laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטלה בואן

אסתר גוונדולין "סטלה" בואן (באנגלית: Esther Gwendolyn "Stella" Bowen ‏;1893–1947) הייתה אמנית וסופרת בריטית ממוצא אוסטרלי. בואן נולדה בפרבר של אדלייד, דרום אוסטרליה, והתחנכה בבית הספר "טורמור האוס". כילדה צעירה נהנתה בואן לצייר ושכנעה את אמה לאפשר לה ללמוד אצל מרגרט פרסטון (אנ'). עם זאת, הרצון שלה להמשיך בלימוד אמנות במלבורן לא התגשם בגלל בריאותה הלא טובה של אמה וחוסר הרצון של האחרונה לתת לבתה להמשיך בקריירה כזו. כשאמה נפטרה בשנת 1914, עזבה בואן לאנגליה עם כרטיס הלוך ושוב בקצבה של 20 פאונד לחודש. בלונדון למדה בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר והתערבה בחברת סופרים, אמנים, משוררים ופעילים פוליטיים. בתחילת 1918 בואן נפגשה והתאהבה בסופר פורד מדוקס פורד. היא הייתה בת 24, הוא היה בן 44. בני הזוג ברחו לאנגליה הכפרית ושם נולדה בתם ג'וליה בשנת 1920. עם זאת, בשנת 1922, המשפחה מאסה בתלאות החיים באזור הכפרי האנגלי ועברה זמנית לצרפת. עד מהרה הם החליטו להישאר בצרפת ועברו להתגורר בפריז. הם התאקלמו בחברה הבוהמיינית של פריז, ופורד הקים כתב עת ספרותי והיה דמות מובילה בקרב הסופרים הגולים. בואן, בינתיים, מצאה את הסטודיו הראשון שלה אך לא הצליחה להקדיש לציור זמן בין הטיפול בצרכים של פורד ובתם. בואן נפרדה מפורד בשנת 1927. זו הייתה תקופה קשה עבורה, אך היא נתנה לה זמן ומרחב להמשיך באמנותה. היא החלה להשיג כמה עבודות פורטרטים אך עדיין התקשתה להרוויח מספיק כסף. בשנת 1932 נסעה לארצות הברית בהזמנת המשורר רמון גוטרי, שעזר לה במציאת עבודות בין היתר עם סינקלר לואיס. כשחזרה לצרפת היא גילתה שהיא לא יכולה להרשות לעצמה להישאר בפריז וחזרה לאנגליה ביום הולדתה הארבעים. אף על פי שבואן המשיכה לצייר היא לא הרוויחה מספיק מציור כדי להסתדר ובמשך שנים רבות השלימה את הכנסותיה על ידי כתיבת טור ביקורת על אמנות בעיתון. בגלל מערכת היחסים שלה עם פורד מדוקס פורד היא קיבלה מראש את כתיבת הביוגרפיה שלו ספר שזכה לביקורות נלהבות. מלחמת העולם השנייה הביאה פרק חדש בקריירה של בואן. בשנת 1944 מונתה לאמנית מלחמה רשמית על ידי משרד המלחמה באוסטרליה. מפיק חדשות בשירות ה-BBC באוקיינוס השקט דאג לסטלה בואן לשידור שיחות קבועות לקהל האוסטרלי על חוויותיה בזמן המלחמה. שיחות אלה סיפקו לבואן הכנסה נוספת בתקופה קשה והם הביאו להצעה לקבל תפקיד של אמנית המלחמה. תפקידה של בואן כאמן מלחמה היה לתאר את פעילויות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (RAAF) שהוצב באנגליה. היא ציירה גם דיוקנאות של מפקדים צבאיים ושבויי מלחמה אוסטרליים שהוחזרו מהקרבות באירופה. היא הייתה אחת האמניות המוקדמות שמונו, בואן השלימה את הציור האחרון שלה בשנת 1947. היא נפטרה מאוחר יותר באותה שנה מסרטן השד והכבד. מעולם לא חזרה לאוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא סטלה בואן בוויקישיתוף C. B. Christesen, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University "Stella Bowen, Art, War and Love" Esther Gwendolyn [Stella BOWEN b. 16 May 1893 North Adelaide,SA d. 30 Oct 1947 Chelsea,London,England: My Pioneer Ancestors], web.archive.org, ‏2016-05-13
בחירות במקדוניה הצפונית

