laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלם (מכשיר)

המונח "ברקס" מפנה לכאן. לערך העוסק בכפר בהונגריה, ראו ברקס (כפר). בֶּלֶם (בעגה: בְּרֵקְס; מאנגלית: brakes) הוא מכשיר הנועד להאט או לעצור תנועה של מכונה כלשהי, ולמנוע ממנה לזוז. האנרגיה הקינטית המתבזבזת כתוצאה מכך מתורגמת לרוב לאנרגיית חום באמצעות חיכוך. בלמים מותקנים על רוב כלי הרכב בעלי גלגלים, לרבות מכוניות, אופניים, רכבות ואופנועים. בלם אוויר: בלם אוויר מורכב בדרך כלל על משאיות שלהן יש מערכת מיכלי אוויר בלחץ. האוויר שמשתחרר מהמכלים הללו (באמצעות לחיצה על דוושת הבלם), עובר אל תאי בלימה (בוסטרים) שמפעילים כוח מכני (מוט דחיף) על בלמי תופים או בלמים דיסקיים. בלם דיסק: בלם דיסק היא מערכת של רפידות, בוכנות הידראוליות ודיסקי-בילום. לחיצה על דוושת הבלם מפעילה כח על גבי בוכנות שלוחצות רפידות אל דיסק הבילום. הרפידות עשויות חומר שנשחק במהירות גבוהה יותר כך שהרפידות הן החלק היחיד שצריך להחליף (תחת שימוש נכון). בעבר נהוג היה לייצר את רפידות הבלם מאזבסט, אך עקב גילוי השפעותיו המזיקות על מערכת הנשימה הופסק השימוש בו. דיסק הבילום קיים במספר תצורות וגדלים. הגדלת הדיסק מגדילה את שטח הפנים שלו וכך את שטח המגע האפשרי בין הדיסק לרפידה ויוצרת כח בילום גדול יותר. דיסקי-בילום קדמיים במכונית יהיו גדולים יותר מהאחוריים או לחלופין הרפידות האחוריות יהיו קטנות יותר. הסיבה נעוצה ביציבות בבלימה. במידה וגלגלי מכונית ננעלים בבלימה, עדיפה נעילתם של הגלגלים הקדמיים, כיוון שנעילת גלגלים אחוריים לפני קדמיים מובילה לסחרור כלי הרכב. ישנם דיסקים (בדרך כלל קדמיים) שנקראים "דיסקים מאווררים". זהו דיסק בעל שני משטחי בילום שבינם ישנו מרווח המאפשר זרימת אוויר לקירור הדיסק ובכך שיפור יעילותו ויעילות הבלימה. אפקט דומה ניתן להשיג גם על ידי חירוץ וחירור הדיסקים, תכנון המאפיין כלי רכב ספורטיביים. בלם תוף: שיטת בלימה ותיקה יותר מבלם דיסק, ונפוצה עדיין בסרנים אחוריים של מכוניות נוסעים ובכלים כבדים. בלם תוף מורכב מתוף מתכתי הצמוד לסרן, ובתוכו סנדלי בילום הנעים בעת הבלימה לעבר היקף התוף מצידו הפנימי ומתחככים בו. לתוף יתרונות על פני הדיסק מבחינת מחירו הזול, שטח פני הרפידות הגדול יותר ואי פיזור אבק הרפידות. חסרונו הגדול הוא פיזור חום גרוע יותר מאשר בבלם דיסק. בלם אלקטרומגנטי: פועל באמצעות יצירת השראה אלקטרומגנטית על גל הינע בכיוון הפוך לכיוון סיבובו. נפוץ בעיקר במשאיות. בלם מתחדש בלם ואקום בלם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נורת'קוט פרקינסון

סיריל נורת'קוט פרקינסון (באנגלית: Cyril Northcote Parkinson‏; 30 ביולי 1909 – 9 במרץ 1993) היה היסטוריון וחוקר מינהל ציבורי בריטי. נודע בעיקר בשל ספרו ההומוריסטי למחצה שיצא לאור בשנת 1957, "חוק פרקינסון". פרקינסון בחן בשנות החמישים את הקשר בין מספר העובדים בשני משרדים מהמגזר הציבורי בבריטניה לבין מספר המשימות שמילאו. התברר שככל שהצטמצמו משימותיהם של ארגונים אלה כך גדל מספר המועסקים בהם. מכאן הסיק פרקינסון כי בסקטור הציבורי אין קשר בין העבודה הנדרשת לבין כוח האדם שהוקצה לביצועה. בעקבות זאת, ניסח פרקינסון את החוק הראשון הנושא את שמו, לפיו "העבודה מתרחבת עד לניצול כל הזמן שהוקצב להשלמתה". בשנת 1980 ערך האדריכל ישראל גודוביץ תערוכה שעסקה במינהל הציבורי הישראלי. לקראת האירוע הזמין את פרקינסון להשתתף ולהיות אורח הכבוד בפתיחת התערוכה. פרקינסון ענה בחיוב ובואו לישראל זכה להד תקשורתי רחב. חוק