laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כבאביר

כבאביר (בערבית: الكبابير) היא שכונה במערב העיר חיפה, אשר ראשיתה בכפר ששכן באותו מקום. השכונה מזוהה עם בני הקהילה האסלאמית האחמדית. מסגד הקהילה וצריחיו הוא סימן ההיכר הבולט למרחוק. מקור שם השכונה במילה כובאר (וברבים כבאביר), שיח צלף בערבית. על פי סברה אחרת מקור השם הוא "כובברה" "בורות סיד", מקור פרנסתם של בוני הכפר. ראשית הכפר בהגירתה של משפחת עודה מהכפר נעלין שבבנימין. אבי המשפחה וחמשת ילדיו נמלטו ב-1850 מהשומרון, ככל הנראה בשל חובת הגיוס לצבא העות'מאני. המשפחה הייתה מוסלמית סונית והשתייכה לזרם הסופי השאזלי אשר מרכזו היה בעכו. תחילה גרה המשפחה בכפר טירה שם היו להם קרובי משפחה, אך לאחר מכן עברה לגור במערה ביחד עם עדר הצאן, בשלוחה של הר הכרמל סמוך למקורות מים, בין נחל שיח ונחל עמיק. על פי הסברה הרווחת בכפר השתרע הכפר על פני השלוחה כולה, אך במפת פון מולינן מופיע השטח כאתר התיישבות עונתי בדרך כלל. בראשיתו, התנהל הכפר כקומונה, שבה כל אחד מהאחים עוסק במלאכתו ושכר עמלו נכנס לקופה משותפת. חלק מבני המשפחה התגייסו לצבא העות'מאני, חלקם עבד בבתי הזיקוק בחיפה ובבניית נמל חיפה. בתי הכפר נבנו סביב המערה שם הוקם ביתה הראשון של המשפחה. לפני הקמת מדינת ישראל התנגדו באופן פסיבי התושבים להקמתה, מחשש להשלכות על המיעוט הערבי, אך לאחר הקמתה השתלבו ואף ראו בה התגשמות נבואה בדבר גאולת העם היהודי. רוב אדמות הכפר נרכשו (או הופקעו) במשך השנים והכפר נטמע בעיר חיפה. בסוף המאה העשרים החלו משפחות יהודיות להתגורר בכפר, וכיום ניכרת מצוקת דיור לדור החדש של בני הכפר. בינואר 2024 החל להיסלל כביש גישה מכבאביר לרחוב שלמה המלך שבשכונת נווה דוד, כביש זה יאפשר יציאה נוספת מהכרמל לדרום חיפה. העבודות על הכביש מתוכננות להימשך שנתיים. הכביש יכלול מעבר אקולוגי בין נחל עמיק לנחל שיח. ערך מורחב – אחמדים בישראל ב-1924 הגיע לחיפה הח'ליף מירזא בשיר א-דין מחמוד אחמד בנו של מייסד העדה האיסלמית האחמדית מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני. בני משפחת עודה התפללו במסגד איסתיקלאל בעיר התחתית של חיפה ושם פגשו את ג'לאל א-דין שמס, המבשר האחמדי מהודו. בני המשפחה החליטו להצטרף לקהילה האחמדית. ב־שנת 2018 נמנו בכפר כאלפיים נפשות; מהם כ-75% בני העדה האחמדית. ב-17 במרץ 1928, הועבר "מרכז המשלחת האחמדית לארצות המזרח-התיכון" מדמשק לכבאביר. ב-1934 נחנך המסגד הראשון בכפר ובאותה שנה נפתח גם בית ספר (בהמשך ב-1978 נוסד גם בית ספר אלאחמדייה). ב-1979 נבנה מסגד חדש במקום הישן (שניהם נקראים ג'אמע סיידנא מחמוד - "אדוננו מחמוד" על שם הח'ליף השני של העדה). למסגד שני מינרטים שגובהם 35 מטרים והוא בנוי כמבנה מתומן המזכיר את צורת כיפת הסלע בירושלים. יוסי בן-ארצי, האחמדים ומרכזם בכבביר, בתוך: אריאל, גיליון 37–39: חיפה ואתריה, עמ' 141–144 מדיה וקבצים בנושא כבאביר בוויקישיתוף מפת חיפה (באנגלית) 1919, עם ציון מיקום הכפר, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור לדוגמה המחצבה הנמצאת בנחל עמיק הסמוך. ישנם חוקרים הרואים את תחילתו של הכפר מיוצאי עזה. ראו הערה אצל אהרון גבע קלינברגר ויוסי בן-ארצי, עריכה ההדרה ותרגום, הכרמל של פון מולינן, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים 2013, עמ' 167 עודה פלאח, האחמדים בארץ הקודש ובעולם, עמ' 5-4 יוסי בן-ארצי, חיפה - היסטוריה מקומית, עורך: יוסי בן-ארצי, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה וזמורה-ביתן 1998, עמ' 26 יוסי בן-ארצי, האחמדים ומרכזם בכבביר, בתוך אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - חיפה ואתריה, עורך - אלי שילר, תשמ"ה - 1985, גיליון 37, עמ' 142 סרטון בפייסבוק של עיריית חיפה המציג את תחילת העבודות על הכביש מוחמד שריף עודה, ראש העדה האחמדית בכבאביר בהרצאה שנשא בעמותה לתולדות חיפה ב-18/3/2010.
