laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רובה M40

רובה צלפים M40 היא סדרת רובי צלפים אמריקאיים תוצרת נשקי רמינגטון המשרתים בחיל הנחתים של ארצות הברית. הדגמים בסדרה הם M40,‏ M40A1,‏ M40A3,‏ M40A5 ו-M40A6. הרובה מבוסס על הרמינגטון מודל 700, רובה צלפים אזרחי ותיק שחברת נשקי רמינגטון פיתחה ב-1962, שידוע באמינותו ובדיוקו, ועבר הסבה לשירות צבאי על ידי נָשָקֵי המרינס. כל הרובים בסדרה הם בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו, בעלי טווח אפקטיבי מקסימלי של 800–915 מטר ודיוק של 1.0–0.5 דקת קשת כתלות באיכות התחמושת (דיוק שדומה לזה של הרמינגטון M24, ה"אח" של ה-M40 ששירת בצבא ארצות הברית בשנים 1988–2014). בשנות ה-60 של המאה ה-20, ובעיקר בעקבות מלחמת וייטנאם, הבין חיל הנחתים האמריקאי שהוא צריך רובה צלפים בריחי תקני. בגלל האמינות והדיוק של הרמינגטון מודל 700, רכש חיל הנחתים מספר רב של רובי מודל 700 מדגם 40x (גרסת ה-target/varmint של המודל 700) עם כוונת טלסקופית מדגם Redfield 3–9 power Accurange ונתן להם את הציון הצבאי M40. רובים אלה היו בעלי קת ומתפסים מעץ, שהיו פגיעים לנזקי לחות. בשנות ה-70 של המאה ה-20 שידרג חיל הנחתים את כל רובי ה-M40 שלו לדגם משופר M40A1 שהשיפור העיקרי בו הייתה החלפת הקת והמתפסים מעץ בקת ומתפסים מפיברגלאס, מדגם A1 של מקמילן. כמו כן, הכוונת הטלסקופית הוחלפה בכוונת חדשה מדגם Unertl 10× עם US Optics upgrade Schmidt & Bender 3–12×50 M9541 ולה הגדלה של פי 10. ב-1996 החל חיל הנחתים בתכנון גרסה מחודשת ומשודרגת לרובי ה-M40A1. הפיתוח הסתיים ב-2001 והדגם המשודרג זכה לציון M40A3. הקת והמתפסים שודרגו בשנית, הפעם בקת טקטית A4 של מקמילן, וגם הקנה שודרג. שדרוגים נוספים כללו שיפורים בארגונומיה ובהנדסת אנוש. ב-2009 שודרג שוב הרובה, והשיפורים העיקריים היו בקנה, וכן בהחלפת המחסנית הפנימית במחסנית חיצונית נתיקה. רובים אלה זכו לציון M40A5 ומחליפים בהדרגה את רובי ה-M40A3. הכוונת הטלסקופית שוב הוחלפה, והפעם בכוונת טלסקופית מדגם Schmidt & Bender 3–12×50mm Police Marksman II LP scope. ב-2014 הוחלט לשדרג את רובי ה-M40 לרובי M40A6 שכולל מספר שיפורים, העיקריים שבהם הם קת מתקפלת ומסילות טקטיות ארוכות יותר, שמאפשרות התקנת עזרים טקטיים ואמצעי ראיית לילה מאחורי הכוונת הטלסקופית. הרובה נכנס לשירות ב-2016 כאשר את ההסבה ביצעה חברת נשקי רמינגטון. הדגם הסופי ייקרא M40A7. הרובה שרת במלחמת וייטנאם, במלחמת האזרחים בלבנון (בתקופה בה חיילי חיל הנחתים האמריקאי נכחו בלבנון), מבצע זעם דחוף בגרנדה, מבצע השבת התקווה בסומליה, מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן (2001–2014) ומלחמת עיראק. בעשור השני של המאה ה-21 תוכנן להחליפו ברובה הצלפים Mk 21 PSR שמבוסס על רובה הרמינגטון MSR שזכה במכרז Precision Sniper Rifle. עם זאת, ה-Mk 21 התגלה כלא טוב מספיק, ורובי ה-M40 נשארו בשירות. כפתרון ביניים הוחלט על הצטיידות ברובה Mk 13 בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום שלו טווח ירי ארוך יותר. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 הוחלט להחליף את כל הרובים, הן את ה-M40 בכל גרסאותיהם והן את ה-Mk 13 Mod 5, ברובה ה-Mk 22 ASR המבוסס על הבארט MRAD. זהו רובה צלפים מודולרי שתומך במספר קליברים, בהם: 7.62x51 מ"מ נאט"ו (שבשימוש ה-M40 ויעיל לעד 800–1000 מטר), 0.300 וינצ'סטר מגנום (שבשימוש ה-Mk 13 ויעיל עד ל-1000–1200 מטר) ו-0.338 נורמה מגנום (שיעיל לטווח של 1500–2000 מטר). M40 היסטורי M40A5 רמינגטון מודל 700 (הרובה ששימש בסיס ל-M40) רמינגטון M24 (ה"אח" של ה-M40 ששירת בצבא ארצות הברית ומשרת עד היום בצה"ל) רובה Mk 13 (רובה לטווח ארוך יותר שמשרת לצד ה-M40) מדיה וקבצים בנושא רובה M40 בוויקישיתוף M40A1 באתר Sniper Central M40A3 באתר Sniper Central
וטנשייד 09

שפורטגמיינשאפט וטנשייד 09 (בגרמנית: Sportgemeinschaft 09 Wattenscheid) הוא מועדון כדורגל מרובע וטנשייד שבעיר בוכום שבמדינת נורדריין וסטפאליה בגרמניה. המועדון ידוע בכך ששיחק בליגת הבונדסליגה בתחילת שנות ה-90 במשך ארבע עונות רצופות. נכון לעונת 2023/24, המועדון משחק באוברליגה המערבית, שהיא החמישית בהייררכיית הליגות בגרמניה. מועדון הכדורגל וטנשייד 09 הוקם ב-18 בספטמבר 1909 כאיחוד בין שני מועדונים, סודליטאט דר וטנשייד וטויטוניה וטנשייד. שני המועדונים שיחקו אז בעיר וטנשייד, שהייתה אז עיר עצמאית, לפני שסופחה לעיר בוכום והפכה לרובע בתוכה. בשנת 1958 המועדון הצטרף לליגה האזורית הווסטפאלית, ובשנת 1969 העפיל לליגה האזורית המערבית, שהייתה אז השנייה בהיררכיית הליגות בגרמניה. בשנת 1974 וטנשייד סיימה ראשונה בליגה האזורית המערבית, אך לא העפילה אל הבונדסליגה עקב שינויים במבנה הליגות, והחלה לשחק בליגת הבונדסליגה השנייה הצפונית, שכן ליגה זו הייתה מחולקת לפי מחוזות. בתום עונת 1980/81 אוחדו שני המחוזות בבונדסליגה השנייה לליגה אחת. וטנשייד סיימה עונה זו במקום העשירי, והבטיחה את מקומה בבונדסליגה השנייה המאוחדת, ולאורך שנות ה-80 הייתה וטנשייד חברה קבועה בבונדסליגה השנייה. בעונת 1989/90 העפילה וטנשייד אל הבונדסליגה לראשונה בתולדותיה, כשסיימה את הליגה במקום השני. באותה שנה שחקנה מוריס בנך היה מלך השערים של הליגה עם 22 כיבושים. וטנשייד שיחקה ארבע עונות בבונדסליגה, ושחקניה המרכזיים היו הקשר טורסטן פינק והחלוץ הסנגלי סולימאן סאנה. בעונה הראשונה של וטנשייד בבונדסליגה, 1990/91, סיימה הקבוצה במקום ה-11 המפתיע, והשיגה ניצחון יוקרתי בתוצאה 3-2 על באיירן מינכן. בעונת 1991/92 סיימה וטנשייד במקום ה-16 וניצלה מירידה על חודה של נקודה אחת. בעונת 1992/93 שוב סיימה וטנשייד בתחתית הטבלה, שתי נקודות מעל הקו האדום, אך השיגה ניצחון נוסף על באיירן מינכן בתוצאה 2-0, וניצחה אף בדרבי את בוכום באותה תוצאה. בעונת 1993/94 נשרה וטנשייד בחזרה לבונדסליגה השנייה, מהמקום הלפני אחרון בבונדסליגה. לאחר שתי עונות בבונדסליגה השנייה, נשרה וטנשייד לליגה האזורית בתום עונת 1995/96. בעונת 1997/98 חזרה וטנשייד לבונדסליגה השנייה, אך נשרה שוב כעבור עונה אחת, ובעונת 2003/04 מצאה עצמה בליגה הרביעית. לאורך שנות ה-2000 וטנשייד התנדנדה בין ליגות נמוכות ואף הגיעה עד לליגה השישית. נכון לעונת 2015/16 הקבוצה משחקת בליגה הרביעית. טורסטן פינק סולימאן סאנה עלי איברהים פלה יורג באך מארק לשניאק אובה נויהאוס שטפן אמרלינג לותר קובלון מיכאל פריץ מדיה וקבצים בנושא וטנשייד 09 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וטנשייד 09 (בגרמנית)
לידוס

לידוס (יוחנן הלידי; יוונית: Ἰωάννης Λαυρέντιος ὁ Λυδός, לטינית: Joannes Laurentius Lydus, יואנס לורנטיוס לידוס; המאה ה-6 לספירה) היה איש ממשל ביזנטי וסופר בנושאים מן העת העתיקה. הוא נולד סביב שנת 490 לספירה בפילדפיה (אנ') שבלידיה, על שמה נקרא "לידוס". בגיל מוקדם הוא יצא לחפש את הונו בקונסטנטינופוליס, שם למד פילוסופיה והחזיק במשרות שלטון גבוהות בנציבות המזרח (אנ') של האימפריה הביזנטית תחת הקיסרים אנסטאסיוס הראשון (אנ') ויוסטיניאנוס הראשון. תקופה מסוימת לימד פילוסופיה לטינית. בשנת 552 סר חנו והוא פוטר. שנת מותו אינה ידועה, אך הוא כנראה היה חי בשנותיו המוקדמות של יוסטינוס השני, ששלט בשנים 565–578. לאחר פרישתו, עסק באיסוף חיבורים על העת העתיקה של רומא, ושלושה מהם נשמרו: De Ostentis (ביוונית: Περὶ Διοσημείων) - על מקורה והתפתחותה של אמנות ניבוי העתידות. De Magistratibus reipublicae Romanae ("על משרות המדינה של הרפובליקה הרומית", ביוונית: Περὶ ἀρχῶν τῆς Ῥωμαίων πολιτείας) - חיבור בעל ערך מיוחד בשל פרטי המידע על השלטון בתקופת יוסטיניאנוס. החיבור מתוארך לשנת 550. De Mensibus ("על החודשים", ביוונית: Περὶ τῶν μηνῶν) - תולדות החגים הפגאניים השונים במהלך השנה. הערך העיקרי של ספרים אלה מבוסס על העובדה שהסופר עשה בהם שימוש בחיבורים אבודים של סופרים רומיים עתיקים על נושאים זהים. לידוס גם מונה על ידי יוסטיניאנוס לחבר חיבור-הלל על הקיסר וחיבור על תולדות מסע המלחמה המוצלח שלו נגד האימפריה הסאסאנית (המלחמה האיברית (אנ')‏, 532-526). אולם חיבורים אלה, כמו גם כמה חיבורים פואטיים, אבדו. Lydus, באתר און ליין אנציקלופדיה (הופיע במקור באנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה) (באנגלית) Lydus, De Mensibus, Book IV (חודשים פברואר-יולי, ספטמבר-דצמבר) (באנגלית) ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, נספחים: סופרים עתיקים, עמ' 598.
Oceanhorn: Monster of Uncharted Seas

Oceanhorn: Monster of Uncharted Seas (בתרגום לעברית: קרן האוקיינוס: מפלצת הים הלא נודע) הוא משחק וידאו מסוגת פעולה-הרפתקאות מבית חברת המשחקים .Cornfox & Bros שבסיסה בפינלנד. המשחק הופץ לראשונה למכשירים מבוססי iOS ו Windows ב-14 בנובמבר 2013. גרסה משופרת עלתה לחנות המשחקים המקוונת סטים ב-17 במרץ 2015. עלילת המשחק מתמקדת בנער גיבור שיוצא לחפש את אביו ולנסות ולהכניע את מפלצת הים המתכתית ״קרן-האוקיינוס״ (Oceanhorn). סגנון המשחקיות והעיצוב הגרפי של המשחק דומים באופן ניכר לסדרת המשחקים האגדה של זלדה, בעיקר ל-The Wind Waker ו-Link To The Past. בדומה לסדרה במהלך המשחק על השחקן לעבור במבוכים תת-קרקעיים, לפתור חידות שונות, להילחם במפלצות בעזרת סוגים שונים של כלי נשק ביניהם חץ וקשת ופצצות, ויכול לאסוף לבבות ("חיים") ומטבעות על ידי שבירת כדים וגיזום שיחים. המוזיקה העיקרית לפסקול המשחק הולחנה בידי קאלי יליטאלו, למעט כמה יצירות שחוברו בידי קנג׳י איטו ונובוו איומאטסו (המוכר כמלחין המוזיקה לפסקול של סדרת המשחקים Final Fantasy). לקראת סוף שנת 2014 עלה לאוויר עדכון תוכן מרכזי, שלדברי המפתחים מוסיף "מעל לשעתיים של משחק". העדכון מוסיף אי חדש למפת המסעות שבו הוצגה לראשונה מערכת מזג אוויר מתקדמת, סיפור חדש של אחת מהדמויות המרכזיות, ומשחקון דיג. משחק המשך תחת השם Oceanhorn 2: Knights of the Lost Realm שוחרר בשנת 2019. Oceanhorn התקבל בביקורות חיוביות עם צאתו. בCNET כתבו "אם האגדה של זלדה הייתה מגיעה לנייד (...) לא נראה לנו שהיא הייתה עושה עבודה טובה מזו" של Oceanhorn, וב-Touch Arcade שיבחו את המשחק ב"מוזיקה מעולה וגרפיקת תלת-מימד עשירה ומלאת חיים" וסיכמו שהמשחק "אולי חיקוי ברור ולא מוצלח של זלדה, אבל בהחלט שווה לשחק בו" המשחק גרף דירוג של 85% ב-Metacritic, על ידי 19 סוקרים. אתר האינטרנט הרשמי של Oceanhorn: Monster of Uncharted Seas הבלוג הרשמי של Oceanhorn (באנגלית) The Oceanhorn Wiki Oceanhorn: Monster of Uncharted Seas, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Starr, Michelle (14 בנובמבר 2013). "Oceanhorn: a loving tribute to The Legend of Zelda". Cnet. נבדק ב-14 בנובמבר 2013. {{cite news}}: (עזרה) Carmichael, Stephanie (14 בנובמבר 2013). "'Oceanhorn: Monster of Uncharted Seas' Review - Zelda Is Better Without the Princess". Touch Arcade. נבדק ב-14 בנובמבר 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Oceanhorn for iPhone/iPad Reviews - Metacritic".
