laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מועדון 27

מועדון 27 או מועדון 27 לנצח (באנגלית: Forever Club 27) הוא מטבע לשון לקבוצת זמרים (לרוב מסוגות הרוק והבלוז), לשחקנים ולאמנים שמתו כאשר היו בני 27. המושג הפך לביטוי ידוע בתרבות הנעורים האמריקאית ומוזיקת הרוק, משום שכמה אמנים, שחלקם נחשבו לגדולים ולמובילים בדורם, הלכו לעולמם בגיל 27. בתרבות הפופולרית, שימוש מושאל בשם המועדון מהווה התייחסות לרדיפה אחר נעורים, כמו גם לחיים פרועים ומלאי הרס עצמי, ולהשפעה ההרסנית של התהילה על האנשים שזוכים בה. ב-3 ביולי 1969 השתכר וטבע בריאן ג'ונס, חבר מייסד של להקת הרולינג סטונז, בבריכת שחייה. בתוך שנתיים מאותו היום נפטרו שלושה מהמוזיקאים החשובים בדורם, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס וג'ים מוריסון - כולם בגיל 27. מותו של מוריסון אירע בדיוק שנתיים לאחר מותו של ג'ונס, ב-3 ביולי 1971. הדעה הרווחת היא שהרצף הטרגי הזה החל את השימוש במטבע הלשון "מועדון ה-27". ג'ופלין, הנדריקס, מוריסון וג'ונס היו כולם מוזיקאים בשיא הקריירה שלהם, אשר נחשבים עד היום לאגדות רוקנרול, ומשום כך הם גם נחשבים למפורסמים שב'מועדון'. בדרך כלל מצורף אליהם חבר חמישי, קורט קוביין, הסולן והמנהיג של להקת נירוונה, שהתאבד כ-20 שנה מאוחר יותר, ב-1994, בגיל 27, ואף הוא נחשב לאחד הזמרים והמוזיקאים החשובים של דורו וכך גם איימי ויינהאוס, שהלכה לעולמה אף היא בגיל 27 מהרעלת אלכוהול. ל"מועדון" צורפו כ-40 חברים נוספים. מספר נכבד זה של אנשים דומים כל כך בגילם ובאופי עיסוקם אך כאלה שאינם קשורים זה לזה ישירות בדרך הנראית לעין הביא להתעניינות רבה בנושא. לדברי צ'ארלס קרוס, הביוגרף של קורט קוביין וג'ימי הנדריקס, הרעיון של "מועדון 27" זכה לתפוצה רחבה לאחר מותו של קורט קוביין, כשאמו צוטטה כאומרת: עכשיו הוא הלך והצטרף למועדון הטפשי הזה. אמרתי לו לא להצטרף למועדון הטפשי הזה. — צ'ארלס קרוס. קללת הסימפוניה התשיעית קללת טיפקאנו מדיה וקבצים בנושא מועדון 27 בוויקישיתוף למות בגיל 27 זה רוקנרול, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2008 איך צליל נולד? מאמר "מועדון 27" מאתר bin.co.il מועדון 27 - מיתוס או מציאות? באתר טקסטולוגיה אתר בריטי שכולו מוקדש ל"מועדון 27" אתר אמריקני המוקדש ל"מועדון 27" אתר הסרט שנושאו "מועדון 27" הגדרה מן המילון האורבני המקוון: מועדון 27 פרק בפודקאסט ״מינהר הזמן״ בנושא ״מייסד מועדון ה־27״ ב״כאן״ ‏Charles R. Cross, "exploring the darker side of 'only the good die young", February 23, 2007.‏ "The delta blues", September 16, 2008. "Blindowl biography by Skip Taylor & Brett Lemke, 2006. "An all-experts website article dedicated to kristen pfaff. ליאור פרידמן, ‏מה הרג את איימי וויינהאוס? לא הסמים, באתר ‏מאקו‏, 23 באוגוסט 2011
שלומי בוצ'צ'ו

שלומי בוצ'צ'ו (נולד ב-30 באוגוסט 1966) הוא עיתונאי רכילות וצלם עיתונות ופפראצי ישראלי. בוצ'צ'ו עובד כצלם מקצועי מאז נעוריו והוא מחלוצי מקצוע הפפראצי בישראל. בשנים 1991–1987 כתב וערך את מדור הרכילות של השבועון "להיטון". לאחר מכן עבר לשמש ככתב הרכילות של העיתון "מעריב". בשנת 2005 הגיש בוצ'צ'ו תביעה בגין הפרת זכויות יוצרים נגד ישעיהו רוטר, הבעלים של אתר האינטרנט הפופולרי רוטר.