גזה אנדה

גזה אנדה (בהונגרית: Anda Géza; ‏19 בנובמבר 1921 – 14 ביוני 1976) היה פסנתרן הונגרי, אשר יש הרואים בו את אחד מהפסנתרנים הגדולים במאה ה-20. אנדה, פרשן מהולל של רפרטואר קלאסי ורומנטי, נודע בעיקר בביצועיו והקלטותיו ליצירות מוצרט, אך הצטיין גם כפרשן של בטהובן, שומאן, ברהמס ובארטוק. בשיאו נחשב לאמן מרשים ביותר, הן ביפי נגינתו והן בטכניקה הטבעית והנקיה מפגמים, ששיוותה לקונצרטים שלו איכות יחידה במינה. עם זאת, מאז מותו בשנת 1976, בגיל חמישים וארבע, התפוגגו המוניטין שלו במידת מה ונשכחו. רוב הקלטותיו נעשו בחברת דויטשה גרמופון. אנדה נולד בשנת 1921 בבודפשט. אחרי שנות לימודיו הראשונות היה לתלמידם של ארנסט פון דוהנאני וזולטאן קודאי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בשנת 1940 זכה בפרס ליסט וכעבור שנה יצא לו שם בינלאומי בביצוע הקונצ'רטו השני לפסנתר של ברהמס. בשנת 1941 גם הופיע לראשונה עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח וילהלם פורטוונגלר, שהכתירו בתואר ""טרובאדור של הפסנתר". ב-1943 השתקע בשווייץ. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 הגיש אנדה כיתות אמן באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג וב-1960 התמנה למנהל כיתות האמן בלוצרן כמחליפו של אדווין פישר. אנדה נודע ביותר בפרשנותו ליצירות הפסנתר של שומאן. מילון גרוב החדש מציין לשבח את "הגרסאות הכריזמטיות של אנדה לבארטוק ושומן. אנדה נחשב באמת לפרשן ברטוק העיקרי בדורו, גם אם לפסנתרנים אחרים מאז מותו היו הקלטות מלהיבות יותר בעליל לקונצ'רטי של מלחין זה. אף כי אנדה ניגן מעט מאוד מוצרט בראשית הקריירה שלו, הרי ככל שהתבגר והבשיל היה לפרשן מוצרט מכובד ולמעשה, היה הפסנתרן הראשון שהקליט את כל מחזור הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט; הוא הקליט אותם בין 1961 ל-1969 ואף ניצח בעצמו על התזמורת מן הפסנתר. "מראשית הקריירה שלו אפשר היה להגדיר את גזה אנדה כווירטואוז-פילוסוף. במסע החיפושים שלו, שאורכו כאורך חייו, אחר האיזון המושלם בין ראש ללב, בין אינטלקט לאינסטינקט, בחן פנים רבות של יצירת מוזיקה". Andrew L. Simon: Made in Hungary: Hungarian Contributions to Universal Culture. Simon Publications LLC, ISBN 9780966573428, S. 92 (restricted online version (google books)) אנדרו ל. סימון: "תוצרת הונגריה: תרומות הונגריות לתרבות הכלל-עולמית" מדיה וקבצים בנושא גזה אנדה בוויקישיתוף גזה אנדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גזה אנדה, באתר AllMusic (באנגלית) גזה אנדה, באתר MusicBrainz (באנגלית) גזה אנדה, באתר Discogs (באנגלית) דף הבית הרשמי של תחרות גזה אנדה בציריך מי ומי בפסטיבל הישראלי, "על קונצרט הפתיחה", דבר, 7 ביולי 1963 גזה אנדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גזה אנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Géza Anda: Troubadour of the Piano. Deutsche Grammophon CD set #00289 477 5289. Booklet, p. 9 ibid. Géza Anda: Troubadour of the Piano. Deutsche Grammaphon CD set #00289 477 5289. Booklet, p. 10 Grove Dictionary of Music Online. "Géza Anda." Géza Anda: Troubadour of the Piano, p. 9
הבה נעצב את שערנו בהתאם לאורח החיים הסוציאליסטי