פנינה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פנינה – אבן חן הנוצרת בצדפות פנינה (דמות מקראית) – אשתו השנייה של אלקנה הפנינה – נובלה מאת ג'ון סטיינבק איי הפנינה – ארכיפלג במפרץ פנמה המנון הפנינה – כתב יד עתיק נהר הפנינה – נהר בסין פניני אישים ששמם הפרטי הוא פנינה
Foundation Medicine

Foundation Medicine, Inc. היא חברה ציבורית אמריקאית הממוקמת בקיימברידג', מסצ'וסטס המפתחת, מייצרת ומוכרת בדיקות גנומיות אישיות עבור גידולים סרטניים מסוג נאופלזיה וכאלה הנמצאים במחזור הדם. הבדיקות אותן החברה מספקת מבוססות על טכנולוגיית ריצוף מהדור החדש (NGS - Next-Generation Sequencing). החברה הונפקה באוגוסט 2013, ומניותה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת הסמל FMI. נכון לסוף שנת 2014, החברה מעסיקה כ-275 עובדים. מוצרי הדגל של החברה הם FoundationOne, ו-FoundationOne Heme - בדיקה בעבור סרטן בדם. בשנת 2015, חברת התרופות השווייצרית רוש הכריזה על תוכנית לקניית 56.3% ממניותה של Foundation Medicine על ידי רכישה של מניות חדשות שהונפקו בשווי של 780 מיליון דולר. רוש אף הכריזו על כוונתם להשקיע כ-400 מיליון דולר בפעילותה של Foundation Medicine, כמו גם בפיתוח החברה ובמחקר. לחברה ישנם הסכמים עסקיים עם חברות התרופות Johnson & Johnson וחברת נוברטיס. RNA-seq ריצוף שוטגאן אתר האינטרנט הרשמי של Foundation Medicine Foundation Medicine, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Foundation Medicine, סרטונים בערוץ היוטיוב http://www.bostonglobe.com/business/2015/01/18/foundation-medicine-soars-roche-investment/Gz2soneGH1UmWbwf6Ym9JK/story.html http://www.clinicalinformaticsnews.com/2015/1/9/foundation-medicine-added-value-ngs-cancer-tests.html http://tickerreport.com/banking-finance/390189/foundation-medicine-receives-42-00-consensus-pt-from-analysts-nysefmi/ http://www.bizjournals.com/boston/blog/bioflash/2014/12/foundation-medicine-still-growing-a-year-after.html http://www.bizjournals.com/boston/blog/bioflash/2014/11/foundation-medicines-shares-gain-on-flurry-of-good.html http://www.zacks.com/stock/news/160470/roche-to-acquire-up-to-56-interest-in-foundation-medicine
דפוס האחים שולזינגר

דפוס האחים שולזינגר היה בית דפוס והוצאה לאור יהודי שפעל בניו יורק, מבתי הדפוס היהודיים הגדולים בעולם. בית הדפוס התמחה בעיקר בצילום ספרים שנדפסו, ניקוי וריטוש הספרים, הגהתם ותיקוני תוכן. לפי גצל קרסל, הדפיס בית הדפוס במהלך שנות פעולתו יותר ממאה מיליון פריטי דפוס. בית הדפוס הוקם בידי מיכל יהושע (יליד 1906) ושמואל (יליד 1908), ילידי ירושלים ונכדיו של שמואל הומינר מבוני שכונות ירושלים. בצעירותם עבדו בירושלים בבית הדפוס של רפאל חיים הכהן ברחוב יפו ובבית חרושת למרצפות. ב-1928 ניצלו את אזרחותו האמריקנית של אביהם, ובאמצעות הפחתת מספר שנים בגילם קיבלו ויזה אמריקנית כילדים והיגרו לארצות הברית. בתקופה הראשונה לשהותם בארצות הברית ניהל שמואל שולזינגר בית דפוס קטן בשם "National Printing Co.". ולאחר תקופה רכש אותו. הוא צירף אליו את אחיו מיכל יהושע כשותף והחליף את שם בית הדפוס ל"האחים שולזינגר" (Shulsinger Bros.) את הספר העברי הראשון בהוצאת בית הדפוס, ששה סדרי משנה בשני חלקים, הדפיסו ב-1944. בסוף שנות ה-70, לאחר פטירת אחיו מיכל יהושע, עלה שמואל שולזינגר לישראל ומסר את בית הדפוס לידיה של בתו לאה. ג. קרסל, האחים שולזינגר: הדפוס וההוצאה, תולדות הבית, בית הדפוס וההוצאה של "האחים שולזינגר", כולל רשימה ביבליוגרפית מלאה של דברי הדפוס. ירושלים, תשמ"ו, באתר אוצר החכמה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריי טומלינסון

