laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סברינה המכשפה הצעירה (סדרת אנימציה)

סברינה המכשפה הצעירה היא סדרה מצוירת אמריקאית מצליחה המבוססת על קומדיית מצבים המצולמת "סברינה המכשפה הצעירה". עלילת הסדרה מתמקדת בסברינה ספלמן, בת למכשף ולאם בת תמותה. היא גרה עם שתי דודותיה בגרינדייל (לפי הקומיקס) או בוסטברידג', מסצ'וסטס (לפי הסדרה המצולמת), ומנסה להתמודד עם השייכות שלה לשני העולמות. הסדרה מדובבת לעברית בסרטי רז בבימוי שפרירה זכאי. הסדרה שודרה בארץ בשנת 2000.בתחילה במסגרת "זמן דיסני" בזכיינית של ערוץ 2, טלעד. וכמה שנים מאוחר יותר שודרה בשידורים חוזרים, כסדרה עצמאית, בערוץ הילדים ובערוץ ג'וניור. בשנת 2002 הופק לסדרה סרט בשם "סברינה: חברות לנצח", שבעקבותיו הופקה לסדרה סדרת המשך בשם "עולמה הסודי של סברינה". סברינה ג'. ספלמן (שרית וינו אלעד): גיבורת הסדרה, מכשפה צעירה אשר גורמת לטעיות בכישופים. לומדת איך להיות מכשפה מוצלחת, אך נוטה להיכנס לתסבוכות. סיילם סייברהאגן (אלון אופיר): החתול המדבר של סברינה. בעבר היה מכשף שניסה להשתלט על העולם, וכעת משמש הן כחיית המחמד של סברינה והן כיועץ וחבר לעת מצוא כחלק מתהליך החזרה למוטב. זלדה והילדה ספלמן (לימור שפירא וסיון שביט בהתאמה): הדודות של סברינה. בנות 500 שנים לפחות, אך תקועות בגוף של בנות עשרה עקב קללה שהוטלה עליהן כעונש על שימוש לא אחראי בקסמים. מרטין קוויגלי (אוהד שחר): דודה של סברינה מצד אמה, אשר משמש האפוטרופוס עבור סברינה, זלדה והילדה. לרוב אדיב והגיוני, אם כי לעיתים חם מזג. ג'מיני "ג'ם" סטון (מיכל צפיר): נערה עשירה ושחצנית אשר מזלזלת בכל מי שאינו עשיר כמוה. הארווי קינקל (לירון לב): החבר של סברינה. אדיב, ישר ולעיתים תמים. קלואי פלאן (סיון שביט): חברתה הטובה של סברינה. משמשת כקול ההיגיון בכל פעם שדוד קוויגלי איננו נמצא. בת התמותה היחידה מלבד קוויגלי שמכירה את הסודות הקסומים של סברינה. פרי "פיי" מקדונלד (דורון בן-עמי): חברו הגאון והאקסנטרי של הארווי. המלכה אנצ'נטרה (מיכל צפיר): מלכת המכשפות. שחצנית וקשת עורף, ועם זאת נוהגת להשיב טובה תחת טובה כאשר מישהו עוזר לה. "סברינה המכשפה הצעירה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סברינה המכשפה הצעירה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סברינה המכשפה הצעירה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אדולף צוקור

אדולף צוקור (באנגלית: Adolph Zukor;‏ 7 בינואר 1873 – 10 ביוני 1976) היה מפיק סרטים יהודי-אמריקאי, מחלוצי תעשיית הקולנוע האמריקאית ואחד ממייסדי חברת סרטי פרמאונט. נולד בעיירה ריצ'ה שבהונגריה בשנת 1873 להורים יהודים, ובשנת 1889 היגר לארצות הברית. לאחר שהתגורר בניו יורק, עבר למערב התיכון, ופתח עסק לסחר בפרוות. התחיל לעסוק בתעשיית הקולנוע האמריקאית בשנת 1903, במיזם לרכישת אולמות קולנוע, לצד בן דודו, מקס גולדשטיין, והמפיק מרקוס לב. בשנת 1912 ייסד יחד עם דניאל פרוהמן את חברת הסרטים "השחקנים המפורסמים" ("Famous Players Film Company"), והפעיל אולפנים במנהטן. בשנת 1913 הפיק את הסרט "האסיר מזנדה" ("The Prisoner of Zenda"). בשנת 1916 התמזגה החברה שייסד עם חברת הסרטים של ג'סי לסקי, תוך יצירת חברת סרטי פרמאונט, אשר צוקור שימש כנשיאה עד שנת 1936, אז מונה ליושב ראש מועצת המנהלים שלה. נחשב חלוץ בתעשיית הקולנוע האמריקאית, בכך שאיחד בחברה אחת ייצור, הפצה והקרנה של סרטים. פרש מסרטי פרמאונט בשנת 1959, ונפטר בלוס אנג'לס בשנת 1976, בגיל 103. מדיה וקבצים בנושא אדולף צוקור בוויקישיתוף אדולף צוקור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדולף צוקור, באתר AllMovie (באנגלית) אדולף צוקור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדולף צוקור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדולף צוקור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרקוס לואו

