laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היורשת (סדרת טלוויזיה)

היורשת היא סדרת דרמה מוזיקלית שנוצרה על ידי היוצרים אורי סלעי ועומר טובי עבור ערוץ קשת 12. הסדרה עלתה לשידור ב-6 ביוני 2021. הסדרה מציגה בפני הצופה את תעשיית המוזיקה המזרחית. היא עוסקת במסעה של טופז, זמרת מתחילה ממוצא מזרחי, שחולמת להצליח בעולם הזמר המזרחי. נוסף על קשיים שונים בדרך, טופז נאלצת להתמודד עם סבתהּ, זוהרה (אוולין הגואל), שאינה מתלהבת מכך שנכדתה תצליח, ובתגובה מנסה להצר את צעדיה. טופז בדש (נופר סלמאן) – בתה של לבנה ונכדתה של זוהרה. זמרת מתחילה בשמי הזמר המזרחי. בחורה בעלת לשון חדה וחמת מזג אך טובת לב ונחושה בהצלחתה. ספיר סנדרוסי (בתאל משיאן) – בתו של קלוד ואחותו החורגת של מאור, שהופכת להיות האמרגנית של טופז. מנסה לנהל את עסק אביה אך לעתים נכשלת, נחושה בדעתה להצליח. אסרטיבית. זוהרה בדש (אוולין הגואל) – זמרת עבר וסבתהּ הקנאית והתככנית של טופז, שמנסה להצר את צעדיה, נפטרה בפרק 8 לפני העלייה להיכל התרבות. שריקי (יעקב כהן) – אמרגן ומתחרה מול ספיר על ייצוג של טופז. בעל עבר מסובך עם זוהרה. ורד (אגם רודברג) – אישה העובדת במשרדו של שריקי ואלמנתו של בני. בסוף מתחרטת ועוזרת לספיר. בחורה שקטה ומופנמת. מאור איבנוב (ישראל אטיאס) – בנו של קלוד ואחיה החורג של ספיר. קלוד סנדרוסי (איציק כהן) – אביהם של מאור וספיר ואמרגן לשעבר שנכנס לכלא בעקבות מעילה. אהובה (ליטל שוורץ) – עובדת במשרד של ספיר. צחי (נדב גדג') – תאורן בהיכל התרבות. נהוראי שריקי (אלי מלכה) - בנו של שריקי. לילי שריקי (דליה בגר) - אשתו של שריקי. אתי (הילה סרג'ון) - חברה של זוהרה ואילנה מהשכונה. אילנה (פלורנס בלוך) - חברה של זוהרה ואתי מהשכונה. נטשה (נטשה מנור) - אמא של מאור לבנה בדש (אילנית בן-יעקב) - בתה של זוהרה ואמא של טופז. בני שריקי - בעלה של ורד שנהרג. בנוסף, הזמרות נסרין קדרי, אביבה אבידן, רינת בר, ליאת בנאי ואגם בוחבוט מופיעות בסדרה בתפקיד עצמן. "היורשת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היורשת", באתר אידיבי "היורשת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כתבות: גל אוחובסקי, ‏מוגזמת, מוקצנת וגדולה מהחיים: "רצינו לעשות סדרה שנראית כמו החינה של בת דודה שלי", באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2021 דין פישר, ‏"אם יש דברים שהם סטריאוטיפיים - זה בכוונה", באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2021
סאקיה גון

