laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספטמוורי

ספטמוורי (בבולגרית: Септември) היא עיירה ורשות מקומית השוכנת במחוז פאזארדז'יק שבבולגריה. היא נמצאת כ-19 ק"מ מהעיר פאזארדז'יק, בירת המחוז. בעיירה מתגוררים (נכון לדצמבר 2016), 7,485 תושבים. בעיר יש מגמת הגירה שלילית. בסמוך לעיירה שוכנת תחנת רכבת גדולה, שמשרתת את תושבי ספטמוורי והסביבה. בנוסף לכך, הכביש הראשי מס' 8, שחוצה את המדינה לכל אורכה - ממשולש הגבולות יוון-טורקיה-בולגריה עד גבול בולגריה-סרביה, עובר בסמוך לעיירה. מספטמוורי פועל קו רכבת לסופיה ולפלובדיב, בשל העובדה שהיא נמצאת על מסילת הרכבת המקשרת ביניהן. בסמוך לעיירה התגלו שרידים ליישובים עתיקים שהיו באזור שנבנו על ידי התראקים, היוונים והרומאים. היישובים נחרבו במאה ה-14 על ידי האימפריה העות'מאנית. במאה ה-15, העיירה נבנתה מחדש, ובשנת 1873, נסללה מסילת רכבת בסמוך אליה. מדיה וקבצים בנושא ספטמוורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספטמוורי קריאה בתרבות יוון: מקורות ופרשנויות מאת ד' ברנדאן נאגל וסטנלי מאייר בורסטיין, 2006, עמוד 232. "תחנת מסחר בתראקיה".
יזכור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יזכור – תפילה יהודית של הזכרת נשמות יזכור (אתר אינטרנט) – אתר להנצחת חללי מערכות ישראל יזכור (ספר, 1916) – קובץ מאמרים ביידיש לזכרם של הפועלים והשומרים חללי היישוב היהודי בארץ ישראל ספרי יזכור – קורפוס של כמה מאות ספרי זיכרון המוקדשים לזכר מאות קהילות יהודיות שחרבו בשואה, בעיקר מיהדות מזרח אירופה
אליפות העולם בכדוריד 2001

אליפות העולם בכדוריד 2001 היא אליפות העולם ה-17 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בצרפת בין ה-23 בינואר ל-4 בפברואר 2001. משחקי הגמר נערכו בפריז ב-אקור הוטל ארנה שכולל 17,000 מקומות. צרפת זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות הנבחרת. שטפן לובגרן משוודיה זכה בתואר השחקן המצטיין של האליפות בפעם השנייה ברציפות. מפת הערים המארחות בצרפת   אלברוויל אמנוויל בזנסון דנקרק מרסיי מונפליה טולוז נאנט פריז הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 4 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף. משחקי הבית נערכו במונפליה באולם Palais des sports René-Bougnol שמכיל 3,000 מקומות. משחקי הבית נערכו בנאנט באולם Palais des Sports de Beaulieu שמכיל 5,500 מקומות. משחקי הבית נערכו בבזנסון באולם Palais des Sports שמכיל 4,000 מקומות. משחקי הבית נערכו בדנקרק באולם Stade des Flandres[דרוש תעתוק] שמכיל 2,500 מקומות. המשחקים נערכו באלברוויל ב-Halle olympique שמכיל 5,700 מקומות, אמנוויל ב-Galaxie שמכיל 6,000 מקומות, במרסיי ב-Palais des sports שמכיל 5,600 מקומות, בטולוז ב-Palais des sports שמכיל 5,000 מקומות והחל מחצי הגמר בפריז באקור הוטל ארנה שמכיל 13,500 מקומות. נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה בבית ה'. הנבחרת סיימה את הבית במקום הראשון והעפילה להמשך. במפגש הפלייאוף הנבחרת שיחקה נגד מקדוניה וניצחה בסיכום מפגש כפול (29:19, 29:23). בשלב הסופי הנבחרת הפסידה ולא העפילה לאליפות. מידע באתר איגוד הכדוריד העולמי נתונים מאתר טודור66 מוקדמות אירופה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
