laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ש. שלמה חברה לביטוח

ש. שלמה חברה לביטוח בע"מ, המוכרת במותג שלמה ביטוח, היא חברת ביטוח ישראלית העוסקת בביטוח אלמנטרי. החברה הוקמה בשנת 2006 והיא חלק מקבוצת ש. שלמה החזקות הבורסאית שבשליטת עתליה שמלצר. החברה נוסדה בשנת 2006 על ידי שלמה שמלצר. בנובמבר 2007 קיבלה החברה רישיון מהמפקח על הביטוח, והיא החלה לפעול בתחילת 2008, תחת חברת ההחזקות ש. שלמה החזקות, שהיא חלק מקבוצת שלמה. שלמה שמלצר כיהן כיושב ראש דירקטוריון החברה ובעל השליטה בה, עד לפטירתו ב-2014. חברת ש. שלמה החזקות מחזיקה ישירות ב-1.47% מהבעלות בחברה, ויתר הבעלות הוא בידי חברת ש. שלמה החזקות עסקי ביטוח בע"מ, שהיא חברה בת בבעלות מלאה של ש. שלמה החזקות. מנכ"ל החברה משנת 2022 הוא דורון גינת. לפניו, מאז 2012 מילא את התפקיד אורי אומיד אשר פרש מהחברה בסוף 2022.. יושב ראש הדירקטוריון הוא ישראל פיקהולץ. החברה פועלת באמצעות סוכני ביטוח בתחומים הבאים: "שלמה CAR" - ביטוח רכב "שלמה HOME" - ביטוח דירה "שלמה BUSINESS" - ביטוח בתי עסק "שלמה GUARD" - ביטוח תאונות אישיות. לחברה 700,000 לקוחות עם 1,500 סוכני ביטוח פעילים. לפי פרסומי החברה שווי תיק ההשקעות של החברה עומד על סך של 1.7 מיליארד ש"ח. בין השאר מבטחת החברה בביטוח חובה בישראל את צי הרכב של קבוצת ש. שלמה החזקות. בשנת 2019 זכתה החברה במכרז חסות מסחרית על אצטדיון המושבה בפתח תקווה. במסגרת החסות שונה שם האצטדיון ל"אצטדיון שלמה ביטוח" לארבע שנים, עם אופציה להארכה לארבע שנים נוספות. בשנת 2019 השיקה החברה את שירות AppToYou: שירות ביטוח דיגיטלי אשר עוקב באמצעות איתוראן המותקן ברכב אחר מספר הקילומטרים שנסע הנהג ואיכות הנהיגה שלו, ומתאים לפי פרמטרים אלו את פוליסת הביטוח. באוגוסט 2016 קבע ביה״ד לעבודה כי חברת שלמה ביטוח פגעה בהתארגנות עובדים והחברה חויבה לשלם להסתדרות חצי מיליון שקל. בשנת 2018 נחתם הסכם קיבוצי בין החברה לעובדים. במהלך ינואר 2020 הוציא בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב צו האוסר על שלמה חברה לביטוח לנקוט בכל פעולה שעלולה לפגוע בחופש ההתארגנות של העובדים. אתר האינטרנט הרשמי של ש. שלמה חברה לביטוח ש. שלמה החזקות בע״מ - דו״ח תקופתי לשנת 2021, באתר "מאיה" וואלה! כסף‏, מנכ"ל שלמה ביטוח הודיע על כוונתו לסיים את תפקידו, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2022 כבר לא "המושבה": הסכם חסות לאצטדיון פ"ת ב-2.5 מיליון שקל, באתר ynet, 25 בנובמבר 2019 שי ארצי, סוף למושבה: תכירו את אצטדיון שלמה ביטוח בפ"ת, באתר ישראל היום, 25 בנובמבר 2019 ""לראשונה בעולם": שלמה ביטוח משיקה ביטוח רכב דיגיטלי - אך האם זה משתלם?". TheMarker. נבדק ב-2020-12-01. שירות כלכליסט, ביה"ד: שלמה ביטוח פגעה בהתארגנות עובדים ותשלם להסתדרות חצי מיליון שקל, באתר כלכליסט, 2 באוגוסט 2016 בילי פרנקל, צו נגד שלמה ביטוח: להפסיק פגיעה בהתארגנות העובדים, באתר כלכליסט, 3 בינואר 2020
קרסטין פייזרק

