laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ירחמיאל אהרונסון

ירחמיאל אהרונסון ("אלישע") (1918 – 19 במרץ 1944) היה לוחם לח"י שנהרג על ידי שוטרים בריטיים בתל אביב. ירחמיאל אהרונסון נולד בוורשה לדב בעריש ולצפורה, במשפחה בת שלושה ילדים. הוריו ואחותו הבוגרת, ששונה, נספו בגטו ורשה. אחותו הצעירה, לאה, נספתה באושוויץ. מגיל צעיר למד עברית. לאחר שסיים גימנסיה יהודית בוורשה ביקש להמשיך לימודים בטכניון וניצל את הזכות שנתנו הבריטים למתן סרטיפיקטים, להגיע לארץ ישראל לשם לימודים מעל למכסת הסרטיפיקטים. עוד בוורשה הצטרף לסניף אצ"ל ובשנת 1939 הגיע לארץ ישראל והחל את לימודיו בטכניון. בעת לימודיו עבד למחייתו במחלקת עבודות ציבוריות בחיפה. עם הפילוג באצ"ל הצטרף ללח"י וקבל את הכינוי המחתרתי "אלישע". הוא היה אחראי לסניף הקטן של לח"י באזור חיפה. בספטמבר 1942 ברחו יצחק שמיר ואליהו גלעדי ממחנה המעצר מזרעה שליד עכו. הם הגיעו לביתו של אלישע שסידר להם מקום לינה, דאג להחלפת בגדיהם למדי נוטר (לגלעדי) וקצין פולני (לשמיר) ולהעברתם למרכז הארץ. לאחר מכן הורה לו שמיר לעבור מחיפה לתל אביב והפקיד בידיו את המשימה לארגון עורף אזרחי למחתרת. מטרת העורף הזה הייתה להגיש תמיכה ללוחמים בשיכון, כספים, עזרה רפואית ועוד. הוא דאג לקליטת בורחי לטרון, שבימים הראשונים לאחר בריחתם שוכנו בבונקר מסתור בחולות בת ים. הוא הוציא גיליון פנימי לאוהדי המחתרת בשם "שוחרי חרות ישראל". בשנת 1943 היה מעורב בהוצאתו להורג של חבר הלח"י אליהו גלעדי. מתי שמואלביץ, אחד מהבורחים מלטרון, עבד בשיתוף פעולה עם אלישע וניסה לגייס אוהדים למחתרת. ביומו האחרון, הגיע אלישע לחדרו של שמואלביץ וביקש ממנו שייתן לו אקדח, כי הנוקר באקדח שלו נשבר, אך לשמואלביץ לא היה אקדח לתת לו. אלישע נפרד ממנו וחזר באוטובוס לתל אביב. כשירד מהאוטובוס החל ללכת ברחוב מזא"ה וטנדר של המשטרה הבריטית החל לעקוב אחריו. בידי אלישע היה דרכון מזויף על שם זלמן פורמן. בשלב מסוים קראו לו השוטרים לעצור והוא החל לברוח. אלישע נכנס לבית מס' 33 ועלה במדרגות בכוונה להגיע לגג ולעבור משם למקום אחר, אולם דלת הגג הייתה סגורה. השוטרים הגיעו לאלישע וירו בו עברו עשרות קליעים מהטומיגנים שבידיהם והרגוהו. הודעת המשטרה הרשמית הייתה כי אלישע פתח באש על השוטרים. אחר כך נמסר כי בתיקו נמצאו כרוזים של לח"י ואקדח. עם זאת, מלבד השוטרים לא היו עדים נוספים למאורע בחדר המדרגות. המשטרה וחברה קדישא לא הצליחו לברר את זהותו האמיתית והוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק כאלמוני בשם אברהם בן אברהם, ורק בהמשך נקבעה מצבתו בשמו האמיתי, כולל כינויו המחתרתי. כעבור מספר ימים נקמו לוחמי לח"י את מותו והרגו מספר שוטרים בריטיים. כמו כן התנקשו במפקד משטרת תל אביב, פורד, אך נכשלו. פורד נפצע קל וכעבור זמן קצר עזב את הארץ. נתן ילין-מור, ממנהיגי לח"י וחבר הכנסת, קרא לבנו אלישע, על שם אהרונסון. עיריית תל אביב הציבה שלט זיכרון לירחמיאל אהרונסון בחזית הבית בו נרצח, רחוב מזא"ה 33. מתי שמואלביץ: בימים אדומים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1978 נתן ילין-מור: לוחמי חרות ישראל, הוצאת "שקמונה", 1974 יעקב בנאי (מזל): חיילים אלמונים, הוצאת "יאיר", 1989 אהרונסון ירחמיאל- "אלישע", באתר העמותה למורשת לוחמי חרות ישראל הסרט 4 שעות וחלום אחד, סיפור נפילתם של 4 לוחמי מחתרת לח"י. עד דקה 09:30 מתאר את סיפור נפילתו של ירחמיאל אהרונסון. נהרג חבר קבוצת שטרן, דבר, 20 במרץ 1944 לוחם לח"י "יורם" מספר על ירחמיאל אהרונסון, באתר יוטיוב ירחמיאל אהרונסון באתר "יזכור" ירחמיאל אהרונסון באתר GRAVEZ
