laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תור לינדהרדט

תור פרנק לינדהרדט (בדנית: Thure Frank Lindhardt; נולד ב-24 בדצמבר 1974) הוא שחקן דני. לינדהרדט נולד בקופנהגן, דנמרק וגדל בעיר רוסקילדה באי שלן, הממוקמת 30 ק"מ מערבית לקופנהגן. בשנת 1998 סיים לימודי משחק באודנסה. בגיל 12 ההחל להשתתף בסרטי קולנוע כבר כנער, בין היתר בתפקיד משנה בסרט "פלה הכובש" (1987). תפקידו המשמעותי הראשון היה בסרט "Her i nærheden" ("מקום ליד", 2000), בו גילם צעיר אוטיסט. על תפקידו בסרט היה מועמד לפרס בודיל, הפרס המרכזי של הקולנוע הדני, בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. באותה שנה זכה בפרס שוטינג סטאר, הניתן מדי שנה לשחקנים אירופיים צעירים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בשנת 2006 היה מועמד פעם נוספת לפרס בודיל, על תפקידו בסרט "Nordkraft" בשנת 2007 שיחק בסרט הדרמה "Daisy Diamond" לצד השחקנים נומי ראפאס ודייוויד דנסיק. ב-2008 גילם את דמותו של לוחם המחתרת הדנית בנט פאורשו הוויד בסרט "Flammen & Citronen" ("פלאם וציטרון"), תפקיד עליו היה מועמד לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, יחד עם מאדס מיקלסן ששיחק לצדו. בנוסף, היה מועמד בפעם השלישית לפרס בודיל. ב-2009 השתתף בסרט "Broderskab" ("אחווה"), בו גילם חייל משוחרר שמצטרף לתנועה נאו-נאצית, ומנהל רומן עם אחד מחבריו לתנועה. בשנת 2015 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה הדנית-שוודית "הגשר", בה גילם את אחד משני התפקידים הראשיים, לצדה של סופיה הלין. בשנת 2004 השתתף בסרט הקולנוע הגרמני "אהבה במחשבה", בשנת 2006 השתתף במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "שוגר אהובתי". בשנת 2007 השתתף לראשונה בסרט קולנוע אמריקני, "עד קצה העולם" בבימויו של שון פן, בו גילם תפקיד משני, וב-2009 גילם תפקיד משני בסרט אמריקאי נוסף, "מלאכים ושדים" שביים רון הווארד. בשנת 2011 גילם תפקיד ראשי בסרט האמריקני "Keep the Lights On", עליו היה מועמד לשני פרסים המוענקים בתעשיית הקולנוע העצמאי, פרס גותהאם ופרס אינדפנדנט ספיריט. בשנת 2012 השתתף בסרט האימה האירי "Byzantium". בשנת 2012 השתתף בסרט הגרמני 3096, בו שיחק את תפקיד החוטף-ולפגנג. בשנת 2013 השתתף בסרט הגרמני-צרפתי "Adieu Paris", ובסרט האמריקאי שובר הקופות "מהיר ועצבני 6". באותה שנה השתתף גם בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הבורג'ס". בשנת 2017 הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה ההיסטורית "הממלכה האחרונה", בתור גאט'רד. בשנת 2024 שיחק בסדרת הדרמה ההיסטורית של אפל TV פלוס, "הלוק החדש" (אנ') שם גילם את פושע המלחמה הנאצי היינריך הימלר. מדיה וקבצים בנושא תור לינדהרדט בוויקישיתוף תור לינדהרדט, ברשת החברתית פייסבוק תור לינדהרדט, ברשת החברתית אינסטגרם תור לינדהרדט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תור לינדהרדט, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי תור לינדהרדט, באתר AllMovie (באנגלית) תור לינדהרדט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רצטאם

