laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמץ לוחם

פרויקט "אמץ לוחם" הוא פרויקט למעורבות חברתית, אשר החל את דרכו בשנת 2005 והפך לפרויקט הדגל של יחד למען החייל. במסגרת הפרויקט, מאמצות חברות עסקיות מהמשק הישראלי ותורמים מהארץ ומהעולם, מאמצים את הגדודים לוחמים בצה"ל. הפרויקט החל דרכו כקרן מלגות אשר הוקמה במסגרת האגודה למען החייל בשנת 2000 על ידי אפי הלרשטיין (כיום נשיא ארגון ידידי צה"ל בבריטניה), בשותפות עם גורמים במשק. הקרן חילקה מלגות ללוחמים, שמומנו על ידי חברות ותורמים, ללא קשר למצבם הכללי והמשפחתי. פרויקט אמץ לוחם, רוקם מעורבות ושיתוף פעולה בין חיילי היחידה לעובדי החברה המאמצת ומעצים את תחושת ההזדהות של עובדי החברה אל מול גאוות היחידה של הלוחמים. השותף האסטרטגי של פרויקט אמץ לוחם הוא ארגון ידידי צה"ל הפועל בארצות הברית ובפנמה (FIDF), המספק רשת ביטחון ליחידות שאינן מאומצות עד למציאת מאמץ. במסגרת אימוץ הלוחם, מועבר ליחידות לוחמות המצויות בפעילות מבצעית שוטפת בגבולות מדינת ישראל, סך העומד על 100,000 ₪ לשנה (נכון לשנת 2020), תוך התחייבות למתן סכום זהה לתקופה בת 3 שנים. 15% מסכום התרומה, מוקצה לחיילים בודדים ולחיילים ממעמד סוציואקונומי נמוך (משפחות מעוטות יכולת). מלוא סכום התרומה מועבר ליחידה המאומצת בשקיפות ובמקצועיות ללא כל תקורות. בין החברה המאמצת לחיילי היחידה, נרקם קשר ייחודי, ערכי, תומך וחזק, המאפשר יצירת פעילות משותפת - הפקת אירועים משותפים (ימי ספורט העשרה ועוד), יצירת פעילות משותפת כתרומה לקהילה, אירוח חיילים בודדים בקרב עובדי החברה, קליטת חיילים משוחררים במערך עובדי החברה ועוד. הקשר שבין עובדי החברות (המאמצות) לחיילי היחידה (המאומצת), מבוסס על הדדיות מלאה, המעשירה גם את התורם וגם את הנתרם – בין היתר מעבירים המאמצים לחיילי היחידה שיעור באזרחות טובה, חיובית ומועילה וחושפים אותם אל העולם העסקי, הממתין להם באזרחות. לפרויקט ועדה ציבורית, אשר חבריה מבצעים את תפקידים בהתנדבות. בפרויקט שותפים חברות ארגונים ועמותות. כגון הקרן לידידות, קרן היסוד ועוד. חברות עסקיות רבות שותפות בפרויקט אמץ לוחם ומאמצות יחידות לוחמות בצה"ל במטרה לייצר שיתוף פעולה ערכי, לסייע ולתמוך בלוחמים וביניהן: פרטנר, מועדון חבר, איתוראן, ישראכרט, יפאורה-תבורי, הפניקס, קבוצת אקרשטיין, אלביט מערכות ועוד כ־60 חברות נוספות. יחד למען החייל אתר האינטרנט הרשמי של אמץ לוחם בלוג אמץ לוחם, באתר אמץ לוחם אמץ לוחם, באתר יחד למען החייל אמץ לוחם, באתר מזרחי טפחות חיילים ומערכת הביטחון, באתר הקרן לידידות פרויקט "אמץ לוחם", באתר יחידת מיטב ואתר מתגייסים "סרטון של 4 רמטכלים – "אמץ לוחם, באתר יוטיוב קרן אמץ לוחם תעניק מלגות בהיקף של 10 מיליון שקל, באתר ynet, 29 באוגוסט 2001 יואב זיתון, חיילים בודדים הופתעו: האמהות הוטסו לארץ, באתר ynet, 12 במאי 2015 אמץ לוחם, באתר ערוץ 13 פרויקט "אמץ לוחם" חוגג עשור: מי מוביל את רשימת התורמים?, באתר nrg כתבות וחדשות, באתר אמץ לוחם "פרויקט שמסדיר אהבה - אהבת העם ללוחמיו": "אמץ לוחם" - הצצה לתוכנית שמחברת בין הלוחמים לבין החברות הגדולות, באתר צבא ההגנה לישראל מיכל גלנטי, ‏הלאונג' "יחד למען החייל" מוקירים בקרייה, באתר מעריב אונליין, 25 ביולי 2018 איקה אברבנאל, פרויקט "אמץ לוחם" - השקעה לטווח ארוך, באתר כלכליסט, 8 במאי 2015 מאמא באהבה ללוחמים, באתר ישראל היום ענת יפה, תוכן מקודם, 100% למען חיילי צה"ל, באתר TheMarker‏, 3 ביוני 2020 מאור בוכניק, ‏על תרומה והתנדבות: פרויקט אמץ לוחם, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2011 אודות אמץ לוחם, באתר אמץ לוחם
א-ג'ווף