הבה נעצב את שׂערנו בהתאם לאורח החיים הסוציאליסטי (בקוריאנית: 사회주의적생활양식에 맞게 머리단장을 하자) היא תוכנית ששודרה בתחנת הטלוויזיה הצפון קוריאנית KCTV בשנים 2004–2005, כחלק מהתעמולה שמנהלת ממשלת קוריאה הצפונית במטרה להנהיג במדינה קוד הופעה ולבוש. כחלק ממאבקה של ממשלת קוריאה הצפונית נגד חדירת סממנים של תרבות המערב לתחומי המדינה, הנהיגה המדינה לאורך השנים איסורים שונים על פריטי לבוש המזוהים עם המערב (כגון ג'ינס) ותסרוקות שנתפסו כמערביות. גברים ששׂערם היה ארוך מדי לדעת המשטרה, נעצרו וסופרו בכוח. בשנת 2004 פתחה הממשלה בקמפיין שהורה על תספורות קצרות לגברים. נקבע כי אורך השׂער לגברים צריך להיות בין 1 ל-5 סנטימטרים, ועליהם להסתפר אחת ל-15 ימים. לגברים מקריחים הותר להאריך את שערם עד 7 סנטימטרים, כדי שיוכלו להסתרק בסגנון "הלוואה וחיסכון". כהצדקה למהלך נטען כי שׂער ארוך מפריע להתפתחות המוח הסוציאליסטי, משום שהוא מפריע להגעת חמצן למוח (אם כי הממשלה לא סיפקה הסבר לכך שנשים רשאיות לגדל את שׂערן). כחלק מהקמפיין הוחל בשידור תוכנית הטלוויזיה, שכללה הצגתם של גברים בעלי תספורת תקינה וגברים שתספורתם אינה תקינה. הן אלה והן אלה הוצגו בשידור בשמותיהם, וכן צוין מקום מגוריהם או עבודתם. כך, למשל, הוצג בינואר 2005 אזרח ששׂערו כיסה את אוזניו, ועליו נאמר "הטעם התרבותי של החבר הזה אינו יכול שלא לעורר שאלות, כאשר הוא אינו מסוגל לחוש בושה בתסרוקתו. האם אנחנו יכולים לצפות מאדם בעל הלך מחשבה כל כך לא מסודר לבצע את חובותיו כהלכה?". פעולה נוספת שננקטה כללה הצבת מצלמות נסתרות ברחובות פיונגיאנג, שתיעדו עוברי אורח. מנחה התוכנית ניגש למי שתועד כשתספורתו אינה הולמת, ונזף בו. לעיתים בא המנחה בטענות גם לאשתו של אותו אדם או לעמיתיו לעבודה, על שלא עשו די כדי שיסתפר. התוכנית כללה חמישה פרקים. Tirthankar Mukherjee, "Keeping Our Hair On", UB Post, 4.11.2007 Sang-Hun Choe, "It's all about hair as communists wage war", Independent on Line, 1.2.2005
סוכנות מגנום

סוכנות מגנום (Magnum Photos) היא קואופרטיב בינלאומי לצילום, השייך לצלמים החברים בו. לסוכנות משרדים בניו יורק, פריז, לונדון וטוקיו. בסוכנות חברים צלמים מכל רחבי העולם. הצלם הישראלי היחיד החבר בסוכנות הוא מיכה בר-עם. הסוכנות הוקמה בשנת 1947 על ידי הצלמים רוברט קאפה, אנרי קרטייה ברסון, דוד "שִים" סימור וג'ורג' רודג'ר, בתגובה לחוויותיהם במלחמת העולם השנייה. סוכנות מגנום היא בין הקואופרטיבים הראשונים לצילום, השייכים לצלמים עצמם. אחת המטרות של הסוכנות היא לאפשר לצלמים לעבוד באמצעות סוכנות, על כל היתרונות הגלומים בכך, מבלי לאבד את זכויות היוצרים על יצירותיהם. מאז שהוקמה הסוכנות, הספיקו צלמיה לתעד אין ספור אירועים היסטוריים בכל רחבי העולם וכן תרבויות ונושאים שונים כגון שבטים באפריקה, שכונות עוני ומלחמות (ולעומת זאת גם את חיי הזוהר של המפורסמים). הסוכנות תפסה מקום של כבוד בעולם הצילום. לאורך השנים הוצגו התצלומים בתערוכות שונות של הסוכנות או של האמנים השונים וחלקם התפרסמו בזכות הצגתם במגזינים כגון נשיונל ג'יאוגרפיק. חלק גדול מן התצלומים מוצגים כיום בארכיון הסוכנות באתר האינטרנט שלה. מדיה וקבצים בנושא סוכנות מגנום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות מגנום (באנגלית) סוכנות מגנום, ברשת החברתית פייסבוק סוכנות מגנום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוכנות מגנום, ברשת החברתית אינסטגרם סוכנות מגנום Magnum's Official History
