laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מזי הירונו

מזי הירונו (באנגלית: Mazie Keiko Hirono, ביפנית: 広野 慶子; נולדה ב-3 בנובמבר 1947) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כסנאטורית מטעם מדינת הוואי, מאז שנת 2013. הירונו היא האישה הראשונה שנבחרה לסנאט מטעם הוואי, האסייתית אמריקאית הראשונה המכהנת, חברת הסנאט הראשונה שנולדה ביפן, וכן חברת הסנאט הראשונה המאמינה בבודהיזם. הירונו נולדה במחוז פוקושימה שביפן. על אף היותה ילידת יפן, היא נולדה לאם בעלת אזרחות אמריקאית. סבה וסבתה מצד אמה היגרו להוואי כאשר סבתה הייתה בגיל 16. סבה עבד בתחום מטעי הסוכר. לאחר שמצאו עבודה זו כמסובכת למדי, פתחו השניים בית מרחץ בהונולולו ב-1928. היו להם שני ילדים, לורה ואקירה, וסבתה חזרה להתגורר ביפן יחד עמם, וסבה נשאר לתחזק במשך שנתיים את בית המרחץ עד שהתאחד עם משפחתו ב-1941. בתם לורה התחתנה עם וטרינר מקומי, ולזוג נולדו שלושה ילדים, שאחת מהם היא מזי, בתם האמצעית והיחידה. בהמשך, לאחר שנישואי הזוג התדרדרו עקב מנהגי הימורים ושתייה של האב, התגרשו השנים ב-1951. לבסוף החליטו סבה וסבה יחד עם אמה להגר חזרה להוואי. בשנת 1955, בגיל 8, החלה הירונו להתגורר בהונולולו שבהוואי, שם גם בילתה את נעוריה, והיא הפכה לאזרחאית אמריקאית ב-1959, בשנה בה נתקבלה הוואי כמדינה בארצות הברית. לאחר שלמדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת הוואי ב-1970, סיימה תואר J.D במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי. ב-1978. לאחר מכן שבה להונולולו ושירתה כפרקליטה. בין השנים 1980–1995 שירתה כחברה בבית הנבחרים המדינתי של הוואי. בנובמבר 1994 נבחרה לשרת כסגנית מושל הוואי, תחת המושל הדמוקרטי בן קאייטנו, ושירתה בתפקיד זה עד דצמבר 2002. ב-2002 הייתה המועמדת הדמוקרטית למושל הוואי, אך הפסידה ליריבתה הרפובליקנית, היהודייה לינדה לינגל. בניצחונה הייתה לינגל לרפובליקנית הראשונה שנבחרה למשרת המושל בהוואי מאז 1962. בנובמבר 2006 נבחרה לשרת בבית הנבחרים של ארצות הברית, על תקן המחוז השני של הוואי, המייצג ברובו את העיר הונולולו ופרבריה. ב-2008 וב-2010 נבחרה לכהונות נוספות, וגברה על יריביה בשני המקרים ברוב של יותר מ-72% מן הקולות. היא שירתה שם עד 2013. במאי 2011 הכריזה הירונו על כוונתה להתמודד למושב שהותיר הסנאטור הדמוקרטי המכהן דניאל אקאקה, שהצהיר כי לא יתמודד לכהונה נוספת בבחירות הבאות. בנובמבר 2012 היא נבחרה לסנאט, לאחר שגברה על מושלת הוואי לשעבר לינדה לינגל, שלה הפסידה בעבר בבחירות למושל המדינה, ברוב של 62.6% ממניין הקולות. בכך הייתה לאישה הראשונה המייצגת את הוואי בסנאט, וכן המהגרת ילידת אסיה הראשונה המשרתת בבית מחוקקים זה. בשנת 2018 התמודדה לכהונה שנייה, וזכתה ברוב עצום. מדיה וקבצים בנושא מזי הירונו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזי הירונו (באנגלית) מזי הירונו, ברשת החברתית פייסבוק מזי הירונו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מזי הירונו, ברשת החברתית אינסטגרם מזי הירונו, סרטונים בערוץ היוטיוב מזי הירונו, ברשת החברתית Goodreads מזי הירונו, באתר פליקר מזי הירונו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מזי הירונו, באתר הסנאט מזי הירונו, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) לראשונה: אסייתית נבחרה לסנאט בארצות הברית, My-Asia, 8 בנובמבר 2012
