laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טיסה 203 של אוויאנקה

טיסה 203 של אוויאנקה הייתה טיסת נוסעים מקומית בקולומביה מנמל התעופה הבינלאומי אל דוראדו בבוגוטה לנמל התעופה הבינלאומי אלפונסו בונייה אראגון בקאלי. ב-27 בנובמבר 1989 המטוס התפוצץ עקב פצצה שהוטמנה בו. המטוס המריא מעיר הבירה הקולומביאנית בוגוטה במסלול לסנטיאגו דה קאלי. הוא היה באוויר במשך חמש דקות וטס במהירות של 794 קמ"ש, כאשר מטען חבלה התפוצץ על סיפונו מעל העיר סואצ'ה. המטוס שנרכש מחברת "פאן אם", היה מדגם בואינג 727-21 עם מספר רישום HK-1803. הוא המריא כמתוכנן ב-7:13 בבוקר, חמש דקות לאחר מכן, מטען שהונח ליד מכל הדלק התפוצץ בגובה 13,000 רגל. הפיצוץ קרע את המטוס לגזרים: אזור האף הופרד מהחלק האחורי, אשר ירד בלהבות. כל 107 האנשים על המטוס נהרגו, כמו גם שלושה אנשים על הקרקע שנהרגו משברי המטוס הנופלים. על פי התחקירים, אדם לבוש חליפה הביא את הפצצה במזוודה.[דרוש מקור] פיצוץ טיסה 203 הייתה הפשיעה הפלילית הקטלנית ביותר בעשרות שנות אלימות בקולומביה. פבלו אסקובר מנהיג קרטל הסמים מדיין תכנן את הפיגוע, בתקווה שיצליח להרוג את המועמד לנשיאות קולומביה ב-1990 ססאר גוויריה. עם זאת, גוויריה לא היה על המטוס, והפך לנשיא קולומביה. שני אמריקאים היו בין המתים, מה שגרם לממשל בוש להתחיל פעילות תמיכה מודיעינית במטרה למצוא את אסקובר. דנדני מוניוס מוסקרה, המתנקש הראשי של קרטל מדיין, הורשע בפיגוע בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית, ונידון לעשרה מאסרי עולם. ב-28 בנובמבר 2016, העיתון הקולומביאני העיתון El Espectador החל לפרסם תחקירים בהיקף של 8 פרקים, בנוגע לטיסה 203. נטען כי הפיצוץ נגרם על ידי תקלה במשאבת הדלק בתוך המיכל, תקלה אשר דווחה מספר פעמים בעבר. Testigo Directo "Vuelo 1803, 20 años después" Rafael Poveda Televisión Parte 3, סרטון באתר יוטיוב Bowden, Mark, 1951- author., Killing Pablo : the hunt for the world's greatest outlaw, עמ' 80-81, ISBN 978-0-8021-2773-0 [www.semana.com/nacion/articulo/objetivo-gaviria/25450-3 OBJETIVO: GAVIRIA], semana.com, ‏1995-08-05 Alan Prendergast, The Hit Man Nobody Knows, Westword, ‏2001-05-17 Avianca 203, la historia que nunca nos contaron, www.elespectador.com (בספרדית) Avianca 203, la historia que nunca nos contaron, www.elespectador.com (בספרדית)
ארסניים

ארסניים (שם מדעי: Sicariidae) היא משפחה גדולה של עכבישאים ארסיים, אשר כוללת 3 סוגים. סוג אחד הוא ארסן (באנגלית Loxosceles) הכולל 139 מינים ונפוץ בכל העולם, שני הסוגים האחרים מתייחסים למעשה לאותו עכביש עם מאפיינים פיזיים והרגלי מחייה דומים מאוד והם הקסופת'אלמה (באנגלית Hexophthalma) הכולל 8 מינים ואנדמי לחלקה הדרומי של יבשת אפריקה, וסיקאריוס (באנגלית Sicarius) הכולל 21 מינים ואנדמי ליבשת דרום אמריקה. צבעם של רוב המינים במשפחה הם בגווני אדמה ונע בין צהבהב, אפרפר, חום בהיר, חום אדמדם וחום כהה ומשתנה בהתאם לסביבת המחיה. חלקם חיים במדבר ומסוגלים לשרוד זמן רב ללא מזון ומים. שמם העברי - ארסניים - ניתן להם עקב סוג הארס הייחודי שנושאים כלל המינים במשפחה. הארס כולל פרוטאינים אשר גורמים לתופעת נקרוזה ובחלק מהמינים הארסיים יותר, עלול הארס לגרום אף להמוליזה. הארסניים ידועים כעכבישים בעלי מזג רגוע, ביישנים מאוד ובעת סכנה יעדיפו לברוח, להתחבא, או לקפוא במקומם. עם זאת נשיכתם עלולה להיות מסוכנת ולרוב מצריכה טיפול רפואי. בישראל מצוי המין ארסן חום שהוא העכביש הארסי הקטלני היחיד בישראל ביחד עם האלמנה השחורה. משפחה ארסניים (Sicariidae) סוג ארסן (Loxosceles) - בו 139 מינים סוג Hexophthalma - בו 8 מינים, ביניהם הקסופת'אלמה האני סוג Sicarius - בו 21 מינים מדיה וקבצים בנושא ארסניים בוויקישיתוף ארסניים, באתר ITIS (באנגלית) ארסניים, באתר NCBI (באנגלית) ארסניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארסניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארסניים, באתר GBIF (באנגלית)
עכבישים נודדים