ערן סלע (שייט)

ערן סלע (נולד ב-19 במרץ 1985) הוא שייט ישראלי, המתחרה במפרשית מדגם 470. סלע מתחרה לצדו של גידי קליגר, וב-2012 הוא זכה במדליית כסף באליפות העולם בשיט. סלע הוא חבר מועדון השייט שדות-ים. בגיל 14 הוא החל לשוט במפרשית 420 ובהמשך עבר למפרשית 470. באליפות אירופה בשיט לנוער שהתקיימה בהונגריה ב-2004 זכה במדליית ארד. היה אלוף ישראל פעמיים, וסגן-אלוף שלוש פעמים. שותפו הראשון היה אביב בן חורין, ולאחריו יוגב יוסף, שניהם מקיבוץ שדות ים. עם יוסף התחרה בשנת 2009, על הכרטיס לאולימפיאדת לונדון מול הצמד אודי גל וגידי קליגר, בו סיימו במקום נמוך. סלע כבר פרש משייט לטובת אימון בשל בעיות מימון, ועסק בתחום במשך שנה וחצי, אולם בשנת 2009 אודי גל וגידי קליגר נפרדו מהשותפות במפרשית 470, לאחר שגל פרש, וסלע חַבָר לקליגר. לאחר חודש של אימונים, סיימו השניים במקום השלישי בגביע רולקס במיאמי. במרץ 2010 הגיעו למקום הראשון באליפות ישראל, וזכו במדליית כסף באליפות אירופה באיסטנבול באותה השנה. ב-2011 זכו סלע וקליגר במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי. בהמשך השנה זכו במדליית ארד בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה בויימות', האתר שאירח שנה לאחר מכן את תחרויות השייט באולימפיאדת לונדון (2012). הישג זה הקנה להם את הקריטריון האולימפי הישראלי. באליפות העולם בפרת' ב-2011 סיימו במקום הרביעי שהקנה להם את הקריטריון הבינלאומי והבטיחו את השתתפותם, באולימפיאדת לונדון. באפריל 2012 הגיעו קליגר וסלע למקום ה-6 בתחרות גביע העולם שנערכה בפלמה דה מיורקה. באולימפיאדת לונדון לא הצליחו קליגר וסלע לשחזר את הישגיהם, וסיימו במקום ה-15. סלע יליד חדרה, ומתגורר בקיבוץ שדות ים. אביו עוסק בתחזוקת כלי שיט ומעניק שירותים ימיים), ואמו עובדת בחברה שאמצה אותו אבן קיסר. יש לו שני אחים, רועי שפועל בפרויקט הקשור לספינות, ועופרי שעבדה כעוזרת "סקיפר". בצבא שירת בבסיס השייטת בעתלית במעמד של ספורטאי מצטיין. מדיה וקבצים בנושא ערן סלע בוויקישיתוף ערן סלע, באתר olympedia.org ערן סלע, באתר Sailing.org ערן סלע, באתר הוועד האולימפי בישראל תומר רונא, ערן סלע משייט לאולימפיאדת לונדון, באתר mynet‏ קיבוץ, 28 באפריל 2011 ynet ספורט, טבילת אש, באתר ynet, 20 במרץ 2012 אורי טלשיר‏, גידי קליגר מצא שותף: "ערן סלע הכי מתאים לי", באתר וואלה, 1 בדצמבר 2009 בעז גורן, ‏קליגר: עמדנו בלחץ, סלע: הפעם 'התלבש' לנו, באתר ONE‏, 7 בספטמבר 2010 ערן סלע, באתר "magazin" אליסף דעואל, ‏קליגר וסלע זכו במדליית כסף בגביע העולם, באתר ONE‏, 17 באפריל 2012
תרנגולת (פברז'ה)

תרנגולת או תרנגולת ראשונה (ברוסית: Курочка) הוא שמה של ביצת הפברז'ה הראשונה, מבין הביצים הקיסריות שהוכנו על ידי "בית פברז'ה", בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה עבור המשפחה הצארית ברוסיה. ביצה זו הוכנה עבור הצאר אלכסנדר השלישי בשנת 1885 כמתנה לרעייתו, הצארינה מריה פיודרובנה. הצאר ורעייתו, התלהבו מהביצה והחליטו כי יזמינו מבית פברז'ה ביצה נוספת עבור חג הפסחא מדי שנה לאחר מכן. הביצה כיום ממוקמת ברוסיה ומהווה חלק מאוסף ביצי הפברז'ה במוזיאון פברז'ה, שבבעלות ויקטור וקסלברג. הביצה עשויה זהב, ומצופה אמייל לבן כך שהאמייל מדמה קליפת