laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קבוצת SK (ישראל)

נסקא תעשיות - אס קיי גרופ בע"מ, המוכרת בשם קבוצת SK, היא חברת החזקות ישראלית בבעלותו של סמי קצב, שבשליטתה חברות תעשייתיות אחדות שעיקר פעילותן היא בתעשיית הנשק. החברה הוקמה בשנת 2004. הקבוצה כוללת את: תעשיות נשק לישראל מבוססת על חברה ממשלתית שהופרטה, עוסקת בפיתוח וייצור של נשק קל לגופים ממשלתיים וצבאיים ברחבי העולם, לרבות צה"ל וכן לשוק האזרחי והממשלתי בארצות הברית דרך חברת הבת IWI US; PLR – חברת הנשק הקל הפרטית הראשונה בהודו שהוקמה בהמשך למדיניות ראש ממשלת הודו לפרויקט MAKE IN INDIA ובברכת משרד הביטחון הישראלי בשיתוף פעולה של IWI יחד עם חברת אדני; מספנות ישראל – חברה ממשלתית שהופרטה, והיא המספנה הגדולה בישראל העוסקת הפיתוח, ייצור ומכירת כלי שיט צבאיים ואזרחיים המשרתים את חיל הים הישראלי וגופים ממשלתיים ברחבי העולם; נמל מספנות ישראל – חברת בת של מספנות ישראל והנמל הפרטי הראשון בישראל המעניק ללקוחותיו שירותי פריקה, טעינה ואחסנת מטענים; מפרולייט – מפתחת, מייצרת, משווקת ומוכרת כוונות, מערכות אופטיות ואלקטרואופטיות לכוחות יבשה ולחי"ר לכוחות הביטחון הישראליים ולגופי ממשל ברחבי העולם ולגופים אזרחיים בארצות הברית דרך חברת הבת Meprolight USA; קמרו-טק – עוסקת בפיתוח, ייצור ומכירה של מערכות דימות המספקות מידע על אובייקטים מעבר לקירות ליחידות חי"ר ולוט"ר; יוניסקופ – מפתחת, מייצרת ומשווקת פריסקופים אופטיים לטנקים, כלי רכב משוריינים וחיל הרגלים לגופי צבא ומשטרה ברחבי העולם ולצה"ל; אושירה - זרוע הנדל"ן של הקבוצה, היוזמת ובונה פרויקטים מאז הקמתה בשנות ה-80 של המאה ה-20, תוך התמקדות בנדל"ן מניב, כגון מתחם המשרדים O-TECH שבכפר סבא, מתחם אושילנד ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת SK אתר האינטרנט הרשמי של PLR אתר האינטרנט הרשמי של מפרולייט אתר האינטרנט הרשמי של קמרו-טק יוניסקופ אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת SK אושירה אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת SK
לוסי קרוהג

