laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו

דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו, נקרא גם בשם אשת הסנדלר ודון פרלימפלין (בספרדית: Amor de Don Perlimplín con Belisa en su jardín) הוא מחזה קצר פרי עטו של המחזאי הספרדי פדריקו גארסיה לורקה מסוגת הפארסה. המחזה נכתב ב-1928 והוצג לראשונה ב-Teatro Español במדריד ב-3 באפריל 1933. המחזה מספר את סיפורו של רווק מזדקן, דון פרלימפלין, שמשרתתו מרקולפה משכנעת אותו שעליו להינשא מכיוון שהיא הולכת ומזדקנת ושהיא לא תוכל תמיד לטפל בו. דון פרלימפלין מביע ספקות, אבל מסכים לשאת לאישה את שכנתו בליסה, הצעירה ממנו בהרבה, שאינה מתאימה לו. בליסה נענית לשידוך מכיוון שאימה רודפת הבצע משכנעת אותה שכספו של דון פרלימפלין יהפוך אותה למושכת יותר בעיני גברים אחרים. בליל כלולותיהם מופיעים שני שדונים, סוגרים את המסך ואומרים שיש דברים שיש להשאירם בלתי נראים. בבוקר המחרת מגלה דון פרלימפלין שהוא קורנן בליל כלולותיו בידי חמישה גברים שונים שנכנסו דרך חמישה סולמות מכל אחת מחמש הגזוזטרות. הוא מגיב בצורה מוזרה מכיוון שאין הוא נתקף קנאה, אלא הוא מאושר בשביל אשתו, מכיוון שהיא צעירה, הוא זקן והיא זקוקה לגבר צעיר שיספק אותה. בליסה מתחילה לקבל מכתבי אהבה מגבר מסתורי עטוף בשכמייה אדומה. היא מתאהבת בגבר המסתורי וקובעת להיפגש איתו בגן ביתו של דון פרלימפלין. בליסה מגיעה למפגש בשעה שנקבעה, מבין הענפים מופיע הגבר עטוף בשכמייה רחבה. הגבר מועד פצוע אנוש, ומתברר שזהו דון פרלימפלין בעצמו, שאת מכתבי האהבה שלו העבירה מרקולפה. פדריקו גארסיה לורקה, דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו : הללויה ארוטית בארבע תמונות ופרולוג : גרסה קאמרית; תרגמה מספרדית והוסיפה הערות ואחרית דבר רנה ליטוין. ירושלים : הוצאת כרמל, תשנ"א 1991. פדריקו גארסיה לורקה, מחזות : ירמה, אשת הסנדלר התמהונית, בית ברנרדה אלבה, אהבת דון פרלימפלין לבליסה בגן; מספרדית - רפאל אליעז. תל אביב : הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ב 1972. תיאטרון הקאמרי – הצגת בכורה: 9 בינואר 1958 יוצרים: מתרגם – רפאל אליעז, במאי – דן קידר, מעצבת תפאורה - אווה הגדיש, מלחין מוזיקה – יוחנן זראי, מעצבי תנועה – חואן ויעקב ארקין. שחקנים: דון פרלימפלין – אברהם חלפי, בליסה – אביבה גור, מרקולפה - דבורה קידר. תיאטרון צוותא – הצגת בכורה: 1969 שחקנים: דון פרלימפלין – מישה אשרוב, בליסה - דליה פרידלנד. תיאטרון החאן - הצגת בכורה: 26 במאי 2002 יוצרים: מתרגמת – רנה ליטוין, במאי – יוסי יזרעאלי, מלחין מוזיקה - יוסף ברדנשווילי, מעצב תפאורה - רוני תורן, מעצבת תלבושות - עפרה קונפינו, מעצב תאורה - רוני כהן, מעצבת תנועה – מרינה בלטוב. שחקנים: דון פרלימפלין – אריה צ'רנר, מרקולפה - עליזה רוזן, בליסה - שרון שטרק, אמה של בליסה - עירית פשטן, שני השדונים - יהויכין פרידלנדר וניר רון. תיאטרון תמונע - הצגת בכורה: נובמבר 2006 יוצרים: מתרגמת – רנה ליטוין, במאית – אנה בניאל, מעצב תפאורה - אריאל טל ארביב, מעצבת תלבושות - מורן שריג, מלחין מוזיקה - רן בגנו. שחקנים: דון פרלימפלין - איציק גולן, בליסה – קרן אור, מרקולפה - נועה בוקר, אמה של בליסה - דנה קיילה, שדונים – יובל רז וגילה פוליצר.
צאצא

צאצא הוא מונח משפטי, המגדיר את הקשר בין הורה לבין בנו או בתו, נכדו, נינו וכן הלאה, בניגוד לשארות הכולל את כל קרובי המשפחה (כולל אחים, קרובים באמצעות נישואין ועוד). במדינות בהם מעמד ילד מתהליך אימוץ שווה למעמדו של ילדים – גם ילד מאומץ וצאצאיו יכללו בהגדרת הצאצאים. במקרא, לעומת זאת המילה צאצאים אינה מתייחדת לבני האדם, אלא אף לכל תולדות הבריאה (ראו ישעיה ל"ד, א': "תבל וכל צאצאיה"). משמעות זו נשמרה גם בעברית בת ימינו, כשהמונח משמש לתאר כל תוצר של רבייה, בבני אדם, בעלי חיים וצמחים. ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נכד

נכד של יצור חי הוא בן בנו, או בן בתו של אותו יצור. באותו אופן, נכדה של יצור חי היא בת בנו או בת בתו. מרבית היצורים בטבע, לרבות מרבית היונקים והעופות, אינם מטפלים בנכדיהם. מעבר לזאת, מבין היצורים שכן מטפלים בנכדיהם, ברוב המקרים רק הנקבות מטפלות בנכדיהן ולא הזכרים (לדוגמה, פילות מטפלות בנכדיהן, אך לא פילים ממין זכר). האדם הוא בקבוצת המיעוט הקטנה בטבע, שבה הן הסב והן הסבתא מטפלים בנכדיהם. אצל מיני יצורים חיים, המטפלים בנכדים, קיים לחץ אבולוציוני להזדקנות איטית. בתרבויות רבות, אדם מתייחס לא רק כבן להוריו אלא כנכד לזקניו. למשל, רבות מהדמויות המוצגות בתנ"ך, מוצגות באופן המזכיר את שם אביהן ושם סבן (למשל "זכריה בן ברכיה בן עדו"). כמו כן, בתרבויות רבות ובמדינות רבות לנכדיו של אדם יש זכויות חוקיות הקשורות בו. למשל, בישראל, אם אדם נפטר ולא הותיר אחריו צוואה, רכושו מחולק שווה בשווה בין ילדיו ואם ילדיו נפטרו לפניו, רכושו מחולק בין נכדיו. החוק עשוי להכיר גם בילדים ובנכדים מאומצים. בישראל, זכויותיו של בן מאומץ זהות לאלו של אחיו, שאינם מאומצים, אך זכויותיו של נכד מאומץ (ילד שבנו הטבעי של אדם אימץ) דווקא כן פחותות מאלו של נכדים, שאינם מאומצים. מקור המילה מן התנ"ך, כמו בשבועת אברהם לאבימלך מלך פלשתים "אם תשקר לי ולניני ולנכדי". נקרא בתנ"ך גם שילש. בנו של הנכד הוא נין (או ריבע). נכדו של הנכד הוא חימש. מעטים מפרשני המקרא והתלמוד משתמשים במילה "נכד" במשמעות של בן אח או בן אחות. כך כתב הרשב"ם על לוט: "בשביל שהיה נכדו של אברהם", כשידוע שלוט היה בן אחיו של אברהם וגם גיסו אחי אשתו, אולם לא היה נכדו. ספר בראשית, פרק כ"א, פסוק כ"ג רשב"ם על דברים ב יט מגיד דבריו ליעקב, פרשת דברים, תשפ"א, הפרק "בעניין לוט נכד אברהם", עמ' כו-כז ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון הדוכס הגדול

ארמון הדוכס הגדול (בלוקסמבורגית: Groussherzogleche Palais) הוא ארמון בעיר לוקסמבורג, בירת לוקסמבורג. הוא משמש כמעונו הרשמי של הדוכס הגדול, ראש המדינה של לוקסמבורג. הארמון ניצב באתר בלתי מבודד בליבה של העיר וצמוד למבנים אחרים באותו אזור. חזית החלק העתיק ביותר שבו, הנמצא בין שני צריחים, בנויה בסגנון הרנסאנס. החלק המרכזי של הארמון שנבנה בסגנון הבארוק מתוארך לתחילת שנות ה-40 של המאה ה-18. לאחר שנחרב בשנת 1554 בהתפוצצות אבק שרפה, שוקם המבנה ושימש כבניין העירייה של העיר מ-1572 ועד ל-1795, ולאחר מכן כמטה הממשל בלוקסמבורג כולה עד לשנת 1817. מאז שימש כמעון מושל לוקסמבורג מטעם הולנד. עם העברת השלטון בדוכסות לידי בית נאסאו-וילבורג ב-1890, יועד המבנה לשמש למגורי הדוכס הגדול ומשפחתו בלבד. בהנהגתו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג שופץ והותאם המבנה לייעודו וב-1859 נוסף לו אגף חדש. במהלך הכיבוש הגרמני של לוקסמבורג במלחמת העולם השנייה, שימש הארמון לגרמנים כאולם קונצרטים וכמסבאה. נזק רב נגרם למבנה, ריהוטו ואוספי האומנות שבו. לאחר שובה מהגלות של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ב-1945, חזר הארמון לשמש את ייעודו הקודם. הוא שופץ בשנות השישים וחודש כולו בשנים 1991–1996. הארמון משמש למגורי הדוכס הגדול וכאתר למילוי חובותיו הרשמיות. לדוכס הגדול משרדים בבניין והוא מקבל בו אורחים רשמיים ומקיים בו נשפים לכבודם. ראשי מדינות המבקרים בלוקסמבורג לנים בארמון. בכל חג מולד משודרת מהחדר הצהוב בארמון ברכה מאת הדוכס לכל תושבי המדינה. משנת 1945 ועד 1966 ניצבו אנשי משמר הדוכס הגדול במשמר טקסי בחזית המבנה. מאז ואילך ממלאים תפקיד זה חיילי צבא לוקסמבורג. מדיה וקבצים בנושא ארמון הדוכס הגדול בוויקישיתוף הארמון באתר הדוכס הגדול של לוקסמבורג
רשימת מדינות על-פי תפוקת הנפט הגולמי

להלן טבלה של דירוג מדינות בעולם על פי תפוקת הנפט הגולמי, המבוססת על נתוני מנהל מידע האנרגיה של משרד האנרגיה האמריקאי, נכון לשנת 2023. הנתונים נכונים ל- 2023. רשימת מדינות על-פי עתודות הנפט המוכחות “Statistics: Worldwide Crude Oil and Gas Production”, Oil & Gas Journal, 13 May 2013, p. 34 U.S. Energy Information Administration (EIA), Production of Crude Oil including Lease Condensate (Thousand Barrels Per Day), [downloaded on 15 June, 2013] (מינהל מידע האנרגיה מעדכן את נתוניו מדי פעם) "Oil: Production", BP Statistical Review of World Energy, June 2012, p. 8 "Oil: Production", BP Statistical Review of World Energy, June 2013, p. 8 [BP data includes crude oil, shale oil, oil sands and NGLs - natural gas liquids, the liquid content of natural gas where this is recovered separately]. CIA, Country Comparison: Crude Oil Production, The World Factbook, [downloaded on 15 June 2013] International - U.S. Energy Information Administration (EIA), www.eia.gov נפט גולמי שכולל גם את הקונדנסט (lease condensate), קרי נוזלי גז טבעי שמופקים מן הגז הטבעי במתקני הפרדה בין נוזל לגז או במתקני שדות גז. זוהי תערובת שבעיקרה מורכבת מפחמימנים כבדים יותר מפנטאן. קטגוריה זו של הקונדנסט לא כוללת את ה-NGPL ‏ (natural gas plant liquids) כגון פרופאן ובוטאן, שמופקים במתקני ה"דאונסטרים" (downstream) לעיבוד גז טבעי. חלק מנתוני התפוקה המוצגים מעוגלים.
זירה

האם התכוונתם ל... זירה (אדריכלות) – שטח מתוחם בצורת עיגול, אליפסה או מרובע, המיועד להצגת מופעי בידור וספורט בפני קהל זירה (צבא) – המרחב הגאוגרפי שבו נערכת כלל הפעילות המלחמתית בצבאות ענק זירה (כדורגל) – מועדון כדורגל אזרי זירה (תוכנה) – תוכנה לסימולציית אירועים בדידים ואוטומציה תיאטרון זירה – תיאטרון שוליים שנוסד על ידי מיכאל (מיקו) אלמז ופעל בתל אביב בשנים 1949 - 1959 זיר"ה – ארגון בבעלות גופי מדיה ישראלים הנאבק בהפרת זכויות יוצרים ברשת האינטרנט
טורבוקאד

טורבוקאד (באנגלית: TurboCAD) היא תוכנת שרטוט והדמיה מבית התוכנה האמריקאי IMSI design. התוכנה משמשת לתיב"ם דו־ממדי, תלת־ממדי וכן להדמיה לתחומים של הנדסה אזרחית, אדריכלות ועיצוב פנים. היא נחשבת לפורצת דרך בעולם השירטוט וההדמיות מהיותה תוכנה הפועלת בשיטת "One Stop Shop", כלומר תוכנה המשמשת לכלל תהליכי העבודה באדריכלות ועיצוב פנים, בשונה ממרבית תוכנות התיב"ם המתרכזות בתחום מסוים. סיומת קובצי הטורבוקאד הנה TCW. בישראל משווקת התוכנה מאז שנת 2008 בבלעדיות חברת השיווק "Edit פתרונות תוכנה". בדומה למרבית תוכנות השירטוט, הטורבוקאד עובדת בשקיפות מלאה עם יתר תוכנות השירטוט, ההדמיה, והמשולבות (שירטוט והדמיה). בישראל נפוצה התוכנה בקרב למעלה מאלף משתמשים, נכון לשנת 2013. התוכנה פותחה במקור בדרום אפריקה על ידי הנדריק ורמוטן והיין אוזהייזן, והייתה מסוגלת לעבוד אך ורק במחשבי HP. בראשית דרכה שווקה התוכנה אך ורק בארצות הברית במקביל לתוכנת "ג'נריק-קאדד" (Generic CaADD) כאשר הרעיון המרכזי היה אחיד לשתיהן - ליצור תוכנה שתכיל גם שירטוט וגם הדמיה בעלויות נמוכות ותתחרה בתוכנת האוטוקאד המובילה בשוק כיום, אך מאחר שג'נריק-קאדד פורסמה לפני הטורבוקאד, היא זכתה לחשיפה נרחבת יותר בעיתונות בשל מחירה הנמוך (600$ במקור). כיום טורבוקאד מופצת בלמעלה מ-80 מדינות ברחבי העולם, כאשר בחלקם היא אף נחשבת לתוכנה המובילה (אף מובילה יותר מאוטוקאד) ותופסת נתח שוק עיקרי בדרום אפריקה, בריטניה ויפן. עד שנת 1994, כ-13 שנים לאחר צאת הגרסה הראשונית, נפוצה התוכנה בקרב כ-250 אלף משתמשים ונכון לשנת 2013, למעלה ממיליון משמשים. תיב"ם אתר האינטרנט הרשמי של טורבוקאד אתר האינטרנט הרשמי של טורבוקאד
אינגילואים

אינגילואים או הרתים (בגאורגית: ინგილოები/‏ჰერები) הם קבוצה אתנית של הגאורגים המתגוררים בסאינגילו - צפון מערב אזרבייג'ן והם דוברי דיאלקט אינגילואי של הגאורגית. על פי ההגדרה במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון המילה אינגילואים היא שם נרדף לגאורגים מוסלמים. האינגילואים מחולקים מבחינה דתית לנוצרים ומוסלמים סונים. רוב האינגילואים המוסלמים מתגוררים בכפרים האזריים עליאבד ומוסול שבמחוז זגטאלה וכפר איטיטלה שבמחוז בלקן. האינגילואים הנוצרים מתגוררים במחוז קאח האזרי בכפרים: קאח אינגילוי, בויוק אלאטמיר, קאחבאש, עליביילי, משאבאש, זאגאם, חאלאפטאלה, קאראמשה וקימיר. בתחילת המאה ה-20 היו חמש קהילות נוצריות וארבעה בתי ספר. כתוצאה מפעילות מיסיונרית של האגודה לשיקום הנצרות האורתודוקסית בקווקז (Общество восстановления православного христианства на Кавказе), שנוסדה ביולי 1860, מונו 12 עמאים ואינגילואים רבים התנצרו באותה שנה. בשנת 1863 9 מאותם עמאים התאסלמו בחזרה. פעילות האגודה נתקלה בהתנגדות המולות. טאראסי איוואנסקי, המפקח על מחוז זקלטה מטעם האימפריה הרוסית, דיווח כי המולות אסרו על האינגילואים (במחוזות זקלטה וקאח) לדבר גאורגית אפילו לשימוש היומיומי. עובדה זו פורסמה בשנת 1915 גם בעיתון קווקזקוי סלובו (Кавказское Слово). העיתון ציין כי אחרי שנות ה-60 של המאה ה-19, לאחר שהאימאם שאמיל נכנע לאימפריה הרוסית, החלו האינגילואים לאבד את שפת האם שלהם. העיתון מייחס זאת למאמצים העיקשים לשחזור הנצרות האורתודוקסית בקירבם, שהובילה להגברת האמונה המוסלמית שלהם ולהתרחקות מכל דבר גאורגי או נוצרי. העיתון הגאורגי סכרתוולו (საქართველო, הופיע בגאורגיה בשנים 1915-1921) דיווח כי רבים מהכפריים החליטו שאימהות לא ידברו גאורגית עם ילדיהם כדי לזרז את היעלמות השפה הגאורגית. כמו כן, החלו האינגילואים לשאת נשים ממחוזות נוחי וקאזאח, שהיו מאוכלסים באזרים או דאגסטנים מוסלמים. ילדים שההורים שלהם לא דוברי טטרית נשלחו לכפרים טטרים ללימוד השפה וכדי להשכיח מהם את שפת האם הגאורגית. האינגילואים הפסיקו לבקר את המקומות הקדושים (כנסיות) שלהם סגדו על לאותם ימים. על פי העיתון, האינגילואים, קיבלו את מנהגי האזרים המוסלמים והלכו בעיניים פקוחות ובאופן וולנטרי לאיבוד הלאומיות הגאורגית. האינטליגנציה הגאורגית באותם ימים הקדישה תשומת לב רבה לשחזור הלאומיות הגאורגית בקרב הגאורגים המוסלמים לאחר הפלישה העות'מאנית לאג'ריה. העיתונות הגאורגית ציינה את הצורך המיידי בנחיצות העבודה הרבה הדרושה במחוז זגטאלה לשחזור התרבות המקורית של האינגילואים. בכפר עליביילי ישנו תיאטרון דרמה גאורגי ממלכתי של מחוז קאח. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט דוקומנטרי על האינגילואים בהפקת אזרבייג'נפילם. מדיה וקבצים בנושא אינגילואים בוויקישיתוף Manana Gnolidze (2003), ACTIVITY OF RUSSIAN ORTHODOX CHURCH AMONG THE MUSLIM NATIVES OF THE CAUCASUS IN IMPERIAL RUSSIA: Zakatala district, 1885-1910 Ronald, Wixman (1984). The peoples of the USSR: an ethnographic handbook. M.E. Sharpe. עמ' 82. ISBN 9780873325066 Ингилойцы במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון http://demoscope.ru/weekly/pril.php
חזית (הצבא האדום)