ג'ון ברנט

ג'ון ברנט (באנגלית: John Burnet;‏ 9 בדצמבר 1863 - 26 במאי 1928) היה קלסיקאי סקוטי. ברנט התחנך בבית הספר התיכון המלכותי באדינבורו (Royal High School), באוניברסיטת אדינבורו ובבייליול קולג' השייך לאוניברסיטת אוקספורד, שם הוא סיים תואר שני ב-1887. בשנים 1915-1890 עבד כעמית מחקר בקולג' מרטון באוניברסיטת אוקספורד; הוא היה פרופסור ללטינית באדינבורו; בין השנים 1892 ל-1926 הועסק כפרופסור ליוונית באוניברסיטת סנט אנדרוז. בשנת 1916 נבחר כחבר האקדמיה הבריטית. ב-1909 הוצע לברנט לקבל את הקתדרה ליוונית באוניברסיטת אוקספורד, אולם הוא לא נענה להצעה. ב-1894 הוא נשא לאישה את מארי פארמר, בתו של ג'ון פארמר, שכתב את ההקדמה לאסופת המסות של ברנט Essays and Addresses, שראתה אור אחרי מותו. ברנט נודע בשל מחקריו על אפלטון, בייחוד התזה שלו שלפיה הצורה שבה אפלטון מתאר את דמותו של סוקרטס בדיאלוגים שלו היא מדויקת מבחינה היסטורית וכי את ההשקפות הפילוסופיות המיוחדות לאפלטון ניתן למצוא רק במה שקרויים כיום הדיאלוגים המאוחרים. ברנט גם החזיק בדעה שסוקרטס היה קרוב מאוד בהשקפתו למסורת הפילוסופית היוונית הקדומה, שכיום נודעת באופן כללי כפילוסופיה קדם-סוקרטית; ברנט האמין שסוקרטס היה בצעירותו תלמידו של ארכלאוס, שהשתייך לאסכולה של אנכסגורס (Burnet 1924, vi). בימינו עדיין מרבים לקרוא את עבודתו הפילולוגית של ברנט על אפלטון ומהדורותיו נחשבו לאוטוריטטיביות במשך מאה שנים. מלומדים עדיין מוקירים ונעזרים בפרשנויותיו לדיאלוגים האפלטוניים אותיפרון, אפולוגיה, קריטון, ופיידון. מיילס ברנייט (Myles Burnyeat), למשל, קורא לספרו של ברנט Plato: Euthyphro, Apology of Socrates, Crito "המהדורה הטובה ביותר שמצויה בידינו כיום". Early Greek Philosophy. London and Edinburgh: A. and C. Black, 1892. 4th edition, 1930. An online text of the 3rd edition (1920) of Early Greek Philosophy Greek Philosophy: Thales to Plato. London, MacMillan, 1920. Platonism. Berkeley: University of California Press, 1928. Higher Education and the War, 1917. Essays and Addresses, 1930, includes a memoir by Godfrey Benson, 1st Baron Charnwood. "The Socratic Doctrine of the Soul", 1916. The Ethics of Aristotle. London: Methuen, 1900. PDF Platonis Opera: Recognovit Brevique Adnotatione Critica Instruxit (as Ioannes Burnet). Oxford: Oxford Classical Texts, 1900–1907. Plato: Phaedo. Oxford: Clarendon, 1911. Plato: Euthyphro, Apology of Socrates, Crito. Oxford: Clarendon, 1924. The Dictionary of British Classicists, ed. Robert Todd, Bristol: Thoemmes Continuum, 2004. עבודותיו של ברנט, Internet Archive ג'ון ברנט, "הפילוסופיה היוונית הקדומה", טקסט אונליין (אנגלית) ג'ון ברנט (1863-1923), דף שער בספרייה הלאומית כתבי ג'ון ברנט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) p. 2 n. 5, "The Impiety of Socrates", Ancient Philosophy 17 (1997): 1-12.
