laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ביוטה (אקולוגיה)

בִּיּוֹטָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: יְצוּרָה) הוא מונח באקולוגיה המציין את סך כל האורגניזמים באזור גאוגרפי מסוים. הביוטה משמשת כמונח יסוד באקולוגיה, גאולוגיה, ביולוגיה, הידרוביולוגיה, פלאונטולוגיה, ביוגיאוכימיה ועוד. משמעות השם הוא מהמונח ביוטופ – מכלול החיים בבית גידול ספציפי (מיוונית: "bios" – חיים ו-"topos" – מקום). הביוטות הם הבסיס של הביומות לאורך כל מערכת אקולוגית לאורך הכדור אך אלה אינם כוללים את השטח הסביבה עצמו. לרוב המונח משמש גם למערכות גדולות כמו "ביוטה יבשתית", "ביוטה ימית" או "ביוטה של כדור הארץ". הביוטה מורכבת מכלל האורגניזמים וביניהם מחיידקים, ארכאונים ואאוקריוטים שונים וביניהם בעלי חיים, צמחים, פטריות, פרוטיסטים ועוד ולעיתים המונח מתייחס גם לנגיפים, וירואידים ופריונים. ישנם מספר ביומות מוגדרות למשל הפאונה היא הביומה של בעלי החיים והפלורה היא הביומה של הצמחים. במספר הקשרים המונח קשור לסך האורגניזמים במשך יחידת זמן גאולוגית בגיל כדור הארץ (לפי השערות ממאובנים של יצורים) ולפעמים גם במובן של יצורים לאורך ההיסטוריה כולה. המונח דומה למונח חברה ביוטית (Biocoenosis), אך אינו מחייב יחסים אקולוגים בין היצורים ביניהם. המונח משמש גם לשמות מערכות קטנות ביותר, למשל המיקרוביוטה היא ה"ביוטה של היצורים החיים בתוך גוף". ביומה פאונה פלורה ביוטה – מונח בטקסונומיה הכולל את כל צורות החיים הידועות לרבות נגיפים וחסרי תאים. מדיה וקבצים בנושא ביוטה בוויקישיתוף למד לשונך 83, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 באוגוסט 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביוטה

האם התכוונתם ל... ביוטה (אקולוגיה) ביוטה (טקסונומיה)
אלום

אלום (באנגלית: Alum‏, IPA‏: /ˈæləm/) הוא מונח המתייחס לתרכובת כימית ספציפית וקבוצה של תרכובות כימיות. התרכובת הספציפית היא הידרט-אלומיניום-אשלגן-סולפט, ונוסחתה הכימית היא KAl(SO4)2.12H2O. תרכובת זו היא אב-טיפוס לקבוצת מלחים כפולים שיש להן מבנה סטויכיומטרי יחסי של AB(SO4)2.12H2O. או AB(SeO4)2.12H2O כאשר A יכול להיות יון חד-ערכי של מתכת אלקלית או של יון אמוניום .B יכול להיות יון תלת-ערכי, של אלומיניום או של כרום או של ברזל תלת-ערכי וכדומה. קיומן של 12 מולקולות מים בתרכובות אלה הכרחית על מנת ליצור מבנה גבישי, בדרך כלל אוקטהדרי. לתרכובות אלום יש מגוון שימושים בתעשייה ובמסחר כגון איפור וייצור חומרים חסיני אש. הוא משמש כחומר מכווץ וממלא בתעשיית עיבוד עור לקלף הראוי לכתיבה והנקרא נייר פרגמנט. האלום שימש בתהליך צביעת צמר בעולם העתיק: החומר משמש כצרבן המקשר בין הצבע הטבעי (בעיקר מן החי) לבין הצמר. בשנת 1930 קיבל האנגלי ל.ל. ויליאמס זיכיון להפקת גופרית מדרום-מזרח לעזה. עם הגופרית נמצאה גם כמות קטנה של אלום. בעומק מסוים נמצאה שם אבן חול גפסית שחורה עם אלום ועורקים שהכילו פיריט.. מדיה וקבצים בנושא אלום בוויקישיתוף אלום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האנציקלופדיה העברית, כרך ג', חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשכ"ו, עמ' 487 יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ - ארץ הנגב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, תשט"ז, 1956, מהדורה רביעית, כרך ב', פרק ב' : "ארץ הנגב וסיכוייה", עמוד 188 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלגרו

האם התכוונתם ל... אלגרו (עיר) – עיר בסרדיניה אלגרו (מוזיקה) – מפעם נפוץ בתיווי מוזיקלי (מילולית: שמח) אלגרו (להקה) – להקת פאואר מטאל אלגרו (תוכנית טלוויזיה) – חידון מוזיקלי בהנחיית יצחק שמעוני ששודר בטלוויזיה הישראלית אלגרו נון טרופו – סרט הנפשה ספריית אלגרו – ספריית תוכנה חופשית לפיתוח משחקי וידאו אלגרו (אתר קניות) – פלטפורמת קניות ומסחר מפולין אלגרי
ליסה ג'רארד

ליסה ג'רארד (אנגלית: Lisa Germaine Gerrard; נולדה ב-12 באפריל 1961 במלבורן) היא מוזיקאית, זמרת ומלחינה אוסטרלית שזכתה לפרסום בינלאומי לאחר שהייתה חברה בדד קן דאנס עם ברנדן פרי. ג'רארד זכורה בעיקר בשל קול הקונטראלטו (אלט), ובזכות יכולת הנגינה שלה ביָאנְגצִ'ין (סינית: 揚琴)- ציתר טרפזי בעל מגוון מיתרים אשר מקישים עליהם באמצעות פטישי במבוק). הקריירה שלה החלה ב-1981 והיא הייתה מעורבת במגוון פרויקטים מוזיקליים. ג'רארד זכתה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לזכייה בפרס אוסקר בזכות השתתפותה בסרט "גלדיאטור" שבו עבדה ביחד עם הנס צימר. מדיה וקבצים בנושא ליסה ג'רארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליסה ג'רארד ליסה ג'רארד, ברשת החברתית פייסבוק ליסה ג'רארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליסה ג'רארד, סרטונים בערוץ היוטיוב ליסה ג'רארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ליסה ג'רארד, באתר AllMovie (באנגלית) ליסה ג'רארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ליסה ג'רארד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר ספוטיפיי ליסה ג'רארד, באתר Last.fm (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר AllMusic (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר דיזר ליסה ג'רארד, באתר Discogs (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר Songkick (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר Genius ליסה ג'רארד, באתר בילבורד (באנגלית) ליסה ג'רארד, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרייהאמן

מרייהאמן או מאריאנהאמינה (בשוודית: Mariehamn, בפינית: Maarianhamina) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר באולנד. מרייהאמן היא העיר החשובה ביותר באולנד, ובה מתגוררים כ-40% מכלל אוכלוסיית האיים. כמו בכל אולנד, השפה המדוברת במרייהאמן היא שוודית, וכ-89.5% מאוכלוסייתה דוברים אותה כשפת אם. העיר נוסדה בשנת 1861, בזמן שהאזור היה חלק מהרשות המקומית של יומאלה. העיר קרויה על שמה של מריה אלכסנדרובנה, אשתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. העיר יושבת על חצי-אי בים הארכיפלג ובה שני נמלים - האחד בצידה המערבי והאחר בצידה המזרחי. הנמל המערבי הוא החשוב מבין השניים ומשמש לייבוא ולייצוא סחורה ואת התעבורה הימית הבינלאומית בין פינלנד ושוודיה. לחברות המעבורת המפעילות את התחבורה הימית בים הבלטי יש אינטרס לעגון בנמלי מרייהאמן, שכן אולנד היא אזור מס נפרד מהאיחוד האירופי, ולכן ניתן למכור טובין פטורים ממס על סיפון האוניות. בנמל המזרחי של מרייהאמן נמצאת המרינה הגדולה בסקנדינביה. אוניית הקיטור ההולנדית המפורסמת "ז'אן ניבין" עוגנת בנמל, וכך גם הספינה המפורסמת "פומרניה" (Pommern) המשמשת כמוזיאון. העיר משמשת גם כמרכז תקשורתי חשוב באולנד. מערכת העיתונות נמצאת במרייהאמן, מספר תחנות רדיו משדרות מהעיר וערוץ הטלוויזיה האולנדי היחיד ("TV Åland") משדר ממרייהאמן. ישנם לא מעט מבנים במרייהאמן שעוצבו על ידי האדריכל הפיני לארס סונק, אשר עבר להתגורר באולנד בהיותו ילד. אחד מהם היא כנסיית מרייהאמן, אשר נבנתה ב-1927 וקיימת עד עצם היום הזה. תרשים גידול האוכלוסייה במרייהאמן: שוודיה ויסבי, שוודיה איסלנד קואופווגיר, איסלנד איי פארו טורסהאבן, איי פארו אסטוניה קורסארה, אסטוניה נורווגיה קראגרה, נורווגיה דנמרק סלאגלס, דנמרק פינלנד ואלקיקוסקי, פינלנד רוסיה לומונוסוב, רוסיה מדיה וקבצים בנושא מרייהאמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרייהאמן (בשוודית) מפת העיר מרייהאמן
גוסטב פלאטו

