laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויל ביינום

ויליאם "ויל" ביינום (באנגלית: William "Will" Bynum; נולד ב-4 בינואר 1983 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.83 מטר. ביינום התחיל לשחק כדורסל בתיכון. לאחר סיום לימודיו עבר לשחק באוניברסיטת אריזונה ובמכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (ג'ורג'יה טק). לפני עונת 2006/2005 שיחק במחנה הקיץ של בוסטון סלטיקס. ביינום נרשם לדראפט ה-NBA, אך לא נבחר ונרשם לדראפט ה-NBDL בו נבחר במקום החמישי ושיחק בקבוצת רואנוק דאזל שם זכה בתואר "רוקי השנה". לאחר מכן הצליח ביינום להתקבל לליגת ה-NBA ושיחק 15 משחקים במדי גולדן סטייט ווריורס. לקראת עונת 2007/2006 חתם ביינום במכבי תל אביב. את עונתו הראשונה סיים עם ממוצעים של 12.3 נקודות, 3.8 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים למשחק (בכל המסגרות). לאחר עונה זו חתם ביינום לשתי עונות נוספות. בסופו של דבר המשיך לעונה אחת נוספת בלבד, בה הוביל את הקבוצה לגמר היורוליג. לאחר עונה זו, חתם בדטרויט פיסטונס. ב-5 בינואר 2008 נעצר בחשד למעורבות בתאונת "פגע וברח" לאחר שבילה יחד עם אחיו וחברו לקבוצה וונטיגו קאמינגס במועדון עד שעות הבוקר. ב-22 בינואר, בעקבות האירוע, הטילה מכבי תל אביב קנס על ביינום וקאמינגס בגובה של משכורת חודשית, בשל ניהול אורח חיים לא ספורטיבי. כעבור שלושה חודשים הודיעה המשטרה על סגירת תיק החקירה, עקב חוסר אשמה. לאחר שנתיים במכבי תל אביב חתם וויל ביולי 2008 בקבוצת ה-NBA, דטרויט פיסטונס. בעונת 2008/2009 הציג ביינום יכולת טובה בדטרויט פיסטונס במיוחד לקראת סיום העונה, כשבאחד המשחקים החשובים של הקבוצה, מול שארלוט בובקאטס ב-5 באפריל 2009, שבר ביינום את שיא המועדון של דטרויט פיסטונס בנקודות לשחקן ברבע אחד, כאשר ברבע הרביעי קלע 26 מתוך 32 הנקודות שלו במשחק. בעונה הרגילה ביינום הציג ממוצעים של 7.2 נקודות למשחק, ובפלייאוף קלע 11.8 נקודות בממוצע. מיד עם סיום עונה זו, מימשה דטרויט את האופציה עליו והחתימה אותו לעונה נוספת. ב-13 במרץ 2010 מסר 20 אסיסטים במשחק מול וושינגטון ויזארדס. לפני עונת 2010/11 חתם ביינום על חוזה של 9.75 מיליון דולרים לשלוש שנים בדטרויט פיסטונס. נכון לסוף עונת 2014/2015‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג עמוד השחקן של וויל ביינום מאתר "הלב הצהוב" גלריית התמונות של וויל ביינום מאתר "הלב הצהוב" דף השחקן מאתר ה-NBA ‏רון פלדהיים, ביינום נקנס ב-50 אלף דולר, קאמינגס ב-30, באתר nrg‏, 22 בינואר 2008 נסגר תיק הדריסה כנגד וויל ביינום, באתר וואלה, 6 באפריל 2008 ‏NBA: כספי קלע 2, וויל ביינום חילק 20 אסיסטים, באתר ynet, 13 במרץ 2010 Will Bynum career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
מבצע ארז

מבצע ארז היה מבצע צבאי של חטיבת גולני במלחמת העצמאות לכיבוש כפרים ברכס הגלבוע ובפתח ואדי עארה, כהכנה לקראת המבצע לכיבוש ג'נין (מבצע יצחק). חטיבת 'גולני', אשר הייתה עסוקה מאז אמצע חודש מאי 1948 בעצירת הפלישה הסורית בעמק הירדן, והפלישה העיראקית בחזית קיבוץ גשר-כוכב הירדן, נתפנתה בסוף מאי למשימות התקפיות. הכפר זרעין חלש על עמק יזרעאל. תושבי הכפר פונו ובמקומם ישבו חיילים מצבא ההצלה של פאוזי אל קאוקג'י. הם צלפו על העובדים בשדות ועל התנועה בכביש עפולה-בית שאן. ב-20 באפריל 1948 נכשל כוח של הפלמ"ח מחטיבת יפתח בניסיון לכבוש את הכפר. בליל 28/29 במאי 1948 נכבש הכפר זרעין על ידי גדוד 14 של חטיבת 'גולני' בקרב קל יחסית, בתי הכפר פוצצו. על מקום הכפר נמצא כיום קיבוץ יזרעאל. בלילה הבא הוסיפו כוחות גולני וכבשו את הכפרים נוריס ואלמזאר (אזור גן נר בימינו) בפסגת הגלבוע. החלה בריחה מהכפרים ערבונה וסנדלה והם נכבשו ללא קרב. בגזרה המערבית של המבצע כבש גדוד 14 בליל 30/29 במאי 1948, לאחר קרב קשה, את תל מגידו, הכפר אללג'ון (כיום קיבוץ מגידו) ומשטרת לג'ון (כיום כלא מגידו) והקנו שליטה על הפתח הצפון מזרחי של ואדי עארה. ב-1 ביוני המשיכו כוחות 'גולני', זו הפעם גדוד 13, וכבשו את עראנה, ג'למה ומוקיבלה. כיבוש שלושה כפרים אחרונים אלה נכלל כבר במבצע יצחק. הישגי מבצע ארז איפשרו את השלב הבא של התקפת ג'נין במבצע יצחק. מבצע אחרון זה לא עלה יפה, וג'נין נותרה בידי הערבים. אולם הישגיו הקרקעיים של מבצע ארז השתמרו. בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950.
