laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משבר ליטל רוק

משבר ליטל רוק (באנגלית: Little Rock Crisis) הוא משבר שאירע בשנת 1957 על רקע קיום אינטגרציה בין האפרו-אמריקאים ללבנים בבתי הספר הציבוריים של ארצות הברית. ערך מורחב – פסק דין בראון נגד מועצת החינוך בשנת 1954 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך כי ההפרדה הגזעית שהייתה נהוגה עד אז בבתי ספר נוגדת את החוקה האמריקאית ולפיכך אינה חוקית. בעקבות התקדים שיצר פסק דין זה, נרשמו בשנת 1957 תשעה ילדים אפרו-אמריקאים לבית הספר התיכון המרכזי של ליטל רוק (אנ'), ארקנסו. ב-4 בספטמבר 1957 ניסו התלמידים האפרו-אמריקאים להיכנס לבית הספר. אורוול פובוס, מושל ארקנסו וממתנגדי האינטגרציה, הורה לחיילי המשמר הלאומי לחסום בגופם את דרכי הגישה של הילדים. ב-23 בספטמבר שוב ניסו התלמידים להיכנס, ונחסמו בשנית. למחרת, ב-24 בספטמבר 1957, שלח הנשיא אייזנהאואר את הדיוויזיה המוטסת ה-101 לליטל רוק כדי לאכוף את החלטת בית המשפט העליון ולספק הגנה על גופם ועל זכויותיהם של התלמידים. פעולה זו נתפסה על ידי דרומיים רבים כפלישה שנייה של כוחות הצפון והביאה לתסיסה רבה ולפעולות אלימות מצד מתנגדי האינטגרציה. לבסוף, למדו תשעת התלמידים בבית הספר באותה השנה, אבל סבלו במשך תקופה זו מאלימות פיזית ומילולית. בשנה הבאה, 1958, ליטל רוק סגרה את בתי הספר הציבוריים שלה, כדי להימנע מקיום האינטגרציה. במשך התקופה, בה סבלו התלמידים מהתעללויות שונות, הם זכו לסיוע ולייעוץ מדייזי בייטס, עיתונאית ופעילת זכויות אדם. בייטס ותשעת התלמידים קיבלו את מדליית ספרינגארן בשנת 1958. בשנת 1996, שבעה מתוך תשעת התלמידים הופיעו בתוכנית הטלוויזיה של אופרה וינפרי בה הם פגשו שוב חלק מהתלמידים הלבנים שהתעללו בהם בשעתו, כמו גם תלמידה אחרת שהתחברה איתם. אחד התלמידים לשעבר, דייוויד זונטג, התנצל, הביע חרטה על מעשיו ואף התחבק בחום עם אחת התלמידות אליהן נטפל. תלמידה אחרת, אן ברלסון, אשר הפגינה נגד התלמידים בסיסמאות גזעניות, אמרה בתוכניתה של ווינפרי כי במשך 38 שנה הרגישה בושה עזה למעשיה וביקשה מחילה מתשעת התלמידים. ברלסון העידה כי גדלה במשפחה גזענית, אולם עצרה את שרשרת השנאה במשפחתה שלה, כאשר גידלה את ילדיה לסובלנות ואהבת אדם. תשעת התלמידים זכו במדליית הזהב של הקונגרס האמריקאי ב-9 בנובמבר 1999. בית הספר התיכון של ליטל רוק מתפקד עדיין כבית ספר של מחוז ליטל רוק, ומאכסן בתוכו גם מוזיאון בנושא זכויות אדם להנצחת אירועי 1957. הפרשה השפיעה מאוד על תחומי זכויות האזרח וזכויות האדם, וכן היוותה תקדים לאינטגרציה בעולם כולו. הייתה זו תקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה, שבהן נלחמו חיילים שחורים לצד חיילים לבנים. בשובם של החיילים הביתה, נאלץ הציבור האמריקאי והממשל האמריקאי לקבל את השחורים כשווים בין שווים, שכן לא היה אפשר לתת להם להיהרג בחזית ולמנוע מהם זכויות של אנשים לבנים. הפרשה כולה היא אבן יסוד במאבק לזכויות אדם בכלל, ובזכויות האפרו-אמריקאים בפרט. בשנת 1957 כתב מלחין הג'אז צ'ארלס מינגוס את השיר Fables of Faubus ("משלי פובוס") בתגובה למקרה. מדיה וקבצים בנושא משבר ליטל רוק בוויקישיתוף משבר ליטל רוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שמותיהם ותאריך הלידה: Ernest Green (1941), Elizabeth Eckford (1941), Jefferson Thomas (1942–2010), Terrence Roberts (1941), Carlotta Walls LaNier (1942), Minnijean Brown ( 1941), Gloria Ray Karlmark (1942), Thelma Mothershed (1940), and Melba Pattillo Beals (1941) מילות השיר
פאוול

