laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חבתן

חבתן (באנגלית: Cooper) הוא בעל מקצוע המכין מכלים מלוחות עץ: חביות בגדלים שונים, דליים, תיבות ועוד. לשם הכנת חביות המיועדות למשקאות אלכוהוליים, אין משתמשים בדבקים, מסמרים או ברגים מפני שאלו עלולים לפגום בטעם המשקה. חבתנים משתמשים במים כדי להעניק גמישות לעץ ומכופפים אותו כדי לתת לחבית את צורתה הקמורה. לאחר שהעץ מתייבש וצורתו נשארת קבועה, משתמשים החבתנים בטבעות מתכת שלא חודרות לתוך העץ כדי לחבר את לוחות העץ יחדיו. כדי להדק את הלוחות, משתמשים החבתנים בקרדום. מדיה וקבצים בנושא חבתן בוויקישיתוף סרטון המדגים כיצד להכין חבית, סרטון באתר יוטיוב סרטון וידאו: ייצור חבית ויסקי מדריך לחבתנות כלי עבודה לחבתן - מוזיאון ראשון לציון (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) חַבְתָן במילון יין (תשע"ג), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
דוד עמוס

חכם דוד עמוס (1835 או 1840 - 1942, ירושלים) היה סוחר יהודי יזם וגואל אדמות בחבל עזה וסביבותיה. עמוס היה מגדולי הסוחרים היהודים באזור הנגב. הוא עסק בייצוא שעורה ואבטיח הפקועה (חנדל) לאירופה. בשותפות עם חכם נסים אלקיים וחג' עלי אל-עטוונה, ראש העיר הראשון של באר שבע, הם היו ליצואנים הגדולים ביותר. הם יזמו את הקמת המזח הראשון בנמל עזה, שנבנה בשנת 1910. עמוס היה מעורב בעסקאות מקרקעין שונות. הוא החזיק בתים באלכסנדריה, שם הייתה לו משפחה אחת, ובעזה ורפיח, שם הייתה לו משפחה שנייה. הוא ביכר מגורים באוהלים על פני מגורים בעיר עזה. בנוסף, קנה עמוס אדמות רבות בשטחי רפיח. לפי מקור אחד, הוא קנה כ-100,000 דונם ליד רפיח המצרית, בתיווכו של הקונסול הבריטי קאזינביץ', שנועדו להתיישבות יהודית. לאחר פרעות תרפ"ט עזב עמוס את עזה. מרדכי אלקיים, 40 שנות ישוב יהודי בעזה באר-שבע והקמת חוות רוחמה, המרכז למורשת יהודי עזה, 1994 (בפרט עמ' 79–80) האדמות בפתחת רפיח - רכוש יהודי שנתפס על ידי הבדווים, בתוך: בית יעקב - ירחון לענייני חינוך ספרות ומחשבה, גיליון 153, עמ' 19 מרדכי אלקיים, "40 שנות ישוב יהודי בעזה – באר שבע והקמת חוות רוחמה". קטע מתוך אתר מורשת יהדות מרוקו. 9 באפריל 2015 "אישים בהנהגת קהילת עזה היהודית". אתר מורשת יהדות מרוקו. 2 במרץ 2016 מרדכי אלקיים, 40 שנות ישוב יהודי בעזה באר-שבע והקמת חוות רוחמה, המרכז למורשת יהודי עזה, 1994, עמ' 87 האדמות בפתחת רפיח - רכוש יהודי שנתפס על ידי הבדווים, בתוך: בית יעקב - ירחון לענייני חינוך ספרות ומחשבה, גיליון 157 ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליעזר ערמון

