laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרמונה

פרמונה (Fremona) הייתה עיירה בצפון אתיופיה במחוז תיגראי. במאות השש-עשרה ושבע-עשרה שימשה העיירה בסיס למיסיון הקתולי באתיופיה, אך היא ננטשה במרוצת המאה השמונה עשרה. במקור נקראה העיר מיגוֹגה (בתיגרינית "מיי גוּגה" הם "מים גועשים") על שם שני הנחלים ההרריים הזורמים דרך היישוב. הקיסר מינאס הגלה לשם את המיסיונרים הקתולים שהגיעו לחצרו ואלה כינו את העיירה על שם הקדוש פרומנטיוס, שהמיר את דתו של הקיסר אזנה לנצרות במאה הרביעית לספירה. הבישוף היישועי אנדרי דה אוביידו (Andre da Oviedo) שעמד בראשם הגיע לאתיופיה בשנת 1557, מונה לפטריארך של אתיופיה ב-20 בדצמבר 1562 ונפטר בפרמונה בשנת 1577. קברו הפך מקום תפילה למאמינים המקומיים בקתוליות. כשביקר המיסיונר הישועי מנואל דה אלמיידה לפרמונה בשנת 1624, הוא מצא כי נוספו לה "שבע או שמונה מצודות עם חומות חיצוניות גבוהות ושתי חצרות, האחת מחברת את הבתים ובה מכל אבן, ובאחרת כנסייה יפה הבנויה מאבן ומגיר". הוא מוסיף כי לאור המחסור בנשק חם באתיופיה דאז, "עם עשרים או שלושים מוסקטים ותותח קטן המתופעלים בידי צאצאי הפורטוגזים, [זה] נחשב באתיופיה למקום ייחודי ובלתי חדיר." בשנת 1632 עלה לשלטון הקיסר פאסיל, החרים את אדמות היישועים וריכז אותם בפרמונה. כששמע הקיסר שמומבסה מופגזת על ידי הפורטוגזים, חשד הקיסר כי הפטריארך הקתולי אפונסו מנדש (Alfonso Méndez) עמד מאחורי המהלך. הוא ניצל זאת לגירוש יתרת היישועים מאדמת אתיופיה בשנת 1633. המיסיונר ג'רונימו לובו (Jerónimo Lobo) טען כי בעת הגירוש חיו בפרמונה כארבע מאות איש. דיווח מס משנת 1697 מזכיר את פרמונה בשמה המקורי, מיגוגה. אולם בביקוריו של האגיפטולוג הבריטי הנרי סולט בעשור הראשון של המאה התשע-עשרה דיווח הלה כי איש לא זיהה את שם העיירה. החוקר ברנרד לינדהל זיהה את פרמונה עם היישוב המודרני אנדייט נברש (Endiet Nebersh), במרחק כעשרה קילומטרים מהעיירה עדווה שבנפת תיגראי המרכזית, סמוך לגבולה הצפוני הנוכחי של אתיופיה. מתורגם ב- C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, Some Records of Ethiopia, 1593-1646 (London: Hakluyt Society, 1954), עמוד 186. Richard K.P. Pankhurst, History of vol. 1 Ethiopian Towns: From the Middle Ages to the Early Nineteenth Century (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), p. 71. על האגיפטולוג Henry Salt במהדורה האנגלית של ויקיפדיה. "Local History in Ethiopia") באתר מכון אפריקה הנורדי (accessed 27 September 2007)
דאנוביו

מועדון הכדורגל דאנוביו (בספרדית: Danubio Fútbol Club) הוא מועדון כדורגל אורוגוואי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי. ב-1 במרץ 1932 נוסד מועדון הכדורגל דאנוביו על ידי שני אחים ילידי בולגריה, מיגל וחואן לאזארו, ביחד עם עוד בחורים מבית הספר "רפובליקה דה ניקרגואה" במונטווידאו. שמו של המועדון ניתן לו על שם הנהר דנובה העובר בבולגריה. מהקבוצה יצאו חלק מהשחקנים הגדולים בתולדות הכדורגל באורוגוואי בפרט ובדרום אמריקה בכלל, כגון אלבארו רקובה, רובן סוסה, מרסלו זלאייטה ורובן אוליביירה. גם שחקנים כגון נרי קאסטייו ודייגו פורלאן החלו את הקריירה שלהם בקבוצה. הקבוצה זכתה באליפותה השלישית בעונת 2006/07 לאחר שגברה פעמיים על פניארול, הן באפרטורה והן בקלאוסורה. בסיום עונת 2013/14 היא זכתה באליפות הרביעית. הקבוצה שיחה מספר פעמים בגביע ליברטדורס ובשנת 1989 הגיע לחצי הגמר. אלופת אורוגוואי: (4) 1988, 2004, 2007, 2014 סגונדה דיביסיון אורוגוואז'ה: (3) (1947, 1960 ו-1970). מקסיקו נרי קאסטייו אורוגוואי ריצ'רד נונייס אורוגוואי אלבארו רקובה אורוגוואי רובן סוסה אורוגוואי מרסלו זלאייטה אורוגוואי רובן אוליביירה אורוגוואי דייגו פורלאן אורוגוואי אדינסון קבאני אורוגוואי כריסטיאן סטואני אורוגוואי חוסה מריה חימנס מדיה וקבצים בנושא דאנוביו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאנוביו (בספרדית) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
גיירמו דל טורו