קרסטין פייזרק (בגרמנית: Kerstin Paeserack; נולדה ב-19 בפברואר 1963) היא דוגמנית גרמנייה. מיס גרמניה לשנת 1982. פייזרק נולדה בוילהלמסהאפן. כמיס סקסוניה התחתונה היא השתתפה בתחרות מיס גרמניה לשנת 1982 וזכתה במקום הראשון. בתחרות מיס תבל 1982 בלימה עלתה לשלב שתים עשרה המתמודדות הסופיות. היא גם ייצגה את גרמניה בתחרות של מיס עולם באותה שנה שנערכה בלונדון, שם הייתה המועמדת המועדפת על צלמי התחרות, לאחר שלא עלתה לגמר התחרות אמרה על ארגון התחרות "הם עלולים לשנות את שם התחרות ל"מיס בתולת העולם", כל מה שהם רוצים זה בתולה קטנה שתתרוצץ בבתי חולים עבורם". היא פרסמה את המשקה הגרמני יגרמייסטר, היא לקחה חלק במסע פרסום של המשקה ברחבי ארצות הברית, במהלכו צילם אותה צלם בלוס אנג'לס ושלח את תמונתה לסוכנות פורד מודלס, בעקבות זאת קריירת הדוגמנות שלה קודמה, במהלכה היא הופיעה במגוון תצוגות אופנה ומגזינים. בנוסף היא גם עבדה כדוגמנית בפריז. היא לקחה חלק בהפקה של רשת השידור הציבורית הגרמנית "Südwestrundfunk" שעסקה בתחרויות יופי. היא ניהלה מערכת יחסים עם זמר הפופ ברנד קלובר. Nordwest-Zeitung, MISS GERMANY OLDENBURG: Vom Laufsteg zur Schamanin, www.nwzonline.de, ‏5 בפברואר 2005 (בגרמנית) Model Kerstin Paeserack, www.modelscomposites.com „Miss Germany“ sucht die neue „Miss Bodensee“, Schwäbische (בגרמנית) Frank Wöstmann, Ehemalige Miss Germany heiratete Wolfenbütteler, www.braunschweiger-zeitung.de, ‏13 בדצמבר 2002 (בגרמנית) Kiddo, THE AQUA GREEN DIARIES Nordwest-Zeitung, MISS GERMANY OLDENBURG: Vom Laufsteg zur Schamanin, www.nwzonline.de, ‏5 בפברואר 2002 (בגרמנית)
מיס הים הבלטי

מיס הים הבלטי היא תחרות יופי למתמודדות מרחבי המדינות הגובלות בים הבלטי וביניהן אסטוניה, ליטא, לטביה, גרמניה, פולין ומדינות סקנדינביה. התחרות החלה ב-1991, בדרך כלל היא נערכה בפינלנד, למעט ב-1994 שנערכה בטאלין, אסטוניה. התחרות שודרה בערוץ הטלוויזיה הפיני "MTV3", בין נותני החסות לאירוע היא הסוכנות "Finnartist". ב-2007 התאחדה התחרות עם תחרות מיס סקנדינביה ונקראה "מיס הים הבלטי וסקנדינביה", לאחר שנתיים במתכונת זו בוטלה התחרות. מדיה וקבצים בנושא מיס הים הבלטי בוויקישיתוף MISS SCANDINAVIA GALLERIES, lempimissit.suntuubi.com, ‏29 באוגוסט 2010 (בפינית)(הקישור אינו פעיל) 2002-2005, archive.is, ‏30 ביוני 2013
מישל טור

מישל טור (בצרפתית: Michèle Torr; נולדה ב-7 באפריל 1947) היא זמרת צרפתייה. טור נולדה בווקלוז. ב-1962 זכתה בתחרות שירה ששרה שיר של אדית פיאף. ב-1963 קיבלה חוזה עם חברת הקלטות והופיעה באולם הקונצרטים אולימפיה. ב-1964 יצא האלבום שלה "Dans mes bras oublie ta peine" שכלל מספר שירים שהרבו להתנגן ברדיו, מלבד שירים מקוריים שלה האלבום הכיל מספר גרסאות בצרפתית של שירים באנגלית. היא הוזמנה לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1966 עם השיר "Ce soir je t'attendais" שדורג במקום ה-11. ב-1970 הגישה שני שירים למיונים עבור ייצוג צרפת באירוויזיון אך הם לא נבחרו להשתתף בגמר הקדם הלאומי. באירוויזיון 1977 היא ייצגה את מונקו עם השיר "Une petite française" והייתה במקום הרביעי. ב-1980 אלבום מהופעתה החיה באולימפיה נמכר ב-200,000 עותקים. ב-2008 הוציאה את האלבום "Ces années-là". ב-2016 קיבלה את עיטור מסדר הכבוד מסדר האמנויות והספרות היא הייתה בזוגיות עם הזמר כריסטוף ממנו יש לה בן. מדיה וקבצים בנושא מישל טור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מישל טור מישל טור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מישל טור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מישל טור, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מישל טור, באתר ספוטיפיי מישל טור, באתר Last.fm (באנגלית) מישל טור, באתר AllMusic (באנגלית) מישל טור, באתר MusicBrainz (באנגלית) מישל טור, באתר דיזר מישל טור, באתר Yandex.Music (ברוסית) מישל טור, באתר Discogs (באנגלית) מישל טור, באתר Songkick (באנגלית) מישל טור, באתר Genius מישל טור, באתר SecondHandSongs מישל טור, באתר טיידל (באנגלית) Prisma Média, Michèle Torr - La biographie de Michèle Torr avec Gala.fr, Gala.fr (בצרפתית)