אלקטרובאט

אלקטרובאט (באנגלית: Electrobat) היא מכונית חשמלית אשר נבנתה בשנת 1894 על ידי המהנדס המכני Henry G. Morris והכימאי Pedro G. Salom, בעיר פילדלפיה, במדינת פנסילבניה, בארצות הברית. ה-"אלקטרובאט" הייתה המכונית החשמלית הראשונה שיוצרה בייצור מסחרי בארצות הברית ושווקה עד שנת 1900. משנת 1896 שווק דגם ה-"אלקטרובאט" על ידי Morris & Salom Electric Carriage and Wagon Company. , דגם פתוח גרסת ה-"אלקטרובאט" נבנתה על סמך פטנט של מכונית המונעת על ידי סוללה חשמלית. הפטנט נרשם ב-31 באוגוסט 1894. 2 המנועים החשמליים מוקמו בין הגלגלים האחוריים האב טיפוס הראשון כלל סוללה שמשקלה היה 1,600 ליברה (725.76 ק"ג) האב טיפוס הרביעי כלל סוללה שמשקלה היה 350 ליברה (158.76 ק"ג) נבנו 12 מוניות מסוג "אלקטרובאט" שפעלו בעיקר בניו יורק וב-בוסטון 7 נוסעים (בדגמי המוניות) גלגלים לא סימטריים: גלגלים קדמיים גדולים ואחוריים קטנים (באבות טיפוס הראשונים) בגרסאות המתקדמות נבנו גלגלים פנאומטיים מדיה וקבצים בנושא אלקטרובאט בוויקישיתוף אלקטרובאט, סרטון באתר יוטיוב אלקטרובאט, סרטון באתר יוטיוב "אלקטרובאט" kcstudio.com/electrobat "אלקטרובאט" - היסטוריה woodlandsphila.org/blog "אלקטרובאט" digitalcollections.detroitpubliclibrary.org/islandora/object/islandora אלקטרובאט The Electric Vehicle: Technology and Expectations in the "אלקטרובאט" theatlantic.com/technology/archive/2011/03/the-electric-taxi-company-you-could-have-called-in-1900
ילד טוב ירושלים

ילד טוב ירושלים הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה רומנטית, בבימויו של רועי פלורנטין ועל פי תסריט של רן אפלברג, שיצא לאור בשנת 2016. הסרט מספר על אדם שגילה שנותר לו זמן קצר לחיות, ובזמן הקצר שנותר לו הוא משנה באופן משמעותי את אורח חייו. "ילד טוב ירושלים" היה סרטו הראשון של פלורנטין כבמאי, וכן סרטו הראשון של אפלברג כתסריטאי. הסרט לא נתמך על ידי קרנות הקולנוע, והוא הופק על ידי משקיעים פרטיים (האחים משה ולאון אדרי). עדי לוי (עמוס תמם) הוא איש משפחה בורגני הנשוי לעורכת דין ואב לילד. עדי התייתם מאביו בעת שהיה בן 5. לפני שאביו עלה ללבנון הוא ביקש ממנו להיות אדם אחראי והשביע אותו להיות "ילד טוב ירושלים". בבגרותו עדי לוי הוא אדם שעוזר לסובבים אותו, אך אלה אינם מעריכים אותו בשל כך. הוא אדם שהולך בתלם, מרצה אחרים ואינו עומד על שלו. בעת בדיקה שגרתית בקופת החולים, טעות קשה בזיהוי,(כאשר הוא מקבל כרטיס מגנטי של פציינט עם שם משפחה דומה לשלו) גורמת לכך שהוא מתבשר בטעות שהוא חולה בסרטן הלבלב, גופו מלא בגרורות, ונותר לו זמן קצר לחיות. עם הבשורה מתקשה עדי לחיות. הוא לא מצליח לספר לאשתו מעיין (מלי לוי גרשון) על מצבו הרפואי. יתרה מכך, הוא רואה מרחוק את אשתו מתנשקת עם מישהו אחר. בעת שנסע במכוניתו, מאבד עדי את הריכוז ודורס כלב שמולך על ידי דוגווקרית, ההולכת עם קבוצה של כלבים. עדי אוסף את הדוגווקרית נטליה (מיטל גל סויסה) לרכבו בדרכם לטיפול רפואי לכלב. בין עדי לנטליה הרווקה הצעירה מתפתח קשר, תחילה אפלטוני, ולאחר מכן קשר מיני. עדי מחליט שאין הוא רוצה יותר לרצות אחרים, וכי הגיע הזמן שיעשה את מה שהוא רוצה. הוא