א־גָ'ווף (בערבית: الجوف) עיירה בדרום-מזרח לוב, בירת מחוז כופרה בלוב. גובה העיירה הוא 382.2 מ' (1,254 רגל). במפקד האוכלוסין של 1984 מנתה אוכלוסיית העיר 17,320. טמפרטורות גבוהות בקיץ ממוצע מעל 37.8 מעלות צלזיוס (100 מעלות פרנהייט). בא־גָ'ווף כמעט ואין גשם, עם ממוצע של 2.5 מ"מ בשנה בלבד. העיר שוכנת בנווה המדבר הגדול ביותר באגן כופרה. זהו אחד מנאות המדבר המשקים ביותר בסהרה. האזור שמסביב מכיל אשכולות של מערכות השקיה המשמשות לחקלאות. הדפוס הייחודי צולם על ידי צוות תחנת החלל הבינלאומית בשנת 2016. בא־גָ'ווף יש אקלים מדברי חם. Bertarelli, L.V. (1929). Guida d'Italia, Vol. XVII (באיטלקית). Milano: Consociazione Turistica Italiana. Bertarelli (1929), p. 514. "Al Jawf, Eastern Libya". earthobservatory.nasa.gov. 2 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה מרמורשטיין

מאיר יהודה מרמורשטיין הוא מנכ"ל עמותת עלה. מרמורשטיין נולד בעפולה לדבורה ולחיים בן ציון מרמורשטיין יוצאי רומניה, למד בבית ספר חרדי בתל אביב, בגיל 12 החל להתקרב לאדמו"ר מסרט ויז'ניץ רבי אליעזר הגר, והחל ללמוד במוסדות החסידות. לאחר נישואיו התגורר מרמורשטיין בחיפה, שם פתח מרכז פעילות עבור ילדים מיוחדים. ב-1982 נפתחו גני ילדים, בית ספר ופנימייה עבור ילדים מיוחדים בשם "עלה". עם הזמן הפך הארגון לרשת גדולה, המונה, נכון ל-2021, למעלה מ-900 ילדים. ב-1987 קיבל מרמורשטיין את תפקיד הניהול של העמותה, ובשנת 1994 לתפקיד מנהל הרשת כולה. בעבר היה: יו"ר פורום המנהלים של המעונות הציבוריים לטיפול באדם המפגר ממונה לשמש כנציג ארגונים המיצגים את אוכלוסיות נזקקות במועצת העבדים הסוציאליים – מנוי שר העבודה והרווחה. היה יו"ר הוועדה הציבורית למציאת פתרונות דיור לציבור הדתי בחיפה. חבר בהנהלת עיריית בני ברק. מרמורשטיין חבר בדירקטוריון של מרכז רפואי מעיני הישועה. מרמורשטיין נשוי להניה (לבית קוסטינר). הוא מתגורר בבני ברק ולו שתי בנות ושלושה בנים. שילה פריד, עניין אישי עם הרב יהודה מרמורשטיין, באתר ערוץ 7, מתוך בשבע, 11 בפברואר 2021 כל הכתבות על הרב מרמורשטיין, באתר ערוץ 7 המרכז הרפואי מעיני הישועה – חברי דירקטוריון, באתר מרכז רפואי מעיני הישועה
2020 בארגנטינה

