laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סויוז TM-4

סויוז TM-4 (ברוסית: Союз TM-4) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-21 בדצמבר 1987 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לתחנת החלל מיר ועל סיפונה משלחת מס' 3 לתחנת החלל מיר. ולדימיר טיטוב - מפקד מוסה מנארוב - מהנדס טיסה אנטולי לבצ'נקו - מהנדס חוקר אנטולי סולוביוב - מפקד ויקטור סביניך - מהנדס טיסה בולגריה אלכסנדר אלכסנדרוב - מהנדס חוקר אלכסנדר וולקוב - מפקד אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה אלכסנדר שצ'וקין - מהנדס חוקר "סויוז TM-4" שוגרה ב-21 בדצמבר 1987 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. עגינה לתחנת החלל מיר ב-23 בדצמבר למודול "קוואנט" עברה ללא בעיות. בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 2 בפיקוד יורי רומננקו. לאחר מספר ימים של חפיפה, אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. משלחת מס' 2 עזבה את תחנת החלל בחללית סויוז TM-3 ביחד עם אנטולי לבצ'נקו. חללית "סויוז TM-4" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-30 בדצמבר 1987 חללית התנתקה ממודול "קוואנט 1" והתחברה לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל מיר. ב-17 ביוני 1988 "סויוז TM-4" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב, אלכסנדר אלכסנדרוב וויקטור סביניך (הגיעו עם חללית סויוז TM-5). טיטוב ומנארוב סיימו את הפעילות בחלל כעבוד שנה וחזרו בחללית סויוז TM-6. נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל
צ'זארה פוני

צֶ'זָארֶה פּוּנִי (באיטלקית: Cesare Pugni ברוסית: Цезарь Пуни ‏ 31 במאי 1802 בג'נובה - 26 בינואר (או 14 בינואר על פי גרסה אחרת) 1870, בסנקט פטרבורג) היה מלחין מוזיקה לבלט (אנ') איטלקי, פסנתרן וכנר. בראשית הקריירה שלו חיבר אופרות, סימפוניות וצורות אחרות של מוזיקה תזמורתית, אך הוא נודע ביותר במוזיקה לבלטים שהלחין לתיאטרון הוד מלכותה בלונדון בשנים 1845–1850 ולתיאטרון האימפריאלי בסנקט פטרבורג, רוסיה בשנים 1850–1870. את רוב המוזיקה לבלטים חיבר ליצירות של הכוריאוגרף ומנהל הבלט ז'יל פרו, שכמעט כל אחד מן הבלטים שהעלה נכתב למוזיקה של פוני. בשנת 1850 יצא פרו מלונדון לרוסיה, לאחר שקיבל את משרת "מנהל בלט ראשי" בתיאטראות האימפריאליים של סנקט פטרבורג, לבקשתה של קרלוטה גריזי, שרקדה שם כפרימה בלרינה. צ'זארה פוני יצא לרוסיה בעקבות פרו וגריזי, ונשאר בבירה הצארית גם לאחר עזיבתם של גריזי בשנת 1853 ופרו בשנת 1858. פוני המשיך לחבר בלטים לממשיכיו של פרו, ארתור סן-לאון ומריוס פטיפה, במעמד של מלחין בלטים רשמי של התיאטרון האימפריאלי, עד למותו בשנת 1870. צ'זארה פוני הוא המלחין הפורה ביותר של מוזיקה לבלט, שהלחין קרוב ל-100 פרטיטורות מקוריות מוכרות לבלט ועיבד או הרחיב עוד הרבה יצירות אחרות. הוא חיבר מספר רב ועצום של מחולות נלווים כגון דיברטימנטי ווריאציות בלט, שרבים מהם נוספו ליצירות אחרות רבות מספור. מבין יצירותיו המקוריות של פוני לבלט, נודעים ביותר "אונדין" הידוע גם בשם "La Naïade et le pêcheur" ‏ (1843); "לה אסמרלדה" (1844); "קטרינה או בת השודד" (1846); "בת פרעה" (1862); ו"הסוסון בעל הגבנון" ((1864). הוא נודע גם ביצירות אחרות שלו, בהן "מחול השישה" מ"לה ויוָאנְדְיֶירה" (הידוע שם בשם "מרקיטנקה") (1844); "פָּה דֶה קאטֶר" (מחול הארבע) (1845); "פּה דה דה (מחול השניים) בקרנבל ונציאני" (הידוע גם כSatanella pas de deux) ‏ (1859); "מחול השניים של דיאנה ואקטאון" (1868); ותוספת המוזיקה שלו לבלט "לה קורסר" (1863 ו-1868). מדיה וקבצים בנושא צ'זארה פוני בוויקישיתוף צ'זארה פוני, באתר MusicBrainz (באנגלית) צ'זארה פוני, באתר Discogs (באנגלית) אגודת מריוס פטיפה, ביוגרפיה של צ'זארה פוני
La Venda