ממשיך בקשר עם נטליה ומנצל הזדמנות לספר לאשתו ואמו על דבר מחלתו. הוא אף מתעמת עם אשתו שיודעת על הקשר עם האשה האחרת, ומתעמת עם בנו איתו היה לו עד עתה קשר רופף. עדי משנה את צורתו החיצונית לאופן "חנוני" פחות ומתחיל לעשן. הוא מתפטר מעבודתו ושורף את המשרד, מתעמת עם אימו וממשיך בקשר עם נטליה. עדי אף פורץ לבתים בהם חיים כלבים עליהם משגיחה נטליה, וגונב מהם חפצי ערך וכסף. עדי מתבשר על ידי אמו שלמעשה אביו לא מת כחייל בלבנון, אלא כשעלה על מוקש בעת עסקת סמים בלבנון. מפגש מקרי עם שוטר שמבקש ממנו להציג רישיונות, מגלה לעדי כי כרטיס קופת החולים שניתן לו הוחלף בטעות. גילוי זה מביא את עדי לקופת החולים בה הוא מתבשר שאכן נעשתה טעות מצערת של בלבול עם שם דומה, וכי הוא עצמו בריא לחלוטין. על אף ניסיונות התקרבות מצד רעייתו, וניתוק קשר עם נטליה, עדי לבסוף מספר לאשתו כי ברצונו להתגרש ממנה. הוא מנסה לחזור אל נטליה, שפוטרה בינתיים מעבודתה בשל פרשת הגנבות, והחלה לעבוד בדוכן גלידות. עדי מצליח לבסוף לשכנע את נטליה לשוב אליו. טלי קיים‏, "ילד טוב ירושלים": עמוס תמם ומלי לוי מתוודים על האופי האמיתי שלהם, באתר וואלה, 18 באפריל 2016 שמוליק דובדבני, "ילד טוב ירושלים": סרט מקומי, לא מקורי, באתר ynet, 22 באפריל 2016 ״ילד טוב ירושלים״, ביקורת, באתר סינמסקופ, 26 באפריל 2016 ישי קיצ'לס, היפה והחנון, באתר ישראל היום, 28 באפריל 2016 אביב כהן השני, באתר cinema of israel אביב כהן השני, באתר אישים אורן שמיר, "ילד טוב ירושלים": מה קרה לעמוס תמם?, באתר הארץ, 22 באפריל 2016
שאמאץ

שָאמָאץ (בסרבית בכתב לטיני ובבוסנית: Šamac, בסרבית בכתב קירילי: Шамац; לפני מלחמת בוסניה – בּוֹסָנְסְקִי שָאמָאץ, במקורות בעברית גם: בּוֹסָנְסְקִי שָאמָאץ) היא עיירה השוכנת בצפון-מזרח רפובליקה סרפסקה אשר בבוסניה והרצגובינה. היישוב נוסד ב-1862, עת נשלט האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) קיבלה האימפריה האוסטרו-הונגרית חסות על חבל בוסניה וסיפחה אותו דה פקטו. ב-1908 סיפחו האוסטרו-הונגרים את האזור דה יורה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בוסנסקי שאמאץ בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור הועבר לחזקת ממשלת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה בהנהגת אנטה פאבליץ'. לאחר המלחמה נכללה העיירה בשטחי יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה. כחלק מהתהליך פרצה מלחמת בוסניה. במהלך המלחמה ביצעו בעיר מיליציות סרביות טיהור אתני של בוסניאקים ומוסלמים. יהודים הגיעו לבוסנסקי שאמאץ בשלהי המאה ה-19 או בראשית המאה ה-20. הקהילה מנתה כמה עשרות נפשות. ב-1906 הוקם בית עלמין לקהילה. הקבורה האחרונה בבית העלמין הייתה ב-1941. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון משטר האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ואיש לא ניצל. ב-1948 נבנה קו מסילת ברזל שחצה את בית העלמין. נכון ל-2009 ניתן היה לאתר את שרידיו. האתר שימש כמטמנה. אתר האינטרנט הרשמי של שאמאץ מדיה וקבצים בנושא שאמאץ בוויקישיתוף קהילת שאמאץ, באתר jewish cemetery project (באנגלית). אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר אוניברסיטת סירקיוז, עמוד 22 (באנגלית).
