laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנהרת סייקן

מנהרת סייקן (יפנית: 青函トンネル) היא מנהרת רכבת בת 53.85 קילומטרים, המחברת בין האי הוקאידו לבין האי הונשו שביפן. 23.3 קילומטרים מתוואי המנהרה מתמשכים מתחת לקרקע הים במצר צוגרו שבין שני האיים, בעומק של 100 מטרים מתחת לקרקעית, הנמצאת בעומק מרבי של 140 מטרים מתחת לפני הים. המנהרה היא מנהרת הרכבת העמוקה בעולם והמנהרה השלישית באורכה (אחרי מנהרת קו 3 של הרכבת התחתית של גואנגג'ואו שבסין ומנהרת בסיס הגוטהארד). זוהי גם המנהרה התת-ימית הארוכה בעולם, אם כי הקטע התת-ימי של מנהרת התעלה הוא ארוך יותר. הרעיון לקשר את האיים הוקאידו והונשו בתחבורה יבשתית הועלה כבר ערב מלחמת העולם הראשונה, אך עבודת הכנה של ממש לפרויקט החלה רק ב-1946. היא הומרצה על ידי אסון טביעת המעבורת טויה מארו במצר צוגרו בשנת 1954 ועל ידי עליית הפעילות הכלכלית ביפן בשנות החמישים ושנות השישים, אשר הגבירה את היקף התעבורה על פני המצר. בעקבות עבודות הסקר הגאולוגיות המקדימות שנערכו - לרבות קידוחים בקרקעית מצר צוגרו - הוחלט לכרות את המנהרה בעברו המזרחי של המצר. עבודות הכרייה החלו בספטמבר 1971 ובמסגרתן נפרצו מנהרת ניסיון, המנהרה העיקרית ומנהרת שירות. השימוש במכונה לכריית מנהרות הופסק במהרה בשל קשיים שונים והמשך העבודה נעשה באמצעות פיצוץ דינמיט וקידוח בציוד מיכני. ב-27 בינואר 1983 נפרצה מנהרת הניסיון למלוא אורכה וב-10 במרץ 1985 נפרץ גם מלוא אורכה של המנהרה העיקרית. מנהרת השירות חוברה אליה בפתחי רוחב במרווחים של 600 עד 1,000 מטרים. מנהרת הניסיון הותקנה לשמש כמנהרת שירות עבור קטע של חמישה קילומטרים במרכז אורך המנהרה העיקרית. גובה המנהרה העיקרית הוא 7.85 מטרים ורוחבה 9.70 מטרים. השיפוע המקסימלי בה מגיע ל-1.2 אחוזים. במהלך הבנייה ניכרו 630 אלף מטרים מעוקבים של סלעים ואדמה ונעשה שימוש ב-17 אלף טון של פלדה וב-85 אלף טון של צמנט. עלות הבנייה הגיעה ל-3.6 מיליארד דולר. המנהרה העיקרית נפתחה לתנועה ב-13 במרץ 1988. הקו הפועל דרך המנהרה נקרא קו צוגרו-קאיקו (Tsugaru-Kaikyō). בעקבות פתיחת המנהרה פחתה תנועת הנוסעים במעבורות על פני מצר צוגרו (משיא של 9.36 מיליון נוסעים בשנה) עד שפסקה כליל בשנת 2001. לעומת זאת שירות מטענים מוסיף לפעול על פני המצר. בשנת 2005 החלו עבודות להארכת קו רכבת השינקנסן המהירה באי הונשו, עד מנהרת סייקן ולהתאמת הפסים שבתוכה לרכבת זו. שירות שינקנסן לעיר הקודאטה בדרום האי הוקאידו החל בפעולתו במרץ 2016. בקרבת קצות המנהרה ניבנו שתי תחנות, המיועדות למילוט במקרה של שרפה או תאונה - תחנת טאפי-קייטיי (Tappi-Kaitei) מדרום ותחנת יושיאוקה-קייטיי (Yoshioka-Kaitei) מצפון. אלו הן שתי תחנות הרכבת הראשונות בעולם שניבנו תחת לפני הים (בעומק של 135 ו-149.5 מטרים, בהתאמה). בשתיהן מותקנות מערכות אזהרה תת-אדומות מפני אש, מפוחים לפינוי עשן, מערכת מתזים לכיבוי אש ומצלמות טלוויזיה. בתחנת טאפי-קייטיי הותקן קו פוניקולר תת-קרקעי באורך של 800 מטרים, המאפשר הובלת נוסעים במקרה חירום אל פני השטח ומחוץ למנהרה. בשתי התחנות הופעלו בעבר מוזיאונים אודות בניית והפעלת המנהרה שנערכו בהם ביקורים במסגרת סיורים מיוחדים. בעקבות תחילת הכשרת המנהרה לשימוש על ידי רכבת השינקנסן נסגרו המוזיאונים והחללים שבהם נמצאו מנוצלים לצורך העבודות. מדיה וקבצים בנושא מנהרת סייקן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנהרת סייקן (ביפנית) המנהרה, באתר עיריית הקודטה (באנגלית) המנהרה, באתר Internet Archive (הופיע במקור באתר ממשל מחוז אאומורי, 2006) (באנגלית) מנהרת סייקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מקור: http://jr.hakodate.jp/global/english/train/tunnel/tunnel_omosiro.htm.
חוק המכשיר

