laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ובנה טריליני

ג'ובנה טריליני (באיטלקית: Giovanna Trillini; נולדה ב-17 במאי 1970) היא סייפת איטלקייה. אלופה אולימפית ברומח, בעלת 8 מדליות מהן 4 מזהב, אחת מהן אישית, מ-5 אולימפיאדות. היא אלופת עולם ברומח, בעלת 19 מדליות מהן 9 זהב ואלופת אירופה בעלת 6 מדליות מהן 2 זהב. טריליני נולדה ביסי. באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה טריליני בשתי מדליות זהב, בתחרות רומח אישי, במדליית כסף זכתה וואנג הויפנג מסין ובמדליית ארד זכתה טטיאנה סדובסקאיה מחבר המדינות ובתחרות רומח קבוצתי, במדליית כסף זכתה גרמניה ובמדליית ארד זכתה רומניה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה טריליני לכבוד לשאת את דגל מדינתה בטקס הפתיחה. במשחקים עצמם היא זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית ארד בתחרות רומח אישי, במדליית זהב זכתה לורה בדיאה מרומניה ובמדליית כסף זכתה בת ארצה ולנטינה וצאלי. מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי, במדליית כסף זכתה רומניה ובמדליית ארד זכתה גרמניה. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה טריליני בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית ארד. מדליית ארד בתחרות רומח אישי, במדליית זהב זכתה בת ארצה ולנטינה וצאלי ובמדליית כסף זכתה ריטה קוניג מגרמניה. מדליית זהב בתחרות רומח קבוצתי, במדליית כסף זכתה פולין ובמדליית ארד זכתה גרמניה. באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה טריליני במדליית כסף בתחרות ברומח אישי, במדליית זהב זכתה ולנטינה וצאלי ובמדליית ארד זכתה סילביה גרוצ'לה מפולין. לא נערכה תחרות ברומח קבוצתי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה טריליני במדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי, במדליית זהב זכתה רוסיה ובמדליית כסף זכתה ארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות רומח אישי. בסך הכל צברה טריליני 33 מדליות, מהן 15 זהב, 7 כסף ו-11 ארד במשחקים האולימפיים, באליפויות העולם ובאליפויות אירופה. בסך הכל זכתה טריליני ב-4 מדליות זהב אישיות בגביע העולם בסיף בשנים 1991, 1994, 1995 ו-1998 מדיה וקבצים בנושא ג'ובנה טריליני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ובנה טריליני ג'ובנה טריליני, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ג'ובנה טריליני, באתר olympedia.org ג'ובנה טריליני, באתר התאחדות הסיף הבין-לאומית
ההפגנות במרוקו (2011)

