laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רקוויאם גרמני (ספר)

רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933 (באנגלית: The pity of it all, "מה חבל על כל זה") הוא שמו העברי של ספרו של עמוס אילון. הספר יצא לאור בארצות הברית ובאירופה בשנת 2002, ובשנת 2004 יצא לאור בישראל בהוצאת דביר, בתרגומו של דני אורבך. כותרתו של הספר לקוחה מהפואמה "רקוויאם גרמני" מאת ג'יימס פנטון, המשמשת כמוטו לספר. הספר סוקר את תולדותיה של יהדות גרמניה בעידן המודרני, החל משנת 1743 כאשר נכנס משה מנדלסון לעיר ברלין, אירוע שמסמל את התעוררות תנועת ההשכלה וההשתלבות בחברה הכללית, ומסתיים בהימלטות הפילוסופית חנה ארנדט לחוץ לארץ לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. את שאירע בין שני האירועים, פריחה תרבותית ושגשוג כלכלי וחברתי שהוציא מתוכו אישים מובילים בתחומי הרוח, המדעים והחברה ולבסוף הידרדרות לאבדון, סוקר אילון דרך עיון בקורות חייהם של אישים כמנדלסון, היינריך היינה, רחל ורנהגן, ברתולד אוארבך, מרטין בובר, קורט טוכולסקי, חנה ארנדט, לודוויג במברגר, אלזה לסקר-שילר, וילי ליברמן פון ואלנדורף ורבים אחרים. הספר אינו מחקרי ונושאו נסקר באופן אישי-רגשני דרך קורות חיי האישים המתוארים בו, ולא כרצף של עובדות היסטוריות. אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר. במסע קידום המכירות שליווה את צאת הספר התראיין אילון לעיתונאי "הארץ" ארי שביט והסביר כי הספר הוא מספד לתרבות רפובליקת ויימאר; כי הקורא את הספר אינו מגיע למסקנה כי סופו הטראגי של מה שתיאר כ"מפעל ההשכלה" של יהדות גרמניה היה מחויב המציאות; וכי ביחסים בין גרמניה ובין יהודיה לא היה דבר מה שחייב את סופם המחריד. עם זאת, מבקרים טענו כי הפופולריות הרבה של הספר נובעת דווקא מכך שהוא מוכיח בעיני קוראים רבים את חוסר התוחלת שב"מפעל ההשכלה" ובהשתלבות של היהודים בתרבות הגרמנית. כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים. רקוויאם גרמני, באתר OCLC (באנגלית) הספר "רקוויאם גרמני", באתר "סימניה" ארי שביט, געגועים לגן עדן הייקי, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2004 אריאנה מלמד, יסודות הטרגדיה, באתר ynet, 11 בינואר 2005 דן לחמן, רקוויאם גרמני - מספד על יהדות שהייתה ואיננה, באתר אימגו, 10 ביוני 2005 גדעון גרייף, רקוויאם גרמני – יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933, באתר יד ושם (ביקורת ספרים) גיא מירון, מנקודת מבט אישית, ביקורת על הספר "רקוויאם גרמני"
טדאמיצ'י קוריבאישי

טדאמיצ'י קוריבאישי (ביפנית: 栗林忠道;‏ 7 ביולי 1891 – 23 במרץ[דרושה הבהרה] 1945) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה היפנית, הידוע בשל פיקודו על הכוח היפני בקרב איוו ג'ימה. קוריבאישי נולד למשפחת אצולה. הוא נשלח ללמוד בקנדה ולאחר מכן כיהן כשנתיים כסגן ליועץ לענייני צבא בוושינגטון. בעקבות מסעותיו ברחבי ארצות הברית, נוכח ביכולתה התעשייתית הגבוהה, ולכן התנגד למלחמה נגדה. ערך מורחב – קרב איוו ג'ימה קוריבאישי נשלח על ידי ראש הממשלה הידקי טוג'ו להגן על האי איוו ג'ימה עם כ-20,000 חיילים ללא תגבורת אווירית או ימית מפני התקפה של כ-110,000 חיילים אמריקאים. בניגוד לרצון הפיקוד העליון היפני, הפקיר קוריבאישי את חופי האי כי ידע שלא ניתן יהיה להגן עליהם מול הפצצות אוויריות וימיות אמריקניות. קוריבאישי אף החליט לבנות מערכת של מנהרות ומערות תת-קרקעיות על האי. עד הקרב הושלמו כ-30 ק"מ ממנה אך התעלה הראשית, שאמורה הייתה לקשר בין הר סוריבאצ'י לבין המפקדה על צפון האי, לא נבנתה עד סופה. בשל מערכת החפירות התנהל רוב הקרב במנהרות והיפנים הצליחו לגרום לאבדות קשות בצד האמריקני. למרות זאת, הקרב הסתיים בניצחון אמריקני וקוריבאישי נהרג לקראת סוף הקרב. קלינט איסטווד הפיק שני סרטים על קרב איוו ג'ימה. אחד מהם, "מכתבים מאיוו ג'ימה", התמקד בצד היפני בקרב. המילה "מכתבים" מתייחסת, בין היתר, למכתבים הרבים ששלח טדאמיצ'י קוריבאישי למשפחתו במהלך ההכנות לקרב והקרב עצמו. את דמותו של קוריבאישי גילם בסרט קן ואטאנבה. מדיה וקבצים בנושא טדאמיצ'י קוריבאישי בוויקישיתוף טדאמיצ'י קוריבאישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ידיים אדומות

ידיים אדומות (נקרא גם משחק הידיים, ידיים מהירות או בוא שים) הוא משחק ילדים לשני שחקנים. שחקן אחד (ה"עליון") מציג ידיו כשכפותיהן מטה מעל ידיו של השחקן השני (ה"תחתון"), אשר מציג ידיו כאשר כפותיהן כלפי מעלה. הידיים מוצגות בגובה הבטן, כשהן קרובות מאוד האחת לשנייה. מטרת השחקן התחתון להכות בכף ידו על גב ידו של השחקן העליון. על השחקן העליון להתחמק מן המכה, אך אסור לו להציג את ידיו באופן קבוע במקום מרוחק מידיו של השחקן התחתון. מותר לשני הצדדים לבצע הטעיות, אך אם העליון מושך ידיו ממקומן באופן קבוע הדבר מביא אך ורק להפוגה במשחק, ולעיתים אף לרוגז של השחקן השני. אם הצליח התחתון לסטור לעליון, התחתון מנצח. אם הצליח העליון להתחמק מן התחתון כך שהתחתון סטר לעצמו (במקרה של סטירה ביד אחת על היד המוצגת בצד השני) או אם סטר התחתון "באוויר", כלומר העביר ידו דרך המקום בו הייתה אמורה להיות ידו של העליון, אך זו לא הייתה שם, העליון מנצח. חילופי תפקידים מתבצעים על פי רוב לאחר ניצחון של התחתון. במהלך ספירה לאחור של 10-15 שניות מותר לתחתון לבצע ניסיון אחד לסטירה. אם העליון מושך ידיו מוקדם מדי (כאשר לא נעשתה עדיין תזוזה מספיקה של התחתון, או שבוצעה הטעיה בלבד) עוצרת הספירה לאחור, ועל העליון להחזיר ידיו למקום. בנוסף לדרכי הניצחון שבגרסה ללא הגבלת זמן, התחתון מפסיד אם לא ביצע סטירה במשך פרק הזמן הקצוב. המשחק נקרא "ידיים אדומות" כיוון שלאחר שהוא משוחק די זמן – ידי המשתתפים (ובעיקר ידי השחקן שנוטה להפסיד) הופכות לאדומות מכאב. בחוגים מסוימים, מוכרת גרסה אלימה יותר של המשחק, תוך שימוש באגרופים. שני השחקנים מציבים את שני אגרופיהם זה מול זה (במקביל), והמטרה של אחד השחקנים היא להכות באמצעות אחד מאגרופיו באגרופו של השחקן שמולו. גם כאן, אם השחקן השני מספיק למשוך את אגרופו בזמן, והמכה מחטיאה, השניים מתחלפים בתפקידים. משחק זה אלים הרבה יותר, ומביא לעיתים לדימום ובכי. ברור כי כאשר אחד השחקנים מפסיד מספר פעמים ברציפות, הוא עלול להמשיך ולהפסיד כיוון שהכאב גורם לרעידות ומונע ממנו למשוך את ידו בזמן. המשחק מופיע במשחק המחשב הסימס 2.
המנון נפאל

