laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוגוסטוס אג

אוגוסטוס לאופולד אג (באנגלית: Augustus Leopold Egg;‏ 2 במאי 1816 – 26 במרץ 1863) היה צייר ויקטוריאני. אג נודע בשל יצירתו, הטריפטיכון "עבר והווה" משנת 1858. אג נולד בלונדון לג'וזף (Joseph) ולאן אג (Ann Egg), והיה בנם השני של הזוג. הוא הוטבל בכנסיית סנט ג'יימס שבפיקדילי ב-30 במאי באותה שנה. ג'וזף אג היה יצרן נשק אמיד, אשר היגר ללונדון מאלזס. אוגוסטוס אג למד בבתי הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות החל משנת 1836 והיה חלק מ"הקליקה" - קבוצת אמנים שנוסדה על ידי ריצ'ר דאד בשנת 1837. אג ניסה להשפיע ביצירותיו הפופולריות על דעת הקהל בחברה בה התגורר, בדומה לעבודותיו הספרותיות של חברו, הסופר צ'ארלס דיקנס. אג ודיקנס ייסדו יחדיו את "הגילדה לספרות ואמנות" - ארגון פילנתרופי שמטרתו לעזור לאמנים שהתקשו להתפרנס. יצירותיו של אג היו לרוב איורים של סצנות מיצירות ספרותיות. יצירתו הידוע של אג - הטריפטיכון "עבר והווה" הושפע מעבודותיו של ויליאם הולמן האנט, שאת יצירותיו קנה אג. אג היה בין מארגני תערוכת אוצרות האמנות במנצ'סטר בשנת 1857, ונבחר לאקדמיה המלכותית בשנת 1860. בשל בריאותו הלקויה, נהג אג לנסוע בחודשי החורף למרכז אירופה, לאזורים חמים יותר. באחד ממסעות אלה צייר את היצירה "חברים לדרך". אג השתתף כשחקן חובב במחזות חבריו דיקנס ווילקי קולינס. בינואר 1857 שיחק במחזה של קולינס "The Frozen Deep" לצידו של דיקנס. המחזה הוצג בבית טוויסטוק ולאחר מכן הועלה לפני המלכה ויקטוריה, והוצג מספר פעמים שכל ההכנסות הוקדשו לצדקה. אג נפטר באלג'יר בשנת 1863. מדיה וקבצים בנושא אוגוסטוס אג בוויקישיתוף אוגוסטוס אג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סימפוניה מס' 1 של בן חיים

סימפוניה מס' 1 של המלחין הישראלי פאול בן-חיים היא הסימפוניה הארץ-ישראלית הראשונה ואחת היצירות החשובות בתולדות המוזיקה הקלאסית הישראלית. בן חיים התחיל לכתוב את היצירה בסוף אוגוסט 1939 וסיימה בסוף יוני 1940. זוהי התקופה שלאחר עלייתו ארצה ובסיומה, כפי שהוא מציין, ימי נפילת צרפת. מאחורי כתיבת היצירה עומד "...הרצון לכתוב ל׳התזמורת הארצישראלית׳ שלנו חיבור רב-היקף, ברוח עמנו וארצנו... ההשתוללות האיומה של כוחות השאול בוודאי שהטביעה את חותמה על חיבורי (לפחות על פרקו הראשון, ובמידה ידועה גם על האחרון). אף-על-פי-כן, אין חיבור זה אלא מוזיקה טהורה ואבסולוטית...". פרקי היצירה הם שלושה: Allegro energico - על פי יהואש הירשברג, הנושא הראשון, שבתצוגה מאפיינת אותו הבעה רטורית חזקה של התרגשות וסערה, משנה את אופיו לליריות פסטורלית. הנושא השני, שהוא הרהורי וחגיגי בתצוגה, נהפך למרש צבאי. הפרק מאורגן בחטיבות ארוכות, שכל אחת מגיעה לנקודת שיא חזקה, ודועכת לאיטה. מוטיב הסקונדה המוגדלת בירידה מתפקד כהבעת קינה וכאב של התפילה היהודית. Molto calmo e cantabile - מבוסס על קו מלודי ארוך אשר ממנו נובע החומר המוטיבי של הפרק. חלקו המסיים של הנושא הוא ציטוט של מוטיב מהשיר המסורתי של יהודי פרס "אשא עיני אל ההרים", אותו עיבד בן-חיים עבור ברכה צפירה בראשית אפריל 1940 . Presto con fuoco - על רקע מקצב ריקודי של טאראנטלה החוזר ללא הרף, מופיעים שני רעיונות מנוגדים: ציטוט תפקיד המקהלה מתוך פרק הפינאלה הראשון יצירתו הגדולה של בן חיים "יורם", ובעקבותיו מחול הורה סינקופי. יהואש הירשברג, פאול בן-חיים, חייו ויצירתו, עם עובד, 1983. מידע על היצירה "סימפוניה מס' 1 של בן חיים" באתר מיוזיק בריינז משה ברונזפט, קומפוזיטורים ארץ-ישראליים: פ. בן-חיים, דבר, 8 בנובמבר 1946
קנטטה לשבת

