laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שעיר קפריסאי

שעיר קפריסיאי (שם מדעי: Otus cyprius) הוא דורס לילה ממשפחת הינשופיים, אנדמי לקפריסין. ישנם חוקרים שסוברים שזהו תת-מין של השעיר המצוי. הוא דומה לו בממדיו (אורך של 19 עד 21 ס"מ לערך) ובצבע נוצותיו האפורות-מסורטטות. כמו שאר השעירים הוא בעל נוצות המתאימות לצבע קליפת העצים, עליהם הוא יושב. שעיר זה מצוי לרוב בחורשי אורנים טבעיים, בייחוד מהמין אורן קפריסאי (Pinus brutia). השעיר הקפריסאי לא מצוי בסכנה בטבע, אם כי האנדמיות שלו עלולה לסכן אותו בעתיד. השעיר קפריסיאי טרם הוכר באתר IUCN כמין נפרד ונחשב לתת-מין של השעיר המצוי. מדיה וקבצים בנושא שעיר קפריסאי בוויקישיתוף שעיר קפריסאי, באתר ITIS (באנגלית) שעיר קפריסאי, באתר GBIF (באנגלית) שעיר קפריסאי באתר הרשימה האדומה של IUCN "Otus cyprius". Red List of Threatened Species, IUCN, ‏2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחבת הריקודים

רחבת הריקודים הוא פזמון שכתב יענקל'ה רוטבליט, והלחינה וביצעה יהודית רביץ. השיר יצא לאור בשנת 1987. השיר נכלל באלבומה של רביץ "באה מאהבה". בשיר מסופר על מערכת יחסים בין גבר לאישה שהכירו על רחבת הריקודים במועדון. האישה היא בחורה מבית טוב והגבר עבריין. הרקע לכתיבת השיר הוא סיפור אהבתם של שמעיה אנג'ל, שהואשם והורשע ברצח כפול ולאחר מכן גם ברצח שותפו לפשע בעודם מרצים מאסר, וזוגתו שרה אנג'ל שהואשמה וזוכתה מחמת הספק במתן הוראה וסיוע לרצח. רוטבליט סיקר את המשפט עבור עיתון "חדשות" בעת שכתב את השיר. השורה בשיר "האושר הוא הפשע המושלם" היא תרגום מהותי של השיר "Happiness Is a Warm Gun" של הביטלס. סרטון השיר "רחבת הריקודים" באתר יוטיוב מילות השיר "רחבת הריקודים" באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית אתי אברמוב, ריקוד מושחת, באתר ynet, 26 באפריל 2020
יחסי טורקיה–קנדה

יחסי טורקיה–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לטורקיה. שתי המדינות הן חברות G-20, נאט"ו, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, האומות המאוחדות וארגון הסחר העולמי. המהגרים הטורקים הראשונים הגיעו לקנדה בסוף המאה ה-19 מתחומי האימפריה העות'מאנית. בשנת 1922, זמן קצר לאחר קבלת עצמאותה, החליטה קנדה את ההחלטה הראשונה של מדיניות החוץ שלה בניגוד לבריטניה שהיא לא תשתתף במלחמה עם טורקיה במהלך משבר צ'נקלה. הקשר הרשמי הראשון בין שתי המדינות התרחש בשנת 1943 כאשר ממשלת טורקיה הודיעה לאוטווה על כוונתה לפתוח שגרירות קבועה, שנפתחה בשנת 1944. קנדה החזירה אחר כך בשנת 1947 בפתיחת שגרירות באנקרה. במהלך המלחמה הקרה, היחסים בין שתי המדינות התפתחו בעיקר סביב שיתוף פעולה צבאי וביטחוני במסגרת נאט"ו. במרץ 1985 תקפו שלושה מחברי הצבא המהפכני הארמני את השגרירות הטורקית באוטווה והחזיקו את השגריר וכמה אנשים נוספים בשגרירות. התוקפים רצו שטורקיה תכיר ברצח העם הארמני. לאחר ארבע שעות, שוחררו בני הערובה ללא פגע והחמושים הובאו למעצר המשטרה. זו הייתה התקיפה השלישית על הצוות הדיפלומטי הטורקי באוטווה על ידי תוקפים ארמנים בשלוש שנים. בשנת 2004, הפרלמנט הקנדי הכיר רשמית ברצח העם הארמני. ההכרה של קנדה השפיעה לרעה על היחסים הדו-צדדיים בין המדינות. נערכו הרבה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות. ביוני 2010, נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ביקר בקנדה כדי להשתתף בפסגת ה-G20 בטורונטו. בנובמבר 2015 ביקר ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו בטורקיה כדי להשתתף בפסגת ה-G20 באנטליה. ביוני 2019 חתמו קנדה וטורקיה על מזכר הבנות להקמת ועדה כלכלית וסחר משותפת, במטרה לקיים פגישות שנתיות בין פקידים ועסקים קנדיים וטורקים להרחבת הזדמנויות סחר והשקעות דו צדדיות. באוקטובר 2021 איימה טורקיה לגרש את שגריר קנדה בעקבות תמיכתו בשחרור עות'מאן קבאלה, שהשתתף בניסיון ההפיכה בטורקיה מהכלא הטורקי. בשנת 2019 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-2.4 