ניאו EP9

ניאו EP9 (בסינית: 蔚來 EP9, קרוי גם: NextEV EP9) היא מכונית ספורט - קופה, המוגדרת כמכונית על המונעת על ידי חשמל, דו מושבית, המיוצרת משנת 2016 על ידי יצרנית הרכב הסינית ניאו (יצרן רכב), בסיוע חטיבת המרוצים שלהם בפורמולה E (אנ'). דגם ה"ניאו EP9" נבנה במהלך 18 חודשים. דגם ה"ניאו EP9" הוצג לראשונה בגלריה סאצ'י בלונדון. סגנון גוף: קופה - 2 דלתות. מנועים חשמליים מקוררים במים בעקיפין (מנוע אחד בכל גלגל), תפוקת חשמל - 335.25 כ"ס לכל גלגל, בסך הכל 1,341 כ"ס. הנעה כל הגלגלים (הנעה 4x4), בנוסף להנעה פרטנית (Individual-wheel drive (אנ')). תמסורת: 4 תיבות הילוכים יחידות בודדות (תיבת הילוכים אחת בכל גלגל). לדגם ה"ניאו EP9" מערכת וקטור מומנט מתקדמת שיכולה להתאים את תפוקת הכוח לכל גלגל. סוללה: סוללת ליתיום-יון, טווח סוללה: 427 ק"מ (265 מייל). טעינה הסוללה אורכת 45 דקות והחלפת הסוללה אורכת 8 דקות. בניית המרכב של ה"ניאו EP9" כוללת פולימר מחוזק בסיסי פחמן (אנ'), והיא מבוססת על תקנות ה-"FIA Le Mans Prototype" של הפדרציה הבינלאומית לרכב. החלק החיצוני עשוי גם הוא מאותו חומר. סך כל סיבי הפחמן במכונית שוקלים 364 ק"ג. המשקל הכולל של המכונית הוא 1,735 ק"ג. הדגם מצויד במתלה פעיל, כולל בקר גובה נסיעה שעושה 200 חישובים בשנייה. 6 יחידות מהדגם נמכרו למשקיעים בחברת ניאו תמורת 2.5 מיליון ליש"ט כל אחד. ניאו הודיע כי עשר יחידות נוספות מהדגם "EP9" יימכרו לקהל הרחב. החלק הפנימי של הדגם, כמו החוץ והמרכב, עשוי כולו מסיבי פחמן. ישנם ארבעה מסכים: אחד בצד הנהג של לוח המחוונים, אחד בצד הנוסע של לוח המחוונים, אחד בקונסולה המרכזית ואחד על ההגה. מסכי לוח מחוונים - שני המסכים מציגים נתוני ביצועים, אך הם שונים בתפקודם. המסך בצד הנוסע מציג ארבע מדידות בלבד: המהירות הגבוהה ביותר של המכונית, זמן ההקפה וכוחות ה-G לרוחב, וקצב הלב של הנהג מסך קונסולת מרכז - מציג נתוני ביצועים, זמני הקפה ומפת מסלול עם המיקום הנוכחי של המכונית. מסך ההגה - ההגה הוא גרסה מפושטת לגלגל המירוץ של "פורמולה E" של דגם "NextEV" ונבנה על ידי אותה חברה. בין 0–100 קמ"ש היא 2.7 שניות. בין 0–200 קמ"ש היא 7.1 שניות. בין 0–300 קמ"ש היא 15.9 שניות. דגם "NIO EP9" דגם "NIO EP9" דגם "NIO EP9" מדיה וקבצים בנושא ניאו EP9 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניאו EP9 (באנגלית) ניאו EP9, סרטון באתר יוטיוב ניאו EP9, סרטון באתר יוטיוב ניאו EP9, סרטון באתר יוטיוב דגם "NIO EP9" forbes.com/sites/neilwinton/2016/11/21/chinas-nextev-launches-nio-brand-and-worlds-fastest-electric-car דגם "ניאו EP9" במהירות של 160 מייל בנהיגה עצמית electrek.co/2017/02/27/nio-all-electric-supercar-self-driving דגם "NIO EP9" topspeed.com/cars/nio-ep9 דגם "NIO EP9" carmagazine.co.uk/car-reviews/nio/nio-ep9-2017-review דגם "NIO EP9" edition.cnn.com/2017/05/17/motorsport/nio-ep9-nicki-shields-nextev-electric-car/index מסך ההגה של דגם "NIO EP9" - תמונה caricos.com/cars/n/nio/2017_nio_ep9
Number Ones

Number Ones (בעברית: מספרי אחד, ידוע גם כ-The Best) הוא אלבום האוסף השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית, ג'נט ג'קסון, אשר יצא לאור ב-17 בנובמבר 2009, על ידי A&M רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ וכמיזם משותף של יוניברסל ו-EMI מיוזיק. אלבום האוסף כולל שני דיסקים אשר כל אחד מהם מכיל שירים של ג'קסון אשר הגיעו למקום הראשון במספר רב של מדינות בעולם. אלבום האוסף מכיל שירים החל מאלבומה השלישי Control, ועד לאלבומה האחרון באותה התקופה Discipline. מתוך האלבום יצא הסינגל "Make Me", ב-22 בספטמבר 2009. השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד ונהיה לשיר ה-19 שלה שעושה זאת. בנוסף לכך, זכה אלבום האוסף לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, אשר שיבחו את בחירת השירים ואת העובדה כי אלבום האוסף מציג את ההשפעה של ג'נט על עולם המוזיקה. ג'קסון קידמה את אלבום האוסף באמצעות ראיונות והופעות בטלוויזיה, כולל הופעה בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית. בשנת 2011, יצא לסיבוב ההופעות "Number Ones, Up Close and Personal Tour", במטרה לקדם את אלבום האוסף. אלבום האוסף יצא מספר חודשים אחרי מותו של אחיה מייקל ג'קסון, מה שגרם לרבים לחשוב כי השיר הוא מחווה לשירו של מייקל "Don't Stop 'Til You Get Enough" בעקבות הדמיון בין מילות השירים מה שגרם לרבים לחשוב כך אולי ג'נט הפריכה טענות אלו. "Make Me" נכלל בדיסק השני שיצא מהאלבום. באלבום זה ג'נט הכניסה עשרות שירים אשר הגיעו למקום הראשון במצעדים שונים בארצות הברית כמו המצעד הרשמי, מצעד שירי הדאנס, מצעד ההיפ-הופ וה-R&B ובנוסף גם שירים שהגיעו למקום הראשון במצעדים בין לאומיים כמו המצעד הרשמי של יפן והמצעד הרשמי של דרום אפריקה. מידע על האלבום Number Ones באתר MusicBrainz מידע על האלבום Number Ones באתר AllMusic האלבום Number Ones באתר Discogs Janet Jackson - Number Ones, Discogs (באנגלית)
צ'ילה טטאר

צ'ילה טטאר (בהונגרית: Tatár Csilla; נולדה ב-27 במאי 1983) היא מנחת טלוויזיה הונגרייה. טטאר נולדה בבודפשט, הונגריה. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-1996, כשדיקלמה שיר בערוץ הטלוויזיה הציבורי "Duna". ב-2002 החלה לעבוד בערוץ הטלוויזיה "TV2" כמגישה ועורכת. ב-2009 סיימה ללמוד באוניברסיטת מטרופוליטן בבודפשט (Budapesti Metropolitan Egyetem) בחוגים לתקשורת ומנהל עסקים. ב-2009 גם הופיעה בסרט הקולנוע "Szuperbojz". ב-2014 עברה לעבוד ב-"MTVA", רשות השידור הציבורית של הונגרייה. בין 2015–2017 הנחתה את "A Dal", תחרות המוזיקה בה הזוכה מייצג את הונגריה באירוויזיון, בשנים אלו גם הציגה את הניקוד של הונגריה באירוויזיון. ב-2015 הנחתה את תחרות היופי "מיס עולם הונגריה", שהזוכה בה מייצגת את הונגריה בתחרות מיס עולם הבינלאומית. מדיה וקבצים בנושא צ'ילה טטאר בוויקישיתוף צ'ילה טטאר, ברשת החברתית פייסבוק צ'ילה טטאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Tatár Csilla, PORT.hu (בהונגרית) [1]
קוונטיזציה

האם התכוונתם ל... קוונטיזציה (פיזיקה) – היא התהליך שבו נבנית מכניקת הקוונטים ממכניקה קלאסית או תורת שדות קוונטית מתוך תורת שדות קלאסית. קוונטיזציה (עיבוד אותות) – במתמטיקה ובעיבוד אותות דיגיטלי היא תהליך של מיפוי קבוצה גדולה של ערכי קלט לקבוצה קטנה יותר של ערכי פלט.