גיירמו דל טורו גומס (באנגלית: Guillermo del Toro Gómez, נולד ב-9 באוקטובר 1964) הוא מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע מקסיקני זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א, פרס גויה ופרס נבולה. דל טורו הוא אחד משלושת במאי הקולנוע הידועים כ'שלושת האמיגוז' (יחד עם אלפונסו קוארון ואלחנדרו גונסלס איניאריטו). דל טורו למד בצעירותו באוניברסיטת גוודלחרה וגדל עם סבתו, נוצרייה קתולית אדוקה. בגיל שמונה החל לעסוק באמנות הקולנוע כאשר הפיק את הסרט הקצר Dona Lupe. בגיל 21 ייסד דל טורו חברה משלו, "נקרופיה", לאחר שעסק כשמונה שנים כמאפר אפקטים מיוחדים. כמו כן, הוא עזר בהקמתו של פסטיבל הסרטים של מקסיקו. בשנת 1998 נחטף אביו במקסיקו, מה שדחף את דל טורו לגור מחוץ לגבולות המדינה בה גדל. כיום הוא מתגורר בווסטלייק וילג' שבלוס אנג'לס, קליפורניה עם אשתו לורנזה ושתי בנותיו מריאנה ומריסה. דל טורו ביים סרטים מז'אנרים שונים, החל מעיבודים קולנועיים לגיבורי על של חוברות קומיקס (הלבוי, הלבוי 2: הצבא המוזהב, בלייד 2), לסרטי פנטזיה היסטורית (המבוך של פאן), מדע בדיוני (פסיפיק רים) וסרטי אימה ("קרונוס", "מימיק", "ילדים של אף אחד", "קרימזון פיק"). בנוסף, ביים פתיח של הסימפסונס לאחד מפרקי ליל כל הקדושים. באפריל 2008 נודע כי דל טורו יביים עיבוד קולנועי כפול לספרו של ג'.ר.ר. טולקין, "ההוביט", כאשר פיטר ג'קסון (הבמאי של טרילוגיית סרטי שר הטבעות) ישמש כמפיק בפועל. השניים עבדו זה לצד זה, אולם במאי 2010 דל טורו פרש מן הפרויקט. בנוסף, דווח שדל טורו יביים ארבעה סרטים עבור אולפני יוניברסל: פרנקנשטיין, המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד, עיבוד מחודש לבית מטבחיים חמש ו"דרוד", עיבוד לנובלה של הסופר דן סימונס. דל טורו ציין, כי פרנקנשטיין יהיה "טרגדיה מילטונית" הנאמנה לרוח המקור Movie News | Movie Reviews | Movie Trailers | Blu Ray Reviews | JoBlo.com, web.archive.org, ‏2014-02-03. ב-2018 זכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב על בימוי הסרט "צורת המים", שעבורו אף זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. בשנת 2020 השתתף בכתיבת התסריט לסרט "המכשפות" של הבמאי רוברט זמקיס. סרטו "סמטת הסיוטים", עיבוד לרומן באותו שם מאת לינסי ויליאם גרשם, יצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2021. ב-2023 זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר עבור הסרט "גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו". בינואר 2024 החל לצלם את סרטו "פרנקנשטיין" שעתיד לעלות לאקרנים במהלך בשנת 2025. גיירמו דל טורו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גיירמו דל טורו, ברשת החברתית אינסטגרם גיירמו דל טורו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גיירמו דל טורו, באתר AllMovie (באנגלית) גיירמו דל טורו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) גיירמו דל טורו, באתר Box Office Mojo (באנגלית) גיירמו דל טורו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גיירמו דל טורו, באתר MusicBrainz (באנגלית) גיירמו דל טורו, באתר Discogs (באנגלית) גיירמו דל טורו, באתר Songkick (באנגלית) גיירמו דל טורו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שירית גל, גיירמו דל טורו: "עשיתי את הסרט שרציתי לראות כילד", באתר ynet, 5 באוגוסט 2013 אמיר בוגן, גיירמו דל-טורו: "אומרים לנו שהזרים הם המקור לצרות, זו אשליה", באתר ynet, 16 בפברואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאנבאלו מולמאטיוס