מיליארד דולר. למעלה מ-350 חברות קנדיות משקיעות בטורקיה, בעיקר בתחומי האנרגיה, הכרייה, טכנולוגיית המידע והתשתיות. טורקיה מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה ו-5 קונסוליות באדמונטון, הליפקס, מונטריאול, טורונטו וונקובר. קנדה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול. מדיה וקבצים בנושא יחסי טורקיה–קנדה בוויקישיתוף Turkish Canadians After Vimy: Did Canada really find its independence in 1922 battle it refused to fight? Relations Between Turkey and Canada Canada-Turkey relations 1985: Deadly embassy attack in Ottawa Canadian Parliament recognizes Armenian genocide High-Level Visits between Canada and Turkey אתר על יחסי מדינות
גלות (סיפור בדיוני)

גלות (באנגלית: Exile) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אדמונד המילטון (אנ'). הוא פורסם לראשונה בגיליון מאי 1943 של המגזין Super Science Stories. גרסה מתורגמת לעברית התפרסמה בכתב העת "פנטסיה 2000" בשנת 1982, גיליון מספר 26. הסיפור דן בקיומם של יקומים מקבילים ובאפשרות לממש מציאות מתוך דמיון. הסיפור הוצע לקבלת פרס ה"הוגו במבט לאחור" בשנת 1944. הסיפור נפתח בתיאור של פגישת סופרי מדע בדיוני. מטרת הפגישה היא לדבר על עבודתם. לאחר ארוחה ושיחה בנושאים כלליים, המספר, שהוא אחד המשתתפים, מציין שהסופרים מנסים להיראות כמו אנשים רגילים, אבל הם מיוחדים בכך שאינם מרוצים מהעולם; כולם חלמו על עולמות מוזרים עוד לפני שהם היו סופרים, והוא אומר שחלומות אלה נובעים מכך שהם אינם מרגישים בבית בעולם. סופר אחר, ברייזל, אומר שהם היו מרגישים עוד פחות בבית בכל אחד מהעולמות האחרים. סופר השלישי, קאריק, מצטרף לשיחה ומספר שדבר דומה קרה לו – הוא כתב על עולם דמיוני ואז היה עליו לחיות בו. לאחר שהסופר הרביעי, מדיסון, אומר שהוא מקווה שזה עולם יותר נעים מהעולם שהוא כותב עליו, קאריק אומר שהוא היה יוצר את העולם שונה מאוד מכפי שיצר אותו במקור אילו היה יודע מה עומד להתרחש. בהמשך מספר קאריק על המקרה. קאריק עבר לגור סמוך לתחנת כוח גדולה. הוא החל לחשוב על עולם בדיוני מסוים, ודמיין אותו על כל פרטיו. הוא התרכז בהם הרבה זמן, ואז שמע קליק מוזר בראשו. הוא הרגיש שמחשבותיו התממשו. הוא ניער מעליו את המחשבה, אבל למחרת, אחרי שחשב על תושבי העולם, שמע שוב קליק מוזר בראשו. הוא דמיין את עצמו בתוך העולם, ולפתע הועבר לשם. לאחר שעברה התרגשותו מהתקרית, הוא החל לסלוד מהעולם אליו הגיע. העולם היה אלים יתר על המידה. הוא רצה לצאת, אך לא יכול היה. הוא החל לכתוב סיפורי מדע בדיוני. הסיפורים בעצם היו על העולם האמיתי. כעבור זמן-מה, אחד הסופרים שואל אותו איך הוא הצליח לבסוף לצאת. קאריק משיב: "אני עדיין כאן". כמו הרבה סיפורי מדע בדיוני קצרים, אין הרבה מידע על הדמויות, שכן הדגש הוא על העלילה. הדמויות הן קאריק, מדיסון, ברייזל, והדובר. כולם סופרי מדע בדיוני. לא ידוע אם הדמויות מבוססות על סופרי מדע בדיוני אמיתיים, ואם כן – על מי. אדמונד המילטון (21 באוקטובר 1904 - 1 בפברואר 1977) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי, מהתקופה שידועה כ"תור הזהב של המדע הבדיוני". הסיפור הראשון שהוא פרסם היה "אלוהים הוא המפלצת של ממוראת", בגיליון אוגוסט 26 של המגזין "סיפורים מוזרים", ובין השנים 1926–1948 הוא פרסם 79 סיפורים במגזין זה. ב-1946 התחתן המילטון עם סופרת המדע הבדיוני לי ברקט. הם כמעט ולא פרסמו ספרים יחד. הסיפור היה מועמד לקבלת פרס ה"הוגו במבט לאחור" בשנת 1944, אבל הפסיד לסיפור R is for Rocket (אנ') של ריי ברדבורי. מידע על הסיפור Cora Buhlert, Retro Review: “Exile” by Edmond Hamilton, ‏04.04.2020 ד״ר אמנון סטופ, “גלות” – סיפור “ארס פואטי” קלאסי מאת אדמונד המילטון, באתר יקום תרבות, ‏20 באוקטובר 2016 Retro Hugos 1943: Short Fiction, Hugo Book Club Blog, ‏25.11.2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גלות (סיפור בדיוני)".
