laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נורית גפן

נורית גפן (נולדה ב-10 באוקטובר 1944) היא אשת טלוויזיה, יחצ"נית, מפיקה ושחקנית ישראלית. נולדה בשם נורית מקובר ברמת גן, טרם קום המדינה, לברוך וגאולה מקובר. משפחת אביה מפולין ומשפחת אימה מסוריה. בגיל 16, החלה לצאת עם יהורם גאון. לאחר כשנתיים וחצי נפרדו. בנעוריה, סבלה מעקמת ועברה ניתוח בגיל 17. עקב כך שוחררה משירות בצה"ל. בשנת 1969, בגיל 25, נישאה ליוצר יהונתן גפן בחצר ביתם של משה דיין ורות דיין. ב-1971 נולדה בתם, הסופרת והשחקנית שירה גפן, ובשנת 1973 נולד בנם, המוזיקאי אביב גפן. בשנות השבעים נהפך בית המשפחה למוקד חשיפה, וקשיי משפחתה של גפן היוו עניין תקשורתי רב בעיתונים כמו "העולם הזה". לאורך השנים נהפכה גפן לדמות ציבורית, כשהתראיינה רבות על משפחתה הידועה, והודתה על תפקודה הלא יציב כאם לילדיה. גם גירושיה מיהונתן גפן היו מקור לעניין תקשורתי רחב. בשנת 1979, בגיל 35 נרשמה ללימודי פילוסופיה והיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, והשלימה תואר ראשון. במקצועה, גפן היא מפיקת טלוויזיה ויחצ"נית, והיא שימשה חברת מערכת בערוץ השני ובערוצי הכבלים במשך למעלה משלושים וחמש שנה. בשנת 1993, השתתפה בקליפ של בנה לשיר "בוכה על הקבר". בשנת 2003 השתתפה בסרט "זהירות מצלמה" לצד יהודה ברקן וג'וזי כץ. באותה שנה השתתפה בסרט תיעודי על חיי בנה, "אביב", שרובו ערוך מחומר אותו צילמה בעצמה יחד עם בנה לאורך הנקודות החשובות בקריירה שלו. בשנת 2005 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של גור בנטביץ' "בסימן ונוס" לצד גורי אלפי, נטע גרטי ויהודה לוי. בשנת 2007 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "הבלוגרים", אשר שודרה בערוץ הילדים. בשנת 2018 השתתפה בתוכנית המציאות התיעודית "אף פעם לא מאוחר" ששודרה ברשת 13. בשנת 2021 גילמה את דליה בסדרת הטלוויזיה "הד קולך". החל מאותה השנה משמשת כפאנליסטית קבועה בתוכנית "גלית ואילנית". בשנת 2022 החלה להגיש את הפודקאסט "באות בזמן" מבית "All•in" עם הבמאית והמפיקה דליה גוטמן, עד לפרישתה באוקטובר 2023. בשנת 2024 השתתפה כיועצת בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11. עוד באותה השנה החלה להגיש את הפודקאסט "מעניין לי את הסבתא" יחד עם נכדה, דילן גפן. באילן יוחסין זה מופיעים רק אישים שזכו לפרסום וחוליה המקשרת בין דורות ואבות המשפחה. מדיה וקבצים בנושא נורית גפן בוויקישיתוף נורית גפן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נורית גפן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נורית לויליכט-לחיאני, לא מאמינה בלהקריב את עצמי: ראיון עם נורית גפן, באתר nrg‏, 3 במרץ 2009 אנה בורד, רביב גולן, ללכת עד הסוף, באתר "ידיעות אחרונות", 19 ביולי 2018 טליה לוין, ‏בגיל 77, נורית גפן כובשת את המסך ומדברת על הכל, באתר מעריב אונליין, 27 בנובמבר 2021 https://www.ishim.co.il/p.php?s=נורית_גפן סוכן תרבות, באתר www.facebook.com בדרך של שירה: ראיון עם נורית גפן, ערוץ היוטיוב של סלונה, 30 ביולי 2014 ענת אור, נורית גפן - היחצ"נית של ערוץ 8 בכבלים, באתר הארץ, 9 במאי 2007 מיכל פלטי, ילד טוב בסך הכל, באתר הארץ, 12 במרץ 2003 דבורית שרגל, גלישת תוכן, באתר הארץ, 29 ביוני 2007 באות בזמן, באתר Buzzsprout מורן שריר, בגיל 78, דליה גוטמן ונורית גפן מגישות את הפודקאסט הלוהט בישראל, באתר הארץ, 23 בפברואר 2023 שגיא בן נון‏, "התעייפתי, רוצה חופש": נורית גפן עוזבת את הפודקאסט עם דליה גוטמן, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2023
נעה שפיגל

