laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסטון אסטרוס

יוסטון אסטרוס (באנגלית: Houston Astros) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר יוסטון, טקסס. הקבוצה משחקת בבית המערבי של האמריקן ליג. הקבוצה נוסדה ב-1962 והצטרפה לליגה יחד עם הניו יורק מטס כשתי קבוצות הרחבה של הנשיונל ליג. בתחילה נקראה הקבוצה יוסטון קולט 45, על שם האקדח המפורסם תוצרת חברת קולט, וב-1965 שונה לשמה הנוכחי יוסטון אסטרוס, לכבוד הזיקה של העיר יוסטון לתוכנית החלל האמריקאית בזכות מרכז החלל על שם ג'ונסון. בשנת 1980 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בראשות הבית והעפילה לראשונה לפלייאוף, בו הפסידה בחמישה משחקים לפילדלפיה פיליז, את הופעתה הראשונה בוורלד סיריס רשמה ב-2005 לאחר שניצחה בגמר הנשיונל ליג את הסנט לואיס קרדינלס 2-4, אך הפסידה 0–4 לשיקגו וייט סוקס בסדרת אליפות ה-MLB. ב-2013 עברו האסטרוס לשחק בבית המערבי של האמריקן ליג. האסטרוס משחקים באצטדיון מינט מייד פארק, שנפתח בשנת 2000 תחת השם אסטרוס פילד, לאצטדיון קיבולת של מעל 40 אלף צופים, והוא אחד ממגרשי הבייסבול הבודדים שלהם גג נסגר, אמצעי הכרחי לאור האקלים הסובטרופי גשום בעיר. בעונת 2017 זכו לראשונה בוורלד סיריס לאחר ניצחון 4–3 על לוס אנג'לס דודג'רס. על הזכייה העיבה פרשיית גנבת הסימנים, כשנחשף שהקבוצה עשתה שימוש במצלמות על מנת לפענח את סימני התופסים בקבוצה היריבה ולאותת לחובטים באמצעים שונים. הליגה קבעה כי הקבוצה הפרה את ההוראות, קנסה אותה ב-5 מיליון דולר, באיבוד שתי בחירות הדראפט הראשונות שלה, כמו כן השעתה לשנה את המנהל ומאמן הקבוצה, שניהם פוטרו לאחר מכן על ידי בעלי הקבוצה. בעונת 2019 הפסידה בוורלד סיריס 4–3 לוושינגטון נשיונאלס. בעונת 2022 האסטרוס זכו בפעם השנייה בוורלד סיריס לאחר ניצחון 4–2 בסדרה על פילדלפיה פיליז. בעונת 2023 האסטרוס עלו לגמר האמריקן ליג בפעם השביעית ברציפות מאז 2017 מול טקסס ריינג'רס. הם הפסידו במשחק השביעי במאזן 3-4 והריינג'רס עלו לוורלד סיריס. ה-MLB החליטה להוציא את מספרו של רובינסון משימוש, בשל כבוד והישגיו של השחקן. כלומר, אף קבוצה בליגה לא יכולה לתת לשחקן מסוים את המספר. מדיה וקבצים בנושא יוסטון אסטרוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוסטון אסטרוס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של יוסטון אסטרוס (באנגלית) יוסטון אסטרוס, ברשת החברתית פייסבוק יוסטון אסטרוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוסטון אסטרוס, ברשת החברתית אינסטגרם יוסטון אסטרוס, סרטונים בערוץ היוטיוב יוסטון אסטרוס, באתר פינטרסט יוסטון אסטרוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יעקב קאופמן