ריימונד סמואל טומלינסון (23 באפריל 1941 - 5 במרץ 2016) היה מתכנת מחשבים אמריקאי, אשר יישם בשנת 1971 את תוכנת הדואר אלקטרוני הראשונה על רשת ARPANET, שממנה התפתחה רשת האינטרנט. זו הייתה המערכת הראשונה שאפשרה לשלוח דואר בין משתמשים על מחשבים (host) שונים שהיו מחוברים ל-ARPANET. לפני כן ניתן היה לשלוח הודעה רק למשתמש שהשתמש באותו מחשב. כדי להשיג זאת, הוא השתמש בסימן כרוכית @ על מנת להפריד את שם המשתמש מהשם של המערכת. מאז סימן זה משמש בכתובות דואר אלקטרוני. בהיכל התהילה של האינטרנט (אנ') צוין כי "תוכנת הדואר אלקטרוני של טומלינסון חוללה מהפכה יסודית, ושינתה את הדרך שבה אנשים מתקשרים". טומלינסון מוכר ברחבי העולם כממציא הדואר האלקטרוני. ב-5 במרץ 2016 נפטר טומלינסון מהתקף לב, בגיל 74, בביתו אשר בלינקולן, מסצ'וסטס. מדיה וקבצים בנושא ריי טומלינסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריי טומלינסון ריי טומלינסון, באתר dblp אי-פי, ממציא האיימיל, ריי טומלינסון, מת בגיל 74, באתר הארץ, 7 במרץ 2016 סוכנויות הידיעות, מת ממציא הדואר האלקטרוני המודרני, באתר ynet, 7 במרץ 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדמונד קרפילד

פרנץ אדמונד קרפילד (באנגלית: Franz Edmund Creffield, סביבות 1970-1906), היה מנהיג דתי ממוצא גרמני-אמריקאי. הוא הקים תנועה דתית בקורבליס, אורגון, אשר הייתה ידועה בשם "Holy Rollers". התנועה, אשר זכתה לפופולריות בעיקר בקרב נשים, נראתה בעיני רבים ככת. קרפילד האמין שהוא הביאה השנייה של ישו. במהלך השנים, הסתבך עם הרשויות והתושבים, לרוב בעקבות מערכות היחסים שלו עם המאמינות בו והתנהגותו הבלתי יציבה.  בשנת 1906 הוא נרצח על ידי ג'ורג' מיטשל, שאחותו הייתה אחת מהחברות בתנועה. לאחר שזוכה על עשיית עוול בהריגה, מיטשל עצמו נרצח על ידי אחותו כנקמה, וחברה נוספת בתנועה התאבדה. הסיפור משך תשומת לב לאומית, והיה אייטם חדשותי משמעותי בזמנו. קרפילד היגר מגרמניה, ולא ברור איך הגיע לאורגון. הוא הגיע לראשונה לפורטלנד בשנת 1903, והחל לפעול בצבא הישע. מאוחר יותר באותה השנה נשלח למשימה בעיר קורבליס. זמן קצר לאחר מכן, הוא התנתק מצבא הישע והקים תנועה משלו, לה קרא "The Bride of Christ Church". המקומיים החשיבו את התנועה לכת, וכינו אותם "Holy Rollers" מכיוון שבמהלך הטקסים שלהם הם התגלגלו על הרצפה במשך שעות. קרפילד לא אמר שום דבר שערורייתי כשהגיע לראשונה לקורבליס בשנת 1903, והטיף בעיקר על "היופי של הגוספל". אלו שעקבו אחריו החלו להאמין שהוא מקבל את המסרים שלו ישירות מאלוהים. קרפילד הטיף במשך שעות בזמן שהמאמינים שלו התגלגלו על הרצפה והתחננו למחילתו של אלוהים. כשהפגישות הרועשות שלהם החלו להימשך עד השעות המוקדמות של הבוקר, נאסר על קרפילד לקיים את הפגישות בתוך העיר. במהלך הקיץ הוא ותומכיו הקימו מחנה מחוץ לקייגר איילנד, ליד נהר ווילמט. כשגשמי הסתיו החלו, שרה הולט, אחת ממאמינותיו ההדוקות ביותר, הזמינו אותו וכעשרים נוספים לעבור לגור בביתם שנמצא בצמוד לגבולות קורבליס. באוקטובר הקבוצה שרפה את רוב תכולת הבית, כולל רהיטים, כלים, חתול וכלב. בנוסף, היו דיווחים על כך שתינוק הועלה כקורבן, אך הם לא היו נכונים. אנשים החלו לפקפק בכך שקרפילד יכול "לחיות באותו בית נעול עם מספר נערות צעירות, ולא לעשות דבר מלבד להתעסק בדת." בינואר 1904, 20 חברים מהמשמר האזרחי שנקראו הכובעים הלבנים השפילו את קרפילד, זיפתו אותו וכיסו אותו בנוצות. הם דרשו ממנו לעזוב את העיר ולא לשוב. יום למחרת קרפילד ומוד הורט, בתה של שרה הורט, נישאו בחדר בו "ניחוח של זפת היה ניכר." בפברואר, קרפילד הואשם בניאוף עם דודתה של מוד, דונה סטאר. ניאוף היה פשע באותם זמנים, לכן יצא צו למעצרו. מצוד ארצי נערך אחריו במשך מספר חודשים. במקביל, הרבה מעוקביו צמו ובילו את ימיהם בשכיבה על הרצפה ובהתפללות. רובם אושפזו במוסד סגור. ביולי, חודש לאחר ששרה הורט אושפזה, קרפילד התגלה ערום ומורעב מתחת לביתה. קרפילד טען לחפותו, אך נמצא אשם ונכלא ל-17 חודשים בכלא של מדינת אורגון. כששוחרר, הוא טען שהוא ישו שקם לתחייה, ושתחייתו היא תוצאה של שחרורו מהכלא.  קרפילד טען הוא האחראי לרעידת האדמה בסן פרנסיסקו שהתרחשה בשנת 1906. כל המאמינים שלו אשר שוחררו מהמוסד האמינו לו. "קרפילד הוא ישו," אמרה קורה הארטלי, "הוא שפט את סן פרנסיסקו וגרם לרעידת האדמה; הוא גם שפט את העיר קורבליס ורעידת אדמה תהרוס אותה." היא ומאמינים נוספים צייתו להוראתו לפנות את החוף. באפריל, לואיס הארטלי, בעל מכרות עשיר, עקב אחר אשתו קורה וביתו סופי, אשר נפגשו עם קרפילד ומאמיניו בניופורט. בעוד הקבוצה עלתה על מעבורת, הארטלי ירה ברובה ארבע פעמים לעבר קרפילד. האקדח לא פגע בקרפילד, מכיוון שהקליעים לא תאמו לסוג הרובה. אנשים נוספים גם ניסו לירות בקרפילד, שנמלט לסיאטל עם מוד. שם, ג'ורג' מיטשל, אחיה של דונה סטאר, מצא אותו והרג אותו מול מספר עדים. אתר האינטרנט הרשמי של אדמונד קרפילד
אזנות תבור

אַזְנוֹת תָּבוֹר הוא מקום המוזכר בספר יהושע בין נחלתם של שבט יששכר ושבט נפתלי: "וְשָׁב הַגְּבוּל יָמָּה אַזְנוֹת תָּבוֹר, וְיָצָא מִשָּׁם חוּקֹקָה; וּפָגַע בִּזְבֻלוּן מִנֶּגֶב, וּבְאָשֵׁר פָּגַע מִיָּם, וּבִיהוּדָה, הַיַּרְדֵּן מִזְרַח הַשָּׁמֶשׁ." — ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ל"ד בתבור נפגשו שלוש הנחלות של זְבוּלֻן (דרום מערב), יִשָּׂשכָר (דרום מזרח) ושל נַפְתָּלִי (צפון). היישובים כִּסְלֹת תָּבֹר (ביִשָּׂשכָר) ואַזְנוֹת תָּבוֹר (בנַפְתָּלִי) הסמוכים לו קרויים על שמו של ההר, כאשר כִּסְלֹת תָּבֹר (המזוהה בדרך כלל עם הכפר אִכְּסָאל) הם ב"כְּסָלִים"\מותניים של ההר, ואַזְנוֹת תָּבוֹר הן באוזניו. ישנם המזהים את המקום עם אזן ברשימות רעמסס השלישי. יש גם המזהים את אזנות תבור עם יישוב בשם "אזנות" בתחום ציפורי המוזכר בספר אונומסטיקון שנכתב במאה ה-4 על ידי אוסביוס מקיסריה. השם אזנות תבור שימש בפי יהודי צפת יחד עם "כסלות תבור" לציין את הפסגות של הר זבד. כיום מקובל לזהות את אזנות תבור עם תל גובל (ח'רבת אֻם-גֻ'בֵיל) הנמצא כחמישה ק"מ צפונית להר תבור לאורך דרך נוף יער בית קשת. תל גובל בתחומי שמורת אלוני בית קשת הוא תל קטן יחסית (5 דונם) הנמצא בסמוך למעיין אַזְנוֹת ולנחל אַזְנוֹת הקרויים על שם העיר המקראית. התל בנוי על שתי טרסות\מדרגות, ונמצאו במקום שרידי קירות הקפיים, קברים, וחרסים מהתקופה הכנענית (ברונזה) המאוחרת ומהתקופה הישראלית (ברזל), הרומית והביזנטית. ארגז מכתבים, המצפה, 12 באוגוסט 1904 אנציקלופדיה מקראית, ערך אזנות תבור מפת עמק יזרעאל בהוצאת חברת הכשרת היישוב, שנות העשרים של המאה העשרים, עם כיתוב 'כסלות תבור', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור שבעה שבועות בגליל, הצבי, 30 באוקטובר 1885 אנציקלופדיה מקראית, ערך אזנות תבור הערך על תל גובל מתוך אתר הסקר הארכאולוגי של ישראל