נט, לאחר שהאתר פרסם בחמש הזדמנויות שונות תמונות שצילם בוצ'צ'ו, וזאת ללא רשותו וללא תשלום. בית המשפט קיבל את התביעה ופסק לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח‏. ערעור שהגיש רוטר על פסק הדין נדחה . בשנת 2007 הוגשה נגדו תביעה על ידי גיל ריבה בגין פרסום לשון הרע ופגיעה בפרטיות, לאחר שריבה ובנו הקטין צולמו על ידי בוצ'צ'ו בשני מקרים שונים. ריבה תבע פיצויים בסך 250,000 ש"ח, אך תביעתו נדחתה, ובית המשפט קבע שהצילומים לא פגעו בפרטיותם של ריבה ובנו. פסק הדין נחשב לתקדימי לגבי פעילותם של צלמי פפראצי בישראל. בשנים האחרונות עובד בוצ'צ'ו כצלם באתר וואלה!, ובמקביל הוא משמש כיושב ראש איגוד צלמי החברה (הפפראצי) בישראל. במסגרת תפקידו זה היה בין יוזמי המהלך להחרמת בר רפאלי בשנת 2007, על שלא נעתרה לצלמים שרצו לצלמה בעת ביקורה בישראל. נכון ל-2010, בוצ'צ'ו מתגורר עם אשתו חגית ברמת אביב בתל אביב. אתר האינטרנט הרשמי של שלומי בוצ'צ'ו עדי שמחוביץ‏, הפפראצי קיבלו הכשר מבית המשפט, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2008 א 028400/04 שלומי בוצ'צ'ו נ' ישעיהו רוטר יורם ליכטנשטיין, מאמר משפטי על חשיבות פסק הדין ע"א (ת"א) 3130/05 ישעיהו רוטר נגד שלומי בוצ'צ'ו, ניתן ב-12 בדצמבר 2007 נועם שרביט, ‏נדחתה תביעת גיל ריבה נגד צלם פפראצי: צילום מתוך הרכב אינו פוגע בפרטיות, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2008 ליאור ליברובסקי, בוצ’צ’ו זכה בבית המשפט, צלמי הפפראצי הרוויחו, באתר "אייס", 25.11.2008 דפנה ארד‏, ארגון הצלמים קורא להחרים את בר רפאלי, באתר וואלה, 18 במרץ 2007
נואדיבו

נוּאַדִיבוּ (בערבית: نواذيبو, בצרפתית: Nouadhibou) היא עיר נמל במאוריטניה. היא חלק ממחוז דחלט נואדיבו והיא ממוקמת בחצי האי ראס נואדיבו (אנ') בצפון מערב מאוריטניה על גדות האוקיינוס האטלנטי. היא עיר החוף הצפונית ביותר במדינה קרוב לגבול עם סהרה המערבית. העיר מונה כ-118,000 תושבים. ספרד לאס פאלמאס דה גראן קנריה, האיים הקנריים, ספרד מדיה וקבצים בנושא נואדיבו בוויקישיתוף נואדיבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
9 בנובמבר בגרמניה

9 בנובמבר הוא תאריך שבו התרחשו מספר אירועי מפתח בהיסטוריה של גרמניה. המונח הגרמני לציון יום זה נקרא "Schicksalstag" (שיקזאלסטאג; "יום הגורל"), בו נעשה שימוש זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה בידי מספר היסטוריונים ועיתונאים ושימוש נרחב בידי כלי התקשורת הגרמנים לאחר נפילת חומת ברלין ב-1989. האירועים שהתרחשו היו בעלי נקודות מפנה פוליטיות, חלקם עם השלכות בינלאומיות. כל אחד מאירועי המפתח ההיסטוריים שהתרחשו מהקמתה של האומה הגרמנית ב-1871 הם בהקשרים שונים ומדגישים את הבחינה ההיסטורית והפוליטית של ההיסטוריה של גרמניה. מחבר הספר "מעבדה להרס העולם גרמנים ויהודים במרכז אירופה", רוברט ויסטריך טוען כי לתאריך הייתה משמעות סמלית רבה עבור היטלר. העיתון הגרמני "דר שפיגל" טוען כי "גרמנים רבים מחשיבים את התשעה בנובמבר כתאריך מכונן בהיסטוריה של מדינתם". גרהארד שרדר, קנצלר גרמניה לשעבר התייחס אף הוא לתאריך זה ואמר כי "9 בנובמבר הוא יום המקשר בין אירועים משמעותיים בהיסטוריה הגרמנית. אנו זוכרים יום של קלון ולעומתו רגע של אושר". בגרמניה המודרנית חל בתאריך זה יום זיכרון לפרעות נובמבר (1938) נגד היהודים ולקורבנות הנאצים בנוסף ליום הזיכרון הבינלאומי לשואה החל ב-27 בינואר. מבין האירועים הרבים שפקדו את גרמניה בתאריך זה, ניתן למנות חמישה אירועים מכוננים לאורך ההיסטוריה: 1848: אביב העמים חווה משבר כאשר המנהיג הליברלי רוברט בלום מוצא להורג. פעולה שנתפסה כאירוע סמלי לכישלון המהפכה בנסיכויות הגרמניות. 1918: המהפכה הגרמנית מביאה לקצה את המונרכיה בגרמניה לאחר מסורת של למעלה מ-1000 שנים כאשר קיסר גרמניה, וילהלם השני מודח וקמה רפובליקת ויימאר. 