גוסטב פליקס פלאטו (גרמנית: Gustav Felix Flatow;‏ 7 בינואר 1875 – 29 בינואר 1945), מתעמל יהודי-גרמני. אלוף אולימפי בשתי מדליות זהב. נספה בשואה. גוסטב פלאטו נולד בעיר ברנט הסמוכה לעיר החופשית דנציג, במזרח פרוסיה. ב-1892 עברה משפחתו להתגורר בברלין. הוא התמחה בתחום התעמלות המכשירים, בעיקר בתרגילי קורה, מקבילים וסוס סמוכות. גוסטב פלאטו, ובן דודו אלפרד פלאטו, היו שניהם מתעמלים ידועים בגרמניה והתחרו מטעם גרמניה בתחרויות בינלאומיות. הם השתתפו מטעמה באולימפיאדת אתונה (1896), שהייתה האולימפיאדה הראשונה בעידן המודרני. פלאטו זכה בשתי מדליות זהב בתחרויות הקבוצתיות, במקבילים ובמתח, אולם לא זכה במדליות בתחרויות האישיות (בניגוד לבן דודו). בשנת 1899 הודיע על פרישתו מתחום ההתעמלות ופתח עסק בתחום הטקסטיל. הוא ניאות והשתתף גם באולימפיאדת פריז (1900), אך לא זכה במדליות נוספות. כספורטאי שהביא לגרמניה שתי מדליות זהב זכה לכבוד ולהערכה, שהסתיימו באחת, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון. בשנת 1933, בהיותו בן 58, נמלט גוסטב פלאטו להולנד, עקב יהדותו. בהמשך, עם פלישת גרמניה להולנד נאלץ להסתתר, וחי במחבוא. בערב ראש השנה האזרחי של שנת 1943 נתפס, הוחזק חודשיים במעצר, ובפברואר 1943 נשלח למחנה טרזיינשטט, בו נרצח כבר בשנת 1942 בן דודו אלפרד פלאטו. לפי התיאורים שהה במחנה טרזיינשטט בתנאי חולי ורעב קיצוניים, והגיע עד למשקל הקיצוני של כ-20 ק"ג. הוא נפטר, כפי הנראה בסבל, מעט לפני הגיעו לגיל 70. כיום, באיחור ניכר, מכבדת גרמניה את זכרם של גוסטב ואלפרד פלאטו. בשנת 1996, עם ציון 100 שנים למשחקים האולימפיים, הוציא הדואר הגרמני בול לזכרם. בשנת 1997 כיבדה עיריית ברלין את זכרם בקריאת אגף באצטדיון האולימפי של ברלין על שמם, וכן בבניית היכל ספורט הנושא את שמם. גוסטב פלאטו ובן דודו אלפרד פלאטו הונצחו בהיכל התהילה של הספורט היהודי שהוקם בישראל. מדיה וקבצים בנושא גוסטב פלאטו בוויקישיתוף גוסטב פלאטו, באתר olympedia.org גוסטב פלאטו באתר יד ושם הדף של גוסטב פלאטו באתר היכל התהילה של הספורט היהודי
נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי

נמל התעופה דוד הבנאי (בגאורגית: ქუთაისის საერთაშორისო აეროპორტი) הוא נמל תעופה הממוקם כ-14 ק"מ מערבית לעיר כותאיסי ו-10 ק"מ מהעיר סמטרדיה, והוא אחד משלושת נמלי התעופה הבינלאומיים של גאורגיה, הוא קרוי על שם דוד הבנאי. "S7 איירליינס" - מוסקבה (נמל התעופה דומודדובו) "אורל איירליינס" - מוסקבה (נמל התעופה דומודדובו) "בלאביה" - מינסק "ג'ורג'יאן איירווייז" - טביליסי, מוסקבה (נמל התעופה הבינלאומי ונוקובו), תל אביב (נמל התעופה בן-גוריון, בטיסת "צ'ארטר" מטעם החברה) "ויז אייר" - קטוביץ (נמל התעופה קטוביצה-פיז'וביצה, 30 ק"מ מקטוביץ), ורשה (נמל התעופה ורשה פרדריק שופן), וילנה, בודפשט (החל מ-30 בספטמבר 2014) "ויז אייר יוקריין" (החטיבה האוקראינית של "ויז אייר") - קייב, דונצק, חרקוב "עיראקי איירווייז" - בגדאד אתר www.farecompare.com מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאגו פאגו