עכבישים נודדים (שם מדעי: Ctenidae) היא משפחה של עכבישאים ארסיים ביותר החיים באמריקה הדרומית, באמריקה המרכזית, באמריקה הצפונית, באפריקה שמדרום לסהרה, באסיה מהודו ועד אינדונזיה, באוסטרליה, בגינאה החדשה ובאיי האוקיינוס השקט. הקטלני שבהם הוא עכביש נודד ברזילאי והוא גם הקטלני שבעכבישים. הם מכונים בטעות טרנטולות. מיני עכבישים אלה חיים באזורים טרופיים רבים בעולם, בעיקר ביערות טרופיים והם קרובים למשפחה Amaurobiidae. צבעם העיקרי חום או צבע דהוי ומוסווה, אך חלקם צבעוניים ובולטים מעט או מפוספסים. הם בעלי כליצרות גדולות, רגליים ארוכות ו"גב" מעוגל. אורכם יכול להגיע לאורך 50 מ"מ. הם אינם טווים קורים ואינם נקשרים למקום קבוע ומכאן שמם. הם תופסים את טרפם עם הכליצרות הגדולות והורגים אותו במהירות עם הארס הקטלני. הם עלולים לנשוך גם אנשים או טורפים שונים, אך יעדיפו לאיים בתצוגת הפחדה בה הם מציגים את כליצרותיהם הגדולות. Acantheis Acanthoctenus Africactenus Afroneutria Amauropelma Anahita Ancylometes Apolania Arctenus Asthenoctenus Bengalla Caloctenus Celaetycheus Centroctenus Chococtenus Ciba Ctenus Cupiennius Diallomus Enoploctenus Gephyroctenus Incasoctenus Isoctenus Janusia Leptoctenus Mahafalytenus Montescueia Nothroctenus Ohvida Parabatinga Petaloctenus עכביש נודד ברזילאי (Phoneutria) Phymatoctenus Sinoctenus Thoriosa Toca Trogloctenus Trujillina Tuticanus Viracucha Wiedenmeyeria מדיה וקבצים בנושא עכבישים נודדים בוויקישיתוף עכבישים נודדים, באתר ITIS (באנגלית) עכבישים נודדים, באתר NCBI (באנגלית) עכבישים נודדים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עכבישים נודדים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עכבישים נודדים, באתר GBIF (באנגלית) עכבישים נודדים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אסף רונאל, עכבישים באמזונס תועדו צדים צפרדעים, לטאות ואופוסום בגודל 25 סנטימטר, באתר הארץ, 4 במרץ 2019
ניסן יחזקאל

