laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדם זר (מיני-סדרה)

אדם זר (באנגלית: The Stranger) היא מיני-סדרה בריטית המבוססת על ספרו באותו השם של סופר המתח הרלן קובן. מיני-הסדרה עלתה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-30 בינואר 2020. זרה מוחלטת ניגשת לאדם פרייס, אדם בעל משפחה מושלמת לכאורה, ומספרת לו סוד מפתיע על אשתו. הוא מחליט לצאת לחפש תשובות ושוקע בתעלומה סבוכה שממוטטת את חייו המושלמים. ריצ'רד ארמיטאג' - אדם פרייס שיבון פינרן - ג'ואנה גריפין ג'ניפר סונדרס - היידי דויל שון דולי - דאג טריפ פול קיי - פטריק קאץ דרוולה קירוואן - קורין פרייס קדיף קירוואן - וסלי רוס ג'ייקוב דודמן - תומאס פרייס אלה-ריי סמית' - דייזי הוי ברנדון פלוס - מייק טריפ מישה הנדלי - ראיין פרייס אנתוני הד - אדגר פרייס האנה ג'ון-קאמן - הזרה סטיבן ריאה - מרטין קילאן קאי אלכסנדר - דנטה גונארסון טמיקה גרינאווי - מריסה דספורד לילי לאבלס - אינגריד פריזבי בינואר 2019, הוכרז כי נטפליקס החלה בפיתוח מיני-סדרה שתבסס על הרומן "אדם זר" של הרלן קובן, כאשר העיבוד ייכתב על ידי דני ברוקלהורסט ויככב בו השחקן ריצ'רד ארמיטאג' בתפקיד ראשי. עד חודש מרץ, ליהוק צוות השחקנים הושלם, כולל שיבון פינרן, האנה ג'ון-קאמן, ג'ניפר סונדרס, אנתוני הד וסטיבן ריאה. צילומי מיני-הסדרה החלו במרץ 2019, והתקיימו במנצ'סטר. באפריל, הצילומים התקיימו בבורי ובבולטון, ובסטוקפורט ביוני. אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" דיווח על הציון 87% עם דירוג ממוצע של 6.25/10, על בסיס על 11 ביקורות. הקונצנזוס הביקורתי באתר קובע כי "אם לא היא לא ממכרת ממש כמו חומר המקור שלה, "אדם זר" היא בעלת צוות שחקנים חזק ומותחת מספיק כדי להותיר את הצופים בקצה מושבם." באתר "Metacritic", המיני-סדרה זכתה לציון ממוצע משוקלל של 62 מתוך 100, על בסיס 5 ביקורות, דבר המציין "ביקורות חיוביות לרוב". אדם זר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "אדם זר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אדם זר", באתר נטפליקס "אדם זר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אדם זר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) White, Peter (January 28, 2019). "Richard Armitage To Star In Netflix Thriller 'The Stranger' With Harlan Coben & 'Safe' Team". Deadline Hollywood. Archived from the original on November 17, 2019. Retrieved December 21, 2019. White, Peter (March 5, 2019). "[https://deadline.com/2019/03/the-stranger-casting-1202570113/ 'Happy Valley's Siobhan Finneran & 'Ready Player One's Hannah John-Kamen Join Netflix's 'The Stranger'". Deadline Hollywood. Archived from the original on December 18, 2019. Retrieved January 30, 2020. Griffin, Susan (March 6, 2019). "Filming starts in Manchester on new Netflix drama The Stranger". ilovemanchester. Retrieved January 30, 2020. Molloy, Tom (April 11, 2019). "Upcoming Netflix series The Stranger filming in Bolton". The Bolton News. Archived from the original on September 29, 2019. Retrieved January 30, 2020. "New Netflix Drama 'The Stranger' will be Filming in Stockport Tomorrow". Edward Mellor Estate Agents Ltd. June 27, 2019. Archived from the original on September 29, 2019. Retrieved January 30, 2020. "The Stranger: Season 1 (2020)". Rotten Tomatoes. Retrieved February 5, 2020. "The Stranger: Season 1". Metacritic. Retrieved February 2, 2020.
ג'רזי ג'איינט