חומר מרוכב

חומר מרוכב הוא חומר גלם העשוי מכמה חומרים שונים בעלי תפקידים ייעודיים המסודרים במבנה מסוים, המעניק לחומר המרוכב תכונות רצויות. לחומרים המרכיבים את החומר המרוכב תכונות פיזיקליות או כימיות שונות באופן משמעותי, שהשילוב ביניהן יוצר חומר עם התכונות המבוקשות. החומרים השונים נשארים מופרדים גם לאחר יצירת החומר המרוכב וניתן להבדיל ביניהם במוצר המוגמר גם ללא מיקרוסקופ. קיימים ארבעה סוגים של חומרים מרוכבים: חומר סיבי המחוזק במטריצת מילוי. חומר מבנה כריך - מעטפת קשיחה ומילוי רך. חומר תאי. חומר רב פאזי - החדרת זיהומים לתוך חומר אחר. היתרון המרכזי של החומרים המרוכבים הוא יחס קשיחות למשקל גבוה ועמידות טובה בטמפרטורה גבוהה. החומר המרוכב הוא היחיד שבו ניתנת אפשרות לתכנן, לקבוע את תכונות החומר. בעיה נפוצה בחומרים מרוכבים היא שבגלל הפיזור של הסיבים בתור החומר לכל הכיוונים, ביצירת פגם מקומי יכולה להיות השפעה על תכונות החומר כולו. בהכנסת קדח לחומר, נוצרת משיכה של הסיבים וקטיעתם באזור הקדח, דבר שיכול ליצור נזק סביבתי רחב היקף. לדוגמה, מקדח בקוטר 1 מ"מ עלול להתקבל נזק לטווח של חצי מטר. בחומר מרוכב רואים התקדמות סדקים לא ישרה (כמו במתכות) אלא אם כן זו קורוזיית מאמצים. נוצר נזק נפחי, בו הסדק מתפתח ונע לכל השכבות לכל הכיוונים. כיווני ההתקדמות תלויים בחוזק השכבות. חומר מרוכב יכול להיכשל גם במימד המיקרוסקופי וגם המאקרוסקופי. כשל דחיסה וכשל מתיחה יכולים להיווצר ברמה המקרוסקופית כמו בחומרים הומוגניים, וברמה המיקרוסקופית עקב כשל של הסיבים המרכיבים את החומר. השימוש הנפוץ ביותר בחומרים מרוכבים הוא כפולימר אשר בתוכו ספוגים סיבים. דוגמה לחומר מרוכב היא בטון. חומרי פלסטיק/פולימר מחוזקים (FRP ראשי תיבות של Fibre-reinforced plastic) הם חומרים מרוכבים, העשויים ממטריצת פולימר מחוזק עם סיבים. הסיבים עשויים בדרך כלל מפיברגלס, או פחמן ואילו הפולימר הוא בדרך כלל אפוקסי, פוליאסטר תרמוסטי, וינילסטר, פוליסולפון או פלסטיק אחר. חומרי פלסטיק מחוזקים נפוצים בתעשיית הבנייה, חלל, רכב וימאות. ב- FRP משתמשים ל: חיזוק מבנים - ניתן ליישם FRP על מנת לחזק את הקורות והעמודים במבנים. ניתן להגדיל את הכוח של חלקי מבנה אלו גם אחרי שנפגעו קשות בשל תנאי העמסה. חיזוק קורות, קיימות שתי טכניקות מקובלות: הראשונה היא להדביק לוחות FRP לתחתית הקורה (בדרך כלל באזור המתיחה). ההדבקה מגדילה את כוחה של הקורה, הקשיחות וההתנגדות למתיחה, שכן ההתנגדות של הלוחות תתחזק בתוספת כוח מתיחה של FRP. השיטה השנייה עוטפת את הקורה בצורת U ברצועות FRP וכתוצאה מכך נוצרת התנגדות גזירה גבוה יותר. חיזוק עמודים - עמודים בבניין יכול להיות עטופים עם FRP להשגת חוזק גבוה. השיטה פועלת על ידי ריסון ההתפשטות לרוחב העמודה. הנדסת חומרים מכניקת השבר חומר מרוכב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חומרים מורכבים, דף שער בספרייה הלאומית
רוברט פינסקי