סאקיה גון (26 במאי 1987 – 11 במאי 2003) הייתה לסבית אפרו-אמריקאית בת 15, שנרצחה בניוארק ברצח שנחשב פשע שנאה. ריצ'רד מק'קולו, גבר אפרו-אמריקאי הואשם במותה ונידון ל-20 שנות מאסר. ב-11 במאי 2003 בשעות הלילה, חזרה סאקיה גון מבילוי לילי בגריניץ' וילג' שבניו יורק עם חברותיה. בזמן שהן המתינו לאוטובוס התחילו עם גון וחברותיה שני גברים אפרו-אמריקאים, הן דחו אותם ואמרו לזוג הגברים שהן לסביות. בתגובה להצהרה זו, החלו הגברים לתקוף את גון. גון ניסתה להילחם חזרה ואחד הגברים, ריצ'רד מק'קולו דקר אותה בחזה ולאחר מכן שני הגברים ברחו באופן מיידי מהמקום ברכבם. לאחר שאחד מחברותיה של גון סימנה לנהגים חולפים לעצור, הגיע נהג שהביא את גון לבית החולים הסמוך, אך שם נפטרה מפצעיה. מק'קולו, שהסגיר את עצמו לרשויות מספר ימים לאחר מכן, נעצר בקשר ב-16 במאי 2003. במסגרת הסדר טיעון בוטלו אישומי הרצח ובמרץ 2005 הורשע מק'קולו באשמת הריגה בנסיבות מחמירות, תקיפה בנסיבות מחמירות. באפריל 2005 הוא נידון ל-20 שנות מאסר. מותה של גון היה נושא לסדרה כתבות שהתפרסמה במשך יומיים בוושינגטון פוסט באוקטובר 2004 פרי יצירתה של הכתבת אן האל, שבילתה חודשים במחקר על חייהן של לסביות צעירות בניוארק. הסדרה זיכתה את הכותבת בפרס פוליצר לכתיבה עלילתית ב-2005. מותו של גון עורר זעם מצד הקהילה הגאה ולסבית בעיר. הקהילה, בשיתוף עם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ביקשו מראש העיר להקים מרכז קהילתי להומוסקסואלים ולסביות ואף ביקשו כי שוטרים יסיירו ברחוב בו התרחש הרצח 24 שעות ביממה. Kleinknecht, William. "Lesbian Teen's Family Confronts Killer", The Star-Ledger, April 22, 2005. Meenan, Mick. "Newark Schools Drop the Ball", Gay City News, May 30-June 5, 2003. Carter, Barry. "Suspect In Teen's Stabbing Surrenders." The Star-Ledger, May 16, 2003. https://www.washingtonpost.com/national/braving-the-streets-her-way/2015/12/02/dac51a18-9911-11e5-94f0-9eeaff906ef3_story.html https://www.pulitzer.org/finalists/anne-hull-2 ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סאקיה גון".
השקיעה האחרונה

השקיעה האחרונה (באנגלית: The Last Sunset) הוא מערבון אמריקאי משנת 1961 בבימויו של רוברט אולדריץ', עם קירק דאגלס, רוק הדסון, דורותי מלון וקרול לינלי בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי דלטון טרמבו והוא מבוסס על הרומן "Sundown at Crazy Horse" של הווארד ריגסבי. ברן או'מאלי (קירק דאגלס) נמלט מטקסס למקסיקו לאחר שרצח אדם. הוא מגיע לחוות בקר גדולה של ג'ון ברקנברידג' (ג'וזף קוטן) שחי שם עם אשתו בל (דורותי מלון), אהובתו לשעבר של ברן ועם בתם מליסה "מיסי" (קרול לינלי). למקום מגיע השריף דיינה סטריבלינג (רוק הדסון) הרודף אחרי ברן כדי להביאו לדין בטקסס. ג'ון מציע לשניהם לעזור לו להעביר את העדר הגדול לטקסס והם מסכימים למרות היריבות ביניהם. במהלך הדרך הם מותקפים על ידי אינדיאנים וסטריבלינג מצליח להציל אותם על ידי מתן חמישית מהעדר לאינדיאנים. שלושה בוקרים מצטרפים אליהם בדרך ומנסים לשדוד אותם אך מחוסלים על ידי ברן וסטריבלינג. ג'ון נהרג בדרך בקטטה באחר הברים בדרך. ברן מחזר אחרי בל אך היא דוחה אותו, סטריבלינג מצליח איתה יותר. במשך הדרך הם מתעמתים פיזית. סטריבלינג מגלה לברן כי האדם שהוא רצח היה גיסו וכי אחותו תלתה את עצמה לאחר מכך. באחד המקומות שוקע סטריבלינג עם סוסו בחול טובעני וברן מחלץ אותו למרות היריבות ביניהם. מיסי הצעירה מתאהבת בברן המבוגר לדאבונה של בל. לבסוף הם מגיעים לגבול, חוצים את הריו גרנדה ומגיעים לעיירה "Crazy Horse". בל מבקשת מברן שיפסיק את קשריו עם מיסי ומגלה לו לבסוף שמיסי היא למעשה בתו. זה שובר את ברן. לאור השקיעה האחרונה בעיירה, הוא הולך לדו-קרב אקדחים עם סטריבלינג. בכוונה אינו טוען את אקדחו אך האקדח וסטריבלינג הורג אותו. "השקיעה האחרונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השקיעה האחרונה", באתר AllMovie (באנגלית) "השקיעה האחרונה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השקיעה האחרונה", באתר אידיבי "השקיעה האחרונה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השקיעה האחרונה, באתר TCM קדימון להשקיעה האחרונה, באתר יוטיוב
דינמו ולדיווסטוק (כדורגל)

