laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליקים וגה

אליקים (אליה) וגה (אלורס-וגה) (1913–2004) היה דוקטור לאגרונומיה, כיהן כראש מחלקת פרחים במכון וולקני, ונחשב ליוזם הקמת ענף הפרחים בישראל. היה גם פעיל ציוני ויוזם פעילות הסברה לטובת מדיניותה של ישראל. אלוורס-וגה נולד בדורדרכט שבהולנד למשפחה משכילה ובעלת ערכים ציוניים, ממוצא ספרדי. עוד כנער שימש כמנהיג מקומי בתנועת "בני עמנו" הציונית שבדורדרכט. את הכשרתו המקצועית לקראת עלייה לארץ ישראל בחר לעשות משנת 1938 בבית הספר הגבוה לחקלאות של אוניברסיטת וגנינגן. בשנת 1940 פגש את מרתה ויילר מרוטרדם, לה נישא באוגוסט 1942. במהלך מלחמת העולם השנייה לקח חלק בתנועת המחתרת ההולנדית שפעלה נגד השלטון הנאצי. לאחר המלחמה ניהלו בני הזוג וגה את רשת החלוצים של ארגון "הכשרה ועלייה". בשנת 1947 עלה ד"ר וגה לארץ-ישראל במסגרת ההעפלה והתגורר תחילה בעפולה ובהמשך בירושלים. בשנת 1955 נקרא וגה לנהל את יחידת המחקר לפרחים בבית דגן, והוא החל לנהל תחנות ניסויים בכמה מוקדים בארץ. הוא פיתח זן חדש של סייפן (גלדיולה) לו קרא על שם אחותו "חנה", ובהמשך פנה להרכבת זנים חזקים יותר של ורדים, ציפורנים וגרברות. בשנת 1960 השלים וגה את תואר הדוקטור שלו באוניברסיטת וגנינגן בהולנד בנושא "סיכונים וסיכויים בגידול בצלי פרחים בישראל". בד בבד המשיך ד"ר וגה להשקיע בתחום המחקר הגנטי שנחשב לחדש, יחסית, בזמנו. לאחר מלחמת ששת הימים ניהל ד"ר וגה ניסויים בגידול צבעונים בגולן. ניסויים אלו הוכתרו בהצלחה והיו בסיס לשיתוף פעולה כלכלי עם חברה הולנדית. בשנת 1978 יצא ד"ר וגה לגמלאות והתנדב בסיוע להתיישבות החדשה בהרי יהודה, בה תמך רעיונית. במהלך מלחמת שלום הגליל, מעמדה של המדיניות הישראלית במדינות המערב הגיע לשפל. ד"ר וגה, כמי שניהל קשר שוטף עם אישים רבים בהולנד, פעל להקים את ארגון "מידע" MEDA, שישמש כגוף הסברתי למדיניות ישראל בתקשורת ההולנדית. על ועדת ההיגוי של הארגון, אותו ניהל בעצמו, נמנו חברי פרלמנט הולנדיים ושגרירים לשעבר. ד"ר וגה ניהל קשרים שוטפים עם גופי התקשורת ההולנדים בהם התראיין, ואף שלח חומר המצדד במדיניות הישראלית. בהמשך אף הוציא הארגון לאור עיתון הסברתי שנשלח למעצבי המדיניות ההולנדיים. בשנת 1999 הוענק לד"ר וגה פרס ממועצת הפרחים כהוקרה על תרומתו לענף הפרחים בישראל. אליקים וגה, חלום שהתגשם-שיבה לארץ ישראל אחרי 1900 שנות גלות, יומן זיכרונותיו האישיים והמקצועיים. מדיה וקבצים בנושא אליקים וגה בוויקישיתוף אליקים אלורס וגה, באתר מכון ווֹלקני אליקים וגה, במוזיאון הלוחם היהודי
גילי מורן

גלעד (גילי) מורן, הוא מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל. מורן סיים לימודי הנדסת אלקטרוניקה בהצטיינות מאוניברסיטת בן-גוריון ושירת בצה"ל כקצין טכני. במהלך שמונה שנות שירותו הצבאי הוא זכה בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת (1981) ובמשך שנתיים וחצי שירת כחלק מצוות פיתוח בארצות הברית. בשירות המילואים הוא התקדם לדרגת רב-סרן. במשך 23 שנים היה מורן מנכ"ל מייסד של חברת התוכנה "טיקי מערכות". החברה עסקה במגוון פעילויות פיתוח בתחומי תוכנה, אביזרי בטיחות לרכב ומערכות בקרה ובשנת 2000 נרכשה על ידי חברת "טלדור מערכות". עבור פועלו בשנים אלו הוא זכה בשנת 1992 בפרס ביטחון ישראל. מורן מונה בשנת 2004 למשנה למנכ"ל טלדור מערכות האחראי על פיתוחה הטכנולוגי והעסקי של החברה. בשנת 2006 עזב את טלדור והחל לעמוד בראש חברת תוכנה אמריקנית-ישראלית בתחום תוכנה רפואית. כמו כן הוא שותף בחברה ציבורית בסינגפור ובחברת ההשמה הישראלית "נישה הייטק". קורות חייו באתר "הייטק קואוצ'ינג"
