laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונין

קונין (בפולנית: Konin) היא עיר מחוז בפרובינציית פולין גדול שבפולין, על גדות נהר ורטה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קונין נוסדה במאה ה-12, ובסוף המאה ה-13 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאות ה-14 וה-15 התפתחה העיר, ובתקופה זו נבנתה בה מצודה, והיא הוקפה בחומה. באמצע המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 נפגעה העיר קשות כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1863, במהלך מרד ינואר, התרחשו בסמוך לעיר מספר קרבות בין המורדים הפולנים והגייסות הרוסיים. מבחינה מנהלית קונין מהווה מרכז של נפה שכוללת 5 ערים (סלסין, גולינה, סומפולנו, ריכבאל וקלצ'ב) ו-9 מועצות אזוריות חקלאיות. במאה ה-15 נמנו בעיר כ-180 יהודים. כתוצאה משריפות, ממגפות ומהגבלות מגורים, הצטמצם מספר היהודים בעיר במהלך המאה ה-17, ועד לסוף המאה ה-18 היו יהודי העיר כפופים לקהילת קאליש. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 תרמו יהודי העיר חלק משמעותי בפיתוחה התעשייתי. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות ציונית ושל הבונד. בשנת 1918 נפתח בעיר בית ספר מרשת יבנה. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, שדדו אלו את רכוש יהודיה, ולאחר מכן ריכזו רבים מיהודיה בבית הספר היהודי, ממנו גורשו כ-1,100 יהודים לאוסטרובייץ קיילצקי. ביולי 1940 גורשו יתר יהודי העיר לגרודז'ייץ, לז'גוב ולזגורוב. מיישובים אלו נלקחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי היישובים, לבורות ביערות קז'ימייז' ביסקופי, בהם נקברו חיים בבורות של סיד. לאחר השלמת הגירוש הוקם בקונין מחנה עבודה, בו רוכזו כ-800 יהודים מהסביבה, אשר הועסקו בעבודות כפייה מפרכות, תוך רצח חלקם. יתר יושבי מחנה זה שולחו להשמדה בחלמנו. טרם השלמת חיסול המחנה, ערכו חלק מאנשיו פעולת מרי, בה הציתו חלק מצריפי המחנה. מכ-3,000 יהודי העיר שרדו את השואה ושבו אליה 46 יהודים, אך אלו עזבו אותה תוך זמן קצר, עקב יחס עוין מצד האוכלוסייה הפולנית המקומית. אוקראינה צ'רנוביץ, צ'רנוביץ, אוקראינה מדיה וקבצים בנושא קונין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונין ספר יזכור לקהילת קונין, בספריית העיר ניו יורק קונין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "קונין", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, קונין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 63–64), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קונין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
איגוף

איגוף הוא טקטיקה צבאית במסגרתו כוח צבאי נע סביב האגף של האויב כדי לתקוף אותו שוב מאחוריו. הצורה היעילה ביותר של איגוף היא הלפיתה הכפולה, הכוללת התקפות אגף בו זמנית משני צדדיו של האויב. דוגמה קלאסית לכך היא ניצחונו של חניבעל על הצבא הרומי בקרב קאנאי. המונח מתייחס בעיקר לקרבות יבשה, אם כי הוא גם בשימוש במסגרת לוחמה ימית. דוגמה לכך היא קרב סלמיס. אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לשימוש בטקטיקת איגוף הוא קרב מרתון בין אתונה לפרס. בקרב זה המצביא מילטיאדס הצעיר חיזק