laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נינה גורודצקי

נינה גורודצקי (נולדה ב-1981) היא שחקנית בדמינטון פאראלימפית ישראלית. גורודצקי נולדה בגאורגיה ועלתה לישראל בגיל 11. בשנת 1998 בגיל 17 נפגעה קשה בתאונת דרכים ונותרה משותקת בפלג הגוף התחתון. בגיל 19 החלה בפעילות בבית הלוחם בחיפה והתאמנה בשחייה, טניס ובדמינטון. היא משתתפת במשחקים גם כיחידה וגם בתחרויות זוגיות. כיחידה, הייתה סגנית אלופת העולם ואלופת אירופה, ובתחרות זוגות, בשנת 2018 זכתה עם אמיר לוי באליפות אירופה לזוגות מעורבים. בשנת 2021 דורגה שביעית בעולם. בשנת 2020 זכתה במדליית ארד בתחרויות הסבב העולמי. בשנת 2023 זכתה במדליית הכסף במשחקים האירופיים. גורודצקי הייתה שחקנית הבדמינטון הראשונה מישראל להתחרות במשחקים הפאראלימפיים עם כניסת הענף לראשונה לתחרויות, במסגרת המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020). גורודצקי מתגוררת בקריית טבעון, נשואה משנת 2013 לאדריכל ומאמן הבדמינטון דור קסל ולהם שני ילדים. היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בייעוץ חינוכי. נינה גורודצקי, ברשת החברתית פייסבוק נינה גורודצקי, ברשת החברתית אינסטגרם נינה גורודצקי, באתר ה-ITF פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) קרן נתנזון ויץ, חבטת החזרה: נינה גורודצקי מצאה תקווה (ואהבה) בבדמינטון, באתר ynet, 19 באוגוסט 2021 מיקי שגיא‏, בחלומות אני הולכת, באתר וואלה, 1 ביוני 2012 מיקי שגיא‏, בחלומות אני הולכת, באתר וואלה, 1 ביוני 2012 קרן נתנזון ויץ, חבטת החזרה: נינה גורודצקי מצאה תקווה (ואהבה) בבדמינטון, באתר ynet, 19 באוגוסט 2021 שחקנית הבדמינטון נינה גורודצקי לטוקיו ליאור ברטל, ‏מדליית כסף לשחקנית הבדמינטון הפראלימפית נינה גורודצקי במשחקים האירופיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 באוגוסט 2023 נינה גורודצקי באתר ארגון נכי צה"ל
פיגוע הירי בחווארה

האם התכוונתם ל... פיגוע הירי בחווארה (פברואר 2023) פיגוע הירי בחווארה (אוגוסט 2023)
גור שטיינברג

גור שטיינברג (נולד ב-23 באוקטובר 1968) הוא מאמן שיט ומהנדס ישראלי. אימן את נבחרת הגברים של ישראל בגלישת רוח במספר אולימפיאדות. שטיינברג גדל ברמת השרון ולמד בתיכון רוטברג בעיר. בשירותו בצה"ל היה קצין בחיל הים. באליפות העולם בגלשני מפרש שנערכה באילת ב-18 בינואר 1990 זכה במדליית זהב בדוויז'ן 1. בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במהלך לימודי התואר הראשון החל באימון לאומי, בהתחלה במשרת סטודנט ובהמשך במשרה מלאה. שטיינברג אימן את נבחרת הגברים של ישראל בגלישת רוח באולימפיאדת אטלנטה (1996), באולימפיאדת אתונה 2004 ובאולימפיאדת טוקיו (2020). באולימפיאדת אטלנטה זכה חניכו גל פרידמן במדליה האולימפית הראשונה של ישראל, מדליית ארד, בגלישת רוח. באולימפיאדת אתונה זכה פרידמן במדליית זהב בגלישת רוח, מדליית הזהב הראשונה של ספורטאי ישראלי במשחקים האולימפיים ובכך היה שטיינברג למאמן, למעט סרגיי וייסבורג, שהוביל ספורטאי ישראלי לשתי מדליות אולימפיות אישיות. באולימפיאדת טוקיו סיים חניכו יואב כהן במקום הרביעי. לאחר האולימפיאדה בטוקיו סיים את תפקידו כמאמן הנבחרת. שטיינברג עובד כמהנדס באינטל. שטיינברג גר בקיבוץ נחשולים, נשוי לפרופ' נילי שטיינברג, בעברה שחיינית מצטיינת בהפועל נהריה וכיום ראש בית הספר לחינוך ולהוראת החינוך הגופני במכללה האקדמית בווינגייט, ולהם ארבעה ילדים. בתו, תמר שטיינברג, היא אלופת ישראל בגלישת רוח לשנת 2023 ואלופת העולם עד גיל 23 לשנת 2024. ניר שועלי, אדמירל הניצחון: סיפורו של גור שטיינברג, באתר ספורט Nrg יהודית זילברשטיין, גור שטיינברג הוא אלוף העולם בדויז'ן 1, מעריב, 19 בינואר 1990 פרק 465 – גור שטיינברג איתמר קציר, מהטריק הערמומי עד הפודיום עם לבנת: הסיפור מאחורי הזהב האולימפי הישראלי, באתר הארץ, 22 ביולי 2021 שרון קדמי, ‏היסטוריה באולימפיאדת אתונה: מדליית זהב לגולש גל פרידמן, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2004 גור שטיינברג מאמן הגברים של ישראל בגלישה הגיע להסכמה עם איגוד השייט על סיום תפקידו, באתר הועד האולימפי אסי ממן, ‏תמר שטיינברג ודן קאופמן זכו באליפות ישראל, באתר ONE‏, 18 בנובמבר 2023 סתיו איפרגן, תמר שטיינברג אלופת העולם עד גיל 23 בגלישת רוח, באתר ynet, 25 באוגוסט 2024
לאונרדו פאברי