נעה שפיגל (נולדה ב-17 בדצמבר 1982) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת הפרלמנטרית של עיתון "הארץ". שפיגל נולדה בקריית טבעון. בשנות התיכון הצטרפה לגרעין נח"ל של הנוער העובד והלומד. בסיום לימודיה יצאה לשנת שירות בה עסקה בחינוך בחצור הגלילית, ולאחריה התגייסה כלוחמת במחזור ב' של קרקל. בשנת 2006 החלה את דרכה העיתונאית כמפיקה, עורכת ושדרנית ברדיו חיפה. עד לשנת 2015 עבדה שפיגל במספר כלי תקשורת ביניהם חדשות הוט, רדיו צפון, המקומון כלבו, והמקום הכי חם בגיהנום. במקביל, בשנים 2008–2013, היה בבעלותה פאב ברמת ישי. בשנת 2014 החלה לעבוד שפיגל בעיתון הארץ ככתבת צפון. במקביל לעבודתה בעיתון המשיכה להגיש תוכניות אקטואליה בתחנות רדיו שונות בצפון. בשנת 2021 מונתה להיות כתבת העיתון בכנסת. לשפיגל תואר במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובימים אלו מסיימת כתיבת תיזה בתקשורת פוליטית. בין הישגיה העיתונאיים: חשיפת הדו"ח הראשון בדבר הסכנה הטמונה באוניית האמוניה שבחיפה, מה שהיווה זרז למאבק שהסתיים בפינוי המכל. סיקור מלחמת האזרחים בסוריה וההשפעות על רמת הגולן. חשיפת תופעות הדרה על בסיס לאום ומגדר בעיריית עפולה. חשיפת השימוש שעשה רשם בית משפט בעכו בחוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי לטובת פסיקה נגד החזר נסיעות של ילדים ערבים תושבי כרמיאל. חשיפת תשלומים מוגזמים ששולמו לאומנים במסגרת פסטיבל כתר המזרח הראשון שיזמה שרת התרבות מירי רגב. סיקור פרשת החשד לאונס בקפריסין בשנת 2019. בעקבות דיווחיה של שפיגל נחשף הקהל בישראל לחומרי חקירה חדשים שהובילו למאבק ציבורי בעד הצעירה הבריטית. סיקור מאבק "הדגלים השחורים" החל מיומו הראשון. נעה שפיגל, ברשת החברתית פייסבוק נעה שפיגל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דוד אברהם‏, אלף שיר לצפון מגולן עד חרמון, באתר וואלה, 21 בספטמבר 2014 דף הבית, באתר בית הספר למדעי המדינה אוניברסיטת חיפה נעה שפיגל, אחרי מאבק של יותר מעשור, רוקן סופית מכל האמוניה בחיפה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2017 נעה שפיגל ויניב קובוביץ, אחרי ארבע שנות לחימה בסוריה, מעבר קוניטרה נפתח מחדש, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2018 נעה שפיגל, חברי מועצת העיר עפולה נשבעו "לשמור על צביונה היהודי של העיר", באתר הארץ, 25 בנובמבר 2018 נעה שפיגל, בלחץ ביהמ"ש: עפולה חזרה בה מההחלטה למנוע מתושבי חוץ כניסה לפארק העירוני, באתר הארץ, 14 ביולי 2019 נעה שפיגל, ביהמ"ש הכשיר מחיקת תביעה של ילדים ערבים מכרמיאל באמצעות חוק הלאום, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2020 נעה שפיגל ויאיר אשכנזי, אייל גולן בשירות מירי רגב: כך אירגנה לעצמה השרה פסטיבל לחיזוק מעמדה, באתר הארץ, 28 ביולי 2016 נעה שפיגל, כשעיתונאים מואשמים בבידוי ראיות, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2019 ונעה שפיגל, בריטניה על הרשעת התיירת בקפריסין: מודאגים ממידת ההוגנות של ההליך המשפטי, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2019 נעה שפיגל, כך שיחת ווטסאפ בין שלושה אחים ואחות הפכה למחאת הדגלים השחורים, באתר הארץ, 25 במרץ 2020
שבלול עץ ירוק

