laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ססקצ'ואן

ססקצ'ואן (באנגלית: Saskatchewan, ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא אחת מפרובינציות קנדה. שטחה 651,900 קמ"ר ומתגוררים בה כמיליון תושבים, מרביתם בדרום הפרובינציה. העיר הגדולה בפרובינציה היא העיר ססקטון, בה מתגוררים 266,141 תושבים (2021). ערים אחרות בפרובינציה: הבירה רג'יינה פרינס אלברט מוס ג'ו יורקטון סוויפט קורנט נורת' בטלפורד צורתה של הפרובינציה מלבנית, ובצפונה נמצאות הטריטוריות הצפון-מערביות, במזרחה מניטובה, בדרומה מדינות מונטנה ודקוטה הצפונית שבארצות הברית, ובמערבה אלברטה. הפרובינציה קרויה על שם נהר ססקצ'ואן. מקור שמו של הנהר הוא בשפת קרי ומשמעו "מים הזורמים מהר". קודם להתיישבות האירופאית בססקצ'ואן, התגוררו באזור שבטים אינדיאנים דוגמת האתבסקה, האלגונקוויאן והסו. האירופאי הראשון שהגיע לססקצ'ואן היה הנרי קלסי בשנת 1690. קלסי סייר לאורך נהר ססקצ'ואן מתוך תקווה לסחור בפרוות עם האינדיאנים. ההתיישבות הראשונה היה מוצב מסחרי של חברת מפרץ הדסון שנוסד בשנת 1774 על ידי סמיואל הירן ונקרא קמברלנד האוס. בשנות ה-50 וה- 60 של המאה ה-19 חקרו את האזור מספר משלחות מדעיות בהנהגתו של ג'ון פאליסר והנרי יול הינד. בשנות ה-70 של המאה ה-19 החל האזור להתפתח לאחר בניית הרכבת הקנדית הפסיפית. בשל הפיתוח וההתיישבות אילץ הממשל הקנדי את האינדיאנים לעבור לגור בשמורות. שבט המטיס בהנהגתו של לואי ריאל התנגד להחלטה זו במרד הצפון מערבי והם הכריזו על עצמאותם מקנדה ועל הקמת ממשלה עצמאית. ריאל נכנע לאחר חודשים והוצא להורג בעוון בגידה. 55°N 106°W ססקצ'ואן הפכה לפרובינציה בשנת 1905. בשנת 2022 התרחשו באזור מספר רציחות של ילידים. בעבר כלכלת הפרובינציה התבססה בעיקר על חקלאות אולם בשנים האחרונות היא מהווה רק 6.8% מהתל"ג של הפרובינציה (ונכללים בה גם כריתת עצים, דיג וציד. הגידול העיקרי של הפרובינציה הוא דגן, בעיקר חיטה אך גם קנולה, שעורה ושיפון. עיקר הכנסות הפרובינציה מקורים במכרות האשלג, וכן ססקצ'ואן היא אחת הספקיות העולמיות העיקריות של מתכת האורניום . התוצרת של ססקצ'ואן בשנת 2003 הייתה 32 מיליארד דולרים קנדיים לפי החלוקה הבאה לתחומים: סחר במקרקעין, ביטוח ובנקאות- 17.1% כרייה ונפט - 13.0% חינוך ורפואה- 11.9% מסחר קמעונאי - 11.7% תחבורה ותקשורת - 9.1% ייצור תעשייתי - 7.7% חקלאות, דיג, ציד וכריתת עצים - 6.8% שירותים עסקיים - 6.5% שירות בסקטור הציבורי - 5.8% בנייה - 5.0% אחר- 5.3% כמו בשאר פרובינציות קנדה, בראשות הפרובינציה עומד מושל (Premier), בית מחוקקים פרובינציאלי, ומשנה למושל (lieutenant-governor). לאורך כל השנים הייתה ממשלת הפרובינציה בעלת אוריינטציה שמאלית. בשנת 1944, נבחר טומי דאגלס כמושל, והיה למעשה המושל הסוציאליסט הראשון בצפון אמריקה. תחת ממשלתו הונהג בפרובינציה ביטוח בריאות ממלכתי. חוק ססקצ'ואן האספה המחוקקת של ססקצ'ואן מדיה וקבצים בנושא ססקצ'ואן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ססקצ'ואן (באנגלית) ססקצ'ואן, ברשת החברתית פייסבוק ססקצ'ואן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ססקצ'ואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ססקצ'ואן, דף שער בספרייה הלאומית
מריה מריה