חוק המכשיר (באנגלית: Law of the Instrument; ידוע גם בשם הפטיש של מאסלו) הוא מושג שמשמעו הסתמכות יתרה על כלי מוכר, או בניסוח אחר: אדם המבקש לפתור בעיה מוצא עצמו לעיתים קרובות מוגבל על ידי הכלים והטכניקות שהוא מכיר. המושג נוסח לראשונה על ידי הפילוסוף האמריקאי-ישראלי אברהם קפלן (אנ') בספרו The Conduct of Inquiry‏ (1964), שבו כתב: "תן לילד קטן פטיש, והוא יגלה שכל מה שהוא נתקל בו טעון חבטה. לא מפתיע במיוחד לגלות שמדען מנסח בעיות באופן כזה שכדי לפתור אותן צריך להשתמש באותן טכניקות ממש שהוא עצמו מוכשר בהן". ב-1966 הציג את המושג הפסיכולוג האמריקאי אברהם מאסלו, בניסוחו המוכר יותר: "אם כל מה שיש לך הוא פטיש, הכול נראה כמו מסמר.": ”אני זוכר שראיתי מכונה אוטומטית משוכללת ומסובכת לרחיצת רכבים שעשתה עבודה מעולה ברחיצתם. אבל היא יכלה לעשות רק את זה, וכל דבר אחר שנקלע לזרועותיה טופל כאילו הוא רכב שיש לרחוץ. אני מניח שאם כל מה שיש לך הוא פטיש, מפתה להתייחס לכל דבר כאילו הוא מסמר. בקיצור, היה עליי או לוותר על שאלותיי או להמציא דרכים חדשות לענות עליהן. העדפתי את הכיוון השני. וכך נוהגים פסיכולוגים רבים הבוחרים להתמודד כמיטב יכולתם עם בעיות חשובות (התמקדות בבעיה), ולא להגביל את עצמם לעשיית רק מה שהם יכולים לעשות היטב בעזרת הטכניקות שכבר ישנן בנמצא (התמקדות בשיטה).” המושג משמש בביקורת על שימוש בכלים שאינם תקפים או בגישות בלתי-רלוונטיות. דוגמה לכך נמצאת בדבריו של הפסיכולוג האמריקאי נורמן גרמזי (אנ'), שביקר את גישתה של הפסיכולוגיה הקלינית: ”מצוידים בפטיש הפסיכופתולוגיה, בכל מקום בקליניקות שלנו ובחדרי המתנה אנו תופסים בעיקר הפרעות, סימפטומים ואת הדינמיקה שלהם. וכך אנו דופקים בפטיש הפתולוגיה אף על פי שאנו מעוניינים בבריאות הנפש ובהסתגלות תקינה ולא בהפרעות מנטליות.” היפותזת ספיר-וורף הטיית האישוש אפקט פנס הרחוב (אנ') ("לחפש את המטבע מתחת לפנס") דפורמציה מקצועית (Déformation professionnelle) שינוי פרדיגמות (Paradigm shift) טעות של קטגוריה (Category mistake) Abraham Kaplan (1964). The Conduct of Inquiry: Methodology for Behavioral Science. San Francisco: Chandler Publishing Co. p. 28. Abraham H. Maslow (1966). The Psychology of Science. p. 15. Norman Garmezy (1987). Stress, competence, and development: Continuities in the study of schizophrenic adults, children vulnerable to psychopathology, and the search for stress-resistant children. American Journal of Orthopsychiatry, 57(2), 159-174.
סטוצ'ק לוקובסקי

