laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קיזיקוס

קיזיקוס (ביוונית: Κύζικος) הייתה עיר יוונית עתיקה במיסיה שבאסיה הקטנה, לחוף ים מרמרה, בחצי האי קאפו דאג (בעת העתיקה היה חצי האי בעצם אי – וחובר בסוללה מלאכותית אל היבשה). כיום מהווים שרידי העיר אתר מוגן. ככל הנראה העיר נוסדה על ידי פלאסגיאנים מתסליה. על פי המסורת – העיר נוסדה על ידי הארגונאוטים. מתיישבים רבים באו לעיר בשנת 756 לפנה"ס ממילטוס, אולם העיר גדלה לאחר מלחמות הפלופונסוס עם שקיעתה של אתונה ועלייתה של מילטוס. במהלך מלחמות הפלופנוסיות (431–404 לפנה"ס) עברה העיר חליפות בין אתונה ללאקדאמון. לאחר שלום אנטאלקידאס (387 לפנה"ס) עברה העיר לשלטון האימפריה הפרסית, ונותרה בשליטה פרסית עד כיבושה על ידי אלכסנדר מוקדון בשנת 334 לפנה"ס. בשל מיקומה של העיר – בקרבת דרכי המסחר, הפכה העיר למרכז מסחרי חשוב, ומטבעות הסטאטר מזהב שנטבעו בעיר היו בשימוש נרחב בעולם העתיק, עד שהוחלפו על ידי מטבעותיו של פיליפוס ממוקדון. מטבע הקיזיקנוס הייחודי לעיר היה שווה 28 דרכמאות. בתקופה ההלניסטית הייתה קיזיקוס קשורה בקשרי מסחר רבים עם שושלת אטאליד מפרגמון ולאחר שקיעת פרגמון, עברה לתחום ההשפעה של רומא העתיקה. העיר תמכה ברומא ועל כן הותקפה על ידי המלך מיתרידטס השישי, מלך פונטוס אשר צר עליה בשנת 74 לפנה"ס עם 300,000 לוחמים. המצור הופסק על ידי כוחות בראשות לוקולוס ורומא גמלה לקיזיקוס על נאמנותה בשטחים רבים ובמתן אוטונומיה לעיר, וזמן קצר לאחר מכן הפכה קיזיקוס לעיר המרכזית בצפון מיסיה. תחת שלטונו של הקיסר טיבריוס הפכה העיר לחלק מהאימפריה הרומית אולם נותרה בירת מיסיה ולאחר מכן הפכה להיות בירת הלספונטוס והפכה למעשה לאחת הערים החשובות בעולם העתיק. העיר נכבשה ואוסלמה על ידי הערבים במהלך המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול. לאחר סיומו חזרה העיר לשליטה ביזנטית. העיר נהרסה בסדרה של רעידות אדמה, הראשונה שבהם אירעה בשנת 443 והאחרונה בשנת 1063 – רעידה שהובילה לנטישת העיר. במאה ה-13 נכבש אזור העיר על ידי הצלבנים. תחת השלטון העות'מאני הייתה העיר חלק מהקזה של ארדק בוילאייט ברוסה. שרידי העיר ידועים כיום כ"באל קיז". השרידים הבולטים ביותר הם שרידי חומת העיר ההרוסה מהמאה הרביעית לספירה. נשתמרו מלוא תווי החומה, וכן שרידי מקדש הדריאנוס, האקוודוקט הרומי ומבנה תיאטרון רומי. האמפיתיאטרון שנבנה במאה השלישית לפנה"ס היה השלישי בגודלו בעולם העתיק. עמודי התיאטרון, שנותרו עומדים עד 1444 נלקחו לשימושים חוזרים. מקדש אדריאנוס היה רחב ממדים, גובה עמודיו היו 21.35 מטרים (ככל הנראה הגבוהים ביותר בעולם העתיק). ממבנה זה נשתמרו יסודות המבנה. אבני המקדש וכן אבני מבנים אחרות שנשתמרו נלקחו על ידי הקיסר הביזנטיני יוסטיניאנוס הראשון לצורך בניית קתדרלת סנטה סופיה. מידע על מטבעות האזור מדיה וקבצים בנושא קיזיקוס בוויקישיתוף קיזיקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
MetaWeblogAPI