שבלול עץ ירוק או שבלול ברקת ירוק (שם מדעי: Papustyla pulcherrima, לעיתים גם Papuina pulcherrima, שם עממי: Green Emerald Snail) הוא שבלול יבשה, שחי באי מנוס בפפואה-גינאה החדשה. בית הגידול שלו הוא יערות גשם והוא חי על עצים. הוא ידוע בעיקר בזכות הקונכייה המגדלית שלו בצבע ירוק בוהק, כמו ברקת. שבלול זה בולט בעיקר בזכות הקונכייה שלו, שצבועה בצבע ירוק בוהק, דבר נדיר בקרב שבלולים. צבע זה הוא צבע הקליפה החיצונית של הקונכייה, קליפה עשוית חלבון הנקראת פריוסטרקום (periostracum). מתחת לקליפה זו, הקונכייה היא בצבע צהוב. צורת הקונכייה היא חרוטית-מגדלית וכוללת 4–6 פיתולים. שבלול זה הוא מין אנדמי לאי מנוס שבפפואה-גינאה החדשה. הוא חי על עצים ביערות גשם עד רום של 112 מטר מעל פני הים. בשל קונכייתו היפה והצבעונית, מין זה נקצר בכמויות גדולות על ידי האדם, שהשתמש בה כתכשיט וחפץ אספנות לקישוט. כריתת יערות הגשם באי ובירוא שטחים הביאו לאיום על קיומו. כיום שבלול העץ הירוק מוגן תחת אמנת CITES ומצב שימורו, כפי שנרשם על ידי ה-IUCN, הוא "כמעט מאוים" (Near Threatened). מדיה וקבצים בנושא שבלול עץ ירוק בוויקישיתוף שבלול עץ ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN שבלול עץ ירוק, באתר ITIS (באנגלית) שבלול עץ ירוק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שבלול עץ ירוק, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שבלול עץ ירוק".
איקיגאי

איקיגאי (ביפנית: 生き甲斐; באנגלית: Ikigai) הוא תפיסה או דרך חיים בתרבות יפן. המשמעות המילולית של המושג היא "הסיבה להיות ולחיות". איקיגאי הוא משמעות או כיוון לחיים. המשמעות או הכיוון הם אישיים. האיקיגאי גורם לאדם לפעול להגשמה עצמית בכיוון של מימוש אותה מטרה או סיבה לקיום. על ידי כך הוא מעניק לאדם תחושה של משמעות ושל סיפוק עצמי. איקיגאי של אדם הוא סובייקטיבי, ואינו חייב להיות בתחום מסוים של החיים. כך למשל, הוא יכול להיות עבודה, שהוא אוהב לבצע אותה ולעשייה בה יש משמעות עבורו או משפחה או ילדים. הוא יכול להיות תחביב. הוא יכול להיות עשייה למען קהילה או אנשים בקהילה. הוא יכול להיות יצירה בתחום כלשהו. האיקיגאי הוא סוביקטיבי ולכן אינו נמדד במדדים אובייקטיביים של הצלחה, כגון: גובה השכר או ציון במבחן. משמעות לחיים על פי איקיגאי היא שילוב של ארבעה תנאים המתייחסים לעיסוק שלכם: מה אתם אוהבים לעשות? במה אתם טובים? על מה ישלמו לכם? מה צריך העולם? המושג איקיגאי היה קיים בתרבות היפנית זמן רב לפני שהפך לנחלת רבים. הפיכתו לפופולרי מיוחסת לספר של הפסיכיאטרית היפנית מיקו קאמיה (באנגלית: Mieko Kamiya; ביפנית: 神谷 美恵子); 12 בינואר 1914 – 22 באוקטובר 1979). בשנת 1966 היא פרסמה ספר בשם: "על משמעות החיים". הספר לא תורגם מיפנית לאנגלית. מחקרים מראים כי מי שיש לו איקיגאי מאושר יותר, מצליח יותר ובריא יותר בממוצע ממי שאין לו איקיגאי. במחקר מקיף ומתמשך של Levy, Slade, Kunkel, & Kasl, 2002) נמצא כי אחוז גבוה יותר מאלה שדיווחו שיש להם איקיגאי היו נשואים, מועסקים בעבודה ובעלי השכלה גבוהה יותר. אחוז התמותה היה נמוך יותר, כשהפער נבע בעיקר מיתר תחלואה במחלות לב. יש דמיון בין התפיסה של פסיכולוגיה חיובית בתרבות המערב לבין התפיסה שמאחורי המושג איקיגאי בתרבות יפן. משמעות החיים פסיכולוגיה חיובית לוגותרפיה אודימוניה מדיה וקבצים בנושא איקיגאי בוויקישיתוף Ikigai and Mortality, Christopher Peterson Ph.D, Psychology Today, September 17, 2008 Japan's Formula of Life, Lily Crossley-Baxter, BBC Travel, May 11, 2020 יהודית כץ סטנדרטים יפנים – כך תעבדו במשהו שאתם אוהבים באמת, 16 באפריל 2019 יהב הרטמן איקיגאי ikigai // ערך החיים, 16 בדצמבר 2020 יהודית כץ סטנדרטים יפנים - כך תעבדו במשהו שאתם אוהבים באמת #155 Japan's Formula of Life Lily Crossley-Baxter Christopher Peterson Ph.D Ikigai and Mortality
תמיהלה קיון