אליעזר ערמון (17 במאי 1922 – 18 בדצמבר 1995) היה איש הפלמ"ח ומפקד ספינות מעפילים לארץ ישראל, ולאחר קום המדינה היה שגריר ועובד משרד החוץ עד מותו. סייע כמפקד ומלווה בהבאתן של שש ספינות מעפילים בין השנים 1945–1947, בהן הפליגו למעלה מ-11 אלף איש. אליעזר ערמון (ורש) נולד ב-17 במאי 1922 בארד שבטרנסילבניה, כבן למשפחה יהודית-הונגרית מתבוללת. כשהיה כבן 15, עם תחילת לימודיו בגימנסיה היהודית בקלוג', החל להתוודע למוצאו ולאידאולוגיה הציונית. הוא הצטרף לתנועת "הנוער הציוני", נרשם לעלייה בשנת 1938, אך רק בתום שלוש שנים של המתנה במהלכן הוציאה משפחתו סכום כסף גבוה על סרטיפיקט, עלה לארץ ישראל בתחילת שנת 1941, עם אחת הקבוצות האחרונות של עליית הנוער. כחודשיים מהגעתו התנדב לפלמ"ח, והשתייך לפלוגה ג' תחת פיקודו של אורי יפה. ב-1943 עבר קורס ימי ובמקביל הוקמה המחלקה הימית אליה הועבר, נודע בכינוי "דני". בינואר 1945 השתתף בקורס החובלים הראשון, שנמשך 8 חודשים. ב-12 בספטמבר 1945 היה מפקד ספינת המעפילים "פייטרו א'" שיצאה מחופי איטליה והגיעה לחוף שפיים כשעליה 168 מעפילים. כמפקד "פייטרו 2" הוביל 175 איש. את אוניית המעפילים "חנה סנש" ליווה כסגן למפקד ישראל חורב ועליה 252 איש. ערמון היה גם מפקדה של האונייה הגדולה "מקס נורדאו" שעגנה בנמל חיפה ב-14 במאי 1946 וכללה 1770 איש. הספינה השישית והאחרונה שהביא הייתה הגדולה מכולן, "עצמאות" (7736 עולים), ועליה גם היו הוריו. לאחר קום המדינה שירת בחיל הים. בין 1953 ל-1958 היה בשליחות המוסד לעלייה ב' בבלגיה ובהונגריה. מ-1960 ועד 1988 כיהן במגוון תפקידים במשרד החוץ בהם: מזכיר ראשון בשגרירות ישראל בפרו, הממונה על השגרירות בבוליביה, שגריר ישראל בצ'אד, סגן מנהל המחלקה הכלכלית, מנהל מחלקה במשרד, שגריר ישראל באקוודור ובגואטמלה. אליעזר ערמון היה נשוי לאסתר ערמון, אמנית ומורה, שימשה כמנהלת ואוצרת בית האמנים בירושלים (נפטרה באפריל 2010), ולהם שלושה ילדים. אליעזר ערמון, באתר הפל"ים ההעפלה לאחר מלה"ע השנייה, 1945–1948, באתר הפלי"ם אליעזר ערמון, באתר הפלמ"ח אתר ההנצחה של משרד החוץ
מערכה (תיאטרון)

מערכה (בלועזית: אַקט) בתיאטרון היא פרק ממחזה. מספר המערכות בהצגה יכול לנוע בין 1–5 ויותר, תלוי במבנה בו בחר המחזאי לתאר את הסיפור. משך זמן המערכה נע לרוב בין 30–90 דקות, אך עשוי להמשך גם זמן קצר יותר של כ-10 דקות. מערכות מתקיימות גם בתחומי בידור נוספים כדוגמת אופרה, טלוויזיה, קולנוע, קברט, ומופעים מגוונים ומוזיקליים שונים. התיאטרון הרומי היה הראשון לחלק את ההצגות למספר מערכות המופרדות ביניהן במרווחים. ניתן לחלק מערכות גם לסצנות, כאשר בתיאטרון קלסי כל התארגנות מחדש של כניסות ויציאות של שחקנים מהבמה היא סצנה, אולם בתיאטרון המודרני ההגדרה פחות מובחנת באופן זה. במחזות מודרניים, פעמים רבות, יש רק רמה מבנית אחת, אשר יכולה להיות לפי מערכות או סצנות בהתאם להחלטתו של המחזאי. חלק מהמחזאים מוותרים על החלוקה לפרקים שונים. סצנות רצופות בדרך כלל מופרדות אחת מהשנייה בזמן או במקום, אבל החלוקה בין מערכות קשורה למבנה הדרמטי הכולל של יצירה. לעיתים קרובות סיומה של מערכה מגיע יחד עם פעולה או החלטה חשובה שמקבלת על עצמה אחת או יותר מהדמויות במחזה, לרוב מדובר בהחלטה בעלת חשיבות שיש לה השפעה עמוקה על הסיפור. אופרטות רבות ומרבית מחזות הזמר מחולקים לשתי מערכות, כך שבפועל ההפסקה נתפסת כנקודת החלוקה ביניהן. במחזה בן שלוש מערכות, לכל מערכה יש אלמנט וחוויית קורא וצופה אחרת. במבנה הנפוץ ביותר, המערכה הראשונה מציגה את הנושאים, תחילה במצג שלאחריו נכנס הגיבור הראשי, ומוצגת הנחת היסוד הדרמטית ותיאור המצב ובין אמצע לסוף המערכה הראשונה מתרחש תיאור האירוע שמניע את העלילה. המערכה השנייה אפלה יותר ובה הדמות הראשית נתקלת במכשול המונע ממנה מלהשיג את הצרכים הדרמטיים שלה, ולרוב מופיע האנטגוניסט המרחיק אותה מהשגת מטרותיה. במערכה השלישית מתקיימת ההכרעה והגיבור הפרוטגוניסט מנצח וחוזר שיווי המשקל לסיפור. עד המאה ה-18, מרבית המחזות חולקו לחמש מערכות. תבנית זו ידועה כ"מחזה בחמש מערכות", ונותחה על ידי גוסטב פרייטג. חמש המערכות מהוות פונקציות ספציפיות במבנה הכללי של המחזה, אבל בביצועם בהצגה אין, בהכרח, כל הפרדה ברורה ביניהן. פרייטג מחשיב את העלילה כמבנה נרטיבי שמחלק את הסיפור לחמישה חלקים, כמו מערכות של מחזה. חלקים אלו הם המצג של המצב, פעולה מתגברת באמצעות קונפליקט מרכזי, נקודת שיא (או נקודת מפנה), פעולה שוככת בה הקצוות הפתוחים בעלילה נסגרים ופתרון. מבנה דומה של חמש מערכות קיים גם בתיאטרון הנו המסורתי ביפן. George, Kathleen (1994). Playwriting: The First Workshop. Focal Press. ISBN 0240801903. Gustav Freytag, Die Technik des Dramas, Leipzig: Hirzel 1863. Neudruck Stuttgart: Reclam 1983. ISBN 3-15-007922-5 גוסטב פרייטג, Der pyramidale Bau des Dramas (בגרמנית)
ADE 651