מריה מריה (בספרדית: Maria la del Barrio; באנגלית: Maria from the neighborhood) היא טלנובלה מקסיקנית מצליחה משנת 1995. הטלנובלה היא גרסה מחודשת לטלנובלה "העשירים גם בוכים", משנת 1979. כוכבי הטלנובלה הם טליה ופרננדו קולונגה. מריה פרננדס היא נערה אשר חיה בשכונת עוני. יום אחד, הסנדקית של מריה, שביקשה מהכומר של השכונה לדאוג לה לאחר מותה, מתה. הכומר מבקש מדון פרננדו דה לה וגה, אחד מתורמיו, לאפשר למריה לעבוד כמשרתת אצלו בבית. שם, מריה מתאהבת בבנו הנאה, הפרוע והמכור לאלכוהול של דון פרננדו ואשתו ויקטוריה, לואיס פרננדו. סורייה, אחייניתה של ויקטוריה שונאת את מריה ומנסה להרוס אותה בכל דרך אפשרית ולהפרידה מלואיס פרננדו. מריה ולואיס פרננדו נישאים אך אי הבנה מצערת מתרחשת כאשר לואיס פרננדו רואה את אחיו ולדימיר ואת מריה מתנשקים וכאשר מריה נכנסת להיריון לואיס פרננדו לא מאמין שהילד שלו. כתוצאה מכך, כאשר היא אינה מודעת למעשיה, מריה מוסרת את בנה לאישה בשם אגריפינה פרס. מריה מאושפזת בבית חולים לחולי נפש ולאחר זמן לואיס פרננדו חוזר אליה, ומשחרר אותה ממנו. לאחר שחרורה, מריה מתחילה לחפש אחר בנה האובד בתקווה שסוף סוף תמצא שלווה בחייה. טליה - מריה הרננדס פרננדו קולונגה - לואיס פרננדו דה לה וגה אירן אאורי - ויקטוריה דה לה וגה ריקרדו בלומה - דון פרננדו דה לה וגה איטטי קנטורל - סורייה מונטנגרו דה לה וגה מונטלבן הקטור סוברון - ולדימיר דה לה וגה אנה פטריסיה רוחו - פנלופה לינרס רנה מונוז - "אל וראקרוס" אמיליה קאראנזה - ריימונדה רובלס דה קסטילו רוברטו בלנדון - חוסה מריה קאנו לודוויקה פאלטה - טיטה דה לה וגה הרננדס אוסבלדו בנאווידס - פרננדו דה לה וגה הרננדס מצ'ה ברבה - לופה אנטוניו מדלין - ד"ר קאררס ליליה מישל - מתילדה ג'סיקה חוראדו - ורוניקה רובלס דה קסטילו כרמן סלינס - אגריפינה פרס מדיה וקבצים בנושא מריה מריה בוויקישיתוף "מריה מריה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מריה מריה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שון דניאל

שון דניאל (נולד ב-4 במאי 1989) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. דניאל החל את דרכו בקבוצת הילדים והנערים של הפועל חולון ולאחר מכן שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בתיכון למד בגימנסיה הריאלית. בעונת 2006/7 זכה באליפות בתי הספר לתיכונים לאחר ניצחון בגמר על היובל הרצליה. את הקריירה הבוגרת שלו החל בהפועל יקנעם/מגידו מהליגה הלאומית ולאחר 13 משחקים עבר לעירוני רמת גן מליגת העל, אותה עזב ב-2 בינואר 2010 וחתם בקבוצת הפועל חולון. בעונת 2012/2013 מונה לקפטן הקבוצה. בראשית 2013 החליטה פיב"א להשעותו לשישה חודשים עקב נטילת כדורי ריטלין. דניאל ציין כי השתמש בכדורים לצורך לימודיו, ואף יידע בכך את פיב"א, אך ההחלטה התקבלה מאחר שמדובר בחומר אסור לשימוש לפי כללי פיב"א. בתחילת עונת 2013/14 שיחק במכבי אשדוד על בסיס חוזה חודשי ועזב לאחר המחזור השישי. בעונת 2013/14 הצטרף לעירוני רמת-גן. במהלך אותה עונה תקף דניאל אוהד של אליצור אשקלון במהלך מהומה באולם בעונת 2014/15 חתם בהפועל חולון. דניאל שיחק בנבחרת הקדטים של ישראל בשנים 2004 ו-2005 ואף היה למלך הסלים באליפות אירופה לנבחרות קדטים 2005. בשנים 2006 ו-2007 שיחק בנבחרת הנוער ובין 2008 ל-2009 שיחק בנבחרת העתודה. ביולי 2017 חתם בהוד השרון מהליגה הלאומית. ב-27 בנובמבר 2017 חתם באליצור יבנה. בגיל 31 