את האגפים שלו על חשבון המרכז, וכך הביס את הצבא הפרסי שביסס את עיקר כוחו במרכז והזניח את האגפים. הפרסים עצמם השתמשו באיגוף נגד היוונים בקרב תרמופילאי כאשר איגפו באמצעות כוח מיוחד את מלך ספרטה לאונידס הראשון. האיגוף היה מוטיב בסיס בלוחמה היוונית בעת העתיקה. הצבא היווני באותה תקופה היה מורכב מפלנקס, שאגפו הימני מחוזק ואגפו השמאלי חלש. בקרבות בהם נלחמו יוונים נגד יוונים, היה כל צד מנסה לאגף את האגף השמאלי החלש. המצביא התבני אפמינונדס פעל בצורה לא שגרתית כאשר הפך את היוצרות וכך הביס את הצבא הספרטני בקרב לאוקטרה. בעבר האיגוף נעשה בעיקר באמצעות חיל פרשים. המצביא הקרתגי הידוע חניבעל ברקה, הרבה לעשות שימוש בטקטיקה זו תוך שהוא מנצל ביעילות רבה את חיל הפרשים שלו. יעילותה של אסטרטגיה זו התבטאה בקרב קאנאי, שעד היום נחשב לסמל של מערכת השמדה כוללת. הרומאים עצמם למדו לקח, ובקרב זאמה דאג המצביא הרומאי הצעיר סקיפיו אפריקנוס שיהיו לו יותר פרשים מאשר לקרתגים, וכך ביצע איגוף מושלם והנחיל להם מפלה צורבת שהכריחה אותם לחתום על תנאי שלום קרתגו. במאה ה-20 עדיין הייתה שיטת האיגוף חביבה על צבאות שונים. המצביא הגרמני אלפרד פון שליפן התעניין מאוד במערכות איגוף ובפרט בקרב קאנאי. במאמר שפרסם בשם "מחקרי קאנאי" טען שליפן שלמעשה חניבעל הוכיח שבעזרת איגוף ניתן להכריע כל אויב בעל יתרון מספרי. שליפן טען שכל המצביאים בהיסטוריה הסתמכו גם אם בלא יודעין על האסטרטגיה של חניבעל בקרב קאנאי. שליפן טען כי אף על פי שאלפי שנים עברו מאז קאנאי, "לא השתנו תנאי היסוד למערכה ניתן לערוך היום את מערכת ההשמדה לפי אותה תוכנית שתכנן חניבעל בימי קדם". על פי המודל של איגוף, בנה שליפן את "תוכנית שליפן" המפורסמת שלו שהייתה אמורה לדאוג לכך שגרמניה תוכל להביס את צרפת במהירות הבזק. הסיבה לכישלונה של תוכנית זו הייתה נעוצה בכך שקציני המטכ"ל הגרמני לא הקשיבו לעצותיו של שליפן להשאיר את האגף הימני תמיד מחוזק, ובפועל החלישו אותו. כמו כן שליפן בנה את התוכנית יותר מדי על פי מודל של איגוף, ושילב בה מעט מדי התקפה. בהדרגה החליף השריון את הפרשים. דוגמה בולטת לאיגוף שנעשה באמצעות שריון היא המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, במהלכה טורי השריון של הוורמאכט במסגרת תוכנית "אבחת מגל", ביצעו תמרון מבריק שבו כיתרו את צרפת וכבשו אותה. כיתור פריצה (טקטיקה) איגוף אנכי תנועת מלקחיים Fieldmarshal Count Alfred von Schlieffen's book Cannae יהודה ואלך, תוכנית שליפן, זמנים חוברת 3, עמ' 74-62.
בית הכנסת עדת ישראל

בית הכנסת קהל עדת ישראל (מכונה בדרך כלל: השיף-שול), היה בית הכנסת האורתודוקסי הראשי בעיר וינה, אוסטריה, לפני השואה. בית הכנסת נהרס על ידי הנאצים במהלך ליל הבדולח (מרץ 1938). במבנה המשופץ כיום קיים בית כנסת חסידי, שנקרא "בית המדרש קהל חסידים", העומד תחת נשיאותו והנהלתו של הרב אברהם יונה שוורץ. בבית מדרש זה יש מקוה וגם כולל אברכים. הקומה העליונה של הבניין מתפקדת כישיבה כבר מאז 1940, (כיום בראשות הרב מיכאל פרסבורגר). הוא משמש גם כמקלט רוחני זמני לאלפי פליטים יהודים מאיראן המגיעים דרך וינה ב-30 השנים האחרונות. בבית הכנסת מותקן לוח זיכרון בו נכתב: "מקום תפילה יהודי זה נהרס בידי הנאצים בפוגרומים של נובמבר 1938". בית