אברהם אורלי

אברהם אורלי (1930 - 8 בנובמבר 1981) היה אלוף בצה"ל, מראשוני הצנחנים בצבא, כיהן כמתאם פעולות הממשלה בשטחים בשנים 1976 עד 1979. אורלי נולד בצ'כוסלובקיה בשם אברהם ארליך. ב-1944 עלה לארץ ישראל באוניית המעפילים "פנצ'ו", והצטרף לאצ"ל. ב-1948 התגייס לצה"ל. היה מראשוני הצנחנים, השתתף בהקמת בית ספר לאימון צנחנים באחוזת שמואל שבחיפה ושימש כמדריך צניחה. שירת בגדוד 890 והשתתף ברוב פעולות התגמול בשנות ה-50. במבצע קדש שימש כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח 88. לאחר המלחמה שימש כמפקד קורס צניחה בבית הספר לצניחה ולוחמה זעירה ובשנים 1957–1960 שירת כמפקד בית הספר. אורלי שימש כמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובשנים 1968 עד 1971 כנספח צבאי באתיופיה. ב-1973 התמנה למפקד רצועת עזה וצפון סיני וקודם לדרגת תת-אלוף. בעקבות מלחמת יום הכיפורים מונה, בנוסף לתפקידו, לטפל בניהול האוכלוסייה האזרחית המצרית שנותרה בשטח שכבש צה"ל. ב-1975 התמנה לראש מינהל הסגל באגף כוח האדם. ב-1976 התמנה כאלוף למתאם הפעולות בשטחים וכיהן בתפקיד עד 1979. ב-1977 עמד בראש ועדת חקירה לבחינת אסון הנ"ד. השתחרר מצה"ל בפברואר 1979, והצטרף לחברה שעסקה בקשרי סחר בין ישראל למצרים. אורלי נפטר במרכז הרפואי "שיבא" לאחר מחלה קשה, בגיל 51. הניח אשה, 3 בנות ובן. לאחר ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל, בנובמבר 1977, החל סבב שיחות בין ישראל למצרים. האלוף אורלי הגיש לשר הביטחון עזר ויצמן מספר הצעות שמטרתן הייתה שילוב הפלסטינים במשא ומתן בין ישראל למצרים, בהן ארגון קבוצות של פלסטינים שיצורפו לשיחות בין ישראל למצרים ודיכוי קבוצות התומכות באש"ף. ויצמן שקל את קבלת ההצעות, אולם תהליך השלום בין ישראל למצרים עלה על שרטון והציבור הפלסטיני הפסיק לתמוך בו. תצהיר של אברהם אורלי מנובמבר 1978 שימש כצידוק משפטי לתפיסה הביטחונית לפיה ההתנחלויות מהוות חלק ממערכת ההגנה המרחבית של צה"ל. בשנת 1975 הפקיע מפקד אזור שכם קרקע חקלאית מעובדת של פלסטינים לצורך הקמת ההתנחלויות בית אל ובקעות. ב-23 בנובמבר 1978 עתרו 25 פלסטינים מבעלי הקרקע לבג"ץ, נגד ההפקעה. למענה המדינה לבג"ץ צורף תצהיר של אורלי, שבו נאמר כי המהלך הוא "חלק מהתפיסה הביטחונית של הממשלה, המבססת את מערכת הביטחון, בין היתר, על יישובים יהודיים." בתצהיר התייחס אורלי לחשיבותו הביטחונית של המושב רועי, שנקרא אז "בקעות ב'", כחלק מהאמצעים למניעת פיגועים: "מדובר בגיא המתחבר לנהר הירדן, בלב האזור שבו עוברות דרכי הגישה מהירדן והבקעה אל האזורים המאוכלסים ביהודה ושומרון... זהו ציר החדירה הנוח ביותר מירדן לישראל, ובאזור בוצעו מאות חדירות של חוליות מחבלים". בג"ץ קיבל את הדברים ודחה פה אחד את העתירה. התצהיר של אורלי צורף גם למענה לבג"ץ אלון מורה, מספר חודשים מאוחר יותר. השופט משה לנדוי דחה את הטענות כאילו הטיעונים הביטחוניים שהעלה אורלי באים לכסות על מניעים פוליטיים. מדיה וקבצים בנושא אברהם אורלי בוויקישיתוף אלוף (מיל.) אברהם אורלי הובא למנוחות בקרית שאול, דבר, 9 בנובמבר 1981 מתוך הספר "פתאים במלכודת: 30 שנות מדיניות ישראל בשטחים", מאת שלמה גזית. עמוס לבב, חלק ממערכת ההגנה של המדינה, מעריב, 23 בנובמבר 1978 מתוך הספר "אדוני הארץ: המתנחלים ומדינת ישראל 2004-1967", מאת עקיבא אלדר ועדית זרטל.