ניסן יחזקאל (נולד ב-25 בספטמבר 1971) הוא מאמן כדורגל ישראלי. יחזקאל הצטרף בגיל צעיר למחלקת הילדים והנוער של בני יהודה תל אביב, שם שיחק עם בן-דודו ניצן שירזי. יחזקאל שיחק בעמדות המגן, בלם והקשר. יחזקאל שיחק בבני יהודה עד לגיל הנוער, עד שנאלץ לפרוש בשל פציעה. לאחר שסיים הכשרה מקצועית בקורס למאמני כדורגל, הצטרף יחזקאל למחלקת הנוער של מכבי תל אביב בה אימן מספר שנים בתפקידים שונים ואף שימש כסקאוט ראשי במועדון. בשנת 2006, אימן יחזקאל לראשונה קבוצת בוגרים בקריירה כשאימן את הפועל אזור ובשנת 2008, הצטרף לצוות האימון של בני סכנין כעוזר מאמן. בנוסף יחזקאל אימן בתקופה קצרה בהפועל בני לוד כשבשנת 2010 חתם כמאמן הפועל ראשון לציון עימה העפיל לליגת העל אך בסיום העונה בה נשרה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית פוטר יחזקאל מהקבוצה. את תחילת שנת 2012, פתח יחזקאל כמאמן הפועל ניר רמת השרון אותה אימן בשני מחזורים בלבד ולאחר מכן פוטר מהקבוצה. כמאמן מכבי הרצליה השיג יחזקאל את המקום השביעי בטבלת הליגה הלאומית ולאחר מכן פוטר מאימון הקבוצה. בעונת 2013/2014, חתם יחזקאל כמאמן הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית ולאחר עונה אחת הוביל אותה בחזרה לליגת העל אך בסיום העונה סיים את דרכו בקבוצה. בעונה שלאחר מכן, חתם יחזקאל כמאמן הפועל מרמורק מליגה א' כשלאחר חצי עונה פוטר מהקבוצה וחתם בקבוצת מכבי אחי נצרת. בעונת עונת 2015/2016, מונה יחזקאל לתפקיד מאמן הפועל עפולה ממנה פוטר לאחר זמן קצר כשבעונה שלאחר מכן שב לעמדת המאמן במכבי אחי נצרת. במהלך עונת 2017/2016, החליט יחזקאל לעזוב את תפקידו כמאמן מכבי אחי נצרת וחתם כמאמן בני יהודה תל אביב. ב-27 באפריל 2017 התפטר יחזקאל מתפקידו. ב-16 במאי 2017 חתם יחזקאל כמאמן הפועל מרמורק. ב-11 בדצמבר 2018 מונה לעוזר מאמן בית״ר ירושלים, ב-14 במרץ 2019 מונה למאמן זמני למשך 4 משחקים לאחר שהמאמן הראשי ניר קלינגר עבר הליך רפואי. ב-22 ביוני מונה למאמן בני סכנין. ב-7 באוקטובר התפטר מתפקידו לאחר רצף כישלונות של הקבוצה. ניסן נשוי ואב לשני ילדים ומתגורר בשכונת נווה-סביון שבאור יהודה. ניסן יחזקאל, באתר FootballDatabase.eu ניסן יחזקאל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אופירה אסייג, ‏ניסן יחזקאל הוא המאמן החדש של מרמורק, באתר ONE‏, 16 במאי 2017
עונת 2002/2003 בבונדסליגה

עונת 2002/2003 הייתה העונה ה-40 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 2002 והסתיימה ב-24 במאי 2003. ארמיניה בילפלד, בוכום והנובר 96 עלו מהליגה השנייה. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה. באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-17 בתולדות המועדון. היא זכתה גם בגביע. ארמיניה בילפלד, נירנברג ואנרגי קוטבוס ירדו לבונדסליגה השנייה. ג'ובאני אלבר,(ברזיל (ברזיל) ששיחק בבאיירן מינכן ותומאס כריסטיאנסן ספרד ספרד ששיחק בבוכום, אשר כבשו 21 שערים, זכו בתואר מלך השערים של הליגה. העפילה לגביע אופ"א כסגנית מחזיקת הגביע הגרמני (באיירן מינכן שזכתה בגביע העפילה לליגת האלופות) מדיה וקבצים בנושא עונת 2002/2003 בבונדסליגה בוויקישיתוף נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
רוברט שפירו

רוברט לסלי שפירו (באנגלית: Robert Shapiro; נולד ב-2 בספטמבר 1942) הוא עורך דין יהודי-אמריקאי שעוסק בתחום המשפט האזרחי ושותף בכיר במשרד עורכי הדין גלסר וייל פינק ג'ייקובס הווארד אווצ'ן ושפירו, הנמצא בלוס אנג'לס. שפירו נולד בפליינפילד (אנ') שבניו ג'רזי. הוא קיבל תואר ראשון במימון מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ב-1965 ותואר במשפטים מאוניברסיטת לויולה מרימאונט (אנ') ב-1968. עיקר פרסומו הוא בהיותו חלק מצוות הסנגורים (שכונה "צוות החלומות"), שהביא לזיכויו של או. ג'יי. סימפסון ב-1995, מאישום ברצח אשתו לשעבר ניקול בראון ושל חברהּ רון גולדמן. לאחר הטיפול במקרהו של סימפסון, התרחק שפירו מפרקטיקה פלילית ועבר לעסוק בליטיגציה אזרחית. הוא ייצג לאורך השנים את הספורטאים דריל סטרוברי (אנ'), חוזה קנסקו (אנ') ווינס קולמן (אנ'); וכן את ג'וני קרסון, כריסטיאן ברנדו (אנ'), לינדה לאבלייס, משפחת קרדשיאן ואף לי ביילי (אנ'). שפירו ידוע כעורך דין סלבריטאי בעצמו, ושיחק את עצמו במספר סדרות טלוויזיה וסרטים, בהם הסרט "משחקי גנגסטה" מ-2005. בגלל העניין הרב במשפט הרצח של סימפסון, הסיפור עובד לסדרות טלוויזיה וסרטים, שבהם שיחקו את שפירו: ברוס וייץ (אנ') שיחק את שפירו בסרט "The O. J. Simpson Story" ב-1995. רון סילבר גילם את דמותו בסרט הטלוויזיה של CBS‏ "American Tragedy" בשנת 2000. ג'ון טרבולטה שיחק את עורך הדין שפירו בעונה הראשונה של "סיפור פשע אמריקאי". סלבטור שוארב גילם את דמותו ב"מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז". אתר האינטרנט הרשמי של רוברט שפירו (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא רוברט שפירו בוויקישיתוף רוברט שפירו, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה רומנו