MetaWeblog API‏ (MWA) הוא ממשק תכנות יישומים הנשען על XML-RPC במטרה לאפשר לפלטפורמות בלוגים ותכנים, לחשוף פונקציונליות שתאפשר לתוכנות חיצוניות לבצע פעולות ניהול תוכן באותה פלטפורמה. בשנים האחרונות, גדלה כמות הפלטפורמות המאפשרות פתיחת בלוג וניהולו. אותן פלטפורמות מציעות, כל אחת בצורה שונה, אפשרות לבצע את אותן פעולות עיקריות של כתיבה, עריכה ומחיקה של תכנים ועוד מספר פעילויות עזר. הוחלט אם כך, ליצור איזשהו תקן שיעבוד על בסיס פרוטוקול XML-RPC (מאפשר העברת תכנים בין שרת ללקוח בצורה מבוססת XML) ויאפשר לכל מערכת לחשוף פונקציות שכולם יוכלו להשתמש בהם, בעלות שם קבוע, כשכל מערכת תספק מימוש שלה. וכך, ניתן יהיה למשל ליצור תוכנות שולחניות לניהול בלוגים (כדוגמת Windows Live Writer) שיוכלו לתקשר עם מספר רב של מערכות בלוגים שיממשו את התקן של MetaWeblogAPI ויאפשרו ביצוע פעולות שונות. התקן החל במערכת Blogger אולם לאחר מכן הוא נוסח כך שכל המערכות יוכלו לממש אותו. התקן מאפשר לתוכנות שולחניות או לחלופין אתרי אינטרנט חיצוניים להתחבר לבלוג בהינתן שם משתמש וסיסמה, להוסיף, לערוך ולמחוק רשומות, לקבל את מידע העיצוב של הבלוג ואם התוכנה מאפשרת, גם לכתוב את הרשומה בתצורת WYSIWYG לפי עיצוב הבלוג. אתר "פליקר" למשל, מאפשר לרשומים בו להגדיר את הבלוג שלהם, ולהוסיף תמונות לבלוג ישירות מאתר פליקר. הדפדפן הקהילתי Flock מאפשר למשתמשים בו לכתוב רשומות ישירות מתוך חלון הדפדפן לאחר שהגדירו את פרטי הגישה ל-RPC של הבלוג המממש את תקן MetaWeblogAPI. לאחר שהוסכם על התקן והחלו לממש אותו, פותחו תוכנות שמאפשרות עריכה וניהול מרחוק של בלוג, כאשר אותה תוכנה לא צריכה ליצור התאמה מיוחדת לכל מערכת בנפרד, אלא, היא עובדת מול MWA ומשתמשת בפונקציות שלה, ומתקשרת עם המערכות שתומכות בכך באמצעות הפונקציות האלה לאחר שמוגדר לה קובץ ה-RPC של הבלוג שמאפשר את התקשורת הזאת. מספר רב של מערכות ממשות את התקן, וניתן למנות בהן את: Blogger WordPress Community Server TypePad DasBlog בישראל, ישראבלוג היא המערכת היחידה שמממשת את התקן בינתיים. מסמך הגדרת התקן
לסבוס (מחוז משנה)

מחוז משנה לסבוס (ביוונית: Νομός Λέσβου) היה חבל מנהלתי, שהיווה את אחד מ-51 מחוזות המשנה (נומוס) של יוון, חלוקה מנהלתית שבוטלה בשנת 2011. לסבוס היה ממוקם בצפון הים האגאי והיה אחד משלושת הנומוסים שהרכיבו את מחוז צפון הים האגאי. לסבוס גבל במחוז משנה אברוס בצפון, טורקיה במזרח, האי כיוס בדרום ומרכז הים האגאי במערב. הנומוס כלל בשטחו את האי לסבוס, האי למנוס, האי אגיוס אפסטריוס ומספר איים קטנים אחרים בירתו המנהלית של מחוז לסבוס הייתה העיר מיטילנה, הממוקמת על חלקו הדרומי של האי לסבוס, ושטחו הקיף 2,154 קמ"ר. לאחר הרפורמות המנהלתיות של 2011, בוטל הנומס, ופוצל לשתי יחידות אזוריות חדשות: לסבוס, שכוללת רק את האי לסבוס, והיחידה האזורית של למנוס, שכוללת את האיים למנוס ואגיוס אפסטריוס. מדיה וקבצים בנושא לסבוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לסבוס בארכיון האינטרנט ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסו

פסו (Peso) הוא שם של מטבע, הנמצא בשימוש במספר מדינות. משמעות המילה פסו בספרדית היא "משקל", באופן דומה למטבעות אחרים כמו השקל (הנגזר מהשורש שק"ל) או הליש"ט האנגלי, הקרוי באנגלית Pound, כמו יחידת המשקל האנגלית. הפסו היה מטבע ששימש בהיסטוריה את ספרד הקולוניאלית, ועל כן גם את הקולוניות שלה. מסיבה זו, גם כיום זהו שמו של המטבע במדינות רבות, כמו ארגנטינה (פסו ארגנטינאי), צ'ילה, קולומביה, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, מקסיקו, אורוגוואי ואף בפיליפינים, אשר הייתה אף היא קולוניה של ספרד. ערך מורחב – פסו פיליפיני בפיליפינים המטבע הנהוג הוא פסו (פיסו) פיליפיני וסימן המטבע הוא ₱. המטבעות שיש בפיליפינים הם: 1 סנטאבו (סנט, עשוי מארד), 5 סנטאבו (עשוי מנחושת), 10, 25 ו-50 סנטאבו. בנוסף יש מטבעות של 1, 5 ו-10 פסו (עשויים מניקל). השטרות שיש בפיליפינים הם: 20, 50, 100, 200, 500 ו-1,000 פסו. ערך המטבע – נכון ל-13 באפריל 2019, שקל חדש אחד שווה ל-14.4955 פסו (1 פסו = 0.069 ש"ח). פסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערי הובר

