laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תומאס לינדל

תומאס רוברט לינדל (באנגלית: Tomas Robert Lindahl; נולד ב-28 בינואר 1938) הוא רופא-ביוכימאי שוודי-בריטי, המתמחה בחקר מחלת הסרטן. בשנת 2015 זכה בפרס נובל לכימיה בשיתוף עם הכימאי הטורקי עזיז סנג'אר והכימאי האמריקאי פול מודריץ' על מחקריהם הנפרדים בנושא תיקון DNA. לינדל נולד בסטוקהולם, בירת שוודיה לפולקה לינדל ואתל הולטברג. בשנת 1967, בגיל 30, השלים את לימודי הדוקטורט בביוכימיה במכון קרולינסקה, מערבית לסטוקהולם. בשנת 1970 הוסמך לינדל לרופא. לאחר השלמת הדוקטורט, נסע לינדל ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. במסגרת עבודתו התוודע לשאלת המחקר של מנגנוני התיקון של הדנ"א. וגילה את הקלות היחסית בה היא נפגמת. לינדל הגיע למסקנה כי לא תיתכן אפשרות שהחומר הגנטי שלנו יציב במשך כל החיים, ללא סיוע. תובנה זו פתחה את הדרך לתחום מחקר חדש - חקר הנוקלאוטידים, קבוצה של תרכובות אורגניות שקיימת בכל היצורים החיים ומרכיבים את החומר התורשתי. במחקריו גילה לינדל את חולשתו הכימית של הציטוזין (אחד מחומרי הנולאוטידים), שנוטה לאבד בקלות חומצות אמינו ועשוי להביא לשינוי במידע גנטי. בשנת 1974 פרסם לינדל את ממצאיו בתחום הנוקלאוטידים. מחקר זה היווה את הבסיס למחקר ארוך שנים בתחום תיקון ה-DNA, אשר הקנה לו את פרס נובל לכימיה בשנת 2015. בין השנים 1978-1982, עבד לינדל כמרצה לכימיה רפואית באוניברסיטת גטבורג שבשוודיה. בשנת 1981 עבר לינדל להתגורר באנגליה והחל לעבוד כחוקר במכון לחקר הסרטן בלונדון. בין השנים 1986-2005, ניהל את מעבדות המחקר של המכון במחוז הרטפורדשייר. לינדל המשיך לעבוד במכון עד לשנת 2009. לינדל כתב מחקרים רבים בתחום תיקון DNA והגנטיקה של הסרטן. בשנת 2015 זכה לינדל בפרס נובל לכימיה במשותף עם עזיז סנג'אר ופול מודריץ' על מחקריהם בנושא תיקון DNA ועל כך שהצליחו לפצח ולמפות ברמה המולקולרית את המכניזם שבאמצעותו מצליחים התאים לתקן דנ"א פגום ולשמור על המידע הגנטי. עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2017) הרצאת קרוניאן (1996) עמית האקדמיה של האגודה האמריקנית לחקר הסרטן (2017) פרס נובל לכימיה (2015) Prix International de l’INSERM (2008) מדליית קופלי (2010) המדליה המלכותית (2007) מדליית המלך חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי עמית האקדמיה למדעים רפואיים דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גטבורג עמית החברה המלכותית מדיה וקבצים בנושא תומאס לינדל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומאס לינדל תומאס לינדל, באתר פרס נובל (באנגלית) תומאס לינדל, באתר dblp תומאס לינדל, באתר ResearchGate תומאס לינדל, באתר Semantic Scholar עידו אפרתי, פרס נובל לכימיה ל-3 מדענים שמיפו את מנגנון תיקון הדנ"א של התא, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2015 איתי נבו, תיקון טעויות מציל חיים, באתר רשת ב, 7 באוקטובר 2015 ד"ר משה נחמני, תומאס לינדהל, אחד מזוכי פרס נובל לכימיה 2015: "החיים מתקיימים – ולכן הדנ"א חייב להיות בר-תיקון", באתר הידען, 7 באוקטובר 2015 תומאס לינדל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הלוזאנאים המערביים