פיוטר טרוחובסקי

פיוטר ארתור טרוחובסקי (בפולנית: Piotr Artur Trochowski; נולד ב-22 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעמדת הקשר התקפי במספר קבוצות בבונדסליגה הגרמנית ובלה ליגה הספרדית. טרוחובסקי החל לשחק כדורגל בקבוצות ילדים ונוער שונות בגיל 9. בשנת 1999 עבר לשחק בקבוצת הנוער של בבאיירן מינכן ובהמשך עבר לשחק בקבוצת המילואים. בחודש ינואר 2005 עבר להמבורג. ב2005/06 עלה בהרכב הפותח במרבית המשחקים. במהלך העונה כבש חמישה שערי ליגה ושני שערים נוספים במסגרת האירופאית. במחצית השנייה של עונת 2010/11 איבד את מקומו בהרכב הראשון ומיעט לקבל דקות משחק. בקיץ 2011 עבר לסביליה, בה חתם על חוזה ל-4 עונות. בעונתו הראשונה שותף ב-35 משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד.בפתיחת עונת 2012/2013 הבקיע שני שערים - האחד מול ריאל מדריד והשני מול ברצלונה, אך נפצע לאחר שישה משחקים והושבת עד לסיום העונה. ב-21 ביולי 2015 חתם טרוחובסקי על חוזה לעונה במועדון אאוגסבורג, אולם מיעט לשחק עקב פציעה ולבסוף פרש ממש פעיל. טרוחבסקי הופיע לראשונה בנבחרת גרמניה כשהחליף 14 דקות לסיום את טורסטן פרינגס בניצחון 2-0 על נבחרת גאורגיה. את השער הראשון במדים הלאומים הבקיע נגד נבחרת ויילס במוקדמות מונדיאל 2010. מדיה וקבצים בנושא פיוטר טרוחובסקי בוויקישיתוף פיוטר טרוחובסקי, באתר Transfermarkt פיוטר טרוחובסקי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פיוטר טרוחובסקי, באתר Soccerway פיוטר טרוחובסקי, באתר WorldFootball.net פיוטר טרוחובסקי, באתר National Football Teams פיוטר טרוחובסקי, באתר FootballDatabase.eu פיוטר טרוכובסקי יעבור לסביליה בקיץ, באתר וואלה, 5 באפריל 2011
טובי דובי

טובי דובי היא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר שודרה בערוץ הופ! בין השנים 2008-2010. הסדרה מבוססת על דמויות וסדרת המשך מתוך קלטת הילדים "מסיבה ביער עם סבא טוביה". הסדרה עוקבת דמותו של טובי דובי, דב טוב לב החי ביער עם חבריו החיות. בכל פרק טובי דובי והחברים עוזרים זה לזה לפתור בעיות יומיומיות בהם נתקלים ותוך כדי לומדים דברים חשובים (לעזור לחבר, להסתפק במה שיש, להתחלק וכד'). הדמויות בסדרה מדברות בחרוזים, ובסוף כל פרק מבצעות שיר. טובי דובי (טוביה צפיר): דב שגר בגזע עץ ביער ואוהב דבש. הדמות המרכזית בסדרה. דבורי הדבורה (מיטל סלקמון): דבורה אשר מכינה דבש. חברתו של טובי דובי. טובה דובה הפנדה (מיטל סלקמון): פנדה, בת דודתו של טובי דובי מסין. שופי הינשוף (יובל גולדשטיין): ינשוף עצים. חברו של טובי דובי. סאני הסנאי (עדי אייזנמן): סנאי נלהב. חברו של