תמיהלה קיון (בבורמזית: သမီးလှကျွန်း; מילולית: בתי היפה) הוא אי במחוז אייברטי (אנ'), מיאנמר. האי נמצא סמוך לכף נגראיס (אנ'). על האי נמצא מגדלור. האי הוא אחד מאזורי הקינון העיקריים במיאנמר לצבי ים ירוקים ולצבי ים חומים. מאז 1986, יש באי תחנת שימור. בשנים האחרונות, בשל היעלמות מנגרובים, אתר קינון הצבים צומצם. הציקלון נארגיס שהיה באזור ב-2–3 במאי 2008, פגע גם בקני הצבים ובאתרי הקינון שעל האי. ב-1801, אוניית הסחר הבריטית, Mermaid, התרסקה על סלע מספר קילומטרים מהאי. ב-7 בנובמבר 1808, גם האונייה המזרח-אינדיאנית Travers התרסקה באותו אזור. ב-1908, הוקמה על האי תחנת תקשורת, שכיום סגורה. התחנה הייתה בקשר רדיו עם איי אנדמן וניקובר והיה לה קשר טלגרף לפאטיין. בזמן מלחמת העולם השנייה, בינואר 1942, אוניית הקיטור הבריטית, Yengyua, הוציאה את מפעילי הרדיו הבריטיים מהאי. ב-6 במרץ 1943, מטוסי קונסולידייטד B-24 ליברייטור הפציצו את תחנת הרדיו כשחזרו מהתקפה על אוניות בכף נגראיס (אנ'). Imperial Gazetteer of India: Provincial Series, (1908), Volume 10, (Superintendent of Government Printing). Wireless Telegraph stations of the World (1912). (Washington: Government Printing Office). A list of Diamond Island plants (1890). (Journal of the Asiatic Society of Bengal, volume LIX, by D. Prain) תמיהלה קיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Imperial Gazetteer... (1908), p.161. "Lighthouses of Myanmar (Burma)" - accessed 3 July 2018. (ארכיון) Imperial Gazetteer... (1908), p.314. "Cyclone Nargis' destructive impact on the turtle beaches of Myanmar's Thameehla Island" - accessed 3 July 2018. (ארכיון) Wireless... (1912), p.18. Climate, weather, temperatures - City : DIAMOND-ISLAND, www.levoyageur.net ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תמיהלה קיון".
Avīci (01)

