laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגלקום

מגלקום (באנגלית: Magalcom) היא חברה ישראלית. חברת מגל נוסדה בשנת 1983 על ידי זאב שכטר ושני שותפים נוספים, במטרה לספק פתרונות תכנון ביצוע להקמת חדרי מחשב ותשתיות תקשורת. עם הקמתה עסקה החברה גם בשירותי טכנולוגיית מידע וטלפוניה. מגל הרחיבה את פעילותה ובשנת 1996 רכשה את חברת התשתיות גלקום. שם החברה המאוחדת שונה למגלקום (Magalcom). בשנת 2011 חברת מגלקום נרכשת על ידי חברת טלרד שהייתה בבעלות הקרן פורטיסימו קפיטל. בשנת 2012 מגלקום הרחיבה את פעילותה למתן שרותי רשת והגנת סייבר, ורכשה את חברת "אואזיס טכנולוגיות תקשורת", ובשנת 2015 רכשה את חברת "רמטל אשר" שהתמחתה במערכות כריזה ואינטרקום. בשנת 2020 רכשה מגלקום את חטיבת המולטימדיה של חברת ארדן והטמיעה את פעילות החברה בתוך מגלקום באופן מלא. בשנת 2022 רכשה "ליקוויד טלקום" את טלרד, שהפכה בכך לחברה פרטית. מנהלי החברה הם זאב שכטר (המנכ"ל והמייסד) ומוטי אלמליח (יו"ר טלרד טלקום). מגלקום עוסקת בהטמעה של פתרונות עסקיים וטכנולוגיים עבור חדרי מחשב ושירותים נלווים, בהם מערכות לניתוח נתונים ומערכות לניהול שיחות וידאו. בחברה כ-200 עובדים. בין לקוחות החברה נמנים בנק הפועלים ומקס איט פיננסים. סיפקה גם מערכות עיר חכמה עבור עיריות מודיעין-מכבים-רעות, הרצליה, חיפה ובאר יעקב. מגלקום אחראית על תשתיות התקשורת בקריית התקשוב יחד עם חברת טלדור. בשנת 2020 ביצעה פרויקט הקמת חדר בקרה עבור חברת נתיבי איילון, שכלל חדר שרתים, מערכות ביטחון, מרכז בקרה ורכיבים נוספים. בין החברות השותפות של מגלקום נמנות טלדור מערכות מחשבים, AT&T, סיסקו מערכות, נוקיה, סוני וסמסונג. אתר האינטרנט של מגלקום אתר האינטרנט של טלרד אתר האינטרנט של ליקווד טלקום כתבה בנושא מכירת טלרד נטוורקס ל-ליקוויד טלקום
ילנה פאוטובה

ילנה פאוטובה (ברוסית: Елена Паутова;‏ נולדה ב-22 בינואר 1986) היא אתלטית רוסיה, אלופה פאראלימפית בריצת 1500 מטר ואלופת העולם. פאוטובה נולדה בסוצ'י, רוסיה. היא נולדה עם לקות ראייה. היא התחילה להתאמן בריצה תחרותית בבית ספר מיוחד בעיר ארמוויר בשנת 2001. בשנת 2003 היא השתתפה בתחרות שהתקיימה בקוובק. ריצה ל-5000 מ' היא סיימה עם תוצאה 17:50.45 – שיא עולם חדש. שיא זה בתורף גם בשנת 2022. בהמשך פאוטובה התחילה להתחרות בריצות למרחק בינוני. באתונה 2004 היא זכתה במדליית זהב במרחק 1500 מ' עם שיא עולם חדש 4:39.20 ומדליית ארד ב-800 מ'. בבייג'ינג 2008 היא זכתה ב-2 מדליות ארד. באולימפיאדה השלישית שלה בלונדון 2012 היא זכתה במדליית זהב נוספת (אלנה קונגוסט זכתה במקום השני בהפרש של שבע שניות). בשנת 2020 פאוטובה חזרה להתחרות במשחקים אולימפיים וזכתה במדליית כסף בריצת מרתון. באליפויות העולם פאוטובה זכתה ב-3 מדליות זהב בשנים 2006, 2011 ו-2013 בריצת 1500 מ'. פאוטובה מתגוררת ומתאמנת בעיר אופה בה היא סיימה לימודים במכון הגבוהה לספורט. על הישגיה לפאוטובה הוענקו מספר עיטורים. מדיה וקבצים בנושא ילנה פאוטובה בוויקישיתוף ילנה פאוטובה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ילנה פאוטובה באתר הוועד הפאראלימפי https://db.ipc-services.org/sdms/web/record/at/pdf/type/WR/category/out/gender/W/evt/050/age/senior
תמיר כהן (מנכ"ל)