1923: הפוטש במרתף הבירה, ניסיונו הראשון של אדולף היטלר לכבוש את השלטון בגרמניה נכשל, אך מעלה אותו למעמד של דמות מרכזית בפוליטיקה הגרמנית. 1938: ליל הבדולח, בו בוצע פוגרום ביהודי גרמניה הנאצית, האירוע היה עליית מדרגה בפעילות האנטישמית של גרמניה הנאצית. 1989: נפילת חומת ברלין מביאה לסיום 40 שנות הפרדה בין גרמניה המזרחית והמערבית ושרשרת אירועים שבעטיים אוחדה גרמניה בשנית. לתאריך זה ניתן הכינוי "יום הגורל". הפוליטיקאי המזרח-גרמני ורנר שולץ, חבר מפלגת הירוקים הגרמנית (Bündnis 90/Die Grünen) והפרלמנט האירופי וכן פעיל זכויות האדם, פעל להכרזת יום זה ליום ההנצחה הלאומי של הגרמנים. שולץ אסף נתונים אשר שימשו בעיקר לדיון על איחוד גרמני מחודש של גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית, כשטען גם על "חוסר העקביות השלם" שפוקד את גרמניה מדי שנה בתאריך זה. שולץ גרס כי על גרמניה להכריז יום זיכרון לאומי לזכר ההיסטוריה הגרמנית כי זו עם "צדדים בהירים וכהים". בעקבות איחוד גרמניה נבחר התאריך לציון חג זמני לאומי חדש של גרמניה המאוחדת, שבא להחליף את 17 ביוני בגרמניה המערבית שנחוג לזכר המרד המזרח-גרמני. ההצעה נדחתה לאור הקונוטציות השליליות שהעלה התאריך בעקבות ליל הבדולח וכן כי בחירתו הייתה לבלתי הולמת. לבסוף נבחר 3 באוקטובר (היום בו אוחדה גרמנית סופית) לציון חג לאומי של גרמניה המאוחדת, הקרוי יום האחדות הגרמנית. מדיה וקבצים בנושא 9 בנובמבר בגרמניה בוויקישיתוף היום הגורלי של גרמניה, באתר Deutsche Welle (בגרמנית) יום הגורל הגרמני, באתר Was ist Was (בגרמנית) ה-9 בנובמבר: גרמניה מציינת יום של קלון וניצחון, באתר ynet, 9 בנובמבר 2003
וולהרה

וולהרה (באנגלית: Woollahra) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה (Municipality of Woollahra). אף על פי שהרשות הממשלתית לוקחת את שמה מהפרוור, משרדיה הראשיים ממוקמים בפרוור סמוך, דאבל ביי. וולהרה גובל מצפון מזרח בבלוויו היל, מצפון באדג'קליף ומצפון מערב בפדינגטון. ממזרח הוא גובל בבונדיי ג'נקשן ומור פארק. הרחוב הראשי החוצה את הפרוור מצפון לדרום הוא רחוב אושן, וגבולו הדרומי של הפרוור הוא רחוב אוקספורד, העובר דרך בונדיי ג'נקשן, פדינגטון ודרלינגהרסט בדרכו להייד פארק. השם וולהרה נגזר מהמילה האבוריג'ינית שמשמעה ישיבה (במובן של פגישה לשיחה, מועצה, או מחנה). השם ניתן לפרוור באופן רשמי ב-1856 על ידי דניאל קופר, דובר המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס. בוולהרה גר בתחילת המאה ה-20 ג'ון מ'קרווי סמית', מפתח החיסון כנגד אנתרקס. בוולהרה בית כנסת בולט אחד, בית הכנסת עמנואל, המקיים טקסים לפי הזרם המסורתי (Masorti, מה שקרוי לעיתים יהדות קונסרבטיבית), מתחדש (Renewal) והמתקדם (פרוגרסיבי, מה שקרוי בישראל יהדות רפורמית). בית הכנסת מקיים קשר עם קהילת הלהט"ב המקומית, וכולל טקסי קבלת שבת מיוחדים לשבת שלפני המרדי גרא. בפרוור מספר כנסיות בולטות, העיקרית ביניהן היא כנסיית כל הקדושים, שנבנתה בידי האדריכל אדמונד בלאקט בסגנון ויקטוריאני-גותי. במהלך שנות השבעים התקיים ברחוב קווינס בפרוור יריד צבעוני, שמשך מבקרים מרחבי סידני. לאחר תלונות על רעש והפרעה באזור, היריד בוטל בשנות השמונים. מדיה וקבצים בנושא וולהרה בוויקישיתוף וולהרה באתר "Dictionary of Sydney" וולהרה באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 11.08.2011 בארכיון Wayback Machine)
South by Southwest