ההפגנות במרוקו הן סדרה של הפגנות מחאה שהחלו במרוקו ב-20 בפברואר 2011, נגד המשטר המונרכי במדינה ונגד המלך מוחמד השישי. ההפגנות החלו כחלק מאפקט הדומינו של גל המחאות בארצות ערב (2011-2010). ב-20 בפברואר צעדו אלפי מפגינים בעיר רבאט ודרשו מהמלך להעביר חלק מסמכויותיו לפרלמנט ולשנות את החוקה. הפגנות דומות התרחשו לאחר מכן בערים קזבלנקה, מרקש, טנג'יר, פאס, תטואן, אל-ג'דידה ועוד. ב-5 ביוני מספר המפגינים במדינה הגיע לשיא של כל הזמנים כש-60,000 מפגינים הפגינו בעיקר בערים רבאט וקזבלנקה בדרישה לרפורמות בחוקה. בעקבות ההפגנות המתמשכות נגדו, ב-17 ביוני פנה המלך מוחמד השישי בנאום לעם בטלוויזיה והודיע כי יתבצע משאל עם על רפורמות בחוקה ב-1 ביולי. הרפורמות המיוחסות בחוקה הן: הפרדת כוחות בין המלך לראש הממשלה, כשהמלך יתחייב לבחור בראש הממשלה מהמפלגה הכי גדולה בפרלמנט. העברת חלק מהיכולות הפוליטיות מהמונרך אל ראש הממשלה, כולל היכולת לפזר את הפרלמנט. העברת היכולת של נתינת חנינה מהמלך לידי הפרלמנט. הפיכת השפות הברבריות (תמאזיגת) לשפה רשמית במרוקו, לצד השפה הערבית. כמו כן, הודיע המלך כי יתקיימו בחירות מוקדמות לפרלמנט ב-7 באוקטובר 2011. ב-2 ביולי אישרו אזרחי מרוקו במשאל עם ברוב גדול את השינויים בחוקה לפיהם הועברו סמכויות מהמלך לידי הממשלה. ב-25 בנובמבר החלו הבחירות לפרלמנט במרוקו, כשמפלגות איסלאמיות מתונות מתמודדות נגד מפלגות חילוניות במדינה. חלק מהמפגינים במרוקו קראו להחרמת הבחירות, שלטענתם התוצאות בה מתוכננות מראש על ידי המלך. מפלגת "הצדק והפיתוח" האסלאמיסטית (בערבית: "חיזב אל-עדאלה ואל-תנמיה" حركة العدالة والتنمية) אשר מזוהה עם ארגון האחים המוסלמים, ניצחה בבחירות הכלליות לפרלמנט שנערכו במדינה וקיבלה 107 מתוך 395 המושבים בפרלמנט. התיקון לחוקה שהתקבל ב-2011 קובע שהממשלה תורכב על ידי יושב ראש המפלגה שזכתה במספר הגדול ביותר של מושבים. לפיכך, ימנה המלך מוחמד השישי את יושב ראש מפלגת הצדק והפיתוח, עבד אל-אילה בן כיראן (בערבית: عبد الإله بن كيران), להרכיב את הממשלה. "הצדק והפיתוח" היא הזרוע הפוליטית של תנועת הייחוד והרפורמה (בערבית: חרכת אל-תווחיד ואל-איסלאח حركة التوحيد والإصلاح), המהווה שלוחה של תנועת האחים המוסלמים במרוקו, אשר השיגה בבחירות אלה ניצחון נוסף, במסגרת שינויי השלטון שחלו כתוצאה מגל המחאות בארצות ערב. מדיה וקבצים בנושא ההפגנות במרוקו בוויקישיתוף יהונתן דחוח הלוי, זאב בעור של כבש - ניצחון המפלגה מפלגת הצדק והפיתוח האסלאמית במרוקו, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה ההפגנות במרוקו, ברשת החברתית פייסבוק האם הרפורמות במרוקו יצילו את המלך מזעם ההמון?, באתר וואלה, 2 ביולי 2011 אמיר שילה‏, האביב המרוקני: בחירות בדרך ל"מהפכה עדינה"? - וואלה חדשות, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2011
תלמי מלך גשור

תַּלְמַי מלך גְּשׁוּר הוא דמות מקראית. היה מלך בגשור במהלך המאה ה-11 לפנה"ס. הוא ירש את אביו עמיהוד במלוכה ובימיו גשור הפכה למעין מדינת חסות של ממלכת ישראל המאוחדת. אבשלום נכדו קיבל אצלו מקלט מדיני כשברח מדוד אביו לאחר שרצח את אחיו אמנון, ותכנן שם את מרד אבשלום. מעכה, בתו של תלמי, נישאה לדוד (לפי המדרש, במתכונת של אשת יפת תואר) וילדה לו את תמר ואבשלום. שלמה המלך השיא את בנו רחבעם לבתו של אבשלום, שגם שמה היה מעכה, מזיווג זה נולד אביה מלך יהודה. גשור נשארה חלק מממלכת יהודה עד ימי המלך אסא. ספר שמואל ב', פרק י"ג, פסוק ל"ז מדרש תנחומא (בובר) פרשת כי תצא פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) דברים פרשת תצא ילקוט שמעוני תורה פרשת כי תצא ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ג' ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלדו נדי

אלדו נדי (באיטלקית: Aldo Nadi; ‏29 באפריל 1899 – 10 בנובמבר 1965) היה סייף איטלקי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 3 זהב, מאולימפיאדה אחת (אנטוורפן 1920). נדי נולד בליבורנו. אחיו הבוגר נדו, נחשב לאחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה. באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה נדי ב-4 מדליות, מהן 3 זהב כולן בתחרויות הקבוצתיות: בתחרות ברומח קבוצתי, בתחרות בדקר קבוצתי ובתחרות בחרב קבוצתי. הוא זכה במדליית כסף בתחרות חרב אישי, כשבמדליית זהב זכה אחיו, נדו. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות רומח אישי. בשנת 1935 היגר נדי לארצות הברית ולימד סייף בניו יורק עד שנת 1943. בהמשך אותה שנה עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה. בשנת 1965 נפטר נדי בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא אלדו נדי בוויקישיתוף אלדו נדי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלדו נדי, באתר olympedia.org
עזתאללה נגהבאן

