laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולוניה

ולוניה (בצרפתית: Wallonie, בהולנדית: Wallonië, בגרמנית: Wallonien, בוולונית: Walonreye) היא אזור של דוברי צרפתית בדרום בלגיה ואחד משלושת האזורים המרכיבים את בלגיה. בירת האזור היא נאמור והשפות הרשמיות בו הן צרפתית וגרמנית. אזור ולוניה מהווה את חלקה הדרומי של בלגיה ותופס 55.18 אחוזים משטחה (16,844 קמ"ר). האזור מחולק לחמישה מחוזות: ברבנט הוולונית נאמור לייז' אֵינוֹ לוקסמבורג הערים והעיירות הגדולות והחשובות בוולוניה הן: נאמור, לייז', מונס, ארלון, ואבר, וֶרְוְויֶיה, שרלרואה, טוּרנֶה, באסטון, דינאן והעיר דוברת הגרמנית אויפן. צרפתית היא השפה הרשמית, אך בתשע עיירות במזרח ולוניה ליד גבול גרמניה-בלגיה השפה הרשמית המדוברת היא גרמנית. תשע עיירות אלו היו בשליטת גרמניה עד שנת 1918, ואז הועברו לידי בלגיה. כמו כן ישנם עוד מספר יישובים או קבוצות מתיישבים החיות ביישובים דוברי צרפתית אשר מדברים גרמנית או הולנדית. ישנם מספר מצומצם של דוברי ולונית על ניביה השונים. בסקר שפורסם ביוני 2006, רק 19% מן הוולונים הצהירו כי הם יודעי הולנדית, בעוד 59% מן הפלמים טענו כי הם יודעי צרפתית. ניב הצרפתית המדובר בוולוניה הוא הניב הבלגי-צרפתי. ניב זה נבדל מהצרפתית ה"סטנדרטית" המדוברת בצרפת בהגייתן של מספר מילים. השפה הצרפתית הנוהגת במנהל ובתקשורת דומה מאוד בין בלגיה לצרפת. ניבי הוולונית והפיקארדית היו השפות העיקריות של הוולונים עד ראשית המאה ה-20, בעוד שצרפתית הייתה השפה של המעמד הגבוה. תוך התרחבות השימוש בשפה הצרפתית, היו ניבים אלו בדעיכה מתמשכת. בתחילת המאה ה-21 נעשה מאמץ להחיות ניבים ולוניים: בבתי ספר מסוימים מוצעים קורסים בשפה הוולונית, המדוברת גם בכמה תוכניות רדיו, אך מאמץ זה די מוגבל. הקהילה הבלגית הדוברת גרמנית כוללת כ-70,000 איש, ומוצגת כמיעוט ה"שמור" ביותר באירופה. למרות זאת, ישנה שאיפה בקהילה הדוברת גרמנית בבלגיה להשגת אוטונומיה רחבה יותר מהאזור הוולוני. הנשיא הנוכחי של הרשות המבצעת של הקהילה הדוברת גרמנית שואף להשיג אוטונומיה אזורית, כך שיתקבל ניתוק מוחלט מוולוניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. המקור האטימולוגי לשם ולוניה, כמו השם ויילס, הוא מילה בגרמנית עתיקה שמשמעה "זר". בשני מחוזות אלה דיברו התושבים שפה זרה (משמע שפה לא גרמאנית). גם מחוז ולאכיה ברומניה, מחוז קורנוול באנגליה וקנטון ואלה בשווייץ, קרויים בשמם מסיבה דומה. בסמל ובדגל של ולוניה מופיע תרנגול נועז (בצרפתית: le coq hardi) באדום על רקע צהוב. כדי להבחין את התרנגול הואלוני מהתרנגול הגאלי הוחלט שרגלו הימנית תהיה מונפת קדימה בתנוחה נועזת. את הסמל עיצב הצייר פייר פאולוס ב-1913. הוא אומץ ב-1975 כסמל של הקהילה הצרפתית התרבותית בוואלוניה, והפך ב-1998 לדגל הרשמי של ואלוניה. אתר האינטרנט הרשמי של ולוניה (בצרפתית, בהולנדית, בגרמנית ובאנגלית) ולוניה, ברשת החברתית פייסבוק ולוניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ולוניה, ברשת החברתית אינסטגרם ולוניה, סרטונים בערוץ היוטיוב רוני ערן, ‏מי שאומר שחבל וואלוניה משעמם - כנראה לא היה שם מימיו, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2018 ולוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משובע

מְשֻׁבָּע (הֶפְּטָגוֹן) הוא מצולע בעל שבע צלעות. סכום הזוויות במשובע הוא 900 מעלות. מספר האלכסונים בו הוא 14. ביחס למשושה ולמתומן, השימוש ההנדסי-טכנולוגי במשובע הוא די נדיר. משובע משוכלל הוא משובע שכל צלעותיו שוות, וכל זוויות שוות, ועל כן כל אחת מהן שווה בערך 128.5714286 מעלות (5π/7 רדיאנים). משובע כזה הוא קמור. אם צלעו היא a, אז שטחו הוא A = 7 4 a 2 cot ⁡ π 7 ≃ 3.633912444 a 2 {\displaystyle A={\frac {7}{4}}a^{2}\cot {\frac {\pi }{7}}\simeq 3.633912444a^{2}} משובע משוכלל לא ניתן לבנות עם סרגל ומחוגה (זו אחת מהבעיות הגאומטריות של ימי קדם), אך ניתן לבנות בעזרת סרגל מסומן