בחירות במקדוניה הצפונית מתקיימות לבחירת ראש ממשלה, נשיא וחברי פרלמנט. המדינה מאופיינת במערכת רב-מפלגתית, כאשר הנשיא נבחר ישירות על ידי העם לתקופת כהונה של חמש שנים. לרוב, אף מפלגה אינה מצליחה להשיג רוב מוחלט, מה שמוביל להקמת ממשלה קואליציונית. הבחירות לנשיאות התקיימו באפריל ובמאי 2019. הסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות התקיים ב-21 באפריל 2019. אחוז ההצבעה עמד על 41.67% מכלל בעלי זכות הבחירה. מכיוון שאף מועמד לא השיג רוב מוחלט (מעל 50%) מקולות המצביעים הרשומים, נדרש סיבוב שני. זה התקיים ב-5 במאי 2019, בהתאם לחוק הבחירות במקדוניה הצפונית. הבחירות לפרלמנט המקדוני הצפוני התקיימו ב-11 בדצמבר 2016. בבחירות אלה, מפלגת השלטון דאז, VMRO-DPMNE, זכתה במקום הראשון עם 39.39% מהקולות, שהקנו לה 51 מושבים מתוך 120 בפרלמנט. במקום השני הגיע האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה (SDSM), שהשיג 37.38% מהקולות ו-49 מושבים. המפלגה האלבנית המובילה, האיחוד הדמוקרטי לאינטגרציה (DUI), קיבלה 7.72% מהקולות וזכתה ב-10 מושבים, בעוד המפלגה האלבנית השנייה בגודלה, לביז'ה בסה, השיגה 5.01% מהקולות, שתורגמו ל-5 מושבים בפרלמנט. מדיה וקבצים בנושא בחירות במקדוניה הצפונית בוויקישיתוף ארכיון הבחירות של אדם קאר CIVIL - מרכז לחירות, ארגון זכויות אדם ומשקיף על בחירות
יקטרינה פנצ'נקו

יקטרינה מובצ'אן - פנצ'נקו (באנגלית: Yekaterina Panchenko Movchan;‏ אוקטובר 1930 – נובמבר 2008) נולדה בכפר Kirvaya Ruda אשר במחוז פולטבה שבאוקראינה. יקטרינה ומשפחתה לקחו חלק בהצלת שני ילדים יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה וב־10 בדצמבר 2001 יד ושם הכיר בה, באחיותיה ובאמה כחסידות אומות עולם. משפחת פנצ'נקו גרו בכפר קריבאיה רודה (חבל סמנובקה, מחוז פולטאבה). האב- מיכאל פנצ'נקו, גויס לצבא האדום עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לברית המועצות ונפל בקרב מאוחר יותר. האם- מרינה פנצ'נקו, נשארה לגדל לבד את בנותיהם: גלינה בת ה-19, פולינה בת ה-13 ויקטרינה בת ה-11. יקטרינה עלתה לישראל בשנת 1995 בעקבות בתה לידייה. המשפחה עברה בין מספר מקומות בארץ ולבסוף קבעה את מקום מושבה בירוחם. יקטרינה נאבקה במחלת קשה במהלך חייה. לאחר שהבריאה וניצחה את המחלה, חלתה פעם נוספת לאחר מספר שנים עד שלבסוף נפטרה בשנת 2008 מהמחלה, כיום קבורה בבית הקברות בירוחם (חלקת חסרי דת). יקטרינה קיבלה כאמור הכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם ב־10 בדצמבר 2001 יחד עם אמה ואחיותיה. אלכסיי ופאודוסיה קאצ'אן היו מבין השכנים והחברים של מרינה, אמה של יקטרינה. אלכסיי היה אוקראיני ויליד הכפר, ואשתו היהודיה הגיעה למקום בעקבות נישואיהן ב-1934. כל הכפר ידע על יהדותה של פאודוסיה וכאשר המקום נכבש על ידי הנאצים היא גונתה בשל כך. יום אחד הופיעו שוטרים בכפר, כפו על פאודוסיה להיכנס לעגלה ולקחו אותה לתחנת המשטרה. אלכסיי רץ אחריהם, ירא מלאבד קשר עין עם אשתו ובתו התינוקת, שנצמדה לאמה. הילדים הגדולים יותר, פאבל בן ה-7 ונינה בת שנה וחצי, נשארו עם השכנים. בבוקר למחרת, אביהם אשר חזר מסמנובקה, לקח אותם למשפחת פנצ'נקו, והפקיד אותם בידי מרינה. הוא פחד שיישארו אצלו בגלוי לאחר שאשתו ובתו הצעירה נורו. לאחר מכן הצטרף לפרטיזנים ומשפחת פנצ'נקו לא שמעו ממנו עד לאחר השחרור. על אף שהשכנים הקרובים היו שותפים לסוד, מרינה ובנותיה השאירו את פאבל ונינה בתוך כותלי ביתם. פעמיים הגיעו השוטרים לבית המשפחה בחיפוש אחר הילדים ה"חצי יהודים", אך הם לא נמצאו: כשהשוטרים הגיעו פאבל ונינה נלקחו לחדר מחבוא במרתף. לאחר השחרור פאבל ונינה התאחדו עם אביהם. הם נשארו בקריבאיה- רודה, התחתנו שם וגידלו את ילדיהם ונכדיהם במקום. משפחת פנצ'נקו, באתר יד ושם דף הבית של המחלקה לחסידי אומות עולם ביד ושם Yad Vashem, The Righteous Among the Nations: Movchan Yekaterina (Panchenko), Yad Vashem, ‏Last Accessed March, 23 2021
.tn