עֵזָתאללה נגהְבּאן (פרסית: عزت‌الله نگهبان, נהגה: אֶזָּתוֹללָה נֶגַהְבָּאן; 1 במרץ 1926 – 2 בפברואר 2009 ) היה ארכאולוג איראני שנודע כאבי הארכאולוגיה המודרנית האיראנית. נגהבאן נולד באיראן בעיר אהוואז. הוא למד בבית הספר התיכון פִירוּז בַּהְרָאם. ב-1949 סיים את לימודי התואר הראשון בארכאולוגיה באוניברסיטת טהראן, וב-1954 קיבל את התואר השני בארכאולוגיה מאוניברסיטת שיקגו. ב-1955 התמנה למרצה מן המניין[דרושה הבהרה] במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת טהראן, וב-1962 נעשה פרופסור. מ-1967 עד 1978 הוא שימש בתפקיד ראש המחלקה, ומ-1975 עד 1979 – דקאן הפקולטה לספרות ולמדעי הרוח. מ-1960 עד 1965 היה המנהל הטכני של השירות הארכאולוגי האיראני, ומ-1965 עד 1979 – יועץ טכני של משרד התרבות האיראני. מ-1980 עד 2000 היה אוצר אורח במוזיאון האוניברסיטה של אוניברסיטת פנסילבניה. נגהבאן היה המדען הראשי בחפירות רבות באתרים איראניים קדומים, ובכללם מָארְלִיכּ (במחוז גילאן), הַפְט טַפֶּה (ליד שוש ואהוואז), שם ייסד מוזיאון להצגת הממצאים מהאתר, ומישור המדאן שהוקם בו מרכז הכשרה לסטודנטים. עם תרומותיו החשובות של פרופ' נגהבאן לארכאולוגיה האיראנית נמנות הרפורמות שערך בתוכנית הלימודים של המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת טהראן, וייסודו של המכון הארכאולוגי. כשהצטרף נגהבאן למחלקה לארכאולוגיה, הציג ועודד את הגישה המדעית לתחום, אך רק בשנת 1967, כשנעשה ראש המחלקה, בנה את תוכנית הלימודים מחדש עם דגש על עבודת שטח, ובשנים 1970–1971 הפכה עבודת השטח לחובה. כדי לקדם את כל אלה, הקים מחנה לבית ספר השדה של המחלקה במישור קזווין באתר של חאן ספווי משוחזר, והשיג רישיון חפירה לתקופה ארוכה מהשירות הארכאולוגי האיראני. לאחר שהוסיף רכיב מעשי משמעותי למחלקה, הנהיג תוכנית לתואר שני הכוללת עבודת שדה נוספת בחפירות הַפְט טַפֶּה במחוז ח'וזסתאן בחורף. למכון הארכאולוגי שייסד ב-1958 ואותו ניהל עד 1979, היה תפקיד חשוב בכל הפיתוחים האלה: הוא נתן למדריכים ולסטודנטים את המשרדים, המעבדות ושירותי הספרייה שהיו צריכים כדי לנתח את התוצאות של עבודת השטח ולפרסם מאמרים. חפירות עיקריות: מֶהְרָאנָאבָּאד, 1961 מָארְלִיכּ, ‏1961 - 1962 הַפְט טַפֶּה, 1965 - 1979 מישור קזווין 1970 - 1979 מיזמים נוספים: סקר ח'וראסאן לאורך הגבול הסובייטי, 1965 סקר מישור כֶּלָארְדַשְׁת, 1975 - 1976 מדליית המורשת התרבותית לשנת 1999 של משרד התרבות וההכוונה האסלאמית של איראן -- על מפעל חיים בתחום הארכאולוגיה פרס ספר השנה לשנת 1992 של משרד התרבות וההכוונה האסלאמית של איראן -- על המהדורה הפרסית של הספר "חפירות בהַפְט טַפֶּה, איראן" (Excavations at Haft Tepe, Iran) הערך עזתאללה נגהבאן במהדורה המקוונת של אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית)
1-פרופנול