ביצה רגילה. במרכז הביצה ניתן לראות פס מוזהב המסמן את המקום שבו ניתן לפתוח את הביצה, לשני חצאים שווים. אורכה של הביצה 66 מ"מ ורוחבה 35 מ"מ. בתוך הביצה מסתתרת ה"הפתעה" - חלמון עשוי זהב, המכיל בתוכו "הפתעה" נוספת - תרנגולת עשויה זהב עם עיני אודם. גם התרנגולת נפתחה ובתוכה היו שתי הפתעות נוספות: דגם מוקטן עשוי זהב ויהלומים של הכתר הקיסרי, וכן תליון עשוי אבן אודם. לביצה צורפה שרשרת עשויה זהב על מנת שהצרינה תוכל לענוד את התליון. הדגם של הכתר והתליון אבדו. בהתאם למסורת הנוצרית האורתודוקסית לחג הפסחא חשיבות דתית רבה, מאחר שהחג מציין את תחיית ישו לאחר צליבתו. במסגרת החג נוהגים להעניק מתנות. הצאר אלכסנדר השלישי הזמין את הביצה כמתנה לאשתו, הצארינה. בתכתובת מיום 21 במרץ 1885 הזמין ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, אחיו של הצאר את הביצה. לקראת חג הפסחא של 1885 היו תקיפות נגד משפחתו של הצאר והיו ניסיונות לפגוע במשפחה הקיסרית. הצאר ביקש להזמין את ביצת ההפתעה על מנת לעודד את רוחה של הקיסרית. ביצה זו התבססה על מנהג להעניק ביצי הפתעה בדנמרק. הצארינה גדלה בחצר המלוכה של דנמרק והכירה מנהג זה. פברז'ה עיצב את הביצה בדומה לביצת הפתעה שניתנה בדנמרק (והייתה עשויה שנהב והכילה אף היא תכשיט הפתעה). בעקבות שמחתה של הצארינה מהביצה הזמין הצאר ביצה נוספת לשנה הבאה, הרשה לבית פברז'ה לשאת את התואר "ספק החצר הקיסרית" והתיר לו לשאת את סמל המדינה לצד סמל חנותו. הביצה הוחזקה בארמון אניצ'קוב עד המהפכה הרוסית בשנת 1917. במהלך המהפכה נתפסו הביצים ועברו לארמון הנשקייה בקרמלין שבמוסקבה. בשל מחסור בכספים נמכרו חלק מהביצים. סוחר תכשיטים לונדוני בשם פרדריק ברי רכש את הביצה בשנת 1920. הביצה נמכרה במכירה פומבית בבית המכירות כריסטי'ס במחיר של 85 ליש"ט למר ר. סוונסון טיילור בשנת 1934. בשנת 1955 קיבל טיילור את התואר לורד גרנטצ'סטר והעביר את הביצה לאחוזת גרנטצ'סטר. לאחר מותו של טיילור בשנת 1976 נרכשה הביצה על ידי בית המכירות "אה לה ויל רוסי" (La Vieille Russie) מניו יורק, ומכר אותה יחד עם ביצת התחייה בשנת 1978 לאפסן מלקולם פורבס. בשנת 2004 רכש ויקטור וקסלברג את הביצה מאת המגזין שאותו ייסד פורבס והעביר אותה לסנקט פטרבורג, לארמון נרישקין-שובאלוב, שם היא מוצגת כיום. מדיה וקבצים בנושא תרנגולת בוויקישיתוף תיאור הביצה באתר Treasures of Imperial Russia תיאור הביצה, ותצלומים שלה
שיר הסנדלר

"שיר הסנדלר" (ידוע גם כ"שיר השיכור") הוא שיר מאת נתן אלתרמן מתוך המחזמר שלמה המלך ושלמי הסנדלר. שיר זה מוכר בכינוי "וי ללילי, וי ליומי", החוזר בשיר זה. השיר מבוצע על ידי שלמי, והוא עורך בו השוואה בינו לבין שלמה המלך. השיר הוא מהמפורסמים של אלתרמן וזכה למספר ביצועים, המוכרים ביותר הם של אילי גורליצקי ושל אבי קושניר. השיר מורכב משורות קצרות, בעלות מילים קצרות. כל שורה מונה בדיוק ארבע תבניות, וכך ניתן לדקלם אותן במשקל זוגי, ללא תוספת הפוגות, עם הטעמה מחזורית וסימטריה בינארית. מבנה זה מאפשר לדמיין את הסנדלר השיכור שמתנדנד ומהדס בכבדות, תוך כדי השיר. בהיכליו יושב שלמה וי ללילי, וי ליומי כל איש יודע מה שלומו אך אין איש יודע מה שלומי . . . לכן כבודי הוא במקומי וכבוד שלמה הוא במקומו לו מקומו הוא מקומי היה כשלום שלמה שלומי "שיר הסנדלר" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שיר הסנדלר" באתר שירונט הטטרמטר הסנדלרי: אלתרמן בנוסח ארגוב מאת נפתלי וגנר באתר מינעד ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The MDNA Tour