חזית (ברוסית: фронт) הייתה קבוצת ארמיות בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה לביצוע מטרות אסטרטגיות במערכה. בדרך כלל החזית כללה מספר ארמיות רגלים בתוספת יחידות תותחנים, שריון, חיל האוויר ועוד. מבצעים מיוחדים בוצעו על ידי יחידות שהיו תחת פיקוד של מספר חזיתות. החזית הייתה הדרג הפיקודי הגבוה בצבא למעט חמש מינהלות ייעודיות שהוקמו בשנת 1941 אך הפעלתן לא הייתה מוצלחת. בתחילת המלחמה הוקמו חמש חזיתות, בשנת 1943 היו כבר 13 חזיתות ולקראת סוף המלחמה נותרו שמונה חזיתות.
קרב סמולנסק

האם התכוונתם ל... קרב סמולנסק (1812) – קרב שהתרחש במהלך פלישת נפוליאון בונפרטה לרוסיה קרב סמולנסק (1941) – קרב שהתרחש במהלך פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה ובמהלכו נכבשה סמולנסק על ידי הגרמנים קרב סמולנסק (1943) – קרב שהתרחש במלחמת העולם השנייה ובמהלכו שוחררה סמולנסק על ידי הצבא האדום
מלחמת ליגת קמברה

מלחמת ליגת קַמְבְּרֶה, הידועה לעיתים גם בשם מלחמת הליגה הקדושה ובשמות אחדים נוספים, הייתה אחד העימותים המהווים יחד את המלחמות האיטלקיות. הצדדים הנצים העיקריים במלחמה, שניטשה מ-1508 עד 1516, היו צרפת, מדינת האפיפיור והרפובליקה של ונציה; הצטרפו אליהם בשלבים שונים של העימות כמעט כל המעצמות והמדינות החשובות במערב אירופה, ובהן ספרד, האימפריה הרומית הקדושה, אנגליה, סקוטלנד, דוכסות מילאנו, פירנצה, דוכסות פרארה ושכירי חרב שווייצריים. הליגה של קמברה הוקמה על ידי האפיפיור יוליוס השני כדי לרסן את השפעתה של ונציה בצפון איטליה. הייתה זו ברית אנטי-ונציאנית שכללה, מלבדו, את לואי השנים עשר, מלך צרפת, את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ופרננדו השני, מלך אראגון. הברית נחלה הצלחה בתחילת דרכה, אך לאחר זמן נתגלעו חיכוכים בין יוליוס השני ללואי ה-12 שגרמו בסופו של דבר להתפרקות הברית ב-1510 ולהתחברותו של יוליוס השני בברית עם ונציה נגד צרפת. הברית בין ונציה והאפיפיור התרחבה לאחר זמן והפכה למה שמכונה "הברית הקדושה". ב-1512 הצליחו חברות הברית לסלק את הצרפתים מאיטליה, אך בשל חילוקי דעות בדבר חלוקת השלל פרשה ונציה ועברה לצדה של צרפת. תוך וכדי כך ירש פרנסואה הראשון את כסאו של לואי ה-12, ובהנהגתו נחלו הצרפתים והוונציאנים ניצחון בקרב מריניאנו ב-1515 והצליחו להשיב לעצמם את הטריטוריות שאיבדו קודם. חוזי נויון ובריסל, שחתמו את המלחמה שנה אחר כך, החזירו למעשה את מפת איטליה למצבה בשנת 1508. מדיה וקבצים בנושא מלחמת ליגת קמברה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוסה אנריקה מויאל

חוסה אנריקה מויאל (ספרדית: José Enrique Moyal, בישראל נקרא יוסף הנרי מויאל. בניכר כונה ג'וֹ; 1 באוקטובר 1910 - 22 במאי 1998) היה מתמטיקאי-פיזיקאי אוסטרלי יהודי. עסק, בין השאר, במכניקת הקוונטים, הנדסת אווירונאוטיקה, הנדסת חשמל וסטטיסטיקה. נולד ב-1910 במזרח ירושלים העות'מאנית. אביו היה דוד מויאל, עורך-הדין המוסמך היהודי הראשון בארץ ישראל, בנו של יוסף מויאל. אמו הייתה קלרה קלמי, מורה מצרפת, בתו של חיים קלמי. מאביו ירש נתינות ספרדית ואת התואר ביי. ב-1915 התגרשו הוריו, ואמו עזבה למצרים. מויאל גדל בתל אביב, ולמד בגימנסיה הרצליה, מחזור י"ז. בשנת 1928 עבר ללמוד הנדסת חשמל בגרנובל. ב-1930 חזר לתל אביב ועבד כמהנדס. תוך זמן קצר נסע ללימודים נוספים בפריז, שם נישא לשושנה פּוֹלָק, פליטה יהודית מהיידלברג. בתום לימודיו השתקעו בתל אביב. בשנת 1937 חזר עם אשתו ובתו לפריז ללימודי סטטיסטיקה ופיזיקה תאורטית. בשנת 1939 עבד במשרד האוויר של צרפת (האחראי על חיל האוויר), שם חקר פעפוע של גזים רעילים ובמסכי עשן. כאשר פריז נכבשה על ידי הנאצים ב-1940, נמלט ללונדון דרך בורדו. בבריטניה עבד בחברת המטוסים דה הבילנד, חקר את תכונותיהם של חומרים דמויי גומי, ועסק בפיזיקה תאורטית בבלפסט ובמנצ'סטר. תרומתו הידועה ביותר היא לניסוח המתמטי של מכניקת הקוונטים במרחב הפאזה, בהתבסס על רעיונות של יוג'ין ויגנר, הרמן וייל, ג'ון פון נוימן ובמקביל להילברנד חרונבולד. זהו ניסוח המבוסס על פונקציית קוואזי-הסתברות (פונקציית ויגנר) ופונקציות אחרות במרחב הפאזה, במקום על וקטורי-מצב ואופרטורים ליניאריים במרחב הילברט, עליהם מבוסס ניסוח דיראק. ניסוח זה יוצר הקבלה בין מכניקת הקוונטים לבין מכניקה סטטיסטית ומכניקה אנליטית, והוא שימושי במיוחד באופטיקה קוונטית. קוונטיזציה בניסוח זה מכונה גם קוונטיזציית מויאל. מכפלת אופרטורים מוחלפת במכפלת מויאל, והפעולה המקבילה ליחס החילוף ולסוגרי פואסון נקראת סוגרי מויאל. מאמרו בנושא פורסם בשנת 1949, לאחר מחלוקת ממושכת עם פול דיראק. בשנת 1951 ביקר במכון ויצמן למדע, אך לא מצא שם משרה במתמטיקה עיונית. לישראל לא חזר עוד. ב-1955 התגרש מאשתו. היו להם שני ילדים: אורה אילנה ודוד. בשנת 1957 עבר לאוסטרליה, וב-1963 נישא שם להיסטוריונית אן מוזלי. ב-1964 עבר לארצות הברית ועבד במעבדה הלאומית ארגון ליד שיקגו. ב-1972 חזר לאוסטרליה שם היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מקווארי בסידני. אוניברסיטה זו מעניקה מדי שנה את מדליית מויאל עבור מחקר בפיזיקה, מתמטיקה וסטטיסטיקה. Ann Moyal, "Maverick Mathematician: The Life and Science of J.E. Moyal," ANU E-press, 2006, ISBN 978-1920942588, accessed by http://epress.anu.edu.au/maverick_citation.html חוסה אנריקה מויאל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדוארד הול

אדוארד הול (באנגלית: Edward Hall;‏ 1498 בקירוב – 1547) היה כרוניקן, משפטן ופוליטיקאי אנגלי. הול, בנו של ג'ון הול מנורת'הול, שרופשייר, למד באיטון קולג' ובקינגס קולג' אוניברסיטת קיימברידג'. הוא נעשה עורך דין (Barrister) ושימש כשופט (Common sergenant) של הסיטי של לונדון וכשופט בבית המשפט של השריף. ב-1529 נבחר לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של מאץ' ונלוק (Much Wenlock) וב-1542 ו-1545 מטעם מחוז הבחירה ברידג'נורת'. ספרו The Union of the Two Noble and Illustrate Families of Lancastre and Yorke, המוכר יותר בשם Hall's Chronicle, ראה אור לראשונה ב-1542. מהדורה נוספת פורסמה שנה לאחר מותו, ב-1548, על ידי ריצ'רד גרפטון, ועוד אחת ב-1550; מהדורות אלה כוללות תוספת מ-1532 שחוברה על ידי גרפטון על פי הערות המחבר. ב-1809 פורסמה מהדורה בפיקוחו של סר הנרי אליס, וב-1904 נערך החלק העוסק בתקופת שלטונו של הנרי השמיני על ידי צ'ארלס ויבלי. ה"כרוניקל" מתחיל בעלייתו לכס של הנרי הרביעי ב-1399, ממשיך בתיאור הסכסוך בין בתי לנקסטר ויורק ומסתיים - עם התוספת של גרפטון - במותו של הנרי השמיני ב-1547. הול מציג את מדיניותו של הנרי השמיני באור חיובי, ומדבריו ניכרת אהדתו שלו לפרוטסטנטים. ערכו של החיבור בחלקיו הראשונים אינו רב, אך הוא הולך וגדל כאשר הוא עוסק בשלטונו של הנרי השביעי ועיקר חשיבותו בכל הנוגע למלכותו של הנרי השמיני. בעניינים חשובים אחדים, שמחברים אחרים התעלמו מהם, מעניק החיבור להיסטוריונים את מה שברור כי היא עדות מכלי ראשון למאורעות. גם חוקרי הספרות מוצאים בספרו עניין רב ביותר, משום שהוא אחד מן המקורות העיקריים למחזותיו ההיסטוריים של שייקספיר. אדוארד הול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Venn, J.; Venn, J. A., eds. (1922–1958). "Hall, Edward". Alumni Cantabrigienses (10 vols). Cambridge University Press. "History of Parliament". History of Parliament Trust. Retrieved 2011-10-16. ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך Hall, Edward מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל
שמעון בן יהונתן

שמעון (שים) בן יהונתן (נולד ב-19 בדצמבר 1942) הוא כדורגלן ומאמן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן הימני בקבוצת הפועל תל אביב. בן יהונתן גדל בשכונת שפירא בתל אביב, החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה, וכשהיה בן 17 עבר לקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. לקבוצה הבוגרת של המועדון עלה בשנת 1961, ושנה אחר כך הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. ב-8 בדצמבר 1962 בישל לגדעון טיש את שער הניצחון בדרבי מול מכבי תל אביב. בעונת 1965/1966 זכה עם הפועל תל אביב באליפות, תחת הדרכתו של המאמן דוד שווייצר, ולצידם של שבי בן ברוך, דני בורסוק, ג'ורג' בורבה, יחזקאל חזום ושייע פייגנבוים. בעונה זו כבש את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב, בניצחון 2–0 על מכבי שעריים. בעונה שלאחר מכן פתח בהרכב הקבוצה בגמר אליפות אסיה לקבוצות, בו ניצחה הפועל תל אביב 2–1 את אלופת מלזיה, והפכה לזוכה הראשונה בטורניר. בעונת 1968/1969 זכה עם הפועל תל אביב באליפות נוספת, תחת הדרכתו של המאמן רחביה רוזנבוים. במחזור ה-23 בעונה זו כבש בן יהונתן שער בדרך לניצחון קבוצתו 2–1 על בני יהודה תל אביב. בעונה שלאחר מכן שוב הגיע עם הפועל תל אביב לגמר אליפות אסיה, אך הפעם הפסידה הקבוצה לאלופת איראן. ב-6 במרץ 1971 כבש בן יהונתן צמד שערים בניצחון 4–2 על בית"ר ירושלים. בשנת 1972 זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–1 על הפועל ירושלים במשחק הגמר. באותה עונה שימש גם כמאמן זמני לתקופה קצרה. גם בשנת 1975 שימש כמאמן הפועל תל אביב לתקופה קצרה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל, לאחר שכבש במהלך הקריירה 8 שערי ליגה במדי הפועל תל אביב, והיה חלק בלתי נפרד מהגנת הקבוצה במשך שנים רבות, לצידם של השוער אריה בז'רנו, המגן השמאלי נחמן קסטרו והבלמים דוד פרימו וקיקו רחמינוביץ'. בן יהונתן נכלל בסגל נבחרת ישראל, אך לא הופיע במדיה במשחק רשמי. לאחר שפרש, מונה בן יהונתן בשנת 1976 למאמן הפועל רמת גן. בן יהונתן אימן את הקבוצה במשך עונה אחת, ובתחילת עונתו השנייה בקבוצה פוטר לאחר שני מחזורים. בעונת 1979/1980 אימן את בני יהודה תל אביב, ובעונת 1982/1983 אימן את בית"ר ירושלים לתקופה קצרה, ולאחר המחזור השמיני מונה שוב למאמן הפועל רמת גן עד תום העונה. בשנת 1986 מונה שוב למאמן הפועל רמת גן, אך פוטר לאחר שלושה מחזורים והוחלף בלופא קדוש. במהלך עונת 1988/1989, אשר בסופה ירדה הפועל תל אביב לליגת המשנה לראשונה בתולדותיה, הוזעק בן יהונתן לשמש כמאמן חירום, לפני מינויו של אליהו עופר. הפועל תל אביב אליפות: 1965/1966, 1968/1969 גביע המדינה: 1971/1972 אליפות אסיה לקבוצות: 1967 איתי אינלאי, לפנים: הדרבי הסוער של 1966, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2008 אריה לבנת, השבוע בו הוכתרה הפועל תל אביב לאלופת אסיה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2011
יום אירופה