אל-נאיר

אל-נאיר (בכתיב לועזי: Al-Nair) או α בעגור (נקרא גם גליזה 848.2) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים עגור והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. מקור שמו של הכוכב הוא מערבית, (النائر - אל-נאיר), קיצור של "אל נאיר אל דנב" - "הבהיר שבזנב" שכן קבוצת עגור נחשבה בחצי האי ערב לחלק האחורי של קבוצת דג דרומי ואל-נאיר ייצג חלק מזנב הדג. אל-נאיר הוא תת-ענק כחול, מטיפוס ספקטרלי B7 IV במרחק של 101 שנות אור עם טמפרטורה של 13,500 קלווין, מסה של כ-4 מסות שמש ורדיוס פי 3.5 מרדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 1.73 כך שהוא מאיר בעוצמה של פי 165 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה ופי 380 אם כוללים גם את התחום העל-סגול. לאל-נאיר מהירות סיבוב גבוהה ואופיינית לכוכבים מסוגו - 236 ק"מ לשנייה כך שהוא משלים סיבוב סביב עצמו בכ-18 שעות. ספקטרום הפליטה של אל-נאיר הוא פשוט ביותר וכמעט ללא פסי בליעה ולכן מדידתו באמצעות ספקטרוסקופ מאפשרת את ניתוח הרכב החומר הבין-כוכבי בסביבת מערכת השמש. אל-נאיר נמצא בשלבי סיום התכת המימן שבליבתו להליום והוא יוצא מהסדרה הראשית בתהליך של התקררות והתנפחות עד שיהפוך לענק אדום. אל-נאיר באתר של ג'ים קלר אל-נאיר, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
1723

שנת 1723 היא השנה ה-23 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1723 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 5 ביוני – אדם סמית, כלכלן (נפטר ב-1790) 25 בפברואר – כריסטופר רן, מגדולי האדריכלים האנגלים (נולד ב-1632) 26 באוגוסט – אנטוני ואן לוונהוק, מראשוני המיקרו-ביולוגים (נולד ב-1632) 1 באוקטובר – דימיטריה קנטמיר, שליט נסיכות מולדובה, היסטוריון, מוזיקולוג (נולד ב-1673) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1723 התחילה ביום ו' בשבט ה'תפ"ג (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ד בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1723 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1723‎ נפטרים ב-1723‎ מדיה וקבצים בנושא 1723 בוויקישיתוף
באנדונג

באנדונג (באינדונזית: Bandung) היא עיר הבירה של מחוז מערב ג'אווה באינדונזיה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-2.444 מיליון תושבים וכ-8.42 מיליון במטרופולין, ובכך היא העיר הרביעית בגודלה באינדונזיה והמטרופולין השלישית בגודלה במדינה. באנדונג שוכנת במרכז מחוז מערב ג'אווה בגובה 768 מטרים מעל פני הים, כאשר גובהה המקסימלי הוא 1,050 מטרים מעל פני הים בחלקה הצפוני וגובהה המינימלי הוא 675 מטרים בדרומה של העיר. באנדונג מרוחקת 115 ק"מ מדרום-מזרח לבירה ג'קרטה. האקלים בעיר קר באופן יחסי לשאר ערי אינדונזיה. בעיר נמצאו עדויות אר ארכאולוגיות לפעילות פרה-היסטורית של הומו ארקטוס. העדות הראשונה לקיום העיר מתועדת לשנת 1488. במהלך המאה ה-17 וה-18 הגיעו סוחרים הולנדים מטעם חברת הודו המזרחית ההולנדית, והקימו את מרכזם בבאנדונג. למעשה, עד שנת 1942 הייתה העיר בשליטה הולנדית. זאת מלבד הפסקה קצרה בשנת 1809 כאשר נפוליאון בונפרטה כבש את הולנד ובכך שלט גם על מושבותיה. בזמן שלטונו, נפוליאון פקד לשפר את מערכות ההגנה כנגד האימפריה הבריטית. כתוצאה מכך, נסללה מערכת דרכים ענפה. בשנת 1880 נסללה רכבת בעיר, והובאו אליה עובדים זרים רבים מסין. במהלך המאה ה-19 העיר הייתה מרכז אזורי לגידול תה ולמרכז נופש לאירופאים. בשנות ה-20 של המאה ה-20 התפתחו תוכניות מטעם הממשל