יהודה רומנו (1293 - אחרי 1330) היה תאולוג ומתרגם יהודי איטלקי מהמאה ה-14. רומנו תרגם לעברית מלטינית חיבורים של חשובי הסכולסטיקנים הנוצריים, כמו גם חלקים של "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה. הוא חיבר גם חיבור עצמאי משלו, פירוש לפרשת בראשית שבתורה. רגישותו הלשונית הובילה אותו לזהות את כישרונו הספרותי של בן דודו, עמנואל הרומי. יהודה רומנו הוא שעודד ודחף אותו לשקוד על כתיבת שיריו. תומאס אקווינס אלברטוס מגנוס גילס (אג'ידיו) איש רומא (1316-1243) - החיבור המתורגם העוסק בלוגיקה נקרא "מאמר הויית ההיקשים". אלכסנדר מאלסנדרי ריגו, קטרינה, "עצמות האדם וחיי נצח בהגותו הפילוסופית של ר' יהודה רומנו", מרומי לירושלים, תשנ"ח סרמונטה, יוסף ברוך, "תורת הנבואה בכתבי ר' יהודה רומנו", דעת 8, תשמ"ב. סרמונטה, יוסף ברוך, "יהודה ועמנואל הרומי: ראציונאליזם שסופו אמונה מיסטית", התגלות אמונה תבונה, תשל"ו. הרוי, זאב, "הכרת אלהים אצל תומאס אקווינס, יהודה רומנו, וחסדאי קרשקש", מרומי לירושלים, תשנ"ח יהודה בן משה בן דניאל רומנו, דף שער בספרייה הלאומית
ג'נין פירו

ג'נין פריס פירו (באנגלית: Jeanine Ferris Pirro;‏ נולדה ב-2 ביוני 1951) היא פרשנית טלוויזיה אמריקאית, תובעת מחוזית ושופטת לשעבר, והייתה מועמדת מטעם המפלגה הרפובליקנית לכהונה בסנאט של ארצות הברית ולמשרת התובע הכללי של מדינת ניו יורק. פירו נולדה באלמירה, ניו יורק. בת להורים שהיגרו מלבנון. פירו סיפרה כי בילדותה נהגו ילדים ללעוג לה על מוצאה המזרח-תיכוני וקראו לה בכינויי גנאי שונים, אך כיום היא גאה בזהותה המזרח-תיכונית ומחוברת מאוד לתרבות הלבנונית. שימשה כשופטת בבית משפט במחוז וסטצ'סטר במדינת ניו יורק, ובהמשך כתובעת המחוזית של המחוז בשנים 1994–2006. ב-2006 הציגה את מועמדותה בבחירות לסנאט של ארצות הברית על המושב של מדינת ניו-יורק, שהיה מאויש על ידי הילרי קלינטון, אשר התמודדה על כהונה שנייה. פירו לא נבחרה להיות המועמדת הרפובליקאית. בהמשך שנת 2006 היא התמודדה למשרת התובע הכללי של מדינת ניו-יורק, אך הפסידה למועמד הדמוקרטי, אנדרו קואומו שהיה שר השיכון בממשלו של הנשיא ביל קלינטון. דונלד טראמפ, שלימים נבחר לנשיא ארצות הברית, היה בין התורמים לפירו הן במסגרת התמודדותה לסנאט, והן במסגרת התמודדותה למשרת התובע המחוזי. פירו הנחתה את התוכנית "השופטת ג'נין פירו", תוכנית ריאליטי בית משפט, בשנים 2008–2011. התוכנית שודרה ברשת The CW. בין השנים 2011 עד 2022 הנחתה את התוכנית השבועית "Justice with Judge Jeanine" בערוץ פוקס ניוז. לאורך השנים פירו שימשה גם כפרשנית במספר תוכניות אחרות בערוץ. בשנת 2021 ביצעה פירו הופעת משחק בסרט הדרמה הנוצרי "God's Not Dead: We The People", בתור השופטת אליזבת' נילי. פירו נישאה ב-1975 לאלברט, לוביסט, ונולדו להם בן ובת. ב-2007 הם נפרדו, וב-2013 הושלם תהליך הגירושים שלהם. מדיה וקבצים בנושא ג'נין פירו בוויקישיתוף ג'נין פירו, ברשת החברתית פייסבוק ג'נין פירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'נין פירו, ברשת החברתית אינסטגרם אתר התוכנית Justice with Judge Jeanine אמיר בוגן, "טראמפ תמך בנתניהו ובישראל, הייתי מצפה שיכירו בחשיבות של זה", באתר ynet, 2 בנובמבר 2020
עובדיה יוסף (1976)