תמיר כהן (נולד ב-1972) היה מנכ"ל קבוצת שיכון ובינוי מאוקטובר 2020 ועד ל-30 ביוני 2024. כהן נולד בירושלים. שירת בצה"ל כקצין בחטיבת גולני. לכהן תואר ראשון (LLB) במשפטים ממכללת רמת גן ועבר לימודי ניהול מתקדמים, בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה. החל את דרכו כעו"ד במגזר הפרטי. תחום התמחותו הוא מיזוגים ורכישות, מימון מחדש, מימון פרויקטים ואסטרטגיות שיווק, כמו גם עבודה מול גופים רגולטוריים ומשקיעים. לאחר הכשרתו כעורך-דין במגזר הפרטי, עבר בשנת 2001 ללוס אנג'לס בארצות הברית, והיה מנכ"ל בחברות במגזר הפרטי. בין השנים 2011–2018 כהן כדירקטור ומנהל ההשקעות של חברת Capital Foresight קבוצה המאגדת חברות נדל"ן, פיננסים וטכנולוגיה גלובליות. בשנים 2014–2018 היה מנהל העסקים של קבוצת נתי סיידוף בישראל ובמסגרת זאת הוביל הליכי משא ומתן להשקעות שונות בישראל. בשנת 2019 היה אחראי על רכישת החברה הקבלנית i+icon USA (FAY) מידי FdG Capital Partners, קרן השקעות אמריקנית שהחזיקה בשליטה (88%) בחברה ומידי בעלי המניות האחרים שלה. בנוסף הוביל השקעה עבור קבוצת סיידוף, רכישת מניות השליטה (47%) בקבוצת שיכון ובינוי מידי שרי אריסון, בתמורה ל-1.1 מיליארד ש"ח. החל מאוגוסט 2018, מכהן כהן כיו"ר קבוצת שיכון ובינוי. בשנת 2020–2021 אושר מינוי כפול של תמיר כהן לכהונה גם בתפקיד יו"ר וגם כמנכ"ל שיכון ובינוי במקביל. בשנת 2022 החל לכהן כמנכ"ל שיכון ובינוי. בחודש יולי 2021, במהלך כהונתו של כהן כיו"ר וכמנכ"ל שיכון ובינוי, החברה הציגה גידול של 28% במחיר הממוצע לדירה בהשוואה למחצית השנה הראשונה. הזינוק הגיע לכ-70% בהשוואה למחיר הממוצע בשנת 2020[דרוש מקור]. בשנת 2022 עבר לתפקד כמנכ"ל הקבוצה בלבד (כאשר במקביל, התקבלה ההחלטה על מינוי דורון ארבלי ליו"ר הקבוצה). בסוף חודש יוני 2024 סיים תפקידו כמנכ"ל הקבוצה בעקבות חילוקי דעות עם בעל השליטה. תמיר כהן נשוי לגלית ואב לארבעה ילדים. בין השנים 2010–2018 כהן התנדב כראש שבט תנועת הנוער "הצופים" בלוס אנג'לס. היה יו"ר סניף לוס אנג'לס של ארגון הקהילה הישראלית-אמריקאית (Chairman IAC L.A), וחבר ועד מנהל בסניף לוס אנג'לס של ארגון ידידי צה״ל בארה״ב (Board member FIDF L.A). מדיה וקבצים בנושא תמיר כהן בוויקישיתוף קבוצת שיכון ובינוי, הנהלה ובעלי תפקידים. ראיון בערוץ הווידאו של כלכליסט, נדל"ן ותשתיות 2021 קפיטל פורסייט, קבוצת קפיטל פורסייט, באתר קבוצת קפיטל פורסייט גולן חזני, אחרי שנה וחצי של ניסיונות: שיכון ובינוי רכשה חברה קבלנית בארה"ב, באתר כלכליסט, ‏20 בפסרואר 2019 גיא בן סימון, ‏יו"ר, שותף לשליטה ובקרוב גם מנכ"ל: תמיר כהן צפוי להתמנות כמנכ"ל זמני של שיכון ובינוי במקום לפידות, באתר גלובס, 7 ביולי 2020 עומרי כהן, ‏בעלי המניות בשיכון ובינוי שמו את ההגה בידיים של תמיר כהן: אישרו כהונתו כיו"ר וכמנכ"ל החברה, באתר גלובס, 21 באוקטובר 2020 שיכון ובינוי בע"מ, דוח מיידי על מינוי דירקטור (שאינו תאגיד) או יחיד המכהן מטעם תאגיד שהוא דירקטור בחברה פרטית, באתר הבורסה לניירות ערך בת"א בע"מ, ‏28/2/2022 https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001483029 IAC, Board Member, https://www.israeliamerican.org
דגל צפון אירלנד