טובי דובי. ציפי הציפור (כנרת פלד/ורד שוורץ): ציפור כחולה. חברתו של טובי דובי. נמלולה הנמלה (כנרת פלד/ורד שוורץ): נמלה. חברתו של טובי דובי. חמי החמור (עדי אייזנמן): חמור. חברו של טובי דובי. צבי הצב (ליאור זוהר זרחין): צב יבשה. חברו של טובי דובי. חיפושית (ליאור זוהר זרחין): פרת משה רבינו. חברתו של טובי דובי. נבי הארנב (שלומי קבסה): ארנב. חברו של טובי דובי. נמרוד הקיפוד (עדי אייזנמן): קיפוד מצוי. חברו של טובי דובי. טולי התולעת (מיטל סלקמון): תולעת, אימו של אפרים. אפרים מרבה הרגלים (שלומי קבסה): בנה של טולי. חברו של טובי דובי. מיקה דביקה (ורד שוורץ): חיפושית זבל. חברתו של טובי דובי. ג'קי הג'וק (יובל גולדשטיין): מקק. חברו של טובי דובי. דמותו של טובי דובי הופיעה במותק של פסטיבל 1–3, וכן בהצגה "סימבה מלך הספארי". טובי דובי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מנספילד פארק (סדרה, 1983)

מנספילד פארק (באנגלית: Mansfield Park) היא סדרת דרמה בריטית משנת 1983 בהפקת ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור לראשונה ב-1814. זהו העיבוד הראשון שנעשה לרומן למסך הקולנוע או הטלוויזיה. העיבוד נאמן למקור הספרותי בניגוד לסרט הקולנוע "מנספילד פארק" של פטרישה רוזמה משנת 1999. ג'וני לי מילר שגילם בסדרה את אחד מאחיה הקטנים של פאני, כיכב בסרט הקולנועי בתפקיד אדמונד ברטרם. העלילה מתרחשת באנגליה בתחילת המאה ה-19. ספרה של ג'יין אוסטן העוסק במידות טובות ובמידות רעות, מספר את קורותיה של פאני פרייס, ילדה ענייה שמגיעה לחיות בביתו המהודר של דודה העשיר, סר תומאס ברטרם. פאני, שכל בני משפחתה פרט לבן דודה אדמונד מתייחסים אליה בזלזול, נאבקת להתקבל על ידם. בני המשפחה הרדודים מאמינים שהעושר משמעו איכות. כאשר פאני מצליחה לזכות במעט כבוד מצד קרוביה הסנובים, היא מעוררת את כעסו של סר תומאס, כשהיא דוחה את חיזוריו של הנרי קרופורד הפלרטטן. פאני היא היחידה שמצליחה לעמוד על טיבו האמיתי של קרופורד, ואינה מוכנה להינשא לאדם חסר עקרונות. קאתי דורהם-מתיוס - פאני הילדה סילבסטרה לה טוזל - פאני פרייס כריסטופר וילרס - טום ברטרם ג'יילס אשטון - טום הצעיר ניקולס פארל - אדמונד ברטרם אלכס לאו - אדמונד הצעיר סמנתה בונד - מריה ברטרם אליס וולבנק - מריה הצעירה ליז קרות'ר - ג'וליה ברטרם שרון ביר - ג'וליה הצעירה ברנרד הפטון - סר תומאס ברטרם אנג'לה פלזנס - ליידי ברטרם ג'יליאן מרטל - גברת ראשוורת' ג'ונתן סטיבנס - מר ראשוורת' אנה מאסי - גברת נוריס פיטר פין - מר נוריס רוברט בורבייג' - הנרי קרופורד ג'קי סמית'-ווד - מרי קרופורד גורדן קיי - ד"ר גרנט סוזן אדמונסטון - גברת גרנט רובין לנגפורד - מר ייטס אלאן הנדריק - ויליאם פרייס אליסון פיסק - גברת פרייס דייוויד בוק - מר פרייס אריל מיינרד - סוזן פרייס קלייר סימונס - בטסי פרייס פול דייוויס-פראולס - סם פרייס ג'וני לי מילר - צ'ארלס פרייס ויוויאן מור - רבקה "מנספילד פארק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מנספילד פארק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מנספילד פארק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אנגוס קינג

