laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנדרוצנטריות

אָנדרוֹצנטריות (Androcentrism) היא גישה המציבה את הגברים במרכז העולם, מבחינה תרבותית והיסטורית. מקור הביטוי במילה היוונית "אנדרו", שמשמעותה "גבר". המונח ההפוך לאנדרוצנטריות מכונה גינוצנטריות. המושג "אנדרוצנטריות" נטבע במחקר מדעי מאת שרלוט פרקינס גילמן שפורסם בשנת 1911. גילמן תיארה במחקר סוגי התנהגות אנדרוצנטרית בחברה המערבית, ואת הבעיות הנגרמות מהתנהגות זו. במחקר מסבירה גילמן את התפיסה האנדרוצנטרית הנפוצה, לפיה רוב ההישגים בהיסטוריה הושגו על ידי גברים, ולכן התנהגות גברית היא נורמטיבית בחברה, וכל מה שאינו גברי נחשב לשונה, ומהווה סוג של סטייה חברתית. עד למחצית המאה העשרים, החינוך הפורמלי עבור בנים היה טוב יותר מזה הניתן לבנות, ורמת הקריאה והכתיבה אצל גברים הייתה גבוהה בהרבה מזו של נשים. לכן, רוב הספרים נכתבו מנקודת מבט גברית. כמו כן, הרבה יותר גברים זכו לחינוך אקדמי מאשר נשים, וחלק מהאוניברסיטאות אף הנהיגו "נומרוס קלאוזוס" שהגביל את מספר הנשים שהתקבלו ללימודים אקדמאיים. כתוצאה מכך, רוב הדעות האקדמיות נכתבו מנקודת מבט גברית. לאחר אמצע המאה העשרים הצטמצם בחברה המערבית פער ההזדמנויות בין גברים לנשים במערכות החינוך. בספרות העתיקה, למשל במקרא, רוב הדמויות הן של גברים. רק ל-14% מכלל הדמויות בתנ"ך יש שם של אישה. על פי הפרשנות המקובלת, התנ"ך כתוב ברובו מנקודת מבט גברית, וגם האירועים שנחוו על ידי נשים בתנ"ך נכתבו ופורשו על ידי גברים. בתרבות המערב כיום, רוב הספרים וכתבי העת נכתבים על ידי גברים, ועלולים להיות מוטים. לדוגמה, מכלל הספרים שיצאו לאור בהוצאת "רנדום האוס" בשנת 2010, רק 37% נכתבו על ידי נשים. בכתב העת "The New York Review of Books" באותה שנה, רק 17% מהספרים שנסקרו בביקורת ספרים נכתבו על ידי נשים. מחקרים על ספרות ילדים גילו שב-200 ספרי הילדים הנמכרים ביותר בארצות הברית יש ייצוג יתר לגברים. כמות הגברים בסיפורים גבוהה במידה ניכרת מזו של הנשים, והעלילות נוטות לספר על גיבורים ממין זכר ועל ההתנסויות שלהם. הרוב המכריע של סרטי הקולנוע נכתב ומבוים בידי גברים, וכנראה כתוצאה מכך רוב הדמויות הן גבריות, ועלילות הסרטים בעלות נקודת מבט גברית. כמו כן, רוב הביקורת על סרטים נכתבת בידי גברים. מחקר משנת 2009 בדק 122 סרטים לכל המשפחה, ומצא בהם הטיה גברית גלויה וסמויה. גם בסרטי ילדים רוב התסריטאים והבמאים היו גברים, ורוב הדמויות הראשיות היו גבריות. הנשים בסרטים אלה לרוב היו צעירות בעלות מראה מושך. מחקרים נוספים בדקו ומצאו הטיה גברית בתחומים נוספים כמו ספורט, אמנויות, הפקות טלוויזיה, מנהל עסקים וייצוג פרלמנטרי. במאמר "עקרונות יסוד בטיפול בנשים" מציינת ד"ר ענת גור שרוב חקר ההתנהגות האנושית נבנה על מודל אנדרוצנטרי, שמתבסס על דעות קדומות גבריות, ואילו טיפול בנשים מצריך גישה שונה. אוולין פוקס קלר, מדענית ופילוסופית פמיניסטית אמריקאית, חקרה וכתבה על האנדרוצנטריות במדעים. גבריות פטריארכיה גינוצנטריות "שאלת המדע בפמיניזם - סנדרה הארדינג וסוגיית החקירה המדעית" - מאת ניצה ינאי, בספר "דרכים לחשיבה פמיניסטית", בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה (2007). עפרי אילני, פתאום הביצית מתעוררת מתרדמתה - ריאיון עם אוולין פוקס קלר, באתר הארץ, 8 באפריל 2008 ענת גור, עקרונות יסוד בטיפול בנשים - חכמת נשים, באתר "חכמת נשים", ‏26 בנובמבר 2014.