פאגו פאגו (באנגלית: Pago Pago) היא עיירה המשמשת רשמית כבירת סמואה האמריקנית. העיירה נמצאת בדרום מזרח הטריטוריה, באי טוטואילה ובה הנמל המרכזי של הטריטוריה. נכון לשנת 1990 התגוררו בה 3,519 תושבים, ונכון לשנת 2003 מתגוררים בה כ-4,100 תושבים. כלכלת העיירה מתבססת על תיירות, ודיג (בעיקר דיג הטונה ותעשיית שימורי הטונה). בין השנים 1878–1951 פעלה בעיירה מספנה ותחנת תדלוק בפחם של צי ארצות הברית. בסמוך לפאגו פאגו שוכן הכפר פאגאטוגו שבו נמצאים מבני הממשל של הטריטוריה, אף שהבירה היא פאגו פאגו. בעיירה פועלת המכללה הקהילתית של סמואה האמריקאית. מדיה וקבצים בנושא פאגו פאגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאגו פאגו (באנגלית) נתוני מזג אוויר לעיר גלריית תמונות פרטים על המכללה הקהילתית פאגו פאגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) American Samoa: Maps, History, Geography, Government, Culture, Facts, Guide & Travel/Holidays/Cities | Infoplease.com ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאגאטוגו

פאגאטוגו (באנגלית: Fagatogo) הוא כפר קטן בסמואה האמריקנית הממוקם באי טוטואילה בסמוך לנמל פאגו פאגו. נכון למפקד שנערך בשנת 2000, בכפר מתגוררים כ-2,096 תושבים. אף שהעיר פאגו פאגו מהווה באופן רשמי בירת סמואה האמריקנית, מבני הממשל של הטריטוריה (בית הנבחרים, הסנאט ובית המשפט העליון) מצויים בפועל בכפר פאגאטוגו הסמוך לבירה.[דרושה הבהרה] בשנת 2007 הוחל בבניית כביש המקשר בין מבני הממשל בכפר פאגאטוגו לבין בירת הטריטוריה. בכפר שוק שהוקם במימון מחלקת המסחר של ארצות הברית. כמו כן בכפר פועל מוזיאון ג'ין פ. היידון המציג את ההיסטוריה החי והצומח באי. נתוני מזג אוויר של פאגאטוגו תמונות של מרכז פאגאטוגו באתר האגודה ההיסטורית של סמואה האמריקנית(הקישור אינו פעיל) כתובות מבני הממשל של סמואה האמריקנית (הקישור אינו פעיל, 20 במרץ 2019) חדשות מ-28 בדצמבר 2007 בדבר הקמת הדרך (הקישור אינו פעיל, 20 במרץ 2019) הודעה בדבר הקצאת משאבים להקמת השוק (הקישור אינו פעיל, 20 במרץ 2019) אתרי תיירות בסמואה האמריקנית, בהם תיאור פאגאטוגו והמוזיאון שבכפר (הקישור אינו פעיל, 20 במרץ 2019) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת אור וישועה

