laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מזרקת הקסם של מונז'ואיק

מזרקת הקסם של מונז'ואיק או פונט מג'יקה (בספרדית וקטלנית: Font màgica de Montjuïc) היא מזרקה הנמצאת בראש שדרת אבנידה מריה כריסטינה בשכונת מונז'ואיק בברצלונה. המזרקה ממוקמת לרגלי הפלאו נסיונל וגבעת מונז'ואיק וקרוב לפלאסה דה אספניה. המזרקה, כמו רוב המבנים המקיפים אותה, נבנתה לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1929). מזרקת הקסם תוכננה על ידי קרלס בויגאס, שתכנן מזרקות מוארות החל משנת 1922. המזרקה שוכנת כיום באתר בו היו ארבעת העמודים האיונים, שייצגו את תנועת הקטלניזם, והוסרו תחת שלטונו של ראש הממשלה הספרדי מיגל פרימו דה ריברה. בויגאס הגיש את תכנונו למזרקה שנה לפני התערוכה העולמית, כאשר רבים חשבו שהתוכנית שאפתנית מדי ועם זמן מועט מדי לביצועה. בפרויקט ההקמה של המזרקה עבדו מעל ל-3,000 פועלים. המופע הראשון של המזרקה נערך יום לפני פתיחת התערוכה. המזרקה נפגעה קשות במהלך מלחמת האזרחים בספרד ורק בשנת 1955 שוקמה בפיקוחו של בויגאס. בשנות השמונים נוספה מוזיקה יחד עם מופעי האור, והמזרקה יחד עם הפלאו נסיונל שוחזרו במלואם לקראת אולימפיאדת הקיץ שנערכה ב-1992 במונז'ואיק. ההופעות כוללות מוזיקה מסרטים, מוזיקה קלאסית ומודרנית כמו: הסנדק, שר הטבעות, גלדיאטור וכן את השיר ברצלונה של הזמר פרדי מרקיורי. מדיה וקבצים בנושא מזרקת הקסם של מונז'ואיק בוויקישיתוף מידע על המזרקה
פורד מודל T

פורד מודל T (באנגלית: Ford Model T; באנגלית ידוע בכינויים Tin Lizzie, Flivver, או T) היא מכונית מבית פורד בסגנון מכונית עידן פליז שיוצרה בין השנים 1908–1927. תחילת יצור מודל T בשנת 1908 מהווה אבן דרך היסטורית בתעשיית הרכב העולמית. זהו דגם הרכב הראשון ששווק באופן המוני. תחילה, הדגם נמכר במחיר של 900 דולר, אך הוא ירד עם השנים, עד שהגיע לכ-300 דולר בשנות הייצור האחרונות. עם הורדת המחיר, נפתח שוק הרכב אף לבני המעמד הבינוני בארצות הברית. המחיר הנמוך הושג הודות לכושר ההמצאה של הנרי פורד. פורד פיתח פס ייצור לרכב, והרכבת הרכב מחלקים זהים לכל המכוניות בדגם. המכונית הראשונה בייצור המוני ממודל T יוצרה ב-12 באוגוסט 1908 ועזבה את שטח המפעל בדטרויט ב-27 בספטמבר 1908. מודל T הוא הדגם ה-19 של חברת פורד, אף שחלק מדגמים אלה היו בגדר אבטיפוס בלבד ולא שווקו לציבור. על דגם זה אמר הנרי פורד: "אני אבנה מכונית להמונים. היא תהיה גדולה דיה למשפחה, וקטנה דיה להפעילה ולטפל בה. היא תיבנה מן החומרים הטובים ביותר, על ידי האנשים הטובים ביותר שניתן להעסיק, ובהתאם לעיצובים הפשוטים ביותר שההנדסה המודרנית יכולה לתכנן. אבל מחירה יהיה כה נמוך עד שכל אדם המרוויח משכורת הוגנת יהיה מסוגל לרוכשה - ולהנות יחד עם משפחתו מברכת שעות של הנאה במרחבים הגדולים של אלוהים." הדגם הוצע למכירה בצבע שחור בלבד. הלצה ידועה של פורד בהתייחסו לנושא היא: הציבור יכול לקבל אותה בכל צבע שירצה. כל עוד הוא שחור... דגם הטנק "פורד 3 טון M1918" שיוצר על ידי פורד בשנת 1918 צויד ב-2 מנועים של "פורד מודל T". דגם "פורד מודל T" יוצא לאוסטרליה, והתחרה עם המכונית האוסטרלית שישה אוסטרלים, שיוצרה משנת 1919. בסופו של דבר גרם דגם "פורד מודל T" להפסקת ייצורה בשנת 1925. ב-18 בדצמבר 1999 נבחרה פורד מודל T למכונית המאה. פורד מודל TT פורד מודל K ניר בן-טובים‏, ה-T סוגרת 100, באתר וואלה, 27 ביולי 2008 פורד מודל T, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) p. 72. Chapter IV, : Remark about the Model T in 1909; this has often been paraphrased, e.g.: "You can have any color as long as it's black." "שישה אוסטרלים (מכונית)" - היסטוריה (ספרדית) autopasion18.com/HISTORIA-AUSTRALIAN