‎.tn היא סיומת האינטרנט ברמה העליונה של קוד המדינה באינטרנט (ccTLD) בתוניסיה. ניתן לבצע הרשמות ישירות ברמה השנייה, או ברמה השלישית שמתחת לשמות אלה: .com.tn .ens.tn .fin.tn .gov.tn .ind.tn .intl.tn .nat.tn .net.tn .org.tn .info.tn .perso.tn .tourism.tn .edunet.tn .rnrt.tn .rns.tn .rnu.tn .mincom.tn .agrinet.tn .defense.tn Digitemple.tn Domains.tn Dottn.com Archived Hexabyte.tn Orange.tn OVH.tn אוקסאהוסט Poste.tn Topnet.tn מדיה וקבצים בנושא .tn בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .tn (בצרפתית) מידע אתר רישום תחום .tn ".tn Naming Charter" (PDF). .tn registry. 2013-07-24. נבדק ב-2017-07-25. ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט ובנושא תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריה קלרה

מריה קלרה (ספרדית: María Clara), או בשמה המלא, מריה קלרה דה לוס סנטוס, היא דמות בת תערובת פיליפינית (מסטיזה) ברומן "Noli Me Tángere" – אל תגע בי, מאת חוסה ריזאל, הגיבור הלאומי של הרפובליקה של הפיליפינים. שמה ואופייה הפכו מאז למילה נרדפת בתרבות הפיליפינית לאידיאל הנשי המסורתי. בעלילת הרומן, מריה קלרה היא אהובת ילדות והארוסה של הגיבור הראשי של Noli Me Tángere, חואן קריסוסטומו איברה ומגסלין, בנו של דון רפאל איברה. אף שגדלה כבתם של קפטן סנטיאגו "קפיטאן טיאגו" דה לוס סנטוס ואשתו דונה פיה אלבה, שניהם ילידים פיליפינים, היא מתגלה כבתו של פאדרה דמאסו, נזיר ספרדי והסנדק של מריה קלרה, שכפה את עצמו על דונה פיה. דוניה פיה נפטרה ובת דודו של בעלה, קפיטאן טיאגו, טיה איזבל, היוותה את הדמות האימהית הדומיננטית בחייה. כאשר מחזרה, קריסוסטומו יבארה למד באירופה, שלח קפיטן טיאגו את מריה קלרה לביטריו דה סנטה קלרה, בית ספר שנמצא במנזר. בהמשך הרומן מריה קלרה מגלה את האמת שדמאסו הוא אביה הביולוגי. מדיה וקבצים בנושא מריה קלרה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הפיליפינים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
True (פירושונים)

האם התכוונתם ל... True (מיני-אלבום) True (אלבום של אביצ'י) True (שיר של ספנדאו בלט) אמת (פירושונים)
כרטסת

כרטסת היא שיטה ואמצעי טכני לאחסון ושליפה של נתונים. הכרטסת מאפשרת גישה מהירה לנתונים ויכולת לעדכן, להרחיב את מסד הנתונים ולסדרו מחדש בקלות יחסית. כרטסות משמשות למגוון רחב של יישומים ובסביבות שונות: קיטלוג של פריטים, פרטי קשר, יצירת אינדקס, מידע אישי (רפואי או מסחרי, למשל), הנהלת חשבונות ואף לאחסון מתכונים. אחד השימושים המוכרים ביותר בכרטסות הוא לקיטלוג ספרים בספריות. הכרטסת בנויה מאוסף של "כרטיסים", שכל אחד מהם משויך לפריט מסוים ומכיל מידע הנוגע לפריט זה. הכרטיסים עשויים מנייר עבה במיוחד, בעל עמידות גבוהה לשחיקה. גודל הכרטיסים הנפוץ הוא ברוחב 10–20 ס"מ וגובה 7–13 ס"מ. גדלים אלה מגבילים את כמות הנתונים אותם יכול כרטיס להכיל. הכרטיסים מסודרים בכרטסת לפי סדר מסוים - בדרך כלל סדר אלפביתי או מספרי. לרוב מוחזקת הכרטסת בתוך קופסאות או מגירות בגודל מותאם במיוחד לגודל הכרטיסים. לעיתים נעשה גם שימוש בכרטיסים ריקים המסומנים בצורה בולטת (למשל על ידי צבע) לחצוץ בין קבוצות של כרטיסים ובכך להקל על איתור הכרטיס הנחוץ. הכרטסת הומצאה על ידי קארולוס ליניאוס בסביבות 1760, כשיטה לארגון וניהול המידע המדעי על גליונות נפרדים הניתנים לעדכון. בשנות ה-70 של המאה ה-19 ניצל מלוויל דיואי את השיטה כבסיס למיון וסימון ספרים, במה שנודע אחר כך כשיטת דיואי. בסוף המאה ה-19 הומצאו כרטיסים שקודדו על ידי ניקוב בהיקפם, ואיפשרו מיון מהיר יותר ובאמצעים מכניים. חברת קרדקס (אנ'), שנוסדה ב-1898, תרמה לתפוצה נרחבת מאוד של השימוש בכרטסות בעולם העסקי. שם החברה הפך לשם גנרי לכרטסות, בעיקר בתחום הרפואה. הכרטסות היו בשימוש נרחב מאוד עד לסוף המאה ה-20. התפתחות המחשוב והאינטרנט הובילה להסבה של כרטסות רבות לקובצי מחשב. אף על פי כן, המונח כרטסת משמש עדיין גם במקרים מסוימים של אחסון מידע דיגיטלי (לדוגמה המונח כרטסת הנהלת חשבונות). מפתח העניינים ספר טלפונים רשימה תיקייה וירטואלית מדיה וקבצים בנושא כרטסת בוויקישיתוף Carl Linnaeus Invented The Index Card, ScienceDaily (באנגלית) Kardex | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
אחסאן תורג'מאן