דרך ארץ - ההופעה

דרך ארץ - ההופעה הוא אלבום הופעה הראשון של גידי גוב, שיצא בשנת 1988. האלבום יצא אחרי שאלבומו האחרון של גוב "דרך ארץ" הצליח מאוד, מה שהוציא את גוב לסיבוב הופעות סולו הראשון בקריירה שלו. את ההופעה הפיק מוזיקלית רמי קליינשטיין. בנוסף לשירים מאלבום "דרך ארץ", שילב גוב בהופעה שירים של להקת כוורת שהיה חלק ממנה ובשלב זה הייתה מפורקת למעט מופעי איחודים פעם בכמה שנים. בנצי גפני - גיטרה בס אלון הלל - תופים, סימונס וקסיו 101 נאור דיין - קולות רקע, גיטרה רמי קליינשטיין - פסנתר, סינתיסייזר, אורגן, קולות רקע, שירה, עיבודים הוקלט במועדון "צוותא" - 22 במאי 1988, חג השבועות. אולפני D.B. הקלטה, מיקסים דיגיטליים - יעקב מורנו מנהל במה, טכנאי ראשי - מיכי גוב טכנאי הופעה - אילן לזובסקי, אפיק פלג, דרור שאשא, יובל ליבליך, רובי אלסטר, רועי נגר עוזר טכנאי - גילי אוריאל תאורה - מנו לוי צילום - ורדי כהנא. הפקה מוזיקלית - רמי קליינשטיין עוזרי הפקה - נורית פרידמן, גילי דיין-פרל יחסי ציבור - מירי בן יוסף. ניהול הפקה - דורית לנץ. עוזרת הפקה - גילה חממי. ניהול אישי והפקה - מיכאל תפוח - אתי אנטה, "המון הפקות".
המסע המופלא של אדוארד טוליין

"המסע המופלא של אדוארד טוליין" (באנגלית: The Miraculous Journey of Edward Tulane) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופרת עטורת הפרסים קייט די-קמילו, אוייר על ידי בגרם איבטולין, והתפרסם בשנת 2006. הספר עוסק במסעו של ארנב חרסינה העובר בין בעלים שונים ולומד לאהוב. אדוארד טוליין הוא ארנב חרסינה שמקורו בסין השייך לאבילין טוליין, ילדה בת 10 אשר אוהבת אותו עד עמקי נשמתה ומפנקת אותו. לאדוארד יש תודעה, אך הוא לא יכול לזוז. אדוארד מאוד אדיש לאהבתה של אבילין, אך מאוהב מאוד בעצמו ("החורף היא העונה החביבה עליו כיוון שאז הוא יכול לבהות בבואתו המשתקפת בחלונות החדר"). הדמות היחידה בסיפור שמודעת לתודעה של אדוארד היא פלגרינה, סבתה של אבילין, שהעניקה לה את אדוארד, ומתוארת כמכשפה. פלגרינה שמה לב לאנוכיות של אדוארד ומספרת לאבילין סיפור על נסיכה מפונקת שלא ידעה לאהוב ועל כך הופכת לחזירת יבלות. כמו בסיפורה של פלגרינה, גם גורלו של אדוארד נחרץ כאשר הוא צולל בעומקי הים לאחר שנזרק על ידי בריונים בהפלגה עם אביליין ומשפחתה. הספר מתאר מסע לגילוי עצמי ונוגע בקשת של רגשות אנושיים ובהם, טוב-לב, חמלה, אובדן והתאוששות. הנושא המרכזי יכול להסתכם בציטוט מהספר: "אם אין לך כוונה לאהוב או להיות אהוב, אז כל המסע הוא חסר מטרה." (הבובה הישנה). כאשר היה עם אביליין, אדוארד לא הרגיש רגשות חוץ מאהבת עצמו. הרגע שבו המצב הזה השתנה לראשונה היה כאשר נפל מהאונייה בתחילת הסיפור וחש פחד. במהלך הסיפור אדוארד מתגעגע לאבילין וחושב על בעליו הקודמים. ככל שחולף הזמן הוא לומד להעריך ולאהוב את מי שמחזיק ומטפל בו. בעקבות השינוי הזה אדוארד זוכה לגאולה כשבבסוף מסעו הוא מגיע לחנות צעצועים ונקנה על ידי אביליין, אליה התגעגע. אדוארד - הדמות המרכזית בסיפור, שאחריה עוקבת העלילה. אדוארד הוא ארנב חרסינה סיני שמקורו מצרפת. פלגרינה הביאה אותו לאבילין ליום הולדתה השביעי. לאדוארד יש תודעה, ולפיכך הוא יכול רק לחשוב ולהרגיש. לאחר שנפל מאונייה הוא עובר מסע בין בעלים שונים שבו הוא לומד לאהוב ולהרגיש רגשות כלפי אנשים אחרים, ולבסוף מתאחד עם אביליין לאחר שהיא קונה אותו לבתה. אבילין - ילדה בת 10, לה שייך של אדוארד בתחילת הסיפור. פלגרינה - סבתה של אבילין, מתוארת על פי אדוארד כאישה מרושעת, שכן לאחר סיפור האגדה