הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן

הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (בגרמנית: Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen; ‏1621 או 1622 – 17 באוגוסט 1676) היה סופר גרמני. הוא ידוע בעיקר בזכות הרומן הפיקרסקי שלו "ההרפתקן סימפליציסימוס התם" ובשל סדרת "Simplizianische Schriften". גרימלהאוזן נולד בגלנהאוזן למשפחת אצולה מרוששת מהכפר גרימלסהאוזן (אנ') שבתורינגיה, על גדות נהר הוורה, שעברה לגלנהאוזן במאה ה-16. גלנהאוזן הייתה אז עיר קיסרית חופשית פרוטסטנטית בשטחהּ של מדינת הסן בת ימינו. סבו של גרימלסהאוזן, אופה ובעל פונדק, ויתר על תואר האצולה שלו ב-1592. אביו, יוהאן כריסטוף, מת כשהיה גרימלסהאוזן בן ארבע או חמש. אמו האלמנה נישאה שנית זמן לא רב לאחר מכן ועברה לביתו של בעלה החדש בפרנקפורט על המיין, אך גרימלסהאוזן נשאר בגלנהאוזן, גדל אצל סבו ולמד בבית הספר הלטיני בעיר. בספטמבר 1634 הגיעה לעיר מלחמת שלושים השנים (1618–1648). העיר נכבשה ונהרסה בידי הכוחות הקיסריים, תומכי הכנסייה הקתולית, וכך קרה שנית בינואר 1635. חלק גדול מהאוכלוסייה, כולל כנראה גרימלסהאוזן, עבר למבצר הנאו הסמוך שבשליטת ג'יימס רמזי (אנ') והצבא השוודי-לותרני. ישנם מספר מקורות שמרמזים לכך ששימש נער תמיכה במצור על מגדבורג (אנ') והיה חלק מגדוד דרגון קיסרי בווסטפאליה, אך לא שימש חייל מן המניין בשל גילו הצעיר. ב-1639, והוא בן 17 או 18, היה ללוחם פעיל ברגימנט שבפיקוד הנס ריינהרד פון שאואנבורג (Hans Reinhard von Schauenburg). בהמשך החל לשמש לבלר בפיקוד הרגימנט, וב-1648 היה מזכיר הרגימנט של יוהאן בורקארד פון אלטר (Johann Burkard von Elter) בווסרבורג שעל האין (אנ'). ב-1649 סיים את שירותו הצבאי. סביב תקופה זו היה לקתולי, וב-30 באוגוסט 1649 נישא באופנבורג על פי המסורת הקתולית. הכלה, קתרינה הנינגר (Catharina Henninger), הייתה בתו של קצין. בתעודת הנישואין מופיע שמו בתוספת תואר האצולה "פון", שעליו ויתר סבו. הם התיישבו בגייסבאך (Gaisbach), כיום בבאדן-וירטמברג, שם עבד גרימלסהאוזן בשנים 1649–1661 כמנהל אחוזה ושטחים חקלאיים עבור רוזן שאואנבורג. בין 1656 ל-1658 עבד גם כמנהל פונדק בגייסבאך. מ-1662 ועד 1665 היה מנהל אחוזה באולנבורג (Ullenburg) הסמוכה. לאחר ניסיון נוסף כמנהל פונדק, בשנת 1667 התמנה לשופט (Schultheiß) בעיר רנכן (אנ') שבבאדן, בשירותו של פרנץ אגון פון פירסטנברג (אנ'), בישוף שטרסבורג. עם קבלת המינוי הזה, הוא התמסר לעיסוקים ספרותיים. המינוי כלל שמירה על הסדר הציבורי, על השיפוט ועל איסוף המיסים באזור. ב-1673 פתח המלך הצרפתי לואי הארבעה עשר, בתמיכת מעסיקו של גרימלסהאוזן, בישוף שטרסבורג, מערכה נוספת במלחמת הולנד–צרפת כנגד חיילי האימפריה הרומית הקדושה בריין העליון. גם רנכן וסביבותיה נפגעו מהמלחמה, וגרימלסהאוזן שב ככל הנראה לשירות צבאי. הוא נפטר ברנכן בשנת 1676, שם הוקמה אנדרטה לזכרו בשנת 1879. על מותו נכתב בספר הכנסייה (אנ') המקומית ברנכן: "יוהנס כריסטופורוס פון גרימלסהאוזן הנכבד, איש בעל רוח ובן-תרבות, שופט (Schultheiß) מקום זה, מת, בשם האדון, ואף על פי ששירת בצבא בשל מוראות המלחמה, וילדיו נפוצו בכל פני תבל, כולנו הגענו לכאן בשל סיבה מסוימת, וכך נפטר האב, אדיקותו מחוזקת בסקרמנטים ואוכריסטיה, ונקבר. יהי רצון שתנוח נשמתו הקדושה בשלום על משכבה". אשתו קתרינה נפטרה ב-23 במרץ 1683. נולדו להם עשרה ילדים. יצירתו של גרימלהאוזן מושפעת מאוד מקודמיו בסוגות הספרות האוטופית וספרות המסעות, וסדרת "Simplicissimus" זכתה לקהל קוראים גדול יותר מכל רומן אחר מהמאה השבע-עשרה. הספר ההרפתקן סימפליציסימוס התם יצא לאור בעברית בתרגומו של עדו אברבאיה (הוצאת מאגנס, 2022). בעבר יוחסה לו היצירה "Der fliegende Wandersmann nach dem Mond", תרגום של "L'Homme dans la Lune" מאת ז'אן בודואה (אנ'), כשלעצמו תרגום של הספר "The Man in the Moone" מאת פרנסיס גודווין (אנ'), אך לדעת חוקרים עכשוויים לא הוא חיבר את הספר. הוא כתב, עם זאת, נספח למהדורה משנת 1667 של אותו תרגום. "Der fliegende Wandersman" נכלל בקובצי יצירותיו, ללא הנספח. בשנת 1668 פרסם גרימלהאוזן את "Der abenteuerliche Simplicissimus", שכונה "אחד הרומנים הגרמניים הגדולים ביותר של המאה ה-17". הוא עיצב את הסיפור ברומן זה על פי הרומנים