laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניצחון בכחוס (ולאסקס)

ניצחון בכחוס (בספרדית: El triunfo de Baco) הוא ציור שמן של הצייר דייגו ולאסקס, שצויר בין השנים 1628–1629. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד. ולאסקס צייר את הציור כחמש שנים אחרי שהגיע למדריד מסביליה, וזמן קצר לפני ביקורו הראשון באיטליה. זה היה ניסיונו הראשון לתאר משל מיתולוגי, והוא עשה זאת באמצעות לוח צבעים ושיטות תיאור המזכירים את שנותיו בסביליה, אם כי כאן שולבו חידושים משמעותיים. ולאסקס הושפע מאמני הרנסאנס שתיארו את בכחוס, למשל טיציאן אשר ציורו בכחוס ואריאדנה היה באותה תקופה באוסף המלך הספרדי. השפעות נוספות היו של קאראווג'ו, שנהג לשלב ביצירותיו הדתיות דמויות ראשיות אשר לבושות בגלימות מסורתיות, עם דמויות משניות הלבושות בלבוש תקופתי, וחוסה דה ריברה שתיאר לעיתים דמויות מהעת העתיקה הלבושות כקבצנים. פרנסיסקו דה גויה יצר בשנת 1778 תצריב המבוסס על ציורו של ולאסקס, אשר זכה לתפוצה רחבה. נוכחותו של בכחוס אפשרה לולאסקס לתאר את אחד מציורי העירום הגבריים הראשונים שלו, ודמותו שולטת בקומפוזיציה בזכות גופו ובגדיו הזוהרים. הוא מכתיר דמות צעירה הכורעת לפניו. משמאל, סאטיר עירום מחזיק גביע גבישי משובח ומושך אותנו אל תוך עולמם של היצורים המופלאים. ואילו מימין, קבצן וארבעה גברים עם שכמיות חומות ופנים בלויות ומלאות חיים מהווים ניגודיות לכך מחיי היומיום. יצירה זו, כפי שקורה לעיתים קרובות ביצירות של ולאסקס, ספוגה בעמימות שהובילה לספקולציות לגבי משמעות עמוקה יותר. באופן מסורתי, תשומת הלב הוקדשה לתיאור הריאליסטי של הדמויות מימין, אשר נתפסות כדה-מיסטיפיקציה של המשל הקלאסי, ואפילו כלעג כלפי העת העתיקה. אולם מספר גדל והולך של חוקרים מדגישים את המידה שבה יצורים מיתיים משולבים עם הפניות מחיי היומיום במיתוס של בכחוס עצמו. במובן זה, הציור התפרש כמשל על יין, שלא רק מסוגל לעודד בני אדם אלא גם לעורר יצירה פואטית. אולי זו הסיבה שהכתר שמניח בכחוס על ראשו של הצעיר אינו של עלי גפן כמו זה שעל ראשו שלו, אלא של עלי קיסוס, המקושר באופן מסורתי למשוררים. ניתן לחלק את הסצנה לשני חצאים. משמאל, מוצגת דמותו של בכחוס המוארת מאוד, התנוחה הדומיננטית אך הנינוחה שלו מזכירה מעט את זו של ישו בסצינות יום הדין. בכחוס והדמות מאחוריו לבושים בגלימות רפויות המשמשות באופן מסורתי לתיאור מיתוסים קלאסיים. האידיאליזציה של פני האל מודגשת על ידי האור הצלול המאיר אותו. הצד הימני, לעומת זאת, מציג כמה שיכורים באווירה ספרדית, בסגנון הדומה לציוריו של חוסה דה ריברה. אין שום אידיאליזציה בפניהם הגדולות והשחוקות, אם כי הדמות הכורעת מול האל צעירה יותר ולבושה טוב יותר מהאחרות, עם חרב ומגפיים גבוהים. האור שמאיר את בכחוס נעדר בצד זה. הדמויות מוצגות תוך שימוש בקיארוסקורו והן בעלות עור כהה בהרבה. יש ביצירה זו אלמנטים שונים של ריאליזם. לדוגמה, הבקבוק והכד המופיעים על האדמה לרגלי האל. צנצנות אלו דומות מאוד לאלו המופיעות בציורי טבע דומם של ולאסקס בתחילת דרכו בסביליה. מדיה וקבצים בנושא ניצחון בכחוס בוויקישיתוף Dr. Beth Harris and Dr. Steven Zucker. "Velázquez, Los Borrachos or the Triumph of Bacchus". אקדמיית קהאן. (באנגלית) "The Feast of Bacchus". מוזיאון הפראדו. (באנגלית)
צ'וי מיונג-הו