קנטטה לשבת היא יצירה בסגנון קנטטה לסולנים, מקהלה ותזמורת כלי קשת מאת המלחין מרדכי סתר (סטרומינסקי). היצירה נכתבה בשנת 1940, כאשר סתר היה בן 24. יצירותיו הקודמות היו קטנות בממדיהן ונגנזו ברובן. זוהי יצירתו הראשונה למקהלה מעורבת ולהרכב כלי גדול. הטקסטים לקוחים בעיקר מתפילת ערבית של שבת. המוזיקה מבוססת על מנגינות מתוך האוסף "אוצר נגינות ישראל" מאת אברהם צבי אידלסון. המנגינות הן דיאטוניות מודאליות וחד-קוליות. סתר עיבד אותם בסגנון המוזיקה הרב-קולית של הרנסאנס והבארוק אולם הוא לא שמר על החוקים הנוקשים אלא – לדבריו – רק "על העקרונות של כתיבה פוליפונית ווקאלית: הסגנון החיקויי, המודאליות, שקיפות המרקם ... וכדומה." קנטטה לשבת בוצעה לראשונה ב-26 בנובמבר 1941 בקונצרט של מוזיקה יהודית שערך יהויכין סטוצ'בסקי בבית ברנר בתל אביב. המנצח היה אוטו לוסטיג. בשנת 1945 זכה סתר בפרס אנגל על יצירה זו. שיר השירים (שיר השירים, א') הבו לאדוני (תהלים, כ"ט) לכה דודי (מתוך פיוט לשבת של שלמה אלקבץ) שלום עליכם (מתוך תפילות שבת) מזמור שיר ליום שבת (תהלים, צ"ב) ויכלו השמים והארץ (בראשית, ב') ברוך האל הקדוש (מתוך תפילות ליל שבת) יתגדל ויתקדש (מתוך הקדיש) מנשה רבינא, הקומפוזיטור סטרומינסקי, דבר, 5 בדצמבר 1941 (ביקורת על הקונצרט שבו הושמעה היצירה לראשונה) יהויכין סטוצ'בסקי, "הקאנטאטה לשבת" למרדכי סטרומינסקי: לקראת הקונצרט בתל-אביב (תזמורת) וחיפה (אולם "מוריה"), משמר, 10 בינואר 1944 אוליה זילברמן, רשימות מוזיקאליות | הקאנטאטה "מזמור שיר ליום השבת", משמר, טורים 3–5, 29 ביוני 1945 (עם זכייתו בפרס אנגל) משה גורלי, "קנטטה לשבת" למרדכי סטרומינסקי, דבר, 9 ביולי 1948 (עם הדפסת הפרטיטורה) מתוך תוכניית חג המוזיקה הישראלית 2011 תל-אביב: הקונצרט ה-20 למוסיקה יהודית, דבר, טור 1, 26 בנובמבר 1941.
צחניסצקאלי

