laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דומברוביץ

דומברוביץ (באוקראינית: Дубровиця, דוברוביציה; בפולנית: Dąbrowica, דומברוביצַה) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, השוכנת על גדת נהר הורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. דומברוביץ נזכרת לראשונה במאה ה-12. בשנת 1805 נכללה העיירה במחוז ווהלין שבאימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי פולין. אתר היסטורי בעיירה הוא הכנסייה הקתולית שבה, שנבנתה בשנת 1740. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בדומברוביץ הוא משנת 1500, ובתחילה היו יהודי המקום כפופים לקהילת פינסק. בזמן פרעות ת"ח ות"ט הצליחו יהודי העיירה להימלט ממנה, ובכך להציל את עצמם. במהלך המאה ה-19 גדל מספר יהודי העיירה, והגיע לכ-3,000, רוב תושביה, ובתקופה זו פעלו בעיירה חסידויות שונות, ובעיקר חסידות קרלין. בעיר פעל גם רבי נחום יהושע פיצ'ניק משושלת ברזנה. בסוף המאה ה-19 עזבו את העיירה רבים מיהודיה, חלקם לסארני הסמוכה, וחלקם לארצות הברית. במהלך מלחמת העולם הראשונה אירעו בעיירה מספר מקרי שוד ורצח של יהודים, ובינואר 1919 פרעו ביהודי העיירה כנופיותיו של סימון פטליורה. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, ביולי 1920, נערכו פרעות ביהודי העיירה בידי חיילים פולנים. לאחר המלחמות, השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע הג'וינט ויוצאי העיירה בארצות הברית, ובין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. כמו כן, פעלו בעיירה בתי ספר עבריים מרשת תרבות ומרשת יבנה, תנועות נוער יהודיות, וכן ישיבה קטנה. עם פרוץ מבצע ברברוסה, ונסיגת הסובייטים מהאזור, החלו צעירים יהודים להימלט מהעיירה מזרחה. ב-6 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ויום למחרת ערכו אוקראינים מקומיים פוגרום ביהודי העיירה. עד מהרה, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת עבודות כפייה מגיל 14, וחובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט. במרץ 1942 הוקם בעיירה גטו, אליו הובאו גם יהודים מכפרי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע ל-4,327 איש. ביום 26 באוגוסט 1942 רוכזו יהודי הגטו בכיכר השוק בעיירה, ומשם הוצעדו בידי שוטרים גרמנים ואוקראינים לתחנת הרכבת המקומית. לאחר שבתחנה נשמעו יריות, כ-1,500 מהיהודים החלו להימלט מהמקום. במהלך המנוסה כ-200 יהודים נורו למוות, וכ-800 נתפסו, והובלו לויסוצק, שם נספו. כ-500 יהודים הצליחו להגיע ליערות. יתר יהודי העיירה נלקחו לסארני, ובה נרצחו בבורות ירי במחנה פולסקה. מבין יהודי העיירה שנמלטו ליערות, רבים השתלבו בקבוצות פרטיזנים. עם שחרור העיירה בידי הצבא האדום ב-10 בינואר 1944, שבו אליה כ-50 יהודים, אך אלו עזבוה במהרה. מדיה וקבצים בנושא דומברוביץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דומברוביץ ספר יזכור לקהילת דומברוביץ, בספריית העיר ניו יורק דומברוביץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין דומברוביץ (Dąbrowica), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דומברוביץ", באתר השטעטל הווירטואלי "דומברוביץ", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') וסמואל פישמן, דומברוביצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1343–1344), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
בעיות לנדאו

בעיות לנדאו הן ארבע בעיות פתוחות העוסקות במספרים ראשוניים אותן הציג המתמטיקאי הגרמני-יהודי אדמונד לנדאו בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בשנת 1912 בקיימברידג'. הבעיות, אותן תיאר כ"בלתי ניתנות לפתרון במצב הידע הנוכחי", נותרו בלתי פתורות עד היום (2019). השערת גולדבך: האם כל מספר זוגי גדול מ-2 ניתן להציג כסכום של שני מספרים ראשוניים? השערת המספרים הראשוניים התאומים: האם ישנם אינסוף זוגות של ראשוניים תאומים? השערת לז'נדר: האם בין כל שני מספרים ריבועיים ישנו לפחות מספר ראשוני אחד? השערה זו שקולה להשערה שבין כל שני מספרים ריבועיים עוקבים ישנו לפחות מספר ראשוני אחד. בעיית אוילר: האם יש אינסוף מספרים ראשוניים מהצורה n 2 + 1 {\displaystyle n^{2}+1} ? איוונייץ הוכיח (1972), בעזרת שיטת הנפה, שיש אינסוף מספרים מהצורה האמורה שיש להם לכל היותר שני גורמים ראשוניים. 23 הבעיות של הילברט בעיות המילניום של מכון קליי מספר ראשוני בעיות לנדאו, באתר MathWorld (באנגלית)
אורידיקה (בת אנטיפטרוס)

אורידיקה (ביוונית: Ευρυδικη, Evridiki; נולדה ב-335-340 לפנה"ס לערך וחיה עד לאחר 287 לפנה"ס) הייתה בתו של אנטיפטרוס, מצביא מוקדוני, ואשתו השלישית של תלמי הראשון. המועד המדויק בו נישאה לא ידוע, אבל היא נישאה לתלמי לאחר שאביה מונה לעוצר ביוון בשנת 320/321 לפנה"ס, כנראה בשנה 319/320 לפנה"ס. לאורידיקה היו חמישה ילדים, שלושה בנים ושתי בנות. בניה היו: תלמי קראונוס, שהיה מלך מוקדון, מלאגרוס, שירש את אחיו כמלך מוקדון, ובן שלישי ששמו לא ידוע, שהומת על ידי תלמי השני, שהיה בנה של ברניקי אשתו הרביעית של תלמי הראשון. שתי בנותיה היו: פתולמאיס, אשתו החמישית של דמטריוס פוליורקטס, מלך מוקדון בין השנים 294-288 לפנה"ס, וליסנדרה, שנישאה לאגאתוקלס בנו של ליסימכוס, אחד ממצביאיו של אלכסנדר הגדול. ארסינואי השנייה, בתה של ברניקי ואחותה החורגת של ליסנדרה, נישאה לליסימכוס. לתלמי הראשון היו מספר פילגשים ושתי נשים לפני שנשא את אורידיקה. הוא עזב את אורידיקה לטובת קרובת משפחתה ברניקי, אצילה מוקדונית שהגיעה למצרים בשנת 318 לפנה"ס עם שלושת ילדיה, כדי לשמש בת לוויה של אורידיקה. תלמי התאהב בברניקי, זנח את אורידיקה, ובשנת 316/317 לפנה"ס נשא את ברניקי. לא ידוע אם הוא התגרש מאורידיקה. תלמי העדיף את ילדיו מברניקי, ובשנת 287 לפנה"ס עזבה אורידיקה את מצרים למילטוס, שם התקבלה על ידי דמטריוס פוליורקטס, שהיה אויבו של תלמי הראשון. לאחר שעזבה את מצרים השיאה את בתה לדמטריוס. אורידיקה הייתה אחותו של קסנדרוס, שירש את אביו כעוצר מוקדון ואחר כך המליך עצמו כמלך מוקדון. מועד מותה אינו ידוע. Eurydice באתר Ptolemic Dynasty Eurydice באתר Ptolemic Dynasty Eurydice באתר Livius פלוטארכוס, חיי אישים, "דמטריוס", פרק 46, סעיף 5.
דומברוביצה

דומברוביצֶה (בפולנית: Dąbrowice) הוא כפר במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, כ-22 ק"מ צפונית מערבית לקוטנו, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. לדומברוביצה הוענקו במאה ה-15 זכויות עיר, ובמהלך המאה ה-16 התפתח היישוב, אך לאחר מכן ירד מעמדו, ובשנת 1870 ניטלו ממנו זכויות העיר. יהודים החלו להתיישב בדומברוביצה במאה ה-18, ובשל מספרם המועט יחסית, השתייכו יהודי המקום לקהילת לנצ'יצה הסמוכה. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-500 יהודים, קרוב לרבע מסך תושביו. ביוני 1940 גירשו הגרמנים את יהודי הכפר לקוטנו, ומהגטו שהוקם בה שולחו בהמשך להשמדה. מדיה וקבצים בנושא דומברוביצה בוויקישיתוף דומברוביצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין אוכלוסייה בפולין, 2015
יוזפוב

יוּזֶפוּב (פולנית: Józefów; יידיש: יוזעפאף) היא עיר השוכנת ליד ורשה, בפרובינציית מזוביה שבמזרח פולין. העיר נמצאת במפגש הנהרות ויסלה וסוידר (אחד מיובלי הויסלה). מדיה וקבצים בנושא יוזפוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוזפוב ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומצ'ב