לוסי קרוהג (בצרפתית: Lucy Krohg ‏;6 באפריל 1891 – 17 באוגוסט 1977) הייתה אמנית ודוגמנית צרפתית, ובעלת גלריה לאמנות בפריז. ילידת פריז, נולדה בשנת 1891 באיסי-לה-מולינאו, לאב צרפתי ולאם שווייצרית-גרמנית. מגיל צעיר הייתה חברה בחוג האמנים שהתאסף במונפרנס ומונמארטר. היא הייתה דוגמנית עבור אנרי מאטיס ואלברט מרקט. בשנת 1909 היא פגשה את הצייר ז'ול פסקין, איתו ניהלה רומן ארוך שנים. היא דגמנה עבורו בציורים רבים. למרות יחסים קרובים, פסקין עזב את פריז לארצות הברית, בשנת 1914 עם ארוסתו הרמין דייוויד, והתחתן איתה בשנת 1918 לוסי וידיל הנטושה המשיכה לדגמן עבור הציירים ונשארה עם הבוהמה הפריזאית. באחד הערבים בקפה לה דום פגשה את הצייר הנורווגי פר קרוהג. קרוהג היה ידוע לא רק בעבודתו האמנותית, הוא סיים מספר קורסי מחול והיה אמן ברחבת הריקודים. בני הזוג נישאו ב־21 בדצמבר 1915, וב־1917 ילדה לוסי בן, גיא. היא הייתה אמנית בעצמה: בפברואר 1915 הציגה בקופנהגן, יחד עם יצירותיו של פר, בובות וצעיפים מצוירים שלא הותירו את מבקרי התקופה אדישים. היא המשיכה לצייר ולהכין בטיק בהמשך. פסקין חזר לפריז בסתיו 1920 וחידש את הרומן שלו עם אהובתו לשעבר באביב 1921. בקיץ 1921, פר קרוהג עזב לנורווגיה לסדנת ציור, והיחסים של פסקין ואשתו הרמין דייוויד הסתיימו. לוסי רצתה להציל את נישואיה, אך התמכרה רגשית למאהבה, שהתמכר לאלכוהול ואיים להתאבד. לוסי ניהלה חיים כפולים, בילתה את היום בטיפול בבנה ועברה לפסקין למשך הלילה. מצב זה נמשך שלוש שנים. בשנת 1924 לקח קרוהג את בנו. בשנת 1927 היה איום על פסקין באובדן האזרחות האמריקאית שקיבל, והוא נאלץ להתגורר בניו יורק לפחות שנה אחת. חמישה חודשים לאחר עזיבתו הצטרפה אליו לוסי קרוג. יחד הם חזרו לאירופה ונסעו לספרד ופורטוגל ואז שבו לפריז. פסקין כבר סבל מדיכאון והיה אלכוהוליסט. ב -5 ביוני 1930, כאשר אמורה הייתה להיפתח תערוכת יחיד שלו, הוא התאבד בסטודיו שלו. הגופה התגלתה שלושה ימים לאחר מכן על ידי לוסי קרוהג. לאחר פתיחת צוואתו התגלה כי פסקין חלק את עיזבונו בין אשתו הרמין דייוויד ללוסי. הנישואים של לוסי לא היו קיימים בפועל כבר הרבה שנים, והגירושין הרשמיים מפייר קרוהג התרחשו רק בשנת 1934, כשרצה להתחתן עם אישה אחרת. בשנים מאוחרות יותר, שמה של לוסי קרוהג הופיעה מעת לעת בעת הצגת עבודותיו של ז׳ול פסקין, שכן מחצית מהאוסף נותר ברשותה והיא הקימה גלריה משלה בכיכר סנט-אוגוסטין, על בסיס האוסף וייצגה אמנים רבים. לוסי קרוהג נפטרה בפריז בגיל 86 מדיה וקבצים בנושא לוסי קרוהג בוויקישיתוף Exposition virtuelle: "Lucy Krohg - plus qu'une muse", Past/Not Past (ב־)
הארייט קיינס

הרייט קיינס (באנגלית: Harriet Cains; נולדה ב-17 בספטמבר 1993) היא שחקנית בריטית. הארייט קיינס למדה משחק במועדון הדרמה "Circle Up" במשך שלוש שנים. מאוחר יותר התאמנה קיינס ב"סדנת הטלוויזיה", במהלכה לוהקה לתפקידים בסרטים קצרים. במהלך שהותה ב"סדנת הטלוויזיה", קיינס נבחנה לסדרת הטלוויזיה הבריטית "בבשר החי". היא עשתה אודישן במנצ'סטר ולוהקה לתפקיד ג'ם ווקר. כדי להתכונן לתפקיד צפתה קיינס בסרטים תיעודיים על הפרעת דחק פוסט טראומטית וחרדה, תוך כדי שיחה עם אנשים שחוו מחלות אלו. בשנת 2015 לוהקה קיינס לתפקיד לואיזה בלקוול בסדרה "בית בטוח". מאז 2016 היא הופיעה בתפקידי משנה שונים, כולל ליזי האלום בסדרת הפשע "ורה" וג'ייד הופקירק בסדרה "שחיתות" בתחילת 2017. בתחילת יולי 2017 פורסם כי קיינס תשחק בתפקיד קבוע בעונה השנייה של הסדרה "מרצ'לה", כאם חד הורית גייל דונובן. העונה השנייה עלתה לשידור בפברואר 2018, כשקיינס מופיעה בשישה פרקים. בשנת 2019 החלה קיינס להצטלם לסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "ברידג'רטון", עיבוד לספריה של ג'וליה קווין. הארייט קיינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הארייט קיינס, ברשת החברתית אינסטגרם הארייט קיינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Interview with "In the Flesh" actress Harriet Cains". נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Smedley, Rob (29 באפריל 2014). "In The Flesh series 2 interview: Harriet Cains". Den of Geek. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Chris Bennion (27 באפריל 2015). "Safe House, review: Fingernail chewingly tense". The Independent. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) William Martin (9 בפברואר 2016). "'Vera' Season 6 episode guide". Cultbox.co.uk. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Morgan Jeffery (27 במרץ 2017). "Line of Duty series 4: 10 huge questions and theories after that outrageous first episode". דיגיטל ספיי. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Filming commences on second series of critically acclaimed drama Marcella starring Anna Friel". ITV. 5 ביולי 2017. נבדק ב-7 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Staff, Shondaland (2019-07-29). "Everything We Know About Shondalands Bridgerton Series". Shondaland. נבדק ב-2019-09-15.
נד ויזיני