דגל צפון אירלנד אינו דגל רשמי מאז שנת 1972, ולמעשה אין דגל רשמי עצמאי לצפון אירלנד, ונעשה שימוש בדגלים רבים ושונים. דגל אלסטר (באנגלית: Ulster Banner) היה השם הרשמי של הדגל הרשמי של צפון אירלנד בעבר. דגל זה כלל את צלב ג'ורג' הקדוש שבמרכזו יד אדומה על כוכב לבן בן שש פינות ומעליו כתר המסמל את הקשר לבית המלוכה הבריטי. דגל זה משמש כיום דה פקטו דגל צפון אירלנד (יש להבדילו מדגל פרובינציית אלסטר). בשנת 1924 הוענקה לממשלת צפון אירלנד מכוח צו מלכותי הזכות להניף דגל או להשתמש בסמל. בשנת 1953 מומשה זכות זו לרגל הכתרת המלכה אליזבת השנייה בשנת 1953 וממשלת צפון אירלנד הכריזה על הדגל כדגל רשמי. בדגל זה נעשה שימוש עד 1972. הדגל הפסיק להיות הדגל הרשמי של המדינה עם פירוק הפרלמנט של צפון אירלנד על ידי ממשלת בריטניה בשנת 1972. הדגל מבוסס על הדגל העתיק של פרובינציית אלסטר. דגל זה שונה מדגל צפון אירלנד בכיוון האגודל. בדגל צפון אירלנד האגודל פתוח בעוד שבדגל אלסטר הוא צמוד ליד. מקורו של ההבדל - בניסיון להבדיל בין ששת המחוזות של צפון אירלנד לעומת תשעת המחוזות של פרובינציית אלסטר. הרקע הצהוב של דגל אלסטר הפך, עם קביעת הדגל כדגל צפון אירלנד, ללבן - במטרה להידמות לדגל אנגליה.[דרוש מקור] הכתר מסמל את הקשר לבית המלוכה הבריטי. ישנה מחלוקת באשר למשמעות הסמל - יש האומרים שזהו מגן דוד ומקשרים את הדגל לבית דוד,[דרוש מקור] ואחרים אומרים שששת הקצוות מסמלים את ששת המחוזות של צפון אירלנד. כיום נעשה שימוש בדגל רק על ידי היוניוניסטים התומכים בהמשך הקשר עם בריטניה, אולם הדגל, כמו גם היוניון ג'ק אינו מוצג על בנייני הממשל (בהתאם להסכם בלפסט משנת 1998- כאשר במקרים מיוחדים (כמו יום ההולדת הרשמי של המלכה) מונף היוניון ג'ק. אף שהועלו הצעות שונות להחלפת הדגל מעת לעת, הצעות אלה זוכות לתמיכה ציבורית מועטה ביותר, מאחר שרוב היוניוניסטים וה"נאמנים לכתר" אינם רוצים לפגוע בקשרי צפון אירלנד עם בריטניה ועם בית המלוכה הבריטי. במקביל, הלאומנים ותומכי האיחוד עם רפובליקת אירלנד לא רואים כל צורך בדגל חדש ומעדיפים את השימש בדגל אירלנד. מסיבות אלה נוצרת למעשה הסכמה בין הפלגים השונים בפוליטיקה הצפון אירלנדית נגד קביעת דגל חדש. מדיה וקבצים בנושא דגל צפון אירלנד בוויקישיתוף דגל צפון אירלנד, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגלי צפון אירלנד מתח בעקבות הנפת דגל צפון אירלנד באתר ה-BBC דגל צפון אירלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נעמה גולדברג