1-פרופנול (1-propanol) הנקרא גם n-פרופנול (n-Propanol), הוא תרכובת כימית דליקה, חסרת צבע. נוסחתו הכימית היא: C3H7OH. זהו כוהל ראשוני (כוהל בו קשור הפחמן הכוהלי לאטום פחמן אחד כלומר בסוף השרשרת) ואיזומר מבני של איזופרופנול. שימושו העיקרי הוא כממס. ככל כוהל ראשוני פרופנול יכול להפוך לאלקיל-הליד, כך למשל תגובה עם זרחן אדום ויוד נותנת פרופיל יודיד (אנ') בניצולת של 80%. אסטריפיקציה: תגובה קטליטית עם חומצה אצטית בנוכחות H2SO4 נותנת פרופיל אצטט (אנ'), והרתחה עם חומצה פורמית נותנת פרופיל פורמט. חמצון: בתגובה עם די-כרומט הנתרן (אנ') (Na2Cr2O7) וחומצה גופרתית (H2SO4) מתקבל האלדהיד פרופנאל בניצולת של 36%, וחמצון בחומצה די-כרומית (H2Cr2O7) נותן חומצה פרופיונית. 1-פרופנול מתקבל מכמה חומצות אמינו כאשר דגנים או תפוחי אדמה מותססים להפקת אתנול. בתעשייה מופק החומר על ידי הידרוגנציה של פרופיל אלדהיד המופק בעצמו מתגובה של אתילן עם פחמן חד-חמצני ומימן. הפקת פרופילן אלדהיד H 2 C = C H 2 + C O + H 2 ⇒ C H 3 C H 2 C H = O {\displaystyle H_{2}C=CH_{2}+CO+H_{2}\Rightarrow CH_{3}CH_{2}CH=O} . הידרוגנציה לקבלת פרופנול C H 3 C H 2 C H = O + H 2 ⇒ C H 3 C H 2 C H 2 O H {\displaystyle CH_{3}CH_{2}CH=O+H_{2}\Rightarrow CH_{3}CH_{2}CH_{2}OH} . 1 פרופנול דומה לאתנול בהשפעתו על גוף האדם אך השפעתו חזקה פי 2–4 והוא משכר. LD50 בבליעה שנמדד בחולדות 1870 מ"ג לק"ג משקל גוף בהשוואה ל 7060 מ"ג לק"ג עבור אתנול. בגוף הופך החומר לחומצה פרופנואית. איזופרופנול אתנול MSDS (גיליון בטיחות חומרים) של 1-פרופנול science/n-propyl-alcohol 1-פרופנול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סיריוס

סיריוס (יוונית: Σείριος) הוא כוכב זוגי הידוע גם כ-α בכלב גדול, הכלב של אוריון (כְּסִיל) וגליזה 244. נקרא בעברית אברק או "כוכב הכלב", זהו הכוכב הבהיר ביותר בשמי כדור הארץ (מלבד השמש), מרחקו 8.6 שנות אור ממערכת השמש (המערכת החמישית במרחקה ממערכת השמש והשנייה מבין אלו שניתנות לצפייה ללא ציוד עזר אחרי מערכת אלפא קנטאורי) והוא שייך לקבוצת הכוכבים כלב גדול ומהווה את הקודקוד הדרום מזרחי של משושה החורף. הכוכב הראשי במערכת הוא סיריוס-A, כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A1 V, צבעו לבן-כחלחל והוא מאיר בעוצמה גבוהה פי 25 מעוצמת ההארה של השמש. לסיריוס מהירות רדיאלית של 7.6 ק"מ לשנייה, ובתצפיות נתגלה סביבו ענן אבק. הכוכב המשני במערכת הוא הננס לבן סיריוס-B. הוא מסתובב סביב נקודה משותפת בינו לבין סיריוס-A ב־50.1 שנות ארץ, במסלול אקסצנטרי מאוד, המשתנה בין 8.1 יחידות אסטרונומיות ל־31.5 יחידות אסטרונומיות. סיריוס-B חיוור פי 10,000 מסיריוס-A, קוטרו 12,000 ק"מ וצפיפותו גדולה פי 92,000 מצפיפות השמש. סיריוס־A הוא כוכב התקן למחלקה הספקטרלית A1V. סיריוס ניתן לצפייה כמעט מכל המקומות הניתנים ליישוב על כדור הארץ (למעט אזורים מצפון לחוג הארקטי) ובשל בהירותו הרבה היה מוכר לרוב התרבויות העתיקות. הוא מופיע בכתבים ממצרים העתיקה בשם "סותיס" וזוהה עם האלה איזיס. המצרים בתקופה ההיא ייחסו לו חשיבות רבה והופעתו בשמי הבוקר לפני זריחת השמש בישרה את היפוך הקיץ ואת עונת ההצפות של הנילוס, אירוע חשוב ביותר מבחינה חקלאית. בצו קנופוס שפורסם על ידי תלמי השלישי, המלך מפרסם רפורמה בלוח השנה בהתבסס על מחזורו של כוכב סותיס. ביוון העתיקה בישרה הופעתו של סיריוס בדמדומי הבוקר את תחילת התקופה החמה והיבשה, שנקראה ימי הכלב או ימי הכלבים. בשל בהירותו הגדולה של הכוכב יוחסו לו גלי החום והיובש של הקיץ והוא נחשב לבעל השפעה שלילית על הצומח והחי, ופרוש שמו בלטינית הוא "חורך". תלמי, קיקרו, גרמניקוס, סנקה ואנשים נוספים בעת העתיקה תיארו את סיריוס ככוכב אדום, בדומה לארקטורוס, אלדברן, אנטארס וביטלג'וז, זאת למרות שכיום הכוכב הוא בעל גוון לבן-כחלחל. אין כיום שום הסבר מקובל לשינוי הצבע של הכוכב בתוך מאות שנים מאדום ללבן וחיפוש אחר שרידים של ערפילית פלנטרית, שתעיד על הפיכת סיריוס B מענק אדום לננס לבן, לא העלה דבר. עם זאת, בשל עוצמתו, סיריוס נוטה לנצנץ יותר מכוכבים אחרים כאשר הוא קרוב לאופק, ואז אורו נראה לעיתים כמשתנה בין אדום, לבן וכחול. קיומו של סיריוס-B, הננס הלבן, המכונה גם "הכלבלב", נחזה עוד בשנת 1844 על ידי פרידריך בסל, על סמך תצפיות בסיריוס ושינויים בתנועתו. הפעם הראשונה בה הוא נצפה בטלסקופ הייתה ב-31 בינואר 1862 על ידי אלבאן גראהם קלארק, כאשר בחן את הטלסקופ החדש בקוטר 18 אינץ', שבנה לאוניברסיטת דיירבורן. מדיה וקבצים בנושא סיריוס בוויקישיתוף יגאל פת-אל, כוכב הכלב סיריוס, באתר ynet, 25 בינואר 2012 סיריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) VizieR: LHS 219, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979) Irene J.F. De Jong, Homer, Iliad book XXII, p. 66, note 29
טלאס

