laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריה פישביין

אריה פישביין (נולד 25 באוקטובר 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד מערך ההגנה האווירית בחיל האוויר. פישביין התגייס לצה"ל בשנת 1973 עשה את כל שרותו במערך הנ"מ במלחמת יום הכיפורים השתתף כחייל בתפקיד טכנאי מכ"ם בסוללת טילי הוק שהוצבה בשארם א-שייח'. בשנת 1975 סיים קורס קצינים והחל תפקידו כקצין זוטר ובשנת 1977 מונה לשמש כמפקד סוללת טילי הוק משופר בסיני. במהלך שירותו ביצע תפקידים נוספים וביניהם ראש מדור כשירות וכוננות, סמג"ד יחידת הוק, קצין מבצעים של מערך הנ"מ, מפקד בית הספר להוק, מפקד גדוד הוק וקצין הדרכה ראשי בבית הספר לנ"מ. בשנת 1990 יצא כראש משלחת בת 50 קצינים וחיילים לארצות הברית ללימוד וקליטת סוללות הפטריוט. עם חזרתו מונה למפקדה הראשון של יחידת הפטריוט בישראל. סוללות הפטריוט פעלו לראשונה בישראל במהלך מלחמת המפרץ ב-1991. הסוללות הופעלו מכמה אזורים ברחבי הארץ ושיגרו טילי פטריוט להגנה כנגד טילי סקאד, שנשלחו לישראל מעיראק במהלך מלחמת המפרץ. פישביין היה ממניחי היסודות בחיל האוויר לגיבוש תורת הלחימה וכתיבת הנהלים המבצעיים ליירוט טילים ורקטות. בתפקידו החל שיתוף פעולה מבצעי עם ארצות הברית להגנה מפני טילים. בשנת 1995 מונה למפקד כוחות הנ"מ במרכז הארץ ומפקד בסיס רב חיילי בסירקין בתפקידו היה אחראי להגנה בפני טילים ומטוסים בגזרת המרכז. בשנת 1998 מונה לתפקיד מפקד מערך ההגנה האווירית (נ"מ) ובתפקיד זה קיבל החלטה על סיום הניסוי לקליטת נשים מקורס טיס למערך הנ"מ שהחל שנתיים קודם לכן ומעבר לקליטה מלאה של בנות לשירות כלוחמות נ"מ רגילות בתקן במקום בנים. מאז מהוות הנשים חלק נכבד מהמערך הלוחם במערך ההגנה האווירית. בשנת 2000 בתוקף תפקידו הכריז על כניסה לכשירות מבצעית של סוללת החץ הראשונה בחיל האוויר. פישביין פרש מצה"ל בשנת 2001. לאחר פרישתו ביצע מספר תפקידים אזרחיים וניהל מספר פרויקטים אזרחיים וביטחוניים כשהבולטים בהם היה תפקיד ראש הפרויקט לפיתוח המכ"ם לסוללות כיפת ברזל בחברת אלתא ושילובו במערכת כיפת ברזל ופרויקט פיתוח נוסף אחריו. בנוסף ניהל פישביין את אגף המכירות הביטחוני בחברת מירס ושימש כמנכ"ל האגודה למען החייל. הוא בעל עסק עצמאי לייעוץ ארגוני עסקי ואסטרטגי ולמתן שירותי ניהול, "אפיק ייעוץ וניהול" ובמקביל משמש כמנכ"ל עמותת ידידי בית החולים מאיר. בעבר מילא כמה תפקידי דירקטור במספר ארגונים כגון החברה הכלכלית במודיעין, חברת הנדל"ן נח (נכסי חייל) וחברת שירן.[דרוש מקור] פישביין בעל תואר דוקטור Ph.D בניהול ומנהיגות מאוניברסיטת SWU. BL במסגרתו פיתח את מודל "אפיק" לבדיקת תכונות מנהיגות אנושית אצל מנהלים לצורך שיפור הישגים ארגוניים. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במינהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון. מרצה ומנחה פרויקטי גמר לסטודנטים בתואר ראשון במכללת ספיר. בנוסף, מרצה לתואר שני בפקולטות לחינוך ולמינהל עסקים בקריה האקדמית אונו ומעביר קורסי הסמכה מלאים ליועצים ארגוניים במכללת גישות ברחובות. בנוסף מעביר סדנאות בניהול ומנהיגות, ניהול פרויקטים ונותן הרצאות לארגונים שונים ברחבי הארץ. הוא נשוי ואב לשלושה. אריה פישביין, המפתח למנהיגות אנושית, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2019. רותי בוסידן, "כשפיתחנו את כיפת ברזל אמרו שזה לא יעבוד" - מודיעין ניוז, באתר מודיעין ניוז, ‏15 בנובמבר 2023
מאור קשת