ההמנון הלאומי של נפאל קרוי "ראסטריה גאאן" (בעברית: "המנון לאומי"). לאחר החלטה שהתקבלה פה אחד ב-19 במאי 2006, הוחלף ההמנון הישן. צוות משימה בחר בשירו של המשורר ביאקול מאילה(אנ') כהמנון החדש של נפאל. ההמנון נבחר מתוך כ-1,272 הצעות שהוגשו לצוות מרחבי המדינה. ההמנון החדש הוא בעל מילים נהירות יותר. הוא משבח את ריבונות נפאל, את אחדותה, את אומץ ליבה, את גאוותה, את יופייה, את קדמתה, את שלוותה ואת תרבותה. सयौं थूंगा फूलका हामी, एउटै माला नेपाली सार्वभौम भइ फैलिएका, मेची-महाकाली। प्रकृतिका कोटी-कोटी सम्पदाको आंचल वीरहरुका रगतले, स्वतन्त्र र अटल। ज्ञानभूमि, शान्तिभूमि तराई, पहाड, हिमाल अखण्ड यो प्यारो हाम्रो मातृभूमि नेपाल। बहुल जाति, भाषा, धर्म, संस्कृति छन् विशाल अग्रगामी राष्ट्र हाम्रो, जय जय नेपाल। Sayaű thűgā phūlkā hāmī, euṭai mālā nepālī Sārwabhaum bhai phailiekā, Mechi-Mahākālī Sayaű thűgā phūlkā hāmī, euṭai mālā nepālī Sārwabhaum bhai phailiekā, Mechi-Mahākālī Prakritikā kotī-kotī sampadāko ā̃chal, bīrharūkā ragata le, swatantra ra aṭal Gyānabhūmi, śhāntibhūmi Tarāī, pahād, himāl Akhaṇḍa yo pyāro hāmro mātṛibhūmi Nepāl Bahul jāti, bhāṣhā, dharma, sãnskṛti chan biśhāl Agragāmī rāṣhṭra hāmro, jaya jaya Nepāl אנו מאות פרחים, זר נפאלי אחד ריבונים, משתרעים ממקי ועד מאהאקאלי דמם של הגיבורים, עוטף את עושרו האלמותי של הטבע, ארץ עצמאית ובלתי ניתנת להזזה אדמת ידע, שלום, טרסות, גבעות והרים בלתי ניתנת לחלוקה, נפאל מולדתנו מגוון הגזעים, השפות, האמונות והתרבויות הוא כה רב אומתנו המתקדמת, תחי תחי נפאל. ההמנון הישן אומץ בשנת 1962, כמחווה לשליט נפאל. שם ההמנון הישן הוא "מי יתן והתהילה תעטוף אותך, שליט נועז". המנגינה הולחנה על ידי בקהאט באהאדור בודהפירת'י בשנת 1899. מילות ההמנון נכתבו על ידי צ'קרה פאני צ'אליס בשנת 1924. श्रीमान् गम्भीर नेपाली प्रचण्ड प्रतापी भूपति श्री ५ सरकार महाराजाधिराजको सदा रहोस् उन्नति राखुन् चिरायु ईशले प्रजा फैलियोस् पुकारौ जय प्रेमले हामी नेपाली साराले shrîmân gambhîra nepâlî prachanda pratâpi bhûpati shrî pânch sarkâr mahârâjâdhirâjako sadâ rahos unnati rakhun chirâyu îshale prajâ phailiyos pukâraun jaya premale hâmî nepâlî sârâle. מי יתן והתהילה תעטוף אותך, שליט נועז אתה,הנפאלי האמיץ, שרי פאנח מאהאראג'אדהיראג'א, שליטנו המהולל מי יתן ויחיה עוד שנים רבות תנו לכל נפאלי לזמר זאת בהנאה. דגל נפאל סמל נפאל מדיה וקבצים בנושא המנון נפאל בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון נפאל" באתר מיוזיק בריינז ההמנון הנפאלי החדש eKantipur, the online edition of Kantipur daily
אופני כביש