צחֵנִיסצקאלִי (בגאורגית: ცხენისწყალი) הוא נהר במערב גאורגיה, היובל הגדול ביותר הנהר ריוני. צחניסצקאלי נובע בגובה 2,710 מטרים במדרון הדרומי של רכס סוואנתי שבקווקז הגדול, ממערב לפסגת פסיסמתה (3,786 מטר) של רכס רצ'ה. בחלק הזרימה העליון והאמצעי, צחניסצקאלי זורם במדרון הדרומי של רכס סוואנתי ושלוחותיו; באפיקו התחתון, הנהר עובר במישור קולכתי, שבו נשפך לריוני מצפון, ליד הכפר סג'ווחו. אורכו של צחניסצקאלי 176 ק"מ והוא מנקז שטח של 2,120 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של צחניסצקאלי בנקודת השפיכה שלו לריוני היא 90.4 מ"ק לשנייה. צחניסצקאלי ניזון ממי הפשרת שלגים וקרחונים, ממי גשמים וממי תהום. באביב, עם הפשרת השלגים בהרים, צחניסצקאלי עולה על גדותיו; בחלק הזרימה התחתון של הנהר, הדבר מתרחש בחודשים פברואר-מרץ, ואילו בחלק הזרימה העליון - בחודש אפריל. לאחר מכן, שיא הזרימה בערוצו של צחניסצקאלי (לכל אורכו) הוא בחודשים מאי-יולי. במהלך אוגוסט, מפלס המים בצחניסצקאלי יורד בהדרגה, עד שמגיע לשפל בסוף החודש. בספטמבר-אוקטובר, מפלס המים עולה עם גשמי הסתיו. במהלך חודש נובמבר, מפלס המים בצחניסצקאלי יורד שוב לשפל, עם הכפור בהרים. בחלק הזרימה העליון של צחניסצקאלי, שבו המשקעים מפסיקים לרדת בצורת גשם עם קור החורף, מפלס המים נשאר בשפל עד חודש אפריל, שבמהלכו השלגים מפשירים בהרים הגבוהים; באפיק התחתון של צחניסצקאלי, לעומת זאת, מפלס המים לא נשאר ברמה אחידה של שפל בחודשים הקרים: הוא נוטה לעלות בפתאומיות עם גשמי חורף ועם הפשרת השלגים לאורכו בימים החמימים. במהלך החורף, בחלק הזרימה העליון והאמצעי של צחניסצקאלי, המים מתכסים עם הכפור ברגבי קרח עגולים, שמאטים את השטף, מעלים את מפלס הנהר וגורמים להצפת גדותיו; באותם חלקים של הנהר, המים גם נוטים להתגבש כקרח על-פני שולי הערוץ. בנוסף לכך, קטעי הזרימה הרדודים של הנהר מתכסים בחורף (מספר פעמים) במעטה קרח, ששורד חמישה-שישה ימים. בחודשים פברואר-מרץ, כאשר בחלק הזרימה העליון של צחניסצקאלי מפלס המים עדיין בשפל, בחלק הזרימה התחתון מתרחשים שיטפונות עקב הפשרת השלגים העונתית בהרים הנמוכים. בחלק הזרימה העליון והאמצעי, מי צחניסצקאלי משמשים להפעלת טחנות מים כפריות ולהשטת עצים כרותים במורד הזרם (ללא סירות). בחלק הזרימה האמצעי של צחניסצקאלי, ליד העיירה צאגרי (נפת צאגרי) שעל שפת הנהר, בנוי סכר; המים הנסכרים בו מוטים אל נהר לג'נורה הסמוך, להפעלת תחנת הכוח ההידרואלקטרית של לג'נורה. בחלק הזרימה התחתון של צחניסצקאלי, מימיו מנוצלים להשקיית שדות חקלאיים. יובליו העיקריים של צחניסצקאלי: זסחו, חלדולה וג'ונואולה (נשפכים בו ממערב); ר'ובישורי, לאושריסצקאלי וחופורי (נשפכים בו ממזרח). פסטיבל על נהר צחניסצקאלי. ציור של ניקו פירוסמני המפקדה של עומאר פאשה ליד נהר צחניסצקאלי בזמן המסע הצבאי של לאלה מוסטפא פאשה בקווקז קרחון לאפורי ומקור נהר צחניסקאלי מדיה וקבצים בנושא צחניסצקאלי בוויקישיתוף
שלישייה בלה מינור לקלרינט, פסנתר וצ'לו

השלישייה לקלרינט, פסנתר וצ'לו (אופוס 114) היא אחת מארבע יצירות לקלרינט אשר הולחנו על ידי יוהנס ברהמס לקראת סוף חייו, לצד שתי הסונטות לקלרינט ופסנתר (אופוס 120) וכן חמישיית הקלרינט (אופוס 115) .היצירה הזו היא אחת היצירות המעטות הכוללות קלרינט, צ'לו ופסנתר אשר נכנסה לרפרטואר. אוביוס מנדיקזסקי, ידידו של ברהמס, כתב על היצירה "זה כאילו שכלי הנגינה היו באהבה אחד עם השני". ברהמס קיבל השראה ליצירה מנגן הקלרינט ריצ'רד מולפלד. בנובמבר 1891, מולפלד השתתף בביצועים הפרטיים הראשונים, מיינינגן, עם רוברט האוסמן על צ'לו ופסנתר של ברהמס. בחודש שלאחר מכן הם ניצחו על הבכורה הציבורית בברלין. הקונצ'רטו הכפול של ברהמס תווים ליצירה, באתר imslp
גוסטב ארווה

