laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איוואנובו (מחוז)

מחוז איוואנובו (ברוסית: Ивановская область; תעתיק: איוואנובסקייה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי כ-300 ק"מ ממוסקבה. הוא הוקם ב-11 במרץ 1936 תוך שינוי גבולות של יחידות מנהליות באזור. נכון לשנת 2024 מתגוררים במחוז 905,900 תושבים. המחוז מחולק ל-21 אזורים ו-6 ערים בעלות חשיבות מחוזית. רוב שטח המחוז הוא בין הנהרות וולגה וקליאזמה. האזור ידועה כמקום התיישבות רוסית עתיקה. התיישובת סלאבית באזור החלה במהלך המאה ה-9. במאה ה-11 האזור היה בשולי רוס של קייב ושולב בנסיכות רוסטוב-סוזדל. באותה תקופה הוקמו ערים-מבצרים פליוס ויורייבץ. במהלך פלישת המונגולים בשנת 1238 רוב היישובים נבזזו ונהרסו. באזור היו שטחים נרחבים שהיו בבעלות משפחת שוייסקי. בתחילת המאה ה-15 שטח שולב בנסיכות מוסקבה. בשנת 1410 בנהר וולגה הוקם קו ביצורים להגנת הגבול עם חאנות קאזאן. בשנת 1608 הוזכר לראשונה עיר איוואנובו. באזור הייתה תעשיית בדים מפותחת. האזור היה מרכז של אדוקי האמונה הישנה בעקבות הרפורמות בכנסייה הרוסית. בשליש הראשון של מאה ה-19 התפתח באזור מרכז תעשייתי חשוב, בעיקר בתחום תעשיית הטקסטיל. בתקופת מהפכת 1905 בעיר איוואנובו לראשונה ברוסיה הוקם "סובייט" לניהול העיר. בתקופת האימפריה הרוסית האזור היה מפוצל בין גוברניות שונות. בשנת 1918 הוקמה גוברניית איוואנובו. בשנת 1929 הוקם "מחוז תעשייתי איוואנובו" ששלט על שטחים נרחבים. בשנת 1936 ממנו פוצל מחוז ירוסלב ושם היחידה המנהלית שנותרה שונה ל"מחוז איוואנובו". בשנת 1944 ממנו פוצלו מחוז קוסטרומה ומחוז ולדימיר. בשנת 1994 אזור קטן הועבר לתחומי מחוז ניז'ני נובגורוד ומאז לא היו שינויים בשטח המחוז. הרשות המחוקקת של המחוז היא "דומה של מחוז איוואנובו" שכוללת 30 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לכהונה של 5 שנים. סטניסלב ווסקרסנסקי נבחר בבחירות שנערכו בשנת 2018 ובשנת 2023 החל בכהונה השנייה. נכון לשנת 2024 מתגוררים במחוז 905,900 תושבים. זאת לעומת כ-1.3 מיליון תושבים בשנת 1992. כ-83% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 2021 רובה המכריע של אוכלוסיית המחוז (89%) הם רוסים. העיר הגדולה - איוואנובו, ובה כ-418 אלף תושבים. מבחינה מנהלית המחוז מחולק ל-21 ראיונים ו-6 ערים בעלות חשיבות מחוזית. תעשיית המחוז מבוססת בעיקר על ייצור בדים. בנוסף לכך קיימים מפעלים בתחום תעשיית המזון ובניית מכונות. בחקלאות מועסקת כ-18% מכלל אוכלוסיית המחוז. עיר איוואנובו הוא חלק מטבעת הזהב של רוסיה ומהווה מרכז תיירותי. תוצר לאומי גולמי לנפש במחוז הוא הנמוך ביותר בין אזורי המחוז הפדרלי המרכזי. בשטח המחוז נבנה רשת מפותחת של מסילות ברזל בעיקר לשימוש פנים-מחוזי. דרך המחוז עוברים מספר כבישים בעלי חשיבות ארצית: M7 "וולגה" מוסקבה-קאזאן ו-R-79 איוואנובו-יארוסלבלב. נהר וולגה מהווה נתיב תחבורתי חשוב להעברת סחורות. בעיר איוואנובו פעול נמל תעופה לטיסות פנים. מדיה וקבצים בנושא איוואנובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איוואנובו (ברוסית) איוואנובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסורניים

מסורניים (שם מדעי: Pristidae) היא המשפחה היחידה בסדרת המסורנאים, שפרטיה ידועים גם בשם "דגי מסור". במשפחה כלולים שבעה מינים: שישה מהם בסוג מסורן, ואחד מהם בסוג Anoxypristis. בקדמת ראשם של המסורניים מזדקר חרטום דמוי מסור שטוח, כפול, שבו קבועות שיניים חדות. יש להבדיל בין סדרת המסורניים ששייכים לבטאים לבין סדרת המגרנאים (Pristiophoriformes) ששייכים לדמויי כריש ודומים להם ביותר, אך הם יותר קטנים ושיניהם יותר בולטות. על פי כמה חלוקות בני משפחה זו שייכים לסדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes). המסורנים יכולים להגיע לאורך של שישה עד תשעה מטרים. המסור עשוי להגיע לאורך שני מטרים, ורוחב בסיסו ל-30 סנטימטרים. הם נפוצים במים רדודים בימים טרופיים וסובטרופיים. מין אחד נפוץ בחוף הים התיכון של ישראל - מסורן ארוך-שן, המזדמן גם במפרץ אילת. מינים נוספים המופיעים במפרץ אילת הם מסורן קצר-שן ומסורן ירוק. יש שהמסורניים חודרים גם לנהרות: המסורן של מפרץ מקסיקו משוטט בחלקיו התחתיים של נהר המיסיסיפי, מין אחר נע לאורך נהר הזמבזי שבאפריקה, ומין נוסף שוחה במעלה נהרות בהודו. תפקידו העיקרי של המסור הוא ללכוד מזון, אך הוא יכול גם לשמש נשק מגן. יש שהדג נובר במסורו בטין ובחול שבקרקעית הים בתורו אחר מזונו - רכיכות, סרטנים וקיפודי ים; ויש שהוא חודר לתוך להקת דגים ו"קוצר" בהם במסורו. במשפחה ישנם 2 סוגים: סוג ומין יחיד: סוג מסורן (Pristis): מדיה וקבצים בנושא מסורניים בוויקישיתוף מסורניים, באתר ITIS (באנגלית) מסורניים, באתר NCBI (באנגלית) מסורניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מסורניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מסורניים, באתר GBIF (באנגלית) 'Hedge trimmer' fish facing global extinction - מאתר ה-BBC
נבחרת בליז בכדורגל

נבחרת בליז בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של בליז. נבחרת זו נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר בעולם. הדירוג הנוכחי של נבחרת בליז ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-182 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 913.42 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 114 נמדד לראשונה באפריל 2016, והדירוג הנמוך ביותר 201 נמדד לראשונה בנובמבר 2007. הנבחרת מעולם לא העפילה לטורניר גביע העולם והעפילה פעם אחת בלבד לגביע הזהב בכדורגל, אליפות הכדורגל לנבחרות של צפון אמריקה, הקריביים ומרכז אמריקה. רוב שחקני הסגל משתייכים לסגלן של קבוצות מקומיות מבליז או לקבוצות במדינות השכנות כגון קוסטה ריקה, הונדורס, ג'מייקה וברמודה. לנבחרת רק שחקן אחד בסגל המשחק בקבוצה אירופאית וזהו סילביין ליון, המשחק בקבוצת סנואיס סנט גרטיין המשחקת בליגה השלישית בצרפת. 1930 עד 1986 - לא נכנסה 1994 - לא נכנסה 1998 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מדצמבר 1995 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
מצר בוניפאצ'יו

מצר בוניפאצ'יו (באיטלקית: Bocche di Bonifacio, בצרפתית: Bouches de Bonifacio) הוא מצר ים בין סרדיניה וקורסיקה. רוחבו כשבעה ק"מ והוא מפריד בין הים הטירני לבין האגן המערבי של הים התיכון. שמו של המצר בא מהעיירה בוניפאצ'יו השוכנת לחופו הצפוני בקורסיקה. מכיוון שמיצר בוניפציו הוא אחד האזורים הבולטים בים התיכון מבחינת המגוון הביולוגי, נקטו צרפת ואיטליה גישה מגבילה לניווט, במובן זה שלספינות צרפתיות או איטלקיות הנושאות סחורה מסוכנת אסור לעבור במיצר. כמו כן נחתם ברומא ב-25 בנובמבר 1999 הסכם פלגוס ליצירת מחסה בטוח ליונקים ימיים על ידי צרפת, איטליה ונסיכות מונקו. המצר ידוע לשמצה בקרב מלחים ויורדי ים בשל תנאי מזג האוויר הקשים השוררים בו