יעקב קאופמן (נולד ב-1945) הוא מעצב ישראלי יליד רוסיה, ופרופסור לעיצוב. נחשב אחד המעצבים הבולטים בישראל. למד במכון לאמנות בבת ים פיסול (1970) ובעל דיפלומה בעיצוב תעשייתי מהטכניון (1969). יעקב קאופמן החל את דרכו במכון לייעול פריון העבודה בתל אביב כראש יחידת העיצוב בשיתוף עם יועצים מהאו"ם שסייעו בתחום זה לתעשייה הישראלית בראשית דרכה. בשנת 1970 נסע לניו יורק ועבד בסטודיו מיכאל לקס לעיצוב תעשייתי עד לשנת 1972. מ-1972 עבד במכון לייעוץ לעסקים קטנים בתל אביב. בין 1976 עד 1978 שיתף פעולה בסטודיו משותף עם פרופ' שמואל קפלן. בתקופה זו יצרו השניים פרויקטים עבור התעשייה המסורתית בישראל בדגש ריהוט. מאז ועד היום עובד יעקב קאופמן בסטודיו האישי שלו, ומחלק את זמנו בין הצעת פרויקטי עיצוב בתחום התאורה והריהוט לחברות מאיטליה ומגרמניה לבין יצירה של מחקר צורני עיצובי. בין החברות המובילות לעיצוב בעולם איתן עובד יעקב קאופמן נמנים חברות כמו, Serian, Luxit, Techno, Lumina, Harbert, Arflex ואחרים. עבודותיו הוצגו בתערוכות רבות בישראל ובחו"ל, כולל מוזיאון ישראל בירושלים (1991), מוזיאון קופר יואיט לעיצוב בניו יורק (2006), טריאנלה במילאנו (2006). החל ללמד בבצלאל בשנת 1975, וב-1979 התמנה להיות ראש המחלקה לעיצוב תעשייתי, למשך שנה אחת. כמו כן, שימש כמרצה אורח במחלקות לקרמיקה, אמנות ועיצוב פנים בתחומים של צורה, תפקוד ומבנה. שימש כראש התוכנית לתואר שני בעיצוב תעשייתי בבצלאל מ-2002-2004. פרס העיצוב האיטלקי Compasso d'oro 1991 המוזיאון לארכיטקטורה ועיצוב בשיקגו, 2004. ADI איגוד העיצוב האיטלקי, 2004. תחרות לכיסא מתקפל, Designboom, 2003 המועצה הנורווגית לעיצוב, 2003 אתר האינטרנט הרשמי של יעקב קאופמן (באנגלית) ארכיון יעקב קאופמן, בספרייה הלאומית מידע על יעקב קאופמן בקטלוג הספרייה הלאומית יובל סער, יעקב קאופמן: בין עיצוב לאמנות, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2009 כרמלה טייכמן בשיחה עם יעקב קאופמן, מעצב, באתר "בית לאמנות ישראלית", ינואר 2016 שולי שטראוס וטל מור - ראיון עם יעקב קאופמן נעמה ריבה, יעקב קאופמן: "בתים שעיצבו בחצי מיליון שקל? לפעמים עדיף איקאה", באתר הארץ, 19 במאי 2021 יעקב קאופמן, דף שער בספרייה הלאומית
פולו ראלף לורן

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] פולו ראלף לורן (באנגלית: Polo Ralph Lauren Corporation) היא חברת אופנה של המעצב האמריקאי-יהודי ראלף לורן. מלבד תחום הפעולה העיקרי של החברה - ביגוד יוקרתי לגברים ונשים, היא מוכרת אביזרי אופנה, בשמים ורהיטים ביתיים. החברה הוקמה בשנת 1967 כאשר ראלף לורן, שנולד כראלף ליפשיץ קיבל 50,000 דולר כהלוואה, עבד עד אז בייצור עניבות. ב-1968 הוא התחיל קו של חולצות טי לגברים, שנה לאחר מכן הוא פתח חנות בוטיק בכלבו ברובע מנהטן שבניו יורק. בשנת 1971 הוא יצר את קולקציית הנשים הראשונה שלו ואת החנות הראשונה משלו בבוורלי הילס, קליפורניה. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1981 פתחה פולו ראלף לורן, סניף ראשון מחוץ לארצות הברית, בלונדון. בשנת 1993 השיקה החברה את קו הספורט שלה. כיום מייצרת החברה בגדים, אביזרי אופנה, בשמים, רהיטים ואף מפעילה מסעדה בשם RL בשיקגו. חנות הדגל של המותג נמצאת בשדרת מדיסון, בניו יורק. כמו כן למותג ישנן חנויות דגל נוספות הממוקמות בשיקגו, איסט המפטון, לונדון, מיאמי, מילאנו, פאלם ביץ' וטוקיו. ראלף לורן הוא אחד ממעצבי האופנה הגדולים ביותר בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא פולו ראלף לורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פולו ראלף לורן פולו ראלף לורן, ברשת החברתית פייסבוק פולו ראלף לורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פולו ראלף לורן, ברשת החברתית אינסטגרם פולו ראלף לורן, ברשת החברתית LinkedIn פולו ראלף לורן, באתר פינטרסט מידע עסקי על חברת פולו ראלף לורן באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) פולו ראלף לורן, בגוגל פיננסים פולו ראלף לורן, באתר Crunchbase (באנגלית) פולו ראלף לורן, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)
דחשור