גוסטב אֶרוֶוה (בצרפתית: Gustave Hervé; ‏2 בינואר 1871 - 25 באוקטובר 1944) היה עיתונאי ופוליטיקאי צרפתי שהחל את דרכו כסוציאליסט פציפיסט ועבר לתמיכה בפשיזם ובנאציונל-סוציאליזם. נולד בברסט. החל מ-1901 גיבש סביבו קבוצה שדגלה בשמאל פוליטי קיצוני ופציפיזם המבוסס על אחוות מעמד הפועלים. ב-1905 היה למנהיג הקבוצה הקיצונית ביותר בחבר המפלגות הסוציאליסטיות הצרפתי ויסד שבועון בשם "המאבק החברתי" (La Guerre sociale), שהטיף לפעולות אלימות ומהפכניות על מנת למנוע מלחמה, בטענה שזו היא דרכם של הבורגנים להשתמש בפרולטריון ולהשמידו כ"בשר תותחים" במלחמותיהם, ברוח האינטרנציונל השני. ב-1912 ריצה 26 חודשי מאסר בגין הטפותיו. מלחמת העולם הראשונה הכתה את ארווה בהלם: לנגד עיניו ראה את הפרולטרים המהפכניים ביותר מפנים עורף לעמיתיהם למעמד בשם הלאומנות ויוצאים בחדווה פטריוטית למלחמה. זעזוע זה גרם לו לשנות עד מהרה את תפיסתו ולכונן את המהפכה נגד הבורגנות לא על היסוד המעמדי, שהכזיב, אלא על היסוד הלאומני. ב-1916 שינה את שם עיתונו ל"הניצחון" (La Victoire) והחל להטיף לסוציאליזם לאומני (נאציונל-סוציאליזם). ב-1919 הקים את המפלגה הסוציאליסטית הלאומית ((Parti socialiste national,‏ PSN), שקראה לאחדות בין המעמדות היצרניים והמהפכניים נגד הליברליזם הבורגני. המפלגה לא סחפה את הקהל ולא הייתה הצלחה. היא התפרקה, הוחייתה מחדש בשם "מפלגת הרפובליקה הסמכותית" (Parti de la République autoritaire) ומחדש ב-1927 בשמה המקורי. באותן שנים הילל מעל דפי עיתונו את עליית מוסוליני באיטליה, בו ראה בן-ברית ומודל לייבוא הפשיזם לצרפת. הוא התכתב עם אדולף היטלר, התנגד למדיניות האנטישמיות וכתב לו שהדבר עלול להביא לסיום שלטונו. ב-1936 תמך ארווה במרשל פיליפ פטן. יחד עם זאת הוא לא קיבל מדיניות של פטן ובשנות ה-40 של המאה ה-20 היה תחת השגחה של גסטפו. זאב שטרנהל, לא ימין ולא שמאל, עם עובד ספריית אופקים, 1988 עמ' 45-46, 100 ועוד. מדיה וקבצים בנושא גוסטב ארווה בוויקישיתוף
פלגה

האם התכוונתם ל... יחידה צבאית פלגה (חיל ים) – יחידה בסיסית בחילות ים. פלגת ים מכילה לרוב 4 עד 16 ספינות. פלגה (חיל התותחנים) - יחידה מקבילה למחלקה בחיל התותחנים הישראלי. פלגה (יחידה מובחרת) – תת-יחידה ביחידות עילית שונות של צה"ל. פלגה - יחידה צבאית קטנה, המוכרת יותר בשם כיתה (Squad), מורכבת משתיים עד ארבע חוליות וכוללת בין 6 ל-21 חיילים. אחר מעשה דור הפַּלָּגָה – הכינוי הרווח בספרות הרבנית לדורם של בוני מִגְדַּל בָּבֶל. קרל פְּלַגֶה (Plagge) - קצין בוורמכט בתקופת מלחמת העולם השנייה, חבר המפלגה הנאצית וחסיד אומות העולם.
מנוע משחק

מנוע משחק או מנוע גרפי (באנגלית: Game Engine) הוא מנוע וירטואלי המעצב גרפיקה של משחק המדמה גרביטציה. המנועים הראשונים התחילו בשנות ה־80 עם עליית המנוע הגרפי בדו־מימד. באמצע שנות ה־90 התחילו המנועים התלת־מיימדים (3D), אחד הראשונים שבהם היה המנוע Quake Engine שהיווה בסיס למנוע המפורסם GoldSrc. משנת 1994 עד שנת 2003 המנועים היו בסגנון GoldSrc ובסגנון Unreal Engine 1, ובשנת 2004 הופיע המנוע שהתחיל עידן חדש של גרפיקה, המנוע Source שפותח על ידי Valve, שחולל מהפכה שלמה בעולם המנועים הגרפיים שיחסית לשנת 2004 המנוע היה מציאותי ביותר והראה גרפיקה שלא נראתה מעולם. עם השנים הגרפיקה השתפרה יותר ויותר. בשנת 2006 הופיע מנוע חדש בשם YETI שפיתחה החברה Ubisoft והופיע בכמה משחקים אחדים, אך הציג גרפיקה מציאותית לגמרי ובשנת 2012 הופיעה גרסה חדשה למנוע שהופיע במשחק Tom Clancy's Ghost Recon: Future Soldier שהציג מציאותיות ברמה גבוהה ביותר, אך הופיע מנוע גרפי בגרסה חדשה מאותו החברה בשם Dunia Engine 2, ששימש לפיתוח המשחק Far Cry 3. Quake Engine GoldSrc Source CryEngine IW engine Unity Unreal Engine Dunia Engine YETI Frostbite Ubisoft Anvil מדיה וקבצים בנושא מנוע משחק בוויקישיתוף
דמויי קביה