פרש מכדורסל. שון הוא בנו של השחקן מוטי דניאל ונכדו של משה דניאל, שהיוו חלק מנבחרות ישראל באליפות העולם 1986 ובאולימפיאדת הלסינקי בהתאמה. מדיה וקבצים בנושא שון דניאל בוויקישיתוף יצחק ויסהוף, מכה לחולון: שון דניאל הושעה לחצי שנה, באתר nrg‏, 1 בפברואר 2013 דובי פיק, ‏צפו בתקרית החמורה: שון דניאל מכה אוהד עם פח, באתר ONE‏, 24 באפריל 2014 אריאל ימיני, כדורסל: שון דניאל חתם בקבוצת מכבי הוד השרון, באתר mynet‏ הוד השרון, 9 ביולי 2017 א'הרלה ויסברג‏, שון דניאל: "סבא אמר לי 'מיציתי'. הוא רצה למות בשלווה בביתו", באתר וואלה, 2 ביוני 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים רחמים יוסף פרנקו

הרב חיים רחמים יוסף פרנקו (מכונה החרי"ף) (ה'תקצ"ה; 1835 - כ"ט בחשוון ה'תרס"א, 21 בנובמבר 1900) היה רבה של העיר חברון וראש קהילת הספרדים בעיר ומייסד בית החולים חסד אברהם. נולד ברודוס בשנת ה'תקצ"ה, ובילדותו התחנך אצל רבני האי. ב-1863 תועד פרנקו כאשר סבב בין קהילות יהדות בולגריה כדי לגייס כספים עבור שיקום בית הכנסת ברודוס. בשנת ה'תרכ"ח (1868) עלה לארץ ישראל עם אשתו אסתר מזל-טוב, ביתו של חכם רפאל יצחק ישראל, שני בניו בן-ציון והרב מאיר, ובתו היחידה קלרה והתיישב בירושלים. מיד עם בואו מונה לשמש כחבר בית דין בבית דינו של הרב יעקב שאול אלישר (ה"ישא ברכה") יחד עם הרב שלום משה חי גאגין. בעיתון החבצלת מי"ב בתשרי ה'תרל"א מסופר שבהגיעו לירושלים הוכרחה העדה הספרדית למכור חצר גדולה הסמוכה לבתי הכנסיות שבעיר, והוא הזדעזע מכך והציע לנסוע בשליחות הכולל כדי לגאול את החצר. בשנת ה'תרל"ג יצא כשד"ר מטעם הכולל הספרדי בירושלים לטורקיה ולאוסטריה, ובביקורו בווינה נתקבל לראיון אצל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. שליחותו הוכתרה בהצלחה, והקהילה רכשה את החצר מחדש. בשנת ה'תרל"ו יצא שוב כשד"ר מטעם כוללות חברון לאלג'יר, תוניס ולוב. בשנת ה'תרל"ח (1878) התמנה לרבה של העדה הספרדית בחברון. היה מחלוצי היציאה מחומות הרובע היהודי בחברון, ועודד יהודים אחרים ללכת בעקבותיו. בשנת ה'תרנ"ג (1893) הקים את בית החולים "חסד לאברהם" (על-שם הרב אברהם אזולאי), המוכר כיום כבית הדסה. נפטר בשנת ה'תרס"ב (1901), ונקבר בבית העלמין העתיק בחברון. הרב חיים חזקיהו מדיני מילא את מקומו כרבה הספרדי של קהילת חברון. בניו היו פרנסים בקהילת חברון. במהלך מאורעות תרפ"ט נרצחו בתו וחתנו הרב חנוך חסון, אשר כיהן כאב בית הדין בחברון. בנו מאיר נשאר היחיד מבין רבני חברון והוא ניהל את ענייני העיר במשך שנה. לאחר מכן עלה לירושלים. נכדו (בן בנו הרב רפאל נסים) היה אברהם פרנקו. שערי רחמים - שו"ת על ארבעה טורים, שני חלקים, ירושלים ה'תרס"ב ויצבור יוסף - אספת דינים ושאלות על הש"ס מידת הרחמים - דרושים יוסף חי - דרושים אות רחמים כן פרסם חידושי תורה בביטאונים "תורה מציון" ו"המאסף". משה דוד גאון, "יהודי המזרח בארץ ישראל" חלק ב' עמ' 575-576 רחמים יוסף בן רפאל ניסים פרנקו, שערי רחמים, באתר היברובוקס רבי חיים רחמים יוסף פרנקו - החרי"ף - באתר MyTzadik חיים רחמים יוסף פרנקו, באתר "החכם היומי" צבי קרן, הקהילה היהודית בפאזארדז'יק, באתר "כולנו בולגרים". אתר הקהילה היהודית בחברון מחידושיו נדפסו בירחון "המאסף", וכמה מתשובותיו נדפסו בספר "שערי רחמים" של אביו. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דואר הוותיקן