מאור קשת (נולד ב-25 ביולי 1965) הוא עורך ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה". במהלך השנים ערך קשת מספר סרטים. בשנת 1995 שימש כעורך הסרט הדוקומנטרי "באבא לובה", אשר מתעד את הזמר דני בסן וחיפוש אחר אביו אותו נטש לפני כ-40 שנה. בשנת 1997 שימש כעורך הסרט "עפולה אקספרס", בו כיכבו צביקה הדר ואסתי זקהיים. בשנת 1999 שימש כעורך הסרט הדוקומנטרי "מנליק - נסיך יהודי שחור", אשר מתעד בחור כבן 23, יוצא אתיופיה שאימו נשארה באתיופיה ומתגורר בתחנה המרכזית הישנה של תל אביב. הסרט מלווה את הבחור במהלך נסיעתו לאתיופיה על מנת לפגוש את אימו. בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי, עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עמי טיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". ב-2016 הוא ערך את סרטו של נוני גפן, "הכל שבור ורוקד". כמו כן, הוא ערך פרסומות למספר חברות מוכרות, כמו "פלאפון", "אורנג'", "בזק בינלאומי", "האגיס", "פרוקטר אנד גמבל", "תנובה", "שטראוס", "עלית", "אסם", "יונדאי" ו"מפעל הפיס". מאור קשת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מאור קשת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאור קשת, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מאור קשת, באתר של תאריקה ייצוג אמנים
יצחק צחייק

יצחק צחייק (נולד ב-1 בפברואר 1952) הוא עורך ומפיק קולנוע ישראלי. זוכה פרס אופיר לשנת 2012 על עריכת הסרט "רוק בקסבה". במהלך השנים ערך צחייק מספר סרטים. את הקריירה החל בשנת 1976 כעורך סאונד בסרטו של אסי דיין "גבעת חלפון אינה עונה". בשנת 1977 לקח חלק בעריכת הסרט "מבצע יונתן" בבימויו של מנחם גולן. בשנת 1978 ערך את סרטו של אבי נשר "הלהקה". בשנת 1979 שימש כעורך הסרט "דיזנגוף 99", בו כיכבו גידי גוב, ענת עצמון, גלי עטרי ומאיר סוויסה. בשנת 1980 ערך את הסרט "פצעי בגרות 80". באותה שנה הפיק וערך את הסרט "הפחדנים", בבימויו של אבי נשר. בשנת 1981 שימש כעורך הסרט "סיפור אינטימי". בשנת 1984 הפיק וערך את הסרט "זעם ותהילה". בשנת 1985 הפיק וערך את הסרט "שוברים", בכיכובם של יזהר אשדות וגלי עטרי. בשנת 1998 ערך את סרטו של זאב רווח "פעמיים בוסקילה". בשנת 1999 ערך את הסרט "צור הדסים". ב-2001 שימש כעורך הסרט "שישה מיליון רסיסים", בו כיכבו ענת לירי וישי גולן. בשנת 2003 ערך את הסרט "איש החשמל", בבימויו של אלי כהן. בשנת 2004 ערך את הסרטים "האושפיזין" ו"סוף העולם שמאלה", וכן את סדרת הדרמה "מעורב ירושלמי". בין השנים 2007-2005 ערך את הסדרה "מילואים". בשנת 2006 שימש כעורך הסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב", בו כיכבו אדם הירש וטינקרבל. באותה שנה ערך את הסרטים "אדמה משוגעת" ו"מכתבים לאמריקה". בשנים 2014-2007 שימש כעורך הסדרה "הבורר". בשנת 2007 ערך את הסרט "הסודות". בשנת 2008 שימש כעורך הסרטים "חסר מנוחה" ו"איים אבודים". ב-2009 ערך את הסרט "אילי ובן". בשנת 2010 שימש כעורך הסרט "פעם הייתי", בו כיכבו אדיר מילר, מיה דגן ותובל שפיר. בשנת 2012 ערך את הסרט "הדילרים" ואת הסרט "רוק בקסבה". על עריכת הסרט זכה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". בשנת 2013 ערך את הסרטים "רימון הזהב", "לצוד פילים" "ופלאות". בשנת 2014 ערך את הסרט "שושנה חלוץ מרכזי", בכיכובם של אושרי כהן וגל גדות. היה מועמד לפרס אופיר 2015 על העריכה הטובה ביותר של הסרט "ציפורי חול". צחייק משמש יו"ר איגוד העורכים מהקמת האיגוד בשנת 2008.[1] 1977 מבצע יונתן 1978 הלהקה 1979 דיזנגוף 99 1980 פצעי בגרות 1980 הפחדנים 1981 סיפור אינטימי 1984 זעם ותהילה 1985 שוברים 1998 פעמיים בוסקילה 1999 צור הדסים 2001 שישה מיליון רסיסים 2003 איש החשמל 2004 האושפיזין 2004 סוף העולם שמאלה 2006 בקרוב יקרה לך משהו טוב 2006 אדמה משוגעת 2006 מכתבים לאמריקה 2007 הסודות 2007 רחמים 2008 חסר מנוחה 2008 איים אבודים 2009 אילי ובן 2010 פעם הייתי 2012 הדילרים 2012 רוק בקסבה 2013 רימון הזהב 2013 לצוד פילים 2013 פלאות 2014 שושנה חלוץ מרכזי 2014 רפסודיה בולגרית 2015 ציפורי חול 2016 ג'נקשן 48 2016 האוצר מעבר לנהר 2016 החטאים 2018 סיפור אחר 2019 המוסד 2021 תמונת הניצחון 1976 גבעת חלפון אינה עונה 1980 הפחדנים 1984 זעם ותהילה 1985 שוברים 1996 כסף קטלני 1998-1996 קפה פריז 2004 מעורב ירושלמי 2007-2005 מילואים 2014-2007 הבורר 2020-2018 שנות השמונים יצחק צחייק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יצחק צחייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יצחק צחייק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יצחק צחייק, באתר ספר הקולנוע הישראלי יצחק צחייק, באתר AllMovie (באנגלית) יצחק צחייק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דודי פטימר, ‏המפיק והעורך יצחק צחייק חוגג 70 וחוזר לסרטים הגדולים בהם לקח חלק, באתר מעריב אונליין, 29 בינואר 2022
טיר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טיר – אחד האלים במיתולוגיה הנורדית עמי טיר – עורך, במאי ותסריטאי ישראלי מוחמד אבו טיר – פוליטיקאי ירושלמי, איש תנועת החמאס
למס