רצטאמים (באנגלית: racetams) היא קבוצת תרופות שיש בהן גרעין פירולידון. עם תרופות אלה נמנה הפירצטאם, הנחשב "נואוטרופי" (nootropic, משפר או מגן על התפקודים הקוגניטיביים), החומרים אוקסירצטאם ופנילפירצטאם בעלי תכונות "נואוטרופיות" ופסיכוסטימולנטיות ולבטירצטאם וסלטרצטאם בעלי השפעה אנטיפרכוסית. אין הסכמה לגבי מהות מנגנון הפעולה של הרצטאמים. בדרך כלל יש להם אפיניות זניחה לקולטנים השכיחים של מערכת העצבים המרכזית, אולם ישנם דיווחים על מודולציה של מוליכים עצביים מרכזיים, כולל אצטילכולין וגלוטמאט. למרות שאנירצטאם ונברצטאם מראים אפיניות לקולטנים מוסקרינים, רק לנפירצטאם יש אינטראקציות נאנומולריות. השערה אחרת לגבי מנגנון פעולתם היא באמצעות שינויים במנגנונים הממוקמים בקרום התאים של מעבר אותות מרכזי. בדומה לכמה אמפקינים, רצטאמים אחדים כדוגמת פירצטאם ואנירצטאם הם מודולטורים אלוסטריים חיוביים של הקולטן AMPA. ייתכן כי רצטאמים פועלים על ידי שפעול קולטני גלוטמאט השוכנים בקרבת קולטנים כולינרגים והמגבירים על ידי כך את תדירות שפעולם של האחרונים. משערים כי רצטאמים מעצימים זיכרון על ידי האינטראקציה עם קולטנים כולינרגים וקולטני גלוטמאט במערכת העצבים המרכזית. חומר נוסף מקבוצה זו, מתילפנילפירצטאם, הוא מודלטור אלוסטרי חיובי של הקולטנים סיגמא-1. במחקרים על חולדות מבוגרות, צוין שיפור בולט בביצועים הקוגניטיביים בקבוצות הניסוייות שקיבלו פירצטאם. הביצוע עלה עוד יותר בעזרת מתן פירצטאם יחד עם כולינים. עדויות ממחקרים על חולדות הצביעו על עלייה ביעילות הפירצטאם כשהוא ניתן יחד עם כולין. F.Gualtieri, D.Manetti, M.N.Romanelli, C.Ghelardini Design and study of piracetam-like nootropics, controversial members of the problematic class of cognition-enhancing drugs. Curr Pharm Des. 2002;8(2):125-38. מדיה וקבצים בנושא רצטאם בוויקישיתוף [1] A.Copani, A.Genazzani,G.Aleppo,G.Casabona,,P.L.Canonico,U.Scapagnini,F.Nicoletti - Nootropic Drugs Positively Modulate α-Amino-3-Hydroxy-5-Methyl-4-Isoxazolepropionic Acid-Sensitive Glutamate Receptors in Neuronal Cultures, Journal of Neurochemistry vol.58 (4), april 1992, pp.1199-1204 W.Löscher,A.Richter Piracetam and levetiracetam, two pyrrolidone derivatives, exert antidystonic activity in a hamster model of paroxysmal dystonia, European Journal of Pharmacology 2000 col.391,issue 3,p. 251 A.H.Ahmed,,R.E.Oswald - Piracetam Defines a New Binding Site for Allosteric Modulators of α-amino-3-hydroxy-5-methyl-4-isoxazole-propionic acid (AMPA) receptors J.Med.Chemistry 2010 11 march, 53 (5),pp.2197-2203 Edijs Vavers, Liga Zvejniece, Grigory Veinberg, Baiba Svalbe, Ilona Domracheva, Reinis Vilskersts and Maija Dambrova Novel positive allosteric modulators of sigma-1 receptor SpringerPlus 2015 4(Suppl 1):P51 Raymond T. Bartus, Reginald L. Dean III, Kathleen A. Sherman,Eitan Friedman ,Bernard Beer Profound effects of combining choline and piracetam on memory enhancement and cholinergic function in aged rats Neurobiology of Aging, Summer 1981, vol.2 (2), pp.105-111
מעגל אלנין