הטרגי שלה הוא משווה אותה למכשפה מהסיפור. היא הדמות היחידה בסיפור שמודעת לתודעה של אדוארד. קייט די-קמילו נולדה בפילדלפיה שבפנסילבניה. היא סבלה מדלקת ריאות כרונית. בעקבות מחלתה עברה ביחד עם אמה ואחיה לפלורידה, בה האקלים חמים יותר. אביה נשאר בפנסילבניה בשל עיסוקו (מכירת מוצרים אורתודנטיים) ולא הצטרף למשפחתו בפלורידה. ניתן לראות שני אזכורים מחייה בספר: המסע של אדוארד וגעגועיו לאבילין הם אזכור למסע של קייט מפילדלפיה לפלורידה כאשר הופרדה מאביה. המחלה של שרה רות בסיפור היא מחלת ריאות, כמו המחלה שהשפיעה על חייה של קייט בילדותה. מאשה, צור-גלוזמן, הארנב שלא השתפן, הארץ, 2012 המסע המופלא של אדוארד טוליין באתר dafdaf.co.il The Miraculous Journey of Edward Tulane: Characters & Setting באתר study.com Novel Analysis:The Miraculous Journey of Edward Tulane באתר bulbapp.com קייט די-קמילו, תרגום: יעל אכמון, המסע המופלא של אדוארד טוליין, כנרת-זמורה-ביתן, 2012, מסת"ב 0-7636-2589-2 דוד רפ, “המסע המופלא של אדוארד טולין” הוא ספר נהדר, הארץ, 2013
יחסי הפיליפינים–רוסיה

יחסי הפיליפינים–רוסיה הם יחסי החוץ בין רוסיה לבין הפיליפינים. הפיליפינים קיבלו עצמאות בשנת 1946, אך במהלך קרוב לשלושים השנים שלאחר מכן לא התקיימו יחסים דיפלומטיים בין מנילה למוסקבה. סיבה משמעותית לכך הייתה העובדה שהפיליפינים הייתה מדינה פרו-אמריקאית שבשטחה היו בסיסים צבאיים של ארצות הברית. לכן הפיליפינים התנגדו בעקביות לגוש הסוציאליסטי. המצב השתנה תחת הנשיא פרדיננד מרקוס. בתחילה, במאי 1972 הוקמה בפיליפינים אגודת הידידות הפיליפינים-ברית המועצות. ביוני 1974 קמה החברה הסובייטית "ברית המועצות - הפיליפינים". באותה 1974 הוקמה המפלגה הקומוניסטית בפיליפינים. ב-2 ביוני 1976 כוננו במהלך ביקורו של פרדיננד מרקוס במוסקבה היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים לברית המועצות. בשנת 1977 התרחשו חילופי שגרירויות. לאחר הפגישה בין נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לנשיא הפיליפינים רודריגו דוטרטה ב-19 בנובמבר 2016, הצדדים הסכימו לחזק את היחסים בין המדינות. במהלך הפגישה שלאחר מכן ב-23 במאי 2017 במוסקבה, נחתמו מספר מזכרים בנושא העמקת שיתוף הפעולה בתחום הכלכלי, התרבותי, הצבאי והמלחמה בטרור. בשלהי כהונתו, דוטרטה השמיעה ביקורת על התנהלות רוסיה במלחמת רוסיה-אוקראינה. בשנת 2009 הוקמה המועצה העסקית הפיליפינית-רוסית שבמסגרתה מתקיימות ישיבות יזמיות קבועות וקיימות שותפויות בין ערים ואזורים של שתי המדינות. בעתיד, יתקיימו חילופי מורים וסטודנטים של ISAA בין האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה אוניברסיטת סנקט פטרבורג עם אוניברסיטת הפיליפינים. בשנת 2010 היקף הסחר הדו-צדדי בין המדינות הסתכם ב-1.067 מיליארד דולר, היצוא הרוסי הסתכם ב-641 מיליון דולר. בתקופה מינואר עד יולי 2011 הסתכם המסחר ב-905.2 מיליון דולר. בשנת 2010 ביקרו בפיליפינים כ-15 אלף רוסים. בשנת 2016 ביקרו כבר 35 אלף. עבור אזרחי הפדרציה הרוסית הכניסה ללא ויזה מותרת עד 30 יום. עד 2017, הפיליפינים וברוניי נותרו המדינות היחידות באזור אסיה-פסיפיק שמעולם לא רכשו נשק רוסי. בתחילת דצמבר 2016 החל דיאלוג בין משרדי ההגנה של רוסיה והפיליפינים על חיזוק שיתוף הפעולה הצבאי הדו-צדדי. באוקטובר 2017 נחתם הסכם על שיתוף פעולה צבאי-טכני וחוזה לאספקה לפיליפינים של משגרי RPG-7V ותחמושתם. הפיליפינים מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-2 קונסוליות בסנקט פטרבורג ובוולדיווסטוק. רוסיה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה וקונסוליה כללית בסבו. מדיה וקבצים בנושא יחסי הפיליפינים–רוסיה בוויקישיתוף Live updates | Philippines leader rebukes Putin for killings, AP NEWS, ‏2022-05-24 (באנגלית) אתר על יחסי מדינות