ADE 651 הוא מכשיר מזויף שנועד לגילוי חומרי נפץ, סמים וחומרים נוספים ממרחק ומתופעל כשהוא מוחזק ביד. המכשיר הוא מתוצרת ATSC. המכשיר נמכר במספר מדינות במזרח הרחוק והקרוב, בהן עיראק שקנתה את המכשירים בסך 60,000$ ליחידה. חוקרים מטעם ה-BBC וארגונים נוספים טוענים, כי מדובר במכשיר נטול יכולות גילוי חומרים, ואינו פונקציונלי יותר ממקל דאוזינג. בינואר 2010 נאסר יצוא של המכשיר לאפגניסטן ועיראק מתחומי הממלכה המאוחדת, מנהל ATSC נעצר בחשד להונאה, והורשע ב-24 באפריל 2013. ביוני 2010 נעצרו מספר מנהלי חברות נוספות, שעסקו בייצור מכשירים דומים. השימוש במכשיר בשירותי הביטחון של עיראק ופקיסטן הפך לוויכוח בינלאומי גדול, ובעקבות כך נשלחו מכשירים דומים שהיו בשימוש ממשלת תאילנד לבדיקה מחודשת. משמעות אי יעילות המכשיר, היא אי מניעת הגעת מכוניות תופת אל יעדיהן ברחבי עיראק, וגרימה עקיפה להרוגים רבים. קיימים כיום מכשירים המגלים חומרי נפץ, אך מדובר במכשירים גדולים בהרבה מבחינה פיזית. מדיה וקבצים בנושא ADE 651 בוויקישיתוף British Man Held for Fraud in Iraq Bomb Detectors - NYTimes.com Head of bomb detector company arrested in fraud investigation - Crime - UK - The Independent http://www.cbsnews.com/8301-202_162-57581148/u.k-businessman-james-mccormick-convicted-of-selling-golf-ball-finders-as-bomb-detectors-to-iraq/ BBC News - Police raids expand bomb detector probe
גלגל פולקרק