ובשל שרטונים ומכשולים אחרים שנמצאים בו. אסון השייט הידוע ביותר בתולדותיו אירע ב-15 בפברואר 1855 בעת מלחמת קרים, כאשר הפריגטה הצרפתית סמילנט (Sémillante) שהייתה בדרכה מנמל טולון לים השחור, עלתה על שרטון וטבעה על כל 750 נוסעיה. באסון נוסף שאירע בשנת 1993 טבעה מכלית במצר ומאז נאסרה העברת חומרים מסוכנים דרכו. קו מעבורת סדיר חוצה את המצר מקורסיקה לסרדיניה. מדיה וקבצים בנושא מצר בוניפאצ'יו בוויקישיתוף קו מעבורת לרוחב המצר Strait of Bonifacio, EUROPEAN STRAITS INITIATIVE
מאיר אילן

מאיר אילן (טננבוים) (1918 – 24 בפברואר 1971) היה אלוף בצה"ל, ממייסדי חיל התותחנים. אילן נולד בפולין ועלה לארץ בשנת 1934, והיה מראשוני המתנדבים לחיל התותחנים של הצבא הבריטי. היה ממקימי חיל התותחנים של צה"ל, שימש כקצין תותחנים ראשי (קתמ"ר) בשנים 1949-1953. בשנים 1953–1954 שימש כראש מחלקת מבצעים במטה הכללי, כיהן כממלא מקום ראש אגף אפסנאות (אג"א, היום אט"ל) וב-1955 מונה לראש האגף, בספטמבר 1956 הועלה לדרגת אלוף. במלחמת סיני הוא היה אחראי לכל הפעילות הלוגיסטית. במרץ 1960 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. עם שחרורו מצה"ל נתמנה לממונה על הייצוא החקלאי במשרד החקלאות, ב-1961 מונה למנהל קריית הפלדה, בה הצליח להעלות את המפעל על מסלול של רווחיות לאחר מאבק נחוש עם העובדים על העלאת התפוקה. ב-1965 מונה למנכ"ל חברת "כימיקלים ופוספטים" וב-1969 מונה במקביל למנהל החטיבה האנאורגנית בכימיקלים לישראל. שימש יו"ר משק לשעת חירום בצפון. בפברואר 1971 נהרג בתאונת דרכים בכביש החוף, ונקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין קריית שאול. אלי אלון, מאיר אילן - האלוף האלמוני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 בינואר 2018 שמעון רפפורט, צריף העץ מול מפעל הפלדה, מעריב, 18 באוגוסט 1967 קשיים בחקירת מותו של מאיר אילן, מעריב, 26 בפברואר 1971 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנוליס רסוליס

מנוליס רסוליס (ביוונית: Μανώλης Ρασούλης;‏ 28 בספטמבר 1945 – 5 במרץ 2011) היה משורר וזמר יווני שנמנה עם מחדשי הרמבטיקו. מנוליס כתב שירים לגדולי הזמרים היוונים, ביניהם חאריס אלקסיו, פפזוגלו, יורגוס דאלארס ועוד. בין שיריו המפורסמים: "זיליה מו", "אולה סה ת'ימיזון", "אי מנגס זדני פרחונפיה" "פותה בוז'ס". רסוליס נולד בהרקליון שבכרתים. הוא שיתף פעולה עם אמנים ישראלים, ביניהם יהודה פוליקר, שיחד אתו הוציא את הדיסק "חומוס סאפיינס". כמו כן שיתף רסוליס פעולה עם להקת הרמבטיקו הישראלית "פרח אדום" ועם סולן הלהקה תומר כץ. במהלך חודש מרץ 2011 נמצא האמן מת בדירתו שבסלוניקי באופן מסתורי. אתר האינטרנט הרשמי של מנוליס רסוליס מנוליס רסוליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מנוליס רסוליס, באתר AllMusic (באנגלית) מנוליס רסוליס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מנוליס רסוליס, באתר Discogs (באנגלית) ליה פן, היוצר היווני מנוליס ראסוליס, שהוציא אלבום עם יהודה פוליקר, מת בגיל 66, באתר הארץ, 16 במרץ 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא יוונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברני מק