נד ויזיני (באנגלית: Ned Vizzini;‏ 4 באפריל 1981 – 19 בדצמבר 2013) היה סופר אמריקאי שהתאבד בגיל 32. אדיסון פרייס ויזיני נולד בברוקלין ובשנת 1999 סיים לימודים בבית הספר במנהטן. רוב היצירות שלו מבוססות על חיי בית הספר בה למד. היצירה הראשונה שלו פורסמה עוד בשנת 1996 וזכתה לפרס. במאי 1998 מאמר שלו פורסם בניו יורק טיימס. במקביל הוא למד במכללת האנטר. הרומן הראשון שלו בי מור צ'יל (אנ') פורסם בשנת 2004. בשנת 2015 הוא עובד למחזמר "תרגיע". את ספרו השני, ויזיני פרסם בשנת 2006. במרכז של ספר זה תלמיד שסובל מבעיות פסיכיאטריות. בשנת 2012 ויזיני פרסם את ספרו השלישי. הספר הרביעי House of Secrets משנת 2013 נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס במשך כחודש. במשך שנים ויזיני דיבר על בעיות מנטליות אושפז בבית חולים פסיכיאטרי בשנות ה-20 לחייו וסבל מדיכאון. הוא גם העביר הרצאות בביתי הספר על הנושא ודרכי התמודדות עם המצב. ב-13 בדצמבר 2013 הוא התאבד בקפיצה מגג בניין בו מתגוררים הוריו. מדיה וקבצים בנושא נד ויזיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נד ויזיני (באנגלית) קורות חיים נד ויזיני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נד ויזיני, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמשגרז'ן

נמשגרז'ן (בהונגרית: Nemesgörzsöny) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בנמשגרז'ן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 785 ובשנת 2020 רק 628 תושבים. בשנת 1940 הוקם הכפר מאיחוד של שני כפרים אלשוגרז'ן (Alsógörzsöny) ופלשוגרז'ן (Felsőgörzsöny). בכפרים שהרכיבו את נמשגרז'ן חיו יהודים בתקופות זמן שונות. יהודים מהכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא נמשגרז'ן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמשגרז'ן (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי הכפר שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
מייק אספי

מייק אספי (באנגלית: Mike Espy; נולד ב-30 בנובמבר 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת מיסיסיפי והיה מזכיר החקלאות של ארצות הברית. מייק אספי נולד ביאזו סיטי. הוא למד באוניברסיטת הווארד ובהמשך קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת סנטה קלרה. לאחר סיום הלימודים אספי חזר למיסיסיפי וכיהן בתפקידים שונים במערכת המשפטית של המדינה. בשנת 1984–1985 הוא היה סגן התובע הכללי של המדינה. בשנת 1986 אספי נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ונבחר מחדש מספר פעמים. בדצמבר 1992 הוא נבחר על ידי הנשיא ביל קלינטון לכהן בתפקיד שר החקלאות והמלצה זו אושרה על ידי הסנאט בינואר 1993. באוקטובר 1994 הוא התפטר מהתפקיד בעקבות האשמות בקבלת מתנות אסורות. התיק נסגר בבית המשפט בשנת 1998 ללא אשמה. בשנת 2018 מייק אספי השתתף בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית אך הפסיד לסינדי הייד-סמית. בשנת 2020 הוא השתתף בבחירות בפעם הנוספת ולא הצליח להיבחר תוך קבלת 44% מהקולות. מדיה וקבצים בנושא מייק אספי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייק אספי (באנגלית) מייק אספי, ברשת החברתית פייסבוק מייק אספי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק אספי, ברשת החברתית אינסטגרם מייק אספי, סרטונים בערוץ היוטיוב מייק אספי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
נמטבאניה

נמטבאניה (בהונגרית: Németbánya) הוא כפר זעיר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בנמטבאניה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 120 ובשנת 2020 רק 114 תושבים. בזמן הכיבוש הטורקי ננטש הכפר ואוכלס מחדש על ידי מתיישבים גרמניים. בנמטבאניה חיו שמונה יהודים בשנת 1880. יהודים מהכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא נמטבאניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמטבאניה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד יהודי הכפר שנרצחו בשואה
קיטי לנג שלן

קיטי לנג שֶׁלַן (בנורווגית: Kitty Lange Kielland ‏; 8 באוקטובר 1843 – 1 באוקטובר 1914) הייתה ציירת נוף נורווגית. שלן נולדה למשפחה אמידה בסטוונגר, אחותו הגדולה של הסופר אלכסנדר שלן. האינטראקציות של שלן עם אחיה היו חשובות בהתפתחותה כאמנית. אף שהיא קיבלה הכשרה מסוימת בציור, רק לפני שמלאו לה שלושים היא הורשתה להתאמן כאמנית מקצועית. בשנת 1873 נסעה לקרלסרוהה שם הוכשרה על ידי הנס גודה. כאישה נאלצה קילנד ללמוד שיעורים פרטיים מגודה במקום להצטרף לשיעור ציור הנוף שלו. דבקותו של גודה בריאליזם הותירה רושם מתמשך על שלן שעקבה אחריו בעבודותיה המאוחרות יותר. שלן עשתה התקדמות מהירה במהלך השנתיים בהן בילתה באימונים עם גודה. שלן עזבה את קרלסרוהה למינכן בשנת 1875, שם הצטרפה למושבה של אמנים נורווגים החיים בה. במינכן למדה אצל הריאליסט בהשראה צרפתית, הרמן באיש, ועם איליף פטרסן הנורווגי שיש הרואים בו את המורה החשוב ביותר שלה. שלן התגוררה במינכן עד שנת 1878. לאחר מכן עברה לפריז, שם המשיכה לצייר מדי יום. בשנת 1876 ביקרה שלן ביירן שבדרום נורווגיה. המורה לשעבר של שלן, הנס גודה, ביקר ביירן בשנת 1869 וב-1872 ועם שובו הציע לה שהיא תיסע ותצייר שם. שלן הכינה טיוטות בזמן שהותה ביירן ובהמשך השתמשה בהן כדי לצייר את הנוף השטוח האופייני כשחזרה למינכן, מה שהפך אותה לאמנית הראשונה שעשתה זאת. ציורה של יירן מראה תיאור מציאותי של הנוף, אך עם אפקטים אטמוספיריים מאחדים. שלן חזרה ליירן באופן קבוע במהלך הקיץ, וכך הנוף החדגוני וביצות הכבול של האזור הפכו לאחד המוטיבים החביבים עליה. שלן אמרה כי היא כל כך מתעניינת באזור סביב יארן בגלל "פאר הנוף ועושר העוני". המיומנות בה בוצעו ציורי הנוף מסמנת אותה כאחת התלמידים המצטיינים של גודה. בשנת 1879 עברה שלן לפריז, שם חלקה סטודיו עם עמיתתה הנורווגית הרייט באקר בשנים 88–1880. בפריז הציגה את ציוריה לראשונה. שלן הייתה לזמן קצר תלמידתו של צייר הנוף ליאון ז'רמן פלואה שהתגורר בסרנאי-לה-ויל הסמוך. שלן עזבה את פריז בשנת 1889. שלן עבדה על פישוט האמנות שלה בשנות ה-90 של המאה ה-19 בהשפעתו של ינס פרדיננד וילומסן. היא השתתפה בדיונים פומביים בנוגע לזכויות נשים. שלן הציגה את עבודתה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. שלן ציירה מעט לקראת סוף חייה. היא סבלה מדמנציה במשך מספר שנים ולבסוף נפטרה בכריסטיאניה (אוסלו) בשנת 1914. רחוב בבארום, פרבר במערב אוסלו, נקרא על שמה. נוף חופי דירה בפריז בתוך הדירה אחרי השקיעה ביצות יירן נוף ביירן בתוך הדירה ביירן מדיה וקבצים בנושא קיטי לנג שלן בוויקישיתוף קיטי לנג שלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קיטי לנג שלן, באתר Discogs (באנגלית) A Mirror of Nature: Nordic Landscape Painting 1840-1910, www.artsmia.org Kitty (Lange) Kielland". The Concise Grove Dictionary of Art. Oxford University Press, Inc. 2003. A Mirror of Nature: Nordic Landscape Painting 1840-1910, www.artsmia.org Norwegian Women Painters: 1893 Exposition, arcadiasystems.org
איווקו 380 יורוקלאס

איווקו 380 יורוקלאס (באיטלקית: Iveco 380 Euroclass, קרוי גם: Iveco EuroClass) הוא אוטובוס בינעירוני אשר יוצר ב-2 גרסאות, מתוצרת יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר יוצר באיטליה בין השנים 1993–2006. חטיבת Iveco Bus הוקמה באמצעות מיזוג חטיבות האוטובוסים של "Fiat Industrial", איווקו ורנו בינואר 1999, כאשר איקרוס אוטובוס (אנ') נוספה בסוף 1999. חטיבת האוטובוסים של איקרוס נמכרה בשנת 2006 לקבוצת Műszertechnika group בהונגריה. בין השנים 2003–2010, איריסבוס הייתה בבעלות של 100% על ידי חברת "איווקו" של קבוצת פיאט, והחברה נקראה "איריסבוס איווקו" (Irisbus Iveco). מאז 2013, איריסבוס נמצאת בבעלות 100% של חברת CNH Industrial (אנ') אוטובוס חד-סיפוני. אוטובוסים עם רצפה גבוהה (3 מדרגות). 1 דלת כניסה-יציאה. אוטובוס ביעירוני אשר שירת חברות תחבורה רבות באיטליה כולל את הקרביניירי, "Guardia di Finanza" (אנ'), כוחות כיבוי האש הלאומיים (איט') וצבא איטליה. יוצא לצרפת ולמספר ארצות במזרח אירופה. "EuroClass H" – קווים ביעירוניים, השכרת נסיעה קצרה (אורך האוטובוס: 10.5–12.0 מטר). "EuroClass HD" – קווים למרחקים ארוכים (אורך האוטובוס: 12.0 מטר). "איווקו 380 יורוקלאס" "איווקו 380 יורוקלאס", שנת 1995 "איווקו 380 יורוקלאס" "איווקו 380 יורוקלאס" "איווקו 380 יורוקלאס" "איווקו 380 יורוקלאס" "איווקו 380 יורוקלאס" "איווקו 380 יורוקלאס" - מבט לתא הנהג איווקו איווקו יורוסטאר איווקו מיוואי / איריסבוס מיוואי מדיה וקבצים בנושא איווקו 380 יורוקלאס בוויקישיתוף איווקו 380 יורוקלאס, סרטון באתר יוטיוב מנועי איווקו kmotorshop.com/device/motor-list מנוע cursor-8 iveco.com/uk/products/pages/new-trakker-cursor-8 "איווקו 380 יורוקלאס" – תמונות andysimons.co.uk/Road/Passenger/Coaches/Iveco/Euroclass
רביעיית יואכים

רביעיית יואכים הייתה רביעיית מיתרים, שהקים הכנר יוזף יואכים בשנת 1869 יחד עם עמיתיו בבית הספר שניהל: "Hochschule für Musik" (בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין). בשנת 1869 הוקמה רביעיית יואכים בגרמניה על ידי יוזף יואכים, וזכתה במהרה למוניטין הטוב ביותר באירופה. היא המשיכה להופיע עד מותו של יואכים בשנת 1907. בכל שנה, רביעיית יואכים הייתה מופיעה בחורף בברלין. כך היה למשך יותר מ-4 עשורים. בשנת 1900, גם הופיעה בווינה, בודפשט, רומא, פריז ולונדון. יואכים הוביל את הרביעייה מאז 1869 עד יום מותו. בשנת 1878, בזמן שיואכים הלחין קונצ'רטו לכינור, הוא התייעץ עם ברהמס ולבסוף הוחלט שיצירה זו תנוגן על ידי רביעיית יואכים ותולחן במיוחד בשבילה. מסופר כי רביעיית יואכים, אף על פי שהייתה בסדר שונה בין הנגנים, היא תפקדה באופן מושלם כמעט רק כרביעייה. בשנת 1907, בזמן מחלתו של יואכים, הרביעייה הופיעה פחות. לרביעיית יואכים היו נגנים רבים: קארל האלייר (כינור שני) משנת 1897–1907. עימנואל וירט (ויולה) משנת 1877–1906. רוברט האוסמן (צ'לו) משנת 1879–1907. ארנסט שיבר (כינור שני) 1869–1872. היינריך דה אהנה (כינור שני) 1872–1892. יוהאן קרוז (כינור שני) 1892–1897. אדוארד רפולדי (ויולה) 1872–1877. קרל קלינגלר (ויולה) 1906–1907. וילהלם מולר (צ'לו) 1869–1879. יוזף יואכים (כינור ראשון) 1869–1907. מדיה וקבצים בנושא רביעיית יואכים בוויקישיתוף קונצ'רטו לכינור מס' 1 מאת יואכים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:37) יוזף יואכים מנגן את המחול ההונגרי מס' 1 מאת ברהמס (הקלטה משנת 1903, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:25) יוזף יואכים מנגן את המחול ההונגרי מס' 2 מאת ברהמס (הקלטה משנת 1903), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:21) יואכים מנגן סונאטה מס' 1 בסול מינור לכינור מאת באך (הקלטה משנת 1904), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:39) סרטון מידע על יוזף יואכים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:30) רביעיית יואכים, באתר Encyclopedia.com (אנ') רוג'ר תומאס אוליבר, תוקן על ידי ביאטריקס בורכרד, רביעיית יואכים, באתר Grove Music Online
הרייט באקר