דחשור (ערבית: دهشور, תעתיק מדויק: דהשור; בקופטית: ⲧⲁϩϭⲟⲩⲣ) הוא נקרופוליס מלכותי השוכן על הגדה המערבית של הנילוס, במרחק של כ-40 קילומטרים דרומית לקהיר ובמרחק של כ-8 קילומטרים דרומית לסקארה, היה חלק מהאזור שהיה בשליטה האדמיניסטרטיבית של הבירה העתיקה ממפיס. הנקרופוליס מפורסם בזכות הפירמידות השוכנות בו, ששתיים מתוכן נחשבות לעתיקות ביותר, הגדולות ביותר והמשומרות בצורה הטובה ביותר במצרים. דחשור הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1979. עד לאחרונה האתר היה בלתי נגיש לתיירים, וזאת בשל היותו בתוך התחום של בסיס צבאי. הפירמידה הנטויה והפירמידה האדומה נבנו בתקופת שלטונו של פרעה סנפרו, אביו של ח'ופו מתקופת הממלכה הקדומה. הצורה הבלתי רגילה של הפירמידה הנטויה היא ייחודית, והיא מייצגת צורת מעבר של פירמידות שנבעה ככל הנראה מבעיה הנדסית שנוצרה במהלך הבנייה. הפירמידה האדומה היא הפירמידה הראשונה בעולם שכל צדדיה חלקים. פירמידה זו היא השלישית בגודלה במצרים, ולמרות זאת היא אחת הפירמידות הפחות מוכרות. הפירמידה של המלך אמנמחת השני מהשושלת ה-12 נפגעה קשות. בסמוך אליה נמצאים מספר קברים של נשות מלוכה המכילים כמות גדולה של תכשיטים. הפירמידה של סן אוסר השלישי הייתה חלק ממתחם גדול שכלל פירמידות קטנות יותר של נשות חצר המלך, וכן פירמידה נוספת בדרום. בגלריית קבר הנמצאת בסמוך לפירמידה זו נמצאו שני אוצרות הקשורים לבנותיו של המלך. הפירמידה השחורה מתוארכת לשלהי תקופת שלטונו של אמנמחת השלישי, ואף על פי שהיא נפגעה במשך השנים היא עדיין נחשבת לאחד המונומנטים המרשימים באתר, מלבד שתי הפירמידות של סנפרו. פירמידיון (אבן הקצה) הגרניט של הפירמידה השחורה מוצג לציבור בהיכל הראשי של המוזיאון המצרי בקהיר. בסמוך לפירמידה נמצא קברו של המלך חור מהשושלת ה-13, ואתר הקבורה של נובהטפטי-קרד שככל הנראה הייתה בתו. בדחשור יש פירמידות נוספות המתוארכות לתקופת השושלת ה-13. עד כה נחקרה מתוכן רק זו של אמני קמאו (ככל הנראה מדובר במלך סהטפיבר). מסביב לדחשור נמצאו בתי קברות רחבים של פקידי ממשל מתקופת הממלכה הקדומה והממלכה התיכונה. דחשור היה הנקרופוליס המלכותי בתקופת שלטונו של אמנמחת השני מהשושלת ה-12. בשנת 2017 התגלו בדחשור שרידי פירמידה נוספת המתוארכת לתקופת השושלת ה-13. פירמידות במצרים פרעוני מצרים מדיה וקבצים בנושא דחשור בוויקישיתוף דחשור באתר egyptphoto‏ מידע על דחשור באתר Guardians Egypt הגרדיאן, חלקיקים זעירים שנאספו בפירמידות במצרים עשויים לסייע בפתרון תעלומת בנייתן, באתר הארץ, 19 בינואר 2016 דחשור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שרידי פירמידה מתקופת פרעוני השושלת ה-13 נחשפו בדחשור, באתר ynet, 4 באפריל 2017
יהודה סאלאס

יהודה סליאס (לעיתים נכתב סאלאס) (נולד ב-7 בדצמבר 1970) הוא זמר ישראלי בסגנון מוזיקה יוונית. סליאס נולד ב-1970 וגדל בירושלים. חיבתו הגדולה של יהודה סליאס למוזיקה היוונית, נגינת הבוזוקי והשירה גם יחד, החלו כבר בילדותו. את מירב שעותיו הקדיש סליאס להאזנה למוזיקה יוונית ולנגינת בוזוקי וגיטרה. בנעוריו הופיע במועדונים כשלעיתים הוא מלווה עצמו בנגינת בוזוקי. סליאס החל להופיע במועדון "מול הסלע" בבת ים, ולאחר מכן במועדון "הפוסידון", בו הופיע כשלוש שנים לצד זמרים רבים מיוון שהגיעו להופעות בארץ. אלבומו הראשון של סליאס "בקסם יווני" יצא לאור בשנת 2000 וכלל בתוכו גרסאות כיסוי רבות לשירים מוכרים, ביניהם "מופיגיס" (אינתה עומרי) ו"אימנה טורקה אימנה איגרקה". באלבום זה ליוו את סליאס נגני סימפונט רעננה. ב-2003 יצא אלבומו השני של סליאס "במיטב הלהיטים מיוון" בו שר יחד עם הזמר קובי פרץ את הלהיט "תתחיל איתה". באלבום זה מופיעים גם השירים "טיממה" ו-"פפסה ליפון" שהושר לאחר מכן בגרסת כיסוי נוספת בעברית של הזמרים נתי לוי ופיני חדד. ב-2006 הוציא סליאס את אלבומו השלישי - "בחפלה יוונית מטריפה", אלבום הכולל קאברים לשירים מוכרים כדוגמת "ד'ן קליאו יאסנה" (אני שוב נשבע לך), "יאטי נדיוחניס" (אני ואת). בדיסק אפשר למצוא גם את השיר "דרכי" המושר בדואט יחד עם הזמר אבנר גדסי. מילות השיר בעברית נכתבו על ידי אביהו מדינה ומילותיו היווניות נכתבו על ידי יוסף בן אברהם. לחנו של השיר נכתב על ידי אבנר גדסי עצמו. לשיר זה הופק קליפ שנוגן בערוץ המוזיקה. אתר האינטרנט הרשמי של יהודה סאלאס יהודה סליאס שר עם טרזיס, סרטון באתר יוטיוב
הקרב על אנגאור

הקרב על אנגאור (Battle of Angaur) היה קרב במלחמת העולם השנייה, שהתחולל באי אנגאור, בדרום מערב האוקיינוס השקט (כ-860 קילומטרים ממזרח לאיים הדרומיים בפיליפינים). קרב זה היה הקרב השישי, והאחרון, במערכה על איי מריאנה ופלאו, מערכה שהייתה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. הקרב נערך בין 17 בספטמבר 1944 ל-30 בספטמבר 1944, ובמהלכו כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים. אנגאור הוא אי געשי זעיר, אורכו 4.8 קילומטרים והוא מופרד מהאי פלליו על ידי מצר ברוחב 9.7 קילומטרים. באי הייתה אוכלוסייה ילידית קטנה מאוד שהתפרנסה מחקלאות, דיג וכריית פוספטים. ב-1944 מנה חיל המצב היפני על האי 1,400 חיילים, שהיו תחת פיקודו של מפקד גזרת פלאו, לוטננט גנרל סאדאה אינואה. איי פלאו נמצאים, כאמור, במרחק כ-900 ק"מ מאיי הפיליפינים, מרחק שהיה מאפשר למפציצים שימריאו משדות תעופה באיי פלאו לתקוף את היפנים שם. מיקומם זה הפך אותם ליעד אסטרטגי עבור ארצות הברית. העובדה שהאיים היו מוגנים בכוחות חלשים בלבד הפכו אותם ליעד אטרקטיבי לאחר כיבוש איי מרשל, אולם לצי האמריקני לא היו די נחתות, והמבצע נדחה עד לסיום כיבוש איי מריאנה, דחייה שהייתה משמעותית מאוד לחיוניות המבצע. הקרב החל ב-11 בספטמבר 1944 בהפגזת החוף מן הים על ידי אוניית המערכה טנסי, סיירות, ובהפצצה אווירית שבוצעה על ידי מפציצי SBD דונטלס, שהמריאו מנושאת המטוסים ווספ (Wasp). שישה ימים לאחר מכן, ב-17 בספטמבר, נחתה הדיוויזיה ה-81 בפיקודו של מייג'ור גנרל פול ג' מיולר, בחופים הדרום והצפון מזרחיים של האי. המכשול המשמעותי בפני כוחות הנחיתה היו בתחילה מוקשים, כמו גם הצפיפות על החופים; התקפות נגד יפניות לא היו חזקות בשלב הראשון, אך ההתנגדות הפכה קשה יותר ויותר ככל שהתקדמו האמריקאים לכיוון "הקערה" (The Bowl), גבעה ליד אגם סאלום בחלק הצפון מערבי של האי. בחלק זה של האי תכננו היפנים להיאחז עד הסוף המר. החל מ-20 בספטמבר תקף הרגימנט ה-322 את "הקערה" שוב ושוב, אך 750 המגינים הצליחו להדוף את ההתקפות בסיוע ארטילריה, מרגמות, ומכונות ירייה. אולם הרעב והצמא הגוברים והולכים של המגינים, בצד ההתקפות וההפגזות הבלתי פוסקות, החלו להשפיע על היפנים. ב-25 בספטמבר הצליחו האמריקאים לחדור ל"קערה"; במקום להילחם ביפנים שהסתתרו במערות החליטו האמריקאים להשתמש בבולדוזרים ולחסום את הכניסות. ב-30 בספטמבר הסתיים כיבוש האי. עוד במהלך הקרב הוחל בבנייתם של שדות התעופה, אך הדחייה בתחילת הנחיתות באיי פלאו הביאה לכך ששדות התעופה לא היו מוכנים עד תחילת המערכה בפיליפינים, באוקטובר 1944. אדמירל ויליאם הלסי, מבכירי הצי האמריקני, טען לפני הפלישה לאיי פלאו שהמבצע לא הכרחי; היסטוריונים צבאיים רבים מסכימים לטענה זו. לדבריהם, ההישג העיקרי היה הניסיון הקרבי שרכשה הדיוויזיה ה-81. מיד לאחר הקרב הדיוויזיה ה-81 הצטרפה באופן מיידי לקרב על פלליו, כסיוע לדיוויזיית הנחתים ה-1 שנתקלה בהתנגדות עזה מאוד במרכז ההררי של האי. מדיה וקבצים בנושא הקרב על אנגאור בוויקישיתוף המערכות של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה: מערב האוקיינוס השקט מאתר מרכז ההיסטוריה של צבא ארצות הברית.
אמיליה-רומאניה