ברנרד ג'פרי מקָאלוֹ (באנגלית: Bernard Jeffrey McCullough;‏ 5 באוקטובר 1957 - 9 באוגוסט 2008), ידוע כברני מק (Bernie Mac), היה קומיקאי ושחקן. מק נולד בשיקגו וגדל במשפחה חד-הורית, עם אמו מרי, שמתה מסרטן כשהיה בן 16. הקריירה שלו החלה בבית הספר התיכון, כאשר הופיע מול ילדים בשכונה בדרום שיקגו. מאוחר יותר עברה המשפחה לטמפה שבפלורידה. בשנות העשרים לחייו עבד במגוון עבודות, בהן הובלת רהיטים ותחזוקה. לדברי מק, בילדותו היה ילד מוכה, שהוצלף בחגורה בידי אמו וסבתו. ב-1977 נישא לרונדה מקלואו, ולזוג נולדה בת אחת. מק הופיע לראשונה כקומיקאי ב"מועדון הכותנה" בשיקגו. בגיל 32 זכה בתחרות לחיפוש כישרונות חדשים בתחום הסטנד-אפ. זמן מה הנחה תוכנית אירוח בשידור חי בשם "מק בחצות", ששודרה בערוץ HBO. לאחר מכן התחיל לשחק בסרטי קולנוע, בעיקר בתפקידים קטנים. מק פרץ לתודעה הציבורית בשנת 1995, בתפקידו כאב קלבר בסרט "שישי" בכיכובם של אייס קיוב וכריס טאקר. לאחר סרט זה, הופיע מק בעוד סרטים רבים והיה לאחד הקומיקאים האפרו-אמריקאים המצליחים ביותר בארצות הברית. ב-2001 עלתה לשידור קומדיית מצבים של רשת FOX בשם "המופע של ברני מק" (The Bernie Mac Show), שבה מגלם מק גבר ההופך לאפוטרופוס על שלושת ילדיה של אחותו. הסדרה מתייחסת באופן פרודי לאירועים שונים בחייו של מק. בשנת 2002 זכתה הסדרה בפרס פיבודי, וירדה מהמסך בשנת 2006 לאחר חמש עונות. בשנת 2007 התבטא מק בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן כי הוא מתכנן לפרוש מתחום הקומדיה, וכי ימשיך לעסוק בהפקה ובסרטי קולנוע. מק השתתף בסרטי הקולנוע "אושן 11" (2001), המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה (2003), "רובוטריקים" (2007) ו"מדגסקר 2: הבריחה לאפריקה" (2008), כאשר האחרון יצא אחרי מותו. ברני מק סבל החל מ-1983 מסרקואידוזיס, אך לטענתו לא הייתה למחלה השפעה על חיי היומיום שלו. הוא נפטר ב-9 באוגוסט 2008, כשהוא בן 50, בעקבות סיבוכים של דלקת ריאות. הותיר אחריו אישה, בת ונכדה. מדיה וקבצים בנושא ברני מק בוויקישיתוף ברני מק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברני מק, באתר AllMovie (באנגלית) ברני מק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברני מק, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ברני מק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברני מק, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברני מק, באתר Discogs (באנגלית) הקומיקאי ברני מק הלך לעולמו, באתר ynet, 9 באוגוסט 2008 ברני מק הלך לעולמו, באתר nrg‏, 9 באוגוסט 2008 איתי שטרן, נפרדים מביל קוסבי החדש, באתר nrg‏, 11 באוגוסט 2008 ברני מק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סלקיים

סלקיים (שם מדעי: Chenopodiaceae) היא משפחת צמחים בעלי פרחים. המשפחה כוללת מגוון נרחב של צמחים, המפורסמים בהם הם הסלק והתרד. המשפחה מונה כ-100 סוגים וכ-1,400 מינים, בעיקר שיחים ותת-שיחים. המגוון הרחב של מיני הסלקיים עורר מחלוקות טקסונומיות אודות ההבדלה בינה לבין משפחת הירבוזיים. כך למשל הסוגים מלוח וכף האווז (הכולל את הקינואה) עברו למשפחת הירבוזיים בשנת 2003, בעקבות מחקר גנטי של קבוצת APG. מחקר זה קבע כי עקב דמיון רב, יש למזג את כלל מיני המשפחה עם משפחות אחרות, ולבטלה כליל כמשפחה עצמאית. עם זאת, מגדירים רבים עדיין שומרים על המיון המסורתי, וטרם ביטלו את המשפחה. קיימים בה מינים רחבי עלים ונטולי עלים, בעלי פקעות ובעלי שורש, ואין להם גורם משותף מובהק. משפחת הסלקיים נפוצה ברחבי אירופה ואסיה. בארץ גדלים בר מעל ל-50 מיני סלקיים, רובם צמחים המותאמים לאקלים צחיח ונפוצים באזור המדבר. עציון פרסי, ששייך למשפחה זו, הוא צמח מוגן. מדיה וקבצים בנושא סלקיים בוויקישיתוף סלקיים, באתר ITIS (באנגלית) סלקיים, באתר NCBI (באנגלית) סלקיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סלקיים, באתר Tropicos (באנגלית) סלקיים, באתר GBIF (באנגלית) סלקיים, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארגוליס

ארגוליס (ביוונית: Ἀργολίς) היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון. ארגוליס המודרנית שייכת מנהלתית למחוז פלופונסוס, וממוקמת במזרח הפלופונסוס שבדרום יוון, על שטחו של רוב חצי האי ארגוליס. ארגוליס נתחמת על ידי המפרץ הסרוני במזרח, הים האגאי ומפרץ ארגוליס בדרום, ארקאדיה במערב, וקורינתוס בצפון. הפינה הדרום מזרחית של חצי האי ארגוליס, וכן מספר איים קטנים מדרומו ומזרחו, שייכים מנהלית למחוז אטיקה. בתקופת יוון העתיקה, ארגוליס נשלטה על ידי הפוליס ארגוס, שעל שמה נקראה, וכללה בשטחה גם את החוף המערבי של מפרץ ארגוליס (שטח השייך היום לארקאדיה), ובכך גבלה בחבל לאקוניה שנשלט על ידי ספרטה. שתי ערי המדינה התחרו לעיתים קרובות על ההגמוניה בפלופונסוס, והיו יריבות מרות שנים רבות. שטחה של ארגוליס 2,154 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה, נכון ל-2011, 97,044 נפשות. בירתה של ארגוליס היא נַאפְפְּלִיוֹ, עיר נמל על חופו הצפוני של מפרץ ארגוליס, אשר שימשה גם כבירה הראשונה של יוון המודרנית עד לשנת 1834. ארגוליס הררית בחלקיה הצפון מזרחיים, מזרחיים ומערביים. עם זאת, מרכז ארגוליס והשטח שבין מפרץ ארגוליס ובין תעלת קורינתוס מישורי ופורה. שטח זה שימש כנתיב תחבורה ראשי לאורך ההיסטוריה, וכן כאדמה החקלאית העיקרית. ערך מורחב – ארגוס העתיקה ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומו של יישוב בארגוליס עוד בתחילת האלף ה-2 לפנה"ס, יישוב שקדם לארגוס הדורית ולתרבות המיקנית. נראה שהפלאסגים, הילידים המקורים של יוון, התגוררו ביישוב זה. שרידיהם של היישובים הקדומים מיקנה וטירינס עדיין קיימים בצפון ארגוליס. באלף ה-2 לפנה"ס שלטה מיקנה על חלקים נרחבים ביוון הדרומית ובאגן הים התיכון, והתקופה שבין המאה ה-17 לפנה"ס, לבין המאה ה-11 לפנה"ס מכונה התקופה המיקנית עקב חשיבותה. עם הפלישה הדורית בסוף האלף השני לפני הספירה התמוטט השלטון המיקני. שבטים דורים השתלטו על האזור, והעיר ארגוס נעשתה למרכזם ולמרכז ארגוליס. ארגוס הייתה כוח משמעותי בפלופונסוס לכל אורך תקופת יוון העתיקה, כאשר שיא כוחה והשפעתה היה במאה ה-8 לפנה"ס. התעצמותה של ספרטה באה במידה לא מבוטלת על חשבונה של ארגוס, ושתי הערים התחרו על הבכורה בפלופונסוס שנים רבות. בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס עברה ארגוס, וארגוליס איתה, לתחום השפעתה של מוקדון, ובסוף המאה היא הצטרפה לליגה האכאית. לאחר המלחמה שנערכה בין הרפובליקה הרומית לבין הליגה האכאית ב-146 לפנה"ס, נפלה ארגוס, ואיתה ארגוליס, לידי שלטון רומאי, ובכך סיימה את קיומה כישות פוליטית עצמאית. בעת המודרנית הייתה ארגוליס אחד ממוקדי מלחמת העצמאות היוונית: נַאפְפְּלִיוֹ, על חופו הצפוני של מפרץ ארגוליס, הייתה מבצר מרכזי של העות'מאנים, והיוונים צרו עליה כשנה, וכבשו אותה בנובמבר 1821. יואניס קפודיסטריאס, שהיה למושלה הראשון של יוון המודרנית, הגיע אל נאפפליו ב-1828, ובין 1829 ל-1834, שימשה העיר כבירת יוון. מ-1833 עד 1899 היו ארגוליס וקורינתוס מאוחדים בתור מחוז מנהלי אחד, נומוס, שכלל בתוכו את האיים במפרץ הסרוני. ב-1909 אוחדו שני המחוזות בשנית, וב-1949 הופרדו בשנית. כחלק מהרפורמה המנהלית של 2011 בוטל מחוז המשנה הישן והוחלף ביחידה אזורית. יחידה זאת שמרה על אותם גבולות של קודמה, אולם הרשויות המוניציפליות שבתחומה אורגנו מחדש. בתחילת 1998 גרם שיטפון בוצי ליד ארגוס לנזק חקלאי שהוערך בין מאות למיליוני דולרים. ארגוס הליגה האכאית פלופונס מדיה וקבצים בנושא ארגוליס בוויקישיתוף ארגוליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרשת מורטון ברגר

מורטון רוברט ברגר, מורה להיסטוריה מאריזונה, נידון ב-2002 לעונש של מאתיים שנות מאסר ללא אפשרות לשחרור מוקדם, בעקבות הרשעה ב-20 סעיפי אישום של החזקת פורנוגרפיה פדופילית שהורדו מהאינטרנט. עונש המינימום באריזונה על החזקת תמונה פורנוגרפית שמציגה ילדים הוא 10 שנות מאסר, וברגר נידון בנפרד על כל סעיף. ברגר הואשם בידי חבר מושבעים גדול ב-35 עבירות של החזקת חומרי פדופיליה, 15 סעיפי אישום הוסרו במהלך המשפט. התביעה ביססה את אשמתו של ברגר שהחזיק חומר פורנוגרפי רב שנאסף בשנים 1996 עד 2002, הכולל סרטי וידאו ותמונות פדופיליות של ילדים מתחת לגיל 10 באקטים מיניים עם בוגרים וילדים אחרים. סניגוריו של ברגר טענו שאפילו על אונס או רצח של ילד, העונש הנהוג הוא נמוך מהעונש שנגזר על ברגר. השופטים הכירו באבסורד שבענישה, אך טענו כי תקדימים קודמים כובלים אותם שלא לשנותה, מאחר שהעונש הוא מופרז רק בשל הטלתו במצטבר, אך הוא הגיוני לגופה של כל עבירה. לבית המשפט העליון של ארצות הברית הוגשה עתירה שביקשה להפחית בעונש בטענה שהוא "אכזרי ובלתי רגיל". ענישה "אכזרית ובלתי רגילה" אסורה לפי התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית. בית המשפט העליון סירב לדון בנושא, והותיר את העונש על כנו, כפי שעשה קודם לכן בית המשפט העליון באריזונה. לאור העובדה שברגר ביצע "פשע ללא קורבן", ושאין בעברו, מורה מצטיין בתיכון ואב לארבעה, כל רישום פלילי, היו מבקרים שתיארו את הפסיקה כ"מזעזעת" וכעדות לתקופה של "ציד מכשפות". אחד השופטים שהיה שותף לפסיקה, משום שלדעתו היא מתחייבת מהחוק, סבר למרות זאת שהיא "מזעזעת את המצפון". גם בישראל החזקת תמונות פורנוגרפיות פדופיליות היא עבירה פלילית שעונשה מאסר, גם כשאין הוכחה ששולמה עבור התמונות תמורה כספית. רויטרס, ארה"ב: 200 שנה בכלא בגין תמונות פדופיליה, באתר ynet, 26 בפברואר 2007 מדינת אריזונה נגד מורטון ברגר, פסק דין של בית המשפט העליון של אריזונה
Hasta Siempre

Hasta Siempre (בספרדית: "לתמיד") הוא שיר שכתב המשורר הקובני קרלוס פואבלה ב-1965. השיר נכתב זמן קצר לאחר שפידל קסטרו פרסם את מכתב הפרידה של ארנסטו גווארה ממנו ומהעם הקובני, והוא נכתב כתגובה לאותו מכתב. השיר הוא שיר הלל רב שבחים לגווארה ולחלקו במהפכה הקובנית. במרוצת השנים הוקלטו מספר גרסאות כיסוי לשיר, בין היתר על ידי קומפאי סגונדו מבואנה ויסטה קלאב, הזמר המקסיקני אוסקר צ'אווס, קרלוס פואבלה והזמרת הצרפתייה נטלי קרדון. בגרסה שהקליטה בואנה ויסטה בשנת 2003, שונתה השורה האחרונה בשיר, שלשונה "ועם פידל אנו אומרים לך: אתה המפקד לתמיד", והמילה "פידל" הוחלפה במילה "קובה". מידע על היצירה "Hasta Siempre" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Hasta Siempre" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Hasta Siempre" באתר יוטיוב מילות השיר Hasta Siempre בשפות שונות תרגום לאנגלית של מכתב הפרידה של צ'ה גווארה קליפ של השיר בביצועה של נטלי קרדון, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
