laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אל-בוראק

אל-בּוּראק (בערבית: البُراق, אלבֻּראק, הבָּרק) במסורת המוסלמית היא בהמה פלאית מעופפת דמוית סוס או פגסוס, שעל גבה רכב הנביא מוחמד ממכה אל "המסגד הקיצון" ב"ליל המסע והעלייה לשמים". יש חוקרים הסבורים כי הביטוי "אל-בוראק" הוא גלגול של סוסיא ברקא המוזכר בתלמוד הבבלי. לפי המסורת, לשם המסע הועמדה לרשות מוחמד בהמה מיוחדת, אל-בוראק, שכל צעד שלה מגיע עד האופק. עוד באותו לילה הגיע מוחמד אל המסגד הקיצון (בערבית: אלמסג'ד אלאקצא; ניתן להבנה בתור מסגד אל-אקצא) עלה לרקיע השביעי וקיבל בו את המצווה להתפלל חמש פעמים ביום. משחזר לאדמה, חיכתה לו אל-בוראק והביאה אותו בחזרה למכה. על-פי המסורת, המסע היה מהיר כל-כך, שמיטתו של מוחמד עוד הייתה חמה עם חזרתו. הקוראן מזכיר בפסוק אחד (סורה 17 פסוק 1) את אותו הלילה, כך כתוב: יִשְׁתַּבַּח אֲשֶׁר הִסִּיעַ אֶת עַבְדּוֹ לַיְלָה מִן הַמִּסְגָּד הַקָּדוֹשׁ אֶל הַמִּסְגָּד הָאַחֲרוֹן אֲשֶׁר בֵּרַכְנוּ אֶת מַעְגָּלוֹ — תרגום: יוסף יואל ריבלין (מערבית), "הקוראן" בפרויקט בן-יהודה אל-בוראק אינה מוזכרת אך לפי המסורת המוסלמית הדרך למסגד המרוחק הייתה על גבה. המסורת המוסלמית מרחיבה ומספרת כי המלאך גבריאל ציווה על מוחמד לקום משנתו ולצאת אל "המסגד האחרון". תחילה פירשו את המסגד האחרון או המרוחק כמסגד שמיימי, יש שפרשו שאותו מסגד סמוך אל הכפר ג'יעראנה. כשנאסר על בני דמשק הסונים להגיע אל מכה בשנת 682 החלו לטעון שהמסגד המרוחק הוא מסגד אל אקצא ולעלות אליו לרגל. בתקופת צלאח א-דין, שהיה מעוניין לחזק את מעמדה של ירושלים בעולם המוסלמי, החלו לטעון כי המדובר במסגד הבנוי על הר הבית בירושלים (מסגד אל-אקצא), אולם מדובר בזיהוי מאוחר שאינו מן הקוראן. מסורת ערבית מאוחרת קובעת כי הכותל המערבי הוא הקיר שאליו קשר מוחמד את אל-בוראק עם הגיעו למסגד הקיצון. על פי מסורת זו ניתן לכאורה לזהות זוג חורים בפינת הכותל, בין הכותל המערבי לבין הכותל הדרומי, אליו נקשרה אל-בוראק. נראה שמסורת זו מושפעת מהחשיבות שמייחסים יהודים לכותל המערבי. המסורת הזו נעשתה מקובלת יותר ויותר בקרב ההוגים המוסלמים במהלך המאה ה-20 ככל שהסכסוך בין היהודים לערבים בירושלים גבר, בפרט מאז מאורעות תרפ"ט שהחלו בכותל המערבי, ומכונות לפיכך בערבית "מהפכת אל-בוראק". יש ערבים מוסלמים המכנים את הכותל המערבי "אל-בוראק" על שם אותה בהמה פלאית, וזה היה שמו הרשמי של האתר בתקופת השלטון הירדני במזרח ירושלים. הכותל מכונה בשם זה בנוסח החלטת אונסק"ו ב-2016 שיזמו אחדות ממדינות ערב על מנת לגנות עבודות שתוכננו בכותל. אתונו של בלעם מפלצות וחיות אגדיות חד קרן מדיה וקבצים בנושא אל-בוראק בוויקישיתוף ליל המסע והעלייה באתר הספרייה הלאומית אל-בוראק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ח, עמוד א'. הקוראן, תרגום אהרן בן-שמש, 17. בשורת בני ישראל, עמ' 166, הערה 1. וראו חנוך יהודה קאהוט הערוך השלם, ערך ברקא (4) מרדכי קידר, השקרים האסלאמיים על ירושלים ומסגד אל־אקצא, באתר מידה, 9 באוגוסט 2016 נדב שרגאי, על רקע הנורמליזציה: פולמוס חריף מטלטל את העולם המוסלמי סביב מקומו האמיתי של מסגד אל־אקצא, באתר ישראל היום, 26 בנובמבר 2020
יוסי אשבול