דינמו הוא מועדון כדורגל סובייטי–רוסי מהעיר וולדיווסטוק, שנוסד לראשונה בשנת 1944 והתמודד בעיקר באליפויות המחוז. פעל בחסות שירות משמר הגבול ובעונת 1957 התמודד בגביע הסובייטי ובליגה הסובייטית השנייה. פורק לאחר 1965. במאי 2021 הוקם מחדש בחסות אגודת דינמו ומשטרת ולדיווסטוק. המועדון הוקם בשנת 1944 וזכה שבע פעמים באליפות פרימוריה, תשע פעמים בגביע פרימוריה ופעם אחת באליפות רוסיה הסובייטית לקבוצות חובבניות בשנת 1965. בשנים 2010–2012, המועדון אורגן מחדש. בשנת 2021 הוקם מחדש כדי לייצג את המחוז בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה ובגביע הרוסי בכדורגל בו העפיל עד לשלב 64 האחרונות. אליפות רוסיה הסובייטית לקבוצות חובבניות זכייה (1): 1965 גביע פרימוריה זכייה (9): 1953, 1954, 1955, 1956, 1958, 1959, 1961, 1962, 1968 סגנות (3): 1957, 1950, 1965 אליפות פרימוריה זכייה (7): 1958, 1959, 1960, 1962, 1963, 1964, 1966 סגנות (4): 1953, 1954, 1956, 1965 לוץ' ולדיווסטוק אתר האינטרנט הרשמי של דינמו ולדיווסטוק דינמו ולדיווסטוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דינמו ולדיווסטוק, ברשת החברתית אינסטגרם דינמו ולדיווסטוק, ברשת החברתית VK דינמו ולדיווסטוק, סרטונים בערוץ היוטיוב המועדון באתר footballfacts "Кубок РСФСР среди команд КФК 1965 Футбол" (באנגלית). footballfacts.ru. נבדק ב-2017-04-05. "ФК «Динамо» Владивосток: футболисты, тренеры, история, статистика, трансферы, протоколы" (באנגלית). footballfacts.ru. נבדק ב-2017-04-05. Вместо Луча теперь Динамо-Владивосток: новый футбольный клуб создали в Приморье Вместо «Луча» за Владивосток будет играть новый профессиональный клуб «Динамо-Владивосток» – возрождение большого футбола в Приморье
תחנת קיטאי-גורוד

תחנת קיטאי-גורוד (ברוסית: Китай-город) היא תחנה חוצה פלטפורמות של הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה וקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה. התחנה ממוקמת על גבול רובע טברסקוי ובסמאני, חלק מהיציאות מובילות לרובע טגנסקי. קרויה על שם רובע היסטורי באותו שם. היא נמצאת בעומק של 29 מטר מתחת לפני הקרקע והיא אחת מהתחנות העמוסות במטרו של מוסקבה. תחנת קיטאי-גורוד נפתחה ב-3 בינואר 1971. שמה הראשון של התחנה (עד 5 בנובמבר 1990) היה "פלושצ'אד נוגינה" (בתרגום מרוסית:כיכר על שם פאבל נוגין (מהפכן רוסי)). מדיה וקבצים בנושא תחנת קיטאי-גורוד בוויקישיתוף https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-kitay-gorod/ ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1977/1978 בליגת העל ההולנדית

עונת 1977/1978 הייתה העונה ה-22 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. טלסטאר ספורטקלאב ופ.צ. אמסטרדם ירדו לליגת המשנה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו פולנדם וויטסה ארנהם שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה.
אוארסניס

אוארסניס ("Ouarsenis", שבשפה הברברית פירושו "דבר גבוה") הוא רכס הרים באזור מיושב בצפון-מערב אלג'יריה. הרכס ממוקם כ -80 ק"מ דרומית לים התיכון, בין אגן נהר הצ'ליף (Chelif River) בצפון ובמזרח, אואד מינה (Oued Mina) במערב ורמת סרסו (Sersou plateau) בדרום. הגובה המרבי הוא של 1,985 מ' בהר סידי עמר, הסמוך לעיירה בורג' בונעאמה. פסגות חשובות נוספות הן אחאון (1,808 מ'), ג'בל מדאד (1,787 מ'), קף סיגה (1,784 מ'), סרא עבדלקאדר (1,776), ראס אל ברארית (1,750 מ'), מונט בלכהיירט (1,620 מ'), ג'בל אמרונה (1,512 מ') ), הר טמדררה ורונד פוינט דה סדרס (1,461 מ'), רוקבה אטבה (1,300 מ'). אזור רכס ההרים מיושב על ידי ברברים. ביערות ההרים מתגוררים כמה בעלי חיים כמו זאבים, שועלים, קראקאל, חזירים, צבועים, קיפודים. האזור היה מיושב בעבר על ידי אריות ופנתרים. הגנרל הצרפתי, ז'אן אוגוסט מרגריט, אשר שירת באלג'יריה דיווח, כי אדם יחיד משבט בני מהרז (Beni Mahrez) ליד ת'ניט אל חד (Theniet El Hed) הרג 14 אריות ושלושה פנתרים בשנות ה -40 של המאה העשרים. אף על פי, שחלק ממדרונותיו שימשו באופן מסורתי לגידול דגנים, ברכס יש עדיין יערות ארז האטלס טבעיים גדולים יחסית. הפארק הלאומי Théniet El Had הוא אזור מוגן הממוקם למרגלות רכס Ouarsenis. מדיה וקבצים בנושא אוארסניס בוויקישיתוף Tahar Aïfa, Mansour Zaagane, Neotectonic deformation stages in the central Ouarsenis culminating zone, Northwestern Algeria, Arabian Journal of Geosciences 8, 2015-05-01, עמ' 2667–2680 doi: 10.1007/s12517-014-1385-z Le Correspondant, Charles Douniol, 1864. (בצרפתית) National Parks in Algeria, Algeria.com (באנגלית אמריקאית)
אוכרנה

