laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גיבור לאומי

גיבור לאומי הוא גיבור תרבות ששמו, אישיותו ותיעוד מעשיו טבועים בתודעת הלאום ומשמשים מושא לגאווה. על פי רוב, תולדות חייהם של גיבורים לאומיים אינם מבוססים על תיעוד היסטורי מהימן כמו מסמכים, ותכונות הגיבור ומעשיו לא פעם מופרזים, מוגזמים ומקבלים נופך אגדי-מיתולוגי. ישנם גם גיבורים לאומיים המתועדים היטב, וכאלה שהם בדויים. נוכחות הגיבור הלאומי בתודעת הלאום מתבטאת באזכורה של הדמות בשירי עם, בסיפורי עם ובמרכיבי פולקלור אחרים. גיבורים לאומיים משמשים גם כנושא ביצירות ספרותיות ובסרטי קולנוע. הגיבור הלאומי אהוד על ידי אנשים, או על ידי עם מסוים, ומשקף על פי רוב אידיאלים וערכים בתרבותם. חייו של הגיבור הלאומי מתחילים כחיים רגילים כשל כל אדם, ומשתנים באופן יוצא דופן בעקבות אירועי חיים משמעותיים, לעיתים קרובות כתגובה לחוסר צדק חברתי ולעיתים כתגובה לאסונות טבע. מקרים נפוצים הם מקרים שבהם הגיבור הלאומי מוצג כמגנם של האנשים הפשוטים וכמסייע להמוני העם נגד דיכוי ועריצות או שחיתות של המבנה הממסדי, כגון מאבק במלך רע. במקרים אלו הוא לרוב, אך לא בהכרח, חי מחוץ לחוק בדרך כלשהי. שמשון הגיבור יהודה המכבי בר כוכבא יוסף טרומפלדור חנה סנש שרה אהרנסון טימור לנג סטפן בנדרה חוסה חרוואסיו ארטיגס אלברט אגרונוב ג'וזפה גריבלדי מייקל קולינס סקנדרבג (ג'יֵרְג' קַסְטְרִיוֹטִי) רובין הוד חוסה דה סן מרטין ג'ון גלן מרטין לותר קינג נתן הייל ורטן ממיקוניאן וסיל לבסקי אמיל שקרג'יסקי סימון בוליבר מקסימיליאן פון שפה הולגר הדני פרנץ ראקוצי שנדור פטפי מוסטפא כמאל אטאטורק אסתר עובדיה יוסיף ברוז טיטו נסים אלבחרי אלכסנדר הגדול ספירידון לואיס ריגאס פראיוס היהאצ'ירו טוגו ויטאוטאס הגדול דמדין סוחבאטאר שנונג יו' הגדול גוואן יו' אמארו פרגו ויליאם וולאס רוברט רוי מקגרגור מילוש אוביליץ' יאן הנריק דומברובסקי אנטונין סוחור ברנרדו או'היגינס ז'אן ד'ארק שארל דה גול חוסה מארטי טרי פוקס אלכסנדר סובורוב וילהלם טל משה נחמני, הגיבור הלאומי - פרקים בחייו של יוסף טרומפלדור, הוצאת משה נחמני, 2020 מדיה וקבצים בנושא גיבור לאומי בוויקישיתוף יניר אלפיה, בר כוכבא: הוא היה גיבור, או רמטכ"ל כושל?, באתר ynet ד"ר יואל רפל, גיבור או עריץ חסר עכבות: יהודה המקבי, באתר ynet שמואל פאוסט, עם כלביאה, באתר השילוח
סוואימוארה

סוואימוארה (סְוָויָמְוָורָה בסנסקריט: स्वयं‍वर) היה טקס בהודו הוודית, בו בחרה אישה בגיל הנישואין את מי שיהיה לבעלה. אבי הכלה היה בוחר את הזמן והמיקום ומזמין לטקס גברים מהסביבה הקרובה והרחוקה. לרוב לא היה מדובר בגברים שנבחרו במיוחד למטרה זו אלא כל מי שרוצה להינשא לבתו. מנהיגים (ששלטו על פנצ'איאטס – Panchayats) היו שולחים שליחים לבשר על הטקס גם לממלכות שכנות. ביום המתאים היו מגיעים מחזרים לבית הכלה להציע עצמם. הכלה ובני משפחתה היו לעיתים מטילים על המחזרים מטלות שונות, כמו למשל ארגון תחרויות בהן השתתפו המחזרים. כאשר הייתה האישה בוחרת מי יהיה בעלה, היא הייתה מקשטת אותו בפרחים וכך הוכרזו הנישואין. לא ידוע מאותה תקופה על טקס מקביל בו היה גבר בוחר מבין מספר מועמדות ולא על תחרות בין מועמדות לנישואין שתכליתן למצוא חן בעיני גבר. אזכור תרבותי של המנהג נמצא בראמאיאנה, שם סִיטָה בחרה בראמה שהיה היחיד שהיה חזק מספיק לדרוך את קשתו של שיווה. במהאבהארטה מסופר כי ארג'ונה זכה בדראופאדי, בתו של דראופאד, מלך פאנצ'אלא אחרי שניצח בתחרות קליעה למטרה בחץ וקשת, כשהשתמש בקינדהארה (הקשת הכבדה ביותר) והצליח לפגוע במטרה בצורת דג שהייתה תלויה על התקרה מבלי שהתבונן במטרה עצמה אלא רק בהשתקפותה בבריכת מים. גם דמיינטי (אנ') בחרה את נלה כבעל כנגד רצון האלים. מדיה וקבצים בנושא סוואימוארה בוויקישיתוף ראו צ'יטרה בנרג'י דיוואקרוני, ארמון האשליות הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2009, תרגום צילה אלעזר, ייעוץ מונחים הודיים דניאלה פתיה, עמ' 71 ואילך