דאנבאלו מולמאטיוס (באנגלית: Dunvallo Molmutius; בוולשית: Dyfnwal Moelmud; ‏380 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. על פי ג'פרי, הוא היה בנו של קלוטן, מלך קורנוול, והיה הראשון שהצליח להשיב סדר לממלכה בעקבות מלחמת האזרחים שהחלה בין פורקס הראשון לבין אחיו פרקס. דאנבאלו הביס את פינר (Pinner) מלך לואגריה בקרב. לאחר תבוסה זו חברו נגדו ראדאוקוס (Rudaucus) מלך קאמבריה וסטאטריוס (Staterius) מלך אלבה ופלשו לארצו: לאחר קרב שהסתיים בתיקו, לבש דאנבאלו ו-600 מאנשיו את מדי חיילי הצבאות שיצאו נגדו ובהסוואה זו חדר למחנה אויביו והרג את שני המלכים. בעקבות ניצחונו הכריז דאנבאלו על עצמו כמלך בריטניה וחוקק חוקים שנקראו חוקי מולמאטין על שמו. דאנבאלו שלט 40 שנה בממלכה ולאחר מותו נקבר במקדש השלום בטרינוואנטום (לימים לונדון). לאחר מותו החלה מלחמת אזרחים בין שני בניו - בלינוס וברניוס. תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
ארתור האצ'ינס

ארתור האצ'ינס (אנגלית: Arthur Hutchins;‏ 15 בספטמבר 1890–1948) היה כדורגלן אנגלי. האצ'ינס נולד בעיירה בישופס ולת'אם שבהמפשייר, ובתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה שיחק עבור המועדון החובבני קרוידון קומון. בזמן המלחמה הוא השתתף כשחקן אורח בכ-100 משחקים של ארסנל, ולאחר חידוש המשחקים הרשמיים ב-1919 הוא חתם על חוזה קבוע במועדון, שקודם בחזרה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג. האצ'ינס ערך את הופעת הבכורה במשחק מול סנדרלנד ב-13 בספטמבר, והיה למגן השמאלי הקבוע במהלך עונת 1919/1920, לאחר שתפס את מקומו של פרנק ברדשו שעבר לעמדת החלוץ השני. האצ'ינס המשיך להופיע בהרכב ארסנל בקביעות גם בעונת 1920/1921 ובעונת 1921/1922, והחמיץ רק שלושה וחמישה משחקי ליגה בהתאמה. אולם, הוא השתתף בעשרה משחקים בלבד בעונת 1922/1923, ולאחר מכן איבד את מקומו בהרכב לאנדי קנדי. הוא לא הצליח לזכות במקומו בהרכב בחזרה, וביולי 1923 עבר לצ'רלטון אתלטיק. הוא השתתף ב-108 משחקים במדי ארסנל, והבקיע שער אחד. הוא שיחק בצ'רלטון (אז בליגה השלישית הדרומית) במשך שלוש עונות, וב-1926 פרש מכדורגל. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
אריח