דומצ'ב (בבלארוסית: Дамачава, דמצ'בה; ברוסית: Домачево, דמצ'בה; בפולנית: Domaczewo, דומצ'בו) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, על גדת נהר בוג, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. בימי האימפריה הרוסית הייתה דומצ'ב עיירה קטנה בפלך גרודנו, בבעלות הגרף ויטגשטיין. בסוף המאה ה-18 החלו יהודים להתיישב בעיירה, ועד מהרה היו לרוב המוחלט בה. מסוף המאה ה-19 פעלו בדומצ'ב מספר בתי כנסת ובתי מדרש, ונכדו של מייסד חסידות קוברין, הרב אהרון לוי רבינוביץ, הקים בעיירה חצר חסידית. במהלך מלחמת העולם הראשונה פונו מהעיירה תושביה, ובתיהם נשרפו. לאחר המלחמה, השתקמה הקהילה היהודית בעיירה, ואנשיה התפרנסו מענף הקיט. בין מלחמות העולם פעלו בעיירה מוסדות תרבות ודת יהודיים, וכן תנועות נוער יהודיות. המפלגה הציונית הבולטת בעיירה הייתה הציונים הכלליים. בתקופה זו נמנו בעיירה 1,337 יהודים, מתוך 1,504 תושבים. הגרמנים נכנסו לדומצ'ב ביום הראשון למבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, ולמחרת רצחו 7 מיהודיה. כעבור ימים אחדים, אסרו הגרמנים 29 מנכבדי ורבני הקהילה, ורצחו אותם באכזריות על גדת נהר בוג. מעת לעת הגיעו לעיירה אנשי ס"ס, ונטלו מהיהודים בה דברי ערך ותשלומי כופר. באוגוסט 1941 מונה בעיירה יודנרט, ויהודי העיירה מגיל 14 ומעלה צוו לעבוד בעבודות כפייה בסלילת כבישים. כמו כן, צוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע, אשר הוחלף בהמשך בשני טלאים צהובים. ב-1 בנובמבר 1941 הוקם בעיירה גטו סגור, אשר חולק לשני חלקים, בו רוכזו יהודיה. מעת לעת נרצחו יהודים בגטו, ורכוש יהודים בו הוחרם. במקרה אחד הוצא להורג יהודי שהואשם בקומוניזם יחד עם 9 בני משפחתו. ב-20 בספטמבר 1942, ערב יום כיפור, כיתרו שוטרים גרמנים ואוקראינים את הגטו בעיירה, וריכזו את יושביו בכיכר השוק בעיירה, שם נרצחו כולם בבורות שהוכנו מראש. כ-250 יהודים הסתתרו מהאקציה, אך רובם נתפסו, ונרצחו. 10 יהודים בעלי מקצוע שהושארו בעיירה, נמלטו ממנה באוגוסט 1943, והצטרפו לקבוצת פרטיזנים. מיהודי העיירה שרדו את השואה 10 אנשים. אתר האינטרנט הרשמי של דומצ'ב (ברוסית) מדיה וקבצים בנושא דומצ'ב בוויקישיתוף דומצ'ב באתר מרכז מורשת יהדות פולין דומצ'ב (Domaczewo), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דומצ'בו", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין (אנ'), דומצ'וב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1349–1351), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
יהודה רובינשטיין

האם התכוונתם ל... יהודה רובינשטיין (שחקן) – שחקן ישראלי יהודה רובינשטיין (ביבליוגרף) – ביבליוגרף עברי
ליאשטל