לאונרדו פאברי (באיטלקית: Leonardo Fabbri; נולד ב-15 באפריל 1997) הוא אתלט איטלקי, סגן אלוף העולם (בודפשט 2023) ואלוף אירופה (רומא 2024) בהדיפת כדור ברזל. באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באוגוסט סיים במקום 29 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.04 מטר. באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר סיים במקום 13 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.75 מטר. באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום 14 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.80 מטר. באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית סיולי סיים במקום 22 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.73 מטר. באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באוגוסט סיים במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.72 מטר. באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ סיים במקום שמיני ללא תוצאה. הוא פסל את שש הזריקות שלו. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 21.17 מטר ועלה שלישי לשלב הגמר. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט סיים זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.34 מטר, אחרי ראיין קראוזר (23.51 מטר) ולפני ג'ו קובץ' (22.12 מטר), שניהם מארצות הברית. באליפות אירופה שנערכה ברומא ביוני 2024 זכה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 22.45 מטר, לפני פיליפ מיאלייביץ' מקרואטיה (21.20 מטר) ומיכל הראטיק מפולין (20.94 מטר). הדיפת כדור ברזל: 22.95 מטר (2024) הדיפת כדור ברזל: 21.60 מטר (2023) מדיה וקבצים בנושא לאונרדו פאברי בוויקישיתוף לאונרדו פאברי, באתר olympedia.org לאונרדו פאברי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
אילי דולינסקי

אילי דולינסקי (נולד ב-6 בפברואר 2005) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדות הפורוורד באליצור עירוני נתניה מליגת העל בכדורסל. דולינסקי גדל בתל אביב ושיחק בבית הספר לכדורסל ומחלקת הנוער של הפועל תל אביב כבר מגיל 6. בעונת 2021/22 הוביל דולינסקי את קבוצת הנוער של המועדון לגמר ליגת העל, בו הפסידה 1–2 להפועל גלבוע מעיינות, וקלע 37 נקודות בהפסד 95–99 במשחק האחרון והמכריע. ב-28 באוגוסט 2022 חתם דולינסקי בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל עד 2029. ב-7 משחקים בעונת 2022/2023 הוא קלע בממוצע 1.1 נקודות בארבע דקות למשחק. ב-25 בדצמבר 2022 זומן דולינסקי לקבוצת מינכן בטורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול, ובארבעה משחקים העמיד ממוצעים של 5.5 נקודות וארבעה ריבאונדים בכ-15 דקות למשחק. ב-17 באוגוסט 2023 הושאל לאליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית בכדורסל. ב-12 במרץ 2024 עזר לקבוצתו לזכות בגביע הליגה הלאומית 2023/2024 לאחר שקלע 20 נקודות ונבחר ל-MVP בניצחון 71–53 בגמר על אליצור שומרון. בסיום עונת 2023/2024 נבחר לתגלית העונה בליגה יחד עם חברו לקבוצה אלון מיכאלי. מאז 2021 הופיע דולינסקי בנבחרות ישראל הצעירות: ב-2021 שיחק במדי נבחרת הקדטים (עד גיל 16) בטורניר הצ'לנג'ר שנערך כתחליף לאליפות אירופה בשל מגפת הקורונה והעמיד ממוצעים של 7.2 נקודות ו-7.4 ריבאונדים. ב-2022 ו-2023 שיחק במדי נבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 18 באליפות אירופה לנוער וקלע בממוצע 3.3 נקודות ו-2.3 ריבאונדים ו-3.7 נקודות ו-1.7 ריבאונדים, בהתאמה. אילי דולינסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אילי דולינסקי, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל פרופיל, באתר פיב"א עמית ניר, ‏משחקן ספסל לכוכב: היהלום של הפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 24 ביוני 2022 משה הליקמן, "החלום? שבעוד 20/10 שנה אגיד שמימשתי לפחות 80% מהפוטנציאל": אילי דולינסקי בראיון מיוחד, באתר Sports Rabbi, ‏29 ביולי 2022 גיא גבע, ‏היסטוריה: גלבוע/מעיינות זכתה באליפות הנוער, באתר ONE‏, 10 ביוני 2022 אור שקדי‏, דואגת לעתיד: הפועל תל אביב החתימה את איליי דולינסקי לשבע שנים, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2022 עמרי מנהיים, ‏אילי דולינסקי חתם בהפועל ת"א עד 2029, באתר ערוץ הספורט, 28 באוגוסט 2022 פרופיל, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל עמרי מנהיים, ‏איליי דולינסקי זומן ל"דור הבא של היורוליג", באתר ערוץ הספורט, 25 בדצמבר 2022 גיא גבע, ‏דולינסקי זומן לטורניר "הדור הבא" של היורוליג, באתר ONE‏, 26 בדצמבר 2022 פרופיל, באתר טורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול נתניה זכתה בגביע המדינה של הליגה הלאומית, באתר ONE‏, 12 במרץ 2024 שמרה על הביתיות: אליצור נתניה ב-0:1 על נהריה, באתר ערוץ הספורט, 16 במאי 2024 פרופיל, באתר טורניר הצ'לנג'ר עד גיל 16 2021 פרופיל, באתר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 2022 פרופיל, באתר אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 18 2023
יחסי הולנד–פרו