La Venda (בעברית: כיסוי העיניים) הוא שיר בספרדית שביצע מיקי נונייס. השיר נכתב והולחן על ידי אדריאה סלאס, וייצג את ספרד באירוויזיון 2019 בתל אביב שבישראל, לאחר שזכה במקום הראשון במופע האירוויזיון של תוכנית הזמר "אופרסיון טריונפו", תוכנית הריאליטי המוזיקלית הפופולרית בספרד. סרטון השיר "La Venda" באתר יוטיוב La venda - Miki Núñez lyrics, מילות השיר באתר ג'יניוס
ניקולס פנל

ניקולס פנל (באנגלית: Nicholas Pennell;‏ 19 בנובמבר 1938 - 22 בפברואר 1995) היה שחקן אנגלי, שהופיע בקולנוע ובטלוויזיה בשנות השישים של המאה העשרים. פנל היגר לסטרטפורד באונטריו שבקנדה שם היה תומך נאמן של פסטיבל סטרטפורד. פנל נולד בבריקסהם שבמחוז דבון באנגליה. הוא למד באולהאלוס קולג' בעיר ליים רג'יס. את הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA). אחר כך החל להופיע בתיאטרון רפרטוארי. בטלוויזיה שיחק בסדרות "המלאך", "The Flaxton Boys", "ההגדה לבית פורסייט" בתפקיד מייקל מונט, ובשישה פרקים בסדרה "דוקטור הו" בסיפור בשם "Colony in Space". בקולנוע הופיע פנל בתפקיד בדפורד בסרט "איזדורה" (1968), ובסרט "Only When I Larf" בתפקיד ספנסר. ב-1969 גילם טייס בחיל האוויר המלכותי בסרט "הקרב על בריטניה". ב-1971 שיחק בתפקיד ג'וליאן בסרט "Mr. Forbush and the Penguins". ב-1972 הצטרף פנל ללהקת התיאטרון של פסטיבל סטרטפורד. בעונה הראשונה שיחק בתפקיד אורלנדו במחזה "כטוב בעיניכם" לצדה של קרול שלי שגילמה את רוזלינד. בשנה לאחר מכן חזר לככב בתפקיד פריקלס בהפקה של 1973 בעיצובו של לזלי הארי ובבימויו של ג'ין גסקון. כשרובין פיליפס מונה למנהל אמנותי ב-1975, הוא מצא שם פנים מוכרות. השניים עבדו יחד בסרט הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" משנת 1969, ופיליפס הופיע גם בסדרה "ההגדה לבית פורסייט". פיליפס גייס את פנל ללהקתו הצעירה ובה הופיע במחזה "קומדיה של טעויות" וב"שני אדונים מוורונה". ב-1976 שיחק פנל במחזות "המלט" ו"הסערה". פנל היה חבר בולט בלהקה ומלא התלהבות מהפסטיבל. משחק במחזות שייקספירים הפך לייעוד שלו. ב-24 עונות הוא הופיע במגוון רחב של תפקידים החל מסטפנו במחזה "הסערה", יאגו, ריצ'רד השני, השוטה במחזה "המלך ליר", ססון במחזה "Not About Heroes" וכלה במלך ג'ון. DVD בהשתתפותו של פנל עם המחזה "הלילה השנים עשר" (1986) מאת שייקספיר, יצא לאור בהוצאת CBC Home Video. הדיסק מבוסס על הפקה משנת 1985 של פסטיבל שייקספיר סטרטפורד. פנל נפטר ב-22 בפברואר 1995 מסרטן הלימפה בגיל 56. מעט ידוע על חייו הפרטיים פרט להיותו הומוסקסואל. ב-2005 פורסמה ביוגרפיה שלו מאת מרי ז. מהאר. ניקולס פנל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Keith Garebian, Book Review: "Actor Nicholas Pennell" by Mary Z. Maher. Mary Z. Maher, Actor Nicholas Pennell: Risking Enchantment (Baltimore, Maryland: PublishAmerica, 2005), ISBN 1-4137-3808-7
התזמורת הקאמרית כפר סבא "סולני ישראל"

