laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טורוס סקופיה

טורוס סקופיה (במקדונית: КK Торус Скопје) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר סקופיה, המשחקת בליגת העל המקדונית. הקבוצה הוקמה בשנת 1999. והחלה לשחק בליגה הבכירה בעונת 2008/09. בעונת 2009/10 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע המקדוני ועד לחצי גמר הפלייאוף. ובעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע וחצי גמר הפלייאוף. בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית. הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל הספורט בוריס טרייקובסקי המכיל 8,000 מקומות ישיבה. הליגה המקדונית: חצי גמר: 2010, 2011 הגביע המקדוני: גמר: 2010 חצי גמר: 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חותרניים

חותרניים (שם מדעי: Corixidae) היא משפחה של פשפשי מים אשר מאכלסים ברכות ונחלים בעלי זרימה איטית. ידועים כ-500 מינים ב-33 סוגים שונים הנפוצים בכל העולם, בישראל כ-20 מינים. מבחינה חיצונית הם מזכירים לעיתים את השטגביים אך בניגוד אליהם שוחים קרוב לקרקע כשגבם פונה מעלה. לחותרניים יש באופן כללי גוף שטוח באורך של עד 13 מילימטרים, יש להם 4 רגלים אחוריות ארוכות ושתים קדמיות קצרות. הרגלים האחוריות מכוסות בשערות והן מעוצבות בצורת משוטים, מכאן בא השם חותרניים. בקצה שתי הרגלים האמצעיות קבועות ציפורנים שבעזרתן הם נאחזים בקרקע, ובעזרת הרגלים הקדמיות אשר מעוצבות ככפית הם מחפשים חלקיקי רקב צמחי ואצות על הקרקעית אשר מהווים את מזונם העיקרי של רוב סוגי החותרניים, אולם חלק ממיני החותרניים הם טורפים וניזונים גם מזחלי יתושים. כדי לנשום, עולים החותרניים לפני המים, שם הם קולטים בועת אוויר לתוך חלל הנמצא מתחת לכנפיהם. בזמן החיזור משפשף הזכר את רגליו הקדמיות ומשמיע קולות צרצור חזקים. אחד ממיני החותרנית ידוע כאחד החרקים הרעשנים ביותר בטבע, למרות גודלו, נמדד משמיע קולות בעוצמה של 99.2 דציבלים ששקולים בערך לרעש שמייצרת רכבת תחתית. את הביצים מדביקות הנקבות לצמחים, מקלות או סלעים השקועים תחת המים. במקסיקו אחדים מהמינים משמשים כמזון לבני אדם ולחיות מחמד. תת-משפחה Corixinae סוג חותרן Corixa סוג Hesperocorixa סוג תלומית Sigara תת-משפחה Micronectinae סוג חותרנית Micronecta מדיה וקבצים בנושא חותרניים בוויקישיתוף חותרניים, באתר ITIS (באנגלית) חותרניים, באתר NCBI (באנגלית) חותרניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חותרניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חותרניים, באתר GBIF (באנגלית) חותרניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 124
ישחוריים

ישחוריים (שם מדעי: Simuliidae) היא משפחה של יתושים בעלת יותר מ-2,200 מינים. ברוב המינים הנקבות ניזונות מדם של יונקים, ובהם בני אדם, ואילו הזכרים ניזונים בעיקר מצוף. הביצים מוטלות במים זורמים, והזחלים מצמידים את עצמם לסלעים. הזחלים רגישים ביותר לזיהומים. הזחלים משתמשים בווים בקצה בטנם כדי להיצמד למצע ובחוטים דמוי משי כדי לזוז ממקומם או לתפוס את עצמם במקום. כדי לאכול הם פורשים מניפה המקיפה את הפה, שתופסת חלקיקי רקב מהחי והצומח, אצות או בקטריות. הם מתגלמים מתחת למים ולאחר מכן יוצאים מהמים בתוך בועת אוויר כבוגרים מעופפים. מיני ישחוריים שונים מעדיפים פונדקאים שונים לארוחת הדם שלהם, מה שמשקף את שמות המינים השונים. הם ניזונים ביום כנראה כאשר הרוח חלשה. Araucnephia Araucnephioides Archicnephia Austrosimulium