laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טמפונדה קרדיאלית

טמפונדה קרדיאלית (לבבית) (בעברית: דַּחַס מסב הלב), היא מצב חירום רפואי הנוצר בעקבות התמלאות החלל שבין שכבות כיס הלב (פריקרד) בנוזל כלשהו היוצרת לחץ על שריר הלב ומונעת ממנו כיווץ והרפייה מלאים. מצב זה עלול להיות קטלני אם הוא לא מטופל במהירות. הסיבות העיקריות להיווצרות טמפונדה קרדיאלית כוללות מחלה גידולית, דלקת קרום הלב מסיבה לא ידועה (אידיופתית) ואי-ספיקת כליות. טמפונדה כזו יכולה להיווצר גם עקב דימום לתוך המרווח הפריקרדיאלי לאחר ניתוח לב, טראומה, או טיפול של חולים הסובלים מדלקת קרום הלב חריפה בנוגדי קרישה המגבירים את הדמם, ומכאן את הסכנה להיווצרות טמפונדה. הגורמים יכולים להיות קרע באבי העורקים (אאורטה), סרטן ריאות בשלב מתקדם, פציעות חיצוניות באזור הלב, התקף לב (MI), ניתוח לב פתוח, דלקת כיס הלב (פריקרדיטיס), אורמיה וטראומה. קיימים שלושה מאפיינים עיקריים לטמפונדה לבבית הקרויים גם "משולש בק" Beck's) Triad): תת-לחץ דם קולות לב חלשים או היעדר קולות לב בהאזנה על ידי סטטוסקופ התרחבות של ורידי הצוואר בטמפונדה נגרמת הפרעה למילוי החדרי וכתוצאה מכך יש ירידה בתפוקת הלב. לעיתים מספיקים כ-200cc של נוזל כדי לייצר את הסימפטומים והקליניקה - בעיקר אם הדליפה מתפתחת במהירות; לפעמים ידלפו מעל 2,000 מ"ל, במידה וההתפתחות היא איטית. באק"ג ניתן לראות ירידה במשרעת (אמפליטודה) מכלול QRS. כמו כן נפוצה תבנית המכונה "Electrical alternans", במסגרתה קיים שינוי במשרעת מכלול QRS בין פעימה לפעימה. "דופק פרדוקסלי" (Paradoxical pulse) הוא מאפיין נוסף של טמפונדה. במצב זה, נמדד לחץ דם נמוך יותר בשאיפת אוויר (יותר מ-10 מ"מ כספית) מאשר בנשיפת אוויר - כלומר, כשהמטופל שואף אוויר קיים קושי למשש דופק ביד או שהדופק יהיה מוחלש יותר, לעומת בזמן נשיפה (באדם בריא יש באופן נורמלי ירידה בלחץ דם סיסטולי בזמן שאיפה עד כ-10 מ"מ כספית אך בטמפונדה הירידה משמעותית יותר). הסיבה לכך היא המכניזם: בטמפונדה - שני חדרי הלב עטופים בשק אשר מתמלא בנוזל ומונע מהם להתרחב; בעת שאיפת אוויר, יש עליה בזרימת הדם לחדר ימין והוא מתרחב על חשבון חדר שמאל, וכתוצאה מכך יש ירידה בנפח האפקטיבי של דם שיוצא מחדר שמאל לשאר הגוף - ולכן קיים קושי במישוש הדופק בזמן שאיפה. מצב זה יכול להתרחש לא רק בטמפונדה לבבית אלא גם אצל כשליש מן החולים הסובלים מפריקרדיטיס קונסטרוקטיבי, וכן במצבים של תסחיף ריאתי (Pulmonary edema) ומחלות ריאה חסימתיות (COPD). טמפונדה לבבית היא מצב מסכן חיים המחייב פינוי מיידי לבית חולים. הטיפול הרפואי הראשוני יכלול בירור הגורם לטמפונדה, חמצן, החדרת נוזלים דרך הוריד (עירוי) להעלאת לחץ הדם וייתכן ויינתנו אף תרופות המגבירות את יכולת הכיווץ של הלב, כדי להגדיל את המרווח בין הסיסטולה (כיווץ הלב) לדיאסטולה (התרפות הלב). פעולות רפואיות