נעמה גולדברג (נולדה ב-1 בנובמבר 1972) היא פעילה חברתית ישראלית, מקימה ומנכ"לית של עמותת "לא עומדות מנגד - מסייעות לנשים במעגל הזנות". זוכת פרס אקטיביזם פמיניסטי על שם פרופסור דפנה יזרעאלי, מטעם אוניברסיטת בר-אילן. גולדברג נולדה וגדלה באשדוד, סיימה לימודי תיכון במקיף א' באשדוד. גולדברג היא בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בהתנהגות ארגונית מאוניברסיטת תל אביב. כמו כן היא בעלת דוקטורט במגדר מאוניברסיטת בר-אילן. גולדברג בוגרת תוכנית מנדל למנהיגות חינוכית חברתית. את עבודת הדוקטורט כתבה בהדרכתה של פרופסור סופי וולש במחלקה לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן תחת הכותרת ״אני מנצלת אותם כדי שינצלו אותי״ - זנות כהסדרה של כאב ראשוני. מדובר בעבודה מחקרית ייחודית. במחקר רואיינו נשים בזנות על יחסיהן עם דמויות ראשוניות בחייהן (הורים) ועם צרכני זנות. באמצעות השפה הפסיכואנליטית אשר שימשה פריזמה לניתוח הממצאים, היא מיפתה דפוסים של שחזור וניסיונות לתיקון כאב קדום באמצעות הזנות. גולדברג ניהלה בית ספר לחינוך מיוחד וכן ניהלה את החממה ליזמות חינוכית חברתית בסמינר הקיבוצים. כיום גולדברג מרצה בסמינר הקיבוצים בנושאי נוער בסיכון ומגדר. בשנת 2017 יזמה והקימה את עמותת "לא עומדות מנגד" והיא משמשת מנכ"לית העמותה. העמותה הוקמה כקבוצת פייסבוק והיא כיום מטפלת ב־1800 נשים וגברים בזנות ומפעילה עשרות אלפי מתנדבות למענה חירומי למתמודדות זנות. העמותה זכתה במספר פרסים: בשנת 2020 זכתה העמותה בהובלת גולדברג בפרס מטעם אוניברסיטת בר-אילן לאקטיביזם פמיניסטי על שם פרופ' דפנה יזרעאלי. בשנת 2021 קיבלה העמותה את פרס יפה לונדון יערי על אקטיביזם בשדה הפמיניסטי. במרץ 2022 נבחרה העמותה כקהילת הנשים המשפיעות של פייסבוק של מגזין את. ביוני 2022 זכתה העמותה בפרס הנשיא, שהוענק על ידי נשיא המדינה יצחק הרצוג, על תרומה למען שורדות ושורדי זנות. גולדברג מתגוררת כיום ברמת גן, נשואה ואם לשלושה בנים. נעמה גולדברג, ברשת החברתית פייסבוק חלוקת הפרסים על אקטיביזם פמיניסטי ע"ש פרופ' דפנה יזרעאלי ז"ל, דצמבר 2020 | התכנית ללימודי מגדר | אוניברסיטת בר-אילן, באתר gender.biu.ac.il מוסמך בהוראה - מרצים - סמינר הקיבוצים, באתר www.smkb.ac.il נעמה גולדברג, דוקטורנטית בהנחיה של פרופ' סופי וולש מהמחלקה לקרימינולוגיה בבר אילן | התכנית ללימודי מגדר | אוניברסיטת בר-אילן, באתר gender.biu.ac.il פאנל בנושא סוגיית הזנות בישראל, באתר libraries.tau.ac.il נעמה גולדברג, נשים בזנות: על תפקיד התקשורת בשינוי המציאות, באתר אייס, 8 ביולי 2022 מאת הדס בשן, קבוצת הפייסבוק האמיצה שמסייעת לנשים בזנות: "פה לא שופטים אף אישה", באתר מגזין את, ‏2018-06-20 הכינוס ה־13 על מעמד האישה: "נשים בשולי החברה: מבט מעבר להווה", באתר מכון שכטר למדעי היהדות ורד לי, איפה אפשר להתנדב: מי רוצה לסייע לשורדות זנות?, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2021 רותם שטרקמן, שיחת פנים | "זה מפתה, זה כסף מהיר, אבל זה נורא. עשרה גברים זרים בלילה", באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2021
נבחרת סרביה בכדורסל עד גיל 20

נבחרת סרביה בכדורסל עד גיל 20 (בסרבית: Кошаркашка репрезентација Србије до 20 година) מייצגת את סרביה בתחרויות כדורסל בינלאומיות עד גיל 20, בעיקר אליפות אירופה עד גיל 20. הנבחרת התחרתה כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה עד 2002, וכסרביה ומונטנגרו בין השנים 2004 ו-2006. הנבחרת היא המצליחה ביותר בתולדות אליפויות אירופה לנבחרות עתודה, עם חמש זכיות (אחת כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, אחת כסרביה ומונטנגרו ושלוש כסרביה). הנבחרת זכתה גם בשלוש מדליות ארד. "1992 European Championship for Men 22 and Under". פיב"א. "1994 European Championship for Men 22 and Under". פיב"א. "1996 European Championship for Men 22 and Under". פיב"א. "1998 European Championship for Men 22 and Under". פיב"א. "2000 European Championship for Young Men". פיב"א. "2002 European Championship for Young Men". פיב"א. "2004 European Championship for Men U20". פיב"א. "2005 U20 European Championship Men". פיב"א. "2006 U20 European Championship Men". פיב"א. "2007 U20 European Championship Men". פיב"א. "2008 U20 European Championship Men". פיב"א. "2009 U20 European Championship Men". פיב"א. "2010 U20 European Championship Men". פיב"א. "2011 U20 European Championship Men". פיב"א. "2012 U20 European Championship Men". פיב"א. "2013 U20 European Championship Men". פיב"א. "2014 U20 European Championship Men". פיב"א. "2015 U20 European Championship Men". פיב"א. "2016 FIBA U20 European Championship Men". פיב"א. "2017 FIBA U20 European Championship Men". פיב"א. Serbia at the FIBA U20 European Championship 2018, פיב"א Serbia at the FIBA U20 European Championship 2019, פיב"א Serbia at the FIBA U20 European Championship 2023, פיב"א Serbia at the FIBA U20 European Championship 2024, פיב"א "FIBA Europe Board cancels summer 2020 events, continues to support Youth Development Fund and agrees to prepare post-COVID-19 roadmap". פיב"א. "FIBA Europe Board approves alternative format for Youth Competitions, new dates for Small Countries Championships". פיב"א. Serbia at the FIBA U20 European Championship 2022, Division B, פיב"א
אלף (סדרת טלוויזיה)