ישיבת אור וישועה היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה בראשות הרב ד"ר אליהו רחמים זייני בנווה שאנן בחיפה. בשנת ה'תשס"א (2001) הוקמה בשכונת נווה שאנן בחיפה ישיבת ההסדר אור וישועה על ידי הרב ד"ר אליהו זייני, הישיבה היא הישיבה הציונית הראשונה בעיר. הישיבה ממוקמת במתחם מוסד הילדים אומנה לשעבר, ב"בית חנניה" ע"ש חנניה ועקנין ובבית המדרש "היכל בנימין" ע"ש הרב פרופ' בנימין זאב בנדיקט. רבים מבוגרי המחזור הראשון שסיים בשנת ה'תשס"ז, המשיכו ללמוד בטכניון, בין היתר במטרה להישאר קרוב אל הרב זייני. בנוסף לרמי"ם, גם ראש הישיבה מלמד שעורים כלליים בתחומים שונים, כמו סוגיות בתלמוד, שעורי הגות החל מתקופת חז"ל והוגי דעות בני זמנינו. שעורים בהתמודדות עם שאלות בפילוסופיה כללית, תורה ומדע, פוסט מודרניזם, ביקורת המקרא וביקורת התלמוד. נושאים נוספים הנלמדים בישיבה הם תנ"ך, הגות ומחשבה ולימודי רשות להסמכה לרבנות. בביהמ"ד של הישיבה פועלים ישיבה גבוהה וישיבת הסדר שבראשם עומד הרב ד"ר אליהו זייני. סביב הישיבה התבססה קהילה, שעיקרה הוא גרעין של משפחות בוגרי הטכניון שנקשרו לרב זייני וקבעו בגללו את מקומם בחיפה. קהילה זו גדלה מאז הקמת הישיבה, כאשר חלק מבוגרי הישיבה והטכניון נותרו באזור. בישיבה פועלים גם גני ילדים. גני הילדים פתוחים לציבור הרחב ומלמדים בהם קריאת אותיות מגיל 3. הילדים בני ה-5 אף עולים לתורה וקוראים את ההפטרה בקרב הציבור הספרדי. בישיבה מופעלים גם חוגי ההעשרה לכיתות הנמוכות, וכן מתקיים קשר עם תנועת אריאל בשכונה שהפעולות והמפקדים של התנועה לרוב מתקיימים במתחם. בישיבה מתקיים מכון הוראה, שלוחה של מכללת שאנן להכשרת מורים. בישיבה מתקיים כולל שבמסגרתו נגשים התלמידים למבחני הרבנות של הרבנות הראשית לישראל. בישיבה פועל גם מכון להוצאת ספרים, שבין השאר הוציא מתוכו את: מפעל משנה תורה, שהוציא בהוצאת הישיבה את ספר משנה תורה לרמב"ם בכרך אחד - מהדורה מדויקת ומנוקדת על פי מהדורת הרב יוסף קאפח ספרים על פועלו של הרב בנדיקט, בשם "נחלת בנימין" ספרים בנושא שבח ארץ ישראל, "שלום ירושלים" לאדמו"ר מקוצק, רבי חיים ישראל מורגנשטרן סדרת ספרי הרב אליהו בן אמוזג ("מבוא לתורה שבע"פ", "מוסר יהודי לעומת מוסר נוצרי") חומש הראי"ה - ליקוט כתבי הרב קוק לפי סדר פסוקי התורה סדרת סידורים ומחזורים במפעל הוצאת הספרים שותפים תלמידי הישיבה בהגהה ועריכה. במהלך מלחמת לבנון השנייה, קרא הרב זייני לתלמידיו ולאנשי קהילתו שלא לברוח מן העיר. הוא המשיך בשיעוריו הקבועים בבית הכנסת של הטכניון והכפיל את שיעוריו בישיבה, במקום הר"מים המגויסים. לדבריו של הרב זיני, הישיבה הייתה היחידה שנשארה בעיר חיפה במשך כל זמן המלחמה. הרב זייני עודד את תלמידיו לחלק מצרכים במקלטים, ולבקר את פצועי צה"ל שאושפזו בבית החולים רמב"ם. על פעילות זו הוענקה לישיבה תעודת הוקרה מטעם משרד ראש הממשלה. ישיבת אור וישועה, דף שער בספרייה הלאומית אתר הישיבה ספרי הישיבה(הקישור אינו פעיל) שו"ת ראש הישיבה(הקישור אינו פעיל), מתוך אתר הישיבה ואתר כיפה. תנועת אריאל – תורת חיים בעוז, באתר tariel.co.il חגית רוטנברג, קשה בעורף - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 10 באוגוסט 2006
וואל

ווּאַל (מצרפתית: Voile) הוא בד דק ושקוף, בעל רכות המאפשרת את גלישתו. בד הוואל משמש לתפירת וילונות וגם לתפירת בגדים. קיים בצבעים שונים, הצבע הנפוץ הוא לבן ולרוב משתמשים בו לשמלות כלה ולוילונות. בדרך כלל הבד ארוג בשיטת השתי וערב כמשבצות זעירות. קיימות גרסאות שונות של בדי וואל: וואל סינתטי הוא בד וואל המיוצר מסיבים סינתטיים. קיים במגוון עשיר של צבעים, מכיוון שניתן לצבוע סיב סינתטי בכל צבע. הצבע נשמר לאורך זמן ודהייתו מזערית. הטיפול בבד זהה לטיפול בבדים סינתטיים, כביסה עדינה במים קרים עד פושרים, סחיטה קלה וללא גיהוץ. וואל מקומט מיוצר מבד וואל חלק מסיבים סינתטיים, אך עובר תהליך נוסף ומיוחד של קימוט עדין, תוך כדי הטבעתו של הקימוט בתהליך גיהוץ בחום גבוה, על ידי קיטור. הדוגמה המתקבלת נשארת גם לאחר הכביסה. הטיפול בבד קל וניתן לכבסו במים קרים עד פושרים בכביסה עדינה, במידת הצורך ניתן לגהצו בגיהוץ קל. מדיה וקבצים בנושא וואל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בד שיפון

