laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יסעור ענק דרומי

יסעור ענק דרומי (שם מדעי: Macronectes giganteus) הוא מין של יסעור ענק החי באזור הקוטב הדרומי - אנטארקטיקה והימים סביבו. יסעורי הענק ענקיים כשמם. יסעור הענק הדרומי מעט גדול יותר, משקלו כ-3 עד 8 ק"ג, מוטת כנפיו 180–210 ס"מ, ואורכו 86–100 ס"מ. הזכרים גדולים וכבדים יותר מהנקבות. יסעורנים אלה דומים לכאורה לאלבטרוסיים והם היחידים שיכולים להיות שווים אליהם בגודלם. הם גם היחידים מבני משפחת היסעוריים שיש להם רגליים מספיק חזקות בשביל ללכת בצורה יעילה על הקרקע. ליסעורים יש לסת אשר יכולה להכיל מזון חלקלק. הם מפיקים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד העוזר להם כנגד טורפים. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם, וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות. מקורותיהם גדולים מאוד בצבע כתום חיוור, נוצתו אפורות עם נקודות (למעט 15% מיסעורי הדרום, שראשם צווארם והחזה העליון שלהם בצבע לבן). מזונם מצוי ביבשה ובים, אך בעיקר ליד החוף. תזונתם בעיקרית כוללת קריל, דגים ויצורי ים דומים לעיתים קרובות הם עוקבים אחרי סירות דיג לאכול את הפסולת הנזרקת ממנה. הם מגוונים בפגרים, בעיקר של כלבי ים ופינגווינים. עם זאת הם חזקים מספיק כדי לקטול עופות ים כולל אפרוחי פינגווינים או אף פינגווינים בוגרים קטנים, דבר שהם מבצעים בלהקות בעזרת מקוריהם החזקים. תוחלת חייהם 20 שנים. עונת הרבייה היא מחודש אוקטובר ועד מרץ. היסעורים מטילים ביצה אחת ויחידה, בקן מחוספס הבנוי 50 ס"מ מעל לפני הקרקע. הביצה מודגרת במשך כ 60 ימים. מרגע שבקע, הגוזל נשאר בקן למשך 3 שבועות. הגוזלים מצמיחים נוצות לאחר כ-4 חודשים, ומגיעים לבגרות המינית רק לאחר 6–7 שנים כאשר הופכים לפרחון. יסעור ענק מתעמת עם פינגווין לבן-אוזן על אפרוח מדיה וקבצים בנושא יסעור ענק דרומי בוויקישיתוף יסעור ענק דרומי, באתר ITIS (באנגלית) יסעור ענק דרומי, באתר NCBI (באנגלית) יסעור ענק דרומי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יסעור ענק דרומי, באתר GBIF (באנגלית) יסעור ענק, באתר BirdLife international יסעור ענק דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
יסעור ענק צפוני

יסעור ענק צפוני (שם מדעי: Macronectes halli) הוא מין של יסעור ענק החי באוקיינוס הדרומי ובאיים באזור. הוא דומה לקרובו יסעור ענק דרומי. היסעור הענק הצפוני שוקל 3–5 ק"ג, מוטת כנפיו 150–210 ס"מ, ואורכו 80–95 ס"מ. הזכרים גדולים וכבדים יותר מהנקבות. יסעורנים אלה דומים לכאורה לאלבטרוסיים והם היחידים שיכולים להיות שווים אליהם בגודלם. הם גם היחידים מבני משפחת היסעוריים שיש להם רגליים מספיק חזקות בשביל ללכת בצורה יעילה על הקרקע. ליסעורים יש לסת אשר יכולה להכיל מזון חלקלק. הם מפיקים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד העוזר להם כנגד טורפים. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייע להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם, וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות. מקוריהם גדולים מאוד בצבע כתום חיוור, נוצותיהם אפורות עם נקודות. מזונם מצוי ביבשה ובים, אך בעיקר ליד החוף. הם אוכלים פגרים, בעיקר של כלבי ים ופינגווינים. לעיתים קרובות הם עוקבים אחרי סירות דיג לאכול את הפסולת הנזרקת ממנה. תוחלת חייהם 20 שנים. עונת הרבייה היא מחודש אוקטובר ועד מרץ. היסעורים מטילים ביצה אחת ויחידה, בקן מחוספס הבנוי 50 ס"מ מעל לפני הקרקע. הביצה מודגרת במשך כ-60 ימים. מרגע שבקע, הגוזל נשאר בקן למשך 3 שבועות. הגוזלים מצמיחים נוצות לאחר כ-4 חודשים, ומגיעים לבגרות המינית רק לאחר 6–7 שנים כאשר הופכים לפרחון. מדיה וקבצים בנושא יסעור ענק צפוני בוויקישיתוף יסעור ענק צפוני, באתר ITIS (באנגלית) יסעור ענק צפוני, באתר NCBI (באנגלית) יסעור ענק צפוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יסעור ענק צפוני, באתר GBIF (באנגלית) יסעור ענק באתר oiseaux יסעור ענק צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
גביע דייוויס 1981