או֗כְרָנָה – המחלקה לאבטחת הסדר וביטחון הציבור (ברוסית: Охрана - Отделение по охранению общественной безопасности и порядка) הייתה משטרה חשאית של האימפריה הרוסית שעסקה בבילוש פוליטי. תפקידה העיקרי היה לשמור על שלום המשטר כנגד כוחות שמאל קיצוני וטרור פוליטי. המחלקה הייתה כפופה למשרד הפנים הרוסי ועסקה בחקירת פשעים פוליטיים ברוסיה ומחוצה לה. "המחלקה לאבטחת הסדר וביטחון הציבור" הוקמה ב־1866 בסנקט פטרבורג כצוות חקירה בן 12 חוקרים, זאת לאחר שדמיטרי קראקוזוב נכשל בניסיונו להתנקש בחיי הצאר אלכסנדר השני ב-4 באפריל אותה שנה. לאחר ניסיון התנקשות נוסף ב־6 באוגוסט 1880 הוקמה "מחלקת המשטרה" (Департамент полиции) כיורשת המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר. אלכסנדר השלישי הקים משרד נוסף שנקרא "אבטחה וחקירה", שהופעל על ידי אנשי הז'נדרמריה הרוסית בשני סניפים: מוסקבה וורשה. גוף זה היה בסיס לאוכרנה. עלייתה של התנועה המרקסיסטית ברוסיה חייבה איחוד של כוחות הביטחון - וכך נוצרה האוכרנה. רציחות של אישים בכירים ברוסיה, כגון פיוטר סטוליפין, ואירועי מהפכת 1905, חייבו הגדלה של כוחות הביטחון. כך ב־1908 היו 31 תחנות של האוכרנה, וב־1911 היו מעל ל־60 תחנות. בסתיו 1913 נסגרו כל התחנות ופעולותיה של האוכרנה נפסקו. בקרב האוכרנה פעלו הפילורים, פילור (בצרפתית: fileur) היה בלש סוכן באוכרנה שעסק באיסוף מודיעין על פשעים פוליטיים ומפלגות פוליטיות במדינה. ב-4 במרץ 1917 האוכרנה פורקה ובמקומה הוקם הצ'קה. ב-14 בדצמבר 1906, מבנה האוכרנה אורגן באופן הבא, על מנת לבזר את תפקודו במחוזות השונים במדינה: מחוז צפון - פטרבורג הבירה, פסקוב, נובגורוד ועוד מחוז מרכז - מוסקבה, טבר, ירוסלבל, וולוגדה, ארכנגלסק, קוסטרומה, קאלוגה, ולדימיר, ריאזן, ניז'ני נובגורוד ועוד מחוז הוולגה - סמרה, פרם, ויאטקה, קאזאן, סימבריסק, אופה, סרטוב, אורנבורג, אסטרחן, פנזה, אוראל מחוז דרום מזרח - חרקוב, קורסק, וורונז', טמבוב, מחוז דון, ויקטרינבורג מחוז דרום מערב - קייב, צ'רניגוב, פולטבה, פודולסק, וולין מחוז דרום - אודסה, חרסון, בסרביה, סביבות הים השחור מחוז צפון מערב - וילנה, קובנה, מוהילב, מינסק, ויטבסק, סמולנסק מחוז הים הבלטי - ריגה, לפלנד והסביבה פיודור קולישקין (1867-1877) מיטרופן אוסטימוביץ' (1877-1878) ואסילי פורסוב (1878-1880) גיאורגי סודייחין (1880 - 16 בדצמבר 1883); נרצח על ידי מתנקש. ק. ולביצקי (1884-1885) פיוטר סקרינסקי (1889-1897) ולדימיר פירמידוב (1897 - 21 ביוני 1901); נרצח נ. מצ'לוב (1901) א. סאזונוב (1901-1903) לאוניד קרמנצקי (1903-1905) אלכסנדר גראסימוב (1905-1909) סרגיי קארפוב (1909); נרצח ב-19 בדצמבר 1909 מיכאל פון קוטן (1909-1914) פ. פופוב (1914-1915) קונסטנטין גלובאצ'ב (1915–פברואר 1917) אלכסנדר סקאנדרקוב (1880–1884) ניקולאי ברדיאייב (1885–1896) סרגיי זובּאטוב (1896–1902) ואסילי ראטקו (1902–1905) ולדימיר טרג'ציאק (1905) יבגני קלימוביץ' (1906–1907) מיכאל קוטן (1907–1910) פאבל זווארזין (1910–1912) אלכסנדר מרטינוב (1912–27 בפברואר 1917) פיוטר איוואנוביץ' רצ'קובסקי (1885–1902) לאוניד רטאייב (1902–1905) ארקדי גארטינג (1905–1909) אלכסנדר קרסילניקוב (1909–פברואר 1917) המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר שירות הביטחון הפדרלי סרגיי זובאטוב צ'קה ק.ג.ב. גר"ו CIA The Okhrana: The Russian Secret Police. London, 1930. מדיה וקבצים בנושא אוכרנה בוויקישיתוף תולדות הביון הרוסי (רוסית) מבצעי הביון הרוסי הקיסרי בפריז, מאז 1903 אוכרנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אלקטרו סווינג