ערי הובר (באנגלית: Hoovervilles) הוא כינוי ציני לשכונות אוהלים ופחונים שבהם נאלצו אמריקנים רבים לגור בתקופת השפל הגדול בארצות הברית. שכונות אלו הופיעו לאחר תחילת המשבר, ב"יום חמישי השחור", ה-24 באוקטובר 1929, ונשארו מאוכלסות עד סוף שנות ה-40. הכינוי בא ללעוג לנשיא ארצות הברית ה-31, הרברט הובר, שכיהן לפני המשבר ובמהלכו. רבים ראו בשלטונו הרפובליקני הליברלי את הגורם המרכזי למשבר ולמצבם. כתוצאה מקריסת הבורסה ומסגירת מפעלי תעשייה ועסקים רבים, איבדו התושבים את עבודתם ואת רכושם ונאלצו לגור בעיירות אלו, בתנאי מחיה קשים וברעב. בתיהם היו מורכבים ממבני פח, קרטון, עץ וכל חומר בסיסי שאותו היו יכולים למצוא. שימוש לועג בשמו של הובר ניתן מאוחר יותר גם לדברים נוספים: עגלות הסוסים נקראו "עגלות הובר" משום שהאזרחים נאלצו לנוע בעזרתן, כי לא היה להם כסף לדלק. השם "שמיכות הובר" ניתן לעיתונים שבהם נאלצו להתכסות התושבים. מדיה וקבצים בנושא ערי הובר בוויקישיתוף
Absurd Minds

Absurd Minds הם הרכב מוזיקלי מהעיר דרזדן שבגרמניה היוצר מוזיקה המשלבת פיוצ'רפופ ו-אינדסטריאל. סטפן גרוסמן - כותב שירים, תכנות ושירה. טילו לדוויג - תכנותים וסינטים. טימו פישר - תופים. ההרכב הוקם בשנת 1995 על ידי סטפן גרוסמן וטילו לודוויג. באותו זמן הם היו מושפעים מוזיקלית מסצנת האלקטרו של שנות ה-90. מ-1995 עד 1999 הוציא ההרכב עצמאית 3 אלבומים שונים בכמות מצומצמת של עותקים. בשנת 1999 הופיעו לראשונה על במה במועדון שבעיר דרזדן, חברת התקליטים "SCANNER" שמעה אותם והחליטה להחתים אותם. בשנת 2000 הם הוציאו את הסינגל "Brainwash" ובעקבותיו יצא האלבום "Deception" הראשון החתום תחת חברת תקליטים שיצר תנועה לא קטנה בתוך סצנת האלקטרו. באותה שנה הופעתם הראשונה הייתה ב-"Wave Gotik Treffen" שבלייפציג ובהמשך הופיעו ברחבי גרמניה. בתחילת שנת 2001 התכוננו להפיק את תקליטם השני "Damn The Lie" ובמהלך ההפקה שילבו את טימו פישר כחבר רשמי של ההרכב. האלבום יצא לאור וזכה להתלהבות של המעריצים והלהקה כתגובה הרחיבה את סיבוב ההופעות שלהם לשווייץ, בלגיה, דנמרק וכמובן גרמניה. באוקטובר 2003 הוציאו את אלבומם השלישי "The Focus", בנוסף לאלבום הרגיל יצאה מהדורה מוגבלת כפולה ב-2000 עותקים בלבד. הסינגל "Masterbuilder" שהקדים את יציאת האלבום הגיע למקום שני במצעד האלטרנטיבי הגרמני. בנובמבר 2004 יצא אלבומם הרביעי "Noumenon". בנוסף יצא מהדורה של אלבום כפול ובו דיסק בונוס בשם "PhaenomenoN" עם 5 מיקסים בלעדיים. 1996 Planetary Empire 1998 Venture Inward 1999 Brainwash EP 2000 Deception 2001 Damn The Lie 2001 Damn The Lie (מהדורה מוגבלת עם דיסק בונוס) 2003 The Focus 2003 The Focus (מהדורה מוגבלת עם דיסק בונוס) 2005 Revived (אלבום רמיקסים) 2006 Noumenon 2006 Noumenon (מהדורה מוגבלת עם דיסק בונוס) אתר האינטרנט הרשמי של Absurd Minds Absurd Minds, ברשת החברתית פייסבוק Absurd Minds, באתר MusicBrainz (באנגלית) Absurd Minds, באתר Discogs (באנגלית) Absurd Minds, באתר Songkick (באנגלית) Absurd Minds, באתר בנדקמפ
מישלן

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] מישלן (שם מלא בצרפתית: Compagnie Générale des Établissements Michelin SCA) היא יצרנית צמיגים צרפתית. בשנת 2008 הייתה החברה הגדולה בעולם בייצור צמיגים (לפני החברות ברידג'סטון ו-Goodyear). החברה נודעת גם בזכות שתי סדרות של מדריכי תיירות הנושאים שם זה ונפוצים ברבות ממדינות העולם: "המדריך הירוק" המתאר אתרי תיירות (בדגש על אדריכלות ואמנות), ו"המדריך האדום" (הקרוי גם מדריך מישלן) המתאר ומסווג בתי מלון ומסעדות, ונחשב למדריך האוכל החשוב בצרפת. מישלן היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולות במדד CAC 40. חברת מישלן נוסדה על ידי אנדרה מישלן (1853-1931), צאצא למשפחת קלרמון, שבבעלותה מפעל ליצור צמיגי כדורי גומי וחלפי חקלאות שונים בקלרמון-פראן. אנדרה היה מהנדס בוגר הפוליטכניון שבפריז. האנגלי רוברט ויליאם תומסון המציא את הצמיג הפניאומטי בשנת 1845, לו הוא העניק את השם "גלגל אווירי", וג'ון בויד דאנלופ השתמש בהם לאופניים בשנת 1888. אנדרה מישלן ואחיו הצעיר אדוארד (1859-1940) פיתחו את ההמצאה והוציאו לפועל את התכנון. האחים יצרו צמיג עם גליל פנימי, שהיה ניתן לתקנו ולהחליפו בקלות, ורשמו זאת כפטנט בשנת 1891. הציבור לא מיהר לקנות את הרעיון, אף על פי שאופניים המצוידים בצמיגי מישלן זכו במירוץ האופניים פריז-בארס, בו השתתפו מאתיים ועשרה רוכבים. ב-1895, אנדרה ארגן והשתתף במירוץ אופניים בין קלרמון-פראן לפריז. הוא כיסה את הדרך במסמרים וצייד את הרוכבים באמצעי תיקון. אנדרה זכה במירוץ, שסוקר בהרחבה בעיתונים, ובפרט על הקלות והמהירות של תיקון האופניים. ב-1896 עשרת אלפים צרפתים רכבו על צמיגי מישלן. ב-1894 מישלן ייצר צמיגים לכרכרות ומכוניות, והיה לאחד ממאתיים או שלוש מאות יצרני צמיגים במדינה. באותה שנה, 1894, נוצר גם סמל החברה - איש המישלן Bibendum, בעת יריד מסחרי בעיר ליון - אנדרה ראה כרזה עם תמונה של ערימת צמיגים והציע לחבר לו ידיים ורגליים. הוא הטיל את מלאכת הציור על אחד ממאייריו מריוס רוסיון, שפיתח את הדמות שמאז זכתה לשיכלולים רבים ומשמשת כיום בלוגו החברה. אנדרה פרסם עצמו באמצעות כרזות בשפות שונות עם גימיקים פרסומיים שנתלו במוסכים ברחבי אירופה. בשנות ה-30 רכשה החברה את חברת סיטרואן. מישלן פיתחה המצאות שונות בתעשיית הצמיגים, ביניהן הצמיג הרדיאלי בשנת 1946 שפותח יחד עם מערכת ההנעה הקדמית של מכוניות סיטרואן (Citroën Traction Avant ו-Citroën 2CV). בשנת 1988 רכשה מישלן את מחלקות ייצור הגומי וייצור הצמיגים של חברת גודריץ' האמריקנית. שנתיים לאחר מכן, ב-1990, היא רכשה את חברת Uniroyal (בעבר: United States Rubber Company). הסניף האוסטרלי של החברה נקנה כבר ב-1980 על ידי חברת ברידג'סטון. בנוסף אוחזת מישלן ב-90% מ-Taurus Tire בהונגריה ובחברה הצ'כית Kormoran. החברה מייצרת צמיגים בצרפת, גרמניה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, ברזיל, תאילנד, יפן ובמספר מדינות נוספות. מישלן PLR אתר האינטרנט הרשמי של מישלן (בצרפתית ובאנגלית) מישלן, ברשת החברתית פייסבוק מישלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מישלן, ברשת החברתית אינסטגרם מישלן, ברשת החברתית LinkedIn מישלן, סרטונים בערוץ היוטיוב מישלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מישלן, דף שער בספרייה הלאומית דוד קישקה, מדריך מישלן עשה היסטוריה בצרפת: מה זה באמת אומר?, באתר הארץ, 22 בינואר 2019
ספרים חיצוניים

האם התכוונתם ל... ספרים חיצונים (הלכה) – כינוי יהודי לספרים שאינם תורניים או שנכתבו על ידי מינים הספרים החיצוניים – ספרים שנכתבו בחלקם הגדול על ידי יהודים, בעיקר בתקופת בית שני, ולא נתקבלו ככתבי יד מקודשים בעת חתימת התנ"ך בשורות אפוקריפיות – בשורות בנצרות המתארות את חיי ישו או את חיי השליחים, או את טבע האלוהות, אך אינן משתייכות לקאנון הנוצרי
ג'רלד אדלמן

ג'רלד אדלמן (1 ביולי 1929 – 17 במאי 2014) היה רופא וביולוג יהודי-אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1972 בגין מחקריו אשר התמקדו בגילוי המבנה המולקולרי של הנוגדן. אדלמן נולד בעיר ניו יורק להורים יהודים - אדוארד ואנה אדלמן. אביו עבד כרופא. לאחר סיום לימודי התיכון, למד לתואר ראשון במדעים בקולג' אורסינוס בפנסילבניה וסיים לימודיו בשנת 1950, בהצטיינות יתירה. הוא למד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל תואר דוקטור לרפואה בשנת 1954. את התמחותו ברפואה עשה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס ואחר כך התגייס לצבא והיה קצין בחיל הרפואה האמריקאי בבית חולים צבאי בפריז, צרפת. בשנת 1957 הוא החל לימודים לתואר מתקדם במדעים במכון רוקפלר. בשנת 1960 קיבל דוקטורט במדעים והמשיך לחקור ולעבוד בתפקידים מנהליים במכון רוקפלר. החל משנת 1966 קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת רוקפלר. אדלמן ניהל את המכון למדעי המוח ועמד בראש קרן המחקר למדעי המוח. בין התחומים בהם חקר מאז שקיבל את פרס נובל, היו: ביופיזיקה, כימיה של חלבונים, אימונולוגיה, תאוריית הסימולציה, ביולוגיה של התא, וביולוגיה של העצב. בזכות מחקריו המוקדמים על המבנה והמגוון של הנוגדנים קיבל את פרס נובל. בשנת 1987 פרסם אדלמן את ספרו Neural Darwinism, בו ניסח את התאוריה שלו באשר להתפתחות המוח ותפקודו. מדיה וקבצים בנושא ג'רלד אדלמן בוויקישיתוף ג'רלד אדלמן, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'רלד אדלמן, באתר dblp Gerald M. Edelman (1929-2014), Nobelist, neurobiologist, fundamental theorist of biology, באתר Myconsciousbrain.org,‏ 20 במאי 2014 ג'רלד אדלמן, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. ג'רלד אדלמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'רלד אדלמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טימון מפליוס

טימון מפליוס (ביוונית עתיקה: Τίμων‏, 320 לפנה"ס לערך, פליוס - 230 לפנה"ס לערך, אתונה), פילוסוף יווני קדום, משורר סאטירי ודרשן נודד. טימון למד פילוסופיה אצל סטילפון ממגארה ואצל פירון מאליס, מייסד זרם הספקנות, אשר השפיע עליו עמוקות. לאחר שהתפרסם ואף התעשר ממשרות הוראה ונאום בפומבי בחלדקון, העביר את שארית חייו בעיקר באתונה, שבה מת. הוא חיבר יצירות רבות בפרוזה ובשירה, ביניהן אפוסים, טרגדיות, קומדיות ומחזות סאטיריים, זאת לפי דיווחיו של דיוגנס לארטיוס. מבין יצירותיו שרדו רק קטעים בודדים. טימון התפרסם בעיקר בזכות שירו סילוי, שיר סאטירי במשקל הקסמטר בשלושה כרכים, ששימש גם כפרודיה על האפוסים של הומרוס. בשיר לועג טימון לכל הפילוסופים שקדמו לפירון מאליס על ימרתם ושחצנותם לדעת הכל, בעוד שלמעשה לא ידעו כלום ולא הכירו בחכמה אמיתית כשנתקלו בה. רק מקסנופאנס נחסך הלעג, משום שטימון החשיב אותו לישר ביותר שבין הפילוסופים, ומוצג ב"סילוי" כמי שמוביל בבטחה בתוך רעיונות־העוועים של ההוגים האחרים. את הכבוד הגדול ביותר שומר טימון לפירון, שאותו הוא מכנה בהערצה ה"שמש". גם מ"סילוי" שרדו רק קטעים בודדים. ביצירה אחרת של טימון, דיאלוג בשם "פיתון" בין טימון ואחד ממוריו בלכתם אל האורקל מדלפי, שגם בו זוכה פירון לכבוד רב. משום שפירון עצמו לא הותיר אחריו שום כתובים, היה טימון לשופרו של פירון והשפיע מאוד על התקבלותה של הספקנות הפירונית. אין לבלבל בין טימון מפליוס ובין המיזנתרופ טימון מאתונה. בדיווחים אנקדוטליים מאוחרים יותר התאחדו דמויותיהם. טימון זה, בן הכלאיים, שימש השראה למחזהו של ויליאם שייקספיר, "טימון איש אתונה", שאין בו הרבה יסודות היסטוריים הקשורים לחיי טימון מפליוס. מדיה וקבצים בנושא טימון מפליוס בוויקישיתוף על טימון מפליוס באנציקלופדיית סטנפורד לפילוסופיה (אנגלית) טימון מפליוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים ובנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טימון