MDNA Tour הוא סיבוב ההופעות התשיעי של הזמרת האמריקאית מדונה. סיבוב ההופעות התחיל ב-31 במאי 2012 באצטדיון רמת גן בישראל. סיבוב ההופעות נתמך על אלבום האולפן ה-12 של מדונה, MDNA. סיבוב ההופעות התחיל ב-31 במאי 2012 בישראל. (תחילה תוכננו למדונה שתי הופעות בישראל, ב-29 וב-31 במאי, אך בשל מיעוט במכירת הכרטיסים התקיימה רק הופעה אחת). לאחר ההופעות באסיה, הופיעה מדונה באירופה. לאחר מכן צפויה מדונה להופיע באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. מערכה I: "Girl Gone Wild" "Revolver" "Gang Bang" "Papa Don't Preach" "Hung Up" "I Don't Give A" "Best Friend / Heartbeat" (קטע וידאו) מערכה II: "Express Yourself" (מכיל קטעים מ-"Born This Way") "Give Me All Your Luvin'" "Turn Up the Radio" "Open Your Heart" "Masterpiece" "Justify My Love" (קטע וידאו) מערכה III: "Vogue" "Candy Shop" "Erotica" / "Human Nature" "Like a Virgin" "Nobody Knows Me" (קטע וידאו) מערכה IV: "I'm Addicted" "I'm a Sinner" "Like a Prayer" "Celebration" מדיה וקבצים בנושא The MDNA Tour בוויקישיתוף == תאריכי הופעות == מדיה וקבצים בנושא The MDNA Tour בוויקישיתוף דפנה לוסטיג‏, מדונה בהופעה בישראל: הכי גדול, הכי נוצץ, הכי מרשים, באתר וואלה, 1 ביוני 2012 שירית טרוינר, מדונה בישראל: נרקסיסטית ומודעת לעצמה, באתר nrg‏, 1 ביוני 2012 https://www.minneapolisfed.org/community/teaching-aids/cpi-calculator-information/consumer-price-index-1800
לילך סונין

לילך סונין (נולדה ב-11 ביוני 1974) היא אשת טלוויזיה ומגישת חדשות בערוץ 2 בעבר. בצעירותה שרה סונין בלהקת הנוער "נעורי גבעתיים". לפני עבודתה בערוץ 2 עבדה במשך חמש שנים בערוץ הספורט. בתחילת דרכה הטלוויזיונית הייתה שדרנית קווים במשחקי כדורגל וכדורסל. בהמשך עברה להגיש את התוכנית היומית חדשות הספורט עם מירי נבו ואלי אילדיס. אחיה ואחותה של סונין עסקו גם הם בתקשורת. אחיה אורי שירת ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל ואחותה בת חן היא עיתונאית וכיום עורכת של המקומון "זמן מודיעין". לאחר מותו של אחיה אורי מסרטן בגיל 20, יזמה משפחתה לזכרו תחרות "קליפ צעיר" לעידוד יוצרים צעירים בתחום הווידאו והמוזיקה, עם עיריית תל אביב-יפו, סינמטק תל אביב וערוץ 24, בה סונין שימשה כנציגת המשפחה. בספטמבר 2002, בעת מסיבת עיתונאים שהתקיימה באצטדיון אולד טראפורד, וקדמה למשחקה של מכבי חיפה מול מנצ'סטר יונייטד במסגרת ליגת האלופות, הביכה סונין את המנג'ר המפורסם של מנצ'סטר יונייטד, סר אלכס פרגוסון, כשהעירה לו שהוא אינו מתייחס בדבריו לקבוצה הנכונה (פרגוסון ציין את שמות קבוצות הכדורגל שהפועל תל אביב ניצחה, בזמן שהוא עמד לשחק מול מכבי חיפה). תקרית זו זכתה להבלטה בעיתונות הבריטית. בסוף 2004 הצטרפה סונין לחברת החדשות של ערוץ 2. שימשה כמגישה ועורכת של מבזקי החדשות והכינה כתבות למהדורת החדשות המרכזית, והייתה מגישה מחליפה בתוכנית חיסכון. סיקרה את תחום איכות הסביבה. בינואר 2013 עזבה את ערוץ 2, אחרי שמונה שנות עבודה. בתוכנית עבודה ערבית שיחקה תפקיד של קריינית חדשות בפרקים 11, 12 ו-13 של העונה השנייה. מאז פרישתה מערוץ 2 לא שבה לתקשורת, מיעטה להתראיין ולא פרסמה כתבות. בפברואר 2014 נישאה לבמאי הקולנוע אהרון קשלס. לזוג אין ילדים. לילך סונין, חדשות 2 