סוסון-ים חלק

סוסון-ים חלק (שם מדעי: Hippocampus kuda), באנגלית yellow seahorse הוא מין של סוסון-ים ממשפחת האבובוניים. הוא חי באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט, כולל יפן, אוסטרליה, המפרץ הפרסי, איים באוקיינוס השקט כולל איי הוואי, חופי אפריקה מטנזניה ועד דרום אפריקה, ובים האדום, כולל במפרץ אילת. הסוסון הוא דג קטן יחסית, שמגיע לאורכים של 17 עד 30 סנטימטר. הגוף הוא רחב, גמיש, ומחוסר קוצים ובליטות (מה שמקנה לו את שמו בעברית, במנוגד מסוסון הים השני שחי במפרץ אילת, סוסון ים דורבני). ראשו גדול יחסית ביחס לגופו והחרטום קצר ועבה. הגוף הוא בדרך כלל צהוב אדמדם עם מעט נקודות שחורות. לפרטים בוגרים יש לעיתים קווים שחורים על הגב. סוסון הים החלק הוא טורף שניזון מחסרי חוליות קטנים, סרטנאים ושאר זואופלנקטון. הוא שולה את הסרטנים הקטנטנים מהמים עם חרטומו הארוך שנועד לסינון המים. סוסון הים נושא את ביציו בתוך גופו עד לבקיעתם כמו כל סוסוני הים, וכמו כל סוסוני הים, הזכר הוא זה שמחזיק את הביצים בכיס מיוחד על ביטנו עד לבקיעת הצאצאים. סוסון הים נפוץ במפרץ אילת, והוא חלק מתוכנית שימור של החברה להגנת הטבע והמצפה התת-ימי באילת, שמגדלים את אוכלוסיית סוסון הים החלק ועוזרים לה להשתקם. במצפה התת-ימי מגדלים דגיגים של סוסוני ים באקווריום נפרד כדי להגן עליהם מדגים אחרים, ומשחררים אותם למפרץ בבגרותם כשהם חזקים יותר ובעלי סיכוי גבוה לשרוד. הסוסונים חיים במרבדי עשב ים טבעיים, ונפגעו רבות מאיבוד מרבדי עשב אלה באזורים רבים בעולם, כולל במפרץ אילת. בשנים האחרונות מתרחש שיקום טבעי של שדות אלה, וגם עליה באוכלוסיית הסוסונים. סוסון ים חלק Hippocampus kuda, לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל - החי במים, כרך 3 סוסוני-ים משפחת האבובוניים, פארק המצפה התת-ימי באילת מדיה וקבצים בנושא סוסון-ים חלק בוויקישיתוף סוסון-ים חלק, באתר ITIS (באנגלית) סוסון-ים חלק, באתר NCBI (באנגלית) סוסון-ים חלק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוסון-ים חלק, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סוסון-ים חלק, באתר FishBase (באנגלית) סוסון-ים חלק, באתר GBIF (באנגלית) סוסון-ים חלק באתר הרשימה האדומה של IUCN "סוסוני-ים". פארק המצפה התת-ימי באילת. 2016-07-12. נבדק ב-2022-03-25.
