laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגם גארדה

אגם גארדה (באיטלקית: Lago di Garda) הוא האגם הגדול באיטליה והוא יעד תיירותי פופולרי. אגם גארדה נמצא בצפון איטליה, בערך באמצע הדרך בין מילאנו לוונציה ובין הרי האלפים לעמק הפו. אזור אלפיני זה, נוצר כתוצאה מתנועת קרחונים, בסופו של עידן הקרח האחרון. האגם וקו החוף שלו מחולקים בין הפרובינציות ורונה (בדרום מזרח), ברשה (דרום מערב) וטרנטו (צפון). צידו הצפוני של האגם הוא הררי. בדרום האגם מצויה העיירה העתיקה סירמיונה המהווה יעד תיירותי פופולרי. בעיירה נמצאת מצודת סקאליג'רו מהמאה ה-13. בעיירה הייתה וילה של המשורר הרומאי גאיוס ולריוס קאטולוס, ותיירים מבקרים בשרידי ספא רומית הנקראת Grotte di Catullo אף על פי שאין ראייה המקשרת את קאטולוס לבניין זה. בעיירה נמצאים מעיינות חמים של גופרית. בצפון האגם נמצאת עיירת הנופש ריבה דל גארדה ועל שפת האגם טיילת יפה העוברת לאורך החלק הדרומי של העיירה. סמוך לאגם נמצא גם פארק השעשועים גארדלנד, אחד הפארקים המפורסמים באיטליה. האגם נגיש מצפון דרך מעבר ברנר, מדרום חולפת מסילת הרכבת ונציה-מילאנו ולה תחנת רכבת בדסנצאנו דל גארדה. לגדות האגם חולפות שתי אוטוסטרדות (22 ו-4). על האגם קיים שירות מעבורות המקשר בין נקודות מרכזיות בו ואף שרות רחפות. מצפון לאגם נמצאים מפלי ורונה. אתר האינטרנט הרשמי של אגם גארדה דלית קצנלנבוגן, פסח בגארדה, באתר "ידיעות אחרונות", 18 בפברואר 2019 תבנית:זמן מקומי אגם גארדה - סקירת עיירות, אטרקציות, פארקים, אתרי טבע, מלונות ועוד אגם גארדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוד שושן, נובמבר, זה הזמן לטייל באגם, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדרין השחור

הדרין השחור (באלבנית: Drini i Zi; במקדונית: Црн Дрим) הוא נהר הזורם במקדוניה ובאלבניה. אורכו של הנהר 149 ק"מ, מהם 56 בתחומה של מקדוניה ו-93 בתחומי אלבניה. ראשיתו בצפון אגם אוחריד, בתחומי העיר סטרוגה. הוא מנקז את מימי האגם וזורם צפונה, ובחלקו מהווה גבול טבעי בין מקדוניה לאלבניה. הוא מתמזג עם נהר הדרין הלבן בצפון-מזרח אלבניה, בסמוך לעיר קוקס, ושני הנהרות יוצרים את נהר דרין. בין 1966 ל-1968 הקימה ממשלת יוגוסלביה סכרים בחלקו המקדוני של הנהר, לשם הפקת אנרגיה הידרואלקטרית. כתוצאה מכך, נוצרו לאורך חלק מתוואי הנהר אגם גלובוצ'יצה ואגם דבאר, האחרון הוא האגם המלאכותי הגדול במקדוניה. במימי הנהר חיים קרפיונים וצלופחים. מדיה וקבצים בנושא הדרין השחור בוויקישיתוף
430

שנת 430 היא השנה ה-30 במאה ה-5. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 430 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. פטריק הקדוש מגיע לאירלנד במסעו המסיונרי פטר האיברי מייסד את המנזר הגאורגי, מנזר אום ליסאן, ליד בית לחם פנג בה נוטש את משרתו כקיסר היאן הצפוני, אחת המדינות החותרת לשליטה בסין. יורשו הוא פנג הונג אנסטסיוס הראשון, קיסר ביזנטיני (מת ב-518) יוליוס נפוס, קיסר האימפריה הרומית המערבית (מת ב-480) 28 באוגוסט – אוגוסטינוס, תאולוג (נולד ב-354) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 430‎ נפטרים ב-430‎ מדיה וקבצים בנושא 430 בוויקישיתוף
צ'ינו אקס אל