האם התכוונתם ל... מוסטפא טלאס – מבכירי מערכת הביטחון הסורית; כיהן כרמטכ״ל הכוחות המזוינים של סוריה וכשר ההגנה מנאף טלאס – מבכירי משמר הרפובליקה של סוריה, שהצטרף לאופוזיציה הסורית טלס – עיירה בקירגיזסטן קרב טלאס – קרב בין שושלת טאנג הסינית לבין הח'ליפות העבאסית שהתרחש בשנת 751
עיבוד תיאטרוני

המונח "דרמטיזציה" מפנה לכאן. לערך העוסק בעיבוד לקולנוע, ראו עיבוד קולנועי. עיבוד תיאטרוני או הַמחָזה (בלועזית דְּרָמָטִיזַצְיָה) הוא תהליך של יצירת מחזה או הצגה, או שניהם גם יחד, על סמך יצירה אמנותית קיימת, קודמת, כגון רומן, סיפור קצר, סרט קולנוע, קומיקס, סדרת טלוויזיה, כתבה עיתונאית, ראיונות בטלוויזיה, שיר, מוזיקה, ציור וכדומה. על בסיס היצירה נכתב מחזה, ומופקת הצגה, המהווה יצירה נגזרת. התסריטאים בתחום הקולנוע והטלוויזיה, והמחזאים בתחום התיאטרון, הם בדרך כלל אנשי המקצוע הנוהגים לערוך עיבודים מן הספרות והאמנויות אל התיאטרון, או מן הספרות והאמנויות אל הקולנוע והטלוויזיה. אך קיימים גם כמה עיבודים מן הקולנוע אל הטלוויזיה או מן הקולנוע אל התיאטרון וכך הלאה. קיימות דוגמאות רבות מספור לעיבודים תיאטרוניים בעולם כולו. דוגמה אחת מני רבות לתיאטרון מודרני, היא ספריו של בשביס זינגר שעובדו לתיאטרון במדינות רבות בעולם. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפקט גיבס-דונן

אפקט גיבס-דונן (באנגלית: Gibbs–Donnan effect), הידוע גם כאפקט דונן, חוק דונן, שיווי משקל דונן או שיווי משקל גיבס-דונן), הוא שם שניתן להתנהגותם של חלקיקים טעונים חיובית בקרבת ממברנה חדירה חלקית כאשר הם אינם מגיעים לחלוקה שווה משני צדי הממברנה. הגורם השכיח להתנהגות זו הוא נוכחותו של חומר טעון אחר שאינו יכול לעבור דרך הממברנה ובכך יוצר מתח חשמלי לא שווה משני עבריה. כתוצאה מכך, היחס בין היונים השליליים בצד אחד של הממברנה ליונים השליליים בצד השני של הממברנה יהיה שווה ליחס בין היונים החיוביים בצד אחד ליונים החיוביים בצד השני. האפקט נקרא על שם הפיזיקאי ג'וסיה וילארד גיבס והכימאי פרדריק ג'ורג' דונן. Blaustein, Kao and Matteson, Cellular Physiology, Mosby 2004 מדיה וקבצים בנושא אפקט גיבס-דונן בוויקישיתוף שיווי משקל גיבס-דונן (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנלופה מילפורד