אנגוס סטנלי קינג (באנגלית: Angus Stanley King; נולד ב-31 במרץ 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי עצמאי, המכהן כסנאטור מטעם מדינת מיין מאז שנת 2013. קודם לכן שירת כמושל מיין בשנים 1995–2003. קינג היה חבר המפלגה הדמוקרטית עד שנת 1993. הוא מחזיק בעמדות מרכז-שמאל וחובר לדמוקרטים בסנאט. קינג נולד באלכסנדריה שבווירג'יניה, כבנם של אלן (לבית טייסר) ואנגוס סטנלי קינג האב. הוא סיים את לימודיו בדרטמות' קולג' ב-1966 ומבית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה ב-1969. עם סיום לימודיו, החל לעבוד כעורך דין וכפרקליט בשוק הפרטי במיין ובפירת עורכי דין שבעיר ברנסוויק. לאורך שנות השבעים שימש גם כעוזר משפטי לסנאטור הדמוקרטי ויליאם הייתווי. הוא גם נודע ברחבי מדינתו בשל היותו מנחה הטלוויזיה הציבורית של מיין. ב-1973, כמעט ומת קינג ממחלת הסרטן, כשאובחן כחולה במלנומה, אך הוא נרפא לדבריו בשל ביטוח הבריאות שהחזיק. קינג המשיך לאורך שנות השמונים לעבוד בשוק הפרטי ואף שימש בתפקיד ניהול בכיר בחברה שפיתחה אנרגיה חלופית באזור ניו אינגלנד. ב-1989 הוא הקים חברת ניהול אנרגיה. במאי 1993 הסיר את השתייכותו למפלגה הדמוקרטית, בנימוק שאינו מרוצה מהכיוון אליו הגיעה. בנובמבר 1994 התמודד כעצמאי במרוץ משותף של ארבעה מתחרים למושל מיין, ונבחר ברוב של 35.37%, לעומת 33.83% של יריבו הדמוקרטי, 23.08% של יריבתו הרפובליקנית, סוזן קולינס, ו-6.39% של מועמד המפלגה הירוקה. ב-1998 נבחר לכהונה שנייה, כשבעת זו גרף 59% מן הקולות. קינג היה למושל פופולרי, ואחוזי בחירתו היו הגבוהים ביותר מאז בחירתו של הדמוקרט ג'וזף ברנן ב-1982, עם 62% מקולות הבוחרים. במרץ 2012 הכריז קינג על כוונתו להתמודד לסנאט, על מנת לרשת את מושבה של הסנאטורית הרפובליקנית הפורשת אולימפיה סנואו. עקב השתייכותו למחנה הדמוקרטי בדעותיו, על שאינו חבר מבחינה רשמית במפלגה, הועלו טענות כי סגר עסקה עם חברת בית הנבחרים הדמוקרטית שלי פינגרי, שבה סוכם כי היא לא תתמודד במרוץ על מנת לאפשר לו לזכות. טענות אלה הוכחשו על ידי קינג והקמפיין שלו. בסופו של דבר ניצח קינג בבחירות בנובמבר ונבחר לסנאט, לאחר שגבר על יריביו הרפובליקנים והדמוקרטים, וגרף 53% ממניין הקולות. בנובמבר 2018 נבחר לכהונה שנייה. קינג נשוי למרי הרמן, ואב לחמישה ילדים. הוא חבר הכנסייה האפיסקופלית. אתר האינטרנט הרשמי של אנגוס קינג (באנגלית) אנגוס קינג, ברשת החברתית פייסבוק אנגוס קינג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנגוס קינג, ברשת החברתית אינסטגרם אנגוס קינג, סרטונים בערוץ היוטיוב אנגוס קינג, ברשת החברתית Goodreads אנגוס קינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנגוס קינג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "Right-wing extremists "are guilty of murder," Sen. Angus King tells Salon". Salon.com. נבדק ב-2013-09-30.
