laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השגעון הגדול

השגעון הגדול הוא ספרו של אביגדור המאירי המתאר את חוויותיו כלוחם במלחמת העולם הראשונה, כקצין זוטר בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית שלחם בחזית המזרחית כנגד צבאות האימפריה הרוסית. הספר נכתב על ידי המאירי עוד כאשר שירת במלחמה, ולאחר מכן הוא המשיך לכתבו בהונגריה שלאחר המלחמה. בשנים 1922–1923, לאחר עלייתו לארץ ישראל, ניסה למכרו למו"לים שונים, אך נכשל. לבסוף פרסם פרקים ממנו בעיתון "הארץ" בשנת 1929 ולאחר מכן הוציאו בהוצאת מצפה. הספר היה לרב-מכר במושגי אותם זמנים, ונמכר באלפי עותקים. בעת יציאתו לאור הושווה הספר על ידי יצחק יציב לספר "במערב אין כל חדש" של אריך מריה רמרק, שיצא לאור באותה העת בגרמניה, ותיאר באופן דומה את חוויותיו של חייל גרמני. הספר מתאר בגוף ראשון את חוויותיו של צעיר יהודי משכיל, העוסק בכתיבה ומעורה בחוגי הבוהמה האינטלקטואלית של בודפשט, אשר מגויס למלחמה. הספר מתאר את הכשרתו כקצין, את טבילת האש שלו, את הקרבות בהם השתתף, ולבסוף את נפילתו בשבי. בכל גלגוליו נושא הקצין הזוטר זהות יהודית וציונית. הספר מתאר בפירוט את מחשבותיו והגיגיו, אך כולל גם תיאורי קרבות, תיאורים מהווי החיילים ותיאורים מבודפשט שבזמן המלחמה. המסר שבספר הוא מסר אנטי-מלחמתי ברור, ויש בו גם נימה יהודית ייחודית, המתריסה כנגד המלחמה שבה נאלצו יהודים להילחם ביהודים. מאבקו של הקצין, הנאלץ להוכיח את הפטריוטיות שלו, ולהיאבק כנגד האנטישמיות של חבריו למדים, הוא אחד הנושאים העיקריים בספר. כשלוש שנים לאחר יציאתו לאור של הספר, בשנת 1932, יצא המשכו "בגיהנום של מטה", המתאר את גורלו של הקצין היהודי בשבי הרוסי. כן פרסם המאירי מספר קובצי סיפורים קצרים בהם עסק בחוויותיו במלחמה. בשנת 1936 המחיז המאירי את ספרו, והוא הועלה בתיאטרון "סדן". מהדורה מחודשת של הספר יצאה לאור בהוצאת דביר בסדרה "קולות" בשנת 1989. למהדורה זו נכתבה אחרית דבר בשם "הרומאנים התיעודיים של אביגדור המאירי" על ידי אבנר הולצמן. השגעון הגדול - מהדורה דיגיטלית מלאה בפרויקט בן-יהודה אבנר הולצמן "הרומאנים התיעודיים של אביגדור המאירי" (אחרית דבר לספר השגעון הגדול), הוצאת דביר, 1989. אבנר הולצמן, אביגדור המאירי וספרות המלחמה, הוצאת מערכות, 1986. אהוד בן עזר, "השגעון הגדול לאביגדור המאירי", בתוך אהבת סופרים, ערך ישראל אלירז, הוצאת דביר, 1984. אבנר הולצמן, מאה שנה לשיגעון הגדול: מלחמת העולם הראשונה בספרות העברית, בבלוג "עונג שבת", יוני 2014 אסף מונד, ‏העברי שטבל את עטו בדמו, אודיסאה 24, יולי 2014, עמ' 54–59 שמעון גן, שיחה עם אביגדור המאירי, דבר, 12 ביולי 1957 יצחק יציב, מספרות המלחמה - השגעון הגדול, דבר, 20 בדצמבר 1929 להצגת "השגעון הגדול", דבר, 1 בדצמבר 1936
נוטיטיה דיגניטטום

נוטיטיה דיגינטטום (בלטינית: Notitia Dignitatum) הוא כתב יד מהאימפריה הרומית שמקורו ככל הנראה במאה ה-5. כתב יד זה, מהבודדים ששרדו, מפרט את המבנה של הממשל הרומי באימפריה המערבית ובאימפריה המזרחית (האימפריה הביזנטית), ומכיל רשימה של אלפי פקידים ונושאי תפקידים רשמיים מאנשי חצר הקיסר ועד למושלים בפרובינקיות, מפקדים לפי ההיררכיה הצבאית ומיקום ופרטי היחידות. כתב היד המקורי אבד, וכיום קיימים עותקים שנכתבו במאה ה-15 ובמאה ה-16 והועתקו מקודקס שמקורו בספריית הקתדרלה של העיר שפייר. קודקס זה נכתב בשנת 1542 ואבד בשנת 1672. הפרובינקיה ערביה, מתוך כתב היד נוטיטיה דיגינטטום המאה החמישית הפרובינקיה פלשתינה, מתוך כתב היד נוטיטיה דיגינטטום, המאה החמישית. הפרובינקיה סוריה, מתוך כתב היד נוטיטיה דיגינטטום, המאה החמישית. נוטיטיה דיגניטטום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילובן ראייבאץ