פנלופה מילפורד (באנגלית: Penelope Milford;‏ ב-25 במרץ 1948) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1978 על הופעתה בסרט "השיבה הביתה". מילפורד נולדה בסנט לואיס ולמדה ב"תיכון ניו טרייר" שבווינטקה, אילינוי. אחותו של השחקן קים מילפוד שנפטר בגיל מקודם מכשל בליבו. התפרסמה בדרמה "השיבה הביתה" מ-1978, בה גילמה את וי מונסון חברתה הטובה של סאלי הייד (ג'יין פונדה) העובדת בבית חולים ומשגיחה על אחיה ביל הסוחב צלקות ממלחמת וייטנאם, הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. התבלטה לאחר מכן בשני תפקידים בלבד בדרמת ההתבגרות "אהבת בוסר" ובקומדיית הקאלט "מלכות הכיתה" מ-1989 בתור המורה פאולין פלמינג. בשנת 1996 שיחקה בדרמת הפשע "חיים נורמלים" בתפקיד אדל אנדרסון, בכיכובה של אשלי ג'אד. ב-1997 שיחקה בסרט "הלילה של עורכי הדין" לצד קייט וולש. פנלופה מילפורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פנלופה מילפורד, באתר AllMovie (באנגלית) פנלופה מילפורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קדחת חלב

קדחת חלב (שם רפואי: אקלמפסיה; באנגלית: Eclampsia) היא מצב של חוסר חמור בסידן בגופו של בעל חיים יונק ממין נקבה (לרוב כלבות ופרות). הקדחת מופיעה לרוב לאחר המלטה והנקה. בזמן ההנקה מרבית הסידן מגופה של האם עובר לחלב בשביל צאצאיה, וכתוצאה מכך יכול להיווצר מחסור של סידן בגופה של האם. בכלבים, הקדחת עשויה להופיע בתוך שבוע עד שלושה שבועות מרגע ההמלטה. ערך מורחב – אקלמפסיה (כלבות) קדחת חלב בכלבים מופיעה לרוב בתוך 1-3 שבועות לאחר המלטה. גזעים קטנים יותר מועדים להתפתחות המצב. התסמינים של קדחת החלב בכלבים כוללים: חוסר מנוחה התנשפויות מעידות תוך כדי הליכה גירוד בפנים נוקשות של הרגליים הליכה נוקשה במצב של קדחת חלב קשה, עשוי בעל החיים לסבול מרעידות, עוויתות שיתוק, תרדמת, ולבסוף מוות. אצל פרות ברפת חלב, קדחת חלב מתרחשת בדרך כלל לאחר המלטה. הפרשות של בלוטת החלב גורמות להכפלת הדרישה של ייצור סידן בגוף הפרה. אם סידן אינו מסופק לפרה על ידי מזון, היא עלולה לפתח קדחת ולקרוס. אם הקדחת לא תטופל במהרה על ידי זריקה של סידן גלוקונאט, הפרה עלולה למות. על פי מחקר שנעשה בשנת 1946, פרות מזן ג'רזי יותר מועדות לסבול מקדחת חלב מאשר זנים אחרים. המחקר מצא כי 33.3% מפרות הג'רזי מפתחות קדחת חלב, לעומת פרות מזנים אחרים בהם השכיחות היא 9.6% בלבד. המחקר מצא כי ניתן למזער את סיכויי התפתחות הקדחת בפרות על ידי מתן ויטמין די לפרה. התפתחות הקדחת בפרות ג'רזי שלהן היסטוריה של קדחת חלב בעבר הופחתה מעט על ידי נתינת שמרים בעלי הוויטמין לפרות. במשך שנים, קדחת חלב ותסמיניה לא הובנו כראוי. המונח אקלמפסיה נטבע על ידי הפרופסור האנגלי ג'ון ורנדאוס בשנת 1619. רעלת הריון מדיה וקבצים בנושא קדחת חלב בוויקישיתוף "קדחת חלב". אורכב מ-המקור ב-2011-03-09. נבדק ב-2011-06-29. Fred Lanting (2008). "Hypocalcemia and Eclampsia in Cattle and Dogs". אורכב מ-המקור ב-2010-11-25. נבדק ב-2011-06-29. Michael G Ross (2011-03-29). "Eclampsia". נבדק ב-2011-07-01. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אוליבר שאנטי