האם התכוונתם ל... טימון מפליוס – פילוסוף יווני קדום טימון איש אתונה – מחזה מאת ויליאם שייקספיר טימון (דיסני) – דמות בדיונית מהצמד טימון ופומבה
הרי האפלצ'ים

הרי האפלצ'ים (באנגלית: Appalachian Mountains) הם קבוצת רכסי הרים במזרח צפון אמריקה, המתמשכים מפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור בקנדה אל מדינת אלבמה בארצות הברית. גובה ההרים הממוצע הוא כ-900 מטר. ההר הגבוה ביותר באפלצ'ים הוא הר מיטשל ברכס בלו רידג' בקרוליינה הצפונית, שגובהו 2,037 מטר. זוהי הנקודה הגבוהה ביותר בארצות הברית ממזרח לנהר המיסיסיפי. כריית פחם היא תעשייה מרכזית באזור זה. אורך הרכס 1,600 ק"מ והוא משתרע בין מישור החוף האטלנטי בצפון-מזרח לבין האגן המרכזי בדרום-מערב. גובה הפסגות ברכס נע בין 400 ל-2,000 מטרים, ורוחבו נע בין 400 קילומטר בצפון לכ-250 קילומטר בדרום. הרכס נחלק לארבע רצועות אורך ממזרח למערב: הפידמונט (Piedmont), הנמוך שבין חלקי האפלצ'ים (200–400 מ'), משתפל במתינות למזרח ובו קרקע מעובדת רבה. את הפידמונט תוחם ממערב "קו המפלים", ששימש כגבול ההתפשטות היישובית מערבה וכיום מהווה מקור להפקת אנרגיה הידרואלקטרית. הרכס הכחול (בלו רידג') (Blue Ridge), שגבהו נע בין 400 ל–2,000 מ'. הרי הסמוקי שבדרום הרכס הכחול הם חלקו הגבוה והרחב של הרכס, והם האזור ההררי ביותר בכל מזרח ארצות הברית. האזור נותר מיועד כולו ורובו נכלל בשמורת הטבע הגדולה של הרי הסמוקי. האוכלוסייה המועטה החיה באזור מקיימת משקים חקלאיים קטנים ונקראת "הילבילי". רצועת "רכס ועמק" (Ridge-and-Valley) היא רצועה המורכבת מבתרונות עמוקים וצפופים של רכסים ועמקים. בדרום הרצועה צרה יחסית. גבולה המזרחי של הרצועה מכונה עמק האפלצ'ים הגדול. רמת האפלצ'ים (Appalachian Plateau) היא הרצועה הרחבה והמערבית ביותר ושיאי פסגותיה מגיעים ל-1,000 מ'. הרצועה עשויה שכבות סלעי משקע אופקיות היוצרות נוף רמתי המבותר על ידי נחלים. מורדות ההרים לכיוון המישורים נחלקים לחבל הפידמונט הדרומי במזרח, להרי ויצ'יטה במערב. חבל ארץ זה עשיר בפחם ובעץ ועל כן בנויה כלכלתו על כריית פחם, כריתת עצים ועיבודם. פרט למורדות הפידמונט, רוב הקרקע דלה וסחופה והחוות קטנות ומועטות. בפידמונט נמצאות חוות גידול עופות וטבק. בעמק טנסי הוקם בשנות ה-30 מפעל של סכירת נהרות, מפעלים הידרואלקטריים ושיקום החקלאות על ידי רשות עמק טנסי ולפיכך הפך העמק לאזור חקלאי ותעשייתי, מאוכלס ומצליח. הרכס החל להתהוות לפני יותר מ-250 מיליון שנה ועוצב במספר שלבים: הקמט מעידן הפליאוזואיקון התרוממות ראשונים שלוותה בשבירה והעתקת גושים לאורך קווי השבירה. פעולה שחיקת קרקע ממושכת, שהנמיכה את האזור. הקימוט השלישוני – התרוממות מחודשת בתקופת השלישון, קטנה יותר מזו שחלה בפליאוזואיקון. פעולת ביתור על ידי נחלים ויצירת מפערי מים לרוחב הרכסים. בצפון פעלו בשלב זה כוחות קרחוניים. האפלצ'ים הקדומים כוללים את הפידמונט ואת הרכס הכחול ובנויים מסלעי יסוד ומסלעים מותמרים קדומים. האפלצ'ים הצעירים כוללים את רצועת "רכס ועמק" ואת רמת האפלצ'ים. הם בנויים מסלעי משקע ובהם ניכר הקימוט השלישוני. שביל האפלצ'ים הערך באנציקלופדיה הגאוגרפית New World Encyclopedia The Mountains That Froze the World גאוגרפיה של הרי הסמוקי מינרלים בהרי האפלצ'ים אקונומיסט, עוני ותחלואה: החצר האחורית של ארה"ב, באתר TheMarker‏, 30 במרץ 2015
דניאל פריש