הרב עובדיה יוסף (נולד בכ"ז באב ה'תשל"ו, 23 באוגוסט 1976) הוא ראש ישיבת אוהל יוסף - היכל צבי. פוסק הלכה, ומחבר. זוכה פרס בני ברק לספרות תורנית. הרב הוא בנו של הראשון לציון הרב יצחק יוסף ונכדו של הראשון לציון הרב עובדיה יוסף. נולד בירושלים לרב יצחק יוסף ורות, ונקרא על שם סבו, הרב עובדיה יוסף. למד בתלמוד תורה המסורה, ולאחר מכן בישיבה הקטנה "ישיבת קול תורה לצעירים", ובישיבה הגדולה "חברון כנסת ישראל". נשוי ליהודית רחל, בתו של הרב שלמה משה עמאר, ואב לשבעה. לאחר נישואיו למד בכולל "מאור ישראל" של דודו, הרב משה יוסף, שם הוציא תעודת יורה יורה, ובכולל חושן משפט "אהל יוסף" של הרב יוסף פליישמן והרב נפתלי נוסבוים, שם גם פרסם כמה מאמרים ב'עלון המשפט'. כמו כן פרסם מאמרים בקובץ "בית יוסף" וקובץ "קול סיני". במשך כ-10 שנים שימש כר"מ בישיבת חזון עובדיה. לאחר היבחרות אביו לרב הראשי לישראל בשנת ה'תשע"ג, נתמנה לעמוד בראשות הישיבה. בשנת ה'תשע"ד פרש מחזון עובדיה והקים יחד עם הרב יוסף עבאדי את ישיבת אהל יוסף הקרויה על סביו מרן הרב עובדיה יוסף בשכונת גוש 80 בירושלים, משרבו הבחורים והמקום היה צר מהכילם עברה הישיבה לשכונת רמות 06 בירושלים. בהמשך התרחבה עוד הישיבה ועברה לבני ברק למבנה ישיבת אוצרות התורה של מוסדות אור גאון, בשנת 2021 מנתה הישיבה כ-300 בחורים. בשנת ה'תשע"א זכה בפרס על שם הרב ציון לוי על ספרו "עין המשפט – חלק א'". על ספרו זה כתב סבו – הרב עובדיה, כי הספר "הולך מישרים בחכמה ובתבונה בהיקף רב של ראשונים ואחרונים לאסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא". בשנת ה'תשע"ג נבחר לחתן "נזר הוראה" על ידי קרן אברהם הכהן. בשנת תשע"ח זכה בפרס לספרות תורנית בני ברק על ספרו "עין המשפט חלק ג'". דברי יוסף – על הלכות מקוואות (ה'תשס"ב) עין המשפט – ה' חלקים על חושן משפט. חלק א' על הלכות טוען ונטען (ה'תשע"א); חלק ב' על גביית חוב וערב (ה'תשע"ג); חלק ג' על חזקת מטלטלין, חזקת קרקעות, ושותפין (ה'תשע"ז) חלק ד' על שלוחין, ו מקח וממכר (התשע"ט); חלק ה' על אבדה ונזיקין (התשפ"א). עיוני סוגיות – ב' חלקים על מסכתות הש"ס חלק א' על מסכת 'בבא קמא' (התשפ"א); חלק ב' על מסכת 'שבועות' (התשפ"ב). משה ויסברג, הרב עובדיה יוסף השני • פרופיל מיוחד, באתר בחדרי חרדים, 25 ביולי 2013 עיתון הדרך, מגזין "עולם התורה הספרדי", סוכות תשע"ח טכס פרס ספרות תורנית בני ברק התשע"ח, באתר עיריית בני ברק ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוריולאנוס (סרט)