ההולנדי להעביר את בירת הקולוניה מג'קרטה לבאנדונג. בשל כך אף נבנו מבני ממשל בעיר, אך התוכנית נגנזה עם מלחמת העולם השנייה עצמאות אינדונזיה. בשנת 1945 לאחר הכרזת עצמאות אינדונזיה, באנדונג הוכרזה כבירת מחוז ג'אווה המערבית. בשנת 1955 נערכה בעיר ועידת באנדונג, ועידת המדינות הבלתי מזדהות, רובן הגדול מאסיה ואפריקה, הראשונה, בסופה הכריזו המדינות על תמיכתן בצד הערבי בסכסוך הערבי-ישראלי. גרמניה בראונשווייג, סקסוניה התחתונה, גרמניה הפיליפינים סבו סיטי, הפיליפינים ארצות הברית פורט וורת', טקסס, ארצות הברית קוריאה הדרומית סוואן, קוריאה הדרומית איטליה בארי, פוליה, איטליה קזחסטן אלמטי, קזחסטן אוסטרליה ניו סאות' ויילס, אוסטרליה יפן הממאצו, שיזואוקה, יפן הרפובליקה העממית של סין האנגג'ואו, ג'ג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין יינגקואו (אנ'), ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין ליוג'ואו (אנ'), גואנגשי, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין אינדונזיה מאלאנג, מזרח ג'אווה, אינדונזיה אתר האינטרנט הרשמי של באנדונג באנדונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Indonesia: West Java Province (Regencies and Cities) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אינדונזיה ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תת-ענק

תת-ענק הוא כוכב בהיר יותר מכוכבי הסדרה הראשית בעלי אותו ספקטרום, אך פחות בהיר מענקים. הגבולות בין כוכבים תת-ענקים ובין כוכבי הסדרה הראשית או כוכבים ענקים אינם חדים וישנם כוכבים שמסווגים כתת-ענקים בקטלוגים מסוימים בעוד בקטלוגים אחרים הם יסווגו אחרת. ערך מורחב – מחזור החיים של כוכב כאשר כוכב הסדרה הראשית מכלה את המימן שבליבתו, מפסיקים תהליכי ההיתוך הגרעיני בהדרגה והכוח המאזן את כוח המשיכה העצמי של הכוכב יורד. כתוצאה מכך ליבת הכוכב, המכילה ברובה הליום, מתכווצת והלחץ והטמפרטורה שבה עולים. השכבות החיצוניות של הכוכב לעומת זה מתקררות, אך התכווצות הליבה משחררת אנרגיה גרוויטציונית, שמאטה את ההתקררות. כאשר הלחץ והטמפרטורה עולים בשכבות שמקיפות את הליבה ועדיין מכילות אחוז גבוה של מימן, מתחיל היתוך של מימן להליום בשכבות אלו, מסביב לליבה. תהליך זה מגדיל בהדרגה את ליבת ההליום ומרחיק כלפי חוץ את השכבה בה ממשיכים תהליכי ההיתוך של המימן ובעקבותיה מתרחבות השכבות החיצוניות של הכוכב עוד ובהירותו עולה. בשלב זה עוזב הכוכב את הסדרה הראשית והופך לתת-ענק. המשך התהליך יחד עם האטת תהליכי ההיתוך יביאו להתנפחות והתקררות השכבות החיצוניות של הכוכב עד שיהפוך לענק אדום או כתום. תקופת הקיום של כוכב כתת-ענק תלויה במסתו. כוכב דמוי השמש יתקיים מאות מיליוני שנים כתת-ענק בעוד כוכבים מסיביים יותר עשויים להתקיים תקופה קצרה בהרבה של מיליוני שנים ואף פחות ממיליון שנים. השמש צפויה לעזוב את הסדרה הראשית ולהפוך לתת-ענק בעוד כ-5 מיליארד שנים. מדיה וקבצים בנושא תת-ענק בוויקישיתוף
האחים עופר

האם התכוונתם ל... משפחת עופר – משפחה עשירה בישראל יולי עופר – אחיו של סמי עופר ליאורה עופר – אחותו של דורון עופר דורון עופר – אחיה של ליאורה עופר סמי עופר – אחיו של יולי עופר עידן עופר – אחיו של אייל עופר אייל עופר – אחיו של עידן עופר דוד עופר – בכור האחים במשפחת עופר עופר השקעות – חברת החזקות שנקראה בעבר "קבוצת האחים עופר" או "אחים עופר נכסים", על שם שני האחים שייסדו אותה, סמי ויולי עופר. קבוצת XT – חברת החזקות אשר מחזיקה במספר חברות אשר היו בעברן בשליטת חברת "אחים עופר נכסים".