Avīci (01) הוא המיני-אלבום הרביעי של ה-DJ והמפיק המוזיקלי השוודי אביצ'י. המיני-אלבום יצא לאור ב-11 באוגוסט 2017 על ידי חברות התקליטים וירג'ין ואביצ'י. ב-27 ביוני 2017, הופיעה לראשונה הזמרת ריטה אורה וביצעה את גרסה האקוסטית של הסינגל "Lonely Together", באירוע פרטי באנבל בלונדון. לאחר מכן שיתף אביצ'י קטעים של בעמוד האינסטגרם שלו, וכתב "מוזיקה חדשה תגיע בקרוב מאוד (מאוד)!", עם כותרות רצועות כהאשטג, ואחריו טיזרים של כל רצועה מהמיני-אלבום. אביצ'י אמר על המיני-אלבום: "אני ממש מתרגש לחזור שוב עם מוזיקה חדשה. עבר הרבה זמן מאז שהוצאתי משהו והרבה זמן מאז שהייתי נרגש ממוזיקה חדשה! ההתמקדות שלי במיני-אלבום הראשון של האלבום היה אמור להשיג שילוב של שירים חדשים וישנים: כמה שהמעריצים שאלו עליהם והמתינו להם מעורבבים עם שירים חדשים שלא נשמעו מעולם!". בראיון לפיט מ-" BBC Radio 1", אביצ'י הצהיר: "זה המיני-אלבום הראשון מבין 3 שהיו עוד, ורק אז כל האלבום ייצא עם המיני-אלבום השלישי שלי." מידע על האלבום Avīci באתר MusicBrainz מידע על האלבום Avīci באתר AllMusic האלבום Avīci באתר Discogs האלבום Avīci באתר דיזר האלבום Avīci באתר יוטיוב אביצ'י, בני בלנקו, אנדרו ואט, קאט קשמיר, קרל פאלק Avīci (01), Discogs (באנגלית) Rita Ora Debuts New Song "Lonely Together" At A Private Event, idolator, ‏2017-07-28 (באנגלית) Avicii teases more new music ahead of forthcoming release, djmag, ‏2017-08-07 (באנגלית) Avicii Reveals New 'Avīci' EP & Release Date, Teases More Music, billboard, ‏2017-08-03 (באנגלית) Avicii Returns To His Roots In Teaser For New Collaboration With Billy Raffoul, edmsauce, ‏2017-08-07 (באנגלית) Avicii shares 'Avīci' EP tracklist, feat. Rita Ora, AlunaGeorge, more, djmag, ‏2017-08-09 (באנגלית) Avicii Shares 'Avīci' EP Track List, Feat. Rita Ora, AlunaGeorge & More, billboard, ‏2017-08-07 (באנגלית) AVICII Returns With Six Track EP, AVĪCI OUT NOW - Umusic, umusic, ‏2017-08-11 (באנגלית) Paul Oakenfold and DJ Alfredo recorded in Ibiza, bbc, ‏2017-08-11 (באנגלית) Danish album certifications – Avicii – Avicii-EP, ifpi (בגרמנית) Italian album certifications – Avicii – Avīci (01) AVĪCI (01) - EP by Avicii (באנגלית בריטית), נבדק ב-2021-04-27
אביאל זרגרי

אביאל יוסף זרגרי (נולד ב-11 בדצמבר 2002 בירושלים שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר. זרגרי גדל במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים מליגת העל. ב-22 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–5 על הפועל ראשון לציון במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה לעונת 2019/2020. ב-8 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 0-0 נגד מכבי תל אביב במסגרת משחק השלמה למחזור השלישי לעונת 2019/2020. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ארבע הופעות ליגה. בעונתו השנייה הוסיף 24 הופעות ליגה. ב-12 בינואר 2023 עזב זרגרי את מועדון נעוריו וחתם לשנתיים וחצי במכבי חיפה תמורת כ-1.8 מיליון שקלים. ב-17 באוגוסט 2023 חתם לעונה בהשאלה ממכבי חיפה למכבי פתח תקווה. ב-4 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בניצחון של ישראל 1–3 במשחק ידידות במונטנגרו. מכבי חיפה אליפות: 2022/23 אלוף האלופים: 2023 מכבי פתח תקווה גביע המדינה: 2023/2024 אביאל זרגרי, ברשת החברתית אינסטגרם אביאל זרגרי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אביאל זרגרי, באתר Transfermarkt אביאל זרגרי, באתר Soccerway אביאל זרגרי, באתר BDFutbol אביאל זרגרי, באתר WorldFootball.net אביאל זרגרי, באתר National Football Teams אביאל זרגרי, באתר FootballDatabase.eu שלמה וייס‏, אביאל זרגרי חתם לשנתיים וחצי במכבי חיפה: "מוכן לאתגר מרגש", באתר וואלה, 12 בינואר 2023
The Days / Nights

The Days / Nights הוא המיני-אלבום השני של ה-DJ והמפיק המוזיקלי השוודי אביצ'י. המיני-אלבום יצא לאור ב-1 בדצמבר 2014 על ידי חברת התקליטים PRMD. מידע על האלבום The Days / Nights באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Days / Nights באתר AllMusic האלבום The Days / Nights באתר Discogs האלבום The Days / Nights באתר ספוטיפיי האלבום The Days / Nights באתר דיזר האלבום The Days / Nights באתר אפל מיוזיק האלבום The Days / Nights באתר יוטיוב The Days / Nights, Discogs (באנגלית) The Days/Nights - EP by Avicii (באנגלית בריטית), נבדק ב-2021-04-27
One Touch (פירושונים)

האם התכוונתם ל... One Touch – סינגל של המוזיקאים האנגלים ג'ס גלין וג'קס ג'ונס One Touch (אלבום של אריק מרינטאל) (אנ') – אלבום של אריק מרינטאל (אנ') One Touch (אלבום של שוגאבייבז) (אנ') – אלבום של שוגאבייבז
מעוז (רחפן)