שם המשפחה פאוול הוא ולשי במקורו ומשמעותו "בנו של משרתו של פאולוס הקדוש". האם התכוונתם ל... אסאפה פאוול – אצן ג'מייקני, החזיק בשיא העולם לריצת 100 מטר באד פאוול – פסנתרן ג'אז באדן פאוול – גיטריסט ברזילאי דינה פאוול – מנהלת אמריקאית, המשנה ליועץ לביטחון לאומי ויועצת לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הופ פאוול – כדורגלנית ומאמנת אנגלייה ויליאם פאוול – שחקן הוליוודי מייק פאוול – אתלט אמריקאי שיאן העולם בקפיצה לרוחק ססיל פאוול – פיזיקאי בריטי, זוכה פרס נובל לפיזיקה קולין פאוול – מזכיר המדינה של ארצות הברית רוברט באדן פאוול – מייסד תנועת הצופים העולמית ראו גם: עבירה (ספורט) – המכונה בישראל "פאול" או "פאוול"
איש השנה

איש השנה הוא תואר לא רשמי הניתן אחת לשנה על ידי כתב עת או ארגון, לאדם הבולט באותה שנה, באופן כללי או בתחום מסוים (כגון "איש השנה במוזיקה" או ספורטאי השנה). הבחירה נעשית על ידי צוות מומחים של הארגון הבוחר, או על ידי הציבור. ההכתרה הנודעת ביותר בתואר "איש השנה" היא איש השנה של השבועון טיים. בעקבות השבועון "טיים", השבועון הישראלי "העולם הזה", שהכתיר מדי שנה את איש השנה של "העולם הזה" (העיתון נסגר ב-1993). בין השנים 1994-2008 "שידורי קשת" ערכו את "טקס אנשי השנה". עיתון הכלכלה גלובס נוהג להכתיר את איש השנה בכלכלה. מדיה וקבצים בנושא איש השנה בוויקישיתוף
דרום דוברוג'ה

דרום דוברוג'ה הוא חבל ארץ בצפון-מזרח בולגריה, המכונה על ידי הרומנים "קדרילטר" (Cadrilater). חבל דרום דוברוג'ה, בו ישבה אוכלוסייה מעורבת, שכללה בולגרים, רומנים, טורקים, גגאוזים, טאטארים וארומנים, שימש עילה למלחמה בין בולגריה לרומניה - מלחמת הבלקן השנייה. על פי הסכם בוקרשט, שנחתם ב-10 באוגוסט 1913 וסיים את מלחמת הבלקן השנייה, הועבר חבל דרום דוברוג'ה לשלטון רומניה. השלטון הרומני הסתיים ב-1940, כשהחבל הושב לשלטון בולגרי לפי הסכם קראיובה שהוכתב לרומנים על ידי גרמניה הנאצית. על פי הסכם זה בוצעו חילופי אוכלוסין בין דרום דוברוג'ה ובין החלק הצפוני שלה, שנשאר בשלטון רומני. הערים העיקריות בחבל הן סיליסטרה, דובריץ', בלצ'יק (נמל לחוף הים השחור) וטוטראקאן (נמל על גדת הדנובה). ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיימון לה-בון