או בעזרת מד זווית. הסיבה שלא ניתן לבנות אותו היא ש- 2 cos ⁡ 2 π 7 {\displaystyle 2\cos {2\pi \over 7}} הוא שורש של הפולינום הלא פריק   x 3 + x 2 − 2 x − 1 {\displaystyle \ x^{3}+x^{2}-2x-1} , שהוא ממעלה שלישית, ולכן אינו שייך לשדה המספרים הניתנים לבנייה. ביחס למשושה ולמתומן, השימוש ההנדסי-טכנולוגי-עיצובי במשובע הוא די נדיר, והוא נדיר גם בטבע. קופסת תרופות לשבעת ימי השבוע. החלק הפנימי שלה משובע (החיצוני עגול). סמל של יחידה צבאית אמריקנית. מאפה משובע. מטבע משובע. מדיה וקבצים בנושא משובע בוויקישיתוף משובע, באתר MathWorld (באנגלית)
מריה תרזה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מריה תרזה (1717–1780), ארכידוכסית אוסטריה ומלכת בוהמיה והונגריה משנת 1740 ועד למותה. מריה תרסה, נסיכת ספרד (1638–1683), בתו של פליפה הרביעי, מלך ספרד ואשתו הראשונה של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1684–1696) – בתו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1762–1770) – בתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה תרזה מאוסטריה (1767–1827) – בתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של אנטון, מלך סקסוניה. מריה תרזה מנאפולי וסיציליה (1772–1807), בתו של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ואשתו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה (1773–1832), בתו של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו, ואשתו של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה. מריה תרזה מאוסטריה (1801–1855) – בתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, ואשתו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה. מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1816–1867) – בתו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, ואשתו של פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות. מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1817–1886) – בתו של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ואשתו של אנרי, רוזן שאמבור. מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1845–1927) – בתו של הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן, ואשתו של פיליפ, דוכס וירטמברג. מריה תרזה מאוסטריה-אסטה (1849–1919) – בתו של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, ואשתו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה. מריה תרזה, נסיכת ביירה (1793–1874), בתו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל ואשתו של האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה. מריה תרזה, נסיכת פורטוגל (1855–1944), בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה. מריה תרזה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג (1870–1935), בתו של קרל, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג השישי ואשתו של מיגל, דוכס ברגנסה. מריה תרזה, נסיכת סבויה (1756–1805), בתו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, ואשתו של שארל העשירי, מלך צרפת. מריה תרזה, נסיכת סבויה (1803–1879) – בתו של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה, ואשתו של קרלו השני, דוכס פארמה. מארי תרז, נסיכת צרפת (1778–1851), בתם הבכורה של לואי השישה עשר, מלך צרפת, ואשתו של לואי אנטואן, דוכס אנגולם. מריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג (נולדה ב-1956), אשתו של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג. מריה תרזה, דוכסית וירטמברג (נולדה ב-1934), בתו של פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, ואשתו של אנרי, רוזן פריז (1933). מריה תרזה (שונית) – שונית פנטום באוקיינוס השקט. מריה תרזה (סרט) – סרט אוסטרי מ-1951. מריה תרזה טאלר – המטבע הרשמי באוסטריה בין השנים 1741–1858.
