laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליזבט דניאלי

רס"ל אליזבט (אלישבע) דניאלי (17 באוקטובר 1940 – 16 בנובמבר 2017) הייתה מפקדת במשמר האזרחי, בשנת 1981 הייתה האישה הראשונה במשטרת ישראל שהוענק לה עיטור המופת. דניאלי נולדה בבואנוס איירס ועלתה לישראל בשנת 1964 לאחר שסיימה לימודי סיעוד. היא נקלטה בקיבוץ דברת ואחרי שנישאה עברה לחיפה ועבדה כאחות בבית החולים אלישע. בשנת 1977 החלה להתנדב במשמר האזרחי ובהמשך נקלטה בשורות המשטרה, שירתה בשכונת נווה דוד ומונתה למנהלת התחנה של המשמר האזרחי. בשנת 1981 העניק לה מפכ"ל המשטרה אריה איבצן את עיטור המופת על שהצליחה להקים תחנת משמר אזרחי המשמשת דוגמה ומופת, במסגרתה גם גילתה תושיה ואומץ לב במקרים רבים. בדברי ההסבר לעיטור נכללו שלושה מקרי הצלת חיים: בנובמבר 1980 הצילה חיי אדם שהיה במצב אנוש, ביולי 1981 הצילה חיי אישה שניסתה להתאבד תוך סיכונה העצמי בטיפוס לדירה בקומה הרביעית דרך מרפסת, ובספטמבר 1981 הצילה חיי תייר שהיה זקוק לסיוע רפואי. בשנת 1985 נפצעה במהלך פעילות מבצעית והיא נותרה משותקת בפלג גוף תחתון. במותה הוכרה כחללת משטרת ישראל בהיותה נכה שנפטרה לאחר השירות. קורות החיים של אליזבט דניאלי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון רס"ל אלישבע דניאלי, באתר הגבורה קורות החיים של אליזבט דניאלי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות רס"ל אלישבע דניאלי, באתר הגבורה
ויליאם קונסטבל אדם

ויליאם קונסטבל אדם (באנגלית: William Constable Adam;‏ 29 באוגוסט 1846 – 17 באוקטובר 1931) היה צייר צבעי שמן וצבעי מים יליד אנגליה ממוצא סקוטי, שבילה את 33 השנים האחרונות לחייו בקליפורניה, ארצות הברית. אדם נולד דרומית לסקוטלנד, בטווידמות' בפאתי ברוויק-אפון-טוויד בשנת 1846. לאחר שסיים את בית הספר התיכון, הוא החל בשיעורי ערב בבית הספר לאמנות של גלאזגו (GSA). לפי מפקד האוכלוסין של 1861, הוא התגורר בקאטקארט - פרוור של גלאזגו, עם משפחתו הגדולה. עיסוקו הוגדר כ"פקיד". בגיל 19 הוא נסע לאמריקה הדרומית, למד אמנות בבואנוס איירס, עבד כמתווך במונטווידאו, ובשנת 1926 פרסם ספר מסע על הרפתקאותיו. בשובו לסקוטלנד (תחילת שנות ה-70) הוא המשיך את הכשרתו באמנות אצל רוברט גרינליס ורוברט בריידל, והיה חבר במועדון האמנות של גלאזגו. לאחר טיולים בצפון אפריקה והשתלמויות בפריז בהדרכת אוגוסט ג'וזף דלקלוז, הוא הציג באקדמיה הסקוטית המלכותית (RSA) ובמכון המלכותי לאמנויות יפות של גלאזגו (RGI). לאחר מותה של אשתו, עדה רבקה רוברטסון, היגר ויליאם אדם חסר הילדים לארצות הברית בשנים 1893–1894, התיישב במסצ'וסטס, הצטרף למועדון האמנות של בוסטון, והיה מייסד שותף ונשיא מועדון האמנות לואל. בשנים 1898–1899 הוא עבר לקליפורניה ועבד כרואה חשבון בחברת כרייה לפני שעבר לצמיתות לחצי האי מונטריי. עד 1901 הוא התגורר במושבה המתודיסטית של פסיפיק גרוב, קליפורניה, החל להציג את ציוריו במקום, וקיבל הזמנה להציג בסן פרנסיסקו, קליפורניה בגלריה החשובה W. K. Vickery. לאחר שהחליף דירות אחדות, הוא רכש ב-1906 את בית פסיפיק גרוב ב-450 Central