סיימון ג'ון צ'ארלס לה-בון (באנגלית: Simon John Charles Le Bon; נולד באנגליה ב-27 באוקטובר 1958) הוא סולן ופזמונאי שירי להקת דוראן דוראן הבריטית. לה-בון החל את דרכו המוזיקלית, כחבר במקהלת כנסייה מקומית כבר בגיל צעיר. במקביל החל ללמוד משחק בבית ספר מקצועי, בו גם למד שנים ספורות קודם לכן הזמר אלטון ג'ון. בתקופה זו, הופיע במספר פרסומות בטלוויזיה וכן במספר הפקות תיאטרון. בשנת 1978 לקח לה-בון פסק זמן מלימודיו והתנדב בקיבוץ גבולות שבנגב . עדות לשהותו בישראל ניתן למצוא ברצועה המסיימת את אלבום הבכורה של דוראן דוראן, קטע אינסטרומנטלי הנקרא Tel Aviv, אותו כתב לה בון בהשראת ביקור בתל אביב באותה תקופה. עם שובו לאנגליה, פנה ללמודי דרמה באוניברסיטת בירמנגהאם. בשנת 1980 הכיר לה-בון באמצעות חברה משותפת את חברי להקת דוראן דוראן שפעלה כבר כשנתיים, ותקופה ארוכה חסר לה סולן ופזמונאי. לאחר תקופה קצרה, זכתה הלהקה לחוזה הקלטות עם חברת EMI, ולה-בון לא שב ללימודי המשחק בהם החל. בשנת 1981 יצא אלבומה הראשון של הלהקה שנקרא "דוראן דוראן", ועד לשנת 1984 הוציאה אלבום מדי שנה, שזכו להצלחה ניכרת בבריטניה. באותה שנה, אף השתתפו חברי הלהקה בהקלטת השיר "האם הם יודעים שזהו כריסמס", שיצא על גבי סינגל וזכה להצלחה מסחררת. בשנת 1984 בשל חילוקי דעות בין חברי הלהקה, התפרקה "דוראן דוראן" וחבריה פנו כל אחד לדרך עצמאית. מיד לאחר פירוקה של "דוראן דוראן" הקים לה-בון יחד עם שניים מחברי "דוראן דוראן" (ניק רודס ורוג'ר טיילור) את להקת "ארקדיה (אנ')". בשנת 1985 יצא אלבומה היחיד של "ארקדיה" "So Red The Rose". בשנת 1986 חזרו חברי הלהקה לפעול בשם דוראן דוראן ויחד הוציאו מספר אלבומים במרווחי זמן של שנתיים. בשנת 1993 שבה הלהקה אל ראשי מצעדי המכירות ומצעדי הפזמונים בעולם הודות ליציאתו של האלבום "The Wedding Album". שנה לאחר מכן הוציאה הלהקה אלבום גרסאות כיסוי לשירים שהיו אהובים על לה-בון ומהם הושפע. בין הזמרים ניתן למצוא את ג'ים מוריסון סולן להקת הדלתות, לו ריד ואלביס קוסטלו. במקביל אותה שנה, שיתף לה-בון פעולה בהקלטת אחד משירי להקת "דוראן דוראן" יחד עם זמר האופרה לוצ'אנו פבארוטי. בשנת 2001 שבו חמשת חברי הלהקה המקורית להקליט את האלבום "Astronaut" שיצא שלוש שנים מאוחר יותר. האלבום זכה להצלחה גדולה והשיב אותה אל ראשי מצעדי הפזמונים בבריטניה. בשנת 2005 הופיעה הלהקה במופע לייב אייד ברומא. לה-בון ממשיך להקליט ולהופיע עם הלהקה ובשנת 2015 יצא אלבומה ה-14 של הלהקה "Paper Gods" שהצליח להגיע לעשרת האלבומים הנמכרים בבריטניה, הישג ראשון ללהקה מאז 1993. לה-בון המעיט להקליט כסולן, ללא חבריו ללהקת "דוראן דוראן". במהלך השנים הקליט באופן לא סדיר שירים שהופיעו באוספים וכסינגלים. לה-בון הכיר את הדוגמנית הצעירה ממנו ב-6 שנים, יסמין, והם נישאו. כיום יש לזוג שלוש בנות. במקביל פיתח לה-בון תחביב שיט ביאכטה הפרטית שלו, לה קרא Drum, ועימה השתתף בתחרויות שונות ברחבי העולם. בעקבות תאונת שיט בה היה מעורב, פרש לה-בון משיט עד לשנת 2005. מדיה וקבצים בנושא סיימון לה-בון בוויקישיתוף סיימון לה-בון, ברשת החברתית פייסבוק סיימון לה-בון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיימון לה-בון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיימון לה-בון, באתר Last.fm (באנגלית) סיימון לה-בון, באתר AllMusic (באנגלית) סיימון לה-בון, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיימון לה-בון, באתר Yandex.Music (ברוסית) סיימון לה-בון, באתר Discogs (באנגלית) סיימון לה-בון, באתר Songkick (באנגלית) סיימון לה-בון, באתר SecondHandSongs אתר חברת ההפקות בבעלות לה-בון אתר מעריצים ללה-בון דליה טל, ‏הסוציאליזם לא מת, באתר גלובס, 17 במרץ 2005
דגדוג