יחסי הולנד–פרו הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לפרו. שתי המדינות חברות באומות המאוחדות. לפרו יש שגרירות בהאג שבהולנד. להולנד יש שגרירות בלימה, בירת פרו, וקונסוליות כבוד בארקיפה ובקוסקו. הולנד ופרו כוננו את היחסים ביניהן בשנת 1826. במהלך מלחמת העולם השנייה, שמרה פרו על יחסים עם ממשלת הולנד בגולה, שבסיסה בלונדון. היחסים עברו ממעמד של נציגות למעמד של שגרירות בשנת 1956. שתי המדינות מקיימות קשרי מסחר, בין היתר בתוצרות חקלאיות. החל מ-2019, התחזקו קשרי המסחר בתחום הזה בין שתי המדינות. הולנד היא המייבאת הגדולה ביותר של פירות מפרו, והמייבאת השנייה בגודלה של ירקות מאותה המדינה. נכון ל-2020, התגוררו בהולנד 71,788 פרואנים. המבנה שבו ממוקמת שגרירות הולנד בפרו שגרירות פרו בהולנד מדיה וקבצים בנושא יחסי הולנד–פרו בוויקישיתוף Ministerie van Buitenlandse Zaken, Netherlands embassy in Lima, Peru | Netherlands Worldwide, www.netherlandsworldwide.nl (באנגלית) Peruvian Embassy in The Hague, Netherlands, Embassy pages Netherlands honorary Consulate in Arequipa, Peru, Embassy pages Netherlands honorary Consulate in Cusco, Peru, Embassy pages "Historia de las relaciones diplomáticas entre Polonia y Peru". Embajada de Polonia en Lima. אורכב מ-המקור ב-2017-12-28. “Perú es un país muy importante para Holanda en el sector agrícola”, באתר "Agraria" (בספרדית) Natuur en Voedselkwaliteit Ministerie van Landbouw, Agricultural foreign trade between Colombia, Peru, Ecuador and the Netherlands - Nieuwsbericht - Agroberichten Buitenland, www.agroberichtenbuitenland.nl, ‏2020-06-08 (באנגלית בריטית) Netherlands (NLD) and Peru (PER) Trade | OEC, OEC - The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) Claudia Enriquez, Peruvian products conquer the Netherlands, Beta Best, ‏2022-07-07 (בספרדית) Perú: Estadísticas de la Emigración Internacional de Peruanos e Inmigración de Extranjeros, 1990 – 2021 (בספרדית)
הדיפלומטים