הטבע לא עושה קפיצות

הטבע לא עושה קפיצות (בלטינית: Natura non facit saltus) הוא עקרון בפילוסופיה של הטבע מימיו של אריסטו, ואולי אף קודם לכן. העיקרון שימש כאבן-בניין להגות הפילוסופית של חוקרים ומדענים רבים לאורך ההיסטוריה. הרעיון מופיע כאקסיומה בכתביהם של גוטפריד לייבניץ וניוטון, מפתחי החשבון האינפיניטסימלי, וכמו כן שימש את צ'ארלס דרווין כעקרון מנחה בניתוח הברירה הטבעית בספרו "מוצא המינים". ניסוח העיקרון כפי-שהוא לקוח מספרו של קארולוס ליניאוס Philosophia Botanica. על-פי העיקרון, אובייקטים בטבע ותכונותיהם משתנים בצורה הדרגתית ורציפה ולא באופן פתאומי ובדיד. בהקשרו המתמטי מאפשר עיקרון זה להניח כי הפונקציות והמשוואות המתארות מערכת טבעית כלשהי הן רציפות וגזירות. ההנחה כי חוקי הטבע מצייתים לעיקרון זה שלטה למעשה בפילוסופיה של המדע מהעת העתיקה ועד לפיתוח תורת הקוונטים במאה ה-20. בהקשר הביולוגי שימש העיקרון על ידי דרווין ואחרים ככתב הגנה על רעיון האבולוציה, לפיו המגוון הביולוגי בעולם התפתח בהדרגתיות ותוך שינויים מינוריים מאב ביולוגי יחיד, משותף תחת מנגנון הברירה הטבעית. בדומה לפיזיקה, גם הביולוגיה ויתרה על דבקות רעיונית בעקרון, וזאת עם פיתוחן של תורות אבולוציה ביולוגית מודרניות ומושג המוטציה. מאחר שמבנה ה-DNA הוא בדיד בבסיסו, נתפסים כיום השינויים הביולוגיים היסודיים כבדידים אף הם, על-אף שמדובר על סדרי גודל מזעריים בלבד. "Natura non facit saltum" הוא הציטוט המופיע בראש ספרו של אלפרד מרשל 'עקרונות הכלכלה'. מרשל, שהעריץ את הרברט ספנסר ומשנתו, עשה שימוש בציטוט הן כדי להצהיר על תמיכתו בחשיבה האבולוציונית והן כדי להדגיש את חשיבות החשבון האינפיניטסימלי ככלי אנליטי לניתוח בעיות כלכליות. Natura in operationibus suis non facit saltum – הטבע בפעולתו איננו מתקדם בקפיצות. ניסוח משנת 1613. Natura non saltum facit – בנוסח זה עשה לייבניץ שימוש. Die Natur macht keine Sprünge – תרגום נפוץ של האמרה לגרמנית. לעיתים מופיע הביטוי בנטייה saltum במקום saltus וזאת, בשל הופעה שונה ופשוטה יותר מבחינה תחבירית של צורת הנייטרלי של שם-העצם הלטיני saltus (קפיצה) בלטינית של ימי הביניים. פונקציה רציפה מתמטיקה בדידה מינהור קוונטי קפיצה (ביולוגיה) New Essays on Human Understanding, IV,16 ISBN 0-521-57660-1
משה פלאטו

משה פלאטו (בצרפתית: Moshé Flato; ‏17 בספטמבר 1937 - 24 בנובמבר 1998) היה פיזיקאי ומתמטיקאי ישראלי אשר לימד בצרפת. פלאטו היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיז'ון בצרפת, והיה ממקימי האגודה הבינלאומית לפיזיקה מתמטית ומייסד כתב העת Letters in Mathematical Physics. נולד בתל אביב לאנה ושלמה, מהנדס. סיים את בחינות הבגרות בשנת 1955 במגמה ריאלית בהצטיינות והלך לעתודה הצבאית. הוא סיים תואר שני בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בפיזיקה ומתמטיקה. בין השנים 1960 ל-1961 שירת בחיל האוויר כקצין ואחר כך המשיך בשירותו בהמרכז למחקר גרעיני שורק. באותן שנים לימד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1965 סיים דוקטורט בפריז. בשנת 1967 קיבל אזרחות צרפתית. ובשנת 1968 מונה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיז'ון