Baisomyia Cnephia Cnesia Cnesiamima Crozetia Ectemnia Gigantodax Greniera Gydarina Gymnopais Kovalevimyia Levitinia Lutzsimulium Mayacnephia Metacnephia Paracnephia Parasimulium Paraustrosimulium Pedrowygomyia Prosimulium Simuliites Simulimima Simulium Stegopterna Sulcicnephia Titanopteryx Tlalocomyia Twinnia מדיה וקבצים בנושא ישחוריים בוויקישיתוף ישחוריים, באתר ITIS (באנגלית) ישחוריים, באתר NCBI (באנגלית) ישחוריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ישחוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ישחוריים, באתר GBIF (באנגלית) ישחוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שעירי-כנף

שעירי־כנף (שם מדעי: Trichoptera) היא סדרה של חרקים בעלת כ-12,000 מינים, השייכים לקבוצה Amphiesmenoptera, אליה שותפים אליהם כיום רק בני סדרת הפרפראים. במראם דומים שעירי הכנף לעשים ובבגרותם הם בעלי שני זוגות כנפיים שעירות מכוסות ב"קשקשים" והם בעלי מחושים זקורים וארוכים וגפי פה מנוונים. הזחלים חיים במקווי מים מתוקים כמו אגמים, נחלים, פלגים, מעיינות ובריכות. הזחלים חיים במבנה מוגן הטווי חוטים דמויי משי ומקושט באבנים, ענפים ועוד, בו הזחל חי. הזחלים של מינים אלה מגוונים בתזונתם: חלקם טורפים, חלק אוכלי נבלות וחלקם אוכלי עלים, אוכלי אצות או אוכלי רקבובית מהחי והצומח. הפרטים הבוגרים חסרי גפי פה והם קצרי ימים. תת-סדרה Annulipalpia על-משפחה Hydropsychoidea על-משפחה Philopotamoidea תת-סדרה Integripalpia על-משפחה Leptoceroidea על-משפחה Limnephiloidea על-משפחה Phryganeoidea על-משפחה Sericostomatoidea על-משפחה Tasimioidea משפחה Tasimiidae תת-סדרה Spicipalpia על-משפחה Hydroptiloidea משפחה Hydroptilidae על-משפחה Rhyacophiloidea מדיה וקבצים בנושא שעירי-כנף בוויקישיתוף שעירי-כנף, באתר ITIS (באנגלית) שעירי-כנף, באתר NCBI (באנגלית) שעירי-כנף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שעירי-כנף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעירי-כנף, באתר GBIF (באנגלית) שעירי-כנף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי חנניא בן עקביא

רבי חנניא בן עקביא (נכתב גם חנניה, עקביה וחנינא) היה תנא בדור הרביעי. רבי חנניא בן עקביא שמר בזכרונו שמועות עתיקות בהלכה, אותן מסר לחבריו התנאים. כך הוא למשל הוא מוסר גרסה שהייתה בידו למחלוקת בין רבן גמליאל לחכמים, ומסר קבלה שהייתה בידו לפרש הלכה בדיני טומאה וטהרה, שעל כך אמר רב יהודה בשם רב: "לעולם אל ימנע אדם עצמו מבית המדרש ואפילו שעה אחת. שהרי כמה שנים נשנית משנה זו בבית המדרש ולא נתגלה טעמה. עד שבא ר' חנינא בן עקביא ופירשה". לפי פרשנותו של היימן, רב שהה במקום באותה שעה, ומכאן עדותו. כאשר דנו החכמים אודות האיסור לטלטל מי חטאת בספינה עקב מעשה שהיה שנמצאה טומאה במי החטאת, מסר רבי חנניא בן עקביא קבלה שהייתה בידו שאסרו "רק בירדן ורק בספינה", כדוגמת המעשה שהתרחש. רבי חנניא בן עקביא התיר שלושה דברים לאנשי טבריה: התיר לשאוב מים מהכנרת למרפסת הפתוחה מעליה, שיש בה שטח של לפחות ד' על ד' אמות, והנקב הוא לפחות ד' על ד' טפחים, אפילו ללא מחיצה מיוחדת לנקב, היות שרואים חלק מהמרפסת כאילו הוא מכופף ונעשה כמחיצה לנקב, בדומה להיתר בספינה. אמ' ר' יוחנן משום ר' יוסי בן זימרא: לא התיר לי חנניה בן עקביה אלא בימה של טבריא, הואיל ויש לה אוגניים ועיירות וקרפיפות מקיפות אותה; אבל בשאר מימות לא. — מסכת ערובין, פ"ז ע"א וע"ב סיבת דין מיוחד