מילובן ראייבאץ (בסרבית: Милован Рајевац; נולד ב-2 בינואר 1954 בצ'אייטינה, יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר סרבי, כיום מאמן נבחרת גאנה. באוגוסט 2008 מונה ראייבאץ למאמן נבחרת גאנה בכדורגל והוביל אותה לטורניר גמר מונדיאל 2010. גאנה היא הנבחרת האפריקאית היחידה שהעפילה לשלב שמינית הגמר במונדיאל 2010, שם אף נצחה את ארצות הברית והעפילה לשלב רבע הגמר. ראייבאץ התפטר מנבחרת גאנה ב-8 בספטמבר 2010 ולמחרת החל לאמן את הקבוצה אל-אהלי ג'דה מערב הסעודית. בשנת 2011 עבר לאמן את נבחרת קטאר. מדיה וקבצים בנושא מילובן ראייבאץ בוויקישיתוף מילובן ראייבאץ, באתר Transfermarkt מילובן ראייבאץ, באתר WorldFootball.net מילובן ראייבאץ, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ראייבץ'(הקישור אינו פעיל) באתר וואלה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים סרבים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'מה ארטרטון

ג'מה כריסטינה ארטרטון (באנגלית: Gemma Christina Arterton; נולדה ב-12 בינואר 1986) היא שחקנית קולנוע בריטית ממוצא יהודי. התפרסמה בתור נערת בונד סטרוברי פילדס בסרט "קוונטום של נחמה". לאחר מכן הופיעה בסרטים ההוליוודים "התנגשות הטיטאנים", "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" ו"קוטלי המכשפות". ארטרטון נולדה בעיירה גרייבסנד שבמחוז קנט, הממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית ממוצא אנגלי בעיקרה, אם כי סבתה של אמה הייתה יהודייה-גרמנייה. הוריה הם סאלי-אן (לבית היפ) ובארי ארטרטון. כשנולדה התגלה לה מום הפולידקטיליה וגודלה בידי אמה לצד אחותה הצעירה יותר האנה ג'יין, זאת לאחר שהוריה התגרשו כאשר הייתה בת חמש. החלה להתעניין בתחום המשחק עוד כשהייתה נערה ונרשמה לקורסי תיאטרון בעיירה דארטפורד, התקבלה ל"אקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה" ושם למעשה חשפה את כישוריה לראשונה בפני אנשי מקצוע בממלכה. ארטרטון החלה את קריירת המשחק שלה בגיל 21 עם הופעה בתפקיד משני בקומדיית הנעורים הבריטית "טירוף של קולג'", בתור קלי הופסום ג'ונס. ב-2008 נבחרה מתוך 1,500 מתמודדות לגלם את דמותה של סוכנת MI6 סטרוברי פילדס בסרט ה-22 במספר בסדרת סרטי "ג'יימס בונד", "קוונטום של נחמה". הופיעה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC המבוססת על הרומן "טס לבית דרברוויל" מאת תומאס הרדי. בשנת 2010 הופיעה בחידוש התלת־ממדי לסרט הפולחן "התנגשות הטיטאנים" משנת 1981 שם גילמה את דמותה של איו. שיחקה באחת ההפקות המדוברות ביותר באותה שנה "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" המבוססת על משחק הווידאו הקלאסי, בסרט הופיעה בתור הנסיכה טמינה. לצד הופעותיה בסרטים שוברי קופות, רשמה ארטרטון הופעה פרובוקטיבית למדי בדרמת המתח הבריטית "איפה אליס?", בה