מרקוס לב (באנגלית: Marcus Loew;‏ 7 במאי 1870 - 5 בספטמבר 1927) היה איש עסקים יהודי-אמריקאי, מחלוצי תעשיית הקולנוע האמריקאית ומייסד חברת מטרו גולדווין מאייר. נולד בניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה מפולין שנה קודם לכן. התחיל את דרכו בתעשיית הקולנוע האמריקאית באמצעות רכישת אולמות קולנוע בראשית המאה ה-20', בשיתוף עם אדולף צוקור, לימים מייסד חברת סרטי פרמאונט, ועם ג'וזף שנק וניקולס שנק. בשנת 1904 ייסד חברה שהפעילה רשת אולמות קולנוע, ובשנת 1919 ארגן אותה מחדש תחת השם "Loew's". בשנת 1920, על מנת להשתלט על כל שרשרת הייצור וההפצה של סרטים, רכש שלושה אולפנים שפעלו בהוליווד, אולפן "מטרו" ואולפניהם של לואי ב. מאייר ושל סמואל גולדווין, והקים את חברת מטרו גולדווין מאייר, שפעלה בלוס אנג'לס. נפטר בשנת 1927 כתוצאה מהתקף לב, מבלי לזכות לראות את הצלחתה הרבה של החברה שייסד. לזכרו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מדיה וקבצים בנושא מרקוס לואו בוויקישיתוף מרקוס לואו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרקוס לואו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרקוס לואו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוני רגב, הביזנס של הוליווד, הפודקאסט של היסטוריה גדולה, בקטנה פרק 169 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וזף שנק

ג'וזף מייקל שנק (באנגלית: Joseph Michael Schenck;‏ 25 בדצמבר 1878 - 22 באוקטובר 1961) היה מפיק סרטים יהודי-אמריקאי יליד רוסיה, ממייסדי חברת פוקס המאה ה-20. שנק נולד למשפחה יהודית בעיר ריבינסק שברוסיה, עמה היגר בשנת 1893 לניו יורק. התחיל את דרכו בתעשיית הקולנוע האמריקאית לצד אחיו ניקולס שנק, באמצעות רכישת אולמות קולנוע בראשית המאה ה-20', בשיתוף מרקוס לב, לימים מייסד חברת מטרו גולדווין מאייר, ואדולף צוקור, לימים מייסד חברת סרטי פרמאונט. בשנת 1917 הקים חברת סרטים יחד עם אשתו, ובהמשך עבר לחוף המערבי, שם מונה לנשיא השני של חברת יונייטד ארטיסטס. בשנת 1933 חבר לדריל זאנוק בהקמת חברת פוקס המאה ה-20, והיה לנשיאה. במסגרת זו היה אחראי להזנקת הקריירה הקולנועית של מרילין מונרו. היה ממייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע, ובשנת 1952 זכה בפרס אוסקר לשם כבוד על תרומתו לתעשיית הקולנוע האמריקאית. נפטר בלוס אנג'לס בשנת 1961, ונטמן בבית העלמין "רמב"ם" בברוקלין. על שמו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מדיה וקבצים בנושא ג'וזף שנק בוויקישיתוף ג'וזף שנק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וזף שנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם פוקס (מפיק סרטים)