עאדל אִחסאן תוּרג'מאן (1893 – 1917) היה יליד ירושלים, שהתפרסם כמחברו של יומן המתעד את שירותו הצבאי במפקדת צבא האימפריה העות'מאנית בירושלים בתקופת מלחמת העולם הראשונה. אחסאן תורג'מאן נולד בשנת 1893 בעיר העתיקה בירושלים לחסן בּכּ תורג'מאן ולאשתו השנייה נביהה אלח'חלילי. המשפחה התגוררה בשטח אל־חרם א־שריף (הר הבית), בכניסה לשער השלשלת. היה זה מבנה בן שלוש קומות. בילדותו זכה תורג'מאן לחינוך מוסלמי מסורתי. אולם, בשנת 1909 החל ללמוד במכללת אלדוסתוריה החילונית, שהייתה בניהול ח'ליל אֶפֶנדי סכּאכּיני. תורג'מן הפך מקורב לסכאכיני, ואף החל לכתוב בשנת 1913 יומן בהשראתו. בנובמבר 1914 גויס אחסאן לצבא. הוא הוצב בדאהרייה ואחר כך בשכם. לאחר מכן הועבר, הודות לקשרי המשפחה, לשרת ב"מנזיל", מפקדת הצבא העות'מאני בירושלים, שמוקמה במתחם "נוטרדאם" הצרפתי. הוא היה כפוף לעלי רוּשֶן בֵּיי, שהיה מפקד הלוגיסטיקה הצבאית בחזית הדרומית. מלבד היותו מפקד המפקדה היווה רושן ביי את הסמכות הצבאית העליונה בארץ-ישראל הע'ותמנית באותה עת. תורג'מאן שירת כפקיד זוטר, שעיקר פעילותו היתה, כפי שהעיד ביומנו, "לשחק בשפמו". אחסאן נהרג, כנראה בידי קצין עות'מאני, לפני נסיגת הצבא מירושלים בשנת 1917. אף על פי שתורג'מאן העיד כי כתב יומן מוקדם יותר, יומנו הנמצא כיום נכתב בין 28 במרץ 1915 ולבין אוגוסט 1916. הוא מתאר את חייו של תורג'מאן, תוך התייחסות למאורעות ההיסטוריים ולחיי התושבים בירושלים בתקופת המלחמה. הוא שמור באוסף הספרייה הלאומית בתוך אוסף "AP", שהוא אוסף ספרים שהוגדרו ב"רכוש נטוש". היומן צוין לראשונה בספרו של יהושע פורת – "צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית" (1976) ולאחר מכן בספרו של עאדל מנאע "תולדות פלסטין בעידן העות'מאני, 1700–1918" (1999). ב-2005 נחקר היומן לראשונה על ידי אביגיל יעקבסון וסלים תמרי. הוא פורסם בתרגום לשפה האנגלית ב-2011 ובשנת 2018 ראה אור תרגום שלו לעברית. סלים תמרי (עורך), שנת הארבה: יומנו של החייל אחסאן אלתורג'מאן, פלסטיני בצבא העות'מאני, 1915–1916, הוצאת מכון ון ליר בירושלים, ירושלים, 2018
ארתור מריק בויד