גביע דייוויס 1981 הייתה התחרות ה-70 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 53 נבחרות. החל משנה זו התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. הדבר איפשר לתת פרסים לנבחרות. זו הייתה השנה הראשונה בה הוקם הבית העליון. בבית זה נכללו 16 נבחרות שהשתתפו במשחקי חצי הגמר של הבתים האזוריים בתחרות של השנה הקודמת. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (2 בתי אירופה, בית אמריקה ובית המזרח). מנצחי הבתים האזוריים קיבלו זכות לעלות לבית העליון במקום 4 נבחרות החלשות של הבית העליון. נבחרת צ'כוסלובקיה שהייתה מחזיקת הגביע בעקבות ניצחונה בשנה הקודמת, הודחה על ידי נבחרת ארצות הברית במשחק רבע הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת ארגנטינה בסינסינטי. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת ארצות הברית. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם ה-27. המשחקים נערכו ב-2–4 באוקטובר בעקבות משחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון גרמניה המערבית, צרפת, איטליה ומקסיקו נותרו בבית העליון. ברזיל, קוריאה הדרומית, יפן ושווייץ ירדו לבתים אזוריים. בעקבות משחקי הבתים האזוריים צ'ילה, הודו, ספרד וברית המועצות עלו לבית העליון. נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה א' ושיחקה נגד נבחרת יוגוסלביה. לאחר הניצחון על יוגוסלביה, נבחרת ישראל שיחקה נגד הונגריה והפסידה. אתר התחרות https://web.archive.org/web/20191112195331/https://www.daviscup.com/en/organisation/davis-cup-history.aspx
אהרן מגיד

הרב אהרן מגיד (תרס"ט, טאצ'ו - ליל שבת י"א בחשוון תשל"ט, 10–11 בנובמבר 1978, ירושלים) היה סופר ועורך תורני, מחבר יחיד של האנציקלופדיה התלמודית-הלכתית "בית אהרן". נולד לצבי חיים ורייזל זלאטי (לבית פלדמן), בטעטש (טאצ'ו). בבחרותו למד בישיבת "בית ישראל" בווישווה אצל הרב המקומי רבי מנחם מנדל הגר, והיה עורך המשנה של "דגל התורה" שיצא לאור ביוזמת הישיבה. נישא לשרה בתם של לויה ינטל והרב אברהם אלעזר וייס רבה של טופולצ'אן (טאָפאָלטשאן). בנובמבר 1931 התמודד בבחירות ללשכת המסחר העירונית בטעטש ולא נבחר. הוא ואשתו שרדו את השואה (הוא שהה במחנות הריכוז באושוויץ ובגוזן (מאוטהאוזן), ובתום מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית, פתח בית מסחר לטקסטיל ממנו התפרנס. במקביל לעבודתו בבית המסחר, הקדיש שעות רבות מדי יום ללימוד וליצירת האנציקלופדיה אותה כינה "בית אהרן". הוא ואשתו תמכו מכספם בקרנות צדקה ובמוסדות חינוך בישראל, והקימו בית מחסה ליתומים בני עדות המזרח בירושלים. הם גם תרמו לשיקום מוסדות הקהילה בטעטש לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר פטירת אשתו שרה (תשרי תשל"ב), תרם לזכרה את חדר האוכל של ישיבת הרב דושינסקי בירושלים, שנקרא על שמה "אהל שרה". לאחר פטירתה נישא בשנית לרייזל זיסל (לבית ברגמן). הוא נפטר בליל שבת י"א בחשוון תשל"ט בעת ביקור בירושלים, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. ספרו "בית אהרן" הוא אנציקלופדיה תורנית לא גמורה, העוסקת בכללים תלמודיים, נושאים הלכתיים ומחקרים בשמות תנאים ואמוראים ותולדותיהם. 11 כרכי האנציקלופדיה שנדפסו, כוללים את ערכי האותיות א-ב, מאב ועד בת קול: בית אהרן - א (אב - אדם עם פני מלאך), ניו יורק, תשכ"ב בית אהרן - ב (אדם צדיק - אהרן), ניו יורק, תשכ"ד בית אהרן - ג (או - אותיום), ניו יורק, תשכ"ה בית אהרן - ד (אותם - אי מכללא מאי), ניו יורק, תשכ"ז בית אהרן - ה (אי תנא תנא - איכא לאקשויי), ניו יורק, תשכ"ח בית אהרן - ו (איכא למטעי - אין דורשין תחילות), ניו יורק, תש"ל בית אהרן - ז (אין דנין אפשר משאי אפשר - אין לדמות גזירות חכמים זו לזו), ניו יורק, תשל"א בית אהרן - ח (אין להחכמים כח לאסור דבר המפורש - אין קורין אבות אלא לשלשה), ניו יורק, תשל"ב בית אהרן - ט (אין קטגור נעשה סניגור - אמר לך רבי פלוני), ניו יורק, תשל"ג בית אהרן - י (אמר מר - אתרא, אתריה דר"פ הוי), ניו יורק, תשל"ה בית אהרן - יא (בי"ת, האות השנייה באלפא ביתא - בת קול), ניו יורק, תשל"ח לאחר פטירתו נדפס כרך נוסף: בית אהרן - יב (בת קול - דבי רבי), ניו יורק תש"מ שלמה יעקב גרוס, י' יוסף כהן, (עורכים), ספר מארמארוש: מאה וששים קהילות קדושות ביישובן ובחורבנן, תל אביב: בית מארמארוש, תשמ"ג. עמ' 267 (על משפחת מגיד מטעטש) חיים ישכר גראס, מגילת יוחסין על רבי אהרן מגיד, בתוך בית אהרן - א, ניו יורק, תשכ"ב ידיעה על פטירתו, המאור, שנה לא גיליון ב, ניו יורק תשל"ט, באתר היברובוקס גליונו השני של "דגל התורה" בו שימש כעורך משנה, ווישווה תרפ"ב, באתר אוצר החכמה על ספרו מאיר אמסל, "בית אהרן", סקירה על הכרך השני, המאור, שנה טו גיליון י, ניו יורק תשכ"ד, באתר היברובוקס "בית אהרן", סקירה על הכרכים הראשון והשני, הפרדס, שנה לט גיליון ה, ניו יורק תשכ"ה, באתר היברובוקס מאיר אמסל, "בית אהרן", סקירה על הכרכים החמישי והשישי, המאור, שנה כב גיליון ב, ניו יורק תש"ל, באתר היברובוקס יצחק גרשוני, תפוח: קובץ שמות ופרטים מתולדות קהילת טעטש. באר שבע, תשנ"ד. עמ' 411.
הלנה פפאריזו