ויליאם פוֹקס (באנגלית: William Fox;‏ 1 בינואר 1879 – 8 במאי 1952) היה מפיק סרטים אמריקאי-יהודי, מחלוצי תעשיית הקולנוע האמריקאית. נודע כאחד ממייסדיו של תאגיד ההפקות ההוליוודי, אולפני "פוֹקס המאה ה-20". נולד בשם וילהלם פריד פוּקס (Wilhelm Fried Fuchs) בעיירה טולצ'ווה, הונגריה (בממלכת הונגריה לשעבר שהייתה גם חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית דאז), במשפחה יהודית מרובת ילדים ממוצא אשכנזי. משפחתו היגרה לארצות הברית בהיותו תינוק, והשתקעה בעיר ניו יורק. בשנת 1900 הקים חברה ראשונה בתחום תעשיית הבידור, ולאחר מכן עבר לרכישת ובניית אולמות קולנוע. בשנת 1915 ייסד את תאגיד "סרטי פוֹקס" (Fox Film Corporation) על-שמו, שאולפני ההפקות שלה ישבו תחילה בניו ג'רזי. בשנת 1930 איבד את שליטתו בשתי החברות שייסד, אולפני ההפקה ואולמות הקולנוע, ונקלע לפשיטת רגל. בשנת 1935, תאגיד "סרטי פוֹקס" (אנ') (Fox Film Corporation) שלו ושל עמיתו ספירוס סקוראס(אנ') – וחברת ההפקות בע"מ "סרטי המאה העשרים" (אנ') (.20th Century. Pictures, Inc) של דריל זאנוק ושל ג'וזף שנק – מוזגו להן יחדיו לתאגיד ההפקות ההוליוודי המצליח "פוֹקס המאה ה-20" (Twentieth Century-Fox Film Corporation). פוקס נפטר בשנת 1952, ונטמן בבית קברות יהודי בשם Salem Fields Cemetery השוכן בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית. הותיר אחריו אישה, אווה לֶאוֹ, ושתי בנות. מדיה וקבצים בנושא ויליאם פוקס בוויקישיתוף ויליאם פוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם פוקס, באתר AllMovie (באנגלית) ויליאם פוקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ויליאם פוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם פוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגביע הקפריסאי

הגביע הקפריסאי (ביוונית: Κύπελλο Κύπρου) הוא מפעל כדורגל קפריסאי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1934, במקביל לליגת העל הקפריסאית, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הקפריסאית. זהו טורניר הגביע המרכזי בקפריסין, ומשתתפות בו כל קבוצות שתי הליגות הבכירות. החל משנת 1962 נותנת חברת קוקה-קולה את חסותה למפעל, ועל שם החברה הוא נקרא גם גביע קוקה-קולה קפריסין. המפעל מנוהל בשיטת בית-חוץ לאורך כל שלביו, מלבד שלב הגמר. המנצחת מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. אם כבר הבטיחה את השתתפותה באמצעות מיקומה בליגת העל הבולגרית, המקום עובר לסגניתה. כמו כן, היא זוכה להשתתף במשחק הסופר קאפ הקפריסאי בעונה שלאחר מכן. שיאנית הזכיות בתואר היא אפואל ניקוסיה, עם 21 זכיות. טורניר הגביע הקפריסאי נוסד בשנת 1934, במקביל להיווסדה של ליגת העל הקפריסאית. טראסט AC, האלופה הראשונה של קפריסין, הייתה גם למחזיקה הגביע הראשונה לאחר שניצחה 1-0 את אפואל ניקוסיה במפגש חוזר, בעקבות שוויון 0-0 במשחק הגמר הראשון. טראסט הופיעה בכל ארבעת משחקי גמר הגביע הראשונים, וזכתה בתואר שלוש פעמים בטרם התפרקה ב-1938. טורניר הגביע נערך בכל שנה, למעט מספר הפסקות בנות שלוש עד ארבע שנים, הראשונה שבהן בתקופת מלחמת העולם השנייה והאחרונה שבהן נמשכה עד ל-1961. מאז, מתקיים הטורניר ברציפות בכל שנה. באופן מסורתי, נוהל הגביע בשיטת בית-חוץ לאורך כל שלביו, עד לשלב הגמר שהוכרע במשחק בודד. אמנם, שיטת הטורניר עברה מהפכה החל מעונת 2002/2003 ועד לעונת 2005/2006, כשנכללו בו כל קבוצות ארבע הליגות הראשונות, ושלב שמינית הגמר שוחק שלב בתים בן שני סיבובים. שלב רבע הגמר שוחק בשיטת בית-חוץ, כשכל קבוצה שסיימה בראש בית הוגרלה לשחק מול סגנית ראש בית אחר. גם שלב חצי הגמר שוחק בשיטת בית-חוץ, והגמר שוחק במשחק אחד. בעונות 2006/2007 ו-2007/2008 חל שינוי נוסף בשיטה, כששלב הבתים נדחה לשלב רבע הגמר, ולא הייתה הגבלה בהגרלת חצי הגמר כך שראשי בתים יכלו להיפגש. בעונת 2008/2009 נקבעה שיטת המפעל הנוכחית. המפעל, בדומה למפעלי גביע אחרים, משוחק בשיטת ה"נוקאאוט" (המפסיד יוצא), כאשר כל סיבוב משוחק בשני משחקים, למעט משחק הגמר שמוכרע במשחק אחד. אם המשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. אם גם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל הקפריסאית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי מדיה וקבצים בנושא הגביע הקפריסאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגביע הקפריסאי הליגה הושעתה בגלל מלחמת העולם השנייה
טבלן לבן-לחיים