ארתור מריק בויד (באנגלית: Arthur Merric Boyd‏; 19 במרץ 1862 – 30 ביולי 1940) היה צייר אוסטרלי. הוא ואשתו אמה מיני בויד (לבית בקט) הקימו אורח חיים של אמנים שצאצאיהם הלכו בעקבותיהם ויצרו את הדימוי הפופולרי של משפחת בויד. בויד נולד באופוהו, דנידין, ניו זילנד, בנו של קפטן ג'ון תיאודור תומאס בויד, לשעבר ממחוז מאיו, אירלנד, ואשתו לוסי שרלוט, בתו של ד"ר רוברט מרטין מהיידלברג, ויקטוריה. משפחת בויד עברה לאוסטרליה באמצע שנות השבעים, וב־14 בינואר 1886 התחתן בויד עם אמה מיני בקט, גם היא אמנית וידועה בשם מיני, בתו של ויליאם ארתור בקט ממלבורן. בשנת 1890 הם עברו לאנגליה והתגוררו שם זמן מה עם ילדיהם, ובשנת 1891 בויד ואשתו הציגו ציורים בתערוכת האקדמיה המלכותית. בויד נסע וצייר ביבשת אירופה, וחזר לאוסטרליה בסוף 1893, שם התגוררו במלבורן למשך שארית חייו. מדי פעם שלח עבודות טובות לתערוכות של חברת האמנים הוויקטוריאנית, אך מעולם לא התערב בחיים האמנותיים של תקופתו. מיני בויד נפטרה במלבורן ב־13 בספטמבר 1936 בסנדרינגהאם. ארתור מריק בויד נפטר במורומביינה ב־30 ביולי 1940. כל אחד מהם מיוצג על ידי תמונה בגלריה הלאומית של ויקטוריה במלבורן. הם השאירו שלושה בנים, פנלי בויד (1890–1923), מרטין בקט בויד (1893–1972), סופר פופולרי ומריק בויד (1888–1959), קדר, ובת הלן בקט בויד, ציירת. ענני סערה ערב חורפי הרציף הצפוני במלבורן דייג מדיה וקבצים בנושא ארתור מריק בויד בוויקישיתוף Tipping, Marjorie J. (1979). "Boyd, Arthur Merric (1862–1940)". Australian Dictionary of Biography. Vol. 7. Melbourne University Press Dictionary of Australian Biography Be-Bo, gutenberg.net.au Niall, Brenda (2002). The Boyds. Melbourne: Melbourne University Press
פולקסווגן טי קרוס

פולקסווגן טי קרוס (באנגלית: Volkswagen T-Cross) היא קרוסאובר בעלת חמש דלתות, שמיוצרת על ידי פולקסווגן משנת 2018. היא הוצגה באמסטרדם בשנת 2018, והגיעה לישראל בשנת 2020. בשנת 2016, הציגה פולקסווגן בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה דגם קונספט קבריולה מקדים. הטי קרוס כוללת מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 1.0 ליטרים המספק כ-115 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 10.2 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 193 קילומטרים לשעה. להלן נתוני המכירות בישראל על פי נתוני קארזון: דגם הקונספט טי קרוס מבט קדמי טי קרוס מבט אחורי פולקסווגן ניבוס פולקסווגן אטלס מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן טי קרוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פולקסווגן טי קרוס פולקסווגן T-Cross נחשף - קרוסאובר עירוני שימושי, באתר קארטיוב, ‏25 באוקטובר 2018 פולקסווגן T-CROSS בישראל - מחיר החל מ-129,900 שקל, באתר קארטיוב, ‏03 בינואר 2020 פולקסווגן T-CROSS קונספט – פולו קרוסאובר עתידית, באתר קארטיוב, ‏10 במרץ 2016 מפרט טכני מאת פולקסווגן, באתר קארטיוב פולקסווגן טי קרוס, באתר קארזון
תהילים נ"ז

