laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטניסלב חלבובסקי

סטניסלב חלבובסקי (בפולנית: Stanisław Chlebowski‏; 1835 – 1884) היה צייר פולני בעל קשרים רוסיים וטורקים. הוא היה מומחה בעל שם בנושאים מזרחיים. חלבובסקי נולד באושיצקי אויזד שבמחוז פודוליה של האימפריה הרוסית, ולמד רישום בבית הספר לאמנות בגרקוב אודסה. בין השנים 1853–1859 למד באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרסבורג, ולאחר מכן במלגה במשך שש שנים בפריז כתלמידו של הצייר המזרחי הצרפתי ז'אן ליאון ז'רום. חלובובסקי נסע לספרד, איטליה, גרמניה ובלגיה. הצלחתו הראשונה הייתה למכור את ציורו "ז'אן ד'ארק בכלא אמיין" לנפוליאון השלישי בצרפת. בשנים 1864–1876 היה חלבובסקי הצייר הראשי בשירותו של הסולטאן עבדולעזיז והתמקם בקונסטנטינופול. חלבובסקי הפך לצייר פופולרי באימפריה העות'מאנית. במהלך שירותיו הוא השיג אישור להביא עמו אייקון גדול של "אם האלוהים המראה את דרכנו" שחולץ ממנזר הודגון בשנת 1453. הוא נתקל בו באחת מחנויות העתיקות בקונסטנטינופול, שלא נגע בה אף משמר מטורקיה. אישור זה מאומת במכתב מאת השגרירות הפולנית מתאריך 27 ביוני 1938. בשנת 1876 עבר לפריז. בשנת 1881 חזר לצמיתות לקרקוב. נושאי ציורי צבעי המים וציורי השמן שלו הם מגוונים. הוא צייר קרבות היסטוריים הקשורים להיסטוריה של טורקיה והאימפריה העות'מאנית, סצינות ז'אנריות מזרחיות, נופים ודיוקנאות של סולטנים עות'מאניים. הוא נפטר ליד פוזן, ברונדהאוזן בגיל 49. חלבובסקי התגורר זמן רב בארצות אחרות וכתוצאה מכך ציוריו היו נדירים מאוד בפולין. המוזיאון הלאומי בקרקוב מציג כמה מיצירותיו המזרחיות החשובות. נגן בקוסטנטינופול שחקני שח בקהיר הסולטן בבית הכלא תמונת קרב ורנה מות המלך ולדיסלב השני בקרב ורנה נרגילה טורקית ז'אן דארק בכלא שוק בטורקיה מדיה וקבצים בנושא סטניסלב חלבובסקי בוויקישיתוף Ezra Mendelsohn, Painting a People: Maurycy Gottlieb and Jewish Art, UPNE, 2002, ISBN 978-1-58465-179-6. (באנגלית) Jasia, :: C R E A T I V E G E N E ::: Polish Art Collections in Michigan, Part 2 of 3, ‏2006-08-04 Stanisław Chlebowski, artyzm.com
טוגון טימור, קיסר סין