הכנסת היה ממוקם בתוך בנין דירות ברחוב Grosse Schiffgasse 8 ברובע לאופולדשטאדט בווינה. עם הקמת ארגון הקהילה היהודית וינה (IKG - הגוף שמייצג את הקהילה היהודית בעיר) בשנת 1852, נוסד בית הכנסת. הרב הראשון היה הרב שלמה זלמן שפיצר (נפטר 1894), שנבחר בשנת 1852. הוא היה חתנו של החתם סופר, וככזה, היה לקהילה קשר ישיר עם הקהילה האורתודוקסית הגדולה בעיר פרשבורג (עירו של החתם סופר). כאשר גדלה ההשפעה הליברלית באזור, הרב שפיצר הוביל את קהילתו האדוקה והבדלנית למיקום חדש, שנבנה מ-1858 עד 1864. בית הכנסת החדש הכיל 750 מקומות ישיבה (500 לגברים ו-250 לנשים). הרב ישעיה פירסט (נפטר 1943), ירש את מקומו של הרב שפיצר בשנת 1894. הוא היה תלמידו של הכתב סופר (בנו של החתם סופר), וכך עלה גם בידו לקיים קשרים הדוקים עם הקהילה בפרשבורג (באותה תקופה – עירו של הכתב סופר). בית הכנסת נהרס, יחד עם עוד 80 בתי כנסת נוספים בווינה, במהלך הפוגרומים שהתבצעו בליל הבדולח בשנת 1938 לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית. כבר לאחר סיפוח אוסטריה, ובייחוד לאחר שריפת בית הכנסת החלו רבים מן האוכלוסייה היהודית להגר מהמדינה. חלק מן הקהילה האורתודוקסית הצליחו להגיע לאמריקה והשתקעו בשכונת ויליאמסבורג, ניו יורק. בשנת 1941 החלו הפליטים לדאוג להקמת קהילה, והשקיעו אנרגיה רבה בפיתוחה. הם רכשו בניין תיאטרון בשדרות בדפורד והפכוהו לבית כנסת. רבם הראשון היה הרב יונתן שטייף, שכיהן לפני המלחמה כדיין בבודפשט ונפטר בשנת 1958. קהילה זו מכונה כיום קהילת וויען. יש לה בתי כנסת גם בבורו פארק ובמונסי וכן מוסדות חינוך הכוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה. בית הכנסת טמפלגאסה מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת עדת ישראל בוויקישיתוף יעקב קורן, בתי כנסת ליוצאי וינה בתל אביב, הספרייה הווירטואלית של מטח תולדות בית הכנסת, באתר Austrian synagogues (באנגלית) נתונים על בית הכנסת (באנגלית)
מכוון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מַכְוֵון (בלועזית: טיוּנֶר) – התקן המשמש במכשירי קשר, רדיו וטלוויזיה מכוון (גאומטריה) – עקומה מישורית סגורה התוחמת את בסיס החרוט כַּוְונָן (או מכוון) פסנתרים – אדם העוסק באומנות מתיחת מיתרי הפסנתרים כך שיפיקו צליל מדויק והרמוני גרף מכוון (אנ')
סנטי מינה

סנטיאגו 'סנטי' מינה לורנסו (בספרדית: Santiago 'Santi' Mina Lorenzo; נולד ב-7 בדצמבר 1995 בויגו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ. מינה נולד בויגו שבספרד וגדל במחלקת הנוער של סלטה ויגו. ב-16 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף 31 דקות לסיום בהפסד 1–3 לחטאפה במחזור ה-24 של ליגת העל הספרדית. זו הייתה הופעתו היחידה באותה עונה. את העונה שלאחר מכן החל בהופעה בודדת במדי סלטה ויגו ב', קבוצת המילואים של סלטה ויגו, ולאחר מכן החל לשחק באופן קבוע בקבוצה הראשית. ב-16 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק בו הפסידה סלטה ויגו לאתלטיק בילבאו. הוא עשה זאת בגיל 17 שנים, 9 חודשים ו-10 ימים, מה שהציב אותו כמבקיע הצעיר ביותר בהיסטוריה של הקבוצה בליגה הבכירה. ב-11 באפריל 2015 הבקיע מינה ארבעה שערים בניצחון 1–6 נגד ראיו ואיקאנו והפך לשחקן