טבלן לבן-לחיים (שם מדעי: Podiceps auritus) הוא מין של טבלן מהסוג Podiceps, שמצוי באירואסיה ובצפון אמריקה. אורכו כ-31 עד 38 ס"מ, מוטת כנפיו כ-55 עד 64 ס"מ, ומשקלו כ-300 עד 570 גרם. בתי הגידול של הטבלן בעונת הרבייה הם בריכות וביצות. באזורי החריפה, הטבלנים מצויים בחופים ובמקווי מים גדולים. בניצוי הרבייה הצוואר, הבטן ואזור הצלעות אדומים; הגב, הגרון, המקור והראש שחורים, והבטן לבנה. מכל אוזן יוצאת מעין "ציצת" נוצות בצבע חום-צהבהב. בניצוי חורף, הלחיים, הגרון והבטן לבנים, הכיפה, הצוואר והגב שחורים, והמקור בהיר יותר. הזכרים והנקבות דומים יחסית, אך הזכר גדול מהנקבה, וצבעוני מעט יותר ממנה. הטבלן ניזון בעיקר מדגים, סרטנים, וחרקים שאותם הוא מוצא על פני המים. הטבלן צולל על מנת לתפוס דגים, ושוחה מתחת לפני המים בעזרת רגליו. כשאר מיני הטבלנים, הוא לעיתים בולע נוצות שאותן הוא מסיר מגופו. פעולה זו נועדה לשיפור העיכול של בני משפחת הטבלנים. בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר. תוחלת החיים של רוב הטבלנים בטבע היא כ-5 שנים. הטבלנים לבני-הלחיים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה; דפוס הרבייה הוא מונוגמיה. הקן בנוי מעשבים, ונבנה על ידי שני בני הזוג. צורתו דמוית קערה, והוא מוצב בדרך כלל על צמחייה מימית או על סלעים. הנקבה מטילה 3-8 ביצים לבנבנות בכל תטולה, בעלות גוון ירוק בהיר או חום בהיר. בדרך כלל ביצה אחת מוטלת בכל יום.   הזכר והנקבה דוגרים על הביצים במשך 23-24 ימים. האפרוחים מסוגלים לשחות ולצלול זמן קצר לאחר בקיעתם מהביצה, אך הם מבלים את השבוע הראשון לחייהם על גב הוריהם. ההורים ממשיכים להאכיל את האפרוחים כ-14 ימים לאחר בקיעתם. האפרוחים נעשים עצמאיים בגיל 20 עד 25 ימים, אך הם אינם יכולים לעוף עד גיל 41-50 ימים.  בדרך כלל יש תטולה אחת בשנה. אם יש שתי תטולות, הצאצאים של התטולה הראשונה מסייעים להורים לגדל את הצאצאים מהתטולה השנייה. מדיה וקבצים בנושא טבלן לבן-לחיים בוויקישיתוף טבלן לבן-לחיים, באתר ITIS (באנגלית) טבלן לבן-לחיים, באתר NCBI (באנגלית) טבלן לבן-לחיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טבלן לבן-לחיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טבלן לבן-לחיים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) טבלן לבן-לחיים, באתר GBIF (באנגלית) טבלן לבן-לחיים, באתר מדריך הציפורים על שם אודובון טבלן לבן-לחיים, באתר הצפרות של אוניברסיטת קורנל טבלן לבן-לחיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
קולומבוס (ג'ורג'יה)