פרקינסון: ועוד עיונים בבעיות מינהל; עברית: יוסף נדבה; רישומים: ר' אוסבורן וא' לנקסטר, תל אביב: הדר, תש"ך. (הופיע במהדורות נוספות) החוק; מאנגלית: פאני מאוריבר, תל אביב: אור עם, תשמ"א 1981. (מהדורה חדשה) החוק והרווחים; רישומים: רוברט אוסבורן ואוסברט לנקסטר; עברית: יוסף נדבה, ירושלים: סטימצקי, תש"ך. ס' נורתקוט פרקינסון, מ"ק רוסטומז'י, הדרך לצמרת: כיצד להיות "בוס" בלי כיב קיבה, כדורי הרגעה והתקפי לב; ציורים: ר' צ’אקרשוארטי; מאנגלית: פאני מאוריבר, תל אביב: אור עם, תשל"ח. ס' נורתקוט פרקינסון, מ"ק רוסטומז'י, על אנשים ועסקים: כיצד למנוע הוצאות מיותרות ולשפר את רווחיות עסקך; ציורים: ר' צ’אקרשוארטי; מאנגלית: פאני מאוריבר, תל אביב: אור עם, תש"ם. ס' נורתקוט פרקינסון, מ"ק רוסטומז'י, מה מסתתר מאחורי המאזן: מדריך לבעלי עסקים ולמשקיעים בבורסה; ציורים: ר' צ’אקרשוארטי; מאנגלית: פאני מאוריבר, תל אביב: אור עם, תשמ"ב 1982. חוק הגברת פרקינסון; תרגום: פאני מאוריבר, תל אביב: אור עם, תשמ"ד 1983. מונחים במבנה ארגוני מדיה וקבצים בנושא נורת'קוט פרקינסון בוויקישיתוף חוק ב' לפארקינסון – מסים, הכנסות, הוצאות, דבר, 4 במרץ 1960 לין מנגה, חיוך פארקינסון, מעריב, 24 ביולי 1970 ברנדה לואיס, הגומז הספרותי, דבר, 24 בספטמבר 1971 ישראל לנדרס, שבט הזעם: שיחה עם פרופסור סיריל נורתקוט פרקינסון, דבר, 27 ביוני 1980 (עם ביקורו בישראל לרגל תערוכתו של ישראל גודוביץ) פארקינסון בא, ראה וניסח "חוק פארקינסון" ישראלי, מעריב, 23 ביוני 1980 "דמוקרטיה פירושה אינפלציה", דבר, 10 בנובמבר 1980 נורת'קוט פרקינסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נורת'קוט פרקינסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סיריל נורתקוט פרקינסון (1909-1993), דף שער בספרייה הלאומית חיים נגיד, עיון ראשון | מינהל, מעריב, טור 1, 7 בנובמבר 1980. אבי-טנא, דפדוף ראשון | מינהל, דבר, טור 2, 24 ביולי 1981. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסנולית

קסנולית (מיוונית "קסנוס" (ξένος) – "זר" + "ליתוס" (λίθος) – "אבן", כלומר "אבן זרה") הוא חלק סלע שנעטף בסלע אחר גדול ממנו בזמן שהסלע השני נוצר והתקשה. בגאולוגיה המונח "קסנולית" משמש כמעט אך ורק לתיאור סלע הנבלע בתוך סלע יסוד בזמן שהמגמה עולה ומתפרצת. קסנוליתים יכולים להיבלע במגמה לאורך קירות תא המגמה, להיתלש מתוך קירות צינור הלבה המתפרצת או של דיאטרם שהתפוצץ או להיאסף בזרם הלבה על פני כדור הארץ. "קסנוקריסט" (מיוונית "גביש זר") הוא גביש זר בודד שנכלל בתוך גוש סלע יסוד. דוגמאות לקסנוקריסט הם גבישי קוורץ בתוך לבה נטולת סיליקה ויהלומים בתוך דיאטרמים של קימברליט. למרות שמקובל להשתמש בביטוי "קסנולית" לסלע זר הכלול בסלע יסוד, הגדרה רחבה יותר יכולה לכלול חלקי סלע הכלולים בסלעי משקע. לעיתים מוצאים קסנוליתים במטאוריטים. על מנת שהסלע הכולל יקרא קסנולית הוא חייב להיות מזוהה כסוג שונה לגמרי של סלע מהסלע שעוטף אותו. אם הסלע הכלול הוא מסוג דומה הוא מכונה "אוטולית" או "הכללה מאותו מקור". קסנוליתים וקסנוקריסטים מספקים מידע חשוב על ההרכב הכימי של מעטפת כדור הארץ שלא ניתן להגיע אליה בדרך אחרת. סלעי בזלת, קימברליטים, למפרואיטים ולמפרופירים, שנוצרו בחלק העליון של המעטפת מכילים לעיתים חלקי סלעים וגבישים שמשערים כי הם חלק מהמינרלוגיה של המעטפת מהם נוצרו. דוגמה אחת למשל הם קסנוליתים של דוניט, פרידוטיט וספינל בזרמי לבה בזלתית. קימברליטים מכילים בנוסף לקסנוקריסטים של היהלום, רסיסים של לזורליטים