בצרפת. משנת 1971 ועד למותו היה יועץ לוועדה הבוחרת את הזוכה בפרס נובל לפיזיקה. נפטר בפריז בשנת 1998 והיה בן 61 במותו. בשנת 1975 ייסד את כתב העת Letters in Mathematical Physics, אשר הפך לאחד מהמרכזיים בתחום הפיזיקה המתמטית. תרומתו לפיזיקה המתמטית הייתה בתחומי תורת החבורות והמשוואות דיפרנציאליות חלקיות. לזכרו מאורגנת מדי שנה סדרת הרצאות בנושא פיזיקה על שמו. טרם שנפטר, פלאטו היה מנחה הדוקטורט של האחים בוגדנוב, הידועים מפרשת בוגדנוב ממלחמות המדע. אחותו היא אירית איזקסון. משה פלאטו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה משה פלאטו, באתר MacTutor (באנגלית) A personal view on Mosh´e Flato’s scientific legacy, פרופסור דניאל שטרנהיימר. Memories of Moshé Flato, 1937 - 1998., Håkan Snellman Moshe Flato, colourful mathematical physicist Conférence Moshé Flato 2000 רשימת הפרסומים המדעיים(הקישור אינו פעיל) של פלאטו Moshe¨ Flato ^ Personal Recollections(הקישור אינו פעיל) Mosh´e’s Memoirs(הקישור אינו פעיל)
מדליית מקס פלאנק

מדליית מקס פלאנק (בגרמנית: Max-Planck-Medaille) היא מדליה המוענקת בעבור הישגים יוצאי דופן בפיזיקה תאורטית. היא מוענקת מדי שנה, החל משנת 1929, על ידי ארגון הפיזיקאים הגדול בעולם, האגודה הפיזיקלית הגרמנית (DPG), והיא קרויה על שם הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק. לזוכה מוענקת מדליית זהב ותעודת קלף בכתב יד. 1929: מקס פלאנק ואלברט איינשטיין 1930: נילס בוהר 1931: ארנולד זומרפלד 1932: מקס פון לאואה 1933: ורנר הייזנברג 1934–1936: לא הוענקה 1937: ארווין שרדינגר 1938: לואי דה ברויי 1939–1941: לא הוענקה 1942: פסקואל יורדן 1943: פרידריך הונד 1944: ולתר קוסל 1945–1947: לא הוענקה 1948: מקס בורן 1949: אוטו האן וליזה מייטנר 1950: פטר דביי 1951: ג'יימס פרנק וגוסטב הרץ 1952: פול דיראק 1953: ולתר בותה 1954: אנריקו פרמי 1955: הנס בתה 1956: ויקטור וייסקופף 1957: קארל פון ווייצקר 1958: וולפגנג פאולי 1959: אוסקר קליין 1960: לב לנדאו 1961: יוג'ין ויגנר 1962: קרוניג ראלף 1963: רודולף פיירלס 1964: סמואל חאודסמיט 1965: לא הוענקה 1966: גרהרד לודרס 1967: הארי להמן 1968: ולטר הייטלר 1969: פרימן דייסון 1970: רודולף האג 1971: לא הוענקה 1972: הרברט פרוייליך 1973: ניקולאי בוגוליובוב 1974: לאון ואן הוב 1975: גרגור ונצל 1976: ארנסט סטקלברג 1977: וולתר תירינג 1978: פאול פטר אוואלד 1979: מרקוס פיירץ 1980: לא הוענקה 1981: קורט סימנזיק 1982: האנס-ארווד ווידנמולר 1983: ניקולאס קרמר 1984: רס יוסט 1985: יוצ'ירו נמבו 1986: פרנץ ווגנר 1987: יולגיוס ווס 1988: ולנטיין ברגמן 1989: ברונו זומינו 1990: הרמן האקן 1991: וולפהארט צימרמן 1992: אליוט לייב 1993: קורט בינדר 1994: האנס יורגן בורכס 1995: זיגפריד גרוסמן 1996: לודוויג פאדיב 1997: ג'רלד בראון 1998: ריימונד סטורה 1999: פייר הוהנברג 2000: מרטין לושצ'ר 2001: יורג פריוליך 2002: יורגן אהלרס 2003: מרטין גוצווילר 2004: קלאוס הפ 2005: פטר צולר 2006: וולפגאנג גצה 2007: יואל ליבוביץ 2008: דטלב בוכהולץ 2009: רוברט גראהם 2010: דיטר וולהרדט 2011: ג'ורג'ו פאריזי 2012: מרטין זירנבאואר 2013: ורנר נהם 2014: דייוויד רואל 2015: ויאצ'סלוב מוכאנוב 2016: הרברט וגנר 2017: הרברט ספון 2018: חואן איגנסיו סיראק סאסטורין 2019: דטלף לוהזה 2020 אנדז'יי בוראס 2021 אלכסנדר מרקוביץ' פוליאקוב 2022 אנט ציפליוס 2023 ראשיד סוניאייב 2024 ארווין פריי מדיה וקבצים בנושא מדליית מקס פלאנק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מדליית מקס פלאנק (בגרמנית)