צ'ינו אקס אל (באנגלית: Chino XL;‏ 8 באפריל 1974 – 28 ביולי 2024) היה שם הבמה של דרק קית' ברבוסה, ראפר אמריקאי ממוצא פורטוריקני. נולד בניו יורק ובילה את רוב ילדותו בניו ג'רזי. התחיל לעסוק בראפ בסוף שנות ה-80 ופרסם את הסינגל הראשון שלו בשנת 1992 עם הקבוצה Art Of Origin. בשנת 1994 הצטרף לחברת הקלטות Rick Rubins, והוציא ב-1996 את אלבומו הראשון "Here To Save You All". האלבום גרף תגובות חיובית מאת הקהל והושמע ב-MTV וברדיו. ב-2001 יצא אלבומו השני "I Told You So" שהגיע למקום ה-98 במצעד בילבורד של אלבומי היפ הופ ו-R&B. לאחר מכן הוציא צ'ינו שני אלבומים נוספים. ב-2007 הצטרף לחברת התקליטים הלטינית Machete Music. באביב 2010 הוציא צ'ינו לאור את אלבומו החמישי "The RICANstruction" עם הראפרים אימורטל טכניק, טק ניין, ראס קאס, D12, ביג פן, באן בי וקרוקד איי. האלבום הופק על ידי די ג'יי חאלד. נפטר ב-29 ביולי 2024. 1996: Here to Save You All 2001: I Told You So 2006: Poison Pen 2008: Something Sacred (עם Playalitical) 2012: Ricanstruction: The Black Rosary 1996: Here to Save You All in '96 1996: Wake Up Show Exclusives!‎ אתר האינטרנט הרשמי של צ'ינו אקס אל צ'ינו אקס אל, ברשת החברתית פייסבוק צ'ינו אקס אל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ינו אקס אל, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ינו אקס אל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר ספוטיפיי צ'ינו אקס אל, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר Last.fm (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר AllMusic (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר דיזר צ'ינו אקס אל, באתר Yandex.Music (ברוסית) צ'ינו אקס אל, באתר Discogs (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר Songkick (באנגלית) צ'ינו אקס אל, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'רי ראפרטי

ג'רי ראפרטי (באנגלית: Gerry Rafferty; 16 באפריל 1947 – 4 בינואר 2011) היה פזמונאי וזמר סקוטי, שהחל את הקריירה ב-1965 ופעל בסוגת הרוק והרוק המתקדם. ראפרטי נולד בעיירה פייזלי שבסקוטלנד, לאב חירש-אילם ממוצא אירי ולאם ממוצא סקוטי. בראשית שנות ה-60 הופיע לפרנסתו במופעי רחוב בהם נהג לנגן ולשיר שירי עם איריים. ב-1965 הצטרף להרכב "The Humblebums", ממנו פרש ב-1970. ב-1971 הקליט את אלבום הסולו הראשון שלו שנקרא "Can I Have My Money Back". ב-1972 הקים ביחד עם המוזיקאי ג'ו איגאן (אנ') את להקת Stealers Wheel (אנ'), אשר בשלהי אותה השנה הוציאה את השיר "Stuck in the Middle (אנ') שהפך ללהיט והגיע למקום ה-6 במצעד הבילבורד האמריקני וה-8 במצעד הבריטי בראשית 1973. השיר זכה לעדנה מחודשת בראשית שנות ה-90 כאשר היה חלק מפסקול הסרט כלבי אשמורת. ב-1975 פרש מההרכב ופנה לקריירת סולו. נראה היה שהקריירה שלו דועכת ובמשך 3 שנים כמעט ולא פרסם חומר מפרי עטו. ב-20 בינואר 1978 הוציא ראפרטי את התקליט "City to City" מתוך שאיפה ליצב את הקריירה המדשדשת שלו. האלבום מכר למעלה מ-5.5 מיליוני עותקים ועד 1988 הגיע ל-5 אלבומי פלטינה. הלהיט המפורסם מאלבום זה נקרא "Baker Street" והוא נודע בקטעי נגינת הסקסופון המשולבים בו. ב-1979 פרסם ראפרטי את אלבומו "Night Owl", ממנו התפרסם במיוחד שיר הנושא. האלבום הגיע לזהב, אך מכר פחות מאלבומו הקודם. במהלך שנות ה-80 הוציא ראפרטי 3 אלבומים שלא הצליחו כקודמיהם וכן תרם לפסקול של הסרט "גיבור מקומי" שיצא לאקרנים ב-1983. ב-1993 הוציא ראפרטי את אלבומו "On a Wing and a Prayer" שהגיע למקום ה-73 ברשימת מכירות האלבומים בבריטניה וב-1994 את האלבום "over My Head" שלא הגיע לרשימת 100 רבי המכר. ראפרטי התמכר לאלכוהול, מצבו הלך והדרדר וב-2008 אושפז בבית חולים בלונדון כשהוא סובל משחמת. ב-2009 הוציא את האלבום "Life Goes On" ובמקביל חידש את פעילותה של להקת Stealers Wheel. בינואר 2011 נפטר לאחר מחלה ממושכת. מדיה וקבצים בנושא ג'רי ראפרטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'רי ראפרטי ג'רי ראפרטי, ברשת החברתית פייסבוק ג'רי ראפרטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'רי ראפרטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר ספוטיפיי ג'רי ראפרטי, באתר Last.fm (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר AllMusic (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר דיזר ג'רי ראפרטי, באתר Discogs (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר Songkick (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר Genius ג'רי ראפרטי, באתר SecondHandSongs ג'רי ראפרטי, באתר בילבורד (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר טיידל (באנגלית) ג'רי ראפרטי - ביוגרפיה, באתר vh1.com (באנגלית) ג'רי ראפרטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'רי ראפרטי-סקירה מוזיקלית, באתר hasharat.co.il אילת יגיל, הזמר ג'רי ראפרטי הלך לעולמו, באתר ynet, 4 בינואר 2011
רפאל אולבינסקי