מזכיר המדינה (ממלכת אנגליה)

התואר מזכיר המדינה של ממלכת אנגליה התהווה לקראת סוף שלטונה של המלכה אליזבת הראשונה (1558-1603). לפני כן, התפקיד נקרא פקיד המלך או מזכיר המלך או המזכיר הראשי. החל מימיו של הנרי השמיני, היו 2 מזכירים שכיהנו במקביל. לאחר הרסטורציה של 1660, שתי העמדות הוגדרו והופרדו למזכיר המדינה למחלקה הצפונית ולמזכיר המדינה למחלקה הדרומית. שני נושאי המשרה עסקו בענייני פנים וחילקו את ענייני החוץ ביניהם. מתחילת המאה ה-14, הפך מזכיר המדינה לתפקיד השלישי בחשיבותו בממלכה. רוב העניינים הניהוליים עברו דרך משק בית המלוכה (אנ') (המקבילה בימי הביניים לממשלת בריטניה), במיוחד דרך שר המלתחה (אנ'). בסוף ימי הביניים, צווי החותם גדלו בקצב מהיר הן בכמות והן בתדירות. צווים אלו, הוצאו על ידי שר המלתחה (אנ') אשר סמכותו הייתה להחתים מסמכים בשם המלך. בעת מלחמה לקח עמו את החותם בכל אשר הלך. הממונה עליו היה מזכיר המדינה שהיה אחראי על כל המשימות הצבאיות והדיפלומטיות. לשליטי אנגליה הראשונים היה פקיד, אשר שימש כמזכיר שלהם. החובה העיקרית של משרד זה הייתה על התכתובת הרשמית של המונרך, אך בתקופות שונות שימש גם כיועץ הכתר. עד תקופת שלטונו של המלך הנרי השמיני (1509-1547), היה בדרך כלל רק מזכיר אחד בכל קדנציה, אך מאז תקופתו היו 2 מזכירים שכיהנו במקביל. בסוף שלטונה של בתו של הנרי, אליזבת הראשונה (1558-1603), המזכירים החלו להיקרא בתואר "מזכיר המדינה". לאחר הרסטורציה של 1660, התפקיד פוצל למזכיר המדינה למחלקה הצפונית ולמזכיר המדינה למחלקה הדרומית. שני נושאי המשרה עסקו בענייני פנים וחילקו את ענייני החוץ ביניהם. האחד היה אחראי על צפון אירופה (מדינות פרוטסטנטיות) והשני על דרום אירופה. בעקבות המהפכה המהוללת של 1688, הקבינט השתלט על עניינים שהיו בעבר באחריות המועצה המלכותית, וכוחם ותחום אחריותם של שני מזכירי המדינה גדל. רנטון, אלכסנדר ווד, אנציקלופדיית החוקים של אנגליה עם נוהגים ותקדימים, הוצאת סווית ומקסוול, M.H. Keen, England in the Later Middle Ages, Routledge, 2003, עמ' 3 M.H. Keen, England in the Later Middle Ages, Routledge, 2003, עמ' 32
הלורד הראשון של האוצר

תפקיד הלורד הראשון של האוצר (באנגלית: Lord High Treasurer) היה שמה של אחת המשרות הבכירות ביותר בממלכת אנגליה ומאז חוקי האיחוד של 1707 זוהי עמדה בכירה בממשלת בריטניה. זהו התואר השלישי בחשיבותו בין משרדי הממשלה המסורתיים המכונים "Great Officers of State" (אנ') מתחת ללורד צ'נסלור ומעל הלורד נשיא המועצה. הלורד הראשון של האוצר מתפקד כראש האוצר של הוד מלכותה (אנ'). מאז המאה ה-17, התפקיד אויש בידי ועד מנהל של מספר אנשים שחילקו ביניהם את הסמכויות ונקראו נציבי הלורדים של האוצר. ועדה זו התקיימה החל מהתפטרותו של צ'ארלס טלבוט, הדוכס הראשון משרוסברי מהתפקיד בשנת 1714. בעידן המודרני, נקבע באמנה כי הוועד המנהל של נציבי הלורדים של האוצר כולל את ראש ממשלת בריטניה, אשר נושא בתואר "הלורד הראשון של האוצר", את שר האוצר, אשר נושא בתואר "הלורד השני של האוצר" ואת מצליפי בית הנבחרים הבריטי, אשר נושאים בתואר "נציבי הלורדים הזוטרים של האוצר". שורשיו של תפקיד הלורד הראשון של האוצר, הם בתקופת שלטונו של הנרי הראשון, כאשר בשנת 1126 לערך, הופרדו תחומי האחריות הפיננסיים ממשרת הלורד הגדול צ'מברלין (אנ'). האוצר היה במקור מדור של משק בית המלוכה (אנ') שתחת אחריותו כספו הפרטי של המלך. בשנת 1216, מונה גזבר לפקח על האוצר בווינצ'סטר. הגזבר פיקח הן על אוצר המדינה והן על אוצרו הפרטי של המלך. עד תקופת