האם התכוונתם ל... למ"ס – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בישראל, יחידה ממשלתית העוסקת באיסוף וניתוח של מידע סטטיסטי אודות מדינת ישראל, כבסיס מידע למקבלי ההחלטות וכשירות לציבור אישים אילין למס (אנ') – פוליטיקאי אירי נואל למס ג'וניור (אנ') – פוליטיקאי אירי שון למס – מדינאי אירי בולט קרלוס לאמאס – פוליטיקאי ארגנטינאי למסו
הפינג'אן

"הפינג'אן" הוא שיר ישראלי שכתב חיים חפר למנגינה של שיר ארמני. הביצוע המפורסם ביותר של שיר זה הוא של יפה ירקוני. חפר כתב את השיר עוד בעת שירותו בפלמ"ח, ככל הנראה בשנת 1945. השיר ראה אור בשנת 1946 בחוברת שירי הפלמ"ח "לפתח אוהלינו: צרור פזמונים", והוא הודפס שוב בשנת 1949 בספרו של חפר "תחמושת קלה". השיר מתאר את הווי הפלמ"ח היושבים מסביב למדורה ומעבירים ביניהם פינג'אן. בפרסום הראשון של השיר נכתב כי הלחן מבוסס על לחן רוסי, אך בפרסומים מאוחרים יותר נכתב כי המנגינה היא עממית-ארמנית. עובדה זו אומתה כשבשנות השבעים הביא אליהו הכהן לתוכניתו "על הדשא" להקת פולקלור ארמנית ששרה את השיר בגרסתו המקורית, "Hingala", שהושרה על ידי הזמר הארמני רובן סחקיאן (Ruben Sahakyan). חיים חפר עצמו העיד כי הלחן הושר בפלמ"ח ללא מילים, ולאחר מכן הוא חיבר את מילות השיר וצירף אותן ללחן. מידע על היצירה "הפינג'אן" באתר מיוזיק בריינז "הפינג'אן" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "הפינג'אן" והאזנה לו באתר זמרשת דוד אסף‏, גלגולו של ניגון: 'בין גבולות' – ממלחמת הבלקן ועד לפרטיזנים בפולין והמעפילים לארץ ישראל, בבלוג "עונג שבת", יולי 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פונקציית החלק הסטנדרטי

באנליזה לא סטנדרטית, פונקציית החלק הסטנדרטי, או צל, היא פונקציה מהמספרים הסופיים ההיפר-ממשיים (אנ') למספרים הממשיים. פונקציית החלק סטנדרטי "מעגלת" מספר סופי היפר-ממשי למספר ממשי הקרוב ביותר. היא מייחסת לכל x {\displaystyle x} היפר-ממשי את המספר הממשי היחיד x 0 {\displaystyle x_{0}} כאשר x − x 0 {\displaystyle x-x_{0}} הוא אינפיניטסימל. היחס הזה מתבטא על ידי נוסחה s t ( x ) = x 0 {\displaystyle \mathrm {st} (x)=x_{0}} .v החלק הסטנדרטי של כל אינפיניטסימל הוא 0. מדיה וקבצים בנושא פונקציית החלק הסטנדרטי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסמיר בגוביץ'