מחזור האלנין, הידוע גם כמחזור קהיל או מחזור גלוקוז-אלנין, הוא סדרה של תגובות בה קבוצות אמינו ופחמנים מהשריר מועברים אל הכבד. התהליך די דומה למעגל קורי במחזוריות של חומרים מזינים בין שרירי השלד, והכבד. כאשר השרירים מפרקים חומצות אמינו להפקת אנרגיה, חנקן המשתחרר מועבר לפירובט כדי ליצור אלנין. האלנין מועבר אל הכבד שבו חנקן נכנס למעגל האוריאה והפירובט משמש ליצירת גלוקוז. מחזור האלנין הוא פחות פרודוקטיבי ממחזור קורי, המשתמש בלקטט, כיוון שתוצר לוואי של ייצור אנרגיה מאלנין הוא ייצור של אוריאה. ההסרה של אוריאה תלויית אנרגיה, הדורשים ארבעה קשרי פוספאט עתירי אנרגיה (3 ATP הופך ל 2 ADP וAMP אחד), ובכך כמות ה-ATP המיוצר נטו פחותה מזו במעגל קורי. עם זאת, בניגוד למעגל קורי, NADH נשמר כי שלקטט לא נוצר. זה מאפשר לחמצן אותו באמצעות שרשרת העברת אלקטרונים. מסלול זה דורש נוכחות של אלנין אמינוטרנספראז, אשר מוגבל לרקמות כגון שרירים, כבד, ומעי. לפיכך, מסלול זה משמש במקום מעגל קורי רק כאשר אמינוטרנספראז נוכח וכאשר יש צורך להעביר אמוניה אל הכבד. מעגל אלנין משמש גם למטרות אחרות: ממחזר שלדי פחמן בין השריר והכבד מעביר אמוניום לכבד, שמומר לאוריאה. Naik, Pankaja (1 בנובמבר 2011). Essentials of Biochemistry. JP Medical Ltd. p. 168. ISBN 9789350254912. {{cite book}}: (עזרה) Kaplan Medical USMLE Step 1 Qbook. Kaplan Publishing. 2 בספטמבר 2008. p. 172. ISBN 9781419553158. As muscle proteins are catabolized, the amino acid skeletons are used as fuel in the muscle, while the amino groups are transaminated from pyruvate, forming alanine, which is then transported to the liver and kidney cortex to be used in gluconeogenesis (Cahill cycle). {{cite book}}: (עזרה) Cifuentes, Alejandro (5 בפברואר 2013). Foodomics: Advanced Mass Spectrometry in Modern Food Science and Nutrition. John Wiley & Sons. p. 335. ISBN 9781118537350. Alanine plays an important role in the Cahill cycle or alanine-glucose cycle, and changes in alanine metabolite may indicate that this cycle could be modified (Yan et al., 2009). {{cite book}}: (עזרה)
ישעיהו קרניאל

ישעיהו קרניאל (עַזְמָוֶת) (18 במאי 1881 ברלאד, רומניה – 15 בדצמבר 1942 חיפה) היה איש העלייה הראשונה, פעיל ציבור, מורה, בנקאי ועיתונאי עברי. קרניאל נולד ב-1881 ברומניה למרדכי ולאה קרניאל. אביו, שהיה פעיל באגודת חובבי ציון, חבר לשותפיו באגודה, דוד שוב ואליעזר רוקח ועלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1882. תחילה התיישבה המשפחה בראש פינה ולאחר מכן עברה לזכרון יעקב. קרניאל למד בבתי ספר של המושבה. בנוסף הרחיב את השכלתו בתנ"ך, תלמוד ובדברי ימי ישראל ולמד ערבית, צרפתית, אנגלית וגרמנית. לאחר שסיים את לימודי התיכון נסע ללימודים גבוהים בביירות ופריז. כשחזר ארצה מונה למורה בבית הספר בזכרון יעקב בו למד. ב-1903 היה קרניאל בין מייסדי הסתדרות המורים אולם ב-1906 עזב את ההוראה, עבר עם משפחתו לירושלים והחל לעבוד בסניף המקומי של בנק אפ"ק. ב-1910, לאחר 4 שנות עבודה, קודם קרניאל בתפקידו ומונה לסגן מנהל סניף חיפה. ב-1913 מונה למנהל סניף צפת וחבר ההנהלה המרכזית עד שנת 1919. ב-1919 חזר קרניאל לירושלים וקיבל הצעה מהנרייטה סאלד להיות חבר הנהלה בהסתדרות המדיצינית הדסה תפקיד אותו מילא עד שנת 1932. ב-1919 החל קרניאל לעבוד בעיתון דאר היום מיסודו של איתמר בן-אב"י. תחת השם הספרותי עַזְמָוֶת נהג לפרסם טורים שנקראו מבעד למסווה ואמר עזמות. בטורים פופולרים אלו הגיב קרניאל לאירועים שקרו במדינה בהסתכלות הומוריסטית. עבודתו בעיתון זה נמשכה עד 1933. לאחר הפסקה של מספר שנים עבר ב-1934 לחיפה שם חידש את כתיבתו העיתונאית בעיתונות מקומית. עם הקמת קול ישראל הגיש פינה היתולית שבועית. קרניאל היה פעיל במספר רב של ארגונים ציבוריים. היה חבר בארגון בני ברית ושימש מזכיר הארגון במשך שנתיים. מונה