אלקטרו סווינג או סווינג האוס הוא ז'אנר של מוזיקת דאנס אלקטרונית המשלב את ההשפעה של סווינג וג'אז (קלאסי או מודרני) בשילוב עם האוס והיפ הופ. דוגמאות מוצלחות לז'אנר יוצרות סאונד שנגיש יותר לאוזן המודרנית ולרחבת הריקודים, אך שומר גם על הריגוש והאנרגיה של כלי מתכת חיים ושל הקלטות הסווינג המוקדמות. קבוצות אלקטרו סווינג כוללות בדרך כלל זמרים, מוזיקאים שמנגנים בכלי ג'אז מסורתיים (למשל חצוצרה, טרומבון, קלרינט או סקסופון) ולפחות תקליטן אחד. Boogie Belgique Caravan Palace Caro Emerald Chinese Man Deluxe Dimie Cat Parov Stelar Yolanda Be Cool האלבום Robot Face (מסוגנן <|°_°|>) של הלהקה הצרפתית Caravan Palace הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים המובילים של ארצות הברית לדאנס/אלקטרוני ב- Billboard בשנת 2015. "We No Speak Americano" היה להיט גדול באוסטרליה ובאירופה, וזכה להצלחה ניכרת בארצות הברית ב- בילבורד הוט 100. מדיה וקבצים בנושא אלקטרו סווינג בוויקישיתוף Sampling the Swing Era: The Role and Function Vintage Music Plays Within the Genre of Electro Swing, Chris Inglis 2015 The rise of Electro Swing: Why the sounds of the '30s and '40s are re-emerging in popular music, Chris Inglis 2014 "Deluxe Interview (Chinese Man Records)". Electro-Swing.com. 2012. אורכב מ-המקור ב-5 בפברואר 2015. נבדק ב-29 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) "CARAVAN PALACE: CHART HISTORY". Billboard. "Yolanda Be Cool We No Speak Americano Chart History". Billboard. נבדק ב-27 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
ז'ורואנה

נהר הז'ורואנה הוא נהר במערב-מרכז ברזיל, במדינת מאטו גרוסו. הנהר עובר לאורכו של הפארק הלאומי ז'ורואנה. הפארק הוכרז ב-5 ביוני 2006, ושטחו כ-19,000 קמ"ר. מדיה וקבצים בנושא ז'ורואנה בוויקישיתוף ז'ורואנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ברזיל ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליוט קנדי