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא צ'וי. צ'וי מיונג-הו (בקוריאנית: 최명호; נולד ב-3 ביולי 1988) הוא כדורגלן צפון קוריאני, קשר המועדון הקמבודי ויסאקהה. צ'וי מיונג-הו נולד וגדל בפיונגיאנג. אמו היא מורה לשעבר. אביו מלמד באוניברסיטה. אחותו הצעירה משרתת בצבא העם. לפני שהצטרף לקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מהליגה הרוסית, הוא שיחק באליפות צפון קוריאה בקבוצת קיונהונגול, המייצגת את משרד התעשייה הקלה במדינה. בשנת 2006 עבר לסמרה. ב-27 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב קריליה במשחק הגביע נגד קאמאז. ב-2 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות רוסיה במסגרת המחזור השמיני מול אמקר, במשחק שהסתיים בניצחון 0:2 של סמרה. אחרי שצ'וי נכנס למגרש בדקות האחרונות של המשחק, בהרכב סמרה שיחקו כדורגלנים מצפון ומדרום קוריאה. כתוצאה מכך, שני המשחקים האלה עבור סמרה היו היחידים בהם הוא שיחק; הוא הועבר לקבוצת המילואים של סמרה ושיחק בה בשנים 2006–2008, בהן הופיע ב-39 משחקים וכבש 7 שערים. הוא לא נכלל בסגל לעונת 2009. בשנת 2016, יחד עם קים קיונג האן, הוא עבר לליגת העל הקמבודית בקבוצת "משרד ההגנה הלאומית" והצטיין במיוחד בהרכב הקבוצה. בסוף העונה הוא הפך לאחד ממלכי השערים באליפות קמבודיה כשכבש 19 שערים ב-17 משחקים. מדיה וקבצים בנושא צ'וי מיונג-הו בוויקישיתוף צ'וי מיונג-הו, באתר Transfermarkt צ'וי מיונג-הו, באתר Soccerway צ'וי מיונג-הו, באתר National Football Teams צ'וי מיונג-הו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל באתר הרשמי של FC Krylya Sovetov פרופיל באתר cambodianfootball.com(הקישור אינו פעיל) צ'ו מיונג-הו, National-Football-Teams.com Профиль на официальном сайте ФК «Крылья Советов» NORTH KOREAN STAR CHOE MYONG-HO INCLUDED IN CAMBODIA ALL STAR SQUAD TO FACE LAOS ALL STAR
יהיה בסדר (שיר של קפה שחור חזק)

יהיה בסדר הוא סינגל של הרכב ההיפ הופ קפה שחור חזק והראפר נצ'י נצ', שיצא לאור ב-24 בספטמבר 2014, כחלק מאלבום הבכורה של ההרכב, "רק לעלות". השיר נכתב והולחן על ידי חברי "קפה שחור חזק", אילק סהלו ואורי אלמו, יחד עם נצ'י נצ', והופק מוזיקלית על ידי עמית שגיא, חבר בלהקת התקווה 6. השיר הוא שיר היפ הופ קצבי, בעל מסר של חיוביות ואופטימיות. בשיר מופיע גם אזכור לאפליה נגד הקהילה האתיופית, אליה שייכים חברי ההרכב. השיר לא זכה להצלחה מיידית בצאתו, אך זכה להצלחה מאוחר יותר בעקבות הפגנות יוצאי אתיופיה, שהתקיימו החל ממאי 2015, ולדברי חברי ההרכב, "השיר גרף מיליון וחצי צפיות ביוטיוב עוד לפני כל מה שקרה והמחאה שפרצה גם עזרה לדחוף אותנו קדימה". השיר, בשיאו, הגיע למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ, לרביעי במצעדי השבועי של רשת ג' ולשני במצעד השבועי של מדיה פורסט. גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום השני במצעד השנתי של גלגלצ, ול-23 במצעד השנתי של רשת ג'. השיר צוין על ידי מספר גופי תקשורת כשיר שבזכותו פרצו מבצעיו לתודעה, וכפריצה של ז'אנר ההיפ הופ הישראלי אל המיינסטרים של תעשיית המוזיקה. הווידאו קליפ לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של ההרכב ב-24 בספטמבר 2014 ובוים על ידי דרור פז. נכון לאוגוסט 2020, הוא עומד על כ-20 מיליון צפיות. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית הפנים והשמות של השנה: האנשים שפרצו לתודעה בתשע"ה, באתר ‏מאקו‏, 14 בספטמבר 2015 מוזיקה - טופ 5: חמשת השירים הטובים ביותר של קפה שחור חזק, באתר פרוגי, ‏2017-06-05 המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע 28 לשנת 2015 יהיה בסדר (קפה שחור חזק ונצ'י נצ'), באתר "פזמונט" היינו חבר'ה נאיביים ששרים לחברים שלהם. גדלנו, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2017 בן שלו, משהו טוב קורה במוזיקה הישראלית, וקוראים לו סוואגה, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2015 "ההיפ הופ הישראלי בא להצלה? שטויות". נצ'י נצ' עושה סדר, באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2015 בן שלו, נצ'י נצ' הוא גיבור השעה של ההיפ-הופ הישראלי, באתר הארץ, 9 בפברואר 2017 קפה שחור חזק מארחים את נצ'י נצ' - יהיה בסדר // Cafe Shahor Hazak ft Nechi Nech - ihiye beseder, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:26)