רָפָאל אולבינסקי (בפולנית: Rafał Olbiński; נולד ב-21 בפברואר 1943) הוא צייר, מאייר ומעצב גרפי פולני-אמריקאי. רפאל אולבינסקי, יליד קיילצה, סיים לימודי אדריכלות בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטת ורשה לטכנולוגיה, פולין, בשנת 1969, ובהמשך התפרסם כצייר ומעצב גרפי מוכשר. בשנת 1981 היגר לארצות הברית. מגזינים ידועים, כדוגמת הדר שפיגל הגרמני, הגדירו אותו כאחד מגדולי האמנים הסוריאליסטים כיום, העומד בשורה אחת עם אנדי וורהול וסלבדור דאלי. אולבינסקי זכה ביותר מ-100 פרסים שונים עבור עבודותיו, כולל מדליות זהב וכסף מאגודות המאיירים היוקרתיות של ניו יורק (SoI) ולוס אנג'לס (SILA) ומ"מועדון הארט דיירקטורס של ניו יורק (ADC)". תמונותיו מוצגות בגלריות ובמוזיאונים בעלי שם, כדוגמת המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, וספריית הקונגרס בוושינגטון. תפוקתו הרבה של אולבינסקי ואיכות עבודתו הן מרשימות. בין השאר עיצב אולבינסקי מאות כרזות לסרטי קולנוע, הצגות תיאטרון ואופרה, וזכה בפרסים בינלאומיים רבים אף בתחומי עיצוב אלה. בין הסרטים הרבים להם עיצב כרזות: האזרח קיין, קטיפה כחולה, טוטסי, שיער, פלאטון, היו זמנים באמריקה, סיפור הפרברים ומאות אחרים. מדיה וקבצים בנושא רפאל אולבינסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רפאל אולבינסקי אולבינסקי - מגדולי האמנים הסוריאליסטים בני זמננו, דר שפיגל, ביקורת אמנות (בגרמנית) התערוכה "כרזות מזמרות" - רפאל אולבינסקי, עכבר העיר, אמנות
שו-סין

שו סין היה מלך שומרי מן השושלת השלישית של אור. לפי רשימת המלכים השומרית היה בנו של אמר-סין, אבל חלק מן החוקרים סבורים ששו-סין היה אחיו של אמר-סין. שו-סין, כמו קודמיו, נלחם (בעיקר במזרח ומערב) לכל אורך מלכותו. בשנה השלישית למלכותו הוא הרס את שימנום והפך את התושבים המקומיים לעובדי כתר באזור ניפור. שו-סין חיתן את הבת שלו עם אנסי אנשן כדי לחזק את הגבול במזרח. כמו קודמיו, שו-סין בנה מקדשים חדשים . בשנת שלטונו האחרונה הושלמה בנייתו של "בית אל שרה" באומה. שו-סין הואלל עוד בחייו, באזורים שונים של שומר נמצאו מקדשים לכבוד מלך-אל שו-סין. תדירות ההתקפות של האמוריים עלתה בתקופת שלטונו, והוא היה צריך לבנות ביצורים יותר מהר מאשר קודמיו. הוא הורה לבנות חומה באזור פרת. אורך החומה היה בערך 200 קילומטר וכונתה "מפרידה דידנים". דידנום או דודנום היה שמו של אחד השבטים האמוריים. שו-סין שלט במשך 9 שנים. תקופת אור 3 רשימת המלכים השומרית מדיה וקבצים בנושא שו-סין בוויקישיתוף
ג'ון אנדרסון