זה היא שלשפת הכנרת הייתה כעין מחיצה ('אוגנים') ויש היכר לכך שהיא כרמלית, ולכן די בתיקון קל. דין זה הוא דעת יחיד, ואינו להלכה כיום. התיר לטמון פירות בפסולת של קטנית דקה שלחה בטל, ואין לחשוש שברטיבות נעשו הפירות מוכשרים לקבל טומאה, מכיוון שאנשי טבריה היו עסוקים במלאכתם כל היום, ידוע שהסיבה שהם טמנו את הפירות בחול הוא כדי לחסוך זמן מיותר ולא מכיוון שהם רצו להרטיב אותן, ועל פי ההלכה אין פירות נעשים מוכשרים לקבל טומאה אלא אם נרטבו מרצונם של הבעלים. התיר להסתפג בשבת במגבת, ואין לחשוש שמא יסחוט אותה, מכיוון שאין אדם מקפיד על ניקיון המגבת המיועדת לשימוש מיוחד זה. הוא דן בהלכה עם רבי מאיר, רבי יהודה ורבי יוסי. בשעת אבלו של רבי יהודה על מות בנו, שימש רבי חנניא כמעין מתורגמן, כאשר רבי יהודה לוחש באוזנו (מפני האיסור על האבל ללמד תורה), ורבי חנניא משמיע בקול. הרב אהרן הימן, "ר' חנינא בן עקיבא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 494, באתר היברובוקס בנימין זאב בכר, אגדות התנאים (כרך ב, חלק ב) (מגרמנית: א. ז. רבינוביץ), תל אביב: דביר, תרפ"ח, סי' ד: חנניה בן עקביא (עמ' 70), באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ע"ח, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ט', עמוד ב'. תולדות תנאים ואמוראים בערך "רב". תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"ו, עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"א, עמוד א' הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ג'וזפה ג'וסטי

ג'וזפה ג'וסטי (באיטלקית: Giuseppe Giusti;‏ 12 במאי 1809 – 31 במאי 1850) היה משורר איטלקי. ג'וסטי נולד בעיירה מונסומאנו טרמה שבנפת פיסטויה, טוסקנה. אביו היה איש עשיר וחובב תרבות, שלימד אותו מוזיקה מילדותו. בהמשך הופקד על חינוכו כומר קפדן מהכפר הסמוך. בגיל 12 ג'וסטי נשלח לבית ספר בפירנצה, ואחר כך לפיסטויה וללוקה. בתקופה זו כתב את שיריו הראשונים. ב-1826 למד משפטים בפיזה; הוא שנא את המקצוע, וסיים את לימודיו לאחר שמונה שנים במקום ארבע. עם זאת, הוא נהנה מהחיים בפיזה, התהולל ולמד להכיר את העולם בעיר הגדולה, ואת קשיי היומיום שהיו מנת חלקם של אנשיה בעקבות מדיניות החוקים והמיסים. נושאים אלו השפיעו עליו ושימשו אותו בהמשך בסאטירה שיצר. ב-1832 פרסם את שירו "La Ghigliottina" (הגיליוטינה), והחל בהדרגה להיות מוכר בקרב מספר משוררים בני תקופתו. ב-1834 סיים את לימודי המשפטים ועבר לפירנצה, שם החל לעבוד בתחום ובמקביל ליהנות מהחיים בעיר. הוא התאהב באישה שדחתה את אהבתו, ובעקבות זאת כתב חלק משירי הסאטירה הטובים ביותר שלו. שיריו עברו מפה לאוזן והוא התפרסם בהדרגה. הוא פרסם את מקבץ שיריו הראשון בהיקף מצומצם בלוגאנו, ומקבץ נוסף פורסם בבסטיה, אך "הגיליוטינה" נותר שירו הידוע והטוב ביותר. בשל הסאטירה שלו נתפס ג'וסטי בחיוב כמי שמשמיע את קולו כנגד הממשל. הוא התיידד עם הפוליטיקאי מרקיז ג'ינו קאפוני, ואף התגורר בארמונו בשנות חייו האחרונות, עד מותו שם ב-1850. לאחר מותו פרסם קאפוני מקבץ נוסף משיריו. שיריו של ג'וסטי פורסמו מחדש במהדורות שונות לאחר מותו. הם תורגמו למספר שפות, בהן גרמנית ואנגלית. ב-1884 פורסמה באנגלית ביוגרפיה על חייו, "The Tuscan Poet Giuseppe Giusti, and his times", מאת סוזן הורנר. מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה ג'וסטי בוויקישיתוף Giuseppe Giusti, במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה ג'וזפה ג'וסטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Tuscan Poet Giuseppe Giusti, and his times, בארכיון האינטרנט