עין צמד

עין צמד הוא מעיין הנמצא בעמק הירדן דרום מזרחית לבית שאן, בסמוך לקיבוץ כפר רופין. ידוע גם בשם "מעיין המסיל" על שם הכפר הערבי מסיל אל ג'יזל שהתקיים בקרבתו עד מבצע גדעון במלחמת העצמאות ב-1948. מי המעיין נשאבים ומוזרמים בצינור לבריכה קטנה המצויה לצידו, משם הם זורמים ומתחברים לנחל אבוקה הסמוך, ולכן מכונה המעיין לעיתים מתוך טעות גם עין אבוקה. מעל המעיין נמצא תל צמד, ולא רחוק ממנו מצויים אנדרטת אבוקה ובריכת אבוקה. המעיין והתל מהווים חלק ממסלול שביל עמק המעיינות. אורי מאור, ארץ המעיינות - המדריך השלם לנקודות המים הקסומות בישראל, הוצאת ספריית בית אל, 2011, עמ' 24 -25 עין צמד באתר "מסלולים" המלצות לביקור במעיינות על שביל עמק המעיינות, באתר רשות ניקוז ונחלים ירדן דרומי ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייקל בטלר ייטס

מייקל בטלר ייטס (באנגלית: Michael Butler Yeats;‏ 22 באוגוסט 1921 - 3 בינואר 2007) היה פרקליט (עורך-דין) ופוליטיקאי אירי, אשר היה חבר במפלגת פיאנה פול. הוא שירת כחבר בסנאט האירי, במהלך שתי כהונות. אביו היה המשורר האירי הנודע, ויליאם בטלר ייטס, אשר כיהן אף הוא בדומה למייקל, בסנאט האירי ואמו הייתה ג'ורג'י הייד-ליס. אחותו, אן ייטס, הייתה מעצבת וציירת, כפי שהיה דודו, ג'ק בטלר ייטס (אשר היה אף מחזאי). מייקל קיבל את חוק חינוכו האקדמי בטריניטי קולג', דבלין ושימש בתור פקיד בכיר באגודה ההיסטורית של הקולג' בו למד. הוא העמיד את עצמו פעמיים לבחירה לדאל אירן, מטעם מחוז דבלין דרום-מזרח, אך ללא הצלחה, בבחירות הכלליות שנערכו ב-1948 וב-1951, בהתאמה. לאחר הבחירות הכלליות שנערכו ב-1951, ייטס מונה לסנאט האירי ה-7, בידי ראש הממשלה האירי איימון דה ואלירה. הוא אף העמיד את עצמו לבחירה לסנאט האירי ה-8, אך לא נבחר בסופו של דבר. מייקל ייטס הצליח שוב להיבחר לסנאט האירי ב-1961 והוא כיהן בו, באופן רציף, עד 1980. ב-1961 הוא נבחר לסנאט האירי ה-10, על ידי פאנל העבודה האירי (אחד מכמה פאנלים המציבים מועמדים לבחירה לסנאט האירי). ב-1965 הוא מונה לסנאט האירי ה-11, על ידי הטישך, שון למס. ב-1969, הוא נבחר לסנאט האירי ה-12, על ידי פאנל התרבות והחינוך וב-1973, נבחר מחדש מטעם אותו פאנל, לסנאט האירי ה-13. ב-1977, ייטס מונה שוב לסנאט האירי ה-14, על ידי הטישך ג'ק לינץ'. הוא פרש מהסנאט האירי, ב-12 במרץ 1980. מ-1969, עד ל-1973, הוא שימש כיושב הראש (קאירלך) של הסנאט האירי ה-12. במהלך כהונתו בסנאט האירי, ייטס שימש כחבר הפרלמנט האירופי, בין השנים 1973 - 1979, כשהוא ממונה מטעם אירלנד, לנציגויות הראשונה, השנייה והשלישית, בהתאמה. ב-1979, הוא העמיד את עצמו לבחירה לנציגות האירית הרביעית לפרלמנט האירופי מטעם מחוז דבלין, במסגרת הבחירות הישירות הראשונות שנערכו, אך לא נבחר. הוא היה נשוי לגריין ייטס, זמרת ונבלנית אירית. לזוג נולדו ארבעה ילדים, מתוכם שלוש בנות: קטרינה (נבלנית קונצרטים), שיבון (מומחית לרישום פטנטים מסחריים), שילה (אשר הייתה שדרנית ברשות השידור לטלוויזיה ולרדיו של אירלנד ואשר אף היא הלכה לעולמה, כאביה, ב-2007) ופטריק, בנם היחידי (אשר עובד כמהנדס). Cast a Cold Eye (autobiography), Dublin: Blackwater Press, ISBN 0-86121-968-6. מייקל בטלר ייטס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Mr. Michael Yeats Oireachtas Members Database. Retrieved 24 February 2013. "Michael Yeats". ElectionsIreland.org. Retrieved 24 February 2013. "Official Report (Seanad Éireann) Volume 93, 12 March 1980: Resignation of Member". Oireachtas. Archived from the original on 2 March 2012. Retrieved 24 February 2013. "Michael Butler Yeats". Find a grave memorial. Retrieved 24 February 2013.