מגלמת ארטרטון בת עשירים שנחטפת על ידי שני אסירים משוחררים. סצינות העירום של ארטרטון בסרט הפתיעו את המבקרים בשל האופן הברוטלי, האלים והלא מחמיא במיוחד בו הוצגו בסרט. ארטרטון הופיעה בתפקיד הראשי בקומדיה של סטיבן פרירס "תמרה דרו" בתור בעלת הטור הלונדונית תמרה דרו. בשנת 2017 שיחקה בדרמה "שעתם היפה" לצדם של סם קלאפלין וביל ניי ובסרט "תולדות האהבה" המבוסס על ספרה של ניקול קראוס. בשנת 2019 השתתפה בסרט המקורי של נטפליקס "תעלומת רצח" וגילמה את גרייס. בשנת 2008 ניהלה ארטרטון מערכת יחסים עם הפעלולן הספרדי אדוארדו מונוז, אותו פגשה על הסט של הסרט "הנסיך הפרסי: חולות הזמן". הם התגוררו יחד בלונדון, אך נפרדו לאחר שישה חודשים. בשנת 2010 נישאה לאיש העסקים האיטלקי סטפאנו קאטלי. ב-2013 הם נפרדו, וב-2015 הם התגרשו. בשנת 2014 החלה מערכת יחסים עם עוזר הבמאי הצרפתי פרנקלין אוהנסיאן, ב-2016 השניים נפרדו. בשנת 2019 נישאה לשחקן האירי רורי קיניר לאחר שנתיים של זוגיות. מדיה וקבצים בנושא ג'מה ארטרטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'מה ארטרטון ג'מה ארטרטון, ברשת החברתית פייסבוק ג'מה ארטרטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'מה ארטרטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'מה ארטרטון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'מה ארטרטון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'מה ארטרטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'מה ארטרטון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'מה ארטרטון, באתר Metacritic (באנגלית) ג'מה ארטרטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'מה ארטרטון, באתר Last.fm (באנגלית) ג'מה ארטרטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'מה ארטרטון, באתר Discogs (באנגלית) אבנר שביט‏, "אני הרבה יותר פאנקיסטית נרקומנית מנסיכה של דיסני" - ריאיון עם ג'מה ארטרטון, כוכבת הסרט "הנסיך הפרסי", באתר וואלה, 14 במאי 2010 דני סגל, סטרוברי ג'מה, באתר nana10‏, 6 ביוני 2010
מרתה נורליוס

מרתה נורליוס (באנגלית: Martha Norelius; ‏ 22 בינואר 1909 – 25 בספטמבר 1955) הייתה שחיינית אמריקאית ילידת שוודיה. היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב משתי אולימפיאדות ושיאנית עולם. נורליוס נולדה בסטוקהולם, בשוודיה. אביה, שייצג את שוודיה בשחייה באולימפיאדת אתונה (1906), החל ב-1912 לאמן את נבחרת ארצות הברית בשחייה, והיה גם המאמן שלה. כילדה, התיידדה עם שחייני צמרת כגון ג'וני וייסמילר, שאביה אימן. בגיל 15 ייצגה נורליוס את ארצות הברית באולימפיאדת פריז (1924), וזכתה במדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי עם שיא אולימפי חדש של 6:02.2 דקות, לפני הלן ויינרייט, שיאנית עולם במשחה ל-1500 מטר (6:03.8 דקות) וגרטרוד אדרלה, שיאנית העולם (6:04.8 דקות) שתיהן מארצות הברית. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה נורליוס בשתי מדליית זהב: האחת במשחה ל-400 מטר חופשי שבו קבעה שיא עולם חדש של 5:42.8 דקות ובכך הגנה על תוארה. היא הקדימה את מארי בראון מהולנד (5:57.8 דקות) ואתג'וזפין מקים בת ארצה (6:00.2 דקות). הזכייה השנייה הייתה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אלינור גרטי, אדלייד למברט ואלבינה אוסיפוביץ, תוך קביעת שיא עולם חדש נוסף של 4:47.6 דקות, לפני בריטניה (5:02.8 דקות) ודרום אפריקה (5:13.4 דקות). בשנת 1929 הפכה נורליוס לשחקנית מקצוענית, וזכתה ב-10,000 דולר בתחרות ראווה כשניצחה בשחיית 10 מייל ב"מרתון" של טורונטו, שם פגשה את ג'ו וייט מקנדה, סגן אלוף אולימפי בחתירה, והתחתנה איתו. בתם דיאן נולדה בפברואר 1931. נורליוס נפטרה בגיל 46 עקב סיבוכים בניתוח כיס מרה, ונקברה בבית הקברות בלפונטיין בסנט לואיס, מיזורי. בשנים 1925 - 1929 זכתה נורליוס ב-11 תארים אישיים באליפות ארצות הברית בשחייה. בשנים הנ"ל קבעה נורליוס 19 שיאי עולם חדשים ו-30 שיאים אמריקאיים, הישג שאף שחיין לא קבע מעולם. נורליוס היא האישה היחידה שניצחה במשחה ל-400 מטר חופשי בשתי אולימפיאדות רצופות. בשנת 1967 זכתה נורליוס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[1] מדיה וקבצים בנושא מרתה נורליוס בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי מרתה נורליוס, באתר olympedia.org מרתה נורליוס(הקישור אינו פעיל), באתר Sports123 (באנגלית) מרתה נורליוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עבד אל-מונעם אבו בכר

עבד אל-מונעם יוסף אבו בַכּר (בערבית: عبد المنعم يوسف أبو بكر ‏ 1907–1976) היה ארכאולוג מצרי, אגיפטולוג. למד ארכאולוגיה באוניברסיטת קהיר אצל ולדימיר גולנישצ'ב ובשנת 1938 סיים עבודת הדוקטורט באוניברסיטת ברלין. בין השנים 1939–1954 לימד באוניברסיטת אלכסנדריה והחל משנת 1954 באוניברסיטת קהיר, שבה כיהן כדיקן של הפקולטה לאגיפטולוגיה. ניהל חפירות בין השנים 1939 ל-1953 בנקרופוליס בגיזה, באזור ממערב לפירמידה הגדולה. חלק גדול מעבודותיו - כולל רישום הממצאים בשטח הנקרופוליס הלכו לאיבוד והיה צורך לשחזרם ולהרחיבם במסגרת הסקר האפיגרפי "אבו בכר", שנקרא על שמו, ושבו השתתף צוות מאוניברסיטת בראון מארצות הברית. בשנת 1945 גילה אבו בכר פיר מלא מים בתוך מנהרה קטנה שהייתה חפורה בימי קדם בכיוון צפון-דרום מתחת ל"שביל של חעפרע" שבין הפירמידה של חעפרע בגיזה ובין הספינקס. הוא מצא שם גם מערכת של חדרים. אולם בגלל קשיים טכניים רבים לא יכול היה לחפור במקום ולא פרסם בכתב את תגליתו. זאהי חוואס ואחרים חפרו שם בשנת 1999 ושוב ב-2008, מצאו שיטות לשאוב את המים מן הפיר ובמה שקראו "הפיר של אוסיריס" גילו סרקופגים, שלדים, כדים וכתובות רבות. בין השנים 1960–1965 אבו בכר השתתף בפעילויות הצלת המורשת העתיקה של נוביה עקב עבודות בניית סכר אסוואן. בשנים 1960–1976 חפר בזווית הצפון מערבית של ה"שדה" ממערב לפירמידה הגדולה, וחקר שורה של קברי מסטבה. בין ממצאיו משנת 1963 שלא פורסמו בכתב, ישנם גם 16 פסלים שהתגלו בקבר חפור בתוך סלע. בין פסלים אלה שהוחזקו במרתף המוזיאון של קהיר והוצגו בפני הקהל הרחב כעבור כ-40 שנה, נמצא גם פסל של פקיד שעורר עניין רב בגלל השוני לעומת דמות הפקיד הידועה ממוזיאון לובר. עם תלמידי אבו בכר נמנו לביב חבאשי, גבאללה עלי גבאללה, זאהי חוואס, ג'יל כמיל ואגיפטולוגים אחרים. הנקרופוליס בגיזה ממערב לפירמידה ו"הסקר האפיגרפי" שנעשה בו נקראים לזכרו - אבו בכר. ספר האמנות המצרית בעידן הפירמידות - המוזיאון מטרופוליטן לאמנות, ניו יורק 2000 (באנגלית) על החפירות בגיזה בשנות ה-1950 (הקישור אינו פעיל, 31 באוקטובר 2023) על אבו בכר (באנגלית) ד"ר האוואס על הפיר המסתורי של אוסיריס (הקישור אינו פעיל, 31 באוקטובר 2023) "הקללה והגמד" מאמר של ד"ר חוואס באתר שלו ברשת (באנגלית)