יום אירופה הוא חג, שנחוג ברחבי אירופה ביום 9 במאי. ביום זה חוגגים את השלום ביבשת אירופה ואת איחוד אירופה. יום זה מוכר גם בשם יום שומאן, לזכר הצהרת שומאן, הצהרה היסטורית בנושא איחוד אירופה, שהוצהרה על ידי שר החוץ הצרפתי, רובר שומאן, ב־9 במאי 1950. האירופאים החליטו על יום זה בשנת 1985, יחד עם ההחלטה על קביעת הדגל האירופאי. יש אירופאים המעדיפים לחוג את יום אירופה ב־5 במאי, לזכר הקמת מועצת אירופה במועד זה בשנת 1949. ביום אירופה, מוסדות האיחוד האירופי פותחים את שעריהם לציבור מדי שנה בבריסל ושטרסבורג, ומאפשרים לאזרחים לבקר במקומות שבהם מתקבלות החלטות המשפיעות על חיי היום יום שלהם. יתר על כן, רבים מאלה מארגנים אירועי הנצחה לכבוד החשיבות ההיסטורית של התאריך. הארגונים שבוחרים לבצע מחווה סמלית זו הם: הפרלמנט האירופי (EP) מועצת האיחוד האירופי הנציבות האירופית (EC) הוועדה הכלכלית והחברתית האירופית (EESC) הוועדה האירופית לאזורים (CoR) בית הדין לצדק של האיחוד האירופי (CJEU) הבנק המרכזי האירופי (ECB) שירות הפעולה החיצונית האירופית (EEAS) בנק ההשקעות האירופי (EIB) יום האומות המאוחדות יום חבר העמים הבריטי יום הניצחון (9 במאי) יום אפריקה מדיה וקבצים בנושא יום אירופה בוויקישיתוף חגיגות יום אירופה בדנמרק, ב־2007 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של יום אירופה (באנגלית) The EU in slides ערך זה הוא קצרמר בנושא האיחוד האירופי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליוגרפיה

הליוגרפיה (מצרפתית: héliographie, נקרא גם "רישום-שמש") הוא שם של תהליך בצילום שהומצא על ידי הצלם והממציא הצרפתי ניספור נייפס בשנת 1822, איתו הוא גם יצר את התצלום הראשון בהיסטוריה ששרד, נוף מחלון בלה-גרא סביבות 1826. התהליך התבצע באמצעות תמיסת ביטומן (bitumen of Judea - סוג של זפת) אשר שימש כציפוי ללוח מתכת או זכוכית, והגביר באופן יחסי את הרגישות לאור. לאחר חשיפה של כ-8 שעות, הביטומן התקשה באזורים שנחשפו לאור. לאחר החשיפה נשטף הלוח באמצעות שמן לבנדר ונפט, שהמיסו את הביטומן באזורים שלא נחשפו לאור ולכן לא התקשו. דאגרוטיפ של שדרות דו-טמפל מדיה וקבצים בנושא הליוגרפיה בוויקישיתוף The First Photograph‏, באתר האינטרנט של "Harry Ransom Center", אוניברסיטת טקסס באוסטין (באנגלית) צילום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נינגשיה

נִינְגשְׂיָה (בסינית מפושטת: 宁夏, פין-יין: Níngxià, תרגום מילולי: "קיץ שקט\שלו"), הוא אזור אוטונומי בסין. שטחו כ-66,400 קמ"ר, אוכלוסייתו מונה כ-7.2 מיליון נפש ובירתו היא העיר יִינְצְ'ווַאן (银川/Yínchuān). נינגשיה מוגדרת כאזור אוטונומי של בני חְווֵי, אחד מ-55 המיעוטים המוכרים רשמית על ידי ממשלת סין. על אף שאֶתנית הם דומים לַהאן (קבוצת הרוב בסין), החווי הם מוסלמים מזה מאות שנים, שמקורם בסוחרים שעברו בדרך המשי ובדרכי הים, וחלקם הובאו ממרכז אסיה על ידי המונגולים ששלטו בסין במאות 13-14. על אף שהאזור מוגדר כאוטונומיה של בני החווי, הם מהווים כ-20% בלבד מאוכלוסייתו, בעוד שמרבית היתר הם בני האן. המחוז הוא צחיח ברובו, ומדברי בחלקו. הוא מהווה גם חלק מנתיבו של הנהר הצהוב. זהו גם המחוז\אזור השני בעוניו בסין (אחרי טיבט), וגם אחד הפחות מאוכלסים. מדיה וקבצים בנושא נינגשיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נינגשיה place/Ningsia-plain נינגשיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.