אלו ניתנות לביצוע על ידי צוותי רפואת חירום בשטח, במסגרת טרום-אשפוזית. פעולות מתקדמות יותר, שניתן לבצע רק בבי"ח, הן ניקוז הנוזל מאזור הלב בפרוצדורה הנקראת ניקור פריקרדיאלי, או אף כריתת חלק מכיס הלב על מנת לאפשר ללב להתרחב שוב כראוי. אי ספיקת לב בצקת ריאות על רקע אי ספיקת הלב הידרדרות לשוק קרדיוגני (הלם לבבי) תפליט פריקרדיאלי מדיה וקבצים בנושא טמפונדה קרדיאלית בוויקישיתוף דַּחַס מֵסַב הַלֵּב במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מכסימיאנוס

מכסימיאנוס (Maximianus; המאה השישית לספירה) היה משורר לטיני שזכה לכינוי "אחרון המשוררים הרומאים". לא ידוע לנו דבר על חייו של מכסימיאנוס מלבד מה שניתן להסיק משירתו. הוא כתב שמוצאו היה מן האטרוסקים, ותיאר את ימי נעוריו ובגרותו כידידו של בואתיוס, שאותו כינה: "החוקר הגדול של דברים גדולים." הוא כתב שבימי זקנתו נשלח כשגריר אל חצרו של קיסר האימפריה הביזנטית בקונסטנטינופול. מלומדים אחדים סבורים כי שירתו כוללת גם את דבריהם של מחברים אחרים, ולכן לא ניתן להסתמך על השם מכסימיאנוס כדי לקבל אינפורמציה מהימנה על משורר זה. שירת מכסימיאנוס בדרך כלל מחולקת לשש אלגיות. היא עוסקת בניגוד שבין צרות הזקנה לבין חוסן הנעורים והאהבה. האלגיה הראשונה והארוכה ביותר עוסקת באומללותו של זקן שחייו כחיי מת שעודנו בחיים. דוגמה: "אויה! איזה חלק נשאר לזקנים בחיים?" או "העולם מלא אנשים שונים וכל אחד נהנה מדברים אחרים, אבל לא כל העיסוקים מתאימים לכל גיל." או "הרופאים מאלצים אותנו לוותר על הרגלינו, ואנו חדלים מלחיות כדי להמשיך בחיינו. האם חייב אני להחשיב כחיים אנשים המנועים מלראות את אור היום ושאינם נושמים אוויר חופשי?" האלגיה השנייה מתארת את אהבתו הרבה לליקוריס שנטשה אותו כאשר החל להזדקן. באלגיות השלישית והרביעית הוא מתאר את תשוקת נעוריו לאקילה ולקנדידה. האלגיה החמישית מספרת על אהבתו הנכזבת לנערה יווניה כשהיה שגריר במזרח, ועל תגובתה לחוסר האונים שלו שבא עליו בגלל זקנתו. האלגיה השישית מורכבת משתים עשרה שורות המביעות את האימה מן המוות הקרב ובא. למרות הטקסט האירוטי, חרוזיו של מכסימיאנוס היו חלק של לימודי השירה הלטינית בבתי הספר היסודיים של המאה האחת עשרה ושל המאה השתים עשרה. אולי מפני השימוש בשירתו בחינוך היסודי, אנו מוצאים את הדיה אצל מחברים רבים של ימי הביניים. פואמה אנגלית בשם "ייסוריו של מכסימיאנוס" מבוססת על האלגיה הראשונה שלו. השימוש שעשה ג'פרי צ'וסר בשירת מכסימיאנוס היה נושא למחקר על ידי מלומדים אחדים. אם כי שירתו של מכסימיאנוס הופיעה בדפוס כבר בשלהי המאה החמש עשרה, רק בשנת 1501 היא זכתה לתשומת לבם של מלומדי הרנסאנס, אחרי שנערכה על ידי פומפוניוס גוריקוס מנאפולי. הוא פרסם אותה כשירתו של קורנליוס גאלוס - המשורר הרומאי בן המאה הראשונה לפנה"ס ששירתו אבדה. טעות זו גרמה לשירת מכסימיאנוס להיות מיוחסת לגאלוס במשך מאה שנה.