חשיבה סלקטיבית

חשיבה סלקטיבית היא הטיה קוגניטיבית שבה אדם בוחר לזכור ממצאים מועדפים ולהתמקד בהם, תוך זניחה או התעלמות מממצאים שאינם תומכים באמונתו. סוג כזה של חשיבה מהווה בסיס לרוב האמונות בכוחות על טבעיים של קריאת מחשבות ומהווה בסיס לרוב אמונות הפולחן והפסבדו-מדע. חשיבה סלקטיבית יכולה להתקיים רק כאשר ניצבים בפני אדם ממצאים תומכים ושוללים כאחד. חשוב גם להבחין בין חשיבה סלקטיבית לחשיבה מוטה או חשיבת משאלה. בראשון, מתבצעת בחינה של ממצאים תומכים ושוללים, אך היא ביקורתית מאוד כלפי סוג אחד של ממצאים. בחשיבת משאלה ישנה הבעת רצון שדברים מסוימים יהיו נכונים, היכולה להתקיים בלי כל תלות בקיומם. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאצ'יי סטריקובסקי

מאצ'יי סטריקובסקי (בפולנית: Maciej Stryjkowski, בליטאית: Motiejus Strijkovskis, בלטינית נודע כ-Matys Strycovius או בכינוי Osostevitius, ‏1547 לערך – 1593 לערך) היה כרוניקן-היסטוריון, דיפלומט, סופר ומשורר פולני, שהתיישב בליטא. מחבר "הכרוניקה של פולין, ליטא, סמוגיטיה וכל רוטניה" (1582), הנחשבת, בין היתר, הספר המודפס הראשון על ההיסטוריה של ליטא. יליד סטריקוב באזור מזוביה, בווייבודט ראווה. צאצא למשפחת האצילים הפולנים אוסוסטוביץ. אביו, יאקוב, עבד, ככל הנראה כפקיד בבית משפט. סטריקובסקי למד כ-9 שנים בבית ספר בבז'זיני ובין השנים 1567-1570 באקדמיה בקרקוב. בהמשך שירת בצבא הליטאי תחת פיקודו של אלסנדרו גואניני. בין השנים 1574-1575 נשלח יחד עם א. טרנובסקי לשמש כשליח דיפלומטי באימפריה העות'מאנית. בשנת 1579 הוסמך ככומר "קפלאן" ושרת בתפקידים כנסייתיים וקהילתיים במיידניקי ולאחר מכן בגאורגנבורג. סטריקובסקי למד את השפות ליטאית ואת הרוטנית בת זמנו וחקר את ההיסטוריה המקומית של האזורים שבהם חי, תוך כדי ביקורי מחקר במקומות הרלוונטיים. למרות היותו יליד פולין, ביכה את החסות הפולנית על ליטא. Kronika Polska, Litewska, Żmudzka i wszystkiej Rusi (כרוניקה של פולין, ליטא וכל רוסיה, פורסמה בקניגסברג 1582, הוצאה לאור שוב ב-1846). Goniec cnoty (קרקוב, 1574) Sarmatiae Europeae Descriptio ‏(1578, "תיאור אירופה וסרנטיה", ספר היסטורי-גאוגרפי, בעריכתו של אלסנדרו גואניני). מדיה וקבצים בנושא מאצ'יי סטריקובסקי בוויקישיתוף Kronika Polska, Litewska, Zmodzka y wszystkiej Rusi Kijowskiey, Moskiewskiey (כרוניקה של פולין, ליטא, סמוגטיה וכל הרוסיות)
חלוקה מנהלית של בלגיה

בלגיה היא מדינה פדרלית המורכבת משלושה אזורים (ראו איור משמאל) בעלי ממשל עצמי: אזור פלנדריה בצפון בלגיה (מוצג בצהוב), בו השפה הרשמית היא פלמית (הולנדית). אזור ולוניה בדרום בלגיה (מוצג באדום ובכחול), בו השפות הרשמית הן ולונית (מעין ניב של צרפתית, בחלק המוצג באדום), וגרמנית (בחלק המוצג בכחול). אזור מטרופולין בריסל (מוצג בכתום) בתוך שטח פלנדריה, בו השפות הולנדית וצרפתית הן השפות הרשמיות, מורכב מ-19 ערים, בהן בירת בלגיה בריסל. החלוקה לאזורים ולמחוזות היא ביסודה חלוקה לשלוש קהילות על בסיס שפה וזיקה תרבותית: פלנדריה הקהילה הפלמית (אנ') ולוניה הקהילה הצרפתית של בלגיה (אנ') הקהילה הגרמנית בבלגיה הקהילה הגרמנית של בלגיה (אנ') אזור מטרופולין בריסל נתון לשליטה משותפת של הקהילה הפלמית והקהילה הוולונית. כמו כן ניתן להבחין כי הקהילות הללו מצויות בזיקה למדינות הגובלות בבלגיה: מצפון גובלת בלגיה בהולנד, מדרום - בצרפת, וממזרח - בגרמניה. לרשימה זו ניתן לצרף אף את מדינת לוקסמבורג, הגובלת במחוז לוקסמבורג של אזור ולוניה מדרום-מזרח. בעוד שמטרופולין בריסל אינו מחולק למחוזות, פלנדריה וולוניה מחולקות ל-5 מחוזות כל אחת (ראו איור חלוקה למחוזות משמאל, התיאור ממערב למזרח ומצפון לדרום): מחוזות פלנדריה: פלנדריה המערבית. פלנדריה המזרחית. אנטוורפן. ברבאנט הפלמית (בה מובלע אזור מטרופולין בריסל). לימבורג. מחוזות ולוניה: אנו. ברבאנט הוולונית. נאמור (בה שוכנת בירת ולוניה נאמור). לייז'. לוקסמבורג. מדיה וקבצים בנושא חלוקה מנהלית של בלגיה בוויקישיתוף אזור במובן של חבל ארץ. ברוב השפות הזרות מדובר במקבילה כלשהי ל-Region. Structuur van de bevolking | Statbel, statbel.fgov.be be.STAT, bestat.statbel.fgov.be בבלגיה המחוזות מכונים פרובינציות. BELGIUM: MRegions & Provinces ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תגובת הילחם או ברח

תגובת הילחם או ברח (באנגלית: Fight-or-flight response) הקרויה לעיתים תגובת הילחם, ברח או קפא (fight-flight-or-freeze) היא מונח מתחום הפיזיולוגיה והפסיכולוגיה המציין תבנית של שינויים גופניים, כחלק ממנגנון הישרדותי-אבולוציוני, אשר מכין את האדם או את בעל-החיים להתמודד פיזית עם איום או סכנה מיידית. באופן ספציפי יותר, ליבת יותרת הכליה מייצרת מפל הורמונלי המוביל להפרשת קטכולאמינים, במיוחד נוראדרנלין ואדרנלין. ההורמונים אסטרוגן, טסטוסטרון וקורטיזול, וכן המוליכים העצביים דופמין וסרוטונין, משפיעים גם הם על האופן שבו אורגניזמים מגיבים למצבי סכנה. תגובה זו עוזרת להתגוננות מטורפים אצל בעלי חיים ואנשים, אך לטווח ארוך היא גורמת לדחק קשה וקושי להירגע. מערכת העצבים האוטונומית אחראית על ויסות פעולות שאינן מוכוונות באופן מודע, כלומר אינן נתונות לשליטת התודעה, ונמשכות גם כאשר אדם ישן או מחוסר הכרה (היא נשלטת על ידי גזע המוח), ועיקר תפקידה לשמור על הישרדות האדם בסביבה משתנה; מצד אחד שמירה על בריאות הגוף, איזון פעילות מערכות הגוף ושימור אנרגיה לאורך זמן (מערכת העצבים הפאראסימפתטית, Parasympathetic) ומצד שני הכנת הגוף לפעילות הישרדותית קצרת זמן במחיר תשלום גבוה (מערכת העצבים הסימפתטית, Sympathetic). מלבד ויסות הפעילויות הפיזיולוגיות הרצופות, כגון נשימה ופעילות לב, עיקר אחריותה של מערכת העצבים הפאראסימפתטית (Parasympathetic) לשמור על איזון מערכות הגוף כשגרה - על פעילות של שימור, עיכול, הפרשה, הגדלת מאגרי אנרגיה, התחדשות של תאים, הפרשת הורמונים של גדילה ומין ושל מערכת החיסון. פעילויות אלה חשובות להישרדות לטווח ארוך, אך במקרה של סכנה מיידית נדרשת פעולה מהירה, בין בדרך של הימלטות מפני הסכנה או בדרך של עמידה מול הסכנה. זה מקור המושג "הילחם