האם התכוונתם ל... ג'ון אנדרסון (פוליטיקאי אמריקאי) – פוליטיקאי אמריקאי. ג'ון אנדרסון (פסיכולוג) – פסיכולוג קוגניטיבי. ג'ון אנדרסון (מוזיקאי) – סולן להקת יס. ג'ון אנדרסון (מוזיקאי אמריקאי) (אנ') (יליד 1954) – מוזיקאי קאנטרי ומלחין אמריקאי. ג'ון אנדרסון (שר בריטי) (אנ') (1958-1882) – שר האוצר של הממלכה המאוחדת בשלהי מלחמת העולם השנייה. ג'ון אנדרסון (אתלט) (אנ') (1948-1907) – אלוף אולימפי אמריקאי בזריקת דיסקוס. ג'ון אנדרסון (זואולוג) (אנ') (1900-1833) – היה זואולוג סקוטי.
תו קטלני

תו קטלני (באנגלית: One False Note) הוא ספר מאת גורדון קורמן, השני בסדרת 39 רמזים. הספר יצא לאור בארצות הברית ב-2 בדצמבר 2008, ובישראל ב-2010. הספר עוסק בהמשך מסעם של איימי ודן קהיל, יחד עם האומנת שלהם נלי גומז בעקבות שלושים ותשעה הרמזים. הספר תורגם לעברית על ידי רוני בק ויצא לאור בהוצאת מודן. ערך מורחב – 39 רמזים - דמויות איימי קהיל - בת למשפחת קהיל. בת 14. יתומה. אחותו של דן קהיל. דן קהיל - בן למשפחת קהיל, בן 11, בעל חוש הומור ואספן של דברים שונים. דן מבין היטב במתמטיקה ובעל זיכרון צילומי חזק ביותר. אחיה של איימי קהיל. נלי גומז - האומנת של דן ואיימי, אוהבת לשמוע מוזיקה באייפוד שלה. הספר, כמו קודמו, עוסק במסעם של איימי, דן ונלי ברחבי הגלובוס, בעקבות 39 רמזים. בסוף הספר הקודם לסדרה, "מבוך העצמות", מצאו השלושה רמז המכיל יצירה של וולפגנג אמדאוס מוצרט. בספר זה, הם מחליטים לנסוע רמז לווינה שבאוסטריה, בה גר מוצרט. שם הם לומדים על עברו של מוצרט ואף גילו את יומנה של אחותו של מוצרט, מריה אנה "נאנרל" מוצרט, לאחר שלקחו אותו מג'ונה ויזרד, אחד המשתתפים הנוספים במירץ אחר הרמזים. הם נעזרים בנלי לתרגומו מגרמנית, ומגלים ששלושה עמודים חסרים. בעקבות רמזים נוספים, איימי, דן ונלי נוסעים לזלצבורג שבאוסטריה. איימי ודן פוגשים שם באליסטר הו, והשניים החליטו לעקוב אחריו. אליסטר נכנס לקטקומבות של זלצבורג, והשניים נכנסו אף הם. שם הם פגשו את האיש בשחור. לאחר מכן המקום התפוצץ, אך איימי ודן הצליחו לברוח. אחרי הפיצוץ, דן איימי ונלי גילו שבב מעקב בקולר של החתול שלהם, צלאח א-דין. את השבב הם השתילו במקל ההליכה של אליסטר בזמן שהוא ישן. בתוך מקל ההליכה שלו הם מצאו רמז שהוביל אותם לוונציה שבאיטליה. בוונציה הם עקבו אחר ג'ונה ויזרד, ומצאו כניסה סודית בחנות דיסקים אל המפקדה הסודית של בני בית יאנוס, אחד מארבעת הבתים של משפחת קהיל. במועדון, ג'ונה מוציא את שלושת העמודים החסרים של יומנה של נאנרל, ואיימי ודן מצליחים לגנוב אותו לאחר מרדף בתעלות ונציה, שבהן הם נפגשים גם באיאן ובנטלי קברה. שלושת העמודים הובילו אותם למוזיאון של פידליו ראקו. הם נשארים עד שהמוזיאון נסגר כדי לנגן בצ'מבלו שנמצא שם את השיר של מוצרט שמצאו במסעם משום שחשבו שהדבר יוכל להועיל להם בדבר-מה. הקבראים השיגו אותם, וניגנו גרסה שונה של השיר שכוללת תו קטלני המעלה את הצ'מבלו שבו ניגנו בלהבות. השניים, איאן ונטלי, התעלפו. לאחר מכן, איימי ודן מצאו במוזיאון את הרמז העיקרי השני שגילו עד כה - טונגסטן. במקום הם גם מוצאים שני חרבות סמוראים. רמזים אלו מובילים את איימי, דן ונלי לטוקיו, יפן. הספר מסתיים בכך שמתגלה שהשבב בקולר של צלאח א-דין הוצב על ידי ויליאם מקינטייר, עורך דינה של גרייס, סבתם של דן ואיימי, וכן על ידי האיש בשחור. תו קטלני, באתר The 39 Clues Wiki (באנגלית) תו קטלני, באתר OCLC (באנגלית)
אלישע לינדר