סטוצ'ק לוקובסקי (בפולנית: Stoczek Łukowski) היא עיירה במחוז לוקוב שבפרובינציית לובלין בפולין, על גדת נהר שווידר (Świder), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1546 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1815 נכללה העיירה בשטחי פולין הקונגרסאית, ובפברואר 1831 נערך בה קרב מרכזי במהלך מרד נובמבר, בין המורדים הפולנים לגייסות האימפריה הרוסית. כמו כן, הייתה העיירה לאחד ממרכזי מרד ינואר נגד הרוסים, ובשנת 1867 ניטלו מהיישוב בשל כך זכויותיו העירוניות. זכויות אלה הושבו ליישוב בשנת 1916. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בקיץ 1937 נערכו ביהודי העיירה פרעות, בהן נפצעו למעלה מ-30 יהודים. באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו מתו רבים מהם ממגפת טיפוס הבהרות. בסוף אוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, ושילחו את יושביו לגטו פריסוב, תוך רצח כ-100 מהיהודים בדרך. משם שולחו יהודי העיירה כעבור כחודש למחנה ההשמדה טרבלינקה. מדיה וקבצים בנושא סטוצ'ק לוקובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטוצ'ק לוקובסקי סטוצ'ק לוקובסקי (Stoczek Łukowski), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "סטוצ'ק לוקובסקי", באתר השטעטל הווירטואלי שטפן לנשטדט (גר'), סטוצ'ק לוקובסקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 448–449), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
טימון איש אתונה

טימון איש אתונה (באנגלית: Timon of Athens) הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר ועוסק במיזנתרופ המפורסם בשם זה המוזכר בכתבי פלוטרכוס כמי שחי בימי המלחמה הפלופונסית. נראה ששייקספיר ערבב גם בינו לפילוסוף טימון מפליוס. כיום מקובל על מרבית חוקרי התיאטרון כי כתב את ההצגה יחד עם מחבר נוסף, תומאס מידלטון, כנראה סביב 1605. ככל הידוע, המחזה לא הועלה על הבמה בימי חייו, וההופעה המתועדת הראשונה היא מ-1674. לצד ההיסטוריון היווני, הוא ומידלטון שאבו בעיקר מהגרסה שנדפסה ב"ארמון התענוגות" לוויליאם פיינטר, אסופת סיפורים שיצאה לאור ב-1566. ההצגה ממוינת לרוב כטרגדיה, אף כי מאפייניה הקומיים הביאו חוקרים לשייכה ל"מחזות הבעייתיים" של שייקספיר, הנעדרים סוגה ברורה. טימון הוא אזרח אתונאי עשיר, טוב לב ונדיב, המרעיף מתנות וכסף על שפע החנפנים הנצלנים הסובבים אותו. הוא משחד את אבי הנערה שמשרתו מחזר אחריה כדי שיתיר להם להינשא, פודה את חובו של ידיד, ומבזבז לאין שיעור על דברים דומים. רק משרתו פלאביוס, המסור לו באמת ובתמים, מנסה להבהיר לו את המצב לאשורו. טימון עורך לידידיו משתה במהלכו הוא נושא נאום על חשיבותה של הרעות. הפילוסוף הציני ושונא-האדם אפמנטוס, הנוכח בחגיגה, עולב בטימון בבוז על תמימותו ומגחך על האורחים. העשיר מתקשה להבין את רשעותו. פלאביוס מודיע לטימון שפזרנותו הרבה כילתה את ממונו, ועתה הוא שקוע בחובות. נושיו מגיעים כדי לתבוע את כספם. הוא המום וזועם על המשרת, אותו הוא מאשים בכך שלא סיפר לו על כך קודם. פלאביוס עונה כי אמר לו זאת פעמים רבות. טימון משגר שלושה ממשרתיו לאנשים אותם הציל מצרה קודם כדי שיבואו לעזרו, אך כולם דוחים אותם בקש. בינתיים, אחד מקציניו של המצביא אלקיביאדס קוטל אדם במהלך ריב. הרשויות מחליטות להוציאו להורג כעונש, אך הוא עצמו מוחה בטענה שהאיש פעל מתוך זעם. בתגובה, הוא מוצא לגלות. מר נפש, אלקיביאדס מחליט לנקום באתונה. טימון המזועזע מזמין את כל ידידיו למשתה נוסף. הם באים ברצון, אך מגלים שהכין להם אך מים ואבנים. הוא משליך עליהם עפר, מקלל אותם ומכריז כי עתה הוא שונא את כל בני-האדם. חסר כל, הוא יוצא מחוץ לעיר כדי להתקיים על שורשים ועשבים. בעודו מחפש מזון הוא מוצא אוצר זהב. פלאביוס בא לחפשו כדי לתת לו כסף, והוא משבחו כאדם הישר היחיד בתבל. הם נתקלים באפמנטוס, אך עתה טימון ציני אף יותר ממנו והשניים עולבים זה בזה באכזריות. צבאו של אלקיביאדס עובר לידם: העשיר תורם לו את מרבית זהבו כדי שיכבוש את אתונה. הוא מעניק עוד לשני גנבים, כדי שיפרצו לכל הבתים שיוכלו, ולשתי זונות, על מנת שיפיצו מחלות מין. חבריו של טימון שומעים על האוצר ומתקהלים אליו, אך הוא מגרש אותם בקללות ודוחה גם את נציגי השלטון, שרוצים בעזרתו נגד אלקיביאדס. המצביא כובש את אתונה. טימון מת בקללו את המין האנושי. מדיה וקבצים בנושא טימון איש אתונה בוויקישיתוף The Life of Timon of Athens בוויקיטקסט ויליאם שייקספיר, טימון בן אתונה, תרגום לעברית: דורי פרנס, באתר "שייקספיר ושות'" טימון איש אתונה, באתר "שקספיר – מימין לשמאל" - אוסף דן אלמגור טימון איש אתונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עיטור השירות (משטרת ישראל)