Avenue עם אשתו החדשה, מרי סוזן טאפט, שהייתה אלמנה ילידת מיין וצעירה מבעלה ב-18 שנים. מכיוון שלימד שיעור אמנות בפסיפיק גרוב, הוא נודע בחיבה בשם "הפרופסור". הוא הציג במגוון מקומות, כולל אגודת האמנות של ברקלי, קליפורניה, הגלריה לאמנות במלון היוקרתי דל מונטה במונטריי, קליפורניה, וגלריות פרטיות רבות בסן פרנסיסקו. הוא בילה חלק ניכר מזמנו במושבת האמנות הסמוכה כרמל ליד הים, שם הציג במועדון כרמל לאמנויות ואומנויות ובאגודה לאמנות כרמל (CAA) בין השנים 1906 ל-1927. ציוריו היו פופולריים במיוחד בקרב תיירים (לכן הם חוזרים על עצמם לעיתים קרובות) של הארכיטקטורה הספרדית המקומית, גנים פורחים וסצנות יפות לאורך חוף האוקיינוס. לתערוכות תחרותיות הוא יצר נופים מקוריים ביותר שהשתמשו בעבודת המכחול הדרמטית הנועזת של האימפרסיוניסטים הצרפתים. ויליאם אדם מת ב-Pacific Grove ב-17 באוקטובר 1931. Edwards, Robert W. (2012). Jennie V. Cannon: The Untold History of the Carmel and Berkeley Art Colonies, Vol. 1. Oakland, Calif.: East Bay Heritage Project. pp. 215–216, 248, 256, 264, 290, 309–310, 688. Scotland Census of 1861, RD: Cathcart, p.10. Del Monte Weekly (Monterey), 2.20, 1911, p. 1 San Francisco Call, 25 August 1901, p. 11. Monterey Peninsula Herald, 28 November 1930, p. 9. The Monterey County Herald, 17 October 1931, p. 1. Pacific Grove Review: 12 April 1902, p.1; 31 January 1903, p.1. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם קונסטבל אדם".
ים ברינג

ים ברינג הוא ים שולי בצפון האוקיינוס השקט, גובל באלסקה במזרח, בסיביר וחצי האי קמצ'טקה שברוסיה במערב, האיים האלאוטיים בדרום, איי קומנדור בדרום-מערב, ומצר ברינג, המפריד בין ים ברינג לבין ים צ'וקצ'י של אוקיינוס הקרח הצפוני בצפון. שטחו של ים ברינג שני מיליון קמ"ר. מדרום לו מצויים האיים האלאוטיים. מצר ברינג מחבר את הים עם אוקיינוס הקרח הצפוני ומפריד בין אלסקה לסיביר, ורחבו כ-80 ק"מ. הים נקרא על שמו של יורד הים הדני ויטוס ברינג, שהגיע אליו בשנת 1728 וחקר את האזור ביסודיות. אוכלוסיית הדגה בים שגשגה ומשכה דייגים רבים מאמריקה, קנדה, רוסיה, סין ויפן. ואמנם, מאורעות העשור האחרון ממחישים את הנזק העצום שעלול להסב דייג לא מבוקר. ב-1989 העלו הדייגים ברשתותיהם כ-1.5 מיליון טון דגים. בתוך שלוש שנים צלל השלל לכדי 11 אלף טון בלבד - ירידה של 99 אחוזים [דרוש מקור]. שיטות מתקדמות לאיתור להקות דגים ואיסופם לאוניות הקירור העצומות, ושווקים רעבים לכמות דגים גדולה, הביאו לדילול קיצוני של הדגה. יש בים יותר מ-80 מיני לווייתנים ודולפינים, שגם הם יונקים ימיים מאותה משפחה, ונחשבים בטעות, כמו הלווייתנים, לדגים. אבל בנתיב זה, הסמוך לחוף הצפון-מערבי של אלסקה, במצר ברינג המפריד בין אלסקה לסיביר, שטים רק שני סוגי לווייתנים: הבלוגה ולווייתן הקשת. Bering Sea Climate and Ecosystem באתר של מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי מבחינה גאולוגית, איי קומנדור (Командорские острова) משתייכים לקשת האיים האלאוטיים.