טוֹגּוֹן טִימוּר (בכתב מונגולי: ᠲᠤᠭᠤᠨᠲᠡᠮᠦᠷ) או בשמו הסיני הקיסר חְװֵי-דְזונְג (במנדרינית: 惠宗), היה אחרון קיסרי שושלת יואן, בין השנים 1333–1368 ואחרון שליטיה המונגולים של האימפריה הסינית. טוגון טימור נחשב להיות הכגן (קיסר) האחרון של האימפריה המונגולית. עם עליית שושלת מינג במרד המצנפת האדומה, נסגו המונגולים אל הערבה האסייתית וטימור הקים את שושלת יואן הצפונית בתור שליטה הראשון. קובלאי חאן, נכדו של ג'ינגיס חאן ומייסד שושלת יואן, שלט בסין בין השנים 1279 ל-1294. הוא עקף בימיו את בנו ויורשו ומינה את נכדו ליורשו. במות נכדו בשנת 1307 החלה מריבה על ירושת כס המלוכה, מדי שנה עלו וירדו קיסרים והחלה מלחמת אזרחים על ירושת הכתר. טוגון טימור, יליד 1320, ראה בשנות צעירותו מאבקים ותככים ממושכים על הכס. כקיסר ראה תככים בחצר המלוכה ומאבקי כוח בין משפחתו. טימור הפך לקיסר סין בשנת 1333, בגיל 13, אך האיש החזק ביותר בשנים 1333–1340 היה הקנצלר שלו באיאן, שהיה בעל רוב סמכויות השלטון. שושלת יואן, עקב מאבקה הפנימי הייתה בהיחלשות ממושכת. מגפת המוות השחור פגעה בהשפעתה וסמכותה של השושלת והביאה למותם של שניים מכל שלושה סינים. המגפה, שנחשבה למעשה שמיים, הביאה לאי ביטחון מצד העם הסיני בנכונות של שושלת יואן המונגולית למנדט השמיים והביאה להתחזקותן של ארגוני מחתרת שתמכו בהשבת ממשל סיני של בני האן כפי שהיה קודם שושלת סונג. מטרתו של באיאן הייתה להחזיר את שושלת יואן לתהילה המוקדמת שלה על ידי מתיחת קו חד בין מונגולים לסיניים (בני האן) על ידי איסור לימוד השפה הסינית (מנדרינית) וחיוב ללמוד את השפה המונגולית כמו גם איסור נישואי תערובת. הוא גם אסר על סינים להחזיק סוסים וכלי ברזל, וכדי להילחם באופוזיציה הוא אפילו הציע להרוג את כל הסינים הנושאים את חמשת שמות המשפחה הנפוצים ביותר במטרה לדלדל קשות את אוכלוסייתן. בשנת 1340 הודח באיאן בהפיכה שתוכננה על ידי אחיינו טוגטו, שהפך לקנצלר. אף על פי שהפך כבר לאדם מבוגר, טוגון טימור לא גילה שום עניין בממשלה ובניהול המדינה, ובילה את רוב זמנו בהתמכרות לפרקטיקות בודהיסטיות לאמיות ולנושאי דת. מול מחסור בהכנסות הורה להדפיס כמויות אדירות של כספי נייר בלא גיבוי מספק, מה שגרם לאינפלציה שבתגובה רק החלישה את השושלת. בשנות ה-50 של המאה ה-14, אסונות טבע בשילוב עם ניהול כושל ברחבי המחוזות הובילו למרידות כלליות ברחבי הארץ, כששודדים, כתות דתיות ומתנגדים אחרים השתוללו, עד אשר הצבא המונגולי לא יחל היה להכיל את אותן המרידות. בדלתה של נהר היאנגצה, מאבק בין קבוצות המורדים הסתיים בעליית כוחו של ג'וּ יְוֵּאנְגָ'אנְג, מנהיג אחוות המצנפת האדומה. ג'ו כבש והפך את נאנג'ינג לבירתו והפנה את כוחותיו נגד שושלת יואן. בזמן שזה קרה, המשיך טוגון טימור את חייו הדתיים שלו כאשר נסיכים מונגולים החלו להילחם על השפעה ונלחמו זה בזה בצפון סין לשם שליטה. ג'ו עזב את נאנג'ינג באוגוסט 1368 לכיוון צפון סין בראש צבאו. טוגון טימור נמלט מבירתו חאנאבליק ב-10 בספטמבר, חזרה לערבות מונגוליה, ומת כעבור שנתיים, בשנת 1370. בשנתיים האחרונות לחייו הפך את שארית ממלכתו לשושלת יואן הצפונית, יורשת לאימפריה המונגולית. שושלת יואן חונגוו, קיסר סין האימפריה המונגולית מדיה וקבצים בנושא טוגון טימור, קיסר סין בוויקישיתוף Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire טוגון טימור, קיסר סין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ולדיסלב צ'חורסקי