עיטור השירות הוא העיטור הרביעי בחשיבותו בין עיטורי משטרת ישראל, המוענק על ידי המפכ"ל לשוטר עבור: שירות במשטרת ישראל, שיש בו משום תרומה בלתי רגילה להשגת יעד מיעדי המשטרה, אם במעשה בודד יוצא מגדר הרגיל ואם בגילוי התמדה או דבקות מופתית במטרה במקרה שבו מקבל העיטור חזר ועשה מעשה שעליו הוא ראוי לעיטור מאותו סוג, יקבל במקומו תוספת של תג לעיטור. בניגוד לעיטורי המשטרה האחרים, עיטור השירות יכול להיות מוענק לאיש משטרה בלבד. הענקת העיטור מתבצעת לאחר השלמת תהליך המלצות ואישורים מדורג, החל בממליץ, ולאחריו מפקד המחוז או ראש האגף הרלוונטי אשר מעבירים את המלצתם לוועדת העיטורים. ועדת העיטורים מנהלת תהליך של בדיקת ההמלצות, הממצאים, והעדויות בקשר עם האירוע שבגינו הועברה ההמלצה, ומעבירה את מסקנותיה למפכ"ל אשר מקבל את ההחלטה הסופית בנושא. אם מקבל העיטור אינו בין החיים ניתן להעניקו לבן משפחתו הקרוב. עיטור השירות באתר משטרת ישראל
קבוצת ארמיות אפריקה

קבוצת ארמיות אפריקה (בגרמנית: Heeresgruppe Afrika) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט, שלחמה במלחמת העולם השנייה. קבוצת ארמיות אפריקה, נוסדה ב-23 בפברואר 1943, בתוניסיה. בתור מסגרת פיקודית ליחידות גרמניות ואיטלקיות, שנשלחו לתוניסיה החל מנובמבר 1942, כדי למנוע את כיבושה על ידי כוחות בעלות הברית, לאחר שהאחרונים השתלטו על מרוקו ואלג'יריה במסגרת מבצע לפיד. הקבוצה איחדה תחתיה את ארמיית הפאנצר אפריקה, ואת הארמייה הראשונה של הצבא המלכותי האיטלקי. הקבוצה נקראה בתחילה בשם קבוצת הפאנצר אפריקה, אולם בהמשך נקראה קבוצת ארמיות אפריקה. כמפקד הקבוצה מונה מפקד קורפוס אפריקה לשעבר ארווין רומל. ב-28 בפברואר 1943, נקרא רומל לשוב לגרמניה וכמחליפו מונה הנס-יירגן פון ארנים, שפיקד על הקבוצה במהלך המערכה בתוניסיה. במאי הכריע לבסוף יתרונם המספרי והלוגיסטי של בעלות הברית את הכף, ויחידות גרמניות נכנעו בזו אחר זו עד שלבסוף נכנעה כל הקבוצה. לא הייתה כניעה אחת גדולה של כל הקבוצה, וארנים עצמו נכנע ב-13 במאי. Heeresgruppe Afrika באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Heeresgruppe Afrika, באתר Axis History (באנגלית)
קבוצת ארמיות F

קבוצת ארמיות F (בגרמנית: Heeresgruppe F הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שהוצבה בבלקן. הקבוצה נוצרה ב-12 באוגוסט 1943 בעיר ביירוית שבגרמניה. כמפקדה הראשון שימש מקסימיליאן פון וייכס, שהיה גם האוברבפסלהאבר זידאוסט, היינו המפקד העליון של אזור המזרח. קבוצת הארמיות הוצבה בבלקנים, ותפקידה העיקרי היה להילחם בפרטיזנים יוגוסלביים ויוונים שהחלו לצבור כוח. המבצע העיקרי שניהלה היה פינוי הצבא הגרמני מיוון ויוגוסלביה בספטמבר-נובמבר 1944, לנוכח האיום שתנותק בידי הצבא האדום. וייכס שיקר לפיקוד העליון והציג את הנסיגה המחושבת כאילוץ תחת מתקפת אויב כבדה. ב-23 במרץ 1945 פורקה הקבוצה, ויומיים לאחר מכן ב-25 במרץ הועבר וייכס סופית לעתודה, ואת תפקיד האוברבפסלהאבר זידאוסט קיבלה קבוצת ארמיות E. הקבוצה כללה את היחידות הבאות: ארמיית הפאנצר השנייה קבוצת ארמיות E Heeresgruppe F באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Heeresgruppe F, באתר Axis History (באנגלית)
קבוצת ארמיות E