"מעוז" (משווק תחת השם Spike Firefly) הוא כינויו בצה"ל של חימוש משוטט למשימות איתור ותקיפה טקטיות, תוצרת חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. משקלו של הרחפן 2.6 ק"ג, והוא בעל מבנה גלילי הניצב על-גבי שלוש רגליים. הוא נעזר בשני זוגות מדחפים מתקפלים כדי לרחף ומשתמש בשתי מערכות סריקה ואיתור מטרות: CMOS/IR וחיישני קרבה. ל'מעוז' מהירות טיסה של עד 46 קמ"ש ומהירות צלילה למטרה של 72 קמ"ש, והוא נושא מטען נפץ במשקל 350 גרם, עם ראש מתפוצץ רב-כיווני. טווח הטיסה בשטח פתוח הוא עד 1,500 מטר מיחידת הבקרה ו-500 מטר בשטח בנוי.[1] מערכת הנשק כוללת מארז נשיאה ייעודי ללוחמים שכולל שלושה מעוזים, סוללות, מטענים ויחידת בקרה. החימוש פותח על ידי חברת רפאל ומשרד הביטחון, על בסיס רעיון של יקי חץ, מהנדס בחברת רפאל. הוא נכנס לשימוש ביחידות צה"ל ב-2021. השימוש המבצעי הראשון שלו נעשה במהלך מבצע שומר החומות, בו הפעילה פלוגת חשיפה-תקיפה של חטיבת הצנחנים את המעוזים לאיתור ופגיעה במטרות חמאס. על הרחפן באתר רפאל חיסול מחבלים על ידי לוחמי מגלן (שימוש ברחפן מעוז), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:45), 14 במרץ 2024 יואב סטולר, רפאל והתעשייה האווירית בונות על רחפני התאבדות, באתר כלכליסט, 26 ביוני 2018 כרמלה מנשה, רחפני תקיפה וטאבלטים: כך נראה שדה הקרב החדש, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 במרץ 2021 משוטט, מאתר - ותוקף: הכלי שהפך לאימת המבוקשים ביהודה ושומרון, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2023 ניר דבורי, ‏"הרחפן המתאבד" שפותח על ידי צנחן וותיק - ונכנס לשימוש בצה"ל, באתר ‏מאקו‏, 31 בדצמבר 2019 לילך שובל, מפקדי פלוגות בצה"ל יקבלו "להקת רחפנים", באתר ישראל היום להקות הרחפנים של צה"ל השתתפו בלחימה בעזה, וחוקי המשחק צפויים להשתנות, באתר וואלה, 5 ביוני 2021
נאש (מוזיקאי)

גארט צ'ארלס נאש (באנגלית: Garrett Charles Nash; נולד ב-16 ביוני 1993), הידוע יותר בשם הבמה נאש (Gnash; לעיתים מעוצב כ-gnash)‏, הוא מוזיקאי, ראפר, זמר-יוצר, תקליטן ומפיק מוזיקלי אמריקאי. נאש נולד ב-16 ביוני 1993 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית לאביו, מוזיקאי ולאמו, במאית ומפיקה. לפני שהתחיל לכתוב את המוזיקה שלו, נאש התחיל להקליט כשהיה בן 13. ב-2015, נאש התחיל להוציא סדרה של מיני-אלבומים, שקשורה לפרידה קודמת, כאשר ב-15 במרץ 2015 הוציא את U, וב-15 בדצמבר 2015, הוציא את Me.‏ נאש הקליט את שני המיני-אלבומים הראשונים שלו במוסך שלו. במוסך שלו הפיק גם את השיר "I Hate U, I Love U" שנהיה לשיר הפריצה שלו, כאשר בשיאו הגיע למקום העשירי בבילבורד הוט 100 ולמקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי. המיני-האלבום השלישי של נאש, Us, יצא ב-25 במרץ 2016. בריאיון למגזין בילבורד ב-2016, נאש ציין את Death Cab for Cutie‏, The Postal Service, קניה וסט וג'ק ג'ונסון (אנ') כהשפעותיו המוזיקליות. באוקטובר 2017, הוציא בשיתוף פעולה עם MAX את הסינגל "Lights Down Low". השיר הגיע בשיאו למקום ה-20 בבילבורד הוט 100. ב-11 בינואר 2019, הוא הוציא את אלבום הבכורה שלו, We. ב-21 בדצמבר 2019, הוא הוציא את המיני-אלבום הרביעי שלו, If. ב-16 ביוני 2020, הוא הוציא את המיני-אלבום החמישי שלו, Outside/Inside. 2019: We 2015: U 2015: Me 2016: Us 2019: If 2020: Outside/Inside 2016–2017: The U, Me & Us Tour 2017: The Sleepover Tour 2018: he Young Renegades Tour: Part II 2018: The Summer After Tour 2019: The Broken Hearts Club Tour אתר האינטרנט הרשמי של נאש נאש, ברשת החברתית פייסבוק נאש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נאש, ברשת החברתית אינסטגרם נאש, ברשת החברתית טיקטוק נאש, סרטונים בערוץ היוטיוב נאש, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) נאש, באתר ספוטיפיי נאש, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) נאש, באתר Last.fm (באנגלית) נאש, באתר AllMusic (באנגלית) נאש, באתר MusicBrainz (באנגלית) נאש, באתר דיזר נאש, באתר Discogs (באנגלית) נאש, באתר Songkick (באנגלית) Melendez, Monique. "Singer-Songwriter gnash on How He Was Clueless That His Song 'i hate u, i love u' Would Be a Hit". Billboard. ארכיון מ-2020-06-12. נבדק ב-8 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "us by gnash on Apple Music". iTunes. ארכיון מ-2016-06-22. נבדק ב-2016-07-18. "Gnash Just Wants You To Be Happy". NYLON. 2016-05-16. ארכיון מ-2021-02-27. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Interview: Gnash". Time Out Hong Kong. ארכיון מ-2018-06-24. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "U by gnash". ארכיון מ-2018-06-24. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Me by gnash". ארכיון מ-2018-06-24. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Interview: gnash On Sleepovers And Success". 20 באפריל 2017. ארכיון מ-2018-06-24. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Gnash - Chart history | Billboard". Billboard. אורכב מ-המקור ב-2018-05-05. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Lights Down Low – Single by MAX". ארכיון מ-2018-06-24. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "home (feat. johnny yukon) – Single by gnash". ארכיון מ-2018-09-09. נבדק ב-5 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
עונת 1975/1976 בליגת העל ההולנדית