אולריך שוּלץ (בגרמנית: Ulrich Schulz; ‏ 16 בנובמבר 1948 - מרץ 2016), המוכר בשם הבמה אוליבר שאנטי (Oliver Shanti), היה מוזיקאי גרמני. אוליבר שאנטי היה המייסד של ההרכב המוזיקלי "Inkarnation" אשר הפך בהמשך ל-"אוליבר שאנטי וחברים" (Oliver Shanti & Friends). בשנת 2009 נידון לשש שנים ו-10 חודשי מאסר לאחר שהורשע ב-76 סעיפים הנוגעים לתקיפה מינית כלפי קטינים. אוליבר שאנטי נולד בהמבורג שבגרמניה. בעודו היה ילד התחיל במסעו בעולם. הוא גר בכמה מארצות אירופה, בקריביים, בארצות הברית ובאפריקה. הרוויח כסף באמצעים שונים כגון שירה בציבור להנאתו. את הכינוי זמר "שאנטי" כמו רבים מזמרי הניו אייג' קיבל לאחר קבלת אמונה חדשה. כאשר הוא ביקר בפסטיבל מוזיקה מזרחית בלבנון, החליט אוליבר שאנטי להשתקע בארץ זו, והחל משנת 1973 ניתק כל קשר עם מקורביו מן העבר. לאחר זמן מה אוליבר חזר לאירופה. יחד עם חבר מוזיקאי בשם וויט ווימן ועם אשתו מרגו פול פתח שאנטי אולפן פרטי בשם "SATTVA". באולפן זה ההרכב החל לעבוד על אלבום אולפן ראשון. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. לקראת סוף שנות ה-80 ובמהלך שנות ה-90 אוליבר שאנטי זכה לפרסום רב באירופה. המוזיקה של שאנטי שילבה מנגינות אלקטרוניות מודרניות ופופולרית בליווי מוטיבים מוזיקליים ממוזיקת המזרח הרחוק. עד היום הפיק הסטודיו "SATTVA" מעל ל-50 אלבומי אולפן. כחלק מתהליך ההפקה אוליבר הזמין לאולפן ההקלטות מוזיקאים שונים המשתייכים לשבטים נדחים שונים. בשנת 2002, הוצא נגד אוליבר שאנטי צו מעצר בגרמניה, לאחר שעלו חשדות כי התעלל מינית בילדים. שאנטי נעדר באותה העת, ולפי הדיווחים בתקשורת, עבר לחיות בסתר בגרמניה או באחת מהמדינות הסמוכות לה. לבסוף הוא נעצר בליסבון שבפורטוגל ב-29 ביוני 2008, והואשם ב-314 מקרים של התעללות בילדים ב-20 באפריל 2009. טרם המשפט ניסה אוליבר שאנטי לשים קץ לחייו בתא המעצר. לבסוף, ביום שישי ה-4 בדצמבר 2009, נידון אוליבר שאנטי לשש שנים ו-10 חודשי מאסר לאחר שבית משפט במינכן הרשיע אותו ב-76 סעיפים הנוגעים לתקיפה מינית כלפי קטינים. בשנת 2002, לאחר שאוליבר הואשם בתקיפה מינית של ילדים, החליטו חברי ההרכב המוזיקלי בה השתתף לשנות את שמם מ-"Oliver Shanti & Friends" ל-"Existence". 1987 - Licht-Prakash-Light ( Inkarnation) 1987 - Frieden-Shanti-Peace (как Inkarnation) 1987 - Listening to the Heart 1988 - Rainbow Way 1988 - Vila Nova Mellow Days (как Oliver Serano-Alve) 1989 - Walking on the Sun 1990 - Minho Valley Fantasies (как Oliver Serano-Alve) 1992 - Vida Para Vida (как Oliver Serano-Alve) 1993 - Tai Chi 1995 - Well Balanced 1996 - Tai Chi Too 1997 - Circles of Life: The Best of Oliver Shanti 1998 - Seven Times Seven 2000 - Medicine Power 2002 - Alhambra 2006 - Man Heaven Earth 1996 - Buddha and Bonsai Vol. 1 1997 - Shaman 1997 - Buddha and Bonsai Vol. 2 2000 - Buddha and Bonsai Vol. 3 2000 - Shaman 2 2002 - Buddha and Bonsai Vol. 4 2005 - Buddha and Bonsai Vol. 5: The Power of Silence Indiens: Sacred Spirits Shaman: Red Indian Chill עד 1997 - Meditative Music of Budo-Gala: The Magic of Martial Arts 1997 - 10 Years of Sattva Music 1997 - Spirit of Budo: The Power of Balance 1999 - Tibetiya 2001 - 15 Years of Sattva Music 2001 - Reiki: Brightness Healing אוליבר שאנטי, באתר Last.fm (באנגלית) אוליבר שאנטי, באתר AllMusic (באנגלית) אוליבר שאנטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוליבר שאנטי, באתר Discogs (באנגלית)
מרדכי מן