מדוזת אירוקנג'י

מדוזת אירוקנג'י הוא שם כולל למספר מיני מדוזות קובייה החיות לחופי אוסטרליה ושייכות למשפחה Carukiidae. אלו מדוזות מסוכנות הגורמים לתסמונת אירוקנג'י (ראו בהמשך) כשהיא באה במגע עם עור האדם. סימפטומים של תסמונת אירוקנג'י תועדו לראשונה על ידי הוגו פלקר בשנת 1953, ונודעו טרם שיוכם למדוזות אלו. התסמינים והמדוזה קרויים על-שם אנשי אירוקנג'י, שארצם משתרעת לאורך החוף הצפוני של רצועת קרנס, קווינסלנד. למדוזות הממוצעות יש עוקצים רק על-גבי זרועותיהן, אך לאירוקנג'י יש עוקצים גם על הפעמון (כיפה) שלה. החוקרים עדיין לא הסיקו מהי מטרתו של מאפיין ייחודי זה. ההשערה הרווחת היא שתכונה זו מאפשרת למדוזה לתפוס ביותר יעילות את טרפה, דגים קטנים. על הזרועות מיליונים של עוקצים דמויי מחטים מיקרוסקופיות מלאות בארס רב עוצמה. עוקץ המדוזה עובד כמו מחט ארוכה הנכנסת פנימה ודרוכה כקפיץ. כאשר העוקצים מופעלים, הם נמשכים כלפי חוץ בשבריר שנייה, וננעצים בבשר הנפגע שבא במגע עם המדוזה. עוקצים אלה ממשיכים להפריש רק את קצהו הרעיל, אשר גורם לתגובת הכאב להתעכב. כאשר האויב מתרחק, עוקצים אלה קורעים את הזרועות של המדוזה, והם נשארים בגוף של התוקף מה שגורם לצריבה. אירוקנג'י שונה ממינים אחרים בכך שיש לה את היכולת "לירות" את זרועותיה ובכך להזריק ארס ללא מגע ישיר. נכון לעכשיו, לא ידוע אם פעולה זו מתרחשת עבור מטרה נוספת מלבד לכידת טרף. מעט מאוד ידוע על אורח חייהם והארס של מדוזות אירוקנג'י, וזאת משום שהן קטנות ושבריריות מכדי להחזיקן בתנאי מעבדה. הארס שלהן חזק מאוד, פי 10 יותר מזה של נחש הרב-פתן מלכותי, פי 100 מזו של עכביש הטרנטולה. השערת החוקרים היא שארס בעוצמה כזו נחוץ כדי לאפשר לה להמם במהירות את טרפה, אשר מורכב מדגים קטנים ומהירים. תסמונת אירוקנג'י נגרמת כתוצאה של מגע זרועות המדוזה בעור והחדרת הארס לגוף. מספיקה כמות קטנה מאוד של ארס (0.0002 מ"ג[דרוש מקור]) כדי לגרום לתסמונת אירוקנג'י הכוללת כאבים עזים בכל חלקי הגוף (בדרך כלל כאבי שרירים עזים, עוויתות של הידיים והרגליים, כאבים עזים בגב התחתון, תחושת צריבה בעור הפנים), כאבי ראש, בחילות, חוסר מנוחה, הזעה, הקאות, עלייה בקצב הלב ולחץ הדם ותופעות פסיכולוגיות כגון תחושת המוות הקרב. התסמונת היא חלק מתגובה של שחרור קטכולאמין, ארס רב עוצמה המורכב מנתרן הידרוקסידי זרחני. הצריבה עצמה לא שונה מצריבת מדוזה רגילה. התסמונת החמורה מתפתחת בין 5 ל-120 דקות (30 דקות בממוצע) לאחר העקיצה. במידה והנפגע לא מקבל נסיוב נגדי סיכוייו להירפא אפסיים. התסמינים מתרחשים בין שעות לשבועות, והנפגעים בדרך כלל נשלחים לאשפוז במהירות. כמו צריבה של מדוזה רגילה, חומץ עוזר לנטרל את תאי הארס על העור, אך אין כל השפעה על הארס שחדר לגוף. הטיפול לתסמינים, כולל אנטיהיסטמינים ומאזני לחץ דם, ותרופות משככות כאבים כמו מורפיום ופנטיניל, כדי לדכא את הכאב. נעשה שימוש במגנזיום גופרתי כדי להפחית כאבים ליתר לחץ דם אף כי לא הייתה כל השפעה במקרים אחדים. מדוזות אירוקנג'י נמצאות בדרך כלל ליד החוף, ונמשכות למים חמים, אך תפרחות נצפו עד חמישה ק"מ מהחוף. עקיצה אחת, כאשר מטופלים בה כראוי, לרוב אינה קטלנית, אולם רבים באוסטרליה סבורים שעקיצות אירוקנג'י גרמו למותם של אנשים, דבר שתרם להגדלת המודעות הציבורית לתסמונת אירוקנג'י. לא ידוע כמה מקרי מוות מתסמונת אירוקנג'י יוחסו בטעות לסיבות אחרות. לא ידוע על מיני מדוזה נוספים היכולים לגרום לתסמונת אירוקנג'י. אלו הידועים מבין מדוזות אלה: סוג Carukia מין קטלנית זעירה (Carukia barnesi) מין Carukia shinju סוג Malo מין מאלו קינגי (Malo kingi) מין Malo maxima מין Malo filipina מין Malo bella