עונת 1975/1976 הייתה העונה ה-20 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה פ.ס.וו. איינדהובן באליפות הליגה. מ.ו.ו מאסטריכט ואקסלסיור רוטרדם ירדו לליגת המשנה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות, (16 ששיחקו בעונה שעברה, אליהן הצטרפו ניימכן ומועדון הכדורגל איינדהובן שעלו מליגת המשנה) ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד - 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 ירדו לליגת המשנה. זכתה בדאבל ואת מקומה בגביע אירופה למחזיקות גביע תפסה סגנית מחזיקת הגביע רודה זוכת הגביע פ.ס.ו זכתה באליפות ולכן רודה זכתה בכרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע
רוברטו אמיליו דה קוניה

רוברטו אמיליו דה קוניה (בפורטוגזית: Roberto Emílio da Cunha;‏ 20 ביוני 1912 – 20 במרץ 1977), הידוע בעיקר בשם רוברטו, היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. רוברטו התחיל את הקריירה עם פלמנגו ובמשך שנתיים עמה כבש 19 שערים ב-52 הופעות. לאחר מכן עבר לסאו קריסטובאו שם במשך שש שנים כבש 81 שערים ב-135 הופעות. במדי נבחרת ברזיל הופיע לראשונה בקופה אמריקה 1937 בו סיים כסגן האלופה. במונדיאל 1938 כבש ברבע הגמר את שער הניצחון ב-1–2 נגד צ'כוסלובקיה, שער שהעלה אותם לחצי. הוא סיים עמה במקום השלישי. רוברטו אמיליו דה קוניה, באתר Transfermarkt רוברטו אמיליו דה קוניה, באתר Soccerway רוברטו אמיליו דה קוניה, באתר WorldFootball.net רוברטו אמיליו דה קוניה, באתר National Football Teams
רכבות לילה (סרט)