קופיקאט (קומיקס)

קופיקאט (באנגלית: Copycat, "חקיינית") היא דמות בדיונית של נבלת-על מוטאנטית שהופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. קופיקאט היא האלטר אגו של ונסה ג'רלדין קרלייל, מוטאנטית המסוגלת לשנות את צורתה ולחקות כל אדם או חיה. תחת פיקודו של טוליבר - יריבם של קייבל ווולברין, קופיקאט הסתננה לקבוצת אקס-פורס בדמותה של דומינו, בזמן שזו הייתה אסירה. המשימה שלה הייתה לפוצץ את מטה הקבוצה כדי להרוג את קייבל, אך היא נקשרה לחברי הצוות ונכשלה במשימתה. טוליבר שלח את דדפול כדי לאלץ אותה להפעיל את הפצצה או לשים את הפצצה במקומה במידה ותסרב. דדפול גילה לאקס-פורס את הכיסוי של קופיקאט, והשאיר אותם למות לאחר הפיצוץ מבלי לדעת כי האקס-פורס כבר ברחו. למשך תקופה קצרה, ונסה התחבאה תחת הזהות השקרית של התאומה של אחת מחברותיה, טינה ולנטינו. דדפול וסלוגו שותפו חשבו שהרגו את ונסה אך הרגו במקומה את טינה. קופיקאט עברה לגור עם גאריסון קיין בסן פרנסיסקו עד שקייבל מצא אותם. כולם עברו אל יקום כיס, שם לחמו בפסיכו-מן. מאוחר יותר, היא נפרדה מקיין וחזרה כדי להתגורר עם דדפול. אולם, רגשותיו של דדפול כלפי סיירין גדלו, ולכן קופיקאט לקחה את זהותו כדי לתקוף את סיירין מתוך מטרה לחבל במערכת היחסים. כעבור זמן, קופיקאט נתפסה על ידי פרויקט "נשק אקס". הטיפולים שנעשו בה גרמו לאובדן זיכרונה, והיא שכחה את משימתה. סייברטות' גייס את דדפול להרוג את קופיקאט, אך הוא ניסה להזהיר אותה, ולכן "נשק אקס" שלחו את קיין להרוג את שניהם. באמצעו של קרב, דדפול השאיר את קופיקאט בגן חיות מקומי כשהיא לכודה בצורת גורילה יחד עם הגורילות האחרות כדי להילחם בקיין. כשדדפול חזר, הגורילות האחרות היו מתות וקופיקאט גססה מפצעיה שנגרמו על ידי סייברטות'. בסרט הקולנוע "אקס-מן 2", שמה של קופיקאט מופיע כאשר מיסטיק עוברת על הקבצים במחשב של ויליאם סטרייקר. השחקנית מורנה בקארין גילמה את דמותה של ונסה קרלייל בסרט הלייב אקשן "דדפול" שיצא ב-2016, ושבה לגלם אותה בסרט ההמשך "דדפול 2" (2018). מיסטיק דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ששון עבדו

ששון עבדו (1922 – 25 במרץ 1994) היה כנר ומלחין ישראלי. עבדו גדל בבגדאד שבעיראק. סבל מילדותו מראייה לקויה, ונשלח לבית ספר לעיוורים. הוא למד לנגן בכינור והחל להופיע באירועים מגיל צעיר. עבדו זומן לרדיו הממלכתי העיראקי, שם החליף את סלאח אל-כוויתי בתזמורת הרדיו הממלכתית וניגן בה באופן קבוע והיה הכנר המוביל בתזמורת, עד לעלייתו לארץ ישראל. בשנת 1951 הוא עלה לישראל. תחילה הוא הופיע בארץ באירועים פרטיים וכעבור מספר שנים הוא הצטרף לתזמורת רשות השידור, שהחלה לפעול בשנות החמישים. בתחילת שנות ה-60 קיבל קביעות ברשות השידור, בהמלצת הכנר הנודע יהודי מנוחין. הוא נחשב לבר-סמכא בכל הנוגע למוזיקה העיראקית והיה המוביל בתחום זה בתזמורת. במסגרת תפקידו כאחראי על המוזיקה העיראקית הוא דאג לקדם זמרים רבים ביניהם פלפל גורג'י, סברי כלף ועוד. עבדו הלחין ועיבד שירים רבים וכן לימד שירה זמרים רבים. הוא ניגן בתזמורת רשות השידור עד ליציאתו לגמלאות. עבדו נפטר בתל אביב בשנת 1994, פחות משנה לאחר פטירת רעייתו, סביחה. הוא הותיר אחריו חמישה ילדים. מדיה וקבצים בנושא ששון עבדו בוויקישיתוף תקסים כינור: נַהְוַ’נְד, קול ישראל בערבית, 6 במרץ 1970. הקלטת שמע באתר הספרייה הלאומית
EOS (חברה)