שיפוֹן (מצרפתית: Chiffon) הוא בד דק ושקוף המזכיר את בד הוואל אך אינו רך כמוהו. בד השיפון משמש לרוב בתפירת שמלות ערב ושמלות כלה, מאחר שהבד נוקשה מעט הוא מאפשר את יצירת הנפח לשמלות הכלה. הבד מיוצר באריגת שתי וערב והוא ארוג בדרך כלל מסיבי משי טבעי או מסיבים סינתטיים. השיפון הקדום היה עשוי ממשי בלבד והיה יקר מאוד, משום כך הוא היה מוגדר כבד של המעמד הגבוה. שיפון משי מציג פיגמנט חזק ויפה מכיוון שמשי סופג צבע. בשנת 1938 הומצא שיפון הפוליאמיד (ניילון) ולאחר מכן, בשנת 1958 נוצר שיפון הפוליאסטר, שהפך פופולרי מאוד בשל עמידותו ועלותו הנמוכה. ניתן ליצור שיפון גם מתוך זְהוֹרִית (Rayon). שיפון עלול להיות קשה לעבודה מכיוון שהוא דק מאוד ומשתנה במהירות כשהוא תפור. מדיה וקבצים בנושא בד שיפון בוויקישיתוף בד שיפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורגנזה

אוֹרגָנְזָה הוא בד הדומה לבד הוואל, אשר במקורו היה ארוג בדרך כלל מסיבי משי. הבד נוקשה מעט ואינו גולש. הוא משמש גם לעיצוב וילונות וגם לעיצוב בגדים. כיום מיוצר גם מסיבים סינתטיים אשר דומים לסיבי המשי מבחינת האפקט שהם יוצרים. בטיסט - בד דומה אבל לא שקוף. עיבודו על ידי חומצה הוא אחד התהליכים לייצור אורגנזה. ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיל הודי

פיל הודי (שם מדעי: Elephas Maximus Indicus) הוא תת-מין במין פיל אסייתי ממשפחת הפיליים. הפיל ההודי הוא תת-המין השני בגודלו של הפיל האסייתי ומשקלו של פיל הודי זכר כחמישה טון. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הוערך מספר הפרטים בטבע ב-35,000. הפיל ההודי נפוץ בדרום-מערב הודו, ובצפון-מזרח הודו, בעיקר באזורים מלאי צמחייה ומים. הפיל ההודי הוא בעל החיים היבשתי השלישי בגודלו אחרי פיל הסוואנה האפריקני והפיל הסרי לנקי. הוא צורך למחייתו כמאתיים ק"ג צמחייה ליום. תוחלת החיים של הפיל ההודי עשויה להגיע לכ-80 שנים ומהירות תנועתו מגיעה עד 40 קמ"ש. גובהו של פיל הודי כ-3.5 מטרים ומשקלו כחמישה טון. נקבת הפיל ההודי חסרת חטים או בעלת חטים קצרים. צבע הפיל ההודי הוא בין חום לאפור. לפיל ההודי אצבע אחת בקצה החדק, בניגוד לפיל האפריקני שלו יש שתי אצבעות בקצה החדק. הפיל ההודי שונה מקרובו האפריקני גם באוזניו הקטנות משמעותית, במצחו הכדורי, במספר אצבעות רגליו, במספר צלעותיו ובמיוחד באופיו המאפשר לרתום אותו לעבודה בשימוש האדם. הוא משתמש באופן שונה בשילוב חדקו ורגליו, ותוקף באופן שונה. משך היריון הפילות ההודיות הוא 22 חודשים. משקל הגור הנולד מגיע ל-90 ק"ג. מדיה וקבצים בנושא פיל הודי בוויקישיתוף פילים הודים מבדילים בין נהמות של טיגריס לנהמות של נמר, באתר הזנב הארוך, 12 בספטמבר 2013 פיל הודי, באתר ITIS (באנגלית) פיל הודי, באתר NCBI (באנגלית) פיל הודי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיל הודי, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר

המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר (גרמנית Benediktinerkloster St. Johann; איטלקית Monastero di San Giovanni a Müstair; רומאנש Clostra Son Jon a Müstair) הוא מנזר בכפר מוסטר שבקנטון גראובינדן, בפינה הדרום-מזרחית של שווייץ. בהיותו דוגמה טובה לאדריכלות נוצרית מהתקופה הקרולינגית, הוכרז המנזר בשנת 1983 כאתר מורשת עולמית, והוא נחשב לאתר התיירותי החשוב ביותר במוסטר ובסביבותיה. כיום מתגוררות בקלויסטר של המנזר תשע נזירות, שעוסקות, בין היתר, בהארחה, בגידול הדרים וירקות, בהפעלת גן ילדים ובניהול מוזיאון וחנות המנזר. המנזר נוסד לאחר שנת 775 על ידי הבישוף של העיר כור, כיום בירת גראובינדן, בפקודתו של קרל הגדול. מאז תחילת המאה ה-9 נודע המקום שהוקדש ליוחנן המטביל כמנזר בנדיקטיני לגברים, ושימש כמעוז שלטוני של האימפריה הקרולינגית, כאכסניה לעוברי דרך, כמרכז מנהלי של הבישוף מכור וכמקום פולחן. המקום נקרא בפשטות "מונסטריום" (Monasterium - מנזר בלטינית), ומשם זה התפתח שמו של הכפר מיסטר (Müstair) שאימץ את המנזר כסמלו. בשנת 1163 הפך המקום למנזר נשים, ובמהלך שנות קיומו עוצב מחדש באופן מקיף לפחות שמונה פעמים - בניינים נהרסו ואחרים קמו תחתם. הסרת התקרה הגותית של הכנסייה בשנים 1908–1909 וקילוף הקירות בין 1947 ל-1951 חשפו פרסקאות מהתקופה הרומנסקית (בערך 1150-1170) וחשוב מכך, מתקופת קרל הגדול. זוהי סדרת הציורים החשובה ביותר המתוארכת לתחילת המאה ה-9, והיא עוסקת בסצינות מהתנ"ך ומהברית החדשה. ציורים אלה סייעו להבנת התפתחות תיאורם של נושאים דתיים נוצריים כמו הסעודה האחרונה. הציורים נאטמו מאחורי הקירות והתקרה במאה ה-15, התגלו במאה ה-19, ונחשפו, כאמור, במאה ה-20, כשחלק מהם הוסרו ממוקם והועברו לתצוגה במוזיאון הלאומי השווייצרי בציריך. פרסקאות במנזר פרסקו במנזר - רפואת החירש (שנת 830 לערך) מזבח הכנסייה שלומית נושאת את ראשו של יוחנן המטביל מדיה וקבצים בנושא המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר המנזר הבנדיקטיני של יוחנן הקדוש במיסטר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
הקלטה דיגיטלית

הקלטה דיגיטלית היא קידוד ושמירה של אודיו (נגינה, קולות וצלילים) בפורמט דיגיטלי. ההקלטה הדיגיטלית הופיעה מכיוון שהיא הרחיבה והגמישה את יכולת השימוש בשמע. היא מאפשרת הקלטת שמע ונגינה, יכולת עיבוד קולות, מניפולציה (למשל סינון רעשים), הפצה נוחה וידידותית, שימוש נוח וקל, אחסון נפח מידע רב ללא סרבול וקושי, שימוש בשיחות טלפון (פורמטים שימושיים בסלולר) ועוד. מאז הופעת השימוש בשמע ספרתי, מוזערו המכשירים להקלטה ונגינה של שמע, מכיוון שלצורך עיבוד המידע ואחסונו אפשר לעשות שימוש בשבבים זעירים. ישנן שיטות רבות לקידוד של שמע. בין הפרמטרים החשובים שיש להתייחס להם בדגימת צליל לדיגיטלי הם תדירות הצליל ורזולוציית הדגימה. תדירות הדגימה (Sampling rate, נמדד לרוב ב-KHz) מציין את מספר הפעמים בשנייה שהצליל נדגם. ככל שהתדירות תהיה גבוהה יותר כך הצליל יהיה קרוב יותר למקור. רזולוציית הדגימה (נמדד לרוב ב-Kbps) מציין את כמות המידע לשנייה. ככל שכמות המידע תהיה גדולה יותר, כך איכותו של הצליל תהיה גבוהה יותר. בהקלטה דיגיטלית ישנו מתח בין הרצון להקליט באיכות הגבוהה ביותר, לבין גודלו של הקובץ שייווצר. באופן טבעי ככל שרוצים להיות נאמנים יותר למקור, כך נפחו של הקובץ אמור לעלות. מכיוון שהאוזן האנושית יכולה לשמוע בטווח תדרים מסוים (בין 20Hz ל-20kHz) ובעוצמה מסוימת (בין 10 ל-150 דציבלים), פותחו שיטות שמסירות מידע שאיננו רלוונטי לאוזן האנושית, בצד שיטות נוספות שמסירות כפילויות וצלילים לא רלוונטיים, ואלו הם הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע. בין הפורמטים של דחיסה משמרת מידע ניתן לציין את WAV של מיקרוסופט, FLAC, APE, ובין הפורמטים של דחיסה מאבדת מידע ניתן לציין את MP3, M4A, AAC, Ogg, AMR, WMA Lossy צילום דיגיטלי מדיה וקבצים בנושא הקלטה דיגיטלית בוויקישיתוף שי פלג, מדריך: פורמטים לקובצי מוזיקה, באתר ynet, 16 בפברואר 2006 שוקי גלילי, סקירה: Audacity 1.3.4 - עריכת קול למתקדמים, באתר ynet, 13 בינואר 2008
סן ג'ורג'ו