אליהו גודלבסקי

הרב אליהו גודלבסקי (נולד בשנת 1956, ה'תשט"ז) הוא רב ישראלי חסיד ברסלב וראש ארגון "אזמרה". נולד בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין בניו יורק לרחל וליהושע-לייב גודלבסקי, ממנהלי ישיבת תורה ודעת, שהקים לימים את מוסדות "קרן הילד" בבני ברק. למד בתלמוד תורה של "תורה ודעת" ולאחר מכן בישיבה הקטנה של קהילת וויען בוויליאמסבורג. לקראת שנת הלימודים ה'תשל"ג, בגיל 15 וחצי, החל ללמוד בישיבת קמניץ בירושלים. לקראת ראש השנה הצטרף לחבריו מהישיבה ושהה עימם בקיבוץ של חסידי ברסלב במירון. התפילה שבתה את לבו, והייתה זו למעשה הכרותו הראשונה עם חסידות ברסלב. כעבור שנה שב והצטרף לחבריו לסליחות של ערב ראש השנה במירון, אך עקב חששו מתגובת ראשי הישיבה שלא ראו את הדבר בעין יפה, שב לירושלים ושהה חלק מהתפילות בישיבה וחלקן בבית הכנסת של חסידי ברסלב בשכונת מאה שערים, ובעשרת ימי תשובה שב לארצות הברית לעשות את חופשת החגים עם בני משפחתו. עקב פרוץ מלחמת יום כיפור נשאר גודלבסקי בארצות הברית והחל ללמוד בישיבת לייקווד שבניו ג'רזי, כשכחברותא שימש לו הרב שר-שלום מרזל (לימים מחותנו), שהחל לקרבו לדרכה הלימודית של ברסלב ולספריהם של רבי נחמן ותלמידו רבי נתן מנמירוב. אז גם התקרב למנהיגם של חסידי ברסלב בארצות הברית הרב צבי אריה רוזנפלד. לימים העיד גודלבסקי, כי "משיבת נפש", ספרו של רבי אלתר טפליקר, הוא זה שכבש את לבו ושינה את חייו. מששב ארצה לאחר חג הפסח של שנת ה'תשל"ד להמשיך ללמוד בישיבת קמניץ, החל להשתתף באופן קבוע בשיעוריו של הרב לוי יצחק בנדר, מנהיגם של חסידי ברסלב בירושלים באותה תקופה. לאחר נישואיו נכנס ללמוד בכולל ברסלב בבני ברק, וקיבל תורה מפי הרב שלמה אהרן גוטליב והרב שמחה בר-לב, תלמידיו הבולטים של הרב גדליהו אהרן קניג, מנהיג הפלג הצפתי של חסידי ברסלב. מוסר את השיעור הקבוע בסעודה שלישית בבית הכנסת המרכזי של חסידות ברסלב בבני ברק. בשנת ה'תש"ס, הקים את ארגון "אזמרה" להפצת תורת רבי נחמן מברסלב, במסגרתו הוא מעביר שיעורי התעוררות וחיזוק ברחבי הארץ, לציבורים שונים; חרדים, דתיים וחילונים. נשוי לנחמה לבית ציטרין ואב לילדים. מתגורר בבני ברק. א ביסלה... (ה'תשס"ט) סוד ההתחזקות (אדר ה'תש"ע) סוד התעוררות תכסיסי מלחמה (ניסן תשע"ח) הדור המובחר (תש"פ) אתר ארגון אזמרה שיעורי הרב אליהו גודלבסקי להאזנה, באתר ברסלב אליהו גודלבסקי, דף שער בספרייה הלאומית
ג'וש קלי

ג'וש קלי (באנגלית: Josh Kelley; נולד ב-30 בינואר 1980) הוא זמר-יוצר אמריקאי. בעבר פעל קלי דרך חברות התקליטים "הוליווד רקורדס" ו-"Threshold Records" כאומן פופ רוק, ובשנת 2010 חתם קלי בחברת "MCA Nashville" ופתח בקריירת מוזיקת קאנטרי. קלי נולד באוגוסטה, ג'ורג'יה לג'ון, קרדיולוג במקצועו, וגייל קלי. בגיל 11 החל ג'וש קלי לנגן בגיטרה, ובנעוריו הקים עם אחיו הצעיר, צ'ארלס קלי, להקה שנקראה Inside Blue, הלהקה הוציאה דיסק עם חמישה שירים שמשך תשומת לבם של חברות התקליטים. כשהיה קלי בן 14 הלהקה הוציאה דיסק עם חמישה שירים שהביא לפגישתו של קלי עם ג'יימס בראון. בשנת 2001 הוציא קלי אלבום עצמאי בשם Changing Faces, ובשנת 2002 חתם על חוזה בחברת התקליטים "הוליווד רקורדס". יחד עם ג'ון אלגיה כמפיק הוציא קלי ב-3 ביוני 2003 את האלבום For the Ride Home. מתוך האלבום יצא הלהיט "Amazing" שהגיע למקום השמיני במצעד המבוגרים של הבילבורד "מצעד 40 השירים למבוגרים". הסינגל נכנס גם למצעד הכללי ה-Hot 100, בו הגיע למקום השבעים ותשעה. קלי עבר מג'ורג'יה ללוס אנג'לס שם עבד על אלבומו הבא Almost Honest. האלבום Almost Honest יצא באוגוסט 2005 וממנו יצא כסינגל השיר Only You. לאחר יציאת Almost Honest ביקש קלי להשתחרר מהחוזה עם "הוליווד רקורדס" והוציא ביולי 2006 אלבום נוסף, Just Say The Word, תחת חסותה של חברת תקליטים בשם "Threshold Records". לאלבום יצאה גם גרסה דיגיטלית שהייתה זמינה להורדה חודש קודם לכן החל מה-6 ביוני 2006. אלבומו הבא של קלי, Special Company, יצא בינואר 2008. לפני יציאת האלבום שם החברה "Threshold" שונה ל-DNK. בקיץ 2008 הוציא קלי גם אלבום דיגיטלי בשם Backwoods. ומאוחר יותר באותה שנה יצא גם אלבומו האחרון To Remember. בקיץ 2009 חתם קלי בחברת "MCA Nashville" וב-2010 החל לעבוד על אלבום הקאנטרי הראשון שלו. מתוך האלבום, הצפוי לצאת בשנת 2011, יצא הסינגל "Georgia Clay" שהגיע למקום ה-28 במצעד הקאנטרי של הבילבורד. קלי נשוי לשחקנית קתרין הייגל, והוא אחיו של חבר ליידי אנטבלום - צ'ארלס קלי. For the Ride Home‏ (2003) Almost Honest‏ (2005) Just Say the Word‏ (2006) Special Company‏ (2008) Backwoods‏ (2008) Remember‏ (2008) מדיה וקבצים בנושא ג'וש קלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וש קלי ג'וש קלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וש קלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וש קלי, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'וש קלי, באתר Discogs (באנגלית) ג'וש קלי, באתר Songkick (באנגלית) ג'וש קלי, באתר בילבורד (באנגלית) "Josh Kelley Album & Song Chart History: Hot 100". בילבורד. נבדק ב-21 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Josh Kelley Album & Song Chart History: Adult Contemporary". בילבורד. נבדק ב-21 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Josh Kelley Album & Song Chart History: Adult Pop Songs". בילבורד. נבדק ב-21 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Georgia Clay - Josh Kelley". בילבורד. נבדק ב-8 בספטמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
קים סטנלי

קים סטנלי (באנגלית: Kim Stanley; ‏11 בפברואר 1925 – 20 באוגוסט 2001) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית יהודייה זוכת שני פרסי אמי. הייתה מועמדת לשני פרסי טוני ולשני פרסי אוסקר על תפקידיה בסרטים "סיאנס באחר הצהריים הרטוב" ו"פרנסיס". נולדה בשם פטרישה בת' ריד בטולארוסה שבניו מקסיקו לאן ולג'יי טי ריד. נולדה לאם ממוצא אנגלי-גרמני ולאב ממוצא סקוטי-אירי. היו לה שלושה אחים ואחות למחצה. הצליחה מאוד בשיעורי הדרמה שקלחה בעת לימודיה ב"אוניברסיטת ניו מקסיקו", לאחר שסיימה את לימודיה מהאוניברסיטה עם תואר בפסיכולוגיה נסעה ללמוד משחק באופן מקצועי בבית הבובות המפורסם שבעיר פסדינה. את שם הבמה אימצה משם המשפחה של סבתה. למדה בבית ספר למשחק "אולפן השחקנים" תחת חסותם של מומחים מתעשייה ממציא שיטת המשחק לי סטרסברג ואיליה קאזאן. התחילה את דרכה על בימות התיאטרון שבברודוויי בתחילת שנות ה-50, זכתה בפרס התיאטרון העולמי על הופעתה במחזה "המרדף" ולאחר מכן הופיעה בלהיט זוכה פרס פוליצר "פיקניק". הועמדה ב-1959 לפרס הטוני על תפקידה במחזהו של יוג'ין או'ניל "ניצוץ של משורר" וב-1962 על הופעתה במחזה "מדינה רחוקה". לעומת קריירת תיאטרון עשירה הקריירה הקולנועית של סטנלי שהחלה ב-1958 בדרמה "אלילה" הייתה דלה בהופעות, מה שלא הפריע לה להיות מועמדת פעמיים לפרס האוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתור המדיום מיירה סייבייג' במותחן האימה "סיאנס באחר הצהריים הרטוב" ולפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב על הופעתה בדרמה הביוגרפית "פרנסיס" בתור ליליאן אמה של השחקנית פרנסיס פארמר (ג'סיקה לאנג). התפרסמה בקולנוע גם בדמותה הביוגרפית של הטייסת פורצת הדרך פאנצ'ו בארנס בדרמת ההרפתקאות ההיסטורית "הצוות המובחר". זכתה בפרס אמי לשחקנית הראשית הטובה ביותר בשנת 1963 על תפקידה בסדרה "בן קייסי" ובפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר ב-1985 על הופעתה בגרסתו של איליה קאזאן למחזה של טנסי ויליאמס "חתולה על גג פח לוהט". הייתה נשואה ארבע פעמים: לברוס הול, לשחקן קורט קונויי, לשחקן אלפרד ריידר ולג'וזף סיגל. לסטנלי נולדו שלושה ילדים אחד מנישואיה לקונרויי, אחד מברוקס קליפט אחיו של שחקן הקולנוע מונטגומרי קליפט ואחד מנישואיה לריידר. סטנלי ביצעה תהליך גיור במהלך נישואיה לאלפרד ריידר. נפטרה בשנת 2001 ממחלת סרטן הרחם בגיל 76. הביוגרפיה על חייה של סטנלי יצאה לאור ב-2006. מדיה וקבצים בנושא קים סטנלי בוויקישיתוף קים סטנלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קים סטנלי, באתר AllMovie (באנגלית) קים סטנלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קים סטנלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרב יודילוביץ', מתה השחקנית קים סטנלי, באתר ynet, 22 באוגוסט 2001 קים סטנלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דאגלס ראסל

דאגלס אלברט "דאג" ראסל (באנגלית: Douglas Albert "Doug" Russell; נולד ב-20 בפברואר 1946) הוא שחיין אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב ושיאן עולם. ראסל נולד במידלנד שבטקסס. הוא למד באוניברסיטת טקסס שבארלינגטון שם התאמן תחת הדרכתו של דון איסטרלינג. במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בוויניפג קנדה בשנת 1967 זכה ראסל ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.22 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:59.31 דקות). באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו יפן שלושה שבועות לאחר מכן, זכה ראסל ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. שתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר כשהשווה את שיא העולם של מארק ספיץ מארצות הברית (56.3 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:57.2 דקות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.0 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא עולם חדש של 59.5 שניות, אך מספר שעות לאחר מכן בשלב הגמר צ'ארלס היקוקס שבר לו את השיא והעמיד אותו על 59.3 שניות. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה ראסל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אולימפי חדש של 55.9 שניות, לפני ספיץ שיאן העולם (56.4 שניות) ורוס וואלס (57.2 שניות) שניהם חבריו לניבחרת השחייה האמריקאית ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם היקוקס, דון מקנזי וקן וולש בשיא עולם חדש של 3:54.9 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:57.5 דקות) וברית המועצות (4:00.7 דקות), את סגנון הפרפר הוא שחה בזינוק שליחים בתוצאה של 55.0 שניות. באליפות ארצות הברית בשחייה שנערכה בשנת 1969 זכה ראסל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר. בשנת 1985 זכה ראסל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב דאגלס ראסל, באתר olympedia.org PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics WORLD STUDENT GAMES (UNIVERSIADE) - SWIMMING AND DIVING (MEN)‎, באתר gbrathletics DOUGLAS RUSSELL (USA) - 1985 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
מאחורי קווי האויב: קולומביה

מאחורי קווי האויב: קולומביה (באנגלית: Behind Enemy Lines: Colombia) הוא סרט מלחמה משנת 2009 אשר בוים על ידי טים מאת'סון בכיכובם של ג'ו מנגנלו וקן אנדרסון. זהו הסרט השלישי בסדרת הסרטים "מאחורי קווי האויב". הסרט הופק בשיתוף עם אולפני WWE והוצא ישירות לווידאו ב-6 בינואר 2009. צוות של חמישה לוחמים מיחידת אריות הים של צי ארצות הברית אשר שוהה בקולומביה יוצא למשימה חשאית שמטרתה להבטיח כי שיחות השלום בין הממשלה לבין כוחות מורדים לא תהפוך לפרץ אלימות, אך סיבוך לא צפוי מאיים על הכל במלחמה. לפתע, נופלת הפגישה תחת מתקפה והמנהיגים משני הצדדים נהרגים. חמשת החיילים מופללים בהריגת המנהיגים וננטשים על ידי ממשלת ארצות הברית שמשאירה אותם להילחם על חייהם מאחורי קווי האויב נגד הכוחות מיוחדים של קולומביה (AFEUR). לאחר שננטשו מאחור יוצאים החיילים למלחמה על חפותם. ג'ו מנגנלו בתפקיד סגן שון מאקליין קן אנדרסון בתפקיד קרטר הולט ינסי אריאס בתפקיד אלווארו קרדונה קית' דוד בתפקיד מפקד סקוט בויטנו סטיוון באואר בתפקיד גנרל מנואל ואלז עלילת הסרט מתרחשת בקולומביה אך למעשה הסרט צולם בפוארטו ריקו. קן אנדרסון אומנם מופיע על עטיפת ה-DVD אך הוא למעשה משחק דמות משנית. כמו בכל סרט שיצא בשיתוף ה-WWE, בכל תוכנית של ה-WWE, אנדרסון (כשעדיין היה ב-WWE) דאג לפרסם ולקדם את הסרט. אתר האינטרנט הרשמי של מאחורי קווי האויב: קולומביה "מאחורי קווי האויב: קולומביה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מאחורי קווי האויב: קולומביה", באתר נטפליקס "מאחורי קווי האויב: קולומביה", באתר AllMovie (באנגלית) "מאחורי קווי האויב: קולומביה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מאחורי קווי האויב: קולומביה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הפסק (הלכה)

בהלכה, הפסק הוא ביטוי למצב בו יש המתנה פסיבית או שנעשית פעולה אקטיבית זרה בזמן עשיית מצווה, לדוגמה המתנה משמעותית בין ברכה על מאכל לבין אכילתו. ה'הפסק' המפורסם ביותר הוא בין ברכת 'נטילת ידיים' לברכת 'המוציא' ולאכילת הלחם (או החלה בסעודת שבת). למעט קהילת יוצאי תימן, כל הקהילות נוהגות שלא לדבר במילים מפורשות, למעט - "העבירו מלח", עד לאכילת הלחם. בחלק מהקהילות נוהגים שקט מוחלט. אם כי מעיקר הדין מותר להפסיק בין הנטילה להמוציא. בעת התפילה ישנם חלקים שבהם ההלכה קובעת שאסור 'הפסק' - ומאפשרת זאת רק במקרים קיצוניים של סכנה וכדומה. המשנה במסכת ברכות מדברת על איסור דיבור מרגע שמתחילים בברכות לקראת קריאת שמע ובהמשך עד סיום תפילת עמידה. בגלל הרצון "לסמוך גאולה לתפילה" - כלומר שברכת הגאולה תסתיים