ולדיסלב צ'חורסקי (בפולנית: Władysław Czachórski‏; 22 בספטמבר 1850 – 13 בינואר 1911) היה צייר פולני בסגנון אקדמי (אנ'). בשנת 1866 למד צ'חורסקי בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה והמורה שלו היה רפאל הדז'ביץ. לאחר מכן בילה שנה באקדמיית דרזדן, ומשם עבר לאקדמיה במינכן (1869–1873) במקביל אליו למדו שם: הרמן אנשוץ, קרל פון פילוטי ואלכסנדר וגנר. הוא קיבל את Magna Cum Laude (מדליית הכסף הגדולה) ממינכן והמשיך לנסוע לצרפת, איטליה ופולין לאחר סיום לימודיו. הוא החזיק בחברות באקדמיה בברלין והיה גם מארגן ושופט תערוכות בינלאומיות. ביתו במינכן הוענק למסדר מיכאל הקדוש בשנת 1893. בנוסף, היו לו תערוכות אמנות רבות בפולין, שהתקיימו בקרקוב, בוורשה ובלודז'. הוא הציג גם בלמברג, בירת גליציה האוסטרית. לאחר מותו בשנת 1911 התקיימה תערוכה בחברה לאמנות לאומיות "זצ'טה" בוורשה. כמה מיצירותיו המצוירות של צ'חורסקי היו: טבע דומם, דיוקנאות מצוירים וסצינות שייקספיריות. מבין אלה, הלווייתה של ג'ולייט (1873), המלט (1873), ובעיקר המלט מקבל את השחקנים (1875), זכו להכרה נרחבת כיצירותיו הגדולות ביותר. "עם זאת, סימן ההיכר של סגנונו של צ'חורסקי, ובסיס תהילתו, הם דימוייו של צעירות יפהפיות בחללי פנים עשירים, צבועים בריאליזם חזק. הוא נחשב כמוכשר בעיבוד בדים, תכשיטים ופרטים אחרים כדי ליצור אווירה של יוקרה ואלגנטיות." את ציוריו ניתן למצוא בכל המוזיאונים המפורסמים והגדולים יותר בפולין. עבודותיו מופיעות גם באוספים פרטיים במדינות רבות, כולל: גרמניה (ברמן), אנגליה וארצות הברית. ניתן למצוא אותם גם במוזיאונים זרים כמו לבוב, אוקראינה, והאקדמיה לסן קרלוס במקסיקו סיטי. המלט פוגש את השחקנים בן הצייר המכתב אשה עם פרחים ורד מול המראה מפגש נשים מדיה וקבצים בנושא ולדיסלב צ'חורסקי בוויקישיתוף Feliks Kopera, Władysław Czachórski, w: Polski Słownik Biograficzny, tom IV, 1938 "The Kosciuszko Foundation", ww7.kosciuszkofoundation.org (ארכיון) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ולדיסלב צ'חורסקי".
מרצדס-בנץ W187

מרצדס-בנץ W187 (בגרמנית: Mercedes-Benz W187, קרוי גם: mercedes-benz 220) היא מכונית סלון, אשר יוצרה במספר תצורות, על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1951–1955, בגרמניה. יוצרו 18,514 יחידות. 4 דלתות – סלון, יוצרו 16,066 יחידות בין השנים 1951–1954. 2 דלתות – קופה, יוצרו 85 יחידות, בין השנים 1951–1955. 2 דלתות – קבריולה (דגמים: "Cabriolet A" בתצורה 2 מושבים, (יוצרו 1,278 יחידות בין השנים 1951–1955), "Cabriolet B" בתצורה 4 מושבים (יוצרו 997 יחידות, בין השנים 1951–1954). בנוסף יוצרו 47 שלדות למרכבים משולבים (כגון: אמבולנסים (ראו תמונה) ו-41 מכוניות סיור פתוחות. "מרצדס-בנץ W187" "מרצדס-בנץ W187" "מרצדס-בנץ W187" "מרצדס-בנץ W187" - קופה "מרצדס-בנץ W187" - קופה "מרצדס-בנץ W187" דגם "Cabriolet A" "מרצדס-בנץ W187" דגם "Cabriolet A", שנת 1955 "מרצדס-בנץ W187" דגם "Cabriolet A" "מרצדס-בנץ W187" דגם "Cabriolet A" "מרצדס-בנץ W187" דגם "Cabriolet B" "מרצדס-בנץ W187" דגם "Cabriolet B" "מרצדס-בנץ W187" - מבט לתא הנהג "מרצדס-בנץ W187" - אמבולנס מרצדס-בנץ W108 מרצדס-בנץ W111 מרצדס-בנץ W112 מרצדס-בנץ W114 מרצדס-בנץ W120 מרצדס-בנץ W180 מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ W187 בוויקישיתוף מרצדס-בנץ W187, סרטון באתר יוטיוב מרצדס-בנץ W187, סרטון באתר יוטיוב אתר מרצדס-בנץ העולמי אתר מרצדס-בנץ ישראל מרצדס-בנץ 220 סוג W187 media.daimler.com/marsMediaSite/en/instance/ko/Mercedes-Benz-220-187-series-1951-to-1954 "מרצדס-בנץ 220 סוג W187" mercedes-benz-publicarchive.com/marsClassic/de/instance/ko/Typ-220-W-187-1951---1955 "מרצדס-בנץ 220 סוג W187" car.info/en-se/mercedes-benz/w187/220 "מרצדס-בנץ W187", שנת 1951 automobile-catalog.com/car/1951/1459400/mercedes-benz_220 מרצדס בנץ 220 דגם קופה – קטלוג (שנת 1953) automobile-catalog.com/car/1953/1459505/mercedes-benz_220_coupe מרצדס בנץ 220 דגם Cabriolet A - קטלוג automobile-catalog.com/car/1951/1459430/mercedes-benz_220_cabriolet "מרצדס-בנץ 220 דגם" Cabriolet B - קטלוג automobile-catalog.com/car/1951/1459445/mercedes-benz_220_cabriolet_b
אמנון מרטון