קוריולאנוס (באנגלית: Coriolanus) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 2011, העוסק בגאיוס מרקיוס קוריולאנוס. הסרט מתבסס על מחזהו של ויליאם שייקספיר "קוריולנוס". שייקספיר בתורו השתמש כמקור בחיבורו של פלוטרכוס "חיי אישים". חרף העובדה שהסיפור המקורי מתרחש בעת העתיקה, הסרט מתרחש בעולם המודרני, תוך שמירה על השמות והמושגים המקוריים וכן על הלשון השייקספירית המקורית. ברומא פורץ משבר מזון. המון העם מתנפלים על מחסני המזון של הממשלה, אולם הסתערותם נבלמת בידי הגנרל גאיוס מרסיוס, אשר מרסן אותם בכוח אישיותו בלבד. מרסיוס הוא מפקד קשוח, בן אצולה אשר בז להמון העם ואינו חושש להביע את דעותיו בגלוי. במקביל, עם הוולסקים פותח במלחמה על רומא. בראש הוולסקים עומד טולוס אופידיוס, אשר הוא אויב מושבע של מרסיוס אך דומה לו באישיותו. מרסיוס מוביל התקפה על העיר הולסקית קוריולי, ובמהלך הקרב מתעמת עם טולוס עצמו. בעקבות הקרב מוענק לו הכינוי "קוריולאנוס". בעידודה של אמו הלוחמנית וולמוניה, קוריולאנוס מגיש את מועמדתו למשרת הקונסול, ולמרות שבתחילה נבחר בתמיכת האצולה והעם גם יחד, הרי שעד מהרה העם חוזר בו מהחלטתו, מדיח את קוריולאנוס ממשרת הקונסול ומגרש אותו מהעיר. קוריולאנוס אכול רגשות נקם, ומצטרף אל טולוס והוולסקים למסע נקמה ברומא. הסנאט הרומי שולח אל קוריולאנוס את ידידו לשעבר, מנניוס אגריפה במטרה לנסות לרכך את לבו. קוריולאנוס משפיל אותו לעיני הוולסקים, ומנניוס הפגוע מתאבד. משכלתה כל תקווה, אמו אשתו ובנו של קוריולאנוס יוצאים אל בן משפחתם בעצמם. אל מול תחנוניה שלל אמו, קוריולאנוס נשבר ומורה לוולסקים לסגת. הם מצייתים לו, אולם לאחר מכן רוצחים אותו ביוזמתו של טולוס. אתר האינטרנט הרשמי של קוריולאנוס "קוריולאנוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קוריולאנוס", באתר נטפליקס "קוריולאנוס", באתר AllMovie (באנגלית) "קוריולאנוס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קוריולאנוס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קוריולאנוס", באתר Metacritic (באנגלית) "קוריולאנוס", באתר אידיבי "קוריולאנוס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארז דבורה, "קוריולאנוס": המדים החדשים של שייקספיר, באתר ynet, 7 במאי 2012. Coriolanus באתר Box Office Mojo ארז דבורה, "קוריולאנוס": המדים החדשים של שייקספיר, באתר ynet, 7 במאי 2012.
טום פיין (שחקן)