לנשיא לשכת הר ציון של הבונים החופשיים בארץ ישראל ופרסם מאמרים בעיתון הארגון. היה פעיל בארגונים חינוכיים הקשורים להקמת הגימנסיה העברית בירושלים ולרשת אליאנס ועוד פעילות ענפה. אחיו של ישעיהו הוא יהודה קרניאל ( מהחקלאים המובילים בזכרון יעקב). אחותו חסיה נישאה לאיש ניל"י מנשה ברונשטיין. ישעיהו נישא ב-1903 ליהודית אידה לובמן (בתו של מרדכי לובמן) ונולדו להם 3 בנים ו-2 בנות. קרניאל נפטר ב-1942 בחיפה, תוך כדי הרצאה על אליעזר בן-יהודה והובא לקבורה בבית הקברות בזכרון יעקב מדיה וקבצים בנושא ישעיהו קרניאל בוויקישיתוף אתר משפחתי לזכרו של ישעיהו קרניאל כתבי ישעיהו קרניאל בפרויקט בן-יהודה ישעיהו קרניאל, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" דוד תדהר (עורך), "ישעיהו קרניאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 751 בעקבי "עזמות" חייו ויצירתו של ישעיהו קרניאל, איש רוח ציוני לאומי, באתר יד בן-צבי ישעיהו קרניאל, באתר על שם הסופר ישעיהו קרניאל, באתר "אלבום המשפחות - ראשון לציון" עוזי אלידע, ״פרשת ״חילול השם״: הפטריארכיה הלטינית והעיתונות הערבית נגד העיתון ״דאר-היום״, קשר, מס' 48, חורף 2016, עמ' 21-33. ישעיהו קרניאל (1881-1942), דף שער בספרייה הלאומית ישעיהו קרניאל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה את ירח הדבש עשה הזוג בקונגרס הציוני העולמי השישי בבזל י. קרניאל עזמות ז"ל, המשקיף, 6 בדצמבר 1942 י. קרניאל "עזמות" הובא לקבורה בזכרון יעקב, המשקיף, 7 בדצמבר 1942
הארמייה הרביעית (האימפריה הרוסית)

הארמייה הרביעית (רוסית: 4-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הרביעית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה אנטון פון זלצה. הארמייה לחמה בקרב גליציה ובכלל זה בקרב קרשניק, שלאחריו הוחלף מפקד הארמייה באלכסיי אברט, בשל תוצאות הקרב. בהמשך השתתפה הארמייה בקרב על הוויסלה, ולאחר מכן בקרבות הנסיגה הגדולה. לאחר כניסת רומניה למלחמה, הועברה הארמייה לזירה הרומנית, שם המשיכה להילחם עד סוף המלחמה. אנטון פון זלצה (19 ביולי 1914 - 22 באוגוסט 1914) אלכסיי אברט (22 באוגוסט 1914 - 20 באוגוסט 1915) אלכסנדר רגוזה (20 באוגוסט 1915 - 21 בנובמבר 1917) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
אניס השחורה

אניס השחורה הידועה גם בשם אגנס השחורה היא דמות מכשפה אכזרית בפולקלור האנגלי. היא מתוארת לרוב עם פנים כחולות וציפורני ברזל וידועה כמי שאוכלת בשר אדם, בעיקר ילדים. אניס השחורה אמורה להתגורר במערה בהרי דיין בלסטרשייר, כשבכניסה למערה תלוי עץ אלון. ככל הנראה אניס השחורה הומצאה על ידי הורים כאמצעי שכנוע וחינוך מפחיד לילדיהם. על פי האגדה אניס השחורה מסתובבת בלילות וחוטפת ילדים מבתיהם, היא לוקחת אותם למקום מבודד שם היא תולה אותם מעץ צולה אותם באור השמש ולאחר מכן תולה את עורם בתור חגורה. בסביבות המאה ה-19 אניס השחורה היוותה אמצעי יעיל של הורים להפחיד את בניהם הסוררים וכך לחנך אותם. אגדת אניס השחורה Katharine Mary Briggs, An encyclopedia of fairies : hobgoblins, brownies, bogies, and other supernatural creatures, 1st American ed, New York, 1976, ISBN 0-394-40918-3
יחיאל מור