או ברח". למען פעולה כזאת, במצב של לחץ או בעיתות חירום אל מול איום פתאומי וקיומי מערכת העצבים הסימפתטית (Sympathetic) אחראית להפעיל את תגובת "הילחם-או-ברח" המנתבת מחדש את מערכות הגוף לטובת ריכוז המשאבים אך ורק במערכות ואיברים החיוניים להכרעתו של המצב על חשבונן של מערכות שיגרה שאינן חיוניות להישרדות המיידית. הכלי המרכזי שמפעילה מערכת העצבים הסימפתטית למטרה זאת היא מערכת האדרנל, בלוטות הממוקמות על הכליות, שדרך שחרור הורמונים שונים (קורטיקואידים) מביאות לאֶשֶׁד של שינויים קיצוניים בגוף; שינויים בזרימת הדם לטובת שרירי השלד בעבור השגת כוח ותגובה מהירה, הפסקת פעילויות העיכול, התחזוקה התאית והחיסונית, העלאת הדופק, לחץ הדם ורמת הסוכר בדם, כיווץ של כלי הדם בעור למניעת דימום, הרפיה של שרירי הנשימה, הפרשת אדרנלין, הרחבת אישונים ועוד. לאדרנלין גם השפעות מנטליות וקוגניטיביות רבות ושונות, כשבין השאר הוא עשוי לפגוע בכושר הריכוז ומקשה על חשיבה צלולה ומעמיקה, וכן הוא מחדד את התפיסה החושית וגורם לאדם מודעות גבוהה יותר לתחושותיו הגופניות. הפעלת יתר של תגובת "הילחם או ברח" נחשבת לאחד הגורמים האפשריים להתפתחות דחק-כרוני (Chronic Stress), ולמחלות נלוות אליו כגון סוכרת, יתר לחץ דם ומחלות לב שונות. הגנה עצמית דחק פחד חוק ירקיז-דודסון מדיה וקבצים בנושא תגובת הילחם או ברח בוויקישיתוף טלי מלקמן-זהבי, תגובת "הילחם או ברח", באתר מכון ויצמן למדע, 12 בינואר 2014 איתי גל, דוקטור, מה קורה בגוף כשאנחנו פוחדים?, באתר ynet, 23 באוגוסט 2011 רונן דנציגר, הילחם או ברח, לחץ, חרדה, פאניקה ומנגנון הישרדות קריסטן נאוז וד"ר טימותי לג, Fight, Flight, Freeze: What This Response Means, באתר healthline, ב-21 בפברואר 2020. תגובת הילחם או ברח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליעזר מזור

אליעזר מָזוּר (15 ביולי 1892 – 15 באוקטובר 1970) היה תעשיין, איש עסקים ופעיל ציבור ישראלי, מחלוצי ענף היהלומים בארץ ישראל, נשיא התאחדות תעשייני היהלומים בישראל ויו"ר התאחדות בעלי הבתים בישראל. חיים אליעזר מזור נולד בזגורוב שבפולין לרב מאיר צבי מזור, שהיה רב בזגורוב, ברדזיבה (אנ') ובוורשה, ולרחל, בתו של הרב אברהם אבא גרינפלד, שהיה רב בזגורוב. אחיו, אליהו מזור, היה מראשי הקהילה היהודית בוורשה ולימים חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל. לפני מלחמת העולם הראשונה הקימו האחים – אליהו מזור, אליעזר ואהרון, ביחד עם האב – מאיר צבי, את חברת "אחים מזור" ליבוא, שהייתה מהחברות הגדולות והמסועפות בפולין. אליעזר מזור עמד בראש הסניף של החברה בלודז'. כמו כן נמנה עם ראשי ההסתדרות הציונית בלודז' והיה פעיל בלשכת המסחר המקומית. בשנות העשרים רכש פרדסים בארץ ישראל. באוגוסט 1939, חודש לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיע לארץ ישראל לצורך השקעותיו. עם פרוץ המלחמה הצליח להעלות את אשתו וילדיו לארץ. בארץ המשיך להפעיל את חברת "אחים מזור" עם אחיו אליהו וד"ר יהושע מזור. בשנת 1941 ייסדה השותפות מפעל ליהלומים, שהיה מהראשונים בתעשיית היהלומים בארץ ישראל. המפעל פעל עד סוף שנות החמישים. מאז המשיכו האחים מזור לפעול בתחום המסחר וההשקעות. מזור כיהן בוועד ההצלה של הסוכנות היהודית, כיו"ר התאחדות בעלי הבתים וכשופט עירוני.