איציק שטרול, עריק

איציק שטרול, עריק (ברומנית: Ițic Ștrul, dezertor) הוא שמה של הנובלה הידועה ביותר מאת הסופר הרומני ליביו רבריאנו. הנובלה נכתבה ב-1919, בסיום מלחמת העולם הראשונה והופיעה בתחילת 1920 בכתב העת Sburătorul (המעופף) במספרים 45 ו-46. הנובלה ממוקדת במצבו המתסכל והנואש של חייל יהודי בצבא רומניה. הרקע של הנובלה הוא מצבם המתסכל של יהודי רומניה, שמרביתם היו חסרי אזרחות כלשהי, אך חייבים בשירות צבאי. בצבא שרתו בחברת רומנים אנטישמיים ולא מעטים נרצחו באמתלה של ניסיון לערוק. איציק שטרול, חייל יהודי בצבא רומניה, שהיה פחדן למדי כשהתגייס, עבר התנסויות מלחמתיות והשתנה לכיוון אמיץ יותר. הוא חש גאווה על היותו חייל ונמצא בסיור משותף עם הרב טוראי הרומני, שהוא גם ידיד שלו. הרב טוראי מצוברח ולא שש לשיחה, כי יש לו הוראות מהסגן, הוראות עליהן איציק שטרול לא יודע. הסגן הורה לרב-טוראי לביים עריקה של איציק שטרול ולהרוג אותו והרב טוראי מצוברח, כי הוא ידיד של איציק שטרול. השנים הולכים ומדברים ותוך כדי כך מספר שטרול לרב-טוראי על עצמו ועד כמה לא רצה להתגייס לצבא ואיזה שינוי חל אצלו לאחר מכן, הודות לחברות של יתר החיילים ועד כמה הוא גאה להיות חייל. לקראת סוף הפטרול, כששטרול נופל לתוך בור, הרב טוראי מספר לו את האמת, הם נשלחו יחד לסיור מתוך מזימה של חיילי היחידה, כדי שרב הטוראי ינצל הזדמנות זו ויהרוג אותו באמתלה ששטרול ניסה לערוק. בעקבות השיחה, שהתפתחה ביניהם, רב הטוראי כבר אינו מוכן לרצוח אותו ומציע לו לערוק "על אמת". רב הטוראי עוזב את שטרול וחוזר לבדו לאחר שהזהיר את שטרול לא לחזור ליחידה, כי אם יעשה זאת גם הוא, רב הטוראי, יתגלה כשקרן ולא ממלא הוראות ויפגע, הוא מספר לשטרול שהסגן כבר דיווח עליו כעריק. שטרול, שלא מוכן לערוק, מתאבד בתליה. Ițic Ștrul, dezertor... (ברומנית) Itic strul, dezertor - comentariu - de Liviu Rebreanu referat (ברומנית) Liviu Rebreanu (ברומנית)
מפריטי פרסה

מַפְרִיטֵי פַּרְסָה (שם מדעי: Perissodactyla) היא סדרה של פרסתנים במחלקת היונקים, הקרובה לסדרה מכפילי פרסה. בעבר היו מינים ומשפחות רבות מקבוצה זו, אשר קיימת כבר מהפלאוקן, אולם רבים מהם נכחדו לאחר סוף האוליגוקן. נכון ל-2021, נותרו רק שלוש משפחות בסדרה: סוסיים, קרנפיים וטפיריים. ההבדל העיקרי בין מפריטי למכפילי הפרסה הוא מבנה הרגל הקשיחה יותר, לה שלוש עד חמש אצבעות על הפרסות, בניגוד לשתי האצבעות של הפרסות השסועות של מרבית מכפילי הפרסה. מבנה זה נועד להקל על האצבעות המושכות גוף כבד יותר, אם כי אצל הסוסים הרגל הפכה לפרסה אחת מוצקה מאוד, המיועדת לריצה מהירה. בנוסף הם לא יכולים להעלות גירה כיוון שקיבתם לא מחולקת למדורים. כיום כל בני הסדרה נחשבים למינים גדולים (מגה-פאונה), כשהגדול ביותר הוא קרנף רחב-שפה (Ceratotherium simum) ששוקל עד 3.5 טון והקטן ביותר הוא הטפיר הקבומני הנדיר (Tapirus kabomani) ששוקל רק 100 ק"ג. בעבר היו מינים גדולים יותר כמו הפרצרתריום, הכבד שבכל יונקי היבשה שהגיע לגובה שמונה מטרים ולמשקל של קרוב ל-20 טון. ראשוני הסוסים היו קטנים בהרבה והאאוהיפוס היה דומה במשקלו לחתול בית. התפוצה של מינים אלה כיום היא בערבות אסיה ואפריקה כשהטפירים הגיעו גם לאמריקה הדרומית. בעבר היו סוסי בר וקרנפים גם ברחבי אמריקה הצפונית, באירופה ובסיביר, אך הם נכחדו בידי האדם או שינויי האקלים. מיון המינים הקיימים כיום בסדרה: משפחה סוסיים (Equidae) סוג: סוס (Equus) מין: סוס רמכי (Equus ferus) תת-סוג חמור מין: ערוד (Equus africanus) מין: פרא (Equus hemionus) מין: קיאנג (Equus kiang) תת-סוג: Dolichohippus מין: זברת גרבי (Equus grevyi) תת-סוג: זברה (Hippotigris) מין: זברה מצויה (Equus quagga) מין: זברת הרים (Equus zebra) על-משפחה קרנפים (Rhinocerotoidea) משפחה קרנפיים (Rhinocerotidae) סוג ומין יחיד: קרנף צר-שפה (Diceros bicornis) סוג: קרנף רחב שפה (Ceratotherium) מין: קרנף רחב-שפה (Ceratotherium simum) סוג: דיצרורינוס (Dicerorhinus) מין: קרנף סומטרה (Dicerorhinus sumatrensis) סוג: קרנף אסייתי (Rhinoceros) מין: קרנף הודי (Rhinoceros unicornis) מין: קרנף יאווה (Rhinoceros sondaicus) משפחה טפיריים (Tapiridae) סוג: טפיר (Tapirus) מין: טפיר בירדי (Tapirus bairdii) מין: טפיר אסייתי (Tapirus indicus) מין: טפיר הרים (Tapirus pinchaque) מין: טפיר ברזילאי (Tapirus terrestris) משפחות נכחדות Hyopsodontidae – בה ההיופסודוס Hyrachyidae – בה ההיראצ'יוס Pachynolophidae – בה אולי הפלגיולופוס Lambdotheriidae – בה הלמבדותריום ברונתותריומים (Brontotheriidae) Indolophidae פלאותריומיים (Palaeotheriidae) Isectolophidae Lophiodontidae – בה הלופיאודון Eomoropidae כליקותריים (Chalicotheriidae) אמינודונטיים (Amynodontidae) הירקודונתיים (Hyracodontidae) Deperetellidae Helalestidae Rhodopagidae Lophialetidae Eoletidae Anthracobunidae קרנף רחב-שפה טפיר ברזילאי זברה מצויה טפיר אסייתי סוס איסלנדי קרנף הודי פרא מדיה וקבצים בנושא מפריטי פרסה בוויקישיתוף מפריטי פרסה, באתר ITIS (באנגלית) מפריטי פרסה, באתר NCBI (באנגלית) מפריטי פרסה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מפריטי פרסה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מפריטי פרסה, באתר GBIF (באנגלית) מפריטי פרסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
היום הבין-לאומי לתעופה האזרחית

היום הבין-לאומי לתעופה אזרחית (באנגלית: International Civil Aviation Day) הוא חג בינלאומי שהוכר בשנת 1996 בידי העצרת הכללית של האו"ם, ונקבע לתאריך ה-7 בדצמבר. יום בין-לאומי זה נחגג על ידי הארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית מאז 1994, כחלק מפעילות יום השנה ה -50 של ICAO, בחגיגות ה-50 לאמנת שיקגו. המטרה של היום היא להכיר בחשיבות התעופה, במיוחד התעופה הבינלאומית, לפיתוח הכלכלי והחברתי של העולם. מועצה של ICAO קובעת כל חמש שנים נושא מיוחד ליום זה. הוא נחגג כיום בידי כל חברות האו"ם במידה כזו או אחרת. United Nations Official Document, www.un.org International Civil Aviation Day – 7 December, ICAO UNITING AVIATION – A UNITED NATIONS SPECIALIZED AGENCY
המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718)

המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית התנהלה בין אוסטריה לבין האימפריה העות'מאנית. הסכם קרלוביץ שנחתם בשנת 1699 לא היה מקובל על האימפריה העות'מאנית, ושתים עשרה שנים לאחר מכן, החלו העות'מאנים במסע נקמה על התבוסה שלהם בקרב וינה בשנת 1683. ראשית, הווזיר הגדול בלטצ'י מהמט הביס את צבא האימפריה הרוסית בפיקודו של פיוטר הגדול במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1710–1711). לאחר מכן, במהלך המלחמה הוונציאנית-עות'מאנית (1714–1718), כבש הווזיר הגדול סילחדר דמט עלי פאשה מחדש את מוראה מהרפובליקה של ונציה בשנת 1715. כתגובה, אוסטריה, שהייתה ערבה בהסכם קרלוביץ, איימה על האימפריה העות'מאנית, ובתגובה האימפריה העות'מאנית הכריזה מלחמה נגד אוסטריה. בשנת 1716, הנסיך אויגן מסבויה, ניצח את העות'מאנים בקרב פטרוורדין, ובאוקטובר אותה שנה כבש את הבאנאט ואת בירתו טימישוארה. בשנה לאחר מכן, אחרי שהאוסטרים