דואר הוותיקן (איטלקית Poste vaticane) הוא הרשות המופקדת על שירותי הדואר בקריית הוותיקן, ועל המגעים עם רשויות דואר של מדינות אחרות וארגונים בינלאומיים העוסקים בתחום. דואר הוותיקן נוסד באופן רשמי עם הקמתה של מדינת הוותיקן לאחר חתימת ההסכמים הלטרניים ב-11 בפברואר 1929, וב-1 ביוני 1929 הוא הצטרף לאיגוד הדואר העולמי. צו מיום 30 ביולי 1929 קבע את תחילת פעולתו של הדואר, והוא החל לפעול ב-1 באוגוסט שלאחר מכן. מנהלת דואר הוותיקן וסניף הדואר הראשי שוכנים בארמון הממשל (Palazzo del Governatorato) בקריית הוותיקן, והרשות מפעילה שני סניפים נוספים - האחד במוזיאון הוותיקן והאחר בכיכר פטרוס הקדוש. כל אחד משלושת הסניפים אחראי על אזור גאוגרפי בקריית הוותיקן, ואזור רביעי משתרע על פני כל הנכסים האקס-טריטוריאליים של מדינת הוותיקן ברחבי רומא. הדואר האיטלקי הקצה לקריית הוותיקן את מספר המיקוד 00120. מדיה וקבצים בנושא דואר הוותיקן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דואר הוותיקן
מרטין טוריחוס

מרטין טוריחוס (Martín Torrijos; נולד ב-18 ביולי 1963) היה נשיא פנמה בין 2004 ל-2009. נולד בעיר פנמה סיטי. בנו של עומר טוריחוס הררה, מי שהיה נשיא פנמה בשנים 1968 עד 1978. למד מדע המדינה וכלכלה באוניברסיטת טקסס A&M בארצות הברית. במהלך שלטונו של ארנסטו פרז בלדרס, כיהן טוריחוס כממלא-מקום שר הפנים והמשפטים בין השנים 1994 עד 1999. בשנת 1999 הוא רץ בפעם הראשונה לנשיאות אך הגיע אך ורק במקום השני כאשר המנצחת הייתה מיריה מוסקוסו. טוריחוס נבחר לנשיא ב-2 במאי 2004 כמועמד המפלגה המהפכנית הדמוקרטית הפנמית ובעזרתה של המפלגה העממית של פנמה, וזכה ברוב של 47 אחוז כאשר יריבו, גיירמו אנדרה ממפלגת הסולידריות מפגר מאחוריו ב-17 אחוז. התוצאה הייתה צפויה, והוא נכנס לתפקידו ב-1 בספטמבר 2004. טוריחוס נשוי ואב ל-3. מדיה וקבצים בנושא מרטין טוריחוס בוויקישיתוף מרטין טוריחוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פנמה ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפנדקטומיה

אפנדקטומיה (באנגלית: Appendectomy) היא ניתוח חירום לכריתת תוספתן, בעקבות דלקת התוספתן או סרטן התוספתן. תיעוד האפנדקטומיה הראשון היה על ידי אמייאן, רופא בצבא האנגלי. הוא הציג את התהליך בשנת 1735 ללא הרדמה. הראשון שבכלל אבחן אפנדיציטיס ובין הראשונים לבצע ניתוח מסוג זה היה פתולוג בשם רג'ינלד הבר פיץ (Reginald Heber Fitz) בשנת 1886, אך מכיוון שלא היה מנתח מוסמך לא ייחסו לכך חשיבות. מקרים מוקדמים יותר היו של המנתחים ויליאם גראנט בארצות הברית ב-4 בינואר 1885, אברהם גרובס (Abraham Groves) בקנדה ב-10 במאי 1883 ורוברט לוסון טייט (Robert Lawson Tait) בבריטניה ב-1880. מאוחר יותר, בסוף המאה ה-19, ביצע בהצלחה H.Hancock ניתוח להסרת תוספתן בחולה עם אפנדיציטיס חריפה. כמה שנים לאחר הניתוח של Hancock, פרסם C.McBurney שורה של דו"חות על אופן האבחון והניתוח של תוספתן חולה באפנדיציטיס. אפנדקטומיה, בניתוח לפרוסקופי או בניתוח פתוח, היא דרך הריפוי המקובלת והיעילה ביותר כיום לחולי אפנדיציטיס, עם זאת במקרים מסוימים ייתכן ותטופל הדלקת בדרך שמרנית על ידי אנטיביוטיקה. בעקבות התקדמות הרפואה ובה שיפור יכולות דרכי האבחון והטיפול, שיעורי התמותה מאפנדיציטיס נמוכים דרמטית מבעבר. מהלך הניתוח כולל