גלגל פוֹלְקֶרְק (באנגלית: Falkirk Wheel) הוא שמה של מעלית סירות בסקוטלנד, המחברת את תעלת פורת' אנד קלייד עם תעלת יוניון. המעלית, הנקראת על שמה של העיר הסמוכה פולקרק בסקוטלנד התיכונה, נחנכה בשנת 2002. שתי התעלות אותן היא משרתת היו מחוברות בעבר על ידי מערכת של 11 תאים סכורים (locks), אך השימוש בהם פסק עוד בשנות השלושים של המאה הקודמת, הם מולאו אדמה והוסבו לשטחי בנייה. התוכנית לשיקום התעלות בסקוטלנד התיכונה המחברות את גלאזגו עם אדינבורו נוהלה על ידי רשות נתיבי המים הבריטית בסיוע ובמימון של שבע רשויות מקומיות, חברת הפיתוח הציבורית "סקוטלנד אנטרפרייז", קרן הפיתוח האזורי של האיחוד האירופי (ERDF) וְועדת המילניום. המתכננים החליטו כבר בתחילה לבנות מעלית־סירות חדשנית ובולטת בנוף שתחבר את שתי התעלות ולא לשחזר את מערכת התאים הסכורים ההיסטורית. מבין ההצעות שהוגשו לוועדה נבחר העיצוב של "גלגל פולקרק", הכולל גם מרכז מבקרים ובו חנות, בית קפה ואולם כינוסים. הפרש הגבהים בין שתי התעלות במקום בו ניצב הגלגל הוא 24 מטרים, כגובהו של בניין בן שמונה קומות. תעלת יוניון גבוהה ב-11 מטרים מן האקוודוקט המתחבר לקצה העליון של הגלגל, והסירות חייבות לעבור דרך שני תאים סכורים על מנת לרדת מן התעלה אל האקוודוקט. האקוודוקט לא הוקם בגובה רב יותר, כדי לא לפגוע בשרידי חומת אנטונינוס העוברת במקום. התאים, המלאים במים, מתוכננים כך שמשקלם יהיה שווה זה לזה, ללא קשר למשקל כלי השיט הנמצא בכל אחד מהם, זאת תוך שמירת גובה אחיד של המים בכל תא, בהתאם לכמות המים הנדחית על ידי כלי השיט הנמצא (או לא נמצא) בו. לכן, לצורך העלאה והורדה יחידה של הגלגל - חצי סיבוב - נדרש הספק זעום יחסית של 22.5 קילוואט (30.2 כ"ס) המניע עשרה מנועים הידראוליים, הצורכים אנרגיה של 1.5 קילוואט שעה (5,100 BTU) בערך כמו שנדרש להרתחת שמונה קומקומי מים. המתקן שוכן ליד המצודה הרומית העתיקה הנקראת Rough Castle Fort. הכפר הקרוב ביותר הוא טמפורהיל. גלגל פולקרק נחנך ב-24 במאי 2002 על ידי המלכה אליזבת, כחלק מהחגיגות לציון יובל החמישים להכתרתה. מעלית הסירות נידרפינוב מדיה וקבצים בנושא גלגל פולקרק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלגל פולקרק The Falkirk Wheel - How it works, סרטון בערוץ "Helder Costa", באתר יוטיוב (אורך: 06:18) ערך זה הוא קצרמר בנושא סקוטלנד ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איסבל בוסטמנטה

איסבל בוסטמנטה (בספרדית: Isabel Bustamante) היא ספורטאית פוארטו ריקנית שהתחרתה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הפוארטו ריקנית. בוסטמנטה היא אלופה פאראלימפית, והספורטאית הפוראטו ריקנית היחידה שהצליח לזכות במדליה פאראלימפית שאינה מדליית ארד. בוסטמנטה השתתפה במשחקים הפאראלימפיים פעם אחת בלבד, במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). היא זכתה במדליית הזהב בהדיפת כדור ברזל כשקבעה שיא עולם (קטגוריה B1) של 4.80 מטרים, לפני הגרמנייה איזבל בר (4.23 מטרים) ומינט וילסון הג'מייקנית (3.91 מטרים) בוסטמנטה זכתה גם במדליית הכסף בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 9.22 מטרים, שנייה רק לשיא עולם של בר הגרמניה שקבעה 10.48 מטרים ולפני וילסון שזכתה בארד נוסף עם 8.16 מטרים. היא זכתה במדליית הכסף גם בתחרות הטלת הכידון עם תוצאה של 8.82 מטרים ונכנעה לשיא עולם של וילסון עם 9.30 מטרים, ולפני בר שזכתה בארד עם 8.76 מטרים. Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Women's Shot Put 1B Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Women's Discus 1B Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Women's Javelin 1B
גאורגיה במשחקים הפאראלימפיים

גאורגיה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג (2008), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף החלה להשתתף במשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018). המשלחת אותה שלחה המדינה להופעת הבכורה שלה כללה ספורטאי בודד ואילו המשלחת אל המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) הייתה משלחת של שני ספורטאים בלבד. אל המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) שלחה גאורגיה משלחת של חמישה ספורטאים, ושבה עם המדליה הפאראלימפית הראשונה בתולדותיה כשהג'ודוקא זביאד גוגוצ'ורי זכה במדליית הזהב בתחרות עד 90 קילוגרמים. משלחת גאורגיה אל המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) קטפה שלוש מדליות כסף, שתיים בג'ודו ואחת בסיף. גאורגיה במשחקים האולימפיים גאורגיה במשחקים האולימפיים לנוער גאורגיה באתר ריו דה ז'ניירו 2016 Men -90 kg
ספרד במשחקים הפאראלימפיים