אירועים בשנת 2020 בארגנטינה. נשיא: אלברטו פרננדס סגנית נשיא: כריסטינה פרננדס דה קירשנר מתמשך – מגפת הקורונה בארגנטינה 3 במרץ – מקרה ראשון של חולה בקורונה בארגנטינה. 7 במרץ – מקרה ראשון של מוות מקורונה בארגנטינה. 19 במרץ – הכרזה על סגר כללי. 30 באוגוסט – לוויין ארגנטינאי שוגר בהצלחה לחלל. 30 בדצמבר – אישור סופי של חוק הפלה מלאכותית. 24 בדצמבר – 300 אלף מנות של Gam-COVID-Vac הגיעו למדינה. 31 בדצמבר – בסוף שנה נרשמו 1,195,263 מאומתים בקורונה מהם 32,052 נפטרו. 20 במרץ - אמדאו קאריסו, (נולד ב-1926), כדורגלן, שהיה לאחד מגדולי השוערים במאה ה-20. 17 ביולי - סילביו מרסוליני (נולד ב-1940), כדורגלן ומאמן כדורגל. 30 בספטמבר - קינו (נולד ב-1932), קומיקסאי מוביל, יוצר הקומיקס מפאלדה. 25 בנובמבר – דייגו מראדונה (נולד ב-1960), מגדולי הכדורגלנים בהיסטוריה. 8 בדצמבר - אלחנדרו סאבלה (נולד ב-1954), כדורגלן ומאמן כדורגל. מדיה וקבצים בנושא 2020 בארגנטינה בוויקישיתוף Confirmaron el primer caso de coronavirus en Argentina: es un hombre que viajó a Italia - Clarín, web.archive.org, ‏2020-03-03 3 De Marzo De 2020, Confirmaron el primer caso de coronavirus en la Argentina, Infobae (ב־European Spanish) Farrer (now), Martin; Rawlinson, Kevin; Marsh, Sarah; Quinn, Ben; Campbell, Lucy; Rourke (earlier), Alison; Tondo, Lorenzo; Tondo, Lorenzo; Marsh, Sarah (2020-03-04). "Iran to mobilise 300,000 soldiers and volunteers as 23 MPs infected - as it happened". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2021-02-25. 5 de Marzo de 2020, Se confirmó el segundo caso de coronavirus en Argentina: es un hombre de 23 años que vino de Italia, infobae (ב־European Spanish) Primera muerte por coronavirus en Argentina: era un hombre que había viajado a Francia y estaba internado en el Argerich - Infobae, web.archive.org, ‏2020-03-07 Staff, Reuters (2020-03-20). "Argentina announces mandatory quarantine to curb coronavirus". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-02-25. "Argentina Orders 'Exceptional' Lockdown in Bid to Stem Virus". Bloomberg.com (באנגלית). 2020-03-20. נבדק ב-2021-02-25. Página12, Saocom 1B: despegó el satélite argentino | "Estamos orgullosos de todos estos científicos", dijo Alberto Fernández, PAGINA12, ‏1598807218 "Argentina abortion: Senate approves legalisation in historic decision". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-12-30. נבדק ב-2021-02-25. Informes diarios, Argentina.gob.ar, ‏2020-04-30 (בספרדית) Mercedes Milligan, 'Mafalda' Creator Quino Dies Aged 88, Animation Magazine, ‏2020-09-30 (באנגלית אמריקאית) Andrés Valenzuela, Murió Quino, el creador de Mafalda | Uno de los artistas gráficos más importantes de la historia Argentina, PAGINA12, ‏1601476275 Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Argentine cartoonist Quino, creator of 'Mafalda' comic strip, dies, Los Angeles Times, ‏2020-10-02 (באנגלית אמריקאית) Politi, Daniel (2020-10-05). "Quino, Creator of Beloved 'Mafalda' Cartoon, Dies at 88". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-02-25.
בוזמא

