תערו של היצ'נס

תערו של היצ'נס (באנגלית: Hitchens's razor) הוא תער אפיסטמולוגי שנוסח על ידי הסופר כריסטופר היצ'נס (1949–2011) ונקרא על שמו. היצ'נס ניסח אותו כך: ”מה שניתן לטעון ללא ראיות, ניתן לשלול ללא ראיות”. משתמע מכך שנטל ההוכחה לגבי נכונות הטענה מוטל על הטוען. אם נטל זה לא יתקיים, הרי שהטענה מופרכת, ומתנגדיה אינם צריכים להתווכח עוד על מנת לדחותה. היצ'נס השתמש בביטוי זה במיוחד בהקשר של הפרכת אמונה דתית. הביטוי מופיע בספרו של היצ'נס משנת 2007 שכותרתו "אלוהים אינו גדול". המונח "תערו של היצ'נס" נטבע על ידי הבלוגר האתאיסט ריקסטון (Rixaeton) בדצמבר 2010 וזכה לפופולריות בין היתר על ידי הביולוג האבולוציוני והפעיל האתאיסט ג'רי קוין לאחר שהיצ'נס מת בדצמבר 2011. בספרו "אלוהים אינו גדול" אזכר היצ'נס את תערו של אוקאם. מייקל קינסלי ציין ב-2007 בניו יורק טיימס כי היצ'נס חיבב את החלת טיעון "תער אוקאם" על טענות דתיות. על פי דברי ג'יליאן מלכיור (Melchior) בוול סטריט ג'ורנל ב-2017, הביטוי "מה שניתן לטעון ללא ראיות, ניתן גם לבטל ללא ראיות" היה הווריאציה של היצ'נס לתערו של אוקאם. תערו של היצ'נס כונה גם "גרסה מודרנית" של הפתגם הלטיני Quod gratis asseritur, gratis negatur ("מה שנטען בחופשיות [כלומר, ללא סימוכין] ניתן לשלילה בחופשיות"). גרסה נוספת לתערו של היצ'נס היא: "מה שנטען ללא סיבה (או הוכחה), ניתן להכחיש ללא סיבה (או הוכחה)", אימרה שהמקור לה הוא כנראה מהמאה ה-17 או קודם לכן. אמירה דומה היא העיקרון המשפטי המיוחס למשפטן הרומי יוליוס פאולוס פרודנטיסימוס (Julius Paulus Prudentissimus), בן המאות השנייה והשלישית לספירה, Ei incumbit probatio qui dicit, non qui negat ("חובת ההוכחה היא על הטוען, לא על המכחיש"). עיקרון זה נקשר באופן מסורתי לחזקת החפות מפשע במשפט האנגלי. בשנות ה-80 טען הפילוסוף אנטוני פלו (Flew) שזוהי אקסיומה מקדימה נאותה בוויכוחים על קיומו של אלוהים, בטענה ש"חזקת האתאיזם" מוצדקת עד שתאיסט ימציא, ינכיח, ראיות טובות בעד קיומו של אל. תערו של היצ'נס הוצג לצד אמת המידה של סייגן ("טענות יוצאות דופן דורשות ראיות יוצאות דופן") כדוגמה לראייתיות בתוך תנועת האתאיזם החדש. הפילוסוף מייקל ו' אנטוני (Antony, 2010) טען שלמרות השימוש בתערו של היצ'נס כדי לדחות את האמונה הדתית ולתמוך באתאיזם, נראה שהחלת התער על האתאיזם עצמו מרמזת כי אתאיזם אינו מוצדק מבחינה אפיסטמית. לפי אנטוני, האתאיסטים החדשים (שאליהם השתייך גם היצ'נס) מתיימרים להראות שניתן לטעון לאתאיזם ללא ראיות. הפילוסוף סטפן אוונס (2015) תיאר תגובות תאולוגיות נוצריות נפוצות לטיעון של היצ'נס, ריצ'רד דוקינס ואתאיסטים חדשים אחרים, טיעון לפיו אם אמונה דתית אינה מבוססת על ראיות, היא אינה סבירה ולכן ניתן לפסול אותה ללא ראיות. אוונס אפיין את האתאיסטים החדשים כאנשי ראיה, ומנה את עצמו בין האפיסטמולוגים הרפורמים יחד עם אלווין פלנטינגה, שטען בעד גרסה של foundationalism, כלומר גישה שבבסיסה אמונה הטוענת להצדקה אפיסטמית: "האמונה באלוהים יכולה להיות סבירה גם אם למאמין אין טיעונים או ראיות שעליהן האמונה מבוססת." הרעיון הוא שכל האמונות מבוססות על אמונות אחרות, וצריך רק להניח שכמה "אמונות בסיסיות" או "אמונות בסיסיות" הן נכונות כדי להתחיל איפשהו, וזה בסדר לבחור באלוהים כאחת מאותן אמונות בסיסיות. התער של אלדר – תער פילוסופי שהגה מייק אלדר עולם רדוף שדים – ספר עיון משנת 1995 מאת קרל סייגן הפרכה – קביעה אמפירית שסותרת תצפיות. התער של הנלון – פתגם הקובע שעדיף להניח טיפשות על פני זדון קנקן התה של ראסל – אנלוגיה שהגה ברטרנד ראסל תער פילוסופי – עיקרון המאפשר לבטל הסברים לא סבירים Hitchens, Christopher (2007). God Is Not Great: How Religion Poisons Everything. New York, NY: Twelve Books. p. 150. ISBN 978-1843545743. Hitchens, Christopher (6 באפריל 2009). God Is Not Great: How Religion Poisons Everything (Kindle ed.). Twelve Books. p. 258. ASIN B00287KD4Q. And remember, miracles are supposed to occur at the behest of a being who is omnipotent as well as omniscient and omnipresent. One might hope for more magnificent performances than ever seem to occur. The “evidence” for faith, then, seems to leave faith looking even weaker than it would