באינטרנט (אורכב 05.04.2013 בארכיון Wayback Machine) חגי קראוס, ‏לילך סונין: "אצל לפיד מה שאתה רואה זה מה שאתה מקבל", באתר גלובס, 14 במרץ 2013 לילך סונין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לילך סונין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילך סונין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לילך סונין, באתר ספר הקולנוע הישראלי Daniel Taylor, "Ferguson's Maccabi mix-up",guardian.co.uk,18 September 2002. חגי קראוס, ‏לילך סונין: "אצל לפיד מה שאתה רואה זה מה שאתה מקבל", באתר גלובס, 14 במרץ 2013
יחיא תחאוכו

יחיא תחאוכו (באדיגית: Ехьйэ Тхьэухъо) כיהן כראש המועצה המקומית כפר כמא בין השנים 1989–1993. תחאוכו, יליד כפר כמא, התחנך בבית הספר היסודי בכפר, אך את לימודיו התיכוניים סיים בבית ספר בנצרת. לאחר שירותו הצבאי יצא לחולון ללמוד את המקצוע מודד, ועם השלמת לימודיו הוא קיבל תעודת מודד מוסמך, דבר אשר סלל את דרכו לחברת קק"ל בה עבד עד פרישתו לגמלאות. בבחירות המקומיות שנערכו לראשות המועצה המקומית הוא לא עבר את האחוז הנדרש להיבחר בסיבוב הראשון ולכן נאלץ להתמודד בסיבוב שני נגד נאלצ'יק אשמוז והוא ניצח במערכה ונבחר לשמש כראש המועצה. אחת התרומות הגדולות שלו בתקופת כהונתו היא בניית מנהרה להולכי רגל מתחת לכביש 767 העובר בסמוך לכפר. עם השלמת המנהרה, חוברו החלק הדרומי של הכפר ובו המתנ"ס, מגרש הכדורגל, ומגרשי בנייה נוספים לחלקי הכפר האחרים. כך התאפשר מעבר תושבים בין חלקי הכפר מבלי שייאלצו לחצות כביש ראשי. לימים עולה כי הפרויקט הנ"ל הוא אחד הפרויקטים החשובים בכפר, זאת לאור העובדה כי במשך השנים התווספו מבנים חדשים, בהם חטיבת הביניים ובריכת שחייה, אותם חיברה המנהרה לחלקי הכפר האחרים. אדיגה מגאזין הצ'רקסים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערד ניר

ערד ניר (נולד ב-5 בפברואר 1962) הוא שדרן רדיו וטלוויזיה, עיתונאי, מגיש, כתב ומנחה טלוויזיה ישראלי. משמש כעורך חדשות החוץ של חברת החדשות משנת 1994. מגיש סדר עולמי של חברת החדשות. ניר נולד בשם ערד הלבר בחיפה, גדל והתחנך באשדוד. למד בתיכון מקיף ג' ברובע ד' בעיר והיה ממקימי "רדיו ההפסקות" של התיכון. בהיותו בתיכון למד אספרנטו. סיים לימודי וטרינריה. החל את דרכו העיתונאית בשנת 1980 בגלי צה"ל ונמנה גם עם מייסדי ערוץ 2. משמש כעורך חדשות החוץ של חברת החדשות ומבזקן משנת 1994 - בהתחלה בערוץ 2 ובהמשך בקשת 12. במסגרת תפקידו כעורך חדשות החוץ של חברת החדשות של ערוץ 2 היה ניר מופקד על מספר שידורים בולטים ובהם שידור השבעת נלסון מנדלה, כניסת האלף החדש בשנת 2000 מניו זילנד, התרסקות המעבורת קולומביה מעל שמי טקסס בשנת 2003 (אז היה השדר היחיד בעולם ששידר מהמקום בשידור חי), מערכות הבחירות בארצות הברית משנת 1996 ועד 2020, בטורקיה בשנת 2007 וטקס האשכבה של נלסון מנדלה בשנת 2013. בין הראיונות הבולטים שערך היו הראיון עם נשיא טורקיה לשעבר סוליימאן דמירל בשנת 1999 לאחר רעידת האדמה הגדולה בטורקיה וראיון עם רג'פ טאיפ ארדואן מיד לאחר כניסתו לתפקיד ראש ממשלת טורקיה, בשנת 2003. ראיין גם את הנשיא לשעבר עבדוללה גול, ראש הממשלה אהמט דבוטאולו וסגן ראש הממשלה בולנט ארינץ' ועוד אישים בצמרת הממשל הטורקי. ראיין את קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, מזכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס וראש ממשלת צרפת מנואל ואלס לפני ביקורו בישראל