ספרד השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בתל אביב (1968), מאז משתתפת במשחקים דרך קבע ואף ארחה את המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992). במשחקי החורף החלה ספרד את השתתפותה במשחקים הפאראלימפיים אינסברוק (1984). במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) זכתה ספרד במדליית הזהב בטורניר כדורסל הגברים, מדליה אותה נאלצה להשיב, לאחר שנמצא כי שני ספורטאים בלבד, מנבחרת של 12 כדורסלנים היו בעלי לקות אינטלקטואלית. בעקבות שיתופם שלא כחוק של הספורטאים הספרדים, השעה הוועד הפאראלימפי הבינלאומי את שיתופם של ספורטאים בעלי לקות אינטלקטואלית עד להמשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012). ספרד החלה את השתתפותה במשחקים הפאראלימפיים במשחקים שנערכו בתל אביב בשנת 1968. היא הצליחה לזכות במדליית הזהב הראשונה שלה במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) בה זכתה בארבע מדליות זהב פאראלימפיות. האתלט אנטוניו דלגאדו היה הבולט במשלחת כשזכה בשתי מדליות זהב, אחת במרוץ ל-100 מטר ואחת בתחרות הקפיצה לרוחק. הפריצה של המשלחת הגיעה במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) כשספורטאיה הנכים של ספרד הצליחו לסיים עם 44 מדליות, מהן 22 מדליות מזהב, ודורגו במקום ה-13 בטבלת דירוג המדליות. האצנית פּוּרִיפִיקַסיוֹן סַנְטָמַרְטָה זכתה בשתי מדליות זהב (קטגוריה B1) במרוץ ל-400 מטר וקבעה שיא עולם כשניצחה במירוץ ל-100 מטר עם תוצאה של 14.46 שניות, והשחיינית אנה פיירו זכתה בשלוש מדליות זהב ושתי מדליות ארד. הספורטאים הבולטים בשורות המשלחת הספרדית לאורך השנים הם האצנית פּוּרִיפִיקַסיוֹן סַנְטָמַרְטָה שזכתה ב-16 מדליות פאראלימפיות, מהן 11 מדליות זהב, השחיין ריקארדו אוריבה שזכה ב-14 מדליות, שמונה מהן מזהב, השחיין סבסטיאן רודריגז שזכה גם הוא בשמונה מדליות זהב, מתוך סך של 12 מדליות בהן זכה. במשחקי החורף בלט גולש הסקי האלפיני אריק ויאלון שזכה בתשע מדליות, מהן חמש מדליות זהב. ספרד במשחקים האולימפיים ספרד במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא ספרד במשחקים הפאראלימפיים בוויקישיתוף ספרד באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי Paralympics set to alter entry policy באתר BBCsport Intellectual disability ban ends דירוג המדליות בניו יורק וסטוק מנדוויל 1984 New York / Stoke Mandeville 1984 Paralympic Games Athletics Women's 100 m B1
נורווגיה במשחקים הפאראלימפיים

נורווגיה השתתפה בכל אחד מן המשחקים הפאראלימפיים, מלבד משחקי הקיץ של 1964. נורווגיה היא אחת משבע עשר המדינות שלקחו חלק במשחקים הפאראלימפיים הראשונים, ברומא 1960, שאליה שלחה נורווגיה משלחת של 11 ספורטאים. נורווגיה הייתה המדינה המארחת של המשחקים הפאראלימפיים גיילו (1980) והמשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994). כמחצית מהזכיות של ספורטאי נורווגיה הן במשחקי החורף. החל משנת 2010, נורווגיה היא המדינה המצליחה ביותר בכל הזמנים באולימפיאדת החורף לנכים בכמות מדליות הזהב (שנייה בכמות סך המדליות), ומדורגת 10 בכמות מדליות הזהב באולימפיאדות קיץ וחורף יחד (מקום 12 בכמות סך המדליות). נורווגיה זכתה בכמות מדליות הזהב הגדולה ביותר מבין המשתתפות במשחקי החורף בשנים 1980, 1988, 1994 ו-1998. היא סיימה בעשירייה הראשונה בכל אחד ממשחקי החורף, למעט בשנים 2006 ו-2010, שבהם סיימה במקום ה-12. רנגילד מייקלבוסט (Ragnhild Myklebust) הנורווגית זכתה במדליות בכל תחרות שאי פעם השתתפה בה במשחקי הפאראלימפיים - בסקי למרחקים, במרוץ מזחלות קרח ובביאתלון. בין שנת 1988 ל-2002, היא זכתה ב-27 מדליות, מתוכן 22 מזהב, 3 מכסף ו-2 מארד. קאטו זאל פדרסן (Cato Zahl Pedersen) ייצג את נורווגיה הן במשחקי הקיץ והן במשחקי החורף. הוא התחרה בשניהם בשנת 1980 שבהם זכה בשבע מדליות זהב. בין השנים 1980 ו-1994, הוא זכה ב-14 מדליות, מתוכן 13 עשויות זהב ואחת מכסף. ארלינג טרונדסן (Erling Trondsen) התחרה בשחייה בין השנים 1976–1992. הוא זכה ב-20 מדליות, מתוכן 13 מזהב, 6 מכסף ואחת מארד. טריה לובס (Terje Loevaas) לקח חלק בענף הסקי במישור בין השנים 1980 ו-1994, וזכה ב-10 מדליות זהב וב-3 מדליות כסף. באותה תקופה, הוא גם זכה ב-5 מדליות באתלטיקה: 2 מכסף ו-3 מארד. נורווגיה במשחקים האולימפיים נורווגיה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא נורווגיה במשחקים הפאראלימפיים בוויקישיתוף
פיקארד