מגנוס השלישי, מלך שוודיה

מגנוס השלישי לדולוס (בשוודית: Magnus Ladulås, ‏1240 - 18 בדצמבר 1290) היה מלך שוודיה משנת 1277 ועד מותו. מגנוס השלישי היה הראשון מבין מלכי שוודיה ששמם היה מגנוס ושעלה לכס המלוכה לא כמי שתפס את השלטון בכוח או כטוען לכתר. היסטוריונים מודרניים מייחסים את הכינוי שלו, Ladulås, בשוודית: "מנעול אסם", לצו שהוצא על ידו בשנת 1279 או 1280 ששחרר את האיכרים מהחובה לספק מזון לאצילים או לבישופים בעת מסעותיהם. אפשרות נוספת לכינוי זה הוא שהוא נוצר כשיבוש של השם לדילאוס (Ladislaus), שייתכן שהיה שמו השני, בהתחשב במורשתו הסלאבית. מגנוס, ששנת לידתו לא אומתה על ידי היסטוריונים מודרניים, היה ככל הנראה בנם השני של בירגר יארל ושל אינגבורג, שהייתה אחותו של אריק האחד עשר חשוך הילדים ובתו של אריק העשירי. אביו של מגנוס ייעד את בנו כיורש סמכויותיו כיארל והוא קיבל את תואר דוכס שוודיה. אחיו, ולדמאר, שהיה ככל הנראה הבכור, ירש את דודם מצד אמם על כס המלכות השוודי בשנת 1250. ב-1275 פתח מגנוס במרד כנגד אחיו בסיוע דני והדיח אותו מכס המלכות. מגנוס נבחר להיות המלך באתר הבחירה ההיסטורי של מלכי שוודיה, אבני מורה (Mora stenar). ב-1276 נשא מגנוס כאישה שנייה את הלוויג, בתו של גרהרד הראשון, רוזן הולשטיין-יצהו. מצד אמה, אליזבט ממקלנבורג, הייתה הלוויג צאצאית של כריסטינה, שהייתה ככל הנראה בתו של סוורקר השני, מלך שוודיה. כתב ביטול אפיפיורי לנישואיו הראשונים של מגנוס ולהתרת נישואיו השניים הוצא עשר שנים לאחר מכן ב-1286. מאוחר יותר תפקדה הלוויג כעוצרת, ככל הנראה בשנים 1290 – 1302 ובין השנים 1320 – 1327. המלך המודח ולדמאר הצליח בסיוע דני להשיג את השליטה על המחוזות ביטאלנד, בחלק הדרומי של שוודיה, וב-1277 נאלץ מגנוס להכיר בכך. עם זאת, ב-1278 החזיר מגנוס לעצמו את השליטה במחוזות אלו והוסיף לתוארו את הכינוי rex Gothorum (מלך היאטים) והחל את המסורת של התואר "מלך השוודים והיאטים" שנשאו מלכי שוודיה מכאן והלאה. אחיו הצעיר של מגנוס, בנדיקט, כיהן כלורד צ'נסלור הגבוה של שוודיה וב-1284 העניק לו אחיו את התואר דוכס פינלנד. מגנוס השלישי מת כאשר בניו היו עדיין קטינים. הוא הורה שקרוב משפחתו, טורקל, יהיה האפוטרופוס של יורשו, לימים בירגר, מלך שוודיה, שהיה בן עשר כאשר מת אביו. באביב 2011 ניתן אישור לחוקרים מאוניברסיטת סטוקהולם לפתוח אחד הקברים המלכותיים בכנסיית רידרהולם כדי לחקור את השרידים שההנחה הייתה שהם של מגנוס השלישי ושל קרוביו. בשידור שהתקיים בטלוויזיה השוודית פורסמו כמה ממצאים. בדיקות פחמן-14 הראו שהעצמות שהיו בקבר תוארכו למאה ה-15, ולפיכך לא היו יכולים להיות אלו של מגנוס ושל משפחתו. מנישואיו לאשתו הראשונה (ששמה לא ידוע) נולד לו בן אחד בשם אריק שנולד בערך בשנים 1275-1277. מנישואיו להלוויג מהולשטיין נולדו לו: אינגבורג (נולדה ב-1279 בערך) נישאה לאריק השישי, מלך דנמרק. בירגר, מלך שוודיה (נולד ב-1280 בערך) אריק, דוכס סדרמנלנד והלנד (נולד ב-1282 בערך) מת מרעב ב-1318 כשהיה כלוא בטירת נישופינג על ידי אחיו, המלך בירגר. ולדמאר, דוכס פינלנד (נולד ב-1280) מת מרעב ב-1318 כשהיה כלוא בטירת נישופינג על ידי אחיו, המלך בירגר. ריצ'זה (מתה לאחר 1347) הייתה אם המנזר של סנט קלייר בסטוקהולם. מדיה וקבצים בנושא מגנוס השלישי, מלך שוודיה בוויקישיתוף Magnus I "ladulås, www.historiska-personer.nu (בשוודית) מגנוס השלישי, מלך שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מגנוס השלישי, מלך שוודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Arkeologerna öppnade fel grav, SvD, 9.12.2011 (בשוודית)