אסמיר בגוביץ' (בבוסנית: Asmir Begović; נולד ב-20 ביוני 1987) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת השוער באברטון. בגוביץ' נולד בטרבינייה, ובגיל 4 עזב עם משפחתו לשטוטגרט, ובהמשך עבר לאדמונטון בקנדה. לאחר שהרשים בליגה האזורית, בקיץ 2003 הוא חתם בפורטסמות'. בשנת 2005 הושאל ללה לובייר. בקיץ 2006 קיבל ויזה בריטית והושאל בין היתר למצ'ספילד טאון, בורנמות', יאוביל טאון ואיפסוויץ' טאון. במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג. בעקבות מצבו הכלכלי הגרוע של המועדון, בינואר 2010 נמכר לסטוק סיטי תמורת 3.25 מיליון פאונד. בשנתיים וחצי הראשונות שלו במועדון, שימש כשוער שני. בעונת 2012/2013 הפך לשוער הראשון של המועדון ושותף בכל המשחקים, בסיום העונה זכה בתואר "שחקן העונה של המועדון". בנובמבר 2013 בגוביץ' הבקיע מ-97.5 מטרים לאחר 13 שניות של משחק נגד סאות'המפטון והפך לשוער החמישי בתולדות הליגה שכובש שער. ב-13 ביולי 2015 חתם לארבע שנים בצ'לסי עבור 8 מיליון יורו. ב-30 במאי 2017 בגוביץ' חתם בבורנמות'. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל בגוביץ' לקרבאך עד לינואר. ב-21 ביולי 2021 חתם בגוביץ' באברטון לעונה אחת. ב-17 ביולי 2023 חתם בקווינס פארק ריינג'רס מהצ'מפיונשיפ. בצעירותו, בגוביץ' ייצג את קנדה והשתתף עם הנבחרת בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2007. בשנת 2009 החליט לייצג את בוסניה והרצגובינה. ב-10 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90 בניצחון 0–2 נגד אסטוניה. בשנת 2011 הפך לשוער הראשון של הנבחרת, והיה שותף להעפלה של הנבחרת לראשונה בתולדותיה למונדיאל 2014, בו גם שיחק בהרכב. מדיה וקבצים בנושא אסמיר בגוביץ' בוויקישיתוף אסמיר בגוביץ', ברשת החברתית פייסבוק אסמיר בגוביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסמיר בגוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם אסמיר בגוביץ', באתר Transfermarkt אסמיר בגוביץ', באתר Soccerway אסמיר בגוביץ', באתר BDFutbol אסמיר בגוביץ', באתר WorldFootball.net אסמיר בגוביץ', באתר National Football Teams אסמיר בגוביץ', באתר FootballDatabase.eu
הליום להמונים

"הליום להמונים" הוא אלבומה הראשון של להקת האוונגרד הישראלית "שממל", שיצא ב-23 ביולי 2011. למעשה, חלקים ממנו פורסמו כבר ב-2008 וחומרים ממנו שולבו בהופעות החל משנת 2004. האלבום מורכב מיצירות שונות שהיו להצלחות בהופעות החיות. האלבום הוקלט בטכנולוגיה מיושנת של רשמקול כדי לתת למוזיקה גוון סאונד ייחודי. השיר הסוגר, מעשה בלביבות, הוא גרסת כיסוי של שיר ילדים לחנוכה שכתבו תלמה אליגון-רוז וחנה פרנקל. דרור ויידמן – שירה וסקסופון יניב רווה - גיטרה ושירה שם חממי - גיטרות ושירה אייל רווה - גיטרה באס רן גנז – תופים מיכאל שוורץ - קלידים, אקורדיון ושירה אורי טבצ'ניק - סקסופון, שירה וכלי הקשה ליעד כהן – חצוצרה ושירה גל דהן - סקסופון וקלרינט יונתן רובין - סקסופון ושירה מעיין מילוא – טרומבון ושירה אתר האינטרנט הרשמי של הליום להמונים מידע על האלבום הליום להמונים באתר MusicBrainz ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קייט אפטון