הרב דניאל פריש (ז' בשבט ה'תרצ"ה, 11 בינואר 1935 - י"ד בשבט ה'תשס"ה, 24 בינואר 2005) היה מקובל, מראשי ישיבת אנשי מעמד ללימוד תורת הנסתר, ר"מ בישיבת המקובלים שער השמים ומשפיע בחסידות תולדות אהרן ולאחר מכן בחסידות תולדות אברהם יצחק. חיבר ספרים רבים, הנפוץ והמפורסם שבהם הוא ביאור מתוק מדבש על הספר הזוהר. נולד בעיירה נאנאש שבהונגריה, לשרה ולרב נפתלי הירצקא. בגיל שלוש התייתם מאמו, אביו נשא לאישה את פראדל שגידלה אותו. היה כבן תשע כאשר פלשו הנאצים להונגריה, ועבר שם את מאורעות השואה. עלה לישראל בשנת 1952. למד אצל הרב יוחנן סופר האדמו"ר מערלוי, ולאחר מכן דבק באדמו"ר מתולדות אהרן. השתדל להצניע את עצמו. בשנת תשנ"ז, עם פיצול חסידות תולדות אהרון בעקבות פטירת האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן, פרש ועבר לחסידות תולדות אברהם יצחק והיה שם אחד מראשי הקהילה. הרב פריש מסר שיעורים רבים מדי יום. בבוקר מסר שיעורים בבית המדרש למקובלים של מוסדות משכן בנימין "אנשי מעמד", בצהרים בישיבת המקובלים "שער שמים", ובערב בכולל "אוצרות חיים" ללימוד תורת האר"י שהקים. מסר גם שיעורים בחסידות לבעלי בתים בין מנחה לערבית. למד בין היתר אצל המקובל הרב יעקב משה הלל. נפטר בגיל 70, נטמן בהר הזיתים בסמוך למקום קבורת הרב אהרן ראטה. חיבורו המרכזי הוא פירוש על ספר הזוהר בשם מתוק מדבש, בלשון פשוטה, על פי המפרשים בדרך קבלת האר"י. ימי הבחרות: מיועד לבחורים בסביבות גיל בר מצווה. הספר מסביר את מהות הכניסה לחיי תורה ומצוות. יום החופה לחתן: הכנה נפשית ורוחנית לימים שלפני החתונה וליום החתונה עצמו, בתוספת הנהגות על פי הסוד והחסידות. יום החופה לכלה: הדרכה לחתונה ולחיי הנישואין. וספרתם לכם: תפקידו של כל אחד מימי ספירת העומר. קדושה וצניעות: הדרכה לזוגות צעירים הרוצים לעלות במעלות הקדושה הזוגית. שמירת המחשבה - הלכות, עצות וסגולות לשמירת המחשבה. ביאור מתוק מדבש על ספר אוצרות חיים לרבי חיים ויטל. ביאור מתוק מדבש על ספר שער הגלגולים לרבי חיים ויטל. ביאור מתוק מדבש על ספר שער הכוונות לרבי חיים ויטל, חלק שבת. סידור מתוק מדבש ביאור מתוק מדבש על הגדה של פסח שערי זהר - מבוא והדרכה לכל הבא להיכנס לתורת הנסתר בעל מתוק מדבש - סיפור חייו של הרב דניאל פריש. נהר של דבש צוואה להנהגה נכונה בחיים. כרטיס הקבר של דניאל פריש, באתר הר הזיתים(הקישור אינו פעיל, 9.6.2019) קונטרסים מספר הזוהר עם פירושו מתוק מדבש על עניינים שונים - אהבת ישראל, ברית מילה, כוונת הברכות, מאמרי הקטורת, התעוררות לתשובה, סוכות, פסח, מאמרי חיזוק, יום כיפור וספר יונה, מעלת השמחה, קדושת בית הכנסת, קדושת הסעודה, שמירת המזוזה, מעלת התפלה, מעלות התשובה, מעלת השלום, מעלת התורה, קדושת ישראל, שמירת הלשון, שערי פרנסה, תחיית המתים דניאל בן נפתלי הירצקא פריש (1935-2005), דף שער בספרייה הלאומית הרב דניאל פריש היה קרוב לאדמו"ר מתולדות אהרן, חתנו של הרב אהרן ראטה, שנקבר בסמוך לו ולבנו האדמו"ר משומרי אמונים
כיכר העירייה של פריז