בוזמא (בערבית: بوزما) הוא נווה מדבר במדבר לוב במחוז כופרה בלוב, כ-150 ק"מ צפונית-מערבית לכופרה. בשטח של 230 קמ"ר. בנוי בצורת חצי עיגול סביב אגם מלח באורך 18 ק"מ. בוזמא שוכן בתחתית רכס הרים שבו נראים שרידי מערכת ביצור שלב בני הטואבו. עצי נווה המדבר, דקל, תאנה, אשל ושיטה, מניבים פרי רב בגלל שפע המים המתוקים. בחוף הצפון מערבי של האגם שוכן כפר. Bertarelli, L.V. (1929). Guida d'Italia del touring club Italiano, Vol. XVII (באיטלקית). Milano: Consociazione Turistica Italiana. Bertarelli (1929), p. 515. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאזרבו

תאזרבו (בערבית: تازربو) הוא נווה מדבר, הממוקם במדבר לוב במחוז כופרה בלוב, כ-250 ק"מ מצפון-מערב לאל-כופרה. פירוש השם הוא "מושב ראשי" בשפת תֻבו (אנ'), מכיוון שזה היה מקום מושבו של סולטאן טובו לפני השתלטות שבטי הבדואים מקירנאיקה ומפזאן במאה ה-18. גודל נווה המדבר הוא 25–30 ק"מ באורך ו-10 ק"מ ברוחב. הנוף מישורי. במרכז תאזרבו ובמקביל לו עובר אפיק רדוד ובו בריכות מלח. האזור מכיל אקוויפר עשיר מאוד במים פוסיליים ומספק אותם באמצעות הנהר המלאכותי העצום למאגרים בעיר אג'דאביא וממנה לריכוזי יישובים לחוף הים התיכון. בתאזרבו ישנם כעשרה כפרים, והחשוב בהם נקרא "אל-ג'זירה". בין צמחי נווה המדבר: אשל, שיטה, אספרטו ויונקוס. כמה קילומטרים מצפון לכפר זה נמצאים שרידי מצודה ישנה, ושמה "גאסר ג'ירנגהדי", מקום מושבו לשעבר של הסולטאן. האירופי הראשון שביקר בנווה המדבר היה הגרמני גרהרד רולפס באוגוסט 1879. Bertarelli, L.V. (1929). Guida d'Italia, Vol. XVII (באיטלקית). Milano: Consociazione Turistica Italiana. Bertarelli (1929), p. 515. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Golden Hour (אלבום של קייסי מאסגרייבס)

Golden Hour (בעברית: שעת הזהב) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית קייסי מאסגרייבס. האלבום יצא לאור ב-30 במרץ 2018 על ידי חברת התקליטים MCA נאשוויל. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים. מידע על האלבום Golden Hour באתר MusicBrainz האלבום Golden Hour באתר Discogs האלבום Golden Hour באתר ספוטיפיי האלבום Golden Hour באתר יוטיוב איאן פיצ'וק, דניאל טשיאן, קייסי מאסגרייבס Kacey Musgrave Details New Album Golden Hour, Releases Two New Songs, pastemagazine (באנגלית) British album certifications – Kacey Musgraves – Golden Hour (באנגלית) American album certifications – Kacey Musgraves – Golden Hour (באנגלית) Golden Hour by Kacey Musgraves ゴールデン・アワー ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימת החול א-רביאנא

ימת החול א-רביאנא, רבאניה, היא ימת חול בגזרה הדרומית-מזרחית של לוב. שטחה כ-65,000 קמ"ר. אזור ים חול א-רביאנא נמצא בחלקו המערבי של מדבר לוב במחוז כופרה שבאזור קירניאקה. ימת החול נקרא על שם עיירת נווה המדבר א-רביאנא הממוקמת לקצה הקצה המזרחי שלה. יחד עם ימת החול כאלאנשיו וימת החול הגדולה, ימת החול א-רביאנא הוא חלק מהמדבר הלובי הגדול יותר Desert Geomorphology, p. 403 Besler, Helga (2008) The Great Sand Sea in Egypt: Formation, Dynamics and Environmental Change: A Sediment-Analytical Approach Elsevier, Amsterdam, page 1 - 3, ISBN 978-0-444-52941-1 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימת החול כאלאנשיו

