laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדווקאים (סרט)

הדווקאים (באנגלית: We Were the Others) הוא סרט קולנוע תיעודי ישראלי משנת 2019 בבימויה של הדס איילון. הסרט מתאר את חייהם המחתרתיים של ההומוסקסואלים בישראל בשנות ה-60 וה-70, באמצעות ראיונות אישיים עם שמונה גברים שנולדו בתקופת קום המדינה. הסרט משלב קטעי ארכיון, כמו גם קטעים מסרטי קולנוע עלילתיים, בפרט סרטיו של עמוס גוטמן "פרמיירות חוזרות" (1976), "מקום בטוח" (1977), "נגוע" (1976) ו-"נגוע" (1983). בישראל, הסרט הוקרן בפסטיבל דוקאביב, בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה ובערוץ כאן 11. שריאל בקנשטיין דוד גולנד רפי דייגי דן לחמן אשר מעיין ג'רי פישמן גיורא קפלן יותם ראובני הסרט הופק במסגרת פרויקט "כרטיס ביקור" של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, משרד התרבות והספורט והמועצה הישראלית לקולנוע. שמו של הסרט מבוסס על ספרה משנת 1960 של שרה רינה בן מנחם באותו השם. "הדווקאים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדווקאים", באתר אידיבי "הדווקאים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדווקאים 🏳‍🌈 - סיפור חייהם המחתרתיים של ההומוסקסואלים בישראל, סרטון באתר יוטיוב, בערוץ היוטיוב של כאן 11 ביקורות תומר אלדובי, ‏"אנחנו ביחד כבר 45 שנה, ועד היום אני לא מסוגל להגיד לגבר 'אני אוהב אותך'", באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2019 אריאנה מלמד, "הדווקאים": הגילוי, הבלבול ותחושת האשם על מה שהוגדר סטייה, באתר הארץ, 16 ביוני 2019 נדב מנוחין‏, מה עכשיו, דווקא כשטוב לי: "הדווקאים" תזכיר לכם למה עדיין חייבים מצעדי גאווה, באתר וואלה, 16 ביוני 2019 הדווקאים, באתר דוקאביב הדווקאים, באתר הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה הדווקאים, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
הדווקאים

האם התכוונתם ל... הדווקאים (ספר) – ספרה של שרה רינה בן מנחם משנת 1960 הדווקאים (סרט) – סרטה של הדס איילון משנת 2019
יוהאנה ראוניו

יוהאנה ראוניו (בפינית: Johanna Raunio; נולדה ב-5 בנובמבר 1954) היא שחקנית פינית. ראוניו נולדה בטורקו שבפינלנד. לאחר התיכון היא למדה שפות באוניברסיטת טורקו ותכננה להיות מורה. ב-1973 זכתה בתחרות יופי הנקראת "מיס קולנוע אירופה". ב-1974 נבחרה למיס פינלנד. בתחרות מיס תבל 1974 הייתה במקום השלישי. היא השתתפה באותה שנה גם בתחרויות מיס אינטרנשיונל ומיס אירופה, שגם שם הייתה במקום השלישי. ב-1976 הופיעה בסרט האמריקאי "Hustler Squad" המתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה. ב-1986 הופיעה בסרט הספורט הקנדי "The Last Season". ב-1988 שיחקה במיני סדרה "Painajainen", העוסקת בסופר שקם מתרדמת בה שהה מספר שנים. ב-1989 גילמה את שלגיה במופע בתיאטרון בטורקו. ב-1990 שיחקה בסרט "Juudaspeli" המבוסס על רומן מאת סופר הפשע הארי ניוקאנן (Harri Nykänen). ב-1994 הוציאה אלבום כזמרת הנקרא על שמה "יוהאנה ראוניו". ב-1995 שיחקה בסרט הקומדיה Kummeli Stories שזכה להצלחה בפינלנד. ב-2000 שיחקה בארבעה פרקים של סדרת ההרפתקאות "Postimiehen varjo". ב-2001 שיחקה בסרט "Young Love" (אהבה צעירה), העוסק בסיפור התבגרות של נער המתאהב בבחורה מבוגרת ממנו הרוצה להיות דוגמנית. ב-2006 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Seppo Goes Shakespeare". מ-2005 ועד 2009 שיחקה באופרת הסבון "Salatut elämät". היא נשואה ולה שתי בנות ומתגוררת בכפר "Vääksy" בדרום פינלנד. יוהאנה ראוניו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוהאנה ראוניו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוהאנה ראוניו, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהאנה ראוניו, באתר Discogs (באנגלית) יוהאנה ראוניו באתר iltalehti.fi יוהאנה ראוניו באתר yle.fi ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איטליה–מונקו