תהילים נ"ז הוא המזמור ה-57 בספר תהילים. זהו הפרק ה-58 על פי המספור הקיים בתרגום השבעים ובוולגטה. זוהי תפילתו של היחיד הנס מאויביו ומבקש את ישועתו של האל. זהו אחד מארבעה מזמורים הפותחים במילים "אל תשחת" (בדומה לנ"ח ונ"ט וע"ה). מכותרת המזמור נראה כי הוא עוסק בסיפור בריחת דוד מפני שאול כחלק ממלחמת שאול בדוד. אך בהמשך המזמור אין אזכור לאירועים אלו. יש הטוענים, כי יש לראות בכותרת פרשנות של בעל המזמור. מבין פרשני ביקורת המקרא יש שסוברים, כי חלקו של המזמור חובר על ידי דוד בעצמו. היסוד להנחתם זו הוא בסיפור המופיע בספר שמואל א', פרק ט"ז, בו דוד מנגן בפני שאול ומילים דומות שמופיעות במזמור ובספר שמואל א'. יש הסוברים שכותרת המזמור מעידה על כך שזוהי תפילתו של משה הפותחת במילים: "אַל תַּשְׁחֵת עַמְּךָ וְנַחֲלָתְךָ". המזמור נחלק לשני חלקים נוסף על כותרתו. חלקו הראשון הוא קריאה לה' שיציל את בעל המזמור מאויביו (ב'-ה'). וחלקו השני מודה המשורר על ישועת ה' (ו'-י"ב). יש הסוברים, כי המזמור נכתב בתקופת דוד, ומנגד יש הטוענים כי זמן חיבורו בשלהי התקופה הפרסית. עם זאת, לא ניתן לקבוע בוודאות את זמנו בעזרת התחום הלשוני או התוכני. מזמור זה הוא תפילתו של היחיד הנס מאויביו ומבקש את ישועתו של האל. לאחר תחנוניו של בעל המזמור לישועת ה', מודה ומשבח בעל המזמור את ה'. ייתכן וחלקו הראשון של המזמור נאמר בעת שבעל המזמור היה שרוי בצרתו וחלקו השני נאמר לאחר שניצל. ספר שמואל א', פרק כ"ב, פסוק ו' וספר שמואל א', פרק כ"ד, פסוק ד' זאב ויסמן, עולם התנ"ך: תהילים, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 245 ספר דברים, פרק ט', פסוק כ"ו עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ שלא עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ של זאב ויסמן, עולם התנ"ך: תהילים, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 245 עמוס חכם, ספר תהילים, ירושלים, מוסד הרב קוק, תש"ן, ע"מ שלד
אסטהמר

אֶסְטְהָמַּר (בשוודית: Östhammar) הוא יישוב במחוז אופסלה שבשוודיה. נכון ל-31 בדצמבר 2019, יש ביישוב 4,968 תושבים. כיום היישוב הוא חלק ממחוז אופסלה, אך מבחינה היסטורית, שטחו של היישוב היה שייך למחוז סטוקהולם. אסטהמר הוכרזה כעיר בשנת 1368 על ידי אלברכט, מלך שוודיה. בסוף המאה ה-15 הוחלט שאסטהמר תחשב כיישוב, ולא כעיר, אך בשנת 1539 היא הוכרזה שוב כעיר. בשנת 1651 הוקם בעיר בית העירייה, שהיה אחראי על התנהלותה והתפתחותה של העיר. בין תחילת המאה ה-17 לאמצע המאה ה-19 היה דיג הרינג חלק חשוב ועיקרי בכלכלתה של אסטהמר. ב-1971 הוחלט שאסטהמר תחזור להיות במעמד של יישוב. לטביה ולקה, לטביה מדיה וקבצים בנושא אסטהמר בוויקישיתוף אסטהמר בוויקימסע באנגלית VALKA.LV, VALKA.LV (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של שוודיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משאל העם על עצמאות דרום אוסטיה (2006)

משאל העם על עצמאות דרום אוסטיה הוא משאל עם לעצמאות שנערך בדרום אוסטיה ב־12 בנובמבר 2006, בשאלה האם להיפרד מגאורגיה. המצביעים במשאל העצמאות שערך טשינוואלי ענו על השאלה: "האם על הרפובליקה של דרום אוסטיה לשמור על מעמדה הנוכחי כמדינה עצמאית ולהיות מוכרת על ידי הקהילה הבינלאומית?". ב־13 בנובמבר 2006 הודיעה ועדת הבחירות המרכזית בדרום אוסטיה על תוצאות משאל העם. 99% מהמצביעים תמכו בעצמאות. ממשלת גאורגיה הכריזה על הבחירות ועל משאל העם כבלתי חוקיים, אך האמינה כי הוא תומך באיחוד ההצלה של האוסטים, הארגון המופקד על קיום הבחירות החלופיות. קוקואיטי האשים לפיכך את ממשלת גאורגיה בקיום הבחירות החלופיות שמטרתן "חלוקת העם האוסטי". ב־12 בספטמבר 2006, יו"ר הדומה הרוסית, בוריס גריזלוב, בירך על משאל העם בדרום אוסטיה והודיע כי חברי הפרלמנט הרוסי יצפו בתהליך ההצבעה. ב־13 בספטמבר 2006 פרסם שר המדינה הגאורגי לענייני יישוב סכסוכים, מרב אנטדזה, הצהרה וגינה את הצהרתו של גריזלוב כ"הצהרה הרסנית". הנציג המיוחד של האיחוד האירופי בדרום קווקז, פיטר סמנבי, אמר במוסקבה, ב־13 בספטמבר 2006, כי משאל העם לא יתרום להליך יישוב הסכסוך בדרום אוסטיה. "Two Referendums and Two "Presidents" in South Ossetia". 2006-11-20. אורכב מ-המקור ב-2006-11-28. "Staging 'Alternative Choice' for S.Ossetia". Civil.Ge. 7 בנובמבר 2006. {{cite news}}: (עזרה) "South Ossetia to Elect Two Presidents". Kommersant. 11 בנובמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. נבדק ב-11 בנובמבר 2006. {{cite news}}: (עזרה) "Georgia: South Ossetia Seeks To Contain Opposition Challenge". Radio Free Europe/Radio Liberty. 10 בנובמבר 2006. {{cite web}}: (עזרה) "Tbilisi Slams Russian Speaker for 'Destructive Statement'". Civil.Ge. 13 בספטמבר 2006. {{cite web}}: (עזרה) "EU Envoy Downplays Importance of South Ossetia Referendum". Civil.Ge. 13 בספטמבר 2006. {{cite web}}: (עזרה)
מריה, דוכסית וירטמברג