יחיאל מור (מנר) (1932 – 7 באוגוסט 2019) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת בלם בהפועל רמת גן, ולאחר הפרישה התחיל בקריירת אימון והדריך מספר מועדונים בכירים בארץ, ביניהם הפועל באר שבע, בית"ר ירושלים ומכבי נתניה. מור נולד ב-1932 ושיחק מגיל צעיר בקבוצת הנוער המקומית (החל משנת 1947). בשנת 1953 הגיע לקבוצת הבוגרים של הפועל רמת גן והיווה שחקן מפתח בהגנה בתפקיד הבלם בשנים אלו. בעונת 1959/1960 החל לאמן את קבוצת הפועל באר שבע כמאמן-שחקן, כשהוא בן 27. תחת הדרכתו סיימה הקבוצה במקום התשיעי בליגה א', וגם בעונה שלאחר מכן באותו המיקום. באותה עונה החליטה הנהלת הפועל באר שבע להביא כמאמן את שחקן העבר היהודי-טורקי, רוברט שרף במקומו, אך לאחר חמישה מחזורים בלבד וללא נקודות קראה לו הקבוצה לחזור ולאמן אותה, ועוד באותה עונה הגיעה הקבוצה למעמד חצי גמר גביע המדינה לראשונה בהיסטוריה, כשהיא בליגה השנייה, לאחר שניצחה בשמינית הגמר את הפועל רמלה מליגה א' בתוצאה 1–2 משני שערים של ג'קי דקל, ברבע גמר את הפועל תל אביב בתוצאה 1–3 במשחק סנסציוני משערים של דקל ומוריס הנגבי, והודחה על ידי מכבי תל אביב בחצי גמר לאחר הפסד בתוצאה 3-0. בשנת 1964 עבר לאמן את הפועל הרצליה, אך חזר לאחר עונה אחת בלבד לבאר שבע אותה אימן ב"עונה הכפולה", אותה סיימה באר שבע במקום השביעי. ב-1968, לאחר היעדרות של תשע עונות, חזר לקבוצת ה"בית" שלו הפועל רמת גן, הפעם כמאמן. לאחר קדנציות קצרות במכבי יפו ובבית"ר באר שבע, הגיע מור למכבי רמת עמידר. ב-1972 הגיע לבני יהודה תל אביב והדריך אותה בעלייתה מליגה א' חזרה לליגה הלאומית, לאחר שניצחה ב-21 משחקים, סיימה שישה בתיקו והפסידה בשלושה בלבד, תוך הישג חסר תקדים לקבוצה של 77 אחוזי הצלחה באותה עונה. לאחר מכן אימן במכבי נתניה, בית"ר ירושלים, שמשון תל אביב והפועל יהוד, וסיים את הקריירה בשנת 1984, כמאמנה של בית"ר רמלה. מור פרסם מספר כתבות בעיתונים בנושא הכדורגל הישראלי ופעל לשיפור התנאים בו לאורך השנים, כמו כן השתתף במספר ועדות מקצועיות של ההתאחדות לכדורגל. למור היו שלושה בנים ושבעה נכדים. מור נפטר ב-7 באוגוסט 2019, והובא למנוחות בבית הקברות "שיכון ותיקים" בנתניה. מדיה וקבצים בנושא יחיאל מור בוויקישיתוף יחיאל מור, באתר bezikaron.co.il י. מנר - לבאר שבע, מעריב, 30 ביולי 1959; מכונה בטעות בכתבה של "מעריב" בשם יצחק מנר יצחק נחשון, הפועל באר-שבע, קריית חיים ופרדס-חנה - לרבע הגמר, מעריב, 13 בדצמבר 1961. ישראל רוזנבלט, זה קרה: באר שבע "העיפה" הפועל ת"א (1:3), מעריב, 17 בדצמבר 1961. ב. יהושע, מכבי תל-אביב שגבר על הפועל באר-שבע 0:3, מעריב, 4 בפברואר 1962. פרופיל המאמן באתר האוהדים של בני יהודה יחיאל מור, בכדורגל הישראלי המשתתפים רוצים להצליח בכל מחיר, דבר, תאריך: 12.11.1972 בלם ומאמן העבר יחיאל מור הלך לעולמו בגיל 87, באתר ONE‏, 7 באוגוסט 2019
הארמייה הרביעית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה הרביעית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הרביעית הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה מוריץ פון אופנברג. הארמייה לחמה בקרב גליציה ובכלל זה בקרב קומרוב ובקרב רווה שלאחריו הוחלף מפקד הארמייה ביוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, בשל תוצאות הקרב. בהמשך השתתפה הארמייה בקרב על הוויסלה, ולאחר מכן במתקפת גורליצה-טרנוב ובקרבות הנסיגה הגדולה. בשנת 1916 הותקפה הארמייה על ידי הרוסים כחלק ממתקפת ברוסילוב, ובשנת 1918 השתתפה הארמייה בכיבוש אוקראינה על ידי מעצמות המרכז, ולאחר חתימת הסכם ברסט-ליטובסק פורקה הארמייה. מוריץ פון אופנברג (19 ביולי 1914 – 30 בספטמבר 1914) יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה (30 בספטמבר 1914 – יוני 1916) קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש (יוני 1916 – 5 במרץ 1917) קרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך (5 במרץ 1917 – 15 במרץ 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא הארמייה הרביעית בוויקישיתוף