EOS GmbH‏ (Electro Optical Systems) היא יצרנית לייזר סלקטיבי (SLS) ומערכות DMLS שנוסדה בגרמניה בשנת 1989 על ידי ד"ר הנס לנגר. מערכותיה נמכרות ב-32 מדינות, והכנסותיה בשנת 2010 עלו על 60 מיליון יורו. החברה מעסיקה למעלה מ-300 עובדים ברחבי העולם, מתוכם 250 במטה החברה ליד מינכן. EOS נחשבת לפורצת דרך בתחום המטלורגיה. מערכות EOS מאפשרות בין היתר יצור מוצרים על ידי הדפסה תלת־ממדית תעשייתית בחומרים שונים הכוללים הן חומרים פלסטיים (הזרקת פלסטיק) והן חומרים מתכתיים. מוצרי החברה נמכרים לחברות בתחומים שונים כגון: אווירונאוטיקה, רפואה, אלקטרוניקה והנדסת מערכות תקשורת. בישראל מופצים מוצרי EOS על ידי חברת L.R.P.S. החברה מחולקת לשלוש מחלקות עיקריות: EOSINT P - אחראית על יצור מודלים, אבות טיפוס ולבסוף מוצרי פלסטיק. EOSINT M - אחראית ליצור חלקים וכלי תפעול למערכות הזרקת אבקת מתכות. EOSINT S - אחראית ליצור ישיר של תבניות יציקה עבור מתכות יצוקות. הדפסה תלת-ממדית אתר האינטרנט הרשמי של EOS אתר האינטרנט הרשמי של EOS אתר EOS על העטיפה של מגזין האקונומיסט, 12 בפברואר 2011 EOS - Electro Optical Systems : Additive Manufacturing International Conference, Bringing together the world leaders in Additive Manufacturing
באנשי (קומיקס)

באנשי (באנגלית: Banshee, ע"ש באנשי, "הרוח המייללת") הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת X-Men #28 מינואר 1967, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ורנר רוט. באנשי הוא האלטר אגו של שון קאסידי, סוכן אינטרפול ושוטר לשעבר במשטרת ניו יורק ממוצא אירי בעל יכולת צרחה על-קולית המסוגלת לפגוע במערכת השמיעה של אויביו ולגרום לתנודות פיזיות. הוא נקרא על שמה של רוח רפאים אגדית מהמיתולוגיה האירית, בעלת זעקה עוצמתית. באנשי היה מבוגר יותר בעשור משאר חברי האקס-מן וכהונתו הייתה קצרה יחסית כחבר אקס-מן. עם זאת, הוא היה המורה הרוחני לקבוצת Generation X. אביה של תרזה קאסידי, חברת אקס פקטור חקירות לשעבר. את דמותו של באנשי גילם בסרט הטלוויזיה "דור ה-X" השחקן ג'רמי ראצ'פורד. את דמותו הצעירה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: ההתחלה" מגלם השחקן קיילב לנדרי ג'ונס. בפעם הראשונה בה הופיע שון קאסידי, הוא שימש כיריב לאקס-מן תחת כפייה, אך התיידד עם הקבוצה ובסופו של דבר הופיע כחבר אקס מן קבוע. הוא נאלץ לעזוב את הקבוצה, כאשר הכוחות שלו ניזוקו במלחמה, ונשאר ככוח גיבוי מדי פעם למשך מספר שנים. באנשי בסופו של דבר נרפא לחלוטין ומצטרף חזרה לקבוצה למשך תקופה קצרה, ובהמשך משמש גם כדמות מרכזית תחת הכותר Generation X, שהרצתו נמשכה בין השנים 1994–2001. באנשי נהרג על ידי וולקן בגיליון מס' 5 של המהדורה המוגבלת X-Men: Deadly Genesis שיצאה בשנת 2006, אך מאז גופתו המתה נצפתה במיני סדרה "נקרושה" לפני שנעלמה חזרה למחוזות המתים. במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", באנשי מוחזר לחיים בידי תאומי אפוקליפס כדי לשמש כחבר בקבוצת פרשי אפוקליפס החדשים. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Giant-Size X-Men #1, May 1975 Uncanny X-Men #119, March 1979 Uncanny X-Men #254, December 1989 Uncanny Avengers #9, August 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Infrared Data Association

Infrared Data Association (בקיצור: IrDA) הוא מפרט לתקשורת נתונים בתת־אדום. המפרט מגדיר התקנים לתקשורת אלחוטית בעלת טווח של עד שלושה מטרים וקצב נתונים של עד 4Mbps. משמש בעיקר לסנכרון מידע בין מחשב אישי לבין מחשב כף יד או טלפון סלולרי. מדיה וקבצים בנושא Infrared Data Association בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Infrared Data Association (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאה ברלין