ברוס קריין

רוברט ברוס קריין (באנגלית: Robert Bruce Crane;‏ 1857 - 30 באוקטובר 1937) היה צייר אמריקאי. הוא הצטרף למושבה Lyme Art בראשית המאה העשרים. אולם התקופה הפעילה ביותר שלו הגיעה לאחר 1920, כאשר במשך יותר מעשור עשה רישומי שמן של יער, כרי דשא וגבעות. הוא התפתח לצייר טונליסטי בהשפעת ז'אן צ'ארלס קאזין בגריז-סור-לוינג. העבודות הבוגרות של קריין היו כמעט תמיד סצינות סתיו וחורף. בדרך כלל הוא צייר בסטודיו שלו בברונקסוויל, ניו יורק, שם כמו רבים מהטונליסטים הסתמך בעיקר על זיכרונות מחוויות הרישום שלו בחוץ. אביו של ברוס קריין, סולומון קריין, היה אמן חובב בעצמו והכיר לבנו את תחום האמנות בניו יורק מגיל צעיר. עם זאת, בטיול קיץ להרי האדירונדאק הוא שגרם להתעניינותו של ברוס בציור. בגיל שבע עשרה בסביבות 1874 עבר עם משפחתו לאליזבת, ניו ג'רזי שם הוא עבד כצייר אצל אדריכל. בתקווה להתחיל קריירה בתחום זה, הוא פנה לאמן המפורסם אלכסנדר הלוויג וויאנט וביקש להתחיל אצלו חניכה. וויאנט ביקש לראות כמה מעבודותיו של קריין, אך ברוס לא האמין כי כישוריו מספיקים כדי להרשים את וויאנט. לכן, הוא דחה את הבקשה ובילה את השנה שלאחר מכן, בשיפור כישוריו לפני שהראה את עבודתו בפני וויאנט והחל לעבוד אתו. הם נשארו חברים עד מותו של וויאנט. ברוס קריין החל ללמוד בליגת הסטודנטים לאמנויות בניו יורק ובשנת 1876 הוצג לראשונה בתערוכה באקדמיה הלאומית לעיצוב, והגיש את ציור בשם "הכנסייה השוודית העתיקה, פילדלפיה " קריין החל לצייר נופים של איסט המפטון ולונג איילנד, מה שהביא לו שבחים ואישור ביקורתי (כמו גם הכנסה קבועה.) לאחר מכן עזב את ניו יורק ללמוד בצרפת אצל ז'אן צ'ארלס קאזין, צייר צרפתי ידוע של המאה ה-19. הוא חווה שם הצלחה אך הדברים עמדו להשתנות. אשתו הראשונה של ברוס קריין, ז'אן בוצ'ארד בריינרד, אושפזה במוסד סגור, אף כי מעולם לא הובהר אם הדבר נבע ממחלת נפש ממשית או היה זה מקרה של אלכוהוליזם, כפי שהסבירה אן קריין (בתה מנישואים קודמים). ז'אן החלה להאשים בפומבי את ברוס קריין בניאוף עם בתו החורגת אן, אך התיק נדחה והגירושין הסתיימו בשנת 1902. ברוס יתחתן עם אן בריינרד שנתיים לאחר מכן, למרות פער גיל 25. הייתה להם בת, שנקראה גם אן. פרק הזמן הזה גרם למבקרים רבים להאמין שקריין איבד את מגעו ואת כישוריו. אבל חזרתו להרי האדירונדאק גרמה לעבודתו להתבגר כשהחל להתמקד ביסודות הטבע. בשנת 1909 זכה במדליית ארד בתערוכת מכון קרנגי על עבודותיו, והראה שהוא עדיין בכושר טוב. במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-20, קריין זכה לפחות בעשרה פרסים גדולים ולאומיים ובינלאומיים. הוא גם היה קשור לגלריות האומנות של גרנד סנטרל והשתתף בתערוכת חבריו בשנת 1933. בשנת 1897 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי חבר, והפך לאקדמאי מלא בשנת 1901. קריין שבר את אגן הירכיים בנפילה בשנת 1935, שכמעט הרגה אותו. את שארית שנותיו בילה בברונקסוויל לפני שמת ב-30 באוקטובר 1937. הוא קבור בבית העלמין גרין-ווד, ברוקלין. מדיה וקבצים בנושא ברוס קריין בוויקישיתוף New York Times obituary
דודג' קסטום רויאל