הרייט באקר (בנורווגית: Harriet Backer ‏;21 בינואר 1845 – 25 במרץ 1932) הייתה ציירת נורווגית, שהייתה חלוצה בקרב אמניות הן בארצות הנורדיות והן באירופה בכלל. היא ידועה בעיקר בזכות סצנות הפנים המפורטות שלה, המועברות בצבעים עשירים וביחסי הגומלין של אור וצל. באקר הייתה אחת מארבע בנות שנולדו למשפחה אמידה בהולמסטרנד בווסטפולד, נורווגיה. הוריה היו נילס באקר (1815–1877) וסופי סמית' פיטרסן (1819–1882). אביה היה סוחר ואמה הייתה ממשפחה אמידה. משפחתה עברה לגור בכריסטיאניה (אוסלו) בשנת 1856. היא למדה בבית הספר לנערות (1857–1860) ובבית הספר הרטוויג ניסן (1863). בגיל 12 למדה לראשונה שיעורים ברישום וציור, בעיקר אצל יואכים קלמאייר (1857). היא למדה אצל מדריך האמנות יוהאן פרדריק אקרסברג (1861–1865), בברלין אצל אלפונס הולנדר (1866–1867), אצל האמנית כריסטן ברון (1867–1868) ולמדה בבית הספר לציור של קנוד ברגסליין (1871–1874). מאוחר יותר היא הייתה תלמידתו של איליף פטרסון במינכן (1874–1878). היא הייתה תלמידתם של ליאון בונאט וז'אן-לאון ז'רום בפריז (1878–1780). בנוסף נסעה רבות כבת זוגה של אחותה, הפסנתרנית אגתה בקר גרונדהל (1847–1907), בסיורי הקונצרטים שלה ברחבי אירופה. היא לקחה שיעורים נוספים במהלך נסיעות אלה. בין השנים 1880–1888 היא שהתה בפריז, שם חלקה סטודיו עם האמנית הנורווגית, קיטי לנג שלן. בשנת 1888 היא חזרה לנורווגיה לצמיתות והתיישבה בסנדביקה, מחוץ לכריסטיאניה. משנת 1889 ועד שנת 1912 הפעילה בית ספר לאמנות והייתה השפעה על מספר אמנים צעירים יותר. באקר הפיקה רק כ -180 יצירות אמנות שהתבססו בעיקר על נושאים מקומיים. עבודתה הייתה איטית ויסודית. בשנת 1880, הופיעה לראשונה בפריז עם הציור "התבודדות", ובשנת 1883 הציגה את "בלוט אינטריור" בתערוכת הסתיו באוסלו. היא הושפעה מהאימפרסיוניזם. היא מעולם לא השתייכה לאף בית ספר, אך לעיתים קרובות משווים את עבודתה לזו של איליף פטרסן בן זמנה (1852–1928). באקר עבדה במסורת הריאליזם בציור, שם היא נחשבת לציירת טבע וגם לאימפרסיוניסטית מוקדמת. היא זכתה במדליית כסף בתערוכת יוניברל (1889). באקר הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. משנת 1907 ועד מותה בשנת 1925 קיבלה מענק שנתי מהתעשיין העשיר ופטרון האמנויות, אולף פרדריק שו (1861–1925). היא קיבלה את מדליית כבוד מזהב של המלך. היא זכתה במספר תוארי כבוד, ובשנת 1925 היא הוצבה למחלקה הראשונה של האבירים במסדר סנט אולב. באקר נפטרה בשנת 1932 ונקברה באוסלו. עדה מדסן (1917–2009) עיצבה פסל ברונזה של הרייט באקר ואחותה אגתה באקר גרונדאהל שהוקם בשנת 1982 בעיר הולמסטרנד. כמה מהמוזיאונים ואוספי האמנות הגדולים ביותר בנורווגיה מציגים יצירות שלה. כולל המוזיאון הלאומי באוסלו, מוזיאון ברגן ואוסף רסמוס מאיירס במוזיאון ברגן קונסט בברגן. ' מדיה וקבצים בנושא הרייט באקר בוויקישיתוף Tore Kirkholt, Harriet Backer, Store norske leksikon, 2020-04-19 Marit Lange, Harriet Backer, Norsk biografisk leksikon, 2020-02-25 The Glamorous Parisian Salon of Marie Trélat, Interlude, ‏2017-04-01 (באנגלית אמריקאית) Harriet Backer: a gifted, determined artist, The Norwegian American, ‏2015-02-02 (באנגלית אמריקאית)
אדלייד 36'