ומיד תתחיל תפילת העמידה, ישנם מנהגים שונים באשר לאמירת פיוטים ותוספות לתפילות עתיקות אלו. משום כך, לדוגמה, יש הנוהגים (מנהג ארץ ישראל) שלא לומר בשבת את פסוקי השבת והחג לפני תפילת העמידה בימים אלו. הפוסקים דנים, בגדר מה בדיוק נחשב להפסק. יש שסוברים, שהפסק נחשב כל דבר המפסיק את הדבר שהיה קודם מכיוון שלא ניתן לעשותם יחד, ובכך הם מסבירים את החילוק שמבואר במסכת חולין בין אדם הנוטל מים אחרונים כדי לברך ברכת המזון, שמכיוון שברכת המזון היא הפסק לסעודה - שהרי לא ניתן לברך ולאכול כאחד, לכן אדם האומר "הביאו מים אחרונים ונברך" הפסיק את סעודתו, ואם רוצה לחזור ולאכול חייב לברך ברכה ראשונה, אבל אדם השוחט בעלי חיים, ומכסה את דמו, אין הדבר נחשב להפסק אם רוצה לשחוט שוב עוד בעל חיים, ואין הוא צריך לחזור ולברך, כיוון שהוא יכול עדיין לשחוט ביד אחת ולכסות את הדם ביד שנייה. לפי זה, נמצא לכאורה, שאדם המתפלל באמצע הסעודה, נחשב הדבר להפסק, והוא צריך לברך שוב. יש שהסבירו את דברי הגמרא בדרך אחרת; ברכת המזון נחשבת להפסק רק מפני שהיא מפסיקה את האכילה; לעומת זאת, כיסוי הדם אינו מסמל את הפסקת השחיטה, אלא אדרבה כיסוי הוא צורך השחיטה. הראשונים נחלקו, גם האם שחיטה מפסקת בין כיסוי הדם האחד למשנהו, ואם צריך לברך במקרה שהפסיק ביניהם. יש שכתבו שכשם שאין הכיסוי מפסיק בין שחיטה לשחיטה כך אין השחיטה מפסקת בין כיסוי הדם למשנהו ויש שסוברים, שבעוד שכיסוי הדם אינו מסמל את הפסקת השחיטה, אלא אדרבה כיסוי הוא צורך השחיטה, הרי שהשחיטה אינה מצורכי הכיסוי והיא מפסיקה ביניהם. בנושא זה נחלקו עוד הראשונים, אם שיחה בין שחיטה לשחיטה נחשבת להפסק ומצריכה לברך שוב. הרי"ף סובר, שדווקא השח בין תפלין של יד לתפילין של ראש חוזר ומברך, מכיוון שהן שתי מצוות שאינן מעכבות זו את זו, ולכן כאשר אדם מפסיק ביניהן בדיבור, הוא גורם לכך שהן יחשבו לשני מעשים שונים, אך אדם המפסיק בין אותה מצווה עצמה, כמו המפסיק בקריאת הלל בין פרק לפרק, אינו חוזר ומברך. אך הרמב"ן ורבינו יונה סוברים שגם כאשר מדובר בשתי מצוות נפרדות, תלוי הדבר: אם מדובר בשתי מצוות ששתיהן מוטלות על האדם כחובה, כמו תפילין של יד ותפילין של ראש, אסור לו להפסיק ביניהן, ולכן אם הפסיק יחזור ויברך; אבל בשתי מצוות שהוא לא חייב לעשותן, כמו שחיטה שאם אינו רוצה יכול לא לשחוט ולא לאכול, לא ניתן לומר שאסור לו להפסיק, וממילא גם לא ניתן לומר שאם הפסיק חייב לחזור ולברך, כשם שהסח באמצע הסעודה אינו חייב לחזור ולברך ברכת המוציא. אלעד פורטל, ברוך הוא וברוך שמו, הוצאת פאר הקודש, אשקלון, תשע"ב, 2012. דיני ברכות -הרב אליעזר מלמד באתר פניני הלכה ילקוט יוסף ברכות עמוד צח תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף פ"ז, עמוד ב'. רבינו תם, מובא בר"ן שם. כלומר ניתן לקיים אחת מהם מבלי לקיים את השנייה. מובא בר"ן שם. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ולטר בראק

ולטר בראק (בגרמנית: Walter Brack;‏ 20 בנובמבר 1880 - 19 ביולי 1919) היה שחיין גרמני, אלוף האולימפי הראשון בסגנון גב, בעל 2 מדליות ושיאן עולם. בראק נולד בברלין. באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה בראק במדליית זהב ובמדליית כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 יארד גב בתוצאה של 1:16.8 דקות, לפני חבריו לנבחרת גאורג הופמן וגאורג זכריאס ובמדליית כסף במשחה ל-440 יארד חזה, אחרי חברו לנבחרת זכריאס שקבע תוצאה של 7:23.6 דקות ולפני הנרי ג'יימיסון הנדי מארצות הברית. בשנת 1919 נפטר בראק בעיר הולדתו. בשנת 1997 זכה בראק להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. ולטר בראק, באתר olympedia.org sports123.com (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) WALTER BRACK (GER) - 1997 Pioneer Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