דודג' קסטום רויאל (באנגלית: Dodge Custom Royal, קרוי גם: Custom Royal Lancer) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1955–1959 בארצות הברית. דור ראשון - "Dodge Custom Royal I" יוצר בין השנים 1955–1956. דור שני - "Dodge Custom Royal II" - יוצר בין השנים 1956–1959. מנוע קדמי / מנוע בנזין. מנוע הנעה אחורית. מנוע קירור מים. 4 דלתות - סדאן. 2 דלתות - קופה הרדטופ. 4 דלתות - הרדטופ (דור שני). 2 דלתות - קבריולה (דור שני). "דודג' קסטום רויאל", שנת 1955 "דודג' קסטום רויאל", שנת 1956 "דודג' קסטום רויאל לנסר", שנת 1959 -קבריולה "דודג' קסטום רויאל לנסר", 2 דלתות, שנת 1956 "דודג' קסטום רויאל", שנת 1957 "דודג' קסטום רויאל", 4 דלתות סדאן, שנת 1959 "דודג' קסטום רויאל", שנת 1959 - קבריולה "דודג' קסטום רויאל", שנת 1959 - קבריולה "דודג' קסטום רויאל", שנת 1959 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים דודג' דודג' 1955 דודג' 880 דודג' דה לוקס קרייזלר רויאל קרייזלר רויאל (אוסטרליה) דודג' רויאל מדיה וקבצים בנושא דודג' קסטום רויאל בוויקישיתוף דודג' קסטום רויאל, סרטון באתר יוטיוב דודג' קסטום רויאל, סרטון באתר יוטיוב "דודג' קסטום רויאל לנסר", שנת 1955 hemmings.com/stories/article/royal-flash-1955-dodge-custom-royal-lancer "דודג' קסטום רויאל", שנת 1959 hemmings.com/stories/article/1959-dodge-custom-royal John Gunnell (Hrsg.): Standard Catalog of American Cars 1946–1975. Krause Publications, Iola 2002, ISBN 0-87349-461-X. "דודג' קסטום רויאל" שנת 1957 - תמונות conceptcarz.com/vehicle/z12026/dodge-custom-royal-lancer
עצמונה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עצמונה (יישוב מקראי) – יישוב בדרום נחלת שבט יהודה, בסמוך לנחל מצרים. מזוהה לעיתים עם קוסיימה שבחצי האי סיני. עצמונה (סיני) – יישוב בלתי-רשמי על חוף צפון סיני בסמוך לחרובית שהוקם כמחאה על תוכנית הנסיגה מסיני, ופונה במהלך הנסיגה בני עצמון – מושב עובדים דתי בגוש קטיף שהוקם עבור מפוני עצמונה שבסיני, ופונה אף הוא במסגרת תוכנית ההתנתקות. באופן בלתי רשמי כונה אף הוא "עצמונה". מכינה קדם-צבאית עצם – מכינה קדם-צבאית דתית-לאומית שהוקמה במקור במושב בני עצמון, ועל כן מכונה אף היא "עצמונה". כיום שוכנת במושב נווה. עצמון
מוזגת החלב

מוזגת החלב (בהולנדית: Het melkmeisje) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר. בעברית היצירה נודעת גם בשמות "החלבנית", "הרפתנית" ו"יוצקת החלב". הציור, שאורכו 45.5 ס"מ ורוחבו 41 ס"מ, מוצג ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם, והוא נחשב לאחת היצירות המוכרות ביותר של המוזיאון. תאריך יצירת הציור אינו ידוע במדויק; הרייקסמוזיאום מעריך כי הוא נוצר ב-1658, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות מעריך כי הוא נוצר או בשנת 1657 או בשנת 1658, ואילו האתר "Essential Vermeer" נותן טווח של שלוש שנים בין 1658 ל-1661. ורמיר מתאר ביצירה סצנה מחיי היום-יום, בין הפעמים הראשונות שבהן הציב דמות בודדת בתוך חלל סגור. ביצירה מתוארת עוזרת בית המכינה גבינה בחדר פשוט. מדובר באשה צעירה וניכר מגופה כי היא חסונה. היא חובשת כובע לבן, סינר כחול ושרווליה מופשלים לצורך עבודות הבית. על פי הערכות, היא הייתה המשרתת במטבח בביתו של ורמיר. על הרצפה ישנו מחמם רגליים, ובאריחי הקיר מתוצרת דלפט ניתן לראות דמויות שונות כמו קופידון. מהחלון המופיע בצד שמאל של היצירה נכנס אור רב המאיר את החדר. ורמיר עשה שימוש באשליה אופטית ביצירה בשימוש לא רק בפירוט