הרב מרדכי ליב מן (תרע"ז, 1916 - ד' באדר ב' תשנ"ז, 13 במרץ 1997) היה חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. נולד בבריינסק (ליטא הפולנית) למשה וחיה מן. בהיותו כבן 11 נשלח על ידי אמו ללמוד בישיבת סלונים בראשותו של הרב שבתי יגל. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת מיר שם התבלט בשקדנותו. בשנת תרצ"ט (1939) עקב חשש גיוס לצבא הפולני עלה לארץ ישראל (באמצעות סרטיפיקט ששלח אליו הרב ראובן כץ ראש ישיבת לומז'ה בפתח תקווה). עם עלייתו לארץ ישראל נכנס ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה אצל רבו רבי ראובן כץ, באותה תקופה התקרב לחזון איש, והוא שידכו למרים, בתו של הרב הלל ויטקינד, ראש ישיבת בית יוסף בתל אביב (נפטרה ב-1981). לאחר נישואיו החל למסור שיעורים בישיבתו של חמיו. בשנות ה-70 עברה הישיבה לשיכון ויז'ניץ בבני ברק ונקראה "בית הלל" על שם חמיו. הישיבה בבני ברק משמשת ככולל אברכים. עם הקמת מועצת גדולי התורה של דגל התורה, בשנת תשמ"ט (1989), הזמינו הרב אלעזר מנחם שך לכהן בה. בחצי שנה האחרונה לחייו היה משותק. בד' באדר ב' תשנ"ז נפטר לאחר מחלה קשה, ונטמן בהר הזיתים בירושלים. בשנת תשס"א (2001) נהרגו בתאונת דרכים בתו חיה מינדל, חתנו הרב שמשון פינקוס ונכדתו. חיבר סדרת הספרים דברי מרדכי על הש"ס. משפחת אביו נספתה כולה בשואה למעט אחיו אלחנן המתגורר כיום בחולון (כתב ספר זיכרון לעירו ומשפחתו, בשם נר לבריינסק). גיסיו חתני חמיו הם הרב דוד פינקל, הרב שרגא גרוסברד והרב יחיאל צוקרוב. בנו הרב דוד יצחק, היה ראש ישיבת כנסת חזקיהו בנו הרב משה, ראש ישיבת באר יצחק בנו הרב אליהו, מראשי ישיבת אור ישראל בפתח תקווה, וחתנו של הרב רפאל שפירא. בנו הרב חיים, ראש ישיבת באר התלמוד באלעד ורב קהילת שדרות יחזקאל במודיעין עילית, ומרבני ועדת הרבנים לענייני חינוך של תנועת דגל התורה. חתנו של הרב הלל זקס. בנו הרב אברהם ישעיהו, מראשי ישיבת תפארת משה בבני ברק וחתנו של הרב חיים פרידלנדר בנו הרב יוסף, ממלא מקומו בישיבת בית הלל וחתנו של רבי משה קופשיץ בנו הרב אליעזר, היה ר"מ בישיבת דברי מרדכי. נפטר בשנת תשע"ו. בנו הרב ישראל מאיר, מראשי ישיבת בית מתתיהו בבני ברק וחתנו של הרב ברוך ויסבקר חתניו הם הרב שמשון דוד פינקוס - היה רב הקהילה החרדית באופקים; יוסף חיים שינברגר - נכדו של רבי עמרם בלוי; ושמואל גריינמן, בנו של הרב חיים גריינמן. אלחנן מן, נר לבריינסק, טרגדיה של עיירה יהודית ידועה במזרח אירופה מרדכי לייב בן משה מן (1916-1997), דף שער בספרייה הלאומית ראו: תלמידי ישיבות פליטים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 10
טורטוסה

טורטוסה (בספרדית: Tortosa) היא עיר בקטלוניה שבספרד, 89 ק"מ דרומית-מערבית לטרגונה, בקרבת הגבול עם אראגון וולנסיה. שוכנת על הדלתה של האברו, באזור המוקדש לחקלאות, בעיקר לגידול אורז. העיר נקראה Ilerca בפי האיברים, Dertosa בפי הרומאים וטרטושה (طرطوشة) בפי המוסלמים, שבתקופתם הייתה מרכזה של ממלכת טאיפה (1035–1148). היא נכבשה ב-1148 בידי רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה. בעיר התקיים בשנים 1413–1414 ויכוח טורטוסה בין יהודים לנוצרים. ערך מורחב – ויכוח טורטוסה ויכוח טורטוסה התנהל בשנים 1413-1414 בעיר טורטוסה שבקטלוניה והיה אחד מהוויכוחים המפורסמים שהתנהלו בימי הביניים בין יהודים לנוצרים. בית הכנסת היהודי הישן בטורטוסה אתר האינטרנט הרשמי של טורטוסה טורטוסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טורטוסה (ספרד), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.