SXSW) South by Southwest) הוא סדרת פסטיבלים ואירועי אינטראקטיב[דרוש מקור][דרושה הבהרה], מוזיקה וסרטים המתקיימים מדי אביב (בדרך כלל במרץ) באוסטין שבטקסס, ארצות הברית. SXSW הראשון התקיים בשנת 1987 כאירוע מוזיקה עם דגש על רוק וקאנטרי אלטרנטיבי, אולם מאז 1994 סופחו אליו בהדרגה גם תחומי הקולנוע, מדיה אינטראקטיבית והאינטרנט, אשר מהווים כיום חלק חשוב בתוכנית הפסטיבל. כל אחד משלושת חלקי הפסטיבל פועל באופן עצמאי יחסית, עם תוכניות ותאריכי התחלה וסיום שונים. SXSW הוא אחד מכנסי המוזיקה הגדולים ביותר בארצות הברית, עם יותר מ-2,000 אמנים המופיעים ביותר מ-90 אתרים ברחבי העיר אוסטין. בנוסף, הפסטיבל נוהג לארח את האישים הבולטים ביותר בתעשיית האינטרנט. SXSW נחשב לאחד הפסטיבלים המובילים בעולם בתעשיות אלו ומהווה מקור השפעה חשוב, הטכנולוגיות המוצגות בו זוכות לתשומת לב עולמית. בשנת 2007 הוצג שם האתר טוויטר לקהל הרחב. הפסטיבל המתקיים במרכז הכנסים בעיר אוסטין, הוא האירוע החשוב ביותר לכלכלה של אוסטין, עם השפעה כלכלית המוערכת בלפחות 110 מיליון דולר בשנת 2008 בלבד. בשנת 2020 הפסטיבל בוטל בעקבות מגפת הקורונה. בשנת 2021 הפסטיבל נערך תוך הקרנת סרטים באינטרנט בלבד. מדיה וקבצים בנושא South by Southwest בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של South by Southwest (באנגלית) South by Southwest, ברשת החברתית פייסבוק South by Southwest, ברשת החברתית אקס (טוויטר) South by Southwest, ברשת החברתית אינסטגרם South by Southwest, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) sxsw.com (באנגלית) אתר הבי בי סי עבור הפסטיבל (באנגלית) ערן גפן, טקסס, האינטרנט שמח היום, באתר כלכליסט, 17 במרץ 2011
1909 ברוסיה

1909 ברוסיה הייתה השנה ה-296 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה. הצאר: ניקולאי השני ראש הממשלה פיוטר סטוליפין 8 במרץ – אלכסנדר גוצ'קוב, מראשי מפלגת ברית 17 באוקטובר ומחברי הדומה הבולטים מדווח שהצבא הרוסי אינו מסוגל להילחם ולכן לרוסיה אין מענה הולם בנושא משבר בוסניה. 22 במרץ – רוסיה מכירה בסיפוח בוסניה על ידי אימפריה האוסטרו-הונגרית, סיום משבר בוסניה. מאי – פיוטר סטוליפין הרחיב את מדיניותו ברוסיפיקציה של אזורי הגבול. מאי – בוועידה ה-5 של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית הוחלט להפסיק את פעולות הטרור בכפר ובמפעלים. 19 ביוני – ביטול התוקף של חוקי חרום במוסקבה. קיץ – תחילת ייצור מכוניות מדגם רוסו-בלט בריגה (אז חלק של האימפריה הרוסית). מכוניות מדגם זה זכו במספר תחרויות בתחילת המאה ה-20. 26 במרץ – כוחות צבא רוסים פלשו לאיראן במטרה לתמוך בשלטון השאה והחלפת הממשלה שהוקמה בהתאם לחוקה. 13 ביוני – דומה מקבלת חוק על האצת רוסיפיקציה בדוכסות הגדולה של פינלנד 8 בספטמבר – שוד מזוין במיאס (באזור הרי אורל) שבמהלכו נגנבו 24 קילוגרם זהב. השוד בוצע על ידי הבולשביקים לצורך מימון פעולת המפלגה. 24 באוקטובר – חתימת הסכם סודי עם איטליה. ההסכם היה מיועד לחזק את התאום בין המדינות במאבק נגד אוסטרו-הונגריה והאימפריה העות'מאנית בתחילת השנה ראשי המשטרה מודיעים שבכל רחבי המדינה אין תאי מהפכנים פעילים. הצי הרוסי הזמין אוניות ראשונות מדגם דרדנוט. 22 בנובמבר – מיכאיל מיל – מתכנן מסוקים סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1970) 25 בפברואר – לב ארצימוביץ', פיזיקאי סובייטי, (נפטר ב-1973) 18 ביולי – אנדריי גרומיקו, מדינאי סובייטי (נפטר ב-1989) 21 באוגוסט – ניקולאי בוגוליובוב, פיזיקאי סובייטי, (נפטר ב-1992) 5 בינואר – פיודור פלבקו, משפטן רוסי (נולד ב-1842) 14 בינואר – זינובי רוז'סטבנסקי אדמירל רוסי (נולד ב-1848)
תאוריית גילוי האותות