בהרכב משתנה. המינרלים נושאי אלומיניום של רסיסים אלו מספקים רמזים לגבי העומק מהם הגיעו הסלעים. פלגיוקלז סידני הוא יציב עד לעומק של 25 קילומטרים, בין 25 קילומטרים ל-60 קילומטרים הצורה היציבה של מינרל האלומיניום היא ספינל. בעומקים גדולים מ-60 קילומטרים, הגארנט, שהוא מינרל דחוס יותר נהיה המינרל נושא האלומיניום. כמה קימברליטים מכילים קסנוליתים של אקלוגיט הנחשב לתוצר התמרה בלחץ גבוה של הקרום האוקיאני הבזלתי, המסוגל לחדור באזורי הפחתה דרך הפרידוטיט של המעטפת העליונה עד לעומק של 670 קילומטרים. Blatt, Harvey, and Robert J. Tracy (1996) Petrology, W. H. Freeman, 2nd ed. ISBN 0-7167-2438-3 מדיה וקבצים בנושא קסנולית בוויקישיתוף קסנולית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בלם

האם התכוונתם ל... בֶּלֶם (מכשיר) – אמצעי לבלימה או האטה של כלי רכב בַּלָּם (כדורגל) – שחקן כדורגל שתפקידו לבלום את התקפת היריב מקומות הקרויים Belém (בית לחם בפורטוגזית): בלם (עיר) – עיר בברזיל בלן (ליסבון) – רובע במערב ליסבון בלימה (פירושונים)
תאו ואן גוך (במאי)

תאו ואן גוך (בהולנדית: Theo van Gogh; [ˈteːjoː vɑnˈɣɔx]; ‏ 23 ביולי 1957 – 2 בנובמבר 2004) היה במאי קולנוע, מפיק קולנוע, שחקן ופובליציסט הולנדי. נינו של תאו ואן גוך, שהיה אחיו של הצייר וינסנט ואן גוך והיה סוחר אמנות. נרצח בידי מוסלמי על רקע דעותיו נגד קבלת מהגרים. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד ואך גוך משפטים באוניברסיטת אמסטרדם, אך נשר בתוך זמן קצר. הוא עבד כמפיק מופעים, וחלם להיות במאי קולנוע. בשנת 1981 ראה אור הסרט הראשון שהפיק. במקביל לעבודותיו פרסם ואן גוך מאמרים פובליציסטיים בעיתוני הולנד, לרוב בעלי תוכן פרובוקטיבי. בשנת 1991 פרסם מאמר הכולל לגלוג על השמדת יהודים בתאי הגזים. הוא נשפט בגין אנטישמיות וקיבל קנס כספי. גם לאחר מכן פרסם במספר מקרים דברי לעג בעלי אופי אנטישמי, שהופנו כלפי אישים יהודים בהולנד. תאו ואן גוך זכה בפרס הקולנוע ההולנדי "עגל הזהב" עבור סרטו "למען המדינה" (1997). הסרט האחרון שהפיק היה "כניעה", ותסריטו נכתב על ידי אייאן חירסי עלי, חברת פרלמנט הולנדי ממוצא סומלי-מוסלמי. הסרט דן באלימות כלפי נשים בקרב האוכלוסייה המוסלמית בהולנד. על גופן של נשים בסרט נכתבו טקסטים מהקוראן בגנות הנשים. סמוך למותו סיים ואן גוך את הסרטתו של סרט על רציחתו של פים פורטאון, פוליטיקאי הולנדי מן הימין הלאומני, שנרצח שנתיים לפני שנרצח ואן גוך, על ידי פעיל שמאל הולנדי, ככל הנראה על רקע התנגדותו להגירת זרים להולנד. בשנים האחרונות לחייו פרסם מאמרים, ספרים וסרטים המותחים ביקורת על החברה האסלאמית ועל מדיניות קבלת ההגירה באיחוד האירופי. בעקבות זאת ובעקבות סרטו האמור קיבל איומים על חייו. ואן גוך נרצח בידי מוסלמי ב-2004. לאחר שנים של הסתה נגד תאו ואן גוך, הוא נרצח בבוקר ה־2 בנובמבר 2004, ברחוב במזרח אמסטרדם. הוא נדקר פעמיים ונורה שבע פעמים, ומת במקום. לגופה הודק בסכין טקסט מהקוראן. הרוצח, מוחמד בויֵארי, צעיר כבן 26 בעל דרכון הולנדי ומרוקאי, שהיה לבוש בגלביה מרוקאית, נעצר על ידי המשטרה לאחר שנורה ברגלו. בעקבות הרצח הועלתה ב-2012 בתיאטרון הפיזי DV8 הצגה בשם "?Can We Talk About This", שזכתה במספר פרסים. מדיה וקבצים בנושא תאו ואן גוך בוויקישיתוף תאו ואן גוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תאו ואן גוך, באתר AllMovie (באנגלית) תאו ואן גוך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תאו ואן