אופני כביש הם אופניים שנועדו לנסיעה מהירה על כביש סלול, בפרט לשם השתתפות במרוצי אופניים, הכוללים את הג'ירו ד'איטליה, טור דה פראנס ועוד מרוצים גדולים אחרים. בניגוד לאופני הרים הכוללים בולמי זעזועים, אופני הכביש הם נטולי בולמים, שכן פעולת הבולמים מאטה את האופניים ומעלה את משקל האופניים. על האופניים גם להיות קלים ככל שניתן על מנת להקל על הטיפוס בעליות הקשות ועל מנת להוריד את המאמץ שצריך כדי להגיע למהירויות גבוהות ככל האפשר. כדי להתמודד עם שתי בעיות אלו פותחו אופניים בעלי מבנה מינימליסטי המכילים רק את הנדרש לשם תפעול יעיל שלהם. חברות האופניים המובילות כגון Trek, Specialized וPinarello מייצרות את שלדות האופניים מחומרים מתוחכמים, הלקוחים בחלקם מתעשיית החלל והתעופה. סגסוגות מתכת שונות הן בעלות קשיחות רבה ועם זאת יכולת לספוג זעזועים המגיעים מהכביש. אפשר למצוא אופניים מסקנדיום, סיבי פחמן, סגסוגות אלומיניום קלות, סגסוגות פלדה-אלומיניום-כרום (כרומולי), חברת ligtspeed מייצרת אופניים מטיטניום, חברת merida מייצרת אופניים ממגנזיום ופיתוחים חדשים מופיעים מדי שנה במרוצים ובחנויות האופניים. לאנס ארמסטרונג, מנצח הטור דה פראנס שבע פעמים שזכיותיו נפסלו עקב רמיה בספורט, רכב על אופניים של חברת Trek שמשקלם 7.6 קילוגרם בלבד. היה זה המשקל המינימלי המותר על פי הוראות האיגוד הבינלאומי לאופניים (UCI). כיום המשקל המינימלי הוא 6.8 קילוגרם, וישנם אף אופניים השוקלים פחות מכך. חברות אחדות מקפידות, בעיקר מטעמי מסורת וקלאסיקה, לרתך, להלחים ולהרכיב את האופניים בעבודת יד בלבד. חברות אחרות מעדיפות את האיכות של פס יצור ממוכן. גלגלי האופניים הם דקים מאוד כדי להקטין את החיכוך עם הכביש עד למינימום. הגה האופניים מעוקל כלפי מטה במבנה של שתי קרניים, כדי לאפשר לרוכב לרכון קדימה לתנוחת רכיבה אווירודינמית בעת רכיבה מהירה. פיתוחים אחדים הופיעו בשנים האחרונות. דוושות המתחברות לנעלי רכיבה מיוחדות שנועל הרוכב המנצלות את האנרגיה המושקעת בהרמת הרגל להנעת האופניים; מנופי העברת הילוכים זעירים, המשולבים בידיות המעצורים, בעזרתם מעביר הרוכב הילוכים במגע קל של האצבע; אוכף רכיבה ארגונומי המונע לחץ על המפשעה ופגיעה בצינוריות הזרע, ומערכות גלגלי שיניים המשתלבות בצורה מדויקת ושקטה ביותר. ערך מורחב – מרוץ אופני כביש מרוצי אופני כביש נערכים על כבישים סלולים, ובכך הם נבדלים ממרוצי אופני השטח הנערכים בתנאי שטח משובשים ודרכי עפר. לרוב המרוצים נערכים על כבישים שנסללו לשם תעבורה יום יומית ולא נועדו במיוחד למרוצים. אופני טנדם אופני יד אופנוח קאדנס מדיה וקבצים בנושא אופני כביש בוויקישיתוף גידו רן, מלכי הכביש ליום אחד, באתר ynet, 12 באוקטובר 2005 How light is too light?, Cycling News
קורסאייר אינטרנשיונל

קורסאייר אינטרנשיונל (באנגלית: Corsair International) היא חברת תעופה צרפתית לטיסות סדירות, החברה בברית חברות התעופה TUI איירליינס. בסיסה נמצא בנמל התעופה אורלי שבפריז. החברה נוסדה בתחילת 1981 והחלה את טיסותיה ב-17 במאי באותה שנה בשם קורסאייר אינטרנשיונל. בשנת 1991 שינתה החברה את שמה לקורסאייר. בשנת 2000 נקנתה החברה על ידי חברת התיירות הגדולה TUI AG ושמה שונה לקורסאיירפליי. במרץ 2012 שינתה החברה את שמה לקורסאייר אינטרנשיונל שוב. צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020: החברה הפעילה טיסות שכר בתדירות משתנה בין טיסה אחת ל-2 שבועיות בין נמל התעופה אורלי לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות בוצעו לרוב במטוסי איירבוס A330-200. מדיה וקבצים בנושא קורסאייר אינטרנשיונל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קורסאייר אינטרנשיונל קורסאייר אינטרנשיונל, ברשת החברתית פייסבוק קורסאייר אינטרנשיונל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קורסאייר אינטרנשיונל, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא קורסאייר אינטרנשיונל באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של קורסאייר אינטרנשיונל, באתר airfleets.net (באנגלית)
מערך האימות הגלובלי

מערך האימות הגלובלי (International Data Centre - IDC) הנמצא בהקמה כולל מרכז לאיסוף, עיבוד ואחסון נתונים הממוקם בארגון האמנ"ס (האמנה לאיסור ניסויים גרעיניים) שמושבו בווינה, אוסטריה, מערכת תחנות ניטור ומעבדות רדיו-נוקלידיות הפרושות בעולם (International Monitoring System - IMS), ומערכת תקשורת בין התחנות וה- NDCs (מנתו"ל - מרכז הנתונים הלאומי) לארגון האמנ"ס (Global Communication Infrastructure - GCI). מערכת התחנות והמעבדות כוללת: 50 תחנות סייסמיות ראשיות 120 תחנות סייסמיות משניות (2 בישראל) 11 תחנות הידרואקוסטיות 60 תחנות אינפרא-סאונד 80 תחנות רדיו-נוקלידיות 16 מעבדות רדיונוקלידיות (1 בישראל) התחנות הסייסמיות הראשיות מעבירות נתונים ברציפות לארגון האמנ"ס, בעוד שהתחנות המשניות מעבירות נתונים רק על פי דרישה.
פאולה

האם התכוונתם ל... השם פאולה הוא שם נפוץ הניתן לאישה. השם הוא הטיה של השם הלטיני הנפוץ פאולוס (Paulus). פאולה הקדושה – קדושה נוצרייה, מחסידיו של הירונימוס הקדוש. פאולה (רומן) – ספרה של הסופרת איזבל איינדה. שיטת פאולה שיטת התעמלות שפותחה על ידי פאולה גרבורג גאוגרפיה: פאולה (מלטה) (אנ') – יישוב במלטה. פאולה (איטליה) (אנ') – עיר באיטליה. פאולה (קנזס) (אנ') – עיר בקנזס שבארצות הברית אישים: ויסנטה פאולה – כדורגלן ומאמן כדורגל ברזילאי קולנוע: פאולה (סרט) – סרט בכיכובה של לורטה יאנג פאול פול (פירושונים) פאוול פולה אישים ששמם הפרטי הוא פאולה
פולה (אי)

פולה (באנגלית: Foula; בסקוטית: Foola; בסקוטית גאלית: Fughlaigh; בנורנית: Fugløy - "אי הציפור") הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי המיושב השייך לממלכה המאוחדת והמרוחק ביותר ממרכז הממלכה. אי זה נמצא באותו קו רוחב כמו העיר סנקט פטרבורג ברוסיה. באי מתגוררים דרך קבע כ-40 תושבים, והוא המערבי ביותר באיי שטלנד. גובהו של האי כ-400 מטרים מעל פני הים, וחופיו צוקיים. ציפורי ים רבות מקננות בחופיו ובהם שחפית הקוטב, צוללן אדום-גרון וחמסן גדול. בקרבת האי נמצאות שוניות תת-מימיות המכונות השאאלדים של פולה ('Shaalds of Foula'), וספינות רבות נטרפו על שוניות אלה לאורך ההיסטוריה. בשנת 1986 נבנה מגדלור בקצהו הדרומי של האי על מנת להתריע על מיקום השוניות. האי פולה היה ידוע כבר בתקופה הרומית. בשנת 1752, כאשר הממלכה המאוחדת אימצה את הלוח הגרגוריאני המשיך האי להשתמש בלוח השנה היוליאני, אולם בשנת 1900 לא הייתה באי שנה מעוברת, ולכן כיום לוח השנה של האי הוא יום אחד לפני הלוח היוליאני המקובל, ו-12 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני (וכך, לדוגמה, חוגגים באי את חג המולד ביום המקביל ל-6 בינואר בלוח הגרגוריאני, ואת ראש השנה האזרחית ביום המקביל בלוח הגרגוריאני ל-13 בינואר). האי היה האזור האחרון בסקוטלנד שהמשיך לפעול לפי החוק האודלי. מעבורת מקשרת בין האי לאיים וולס ולמיינלנד. באי שדה תעופה קטן ממנו יוצאות טיסות לטינגוול. מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות וגידול כבשים. מדיה וקבצים בנושא פולה בוויקישיתוף ההיסטוריה של פולה האי באתר Shetlopedia.com Foula: Britain's most remote inhabited island - מאתר ה-BBC פולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמציה ארנון