דמויי קביה (שם מדעי: Caviomorpha) היא תת-סדרה של מכרסמים הנפוצה ברחבי העולם והיא כוללת את המכרסמים הגדולים ביותר ובראשם הקפיבארה הדרום אמריקאית. תחת תת-הסדרה מסווגות שבע משפחות נכחדות ושלוש עשרה משפחות קיימות, שכוללות מעל 150 סוגים נכחדים ו-60 קיימים ומעל 250 מינים קיימים. חלק מהמינים כמו הקביה, הדגו והצ'ינצ'ילה הם חיות מחמד ידועות ואחרים כמו הנוטרייה שימשו לתעשיית פרוות. המינים הקדומים הגיעו לדרום אמריקה כנראה בפליוקן ובמיוקן מאפריקה, דרך האוקיינוס האטלנטי. בגלל שדרום אמריקה הייתה אז מנותקת מצפון אמריקה, התפתחו המינים בתת-הסדרה ללא איום משמעותי של טורפים. מתחריהם היחידים היו מיני כיסאים דרום אמריקניים אולם אלה לא היוו איום גדול. תוך שמירה על תזונה צמחונית כמעט לגמרי, התפתחו המינים וגדלו מממדים ממוצעים של חולדה עד לגודל של ביזון, אליו הגיע המין הנכחד Phoberomys pattersoni. כמו כן, התפתחו המינים להתאמה למגוון סביבות חיים, כגון אדמת מרעה, הרים ויערות טרופיים. לאחר ההחלפה האמריקנית הגדולה היגרו מינים רבים למרכז אמריקה, אולם רק מין קיים אחד - סמרן מקריס הצליח להתיישב ולשרוד באופן טבעי צפונית למקסיקו. המין הנכחד נאוכרוס פינקניי (Neochoerus pinckneyi) הצליח לעשות זאת גם הוא אך לבסוף נכחד ואילו הנוטריה הועברה לצפון אמריקה על ידי בעלי חוות פרוות והוגדרה שם מין פולש. היא קיימת גם בישראל כמין פולש. על-משפחה Ctenodactyloidea משפחה גונדיים (Ctenodactylidae) משפחה Tammquammyidae - נכחדה משפחה חולדות לאוס (Diatomyidae) - בה סוג ומין יחיד חולדת לאוס (Laonastes aenigmamus) משפחה Yuomyidae - נכחדה משפחה Chapattimyidae - נכחדה משפחה Tsaganomyidae - נכחדה אינפרא-סדרה דמויי דורבן (Hystricognathi) משפחה Baluchimyinae - נכחדה משפחה דרבניים (Hystricidae) קבוצה פיומורפיים (Phiomorpha) משפחה חולדות שפניות (Petromuridae) - בה סוג ומין יחיד: חולדה שפנית (Petromus typicus) משפחה חולדות קנים (Thryonomyidae) משפחה חולדים עירומים (Heterocephalidae) - בה סוג ומין יחיד: חולד עירום (Heterocephalus glaber) משפחה מכרתניים (Bathyergidae) קבוצה קביות העולם החדש (Caviomorpha) משפחה סמרניים (Erethizontidae) על-משפחה Cavioidea משפחה אגוטיים (Dasyproctidae) משפחה פאקות (Cuniculidae) משפחה Eocardiidae - נכחדה משפחה דינומיסיים (Dinomyidae) משפחה קביתיים (Caviidae) על-משפחה Octodontoidea משפחה אוקטודוניים (Octodontidae) משפחה טוקואיים (Ctenomyidae) משפחה חולדות קוצניות (Echimyidae) משפחה נוטריים (Myocastoridae) - בה סוג ומין יחיד: נוטרייה (Myocastor coypus) משפחה הוטיים (Capromyidae) משפחה הוטיות ענק (Heptaxodontidae) - נכחדה על-משפחה Chinchilloidea משפחה צ'ינצ'יליים (Chinchillidae) משפחה Neoepiblemidae - נכחדה משפחה חולדות צ'ינצ'יל (Abrocomidae) סמרן ברזילאי סמרן מקריס נוטריה מארות פטגוניות פקת השפילה הוטיה קובנית אגוטי מרכז אמריקני ויסקשה צפונית דרבן הודי קביה ברזילאית מדיה וקבצים בנושא דמויי קביה בוויקישיתוף דמויי קביה, באתר ITIS (באנגלית) דמויי קביה, באתר NCBI (באנגלית) דמויי קביה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מאמר על הנדידה והסיווג של דמויי קביה
גבריאלה צ'ילמי