גרופר

גרופר הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני (Gropper) האם התכוונתם ל... ברנרד גרופר – שמו המקורי של אנדריי קלראשו, במאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה רומני-ישראלי דני גרופר – כדורגלן ישראלי ויליאם גרופר – קריקטוריסט, צייר, ליטוגרף וצייר ציורי קיר יהודי-אמריקאי יונתן גרופר – קומיקאי ישראלי יעקב גרופר – משורר יידיש יהודי-רומני פסח גרופר – חבר כנסת ושר ישראלי
לוק מקפרליין

תומאס לוק מקפרליין (באנגלית: Thomas Luke Macfarlane; נולד ב-19 בינואר 1980) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון קנדי, המוכר בעיקר מתפקידו בתור סקוטי וונדל (אנ') בסדרה "אחים ואחיות" (2006–2011), ובתור דווין ג'קוביס בסדרה "קילג'ויס" (2015–2019) ולאחרונה בתור ארון שפרד בסרט הקומדיה "אין גברים כאלה" (2022). מקפרליין נולד בלונדון, אונטריו בקנדה; בנם של תומאס שהיה מנהל שירותי בריאות הסטודנטים באוניברסיטת מערב אונטריו, ופני, אחות לבריאות הנפש בבית חולים. יש לו אחות תאומה בשם רות' ואחות גדולה בשם רבקה. מקפרליין למד בבית הספר לאמנויות לסטר בי. פירסון בעיר הולדתו, ולאחר מכן למד בחוג לדרמה בבית ספר ג'וליארד בניו יורק; אותם סיים בהצלחה בשנת 2003. בעת לימודיו בג'וליארד, הוא כיכב בהפקות כגון "רומיאו ויוליה", "ריצ'רד השלישי", "The School of Night"‏, "Blue Window"‏, "The Grapes of Wrath" ו-"As You Like It". מקפרליין היה אחד מארבעת השחקנים הראשיים בהצגה "Juvenilia" שהציגה בין 14 בנובמבר ל-11 בדצמבר 2003. בשנת 2004 גילם את סטיוארט דבארג' במיני-סדרה "Tanner on Tanner" שביים רוברט אלטמן עבור HBO. באותה שנה הוא שיחק את התפקיד הראשי במחזה "Where Do We Live". בשנת 2005 שיחק את פרנק "דים" דאמפי בסדרת הטלוויזיה "Over There" של רשת FX Networks. בקיץ 2006 הוא הופיע במחזה "The Busy World is Hushed" שהוצג באוף ברודוויי. בשנת 2006 לוהק לתפקידו הידוע ביותר, סקוטי וונדל (אנ') בסדרת הדרמה של ABC "אחים ואחיות". בסדרה הוא משחק את בעלו של קווין ווקר (מת'יו ריס), אחד מה"אחים" בסדרה. מקפרליין שיחק בכל חמש עונותיה של הסדרה עד לסיומה ב-2011. בשנת 2009 שיחק במיני-סדרה "Iron Road", המביאה את סיפורם של פועלים סינים שסייעו בבניית קו הרכבת הקנדית הפסיפית בשנות ה-80. המיני-סדרה צולמה במשך שבועיים בקולומביה הבריטית וחמישה שבועות נוספים בסין בין אפריל ליוני 2007. הסדרה הוצגה במספר בתי קולנוע בקנדה וברשת CBS האמריקאית. בשנת 2022 כיכב לצד בילי אייכנר בסרט הקומדיה הרומנטית "אין גברים כאלה". מקפרליין היה סולן הלהקה "Fellow Nameless", שהחלה לפעול כשהיה בכיתה ח'. הלהקה הוציאה אלבום אחד. ב-15 באפריל 2008 מקפרליין יצא מהארון כהומוסקסואל בריאיון לעיתון "The Globe and Mail". ב-12 ביוני 2018, מקפרליין קיבל אזרחות אמריקאית. לוק מקפרליין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוק מקפרליין, באתר AllMovie (באנגלית) לוק מקפרליין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מקדחיים