אמנון מרטון (1937 – 2014) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על גדוד 410 במלחמת יום הכיפורים ועל חטיבה 600 לאחר המלחמה. מרטון נולד בשנת 1937. בשנת 1955 הוא התגייס לחיל השריון, ובשנת 1956 לחם כחייל חרמ"ש במבצע סיני. בשנת 1957 סיים קורס קצינים ומונה למפקד מחלקת AMX-13, ולאחר שהשתחרר מונה למפקד פלוגת טנקי שרמן בגדוד 268. במהלך מלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת AMX-13 בגדוד 19, עימה לחם במהלך מתקפת נגד לילית מצרית של טנקי T-55. בשנת 1972 הוקמה חטיבה 600, ומרטון מונה למפקד גדוד 410 בחטיבה. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויסה החטיבה, ומרטון הוביל את גדודו לסיני. ב-9 באוקטובר תקפה החטיבה את מתחם "מכשיר", ובמהלך המתקפה נפצע מרטון ופונה לבית חולים. לאחר המלחמה מילא תפקידים שונים בחיל השריון, ובין השנים 1980–1984 פיקד על חטיבה 600. במהלך מלחמת לבנון הראשונה גויסה החטיבה, אך הושארה בעורף כעתודה ולא שולבה בקרבות. בשנת 2014 מת מרטון, והוא בן 77 שנים. אילן כפיר ודני דור, בנתיבי האש: חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, ידיעות ספרים, 2018. מנחם בן שלום, השעות: יומן מלחמה: חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, מנחם ותמי בן שלום, 2019 אמנון מרטון באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון *יעקב שילה, ‏ליל הלהבות, שריון 26, יולי 2007, עמ' 77-72, באתר "יד לשריון"
הלנה יקובס

הלנה יקובס (בגרמנית: Helene Jacobs [‏heˈleː.nə ˈja.kɔps]‏; 25 בפברואר 1906, שניידמול (Schneidemühl; כיום פילה, פולין – 13 באוגוסט 1993, ברלין) הייתה חברה בכנסיית הווידוי ואחת המתנגדות הגרמניות לנאציזם. יקובס הייתה מזכירתו של עורך פטנטים יהודי ומשנת 1934 ואילך חברה בכנסייה המוודה. היא הצטרפה לקבוצה שבמרכזה עורך הדין פרנץ קאופמן, קבוצה שמ-1940 ואילך הסתירה יהודים שנמלטו מרדיפות הנאצים ועזרה להם להימלט מגרמניה. יקובס הסתירה כמה יהודים בביתה מתוך מוטיבציה נוצרית-סוציאליסטית, עד שהוסגרה בשנת 1943, הורשעה ונדונה למאסר של שנתיים וחצי. יקובס הייתה חברה בחברה לשיתוף פעולה נוצרי-יהודי (גר') מאז הקמתה של החברה בשנת 1949 והוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. היא נפטרה בשנת 1993 ונקברה בוולדפרידהוף דהלם, שם הוקמה אנדרטה לזכרה בשנת 2004. "לא רציתי שום קשר עם אי-חוקיות. עולמי התפרק ורציתי להגן עליו. ב-30 בינואר 1933, כשהיטלר הפך לקנצלר הרייך, איבדתי את מולדתי. חוקי נירנברג האנטישמיים (1935), שהדירו מהאזרחות באופן שרירותי חלק מהאוכלוסייה, נגעו לי במיוחד. רציתי לעזור לאנשים נרדפים אלה." תרגום הכתובת על לוחית הזיכרון ברחוב בונר 2 ברובע קונסטלר-קולוני וילמרסדורף: "משנת 1935 ועד מותה, גרה בבית זה מתנגדת הנאציזם הלנה יקובס, [נולדה ב-] 15 בפברואר 1906 [ונפטרה ב-] 13 באוגוסט 1993. היא הסתירה בביתה יהודים לא מוגנים ועזרה להם לברוח. בתי המשפט הנאציים גזרו עליה 2.5 שנות מאסר. ברלין, אפריל 1997." Beate Kosmala: Zivilcourage in extremer Situation: Retterinnen und Retter von Juden im „Dritten Reich“ (1941–1945. In: Gerd Meyer, Ulrich Dovermann, Siegfried Frech, Günther Gugel (Hrsg.): Zivilcourage lernen: Analysen – Modelle – Arbeitshilfen. Bundeszentrale für politische Bildung, Bonn 2004, S. 106-115, hier: S. 110. Online resource ISBN 3-89331-537-3 Katrin Rudolph: Hilfe beim Sprung ins Nichts: Franz Kaufmann und die Rettung von Juden und „nichtarischen“ Christen. Berlin: Metropol 2005. ISBN 3-936411-77-8ISBN 3-936411-77-8 Ulrich Werner Grimm: Die Berliner Gesellschaft für Christlich-Jüdische Zusammenarbeit. Geschichte(n) im Spiegel ihrer Quellen. In: Gesellschaft für Christlich-Jüdische Zusammenarbeit in Berlin e.V. [1] (Hrsg.): Im Gespräch. 50 Jahre Gesellschaft für Christlich-Jüdische Zusammenarbeit in Berlin e.V. - Eine Festschrift, Konzeption/Redaktion: Ulrich Werner Grimm, Berlin 1999.. Ursula Henseler (1998). "Helene Jacobs". In Bautz, Traugott (ed.). Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL) (בגרמנית). 14 . הרצברג: באוץ. cols. 1105–1108. ISBN Ursula Henseler (1998). "Helene Jacobs". In Bautz, Traugott (ed.). Ursula Henseler (1998). "Helene Jacobs". In Bautz, Traugott (ed.). מדיה וקבצים בנושא הלנה יקובס בוויקישיתוף הלנה יקובס, באתר יד ושם (באנגלית) הלנה יקובס ברובע קונסטלר-קולוני בברלין הלנה יקובס כחברת הכנסייה המוודה בברלין-דהלם Original German - Mit Illegalität hatte ich nichts zu tun. Meine Welt ging kaputt, die wollte ich verteidigen. Ich hatte am 30. Januar 1933, als Hitler Reichskanzler wurde, mein Vaterland verloren. Besonders die antisemitischen Nürnberger Gesetze (1935), die einen Teil der Bevölkerung willkürlich aus der Gemeinschaft ausschlossen, gingen mir unter die Haut. Diesen verfolgten Menschen wollte ich helfen. ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אזור התעשייה שח"ק