גבריאלה לוסיה צ'ילמי (באנגלית: Gabriella Lucia Cilmi, נולדה ב-10 באוקטובר 1991) היא זמרת-יוצרת אוסטרלית. בשנת 2008 זכתה צ'ילמי בשישה פרסי "ARIA Music Awards". צ'ילמי נולדה במלבורן אך בגיל 15 עברה עם הוריה ואחיה ג'וזף להתגורר בלונדון. מגיל צעיר החלה להתעניין במוזיקה והשפעותיה הגדולות היו נינה סימון, לד זפלין, ג'ניס ג'ופלין, טי רקס וקט סטיבנס. בשנת 2004 כשהיא בת 13 בלבד היא משכה את תשומת לבו של מפיק בחברת וורנר מיוזיק גרופ. צ'ילמי התחילה לעבוד על אלבום בכורה ועבדה עם המפיק של להקת Sugababes בנוסף לכך חיממה את חברת הלהקה לשעבר מוטיה בואנה. הסינגל הראשון שהוציאה צ'ילמי היה "Sweet About Me" שיצא ב-17 במרץ 2008 והגיע למקום השישי במצעד הבריטי. הסינגל שימש כחלק מהקמפיין העולם לדאורדרנט "Rexona". ב-31 במרץ יצא אלבום הבכורה של צ'ילמי שנקרא "Lessons to Be Learned". הסינגל השני מהאלבום היה "Don't Wanna Go to Bed Now" שיצא ב-21 ביולי. ב-18 באוגוסט יצא הסינגל השלישי שהיה "Save the Lies". ב-12 בדצמבר יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שהיה "Sanctuary", הסינגל נכנס לפסקול הסרט טירוף של קולג' בכיכובו של רופרט אוורט. בפברואר 2008 הצטרפה צ'ילמי לנובל ואג במהלך סיבוב ההופעות שלהם. מחודש מרץ עד מאי 2008 ליוותה צ'ילמי את להקת השוגאבייבז בסיבוב הופעות שלהן. ביוני היא פתחה את סיבוב ההופעות של הזמר ג'יימס בלאנט. באוקטובר 2008 הופיעה בקונצרט של MTV לצידם של אר.אי.אם. וקייזר צ'יפס. הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "Warm This Winter" שיצא ב-15 בדצמבר 2008. בינואר 2009 הייתה צ'ילמי מועמדת לפרס בטקס פרסי המוזיקה הבריטית. הסינגל הראשון מאלבומה השני של צ'ילמי היה "On a Mission" שיצא ב-5 בפברואר 2010. הסינגל הגיע למקום הראשון באוסטרליה ולמקום התשיעי בממלכה המאוחדת. אלבומה השני של צ'ילמי יצא ב-22 במרץ ונקרא "Ten", האלבום לא זכה להצלחה כמו קודמו. הסינגל השני מהאלבום היה "Hearts Don't Lie" שיצא ב-7 ביוני. ב-26 באוגוסט יצא הסינגל הבא מהאלבום שנקרא "Defender", במקביל יצא לאור גם הסינגל "Magic Carpet Ride" שנכנס לפסקול הסרט "Soulboy". לאחר מכן יצאה צ'ילמי לסיבוב הופעות יחד עם הזמרת ליאונה לואיס. בתחילת 2011 החלה צ'ילמי בעבודה על אלבום סטודיו חדש. בינואר 2012 שחררה לרשת קליפ לשיר "Vicious Love". ב-14 במרץ 2013 יצא הקליפ לשיר "Sweeter in History" שעלה ישירות לדף היוטיוב שלה. 2008: Lessons to Be Learned 2010: Ten מדיה וקבצים בנושא גבריאלה צ'ילמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גבריאלה צ'ילמי גבריאלה צ'ילמי, ברשת החברתית פייסבוק גבריאלה צ'ילמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גבריאלה צ'ילמי, ברשת החברתית אינסטגרם גבריאלה צ'ילמי, סרטונים בערוץ היוטיוב גבריאלה צ'ילמי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר ספוטיפיי גבריאלה צ'ילמי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר Last.fm (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר AllMusic (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר MusicBrainz (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר דיזר גבריאלה צ'ילמי, באתר Yandex.Music (ברוסית) גבריאלה צ'ילמי, באתר Discogs (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר Songkick (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר בילבורד (באנגלית) גבריאלה צ'ילמי, באתר טיידל (באנגלית)
אורלי (עיר)

אורלי (בצרפתית: Orly) היא עיר במחוז עמק המארן הנמצאת מדרום לפריז. בשטח העיר נמצא נמל התעופה אורלי שמשמש כשדה התעופה המשני של פריז. צרפת פואנט-א-פיטר, גוואדלופ, צרפת רוסיה קלין (אנ'), רוסיה איטליה קאמפי ביזנזיו (אנ'), איטליה רומניה דרובטה-טורנו סברין, רומניה מדיה וקבצים בנושא אורלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורלי (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרכז הצעירים (באר שבע)