תומאס "טום" פיין (באנגלית: Thomas "Tom" Payne; נולד ב-21 בדצמבר 1982) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ברט אספינל בסדרת הדרמה "דרך ווטרלו" שגילם מינואר 2007 עד מרץ 2008. ב-2016 החל להופיע בתפקיד פול "jesus" או "ישו" רוביה בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים". פיין נולד בצ'למספורד שבמחוז אסקס, וגדל בעיר באת' בסאמרסט. הוא למד בבית הספר "קינג אדוארד" והיה תורם פורה למחלקת הדרמה בבית הספר. אחר כך למד בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" וסיים את התואר ביוני 2005. ב-2008 שיחק בסרט "מיס פטיגרו". בינואר 2007 הופיע פיין לראשונה בסדרה "דרך ווטרלו" של ה-BBC בתפקיד ברט אספינל, תלמיד בבית הספר. על אף שהיה בן 24 באותה עת, הוא גילם דמות של נער בן 17. הוא המשיך לשחק בסדרה עד לסיום העונה השלישית במרץ 2008. ב-2009 גילם פיין את דמותו של הכדורגלן האגדי ג'ורג' בסט בסרט הטלוויזיה "Best: His Mother's Son" של ערוץ BBC 2. עוד באותה שנה הופיע בפרק "They Do It With Mirrors" בסדרת "מיס מארפל" על פי ספריה של אגאתה כריסטי, ובתפקיד לינטון במיני-סדרה "אנקת גבהים עיבוד לרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה. ב-2007 נמנה פיין בין "כוכבי המחר" מטעם מגזין הקולנוע "Screen International". ב-8 במרץ 2010 פורסם שפיין לוהק להצטרף לסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Luck" של HBO בבימויו של מייקל מאן, ובכיכובם של דסטין הופמן וניק נולטי. ב-2012 כיכב בתפקיד הראשי בסרט "The Physician" המבוסס על ספר באותו שם, לצדם של סטלאן סקארסגארד ובן קינגסלי. פיין החל להופיע בעונה השישית של סדרת האימה "המתים המהלכים" בתפקיד פול "חסוס" רוביה", והמשיך לגלם את הדמות בתפקיד קבוע בעונה השביעית. אחיו הצעיר ויל פיין הוא גם שחקן. בת זוגו משנת 2013 היא הזמרת ג'ניפר אקרמן. "Journey's End" – תיאטרון ניו אמבסדורס, לונדון (2005–2006) בתפקיד ראלי "Shrieks of Laughter" – תיאטרון סוהו, לונדון (2006) בתפקיד הנרי מדיה וקבצים בנושא טום פיין בוויקישיתוף טום פיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טום פיין, באתר AllMovie (באנגלית) טום פיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Reynolds, Simon (27 בנובמבר 2008). "Payne to star as George Best in BBC drama". Digital Spy. נבדק ב-2009-04-29. {{cite web}}: (עזרה) Dobson, Patricia (2007-07-12). "UK Stars Of Tomorrow 2007: The Actors (3)". Screendaily.com. נבדק ב-2011-12-08. "Four trying their 'Luck' in HBO pilot". The Hollywood Reporter. 2010-10-13. נבדק ב-2011-12-08. "Jesus Speaks! The Walking Dead's Tom Payne Talks His Big Arrival and Surprising Connection to Andrew Lincoln". E! News (באנגלית). נבדק ב-7 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Jesus speaks! New 'Walking Dead' cast addition Tom Payne gives first interview". Entertainment Weekly's EW.com. נבדק ב-7 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Goldberg, Lesley (7 ביולי 2016). "'Walking Dead' Promotes 4 to Series Regular for Season 7 (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-7 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
תומאס פיין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תומאס פיין – פוליטיקאי והוגה דעות מדיני אמריקאי אישים נוספים ששמם תומאס או טום פיין תומאס פיין (נאס"א) – מדען אמריקאי תומאס פיין (מו"ל) (אנ') – מוציא לאור ומוכר ספרים מלונדון (1718–1799) טום פיין (שחקן) – שחקן אנגלי (נולד ב-1982) טום פיין (כדורסלן) – (אנ') כדורסלן אמריקאי (נולד ב-1950) טום פיין (במאי) (אנ') – במאי קולנוע ברזילאי (1914–1996)
ג'יימס או'קיף

ג'יימס אוקיף (באנגלית: James Edward O'Keefe III; נולד ב-28 ביוני 1984, מחוז ברגן, ניו ג'רזי) הוא אקטיביסט אמריקאי שמרני הידוע בפעילות במסווה וביצוע הקלטות סתר בקרב דמויות באקדמיה, בממשלה ובשירותים החברתיים בארצות הברית, בניסיון לחשוף שחיתות ועבירות על החוק של עובדים או נציגים של אותם ארגונים. ערך מורחב – פרויקט וריטאס פעילותו של או'קיף זכתה לתשומת לב רבה ב-2009 כאשר ביצע הקלטות וידאו במשרדי ארגון ACORN, הקלטות שחשפו עבירות פליליות שביצעו עובדי הארגון. הדבר הביא לעצירת התקציבים והתרומות לארגון, מה שהוביל לסגירתו ב-2010. ב-2011 התחזה או'קיף לנציג קרן מוסלמית ונפגש עם מגייס תרומות של רשת הרדיו הציבורית של ארצות הברית, NPR, שהסכים לקבל תרומה בסך 5 מיליון דולר. מגייס התרומות אמר שהם מכנים עצמם "הרדיו הלאומי הפלסטיני" ואין להם בעיה לפעול להנחלת ערכי האסלאם לבקשת התורמים. חשיפת ההקלטה הובילה להתפטרות מגייס התרומות ומנכ"לית תחנת NPR. החל מ-2010 פעילותו של או'קיף היא במסגרת הארגון שהקים Project Veritas שמטרתו לחשוף שחיתות, הונאות, מרמה והתנהגות בלתי הולמת. בפרויקט זה הוא שיתף פעולה עם לאורה לומר. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 פרסם או'קיף במסגרת פרויקט וריטאס סרטונים רבים שחשפו מעשי שחיתות ועבירות על החוק של גורמים במפלגה הדמוקרטית, סרטונים שזכו לפרסום רב ברחבי האינטרנט ובערוצי החדשות. ביוני 2017 פרסם במסגרת פרויקט וריטאס סרטוני מצלמה נסתרת החושפים מפיק ברשת CNN ומגיש ברשת, המודים כי אין אמת בפרסומים נגד טראמפ בנושא רוסיה וכי "רוב הדיווחים בנושא הם שטויות בשביל רייטינג". מדיה וקבצים בנושא ג'יימס או'קיף בוויקישיתוף ג'יימס או'קיף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימס או'קיף, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט של פרויקט וריטאס יצחק בן-חורין, בארה"ב: התחזו למוסלמים - מנכ"ל הרדיו התפטרה, באתר ynet, 10 במרץ 2011 רפי מן, אפקטיבי למדי, באתר העין השביעית, 14 במרץ 2011 ערוץ היוטיוב של פרויקט וריטאס סרטון על השפעת פעילות פרויקט וריטאס, 31 בדצמבר 2016 יאן יקיאלק, “כולם בבריה”מ ידעו ש’פראבדה’ זה שקר. בארה”ב, לעומת זאת, יותר מ-50% מהאנשים מאמינים ברוב השקרים שמופצים בתקשורת”, 9 במרץ 2020, באתר אפוק טיימס ישראל מפיק ב-CNN: 'רוב הדיווחים על טראמפ הם שטויות בשביל רייטינג', באתר nrg
לנדון