הלנה פפאריזו (ביוונית: Έλενα Παπαρίζου‏; נולדה ב-31 בינואר 1982) היא זמרת ופזמונאית יוונייה-שוודית, זוכת תחרות האירוויזיון 2005. פפאריזו נולדה וגדלה בגטבורג שבשוודיה להורים יוונים, ועל כן דוברת שוודית ואת השפות הרשמיות של מדינות סקנדינביה. היא עברה ליוון בשנות העשרים לחייה, שם הקימה את ההרכב "אנטיק". הרכב זה ייצג את יוון באירוויזיון 2001 שנערך בדנמרק עם השיר "I Would Die for You". השיר הגיע למקום השלישי. בשנת 2003 התפרקה "אנטיק". בסוף השנה הוציאה פפאריזו סינגל סולו ראשון (Anapantites Klisis) שהצליח מאוד ביוון. באביב 2004 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה Protereotita. כמה משירי האלבום הפכו להיטים במצעדי יוון. מכירות האלבום התגברו בעקבות זכייתה של פפאריזו באירוויזיון (להלן) והוא הגיע למעמד אלבום פלטינה כפול. בשנת 2005 נבחרה פפאריזו לייצג את יוון בשנית בתחרות האירוויזיון. באירוויזיון 2005 שנערך בקייב התמודדה הלנה עם השיר "My Number One" (מספר אחת שלי). את מילות השיר באנגלית כתבו כריסטוס דנטיס ונטליה גרמאנו. הווידאו-קליפ של השיר צולם בכל רחבי אירופה. בתחרות עצמה זכתה הלנה במקום הראשון עם 230 נקודות. היה זה ניצחונה הראשון של יוון בתחרות, ובעקבותיו נערכה תחרות האירוויזיון ביוון, לראשונה בתולדותיה, בשנת 2006. בעקבות הזכייה הפכה פפאריזו לכוכבת בינלאומית. בשנת 2014 השתתפה פפאריזו במלודיפסטיבלן 2014, תחרות הקדם-אירוויזיון השוודית, והתחרתה בה עם השיר Survivor. השיר הגיע לשלב גלגל ההצלה, ומשם עלה לגמר וסיים במקום הרביעי. הלנה הייתה אמורה לייצג את קפריסין באירוויזיון 2018 עם השיר Fuego וגם הקליטה את הביצוע שלה לשיר, אך החליטה לוותר על ייצוג קפריסין באירוויזיון, והשיר הועבר לזמרת אלני פוריירה. הלנה פפאריזו, ברשת החברתית פייסבוק הלנה פפאריזו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הלנה פפאריזו, ברשת החברתית אינסטגרם הלנה פפאריזו, סרטונים בערוץ היוטיוב הלנה פפאריזו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הלנה פפאריזו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הלנה פפאריזו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר ספוטיפיי הלנה פפאריזו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר Last.fm (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר AllMusic (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר MusicBrainz (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר דיזר הלנה פפאריזו, באתר Yandex.Music (ברוסית) הלנה פפאריזו, באתר Discogs (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר Songkick (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר Genius הלנה פפאריזו, באתר בילבורד (באנגלית) הלנה פפאריזו, באתר טיידל (באנגלית) האתר הרשמי של פפאריזו מילות השיר "My Number One"
טיסה 210 של LAN צ'ילה