תאוריות גילוי האותות משמשת פסיכולוגים במחקר על קבלת החלטות בתנאי אי-ודאות. כמו כן, כחלק מענף הפסיכופיזיקה, תאוריות גילוי האותות, היא גישה שיטתית לבעיית הטיית התגובה ( נבחן עשוי להגיב לאות מסוים מתוך החלטה כי הוא קיים ולא מתוך חישה). התאוריה משמשת גם בנושאי קבלת החלטות אנושיות בתחומים אחרים בהם קיימת דילמה דומה וגם בקבלת החלטות על ידי מערכות תוכנה, למשל: תוכנות אנטי-ספאם. פגיעה הוא מצב בו מופעל גירוי או מתרחש אירוע ומבצע המטלה מגיב. החטאה הוא מצב בו מתרחש אירוע ומבצע המטלה אינו מגיב.אזעקת שווא מתארת תגובה כאשר לא מתרחש אירוע.דחייה נכונה היא מצב בו אין אירוע ואין תגובה. הגישה מדגישה את תהליך השיפוט של האדם בדבר הגירויים. הפסיכופיזיקה הקלאסית מדגישה רק את הסף המוחלט, בעוד תיאורית גילוי האותות ממשיגה שני תהליכים נפרדים: משקף את רגישותו של הצופה לגירוי, ברמה הפיזית. תהליך מנטלי המתבצע לאחר תהליך החישה, מייצג את הטיית הצופה. על מנת לבדוק את הטיית התגובה לגירוי מסוים, נהוג לבצע ניסוי המתבצע כך: גירוי חלש מוצג במחצית צעדי הניסוי. הגירוי לא מוצג במחצית השנייה. הצופה מגיב "כן" אם הוא חושב שזיהה גירוי, ו"לא" אם הוא לא חושב שזיהה אותו. קבלת החלטות ניהול סיכונים מדיה וקבצים בנושא תאוריית גילוי האותות בוויקישיתוף David Heeger, Magic Quadrant for Business Intelligence Platforms, Department of Psychology, Stanford University 1998
מקס בירבראייר

מקסים "מקס" בירבראייר (נולד ב-15 בדצמבר 1980 באוסט קמנוגורסק, ברית המועצות – כיום אוסקמן, קזחסטן) הוא שחקן הוקי קרח ישראלי מקצועני בעמדת חלוץ אגף שמאלי, המשחק בקבוצת בריסטול פיטבולס בליגה השנייה בבריטניה. בשנת 2000 נבחר בירבראייר בדראפט של ליגת ה-NHL על ידי ניו ג'רזי דווילס, והפך בכך לישראלי הראשון שנבחר בדראפט ה-NHL. בירבראייר החל לשחק הוקי קרח בגיל 6 בעידוד סבו, אנטולי. עלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן 15. בירבראייר עבר לשחק בקנדה לאחר שכישרונו התגלה בעת ששיחק בטורניר עם נבחרת הנוער של ישראל. בקנדה שיחק בליגת צעירים מדרג שני. הוא שיחק גם בנבחרת ישראל בהוקי קרח באליפויות העולם דרג ד' ב-1997, 1998 ו-2000. בקבוצת הצעירים בה הספיק לשחק עונה אחת בלבד הצטיין בירבראייר, כשכבש 50 שערים ומסר 32 אסיסטים ב-47 משחקים בלבד. לאור הצטיינותו נבחר בירבראייר בדראפט ה-NHL בשנת 2000 במקום ה-67 (סיבוב שלישי) למרות הליגה הנחותה ממנה הגיע – השחקן השני בלבד בהיסטוריה שמגיע מליגה זו לדראפט ה-NHL. בכך הפך בירבראייר לשחקן הישראלי הראשון שנבחר בדראפט ה-NHL. הקבוצה שבחרה אותו הייתה אלופת ה-NHL באותה שנה, ניו ג'רזי דווילס. הוא הוחתם בקבוצה על חוזה לשלוש שנים. למרות הבחירה בדראפט והחוזה שנחתם עם הדווילס, לא זכה בירבראייר לשחק במשחק רשמי ב-NHL. הוא שותף במחנה טרום העונה של הדווילס וכבש בו שער אחד במשחק טרום עונה, אך נופה מסגל הקבוצה לפני פתיחת העונה, ואת שלוש שנות החוזה העביר בקבוצה-בת של הדווילס, "אלבני ריוור ראטס" מליגת ה-AHL – הליגה המקצוענית המשנית החשובה ביותר בצפון אמריקה. עם תום החוזה שלו עם הדווילס חתם בירבראייר על חוזה עם פלורידה פנתרס, אך גם שם לא זכה להיכלל בסגל הקבוצה ולשחק ב-NHL, ואת עונת 2003/04 החל בקבוצה-הבת שלה מה-AHL, "סן אנטוניו ראמפג'". בהמשך העונה הועבר לקבוצה אחרת בליגה משנית נחותה יותר. לאחר ששיחק שנתיים נוספות בליגות המשניות בצפון אמריקה עבר בירבראייר לשחק באירופה בעונת 2006/07, כשחתם בקרדיף דווילס מהליגה העילית הבריטית (אין קשר בינה לניו ג'רזי דווילס). הוא שיחק בקבוצה מאז ועד 2014, למעט עונה אחת (2008/09) בה שיחק בקבוצה בעיר הולדתו, אוסקמן, ובקבוצה נוספת מהליגה