הצעיר ביותר שעושה זאת בהיסטוריה של הליגה הבכירה ולראשון שעושה זאת בסלטה ויגו מאז שנת 1979. ב-4 ביולי 2015 חתם מינה על חוזה ל-6 שנים בולנסיה, ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-22 באוגוסט 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב והוחלף בדקה ה-69 במשחק נגד ראיו ואיקאנו שנגמר בתוצאה 0-0, וב-5 בדצמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו, כשהבקיע 4 דקות לסיום כדי לקבוע תוצאה של 1-1 במשחק הליגה נגד ברצלונה. ב-14 ביולי 2019 חתם על חוזה לחמש שנים במדי סלטה ויגו. במאי 2022 סולק מהקבוצה לאחר שנמצא אשם בתקיפה מינית ונידון לארבע שנות מאסר. אביו של מינה הוא כדורגלן העבר סנטיאגו מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר. בדצמבר 2019 הואשם מינה בתקיפה מינית שארעה שנתיים קודם לכן. ב-4 במאי 2022, נמצא מינה אשם ונגזרו עליו ארבע שנות מאסר בגין התעללות מינית. בנוסף, הוא חויב לשלם 50,000 אירו כפיצוי. לאחר הרשעתו, הוא סולק מסלטה ויגו על ידי נשיא המועדון קרלוס מוריניו. מדיה וקבצים בנושא סנטי מינה בוויקישיתוף סנטי מינה, באתר Transfermarkt סנטי מינה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) סנטי מינה, באתר Soccerway סנטי מינה, באתר BDFutbol סנטי מינה, באתר WorldFootball.net סנטי מינה, באתר FootballDatabase.eu אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il Santi Mina no volverá a vestir la camiseta del Celta, La Voz de Galicia, ‏5 במאי 2022 (בספרדית) El juicio contra Santi Mina por presunta agresión sexual será en marzo de 2022, AS.com, ‏7 בספטמבר 2021 (בספרדית) Jorge Barrio Rodríguez,EFE, Santi Mina, condenado a cuatro años de cárcel por abuso sexual, cadena SER, ‏4 במאי 2022 (ב־European Spanish)
עוץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עוּץ – שמן של שלוש דמויות שוליות ושל ארץ בתנ"ך סדרת ספרי עוץ – סדרת ספרי פנטזיה מצליחה אשר נכתבה במקור על ידי הסופר ל. פרנק באום ארץ עוץ – ארץ בדיונית המשמשת כרקע לעלילת סדרת ספרי עוץ הוצאת עוץ – הוצאת ספרים ישראלית הקוסם מארץ עוץ (פירושונים) אוז עוץ לי גוץ לי
אנדוהדרל פולרן

אנדוהדרל פולרן (באנגלית: Endohedral Fullerene), או אנדופולרן (Endofullerene) הוא פולרן בעל אטומים, יונים או צברי אטומים נוספים כלואים בתוך הספירה הפנימית שלהם. הלנתן C70 הראשון שסונתז ב-1985 נקרא La@C60. הסימן "@" בשם הוא נוטציה המסמלת מולקולה קטנה הכלואה במעטפת. אנדוהדרל פולרן עשוי להיות החומר היקר בעולם; עלות הפקתו עומדת על 145 מיליון דולר לגרם. מחקרים שונים נעשים בנוגע לשימושים אפשריים שלו, כאשר אחת האפשרויות היא שישמש לייצור שעונים מדויקים שיחליפו את השעונים האטומיים המדויקים, אך הגדולים יחסית. שעון כזה יוכל להיות בגודל של שבב ומדויק מאוד ועל ידי כך לשבת בתוך מכשירים ניידים. אם אכן יצליח לשמש כשעון כזה הוא עשוי להגדיל את דיוק ה-GPS במכשירים ניידים מדיוק של כמה מטרים לדיוק ברמה של מילימטר בודד. בכתיב כימי מקובל, באקמינסטרפולרן (C60) עם אטום (M) היה נכתב כ: MC60, ללא כל תלות ביחס להימצאות M בתוך או מחוץ לפולרן. כדי לאפשר דיון מפורט יותר עם איבוד מידע מינימלי, סימון