כריתה של התוספתן והוצאתו דרך חתך באורך 2-4 ס"מ בצד הימני התחתון של הבטן. ניתוח זה נמשך כפחות משעה אם לא הופיעו סיבוכים. במקרה שפותחים את הבטן ומגלים שהבעיה היא לא בתוספתן, מתחילים בניתוח בטן חוקר ומעמיק. גם אם הבעיה היא לא בתוספתן בכל זאת חותכים אותו. הסרת תוספתן היא פעולה פשוטה: מרחיקים את התוספתן מן הרקמה המקיפה אותו וחותכים אותו מצד שמאל, ולבסוף תופרים את הנקב שנוצר במעי. אם לא מטפלים באפנדיציטיס, התוספתן יכול להיקרע בתוך פחות מ-24 שעות. כאשר הוא נקרע, תכולתו משתחררת לחלל הבטן ויוצרת דימום וזיהום. לרוב נוהגים להכניס את החולה לחדר ניתוח ברגע שאפשר, אך מחכים שהחולה יפסיק לאכול ולשתות כדי למנוע סיבוכים של הקאה בזמן ההרדמה. לאחר כ-24 שעות החולה מתחיל לאכול ולאחר כ-48 שעות הוא מתחיל ללכת ויכול להשתחרר לביתו. וילר לייפס מדיה וקבצים בנושא אפנדקטומיה בוויקישיתוף איתי גל, המדריך לניתוחים: ההכנות, מהלך הניתוח, הסיכונים והחלופות, באתר ynet, 5 בספטמבר 2004 http://www.healthcentral.com/dailydose/2012/12/31/first_u_s_appendectomy_jan_4_1885 Coccolini Federico, Fugazzola Paola, Sartelli Massimo, Cicuttin Enrico, Grazia Sibilla Maria, Leandro Gioacchino, Luigi de’Angelis Gian, Gaiani Federica, di Mario Francesco, Tomasoni Matteo, Catena Fausto, Ansaloni Luca, Conservative treatment of acute appendicitis, Acta Bio Medica : Atenei Parmensis 89, 2018, עמ' 119–134 doi: 10.23750/abm.v89i9-S.7905 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יוהאן גוסטב דרויזן

יוהאן גוסטב דְרויְזֶן (בגרמנית: Johann Gustav Droysen;‏ 6 ביולי 1808, פומרניה – 19 ביוני 1884, ברלין) היה היסטוריון גרמני נודע, טובע המונח "הלניזם". דרויזן נולד בעיר טְרֶפְּטוֹב (Treptow) שבפומרניה (כיום טְזֶ'בְּיַאטוֹב (Trzebiatów) בפולין). אביו, יוהאן כריסטוף דרויזן, היה כומר צבאי. בילדותו היה יוהאן גוסטב דרויזן עד למלחמות הנפוליאוניות ששטפו את ארצו. למראות המלחמה שהיה עד להם בילדותו הייתה השפעה גדולה על חייו הבוגרים. התחנך בבית ספר בשטטין והשלים את חוק לימודיו באוניברסיטת ברלין. בשנת 1829 התחיל ללמד בגימנסיה הברלינאית בגראואן קלוסטר (Berlinisches Gymnasium zum Grauen Kloster), אחת מן הגימנסיות העתיקות בברלין. משנת 1833 התחיל להרצות באוניברסיטה, ובשנת 1835 קיבל תואר פרופסור. בתקופה זו התמקד בעולם הקלאסי. פרסם תרגום לכתביו של אייסכילוס ויצירות אחרות. יצירתו העיקרית באותה תקופה היא ספרו "תולדות אלכסנדר הגדול" (1833). ספרים נוספים שפרסם עסקו בתולדות התקופה ההלניסטית. בשנת 1840 התחיל להרצות באוניברסיטת קיל ובתקופה מסוימת היה מעורב פוליטית בתנועה להגנת זכויות של דוכסויות האלבה, שהעיר קיל הייתה מרכזן. בשנת 1848 נבחר לפרלמנט של פרנקפורט והיה מזכיר הוועדה שחיברה את החוקה. בשנת 1851 עזב את קיל ועבר ללמד באוניברסיטת יינה, ובשנת 1859 עבר לברלין, שם נותר עד יום מותו. דרויזן היה נשוי פעמיים. בנו, גוסטב, המשיך את מסורת אביו והיה היסטוריון נודע בזכות עצמו, אשר פרסם כמה ספרים. Burger, Thomas. "Droysen's Defense of Historiography: A Note", History and Theory, Vol. 16, No. 2. (May, 1977), pp. BUT No. 1. (Jan., 1984), pp. 1–14. מדיה וקבצים בנושא יוהאן גוסטב דרויזן בוויקישיתוף יוהאן גוסטב דרויזן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוהאן גוסטב דרויזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יוהאן גוסטב דרויזן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריונים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיבת אדג'וורת'