בשנת 1951 נבחר לנשיא התאחדות תעשייני היהלומים בישראל, תפקיד בו כיהן עד לפטירתו בשנת 1970. בשנת 1999, העניקה לו ההתאחדות את התואר "יקיר תעשיית היהלומים". מזור היה נשוי עד לפטירתו לאיטה לבית כהן, הוא הותיר אחריו שני בנים ובת. בנו, פרופ' יהודה מזור, היה כימאי, ראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן למדע. 'Mazur, Eliezer,' in: Who's Who in Israel and in the Work for Israel Abroad, 1969, p. 194. אלעזר מזור - רודף שלום ואוהב בריות, מאת חיים דניאלי, היהלום 20, עמ' 16 - 18, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 1970 אליעזר מזור ב"פורטל יהלומים" - מכון היהלומים הישראלי אליעזר מזור באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ד"ר אליעזר מזור, מאת שירה עמי, חוברת יקירי תעשיית היהלומים בישראל, התאחדות תעשייני היהלומים בישראל, 1999
יהודה מזור

פרופ׳ יהודה מזור (Mazur;‏ 17 באפריל 1925 – 25 באפריל 2004) היה כימאי ישראלי. עמד בראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן. נולד בלודז' שבפולין לאיטה ואליעזר מזור, שהקים עם אחיו את חברת "האחים מזור" בפולין. באוגוסט 1939, חודש לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ביקר אביו בארץ ישראל לרגל עסקיו. זמן קצר לאחר מכן הצליח האב להעלות את אשתו וילדיו ובהם הבן יהודה. למד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת המאסטר עשה אצל פרופ' משה ויצמן. במלחמת העצמאות שירת בחיל המדע. בשנות ה-50 למד במכון הטכנולוגי של ציריך, שם עשה את עבודת הדוקטורט. בתקופת שהותו בשווייץ הכיר את פני ינקו, ילידת איטליה. השניים נישאו ונולדו להם שני בנים - יאיר ועמוס. בשנת 1954 הצטרף למחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן. בין השנים 1960 – 1962 שימש כראש המחלקה בפועל, וניצח על הקמת הבניין החדש לכימיה אורגנית שנפתח בשנת 1964. בשנת 1963 הועלה לדרגת פרופסור חבר. משנת 1979 ועד לפרישתו לגמלאות בשנת 1990 שימש כראש המחלקה. בשנת 1984 נבחר לסגן יו"ר המועצה המדעית. בין תחומי מחקריו העיקריים: כימיה של סטרואידים, ויטמין D ושימוש בהיפרצין כחומר אנטי ויראלי. פרסם כ-200 מאמרים בתחומי עיסוקו. בשנת 1979 פיתח יחד עם פרופ' שמואל אדלשטיין את התרופה אלפא D3 של חברת "טבע" לחולי כליות ואוסטיאופורוזיס. בשנת 1988 עסק עם פרופ' דוד לביא בפיתוח תרופתי של החומר היפרצין לחולי איידס וסרטן המוח. בין תלמידיו פרופ' מודי שבס, פרופ׳ צבי הכהן, ד"ר עמירם הירשפלד, ופרופ' אמנון יוגב. נפטר בשנת 2004, בגיל 79. יצחק יעקבי, המכון שהוליד מכונים, דבר, 7 באפריל 1964 במכון וייצמן למדע, מעריב, 24 ביוני 1963 עדה זמיר - יו"ר המועצה המדעית במכון ויצמן, מעריב, 28 באוקטובר 1984 ארנון מגן, ויטמין אחד - מחלות הרבה, דבר, 4 במאי 1978 חומר יוצר עצמות אובחן במכון וייצמן, מעריב, 26 בינואר 1979