אריח או מרצפת הוא לוח המיוצר מחומרים עמידים כגון קרמיקה, חרס, אבן, צפחה, חרסינה וזכוכית, ומשמש לחיפוי רצפות וקירות, וכן חפצים כגון המשטח העליון של שולחנות. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. סוגים נפוצים של אריחים: טֱרַצוֹ (הידוע יותר בכינוי בָּלַטָה) – אריחי ריצוף משוייפים העשויים מבטון לבן וחצץ (אגרגט). אריחים שבהם האגרגטים (חלק החצץ) הם זעירים מכונים אריחי שומשום. תהליך ייצור הטרצו כולל יציקת תערובת בטון לבן וחצץ על אריח בסיס אשר עשוי בדרך כלל מיציקת בטון. לאחר ההתקשות עובר האריח לשיוף חלקו העליון ובכך לחשיפת מרקם אבני החצץ. השימוש באבנים מיועד לחזק את המרצפת ולהקנות לה את המראה הייחודי שלה. אריח קרמיקה – מיוצר בתהליך תעשייתי אוטומטי הכולל ייצור של בסיס אריח אשר עשוי חרס על ידי דחיסתו (לפעמים בלחץ גבוה מאוד של 120–145 אטמוספירות) ציפויו בחומרי זיגוג וצבע וחימומו בתנור (שלב המכונה שרפה). חלק מאריחי הקרמיקה עוברים תהליך שרפה כפול, האחד כשהאריח אינו מזוגג והשני לאחר ציפויו בחומר זיגוג. אריח קרמיקה מזוגג (אנ') – סוג מיוחד של אריח קרמיקה, המתאפיין בעמידות גבוהה יותר ומשווק תחת השם גרניט פורצלן. אריח זה עשוי חרסינה (פורצלן), ומשמש לריצוף ולחיפוי קירות פנימי וחיצוני במבנים. בשל עמידותו היחסית, מגוון העיצובים שלו, ומחירו הסביר ביחס לחומרים כמו אבן טבעית ושיש, פורצלן הוא כיום החומר הנפוץ בישראל לריצוף וחיפוי. בשפת הדיבור, כאשר מדברים על אריחי קרמיקה, מדברים בדרך כלל על אריחי קרמיקה שאינם אריחי פורצלן. אריח מלט – אריחים צבעוניים, שלעיתים קרובות מעוטרים בדוגמאות גאומטריות. היו נפוצים מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20, ובתקופה זו נעשה בהם שימוש נרחב באירופה ובאמריקה, וגם בישראל. אריחי מלט אינם נשרפים בתנור כמו אריחי קרמיקה אלא מיוצרים בטכניקה של יציקה, כבישה וייבוש. אריחי קרמיקה בקבר דוד המלך בהר ציון קיר אריחי קרמיקה בתחנת הרכבת בפורטו (פורטוגל) אריחי תמרורים באוניברסיטת ברמן (גר'), ברמן, ברמן חצר מרוצפת באריח מלט בבית מגורים בבאר שבע העתיקה דוגמת אריחי מלט ברוממה דוגמת אריחים בקטמון אריח זכוכית (אנ') אריח מזוגג (אנ') אריח מחצבה (אנ') אריח מתמטי (אנ') מדיה וקבצים בנושא אריח בוויקישיתוף אריח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אריחים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון המחתרת ההולנדית

מוזיאון המחתרת ההולנדית (בהולנדית: Verzeetsmuseum) שבאמסטרדם הוא מוזיאון היסטורי המספר את סיפורו של העם ההולנדי בזמן מלחמת העולם השנייה, מ-14 במאי 1940 עד 5 במאי 1945. במוזיאון מבקרים כ-15,000 ילדים מדי שנה. המוזיאון נוסד ב-1984 ועבר למיקומו הנוכחי בבית פלנסיוס (Gebouw Plancius) ב-1999. ב-2013 הורחב ונוסף לו מוזיאון ילדים מיוחד Verzetsmuseum Junior. המחתרת ההולנדית גרהרד בדריאן כריס לבו מדיה וקבצים בנושא מוזיאון המחתרת ההולנדית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המחתרת ההולנדית (בהולנדית, בגרמנית, באנגלית, בספרדית, בצרפתית ובאיטלקית) אתר המוזיאון (אורכב 19.11.2013 בארכיון Wayback Machine) Geschiedenis van Verzetsmuseum Amsterdam, Verzets Resistance Museum (בהולנדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלינוס

בלינוס הגדול (באנגלית: Belinus the Great) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. על פי ג'פרי, בלינוס היה בנו של דאנבאלו מולמאטיוס ואחיו של ברניוס. ככל הנראה מקור שמו בשם האל הברטוני בלנוס. לאחר מותו של אביו, דאנבאלו, פרצה מלחמת אזרחים בינו לבין אחיו ברניוס, ואף אח לא גבר על משנהו. לבסוף הוסכם על פשרה לפיה תחולק הממלכה - בלינוס ימלוך בדרומה וברניוס ימלוך בצפונה. חמש שנים לאחר שהושגה הפשרה ברניוס נשא לאישה את בתו של מלך נורווגיה בלי הסכמתו של בלינוס. בלינוס פלש לנורת'מברלנד לשם הגיעו באניה אשתו לעתיד של ברניוס ובלינוס כלא אותה ואת אביה. ברניוס בתמורה פלש לממלכת אלבה ודרש השבת אדמותיו ושחרור אשתו. שתי הצבאות נלחמו ביער קאלאטריום (Calaterium) ולבסוף בלינוס הביס את ברניוס, שנמלט לגאליה. בלינוס שב בראש צבא מגאליה אולם אימם שכנעה את הבנים לחתום על הסכם שלום ולשוב ולחלק את הממלכה ביניהם. בעקבות הסכם השלום איחדו שני האחרים את צבאותיהם ופלשו לגאליה וכבשו אותה, ולאחר מכן יצאו בראש צבא אשר שילב בתוכו כוחות גאליים לאיטליה במטרה לכבוש את רומא. בהגיעם לרומא הם פגשו את הקונסולים הרומים גאביאס (Gabias) ופורסנה (Porsenna) אשר שילמו להם מס וחתמו על הסכם שלום איתם. בלינוס וברניוס קיבלו את המס וחתמו על ההסכם ויצאו עם צבאם לעבר גרמניה. בצאת הצבא צפונה הפרה רומא את הברית ותקפו את צבאות בלינוס וברניוס. ברניוס גילה את המזימה ותקף את הצבא האיטלקי בעת שהיו בלתי מוכנים וניצח בקרב. בלינוס וברניוס שבו לרומא וצרו עליה ולבסוף פרצו את חומות העיר ובזזו אותה. לאחר כיבוש רומא וביזתה שב בלינוס לבריטניה, וברניוס נשאר לשלוט ברומא. בלינוס ייסד את העיר קארלאון שעל הנהר אסק. לאחר מותו של בלינוס עלה לשלטון בנו גארגויט בארבטרוק. אף שלמרבית האירועים המתוארים בספרו של ג'פרי חסרה אסמכתא היסטוריות, ישנם תיאורים על כיבוש העיר רומא ב-18 ביולי בשנת 390 לפנה"ס על ידי כוחות ברטונים שבראשם מצביא בשם ברנוס (Brennus). מדיה וקבצים בנושא בלינוס בוויקישיתוף תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
אונס ליווה הר אופ סולדר