טיסה 210 של LAN צ'ילה, של מטוס מדגם DC-3 דקוטה, הסתיימה בהתרסקות בהרי האנדים ב-3 באפריל 1961. 24 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו. בנוסעים היו שמונה כדורגלנים ושני מאמנים של קבוצת הכדורגל הצ'ילאנית "גרין קרוס". היה זה אסון התעופה החמור ביותר של צ'ילה עד אותה עת. המטוס, מדגם DC-3 דקוטה, יוצר בשנת 1943 כמטוס צבאי, ועד להתרסקותו צבר 18,300 שעות טיסה. חבריה של קבוצת הכדורגל "גרין קרוס" עשו דרכם מאוסורנו לסנטיאגו במטוס זה ובמטוס נוסף. המטוס נעלם בהרי האנדים. בתשדורת הרדיו האחרונה ממנו דווח על קרח שהצטבר על הכנפיים והמדחפים. שרידי המטוס נמצאו כעבור שבוע. כל נוסעי המטוס נספו. בפברואר 2015 נמצאו שרידים נוספים של המטוס בידי קבוצת מטפסי הרים. מדיה וקבצים בנושא טיסה 210 של LAN צ'ילה בוויקישיתוף תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 210 של LAN צ'ילה, באתר Aviation Safety Network (באנגלית) נתרסק אוירון צ'ילי עם 26 נוסעים, חרות, 5 באפריל 1961 AP, אחרי 54 שנה: נמצא מטוס הכדורגלנים שנעלם, באתר ynet, 9 בפברואר 2015
ג'ואן מרשל

ג'ואן מרשל (באנגלית: Joan Marshall;‏ 9 ביוני 1931 – 28 ביוני 1992) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ג'ואן מרשל נולדה בשנת 1931 בשיקגו וגדלה בעיר זאת. מגיל צעיר הופיעה כנערת תצוגה (showgirl) במועדוני לילה בשיקגו. לראשונה השתתפה בסרט קולנוע כרקדנית בשנת 1945. בשנת 1946 היא לקתה במחלת הפוליו, שגרמה לה למשך פרק זמן מסוים לשיתוק במיתרי הקול ובצוואר, אך היא הצליחה להבריא. בשנת 1958 השתתפה לראשונה בסדרת טלוויזיה. בשנת 1959 עברה לקליפורניה והופיעה הופעות קצרות, כשחקנית משנה במספר סרטים כמו "תמי והדוקטור" (1963).. תפקיד ראשי בסרט הזדמן לג'ואן מרשל בשנת 1961 כשגילמה דמות של גבר, שהוא למעשה אשה, המבצעת מעשי רצח מחרידים, בסרטו של ויליאם קסל Homicidal (רצחני). שהיה מותחן וסרט אימה. הסרט זכה להצלחה רבה בישראל, כשהוצג בה בשנים 1962 – 1966 בשם " תעלומת הרצח הכפול". דווקא בסרט זה שהיה למעשה פסגת הופעותיה בקולנוע היא נקראה בשם אחר, ג'ין ארלס (Jean Arless). לצורך ההופעה בדמות הגבר בסרט קוצץ שערה הבלונדיני ונצבע בצבע חום והיא הרכיבה עדשות מגע בצבע חום על עיניה כדי שתראינה שונות מצבען הבהיר. ג'ואן מרשל המשיכה להופיע עד לשנת 1975 בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, בין היתר ב"אזור הדמדומים" ו"מסע בין כוכבים". ג'ואן מרשל נפטרה בשנת 1992. ג'ואן מרשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואן מרשל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואן מרשל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) תמונות ג'ואן מרשל כאשה וכגבר בסרט "תעלומת הרצח הכפול" באתר themakeupgallery. ג'ואן מרשל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'יימס דאן