המרד על סטורוז'בוי

המרד על הספינה סטורוז'בוי (ברוסית: Сторожевой - שומר או זקיף) היה אירוע בו השתלט קצין מורד בצי הסובייטי על פריגטה נגד צוללות מסוג בורביסטניק בים הבלטי, בנובמבר 1975. האירוע היווה השראה לספר "המרדף אחר אוקטובר האדום" מאת טום קלנסי. המרד על האונייה הובל על ידי הקומיסר הפוליטי רב-סרן ולרי סבלין שרצה למחות על השחיתות הרבה שאפיינה את ברית המועצות בתקופת ליאוניד ברז'נייב. כוונתו הייתה לתפוס אונייה להשיטה אל מחוץ למפרץ ריגה אל לנינגרד דרך נהר נייבה, לעגון לצד אוניית המוזיאון אברורה ולשאת נאום לאומה הסובייטית משם. תוכן הנאום אינו ידוע במדויק אך קיימת סברה כי סבלין תכנן לומר את אשר היה אסור לומר באותה בעת בברית המועצות בציבור, אך נאמר בחדרי חדרים, כי הסוציאליזם והמולדת מצויים בסכנה; רשויות השלטון נגועות בשחיתות רבה וכי המדינה סוטה ממסלול המהפכה שהוביל לנין. בערב ה-9 בנובמבר 1975, הונה סבלין את מפקד האונייה והובילו לסיפוניה התחתונים בטענה כי אחד מקציני האונייה פועל באופן לא תקין. כאשר רב החובל הגיע לסיפון התחתון, כלא אותו סבלין יחד עם קצינים נוספים בחדר הסונאר הקדמי ותפס פיקוד על הספינה. לאחר השתלטותו, זימן סבלין את 15 הקצינים והמפקדים הנותרים, פרס בפניהם את תוכניתו ובסוף הדיון ערך הצבעה בה זכה לתמיכה של שבעה קצינים מתוכם. הקצינים הנותרים, שלא רצו לקחת חלק במרד, נכלאו אף הם בבטן האונייה. לאחר תום השלב הראשון בתוכניתו, פעל סבלין לזכות בתמיכתם של כ-150 המלחים ששירתו באונייה. הוא ניצל את עובדת היותו קצין פופולרי ומוערך בקרב החיילים וזכה בתמיכתם. אולם, אחד מהקצינים, אשר הצביע תחילה בעד המרד, הצליח לברוח מהאנייה ולהפעיל את האזעקה על החוף, אך השומרים לא האמינו לקצין ולא סגרו את שערי המעגן. לכשהתגלה דבר בריחתו של הקצין, ומתוך חשש כי תוכניתו תסוכל, הורה סבלין לצוות האונייה לעזוב את המעגן ולשוט מיידית אל מחוץ למפרץ ריגה תוך שהוא מכבה את מכשירי הקשר והמכ"ם על מנת למנוע את גילוי הספינה. עם הגעת הידיעה בדבר המרד לפיקוד הסובייטי, כחצי מהצי הבלטי נשלח ליירט את הספינה. הכוח כלל 13 ספינות וכ-60 מטוסים, שתקפו במקלעים ובפצצות את הפריגטה. כתוצאה מהתקיפה, מערכות ההיגוי של הספינה ניזוקו והספינה נעצרה. לבסוף כוחות קומנדו של חיל הנחתים הסובייטי עלו על הספינה ודיכאו סופית את המרד. מוביל המרד ולרי סבלין, נורה בידי חבריו לספינה אשר גם שחררו את רב החובל. כל משתתפי המרד נעצרו על ידי כוחות הביטחון הסובייטים, אך רק סבלין וסגנו נשפטו והורשעו. ולרי סבלין נמצא אשם בבגידה בנסיבות מחמירות והוצא להורג בירייה ב-3 באוגוסט 1976 בעוד שסגנו נידון למאסר ושוחרר כעבור 8 שנים. שאר המשתתפים במרד שוחררו עם קלון מהצי. דבר המרד נשמר כסוד מדינה במשך שנים רבות ופורסם ברבים רק בשנות ה-90 לאחר נפילת ברית המועצות. עם זאת, ידיעות בדבר המרד דלפו למערב והיוו השראה לספר המרדף אחר אוקטובר האדום של טום קלנסי ולאחר מכן לסרט בכיכובם של שון קונרי ואלק בולדווין. אברורה מהפכת אוקטובר Guttridge Leonard F, Mutiny: A History of Naval Insurrection, Berkley Books, 2002, עמ' 292, ISBN 0425183211 True story, History Channel, The hunt for red October True story, History Channel, The hunt for red October https://www.youtube.com/watch?v=JYQEl9OxnqM https://www.youtube.com/watch?v=JYQEl9OxnqM Guttridge(2002), p. 293 Gutridge (2002), p. 294
צל מעל בבל

צל מעל בבל (באנגלית: Shadow Over Babylon) הוא ספר מאת הסופר הבריטי דייוויד מייסון, יוצא המשמר הוולשי. עלילת הספר נפתחת לאחר מלחמת המפרץ כאשר שר בממשלה פנה לאיש עסקים בריטי, על מנת שיוציא לפועל תוכנית להתנקש בחיי סדאם חוסיין. איש העסקים מגייס למשימה את חברו פיטר דרטינגטון, שלו חברת הבנייה הבין-לאומית. זה האחרון מטיל את הכנת המשימה והוצאתה לפועל על אד הווארד, יוצא יוצא חיל הנחתים המלכותי ויחידת ה-SBS. הווארד מגייס למשימה את אנשיו בחברת האבטחה "אקס.אף סקיוריטיס", יוצאי כוחות מיוחדים, ובהם חברו הטוב מייק זיגלר, קצין יחידת ה-SEALS לשעבר. בנוסף מגייס הווארד מדריך ציד סקוטי שישמש כצלף של הכוח. פעולת ההתנקשות מחייבת את הצוות להתמודד עם כוחות הצבא העיראקי מחד ולהתחמק בהצלחה מארגוני הביון של ארצות הברית ובריטניה מאידך. הספר "צל מעל בבל", באתר "סימניה" גל פרל פינקל, יש עת לשתוק ולעשות, ויש עת לשגר מסר מאיים. החוכמה היא לדעת מתי, באתר זמן ישראל, 10 בדצמבר 2019. דייוויד מייסון, "צל מעל בבל", "הוצאת מעריב", 1993, עמוד 34. דייוויד מייסון, "צל מעל בבל", "הוצאת מעריב", 1993, עמוד 88. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צל מעל בבל".