ימת החול כאלאנשיו (בערבית: سرير كالانشيي الرملي الكبير كلنسيو; תעתיק: סריר כּאלאנשיי א-רמלי אל־כּבּיר) היא ימת חול (עֶרג) במדבר לוב, במחוז כופרה בקירנאייקה, מזרח לוב, ששטחהּ כ-62,000 קמ"ר. ימת החול משתרעת בין נווה המדבר ג'אגבוב (الچاجبوب, الجغبوب) וג'אלו בצפון ועד אל-כופרה בדרום ואורכה מגיעה ל-500 קילומטר. ימת החול כאלאנשיו מקבילה לימת החול הגדולה וצמודה אליה בקצותיה הצפוניים. הדיונות שבה מתנשאות לגבהים עד 110 מטר. רכסי הדיונות, שהרוח יוצרת, נמשכים בכיוון מצפון-לדרום (בקירוב) בדרום הימה, ואינם סדירים בצפונה. במלחמת העולם השנייה נעדר מטוס הקונסולידייטד B-24 ליברייטור Lady Be Good בימת החול. השברים התגלו כמאתיים קילומטרים מצפון לכופרה, 15 שנה לאחר הדיווח על ההיעדרות באפריל 1943. הצוות צנח כשהתברר שהדלק אזל. אחרי הנחיתה במדבר חשו במשבי רוח מכיוון צפון-מערב ולכן סברו שהם נמצאים בקרבת הים התיכון ונעו נגד הרוח בתקווה להגיע לאזור בטוח. אולם הם נמצאו במרחק של 640 ק"מ מהים וגוועו מהתייבשות לאחר מסע של 130 ק"מ באזור כה צחיח שגם בדואים אינם נכנסים אליו. "גופות וארנקים פזורים בין דיונות בגובה 70 מטר" (Lady Be Good בימת החול של כאלאנשיו) "היום בתעופה: 4 באפריל 1943" Desert Geomorphology, p. 403 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קראון סידני

קראון סידני (באנגלית: Crown Sydney), מכונה גם וואן ברנגרו (One Barangaroo), הוא גורד שחקים בברנגרו, סידני, אוסטרליה. הוא נבנה על ידי קראון ריזורטס וכולל בעיקר מלון, דירות מגורים וקזינו. הוא תוכנן על ידי WilkinsonEyre, גובהו 271.3 מטרים ובו 75 קומות, מה שהופך אותו לבניין הגבוה ביותר בסידני ולבניין הרביעי בגובהו באוסטרליה. הבנייה החלה באוקטובר 2016, והושלמה בדצמבר 2020. פודיום מבט ממפרץ ווטרמן בשקיעה לובי ראשי במלון מגדלי קראון מעלית לובי ארוחות בחוץ במסעדת וודקאט מדיה וקבצים בנושא קראון סידני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קראון סידני (באנגלית)
ים ההברידים

ים ההברידים (באנגלית: Sea of the Hebrides) הוא ים המצוי מול חופה הצפון מערבי של סקוטלנד ומחובר לצפון האוקיינוס האטלנטי. הוא מפריד בין האיים ההברידיים החיצוניים לאיים ההברידיים הפנימיים, שהגדול מביניהם הוא סקאי. בצפון ים ההברידים נמצא מצר הים מינץ' (אנ'). ים ההברידים הוא חלק מהימים הסמוכים לחופה המערבי של סקוטלנד על פי הגדרת ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי, ומבחינת זכויות הדיג הוא נכלל בקבוצת "הימים המערביים של סקוטלנד". ב-30 באוגוסט 2019 החלה ממשלת סקוטלנד לדון בהצעה להכריז על שמורה ימית מוגנת בים ההברידים. בדצמבר 2020 הוחלט להכריז על שטח של 10,039 קמ"ר כשמורה ימית, בעיקר במטרה להגן על אוכלוסיית כרישי הענק והלווייתן הגוץ מפני סכנת הכחדה. "New sites given special status to protect marine life". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-12-03. נבדק ב-2021-02-14. SiteLink, sitelink.nature.scot
קרל ויטגנשטיין