אדלייד 36' (באנגלית: Adelaide 36ers, מכונה גם הסיקסרס (Sixers)) היא קבוצת כדורסל אוסטרלית מה-NBL. היא הקבוצה היחידה בליגה המייצגת את מדינת אוסטרליה הדרומית וממוקמת בבירת המדינה אדלייד. המועדון נקרא במקור "אדלייד סיטי איגלס" כשהצטרף ל-NBL בשנת 1982, אך שינה את שמו ל-36' בשנה שלאחר מכן, על שם שנת 1836, בה יושבה לראשונה אוסטרליה הדרומית. מאז 2019 משחקי הבית של הסיקסרס נערכים במרכז הבידור אדלייד וצבעיהם הם כחול ואדום. לסיקסרס 4 אליפויות NBL, כמו ניו זילנד ברייקרס, והם במקום השלישי בטבלת האליפויות אחרי פרת' ויילדקטס (10 אליפויות) ומלבורן יונייטד (5). הקבוצה הוקמה ב-1981 והצטרפה ל-NBL בשנה שלאחר מכן על ידי איגוד הכדורסל של דרום אוסטרליה כאדלייד סיטי איגלס, ושינתה את שמה ל-36' ב-1983. ב-1985 הגיעה לראשונה לגמר ה-NBL והפסידה לבריזביין בולטס 121-95, ובשנה שלאחר מכן ניצחה את אותה בריזביין 1–2 בסדרת הגמר וזכתה באליפות הראשונה שלה. בעונת 1994 עלתה שוב לגמר והפסידה לנורת' מלבורן ג'איינטס 0–2 בסדרה. בעונת 1998 זכתה באליפות אחרי שניצחה את סאות' איסט מלבורן מג'יק 2-0, ולאחר מכן בעונת 1998/99 זכתה שוב באליפות אחרי שניצחה 1–2 את ויקטוריה טיטאנס. בעונת 2001/02 זכתה באליפות הרביעית והאחרונה שלה נכון ל-2021, כשגברה 1–2 על ווסט סידני ראזורבקס. בגמר הבא שלה, אחרי 12 שנה בעונת 2013/14 הפסידה לפרת' ויילדקטס 1–2, ובגמר האחרון שלה בעונת 2017/18 נוצחה על ידי מלבורן יונייטד 2–3. ב-2 באוקטובר 2022 ניצחה אדלייד 134–124 את פיניקס סאנס והפכה לקבוצה הראשונה בעולם שמנצחת קבוצת NBA במשחק הכנה מאז 2015. מדיה וקבצים בנושא אדלייד 36' בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ההתאחדות הישראלית לספורט נכים

ההתאחדות הישראלית לספורט נכים היא עמותה שמטרתה קידום ספורט נכים בישראל. ההתאחדות אמונה על ניהולם של כ-20 ענפי ספורט פאראלימפים, ארגון תחרויות ספורט לנכים ופיקוח עליהם, תאום ארגון הפעילות הספורטיבית של הנכים חברי הארגונים, הכנת הנבחרות השונות להשתתפות בתחרויות עולמיות, איתור, פיתוח וקידום ספורטאים צעירים עם מוגבלות. העמותה הוקמה והחלה לפעול ב-1985. בשנים 2019–2020 היקף פעילותה השנתי היה כ-13 מיליון ש"ח, כ-85% ממנו ממומן מתמיכות ממשרד התרבות והספורט (וקודם לכן מהמועצה להסדר ההימורים בספורט). בהתאחדות מועסקים 86 עובדים. נכון ל-2020 פועלת ההתאחדות במטה מאוחד עם הוועד הפאראלימפי הישראלי. יושב ראש העמותה הוא אלי בירנבאום והמנכ"ל המשותף הוא ניסים סספורטס. ספורט נכים בישראל אתר האינטרנט הרשמי של ההתאחדות הישראלית לספורט נכים ההתאחדות הישראלית לספורט נכים, ברשת החברתית פייסבוק ההתאחדות הישראלית לספורט נכים, סרטונים בערוץ היוטיוב ההתאחדות הישראלית לספורט נכים, באתר "גיידסטאר ישראל"
מלכת היופי של המגזר הערבי