אָלְף (באנגלית: ALF) היא קומדיית מצבים אמריקאית שהופקה על ידי אולפני NBC בשנים 1986–1990. הסדרה ירדה מהמסכים אחרי 4 עונות בשל בעיות תקציב, אך עם זאת צברה פופולריות רבה לזמן רב. בשנת 1996 יצא סרט טלוויזיה בשם "פרויקט אלף" ששודר ב-NBC, וכן הופקו שתי סדרות הנפשה בשם "אלף: סדרת האנימציה" ו"אגדות אלף". בישראל הסדרה שודרה במקור בסוף שנות ה-80 בערוץ הראשון, ולאורך השנים שודרה גם בערוץ 3, בערוץ 2, ובערוץ ביפ. הסדרה נוצרה בהשראת וכגרסה פרודית לסרט "אי.טי. - חבר מכוכב אחר". עלילת הסדרה מתמקדת בחייזר מכוכב "מלמק" (Melmac) שחלליתו מתרסקת על המחסן של משפחת טאנר, משפחה אמריקאית טיפוסית. השם שניתן לחייזר הוא ALF – ראשי תיבות של Alien Life Form ("יצור חייזרי"). הסדרה עוסקת בנסיונותיה של המשפחה להסתיר את דבר קיומו של אלף, ובקשיים הנובעים מנוכחותו, מאישיותו הקיצונית ומהרגליו המשונים (בעיקר אהבתו הגדולה לבשר חתולים). לפי כמה מהפרקים משפחת טאנר גרה ברחוב היימדל 171 בלוס אנג'לס. אלף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלף, סרטונים בערוץ היוטיוב אלף, ערוץ באתר Twitch.tv "אלף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלף", באתר AllMovie (באנגלית) "אלף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלף", באתר Metacritic (באנגלית) "אלף", באתר אידיבי "אלף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אור ברנע, ממזר מכוכב אחר: כך אלף שינה את חיינו, באתר ynet, 28 באוקטובר 2011 השחקן שגילם את "אלף" הלך לעולמו בגיל 76, באתר nrg‏, 14 ביוני 2016 אבנר שביט‏, אחרי חיים מלאי שערוריות: מקס רייט, האבא מ"אלף", מת בגיל 75, באתר וואלה, 27 ביוני 2019
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2000

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2000, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים הרביעית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בדרום אפריקה מ-11 בנובמבר עד ה-25 בנובמבר 2000. נבחרת דרום אפריקה ונבחרת ניגריה העפילו אוטומטית לטורניר בתור המארחת והאלופה המכהנת (בהתאמה), בעוד שאר שש הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו ביוני 2000. במשחק הגמר נפגשו ניגריה (בפעם הרביעית ברציפות) ודרום אפריקה - בהופעה שנייה בתולדותיה בגמר. המשחק פוצץ בדקה ה-73, לאחר שהאוהדים הדרום אפריקאיים החלו לזרוק חפצים לעבר השופט, וזאת מכיוון שלא שרק לנבדל על השער שניגריה כבשה דקה לפני כן. לאחר שלושה ניסיונות כושלים לחדש את המשחק, הוחלט שתוצאת הגמר תישאר כמו שהייתה לפני פיצוץ המשחק - 2:0 לניגריה. החלוצה הניגרית מרסי אקידה זכתה בפרס מלכת השערים, לאחר שכבשה 7 שערים במהלך הטורניר.
נבחרת ליטא בכדורסל עד גיל 20

נבחרת ליטא בכדורסל עד גיל 20 (בליטאית: Lietuvos nacionalinė vaikinų jaunimo iki 20 krepšinio rinktinė) היא הנציגה של ליטא בתחרויות כדורסל בינלאומיות לנבחרות עתודה, בעיקר באליפות אירופה עד גיל 20, והיא מאורגנת ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הליטאית. הנבחרת זכתה פעמיים באליפות אירופה, סיימה ארבע פעמים כסגנית וזכתה פעם אחת במקום השלישי. "Vaikinų jaunimo (U20)". MusuKrepsinis.lt. נבדק ב-24 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה)
דגל אלסטר

דגל אלסטר הוא הנס ההיסטורי המייצג את אלסטר, אחת מארבע הפרובינציות ההיסטוריות של אירלנד. זהו דגל זהב המוטבע בצלב ישר אדום הנמתח עד לקצות הדגל ובמרכזו מגן לבן המוטען בכף יד ימנית בצבע אדום. הדגל משלב בין שלטי האצולה של שתי משפחות אצולה חשובות מהפרובינציה – היד האדומה, הידועה כיד האדומה של אלסטר, מייצגת את שבט או'ניל (O'Neill) שממנו הגיעו המלכים ההיסטוריים של אלסטר, והצלב האדום על רקע זהב, לייצוגו של בית ברק (Burke) - בית אצולה נורמני אשר התיישב באזור במאה ה-11. הדגל עודנו בשימוש לייצוגה של פרובינציית אלסטר בעיקר באירועי ספורט איריים בנפרד לצדם של דגלי הפרובינציות האחרות או כחלק מדגל ארבע הפרובינציות - דגל משולב של ארבעת הדגלים, שם הוא מופיע ברבע הראשון (שמאלי עליון). הדגל אף שימש בסיס לעיצובו של דגלה ההיסטורי של צפון אירלנד, ששטחה חופף לשטחיה ההיסטוריים של אלסטר. דגל אלסטר, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל אלסטר באתר העוסק בתרבות צפון אירלנד דגל ארבע הפרובינציות באתר YourIrish.com ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליידיברנד

ליידיברנד (באנגלית ובאפריקאנס: Ladybrand) היא עיירה הממוקמת בפרובינציית המדינה החופשית בדרום אפריקה. שטח העיירה הוא 42 קילומטרים רבועים ונכון לשנת 2011, העיירה מונה 4,218 תושבים. העיירה ליידיברנד הוקמה בשנת 1867, במהלך הטרק הגדול, בשטח הכבוש מבני הבסוטו שלחמו רבות במטרה לקבל ריבונות (הודות לפנייה למלכת הממלכה המאוחדת, ויקטוריה, בשנת 1868 הפכה לסוטו השכנה, מרכז מקום מושבם של הבסוטו, לפרוטקטורט בריטי) מיקום זה היה אסטרטגי, שכן הוא עלול היה להיכבש על ידי בני הבסוטו. העיירה נקראה על שמה של ליידי קתרינה ברנד, אמו של יוהנס ברנד, נשיא מדינת אורנג' החופשית באותה תקופה. בשנת 1900, במהלך מלחמת הבורים השנייה, עברה ליידיברנד לידי הבריטים. ליידיברנד ממוקמת כ־6 קילומטרים מגבול לסוטו וכ־10 קילומטרים צפונית למסרו, בירת לסוטו. כמו כן, היא מרוחקת כ־28 קילומטרים מהעיירה קלוקולאן וכ־110 קילומטרים מזרחית לבלומפונטיין, בירת פרובינציית המדינה החופשית. נכון לשנת 2011, בליידיברנד מתגוררים 4,218 תושבים. העיירה מחולקת לשלוש שכונות, כאשר בשכונה המרכזית מתגוררים מעל 75% מתושבי העיירה. 41% מתושבי העיירה הם לבנים, 37% שחורים, 13% צבעוניים, 5% הודים ואסייתים ו־4% הם אחרים. השפות המדוברות ביותר העיירה הן אפריקאנס, ססוטו (אנ') ואנגלית. את העיירה משרת שדה תעופה קטן והיא מקושרת לקו הרכבת בלומפונטיין–בת'להם (אנ'). בנוסף, העיירה מחוברת לרשת הכבישים הלאומית. מדיה וקבצים בנושא ליידיברנד בוויקישיתוף Census 2011: Main Place: Ladybrand, Adrian Frith (באנגלית), נתונים סטטיסטים על ליידיברנד, באתר "Adrian Frith" About Ladybrand, Property (באנגלית), מידע על ליידיברנד, באתר Property
קהילת יהודי בזל