תרנגול ג'רזי ג'איינט (באנגלית: Jersey Giant) הוא גזע של תרנגול מבוית שנוצר במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית בשלהי המאה ה-19. הגזע נוצר על ידי ג'ון ותומס בלאק, במטרה להוות תחליף לתרנגול הודו ששימושו היה בעיקר בתעשיית הבשר. הגזע הוא תוצר של הכלאות של תרנגול ג'אווה שחור, לאנגשאן שחור וברהמה כהה. גזע תרנגול הג'רזי ג'איינט הוא מבין התרנגולים הגדולים ביותר בעולם. משקל הנקבה הוא 4.5 ק"ג ואילו הזכר מגיע עד למשקל של 6 ק"ג. התרנגול נמצא במיקום שלושת הגדולים (תרנגולי הבית הגדולים בישראל),יחד עם הגזעים קוצ'ין, ברהמה. למרות גודלו המרשים, הכרבולת קטנה יחסית, אצל הנקבה כמעט ובלתי ניתן להבחין בה. אצל הזכר ניתן להבחין בכרבולת, וניתן לראות 5 זיזים כאשר 3 מהם בולטים. המקור שלו שחור כתום, ורגליו שחורות גם הן. התרנגול נמצא בצבע עיקרי אחד (שחור). התרנגולות הנקבות אינן מטילות מרשימות ביותר מבחינת כמות הביצים, והן מטילות 180–220 ביצים בשנה אבל עם זאת, יכולות ההטלה שלהן טובות גם בחורף, ואין הבדל משמעותי בין מספר הביצים בחורף לבין מספר הביצים בקיץ ובאביב. למרות הכמות המועטת של הביצים, הביצים דווקא די גדולות ומשקלן נע בין 65 ל-75 גרם. צבע קליפת הביצים חום בהיר. הג'רזי ג'איינט נחשבים לתרנגולים מצוינים לגידול ביתי, אף על פי גודלם המרשים הם שקטים, חברותיים מאוד והם בין היתר התרנגולים בעלי המזג הכי רגוע לגודל שלהם. בשל משקלם, הם לא מסוגלים לעוף או לקפוץ גבוה, ולרוב הם לא רצים. בשל המזג העדין והרגוע של תרנגולי הג'רזי ג'איינט, הם הפכו בשנים האחרונות ליותר ויותר נפוצים. מדיה וקבצים בנושא ג'רזי ג'איינט בוויקישיתוף Jersey Giant: Size, Egg Laying, Colors, Temperament and More… ענק ג'רזי - גזע התרנגולות (צילום) Jersey Giant שמירת בעלי החיים תרנגול הג'רזי ג'אינט (באנגלית) Jersey Giant Chicken American Livestock Breeds Conservancy ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגוסטין הירשפוגל