דגדוג היא הנגיעה בגוף באופן שגורם לעיוות או לצחוק . הרגשה כזו יכולה לגרום הנאה או ריגוש, אבל היא לפעמים נחשבת בלתי נעימה, במיוחד במקרה של דגדוג אגרסיבי. בשנת 1897, הפסיכולוגים ג' סטנלי הול וארתור אלין תיארו "דגדוג" כשני סוגים שונים של תופעות: הראשונה היא הרגשה שנגרמת בתנועה עדינה כנגד העור. הסוג הזה של דגדוג הנקרא "קניסמסיס", והוא בדרך כלל לא גורם לצחוק ולעיתים מלווה בהרגשת גירוי קלה. הסוג השני גורם לצחוק ונקרא "דגדוג אגרסיבי". הוא נוצר על ידי הפעלת לחץ חוזר ונשנה באזורים רגישים לדגדוג, הידועים כ"גרגלסיס". כבר בתינוקות ניתן לראות את תגובת הצחוק וההתפתלות כתגובה למגע עדין. במקור זה תוצר של רפלקס כתגובה למגע פתאומי, המטרה היא הגנה מעכבישים, נחשים וכדומה, ומשותפת ליונקים רבים. אצל בני אדם ושימפנזים יש לתופעה חשיבות חברתית ותהיה תגובה חיובית כשהמגע מגיע מאדם קרוב בניגוד לזר למשל. ידוע כי בני האדם לא מסוגלים לדגדג את עצמם. מחקר שנערך ב-2018 מזהה את המנגנון במערכת העצבים שמונע את הדגדוג העצמי - וזאת על ידי ההבנה של המנגנון הנוירולוגי שמאפשר לבני אדם להבדיל בין המגע של עצמם לזה של אנשים אחרים. בשנת 2016 חוקרים בדקו את נושא הדגדוג אצל חולדות. הם צפו בחולדות וראו תופעות שחיזקו את התיאוריה הקושרת דגדוג לקשרים חברתיים חיוביים. ד"ר איתי גל, למה אנחנו צוחקים כשמדגדגים אותנו?, באתר ynet, 30 באפריל 2007 יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: למה הדגדוג מצחיק ולמה אדם לא יכול לדגדג את עצמו?, באתר "הידען" דגדוג, קווים לדמותו, באתר Brainstorm IL, ‏2020-11-01 (באנגלית) יורם שורק, דברים שיורמים יודעים: למה הדגדוג מצחיק ולמה אדם לא יכול לדגדג את עצמו?, באתר הידען, ‏2022-02-05 אסף רונאל, לא צחוק: למה אנחנו לא מצליחים לדגדג את עצמנו?, באתר הארץ, 22 בינואר 2019 ג'יימס גורמן, גם חולדות משתוקקות למגע חם ומדגדג, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיראז (זן ענבים)

שיראז או סירה הוא זן ענבים המשמש להפקת יין. מקור הזן בהכלאה בין שני זנים צרפתיים: דורזה ומונדוז בלנש. יין השיראז הוא בעל גוף מלא, ומוגש בטמפרטורה גבוהה של כ-18 מעלות צלזיוס. יש הנוטים לבלבל זן זה עם זן פטיט סירה, שהוא הכלאה בין זני הסירה והפלורסין. במרבית המדינות בעולם המערבי נקרא הזן בשם "סירה", אך במקומות כמו אוסטרליה, קנדה ודרום אפריקה הוא קרוי "שיראז". על פי האגדה, שלא נמצא לה ביסוס היסטורי, הזן נקרא על שם העיר שיראז באיראן, הסמוכה למקורות ייצור היין במדינה זו, והוא נטבע לפני כ-7000 שנים. לפי אחת הגרסאות של האגדה, הובא הזן משיראז לדרום צרפת על ידי פיניקים (צידונים) שהגיעו למרסיי בערך בשנת 600 לפני הספירה. על פי גרסה אחרת, הוא הובא על ידי אביר ששב ממסעות הצלב, בשם גספר דה סטרימבר (Gaspard de Stérimberg), שהפך לנזיר וגידל את כרמו על גבעה תלולה במקום מגוריו, בעמק נהר הרון; משם שמו הנוסף של הזן: הרמיטאג' (Hermitage, Hermit), שמשמעו נזיר. במחקר שנערך באוניברסיטת קליפורניה ב-1998, נתגלה כי גפן השיראז המודרנית תורבתה באזור נהר הרון מהכלאה של זני הדורזה והמונדוז בלאנש. בשנת 2001 איששה בדיקת סמני DNA מחקר זה. שיראז משמש עד היום כזן העיקרי לייצור יין בצפון הרון. שמו נקשר ביינות קלאסיים כגון הרמיטאג', קורנאס וקוט רוטי. בדרום הרון משמש זן זה להפקת יין בעירוב זנים. שיראז נחשב לזן המתאים לעירוב יין (בְּלֵנְדּ) ברחבי העולם, בשל בשרנות הענב והחך הדומיננטי שלו, המשלים בטעמו זנים אחרים בעלי טעם פחות דומיננטי. מדיה וקבצים בנושא שיראז בוויקישיתוף עידו לוינסון, זן נדיר: שיראז, סירה ומה שביניהם, באתר nrg‏, 18 בינואר 2009 Shiraz, Appellation America Jeni Port, The origins of shiraz – revealed!, Winestate
ג'ייהאן

האם התכוונתם ל... ג'ייהאן (נהר) – נהר בדרום טורקיה ג'ייהאן (עיר) – עיר בדרום נמל בדרום-מזרח טורקיה לחופי הים התיכון
קרב בסיאן

