laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עניין של זהות

עניין של זהות הוא אחד מ-56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל. הסיפור הופיע לראשונה במגזין ה"סטרנד" בספטמבר 1891, מאויר על ידי סידני פאג'ט. זהו הוא הסיפור השלישי בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם באוקטובר 1892. באחד מביקורי ד"ר ווטסון בביתו של שרלוק הולמס הגיעה להתייעץ עמו עלמה בשם מרי סתרלנד, על פי סיפורה אביה מת ואמה התחתנה שנית עם אדם בשם ג'יימס וינדיבנק, מר וינדיבנק לא הסכים מעולם לאשתו ובתו החורגת ללכת לנשפים ומסיבות והבת נצלה את היעדרותו של אביה לשם עסקים ויצאה עם אמה לנשף מתקיני הגז, בנשף פגשה את מר הוסמר אנג'ל והתאהבה בו, לאחר טיולם הראשון התארסו השניים והמשיכו לשמור על קשר באמצעות מכתבים שהדפיס לה הוסמר ומפגשים שקיימו בעת היעדרותו של מר וינדיבנק, כששב האב לצרפת לשם עסקים הפציר הוסמר במרי להנשא לו בטרם ישוב אביה החורג, הוא אף השביע אותה בתנ"ך שלעולם תישאר נאמנה לו, בדרך לחתונה נעלם הוסמר ממרכבתו ומאז לא שמעה ממנו דבר. שרלוק הולמס כהרגלו עומד על כמה נקודות מעניינות בסיפורה של הנערה, ומזמין את אביה החורג להיפגש עמו, האב נענה באמצעות מכתב בו מסכים להיפגש עם מר הולמס, בפגישה מוכיח שרלוק הולמס למר וינדיבנק, בעזרת פגמים שהתהוו במכונת הכתיבה והותירו את חותמן על האותיות, כי המכתבים שכתב מר אנג'ל והמכתב בו מסכים מר וינדיבנק להיפגש עם מר הולמס נכתבו באותה מכונת הכתיבה, מה שמצביע בבירור על זהותו של מר וינדיבנק כמר הוסמר אנג'ל המדומה שלא היה ולא נברא. מסתבר שמר וינדיבנק נשא אשה המבוגרת ממנו בחמש עשרה שנים בשל בצע כסף ועשה שימוש אף בכספי הבת שקיבלה בירושה מאביה, בשביל למנוע את האפשרות שבתו תנשא ובעלה ידרוש את כספה מונע מר וינדיבנק מבתו החורגת להיפגש עם בני גילה, אך כשרואה שלא יוכל לנקוט באמצעי זה לעד הוא מדמה כאילו נוסע לעסקים אל מעבר הים בעוד הוא מתחזה למר הוסמר אנג'ל על ידי דיבור שקט, משקפי שמש וצמד פאות לחיים ושפם, משיג את אמון הנערה ומשביעה לשמור לו אמונים בעוד הוא נעלם בדרך לחתונה. הנקודות שעמדו לשרלוק הולמס לעזר היו התנהגותו המוזרה של מר אנג'ל, והרווח הברור שהיה אמור להפיק האב החורג, גם העובדה ששני האנשים לא ראו זה את זה מעולם חיזקו את השערתו של הולמס, וכן תחפושתו וקולו השקט של מר אנג'ל, חשדותיו קיבלו אישור בעקבות הצעד המוזר שנקט מר אנג'ל בהדפסת מכתביו מה שהוכיח שמרי יכולה לזהות את כתב ידו של אנג'ל אפילו מתוך מספר מילים. בעקבות הגילוי מר וינדיבנק מאיים על מר הולמס בהגשת תביעה על תקיפה ומעצר בלתי חוקי ומר הולמס משחרר אותו לחופשי לא לפני שמושיט ידו לשוט רכיבה המונח בחדרו בהכריזו שעומד הוא להכות במר וינדיבנק שכמובן נמלט מן המקום. מר הולמס לא מספר את האמת למרי סתרלנד משום שלטענתו לא תאמין לדבריו מאחר שהוא מנפץ בהם את אשלייתה מאהבתו של מר אנג'ל. מדיה וקבצים בנושא עניין של זהות בוויקישיתוף
המפלגה הלאומית הסלובקית