"תמוז" בית לתרבות, אמנות ותקשורת ע"ש קרן היסוד שווייץ (לשעבר "מרכז הצעירים") הוא מתחם בעיר העתיקה בבאר שבע שבו אולם מרכזי, חדרי הקלטות, חדרי הלבשה, אמפיתיאטרון בגג המבנה ומסעדה. מטרתו של "תמוז" לספק במה להופעות עבור ילדים ונוער. לאחרונה החלה פועלת בו תוכנית המאפשרת לכותבים, מלחינים וזמרים צעירים להופיע שם אל מול קהל נוער. ברחבת הכניסה לתמוז וב"גן הנשיא" הנמצא בחזית הדרומית שלו, נערכים פסטיבלים ואירועי תרבות רבים כגון, ועידת הנגב, פסטיבל סמילנסקי, לילה לבן, אירועי הגאווה של באר שבע ועוד. לצידו בית הנגבי ומועדון הנוער כפית, וממולו בית המושל. בנייתו החלה בתקופת ראש העיר יעקב טרנר, והסתיימה בכהונתו של רוביק דנילוביץ'. תכנון המרכז בעיר העתיקה של באר שבע, היה מהישגיו הבולטים של דנילוביץ', בשנים בהן כיהן כסגן ראש העיר ומחזיק תיק החינוך ואגף הצעירים. בשנת 1999 סגן ראש העיר דנילוביץ', לימים ראש עיריית באר שבע, החליט לגייס אנשים המתעסקים באומנות במטרה להביא לשיפור העיר באר שבע. דנילוביץ' פנה לאנשים צעירים כדי לבדוק מהם החוסרים עבור צעירי באר שבע. חלק מהצעירים בחרו להציג בפני דנילוביץ' את החוסרים בבאר שבע באולפן הקלטות, מקום להופעות ואמפיתיאטרון בעיר, לאחר הצגת טענותיהם החליט דנילוביץ לקחת יוזמה כמנהל "אגף הצעירים" להקים מרכז המשלב את כל בקשותיהם במקום אחד, בעזרת אדריכלים (האדריכל הראשי- רמי מרש) ומהנדסים שעבדו לצידו. כדי לגייס את הכסף למרכז ראש העיר בזמנו יעקוב טרנר נסע עם משלחת לשווייץ כדי לגייס תרומות להקמת המרכז, קרן היסודות בשווייץ תרמה שלושה מיליון דולר ובנוסף ממשלת ישראל הוסיפה כסף למען בניית המרכז. "תמוז" (לשעבר מרכז הצעירים) כיום פועל בשני מישורים: בקומה התחתונה, אולם מופעים - הנקרא בשם היכל שווייץ (על שם התרומה מקרן היסודות בשווייץ), האולם מארח מופעים. בקומה העליונה, הבית לאומנות עצמאית- עשיית פרויקטים שהם פרי יצירתם של אומנים עצמאים. תמוז הוא בן שתי קומות, בחזיתו באכסדרה בעלת קשתות רבות, באופן המדמה את הבניה בבאר שבע בתקופה העות'מאנית, כדוגמת בית המושל, ובית עארף אל-עארף. המקום יצר השראה להיווצרות מקומות ואולפני הקלטה באזור. המרכז נחנך ביוני 2005. כמרכז האירועים הגדול בבאר שבע, בזמן בנייתו, שימש כביתו של תיאטרון באר שבע, עד לבניית המשכן לאמנויות הבמה. כיום משמש כאולם למופעים, לכינוסים ולאירועי תרבות. בנוסף מתקיימים במקום חוגים ואולפני הקלטה, סדנות יצירה וכתיבה, וכן חלוקת פרסים כספיים כמלגות ליוצרים צעירים בבאר שבע. מטרות המרכז הם: לקדם את התרבות בבאר שבע. לקדם את פרי יצירתם של הצעירים בעיר. לספק במה להופעות עבור ילדים ונוער. כמרכז האירועים הגדול בבאר שבע, בזמן בנייתו, שימש כביתו של תיאטרון באר שבע, עד לבניית משכן אמנויות הבמה באר שבע. כיום משמש כאולם למופעים, לכינוסים ולאירועי תרבות. בנוסף מתקיימים במקום חוגים ואולפני הקלטה, סדנאות יצירה וכתיבה, וכן חלוקת פרסים כספיים כמלגות ליוצרים צעירים בבאר שבע. משנת 2013 פועלת במרכז הוועדה לעידוד יצירה שמטרתה למשוך אמנים צעירים על ידי כך שהיא מחלקת 200 אלף שקלים בין אמנים צעירים ופרויקטים שעובדים עליהם. הוועדה בוחנת את הפרויקטים, מראיינת את היוצרים ובוחרת האם לעזור ליוצרים להתקדם ביצירת הפרויקט ובאיזה סכום לסייע. בשנים 2015-2010 התקיימו אירועי הגאווה בבאר שבע ברחבת המבנה. מדיה וקבצים בנושא מרכז הצעירים בוויקישיתוף כתבה על סדנת כתיבה במרכז הצעירים, יולי 2012, דף מרכז הצעירים ביוטיוב כתבה על טקס הענקת סיוע לאומנים במרכז הצעירים, מאי 2013, דף מרכז הצעירים ביוטיוב
אדוארד אבדיסיאן