ג'וזף דה סוזה

ג'וזף דה סוזה דיאס (בפורטוגזית: Josef de Souza Dias; נולד ב-11 בפברואר 1989), ידוע בכינויו סוזה, הוא כדורגלן שמשחק עבור בייג'ינג גואואן בעיקר בתור קשר מרכזי, אבל גם בתור קשר הגנתי. אליפות פורטוגל: 2011 גביע פורטוגל: 2010, 2011 הסופרקאפ הפורטוגזי: 2011 הליגה האירופית: 2010/2011 אליפות טורקיה: 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא ג'וזף דה סוזה בוויקישיתוף ג'וזף דה סוזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וזף דה סוזה, באתר Transfermarkt ג'וזף דה סוזה, באתר Soccerway ג'וזף דה סוזה, באתר WorldFootball.net ג'וזף דה סוזה, באתר National Football Teams ג'וזף דה סוזה, באתר FootballDatabase.eu Josef de Souza set for Fenerbahçe ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרוץ החיים (שיר)

"מרוץ החיים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-4 במאי 2009, כסינגל השלישי מתוך האלבום מרוץ החיים, וכשיר הנושא מתוכו גם כן, תחת חסותה של חברת התקליטים הד ארצי. השיר הגיע למקום הראשון בכל מצעדי הפזמונים השבועיים בישראל ובין היתר ברשת ג', מדיה פורסט, רדיו דרום, רדיו ירושלים ורדיו קול רגע. השיר נכתב על ידי הנרי, שגם הלחין וכתב אותו. השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון המוזיקה המזרחית. עופר מנחם, איש יחסי הציבור של חדד אמר על השיר כי: "בעיני, ואמרתי את זה גם בהתחלה, זה הלהיט הכי גדול באלבום. השילוב של שרית עם הנרי כבר הוכיח את עצמו ב-"בחום של תל אביב (פרחה במרצדס)" וב-"חגיגה". "מרוץ החיים" הוא להיט קיצי וקצבי שמביא את המיטב משרית בעיני". השיר זכה להצלחה ארצית חסרת תקדים והפך לשיר ה-4 המושמע ביותר בכל תחנות הרדיו בישראל בשנת 2009, עם 918 השמעות בסך הכל. השיר היה לשיר המושמע ביותר בישראל במשך שישה שבועות רצופים. במשך כמה שבועות היה השיר במקום הראשון בצמרות המצעדים של רשת ג', רדיו קול רגע, רדיו ירושלים, רדיו דרום, רדיו אמצע הדרך, רדיו ללא הפסקה, רדיו חיפה ואף זכה לתואר "שיר השבוע" ברדיו תל אביב. הקליפ של השיר זכה להצלחה חסרת תקדים גם כן, והיה לקליפ המשודר ביותר בערוץ 24 במשך למעלה משלושה שבועות רצופים. את השיר ביצעה עדן בן זקן באחת מהופעותיה בתוכנית The Voice ישראל. הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר בוים על ידי עוזי ג'ורג' וצולם על חוף ים. בתחילת הקליפ ניתן לראות את חוף הים ובו אנשים הולכים. מיד לאחר מכן ניתן לראות את חדד על גבי במה, כשמאחוריה ניצבים כמה צגים עם תמונתה. לקראת סוף הקליפ ניתן לראותה כשהיא יושבת בתוך "סירה" של אופנוע, ובאותו הזמן פושטת מעליה את הז'קט שלה ומשליכה אותו אל הרצפה באמצע הנסיעה. לבסוף, ניתן לראותה עולה על הליקופטר לרקע השקיעה. נכון ל-4 בנובמבר 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3.3 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהנצפים ביותר מן האלבום. סרטון השיר "מרוץ החיים" באתר יוטיוב מרוץ החיים – פזמונט, באתר pizmonet.co.il סקעת שלישי, שרית מובילה בגדול, באתר ‏מאקו‏, 29 במאי 2009 אסף נבו, ‏"מרוץ החיים" של שרית חדד שולט במצעדי הרדיו, באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2009 מילים לשיר מרוץ החיים - שרית חדד, באתר שירונט אסף נבו, ‏מרגול הכי מושמעת ב-2009, לפי אקו"ם, באתר ‏מאקו‏, 31 בדצמבר 2009 The X Factor Israel (2013-12-11), ישראל X Factor - עדן בן זקן - מירוץ החיים, נבדק ב-2018-08-11 SaritHadadOfficial (2009-09-22), שרית חדד - מירוץ החיים - Sarit Hadad - Race Life - Clip, נבדק ב-2018-08-11