לאה ברלין (דצמבר 1881 – 8 ביולי 1962) הייתה חלוצה, סוציאליסטית ומהפכנית ישראלית. לאה ברלין נולדה בעיירה לודניץ, לא רחוק מליאדי בפלך מוהילוב שברוסיה, (אז רוסיה הלבנה, כיום בבלארוס), למשפחת סוחרים חסידים אמידה. בראשית המאה ה-20 הייתה פעילה בחוגים מהפכניים רוסים, אך בתקופת לימודיה בברלין התחברה לחוגים יהודיים, ובהשפעתם ניצלה ביקור משפחתי בוורשה להברחת נשק למחתרת בברסט-ליטובסק שברוסיה. בהמשך עברה דרך ריגה ווילנה בדרכה חזרה לברלין, שם השתלמה בטכנאות שיניים. את מקצועה זה לימדה באוניברסיטת קייב, תוך שימוש בו כמסווה לפעילותה המהפכנית שם. בגלגוליה הרבים עברה בווינה ובפריז, שקסמה לה באופיהּ המיוחד ובהמוני הסטודנטים והמהפכנים, הבוהמיינים והפליטים הפוליטיים שפגשה שם. בין השאר התוודעה שם אל משפחת המשורר שלום אש. הידיעה על כישלון עסקיו של אביה השיבה אותה לריגה, ובעצת המשפחה נסעו היא ואביה לארץ ישראל בדרכונים מזויפים. במלחמת העולם הראשונה הייתה בין תושבי הארץ נתיני רוסיה, שהעות'מאנים הגלו למצרים, ושם פעלה כמיטב יכולתה לסייע לגולים במצבם הקשה. גם לאחר המלחמה והחזרה לארץ ישראל שבשלטון המנדט הבריטי – ארץ ענייה, שדודה ומורעבת – התגייסה לעבודה בקרב משפחות מצוקה בירושלים, שם הקימה מתפרה לספק תעסוקה ופרנסה לנשים חסרות-כול, בחסות ועד הצירים. באותו זמן, בשנת 1919, פגשה את המשוררת האמריקאית ישע סמפטר, שהגיעה לארץ עם משלחת של נשות "הדסה" ונשארה בה. לאה ברלין וישע סמפטר – שתי נשים שונות בכל המובנים, ברקע, במוצא, בדרך חיים ובהשקפות עולם – התיידדו, התקרבו ולתקופה מסוימת היו שותפות לדירה בירושלים, אם כי כל אחת המשיכה בדרך חייה הנפרדת ושמרה על חוג ידידים משלה. בהמשך נפרדו דרכיהן לכמה שנים, כשישע עברה לגור ברחובות ולאה נדדה בין מקומות עבודה (בין השאר, ניהול בית ההבראה "ארזה") וחיפשה את מקומה בקיבוצים שונים, אך בשנת 1933 נענתה לקריאתה של ישע ובאה לחיות עמה ועם בתה המאומצת במושבה רחובות, משם עברו כעבור שנה לגבעת ברנר, להקים שם את חזונה של ישע, בית הבראה צמחוני.. בניית בית ההבראה הסתיימה ב-1934 ונפתח לציבור ב-1935. סמפטר ניהלה אותו עד פטירתה ממחלה בשנת 1938. לאחר מכן ניהלה ברלין את בית ההבראה, שמרה על אופיו הצמחוני והחליטה על קריאת המוסד "בית ישע" לזכר המייסדת. בעקבות ה"פילוג" בתחילת שנות ה-50 עברה ברלין לקיבוץ נצר סרני ובית ההבראה איבד את אופיו הצמחוני. את עשר שנות חייה האחרונות עשתה בנצר סרני. היא נפטרה בשנת 1962, בהיותה בת שמונים, והובאה למנוחות בבית העלמין בקיבוץ. הסופר משה שמיר כתב את הטרילוגיה רחוק מפנינים (יונה מחצר זרה, הינומת כלה ועד הסוף) על האישה, שהכיר בסוף מלחמת העולם השנייה ועם הזמן היה לבן משפחתה, כשנשא לאישה את בת-אחותה צביה. שמה בטרילוגיה הוא לאה ברמן, וישע סמפטר, ששמיר לא הספיק להכיר וכתב עליה מסיפורי לאה, נקראת בספריו "שלי שטיינר". מהטרילוגיה, וממספר מאמרים אקדמיים שניתחו את חייהן המשותפים של ברלין וסמפטר עולה בבירור כי ליחסיהן היה גם מימד הומו-לסבי, שברוח התקופה לא דובר, אך גם לא היה מוסתר או הוכחש. מדיה וקבצים בנושא לאה ברלין בוויקישיתוף אתר גבעת ברנר, סיפורי חברים(הקישור אינו פעיל) עלון קיבוץ "נצר", "לאה בר-אילן (ברלין) בת שבעים", דבר, 4 בינואר 1954 לאה ברלין, דבר, 9 ביולי 1962 ארגון יוצאי אירופה, על לאה ברלין בגבעת ברנר משה שמיר, יונה מחצר זרה: רומן, תל אביב: עם עובד, תשל"ד--1973, עמ' 152–153. משה שמיר, שם, עמ' 47–106.