עונת 2012/2013 בליג 1

עונת 2012/2013 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1, או בשמה המלא: Championnat de France de football) הייתה העונה ה-75 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור: LFP). העונה החלה ב-10 באוגוסט 2012 והסתיימה ב־26 במאי 2013. פריז סן-ז'רמן זכתה באליפות השלישית בתולדות המועדון. בסיום העונה ירדו לליג 2 הקבוצות נאנסי, טרואה וברסט ובמקומן עלו מהליג 2 הקבוצות מונקו, גנגאן ונאנט. שחקנה השוודי של פריז סן ז'רמן זלאטן איברהימוביץ' זכה בתואר מלך השערים עם 30 כיבושים. בסיום העונה יחד עם האלופה פריז סן ז'רמן, העפילה גם סגינתה מרסיי לשלב הבתים של ליגת האלופות של אופ"א בעוד ליון שסיימה במקום השלישי העפילה לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות. בגביע הצרפתי זכתה בורדו ועל כן היא העפילה לשלב הבתים בליגה האירופית. לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית העפילה ניס שסיימה במקום הרביעי. ואילו סנט אטיין שזכתה בגביע הליגה וגם סיימה במקום החמישי העפילה לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית. בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת. הקבוצות בסטיה, ריימס וטרואה הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל, כשהחליפו את הקבוצות קן, דיז'ון ואוסר שירדו לליגת המשנה בסיום עונת 2011/2012. מדיה וקבצים בנושא עונת 2012/2013 בליג 1 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליג 1 (בצרפתית) Classement - {0}, Ligue1 (בצרפתית) Classement buteurs - Ligue 1 Uber Eats, Ligue1 (ב־) Classement passeurs - Ligue 1 Uber Eats, Ligue1 (ב־)
כביש 5503

כביש 5503 הוא כביש מקומי המחבר בין כביש 5504 (צומת ניר אליהו) לכביש 554 (צומת בית ברל). בעבר, נהגים שנסעו בכביש נאלצו לעבור דרך הקיבוץ עצמו. לאחר מאבק תושבים, באפריל 2018, חברת נתיבי ישראל סיימה לסלול כביש עוקף לקיבוץ, באורך של כקילומטר ובהשקעה של 10 מיליון שקלים. זמן קצר לאחר פתיחת הכביש, הוא נסגר לתנועת כלי רכב בעקבות דרישה של משטרת ישראל ומשרד התחבורה להצבת רמזור בצומת עם כביש 5504, שמוביל לכביש 6 דרך מחלף אייל. לצורך הצבת הרמזור, נדרש להרחיב את הצומת ולהזיז קו מתח גבוה של חברת החשמל. הכביש העוקף נפתח לתנועה ב-27 באוקטובר 2020. בעתיד יוקם כביש 541 על בסיס תוואי כביש 5503 מצומת ניר אליהו לצומת בית ברל. הכביש יקשר בין שכונת "פרויקט הצעירים" בכפר סבא לרעננה, לכביש 4 ולכביש 20. כביש ישיר לחלם: איך הפך ניר אליהו לאוטוסטרדה מעיקה?, באתר mynetkibbutz, ‏2019-02-14 ברגעים אלה ממש פותחת המועצה את כביש עוקף ניר אליהו לתנועה לשני הכיוונים, עם השלמת הרמזור בכביש 5504. נתראה בדרכים! | By מועצה אזורית דרום השרון | Facebook, נבדק ב-2024-02-06 פרויקט הצעירים - עיריית כפר סבא, באתר y-kfar saba
מצודת אל-מודוורה

מצודת אַלְ-מֻדַוַּרַה (בערבית: قلعة المدورة, בתעתיק מדויק: קלעת אלמדורה), או מצודת ג'ע'ימאן (قلعة جغيمان), היא מצודה בסמוך הכפר הירדני אל-מודוורה (ער'), בדרום ירדן, כ-15 קילומטרים מגבול ירדן–ערב הסעודית, מערבית לכביש האורך מס' 5. בתקופה הממלוכית והעות'מאנית שימשה תחנה לשיירות החג', והיא הייתה התחנה האחרונה, לפני הירידה דרומה למישור החולי בצפון חג'אז. זאב וילנאי מתייחס לשם על פי מובנו הערבי – "העגולה", והוא מציין שיש לא מעט מקומות בשם זה שהתקבע על שום היות הגבעה (לא המבנה) – עגולה. תחילת הבנייה של המצודה הייתה בשנת 1495, בתקופת האמיר הערבי סלאמה בן פוואז בן ראשד אל-מפארג'ה