קרב בסיאן (גאורגית: ბასიანის ბრძოლა, בּאסיאניס בּרדזוֹלַה) הוא קרב שהתקיים בין הממלכה הגאורגית המאוחדת לבין הסלג'וקים הטורקים של סולטנות רום בבסיאן שנמצאת מזרחית לעיר ארזורום (כיום בטורקיה). הקרב מתוארך לפי מקורות שונים לשנים שבין 1202-1205. ההיסטוריון המוסלמי איבן ביבי ממקם את תאריך הקרב בשנת 598 על פי הלוח המוסלמי. (1 באוקטובר 1201 - 19 בספטמבר 1202). ההיסטוריונים הטורקיים המודרניים מזהים את טירת מנזיקרט כזירת הקרב. סולימאן השני, סולטאן סולטנות רום, הודאג מההצלחות הגאורגיות של הממלכה הנוצרית. הוא אסף את האמירויות הווסליות שלו באזור וצעד עימן לכיוון הגבולות הדרום-מערביים של הממלכה הגאורגית. אולם המחנה שלו הותקף והושמד בקרב בסיאן בשנת 1203 או 1204. הצבא הגאורגי, בראשות דוד סוסלן התארגן בעיר החצובה בסלע, ורדזיה, לפני צעידתו לבסיאן. חיל החלוץ הגאורגי הדף את ההתקפות הנואשות של הסלג'וקים וערך התקפת נגד מוצלחת, אולם נאלץ לסגת עקב נחיתות מספרית מול כוחות המילואים של הסלג'וקים. בסופו של דבר הכוח הגאורגי העיקרי הדף את המתקפה הסלג'וקית ומחץ אותם בצורה מכריעה. שני הצדדים איבדו מספר אלפי חיילים, שחלקם נהרג וחלקם נפצע. הסולטאן עצמו נמלט לארזורום. בגאורגית: ბასიანი, בּאסיאני סולימאן השני רוח אד-דין, סולטאן רום נקרא גם רוח אד-דין סולימאן שח (رکن الدین سلیمان شاه). ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת גרנובל (1968)

אולימפיאדת החורף ה-10 נערכה מ-6 בפברואר עד 18 בפברואר 1968 בעיר גרנובל שבצרפת וב-7 אתרים נוספים. באולימפיאדה זו השתתפו לראשונה בנפרד גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית (בשנים 1956–1964 הספורטאים מגרמניה השתתפו במשלחת משותפת). תחרויות סקי אלפיני נערכו באתר שארוס כ-15 ק"מ מהעיר גרנובל. אולימפיאדת גרנובל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת גרנובל (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת גרנובל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבי ברלין