כבשו את בלגרד, העות'מאנים ביקשו שלום ובשנת 1718 נחתם שלום פוז'ארוואץ על פי ההסכם שמרו האוסטרים על שליטתם בבלגרד, ובנוסף ההסכם אישר פעם נוספת את שליטתם בשטחים שהם קיבלו בשנת 1699, והשאיר את העות'מאנים עם שליטה על הגדה הדרומית של הדנובה. המלחמה הובילה לאבדן של נחלות אוסטריות באיטליה לטובת ספרד, אשר ניצלה את מיקוד האוסטרים בבלקן, ובעקבות כך פרצה מלחמת הברית המרובעת. Ćirković, Sima (2004). The Serbs. Malden: Blackwell Publishing. Ingrao, Charles; Samardžić, Nikola; Pešalj, Jovan, eds. (2011). The Peace of Passarowitz, 1718. West Lafayette: Purdue University Press. Hochedlinger, Michael (2013). Austria's Wars of Emergence: War, State and Society in the Habsburg Monarchy, 1683–1797. London & New York: Routledge. מדיה וקבצים בנושא המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית בוויקישיתוף Ingrao, Charles; Samardžić, Nikola; Pešalj, Jovan, eds. (2011). The Peace of Passarowitz, 1718. West Lafayette: Purdue University Press.
סוסון-ים דורבני

סוּסוֹן-יָם דָּרְבָּנִי (שם מדעי: Hippocampus jayakari), הוא מין של סוסון-ים אנדמי לימים שסביב חצי האי ערב, במפרץ הפרסי, הים האדום, וצפון האוקיינוס ההודי, כולל מפרץ אילת. הסוסון חי בשדות עשב ים טבעיים בקרבה לשוניות אלמוגים. סוסון הים הדורבני מגיע לאורך של עד 30 סנטימטר. הגוף צר, גמיש, ומכוסה קוצים ובליטות קטנות (מה שמקנה לו את שמו בעברית, במנוגד למין השני של סוסון הים שחי במפרץ אילת, סוסון הים החלק). ראשו גדול יחסית ביחס לגופו, והחרטום ארוך ועבה. הגוף בדרך כלל צהוב-חום עם פסים ונקודות לבנות מפוזרים לאורך הגוף. לסוסון יש זנב ארוך וגמיש שמאפשר לו להיאחז בסלעים, אלמוגים, וצמחי קרקעית, מה שמאפשר לו להישאר במקום מוסווה, גם מוגן מטורפים וגם בעמדה טובה לסינון פלנקטון מן המים. סוסוני הים הם שחיינים איטיים מאוד, ועיקר הגנתם היא בהסוואה המצוינת שלהם בסביבת מחייתם, שדות עשב ים טבעיים. סוסון הים הדורבני הוא טורף שניזון מחסרי חוליות קטנים, סרטנאים ושאר זואופלנקטון. הוא שולה את הסרטנים הקטנטנים מהמים עם חרטומו הארוך שנועד לסינון המים. סוסון הים נושא את ביציו בתוך גופו עד לבקיעתם כמו כל סוסוני הים, וכמו כל סוסוני הים, הזכר הוא זה שמחזיק את הביצים בכיס מיוחד על ביטנו עד לבקיעת הצאצאים. סוסון הים חי במפרץ אילת, והוא חלק מתוכנית שימור של החברה להגנת הטבע והמצפה התת-ימי, שמגדלים את אוכלוסיית סוסון הים הדורבני ועוזרים לה להשתקם במצפה, בכך שהם מחזיקים כמה פרטים מתרבים במצפה התת-ימי, מגדלים אותם לבגרות בסביבה מוגנת, ומשחררים אותם למפרץ כשהם בוגרים ויכולים להגן על עצמם.  הסוסונים חיים במרבדי עשב ים טבעיים, ונפגעו רבות מאיבוד מרבדי עשב אלה באזורים רבים בעולם, כולל במפרץ אילת. בשנים האחרונות ישנו שיקום טבעי של שדות אלה, וגם עלייה באוכלוסיית הסוסונים. מדיה וקבצים בנושא סוסון-ים דורבני בוויקישיתוף סוסון-ים דורבני, באתר ITIS (באנגלית) סוסון-ים דורבני, באתר NCBI (באנגלית) סוסון-ים דורבני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סוסון-ים דורבני, באתר FishBase (באנגלית) סוסון-ים דורבני, באתר GBIF (באנגלית) סוסון-ים דורבני באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית "סוסוני-ים משפחת האבובוניים - המצפה התת ימי". המצפה התת ימי. 2016-07-12. נבדק ב-2017-12-18. "סוסוני ים - המצפה התת ימי". המצפה התת ימי. 2016-07-01. נבדק ב-2017-12-18.(הקישור אינו פעיל)
פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל

פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (בגרמנית: Ferdinand Albrecht II. von Braunschweig-Wolfenbüttel;‏ 29 במאי 1680 - 2 בספטמבר 1735), היה דוכס בראונשווייג-וולפנביטל בין השנים 1687–1735. פרדיננד אלברכט נולד בבפרן ב-29 במאי 1680 לפרדיננד אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולכריסטינה מהסן-אשוואגה, בתם של פרידריך, רוזן הסן-אשווגה ואלאונורה קתרינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן. בשנת 1687 מת אביו פרדיננד אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ופרדיננד אלברכט ירש את נחלותיו ותאריו. בצעירותו התגייס פרדיננד אלברכט לצבא האימפריה הרומית הקדושה, ואף לחם עמו במלחמת הירושה הספרדית. בשנת 1704 הוא מונה לשלישו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בשנת 1707 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1711 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) לחם פרדיננד אלברכט תחת פיקודו של הנסיך אויגן מסבויה, והשתתף בקרבות על בלגרד ופטרוברדין, ולאחר מכן מונה למפקד מצודת קומארנו. בשנת 1723 הוא הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר, ובשנת 1733 הוא הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. בשנת 1735 מת דודו-חמיו לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג ללא בנים, ופרדיננד אלברכט ירש את נחלותיו ותאריו, אולם כעבור 6 חודשים ב-2 בספטמבר 1735 מת פרדיננד אלברכט, ובנו קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ירש את נחלותיו ותאריו. ב-15 באוקטובר 1712 התחתן פרדיננד אלברכט עם אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן, ממנה נולדו לו 13 ילדים: קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (1713–1780), התחתן עם פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג (1714–1774), התחתן עם קתרינה כריסטינה, נסיכת מקלנבורג-שוורין אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל-בפרן (1715–1797), התחתנה עם פרידריך השני, מלך פרוסיה לודוויג ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1718–1788) פרדיננד, דוכס בראונשווייג (1721–1792) לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1722–1780), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה סופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1724–1802), התחתנה עם ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד אלברכט, דוכס בראונשווייג (1752–1745) שרלוטה מבראונשווייג-וולפנביטל (1725–1766) תרזה מבראונשווייג-וולפנביטל (1728–1778) יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל (1729–1796), התחתנה עם פרדריק החמישי, מלך דנמרק פרידריך וילהלם מבראונשווייג-וולפנביטל (1731–1732) פרידריך פרנץ מבראונשווייג-וולפנביטל (1732–1758) מדיה וקבצים בנושא פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל בוויקישיתוף פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אברהם גינזבורג

האם התכוונתם ל... אברהם גינזבורג (כדורגלן) – כדורגלן אברהם גינזבורג (מתמטיקאי) – פרופ' למתמטיקה, ממקימי ונשיא האוניברסיטה הפתוחה (1977–1987) אודה רענן, פרופ' אברהם גינזבורג, סגן נגיד האוניברסיטה הפתוחה זכה בפרס רוטרי לקידום החינוך הגבוה בישראל ומציע רפורמה בחינוך הגבוה: מסלול ישיר לדוקטורט, עדכן 37 אב תשס"ב יולי 2002
אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג

אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Antoinette von Braunschweig-Lüneburg;‏ 14 באפריל 1696 - 6 במרץ 1762), הייתה חותנתם של פרידריך השני, מלך פרוסיה ופרדריק החמישי, מלך דנמרק. אנטוניטה נולדה בוולפנביטל ב-14 באפריל 1696 ללודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן, בתם של אלברכט ארנסט הראשון, נסיך אטינגן-אטינגן וכריסטינה פרדריקה מווירטמברג. אחותה הבכורה אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל הייתה אשתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואמה של הקיסרית מריה תרזה, ואילו אחותה שרלוטה כריסטינה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג הייתה כלתו של פיוטר הגדול. ב-15 באוקטובר 1712 התחתנה אנטוניטה עם פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. הנישואים היו מוצלחים, ונולדו להם 13 ילדים. לאנטוניטה היו קשרים חמים עם סופיה דורותיאה, מלכת פרוסיה ובתה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה, ובשנת 1733 התחתנו שתי בנותיה עם שני בניה של סופיה דורותיאה; אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל-בפרן התחתנה עם פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, ולואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1722–1780), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה. בשנת 1735 מת בעלה פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ובנה קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל עלה לשלטון במקומו, וב-6 במרץ 1762 מתה אנטוניטה בביתה בבראונשווייג. ב-15 באוקטובר 1712 התחתנה אנטוניטה עם פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, ממנו נולדו לה 13 ילדים: קרל הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (1713–1780), התחתן עם פיליפינה שרלוטה, נסיכת פרוסיה אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג (1714–1774), התחתן עם קתרינה כריסטינה, נסיכת מקלנבורג-שוורין אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל-בפרן (1715–1797), התחתנה עם פרידריך השני, מלך פרוסיה לודוויג ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1718–1788) פרדיננד, דוכס בראונשווייג (1721–1792) לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1722–1780), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה סופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (1724–1802), התחתנה עם ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד אלברכט, דוכס בראונשווייג (1752–1745) שרלוטה מבראונשווייג-וולפנביטל (1725–1766) תרזה מבראונשווייג-וולפנביטל (1728–1778) יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל (1729–1796), התחתנה עם פרדריק החמישי, מלך דנמרק פרידריך וילהלם מבראונשווייג-וולפנביטל (1731–1732) פרידריך פרנץ מבראונשווייג-וולפנביטל (1732–1758) מדיה וקבצים בנושא אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג בוויקישיתוף אנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף

היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף (בגרמנית: Heinrich XXIV. Reuß zu Ebersdorf;‏ 22 בינואר 1724 - 13 במאי 1779), היה רוזן רויס-אברסדורף בין השנים 1747–1779. היינריך נולד ב-22 בינואר 1724 באברסדורף שהשתייכה לרוזנות רויס-אברסדורף, להיינריך העשרים ותשעה, רוזן רויס-אברסדורף ולסופיה תאודורה, רוזנת קסטל-רמלינגן, בתם של וולפגנג, רוזן קסטל-קסטל ודורותיאה רנטה מצינצנדורף-פוטנדורף. שלא כמו אצל רוב שליטי אירופה, המספר הסודר שנוסף לשמו לא סימל שהיו כל כך הרבה שליטים עם השם הזה לפניו, אלא