קבוצת ארמיות E (בגרמנית: Heeresgruppe E) הייתה קבוצת ארמיות של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. קבוצת הארמיות נוסדה ב-1 בינואר 1943 על בסיס הארמייה ה-12, ולמפקדה מונה אלכסנדר להר. קבוצת הארמיות הוצבה בבלקנים, ותפקידה העיקרי היה ללחום נגד פרטיזנים ביוון וביוגוסלביה. ההוראות שקיבלו אנשי הקבוצה היו ברורות מאוד, כנגד כל גרמני הרוג, יש להרוג 10 אזרחים, וכנגד כל עשרה גרמנים הרוגים יש להשמיד כפר שלם. במסגרת מילוי הוראות אלו ביצעו אנשי הקבוצה שני פשעי מלחמה מחרידים טבח קלבריטה, וטבח דיסטומו. יתר על כן, כאשר איטליה הפשיסטית נכנעה בפני בעלות הברית בספטמבר 1943, ביצעו אנשי הקבוצה את טבח קפלוניה במהלכו דיוויזיה איטלקית שלמה שכללה 5,000 חיילים איטלקיים, נטבחה. קבוצת הארמיות לקחה חלק בולט במערכת הדודקאנס, כאשר כבשה את האיים הדודקאנסיים מידי האיטלקים והבריטים שהחזיקו בהם. באביב של שנת 1945, בעת נסיגתם של כוחות הוורמאכט מהבלקן, קבוצת הארמיות נסוגה להונגריה, אם כי כמה יחידות עברו לאוסטריה ודרום גרמניה. להר ניסה להגן על קרואטיה, שהותקפה בו זמנית בידי הצבא הבריטי והצ'טניקים בפיקודו של טיטו. ב-25 במרץ 1945, פורקה קבוצת ארמיות F ואוחדה עם קבוצת ארמיות E. ב-8 במאי של אותה שנה, בעקבות כניעת גרמניה, נמלטו מרבית חיילי הקבוצה לאוסטריה, ורבים מהם נתפסו בידי פרטיזנים יוגוסלבים. להר עצמו נכנע עם חלק הארי של הקבוצה לצבא הבריטי, וב-15 במאי הוסגר על ידי הבריטים ליוגוסלביה. ביוגוסלביה נידון להר על חלקו בהפצצת בלגרד ללא הכרזת מלחמה, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג בבלגרד ב-26 בפברואר 1947. רבים מאנשי הקבוצה שנכנעו לידי הצבא היוגוסלבי, נרצחו במה שנודע כ-"טבח בלגרד". אחד מהחיילים המפורסמים שלחמו בקבוצה היה קורט ולדהיים, לימים נשיא אוסטריה ומזכ"ל האו"ם. Heeresgruppe E באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Heeresgruppe E, באתר Axis History (באנגלית) Heeresgruppe E באתר יד ושם (באנגלית) Army Group E באתר World War II Armed Forces (באנגלית) Heeresgruppe E באתר Die Deutsche Wehrmacht (בגרמנית)
מורה מחליף

מורה מחליף (באנגלית: Detachment) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2011 העוסק במערכת החינוך התיכוני. את הסרט ביים טוני קיי בכיכובו של אדריאן ברודי בתפקיד הראשי. הסרט מתאר את קורותיהם של מספר אנשי מערכת החינוך של בית ספר תיכון כושל במהלך חודש אחד מנקודת מבטו של מורה מחליף בשם הנרי ברת'ס (אדריאן ברודי). בסרט מתוארות מספר עלילות משנה בחייו של הנרי הקשורות לשלוש נשים המופיעות בחייו. הראשונה היא אריקה (סאמי גייל) זונה צעירה, חסרת בית אשר הנרי לוקח תחת חסותו ומאפשר לה להתגורר בביתו. השנייה היא שרה (כריסטינה הנדריקס) מורה בבית הספר המפתחת מערכת יחסים עמו והשלישית היא מרידית' (בטי קיי) תלמידה בכיתה של הנרי הסובלת ממצוקה אישית ובעיות חברתיות. לשלוש הנשים השפעה גדולה על חייו של הנרי ודרך היחסים עימם הוא מתעמת עם צדדים שונים באישיותו. בנוסף, הוא מתמודד עם עברו וזכרונותיו מגיל צעיר של התאבדותה של אימו וכמו כן עם מותו המתקרב של סבו שנמצא על ערש דווי. עלילות משנה נוספות בסרט מתארות את מנהלת בית הספר, קארול (מרשה גיי הארדן) אשר מתמודדת עם פיטוריה המתקרבים, את יועצת בית הספר, דר' פארקר (לוסי לו) אשר מתמודדת עם הקושי למלא את תפקידה במערכת שאינה מעריכה את מאמציה. הביקורות לסרט היו מעורבות, ולפי אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" הוא קיבל ציון של 57% באתר וציון של 74% על ידי הקהל. אתר האינטרנט הרשמי של מורה מחליף "מורה מחליף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מורה מחליף", באתר נטפליקס "מורה מחליף", באתר AllMovie (באנגלית) "מורה מחליף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מורה מחליף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מורה מחליף", באתר Metacritic (באנגלית) "מורה מחליף", באתר אידיבי "מורה מחליף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הקטור ביירין