קולומבוס (באנגלית: Columbus) היא עיר בירת מחוז מסקוגי במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר צ'טהוצ'י (Chattahoochee), המשמש כגבול בין ג'ורג'יה ואלבמה, במרחק של 160 קילומטרים דרום-מערבית לאטלנטה, בירת ג'ורג'יה. בעיר מתגוררים 189,885 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין של העיר מתגוררים 294,865 תושבים (נכון ל-2010). קולומבוס נוסדה ב-1828 בהוראת האספה הכללית של ג'ורג'יה (הגוף המחוקק של ג'ורג'יה). המתיישבים קראו להתיישבות החדשה על שמו של מגלה הארצות כריסטופר קולומבוס, ככל הנראה לאחר שהתרשמו מספרו של וושינגטון אירווינג על קולומבוס שיצא באותה שנה. בשנותיה הראשונות כלכלת קולומבוס התבססה על גידול וייצוא כותנה דרך נהר צ'טהוצ'י. חשיבותה הכלכלית של העיר עלתה בשנות ה-50 של המאה ה-19 כשהיא קושרה במסילות לערים אחרות בג'ורג'יה. במקביל החלו להיפתח בה מפעלי טקסטיל וכבר ב-1860 היא הפכה לאחד המרכזים התעשייתיים החשובים ביותר בדרום ארצות הברית. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית ב-1861 קולומבוס הפכה לאחד המרכזים התעשייתיים החשובים ביותר של קונפדרציית המדינות של אמריקה והייתה ספקית גדולה של צבא הקונפדרציה. ב-16 באפריל 1865 התרחש בעיר קרב קולומבוס בין כוחות צבא האיחוד וצבא הקונפדרציה, אשר עדיין לא הגיעו אליהם השמועות על כניעת הקונפדרציה שבוע לפני כן ורצח אברהם לינקולן יומיים לפני כן. צבא האיחוד ניצח בקרב, שנחשב לקרב האחרון במלחמה, ולאחריו השמיד כמה מפעלים בעיר. קולומבוס החלה להשתקם מיד לאחר מכן. תהליך התיעוש בה הואץ, העיר גדלה באופן משמעותי והיא נכנסה לעידן שגשוג חדש. בהמשך הוקם בקרבת העיר הבסיס הצבאי פורט בנינג, שמאז הקמתו הוא גורם חשוב בכלכלה המקומית. בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדינה קולומבוס והמכללה הטכנית קולומבוס. את העיר משרת נמל התעופה קולומבוס מטרופוליטן, הנמצא במרחק של 6 קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר. גאורגיה זוגדידי, גאורגיה יפן קיריו, יפן רומניה ביסטריצה, רומניה טאיוואן טאיג'ונג, טאיוואן מדיה וקבצים בנושא קולומבוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קולומבוס (באנגלית) קולומבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קולומבוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
יורק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... באנגליה: אתרים: יורק – עיר בצפון אנגליה קתדרלת יורק – קתדרלה גותית אנגליקנית העיר יורק שבצפון אנגליה טירת יורק – מתחם שלטוני מבוצר ששכן בעבר מדרום למרכז העיר יורק אצולה: בית יורק – בית מלוכה אנגלי אשר שלט באנגליה במהלך המאה ה-15 דוכס יורק – תואר אצולה בריטי דוכסית יורק – תואר האצולה המוענק לרעייתו של דוכס יורק רוזן יורק – תואר אצולה שקדם לתואר "דוכס יורק" אחר: יורק סיטי – מועדון כדורגל אנגלי מהעיר יורק בקנדה: צפון יורק – מחוז שמוזג אל תוך העיר טורונטו שבאונטריו, קנדה מפרץ דוכס יורק מפרץ בקנדה אישים: אלווין יורק – מגיבוריה הידועים של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה דווייט יורק – כדורגלן עבר טרינידדי מייקל יורק – שחקן בריטי סוזאנה יורק – שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה פטר יורק פון וארטנבורג – מהמתנגדים לשלטונו של אדולף היטלר בגרמניה שרה יורק ג'קסון – כלתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון תום יורק – זמר אנגלי, סולן להקת רדיוהד אוניברסיטת יורק ניו יורק (פירושונים) יורקשייר יורק אש אישים ששמם הפרטי הוא יורק
פלדהרנהלה