רב אלא גם במתן תחושת משקל לחולבת ולשולחן. האור הנשקף מהחלון לא פוגם בקשיחות הלחם המונח על השולחן או בחלקי גופה של העוזרת. חצי מפניה של החלבנית מוטל בצל, וקשה לדעת מה הם מביעים. אי הידיעה הזו מאופיינת כאפקט מונה ליזה שבו מסתורין אופף את הדמות שבמרכזה של היצירה. בתקופתו של ורמיר עוזרת הבית הוצגו כנשים מסוכנות המנסות לפתות גברים ולפגוע במעמדם החברתי, אך ביצירתו של ורמיר מוצגת העוזרת באופן מכובד. בסריקות רנטגן שבוצעו ליצירה התגלו שינויים בקומפוזיציה הראשונית. בגרסה המקורית של הציור הייתה תלויה מפה על הקיר מעל מוזגת החלב וסל מצד ימין למטה. הסרת הפריטים סייעה למקד את המבט במזיגת החלב ובכך העצימה את הסצנה. בנקודות המגוז - מעל היד של מוזגת החלב - נראות נקודות שמעידות על כך שוורמיר שהשתמש בסיכות. ייתכן שהוא שהשתמש בהן למתוח חוטים על מנת לדייק את הפרספקטיבה בציוריו. האור, הנשפך מהחלון בקו אלכסוני הוא הגורם המאחד של התמונה. ורמיר הטיל את האור לחלל באופן הדרגתי ורך. רוב הקווים בציור מאוזנים ומאונכים ולא אלכסוניים ובכך תורמים לתחושת שלווה ביצירה. ציורו של ורמיר עומד במרכז שירהּ של המשוררת הפולניה ויסלבה שימבורסקה - "ורמיר" כָּל עוֹד הָאִשָּׁה הַזֹּאת מֵהָרַיְקְסְמוּזֵיאוּם מוֹזֶגֶת יוֹם אַחַר יוֹם חָלָב מִכַּד לִקְעָרָה בִּדְמָמָה וּבְרִכּוּז מְצֻיָּרִים הָעוֹלָם אֵינוֹ רָאוּי לְקֵץ הָעוֹלָם. (תרגום מפולנית: רפי וייכרט) בקומדיית המצבים הפיג'מות הציור מוצב בדירה של השלישייה בין עונות 1-3. מדיה וקבצים בנושא מוזגת החלב בוויקישיתוף יאן ורמיר - יוצקת החלב, באתר Art in a blink, ‏2021-04-17 מוזגת החלב (ציור של יאן ורמיר), באתר גלריה אגוזי דבי לוזיה, לראשונה בהיסטוריה מוצגים 28 ציוריו של יאן ורמיר, באתר ynet, 15 בפברואר 2023 מה עושה "יוצקת החלב" שצייר יאן ורמיר?, באתר eureka
אח שלי מתחתן

אח שלי מתחתן הוא סינגל הבכורה של צמד הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים הישראלי דולי ופן, שהוקלט בשיתוף הזמר הישראלי מוש בן ארי. השיר יצא לאור ב-16 ביולי 2019, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הצמד, חלק א', על ידי חברת התקליטים NMC. השיר נכתב והולחן על ידי דולב רם, פן חזות ומוש בן ארי, והופק על ידי רם חזות. השיר הוא שיר ים-תיכוני קצבי המשלב בתוכו גם מוזיקה אפריקאית. ב-16 ביולי 2019, בסמוך לצאת הסינגל, העלו רם וחזות לערוץ היוטיוב הרשמי שלהם את האודיו הרשמי של השיר, אשר מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל. נכון ליוני 2021, מונה הצפיות של האודיו הרשמי של השיר עומד על כ-6 מיליון. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר באופן מעורב והעניק לו שלושה וחצי כוכבי זהב, באומרו כי השיר הוא "שיר שמחה שמביא את הסיפור הבאנאלי למעגל החוגגים" ו"מניפולציה על שירי חתונות תואמת ז'אנר ומשודרגת בקול הנשמה של בן ארי". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית דולי ופן עם מוש בן ארי - אח שלי מתחתן, באתר ‏מאקו‏, 16 ביולי 2019 דולי ופן - אח שלי מתחתן (עם מוש בן ארי), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:17) דולי ופן עם מוש בן ארי, באתר יוסמיוסיק, ‏25 ביולי 2019 רן בוקר, השיר המושמע ביותר בשנת תש"פ: "מסע" של אליעד, באתר ynet, 9 בספטמבר 2020
אליוט דיינג'רפילד