טיודור, הלורד הראשון של האוצר הפך לאחד מנושאי המשרות הבכירים המכונים "Great Officers of State" (אנ'), מתחת ללורד צ'נסלור ומעל אדון הסוסים. חוק הבגידה של 1351 קבע כי הריגתו היא מעשה בגידה במלך ובמדינה. במהלך המאה ה-16, הלורד הראשון של האוצר נחשב לעיתים קרובות כחבר הממשלה החשוב ביותר, ודה-פקטו תיפקד כראש הממשלה. הדוגמה הממחישה ביותר את כוחו של הלורד הראשון של האוצר היא ויליאם ססיל, ברון ברלי ה-1, ששירת בתפקיד מ-1572 עד 1598. במהלך כהונתו תחת אליזבת הראשונה, הטיל את חיתתו על הממלכה כולה. מאז, התפתחה מערכת שונה שבה התפקיד אויש, לא על ידי אדם אחד בלבד אלא על ידי ועד מנהל הנקרא ועדת האוצר. כיום, הלורד הראשון של האוצר הוא ראש הממשלה, והלורד השני של האוצר הוא שר האוצר, אשר ירש את רוב האחריות הפיננסית. בדרגה הבאה נמצאים "נציבי הלורדים הזוטרים של האוצר" אשר נחשבים תאורטית לחברי ועדת האוצר, ובפועל משמשים כמצליפים מטעם הממשלה תחת המזכיר הפרלמנטרי לאוצר (המצליף הראשי). הוועדה הנוכחית מורכבת מראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון, שר האוצר רישי סונאק וחברי פרלמנט ובית הלורדים נוספים. David Loades, The Cecils: Privilege and Power Behind the Throne, The National Archives, 2007, ISBN 978-19-0561520-9
מתקפת הטרור בגראן-בסאם

מתקפת הטרור בגרנד באסאם, הוא אירוע טרור שהתרחש באחר הצהריים של ה-13 במרץ 2016 בעיירת החוף גראן-בסאם שבחוף השנהב, הנמצאת במרחק של כ-43 ק"מ מזרחית לעיר הבירה אביג'אן. במהלך האירוע, פתחו 6 חמושים, המשתייכים לארגון אל-קאעידה במגרב האסלאמי, באש, לעבר 3 בתי מלון בעיירה, פופולריים בקרב תיירים מן המערב, אשר היו באותה עת בתפוסה מלאה. כתוצאה מן ההתקפה נרצחו 16 אזרחים, בתוכם ילד בן חמש, וכן נהרגו 3 אנשי כוחות הביטחון. המתקפה היא שלישית בסדרת אירועי טרור, שכוונו כנגד אתרי תיירות פופולריים במערב אפריקה, שהחלה באירוע הטרור במאלי בנובמבר 2015, בו השתלטו טרוריסטים על מלון רדיסון בלו, בבמקו הבירה, והרגו 27 אנשים, המשיכה באירוע בבורקינה פאסו, בינואר 2016, בו השתלטו טרוריסטים מאותו ארגון, על בתי המלון "ספלנדיד" ו"ייבי" בואגאדוגו הבירה, והרגו 28 אנשים מ-18 מדינות, והסתיימה באירוע הנוכחי. ביום ראשון ה-13 במרס, בשעה 13:30 לפי שעון חוף השנהב, החלו נשמעות יריות באזור המלונות של גראן-בסאם. על פי עדויות של עדי ראייה, היריות נורו על ידי 6 חמושים שהגיעו בסירה מכיוון הים. הטרוריסטים שככל הנראה היו שחורים, ולבושים בשחור, פרצו אל מלון "כוכב הדרום", תוך שהם יורים ברובי סער מסוג קלשניקוב, משליכים רימונים לכל עבר, ומשמיעים קריאות "אללהו אכבר". המחבלים, רצחו את כל מי שנקלע בדרכם, מקומיים, זרים ואף ילדים. במקום פרצה המולה רבה, ואנשים נמלטו על נפשם תוך שהם מחפשים מחסה מאש התופת שהומטרה עליהם. אחרים רצו לתוך הים ושחו כדי לברוח, אחדים מאלו, טבעו למוות ונסחפו לעומק הים. ימים אחדים לאחר הפיגוע עוד נפלטו גופות מהים, ונוספו למניין ההרוגים. הנרצחים היו אנשים תמימים שבאו לרחוץ בים או להשתזף בחוף, או כאלה שישבו במסעדות ובברים להנאתם. לבד מאזרחי חוף השנהב, נרצחו גם אזרחים זרים מבורקינה פאסו, קמרון, מאלי, צרפת, וגרמניה. ממשלת צרפת, קיבלה החלטה לשתף פעולה עם הנהגת חוף השנהב בחקירת הפיגוע, בו נהרגו ארבעה אזרחים צרפתים. במסגרת זאת הגיעו, ב- 15 במרץ, לאביג'אן ז'אן-מארק ארו, וברנאר קזנוב שרי החוץ והפנים של צרפת. הפרש השעות בין ישראל לחוף השנהב הוא, שעתיים בזמן שמונהג בישראל שעון חורף, ו-3 שעות כשמונהג בישראל שעון קיץ