ג'יימס הווארד דאן (באנגלית: James Howard Dunn;‏ 2 בנובמבר 1901 - 1 בספטמבר 1967) היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1945 על משחקו בסרט "אילן גדל בברוקלין". דאן נולד בניו יורק סיטי, בנו של סוחר מניות בוול סטריט. לפני שפנה לתחום הבידור הוא עבד עם אביו במניות במשך שלוש שנים. הוא החל את דרכו כבדרן בשנות ה-20 של המאה ה-20 במופעי וודוויל וכניצב במספר סרטים. דאן הותיר חותם ראשוני בהוליווד כבר בתפקידו הראשון בתעשיית הסרטים בשנת 1931 בסרטו של הבמאי פרנק בורזייגי "ילדה רעה" בתור אדי קולינס. הוא השתתף ארבע פעמים לצד ילדת הפלא שירלי טמפל בדרמות הקומיות "עיניים מבריקות" בתפקיד ג'יימס "לופ" מריט, סנדקה של הילדה שירלי בלייק, "תינוקת השתחווי" בתור אדי אביה האסיר המשוחרר של הילדה שירלי איליסון, בקומדיה המוזיקלית "קומו והריעו!" ובדרמה "שינוי הלב". דאן, שנאבק בחייו האישיים באלכוהוליזם, זכה בשנת 1945 בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בתור המלצר האלכוהוליסט ג'וני נולאן בסרט הביכורים של הבמאי האגדי איליה קאזאן "אילן גדל בברוקלין". את תפקידיו האחרונים כשחקן הוליוודי עשה דאן בדרמה של מרטין ריט "Hemingway's Adventures of a Young Man" בתפקיד הטלגרפר ובסרט "האוסקר". דאן היה נשוי שלוש פעמים במהלך חייו, לאדנה אולייר ממנה התגרש, לשחקנית פרנסיס גיפורד ממנה התגרש גם כן ולאדנה ראש שהייתה נשואה לו עד למותו בשנת 1967 מסיבוכים רפואיים במהלך ניתוח שעבר, בן 65 היה במותו. על שמו הונצחו שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד. ילדה רעה (1931) הלו, אחות! (1933) גיהנום מתחת (1933) 365 לילות בהוליווד (1934) עיניים מבריקות (1934) קומו והריעו! (1934) שינוי הלב (1934) תינוקת השתחווי (1935) לבבות אנושיים (1938) הרוחות החיות (1942) אילן גדל בברוקלין (1945) האוסקר (1968) מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דאן בוויקישיתוף ג'יימס דאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס דאן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס דאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יימס דאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יימס דאן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ג'יימס דאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קים דוטקום

קים דוטקום (נולד ב-21 בינואר 1974, בשם קים שמיץ), ידוע גם בשמות קימבל וקים טים ג'ים וסטור, הוא יזם אינטרנט, איש עסקים ופעיל פוליטי גרמני-פיני, המתגורר כיום בניו זילנד. קים ידוע בתור המייסד של אתר שיתוף הקבצים Megaupload. דוטקום עלה לתהילה בגרמניה בשנת 1990 כהאקר מוצהר וכיזם אינטרנט. הוא הורשע בכמה פשעים ובין היתר בשנת 1994 נגזר עליו מאסר על תנאי בעקבות הונאה וריגול ומאסר על תנאי בשנת 2003 על סחר במידע פנים ומעילה. בחודש ינואר 2012, הוחזק קים במעצר על ידי משטרת ניו זילנד בתגובה להאשמות פליליות על ידי ממשלת ארצות הברית בנוגע להפרת זכויות יוצרים הנוגעים לאתר Megaupload. על פי הצו, הפר האתר זכויות יוצרים וגרם לנזק של 500 מיליון דולר לבעלי הזכויות באמצעות תוכן פיראטי שהועלה לאתר, אשר תמך באותו הזמן בכ-180 מיליון משתמשים רשומים. דוטקום הכחיש את ההאשמות נגדו ונלחם בניסיון להסגירו לארצות הברית. למרות צעדים משפטיים תלויים ועומדים מעל Megaupload, בינואר 2013, בדיוק שנה לאחר סגירת האתר, השיק דוטקום את אתר שיתוף הקבצים Mega. ביממה הראשונה להפעלתו נרשמו לאתר כ-500,000 משתמשים. בשנת 2013, קים דוטקום טען כי המציא את שיטת האימות הדו שלבי בפטנט שלו משנת 2000 ואיים לתבוע את כל שירותי האינטרנט הגדולים שהשתמשו בשיטת אימות זו. אולם לאחר זמן מה ביטל משרד הפטנטים האירופי את הפטנט שלו לאור פטנט אמריקאי מוקדם יותר, משנת 1998, של חברת AT&T . ב-23 בדצמבר 2015 קבע בית המשפט בניו זילנד שקים יוסגר לארצות הברית, ועורכי דינו הודיעו שיערערו. ב-15 באוגוסט 2024 הודיע שר המשפטים של ניו זילנד שקים יוסגר לארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא קים דוטקום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קים דוטקום (באנגלית) קים דוטקום, ברשת החברתית פייסבוק קים דוטקום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שחר סמוחה, ‏אסיר, עשיר, גיבור: סיפורו המטורף של קים דוטקום, באתר גלובס, 31 בינואר 2013 US6078908A Method for authorizing in data transmission systems, EspaceNet, ‏20 ביוני 2000 US5708422A Transaction authorization and alert system, EsoaceNet, ‏13 בינואר 1998 ניו-זילנד: קים דוטקום יוסגר לארצות-הברית, באתר ynet, 23 בדצמבר 2015 רויטרס, לאחר מאבק בן 12 שנה: מייסד מגה אפלואד קים דוטקום יוסגר לארה"ב, באתר TheMarker, ‏16 באוגוסט 2024
קוצ'י (יפן)

קוצ'י (יפנית: 高知市) היא עיר ביפן, בירת מחוז קוצ'י. העיר ממוקמת על האי שיקוקו. העיר החלה כמבצר קוצ'י ששימש בתור ביתם של מנהיגי מחוז טוסה, למעשה שמה של העיר לקוח משמו של המבצר. העיר הוכרזה ב-1 באפריל 1889. ב-2 במאי 1904 החלה לפעול בעיר רשת חשמליות, וב-12 בנובמבר 1951 חוברה העיר לרשת הרכבת הארצית של יפן. קוצ'י נבחרה בתור מטרה להפצצות מן האוויר. ב-3 ביולי 1945 המריאו 129 מטוסים במטרה להפציץ את העיר. על העיר הוטלו 1,060 טונות של פצצות, 48 אחוזים מן השטחים הבנויים של העיר הושמדו כתוצאה מהפצצה זו. בעיר ממוקמות 2 אוניברסיטאות ו-4 מכללות. אינדונזיה סורבאיה, מזרח ג'אווה, אינדונזיה מדיה וקבצים בנושא קוצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוצ'י (ביפנית) "21st Bomber Command Tactical Mission Report 247, 250, Ocr". Scribd.com. נבדק ב-2013-12-09..
דיוף

האם התכוונתם ל... אל חג'י דיוף – כדורגלן סנגלי אליון דיופ – פובליציסט ומוציא לאור סנגלי אנדי דיוף – כדורגלן צרפתי בירגו דיופ – משורר ופוליטיקאי סנגלי יהבאן דיוף – כדורגלן צרפתי מאם ביראם דיוף – כדורגלן סנגלי עבדו דיוף – נשיאה השני של סנגל פאפה דיופ – כדורגלן סנגלי
חברה נשלטת זרה

חברה נשלטת זרה (באנגלית: Controlled Foreign Corporation) היא שיטת מיסוי הנוגעת לחברה תושבת חוץ העונה לתנאים נוספים. הוראות החוק הנוגעות לחברות מסוג זה נועדו להפחית את כדאיות הסטת הכנסות מחוץ למדינה על מנת להפחית או להימנע מתשלום מס בגינן. המדינות בהן קיימת חקיקה בנושא חברה נשלטת זרה כוללות בין היתר את ארצות הברית, גרמניה, יפן, אוסטרליה, שוודיה וישראל. קיימת שונות בין חוקי המדינות בנושא חברה נשלטת זרה. חוקי המס במדינות רבות לא מטילים חבות מס על מחזיקי מניות בגין רווחי החברה שבה הם מחזיקים מניות. חבות המס חלה רק ברגע שמחולק דיבידנד. במצב זה חלק הנישומים יכלו להקים ישויות תושבות חוץ במדינות בהן שיעור המס נמוך ולהסיט לישויות אלו את הכנסותיהם. מצב זה אפשר שוני במועד תשלום המס בין נישומים, לדוגמה, נישום הממוסה בישראל לפי השיטה הפרסונלית מחויב בתשלום מס מיידי על כל הכנסותיו מחוץ לישראל ואילו נישום אחר שיסיט את הכנסותיו לחברה תושבת חוץ יימנע מתשלום מס מיידי (עד למשיכת דיבידנד). פקודת מס הכנסה בסעיף 75ב מגדירה חברה נשלטת זרה כישות העונה על התנאים הבאים במצטבר: חבר בני אדם תושב חוץ המניות או הזכויות בו אינן רשומות למסחר בבורסה או שהיקף המניות או הזכויות הרשומות למסחר נמוך מ-30% שיעור המס החל על ההכנסות פסיביות במדינת החוץ לא גבוה מ-15% רוב הכנסות או רווחי החברה הם פסיביים תושבי ישראל מחזיקים, במישרין או בעקיפין, יותר מ-50% בלפחות אחד מאמצעי השליטה לאחר שנקבע בהתאם לתנאים שמדובר בחברה נשלטת זרה, מחויב כל תושב ישראל המוגדר לצורך הסעיף כבעל שליטה במס על חלקו היחסי ברווחיה של החברה הנובעים מהכנסה פסיבית. החריג לכך הוא רווח הנובע מדיבידנד שהתקבל מחבר בני אדם תושב חוץ, שמקורו בהכנסה שמוסתה על ידי מדינה זרה בשיעור גבוה מ-15%. שיעור המס החל על בעל השליטה הוא שיעור המס החל על הכנסה שמקורה בדיבידנד. הסעיף כולל מספר הוראות שנועדו למנוע מצב של כפל מס. חברת משלח יד זרה מי שמחזיק ב-10% או יותר באמצעי השליטה בחברה, בצורה ישירה או עקיפה, כולל בדרך של החזקה עם קרוב או גורם איתו יש שיתוף פעולה באופן קבוע על פי הסכם
קאונטרפאנץ'