השנייה בגרמניה. בשתי העונות הבאות שיחק בירבראייר בקבוצת טלפורד טייגרס, בליגת העל האנגלית (English Premier League) הנחשבת לליגה השנייה בטיבה בבריטניה אחרי הליגה העילית הבריטית. ב-2016 עבר לסווינדון ויילדקאטס, המשחקת באותה הליגה. ב-2019 הודיע בירבראייר על פרישה ממשחק פעיל. ב-2023 חזר בירבראייר מפרישתו, וחתם בקבוצת בריסטול פיטבולס מהליגה השנייה בבריטניה (שנקראת כעת "הליגה הלאומית להוקי קרח", ובראשי תיבות NIHL). בירבראייר מיעט לשחק בנבחרת ישראל, כיוון שהאליפויות בדרגים בהם ישראל משחקת מתנגשות ברוב המקרים עם סיום העונה בליגות בהן שיחק. מאז שלוש האליפויות בהן שיחק בנבחרת ישראל כשחקן צעיר שיחק בירבראייר בנבחרת עוד מספר פעמים – ב"גביע ספרטק", טורניר הזמנה של ספרטק מוסקבה ב-2005, באליפות העולם דרג 2 ברומניה ב-2008 אליה הגיע ישירות בטיסה מייד לאחר משחק סיום העונה של קרדיף דווילס, ובאליפות העולם דרג 2B בטורקיה ב-2013, שם כבש 5 שערים ומסר 8 אסיסטים ב-5 משחקים וסייע לנבחרת ישראל לזכות באליפות ולעלות לדרג 2A. ריאיון עם מקס בירבראייר מ-2008, מתוך EuroHockey.net ריאיון עם מקס בירבראייר מ-2010, מתוך hockey.co.il
מבנה שווקים

בכלכלה, מבנה שווקים הוא מונח המתאר את אופיין ומספרן של הפירמות הפועלות בשוק. שוק משוכלל, שבו מתקיימת תחרות משוכללת. בשוק משוכלל יש מוכרים וקונים רבים שסוחרים בסחורה הומוגנית. שוק עם תחרות מונופוליסטית, שבו יש מספר רב של מוכרים וקונים, אבל המוצר אינו הומוגני. בשוק כזה מתקיימת תחרות בין מוכרים שונים שכל אחד מוכר מוצר המיוחד רק לו, אולם, קיימים מוכרים שונים להם מוצרים דומים המהווים תחליפים טובים (גם אם לא מלאים) אחד לשני. מונופול, שבו יש רק מוכר אחד, או שמוכר אחד מחזיק ברוב הגדול של השוק; לדוגמה שוק החשמל בישראל. סוג מיוחד של מונופול הוא מונופול טבעי, שבו בגלל יתרון לגודל, מונופול הוא הדרך היחידה להגיע ליעילות כלכלית. אוליגופול, שבו יש מספר קטן של מוכרים שלכל אחד מהם חלק גדול מנתח השוק. בישראל שווקים אוליגופוליים רבים, כמו שוק התקשורת הסלולרית, שוק הטלוויזיה הרב-ערוצית ואף שוק הבנקאות. סוג מיוחד של אוליגופול הוא דואופול, שבו שני מוכרים בלבד. מונופסון, שבו יש רק קונה אחד. מצב זה נדיר יותר ממונופול, אבל מתרחש לעיתים בשוק הסיטונאי. לדוגמה, רשת שיווק גדולה כמו וול מארט (בארצות הברית), עשויה לפעול כמונופסון מול ספקיה. אוליגופסון, שבו יש מספר קטן של קונים. מדיה וקבצים בנושא מבנה שווקים בוויקישיתוף
קאדי (עיר)

קאדי (בערבית: كيهيدي, בצרפתית: Kaédi) היא העיר השלישית בגודלה במאוריטניה (אחרי נואקשוט ונואדיבו). אוכלוסייתה מונה כ-60,000 תושבים. היא ממוקמת בדרום מערב מאוריטניה בסמוך לגבול עם סנגל, במרחק של כ-435 ק"מ מבירת מאוריטניה נואקשוט. קאדי שוכנת לאורך הגדה הצפונית של נהר סנגל, שם הוא מצטרף לנהר גורגול. הגדות של נהרות אלה ונחלים נוספים מוצפות עונתית ומעובדות. בכל האזור, אשר מקבל גשמים יותר מאשר באזורים מרוחקים צפונה, מגדלים עדרים של זבו, בקר, כבשים, ועיזים, שעורותיהם מיועדים ליצוא. מדיה וקבצים בנושא קאדי בוויקישיתוף קאדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Kaédi Mauritania ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרום אמריקה באופנוע (סרט)