הפיקרסקים של ספרד, שכבר היו ידועים בגרמניה. הספר התפרש כאוטוביוגרפיה של המחבר; הוא מתחיל בילדותו של גיבורו, ומתאר את הרפתקאותיו במהלך אירועי מלחמת שלושים השנים. הפירוט המחוספס שבו מוצגות תמונות אלו הפכו את הספר למסמך חשוב בתקופתו. עם זאת, החלקים המאוחרים של הספר רוויים מדי באלגוריות, ולבסוף הופכים לסיפור בסגנון רובינזון קרוזו. ההיסטוריון רוברט ארגאנג (Ergang) טוען כי "האירועים הקשורים ברומן "Simplicissimus" יכולים בקושי רב להיות אוטוביוגרפיים, שכן [גרימלסהאוזן] חי קיום שליו בעיירות ובכפרים שקטים בשולי היער השחור, והחומר ששילב בעבודתו לא נלקח מניסיון ממשי, אלא הושאל מהעבר, נאסף משמועות או נוצר בידי דמיון חי". "Der abenteuerliche Simplicissimus" השאיל את שמו לשבועון הגרמני הסאטירי "זימפליציסימוס", שפורסם בין השנים 1894–1944 ו-1954–1967. בין העבודות האחרות של גרימלהאוזן ניתן למצוא את מה שמכונה "Simplizianische Schriften": Die Ertzbetrügerin and Landstörtzerin Courasche (1670). הספר שימש השראה למחזה של ברטולט ברכט, "אמא קוראז' וילדיה". Der seltsame Springinsfeld (1670) Das wunderbarliche Vogelnest ‏(1672) מדיה וקבצים בנושא הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (בגרמנית) ספרי הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן באתר פרויקט גוטנברג כתבים מאת או על הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן באתר ארכיון האינטרנט ספרי הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן באתר LibriVox הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן (1625-1676), דף שער בספרייה הלאומית הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן, באתר MusicBrainz (באנגלית) הנס יאקוב כריסטופל פון גרימלסהאוזן, באתר Discogs (באנגלית) ידוע בשמות עט רבים, שהם אנגרמות של שמו: מלכיאור שטרנפלס פון פוקסהיים (Melchior Sternfels von Fuchshaim) סימון לויגפריש פון הרטנפלס (Simon Leugfrisch von Hartenfels) מיכאל רכולין פון זמסדורף (Michael Rechulin von Sehmsdorff) סמואל גרייפנסון פון הירשפלד (Samuel Greifnson von Hirschfeld) גרמן שלייפהיים פון זולספורט (German Schleifheim von Sulsfort) איזראל פרומשמידט פון הוגנפלס (Israel Fromschmidt von Hugenfelß) אריך שטיינפלס פון גרופנסהולם (Erich Stainfels von Grufensholm) פילרכוס גרוסוס פון טרומנהיים (Philarchus Grossus von Trommenheim) Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Grimmelshausen, Hans Jakob Christoffel von". Encyclopædia Britannica. 12 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 603. נתן רון, היה שלום, עולם, כי בך אין לבטוח, ואף לא לצפות ממך למאום, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2022 Hennig, John (1945). "Simplicius Simplicissimus's British Relations". Modern Language Review. 40 (1): 37–45. doi:10.2307/3717748. JSTOR 3717748. Bürger, Thomas; Schmidt-Glintzer, Helwig (1993). Der Fliegende Wandersmann nach dem Mond: Faksimiledruck der deutschen Übersetzung (בגרמנית). Wolfenbüttel: Herzog August Bibliothek (פורסם ב-1995). ISBN 978-3-88373-074-5. Grimmelshausen, H. J. Chr. (1669). Der abentheurliche Simplicissimus (בגרמנית). Nürnberg: J. Fillion. OCLC 22567416. Moore, Steven (2013). Novel: An Alternative History, 1600–1800. New York: Bloomsbury. p. 61. ISBN 144118869X. Ergang, Robert H. (1956). The Myth of the All-Destructive Fury of the Thirty Years' War. Pocono Pines, PA: The Craftsmen. OCLC 905630683. Grimmelshausen, H. J. Chr. (1670). Trutz Simplex: Die Ertzbetrügerin und Landstörtzerin Courasche (בגרמנית). Nürnberg: W. E. Felssecker. OCLC 248092792. Harold Bloom (2009). Bertolt Brecht: Comprehensive Research and Study Guide. Infobase Publishing. p. 28. ISBN 978-1-4381-1639-6. G. Ronald Murphy (2010). Gemstone of Paradise: The Holy Grail in Wolfram's Parzival. Oxford University Press. p. 203. ISBN 978-0-19-974759-7. Grimmelshausen, H. J. Chr. (1670). Der seltzame Springinsfeld (בגרמנית). Nürnberg: W. E. Felssecker. OCLC 79549164.