אזור התעשייה שח"ק (למפת הכרמל מוגדלת)   אזור התעשייה שח"ק (למפת הכרמל רגילה)   אזור התעשייה שח"ק (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אזור התעשייה שח"ק (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אזור התעשייה שח"ק פארק תעשיות שח"ק, נקרא לעיתים גם "אזור התעשייה שח"ק" הוא פארק תעשייה אשר ממוקם באזור הצפוני של תחום השיפוט של המועצה האזורית שומרון. פארק התעשייה צמוד להתנחלויות הישראליות שקד, חיננית ולשאר יישובי גוש שקד, ובנוסף קרוב ליישוב קציר (ומי עמי), ומכאן ראשי התיבות המרכיבים את ראשי התיבות של שם הפארק (שח"ק) - שקד, חיננית, קציר. האזור ממוקם בסמוך לגדר ההפרדה ביהודה ושומרון. באזור התעשייה עובדים ישראלים ופלסטינים ביחד והוא משמש את תושבי צפון השומרון, חלק מיישובי הכוכבים ואת העיר חריש. שטח הפארק משתרע על כ-8,000 דונם, מתוכם 3,000 דונם מייעודים למטרות תעשייה, בנוסף לכך המפעלים בפארק נהנים מהטבות של מפעל שפועל באזור פיתוח א' (מפעלים באזור פיתוח א' זכאים לקבל פטור ממס חברות לשנתיים ומענק של כ-24% על רכוש קבע). נכון ל-2018 בפארק מועסקים כ-950 עובדים. הפארק הוקם ב-1998 ומתמקד בטיפוח יוזמות ידידותיות לסביבה. ביוני 2001 אושר הקמת מפעל של חברת תעשיות בית אל, חברת זו עוסקת בעיקר בפיתוח מערכות טיהור אוויר. בשנת 2010, חברת טירק פתחה את מפעל מיחזור הצמיגים הראשון בישראל בפארק והמפעל מטפל מדי יום בכ-35,000 טון של צמיגים משומשים, מפעל למיחזור צמיגים הוקם בהשקעה של כ-60 מיליון שקל. בנובמבר 2018 פורסם כי קיימת תוכנית להרחבת אזור התעשייה, על פי התוכנו שטחו של הפארק יגדל ב-25%, משרד הכלכלה והתעשייה מימן הקמת מכון טיהור שפכים במקום והעמיד לדבר סכום של כ-3.5 מיליון ש"ח שנה לאחר מכן כחלק מביקורו הנרחב ביהודה ביקר השר להגנת הסביבה, זאב אלקין באזור התעשייה ובמפעלים החדשים שהוקמו בו. גיא ימין, ‏שלושה מפעלים נקלטים בפארק שח"ק - שילמו הוצאות פיתוח ל-12 דונם, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2005 פילט אייר קיבלה היתר להקמת 1,400 מ"ר בפארק שח"ק בסמוך לוואדי ערה, באתר הארץ, 2 ביוני 2001 מירב אנקורי, ‏TYREC הקימה מפעל למיחזור צמיגים בהשקעה של 60 מיליון שקל, באתר גלובס, 3 בינואר 2010 גאיה הנדל, למרות פעילות ארגוני החרם: איזור תעשייה שח"ק בשומרון – מתרחב, באתר חדשות 0404‏, 15,11,2018 בתאל קולמן, ‏למרות פעילות ה-BDS: אזור התעשייה שח"ק בשומרון מתרחב, בעיתון מקור ראשון, 18 בנובמבר 2018 השר זאב אלקין: "איכות הסביבה מעל לפוליטיקה", באתר "סרוגים", 21 בנובמבר 2019
נד למונט

נד למונט (באנגלית: Ned Lamont;‏ נולד ב-3 בינואר 1954) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, אשר מכהן מאז ינואר 2019 כמושל קונטיקט ה-89. נד למונט נולד בוושינגטון די. סי. ב-3 בינואר 1954. אמו עבדה כעוזרת בסנאט, ואביו עבד בתוכנית מרשל ולאחר מכן במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית תחת ממשל ניקסון. כשהיה בן 4, עברה משפחתו של למונט ללונג איילנד. לאחר לימודיו התיכוניים, למד למונט סוציולוגיה באוניברסיטת הרווארד – שם סיים תואר ראשון (1972) ושני (1976). בשנת 1980 סיים למונט תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ייל. בשנים 1977–1980 עסק בעריכת שבועון קטן בורמונט. במהלך שנות ה-80 ניהל מספר חברות תקשורת שונות. בתקופה זו כיהן בחבר הנאמנים של ימק"א, וייעץ לאוניברסיטת ייל ולמכון ברוקינגס. בשנת 1990 ניסה למונט ללא הצלחה להיבחר לסנאט המקומי. במרץ 2006 הכריז למונט על התמודדתו לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור הדמוקרטי המכהן ג'ו ליברמן. הקמפיין של למונט התמקד בהתנגדות לנשיא ג'ורג' ווקר בוש ולמלחמת עיראק וכן למדיניותו הכלכלית של ליברמן. במהלך הבחירות, מימן למונט את מרבית הקמפיין שלו, עם תרומות העולות על 12.7 מיליון דולר. למונט זכה בפריימריז הדמוקרטיים, אך ליברמן החליט להתמודד כמועמד עצמאי. בסופו של דבר, ליברמן ניצח בבחירות עם כ-49.7% מהקולות, לעומת כ-39.7% מהתושבים שהצביעו ללמונט. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, תמך למונט בתחילה בכריס דוד. לאחר שדוד פרש מהמירוץ, למונט החל להיות פעיל בקמפיין של ברק אובמה. בשנת 2010 ניסה להתמודד לראשונה לתפקיד מושל המדינה. בפריימריז הדמוקרטיים נוצח על ידי ראש עיריית סטמפורד דן מלוי אשר נבחר בסופו של דבר גם למושל. ב-17 בינואר 2018 הכריז למונט על מועמדותו בבחירות למושל המדינה לאחר שמלוי הכריז כי לא יתמודד לקדנציה שלישית. ב-6 בנובמבר 2018 נבחר לתפקיד, עם כ-49.4% מהקולות. פעולותיו של למונט כמושל כללו לגליזציה של סמים קלים, העלאת שכר המינימום ל-15 דולר לשעה, יישום אגרה אלקטרונית בכבישים ממלכתיים וניהול משא ומתן מחודשים עם האיגודים המקצועיים במדינה. בתחילה למונט נחשב לאחד המושלים הכי פחות פופולריים בארצות הברית, אך תדמיתו השתפרה במהלך ההתמודדות עם מגפת הקורונה. מדיה וקבצים בנושא נד למונט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נד למונט (באנגלית אמריקאית) אתר האינטרנט הרשמי של נד למונט (באנגלית) נד למונט, ברשת החברתית פייסבוק נד למונט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נד למונט, ברשת החברתית אינסטגרם נד למונט, ברשת החברתית LinkedIn נד למונט, סרטונים בערוץ היוטיוב נד למונט, באתר פליקר
לדה (ירח)