אלישע לינדר (2 באוגוסט 1924 - 7 ביוני 2009) היה מחלוצי מחקר הארכאולוגיה הימית בישראל ומייסד האגודה למחקר תת-ימי בישראל. לינדר נולד בצ'רנוביץ שברומניה. הוא התייתם מאמו בגיל ארבע, וגודל על ידי דודתו. כשהיה לינדר בן 11, עקב עליית היטלר לשלטון, עלתה המשפחה לישראל. אביו נשלח למחנה עבודה ונרצח על ידי הנאצים. הוא למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב והיה חבר ב"גוש הצופים הקשישים" של הצופים. הוא הצטרף בשנת 1942 לפלמ"ח, אולם עקב בעיות בריאות עזב את השירות ועבר ללימודי הוראה בסמינר הקיבוצים. הוא ניהל את המכון למדריכי חוץ לארץ ופגש בו את אשתו פנינה, חניכת השומר הצעיר מארצות הברית, לה נישא בשנת 1951 בארצות הברית ולזוג נולדו שלושה בנים. בשנת 1955 הגיעו הזוג לקבוץ מעגן מיכאל. לינדר למד היסטוריה מקראית באוניברסיטה העברית בירושלים, קיבל תואר מוסמך מן המחלקה ללימודי השפות השמיות באוניברסיטת קולומביה, ניו-יורק, ובשנת 1970 סיים דוקטורט באוניברסיטת ברנדייס, מסצ'וסטס. הוא החל לאסוף ממצאים ארכאולוגיים שעלו ברשתות המכמורת של דייגי הקיבוץ והיווה בסיס להקמת המוזיאון הימי הארכאולוגי שייסד לינדר בשנת 1959 בקיבוצו. האוסף הועבר ברבות הימים למוזיאון הימי הלאומי בחיפה. לינדר החל להתעמק בארכאולוגיה ימית ובשנת 1961 יזם יחד עם אבנר רבן את הקמת 'האגודה למחקר תת-ימי בישראל'. אחת החפירות החשובות אותן ניהל לינדר הייתה חפירת הספינה העתיקה ממעגן מיכאל שהתגלתה באקראי בשנת 1985. הספינה מתוארכת לסוף המאה ה-5 לפנה"ס. המחקר על הספינה שהתנהל במסגרת המכון ללימודי ים באוניברסיטת חיפה, הוסיף ידע רב להבנת התפתחות תהליכי הבנייה של ספינות עתיקות. לינדר היה מרצה בכיר באוניברסיטת חיפה ומרצה אורח בטכניון. לינדר זכה לפרסים שונים בארץ ובעולם. ביניהם פרס החברה הארכאולוגית הימית באנגליה, פרס הוועידה הבינלאומית למורשת תרבות ימית בים התיכון בסיציליה, פרס 'קלשון הזהב' של האקדמיה האיטלקית לפעילות תת-ימית, פרס פרשיה שימל לארכאולוגיה של ארץ ישראל וארצות המקרא מטעם מוזיאון ישראל וכן הוא היה לחבר כבוד של החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה. אלישע לינדר נפטר בשנת 2009, ונקבר בבבית העלמין שבקיבוצו מעגן מיכאל . Linder, Elisha (1992). "Excavating an Ancient Merchantman". Biblical Archaeology Review. Biblical Archaeology Society. 18 (6): 24–35. Elisha Linder & Yaakov Kahanov, The Ma'agan Mikhael Ship- The recovery of a 2400 years of merchantman final report, Israel Exploration Soceity, Haifa University, 2003, Vol. I-II מדיה וקבצים בנושא אלישע לינדר בוויקישיתוף אורי דרומי, אלישע שאל מדוע לא, ד"ר אלישע לינדר, מבכירי הארכאולוגים הימיים בעולם, 1924-2009, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2009 אתר לזכרו במכון ללימודי ים ע,ש ליאון רקנטי כולל תמונות היסטוריות ערב לזכרו של ד"ר אלישע לינדר ז"ל (אורכב 21.10.2013 בארכיון Wayback Machine), אוניברסיטת חיפה אלישע לינדר בדרכו האחרונה אלישע לינדר 1924-2009 נפטר הארכאולוג הימי ד"ר אלישע לינדר ממעגן מיכאל, יואב איתיאל אלישע לינדר, דף שער בספרייה הלאומית דברים לזכרו באתר Biblical Archaeology Society
פייזלי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פייזלי – תבנית אמנותית שמקורה פרסי פייזלי (סקוטלנד) – עיר בסקוטלנד בוב פייזלי – שחקן ומאמן כדורגל אנגלי איאן פייזלי – פוליטיקאי יוניוניסטי-לויאליסטי מצפון אירלנד
בית עיריית פריז