אוגוסטין הירשפוגל (בגרמנית: Augustin Hirschvogel; ‏1503 – פברואר 1553) היה אמן, מתמטיקאי וקרטוגרף גרמני שנודע בעיקר בזכות תחריטיו. שלושים וחמישה תחריטי הנוף הקטנים שלו, שנעשו בין 1545 ל-1549, הבטיחו לו מקום באסכולת הדנובה, בקבוצת האמנים בבוואריה ובאוסטריה מהמאה השש-עשרה. הירשפוגל החל לעבוד בעיר הולדתו, נירנברג, שם הוכשר בציור זכוכית על ידי אביו, וייט הירשפוגל (1461–1525), שהיה אמן ויטראז'ים בעיר. בשנת 1525 קיבלה נירנברג את הרפורמציה הפרוטסטנטית, ושמה קץ לעיצוב ויטראז'ים מפוארים. את סדנתו של אביו ניהל אז אחיו הבכור של אוגוסטין וייט; אביהם נפטר באותה שנה. הירשפוגל הצעיר היה בעל בית מלאכה משלו ב-1530, ועד מהרה יצר שותפות עם הקדרים אוסוולד ריינהרט והנס ניקל. הירשפוגל עזב בשנת 1536 ללייבך (השם הגרמני לליובליאנה בסלובניה), וחזר לנירנברג בשנת 1543. בתקופה זו ייצר את עבודתו המוקדמת ביותר כקרטוגרף: מפות גבולות טורקיה (1539) ואוסטריה (1542) האחרונה, שפורסמה עבור פרדיננד הראשון. המפות שביצע (לפרנץ איגלשופר וכריסטוף צ'וונהולר) מראים שהוא היה בקשר עם החצר הקיסרית בווינה ב-1543. עם המעבר לווינה בשנת 1544, סיפק הירשפוגל את שירותיו לעיר, לחצר המלכות ולאזרחים. העיר העסיקה אותו בשנת 1547 כדי לפתח עיצובים פומביים, ליצור נופים חרוטים של וינה ולהפיק את מפת העיר בעקבות המצור עליה. עבודות אלה היו הראשונות שנעשו אי פעם על פי קנה מידה מדויק, ותוכנית העיר המעגלית הייתה הראשונה שהופקה אי פעם על ידי מערכת של סקר שפיתח הירשפוגל. מועצת וינה שלחה אותו להסביר את עבודתו לפרדיננד הראשון בפראג ולקרל החמישי באוגסבורג; בשל כך העניק לו פרדיננד קצבה שנתית בסך 100 גולדן. הירשפוגל נפטר בווינה בשנת 1553. הירשפוגל החל לצרוב מאוחר בקריירה שלו, וכמעט כל הדפסיו מתוארכים לעשור האחרון בחייו, עת התגורר בווינה. תחריטיו, המונים כ-300, "משקפים את קרבתו לעיצוב איטלקי של חלל, צורה וקישוט", וכוללים דיוקנאות, קרטוגרפיה ועיטור ספרים. הירשפוגל היה בין התחריטאים הראשונים שהשתמשו בנחושת ולא בלוחות ברזל. הוא תרם 23 תחריטים למהדורת זיגיסמונד פון הרברשטיין משנת 1549 של "Rerum Moscoviticarum Commentarii" (״הערות על ענייני מוסקוביה״), ולמעלה ממאה איורים של הברית הישנה והחדשה לפסוקיו של הרפורמטור ההונגרי פטר פרני. קיימת סדרה של 53 סצנות צייד על זכוכיות שמחברן לא ברור. פיטרס טוען כי הם מאת הירשפוגל. לזכותו של הירשפוגל קיים גם דיוקן אותנטי יחיד של הרופא השווייצרי Paracelsus, אך ייחוס זה אינו בטוח. נופי העט ודיו שלו תוארו כ"חזקים אך קלים, בטוחים ועדינים". היעדר הצל בנופיו תורם למצב רוח שלווה, אידילי. כמעט 100 רישומים מיוחסים אליו; חלקם ככל הנראה לא שלו, אך דומים בסגנון ליצירתו. האמנות שלו מציגה את השפעתם של אלברכט דירר, אלברכט אלטדורפר, סבלד בהאם, האנס בורגקמאייר ואגוסטינו דל מוסי - שחלקם סיפקו לסדנה של אביו עיצובים. Koch, Robert A. (1963). 'Original or Copy?': Two Renaissance Landscape Drawings. Record of the Art Museum, Princeton University, 22 (1): pp. 2–7 Peters, Jane S. Augustin Hirschvogel. Grove Art Online. Oxford University Press. Retrieved 10 August 2007 Peters, Jane S. (Winter 1979). Early Drawings by Augustin Hirschvogel. Master Drawings. 17 (4): 359–392, 429–435 מדיה וקבצים בנושא אוגוסטין הירשפוגל בוויקישיתוף Jane S. Peters, "Augustin Hirschvogel". Grove Art Online Peters (1979), עמוד 359 Webster, Charles (Dec. 1998). "Review [of Paracelsus by Udo Benzenhofer]". Isis, 89(4), עמודים 720–721 Koch, עמוד 2
Fai rumore

"Fai rumore" (בעברית: "עושה רעש") הוא שיר באיטלקית, שנכתב והולחן על ידי דיודאטו ואדווין רוברטס ובוצע על ידי דיודאטו. השיר היה אמור לייצג את איטליה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד, בעקבות זכייתו במקום הראשון בפסטיבל סן רמו. אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020. מידע על היצירה "Fai rumore" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Fai rumore" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Fai rumore" באתר Discogs מילות השיר "Fai rumore" באתר Genius סרטון השיר "Fai rumore" באתר יוטיוב מידע על השיר "Fai rumore" באתר ספוטיפיי Megan Davies, Italy: Diodato Wins 70th Sanremo Festival, Eurovoix, ‏2020-02-09 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שגרירות צרפת בישראל