פאולו די קאניו

פאולו די קאניו (באיטלקית: Paolo Di Canio; נולד ב-9 ביולי 1968 ברומא) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי. לדי קאניו הייתה קריירה רבת תהפוכות, בה מצד אחד זכה בתארים רבים, אך בו בזמן היה מעורב בשערוריות רבות, הידועה שבהם, מנהגו להצדיע במועל יד בסגנון פשיסטי לעבר אוהדי יובנטוס. די קאניו ידוע בכנות ובתשוקה שלו למשחק, כמו גם לכישרון ובתעוזה שלו במגרש מחוצה לו. די קאניו החל את דרכו בלאציו בשנת 1985, בה הוא שיחק עד שנת 1990 בקדנציה הראשונה שלו, כאשר עבר לאחת הענקיות האיטלקיות יובנטוס. די קאניו שיחק ב"גברת הזקנה" במשך 3 עונות, לאחר מכן עבר לשחק בנאפולי ולאחר מכן במילאן. ב-1996 הצטרף די קאניו לסלטיק הסקוטית, הקבוצה הבריטית הראשונה שלו. יכולתו המצוינת בקבוצה, בה הבקיע 15 שערים ב-37 משחקים, הסבה את תשומת לבה של שפילד ונסדיי מהפרמייר ליג, שהעבירה אותו לשורותיה. באי הבריטי עמד די קאניו במרכזה של תקרית בשנת 1998, בה הוא הטיח את השופט פול אלקוק לרצפה לאחר שזה הרחיק אותו מהמשחק עם כרטיס אדום. בעקבות זאת הורחק די קאניו מ-11 משחקים ונקנס ב-10,000 ליש"ט. בינואר 1999 עבר די קאניו לווסטהאם ועזר לה להגיע למקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א. שער שכבש בבעיטת וולה נגד וימבלדון במרץ 2000 זכה בתואר שער העונה של ה-BBC, שער שעד היום נחשב לאחד הגדולים בהיסטוריה של הפרמייר ליג. באותה עונה הוא אף נבחר על ידי אוהדי הקבוצה ל"פטיש השנה" (Hammer of the Year), תואר שחקן העונה של וסטהאם. בשנת 2001 הוא נבחר על ידי פיפ"א לקבל את פרס המשחק ההוגן. הוא זכה בפרס לאחר שבדצמבר 2000, במהלך משחק נגד אברטון, בחר די קאניו לתפוס את הכדור בידיו על מנת לעצור את המשחק במקום לנסות להבקיע שער כאשר שוער היריבה שכב פצוע על הדשא. פיפ"א תארה את הפעולה של די קאניו כ"פעולה מיוחדת של ספורטיביות". לאחר שווסטהאם ירדה ליגה בעונת 2002/03, עבר די קאניו לשחק בצ'רלטון אתלטיק, שם הפך ליקיר האוהדים. באוגוסט 2004, הוא חזר לשחק בקבוצת נעוריו לאציו, כאשר הוא ויתר על סכומי כסף גדולים והאהדה של אוהדי צ'רלטון כדי לחזור ולעזור למועדון שנקלע לקשיים כלכליים ונזקק לעזרתו כדי לשרוד בסרייה א'. די קאניו הוא יקיר האוהדים בלאציו, וחוץ מהתקרית המפורסמת של מועל היד, התפרסם במריבה שהייתה לו עם סימונה אינזאגי על רקע בעיטת פנדל, דבר שמאוחר יותר הביא לעזיבתו של אינזאגי לסמפדוריה והגעתו של תומאזו רוקי בהעברה במקומו. ביוני 2005 די קאניו חתם באס אס לאציו לעונה נוספת. בסוף עונת 2005/6 עזב די קאניו את לאציו בטונים צורמים תוך הוצאת דיבה על ראשי לאציו ומאמנו. לפני שפרש ממשחק פעיל שיחק בקבוצת סיסוקו רומא מהליגה הרביעית. ב-31 במרץ 2013 מונה די קאניו למאמנה של סנדרלנד מהפרמייר ליג האנגלית, וזאת במקומו של מרטין אוניל שפוטר. ב-23 בספטמבר 2013, אחרי שורה של תוצאות לא טובות, פוטר די קאניו מהקבוצה. פאולו די קאניו, באתר Transfermarkt פאולו די קאניו, באתר Soccerway פאולו די קאניו, באתר BDFutbol פאולו די קאניו, באתר WorldFootball.net פאולו די קאניו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt גיא צדיק, מי אתה פאולו די קאניו?, באתר nrg‏, 23 בדצמבר 2005 פאולו די קאניו שוב הושעה בעקבות הצדעה במועל יד, באתר ynet, 23 בינואר 2006