דום

האם התכוונתם ל... דוֹם בעברית, מצב של חוסר תנועה עמידת דום – עמידה טקסית בגוף מתוח דום לב – הפסקה פתאומית ומוחלטת בפעילות הלב דום נשימה בשינה – הפרעת שינה המתבטאת בהפסקת נשימה בזמן השינה דום שתיקה – משחק ילדים הקרוי גם "ג'ינקס" עצים שיזף מצוי – עץ הנקרא גם "דוּם" דום (דקל) – סוג עצים במשפחת דקליים דום מצרי – מין עץ דקל המוכר גם בשם דקל הדום Doom באנגלית, "אבדון" דום מטאל – תת-סוגה מוזיקלית של הבי מטאל DOOM:VS – להקת פיונרל דום, תת-סוג של דום מטאל דום (זיכיון) – זיכיון משחקי מחשב, ספרים וסרטי קולנוע מבית id Software: דום (משחק וידאו, 1993) – משחק מחשב דום II: גיהנום על כדור הארץ – משחק המשך לדום דום 3 דום – סרט שמבוסס על משחקי המחשב באותו השם, ובפרט על דום 3 דום (משחק וידאו, 2016) – אתחול מחדש של סדרת המשחקים המצליחה דום הנצחי דוקטור דום – דמות קומיקס אחר דום דום (Dumdum) - קליע רגיל שחודו הוקהה דום (תואר) – תואר אצולה פורטוגזי, מקביל לתואר הספרדי דון דארק ווייב – ז'אנר מוזיקלי אישים ועמים רוית דום – מנכ"לית רשת עמל כריסטיאן וילהלם פון דוהם – סופר פרוסי דוֹם – קבוצה אתנית שחיה במזרח התיכון ומוצאה מהודו. (Dom people)
סימפוניות מס' 88 ו-89 של היידן

שש הסימפוניות הפריזאיות שכתב היידן זכו להצלחה רבה בפריז, ותרמו למוניטין שכבר צבר שם. עקב ההצלחה הרבה הזמין בשנת 1787 מהיידן הכנר יוהאן טוסט את הסימפוניות שמספורן הוא 88 ו-89, בסול מז'ור ובפה מז'ור בהתאמה. הכנר יוהאן טוסט, שלו כתב היידן את הסימפוניות, היה כנר בתזמורתו של אסטרהאזי בעבר, ואשר פרש מהתזמורת. הוא נסע לפריז כדי לנסות את מזלו שם. כדי להתפרסם בציבור הפריזאי ביקש מהיידן לכתוב את הסימפוניות הללו. הסימפוניה הראשונה מבין השתיים, מספר 88 בסול מז'ור, הייתה פופולרית בפריז, ונחשבת עד היום לאחת מיצירות המופת של היידן, בעיקר בזכות פרקה השני המצטיין במקוריותו וביופיו. יוהנס ברהמס, אשר היה ידוע בהערצתו להיידן, ואשר זכורות לא מעט ציטטות שלו על יצירות מאת היידן, אמר כי הוא רוצה שהסימפוניה התשיעית שלו תצלצל כמו פרק זה (הפרק השני). הסימפוניות כתובות להרכב סימפוני הכולל חליל אחד, שני אבובים, שני בסונים, שתי קרנות, שתי חצוצרות, טימפני, וסקציית כלי קשת. סימפוניה מספר 88 בסול מז'ור (1787): 1. אדג'יו-אלגרו - פרק ראשון עם הקדמה איטית, המובילה לפרק מהיר בצורת סונאטה. 2. לארגו - הפרק בנוי בצורת וריאציות כפולות. 3. מנואט-אלגרטו - הטריו של המנואט מצלצל כמו לקוח מתוך יצירה עממית, שכן הוא כולל צלילי דרון וחלקים ממנו כתובים במודוס לידי עם מקצבים לא סטנדרטיים. 4. פינאלה-אלגרו קון ספיריטו - פרק מסיים בצורת רונדו-סונאטה. סימפוניה מספר 89 בפה מז'ור (1787): 1. ויואצ'ה - פרק ראשון בצורת סונאטה. 2. אנדנטה קון מוטו - פרק אשר לקוח מקונצ'רטו ללירה, ומושתת על מנגינה סיציליאנית. 3. מנואט - הטריו של המנואט כולל סולו לחליל. 4. גם פרק זה לקוח מתוך קונצ'רטו קודם ללירה, והוא כתוב בצורה שהיא יחסית לא שכיחה אצל היידן - צורת רונדו. היידן אף מורה על "משיכת" החזרה של אחד הרפרנים, לקראת הופעתו החוזרת.