שגרירות צרפת בישראל היא השגרירות, הנציגות הדיפלומטית ומקום משכן שגריר ממשלת צרפת בישראל. השגרירות נמצאת בתל אביב, במקביל לקונסוליה הצרפתית בירושלים. הנציגות הדיפלומטית הצרפתית הראשונה בארץ ישראל היא הקונסוליה הצרפתית בירושלים, שהוקמה כדי לייצג את האינטרסים הצרפתיים בירושלים בפני שלטונות האימפריה העות'מאנית. הקונסוליה פעלה גם בימי המנדט הבריטי, ועם הקמת מדינת ישראל הקימה צרפת שגרירות בתל אביב. מכיוון שצרפת לא מכירה בירושלים כבירת מדינת ישראל לא אוחדו הנציגויות. השגרירות בתל אביב ממונה על יחסי ישראל–צרפת בעוד הקונסוליה בירושלים מספקת שירותים לאזרחי צרפת בירושלים ובשטחי הרשות הפלסטינית. השגרירות ייצגה בעבר את ענייני סנגל בישראל. אלבר ונטיה (Albert Vanthier)‏ 1949–1949 (ציר) אדואר פליקס גואן (גר')‏ 1949–1952 (ציר עד 1952) פייר ז'ילבר 1952–1959 ז'ן בורדייט 1959–1965 ברטראן דה לה-סבלייה (גר')‏ 1965–1968 פרנסואה אירה (צר')‏ 1968–1973 ז'אן ארלי (צר')‏ 1973–1977 מארק בונפוס (גר')‏ 1977–1982 ז'אק דופון (צר')‏ 1982–1986 אלן פיירה (גר')‏ 1986–1991 ז'אן-לואי לוסה (גר')‏ 1991–1993 פייר ברושאן (צר')‏ 1993–1995 ז'אן-נואל לאקוסט (צר')‏ 1995–1999 ז'אק הונצינגר (צר')‏ 1999–2003 ז'ראר ארו (צר')‏ 2003–2006 ז'אן-מישל קזה (צר')‏ 2006–2009 כריסטוף ביז'ו (אנ')‏ 2009–2013 פטריק מייסונבה (צר')‏ 2013–2016 הלן לה גל (צר')‏ 2016–2019 אריק דנון 2019–2023 פרדריק ז'ורנס 2023–נוכחי קונסוליות נוספות של צרפת נמצאות בירושלים ובחיפה, וקונסולי כבוד יש בבאר שבע ובאילת. מדיה וקבצים בנושא שגרירות צרפת בישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות צרפת בישראל צרפת, שגרירות (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית שגרירות צרפת בישראל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שגרירות צרפת בישראל, סרטונים בערוץ היוטיוב שרה פרנקל, "מר סלון יקירנו":כפירה במוסכמות חברתיים, חרות, 26 בנובמבר 1965
ג'ון בראנץ'

ג'ון בראנץ' הבן (באנגלית: John Branch Jr.;‏ 4 בנובמבר 1782 – 3 בינואר 1863) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית, מזכיר הצי של ארצות הברית, מושל קרוליינה הצפונית והמושל האחרון של טריטוריית פלורידה. בראנץ' נולד ב-4 בנובמבר 1782 במחוז הליפקס שבקרוליינה הצפונית למשפחה עשירה בעלת קרקעות. הוא למד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא היה חבר באגודה פילנתרופית. הוא העסיק את עצמו כבעל מטעים וכאיש ציבור. בין השנים 1811 -1817 הוא כיהן כחבר הסנאט של קרוליינה הצפונית ולאחר מכן ועד 1820 הוא כיהן כמושל המדינה. לאחר תקופת כהונה נוספת בסנאט המדינה הוא ייצג אותה בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1823–1829 והיה מתומכיו הבולטים של אנדרו ג'קסון. כאשר נבחר ג'קסון לנשיאות ארצות הברית הוא בחר בבראנץ' לתפקיד מזכיר הצי. בתפקידו זה קידם בראנץ' מספר רפורמות במדיניות ובמנהלה של צי ארצות הברית, שרבות מהן לא יושמו אלא שנים רבות לאחר מכן. הוא צמצם את המשאבים שהוקצו לטובת בניית ספינות חדשות, תוך כדי שהוא הרחיב את המשאבים שהוקצו לטובת שיפוצים נרחבים של ספינות קיימות. בראנץ' גם דאג לשליחתה של הפריגטה USS Potomac אל המזרח הרחוק כדי להעניש את רוצחי צוותי ספינות סוחר אמריקאיות וכדי לקדם באופן כללי את הגנת הסחר האמריקאי באזור. ב-1831 התפטר בראנץ' מתפקידו במהלך מה שנודע כפרשיית התחתונית שבה היה מעורב נידוי חברתי של פגי איטון, רעייתו של מזכיר המלחמה ג'ון איטון, על ידי קבוצה של חברי הקבינט של ארצות הברית ונשותיהם בהובלתה של פלוריד קלהון, רעייתו של סגן הנשיא ג'ון קלהון. מאוחר יותר באותה השנה נבחר בראנץ' כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית ובהמשך למשרות פוליטיות שונות בקרוליינה הצפונית. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-19 הוא עבר למחוז לאון שבפלורידה, שם הוא חי במשך רוב 15 השנים הבאות באחוזת לייב אוק שבבעלותו. ב-1844 מינה אותו הנשיא ג'ון טיילר למושל פלורידה, שהייתה אז עדיין טריטוריה ובתפקיד זה הוא כיהן עד לבחירות הראשונות למשרת מושל המדינה ב-1845 שנערכו לרגל קבלתה של פלורידה כמדינה. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-19 שב בראנץ' לקרוליינה הצפונית. ג'ון בראנץ' נפטר באנפילד שבקרוליינה הצפונית ב-4 בינואר 1863. הוא נטמן בבית הקברות אלמווד שבמקום. הוא היה דודו של גנרל צבא הקונפדרציה לורנס אובריאן בראנץ'. בתו נישאה לדניאל סמית' דונלסון, פוליטיקאי ואיש צבא ואחיינו של הנשיא ג'קסון. על שמו של בראנץ' קרוי מחוז במישיגן. מדיה וקבצים בנושא ג'ון בראנץ' בוויקישיתוף ג'ון בראנץ', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון בראנץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חואן ארסה