אליוט קנדי (נולד ב־29 במרץ 1969) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי בריטי. במרוצת השנים, עבד קנדי עם מספר אמנים מוכרים דוגמת להקת הספייס גירלז, מרי ג'יי בלייג', בריאן אדמס, לולו, פייב, גארי בארלו, דלתא גודרם והוונטד. קנדי החל לכתוב שירים בגיל 13, יחד עם אחיו. באותו גיל, הקים להקה הפועלת בבית ספרו "Dinnington". לאחר שסיים את תקופת התיכון, הוסמך קנדי לטכנאי קול. לאחר שרכש ציוד הקלטה, החל לעבוד כטכנאי קול עצמאי. הצלחתו הראשונה הייתה הפקת הסינגל "Independence", של הזמרת הבריטית לולו. לאחר הוצאת הסינגל, זכה קנדי לפרסום בתעשיית המוזיקה, ואף החל לעבוד עם אמנים נוספים דוגמת דני מינוג וטייק ד'את. במרוצת השנים, כתב קנדי מספר שירים לפסקולים של סרטי טלוויזיה דוגמת "אמא חורגת", "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" ו"לרדת מהפסים". השיר "Never Gonna Break My Faith", שכתב קנדי יחד עם בריאן אדמס לפסקול הסרט "בובי", הועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר". בשנת 2011, עבד קנדי עם המתחרים של "The X Factor בריטניה". לאחר העונה, כתב קנדי מספר שירים עם האמנים דוגמת ג'נט דבלין, שהגיעה למקום התשיעי וקרייג קולטון, שהגיע למקום השישי. בשנת 2012, קיבל קנדי דוקטורט כבוד מאוניברסיטת שפילד, על תרומותו לעולם המוזיקה. באפריל 2006, נישא קנדי לבת זוגו נטלי מנדוזה. ב-2010, התגרשו השניים. בפברואר 2021, הוציא קנדי לאור את אלבום הבכורה שלו, A Yacht named sue. אליוט קנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליוט קנדי, באתר AllMusic (באנגלית) אליוט קנדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אליוט קנדי, באתר Discogs (באנגלית) אליוט קנדי, באתר Songkick (באנגלית) אליוט קנדי, באתר SecondHandSongs "ELIOT KENNEDY: Producing Sheffield Music". Soundonsound.com. נבדק ב-2014-06-07. 'Janet Devlin teams up with Eliot Kennedy', Music News, 26 May 2012. Retrieved 2012-06-19. "Hard work and patience key to hon docs' success | Media | Sheffield Hallam University". Shu.ac.uk. נבדק ב-2014-06-07. Berman, Nat (2018). "Five Things You Didn't Know About Natalie Mendoza". TVovermind.com. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2020. נבדק ב-12 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
הקטור סוקורו

הקטור סוקורו (בספרדית: Héctor Socorro;‏ 26 ביוני 1912 – 1980) היה כדורגלן קובני, ששיחק בעמדת החלוץ. סוקורו שיחק במוקדמות מונדיאל 1934 נגד האיטי וכבש שני שערים בשלושת המפגשים נגדם. במונדיאל 1938 כבש בשמינית הגמר בתיקו 3–3 נגד רומניה, ובמשחק החוזר בו קובה עלתה כבש גם כן. סוקורו שיחק גם בתבוסה 8–0 לשוודיה ברבע הגמר. הקטור סוקורו, באתר Transfermarkt הקטור סוקורו, באתר Soccerway הקטור סוקורו, באתר WorldFootball.net הקטור סוקורו, באתר National Football Teams הקטור סוקורו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סכום הזוויות במשולש