דרום אמריקה באופנוע (בספרדית: Diarios de motocicleta; מילולית: "יומני האופנוע") הוא סרט קולנוע מ-2004, המבוסס על ספר באותו השם, המבוסס בעצמו על יומן המסע שכתב צ'ה גווארה במהלך מסעו עם חברו אלברטו גרנאדו בדרום אמריקה, כשהיה סטודנט לרפואה בן 23. בנוסף, כלולים בו אירועים שלא מופיעים ביומן, ומתוארים בספרו של גרנאדו על המסע. הפקת הסרט הייתה בינלאומית, וכללה חברות הפקה מארגנטינה, ארצות הברית, גרמניה, בריטניה, צ'ילה וצרפת. את הסרט ביים הבמאי הברזילאי ולטר סאלס, ואת התסריט כתב הפוארטו ריקני חוסה ריברה. את התפקידים הראשיים גילמו השחקן המקסיקני גאל גארסיה ברנאל (כגווארה) והשחקן הארגנטינאי רודריגו דה לה סרנה (כגרנאדו). הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס ב-2004, ומאוחר יותר הוקרן גם בפסטיבל קאן. הסרט עוקב אחר מסעם של גווארה וגראנדו ב-1952, עת יצאו מבואנוס איירס לכיוון מושבת המצורעים סן פבלו שבפרו. גווארה היה אז סטודנט לרפואה בן 23, וגרנאדו ביוכימאי בן 29, שעסק בטיפול בצרעת. המסע, שהחל כהרפתקה, עובר תפנית במהלך הדרך, עת נחשפים השניים לסבלותיהם של העניים ביבשת ולפערים החברתיים הקיימים בה. במהלך המסע מתגבשות השקפותיו של גווארה בנוגע לצדק חברתי ולאחדות הלטינו-אמריקאית, השקפות שיבואו לידי ביטוי בשנים הבאות, כאחד ממובילי המהפכה הקובנית, וכמהפכן במקומות שונים בעולם. הסרט זכה במספר רב של פרסים, הבולטים שבהם: פרס אוסקר: פרס אוסקר בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר הוענק לחורחה דרקסלר, כותב השיר Al Otro Lado Del Río ("לצד השני של הנהר"), שליווה את הסרט. בנוסף, היה מועמד בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט לא יכול היה להיות מועמד בקטגוריית פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, מאחר שהופק ביותר ממדינה אחת. פרס באפט"א: הסרט הטוב ביותר שאינו דובר אנגלית והפסקול הטוב ביותר. כן היה מועמד גם בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר (ברנאל), שחקן המשנה הטוב ביותר (דה לה סרנה), התסריט המעובד הטוב ביותר והצילום הטוב ביותר. פרס אינדפנדנט ספיריט: בקטגוריית הצילום והשחקן החדש הטוב ביותר (לרודריגו דה לה סרנה) פרס קונדור הכסף, המוענק על ידי התאחדות מבקרי הקולנוע הארגנטינאים, בקטגוריות השחקן הטוב ביותר (לרודריגו דה סרנה), התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר. פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן: פרס חביב הקהל. אתר האינטרנט הרשמי של דרום אמריקה באופנוע "דרום אמריקה באופנוע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דרום אמריקה באופנוע", באתר נטפליקס "דרום אמריקה באופנוע", באתר AllMovie (באנגלית) "דרום אמריקה באופנוע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דרום אמריקה באופנוע", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "דרום אמריקה באופנוע", באתר Metacritic (באנגלית) "דרום אמריקה באופנוע", באתר אידיבי "דרום אמריקה באופנוע", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "דרום אמריקה באופנוע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, דיוקן המהפכן כחיית מחמד, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2004 חברו של צ'ה גווארה במסעותיו בדרום אמריקה מת בגיל 88, באתר הארץ, 6 במרץ 2011 גרסיה ברנאל על הקרשים, באתר גלובס, 11 באוקטובר 2004 תיגל נשיא, עכבר העיר תל אביב, חגיגות האוסקר נמשכות, באתר הארץ, 9 בפברואר 2007
ארגון האמנה לביטחון משותף