קתרין אליזבת "קייט" אפטון (באנגלית: Katherine Elizabeth "Kate" Upton, נולדה ב-10 ביוני 1992) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית, ידועה בשל הופעתה על השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד במשך שנתיים ברציפות - בשנים 2012 ו-2013. בנוסף, היא כיכבה בשער בגיליון חגיגות המאה שנה למגזין ואניטי פייר. אפטון נולדה בסנט ג'וזף, מישיגן, וגדלה במלבורן שבפלורידה. היא בתם של שלי, אלופת טקסס בטניס לשעבר ולג'ף אפטון. דודה הוא חבר הקונגרס האמריקאי, פרד אפטון. בילדותה היא החלה לרכוב על סוסים, ועד גיל 16 זכתה בחמש אליפויות בארצות הברית והייתה מדורגת במקום השלישי של APHA, אגודת סוסי הפיינט של אמריקה. אפטון השתתפה ביום גיוסים של סוכנות הדוגמנות עלית ב-2008, והיא הוחתמה על חוזה באותו יום. לאחר שנתיים היא עברה לניו יורק, שם היא הוחתמה בסוכנות הדוגמנות IMG. ב-2010 היא נבחרה להיות הפנים של המותג Guess. ב-2011 אפטון נבחרה להופיע בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, ושם זכתה לכינוי "טירונית השנה". היא הופיעה במגזינים קומפלקס ואסקווייר שהכתירו אותה כ"האישה של קיץ 2011". באותה שנה היא הופיעה לראשונה בסרט הקולנוע מיליארד סיבות לשוד לצידם של בן סטילר ואדי מרפי. בשנת 2013 השתתפה לצד נינה אגדל בפרסומת במשחק הסופרבול. ב-2014, הופיעה בקליפ של ליידי אנטבלום לשיר "Bartender". בדצמבר אותה שנה, זכתה בתואר "האישה הסקסית בעולם" של מגזין פיפל. ב-2017 הופיעה בשלישית בשער גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. מ-2014 בזוגיות עם מגיש הבייסבול, באותה תקופה של דטרויט טייגרס, ג'סטין ורלנדר ובמאי 2016 הם התארסו. הזוג התחתן באיטליה ב-2017 ובנובמבר 2018 נולדה לזוג בת. מיליארד סיבות לשוד - 2011. קרועים על כל הראש - 2012 האישה האחרת - 2014 עצירה בין טיסות - 2017 אדם פרוע - 2017 רובוט צ'יקן - 2018 מדיה וקבצים בנושא קייט אפטון בוויקישיתוף קייט אפטון, ברשת החברתית פייסבוק קייט אפטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייט אפטון, ברשת החברתית אינסטגרם איתי יעקב, קייט אפטון נגד טרי ריצ'רדסון: "כשהסרטון עלה הרגשתי מושפלת", באתר Xnet‏, 8 באפריל 2015 הידיעה באתר המגזין Kate Upton Gives Birth to First Child, Daughter Genevieve — See Her First Photos!, Peoplemag (באנגלית)
טים הוגלי

טים הוגלי (בנורווגית: Tom Høgli; נולד ב-24 בפברואר 1984) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת המגן הימני. הוגלי התחיל את הקריירה שלו בבודה/גלימט בתור קשר אחורי ובשנת 2007 חתם בטרומסה. בטרומסה הוא הוסט לעמדת המגן. בשנת 2008 זכה בתואר "שחקן העונה של המועדון". ב-29 במאי 2011, הוא הבקיע את השער הראשון שלו בטרומסה בניצחון 0-4 נגד בראן. ב-18 ביוני 2011 הוגלי חתם בקלאב ברוז' הבלגית. ב-31 בינואר 2014 חתם בפ.צ. קופנהגן והעסקה יצאה לפועל ב-1 ביולי 2014. ב-20 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד סילקבורג. ב-22 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד וסטסילאנד. ב-12 בינואר 2018 הוגלי חזר לטרומסה ובסיום העונה פרש ממשחק פעיל. בצעירותו הוגלי שיחק בנבחרת הצעירה של נורווגיה. ב-20 באוגוסט 2008, הוגלי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד אירלנד. ב-11 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 2012. מדיה וקבצים בנושא טים הוגלי בוויקישיתוף טים הוגלי, באתר Transfermarkt טים הוגלי, באתר Soccerway טים הוגלי, באתר WorldFootball.net טים הוגלי, באתר National Football Teams טים הוגלי, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טים הוגלי".
אלחדיף

אלחדיף הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אהרן בכור אלחדיף – רבה הראשי של טבריה זאכי אלחדיף – ראש העירייה היהודי הראשון בארץ ישראל, ראש עיריית טבריה משנת 1928 עד הירצחו בשנת 1938 חיים אלחדיף – שד"ר מחכמי טבריה, מחבר "יצב גבולות" ו"משפט וצדק". בנו של הרב בכור אהרן אלחדיף נסים בכור אלחדיף – אגרונום ארצישראלי
אלהרר