לדה הידוע גם כ־יופיטר XIII הוא ירח של צדק. לדה שייך לקבוצת ההימליה, שבעה ירחים הנמצאים במסלול זהה. לדה התגלה על ידי צ'ארלס ט' קאוול, במצפה הכוכבים פאלומר, ב־14 בספטמבר 1974. קאוול הכריז על תגליתו לאחר שצילם את הירח במשך שלושה לילות. הירח נקרא על שם מלכת ספרטה אשר הייתה אמם של קסטור, פולוקס, קליטמנסטרה והלנה מטרויה (זאוס, שהופיע בצורת ברבור, היה האב). אין לבלבל בינו לבין האסטרואיד 38 Leda. מדיה וקבצים בנושא לדה בוויקישיתוף
בקונפלשקה

בקונפלשקה (בהונגרית: Bakonypölöske) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונפלשקה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 463 ובשנת 2020 רק 391 תושבים. בזמן הכיבוש הטורקי היישוב נהרס, ובתחילת המאה ה-18 יושב מחדש, ברובו על ידי תושבים מגרמניה. במפקד האוכלוסין שבוצע בשנת 2011 95.2% מהאוכלוסייה הכריזו על עצמם כהונגרים, 24.8% גרמנים (קיימים אנשים המגדירים עצמם בזהות כפולה). עד שנת 1909 היה שם הכפר פלשקה (Pölöske). בבקונפלשקה חיו ארבעה יהודים בשנת 1880. וידוע רק על יהודייה אחת מאנשי הכפר שנרצחה בשואה. מדיה וקבצים בנושא בקונפלשקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בקונפלשקה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד של תרז בוהם, תושבת בקונפלשקה שנרצחה בשואה באתר יד ושם
בקונשאג

בקונשאג (בהונגרית: Bakonyság) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים בהונגריה כמו : אפלן ואמביי בבקונשאג מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 114 ובשנת 2020 רק 50 תושבים. שם הכפר מגיע מהונגרית עתיקה בה משמעות השם הוא "גבעה". בבקונשאג חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מילידי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא בקונשאג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בקונשאג (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מהכפר שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
יהדות נמיביה

יהדות נמיביה היא הקהילה היהודית במדינת נמיביה. התיעוד הראשון של יהודים בשטח שבו מצויה נמיביה היום הוא של סוחרים יהודים שחיו באזור באמצע המאה ה-19. כשנמיביה הפכה למושבה גרמנית בסוף המאה ה-19 התיישבה אוכלוסייה יהודית בווינדהוק, ופיתחה באזור מיזמים עסקיים. עד מלחמת העולם הראשונה חיה בווינדהוק אוכלוסייה יהודית של כ־100 יהודים. לאחר כיבוש נמיביה מידי גרמניה, כשנמיביה נשלטה על ידי דרום אפריקה, התרחבה הקהילה היהודית בנמיביה, בעיקר כתוצאה ממעבר של יהודים מדרום אפריקה לנמיביה. בשיאה, מנתה הקהילה כ־400 עד 500 יהודים, רובם בווינדהוק. בעקבות ביטול המנדט שניתן לדרום אפריקה לשלוט בנמיביה על ידי חבר הלאומים, נמיביה הפכה לעצמאית, ובעקבות עצמאותה הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בנמיביה מאז 1965 בשיעור ניכר. כיום אוכלוסיית היהודים בנמיביה מונה רק 60 עד 100 יהודים. מלבד בווינדהוק, כ־12 משפחות יהודיות מתגוררות בעיר בקיטמנסהופ. למרות המספר המועט של האוכלוסייה היהודית, לווינדהוק יש קהילה יהודית משנת 1917. בעיר קיימים מבנים יהודיים- בית כנסת שנבנה ב-1925, תלמוד תורה ואולם קהילתי, ומתקיימת בה פעילות של התנועה הציונית, הנתמכת על ידי תרומות. בנמיביה מכהן שר יהודי. בשנת 2021 נפתח לראשונה במדינה בית חב"ד בוינדהוק ע״י הרב יוסף רחימי שמשרת את הקהילה המקומית תיירים ואנשי עסקים. Ivana Mitrovic, הקהילות היהודיות המבודדות בעולם, מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות, 28 בנובמבר 2017 הקהילה בנמיביה, באתר הקונגרס היהודי העולמי (באנגלית) יהדות נמיביה, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) [1]
קרחון טרה נובה