תל דובר

תל דובר, ידוע גם כח'רבת א-דוויר, הוא אתר ארכאולוגי בצד הישראלי של נהר הירמוך, בסמוך לירדן. בשנת 1997 נערכה חפירת הצלה באתר מטעם רשות העתיקות בהנהלת אלכסנדר און במורדות התל, אזור שהוגדר כ"עיר התחתית". התגלו עשר שכבות ישוב מן ההתקופה הנאוליתית ועד ההתקופה הממלוכית. השרידים המוקדמים ביותר באתר שייכים לתרבות ואדי רבה, משלהי תקופת האבן. השרידים כוללים בור מוקף אבנים, כלי חרס וכלי צור. ממצאים נוספים מהתקופה הכלקוליתית נתגלו באתר. מתקופת הברונזה המאוחרת (1550-1200 לפנה"ס) נמצאו קירות של מבנה ציבורי גדול, וחרסים האופניים לאזור. בין השאר נתגלו כלים מקפריסין, צלמית של אישה האוחזת בתף מרים, וחותם גליל. בתקופת הברזל התקיים באתר יישוב ממנו נמצאו קירות של מבנים שחלקם איתנים. נמצאו גם מספר מבנים עגולים אשר שימשו כאסמי תבואה. באתר נתגלו אתרי קבורה רבים, של אנשים מכל המינים והגילאים. הקברים כללו מנחות הכוללות כלים יוקרתיים הכוללים כלי חרס, כלי ברונזה, חרב מברזל וחרפושית. את רוב כלים שנמצאו בקברים ניתן לתארך למאה ה-11 לפנה"ס (תקופת הברזל המוקדמת), אך קבר אחד אשר נבנה בשלב מאוחר יותר, מתוארך למאה ה-8 לפנה"ס (תקופת הברזל המאוחרת). בתקופה ההלניסטית התקיים במקום יישוב דל ונמצאו קירות ורצפות אשר הוקמו על מדרגות שנחצבו במדרון כמו גם מספר כלי חרס מיובאים. האתר המשיך להתקיים בתקופה הרומית וזמנו נקבע בין השנים 75 לפני הספירה ו-306 לספירה, כבר במרוצות התקופה הרומית. אוכלוסיית היישוב גדלה משמעותית והוא הפך לעיירה משגשגת. הסבר אפשרי לצמיחה הוא בריחתם של יהודים מיהודה לאחר כישלון מרד בר כוכבא. לצד מבני המגורים נבנו גם מבני ציבור ובין המכלול שנמצא היו כלים שנעשו במחרטה וכלי מדידה. לעיירה נבנתה בתוכנית ברורה, של רחוב ראשי ממנו יוצאים רחובות משניים גם נראה כי היה רחוב אחד מעין טיילת על גדות נהר הירמוך, עם כי לא נכלל בשטח החפירה. אחד הרחובות שנתגלו היה רחב ובצדדיו מבנים קטנים אשר היוו ככל הנראה חנויות. מתחם אשר נמצא במרכז שטח החפירה שימש ככל הנראה כטחנת קמח. גודלו של מתחם זה, כמו גם היעדרם של מתקנים אחרים, מעיד על כך שכלכלת העיירה התבססה על טחינת קמח. רמת שימור המבנים גבוהה, וחלקם שרדו עד לגובה של שני מטרים ויותר. חלק מהמבנים כללו קומה נוספת, כך למדו החוקרים מהמדרגות שנמצאו בהם. נראה כי העיירה הזאת חרבה ברעידת אדמה שהכתה את האזור בשנת 306. היישוב הוקם מחדש בין סוף המאה ה-4 ותחילת המאה ה-5, אך היה קטן משמעותית מהיישוב הקודם. נראה כי התושבים שיפצו את המבנים ההרוסים ועשו בהם שינויים. בתקופה הביזנטית היה התקיים היישוב בעיקר בין המאה ה-6 למאה ה-7, ונבנה בו מבנה רחב. במרכזו חצר שממדיה 20 על 10 מטר, המוקפת בחדרים. בין החדרים היו חדרים ארוכים אשר שימשו כאורוות. נמצא גם מגדל רבוע שממדיו 10 על 10 מטרים, בצידו הדרומי של במבנה. נראה כי שימש המבנה למטרה צבאית, אולי כדי לשמור על הדרך החשובה לעיר דמשק שמצפון. בתקופת שלטון בית אומיה (סוף המאה ה-7 ועד אמצע המאה ה-8) נעשה שימוש חוזר במבנה הצבאי. היישוב שרד את רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 749. בתקופת שלטון בית עבאס (עד המאה ה-11) נעשו שיפוצים רבים לבניין המרכזי. במקביל, נעשה שימוש חוזר במבנים מהתקופות הרומיות והביזנטיות. בחפירה ב-1997 לא נמצאו שרידים מהתקופה הצלבנית. בתקופה הממלוכית היה באתר יישוב דל שכלל מספר מכלאות שהשתרע על כל שטח החפירה. יהודה רפיואנו, תל דובר, חדשות ארכאולוגיות, רשות העתיקות, כרך 113, 2001, עמ 21–23 מדיה וקבצים בנושא תל דובר בוויקישיתוף
פרנק בארט

פרנק אלויסיוס בארֶט (באנגלית: Frank Aloysius Barrett‏; 10 בנובמבר 1892 — 30 במאי 1962) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי ממדינת ויומינג. במרוצת השנים ייצג בארט את ויומינג בית הנבחרים של ארצות הברית, אחר כך היה מושלהּ, ולבסוף כיהן מטעמה בסנאט של ארצות הברית. בארט נולד באומהה שבנברסקה, למשפחה בת שמונה נפשות. הוריו היו פטריק ג'יי בארט ואליזבת א' קורן בארט. אמו והוריה היגרו אל ארצות הברית מאירלנד. בארט למד משפטים באוניברסיטת קרייגטון ובמקביל ללימודיו הגבוהים עבד בדואר. במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בארט לצבא ארצות הברית ושירת שם במשך שנתיים. ב-21 במאי 1919 נישא בארט לאליס קת'רין דונוגואה והזוג הצעיר עבר לעיירה לוסק שבמזרח ויומינג. לאחר שהגיע ללוסק, החל בארט את הקריירה המקצועית שלו בתחום המשפטים, ושימש כתובע מחוז ניוברארה בשנים 1922–1934. הוא כיהן בסנאט של מדינת ויומינג משנת 1933 עד 1935, ולאחר מכן היה חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת ויומינג. הוא התמודד לראשונה למשרה פדרלית ב-1936, אך הפסיד לפול גריוור. הוא התמודד בשנית לקונגרס של ארצות הברית ב-1942 והפעם נבחר, וכיהן שם עד 1950. בינואר 1951 הושבע בארט למושל ויומינג. הוא התפטר מהתפקיד ב-1953 לאחר שנבחר לסנאט של ארצות הברית בבחירות 1952, כאשר הביס את הסנאטור הוותיק המכהן מהמפלגה הדמוקרטית, ג'וזף או'מאהוני. בארט עצמו הפסיד בבחירות לאחר כהונה אחת בלבד בידי אחד מועזריו לשעבר של או'אהוני, גייל מקגי. ב-17 בפברואר 1956 נפטרה רעייתו אליס ממחלת הסרטן. נולדו להם ארבעה ילדים יחד, שאחד מהם נפטר בינקותו. ב-4 באפריל 1959 נישא בשנית, לאוגוסטה ק. הוגן. בארט השלים את כהונתו בסנאט ב-1958, והפסיד בפער קטן בבחירות. ב-1959 מונה ליועץ הראשי של מחלקת החקלאות של ארצות הברית וישב במועצת המנהלים של התאגיד "קומודיטי קרדיט". בנו, ג'יימס אמט בארט, היה שופט בכיר בבית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית ושופט בית הדין לביקורת מודיעין חוץ בוושינגטון הבירה. בארט אובחן כחולה לוקמיה ב-15 במאי 1962, ונפטר 15 יום לאחר מכן, בן 69 במותו. הוא נטמן בבית העלמין העירוני של לוסק. בארט היה קתולי אדוק, והיה חבר במסדר אבירי קולומבוס. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1779-1780. מדיה וקבצים בנושא פרנק בארט בוויקישיתוף פרנק בארט באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) פרנק בארט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פרנק בארט באתר The Political Graveyard (באנגלית) פרנק בארט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Barrett, Frank Aloysius (1892-1962)". The Political Graveyard. Retrieved November 15, 2012. "Sen. Frank Barrett". Govtrack.us.
