ארקולה ברנבאי

ארקוׂלה בֶּרְנָבֵּאִי (איטלקית: Ercole Bernabei;‏ 1622 – 5 בדצמבר 1687) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי שפעל בעיקר ברומא ובמינכן. ברנבאי נולד ביישוב קפרארולה במחוז ויטרבו שבחבל לציו. הוא למד ברומא אצל אורציו בנוולי. ב-25 באוגוסט 1642 מתועד היותו נגן עוגב משנה למוזיקה ה"יוצאת מן הכלל" שנועדה לתפילות ערב ולמיסה בחג של לואי הקדוש בכנסיית סן לואיג'י דיי פראנצ'זי ברומא, שבה שימש בנוולי כקפלמייסטר (maestro di capella). ב-1653 התקבל במקומו של המלחין לואיג'י רוסי בתפקיד של נגן עוגב באותה כנסייה ונשאר בתפקיד זה עד 1658 כשהוחלף זמנית על ידי ארקולה פסטורלי. בשנה הבאה התקבל מחדש באותו התפקיד ופעל בו עד יולי 1665 כשהתמנה לקפלמייסטר של הקפלה המוזיקלית פיה לטראננסה (Pia Lateranense) בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו (1667-1665). בשנים 1667–1672 כיהן גם כמנהל הקפלה של סן לואיג'י דיי פראנצ'זי, תפקיד שירש מאנטוניו מריה אבאטיני. ביוני 1672 הודות לתמיכת מלכת שוודיה, כריסטינה התמנה לקפלמייסטר של קפלה ג'וליה של בזיליקת סן פייטרו בוותיקן במקום המורה שלו, אורציו בנבולי, (Benevoli) שנפטר. אולם כעבור שנתיים (1674) עזב את התפקיד כדי להתמנות במקום יוהאן קספר קרל כקפלמייסטר במינכן בחצר הנסיך הבוחר של בוואריה, פרדיננד מריה. הוא נשאר במינכן עד סוף חייו. בחצר הבווארית העלה על הבמה כמה אופרות שכתב. אגוסטינו סטפאני, לימים מלחין ידוע, ליווה אותו למינכן והיה תלמידו ועוזרו. למרות הכל ברנבאי חלם לשוב לרומא אך לא הצליח ונפטר במינכן בדצמבר 1687. בשנותיו ברומא הלחין בנרבאי בעיקר מוזיקה כנסייתית ב"סגנון עתיק" (stile antico) אבל ידע גם להסתגל לסגנונות מודרניים יותר מתקופתו (stile moderno). כתב יצירות רבות בסגנון קונצרטי למספר קולות ובאסו קונטינואו אבל גם בסגנון פוליכוראלי, בהן ניכרת השפעת מורו בנוולי. בגלל פעילותו האינטנסיבית כקפלמייסטר, פעל פחות בתחום המוזיקה החילונית. נודע במיוחד הודות ל"קונצ'רטו מדריגלסקו" שלו (1669), קובץ של 15 מדריגלים קונצרטיים ב"סגנון מודרני" לשלושה קולות ובאסו קונטינואו, אותו הקדיש לנסיך פלביו אורסיני, דוכס מברצ'אנו וששימש כדוגמה לתלמידו סטפאני בכמה מיצירותיו. האופרות של ברנבאי אבדו כולן. נותרו מהן רק שתי לבריות. לברנבאי נולדו שני בנים, שניהם מוזיקאים:ג'וזפה אנטוניו ברנבאי ווינצ'נצו ברנבאי. 1674 - La conquista del vello d'oro in Colco חטיפת גיזת הזהב בקולכיס - לברית מאת ד. גיסברטי, מינכן 1675 - I portenti dell'indole generosa, ovvero Enrico terzo imperatore, duca di Baviera - בעלי רוח הנדיבות או הקיסר היינריך השלישי, דוכס בוואריה, לברית מאת ד.ג'יסברטי, מינכן 1680 - Il litigio del cielo e della terra ריב השמיים והאדמה, לברית מאת ו. טרצאגו, מינכן 1686 - Erote ed Anderote - ארוס ואנטארוס, לברית מאת ו. טרצאגו, מינכן Santa Cristina - 1666 - כריסטינה הקדושה, לברית מאת לליו אורסיני - הוצגה בבית המרקיז פלאוטי בבולוניה 1669 - Concerto madrigalesco a tre voci - הקונצ'רטו מדריגלסקו לשלושה קולות ובאסו קונטינואו - מלית מאת א. בלמונטה - נמצא כתב יד 1665 - Ecce sacerdos magnus - הנה הכהן הגדול - מוטט בשני קולות וקונטינואו ב"קובץ של ג'ובאני בטיסטה קאיפברי וד. פרנצסקו קוולוטי, חלק א" Raccolta di Gio. Battista Caifabri e D. Francesco Cavallotti... Parte prima, רומא, ג. פאי G.Fei 1667 - Exaudiat Dominus - ישמע ה' - מוטט לשלושה קולות וקונטנואו, בקובץ של ג'ובני בטיסטה קאיפברי חלק ב Raccolta di Gio. Battista Caifabri ...Parte seconda' - ברומא, א. בלמונטה 1691 - Sacrae modulationes (מודולציות קדושות) לשניים ולחמישה קולות, שני כינורות ובאסו קונטינואו, מינכן שתי מיסות ל-16 קולות 23 קטעים קדושים (מוטטים, המנונים, אנטיפונים ל-4–8 קולות 23 brani sacri (mottetti, inni, antifone) per 4-8 voci R. Casimiri: Ercole Bernabei, maestro della Cappella musicale lateranese,Roma, 1920) A. Morelli: Il Theatro spirituale ed altre raccolte di testi per oratorio romani del Seicento, in «Rivista italiana di musicologia», XXI 1986, pp. 61-143 Julie Anne Sadie (dir) La Musique baroque - Fayard, Paris 1995 p.347 מדיה וקבצים בנושא ארקולה ברנבאי בוויקישיתוף ארקולה ברנבאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארקולה ברנבאי, באתר Discogs (באנגלית) Sadie 1995