פסי

פְּסַי (אות גדולה: Ψ, אות קטנה: ψ) היא האות העשרים ושלוש באלפבית היווני. בספרות יווניות האות שקולה כנגד המספר 700. האות מייצגת את הצליל "פְּסְ" במילים יווניות. בלטינית לעומת זאת, מילים שמתחילות בפסי נהגות כ-ס', עם פ' שקטה. השינוי נשמר ברוב השפות שמכילות מילים לטיניות, כגון אנגלית (לדוגמה, "psychology" שנהגית ללא ה-p). שינוי זה גם השפיע על האיטלקית העתיקה. בעברית לעומת זאת, צליל ה"פס" נשמר, ונאמר פסיכולוגיה ולא "סיכולוגיה". האות שימשה גם לזיהויו של פוסידון, אל הים, ומשערים שצורת קלשונו של פוסידון וצורת האות קשורים. Ψ מייצגת את מדע הפסיכולוגיה. בפיזיקת חלקיקים ומכניקת קוונטים Ψ משמשת את פונקציית הגל במשוואת שרדינגר. Ψ משמשת במשוואה פוליגאמית: ψ n ( x ) = d ( n ) d x ( n ) Γ ′ ( x ) Γ ( x ) {\displaystyle \psi _{n}(x)={\frac {d^{(n)}}{dx^{(n)}}}{\frac {\Gamma '(x)}{\Gamma (x)}}\,\!} במכניקת הזורמים האות Ψ מייצגת את פונקציית הזרם ואילו האות φ את פונקציית הפוטנציאל. בביוכימיה, בדיאגרמת ראמהצ'אנדרן, האותיות φ ו-ψ מייצגות את הזוויות בין אטומים לאורך שרשרת חומצות אמינו. בחישוביות, הפונקציה   ψ n ( x ) {\displaystyle \ \psi _{n}(x)} על תוכנית P כלשהי, מייצגת את הערך המוחזר Y של תוכנית זו. בביולוגיה, האות Ψ מייצגת פוטנציאל מים. בביולוגיה מולקולרית, האות Ψ מייצגת נוקלאוטיד המבוסס על פסאודואורידין. בסדרת האנימה "חייו הרי האסון של סאיקי ק." האות Ψ משמשת כאייקון הרשמי של הסדרה. מדיה וקבצים בנושא פסי בוויקישיתוף
אבא שאול (תנאים שונים)

אַבָּא שָׁאוּל היה שמם של תנאים אחדים נוספים מלבד אלו המוכרים כאבא שאול סתם וכאבא שאול בן בטנית. דברי אגדה והלכה אחדים נמסרו בשמם של תנאים נוספים אלו, אך בשל שינויי נוסחאות במקורות שלפנינו מדברי חז"ל שוררת אי-בהירות לגבי שמם המדויק, תקופת פעילותם וייחוס מדויק של מאמרים לאומריהם. לגבי חלק מהם עלתה השערה לזיהוי עם תנא בשם אבא שאול בן ננס. אבא שאול בן ננס - מופיע באבות דרבי נתן אך לפי התולדות תנאים ואמוראים תיבות "בן ננס" הן טעות סופר. אבא שאול בן ננס אומר: ארבע מדות בתלמיד חכם - אדם שלמד לעצמו ואינו מלמד לאחרים. לאחרים ואינו מלמד לעצמו. הלמד לעצמו ולאחרים. ואינו למד לא לעצמו ולא לאחרים. הלמד לעצמו ואינו למד לאחרים כיצד? - שנה אדם סדר אחד שנים ושלשה ולא השנה אותם לאחרים ונתעסק בהן ולא שכחן זה שלמד לעצמו ואינו למד לאחרים. לאחרים ולא למד לעצמו כיצד? - שנה אדם סדר אחד שנים ושלשה והשנה אותן לאחרים ולא נתעסק בהם ושכחם זה שלמד לאחרים ולא למד לעצמו. הלמד לעצמו ולאחרים כיצד? - שנה סדר אחד שנים ושלשה והשנה אותן לאחרים ונתעסק בהן ולא שכחן תפשן ותפשום זהו שלמד לעצמו ולאחרים. אינו למד לא לעצמו ולא לאחרים כיצד? - שנה אדם סדר אחד שנים ושלשה פעמים ולא שנאן לאחרים ולא נתעסק בהן ושכחן זהו שלא למד לא לעצמו ולא לאחרים. לפי ערכו באנציקלופדיה אוצר ישראל חי אחרי אבא שאול סתם. אבא שאול בר נש או אבא שאול בר רמש מובא בתלמוד הבבלי. לפי ספר יוחסין השלם שמו אבא שאול מבית מרמשא, לדבריו היה אבא שאול זה תלמידו של רבן יוחנן בן זכאי, ואליו מתייחס התנא