פֶלדְהֶרְנְהַלֶה (בגרמנית: Feldherrnhalle) הוא מבנה היסטורי במינכן בכיכר אודאון (Odeonplatz). חשיבותו בהיסטוריה של גרמניה נובעת מהתנגשות הדמים בין הנאצים ומשטרת בוואריה במה שכונה הפוטש בבית הבירה שהייתה סמוך לו ב-1923 ובעטיה הפך למקום מקודש על ידי הנאצים. פירוש השם בגרמנית הוא: היכל המפקדים או הפילדמרשלים. פלדהנהלה נבנה בשנים 1841–1844 לפי בקשתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה בצורה של לוג'יה, כהעתק של Loggia dei Lanzi בפירנצה. בשער השמאלי הוצב פסל של קארל פון ורדה שפיקד על צבא בוואריה בקרבות נגד נפולאון ובימני הוצב פסלו של יוהאן ט'סרקלס פון טילי שפיקד על צבא בוואריה במלחמת שלושים השנים. ב-1882 נקבע במרכז פלדהרנהלה פסל לציון הניצחון במלחמת פרוסיה - צרפת ואיחוד גרמניה. ב-1905 הוצבו שני פסלי אריות במרכז הפדרהרנהלה. ב-8 בנובמבר 1923 ניסו היטלר ועמיתיו הנאצים לארגן פוטש במרתף הבירה בירגרברויקלר במינכן. ניסיון זה נכשל. למחרת, בבוקר ה-9 בנובמבר 1923 התארגנו כ-אלפיים אנשי פלוגות הסער בכיכר מריאנפלאץ והחלו לצעוד משם לעבר כיכר אודאון כשהם מניפים דגלים נאצים ובראשם היטלר, ארנסט רוהם, הרמן גרינג והגנרל אריך לודנדורף. בהגיעם לפלדהרנהלה הם נעצרו על ידי 130 אנשי משטרת בוואריה שבקשו מהם להתפזר. תוך זמן קצר התפתח קרב יריות שבסופו נהרגו שישה עשר נאצים וארבעה שוטרים. גרינג נפצע בירכו והוברח. היטלר הצליח להימלט והסתתר יומיים בבית של ידידים עד שנעצר ב-11 בנובמבר 1923. כשעלו הנאצים לשלטון ב-1933 הם הפכו את פלדהרנהלה לאתר זיכרון לקדושי הפוטש. הם הקימו בפינת רחוב רזידנץ וכיכר אודאון אנדרטת זיכרון ומשמר קבוע של שני אנשי אס אס. כל מי שעבר שם נאלץ להצדיע במועל יד. המתנגדים בחרו לעקוף את האנדרטה דרך סמטה סמוכה ולהימנע מהצדעה עד שהנאצים גילו זאת והכו את כל המשתמטים. לזכרם של אלה נצבע פס אבנים בצבע זהוב באותה סמטה. במקום היו מתקיימים טקסי זיכרון כל שנה ב-9 בנובמבר וטירוני אס אס היו נשבעים שם שבועת אמונים להיטלר בכיכר אודאון בחזית פלדהרנהלה. ב-1944 הוקם קורפוס טנקים באס אס בשם Panzerkorps Feldherrnhalle . לאחר המלחמה הוסרה האנדרטה הנאצית ובמקומה נקבעה לוחית זיכרון לארבעת השוטרים שנהרגו באירוע זה. מדיה וקבצים בנושא פלדהרנהלה בוויקישיתוף Feldherrnhalle(הקישור אינו פעיל) באתר view on city. Feldenherrnhall, באתר third reiche ruins.
יאקוב נילסן

יאקוב נילסן (בדנית: Jakob Nielsen; ‏15 באוקטובר 1890 - 3 באוגוסט 1959) היה מתמטיקאי דני שנודע בשל עבודתו על אוטומורפיזמים של משטחים והשלכותיה בתורת החבורות. נילסן נולד בכפר מילס באי אלס שבשלזוויג - דנמרק של היום. אמו נפטרה כשהיה בן 3. בשנת 1900 עבר נילסן לגור עם דודתו ברנדסבורג שבשלזוויג-הולשטיין, ונרשם שם לגימנסיה הריאלית. בשנת 1907 הוא סולק מן הגימנסיה בשל חברות במועדון תלמידים בלתי חוקי. עם זאת התקבל ללימודים באוניברסיטת קיל בשנת 1908. נילסן השלים את הדיסרטציה שלו בשנת 1913, בהנחייתם של מקס דן ו-Georg Landsberg. מייד לאחר מכן הוא גויס לצי הגרמני כדי להגן על החופים. ב 1915 נשלח לקונסטנטינופול כיועץ צבאי לאימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה, באביב 1919 נילסן נישא לקרולה פון פיברלינכג - רופאה גרמנית. ב 1920 התקבל נילסן לאוניברסיטת ורוצלב. שנה לאחר מכן הוכיח שכל תת-חבורה של חבורה חופשית נוצרת סופית, היא חופשית. בשנת 1926 הראה אוטו שרייר שהמשפט נכון גם בלי ההנחה שהחבורה נוצרת סופית. תוצאה זו נקראת כיום משפט נילסן-שרייר. ב-1921 הצטרף נילסן לפקולטה לווטרינריה וחקלאות באוניברסיטת קופנהגן, שם נשאר עד שנת 1925 ואז עבר לאוניברסיטה הטכנית של דנמרק. נילסן גם הוכיח את משפט דן-נילסן. במהלך מלחמת העולם השנייה, נעשו מאמצים להביא את נילסן לארצות הברית מחשש שיתנכלו לו הנאצים, אך זה לא קרה ונילסן נשאר בדנמרק במשך כל המלחמה. ב-1951 נילסן נתמנה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קופנהגן, לאחר שהארלד בוהר נפטר. הוא התפטר מתפקידו בגלל מחויבויותיו הבינלאומיות, במיוחד למועצת המנהלים של אונסק"ו משנת 1952 ועד ל 1958. נילסן נפטר ב-1959 בהלסינגור. מדיה וקבצים בנושא יאקוב נילסן בוויקישיתוף יאקוב נילסן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה יאקוב נילסן, באתר MacTutor (באנגלית)
הגביע השווייצרי