יוסי אשבול (נולד ב-1950 ברחובות) הוא צלם טבע מזכרון יעקב המתעד את חיי הטבע בישראל מעל 30 שנה. צילומיו מתפרסמים בכתבי עת מובילים בישראל ובעולם. בשנת 2005 זכה אשבול במקום השני מטעם מוזיאון בוּרק בתחרות "צלם הטבע של השנה" לשנת 2005, בקטגוריה "התנהגות ציפורים", בזכות אחת מתמונותיו המציגה זוג שחפיות ים ושני גוזלים. תערוכת צילומים של יוסי אשבול, באתר קק"ל ארז ארליכמן, יש כבוד: הישג לצלמי טבע מישראל בבריטניה, באתר ynet, 21 באוקטובר 2010 ארז ארליכמן, פרס לצלם יוסי אשבול שתיעד אלפי שקנאים, באתר ynet, 8 באוקטובר 2013 ארז ארליכמן, דוכיפת של כבוד: ציון לשבח לצלם יוסי אשבול, באתר ynet, 6 בפברואר 2014 מידע על יוסי אשבול בקטלוג הספרייה הלאומית יוסי אשבול, דף שער בספרייה הלאומית [1] (אורכב 12.05.2008 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוונית ביזנטית

יוונית ביזנטית, יוונית מדיבלית (ביוונית: Μεσαιωνική Ελληνική) או יוונית של ימי הביניים, הם מושגים בלשניים שמתארים את התקופה הרביעית בהיסטוריה של השפה היוונית, תקופה שנמשכה מהעברת בירת האימפריה הרומית מרומא לקונסטנטינופול ב-330, ועד נפילת קונסטנטינופול לידי האימפריה העות'מאנית ב-1453. כאשר הועברה בירת האימפריה הרומית לקונסטנטינופול במאה הרביעית, המשיכה הלטינית להיות השפה הרשמית של כל האימפריה. עם זאת, השפה המדוברת והספרותית של האימפריה הרומית המזרחית הייתה יוונית. יוונית הייתה גם שפת הכנסייה והחינוך, בזמן שהאוניברסיטאות יצרו שילוב של שתי השפות. אף על פי שהדיגלוסיה היוונית-לטינית החדשה נמשכה יותר משתי מאות, העדיפו קיסרי האימפריה הביזנטית את השימוש הרשמי ביוונית על-פני הלטינית מההתחלה. הלטינית נשמרה בכתבים ובמטבעות עד המאה ה-11. ההפרדה של דוברי הלטינית ושל דוברי השפה המשולבת בחלק המערבי של האימפריה, האיצה את ההלניזציה של החלק המזרחי. מאוחר יותר, כאשר שושלות מלכים יווניים ביססו את עצמם בכתר הביזנטי, שונתה השפה הרשמית ליוונית, אשר החליפה את הלטינית לגמרי. היוונים של מזרח האימפריה שימרו את השם ה"רומי", והמדינה הביזנטית בימי הביניים המשיכה להיקרא "Ρωμανία" (רומא), גם הרבה אחרי שהעיר רומא ושאר האימפריה המערבית נכבשו על ידי הגרמאנים. בסופו של דבר, הפכה המילה "Ρωμαίοι" (רומאים) להיות מילה נרדפת ל-"Έλλην" (יוונים); בשם "Ρωμαίοι" (רומאים) נעשה שימוש של תואר יוקרה, שהראה את יראת הכבוד אל האימפריה הרומית העתיקה. המרכז הלשוני והתרבותי של היוונים בזמן התקופה הביזנטית היה קונסטנטינופול. הבירה שימשה כמרכז לשוני של ההלניזם הביזנטי, הן של השפה הספרותית והן של המדוברת. היוונית הביזנטית לא הייתה מערכת לשונית הומוגנית, אלא מגוון של ניבים ושלבים בהתפתחות של דיגלוסיה יוונית. הדיגלוסיה התבטאה בשונות ניכרת בין לשון הדיבור ולשון הכתיבה. בעוד שלשון הדיבור התפתחה מיוונית קוינֶה (Koiné), הלשון המדוברת ברחבי העולם ההלניסטי, נעשתה הכתיבה בלשון גבוהה יותר, שהשתמשה במאפיינים הן של הקוינה שבו נכתבה הברית החדשה, והן של יוונית אטית שבה נכתבה הספרות היוונית הקלאסית. אולם בהדרגה אימצה גם הלשון הכתובה מאפיינים של שפת הדיבור, ולקראת סוף המאה ה-11 החלה להופיע ספרות המאפיינת שלב התפתחות זה, והקרובה בדקדוק ובפונולוגיה שלה ליוונית מודרנית. יוונית ביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שפה יוונית, ימי הביניים ומאוחרת, דף שער בספרייה הלאומית
בית התמזה