במסכת אבות (פרק ב', משנה ח') ”אבא שאול אומר משמו (של רבן יוחנן בן זכאי)”. חנוך יהודה קאהוט בספרו "ערוך השלם" (ערך רמש), שיער שמדובר באותו אדם, וכי הכינוי "בר רמש" בא מלשון "רומש על הארץ" כגנאי-הקטנה במקביל לכינוי "בן ננס". לדבריו כינוי זה הוענק לו כדי להבחין בינו לבין אבא שאול סתם שהיה מוקדם לו ומגדולי דורו. אך אם היה אבא שאול זה תלמידו של רבן יוחנן בן זכאי, היה מוקדם הרבה לאבא שאול סתם, ובוודאי גם לאבא שאול בן ננס המאוחר לו. אבא שאול בן קטנים - יש משערים כי הכינוי קטנים וננס בעלי משמעות זהה וכי מדובר באותו תנא. במסכת שמחות (פרק יב) מובא שציווה על בניו לקברו למרגלות קבר אביו ולהתיר את חוטי הציצית מטליתו לפני קבורתו בתוכה. אולם לפי גרסת הגר"א שם, יש לגרוס בן בטנית במקום "בן קטנים". אבא שאול בן אמא מרים - מופיע בכתובות דף פז עמוד א. אבא שאול בן חוני - מופיע בתוספתא מקוואות פרק ג. אבא שאול גבל של בית רבי - מופיע בפסחים דף לד עמוד א. "אַבָּא שָׁאוּל בֶּן נַנָּס", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 12, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "אבא שאול בן-", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמודים 1107-1108, באתר היברובוקס (ערך על כל אחד מה"אבא שאולים") יחיאל מיכל גוטמן ודוד יוסף בורנשטיין, "אַבָּא שָׁאוּל", אשכול - אנציקלופדיה ישראלית, כרך א', בעריכת יעקב קלצקין, הוצאת אשכול, ברלין-ירושלים 1929, עמ' 46, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) נוסח א, תחילת פרק כט. חלק ג עמוד 1108 בערך "אבא שאול בן ננס" תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף כ"ה, עמוד ב'.
אבא שאול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבא שאול – תנא בדור הרביעי אבא שאול בן בטנית – תנא שחי בשלהי תקופת הבית השני אבא שאול (תנאים שונים) – תנאים אחרים שנקראו בשם זה אישים ששם משפחתם אבא שאול: אליהו אבא שאול – ראש ישיבת אור לציון בירושלים ורב שכונת איתרי-אונסדורף בירושלים בן-ציון אבא-שאול – בעבר ראש ישיבת פורת יוסף ופוסק הלכה בן ציון אבא שאול (הנכד) – ראש ישיבת "אור לציון" בירושלים
ויליאם פלנקט, ברון פנלקט החמישי

ויליאם לי פלנקט, ברון פנלקט החמישי (באנגלית: William Lee Plunket, 5th Baron Plunket;‏ 19 בדצמבר 1864 – 24 בינואר 1920) היה דיפלומט בריטי שבין שאר תפקידיו כיהן כמושל ניו זילנד בין השנים 1904 – 1910. ויליאם פלנקט נולד בדבלין כבנם של ויליאם פנלקט ברון פלנקט הרביעי, שהיה הארכיבישוף של דבלין בשנים 1884 – 1897 ושל אשתו, אן, בתו של סר בנג'מין גינס, שהיה בן למשפחת הבעלים של מבשלת הבירה גינס וממנהליה. הוא התחנך בבית הספר הארו שבלונדון ולמד בטריניטי קולג' שבדבלין. ב-1889 נכנס פלנקט לשירות הדיפלומטי ונשלח לכהן כנספח בשגרירות הבריטית ברומא. ב-1892 הוא מונה לשמש בתפקיד דומה בשגרירות בקונסטנטינופול ולאחר שנתיים פרש מן השירות. ב-1894 הוא נשא לאישה את ויקטוריה אלכסנדרינה, בתו של הצעירה של פרדריק המילטון-טמפל-בלקווד שהיה בין שאר תפקידיו המושל הכללי של הודו והמושל הכללי של קנדה. לזוג נולדו שמונה ילדים. ויקטוריה נתנה את שמה ל"חברת פנלקט" (Plunket Society), חברה ניו זילנדית לקידום בריאותם של אימהות וילדים הפעילה עד היום. ב-1897 ירש פלנקט את התואר ברון פלנקט מאביו ושלוש שנים לאחר מכן הוא התמנה להיות המזכיר האישי של הלורד קדוגן, הלורד לוטננט של אירלנד. הוא המשיך למלא אותו תפקיד גם תחת