מריה, דוכסית וירטמברג (17 בספטמבר 1799 – 24 בספטמבר 1860) הייתה בתם של אלכסנדר, דוכס וירטמברג ואשתו אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד. היא הייתה דוכסית סקסוניה-קובורג-גותה משנת 1832 עד 1844 כאשתו השנייה של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה. היא הייתה אמו החורגת של אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, בן זוגה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. מריה נולדה ב-17 בספטמבר 1799, בתם הבכורה של אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1771–1833) ואשתו אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד. היו לה שני אחים צעירים יותר ששרדו, הדוכס אלכסנדר והדוכס ארנסט. ממלכת וירטמברג, כפי שהייתה ידועה משנת 1806 ואילך, הייתה ישות בולטת בגרמניה עם קשרים למשפחות המלוכה הבריטיות והרוסיות. מריה גדלה בשלוס פנטאיסי בביירוית. מכיוון שאביה היה גנרל בצבא הרוסי, ומאוחר יותר מושל בלארוס, מריה חיה בין 1802 ל-1832 בג'לגבה (לטביה של ימינו) ובארמון סנט פטרסבורג. בקובורג ב-23 בדצמבר 1832 הפכה מריה לאשתו השנייה של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה בן ה-48, דוכס סקסה-קובורג וגותה. ארנסט היה להוט למצוא כלה חדשה לאחר מותה של אשתו הראשונה, לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. בעוד ארנסט חיפש בתחילה אישה במעמד גבוה, הוא גילה שגילו והמוניטין הלקוי הגבילו את בחירותיו. הוא הסתפק במריה, שהייתה בת שלושים ושלוש ואחייניתו. מריה הייתה בתה של אנטוינטה, אחותו של ארנסט. כתוצאה מנישואין אלו, מריה הפכה לאמו החורגת של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה ואלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, בעלה העתידי של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. מריה הייתה למעשה גם בת דודתם הראשונה. היא שמרה על מערכת יחסים מאושרת עד מותה עם שני בניה החורגים, והפכה לסנדקית של ויקטוריה ובנו הראשון של אלברט, אלברט אדוארד, (המלך אדוארד השביעי) בשנת 1841. ההיסטוריונית ג'יליאן גיל מתארת את מריה כ"גברת חמורה ומלנכולית". למריה ולארנסט לא היו ילדים, והשניים נפרדו במהרה זו מזה, וחיו בעיקר באחוזות נפרדות. עד 1843 מריה אימצה ילד, אם כי אלברט הזהיר אותה להימנע מלתת לו שאיפות חסרות תקווה לתואר מלכותי. בעוד שאלברט כינה אותה "אמא יקרה" במכתביו אליה, מריה בחרה שלא להשתתף בכמה אירועים חשובים בחייהם של בניה החורגים, כגון הכתרתה של המלכה ויקטוריה. אלברט ומריה שמרו על התכתבות לאורך חייהם, אשר סייעה להיסטוריונים להבין טוב יותר את מערכת היחסים שלהם. מריה התעניינה בספרות, מוזיקה, תיאטרון ואמנות. לנדסתאטר קובורג החדשה נפתחה ביום הולדתה ה-41. משנת 1842 ביקר אותה פרנץ ליסט לעיתים קרובות. בשנת 1836 קיבלה על עצמה את ניהול מכון גות'ר מארין, מוסד חינוכי פרטי לבנות. ב-3 במאי 1842 היא תרמה 2,000 תלרים להקמת מקלט לילדים קטנים בקובורג, שעוצב על פי מודל של מכון דומה בבירה גותה. "Marienschulstiftung" (קרן בית הספר מריה) החלה לפעול באותה שנה ומאז היא מפעילה גן ילדים, ומאוחר יותר גם "Kinderkrippe" (לילדים קטנים יותר), כקרן עצמאית. המוסד שוכן מאז 1869 בבניין שבבעלות מריה, "פארק 1", בקובורג. ארנסט הראשון נפטר בשנת 1844, והדוכסית האלמנה בחרה כמגוריה את שלוס ריינהרדסברון, שלוס פרידריכשטאל ושלוס פרידנשטיין, כולם בגותה. היא בחרה לחזור לקובורג בעיקר כדי להיפגש עם קרובי משפחתה האנגלים המבקרים. מריה מתה בשלוס פרידנשטיין ב-24 בספטמבר 1860, שנה לפני מותו של אלברט. היא קבורה במאוזוליאום הדוקל של פרידהוף אם גלוקנברג בקובורג. מדיה וקבצים בנושא מריה, דוכסית וירטמברג בוויקישיתוף
יגואר (X260) XF