מדליית אוסקר קליין

מדליית אוסקר קליין והרצאה על שם אוסקר קליין ניתנות באוניברסיטת סטוקהולם לפיזיקאי בעל הישגים יוצאי דופן, והיא קרויה על שמו של הפיזיקאי השוודי-יהודי אוסקר קליין. המדליה ניתנת בחסות האוניברסיטה וועדת פרס נובל באקדמיה המלכותית השוודית למדעים. רשימת הזוכים נכון לשנת 2023: אתר האינטרנט הרשמי של מדליית אוסקר קליין The Oskar Klein Centre, Research, Previous Oskar Klein Memorial Lectures. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגיסטר מיליטום

מגיסטר מיליטום (בלטינית: magister militum, מפקד החיילים) היה תואר באימפריה הרומית בתקופותיה המאוחרות, בערך מתקופת קונסטנטינוס בראשית המאה הרביעית. התואר התייחס לקצין צבא בכיר. המגיסטר מיליטום היה בדרך כלל הכוח שמאחורי הכתר ושלט בפועל באימפריה המערבית. בין השאר החזיקו בתואר אנשים כסטיליקו, ריקימר, אודואקר ואחרים. לעיתים, היה התואר משמש עם ציון פרובינקיה, כמו per dalmatia, אדון החיילים בדלמאטיה, כדי לציין פיקוד על אזור מסוים. במקרים רבים, הקביל תואר זה לתואר פטריקיוס ורבים מהמגיסטר מיליטום של רומא נשאו בתואר הכפול. 394–408: פלביוס סטיליקו 433–454: פלביוס אאטיוס 455: אוויטוס 455–472: ריקימר 472–473: גונדובאד 475–476: פלביוס אורסטס 425–433: פלביוס אאטיוס 450 לערך - 464: איגידוס 530-536: מונדוס 460 לערך- 471: פלביוס ארדבור אספר 483–488: תיאודריך הגדול ערך זה הוא קצרמר בנושא רומא העתיקה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכתש קרחוני

מכתש קרחוני – הוא שקע עמוק ועגול בסלע שנוצר כתוצאה מפעילות סחיפה של מימי הפשרת קרחונים. מים מהפשרת קרחון נוצרים בתחתית הקרחון (Subglacial - תַּת קַרְחוֹנִי) כתוצאה מפעילות גאותרמית (כפי שמתרחש למשל באיסלנד) או מהחיכוך של הקרחון הנע בפני הקרקע הסלעיים; או על פני הקרחון (Supraglacial) מהפשרה של שלג וקרח כתוצאה מהתחממות האוויר כאשר הקרחון זורם לאזורים נמוכים שהם חמים יותר מאשר במקום בו נוצר. המים שנוצרים על פני הקרחון זורמים על פניו בנקיקים שחתרו בו כשהם נושאים עימם סחופת של חצץ, אבנים ואפילו סלעים עד שהם מגיעים לבְּקִיעַ בקרחון (Crevasse) שנוצר כתוצאה משינוי מהירות הקרחון (למשל אם החלק הקדמי של הקרחון הגיע למדרון תלול יותר) ונשפכים דרכו לתחתית הקרחון, תופעה המכונה Moulin (מצרפתית טחנה) ובעברית "מַכְתֶּשֶׁת קַרְחוֹן". מים אלה מצטרפים למים שהיו בתחתית הקרחון על מנת ליצור שכבת מים שעליה הקרחון צף. שכבת מים זו מצויה בלחץ עצום של משקל הקרחון שמעליה, ולכן כאשר המים נתקלים במכשול נוצרת מאחוריו מערבולת שבה המים נעים במהירות של עד 200 קילומטרים לשעה. החצץ, האבנים והסלעים המצויים במים מסתחררים במערבולת. אם הם עשויים מחומר קשה יותר מהקרקעית הם שוחקים אותה תוך כדי יצירת מכתש עגול שהולך ומעמיק. תופעה זו של יצירת בור בקרקע סלעית כתוצאה ממערבולות קיימת גם בנהרות ובחופי הים והיא מכונה במקרה זה אמבטה. ההבדל הוא בגודל ובעומק. רק מים המצויים בלחץ של הקרחון מעליהם מסוגלים לשחוק את הסלע בעוצמה כזו. המכתש נחשף לאחר נסיגת הקרחונים, ולכן קיומם של מכתשים קרחוניים היא עדות לתחום אליו הגיעו קרחונים בעבר. המקום הידוע ביותר בו ניתן לראות מכתשים קרחוניים הוא גן הקרחון (GletscherGarten) בלוצרן שבשווייץ, מקום בו יש 32 מכתשים קרחוניים. קוטרו של הגדול בהם הוא 8 מטרים ועומקו 9 מטרים. מקומות נוספים מצויים בגרמניה, בעיירה וילר אם אלגאו (Weiler im Allgäu) ובגן הסלעים של גומרן (Gommern) שבסקסוניה אנהלט; בנורווגיה, בשוודיה (שם הם מכונים jättegryta); בפינלנד (hiidenkirnu - ערוץ מחבצת החמאה) ובאי מוס (Moss) בארצות הברית. לתופעה אין שם רשמי בעברית. במילון המונחים של האקדמיה ללשון העברית אין התייחסות אליה. אין לה גם שם לועזי מקובל. באנגלית מכונה התופעה Giants Kettle, כלומר "קומקום הענק"; בגרמנית היא מכונה Gletschertopf, כלומר "סיר הקרחון"; ובצרפתית "Marmite du diable", כלומר "סיר השטן". יש ללחוץ על "אחזור תיבה אנגלי" ולהקליד את המונח האנגלי
ג'ורג'ינה ריזק

ג'ורג'ינה ריזק (בערבית: جورجينا رزق; נולדה ב-3 בינואר 1953. תעתיק מדויק: ג'ורג'ינא רזק) היא דוגמנית לבנונית, זוכת מיס יוניברס הלבנונית ראשונה והיחידה עד כה. הייתה אשתו השנייה של עלי חסן סלאמה, מראשי ארגון ספטמבר השחור. ג'ורג'ינה ריזק נולדה בלבנון למשפחה נוצרית. אמה ילידת הונגריה ואביה נוצרי לבנוני. בשנת 1970 כשהיא בת 17 השתתפה בתחרות מלכת היופי של לבנון וזכתה במקום הראשון, ונשלחה מטעם מדינתה להתחרות בתחרות מיס עולם שם לא זכתה. בשנת 1971 השתתפה בתחרות מיס יוניברס שנערכה במיאמי, זכתה במקום הראשון ועוררה הערצה בלבנון ובעולם הערבי, ועניין רב בעולם. בשנת 1976 נישאה לעלי חסן סלאמה ובשנת 1978 נולד בנם הראשון. אלה היו נישואיו השניים של סלאמה. מאשתו הראשונה זיינב נולדו לו 2 בנים. ב-1979 בעוד ריזק בהריון מתקדם חוסל סלאמה על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים באמצעות מכונית תופת. כעבור מספר שנים נישאה ריזק לזמר הלבנוני וליד תופיק (אנ') ונולדו לה שני ילדים נוספים. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג'ינה ריזק בוויקישיתוף ג'ורג'ינה ריזק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ורג'ינה ריזק, באתר Discogs (באנגלית)
עדני דגן

עדני דגן (נולד ב-12 בספטמבר 1962) הוא מאמן כדורסל ישראלי. בתחילת שנות ה-80 אימן דגן במחלקות הנוער של הפועל תל אביב ושל מכבי פתח תקווה. בעונת 1989/90 זכה דגן בתואר הראשון שלו עם קבוצת הכדורסל נשים של בני יהודה, לאחר ניצחון בגמר על קבוצת מכבי תל אביב 64-65. לקבוצה הייתה זו זכייה היסטורית בגביע המדינה. שנה לאחר מכן, עבר דגן לאמן את קבוצת הכדורסל נשים של אליצור חולון, איתה זכה שלוש פעמים בדאבל (אליפות וגביע). בין השנים 1990-2004 הדריך עדני את מגמת הכדורסל בתיכון קריית שרת חולון, עימה זכה באליפויות לאורך השנים. הישג השיא היה בשנת 2000 כאשר זכה עם נבחרת הבנות זכתה באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים שהתקיימה בירושלים. באמצע עונת 1997/98, החליף את מאיר קמינסקי בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב. וירד עם הקבוצה בסיום העונה לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן, אימן עד אמצע העונה והוחלף על ידי יאיר שרון. בעונת 1998/1999 ובעונת 2002/03 אימן דגן את קבוצת הבוגרים של מכבי אשדוד. בעונת 1999/2000 התמנה למאמן אליצור רמלה במחזור השביעי של העונה והחליף את חוקי ניר, דגן הוליך את הקבוצה עד סדרת הגמר של הפלייאוף נגד נירוסופט כרמיאל בסוף המשחק הרביעי של הסדרה פוטר על ידי הנהלת הקבוצה. בעונת 2005/06 אימן דגן את אליצור נווה-דוד רמלה. בעונת 2008/09 הוא זכה בגביע המדינה עם קבוצת הכדורסל לנשים של מכבי רמת חן לאחר ניצחון על אלקטרה רמת השרון 71-72. בעונת 2010/11 החל לאמן את קבוצת מכבי בנות אשדוד, ובעונה שלאחר מכן זכה דגן ב"דאבל" היסטורי עם הקבוצה. בעונת 2012/13 זכה עם מכבי בנות אשדוד בגביע נוסף. בחודש יולי 2013 עזב את הקבוצה מסיבות אישיות. ב-24 בדצמבר 2014 מונה למאמנה של א.