יחסי איטליה–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האיטלקית לבין נסיכות מונקו. היחסים בין העם האיטלקי לעם המונגאסקי מתחילים במאה ה-11 כאשר ממלכת סרדיניה והרפובליקה של ג'נובה שולטות בכל האזור המקיף את מונקו. היחסים בין מדינות אלה למונקו היו יחסים של התעלמות ומונקו התמקדה בשיפור ותחזוקת היחסים שלה עם צרפת הסמוכה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מונקו לאיטליה כוננו ב-25 באפריל 1875. כיום, מוקפת מונקו כולה באדמה צרפתית אך גבולה המזרחי עם צרפת ממוקם 12 קילומטרים מן הגבול הצרפתי-איטלקי. בשנת 2010 התגוררו במונקו 5,778 איטלקים - 16% מאוכלוסיית מונקו. האיטלקים מהווים את הקבוצה השנייה בגודלה במונקו אחרי הצרפתים. העובדה שאיטלקים רבים נוספים באים לעבוד במונקו מדי יום ויום מוסיפה לנתון. איטליה מיוצגת במונקו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בתוך מונקו עצמה שהיא עיר מדינה. מונקו מיוצגת באיטליה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה ברומא, בירת המדינה. מונקו מיוצגת באיטליה גם בדרג הקונסולרי באמצעות אחד עשר קונסוליות שהיא מחזיקה בערים בארי, אנקונה, קליארי, בולוניה, ג'נובה, פירנצה, מילאנו, נאפולי, טורינו, פאלרמו וונציה. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה–מונקו בוויקישיתוף שגרירות איטליה במונקו אמנות והסכמים שנחתמו בין איטליה למונקו Italy, אתר ממשלת מונקו EMBASSY OF ITALY IN MONACO, MONACO EMBASSY OF MONACO IN ROME, ITALY CONSULATE OF MONACO IN BARI, ITALY CONSULATE OF MONACO IN ANCONA, ITALY CONSULATE OF MONACO IN CAGLIARI, ITALY CONSULATE OF MONACO IN BOLOGNA, ITALY CONSULATE GENERAL OF MONACO IN GENOA, ITALY CONSULATE OF MONACO IN FLORENCE, ITALY CONSULATE OF MONACO IN MILAN, ITALY CONSULATE OF MONACO IN NAPLES, ITALY CONSULATE OF MONACO IN VENICE, ITALY
מפלגת העבודה (ליטא)

מפלגת העבודה (בליטאית: Darbo Partija), היא מפלגה בליטא שהוקמה בשנת 2003. המפלגה הוקמה בשנת 2003 על ידי איש עסקים ליטאי ממוצא רוסי ויקטור אוספאסקיך. רעיונות המפלגה התבססו על הבטחות להורדת מיסים, הגדלת משכורות ומלחמה בשחיתות שלטונית. ביוני 2004 בליטא לראשונה נערכו בחירות לפרלמנט האירופי ובאופן מפתיע המפלגה זכתה ב-5 מ-13 מושבים שהיו מכסה של ליטא. בין נציגי המפלגה שנכללו בפרלמנט האירופאי הייתה גם אונה יוקנביצ'ניה. בבחירות לסיימאס שנערכו באוקטובר 2004, המפלגה זכתה ב-39 מושבים (מ-141) והייתה הסיעה הגדולה בפרלמנט. היא נכנסה לממשלה ובעקבות הסיכומים עם השותפים הקואליציוניים קיבלה ארבעה תיקים. ביוני 2005 ראש המפלגה ושר הכלכלה ויקטור אוספסקיך פוטר בעקבות ניגוד עניינים. בשנת 2006 נציג המפלגה שהיה מכהן כסגן יושב ראש הסיימאס הואשם באי-סדרים בניהול המשרד ונאלץ לעזוב את התפקיד. בבחירות המוניציפליות של שנת 2012 המפלגה זכתה בכ-10% מהקולות, בוילנה היא זכתה ב-8 מושבים מ-51 וקובנו ב-4 מ-41. בבחירות שנערו בשנת 2012 המפלגה זכתה ב-19 מושבים ונכנסה לממשלה. בשנת 2014 נערכו בחירות לפרלמנט האירופי, המפלגה נכשלה וזכתה במושב בודד. גם בבחירות לסיימאס בשנת 2016 המפלגה לא הצליחה וזכתה ב-2 מושבים בלבד. באפריל 2018 ויקטור אוספאסקיך חזר לתפקיד יושב ראש המפלגה. אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת העבודה (בליטאית)
דניאלה מרטינוביץ'