קללת פרח הזהב

קללת פרח הזהב (满城尽带黄金甲) הוא סרט דרמה סיני בבימויו של ג'אנג יי-מו משנת 2006. עלות ההפקה שלו נאמדת ב-45 מיליון דולר, ובזמן יציאתו היה הסרט היקר ביותר להפקה בתולדות סין. הסרט מבוסס על המחזה הסיני הפופולרי "סופת רעמים" משנת 1934 של קאו לי, ומתאר פרשת בגידה וקשירת קשר בבית הקיסר פינג משושלת טאנג במאה ה-10. במקור נקרא הסרט "עיר עטויה שריון זהוב". צ'או יון-פאט - הקיסר פינג גונג לי - הקיסרית ליו יה - הבן הבכור וואן ג'אי צ'ו - הבן האמצעי ג'אי לי מאן - בת הרופא המלכותי, ג'יאנג צ'אן "קללת פרח הזהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קללת פרח הזהב", באתר נטפליקס "קללת פרח הזהב", באתר AllMovie (באנגלית) "קללת פרח הזהב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קללת פרח הזהב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קללת פרח הזהב", באתר Metacritic (באנגלית) "קללת פרח הזהב", באתר אידיבי "קללת פרח הזהב", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "קללת פרח הזהב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולהאלה

במיתולוגיה הנורדית, וָלְהַאלַּה (Valhalla; מנורדית עתיקה: Valhǫll "היכל המתים/נופלים") היא היכלו של האל אודין ומקום מושבם של הלוחמים שמתו מות גיבורים בשדה הקרב. ההיכל שוכן באזור הקרוי גְלַאדְסְהֵיים ("אזור האושר") באסגארד. האדה הפואטית מתארת את ולהאלה כהיכל עצום בעל חמש מאות וארבעים דלתות. רוחבה של כל דלת מאפשר לשמונה מאות לוחמים לעבור דרכה שכם אל שכם. הקורות התומכות במבנה הן חניתות, הגג מכוסה במגנים וכל המושבים עטופים בשריון. עם מותם מובאים הלוחמים המהוללים ביותר לוולהאלה על ידי הוולקיריות. לוחמים אלו נקראים אַיְנְהַרְיַאר ("צבא של אחד"). ההיכל יהיה ביתם עד בואו של קרב אחרית הימים, ה"ראגנארוק". האדה הפרוזאית מספרת כי מדי בוקר, לפי קריאתו של התרנגול גוּלינְקַמְבי ("כרבולת זהב"), יוצאים הלוחמים להילחם כדי להתאמן ולשם השעשוע. האינהריאר הורגים זה את זה במהלך היום וקמים לתחייה אחר הצהריים כדי לשוב לוולהאלה. כל לילה נערך בהיכל משתה גדול, האינהריאר אוכלים מבשרו של חזיר הבר סֵרימְניר ("המושחר") והוולקיריות מגישות להם משקה אלכוהולי המגיע מהעז הֵיידְרוּן. ולהאלה הוא אחד המקומות המפורסמים במיתולוגיה הנורדית, והוא מופיע במקומות רבים מחוץ לה. בתחילת המאה ה-19 הורה מלך בוואריה לודוויג הראשון על בניית היכל תהילה עבור דמויות גרמאניות חשובות. ההיכל שוכן על נהר הדנובה, לא הרחק מהעיר רגנסבורג, ונקרא על שם ההיכל המיתולוגי. "ולהאלה" הוא גם שמו של המכתש הגדול ביותר על פני קליסטו, אחד מירחיו של צדק. בנוסף, מופיע המקום בסדרות טלוויזיה, סרטים, משחקי מחשב, חוברות קומיקס רבות, וכמו כן זהו שמם של מספר מקומות אמיתיים, בהם השכונה האמריקאית גרמנית השוכנת בין שכונת פלורנטין ליפו. מדיה וקבצים בנושא ולהאלה בוויקישיתוף ולהאלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולהאלה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) האדה הפרוזאית - תרגום לאנגלית של ארתור ברודור האדה הפואטית - תרגום לאנגלית של הנרי בלואוס תמונת אוויר של היכל ואלהאלה בבוואריה שבגרמניה, אתר הנצחה גרמני לדמויות חשובות ערך זה הוא קצרמר בנושא סקנדינביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.