ב-2016. הגיש את מהדורת חדשות סוף השבוע של הערוץ משנת 1998 עד שנת 2001 ולאחר מכן את התוכנית "סדר עולמי", תוכנית חדשות החוץ של ערוץ 2. בשנת 2010 יצא לאור ספרו "המסעדה הגדולה בעולם" בהוצאת אריה ניר. בספר מוצג סיור קולינרי בשוקי איסטנבול ובמסעדותיה, כולל מתכונים. מלמד עיתונות וטלוויזיה במרכז הבינתחומי הרצליה ובמכללת נתניה. מתגורר בתל אביב עם רעייתו ושני ילדיו. דובר אנגלית, צרפתית וטורקית. מדיה וקבצים בנושא ערד ניר בוויקישיתוף ערד ניר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערד ניר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערד ניר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערד ניר, ‏שימוש בנרטיב אנטישמי בתקשורת העולמית ככלי לניגוח פוליטי - וידאו, באתר הערוץ האקדמי, 30 באפריל 2008 הכתבות והפרשנויות של ערד ניר ב-N12 עדותו של יוסף שמר, לפיה ערד ניר התעניין מאוד באספרנטו בהיותו תלמיד תיכון והתמיד להשתתף בפגישות. מיכל פלטי, ערד ניר בסיפור אהבה קולינרי עם איסטנבול, באתר הארץ, 9 במרץ 2010 ערד ניר, ‏"כשהשעון ירד ל-0 הבנתי שיש בעיה", באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2018
גוטייה

האם התכוונתם ל... גוטייה (זמר) – מוזיקאי, זמר ופזמונאי ממוצא בלגי-אוסטרלי תאופיל גוטייה – משורר, סופר ומבקר אמנות צרפתי ז'אן-פול גוטייה – מעצב אופנה צרפתי גוטייה הרביעי מבריין – אציל מהמאה ה-13 גוטי
אלי קרן-אסף

אלי קרן אסף (נולדה ב-17 במאי 1990) היא שחקנית ישראלית. קרן-אסף השתתפה במספר סדרות טלוויזיה ישראליות. דיבבה בתוכנית "שמורת הזהב" כאשר הייתה בת שמונה. משנת 2003 השתתפה בקומדיית המצבים "הפיג'מות" של ערוץ הילדים, בתפקיד רוני מנדלבאום. למדה בתיכון עירוני ה' (תל אביב). בשנת 2005 גילמה את דמותה של שירה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "לתפוס את השמים". בשנת 2006 גילמה את שרית בסדרת הנעורים "ראש גדול", ששודרה ב-Yes. בשנת 2010 שיחקה בספין אוף של הסדרה הפיג'מות, "מנדלבאום בלש פרטי". בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "גאליס", בתפקיד שחקנית מהפסטיכיף. בשנים 2013–2016 שיחקה בסדרת הנעורים "החממה" את דמותה של איימי בלום. ב-2013 שיחקה בסדרה "שולחן לשישה" בערוץ 10. בשנת 2015 שיחקה בסרט "נדיה - שם זמני", בבימויה של טובה אשר. בנובמבר 2019 נולד בנה הבכור. קרן-אסף היא אחותה למחצה של השחקנית ורד פלדמן. אלי קרן-אסף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלי קרן-אסף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלי קרן-אסף, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אלי קרן-אסף, באתר ספר הקולנוע הישראלי אלי קרן-אסף, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אלי קרן-אסף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גרי מנדלבאום סבא, בעמוד הפייסבוק של תרבות ובידור ynet, 20 בנובמבר 2019 לכבוד יום המשפחה: המשפחות של הסלבס באתר פרוגי, 19 בפברואר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1865 במדע