א-לאמי א-טאאִי (سلامة بن فواز بن راشد المفارجة اللامي الطائي), מנהיג השבטים הערבים, באזור שנמצא כיום בתחום ירדן. שבטים אלו התגוררו באזור ובמשך מאות שנים עסקו בהגנה על שיירות החג' מהלבנט וממצרים שחצו את האזור. המצודה נבנתה מחדש בתקופה העות'מאנית בזמן שלטונו של עבדאללה פאשה, מושל דמשק (1730–1733), ואז היא נודעה בשם הערבי גַ'עִ'יפָאן (בערבית: جغيفان; בטורקית: Çegivan) או בשם העות'מאני מצודת מוּדֶוֶרֶה (טורקית: Müdevereh). התיאור המערבי הראשון של המצודה ניתן על ידי צ'ארלס מונטגו דוטי בתיאור שפורסם לראשונה ב-1888, כך: ”...בקלעת מודוורה, שבה הגענו למים, המקום שומם מאוד; המבצר בנוי ליד מעיין... הרגשנו את חום הצהריים. השמש מביטה גם מהחול. היינו בין שני חום...”. המצודה בנויה בצורת ריבוע, שצלעותיו באורך 19 מ', וגובה הקירות המרבי הוא כ-9 מ'. מכל עברי המצודה נבנו "חרכי ירי". בארבע פינות המצודה נבנו תומכות, בגובה מטר מעל הרצפה, ומעליהן נבנו מגדלים. בכל מגדל נבנה מַשִׁיקוּלִי לתצפית והגנה. בקיר הצפוני ובקיר המערבי, יש מרפסות מדורגות. הקירות בנויים משני סוגי אבנים. החלקים העליונים שונים מהחלקים התחתונים, דבר שמשקף שתי תקופות, שבהן נבנתה המצודה. למצודה נכנסים דרך שער מלבני, המוביל דרך מסדרון מקורה ומקומר לחצר הפנימית בגודל 8X8 מ'. סביב החצר המרכזית מבנה בן שתי קומות, שבכל אחת מהן תשעה חדרים מקורים בצורת קמרונות. העלייה לקומה העליונה נעשית דרך שני גרמי מדרגות אבן שנבנו משני צידי המסדרון. מעל שער הכניסה נבנה קמרון. המבנה הושחת בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי בוזזים, שחיפשו זהב ובשימושם בדחפורים גרמו להתמוטטות החלק הדרומי. מדיה וקבצים בנושא מצודת אל-מודוורה בוויקישיתוף זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 4218 اسم المبنى: قلعة المدوَّرة, islamicart.museumwnf.org B. Moritz, Kastell Mudauara, www.loc.gov, ‏Berlin : Dietrich Riemer, 1916. (באנגלית) Charles Montagu Doughty, Travels in Arabia Deserta, Cosimo, Inc, 2010, עמ' 58 Ammar Khammash, Hajj Hotels, The Jordan Times Weekender, ‏נובמבר 2002 (באנגלית)
ניר שעיבי

ניר שעיבי (נולד ב-9 במאי 1972) הוא שחקן וזמר ישראלי. בשנת 1994 השתתף במחזמר "הקוסם!" בתור רקדן בלהקת רקדנים. בשנת 1998 שיחק בסרט "לעוף מפה" בתפקיד דוד. באותה השנה שיחק בסדרה "הצל של החיוך שלך" בתפקיד קבסה. כמו כן באותה השנה גם השתתף במחזמר "חסמבה" בתפקיד מנשה התימני. בשנת 1999 השתתף בסדרה הקומית "משפחת עזאני" ששודרה בערוץ 2, בה שיחק את הבן של אהוד. בשנים 1999-2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים. במשך שלוש עונות גילם את אסי לוי. בשנת 2004 דיבב בסדרה "ההופסים" את גרובי. בשנת 2007 השתתף בעונה הראשונה של סדרת הנוער "הנפילים" ששודרה בערוץ הילדים, כשגילם בה מושיקו עוזרי. בשנת 2010 שיחק בהצגת הילדים "הענק וגנו הקסום" שעיבד וביים ליאור כלפון על פי אוסקר ויילד. בשנת 2011 שיחק בהצגה "הכל כאילו" לצד מתי סרי, ואיז'ו ליבוביץ'. בשנת 2022 שיחק בסרט "אדמה בוערת" בתפקיד יאיר המבוגר. שעיבי הקים את בית הספר למשחק "Cameract", ואת "תיאטרון בזמן" לנוער בסיכון. התיאטרון מציג הצגות חינוכיות לבני נוער בשילוב קולנוע ותיאטרון. בעבר עסק במוזיקה לאירועים. נכון לשנת 2024, הוא עובד בתיווך נדל"ן. שעיבי נשוי לג'ני אוייר, סטודנטית לרפואה סינית. הוא אב לשלושה ומתגורר במושב אליכין בעמק חפר. ניר הוא אחיו הגדול של שי שעיבי, עמו שיחק ב"משפחת עזאני". ניר שעיבי, ברשת החברתית פייסבוק ניר שעיבי, ברשת