הקטור ביירין מורונו (בספרדית: Héctor Bellerín Moruno, נולד ב-19 במרץ 1995) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת המגן בריאל בטיס. ביירין נולד בברצלונה והתחיל את הקריירה שלו במחלקות הנוער של ברצלונה. בקיץ 2011 עבר למחלקת הנוער של ארסנל, ולאחר כשנתיים, ביולי 2013 חתם על חוזה מקצועי בקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל ב-25 בספטמבר 2013 בתיקו 1-1 וניצחון 4-3 בפנדלים נגד וסט ברומיץ' אלביון במסגרת גביע הליגה. חודשיים לאחר מכן, ביירין הושאל לקבוצת ווטפורד עד סוף העונה, אך הוא חזר מההשאלה לארסנל בפברואר 2014. ב-16 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה בליגת האלופות בהפסד 2-0 נגד בורוסיה דורטמונד. ב-18 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בפרמייר ליג בתיקו 2-2 נגד האל סיטי. ביירין הבקיע את שערו הראשון בארסנל ב-1 בפברואר 2015 בניצחון 5-0 מול אסטון וילה. לקראת תחילת עונת 2015/2016 הוא חתם על חוזה ארוך טווח בארסנל. ביירין היה השחקן היחיד מארסנל אשר נבחר לקבוצת השנה בפרמייר ליג. בנוסף, זכה במקום השלישי בשחקן העונה של ארסנל. את עונת 2015/2016 פתח כשחקן בהרכב הפותח והועדף על פניהם של מתייה דבושי וקאלום צ'יימברס. בזכות היכולת הטובה שהציג בליגה, זכה ביירין לזימון בכורה לנבחרת ספרד לקראת יורו 2016. ב-31 באוגוסט 2021 חזר לאחר 10 שנים לספרד והושאל לריאל בטיס לעונה אחת. ב 31 באוגוסט 2022 עבר לברצלונה בהעברה בחינם מארסנל. ב-31 בינואר 2023 חתם בספורטינג ליסבון בהעברה תמורת מיליון אירו מברצלונה. ב-18 ביולי 2023 חזר לריאל בטיס וחתם לחמש שנים. ביירין ידוע בזכות המהירות שלו. בתחילת עונת 2014/15 שבר את שיאו של ת'יאו וולקוט בריצת 40 מטרים ובכך הפך לשחקן המהיר ביותר במדי ארסנל. ביירין ידוע כשחקן עם חוש אופנה ייחודי כאשר הוא לא לובש את מדי קבוצתו. השחקן נשאל לגבי בחירות האופנה והסטייל שלו פעמים רבות, ואף היה שותף לעיצוב קולקשיין שיצא עבור חברת הבגדים H&M. ב-2022 ביירין זכה בפרס מטעם המגזין GQ כאחד מאנשי השנה על "היותו ספורטאי שונה עם אישיות משלו וסגנון בולט על המגרש ומחוצה לו" הגביע האנגלי: 2014/2015, 2016/2017, 2019/2020 מגן הקהילה: 2020 ריאל בטיס גביע המלך: 2021/2022 ברצלונה הסופר קאפ הספרדי: 2022/2023 מדיה וקבצים בנושא הקטור ביירין בוויקישיתוף הקטור ביירין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הקטור ביירין, ברשת החברתית אינסטגרם הקטור ביירין, סרטונים בערוץ היוטיוב הקטור ביירין, באתר Transfermarkt הקטור ביירין, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הקטור ביירין, באתר Soccerway הקטור ביירין, באתר BDFutbol הקטור ביירין, באתר WorldFootball.net הקטור ביירין, באתר National Football Teams הקטור ביירין, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר של ארסנל פרופיל השחקן באתר הפרמייר ליג מיכאל יוכין‏, מהיר וחינני: הנסיקה של מגן ארסנל ואקס ברצלונה, הקטור ביירין, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2015 הקולקשיין של ביירין עם חברת H&M על הפרס שקיבל ביירין ממגזין QG בעיתון Sport.es
סטיב ג'ובס (סרט)