האם התכוונתם ל... פיקרדי (Picardi) - חבל בצרפת פיקארדית – שפה המדוברת בחבל פיקרדי באזור גבול צרפת-בלגיה ראו פיקאר - שם משפחה א.פיקאר - שם משפחה -Picard או Piccard - אצל צרפתים, שווייצרים רומנדים ובלגים - מקורו בשמו של חבל פיקרדיה או בכינוי צרפתי Picard Picquart לאדם לפי כלי מסוג מכוש או לבעל מלאכה המתבצעת בעזרת מכוש. בליגוריה שבאיטליה מופיע בצורה Piccardo (פיקארדו). השם Pickard (פיקרד או פיקארד) היא גרסה אנגלית של אותו השם. ב. פיקרד או פיקאר - אצל יהודים אשכנזים -Picard - מקור השם בשם הגרמני Bickhart או Bickart שעבר שיבוש בצרפתית. אדמון פיקאר - משפטן, עיתונאי ופוליטיקאי בלגי אוגוסט פיקאר – פיזיקאי וממציא שווייצרי יהודה ליאו פיקרד – גאולוג ישראלי בכיר, יליד גרמניה ז'אן-לוק פיקארד – דמות בדיונית מסדרת הטלוויזיה האמריקאית מסע בין כוכבים: הדור הבא מסע בין כוכבים: פיקארד – סדרת טלוויזיה בכיכובו של פטריק סטיוארט אבי פיקאר – היסטוריון ישראלי אריאל פיקאר – רב וחוקר בתחום מחשבת ישראל ברנאר פיקאר (Picart) (אנ') – חרט צרפתי נודע, בן המאות ה-17 וה-18 הארווי פיקאר – אמן קומיקס יהודי-אמריקאי ומבקר מוזיקה ז'ורז' פיקאר – איש צבא צרפתי שנאבק להוכחת חפותו של אלפרד דרייפוס שארל אמיל פיקאר, מתמטיקאי צרפתי משפט פיקאר הרחבת פיקאר-וסיו פיקר השם פיקארד או פיקאר באתר הגנאלוגי Ancestry
ערן ברוך

ערן ברוך (נולד ב-15 באוקטובר 1966) הוא איש חינוך, פובליציסט ופעיל חברתי. לשעבר מנכ"ל ארגון בינה העוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית וראש הישיבה החילונית בתל אביב. ברוך נולד וגדל בקיבוץ נתיב הל"ה. עם גיוסו לצה"ל שירת בחטיבת גולני, בה עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. ברוך לחם בלבנון ושימש מפקד פלוגה בגדוד 51. לאחר שחרורו מצה"ל עסק בחינוך ועבודה עם בני נוער בתנועה הקיבוצית, וריכז את תחום הנוער והצעירים בסמינר אפעל. היה מיוזמי ומקימי ארגון בינה, שעוסק בחינוך לזהות יהודית ותרבות ישראלית. הארגון הוקם על ידי אנשי רוח ומעש מהתנועה הקיבוצית לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין ב-1995 כדי ליצור זרם של יהדות הומניסטית וליצור שפה משותפת שתוכל לתרום לאיחוי הקרע בעם, בין הציבור החילוני לציבור הדתי. בינה מתמקדת בלימודי יהדות ובעשייה חברתית בשכונות. ברוך אף שימש כראש הישיבה החילונית בינה. בשנת 2012 יזם פרויקט משותף עם חטיבת גולני לגיוס קבוצת בני נוער כקבוצה אחידה לחטיבה, למסלול בן 3 שנים. ברוך מרצה וכותב רבות בנושאי יהדות כתרבות, צדק חברתי, דת ומדינה. ברוך נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני בלימודי פרשנות ותרבות מאוניברסיטת בר-אילן. חיים גריידינגר, אלוהים ישמור: בישיבה החילונית לא ממש שומרים שבת, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2011 שי גל, ‏"ישיבה חילונית"? יש דבר כזה, באתר ‏מאקו‏, 31 באוגוסט 2012. נמרוד דנישמן, החילונים חוזרים לגולני, גלי צה"ל, ‏ 02.08.2012. צו 8 לערן ברוך, מתוך אתר צו פיוס, ‏ 04.07.2011. מאמריו מי שלא מאמין - מפחד לאללה, באתר ynet, 1 בפברואר 2012. מיהו מתייוון, באתר ynet, 5 בדצמבר 2010. ערן ברוך ח"כ זבולון אורלב, ‏פרשת תולדות: כאן נולד הסכסוך הישראלי-פלסטיני, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2010. ערן ברוך ח"כ זבולון אורלב, ‏על מה בדיוק חלם יעקב?, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2010. ערן ברוך, אסון הרבנות, באתר הארץ, 10 ביוני 2013 פרשת השבוע ומאמרים מאת ערן ברוך באתר בינ"ה - התנועה ליהדות חברתית שי גל, ‏"ישיבה חילונית"? יש דבר כזה, באתר ‏מאקו‏, 31 באוגוסט 2012. נמרוד דנישמן, החילונים חוזרים לגולני, גלי צה"ל, ‏ 02.08.2012.
דיוקן של אישה שחורה