אביאל רון

אביאל רון (ט"ז באב תש"ח, 21 באוגוסט 1948 - י"ח בניסן תשס"ב, 31 במרץ 2002) היה אלוף-משנה בצה"ל ומנכ"ל המרכז למיפוי ישראל. חתן פרס ביטחון ישראל. רון נולד בשכונת הדר בחיפה, למד בבית הספר הריאלי ובמחזור הראשון של תיכון עירוני ה' ופעל בתנועת הצופים. בשנת 1966 התגייס לחיל התותחנים, הוכשר כמשנה טכני ויצא לקורס מפקדים. בתקופת ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים היה חלק מסוללת מרגמות 120 מ"מ שהורכבו מחניכי השלמה חילית והצבה באזור דרום הר חברון. במרץ 1968 סיים קורס קצינים ושירת כקצין סיור וכקצין עמדה. יצא לקורס קציני קישור ארטילרי ובמלחמת ההתשה שירת מפקד סוללת "נברונים" הדרומית בקו בר-לב ולאחר מכן מפקד הסוללה הצפונית. במרץ 1970 השתחרר משירות הקבע. בשנים 1970–1974 למד גאודזיה בטכניון. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים כמפקד סוללה בגדוד 839, הוא הוצב כקצין קישור ארטילרי בגדוד 113, לחם עמו בחזית המצרית ונפצע ביום החמישי של המלחמה, לאאחר שלושה ימים חזר לחזית ושימש קצין טיווח מוטס. לאחר המלחמה מונה לסמג"ד במילואים.ב-1974 גויס לשירות קבע מיוחד והדריך בביסל"ת קורסי הסבה של קציני חי"ר לתותחנים. בשנים 1976–1978 עבד באיראן. בשובו לישראל חזר לשירות קבע, הדריך בקורס מתקדם בביסל"ת ומונה להקים גדוד תותחנים, עליו פיקד במלחמת לבנון הראשונה. בשנים 1986 - 1991 על עוצבת הרעם, אגד ארטילרי פיקודי. במסגרת שירותו היה רון שותף לפיתוח תורת לחימה ייחודית שהפכה את האגד הארטילרי למרכז אש אוגדתי. תחת פיקודו של האלוף ישראל טל היה מנהל פיתוח תותח מתנייע "השולף" הוא שירת במנת"ק והיה שותף לתכנון מרכבה 3. מאוחר יותר היה מעורב גם בפיתוח תותח בקוטר 120 מ"מ, לשימוש בטנקי מרכבה, עליו זכה עם צוות מההתעשייה הצבאית בפרס ביטחון ישראל (1998). במהלך שירותו הצבאי הושאל לעבודה במרכז למיפוי ישראל ולאחר סיום שירותו (בדרגת אלוף-משנה) התמנה, בשנת 1994, למנהל המרכז. בתקופתו בתפקיד הוקמה מערכת מידע גאוגרפי לאומית בה רוכזו כלל הנתונים הגאוגרפיים לשימוש משרדי הממשלה. כמו כן החל המרכז לעשות שימוש במערכות ניווט לווייניות לצורכי מיפוי והוקם באוניברסיטת חיפה הארכיון הלאומי למפות ולתצלומי אוויר. באמצעות נתוני המרכז קודמו על ידו תוכניות מערכתיות לחיזוי רעידות אדמה ולמלחמה בתאונות הדרכים. רון עמד גם בראש הוועדה לקביעת קו המים העליון של הכנרת. ב-31 במרץ 2002 שהה רון עם משפחתו במסעדת "מצה" בחיפה ונהרג בפיגוע התאבדות. שני ילדיו, ענת ועופר, נהרגו גם הם. רעייתו, כרמית, נפצעה קשה. בשנת 2003 הוקם במרכז למיפוי ישראל "הארכיון הלאומי למפות ולתצלומי אוויר ע"ש אביאל רון" על פי החלטת ממשלה ובתיאום עם גנזך המדינה. רון היה חובב רכיבת אופניים ועל שם בני המשפחה נקרא חניון "שבילי רון" להליכה ולרכיבה באופניים. כמו כן נקראה על שמו צעדת "לוחמי האש" של חיל התותחנים ובאוניברסיטת חיפה הוצא לזכרו הקובץ "מחקרים בארץ ישראל - ספר אביאל רון". כמו כן בבית הספר "חוגים" נקראה כיתה על שם ביתו של רון: "החדר של ענת". דף לזכר אביאל רון, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה קורות חייו אל"מ אביאל רון, ‏התותח המתקדם לטנק: 120 מ"מ של עוצמה, שריון 4, אפריל 1999, עמ' 51-50, באתר "יד לשריון" אביאל רון, באתר משרד ראש הממשלה אביאל רון, באתר אוניברסיטת חיפה אביאל רון, באתר המרכז למיפוי ישראל "שולף", אתר חיל התותחנים
נמר ערפילי מצוי

נמר ערפילי מצוי או נמרון (שם מדעי: Neofelis nebulosa) הוא מין בסוג נמר ערפילי. הוא חתול בגודל בינוני החי בדרום סין, מזרח הרי ההימלאיה ורוב דרום-מזרח אסיה. בשל מראהו ומבנה גופו, היווה הנמר הערפילי המצוי חידה למדענים במשך תקופה עד שסווג בבירור. השם המדעי בא מהשילוב של המילים Neo, משמע "חדש", ו–Felis, "חתול קטן". המשמעות היא "סוג חדש של חתול קטן". ניביו של הנמר הערפילי ארוכים וכוח נשיכתו ביחס לגודל גופו הוא הגדול ביותר בכל משפחת החתוליים' יחד עם היגואר. אורכו 60–110 ס"מ ומשקלו בין 15 ל-23 קילוגרם. על פרוותו טבועות אליפסות בצבע שזוף עד חום בהיר שצורתן דומה לעננים, ומכאן שמו. לנמר הערפילי המצוי שלושה תת-מינים: נמר ערפילי הודו-סין (N. n. nebulosa) נמר ערפילי נפאלי (N. n. macrosceloides) נמר ערפילי טאיוואני (N. n. brachyura) - נכחד מדיה וקבצים בנושא נמר ערפילי מצוי בוויקישיתוף נמר ערפילי מצוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נמר ערפילי מצוי, באתר ITIS (באנגלית) נמר ערפילי מצוי, באתר NCBI (באנגלית) נמר ערפילי מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמר ערפילי מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמר ערפילי מצוי, באתר GBIF (באנגלית) ארז ארליכמן, ארה"ב: הצצה לצמד גורי נמר ערפילי נדירים, באתר ynet, 31 במרץ 2009 נמר ערפילי מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית מחקר השוואתי-כוח נשיכה, באתר גלובס ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוסניציה

סוסניציה (אוקראינית: Сосниця, רוסית: Сосница פולנית: Sosnycia) היא עיירה באוקראינה, המרכז המינהלי של אזור סוסניציה שבפלך (אובלסט) צ'רניהיב. נמצאת כ-85 ק"מ מזרחית לצ'רניהיב וכ-185 ק"מ צפונית מערבית לקייב. הייתה שייכת בעבר לאיחוד הפולני-ליטאי ולאחר מכן לאימפריה הרוסית ולברית המועצות. העיירה משתרעת על כתשעה קמ"ר ומנתה (בשנת 2004) כ-8,000 תושבים. בשנת 1900 הגיע מספר התושבים היהודים בעיר ל-1,842. מדיה וקבצים בנושא סוסניציה בוויקישיתוף מפת אזור צ'רניגוב (צ'רניהיב) 1910 (אורכב 10.02.2012 בארכיון Wayback Machine) באימפריה הרוסית אזור צרניהיב באתר הגניאולוגיה היהודית סוסניצה במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגומדלי מגומדוב

מגומד-עלי מגומדוביץ' מגומדוב (ברוסית: Магомедали Магомедович Магомедов;‏ 15 ביוני 1930 – 4 בדצמבר 2022) היה מנהיג דאגסטני ממוצא דרגיני, שהחזיק במשרות רמות ברפובליקת דאגסטן הן לפני התפרקות ברית המועצות והן לאחריה. מגומדוב נולד בכפר לוואשי שבדאגסטן שברוסיה הסובייטית, כבן למיעוט הדרגיני, עם צפון מזרח קווקזי שמאמין באסלאם, המהווה את המיעוט האתני השני בגודלו בדאגסטן. בשנת 1949 סיים את בית הספר התיכון, והחל לעבוד כמורה. לאחר מכן סיים את הסמינר למורים של דאגסטן, ועבד במשרות הוראה וניהול שונות במערכת החינוך הדאגסטנית. בשנת 1957 החל לעבוד בקולחוז, ולהתמחות בחקלאות. בשנת 1968 סיים לימודי חקלאות בהתכתבות במכון החקלאי של דאגסטן. במקביל התקדם בשורות המפלגה הקומוניסטית, וקיבל שורה של משרות מנהליות. בין ינואר 1979 למאי 1983 שימש כסגן יושב ראש מועצת השרים של הרפובליקה הסובייטית של דאגסטן, ומ-1983 כיושב ראש המועצה. בשנת 1987 נבחר לנשיא המועצה העליונה של הרפובליקה הסובייטית של דאגסטן. לאחר התפרקות ברית המועצות היה מגומדוב לאחד המנהיגים הסובייטים הבכירים היחידים ששמרו על עמדתם גם במבנה המדיני החדש. הוא הצליח לתמרן במבנים הפוליטיים החדשים שנוצרו במהלך פירוק ברית המועצות, ולהשיג לעצמו כוח פוליטי, שהבטיח את המשך שליטתו. מגומדוב טען כי על דאגסטן להישאר חלק מן הפדרציה הרוסית ודיבר כנגד גופים בדלנים שדרשו את פרישתה של דאגסטן, בדומה לצ'צ'ניה השכנה. בשנת 1994 קיבלה דאגסטן חוקה, ולפיה היה לראש הרשות המבצעת גוף קולקטיבי בן 14 חברים, המורכב מנציגי העמים השונים המאכלסים את דאגסטן, שכונה "מועצת המדינה". בראש המועצה הועמד מגומדוב. מגומדוב הנהיג את דאגסטן בשנות העצמאות הראשונות, דרך משברים כמלחמת צ'צ'ניה הראשונה ומלחמת צ'צ'ניה השנייה. על אף שלא שימש בתפקיד "נשיא", ולכאורה היה חלק מגוף קולקטיבי, היה מגומדוב האיש החזק בדאגסטן. אחת מדרישות הקיצונים הצ'צ'נים שפלשו לדאגסטן בשנת 1999 באירוע שהצית את מלחמת צ'צ'ניה השנייה הייתה סילוקו של מגומדוב, שנחשב ל"פרו רוסי". במהלך השנים שמר מגומדוב על יחסים תקינים עם רוסיה, ועם נשיאיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין. על אף שחוקת דאגסטן מנעה ממנו לכהן יותר משתי תקופות כהונה רצופות בתפקיד יושב ראש מועצת המדינה, ועל אף שחלק מההסדר שהביא לבחירתו של מגומדוב, הדרגיני, לתפקיד הרם במדינה, היה ההבנה כי יפרוש מן התפקיד לאחר תקופה קצובה, ויעבירו לאווארי מוחו אלייב, דאג מגומדוב בשנת 1998 לבצע שינוי בחוקה שאיפשר בחירתו לקדנציה נוספת. שינוי נוסף ברוח זאת התקבל בשנת 2001 לקראת תום תקופת כהונתו השנייה, על מנת לאפשר לו לכהן בתפקיד ארבע שנים נוספות. במהלך תקופות כהונה אלו ניסה מגומדוב לשנות את חוקת דאגסטן כך שתכלול תפקיד של נשיא, אך שלושה משאלי עם בשאלה זו קבעו כנגד דעתו. בשנת 2003 קיבלה דאגסטן חוקה חדשה, שקבעה כי את מועצת המדינה יחליף נשיא, כראש הרשות המבצעת, אך חילופים אלו ייעשו בשנת 2006 לאחר תום תקופת כהונת מועצת המדינה. עם זאת, לאחר תום תקופת כהונה זו, פרש מגומדוב בן ה-76 מן הפוליטיקה, ואת משרת הנשיא קיבל מוחו אלייב, יושב ראש הפרלמנט הדאגסטני, שהיה מועמדו של ולדימיר פוטין לתפקיד. מגומדוב היה נשוי, ולו שישה ילדים. בנו הבכור, מגומדסלאם מגומדוב, החליף את אלייב בתפקיד יושב ראש הפרלמנט הדאגסטני, לאחר פרישתו של מגומדוב והחלפתו בידי אלייב. מגומדוב הבן שימש בתפקיד כשנה. מדיה וקבצים בנושא מגומדלי מגומדוב בוויקישיתוף
דז'

המונח "דעעש" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו דעש. דז' (ברומנית: Dej, בהונגרית: Dés, בגרמנית: Desch, Burglos, ביידיש: דעזש או דעש) היא עיר בצפון-מערב רומניה, 60 קילומטרים צפונית לקלוז'-נאפוקה, במחוז קלוז' שבטרנסילבניה. דז' שוכנת במקום שבו נהר הסומש הקטן מתחבר אל נהר הסומש הגדול. מיקומה של העיר מרכזי מכיוון שהיא מהווה צומת של מסילות ברזל עיקריות וכבישים רבים והיא מחברת את הנוסעים לערים חשובות באזור: קלוז'-נאפוקה, באיה מארה, סאטו מארה, דדה, ביסטריצה וואטרה דורניי. ערך מורחב – חסידות דעש בעיר התקיימה חצר חסידית שמייסדה היה ר' מנחם מנדל פנט, בנו של ר' יחזקאל פנט מקרלסבורג, תלמיד ר' מנחם מנדל מרימנוב וראשון מפיצי החסידות בטרנסילבניה, שהיה רבו של החבל. באפריל 1944 נמנו בעיר כ-3,600 יהודים אורתודוקסיים. בתקופת הכיבוש הגרמני של הונגריה רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אליו הועברו גם יהודים מהסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע לכ-7,800 איש. במשך 11 יום, מחג השבועות (ו' בסיון) ה'תש"ד ה-28 במאי 1944 ועד 8 ביוני (י"ז בסיון) שולחו כל יהודי הגטו שבעיר למחנה ההשמדה אושוויץ. אוסקר בארד, היה רופא, משורר, ומחזאי יהודי-הונגרי שחי ביישובים סביבת דז', ושם נקבר. הונגריה בלשגיארמט, הונגריה הונגריה טוקאי, הונגריה רנדולף ל. ברהם, דש, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 335–336), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דז' ספר יזכור לקהילת דז' באתר ספריית ניו-יורק על שושלת חסידות דעש באשכול של פורום ביידיש מהפורומים של "אידישע וועלט" דש (Dés), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דז'", באתר JewishGen (באנגלית) בית הכנסת בדז' (בהונגרית) דז' (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד

ג'יימס הראשון (באנגלית: James I;‏ 1394 – 21 בפברואר 1437) היה מלך סקוטלנד מ-4 באפריל 1406 עד 21 בפברואר 1437. ג'יימס מלך בפועל ממאי 1424. ג'יימס נולד ב-25 ביולי 1394 לרוברט השלישי ולאנבלה דראמונד. בשנת 1402 אחיו הבכור נכלא והורעב למוות בפוקלנד שבפיף, במסגרת מאבקי השליטה בסקוטלנד. על מנת להגן על חייו של ג'יימס שלח אותו אביו לצרפת. בעת מסעו לצרפת נודע למלך אנגליה על מיקומו, וג'יימס נתפס על ידי הנרי הרביעי אשר כלא אותו ודרש כופר בגין שחרורו. אביו של ג'יימס נפטר מצער כאשר נודע לו על שבי בנו, ודודו של ג'יימס, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני הפך לעוצר עם מותו של המלך, לא הזדרז באיסוף הכופר לשחרורו של ג'יימס (בעוד שהצליח לאסוף את הכופר הנדרש לשחרור בנו שלו מרדוך שנכלא בקרב גבעת הומילדון. ג'יימס נותר כלוא באנגליה במשך 18 שנים. זמן קצר היה כלוא במצודת לונדון אולם במרבית שנות השבי שהה בטירת וינדזור. ישנה סברה לפיה בשביו כתב ג'יימס את הפואמה "The Kingis Quair" - אחת היצירות המוקדמות החשובות של הספרות הסקוטית. לאחר מותו של דוכס אולבני בשנת 1420 שולם הכופר שעמד על 40,000 שטרלינג, ובשנת 1424 שב ג'יימס לאנגליה עם רעייתו אותה פגש בלונדון. ג'ואן בופורט הייתה אחייניתו של המלך הנרי השישי. ג'יימס וג'ואן נישאו בלונדון ב-2 בפברואר 1423, ולימים נולדו להם שמונה ילדים: מרגרט סטיוארט, נישאה ללואי האחד עשר, מלך צרפת איזבלה סטיוארט, נישאה לפרנסואה הראשון, דוכס ברטאן אלינור סטיוארט, נישאה לזיגמונד, ארכידוכס אוסטריה מרי, רוזנת ביוקן, נישאה לוולפרט השישי ואן בורסלן ג'ואן, רוזנת מורטון, נישאה לג'יימס דאגלס, רוזן מורטון ג'יימס השני, מלך סקוטלנד, ירש את אביו לאחר מותו אלכסנדר סטיוארט, דוכס רות'סיי, אחיו התאום של ג'יימס, מת בינקותו אנבלה מסקוטלנד, נישאה ללודוביקו מסבויה, רוזן ז'נבה, ולאחר מכן לג'ורג' גורדון, רוזן האנטלי. בשתי הפעמים הסתיימו הנישואים בגירושים. ג'יימס הוכתר במנזר סקון ב-2 במאי 1424, ואחת מהוראותיו הראשונות היה להוציא להורג את משפחת אולבני אשר השאירה אותו בשבי באנגליה. ההוצאה להורג של מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני ושני בניו התרחשה ב-24 במאי 1425 בגבעת המצודה שליד טירת סטירלינג. במהלך שלטונו ביצע ג'יימס רפורמות שלטוניות וחוקיות רבות, וכן שינה את מבנה הפרלמנט הסקוטי והפך אותו דומה יותר לפרלמנט האנגלי. בעקבות השינויים המוניטריים והחוקיים, החלה להתעורר התנגדות לשלטונו של ג'יימס הראשון. צאצאיו של סבו, המלך רוברט השני, מנישואיו השניים, טענו כי זכותם לכתר עולה על זו של צאצאיו מנישואיו הראשונים, שמעמדם היה שנוי במחלוקת, ובהם המלך ג'יימס עצמו. ב-21 בפברואר 1437 נרצח ג'יימס במנזר בלקפריירז שבפרת' בידי קבוצת אצילים, שבראשם עמד סר רוברט גראהם. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'יימס הראשון, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
אדלר חומסקי & ורשבסקי

אדלר חומסקי & ורשבסקי הוא שם המותג של קבוצת הפרסום מהגדולות בישראל, אדלר חומסקי תקשורת שיווקית בע"מ. הקבוצה משמשת כנציגה בישראל של סוכנות הפרסום הבינלאומית Grey Advertising Inc. משרד הפרסום הוקם ב-1996 על ידי ראובן אדלר ואייל חומסקי, ב-1998 רכשו את חברת הפרסום ורשבסקי פרייליך דובב IMC בע"מ שהייתה בבעלות שמואל ורשבסקי, וב-2003 עברו לפעול תחת החברה הנוכחית. בין אוגוסט 2007 לאוגוסט 2008, נסחרו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב כחברה ציבורית, לאחר שהייתה למשרד הפרסום הראשון בישראל שהונפק בבורסה. נכון ליולי 2008, התחלקה בעלות החברה בין ראובן אדלר ואייל חומסקי, שהחזיקו כל אחד ב-34% מהחברה, והשאר בבעלות בעלי עניין אחרים והחזקות ציבור. שמונה חודשים לאחר הנפקתה, הודיעה החברה על רצון לרכישת כל מניותיה חזרה מהמשקיעים בבורסה, בפרמיה של 62% מהמחיר באותה עת, (אך 8% פחות מהמחיר בהנפקה), ולחדול מלהיות חברה ציבורית, הצעת הרכש התקבלה.. ב-2016, עבר מטה החברה ממגדל אלקטרה ברחוב יגאל אלון בתל אביב לרחוב מנחם בגין בעיר, תמורת דמי פינוי שהוערכו ב-40 מיליון ש"ח מחברת גוגל ישראל. ב-25 בינואר 2022, נפטר ראובן אדלר. קבוצת אדלר-חומסקי מונה 14 חברות פעילות ומעסיקה כ-370 עובדים. בנוסף למשרד הפרסום הקבוצה כוללת סטודיו לעיצוב, משרד פרסום אינטראקטיבי, משרד פרסום מגזרי (רוסי, ערבי, חרדי), משרד פרסום לתקציבים קטנים, וכן חברת שיווק ישיר. בנוסף הקבוצה עוסקת בהשקעות בחברות הזנק, ייעוץ אסטרטגי וניהול משברים. בשנת 2007 מרבית ההכנסות נבעו מפרסום קלאסי - כ-81%, פרסום באינטרנט היווה 7% ופרסום מגזרי כ-7.5%. בינואר 2022 מונה ערן אלדד למנכ"ל חברת INTERACTION המנהלת את הפעילות הדיגיטלית של לקוחות קבוצת אדלר חומסקי. בין הלקוחות הגדולים של אדלר-חומסקי מצויים קבוצת בזק (בזק, בזק בינלאומי ופלאפון תקשורת), מפעל הפיס, פרוקטר אנד גמבל, בנק הפועלים, יפאורה-תבורי, וניופאן. אדלר-חומסקי הפיקו את קמפיין "דוד הכי טוב" של חברת הביטוח ישיר איי.די.איי. בגין קמפיין זה הוגשה תביעה כנגד החברה, בה נקבע כי משרד הפרסום העתיק את הדמות של "דוד הכי טוב", והפר זכויות יוצרים. משרד הפרסום נאלץ לשלם פיצויים של 400,000 ש"ח. החברה שימשה כמשרד הייעוץ והפרסום של מפלגת קדימה, בפברואר 2008 הודיעה החברה לבורסה כי חתמה על הסכם בסך של כ-10 מיליון ש"ח לייעוץ אסטרטגי לבחירות המוניציפליות הצפויות להתקיים בנובמבר 2008, מספר ימים לאחר מכן ביטל אהוד אולמרט את ההסכם, לאחר שהתכחש לתביעת החברה לתשלום חוב בסכום דומה בגין ייעוץ למפלגה בימי אריאל שרון. קמפיינים של אדלר חומסקי & ורשבסקי ענת ביין-לובוביץ', ‏האתגר של אדלר-חומסקי במעבר לעולם החדש, באתר גלובס, 30 באוקטובר 2015 טלי ציפורי וענת ביין-לובוביץ', ‏אדלר-חומסקי הגישו הצעת רכש בפרמיה של 62% במטרה להימחק מהמסחר בבורסה, באתר גלובס, 10 ביולי 2008 אורן פרוינד, האקזיט של אדלר חומסקי: מתפנים ממגדל אלקטרה ב־40 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 24 במאי 2016 היועץ האסטרטגי ראובן אדלר הלך לעולמו בגיל 78, באתר www.maariv.co.il [https://www.ice.co.il/positions/news/article/840282 מינוי חדש באדלר חומסקי: זה המנכ"ל החדש של INTERACTION ], באתר ICE בן כספית, מעשה במפלגת קדימה, משרד אדלר חומסקי ו-10 מיליון שקל שנמחקו, באתר nrg‏, 13 ביוני 2008
אנבלה דראמונד

אנבלה דראמונד (באנגלית: Anabella Drummond; שנת 1350 לערך - 1401) הייתה המלכה הרעיה של רוברט השלישי, מלך סקוטלנד. אנבלה הייתה בתו של סר ג'ון דראמונד מסטובהול ושל מרי מונטיפקס. אנבלה נישאה לג'ון סטיוארט (לימים המלך רוברט השלישי) בשנת 1367 ועם הכתרתו של רוברט כמלך סקוטלנד, הוכתרה לצידו על במנזר סקון בשנת 1390 כמלכה הרעיה. אנבלה התגוררה באינוורקית'ינג שבפיף, ונולדו לה ולמלך מספר ילדים: אליזבת, שנישאה לג'יימס דאגלס, רוזן דלקיית' מרי, שנישאה לג'ורג' דאגלס, רוזן אנגוס, ולאחר שהתגרשה ממנו נישאה לסר ג'יימס קנדי הבן (ולהם נולד גילברט קנדי, לורד קנדי הראשון). לאחר גירושיה מסר ג'יימס נישאה לאלכסנדר גרהאם. אגילדיה - נפטרה בצעירותה. מרגרט, שנישאה לאריצ'יבלד דאגלס, רוזן דאגלס רוברט - נפטר בינקותו. דייוויד, לימים דוכס רות'סיי. ג'יימס לימים מלך סקוטלנד. אנבלה נפטרה באוקטובר 1403 בארמון סקון ונקברה במנזר דנפרמליין בו נולדה. מדיה וקבצים בנושא אנבלה דראמונד בוויקישיתוף קורות חייה של אנבלה אנבלה דראמונד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רועי

רועי הוא שם פרטי עברי מודרני לבנים. השם הפך לאחד השמות הפופולריים ביותר שניתנים בישראל לבנים לקראת סוף המאה ה-20. המילה מופיעה בתהילים כ"ג. האם התכוונתם ל... רועי (מושב) – מושב עובדים בבקעת הירדן רועי (ספר) – רומן של הסופרת אסתר שטרייט וורצל, העוסק בילד ששמו רועי אישים ששמם הפרטי הוא רועי תלם יהב, מאז ועד היום: מהם השמות הפופולריים ביותר?, באתר ynet, 19 במאי 2013
שרתי לך ארצי

שרתי לך ארצי הייתה סדרת תוכניות זמר ובידור ישראלית ששודרה ברצף בשנים 1974–1976 בערוץ הראשון. את התוכנית הנחו דן אלמגור ואליהו הכהן. התוכנית הראשונה תחת הפרק "לארץ אבותינו" עסקה בשירים שקדמו לעלייה הראשונה, ושודרה בערב יום העצמאות ה-26 למדינת ישראל, ב' באייר תשל"ד - 24 באפריל 1974. בתוכנית השתתפו חבורת רננים, יהורם גאון, חוה אלברשטיין, עוזי מאירי, ניצה שאול, שלישיית אף אוזן גרון ועוד. התוכנית עסקה בשירים שנכתבו והושרו בארץ ישראל מראשית ההתיישבות ועד קום המדינה, וכללה גם ראיונות שמספרים על השירים ועל התקופות בהן נכתבו השירים. התוכנית צולמה רובה ככולה בשחור-לבן מלבד הפרק האחרון "האמיני יום יבוא" ב-18 בנובמבר 1975 שצולם בצבע. משתתפת קבועה בתוכנית הייתה חבורת רננים בניהולו המוזיקלי של גיל אלדמע. החל מהתוכנית השישית של 'שרתי לך ארצי' באוקטובר 1974 החל אלמגור להגיש את התוכנית לבד, ואליהו הכהן הגיש את תוכנית הזמר "על הדשא". ביום העצמאות ה-27 למדינה, ה' באייר תשל"ה - 15 באפריל 1975 שודרה התוכנית במקום פסטיבל הזמר והפזמון (שבוטל השנה בעקבות ביקורות קשות בשנה הקודמת), והתקיימה במוצאי יום העצמאות בשם '"אנחנו שרים לך"-שירי ארץ ישראל שאהבנו'. התוכנית התקיימה במתכונת חגיגית של 100 דקות, בעריכת ובהגשת אליהו הכהן ודן אלמגור, ושודרה בשידור ישיר בטלוויזיה. בשנת 1975 הסתיימה התוכנית עם כל 20 פרקיה. בנוסף שודרו ארבע תוכניות מיוחדות: ביום העצמאות ה-30 למדינה, באייר תשל"ח-אפריל 1978 שודר הפרק "השנים הקשות" שעסק בצעדיה הראשונים של המדינה ובתקופת הצנע. ביום העצמאות ה-31 למדינה, באייר תשל"ט-אפריל 1979 שודר הפרק "הדרך ארוכה היא ורבה" שעסק בשנות ה-50, המעברות, מבצע קדש ועוד. בראש השנה תש"ם - ספטמבר 1979 שודר הפרק "סתם יום של חול" שעסק בתחילת שנות ה-60, סיום תקופת הצנע ועוד. בכ"ח באייר תש"ם - מאי 1980 שודר הפרק האחרון והסופי "לכל שירייך אני כינור" שעסק בתקופת שחרור ירושלים. בטבת תשל"ו - דצמבר 1975 זכתה התוכנית בפרס כינור דוד בטקס שנערך בבאר שבע. הפרס מטעם ידיעות אחרונות הוענק על ידי שר החינוך - אהרן ידלין, ראש עיריית באר שבע - אליהו נאוי, ראשי ידיעות אחרונות - נח מוזס ודב יודקובסקי, ונשיא אוניברסיטת בן-גוריון - יוסף תקוע. הערוץ הראשון שידר בשידור חוזר גם בשנים האחרונות פרקים מהסדרה במסגרת רצועת השידורים הנוסטלגים שמשודרים בכל לילה עד הבוקר. בשנת 2009 יצא מארז DVD של הסדרה, שכלל את המופע "אנחנו שרים לך" ששודר ביום העצמאות 1975 וסיכם את התוכניות עד אז. "שרתי לך ארצי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דן אלמגור ואליהו הכהן בפתח המארז שרתי לך ארצי, סרטון באתר יוטיוב 'שרתי לך ארצי' התוכנית הראשונה - "לארץ אבותינו", 24 באפריל 1974, בהנחיית דן אלמגור ואליהו הכהן. ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובלנץ (שווייץ)

קובלנץ (בגרמנית: Koblenz) היא עיירה במחוז צורצך, בקנטון ארגאו שבשווייץ. קובלנץ שוכנת מול ואלדסהוט בבאדן-וירטמברג, במקום שבו נהר הארה נשפך לנהר הריין. בתקופה הרומית קובלנץ נקראה Confluentia שפירושו זורמים יחד: הנהרות ארה וריין. היה במקום חצר סחורות ומגדלי שמירה שנועדו לשמור על הסחורות שעברו בנהר הריין. העיירה מיושבת מאז ימי הביניים. לבעלי הסירות בקובלנץ היה מונופול על הסחורות שעברו מעיירת השוק החשובה (באותם הזמנים) צורצך במורד הריין אל בזל. עם סלילת מסילת הרכבת במאה ה-19 איבדו קובלנץ וצורצך את מקור הפרנסה החשוב הזה. קובלנץ מכונה "Vier-Brücken-Dorf" (כפר ארבעת הגשרים) משום ששני גשרי כבישים ושני גשרי רכבת חוצים את הארה ואת הריין. מדיה וקבצים בנושא קובלנץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קובלנץ (בגרמנית) SwitzerlandMobility ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בר-לב

האם התכוונתם ל... אישים אורי בר-לב – ניצב במשטרת ישראל אמיר בר-לב – במאי יהודי-אמריקאי אריה בר-לב – שמו העברי של איש עסקים ישראלי ממוצא יהודי-רוסי, ארקדי גאידמק ברוך בר-לב – אלוף-משנה בצה"ל, מפקד חטיבה 14, נספח צבאי באוגנדה גיא בר-לב – תת-אלוף בצה"ל, קצין איסוף קרבי ראשי הלל בר-לב – ממפתחי טיל ה"שפריר", זוכה פרס ביטחון ישראל חיים בר-לב – הרמטכ"ל השמיני של צה"ל, חבר כנסת ושר יהודה ברלב – רואה חשבון ישראלי יחיאל בר לב – רב, מחבר ספרי "ידיד נפש" מרדכי בר-לב – פרופסור ישראלי לחינוך משה בר-לב – מהנדס ישראלי, מחלוצי תוכנית החלל הישראלית סמי בר לב – ראש מועצת קצרין מאז 1980 עמר בר-לב – מפקד סיירת מטכ"ל לשעבר, פוליטיקאי, בנו של חיים בר-לב גאוגרפיה: קו בר-לב – קו מוצבים שבנתה ישראל לאורך תעלת סואץ החל משנת 1968 שדרות בר-לב – רחוב ראשי ועורק תנועה מרכזי בירושלים פארק תעשיות בר-לב – אזור תעשייה סמוך לצומת אחיהוד על כביש עכו-כרמיאל