קהילת יהודי בזל (Israelitische Gemeinde Basel, בקיצור IGB) היא קהילה יהודית בבזל, שווייץ, המונה כ-860 נפשות, נכון לשנת 2020. הקהילה של היום קיימת מאז 1805 והיא השלישית בתולדות העיר. הקהילה היהודית הראשונה נוסדה במאה ה-12 ונחרבה בפוגרום יהודי בזל ב-1349, והקהילה השנייה התפרקה ב-1397. גם ללא נוכחות יהודית משמעותית, פרחה בעיר מהמאה ה-15 הדפוס העברי והבלשנות העברית בהשפעת ההומניזם. בשנות ה-60 של המאה ה-19, הקימה הקהילה את בית הכנסת הגדול בבזל על ידי האדריכל הרמן רודולף גאוס ברחוב אוילרשטראסה 2, הממוקם בסמוך למרכז הקהילתי הנוכחי בליימנשטראסה 24, שנבנה ב-1960 על ידי האדריכלים מרקוס דינר וז'ורז' אולשטיין. בשנת 1903 נחנך בית הקברות הישראלי בבזל בבעלות הקהילה; עד אז נקברו בני הקהילה בבית הקברות היהודי הגנהיים באלזס, צרפת. בשנת 1897 התקיים בבזל הקונגרס הציוני הראשון והחשוב ביותר, לאחר שהממסד היהודי במינכן מנע בהצלחה את קיומו במינכן. בשנת 1927 התפצלה הקהילה החרדית של בזל (Israelitische Religionsgesellschaft Basel), שקיימת עד היום ומפעילה בית כנסת באהורנשטראסה. לאחר משאל עם קנטוני ב-3 בדצמבר 1972, כאשר תוקנה החוקה הקנטונית של קנטון בזל-שטדט, הקהילה הייתה הקהילה היהודית הראשונה בשווייץ שהוכרה כתאגיד על פי המשפט הציבורי. הקהילה היהודית של בזל היא חברה בפדרציה השווייצרית של הקהילות היהודיות (SIG). אתר הקהילה (בגרמנית) Israelitische Gemeinde Basel (IGB) (בגרמנית). Israelitische Religionsgesellschaft Basel (IRG) (בגרמנית). Israelitische Religionsgesellschaft Basel (IRG) (בגרמנית). Jewish Communities in Switzerland (באנגלית).
ז'ורואה

ריו ז'ורואה (Rio Juruá) הוא נהר המתחיל את זרימתו באמזוניה בקרבת הגבול בין פרו לברזיל ואחר ממשיך עד הישפכו לנהר האמזונאס. אורכו 2,414 ק"מ[דרוש מקור] ואפשר לשוט בו כמעט לכל אורכו. מדיה וקבצים בנושא ז'ורואה בוויקישיתוף ז'ורואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייק פלוד

מייקל ג'ון פלוּד (באנגלית: Michael John Flood; נולד ב-23 בפברואר 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת נברסקה מאז יולי 2022. טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית היה חבר בית המחוקקים של נברסקה בשנים 2005–2013 ואז שוב בין השנים 2021–2022, ומ-2007 עד 2013 הוסיף לכהן כיושב ראש בית המחוקקים. פלוד חבר המפלגה הרפובליקנית. פלוד נולד באומהה שבנברסקה וגדל בעיר נורפוק. ב-1993 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הקתולי בנורפוק. בשנת 1997 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת נוטרדאם, וב-2001 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת נברסקה–לינקולן. פלוד עבד בעת היותו תלמיד תיכון בתחנת הרדיו המקומית בנורפוק. באוניברסיטת נוטרדאם הוא פעל והנחה תוכנית בתחנת הרדיו של הקמפוס. בשובו לנברסקה עבד כאיש רדיו בתחנת הקאנטרי KFGE הממוקמת לינקולן, וב-1999 הקים את חברת "Flood Communications". נכון ל-2017, היו בבעלותו שמונה תחנות רדיו ושבע תחנות טלוויזיה ברחבי נברסקה. בשנת 2015 הקים פלוד את רשת הטלוויזיה "News Channel Nebraska", שהורכב מכלל תחנות הרדיו והטלוויזיה שברשותו. היה זה ערוץ החדשות היחיד ששידר 24 שעות ביממה בנברסקה. בשנת 2004 התמודד פלוד על מושב בבית המחוקקים של נברסקה כנציג מחוז הבחירה ה-19. הוא נבחר אל בית המחוקקים ונכנס לתפקידו ב-5 בינואר 2005. לאחר שמונה שנות כהונה עזב את בית המחוקקים ב-2013 בשל הגבלת כהונה. לאחר פרישתו הכפויה הכריז כי יתמודד על תפקיד מושל נברסקה בבחירות 2014, אך לאחר מכן פרש מהמירוץ בדצמבר 2012 לאחר שאשתו אובחנה כחולה בסרטן השד. באוגוסט 2019 הודיע פלוד כי יתמודד מחדש על תפקידו הישן בבית המחוקקים בבחירות 2020. בבחירות הכלליות רץ ללא התנגדות, והושבע מחדש לתפקיד ב-6 בינואר 2021. ב-16 בינואר 2022 הכריז פלוד על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות 2022 במחוז הקונגרס הראשון של נברסקה, וקרא תיגר על הרפובליקני המכהן ג'ף פורטנברי בייצוג המחוז. פורטנברי התפטר מתפקידו ב-31 במרץ 2022 בעקבות הרשעתו בפלילים. התפטרותו של פורטנברי גררה קיום בחירות מיוחדות בהן נבחר פלוד למועמד המפלגה הרפובליקנית בידי סניף המפלגה בנברסקה. הוא התמודד מול המועמדת הדמוקרטית פטי פנסינג ברוקס בבחירות המיוחדות, בהן ניצח בפער קטן מהצפוי. ב-12 ביולי 2022 פלוד הושבע לתפקידו בידי יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי. מדיה וקבצים בנושא מייק פלוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייק פלוד בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) מייק פלוד, ברשת החברתית פייסבוק מייק פלוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק פלוד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) מייק פלוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק פלוד, ברשת החברתית פייסבוק דון וולטון, Flood challenges Fortenberry, says indictment puts House seat at risk, באתר Lincoln Journal Star‏, 16 בינואר 2022 (באנגלית) ג'ף פורטנברי, letter to colleagues, מסמך מאת לשכתו של פורטנברי, 26 במרץ 2022 (באנגלית)
לוגון (נהר)