אמציה ארנון (14 באוקטובר 1930 - 28 בפברואר 2007) היה מחלוצי המחברים של תשבצי היגיון בישראל ומרצה למוזיקולוגיה. אמציה ארנון (אנגלסברג) נולד במנצ'סטר, אנגליה בשנת 1930. עלה ארצה עם אשתו, הסופרת ולרי ארנון, ילידת סלפורד, אנגליה, בשנת 1955. תחילה הצטרפו לקיבוץ בית העמק ובשנת 1960 עברה המשפחה להרצליה. בשנת 1969 פרסם שני תשבצי היגיון, שנקראו "תשבץ מוחין", ב"דבר השבוע", וזהו כנראה הפרסום הראשון של תשבצי היגיון עבריים בעיתון בעל תפוצה רחבה בישראל (קדמו לו תשבציו של יורם הרועה בכתב העת "שרות – דברי עובדים בשרות המיסים"). במשך כחצי שנה בשנים 1977–1978 פרסם ארנון תשבץ היגיון שבועי בשם "הפעל את הגיונך" ב"הארץ", ולאחר מכן פרסם תשבצי היגיון בירחון "מוניטין" ובשבועון "שישי". החל משנות ה-80 היה אמציה ארנון חבר בסגל ההוראה בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. הרצאותיו, אותן נהג לשאת גם מחוץ למסגרת האקדמית, היו מאופיינות בלשון מדויקת ובהירה, באופן הנגיש גם לקהל שאינו מצוי בתחום. אמציה ארנון נפטר בשנת 2007. "חפשו את ההיגיון - 50 תשבצים מאת אמציה ארנון" תשבץ היגיון "שכל" שהוקדש לזכרו של אמציה ארנון ז"ל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת ירושלים

האם התכוונתם ל... תחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים – תחנת הרכבת ההיסטורית בכיכר רמז, כיום מתחם התחנה הראשונה תחנת הרכבת מלחה – תחנת רכבת לא פעילה בסמוך לשכונת מלחה. תחנת הרכבת גן החיות התנ"כי – תחנת רכבת לא פעילה, סמוכה לגן החיות התנ"כי שבירושלים. תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון – תחנה בקו הרכבת המהיר לירושלים, התחנה הפעילה היחידה בעיר. תחנת הרכבת ירושלים מרכז – תחנת רכבת עתידית בירושלים שתהיה סמוכה לצומת האיקסים ולשוק מחנה יהודה. תחנת הרכבת ירושלים החאן – תחנת רכבת עתידית בירושלים שתהיה סמוכה למתחם התחנה הראשונה.
סן אנדרס ופרובידנסיה

סן אנדרס ופרובידנסיה (רשמית: ארכיפלג סן אנדרס, פרובידנסיה וסנטה קטלינה; בספרדית: Archipiélago de San Andrés, Providencia y Santa Catalina) הוא מחוז של קולומביה, המורכב מקבוצת איים בים הקריבי, כ-220 ק"מ מזרחה לחופי ניקרגואה וכ-775 ק"מ צפונית מערבית לחופי קולומביה. סן אנדרס ופרובידנסיה הם שני האיים המרכזיים בקבוצה, ומלבדם נכללים בה מספר איונים הסמוכים אליהם וכן שמונה אטולים. השטח הכולל הוא כ-52 קמ"ר, והאוכלוסייה מונה כ-60,000 תושבים. ניקרגואה תובעת בעלות על איי סן אנדרס ופרובידנסיה. האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים מאנגליה. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם נהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כוח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה. כוח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689 עת הועברה על ידי אנגליה לשליטה ספרדית. מאז, התושבים באיים היו בעיקר פרוטסטנטים וניסיונות להעביר אותם לקתוליות לא צלחו. ב-4 ביולי 1818 נכבשה פרובידנסיה על ידי לואיס מישל אאורי הצרפתי, והוא השתמש באי כבסיס במהלכיו להביא לעצמאות של מרכז אמריקה. לאחר שהקולוניות הספרדיות במרכז אמריקה השיגו עצמאות, החליטו תושבי סן אנדרס ופרובידנסיה להצטרף מרצונם לרפובליקת קולומביה הגדולה. תביעות של הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, ולאחר התפרקותה על ידי ניקרגואה, לשליטה באי לא צלחו והאיים נשארו בשליטת רפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר התפרקותה בידי קולומביה. בקולומביה, הוכללו סן אנדרס ופרובידנסיה לסירוגין במדינות ריואצ'ה, מגדלנה ובוליבר. בשנת 1844 נעשה ניסיון להפוך את האיים לאזור מיוחד בשליטה פדרלית, אך הניסיון נדחה על ידי הקונגרס של קולומביה. אך בין השנים 1866–1872 הם הועברו על ידי מדינת בוליבר אשר ביקשה להיפטר מהאיים שהיו אזור שומם ונטל על קופת המדינה, לידי השלטון הפדרלי. בשנת 1928 נחתם הסכם בין ניקרגואה וקולומביה המשאיר את האיים בשליטת האחרונה. בשנת 2000 הכריז ארגון אונסק"ו על שמורה ביוספרית "סיפלאוור" (Seaflower), הממוקמת בתחומי הארכיפלג. מדיה וקבצים בנושא סן אנדרס ופרובידנסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן אנדרס ופרובידנסיה מריאט כהן‏, האי סאן אנדרס, קולומביה: עוגות בננה, נענועי ישבן וים מהפנט, באתר וואלה, 15 באפריל 2018 סן אנדרס ופרובידנסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Jane M. Rausch, Colombia: territorial rule and the Llanos frontier, University Press of Florida, 1999, page 9 Jane M. Rausch, Colombia: territorial rule and the Llanos frontier, University Press of Florida, 1999, page 10 Jane M. Rausch, Colombia: territorial rule and the Llanos frontier, University Press of Florida, 1999, page 12 UNESCO, MAB Biosphere Reserves Directory, Biosphere Reserve Information – Colombia, SEAFLOWER ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של קולומביה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטע כלי