חואן ארסה (בספרדית: Juan Arza;‏ 12 ביוני 1923 – 11 ביולי 2011) היה כדורגלן ומאמן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא שיחק במהלך רוב הקריירה שלו בסביליה, וערך בסך 349 הופעות ליגה בהן כבש 182 שערים ב-16 עונות. לאחר הקריירה שלו גם אימן אותה מספר פעמים. ארסה נולד באסטלה, מחוז נווארה, שבספרד בשנת 1923, וקבוצתו הראשונה הייתה קבוצת עיר הולדתו איזארה. הוא עבר לקבוצת דפורטיבו אלאבס מחבל הבסקים, ולאחר מכן שיחק במשך שנה אחת במלאגה. בשנת 1943, בגיל 20, הצטרף ארסה לקבוצה סביליה שמאנדלוסיה. בהופעת הבכורה שלו כבש שלושער במשחק הבית נגד סבדל, ומשם המשיך לכבוש 57 שערים בארבע עונותיו הראשונות שם, תוך כדי שהוא זוכה עימה בתואר ליגה ראשון (ויחידי עד כה) של הקבוצה בהיסטוריה בעונת 1945/46. הוא היה גם שותף בזכייתה בגביע הספרדי של 1948, וגם כבש במשחק הגמר נגד סלטה ויגו. כינויו של ארסה היה "El Nino de Oro" ("נער הזהב"), ובעונת 1954/55 הוא כבש 29 שערי ליגה שהעניקו לו את תואר הפיצ'יצ'י. עונתו האחרונה בסביליה הייתה עונת 1959/60 בה שיחק רק שבעה משחקים, ובסיומה עזב אותה בגיל 36. קבוצתו האחרונה בקריירה הייתה אתלטיקו אלמריה בה שיחק במשך שנה אחת לפני שפרש. ארסה הוא השחקן שכבש הכי הרבה שערי ליגה במדי סביליה במהלך ההיסטוריה, עם 182 שערים, ובכל המסגרות הוא ממוקם במקום השני אחרי קמפנאל. בטבלת ההופעות הוא ממוקם במקום השני עם 414 הופעות בסך, אחרי חסוס נבאס. כמאמן הוא אימן מספר עונות את סביליה וסלטה ויגו. ארסה ערך רק 2 הופעות במדי נבחרת ספרד במשך 5 שנים, והופעת הבכורה שלו הייתה בהפסד 3–2 לאירלנד. הוא גם שיחק בספרד ב' בה ערך הופעה אחת בשנת 1954. ארסה נפטר ב-17 ביולי 2011 בסביליה שבספרד, בגיל 88. סביליה אליפות ספרד: 1945/46 הגביע הספרדי: 1948 אישיים תואר הפיצ'יצ'י: 1954/55 מדיה וקבצים בנושא חואן ארסה בוויקישיתוף חואן ארסה, באתר Transfermarkt חואן ארסה, באתר BDFutbol חואן ארסה, באתר National Football Teams חואן ארסה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
טום וג'רי: בחזרה לארץ עוץ