הדיפלומטים היא סדרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים המשודרת בכאן 11. יוזם הסדרה הוא השגריר משה רביב, יוצר הסדרה, הבמאי והתסריטאי הוא שחר צפניה. בין המראויינים לסדרה נמנים ראשי הממשלה בנימין נתניהו ושמעון פרס (באחד הראיונות האחרונים בחייו). בנוסף על כך, בסדרה מתראיינים נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג (אחיינו של אבא אבן), הדיפלומטים משה רביב וחיים קורן וההיסטוריונים עמי גלוסקא, אבי שליים, מרדכי בר-און ומיכאל בר-זוהר. בסדרה מופיעים קטעי ארכיון מהסדרה התיעודית עמוד האש, בין השאר עם הדיפלומט הישראלי אבא אבן. בנוסף על כך, ישנה הקלטה של ראיון ישן עם חוסיין, מלך ירדן. הפרק הראשון של הסדרה עלה ב-19 באוגוסט 2023, ועוסק בתקופה שבין קבלת תוכנית החלוקה בכ"ט בנובמבר למלחמת ששת הימים ב-1967, בדגש על מקומם של ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון ושר החוץ הראשון משה שרת. נכון ל-9 בספטמבר 2023 זכתה הסדרה ל-138,000 צפיות ביוטיוב. יחסי החוץ של ישראל אתר האינטרנט הרשמי של הדיפלומטים באתר תאגיד השידור הישראלי נתניהו, פרס והפעולות החשאיות: הסיפורים המפתיעים מאחורי ראשי הממשלה, באתר כיפה, 17 באוגוסט 2023
אסתר טרי

אסתר (אתי) טרי (לבית כהן) היא שחקנית כדורסל כיסאות גלגלים לשעבר וחברת משלחות ישראל במשחקים הפאראלימפיים. את עיסוקה בספורט נכים החלה במרכז הספורט לנכים של איל"ן ברמת גן. היא הייתה חברה וקלעית מצטיינת בנבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים. התחרתה במסגרת משחקי סטוק מנדוויל והשתתפה במשלחות ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972), המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976), המשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980), המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) ואל המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). כחברת הנבחרת זכתה במדליית זהב פאראלימפית (1976), בשתי מדליות כסף (1980 ו-1984) ובמדליית ארד (1972). נוסף לפעילות במרכז הספורט לנכים ברמת גן, טרי פעילה בעיר מגוריה במועדון הנכים ראשון לציון ומתחרה בטניס שולחן. טרי עבדה בשירות התעסוקה ובשנת 1993 הותקפה במקום העבודה. טרי פעילה בחוגי ריקוד בכיסא גלגלים וביום העצמאות ה-74 בשנת 2022 לקחה חלק בטקס הדלקת המשואות עם להקת הריקודים "גלגלי רני". נצחונות לנבחרת הכדורסל של הנכים בסטוקמנדוויל, מעריב, 22 ביולי 1975 תוצאות שלושת סבבי משחקי הדירוג בטניס שולחן, פראתון, אפריל 2017. שחקני מועדון הנכים של ראשון לציון זכו במקומות השני והשלישי באליפות ישראל לטניס שולחן נכים שהתקיימה בעיר אורי שטיין, קבלן מתוסכל תקף את עובדת שירות התעסוקה, חדשות, 24 במאי 1993
רבנו (סדרת טלוויזיה)

רבנו היא סדרת טלוויזיה תיעודית בת שלושה פרקים ששודרה בכאן 11 ב-2020 העוסקת בחסידות ברסלב ובמנהיגה רבי נחמן מברסלב. הבמאי והתסריטאי של הסדרה הוא אור ישר, והקריין הראשי בסדרה הוא הזמר והשחקן שולי רנד. בסדרה, שצילומה ארכו כשנתיים, מופיעים אישים רבים ובהם איתי תורג'מן, צבי יחזקאלי ונעה ירון דיין. המוזיקה המקורית נכתבה על ידי אביתר בנאי ותמיר מוסקט. גם החוקרים ארתור גרין, חביבה פדיה, נסים ליאון, צבי מרק, עמוס שוקן ותומר פרסיקו התראיינו לסדרה. הפרק הראשון עוסק בחסידות באופן כללי ובחסידות ברסלב בפרט. הפרק השני של הסדרה עוסק במשיכתם של חוזרים בתשובה לחסידות זו. הפרק השלישי עוסק בהתקבלותו של רבי נחמן ותורתו בחברה הישראלית המודרנית. אריאנה מלמד מעיתון הארץ ביקרה את הסדרה וטענה שאינה אובייקטיבית ונוטה להאדיר את דמותו של רבי נחמן. לעומת זאת, העיתונאי אלישיב רייכנר ממקור ראשון שיבח את הסדרה ואת המורכבות שלה. גם המבקרים נדב מנוחין ודורון ברוש מוואלה! וממעריב פרסמו ביקורות חיוביות על הסדרה. נכון לאוגוסט 2023, פרקי הסדרה צברו כ-436,000 צפיות באתר יוטיוב. אתר האינטרנט הרשמי של רבנו באתר תאגיד השידור הישראלי אלישמע סנדמן, ‏"רבנו": הסדרה שתגרום לכם להבין את חסידי ברסלב| צפו בפרק הבכורה, באתר "סרוגים", 31 באוגוסט 2020 'רבנו' – סדרה חדשה על ר' נחמן מברסלב, באתר כיפה, 16 באוגוסט 2020 איך הצליחה ברסלב לסחוף את בעלי התשובה? | 'רבנו' פרק 2. צפו, באתר "סרוגים", 6 בספטמבר 2020 אריאנה מלמד, אפילו קולו המהפנט של שולי רנד לא ישכנע אותי שמדובר בעובדות היסטוריות, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2020 אלישיב רייכנר, ‏הסדרה "רבנו" מזכירה לנו שברסלב זה לא רק אומן, בעיתון מקור ראשון, 17 בספטמבר 2020 נדב מנוחין‏, הדיסנילנד של רבי נחמן: למרות העריכה ההיפראקטיבית, "רבנו" מנטרלת מוקש חשוב במיוחד, באתר וואלה, 2 בספטמבר 2020 דורון ברוש, ‏"רבנו" מלמדת שסיפורו של רבי נחמן מברסלב עמוק בהרבה מהשיח התקשורתי עליו, באתר מעריב אונליין, 11 בספטמבר 2020
צי סיירות המערכה

צי סיירות המערכה, (BCF), הידוע מאוחר יותר ככוח סיירות המערכה, מערך ימי של סיירות מערכה מהירות של הצי המלכותי, פעל בין השנים 1915 ל-1919. הצי הוקם ב-11 בפברואר 1915 כאשר האדמירליות הורתה לפרוס את סיירות המערכה המהירות יותר שלה בפיקוד רוזית' ולקבץ אותם יחד כצי סיירות המערכה החדש. השם 'צי' נשאר עד 1916 למרות שהוא היה כפוף רשמית למפקד העליון, הצי הגדול . הצי הכיל בתחילה את שייטות סיירות המערכה הראשונה, השנייה והשלישית, אך זו צומצמה לשייטות סיירות המערכה הראשונה והשנייה ביוני 1916. היא כללה גם שתי שייטות סיירות קלות ושתי שייטות משחתות, בנוסף שייטת אוניות המערכה החמישית החדשה שכללה את אוניות המערכה המהירות החדשות מסדרת המלכה אליזבת שפעלו עם הצי. ב-29 בנובמבר 1916 שונה שמו לכוח סיירות המערכה. הכוח פורק באפריל 1919. Mace, Martin (2014). The Royal Navy and the War at Sea 1914-1919 (באנגלית). Barnsley, England: Pen and Sword. p. 53. ISBN 9781781593172. Jordan, John (2011). Warships after Washington: The Development of Five Major Fleers 1922-1930 (באנגלית). Barnsley, England: Seaforth Publishing. p. 2. ISBN 9781848321175. Trevor, Royle (2007). The flowers of the forest : Scotland and the First World War. Birlinn. p. 161. ISBN 9781843410300. Watson, Dr Graham. "Royal Navy Organisation and Ship Deployment, Inter-War Years 1914-1918". www.naval-history.net. Gordon Smith. 27 October 2015. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Harley, Simon; Lovell, Tony. "Battle Cruiser Force - The Dreadnought Project". www.dreadnoughtproject.org (באנגלית). Harley and Lovell, 3 November 2015. נבדק ב-13 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה)
גביע האינטראמריקנה 2024

גביע האינטראמריקנה 2024 או פיינל פור 2024 יהיה המהדורה ה-19 של הטורניר המאורגן על ידי CONMEBOL ו-CONCACAF, והוא יסמן את חזרתה של התחרות לאחר 26 שנות היעדרות. זו תהיה הפעם הראשונה זה 8 שנים, שקבוצות משתי הקונפדרציות ישחקו יחדיו בטורניר מועדונים רשמי, לאחר ההשתתפות האחרונה של מועדונים מקסיקנים בגביע הליברטדורס 2016. הטורניר ישוחק על ידי ארבע קבוצות, שתיים מכל קונפדרציה. עבור CONMEBOL, אלופת דרום אמריקה, מחזיקת גביע ליברטדורס 2023, ומחזיקת גביע סודאמריקנה 2023 ישתתפו; בעוד שנציגי CONCACAF יהיו אלופת ליגת האלופות של CONCACAF לשנת 2023, ו מחזיקת עונת 2023 בגביע הליגות. אלופת דרום אמריקה - בוקה ג'וניורס או פלומיננזה מחזיקת גביע הסודאמריקנה - דה קיטו ליגת האלופות של CONCACAF - לאון אינטר מיאמי מחזיקת עונת 2023 בגביע הליגות גביע ליברטדורס גביע סודאמריקנה ליגת האלופות של CONCACAF עונת 2023 בגביע הליגות "La CONMEBOL y Concacaf firman un acuerdo estratégico: competiciones de selecciones nacionales en 2024 y un nuevo torneo de clubes". CONMEBOL. 27 בינואר 2023. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "No hay ninguna gestión para que Inter Miami juegue la Libertadores: ¿cuál sería el torneo que podría enfrentar a Messi con equipos sudamericanos?". Doble Amarilla. 16 באוגוסט 2023. נבדק ב-16 באוגוסט 2023. {{cite web}}: (עזרה)
ואלרי