החברתית אינסטגרם ניר שעיבי, סרטונים בערוץ היוטיוב ניר שעיבי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניר שעיבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניר שעיבי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ynet, החברה החטובים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2006 רן בוקר, "משפחת עזאני היתה חלוצה בטלוויזיה", באתר ynet, 8 בספטמבר 2015 תיאטרון בזמן ניר שעיבי, באתר "השחר-תיאטרון רב תרבותי" החברה החטובים, באתר ynet, 5 בנובמבר 2006 רן בוקר, "משפחת עזאני היתה חלוצה בטלוויזיה", באתר ynet, 8 בספטמבר 2015
ג'וזף אוקורו

ג'וזף אוקורו (באנגלית: Joseph Okoro; נולד ב-17 בפברואר 2001 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית. אוקורו שיחק במחלקת הנוער של דינמו קייב. ב-18 במרץ 2021 חתם בהומל מליגת העל הבלארוסית, אך לא שיחק במדי המועדון. ב-4 באוגוסט 2021 חתם באולימפ דולגופרודני מהליגה הרוסית הראשונה, במדיה ערך שתי הופעות ליגה. ב-1 ביולי 2022 שוחרר מהמועדון. ב-31 במרץ 2023 חתם אוקורו למשך עונת 2023 באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית. הוא ערך 20 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עם המועדון באליפות טג'יקיסטן. בנוסף ערך שתי הופעות במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות האסיאתית לעונת 2023/2024. ב-1 בפברואר 2024 חתם בבני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית. איסטיקלול דושנבה אליפות טג'יקיסטן (1): 2023 ג'וזף אוקורו, באתר Transfermarkt ג'וזף אוקורו, באתר Soccerway ג'וזף אוקורו, באתר WorldFootball.net ג'וזף אוקורו, באתר FootballDatabase.eu 44 ЛЕГИОНЕРА ИЗ 13 СТРАН ВЫСТУПЯТ В 1XBET-ЧЕМПИОНАТЕ ТАДЖИКИСТАНА-2023 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הטג'יקית, 31 במרץ 2023 (ברוסית) WELCOME TO BNEI YEHUDA TLV בחשבון הפייסבוק הרשמי של בני יהודה תל אביב, 1 בפברואר 2024 (בעברית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וזף אוקורו".
חומת האבל

חומת האבל (ברוסית: Стена скорби) היא אנדרטה המוקדשת לקורבנות הדיכוי הפוליטי. ממוקמת בפארק ליד טבעת הגנים בנפת קראסנוסלסקי במוסקבה. הרעיון ליצור אנדרטה כזו עלה בשנות ה-60 לאחר ההפרכה של פולחן האישיות של יוסיף סטלין ותחילת תהליך שיקום המדוכאים, אך נשכח אז עד התקנת "אבן סולובצקי" בכיכר לוביאנקה ב-1990. האנדרטה נפתחה ב-30 באוקטובר (יום הזיכרון לקורבנות הדיכוי הפוליטי) 2017. האנדרטה עשויה מברונזה ואבן. זהו תבליט גבוה דו צדדי, בגובה 6 מטרים ובאורך 35 מטרים, ועליו מוטבעות דמויות אנושיות רבות חסרות פנים, המסמלות את קנה המידה של הדיכוי. בין הדמויות יש במקומות מסוימים פתחים-דלתות, דרכם יוכל המבקר באנדרטה להרגיש כאילו הם נמצאים במקום המודחק ולהבין את ערכם של חיי אדם. שולי התבליט משני הצדדים מייצגים לוחות שעליהם מגולפת הציווי "זכור" ב-22 שפות. הכיכר מול האנדרטה מרופדת באבנים ממקומות כליאה והוצאות להורג המוניות, מחנות גולאג. הודות לכמה עמודי גרניט עם זרקורים, נוצרת תחושה שנשמות עפות לשמיים, ומעין בליטות מחסום מאלצים את המבקרים ללכת לאנדרטה בדרגות, כאילו יורים. הכיכר ממוסגרת בלוחות גרניט, האנדרטה מוקפת באבנים שלאורכן זורמים מים, סביבה צומחים עצי אשוח והמתחם עצמו משולב בנוף העירוני שמסביב. חניכת האנדרטה מדיה וקבצים בנושא חומת האבל בוויקישיתוף "Wall of Grief: Putin opens first Soviet victims memorial" (באנגלית בריטית). 2017-10-30. נבדק ב-2024-02-10.