בית עיריית פריז (בצרפתית: Hôtel de ville de Paris, "אוטל דה ויל דה פארי") נמצא ברובע הרביעי של פריז ומהווה את משכנה של עיריית פריז מאז 1357. במאה ה-13 שכנה המינהלה האזרחית של פריז ב"סלון הבורגנים" שבקרבת השאטלה, ובראשית המאה ה-14 עברה לגבעת סנט-ז'נבייב שבגדה השמאלית. אטיין מרסל, "ראש הסוחרים" של פריז (prévôt des marchands; מי שעמד בראש סוחרי פריז תחת השלטון הישן ותפקד כ"ראש עיר" בפועל), רכש את "בית העמודים" שבגדה הימנית בחודש יולי 1357, ואליו הועבר מרכזם של המוסדות המוניציפליים של העיר. תחת מבנה זה הוקם במאה ה-16 היכל שתוכנן, לבקשת המלך פרנסואה הראשון, בידי האדריכל האיטלקי דומניקו דה קורטונה, שגם השתתף בתכנון טירת שמבור; והצרפתי פייר שמביז', שמזוהה בין היתר עם טירת פונטנבלו ועם קתדרלת סנליס. בניית אוטל-דה-ויל נמשכה מ-1533 ועד 1628, ובין 1836 ו-1850 נוספו לו גימורים ותוספות תוך שימורה של החזית הרנסאנסית. בימי הקומונה הפריזאית של 1871 נשרף הבניין, ונשרפו גם ארכיונים, הספרייה העירונית ואוספי-התעודות החשובים. המבנה הוקם מחדש בין 1874 ל-1882, לפי תוכנית של האדריכלים תאודור בּאלוּ ואדוּאָר דֶפֶּרְת. החזית, בסגנון נאו-רנסאנס, ניסתה להתחקות אחר זו של הבניין שנשרף. הכיכר בחזיתו המערבית של הבניין, שב-1803 נקראה כיכר העירייה, הפכה למרחב להולכי רגל בשנת 1982. לאורך ההיסטוריה היה מקום זה מוקד להתקהלויות של מתקוממים, מפגינים ומורדים. המבנה מתאפיין בחלונות ביפוריים ונישות מפוסלות רבות, ובחלליו הפנימיים שטיחי קיר, רהיטים מעוטרים ופרסקו. החזית העיקרית מעוטרת בדמויות רבות שמציינות את פריז - בהן אמנים, מדענים, פוליטיקאים ותעשיינים. בחצר הפנימית, שני פסלי ברונזה מסמלים האחד את האמנות והאחר את המדע, מעשה ידיהם של לורן מרקסט וז'ול בלנשאר בהתאמה. גם כיום, בהיותו אתר של כוח ויוקרה, שבו יושבת מועצת פריז ובו מתקבלים אורחיהם של ראשי העיר, מוקדש חלק מחלליו של בית העירייה לתערוכות. את אזור בית העירייה משרתת תחנת המטרו Hôtel de Ville. הרובע הרביעי של פריז כיכר העירייה של פריז ראש עיריית פריז מדיה וקבצים בנושא בית עיריית פריז בוויקישיתוף בית עיריית פריז - מעל 300 שנות היסטוריה (בצרפתית) פנורמה אינטראקטיבית של בית העירייה
גומז

גומז או גומס הוא שם משפחה מחצי האי האיברי האם התכוונתם ל... איאן גומז – שחקן טלוויזיה אמריקאי אנטוניו אנריקס גומס – מחזאי, סופר, משורר לירי בספרד של תקופת תור הזהב ג'וש גומז – כדורסלן מכף ורדה חוסה מיגל גומס – נשיאה השני של קובה מריו גומז – כדורגלן גרמני-ספרדי מישל גומז – שחקנית סקוטית מרתה גומז – זמרת ופזמונאית קולומביאנית המתגוררת בארצות הברית נסי גומז – זמרת בריטית-פורטוגזית סלינה גומז – שחקנית טלוויזיה וזמרת אמריקאית ראיין גומס – כדורסלן אמריקאי המשחק בליגת ה-NBA גומז – להקת אינדי רוק בריטית ג'ומס (פירושונים)
אוסקר רבינוביץ