תיבת אדג'וורת' היא דרך נפוצה בכלכלה להציג משק בעל משאבים מוגבלים. לרוב מפשטים את המצב לשני סוגי משאבים, ואז ניתן לומר כי יש "משאב X" ו"כל יתר המשאבים" במקרים מסובכים יותר. נקראת על שמו של פרנסיס אדג'וורת'. ציר X של התיבה הוא המקסימום הקיים במשק ממשאב 1 וציר Y הוא המקסימום הקיים במשק ממשאב 2. פתרון הבעיה בתיבת אדגוורת': כל נקודה בתוך התיבה היא נקודה אפשרית. קו התקציב חייב לעבור דרך נקודת המענקים - נקודת ההקצאה התחילית של המשאבים. שיווי משקל יהיה בנקודה יעילה פארטו, כלומר נקודה שבה אף אחד משני המשתמשים במשאבים לא יכול לשפר את מצבו מבלי להרע את מצבו של המשתמש השני. כאשר שני המשתמשים נמצאים בנקודה שהיא יעילה פארטו, כלומר אינם רוצים להמשיך ולסחור ביניהם במשאבים ניתן לומר כי הם על קו החוזה. על קו החוזה מתקיים שוויון של התועלות השוליות. אם שני המשתמשים יכולים עדיין להשתמש בסחר כדי לשפר את מצבם, אזי התועלות השוליות אינן שוות. בתיבה זה מתבטא על ידי קטע מקו החוזה המכונה "ליבה". כל נקודה על הליבה עדיפה פארטו, על פני נקודת המענקים. במילים אחרות, שני הפרטים יכולים לסחור ביניהם ולהגיע למצב שבו, לכל הפחות, מצבו של אחד מהם משתפר מבלי להרע את מצבו של השני. במקרה הזה כל אחד מהצרכנים מקבל מענק מסוים מכל אחד משני המוצרים. לפי הגדרת מערכת ההעדפות שלהם, הם רוצים כמה שיותר מכל אחד מהמוצרים, אך כיוון שהמשאבים במשק מוגבלים הם נאלצים למקסם את תועלתם עם המשאבים הקיימים. שני הצרכנים יתחילו סחר ביניהם במטרה להגיע להקצאת משאבים שתמקסם עבורם את התועלת. ברור שככל שהם מוותרים יותר על אחד המוצרים, הם דורשים פיצוי הולך וגובר מהמוצר השני עקב הנחת תועלת שולית פוחתת. כל אחד מהצרכנים יספר לשני על העדפותיו בנוגע למוצרים. ננייח שהמוצרים הם בננות ותפוזים. אם שניהם רוצים תפוזים מעבר למענק שקיבלו, מחיר התפוזים יעלה ומחיר הבננות ירד, עד שמישהו מהם יהיה מוכן להציע תפוזים למכירה. עקומת התועלת: u ( x , y ) {\displaystyle u\left(x,y\right)} מגבלת התקציב: y = − p x + y 0 . {\displaystyle y=-px+y_{0}.} הסבר: מחיר השוק של p יחידות y הוא יחידת x אחת, כלומר מנרמלים את המשק על פי מחיר X. פתרון הבעיה בתיבת אדגוורת': השקת שתי עקומות התועלת של הצרכנים למגבלת התקציב: m r s 1 = m r s 2 = p {\displaystyle mrs_{1}=mrs_{2}=p} במקרה הזה קיימים שני צרכנים. אחד מהם מוגדר מונופול. בהקשר של תיבת אדג'וורת' הכוונה היא שהוא מציע יחס-מחירים מסוים שהוא מתכוון למכור/לקנות בו כל כמות שירצה צרכן 2. אם צרכן 2 מסכים להצעה יהיה סחר על פי המחירים שהציע צרכן 1 ובכמויות שרוצה צרכן 2. מדיה וקבצים בנושא תיבת אדג'וורת' בוויקישיתוף
קבק

האם התכוונתם ל... אהרן אברהם קבק – סופר עברי קוויבק – מחוז בקנדה
כרטיס טיסה אלקטרוני