גוך, באתר MusicBrainz (באנגלית) תאו ואן גוך, באתר Discogs (באנגלית) ירון רוולסצ'י‏, ספיריטס: פסוקי השטן, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2013 רייצ'ל דונאיו, הניו יורק טיימס, תיאו ואן גוך המנוח עדיין מעורר מחלוקת, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2014 מייקל לדין, 15 שנים לרצח תאו ואן גוך, אירופה עדיין לא התעוררה מהאשליה, באתר מידה, 7 בנובמבר 2019 תאו ואן גוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Theo van Gogh: Hero, Anti-Semite, Misogynist or Islamophobe? (באנגלית)
האדמה

האם התכוונתם ל... האדמה (אפקוט) – ביתן המצוי בפארק אפקוט בדיסניוורלד האדמה (כתב עת) – ירחון ציוני סוציאליסטי בין שנים 1919 - 1920 כדור הארץ – קרוי גם "האדמה" האדמה (אנ') – רומן שכתב אמיל זולא
IPX

פרוטוקול IPX (ראשי תיבות של Internetwork Packet eXchange) או העברה בין-רשתות הוא פרוטוקול רשת המתפקד בשכבת הרשת של מודל ה-OSI ומודל ה-TCP/IP, ומהווה חלק מחבילת הפרוטוקולים IPX/SPX. פרוטוקול IPX שימש בעיקר מערכות של חברת נובל, ובמיוחד בשירותי Netware, אך נדחק עם התפוצה ההולכת וגדלה של האינטרנט בשנות השמונים והתשעים שהביא איתו את ה-IP כחלק מחבילת הפרוטוקולים TCP/IP. השימוש בפרוטוקול IPX מחייב מתן כתובת IPX לכל תחנה ברשת. כתובת IPX מורכבת משני חלקים: כתובת הרשת - 32 סיביות שנקבעות על ידי מנהל הרשת, כתובת הרשת חייבת להיות ייחודית בין כל הרשתות המחוברות. כתובת התחנה - 48 סיביות המכילות את כתובת ה-MAC של התחנה ברשת. השימוש בכתובת ה-MAC כחלק מהכתובת הלוגית חוסך את הצורך במנגנון תרגום דוגמת ARP שקיים ברשתות TCP/IP. חבילת IPX (מאנגלית - IPX Packet) מורכבת מהשדות הבאים: Checksum (בדיקת תקינות) - 16 סיביות - עד לגרסה 4 של NetWare לא היה בשימוש, החל מגרסה 4 השדה משמש לבדיקת תקינות הנתונים על ידי הפעלת פונקציה ידועה על הנתונים בתחנת המקור ובתחנת היעד והשוואה בין התוצאות. Packet length (אורך החבילה) - 16 סיביות - מספר המציין את אורך החבילה כולה (פתיח ונתונים) בבתים. Transport control (בקרת תעבורה) - 8 סיביות - משמש לספירת מספר התחנות שהחבילה עברה בדרך (hop count). אם החבילה עברה יותר מ-16 תחנות ועדיין לא הגיע ליעדה החבילה מושמטת. מנגנון זה נועד למנוע מצב שבו חבילה מסתובבת ברשת במעגלים. Packet type (סוג חבילה) - 8 סיביות - מציין לאיזה שירות או פרוטוקול משכבה גבוהה יותר שייכים הנתונים בחבילה. Destination network (רשת היעד) - 32 סיביות - כתובת ה-IPX של רשת היעד של החבילה. Destination node (קצה היעד) - 48 סיביות - כתובת ה-IPX של הקצה המיועד ברשת היעד, למעשה כתובת ה-MAC שלו. Destination Socket (מפתח היעד) - 16 סיביות - שקע ברשתות IPX/SPX משמש להבדלה בין התוכנות השונות שמנהלות תקשורת במקביל, ולמעשה מקביל למפתח (Port) ברשתות TCP/IP. Source network (רשת המקור) - 32 סיביות - כתובת ה-IPX של רשת המקור של החבילה. Source node (קצה המקור) - 48 סיביות - כתובת ה-IPX של הקצה ממנו נשלחו הנתונים ברשת המקור, למעשה כתובת ה-MAC שלו. Source Socket (מפתח המקור) - 16 סיביות - שקע ברשתות IPX/SPX משמש להבדלה בין התוכנות השונות שמנהלות תקשורת במקביל, ולמעשה מקביל למפתח (Port) ברשתות TCP/IP. Data (נתונים) - המידע שעובר בחבילה, בתוספת נתונים שהוסיפו פרוטוקולים בשכבות גבוהות יותר. אורך הנתונים מוגבל בדרך כלל על ידי תקני המדיה שעליה מועברים הנתונים. מונחים ברשת מחשבים הסבר על IPX באתר חברת Novell.