גבי ברלין (17 באוגוסט 1942 – 29 ביוני 2023) היה זמר ומנחה ערבי שירה ישראלי. החל את דרכו כזמר, ומשנות ה-80 עיקר עיסוקו היה בהנחיית ערבי שירה, שכללו שירים בביצועו או בביצוע אומנים אורחים, במסגרת שירה בציבור. ברלין נולד בתל אביב בשכונת יד אליהו, להורים שעלו לישראל מברית המועצות. אביו, שמואל, היה זמר, ואמו, אסתר, הייתה מורה לפסנתר. נהג להופיע בבית הספר ובגיל 12 הופיע בתיאטרון הקאמרי בקומדיה "כטוב בעיניכם", ובהצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן". בגיל 15 השתתף בתזמורת הגדנ"ע של תל אביב, והיה קריין בהצגת "פטר והזאב". למד בתיכון עירוני א' בתל אביב. ברלין התגייס לחיל התותחנים. במסיבה של הגדוד בו שירת, הבחין שאול ביבר בכישרון השירה של ברלין, והחליט לצרפו ללהקת גייסות השריון. לאחר סיום שירותו הצבאי, החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה. במקביל, הצטרף ללהקת טיילת ואחר כך, ללהקת שבעת המינים. בשנת 1968 הוציא לאור אלבום סולו ראשון. בסוף אותה שנה הגיע שירו "שיר לאלמונית" לראש מצעד הפזמונים. למרות זאת, ברלין לא זכה להצלחה מסחרית של ממש באותן שנים, והתפרנס מעבודתו כמורה לביולוגיה בתיכון עירוני י"א. ב-1970 השתתף במחזמר "דודו השמן" ,בהפקתו של איתן גפני אמרגנו הראשון, וכן בפסטיבל שירי הילדים הראשון. ב-1988 החל להקליט קלטות ובהן מחרוזות שירים לשירה בציבור, מאורגנים לפי מפתח נושאי. הצלחת הקלטות הפכה את ברלין לדמות מרכזית בעולם השירה בציבור, במיוחד בזכות ערבי השירה בציבור ב"מקום בחוץ" שבחוף תל ברוך. מתחילת שנות האלפיים מיתן ברלין את קצב הקלטותיו, אך המשיך בהנחיית ערבי שירה בציבור. בשנת 2003 יסד גבי,יחד עם המפיק איתן גפני, את " שירת רבים" האירוע החגיגי השנתי של אמני השירה בציבור . האירוע השנתי מתקיים 22 שנה עד לפטירתו של גבי ב-2023 . בשנת 2019 ביצע ברלין, בדואט עם דפנה ארמוני, את השיר "שפחה את ומלכה", במסגרת פסטיבל השיר הבא שיזם והפיק המנהל האומנותי אלי ניסמן והיה חידוש של פסטיבל הזמר הנערץ במתכונת עכשווית, וזכה במקום הראשון. בסוף יוני 2023, זכה ברלין בפרס מפעל חיים מטעם אמ"י. ארבעה ימים לאחר מכן הלך לעולמו בגיל 80 לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן. הוא הותיר אחריו שתי בנות ושישה נכדים ואת בת זוגו דינה. שיר לאלמונית (1968) לשיר עם גבי ברלין (1988) אין כמו השיר הזה (1989) ממשיך ושר (1990) נשיקת שלהבת (1992) שירים ושלום (1994) אל תיקח ממני את המנגינה (1995) אלבום הפלטינה של גבי ברלין (1996) שירים הם חברים (1998) מדיה וקבצים בנושא גבי ברלין בוויקישיתוף גבי ברלין, סרטונים בערוץ היוטיוב גבי ברלין, באתר שירונט גבי ברלין, באתר Discogs (באנגלית) גבי ברלין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) הספרים של גבי ברלין, באתר "סימניה" דודי פטימר, איפה הוא היום: גבי ברלין, באתר nana10‏, 8 באפריל 2015 כנרת שומרוני, "השירה בציבור חיה ובועטת": תתפלאו, גבי ברלין רוצה קיסריה, 20 ביוני 2018 דודי פטימר, ‏גבי ברלין: "זו בושה וחרפה. אף אחד לא עושה משהו עבור אמנים ותיקים", באתר מעריב אונליין, 3 בדצמבר 2018 דודי פטימר, ‏גבי ברלין, המורה לכימיה שהפך לכוכב השירה בציבור, חוגג 80 על הבמות, באתר מעריב אונליין, 20 באוגוסט 2022 פסטיבל השיר הבא 2019 הזמר גבי ברלין קיבל פרס מפעל חיים מטעם אמ"י, באתר ynet, 26 ביוני 2023 רן בוקר, הזמר גבי ברלין הלך לעולמו בגיל 80, באתר ynet, 29 ביוני 2023 במסגרת התכנית " שירים מלוים את חיי" בהנחיית משה להב -הטיש הגדול בהפקת איתן גפני בהיכל התרבות פ"ת בהנהלת אריה ימיני. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלגול

האם התכוונתם ל... תנועה פיזית גלגול (מכניקה) – תנועה סיבובית בין שני גופים זוויות אוילר – שלוש זוויות במרחב האוקלידי המשמשות לתיאור סיבוב בשלושה ממדים גלגול (טיסה) – תנועת מטוס סביב ציר האורך שלו, הנשלטת באמצעות המאזנות גלגול (שיט) (אנ') – תנועת כלי שיט סביב ציר האורך שלו גלגול לשון – תכונה תורשתית של יכולת לגלגל את הלשון גלגול סיגריה – הכנה עצמית של סיגריה מנייר ועלי טבק התפתחות ביולוגית גלגול (בעלי חיים) – התפתחות בשלבים של בעלי חיים. לדוגמה, בחרקים: בעלי גלגול מלא בעלי גלגול חסר על-גלגול אחר הגלגול – נובלה מאת פרנץ קפקא (בהתייחס לגלגול ביולוגי) גלגול נשמות – אמונה עממית בדבר חזרת נשמתו של אדם שנפטר לעולם גלגול שבועה – מצב במשפט העברי בו אדם המחויב שבועה מתבקש לכלול בשבועתו הכחשה לטענות שלא היו כלולות מראש בתביעה גלגול (גימטריה) – שיטת גימטריה
סמל פולינזיה הצרפתית

סמל פולינזיה הצרפתית הוא סמל עגול הכולל במרכזו סירת קאנו פולינזית מסורתית, הנתמכת על ידי מצופים צידיים. הסירה שטה על רקע של שמש שוקעת לתוך האוקיינוס השקט. הסמל דומה במאפייניו לסמלים נוספים של מדינות באזור זה של האוקיינוס השקט (לדוגמה, סמל קיריבטי). דגל פולינזיה הצרפתית המנון פולינזיה הצרפתית מדיה וקבצים בנושא סמל פולינזיה הצרפתית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל פורטוגל