קטע כֵּלִי (בעבר: קטע כִּלְיִי; בלועזית: קטע אינסטרומנטלי) הוא קטע מוזיקלי ללא זמרה. קטעים כֵּלִיִּים קיימים בכל הסגנונות של המוזיקה, אך הם נפוצים בדרך כלל יותר במוזיקה קלאסית, ג'אז, בלוז ובמוזיקה אלקטרונית. במוזיקת הרוק התפתח ז'אנר נפרד הנקרא רוק אינסטרומנטלי. במקרים רבים קטע כלי הוא פשוט חלק משיר ארוך יותר (לדוגמה קטע סולו גיטרה), אך קיימות גם יצירות כליות שלמות. במוזיקת פופ הקטעים הכליים קצרים ובדרך כלל לא יותר ארוכים מ-3 דקות. קטעים כליים ארוכים יותר נפוצים בג'אז וברוק מתקדם. הביצועים הכליים בדרך כלל לא זוכים לאהדה דומה לשירים המקוריים, אך היו ביצועים כליים שהגיעו לראשי המצעדים. הביטלס – Flying, Cry For A Shadow. מטאליקה – Orion, The call of Ktulu, to live is to die. ג'ימי הנדריקס – The House of the Rising Sun, The Star-Spangled Banner. לד זפלין – Moby Dick, Black Mountain Side. פינק פלויד – Speak To Me, Atom Heart Mother, One of These Days, Any Colour You Like, Interstellar Overdrive. פליטווד מק – Albatross. סיקרט גארדן – Nocturne. יהודה פוליקר– מעל הגשר, המנטליות של תוף הפח, נני. כוורת – יוסי מה נשמע, התמנון האיטר. משינה – ריקוד המכונה, מפלצות התהילה. פורטיסחרוף – ישעיהו ליבוביץ, הכל או כלום. חיים צינוביץ – נעימה. טיפקס – בואי אלי, רבי יעקב. גלן מילר – In the Mood. רוק אינסטרומנטלי מדיה וקבצים בנושא קטע כלי בוויקישיתוף מוזיקה כלית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת קריית חיים

תחנת הרכבת קריית חיים היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את אזור הקריות, ובעיקר את השכונה החיפאית קריית חיים. התחנה נמצאת על מסילת החוף של רכבת ישראל במרכז קריית חיים. תוואי מסילת הברזל מחלק את הקריה לקריית חיים מזרחית ולקריית חיים מערבית. מבחינה מוניציפלית, התחנה נמצאת בשטח העיר חיפה. בשנות ה-30 התחנה הייתה נקודת עצירה (באנגלית: Halt - מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה תחנה) בקו ביירות-טריפולי-חיפה, שהופעל בימי המנדט הבריטי ותחנה ברכבת הפרברית לקריית מוצקין. נקודת העצירה חיברה את תושבי קריית חיים עם נמל חיפה, מקום העבודה הבלעדי באזור באותה תקופה. במרוצת השנים הוקם בתחנה צריף קטן. התחנה הפעילה כיום הוקמה על ידי רכבת ישראל באמצע שנות ה־90. שני הרציפים של התחנה חוברו במנהרה רק בשנת 2000, דבר שהפחית את הסיכון בחציית פסי הרכבת מהרציף האחד לרציף שמולו. הקמתה מחדש של התחנה פגעה בחורשת האקליפטוס הסמוכה (ששימשה את קן הנוער העובד והלומד בשכונה) - חלק מעציה נכרתו לשם הקמת מגרש חניה. בעקבות המרחק הקצר יחסית בין תחנת קריית חיים לתחנת קריית מוצקין, חלק מהרכבות החולפות אינן עוצרות בתחנה. ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שטיל קטיושה פגע במוסכי הרכבת בחיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל. ב-14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה. מסילה כפולה עוברת בתחנה - מסילה מזרחית (צמודה לרציף 1) לרכבות דרומה ומסילה מערבית (צמודה לרציף 2) לרכבות צפונה. בתחנה שני רציפי צד (רציף 1 בסמוך לקריית חיים מזרחית; רציף 2 בסמוך לקריית חיים מערבית) המחוברים ביניהם במעבר תת-קרקעי. כניסה לתחנה אפשרית רק מקריית חיים מזרחית, אך היציאה ממנה אפשרית בשני חלקי התחנה. מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת קריית חיים בוויקישיתוף תחנת הרכבת קריית חיים באתר רכבת ישראל תחנת הרכבת שבקריית חיים - תמונות של התחנה, באתר קידן ניהול פרויקטים תחנת רכבת ק. חיים ומוצקין, באתר לויטון-שומני ארכיטקטים
ספר לבן