אוסקר רבינוביץ (Oskar K. Rabinowicz; ‏ 1902, אוסטריה - 1969) היה עיתונאי, היסטוריון, מחנך ופעיל ציוני. נולד באוסטריה וגדל במורביה שבצ'כיה. אביו, יהודה לייב הלוי, היה מורה לעברית וחזן. בשנת 1924 קיבל דוקטוקרט בפילוסופיה וכתב דיסרטציה על שפינוזה. כסטודנט החל להתעניין בתנועה הציונית והשתתף בקונגרס הציוני ה-12 כעוזרו של נחום סוקולוב. בשנת 1924 עבר לברנו שם היה כתב בעבור העיתון Jüdische Volkstimme עד לסגירתו בשנת 1932. בנוסף כתב בעיתונים Selbstwehr, Židovské zpravy, ו-Tagesbote aus Böhmen. באוניברסיטת ברנו נדרשו כל חברי הסגל להיטבל לנצרות ולכן לא היה יכול ללמד שם. הוא החל ללמד כמורה תיכון והיה ממייסדי הגימנסיום בברנו, שם לימד היסטוריה. הוא היה תומך נלהב של ז'בוטינסקי וייסד את סניף המפלגה הרוויזיוניסטית בצ'כוסלובקיה ובשנת 1929 נשלח על ידי ז'בוטינסקי לעבוד במשרדי המפלגה בלונדון. כעבור שנתיים, לבקשת אביו, נסע לברלין ללמוד לרבנות בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות ובשנת 1933 הוסמך כרב, אולם כמעט ולא עסק במקצוע. בשנת 1934 ייסד את העיתון השבועי Medina Iwrit–Judenstaat וערך אותו עד לסגירתו בשנת 1939. באותה שנה ברח ללונדון עקב עליית הנאצים. הוא החל להיות מעורב בבנקאות יחד עם אביו וחדל כמעט מעיסוקים פוליטיים והיה מעורב בגיוס כספים לישראל. הוא כתב כחמישה ספרים באנגלית וערך את הכרך השני של הספר "The Jews of Czechoslovakia". בשנת 1964 זכה ב"פרס יעקב לנדאו" לפובליציסטיקה ציונית. בשנת 1965 עבר לארצות הברית ושם נפטר בשנת 1969. אוסקר רבינוביץ, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים אודות, באתר YIVO גרשון הל, "פרס יעקב לנדאו" מטעם "בני ברית" לד"ר אוסקר רבינוביץ, הַבֹּקֶר, 9 ביוני 1964
אברהם קארפ

אברהם קארפּ (באנגלית: Abraham Joseph Karp; ‏5 באפריל 1921 - 24 בנובמבר 2003) היה היסטוריון, ביבליוגרף ורב קונסרבטיבי אמריקאי. נודל באמדור ולמד בבית ספר "תרבות" בשפה העברית. בשנת 1930 עברה המשפחה לארצות הברית. הוא סיים לימודיו במכון למורים בישיבת רבינו יצחק אלחנן ואחר כך סיים תואר ראשון מישיבה יוניברסיטי בשנת 1942. בשנת 1945 הוסמך לרבנות על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה, הוא קיבל תואר M.H.L. בשנת 1948 ודוקטורט של כבוד בשנת 1971. בין השנים 1951 ל-1956 היה ראש קהילה בקנזס סיטי ובין השנים 1956 ל-1971 היה ראש קהילת בית-אל ברוצ'סטר ניו יורק. בין השנים 1972 ל-1991 שימש כפרופסור להיסטוריה ודתות באוניברסיטת רוצ'סטר. בישראל לימד כפרופסור אורח במכון הרמן ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית. הוא נבחר לעמוד בראש האגודה היהודית האמריקאית ההיסטורית בין השנים 1972 ל-1975. The American Jewish Experience (1969) Beginnings: Early American Judaica (1975) Golden Door to America (1977) Haven and Home (1985) The Jews in America: A Treasury of Art and Literature (1994) Jewish Continuity in America (1998). אודות Paid Notice: Deaths KARP, ABRAHAM J. אודות אברהם י קרפ (1921-2003), דף שער בספרייה הלאומית
Sigma Xi