ס. רמת השרון. ב-8 בינואר 2017 מונה למאמנה של קבוצת עירוני רמת גן. ב-15 במאי 2018 מונה דגן למאמן קבוצת הנשים של מכבי רעננה. בסך הכל זכה דגן ב-5 אליפויות וב-7 גביעי מדינה בקבוצות שונות בליגת העל בכדורסל נשים ובאליפות העולם לבתי ספר תיכוניים (ISF). אריה ליבנת, עדני דגן: "אנסה לעשות משהו בחלקת האלוהים שלי", באתר הארץ, 16 באוקטובר 2017 כדורסל: עדני דגן עזב את קבוצת הנשים של מכבי אשדוד, באתר וואלה, 21 ביולי 2013 נשים: עדני דגן מונה למאמן רמת השרון, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2014 דובי פיק, ‏מאמן שלישי העונה: עדני דגן חתם בעירוני ר"ג, באתר ONE‏, 8 בינואר 2018 אור שקדי‏, נשים: קורי קאר מונה למאמן בנות הרצליה, עדני דגן במכבי רעננה, באתר וואלה, 15 במאי 2018
כדורסל ברוסיה

הכדורסל ברוסיה הוא ספורט פופולרי למדי במדינה זו, אך נמצא במקום השלישי ברמת הפופולריות, אחרי הכדורגל וההוקי קרח. נוסף לכך, הליגה המאוחדת של VTB היא אחת מן הטובות בעולם. ערך מורחב – התאחדות הכדורסל הרוסית הגוף שמנהל את הכדורסל ברוסיה הוא התאחדות הכדורסל ברוסיה, שהוקמה ב-1990 ואחראית לניהול ליגת העל הרוסית בכדורסל, גביע רוסיה בכדורסל, הליגות הנמוכות, כליגת המשנה וליגות נוספות כמו ליגת הנשים. האירוע המשמעותי ביותר בכדורסל הרוסי בשנים האחרונות הוא פירוק ליגת העל הרוסית בכדורסל והקמת הליגה המקצוענית במקומה, בקיץ 2010. ב-2014 פורקה גם הליגה הזאת והליגה המאוחדת של VTB תפסה את מקומה כליגת הכדורסל הבכירה ברוסיה. ערכים מורחבים – הליגה המאוחדת של VTB, אליפות רוסיה בכדורסל גברים האליפות הרוסית משוחקת ברוסיה מאז 1992 ומתחלקת לליגת הגברים וליגת הנשים. מערכות שתי הליגות דומות מאוד וכוללת את הליגה הבכירה, ליגת המשנה, הליגה השנייה והליגה השלישית. בעבר הליגה הבכירה (ליגת העל הרוסית בכדורסל) הכילה 9 קבוצות, כיום היא (הליגה המאוחדת של VTB) מכילה 13 קבוצות. ליגת המשנה הרוסית בכדורסל (ליגת העל הראשונה בכדורסל) כוללת 13 קבוצות, כשהמנצחת בליגה הזו מעפילה לליגת VTB, הליגה השנייה היא הליגה השנייה בכדורסל, המתחלקת לאזור דרום (עם 11 קבוצות) ואזור צפון (עם 9 קבוצות). כדורסל הנשים ברוסיה מפותח מאוד עוד מימי ברית המועצות. הליגה הרוסית נחשבת לאחת הטובות באירופה וקבוצת אוגמ"ק יקטרינבורג הייתה אחת המובילות באירופה, אחרי שזכתה בשישה תוארי גביע אירופה לאלופות ויורוליג, בשנים 2003, 2013, 2016, 2018, 2019, 2021. עוד 2 קבוצות רוסיות אחרות זכו ביורוליג בעבר (ספרטה אנד קיי עם 4 זכיות רצופות בשנים 2007, 2008, 2008, 2010 וVBM SGAU סמרה עם זכייה אחת בעונת 2003). מבנה הליגות נכון ליולי 2018 (כולל את קבוצות הכדורסל הרוסיות בלבד ללא הקבוצות הסובייטיות): בעונת 2020/2021 הקבוצות הרוסיות הגיעו להישג מרשים כאשר חמש קבוצות רוסיות העפילו לשלבי הפלייאוף במפעלים האירופיים: פארמה פרם העפילה לחצי גמר יורופקאפ, ניז'ני נובגורוד העפילה לשלב טופ-8 בליגת האלופות בכדורסל, בעוד אוניקס קאזאן העפילה לגמר היורוקאפ וזניט וצסק"א העפילו לטופ-8 ביורוליג. מדיה וקבצים בנושא כדורסל ברוסיה בוויקישיתוף Euroleague Results FIBA Saporta Cup Results FIBA Korać Cup Results EuroCup Basketball Results EuroCup Challenge Results FIBA Europe Cup Results