סכום הזוויות במשולש הוא סכומן של שלוש הזוויות הפנימיות במשולש. בגאומטריה אוקלידית סכום זה הוא תמיד 180 מעלות (שהן π {\displaystyle \pi } רדיאנים). בגאומטריות לא-אוקלידיות לסכום זה ערך אחר. סכום הזוויות במשולש (והתכונות הנגזרות ממנו) הוא אחד המאפיינים הבולטים המבדילים בין הגאומטריה האוקלידית לגאומטריות הלא-אוקלידיות. בגאומטריה אוקלידית סכום הזוויות במשולש הוא תמיד 180 מעלות. הוכחה לכך ניתנה כבר בספרו של אוקלידס, "יסודות". הוכחה: במשולש ABC נעביר דרך הקודקוד A ישר מקביל לצלע BC. הזוויות XAC ו-ACB הן זוויות מתחלפות, ולכן שוות זו לזו, וכך הזווית ABC והזווית שבין הישר AX והצלע AB, כלומר סכום שלוש הזוויות הפנימיות במשולש שווה לזווית שטוחה, כלומר ל-180 מעלות. המשפט "סכום הזוויות במשולש הוא תמיד 180 מעלות" שקול לאקסיומת המקבילים. בגאומטריות לא-אוקלידיות, שבהן אקסיומה זו אינה מתקיימת, סכום הזוויות במשולש שונה מ-180. גאומטריה ספירית היא גאומטריה לא אוקלידית, העוסקת בתכונות של ישרים על ספירה, היינו מעטפת של כדור. בגאומטריה ספירית נקודה היא זוג נקודות אנטיפודיות על פני הספירה, והקווים הישרים הם "מעגלים גדולים" - כאלה שרדיוסם שווה לרדיוס הכדור. במשולש בגאומטריה ספירית, כל אחת מהזוויות α {\displaystyle \alpha } ו- β {\displaystyle \beta } היא 90 מעלות, ונוספת עליהן הזווית γ {\displaystyle \gamma } , כך שסכום שלוש הזוויות הוא תמיד יותר מ-180 מעלות, ויכול להגיע עד 540 מעלות. גם בגאומטריה אליפטית סכום הזוויות במשולש גדול מ-180 מעלות. גאומטריה היפרבולית היא גאומטריה לא אוקלידית שבה אקסיומת המקבילים מוחלפת באקסיומה הבאה: "דרך כל נקודה שמחוץ לישר עוברים לפחות שני ישרים מקבילים לישר זה". בגאומטריה היפרבולית סכום הזוויות במשולש תמיד קטן מ-180 מעלות. במשולש אידיאלי (אנ') כל אחת משלוש הזוויות הפנימיות גודלה אפס, ולכן גם סכום הזוויות במשולש זה הוא אפס. המשפט הקרוי Theorema Elegantissimum, שהוא מקרה פרטי של משפט גאוס-בונה, קובע כי המגרעת הזוויתית של המשולש, כלומר ההפרש בין סכום זוויותיו ל-180 מעלות, שווה לאינטגרל על עקמומיות (עקמומיות גאוס) המשטח בתחום המשולש. זווית חיצונית במשולש היא הזווית שבין צלע להמשך הצלע הסמוכה. בהתאם להגדרה זו, הזווית הפנימית והזווית החיצונית הצמודה לה יוצרות תמיד זווית שטוחה, כלומר סכומן הוא 180 מעלות, ולכן הסכום של שלוש הזוויות הפנימיות ושלוש הזוויות החיצוניות הוא 540 מעלות. כתוצאה מכך, בגאומטריה אוקלידית סכום הזוויות החיצוניות במשולש שווה תמיד ל-360 מעלות, בגאומטריה ספירית הוא פחות מ-360 מעלות, ובגאומטריה היפרבולית הוא יותר מ-360 מעלות. אוקלידס, יסודות, ספר I, טענה 32
אדי ג'יימס