האם התכוונתם ל... דייגו ואלרי – כדורגלן ארגנטינאי יאן ואלרי – כדורגלן תוניסאי פול ואלרי – משורר צרפתי ואלר אישים ששמם הפרטי הוא ואלרי
ניקולאי בוגדנוב-בלסקי

ניקולאי בוגדנוב-בלסקי (ברוסית: Никола́й Богда́нов-Бе́льский; 1868–1945) היה צייר רוסי. בוגדנוב-בלסקי נולד בכפר שיטיקי במחוז סמולנסק בשנת 1868. הוא למד אמנות בבית הספר לאמנות יפה סמיון רצ'ינסקי, ציור אייקונים בשנת 1883. בהמשך למד בבית הספר לציור, ופיסול במוסקבה. בהמשך - אדריכלות בשנים 1884 עד 1889, ובאקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג מ-1894 עד 1895. הוא עבד ולמד באולפנים פרטיים בפריז בסוף שנות ה-90. בוגדנוב-בלסקי היה פעיל בסנט פטרבורג. לאחר 1921 עבד אך ורק בריגה, לטביה. הוא הפך לחבר בכמה אגודות בולטות, כולל הנודדים משנת 1895, ואגודת ארכיפ קוינדז'י משנת 1909 (בה היה חבר מייסד ויושב ראש מ-1913 עד 1918). בוגדנוב-בלסקי צייר ציורי ז'אנר, בעיקר של חינוך ילדי איכרים, דיוקנאות ונופים אימפרסיוניסטיים. הוא הפך לפדגוג ואקדמאי בשנת 1903. הוא היה חבר פעיל באקדמיה לאמנויות בשנת 1914. האמנות הריאליסטית נפגעה מאוד על ידי ברית המועצות, מה שאילץ את האמן לעבור לריגה בשנת 1921. במהלך מלחמת העולם השנייה בוגדנוב-בלסקי עבר לברלין בה אושפז בבית חולים. הוא נהרג ב-19 בפברואר 1945 כתוצאה מהפצצות בעלות הברית. הוא נקבר בבית הקברות הרוסי האורתודוקסי ברלין-טגל. קוראת מכתב קריאה בכיתה ביום א׳ בדלת הכיתה מדיה וקבצים בנושא ניקולאי בוגדנוב-בלסקי בוויקישיתוף Перевышко, Анатолий. Николай Петрович Богданов-Бельский (in Russian). Петербургский художник. Retrieved 9 June 2012.
סוזן קוליס