if it stood, alone and unsupported, all by itself. What can be asserted without evidence can also be dismissed without evidence. This is even more true when the “evidence” eventually offered is so shoddy and self-interested. {{cite book}}: (עזרה) Rixaeton (1 בדצמבר 2010). "Hitchens' Razor". Rixaeton's Space Adventures in Space and Other Places. נבדק ב-20 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Rixaeton (2 בינואר 2012). "Correcting Hitchens' Razor to Hitchens's Razor". Rixaeton's Space Adventures in Space and Other Places. נבדק ב-20 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Jerry Coyne (25 בדצמבר 2011). "Readers' tributes to Hitchens: The final day, with music". Why Evolution Is True. נבדק ב-20 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) Hitchens, Christopher (6 באפריל 2009). God Is Not Great: How Religion Poisons Everything (Kindle ed.). Twelve Books. p. 119. ASIN B00287KD4Q. [William Ockham] devised a 'principle of economy,' popularly known as 'Ockham’s razor,' which relied for its effect on disposing of unnecessary assumptions and accepting the first sufficient explanation or cause. 'Do not multiply entities beyond necessity.' This principle extends itself. 'Everything which is explained through positing something different from the act of understanding,' he wrote, 'can be explained without positing such a distinct thing.' {{cite book}}: (עזרה) Kinsley, Michael (13 במאי 2007). "In God, Distrust". The New York Times. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. Hitchens is attracted repeatedly to the principle of Occam's razor: that simple explanations are more likely to be correct than complicated ones. (E.g., Earth makes a circle around the Sun; the Sun doesn’t do a complex roller coaster ride around Earth.) You might think that Occam's razor would favor religion; the biblical creation story certainly seems simpler than evolution. But Hitchens argues effectively again and again that attaching the religious myth to what we know from science to be true adds nothing but needless complication. {{cite news}}: (עזרה) Melchior, Jillian (21 בספטמבר 2017). "Inside the Madness at Evergreen State". The Wall Street Journal. נבדק ב-19 ביוני 2019. Mr. Coffman cited Christopher Hitchens's variation of Occam's razor: 'What can be asserted without evidence can be dismissed without' [evidence] {{cite news}}: (עזרה) Jaroszkiewicz, George (2017). Quantized Detector Networks: The Theory of Observation. Cambridge: Cambridge University Press. p. 282. ISBN 9781108547413. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. {{cite book}}: (עזרה) Translation from Stone, Jon R. (2005). The Routledge Dictionary of Latin Quotations: The Illiterati's Guide to Latin Maxims, Mottoes, Proverbs, and Sayings. New York: Routledge. p. 101. ISBN 0-415-96908-5. Annaniensis, Juvenalis (1686). Solis intelligentiae, cui non succedit nox, lumen indeficiens, ac inextinguibile ; illuminans omne hominem venientem in hunc mundum. Typis Simonis Uzschneideri. For 19th-century usage see, e.g., The Classical Journal, Vol. 40 (1829), p. 312. Watson, Alan, ed. (1998) [1985]. "22.3.2". The Digest of Justinian. Philadelphia: University of Pennsylvania Press. ISBN 0-8122-1636-9. McLelland, Joseph C. (1989). Prometheus Rebound: The Irony of Atheism. Waterloo, Ontario: Wilfrid Laurier University Press. p. 9. ISBN 9780889206960. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. {{cite book}}: (עזרה) Evans, C. Stephen (2015). Why Christian Faith Still Makes Sense: A Response to Contemporary Challenges. Grand Rapids, Michigan: Baker Academic. pp. 16–17. ISBN 9781493400225. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. {{cite book}}: (עזרה)