מלכת היופי של המגזר הערבי היא תחרות יופי לנשים מהמגזר הערבי הנערכת מדי שנה בישראל. התחרות מאורגנת על ידי מגזין הנשים לילכ. התחרות נערכת לרוב בשפרעם ולוקחות בה סדרך כלל בין 11–15 מתמודדות. התחרות החלה במאה ה-20 אך בעקבות האינתיפאדה התחרות חדלה מלהתקיים, ב-2005 נערכה התחרות באופן מחודש באודיטוריום חיפה ואורגנה על ידי העיתון כל אל-ערב[1]. בתחרות לוקחים חלק חברי כנסת ואנשי ציבור מן המגזר הערבי, המעצב סאמר עאזם עיצב בשנים מסוימות שמלות למתמודדות[2]. מלכת היופי של ישראל רנא רסלאן השתתפה ב-1999 בתחרות. (רשימה חלקית) פוראת נסאר, ‏לראשונה: תחרות מלכת היופי הערבייה באינטרנט, באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2008
בלדת רצח

בלדות רצח (באנגלית: Murder ballads) הן תת-סוגה של הבלדה המסורתית והידועה, העוסקת בפשע או במוות מחריד כביכול. המילים שלהן מהוות נרטיב המתאר את אירועי הרצח, ולרוב כוללות את המניע ו/או התוצאה. המונח מתייחס לתוכן הבלדות, והוא עשוי להיות קשור גם לבלדות מסורתיות ורגילות, כחלק מהתרבות שבעל פה. המונח בלדה, פירושו שיר נרטיבי. בלדה מכונת גם כ"שיר האירוע", והיא מכילה בתוכה אירוע מסוים. בלדת רצח מדברת על רצח וכוללת בתוכה את הסיפור שהוביל אליו ואת התוצאות שלו. ישנן פרספקטיבות רבות בכל הנוגע לבלדות רצח. ישנן בלדות רצח שמספרות את הסיפור מנקודת מבטו של הרוצח, או מנסות לתאר את הרוצח באור קצת סימפתי, כמו "Tom Dooley". שיר זה נמכר בכמעט ארבעה מיליון עותקים והוא הוקלט על ידי שלישיית קינגסטון בשנת 1958. בלדות רצח אחרות מספרות את סיפור הרצח מנקודת מבטו של הקורבן, כמו "Lord Randall", בו המספר חלה, ומתגלה בהמשך שהוא הורעל. יש המספרים את הסיפור בריחוק גדול יותר, כמו "Lamkin", שמתעד את פרטי הרצח והעונש, בלי שום ניסיון לעורר סימפתיה לפושע. כישופים שונים למיניהם שהקורבן מטיל על הרוצח מתוארים לעיתים בבלדות רצח כמו ב-"The Twa Sisters". דניאל א. כהן העיר כי יש להבדיל בין בלדת הרצח לסוגה הקשורה, של "מילים גוססות", המיועדות לקריאה ולא לשירה. מדובר במסורת מניו אינגלנד מהמאה ה-18. "מילים גוססות" הקשורות לרציחות הופיעו גם במאה ה-19. להלן רשימה חלקית של בלדות רצח בסדר כרונולוגי: בלדות רצח עבריות האם השלישית, נתן אלתרמן על אם הדרך, נתן אלתרמן נרקוקורידו מדיה וקבצים בנושא בלדת רצח בוויקישיתוף Daniel A. Cohen, The Beautiful Female Murder Victim: Literary Genres and Courtship Practices in the Origins of a Cultural Motif, 1590–1850, Journal of Social History Vol. 31, No. 2 (Winter, 1997), pp. 277–306, at p. 298 note 16. Published by: Oxford University Press JSTOR 3789940