נתניאל מיטשל בלייק

נתניאל ג'וזף מיטשל בלייק (באנגלית: Nethaneel Joseph Mitchell-Blake; נולד ב-2 באפריל 1994) הוא אצן בריטי, אלוף עולם (לונדון 2017) בריצת שליחים 4x100 מטר וסגן-אלוף אירופה (ברלין 2018) בריצת 200 מטר. נתניאל מיטשל בלייק נולד בלונדון. בגיל 13 עבר עם משפחתו לג'מייקה, בשל עבודתם של הוריו. הוא זכה באליפות ג'מייקה לקדטים בריצת 200 מטר בשיא אישי של 21.54 שניות ונבחר לייצג את מולדתו בריצה זו באליפות העולם לקדטים 2011 וסיים חמישי בחצי הגמר שלו. בשנת 2013 עבר מיטשל בלייק ללמוד באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה. באליפות אירופה לנוער שנערכה ברייטי, איטליה בשנת 2013 זכה מיטשל בלייק במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 20.62 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4X100 מטר. בתחילת שנת 2016 הוא שיפר את שיאיו באולם בריצת 60 מטר ובריצת 200 מטר. הוא קבע בריצת 60 מטר תוצאה של 6.65 שניות ובריצת 200 מטר תוצאה של 20.57 שניות, אותה שיפר והעמיד על 20.51 שניות. באפריל אותה שנה הוא רץ 100 מטר בשיא אישי חדש של 10.09 שניות, מה שהפך אותו לאצן המהיר בבריטניה באותה שנה. בתחרות שנערכה בטסקלוסה, אלבמה ב-14 במאי אותה שנה הוא קבע בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 19.95 שניות, מאית שנייה בלבד מהשיא הבריטי. באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ביולי אותה שנה סיים מיטשל בלייק במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.60 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 20.46 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.25 שניות. בתחרות שנערכה בקולומביה, קרוליינה הדרומית ב-13 במאי 2017 קבע מיטשל בלייק בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.99 שניות. באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 37.47 שניות לפני ארצות הברית (37.52 שניות) ויפן (38.04 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.24 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 20.08 שניות ועלה מהמקום השני לשלב חצי הגמר, תוצאה טובה מהמנצח בריצת הגמר. באליפות אירופה שנערכה בברלין בשנת 2018 זכה מיטשל בלייק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר לאחר שרץ בשלב המוקדמות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.04 שניות, אחרי רמיל גולייב מטורקיה (19.76 שניות) ולפני אלכס וילסון משווייץ (20.04 שניות). ריצת 100 מטר: 9.99 שניות (2017) ריצת 200 מטר: 19.95 שניות (2016) ריצת 400 מטר: 46.55 שניות (2016) ריצת 60 מטר: 6.65 שניות (2016) ריצת 200 מטר: 20.49 שניות (2017) מדיה וקבצים בנושא נתניאל מיטשל בלייק בוויקישיתוף נתניאל מיטשל בלייק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי נתניאל מיטשל בלייק, באתר olympedia.org נתניאל מיטשל בלייק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית נתניאל מיטשל בלייק, באתר ליגת היהלום נתניאל מיטשל בלייק, באתר Track and Field (גברים)
אליפות העולם בכדוריד 2003