מוזיאון אמסטלקרינג הוא בית ברובע התעלות באמסטרדם, הולנד, בלב רובע החלונות האדומים, המחביא בתוכו כנסייה משנת 1661, שבה נאלצו הקתולים לערוך את טקסיהם בחשאי. הכנסייה נקראת "אדוננו אשר בעליית הגג" (בהולנדית: Onze-Lieve-Heer-op-Zolder). בית התעלות היה שייך לקתולי יאן הרטמן (Hartman). המקום נפתח כמוזיאון ב-1888, ומאז הוא לא מקיים פעילות כנסייתית. הוא המוזיאון השני הוותיק באמסטרדם (אחרי רייקסמוזיאום), ומבקרים בו כיום כ-85,000 איש בשנה. במוזיאון ניתן לצפות גם בבית עצמו כשהוא מרוהט כשם שהיה במאה ה-18. מדיה וקבצים בנושא אונס ליווה הר אופ סולדר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אונס ליווה הר אופ סולדר (בהולנדית) אתר האינטרנט הרשמי של אונס ליווה הר אופ סולדר (בשפות מרובות) ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון ואן לון

מוזיאון ואן לון (בהולנדית: Museum Van Loon) הוא בית תעלות משנת 1672 באזור גרכטנגורדל שבאמסטרדם, הולנד. הדייר הראשון בו היה הצייר פרדיננד בול, תלמידו של רמברנדט, ורק במאה ה-19 עברה אליו משפחת ואן לון. בני המשפחה מילאו תפקידים נכבדים בהולנד ובאמסטרדם, כגון ראשי עיר, גבירות המלכה והנהלת חברת הודו המזרחית ההולנדית. המוזיאון מארח תערוכות מתחלפות. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון ואן לון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון ואן לון
אייקון איי 5

אייקון איי 5 (ICON A5) הוא מטוס ספורט קל המיוצר החל משנת 2013. זהו מטוס אמפיבי. למטוס כנפיים מתקפלות, המאפשרות לאחסנו בקלות במוסך ולגרור אותו באמצעות מכונית. במטוס יש מקום לטייס ולנוסע אחד. בשנת 2015 החברה הודיע שבידיה כ-1200 הזמנות והיא מתכננת לייצר 500 מטוסים כל שנה. נכון לשנת 2019 רק 100 מטוסים נמסרו ללקוחות. בשנת 2019, בעקבות מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין השקעות בחברה הוקטנו והיא פיטרה חלק משמעותי של העובדים. בשנת 2017 מטוס נחת בתחום הפארק הלאומי ביסקיין וטבע. בסך הכול עד היום התרחשו חמש תאונות עם המטוסים. המטוס מפותח בשיתוף פעולה בין קירק הוקינס, טייס אף 16 לבין סטין סטראנד, מעצב סקייטבורד. מדיה וקבצים בנושא אייקון איי 5 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייקון איי 5 (באנגלית) קארל הופמן, סקסי כמו מכונית ספורט, זריז כמו מטוס סילון. קבלו את אייקון A5, המטוס החמוד בעולם, באתר הארץ, 16 בינואר 2009 מפרט המטוס באתר היצרן (באנגלית) https://www.avweb.com/recent-updates/business-military/faa-okays-icon-production/ ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גארגויט בארבטרוק