ערך מורחב – 1865 19 בדצמבר – גילוי כוכב שביט 55P/Tempel–Tuttle ג'ון לובוק פרסם את ספרו Pre-historic Times שנהפכה לספר בסיסי בנושא ויצאה במספר מהדורות עד לשנת 1913. הקמת קרן לחקר ארץ ישראל גרגור מנדל פרסם את תוצאות הניסוים שלו. מקס שולצה מתאר טסית דם. הגדרת אאוגניקה על ידי פרנסיס גלטון תיאור ראשון של אייל דוד. פרידריך אוגוסט קקולה גילה את המבנה הפנימי של בנזן. רודולף קלאוזיוס הגדיר את המונח אנטרופיה. ג'יימס קלרק מקסוול פרסם את A Dynamical Theory of the Electromagnetic Field לואי פסטר הוכיח שאוויר מלא חיידקים. ג'וזף ליסטר מבצע ניסויים בחיטוי באמצעות פנול. אליזבט אנדרסון מקבלת רישיון לרפואה - לראשונה בבריטניה אישה קבלה רישיון מסוג זה. 22 בינואר – פרידריך פשן, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1947) 12 באוגוסט – ויליאם הוקר, בוטנאי אנגלי (נולד ב-1785) 26 באוגוסט – יוהאן אנקה, אסטרונום גרמני (נולד ב-1791) 29 באוגוסט – רוברט רמאק, ביולוג גרמני (נולד ב-1815) 2 בספטמבר – ויליאם רואן המילטון, מתמטיקאי אירי (נולד ב-1805) מדיה וקבצים בנושא 1865 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביר טוויל

ביר טוויל (בערבית: بير طويل, בתרגום מילולי: "באר עמוקה") הוא שטח לאורך גבול מצרים-סודאן שגודלו 2,060 קילומטרים רבועים וצורתו דומה לטרפז שחלקו הרחב מצפון, מעין כצורת באר, מה שהקנה לו את השם. הוא נמצא דרומית-מערבית למשולש חלאיב וייחודו הוא בכך שהוא טרה נוליוס, כלומר אין מדינה התובעת בעלות עליו (בדומה לארץ מרי בירד באנטארקטיקה ולמספר שטחים זעירים בקרואטיה על שפת נהר דנובה בסמוך לגבול עם סרביה). בפועל, שולטת מצרים במקום, אף שהוציאה אותו ממפותיה הרשמיות. במקום אין התיישבות קבע אבל חולפים בו לא מעט נוודים בעיקר משבט אבבדה המשתמשים במקום למרעה וכריית אוצרות טבע כמו זהב. ב-1889 שלטה בריטניה באזור והשלטון הבריטי-מצרי החליט שגבול הסמכות של המושל הבריטי בסודאן יהיה בקו רוחב 22° צפון, וכתוצאה מכך היה משולש חלאיב בשטח מצרים וביר טוויל בשטח סודאן. ב-1902 שינו הבריטים את הגבול וקבעו שמשולש חלאיב קרוב יותר לח'רטום, בירת סודאן הן מבחינה תרבותית והן מבחינה גאוגרפית. הגבול החדש לא היה תלוי בקו הרוחב והוא ירד מהים האדום לכיוון דרום מערב, חצה את קו הרוחב והקיף את ביר טוויל, כך שנוצרו שני שינויים: משולש חלאיב שמצפון לקו הרוחב, עבר ממצרים לסודאן וביר טוויל שמדרום לקו הרוחב, עבר מסודאן למצרים. ב-1956, לאחר שקיבלה סודאן עצמאות, תבעה שהגבול בינה ובין מצרים יהיה על פי זה של 1902, כך שהיא תקבל את השליטה במשולש חלאיב, ומצרים תקבל לשליטתה את ביר טוויל. המצרים טוענים שיש לקבל את הגבול שנקבע על קו הרוחב 22° וחלוקת השטחים היא לטובתה. כתוצאה מהתביעה של שתי המדינות לקבל את משולש חלאיב הגדול פי עשרה מביר טוויל ובעל הגישה לים, נותר ביר טוויל ללא דורש. בשנת 2014 הכריז אמריקאי בשם ג'רמייה היטון על האזור כ"ממלכת צפון סודאן" (רו'), כמתנת יום הולדת לבתו בת השש, אמילי, אשר רצתה להיות נסיכה. אף מדינה לא הכירה בעצמאותו של האזור. משולש חלאיב מדינה לכאורה מדיה וקבצים בנושא ביר טוויל בוויקישיתוף מצרים בספר העובדות העולמי של ה־CIA הקים ממלכה באפריקה כדי שבתו תהיה נסיכה, באתר ynet, 15 ביולי 2014 ג'ק שנקר, ברוכים הבאים לחבל הארץ שאף מדינה לא רוצה, באתר הארץ, 27 באפריל 2016 כתבה באתר הוושינגטון פוסט ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מצרים ובנושא סודאן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנגד

"מִנֶּגֶד" הוא שיר מאת רחל המשוררת, אשר נכתב בחורף תר"ץ. הולחן על ידי יהודה שרת והושר בתנועות הנוער ביישוב. המשוררת מאזכרת בשיר את הסיפור המקראי, על עלייתו של משה רבנו אל "הר נבו", בספר דברים, שם נמסר לו כי לא יכנס לארץ ישראל: ”וַיַּעַל מֹשֶׁה מֵעַרְבֹת מוֹאָב אֶל-הַר נְבוֹ רֹאשׁ הַפִּסְגָּה אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי יְרֵחוֹ: וַיַּרְאֵהוּ ה' אֶת-כָּל-הָאָרֶץ אֶת-הַגִּלְעָד עַד-דָּן: וְאֵת כָּל-נַפְתָּלִי וְאֶת אֶרֶץ אֶפְרַיִם וּמְנַשֶּׁה; וְאֵת כָּל אֶרֶץ יְהוּדָה עַד הַיָּם הָאַחֲרוֹן: וְאֶת-הַנֶּגֶב וְאֶת-הַכִּכָּר בִּקְעַת יְרֵחוֹ עִיר הַתְּמָרִים עַד צֹעַר: וַיֹּאמֶר ה' אֵלָיו זֹאת הָאָרֶץ אֲשֶׁר נִשְׁבַּעְתִּי לְאַבְרָהָם לְיִצְחָק וּלְיַעֲקֹב לֵאמֹר לְזַרְעֲךָ אֶתְּנֶנָּה; הֶרְאִיתִיךָ בְעֵינֶיךָ וְשָׁמָּה לֹא תַעֲבֹר: וַיָּמָת שָׁם מֹשֶׁה עֶבֶד-ה' בְּאֶרֶץ מוֹאָב עַל פִּי ה':” מעמד הר נבו נטבע בתרבות היהודית לדורותיה, כסמל לאי מימוש או חוסר יכולת לממש. באמצעותו, בדומה לשיריה האחרים, מתארת המשוררת געגועים ומאוויים אל מטרות ויעדים, ללא הוודאות שאי פעם ימומשו או יכבשו. הבית האחרון בשיר חקוק על מצבת קברה של רחל המשוררת בבית הקברות כנרת. רחל בלובשטיין, מנגד, שירת רחל, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' קיב. טלי אשר, איש ונבו לו - אישה ונבו לה : שתיקה הולכת ונמשכת של משוררת, בתוך: העבריות החדשות; נשים ביישוב ובציונות בראי המגדר, (עורכות: מרגלית שילה, רות קרק, גלית חזן-רוקם) ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשסב 2002, עמ' 347–367. מילות השיר "מנגד" והאזנה לו באתר זמרשת האוסף מנגד באתר הספרייה הלאומית ראו: מנגד, באתר זמרשת. ספר דברים, פרק ל"ד, פסוקים א'–ה'. ראו למשל: חלי אברהם-איתן,רחל המשוררת: דמויות תנ"כיות בשירתה, ההרצאה נאמרה ביום עיון בחצר כנרת מטעם אגודת הסופרים העברים והמועצה לשימור אתרים בחול המועד סוכות. התקיים טקס גילוי מצבה, של קברה החדש של שושנה בלובשטיין, אחותה של המשוררת רחל, הזמן הירוק, 21 באפריל 2011
טצו קטאיאמה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Katayama. טצו קאטיאמה (ביפנית: 片山 哲;‏ 28 ביולי 1887 - 30 במאי 1978) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46. קאטיאמה נולד במחוז ואקיאמה, ולמד באוניברסיטת טוקיו. הוא קיבל חינוך נוצרי ודגל בנצרות סוציאלית. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, הקים קאטיאמה משרד עורכי דין. קאטיאמה הצטרף למפלגה הסוציאליסטית של יפן והצטרף לבית הנבחרים של יפן, כנציג מחוז קאנגאווה, ב-1930. קאטיאמה הנהיג את הקבוצה הסוציאל-דמוקרטית של המפלגה. קאטיאמה התמנה למזכיר הכללי וליושב ראש מועצת המפלגה הסוציאליסטית ב-1945. לאחר הבחירות הכלליות ב-1947, בהן זכתה המפלגה במירב הקולות, הקים קאטיאמה קואליציה עם המפלגה הדמוקרטית ועם מפלגה נוספת. אף על פי שממשלתו התקיימה במשך זמן קצר בלבד, היא הצליחה לערוך רפורמות סוציאליות נרחבות, כגון הקמת משרד העבודה הראשון ביפן, הנהגת דמי אבטלה, ושינוי חוקים אזרחיים. החוק לחיסול הריכוזיות הכלכלית המוגזמת של 1947 הביא לסגירת חברות שנחשדו בהנהגת מונופול, והחוק לביטול שליטת הזאיבצו מ-1948 אילץ את כל חברי הדירקטוריון של הזאיבצו השונים, שהיו מקורבים למשפחה השולטת, להתפטר. בראשית כהונתו נאלץ קאטיאמה להתפטר, בעקבות לחץ מצד גורמי שמאל. לאחר התפטרותו, הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית-סוציאליסטית וקרא לשמירה על החוקה, לעריכת רפורמות בצורת הבחירות והקמת חבר לאומים עולמי. קאטיאמה היה ראש ממשלת יפן הסוציאליסט הראשון. מדיה וקבצים בנושא טצו קאטיאמה בוויקישיתוף