אליפות העולם בכדוריד 2003 היא אליפות העולם ה-18 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בפורטוגל בין ה-20 בינואר ל-2 בפברואר 2003. משחקי הגמר נערכו בליסבון באלטיס ארנה שכולל 20,000 מקומות. קרואטיה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות הנבחרת. מפת הערים המארחות בפורטוגל   גימארייש ויסאו סאו חואן דה מדיירה קמיניה פובואה דה וארזים ריו מאיור אספיניו ליסבון הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 4 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב הבתים המתקדם. מנצחי הבתים העפילו לחצי הגמר. משחקי הבית נערכו בגימארייש באולם Pavilhão Multiusos de Guimarães שמכיל 3,000 מקומות. משחקי הבית נערכו בוויסאו באולם Pavilhão Multiusos de Viseu שמכיל 2,500 מקומות. משחקי הבית נערכו במדיירה באולם Madeira Tecnopolo שמכיל 2,500 מקומות. משחקי הבית נערכו בסאו ג'ואו דה מדיירה באולם Pavilhão Municipal das Travessas. משחקי הבית נערכו בקמינה. משחקי הבית נערכו בפובוא דה ורזים. משחקי הבית נערכו בריו מאיור. משחקי הבית נערכו באספינו. נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה בבית ג'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני והעפילה להמשך. במפגש העפלה הנבחרת שיחקה נגד אוקראינה והפסידה בסיכום מפגש כפול (17:26, 22:22). מידע מאתר איגוד הכדוריד העולמי נתונים מאתר טודור66 מוקדמות אירופה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
בוטביניק - קפבלנקה אברו 1938

מיכאל בוטביניק, לימים אלוף העולם בשחמט שלוש פעמים הביס את אלוף העולם בשחמט לשעבר חוסה ראול קפבלנקה בסיבוב ה-11 של תחרות AVRO ב-22 בנובמבר 1938 במה שנחשב לאחד המשחקים המפורסמים ביותר בהיסטוריה של השחמט. גארי קספרוב כתב "בוטביניק שיחק את משחק חייו נגד קפבלנקה. לא זו בלבד שהמשחק נחשב למבריק ביותר בתחרות וראוי לשני פרסי יופי ראשונים, אלא אף הוצע שבדומה למשחק ירוק-העד ולמשחק האלמוות, ראוי לקרוא לו המשחק המושלם או הקלאסי." התחרות שאורגנה על ידי חברת הרדיו ההולנדית כללה ייצוג של שחקני השחמט החזקים ביותר באותה עת. פאול קרס וראובן פיין חלקו מקום ראשון שני עם 8.5 נקודות, בוטביניק היה שלישי עם 7.5 נקודות, את מקומות 4–6 חלקו מקס אויבה אלוף העולם בשחמט לשעבר, שמואל רשבסקי, ואלוף העולם בשחמט לשעבר אלכסנדר אלכין עם 7 נקודות, אלוף העולם בשחמט לשעבר קפבלנקה עם 6 נקודות ואת הטבלה נעל סאלו פלור עם 4.5 נקודות. תוצאה זו היוותה בסיס רציני לתביעה על הכס העולמי בעתיד, חלום שהתממש עשר שנים מאוחר יותר. המשחק בוטביניק - קפבלנקה מוכיח כי כבר בשלב זה הייתה תפיסתו האסטרטגית של בוטביניק עדיפה על זו של קפבלנקה. כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט. [FirstMove "29d"] [EventDate "1938-11-22Z"] 1. d4 Nf6 2. c4 e6 3. Nc3 Bb4 4. e3 d5 5. a3 Bxc3+ 6. bxc3 c5 7. cxd5 exd5 8. Bd3 O-O 9. Ne2 b6 10. O-O Ba6 11. Bxa6 Nxa6 12. Bb2 Qd7 13. a4 Rfe8 14. Qd3 c4 15. Qc2 Nb8 16. Rae1 Nc6 17. Ng3 Na5 18. f3 Nb3 19. e4 Qxa4 20. e5 Nd7 21. Qf2 g6 22. f4 f5 23. exf6 Nxf6 24. f5 Rxe1 25. Rxe1 Re8 26. Re6 Rxe6 27. fxe6 Kg7 28. Qf4 Qe8 29. Qe5 Qe7 30. Ba3 Qxa3 31. Nh5+ gxh5 32. Qg5+ Kf8 33. Qxf6+ Kg8 34. e7 Qc1+ 35. Kf2 Qc2+ 36. Kg3 Qd3+ 37. Kh4 Qe4+ 38. Kxh5 Qe2+ 39. Kh4 Qe4+ 40. g4 Qe1+ 41. Kh5 1-0 המשחק באתר chessgames עם הערות רבות המשחק עם התייחסות לעמדה הקריטית 30. רא3!! וידאו עם הסברים על המשחק, יוטיוב
מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה

מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה (באנגלית: Civilian War Dead Roll of Honour 1939 - 1945) היא ספר זיכרון בן תשעה כרכים, המכיל את פרטיהם של כ-67,000 אזרחי בריטניה, שנספו עקב פעולת אויב במהלך מלחמת העולם השנייה. הספר מוחזק למשמרת ולתצוגה במנזר וסטמינסטר בלונדון. בשנת 1941, עם הגידול במספר האזרחים הבריטים שנהרגו בהפצצות הגרמניות על המדינה הציע פביאן וייר, מייסד הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה, כי הוועדה תאסוף ותשמר את פרטיהם. באותה שנה תוקן בהתאם הצו המלכותי להקמת הוועדה. באמצעות מידע שסופק לוועדה על ידי הממשלה וגופי השלטון המקומי נערכה רשימת חללים ראשונה ובה כ-43,000 שמות, רובם חללי ההפצצות הגדולות בשנים 1940-‏1941. ב-1942 הועמדה הרשימה לעיון הציבור ולקבלת הערותיו. באותה שנה הגיעה הוועדה להסכמה עם ראשי מנזר וסטמינסטר כי רשימת החללים תופקד בו, אך הוחלט כי הדבר ייעשה לאחר תום מעשי האיבה וסיום איסוף שמות החללים בהם. שישה הכרכים הראשונים של המגילה נמסרו לראשי המנזר על ידי נשיא הוועדה האימפריאלית בטקס שנערך ב-21 בפברואר 1956. הכרך השביעי והאחרון באותה עת נמסר למנזר ב-1958. כולם יחד כללו 66,375 שמות של חללים אזרחיים. בשנת 2017, במהלך תפילה שהתקיימה במנזר לציון מאה שנים להקמת הוועדה, נמסרו לו שני כרכים משלימים של המגילה (ראו לעיל). כרכי המגילה מוצגים בחלקו המערבי של המנזר, ליד הכניסה לקפלת ג'ורג' הקדוש. הם נתונים בתיבת תצוגה מעשה ידיו של סטפן דייקס באואר (Stephen Dykes Bower), מעובדי המנזר. אחד הכרכים פתוח בכל עת והעמודים המוצגים בו מוחלפים מדי פעם. מעל תיבת המגילה מוצב לוח זיכרון לפרנקלין דלאנו רוזוולט, שהיה נשיא ארצות הברית במהלך רוב ימי מלחמת העולם השנייה. כרכי המגילה, בממדים של 35X20 סנטימטרים כל אחד, כרוכים בכריכת עור בעיצובו של רוג'ר פאוול (Roger Powell). שמות החללים מוצגים בהם תחילה בחלוקה לפי מחוזות בריטניה, ובתוך כל אחד מהם לפי שמות הרשויות המקומיות בהם, ולאחר מכן לפי סדר אלפביתי. לגבי כל חלל נרשמו שמו, גילו, קשר המשפחה שלו (שמות בן זוג או הורים), כתובתו והמועד והמקום שבהם נספה. בכרך השביעי רוכזו פרטי החללים שנספו על סיפון אוניות ומחוץ לגבולות בריטניה, לרבות אזרחים שמתו במחנות שבויים. כרך זה הוא גם כרך מילואים (addenda) של קודמיו. הכרכים השמיני והתשיעי של המגילה מכילים מאות שמות נוספים של חללים. שמות אלו לוקטו בעקבות מחקר נוסף שנערך במהלך השנים. עיון בפרטי חלל מסוים במגילה המופקדת במנזר מתאפשר בתיאום מראש, אך צילום מן הכרכים נאסר מטעמי שימור. עותק נוסף של המגילה נמסר לספריית מוזיאון המלחמה האימפריאלי והוא זמין לעיון. מלבד זאת זמינים פרטי החללים האזרחיים לעיון באמצעות מאגר הנתונים האינטרנטי הפתוח של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. אודות מגילת הכבוד, באתר מנזר וסטמינסטר אודות מגילת הכבוד, באתר מוזיאון המלחמה האימפריאלי חיפוש אזרחים חללי מלחמת העולם השנייה, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה מאגר המידע האינטרנטי של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה מונה 68,855 חללים אזרחיים במלחמה, מהם 9,658 ילדים ונערים עד גיל 16 [1] (נכון ל-11 באוגוסט 2018).