האם התכוונתם ל... אלף לנדון – פוליטיקאי אמריקאי ה. צ'. רובינס לנדון – מוזיקולוג אמריקאי מייקל לנדון – שחקן ובמאי אמריקאי לונדון (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא לנדון
רליאנט ריאלטו

רליאנט ריאלטו (באנגלית: Reliant Rialto) הוא דגם מכונית עירונית קטנה, מונעת על ידי 3 גלגלים, עשויה מפיברגלס מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1982–1997. הרליאנט ריאלטו הוגדרה כתלת אופן. ריאלטו 3 דלתות הצ'בק, 4 נוסעים ריאלטו סטיישן ריאלטו ואן ריאלטו טנדר (משנת 1996) בדגם ריאלטו GLS: שעון, רדיו FM / AM, מד מתח, הגה עור, גלגל רזרבי, צמיגים רדיאליים. בשנת 1987 שודרג הדגם לדגם רליאנט SE, שהיה הדגם הנמכר ביותר בסדרה. הדגם אופיין על ידי פס תפוז יחיד במרכז המכונית. משנת 1995 פותחה מערכת בלימה חדשה, והדגם קיבל גלגלי 12 אינץ'. מגב שמשה קדמי גדול ויחיד דלת אחורית - על ציר צד פס צד יחיד - לאורך הרכב תלת אופן רליאנט רובין רליאנט ראגאל רליאנט רבל רליאנט קיטן רליאנט TW9 רליאנט פוקס באג בונד רליאנט Scimitar SS1 רליאנט ריאלטו (1:31 דקות), יו-טיוב מדיה וקבצים בנושא רליאנט ריאלטו בוויקישיתוף
ברית ביטוח המשנה

ברית ביטוח המשנה (באנגלית: Reinsurance Treaty) שנחתמה ב-18 ביוני 1887 הייתה הסכם סודי בין הקיסרות הגרמנית לאימפריה הרוסית. הברית הותוותה על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, לאחר שברית שלושת הקיסרים בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ורוסיה קרסה בשנת 1887, בעקבות ניגוד האינטרסים בין שתי האחרונות בעניין מדינות הבלקן. בהתאם לסעיפי הברית, אם אחת משתי המדינות תיכנס למלחמה עם גורם כלשהו, האחרת תשמורנה על נייטרלית ביחס לסכסוך, אלא אם מדובר במקרה בו גרמניה תתקוף את צרפת או האימפריה הרוסית תתקוף את אוסטרו-הונגריה. ביסמרק הראה לשגריר הרוסי את פרטי הברית הכפולה שנחתמה בשנת 1879 בין אוסטרו-הונגריה לגרמניה, כדי לקבל את אישור האימפריה לסעיף שהוזכר. גרמניה שילמה על יחסי-הקרבה עם רוסיה, אותם הבנתה הברית, בכך שנאלצה להסכים להשפעה הרוסית בבולגריה וברומליה המזרחית (היום חלק מבולגריה), וכן לתמוך בצעדיה של רוסיה לשמור על הים השחור בידיה. ההסכם לא חודש בשנת 1890, עם יציאתו של ביסמרק מהמערכת הפוליטית בגרמניה, והדבר נתן מקום להתפתחות הברית הפרנקו-רוסית, בין צרפת לרוסיה. ברית ביטוח המשנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)