רוברט פינסקי (באנגלית: Robert Pinsky;‏ נולד ב-20 באוקטובר 1940) הוא משורר, סופר, מבקר, מתרגם ועורך יהודי-אמריקאי. רוברט פינסקי נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית אורתודוקסית ובילדותו למד מעט יהדות ועברית בבתי ספר יהודיים. למד לתואר ראשון באוניברסיטת ראטגרס ולתואר שני ושלישי באוניברסיטת סטנפורד. בעת לימודיו בסטנפורד התיידד עם המשוררים רוברט האס, ג'ון מתיאס, ואייבור וינטרס. לימים תרגם יחד עם רוברט האס את שירתו של המשורר הפולני הגדול צ'סלב מילוש. פינסקי היה פרופסור לאנגלית וכתיבה יצירתית באוניברסיטת בוסטון והיה עורך מדור השירה במגזין "Slate". פינסקי היה מראשוני המשוררים האמריקאים שהכירו בכוח העצום של האינטרנט לקידום השירה. הוא יזם והשתתף בכמה מיזמי רשת, אמריקאים וכלל עולמיים, לקידום השירה כשליחה לעולם טוב יותר. הוא חבר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות והאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. פינסקי השתתף בהופעת אורח (בתפקיד עצמו), בעונה ה-13 של סדרת הטלוויזיה משפחת סימפסון, בפרק "ילדה קטנה בעולם הגדול" (Little Girl in the Big Ten) בה ליסה מתחזה לתלמידת קולג'. רוברט פינסקי פרסם 20 ספרים שזכו להכרה נרחבת, כיבודים רבים והערכה. לעברית לא תורגם עד כה אף אחד מספריו. שירים בודדים משלו תורגמו בידי כמה מתרגמים, ביניהם יהונתן גפן, יעל גלוברמן, משה דור וחוה פנחס-כהן, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים ובאנתולוגיות. בשנים 2013 ו-2015 היה אורח כבוד בכנס כיסופים בירושלים. מלגת גוגנהיים (1980) עיטור האקדמיה האמריקאית לשירה פרס התרגום ע"ש הרולד מורטון לנדון (על תרגום "התופת" של דנטה אליגיירי (1995) עיטור על שמו של המשורר ויליאם קרלוס ויליאמס רוברט פינסקי נתמנה ל"משורר הקונגרס" (המשורר הלאומי ה-39) האמריקאי, וכיהן בתפקיד בין שנת 1997 ושנת 2000. רוברט פינסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Robert Pinsky@Internet Poetry Archive (באנגלית) רוברט פינסקי, שיר: אוכל, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2017 פרידה מחוה פנחס־כהן | הספד, באתר "מעלה", דצמבר 2022. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוחמד אל-אדריסי

מוחמד אל-אדריסי (בערבית: محمد الإدريسي; תעתיק מדויק: מחמד אלאדריסי; 1100 לערך – 1165 או 1166) היה קרטוגרף, גאוגרף ונוסע ערבי תושב סיציליה בחצרו של רוג'רו השני, מלך סיציליה. אל-אדריסי נולד בסאוטה שבצפון אפריקה (כיום טריטוריה של ספרד), שהייתה תחת שלטון מוסלמי, למשפחה של צאצאי מוחמד. התחנך בקורדובה ולאחר מכן בפלרמו. לבקשת המלך רוג'רו השני, בשנת 1154 ערך אל-אדריסי מפה של העולם הידועה בשם טבולה רוג'ריאנה (אנ'), אשר עותקים וגרסאות שלה שימשו במשך מאות שנים ימאים, כולל את כריסטופר קולומבוס. למפת העולם הדו־ממדית שהכין, חיבר אל-אדריסי נספח מבאר בשם "נזהת אל-משתאק" ("עונג המתאווה על דבר חציית האופקים"; בלטינית גם: Opus Geographicum). הנספח כולל פרק על ארץ ישראל, המתאפיין בין היתר בהקפדה על ציון מרחקים בין המקומות. תיאור ירושלים שבו מתאפיין באדישות לכיבוש הצלבני. תוכנה גאוגרפית של מעבדות קלארק בארצות הברית נקראת על שמו של אל-אדריסי. במילון התרופות אותו חיבר ישנם שקיעים של מסורת לשון עברית לה יש זיקה למסורת הערבית של הרס"ג ושל אסכולת פרשני ספרד הקדמונים. אל-בכרי יוסף דרורי, "משכיל מוסלמי מתאר את ארץ־ישראל הפרנקית", בתוך: ב"ז קדר (עורך), הצלבנים בממלכתם, מחקרים בתולדות ארץ־ישראל 1099–1291, הוצאת יד יצחק בן־צבי, ירושלים, 1987, עמ' 120–131. מדיה וקבצים בנושא מוחמד אל-אדריסי בוויקישיתוף מוחמד אל-אדריסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זהר עמר וירון סרי, שקיעים של מסוחרת לשון עברית במילון התרופות של אלאדריסי, לשוננו 67, תשס"ה, עמ' 194-179 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטרולב

אַצְטְרוֹלָב (ביוונית עתיקה: ἀστρολάβος, בערבית: ٱلأَسْطُرلاب - "אל-אסטורלב") הוא מכשיר מכני, המשמש לקביעת זוויות גרמי השמים ביחס לאופק, והיה מכלי הניווט העיקריים עד למאה ה-18, בה נתפס מקומו על ידי הסקסטנט ועל ידי השעון המדויק שאיפשר לקבוע את מיקומו של קו האורך. אצטרולב מורכב מלוח עגול, המכויל במעלות (בדומה למד זווית), ומזרוע מסתובבת המחוברת למרכזו. כאשר סימון ה-0° מיושר עם האופק, וכוכב כלשהו (או כל גוף שמימי אחר, שמיקומו ידוע) "נראה" בקצה הזרוע, נמדדת הזווית (במעלות) אל הכוכב (מכאן השם "אסטרו" - כוכב + "לב" - לקחת). על המעגל חרוטים קווי הקואורדינטות שמייצגים הטלה סטריאוגרפית של הספירה השמימית, כפי שהם במקום ידוע כלשהו על פני כדור הארץ. מעל מערכת הגריד הזו מסתובבת ה"רטה", שהיא מסגרת עם סימונים שנקודותיה מסמלות כוכבי שבת. לאחר שהמכשיר מכויל לשעה הנוכחית, ניתן לקרוא את מיקום הכוכב מהגריד. ניתן לבצע גם את ההפך ולהתאים את האצטרולב למיקום הידוע, ולדעת, לפי החישוב, מה השעה. האצטרולב הומצא ככל הנראה על ידי היפרכוס (המאה ה-2 לפנה"ס). תלמי היה הראשון שתיאר הטלה סטריאוגרפית (במאה ה-2). האצטרולב הגיע לעולם המוסלמי במאה ה-8 או ה-9 ועל כן מקור שמו הוא בערבית. האצטרולב חזר מחדש לאירופה דרך ספרד המוסלמית במאה ה-11 (המגלים הנוצריים המוקדמים של האסטרונומיה הערבית היו גרברט מאורילק והרמנוס קונטרקטוס). הרקע המתמטי בוסס על ידי אל-באטאני בחיבורו "כיתאב אז-זיג'" (920 בקירוב), שתורגם ללטינית על ידי אפלטון טיבורטינוס (De Motu Stellarum). הסופר האנגלי ג'פרי צ'וסר (סביבות 1343–1400) כתב חיבור על האצטרולב עבור בנו. במאה ה-15, בונה המכשירים הצרפתי ז'ן פוסוריס (סביבות 1365–1436) התחיל למכור אצטרולבים בחנותו בפריז, כמו גם שעוני-שמש ידניים והמצאות מדעיות נוספות של התקופה. האצטרולב המתכתי הראשון הידוע במערב אירופה תוכנן ונבנה על ידי האסטרונום היהודי רבי אברהם זכות (1452–1514) בליסבון שבפורטוגל. האצטרולבים המתכתיים היו מדויקים בהרבה מאלה העשויים עץ. ב-2014 התגלה אצטרולב בספינה שטבעה מול חופי עומאן, אשר נוצר בין 1496 ל-1501 ונחשב לעתיק ביותר בעולם עד לגילויים חדשים ב-2024. "האצטרולב של סודרה (Sodré)", נמצא בקרבת האי אל-חאלניה בהריסות הספינה אסמרלדה ששימשה במסעו השני של הצי של מגלה הארצות וסקו דה גאמה להודו, בשנת 1502. בשנת 2024 פורסמו בכתב העת Nuncius תגליות אודות איצטרולב עתיק שנמצא במוזיאון בעיר ורונה שבאיטליה. ד"ר פדריקה ג'יגנטה, מהפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת קיימברידג', מצאה שהאיצטרולב הוא מהמאה ה-11, ושהיה בשימושם של איסלאמים לפי שורות מתוך תפילות מוסלמיות ושמות של חלק מהן החרוטים במכשיר, יהודים לפי כיתוב העברית שבו, ונוצרים אירופאים לפי המספרים המופיעים בכל צדדיו. בנוסף, היא זיהתה את הכלי ככלי שנוצר באל-אנדלוס, אזור בחצי האי האיברי שהיה תחת שליטה מוסלמית בין השנים 711 -1492. הספירה הארמילרית מנגנון אנטיקיטרה שעון אסטרונומי פלנטריום אל-בירוני המוזיאון הווירטואלי של אוניברסיטת תל אביב (הקישור אינו פעיל) - אצטרולב An instrument with a past and a future - The Astrolabe הרצאה (הקישור אינו פעיל) על המכשיר, כולל הדגמת הפעלתו, באתר TED דב בן-שי, אצטרולב - מצגת באתר סלידס, ינואר 2020 אצטרולב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אצטרולב, דף שער בספרייה הלאומית האצטרולב נמצא באוסף המוזיאון הבריטי; מוצג לפרטיו בסרטון הארץ, כשהירח בירכתיים פנה ימינה: האצטרולאב העתיק בעולם נמצא לחופי עומאן, באתר הארץ, 19 במרץ 2019 ישראלי, יוגב (2024-03-05). "נדיר מסוגו: נחשף אצטרולב מהמאה ה-11 עם כתובות בעברית ובערבית". Ynet. נבדק ב-2024-03-18.