אלן בייטס

סר אלן ארתור בייטס (באנגלית: Sir Alan Arthur Bates;‏ 17 בפברואר 1934 - 27 בדצמבר 2003) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי. אלן בייטס נולד בדרבישייר שבאנגליה. לראשונה הופיע על במה ב-1956, באותה שנה התפרסם כשהופיע במחזה "הבט אחורה בזעם" של ג'ון אוסבורן. הסרט הראשון שלו היה ב-1960, כשהופיע לצידו של לורנס אוליבייה בסרט "הבדרן", בו גילם את בנו של אוליביה. הסרטים "שריקה במורד הרוח" ו-"A Kind of Loving" של ג'ון שלזינגר, הפכו אותו לכוכב קולנוע. ב-1968 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו ב"יום הדין", סרט על פי ספרו של ברנרד מלמוד המבוסס על משפט בייליס. הוא שיחק בעשרות סרטים במגוון תפקידים, ביניהם "זורבה היווני" עם אנתוני קווין לפי ספרו של ניקוס קאזאנצאקיס, "נשים אוהבות" על פי ספר של ד.ה. לורנס, "הרחק מן ההמון הסוער" על פי רומן של תומאס הרדי, "אשה לא נשואה" בבימויו של פול מזורסקי, "המקשר" בבימויו של ג'וזף לוסי ו"רוז" לצידה של בט מידלר. הוא השתתף גם בשורה ארוכה של דרמות טלוויזיוניות. בין השאר גילם את התפקיד הראשי במיני-סדרה "ראש העיר קסטרברידג'" לפי ספרו של תומאס הרדי, וב"זמנים קשים" לפי ספרו של צ'ארלס דיקנס. ב-1982 גילם שוב את בנו של לורנס אוליבייה בסרט "A Voyage Round My Father". ב-2003 קיבל אלן בייטס תואר אבירות ממלכת בריטניה. בייטס היה נשוי לוויקטוריה וורד משנת 1970 ועד למותה בשנת 1992 ממחלה, למרות שחיו בנפרד שנים רבות לפני כן. לזוג נולדו תאומים בנובמבר 1970, בנדיק וטריסטן בייטס. טריסטן נפטר לאחר התקף אסתמה קשה שעבר בטוקיו בשנת 1990. במהלך חייו ניהל בייטס מספר מערכות יחסים הומוסקסואליות, בין השאר עם השחקנים ניקולס גרייס ופיטר ויינגארדי ועם האלוף האולימפי בהחלקה אמנותית ג'ון קארי שנפטר ממחלת האיידס בזרועותיו. בשנים האחרונות לחייו היה בייטס בקשר עם ידידתו הוותיקה ג'ואנה פטט שעמה שיחק בברודוויי בהצגה "ריצ'רד המסכן" בשנת 1964. הם העבירו את זמנם בין ניו יורק ללונדון. בשנת 2003 נפטר בייטס בגיל 69 מסרטן הלבלב. מדיה וקבצים בנושא אלן בייטס בוויקישיתוף אלן בייטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלן בייטס, באתר AllMovie (באנגלית) אלן בייטס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אלן בייטס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלן בייטס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלן בייטס, באתר Songkick (באנגלית) אתר המוקדש לשחקן אלן בייטס אלן בייטס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Alan Bates's secret gay affair ice skater John Curry,‏ Donald Spoto‏, 19 במאי 2007 תמר גלבץ, קולנוע - מביך ומיותר - "עדות במבחף' (ארה"ב, 1987), במאי: מייק הודג׳ס, שחקנים: מיקי רורק, אלן בייטס, בוב הוסקינס, סאמי דייוויס, כל העיר, 20 במאי 1988
קרום

האם התכוונתם ל... ממברנה ביולוגית – מבנה העשוי שתי שכבות של פוספוליפידים, ויוצר חיץ בין מדורים שונים בתוך תאים ורקמות חיות. למשל: קרום התא – מעטפת של התא החי, המפרידה אותו מסביבתו קרום חיצוני – מעטפת קרומית חיצונית העוטפת את שכבת הפפטידוגליקן בחיידקים גראם-שליליים קרום שחייה – מבנה המשמש לצורך שחייה קרום תעופה – מבנה המשמש לצורך תעופה קרום נסיובי – קרום הנמצא בחללים שונים בגוף האדם קרום כדור הארץ – השכבה החיצונית של כדור הארץ קרום (גאולוגיה) – אחת השכבות של כוכב קרום (שכבה) – שכבה העשויה מחומר כלשהו, לאו דווקא ביולוגי אחר: קרום (שליט בולגריה) – שליט בולגריה משנת 803 עד שנת 814 ויקטור קרום – דמות בסדרת הספרים הארי פוטר קרום (מחזה) – מחזה מאת חנוך לוין