ספר לבן (באנגלית: White paper) הוא דו"ח או מדריך רשמי המתייחס לבעיות ולפתרונן. במדינות חבר העמים הבריטי מתייחס המושג למסמך המציג את מדיניות הממשלה ומובא לאישור הפרלמנט. מקור הביטוי "ספר לבן" הוא בממשלת בריטניה. יש הרואים בספר הלבן של צ'רצ'יל, שפורסם בחודש יוני 1922 על ידי שר המושבות של בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל, ותיאר את הכוונות המדיניות של בריטניה בנוגע לעתידה של ארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי, את הדוגמה המפורסמת הראשונה למסמך מסוג זה. מקור השם הוא בכריכת המסמך; בממשלה הבריטית ידועים גם מסמכים הנקראים "ספר כחול" ("Blue Book"), המהווים תקציר למסמכי ספר לבן וגם שמם נגזר מצבע הכריכה. קיים גם "ספר ירוק", המהווה מסמך ממשלתי טנטטיבי, המועלה לדיון פרלמנטרי וציבורי. מסמך כזה מהווה אמירה לגבי כוונות הממשלה ורצונה, אך גם מאפשר לממשלה לסגת מהן על פי הדיון שייווצר. לדברי אודרי דורר, חוקרת קנדית, מסמכי ספר לבן הם "כלי לדמוקרטיה שיתופית... ולא התחייבות מדינית בלתי ניתנת לשינוי". ספר לבן "מנסה לבצע תפקיד כפול, על ידי הצגת מדיניות ממשלתית מוצקה ובאותה עת הזמנה להבעת דעות לגביה". במהלך שלטון המנדט הבריטי על ארץ ישראל פורסמו מספר ספרים לבנים שנגעו למדיניותה של בריטניה בארץ ישראל (אנ'). הראשון, הספר הלבן של צ'רצ'יל, פורסם כאמור ביוני 1922. בנובמבר 1928 פורסם ספר לבן בנוגע לפרשת הכותל שאירעה בערב יום הכיפורים באותה שנה. הספר הלבן של פאספילד פורסם בחודש אוקטובר 1930 על ידי שר המושבות של בריטניה, סידני וב. בנובמבר 1938 פורסם ספר לבן יחד עם דוח ועדת וודהד. במאי 1939 פורסם הספר הלבן של מקדונלד, על שם שר המושבות של בריטניה, מלקולם מקדונלד. ספר זה קבע שבשטחי ארץ ישראל המנדטורית תוקם מדינה דו-לאומית, והגביל את עליית היהודים ורכישת קרקעות על ידי יהודים. מאז שנות ה-90 של המאה העשרים משמש המושג "ספר לבן" בתחום העסקי, ככלי שיווקי. ספר לבן שמופק על ידי חברה מציג ללקוח פוטנציאלי בעיות שהוא עלול להיתקל בהן בתחום מסוים, והפתרון המוצע לבעיות אלה באמצעות מוצרי החברה שפרסמה את הספר הלבן. לעיתים כולל ספר לבן רק תיאור טכני של מוצר או שיטה. מדיה וקבצים בנושא ספר לבן בוויקישיתוף Doerr, Audrey D. The Role of White Papers. In: Doern, G. B. and Peter Aucoin. The Structures of Policy-making in Canada. Toronto, MacMillan, 1971. pp. 179–203. Pemberton, John E. Government Green Papers. Library World 71:49 Aug. 1969.