טום וג'רי: בחזרה לארץ עוץ (באנגלית: Tom and Jerry: Back to Oz) הוא סרט הנפשה אמריקאי לילדים מסוגת קומדיה, פנטזיה והרפתקאות. הסרט הוא עיבוד לסרט "הקוסם מארץ עוץ" שהופץ בשנת 1939 על ידי מטרו גולדווין מאייר, ומבוסס על הסיפור "הקוסם מארץ עוץ" שכתב ליימן פרנק באום כחלק מסדרת ספרי עוץ. הסרט בוים על ידי ספייק ברנדט וטוני סרוון (אנ') ונכתב על ידי גן גרילו. זהו סרט המשך לטום וג'רי והקוסם מארץ עוץ משנת 2011. הסרט הופץ לראשונה ב-DVD בארצות הברית ב-21 באוגוסט 2016. לאחר שהמכשפה המרשעת נעלמה מארץ עוץ, טום החתול וג'רי העכבר, ביחד עם דורותי, חוזרים לקנזס. לרוע המזל, נבל חדש מגיח ממעמקי העיר הקסומה: מלך הננסים המרושע. לאחר שחטף את גלינדה המכשפה הטובה, המלך המרושע וצבאו הורסים בארץ עוץ, כשרק דבר אחד מונע מהם לשלוט בארץ עוץ: הנעליים האדומות של דורותי. כעת טום וג'רי חוזרים לארץ עוץ ולהציל את המקום האהוב עליהם יחד עם הקוסם, דורותי, טוטו, הדחליל, איש הפח והאריה הפחדן. "טום וג'רי: בחזרה לארץ עוץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טום וג'רי: בחזרה לארץ עוץ", באתר AllMovie (באנגלית) "טום וג'רי: בחזרה לארץ עוץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טום וג'רי: בחזרה לארץ עוץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קוורסילורוס

קוורסילורוס (שם מדעי: Quercylurus; מילולית: "החתול של קוורסי (אנ')") הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת הנימרווידיים, שחי בתחילת האוליגוקן של אירופה. הממצאים שלו התגלו בחפירות בצרפת ותוארו ב-1979 בידי החוקר גינצבורג. תחילה הוא סווג למשפחת החתוליים אך הועבר למשפחת הנימרווידיים הקרובה, אשר הכילה מינים בעלי ניבי חרב שכונו "שנחרבים מזויפים". בסוג זה ישנו מין אחד - Quercylurus major. ככל הנראה הקוורסילורוס היה הגדול שבבני משפחתו, גדול גם יותר מההופלופונאוס. הוא הגיע לגודל של דב חום בינוני במשקל 200 עד 400 קילוגרם ולגובה מטר. בקדמת פיו בלטו ניבים גדולים ארוכים שדמו לניבי השנחרבים ועזרו להריגת טרף במהירות. בדומה לדובים הוא הלך על כפותיו, ואולי היה בעל טפרים נשלפים גדולים. טורף זה מילא את גומחת האריות והטיגריסים המודרניים, והוא היה כבד מכדי לרוץ במהירות אחרי טרף ובמקום זה ארב לו במסתור, ואז הרג אותו בנשיכה חזקה בגרון. בדומה ליונק קרוב שנמצא באתר - האאופליס (אנ') הוא היה יכול כנראה לטפס על עצים בדומה לנמר בעזרת שרירי הרגליים והחזה הגדולים, שם אולי ניזון מהטרף בלי חשש מאוכלי נבלות. מדיה וקבצים בנושא קוורסילורוס בוויקישיתוף קוורסילורוס, באתר GBIF (באנגלית)
טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד

טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד (באנגלית: Tom and Jerry: Willy Wonka and the Chocolate Factory) הוא סרט הנפשה אמריקאי לילדים מסוגת קומדיה, פנטזיה והרפתקאות. הסרט הוא עיבוד לסרט "וילי וונקה ומפעל השוקולד" שהופץ בשנת 1971 על ידי האחים וורנר, ומבוסס על הסיפור "צ'ארלי והשוקולדה" שכתב רואלד דאל. הסרט בוים על ידי ספייק ברנדט וטוני סרוון (אנ') ונכתב על ידי ג'ין גרילו. הסרט מספר את סיפור "וילי וונקה ומפעל השוקולד" מנקודת מבטם של טום וג'רי. הסרט הופץ לראשונה ב-VOD בארצות הברית ב-27 ביוני 2017 וב-DVD ב-11 ביולי 2017. הסרט מספר על טום החתול וג'רי העכבר, אשר הצטרפו אל צ'ארלי באקט וסבא ג'ו אל מפעל השוקולד הקסום של וילי וונקה. "טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד", באתר AllMovie (באנגלית) "טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד", באתר HBO Max (באנגלית) "טום וג'רי: וילי וונקה ומפעל השוקולד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סנסנוסמילוס