כרטיס טיסה אלקטרוני (באנגלית: Electronic Ticket או E-Ticket) משמש כהוכחה לרכישת כרטיס טיסה, שאינה מצריכה שימוש בכרטיסי נייר כפי שהיה נהוג בעבר. רכישת כרטיס הטיסה האלקטרוני יכולה להתבצע באמצעות האינטרנט או הטלפון, ללא צורך בשימוש בכל הוכחה כתובה נוספת. עד תחילת המאה העשרים ואחת, כאשר הזמין נוסע מקום בחברת תעופה כלשהי, הוכחת הרכישה הייתה מתבצעת באמצעות כרטיסי נייר רב שכבתיים שעליהם היה מסומן יעד הטיסה, מחירה, סימון המושב של הנוסע ופרטים טכניים נוספים. את כרטיס הנייר היה מקבל הנוסע מנציגי חברת התעופה או מסוכן הנסיעות שטיפל בעבורו ברכישת הכרטיס והנוסע היה צריך להציג את כרטיס הנייר בעת רישומו לטיסה בשדה התעופה. עם העלייה הניכרת במספר הנוסעים בחברות התעופה בשנים האחרונות, הצורך לטפל בהם ביעילות ובזריזות והתפתחות הטכנולוגיות הממוחשבות, עברו חברות התעופה להנפיק מאז תחילת שנות האלפיים את כרטיסי הטיסה האלקטרוניים. כך, כאשר נוסע מזמין מקום בטיסה של חברת תעופה כלשהי, פרטי ההזמנה נרשמים באופן אוטומטי במחשבי החברה והנוסע מקבל כרטיס אלקטרוני וקבלה על התשלום עבור קניית הכרטיס ישירות לכתובת האימייל שלו. הנוסע אינו חייב להדפיס את כרטיס הטיסה והקבלה שכן פרטיו מופיעים במחשבי חברת התעופה בעת רישומו לטיסה בשדה התעופה או ברישום דרך האינטרנט. המעבר מהנפקת כרטיסי טיסה מנייר לכרטיסי טיסה אלקטרוניים אינו מצריך עוד קשר פיסי בין הנוסע לחברת התעופה וגם ייתר את הצורך בהצגת כרטיס טיסה ממשי בשדה התעופה כאשר הנוסע נרשם לטיסה. כרטיס הטיסה האלקטרוני אף מאפשר לנוסעים רבים להירשם באופן עצמאי לטיסה מהבית באמצעות האינטרנט, או בתהליך רישום עצמי בשדה התעופה. חברות תעופה רבות גבו כסף מנוסעיהן אשר ביקשו להנפיק כרטיסי טיסה מנייר כאשר עוד ניתנה לנוסעים בחירה בין כרטיס אלקטרוני וכרטיס נייר ואולם כיום הנפקת כרטיסי נייר כמעט ואינה אפשרית. מה- 1 ביוני 2008 כל חברות התעופה החברות ב- IATA (ארגון התעופה הבינלאומי) חויבו בהנפקת כרטיס טיסה אלקטרוני לנוסעיהן. חברת תעופה שדה תעופה מדיה וקבצים בנושא כרטיס טיסה אלקטרוני בוויקישיתוף זוהר בלומנקרנץ, המעבר לכרטיסי טיסה אלקטרוניים נדחה בחצי שנה - ל-31 במאי 2008, באתר הארץ, 25 ביוני 2007
קא' פזארו

קא' פזארו (בוונטית: Ca' Pesaro - קיצור של "קאזה פזארו" - בית פזארו) הוא ארמון הניצב על גדתה המערבית של התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה. הארמון, הבנוי בסגנון הבארוק ומעוטר שיש, נבנה על פי תכנונו של האדריכל באלדאסארה לונגנה באמצע המאה ה-17 עבור משפחת פזארו. בשנת 1659 נבנו חלקיו האחוריים של המבנה; חצר המבנה הושלמה בשנת 1676 והעבודה על חזית המבנה החלה בשנת 1679. בשל מותו של לונגנה בשנת 1682 הופסקו עבודות הבנייה (ולמעשה נבנתה רק הקומה הראשונה של חזית המבנה) . עבודת הבנייה הושלמה על ידי האדריכל ג'יאן אנטוניו גאספארי בשנת 1710. גאספארי המשיך את הבניה במידה רבה על פי תכנונו של לונגנה. בשנת 1830 עם מותו של אחרון בני משפחת פזארו נמכר המבנה במכירה פומבית למשפחת גראדיניו, ולאחר מכן למסדר ארמני אשר השתמש במבנה כמכללה. לאחר מכן נרכש המבנה על ידי משפחת בווילקה. בשנת 1898 העניקה הדוכסית פליסיטה בווליקה לה מאסה את המבנה לעיר ונציה במטרה שישמש כמוזיאון. כיום משמשת הקומה הראשונה של המבנה להצגת תצוגות מתחלפות של אמנות מודרנית, בקומה השנייה נמצא המוזיאון לאמנות מודרנית של ונציה, ובקומה השלישית ממוקם המוזיאון לאמנות אוריינטלית (אמנות מזרח אסיה). המוזיאון לאמנות מודרנית של העיר ונציה, הממוקם בקומה השנייה של המבנה, מציג יצירות מהמאה ה-20 של אמנים