חומצה בורית

חומצה בורית (מוכרת גם בתור מי בור, באנגלית: Boric acid) היא חומצת לואיס חלשה על בסיס בור. לרוב משמשת כחומר חיטוי אנטיספטי, חומר הדברה לחרקים, חומר מונע דלקה ובתהליך תפיסת נייטרונים בכורים גרעיניים. מגע של חומצה בורית בלהבות גורם להן להיצבע בירוק. החומצה B(OH)3 היא אבקה לבנה מסיסה, כמינרל נקראת sassolite. חומצה בורית הוכנה לראשונה על ידי וילהלם הומברג (Wilhelm Homberg) במאה ה-18 על ידי סתירה של בוראקס בחומצה מינרלית. B(OH)3 הוא חומצה בשל הימצאות אורביטל p ריק המסוגל לקבל זוג אלקטרונים לא קושר. במים התגובה החומצית תהיה B ( O H ) 3 + H 2 O ⇒ B ( O H ) 4 − + H + ; p K a = 9.24 {\displaystyle B(OH)_{3}+H_{2}O\Rightarrow B(OH)_{4}^{-}+H^{+};pKa=9.24} בחימום ל-170°C נפלטת מולקולת מים ומתקבלת חומצה מטא-בורית metaboric acid HBO2 שמסיסותה במים קטנה. חומצה מטא-בורית ניתכת ב-236°C וכאשר מחממים מעל 300°C מתקבלת חומצה טטרה-בורית או pyroboric acid, H2B4O7 בתמיסה מיימית בריכוזים הגבוהים מ 0.025M וב pH 7–10 נוצרים אניונים פוליבוראטיים, למשל יון הטטרה-בוראט. 4B(OH)4− + 2H+ -----> B4O72− + 9H2O פרט לטטרה-בוראט ניתן לסנתז גם פולי-בוראטים נוספים כדיבוראט, טרי-בוראט פנטהבוראט וכדומה. מוצאים בפולי-בוראטים גם יחידות משולשות BO3 וגם טטראדרים BO4 ככל שעולה המטען השלילי יש יותר טטראדרים כך למשל ל- K B 5 O 8 ∙ 4 H 2 O {\displaystyle KB_{5}O_{8}\bullet 4H_{2}O} יש טטראדר BO4 אחד וארבעה משולשי BO3 ואילו ל- C a 2 B 6 O 11 ∙ 7 H 2 O {\displaystyle Ca_{2}B_{6}O_{11}\bullet 7H_{2}O} יש ארבעה טטראדרים BO4 ושני משולשי BO3. חומצה בורית מגיבה עם כהלים וחומצה גפרתית לקבלת אסטרים B(OR)3 שהם נוזלים שקופים. מתגובה עם פולי-כהלים (אתילן גליקול למשל) נוצרים קלאטים יציבים. מדיה וקבצים בנושא חומצה בורית בוויקישיתוף חומצה בורית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חומצת בור, דף שער בספרייה הלאומית
טורגאו

טורגאו (בגרמנית: Torgau) היא עיר במזרח גרמניה, השוכנת על גדות הנהר אלבה. העיר טורגאו ידועה בעולם בשל היותה מקום המפגש הראשון בין הצבא האדום לבין צבא ארצות הברית בשלהי מלחמת העולם השנייה. מאז ימי הביניים המוקדמים התקיימה עיירה סלאבית בשם טורגאו, במאה העשירית העיירה נפלה לידי האימפריה הרומית הקדושה שגרמנה אותה ופיתחה אותה. בשנת 1627 הוצגה בעיר האופרה הגרמנית הראשונה בהיסטוריה, "דפנה" מאת היינריך שיץ. מדיה וקבצים בנושא טורגאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורגאו טורגאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CICS

CICS (מבוטא בישראל "סִי-אַיי-סִי-אֶס") הוא שרת יישומים לניהול תנועות הפועל בעיקר על מחשבים מרכזיים של חברת IBM תחת מערכות ההפעלה z/OS ו-z/VSE לדורותיהן. השם CICS הוא ראשי תיבות של Customer Information Control System, אך השם המלא כמעט שאינו בשימוש. שרת היישומים CICS פועל גם על גבי פלטפורמות חומרה ומערכות הפעלה אחרות, בגרסה הנקראת TXSeries. הגרסה למערכת ההפעלה z/OS היא הפופולרית ביותר מבין גרסאות המוצר. CICS מאפשר פיתוח יישומים במגוון שפות תכנות: COBOL, PL/I, C, C++, ‏אסמבלר‏ ו-Java. שפת COBOL היא השפה הנפוצה ביותר לפיתוח תוכנה במערכת זו. CICS נחשב לאחת ממערכות התוכנה הוותיקות בעולם - גרסתו הראשונה של המוצר הוצגה ב-8 ביולי 1969 ופיתוח המוצר נמשך גם כיום (2013), עם גרסה חדשה פעם בשנתיים בממוצע. מחזורי הפיתוח הרבים שעבר המוצר הפכו אותו עם השנים לאחד ממוצרי התוכנה היציבים בעולם, ואמינותו היא שם דבר בתעשיית