כיכר העירייה של פריז (צרפתית: Place de l'Hôtel de Ville - פלאס דה ל'אוֹטֶל דֶה וִיל) נמצאת למרגלות בית עיריית פריז, ברובע הרביעי של העיר, בגדה הימנית של נהר הסן. שמה של הכיכר היה עד שנת 1803 "פלאס דה גְרֶב" (Place de Grève, המילה הצרפתית "grève" פירושה שטח המכוסה חצץ או חול באזור הגָּדָה של מקור מים). ב-18 במרץ אותה שנה שונה שמה לשם הנוכחי. האזור שימש בעבר כגישה לנמל הראשון של העיר. מאוחר יותר שימש האזור כמקום מפגש, וכן כאתר בו מובטלים חיפשו עבודה; כתוצאה מכך מציינת בצרפתית המילה Grève שביתה (כמו בביטוי être en grève, שפירושו לשבות). הכיכר מפורסמת במפגני העונשין וההוצאות הפומביות להורג שנערכו בה. בכיכר הוצב הגרדום של העיר, ובין המפורסמים שנקטלו בו ניתן למנות את המתנקשים ז'אק קלמאן (Jacques Clément), פרנסואה רוויאק (François Ravaillac) ורובר-פרנסואה דֶמְיֶן (Robert–François Damiens). הפילוסוף מישל פוקו מצטט את גזר דינו של דמיין בספרו לפקח ולהעניש, שם נקבע כי הוא: "יושם ויובל בעגלה...כשבידו לפיד עם שעווה בוערת...אל פלאס דה גְרֶב, שם על גרדום שיוקם, ייתלש בשרו מעל חזהו, זרועותיו, ירכיו ושוקיו באמצעות מלקחיים לוהטים...ידו הימנית...תיצרב על ידי גופרית, ועל המקומות שמהם נתלש הבשר ייווצקו עופרת מותכת, שמן רותח, שרף בוער שעווה וגופרית שהותכו יחדיו" בכיכר זו בוצעה שריפת התלמוד בשנת 1242. בספר הגיבן מנוטרדאם משתמש הסופר ויקטור הוגו ב"פלאס דה גרב" כסמל לימי-הביניים ולצדק הברוטאלי, המושחת והלקוי של המשטר הישן. מדיה וקבצים בנושא כיכר העירייה של פריז בוויקישיתוף Discipline and Punish, p. 3. מצוטט אצל: שרה מילס, מישל פוקו, תרגום: אהד זהבי, רסלינג, עמ' 64 Andrei Oișteanu, Inventing the Jew, 2009 Simon Schwarzfuchs, Les Juifs de France, 1975
גרגרנות

גרגרנות היא התמכרות לאכילה, המתבטאת בצריכת יתר של מזון, שתייה או חומרים משכרים, עד כדי בזבוז. בהתאם לתרבות, גרגרנות יכולה להתפס כעוון או כסימן למעמד. העושר היחסי של החברה יכול להשפיע על התפישה בשני הכיוונים. קבוצה עשירה יכולה להתגאות בכך שקיים מספיק אוכל כך שאין סכנה בבזבזו, או להרתע מוסרית בעת התקלות עם המציאות של אנשים חסרי מזל. ראשי הכנסייה המוקדמת הבינו את הגרגרנות במובן מקיף יותר, כך שהמושג מכיל גם את הציפייה האובססיבית לארוחות והצריכה הרציפה של מעדנים ומזונות יקרים במיוחד. בנצרות נחשבת הגרגרנות לאחד משבעת החטאים - תאווה לאוכל או מניעתו מאחרים. על פי הקומדיה האלוהית של דנטה, גרגרנים נשפטים למעגל השלישי של הגיהנום, שם כעונש, בהתאם לחטאם, עליהם לאכול בוץ וזוהמה. השד המפתה לגרגרנות הוא בעל זבוב. בעבר הרחוק, בתי המשפט הקאנונים (ביהמ"ש של הכנסייה) עסקו בין היתר גם בנושא זה תחת תפקידם לאכיפת המוסר. ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.