laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשימה של מחנות ריכוז נאציים

על פי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות היו 23 מחנות ריכוז עיקריים (בגרמנית: Stammlager), אשר לרובם הייתה מערכת של מחנות לוויין. לפי אומדן אחד, לפחות 1,000 מחנות ומחנות לוויין התקיימו בתקופת השואה. מדובר במספר הכולל של מחנות ריכוז נאצים שהיו קיימים בנקודת זמן ספציפית. עם זאת, לפי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות, מספר המחנות, הגטאות ואתרי ההרג יחדיו היה מעל 44,000. לאור נתון זה, ולאור העובדה שמספר הגטאות היה כ-1,200, ומספר אתרי ההרג היה כ-1,000, נראה שהיו מעל 41,000 מחנות ריכוז ותת מחנות. הרשימה הבאה היא רשימה חלקית, לאור העובדה שמספר המחנות הכולל היה מעל 41,000, כמפורט בפסקה הקודמת. בנוסף לכך, לרוב המחנות שברשימה הבאה היו מחנות משנה ותת-מחנות, שאינם רשומים כאן. חלקם רשומים בערכים הספציפיים על כל מחנה ומחנה. אבנזה אולדרני אושוויץ אלאך ארבייטסדורף בוכנוואלד בולצאנו ברגן-בלזן ברינליץ ברנדונק ג'אדו גברסדורף גרוס-רוזן דורה-מיטלבאו דכאו הינצרט ה.ק.פ. ואיווארה וסטרבורק ורשה זקסנהאוזן חיידרי טרזיינשטט טרנסניסטריה יונגפרנהוף ינובסקה מאוטהאוזן מיידנק מכלן נאצוויילר-שטרוטהוף נובקי נוינגמה נידרהאגן סיימישטה סלספילס סרד פוסולי פיכט פלאשוב פלוסנבירג פרמונטי די טרזיה קובנה קייזרוואלד קישטרצ'ה ראוונסבריק ריזיירה די סן סאבה שטוטהוף מדיה וקבצים בנושא רשימה של מחנות ריכוז נאציים בוויקישיתוף על מחנות הריכוז הנאציים, באתר יד ושם Volume 1, table of contents Karin Orth in the same encyclopedia, p. 195, fn 49 מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות, באתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, ‏14 ביולי 2020 יד ושם, האנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם המכון לחקר השואה ביד ושם, פרויקט Untold Stories - רצח יהודי ברית המועצות והשטחים המסופחים לה, באתר יד ושם
פסו פיליפיני

פסו פיליפיני (Filipinas piso) הוא המטבע הרשמי של הפיליפינים. המטבע מחולק ל-100 סנטימו פיליפיניים. בעקבות היותה של הפיליפינים קולוניה של ארצות הברית השפה הרשמית הייתה אנגלית ולכן על השטרות הודפסה המילה "peso". משנת 1967 אומצה השפה הפיליפינית ועל השטרות והמטבעות, הוחלפה המילה ל"piso", שנכתבת על השטרות עד היום. הפסו הפיליפיני היה בעבר מלווה בסימן "$", שבדרך כלל מסמל דולר, בדומה למדינות היספניות רבות. כיום הוא מסומן בסמל ₱. סימונים נוספים שמופיעים לעיתים על השטרות והמטבעות הם "PHP", "PhP", "Php" או "P". שטרות ומטבעות של הפסו הפיליפיני מודפסים ומופצים על ידי בנגקו סנטרל פיליפינאס (אנ') (הבנק המרכזי של הפיליפינים) בקזון סיטי. מדיה וקבצים בנושא פסו פיליפיני בוויקישיתוף Neil Shafer, A Guide Book of Philippine Paper Money, Whitman, 1964. (באנגלית) Bangko Sentral ng Pilipinas - About the Bank - Overview, www.bsp.gov.ph Thailand Currency VS Philippines Currency, web.archive.org, ‏19 ביולי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולס ניקלבי (סדרה, 1977)