בית הכנסת במריבור

בית הכנסת במריבור (בסלובנית: Sinagoga Maribor) הוא בית כנסת שנבנה במהלך המאה ה-13 בעיר מריבור, סלובניה. כיום משמש המקום כמוזיאון. בית הכנסת, הממוקם במרכז האזור בו היה בימי הביניים הגטו היהודי (Židovska ulica) של העיר, הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים באירופה שעדיין קיימים ואחד משני בתי הכנסת היחידים בסלובניה. בית הכנסת הוזכר לראשונה בשנת 1345 וככל הנראה נבנה לקראת סוף המאה ה-13. המבנה הנמצא סמוך לחומות העיר היה חלק מקומפלקס שכלל את בית הקברות היהודי, מגורי הרב וישיבה. המגדל המבוצר הסמוך, שהיה חלק ממגדלי החומה, זכה לכינוי "המגדל היהודי" (Židovski stolp). מקווה הטהרה היה בנוי מהצד החיצוני של החומה על גדות נהר הדראווה. בשנת 1497 גורשו יהודי מריבור. הקהילה התפזרה בכל רחבי אירופה, במיוחד באיטליה. בשנת 1501 הוסב מבנה בית הכנסת לכנסייה קתולית. המבנה, ששימש בעבר למגורי הרב, שימש את הכומר. חלק נוסף בצד המזרחי של המבנה שימש למגורי השמש. בשנת 1785 במהלך שלטונו של הקיסר יוזף השני הוחרם בית הכנסת ועבר לשמש כמחסן צבאי. בשנת 1811 נמכר המבנה לבעלות פרטית. עד שנות השמונים של המאה ה-20 שימש המקום כמחסן סחורה, מרתף יינות, בית חרושת למברשות, סטודיו לאומנות ודירת מגורים. בין השנים 1992–2000 עבר המקום שיפוץ מקיף שכלל שחזור של ההיכל שנבנה בסגנון אדריכלות גותית. בשנת 2001 נפתח במקום מוזיאון המוקדש לתולדות הקהילה והתרבות היהודית בעיר. האתר נוהל התחילה על ידי המוזיאון האזורי של מריבור. החל משנת 2011 מתנהל המקום כמוסד ציבורי עצמאי המנוהל על ידי "המרכז לתרבות יהודית-בית הכנסת במריבור". בשנת 2015 הכריז הממשל הסלובני על המקום כאתר מורשת תרבותי. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת במריבור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת במריבור Maribor ciy guide - Main Square Profile of the Synagogue Register of cultural heritage in Slovenia
וילהלם גקה

וילהלם גקה (בגרמנית: Wilhelm Göcke; נולד ב-12 בפברואר 1898 בשוולם, הקיסרות הגרמנית. נהרג ב-20 באוקטובר 1944 בפונטנה לירי, איטליה) היה שטנדרטנפיהרר באס-אס, אובר-שטורמבאנפיהרר בוואפן אס אס, מפקד מחנה הריכוז ורשה ומפקד מחנה ריכוז קובנה. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה עזב גקה את בית הספר והתנדב לצבא בגיל 16. הוא נחשב תלמיד מבטיח, אך עקב המלחמה לא שב לרכוש השכלה פורמלית. הוא זכה לדרגת לויטננט ואחרי סיום המלחמה היה חלק מהפרייקור של ליצו. גקה הצטרף למפלגה הנאצית (חבר המפלגה הנאצית מספר 335,455). בשנת 1931 הצטרף גקה לאס-אס (מספר חבר 21,529). מאפריל 1933 היה חלק מהאס-אס שטנדרטה (1st SS-Standarte) (אנ'). מיוני 1942 היה גקה מנהיג מחנה העבודה נרוויק בנורווגיה. מיולי היה מנהל המחסן במאוטהאוזן. מיולי 1943 היה מפקד מחנה הריכוז ורשה. בספטמבר 1943 מונה למפקד מחנה הריכוז קובנה. גקה היה בתפקיד זה עד לחיסול הגטו ב-13 ביולי 1944. לאחר מכן שירת גקה תחת מפקד האס אס והמשטרה אודילו גלובוצניק באזור המבצעי החוף האדריאטי, שם פעל האס-אס נגד פרטיזנים. גקה נהרג באוקטובר 1944. תום שגב : חיילי הרשע: מפקדי מחנות הריכוז הנאצים (1988, ISBN‏ 0-07-056058-7) Ernst Klee: Das Personenlexikon zum Dritten Reich. הוצאת פישר-טשנבוך, פרנקפורט אם מיין 2005, ISBN 3-596-16048-0. Tom Segev, Soldiers of Evil, Berkley Books, 1991, p. 68 Tom Segev, Soldiers of Evil, Berkley Books, 1991, p. 49 ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.