אלווד מיד

אלווד מיד (אנגלית: Elwood Mead‏; 16 בינואר 1858 - 26 בינואר 1936) היה פרופסור, פוליטיקאי ומהנדס, ראש לשכת הטיוב של ארצות הברית במחלקת הפנים של ארצות הברית בשנים 1924-1936, בהם הוקמו בין השאר, סכר גרנד קולי וסכר הובר. מיד נולד בכפר פטריוט שבדרום מזרח אינדיאנה. הוא קיבל תואר ראשון במדעים בהתמחות בחקלאות מאוניברסיטת פרדו בשנת 1882. הוא לימד מתמטיקה בקולג' החקלאי של קולורדו בשנים 1883-1884 ו-1886-1888 ובין לבין קיבל תואר מוסמך בהנדסה אזרחית. בשנת 1888 הוא מונה למהנדס של וויומינג ועם הפיכתה למדינה עסק בניסוח חוקי המים שלה. החוקים שניסח היוו מודל לחוקי מים ברוב מדינות מערב ארצות הברית, כמו גם לאוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וקנדה. בשנת 1899 עבר לוושינגטון ונטל על עצמו תפקיד של יועץ לענייני השקיה במשרד הניסיונות של מחלקת החקלאות של ארצות הברית. בשנת 1901 ידו הימנית נדרסה על ידי קרון טרולי, בעת שהוא ניסה לטפס לתוכה. בשנת 1904 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרדו על תרומתו לתחום ההשקיה, ומאז נודע כד"ר מיד. בין השנים 1907-1915 הוא כיהן כיו"ר ועדת הנהרות ואספקת מים בוויקטוריה, אוסטרליה. עם שובו לארצות הברית הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטת קליפורניה והיה יו"ר ועדה ציבורית של קליפורניה לניצול יעיל של הקרקע. בתקופה זאת הוא פעל לביצוע תוכניות להתיישבות כפרית מתוכננת. על פעלו בתקופה זאת הוא צוין כאחד מגדולי המארגנים של תנועת התיישבות. בשנת 1924 הוא מונה על ידי נשיא ארצות הברית, קלווין קולידג', לראש לשכת הטיוב של ארצות, חלק ממחלקת הפנים של ארצות הברית. בשנת 1923 הגיע מיד לארץ ישראל בהזמנת ההסתדרות הציונית כדי לבחון את ההתיישבות החקלאית. בדו"ח שלו הוא הציע לפתח תעשייה בענפים הקשורים לחקלאות וביקר את התלות המופרזת של היישובים החקלאיים במימון של המוסדות הלאומיים, תלות המביאה לדבריו בזבוז בגלל הידיעה שיש מי שיכסה את הגירעונות. הוא שב לארץ ישראל ב-1927 כאחד המומחים שנלוו לוועדת הסוכנות, שבאו להמליץ המלצות לגבי כלכלה, בנקאות, תעשייה, התיישבות, עבודה ובריאות בארץ ישראל. מיד תקף את שיטות ההתיישבות בארץ ישראל וכתב נגד השיוך המפלגתי של היישובים החקלאיים והאפליה נגד המפלגות שאינן שייכות להסתדרות בהקמת יישובים. מיד גם המליץ שלא להשקיע בהתיישבות בנגב מדרום לבאר שבע. J. M. Powell, "Mead, Elwood (1858-1936)", Australian Dictionary of Biography, Volume 10, Melbourne University Press, 1986, pp 467–468. Selected Writing of Elwood Mead, page 4 Selected Writing of Elwood Mead, page 5 ווליס, סגן הנשיא של אמריקה על המפעל הציוני, דבר, 20 בפברואר 1941 אגרות יוסף שפרינצק, עמ' 269 מרדכי נאור, ‏"ועדת הסוכנות" 1927/8 - לתולדותיו של מהפך ציוני, הציונות י"א, 1986, עמ' 194–195 הרכבת ועדת המומחים לארץ ישראל, הצפירה, 16 במאי 1927 המומחים של הסוכנות היהודית שבו לארץ ישראל, הצפירה, 26 בספטמבר 1927 מרדכי נאור, ‏"ועדת הסוכנות" 1927/8 - לתולדותיו של מהפך ציוני, הציונות י"א, 1986, עמ' 202–206 הדין וחשבון המלא של ועדת החקירה - פרק ז', דבר, 17 באפריל 1930 ש. קפלינסקי, מסקנות הועדה והרצאות המומחים, דבר, 9 ביולי 1928 דברי הקונגרס העולמי האחד־עשר למדעי היהדות, חלק 2, כרך 2, עמ' 248
ביתן בצלאל

ביתן בצלאל ליד שער יפו בירושלים היה מבנה עץ מצופה פח עם גג משונן ומגדל, אשר הוקם מחוץ לחומות העיר העתיקה בשנת 1912. המבנה כלל חנות ואולם תצוגה למוצרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, שנועדו במיוחד עבור התיירים והעוברים ושבים בדרכם אל העיר העתיקה וביציאה ממנה. המבנה פורק ביוזמת מושל ירושלים רונלד סטורס, לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים במלחמת העולם הראשונה. סטורס טען כי הביתן אינו הולם את האופי ההיסטורי של העיר העתיקה. הריסת המבנה נעשתה כחלק משיפוץ מבנה מגדל דוד על ידי האגודה למען ירושלים