דיוקן של אישה שחורה (בצרפתית: Portrait d'une négresse) הוא ציור שמן על בד, בגודל 65 × 81 ס"מ, מאת מארי-גיימין בנואה. הציור צויר בשנת 1800 וכיום מוצג במוזיאון הלובר בפריז. הציור מציג אישה שחורה יושבת, לבושה באופן חלקי בבד לבן, כאשר השד הימני שלה חשוף. היא עוטה כיסוי ראש עטוף וכרוך בכמה שכבות, בבד הנראה דומה במרקמו לבגד שהיא לובשת. היא מישירה מבט חד ונחרץ אל הצופה, ונראה שהיא מעורבת בסיטואציה. למרות שאין פרטי רקע המציינים היכן ממוקם האירוע, היא ישובה על כיסא שחלק ממנו מסגיר את היותו כיסא יוקרתי השייך למשטר הצרפתי הישן, והבד הלבן נראה כדומה לווילאות בד בבתי עשירים, דבר העשוי לרמוז על מעמד גבוה. מארי-גיימין בנואה ציירה את הדיוקן בשנת 1800, שש שנים לאחר ההכרזה משנת 1794 של הרפובליקה הצרפתית הראשונה על שחרור העבדים, ומיד עם פרסומו זכה להכרה כיוצא דופן. בתקופה שבה צויר, בראשית המאה ה-19, לא ניתן היה לראות במרחב הציבורי באירופה ובארצות הברית תמונה כה יוצאת דופן כדוגמנית שחורה חולצת שד. רוב הנשים שצוירו בתקופה זו היו נשים לבנות, ומעט הנשים השחורות שצוירו היו תמיד בתפקידי שפחות ועוזרות, ובלבוש ומראה תואם. בתקופה זו, שבה הייתה העבדות חוקית ונפוצה ברוב חלקי העולם המערבי, היה פרסום תמונה כזו מעשה מתריס שספג ביקורת ציבורית נוקבת. הציירת, מארי-גיימין בנואה, הייתה מהאליטה הצרפתית, ואחת הנשים הבודדות בתקופתה שהוכרו כציירות מפורסמות. ציורה, שנחווה כלוחם בעד שחרור נשים ושחרור שחורים, שתי קבוצות שסבלו מאפליה קשה, ספג ביקורת משני צדי האוקיינוס. הציור הזכיר לרבים את הפורטרט של העבד המשוחרר ז'אן באטיסט בֶּלי, ציורו של אן לואי ז'ירודֶה בהתרסתו כנגד ההגמוניה של האדם הלבן. אך בניגוד אליו, לא היה במרכז התמונה גבר שחור לבוש בחליפה, דבר מתריס בפני עצמו, אלא אישה בעלת ביטחון עצמי המישירה מבט, ועם שד חשוף, כאילו הייתה דוגמנית ציור לבנה. הציור מוכר עוד כיום כמתריס כנגד אפליית נשים ושחורים. בשנת 2012 הסעיר הציור את העולם פעם נוספת, כאשר מגזין ספרדי הציב את התמונה בעמוד השער, עם עיבוד גרפי שמצמיד לה את פניה של מישל אובמה, הגברת הראשונה של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא דיוקן של אישה שחורה בוויקישיתוף העבדות והאישה, ניתוח הציור "דיוקן של אישה שחורה", גלריית לילית' טורונטו (באנגלית) מירי פרקס, שערורייה: מישל אובמה כדמות שפחה עירומה על שער מגזין ספרדי, מאקו, 28.8.2012 מישל אובמה בלי חלק עליון, באתר ynet, 28 באוגוסט 2012
האקדמיה ללשון הערבית בקהיר