ליאשטל (בגרמנית: Liestal) היא עיר הבירה של הקנטון בזל-לנדשאפט, שווייץ. 17 קילומטרים דרומית מבזל. ליאשטל היא עיר תעשייתית. השפה הרשמית בעיר היא גרמנית, אך השפה המדוברת ביותר בעיר היא הגרסה המקומית של הגרמנית-שווייצרית האלמאנית. השם "ליאשטל" הוזכר לראשונה במסמכים משנת 1189. האזור היה מיושב כבר מתקופת רומא העתיקה. בשנת 1476, תושבי ליאשטל לקחו חלק במלחמות הבורגונדיות נגד שארל הראשון, דוכס בורגונדיה. בשנת 1501, ראש העיר נשבע אמונים לקונפדרציה השווייצרית, מה שגרם לסכסוך חוזר ונשנה עם העיר השכנה ריינפלדן שהייתה שייכת לבית הבסבורג. במאה ה-17, ליאשטל מרדה נגד בזל כחלק ממרד החקלאים ונכבשה על ידי כוחות בזל. לאחר ההשתלטות על ליאשטל, נלקחו שלושת מנהיגי המרד לבזל ושם נערפו ראשיהם. בשנת 1789, בתחילת המהפכה הצרפתית, העיר היללה בהתלהבות את הקריאה הצרפתית לחופש ושוויון. בשנת 1797, תושבי העיר חגגו את ניצחונו של נפוליאון כאשר עבר דרך העיר. מהפכת יולי 1830 גרמה למהפך גם בליאשטל, כאשר הוקמה ממשלה זמנית והעיר נבחרה לבירת הקנטון החדש ב-17 במרץ 1832. גובה העיר מעל לפני הים הוא 327 מטרים. שטחה הכולל של העיר נכון לשנת 2009 הוא 18.19 קמ"ר, אשר מתוכם 2.99 קמ"ר שטחים חקלאיים ו-10.68 קמ"ר הם יערות. העיר היא בירת הקנטון בזל-לנדשאפט ושוכנת בין הנהרות ארגולז ואוריסבך ובין בזל והרי היורה. ליאשטל היא עיר בצורת מאוורר, המורכבת מרחוב ראשי רחב ושני רחובות צדדיים. במאה ה-18, פרברים קטנים התפתחו סביב שערי העיר העליונים. נכון ליוני 2015, אוכלוסיית ליאשטל מונה 14,042 תושבים וצפיפות האוכלוסייה היא 770 נפש לקמ"ר. נכון לשנת 2008, 23.8% מהתושבים הם אזרחים זרים. 83.2% מהתושבים מדברים גרמנית, 5.1% מדברים איטלקית, 2.1% מדברים סרבו-קרואטית ו-9.6% מדברים שפות אחרות. נכון לשנת 2008, האוכלוסייה מתפצלת ל-49.3% גברים ו-50.7% נשים. האחוזים מורכבים מ-10,104 האזרחים השווייצרים בעיר אשר היוו באותו זמן 74.6% מאוכלוסיית העיר (10,104) ומ-3,447 התושבים הלא-שווייצרים (25.4%). מהאוכלוסייה בעיר, 3,257 (25.2%) נולדו בליאשטל. 2,648 (20.5%) נולדו באותו הקנטון, כאשר 3,406 (26.3%) נולדו במקום אחר בשווייץ ו-3,129 (24.2%) נולדו מחוץ לשווייץ. נכון לשנת 2000, היו בעיר 5,450 משקי בית, וממוצע של 2.2 בני אדם למשק בית. היו 1,935 משקי בית שהכילו אדם אחד ו-322 משקי בית שהכילו חמישה בני אדם או יותר. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000, 3,641 (28.2%) הם נוצרים קתולים, כאשר 5,626 (43.5%) משתייכים לכנסייה המתוקנת השווייצרית ו-261 (2.02%) הם נוצרים אורתודוקסיים, 383 (2.96%) משתייכים לכנסייה נוצרית אחרת. היו שמונה אינדיבידואלים יהודים אשר היוו 0.06% מהאוכלוסייה. 699 (5.41%) הם מוסלמים. 1,644 אחרים (12.71%) הם אתאיסטים, אגנוסטיקנים ו-452 נוספים (3.50%) שלא ענו על השאלה. נוצרים - 76.68% מוסלמים - 5.41% יהודים - 0.06% ללא השתייכות דתית - 12.71% קרל שפיטלר (1845-1924), סופר זוכה פרס נובל לספרות בוהוסלב מרטינו (1890-1959), מלחין צ'כי שנפטר בליאשטל פיליפ דגן (נולד ב-1983), כדורגלן שווייץ אונקס, שווייץ ארצות הברית סקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית גרמניה ולדקירך, גרמניה מדיה וקבצים בנושא ליאשטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליאשטל ליאשטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Wohnbevölkerung nach Nationalität und Konfession per 30.", June 2015. Retrieved on September 19, 2015.
קתי גריפין

קתלין מארי "קתי" גריפין (באנגלית: Kathleen Mary "Kathy" Griffin; נולדה ב-4 בנובמבר 1960) היא קומיקאית ושחקנית אמריקאית. גריפין נולדה באוק פארק, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי. לאחר שסיימה את לימודיה עברה ללוס אנג'לס, שם התחילה בקריירת מופעי סטנד-אפ ואף החלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, ביניהן "הנסיך המדליק מבל אייר", "סיינפלד", "של מי השורה הזאת בכלל?" ו"המופע של דרו קארי". לבסוף זכתה בתפקיד קבוע בסדרה הקומית "סוף סוף סוזן". תוכנית המציאות בכיכובה, "שחקנית סוג ז'", זכתה בפרס אמי ב-2007 וב-2008. גריפין היא גם מדבבת עבור סדרות אנימציה. ב-2010 הוציאה אוטוביוגרפיה בשם "Official Book Club Selection". בשנת 2015, בעקבות מותה של ג'ואן ריברס שנה לפני כן, הצטרפה לתוכנית האופנה השבועית של ערוץ E!, "משטרת האופנה", בה היא מעבירה ביקורות אופנה ועל אירועים מרכזיים בשטיח האדום. גריפין עזבה את התכנית בתום העונה. במאי 2017 עוררה גריפין סערה מעוררת מחלוקת בהקשר לנשיא דונלד טראמפ, בו הצטלמה עם בובה בדמות ראשו הכרות. הדבר עורר סערה רחבה בארצות הברית ובכלי התקשורת, אף על פי התנצלותה מצדה של גריפין מספר פעמים. בעקבות השערורייה, הודיעה רשת CNN כי פיטרה את גריפין מתפקידה כמנחת טקס השנה החדשה של הרשת. ב-2 באוגוסט 2021 עברה גריפין ניתוח, לאחר שאובחנה כחולה בסרטן הריאה. על פי הודעתה המוקדמת של גריפין, בניתוח הוסרה מחצית ריאתה השמאלית. בשנת 2022 הצטרפה לעונה החמישית של סדרת הקומדיה "משלחת חיפוש" בדמותה של ליקריץ. מדיה וקבצים בנושא קתי גריפין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתי גריפין (באנגלית) קתי גריפין, ברשת החברתית פייסבוק קתי גריפין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קתי גריפין, ברשת החברתית אינסטגרם קתי גריפין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קתי גריפין, באתר AllMovie (באנגלית) קתי גריפין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קתי גריפין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קתי גריפין, באתר ספוטיפיי קתי גריפין, באתר MusicBrainz (באנגלית) קתי גריפין, באתר Discogs (באנגלית) קתי גריפין, באתר Songkick (באנגלית) רותה קופפר, קאתי גריפין לא מתנצלת על אף מילה גסה, באתר הארץ, 8 ביוני 2009 קתי גריפין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Evans, Greg (August 2, 2021). Kathy Griffin Reveals Lung Cancer Diagnosis, Surgery Planned. Deadline Hollywood. Retrieved August 2, 2021 Evans, Greg (August 2, 2021). Kathy Griffin Out Of Surgery And “Resting” After Disclosing Lung Cancer Diagnosis – Update. Deadline Hollywood. Retrieved August 2, 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית דובינר

בית דובינר (מוכר גם כבית המשושים) הוא בניין מגורים הבנוי במעלה רחוב צל הגבעה, על הר הבנים ברמת גן ותוכנן על ידי צבי הקר, אלפרד נוימן ואלדר שרון. מול הבניין נמצא בניין נוסף של צבי הקר, בית הספירלה. בית דובינר נבנה עבור התעשיין סם דובינר ואשתו בטי בשנים 1961-1963. למבנה שטח של 2200 מ"ר וצורה ייחודית של משושה הבנוי בעצמו מרשת משושים. 330 המ"ר של קומה אופיינית מחולקים בין שתיים או שלוש דירות שגם הן בצורת משושים. חזונו של הקר היה בניין שיתאים לאקלים הים תיכוני בזכות חצר פנימית, מרפסות רבות וגישה לדירות ללא חלל מדרגות, וכן שילוב של הבניה הערבית הפרטית המקומית יחד עם מבנה קהילתי. הבניין דורג על ידי כלכליסט כאחד מעשרים המבנים היפים בארץ. אבא אלחנני קובע בספרו "המאבק לעצמאות של האדריכלות הישראלית במאה ה-20" כי זהו אחד הבניינים המוצלחים ביותר של השלישייה הקר-נוימן-שרון. בבניין התגורר האדריכל צבי הקר. בעבר התגורר בו עורך מעריב לשעבר אריה דיסנצ'יק. בית הספירלה מדיה וקבצים בנושא בית דובינר בוויקישיתוף בצל הגבעה, ערסיטקטורה Dubiner Apartment House באתרו של צבי הקר מיכאל יעקובסון, לגור בבית דובינר: בפנטהאוז של בת האדריכל, צבי הקר, שחזרה לגור כאן, באתר Xnet‏, 10 בנובמבר 2015 הכי יפים בארץ, באתר כלכליסט, 31 בינואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיצואומי קאמיו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Kamio. מיצואומי קאמיו (ביפנית: 神尾 光臣;‏ 27 בפברואר 1856 - 6 בפברואר 1927) היה גנרל יפני, שפיקד על הדיוויזיה ה-18 של צבא יפן, במהלך המצור על צ'ינגדאו במלחמת העולם הראשונה. קאמיו נולד במחוז שיננו (כיום נאגנו) שבאימפריה היפנית. הוא היה בנו השני של הסמוראי היזדורו קאמיו משבט סווה. הוא הצטרף לצבא הקיסרי, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1874. הוא שרת כסרג'נט בחיל הרגלים הקיסרי במהלך מלחמת בושין. הוא נודע כמפקד מתון וזהיר, ועד 1882 כבר החזיק בדרגת לוטננט. בין השנים 1885–1886 שרת כנספח צבאי בסין. בשנת 1891 הועלה לדרגת מייג'ור. הוא לחם בהצטיינות במלחמת סין–יפן הראשונה, ובסופה כבר החזיק בדרגת לוטננט-קולונל. בשנת 1897 הועלה לדרגת קולונל, ופיקד על הרגימנט ה-3 של המשמר הקיסרי (近衛師団). בשנת 1899 מונה כמפקד הדיוויזיה ה-1, שנה לאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-10. בשנת 1902 הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. עם פרוץ מלחמת רוסיה–יפן פיקד על מספר בריגדות, אם כי בעורף, ולא בחזית, כך שאנשיו לא לקחו חלק במלחמה. הוא שימש גם כמפקד חיל המצב היפני בסין. בשנת 1908 הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, ובשנת 1912 קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-18. בקיץ 1914 במסגרת מלחמת העולם הראשונה, הטילה יפן מצור על המושבה הגרמנית בצ'ינגדאו. קאמיו נשלח עם חייליו לנחות בלונגקואו, כדי לאגף את שאדונג. קאמיו הזהיר הורה לבצע הפצצה מסיבית של האזור, ובזבז תחמושת רבה כדי לאפשר לחייליו לעבור בבטחה. צעד שזכה לתשבחות מאוחר יותר. בשנת 1916 הועלה לדרגת גנרל, הוא פרש מהצבא בשנת 1925, ונפטר בטוקיו בשנת 1927. Seagrave, Sterling (1993). Dragon Lady: The Life and Legend of the Last Empress of China. Vintage Press. Tucker, Spencer (1998). The Great War 1914–1917. Indiana University Press. מדיה וקבצים בנושא מיצואומי קאמיו בוויקישיתוף First World War Battle of Tsingtao Tsingtao Campaign by Colin Denis
הפרדוקס הישראלי

הפרדוקס הישראלי הוא כינוי לתצפית אפידמיולוגית שלפיה שיעור הלוקים במחלת לב כלילית מקרב היהודים הישראלים גבוה, בכפיפה אחת עם תזונה ענייה בשומן רווי באוכלוסייה זו. תצפית זו עומדת בסתירה לסברה הרווחת לפיה צריכה גבוהה של שומן רווי מעלה את הסיכון ללקות במחלה זו. הפרדוקס הישראלי הוא אחד מכמה "פרדוקסים" בקשר בין צריכת שומן לבין מחלות לב. הידוע בהם הוא הפרדוקס הצרפתי. ישנם תזונאים שפרסמו שהמסקנה משני הפרדוקסים היא שיש להימנע מצריכת שמני זרעים (צר'), כגון שמן מחמניות, כותנה, סויה, ותירס. המונח נטבע בשנת 1996 במאמר מדעי מאת דניאל ים, אברהם אלירז ואליוט ברי. לפיהם ייתכן כי שכיחות המחלות נגרמה מצריכת מרובה של שומן רב-בלתי רווי מסוג אומגה 6. THE ISRAELI PARADOX, סרטון בערוץ "Niklas Gustafson", באתר יוטיוב (אורך: 01:19) P.D. Mangan, The Israeli Paradox, Rogue Health and Fitness, ‏16 בינואר 2019 Yam D; Eliraz A; Berry EM (1 נוב' 1996). "Diet and disease--the Israeli paradox: possible dangers of a high omega-6 polyunsaturated fatty acid diet". Israel Journal of Medical Sciences (באנגלית). PMID 8960090. {{cite journal}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמיקי הצווארון

קמיקי הצווארון או קמיקי דרומי (שם מדעי: Chauna torquata) הוא מין של דמוי אווז גדול החי בטבע בביצות, שפכי נהר וגדות יערות באמריקה הדרומית. הוא שייך למשפחה ייחודית שנקראת משפחת הקמיקיים וקרובי משפחתו הם הקמיקי המצויץ והקמיקי המקרין. הקמיקי חי דרומה מעט מקרוב משפחתו באזור דרום ברזיל, דרום פרו, דרום מזרח בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. הוא נפוץ בעיקר בין הביצות ויש לו קרומי שחייה אך הוא אינו יכול לשחות. הקמיקי הוא עוף גדול שאורכו 81-95 ס"מ ומשקלו 3-5 ק"ג והוא גדול מקרובו הצפוני. מוטת הכנפיים באורך של 170 ס"מ בממוצע. הוא בעל נוצות אפורות וראש אדום בוהק עם כתר אפור של נוצות על הראש. הצוואר לבן עם פס עבה שחור ושאר הגוף אפור כהה כשהרגליים הארוכות ורודות. הוא חי בעיקר על הקרקע בין הביצות מחפש מזון בין צמחי המים. הוא אינו נוטה לשחות אך יכול לעוף להגנה מטורפים. עוד הגנה שלו הם זוג הגדילים המוסתרים שבין כנפיו. הקמיקי נוטה לחיות בחבורות אך מחפש את מזונו לבד. הוא נפוץ לאורך טווח מחייתו ולא נשקפת לו סכנה. מזונו העיקר הוא צמחי מים, עלים וזרעים ורק לעיתים נדירות הוא מגוון בבעלי חיים קטנים. מדיה וקבצים בנושא קמיקי הצווארון בוויקישיתוף קמיקי הצווארון, באתר ITIS (באנגלית) קמיקי הצווארון, באתר NCBI (באנגלית) קמיקי הצווארון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קמיקי הצווארון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קמיקי הצווארון, באתר GBIF (באנגלית) קמיקי הצווארון בneotropical.birds קמיקי הצווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN
קמיקי מצויץ

קמיקי מצויץ או קמיקי צפוני (שם מדעי: Chauna chavaria) הוא מין של דמוי אווז גדול החי בטבע בביצות של צפונה של אמריקה הדרומית. הוא שייך למשפחה ייחודית שנקראת משפחת הקמיקיים וקרובי משפחתו הם קמיקי הצווארון והקמיקי המקרין. קמיקי זה נפוץ בטבע רק בקולומביה בצ'וקו, אנטיוקיה, קורדובה, סוקרה, בוליבר, מגדלנה, סנטנדר וססאר, ובוונצואלה בסוליה, מרידה וטרוחיו. הוא נפוץ בעיקר בביצות ובקצוות היערות הגדולים. הקמיקי מזכיר את קמיקי הצווארון הנפוץ יותר ודומה לו מאוד. אורכו הממוצע 88 ס"מ ומשקלו 3.5 ק"ג. הוא בעל נוצות אפורות ובין הכנפיים מסתתרים טפרים ננסיים, ראש אדום בוהק עם צוואר ארוך ושחור. הרגליים הוורודות בעלי קרומי שחייה קטנים שאינם משמשים לשחייה והמקור קטן. כפי ששמו מרמז הוא בעל ציצת ראש אפורה-לבנה הפונה אחורה. הקמיקי חי בביצות וניזון מצמחי מים. הנקבה מקננת בין צמחי המים ומטילה ביצים מוסווים וכשהאפרוחים בוקעים הם יכולים מיד להתרוצץ. למרות קרבתו המשפחתית לברווזים הוא אינו יודע לשחות, אך יכול לעוף הרחק בעת סכנה מטורפים. קמיקי זה נמצא בסיכון בטבע עקב פגיעה באזורי מחייתו, אך הוא נפוץ בגני חיות רבים בעולם. מדיה וקבצים בנושא קמיקי מצויץ בוויקישיתוף קמיקי מצויץ, באתר ITIS (באנגלית) קמיקי מצויץ, באתר NCBI (באנגלית) קמיקי מצויץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קמיקי מצויץ, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קמיקי מצויץ, באתר GBIF (באנגלית) קמיקי מצוייץ, באתר neotropical.birds קמיקי מצוייץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
קמיקי מקרין

קמיקי מקרין (שם מדעי: Anhima cornuta) הוא מין עוף ביצה החי בטבע בדרום אמריקה. הוא שייך לסדרת האווזאים ולמשפחת הקמיקיים והיא המין היחיד בסוגו. אורך הקמיקי 84–95 ס"מ ומשקלו 3.5 ק"ג. הוא בעל ראש וצוואר שחורים וחזה בעל נוצות לבנות מפוספסות מעט. הגוף והכנפיים חומים והבטן לבנה. על ראשו יש כתר שבקצהו קרן קטנה, שנתנה לו את שמו, והיא מחוברת באופן רופף לגולגולת. הוא בעל עיניים צהובות, מקור קטן וקרומי שחייה קטנים בין רגליו. הוא גם בעל זיזי טפרים קטנים הנחבאים על הכנפיים, תופעה נדירה אצל עופות. באופן כללי הקמיקי מזכיר במראהו תרנגול או שכווי, יותר מאשר אווז. בזמן החיזור הוא קורא קריאות רמות מאד, תוך שהוא עף, קופץ ורוקע ברגליו. הקמיקי חי בטבע בביצות ויערות דרום אמריקה בקולומביה, ונצואלה, ברזיל, בוליביה, פרו, אקוודור, סורינאם, גויאנה וגינאה הצרפתית ובעבר הוא חי גם בטרינידד וטובגו. הוא צמחוני וניזון בעיקר מצמחי ביצות. הוא נפוץ בין צמחי מים בביצות ובונה קן ליד המים כמו רוב האווזים. הנקבה מטילה שלוש ביצים חומות ומסווה אותן. כאשר האפרוחים בוקעים הם כמעט עצמאיים ויכולים ללכת בעצמם. קמיקי מצוייץ קמיקי הצווארון מדיה וקבצים בנושא קמיקי מקרין בוויקישיתוף קמיקי מקרין, באתר ITIS (באנגלית) קמיקי מקרין, באתר NCBI (באנגלית) קמיקי מקרין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קמיקי מקרין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קמיקי מקרין, באתר GBIF (באנגלית) קמיקי מקרין באתר neotropical.birds קמיקי מקרין באתר הרשימה האדומה של IUCN
טינמו פטגוני

טינמו פטגוני (שם מדעי: Tinamotis ingoufi) הוא מין ממשפחת הטינמיים, שהם קרובי משפחה רחוקים של היענים וחיים רק בדרום אמריקה. טינמו זה שונה מקרובי משפחתו המקורקעים בכך שהוא יודע לעוף, אך צריך להתאמץ בשביל כך ובאופן כללי מעדיף לרוץ במהירות להגנתו והוא בעל רגליים ארוכות וחזקות לעשות זאת. קרוב משפחתו היחיד לסוג הוא טינמו הפונה החי באותם אזורים. אורכו של הטינמו 35 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות-שחורות עם גרון וראש לבנים המפוספסים בפסים חומים לאורכם עד אזור העיניים והמקור צהוב. החזה אדמוני מעט, הבטן בצבע קינמון והרגליים חומות כהות. הטינמו הפטגוני, כמו קרובו טינמו הפונה הוא אוכל צמחים קטנים כמו עלים, ניצני פרחים, זרעים וגבעולים וכן פירות והוא מגוון בחרקים ויצורים קטנים אחרים שהוא מוצא. הם מקננים על הקרקע בקן מוסווה בין השיחים או העשבים והזכר הוא המטפל בביצים ודוגר עליהם בין שבועיים לשלושה עד לבקיעתם. הטינמואים הצעירים יכולים לרוץ מיד עם בקיעתם ולדאוג לעצמם והם גדלים במהירות. הם חיים בטבע בארגנטינה ובצ'ילה בערבות עשב ממוזגות בטווח 200–800 מ', הרבה יותר נמוך מקרוביהם. הם חיים גם בסוואנות פתוחות אך לא בתוך היער. תפוצתם נרחבת והם אינם בסכנה. מדיה וקבצים בנושא טינמו פטגוני בוויקישיתוף טינמו פטגוני, באתר ITIS (באנגלית) טינמו פטגוני, באתר NCBI (באנגלית) טינמו פטגוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טינמו פטגוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טינמו פטגוני, באתר GBIF (באנגלית) טינמו פטגוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
טינמו הפונה

טינמו הפונה (שם מדעי: Tinamotis pentlandii) הוא מין ממשפחת הטינמיים, שהם קרובי משפחה רחוקים של היענים וחיים רק באמריקה הדרומית. בניגוד לקרובי משפחתו הטינמו מסוגל לעוף, אך צריך להתאמץ לשם כך, ובאופן כללי מעדיף לרוץ במהירות להגנתו, והוא בעל רגליים ארוכות וחזקות המאפשרות זאת. המין היחיד השייך לאותו סוג הוא טינמו פטגוני החי באותם אזורים. שמו המדעי מנציח את המדען האירי ג'וזף ברקלי פנטלנד. אורכו הממוצע של הטינמו עד 41 ס"מ והוא בעל נוצות עליונות חומות עם נקודות לבנות על פניהם והחזה כחול-אפור כשהבטן אדמונית. הראש לבן עם פסים שחורים והרגליים ארוכות. הטינמו מזכיר מאוד שליו גדול בעל רגליים ארוכות. הטנמו חי בערבות עשב צחיחות או כרי דשא המכונים "פונה" (ומכאן שמו) עד לגובה 4,000 מ'. הוא נפוץ במדינות פרו, צפון-מזרח ארגנטינה, צפון בוליביה וצפון צ'ילה באזורים טרופיים וסובטרופיים. הוא נפוץ למדי בטבע ותחום אוכלוסייתו מגיע ל-590,000 קמ"ר. מדיה וקבצים בנושא טינמו הפונה בוויקישיתוף טינמו הפונה, באתר ITIS (באנגלית) טינמו הפונה, באתר NCBI (באנגלית) טינמו הפונה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טינמו הפונה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טינמו הפונה, באתר GBIF (באנגלית) טינמו הפונה באתר הרשימה האדומה של IUCN