המפלגה הלאומית הסלובקית (SNS) היא מפלגה סוציאליסטית לאומית בסלובקיה המבוססת על "מערכת הערכים הנוצרית-אירופאית", כהגדרתה. היא מתוארת לעיתים כמפלגה לאומנית ימנית. משנת 1990 SNS זכתה במושבים בכל פרלמנט מלבד שניים (2002 ו-2012) והייתה חלק מהממשלה מ-2006 עד 2010. המפלגה שנויה במחלוקת ואף נטענו כנגדה טענות על פשיזם וגזענות מצידה. המפלגה נוסדה בדצמבר 1989[דרושה הבהרה] עם הצהרה על שלושה עמודי בניין מרכזיים: נצרות, לאומיות וסוציאליזם. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הלאומית הסלובקית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הלאומית הסלובקית (בסלובקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא סלובקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינווסטיטורה

אינווסטיטורה היא כינוי לטקס הסמכה סמלי. בטקס האינווסטיטורה מוענקים לבעל התפקיד החדש חפצים סמליים שמסמלים את הסמכויות, החובות, הזכויות והתפקידים החדשים שלו. החפצים המוענקים הם בדרך כלל בגדים ייצוגיים המיוחדים לתפקיד החדש, וכן חפצים אחרים כגון: שרביט, חרב או טבעת. טקס האינווסטיטורה נערך בדרך כלל במינוי לתפקידים עתיקים או דתיים, כמו הכתרת מלכים, מינוי לתפקידי אצולה והסמכה לכהונה. בטקס האינווסטיטורה יש חשיבות רבה למעניק החפצים, שכן הוא זה שמכוחו מקבל בעל התפקיד את סמכויותיו וזכויותיו. המונח "אינווסטיטורה" הפך לשם נרדף למינוי לתפקידי כמורה או אצולה בולטים, אף שלעיתים האינווסטיטורה היא רק חלק אחד מטקס הכניסה לתפקיד. המושג נשאב מן השפה הלטינית, והוא מבוסס על המילה "vestis" שפירושה: גלימה. הביטוי המקורי מתייחס לנתינת הגלימה המייחדת תפקיד טקסי מסוים בטקס המינוי. במקומות רבים בעולם העתיק למשרות בכירות היה לבוש מסורתי שייצג אותן, הענקת לבוש זה סימלה את כניסתו של האדם לתפקיד. עם השנים נוספו חפצים אחרים המסמלים תפקיד, וגם הענקתם נכללת באינווסטיטורה. בטקס הכתרת מלכי בריטניה למשל, המלך המתמנה לובש בגדים טקסיים שונים ומוענקים לו כדור ועליו צלב, טבעת ושני שרביטים. האינווסטיטורה הייתה מקובלת מאוד במינויים בימי הביניים. האינווסטיטורה נערכה על ידי האדון בעת מינוי ווסל, האדון העניק חפץ סמלי לווסל ובכך הראה את חשיבותו של הווסל, ומאידך גיסא, את עליונותו של האדון. קיום האינווסטיטורה הפך לסימן של כפיפות פאודלית, ולכן היה חשוב ביותר. דוגמה לחשיבות האינווסטיטורה היא מאבק האינווסטיטורה בימי הביניים. במאות ה-11 וה-12 התקיים ויכוח בין המלכים החילוניים של אירופה, ובייחוד קיסרי האימפריה הרומית הקדושה לבין האפיפיורים בשאלה: מיהו שיבצע את טקס האינווסטיטורה, בו הוענקו שרביט וטבעת, לבישופים חדשים, האם השליט החילוני באזור הדיוקסיה של הבישוף או האפיפיור. משמעותו של ויכוח זה הייתה: למי צריכה להיות נאמנות הבישוף? ולפיכך, הן הקיסרים והן האפיפיורים היו נכונים להיאבק בנושא זה. הוויכוח גרם לבסוף למלחמת אזרחים באימפריה הרומית הקדושה, לכיבוש רומא פעמיים, על ידי שני קיסרים שונים ולהליכה לקנוסה. האינווסטיטורה מקובלת כיום בטקסי מינוי לתפקידים במוסדות היררכיים ושמרניים. בנוסף לכנסייה ולמלוכה שהוזכרו לעיל, נערכת אינווסטיטורה גם במינויים לשיפוט במדינות רבות, במינוי לתפקידים בכירים בצבא או בארגונים ביטחוניים אחרים (לדוגמה, בטקס מינוי רמטכ"ל בישראל מעניקים ראש הממשלה ושר הביטחון לרמטכ"ל דרגות רב-אלוף), במינויים באקדמיה או במוסדות אחרים. מדיה וקבצים בנושא אינווסטיטורה בוויקישיתוף
יום טוב ליפמן מילהויזן