הקטור רובינשטיין

הקטור רובינשטיין (1933, ארגנטינה - 2009, סטוקהולם) היה פיזיקאי ופרופסור באוניברסיטת אופסולה בשוודיה. מחקרו עסק בחלקיקים יסודיים ובקוסמולוגיה של היקום הצעיר. במעבדתו במכון ויצמן למדע ייסד גבריאל ונציאנו, תלמידו, את הבסיס לתורת המיתרים. רובינשטיין נולד בבואנוס איירס ובשנות ה-50 היגר לארצות הברית, שם סיים דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. הוא עשה לימודי פוסט-דוקטורט בפריז ואחר כך לימד במכון ויצמן בישראל. במכון היה המדריך של פלוריאן שק, של מיגל ויראסורו (אנ') ושל גבריאל ונציאנו. במהלך הניסויים במעבדתו של הקטור הוכיחו קשרים באינטראקציות חזקות, שהובילו את ונציאנו לפתח מודל שלאחר מכן יהווה הבסיס לתורת המיתרים. בעקבות אשתו שהייתה שוודית החל לקיים קשרים אקדמיים עם שוודיה בתחילת שנות ה-שנות ה--70 ובשנת 1984 עבר לשוודיה שם נהיה לפרופסור באוניברסיטת אופסולה. בשנת 1997 היה ממייסדי כתב העת "Journal of High Energy Physics". מלבד פיזיקת חלקיקים, חקר רובינשטיין גם בנושאי קוסמולוגיה, במיוחד את התפקיד של שדות מגנטיים בתחילת היקום. בשנת 2000 יצא לפנסיה מהאוניברסיטה. היה עמית ליידי דייוויס באוניברסיטה העברית. נפטר בשנת 2009. באוגוסט 2010 נערך לזכרו סימפוזיון בנושאי מחקרו במרכז המחקר אלבה-נובה בסטוקהולם. היה נשוי להלן ואב לשלושה ילדים. Hector Rubinstein 1933–2009 In Memoriam: Héctor Rubenstein "The Universe as a Teenager" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביאטריס סטרייט

ביאטריס וויטני סטרייט (באנגלית: Beatrice Whitney Straight; ‏2 באוגוסט 1914 – 7 באפריל 2001) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. זכתה בפרס הטוני ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1976 על תפקידה בסרט "רשת שידור" סטרייט נולדה בכפר אולדווסטבורי שבניו יורק. היא בתם של המוציא לאור ווילארד דיקרמן סטרייט ושל הפעילה החברתית דורת'י פאיין וויטני. כשהייתה בת ארבע נפטר אביה בעת שירותו הצבאי במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר שאמה נישאה בשנית לנדבן בריטי, עברה סטרייט להתגורר באנגליה, שם למדה משחק והופיעה בהפקות תיאטרון חובבניות. כאשר חזרה לארצות הברית החלה להופיע בברודוויי במחזות קלאסיים כגון: "הלילה השנים עשר", "מקבת'" ו"ציד המכשפות" עליו זכתה בפרס הטוני בשנת 1953. בשנותיה הראשונות של הטלוויזיה האמריקאית הרבתה סטרייט לשחק בסדרות אנתולוגיה שונות. בתחום הקולנוע החלה את דרכה במותחן "שיחה מאדם זר" ולאחר מכן בדרמה של פרד זינמן "סיפורה של נזירה", בה הופיעה בתור כריסטוף, אם המנזר השמרנית. ב-1976, אחרי תקופה ארוכה שבה לא שיחקה, זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כלואיס שומאכר בסרטו של סידני לומט "רשת השידור"; תפקידה בסרט נמשך חמש דקות וארבעים שניות בלבד והיא הפכה לשחקנית זוכת פרס האוסקר על התפקיד הקצר ביותר בהיסטוריה. סטרייט השתתפה בסרט האימה בהפקתו של סטיבן ספילברג "פולטרגייסט", בו גילמה את ד"ר לאש מאוניברסיטת קליפורניה באירווין המתמחה בתחום הפאראפסיכולוגיה; היא ועוד שני חוקרים מנסים לחקור בניין רדוף רוחות בפרברי קליפורניה, שנבנה על קבר אינדיאני עתיק. תפקידים נוספים בהם השתתפה היו בדרמות: "ההבטחה", "נוסחא", "אהבת בוסר" של פרנקו זפירלי, ובסרט האימה של וס קרייבן "נשמה קרה". סרטה האחרון של סטרייט