הוזה אותך מולי (שיר)

"הוזה אותך מולי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן. הוא יצא לאור בנובמבר 2007, בהוצאת חברת התקליטים ליאם הפקות, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן האחד-עשר של גולן, הוזה אותך מולי (2008). את השיר כתב יוסי בן דוד ללחן של קיריאקוס פפדופולוס והפקה מוזיקלית של תמיר צור. השיר נחשב לאחד משירי החותם של גולן. הוא דורג במקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' במשך ארבעה שבועות. בפסקול העשור של ערוץ 24 ומאקו שפורסם בשנת 2009, דורג במקום השמיני. באותה השנה דורג במקום הראשון במצעד שירי אייל גולן, שכלל את מיטב השירים של הזמר לפי דירוג. השיר הגיע למקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג'. השיר נכתב על ידי יוסי בן דוד, הולחן על ידי קיריאקוס פפדופולוס והופק על ידי תמיר צור. את "הוזה אותך מולי" הוציא אייל גולן כבר בשנת 2007, כחלק מהאלבום, שניים סוכר 4 (2007). בסמוך ליציאת האלבום עצמו, נאמר כי הדבר יכול להשפיע לרעה על מכירות האלבום שכן, שאר השירים בו לא מצליחים לשחזר את שיר הנושא – דבר שיכול לבוא לידי ביטוי בהמשך. בכתבה שפורסמה בעיתון הארץ נאמר: ”מכיוון שאנשים קונים את האלבום של גולן בגלל הלהיט ולא בגלל יתר השירים, שלא מגיעים לקרסוליו, כל מי שיש לו את 'שניים סוכר', וזה הרבה מאוד אנשים, לא ילך לקנות את הדיסק”. עשור לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-2 מיליון השמעות. האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-15 באוקטובר 2010. הוא צבר למעלה מארבעה מיליון צפיות. סרטון השיר "הוזה אותך מולי" באתר יוטיוב אייל גולן – הוזה אותך מולי הוזה אותך מולי – פזמונט, באתר pizmonet.co.il פסקול העשור – פזמונט, באתר pizmonet.co.il מצעד שירי אייל גולן – פזמונט, באתר pizmonet.co.il Various – שניים סוכר 4 בן שלו, רגע אחד של ייאוש מוצלח, באתר הארץ, 19 במרץ 2008 הוזה אותך מולי, 2011-02-21, נבדק ב-2024-02-06 אייל גולן - הוזה אותך מולי, נבדק ב-2024-02-06
רדסטון (טיל)

ה-PGM-11 רדסטון היה הטיל הבליסטי הגדול הראשון של ארצות הברית. כטיל בליסטי לטווח קצר הוא היה בשימוש צבא ארצות הברית בגרמניה המערבית בין יוני 1958 ליוני 1964, כחלק ממערכת ההגנה של נאט"ו במערב אירופה במהלך המלחמה הקרה. הרדסטון היה גם הטיל הראשון שנשא פצצה גרעינית "חיה", בעת ניסוי שבוצע באוקיינוס השקט ב-1958. הטיל פותח ישירות מה-V-2 הגרמני, והיה הראשון מסדרת טילי הרדסטון. צוות הפיתוח של הטיל כלל בעיקר מדענים ומהנדסי טילים גרמניים, בראשותו של ורנר פון בראון, שהובאו לארצות הברית במבצע פייפרקליפ ב-1945, ועבדו עבור הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים. הטיל יוצר בחברת קרייזלר. מטיל הרדסטון פותח בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 המרקורי-רדסטון, משגר ששימש את תוכנית מרקורי של נאס"א, שהייתה תוכנית החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית. במסגרת התוכנית שוגר הרדסטון לשתי טיסות מאוישות: מרקורי-רדסטון 3 ומרקורי-רדסטון 4. מדיה וקבצים בנושא רדסטון בוויקישיתוף רדסטון, הטיל שהצטיין במלחמה הקרה, ביטאון חיל האוויר גיליון 60 (נובמבר-דצמבר 1962), עמ' 52-64 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נופר מזרחי