הגביע השווייצרי (בגרמנית: Schweizer Cup; בצרפתית: Coupe de Suisse; באיטלקית: Coppa Svizzera; ברומאנש: Cuppa Svizra) הוא מפעל כדורגל שווייצרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1925, ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל השווייצרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בשווייץ, ומשתתפות בו כל הקבוצות הרשומות בשווייץ. המפעל מנוהל כולו בשיטת נוקאאוט במשחק אחד, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית. מחזיקת הגביע הנוכחי (2024) היא סרבט ז'נבה, אשר גברה במשחק הגמר על לוגאנו בתוצאה 8-9 בפנדלים. שיאנית הזכיות במפעל היא גראסהופרס ציריך, שזכתה בתואר 19 פעמים, האחרונה שבהן ב-2013. טורניר הגביע השווייצרי נוסד רשמית ב-1925, לאחר שמהדורות מוקדמות של מפעל גביע בשווייץ החלו עוד ב-1909. מחזיקת הגביע הראשונה לעונת 1925/1926 הייתה גראסהופרס ציריך, שיאנית הזכיות במפעל. הגמר היחיד שלא הגיע לסיומו התרחש ב-1967, והפגיש בין פ.צ. בזל ללוזאן. בדקה ה-88, במצב של שוויון 1-1, שרק שופט המשחק, בהחלטה גבולית, לפנדל לטובת בזל. כיבוש הפנדל העלה את בזל ליתרון 2-1, וכמחאה על החלטת השופט התיישבו שחקני לוזאן על כר הדשא וסירבו להמשיך במשחק. בסופו של דבר החליט השופט להפסיק את המשחק, ולוזאן ספגה הפסד טכני של 3-0. הישג ייחודי בהיסטוריה של הגביע השווייצרי שייך לקבוצת פ.צ. סיון. הקבוצה שיחקה ב-13 משחקי גמר, הראשון שבהם ב-1965, וניצחה בכל 13 המשחקים. סיון היא הקבוצה היחידה בכדורגל העולמי עם מאה אחוזי הצלחה לאחר 13 משחקי גמר גביע. הגביע השווייצרי, בדומה למפעלי גביע אחרים, מנוהל בשיטת נוק-אאוט במשחק בודד לאורך כל שלביו, מהמוקדמות ועד לשלב הגמר. במידה והמשחק מסתיים בשוויון, הוא עובר להכרעה בהארכה. במידה וגם ההארכה מסתיימת בשוויון, ההכרעה תושג בדו-קרב בעיטות עונשין. במפעל משתתפות כל קבוצות הכדורגל הרשומות בשווייץ, למעט קבוצות הכדורגל מליכטנשטיין, שמשחקות בליגות השווייצריות אך אינן רשאיות להשתתף שכן הן משחקות בגביע ליכטנשטיין. המפעל מתחיל בסיבובי מוקדמות בהן משתתפות קבוצות הליגה השלישית ומטה. השלב הסופי של הטורניר מורכב מחמישה שלבים. בסיבוב הראשון, מצטרפות קבוצות הליגה הבכירה וליגת המשנה לעולות משלב המוקדמות, ובסך הכל משתתפות בו 64 קבוצות. בשלב זה, קבוצות שתי הליגות הבכירות נחשבות למדורגות ואינן יכולות להיפגש. המנצחות בסיבוב הראשון עולות לשלב שמינית הגמר, בו נחשבות רק קבוצות הליגה הבכירה למדורגות שאינן יכולות להיפגש ביניהן. המפעל ממשיך בהכרעה במשחק אחד עד לגמר. החל מהסיבוב הראשון ועד לשלב רבע הגמר, במידה והקבוצות הנפגשות ביניהן לא משחקות באותה הליגה, יתרון הביתיות יינתן לקבוצה מהליגה הנמוכה יותר. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה באליפות ליגת העל השווייצרית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי אתר האינטרנט הרשמי של הגביע השווייצרי הגביע השווייצרי באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל השווייצרית כמות הצופים הוגבלה בשל מגבלות שהוטלו במסגרת המאבק במגפת הקורונה בשווייץ כמות הצופים הוגבלה בשל מגבלות שהוטלו במסגרת המאבק במגפת הקורונה בשווייץ
גברעם הגלילי