גארגויט בארבטרוק (באנגלית: Gurguit Barbtruc; בוולשית: Gwrgant Farfdrwch; נפטר בשנת 369 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. על פי ג'פרי, נחשב גארגויט למיסדה של ממלכת אירלנד. ג'פרי מספר כי גארגויט היה בנו של בלינוס מלך בריטניה, ועלה לשלטון לאחר מות אביו. תקופת מלכותו הייתה שלווה אולם כאשר מלך דנמרק סירב לשלם לגארגויט את המיסים, פלש גארגויט לדנמרק, הרג את המלך וגבה את המס. ג'פרי מספר כי בשובו לבריטניה פגש פליטים שכונו באסקלנסים (Basclenses) שבראשם פארתולואים (Partholoim), אשר הוגלו מספרד וחיפשו מקום יישוב. גארגויט סירב לאפשר להם להתיישב בבריטניה, אולם העניק להם את האי הסמוך אירלנד שהיה בלתי מיושב עד אותה עת. גארגויט מלך כחמש שנים עד מותו בשנת 369 לפנה"ס ונקבר בעיר קארלאון שנוסדה על ידי אביו. לאחר מותו עלה לשלטון גויתלין בנו. גניאולוגיה של פורקס הראשון(הקישור אינו פעיל)
מוזיאון קוברה

מוזיאון קוברה לאמנות מודרנית (בהולנדית: Cobra Museum voor Moderne Kunst) הוא מוזיאון לאמנות מודרנית, הנמצא באמסטלפיין, הולנד. המוזיאון הוקם ב-1995. מקור שמו הוא משילוב שמות שלוש הערים מהן הגיעו מקימי המוזיאון - קופנהגן, בריסל ואמסטרדם. במוזיאון מוצגות תמונות של התנועה האמנותית קוברה, של ציירים בסגנון אוונגרדי. התנועה פעלה בשנים 1948–1951, וסימנה את ראשית הציור ההולנדי המודרני. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון קוברה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון קוברה מוזיאון קוברה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אמסטלפיין

אמסטלפיין (בהולנדית: Amstelveen) היא עיר במחוז צפון הולנד, השוכנת מדרום לעיר אמסטרדם ובסמוך לה. אוכלוסייתה מונה 78 אלף תושבים. שם העיר נטבע בשל נהר אמסטל שלצידו היא שוכנת. מדובר בעיר שינה בעיקר בשל היותה סמוכה לאמסטרדם. בעיר מספר אתרים ידועים, כגון מוזיאון קוברה לאומנות מודרנית, יער אמסטרדם, פארק אמסטל, וכן טחנות רוח ובהן טחנה על גדות האמסטל אותה הנציח הצייר הנודע רמברנדט בציוריו. כן פועלים בעיר רכבת קלה מוזיאונית, המקושרת למוזיאון הטראם שבדרום אמסטרדם, ובתי מלאכה לגבינות וקבקבים הולנדים, המשמשים גם כמרכזי מבקרים ותיירים. במרכז העיר, המכונה סטאטפליין, פועלים שני קניונים גדולים, בית קולנוע, וספרייה הכוללת גם ספרים בעברית. ברחבה הגדולה מתקיים מדי שבוע שוק גדול, שנחשב לאחד השווקים הידועים בהולנד. כמו כן, בעיר נמצא בית הספר הבינלאומי של אמסטרדם. קווי התחבורה הציבורית המרכזיים בעיר (קו טראם מס' 5 וקו מטרו מספר 51), מגיעים גם למרכז אמסטרדם. סמוך לעיר נמצא שדה התעופה סכיפהול. באמסטלפיין קהילה גדולה של מהגרים מיפן, וכן מהודו ומבריטניה. כן קיימת בה קהילה של יהודים וישראלים. מדיה וקבצים בנושא אמסטלפיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמסטלפיין (בהולנדית) אמסטלפיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמסטלפיין, ברשת החברתית פייסבוק אמסטלפיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמסטלפיין, ברשת החברתית אינסטגרם אמסטלפיין, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הולנד ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אש – תהליך חמצון מהיר של גזים הנפלטים מחומר דלק, תוך שחרור חום ואור, המאופיינים בדרך-כלל על ידי להבות. בעירה – תהליך כימי בו תרכובת מגיבה עם חומר מחמצן, ובמהלכו משתחררת אנרגיה. שרפה – התפשטות בלתי מבוקרת של בעירה, באופן המסכן רכוש או חיים. אש היא אחד מן היסודות באמונות עתיקות שונות ובהן ארבעת היסודות ביוון העתיקה וחמשת היסודות בפילוסופיה סינית אש (עיר) (בצ'כית: Aš) – עיירה בצ'כיה Æ ("אַש") – גרפמה המורכבת מן האותיות A ו-E; במקורה, ליגטורה שציינה דיפתונג לטיני Ʃ – אֵשׁ – אות לטינית המייצגת עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, אטום אש (אלבום) – אלבומו השני של הזמר משה פרץ אש (אב נזיקין) – נזקים שלא באו ישירות מכוחו של המזיק. אש קטצ'אם – דמות בדיונית בזיכיון המדיה פוקימון שבבעלות נינטנדו. אישים: אברהם יוסף אַשׁ – הרב האורתודוקסי הראשון בניו יורק ארתור אַש (Ashe) – טניסאי אמריקאי, הטניסאי האפרו-אמריקאי הראשון שזכה בטורניר וימבלדון דניאלה דנבי-אש (Ashe) – שחקנית אנגלייה טימותי גרטון אַש (Ash) – היסטוריון וסופר בריטי, שמחקרו מתמקד בעיקר באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה מאיר איזנשטט (מהר"ם אַ"ש) – רב בשידלוביץ (שידלובצא), בוורמיזא, בפרוסניץ ובאייזנשטט; מחבר השו"ת "פנים מאירות" מאיר בן יהודה ליב איזנשטטר (מהר"ם אַ"ש) – תלמידו של החת"ם סופר, מחבר "אמרי יושר" ו"אמרי אש" נחום אש – רבה הראשי ואב"ד של העיירה צ'נסטוחובה שבדרום מערב פולין, ומחבר ספרי דרוש והלכה נחמן אַש – קצין רפואה ראשי בצה"ל לשעבר סולומון אַש (Asch) – פסיכולוג אמריקאי ממוצא יהודי-פולני, שעסק בפסיכולוגיה חברתית והתפרסם בעקבות ניסוי הקונפורמיות שלו שאול אֵש (אֶשוֶוגֶה) – חוקר השואה, עורך הפרסומים הראשון של "יד ושם", מראשוני המכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים שלום אַש – סופר יידיש יליד פולין, שחי ופעל בעיקר בה ובארצות הברית שרפה (פירושונים) הצתה
בוליבר