סוזן קוליס, באנגלית: Susan Collis (נולדה ב-1956) היא אמנית בריטית הפועלת בהקני, לונדון. היא ידועה ביצירת חפצים יומיומיים במראה רגיל מחומרים יקרי ערך. בגישה שלה לפיסול, קוליס מצליחה לרומם את היומיומי, לנצל טכניקות מלאכה מסורתיות ולעודד את הצופים להסתכל מקרוב יותר. קוליס נולדה באדינבורו, סקוטלנד. היא למדה פיסול, בבית הספר לאמנות של צ'לסי, לונדון ותואר שני מהקולג' המלכותי לאמנות בשנת 2002. קוליס משתמשת במגוון טכניקות ואסטרטגיות כדי לחקור סוגיות הנוגעות לפרשנות, מלאכה, ערך ועבודה. חפצים יומיומיים מוצגים חרוטים, ומוכתמים בסימני עבודה, בלאי. במבט ראשון נראה שהסימנים הם תוצאה של מקריות בשימוש רגיל, ונראים חסרי משמעות ואינם ראויים לבדיקה. קוליס מתעניינת בשינוי התפיסה המתרחש עם הגילוי שהם, למעשה, מעשים זהירים, מכוונים, וכי החומרים המשמשים מוערכים באופן מסורתי בשל תכונותיהם הפיננסיות או הדקורטיביות. סולם עץ ישן, המכוסה בטפטופי צבע משנים של שימוש, עבר טרנספורמציה על ידי שיבוץ בו של יהלומים, פנינים, אופלים וחומרים יקרים אחרים. דלי שתופס טפטוף מתקרת הגלריה עשוי להיות לא תוצאה של הזנחה, אלא של הקמה מורכבת של משאבות, מיכלי מים וקירות מזויפים כדי ליצור באופן מלאכותי את המיצג. בדרך כלל היצירות שלה כרוכות בכמות גדולה של עבודה נסתרת כדי ליצור אובייקט שעלול בקלות להיעלם בסביבה, אך הוא שופע ערך, בין אם זה חומרי או רעיוני. חלק גדול מהעבודה של קוליס יכול להיעלם מעיניהם של הצופים וההימור החזותי הזה מביא לתמורה רעיונית אפשרית שמעניקה חקירה מתואמת של הצופה. עבודותיה של קוליס הוצגו במקומות כברמינגהם, מרכז ווקר לאמנות במיניאפוליס, גלריית האמנות של קרייסטצ'רץ' בניו זילנד, מוזיאון מסצ'וסטס לאמנות עכשווית, אוסף זבלודוביץ' ומוזיאון ישראל בירושלים. קוליס זכתה בפרס איגוד המלט הבריטי בשנת 2001, בפרס לאמנות מודרנית של "פיצה אקספרס", בשנת 2002. Out of the Ordinary: Spectacular Craft, Victoria and Albert Museum, archived from the original on 4 August 2012 "Susan Collis - Seventeen". Seventeen. "Engineer - Part Two, Susan Collis", Art Daily, 7 October 2003. Lucinda Holmes (November 2007) "Susan Collis: Out of the ordinary", a-n.co.uk ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סוזן קוליס".
קרל אונורה

קרל אונורה (נולד ב-29 בדצמבר 1967 בסקוטלנד) הוא עיתונאי קנדי שכתב את רב המכר בשבח האיטיות (2004) על תנועת האטה . בשנת 2008, הוא יצא עם ספר חדש, "תחת לחץ: הצלת ילדינו מתרבות ההיפר-הורות" המקדם "הורות איטית" טכניקה נינוחה יותר לגידול וחינוך ילדים. אונורה נולד בסקוטלנד, אך רואה באדמונטון את עיר הולדתו. לאחר שסיים תואר בהיסטוריה ואיטלקית באוניברסיטת אדינבורו, עבד עם ילדי רחוב בברזיל, דבר שהעניק לו השראה לעסוק בעיתונאות. מאז 1991, הוא דיווח מכל רחבי אירופה ודרום אמריקה, בילה שלוש שנים ככתב בבואנוס איירס. עבודתו הופיעה בפרסומים כולל האקונומיסט, אובזרבר, אמריקן וויי, נשיונל פוסט, גלוב אנד מייל, יוסטון כרוניקל והמיאמי הראלד. הוא הופיע ב- Fox and Friends וב"דניס מילר" והיה הנושא של כתבות שונות בניוזוויק . כיום הוא עובד ומתגורר בלונדון עם אשתו מירנדה פראנס ושני ילדיהם. 2004 - בשבח האיטיות. (In Praise of Slowness), עוקב אחר ההיסטוריה של מערכת היחסים של בני אדם עם זמן, יעילות ומהירות וההשלכות. הוא מתאר 'תנועות איטיות' שזכו לתשומת לב בהקשרים שונים, כמו בעבודה, בבית ובתי ספר. 2008 - תחת לחץ: הצלת ילדינו מתרבות ההיפר-הורות (Under Pressure: Rescuing Our Children from the Culture of Hyper-Parenting), חוקר אונורה את הסכנות הפוטנציאליות של הורים המנהלים את ילדיהם יותר מידי. 2013 - התיקון האיטי: פתרו בעיות, עבדו בצורה חכמה יותר וחיו טוב יותר בעולם מהיר (The Slow Fix: Solve Problems, Work Smarter and Live Better in a Fast World). בו מטיל אונורה ספק בשימוש הנפוץ בתיקונים מהירים לטווח קצר וטוען שתיקונים איטיים מסוגלים לספק יותר דרכים ארוכות טווח לטיפול בבעיות מורכבות. 2018 - סיימון ושוסטר את בולדר: להפיק את המרב מהחיים הארוכים שלנו (Simon & Schuster את Bolder: Making the most of our long lifes) יש ממי ללמוד, שמונה שיעורים משני חיים. אייל דורון, 2023, כתר ספרים אתר האינטרנט הרשמי של קרל אונורה גל מור, לאן אנחנו ממהרים?, באתר ynet, 23 בינואר 2008 In Praise of Slow Carl Honoré's author biography קרל אונורה, ברשת החברתית Goodreads Under Pressure: Rescuing Our Children From The Culture Of Hyper-Parenting, Orion, 2008 Honoré, Carl (2013). The Slow Fix: Solve Problems, Work Smarter and Live Better in a Fast World. Collins. ISBN 978-0-0611-28820. Honore, Carl (13 בדצמבר 2018). Bolder: Making the most of our longer lives. London: Simon & Schuster. ISBN 978-1471164354. נבדק ב-23 בפברואר 2019. {{cite book}}: (עזרה)
פרנץ מאובה