סמל פורטוגל אומץ באופן רשמי ב-30 ביוני 1911, ביחד עם הדגל הרפובליקני של פורטוגל. סמל פורטוגל הנוכחי הוא תוצאה של תהליכים ושינויים שהתרחשו במשך 1000 השנים האחרונות. הסמל שממנו החלו התהליכים היה סמלו של הנרי מבורגונדי שבו היה צלב כסף על רקע כחול, ועל סמל זה הוספו (או נגרעו ממנו) אלמנטים שונים, כאשר ההוספה הבולטת ביותר הייתה של המכלול ההרלדי שנקבע באופן רשמי ב-1911 לאחר המהפכה הרפובליקנית של 1910. צבען של שתי הרצועות המופיעות על הסמל (אדום וירוק) לקוח מדגל פורטוגל. לאחר ההכרה הרשמית בממלכת פורטוגל כמדינה עצמאית ב-1143 (העצמאות הוכרזה ב-1139) הוספו ים כסופים לדגל בורגונדי, וסימלו את המטבעות ואת זכותו של המונרך להנפיק הילך חוקי. הדעה הרווחת היא כי בסופו של דבר, ובהתחשב בדינמיות המהירה של ההרלדיקה בימי הביניים, המגן נפגע ואיבד מספר אלמנטים במהלך קרבות שונים, עד שלבסוף איבד את צורת הצלב לחלוטין. את המגן בצורתו זו ירש סאנשו הראשון מאביו, אפונסו הראשון, כאשר צורת הצלב כבר לא הייתה קיימת ועל הסמל היו רק חמישה מגנים מעוטרים, שהיו ממוקמים במקום שבעבר היו חמשת הבזנטים הכסופים. בתקופה מאוחרת יותר הפחית המלך סבסטיאן הראשון את מספר המגנים מ-11 ל-5, ומספר חוקרים טוענים שהמספר 5 היה כנגד מספר הפצעים של ישו, אם כי טענה זו איננה סבירה. במהלך תקופת שלטונו של אפונסו השני הוסף לסמל הגבול האדום עם טירות הזהב (ולא מגדלים כפי שכמה מקורות טוענים). למרות שמספר הטירות יכול להיות בין 8 ל-12, אפונסו הרביעי קבע שמספרן יהיה 12 ואילו סבסטיאן הראשון קבע כי מספרן יהיה 7, ומצב זה נשמר עד היום. הטירות מייצגות את הטירה המורית שנכבשה על ידי פורטוגל במהלך הרקונקיסטה. מקורן של הטירות הוא ככל הנראה בסמל ממלכת קסטיליה, אולם בניגוד לטירות ספרדיות, ששעריהן צבועים בדרך כלל בכחול והם פתוחים, הטירות הפורטוגליות מצוירות תמיד כששעריהן בצבע זהב והם סגורים. החל מהמאה ה-15 החל השימוש באחד האלמנטים החשובים ביותר בהרלדיקה הפורטוגלית – כדור השמים (אחד מתת הסוגים שלו הוא האצטרולב). כדור זה מופיע על דגלים קולוניאליים פורטוגליים רבים, ובעיקר באלה שבברזיל. האצטרולב היה מכשיר ניווט ששימש לחישוב מרחקים וייצג את חשיבותם של הפורטוגלים במהלך עידן התגליות האירופאי, כמו גם את גודלה של האימפריה הפורטוגזית. למרות שהאצטרולב מייצג בדרך כלל את השלטון הרפובליקני, בניגוד לכתר המונרכי בדגל הפורטוגלי, על מספר דגלים מונרכיים (כגון אלו של הממלכה המאוחדת של פורטוגל, אלגארבה וברזיל) האצטרולב כן הופיע. הכללתו של האצטרולב בדגל הפורטוגלי ב-1816 קשורה לאימוץ הדגל של ברזיל, שהיה כדור אצטרולב על רקע כחול. דגל פורטוגל המנון פורטוגל מדיה וקבצים בנושא סמל פורטוגל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא פורטוגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל גואם