מקדחיים (שם מדעי: Terebridae) היא משפחת חלזונות שצורת קונכייתם היא כשל קונוס מוארך, וזאת בשל הצריח הבורגי הגבוה שלה. הסוגים שבמשפחה זו נבדלים על-פי הדוגמה הקיימת על קונכייתם. החלזונות חיים בדרך-כלל בחולות ים שבהם הם מתחפרים באמצעות תופסן מיוחד הקיים בפיהם. תזונתם העיקרית היא תולעים וצדפות הניצודות באמצעות שיניהם דמויות החצים. המשפחה אינה משתייכת לסוג החלזונות הארסיים. בישראל החלזונות ממשפחה זו קיימים בצורה בולטת בחופי מפרץ אילת. ביניהם ידועים המינים מקדחה ברודה המגיעה עד לאורך של כ-25 ס"מ, מקדחה מגובששת (Terebra crenulata), מקדחה חגורה (כ-15 ס"מ) וחודן חלק. מדיה וקבצים בנושא מקדחיים בוויקישיתוף תמונות הסוגים השונים מאתר דפני מקדחיים, באתר ITIS (באנגלית) מקדחיים, באתר NCBI (באנגלית) מקדחיים, באתר GBIF (באנגלית)
נרטיב אינטראקטיבי

נרטיב אינטראקטיבי הוא סיפר המהווה סוג מסוים של בידור או אמנות בתחום הניו מדיה ומושתת במקרים רבים על טכנולוגיה דיגיטלית. ייחודן של יצירות מסוג זה הוא שהן מערבות את הצופה בתור משתתף בהליך היצירה ומעניקות לו את היכולת להשפיע בזמן אמת על כיווני ההתפתחות של העלילה או המהלך הדרמטי. סוג זה של נרטיב ניתן למצוא בקולנוע אינטראקטיבי, טלוויזיה אינטראקטיבית, יצירה מוזיקלית או משחק מחשב, בהם השחקן או הצופה פעילים במהלך הצגת היצירה ומשפיעים עליה. ניסיונות לפתח נרטיבים אינטראקטיביים ניתן למצוא החל משנות ה-60. הסרט Kinoautomat של הבמאי הצ'כי ראדוז סינסרה (Radúz Činčera), שהוצג בתערוכת אקספו 67' במונטריאול ונחשב לסרט הקולנוע האינטראקטיבי הראשון שנוצר. בסרט זה היו תשע נקודות שבהן הסרט נעצר והיה עולה סדרן לבמה שמספר לקהל על שתי הסצנות הבאות האפשריות. לאחר מכן הקהל היה מצביע לסצנה הרצויה וזו שנבחרה על ידי רוב הקולות הייתה מוקרנת על חשבון השנייה. הסרט נפתח בסצנת הבזק לעתיד שבה הבית של הגיבור נשרף. סצנה זו מהווה גם את סופו של הסרט ללא קשר לבחירות שנעשו על ידי הקהל במהלכו, עקב מטרת הבמאי להציג סאטירה על הדמוקרטיה בסרטו זה. במהלך השנים היו ניסיונות נוספים ליצירת סרטים אינטראקטיביים, אך סוג זה של סרטים מעולם לא התבססו היטב בקהל חובבי סרטי הקולנוע. התוכנה הראשונה שכללה נרטיב אינטראקטיבי וזכתה להצלחה בעולם הייתה Façade, שנוצרה על ידי מייקל מטיאס ואנדרו סרטקן והופצה ב-2006. בישראל נעשה ניסיון בולט בתחום זה בקליפ של יוני בלוך לשירו, "להיות עצוב יותר". ג'נט מוריי (Murray) מייחסת בספרה Hamlet on the Holodeck מספר מושגים הנוגעים בעונג אותו מסב נרטיב אינטראקטיבי למששתפים בו. המושג הראשון הוא 'השתקעות' והוא מתייחס לחוויה של הצופה שעובר מן העולם המציאותי למרחב וירטואלי מפותח ושלם. בזכות יכולתו של המשתתף להשפיע על המתרחש, אין הוא מזדהה עם פרוטגוניסט כמו בעת קריאת יצירת ספרות קלאסית, אלא חש שהוא עצמו הגיבור ובכך שוקע עוד יותר בעולם החדש שיוצרת היצירה. המושג השני, אליו מתייחסת מוריי הוא סוכנות אותו היא מגדירה בתור האפשרות של המשתתף לעשות בחירות שישפיעו באופן משמעותי על העלילה. תחושה זו לא מתקבלת מצפייה בסרט קולנוע רגיל אך לעומת זאת כן מתקבלת בעקבות צפייה בסרט אינטראקטיבי על ידי הבחירות הנרטיביות אותן מבצע הצופה ועל ידי התוצאות של בחירות אלו. במרוצת השנים ועם התפתחות הטכנולוגיה, נעשים עוד ועוד ניסיונות לרתום את היכולות הטכנולוגיות לטובת יצירת נרטיב אינטראקטיבי משופר. עם זאת, ישנם חוקרים, כמו ז'ספל ז'ול (Jesper Juul), שטוענים כי ישנה סתירה בסיסית בין המושג נרטיב למושג משחק, שכן הראשון מתייחס תמיד לעבר, ואילו השני - להווה. בנוסף, בתחום זה ישנן עדיין מגבלות טכנולוגיות רבות, כמו הפיתוח של בינה מלאכותית מושלמת, ולכן קשה ליצור נרטיב אינטראקטיב שיבטיח כי כל משתמש אכן יקבל תוצאה שונה. אנדי קמרון, Dissimulations Murray, Janet H. (1997), Hamlet on the Holodeck Juul, Jesper (1999), A Clash Between Game and Narrative ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריביירה אולצין