פרנץ לאופולד זיגפריד מאובה (בגרמנית: Franz Leopold Siegfried Mauve;‏ 11 בנובמבר 1864 – 12 בדצמבר 1931) היה ויצה-אדמירל גרמני במלחמת העולם הראשונה. מאובה נולד ב-11 בנובמבר 1864 בקטוביץ. מספטמבר 1903 הוא היה קצין המטה הימי הראשון של הצי. מדצמבר 1905 עד אפריל 1908 הוא עבד באדמירליות. הוא מונה למפקד סיירת ההדרכה המחודשת SMS ויקטוריה לואיז ב-4 באפריל 1908. ביולי 1908 החלה הפלגתו הראשונה לחו"ל. מכיוון שהספינה הייתה אמורה לקחת חלק בהפרחת סדרת בלונים בינלאומית, הייתה על סיפונה ועדה מדעית. דרך מדיירה וטנריף הגיעה השייטת לאזור התכנסות אינטרטרופי, שם נערכו הפרחות הבלונים ובלון של ויקטוריה לואיז הצליח לקבוע שיא גובה של 21,800 מ'. ב-5 באוגוסט ירדו המדענים מהספינה, שהמשיכה בדרכה לים התיכון. שם היא השתתפה יחד עם SMS הרתה בתחילת ינואר 1909 במבצע סיוע למסינה שנפגעה קשות ברעידת אדמה. המסע הראשון של הסיירת הסתיים ב-10 במרץ 1909 בקיל. עם כיתה חדשה של צוערי ים על הסיפון, ה-SMS ויקטוריה לואיז יצאה למסע אימונים בים הבלטי בקיץ 1909 ויצאה למסע שני לחו"ל באוגוסט. הספינה הגיעה לניופורט דרך האיים האזוריים, לשם הגיעו גם ה-SMS הרתה והסיירות הקלות SMS ברמן ו-SMS דרזדן בספטמבר. ארבע הספינות השתתפו מ-26 בספטמבר עד 9 באוקטובר 1909 חגיגות הדסון-פולטון בניו יורק, במהלכן הנציג הגרמני הרשמי, האדמירל הגדול הנס פון קסטר, היה על סיפון ה-SMS ויקטוריה לואיז. הסיבה לחגיגות אלו הייתה 300 שנה לניווט הראשון של ההדסון ותחילת השירותים המתוכננים בין ניו יורק לאלבני עם ספינת הקיטור קלרמונט שתוכננה על ידי רוברט פולטון בשנת 1807. בעקבות השהות בניו יורק, שייטה SMS ויקטוריה לואיז במימי הודו המערבית ובמרץ 1910 חזרה לקיל. באפריל 1910 מונה מאובה לראש המחלקה באדמירליות. מאוקטובר 1911 עד ספטמבר 1913 פיקד על אוניית המערכה SMS פומרן. לאחר מכן הוא הפך לאדמירל השני בשייטת השנייה, צי הים הפתוח. באוגוסט 1915 הוא מונה למפקד שייטת זו. כמפקד הספינות הוותיקות יותר של המערך, הוא השתתף בקרב יוטלנד ב-31 במאי וב-1 ביוני 1916. השייטת האיטית שלו הפעילה את מפקד הצי ומפקד השייטת לשעבר, ויצה-אדמירל ריינהרד שר, שלא רצה להקריב את הספינות. הם בקושי יכלו להשתתף בקרב. בנסיגה הלילית, השייטת שלו הייתה יעד להתקפת טורפדו של משחתות בריטיות, שהטביעה את ה-SMS פומרן, שהייתה תחת פיקודו בעבר של מאובה, וטבעה עם כל הצוות, שמנה יותר מ-800 אנשי צוות. שיעור הנספים מהאונייה היה כמעט שליש מהנופלים בצד הגרמני. ב-8 בנובמבר 1916 הוא מונה למפקד השייטת הרביעית החדשה שהוקמה לאחרונה, וב-23 בספטמבר 1917 הוא פרש מתפקידו. פרנץ מאובה מת ב-12 בדצמבר 1931 בבית החולים מרטין לותר בברלין-שמרגנדורף ונקבר ב-Sudwestkirchhof Stahnsdorf ליד ברלין. מדיה וקבצים בנושא פרנץ מאובה בוויקישיתוף