אלהרר הוא שם משפחה יהודי, מצפון אפריקה. האם התכוונתם ל... אילן אלהרר – כדורגלן עבר ישראלי דודו אלהרר – זמר, מוזיקאי, שחקן, שדרן רדיו, מנחה טלוויזיה, מפיק מוזיקלי ומספר סיפורים ישראלי קארין אלהרר – חברת הכנסת, עורכת דין, מנהלת מערך הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת בר-אילן
מרטין ביין

מרטין אדוארד ביין (באנגלית: Martin Edward Bain; נולד ב-1968) הוא מנהל ספורט סקוטי . בעברו עסק בדוגמנות לתקופה קצרה וניהל בר מקומי בגלאזגו. ב-1996 עסק כמנהל חשבונות בחברה שעסקה בפרסום עבור גלאזגו ריינג'רס. ב-2001 הצטרף לדירקטוריון בחברה עד שמונה ב-2005 על ידי דייוויד מארי, בעלי ריינג'רס, למנכ"ל הקבוצה. בתקופותו כמנכ"ל הקבוצה, ריינג'רס זכתה בארבע אליפויות, שני גביעים והעפילה לגמר גביע אופ"א. ב-2011 בעקבות חובות קבוצת ריינג'רס החליט הבעלים למכור את הקבוצה, ביין התנגד למהלך והנהיג את ההתנגדות בקרב שאר בעלי המניות במועדון. הוא הושעה מתפקידו כמנכ"ל על ידי הבעלים החדשים. ביוני אותה שנה הוא התפטר מתפקידו תוך כדי שהוא מגיש תביעה נגד הקבוצה. לבסוף חזר בו מן התביעה, לטובתה של הקבוצה לטענתו. בספטמבר 2014 מונה על ידי מיטשל גולדהאר למנכ"ל מכבי תל אביב. בסוף עונת 2015/16 סיים ביין את תפקידו כמנכ"ל מכבי ועבר לתפקיד מנכ"ל סנדרלנד. ב-22 במאי 2018 פוטר מתפקידו בסנדרלנד לאחר שהקבוצה רשמה שתי ירידות ליגה בשתי עונות שי ארצי, מרטין ביין: "התאכזבתי שפאקו עזב", באתר ישראל היום, 19 באוגוסט 2015 עוזי דן, מנהל מבריק, חשוד בשחיתות, מנכ"ל מכבי ת"א החדש, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2014 שילם את המחיר: מרטין ביין פוטר מסנדרלנד אחרי שנתיים נוראיות, באתר וואלה, 22 במאי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניזאר פארס

ניזאר פארס הוא מפקד מחוז צפון בכבאות והצלה לישראל בדרגת טפסר. פארס הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד עוצבת הגולן וסגן מפקד עוצבת הגליל. פארס גדל בחורפיש, התגייס לצה"ל ב-1985 ושירת כלוחם וקצין בגדוד חרב. שירת כקצין מבצעים באוגדת עזה וסגן מפקד חטיבת הערבה. באוגוסט 2000 מונה למפקד גדוד חרב. תחת פיקודו אוחד פלס"ר 244 לגדוד. בתקופת פיקודו פרצה האינתיפאדה השנייה והגדוד בפיקודו לחם בגזרת פיקוד הדרום בגזרת נחל עוז. בפרוץ המהומות נשלח פארס לפקד על מרחב צומת נצרים. על תפקודו זכה לצל"ש מאלוף הפיקוד דורון אלמוג והגדוד נבחר לגדוד המצטיין של פיקוד הדרום. שימש סגן מפקד חטיבת מנשה. בשנת 2004 מונה למפקד עוצבת הגולן ושירת בתפקיד עד 2007, כולל בתקופת מלחמת לבנון השנייה, בתקופתו כמפקד החטיבה היא קיבלה אחריות גם לגזרת החרמון שעד אז הייתה תחת פיקוד חטיבת החרמון. בתום התפקיד יצא לתקופת לימודים בת שנה באקדמיה הצבאית בצרפת. לאחר מכן שירת כסגן מפקד עוצבת הגליל. לאחר שחרורו הצטרף לרשות הארצית לכבאות והצלה ושירת כסגן מפקד מחוז צפון בדרגת תת-טפסר. בדצמבר 2017 מונה למפקד המחוז בדרגת טפסר בכיר (מ-2018 הדרגה נקראת טפסר), והוא הדרוזי הראשון בדרגה זו. בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר. פליקס פריש, "אתה תדאג שיהיה שקט, ואני אביא לך עוגה", באתר ynet, 17 באוגוסט 2001 ניר נוימן ואורי טל, אי אפשר להפתיע אותנו, במחנה, גיליון 43, 2007 ציוץ של גלעד ארדן בטוויטר, 14 בדצמבר 2017
ביין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ביין – דמות בדיונית של נבל על המופיע בחוברות הקומיקס באטמן שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני (Bein) שמשמעו "רגל". אישים אלכסנדר ביין – היסטוריון וביוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל להיסטוריוגרפיה ציונית יוחנן ביין – דיפלומט ישראלי, שגריר ישראל באומות המאוחדות, בנו של אלכסנדר ביין נחמיה ביין ליאת ביין – מורה למשחק ושחקנית ישראלית. בתו של יוחנן ביין מונט ביין דייוויס – דיפלומט, איש שירות החוץ האמריקאי מרטין ביין – מנהל ספורט סקוטי, מנכ"ל קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב סאלי ביין – יהודי שניהל בגרמניה מוסד לחינוך מיוחד והתלווה לתלמידיו כשהובלו להשמדה קונרד ביין – שחקן קנדי-אמריקאי בין ביינס
פארס

האם התכוונתם ל... מחוז פארס – אחד מ-31 מחוזות איראן, ובירתו העיר שיראז תל פארס – ראו הר פרס, הר געש ברמת הגולן ח'ליג' פארס – טיל בליסטי איראני נגד מטרות ימיות סוכנות הידיעות פארס - סוכנות ידיעות באיראן אישים: חסין פארס (משמר הגבול) – קצין בכיר במשטרת ישראל חסיין פארס (חבר הכנסת) – חבר הכנסת מטעם מרצ יוסף פארס – במאי קולנוע שוודי ממוצא לבנוני ניזאר פארס – מפקד ברשות הארצית לכבאות והצלה עימאד פארס – חבר דירקטוריון בחברת "עמידר". קדורה פארס – בכיר באש"ף, יו"ר מועדון האסיר הפלסטינים פארס פארס – שחקן קולנוע שוודי ממוצא לבנוני פואד פארס – ביולוג ופרמקולוג ישראלי פרס פאריס (פירושונים)
קוקברה כחולת-זנב

קוקברה כחולת-זנב (שם מדעי: Dacelo leachii) הוא מין של שלדג, שאנדמי לצפון אוסטרליה ולדרום גינאה החדשה. אורכה של הקוקברה הוא כ-38 עד 42 ס"מ, ומשקלה הוא כ-260 עד 330 גרם. ראשה ובטנה של הקוקברה מפוספסים בשחור, עיניה לבנות וכנפיה חומות עם פס כחול. הזכר והנקבה נבדלים בגודלם ובצבע הזנב - כחול אצל הזכר וחום מפוספס בשחור אצל הנקבה. לקוקברות צעירות יש יותר פסים חומים על גופן, ועיניהן חומות. הקוקברה כחולת-הזנב ניזונה בעיקר מבעלי חיים שחיים את חייהם קרוב לקרקע; בעונה הרטובה, הקוקברה ניזונה בעיקר מחרקים, לטאות וצפרדעים, בעוד בשאר עונות השנה היא ניזונה מפרוקי-רגליים, דגים, תולעי אדמה, עופות קטנים ומכרסמים. הקוקברה צדה את מזונה על ידי צלילה, במקור פעור, אל המקום שבו הטרף נמצא בקרקע. הטרף שהיא תפסה מוכה בענף ולאחר מכן נבלע בשלמותו; לעיתים קרובות ניתן למצוא ליד קינים של קוקברות פריטי מזון לא מעוכלים שהוקאו. מקורה של הקוקברה כולל חריץ מיוחד (בקצה הלסת העליונה) שמקל עליה לתפוס את הטרף שלה. עונת הרבייה של הקוקברות כחולות-הזנב מתרחשת לקראת סוף האביב (מספטמבר עד דצמבר). הקוקברות כחולות-הזנב מקננות בשיתופיות, בעוד קבוצה מורכבת מזוג ראשי ומכמה קוקברות אחרות, שמסייעות בגידול הגוזלים. הקן מוקם בחור בעץ, לעיתים קרובות בגובה של כ-25 מטרים מעל הקרקע. הנקבה מטילה 3-4 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 26 ימים. הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, ויוצאים מהביצה בעזרת שימוש בשן בקיעה. נוצותיהם של הגוזלים מתחילות לגדול לאחר 7 ימים, ועיניהם נפקחות לאחר 10 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 36 ימים. הוריהם של הפרחונים ימשיכו להאכיל אותם במשך 6-10 שבועות נוספים. מדיה וקבצים בנושא קוקברה כחולת-זנב בוויקישיתוף קוקברה כחולת-זנב, באתר ITIS (באנגלית) קוקברה כחולת-זנב, באתר NCBI (באנגלית) קוקברה כחולת-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוקברה כחולת-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוקברה כחולת-זנב, באתר GBIF (באנגלית) קוקברה כחולת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN birdsinbackyards.net, Dacelo leachii (ארכיון)
מרקוס רדיקר