עמידת דום

עמידת דום היא עמידה טקסית, הנפוצה בצבא, ונהוגה גם בטקסים אזרחיים. מאפייניה הנפוצים של עמידה זו: עמידה זקופה, בגב מתוח, הידיים צמודות לגוף והרגליים צמודות זו לזו. המבט מופנה קדימה, פנים אטומות. ללא דיבור. ללא תנועה של הגוף, אלא אם זו נדרשת כחלק מתרגילי סדר. כללים נוספים עוסקים בעמידת דום חמושה, שבה החייל מחזיק רובה בעת עמידת דום. בצבאות שונים נהוגים ניואנסים של תיאור זה. בצבא פינלנד למשל, בעמידת דום נשמר מרחק של שני אגרופים בין כפות הרגליים. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קייט פירסון

קייט פירסון (באנגלית: Kate Pierson; נולדה ב-27 באפריל 1948) היא זמרת אמריקאית, אחת ממייסדות הלהקה The B-52's. קת'רין אליזבת פירסון נולדה בוויהוקן, ניו ג'רזי. בשנת 1976 ייסדה עם ארבעה חברים את להקת The B-52's באת'ינס שבג'ורג'יה, ובמסגרת הלהקה שימשה זמרת וקלידנית. נכון ל-2010, פירסון ממשיכה את פעילותה רבת השנים עם להקת The B-52’s. לצד פעילותה זו שיתפה פירסון פעולה לאורך השנים עם להקות ואמנים רבים ובהם הראמונס (בשיר Chop Suey), איגי פופ (בשיר Candy), אר.אי.אם. (בשירים Shiny Happy People ו-Me in Honey), מת'יו סוויט, דייוויד ביירן ופאטבוי סלים (בשיר The Whole Man) ועוד. פירסון השתתפה, בתפקידים קטנים, במספר סרטי קולנוע וטלוויזיה ובהם הפלינטסטונס (בתפקיד חברת הלהקה The B.C.-52's) ו-One Trick Pony. פירסון היא ביסקסואלית. היא מפעילה מוטל בשם קייט'ס לייזי מדו (Kate's Lazy Meadow Motel) ביישוב הכפרי מאונט טרמפר שבמחוז אלסטר של מדינת ניו-יורק, ביחד עם שותפתה לחיים ולעסקים מוניקה קולמן. מדיה וקבצים בנושא קייט פירסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייט פירסון קייט פירסון, ברשת החברתית פייסבוק קייט פירסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייט פירסון, ברשת החברתית אינסטגרם קייט פירסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייט פירסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) קייט פירסון, באתר Yandex.Music (ברוסית) קייט פירסון, באתר Discogs (באנגלית) קייט פירסון, באתר SecondHandSongs קייט פירסון, באתר בילבורד (באנגלית) אתר הבית של המוטל של פירסון
אברהם חיים עדס

הרב אברהם חיים (ענתבי) עדס (ה'תר"ך, 1859 - כ"ח באב ה'תרפ"ה, 1925) היה מגדולי מקובלי ירושלים, חבר בית הדין לעדת ארם צובא בירושלים וממייסדי ישיבת המקובלים "ישיבת רחובות הנהר" בירושלים. נולד בסביבות שנת 1859 (ה'תר"ך) בחַלַבּ שבסוריה לרב יצחק ורחל. בצעירותו למד בישיבות אצל הרב מרדכי עבאדי והרב עזרא טוויל הכהן. כשהגיע לגיל 20 נישא לצלחה בת הרב משה סוויד (רבה של חַלַבּ). לאחר נישואיו למד כחברותא עם הרב יצחק שרים, והחל ללמד תלמידים, כשרובם הפכו בתקופה שלאחר מכן לרבני העיר. בשנת 1889 (ה'תר"ן) ביקר בישראל והתאכסן בביתו של הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר. בשנת 1891 (ה'תרנ"ו) עלה לישראל והשתכן בשכונת הבוכרים שבירושלים, שם קיבל דירה מהרב שלמה מוסיוף. בתקופה זו ריכז סביבו מקובלים יוצאי חַלַבּ ללימוד תורת הקבלה, ובהמשך נמנה עם מייסדי ישיבת המקובלים "רחובות הנהר" ונודע כבעל רוח הקודש גלויה. כשעלה הרב יהודה פתיה לירושלים, שידלו להוציא את ספרו על האדרא רבא. בשנת ה'תרפ"ד חתם עם הרב עזרא הררי רפול והרב יוסף ידיד הלוי על כרוז נגד "לשכת בני ברית" שנפתחה בארם צובא באותו הזמן, אליה צורפה דעתו בעניין של הרב יוסף חיים זוננפלד, שהיה מקורב אליו. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, נעצר בידי הצבא הטורקי למשך כחודש, לאחר שסירב לחשוף את מקום מסתורם של שני בניו, שהשתמטו מגיוס לצבא. בעת שהלך באחד מרחובות ירושלים, נדרס על ידי אוטובוס שנשלט בידי נהג חדש, שעלה על המדרכה. הוא אושפז כשלושה ימים, עד לפטירתו ב-18 באוגוסט 1925 (כ"ח באב ה'תרפ"ה). נקבר בבית הקברות בהר הזיתים, מול יד אבשלום. בשנות השלטון הירדני נעקרו מרבית המצבות סביב קברו, אולם זו שלו נותרו שלמה ושימשה כנקודת ציון לפיה שחזרו את מצבות שאר החלקה, כשהוחל בשיקום בית העלמין. על פי דבריו ודברי הרב בן ציון חזן, גופתו של הרב יוסף חיים הועלתה לירושלים באורח פלא, ונטמנה בבית הקברות בהר הזיתים, בחלקה שעל יד הרש"ש. הרב יוסף ידיד הלוי הרב עזרא עטיה הרב יעקב קצין הרב רפאל שלמה לניאדו הרב בן ציון חזן הרב עזרא שעיו בנו, רבי יעקב עדס חתנו, רבי אהרן משה חיים הררי-רפול (בנו של רבי עזרא הררי רפול) נכדו, הרב משה יוסף עדס מראשי ישיבת פורת יוסף נכדו, רבי יהודה עדס ראש ישיבת קול יעקב נינו, רבי יעקב עדס מח"ס דברי יעקב תורת אברהם - חידושים בענייני קבלה שהובאו בספרים משמו על ידי נינו הרב יעקב עדס.[1](הקישור אינו פעיל) שיטה על מסכת בבא קמא כת"י גדעון גילקרוב, האיר המזרח, ירושלים, ה'תשס"ב (עמ' 11 - 53) משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל כרך ב' עמ' 497 אברהם חיים בן יצחק עדס (1859 בערך-1925), דף שער בספרייה הלאומית משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל - חלק ב - גאון, משה דוד, 1889-1958 (page 505 of 768), באתר www.hebrewbooks.org יהודי המזרח בארץ ישראל - חלק ב - גאון, משה דוד, 1889-1958 (page 505 of 768), באתר www.hebrewbooks.org ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליס בראגה

אליס בראגה מוראס (בפורטוגזית: Alice Braga Moraes; נולדה ב-15 באפריל 1983) היא שחקנית קולנוע ומפיקת קולנוע וטלוויזיה ברזילאית. התפרסמה בשל משחקה בסרטים "עיר האלוהים", "אני אגדה" ו"אליסיום" ובשל גילומה של תרזה מנדוזה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "מלכת הדרום". בראגה נולדה בסאו פאולו שבברזיל וגדלה במשפחה קתולית. היא נחשפה לראשונה לתחום המשחק בגיל צעיר בעידודן של אמה אנה ודודתה השחקנית סוניה בראגה. בראגה החלה את קריירת המשחק שלה במספר מחזות בית-ספריים ובפרסומות מקומיות. תפקידה הקולנועי הראשון היה בשנת 2002 בסרטו של פרננדו מאירלס, "עיר האלוהים". בסרט גילמה בראגה את אנג'ליקה, חברת ילדות של גיבור העלילה בושקפה; היא זכתה לשבחי הביקורות על תפקידה בסרט. תפקידה הבא היה בדרמה האירוטית "עיר תחתית", המבוססת על משולש אהבה מלא אלימות ותשוקה בעיר התחתית של סלבדור. בראגה זכתה במספר פרסים נחשבים בקולנוע הברזילאי בעבור תפקידה כחשפנית במועדון לילה בשם קרינה. את הופעתה הראשונה בשפה האנגלית עשתה בראגה בסרט "מסע אל סופו של הלילה". סרטה האחרון בו התפרסמה בברזיל לפני שעברה להוליווד היה "O Cheiro do Ralo". בראגה היגרה להוליווד בשנת 2007 והשתתפה במותחן האימה הפוסט-אפוקליפטי שובר הקופות "אני אגדה". הופעתה בסרט הייתה בדמותה של אנה, הניצולה היחידה ביחד עם בנה ונוויל בעיר ניו יורק לאחר שמגפה עולמית כילתה את כל בני האדם והפכה אותם ליצורים דמויי זומבים. היא שיחקה בסרט הדרמה "רק אלוהים יודע", הפקה ברזילאית-מקסיקנית לצד דייגו לונה. בראגה חזרה לשתף פעולה עם הבמאי שגילה אותה, פרננדו מאירלס, לאחר תקופה של שש שנים, בדרמת המסתורין המבוססת על ספרו של ז'וזה סאראמאגו "על העיוורון". בסרט הופיעה בדמותה הספרותית של האשה בעלת העין האפלה. ביוני 2016 החלה לשחק בסדרת הפשע של רשת USA "מלכת הדרום" בתפקיד תרזה מנדוזה. ביוני 2017 שבה עם תפקידה לעונה שנייה. בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה "הבקתה", לצד סם וורת'ינגטון ואביב אלוש. בשנת 2020 גילמה את מגי טייקסיירה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית-איטלקית "אנחנו מי שאנחנו" של רשת HBO. בשנת 2023 שיחקה בסרט המותחן ״המהפנט״. בינואר 2020 בראגה יצאה מהארון כלסבית ופרסמה כי היא נמצאת בזוגיות של