מפורש יותר הוצע בשנת 1991, בו אטומים מצד שמאל לסימן ה-"@" נמצא פיזית בתוך רשת אטומים הרשומים מצד ימין לסימן ה-"@". בדוגמה שהבאנו לעיל, הסימון הנכון יהיה M@C60, אם M נמצא בתוך רשת אטומי הפחמן. סימון מורכב יותר יכול להיות: (K2(K@C59B, אשר מבטא מצב של רשת של 60 אטומי כלוב פולרן עם אטום בורון אחד מוחלף בפחמן ברשת גאודטית, עם אשלגן בודד כלוא בפנים, ועם שני אטומי אשלגן קשורים מבחוץ. מדיה וקבצים בנושא אנדוהדרל פולרן בוויקישיתוף מדענים יצרו את החומר היקר בעולם - 145 מיליון דולר לגרם, באתר ScienceAlert, ינואר 2016
ליליאנה לובינסקה

ליליאנה לובינסקה (בפולנית: Liliana Lubińska, ‏14 באוקטובר 1904, לודז', פולין - 19 בנובמבר 1990, ורשה, פולין) הייתה חוקרת מדעי המוח, אשר חקרה את מערכת העצבים ההיקפית, וגילתה את התמסורת האקסופלזמטית הדו-כיוונית. לובינסקה נולדה בלודז' ונישאה ליז'י קונורסקי, אף הוא חוקר מוח ושותף מחקר. היא השלימה תואר ראשון בביוכימיה ובפיזיולוגיה בסורבון בפריז, ותואר דוקטור בשנת 1932. במהלך עבודתה על הדוקטורט, עבדה לובינסקה במעבדה הפיזיולוגית של לואי ומרסל לאפיק, וחקרה כרונאקסיה ורפלקסים. לאחר שהשלימה את לימודיה בפריז, החלה לובינסקה במחקר במכון ננצקי לביולוגיה ניסויית בורשה, אך נאלצה להימלט לקווקז עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1940 ו-1945 חקרו לובינסקה ובעלה שיקום עצבים היקפיים במוסד לרפואה ניסויית בסוחומי, ברפובליקה הגאורגית של ברית המועצות. מתום המלחמה ועד פרישתה בשנת 1982, חקרה לובינסקה את מבנה העצבים, ובייחוד תמסורת אקסופלזמטית, והראתה שזו יכולה להיות דו-כיוונית. היא פרסמה כ-80 מאמרים מדעיים, ונחשבה מדענית מובילה בתחומה. חברת צוות העריכה של כתב העת Neuroscience‏ (1976-1990) חברה זרה באקדמיה לאופולדינה חברה של כבוד, ארגון חקר המוח הבינלאומי פרס על שם סולאנז' קום מטעם האקדמיה הלאומית הצרפתית לרפואה מדיה וקבצים בנושא ליליאנה לובינסקה בוויקישיתוף Ogilvie, Marilyn Bailey; Harvey, Joy Dorothy (2000-01-01). The Biographical Dictionary of Women in Science: L-Z (באנגלית). Taylor & Francis. ISBN 9780415920407.
משרד רואי חשבון

משרד רואי חשבון הוא משרד המספק שירותי ראיית חשבון ללקוחותיו. השירותים כוללים תחומים עיקריים, אחדים: ביקורת חשבונות, מסים, חוות דעת כלכליות וייעוץ ארגוני. לעיתים מופעל משרד רואי חשבון על ידי רואה חשבון יחיד, אך פעמים רבות מתאגדים רואי חשבון אחדים למשרד משותף, המסוגל להציע מגוון רחב יותר של התמחויות. גודלו של משרד רואי חשבון עשוי להגיע למאות עובדים ואף יותר. לקוח הזקוק לשירות בתחום זה יוכל לקבלו במשרד גדול אחד, או בשיתוף פעולה בין משרדים קטנים אחדים. התקשרות של לקוח עם משרד רואי חשבון נעשית בשתי דרכים עיקריות: התקשרות חד-פעמית, לשם קבלת שירות לבעיה מסוימת. דוגמה: גוף הזקוק לביקורת חקירתית יתקשר עם משרד רואי חשבון למטרה זו. התקשרות ארוכת-טווח, לשם קבלת שירות חשבונאי שוטף. דוגמה: חברה זקוקה באופן שוטף לשירותיו של משרד רואי חשבון לשם הגשת דו"חותיה הכספיים. העובדים במשרד רואי חשבון הם מסוגים אחדים: שותפים, שלכל אחד מהם חלק בבעלות על המשרד. רואי חשבון שכירים מתמחים - מי שסיימו לימודי חשבונאות, אך טרם הוסמכו כרואי חשבון. עובדים בתחומים משיקים, כגון מנהלי חשבונות, יועצי מס ומבקרי מערכות מידע. עובדי מנהלה, חסרי השכלה משפטית. צורת ההתאגדות המקובלת למשרד רואי חשבון היא שותפות. ערך מורחב – ביג פור הביג פור (באנגלית: Big Four; תרגום: ארבעת הגדולים) הם ארבעת משרדי ראיית החשבון הבינלאומיים הגדולים ביותר. ארבעת המשרדים אמונים יחד על רוב עבודת הביקורת של חברות ציבוריות ושל חברות פרטיות ברחבי העולם. יחד הם יוצרים אוליגופול בשוק שירותי הביקורת. בעבר היה הביג פור מוכר כביג 8 (שמונה הגדולים), אך הוא הצטמצם לחמישה משרדים לאחר מספר מיזוגים. הביג 5 (חמשת הגדולים) הפכו לביג פור בשנת 2002 לאחר שמשרד ארתור אנדרסן כמעט שנסגר לאור מעורבותו והסתבכותו בפרשת אנרון. ארבעת המשרדים: בישראל, על פי דירוג "Dun's 100" של דן אנד ברדסטריט, חמישה משרדים גדולים מייצגים יחדיו כ-90% מהחברות הציבוריות בישראל. בראש הטבלה נמצאת ארנסט אנד יאנג, קוסט פורר גבאי את קסירר, אחריה בריטמן אלמגור זהר (דלויט טוש טומטצו) וסומך חייקין (KPMG). במקום הרביעי בדירוג נמצא משרד PwC ישראל ובחמישי - BDO זיו האפט. מדיה וקבצים בנושא משרד רואי חשבון בוויקישיתוף אתר רואי חשבון בישראל סקירת תחום רואי החשבון נכון לשנת 2013
מתתיה נסים טירני

מתתיהו נסים טירני (1745 - 1815 בערך) היה רב ומשורר מחכמי איטליה. שימש כרב בקהילות פירנצה, אורבינו, טיניגליה ופזארו בה גם לימד כמה שנים בבית המדרש. נולד באנקונה בשנת תק"ה (1745) בערך לרבי יעקב ישראל. בשנים תקנ"ט-תק"ס (1799-1802) בעקבות כיבוש נפוליון ירדה פורענות על קהילותיו. בשנת 1799 נאסר בחשד של מעורבות פוליטית וביתו נשדד. לאחר כמה ימים שוחרר. לזכר הצלתו והצלת הקהילות כתב שירים לימי 'פורים' מיוחדים והדפיס אותם בחוברת "מדבר קדש". הרב טירני העריץ את החיד"א שהיה בעיניו הסמכות העליונה בדור, "ומי יבוא אחר המלך". בספריו ופסקיו הוא מזכיר אותו בהערצה. לדוגמה, באיגרת ששלח לחיד"א והדפיס אותה בספרו שפת אמת כתב בראשה: כתב כתבתי למופת דורנו, ספרא רבא דיש[ראל] מוהר"ר חיד"א . . כשבתו בעיר אנקונא יגן עליה אלוקים" במקום אחר הוא קורא לו "קדוש הוא לאלהיו מבטן ומלידה . . הרב המופלא אוצר כל כלי חמדה הדיין המצוין אך מעין חסיד"א", "אחרי ראיתי אור פני מלך חיים הריני כאילו התקבלתי פני שכינה". שישה מחזות שטירני כתב כונסו לראשונה במהדורה מדעית על ידי דבורה ברגמן עליהם היא כותבת: טירני כתב מחזות בשירה חרוזה ושקולה ולפחות חמישה מהם הועלו על הבמה בזמרה ובנגינה 'בבית הגביר אברהם הלוי' שבעיר פזארו. בחורי 'תלמוד תורה' המקומי, תלמידיו של המחבר, היו השחקנים - הזמרים ואולי גם הנגנים המלווים. המחזות עוסקים ביחסי אהבה ונטישה, כעס והתפייסות שבין אלוהים לבין עם ישראל. ישראל או 'כנסת ישראל', מיוצגים בדמות שחקן או שחקנית. מתן תורה, 'יום הנישואין' האלגורי של אלוהים עם כנסת ישראל או של ישראל עם התורה הוא לפיכך אירוע משמעותי ביותר והוא מתואר בחגיגיות גדולה, חזותית וצלילית, כיאה לחתונה באיטליה. המחזות ספוגים ביסודות מסורתיים, מקראיים ומדרשיים, ומעוצבים על פי מוסכמות הדראמה והאורטוריו האיטלקיים של התקופה. מחזותיו של טרני מייצגים את אורח החיים היהודי - איטלקי שמיזג תורה עם דרך ארץ, יהדות עם השכלה. הם מצטיינים בכוח