בלונדי (להקה)

בלונדי (באנגלית: Blondie) היא להקת רוק אמריקאית שעיקר פרסומה היה בבריטניה בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80. להקת בלונדי הייתה בין להקות הגל החדש הראשונות בארצות הברית והיא יצרה סגנון מוזיקה חדש, שאלמנטים שלו מצויים בשני האלבומים הראשונים שלהם. למרות שלהקת בלונדי זכתה להצלחה באוסטרליה ובריטניה, הייתה בלונדי להקה בלתי מוכרת בארצות הברית עד שיצא לאור אלבומה השלישי, Parallel Lines, בשנת 1978. במשך שלוש השנים הבאות, הלהקה הוציאה לאור סינגלים שזכו להצלחה והיו מבוססים על מוזיקה אלקטרונית ומיקסים ועל שילוב אלמנטים של דיסקו, ריקוד, היפ הופ ורגאיי. ב-29 בינואר 1980, הלהקה הוציאה את הסינגל "Call Me". הפרסום לה זכתה סולנית הלהקה, דבי הארי (הבלונדינית שעל שמה הלהקה), האפיל על חברי להקה אחרים וגרם למתיחות בתוך החבורה. בעקבות אלבום חדש שכשל מסחרית ("The Hunter"), ואבחון פוטנציאל למחלה סופנית אצל חבר הלהקה כריס שטיין, התפרקה הלהקה בשנת 1982. המוניטין של חברי הלהקה גדל בעקבות ההחלטה להתאחד מחדש בשנת 1998, ולאחר מכן החליטה הלהקה לחדש סינגלים מצליחים בבריטניה במשך אותה שנה. הלהקה סיירה והופיעה ברחבי העולם במשך השנים, ונכנסה להיכל התהילה של הרוקנרול ב-2006. בחודש יוני 2008, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עולמי לרגל 30 שנים ליציאת האלבום השלישי והמצליח Parallel Lines. את סיבוב ההופעות באירופה התחילו בלונדי בישראל, בהופעה שהתקיימה באמפיתיאטרון שבפארק רעננה, ב-3 ביולי 2008. 1976: Blondie 1978: Plastic Letters 1978: Parallel Lines 1979: Eat to the Beat 1980: Autoamerican 1982: The Hunter 1999: No Exit 2003: The Curse of Blondie 2011: Panic of Girls 2014: Ghosts of Download 2017: Pollinator מדיה וקבצים בנושא בלונדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלונדי (באנגלית) בלונדי, ברשת החברתית פייסבוק בלונדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלונדי, ברשת החברתית אינסטגרם בלונדי, ברשת החברתית טיקטוק בלונדי, סרטונים בערוץ היוטיוב בלונדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בלונדי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בלונדי, באתר ספוטיפיי בלונדי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בלונדי, באתר Last.fm (באנגלית) בלונדי, באתר AllMusic (באנגלית) בלונדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלונדי, באתר דיזר בלונדי, באתר Yandex.Music (ברוסית) בלונדי, באתר Discogs (באנגלית) בלונדי, באתר Songkick (באנגלית) בלונדי, באתר Genius בלונדי, באתר SecondHandSongs בלונדי, באתר בנדקמפ בלונדי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) בלונדי, באתר בילבורד (באנגלית) בלונדי, באתר טיידל (באנגלית) בלונדי, באתר אמזון מיוזיק ביוגרפיה מלאה בעברית, באתר Mooma (בארכיון האינטרנט, ארכוב משנת 2005) בלונדי במוסיכיפדיה של רדיו מוסיכיף 69FM בלונדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוני דורי, "בלונדי" בישראל, באתר הארץ, 3 ביולי 2008, בדיקה אחרונה ב־1 ביוני 2022
ג'יימי ארנולד

ג'יימי ארנולד (באנגלית Jamie Arnold נולד ב-10 במרץ 1975, בדטרויט, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המחזיק באזרחות ישראלית, ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. כבוגר מכללת וויצ'יטה סטייט, ארנולד החל את הקריירה האירופית שלו בבלגיה. לראשונה נחת ג'יימי בישראל בשנת 1998 כשחקן הפועל גליל עליון שם שיחק עונה אחת. ארנולד המשיך עם הגליל לעונה שנייה אולם פציעה קשה גרמה לקבוצה להתיר את חוזהו והוא שב לאחר זמן קצר לאירופה ושיחק בצרפת ובקפריסין. לאחר מכן הגיע לקבוצת נובו מסטו מסלובניה (שם אימן אותו מאמנו במכבי תל אביב, נבן ספאחיה) אותה הוביל לגמר גביע יול"ב, בו הפסידה הקבוצה לפאמסה ולנסיה. לאחר מכן שיחק שנתיים בספרד בחובנטוד בדאלונה והצטרף בעונת 2005/6 למכבי תל אביב לשנתיים. במכבי זכה ארנולד בגביע ושתי אליפויות, כשהשנייה הוכרעה על ידי סל שנקלע על ידו שתי שניות לסיום הגמר. בעונת 2007/08 חתם בדינמו מוסקבה האזורית, אך בהמשך התיר את חוזהו וחתם בהפועל ירושלים. בתחילת העונה הציג יכולת מצוינת, הושבת לתקופה מסוימת עקב פציעה, וחזר בפברואר 2008 כדי להוביל את קבוצתו לזכייה שנייה ברציפות בגביע המדינה בכדורסל, תוך שהוא קולע בגמר 29 נקודות. לאחר שהפועל ירושלים סיימה את העונה במקום השישי ולא העפילה לפיינל פור, עזב ארנולד את הקבוצה וחתם בוירטוס בולוניה האיטלקית. לאחר הקדנציה בווירטוס בולוניה, עבר ארנולד לקבוצת פריסטרי אתונה מהליגה היוונית לעונה אחת (2009/10). בעונה שלאחר מכן שיחק משחק בודד באולימפיה מילאנו. בעונת 2010/11 שיחק ארנולד בהפועל חולון מישראל. ארנולד קיבל אזרחות ישראלית ב-2006, ומתוקף זכות האזרחות שיחק בנבחרת ישראל. ערך את הבכורה בנבחרת בספטמבר 2006 במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 2007. מדיה וקבצים בנושא ג'יימי ארנולד בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל השחקן, אתר המנהלת אריה ליבנת, 14 שנה אחרי, הוא משוכנע שהוא יודע למה מכבי תל אביב הפסידה את גביע אירופה, באתר הארץ, 4 במאי 2020
אלכסנדר השביעי

אלכסנדר השביעי (בלטינית: Alexander VII‏; 13 בפברואר 1599 – 22 במאי 1667; נולד בשם פאביו קיגי), אפיפיור מ-7 באפריל 1655 ועד מותו. אלכסנדר השביעי נולד ב-13 בפברואר 1599 בשם פאביו קייגי בעיר סיינה שבאיטליה למשפחת בנקאים. הוא היה בן אחיינו של האפיפיור פאולוס החמישי. קיגי קיבל את חינוכו על ידי מורה פרטי והוסמך על ידי האוניברסיטה של סיינה כדוקטור לפילוסופיה, משפטים ותאולוגיה. ב-1627 החל בקריירה שלו כסגנו של שליח האפיפיור בעיר פרארה שבצפון איטליה. אחר כך נתמנה בהמלצת הקרדינלים לאינקוויזיטור של מלטה ולשגרירו של האפיפיור בעיר קלן שבגרמניה. האפיפיור אינוקנטיוס העשירי קרא לו לשוב לרומא ומינה אותו למזכיר מדינת האפיפיור. ב-1655, משנפטר אינוקנטיוס העשירי, פאביו קיגי היה המועמד המועדף לרשתו ונבחר לאפיפיור בשם אלכסנדר השביעי. בתפקידו כאפיפיור פרסם בולה (מכתב פומבי בעל תוקף של צו) שבו חזר על התנגדותה הנחרצת של הכנסייה למודל ההליוצנטרי, שלפיו מרכז היקום אינו כדור הארץ אלא השמש. כמו רבים מקודמיו עשה שימוש בנפוטיזם (מינוי קרובי משפחה לתפקידים חשובים). על אף שבשנתו הראשונה כאפיפיור אסר על קרוביו לבקר ברומא, ב-1656, בכינוס מועצת הקרדינלים הודיע כי אחיו ואחייניו יבואו לעזור לו במילוי תפקידיו. ניהול ענייני הכנסייה נמסר בעיקר לקרוביו, והוא העניק להם משרות שהיו כרוכות בהכנסות גדולות מרכוש הכנסייה. אלכסנדר השביעי עסק גם בכתיבת שירה בשפה הלטינית, וקובץ שיריו הופיע בפריז ב-1656. בתחום האדריכלות הוא עודד את הרחבת רחובותיה של רומא, והיה פטרונו של האמן הנודע ג'ובאני לורנצו ברניני, שאותו העסיק בעבודות אמנות ובעיקר בהקמת אכסדרת העמודים בכיכר פטרוס הקדוש. אלכסנדר השביעי היה גם פטרונה של כריסטינה מלכת שוודיה לשעבר, שהגיעה לרומא ב-19 בדצמבר 1655 ונתקבלה בכבוד מלכים על ידי האפיפיור, שבטקס רשמי שהתקיים בחג המולד של אותה שנה אישר את קבלתה לחיק הכנסייה הקתולית. יחסיו עם צרפת לא היו במיטבם בשל יריבות אישית עם הקרדינל מזראן, יועצו הראשי של המלך לואי הארבעה עשר, שהגן על מעמדה הבלתי תלוי של הכנסייה הקתולית בצרפת נגד סמכותו של האפיפיור ברומא. אלכסנדר השביעי תמך בספרד במאבקה נגד צרפת על ההגמוניה באירופה, והכיר בתביעותיה של ספרד נגד פורטוגל, שנפרדה מספרד ב-1640 והכריזה על עצמאותה. אלכסנדר השביעי תמך בישועים בכל מפעליהם. כאשר ונציה ביקשה את עזרתו נגד הטורקים באי כרתים, הוא התנה זאת בכך שהישועים יורשו לשוב לוונציה, שממנה גורשו חמישים שנה לפני כן. הוא צידד בישועים במאבקם נגד תורתו של התאולוג הקתולי קורנליוס יאנסן ההולנדי, שהיו לו מצדדים רבים בצרפת ובהם הפילוסוף בלז פסקל. ב-16 באוקטובר 1656 הוא פרסם בולה שלפיה חמישה העיקרים של יאנסן כרוכים בכפירה, ודרש מן הכמרים הצרפתים לחתום על מסמך שבו הם מבטיחים לעקור מן השורש את היאנסניזם. אלכסנדר השביעי נפטר ברומא ב-1667, וברניני הקים לזכרו מצבת קבר מפוארת. אחרי מותו נבחר לאפיפיור קלמנס התשיעי. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר השביעי בוויקישיתוף אלכסנדר השביעי - באנציקלופדיה הקתולית אלכסנדר השביעי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלכסנדר השביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הולמס

הולמס הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אוליבר ונדל הולמס האב – סופר, משורר ורופא אמריקני אוליבר ונדל הולמס הבן – שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית אליזבת הולמס – יזמת אמריקאית, מייסדת חברת תראנוס לבדיקות דם שהתבררה כהונאה אשטון הולמס – שחקן אמריקאי ג'יימס ס' הולמס – מתרגם ומשורר אמריקאי שחי בהולנד ג'יימס הולמס (קצין) – גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית הנרי ה. הולמס – רוצח סדרתי פיט הולמס – קומיקאי ושחקן אמריקאי קייטי הולמס – שחקנית אמריקאית שרלוק הולמס – סדרת ספרים מאת ארתור קונאן דויל מייקרופט הולמס – דמות בדיונית. אחיו הגדול של שרלוק הולמס פסגת הולמס – הר באנטארקטיקה גבעות הולמס – גבעות באנטארקטיקה הולם
חיים קורפו

חיים קורפו (6 בינואר 1921 – 23 בפברואר 2015) היה חבר הכנסת ושר מטעם סיעות הליכוד וגח"ל. עורך דין במקצועו. קורפו נולד בירושלים בשנת 1921. למד בתלמוד תורה "מאה שערים", בישיבת חברון ולאחר מכן בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. סיים סמינר למורים מזרחי ופקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. מוסמך לעורך-דין. בשנת 1937, בגיל 16, הצטרף לאצ"ל (שם כונה "מתיתיהו") ומאוחר יותר היה לחבר המפקדה של האצ"ל בירושלים. באותן שנים כנער, שיחק קורפו בקבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים בשנות הקמתה הראשונות והיה חלק מהקבוצה הראשונה של המועדון שכונתה "המנורה". קורפו, חשמלאי במקצועו, היה אחראי להכנת חומרי נפץ ומוקשים, והיה שותף להכנת חומרי הנפץ ששמשו בפיגוע בקולנוע רקס. ב-4 באוגוסט לקח חלק בפעולה להחרמת חומרי נפץ מחנות לממכר חומרי נפץ למחצבות. ב-26 באוגוסט 1939 השתתף בפעולה שכוונה נגד קצין הבולשת ראלף קרנס, שהיה אחראי לעינויים שהופעלו נגד חברי האצ"ל. קורפו הפעיל מוקש בשכונת רחביה בירושלים בעת שקרנס עבר במקום ומהפיצוץ נהרגו שני קציני בולשת בריטיים, ראלף קרנס ורונאלד בארקר. כמו כן, היה אחראי לפעולות נוספות, בהן הטמנת מוקש חשמלי שנועד לפוצץ את משרדי מס-ההכנסה ב-1944. לאחר שהמבצע נחשף על ידי הבריטים, קורפו הוגלה לסודאן וקניה, ושב רק לאחר הקמת מדינת ישראל בשנת 1948. בין השנים 1967–1969 היה חבר מועצת עיריית ירושלים מטעם חרות. ב-1969 נבחר לראשונה לכנסת השביעית והמשיך להיות חבר הכנסת כמעט עד שלהי כהונת הכנסת ה-12 בשנת 1992. בימי הכנסת התשיעית, כאשר הליכוד עלה לשלטון, כיהן קורפו כיושב ראש הנהלת הקואליציה. בימי הכנסת העשירית מונה לשר התחבורה, תפקיד אותו מילא גם בכנסת ה-11, בימי ממשלת הרוטציה. כשר התחבורה התנגד בסוף 1987 לכניסת מיצובישי מוטורס לישראל, בלחץ היבואנים של דגמי מכוניות אחרים שנמכרו בישראל. הוא צוטט בעיתונות כאומר "בהיעדר תשתית כבישים מספיקה אני סבור שאין לעודד ייבוא מכוניות נוספות לישראל". בדבריו הוא טען שכניסת מיצובישי תביא להגברת הפרסום בתחום הרכב, ובעקבות זאת תגבר רכישת המכוניות. קורפו נסוג מהתנגדותו רק בלחץ משרד החוץ. בכנסת ה-12 נדחק לספסלים האחוריים של הליכוד, לא זכה במשרת שר והיה יושב ראש ועדת הכנסת. בשנת 1990 כיהן בוועדה מיוחדת לענייני הערוץ השני. קורפו סלד מחוק הבחירה הישירה, הוביל את המאבק בו ועשה כל מאמץ כדי למנוע את מעברו, אבל בסופו של דבר הכנסת הכריעה בעד החוק שהוביל לבחירות ישירות החל מ-1996 (ועד ביטולו בעקבות בחירות 2001). ב-14 באפריל 1992 התפטר מהכנסת, כדי לכהן כיו"ר רשות שדות התעופה, תפקיד אותו מילא עד 1996. במקומו נכנסה לכנסת לימור לבנת. מ-2004 שימש דירקטור חיצוני בחברה הציבורית מרדכי אביב תעשיות בניה. נפטר בבית החולים תל השומר ב-23 בפברואר 2015. ב-15 בפברואר 2018 נחנכה הזרוע הרביעית בנתב"ג על שמו של חיים קורפו. יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך ב', פרק א'(4), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 82–105 מדיה וקבצים בנושא חיים קורפו בוויקישיתוף חיים קורפו, באתר הכנסת חיים קורפו, באתר כנסת פתוחה חיים קורפו על האצ"ל בירושלים, סרטון באתר יוטיוב, 26 ביוני 2002 האצ"ל בפיקודו של דוד רזיאל באתר דעת קורפו הסיר התנגדותו לייבוא מכוניות 'מיצובישי', מעריב, 7 בינואר 1988; המשך חיים קורפו: אני לא יודע למה שמיר לא מינה אותי, מעריב, 22 בדצמבר 1988 אביבה לורי, ארבל, משעל ורוני מילוא גם, מעריב, 21 בדצמבר 1990 אמנון לוי, ⁨דרוש מועמד אטרקטיבי⁩ | ⁨חדשות⁩ | 19 מרץ 1992 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ערוץ 7, 32 מטוסים יוכלו להמריא יחד מנתב"ג, באתר ערוץ 7, 15 בפברואר 2018