קרחון טרה נובה (באנגלית: Terra Nova Glacier) הוא קרחון במרכזו של האי רוס שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון כ-9 קילומטרים. הקרחון זורם צפונה מן האוכף שבין הר ארבוס להר טרה נובה. הקרחון נשפך אל מפרץ לואיס. אזור הר טרה נובה מופה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904. הקרחון נקרא על שם הר טרה נובה הסמוך. ההר נקרא על שם "טרה נובה", אוניית הסיוע של משלחת דיסקברי ושל משלחת טרה נובה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913. קרחון טרה נובה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור קרחון טרה נובה קרחון טרה נובה באתר marineregions מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון טרה נובה לאתרים סמוכים ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי על חקר הר טרה נובה
אוכף טרה נובה

אוכף טרה נובה (באנגלית: Terra Nova Saddle) הוא מעבר הרים (אוכף) מכוסה שלג, באי רוס שבאנטארקטיקה. גובהו של האוכף 1,400 מטרים מעל פני הים; והוא האתר ה-3,189 בגובהו באנטארקטיקה. האוכף הוא אחד משלושת האוכפים הגדולים של האי רוס. האוכף ממוקם בין הר ארבוס והר טרה נובה, המתנשא לגובה 2,130 מטרים מעל פני הים ממזרח לאוכף זה. אזור הר טרה נובה מופה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904. האוכף נקרא על שם הר טרה נובה הסמוך. ההר נקרא על שם "טרה נובה", אוניית הסיוע של משלחת דיסקברי ושל משלחת טרה נובה(אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913). אוכף טרה נובה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית אוכף טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה אוכף טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מאוכף טרה נובה לאתרים סמוכים זמני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים באוכף טרה נובה מזג אוויר נוכחי מעודכן באוכף טרה נובה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור אוכף טרה נובה סטטיסטיקות מזג אוויר עבור אוכף טרה נובה נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור אוכף טרה נובה ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם מידע היסטורי על חקר הר טרה נובה
המנדלוריאן

האם התכוונתם ל... מנדלוריאן – גזע של ציידי ראשים מעולם מלחמת הכוכבים המנדלוריאן (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה מבית דיסני פלוס המנדלוריאן (דמות) – הדמות הראשית בסדרה
הימליה (ירח)

הימליה הוא ירח של צדק. הוא התגלה על ידי צ'ארלס דילון פרין במצפה כוכבים "ליק" בשנת 1904 ונקרא על שם הנימפה הימליה אשר ילדה לזאוס שלושה בנים. ב־19 בדצמבר 2000 צילמה החללית קאסיני-הויגנס, בדרכה לשבתאי, תמונה בעלת רזולוציה נמוכה מאוד של הימליה, אך הירח היה רחוק מדי מכדי להראות פרטים לגבי פני השטח שלו. הימליה קיבל את שמו הנוכחי רק ב־1975; לפני כן הוא נקרא פשוט יופיטר VI, אף שמ־1955 הוא נקרא לעיתים על שם האלה היוונית "הסטיה". הוא הגדול מקבוצת הירחים הימליה, המכילה שבעה מתוך עשרות הירחים המקיפים את צדק. מדיה וקבצים בנושא הימליה בוויקישיתוף הימליה, אתר THE SOLAR SYSTEM WIKI ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.