פרס נובל לשלום

פרס נובל לשלום מוענק בכל שנה לאנשים בעלי חזון שפעלו למען השלום והתגברו על מעגלי אלימות, עימותים, או דיכוי באמצעות הנהגה מוסרית. כמו כן, הפרס מוענק גם למנהיגי מדינות שנטשו את דרך המלחמה והחליפו אותה במשא ומתן במטרה להגיע לשלום או אישים שפעלו למען מטרות הומניטריות כמו זכויות האדם ומודעות סביבתית. בניגוד לשאר פרסי נובל, המוענקים בסטוקהולם, בירת שוודיה, מוענק פרס נובל לשלום בבית עיריית אוסלו, בירת נורווגיה, שם גם נמצא מרכז נובל לשלום. הדבר נעשה על פי קביעה מפורשת של נובל בצוואתו, שאת ועדת הפרס יבחר הפרלמנט הנורווגי. לפי ועדת הפרס סיבה אפשרית להחלטתו של נובל לקבוע את נורווגיה כמרכז הפרס היא שבניגוד לשוודיה לא הייתה לנורווגיה מסורת מלחמתית. מועמדים לפרס יכולים להיות מוצעים על ידי אנשים שהוגדרו על־פי תקנות הוועדה, כגון: זוכי פרס נובל לשעבר, חברי הפרלמנט הלאומי, פרופסורים (בתחומים מסוימים), רקטורים ונשיאי אוניברסיטאות, שופטים בינלאומיים, חברי הוועדה לשעבר ועוד. הוועדה שומרת את רשימת המועמדים בסוד ואף מבקשת מהמועמדים עצמם שלא לפרסם זאת. המועמדויות מוגשות בדרך כלל בסביבות חודש פברואר של שנת הפרס, אך הן יכולות להיות מוגשות עד ישיבתה הראשונה של הוועדה. הוועדה היא בת חמישה חברים וראשת הוועדה הנוכחית היא ברית רייס-אנדרסון, חברת פרלמנט ושרה לשעבר, שכיהנה מטעם מפלגת העבודה הנורווגית. היא מכהנת בתפקידה מ-2017. שפת הדיונים של הוועדה היא נורווגית. המועמדויות יכולות להיות מוגשות בשפות שונות, בדרך כלל אנגלית, אולם היו מועמדויות שהוגשו בגרמנית וצרפתית. רשימת המועמדים לפרס בשנים 1901–1955 פורסמה.‏ עם פרסום רשימות המועמדים התברר כי אדולף היטלר היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנת 1939 על ידי אריק ברנדט, חבר פרלמנט שוודי מהמפלגה הסוציאליסטית. ברנדט ביטל את הגשת המועמדות של היטלר כעבור מספר ימים, והגשתו הייתה סאטירית ונועדה להגחיך את מועמדותו של נוויל צ'מברלין על חלקו בהסכם מינכן. מועמדים ידועים לשמצה נוספים לפרס נובל לשלום היו יוסיף סטלין ובניטו מוסוליני. לא רק אישים יכולים להיות מועמדים אלא גם ארגונים. בין הארגונים המפורסמים שזכו בפרס נמנים: הצלב האדום, האיחוד האירופי, והארגון למניעת הפצת נשק כימי. רק זוכה אחד סירב לקבל את הפרס מיוזמתו: לה דק טהו (וייטנאם): דחה את פרס נובל לשלום לשנת 1973 אותו נבחר לקבל עם הנרי קיסינג'ר. בנוסף אנדרי סחרוב שהיה דיסידנט זכה בפרס ב-1975 אך לא הורשה על ידי שלטונות ברית המועצות להשתתף בטקס. ליו שיאובו שזכה בפרס ב-2010 היה אסיר פוליטי באותה תקופה והשלטונות בסין מנעו ממנו ומאשתו להגיע לטקס הענקת הפרס. מספר פעמים הוענק הפרס על מעשים הקשורים לסכסוך הישראלי-ערבי. הדבר קרה לראשונה ב-1950 כשהפרס הוענק לראלף באנץ' על ניהול המשא ומתן בין נציגי ישראל לנציגי מדינות ערב ברודוס שהתנהל בין ינואר ליולי 1949, שהביאו לבסוף לחתימת הסכמי שביתת הנשק בין המדינות המעורבות במלחמת העצמאות. פרס נובל לשלום לשנת 1978 הוענק למנחם בגין ואנואר סאדאת על הסכם קמפ דייוויד (הפרס ניתן עוד לפני הסכם השלום). פרס נובל לשלום לשנת 1994 הוענק ליצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת על הסכם אוסלו. זוכה נוסף שהפרס שלו קשור לסכסוך הוא ג'ימי קרטר שהיה המתווך בין ישראל למצרים בעת שיחות השלום וזכה בפרס נובל בשנת 2002 על מפעל חייו. הענקת הפרס לערפאת עוררה מחלוקת עזה אף בתוך ועדת הפרס עצמה. באופן חסר תקדים, קורה כריסטיאנסן, אחד מחמשת חברי הוועדה התפטר במחאה על הענקת הפרס לערפאת. אמנם גם ב-1973 התפטרו שניים מחברי הוועדה במחאה על הענקת הפרס באותה שנה להנרי קיסינג'ר, אך הם השעו את הודעת הפרישה עד לאחרי הטקס, בעוד כריסטיאנסן התפטר מיד אחרי אישור הפרס ומחה ברחובות אוסלו במהלך הטקס. בראיון שהתקיים עמו כעבור ארבע שנים הוא טען: "אינני גיבור. פשוט לא הייתי מסוגל יותר להסתכל במראה אילו המשכתי להיות חבר בוועדה שנותנת פרס לערפאת". אליהוא רוט, אוסטן צ'מברלין, צ'ארלס דוז, פרנק קלוג, ונורמן אנג'ל קיבלו בפועל את פרסם שנה אחת מאוחר יותר מאשר מצוין בטבלה. הפרסים הוענקו להם באיחור של שנה מאחר שהוועדה החליטה כי אף אחת מהמועמדויות בשנה שבו הם מופיעים בטבלה לא עמדה בקריטריונים בצוואתו של נובל; ע"פ התקנות, הוועדה