סטיב ג'ובס (באנגלית: Steve Jobs) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי שיצא לאקרנים באוקטובר 2015, המבוסס על חייו של מייסד אפל, סטיב ג'ובס, ובכיכובו של מייקל פסבנדר. הסרט בוים על ידי דני בויל ונכתב על ידי אהרן סורקין. הסרט מגולל את סיפורו של מייסד חברת "אפל" סטיב ג'ובס (מייקל פסבנדר), ומתמקד בדקות ובהשתלשלות האירועים שקדמו להשקות המשמעותיות בחייו. הוא חושף את מערכות היחסים המרכזיות והמורכבות לאורח הדרך עם שותפיו סטיב ווזניאק (סת' רוגן), מנהלת השיווק של אפל ג'ואנה הופמן (קייט וינסלט), וכן עם בתו ליסה, אליה התכחש בשנותיה הראשונות. עלילת הסרט מציגה גם את אישיותו, שתוארה כגאונית, אך גם דורסנית וחסרת פשרות מאידך, יחד עם החיבורים שערך בחייו. הסרט חושף את ההשקות המרכזיות בהיסטוריה של החברה: השקת מחשב ה"מקינטוש" בשנת 1984, אירוע החברה "NeXT" (אותה ייסד) בשנת 1988, והשקת מחשב ה-"iMac" בשנת 1998. מייקל פסבנדר – סטיב ג'ובס, המייסד של חברת אפל קייט וינסלט – ג'ואנה הופמן (אנ'), מנהלת השיווק של אפל ושל "NeXT", ואשת סודו של ג'ובס בסרט סת' רוגן – סטיב ווזניאק, המייסד השותף של אפל ויוצר המחשב האישי "Apple II" ג'ף דניאלס – ג'ון סקאלי, מנכ"ל אפל בשנים 1983–1993 מייקל סטולברג – אנדי הרצפלד, חבר צוות הפיתוח של מחשבי אפל ג'ון אורטיז – ג'ואל פורצהיימר, עיתונאי המגזין "GQ" שמראיין את ג'ובס שרה סנוק – אנדריאה "אנדי" קנינגהאם (אנ'), מנהלת אירועי השקת המקינטוש וה-iMac פרלה הני-ג'רדין (אנ'), ריפלי סובו ומקנזי מוס – ליסה ברנן-ג'ובס (אנ'), בתו של סטיב אתר האינטרנט הרשמי של הסרט (באנגלית) "סטיב ג'ובס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סטיב ג'ובס", באתר AllMovie (באנגלית) "סטיב ג'ובס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סטיב ג'ובס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סטיב ג'ובס", באתר Metacritic (באנגלית) "סטיב ג'ובס", באתר אידיבי "סטיב ג'ובס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות: נטע אלכסנדר, סטיב ג'ובס, האיש הבלתי ניתן לפיצוח, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2015 יאיר רוה, ‏תפוח רקוב, באתר ‏מאקו‏, 12 בנובמבר 2015 אורי קליין, כמו סטיב ג'ובס האדם, כך גם "סטיב ג'ובס" הסרט: קר, מרוחק, חולם בגדול, אבל טועה בקטן, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2015 נטליה ירמין, להאניש את הגאון: סטיב ג'ובס משעמם עד דמעות, באתר nrg‏, 13 בנובמבר 2015 שמוליק דובדבני, "סטיב ג'ובס": נראה טוב בנייד וגם בקולנוע, באתר ynet, 13 בנובמבר 2015 אילן קפרוב‏, יו האד וואן ג'וב: הבמאי של "סטיב ג'ובס" לא הגיע לעבודה, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2015 יעל שוב, "סטיב ג'ובס": סרט חד על אדם שהפך עצמו לאייקון, באתר Time Out ישראל, 12 בנובמבר 2015
אפוריזם