שלוש שנים עם השחקנית הברזילאית ביאנקה קומפרטו. בראגה מתגוררת לסירוגין בלוס אנג'לס ובסאו פאולו. מדיה וקבצים בנושא אליס בראגה בוויקישיתוף אליס בראגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליס בראגה, ברשת החברתית אינסטגרם אליס בראגה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליס בראגה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אליס בראגה, באתר AllMovie (באנגלית) אליס בראגה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אליס בראגה, באתר Metacritic (באנגלית) אליס בראגה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אליס בראגה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אליס בראגה, באתר Discogs (באנגלית)
מעבד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יחידת עיבוד מרכזית במחשב (CPU) מעבד גרפי במחשב (GPU) מערכת על שבב שכוללת גם את המעבד הראשי מעבד תמלילים מעבד קול – המחשב הנמצא בשתל שמיעה מעבד מזון מעבד מוזיקלי מפיק מוזיקלי מלאכת מעבד – אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת
אליפות אירופה בשחייה

אליפות אירופה בשחייה (באנגלית: The European Aquatics Championships, או European Championships) היא תחרות השחייה החשובה ביותר באירופה. היא שלישית בחשיבותה בעולם השחייה לאחר המשחקים האולימפיים ואליפות העולם. התחרות היא אחת מתחרויות השחייה הוותיקות ביותר בעולם והיא נערכה לראשונה בבודפשט 1926. האירוע מאורגן על ידי LEN (הליגה האירופית לשחייה, בצרפתית: Ligue Européenne de Natation). ענפי הספורט שבהם מתחרים באירוע הם: שחייה - תחרויות השחייה נערכות בבריכה אולימפית (50 מטר) בלבד קפיצה למים כדורמים - החל משנת 1999 אליפות אירופה בכדורמים נערכת בנפרד שחייה צורנית - משנת 1970 שחייה במים פתוחים - משנת 1995 שחייני ישראל החלו להשתתף באליפות אירופה שנערכה באתונה 1991. ָ טבלת המדליות כוללת תחרויות שחייה (מאז 1926), תחרויות קפיצה למים (מאז 1926), תחרויות שחייה צורנית (מאז 1974), תחרויות שחייה במים פתוחים (מאז 1993) וטורנירי כדורמים (1926 - 1997). משנת 1999 טורניר הכדורמים אינו חלק מאליפות אירופה בשחייה, הוא נפרד ועצמאי - אליפות אירופה בכדורמים. מלבד השחייה הצורנית שהתחרות באליפות אירופה היא לנשים בלבד, בשאר הענפים ההשתתפות היא של שני המינים. בסגנונות גב, חזה ופרפר: 50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר בסגנון חופשי: 50 מטר, 100 מטר, 200 מטר, 400 מטר, 800 מטר ו-1500 מטר בסגנון מעורב אישי: 200 מטר ו-400 מטר שליחים חופשי: 4x100 מטר ו-4x200 מטר שליחים מעורב: 4x100 מטר מדיה וקבצים בנושא אליפות אירופה בשחייה בוויקישיתוף אתר הליגה האירופאית לשחיה
ג'ו תייסמן

ג'וזף רוברט "ג'ו" תייסמן (באנגלית: Joseph Robert "Joe" Theismann; נולד ב-9 בספטמבר 1949) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגות ה-NFL וה-CFL. תייסמן, יליד ניו ברנזוויק, ניו ג'רזי, החל את קריירת הפוטבול שלו באוניברסיטת נוטרדאם. ב-1971, בשנתו האחרונה באוניברסיטה, היה מועמד לזכייה בגביע הייזמן. בדראפט 1971 נבחר תייסמן על ידי מיאמי דולפינס אך לא הגיע עמם להסכמה ועבר לשחק בליגת הפוטבול הקנדית, CFL, עבור טורונטו ארגונאוטס. ב-1974 עבר לשחק בוושינגטון רדסקינס כקוורטרבק מחליף וב-1978 הפך לקוורטרבק הפותח. תייסמן הוביל את הרדסקינס לזכייה בסופרבול XVII ולהעפלה לסופרבול XVIII. במהלך עונת 1985 במשחק נגד ניו יורק ג'איינטס נפצע תייסמן לאחר שהליינבקר לורנס טיילור תיקל אותו. תיקול זה סיים את הקריירה המקצוענית של תייסמן, ועל פי הוושינגטון פוסט זכור כרגע המחריד ביותר בתולדות ה-NFL. מדיה וקבצים בנושא ג'ו תייסמן בוויקישיתוף ג'ו תייסמן, באתר The Baseball Cube ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.