לפי המסורת, כל הגברים בבית רויס נקראו בשם היינריך, ומוספרו לפי סדר הלידה במשפחה באופן כללי. בנסיכות רויס הקו הצעיר, שיטת המספור הייתה לאפס בכל תחילת המאה. בשנת 1747 מת אביו היינריך העשרים ותשעה, רוזן רויס-אברסדורף, והיינריך ירש את נחלותיו ותאריו. למרות שהוריו היו מאמינים נלהבים של הכנסייה המורבית היינריך פחות התעניין בדת, ולא התעניין בפייטיזם כמותם. ב-28 ביוני 1754 התחתן היינריך עם קרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג, בתם של גאורג אוגוסט, רוזן ארבאך-שנברג ופרדיננדה הנרייטה, רוזנת שטולברג-גדרן, ממנה נולדו לו 7 ילדים. ב-13 במאי 1779 מת היינריך באברסדורף, ובנו היינריך החמישים ואחד, רוזן רויס-אברסדורף ירש את נחלותיו ותאריו. ב-28 ביוני 1754 התחתן היינריך עם קרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג, בתם של גאורג אוגוסט, רוזן ארבאך-שנברג ופרדיננדה הנרייטה, רוזנת שטולברג-גדרן, ממנה נולדו לו 7 ילדים: היינריך הארבעים ושישה, רוזן רויס-אברסדורף (1755–1757) אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף (1757–1831), התחתנה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד לואיזה, נסיכת רויס-אברסדורף (1759–1840), התחתנה עם היינריך הארבעים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ היינריך החמישים ואחד, נסיך רויס אברסדורף (1761 – 1822) ארנסטינה פרדיננדה, רוזנת רויס-אברסדורף (1762–1763) היינריך החמישים ושלושה, רוזן רויס-אברסדורף (1765–1770) הנרייטה, נסיכת רויס-אברסדורף (1767–1801), התחתנה עם אמיך קרל, נסיך ליינינגן מדיה וקבצים בנושא היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף בוויקישיתוף היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף (בגרמנית)
קרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג

קרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג (בגרמנית: Karoline Ernestine von Erbach-Schönberg;‏ 20 באוגוסט 1727 – 22 באפריל 1826), הייתה סבתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים, וסבתא רבתא של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, לאופולד השני, מלך הבלגים ופרננדו השני, מלך פורטוגל. קרולינה ארנסטינה נולדה ב-20 באוגוסט 1727 בגדרן שהשתייכה לרוזנות שטולברג-גדרן, לגאורג אוגוסט, רוזן ארבאך-שנברג ולפרדיננדה הנרייטה, רוזנת שטולברג-גדרן, בתם של לודוויג כריסטיאן, רוזן שטולברג-גדרן וכריסטינה, נסיכת מקלנבורג-גיסטרוב. ב-28 ביוני 1754 התחתנה קרולינה ארנסטינה עם היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף, ממנו נולדו לה 7 ילדים. בשנת 1779 מת בעלה היינריך, ובנה היינריך החמישים ואחד, רוזן רויס-אברסדורף ירש את נחלותיו ותאריו. ב-22 באפריל 1796 מתה קרולינה ארנסטינה בביתה באברסדורף. ב-28 ביוני 1754 התחתנה קרולינה ארנסטינה עם היינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף, ממנו נולדו לה 7 ילדים: היינריך הארבעים ושישה, רוזן רויס-אברסדורף (1755–1757) אוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף (1757–1831), התחתנה עם פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד לואיזה, נסיכת רויס-אברסדורף (1759–1840), התחתנה עם היינריך הארבעים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ היינריך החמישים ואחד, נסיך רויס אברסדורף (1761 – 1822) ארנסטינה פרדיננדה, רוזנת רויס-אברסדורף (1762–1763) היינריך החמישים ושלושה, רוזן רויס-אברסדורף (1765–1770) הנרייטה, נסיכת רויס-אברסדורף (1767–1801), התחתנה עם אמיך קרל, נסיך ליינינגן