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא תרגמת, סתירות פנימיות. קרל אוטו קלמנס ויטגנשטיין (בגרמנית: Karl Otto Clemens Wittgenstein;‏ 8 באפריל 1847 – 20 בינואר 1913) היה טייקון פלדה אוסטרי יליד גרמניה. חברו של אנדרו קרנגי, שאליו הושווה לעיתים קרובות. בסוף המאה ה-19 הוא שלט על משאבי פלדה וברזל בתוך האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובשנות ה-90 של המאה ה-19 נחשב לאחד מבעלי ההון הגדולים ביותר בעולם. הוא היה גם אביהם של הפסנתרן פאול ויטגנשטיין, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין ושל הפילנתרופית מרגרט סטונבורו-ויטגנשטיין. סבו של קרל ויטגנשטיין היה מנהל אחוזה בשם מוזס מאייר, שהגיע מהעיירה לָאספֵה. הוא עבר לקורבך לפני 1802, שם היה סוחר. בסביבות 1808 כינה את עצמו משה מאייר ויטגנשטיין, על שם מקום הולדתו זיגֵן-ויטגנשטיין ולאחר מכן נודע בשם משה מאיר ויטגנשטיין. בתחילה, עסקיו של ויטגנשטיין הפכו למפעל הגדול והמצליח ביותר בעיר קורבך, אך זמן קצר לאחר מכן החל לדעוך. נולד לו בן, הרמן כריסטיאן (נולד ב-12 בספטמבר 1802 בקורבך; נפטר בשנת 1878 בווינה) שהעביר את העסק לגוליס (Gohlis) בסוף שנות ה-30 של המאה ה-19. משם המשיכה המשפחה לשגשג כלכלית. בשנת 1938, כדי להימלט מחוקי הגזע הנאציים וכדי להיות מסווג כחצי יהודים, טענו צאצאיו כי הרמן כריסטיאן אינו בנו של משה מאיר ויטגנשטיין אלא צאצא לא חוקי של בית וולדק (גר'). לאחר שהרמן כריסטיאן התנצר לפרוטסטנטיות, הוא התחתן עם פאני פיגדור בשנת 1839. היא באה מאחת המשפחות החשובות בווינה. קרל, יליד 1847, היה השישי מתוך אחד עשר הילדים של הרמן ופאני. שלוש שנים אחר כך עברה המשפחה לווסנדורף באוסטריה, שם נולדו ארבעת אחיו הקטנים. קרל התנגד בצעירותו לשיטות הלימוד הקלאסיות שהוטלו על ילדי הבורגנות הווינאית. הוא ברח מהבית בגיל אחת עשרה ובגיל שבע עשרה גורש מבית הספר בגלל חיבור שכתב ובו הכחיש את "נצחיות הנפש". אביו, הרמן, המשיך ברצונו לחנך את בנו בכך שהוא שכר עבורו מורים פרטיים כדי להבטיח שקרל יעבור את בחינותיו, אך קרל, שוב, ברח, ושהה בווינה כמה חודשים לפני שנמלט לניו יורק עם מעט כסף וכינור. מונק כותב, "בכל זאת הוא הצליח לשמור על עצמו במשך יותר משנתיים על ידי עבודה כמלצר, מוזיקאי סלון, ברמן ומורה (של כינור, מתמטיקה, גרמנית וכל דבר אחר שהיה יכול לחשוב עליו)." הוא חזר לווינה בשנת 1867 והמשיך להתעניין בהנדסה. לאחר שנה של השכלה נוספת, לקח קרל את עבודת השרטוט בבניית בית חרושת לגלגלי פלדה בבוהמיה, תפקיד שהציע לו פול קופלוויזר, אחיו של גיסו. קרל התקדם במהירות בתוך החברה ובסופו של דבר השתלט עליה כמנכ"ל בתוך חמש שנים. בסוף המאה התשע עשרה הפך קרל ויטגנשטיין לאחד הגברים העשירים באירופה ודמות מובילה בתעשיית הברזל והפלדה. בשנת 1898 הוא פרש מתפקידיו והעביר חלק ניכר מעושרו למניות זרות, בעיקר בארצות הברית שהגנה על משפחת ויטגנשטיין מפני האינפלציה בווינה לאחר מלחמת העולם הראשונה. קרל התחתן עם ליאופולדין מריה יוזפה קלמוס, הידועה בקרב ידידיה בשם פולדי, בשנת 1873. היא הייתה בת הזוג היחידה של אחד מילדיו של הרמן כריסטיאן שהיה להם רקע יהודי; אביה היה יהודי בוהמי ואמה הייתה קתולית אוסטרית-סלובנית. נולדו להם תשעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא קרל ויטגנשטיין בוויקישיתוף "Karl Wittgenstein, Business Tycoon and Art Patron" Ray Monk, Ludwig Wittgenstein : the duty of genius, New York, NY, U.S.A : Penguin Books, 1991, ISBN 978-0-14-015995-0
מזלדאן