לודמילה ציפנסקיה

לודמילה ציפנסקיה (נולדה ב-9 בינואר 1949, פאודוסיה, בלארוס) היא שחמטאית ישראלית בדרגת אמן בינלאומי לנשים. אלופת בלארוס בשחמט לנשים לשנת 1978 ואלופת ישראל בשחמט לנשים בשנים 1994 ו-1996. סגנית אלופת ישראל לסניורים (גילאי 65 ומעלה - גברים ונשים) לשנת 2014 עלתה לישראל ב-1992. חברת מועדון השחמט אשדוד. לודמילה ציפנסקיה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) לודמילה ציפנסקיה, באתר פיד"ה (באנגלית) לודמילה ציפנסקיה, באתר האיגוד הישראלי לשחמט תוצאות אליפות ישראל בשחמט לסניורים (גילאי +65) לשנת 2014, באתר האיגוד הישראלי לשחמט ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שויה נקאג'ימה

שויה נקאג'ימה (ביפנית: 中 島 翔 哉; נולד ב-23 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן יפני. ב-27 באוגוסט 2017 עבר נקאג'ימה לראשונה לשחק מחוץ ליפן כשהושאל לעונה אחת לפורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית. לאחר שכבש עשרה שערים ב-32 הופעות, חתם בקבוצה באופן קבוע. בפברואר 2019, עבר נקאג'ימה לשחק בליגת העל הקטרית אצל סגנית האלופה, מועדון ספורט א-דוחייל בסכום ההעברה של 35 מיליון אירו. הוא שיחק שבעה משחקים וכבש פעם אחת בניצחון הביתי 6–0 על אל אהלי. ב-5 ביולי 2019 חזר לפורטוגל וחתם בשורותיה של פורטו, בסכום העברה של 12 מיליון אירו, הוא חתם על חוזה לחמש שנים, עם סעיף שחרור של 80 מיליון אירו. נקאג'ימה ערך את הופעת הבכורה שלו בפורטו ב-13 באוגוסט בשלב השני של משחקי המוקדמות בליגת האלופות נגד קרסנודאר הרוסית, כשהוא משחק את כל 90 הדקות בהפסד 2–3 של הקבוצה. הוא כבש את השער הראשון שלו ב-19 בדצמבר, שערו היחיד בעונה ב-17 הופעות. ב-16 בינואר 2021, הושאל נקאג'ימה לשישה חודשים לליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. ב-26 באוגוסט 2021 הושאל לפורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית. נקאג'ימה זומן לראשונה לייצג את נבחרת יפן עד גיל 17 במשחק ידידות נגד נבחרת סלובקיה. הוא כבש שער אחד בשתי הופעות. באוגוסט 2013 זומן נקאג'ימה לנבחרת עד גיל 20 לקראת טורניר הכדורגל הבינלאומי שייערך בספרד. בינואר 2014, נקאג'ימה שיחק בנבחרת יפנית עד גיל 23. בספטמבר 2014, נקאג'ימה זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה 2014 בו הוא כבש שני שערים. בסך הכל כבש 19 שערים ב-30 הופעות בנבחרת האולימפית של יפן עמה הגיע למקום השלישי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016. ב-15 במרץ 2018, נקאג'ימה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת צמד המשחקים נגד מאלי ואוקראינה. שמונה ימים לאחר מכן, הוא הופיע לראשונה במדים הלאומיים וכבש את שערו הראשון בנבחרת מול מאלי במשחק שהסתיים בתיקו 1–1. הגביע הקטרי: 2019 אליפות פורטוגל: 2019/2020 הגביע הפורטוגלי: 2019/2020 שחקן החודש בליגה הפורטוגלית: ספטמבר 2018 מדיה וקבצים בנושא שויה נקאג'ימה בוויקישיתוף שויה נקאג'ימה, ברשת החברתית אינסטגרם שויה נקאג'ימה, באתר Transfermarkt שויה נקאג'ימה, באתר