Sigma Xi היא חברת כבוד בינלאומית למדענים ומהנדסים אשר הוקמה בשנת 1886 באוניברסיטת קורנל. לחברה כ-60,000 חברים בכ-500 סניפים, רובם בארצות הברית. לאגודה 20 סניפים בקנדה ועוד סניפים בודדים בכ-20 ארצות. החברות באגודה היא בהזמנה בלבד. מדענים צעירים מתקבלים כחברים על תנאי ומקבלים חברות מלאה רק לאחר שהוכיחו הישגים גבוהים. מדי שנה מצטרפים אל האגודה כ-5000 חברים חדשים. האגודה מוציאה לאור את המגזין המדעי American Scientist. במהלך השנים כ-200 מחברי האגודה היו זוכי פרס נובל, בהם אלברט איינשטיין, לינוס פאולינג, אנריקו פרמי, פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון. מדיה וקבצים בנושא Sigma Xi בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Sigma Xi ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ורז' יפרח

ז'ורז' יפרח (בצרפתית: Georges Ifrah; 1947 – 1 בנובמבר 2019) הוא צרפתי-יהודי, מחברם של ספרים העוסקים בהיסטוריה של המתמטיקה ובמיוחד של שיטות ספירה. היה מורה למתמטיקה. נולד במרקש שבמרוקו. כתב מספר ספרים בנושאים שונים במתמטיקה, היסטוריה של המספרים והיסטוריה של המחשוב. ספרו "סְפָרוֹת וּמִסְפָּרִים: היסטוריה של המצאה גאונית" שתורגם לעברית מתאר את התפתחות כתיבת המספרים מתרבויות עתיקות כגון שומר, בבל, מצרים העתיקה, סין ועוד, ועד התגבשות שיטת כתיבת המספרים בִּספָרוֹת הנהוגה כיום. ספרו Histoire Universelle des Chiffres‏ ("היסטוריה עולמית של המספרים"), שתורגם לאנגלית בשם From One to Zero: A Universal History of Numbers ולמספר שפות נוספות, הפך לרב-מכר בינלאומי[דרוש מקור] ונכלל ברשימת "100 הספרים שעיצבו מאה של מדע" של כתב העת "American Scientist". בצרפתית Histoire universelle des chiffres. Paris: Seghers, 1981 Les chiffres, ou, L’histoire d’une grande invention. Paris: Laffont, 1985 בתרגום לעברית סְפָרוֹת וּמִסְפָּרִים: היסטוריה של המצאה גאונית. תרגום: עדה ירדני, ירושלים: הוצאת כרטא 1990 בתרגום לאנגלית From one to zero :a universal history of numbers. Trans. Lowell Bair. New York: Viking, 1985 Universal History of Numbers: From Prehistory to the Invention of the Computer. Trans. David Bellos. New York: John Wiley & Sons, 1999 The Universal History of Computing: From the Abacus to the Quantum Computer. Trans. E. F. Harding. New York: John Wiley & Sons, 2001. ISBN 0-471-44147-3 (softcover) and ISBN 0-471-39671-0 (hardcover). Joseph Dauben, Book Review: The Universal History of Numbers and The Universal History of Computing (part 1). Notices of the AMS 49 (1): 32–38, January 2002 Joseph Dauben, Book Review: The Universal History of Numbers and The Universal History of Computing (part 2). Notices of the AMS 49 (2): 211–216, February 2002 אמנון טיל, הופעת כתב המספרים בבלוג "עולם הספר" "100 or so books that shaped a century of science" באתר American Scientist ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השירג'ימה

הַשׁירָג'ימָה (יפנית: 柱島; האי הַשׁירָה) הוא אי בדרום מפרץ הירושימה, אשר בים הפנימי סטו, מחוז ימאגוצ'י, יפן. האי נמצא 26 ק"מ דרומית לעיר איוָואקוּני, והוא חלק מאיי קוּטְסוּנָה בתוך שרשרת איי בּוֹיוֹ. שטחו של האי הוא 3.12 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 282 נפשות. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר קינְזוֹ. הפעילות הכלכלית באי מרוכבת מדיג, חקלאות וגידול פירות הדר. ישנה מעבורת המחברת את האי עם נמל איווקוני בכל יום שני. האי ידוע במיוחד בשל תפקידו במהלך מלחמת העולם השנייה, בתור אזור עגינה והיערכות. בשל היותו ממוקם כ-40 ק"מ ממספנת הצי בקורה, ספינות הצי הקיסרי היפני שלא הזדקקו לתיקונים, היו עוגנות שם. האזור שימש גם כאתר היערכות טרם יציאה לים. מדיה וקבצים בנושא השירג'ימה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דרין – נהר בצפון אלבניה הדרין הלבן – נהר בקוסובו ובאלבניה, מיובליו של נהר דרין הדרין השחור – נהר במקדוניה ובאלבניה, מיובליו של נהר דרין דארין – זמר שוודי ממוצא כורדי בובי דארין – זמר, שחקן ובמאי אמריקאי ריקרדו דרין – שחקן ארגנטינאי