עכבה את הענקת הפרסים עד השנה העוקבת, אף על פי שהם הוענקו כפרס השנה הקודמת. הפרס של קרל פון אוסייצקי הוענק שלא בפניו משום שסירב למסור את דרכונו לידי ממשלת גרמניה הוענק לאחר מותו סירב לקבל את הפרס הוענק שלא בפניו משום שסירב למסור את דרכונו לידי ממשלת ברית המועצות. הוענק שלא בפניה כי היא הוחזקה במעצר בית בידי ממשלת בורמה. בעקבות שחרורה ממעצר בית והבחירות לבית הנבחרים, סו צ'י קיבלה את הפרס באופן אישי ב-16 ביוני 2012. הוענק שלא בפניו משום ששהה במאסר בסין. קונצרט פרס נובל לשלום מדיה וקבצים בנושא פרס נובל לשלום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס נובל לשלום (באנגלית) פרס נובל, האתר הרשמי פרס נובל לשלום, האתר הרשמי חתני פרס נובל לשלום, באתר פרס נובל Why Norway?, The Nobel Peace Prize (באנגלית) בסיס נתונים למועמדים לפרס נובל לשלום, 1901 - 1955(הקישור אינו פעיל, 15.12.2020) The darkly ironic 1939 letter nominating Adolf Hitler for the Nobel Peace Prize שרון שדה, מהפך בצפון אירלנד; הסכם השלום בסכנת קריסה, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2003 דניאל דולב, הארגונים שזכו בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2013 אבירם חניק, סיאול, ‏בין אור הנרות לאור הירח: שיעור באזרחות מדרום קוריאה, באתר גלובס, 27 במאי 2017 שלמה שמיר, פרס נובל לשלום יוענק לאו"ם ולמזכירו קופי אנאן, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2001 סוכנויות הידיעות, פרס נובל לשלום לנשיא ארה"ב לשעבר, ג'ימי קרטר, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002 הניו יורק טיימס,הסוכנויות, פרס נובל לשלום לפעילת זכויות האדם האיראנית שירין עבאדי, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2003 יוסי מלמן, שלמה שמיר, אל-בראדעי וסבא"א זכו בנובל על מאבקם בהפצת הגרעין, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2005 הניו יורק טיימס,מאת סליה דוגר, הזוכה: כלכלן מבנגלדש, מקים "בנק לעניים", באתר הארץ, 14 באוקטובר 2006 צפריר רינת, אל גור ופאנל שינוי האקלים של האו"ם זכו בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2007 סוכנויות הידיעות, פרס נובל לשלום הוענק לנשיא פינלנד לשעבר, מארטי אהטיסארי, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2008 אלוף בן, פרס נובל לשלום לברק אובמה | פרס על הצעת מחקר, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2009 רויטרס, 18 מדינות יחרימו את טקס הענקת פרס נובל לפעיל זכויות אדם סיני, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2010 סוכנויות הידיעות, נשיאת ליבריה קיבלה פרס נובל, אך נלחמת על כסאה, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2011 מירה צורף, פואמת השחרור של האשה התימנייה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2013 אנשיל פפר, נובל לשלום לאיחוד האירופי: פרס מוצדק שהוא גם תמרור אזהרה, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2012(הקישור אינו פעיל, 15.12.2020) AP ורויטרס, הארגון למניעת הפצת נשק כימי הוא הזוכה בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2013 הגרדיאן והניו יורק טיימס, דרכה של הנערה הפקיסטאנית שהטליבאן ניסה לחסל אל פרס נובל לשלום, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2014 הגרדיאן ואי-פי, פרס נובל לשלום הוענק לקוורטט הדיאלוג הלאומי של תוניסיה על תרומתו למעבר לדמוקרטיה, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2015 הניו יורק טיימס, הגרדיאן, רויטרס ו״הארץ״, על אף דחיית הסכם הפיוס עם המורדים: נשיא קולומביה זכה בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2016 הארץ, הגרדיאן ורויטרס, הקמפיין לפירוז העולם מנשק גרעיני זכה בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2017 "The Nobel Peace Prize 2017 - Press Release". www.nobelprize.org. נבדק ב-2017-10-06. הגרדיאן,אי-פי והארץ, פרס נובל לשלום הוענק לצעירה יזידית ורופא מקונגו על פעילותם נגד אלימות מינית, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2018 גיא אלסטר‏, ראש ממשלת אתיופיה אביי אחמד זכה בפרס נובל לשלום, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2019