Soccerway שויה נקאג'ימה, באתר WorldFootball.net שויה נקאג'ימה, באתר National Football Teams שויה נקאג'ימה, באתר FootballDatabase.eu FC東京オフィシャルホームページｌF.C.TOKYO, www.fctokyo.co.jp (באנגלית) Shoya Nakajima to complete full transfer from FC Tokyo to Portimonense, The Japan Times, ‏14 במאי 2018 (באנגלית) temporary, Shoya Nakajima Joins Al Duhail, Al Duhail Sports Club, ‏3 בפברואר 2019 (באנגלית) Rádio e Televisão de Portugal, Nakajima assina pelo FC Porto por cinco temporadas, Nakajima assina pelo FC Porto por cinco temporadas (בפורטוגזית) Oficial: Nakajima deixa FC Porto e reforça Al Ain, www.record.pt (ב־European Portuguese) Nakajima and Honda called-up for SAMURAI BLUE’s Belgium Tour, JFA｜公益財団法人日本サッカー協会 (ביפנית)
עונת 2011/2012 בליגת כדורגל נשים שנייה

עונת 2011/2012 בליגת נשים שנייה הייתה העונה ה-3 בליגת המשנה בכדורגל נשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-8 בנובמבר 2011 והסתיימה ב-10 באפריל 2012. גם בעונה זו לקחו בליגה חלק פעיל 5 קבוצות בלבד. אל מ.כ. רמת השרון ומ.ס. קריית גת מהעונה הקודמת הצטרפו בנות קיסריה טבעון שהצליחה להעמיד קבוצה העונה וכן הקבוצות החדשות שהוקמו - מכבי כפר סבא ומ.ס. כפר יאסיף. הפועל עירוני ראשון לציון שסיימה אחרונה בליגת נשים ראשונה בעונה הקודמת וירדה לליגה השנייה התפרקה והמועדון חדל לפעול. בעונה זו התקיימו ארבעה סיבובים בני 5 מחזורים כל אחד - 20 מחזורים בסך הכל. כל קבוצה שיחקה 16 משחקים במהלך העונה. מ.כ. רמת השרון סיימה ראשונה ועלתה לליגת נשים ראשונה. גביע המדינה בכדורגל נשים 2011/2012 עונת 2012–2011 בליגת נשים שנייה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
החלטה 1 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 1 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה אשר אושרה, ללא הצבעה, בישיבה מס' 2 של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות שהתקיימה ב-25 בינואר 1946, והורתה לכנס, בפעם הראשונה, את ועד המטה הצבאי (Military Staff Committee). ועד המטה הצבאי הוא גוף משנה של מועצת הביטחון של האו"ם, המעוגן במגילת האומות המאוחדות: לשם טיפוח השכנתם וקיומם של השלום והביטחון הבינלאומיים תוך כדי היזקקות מצער למקורות האדם והכלכלה של העולם לצורכי זיון, מוטל על מועצת הביטחון לערוך, בסיועו של ועד המטה הצבאי הנידון בסעיף 47, תוכניות לקביעת שיטה להסדר הזיון, שיוגשו לחברי האומות המאוחדות. כדי להספיק בידן של האומות המאוחדות לנקוט אמצעים צבאיים דחופים, יחזיקו החברים מכסות של חיל האוויר שלהם במצב של כוננות תדירה לשם פעולת כפייה בינלאומית משותפת. שיעורן ומידת כוננותן של המכסות האלה והתוכניות לפעולתן המשותפת ייקבעו על ידי מועצת הביטחון, בסיועו של ועד המטה הצבאי, בתחומים שנחתמו בהסכם המיוחד או בהסכמים המיוחדים המוזכרים בסעיף 43. התוכניות בדבר השימוש בכוחות הצבא יהיו נערכות על ידי מועצת הביטחון, בסיועו של ועד המטה הצבאי. ועד מטה צבאי יוקם לשם מתן עצה וסיוע למועצת הביטחון בכל השאלות הנוגעות לצרכיה הצבאיים של מועצת הביטחון לגבי קיום השלום והביטחון הבינלאומיים, לשימושם ופיקודם של החילות שהועמדו לרשותה, להסדר הזיון, ולפירוק הנשק לעת מצוא. ועד המטה הצבאי יהא מורכב מראשי המטות או מבאי כוחם של ראשי המטות של החברים הקבועים במועצת הביטחון. כל חבר של האומות המאוחדות, שאין לו נציגות קבע בוועד המטה, יוזמן על ידי הוועד להצטרף אליו, כשהשתתפותו של חבר זה בעבודת הוועד תהיה דרושה למילויים היעיל של תפקידי הוועד. ועד המטה הצבאי יהיה אחראי מטעם מועצת הביטחון להנהלה האסטרטגית של כל החילות המזוינים שהועמדו לרשותה של מועצת הביטחון. השאלות הכרוכות בפיקודם של החילות הללו יוסדרו לאחר מכן. ועד המטה הצבאי רשאי להקים ועדי משנה אזוריים, ברשותה של מועצת הביטחון ולאחר התייעצות עם המוסדות האזוריים הנאותים. החלטת מועצת הביטחון הורתה למפקדי הצבאות השייכים לחמש החברות הקבועות, להיפגש בלונדון, בעצמם או באמצעות נציג מטעמם, ב-1 בפברואר 1946. לפי החלטת מועצת הביטחון, משתתפי הפגישה יהיו חברי ועד המטה הצבאי. המשימה הראשונה שהטילה מועצת הביטחון על ועד המטה הצבאי היא לגבש הצעות למבנה של הוועד, לאיוש משרות המזכירות שלו, ולנוהלי העבודה לפיהם הוועד יפעל, ולהגיש את ההצעות למועצת הביטחון. ההחלטה הראשונה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות התקבלה יום אחד לפני. מדיה וקבצים בנושא החלטה 1 של מועצת הביטחון של האו"ם בוויקישיתוף נוסח ההחלטה, באתר האומות המאוחדות פרוטוקול הישיבה , באתר האומות המאוחדות החלטה 1 של העצרת הכללית של האו"ם, 24 בינואר 1946 ערך זה הוא קצרמר בנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסיית המשפחה הקדושה

כנסיית המשפחה הקדושה (בערבית: "كنيسة العائلة المقدسة") היא הכנסייה הקתולית הרומית היחידה ברצועת עזה. כומר הכנסייה מאז 2012 הוא האב חורחה הרננדז. יש כ־200 חברים בקהילה (ברצועת עזה יש כ־3,000 נוצרים אך מרביתם הם נוצרים אורתודוקסים). לקהילה זו יש שני בתי ספר יסודיים וכן בתי ספר תיכוניים, רכוש ופטריארכיה לטינית ירושלמית, בתוספת כמה מרפאות שמשמשות את אנשי הכנסייה במקרה והם חולים. הקהילה מקבלת את תמיכתן של אחיות הצדקה של הנזירה האלבנית האם תרזה, אנשי הכנסייה דואגים לאנשים חולים, נכים, קשישים, ללא קשר לאמונתם הדתית. במהלך מבצע צוק איתן נפגעה הכנסייה במתחם המגורים של הקהילה בעקבות תקיפה של חיל האוויר הישראלי, לאחר מכן נאלצו חברי הקהילה לגור באופן זמני בכמה ממחנות הפליטים שיש ברצועה. ב-16 בדצמבר 2023, במהלך הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, שתי פלסטיניות נוצריות, סאמר כמאל אנטון ואמה נאהידה חליל אנטון, נהרגו בעת ששהו במקלט במתחם הכנסייה. הרג הנשים גונה על ידי האפיפיור פרנציסקוס, הבית הלבן, ושרים ודיפלומטים אירופיים, שביקשו לחקור את האירוע. מדיה וקבצים בנושא כנסיית המשפחה הקדושה בוויקישיתוף Holy Family Parish in Gaza 'small but strong in faith' "Agenzia Fides News". www.fides.org. נבדק ב-2016-05-17. "Patriarch Twal visits parishioners of the Holy Family Catholic Church in Gaza". en.abouna.org. נבדק ב-2016-05-17.(הקישור אינו פעיל) "Une visite à la paroisse de Gaza". Patriarcat latin de Jérusalem. 2009-09-15. אורכב מ-המקור ב-2016-05-30. נבדק ב-2016-05-17. ניר חסון, האפיפיור גינה הרג שתי נשים נוצריות בכנסייה בעזה; צה"ל: נתחקר את התקרית, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2023 עינב חלבי והסוכנויות, "צלף הרג אם ובתה בכנסייה בעזה", תיעוד דרמטי: המונים מתנפלים על משאית סיוע - ובוזזים, באתר ynet, 17 בדצמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית ובנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלטה 3 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 3 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-4 באפריל 1946 על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. ההחלטה הכירה בכך שהכוחות הסובייטים באיראן לא יכולים לסגת בזמן שנקבע להם, אך ביקשה מברית המועצות להסיג אותם במהירות האפשרית ושאף מדינה לא תמנע זאת, אם ישנן התפתחויות אשר עלולות לסכן את נסיגת הכוחות, מועצת הביטחון ביקשה להיוודע על כך. ההחלטה התקבלה על ידי 9 קולות, כאשר ברית המועצות נמנעה ואוסטרליה החליטה שלא להצביע כלל. מדיה וקבצים בנושא החלטה 3 של מועצת הביטחון של האו"ם בוויקישיתוף נוסח ההחלטה ערך זה הוא קצרמר בנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המורים (מטולה)

בית המורים, בית מספר 25 ברחוב הראשונים במטולה, הוא המבנה ששימש למגורים של מורי המושבה, ושהיה לבית הספר הראשון במושבה. המבנה כיום משמש למשרדי המועצה הדתית והרבנות במטולה. רחוב הראשונים וכל הבתים בו, בית המורים ביניהם, הוגדרו כאתרי מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.[דרוש מקור] המבנה המקורה, בית אבן חד קומתי צנוע, נבנה מאבני כורכר שנחצבו באזור. סגנון הבית היה אופייני לבתים שנבנו על ידי אנשי הברון רוטשילד עבור איכרי מטולה. הבית שופץ עם השנים וטויח כך שכיום לא ניתן לראות את קירות האבן. למבנה המקורי נוספה מרפסת מקורה. ראשית החינוך העברי באזור הגליל העליון היה בשלהי המאה ה-19, עם המורים יצחק אפשטיין ושמחה וילקומיץ שלימדו וניהלו בבתי הספר בצפת, ראש פינה ומטולה, בין היתר. המורה הראשון במטולה היה אפשטיין, שעלה למושבה עם החלוצים המייסדים והחל ללמד בה ב-1896, שם לימד עד 1899. כשעזב ללמוד בשווייץ ב-1903 החליף אותו המורה שמחה וילקומיץ, שהעמיק את הלימודים באמצעות טיולים וקישור לטבע והתמקד בזהות הציונית הלאומית, למרות התנגדות שמרנית של הורי התלמידים. וילקוביץ לימד בבית הספר עד מותו ב-1918. תושבי המושבה, שראו את החשיבות הגדולה בחינוך, השקיעו בהקמת בית למורי היישוב ב-1903, הבית שימש גם כמגורי המורים וגם כבית הספר. שיטת הלימוד הייתה לפי החינוך הלאומי העברי "החדש", ששילב בין שיטת הלימוד בחדר וחומרי ותרבות הלימוד האירופאים. ניתנה חשיבות גדולה ללימוד העברית כשפת אם, בעידן בו מרבית בתי הספר לימדו עברית כשפה זרה, ונלמדו תכנים בשיטה שהתמקדה בלימוד טבעי, באמצעות חמשת החושים ולפי דרגות קושי. בבית הספר הונהגה תלבושת אחידה כמנהג בתי הספר האירופאים, והושם דגש על השוויון בין המעמדות ובין העדות. בבית הספר הטמיעו אפשטיין ווילקומיץ את הניב הגלילי הייחודי, שהיה שונה מהעברית שהייתה נהוגה במרכז הארץ, היה פשוט יותר ללמידה והפך למקור גאווה לצעירי היישובים בצפון. בזכות שיטת הלימוד הייחודית והשם הטוב שנוצר לבית הספר, היו מגיעים מורים ותלמידים מרחבי הארץ ללמוד בו. מורים נודעים נוספים שלימדו בבית הספר הם פתחיה לב-טוב, יהודה ענתבי, אברהם סולודר, ישראל דושמן ודוד מילר. בבית הספר במטולה למדו ביחד יהודים וערבים כאחד. בית המורים במטולה, באתר מלון פרופ' יובל דרור, 'בית-הספר הכפרי' במושבות הגליל העליון בראשית המאה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, 1991 זאב אבנר, ״סיפורי בתים: סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתיישבות״, הוצאת אורבך בע״מ, 1988 עפרי אילני, שפות נכחדות - ניב גלילי, באתר הארץ, 4 באפריל 2010
שטפן דובאי

שטפן דוׂבאי (ברומנית: Ștefan Dobay; ‏26 בספטמבר 1909 – 7 באפריל 1994) היה כדורגלן ומאמן רומני, ששיחק בעמדת החלוץ. דובאי נולד ב-26 בספטמבר 1909 במשפחה ממוצא הונגרי, בכפר אויסנטש (כיום דומברוויצה), על יד טימישוארה, מחוז טימיש בחבל באנאט, באימפריה האוסטרו-הונגרית של אותם הימים, כיום בשטח רומניה. את הקריירה החל ב"באנאטול טימישוארה" ב-1926 שהשתתפה אז באליפות האזורית טימישוארה מכיוון שהליגה הרומנית הוקמה רק ב-1932. לכל אורך שנות ה-30 של המאה ה-20 שיחק דובאי ב"ריפנסיה טימישוארה" שהייתה לקבוצה הרומנית המצליחה ביותר בתקופה זאת עם 4 תוארי אליפות ושני גביעים. בנוסף לכך היה למלך השערים בליגה ארבעה פעמים. לאחר מכן עבר להונגריה לפני שחזר לארץ מולדתו אחרי אירועי מלחמת העולם השנייה והוא סיים את הקריירה ב-1948. דובאי שיחק לראשונה בנבחרת הרומנית ב-25 במאי 1930 במסגרת גביע בלקאן 1929–1931 נגד יוון. באותו טורניר של 1933 זכה וסיים כמלך השערים עם חמישה שערים כשהוא כובש בכל שלושת המשחקים. ב-1936 זכה עימה פעם נוספת. בנוסף לכך השתתף במונדיאל 1934 ו-1938 שבשניהם נבחרתו הפסידה בשמינית הגמר וגם כבש במשחקים אילו. לאחר סיום הקריירה ככדורגלן היה דובאי למאמן. תחילה היה על תקן שחקן-מאמן בפלאקרה מדיאש בעונת 1947/48. אחר כך אימן את ריפנסיה טימישוארה בליגה הראשונה לפני שעבר ליריבתה, לוקומוטיבה טרגו מורש. עד 1959 היה מאמן בכמה קבוצות רומניות כולל את סטיאווה בוקרשט עימה זכה באליפות ב-1956. דוביי נפטר ב-7 באפריל 1994 בטרגו מורש שברומניה. ריפנסיה טימישוארה אליפות רומניה (4): 1932/33, 1934/35, 1935/36, 1937/38 הגביע הרומני (2): 1933/34, 1935/36 נבחרת רומניה גביע בלקאן (2): 1933, 1936 אישיים מלך השערים בליגה הרומנית (4): 1932/33, 1933/34, 1934/35, 1936/37 סטיאווה בוקרשט אליפות רומניה: 1956 שטפן דובאי, באתר Transfermarkt שטפן דובאי, באתר Soccerway שטפן דובאי, באתר WorldFootball.net שטפן דובאי, באתר National Football Teams שטפן דובאי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הפרש החשמלי

הפרש החשמלי (באנגלית: The Electric Horseman) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1979 בבימויו של סידני פולאק, עם רוברט רדפורד וג'יין פונדה בתפקידים הראשיים. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר. השירים בסרט מושרים על ידי וילי נלסון שגם משחק בו כידידו של "הפרש החשמלי" (רוברט רדפורד). נורמן "סאני" סטיל (רוברט רדפורד) הוכתר חמש פעמים כאלוף ארצות הברית ברודיאו אולם הוא החל לשתות ומצבו החמיר. קונצרן ענק חתם איתו חוזה למסע פרסום של דגני בוקר. הוא מופיע בכינוסים גדולים כשהוא רכוב על סוס כשעל בגדיו ורתמות הסוס יש מנורות שמאירות בחשיכה והוא נראה כפרש חשמלי. הקהל אוהב אותו אבל הוא מרגיש מנוצל ונשלט על ידי הקונצרן. באחד הכינוסים במלון סיזר פאלאס בלאס וגאס מציגים לו סוס מרוץ ת'ורוברד בשם "כוכב עולה" ("Rising Star") ששווה 12 מיליון דולר. למקום מגיעה עיתונאית מרשת תקשורה בניו יורק בשם האלי מרטין (ג'יין פונדה) שמחפשת "סיפור" עסיסי. סאני נפגש שם עם אשתו בנפרד, שרלוטה (ולרי פרין), ומסכים לחתום בפניה על הסכם גירושים. סאני בודק את הסוס ומגלה שהוזרקו לו תרופות הרגעה וסטרואידים שיאפשרו שישתתף בתצוגה החשמלית. הוא רואה בזה התעללות בסוס שיועד למרוצים ובמקום להשתתף בהופעה הוא מסתלק איתו. ברצונו לשחרר אותו לטבע. מנהל הקונצרן, האנט סירס (ג'ון סקסון), מנהל מבצע בקנה מידה גדול כדי לתפוס את סאני שגנב את הסוס היקר ויגרום להפסדים עצומים לקונצרן. האלי מצליחה לגלות את מקומו של סאני בעזרת ידידו וונדל (וילי נלסון). היא מגיעה אליו ובשלב בראשון הוא דוחה אותה ואפילו סוטר לה אך אחר כך מתרצה ומסכים לעמוד לפני המצלמה ולשדר על ההתעללות בסוס שגרמה לו לברוח אתו. הדברים משודרים והאהדה בציבור לסאני גואה. נערך נגדו מבצע חיפושים ענק בהשתתפות מכוניות ואופנועי משטרה ומסוקים. בשלב מסוים הוא מתגלה ומתחיל מרדף מותח כשמכוניות ואופנועי משטרה דולקים אחרי סאני וסוסו הדוהר ולבסוף הוא מצליח להשתחרר מהם. האלי נפגשת איתו שוב וחוואי שאוהד איתו (וילפורד ברימלי) מבריח אותם ואת הסוס במשאית גדולה וסגורה, דרך מחסומי משטרה. סאני ממשיך בדרך כשהוא צועד והיא רכובה. מתפתח ביניהם רומן אהבה קצר. הוא מודיע לה שבכוונתו לשחרר את הסוס בנקודה מסוימת והיא מודיעה זאת לעמיתיה בטלוויזיה והם שולחים לשם צוות. אנשי הקונצרן מגיעים אתם ומחכים לסאני והסוס. דווקא בגלל הפרשה הזאת עלו רווחי הקונצרן. סאני חזה זאת ומשחרר את הסוס במקום אחר היכן שמסתובבים שם סוסים פראיים כדי שיצטרף אליהם. הסוס דוהר בשמחה ומצטרף לבני מינו. האלי נפרדת מסאני ומשדרת את הסיפור בטלוויזיה, ההאשמות עליה ועל סאני בוטלו וסאני ממשיך לבדו בדרכים. "הפרש החשמלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הפרש החשמלי", באתר נטפליקס "הפרש החשמלי", באתר AllMovie (באנגלית) "הפרש החשמלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הפרש החשמלי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הפרש החשמלי", באתר אידיבי "הפרש החשמלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לפרש החשמלי, באתר יוטיוב
סאווין (מגזין)

סאווין (נכתב באנגלית: Samhain ונהגה באירית כסאווין) היה מגזין בנושאי תיאטרון שפורסם באופן לא סדיר, עם שנתון שיצא לאור בדצמבר. המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס היה תורם קבוע ומוביל של מאמרים המתארים את עקרונותיו האמנותיים. בטאון זה יצא לאור בין השנים 1901 - 1908. סאוויין החל לפעול לראשונה ב-1901. פרסומו של המגזין החל בחודש אוקטובר 1901, תוך שהוא מחליף את המגזין בלטיין, מגזין ביקורת תיאטרון שיצא לאור מדי פעם על ידי התיאטרון הספרותי האירי ואשר היה קרוי על שם הפסטיבל האירי המסורתי בלטיין. האגודה הלאומית לתיאטרון אירי היא זאת שהוציאה לאור את סאוויין. צוין כי שני כתבי העת "מהווים בעת ובעונה אחת היסטוריה ופרשנות ביקורתית בהמשכים ... על מקורה וצמיחתה של הפעילות הדרמטורגית באירלנד". בגיליון הראשון של סאוויין, הסביר ייטס את שינוי השם ככזה המתייחס ל"שם הישן של תחילת החורף", מכיוון שהמחזות שלנו מוצגים השנה באוקטובר, ומכיוון שהתיאטרון שלנו מגיע לסיומו במתכונתו הנוכחית". סאוויין פרסם גם טקסטים של מחזות חדשים במשך תקופה מסוימת, אולם בהמשך נדפסו אלה בספר כמהדורת תיאטרון אבי. המגזין תמך בסוגת הדרמה הפואטית.המגזין פורסם בדבלין על ידי Sealy, Bryers & Walker, ובלונדון על ידי T. Fisher Unwin . בשנת 1908 המגזין סאוויין חדל מפעילות. M. Ballin (30 April 2016). id=imAYDAAAQBAJ&pg=PA110 Irish Periodical Culture, 1937-1972: Genre in Ireland, Wales, and Scotland. Palgrave Macmillan US. p. 110, .ISBN 978-0-230-61375-1 Retrieved 21 October 2016 Horatio Sheafe Krans. William Butler Yeats and the Irish Literary Revival, W. Heinemann, 1905. Pg. 185. The Collected Letters of W.B. Yeats. Edited by John Kelly and Ronald Schuchard. Oxford University Press, 2005, pp. 15, 978, et passim.
לייזר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קרן לייזר – עיקרון פעולת המכשיר המפיק קרן אור זו שימושי קרן הליזר: ברפואה ובקוסמטיקה: טיפולי לייזר – טיפולים רפואיים במכשיר הלייזר הסרת שיער בלייזר ליידאר (באנגלית: LiDAR) – טכנולוגיית מדידת מרחק על ידי הארת המטרה בקרן לייזר. שימושים צבאיים: פצצה מונחית לייזר ציין לייזר אישים: יעקב לייזר – אדמו"ר מאנטוורפן לייבוש לייזר – האדמו"ר הנוכחי מפשעווארסק באנטוורפן, בנו של יעקב לייזר פירושים שאינם קשורים לקרן הלייזר: לייזר (מפרשית) – סירת מפרש פופולרית קיצור יידי לשם אליעזר