ארגון האמנה לביטחון משותף (Организация Договора о коллективной безопасности ,ОДКБ) הוא ברית פוליטית-צבאית, שהוקמה על ידי חבר המדינות העצמאיות על בסיס האמנה לביטחון משותף שנחתמה ב-15 במאי 1992 ומאגדת תחת ברית אחת את כל צבאות המדינות החברות בחבר המדינות העצמאיות. מטה הארגון ברחוב ורברקה 7, מוסקבה, רוסיה. אוקראינה, שהייתה חברה בחבר המדינות, מעולם לא הייתה חלק מהארגון. רוסיה ניקולאי בורדיוז'ה (28 באפריל 2003 — 31 בדצמבר 2016) ממלא מקום: ואלרי סמריקוב (2016 — 2017) ארמניה יורי חצ'אטורוב (14 באפריל 2017 — 2 בנובמבר 2018) ממלא מקום: ואלרי סמריקוב (2018 — 2020) בלארוס סטניסלב זאס (1 בינואר 2020 — ינואר 2023) קזחסטן אימנגאלי טסמגאמבטוב (ינואר 2023 – ואילך) ארגון הניהול העליון ביותר בברית הוא המועצה לביטחון משותף שהוא כינוס של כל ראשי המדינות החברות בארגון והיא המחליטה אם לפתוח במבצע או התערבות צבאית במצבים הנדרשים לכך. מועצת שרי החוץ הוא מועצה לשיתוף פעולה בין המדינות החברות בארגון שנושאי מדיניות חוץ של הארגון. מועצת שרי ההגנה — זרוע ביצועית מייעצת לתיאום בנושאי צבא, תעשיות ביטחוניות וייצוא צבאי טכנולוגי ועדת מזכירי מועצות הביטחון – גוף תיאום מייעץ בנושאי ביטחון לאומי המטה המאוחד של ארגון האמנה לביטחון משותף נחשב למטה הכללי של הארגון המארגן ומתאם בין זרועות הצבא של הארגון. מדינות משקיפות וחברות בארגון האמנה לביטחון משותף: מדינות חברות לשעבר בארגון האמנה לביטחון משותף: ערך מורחב – המהומות בקזחסטן (2022) בינואר 2022 פרצו מחאות נגד המשטר בקזחסטן. לבקשת הנהגת המדינה, ארגון האמנה לביטחון משותף, שלח למדינה את הכוחות המשותפים לתגובה מהירה. ערך מורחב – סכסוך אזרבייג'ן–ארמניה (2022) ב-13 בספטמבר 2022 התחדשה הלחימה בין אזרבייג'ן, החברה לשעבר, לארמניה, כשנתיים לאחר סיום מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. לאחר תחילת הלחימה, ביקשה ארמניה להפעיל סעיף מאמנת הברית, המחייב את המדינות החברות לפעול להגנת בעלת ברית מותקפת. משלחת הברית, בראשות מזכ"ל הברית, סטניסלב זאס, נשלחה לעקוב אחר המצב לאורך הגבול בין המדינות הלוחמות. ברית ורשה ארגון האמנה הצפון אטלנטית מדיה וקבצים בנושא ארגון האמנה לביטחון משותף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארגון האמנה לביטחון משותף (ברוסית) ארגון האמנה לביטחון משותף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארגון האמנה לביטחון משותף, ברשת החברתית VK השתלטות הטליבאן על אפגניסטן הביאה לפירוק הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן ולאובדן מקומה בארגון
טמפה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טמפה – עיר במדינת פלורידה, ארצות הברית טמפה – עיר במדינת אריזונה, ארצות הברית טמפה (יוון) – עמק בצפון תסאליה שביוון טמפה (מאכל) – מאכל העשוי מפולי סויה מותססים
מיסראתה

מִיסְרָאתָה (בערבית: مصراتة, מִצְרָאתָה, לפעמים בשפות זרות: מִיסוּרַטַה) היא העיר השלישית בגודלה בלוב, במרחק 200 ק"מ מטריפולי, בקצהו המערבי של מפרץ סידרה. בימי הביניים הייתה מיסראתה מרכז מסחר גדול וחשוב באזור. ב-1912 כבשו אותה האיטלקים, אך פינוה ב-1914. בימי מלחמת העולם הראשונה הייתה העיר מרכז מדיני וצבאי של הטורקים. ב-1920 כבשו אותה האיטלקים בשנית, אך במלחמת העולם השנייה היא נכבשה על ידי הבריטים. בעיר תעשיית שטיחים, מפעלים לשימורי דגים, ומרכז מסחרי לתמרים ולתאנים. בחופיה שולים ספוגים. במהלך ההתקוממות בלוב ב-2011, נכבשה העיר בחודש מרץ על ידי המורדים מידי שליט לוב מועמר קדאפי. ערך מורחב – יהדות לוב עד שנת 1949 התקיימה בעיר קהילה של כמה אלפים, אך רובם ככולם עלו לישראל, וחלקם לאיטליה. בין ראשי הקהילה במהלך המאה ה-20 היה הרב כליפא ג'רמון-חסאן. נמל הדייגים קאסר אחמד הכיכר המרכזית בית מלון גוז-אלטיק מיזרקה במיסראתה נמל התעופה הבינלאומי מיסראתה מדיה וקבצים בנושא מיסראתה בוויקישיתוף מיסראתה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.