שבראשה עמד סטורס, ותאמה את עוינותו לסגנון "התנ"כי" שהנהיג בוריס שץ מייסד "בצלאל". צילום של הביתן הופיע בסרטו של יעקב בן דב "יהודה המשוחררת" (1918). שבתי זכריה, ביתן בית ספר "בצלאל" ליד מגדל דוד, בתוך: סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר, ירושלים תשס"ב, עמ' 63–65 הודעה על פתיחת "ביתן בצלאל" בשער יפו - 1913 באתר פליקר ראו: נירית שלו-כליפא, סר רונלד סטורס ואבירי מסדר האבן, בתוך: הנ"ל (עורכת), המושל הראשון, סר רונלד סטורס מושל ירושלים, 1918-1926, תל אביב: מוזאון ארץ ישראל, תשע"א-2011, עמ' 36-35. ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוקטור לתאולוגיה

דוקטור לתאולוגיה (Doctor of Divinity, ראשי-תיבות .D.D או DD, בלטינית Divinitatis Doctor) היא דרגה אקדמית מתקדמת בתאולוגיה. בעבר היא הוענקה למי שהורשה על ידי אוניברסיטה להורות תאולוגיה נוצרית או נושאים דתיים קשורים. התואר מוענק לאנשים שהקדישו את חייהם לעיסוקים תאולוגיים או לשיפור הקהילה. תוכנית אקדמית זו, המוצעת בדרך כלל באמצעות אוניברסיטאות וסמינרים תאולוגיים, מדגישה מחקר עצמאי ומגיעה לשיא בעבודת דוקטורט הניתנת לפרסום. בדרך כלל לוקח חמש עד שבע שנים להשלים תוכנית זו. בעבר, בממלכה המאוחדת, דוקטור לתאולוגיה היה התואר הגבוה ביותר שהוענק על ידי אוניברסיטאות, והוא ניתן על פי רוב למלומד דתי בעל מעמד וייחוד. סטודנטים יכולים גם לזכות בתואר דוקטור לתאולוגיה (ThD), המתמקד ביישום תורות תאולוגיות על קהילות דתיות. אפשרויות ההתמחות בתוכניות אלה כוללות אתיקה דתית, היסטוריה של הנצרות והיסטוריה של היהדות. רוב הסטודנטים המסיימים את תוכניות הדוקטורט באלוהות עוסקים בתפקידי מחקר אקדמיים במכללות ובאוניברסיטאות. כיום, בארצות הברית, דוקטור לתאולוגיה מוענק על פי רוב כתואר לשם כבוד. Doctor of Divinity: Degree Program Information, bestaccreditedcolleges.org, ‏20-10-2021
עלייתו של אפוקליפס

עלייתו של אפוקליפס היא מיני-סדרת קומיקס במהדורה מוגבלת שפורסמה בין אוקטובר 1996 לינואר 1997 על ידי מארוול קומיקס, הסדרה נכתבה על ידי טרי קאבאנו וג'יימס פלדר ואוירה על ידי אדם פולינה ואנטוני ויליאמס. חלק ניכר מן העלילה עובד לסרט הקולנוע "אקס-מן: אפוקליפסה". לפני 5000 שנים, תינוק נמצא במדבר המצרי על ידי חבורה של נוודים שודדים. הילד גדל ונקרא בשם עין סבאח נור על ידי מנהיג השבט, בעל, אשר מלמד את הילד את הישרדותם של החזקים. במהלך אותה תקופה, מצרים נשלטת על ידי פרעה ראמה-תות, אשר למעשה הוא הנוסע בזמן קאנג הכובש, שהגיע מהעתיד כדי להכתיר את עין סבאח נור כיורשו, בשל העובדה כי הילד יגדל ויהפוך למוטאנט החזק ביותר ואחד היצורים הידועים לשמצה בהיסטוריה. השבט של נור נהרס על ידי צבאות של תות. לפני שבעל מת, הוא אומר לנור כי הוא מיועד לדברים גדולים. נור מחפש נקמה ונוסע לעיר של ראמה-תות שם הוא מסתתר, מתחזה לעבד ומתאהב בנפרי, אחותו של אוזאימאנדיאס, הגנרל של תות. לבסוף נור נדחה על ידי נפרי, כשהיא רואה את פרצופו המעוות. הכוחות המוטאנטיים שלו מתעוררים, הוא משעבד את אוזאימאנדיאס בזמן שראמה-תות בורח. הוא מכנה את עצמו אפוקליפס ומתחיל לחסל את החלשים. עלייתו של אפוקליפס בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
ג'ורג' פוט מור

ג'ורג פוט מור (George Foot Moore, ‏15 באוקטובר 1851 - 16 במאי 1931) היה כומר פרסביטריאני, מזרחן, חוקר מדעי הדתות, היהדות והתנ"ך. נחשב בין גדולי החוקרים הנוצרים של המקורות העבריים בתקופתו. נולד בווסטצ'סטר, פנסילבניה, בארצות הברית למשפחה פרסביטריאנית. למד באוניברסיטת ייל והיה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. לאחר מכן למד בסמינר התאולוגי של אנלון והוסמך ככומר ודוקטור לתאולוגיה. שימש ככומר הקהילה הפסביטריאנית שבפוטנאם, זיינסויל אשר במדינת אוהיו. מאוחר יותר לימד שפה וספרות עברית בסמינר התאולוגי של אנדובר במסצ'וסטס. בתקופה זו כתב את הביאור לספר שופטים בסדרת International Critical Commentary, שיצא