האקדמיה ללשון הערבית בקהיר (בערבית: مجمع اللغة العربية بالقاهرة) היא אקדמיה ללשון הפועלת בקהיר שבמצרים במטרה לפתח ולהסדיר את השפה הערבית בה. האקדמיה נוסדה בשנת 1932. מאז היווסדה, מובילה האקדמיה ללשון הערבית בקהיר את תהליך חידושה ופיתוחה של הלשון הערבית הכתובה והפיכתה ללשון מודרנית. עריכת מילונים לשפה הערבית. מחקר בנושאי השפה הערבית. קביעת מונחים מדעיים ובלשניים. קידום המורשת הערבית. פעילות תרבותית. האקדמיה ללשון הערבית בישראל האקדמיה ללשון הערבית בירדן האקדמיה ללשון העברית אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה ללשון הערבית בקהיר (בערבית) האקדמיה ללשון הערבית בקהיר, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומאס היקס

תומאס ג'יימס "טום" היקס (באנגלית: Thomas James "Tom" Hicks;‏ 11 בינואר 1876 – 28 בינואר 1952) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי בריצת מרתון (סנט לואיס 1904). היקס נולד בברמינגהאם, שבאנגליה. הוא עבד בתעשיית הפליז בקיימברידג', מסצ'וסטס ובתור ליצן מקצועי. בשנת 1900 סיים היקס במקום שישי במרתון בוסטון. שנה לאחר מכן, סיים במקום חמישי באותו מרתון, ובשנת 1904 סיים אותו במקום השני. באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה במדליית זהב בריצת מרתון (40 ק"מ) בתוצאה של 3:28:53 שעות, לפני אלבר קורה אתלט צרפתי שייצג את ארצות הברית (3:34:52 שעות), וארתור ניוטון, אף הוא מארצות הברית (3:47:33 שעות). התנאים בריצת המרתון היו קשים. הריצה התנהלה בדרך עפר בין הגבעות ולוותה בעננים של אבק שהעלו הרכבים שליוו את הרצים. הטמפרטורה באותו היום הייתה חמה ועמדה על 32 מעלות צלזיוס ובנוסף הייתה רק תחנה לשתיית מים אחת במחצית הדרך. בריצה השתתפו טובי רצי המרתון מארצות הברית, בהם סמי מלור (אלוף מרתון בוסטון ב-1902), ג'ון לורדון (אלוף מרתון בוסטון ב-1903) ומייק ספרינג (אלוף מרתון בוסטון ב-1904); שלושתם לא הצליחו לסיים את הריצה. רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים את הריצה. במהלך הריצה נראה היקס תשוש ולכן קיבל מעוזריו ברנדי, חלבון ביצה ושתי מנות של סטריכנין (1 מ"ג כל אחת) שסייעו לו לסיים את הריצה (חומרים ממריצים אלו היו מותרים באותה תקופה). מנה נוספת של סטריכנין יכלה להיות קטלנית עבורו. לאחר שחצה את קו הסיום הוא התמוטט. אז ראה שפרדריק לורז מארצות הברית כבר הספיק להצטלם כאלוף האולימפי בריצת המרתון עם אליס רוזוולט, בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. אך מאוחר יותר התברר שלורז רימה בתחרות ועבר חלק מהריצה בנסיעה ברכב; להגנתו טען לורז שעשה זו כבדיחה עליה התנצל. מדליית הזהב הועברה להיקס. בשנת 1905 פרש היקס במהלך ריצת מרתון בוסטון. בריצה ניצח פרדריק לורז (2:38:25 שעות). באליפות איגוד האתלטים החובבים של ארצות הברית שנערכה ב-30 ביוני 1906 זכה היקס במקום הראשון בתוצאה של 3:02 שעות, 3 דקות לפני אלכסנדר טיבו. ריצת מרתון: 2:39:04 שעות (1904) מדיה וקבצים בנושא תומאס היקס בוויקישיתוף תומאס היקס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי תומאס היקס, באתר olympedia.org
מדליות במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)

המשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2012 הם המשחקים הפאראלימפיים ה-14. המשחקים נערכו בבירת הממלכה המאוחדת, לונדון, בין התאריכים 29 באוגוסט ל-9 בספטמבר. המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) מדליות באולימפיאדת לונדון (2012) טבלת המדליות באתר המשחקים הפראלימפיים