בית התמזה (באנגלית: Thames House) הוא בניין משרדים במילבנק שבלונדון, על גדת נהר התמזה בסמוך לגשר למבת'. המבנה משמש כמפקדת ה-MI5 מאז דצמבר 1994. המבנה הוקם בין השנים 1929–1930 על גדת נהר התמזה, לאחר ששיטפון שאירע בשנת 1928 הרס את המבנים באזור זה של גדת הנהר. המבנה תוכנן על ידי סר פרנק ביינס ממשרד העבודות הציבוריות של ממשלת בריטניה, והוא דומה בצורתו (אף כי אינו זהה) לבית אימפריאל כימיקל שנמצא למולו, בצידה השני של דרך הורספרי (Horseferry Road). בעוד שבית אימפריאל כימיקל נבנה כמבנה המיועד עבור תעשיות אימפריאל כימיקל, בבית התמזה נעשו מספר שימושים. המבנה נבנה בסגנון המכונה "סגנון נאו קלאסי אימפריאלי" (Imperial Neoclassical), סגנון שפותח על ידי סר אדווין לאצ'נס (Edwin Lutyens), על מנת להיות תואם לבית נובל שנבנה בסגנון זה, ולגשר למבת' ששופץ בסגנון זה בשנת 1929. בחזית הבניין מצויים פסלים מעשי ידי הפסל סי. אס. ג'אגר (C.S. Jagger). קודם למעבר ארגון ה-MI5 לבניין זה, השתמש הארגון במספר בניינים ברחבי לונדון ובהם: בית רחוב קורזון (Curzon Street House) ורחוב גוור מס' 140 (140 Gower Street) - שניהם אינם קיימים כיום. אי התאמתם של הבניינים לפעילות הארגון ופיזורם ברחבי העיר הביאו את הארגון לחפש לעצמו מפקדה החל מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. ארגון ה-MI6 אף הוא חיפש לעצמו מפקדה חדשה באותה עת. נעשה ניסיון למצוא בניין שישמש את שני הארגונים גם יחד, אולם ניסיון זה נזנח מאחר שלא נמצא בניין קיים (או בניין מתוכנן) בגודל הנדרש, וכן מסיבות ביטחוניות (החשש מריכוז כל שירותי המודיעין באותו בניין). באותה עת שימש בית התמזה כבניין משרדי ממשלה. בסוף שנות ה-80 עברו המשרדים שהיו בבניין זה, והוחלט להתאים אותו לשימוש ה-MI5. השותפות ג'י. אם. דבליו. (GMW Partnership) פיקחה על שיפוץ הבניין החל משנת 1990 - שיפוץ שכלל בנייה בחצר המרכזית ועל ידי כך "סתימת" שער הבניין. בניין SIS - מפקדת ה-MI6 מדיה וקבצים בנושא בית התמזה בוויקישיתוף דוח מחלקת בקרת הפנים הלאומית על שיפוץ המבנה (PDF)
קלודט קולבר

קלודט קולבר (באנגלית: Claudette Colbert;‏ 13 בספטמבר 1903 – 30 ביולי 1996) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, ילידת פריז, שהייתה לאחת השחקניות המצליחות ביותר בתקופתה. נולדה כלילי קלודט צ'וצ'וין בפריז, בירת צרפת. כעבור מספר שנים היגרו הוריה לארצות הברית והתמקמו בניו יורק. היה לה אח אחד, צ'ארלס, שהפך להיות הסוכן של אחותו. היא החלה לשחק בתיכון וכמה שנים אחר כך, ב-1923, עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי. לשם כך זנחה את תוכניותיה להיות מעצבת שיער ושקדה על פיתוח קריירת משחק. את הופעת הבכורה הקולנועית שלה עשתה בתפקיד הראשי בסרטו האילם של פרנק קפרה, "בשם אהבת מייק" (1927). סרטה הבא, שנתיים אחר כך, היה עם קול, בסרט "חור בחומה", בו הופיעה לצד כוכב נוסף בהתהוות, אדוארד ג'י רובינסון. ב-1930 חתמה על חוזה עם אולפני סרטי פרמאונט, שחיפשו שחקנים שיוכלו להסתגל בעידן החדש בקולנוע - הסרט המדבר, בו צריכים לנהל דיאלוגים. ניסיונה בתיאטרון עזר, כמו גם קולה המוזיקלי, לקבל את החוזה, ותוך זמן קצר הייתה לאחת הכוכבות הגדולות של "פרמאונט" ושל הוליווד כולה. אף על פי שלוהקה לתפקידים רבים בקומדיות רומנטיות, היא לא התקבעה בז'אנר הספציפי הזה, אלא כיכבה במגוון של סרטים, תחת במאים ידועים כנורמן טאורוג, ססיל ב. דה-מיל, פרנק לויד, ג'ורג' קיוקור, ארנסט לוביטש ועוד רבים אחרים. לשיא הפופולריות הגיע כשכיכבה לצד קלארק גייבל בקומדיה המאוד מצליחה "זה קרה לילה אחד" (1934), עליו זכתה בפרס האוסקר, כשגילמה נערה מפונקת מבית עשיר, הבורחת מאביה. בין סרטיה הבולטים האחרים נמנים "קלאופטרה", "חיקוי לחיים", "תופי מוהוק" (של ג'ון פורד), "אשתו השמינית של כחול הזקן", "The Palm Beach Story", "חצות", "בום טאון" (בו שבה לככב לצד קלארק גייבל), "מאז שהלכת", "מחר לנצח" ו"הביצה ואני". משנות החמישים חלה דעיכה בקריירה של קולבר, והיא הרבתה להופיע בטלוויזיה, זאת במקביל להצגות תיאטרון, שאף קיבלה מועמדות לפרס הטוני, כשחקנית ראשית במחזה על הופעתה ב"The Marriage Go-Round". בראשית שנות השישים פרשה ממשחק בקולנוע. הופעתה האחרונה בקולנוע הייתה בסרט פאריש משנת 1961, אולם 16 שנים לאחר פרישתה, הופיעה בתפקיד משני בסרט הטלוויזיה "The Two Mrs. Grenvilles", בשנת 1987, עליו זכתה בפרס גלובוס הזהב וקיבלה מועמדות לפרס אמי. היא נפטרה ביולי 1996 מסדרה של שבצים מוחיים, בגיל 92. קלודט קולבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלודט קולבר, באתר AllMovie (באנגלית) קלודט קולבר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קלודט קולבר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלודט קולבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) קלודט קולבר, באתר Discogs (באנגלית) www.reelclassics.com אתר מעריצים ביוגרפיה נרחבת קלודט קולבר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קלודט קולבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוטו קרצ'מר

אוטו קרצ'מר (בגרמנית: Otto Kretschmer;‏ 1 במאי 1912 – 5 באוגוסט 1998) היה מפקד צוללת גרמני מצליח במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היה אדמירל בבונדסמרינה. קרצ'מר נולד בהיידאו, שלזיה התחתית ב-1 במאי 1912. בגיל 17 בילה שבעה חודשים בבריטניה ושם למד לדבר באנגלית שוטפת. קרצ'מר התגייס לרייכסמרינה בשנת 1930, אחרי תקופת אימונים קיבל דרגת צוער, ולאחר מספר הצבות הועבר בינואר 1936 לשייטת הצוללות. אחרי אימונים נוספים קודם לדרגת אובר-לויטננט צור זי. תפקיד הפיקוד הראשון של קרצ'מר היה על הצוללת U-35 בשנת 1937, הוא ביצע איתה משימת סיור בחופי ספרד בזמן מלחמת האזרחים הספרדית. בספטמבר 1937 קיבל קרצ'מר את הפיקוד על הצוללת U-23. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קרצ'מר וצוללתו נשלחו לפעילות מבצעים בים הצפוני ובחופי בריטניה, הצלחתו הראשונה הייתה ב-12 בינואר 1940, אז טיבע את האונייה הדנית "דנמרק". חודש לאחר מכן קרצ'מר טיבע את המשחתת הבריטית אה"מ דרינג בשעה שהייתה במשימת ליווי שיירה מנורווגיה. באפריל 1940 אחרי שמונה משימות קרביות בים, הועברו קרצ'מר וצוותו לצוללת החדישה יותר U-99. אחרי חודשיים של אימונים על הצוללת החדשה, יצא קרצ'מר למשימה הקרבית הראשונה שלו ביוני 1940. בארבעת הסיורים הראשונים שלו קרצ'מר תקף והטביע ספינות סוחר, תוך שהוא תוקף את שיירותיהם בלילה, טקטיקה שנכנסה לשימוש נרחב על ידי צוללות הקריגסמרינה אחר כך. בנובמבר-דצמבר 1940 קרצ'מר יצא למספר משימות קרביות שנחשבות המוצלחות ביותר בקריירה שלו, הוא הטביע את סיירות העזר אה"מ לאורנטיק, אה"מ פטרוקלוס ואה"מ פורפר. במהלך משימה במרץ 1941, אחרי שקרצ'מר הצליח להטביע עוד עשר אוניות, הצוללת שלו סבלה נזק כתוצאה מפצצות עומק שהטילה המשחתת הבריטית אה"מ ולקר. ב-17 במרץ קרצ'מר עלה על פני המים ונכנע לבריטים, הוא וצוותו הפכו