יחסי אוסטרליה–פורטוגל

יחסי אוסטרליה–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין הרפובליקה הפורטוגלית. היחסים בין שתי המדינות נחשבים לטובים. בערך 70,000 אנשים ממוצא פורטוגזי מתגוררים באוסטרליה ואילו 280 אוסטרלים מתגוררים בפורטוגל (נכון לשנת 2015). הקרטוגרף והנווט הפורטוגזי מנואל גודיניו דה ארדיאה (1563–1623), נולד במלאקה, ופעל באינטנסיביות באזור. המפות שלו, שהראו אי זהב לא ידוע (אילאה דו אורו) או לוקה אנטארה, הראו ידע פורטוגזי קונקרטי יותר באוסטרליה לפני הגעתו של ההולנדי וילם יאנס בשנת 1606. יש עדויות לפתק מ-1601 של ארדיאה על קיומה המוחשי של טרה אוסטרליס. הפורטוגזי, פדרו פרננדס דה קווירוס (1565–1614), שנסע בשירות ספרד, נסע לאזור וכיום מכונה לעיתים קרובות מחבר שם המדינה של אוסטרליה. במפרץ ביטאנגאבי בפארק הלאומי קאנאנגרה בויד, נשמרו שרידי ביצור פורטוגזי קטן, 33 מטרים. כבר לא ניתן לפענח את הספרה השלישית בתאריך הארבע הספרות החקוקות עליו. לדברי מריו רמריני, זה יכול להיות 2, כך שהשנה תהיה 1524 ותחפוף עם אובדן אוניותיו של כריסטובאו דה מנדונזה (1475–1630), שטבעו באזור בגלל מזג אוויר קשה. מאז המאה ה-16 היה לפורטוגזים בסיס באי מלוויל, מול החוף הצפוני של אוסטרליה, שם המשיכו לסחור בעבדים עד המאה ה-19. במקום השתמרו שלושה תותחי ברונזה. במהלך מלחמת העולם השנייה (1939–1945) פורטוגל נותרה נייטרלית תחת הדיקטטור סלזר, אך המושבה שלה בטימור סבלה מהמלחמה. בסוף 1941, לראשונה כוחות בעלות הברית, במיוחד יחידות אוסטרליות, נכנסו למושבה על מנת לבנות בסיס הגנתי נגד היפנים. הקרב על טימור והכיבוש היפני החל בשנת 1942. היחידות האוסטרליות ניהלו מלחמת גרילה נגד היפנים באי, שנתמכו על ידי חלקים מאוכלוסיית טימור המקומית ופורטוגזית, למרות הנייטרליות הרשמית של פורטוגל. כך גם מנואל ישו פירס, קצין פורטוגלי שנלחם בצד האוסטרלי. היפנים מחו כמה פעמים בפני ממשלת פורטוגל, גם מפני שהמושל הפורטוגלי, מנואל דה אבראו פריירה דה קרוואלו, בקושי שיתף פעולה. ב-26 בספטמבר 1945 נכנעו היפנים באופן רשמי בדילי והמושבה הוחזרה לפורטוגזים. אוסטרליה והולנד התנגדו ללא הצלחה בהחזרת מזרח טימור לפורטוגל. משנות ה-50 גברה הגירה פורטוגזית לאוסטרליה. לאחר העצמאות המוחלטת של דומיניון אוסטרליה בשנת 1947, שתי המדינות התקשרו ביחסים דיפלומטיים בשנת 1960. ב-12 בדצמבר 1960 ייסד מנואל רודריגז דה אלמיידה את שגרירות פורטוגל בקנברה, וב-9 בדצמבר 1969 הוסמך קרלוש אלברטו אמפיס וימאנס להיות השגריר האוסטרלי הראשון בליסבון. בשנת 1963 קיבל וודסייד פטרוליום האוסטרלי אישור מממשלת אוסטרליה לחפש נפט בים טימור. עם פורטוגל היו הבדלים ביחס לשרטוט הגבול, שנמשך עד 2018 כסכסוכי גבול בין אוסטרליה למזרח טימור. לאחר מהפכת הציפורנים וסיום הדיקטטורה הפורטוגזית אסטדו נובו בשנת 1974, סיפחה אינדונזיה את המושבה הפורטוגזית לשעבר מזרח טימור. מספר גדול של טימורסים נמלטו לאוסטרליה ופורטוגל. במיוחד לאחר טבח סנטה קרוז ב-1991, נערכו הפגנות מחאה גדולות והבעות הזדהות באוסטרליה ופורטוגל. מזרח טימור השיגה לבסוף עצמאות מלאה בשנת 2002. מאז היו אוסטרליה ופורטוגל המדינות השותפות החשובות ביותר של הרפובליקה הצעירה בבניית המבנים החברתיים, הכלכליים, המינהליים והמשפטיים שלה, ההגנה, התשתיות, העבודה התרבותית והביטחון הפנימי שלה. לשכת המסחר הפורטוגזית AICEP מחזיקה סניף בסידני. מאז 2013 שוכנת בסידני גם לשכת המסחר לוסו-אוסטרלית קאמרה דה קומרסיו פורטוגל אוסטרליה (פורטראדה). בשנת 2016 ייצאה פורטוגל סחורות ושירותים בשווי 308.9 מיליון אירו לאוסטרליה (2015: 601.8 מיליון אירו; 2014: 311.2 מיליון אירו; 2013: 181.1 מיליון אירו; 2012: 153.7 מיליון אירו). מתוכם, 14.9% היו עפרות ומינרלים, 14.1% פקק ועץ, 12.7% נעליים, 12.5% מכונות וציוד ו-9.7% טקסטיל. באותה תקופה אוסטרליה ייצאה לפורטוגל סחורות ושירותים בשווי 25.0 מיליון אירו (2015: 49.6 מיליון אירו; 2014: 24.2 מיליון אירו; 2013: 25.3 מיליון אירו; 2012: 28.7 מיליון אירו). בין הטובין היו 42.2% מכונות וציוד, 17.1% עורות ועור, 13.0% תאית ונייר, 8.4% מכשירים אופטיים ומדויקים ו-7.2% מוצרים חקלאיים. לפיכך, פורטוגל מדורגת במקום ה-101 ביבוא ו-58 ביצוא בסחר החוץ האוסטרלי, ואילו אוסטרליה הייתה במקום ה-41 ביבוא ו-88 ביצוא עבור סחר החוץ הפורטוגזי. אוסטרליה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון. פורטוגל מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה ו-5 קונסוליות באדלייד, בריסביין, דרווין, מלבורן וסידני. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–פורטוגל בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות