laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Satin Doll

"Satin Doll" (בתרגום חופשי לעברית: בובת משי) הוא סטנדרט ג'אז שכתבו דיוק אלינגטון ובילי סטרייהורן ומאוחר יותר התווספו לו מילים של ג'וני מרסר. השיר נכתב ב-1953 והוקלט על ידי אלה פיצג'רלד, טרי קאלייר וננסי וילסון. המהלך ההרמוני שלו ידוע בשימוש יוצא הדופן שלו באקורדים ופתיחה עם ii–V–I progression (אנ'). ג'וני מרסר התבקש לעיתים קרובות לכתוב מילים ללחנים שכבר היו פופולריים. המילים ל"Satin Doll" נכתבו לאחר שהשיר היה להיט בגרסתו האינסטרומנטלית. אלינגטון השתמש ב-"Satin Doll" כנאמבר הסיום ברוב הקונצרטים שלו. דיוק אלינגטון, Capitol Sessions, ‏ 1953–1955 (1953) The Gaylords‏, 1958 ביל דוג'ט, "הצדעה לדיוק אלינגטון" (קינג, 1959) פגי לי וג'ורג' שירינג, Beauty And The Beat! (קפיטול רקורדס, 1959) The Coasters – ‏One by One ‏(1960) הארי ג'יימס – Harry James...Today‏ (MGM, 1960) אלה פיצג'רלד – Ella in Hollywood‏ (1961) מק'קוי טיינר – Nights of Ballads & Blues‏ (1963) The Impressions – The Never Ending Impressions‏ (1964) Blossom Dearie – Blossom Time at Ronnie's ‏(1966) קימיקו קסאי (CBS/Sony, 1972) עם תזמורתו של גיל אוונס בובי האמפרי עם דיוק אלינגטון, ג'וני מרסר, בילי סטרייהורן (1974) להקת שיקגו Chicago VIII ‏(1974) טרי קאלייר, I Just Can't Help Myself ‏(1974) אוסקר פיטרסון וקלארק טרי (1975) ג'ו סמפל, The Three ‏(1975) דיואי רדמן, African Venus ‏(1992) דייב גרוזין, Homage to Duke‏ (1993) ד"ר ג'ון, Duke Elegant‏ (1999) האנק ג'ונס - Someday My Prince Will Come ‏(2002) באדי אמונס וריי פנינגטון עם להקת Swing Shift – It's All In The Swing ‏(2005) פיש, 8 במאי 1993 – Field House, אוניברסיטת ניו המפשייר, דורהאם, ניו המפשייר מידע על היצירה "Satin Doll" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Satin Doll" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Satin Doll" באתר SecondHandSongs "Satin Doll", Song lyrics, Blues for peace "Satin Doll" Chord melody arrangement for guitar Micucci, Matt (2 במאי 2017). "A short history of … "Satin Doll"". Jazziz.com. נבדק ב-2 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Satin Doll", Compositions, Jazz Standards. Gioia, Ted (2012). The Jazz Standards: A Guide to the Repertoire. New York City: Oxford University Press. p. 360. ISBN 978-0-19-993739-4. "The Best of the Gaylords: The Mercury Years". AllMusic. נבדק ב-27 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "The Coasters: One by One". AllMusic. נבדק ב-18 בפברואר 2012. {{cite web}}: (עזרה). "Kimiko Kasai With Gil Evans Orchestra – Satin Doll". Discogs. נבדק ב-1 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה)
הלבנט הספרדי

הלבנט הספרדי או לבנטה (בספרדית: Levante, נהגה [leˈβante]; בקטלאנית: Llevant, נהגה [ʎəˈβan, ʎəˈvant, ʎeˈβan, ʎeˈvant]; "לבנט, מזרח") הוא שם המשמש להתייחסות לאזור המזרחי של חצי האי האיברי, על חופי הים התיכון הספרדי. הוא תואם בערך ל-Xarq Al-Andalus לשעבר, אבל אין לו הגדרה גאופוליטית מודרנית. במקום זאת, הוא כולל באופן נרחב את הקהילות האוטונומיות של ולנסיה (מחוזות אליקנטה (אנ'), קאסטיון ולנסיה (אנ')), מורסיה, קטלוניה (ברצלונה, ז'ירונה וטרגונה), החלק המזרחי של קסטיליה-לה מנצ'ה (אלבסטה (אנ') וקואנקה (אנ')), מזרח אנדלוסיה (אלמריה (אנ'), גרנדה וחאאן (אנ')), דרום אראגון (טרואל) והאיים הבלאריים. עם זאת, בשימוש הרגיל שלו, הלבנטה מתייחס ספציפית לקהילה ולנסיה, מורסיה, אלמריה, הבלאריים וחופי קטלוניה. המונח משמש לעיתים רחוקות בקרב תושבי הלבנטה. המשמעות המילולית שלו היא "המזרח", ולכן היא הגיונית רק מנקודת המבט של אלה שגרים ממערב לוולנסיה, קטלוניה או הבלאריים. עם זאת, מתנוסס שמו של הלבנטה על בירה אזורית פופולרית, Estrella de Levante, בבעלות S.A. Damm ומיוצרת במורסיה, כמו גם איגוד הספורט לבאנטה, מועדון כדורגל ספרדי בולנסיה. Academic source for Levante: "Levante, the collective name for four Mediterranean provinces of Spain forming two autonomous regions officially known as Comunitat Valenciana and Región de Murcia." P. 400. Robinson, Jancis (ed.) 2006. The Oxford Companion to Wine, 3. edition. Oxford, Oxford University Press. מדיה וקבצים בנושא הלבנט הספרדי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבב ATP 250

טורנירי 250 של סבב ה-ATP (באנגלית: ATP Tour 250) הם סדרה של טורנירי טניס בסבב ה-ATP. טורנירים אלה הם דרגה החמישית והנמוכה ביותר מבין טורנירי הגברים, אחרי ארבעת הגראנד סלאמים, גמר ה-ATP, תשעת טורנירי המאסטרס, וסדרת 500 של סבב ה-ATP. הסדרה כונתה בעבר בשמות שונים: טורנירי סבב ה-ATP העולמי (ATP World Series), טורנירי סבב ה-ATP הבינלאומיים ‏(ATP International Series), וטורנירי העולם של סבב ה-ATP‏ (ATP World Tour 250). הסדרה כוללת 39 טורנירים (נכון ל-2022), המעניקים 250 נקודות בדירוג ATP (אנ') למנצח, מה שנותן לסדרה את שמה. מספר המשתתפים בטורניר נע בין 28, 32 ל-48 עבור היחידים, ו-16 בזוגות. תומאס מוסטר מחזיק בשיא הזכיות בטורנירי יחידים של סדרת ה-250, עם 26 זכיות סך הכול. מייק בריאן מחזיק בשיא הזוגות, עם 46 זכיות. 1990–1999 הסדרה העולמית של ATP ‏‏(באנגלית: ATP World Series) 2000–2008 הסדרה הבינלאומית של ה-ATP ‏(באנגלית: ATP International Series) 2009–2018 הסבב העולמי של ה-ATP 250 ‏(באנגלית: ATP World Tour 250) 2019–כיום סבב ה-ATP 250‏(באנגלית: ATP Tour 250) נקודות דירוג המתקבלים בטורנירי ATP 250: כתיב מודגש מסמן שחקנים פעילים גראנד סלאם (טניס) גמר ה-ATP מאסטרס 1000 סדרת 500 של ה-ATP מדיה וקבצים בנושא סבב ATP 250 בוויקישיתוף
יעשו לנו כבוד

יעשו לנו כבוד הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. השיר יצא לאור ב-8 באפריל 2019 מתוך האלבום השישי של אדם, Omer, על ידי חברת התקליטים NMC. השיר נכתב על ידי אלעד טרבלסי, הולחן על ידי טרבלסי ואסף צרויה ועובד על ידי צרויה. השיר הוא בסגנון הפופ הים-תיכוני. לא פורסם וידאו קליפ רשמי לשיר. אדם העלה לערוץ היוטיוב שלו את קליפ המילים הרשמי של השיר ב-8 באפריל 2019, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. נכון לאוקטובר 2022 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-27 מיליון. עומר אדם - יעשו לנו כבוד, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:22)
ראס זעפרנה

ראס זעפרנה היא עיירת נופש בקצה הצפון־מזרחי של מחוז הים האדום של מצרים, בצדו המערבי של מפרץ סואץ, בהצטלבות כבישים מס' 24 ו־26. על הכף שבו שוכנת ראס זעפרנה, יש מגדלור שנבנה בשנת 1862. מצפון־מערב לעיירה יש את חוות הרוח הגדולה ביותר במצרים ואחת הגדולות בעולם. בשנת 2012 היו בה 700 טורבינות רוח בהספק כולל של 550 מגוואט. במהלך מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים היה אזור ראס זעפרנה יעד לתקיפות אחדות של צה"ל: ב-1 ביולי 1969 נערך מבצע בוסתן 25א – פשיטה של שלושה כוחות צנחנים של צה"ל, מוטסים במסוקי סופר פרלון, על נקודות משמר מצריות בכביש ראס זעפרנה שבמצרים. ב-9 בספטמבר 1969 ערך צה"ל את מבצע רביב – פשיטה של כוח שריון ישראלי שהוסווה ככוח מצרי, הונחת מים סוף אל החוף המערבי של מפרץ סואץ, שם פשט על יעדים צבאיים לאורך 70 קילומטרים, בהם גם אזור ראס זעפרנה. ב-26 בדצמבר 1969 הפציצו מטוסי A-4 סקייהוק של חיל האוויר הישראלי מערך גדודי מצרי באזור ראס זעפרנה ומרסה תלמת, כפעולת הסחה לקראת מבצע תרנגול 53. בלילה של 6–7 באוקטובר 1973, בתחילתה של מלחמת יום הכיפורים, נערך קרב מרסא תלמאת, שבו תקפו שתי ספינות דבור של חיל הים הישראלי את מעגן מרסא תלמאת הסמוך לראס זעפרנה. מדיה וקבצים בנושא ראס זעפרנה בוויקישיתוף נתוני אוכלוסייה של עיר או כפר לפי אומדני 2006 (בערבית) Lighthouses of Egypt: Red Sea Steven Viney, A visit to Egypt’s largest wind farm shows an industry getting on its feet, Egypt Independent, June 24, 2012 מבצע "בוסתן 25 א'", באתר חיל האוויר הישראלי
ג'ון קלאוזר

ג'ון פרנסיס קלאוזר (באנגלית: John Clauser; נולד ב-1 בדצמבר 1942) הוא פיזיקאי תאורטי וניסיוני אמריקאי הידוע בתרומתו לחקר יסודות מכניקת הקוונטים, בפרט לאי השוויון של קלאוזר-הורן-שמעוני-הולט (CHSH). (אנ') הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2022, יחד עם אלן אספה ואנטון ציילינגר, "על ניסויים בשזירת פוטונים, ביסוס הפרת אי-שוויונות בל וחלוציות במדע האינפורמציה הקוונטית". קלאוזר נולד בפסדינה, קליפורניה. הוא השלים תואר ראשון בפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1964, ותואר שני בפיזיקה בשנת 1966. את הדוקטורט שלו בפיזיקה סיים ב-1969 באוניברסיטת קולומביה, בהנחיית פטריק (פט) תדאוס (אנ'). מ-1969 עד 1996 עבד בעיקר במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, במעבדה הלאומית לורנס ליברמור, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1972, בעבודתו עם סטיוארט פרידמן, הוא ביצע את הבחינה הניסיונית הראשון של תחזיות אי השוויון של בל. ב-1974, בעבודה עם מייקל הורן, הוא הראה לראשונה שהכללה של משפט בל מטילה אילוצים משמעותיים על כל התיאוריות הריאליסטיות הלוקאליות של הטבע (הידועות גם בתור תאוריות מקומיות אובייקטיביות). עבודה זו הציגה את אי-השוויון של קלאוזר-הורן (CH) כדרישת הניסוי הכללית הראשונה שנקבעה על ידי הריאליזם הלוקאלי. הוא גם הציג את "הנחת ה-CH ללא שיפור", שלאחריה אי-השוויון ב-CH מתכנס לכדי אי-השוויון של CHSH, ולאחר מכן מבחנים ניסיוניים קשורים גם מגבילים את הריאליזם הלוקאלי. כמו כן, בשנת 1974 ביצע את התצפית הראשונה בסטטיסטיקה תת-פואסונית לאור (באמצעות הפרה של אי-שוויון קושי-שוורץ עבור שדות אלקטרומגנטיים קלאסיים), ובכך, לראשונה, הדגים אופי דמוי חלקיקים חד-משמעי עבור פוטונים. בשנת 1976 ביצע את המבחן הניסיוני השני בעולם של תחזיות משפט של CHSH-בל. קלאוזר זכה בפרס וולף בפיזיקה בשנת 2010 יחד עם אלן אספה ואנטון ציילינגר. בשנת 2022 זכה עם השניים גם בפרס נובל בפיזיקה. השתייכותו האקדמית בעת זכייתו בפרס נובל היא חברת ג'ון פ' קלאוזר ושות' שבבעלותו, ובכך הוא הפיזיקאי העצמאי הראשון שזוכה בפרס ואיננו משתייך למוסד אקדמי מוכר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון קלאוזר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון קלאוזר (באנגלית) ג'ון קלאוזר, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'ון קלאוזר, באתר ResearchGate ג'ון קלאוזר, באתר גוגל סקולר ג'ון קלאוזר, באתר פרס נובל (באנגלית) Clauser, John F. (John Francis), 1942-, history.aip.org The Nobel Prize in Physics 2022, NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית) שירות הידען, מגלה ההרצפטין וחוקרים בתחום מכניקת הקוונטים בין זוכי פרסי וולף לשנת 2010, באתר הידען, ‏2010-02-01
רכס הרי קולסרולה

רכס קולסרולה (בקטלאנית: Serra de Collserola, נהגה [ˈsɛrə ðə kɔʎsəˈɾɔlə]; סרה דה קולסרולה), או פשוט קולסרולה, הוא רכס הרים בין הנהרות בזוס וליוברגט. זהו חלק מרכס החוף הקטלוני. רכס זה מפריד בין ברצלונה למישור ואלייס והפסגה הגבוהה ביותר שלו היא טיבידאבו, בגובה 512 מטרים. פסגות עיקריות נוספות הן: טורו דל פוי, פואג ד'אולורדה, טורו דה ואלדאורה, טורו דה לה מגארולה, פואג ד'אוסה ופואג מדרונה. העמקים של נהרות ליוברגט ובזוס, מישור ברצלונה, ואגן ואלייס, מסמנים את הגבולות הגאוגרפיים של מסיב קולסרולה. כדי לשמר את האזור, הוקם בשנת 1987 פארק קולסרולה, ששטחו 84.65 קילומטרים רבועים. זהו אחד הפארקים המטרופולינים הגדולים בעולם - גדול פי 8 מבואה דה בולון בפריז, ופי 22 מסנטרל פארק בניו יורק. בפארק קוטלגו למעלה מאלף צמחים מרכזיים וכשלושים משפחות צמחים; כולל יערות של אורן ירושלים וצנובר, אלונים ירוקי עד, סבך בגדות הנהר, מאקי ובתה, עשב סוואנה. גיוון זה מאפשר קיומה של אוכלוסיית חיות בר עשירה ומגוונת; כולל חזירי בר, גחנים, דלק הסלעים, גירית, ארנבות וסנאים; ירגזי כחול, סבכי קוצים, טפסי עצים, נקרים, שרקרקיים, יונים, נץ גדול, נץ מצוי ונשרים; סלמנדרות, טריטונים, אילניות, הצפרדע הדרומית הקטנה, קרפדות, הקרפדה המנוקדת הקטנה, צב הים תיכוני, צבי ענק, לטאה ספירית, נחשים וכו'. על גבעת וילנה, בגובה 445 מטרים, ניצב מגדל קולסרולה (טורה דה קולסרולה), מגדל תקשורת שנבנה ב-1992 לשימוש המשחקים האולימפיים. גובהו 288.4 מטרים והוא תוכנן על ידי האדריכל הבריטי סר נורמן פוסטר. פארק קולסרולה נמצא בשימוש נרחב על ידי תושבי ברצלונה ושאר העיירות הגובלות בו. הוא פופולרי להליכה, לרכיבה על אופניים ולצפייה בציפורים. ישנן מסעדות רבות שבהן משפחות מבלות במהלך סופי השבוע. שביל העוקב אחר רכס הסרה, המכונה "דרך המים" ("Carretera de les Aigües"), והוא עבר שיפור רב עבור רוכבי אופניים. תוכנית העיר ברצלונה מתכוונת לכלול אותו במסלול אופניים המקיף לחלוטין את העיר. מדיה וקבצים בנושא רכס הרי קולסרולה בוויקישיתוף Parc de Collserola Decret de 19 d'octubre de 2010, de declaració del Parc Natural de la Serra de Collserola i de les reserves naturals parcials de la Font Groga i de la Rierada-Can Balasc
גד רשף

גד רשף (ספטמבר 1946 – 7 באוקטובר 1973) היה רב-סרן ישראלי אשר נפל במלחמת יום הכיפורים בעת שפיקד על מעוז ליטוף בתעלת סואץ. על לחימתו הוענק לו עיטור המופת. רשף נולד בספטמבר 1946 בהונגריה כבן יחיד לאנה ופרנץ קרקש, ניצולי שואה. בשנת 1957 עלתה משפחתו לישראל בשל גילויי אנטישמיות, והתמקמה בירושלים. רשף נשלח לפנימייה, ולמד בבית הספר התיכון בבן-שמן. הוא התגייס לנח"ל המוצנח, והתמנה למפקד מחלקה. לאחר שחרורו החל ללמוד חקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים בהצטיינות את לימודיו לתואר הראשון ולתואר השני. בשנתו הרביעית ללימודים נישא לחנה, ולזוג נולד בן, נועם. הם התגוררו בראשון לציון. במסגרת שירותיו במילואים קודם לדרגת סרן ומונה למפקד פלוגה. בסוף ספטמבר 1973 גויס למילואים והוצב כמפקד מעוז ליטוף ליד תעלת סואץ. ביום הכיפורים ה'תשל"ד, 6 באוקטובר 1973, יום פריצת מלחמת יום הכיפורים, נפגע רשף מכדור מצרי בעת הגנתו על המעוז. הוא המשיך להילחם ולפקד כשהוא פצוע, וחייליו נאלצו להכריח אותו להיכנס לבונקר, כדי שיקבל טיפול רפואי. בשכבו פצוע המשיך לתת הוראות ולעודד את רוח חייליו. בבוקר המחרת הוא פונה לבסיס רפידים, שם נפטר. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. במאי 1975 הוענק לו עיטור המופת על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור: רס"ן גד רשף ז"ל היה מפקד מעוז "ליטוף" שבגזרה הדרומית של תעלת סואץ. מעוז זה הותקף חזיתית על ידי כוח מצרי גדול. רס"ן גד רשף ז"ל ארגן את אנשיו לתקיפה, כשהוא עצמו משמש דוגמה אישית בהילחמו פנים-אל-פנים עם הכוח התוקף, עד שנהדף. בהתקפה זו נפצע קשה, אולם הוא המשיך לעודד את חייליו עד לרגע פינויו. בדרכו לביה"ח - נפטר. במעשיו אלה גילה אומץ לב, תושייה ודוגמה אישית למופת. הותיר אחריו אישה וילד. גד רשף, באתר יזכור ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גד רשף".
כיכר החירות של סלוניקי

כיכר החירות של סלוניקי (ביוונית: Πλατεία Ελευθερίας, "פלאטיאה אלפטריאס") היא כיכר מרכזית בסלוניקי, יוון. הכיכר נוצרה לאחר אמצע המאה ה-19, כאשר נהרסו חומות החוף הביזנטיות של סלוניקי, שעל פי מממצאים ארכאולוגיים, היו ממוקמות מצפון לרחוב קלפוטאקי של היום. חומת הים הייתה קיימת עד 1870, אז הוחלט להרוס אותה, על מנת להגדיל את קו המים. עם הרחבת קו המים נוצר הרחוב המקביל – שדרת ניקיס – כאשר באותה תקופה נפתח רחוב סמברי פאשה – וניזלו של היום - ממשרד המושל אל הים. באזור כיכר החירות הוקמו חברות מסחריות וספנות, כמו גם מונופולים ממלכתיים, כאשר עם הקמת הנמל החדש התרכז באזור הנפט, התבואה והמסחר הקולוניאלי. בסוף המאה ה-19 שגשגו באזור בנקים, בנייני משרדים וחנויות אופנתיות. בתחילת המאה ה-20 קיבלה הכיכר צורה של הרחבה של רחוב וניזלו בקצהו לכיוון הים. הכיכר קיבלה את שמה מהפכת הטורקים הצעירים, שהתחילה מנקודה זו. האזור נהרס בשריפה של 1917 ועוצב מחדש על ידי אברד. במקום כיכר החירות של היום תוכנן מיקומו של בניין הדואר, מולו אמורה הייתה לקום כיכר על גבי שטח קרקע מיובש כשחזיתו אל הים וליצור את כיכר הדואר. בנוסף לאירועים הקשורים ליהודי סלוניקי, כיכר החירות היא, בין היתר, הנקודה ממנה באוקטובר 1912 ערך צבא יוון את כניסת הניצחון לעיר והמקום שבו בשנת 1916 התקבל בברכה חגיגית אלפתריוס וניזלוס. בכיכר נבנו בקתות עץ מחוספסות בשנת 1917 לאירוח של מחוסרי בית יהודים ואחרים כתוצאה מהשריפה הגדולה של סלוניקי, ובשנת 1922 עבור הפליטים שהגיעו לסלוניקי לאחר חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה. הכיכר קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1908, כאשר באזור הספציפי הזה התקיימו ההפגנות המרכזיות והאסיפה המכוננת של תנועת הטורקים הצעירים, קבוצה של סטודנטים, משכילים וקציני הצבא העות'מאני שהחלו להתארגן בסלוניקי. ב-11 ביולי 1942 נצטוו 9,000 גברים יהודים בני 18 עד 45 להתכנס ב"כיכר החירות", שם הושפלו כל היום בשמש היוקדת. האירוע נודע בתור "השבת השחורה". במתכונתה הנוכחית, מוסדה הכיכר בצו מלכותי מ-28 במרץ 1963, המרחב הציבורי הפך לבעלות עיריית סלוניקי בעקבות חוזה רכישה של הדואר. למרות שלפי התכנית העירונית הכללית הנוכחית כיכר החירות מסווגת כשטח ירוק, בפועל המרחב מתפקד כמקום חניה משנות ה-50. בשנת 1997, הוקמה אנדרטה לזכרם של 50,000 יהודי סלוניקי שנרצחו במחנות הנאצים בקצה הדרומי של כיכר החירות, באותו מקום בו כינסו והשפילו אותם החיילים הנאצים. האנדרטה עוצבה על ידי האחים גליד ומייצגת את מנורת שבעת האורות והלהבות עם רשת של גופי אדם. עם הזמן הוזנחה הכיכר עד שבשנת 2018 נתקבלה החלטה על ידי עיריית סלוניקי בראשותו של ראש העיר יאניס בוטאריס לשפץ ולשדרג אותה. במסגרת התכנית החדשה ביקש בוטאריס, שפעל רבות למען הקהילה היהודית בשנות כהונתו, להפוך את הכיכר המוזנחת למקום חדש ומכובד שבמרכזו מונומנט מפואר לזכרם של יהודי סלוניקי שנספו בשואה. אלא שבעקבות פוליטיקה מקומית החליט ראש העיר החדש ויריבו המר של בוטאריס, קונסטנטינוס זרבאס, לבטל את התכנית ולהקפיא את העבודות. מדיה וקבצים בנושא כיכר החירות של סלוניקי בוויקישיתוף
הלשכה הבינלאומית לענייני סמים ואכיפת חוק

הלשכה הבינלאומית לענייני סמים ואכיפת חוק (באנגלית: Bureau of International Narcotics and Law Enforcement Affairs; ראשי תיבות: INL) היא סוכנות הכפופה לשר המשנה לביטחון אזרחי, דמוקרטיה וזכויות אדם במחלקת המדינה של ארצות הברית. תחת מטריית המשימה הכללית שלה לפתח מדיניות ותוכניות למלחמה בסמים ובפשיעה בינלאומיים, הלשכה ממלאת תפקיד בהכשרת כוחות הביטחון הלאומיים של בעלות בריתה של ארצות הברית. תוכניות הלשכה תומכות בשניים מהיעדים האסטרטגיים של מחלקת המדינה של ארצות הברית: צמצום כניסת הסמים הבלתי חוקיים לארצות הברית. מזעור השפעת הפשע הבינלאומי על ארצות הברית ואזרחיה. תוכניות נגד סמים ופשע משלימים גם את מאמצי הלוחמה בטרור, הן במישרין והן בעקיפין, על ידי קידום מודרניזציה ותמיכה בפעולות של מערכות משפט פלילי זרות וסוכנויות אכיפת חוק המופקדות על משימת הלוחמה בטרור. ראש הלשכה הוא עוזר מזכיר המדינה לענייני סמים ואכיפת חוק בינלאומיים, טוד ד. רובינסון. הלשכה מנהלת את תוכנית התגמולים בסמים של משרד החוץ ותוכנית התגמולים של הפשע המאורגן בתיאום עם משרד המשפטים, המחלקה לביטחון פנים, אכיפת מכס והגירה (ICE), המנהל לאכיפת הסמים (DEA), משרד החקירות הפדרלי (FBI), וסוכנויות אמריקאיות אחרות. במסגרת התוכנית הלשכה מציעה פרסים כספיים על מידע או על סיוע באכיפת הסחר בסמים. הלשכה אינו ארגון אכיפת חוק אך הוא מתמחה בניהול תוכניות הכשרה גדולות לאכיפת חוק, למשל באפגניסטן, קולומביה ועיראק. אגף התעופה של מחלקת המדינה מספק את שירותי התעופה ללשכה, בעבור מבצעי משלחות בחו"ל, סיוע באכיפת חוק ותמיכה בפעולות נגד סוחרי סמים. ללשכה יש יותר מ-200 מטוסים ומסוקים (כולל מטוסי OV-10, AT-802 ו- C-27 ומסוקי סיקורסקי UH-60 בלאק הוק, בל UH-1 אירוקוי ו-K-Max) המעורבים בתוכניות תעופה של הלשכה, כמחציתם בקולומביה, והיתר בפרו, בוליביה, גואטמלה, פקיסטן, קוסטה ריקה ואפגניסטן. בפועל התמיכה מסופקת על ידי חברת DynCorp (אנ'), כקבלן עבור ממשלת ארצות הברית. העוקץ הניגרי שירות הביטחון הדיפלומטי אתר האינטרנט הרשמי של הלשכה הבינלאומית לענייני סמים ואכיפת חוק הלשכה הבינלאומית לענייני סמים ואכיפת חוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "James A. Walsh". state.gov. United States Department of State. נבדק ב-30 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) Audit of the Department of State’s Administration of its Aviation Program The International Narcotics and Law Enforcement Affairs’ Office of Aviation (INL/A) The U.S. State Department Has Its Own Sprawling Air Force, Here's What's In Its Inventory ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הלשכה הבינלאומית לענייני סמים ואכיפת חוק".
שמואל היבנר

הרב שמואל היבנר (1891, ט"ו בכסלו תרנ"ב – 1983, כ"א באב תשמ"ג) היה רב שפעל בברלין, בריסל וברוקלין. מחבר ספרי השו"ת "נימוקי שמואל", ספר חידושי תורה בשם "מאכסניא של התורה" ועוד. שמואל היבנר נולד בנדבורנה שבגליציה (מערב אוקראינה של ימינו) לאביו הרב יקותיאל זלמן חיים, ואימו קילא למשפחת טבק. הוא נקרא על שם סבו הרב שמואל מרגליות, שהיה אחיין של הרב מאיר מרגליות, מחבר הספר "מאיר נתיבים". סבו, הרב משה טבק, היה חתנו של הרב דוד מאיר באבד, בנו של הרב יוסף באב"ד, מחבר הספר המנחת חינוך. הרב דוד מאיר היה רבה של סניאטין, ואחר כך של צפת. בגיל 16 החל ללמוד בישיבת בראדשין (במערב אוקראינה של ימינו) אצל הרב פינחס הלוי הורוביץ, אחיו של הרב חיים אריה לייבוש הורוביץ, בעל שו"ת "חיי אריה". עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח לווינה, שם למד אצל הרב אברהם מנחם שיינברג, שגם הוא נמלט מברודי לווינה בעקבות המלחמה. כעבור שנתיים גויס לצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1921 החל ללמוד בברלין בבית המדרש לרבנים בראשות הרב עזריאל הילדסהיימר, ולפרנסתו שימש כמורה פרטי לתלמוד. ב-1932 צפה את עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, וחזר לפולין. לאחר מכן היגר לווינה וישב בה עד סיפוחה של אוסטריה לגרמניה. במהלך "ליל הבדולח" נאסר והובל למשטרה, ושוחרר לאחר שהצהיר שבמלחמת העולם הראשונה שירת כחייל בצבא האוסטרו-הונגרי. באביב 1939 הגיע לבריסל שבבלגיה, שם התיידד עם הרב מנחם מנדל קירשבוים. ב-1942 החלו הנאצים לשלוח יהודים מבלגיה לאושוויץ. הרב היבנר התחבא מפניהם וניצל. בעת שהתחבא בבריסל, פנה אליו נתנאל לפקוביץ', מראשי הקהילה המקומית, בהצעה שיתרגם את התלמוד ליידיש, ומכך הייתה פרנסתו בתקופה זו. הוא תרגם שלוש מסכתות: "ברכות", "בבא מציעא" וחלק מ"בבא קמא". לאחר שכמעט נתפס על ידי הגסטפו כשיצא לרחובות העיר, חדל מלצאת מבית המסתור עד תום המלחמה. לאחר סיום המלחמה הוסיף ותרגם את מסכת "בבא בתרא", "שבת" והנותר מ"בבא קמא". בהיותו בבריסל עסק גם בצרכי ציבור. לאחר הפוגרום בקילץ ביולי 1946 היה חבר במשלחת שדרשה מהבישוף המקומי לגנות את הפוגרום. בשנת 1947 היגר לארצות הברית והתמנה לרב בית הכנסת "עין יעקב" של אנשי סקולה בברוקלין. בהיותו בברוקלין חיבר את שו"ת "נימוקי שמואל". שם גם התיידד עם הרב משה לייטר. לאחר מותו הוציא בנו חלק מכתבי היד שלא יצאו לאור בחייו, ובהם הספר "מאכסניא של התורה". הרב היבנר נפטר ב-1983. הובא לקבורה בבית העלמין הר הזיתים בירושלים. בימי חייו הוציא הרב שמואל היבנר את שו"ת נמוקי שמואל, העוסק ב"שאלות ותשובות שהזמן הולידן", ואשר קיבל את הסכמותיהם של הרב משה פיינשטיין והרב שלמה זלמן אוירבך. לאחר מותו יצא הספר מאכסניא של התורה ובו חידושי תורה. ספרים נוספים נותרו בכתבי יד. מאכסניא של תורה, "ראשי פרקי חייו", עמ' י"ג ואילך.
מילה טובה ואוסף שירים

מילה טובה ואוסף שירים הוא אלבומה של יהודית רביץ שיצא ב-1982, והוא כולל את השיר "מילה טובה" (יעקב גלעד/יהודית רביץ), שהוקלט במאי 1981 והופיע לראשונה באלבום זה. "מילה טובה" היה גם שמו של מופע היחיד הראשון שלה שרץ ביולי של שנת 1981. מלבדו, השירים בצד א' של התקליט (שירים 2–5) הם הקלטות חדשות וגרסאות כיסוי לשירים שרביץ לקחה חלק בביצועם לפני כן, והם הוקלטו במיוחד לאוסף בפברואר-מרץ 1982. ששת השירים בצד ב' של התקליט (שירים 6–11) הם הגרסאות המקוריות של שירים שרביץ שרה לפני כן. בהקלטת אחדים מהשירים באלבום השתתף יהודה פוליקר, שמנגן בגיטרה חשמלית בשירים "ארץ טרופית יפה", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"סליחות". להקת בנזין שרה קולות רקע בשירים "ארץ טרופית יפה" ו"לא טוב היות האדם לבדו". יהודית רביץ – גיטרה אקוסטית, כלי הקשה וקולות, לחנים ל-11,10,9,7,1 חיים קריו – גיטרות יהודה פוליקר – גיטרה חשמלית ב"סליחות", "לא טוב היות האדם לבדו" ו"ארץ טרופית יפה" אבנר קנר – פנדר רודס וקולות איתן קנטור – באס גיל לדין - תופים אבי אדריאן – קלידים להקת בנזין – קולות רקע ב"ארץ טרופית יפה" ו"לא טוב היות האדם לבדו" מילה טובה, מתוך ערוץ "מוזיקה ישראלית" באתר YouTube
טיעון התוצאה

טיעון התוצאה או "טיעון המסקנה" הוא טיעון נגד קומפטיביליזם שאותו פרסם פיטר ואן אינוואגן (Peter van Inwagen). לפי הטיעון, אם לסוכן אין שליטה על עובדות העבר אז לסוכן אין שליטה על ההשלכות של עובדות אלו. האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד נותנת את הגרסה הבאה של הטיעון, בצורה של סילוגיזם: לאף אחד אין כוח לקבוע או לשנות את עובדות העבר וחוקי הטבע. לאף אחד אין כוח לשנות את העובדה שעובדות העבר וחוקי הטבע כרוכים בכל עובדה של העתיד (כלומר, הדטרמיניזם הוא נכון) לכן, לאף אחד אין כוח לשנות או לקבוע את עובדות העתיד. או במילותיו של ואן אינוואגן, במאמרו "מאמר על רצון חופשי": אם הדטרמיניזם נכון, אז המעשים שלנו הם תוצאה של חוקי טבע ואירועים בעבר המרוחק. אבל מה שהיה לפני שנולדנו לא תלוי בנו, וגם חוקי הטבע לא תלויים בנו. לכן, ההשלכות של דברים אלו (כולל מעשינו הנוכחיים) אינן תלויות בנו (עמ' 56). "Arguments for Incompatibilism". Stanford Encyclopedia of Philosophy. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Compatibilism". Stanford Encyclopedia of Philosophy. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) Van Inwagen, Peter (1983). An Essay on Free Will. Clarendon Press. ISBN 9780198246244. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite book}}: (עזרה)
זנו דבאסט

זנו קון דבאסט (בהולנדית: Zeno Koen Debast; נולד ב-24 באוקטובר 2003 בבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אנדרלכט מליגת העל הבלגית ובנבחרת בלגיה. דבאסט גדל במחלקת הנוער של אנדרלכט. ב-2 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 2-2 נגד קלאב ברוז' במסגרת ליגת העל הבלגית לעונת 2020/2021. ב-22 בספטמבר 2022 ערך דבאסט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בניצחון 1–2 על נבחרת ויילס במסגרת ליגת האומות 2022/2023. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024. זנו דבאסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) זנו דבאסט, ברשת החברתית אינסטגרם זנו דבאסט, באתר Transfermarkt זנו דבאסט, באתר Soccerway זנו דבאסט, באתר BDFutbol זנו דבאסט, באתר WorldFootball.net זנו דבאסט, באתר National Football Teams זנו דבאסט, באתר FootballDatabase.eu זנו דבאסט, באתר ESPN Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית) 25 Devils go to EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 28 במאי 2024 (באנגלית)