המונח "ספר ניצחון" מפנה לכאן. לערך העוסק בספר ויכוח אנטי נוצרי מהמאה ה-14, ראו ספר ניצחון ישן. רבי יום טוב ליפמן מילהויזן (מכונה גם: טביומי; נפטר בה'קפ"א, ~1421) היה רב ופוסק הלכה אשכנזי בסוף תקופת הראשונים (ראשית המאה ה-15), נודע בשל ספרו "ספר נצחון". נולד לרב שלמה מילהויזן, מקום ושנת לידתו לא ידועים. כנראה היה תלמידם של רבי מאיר בן ברוך הלוי מווינה ורבי שמשון בן אליעזר מחבר "ברוך שאמר", ושל רבי שלום מנוישטט. ידוע שכיהן כרב בפראג ובסוף ימיו בארפורט והיה ידידם של מהרי"ל ומהר"י וייל וכמה מפסקיו משוקעים בכתביהם. הוא ועמיתיו, רבי מנחם בן יעקב שלם ורבי אביגדור קרא עסקו בפילוסופיה ובפולמוס עם הנצרות. כנראה היה בקראקא בשנת 1420 וערך מסעות ברחבי בוהמיה וארצות חבל הריין. ערך מורחב – ברוך שאמר (הלכות תפילין) 'אלפא ביתא' הוא ספר העוסק בפירוט בצורת האותיות וגם במשמעויותיהן על פי הקבלה. חלק מהדברים למד מפי רבי שמשון בן אליעזר המכונה 'ברוך שאמר'. ספר זה נדפס בתוך ספר 'ברוך שאמר' העוסק בהלכות הכנת התפילין וכתיבתן, אשר כולל בתוכו שלושה ספרים ממחברים שונים, אשר הנושא המשותף לספרים אלו הביא להעתקתם כחיבור אחד, וגרם לבלבול רב בזהות המחבר. רבי יוסף קארו, בספרו בית יוסף (אורח חיים סימן לו) מצטט מ"אלפא ביתא" ומכנה את מחברו בטעות "רבי  יצחק ברוך שאמר": "שמצאתי קונדריס לחכם אחרון, שמו הרב ר' יצחק ברוך שאמר, מדבר בדרך ארוכה בצורת האותיות, וייטבו דבריו בעיני, ולכן ראיתי להעתיקו פה". טעות זו גרמה לבלבול רב ואף הביאה חכמים שונים למחשבה שיש שותף רביעי לספר זה. בחודש אלול ה'קנ"ט, אוגוסט 1399, התרגשה עלילה נוצרית על יהודי פראג, ור' יום טוב ליפמן אולץ לקיים ויכוח פומבי מול מומר בשם פיטר, ששמו היהודי היה פסח. הרב יצא בשלום מן הוויכוח, אך בחודש אלול בשנה שלאחר הוויכוח הוצאו להורג שמונים מיהודי פראג. ספרו העיקרי, ספר נצחון (לעיתים: ספר הניצחון), הוא תולדת הוויכוח עם אותו מומר. אפרים קופפר, 'ספר הברית וכתבים אחרים לר' יום טוב ליפמן מילהויזן', סיני, נו, תשכ"ה, עמ' של-שמג. שמחה פיעטרושקא, מילהויזן, יום טוב ליפמאן, בתוך: יידישע פאָלקס־ענציקלאָפּעדיע', ח"ב, ניו יורק: גלעד, תש"ט. עמ' 272 יוסף דן, שיר הייחוד עם פירוש על דרך הקבלה לר' יום טוב ליפמן מילהויזן, פקסימיליה בצירוף מבוא, ירושלים: הוצאת בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי והוצאת מאגנס של האוניברסיטה העברית, תשמ"ב. יהודה קויפמן, ר' יום טוב ליפמן מיהלהויזן בעל הניצחון. החוקר והמקובל, ניו יורק תרפ"ז, באתר היברובוקס "ליפמן-מילהאוזן, יום טוב בן שלמה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "לִיפְּמַאן־מִילְהוֹיזֶן, יום טוב בן שלמה", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמוד 47, באתר היברובוקס הרב נפתלי יעקב הכהן, "רבי ליפמאן (יום טוב) ממילהויזען ב"ר שלמה", אוצר הגדולים אלופי יעקב, חיפה, תשכ"ז–תש"ל, חלק ו, עמודים קיא-קטז, באתר היברובוקס רשימת מאמרים על יום טוב ליפמן מילהויזן באתר רמב"י כתב יד, ספר האשכול, ניו יורק, מאה 15, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית כתב יד, אלפא ביתא, המבורג, מאה 15, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית מהדורות דפוס של ספר נצחון ספר נצחון, דפוס ראשון, אלטדורף 1644, באתר היברובוקס ספר נצחון, אמשטרדם, באתר היברובוקס ספר נצחון, אמשטרדם: דפוס פרופס, תס"ט, באתר היברובוקס ספר נצחון, צילום מהדורת הקשפן, אלטדורף-נירנברג 1644, עם מבוא מאת אפרים תלמג', ירושלים: האוניברסיטה העברית, תשמ"ד, באתר אוצר החכמה יום טוב ליפמן מילהויזן, דף שער בספרייה הלאומית
דניאל דרונדה (מיני-סדרה)