ריביירה אולצין (במונטנגרית: Košarkaški Klub Rivijera Ulcinj או Кошаркашки Клуб Ривијера Улцињ), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיירה אולצין, על חוף הים האדריאטי, המשחקת בליגה המונטנגרית. הקבוצה הוקמה בשנת 1976 והשתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006. לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. הקבוצה מארחת לעיתים באולם הגדול "מרשל טיטו" המכיל 2,000 מקומות ישיבה. ולעיתים באולם הקטן "ברדסבו ידינסבו" המכיל 1,100 מקומות. בעונות 2006/07, 2008/09, 2009/10, 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף בליגה. ובעונת 2006/07 ובעונת 2011/12 הגיעה עד לחצי גמר הגביע המונטנגרי. הקבוצה השתתפה בעבר בליגה הבלקנית בעונות 2010–2012 (והגיעה עד לרבע הגמר). ליגה המונטנגרית: חצי גמר: 2007, 2009, 2010, 2011' 2013 הגביע המונטנגרי: חצי גמר: 2007, 2012 סרביה סיניסה טפבצ'ביץ' סרביה סאסה מיאלוביץ' סרביה אלכסנדר רדולוביץ' מונטנגרו מילוס דיוריסיץ' מונטנגרו רדוי דיורקוביץ' בוסניה והרצגובינה ניקולה יפטיץ' אתר מידע על הקבוצה (אורכב 28.10.2011 בארכיון Wayback Machine)
פיל אוקס

פיליפ דייוויד אוקס (באנגלית: Philip David Ochs,‏ 19 בדצמבר 1940 - 9 באפריל 1976) היה זמר מחאה ופזמונאי אמריקאי בסגנון פולק ופולק רוק. כתב מאות שירים בשנות ה-60 והוציא בחייו שמונה תקליטים. היה ידוע בשנינותו, בהומור העוקצני של שיריו, בגישה הומניסטית ובאקטיביזם פוליטי. אוקס, שהעיד על עצמו שהוא "סוציאל-דמוקרט שמאלני", הופיע באירועים פוליטיים רבים, בהם הפגנות מחאה ואסיפות נגד מלחמת וייטנאם ובעד זכויות אדם. בין שירי המחאה המפורסמים שלו, שהלהיבו רבים בשנות ה-60 וזוכים עד היום לאהדה: "I Ain't Marching Anymore", "Love Me I'm a Liberal", "Outside of a Small Circle of Friends", ו-"Power and the Glory". שיריו זכו לאורך השנים לגרסאות כיסוי של אמנים רבים. לאחר שנים של כתיבה פורה בשנות ה-60, התערערה יציבותו הנפשית של אוקס באמצע שנות ה-70. הוא נהג לשתות לשוכרה, התגורר זמן מסוים ברחובות, ודיבר על התאבדות. ב-1976 עבר לגור אצל אחותו, ואובחן כלוקה במאניה דפרסיה ואלכוהוליזם. מספר חודשים מאוחר יותר שם קץ לחייו בתלייה. מדיה וקבצים בנושא פיל אוקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיל אוקס פיל אוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיל אוקס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פיל אוקס, באתר ספוטיפיי פיל אוקס, באתר AllMusic (באנגלית) פיל אוקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיל אוקס, באתר דיזר פיל אוקס, באתר Yandex.Music (ברוסית) פיל אוקס, באתר Discogs (באנגלית) פיל אוקס, באתר Songkick (באנגלית) פיל אוקס, באתר Genius פיל אוקס, באתר SecondHandSongs פיל אוקס, באתר בילבורד (באנגלית) פיל אוקס, באתר של אחותו סוני אוקס פיל אוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיל אוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוויזיוניסטים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רוויזיוניסטים – המשתייכים לזרם בתנועה הציונית ברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר) - הזרוע המדינית והפוליטית של הציונות הרוויזיוניסטית התנועה הרוויזיוניסטית - תנועת