המבע, באסתטיות ובסגנון מקורי. בן דוד של הרב דניאל טירני. שו"ת שפת אמת, ליוורנו תקנ"ז. שמונה חוברות דלהלן שגם נכרכו בשני כרכים. מדבר קנאה בעניין שוחט עם הארץ מדבר במשור בעניין שליח צבור שחטא מדבר הגדול ובו שאלות ששאל המחבר מאת ר' ישמעאל הכהן ממודנה מדבר בערבה בעניין עגונות. מדבר קדש על נם ההצלה שאירע לקהלת אורבינו ביום יא סיון תקנ"ט ולקהלות פיסארו וסיניגאליא ביום טו סיון תקנ"ט בעת המלחמות של נפוליאון באיטליה. מדבר מתנה הערות ומשא ומתן על פסקיו של המחבר. מדבר משפט דיון על מתנה מסוימת. מדבר הרים תשובות בנושאים שונים. מדבר בערבה בעניין העגונות שענינן נדון ב"מדבר בערבה" תפארת סיני - ספר המחזות של מתתיה נסים טרני; ההדירה מכתבי יד, כינסה והוסיפה מבוא והערות דבורה ברגמן, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ג 2003. חלק מהפרטים הביוגרפים מבוססים על הערך עליו ב"ארזי הלבנון, אנציקלופדיה לגאוני ספרד", ח"ב עמ' 1704. כתבי מתתיה נסים טירני בפרויקט בן-יהודה מתתיה נסים טרני (1745-1819?), דף שער בספרייה הלאומית
יקנת הכף

יקנת הכף (שם מדעי: Microparra capensis) היא מין של עוף יחיד בסוגו במשפחת היקניים החי בדרום אפריקה ובמזרח אפריקה. אורכה של היקנה 15-18 ס"מ ומשקלה עד 40 גרם בממוצע. היא בעלת נוצות חומות-אדמדמות עם חזה לבן וכרבולת אדומה מעל המקור. היא שוכנת בביצות, נהרות ואף בקרבת החוף. רגליה הגדולות עוזרות לה ללכת על צמחייה צפה. מקורה שחור ודק. מותאם לאופן ההזנה שלה, חטיפת פיסות מזון מהמים וכן יצורים קטנים כמו חרקים, ראשנים ודגיגים. היקנה הזו מתלהקת בלהקות קטנות הנעות באזורי הביצות. המין מונוגומי והזכר עוזר לנקבה, החומה יותר, לשמור על הביצים ולגדל צאצאים. מצב השימור של יקנה זו הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא יקנת הכף בוויקישיתוף יקנת הכף, באתר ITIS (באנגלית) יקנת הכף, באתר NCBI (באנגלית) יקנת הכף, באתר GBIF (באנגלית) יקנת הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN יקנת הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
רוברט לינדזי

האם התכוונתם ל... רוברט לינדזי (שחקן) – שחקן אנגלי רוברט לינדזי (פוליטיקאי אמריקאי) (אנ') 1735–1801 רוברט לינדזי (אתלט) (אנ') רוברט לינדזי (פוליטיקאי אוסטרלי) (אנ') 1905–2000 רוברט לינדזי (עיתונאי) (אנ') – מחבר הספר "The Falcon and the Snowman: A True Story of Friendship and Espionage" רוברט לינדזי (מושל אלבמה) (אנ')
ג'יימס בוון

ג'יימס בוון (באנגלית: James Bowen; ‏ נולד ב-5 במרץ 1979) הוא סופר ונגן רחוב בריטי שהתפרסם בזכות סיפרו האוטוביוגרפי "חתול רחוב ושמו בוב" שהפך במהירות לרב-מכר עולמי. בוון נולד בסארי בבריטניה. הוריו התגרשו כשהיה בן שלוש והוא עבר להתגורר עם אמו ואביו החורג באוסטרליה. הוא לא הסתדר בבית עם אביו החורג וגם לא בבית הספר. בגיל חמש עשרה נשר מבית הספר והחל להשתמש בסמים. בגיל שמונה עשרה שלחה אותו אמו לגור בלונדון עם אחותו למחצה בתקווה שזה ישנה אותו. הוא התקשה להשיג עבודה, הידרדר לסמים קשים ונזרק מבית אחותו. גם אביו סירב לקבלו והוא הפך לחסר בית והתגורר ברחובות לונדון. לבסוף התקבל לתוכנית שיקום עירונית, קיבל דירת מגורים ממחלקת הרווחה בטוטנהאם וכן החל בטיפול במתדון המשמש