יגואר (X260) XF (באנגלית: Jaguar XF (X260)) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב Jaguar Land Rover (אנ') בבעלות טאטא מוטורס, אשר מיוצרת משנת 2015 בבריטניה, ומשנת 2016 ב-הודו וסין. בסין דגמי יגואר (X260) XF מיוצרים על ידי Chery Jaguar Land Rover (אנ'), מיזם משותף של "Jaguar Land Rover" ושל יצרנית הרכב הסינית "Chery Automobile Co. Ltd" (אנ'). דגם "יגואר (X260) XF" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק בשנת 2015. תצורות: 4 דלתות סלון, 5 דלתות סטיישן. 5 נוסעים (דגם 4 דלתות סלון). סוגי מנוע: מנועי בנזין, מנועי דיזל. סוגי הנעות: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4. קיבולת מכלי דלק: 74 ליטר (דגמי מנועי בנזין), 55–66 ליטר (דגמי מנועי דיזל). "XF 20t" – יוצר ממאי 2017–אפריל 2018, תאוצה בין 0–100 היא 7.5 שניות, מהירות מרבית – 235 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF 25t" – מיוצר ממאי 2017, תאוצה בין 0–100 היא 6.6–6.9 שניות, מהירות מרבית – 244–250 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF 30t AWD" – מיוצר מיוני 2017, תאוצה בין 0–100 היא 5.8–6.1 שניות, מהירות מרבית – 250 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF 35t" – יוצר מספטמבר 2015–יוני 2017, תאוצה בין 0–100 היא 5.4 שניות, מהירות מרבית – 250 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF S" – יוצר מספטמבר 2015–אפריל 2018, תאוצה בין 0–100 היא 5.3 שניות, מהירות מרבית – 250 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF E-PERFORMANCE" – יוצר מספטמבר 2015–אוקטובר 2020, תאוצה בין 0–100 היא 8.7 שניות, מהירות מרבית: 227–229 קמ"ש (לדגם 4 דלתות) "XF 20d" – יוצר מספטמבר 2015–אוקטובר 2020, תאוצה בין 0–100 היא 8.0–8.1 שניות, מהירות מרבית: 229–230 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "D200" – מיוצר מאוקטובר 2020, תאוצה בין 0–100 היא 7.6 שניות, מהירות מרבית – 234 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF 25d" – יוצר ממאי 2017–אוקטובר 2020, תאוצה בין 0–100 היא 6.5 שניות, מהירות מרבית – 235 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "XF 30d" – יוצר מספטמבר 2015–אוקטובר 2020, תאוצה בין 0–100 היא 6.2 שניות, מהירות מרבית – 250 קמ"ש (לדגם 4 דלתות). "יגואר (X260) XF" "יגואר (X260) XF" "יגואר (X260) XF" "יגואר (X260) XF" "יגואר (X260) XF" "יגואר (X260) XF" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "יגואר (X260) XF", שנת 2018 - סטיישן "יגואר (X260) XF" - סטיישן "יגואר (X260) XF" - סטיישן "יגואר (X260) XF", שנת 2017 - סטיישן יגואר (יצרן רכב) קבוצת טאטא מדיה וקבצים בנושא יגואר XF בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יגואר XF אתר האינטרנט הרשמי של יגואר XF יגואר XF, סרטון באתר יוטיוב "יגואר (X260) XF" driving.co.uk/car-reviews/jaguar-xf-review-2015 יגואר XF, שנת 2015 ojoa.org/2015 "יגואר (X260) XF" שנת 2020 autoevolution.com/cars/jaguar-xf-x260-2020 "יגואר (X260) XF" שנת 2017 בסין topspeed.com/cars/jaguar/2017-jaguar-xfl יגואר XF, סטיישן autocar.co.uk/car-review/jaguar/xf-sportbrake/first-drives/jaguar-xf-sportbrake-22-portfolio "יגואר (X260) XF", שנת 2019 auto-data.net/en/jaguar-xf-x260-20d-180hp "יגואר (X260) XF" - מנועי בנזין ומנועי דיזל ultimatespecs.com/car-specs/Jaguar/M8008/XF-(X260) "יגואר (X260) XF" car.info/en-se/jaguar/xf/xf-x260