דניאלה מרטינוביץ' (בקרואטית: Danijela Martinović; נולדה ב-15 ביוני 1971) היא זמרת קרואטית. מרטינוביץ' נולדה בספליט שביוגוסלביה (כיום בקרואטיה). מגיל צעיר החלה לעסוק בתחום המוזיקה. ב-1991 הגיעה פרסומה העיקרי כשהצטרפה ללהקת "Magazin", אחת מלהקות הפופ המצליחות בקרואטיה שהוקמה בשנות השבעים. ביחד עם הלהקה היא ייצגה את קרואטיה באירוויזיון 1995, והלהקה הגיעה למקום השישי. ב-1996 עזבה את הלהקה, החלה בקריירת סולו, והוציאה את האלבום "Zovem te ja". ב-1998 זכתה בדורה (Dora), קדם האירוויזיון הקרואטי, בעקבות כך ייצגה את קרואטיה באירוויזיון 1998 עם השיר "Neka mi ne svane", והייתה במקום החמישי עם 131 נקודות. ב-2007 השתתפה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" הקרואטית, והודחה בפרק החמישי. באותה שנה שיחקה בתוכנית הקומית "Brat Bratu". היא השתתפה מספר פעמים בפסטיבל ספליט למוזיקת פופ. ב-2011 הוציאה את האלבום "Unikat". מדיה וקבצים בנושא דניאלה מרטינוביץ' בוויקישיתוף דניאלה מרטינוביץ', ברשת החברתית פייסבוק דניאלה מרטינוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם דניאלה מרטינוביץ', סרטונים בערוץ היוטיוב דניאלה מרטינוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאלה מרטינוביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) דניאלה מרטינוביץ', באתר Discogs (באנגלית) דניאלה מרטינוביץ', באתר Songkick (באנגלית) Danijela Martinović, Discogs (באנגלית) (ארכיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארנה אושבאט

אֶרְנה אוֹשְּבַאט (מקור יחזקאל רוט, בהונגרית: Osvát Ernő; אוראדיה, 7 באפריל 1876 – בודפשט, 28 באוקטובר 1929) היה עורך ספרותי, מבקר ספרותי, סופר הונגרי-יהודי. בין השנים 1908 לבין 1929 היה העורך של המגזין הספרותי ואמנותי החשוב ניוגאט. אחיו הצעיר הוא הסופר והרופא קלמן אושבאט. ארנה אושבאט נולד כאמור בשם יחזקאל רוט. הוא למד זמן קצר בבית הספר למשפטים באוראדיה שהייתה אז חלק מהונגריה. בשנת 1895 עבר לבודפשט, רצה להיות עורך דין, אך עד מהרה עבר לפקולטה למדעי הרוח. המאמר הראשון שלו פורסם בשנת 1897 ב"עיתון הערב". משנת 1898 החל לפרסם את הביקורות הספרותיות שלו באופן קבוע בעיתון "חדשות בודפשט", ולאחר מכן הפך לעמית קבוע של שבועון אחר. בשנת 1908 התחיל לעבוד עבור השבועון "ניוגט" והפך במהירה לעורך שלו. הוא גילה כישרונות ספרותיים רבים כמו ז'יגמונד מוריץ, מיהאי באביץ' ועוד. מאוחר יותר צומצם תפקיד העריכה שלו, והוא נתקל בבעיות פרנסה. הוא עזב את השבועון מערב, אך לאחר נפילתה של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1919 הפך שוב למנהל העיתון. הוא חלה בשפעת הספרדית, החלים ועבר כמה ניתוחי כליות. בתו מתה משחפת ובשנת 1927 אשתו, קורנליה שטיינר, התאבדה. בשנת 1929, גם ארנה אושבאט שם קץ לחייו בייאושו על מות בתו. אושבאט כתב מעט, אוסף פתגמיו ואוסף יצירותיו הופיעו רק אחרי מותו. במובן של איכות הפך לסמכות ייחודית בין בני דורו. בספרות ההונגרית - מלבד פרנץ קזינצי - אושבאט היה גדול המבקרים הספרותיים. פרס באומגרטן (1930) מהספר חוסר שביעות Az elégedetlenség könyvéből, Gyoma, 1930. – Új kiadása: Budapest: Helikon Kiadó, 1988 כל כתביו של ארנו אושבאט Osvát Ernő összes írásai; sajtó alá rend. Osvát Kálmán; Nyugat, Bp., 1945 אוסף כתבים מספרו חוסר שביעות Az elégedetlenség könyvéből. Összegyűjtött írások. – Budapest: Kiss József Könyvkiadó, 1995. ISBN 963-85500-0-7 פתגמים Aforizmák; utószó Fráter Zoltán; Kiss József, Bp., 2016 ארננה אושבאט הספרייה האלקטרונית ההונגרית Osvát Ernő, Magyar Elektronikus Könyvtár ארנה אושבאט. תערוכה וירטואלית של כתב העת "מערב" Osvát Ernő, Virtuális Nyugat Kiállítás, Petőfi Irodalmi Múzeum Móricz Zsigmond: Osvát Ernő, Huszadik Század, 1929. november ארנה אושבאט נפטר לפני שמונים שנה. Osvát Ernő 80 éve halt meg, 168 óra, 2009. október 26 מי ומי בספרות ההונגרית Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató Könyvek ISBN 9638607106 הלקסיקון החדש לספרות הונגרית Új magyar irodalmi lexikon II. (H–Ö). Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6806-3 מדיה וקבצים בנושא ארנה אושבאט בוויקישיתוף ארנו אושבאט
קרישטוף רשובסקי