תחליף להרואין לצורך גמילה מסמים. לפרנסתו עבד כנגן גיטרה ברחובות באזור קובנט גרדן. ערב אחד, בתחילת אביב 2007, חזר לביתו וגילה חתול ג'ינג'י שוכב בחדר המדרגות. בתחילה התעלם ממנו כי לא רצה לקבל אחריות על יצור נוסף בשעה שהיה לו מספיק קשה לקחת אחריות על עצמו. החתול המשיך לשכב באותו מקום ולמחרת ראה בוון שהוא פצוע במצב תזונתי גרוע וקרחות בפרווה. רחמיו נכמרו על החתול ובשארית כספו סידר לו טיפול וטרינרי שכלל טיפול בפצעים וסירוס והכניסו לדירתו. הוא קרא לחתול בוב על שם הדמות של "קילר בוב" מהסדרה טווין פיקס. בוון טיפל בבוב עד שהבריא ושילח אותו לדרכו בתקווה שלא ייפגשו יותר. כאשר הלך לעבודתו כנגן רחוב עקב בוב אחריו, התגנב לאוטובוס וקפץ על כתפו. הם הגיעו לקובנט גרדן. בוון החל לנגן ובוב לצידו. באותו יום הרוויח בוון הרבה יותר מביום רגיל. אנשים היו עוצרים לצילום ונותנים כסף ברוחב לב. תוך זמן קצר השתנה מצבו של בוון. הוא נגמל מסמים, רואיין בטלוויזיה והוא ובוב הפכו לחביבי התקשורת ולידוענים. הסיפור על חתול הרחוב שהציל את בעליו זכה להתעניינות וירלית בפייסבוק, טוויטר ויוטיוב. חתול רחוב ושמו בוב, נכתב על ידי בוון והסופר ג'רי ג'נקינס ויצא לאור ב-2012. תוך זמן קצר הוא הפך לרב מכר עולמי. נמכר בבריטניה בלבד ביותר ממיליון עותקים ותורגם ל-30 שפות. העולם לפי בוב, ספר המשך, יצא ב-2013 וזכה גם הוא להפוך לרב מכר בוב: לא חתול רגיל, גרסה מותאמת לילדים של "חתול ושמו בוב", יצא ב-2013. שמי הוא בוב, ספר מאויר לילדים ובו תיאור דמיוני של חייו של בוב לפני שנפגש עם בוון. יצא ב-2014. ב-2016 הופק סרט לפי "חתול רחוב ושמו בוב". ג'יימס בוון: חתול רחוב ושמו בוב, תרגום קטיה בנוביץ', הוצאת "אסיה", 2015 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס בוון בוויקישיתוף ג'יימס בוון, ברשת החברתית פייסבוק ג'יימס בוון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "חתול רחוב ושמו בוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס בוון ובוב - ביקורת
המסוורת'

המסוורת' (באנגלית: Hemsworth) היא עיירה במערב יורקשייר, אנגליה. האם התכוונתם ל... כריס המסוורת' – שחקן אוסטרלי לוק המסוורת' – שחקן אוסטרלי ליאם המסוורת' – שחקן אוסטרלי
אהבה צעירה

אהבה צעירה הוא הסרט השביעי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. את הסרט ביים וולטר באנרט. הסרט יצא ב-1987. הסרט (שהופץ בישראל בגרסה מדובבת לעברית בבימויה של שפרירה זכאי), מכר 530,211 כרטיסים בגרמניה המערבית. יודל’ה מזמין את חבריו, בנצי ומומו, לנסוע בקאדילק של אביו בשעה שזה נמצא בחוץ לארץ. לאחר שהשלושה הורסים את המכונית בתאונה, ומשום שאין להם מספיק כסף כדי לתקן אותה לפני שהאב יגלה, הם מתחילים לעבוד בבית מלון. בנצי מגלה שאיריס, חברתו לשעבר, מתאכסנת במלון עם הוריה, ומנסה לכבוש את לבה מחדש. חבריו, מצדם, מנסים לכבוש את התיירות הרבות המגיעות לשם – כמיטב המסורת של סרטי הסדרה. "אהבה צעירה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבה צעירה", באתר AllMovie (באנגלית) "אהבה צעירה", באתר אידיבי "אהבה צעירה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אהבה צעירה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Top 100 Deutschland 1987