התוכנה. חידושים רבים בתחום הנדסת תוכנה וארכיטקטורת התוכנה נוסו לראשונה בקנה מידה גדול ב-CICS, ופעמים רבות הצלחתם שימשה לעידוד מגמות אלה בתעשייה. בין החידושים הבולטים ניתן למנות את השימוש בשיטות פורמליות לאימות תוכנה ובמיוחד השימוש הרחב בשפת המפרט ‏Z‏. אנליסטים מעריכים שיותר מ-90% מחברות Fortune 500 עושות שימוש במוצר. בישראל, המוצר משמש כפלטפורמה העיקרית של כל הבנקים הגדולים, חלק מחברות הביטוח, חברות תעשייתיות גדולות, וחלק ממשרדי הממשלה. CICS הוא שרת יישומים לניהול תנועות ונחשב כתווכה. כשרת יישומים, המוצר מתוכנן לשפעול והרצת תוכניות קצרות במקוון ובמקביל, ולניהול משאבי עיבוד ביעילות. כמערכת לניהול תנועות, המוצר מתוכנן להריץ תנועות בדרך אטומית ומבודדת בהתאם לעקרונות ACID, ולנהל משאבי קלט/פלט (I/O) ביעילות. ייחודו של CICS הוא במיזוג שני ההיבטים השונים לכדי מערכת ממוטבת אחת בעלת ממשק תכנות יישומים נוח ופשוט לשימוש. ממשק תכנות היישומים מבוסס על הרחבת שפת התכנות בערכת פקודות המפורשות, קודם להידור, על ידי מפרש-מקדים הממיר אותן לתחביר תקני בשפת התכנות. לדוגמה, בשפת COBOL תראה קריאה לשירות של CICS כך: EXEC CICS SEND MAPSET(MPS1) MAP(MP1) END-EXEC. השם CICS מבוטא באופן שונה במדינות שונות: בישראל ובארצות הברית השם מבוטא כרצף האותיות המרכיבות אותו: "סִי-אַיי-סִי-אֶס" (C-I-C-S). בבריטניה, קנדה, אוסטרליה, צרפת, בלגיה ומדינות נוספות השם מבוטא "קיקס" (Kicks). בגרמניה השם מבוטא "זיקס" (Zicks). בספרד השם מבוטא "ת'יקס" (Thicks). בברזיל, פרו ומקסיקו השם מבוטא "סיקס" (Sicks). z/OS IMS/DC שרת יישומים תווכה מוכוונת מסרים Tuxedo אתר האינטרנט הרשמי של CICS אתר חגיגות ה-35 ל-CICS אתר בנושא CICS Dr Geoff Sharman, "Why is CICS Still Alive?", July 2005 "CICS Overview", July 2005,ZOIS's Home I. Houston, S. King, CICS project report, experiences and results from the use of Z in IBM, volume 551 of LNCS, Springer-Verlag, 1991
ארנסט וילהלם בוהלה

ארנסט וילהלם בוהלה (בגרמנית: Ernst Wilhelm Bohle‏; 28 ביולי 1903 - 9 בנובמבר 1960) היה ראש ארגון החוץ של המפלגה הנאצית במשך כל שנות קיומו של הרייך השלישי - מ-1933 ועד 1945. בוהלה נולד באנגליה וגדל בדרום אפריקה. את לימודיו סיים בברלין, וב-1932 הצטרף למפלגה הנאצית. בספטמבר 1933 הצטרף כחבר באס אס, שם עלה בסולם הדרגות עד לדרגת גנרל. בוהלה היה בין שאר תפקידיו גם נציג מחוז וירטמברג ברייכסטאג, וחבר בכיר בצוות של רודולף הס. בוהלה היה האחראי על חברי המפלגה מחוץ לשטחי הרייך הגרמני כראש ארגון החוץ של המפלגה הנאצית, ולפי עדותו שמסר במשפט: "המסר והעיקרון היה לשמור על החוקים של המדינה שבהם אתם אורחים, השאירו את ענייני הפנים של המדינה בה אתם חיים בידי התושבים המקומיים, אל תתערבו בענייני פנים אפילו לא בשיחה". עם סיום המלחמה הועמד לדין במשפט השגרירים במסגרת משפטי נירנברג הנוספים, שם הואשם בשלושה סעיפים – פשעים נגד השלום, פשעי מלחמה כנגד אוכלוסייה אזרחית, וחברות בארגון פשע - האס אס. על סעיף זה הודה, הורשע, ונידון לחמש שנות מאסר באפריל 1949. לאחר 8 חודשי מאסר קיבל חנינה ועבר להתגורר בהמבורג. מדיה וקבצים בנושא ארנסט וילהלם בוהלה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מלחמת העולם השנייה ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רומן גרפי