אמיליה-רומאניה (באיטלקית: Emilia-Romagna) הוא מחוז בצפון איטליה. בירת המחוז היא העיר בולוניה. המחוז מורכב משני מחוזות היסטוריים: אמיליה (אנ') ורומאניה (אנ'). צורת המחוז היא מעין משולש שצלעותיו נתחמות על ידי הים האדריאטי במזרח, נהר הפו בצפון, והרי האפנינים בדרום. המחוז נחשב לאחד העשירים במדינה. מזג האוויר במחוז אמיליה-רומאניה הוא יבשתי, קר וערפילי בחורף וחם בקיץ. למחוז אמיליה-רומאניה מקום של כבוד במטבח האיטלקי. הוא ידוע בטיב האוכל שלו וביינותיו. פני הארץ שטוחים וזרועים בחוות, בשדות חיטה ובכרמים. בעיר פארמה השוכנת במחוז מיוצרת גבינת הפרמזן, בעלת המוניטין בתחום הגבינות הקשות. שדותיו הנרחבים של המחוז הם הבסיס לכמה מהמאכלים האיטלקיים הידועים ביותר: ספגטי בולונז, לזניה וטורטליני. זוהי גם מולדת הפרושוטו (prosciutto – נקניק חזיר) ושל נקניק המורטדלה (mortadella). חבל אמיליה-רומאניה אינו מהווה בדרך כלל יעד משיכה לתיירים, פרט לערי החוף של החבל, השוכנות לאורך חוף הים האדריאטי. ערים אלה מציעות נופש המבוסס על חופי רחצה וחיי לילה, ובהן: רימיני (Rimini), ריצ'ונה (Riccione) וצ'רוויה (Cervia). מדרום לחבל שוכנת הרפובליקה הקטנה של סן מרינו, שנוסדה במאה ה־14, והיא בעלת ממשל עצמי נפרד, ומהווה מרכז תיירות הומה. בולוניה (386,419) פארמה (191,418) מודנה (184,731) רג'ו אמיליה (173,680) רוונה (159,345) רימיני (142,579) פרארה (133,214) פורלי (118,652) פיאצ'נצה (103,206) צ'זנה (95,909) קארפי (70,582) אימולה (69,584) פאאנצה (אנ') (58,621) צ'נטו (35,837) ריצ'ונה (אנ') (35,014) צ'רוויה (אנ') (29,066) אתר האינטרנט הרשמי של אמיליה-רומאניה רועי פרייס‏, אמיליה רומאניה: המקום שבו הומצא האוכל איטלקי, באתר וואלה, 12 במאי 2015 חן זאוסמר, אמיליה רומאניה: איטליה שעוד לא חוויתם, באתר ynet, 18 במאי 2015 אביב בצון, היעד המושלם לחופשה שאתם לא מכירים, באתר ynet, 17 בפברואר 2016 דוד שושן, לנפוש כמו איטלקים: חופשה באמיליה רומאניה, הריביירה של צפון איטליה, באתר הארץ, 27 ביוני 2022 אמיליה-רומאניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמיליה רומנה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית אמיליה-רומאניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
קלואן