נופר מזרחי היא קצינת משמר הגבול מעוטרת צל"ש המפכ"ל. מזרחי התגייסה לשירות חובה במשטרה במסגרת משמר הגבול ושירתה כשנה בגזרת חברון. אחרי קורס פקידו חזרה לגזרה ופיקדה על נקודת עיקול 160 בסמוך למערת המכפלה. במהלך משמרת ב-12 בדצמבר 2012 הותקף שוטר משמר הגבול במחסום עליו פיקדה ומזרחי ביצעה ירי וניטרלה את המחבל. על פעולה זו הוענק לה בשנת 2013 צל"ש המפכ"ל על "הצטיינות בפעילות מבצעית, תוך גילוי יוזמה, נחישות ומקצועיות". לאחר פעולה זו הועברה מזרחי לשירות בגזרה אחרת מחשש לנקמה. בשנת 2015 סיימה קורס קצונה והמשיכה לשירות קבע במטה יהודה. רס"ל נופר מזרחי, באתר הגבורה מבט - לוחמת מג"ב מצטיינת נופר מזרחי, אחות לנשק, בית מורשת והנצחה מג"ב יחידת ההיסטוריה והמחקר נופר מזרחי, אחות לנשק, בית מורשת והנצחה מג"ב יחידת ההיסטוריה והמחקר מבט - לוחמת מג"ב מצטיינת גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות יוסי אלי, דנה ירקצי‏, לוחמות: הנשים שישמרו על הגבולות של מדינת ישראל, באתר וואלה, 23 ביולי 2015
הלמוט בקר

הלמוט בקר (בגרמנית: Hellmuth Becker,‏ 12 באוגוסט 1902- 28 בפברואר 1953), היה פושע מלחמה, קצין בכיר בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-3. נידון למוות והוצא להורג בברית המועצות. המלוט בקר נולד בעיירה אלטרופפין בפרובינציית ברנדנבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1920 התגייס לרייכסווהר. שירת במשך 12 שנים והשתחרר בדרגת שטאבס-פלדוובל (מקבילה לרס"ר בצה"ל). בפברואר 1933 התגייס לאס אס והצטרף למפלגה הנאצית. הוא הוצב לשרת ביחידת אס.אס. בעיר גרייפסוואלד, שם שירת ביחד עם הרמן פרייס ווילהלם ביטריך. ביולי 1934 הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר – דרגת קצונה הזוטרה ביותר באס.אס. בשנת 1935 הוצב כמפקד פלוגה ביחידת אס.אס. במחנה הריכוז דכאו (עם הזמן תהפוך היחידה לדיוויזיית האס אס ה-3 "טוטנקופף"). בשנת 1938 כמפקד גדוד השתתף בסיפוח אוסטריה ובפלישה לחבל הסודטים. במהלך המערכה בפולין פיקד בקר על גדוד אס.אס. שפעל בעורפה של הארמייה העשירית. באוקטובר 1939 הוקמה דיוויזיית האס אס ה-3 "טוטנקופף". בקר התמנה למפקד גדוד ברגימנט רגלים ה-1 של הדיוויזיה. השתתף במערכה על צרפת. על חלקו במערכה עוטר בשתי הדרגות של צלב הברזל. בשלבים ראשונים של מבצע ברברוסה פיקד בקר על גדוד הסיור של הדיוויזיה. באוקטובר של אותה שנה מונה למפקד הרגימנט ה-3 של הדיוויזיה. במהלך הקרבות על כיס דמיאנסק על בסיס הרגימנט שלו ויחידות נוספות הקים "כוח בקר" – יחידה שהגנה על הפרוזדור הצר שחיבר בין הכוחות המכותרים לכוח הגרמני העיקרי מחוץ לכיתור. על חלקו בקרבות אלו קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר ומונה למפקד הרגימנט ה-6 הממונע של הדיוויזיה. השתתף בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. בספטמבר 1943 עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. באוקטובר 1943 נשלח לאיטליה, שם השתתף בהקמת דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-16. ב-13 ביולי 1944 מונה בקר למפקד דיוויזיית האס אס ה-3, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. באוקטובר 1944 הועלה לדרגת בריגדפיהרר. בקר קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. יחד עם הדיוויזיה השתתף בקרבות הבלימה בפולין, בקרב אגם בלטון ובקרבות באוסטריה. לאחר כיבוש וינה על ידי הצבא האדום נסוג עם שרידי הדיוויזיה לאוסטריה תחתית. במאי 1945 נכנע לכוחות צבא ארצות הברית. ביום הכניעה היו בשורות הדיוויזיה קצת פחות מ־1,000 חיילים ורק שני טנקים שמישים. בקר נמסר על ידי האמריקאים לברית המועצות. הוא הוחזק בכלא צבאי בעיר פולטבה. בנובמבר 1947, ביחד עם קצינים נוספים של דיוויזיית אס.אס. השלישית נשפט על פשעי מלחמה שביצעו חייליו בשטח ברית המועצות. נמצא אשם ונידון ל־25 שנות מאסר. את עונשו ריצה במחנה עבודה במחוז סברדלובסק. במהלך המאסר ניסה מספר פעמים לארגן שביתות אסירים. לאחר אחד הניסיונות נשפט על ידי בית הדין הצבאי ונמצא אשם בניסיון המרדה. ב-9 בספטמבר 1952 נידון לעונש מוות. גזר הדין בוצע ב־28 בפברואר 1953. מדיה וקבצים בנושא הלמוט בקר בוויקישיתוף ביוגרפיה של הלמוט בקר
דיר קאנון א-נהר

דֵיר קַאנוּן א-נַּהֶר (בערבית: دير قانون النهر, בדיאלקט המקומי המילה קַאנ֫וּּן נהגית אַנ֫וּן) הוא כפר שיעי בדרום לבנון, בנפת צור, מחוז דרום לבנון. השם דיר (دير) מרמז על כך שבעבר היה במקום זה מנזר. פירוש המילה קאנוּן (قانون) הוא: חוק. המזרחן האנגלי אדוארד הנרי פאלמר שביקר באזור, במאה ה-19, סבר שכוונת השם היא: מנזר השלטון. הסיומת א-נהר (النهر) התווספה, ככל הנראה, בשל קרבתו לנהר הליטני וכדי להבדיל מהכפר דיר קאנון ראס אל-עין הנמצא אף הוא במחוז דרום לבנון, דרומית מזרחית לצור. בתחילת שנות ה-60, של המאה ה-18 ביקר במקום ארנסט רנן וכתב שראה כאן סרקופג מעוטר. בשנת 1875, ויקטור גרן מצא שהכפר מאוכלס על ידי 400 מתואלים. הוא ציין עוד: ”כאן ראיתי אגן חצוב עתיק, אבנים חצובות רבות שנבנו בבתים פרטיים... ועל פני גוש מונח על האדמה, דמויות מגולפות, כדי מספר חמש, כל אחד במסגרת אחרת. למרבה הצער, הם מושחתים מאוד על ידי זמן ושימוש גס. לראש השמור ביותר יש את הראש ומעליו הכתר המצרי הגבוה הידוע בשם pschent, ומחזיקה ביד אחת מעין מקל מעוקל.” בשנת 1881, בסקר הקרן לחקר מערב פלסטיין (PEF) תואר המקום: ”כפר בנוי מאבן, ממוקם על ראש גבעה, מוקף בגנים, עצי תאנה, זיתים ואדמות מעובדות, מאוכלס על ידי כ-250 מתואלים, שמקבלים את מימיהם ממעיינות, בריכות ובורות מים.” מדיה וקבצים בנושא דיר קאנון א-נהר בוויקישיתוף Palmer, E.H., The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer., Committee of the Palestine Exploration Fund., 1881, עמ' 20 Ernest Renan, Thobois, (in French) Mission de Phénicie, כרך 1, כרך 1, Paris: Imprimerie impériale, 1864, עמ' 642 Guérin, V., Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (in French). Vol. 3: Galilee, pt. 2, Paris: L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 251-250 ויקטור גרן (הנ"ל), כפי שתורגם וצוטט על ידי: Conder & Kitchener, The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1. :, London: Committee of the Palestine Exploration Fund., 1881, עמ' 115 Conder, C.R.; Kitchener, H.H., The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1, London: Committee of the Palestine Exploration Fund., 1881, עמ' 91