סנסנוסמילוס (שם מדעי: Sansanosmilus) הוא סוג נכחד של טורף דמויי חתול גדול ממשפחת הברבורופליים. הוא חי בסוף תקופת המיוקן שלפני 13.6—11.1 מיליון שנה מזמננו, למשך 2.5 מיליון שנה בקירוב באזור של אירופה ואסיה. היונק הטורף היה קרובו של הברבורופליס בעל ניבי הענק. הוא דמה לו במראהו, אך היה קטן יותר ולא על על 80 קילוגרם ועל אורך 1.5 מטר. למרות זאת היה טורף-על מפחיד באזור חיותו והיה בעל לסתות גדולות שהזכירו לסתות של נמרים או של חתולים מוקדמים שונים. היונק היה בעל רגליים חזקות עם כפות דומות לכפות דובים, אך קצרות יחסית ובעל זנב ארוך וגמיש. יונק זה הוגדר ב-1929 בידי החוקר ההונגרי מיקלוש קרצוי (אנ') ששייך אותו יחד עם סוגים קרובים למשפחת הנימרוידיים. בהמשך הועבר למשפחת הברבורופליים. כיום ישנם 3 מינים קיימים בסוג: Sansanosmilus jourdani - התגלה בממצאים בצרפת, ספרד וגרמניה Sansanosmilus palmidens - התגלה בממצאים בצרפת ובסין Sansanosmilus vallesiensis - התגלה בממצאים בספרד. מספר חוקרים רואים בו תת-מין של S. jourdani. מינים נוספים הועברו ב-2013 לסוג קרוב - האלבנוסמילוס. מדיה וקבצים בנושא סנסנוסמילוס בוויקישיתוף סנסנוסמילוס, באתר GBIF (באנגלית)
אלבנוסמילוס

אלבנוסמילוס (שם מדעי: Albanosmilus) הוא סוג נכחד של טורף דמויי חתול ממשפחת הברבורופליים, שבמקור השתייך למשפחת הנימרוידיים. הוא חי בסוף המיוקן שלפני 12 עד 9.5 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו באירופה, באסיה ובאמריקה הצפונית. הסוג הוגדר ב-1929 בידי החוקר ההונגרי מיקלוש קרצוי (אנ'), אשר בתחילה סיווג אותו כחלק מהסוג הקרוב סנסנוסמילוס. ידוע רק מין אחד מהסוג - Albanosmilus jordani. משמעות שמו היא: "החתול של אלבן (אנ')", חבל במחוז טארן שבצרפת בו התגלה. האלבנוסמילוס היה טורף גדול באורך 1.6 מטר ומשקל של 120 עד 200 קילוגרם בממוצע. מבנה הלסתות שלו היה מעט מוארך יותר משל החתוליים, אך הוא הכיל ניבים גדולים כמו של הברבורופליס ושל השנחרבים. הוא היה דומה לאריה או לדוב בצורתו, והוא היה כבד מכדי לרדוף במהירות אחרי טרף, כך שהוא ניזון ממארב לטרף במחבוא או שניזון ממינים גדולים כמו פרסתנים גדולים, אותם דקר באמצעות ניביו החדים. מדיה וקבצים בנושא אלבנוסמילוס בוויקישיתוף אלבנוסמילוס, באתר GBIF (באנגלית)
חדשות היום