המדריך לחיים בכפר

האם התכוונתם ל... המדריך לחיים בכפר (תוכנית רדיו) – תוכנית רדיו המשודרת בארצות הברית, בהגשת גאריסון קילר המדריך לחיים בכפר (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 2006
טרמינל 3

"טרמינל 3" הוא אלבומו השביעי של הזמר דודו אהרון אשר יצא לאור ב-7 ביוני 2015. אהרון עצמו אחראי למרבית המילים והלחנים, לצד טקסטים ולחנים של דיקלה, אופיר כהן, נאור סינואני, אבי אוחיון ואסף צרויה. על העיבודים וההפקה המוזיקלית עבד אהרון עם יעקב למאי, תמיר צור, רביד קשתי ודודו קומה. ביניהם הלהיטים "טרמינל 3", "עוברת מולי", "ואם היינו יחד", "משהו טוב" ו"משהו קורה פה" וכן הדואט "הכל קורה בתל אביב" עם מייק שריף. את השיר הקדיש אהרון לחברתו. קישור לאלבום, בחנות ה־iTunes תוצאות דירוג המצעד לשבוע 10/04/2014 המצעד השבועי 13.3.14 אסף נבו, ‏עולם חדש: אביב גפן בפסגת ההשמעות, באתר ‏מאקו‏, 13 במרץ 2014 אסף נבו, ‏"מסתובב" הוא השיר הכי מושמע בישראל ב-2014, באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2015 תוצאות דירוג המצעד לשבוע 24/07/2014 המצעד השבועי 10.7.14 אסף נבו, ‏ישי לוי ומוש בן ארי שבים לפסגת ההשמעות, באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2014 תוצאות דירוג המצעד לשבוע 23/10/2014 המצעד השבועי 18/9/2014 אסף נבו, ‏הים תיכונית חוזרת, גפן וכספי עדיין בפער גדול, באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2014 תוצאות דירוג המצעד לשבוע 20/11/2014 המצעד השבועי 13.11.14 אסף נבו, ‏העברי לידר: עולה לפסגת המצעד, באתר ‏מאקו‏, 14 בנובמבר 2014 תוצאות דירוג המצעד לשבוע 08/12/2014 המצעד השבועי 1.1.2015 אסף נבו, ‏פקק ב"דרך השלום": ארבעה שבועות בפסגה, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2014 תוצאות דירוג המצעד לשבוע 30/03/2015 חפשו את המצעד השבועי 18.06.2015 המצעד השבועי 19.3.2015 השירים הכי מושמעים ישראלי 2015 המצעד השבועי, שבוע 11, 2015, באתר מדיה פורסט ישראל מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ע–ה'תשע"ט)
ליגה

בספורט, ליגה היא שיטה לארגון תחרויות ספורט שבה כל ספורטאי או קבוצה מתמודדים נגד כל יתר היריבים באותה קבוצה של מתחרים או הקבוצות. המונח "ליגה" עשוי גם להתייחס לכל אותם ספורטאים או קבוצות המתמודדים ביניהם בשיטת ליגה, כאשר הליגה הזו עשויה להיות אחת מכמה ליגות דומות באותו ענף ספורט במדינה או בכמה מדינות, המאורגנות לרוב בצורה היררכית. לדוגמה: בכדורגל הישראלי הליגה העליונה היא ליגת העל, מתחתיה הליגה הלאומית, אחריה ליגה א' ועוד. מקור המונח הוא הליגה בכדורגל של אנגליה, שהייתה הראשונה שהנהיגה תחרות בשיטה הזו ב-1888, ובעקבותיה הלכו מדינות נוספות וענפים נוספים והיא הפכה לשיטה הנפוצה בעולם לארגון אליפויות לאומיות במשחקי כדור