סמל גואם הוא סמל בעל צורה אליפטית המופיע במרכז דגל גואם. צורת הסמל מקורה באבנים שתושבי האי הקדומים, לוחמי החמורו, נהגו להשתמש בהן כאבני קלע. הסמל מציג את מפרץ האגאטנייה הסמוך לעיר האגאטנייה שבגואם. במרכז המפרץ מוצגת סירת פרואה האופיינית לאזור, המסמלת את תושבי האי ואת התבססותם על הים, וכן את הגעתם אל האי בסירות אלה, ועל החוף דקל קוקוס המסמל את צמחיית האי ואת כלכלת הטריטוריה. דגל גואם מדיה וקבצים בנושא סמל גואם בוויקישיתוף סמל ודגל גואם באתר guampedia.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיראז (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שיראז – עיר באיראן שיראז (זן ענבים) – זן ענבים המשמש להפקת יין
סמל פפואה גינאה החדשה

סמל פפואה גינאה החדשה, שאומץ ב-1971, כולל ציפור גן עדן העומדת על חניתות מסורתיות של תושבי האיים. ציפור גן העדן מסמלת את צמחיית האי והחי בו, והחניתות את תושבי האיים. הציפור עצמה מהווה אלמנט מסורתי בפולקלור האי, ונוצותיה משמשות בטקסים דתיים באי. צבעי הסמל הם שחור, אדום ולבן. השחור והאדום הם צבעים מסורתיים המסמלים את האי. השחור, האדום ולבן הם צבעי האימפריה הגרמנית אשר שלטה בגינאה החדשה בראשית המאה ה-20. מתחת לסמל רשום שם המדינה באנגלית. דגל פפואה גינאה החדשה המנון פפואה גינאה החדשה מדיה וקבצים בנושא סמל פפואה גינאה החדשה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערכות תבוניות לתחבורה

מערכות תבוניות לתחבורה (בר"ת: מת"ת) הן מערכות משולבות של טכנולוגיות תקשורת, בקרה, מחשבים ומידע המיועדים להתקנה ברכב או בתשתיות הדרך במטרה לשפר את כלל ביצועי מערכת התחבורה ואת רמת הבטיחות בדרכים. כינוי מקובל נוסף הוא "מערכות תחבורה חכמות". יישומים רבים מבוססים על איסוף, עיבוד, שילוב והצגת מידע המאפשר לרשויות התחבורה, מפעילי תשתית, ספקי שירותי תחבורה ומשתמשי תחבורה פרטיים לקבל החלטות אינטליגנטיות יותר, בטוחות יותר מתואמות יותר המבוססות על מידע רלוונטי. יישומים אחדים משלבים את המידע הנצבר עם אלגוריתמים ממוחשבים לקבלת החלטות לצורך הפעלת תגובה אוטומטית נדרשת. בקרת תנועה וניהול מצבי עומס תנועה. מערך התחבורה הציבורית (אוטובוסים/רכבות). מערכות לסיוע בנהיגה לשיפור בטיחות התנועה בדרכים. מערך זיהוי וניטור בכבישי אגרה. זימון ופינוי נתיבים לרכב הצלה וביטחון. ניהול צי רכב. ניהול תעבורת מטענים/משאיות. אכיפה אוטומטית של חוקי התעבורה. מערכות לשיפור מערך החנייה (בדגש על מוקדי הצפיפות). דיאגנוסטיקה של מהלך הנהיגה ותחקור. איתור רכב גנוב/חשוד. בישראל הוקם במאי 2005 איגוד ITS ישראל, כמייצג התפיסה של מערכות תבוניות לתחבורה. משימות האיגוד הן: לפעול לשילוב מערכות תבוניות לתחבורה כמרכיב מרכזי במדיניות התחבורה היבשתית בישראל. לבסס ולפתח את הידע בתחום המערכות התבוניות לתחבורה באמצעות קישור למוקדי פיתוח בארץ ועולם. לתרום לשיתוף פעולה בין בעלי העניין במערך התחבורה, במאמץ להטמיע וליישם מערכות תבוניות לתחבורה בארץ. להביא להגדלת תקציבים המופנים למחקר, פיתוח ויישום מערכות תבוניות לתחבורה ממקורות שונים בארץ ובעולם. לפעול לביסוס התשתית הטכנולוגית הנדרשת לפיתוח, יצור ויישום של מערכות תבוניות לתחבורה בישראל. לקדם את מודעות ומוכנות הציבור לשימוש במערכות תבוניות לתחבורה. בשנת 2017 הצטרף האיגוד ללשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל. מאז פועל במסגרת זו ומקיים כנסים, ימי עיון, קורסים, מיטאפים, סדנאות ופרויקטים ייחודיים ובניהם MAAS המארח את טובי המומחים לפתרון בעיות התחבורה בישראל. האיגוד מנוהל כיום על ידי וועד מנהל המורכב ממתנדבים, רובם ככולם אנשי ITS על תחומיו השונים. יושב ראש האיגוד הוא מר אור עמרי, מנהל, יועץ ומרצה בתחום. אתר איגוד ITS ישראל הקטלוג לטכנולוגיות בטיחות בתחבורה