הפארק והשמורה הלאומיים קלואן (אנגלית: Kluane National Park Reserve) היא חלק ממערכת הפארקים הלאומיים של קנדה, השוכנת בפינה הדרום-מערבית של טריטוריית יוקון. האתר הוקם בשנת 1976, והוא משתרע על פני שטח של 22,016 קמ"ר. בתוך הפארק נמצא הר לוגן שהוא ההר הגבוה ביותר בקנדה. גובה הפארק הוא 5,959 מטרים, והוא חלק מרכס הרי אליאס. 82% משטח הפארק מכוסים על ידי הרים וקרחונים. הפארק הוא בית גידול עבור 105 מינים של עופות. ההרים הנמצאים בפארק הם בין הגדולים ביותר בקנדה. הפארק ידוע בשל המרחבים מכוסי הקרח המכסים כמחצית משטחו ונחשבים לגדולים ביותר מחוץ לקוטב הצפוני והקוטב הדרומי. הקרחונים יכולים להתחיל לנוע בפתאומיות, וברחבי הפארק ניתן למצוא עדויות רבות לבליה הנגרמת מזרימת נחלים ומעבר של קרחונים. תצורות גאומורפולוגיות נוספות הן צוקים ומִישׁוֹרי נַהֲרֵי קַרְחוֹן. בפארק יש גם כמה אגמים. האקלים בפארק מושפע מההרים הרבים הנמצאים בו ומקרבתו לחוף האוקיינוס השקט. האקלים ברוב הפארק הוא אקלים יבשתי יבש וקר, והוא תוצאה של אפקט צל גשם הנוצר על ידי הרי סנט אליאס. הטמפרטורה וכמות המשקעים גבוהים יותר בחלק הדרומי של הפארק, וזאת בגלל הקרבה לאוקיינוס. הטמפרטורה בקיץ הקצר עשויה להגיע עד ל-11ºC, ואילו בחודש ינואר הטמפרטורה הממוצעת יורדת עד ל-21ºC-‏. קלואן הוא בית גידול לכמה מאוכלוסיות בעלי החיים היציבות ביותר באמריקה הצפונית. בפארק יש גם אוכלוסיות של אייל הצפון, דוב שחור אמריקני ודוב גריזלי, אייל קורא, זאב מצוי, גרגרן, חורפן אמריקני, שועל מצוי, שונר, לוטרות, זאב ערבות ובונה קנדי. היונק הנפוץ ביותר הוא כבש דאל, ואוכלוסייתו מונה כ-4,000 פרטים. אוכלוסיית העופות בקלואן מגוונת גם כן, ובאזור הפארק תועדו למעלה מ-150 מינים של עופות כולל בז נודד, עיטם לבן-ראש, עיט זהוב ושחפית הקוטב. הפלורה של קלואן מורכבת בעיקר ממינים הגדלים בחוף, באזורים ארקטיים, הרים מערביים, ערבות צפוניות ואזורים תלולים. חלק מהעמקים בפארק מכוסים על ידי משטחי דשא המשמשים למגוון מטרות כגון חציר. רוב העמקים והמדרונות המובילים אליהם מכוסים ביערות הרריים של אשוחית וצפצפה. קו העצים נמצא בגובה של כ-1,100 מטרים, ומעל לגובה זה הצמחייה מורכבת בעיקר משיחים מסוקסים כגון ערבה, אלמון (Alder) ושדר ננסי. הטונדרה האלפינית מתחילה בגובה של 1,400 מטרים. הפלורה האלפינית כוללת כ-200 מיני צמחים, והיא המגוונת ביותר בכיוון צפון לקו רוחב 60. מדיה וקבצים בנושא קלואן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלואן קלואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) השם שהאקדמיה נתנה ל-outwash plains, יש ללחוץ על "אחזור תיבה אנגלי" ולהקליד את המונח האנגלי
נבחרת צרפת

האם התכוונתם ל... נבחרת צרפת בכדורגל נבחרת צרפת בכדורסל נבחרת צרפת בטניס (גברים) נבחרת צרפת בטניס (נשים)
קומפלמנטציה

קומפלמנטציה (מילולית: השלמה) היא התהליך בגנטיקה בו הכלאה בין שני זנים בעלי פנוטיפ זהה, השונה מזן הבר, נותנת צאצאים בעלי פנוטיפ של זן הבר. הכלאה של הזנים, כל זן בתוך עצמו, תיתן תמיד את הפנוטיפ המוטנטי, לגן מוטנטי רצסיבי. הכלאה בין שני הזנים שנותנת צאצאים בעלי פנוטיפ שונה מעידה על קיום תכונת הקומפלמנטציה. משמעות הדבר תהיה שהמוטציה בכל אחד מהזנים נמצאת במקום (Locus, לוקוס) שונה בגנום של האורגניזם. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ס.ק. קרנטן

ס.ק. אוסטריה קרנטן (בגרמנית: SK Austria Kärnten) היה מועדון כדורגל אוסטרי. הוא היה מועדון הכדורגל של העיר קלגנפורט. המועדון הוקם ב-1 ביוני 2007 ותוך ניצול רישיון של קבוצה אחרת שפורקה הוא נכלל בהבונדסליגה האוסטרית. המועדון שיחק באצטדיון היפו ארנה שידוע גם בשמו אצטדיון "ורס'ירסי". במועדון נקלטו כדורגלנים מקובצה אחרת של העיר (שבהמשך פורקה) וגם כדורגלנים זרים חדשים כמו תיירי טזאמטה. בעונתו הראשונה סיים המועדון במקום התשיעי מ-10 קבוצות. את עונת 2008/2009 הקבוצה סיימה במקום השישי. לאחר עונת 2009/2010 הקבוצה ירדה לליגת משנה. ביוני 2010 הקבוצה הודיעה על פשיטת רגל והתפרקה. מדיה וקבצים בנושא ס.ק. קרנטן בוויקישיתוף פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינגולשטאדט

אינגולשטאדט (בגרמנית: Ingolstadt, בבווארית: Inglstod, נכתב לעיתים אינגולשטאט) היא עיר בשטח המטרופוליטני של מינכן רבתי, כ-80 ק"מ צפונית למינכן בבוואריה, גרמניה. בשלהי ימי הביניים העיר הייתה אחת מבירות הדוכסות הבווארית וזה התבטא בין היתר באדריכלות שלה. ב-1472 הוקמה בה האוניברסיטה הראשונה בבוואריה- אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן על ידי לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה שהועברה לאחר 400 שנה למינכן. בעיר היה גם מבצר שנבנה סביבה. אוכלוסיית העיר עומדת על כ-141,922 בני אדם. העיר ממוקמת על הגדה הצפונית של נהר הדנובה. העיר מפורסמת ברחבי העולם כמקום מושבו של המטה הבינלאומי של חברת המכוניות אאודי. בעיר נמצא מוזיאון המשטרה הבווארית. מדיה וקבצים בנושא אינגולשטאדט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינגולשטאדט (בגרמנית) אינגולשטאדט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אינגולשטאט - עיירה קטנה במרכז בוואריה, באתר למטייל, ‏2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת רוסיה

האם התכוונתם ל... נבחרת רוסיה באולימפיאדה – ראו רוסיה במשחקים האולימפיים נבחרת רוסיה בכדורגל נבחרת רוסיה בכדורגל נשים נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21 נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 נבחרות היסטוריות נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל (1992) נבחרת האימפריה הרוסית בכדורגל (1911–1914) נבחרת רוסיה בכדורגל חופים נבחרת רוסיה בקטרגל נבחרת רוסיה בכדורסל נבחרת רוסיה בכדורסל נשים נבחרת גביע דייוויס של רוסיה נבחרת גביע הפדרציה של רוסיה נבחרת רוסיה בטניס שולחן הוקי קרח נבחרת רוסיה בהוקי קרח נבחרת רוסיה בהוקי קרח לנוער סוגי הוקי אחרים נברת רוסיה בהוקי דשא נבחרת רוסיה בהוקי כדור נבחרת רוסיה בכדוריד נבחרת רוסיה בכדורעף נבחרת רוסיה ברוגבי נבחרת רוסיה בביאתלון נבחרת רוסיה בבייסבול נבחרת רוסיה בפוטבול
סלע התאדות

סלעי התאדות או סלעים אוופוריטים (Evaporites) הם סלעי משקע כימיים הנוצרים בסביבות שונות (אגמים או ים רדוד) כתוצאה מעליית ריכוז המומסים בתמיסה והשקעה של גבישים המגיעים לסף רוויה או בשל התאדות-יתר. מינרלים שונים שוקעים ככל שעולה הרוויה של התמיסה, נעים מקשי התמס לקלי התמס: קלציט (CaCO3) ודולומיט (CaMg(CO3)2) אנהידריט (CaSO4) וגבס (CaSO4×H2O) הליט (מלח בישול, NaCl) מלחים קלי תמס, בהם מלחי אשלגן ומגנזיום (לדוגמה: אפסומיט - MgSO4, וקרנליט - KCl * MgCl2 * 6 H2O). בישראל ישנן שתי קבוצות עיקריות של סלעים אוופוריטיים: הפרט התיכון של תצורת מוחילה (גבס ואנהידריט) החשופה במכתש רמון ותצורת סדום (מלח) החשופה בהר סדום. למינרלים אוופוריטיים שונים חשיבות כלכלית כחומרי גלם לבניה (לדוגמה גבס) או לתעשיית הדשנים (בעיקר מלחי אשלגן). כמו כן, התכונות הפיזיקליות של סלעים אוופוריטיים (בעיקר מלח וגבס) הופכת אותם לסלעי חיפוי טובים למאגרי הידרוקרבונים דוגמת גז טבעי ונפט. סביבה אוופוריטית Warren, J. K., Evaporites: their evolution and economics, Blackwell science, 1999, ISBN 978-0632053018 מדיה וקבצים בנושא סלע התאדות בוויקישיתוף סלע התאדות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'רד לוי-הארשר