לוגון (בצרפתית: Logone) הוא יובל ראשי של נהר הצ'ארי. מקורותיו נמצאים במערב הרפובליקה המרכז-אפריקאית, צפון קמרון ודרום צ'אד. ביצות רבות, חלקן מיוערות, מקיפות את הנהר. מונדו, העיר השנייה בגודלה בצ'אד, נמצאת על גדות הנהר. בנהר עובר הגבול הבינלאומי בין צ'אד וקמרון. מדיה וקבצים בנושא לוגון בוויקישיתוף לוגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Guitar Songs

Guitar Songs (בעברית: שירי גיטרה) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. המיני-אלבום יצא לאור ב-21 ביולי 2022, על ידי חברות התקליטים דארק-רום ואינטרסקופ רקורדס. אייליש חשפה לראשונה את השיר הראשון שלה, "TV", במהלך המופע במנצ'סטר שבאנגליה בסיבוב הופעות "Happier Than Ever, The World Tour". בביקורת לגרדיאן, לורה סנייפס נתנה למיני-אלבום ארבעה כוכבים מתוך חמישה, כשכתבה "שינוי פרספקטיבה מביך עומד בבסיס" המיני-אלבום. ג'ון פרלס כתב בביקרות לניו יורק טיימס "הפריטה בצניעות אך ההפקה עשירה" כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל. בילי אייליש – שירה, הנדסה קולית, תכנות קול פיניאס או'קונל – הפקה, הנדסה קולית, תכנות קול, בס, תופים, גיטרה, פסנתר, תכנות, סינתיסייזר. דייוויד קוץ' – הנדסת מאסטרינג רוב קינלסקי – מיקסינג מידע על האלבום Guitar Songs באתר MusicBrainz מידע על האלבום Guitar Songs באתר AllMusic האלבום Guitar Songs באתר Discogs האלבום Guitar Songs באתר ספוטיפיי האלבום Guitar Songs באתר אפל מיוזיק האלבום Guitar Songs באתר Last.fm Strauss, Matthew (2022-07-21). "Billie Eilish Releases New Songs "TV" and "The 30th"". Pitchfork (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-21. Willman, Chris; Willman, Chris (2022-07-21). "Billie Eilish Releases Two New Acoustic Tracks, 'TV' and 'The 30th,' Under 'Guitar Songs' Umbrella". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-21. Billie Eilish: Guitar Songs EP review – engulfed in the horror and hope of 2022, the Guardian, ‏2022-07-21 (באנגלית) Pareles, Jon; Zoladz, Lindsay (2022-07-22). "Billie Eilish Contemplates Distraction, and 10 More New Songs". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-07-25. Try the TIDAL Web Player, listen.tidal.com (באנגלית) Release formats for Guitar Songs on July 21, 2022: "Guitar Songs". Apple Music (US). 21 ביולי 2022. נבדק ב-21 ביולי 2022. {{cite web}}: (עזרה)