יהושע מזור

יהושע מזור (15 בדצמבר 1900 – 2 ביולי 1976) היה מחלוצי תעשיית היהלומים בישראל ונשיא "בני ברית" בישראל. ישראל יהושע מזור נולד ברדזיוב שבפולין לרב מאיר צבי מזור, שהיה רב בזגורוב, ברדזיוב ובוורשה, ולרחל, בתו של הרב אברהם אבא גרינפלד, שהיה רב בזגורוב. בצעירותו קיבל חינוך דתי ולאחר מכן השתלם בלימודים כלליים באוניברסיטאות ורשה, המבורג וציריך. באוניברסיטת ציריך קיבל בשנת 1925 תואר דוקטור לכלכלה ומדעי המדינה. את הדיסרטציה: "סוגיית האינטֶרבֶנציוניזם במערכת של אינדיבידואליזם כלכלי", שנכתבה בהנחיית הכלכלן מנואל זַייצֶב (Manuel Saitzew), פרסם כספר. בשנות ה-30 ביקר בארץ ישראל מספר פעמים למטרת השקעות ועסקים, ובמרץ 1939 התיישב בארץ בקביעות. בארץ המשיך להפעיל עם אחיו אליעזר מזור ואליהו מזור את חברת "אחים מזור" שהקימה המשפחה בפולין לפני מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1941 יסדה החברה מפעל ליהלומים, שהיה מהראשונים בתעשיית היהלומים בארץ ישראל ופעל עד סוף שנות ה-50. מזור היה פעיל מרכזי במסדר "בני ברית", שימש חבר מועצת הנגידים של המסדר העולמי, עמד בראשות ועדות שונות של "בני ברית" וכיהן כנשיאו בישראל. כמו כן היה חבר ההנהלה של אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב ושל אגודת ידידי אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1932 נשא לאשה את רבקה (אירנה) ברציובסקי. בתו הייתה ריטה גור, אלמנתו של מרדכי גור, ובנו היה האדריכל אדם מזור. Israel Szyja Mazur, Das Problem des Interventionismus im System des ökonomischen Individualismus: mit einem Rückblick auf die Vorgeschichte des Problems, Zürich: H. Hasch, 1925. (בגרמנית) דוד תדהר (עורך), "ד"ר יהושע מזור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4430
שעיר לעזאזל

האם התכוונתם ל... שעיר לעזאזל (מצווה) – מצוות שילוח שעיר לעזאזל ביום הכיפורים שעיר לעזאזל (חברה) – הטלת אשם באדם או בקבוצת אנשים והצבעה עליהם כאשֵמים ונושאים באחריות למצב שלילי שעיר לעזאזל (ציור) – ציור מאת ויליאם הולמן האנט שעיר, לעזאזל – ספר מאת אפרים קישון עזאזל (פירושונים)
One Day in Your Life (שיר)

One Day in Your Life (מילולית: יום בחייך) הוא שיר של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון. השיר הופץ בהוצאת מוטאון ב-1975, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הרביעי של ג'קסון, Forever, Michael. ב-1981, השיר הופץ בשנית, באלבום האוסף הנושא את אותו שם, לאחר ההד התקשרותי הגדול שיצר האלבום, Off the Wall, למרות שג'קסון הוציא אותו תחת חברת תקליטים שונה. מידע על היצירה "One Day in Your Life" באתר מיוזיק בריינז One Day in Your Life באתר הבילבורד האמריקאי, ארכיון One Day in Your Life במצעד הבריטי, ארכיון מידע על One Day in Your Life, באתר המצעד של ניו זילנד
תבנית אסוציאטיבית

במתמטיקה, תבנית אסוציאטיבית היא תבנית ביליניארית המוגדרת על אלגברה, ומקיימת את החוק   ( x ∗ y , z ) = ( x , y ∗ z ) {\displaystyle \ (x*y,z)=(x,y*z)} . נקראת גם תבנית אינווריאנטית. לתבניות אסוציאטיביות תפקיד מרכזי בכמה טיפוסים של אלגברות מממד סופי. אלגברה אסוציאטיבית מממד סופי שמוגדרת עליה תבנית אסוציאטיבית לא מנוונת נקראת אלגברת פרובניוס. קיומה של התבנית יוצר דואליות בין המודולים הימניים והשמאליים של האלגברה, ומוביל לתורת הצגות הדוקה ועשירה. בכל אלגברת לי מממד סופי מוגדרת תבנית קילינג, לפי   ( a , b ) = trace ⁡ ( ad ⁡ a ⋅ ad ⁡ b ) {\displaystyle \ (a,b)=\operatorname {trace} (\operatorname {ad} a\cdot \operatorname {ad} b)} . תבנית זו היא אכן אסוציאטיבית:   ( a , [ b , c ] ) = ( [ a , b ] , c ) {\displaystyle \ (a,[b,c])=([a,b],c)} . באלגברת הרכבה, תבנית הנורמה מגדירה תבנית ביליניארית שאינה מנוונת. אם התבנית הזו אסוציאטיבית, אומרים שהאלגברה סימטרית.
שחייה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-29 ביולי 1984 ל-4 באוגוסט 1984. 29 משחים נערכו במשחקים אלו (14 לנשים ו-15 לגברים), בהשתתפות 494 משתתפים (186 נשים ו-308 גברים) מ-67 מדינות. נבחרות השחייה של ארצות הברית (ארצות הברית) לגברים ולנשים שלטו ללא עוררין בתחרויות השחייה, בהיעדרן של נבחרת השחייה לנשים של מזרח גרמניה (מזרח גרמניה), בשל החרם על המשחקים. היא זכתה ב-21 מדליות זהב מתוך 29 אפשריות ו-34 מדליות בסך הכל מתוך 53 אפשריות. ננסי הוגסהד (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 זהב ומדליית כסף אחת, טרייסי קולקינס (ארצות הברית ארצות הברית), מרי טי מאהר (ארצות הברית ארצות הברית) וקרי סטיינסייפר (ארצות הברית ארצות הברית) זכו כל אחת ב-3 מדליות זהב, טיפני כהן (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בשתי מדליות זהב. אן אוטנברייט (קנדה קנדה) זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. ראודי גיינס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב, כולל במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי, מיכאל גרוס (מערב גרמניה מערב גרמניה) זכה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב תוך כדי קביעת שני שיאי עולם ו-2 מדליות כסף, מייק הית' (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ריק קארי (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב, ויקטור דייוויס (קנדה קנדה) זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת תוך כדי קביעת שיא עולם חדש ו-2 מדליות כסף, פאבלו מוראלס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף ואלכס באומן (קנדה קנדה) זכה ב-2 מדליות זהב תוך כדי קביעת שני שיאי עולם חדשים. בסך הכל נקבעו 10 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר כולם לגברים. שחייניות שהשתתפו בשלב המוקדמות, אך לא בשלב הגמר וקיבלו מדליות עבור השתתפותן. שחיינים שהשתתפו בשלב המוקדמות, אך לא בשלב הגמר וקיבלו מדליות עבור השתתפותם. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת לוס אנג'לס בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), באתר סימוכין ספורט אולימפי