מזלדאן (בהונגרית: Mezőladány) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. יהודים התחילו להתיישב במזלדאן בתחילת המאה ה-19. רובם התפרנסו ממסחר ומלאכה, ואחדים היו בעלי משקים חקלאיים. הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי, והיו בה בית קברות יהודי, בית כנסת, "חדר", ובית ספר "תלמוד תורה". החל משנת 1867 יהודי הכפר הוכפפו לקהילה היהודית במאנדוק. עם החלת "החוקים היהודיים" שהיפלו לרעה את היהודים בתחומי החברה והכלכלה, איבדו רוב יהודי מזלדאן את מקורות פרנסתם. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה הוכרז גיוס כללי בהונגריה והיהודים גויסו ל"פלוגות עבודה", שבמסגרתן בצעו עבודות ביצורים ושירותים לצבא ההונגרי. בקיץ 1941 נשלחו צעירים יהודים ממזלדאן לחזית אוקראינה, שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים, והועסקו בפירוק מוקשים, רובם נהרגו. כמה שבועות אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה הובלו יהודי מזלדאן לגטו קישווארדה שם רוכזו כ-7,000 יהודי האזור. כעבור כמה שבועות שולחו יהודי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי המלחמה שבו לכפר כמה יהודים ששרדו, חיי הקהילה לא חודשו. מזלדאן בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 344 מאזו'-לאדאן', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 205-206. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא מזלדאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזלדאן מזלדאן, ברשת החברתית פייסבוק "מזלדאן", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת מזלדאן, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים ממזלדאן שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
דגל לאוס

דגל לאוס (בלאית: ທຸງຊາດລາວ) הוא דגלה הלאומי של לאוס. הדגל שימש את הממשלה הלאומנית קצרת היומין בשנים 1946-1945, ואומץ כדגל הלאומי ב-2 בדצמבר 1975. הדגל, לצד דגל קובה, הוא אחד מהדגלים היחידים של מדינות קומוניסטיות שאינו מכיל סמלים קומוניסטיים. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים: אדום, כחול, אדום ודיסקית לבנה במרכזו של הפס הכחול. הדגל מוגדר כפס ספרדי, בו עוביו של הפס המרכזי שווה לעוביים של שני הפסים הדקים. הדגל, שנוצר כשהמדינה הכריזה עצמאות כמדינת חסות של האימפריה היפנית בשלהי מלחמת העולם השנייה, עוצב כהיפוך של דגל יפן, בו קיים עיגול אדום על רקע לבן, ובדומה לדגל המושבה הצרפתית של לאוס, בעל הפיל התלת ראשי הלבן על הרקע האדום. אך על מנת לבדל את הדגל מהדגל הצרפתי, צורפה לדגל רצועה כחולה במרכזו, כדימוי המרמז לנהר המקונג הזורם במדינה, ובשונה מהדגל היפני, בו השמש מיוצגת בעיגול אדום, העיגול במרכז הדגל מייצג את הירח המלא על פני המקונג. הדגל הנוכחי של לאוס נוצר בידי ממשלת הלאו לוסררה (אנ') האנטי-צרפתית, שהוקמה על ידי האימפריה היפנית ב-1945. הכוחות הצרפתיים כבשו מחדש את לאוס ב-1946 במהלך מלחמת סין, ומשלת הלאו לוסררה המשיכה להשתמש בדגל בגלות, עד להתפוררות התנועה ב-1949. הדגל אומץ בידי יורשיהם, תנועת הפאת'ט לאו, כדגלם. ממלכת לאוס, שהתקיימה כאוטונומיה בחסות צרפת מ-1946 וכמדינה עצמאית מ-1953, אימצה כדגלה דגל קדום של ממלכת לאן קאנגס, בו מופיע פיל תלת-ראשי עם מטריה מלכותית על רקע אדום, שאומץ גם על ידי המושבה הצרפתית עם הטריקולור הצרפתי. לפיל חשיבות תרבותית בתרבות לאוס, והשלשת הראשים מייצגים את שלושת הממלכות שיצרו את לאוס. ב-1975, לאחר תקופה ארוכה של אי-יציבות, הצליחה תנועת הפאת'ט לאו להשתלט על לאוס, והחליפה את הדגל בדגלה של התנועה. סמל לאוס המנון לאוס מדיה וקבצים בנושא דגל לאוס בוויקישיתוף דגל לאוס, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל לאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Laos | History, Flag, Map, Capital, Population, & Facts | Britannica, www.britannica.com (באנגלית) aroundtravels, דגל לאוס: תמונה, היסטוריה, משמעות הצבעים של דגל הלאום של לאוס, באתר AroundTravels, ‏2016-09-20 Flag of Laos - Academic Kids, academickids.com
גבריאל פון מקס