ניקולס ניקלבי (באנגלית: Nicholas Nickleby) היא סדרת טלוויזיה בריטית ששודרה לראשונה ברשת ה-BBC בשנת 1977. הסדרה מבוססת על הרומן "ניקולס ניקלבי" מאת צ'ארלס דיקנס. נייג'ל הייברס – ניקולס ניקלבי פיטר בורק – סמייק דרק גודפרי – ראלף ניקלבי רוברט ג'יימס – ניומן נוגס קייט ניקולס – קייט ניקלבי הילרי מייסון – גברת ניקלבי מלקולם ריד – מר אלפרד מנטליני דרק פרנסיס – ווקפורד סקווירס פטרישה ראוטלדג' – מאדאם מנטליני פטסי סמארט – מיס לה קריבי אנתוני איינלי – סר מולברי הוק נייג'ל יוז – לורד פרדריק וריסופט דניס גילמור – ווקפורד הבן ריימונד מייסון – צ'ארלס צ'ריביל פרסטון לוקווד – טים לינקינווטר אנדרו מקולוך –ג'ון ברודי ג'ון יוור – אדווין צ'ריביל דייוויד גריפין – פרנק צ'ריביל רון פמבר – מר סנאולי איזבל אמייס – מיס פאני סקווירס הטי ביינס – מטילדה פרייס פטרישה ברייק – מדליין בריי אדוארד ברנהאם – מר ליליוויק אן רידלר – גברת סקווירס מארק טיל – בלינג פולין מוראן – מיס פטווקר דניס אדוארדס – מר וולטר בריי פרדי ג'ונס – מר וינסנט קראמלס פול קוראן – ארתור גרייד ליז סמית' – פג סליידרסקיו "ניקולס ניקלבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ניקולס ניקלבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Michael Pointer. Charles Dickens on the Screen: The Film, Television, and Video Adaptations. Scarecrow Press, 1996. p.91-92
חייו הסודיים של וולטר מיטי (1947)

חייו הסודיים של וולטר מיטי (באנגלית: The Secret Life of Walter Mitty) הוא סרט קומדיה אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1947, בהפקתו של סמואל גולדווין, עם דני קיי ווירג'יניה מאיו בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס באופן רופף על סיפור קצר של ג'יימס ת'רבר משנת 1945. בשנת 2013 הפיק נכדו של סמואל גולדווין, רימייק שקשור לסיפור ולגרסה הראשונה רק בשם. העלילה היא על אדם בעל דמיון מפותח שחייו נעים בין המציאות לדמיון. גם בסרט עצמו קשה לפעמים להבדיל בין המציאות לדמיון. וולטר מיטי (דני קיי), עובד כמגיה בחברת "פירס" המוציאה לאור חוברות של ספרות זולה. הוא גר עם אימו (פיי ביינטר) ששולטת עליו ומתייחסת אליו כאל ילד קטן, דואגת שישתה חלב לפני השינה ומניחה במיטתו בקבוק מים חמים. וולטר מאורס לגרטרוד (אן רת'רפוד) אך בדמיונותיו הוא מאוהב באישה אחרת. הבוס שלו, מר פירס (ת'רסטון האל), כועס עליו בגלל התנהגותו המוזרה אבל מעריך אותו בגלל דמיונו הפרוע שמשמש חומר לחברות של החברה. גרטרוד, אימה ואימו מנדנדות לו כל הזמן והוא בורח לפיכך לעולם הדמיון. בדמיונותיו משמש וולטר: טייס בחיל האוויר המלכותי, אלוף הפלות שמטוסו מכוסה בצלבי קרס על כל המטוסים הגרמניים שהפיל. הוא נושא להערצה לאומית. קברניט ספינה שמצליח לנווט אותה בסערה קשה. כירורג שמצליח להציל מנותח לאחר ששאר המנתחים נכשלו. שחקן פוקר מעולה שמנצח את כולם וזוכה להערצת יפהפייה אקדוחן במערב הפרוע שמצליח לחסל יריב מסוכן. יום אחד הוא נתקל באוטובוס באישה יפה אותה ראה בדמיונותיו. היא מזדהה בשם רוזלינד (וירג'יניה מאיו) ומבקשת שיעזור לה כי עוקבים אחריה. היא מספרת לו שבמלחמת העולם השנייה החביא דודה פיטר (קונסטנטין שיין) באמסטרדם, אוצרות אמנות כדי למנוע מהנאצים להחרים אותם. רשימת מקומות המטמון נמצאת בפנקס שחור שנמצא ברשותה. כאן מתחיל מרדף מטורף בין חבורת הפושעים אחרי וולטר ורוזלינד. וולטר מתחבא בחנות לאופנת נשים, צופה בתצוגת כובעים של אנטול מפריז ושר עליו שיר מצחיק. למקום עבודתו מגיע אדם עם פרצוף מאיים בשם ד"ר הולינגשד (בוריס קרלוף). הוא דורש ממיטי את הפנקס וזה בורח דרך החלון (כמו בסרט "Safety Last!" של הרולד לויד). לבסוף הם תופסים את מיטי ורוזילנד אך מיטי מצליח להתחמק ולהגיע לטקס חתונתו. בטקס החתונה שלו עם גרטרוד, הוא מתבונן בה ופניה מתחלפות לאלה של רוזלינד. במקום טבעת הוא מוצא בכיסו עגיל שרוזלינד נתנה לו ומבין שזה לא היה דמיון. הוא רץ מהטקס, מתגנב לבית של פיטר, משחרר את רוזלינד ושניהם מתגברים על הפושעים עד שמגיעה משטרה. גם הבוס ושלושת הנשים מגיעות וגוערים בו אך הוא מקבל אומץ וצועק עליהם. הבוס שלו מרוצה מכך וממנה אותו לשותף בחברה. מיטי ורוזלינד מתבוננים בשמחה בחדר המרווח החדש של המנהל המשותף. "חייו הסודיים של וולטר מיטי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חייו הסודיים של וולטר מיטי", באתר AllMovie (באנגלית) "חייו הסודיים של וולטר מיטי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חייו הסודיים של וולטר מיטי", באתר אידיבי "חייו הסודיים של וולטר מיטי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לחייו הסודיים של וולטר מיטי 1947, באתר יוטיוב חייו הסודיים של וולטר מיטי, באתר TCM
וילי גרין

וילי ג'וליוס גרין (באנגלית: Willie Julius Green; נולד ב-28 ביולי 1981) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2015, וממוצעיו הכוללים לאורך התקופה הם 8.3 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. מאז שנת 2021 משמש כמאמן קבוצת ניו אורלינס פליקנס. גרין נולד וגדל בדטרויט שבמישיגן, ובין השנים 1999–2003 למד באוניברסיטת דטרויט מרסי. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2002/2003, הוביל את כל שחקני מחוז Horizon עם ממוצע של 22.6 נקודות למשחק, וזכה בתואר השחקן המצטיין של המחוז. בדראפט ה-NBA‏ 2003 נבחר גרין בבחירה ה-41 על ידי סיאטל סופרסוניקס, ומיד הועבר בטרייד לפילדלפיה 76'. במהלך 7 עונותיו בקבוצה פתח במחצית מהמשחקים בהם שותף, ותרם 9.4 נקודות בממוצע למשחק. במשחק האחרון של עונת 2006/2007 קלע שיא קריירה של 37 נקודות בניצחון קבוצתו מול טורונטו ראפטורס. עונתו הפורייה ביותר הייתה 2007/2008, בה שימש כשחקן חמישייה קבוע ורשם שיא קריירה של 12.4 נקודות בממוצע למשחק. בספטמבר 2010 הועבר עם ג'ייסון סמית' בטרייד לניו אורלינס הורנטס, בתמורה לדריוס סונגאילה וקרייג בראקינס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 8.7 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של מרקו בלינלי. לקראת עונת 2011/2012 חתם על חוזה באטלנטה הוקס. בקיץ 2012 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לזכויות הדראפט על סופוקליס שחורציאניטיס. בעונת 2013/2014 העפיל עם הקליפרס לסיבוב השני בפלייאוף, לראשונה בקריירה שלו. ביוני 2014 הצטרף לאורלנדו מג'יק. לאורך עונת 2014/2015 קלע 6.9 נקודות בממוצע למשחק עבור המג'יק, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 33. לקראת עונת 2016/2017 הצטרף גרין לצוות האימון של גולדן סטייט ווריורס, אותה אימן סטיב קר. בכל שלוש עונותיו בתפקיד העפילה גולדן סטייט לסדרת גמר ה-NBA, ובשתיים מתוכן (2017 ו-2018) זכתה באליפות הליגה. ביוני 2019 מונה לעוזר מאמן בפיניקס סאנס, תחת המאמן הראשי מונטי ויליאמס. ביולי 2021 מונה למאמן הראשי של קבוצת ניו אורלינס פליקנס. מדיה וקבצים בנושא וילי גרין בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של גרין ב-NBA, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של גרין בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2003, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין פילדלפיה לטורונטו, באתר basketball-reference.com גרין וסמית' נשלחים בטרייד לניו אורלינס, באתר ESPN,‏ 23 בספטמבר 2010 גרין חותם על חוזה באטלנטה, באתר realgm.com,‏ 22 בדצמבר 2011 גרין נשלח בטרייד לקליפרס, באתר הקבוצה, 30 ביולי 2012 אורלנדו מצרפת את גרין, באתר הקבוצה, 30 ביוני 2014 גרין ממונה לעוזר מאמן בגולדן סטייט, באתר הקבוצה, 9 באוגוסט 2016 פיניקס מציגה את צוות האימון שלה, באתר ה-NBA,‏ 26 ביוני 2019
בית הזיכרון של האם תרזה

בית הזיכרון של האם תרזה (במקדונית: Спомен-куќа на Мајка Тереза; באלבנית: Shtëpia përkujtimore e Nënë Terezës) הוא מוזיאון שמוקדש לנזירה אלבנית-קתולית, מיסיונרית, פעילה הומניטרית ומקימת מסדר המיסיונרים של הצדקה שסייע לעשרות אלפי אנשים, האם תרזה. המוזיאון ממוקם בסקופיה, מקדוניה הצפונית, שם התגוררה האם תרזה מ-1910 עד ל-1928. בית הזיכרון נמצא ממזרח לארמון ריסטיק וכיכר מקדוניה. בשלושת השבועות הראשונים לאחר פתיחת בית הזיכרון, ביקרו כ-12,000 איש. בית הזיכרון, שנבנה בעלות של 2 מיליון אירו, נפתח ב-30 בינואר 2009 על ידי ראש ממשלת מקדוניה הצפונית (אנ'), ניקולה גרואבסקי. בטקס הפתיחה של בית הזיכרון, השתתפו משלחות זרות, חברי הכנסייה הקתולית המקדונית (אנ') והכנסייה האורתודוקסית המקדונית (אנ'). שבוע לפני הפתיחה הניח שר החוץ המקדוני, אנטוניו מילושוסקי (אנ') זר זיכרון ליד קברה של האם תרזה בקולקטה, הודו, עם החריטה ”אסירת הכרת תודה מרפובליקת מקדוניה ועמיתיה לעיר הולדתה, סקופיה”. בניית בית הזיכרון החלה במאי 2008, לאחר שניתן מימון על ידי משרד התרבות. בתוך הבית שמורים חלק משרידיה, שהועברו לסקופיה בתמיכת הכנסייה הרומית-קתולית של סקופיה, הסדר שהוכרז על ידי ניקולה גרואבסקי בטקס הפתיחה. במוזיאון, ישנם מספר פסלים ריאליסטיים של האם תרזה ובני משפחתה. פסל אחד מראה את האם תרזה כילדה בת עשר, יושבת על סלע ומחזיקה יונה בידיה. בית הזיכרון, מארח גם תערוכות תרבותיות וגלריות תמונות. בית הזיכרון של האם תרזה בית הזיכרון של האם תרזה האנדרטה של האם תרזה ליד בית הזיכרון מדיה וקבצים בנושא בית הזיכרון של האם תרזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הזיכרון של האם תרזה (במקדונית, באלבנית ובאנגלית) סוכנות מידע למדיה (באנגלית) סוכנות מידע למדיה (במקדונית) עיתון Vest (במקדונית) עיתון Večer (במקדונית) "Memorial House of Mother Teresa". www.exploringmacedonia.com. אורכב מ-המקור ב-2020-02-09. נבדק ב-8 ינו' 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Macedonian Information Agency". אורכב מ-המקור ב-26 יולי 2009. נבדק ב-8 ינו' 2020. {{cite web}}: (עזרה) Večer Online newspaper (אורכב 27.02.2009 בארכיון Wayback Machine) Macedonian Government Web Site (ארכיון) Večer Online newspaper (ארכיון)
טסלה (סרט, 2020)

טסלה (באנגלית: Tesla) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2020, שכתב וביים מייקל אלמיירדה. מככבים בו אית'ן הוק בתפקיד ניקולה טסלה ולצדו איב יוסון, איבון מוס-בצ'ראץ', ג'ים גפיגן וקייל מקלכלן. הקרנת הבכורה העולמית נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-27 בינואר 2020. הוא אמור לצאת לאקרנים ב-21 באוגוסט 2020 על ידי IFC Films. אית'ן הוק בתפקיד ניקולה טסלה קייל מקלכלן בתפקיד תומאס אדיסון איב יוסון בתפקיד אן מורגן ג'ים גפיגן בתפקיד ג'ורג' וסטינגהאוס איבון מוס-בצ'ראץ' בתפקיד סיגטי חנה גרוס בתפקיד מינה אדיסון ג'וש המילטון בתפקיד רוברט אנדרווד ג'ונסון ג'יימס אורבניאק בתפקיד פרופסור אנתוני רבקה דיין בתפקיד שרה ברנאר דוני קשבארץ בתפקיד ג'יי. פי. מורגן לוסי וולטרס בתפקיד קתרין ג'ונסון בלייק דה-לונג בתפקיד ויליאם קמלר לויס סמית' איאן לית'גו "טסלה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טסלה", באתר AllMovie (באנגלית) "טסלה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טסלה", באתר Metacritic (באנגלית) "טסלה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Turnkey

Turnkey (לעיתים turnkey project או turnkey operation) היא שיטה לניהול פרויקטים של בנייה ותשתיות, בה הקבלן המבצע או החברה המבצעת אחראית לביצוע הפרויקט באופן כולל, לעיתים אף משלב התכנון המפורט, דרך שלב הביצוע, ועד להשלמת הפרויקט שהוא מוכן לפעולה. המונח משמש גם לניהול פרויקטים בענף מערכות המידע והמחשוב, בעיקר בפרויקטים של שילוב מערכות (אינטגרציה), בה החברה המבצעת אחראית לביצוע הפרויקט באופן מלא עד למסירתו ללקוח, עבור סכום שמוסכם מראש. שימוש נוסף המקובל בענף הנדל"ן בארצות הברית, הוא של שיווק דירות או בתים כשהם מעוצבים ומרוהטים (turnkey units), כלומר מוכנים לשימוש מיידי. המילה באנגלית מתייחסת לעובדה שהלקוח, לאחר שפרויקט הושלם, רק צריך ל"סובב מפתח" כדי שהוא יהיה פעיל. האקדמיה ללשון העברית הציעה לתרגם את המונח ל"מוּכָן לְהַפְעָלָה". בעיתונות העסקית בישראל נפוץ השימוש בתרגום "עַד מפתח". בצרפתית השיטה נקראת Clé en main, כלומר "מפתח ביד". השיטה מספקת מספר יתרונות עבור מזמין הפרויקט: הורדת הסיכון הפיננסי, מאחר שעלות הפרויקט נקבעת מראש, לעיתים אחרי מכרז בו יש מספר מציעים. המזמין אינו חשוף לעליית מחירי התשומות, חומרי הגלם, או שינויים בשערי מטבע חוץ. העברת האחריות לניהול הפרויקט, כולל זמן ומשאבי אנוש לקבלן המבצע. העברת חלק או כל הסיכונים בפרויקט אל הקבלן. לדוגמה, אם יש איחור בביצוע העלות הנוספת היא של הקבלן המבצע. מתקן ההתפלה אשדוד הוקם בשיטת "Turnkey". חברת מקורות פרסמה מכרז בו החברה הזוכה, הייתה אחראית לתכנון המתקן, רכישת הציוד והתקנתו, הרצה ובדיקה שלו, תמורת מחיר עליו התחייבה בהצעה שהגישה. חברת מקורות קיבלה אחר כך את המתקן כשהוא מוכן לתפעול. זאת לעומת מתקני ההתפלה האחרים בישראל, בהם הזכיין מימן והקים את המתקן, ומפעיל אותו תמורת תשלום שהוא גובה ממקורות עבור המים המותפלים. קבוצת ברן - חברה ישראלית העוסקת במתן שירותי הנדסה, בינוי ותשתיות, המתמחה בביצוע פרויקטים הנדסיים במתכונת Turnkey. לדוגמה, החברה הקימה מפעל חדש עבור חברת טאואר סמיקונדקטור במגדל העמק בעלות של 200 מיליון דולר, והוא נמסר כשהוא מוכן להפעלה. שותפות ציבורית-פרטית בנה-הפעל-העבר עמי גינזבורג, Turnkey, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2002 אינג' רוני בן-אריה, ‏התכנון עובר למבצע, באתר גלובס, 5 במרץ 2006 עמית בוהנסקי, ‏הדרך הנכונה למיקור חוץ, באתר גלובס, 1 במרץ 2010 גיא נרדי, ‏למכירה דירה מתצוגה: כך הפכו הדירות המרוהטות לדוגמה לעוד מוצר נדרש, באתר גלובס, 1 בינואר 2020 מוּכָן לְהַפְעָלָה, באתר האקדמיה ללשון העברית לדוגמה: הארץ, תהל בוחנת רכישת חברות ב-20 מיליון ד', באתר TheMarker‏, 11 באוקטובר 2005 רויטל לוי-שטיין,מאת עמירם כהן, 120 מ' ד' יושקעו בהקמת מתקן ההתפלה באשדוד; מקורות העבירה טיוטת המכרז, באתר הארץ, 13 במאי 2001 ברן-ח.מר: ההיי-טק של הנדל"ן, באתר גלובס, 18 באוקטובר 1999 ליאור כגן, חברת מייסנר-ברן תבצע את השלב העיקרי בהקמת מפעל טאואר המוערך ב-170 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2001 ליאור כגן, ברן ושותפתה הגרמנית יקימו את המפעל החדש של טאואר בהשקעה של 200 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2000
יחידה 516

מתקן יחידה 516 (ביפנית: 第五 一 六 部隊) היה מתקן אשר ייצר נשק כימי יפני ועסק בכללי בתחום הלוחמה הכימית, המתקן הופעל על ידי קמפייטאי, של העיר צ'יצ'יהאר (אנ'), אשר כיום שוכנת בצפון מזרח סין. במקור שם היחידה 516 היה אחת משמות קוד אשר שימשו את הצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה (Tsūshōgō) של היחידה, שם היחידה נקרא באופן רשמי מדור הנשק הכימי של צבא קוואנטונג. המתקן הוקם באוגוסט 1937 ונסגר עם כניעת האימפריה היפנית ותום מלחמת העולם השנייה. במקום שירתו כ-516 חיילים אשר ביצעו בדיקות בגז עצבים, גז חרדל וחומצה. נפגעי הנשק הכימי שהיה בשימוש היפנים במלחמת העולם השנייה היו מנשקים אשר יוצרו במקום, על פי ההערכות בסך הכל נרצחו בסין 700,000 (הערכה יפנית) אנשים, עם זאת קיימת ההערכה שונה והיא בכלל שנרצחו עד 2,000,000 (אומדן סיני) אנשים. עד 1995 סירבה ממשלת יפן להכיר בכך שהטילה נשק כימי בנהר הנן שבין חיילונגג'יאנג לחולונבייאר, והשאירה אחריה כמויות אדירות של פסולת כימית. כאשר היפנים כבר ראו את הנולד וניסו להעלים ראיות, בדומה להעלמת מחנות השמדה שהרסה גרמניה הנאצית הרס הצבא את כל המתקנים אשר שוכנו במקום והשמיד את המתקן, קבר את הפגזים שיוצרו במקום או זרק אותם לנהר אשר שכן בסמוך למתקן. היחידה והמתקן היו תחת פיקוחה של יחידה 731. אחד מהעקרונות באמנת הנשק הכימי הייתה שממשלת יפן תיקח אחראיות על הפשעי מלחמה שביצעה במקום, להשמיד את כל הנשק הכימי שייצרה המדינה. מלבד זאת במסגרת האמנה בונה הממשלה היפנית מתקן להשמדה נשק כימי בסין. יחידה 1644 לוחמה ביולוגית התקיפה בנשק ביולוגי על נינגבו Japanese National Institute for Defense Studies ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן ובנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
העגורים

העגורים הוא שיר עברי שנכתב על ידי דן אלמגור ללחן של שיר ברוסית, שהולחן על ידי אדוארד קולמנובסקי (1923–1994). השיר בוצע לראשונה בשנת 1971 על ידי אמנון ברנזון במסגרת המופע השטן ואשת האיכר. דן אלמגור העיד כי כתב את השיר יומיים לפני הצגת הבכורה של מופע השטן ואשת האיכר, לאחר שקיבל קלטת ובה שני שירים רוסיים. היה זה זמן קצר לאחר תחילת עליית ראשוני מסורבי העלייה מברית המועצות לישראל. אלמגור איננו דובר רוסית. נאמר לו שאחד השירים עוסק בעגורים והוא חיבר לו מילים עבריות ברוח זו. לדברי אלמגור הוא כתב את המילים בהשראת השיר אל הציפור מאת חיים נחמן ביאליק. הדובר בשירו של אלמגור מייחל לעוף ולצאת בהמונים כמו העגורים, אך בשונה מן הציפור בשירו של ביאליק, השבה למקומה מארצות החום, מסתיים השיר בשורה "אנחנו, אם נצא - כבר לא נחזור". אפשר שבכך התכוון אלמגור למסורבי העלייה המייחלים שתתגשם תקוותם לצאת את ברית המועצות. לימים התברר כי מילות השיר המקוריות ברוסית שונות לחלוטין מהמילים שחיבר אלמגור ואף אין נזכרים בהן עגורים. המילים נכתבו על ידי יבגני דולמטובסקי (1915–1994), שהיה יהודי כמו המלחין קולמנובסקי. הוא כתב את השיר בעקבות חוויותיו במלחמת העולם השנייה, שבה שירת ככתב צבאי ואף נפל בשבי הגרמני, שממנו נמלט. קולמנובסקי חיבר את הלחן למילות השיר בשנת 1958. השיר של דולמטובסקי נקרא ידיד יקר (טובאריש מוי - Товарищ мой). מילותיו עוסקות באחוות רעים שחושלה בקרב ובקשר בין ותיקי המלחמה עם חלוף השנים: נִפְגַּשְׁנוּ בַּשְׁלָגִים וּבַבַָּרָד, יַחְדָיו צָלַחְנוּ מַיִם וְגַם אֵשׁ. יָדִיד יָקָר, הַעוֹד תִזְכּוֹר? – הָיִינוּ לֵב אֶחָד, כָּל קְרָב יָדַעְנוּ כִּי עוֹד נִפַָּגֵשׁ. — הבית הראשון של השיר, בתרגומו של יוסף חרמוני מילות השיר באתר שירונט העגורים, באתר פרויקט בן-יהודה גלגולו של ניגון: העגורים שבים, באתר עונג שבת, כולל תרגום של מילות השיר המקוריות ברוסית אלי סט: העגורים - שיר חדש בערוץ "שיר רוסי + תרגום עברי" (אורכב 14.07.2020 בארכיון Wayback Machine) לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מקור: אלי סט: העגורים - שיר חדש בערוץ "שיר רוסי + תרגום עברי".
שילינג סומלי

שילינג סומלי (בסומלית: Shilin; בערבית: شلن; באיטלקית: scellino; סימון: Sh.So) הוא המטבע הלאומי של סומליה, המשמש שם מאז 1921. המטבע מסומן כ"שילינג" כהשפעה של השלטון הבריטי בסומליה במאה ה-20. המטבע מחולק ל-100 סנט (בסומלית: Senti; בערבית: سنت). בסוף שנות האלפיים, ממשלת המעבר החדשה של סומליה שהוקמה מחדש החייתה את הבנק המרכזי של סומליה (אנ'). עד אותו הזמן המטבע שהיה בשימוש במדינה התחלף כל הזמן, ורוב הזמן היה בשימוש הדולר האמריקאי. בגלל חוסר אמון ציבורי בכלכלה הסומלית, ומחשש לאינפלציה, המטבע הנפוץ ביותר בסומליה כיום הוא הדולר האמריקאי, ורק אחריו השילינג הסומלי. השילינג הסומלי היה נתון לאינפלציה מתמשכת, בגלל ההנפקה הגדולה שלו וריבוי ההדפסה של המטבע. הבנק המרכזי החדש של סומליה מצפה כי האינפלציה תסתיים ברגע שהבנק המרכזי יקבל שליטה מלאה על המדיניות המוניטרית בשוק ויחליף את הדולר האמריקאי לצמיתות. בעשור השני של המאה ה-21, שילוב של השקעות מהמגזר הפרטי וזרימת כסף ממשקיעים ובעלי מניות בחו"ל גרם לעלייה ניכרת בערכו של השילינג הסומלי, כאשר בחודש מרץ 2014 התחזק המטבע בכמעט 60% מול הדולר האמריקאי. 1991 - 2000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 1993 - 5000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2006 - 13,400 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2006 - 14,406 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2007 - 15,000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2008 - 25,000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2008 - 35,000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2009 - 28,250 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2010 - 33,300 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2011 - 27,000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2012 - 19,000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2013 - 15,000 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2014 - 1,001 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי. 2014 - 725 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי 2015 - 697.5 שילינג סומלי / 1 דולר אמריקאי מדיה וקבצים בנושא שילינג סומלי בוויקישיתוף MONETARY POLICY, web.archive.org, ‏2009-01-25 https://www.un.org/Depts/treasury/index.html http://africa.reuters.com/business/news/usnBAN946551.html the new tsunami in somalia inflation $File full report.pdf EXCHANGE RATES, web.archive.org, ‏2010-03-08 media.wix.com.pdf http://www.centralbank.so/ (ארכיון) Subscribe to read | Financial Times, www.ft.com Bloomberg - Are you a robot?, www.bloomberg.com http://www.centralbank.gov.so/board.html (ארכיון)
קובי פינקלר

יעקב (קובי) פינקלר (נולד באוגוסט 1953) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב ופרשן צבאי ברדיו קול חי, בערוץ 14 ובערוץ 7. בנוסף, פינקלר משמש גם כמנהל כתבי תחום התיירות והתרבות ברדיו קול חי, עיתון בשבע, ערוץ 7 ו'נופשים'. כמו כן, משמש פינקלר כמרצה לתנ"ך, צבא וביטחון, תקשורת ותחומים נוספים. פינקלר נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון בישיבת נתיב מאיר ובישיבת מבשרת במשך 12 שנים. בהמשך למד בישיבת ההסדר באלון שבות. בשירותו הצבאי שירת בנח"ל כלוחם וכשליש צבאי. בין השנים 1975–1979 למד באוניברסיטת בר-אילן מינהל חינוכי, קרמינולוגיה וארץ ישראל. עם הקמת ערוץ 7, בשנת 1986, החל פינקלר את דרכו בתקשורת והיה בשידור החי הראשון באולפן עם תוכנית הדגל 'הציבי לך ציונים' ו-ארץ וטבע בערוץ 7. לאחר מכן, עם הקמת מחלקת החדשות, שולב ככתב צבאי וכתב תיירות בערוץ, תפקיד אותו הוא ממלא עד היום. בהמשך עבד פינקלר גם בעיתון "מקור ראשון" כשהוא מסקר את התחומים הללו, ומאוחר יותר השתלב ברדיו קול חי, בתוכניות שונות וכפרשן הצבאי של התחנה. במהלך שידור מהשטח וסיקור ירי רקטות עבור ערוץ 20 בעת מבצע שומר החומות, דיווח פינקלר כי רקטה שנורתה מלבנון פגעה בשטח פתוח במגרש כדורגל בשפרעם, ואמר כי "לצערנו הרב זה לא הביא להמוני הרוגים שם". פינקלר טען כי מדובר בשגגה הנובעת מעייפות, אולם האמירה נאמרה פעמיים וערוץ 20 הפסיק את ההתקשרות איתו, והוא הודח מתפקידו כיושב ראש תא הכתבים הצבאיים. בהמשך התקיימה "סולחה" בין פינקלר לראש עיריית שפרעם. במרץ 2023 חזר פינקלר לתפקיד פרשן צבאי בערוץ 14. פינקלר כתב שלושה ספרי טיולים ועורך את מוסף הטיולים נופשים. פינקלר נשוי לתמי, אב לשלושה. מתגורר ברעננה. מדיה וקבצים בנושא קובי פינקלר בוויקישיתוף קובי פינקלר, ברשת החברתית פייסבוק קובי פינקלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קובי פינקלר (חשבון ישן ברשת החברתית טוויטר לטייל עם קובי פינקלר, באתר חב"ד קובי פינקלר מולטי-טאסקינג: מוסר שיעור ועולה לשידור בו זמנית, באתר כיכר השבת, 6 באפריל 2017 מה תפקידו של משרד הביטחון במלחמה בקורונה? (אורכב 16.07.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר ערוץ 20 ממוצבי הקפסולות ובניית המכשול הימי: ריאיון עם לוחמי הצנחנים בגבול, באתר קול חי קובי פינקלר, דף שער בספרייה הלאומית קובי פינקלר מערוץ 20 על נפילת הרקטה בשפרעם: "לצערי הרב זה לא הביא להמוני הרוגים שם", נבדק ב-2021-05-20 רן בוקר, הכתב הצבאי אמר "נפלה רקטה ביישוב ערבי, לצערנו אין המוני הרוגים" - ופוטר מערוץ 20, באתר ynet, 20 במאי 2021 איתמר ב"ז, הסית ונפגע, באתר העין השביעית, 20 במאי 2021 סולחה בין הכתב הצבאי של ערוץ 20 לראש עיריית שפרעם, באתר ערוץ 7