האם התכוונתם ל... סימון בוליבר – מחשובי המצביאים בדרום אמריקה במאה ה-19 בוונצואלה: נמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר – נמל התעופה המרכזי של ונצואלה בוליבר ונצואלי – המטבע הנהוג בוונצואלה בוליבר (מדינה) – מדינה בוונצואלה סיודד בוליבר – בירת מדינת בוליבר בוונצואלה בבוליביה: בוליבר (כדורגל) – קבוצת כדורגל מלה פאס שבבוליביה בקולומביה: בוליבר (מחוז בקולומביה) – מחוז באזור הקריבי של קולומביה
הנרי וייט (כדורגלן)

הנרי (הארי) אלברט וייט (באנגלית: Henry (Harry) Albert White;‏ 8 באוגוסט 1895 - 27 בנובמבר 1972) היה כדורגלן אנגלי. וייט נולד בווטפורד שבהרטפורדשייר, ובתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה שיחק בברנטפורד. בזמן המלחמה הוא המשיך לשחק במועדון במקביל לשירותו כרגלי בצבא הבריטי. אולם, לאחר המלחמה הוא הצטרף למועדון ארסנל שזה עתה העפיל לליגה הבכירה, וערך את הופעת הבכורה במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-30 באוגוסט 1919, שהיה גם משחק הליגה הראשון של ארסנל. עד מהרה הוא זכה למוניטין של חלוץ בעל יכולת הבקעה טובה, והיה מלך השערים של ארסנל בעונת 1919/1920 עם 15 שערים, שסייעו לארסנל לסיים במקום העשירי; הוא הפגין יכולת מספיק טובה על מנת לקבל זימון למבחנים בנבחרת אנגליה, אך מעולם לא הופיע בהרכב הראשון. בעונת 1921/1922 הוא הבקיע 19 שערים (לאחר שבקודמת הבקיע עשרה), ופעם נוספת זכה בתואר מלך השערים של ארסנל. עם זאת, רמת המשחק של חוליית ההגנה בארסנל הייתה כה נמוכה עד שהמועדון סיים רק במקום ה-17. בעונת 1922/1923 הוא הפגין יכולת חלשה בדומה לשחקנים אחרים בארסנל, ובמרץ 1923 הוא הועבר לבלקפול לאחר שהוחלף בהרכב על ידי בוב טרנבול שהועבר מעמדת הבלם. הוא הספיק להשתתף ב-109 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 45 שערים. בשתי עונותיו בבלקפול הוא השתתף ברוב משחקי הליגה, והבקיע בהם 18 שערים. לאחר מכן הוא הועבר לפולהאם, אך כמעט ולא שיחק בעונתו היחידה שם. כשעבר לוולסול הוא זכה להצלחה רבה בעונתו הראשונה. אולם, הוא עזב את וולסול ב-1927 ולאחר מכן שיחק במועדון הכדורגל נלסון, וולסול בפעם השנייה, סטפורד ריינג'רס ומועדון הכדורגל תמזה, כאשר הוא לא מפגין את היכולת הגבוהה שאפיינה אותו בשלבים המוקדמים יותר של הקריירה שלו. הוא פרש מכדורגל ב-1930. בנוסף להיותו כדורגלן הוא היה גם שחקן קריקט, והשתתף בשמונה משחקים של מועדון הקריקט של מחוז וורוויקשייר. במשך תקופה קצרה הוא עבד כעיתונאי. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) מייקל ג'ויס, Football League Players' Records 1888 to 1939 (עמוד 277), (Nottingham: SoccerData (Tony Brown,‏ (ISBN 978-1-899468-67-6) פרופיל באתר Cricinfo
מועצה אזורית מרכז הגליל