הר סן ג'ורג'ו (איטלקית Monte San Giorgio) הוא הר בצורת פירמידה מדרום לאגם לוגאנו בקנטון טיצ'ינו שבדרום שווייץ. ההר מיוער ומתנשא לגובה 1,096 מטר, היינו 825 מטר מעל האגם שגובהו 271 מטר. להר נודעת חשיבות רבה בשל מאובנים שהתגלו בו, המתוארכים לאמצע תור הטריאס, היינו לפני 245 עד 230 מיליוני שנים. ההר מוכרז כאזור נוף מוגן בשטח כולל של 22,380 דונם, ומאז שנת 2003 הוא מוכר כאתר מורשת עולמית. השכבה הגאולוגית של ההר מהטריאס האמצעי שוכנת מעל סלע געשי מתור הפרם ומכוסה במסלע מהטריאס המאוחר ומתור היורה. שכבה זו עשויה אבן גיר, דולומיט וסלעי משקע שנוצרו בסביבה הימית בשוליו של ים טתיס. שכבה זו מכילה חמש תצורות נבדלות של מאובנים המנציחים את החיים שהתקיימו במקום עת היה לגונה טרופית שנבדלה חלקית מהים הפתוח על ידי שונית. בחתך הגאולוגי של ההר מהאגם בצפון לכיוון דרום נראות חמש השכבות שבהן התגלו המאובנים בגווני ירוק וצהוב (ראו בתבנית משמאל למטה). צורות חיים ימיות שגשגו בלגונה שהשתרעה במקום, ועם אלה נמנים זוחלים, דגים, צדפות, אמוניטים, קווצי עור וסרטנאים. התנאים בקרקעית הים היו יציבים וסיפקו את הדרוש לשימורם של בעלי חיים אלה לאחר מותם ושקיעתם אל הקרקע, ולהפיכתם למאובנים. בשל כך שהלגונה שכנה בקרבת החוף, כוללים המאובנים בסן ג'ורג'ו מספר צורות חיים יבשתיות כמו חרקים, זוחלים יבשתיים וצמחים. התוצר הוא מצבור מאובנים עשיר בצורה יוצאת דופן, שנמשך גם אל מדרום לגבול האיטלקי. המאובנים בהר ובסביבותיו התגלו כבר במחצית המאה ה-19, וחלק מהם נחשפו בעת חציבת פחם במקום. חפירות למטרות מדעיות נערכו בצד האיטלקי של הגבול כבר בשנת 1863 וב-1924 גם בתחומי שווייץ. היקף הממצאים בהווה מגיע לכ-10,000 פריטים של 30 מיני זוחלים, 80 מיני דגים, כ-100 מיני חסרי חוליות גדולים ושלושה מיני צמחים. לאלה נוספים מאובנים של צורות חיים זעירות כמו נבגים, אבקת צמחים ומיקרואורגניזמים ימיים. הממצאים כוללים שלדים שלמים באורך של עד שישה מטר, ובין אלה שלדים של איכתיוזאורים, נותוזאוראים, פלקדונטים, מאובני טניסטרופאוס (Tanystropheus) וטיצ'ינוזוכוס (Ticinosuchus). ייחודם של הממצאים בהר ג'ורג'ו הוא גם בכך שבמספר מאובנים השתמרו עוברים ותוכן הבטן של בעלי החיים, בכך שריבוי השכבות חשף ממצאים רבים מתקופות שונות ובאופן המאפשר תיארוך מדויק, ובכך שהמחקר במקום נמשך שנים רבות והניב עד כה חומר ממוין רב. ביישוב הסמוך מרידה (Meride) הוקם מוזיאון קטן המציג ממצאים מהמקום. מדיה וקבצים בנושא סן ג'ורג'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן ג'ורג'ו