התזמורת הקאמרית כפר סבא "סולני ישראל" היא תזמורת קאמרית שפעלה בין השנים 2015–2021. התזמורת הוקמה על ידי המלחין, המנצח והפסנתרן בנימין יוסופוב, ששימש גם כמנהלה המוזיקלי. התזמורת הוקמה כאנסמבל סולנים המורכב ממוזיקאים בכירים בישראל ששמו למטרה לבנות גוף מוזיקלי מקצועי ברמה בינלאומית. התזמורת הופיעה בבמות חשובות בארץ ומאופיינת בנגינת תוכניות מגוונות ומרתקות. הגוף היה ממומן על ידי עיריית כפר סבא ומוכר על ידי משרד התרבות והספורט כגוף יוצא דופן ברמת הנגינה. ביקור התזמורת: סולני כפר סבא התארחו בקזחסטן, באתר mynet כפר סבא, 24 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריה קו 16

"גלריה קו 16, גלריה קהילתית לאמנות" היא גלריה ציבורית לאמנות הפועלת במרכז קהילתי נווה אליעזר בתל אביב-יפו. "גלריה קו 16" נפתחה בשנת 1998 במרכז הקהילתי בשכונת נווה אליעזר בתל אביב-יפו, ביוזמת העירייה ואירית סגולי. שם הגלריה שאול מקו האוטובוס מס' 16, המחבר בין נווה אליעזר ושכונות מזרח העיר אל מרכזה. מטרת המיזם הייתה להביא את טובי האמנים שבדך כלל מציגים בגלריות שבמרכז העיר אל נווה אליעזר ולבנות בה מרכז חשוב לאומנות. הגלריה מציגה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות של אמנים ידועים, לצד פעילות אמנותית הפונה לקהילה, כגון הדרכות לקהלים מקומיים, או פעילות אמנותית המתרחשת במקומות שונים ברחבי האזור בו ממוקמת הגלריה. אלי ערמון-אזולאי, אוצרת חדשה לגלריה קו 16 בתל אביב, באתר הארץ, 4 ביוני 2013 יהונתן ה. משעל, אוצרת תלוית מקום, ערב רב, 2 בפברואר 2014 מיטל רז, מי פנוי בנווה אליעזר? אוצרת חדשה נכנסה לגלריה קו 16, באתר טיים אוט, 8 בפברואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרסלר

האם התכוונתם ל... יגאל פרסלר – איש ביטחון ישראלי מנחם פרסלר – פסנתרן גרמני-ישראלי-אמריקאי מרים פרסלר – סופרת ומתרגמת יהודייה-גרמנייה
בוניטזאורה

בוניטזאורה (שם מדעי: Bonitasaura) הוא סוג של דינוזאור זאורפוד מקבוצת הטיטאנוזאורים אשר חי בארגנטינה בסוף הקרטיקון, לפני 85 מיליון שנה. הוא קרוי על שם תצורות "לה בוניטה", בהם נמצא. הוא היה קרוב משפחה אפשרי של הדינוזאור העצום ארגנטינוזאורוס, שחי באותו אזור. מאובניו, שנתגלו בשנת 2004, כללו בעיקר לסת תחתונה, שיניים וכמה חוליות. הבוניטזאורה הגיע לאורך עשרה מטרים והיה בעל צוואר בינוני באורכו, אך ראשו היה קטן ובעל לסתות חלשות שכוסו במקור קרני. שיניו הזכירו במראם את שיני הניז'רזאורוס והם היו דקות ועדינות, שימשו כנראה לתלישה חזקה של עלים מהעצים. לעומת הראש, היה לבוניטזאורה זנב ארוך אשר שימש, ככל הנראה, כהגנה מפני טורפים. דינוזאור זה הופיע במשחק המחשב עולם היורה: המשחק. מדיה וקבצים בנושא בוניטזאורה בוויקישיתוף בוניטזאורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בוניטזאורה, באתר GBIF (באנגלית)
אירוטיטאן

אירוטיטאן (שם מדעי: Aerotitan) הוא סוג פטרוזאור גדול ממשפחת האזדרקיים שחי בקרטיקון העליון של פטגוניה, ארגנטינה. משמעות שמו היא: "טיטאן מעופף (אירודינמי)", עקב גודלו הרב. השם של המין ניתן עקב הימצאותו באמריקה הדרומית. המאובנים התגלו ב-2012. מעופף זה הגיע למוטת כנפיים של 5 מטרים, והוא היה כנראה האזדרקי הראשון שנמצא באמריקה הדרומית. כמה חוקרים טוענים שהיה שייך למשפחה תלסודרומיים (Thalassodromidae). מאובניו כללו בעיקר עצמות לסת ארוכה באורך 264 ס"מ שהייתה חסרת שיניים. ייתכן שיצור זה עף לאורך מדבריות פטגוניה בחיפוש אחרי נבלות שהותירו ציידים גדולים, ואולי הוא צד יצורים קטנים בעצמו. יצור זה הופיע במשחק המחשב עולם היורה: המשחק. מדיה וקבצים בנושא אירוטיטאן בוויקישיתוף אירוטיטאן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
ג'ג'יאנגופטרוס

ג'ג'יאנגופטרוס (שם מדעי: Zhejiangopterus; מילולית: "הכנף של מחוז ג'ג'יאנג") הוא סוג פטרוזאור ממשפחת האזדרקיים אשר חי בסין הקדומה של סוף הקרטיקון. הוא היה מקרוביו של הקוואצלקואטלוס העצום שהיה גדול המעופפים מעולם. המאובנים שלו נמצאו ברחבי ג'ג'יאנג, ומהם נמצאו 6 שלדים, מאותו המין - Zhejiangopterus linhaiensis. הוא קיבל את שמו בשנת 1994. מעופף זה היה בעל צוואר ארוך בדומה לג'ירף והיה בעל גולגולת באורך 43 סנטימטרים עם מקור ארוך חסר שיניים עם פתח נחיריים גדול וזרועות ארוכות מאוד מכוסות קרום, איתם דאה. בתחילה סברו שהיה בעל מוטת כנפיים של 5 מטרים, אך בהמשך היא ירדה ל-3.5 מטרים ומשקלו הגיע רק ל-7.5 קילוגרם, עקב מבנהו הקל. הוא היה בעל צלעות ארוכות ורגליים חזקות, איתם צעד ביעילות על הקרקע. מדיה וקבצים בנושא ג'ג'יאנגופטרוס בוויקישיתוף ג'ג'יאנגופטרוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ג'ג'יאנגופטרוס, באתר GBIF (באנגלית)
הקדים רפואה למכה

הקדים רפואה למכה הוא ביטוי עברי מתקופת האמוראים, שמשמעותו נקיטת אמצעים המונעים צרה או אסון עוד לפני שהתרחשו. היות שהמשמעות של המילה רפואה בביטוי זה היא תרופה, שגור גם הביטוי הקדים תרופה למכה. בתלמוד מובאים דברי רבא וריש לקיש: 'אַחַר הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה', אחר מאי? אמר רבא: אחר שברא הקדוש ברוך הוא רפואה למכה. דאמר ריש לקיש: אין הקדוש ברוך הוא מכה את ישראל אלא אם כן בורא להם רפואה תחילה, שנאמר: 'כְּרָפְאִי לְיִשְׂרָאֵל וְנִגְלָה עֲוֹן אֶפְרַיִם'. כלומר: עוד לפני שהמן עלה לגדולה במלכות אחשוורוש ונגזרה הגזירה להשמיד את עם ישראל, כבר נרשם בספר הזכרונות של אחשוורוש שמרדכי סיפר לאסתר המלכה שסיפרה למלך בשמו על תוכניתם של בגתן ותרש, ועל ידי כך זכה שאחשוורוש יזכור אותו לטובה. לדברי ריש לקיש כך נוהג הקב"ה תמיד בקשר לעם ישראל, שלפני שנגזרת עליהם גזרה רעה כבר מוכנת התרופה לכך. הקדים רפואה למכה באתר השפה העברית יעל ברוש, הביטוי "להקדים רפואה למכה", באתר מכללת אורות ישראל תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ג, עמוד ב'. מגילת אסתר, פרק ג', פסוק א'. ספר הושע, פרק ז', פסוק א'.
מוסה מנארוב

מוסה מנארוב (ברוסית: Муса Хираманович Манаров; ‏נולד ב־22 במרץ 1951) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל מיר. מוסה מנארוב נולד בבאקו, אזרבייג'ן הסובייטית למשפחה ממוצא לאקי. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לימודים במכון לתעופה במוסקבה. בשנת 1973 החל לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה ועסק בניסוי החלליות. בשנת 1978 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. בשנים 1987 מנארוב טס לחלל בחללית סויוז TM-4 לצד ולדימיר טיטוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר. לאחר חפיפה עם משלחת מס' 2 לתחנת החלל מיר בפיקוד יורי רומננקו טיטוב ומנארוב החלו לפעול כמשלחת מס' 3. הם חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TM-6 רק כעבור שנה ובכך קבעו שיא לאותה תקופה. בשנת 1990 מנארוב טס לחלל בחללית סויוז TM-11 לצד ויקטור אפנסייב וטויוחירו אקיאמה. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים במסגרת משלחת מס' 8 לרבות פעילות חוץ רכבית. מוסה מנארוב חזר לכדור הארץ כעבור 145 ימים. באותה שנה נכנס מנארוב לפוליטיקה. הוא היה חבר של הפרלמנט הרוסי בשנים 1990–1993 וחבר בדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית בשנים 2007-2011. מנארוב מתגורר במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא מוסה מנארוב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
יאנה סודובה

יאנה סודובה (בצ'כית: Jana Sudova; נפטרה ב-1 בינואר 1993) הייתה חסידת אומות העולם צ'כית, שהסתירה בביתה יהודים בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה. סודובה התגוררה עם בתה הפעוטה במזרח צ'כיה, בכפר בוהומין שבמחוז מורביה-שלזיה. בתקופת השואה הגיעו לביתה של יאנה יהודים שברחו מצעדת המוות מאושוויץ בינואר 1945. הם סיפרו לה שהם פרטיזנים, והיא הסכימה להעניק להם מקום מסתור בעליית הגג בביתה. יאנה דאגה לצרכיהם, אף על פי שידעה את גודל הסכנה. בהמשך החליטו שלושה מהם להמשיך בדרכם, על אף אזהרותיה של סודובה, שחששה לגורלם. הנאצים תפסו את השלושה והוציאו אותם להורג. יעקב זילברשטיין היה היחיד שהחליט להישאר ולהמשיך להסתתר בביתה של סודובה. כאשר גברה תדירות החיפושים של הגרמנים באזור, מצא זילברשטיין מקום מחבוא בתוך גזע עץ חלול, שעמד בחצר ביתה. לעיתים שהה בו כ-9 שעות ברציפות. בחלוף הסכנה היה יוצא מן הגזע וחוזר לביתה של יאנה. כך נהג עד לשחרור האזור בידי הצבא האדום. כעשור לאחר סיום המלחמה החליט זילברשטיין לחזור לצ'כיה, כדי לחפש את סודובה שהצילה את חייו. הוא לא ידע את שמה, וגם לא זכר את שם הכפר שבו הסתתר. בעשור הראשון של המאה ה-21 לאחר שגייס לעזרתו את ההיסטוריון הצ'כי ז'דנק וואסאלי, ופורסם מכתב בעיתון מקומי באזור בוהומין, הצליח, באמצעות קורא, שהיה שכן באותו הכפר, ליצור קשר עם בתה של סודובה, וממנה נודע לו שסודובה כבר איננה בין החיים. יאנה סודובה הוכרה ב-22 בינואר 2006 על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, ושמה נחקק בקיר הכבוד. בטקס השתתפו בתה של יאנה, אניקה גרלובה, וכן ניצול השואה יעקב זילברשטיין וכ-40 מבני משפחתו. בהמשך פעל זילברשטיין להנציח את זכרה של סודובה באמצעות הבאת גזע העץ החלול, אשר בו הסתתר בחצר ביתה, לישראל. הגזע הוצב בגן חסידי אומות העולם ביד-ושם. זילברשטיין פנה ב-30 באוקטובר 2005 למנהל המדור לחסידי אומות העולם, ד"ר מרדכי פלדיאל, בבקשה להכיר גם בבתה של סודובה, אניקה גרלובה, שהייתה אז בת שלוש, כחסידת אומות העולם, אך היא לא הוכרה. זילברשטיין, יעקב. עץ החיים שלי: סיפור ההישרדות של יעקב זילברמן. ירושלים: י. זילברשטיין, 2008.(הספר בקטלוג ULI) מידע מאתר יד ושם וינברגר אריה (עורך), "עץ החיים של יעקב", מדי חודש בחודשו 177, משרד החינוך האגף לתרבות תורנית, טבת שבט תשס"ח אנשיל פפר, 60 שנים אחרי שהציל חיים בשואה, גזע העץ הוצב ביד ושם, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007 Sudová Jana, באתר יד ושם (באנגלית) הודעה לעיתונות, יד ושם, 1 במאי 2006, תיק חסידי אומות העולם מס' 10762 The Hollow Tree Trunk that Saved a Life is Brought to The Garden of the Righteous Among the Nations | www.yadvashem.org, 08-october-2007.html (באנגלית) מכתב מזילברשטיין לפלדיאל, יד ושם, תיק חסידי אומות העולם מס' 10762. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יאנה סודובה".
תרמית זכייה בפרס

תרמית זכייה בפרס היא תרמית נפוצה המופיעה בווריאציות שונות, שמטרתה הוצאת כסף במרמה. תרמיות כאלה לפעמים זוכות בתקשורת הישראלית לכינוי "העוקץ הניגרי" על שמו של תרגיל עוקץ מפורסם מסוג אחר. התרמית מתחילה לרוב ביצירת קשר עם קורבנות אפשריים של התרמית, באמצעות שיחת טלפון, בשליחת הודעה בדואר אלקטרוני או בדרך אחרת. בעת יצירת הקשר מבשרים לקורבן שהוא כביכול אחד הזוכים בפרס כספי גדול (בדרך כלל כמה מאות אלפי דולרים ואף יותר) למשל, בהגרלת הפאוורבול האמריקאית או בהגרלות שונות אחרות, או בסכום כספי גדול בירושה. לעיתים בהודעה מפורטים נתונים אודות תאריך ההגרלה והמספרים הזוכים שהם כביכול המספרים של הנמען. בשלב הבא "הזוכה" מתבקש למסור פרטים אישיים כדי לאמת את זכייתו, מתבקש למסור את פרטי חשבון הבנק שלו לצורך העברת הכסף כביכול, וכן הוא מתבקש לשלם מראש סכום מסוים אשר יוכל לאפשר את קבלת כספי הזכייה לאחר מכן. העברת התשלום מראש מהקורבן אל הפונים אליו היא מטרת התרמית, ולרוב לאחר ביצוע העברת הכספים מהקורבן ייפסק הקשר עם איתו, ומבצעי העוקץ יטשטשו את עקבותיהם על ידי ניתוק או ביטול אמצעי התקשורת שבאמצעותו תיקשרו עם הקורבן, והעברת הכסף שהתקבל מהקורבן בצורה שלא מאפשרת את איתורו והחזרתו. ההסבר שניתן לקורבנות העוקץ היא שהעברת הכספים אל מבצעי העוקץ נדרשת כתשלום מס בגין הזכייה, או תשלום לעורך דין שכביכול אמור לטפל בהעברת הכסף ל"זוכה", או למטרה דומה. תרמית אחרת היא להבטיח באינטרנט, בהודעות טקסט, או ברשתות חברתיות פרס צנוע יותר, כגן כרטיס טיסה חינם, וזאת כדי לעודד משתמשים ללחוץ על קישור לאתר אחר, שמטרתו לשאוב פרטים אישיים של המשתמש, או לשתול אצלו קוד זדוני, או אפילו לבקש ממנו כופר כסף. בסוף יולי 2019 התחזה אתר אינטרנט בגנדיה בספרד לחברה סלולרית ישראלית, פנה לגולשים ישראליים באמצעות אתר אינטרנט קופץ והציע להם סמסונג גלקסי S10 או אייפון XS, עבור דמי משלוח של דולר אחד, תמורת מילוי סקר צרכני בדף שעשה שימוש בצבעים ובלוגו של החברה הסלולרית הישראלית, והשאלות בדף היו באנגלית. אחרי מילוי הסקר, חיוב הלקוח בדולר אחד בדף שלא היה שייך לחברה הסלולרית, ומסירת מען הלקוח לקבלת הסמארטפון, הועבר ה"זוכה" למסלול מנוי חודשי של 35 דולר ללא מועד סיום. אחרי פנייה לספק התשלומים של הלקוח, בוטל החיוב בדולר. רשויות ממדינות שונות משתפות פעולה כדי למגר את התופעה. כך, בשנת 2009 פסק בית המשפט המחוזי בישראל כי יש להסגיר לארצות הברית ישראלים שביצעו באופן שיטתי תרמית כזו של קשישים אמריקאים רבים. כאשר תרמית הופכת לנפוצה, עשויות הרשויות לפרסם אזהרה לציבור. כך, בשנת 2013 פרסמה הרשות להגנת הצרכן בישראל אזהרה מפני הודעות זכייה פיקטיביות ב-SMS ובדואר אלקטרוני שמקורן בארצות הברית. מירב קריסטל, "זכיתם" במאות אלפי אירו בסמס? הנה האמת, באתר ynet, 31 במאי 2015 נעם ברקן, מעריב, זקנה התמכרה לעוקץ הניגרי, באתר nrg‏, 22 בינואר 2007 הגר בוחבוט, לא זכיתם בכרטיס טיסה, זו הונאת וואטסאפ, באתר ynet, 30 באוגוסט 2017 שגיא כהן, זהירות, פישינג: גל של הונאות בווטסאפ ובסמס, באתר "ידיעות אחרונות", 25 באוגוסט 2018 שמואל מיטלמן, החשודים ב"עוקץ הניגרי" יוסגרו לארה"ב, באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2009 מירב קריסטל, קיבלתם SMS שזכיתם? אל תתפתו, באתר ynet, 16 בספטמבר 2013
סויוז TM-5

סויוז TM-5 (ברוסית: Союз TM-5) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-7 ביוני 1988 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר. אנטולי סולוביוב - מפקד בולגריה אלכסנדר אלכסנדרוב - קוסמונאוט חוקר ויקטור סביניך - מהנדס טיסה ולדימיר ליאחוב - מפקד אפגניסטן (1992-1987) עבדול אחד מומנד - קוסמונאוט חוקר ולדימיר ליאחוב - מפקד בולגריה קרסימיר סטויאנוב - קוסמונאוט חוקר אלכסנדר סרברוב - מהנדס טיסה "סויוז TM-5" שוגרה ב-7 ביוני 1988 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. עגינה לתחנת החלל מיר ב-23 בדצמבר למודול "קוואנט-1" עברה ללא בעיות. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. לאחר השלמת תוכנית הטיסה צוות החללית נכנס לחללית סויוז TM-4 וחזר לכדור הארץ חללית "סויוז TM-5" נותרה מחוברת לתחנת החלל ושימשה חללית חירום. ב-18 ביוני חללית התנתקה ממודול "קואנט 1" ובוצע עגינה לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל מיר. ב-5 בספטמבר החללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה ולדימיר ליאחוב ועבדול אחד מומנד שהגיעו בחללית סויוז TM-6. במהלך הכנות לנחיתה על כדור הארץ התברר שלמחשב של החללית הוכנסה תוכנית מחשב לא מתאימה. כתוצאה מכך היה צורך לתכנת את המחשב מחדש. להסדרת הנושא חללית פעלה באופן עצמאי כיממה. לאחר מציאת פתרון לבעיות, החלה ירידת החללית והיא נחתה ב-7 בספטמבר. הנחיתה עצמה עברה ללא בעיות והסתיימה כמתוכנן בשטח קזחסטן של היום. מדיה וקבצים בנושא סויוז TM-5 בוויקישיתוף נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל
וצלב יורן

וצלב יורן (בצ'כית: Václav Juráň[דרושה הבהרה]) היה חסיד אומות העולם צ'כי, שהסתיר בביתו יהודים בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה. וצלב יורן היה מהנדס בניין ומכר של אריך קולקה מעיר הולדתו ווסטין. אריך קולקה ובנו אוטו, אשר ברחו מאושוויץ בעת פינוי המחנה, הסתתרו בביתו של יורן וצלב בעיר ווסטין (Vsetín) (אנ') במוראביה במזרח צ'כיה, מסוף ינואר עד אמצע מרץ 1945. אריך קולקה, יליד ווסטין, הכיר את וצלב עוד מתקופת פעילותו במחתרת ב-1939 לפני שנשלח למחנות. קולקה יצר קשר טלפוני עם וצלב מביתו של ד"ר יאנסה פרמיסל, אשר החביא אותו ואת בנו בלילה הראשון לבריחתם. קולקה ביקש מוצלב מקום מסתור זמני. וצלב נתן חסות לקולקה ובנו ולאסיר נוסף, שאותו לא הכיר מעולם. וצלב הסתירם במבנה מבודד מחוץ לעיר, שהיה שייך לו ושימש לאחסון קש וחציר לבהמות. הם התחפרו והסתתרו בין ערימות הקש, כשהוא דואג להביא להם מזון מדי יום. וצלב המשיך בהסתרה למרות פעילות הפרטיזנים בסביבה, שכללה חיפושים אצל בעלי בתים, שהעניקו מחסה ליהודים. בהמשך עזר בביצוע הסידורים הדרושים להעברתם של אריך קולקה והאסיר הנוסף למקום מסתור אחר בבית משפחת פרידל. הבן, אוטו דב קולקה, נשאר להסתתר בביתו של וצלב, ועזב למקום מסתור אחר רק כאשר חיפושי הגסטאפו בווסטין התגברו. וצלב יורן הוכר ב-2 בינואר 1969 על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בשגרירות ישראל בסטוקהולם שוודיה. טקס נטיעת עצים לכבודו ולכבוד קארל פרידל התקיים בירושלים בהר הזיכרון ביד ושם ב-15 בדצמבר 1983. את העצים נטעו אריך קולקה ובנו אוטו דב קולקה לכבוד מציליהם. משפחת טקאדלצ'ק יאנסה פרמיסל פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מכתב ליד ושם מאת פרופ' דב קולקה, ירושלים, 26 בנובמבר 2013, תיק יד ושם 481.2 תיק חסיד אומות העולם 481 יד ושם Juráň FAMILY : The Righteous Among The Nations, באתר יד ושם (באנגלית) מכתב מאת אוטו דב קולקה ליד-ושם הוועדה לחסידי אומות העולם, 17 אוקטובר 1980, תיק יד ושם 481.2 The Righteous Among The Nations: Juráň Václav, באתר יד ושם (באנגלית) קטע עיתונות מצולם, ג'רוזלם פוסט, מ-11 בדצמבר 1983, יד ושם, תיק 481. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטולי סולוביוב

אנטולי יאקובלביץ' סולוביוב (ברוסית: Анатолий Яковлевич Соловьёв; ‏נולד ב־16 בינואר 1948) הוא קוסמונאוט סובייטי-רוסי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל מיר. אנטולי סולוביוב נולד בריגה, לטביה הסובייטית למשפחה ממוצא רוסי. לאחר סיום בית הספר, בשנת 1967 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת לטביה. הוא לא סיים את שנת הלימודים הראשונה, ועזב את הלימודים לטובת קורס טייס. בהמשך הוא גויס לחיל האוויר הסובייטי והוצב ביחידת החיל. בשנת 1976 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1988 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-5 לצד ויקטור סביניך ואלכסנדר אלכסנדרוב מבולגריה. הם התחברו לתחנת החלל מיר. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. הם חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TM-4 לאחר סיום תוכנית ניסויים. ב-1990 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-9 כמפקד צוות לצד אלכסנדר בלנדין. הם התחברו לתחנת החלל מיר ובכך החלה פעילות של משלחת מס' 6 לתחנת החלל. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 179 ימים. ב-1993 שוגר לחלל בחללית סויוז TM-15 לצד סרגיי אוודייב ומישל טוניני מצרפת. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 11 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו. לאחר ביצוע חפיפה משלחת מס' 12 בפיקוד סולוביוב וכללה סרגיי אוודייב החלה את פעילותה. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. צוות חזר לכדור הארץ כעבור 188 ימים. ב-1995 שוגר לחלל במשימה STS-71 לצד אסטרונאוטים אמריקאים. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 18 בפיקוד ולדימיר דז'ורוב. לאחר 5 ימים מעבורת החלל עזבה ו משלחת מס' 19 בפיקוד סולוביוב החלה בפעילות סדירה. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אנטולי סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 75 ימים בחללית סויוז TM-21. ב-1997 שוגר שוב סולוביוב לחלל בחללית סויוז TM-24 לצד פאבל וינוגרדוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 23 בפיקוד וסילי ציבלייב. לאחר הליך של העברת אחריות על תחנת החלל משלחת מס' 24 בפיקוד אנטולי סולוביוב החלה את פעילותה הסדירה. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. סולוביוב חזר לכדור הארץ כעבור 197 ימים. בשנת 1999 עזב סולוביוב את תוכנית החלל הרוסית. מאז הוא מכהן כנשיא קרן "למען מולדת". מדיה וקבצים בנושא אנטולי סולוביוב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר נאס"א אנטולי סולוביוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)