היה "נבגדת", שיצא לאקרנים ב-1991, שם גילמה את אמה של האלמנה אדריאן סונדרס (גולדי הון). סטרייט הייתה נשואה פעמיים, נישואיה הראשונים היו לפעיל השמאל והמפיק הצרפתי לואיס דוליבט; הם התגרשו ב-1949. זמן קצר לאחר מכן נישאה בשנית, לשחקן התיאטרון פיטר קוקסון, איתו גידלה שני בנים. בשנותיה האחרונות סבלה ממחלת אלצהיימר. נפטרה בשנת 2001 בגיל 86 מדלקת ריאות בביתה שבלוס אנג'לס ולפי צוואתה גופתה נשרפה. שיחה מאדם זר (1952) סיפורה של נזירה (1959) רשת שידור (1976) קו דם (1979) ההבטחה (1979) נוסחא (1980) אהבת בוסר (1981) פולטרגייסט (1982) שניים מסוג אחד (1983) נשמה קרה (1985) עוצמה (1986) נבגדת (1991) רוברט קנדי והזמנים שלו (1985) מדיה וקבצים בנושא ביאטריס סטרייט בוויקישיתוף ביאטריס סטרייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביאטריס סטרייט, באתר AllMovie (באנגלית) ביאטריס סטרייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביאטריס סטרייט, באתר Discogs (באנגלית) ביאטריס סטרייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סלבאט יולאייב אופה

מועדון ההוקי קרח סלבאט יולאייב, אופה (בבשקירית: Салауат Юлаев; רוסית: Хоккейный клуб «Салава́т Юла́ев» Уфа) הוא מועדון הוקי קרח רוסי מהעיר אופה שהוקם ב-1961 ונקרא על שם המלחין והגיבור הלאומי של בשקיריה, סלבאט יולאייב. ב-2011 הקבוצה זכתה באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית. לקבוצה מתיחות גדולה מול אק בארס קאזאן מרפובליקת טטרסטן השכנה. הקבוצה הוקמה ב-1961 ושיחקה תחילה בליגות הנמוכות של האליפות הסובייטית. הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הבכירה ב-1978 והיא שיחקה בליגה הבכירה 5 עונות (1979, 1981, 1983, 1986, 1986). בעונת 1986/1987 הקבוצה רשמה את תוצאת התיקו המרשימה ביותר כששיחקה מול טורפדו אוסט-קאמנוגורסק וסיימה בשוויון 10:10. החל מ-1992 הקבוצה משתתפת קבועה באליפות הרוסית. ב-2008 הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הליגה הרוסית. בעונת 2008/2009 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה הסדירה, אך נכשלה בטורניר ליגת ההוקי הקונטיננטלית. באפריל 2011, הקבוצה זכתה באליפות ליגת ההוקי הקונטיננטלית, אחרי שגברה על אטלנט מיטישצ'י ממחוז מוסקבה, אחרי 4:1 בסדרת הגמר. בגביע הפתיחה של עונת 2011/12, שוב הקבוצה גברה על אטלנט מיטישצ'י וזכתה בגביע "לוקומוטיב" אחרי ניצחון 3:5. אליפות ברית המועצות בהוקי קרח: מקום 11 (3) 1981, 1986, 1987 אלופת רוסיה בהוקי קרח: (1) 2008 אליפות רוסיה בהוקי קרח: סגנית (3) 1995, 1996, 1997 אלופת ליגת ההוקי הקונטיננטלית: (1) 2011 האליפות הסדירה של ליגת ההוקי הקונטיננטלית: (2) 2009, 2010 גביע שפנגלר: גמר 2007 ליגת האלופות בהוקי קרח: חצי גמר 2009 גביע היבשת: (1) 2010 גביע הפתיחה על שם "לוקומוטיב" (1): 2011 מדיה וקבצים בנושא סלבאט יולאייב אופה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלבאט יולאייב אופה סלבאט יולאייב אופה, ברשת החברתית פייסבוק סלבאט יולאייב אופה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סלבאט יולאייב אופה, ביישום טלגרם סלבאט יולאייב אופה, ברשת החברתית אינסטגרם סלבאט יולאייב אופה, ברשת החברתית טיקטוק סלבאט יולאייב אופה, ברשת החברתית VK סלבאט יולאייב אופה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ברוסיה ובנושא הוקי קרח. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.