ונציאניים, אמנים איטלקיים, וכן אמנים ידועים ובהם גוסטב קלימט, פייר בונאר, מארק שאגאל, וסילי קנדינסקי, פול קלי, ג'ורג' מין, אנרי מאטיס, הנרי מור, ג'ורג'ו מוראנדי, ג'ורג'ו דה קיריקו ואומברטו בוצ'וני. המוזיאון לאמנות אוריינטלית, הממוקם בקומה השלישית של המבנה, מציג יצירות רבות שמקורם במזרח אסיה (בעיקר מיפן אך גם מסין ואינדונזיה). כ-30,000 יצירות ובהם כלי נשק, שריון, כלי חרס, ציורים ורהיטים וכן יצירות של קוריוסאי, הארונובו והוקוסאי. מקורם של אוספי המוזיאון באוספיו של הנסיך הנרי, רוזן בארדי, אשר בסוף המאה ה-19 הוריש את אוספיו לממשלת איטליה. במוזיאון אוסף ייחודי של דמויות שחורות מאינדונזיה אשר שימשו בתיאטרון בובות. מדיה וקבצים בנושא קא' פזארו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קא' פזארו גלריה של יצירות המוצגות במוזיאון לאמנות מודרנית, באתר המוזיאונים של ונציה
אחמד חוסיין

אחמד חוסיין (בערבית: أحمد حسين; 1911–1982) היה מדינאי מצרי, מקים מפלגת מצרים הצעירה (בערבית: مصر الفتاة, תעתיק מדויק: "מצר אלפתאה"). חוסיין היה סטודנט למשפטים. בתום לימודיו ארגן מגבית למימון הקמת מפעל לייצור תרבושים, יחד עם תומכיו, לביסוס מפלגתו העתידית. את האידאולוגיה של המפלגה ביסס בספר שכתב, המתמקד בשלושה היבטים מרכזיים – האל, המולדת והמלך. הספר נושא את הסיסמה "מצרים מעל כולם". עם הצלחתו הקים ב-1933 את מפלגת מצרים הצעירה, שהפכה למפלגה פוליטית בשנת 1936. עם רעיונותיו המרכזיים נמנים: שחרור משלטון הבריטים; שיפור מעמד הפלאח, כולל רפורמת קרקעות; חלוקה צודקת של הכספים במשק; תיעוש; הלאמה של חברות זרות; הפיכת השפה הערבית לשפה הלאומית של מצרים; ושמירה על יום שישי כיום מנוחה. בהגותו הוא שילב בין פאן-ערביות, אופי אסלאמי, אופי מצרי וטריטוריאליות המבוססת תביעות על בסיס העבר. מדיה וקבצים בנושא אחמד חוסיין בוויקישיתוף Monday, April 27th (Cairo)
כנבוזי הראשון

כנבוזי הראשון (בפרסית: کمبوجيه يکم; ביוונית Καμβύσης, כמביסס, כמביזס; בפרסית עתיקה Kambūǰiya; ‏בערך 600–559 לפנה"ס), הידוע גם ככנבוזי הפרסי, היה מלך אנשאן משנת 580 לפנה"ס ועד מותו. היה אביו של כורש הגדול, בנו הצעיר של כורש הראשון. הניח את היסודות לממלכה האחמנית. כנבוזי היה ככל הנראה נינו של מייסד השושלת האחמנית, האחמניש. ממלכתו של כנבוזי הייתה מדינת חסות של מדי הגדולה וייתכן שאף היה נשוי לנסיכה ממוצא מדיי. על פי הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס), כנבוזי היה ”איש משפחה טובה והרגלים שקטים”. הוא מלך תחת חסותו של אסטיאגס (Astyages), מלך מדי. לדברי ההיסטוריון ניקולאוס איש דמשק (המאה ה-1 לפנה"ס) שמו המקורי היה אטרדטס (Atradates). בסביבות 551 לפנה"ס, הוא מרד יחד עם בנו, כורש הגדול, באסטיאגס מלך מדי. הוא נפצע ומת מאוחר יותר בקרב הגבול הפרסי. לפי הרודוטוס, אסטיאגס בחר בכנבוזי כחתן משום שלא ראה בו איום על כס מדי. כורש הגדול היה זה שנלחם והדיח את סבו, ולאחר מכן ייסד את האימפריה הפרסית. Muhammad A. Dandamayev, "Cambyses". In Ehsan Yarshater (ed.), Encyclopædia Iranica, ‏vol. 4, Routledge & Kegan Paul. כנבוזי הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תרגום: ד"ר אלכסנדר שור, כתבי הרודוטוס, ירושלים: ראובן מס, תרצ"ה, עמ' 43 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.