יוסף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים ששמם הפרטי הוא יוסף, ונודעו בעיקר בשם זה: יוסף – דמות מקראית, בנם של יעקב אבינו ורחל יוסף בן מתתיהו – היסטוריון, סופר ומצביא יהודי בתקופת המרד הגדול יוסף הקדוש – דמות מהברית החדשה, בעלה של מרים, אם ישו יוסה – אחיו של ישו יוסף הרמתי – בעל חלקת הקבר בו נקבר ישו לאחר צליבתו רב יוסף – אמורא דמויות ששמם הפרטי הוא יוסף, ונודעו בעיקר בשם זה: יוסף (דמות) – דמות מהקומיקס "יוסף ואחיו" מאת דודו גבע וקובי ניב יוהסף – דמות קומית בגילומו של ספי ריבלין, אשר הופיעה בתוכנית הטלוויזיה מוצ"ש יוסף – גיבור הספר מים נושקים למים מאת סמי מיכאל יוסי – גיבור שירו של ע. הלל בשיר יוסי, ילד שלי מוצלח אישים ששם משפחתם הוא יוֹסֵף: דב יוסף – המושל הצבאי של ירושלים בעת מלחמת העצמאות ושר בממשלות ישראל דוד יוסף (ראש עירייה) – ראש עיריית אור יהודה דוד יוסף – רב שכונת הר נוף וראש כולל יחווה דעת, מחבר הספר הלכה ברורה יגאל יוסף – ראש עיריית ראש העין לשעבר שאול עבדאללה יוסף – משכיל עברי וחוקר שירה מהונג קונג הרבנים בני משפחת יוסף: עובדיה יוסף – הראשון לציון והרב הראשי לישראל, מנהיגה הרוחני של מפלגת ש"ס. ובניו: יעקב יוסף – רב שכונה בירושלים, חבר הכנסת ומועצת עיריית ירושלים לשעבר יצחק יוסף – הראשון לציון והרב הראשי לישראל, ומחבר סדרת ספרי ההלכה "ילקוט יוסף" אברהם יוסף – רב העיר חולון משה יוסף – רב, ראש בד"ץ בית יוסף אישים ששם משפחתם הוא יוּסֶף: חסן יוסף – מבכירי חמאס ביהודה ושומרון מסעב חסן יוסף – בנו של חסן יוסף, סוכן שב"כ סעדי יוסף – משורר, סופר, פובליציסט, עיתונאי ומחזאי עיראקי רמזי יוסף – ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים שירים ואלבומים עם השם יוסף: "בן פורת יוסף" – שיר של יהורם גאון הנחשב לאחד מלהיטיו הגדולים "יוסף" – שיר של דוד ד'אור מתוך אלבומו הראשון (1992) "היוסף (חוות הדגים)" – שיר של סדרני הדשא שהופיע באלבומה היחיד "רקוב" (1997) "הבן של יוסף ומלי" – אלבום הבכורה של השחקן והזמר אמנון פישר "יוסף ואחד" – אלבומו היחיד של ההרכב "יוסף ואחד" רב יוסף (פירושונים) יוסף הקדוש (פירושונים) יוסי יוספי אישים ששמם הפרטי הוא יוסף
היפריון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... היפריון – שם-תואר נלווה לאל השמש הליוס היפריון (הלדרלין) – ספר בצורת מכתבים מאת המשורר הגרמני פרידריך הלדרלין היפריון (דן סימונס) – ספר מדע בדיוני מאת דן סימונס היפריון (עץ) – עץ ממין סקוויה נאה היפריון (ירח) – אחד מירחי שבתאי נונאטאקי היפריון – נונאטאקים באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה היפריון (סוס) – סוג סוס נכחד שחי במיוקן עד הפליסטוקן אחד מבניו של פריאמוס מלך טרויה
דואולה

בסולפג', דואולה היא סימן מוזיקלי מתחום הקצב. דואולה היא חלוקת פעמה לשתיים, כאשר חלוקתה הטבעית של אותה פעמה היא לשלוש. במשקל של שש שמיניות (8\6), אשר בו יש שתי פעמות בנות שלוש שמיניות כל אחת, חלוקת כל פעמה לשתיים תיצור שתי שמיניות מנוקדות (שמינית ועוד חלק שש עשרה), אשר מעליהן נהוג לכתוב את הספרה 2, על מנת להסב את תשומת הלב של הנגן לחלוקה הלא-סטנדרטית של הפעמה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.