ריצ'רד שמעון לוי-הארשר (ד' בסיוון ה'תרע"ז 25 במאי 1917 - ח' בחשוון ה'תש"ו 15 באוקטובר 1945) היה הארץ ישראלי הראשון שהתנדב, סיים קורס טיס ושירת כטייס בדרגת לוטננט טיסה (flight lieutenant) בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. נולד בקושטא שבטורקיה, לשם גורשו הוריו, ד"ר יצחק לוי ומטילדה (מוד) לוי-הארשר בשל פעילותם הציונית, שלא מצאה חן בפני המושל הטורקי ג'מאל פאשה. עם שובם של הוריו לארץ ישראל ב-1919 וחזרתם לפעילות ציונית, חזרו גם הוא ואחיו הבכור אברהם. ב-1942, לאחר נפילתו בקרב בטוברוק של אחיו אברהם שהיה בין מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, התנדב ריצ'רד, שלמד אז חקלאות באוניברסיטת רדינג באנגליה, לחיל האוויר המלכותי, נשלח לקורס טיס ברודזיה והיה הארץ ישראלי הראשון שסיים קורס זה (מחזור לפני עזר ויצמן). הוא הוצב כטייס בטייסת 230 של חיל האוויר המלכותי (אנ') והטיס מטוס סיור ותובלה סירה מעופפת מסוג סנדרלנד (אנ'), כשאת מרבית שירותו עשה בדרום-מזרח אסיה. באוקטובר 1945, לאחר סיום המלחמה ובדרכו חזרה, התרסק מטוסו על צלע הר באזור ג'והור שבדרום מאלאיה והוא, יחד עם שבעת אנשי צוותו ו-15 שבויי מלחמה משוחררים, נהרגו. מקום קבורתו בשורה 438 בבית הקברות בקררנג'י שבסינגפור שם קבורים חללי בנות הברית ממלחמת העולם. שמו הונצח על גבי אנדרטת סינגפור. על-פי בקשת אביו, נוסף לוח אבן על קברו בבית העלמין קריית שאול שעליו נוספו שמות בניו ריצ'רד ואברהם, שנקבר במצרים. קורות החיים של ריצ'רד לוי-הארשר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון ריצ'רד לוי-הארשר באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה(הקישור אינו פעיל), מוזיאון הלוחם היהודי.
SK בלזמה

מועדון הכדורגל SK בלזמה הוא מועדון כדורגל מהעיר רזקנה, שממוקמת בלטביה. המועדון הוקם בשנת 2004 על בסיס מועדון אחר שהיה קיים בעיר. הוא המועדון החדש ביותר בלטביה יחד עם וינדבה ונטספילס. אצטדיון הבית של מועדון הכדורגל הוא אצטדיון ספורטה אגנטוראס המכיל 978 מושבים. בעקבות הקמת המועדון וונסטפילס, הועלה מספר הקבוצות בליגה הלטבית ל-10. אתר האינטרנט הרשמי של SK בלזמה האתר הרשמי של אוהדי הקבוצה (ברוסית) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא לטביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
WWO

WWO (ר"ת ל: W Witrynach Odbicia - פירוש בעברית השתקפות בויטרינה) היא להקת ראפ פולנית מהעיר ורשה. הלהקה התחילה בהקלטות בהפצה עצמית על ידי סוקול וידקר, שני חברי הלהקה בתחילת דרכה בהמשך הצטרף דיג'יי סטרוגי. לאחר ההצלחה של החבורה אחד מהראפרים של וואו פתח חברת הקלטות בשם PROSTO, פשוט בפולנית. כל אומן שחותם בחברה נהפך לאחד מחבורת ראפ כללית בשם ZIP Sklad. עד היום הלהקה הוציאה 5 אלבומים, 9 סינגלים ו-9 קליפים. הליריקה של וואו עוסקת בעיקר ביחסים בין אישיים, חיבה לפולין ועוד. רוב מעריצי הלהקה הם מפולין אך גם באירלנד, באנגליה וארצות הברית איפה שקיים מיעוט פולני. בישראל וואו אינה ידועה, אך קיים קהל מעריצים מצומצם שכולל בעיקר עולים מברית המועצות ומספר מועט של עולים חדשים מפולין . אתר האינטרנט הרשמי של WWO WWO, באתר MusicBrainz (באנגלית) WWO, באתר דיזר WWO, באתר Discogs (באנגלית) אתר PROSTO
רביעון

רביעון הוא תור בעידן הקנוזואיקון, בו הופיע והתפתח האדם. הרביעון נמשך מלפני כ-2.6 מיליוני שנים עד ההווה. ברביעון נמצאות התקופות פליסטוקן (כמעט כל משך התור) והולוקן (החל מלפני 11,500 שנה). בראשית המאה ה-21 הוצע להוסיף תקופה חדשה - אנתרופוקן (עידן האדם), אך הצעה זו והגדרת האנתרופוקן שנויות במחלוקת. האדם הניאנדרטלי (Homo neanderthalensis) סטגודון (Stegodon) טוקסודון (Toxodon) ג'וספורטיגסי (Josephoartigasia) מגתריום (Megatherium) מגלודון (Carcharodon megalodon) גיגנטופיתקוס (Gigantopithecus) מגלניה (Megalania) מקרוקניה (Macrauchenia) ברדלס אמריקני (Miracinonyx) אריה אמריקני (Panthera leo atrox) דוב קצר פנים (Arctodus) קרנף צמרירי (Coelodonta antiquitatis) צבוע מערות (Crocuta crocuta spelaea) קמלופס (Camelops) ממותה צמרית מסטודון אריה כיס טורף דיפרוטודון ביזון הסטפה גליפטודון זאב בלהות מטרידיוכרוס לוח הזמנים הגאולוגי רביעון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.