אליוט דיינג'רפילד (באנגלית: Elliott Daingerfield;‏ 1859 – 1932) היה אמן אמריקאי, שחי ועבד בצפון קרוליינה. הוא נחשב לאחד האמנים הפוריים ביותר בצפון קרוליינה, משויך לזרם הטונליזם האמריקאי. אליוט, בנו של קפטן בצבא הקונפדרציה, נולד במערב וירג'יניה, וגדל בפייטוויל, צפון קרוליינה. בגיל 21 עבר לניו יורק כדי ללמוד אמנות, אצל וולטר סטרלי בשנת 1880. הוא הפך למדריך בשיעור "דומם" של סטרלי ולמד בליגת הסטודנטים לאמנות. בשנת 1884 עזב דיינג'רפילד את סטרלי ופגש את ג'ורג' איננס. עבודותיהם של איננס, אלברט פינהאם ריידר וקניון קוקס "העניקו השראה לסגנונו החזוני", על פי סטפני ג'יי פוקס. דיינג'רפילד הושפע גם מהסימבוליסטים האירופאים שאת עבודתם הוא פגש בתקופת לימודיו באירופה - 1897. בסוף שנות ה-90 השיג הכרה בציורים של נושאים דתיים, שהדוגמה לכך היא ציור קיר שעשה בכנסיית סנט מרי בעיר ניו יורק. בשנת 1902 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר, והפך לחבר מן המניין בשנת 1906. דיינג'רפילד כתב מספר מאמרים בנושא אמנות, כולל המאמר "טבע לעומת אמנות" שפורסם בשנת 1911 במגזין Scribner [2 . הוא פרסם ביוגרפיה של ג'ורג' איננס בשנת 1911, וביוגרפיה של ראלף אלברט בלקלוק בשנת 1914. דיינג'רפילד נסע למערב בשנת 1911 ו -1913, ועשה שבעה ציורים של הגרנד קניון. הוא התחתן פעמיים. אשתו הראשונה, רוברטה הייתה צרפתייה, ונפטרה במהלך הלידה בשנת 1891. אשתו השנייה, אנה גריינגר (בנשואים 1895), ילדה שתי בנות. אליוט דטינג'רפילד נפטר בשנת 1932 ונקבר בבית העלמין קרוס קריק בפייטוויל. בשנת 1971 הציג מוזיאון האמנות בצפון קרוליינה 200 מציוריו של דיינג'רפילד; המוזיאון הוא הבעלים של "גרנד קניון" ו"ערב זוהר". בית הקיץ שלו והסטודיו ווסטגלו, רשומים בפנקס הלאומי של מקומות היסטוריים משנת 1979. מדיה וקבצים בנושא אליוט דיינג'רפילד בוויקישיתוף אליוט דיינג'רפילד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Browse | Cornell University Library Making of America Collection, collections.library.cornell.edu Powell, William S. (2000). Dictionary of North Carolina Biography: Vol. 2, D-G. Univ of North Carolina Press. p. 2. "National Register Information System", npgallery.nps.gov
תרוצי אליו

תרוצי אליו הוא סינגל שהוקלט על ידי צמד הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים הישראלי דולי ופן, בשיתוף הזמר הישראלי רותם כהן וההרכב המוזיקלי הישראלי בית הבובות. השיר יצא לאור ב-24 בדצמבר 2019, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל מתוך האלבום "חלק א'". השיר נכתב על ידי דולב רם ופן חזות יחד עם טל קסטיאל, והולחן והופק על ידי רם וחזות גם כן. השיר הוא בלדה ים-תיכונית המתארת מערכת יחסים. טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר. ב-24 בדצמבר 2019, העלו רם וחזות את האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב הרשמי שלהם, המציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל. נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של האודיו הרשמי עומד על כ-4 מיליון. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת ונתן לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, תוך שתהה, "מה דחוף להשתמש במטפורה ציורית כזו?" וטען כי "מלאכת השרבוט מולידה שירים מופרכים". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית דולי ופן עם רותם כהן ובית הבובות - תרוצי אליו, באתר ‏מאקו‏, 24 בדצמבר 2019 דולי ופן - תרוצי אליו (עם רותם כהן ובית הבובות), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:26) תרוצי אליו, באתר יוסמיוסיק, ‏24 בדצמבר 2019