אדוארד "אדי" טיבריוס ג'יימס (באנגלית: Edward "Eddie" Tiberius James;‏ נולד ב-4 באוגוסט 1961) הוא רוצח ועבריין מין אמריקאי אשר הורשע ברצח ילדה בת שמונה וסבתה בספטמבר 1993, ונידון למוות. נתפס הודות לפרסום תמונתו בתוכנית הטלוויזיה הפושעים המבוקשים ביותר בארצות הברית (אנ'). ג'יימס נולד בבריסטול, פנסילבניה, ב-4 באוגוסט 1961. עד גיל עשר האמין ששם משפחתו הוא "מאטלק", אז גילה שהאדם אשר גידל אותו הוא למעשה אביו החורג. בגיל אחד עשרה פגש לראשונה את אביו הביולוגי, יועץ לענייני סמים אשר באופן אירוני דחף את בנו להתחיל להשתמש בהם, ועבר לגור עמו. בנעוריו שב לגור אצל אמו בקסלברי (אנ'), פלורידה. בתקופה זו העביר את מרבית זמנו בהשתתפות בתגרות אלימות או בשימוש בסמים, והחל לסבול מהתקפי שכחה. אמו חיפשה עבורו ייעוץ ועזרה מגורמי הרווחה, אולם מזגו האגרסיבי והתנהגותו האלימה רק החמירו. לאחר שנשר מבית הספר בכיתה י"א התגייס לצבא כשהוא בן שבע עשרה בלבד. הוצב לשרת בגרמניה אך שוחרר במהרה בשל בעיות התאמה. כשחזר לקסלברי הכיר את טים דיק אשר קיבל אותו בברכה לחוג משפחתו הרחב. ב-1993 שכר חדר מגורים מאמו של דיק, בטי. ג'יימס מבילוי לביתם של בני משפחת דיק ב-20 בספטמבר 1993 שם מצא את ארבעת נכדיה של בטי ישנים בסלון. הוא תפס את טוני ניונר בת השמונה מצווארה וחנק אותה, לקח אותה לחדר השינה בקומה השנייה שם אנס אותה, והחביא את גופתה בין מיטתו לבין הקיר. משם המשיך לחדרה של בטי, הכה אותה בראשה עם פמוט ודקר את גופה פעמים רבות. צרחותיה העירו את ונדי בת התשע, אחותה של טוני, אשר עלתה אל חדר השינה. לאחר שקשר אותה במקלחת הלך למטבח בכדי להביא סכין קצבים, בה השתמש על מנת לדקור את בטי שוב בגבה. לבסוף התקלח וגנב מספר תכשיטים, בטרם נמלט מהמקום ברכבה של בטי. תוכנית הטלוויזיה הפושעים המבוקשים ביותר בארצות הברית (אנ') פרסמה את זהותו של ג'יימס ב-28 בספטמבר 1993, דבר שהוביל לקבלתן המיידית של מאות שיחות טלפון והודעות. מספר אנשים העידו כי נסע מערבה, וב-6 באוקטובר התקבל דיווח מידי עובר אורח אשר זיהה אותו בלשכת האבטלה בבייקרספילד, קליפורניה, אשר הוביל ללכידתו הסופית. לאחר שנעצר מסר שתי הודאות שהוקלטו. ג'יימס הודה באשמה ב-5 באפריל 1995, בגין שני סעיפי רצח מדרגה ראשונה, התעללות בילדים, ניסיון לביצוע מעשה מגונה, ניסיון לחטיפה, גניבה וגניבת רכב. ב-18 באוגוסט אותה שנה נידון למוות בגין הרצח של טוני ניונר ובטי דיק, וכן נשפט ל-15 שנים בכלא עד מאסר עולם בגין האישומים האחרים. כיום הוא כלוא בבית הסוהר המאוחד של פלורידה ברייפורד. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה; אורכב מהמקור ב-14 בספטמבר 2006. התיק הפלילי של אדוארד ג'יימס, אתר שירות בתי הסוהר של מדינת פלורידה; אורכב מהמקור ב-17 בדצמבר 2021. ואלש, 1998; עמוד 4. ואלש, 1998; עמודים 4–5. ואלש, 1998; עמודים 5–6. ואלש, 1998; עמוד 6. ואלש, 1998; עמוד 7. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה, עמוד 3. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה, עמודים 4–5. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה, עמוד 5. "הפושע המבוקש אדי ג'יימס נכלא בקליפורניה", אורלנדו סנטינל, מרי ברוקס, 7 באוקטובר 1993; אורכב מהמקור ב-28 בינואר 2022. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה, עמוד 6. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה, עמוד 1. אדוארד ג'יימס נגד מדינת פלורידה, עמוד 2.
סלעי ויליאמס

סלעי ויליאמס (באנגלית: The Williams Rocks) הם קבוצת איונים סלעיים, הממוקמים 17 קילומטרים מצפון למפרץ הולם, ולאיי פלאט, למול חופי אדמת מק. רובטרסון שבאנטארקטיקה. סלעי ויליאמס מופו לראשונה בשנת 1954, על ידי רוברט ג'י דוברס (Robert G. Dovers) מטעם משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, שהיה המפקד של תחנת מוסון באותה עת. מיקומם המדויק של האיונים התגלה באמצעות שילוש שבוצע בשנת 1962 על ידי ד. ר. קארסטנס (D.R. Carstens), שהיה סוקר בתחנת מוסון באותה שנה. שמם של האיים ניתן להם על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה. האיים נקראו על שמו של ג'יי. ויליאמס (J. Williams), שהיה עוזר מכונאי דיזל בתחנת מוסון בשנת 1962. ויליאמס סייע בשילוש מיקום סלעי ויליאמס והקמת משואה עליהם. סלעי ויליאמס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית סלעי ויליאמס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה סלעי ויליאמס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
קתדרלת מירנדה דו דורו

קתדרלת מירנדה דו דורו היא קתדרלה קתולית במירנדה דו דורו, פורטוגל. זוהי הקתדרלה המשותפת של דוכסות ברגנזה מירנדה, שמונהגת מהבישופות של ברגנזה. העבודות לבניית הקתדרלה החלו ב־24 במאי 1552. האישור להשלמתו נשלח לאפיפיור פאולוס החמישי בשנת 1609. בשנת 1770 הועבר הכס לברגנזה על ידי האפיפיור קלמנט ה -14 והקתדרלה של מירנדה דו דורו הפכה לקתדרלה המשותפת. מאז 16 ביוני 1910 מוגנת הקתדרלה כאחת המונומנטים הלאומיים של פורטוגל . מדיה וקבצים בנושא קתדרלת מירנדה דו דורו בוויקישיתוף "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2014-01-06. נבדק ב-2013-08-19. {{cite web}}: (עזרה) http://www.newadvent.org/cathen/02729b.htm "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2013-05-04. נבדק ב-2013-08-27. {{cite web}}: (עזרה)