קרישטוף רשובסקי (בהונגרית: Rasovszky Kristóf; נולד ב-27 במרץ 1997) הוא שחיין הונגרי, הוא אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ ואלוף אירופה (גלאזגו 2018) במשחים ל-5 ק"מ ול-25 ק"מ. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים רשובסקי במקום 35 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:29.36 דקות באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים רשובסקי במקום חמישי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:52:01.7 שעות, במקום שביעי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:47.6 דקות במקום שביעי בתחרות הקבוצתית ולא הצליח לסיים את התחרות ל-25 ק"מ. באליפות אירופה שנערכה בלוך לומונד סקוטלנד באוגוסט 2018 זכה רשובסקי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 52:38.9 דקות, לפני אקסל ריימונד (52:41.7 דקות) ולוגן פונטן (52:44.4 דקות), שניהם מצרפת ובמשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 4:57.53.5 שעות, לפני קיריל בלייב מרוסיה (4:57:54.6 שעות) ומטאו פורלן מאיטליה (4:57:55.8 שעות). מדליית כסף, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:28.2 שעות, אחרי פרי וירטמן מהולנד (1:49:28.2 שעות) ולפני רוב מופלס מגרמניה (1:49:33.7 שעות). באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה רשובסקי במדליית זהב במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:22.1 דקות, לפני לוגן פונטן (53:32.2 דקות) ואריק הדלין מקנדה (53:32.4 דקות). נוסף לכך, האו סיים במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:47:59.5 שעות. באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה רשובסקי במדליית כסף במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:48:59.0 שעות, אחרי פלוריאן ולברוק מגרמניה (1:48:33.7 שעות) ולפני גרגוריו פלטריניירי מאיטליה (1:49:01.1 שעות). באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ביולי 2023 זכה במדליית כסף במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:59.0 שעות, אחרי פלוריאן ולברוק (1:50:40.3 שעות) ולפני אוליבר קלמט (1:51:00.8 שעות), שניהם מגרמניה. בשנת 2018 זכה רשובסקי בתואר שחיין השנה בעולם בשחייה במים פתוחים. מדיה וקבצים בנושא קרישטוף רשובסקי בוויקישיתוף קרישטוף רשובסקי, באתר olympedia.org קרישטוף רשובסקי, באתר Swimrankings קרישטוף רשובסקי, באתר Swimrankings (באנגלית)
It's Not Me, It's You World Tour

It's Not Me, It's You World Tour הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת-יוצרת הבריטית לילי אלן, אשר התקיים באירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה, אסיה, דרום אמריקה וניו זילנד. סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-103 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-14 במרץ 2009, והסתיים, ב-10 בספטמבר 2010. סיבוב הופעות זה נתמך על גבי אלבומה השני של אלן, It's Not Me, It's You. להלן רשימת השירים אשר בוצעו במהלך סיבוב ההופעות: "Everyone's at It" "I Could Say" "Never Gonna Happen" "Oh My God" / "Everything's Just Wonderful" "Him" "Who'd Have Known" "LDN"/"Dance wiv Me" "Back to the Start" "He Wasn't There" "Littlest Things" "Chinese" "22" "Not Fair" "Fuck You" הדרן "Smile" "The Fear" "Womanizer" (קאבר לבריטני ספירס) מדיה וקבצים בנושא It's Not Me, It's You World Tour בוויקישיתוף La Roux To Support Lily Allen On UK Tour, www.gigwise.com Music Business News- Billboard.com - Discover Top-Grossing Music Concerts, web.archive.org, ‏2009-04-21 www.billboard.com
יחסי מונקו–רוסיה

יחסי מונקו–רוסיה (ברוסית: Российско-монакские отношения, בצרפתית: Relations entre Monaco et la Russie) הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות מונקו לבין הפדרציה הרוסית. היחסים שבין איטליה למונקו החלו בתקופת שלטונם של שארל השלישי, נסיך מונקו ואלכסנדר השני, קיסר רוסיה ששלט באימפריה הרוסית. במהלך התקופה הזו, שתי המדינות חתמו על מספר אמנות והסכמים בהם נכללו הסכם הסגרה הדדי, עזרה חוקית משותפת, הכרה בסטטוס האזרחי של תושבי מדינה אחת בשנייה וסיוע רפואי. לאחר ההקמה של מסדר סן-שארל במונקו ב-1858, הצאר אלכסנדר השני היה הראשון ממשפחת מלוכה לקבל תואר כבוד מונגאסקי. בשנת 1877 הקימה מונקו קונסוליה בסנט פטרסבורג. אחרי מהפכת אוקטובר, היחסים בין השתיים הושעו עד להצטרפות מונקו לאו"ם בשנת 1993. יחסים עם ברית המועצות לא התקיימו אלא קשרים חשאיים דרך השגרירות הסובייטית בפריז ושגרירות צרפת בברית המועצות. כיום, היחסים בין שתי המדינות הם יחסים חמים, אלבר השני, נסיך מונקו, ידוע בתור חבר טוב של ולדימיר פוטין מעבר לפוליטיקה ולרשמיות. בשנת 2007 יצאו שני המנהיגים לטיול ברפובליקת טובה בו שטו יחד בסירה ודגו דגים. פוטין שלח ב-2008 בנאים למונקו על מנת לבנות לאלבר השני נסיך מונקו דאצ'ה של שלושה חדרי שינה בגינה. בנוסף ליחסים הטובים והחבריים בין המנהיגים, היחסים הכלכליים בין מונקו לרוסיה הם יחסים פורחים. הסחר הכולל בין שתי המדינות עומד על מיליון אירו לשנה ומשקיעים ואוליגרכים רבים משקיעים בעסקים מונגאסקים ומבצעים בה פעולות עסקיות, בעיקר עקב העובדה שהיא מהווה מקלט מס. מונקו אינה מיוצגת ברוסיה בדרג השגרירות. מונקו מיוצגת ברוסיה בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: מוסקבה, סנט פטרסבורג, ורוסטוב על הדון. רוסיה אינה מיוצגת במונקו בדרג השגרירות, אלא באמצעות הקונסוליה שלה במרסיי שבצרפת הסמוכה, שמהווה שגרירות למונקו. רוסיה מיוצגת במונקו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בעיר המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי מונקו–רוסיה בוויקישיתוף Documents on the bilateral relationship from the Russian Ministry of Foreign Affairs Russian consulate and accredited embassy for Monaco in Marseille CONSULATE GENERAL OF MONACO IN MOSCOW, RUSSIA CONSULATE GENERAL OF MONACO IN ST. PETERSBURG, RUSSIA CONSULATE OF MONACO IN ROSTOV-ON-DON, RUSSIA CONSULATE GENERAL OF RUSSIA IN MONACO, MONACO
לוגן פונטן

לוגן פונטן (בצרפתית: ‏Logan Fontaine‏Ⓘ‏; נולד ב-25 במרץ 1999) הוא שחיין צרפתי, אלוף עולם (דוחה 2024) בשחייה במים פתוחים וסגן אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכה פונטן במדליית זהב במשחה ל-5 ק"מ קבוצתי ביחד עם אוסיאן קסיניול, מרק אנטואן אוליבייה ואורלי מולר בתוצאה של 54:05.9 דקות, לפני ארצות הברית (54:18.1 דקות) ואיטליה (54:31.0 שעות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:47.9 דקות ולא הצליח לסיים את התחרות ל-25 ק"מ. באליפות אירופה שנערכה בלוך לומונד סקוטלנד באוגוסט 2018 זכה פונטן במדליית ארד, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 52:44.4 דקות, אחרי כריסטוף רשובסקי מהונגריה (52:38.9 דקות) ובן ארצו אקסל ריימונד (52:41.7 דקות). באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה פונטן במדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:32.2 דקות, אחרי כריסטוף רשובסקי (53:22.1 דקות) ולפני אריק הדלין מקנדה (53:32.4 דקות). באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במלבורן בדצמ בר 2022 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:33.12 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי מאיטליה (7:29.99 דקות) והנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (7:31.48 דקות). באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכה במדליית זהב, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 51:29.3 דקות, לפני בן ארצו מרק אנטואן אוליבייה (51:29.6 דקות) ודומניקו אצ'רנצה מאיטליה (51:30.0 דקות). נוסך לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:48:29.5 שעות, 0.3 שניות איטי ממדליית ארד. לוגן פונטן, באתר Swimrankings
ג'ון סימור

ג'ון פרנסיס סימור הבן (באנגלית: .John Francis Seymour Jr; נולד ב-3 בדצמבר 1937) הוא פוליטיקאי אמריקאי לשעבר שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה (1991 - 1992). כיום, סימור הוא הסנאטור האחרון שייצג את קליפורניה מטעם המפלגה הרפובליקנית. סימור נולד בשיקגו שבאילינוי ולמד בבתי ספר ציבוריים בעיירה הר לבנון (Mt. Lebanon) שבפנסילבניה. הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית בשנים 1955–1959 וסיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ב-1962. סימור היה נשיא אגודת סוכני הנדל"ן של קליפורניה מ-1978 עד 1982 ועבד בעסקי הנדל"ן בין השנים 1962–1981. ב-1974 נבחר למועצת העירייה של אנהיים וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בשנה זו נבחר לראש העירייה ה-39 שלה. עם תום כהונתו כראש העיר ב-1982, נבחר לסנאט של קליפורניה שם שירת עד 1991. בסנאט של קליפורניה הוא הצביע בעד איסור על שימוש בכנשקי תקיפה, נגד אפליית חולי איידס, ובעד הגדלת ההוצאות על תוכניות חברתיות כולל חינוך ובריאות הנפש. כראש עיריית אנהיים, סיימור סייעה בגיוס קבוצת לוס אנג'לס ראמס לעבור לאצטדיון אנהיים. ב-1991 מונה סימור לסנאט של ארצות הברית בידי מושל קליפורניה פיט וילסון על-מנת למלא את שארית כהונתו של וילסון בסנאט, שהתפטר ממנו לשם תפקיד המושל. תקופת כהונתו של סימור נמשכה עד לבחירות המיוחדות לסנאט של ארצות הברית בקליפורניה בנובמבר 1992 לממלא קבוע עד לתום כהונתו של וילסון ב-1995. ראשת עיריית סן פרנסיסקו לשעבר, דיאן פיינסטיין, ניצחה את סימור בבחירות המיוחדות. לאחר תקופת כהונתו בסנאט, כיהן סימור כמנהל הסוכנות למימון דירות בקליפורניה במשך שנתיים, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל תאגיד פיתוח השיכון של דרום קליפורניה לשיכון ובמועצות מנהלים של מספר חברות העוסקות בשיכון ובדיור. סימור מתגורר כיום בעיר לה קווינטה שבמחוז ריברסייד. מדיה וקבצים בנושא ג'ון סימור בוויקישיתוף ג'ון סימור, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אריק ביילי, Ex-Senator Has Gained New Agenda : Profile: John Seymour is enjoying his role as housing agency's executive director., באתר לוס אנג'לס טיימס, 4 באוקטובר 1993 (באנגלית) ג'יין גרוס, New Senator From California Is Named, באתר הניו יורק טיימס, 3 בינואר 1991 (באנגלית)
אריק הדלין

אריק הדלין (באנגלית: Eric Hedlin; נולד ב-18 באפריל 1993) הוא שחיין קנדי, הוא סגן אלוף עולם (ברצלונה 2013) ובעל מדליית ארד באליפות העולם (קוואנגג'ו 2019) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ וסגן אלוף הפאן פסיפיק (טוקיו 2018) במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ. הדלין נולד בקלגרי, אלברטה, קנדה, אך עבר להתגורר עם משפחתו בהיותו בן מספר חודשים לסן דייגו, קליפורניה ארצות הברית עד לסיום לימודי התיכון שלו. הוא מתאמן ולומד באוניברסיטת ויקטוריה בקנדה. באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2013 זכה הדלין במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:53.78 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:31.6 דקות, אחרי אוסמה מלולי מתוניסיה (53:30.4 דקות) ולפני תומאס לורץ מגרמניה (53:32.2 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 23 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:54.5 שעות ובמקום 12 בתחרות הקבוצתית ל-5 ק"מ. באליפות העולם שנערכה בקאזאן ביולי 2015 סיים הדלין במקום 56 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:56:52.3 שעות. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים הדלין במקום 14 במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 54:56.9 דקות ובמקום 11 בתחרות הקבוצתית ל-5 ק"מ בתוצאה של 55:58.3 דקות. באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכה הדלין במדליית כסף במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:58:56.7, אחרי ג'ורדן וילימובסקי מארצות הברית (1:58:50.5 שעות) ולפני ניקולס סלומן מאוסטרליה (1:59:20.8 שעות). באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה הדלין במדליית ארד במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:32.4 דקות, אחרי כריסטוף רשובסקי מהונגריה (53:22.1 דקות) ולוגן פונטן (53:32.2 דקות). מדיה וקבצים בנושא אריק הדלין בוויקישיתוף אריק הדלין, באתר Swimrankings
דפנסה וחוסטיסיה

דפנסה וחוסטיסיה (בספרדית: Defensa y Justicia) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי מהעיר פלורנסיו וארלה, המשחק בליגת העל הארגנטינאית. המועדון נוסד ב-20 במרץ 1935 על ידי קבוצת חברים שרצו להקים קבוצה מקומית לעיר. אין שום ממצאים המסבירים איך השם ניתן לקבוצה. למועדון הכדורגל אצטדיון ביתי בשם נורברטו טומגאז'ו, שנחנך בדצמבר 1977 במשחק ידידות נגד קבוצת המחליפים של בוקה ג'וניורס. צבעי החולצות של המועדון היו כחול ולבן, ששונו בשלב מסוים לצבעי צהוב וירוק. הסיבה לשינוי הייתה משום שחברת האוטובוסים "El Halcón", הייתה בבעלות נשיא המועדון באותה התקופה. חברה זו השתמשה באוטובוסים שלה כדי להסיע את אוהדי הקבוצה למשחקי החוץ ולה היו צבעי החברה. מכאן גם הכינוי שניתן לקבוצה: Halcón (נץ). למרות שמועדון זה נוסד בשנת 1935, הוא לא שיחק בטורנירים רשמיים עד שנת 1978, ובו שיחקה בליגה החמישית בארגנטינה. הקבוצה הגיעה במהרה לליגות הבכירות, כשבהתחלה זכתה באליפות הליגה החמישית בשנת 1982 ושלוש שנים לאחר מכן היא העפילה לליגה השלישית לאחר שזכתה באליפות הליגה הרביעית. דפנסה שיחקה בליגה השלישית עונה אחת בלבד ובשנת 1986 העפילה לליגת המשנה. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הארגנטינאית בשנת 2014. דפנסה שיחקה לראשונה בגביע סודאמריקנה בעונת 2018, זאת לאחר שסיימה במקום הרביעי בליגה בעונה קודם לכן. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הליגה השלישית בארגנטינה (מטרופוליטנה): זכייה (2): 1996-97, 2013-14 הליגה הרביעית (מטרופוליטנה): זכייה (1): 1985 הליגה החמישית (מטרופוליטנה): זכייה (1): 1982 גביע סודאמריקנה: זכייה (1): 2020 רקופה סודאמריקנה: זכייה (1): 2021 מדיה וקבצים בנושא דפנסה וחוסטיסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דפנסה וחוסטיסיה (בספרדית) דפנסה וחוסטיסיה, ברשת החברתית פייסבוק דפנסה וחוסטיסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דפנסה וחוסטיסיה, ברשת החברתית אינסטגרם דפנסה וחוסטיסיה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
סרקומה על שם יואינג

סרקומה על שם יואינג הוא סוג של סרטן המופיע בעצם או ברקמות הרכות. המוקדים הראשוניים הנפוצים בו מופיע הגידול הם הרגליים, האגן ובית החזה. ב-25% מהמקרים הסרטן כבר גרורתי בעת האבחון. האבחנה מתרחשת בדרך כלל לאחר הופעת תלונות, כשהשכיחות - הופעת גוש, כאבים, תפקוד לקוי של הגפה, שבר פתולוגי ופקקת ורידים. התסמינים משתנים בהתאם למיקום הגידול ולשלב בו הוא נמצא. הטיפול כולל בדרך כלל ניתוח, כימותרפיה, הקרנות ולעיתים נדירות גם השתלת מח עצם. סדר הטיפולים ומישכם משתנה ממטופל למטופל. הגידול סווג על ידי ג'יימס יואינג בשנת 1920. השכיחות היא 1 למיליון בארצות הברית. הגידול שכיח יותר בקרב בנים (1.6 מקרים על כל 1 בקרב בנות), והוא מופיע בדרך כלל בילדות או במבוגרים צעירים, כשהשיא הוא בגילאי 10-20 והוא מהווה כ-2% מגידולי סרטן בקרב ילדים. הגידול יכול להופיע בכל מקום בגוף, אך שכיח יותר באגן ובעצמות הגפיים הפרוקסימליות. המיקום השכיח של סרקומה ע"ש יואינג הוא בעצמות הארוכות ובאגן, בייחוד באזורי פלטות הגדילה. הוא שכיח יותר בקרב גברים ביחס של 1.6:1, ובדרך כלל מופיע בשנות הילדות או הבגרות המוקדמת, כשהשיא הוא בגילאי 10-20. הדיאפיזה (גוף העצם) של הירך היא המקום הנפוץ ביותר, כשלאחריה הטיביה וההומרוס. גרורות מופיעות בקרב 30% מהחולים בעת האבחנה. התסמין השכיח הוא כאב בעצמות. תיתכן נפיחות במקרה והגידול ממוקם באזור חיצוני יחסית. תסמינים נפוצים שכיחים הם חומים, אנמיה, לויקוציטוזיס, שקיעת דם מוחשת ותסמינים דלקתיים נפוצים אחרים. מדיה וקבצים בנושא סרקומה על שם יואינג בוויקישיתוף סרקומה על שם יואינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ספרטק-ולדיקווקז

מועדון הכדורגל ספרטק-ולדיקווקז (ברוסית: Футбольный клуб Спартак-Владикавказ) היה מועדון כדורגל רוסי מקצועני מהעיר ולדיקווקז שבצפון אוסטיה. הקבוצה נוסדה ביולי 2019 בתמיכת ממשלת צפון אוסטיה, כאלטרנטיבה לקבוצת אלניה ולדיקווקז והחלה להתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה בכדורגל הרוסי ובגביע הרוסי. במאי 2020 פורסם כי הקבוצה תפורק לאחר שמאמנה הראשי פוטר, זאת בעקבות הכישלון בעונת 2019/2020 כשסיימה במקום האחרון באליפות דרום של ליגת הכדורגל המקצוענית ועובדת קיומו של מועדון מצליח יותר בעיר. רוסיה ואלרי גורוחוב (2019—2020) ערך מורחב – אצטדיון ספרטק (ולדיקווקז) מגרש הבית של הקבוצה היה האצטדיון הרפובליקני "ספרטק" הנחשב לאחד מאצטדיוני הכדורגל הגדולים ביותר בדרום רוסיה שנבנה בשנת 1962 ובו תכולה של 32,464 מושבים. אלניה ולדיקווקז ספרטק-ולדיקווקז, ברשת החברתית אינסטגרם ספרטק-ולדיקווקז, ברשת החברתית VK "ספרטק-ולדיקווקז" באתר ליגת הכדורגל המקצוענית ספרטק-ולדיקווקז באתר soccer.ru Футбольный клуб «Спартак-Владикавказ» расформируют, главный тренер уже покинул пост ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוצא האדם

האם התכוונתם ל... האבולוציה של האדם – תהליך התפתחותו של המין האנושי המודרני הומו ספיינס. מוצא האדם (ספר) – ספרו השני של צ'ארלס דרווין על האבולוציה.