אדוארד אבדיסיאן (באנגלית: Edward Avedisian;‏ 15 ביוני 1936 – 17 באוגוסט 2007) היה צייר אבסטרקטי אמריקאי. אבדיסיאן נולד בעיירה לוול שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית, ב-15 ביוני 1936, להורים ממוצא ארמני. הוא למד אמנות בבית הספר של המוזיאון לאמנות יפה בבוסטון. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר להתגורר בעיר ניו יורק. בין השנים 1958–1963 הציג אבדיסיאן שש תערוכות יחיד בניו יורק. בשנת 1958 הציג תערוכה בגלריית הנסה (Hansa Gallery) ולאחר מכן הציג שלוש תערוכות בגלריית טיבור דה נאגי, ובשנים 1962 ו-1963 הציג שתי תערוכות בגלריית רוברט אלקון (Robert Elkon Gallery). אבדיסיאן שב והציג יצירות בתערוכות רבות בגלריית רוברט אלקון, מדי שנה, עד שנת 1975. בשנת 1965 הוצגה יצירתו בתערוכה במומה (המוזיאון לאמנות מודרנית של ניו יורק). אבדיסיאן זכה לפופולריות רבה בשנות ה-60 של המאה ה-20, ואחת מיצירותיו הופיעה בשער המגזין ארטפורום בשנת 1969. כמו כן יצירותיו הוצגו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. אבדיסיאן היה הומוסקסואל. נישואיו של אבדיסיאן הסתיימו בגירושין. לאבדיסיאן בן אחד. אבדיסיאן נפטר ממחלה בגיל 71 בביתו בפילמונט שבמדינת ניו יורק. יצירותיו מוצגות במומה, במוזיאון גוגנהיים, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, בוודסוורת' אתנאום, במוזיאון אולדריץ' לאמנות בת זמננו, במוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות, במוזיאון לאמנות פסדינה, במוזיאון קרייזלר, במוזיאון ניוברגר לאמנות ובגלריית אולברייט נוקס. רוברטה סמית', אדוארד אבדיסיאן, הצייר שצייר חזק ובהיר, נפטר בגיל 71 (Edward Avedisian, Artist Who Painted Bold and Bright, Dies at 71), 23 באוגוסט 2007, אתר הניו יורק טיימס
לימור

האם התכוונתם ל... אישים: אורה לימור – פרופסורית ישראלית להיסטוריה יואב לימור – עיתונאי ישראלי מיכה לימור – עיתונאי ישראלי דני לימור – יושב ראש עמותת מכינת נחשון ניסן לימור – חוקר המגזר השלישי וההשכלה הגבוהה אחר: עין לימור – מעיין שכבה בנחל כסלון לימור - דמות המשוחקת על ידי אורנה בנאי אישים ששמם הפרטי הוא לימור למור (פירושונים) ליאור (פירושונים) לידור (פירושונים)
בניין המגירות

בניין המגירות או בניין 14 הקומות, הוא בניין מגורים רב-קומות בלב שכונה ב' בעיר באר שבע, ברחוב שמעוני 9. בשנות ה-70 עלה הבניין לכותרות כסמל לבנייה מודרנית בלב העיר המדברית. במשך עשרות שנים היה בניין המגורים הגבוה ביותר בבאר שבע. הבניין מוכר גם בזכות צורתו הבולטת שהקנתה לו כינויים שונים, כגון "מגדל הקוביות" ו"מגדל הטטריס". לעיתים מכונה בקצרה "הטטריס", על שום האסוציאציה שבין צורתו של הבניין לבין צורות המבנים שנוצרות במשחק מחשב בשם זה. בנוסף, המבואה לבניין היא גרם מדרגות גבוה ברוחב של כחמישה עשר מטרים הבנוי מאבן שחורה, מה שתורם לעיצוב האדריכלי הנועז, יחסית לתקופה. הבניין תוכנן על ידי האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן ונבנה בשנת 1966. במקור יועד להיות אחד משלושה מבנים שייבנו במסגרת פרויקט נרחב יותר בשכונה, אולם בסוף נבנה כבניין בודד. הבניין צוין לשבח, יחד עם מבנים אחרים בבאר שבע, במסגרת פרס ריינולדס שהוענק למתכנני באר שבע 1970, וכן פורסמה תמונתו בעיתון הניו יורק טיימס במסגרת כתבה על העיר באר שבע. במגדל ארבע עשרה קומות ובו שתי מעליות. מעלית אחת עוצרת בקומות הבניין הזוגיות, והשנייה עוצרת בקומות האי-זוגיות. כיום, מרבית דייריו הם סטודנטים, עקב מיקומו בלב אזור שנחשב "סטודנטיאלי", לב שכונה ב'. גובהו היחסי וצורתו הייחודית עושים אותו נקודת ציון בולטת בשכונה. מדיה וקבצים בנושא בניין המגירות בוויקישיתוף חן ק., 19:32 – 19:45 – שתייה מס' 2 - ערב ויסקי וביולוגיה בטטריס אצל תדי ויוב, באתר "כוורת", ‏27 במאי 2013 (ארכיון) ערן טמיר, מגדל של מגירות, באתר ערסיטקטורה - מחשבות על בניינים סביבה וחברה, 21 בדצמבר 2007 ערן טמיר, מגדל וגמל (עוד על 'הארבע-עשרה קומות'), באתר ערסיטקטורה - מחשבות על בניינים סביבה וחברה, 20 במרץ 2010