רכבל גיברלטר

רַכֶּבֶל גיברלטר (באנגלית מכונה בפשטות The Cable Car) הוא רכבל המוליך מתחנה הממוקמת בגרנד פרייד (Grand Parade) ליד נמל גיברלטר במערב בגיברלטר, דרך תחנת הביניים "מאורת הקופים" (Ape's Den), ועד ל"טופ אוף דה רוק" (Top of the Rock - משמעות השם "ראש הצוק") על גבעת סיגנל (Signal hill) במרכזו של צוק גיברלטר. גובהה של גבעת סיגנל הוא 387 מטר מעל פני הים, ולמרות כינויו של המקום, "ראש הצוק" הוא אינו הנקודה הגבוהה בצוק. המרחק בין שתי התחנות הוא 673 מטר והפרש הגבהים ביניהן הוא 352 מטר. לאורך הכבל יש שלושה עמודים תומכים, והוא נע במהירות של 5 מטרים בשנייה. כל אחת משתי הקרוניות התלויות עליו מסוגלת לשאת 30 נוסעים בנוסף לנהג. ברכבל הראשון שהוקם בגיברלטר היה סל שיכול היה לשאת אדם בודד או מעט סחורה דוגמת תחמושת, ולהביאם עד לסוללת התותחים ששכנה בסמוך לתחנה העליונה של הרכבל הקיים. שרידי תחנת הרכבת העליונה הישנה שוכנים בסמוך מדרום לתחנה הקיימת. הרכבל הנוכחי נבנה בשנת 1966 על ידי חברה שווייצרית ושופץ בשנת 1986. מהתחנה העליונה של הרכבל נשקף נוף פנורמי לכל הכיוונים, ויש בה מסעדה, בית קפה וחנות מזכרות. מראה העמודים והכבל מפת גיברלטר והרכבל במרכזה התחנה התחתונה מדיה וקבצים בנושא רכבל גיברלטר בוויקישיתוף
קלי מקדונלד

קלי דורות'י מקדונלד (באנגלית: Kelly Dorothy Macdonald; נולדה ב-23 בפברואר 1976) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה סקוטית, זוכת פרסי אמי ומועמדת שלושה פרסי גלובוס הזהב. מקדונלד נולדה בעיר גלאזגו שבסקוטלנד. הוריה התגרשו כשהייתה ילדה, והיא גרה עם אמה ואחיה הצעיר בעיר ניוטון מירנס. היא למדה בבית הספר התיכון "איסטווד". משפחתה עברה ממקום למקום לעיתים תכופות. כשהייתה בת 17 עזבה מקדונלד את ביתה ועברה להתגורר עם חברה בגלאזגו. בתקופה זו למדה בקולג', אך נשרה מהלימודים אחרי זמן קצר. היא הביעה התעניינות בלימודי משחק אך לא עשתה זאת. מקדונלד עבדה כמוזגת בבר, כשראתה מודעה על מבחני קבלה לשחקנים לסרט טריינספוטינג, היא עברה את המבחן ומלאה בהצלחה את התפקיד של דאיין המפתה הקטינה של רנטון (יואן מקגרגור). הופעות נוספות שלה בסרטים היו ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" וב"למצוא את ארץ לעולם לא" בתפקיד השחקנית המגלמת את דמותו של פיטר פן. למקדונלד היה תפקיד חשוב גם בסרטו של רוברט אלטמן, "פארק גוספורד" בו שיחקה כמשרתת אישית. תפקידיה הבולטים בטלוויזיה היו בדרמות של ה-BBC. ב-2003 השתתפה בסדרה "שם המשחק", דרמת מתח מאת פול אבוט. ב-2005 כיכבה בדרמה של ריצ'רד קרטיס, "הנערה בבית הקפה". שניהם בבימויו של דייוויד ייטס. על משחקה בסרט "הנערה בבית הקפה" זכתה מקדונלד בפרס אמי והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. ב-2005 הופיעה מקדונלד בסרט "נני מקפי", וכן בסרט "טריסטרם שנדי" בו שחקה את חברתו של השחקן סטיב קוגן. ב-2007 השתתפה מקדונלד בסרטם זוכה האוסקר של האחים כהן, "ארץ קשוחה" בו גילמה את אשתו של הדמות הראשית בסרט. למרות שהסוכן שלה חשב שהדמות לא התאימה לה, היא נאבקה לקבל את התפקיד. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-2008 גילמה את ד"ר פייג' מארשל בסרט "עמוק בגרון" עיבוד של קלארק גרג לרומן של צ'אק פלאניוק. ב-2010 כיכבה מקדונלד בסדרת הטלוויזיה אימפריית הפשע בתפקיד מרגרט שרודר, אלמנה אירית צעירה ההופכת להיות המאהבת של נאקי תומפסון (סטיב בושמי). מקדונלד התחתנה ב-2003 עם דאגלס פיין, נגן הבס של להקת טראוויס. בנם, פרדי פיטר פיין, נולד ב-9 במרץ 2008. בני הזוג חיים בלונדון. מדיה וקבצים בנושא קלי מקדונלד בוויקישיתוף קלי מקדונלד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלי מקדונלד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קלי מקדונלד, באתר AllMovie (באנגלית) קלי מקדונלד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קלי מקדונלד, באתר Metacritic (באנגלית) קלי מקדונלד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלי מקדונלד, באתר MusicBrainz (באנגלית)