יורשו של קדוגן, הלורד דדלי. ב-1900 הוענק לו תואר מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי וב-1903 תואר אביר מפקד במסדר. ב-1904 הוא התמנה לתפקיד מושל ניו זילנד ושנה לאחר מכן הוענק לו תואר אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. בצירוף מקרים כיהן באותה תקופה בן דודו, ארתור גינס, בתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ניו זילנד. פלנקט כיהן בתפקידו עד 1910 ואז הוענק לו תואר אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. ב-1918 הוענק לו תואר אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית. פלנקט היה בונה חופשי. בתקופת כהונתו כמושל ניו זילנד הוא כיהן גם כנשיא הגדול של הלשכה הגדולה של ניו זילנד. הלורד פלנקט מת ב-24 בינואר 1920 בגיל 55 בלונדון. הוא נקבר בבית הקברות פוטני וייל שבעיר. מדיה וקבצים בנושא ויליאם פלנקט, ברון פנלקט החמישי בוויקישיתוף A. H. McLintock, ed. (1966). "PLUNKET, Sir William Lee Plunket, Fifth Baron, GCVO, GCMG, KBE, KGStJ, BA". An Encyclopaedia of New Zealand. Ministry for Culture and Heritage/Te Manatū Taonga. Retrieved 11 November 2010. Plunket Society - Our history "Lord Plunket, GCMG, KCVO". The Governor-General. Retrieved 12 November 2010. VICE REGAL GRAND MASTERS - WHO AND WHY?
לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן

לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן (בגרמנית: Ludwig I, von Hessen und bei Rhein‏; 14 ביוני 1753 – 16 באפריל 1830) היה רוזן הסן-דרמשטאדט, ולאחר מכן הדוכס הגדול של הדוכסות הגדולה של הסן, ושלט בדוכסות בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. לודוויג נולד ב-14 ביוני 1753 בפרנצלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן. ב-6 באפריל 1790 מת אביו לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולודוויג עלה במקומו לשלטון. בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה, ולודוויג קיבל את התואר "לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן". במהלך קונגרס וינה נאלץ לודוויג לוותר על דוכסות וסטפאליה לממלכת פרוסיה, אך קיבל בתמורה שטח בגדה המערבית של נהר הריין, כולל המבצר החשוב במיינץ. בשנת 1815 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 שונה שם הדוכסות ל"הדוכסות הגדולה של הסן ועל הריין". ב-16 באפריל 1830 מת לודוויג בעיר דרמשטאדט, ובנו לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1776 התארס לודוויג עם סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, אולם לאחר שפאבל, נסיך רוסיה התאלמן מאשתו בשל לידה קשה, הציע לו פרידריך השני, מלך פרוסיה את הנסיכה סופיה בת ה-17 כאשתו השנייה. לודוויג, ארוסה של סופיה, קיבל פיצוי כספי בתמורה להפרת האירוסין. ב-19 בפברואר 1777 התחתן לודוויג עם בת דודו לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט, בתם של גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-פאלקנבורג-דאגסבורג. לזוג נולדו שמונה ילדים: לודוויג (1777–1848). לואיזה (1779–1811). גאורג (1780–1856). פרידריך (1788–1867). 2 בנות תאומות נולדו מתות (1789). אמיל (1790–1856). גוסטב (1791–1806). מדיה וקבצים בנושא לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן בוויקישיתוף לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)