חדשות היום היא תוכנית אקטואליה יומית ישראלית המסקרת את אירועי היום בהגשת אלי ראכלין. התוכנית משודרת החל מ-9 בפברואר 2020 ברשת 13. בעבר התוכנית הוגשה בהגשה זוגית של מירי נבו ואלי אילדיס ועל ידי אלמוג בוקר. התוכנית מסקרת את אירועי היום בישראל ומחוצה לה יחד עם פאנל קבוע לצד כתבי ופרשני "חדשות 13". במהלך התוכנית מתקיימים ראיונות שונים ומתעדכנים בחדשות מתחומים שונים. לפני עליית התוכנית שודרה התוכנית "הכל כלול". בעקבות בקשתה של המגישה סיוון כהן לצאת לפגרה של שנה בעקבות הריונה, התוכנית יצאה לפגרה. התוכנית "הדו"ח היומי" נבחרה לקבל את הרצועה של השעה 16:00, אך לא הצליחה להשיג נתוני מדורג גבוהים מאלו שהשיגה ברצועה של השעה 15:00. ב-17 בדצמבר 2019 פורסם שמירי נבו ואלי אילדיס יגישו תוכנית אקטואליה ברשת 13, וב-9 בפברואר 2020 התוכנית עלתה לאוויר. ב-7 באפריל 2020 שודרה התוכנית האחרונה לפני יציאתה לפגרה של התוכנית בעקבות קיצוצים וסכסוכי עבודה ב"חדשות 13". ב-9 ביולי 2020 פורסם שמגישי התוכנית מירי נבו ואלי אילדיס לא יחזרו לתפקידים. ב-2 באוגוסט 2020 חזרה התוכנית מפגרה ושובצה מחדש בשעה 15:00. אלמוג בוקר, שהגיש את "חדשות 16:00" ברצועת השידור של התוכנית בזמן הפגרה, נבחר להגיש את התוכנית. ב-27 באוגוסט 2020 הושק הפתיח הגרפי של התוכנית. לפני כן, בתוכנית נעשה שימוש בפתיח של משדר מיוחד. נעימת הפתיחה הראשונה של התוכנית שימשה גם התוכנית "אוטוטו שבת" (ששודרה בימי שישי בעידן ערוץ עשר). נעימת הפתיחה הנוכחית של התוכנית הייתה גם בשימוש בתוכנית "חדשות 16:00" ששודרה בזמן פגרת התוכנית. ב-5 באוקטובר 2023 שודרה התוכנית האחרונה לפני היציאה לפגרה לא מתוכננת בעקבות פריצתה של מלחמת חרבות ברזל שגרמה לשינויים בלוח השידורים הרגיל. ב-30 באפריל 2024 חזרה התוכנית למסך, הפעם בהגשת אלי ראכלין, והיא שובצה בשעה 16:00. בנוסף, התוכנית עברה להיות משודרת מאולפני "רשת" הנמצאים ברמת החייל. אתר האינטרנט הרשמי של חדשות היום אתר האינטרנט הרשמי של חדשות היום עם מירי ואלי חדשות היום, ברשת החברתית פייסבוק חדשות היום, ברשת החברתית פייסבוק אייס, מצטרפים לרשת: מירי נבו ואלי אילדיס יגישו תוכנית אקטואליה, באתר אייס, 17 בדצמבר 2019 ערן סוויסה, פרסום ראשון: גם אילדיס ונבו בחוץ, באתר ice, ‏9 ביולי 2020
שגרירות אוקראינה בישראל

שגרירות אוקראינה בישראל היא הנציגות הדיפלומטית של אוקראינה בישראל. החל מספטמבר 2020 מכהן יבהן קורניצ'וק כשגריר. מדינת ישראל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-25 בדצמבר 1991, אחרי פירוק ברית המועצות. ב-26 בדצמבר כוננו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, ובאוקטובר 1992 נפתחה שגרירות אוקראינה בתל אביב. שגרירות ישראל באוקראינה נפתחה בקייב בתחילת 1993. בדצמבר 2021, בטקס לציון 30 שנה ליחסים בין המדינות אמר שגריר אוקראינה בישראל, יבהן קורניצ'וק כי מדינתו מכירה בירושלים כבירת ישראל ושתיפתח בה שלוחה של שגרירות אוקראינה. חוץ מהשגרירות המרכזית בתל אביב פעלה בין השנים 2008–2014 קונסוליה בחיפה. קונסולי כבוד יש גם בירושלים ובחיפה. שגרירות ישראל באוקראינה מדיה וקבצים בנושא שגרירות אוקראינה בישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות אוקראינה בישראל (באנגלית) שגרירות אוקראינה בישראל, ברשת החברתית פייסבוק יהונתן ליס, שגריר אוקראינה: ירושלים היא בירת ישראל, נפתח שם שלוחה של השגרירות, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2021
סלעי אדמס (אנטארקטיקה)

סלעי אדמס (באנגלית: Adams Rocks) הם זוג מצוקים חשופים, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה. המצוקים מתנשאים מעל מפרץ בלוק, מצפון לו; וממוקמים 13 קילומטרים מערבית מהר ג'ון בהרי פיליפס, שברכסי פורד. הצוקים מופו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939–1941; ולאחר מכן על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965. שמם של הצוקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. המצוקים נקראים על שמו של ג'יימס ג'י. אדמס (James G. Adams), שהיה בנאי מטעם צי ארצות הברית בתחנת בירד בשנת 1967. סלעי אדמס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית סלאי אדמס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה סלעי אדמס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי