laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תמרון מעבר ירחי

תמרון מעבר ירחי (באנגלית: Trans Lunar Injection ובקיצור TLI) הוא תמרון מסלולי המשמש לשליחת חלליות אל הירח. מסלול מעבר טיפוסי אל הירח דומה למסלול הוהמן, אך גם מעברים באנרגיה נמוכה נמצאים בשימוש. למשימות חלל קצרות, ללא הפרעות ממקורות חיצוניים מלבד מערכת כדור הארץ והירח, מסלול הוהמן מהיר הוא יותר מעשי. חללית מבצעת תמרון TLI כדי להתחיל מסלול מעבר אל הירח ממסלול חנייה נמוך סביב כדור הארץ. תמרון ה-TLI, המבוצע על ידי הפעלת מנוע, מגביר את מהירות החללית ומשנה את מסלולה ממסלול לווייני נמוך למסלול אליפטי גבוה, עם אפוגיאה הקרובה לרדיוס מסלול הירח סביב כדור הארץ. התמרון מתוזמן כך שהחללית תגיע לאפוגיאה בערך באותו זמן בו הירח מגיע לאותה נקודה במסלולו. כאשר מגיעה החללית לאפוגיאה, היא נלכדת בשדה הכבידה של הירח ומבצעת יעף היפרבולי על פני הירח. במידה ורוצים להכניס את החללית למסלול סביב הירח, על החללית לבצע הפעלת מנוע נוספת בעת ביצוע היעף, שתאט את מהירות החללית ותגרום לה ל"הילכד" סביב הירח. במקרים מסוימים ניתן לתכנן תמרון TLI כך שהחללית תבצע "לופ" סביב הירח ותחזור לכדור הארץ. מסלול זה נקרא "מסלול חזרה חופשית", והוא מאפשר לשלוח חללית להקיף את הירח ולחזור לכדור הארץ בעזרת בעירת מנוע יחידה (זאת שמוציאה אותה ממסלול כדור הארץ אל עבר הירח). אפשרות מסלול החזרה החופשית מוסיפה משנה בטיחות למשימות מאוישות המשוגרות אל הירח. מסלול זה אכן שימש את משימת אפולו 13 שנתקלה בקשיים במהלך טיסתה אל הירח באפריל 1970, והשתמשה במסלול החזרה החופשית על מנת לחזור לכדור הארץ. החללית הראשונה שהשלימה בהצלחה תמרון TLI היא הגשושית הסובייטית לונה 1, ב-2 בינואר 1959. החללית המאוישת הראשונה שהשלימה את התמרון, ובכך הפכה לחללית המאוישת הראשונה שעזבה את שדה הכבידה של כדור הארץ, הייתה החללית אפולו 8 האמריקאית, ב-21 בדצמבר 1968. הגשושית בראשית הגיעה לירח בצורה זו. מסלול הוהמן מסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי (GTO) שלב העזיבה של כדור הארץ
אגם דזיאני

אגם דזיאני (בצרפתית: Lac Dziani; בקומורית: Dziani Dzaha) הוא אגם לוע הממוקם במיוט שבצפון מצר מוזמביק. זהו אגם מוקף יערות שנוצר ממילוי לוע הר געש רדום במי גשמים וכן במים שהגיעו מהאוקיינוס ההודי שנמצא כ-200 מטר ממנו. מדיה וקבצים בנושא אגם דזיאני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ימות ואגמים ובנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האל דייוויד

הארולד ליין "האל" דייוויד (באנגלית: Harold Lane "Hal" David; ‏25 במאי 1921 – 1 בספטמבר 2012) היה פזמונאי יהודי-אמריקאי. ידוע במיוחד בשיתוף הפעולה שלו עם המלחין ברט בכרך. בין להיטיהם הידועים "Raindrops Keep Fallin' on My Head",‏ "I'll Never Fall in Love Again",‏ "Do You Know the Way to San Jose", ‏"Walk On By", ‏"What the World Needs Now Is Love",‏ "I Say a Little Prayer" ואחרים. דייוויד נולד בברוקלין, ניו יורק. כבר משנות הארבעים כתב לזמרים מוכרים בהם גאי לומברדו. ב-1951 קיבל לראשונה קרדיט לכתיבתו לסרט הקולנוע "Two Gals and a Guy". בשנת 1957 פגש במרכז כתיבת השירים בניו יורק, בניין בריל, את המלחין ברט בכרך והשניים החלו להפיק שרשרת להיטים, שהראשון בהם היה "The Story of My Life". בשנות השישים המוקדמות כתבו השניים מעל 100 שירים. באון שנים פעל צמד הכותבים במקרים רבים יחד עם הזמרת דיון וורוויק, זמרת בוגרת קונסרבטוריון שהשניים חשבו עליה כמבצעת בעת כתיבת יצירותיהם. שיתוף הפעולה ביניהם הוליד את אחד הצוותים המצליחים ביותר בתולדות המוזיקה הפופולרית. במשך אותן שנים ביצעה ווריק 38 שירים פרי עטם שנכנסו למצעד בילבורד הוט 100; מהם תשעה ב"עשרת הגדולים". במשך שנות ה-60 וה-70 מבצעים נוספים פרסמו להיטים רבים פרי עטם של דייוויד ובכרך. בהם דאסטי ספרינגפילד, סילה בלאק, השירלז, הביטלס, הקרפנטרס, אריתה פרנקלין, אייזיק הייז, בי ג'יי תומאס, טום ג'ונס ואנגלברט המפרדינק. הזוג היה מועמד לפרס אוסקר עבור שיר הנושא לסרטים "מה חדש, חתלתולה?", "אלפי" ולשיר "The Look of Love" מסרט ג'יימס בונד "קזינו רויאל" בביצועה של דאסטי ספרינגפילד. ב-1968 שיתפו דייוויד ובכרך פעולה עם המפיק דייוויד מריק במחזמר ברודוויי "Promises, Promises" שהניב שני להיטים, נעימת הנושא והשיר "I'll Never Fall in Love Again" שבוצע על ידי דיאן ווריק. שנת 1969 היוותה שיא נוסף עבור צמד המחברים כשזכו עם הלהיט "טיפות הגשם ממשיכות ליפול על ראשי" (Raindrops Keep Falling on My Head), מתוך הסרט "קיד וקאסידי" שזכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר. בין השנים 1980–1986 כיהן דייוויד כנשיא האיגוד האמריקאי של מלחינים, כותבים ומו"לים (ASCAP). ב-1 בספטמבר 2012 מת דייוויד בגיל 91. מדיה וקבצים בנושא האל דייוויד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האל דייוויד האל דייוויד, ברשת החברתית פייסבוק האל דייוויד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האל דייוויד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האל דייוויד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) האל דייוויד, באתר ספוטיפיי האל דייוויד, באתר Last.fm (באנגלית) האל דייוויד, באתר AllMusic (באנגלית) האל דייוויד, באתר MusicBrainz (באנגלית) האל דייוויד, באתר Discogs (באנגלית) האל דייוויד, באתר Songkick (באנגלית) האל דייוויד, באתר SecondHandSongs האל דייוויד, באתר DNCI דף באתר היכל התהילה של התמלילנים האל דייוויד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוב הרבורגר, האל דייוויד, פזמונאי, מת בגיל 91, הניו יורק טיימס, 1 בספטמבר 2012.
מגקריוציט

מגקריוציט (= תא בעל גרעין ענק) הוא סוג תא המצוי במח העצם המייצר טסיות דם. מגקריוציט גדול מתא דם אדום בערך פי 10–15. במהלך התמיינותו הוא משכפל את ה-DNA שלו בלי להתחלק (פוליפלואידיות), דבר שעלול להיראות במיקרוסקופ כמו מספר גרעינים, או גרעין ענק ועל כך שמו. עם סיום ההתמיינות, המגקריוציט מתחיל לייצר בתוכו טסיות דם, בהשפעת ההורמון תרומבופוייטין. לבסוף מתפרק התא, הכולל בדרך-כלל 2,000–5,000 טסיות, המתפזרות בדם. כשליש מהטסיות יפורקו על ידי הטחול. טסיות הדם חשובות למערכת הקרישה ולשמירה על הומאוסטזיס על ידי שמירה על נפח הדם. מדיה וקבצים בנושא מגקריוציט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק פו

חוק פּוֹ, הקרוי על שם ממציאו ניית'ן פו (Nathan Poe), הוא כלל בתרבות האינטרנט הקובע כי באינטרנט, בהיעדר ידיעה על כוונת הכותב (באמצעות הבעת פנים או אינטונציה), לא תמיד ניתן להבדיל בין אמירה רצינית (גם אם היא קיצונית) לבין פרודיה. למשל המשפט "אין על אפל, מת על המוצרים שלהם" - ללא רגשון מתאים, יכול להתפרש כפשוטו, או כביטוי של לעג. חוק פו קובע: "ללא סמיילי קורץ או סימן בולט אחר של הומור, לא ניתן ליצור פרודיה על קיצוניות מבלי שמישהו יטעה ויחשוב שמדובר בדבר אמיתי" — כוונתו של חוק פו היא שפרודיה על משהו היא מטבעה קיצונית, כך שקשה להבחין בין קיצוניות אמיתית לפרודיה. תוצאה נוספת של חוק פו היא תופעה הפוכה: אמונות קיצוניות מובנות בטעות כפרודיה על האמונה. חוק פו גובש בשנת 2005 על ידי נייתן פו באתר האינטרנט christianforums.com בדיון על בריאתנות. המשפט המקורי היה: "ללא סמיילי קורץ או הצגת סימן בולט אחר של הומור, אי אפשר ליצור פרודיה על בריאתנות באופן שמישהו לא יטעה לחשוב שמדובר בדבר האמיתי". התחושות שהביע פו נכתבו הרבה לפניו, ולכל הפחות בשנת 1983, אז פרסם ג'רי שוורץ פוסט בקבוצת דיון וכתב בו את המשפטים הבאים: "8. הימנע מסרקזם והערות מבדחות. ללא האינטונציה ושפת הגוף של תקשורת אישית עלולים כל אלה להיות מובנים שלא כהלכה. חיוך צד, :-), הפך מקובל ברשת לסימון המסמל ש"אני רק צוחק". אם אתה שולח פריט סאטירי ללא סמל זה, לא משנה כמה ברורה הסאטירה לך, אל תתפלא אם אנשים מתייחסים לזה ברצינות". תקדים נוסף לחוק פו הופיע בקבוצת דיון בשנת 2001. בעקבות הסכמה הידועה של החוק השלישי של ארתור סי. קלארק, כתב אלן מורגן: "כל פרודיה מספיק מתקדמת מטשטשת את ההבדל בינה לבין משוגע אמיתי". התמוטטות ההקשר חוק פו, באתר "Rational Wiki" עומר כביר, החוקים של האינטרנט: אם היה פה סמיילי הייתם מבינים, באתר כלכליסט, 12 במרץ 2013 Tom Chivers, ‏Internet rules and laws: the top 10, from Godwin to Poe, The Telegraph, 23 October 2009 "Big contradictions in the evolution theory". christianforums.com. 11 אוג' 2005. נבדק ב-20 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Emily Post for Usenet". 1 בנובמבר 1983. {{cite web}}: (עזרה) (Emily Post) "Bush's testing plan". 1 בפברואר 2001. {{cite web}}: (עזרה)
הר בנארה

הר בנארה (בצרפתית: Mont Bénara; בקומורית: Mlima Bénara) הוא הנקודה הגבוהה ביותר במיוט, ובכל מחוזות צרפת שמעבר לים, והוא מתנשא לגובה של 660 מטר מעל לגובה פני הים. ההר ממוקם בשמורת היערות של הרי בנארה שבדרום האי גרנד טר, ההר מורכב משתי פסגות כשאוכף ביניהם, רום הפסגות הן 660 מטר ו-620 מטר. נתוני ההר באתר peakbagger
ב.מ.וו X6

ב.מ.וו X6 הוא רכב פנאי שטח ספורטיבי יוקרתי המיוצר על ידי חברת ב.מ.וו מאז שנת 2008. רכב ה-X6 מוגדר על ידי ב.מ.וו באופן רשמי כ'רכב קופה פנאי-ספורטיבי', כאשר הוא משלב תכונות של רכב פנאי בהן: גובה הרכב מן הקרקע, גלגלים גדולים, הנעה כפולה ויכולות בתנאי מזג אוויר שונים, לצד עיצוב רכב קופה כגון גג אחורי משופע באופן בולט. מכונית הקונספט הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט בשנת 2007 כאשר דגם הייצור הרשמי הוצג בתערוכת הרכב של דטרויט בשנת 2008. מכונית ה-X6 מיוצרת בעיר גריר בדרום קרוליינה ארצות הברית לצד הב.מ.וו X5 אשר לה פלטפורמה זהה ומשותפת. ה-X6 ארוכה ורחבה יותר מדגם הב.מ.וו X5, אך גם נמוכה יותר באופן משמעותי. בתחילה עוצבה המכונית להכיל ארבעה נוסעים כאשר החל משנת 2011 ניתנת אפשרות גם לחמישה. בשנת 2009 בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק הוצגה גרסת ה-M ל-X6 אשר נקראת X6M, גרסה קיצונית בעלת ביצועים גבוהים לדגם ה-X6. בנוסף בתערוכת פרנקפורט בשנת 2009 הוצגה ה-ActiveHybridX6, גרסת הנעה היברידית לצד הסדרה 7 היבריד. גרסת הדיזל הוצגה באפריל 2009. הדגמים הראשונים שיוצרו היו שני דגמי בנזין, דגם ה-xDrive35i אשר לו מנוע 6 צילינדרים טורי בנפח 3.0 ליטרים עם מגדש טורבו כפול אשר הספקו 302 כ"ס. מנוע זה נמצא גם בשימוש סדרות 1, 3 ו-5 של החברה. דגם הבנזין הנוסף הוא דגם ה-xDrive50i הבכיר, אשר לו מנוע V8 חדש עם שני מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 402 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.4 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש. גרסת הקצה של הב.מ.וו X6, לה מנוע V8 עם שני מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 547 כ"ס ב-6000 סל"ד. תיבת ההילוכים של הרכב היא תיבת 6 הילוכים רובוטית כאשר מנופי העברת הילוכים עשויים אלומיניום ונמצאים מאחרי ההגה. לרכב מערכת מיתלים דינמיים וחישוקי סגסוגת בגודל 20 אינץ'. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.7 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש. מכונית ה-X6 M שימשה בשנים 2010-2009 כרכב הבטיחות (Safety Car) של מרוצי אופנועי הגרנד פרי. למכונית ה-X6 שלוש גרסאות מנוע טורבו דיזל בנפח 3 ליטרים. גרסת ה-xDrive30d אשר לה הספק של 231 כ"ס. גרסת ה-xDrive35d לה הספק של 282 כ"ס, וגרסת ה-xDrive40d לה הספק של 301 כ"ס. ל-X6 היבריד מנוע V8 כפול מגדשי טורבו בנפח 4.4 ליטרים אשר הספקו 407 כ"ס, לצד שני מנועים חשמליים, כאשר בסה"כ הספק המכונית הוא 485 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.6 שניות ומהירותה המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-250 קמ"ש. אתר האינטרנט הרשמי של ב.מ.וו X6 מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו X6 בוויקישיתוף אתר היבואן בישראל
ב.מ.וו סדרה 5

ב.מ.וו סדרה 5 היא מכונית סלון מנהלים בגודל בינוני, אשר מיוצרת על ידי חברת ב.מ.וו החל משנת 1972. מכונית הב.מ.וו סדרה 5 היא המכונית השנייה הנמכרת ביותר של חברת ב.מ.וו לאחר הסדרה 3 אך מהווה מקור ל-50 אחוזים מסך רווחי החברה. בינואר 2008 יוצרה מכונית הסדרה 5 החמישה מיליון במספר. מתחרה בעיקר במרצדס-בנץ E-קלאס ובאאודי A6. הדור החמישי של הסדרה בתצורה 4 דלתות סדאן שיוצר בין השנים 2010-2003 קרוי ב.מ.וו. Ε60. ל-5 ישנה גרסת ספורטס-קופה, סדרה 6, שבדורה הנוכחי מבוססת על הדור הקודם של ה-5. סדרה 5 הוצגה בשנת 1972 כמחליפה לסדרת ה'ניו-קלאס' של ב.מ.וו (BMW New Class) למרות שזו יוצרה עד שנת 1975. מכונית הסדרה 5 החלה את מסורת ב.מ.וו לסמן את מכוניותיה בסימון שלושה מספרים, כאשר המספר הראשון (5 בסדרה זו) מסמל את שם סדרת הרכב ואילו שני המספרים האחרים מסמלים לעיתים קרובות את נפח המנוע של המכונית. מכונית הסדרה 5 מיוצרת במרכבי סדאן וסטיישן, במנועי בנזין ודיזל, כאשר בנוסף ישנה גם גרסת M לסדרה 5 ה-M5 , גרסת קצה בעלת ביצועים גבוהים אשר מתחרה ב-E63 AMG של מרצדס-בנץ ובאאודי RS6. המכונית מיוצרת מאז שנת 1972 בשישה דורות שונים. דור ראשון מסדרת ה-E12 שנות ייצור (1972–1981) דור שני מסדרת ה-E28 שנות ייצור (1982–1988) דור שלישי מסדרת ה-E34 שנות ייצור (1988–1996) דור רביעי מסרת ה-E39 שנות ייצור (1995–2003) דור חמישי מסדרת ה-E60/E61 שנות ייצור (2003–2010) דור שישי מסדרת ה-F10/F11 שנות ייצור (כיום-2010) דור ראשון דור שני דור שלישי דור חמישי דור שישי מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו סדרה 5 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ב.מ.וו סדרה 5 אתר ב.מ.וו ישראל http://www.latimes.com/business/la-fi-neil29-2010jan29,0,3053544.column
התמים (כתב עת)

התמים היה כתב עת שיצא על ידי איגוד תלמידי התמימים – האיגוד של תלמידי ובוגרי ישיבות תומכי תמימים של חסידות חב"ד. כתב העת יצא לאור בוורשה בשנים תרצ"ה-תרצ"ח (1934-1938). סה"כ יצאו שמונה גליונות של "התמים", עד שהוצאתו לאור נפסקה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה. הגיליונות יצאו לאור בברכת אדמו"ר הריי"צ. כפי שנכתב בפתח הגיליון הראשון, מטרת הגליונות היו להיות כתריס בפני העיתונים וכתבי העת הרבים ששטפו אז את הרחוב היהודי, וחשפו אותו לדעות שליליות לדעת עורכי הגיליון, וכן להוות במה שתאחד את תלמידי הישיבה שנתפזרו במהלך השנים ברחבי העולם. הרוב המוחלט של החומר שנדפס בשמונת הקבצים שיצאו הוא תורני-חסידי. המדורים בעלונים היו : המיוחדים לכך: אגרות קודש; שערי חסידות; שערי תורה; חידושי תורה; שערי ישיבה; דברי ימי החסידים. בקבצים נדפסו גם כתבי יד מאדמור"י חב"ד הקודמים, כתבי יד שנמצאו בגניזה החרסונית, ומכתבים עכשוויים מהאדמו"ר הריי"צ. את מדור 'שערי חסידות' ערך מזכירו של הריי"צ ר' יחזקאל פייגין, את מדור 'שערי תורה' ערך ר' יהודה אבר מראשי הישיבה (שניהם נספו בשואה). העורך הכללי היה ר' שמואל זלמנוב, שבאותם ימים ניהל את הישיבה בפועל. בשנת תשל"א, הוציאה הוצאת קה"ת את שמונת עלוני התמים, בדפוס צילום, בשני כרכים. משנת תשס"ג החלה הוצאת בית משיח בשיתוף עם ארגון את"ה העולמי להוציא גליונות ברוח דומה תחת אותו השם במתכונת דו חודשית. איגוד תלמידי התמימים, התמים, באתר היברובוקס הרב יהושע מונדשיין, מה"אח" עד "כפר חב"ד", סקירה ומבט על עיתוני חב"ד בעבר ובהווה, באתר שטורעם
הרי אייפל

הרי אייפל הם רכס הרים נמוך במערב גרמניה ובמזרח בלגיה. הרכס משתרע בדרום מערב נורדריין וסטפאליה, בצפון מערב ריינלנד-פפאלץ ובחלקה הדרומי של הקהילה דוברת הגרמנית של בלגיה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נבנה באזור אורדנסבורג פוגלסנג. מדיה וקבצים בנושא הרי אייפל בוויקישיתוף רקע היסטורי על הרי אייפל (באנגלית) הרי אייפל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיליו גאבה

אמיליו גאבה (באיטלקית: Emilio Gabba;‏ 31 במרץ 1927 - 12 באוגוסט 2013) היה היסטוריון איטלקי שהתמחה בהיסטוריה של רומא העתיקה ושימש כפרופסור באוניברסיטת פאביה. סיים את לימודיו לתואר ראשון בשנת 1948 באוניברסיטת פאביה. בשנים 1955–1958 היה עוזר הוראה באוניברסיטת פאביה. בין השנים 1958 ל-1974 לימד באוניברסיטת פיזה והיה ראש המחלקה להיסטוריה עתיקה ודיקן הפקולטה למדעי הרוח. מחקריו עסקו בין השאר בשינויים החברתיים והכלכליים ברומא בתקופת הרפובליקה האמצעית והמאוחרת. שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת אוקספורד וכעמית מחקר במכון למחקר מתקדם. הוא ביקר מספר פעמים בישראל ומסר הרצאות אורח באונבריסטאותיה. היה חבר באקדמיה הלינסאנית. גאבה נפטר ב-12 באוגוסט 2013. קורות חיים של אמיליו גאבה, באתר האקדמיה של אירופה אמיליו גאבה, דף שער בספרייה הלאומית ציבור ויחיד, למרחב, 5 בינואר 1966 האוניברסיטה העברית, הצופה, 4 במרץ 1968 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם לוע

אגם לוע הוא אגם הנוצר בלוע הר געש כאשר פוסקת פעילותו הגעשית. אגם לוע נוצר גם במאר (אגם מאר) ובקלדרה (אגם קלדרה). המבנה הקעור אוגר את הנוזלים שאינם מתנקזים ממנו, ונוצר אגם שעומקו מבטא את כמות המשקעים, את מידת החלחול ואת מידת האידוי, כאשר הגובה המרבי הוא שפת הלוע. לעיתים נוצרים אגמי לוע בהרי געש פעילים. אגם כזה נקרא "אגם געשי", ומימיו חומציים בדרך כלל בגלל ריכוז גבוה של גזים געשיים המומסים בו. אגמים הנוצרים במכתשי פגיעה שנוצרו מפגיעת מטאוריטים נקראים "אגמי מכתש". אגם הלוע המוכר ביותר הוא קרייטר לייק (Crater Lake) שהחל להיווצר לפני כ-7,700 שנים באורגון, ארצות הברית. האגם, שעומקו 594 מטרים, נוצר בקלדרה של הר מזאמה ומתמלא מגשמים ומהפשרת שלגים שיורדים באזור. קרייטר לייק הוא האגם העמוק ביותר בארצות הברית, ונחשב אחד האגמים עם המים הנקיים ביותר בעולם. בהר הגעש הגבוה בעולם אוחוס דל סלאדו שבצ'ילה נוצר אגם זמני בעומק 100 מטר ברום 6,390 – האגם הגבוה ביותר בעולם מכל סוג שהוא. אגם טובה שבאינדונזיה, ששטחו עולה על 1,000 קמ"ר, נוצר לפני כ-70 אלף שנה לאחר התפרצות-על שיצרה קלדרה. אגם סילזאן שבשוודיה הוא אגם מכתש. על אף מראם השלו, באגמי לוע טמונות סכנות: האגם ברואפהו נוצר ממי הפשרת שלגים המתנקזים אליו. בעקבות התחממות כדור הארץ עלה האגם על גדותיו ב-2007 וגרם ללהאר. אגם ניוס בצפון קמרון הפנה בשנת 1986 את תשומת לב הקהילה המדעית לאגמי לוע געשיים, הממיסים במימיהם כמות גדולה של CO2. בעקבות רעידת אדמה שהתרחשה באותה שנה נוצרה מפולת בוץ בתוך האגם. המפולת שחררה לאטמוספירה גזים רעילים, ששאיפתם גרמה למותם של יותר מ-1,700 בני אדם. בצפון רמת הגולן מצויה בריכת רם – הנחשבת ללוע מסוג מאר שנוצר בו אגם מהיקוות מי גשמים. ברמת הגולן מצויות גם הג'ובות – שם מקומי לשקעי לוע, שחלקם קרסטי והם נוצרו בעקבות המסה של סלעי גיר, ואחרים – מארים או דיאטרמים. הידועים בהם: הג'ובה הגדולה ביער אודם וחלונות שמיר במורדות המערביים של רמת הגולן, מול קיבוץ שמיר. פרופסור משה ברור, "ימת לוע", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 10), הוצאת יבנה, תשס"א מדיה וקבצים בנושא אגם לוע בוויקישיתוף מתוך כנס החברה הגאולוגית, 2009
סרגיי נילוס

סרגיי אלכסנדרוביץ' נילוס (רוסית: Серге́й Алекса́ндрович Ни́лус;‏ 28 באוגוסט 1862 - 14 בינואר 1929) היה סופר רוסי. סרגיי נילוס היה בן למשפחת מהגרים משווייץ, אשר סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום הלימודים עבד כמשפטן, עד שחזר לאחוזה המשפחתית. הוא פרסם רישומים על חייו של סרפים סארובסקי, עד היום לא ברור האם אכן יש בסיס לנתונים שפורסמו על ידי נילוס. הוא פרסם את הגרסה המלאה של החיבור האנטישמי "הפרוטוקולים של זקני ציון", לפי הגרסה הרוסית, המקובלת בעולם (גרסה מקוצרת פורסמה כבר בשנת 1903). את המסמך פרסם לראשונה ב-1905 בספרו "הגדול בקטן". הפרסום קיבל תפוצה רחבה ותורגם למספר רב של שפות. בנוסף לכך הוא חיבר מספר ספרים על נושאים דתיים. לאחר מהפכת אוקטובר כל יצירותיו היו אסורות לפרסום. הוא נעצר מספר פעמים אך כל פעם שוחרר לאחר תקופת מעצר קצרה. בשנת 2001 הוכרז על "פרס נילוס" שמוענק לסופר רוסי עבור יצירות הקשורות להיסטוריה רוסית. בשנים 2003–2005 פורסמו יצירותיו מחדש. מדיה וקבצים בנושא סרגיי נילוס בוויקישיתוף אתר על חייו ויצירותיו (ברוסית) כתבי סרגיי נילוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
PSP

האם התכוונתם ל... PlayStation Portable – קונסולת משחקים ניידת של סוני Paint Shop Pro – תוכנת עריכה גרפית של Corel Program Segment Prefix – מבנה נתונים במערכת ההפעלה DOS
אסתר והמלך

אסתר והמלך הוא סרט אמריקאי/איטלקי משנת 1960 שנכתב, הופק ובוים על ידי ראול וולש. הסרט הופץ על ידי פוקס המאה ה-20 ומתבסס על הסיפור בתנ"ך של מגילת אסתר. ג'ואן קולינס שיחקה את אסתר בסרט. ערך מורחב – מגילת אסתר עלילת הסרט היא על בסיס הסיפור המקראי עם מספר שינויים. הסרט מתרחש בפרס במאה הרביעית לפני הספירה. אחרי שאשתו של המלך מוצאת להורג, אסתר מגיעה אל המלך אחשוורוש שהתאלמן לאחרונה. המלך מנסה לדכא ולהביס את מסע השנאה נגד היהודים על ידי השר הרשע שלו, המן (סרג'יו פאנטוני). לפני שהמלך יכול להתאחד עם אסתר כדי להביס את המן הרשע, קורות כמה הרפתקאות ואישה נוספת, אטרקטיבית, מתחרה על תשומת הלב. ג'ואן קולינס - אסתר ריצ'רד איגן - המלך אחשוורוש דניס אודיאה - מרדכי סרג'יו פנטוני - המן רנאטו בלדיני - קילדרייטס גבריאל טינטי - שמואל רוזלבה נרי - קרש דניאלה רוקה - המלכה ושתי פולקה לולי - טוביה ריק באטגליה - שמעון לילה אחד עם המלך "אסתר והמלך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אסתר והמלך", באתר נטפליקס "אסתר והמלך", באתר AllMovie (באנגלית) "אסתר והמלך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אסתר והמלך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אסתר והמלך להורדה בחינם מארכיון האינטרנט (באנגלית)
אלדן

אלדן היא חברת ליסינג, השכרה ומכירת רכב. קבוצת אלדן פעילה במגוון רחב של תחומים: השכרת רכב בארץ, ליסינג תפעולי, ליסינג פרטי, השכרת רכב בחו"ל, מכירת רכב, ביטוח, מלונאות ושינוע כלי רכב והחזקות. החברה מחזיקה ברשותה צי של יותר מ-30,000 כלי רכב ומונה כ-24 סניפים מאילת ועד קריית שמונה ומוקדי הזמנות לתיירים בלונדון ופריז. אלדן היא חברה ישראלית פרטית אשר נמצאת בבעלותו של יוסי דהן, ומנוהלת באופן משותף על ידי שי דהן, מנכ"ל תחום רכב ומומי דהן, מנכ"ל תחום מלונאות ונדל"ן. חברת אלדן נוסדה על ידי יוסף דהן בשנת 1967 כחברת השכרת רכב באשקלון, שם נתנה מענה לצורכי התיירים שהגיעו לנפוש בעיר. בשנת 1980 הרחיבה אלדן את פעילותה בישראל ופתחה סניפים נוספים, הראשון שבהם בתל אביב. בשנת 1986 פתחה החברה סניף בנמל התעופה בן-גוריון. בתחילת 1987 היו לאלדן עשרה סניפים בישראל והיא הייתה חברת השכרת הרכב הרביעית בגודלה בישראל, והגדולה ביותר שהייתה בבעלות ישראלית. באותה שנה הרחיבה אלדן את פעילותה לחו"ל כאשר פתחה סניף בפריז. נכון ל-2013, קבוצת אלדן מונה 24 סניפי מכירה והשכרת רכב מאילת ועד קריית שמונה ומוקדי הזמנות לתיירים באנגליה ובצרפת. כמו כן, קבוצת אלדן פועלת כיום בענף המלונאות ובבעלותה מלון אלדן ירושלים ומלון Verlain בפריז והיא פועלת גם כן בענף הביטוח לרכב ולדירה. אלדן שירותי דרך בע"מ הוקמה בשנת 1995 כאגף באלדן השכרת רכב, ובשנת 1998 התאגדה לחברה נפרדת בשם “אלדן שירותי דרך” בבעלות החברות תעבורה ואלדן. מאז שנת 1998 החברה פועלת בתחומי שירותי דרך לרכב, הובלת רכב, גרירה, חילוץ ועבודות מנוף. מנכ"ל החברה מאז שנת 1998 הוא משה כהן. לרשות החברה צי של כ-130 משאיות המאפשרות הובלת מגוון כלי רכב וציוד כגון: מכוניות, משאיות, כלי צמ"ה ובמות הרמה, וכן צוות מחלצים על גבי קטנועים ורכבי גרר קטנים לשירות מהיר כולל חניונים סגורים. בחברה מועסקים כ-150 עובדים. אתר האינטרנט הרשמי של אלדן (באנגלית) אלדן, ברשת החברתית פייסבוק אלדן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מלון אלדן האתר הרשמי של אלדן שירותי דרך מזל טוב!, מעריב, 21 באפריל 1986 רכב שכור כחול-לבן, מעריב, 14 בינואר 1987 אלדן - השכרת רכב, מעריב, 21 באפריל 1986
תרזה רייט

תרזה רייט (באנגלית: Teresa Wright; ‏ 27 באוקטובר 1918 – 6 במרץ 2005) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית שהופיעה ב-28 סרטים בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20. בשנת 1942 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה כקרול בלדון בסרט "גברת מיניבר", באותה שנה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לתפקידה בסרט "גאוות היאנקים" בו שיחקה לצד גרי קופר. כמו כן שיחקה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "צל של ספק" (1943) ובסרטו של ויליאם ויילר "שנות חיינו היפות ביותר" (1946). מסוף שנות החמישים ואילך הופיעה בסרטי וסדרות טלוויזיה עליהם זכתה בשלוש מועמדויות לפרס אמי. כמו כן הופיעה בתיאטרון על במות ברודוויי. נולדה בהארלם, ניו יורק וגדלה בניו ג'רזי. הוריה נפרדו בילדותה. סמואל גולדווין גילה אותה בשעה ששיחקה בברודוויי במחזה "Life With Father" ושיבץ אותה בתפקיד אלכסנדרה, בתה של בטי דייוויס בסרט "השועלים הקטנים" ("The Little Foxes", ‏1941) על תפקיד בכורה זה זכתה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא הייתה מועמדת לפרסי אוסקר לתפקידיה בשני סרטיה הבאים, לתפקיד הראשי ב"גאוות היאנקים" ולתפקיד המשנה ב"גברת מיניבר", בו זכתה. היא השחקנית היחידה שזכתה במועמדויות לאוסקר על שלושת הסרטים הראשונים בהם שיחקה. בשנת 1946 הופיעה בשני תפקידים שזכו להערכה, שרלוט ניוטון ב"צל של ספק" של היצ'קוק ופגי סטיבנסון ב"שנות חיינו היפות ביותר" של ויליאם ויילר. ב-1947 כיכבה במערבון העגמומי "רדוף" עם רוברט מיצ'ם לפי תסריט של בעלה הראשון, ניבן בוש. בשנת 1950 שיחקה בסרטו של פרד זינמן "הגברים", לצד מרלון ברנדו בתפקיד הבכורה שלו. עד סוף שנות החמישים הופיעה בעוד עשרה סרטים, אך בהצלחה פחותה. ב-1957 הופיעה בסרט הסוף המאושר בבימויו של ריצ'רד ברוקס וב-1958 בסרט "השנים הסוערות" לצדה של סנדרה די. הופעתה האחרונה בקולנוע הייתה בסרט מוריד הגשם (1997). ב-1957 הופיעה בסרט הטלוויזיה "The Miracle Worker" ("עושה הנפלאות") במסגרת סדרת "Playhouse 90" של CBS, עליו זכתה במועמדות לפרס אמי. ב-1960 זכתה במועמדות נוספת לפרס על הופעתה בסרט "סיפורה של מרגרט ברק-וייט" ("The Margaret Bourke-White Story", שעסק בחייה של הצלמת מרגרט ברק-וייט). בפברואר 1960 קיבלה שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, אחד עבור כוכבות בקולנוע והשני עבור כוכבות בטלוויזיה. בין הופעותיה בטלוויזיה הופיעה בפרקים מתוך "אלפרד היצ'קוק מגיש" ו"בוננזה". בתיאטרון הופיעה בהצגות "מרי מרי" ב-1962, "מעולם לא שרתי לאבי" (1968), "מותו של סוכן" (1975) ו-"Morning's at Seven"‏ (1980). הופעתה האחרונה על במת התיאטרון הייתה בינואר 1992 במחזה "על זמן שאול". רייט נפטרה מהתקף לב בבית החולים של אוניברסיטת ייל בניו הייבן בגיל 86. רייט הייתה נשואה פעמיים: 1942–1952, לתסריטאי ניבן בוש (Niven Busch;‏ 1903–1991) 1959–1978, למחזאי רוברט וודרוף אנדרסון (Robert Woodruff Anderson;‏ 1917–2009) תרזה רייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תרזה רייט, באתר AllMovie (באנגלית) תרזה רייט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) תרזה רייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תרזה רייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תרזה רייט במסד הנתונים IBDB (באנגלית) סקירה ביוגרפית ביוגרפיה באתר הסרטים הקלאסיים Teresa Wright, 86; Was Nominated for an Oscar in Each of 1st 3 Films לוס אנג'לס טיימס, 9 במאי 2009