רכבות לילה (באנגלית: Europa, הופץ כצנטרופה (באנגלית: Zentropa) בצפון אמריקה) הוא סרט דרמה פוליטית משנת 1991 בבימויו של לארס פון טרייר. זהו סרטו השלישי של פון טרייר והסרט האחרון בטרילוגיית אירופה בעקבות "אלמנט הפשע" (1984) ו"מגפה" (1987). רכבות לילה הושפע מאמריקה של פרנץ קפקא, ושם הסרט נבחר "כהד" של הרומן. בתום מלחמת העולם השנייה, ליאופולד קסלר, אמריקאי צעיר ואידיאליסטי ממוצא גרמני, מקווה "להראות חסד כלשהו" לעם הגרמני. באזור האמריקאי בגרמניה הכבושה ובעזרת דודו הוא לוקח על עצמו משרה ככרטיסן בקרון שינה ברשת הרכבות צנטרופה, מתאהב בפאם פאטאל ומסתבך במזימה של המחתרת הנאצית תוך שהוא מנוצל על ידי כולם ומנסה לעבור את הכשרתו ככרטיסן. ז'אן מארק בר – ליאופולד קסלר מקס פון סידוב – הקריין ברברה סוקווה – קתרינה הארטמן אדי קונסטנטין – קולונל האריס אודו קייר – לורנס הארטמן לארס פון טרייר – יהודי ניצול שואה רכבות לילה משתמש בסגנון ניסיוני של קולנוע, המשלב שחור-לבן עם חדירות צבע מדי פעם, כששחקנים מתקשרים עם קטעים מוקרנים מאחור, ומניחים תמונות שונות זו על זו ליצירת אפקט סוריאליסטי. הקריינות משתמשות בנרטיב לא שגרתי של גוף שני במעין חיקוי של מהפנט (למשל: "בספירה של עשר אתה תהיה באירופה"). הדמויות, המוזיקה, הדיאלוג והעלילה של הסרט הם מלודרמטיים באופן מודע ומהווים חיקוי אירוני למוסכמות הסרט האפל. הסרט צולם ברחבי פולין ובדנמרק. חברת ההפקה של פון טרייר, Zentropa Entertainments, נקראת על שם רשת הרכבות הזדונית המופיעה בסרט זה, אשר בתורו נקרא על שם חברת הרכבות האמיתית מיטרופה. רכבות לילה שוחרר כצנטרופה (Zentropa) בצפון אמריקה כדי למנוע בלבול עם סרט השואה אירופה אירופה (1990) שיצא באותה התקופה. הסרט קיבל ביקורות חיוביות במידה רבה מצד המבקרים. באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 85% בהתבסס על 13 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.3/10. הסרט זכה בשלושה פרסים בפסטיבל קאן בשנת 1991 (התרומה האמנותית הטובה ביותר, פרס חבר השופטים והפרס הגדול הטכני). לאחר שהבין שלא זכה בדקל הזהב, פון טרייר נתן לשופטים את האצבע וסער מהמקום. מדיה וקבצים בנושא רכבות לילה בוויקישיתוף "רכבות לילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רכבות לילה", באתר AllMovie (באנגלית) "רכבות לילה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רכבות לילה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רכבות לילה", באתר אידיבי "רכבות לילה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "רכבות לילה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "רכבות לילה", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית) "רכבות לילה", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) אירופה: רכבת לילה חיבור מאת הווארד המפטון באוסף הקריטריונים אודי גרינברג, על שואה והדחקה: זיכרון ותת-מודע בסרטו של לארס פון-טרייר, רכבות לילה, סליל, כתב עת להיסטוריה, קולנוע וטלוויזיה, קיץ 2010. "Festival de Cannes: Europa". festival-cannes.com. נבדק ב-8 בספטמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Lars Von Trier: Interviews, pp. 82-83 "Zentropa (Europa) (1992)". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-8 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Zentropa". Chicago Sun-Times.
הנס אלסר

הנס אלסר (בשוודית: Hans Alsér;‏ 23 בינואר 1942 - 15 בינואר 1977) היה שחקן טניס שולחן שוודי. הוא היה אלוף אירופה בתחרויות יחידים בשנים 1962 ו-1970. בשנים 1967 ו-1969 הוא זכה תחרות זוגות באליפות העולם. הנס אלסר היה בין שחקני טניס שולחן הבולטים במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20. בשנת 1959 הוא נכלל בנבחרת שוודיה וזכה במדליה ראשונה באליפות העולם. בשנת 1967 הוא זכה בתחרות זוגות האליפות העולם (לצד של יוהנסון). הוא שיחזר הישג זה בשנת 1969. בשנים 1962–1970 הוא זכה ב-8 מדליות זהב באליפויות אירופה. לאחר סיום הקריירה, אלסר החל לאמן נבחרת שוודיה ונבחרת גרמניה המערבית. הוא נהרג בתאונה אווירית בשנת 1977. מדיה וקבצים בנושא הנס אלסר בוויקישיתוף תוצאות של הנס אלסר במשחקי יחידים הנס אלסר במהלך משחק הנס אלסר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
IBS סנקט פטרבורג

IBS הוא מועדון כדורגל חופים פטרבורגי, שנוסד בשנת 2005 והתמודד באליפות רוסיה, בעונת 2007 זכה לראשונה באליפות. אליפות רוסיה זכייה (1): 2007 גביע רוסיה גמר (2): 2008, 2010