גברעם הגלילי (נולד ב-1961) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש כראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א), והוא הראשון המכהן בתפקיד קצין האיכות והבטיחות הראשי בצה"ל החל ממאי 2020. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1980 שובץ בחטיבת גולני. בגולני הגלילי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 51, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלחה"ן גולני, מפקד פלס"ר 7 במתכונתה החדשה וכמפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כמפקד גדוד בבה"ד 1. במהלך שירותו נפצע באימון באופן שלא אפשר לו לשוב להיות לוחם. לאחר מכן שירת כראש ענף בטיחות בזרוע היבשה וכראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א) בדרגת אל"ם. בתפקידו כראש מבק"א הנהיג כי הוא וקציני יחידתו יבקרו בבסיסים וביחידות לוחמות, בשגרה ואף במלחמה. בשנת 2011 הוחלף בתפקידו על ידי אל"ם צביקה דן. לאחר פרישתו מצה״ל עבר לשרת בהמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בתפקיד מקביל לזה שביצע בצה״ל והיה אמון על תחום הבטיחות ובקרת האיכות. בפברואר 2020 הוחלט על שובו לצה"ל, ומינויו לקצין איכות ובטיחות ראשי בדרגת תת-אלוף, והוא שב לשירות פעיל במאי 2020. בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. מתגורר בצור יגאל והוא אב לארבעה. מדיה וקבצים בנושא גברעם הגלילי בוויקישיתוף חנן גרינברג, תדע כל אם: המפקד ששיפר את הבטיחות, באתר nrg‏, 8 בנובמבר 2011. רינת אביגור וניר קוסטי, אל"ם גברעם הגלילי: "כל תאונה היא כישלון אישי שלי", במחנה, ‏ 13 בינואר 2010, כפי שהועלה באתר פרש. ירדן אלעזר, ‏"תאונות בצה"ל - האויב הכי גדול של החיילים", באתר ‏מאקו‏, 27 באוקטובר 2011. עלומה ראם, השיטה הגלילית, ביטאון ביבשה, גיליון 19, נובמבר 2011. גברעם הגלילי (1986-1987), באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני. אל"ם גברעם הגלילי: "כל תאונה היא כישלון אישי שלי", במחנה, 13.01.2010, כפי שהועלה באתר פרש אמיר בוחבוט, עדיין מחפשים מתכון לבטיחות, באתר nrg‏, 23 בינואר 2006. דעות, אויב מבית, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2007 עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, הוצאת ידיעות ספרים, 2008. לבנון: מבצע "קורי פלדה" - בינת ג'ביל, עמוד 63 דרגת תא"ל הוענקה לקצין האיכות והבטיחות הראשי הנכנס, גברעם הגלילי, באתר צה"ל, 18 במאי 2020. יואב זיתון, יוזמת הרמטכ"ל הושלמה: הוקם מערך בטיחות חדש בצה"ל, באתר ynet, 10 בפברואר 2020. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זריף

האם התכוונתם ל... אורן זריף – מרפא אלטרנטיבי ישראלי מוחמד ג'וואד זריף – פוליטיקאי ודיפלומטי איראני
מוסקונה

האם התכוונתם ל... אריה מוסקונה – שחקן ישראלי בילי מוסקונה-לרמן – עיתונאית ישראלית
כליאה בבידוד

תא בידוד, הוא חדר המשמש לכליאה בבידוד, צורת ענישה שבה מונעים מאסיר כל מגע עם אנשים מלבד סוהרים ואנשי רפואה. צורת ענישה זו נחשבת לבין הקשות ביותר בכלא. בדרך כלל תא בידוד הוא תא קטן, נטול חלונות או בעל צוהר קטן, שבו מושם האסיר כדי לבודדו משאר אוכלוסיית האסירים, ובו הוא מבלה את כל זמנו (או את רובו המכריע) עד לתום תקופת הענישה הספציפית. בסיום פרק הענישה חוזר הנענש ומשולב עם שאר אוכלוסיית הכלואים בבית הסוהר. לעיתים קרובות התא נמצא בצינוק. בידוד נחשב במקומות מסוימים לענישה מוגזמת ואכזרית, בשל השפעותיו על מצבו הנפשי של האסיר. הטוענים בזכות השימוש בבידוד מציינים את חשיבותו לשם הפרדת אסירים המסוכנים לסביבתם משאר הכלואים. לעיתים משמש תא הבידוד להגנה על אסירים שנמצאים בסכנת פגיעה מחבריהם, כסוג של מעצר הגנתי. אובליאט מדיה וקבצים בנושא כליאה בבידוד בוויקישיתוף צח יוקד, 6,000 איש מוחזקים בתא קטן, במשך שנים. מבט לפינה הכי אפלה בארה"ב, באתר הארץ, 13 במאי 2021 נטע אחיטוב, דיאא חאג' יחיא, ידעתי שלא אצא משם שפוי: מה קורה לאדם שמבודד מהעולם במשך חודשים?, באתר הארץ, 31 במאי 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט ובנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.