רומן גרפי (באנגלית: Graphic Novel) הוא סוג של ספר קומיקס המכיל בדרך כלל עלילה ארוכה ומורכבת, בדומה לעלילת רומנים או נובלות (תלוי באורך והיקף העלילה, כולל מספר העמודים בספר). להבדיל מרצועת הקומיקס המכילה תכנים מבדחים ומשעשעים, התכנים ברומן הגרפי לרוב אינם קומיים ומיועדים לרוב למבוגרים.[דרושה הבהרה] פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. one shot / trade paperback (TPB). הרומנים הגרפיים מודפסים לרוב בכריכות קשות ועמידות יותר מאשר חוברות הקומיקס. הם לעיתים מודפסים בחלקים - כמו קומיקס בהמשכים, בשל שיקולים כגון בעיות כספיות[דרוש מקור] או עקב החלטת חברת ההוצאה לאור.[דרושה הבהרה] רומנים גרפיים ידועים שפורסמו בהמשכים, לפני שאוגדו לכרך אחד, הם למשל "Watchmen" של אלן מור ו-"Box Office Poison" (אנ') של אלכס רובינסון (אנ'). חברות הקומיקס מאגדות סדרות מוגבלות ומשווקות אותן כרומן גרפי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. "תמרה דרו", מאת פוזי סימונדס, היא רצועת קומיקס שבועית שיצאה לאור כרומן גרפי וגם כסרט קולנוע בשם זה, ונוצרה על פי ספרו של תומאס הרדי, "הרחק מהמון מתהולל". "שי ועגנון" הוא עיבוד לקומיקס, בידי שי צ'רקה, של שלושה מסיפורי ש"י עגנון - "מאויב לאוהב", "מעשה העז" ו"האדריכל והקיסר". הסיפור "יגון", מאת אנטון צ'כוב (בתרגומם של מ.ז. וולפובסקי ועמנואל ביחובסקי) עובד לרומן גרפי בידי אילנה זפרן. סרט הקולנוע "באטמן" מ-1989 בבימויו של טים ברטון עובד לרומן גרפי על ידי דניס אוניל וג'רי אורדוויי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שם שיווקי, העלמת המילה "קומיקס" ועוד. שירה קדרי-עובדיה, מחוץ למסגרת: קווים לדמותו של הרומן הגרפי, בית אבי חי, 5 בפברואר 2014 רומן גרפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סיפורת גרפית, דף שער בספרייה הלאומית מאשה צור-גלוזמן, עגנון חוצה את הקווים, באתר הארץ, 25 בינואר 2013 יגון, באתר "הארץ"
יתים גורג'י

יֶתים גוֹרג'י (בגאורגית: იეთიმ გურჯი), או בשם האמיתי, יתים איבראימיס דזה דבר'ישווילי (גאורגית: იეთიმ იბრაიმის ძე დაბღიშვილი‏; 1875 – 15 ביולי 1940) היה משורר עממי, מעין טרובדור גאורגי, שכתב בגאורגית, ארמנית ואזרית. גוֹרג'י נולד בשנת בטביליסי, שהייתה תחת שליטת האימפריה הרוסית בשנים אלה, היותה את המרכז המנהלתי של פלך טביליסי ובירת מלכות המשנה של הקווקז. בין השנים 1905–1907 הוא עבד בשדה נפט בבאקו. לאחר מכן היה כלוא ארבע שנות מאסר בכלא של האימפריה הרוסית, בגין השתתפות בהפגנות כנגד המשטר. את שיריו הראשונים החל לכתוב בשנת 1895. בשיריו, שאותם ביצע בעצמו, מתוארים חיי אנשי הבוהמה של טביליסי הישנה, של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כמו גם של הבורגנות ופשוטי העם, מצוקותיהם, אכזבותיהם וכו'. נושאים נוספים המופיעים תכופות בשיריו הם אהבה, לאומיות גאורגית, רדיפת הצדק והאמת. סיפרו הראשון, "הפואמה של אנַבּאג'י" ("ანაბაჯის ლექსი"), הוצא לאור ב-1909. לאחר מכן, בשנת 1911, יצאו לאור אוסף של פואמות קצרות, "פואמות חדשות ושירים" ("ახალი მგოსანი და სიმღერები"), בשנת 1913 פורסמו "הפואמות החדשות של יתים" ("იეთიმის ახალი ლექსები"‏) ובשנת 1914, "טנגו" ("ტანგო"). בשנת 1958 הוציאו לאור יוסב גרישאשווילי ואנדו טאבדזה אוסף של מספר מיצירותיו, בשם "פואמות נבחרות". מדיה וקבצים בנושא יתים גורג'י בוויקישיתוף יתים גורג'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יתים גורג'י, באתר Discogs (באנגלית) גורג'י בשפה הטורקית משמעו גאורגי; דבר'ישוילי - דבר'י, מילה הבאה מן השפה הערבית ומשמעה מעבד עורות. ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינטונציה (מוזיקה)