בשווייץ, מחוז הלוזאנאים המערביים (בצרפתית: Ouest Lausannois, באיטלקית: I lucani occidentali), הוא מחוז של קנטון וו, הגובל במערב העיר לוזאן ומורכב משמונה פרוורים של עיר זו. שמונת הפרוורים הם (מדרום לצפון וממערב למזרח) סן-סולפיס, אקובלון (Écublens), שוונה פרה-רנאן (Chavannes-près-Renens), רנאן, פרי (Prilly), בוסיניי פרה לוזאן (Bussigny-près-Lausanne), קריסייר (Crissier) ווילר סנט-קרואה (Villars-Sainte-Croix). המחוז גובל גם בחוף אגם ז'נבה וכול רצועת החוף שלו נמצאת בשטח היישוב סאן-סולפיס. לרוב הפרוורים האלו יש רצף של שטח בנוי עם העיר לוזאן. סך כל שטח שמונת היישובים האלו הוא 26.35 קילומטרים רבועים ומניין כל התושבים שבכולם, נכון לדצמבר 2014, הוא 71,838 איש. צפיפות האוכלוסייה ביישובים אלו אינה אחידה - שטח כל אחד משני היישובים הקטנים ביותר ביניהם הוא 1.65 קמ"ר אך באחד מיישובים אלו, וילר סנט-קרואה, נספרו כ-670 תושבים ובשני, שוונה פרה-רנאן, נספרו כ-7,210 תושבים. כרבע משטח כלל המחוז משמש כשדות חקלאות וכ-15% ממנו מוקצה ליער. מתוך שאר השטח, חלק מוקצה לפארקים ציבוריים ומתקני ספורט, או שמוכרז כקרקע לא מנוצלת. לכול אחד מיישובים אלו מוגדר כרשות מקומית; יש לו תחנת משטרה משלו ובית עירייה משלו. מנהלת כלל המחוז יושבת ביישוב רנאן. לרכבת של חברת הרכבות הפדרלית השווייצרית יש תחנה ברנאן, אך רק רכבות בין עירוניות, שאינן רכבות אקספקס, עוצרות בה. תושבי המחוז, שרוצים לנסוע למרחקים ארוכים במיוחד, מגיעים בתחבורה הציבורית המקומית אל תחנת הרכבת של לוזאן. קו M1 של הרכבת הקלה של לוזאן דרך רנאן ושוונה פרה-רנאן וגם דרך שולי אקובלון וקו LEB שלה עובר דרך היישוב פרי. אל המחוז מגיעה גם מערכת האוטובוסים המקומית של לוזאן. הכנסייה הפרוטסטנטית ברנאן רחוב באקובלן חלק מחזית בית משותף גדול ברנאן מדיה וקבצים בנושא הלוזאנאים המערביים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הלוזאנאים המערביים (בצרפתית) עד 2008, חלוקת הרשויות המקומיות בין המחוזות הייתה מעט שונה
תמונת ISO

תמונת ISO או ISO image, הוא כינוי לקובץ בינארי המכיל את כל המידע על מדיה מסוימת (בדרך כלל תקליטור). אפיון שמירה זה שונה ממבנה הקבצים הרגילים כיוון שהוא מכיל את המידע כפי שהוא מופיע פיזית על המדיה, ולא במבנה של קבצים (אשר עלולים להיות חסרי כל סדר על המדיה עצמה). מכאן גם נובע השם, שכן הקובץ הוא כמו דמות המשתקפת מהמראה של מבנה הקבצים במדיה. דמויות ISO אינם קובצי ארכיון מכווצים (כגון ZIP ו-RAR), למרות הדמיון בשמירת מספר קבצים בקובץ אחד, שכן גודלם בדרך כלל זהה או גדול מגודל המדיה המקורית. השימוש העיקרי של קובצי דמות ISO הוא להעברת עותקי תקליטורים ברשת האינטרנט. הפצות של GNU/לינוקס אימצו בחום את הפורמט הנ"ל להפצת תוצריהם ברשת, כדרך נוחה וקלה. הלקוח שמקבל את המוצר בדמות ISO, יכול להשתמש בו כתקליטור רגיל על ידי תוכנות לדימוי כוננים וירטואליים כמו DAEMON Tools. לרוב דמויות ISO הן כבדות משקל (אם מדובר בתקליטור - כ־700 מגה בית של מידע), ולכן רבים ממפיצי הקבצים מציגים באתריהם את תוצאת תוכנת MD5SUM (אשר, בתור סיכום ביקורת באמצעות אלגוריתם MD5, משייכת לכל קובץ מחרוזת תווים ייחודית), כדי שמורידי הדמויות יוכלו להשוות את המחרוזת המתקבלת על הקובץ שהורד ולבדוק אם שום דבר לא נפגם בזמן ההורדה. פורמט ISO הוא אחד הנפוצים בתחום הדיסקים, ניתן למצוא גם את סיומת img. על חלק מקבצי תמונת ISO. עם זאת, קובצי img נוהגים להיות בעלי תוכן שונה במקצת. בנוסף משתמשים בסיומת UDF. כדי לציין שמערכת הקבצים בתוך תמונת ISO היא למעשה UDF ולא ISO 9660. ישנם פורמטים נוספים לדמויות של תקליטורים, ביניהם BIN, פורמט nrg של חברת Nero ועוד, אך הם נפוצים פחות ופועלים על עקרון שונה. מקור השם הוא בתקן ISO 9660 של ארגון התקינה הבין-לאומי (בר"ת ISO). מספר התקן (9660) נשמט מהשם. EMCA-119 - התקן שעליו מבוססת הגרסה הראשונית של התקן - ISO9660:1988 פרטים נוספים על ISO9660:1999 - גרסה מאוחרת יותר של התקן
מיס מיוזיק

מיס מיוזיק הוא אלבומה ה-13 של הזמרת שרית חדד, שיצא לאור ב-20 בדצמבר 2005. האלבום כולל בלדות כמו השיר "חתיכה מחיי" ושירים קצביים - "מיס מיוזיק", "כל האנשים השמחים", "בושם צרפתי" ועוד. הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "כל האנשים השמחים" שכתב והלחין הנרי המעבד והמפיק המוזיקלי, בנוסף לשיר הזה הוא כתב והלחין עוד שלושה שירים. אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: צביקה פיק, יואב גינאי, קובי אוז, יעקב למאי, ארז ברזוליק, ועוד. הפקה ראשית: שרית חדד הפקה מוזיקלית: הנרי, אייל לאון קצב, יעקב למאי, שי ראובני. הפקת שירה: יהודה תמיר קולות רקע וליווי: מאיה אברהם, מיכל קפלן. מיקסים: אייל לאון קצב, סיימון ויינשטוק. תופים: אשר פדי בס: אבי יפרח גיטרות: אבי סינגולדה, אודי שמחון, אריק כהן קלידים ותכנות: Henree, עמית הראל, יעקב למאי, עדי גולדשטיין, שי ראובני, אודי שמחון ובועז וולף כלי הקשה: יהודה תמיר, אמיר פינטו ואורן בלבן כלי מיתר: התזמורת של מומין ססלר וטל שגב חלילים (דודוק, נאי, חליל צד, זורנה): אמיר גבירצמן חליל ערבי וזורנה: מומין ססלר בגלמה: אריק כהן, מוסטפא הפאוקור דרבוקה: חזי יעקב פסנתר: טל שגב זורה: אריק כהן הוקלט באולפנים: שיר, henreemusic ,A.G ,private room ,momin sisler יחסי ציבור: שרי ישראלי וקרן קורנדאלי מידע על האלבום מיס מיוזיק באתר MusicBrainz הנרי,שרית חדד, אייל ליאון קצב, ארז ברזוליק, שי ראובני, יעקב למאי הפדרציה הישראלית לתקליטים וקלטות, באתר www.ifpi.co.il (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) שרית חדד ביוגרפיה. - פורום שרית חדד, באתר תפוז אנשים
Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, רי"ב 1127

Alles mit Gott und nichts ohn' ihn (בעברית: הכל עם אלוהים ומאום בלעדו) רי"ב 1127, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא ביצע את היצירה באוקטובר 1713 לכבוד יום הולדתו ה-52 של פטרונו, ויליאם ארנסט, דוכס סקסה-ויימאר (אנ'). הקנטטה לא הייתה ידועה עד מאי 2005, אז גילה אותה החוקר מיכאל מול (Michael Maul) במסגרת עבודתו במוסד "ארכיב באך" החוקר את חייו ועבודתו של באך. הפעם הקודמת שנמצאה יצירה לא ידועה של באך, הייתה 70 שנים קודם לכן, ב-1935. ב-1708 מינה הדוכס את באך לתפקיד נגן עוגב ומנהל הקונצרטים בבית התפילה הדוכסי בוויימאר. המוטו של הדוכס היה המשפט בלטינית Omnia cum Deo et nihil sine eo. התאולוג יוהאן אנטון מיליוס (Johann Anton Mylius) תרגם אותו לגרמנית, וכתב טקסט שמבוסס עליו ומהלל את הדוכס. הקנטטה מורכבת משנים-עשר חלקים, כאשר כל אחד מהם נפתח במוטו. הוא שילב כאקרוסטיכון את שמו של הדוכס שמורכב מהאות הראשונה של המילה השלישית בשורה השנייה של כל חלק. דפי הפרטיטורה נמצאו בספריית הדוכסית אנה אמליה בויימאר. הקנטטה היא למעשה אריה לסופרן שמלווה בשני כינורות, ויולה, צ'לו ובאסו קונטינואו. המוזיקה פשוטה וחוזרת על עצמה במבנה סטרופי. זמן קצר לאחר גילויה החלו מנצחים לבצע הקלטות שלה, בהם ג'ון אליוט גרדינר וטון קופמן. מדיה וקבצים בנושא Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, רי"ב 1127 בוויקישיתוף מידע על היצירה "Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, רי"ב 1127" באתר מיוזיק בריינז פרטי הקנטטה, באתר קנטטות באך (באנגלית) טקסט הקנטטה ותרגום לאנגלית, באתר אוניברסיטת ורמונט (באנגלית) Fred Child, Unknown Bach Aria Discovered in Germany, באתר NPR, ‏9 ביוני 2005 (באנגלית) Researchers find Bach’s oldest manuscripts, באתר today.com, ‏31 באוגוסט 2006 (באנגלית)
מאוריץ, נסיך אורנז'

מאוריץ, נסיך אורנז' (בהולנדית Maurits van Oranje, או הנסיך מנסאו Maurice of Nassau, ‏ 14 בנובמבר 1567 - 23 באפריל 1625), היה הנסיך הריבוני של אורנז' החל משנת 1618, לאחר מות אחיו הבכור פיליפ וילם, נסיך אורנז', שהיה אחיו למחצה. מוריץ היה הסטאדהאודר (שליט) של המחוזות המאוחדים של הולנד (למעט מחוז פריזלנד) משנת 1585 עד יום מותו. הוא זכה לתהילה רבה כאסטרטג צבאי לאחר שניהל את המרד ההולנדי נגד ספרד בהצלחה רבה והפך להיות הגנרל אדמירל הראשון בהיסטוריה. הוא ידוע כמי שהחיה ושיפר את הדוקטרינות הצבאיות הקלאסיות של וגטיוס וכמי שחידש את התפיסות האירופאיות בכל הקשור לחימוש ולאימונים צבאיים. מאוריץ נולד בטירת דילנבורג (Dillenburg) שבנסאו, מדינה שהייתה שייכת באותה עת לאימפריה הרומית הקדושה, והיה בנו של וילם השתקן שנחשב למייסדה של הרפובליקה ההולנדית ושל הנסיכה אנה מסקסוניה. מאוריץ נקרא על שם סבו מצד אמו, מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה שהיה גנרל ידוע. בשנת 1584 נרצח אביו, ועד מהרה ירש מאוריץ את תפקידו כסטאדהאודר במחוזות השונים של הולנד. בשנת 1587 מונה מאוריץ לקפיטן-גנרל של הצבא, על אף שהתפקיד היה מיועד לרוברט דאדלי, רוזן לסטר, שבעקבות כך חזר לאנגליה. מאוריץ זכה לתהילה רבה כאסטרטג צבאי לאחר שניהל את המרד ההולנדי נגד ספרד בהצלחה רבה והפך להיות הגנרל אדמירל הראשון בהיסטוריה. מאוריץ החיה ושיפר את הדוקטרינות הצבאיות הקלאסיות של וגטיוס, וחידש את התפיסות האירופאיות בכל הקשור לחימוש ולאימונים צבאיים. אולם למרות כל ניצחונותיו בית אורנז'-נסאו לא זכה לכבוד רב בקרב בתי המלוכה באירופה, מכיוון שתפקיד הסטאדהאודר לא עבר בירושה. במסגרת מאמציו למצוא בעלי ברית נגד ספרד, נפגש מאוריץ עם אחמד קאסים אל-חג'ארי, ודן עמו על הקמת ברית בין הולנד, האימפריה העות'מאנית ומרוקו נגד ספרד, אולם הברית בסוף לא יצאה אל הפועל. מאוריץ הקים אקדמיה צבאית, ולימד בה חידושים בתחומי הלוגיסטיקה, ההדרכה והכלכלה בצבאות המודרניים. בין תלמידיו היו אחיינו אנרי דה לה טור ד'אוברן, ויקונט דה טורן וגוסטב השני אדולף, מלך שוודיה. בשנת 1609 הביא יוהאן ואן אולדנבארנפלט לחתימה על הסכם הפוגה של 12 שנים מהמלחמה עם ספרד, על אף התנגדותו של מאוריץ. בעקבות כך פרץ מאבק עז בין השניים (שקודם לכן היו ידידים טובים), ובשנת 1618 הביא מאוריץ למעצרו של ואן אולדנבארנפלט, ולהוצאתו להורג בעריפה. לאחר מכן הפך מאוריץ לשליט הבלתי מעורער של הרפובליקה ההולנדית, ולאחר מותו של אחיו למחצה פיליפ וילם, נסיך אורנז', אף ירש ממנו את התואר "נסיך אורנז'. בשנת 1621 התחדשה המלחמה עם ספרד, כחלק ממלחמת שלושים השנים, והספרדים בראשות אמברוסיו ספינולה זכו להצלחות ראויות לציון. בשנת 1625 הטילו הספרדים מצור על העיר ברדה, וב-23 באפריל אותה שנה מת מאוריץ בעיצומו של המצור. מדיה וקבצים בנושא מאוריץ, נסיך אורנז' בוויקישיתוף מאוריץ, נסיך אורנז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הנס פפלוגלר

יוהנס כריסטיאן "האנזי" פפלוגלר, ובקיצור הנס פפלוגלר (בגרמנית: Johannes Christian "Hansi" Pflügler, נולד ב-27 במרץ 1960 בפרייזינג שבבוואריה, גרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות המגן השמאלי והבלם בקבוצת באיירן מינכן מליגת הבונדסליגה, וזכה עמה בחמש אליפויות ושלושה גביעים. פפלוגלר היה בסגל נבחרת גרמניה המערבית בכדורגל שזכתה במונדיאל 1990. פפלוגלר שיחק בקבוצות הילדים של פוטינג-ויינשטפן ובאיירן מינכן, ובגיל 19 עבר לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן. תחילה שיחק בקבוצת המילואים ובקבוצה הבכירה בו זמנית, והחל משנת 1981 תפס מקום של קבע בקבוצה הבכירה, עד שנת 1992, בה סבל מפציעות רבות והחליט לפרוש ולחזור לקבוצת המילואים, בה שיחק עד שנת 1997. עם זאת, בעקבות גל פציעות בקבוצה הבכירה, שוכנע פפלוגלר על ידי המאמן ג'ובאני טרפטוני לחזור למשחק בונדסליגה אחד מול קייזרסלאוטרן. בשנת 1997 עבר למועדון החובבים בעיר הולדתו פרייזינג, בו שיחק עד שנת 2001, בה חזר לעונה בקבוצת המילואים של באיירן מינכן. לאחר מכן חזר לשלוש שנים בפרייזינג, בה סיים את הקריירה בגיל 45. לפפלוגלר 277 הופעות בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, ו-36 שערים, על אף תפקודו כשחקן הגנה. פפלוגלר שיחק בגמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה באיירן מינכן לפורטו. לפפלוגלר 11 הופעות בנבחרת גרמניה המערבית. הראשונה הייתה בשנת 1987 במשחק ידידות מול נבחרת ישראל. פפלוגלר ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1988 ובמונדיאל 1990, בו היה חלק מהזכייה של הנבחרת. פפלוגלר הוא מהנדס בהכשרתו. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (5): 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89, 1989/90 הגביע הגרמני (3): 1981/82, 1983/84, 1985/86 עם נבחרת גרמניה המערבית: מונדיאל: 1990 הנס פפלוגלר, באתר Transfermarkt הנס פפלוגלר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הנס פפלוגלר, באתר WorldFootball.net הנס פפלוגלר, באתר National Football Teams הנס פפלוגלר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מדריך ללומד

מדריך ללומד (באנגלית: Tutorial) הוא עזר למידה המשמש להעברת מידע ללומד. עד להתפתחות המחשוב היה המדריך ללומד בצורת ספר, ועם התפתחות המחשוב נוספה גם הצורה האינטראקטיבי של לומדה ממוחשבת, הממוקדת יותר בהשוואה לספר או הרצאה. המדריך ללומד מלמד באמצעות דוגמאות ומספק את המידע הנחוץ להשלמת משימה כלשהי. המדריך ללומד יכול ללבוש צורות רבות בהתאם להקשר, הנעות בין סדרת הוראות להשלמת משימה, עד למפגש אינטראקטיבי לפתרון בעיות. הוא יכול להיות בעל אופי ליניארי או מתפצל (כמו תרשים עץ). בלמידה משולבת מחשב, מדריך ללומד הוא תוכנת מחשב המיועדת לסייע למשתמש ללמוד כיצד להשתמש בחלקים של תוכנה או אפליקציה. למשל: אופיס, תוכנת הפעלה, כלי תכנות, או משחקי מחשב. ישנם שלושה סוגים של מדריכי לומד ממוחשבים: סרטון שבו צופה המשתמש. מדריכים אינטראקטיביים ללומד שבהם המשתמש עוקב אחרי הוראות המוצגות על המסך (ולעיתים גם צופה בסרטוני הדרכה קצרים), כאשר במשך הפעילות המשתמש מקבל משוב על הפעולות שלו. מפגשים מקוונים שבהם משתמשים משתתפים מרחוק בהרצאות בזמן אמת, למידה מקוונת או סדנאות על ידי תוכנה לניהול ישיבות ברשת. ערך מורחב – לומדה לומדה היא תוכנת מחשב שמטרתה הקניית ידע ומיומנויות מוגדרות למשתמש בה. לאורך השנים נוצרו תוכנות רבות המנצלות את יכולת המחשב למטרת למידה ממוחשבת. קיימים סוגים רבים של לומדות: לומדות ללימוד שפות, לומדות ללימוד מתמטיקה, לומדות להקלדה עיוורת ועוד. מדריכים ממוחשבים ללומד באינטרנט יכולים לבוא בצורה של הקלטה או צילום של מסך, מסמך כתוב (מקוון או ניתן להורדה), פעילות אינטראקטיבית, או קובץ שמע שבו קריין מקריא הוראות לפעולה. מאפיינים נפוצים של מדריכים ללומד:  היכרות עם התצוגה, אשר לרוב מסבירה את ממשק המשתמש. הדגמה של תהליך, על ידי דוגמאות המראות את צורת העבודה הרצויה, אשר לרוב מפורקים לתתי חלקים מובחנים. כלים לחזרה ותרגול, אשר מחזקים או בוחנים את ההבנה של התכנים שהוצגו קודם לכן. מעבר לחלקים או שיטות אחרות אשר מתבססים על ההדרכה שניתנה. אומנם לעיתים קרובות מתייחסים למדריך ללומד כרשימת הוראות או טיפים, אולם שימוש זה עלול להיות מטעה. ההוראה השגרתית באוניברסיטאות ובמכללות היא הוראה פרונטלית, שבה המורה בקורס, בדרך כלל איש סגל אקדמי בכיר, מתמקד בידע התאורטי הנכלל בקורס. לעומתו, עוזר ההוראה עוסק במטלות נוספות הקשורות בקורס, כגון תרגול החומר הנלמד, בדיקת תרגילים שפתרו הסטודנטים במסגרת שעורי בית שניתנו להם והכנת מעבדות. בנוסף על השימוש במדריכים ללומד ככלי ללמידה מבוססת מחשב, במסגרת קורסים אקדמאיים במוסדות להשכלה גבוהה נהוג לכלול גם שיעורי תרגול (Tutorial class) בקבוצות קטנות המועברים על ידי המרצה או עוזר הוראה מטעמו. תרגולים אלו מאפשרים מתן תשומת לב אישית יותר לכל סטודנט. על פי רוב, שיעורי התרגול מתקיימים כמפגשי פנים מול פנים, אך הם יכולים גם להתקיים באופן מקוון. הדרכה מדריך למשתמש מדיה וקבצים בנושא מדריך ללומד בוויקישיתוף Extra Credits: Tutorials 101 – סרטון הסבר של Extra Credits (באנגלית) לומדה בנושא יצירה ועריכה של ערכים בוויקיפדיה, באתר ויקימדיה ישראל
אודו הורסמן

אודו הורסמן (בגרמנית: Udo Horsmann, נולד ב-30 במרץ 1952 בבקום שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת המגן. הורסמן גדל במועדון הספורט של בקום, שם שיחק עד שנת 1975, בה נתגלה כישרונו, ועבר לבאיירן מינכן. בקבוצה הבווארית זכה כבר בעונתו הראשונה בגביע אירופה לאלופות, שהיה השלישי ברצף של באיירן מינכן, והגיע עם הקבוצה לגמר נוסף ב-1982, בה הפסידה הקבוצה לאסטון וילה. הורסמן זכה עם באיירן מינכן בנוסף בשתי אליפויות בבונדסליגה, בגביע מקומי אחד, ובגביע הביניבשתי בשנת 1976. הורסמן צבר 229 הופעות בבאיירן מינכן, וכבש 20 שערים. בשנת 1983, לאחר 8 עונות בבאיירן מינכן, עבר לעונה אחת בסטאד רן מהליגה הצרפתית, ואחר כך לעונה בנירנברג. את הקריירה סיים הורסמן במינכן 1860, בה שיחק עונה אחת, עד לפרישתו בשנת 1986. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (2): 1979/80, 1980/81 הגביע הגרמני: 1981/82 גביע אירופה לאלופות: 1975/76 הגביע הביניבשתי: 1976 אודו הורסמן, באתר Transfermarkt אודו הורסמן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אודו הורסמן, באתר WorldFootball.net אודו הורסמן, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלית קימור

דלית קימור היא במאית קולנוע וטלוויזיה, כתבת ומפיקה ישראלית. נולדה בשם דלית שקד והתחנכה בירושלים. אמה, ד"ר מלכה שקד, חוקרת ספרות עברית וספרות השוואתית ואביה, פרופסור גרשון שקד, היה פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. למדה בתיכון ליד האוניברסיטה. בוגרת תואר שני בפסיכולוגיה חינוכית מהאוניברסיטה העברית בירושלים ו-MFA (תואר שני באמנויות יפות) מבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב. קימור הייתה נשואה לבמאי הטלוויזיה ירין קימור. היא אם לשניים ומתגוררת ברמת גן. החל מ-1993 עבדה קימור ככתבת עצמאית בתוכנית התחקירים "מבט שני" בערוץ 1, שם שודרו עשרות כתבות שלה, רובן בין 15–25 דקות. סרטיה התיעודיים של קימור עוסקים לרוב בנושאים חברתיים, שוויון האישה, ילדים בעלי צרכים מיוחדים והמרקם החברתי תרבותי בישראל. קימור עבדה כלקטורית לקרנות קולנוע שונות, חברה בהנהלת פורום היוצרים הדוקומנטריים ומלמדת קולנוע במספר גופים אקדמיים. 2000: "תינוק לפי הזמנה", 52 דקות. תסריט ובימוי, שודר בערוץ 1, השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם, השתתף בגמר פרס הבימוי ב-s-cinema באוסטרליה. 2002: "רק אהבה וחיבוק", 58 דקות. תסריט ובימוי. שודר בערוץ 1. 2005: "חיים על קו הקץ", 72 דקות. תסריט ובימוי. (פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2005) שודר בערוץ 1, השתתף בתחרות פרס אופיר. 2006: "חמוצים", 59 דקות, תסריט ובימוי, (הרשות השנייה בשיתוף הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה). שודר ב-PBS בארצות הברית בפריים טיים מחוף לחוף, ובמקומות נוספים בעולם (ב-12 ארצות, בהן: בלגיה, אוסטרליה, פינלנד, איטליה). בארץ - בערוץ 2 ובyes דוקו. הסרט השתתף בפסטיבל אידפא 2006 בתחרות ה-Silver wolf, בדוקאביב 2006, ובפסטיבלים רבים נוספים ברחבי העולם: סלוניקי, סיאול (זכה בציון לשבח) בפסטיבל קרוסרודס בארצות הברית (זכה במקום הראשון לסרט הדוקומנטרי), בפסטיבל סנקט פטרסבורג (זכה פרס מיוחד), בפסטיבל קייב ובפסטיבלים נוספים. 2009: "המועדון של אידה", 59 דקות. תסריט, בימוי והפקה. שודר בערוץ 1, בפסטיבל דוקאביב 2009, בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות ובפסטיבלים שונים ברחבי העולם. זכה בפרס ההפצה בפסטיבל סרטי נשים רחובות, בפרס קנואה הזהב בפסטיבל הסרטים הונולולו ובפרס רמי הזהב בפסטיבל יוסטון. 2018: “מוייסרים" (באנגלית:"Unkept secrets") - שעה ועשר דקות. תסריט, בימוי והפקה בתמיכת יס דוקו וקרן מקור. זכה לציון לשבח בפסטיבל הסרטים חיפה 2018. 2019: "הגברת G" ‏ (Mrs. G), 55 דקות, תסריט ובימוי. דוקאביב 2019, שודר בכאן 11 ובפסטיבלים יהודיים ברחבי העולם. 2015: "סמירה" - בימוי, 40 דקות, במימון קרן מקור. השתתף בפסטיבל חיפה 2015, שודר בערוץ 1. מדיה וקבצים בנושא דלית קימור בוויקישיתוף דלית קימור, ברשת החברתית פייסבוק דלית קימור, סרטונים בערוץ היוטיוב דלית קימור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דלית קימור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דלית קימור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "לייק אמת ושקר" כתבה למבט שני בזמן צוק איתן - 2014, באתר יוטיוב שמוליק דובדבני, דור רוקד ודור בא, באתר ynet, 23 ביולי 2009 יועד עירון‏, ריקוד רומנטי, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2009 מידע על הסרט "חמוצים", כפי ששודר ב-Wide Angle של ה-PBS באתר PBS כתבה על מחדל רצח הילדים הסרט הדוקומנטרי "הגברת G" באתר יוטיוב, פורסם על ידי כאן 11. הסרטים הזוכים בפסטיבל הסרטים 2018 חיפה, באתר haifahaifa.co.il
מרחץ הדמים של סטוקהולם

מרחץ הדמים של סטוקהולם (ידוע גם כטבח סטוקהולם, בשוודית: Stockholms blodbad, בדנית: Det Stockholmske Blodbad) היה שרשרת משפטים והוצאות להורג שהתקיימו בסטוקהולם בין ה-7 ל-9 בנובמבר 1520. המאורעות החלו מיד לאחר שהמלך כריסטיאן השני (שלאחר הטבח נודע בשוודיה כ"כריסטיאן הטיראני") הומלך כמלך שוודיה והארכיבישוף גוסטב טרול (Trolle) נקם את נקמתו בתומכיו של סטן סטורה הצעיר ובאלה שהדיחו אותו מכס הארכיבישוף והאשים אותם בכפירה. בהסתמכותו על המשפט הקאנוני הוציא להורג כ-100 בני אדם בתקופה של יומיים בלבד. בין אלו שהוצאו להורג היו רבים מבני האצולה השוודית שתמכו במשפחת סטורה במהלך השנים שקדמו לטבח. מדיה וקבצים בנושא מרחץ הדמים של סטוקהולם בוויקישיתוף מרחץ הדמים של סטוקהולם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלמון-סור-לוזאן

בלמון-סור-לוזאן (צרפתית: Belmont-sur-Lausanne, מילולית: הר יפה מעל לוזאן) הוא פרוור של העיר לוזאן, שבקנטון וו, בשווייץ. בלמון-סור-לוזאן מוכר כרשות מקומית. הוא מצוי 3.5 קילומטרים (בקו אווירי) ממזרח למרכז העיר לוזאן, במחוז לבו-אורן ואין לו רצף של שטח בנוי עם העיר. הפרוור מצוי על הר גבוה ונשקף ממנו נוף מרהיב של לוזאן, של אזור לבו (שהוא אתר מורשת עולמית) ושל אגם ז'נבה. גובה מרכז היישוב הוא 610 מטרים מעל פני הים, לעומת לוזאן, שגובהּ הוא 495 בלבד. שטח הפרוור הוא 2.65 קילומטר מרובע, מתוכם כ-35% מוקצה לחקלאות (בעיקר שטחי מרעה לפרות) וכ-30% הוא יער. מחיר הקרקע הזול במקום מאפשר בנייה של מתקני ספורט ושעשועים גדולים יחסית, שתופסים עוד מהשטח. בסופו של דבר, רק מעט משטח הפרוור משמש למגורים. נכון לדצמבר 2014, גרו בפרוור כ-3600 איש. הפרוור מקושר לעיר לוזאן, בקו אוטובוס מקומי בודד, בעל תדירות נסיעות נמוכה. כנסייה ביישוב מדיה וקבצים בנושא בלמון-סור-לוזאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלמון-סור-לוזאן עד שנת 2007 הוא השתייך למחוז לוזאן. אזור המגורים החדש, Signal de Belmont-sur-Lausanne, שבתחום המוניציפלי של היישוב הוא בגובה 770 מטר מעל פני הים וההר הכי גבוהה בתחום המוניציפלי של היישוב הוא בגובה 816 מטר מעל פני הים. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרזה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טיליה – תִרזה, סוג של עצי־יער נשירים האם תרזה – נזירה ופעילה הומניטרית תרזה הקדושה מלוס אנדס – נזירה צ'יליאנית תרזה הקדושה מליזייה – נזירה צרפתייה תרסה מאווילה – מייסדת מסדר הכרמליתיות היחפות תרזה (ברבי) – בובת אופנה מבית היוצר של מאטל אישים ששמם הפרטי הוא תרזה מריה תרזה (פירושונים) תרצה (פירושונים)
פיאסקי

פיאסקי (בבלארוסית: Пескi, פייסקי; בפולנית: Piaski; ביידיש: פיעסק) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. פיאסקי נזכרת לראשונה במאה ה-16, ובמאה ה-17 הייתה בבעלות משפחת האצולה הפולנית ספייהה. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921, על פי הסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,615 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בה כ-1,200 יהודים, כשלושה רבעים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך פעילות של בית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בסוף יוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי שוד, השפלה ורצח בקרב יהודיה. לאחר מספר ימים הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת טלאי צהוב וגיוס לעבודות כפייה. בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם בה, אליו הובאו יהודים נוספים מיישובי הסביבה. בגטו שררו תנאי רעב וצפיפות קשים, ומעת לעת הוטלו על יושביו תשלומי כופר. ב-2 בנובמבר 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציה. לאחר סלקציה נרצחו הקשישים והחולים, וכ-1,600 היהודים הנותרים הוצעדו למחנה ריכוז ליד וולקוביסק, ממנו שולחו כעבור מספר ימים למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודים מסתתרים שנתפסו לאחר מכן בשטח הגטו נורו במקום. מדיה וקבצים בנושא פיאסקי בוויקישיתוף ספר יזכור פיעסק מוסט באתר ספריית העיר ניו יורק. פיאסקי (Piaski), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פיאסקי", באתר השטעטל הווירטואלי "פיאסקי", באתר JewishGen (באנגלית) לאורה קרגו ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), פיאסקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 933–935), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)