לאור בשנת 1895. היה נשיא הסמינר בין השנים 1899 ו-1901. ב-1902 התמנה כפרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת הרווארד וב-1904 היה לפרופסור להיסטוריה של הדת באוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1913-1911 כיהן כנשיא החברה המזרחנית האמריקאית. נפטר בקיימברידג' שבמדינת מסצ'וסטס. עבודתו הידועה ביותר היא "היהדות במאות הראשונות של תקופת הנצרות" (Judaism in the First Centuries of the Christian Era). היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1921 – 1924). A Critical and Exegetical Commentary on Judges (International Critical Commentary, 1895) The Literature of the Old Testament (1913) History of Religions (Vol. I, 1913; Vol. II, 1919) Metempsychosis (The Ingersoll Lecture, 1914) Judaism in the First Centuries of the Christian Era (1927). ג'ורג' פוט מור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ורג' פוט מור על רעיון התורה ביהדות THE IDEA OF TORAH IN JUDAISM (באנגלית) הערך Jehovah באנציקלופדיה ביבליקה (נכתב על ידי ג'ורג' פוט מור) (באנגלית) ההספד על מותו בחוברת ההספדים על בוגרי אוניברסיטת ייל לשנת 1930-1931 (באנגלית) כתבי ג'ורג' פוט מור בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליע נותב

קליע נותב (באנגלית: Tracer) הוא סוג מיוחד של קליע, המכיל חומר בעירה הניצת ברגע הירי ויוצר להבה קטנה בחלקו האחורי של הקליע (בדרך כלל להבה בעלת צבע אדום). להבה קטנה זו בוערת לאורך כל מעופו של הקליע למטרה ולעיתים גם למשך זמן קצר לאחר שהקליע פגע במטרתו. עקב מהירות המעוף הגבוהה של הקליע, מתווה הלהבה "קו" בהיר בין היורה למטרה, שאותו לוחמים רבים בסביבה יכולים לראות אם הירי נעשה בלילה (מכאן שמו של הקליע: "נותב" מלשון "מתווה נתיב"). למעשה, זאת מטרת השימוש העיקרית בקליע נותב, היורה מסמן לכוחות אחרים הסמוכים אליו היכן המטרה עליה הוא יורה. סוג זה של תחמושת נכנס לשימוש נרחב במכונות ירייה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, והוא משמש את צבאות העולם עד היום. קליע נותב הוא חלול ולתוכו מוכנסים חומרים הגורמים לנתיבה, כגון תערובת של סטרונציום ומגנזיום, הגורמים לנתיבה בצבע אדום. התחמושת הסטנדרטית של ארצות הברית וברית נאט"ו זוהרת בדרך כלל באור אדום, בעוד תחמושת סינית ורוסית זוהרת לרוב בצבע ירוק, כתוצאה משימוש בבריום. ישנם כמה סוגים עיקריים של תחמושת נותבת, ביניהם התחמושת הסטנדרטית הנדלקת מיד כשהיא נורית, תחמושת הנדלקת רק לאחר מרחק מסוים על מנת שלא לחשוף את היורה ותחמושת שהזוהר שהיא מפיקה עמום מאוד, כך שניתן לראותו רק באמצעות מכשירי ראיית לילה. כוונון ירי - היורה שרואה את נתיב הקליע מתקן את כוונון הנשק תוך כדי הירי. כוונון בירי נותב יעיל בעיקר בעת ירי בחשיכה. אינדיקציה לכמות התחמושת הנותרת - כדורים נותבים מסודרים אחרונים במחסנית או בשרשיר ומסמנים ליורה כי בנשק עומדת לאזול התחמושת. בשרשיר תחמושת של הנשק מאג מסודרים הכדורים כך שכל כדור עשירי הוא נותב, מה שעוזר לאמוד את כמות התחמושת הנותרת. סימון מיקומם של מטרות ויעדים. סינוור של אמצעי ראיית לילה. איתות במקרים של סכנה לכוחות סמוכים. הכדורים הנותבים אינם מדויקים, מכיוון שמבנם ומשקלם שונים מאלה של הכדורים הרגילים. מסיבה זו, היורה אינו יכול לראות לאן הוא יורה בצורה מדויקת. בטווחים ארוכים, מסלולם של הכדורים הרגילים ושל הכדורים הנותבים נפרדים לגמרי. כדור נותב מהסוג הנדלק מיד עלול לחשוף את היורה לעיני האויב. כתוצאה מהחומרים הדליקים הגורמים לנתיבת הכדור, כדורים נותבים גורמים בקלות לשריפות לא רצויות אם הם פוגעים בחומרים הניצתים בקלות, כגון קוצים יבשים. יכולת זו מהווה גם יתרון והיא יכולה לפעול לטובת שני הצדדים.[דרושה הבהרה] תוצרי שריפת המגנזיום והסטרונציום עלולים ליצור משקעים בקנה, דבר שעלול להזיק לסלילים. דחף נתז רתע הדף מדיה וקבצים בנושא קליע נותב בוויקישיתוף