במוזיקה, אינטונציה היא מונח בעל שני מובנים. המובן הנפוץ באופן מובהק מציין את רמת הדיוק בגובהו של צליל מוזיקלי (המכונה לפעמים רמת הניקיון המוזיקלי). המובן השני מתאר צורה מוזיקלית עתיקה. אינטונציה גרועה היא מה שמכונה בלשון הדיוטות "זיוף". מעבר לעובדה שבדרך כלל אנו מעדיפים לשמוע נגינה שאינה "מזייפת", חשובה אינטונציה טובה - בנגינה או בשירה באנסמבל - ליצירת ההרמוניות הרצויות, שבתורן משרות הלך רוח מסוים, ושבהולכת קולות הן מאפשרות למנגינות ל"התקדם" בעצמאות או באחדות. בהקשר זה, המונח אינטונציה מתייחס לשני סוגי מיומנות מוזיקלית: בדרך כלל מתייחס המונח אינטונציה למיומנות הדיוק בהפקת הצליל על ידי נגן או זמר בזמן הביצוע המוזיקלי. בעיקר הנגינה בכלי מיתר (להוציא כלי מקלדת) דורשת מיומנות רבה כדי להשיג אינטונציה טובה, אך גם זמרים חייבים לפתח את מיומנותם כדי לשיר באינטונציה טובה במשך שנות אימונים רבות, ובדומה להם גם נגני טרומבון - כל אלה אינם מוגבלים בהפקת הצליל לחלוקת האוקטבה לשנים עשר חצאי-טונים, אלא מסוגלים להפיק גם כל צליל ביניים, ולכן רכישת המיומנות לקלוע לגובה הצליל המדויק בעת הנגינה או השירה דורשת אימון רב. האינטונציה של תזמורת תלויה גם ברמת הדיוק בהתכווננותם של הכלים השונים אלה לאלה לפני הנגינה. האינטונציה של מקהלה תלויה באינטונציה של כל אחד מזמרי המקהלה. חלק נכבד מעבודת ההכנה המוזיקלית של מנצח המקהלה כרוך בשיפור רמת האינטונציה של המקהלה. המונח אינטונציה מתאר גם את רמת הדיוק בגובה הצלילים שהושגה בעת בנייתו של כלי מוזיקלי וכוונונו על ידי בונה הכלי. למשל השגת אינטונציה טובה של פסנתר דורשת מיומנות גבוהה ועמל רב בעת בנייתו. בעיית אינטונציה יכולה להיווצר באופן טבעי, כשלמשל מנסים "לתרגם" לחנים לא-מערביים למערביים: שכן בעוד שהמוזיקה המערבית מתאפיינת בחלוקת האוקטבה לתריסר מרווחים מוזיקליים זהים - למעשה של חצאי טונים, הרי שיש סולמות לא-מערביים שבהם קיימת חלוקה יותר עדינה שכוללת אפוא גם מרווחי ביניים - כגון של רבעי טונים, מה שבהכרח מעורר תחושת "זיוף" - אפילו לאוזן מערבית - כאשר אי אילו לחנים לא-מערביים מסוימים מושמעים על ידי כלֵי נגינה מערביים כדוגמת פסנתר (או על ידי זמרים שמורגלים רק למוזיקה המערבית שאינה ערוכה לאפשר מרווחים מוזיקליים שקטנים מחצאי טונים), שכן כדי שכל שני צלילים רצופים שונים שבלחן הלא-מערבי המקורי יושמעו כשונים גם בביצוע מערבי - השמעת אי אילו צלילים שבלחן המקורי תצטרך להיות כרוכה ב"זיוף" של לפחות חצי טון - הנתפס אפוא כ"זיוף" גם לאוזן מערבית. זה קורה אם ורק אם: הלחן הלא-מערבי המקורי (בהנחה שהמרווחים המוזיקליים שבסולם שלו מהווים כפולות שלמות של רבעי טון) מכיל קטע של מרווחים מוזיקליים רצופים עולים - שמתחיל עם (פלוס) רבע טון ושמסתיים עם (פלוס) רבע טון אחר - כשבין שניהם אין שום מרווח מוזיקלי שאינו של (פלוס) חצי טון. למשל: הקטע המוזיקלי היווני העתיק (בתווי מוזיקה שמתחילים ב-E), הוא דוגמה לסולם לא-מערבי - שנוצר מצירוף שני טטרקורדים אנהרמוניים נפרדים - ושאותו לא יהיה ניתן להשמיע בפסנתר (מערבי) בלי "לזייף" (לאוזן מערבית) לפחות בחצי טון (מה שבהכרח יצטרך אז לקרות הן בצליל השלישי שבדוגמה והן לפחות בעוד אחד שבה), אלא אם כן "הזיוף" ישתקף בכך שאי אילו צלילים - שמבוצעים בלחן המקורי כשונים מהצליל הקודם להם - יושמעו בביצוע המערבי כזהים לצליל הקודם להם (מה שבהכרח יצטרך אז לקרות הן בצליל השלישי הנ"ל או בקודם לו שבדוגמה והן לפחות בעוד אחד שבה). למעשה, כך נשמע הקטע המקורי (ה"בלתי מזויף"): במאה ה-16, התקיים המונח אינטונציה, במובן של פרק אינסטרומנטלי חופשי (בדומה לפרלוד), בדרך כלל לאורגן, הבא כהקדמה ליצירה קולית דתית.