קאונטרפאנץ' (באנגלית: CounterPunch) הוא כתב עת מקוון היוצא לאור בארצות הברית, העוסק בענייני פוליטיקה מתוך גישה שמאלית-רדיקלית. עורכו של קאונטרפאנץ' היה אלכסנדר קוקבורן, עד למותו בשנת 2012. כיום עורכי העיתון הם ג'פרי סנט קלייר וג'ושוע פרנק. מתפרסמים בו מאמרי ביקורת על המפלגה הדמוקרטית ועל המפלגה הרפובליקנית כאחד. הנושאים העיקריים בהם עוסקים מאמרי קאונטרפאנץ' הם איכות הסביבה, זכויות העובדים, יחסי החוץ של ארצות הברית והסכסוך הישראלי-ערבי. קאונטרפאנץ' נוסד כניוזלטר בוושינגטון בשנת 1994 על ידי התחקירן קן סילברסטיין. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו אליו אלכסנדר קוקבורן וג'פרי סנט קלייר. סילברסטיין פרש בשנת 1996. המייסדים שאבו השראה מתחקירנים אמריקאים כדוגמת אדוארד אבי, שכתבו על נושאים סביבתיים וחברתיים. סיקורי קאונטרפאנץ' עוסקים לעיתים קרובות בנושאים שלא זוכים לפרסום בעיתונות המיינסטרים. לדוגמה, בשנת 1997 זכה הירחון בפרסים על מאמרים בנושאים כמו הקשר בין סחר בטונה לסחר בקוקאין, מערכת יחסי הציבור של סין בארצות הברית, ואופן הטיפול בפסולת רדיואקטיבית. קאונטרפאנץ' מפרסם תחקירים של מגוון תורמים, בדרך כלל בעלי גישה שמאלית-רדיקלית. גישה זו בולטת במיוחד במאמרים על הסכסוך הישראלי-ערבי, שבהם לעיתים קרובות מובעת ביקורת על פעולותיה של ממשלת ישראל. בין המשתתפים ניתן למצוא דמויות שנויות במחלוקת, כמו האנטי-ציונים גלעד עצמון, נורמן פינקלשטיין, רון ג'ייקובס וישראל שמיר, וכן אנשי שמאל ישראלים, ביניהם אורי אבנרי וג'ונתן קוק. קבוצות יהודיות ואנטי-גזעניות מביעות לעיתים קרובות ביקורת על גישה זו. קאונטרפאנץ' מפרסם באופן קבוע מאמרי ביקורת על מדיניות החוץ האמריקנית ועל מדיניותה של ארצות הברית בתחום הפיננסי והכלכלי, וכן מסקר נושאים סביבתיים. חלק מהתורמים הקבועים מכסים מגוון רחב של נושאים נוספים. רוב כותבי המאמרים בעיתון הם אנשי שמאל ושמאל רדיקלי, וכותבים בו גם פעילים והוגי דעות אנטישמיים כגון ישראל שמיר וגלעד עצמון. בין הכותבים לקאונטרפאנץ' נמנו רוברט פיסק, אדוארד סעיד, ראלף ניידר, טארק עלי, טניה ריינהרט ונועם חומסקי. אחד הכותבים הקבועים הוא ישראל שמיר, שכתב בשנים 2010-2011 סדרת מאמרים המסקרים את המידע שפורסם בוויקיליקס בזמן פרשת קייבלגייט. פידל קסטרו פרסם בו מספר מאמרי אורח. בעיתון כותבים גם מספר קטן של שמרנים ואנשי ימין. באופן טבעי מבקריו של קאונטרפאנץ' מציינים את נטייתו הפוליטית. יחד עם זאת, במאמר בעיתון האובזרבר משנת 2003 נאמר שהוא פופולרי בקרב פוליטיקאים אמריקאים. בשנת 2004 פורסם מאמר פרובוקטיבי המשווה בין ג'ורג' ווקר בוש להיטלר. המאמר עורר סערה בארצות הברית. הליגה נגד השמצה תיארה בשנת 2007 את קאונטרפאנץ' כ"ידיעון שמאלני-רדיקלי אנטי-ציוני." העיתון ספג ביקורת על כך שהוא נותן במה לכותבים אנטישמיים ולדעות אנטישמיות אנטי-יהודיות בפרסומיו. לקאונטרפאנץ' הוצאת ספרים, המוציאה לאור ספרים ואסופות מאמרים של התורמים הקבועים. בין הספרים שיצאו לאור נמנים שני ספרים על הסכסוך הישראלי-ערבי: "הפוליטיקה של האנטישמיות", מאת עורכי העיתון אלכסנדר קוקבורן וג'פרי סנט קלייר. "ישראל - כתב אישום", מאת מייקל ניומן, מענה לספר "ישראל - כתב הגנה" של אלן דרשוביץ. כמו כו יצאו לאור ספרים רבים בתחומי איכות הסביבה, פוליטיקה אמריקאית, כלכלה, וכן סיקורים של המלחמות בעיראק, אפגניסטן ויוגוסלביה. אתר האינטרנט הרשמי של קאונטרפאנץ' (באנגלית) קאונטרפאנץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר כתב העת: http://www.counterpunch.org/
ECEF

