אשר אינו פעיל עוד. יש שם צמחייה מועטה מאחר שכמעט לא קיימים צמחים המסוגלים לחיות בתנאי החום והיובש השוררים שם. גם בעלי חיים, ואפילו חיידקים, אינם שורדים בתנאי החום הכבדים השוררים באזור. במדבר לוט מצויה פירמידת החול (Yardang) הגבוהה בעולם. על פי מחקרים חדשים יחסית המבוססים על מדידות לווייניות שנאספו על ידי המכון הגאולוגי האמריקני, נחשב מדבר לוט למקום בעל פני השטח החמים ביותר בכדור הארץ. בשנת 2005 נמדדה בו טמפרטורת שיא של פני השטח – 70.7 מעלות צלזיוס, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בפני השטח של כדור הארץ. נתון זה מעט מטעה, כיוון שאין מדובר במדידת טמפרטורת האוויר. טמפרטורת האוויר בחודשי הקיץ במדבר זה עשויה להגיעה לכ-50 מעלות צלזיוס. הסיבה לחום הקיצוני השורר באזור זה היא שחלק משמעותי ממדבר לוט מכוסה באבני בזלת ובלבה שחורה, הקולטות את קרינת השמש ביעילות, הופכות אותה לחום ופולטות את החום חזרה לאטמוספירה. החלק החם ביותר של מדבר לוט הוא רמה גדולה שמכוסה בלבה כהה, ומכונה "גנדום בריין" (Gandom Beriyan). לפי אגדה מקומית, הרמה קיבלה את שמה, שפירושו "חיטה קלויה", לאחר שערימת חיטה שהושארה בטעות באזור נשרפה בחום המדברי לאחר כמה ימים. מחקרים גילו שתנאי החום הקיצוניים הפכו את מדבר לוט לאזור א-ביוטי, כלומר מחוסר חיים. הסיבה לכך היא שאפילו בקטריות לא יכולות להתפתח בתנאי חום כה קיצוניים. החוקרים, שהשאירו חלב במדבר לוט ללא קירור או כיסוי, גילו שהחלב לא מתקלקל והגיעו למסקנה שהבקטריות לא יכולות להתפתח בחום קיצוני שכזה. מדבר סהרה עמק המוות שבקליפורניה מדיה וקבצים בנושא מדבר לוט בוויקישיתוף מדבר לוט באיראן - הכי חם בעולם, באתר 'מסע אחר' אור בר שלום, חם, מתחמם, לוהט: המקומות החמים ביותר בעולם, באתר הארץ, 8 בינואר 2013 הניו יורק טיימס, חוקרים גילו מין חדש של סרטנים, במדבר החם ביותר בעולם, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2020 מדבר לוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נמצא המקום החם ביותר בעולם. לא תנחשו איפה, באתר ynet, 20 באפריל 2012 מדבר לוט באיראן - הכי חם בעולם, באתר מסע אחר חושבים שחם כאן? זה כלום לעומת המקומות האלה, באתר nrg‏, 31 במאי 2015
שושנה הוכוולד

שושנה הוכוולד, מאיירת ועורכת-לשון חרדית - שימשה בתפקיד עורכת העיתון "זרקור" במשך למעלה מ-30 שנה - משנת 1982 ועד 2015. בשנת תשמ"ב, (1982) פרש הרב משה בן ישר, מתפקידו כעורך "זרקור", והוכוולד, שעבדה עד אז במשרדי "התנועה להפת יהדות" החליפה ואתו בתפקיד זה. במסגרת תפקידה, קיבלה והכשירה לעבודה ב"זרקור" סופרות רבות, שלאחר מכן כתבו גם בעיתונים חרדיים אחרים, והשפיעו על ספרות הקריאה החרדית המתחדשת. בין הסופרות - ע' בר-כוכבא; דבורה צוף; שרה קיסנר; חנה רגב ועוד. תחת ניצוחה של שושנה הוכוולד גדל השבועון זרקור ל-32 עמודים, ועמד על מספר זה (מחוסר תקציב להגדלה נוספת) עד לפרישתה מתפקידה בטבת תשע"ה והעברת שרביט העריכה לסופרת לאה פריד. עמה עבדה, לאורך כל השנים, הגרפיקאית שבי זינגר. תבנית העיתון הייתה קבועה, יחסית, ומדורים רבים ומגוונים התחלפו במהלך שנות עריכתה. הובילה את פרויקט "הזדמנות לשאול" - משאל שיטתי (ראיון כתוב) של סופרי "זרקור" ועובדיו בין השנים תשנ"א-תשנ"ו. היא עצמה התארחה במדור זה אחרונה, בחורף תשנ"ו, ושם הסבירה את אופן עבודתה וריכוז הכנת העיתון. איירה וערכה לשונית ספרים אחדים. מתגוררת בירושלים. ריאיון עמה במסגרת המדור "הזדמנות לשאול"; זרקור, גליונות 20-21 תשנ"ו
יצחק ימיני