החרות זאב ז'בוטינסקי – מכונן הציונות הרוויזיוניסטית ראו גם: רוויזיוניזם (מרקסיזם) – מתאר שינוי משמעותי של הנחות היסוד המרקסיסטיות רוויזיוניזם היסטורי – פירוש מחדש של דעות על הראיות, המניעים, ותהליכי קבלת ההחלטות סביב אירוע היסטורי רפורמיזם – תאוריית הרוויזיוניזם הכחשת השואה – צורה של שכתוב היסטוריה שתומכיה טוענים לרוויזיוניזם היסטורי אירדנטה – "רוויזיוניזם טריטוריאלי", תביעה לשינוי מחדש של גבולות בין מדינות, בהתאם לתביעות להגדרה עצמית של קבוצות אתניות מסוימות
הפשיטה על וייווק

הפשיטה על וייווק הייתה סדרת התקפות אוויריות של חיל האוויר החמישי של חילות האוויר של צבא ארצות הברית על בסיסי הזרוע האווירית של הצבא היפני הקיסרי בעיירה וייווק שבגינאה החדשה, בין 17 ל-21 באוגוסט 1943. ארבע הפשיטות נחלו הצלחה רבה: היפנים איבדו כ-100 מטוסים, ובכך הוגבל כוחו של הכוח האווירי היפני לכ-30 מטוסים פעילים בלבד. באוגוסט 1943 מנתה הארמייה האווירית הרביעית היפנית 130 מטוסים כשירים. מספר זה היווה רק שליש ממצבת המטוסים שהייתה מיועדת לארמייה האווירית, וכמחצית מכלל המטוסים ברשותה (השאר לא היו כשירים לטיסה). הסיבות לכך היו מחלות שפשו בקרב צוותי האוויר וכן מחסור בחלקי חילוף למטוסים. במהלך קרב לאה-סלמאואה העבירה הארמייה הרביעית מטוסים רבים לשדות תעופה בסמוך לווייווק שלחופה הצפוני של גינאה החדשה. טווח הטיסה של מטוסי הקרב של בעלות הברית לא איפשר להם להגיע לווייווק, והפיקוד החליט שהסיכון שבשליחת מפציצים ללא ליווי מטוסי קרב אינו כדאי. מפקד כוחות האוויר של בעלות הברית בזירת דרום מערב האוקיינוס השקט, מייג'ור גנרל ג'ורג' קני, הגה תוכנית לתקיפת וייווק. בעלות הברית החלו בהקמת שני שדות תעופה דמה בסמוך לעמדות היפניות בחצי האי הואון. צוותים קטנים העלו ענני אבק גדולים במטרה ליצור את הרושם שבמקום מתבצעות עבודות בנייה רחבות היקף, והיפנים הגיבו בהפגזת שדות התעופה המדומים. בה בעת, הקימו בעלות הברית שדה תעופה אמיתי במרחק 80 קילומטרים משם, אליו העבירו מטוסי קרב. ב-12 באוגוסט פתחה הארמייה הרביעית במתקפה על בסיסי בעלות הברית בוואו, בבנה-בנה ובסלמאואה, אך היא לא הניבה פירות. היפנים תכננו לערוך פשיטה נוספת על בסיסי בעלות הברית, אך ב-17 באוגוסט פתחו האחרונות במתקפה על הבסיסים היפנים בווייווק. בשעות הבוקר המוקדמות תקפו ארבעים ושבעה מפציצי B-24 ליברייטור וB-17 מבצר מעופף כמאתיים מטוסים יפניים בשדה התעופה בווייווק ובמספר שדות תעופה נוספים באזור, בעוד אלה חונים על הקרקע במקבצים. מספר טייסים יפנים ניסו להמריא אך נורו מיד. בשעה 09:00 תקף את וייווק גל נוסף של מפציצים מלווים במטוסי קרב. בפשיטה זו איבדו בעלות הברית שלושה מפציצים, אך המפציצים השמידו כ-100 מטוסי אויב וכמויות גדולות של אספקה וגרמו לאבדות בנפש. לאחר הפשיטות נותרו ברשות היפנים 30 מטוסים בלבד. מספר זה לא אפשר לארמייה הרביעית לספק סיוע לכוחות על הקרקע ולמעשה חוסל הכוח האווירי היפני בגינאה החדשה, ובעלות הברית השיגו עליונות אווירית באזור. הארמייה הרביעית התאוששה במידת מה לאחר מכן, אך לא שבה לגודלה הקודם. המערכה בגינאה החדשה ג'ון וורדן, The Air Campaign: Planning for Combat . ג'ורג' אודגרס, Chapter 5 – Air Support During the Lae–Nadzab–Finschhafen Operations , אתר מורשת המלחמה האוסטרלית. הירויוקי שינדו, Japanese air operations over New Guinea during the Second World War , אתר מורשת המלחמה האוסטרלית. שינדו, 30. וורדן, 2. Offense or Defense - The Chess Game. אודגרס, עמ' 70