ECEF (ראשי תיבות של: Earth-Centered, Earth-Fixed, נקראת גם ECR - ראשי תיבות של Earth Centered Rotational) היא מערכת צירים קרטזית. היא מכונה לפעמים "מערכת ארצית קונבנציונלית". וקטור ב-ECEF מוגדר על ידי הקואורדינטות ( x , y , z ) {\displaystyle (x,y,z)} . הנקודה ( 0 , 0 , 0 ) {\displaystyle (0,0,0)} מוגדרת כמרכז המסה של כדור הארץ, ומכאן שמה "Earth-Centered". הצירים שלה מיושרים על פי "קוטב הייחוס הבינלאומי" (IRP) ו"מרידיאן הייחוס הבינלאומי"(אנ')‏(IRM) הקבועים ביחס למישור כדור הארץ, ומכאן השם "Earth-Fixed". השם עלול להיות מטעה מכיוון שכדור הארץ אינו סובב סביב ציר ה-Z שלו, בניגוד למערכת צירים ECI, ולכן נקראת בשם החלופי ECR. המרה ממערכת הצירים "WGS84" ל-"ECEF" יכולה לשמש כאמצעי ביניים בהמרת מהירויות למערכת "North East Down" הנפוצה בתחום התעופה והניווט. ציר ה-Z מצביע על הצפון אך אינו עולה בקנה אחד עם ציר הסיבוב של כדור הארץ. התנודות סביב ציר הסיבוב ידועות כתנודות הקטבים (אנ'). ציר ה-X מצטלב עם הספֵירה של כדור הארץ בקו רוחב 0° (המשווה) וקו אורך 0° (גריניץ'). משמעות הדבר היא כי ECEF מסתובב יחד עם כדור הארץ ולכן הקואורדינטות של נקודה קבועה על פני כדור הארץ אינן משתנות. ציר ה-Y מאונך לציר ה-X ולציר ה-Z על פי כלל יד ימין, כלומר מצטלב עם פני כדור הארץ בקו רוחב 0° (קו המשווה) וקו אורך 90°E. נקודה זו נמצאת באוקיינוס ההודי, דרום מזרחית להודו ומערבית למלזיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע דייוויס 1982

גביע דייוויס 1982 הייתה התחרות ה-71 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 60 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (2 בתי אירופה, בית אמריקה ובית המזרח). מנצחי הבתים האזוריים קיבלו זכות לעלות לבית העליון במקום 4 נבחרות החלשות של הבית העליון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת צרפת בגרנובל. הוא הסתיים עם התוצאה 1:4 לטובת ארצות הברית. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-28 בסך הכול. ב־1-3 באוקטובר בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון ארגנטינה, בריטניה, רומניה וברית המועצות נותרו בבית העליון. הודו, מקסיקו, ספרד וגרמניה המערבית ירדו לבתים אזוריים. בעקבות משחקי הבתים האזוריים פרגוואי, אינדונזיה, אירלנד ודנמרק עלו לבית העליון. נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה א' ושיחקה נגד נבחרת בלגיה. לאחר הניצחון על בלגיה, נבחרת ישראל שיחקה נגד הונגריה והפסידה. אתר התחרות