דניאל דרונדה (באנגלית: Daniel Deronda) היא מיני-סדרה טלוויזיונית בריטית משנת 2002, עיבוד של התסריטאי אנדרו דייוויס לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט. את הסדרה ביים טום הופר והפיק לואיס מרקס. הסדרה שודרה בערוץ BBC One בין התאריכים 23 בנובמבר ועד 7 בדצמבר 2002. בתפקידים הראשיים כיכבו יו דנסי בתפקיד דניאל דרונדה, רומולה גראי בתפקיד גוונדלין הרלט, יו בונוויל בתפקיד הנלי גרנדקורד וג'ודי מיי בתפקיד מירה לפידות. הסדרה הופקה בשיתוף WGBH Boston. במקור רצה לואיס מארקס להפיק עיבוד קולנוע לרומן, אבל אחרי תהליך ליהוק ארוך ולא מוצלח ויתר על הרעיון. העיבוד למסכי הטלוויזיה לקח חמש שנים נוספות. הצילומים נערכו במשך 11 שבועות ממאי ועד אוגוסט באתרי צילומים באנגליה, סקוטלנד ומלטה. סדרה זו היא ההפקה האחרונה של מארקס לפני מותו ב-2010. יו דאנסי - דניאל דרונדה רומולה גאראי - גוונדלין הרלט יו בונוויל - הנלי גרנדקורט ג'ודי מיי - מירה לפידות אדוארד פוקס - סר הוגו מלינגר אמנדה רוט - גברת דאווילו דייוויד באמבר - לאש סיליה אימרי - גברת מייריק ג'יימי באמבר - האנס מייריק גרטה סקאקי - לידיה גלאשר דניאל אוונס - מרדכי אלן קורדונר - הר קלזמר ג'ורג'י גלן - ליידי מלינגר British Academy Television Craft Awards סאונד - בקטגוריית סרטים / בידור - זכייה עריכה - בקטגוריית סרטים / בידור - זכייה צילום ותאורה - בקטגוריית סרטים / בידור - מועמדות איפור ועיצוב תסרוקות - מועמדות עיצוב תלבושות - מועמדות פרסי Broadcasting Press Guild סדרת הדרמה הטובה ביותר - זכייה פרס Banff Rockie המיני-סדרה הטובה ביותר - זכייה אתר האינטרנט הרשמי של דניאל דרונדה (באנגלית) "דניאל דרונדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דניאל דרונדה", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "דניאל דרונדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Chloe Fox, ‏High drama, The Telegraph, 31 December 2001 Hayward, Anthony (7 October 2010). "Louis Marks obituary". guardian.co.uk (Guardian News & Media). Retrieved on 17 October 2010. "Craft Nominations 2002". British Academy of Film and Television Arts. "2003". Broadcasting Press Guild. Retrieved 17 October 2010.
עונת 1974/1975 בליגה הלאומית

עונת 1974/1975 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-19 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצה שעלתה לליגה הלאומית לעונת 1974/1975 הייתה שמשון תל אביב. העונה החלה ב-5 באוקטובר 1974 והסתיימה ב-17 במאי 1975. בתום העונה סיימה הפועל באר שבע במקום הראשון וזכתה באליפות לראשונה בתולדותיה. המבקיע המצטיין של העונה היה משה רומנו מבית"ר תל אביב שכבש 17 שערים. בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להגדיל את הליגה הלאומית ל-18 קבוצות, אף קבוצה לא ירדה לליגת המשנה ולעונת 1975/1976 לליגה הלאומית עלו מכבי חיפה ומכבי רמת עמידר.
עונת 1975/1976 בליגה הלאומית

עונת 1975/1976 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-20 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1975/1976 היו מכבי חיפה ומכבי רמת עמידר. בתום העונה סיימה הפועל באר שבע במקום הראשון, וזכתה באליפות עונה שנייה ברציפות. המבקיע המצטיין של העונה היה עודד מכנס ממכבי נתניה שכבש 21 שערים. בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להחזיר את מספר הקבוצות בליגה ל-16 קבוצות, לליגת המשנה ירדו הפועל פתח תקווה (לראשונה בתולדותיה), הפועל חדרה, בני יהודה תל אביב ומכבי רמת עמידר. לעונת 1976/1977 לליגה הלאומית עלו הפועל עכו והפועל יהוד. בעונה זו בפעם הראשונה - שני המקומות הראשונים בליגה הובילו להשתתפות בגביע אירופה (לאחר שישראל הוכרה והועברה בשנים האחרונות תחת אופ"א) ועל כן הפועל באר שבע שזכתה באליפות, וסגניתה בית"ר ירושלים היו הנציגות הראשונות בגביע אירופי כלשהו בהיסטוריה של הליגה הישראלית כשהשתתפו בגביע האינטרטוטו של העונה העוקבת.
בשנפט

בַּשְנֶפְט (ברוסית: Башнефть, נסחרת בבורסת מוסקבה MCX: BANE) היא חברת נפט וגז רוסית שנוסדה ב-1946. היא נוצרה בתחילה על ידי העברת נכסי נפט של משרד הנפט הסובייטי בבשקורטוסטן לממשל האזורי של "הרפובליקה של בשקורטוסטן" על ידי בוריס ילצין. לאחר מכן הופרטה בשנים 2002–2003 על ידי מורטזה רחימוב, מושל בשקורטוסטן. החברה היא ממפיקות הנפט הגדולות ברוסיה עם כ-140 מתקני נפט וגז ועם הפקה שנתית של 16 מיליון טונות. לחברה גם שלוש מזקקות נפט באופה וכ-100 תחנות דלק. לחברה כ-8,150 עובדים. במשך כשנתיים (בשנים 2010—2012) החברה הייתה לספונסר הראשי של קבוצת הכדורגל צסק"א מוסקבה והיא אחת מהחברות הגדולות בבשקורטוסטן. מדיה וקבצים בנושא בשנפט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בשנפט (ברוסית) בשנפט, ברשת החברתית פייסבוק בשנפט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שהיא סובייקט פדרלי של רוסיה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא נפט וגז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגלימה החיצונית

הַגְּלִימָה הַחִיצוֹנִית (TA: tunica externa, tunica adventitia) היא השכבה החיצונית מבין שלוש בדופן כלי דם. גלימה זו מורכבת בעיקר מקולגן, ובעורקים היא נתמכת בשכבה אלסטית חיצונית. הקולגן משמש לעיגון כלי הדם לרקמות סמוכות ומעניק לו יציבות. צפדינה, מחסור בוויטמין C, פוגעת בגלימה החיצונית, משום שוויטמין C נחוץ לייצור קולגן, ובלעדיו דופנות כלי הדם מועדות לקרעים, דבר שעלול להביא לדימומים. הגלימה הפנימית הגלימה האמצעית K. Witter, Z. Tonar, H. Schöpper, How many Layers has the Adventitia? - Structure of the Arterial Tunica Externa Revisited, Anatomia, Histologia, Embryologia 46, 2017-04, עמ' 110–120 doi: 10.1111/ahe.12239 Muhammad Abdullah, Radia T. Jamil, Fibi N. Attia, Vitamin C (Ascorbic Acid), Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
עונת 1976/1977 בליגה הלאומית

עונת 1976/1977 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-21 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1976/1977 היו הפועל עכו והפועל יהוד. בתום העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה ויקי פרץ ממכבי תל אביב שכבש 17 שערים. בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להקטין את מספר הקבוצות בליגה ל-14 קבוצות, לליגת המשנה ירדו הפועל כפר סבא, מכבי חיפה ומכבי פתח תקווה. לעונת 1977/1978 לליגה הלאומית עלתה קבוצת הפועל חדרה.
פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג

פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich IV Herzog von Sachsen-Gotha-Altenburg;‏ 28 בנובמבר 1774 – 11 בפברואר 1825) היה דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1822–1825. פרידריך נולד ב-28 בנובמבר 1774 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולשרלוטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. פרידריך היה הבן השלישי, והשני שנשאר בחיים. ב-17 במאי 1822 מת אחיו אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא בנים, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. פרידריך שנפצע במהלך המלחמות הנפוליאוניות באורח קשה, חיפש ברוב הזמן תרופות למחלתו, ויועצו ברנהרד פון לינדנוי משל במקומו. לאחר מותו של פרידריך ב-11 בפברואר 1825 ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו ללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהייתה אחייניתו של פרידריך, אך מכיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן. בעקבות כך הפך ארנסט לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה. מדיה וקבצים בנושא פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בוויקישיתוף
תרצה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תרצה – עיר כנענית ולאחר מכן ישראלית נחל תרצה – נחל במזרח השומרון תרצה - אחת מבנות צלפחד תרצה טנאי ("תרצה") – מאיירת וציירת ישראלית אישים ששמם הפרטי הוא תרצה טרצה תרזה
עונת 1977/1978 בליגה הלאומית

עונת 1977/1978 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-22 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצה שעלתה לליגה הלאומית לעונת 1977/1978 הייתה הפועל חדרה. בתום העונה סיימה מכבי נתניה במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה דוד לביא ממכבי נתניה שכבש 17 שערים. לליגת המשנה ירדו בסיום העונה הכח מכבי רמת גן והפועל עכו. בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להגדיל את מספר הקבוצות בליגה ל-16 קבוצות, לעונת 1978/1979 לליגה הלאומית עלו בני יהודה תל אביב, מכבי פתח תקווה, הפועל כפר סבא והפועל ראשון לציון.
מיזונו

מיזונו (ביפנית: -ミズノ株式会社) היא חברה יפנית לציוד וביגוד ספורט. החברה נוסדה בשנת 1906 באוסקה על ידי ריאצ'י מיזונו. כיום היא מייצרת מגוון רחב של ציוד וביגוד ספורט לשלל ענפי ספורט. בשנת 1906 האחים ריאצ'י וריזו מיזונו פתחו באוסקה שביפן חברה בשם האחים מיזונו בע"מ שהייתה למעשה חנות שבה הם מכרו ציוד ספורט מערבי כגון כדורי וכפפות בייסבול, ובשנה שלאחר מכן החלו למכור גם ביגוד ספורט. בשנת 1913 הם החלו לייצר את הכדורים והכפפות בעצמם. ב-1933 הם הציגו את מקל הגולף הראשון מתוצרת יפנית. ב-1935 אולם תצוגת ציוד הגולף שלהם היה הגדול בעולם. ב-1961 הוקם בלוס אנג'לס מפעל הייצור הראשון של החברה בארצות הברית. בשנים שלאחר מכן חתמה מיזונו על חוזי חסות עם ספורטאים, קבוצות ונבחרות בולטות כגון קארל לואיס, נבחרת ניו זילנד ברוגבי, סן פרנסיסקו 49', ג'ו מונטנה, איוון לנדל ועוד. בנוסף ליפן וארצות הברית, לחברה מפעלים גם בגרמניה, סין, צרפת, סקוטלנד והונג קונג. החברה מייצרת מקלות גולף שמשמשים גם לשחקני גולף מקצוענים. בין השאר, טייגר וודס השתמש במקל גולף של מיזונו מאז היותו במכללה ועד לאחר שזכה בטורניר המקצועני הראשון שלו ב-1997. מדיה וקבצים בנושא מיזונו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיזונו (באנגלית) מיזונו, ברשת החברתית פייסבוק מיזונו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיזונו, ברשת החברתית אינסטגרם
רוזינה ליפי

רוזינה ליפּי-גרין (באנגלית: Rosina Lippi-Green; נולדה ב-14 בינואר 1956) היא סופרת ובלשנית אמריקאית. ליפי-גרין נולדה בשם רוזינה ליפי בשיקגו, למשפחת מהגרים ממוצא אירופאי מגוון. אביה היה מהגר איטלקי. ליפי-גרין למדה במכללה למורים בפורארלברג שבאוסטריה. היא בעלת תואר דוקטור בבלשנות מאוניברסיטת פרינסטון ולימדה בלשנות משך 12 שנים. את עבודתה הבלשנית היא מפרסמת בשמה המלא, ואת הספרות היפה פרי עטה היא מפרסמת בשם הולדתה. בנוסף היא מפרסמת רומנים היסטוריים תחת שם העט שרה דונאטי. ספרה "נחלה" (Homestead) תורגם לעברית בשנת 2010 על ידי אמיר צוקרמן, יצא לאור בסדרת ספריה לעם בהוצאת עם עובד, וזכה לשבחי המבקרים. אתר האינטרנט הרשמי של רוזינה ליפי מאשה צור גלוזמן, "נחלה" מאת רוזינה ליפי | נחלת אבות, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2010 חבצלת פרבר, נחלה ללא מנוחה, מוסף "שבת" של מקור ראשון, 26 בנובמבר 2010
קייטרינג נשות חורה

קייטרינג נשות חורה הוא עסק חברתי שהוקם ביישוב חורה, בשנת 2008 במטרה לקדם ולספק תעסוקה לאמהות חד הוריות ביישוב. הארגון מאוגד כחברה לטובת הציבור ומנוהל בידי איש העסקים איציק זיוון. זהו עסק ראשון מסוגו בחברה הבדואית. שם הארגון שמנהל את המיזם הוא אלסנאבל (שיבולים בעברית). המפעל מספק כ-7,000 מנות לילדי היישוב והוא רווחי. מפעל קייטרינג נשות חורה, הוא אחד מהעסקים החברתיים הראשונים בחברה הבדואית. המפעל נמצא בבעלות חלקית של העובדות (עשרים אחוזים), ובכל שנה הן מקבלות את חלקן ברווחי המיזם ומחליטות כיצד לחלקו. לרוב, הכסף מחולק כמלגות לימודים לילדים ולמימון הכשרה לנשים חד הוריות ועובדות המפעל. תהליך ייחודי זה מעצים את הנשים בחורה ומהווה מיזם מפתח ליישוב[דרוש מקור]. המודל של המפעל לעסק חברתי מלווה במחקר בינלאומי. פרופסור אלן ג'ונסון (Alan Johnson), תאורטיקן פוליטי בריטי, אמר על העמותה "נדהמתי לגלות על הפוליטיקה הבדואית החדשה. היא צעירה, נשית ומסרבת לקחת חלק במה שהם קוראים לו נרטיב המסכנות של הדור המבוגר. העתיד טמון בהם". בשנת 2011 רשם המפעל רווח של 7.5% מהמחזור עם ייצור של כ-3,200 ארוחות. בשנת 2012 הורחב המפעל בסיוע קרן ון ליר ושנה לאחר מכן הגיע מחזור המכירות השנתי של החברה ל-11.7 מיליון שקל. המפעל מעסיק כיום 21 נשים בדואיות. ההתמקדות היא בהעסקת נשים חד הוריות או כאלה שהסיכוי שלהן לחזור למעגל התעסוקה נמוך ביותר. המפעל יוצר למעשה מעבר של נשים מהסתמכות על קצבאות רווחה, להסתמכות על תעסוקה. עקרונות הכלכלה המקומית מיושמים במיזם זה, ולכן נותן המפעל עדיפות לספקים בדואים, תוך מתן העדפה של עד 5% מעל מחירי השוק, ותוך שמירה על הרווחיות של המיזם. בעקבות הצלחת המפעל ככלי לשינוי חברתי, הועתק המודל למגדל העמק ולאחרונה הוקם בעיר מפעל דומה. המפעל מספק מנות אוכל במסגרת חוק ההזנה לתושבי האזור, והוא גם בבעלות חלקית של אלסנאבל. סרטון וידאו המציג את הארגון, סרטון באתר יוטיוב קייטרינג נשות חורה, באתר "גיידסטאר ישראל" כתבה באנגלית בג'רוזלם פוסט על הקייטרינג ynet, ״לתת לבנות שלי את מה שאני לא זכיתי לו״, באתר ynet, 27 בפברואר 2014 קייטרינג נשות חורה באתר אג'יק - מכון הנגב מיכל גרינברג, במקום קייטרינג האמהות יבשלו לתלמידים, באתר הארץ, 4 במאי 2007 הילה ויסברג, "אי־אפשר לבסס עסק חברתי על חמלה", באתר TheMarker‏, 10 ביולי 2014 אזכור המחקר שנעשה על המיזם כתבה באנגלית על צוות המחקר שמלווה את הפרויקט כתבה על קייטרינג נשות חורה ב"על השולחן" רישום המפעל במגדל העמק במשרד הבריאות
אורל (קזחסטן)

אורל (בקזחית: ‏Oral/Орал‏Ⓘ‏; ברוסית: Уральск - אורלסק) היא בירת מחוז מערב קזחסטן שבמערב קזחסטן. העיר שוכנת במפגש הנהרות אורל ושאגאן, כ-1,390 ק"מ מערבית לבירה אסטנה ובסמוך לגבול עם רוסיה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 356,520 בני אדם. העיר הוקמה ב-1584 בשם יאיצקי גורודוק, אך 1613 נחשבת לתאריך הרשמי בו הוקמה העיר. ב-1591 הקוזאקים של העיר קיבלו אזרחות של רוסיה, אך שמרו על האוטונומיה עד תקופת שלטונו של פיוטר הגדול. בין השנים 1773–1775 היו הקוזאקים של יאיצק בין הכוחות העיקריים של ימליאן פוגצ'וב במרדו נגד יקטרינה הגדולה. לאחר כישלון המרד ציוותה יקטרינה ב-1775 לשנות את שמו יאיצקי גורודוק לאוראלסק. הקוזאקים התמרדו עוד מספר פעמים ב-1804, 1825, 1837 ו-1874, אך כל ההתקוממויות האלו דוכאו. אלכסנדר פושקין ביקר בעיר יחד עם חברו ולדימיר דאל ב-1833 בזמן שהראשון ערך מחקר בשביל ספר על ימליאן פוגצ'וב וכתיבת רומן בת הקפיטן. ב-1894 העיר חוברה למערכת מסילות הרכבת, מה שתרם רבות להתפתחות העיר. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה הייתה העיר במרכז קרבות קשים. בזמן מלחמת העולם השנייה לעיר עברו מספר מפעלים, הוקמו בתי חולים שנועדו לשרת את הפצועים אשר הגיעו מן החזית. קזחסטן אטיראו, מחוז אטיראו, קזחסטן טורקיה מניסה, טורקיה רומניה פלוישט, רומניה רוסיה רוסטוב-על-הדון, רוסטוב, רוסיה צ'כיה אוסטרבה, צ'כיה מדיה וקבצים בנושא אורל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורל אורל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de