אָפוֹרִיזְם (מיוונית: ἀφορισμός aphorismos, "תיחום". בהגדרת האקדמיה ללשון העברית: מֵימְרָה), הוא אמרה תמציתית המביעה אמת כללית, עקרון או אבחנה פקחית אשר נאמר או נכתב באופן לקוני וקליט. השימוש במונח נעשה לראשונה בחיבורו של היפוקרטס האפוריזמים. המשפט הראשון מעבודתו הוא: החיים קצרים, ארוכה האומנות, הזדמנות חומקת, נסיון מטעה, שיפוט קשה. המונח יושם בהמשך לעקרונות מדעי הטבע ולאחר מכן לעקרונות פילוסופיים, מוסריים, וספרותיים. שימוש מודרני לאפוריזם הוא בדרך כלל אמירה או טענה תמציתית המבטאת אמת סובייקטיבית, או הבחנה באופן קצר וחכם. דוגמה מפורסמת היא: כוח נוטה להשחית, וכוח מוחלט משחית לחלוטין. — לורד אקטון לאוסף של אפוריזמים, ידוע לעיתים גם כספרות חכמה, היה משקל חשוב במערכת הערכים של מספר תרבויות בעבר כגון, כתבי הסוטרא בהודו, מגילת קהלת, החדית' באסלאם. אפוריזם מהווה חלק חשוב גם בכתביהם של סופרים מודרניים לדוגמה הפתגמים ההולנדיים של פיטר ברויגל האב. האוסף הידוע של אפוריזמים שייך לארסמוס מרוטרדם. בנוסף ידועות עבודותיהם של בלז פסקל, פרנסואה דה לה רושפוקו, פרנץ קפקא, ניטשה וויטגנשטיין. בתרבויות רבות יש חכמים או גיבורי תרבות אשר מייחסים להם את האפוריזם. דוגמאות לכך הן: שבעת חכמי יוון, קונפוציוס ושלמה המלך. כמו כן, נהוג לצטט באופן שגוי או באופן הפוך אפוריזם לשם הומור. לדוגמה ביצירותיהם של פ. ג. וודהאוס, טרי פראצ'ט ודאגלס אדמס יש משחקי מילים המשנים את משמעות האפוריזמים. פרגמנט (ספרות) מדיה וקבצים בנושא אפוריזם בוויקישיתוף אפוריזמים ומימרות, דף שער בספרייה הלאומית החל מספרו אנושי, אנושי מדי
פון מאנשטיין

האם התכוונתם ל... אריך פון מאנשטיין – קצין בכיר בוורמאכט ואחד מאדריכלי ניצחונותיו הגדולים בעת מלחמת העולם השנייה אלברכט גוסטב פון מנשטיין – גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת שלזוויג השנייה, במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובמלחמת צרפת-פרוסיה אברהם פון מאנשטיין – גר צדק גרמני
ראש העיר קסטרברידג' (סרט, 2003)

ראש העיר קסטרברידג' (באנגלית: The Mayor of Casterbridge) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2003, עיבוד לרומן באותו שם מאת תומאס הרדי שיצא לאור ב-1886. את הסרט הפיקה ג'ורג'ינה לאו עבור "סאלי הד פרודקשנס" וביים דייוויד ת'אקר. בתפקידים הראשיים הופיעו קירן הינדס בתפקיד הנצ'רד, ג'ולייט אוברי בתפקיד סוזן הנצ'רד, ג'ודי מיי בתפקיד אליזבת-ג'יין, ג'יימס פיורפוי בתפקיד פארפריי ופולי ווקר בתפקיד לוסטה. הסרט הופץ על גבי DVD בשנת 2004. קירן הינדס - מייקל הנצ'רד ג'ולייט אוברי - סוזן הנצ'רד ג'ודי מיי - אליזבת-ג'יין ג'יימס פיורפוי - פארפריי פולי ווקר - לוסטה טמפלמן ג'ין מארש - מוכרת הפורמיטי קלייב ראסל - ניוסון טוני הייגארת' - סולומון לונגווייז דייוויד בראדלי - חבר המועצה ואט טרוור פיקוק - כריסטופר קוניי ג'ודי קורנוול - אמא קוקסום הנרי גודמן - ג'ושוע ג'ופ בן קרומפטון - אייבל ויטל קארל ג'ונסון - Fall אלן ויליאמס - סטוברד אנט בדלנד - גברת סטנידג' "ראש העיר קסטרברידג'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ראש העיר קסטרברידג'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ראש העיר קסטרברידג'(הקישור אינו פעיל)" באתר BFI The Mayor of Casterbridge (2001, 2003) on A & E Television: Sometimes Less IS Less באתר Victorian Web Review of "The Mayor of Casterbridge". TV Guide. The Mayor Of Casterbridge (2003) Movie Review from Eye for Film
אבו אוסאמה אל-מסרי

אַבּוּ אֻסַאמַה אלְ-מַסְרִי (בערבית: أبو أسامة المصري) הוא כינויו של טרוריסט, שהיה בעבר מנהיג ארגון הטרור האסלאמי מחוז סיני של המדינה האסלאמית, סניף המדינה האסלאמית בחצי האי סיני, הנקרא גם "אנצאר בית אל-מקדס". אל-מסרי הגיע לסיני ממצרים, ולמד בעבר באוניברסיטת אל-אזהר בקהיר. בנובמבר 2015 הודיע אבו אוסאמה אל-מסרי כי ארגונו אחראי להפלת המטוס הרוסי שהתרסק בצפון סיני ב-31 באוקטובר 2015. ההתרסקות גבתה את חייהם של כל 224 הנוסעים ואנשי הצוות. ארגון המדינה האסלאמית הודיע כי אל-מסרי נהרג ביוני 2018 במהלך התקפה אווירית על מעוזי הארגון. Province of Sinai video claims former police and military personnel among its ranks, confirms death of Islamic State Sinai leader, Mada Masr (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.