לשבויי מלחמה. בזמן שבייתו קרצ'מר היה מפקד הצוללת הגרמני המצליח ביותר במלחמה, הוא הטביע 44 ספינות בנפח של 266,629 טון. הישג שאף מפקד צוללת לא הצליח להתעלות מעליו במשך כל המלחמה. בדצמבר 1947, אחרי שש שנים כשבוי מלחמה קרצ'מר שוחרר ושב לגרמניה. בשנת 1955 הצטרף לבונדסוור ושירת בצי החדש של גרמניה המערבית, הבונדסמרינה, בשנת 1957 מונה למפקד סיירת הליווי הראשונה ובשנה שלאחרי זה מונה למפקד לכוחות הנחתים של הבונדסמרינה. משנת 1962 קרצ'מר שירת כקצין מטה בנאט"ו ואחרי כך במאי 1965 כמפקד כוחות נאט"ו בקיל. הוא פרש מן הצבא בספטמבר 1970 בדרגת פלוטילנאדמירל. אחרי פרישתו קרצ'מר בילה את זמנו כשהוא נותן ראיונות על חוויותיו בזמן המלחמה. קרצ'מר נהרג ב-5 באוגוסט 1998, בתאונה במהלך שייט בזמן חופשה בבוואריה, בגיל 86. אפרו פוזר בים הצפוני. מדיה וקבצים בנושא אוטו קרצ'מר בוויקישיתוף אוטו קרצ'מר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הילה (פיזיקה)

הילה (באנגלית: Halo) היא תופעה אופטית של היווצרות מעגל סביב מקור אור. הילה מופיעה לעיתים קרובות סביב השמש או הירח כתוצאה משבירת קרני האור בגבישי קרח באטמוספירה. קיימים סוגים שונים של הילות בהתאם לצורת גבישי הקרח ולסידור המרחבי שלהם. ההילה הנפוצה ביותר קרויה "הילת 22°", והיא נוצרת כתוצאה משבירת אור בגבישי קרח משושים. חלק גדול מקרני האור נשברות בזווית כוללת של 22°, ולכן ההילה מופיעה כמעגל של אור בזווית זו סביב מקור האור. זו גם זווית השבירה המינימלית ולכן העיגול שמוגבל על ידי ההילה פחות בהיר מחלקה החיצוני. מדיה וקבצים בנושא הילה בוויקישיתוף הגורם לתופעת ההילה מסביב לירח או השמש, הסברים תמונות וסרטונים על התופעה באתר מצפה הכוכבים ברקת. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילה

הילה היא טבעת של אור בהיר סביב גוף כלשהו. האם התכוונתם ל... דת ומיסטיקה הילה (דת) – טבעת אור הנוצרת סביב אדם קדוש הילה (מיסטיקה) (Aura) - קרינת אור עדינה המקיפה, כביכול, אדם או חפץ פיזיקה הילה (פיזיקה) – תופעה אופטית הילת חומר אפל – כינוי להתפלגות החומר האפל בגלקסיות פסיכולוגיה (כמטפורה) אפקט ההילה – ייחוס תכונותיו של אדם גם לסביבתו הקרובה אחר מצפה הילה – יישוב בגליל מחנה הילה – שיכון המשפחות של בסיס חיל האוויר פלמחים הנחשב רשמית כיישוב, ראו בסיס פלמחים#מחנה הילה הילה (מערכת תצפית) – מערכת תצפית של חיל האיסוף הקרבי הילה (סרט) – סרט קולנוע של מיכל בת-אדם משנת 2023 אישים ששמם הפרטי הוא הילה הלה (פירושונים) קורונה (פירושונים) Halo (פירושונים) אאורה (פירושונים)
רוברט ריסקין

רוברט ריסקין (אנגלית: Robert Riskin‏; 30 במרץ 1897 - 20 בספטמבר 1955) היה תסריטאי ומחזאי אמריקני, זוכה פרס האוסקר, הידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה בינו לבין הבמאי פרנק קפרה. ריסקין, יליד ניו יורק, החל את הקריירה כמחזאי של תיאטראות מקומיים בניו יורק. שניים ממחזותיו זכו להצלחה כשהועלו על במות ברודוויי. הוא עבר להוליווד ב-1931 לאחר שאולפני "קולומביה" רכשו את הזכויות של כמה ממחזותיו. באותה שנה החל שיתוף הפעולה בינו לבין הבמאי פרנק קפרה, בקומדיה הרומנטית "בלונד פלטינה", בכיכובה של ג'ין הארלו, שבו כתב את הדיאלוגים בלבד. ריסקין אמנם כתב תסריטים למגוון סרטים ב"קולומביה", אך הוא זכור בשל התסריטים שכתב לסרטיו של פרנק קפרה: "גברת ליום אחד" (1933), "זה קרה לילה אחד" (1934), "מר דידס הולך העירה" (1936), "הן לא תקחהו עמך" (1938) ו"קבלו את החתן!" (1951). על כל אחד מהסרטים הללו קיבל ריסקין מועמדות לפרס האוסקר, ועל "זה קרה לילה אחד" גם זכה בפרס. הוא הסתכסך עם קפרה במהלך עבודתם על הסרט "פגוש את ג'ון דו" (1941), ומאז לא עבדו יחד, מלבד בסרטים "Riding High" ו"קבלו את החתן!" מראשית שנות החמישים. ב-1950 לקה באירוע מוחי שהחליש את גופו ומנע ממנו לכתוב תסריטים נוספים, ולבסוף נפטר בספטמבר 1955. לאחר מותו השתמש קפרה בתסריט ראשוני של ריסקין בסרט "גברת ליום אחד", שהיה סרטו האחרון של קפרה. בין השנים 1942 - 1955 היה ריסקין נשוי לשחקנית פיי ריי. נולדו להם שני ילדים ובנוסף הם אימצו בת. מדיה וקבצים בנושא רוברט ריסקין בוויקישיתוף רוברט ריסקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט ריסקין, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט ריסקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט ריסקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום טוב הסמוך לשבת

על פי קביעות הלוח העברי הנוהגת כיום, אחדים מהחגים בהם ישנה חובת שבתון יכולים לחול ביום שישי או ביום ראשון. במקרה כזה תהיה התוצאה שני ימים רצופים שהם ימי שבתון לפי ההלכה היהודית. מחלוקת היא במשנה האם חג ושבת החלים יחד יוצרים קדושה אחת או שתי קדושות נפרדות. בארץ ישראל, יום הכיפורים, סוכות ושמחת תורה אינם יכולים לחול בצמידות לשבת, בשל אחד מכללי היסוד של הלוח העברי: "לא אד"ו ראש". מפגש בין שבת ומועד יכול לחול רק בראש השנה (המקרה היחידי בו ישנה אפשרות של שלושה ימי שבתון בארץ ישראל), בפסח (ליל הסדר ושביעי של פסח) ובשבועות. בחגים שנמשכים יומיים, כדוגמת ראש השנה בארץ ישראל וכל החגים (למעט יום הכיפורים) בחוץ לארץ בהם נוהג יום טוב שני של גלויות, ייתכן מצב שבו החג יחול ביום חמישי או ביום ראשון, ואז ייווצר רצף של שלושה ימי שבתון. בחוץ לארץ, שבה נוהג יום טוב שני של גלויות, צירוף של שלושה ימי שבתון הוא אירוע נפוץ. לדוגמה בשנה שבה היום הראשון של ראש השנה ביום חמישי, חלים שלושה ימי שבתון הן בראש השנה, הן ביום טוב ראשון של סוכות הן בשמיני עצרת (בשנה מסוג השא פסח יחול ראשון שני בחוץ לארץ). בכל החגים פרט ליום הכיפורים מותר לאפות ולבשל אוכל לאותו היום, מה שמכונה "מאלכת אוכל נפש", כך שבימי החג אין כל קושי להכין מאכלים, אף כאשר חלים בצמידות לשבת. יום הכיפורים, אסור אפילו במלאכת אוכל נפש, אינו חל לעולם בצמידות לשבת, כך שלא יכול להיווצר מצב שבו אסור להכין אוכל יומיים רצופות. לעניין הכנת אוכל מחג לשבת - מדין תורה מותר להכין מאכלים בחג לצורך שבת, אולם מחשש שמא יסיקו אנשים מכאן כי ניתן להכין גם מחג ליום חול, גזרו חז"ל שהדבר אסור. פתרון המאפשר הכנה מחג לשבת בכל אופן הוא ערוב תבשילין. מידת היכולת להשתמש בעירוב תחומין שונה עבור שבת לעומת יום טוב. ערך מורחב – יקנה"ז אין עורכין הבדלה במוצאי יום טוב שבא אחריו שבת, שכן חומרת שבת גדולה מחומרת יום טוב, ולכן אין הקדושה פוחתת ואין סיבה להבדיל. במוצאי שבת, אף כאשר חל חג באותה עת, עורכין הבדלה. הבדלה זו משולבת בקידוש ומכונה 'יקנה"ז' (יין, קידוש, נר, הבדלה, זמן – כלומר ברכת "שהחיינו"). שלושה ימי שבתון רצופים יוצרים בעיה מסוימת למחוקק בישראל, שאינו חפץ ליצור חילול חג במקום שאין בו הכרח של פיקוח נפש, אך מתקשה להשלים במקרים מסוימים עם שלושה ימי שבתון רצופים. עצור אמור לראות שופט בתוך 24 שעות ממעצרו. לפי תקנות סדר הדין הפלילי מ-1997, במקרה של מעצר בערב ראש השנה שחל ביום חמישי, יובא העצור בפני שופט לא יאוחר מתום 32 שעות מעת מעצרו, אף אם לשם כך ייאלץ השופט לקיים דיון בעיצומו של היום השני של ראש השנה. על השופט לנסות ולהמעיט בחילול החג ככל האפשר ומסתבר שאין צורך לרשום פרוטוקול. העצור החושש מחילול החג יכול לבקש שיובא לפני השופט במוצאי השבת, בהקדם האפשרי. דיון ארוך ביחסה של ההלכה לתקנה זו ערך הרב בניהו ברונר, ובסופו הוא מסיק: "יש מקום להקל בדבר משום כבוד הבריות, שהרי מדובר ביום טוב שני שאיסור המלאכה בו הוא מדרבנן. אמנם עדיף להימנע מאיסורי דאורייתא, למשל: עדיף שהשופט יגיע ברגל לבית המעצר, ולא ירשום את החלטתו אלא במוצאי החג. אבל גם אם לצורך קיום ההליך, יצטרכו השוטרים להסיעו ברכב, יש מקום להיתר, כיוון שאיסור הנסיעה ביום טוב הוא מדרבנן במקום שאין בעיה של תחומין". הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
התפלגות פרמי-דיראק

התפלגות פרמי-דיראק (או סטטיסטיקת פרמי-דיראק) היא פונקציית התפלגות סטטיסטית בעזרתה ניתן לתאר תכונות של חלקיקים פרמיונים זהים חסרי אינטראקציה. ההתפלגות קרויה על שם הפיזיקאים אנריקו פרמי ופול דיראק. באופן מפורש, האכלוס הממוצע של רמת אנרגיה מסוימת במערכת של פרמיונים זהים הנמצאת בשיווי משקל תרמודינמי נתון על ידי הפונקציה הבאה: n F D ( ϵ ) = 1 e ( ϵ − μ ) / k B T + 1 {\displaystyle n_{FD}(\epsilon )={\frac {1}{e^{(\epsilon -\mu )/k_{B}T}+1}}} כאשר:   n F D {\displaystyle \ n_{FD}} הוא המספר הממוצע של חלקיקים שימצאו במצב (או לחלופין ההסתברות למציאת חלקיק במצב).   ϵ {\displaystyle \ \epsilon } היא האנרגיה של מצב זה.   μ {\displaystyle \ \mu } הוא הפוטנציאל הכימי.   T {\displaystyle \ T} היא הטמפרטורה.   k B {\displaystyle \ k_{B}} הוא קבוע בולצמן. בעזרת פונקציה זו, ובעזרת צפיפות מצבים   g ( ϵ ) {\displaystyle \ g(\epsilon )} , ניתן לחשב תכונות תרמודינמיות שונות של המערכת. לדוגמה, האנרגיה הממוצעת נתונה על ידי:   U = ∫ ϵ g ( ϵ ) n F D ( ϵ ) d ϵ {\displaystyle \ U=\int \epsilon g(\epsilon )n_{FD}(\epsilon )d\epsilon } את התפלגות פרמי-דיראק ניתן לקבל בקלות על ידי שימוש בצבר הגרנד קנוני. במסגרת צבר זה, ההסתברות למציאת מערכת במצב i עם   N i {\displaystyle \ N_{i}} חלקיקים ואנרגיה כוללת   E i {\displaystyle \ E_{i}} נתונה על ידי P i = 1 Z e − ( E i − μ N i ) k B T {\displaystyle P_{i}={\frac {1}{\mathcal {Z}}}e^{-{\frac {(E_{i}-\mu N_{i})}{k_{B}T}}}} , כאשר Z = ∑ i e − ( E i − μ N i ) k B T {\displaystyle {\mathcal {Z}}=\sum _{i}e^{-{\frac {(E_{i}-\mu N_{i})}{k_{B}T}}}} היא פונקציית החלוקה הגרנד-קנונית. ניקח כמערכת רמת אנרגיה (חד-חלקיקית) מסוימת ϵ {\displaystyle \epsilon } . אם אין אינטראקציה בין החלקיקים   E i = n ϵ {\displaystyle \ E_{i}=n\epsilon } כאשר   n = N i {\displaystyle \ n=N_{i}} הוא מספר החלקיקים הנמצאים ברמה זו. אם מדובר בפרמיונים, בגלל עקרון האיסור של פאולי ייתכן רק   n = 0 , 1 {\displaystyle \ n=0,1} . פונקציית החלוקה במקרה זה תהיה Z = 1 + e − ( ϵ − μ ) k B T {\displaystyle {\mathcal {Z}}=1+e^{-{\frac {(\epsilon -\mu )}{k_{B}T}}}} . מכאן ניתן לקבל את מספר החלקיקים הממוצע על ידי שימוש ב ⟨ n ⟩ = ∑ n n P ( n ) {\displaystyle \langle n\rangle =\sum _{n}nP(n)} , או על ידי ⟨ n ⟩ = − ∂ Ω ∂ μ {\displaystyle \langle n\rangle =-{\frac {\partial \Omega }{\partial \mu }}} כאשר Ω = − k B T ln ⁡ Z {\displaystyle \Omega =-k_{B}T\ln {\mathcal {Z}}} . מתקיים   n F D ( ϵ ) ≤ 1 {\displaystyle \ n_{FD}(\epsilon )\leq 1} . דבר זה מבטא את עקרון האיסור של פאולי - שני פרמיונים זהים לא יכולים להיות באותו מצב. בפרט המספר הממוצע של פרמיונים בכל מצב קטן (או שווה) מאחד. בגבול של טמפרטורה נמוכה (   T → 0 {\displaystyle \ T\to 0} ) התפלגות פרמי-דיראק שואפת לפונקציית מדרגה, בה כל הרמות בעלות אנרגיה   ϵ < μ = ϵ F {\displaystyle \ \epsilon <\mu =\epsilon _{F}} מאוכלסות, ואילו כל הרמות בעלות אנרגיה   ϵ > μ = ϵ F {\displaystyle \ \epsilon >\mu =\epsilon _{F}} אינן מאוכלסות. האנרגיה המקסימלית של המצבים המאוכלסים מסומנת   ϵ F {\displaystyle \ \epsilon _{F}} ונקראת אנרגיית פרמי. מדיה וקבצים בנושא התפלגות פרמי-דיראק בוויקישיתוף התפלגות פרמי-דיראק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סינמטק חיפה

סינמטק חיפה הוא אחד ממרכזי האמנות הוותיקים והמובילים בחיפה. הסינמטק הוקם בשנת 1973 על ידי ליה ון ליר (שהקימה גם את סינמטק ירושלים), ושוכן במתחם האודיטוריום במרכז הכרמל. הסינמטק פועל לחינוך, קידום, טיפוח וחשיפה של אמנות הקולנוע ומציע תוכנית יומית על בסיס רפרטוארי, פעילויות חינוך קולנועיות לבתי-ספר, סדרות קולנוע והרצאות בתחום הקולנוע. בסינמטק מוקרנים מעל ל-40 סרטים שונים בכל חודש, בכל ימי השבוע, בשני אולמות קולנוע ובאיכות הקרנה אופטימלית. הסינמטק מציע לקהל תוכנית מגוונת הכוללת סרטים קלאסיים, משוחזרים, רטרוספקטיבות, קולנוע חדש ועכשווי, תוכניות מיוחדות וחד-פעמיות מרחבי העולם, הקרנות חגיגיות משולבות בדיאלוגים עם יוצרי קולנוע מישראל ומהעולם, סדרות של הרצאות משולבות בסרטים ומחוות ליוצרים ישראליים. לקולנוע הישראלי מקום של כבוד על מסך הסינמטק, המקרין סרטים ישראליים עלילתיים, תיעודיים וסרטי סטודנטים. הסינמטק מרכז סביבו את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, המתקיים מדי שנה בחול-המועד סוכות. פעילות נוספת המתקיימת בסינמטק חיפה היא ה"רוקולנוע". החל משנת 1990 מתקיימים בסינמטק אירועי ה"רוקולנוע", בהם מוקרנים בימי שישי, פעמיים בחודש, קליפים ומתקיימות הופעות של להקות רוק שונות. כל ערב מוקדש לסגנון מסוים ברוק, לנושא כלשהו הקשור בתולדות הרוק, או אף ללהקה מסוימת. את ערבי הרוקולנוע עורך ומנחה יורם מארק-רייך, לשעבר סולן להקת הרוק החיפאית קילר הלוהטת, וכיום עורך התרבות של המקומון 'ידיעות חיפה'. ערבי הרוקולנוע מושכים אליהם קהל רב, הן של בני נוער והן של מבוגרים יותר אשר מגיעים לאירועים אלה באופן קבוע. רשימת התפוצה של הרוקולנוע כוללת כ-6000 חובבי רוק מחיפה והסביבה. בשנת 1991 נערך בסינמטק ערב רוקולנוע בהנחיית יורם מארק-רייך, אשר הוקדש לנושא פולחן השטן ברוק הכבד. אירוע זה גרם להד רב בחיפה בשל התנגדות המפלגות הדתיות במועצת העיר, אשר חשבו בטעות כי מדובר באירוע פולחני של סגידה לשטן, וכן בשל היערכות המשטרה. חששות הדתיים והמשטרה התבדו, והאירוע עבר בשלום. כעבור 12 שנים, התקיים ערב נוסף באותו נושא. מדיה וקבצים בנושא סינמטק חיפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סינמטק חיפה סינמטק חיפה, ברשת החברתית פייסבוק