מועצה אזורית מרכז הגליל הייתה מועצה אזורית באזור הגליל המערבי. המועצה הוקמה בשנת 1968 והייתה המועצה האזורית הדרוזית היחידה. היא כללה את היישובים יאנוח, ג'ת, כסרא וסמיע, ומאוחר יותר גם את אזור התעשייה מגדל תפן. בשנת 1990 פורקה המועצה האזורית, ויישוביה התפצלו לשתי מועצות מקומיות: כסרא-סמיע ויאנוח-ג'ת, וכן למועצה מקומית תעשייתית מגדל תפן. שטח השיפוט שלה חולק בין המועצות אזוריות משגב ומעלה יוסף. כאמל פאלח (1981 - 1985) מוחמד חסון סעיד (1985 - 1986) האני סייף (1986 - 1987) סלמאן מדאח (1987) ג'אליב פאלח (1987 - 1988) מועצה ממונה בראשות ג'אק לארדו. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ו טונר

ג'וזף סמואל טונר (באנגלית: Joseph Samuel Toner;‏ 30 במרץ 1894 - נובמבר 1954) היה כדורגלן צפון אירי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי. טונר נולד בקאסלוולאן שבמחוז דאון, והחל את הקריירה שלו בבלפסט יונייטד. באוגוסט 1919 הוא הצטרף לארסנל, וערך את הופעת הבכורה במשחק מול אברטון ב-11 באוקטובר. הוא שיחק באופן לא סדיר בשתי עונותיו הראשונות, ולבסוף החל להתבלט בעונת 1921/1922. הופעת הבכורה שלו בנבחרת צפון אירלנד הייתה בתיקו 1 - 1 בבלפסט מול נבחרת ויילס ב-4 באפריל 1922. הופעתו השנייה הייתה גם כן מול ויילס, ונערכה במשחק שהתנהל ברקסהאם. בעונת 1922/1923 ובזו שלאחריה השתתף טונר בשמונה משחקים בלבד, בעיקר בגלל התחרות העזה עם ג'ימי פטרסון וסמסון היידן על המקום בהרכב. הוא חזר להרכב בעונת 1924/1925, אך הודח ממנו לאחר הפסד ביתי להאדרספילד טאון בתוצאה 0 - 5. הוא השתתף בארבעה משחקי נבחרת נוספים כשהיה בארסנל, אך בינואר 1926 עזב לסנט ג'ונסטון לאחר שהרברט צ'פמן, המאמן החדש של ארסנל, החליט כי הוא לא זקוק לו. הוא השתתף במאה משחקים בדיוק (89 בליגה ו-11 בגביע ה-FA), והבקיע במשחקי הליגה שישה שערים. הוא השתתף בארבעה משחקי נבחרת נוספים כשהיה בסנט ג'ונסטון, כולל מול נבחרת אנגליה ונבחרת סקוטלנד במסגרת אליפות הבית הבריטית של 1927. הוא נאלץ לפרוש לאחר שסבל משבר ברגלו, ולאחר מכן חזר לצפון אירלנד והחל לאמן במועדון הכדורגל קולריין, כאשר פעם אחת הוא עלה כשחקן מחליף. טונר ייצג את המחוז שבו נולד בענף ההרלינג, והשתתף במשחקי כדורגל גאלי מטעם המועדון המקומי של קאסלוולאן. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) ג'ו טונר, באתר FootballDatabase.eu