יצחק ימיני (נולד ב-1940) היה ראש מועצת פרדסיה בשנים 1972 - 2013. יצחק ימיני נולד בפרדסיה להורים שעלו לישראל מתימן והיו ממייסדי היישוב. ימיני היה הילד הראשון שנולד ביישוב. הוא נבחר בשנת 1972 לתפקיד ראש המועצה, לאחר שפרש מסיעת המערך וחברי המועצה החליטו להדיח את ראש המועצה המכהן. ימיני כיהן ברצף בתפקיד עד לשנת 2013. בבחירות בשנת 2013 התקיים סיבוב שני, לאחר שאף אחד מן המתמודדים לא השיג לפחות 40% מקולות הבוחרים. לסיבוב השני שהתקיים עלו ימיני וטל גורקי. בתום ספירת הקולות התברר כי גורקי נבחר לראשות המועצה, כאשר הפער ביניהם היה 50 קולות. כחבר מפלגת העבודה הוצב במקומות סמליים ברשימות העבודה לכנסת. בין היתר לכנסת ה-19 וברשימת המחנה הציוני לכנסת ה-20. במהלך כהונתו של ימיני כראש המועצה גדלה אוכלוסיית היישוב מ-1500 ל-5000 תושבים, כאשר עיקר הגידול באוכלוסייה היה בתושבים חדשים שהגיעו מחוץ ליישוב. נעמה לנסקי, האיש הפשוט מפרדסיה, באתר ישראל היום, 15 בנובמבר 2013 כתבי mynet, המועמדים הוותיקים ביותר בבחירות המקומיות, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 31 ביולי 2013 מהפכת חצר בפרדסיה, בעיתון דבר, 18 באפריל 1972 בחירות מקומיות 2013: הסיבוב השני, באתר mynet‏, 5 בנובמבר 2013 העבודה בראשות שלי יחימוביץ', באתר ועדת הבחירות לכנסת ה-19 המחנה הציוני בראשות יצחק הרצוג וציפי לבני, באתר ועדת הבחירות לכנסת ה-20
אלפינזו אינסברוק

אלפינזו אינסברוק (בגרמנית: Alpenzoo Innsbruck) הידוע גם כגן החיות האלפיני, הוא גן חיות באינסברוק, אוסטריה. גן החיות נמצא באלפים האוסטריים בגובה של 750 מטרים, והוא אחד מגני החיות הגבוהים ביותר באירופה כולה. באלפינזו יש 2,000 בעלי חיים מ-150 מינים. גן החיות נוסד ב-22 בספטמבר 1962 בידי הזואולוג האוסטרי הנס פסנר (Hans Psenner) אשר פסלו מוצב בגן החיות. הגן התמקד בתחילה בעיקר בשיקום מינים אשר נכחדו מאזור טירול או מינים בסכנת הכחדה. בין היתר טיפל הגן בהצלחה ביעל האלפים, במגלן מצויץ צפוני ובפרס המשמש כסמלו של גן החיות. פסנר פרש מניהולו של גן החיות בשנת 1979 והוריש את התפקיד להלמוט פכלאנר (Helmut Pechlaner). פכלאנר פרש מניהול הגן ב-1991 וכיום הוא מנהל את גן החיות שנברון. מאז 1991 מנהל את האלפינזו מיכאל מרטיס (Michael Martys). ב-2002 נפתחה בגן החיות חווה מיוחדת המרכזת חיות בית טירוליות. ניתן להגיע אל האלפינזו ברכב, או עם קו האוטובוס W. דרך נוספת להגיע היא באמצעות רכבל היוצא מהעיר, אשר התחנה השנייה שלו נמצאת במרחק הליכה קצר מהגן. יעל האלפים זאב מצוי פרס אייל קורא מדיה וקבצים בנושא אלפינזו אינסברוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלפינזו אינסברוק קרן ידידי גן החיות