גבריאל קורנליוס ריטר פון מקס (בגרמנית: Gabriel Cornelius Ritter von Max;‏ 23 באוגוסט 1840 – 24 בנובמבר 1915) היה צייר אוסטרי יליד פראג. הוא נולד בשם: גבריאל קורנליוס מקס, בנם של הפסל יוזף מקס ואנה שומאן. הוא למד בין השנים 1855–1858 באקדמיה לאמנויות בפראג אצל אדוארד פון אנגרת'. לימודיו כללו פאראפסיכולוגיה (כהיפנוזה, רוחניות), דרוויניזם (אנ'), פילוסופיה אסייתית, רעיונותיו של שופנהאואר ומסורות מיסטיות שונות. הבד הגדול הראשון שלו צויר בשנת 1858 בזמן שהיה סטודנט באקדמיה בפראג. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנות הווינאית אצל קרל פון בלאס, קרל מאייר (הצייר), כריסטיאן רובן וקרל וירזינגר. בין השנים 1863–1867 למד באקדמיה במינכן אצל קארל פון פילוטי, וגם אצל הנס מקרט ופרנץ דפרגר. הצלחתו הראשונה הייתה בשנת 1867 עם הציור "קדוש מעונה": ציור זה הפך את גישתו של פילוט לסמליות דתית-מיסטית. הוא המשיך להשתמש בפלטה הכהה של בית הספר של פילוטי גם בשנות ה-70 של המאה ה-19, ומאוחר יותר נע לעבר לוח צבעים שקט יותר, תוך שימוש בפחות צבעים ויותר ברורים. משנת 1869 היה לגבריאל פון מקס סטודיו משלו במינכן. בקיץ הוא היה באמרלנד באגם סטארנברגר. בשנים 1879–1883 היה גבריאל מקס פרופסור לציור היסטורי באקדמיה במינכן. הוא גם הפך לחבר בחברה התאוסופית. בשנת 1900 הוא קיבל תואר אביר. הוא נפטר במינכן בשנת 1915. התעניינותו במחקרים אנתרופולוגיים ניכרה גם בעבודתו. היה לו אוסף מדעי גדול של ממצאים אתנולוגיים ואנתרופולוגיים פרהיסטוריים. האוסף והתכתובות שלו נמצאים כעת ברייס-אנגלהורן-מוזיאון במנהיים. במעונו באגם סטארנברגר הקיף את עצמו גבריאל מקס במשפחת קופים, אותה צייר לעיתים קרובות, ולעיתים הציג אותם כאנושיים. מקס, יחד עם עמיתיו, השתמשו לעיתים קרובות בתצלומים להכוונת הציור. המספר הגדול של צילומי קופים בארכיון שלו מעיד על השימוש בהם בתרגום ישיר לציוריו. גבריאל פון מקס היה אמן משמעותי מכיוון שזנח את הנושאים הקלסיים של ז'אנר והיסטוריה, על מנת לפתח שפה ציורית אלגורית-מיסטית, שהפכה אופיינית לאמנות החריגה. מדיה וקבצים בנושא גבריאל פון מקס בוויקישיתוף Master Paintings of the World - Gabriel Cornelius Ritter von Max, www.iment.com