מרקוס רדיקר (באנגלית: Marcus Rediker; נולד ב-14 באוקטובר 1951) הוא היסטוריון ופעיל חברתי אמריקאי. מחברם של מספר מחקרים וספרים פופולריים-למחצה בנושאי היסטוריה ימית של האוקיינוס האטלנטי ובהם, בפרט, סחר העבדים ופיראטיות, כולל פיראטיות של אפרו-אמריקאים. מחבר הספר ספינת העבדים: היסטוריה אנושית וכן ספר על המרד בספינת העבדים "לה אמיסטאד". רדיקר נולד באוונסבורו, קנטקי וגדל בטנסי ובווירג'יניה בדרום ארצות הברית. רדיקר סבור כי אמו של אביו הייתה כנראה ממוצא שחור וילידי. את הדוקטורט שלו עשה באוניברסיטת פנסילבניה. בין 1982 ל-1994 לימד באוניברסיטת ג'ורג'טאון ולאחר מכן באוניברסיטת פיטסבורג, שם הוא מכהן כראש המחלקה להיסטוריה. עמית הקרן הלאומית למדעי הרוח בשנים 2005–2006. תפיסתו ההיסטורית של רדיקר היא ביקורת מרכסיסטית על החברה הקפיטליסטית, בפרט חברת הסחר הימי מן המאה ה-16 עד המאה ה-19. מחקריו מצטיינים באימוץ נקודת מבטם של המוחלשים ובני המעמדות הנמוכים, בפרט העבדים, אך גם הספנים הפשוטים שהיו ממעמד חברתי נמוך ביותר ופעמים רבות אסירים בעצמם והמשרתים החוזיים שאולצו להגר ל"עולם החדש". לפיכך הצליח לחקור עדויות וסוגיות שכותבי ההיסטוריה לא ייחסו להן חשיבות קודם לכן. במחקריו ניקה את הפיראטיות מן ההילה הרומנטית שאפפה את הנושא והציג את העליבות וההתעמרות הממסדית שדחפו גורמים שונים מלאומים שונים לעסוק בשוד הימי. רדיקר זכה במספר פרסים על ספריו ומחקריו. בהם פרס ג'ורג' וושינגטון לספרות אמריקאית (George Washington Book Prize) ופרס מרל קורטי של איגוד ההיסטריונים האמריקאים לשנת 2008 על "ספינת העבדים", Between the Devil and the Deep Blue Sea: Merchant Seamen, Pirates, and the Anglo-American Maritime World, 1700–1750 (1987) Who Built America? Working People and the Nation's Economy, Politics, Culture, and Society, Volume 1 (1989) with Peter Linebaugh: The Many-Headed Hydra: Sailors, Slaves, Commoners, and the Hidden History of the Revolutionary Atlantic (2000) Villains of All Nations: Atlantic Pirates in the Golden Age (2004) editor with Emma Christopher and Cassandra Pybus: Many Middle Passages: Forced Migration and the Making of the Modern World (2007) The Slave Ship: A Human History (2007) - ספינת העבדים: היסטוריה אנושית The Amistad Rebellion: An Atlantic Odyssey of Slavery and Freedom (2012) Outlaws of the Atlantic (2013) אתר האינטרנט הרשמי של מרקוס רדיקר מרקוס רדיקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרקוס רדיקר, ברשת החברתית Goodreads מרקוס רדיקר, באתר גוגל סקולר נירית בן-ארי, ספינת העבדים מגלמת את סיפור העבדות כולו. ריאיון עם ההיסטוריון מרקוס רדיקר, באתר הארץ, 17 באפריל 2014 הרצאת וידאו: הפיראטים האמיתיים של הקריבים "הים הוא אדום": ראיון וידאו עם רדיקר פרס החוקר המצטיין של אוניברסיטת פיטסבורג לשנת 2014 נירית בן-ארי, ספינת העבדים מגלמת את סיפור העבדות כולו. ריאיון עם ההיסטוריון מרקוס רדיקר, באתר הארץ, 17 באפריל 2014
קרשו

קרשו (באנגלית: Kershaw) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... איאן קרשו – היסטוריון בריטי, שנודע בביוגרפיות שלו על אדולף היטלר דאג קרשו (אנ') – כנר וזמר אמריקאי ניק קרשו – זמר-יוצר בריטי, שזכה להצלחה רבה באמצע שנות השמונים ריצ'רד קרשו – משורר אנגלי (1613–1649)