קבוצתיים. בתחרויות המתקיימות בשיטת ליגה מספר המשחקים של כל משתתף יהיה תמיד כפולה של מספר המשתתפים פחות אחד, מכיוון שכל משתתף מתמודד נגד כל המשתתפים למעט עצמו. לרוב תחרויות בשיטת ליגה מחולקות למחזורים שבהם כל המשתתפים מתחרים במקביל, כך שמספר המחזורים שווה למספר המשחקים. במקרה של מספר אי-זוגי משתתף אחד בכל מחזור יהיה חופשי, ומספר המחזורים יהיה כפולה של מספר המשתתפים. במשחקי כדור קבוצתיים כגון כדורגל, כדורסל, כדורעף ועוד בדרך כלל אליפויות לאומיות נערכות בשיטת ליגה עם שני סיבובים או יותר. בליגה עם שני סיבובים כל קבוצה תשחק פעמיים נגד יתר הקבוצות, כאשר פעם אחת היא תהיה המארחת, כלומר המשחק יתקיים במגרש הבית שלה, ופעם אחת תהיה האורחת במגרש של הקבוצה היריבה. בתחרות בשיטת ליגה כל קבוצה מקבלת ניקוד לפי הישגיה (בכדורגל נהוג להעניק שלוש נקודות על ניצחון, נקודה אחת על תיקו ואפס נקודות על הפסד) והמנצחת היא הקבוצה שצברה את מירב הנקודות בסיכום כל המשחקים ותום העונה. באליפויות בינלאומיות המתקיימות במקום אחד בדרך-כלל יש שלב אחד או יותר המתקיים בשיטת ליגה עם סיבוב אחד (מכיוון שאין משמעות למשחקי בית וחוץ), כאשר המשתתפים או הקבוצות מחולקים למספר בתים, והמדורגים במקומות הגבוהים בכל בית ממשיכים לשלב הבא. באליפויות רבות יש שיטה מעורבת שבה חלק מהשלבים (המוקדמים בדרך כלל) נערכים בשיטת ליגה וחלק בשיטת גביע. מבנה ליגות ספורט יורם שורק, איזו שיטת ליגה יוצרת מקסימום עניין?, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט (במקור, מאתר "nana10‏")
מדינת ישראל נגד קראוז שמואל

מדינת ישראל נגד קראוז שמואל (נקרא גם בשם A Criminal Record) הוא אלבום הסולו הראשון של שמוליק קראוס. האלבום יצא לראשונה ב-5 במאי 1977 במספר עותקים קטן והפך לפריט-אספנים נדיר מאוד. בשנת 2004 הוא יצא בהוצאה מחודשת של נענע דיסק. בשנת 1971 נשלח קראוס לכלא בעקבות איום בנשק על חיילים שבאו לפנותו מחלקת אדמה שירש. בזכות הסדר עם הנהלת הכלא, הורשה קראוס להחזיק גיטרה ובעת מאסרו כתב שירים, אותם הקליט עם כמה חברים במהלך יום אחד בחופשת שחרור מהכלא. השירים יצאו לראשונה לאור בשנת 1976 בגרסה מצומצמת ואוגדו לאלבום מדינת ישראל נגד קראוז שמואל שיצא לאור במאי 1977 בהוצאת "התקליט בע"מ". האלבום הופק במספר עותקים קטן, וכעבור זמן קצר נגנז למשך כעשרים ושבע שנים. בשנת 2004 האלבום יצא בהוצאה מחודשת בחברת נענע דיסק. השיר הפותח את האלבום, "שישי חם", עוסק בחשיש, כאשר התוכן מחויך. השיר כולו הוא למעשה משחקי מילים על המילה "חשיש". השיר נפסל לשידור, והקליפ בצבע סם הזיה (צבעים בהירים שקופים), שביים עידן זעירא, גם נפסל לשידור מפני שקראוס מתועד שם מעשן קנאביס. הקליפ נדיר מאוד ולא שודר מעולם בטלוויזיה. בשנת 1972 זכו שלישיית הטוב הרע והנערה במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון כאשר אהוד מנור כתב מילים חדשות ללחן של קראוס והשיר נקרא "טוב לי לשיר". הלחן בשיר "קראוז צינוק" שימש מאוחר יותר כלחן לשיר "יש לי אי" מהאלבום לבד ביחד ולבד לבד, שיצא 4 שנים אחר כך. השיר "יום אחד" הוא קאבר לשיר "אבשלום" ששלום חנוך הלחין לאלבומו של אריק איינשטיין "שבלול", עם טקסט חדש מאת קראוס. השיר החותם את האלבום, "אמא טבע", הוא עיבוד עברי בן 11 דקות לשיר "Mother Nature's Son", מתוך האלבום הלבן של להקת הביטלס. בסיום השיר, גם סיום האלבום, ניתן לשמוע את קראוס מכריז חגיגית: "גמרנו את הצד השני של התקליט, רבותיי!" וכך נחתם האלבום. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שמוליק קראוס (למעט היכן שמצוין אחרת).  שמוליק קראוס - שירה, גיטרה חיים רומנו - גיטרה מובילה אהרל'ה קמינסקי - תופים שמוליק ארוך - בס ניצן זעירא, מידד זכריה - מפיקים אסף כרמלי - השבחת סאונד הדס ירושלמי - עיצוב גרפי התקליט בע"מ - מו"ל מקורי בשנת 1977 נענע דיסק - מו"ל מחודש בשנת 2004 האלבום באתר נענע דיסק שגיא בן נון, צר היה כל כך, באתר הארץ, 8 ביוני 2004 שמוליק קראוס "שישי חם" קליפ נדיר שנפסל לשידור, נבדק ב-2021-12-22
רופרט סמית

רופרט סמית (באנגלית: Rupert Anthony Smith; נולד ב-1943) הוא מייג'ור גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1 במלחמת המפרץ וכסגן מפקד כוחות נאט"ו. עם גיוסו לצבא הבריטי נשלח לקורס קצינים בסנדהרסט. בתום הקורס התנדב להרגימנט המוצנח ושירת כמפקד מחלקה. סמית שימש בספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט המוצנח ולקח חלק בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד. על האופן בו פעל בלחימה באירלנד בשנת 1978 עוטר על אומץ ליבו. בשנת 1980 שימש כמפקד גדוד צנחנים. במלחמת המפרץ פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1. על האופן בו פיקד על הדיוויזיה עוטר באות השירות המצוין. במלחמת בוסניה פיקד על כוחות או"ם ובשנת 1999 שימש כסגן מפקד כוחות נאט"ו במלחמת קוסובו, בין היתר במבצע כוח מאוחד. סמית פרש מן הצבא בשנת 2002. ביחד עם אילנה בית אל כתב מספר ספרים על היסטוריית מלחמת העולם השנייה. רופרט סמית, "התועלת שבכוח", הוצאת מערכות, 2013. עפר שלח, "האומץ לנצח", תל אביב: ידיעות ספרים, 2015. דן סגיר, צבא ישן במלחמות חדשות, מערכות, גיליון 460, אפריל 2015, עמודים 70-73. פול טיילור, רויטרס, הגנרל חושב מחדש על הצבא, באתר nana10‏, 12 בנובמבר 2005. מפרי עטו "התועלת שבכוח" בראי מלחמת רוסיה־אוקראינה, בין הקטבים, גיליון 37, ‏ 15 במרץ 2023. יוסי מלמן, תשכחו מטנקים, זה הכול אנשים, באתר הארץ, 24 באפריל 2008. גבי סיבוני וגל פרל פינקל, בניין הכוח בצה"ל מאז מלחמת ששת הימים, בתוך: גבי סיבוני, קובי מיכאל וענת קורץ (עורכים), "שישה ימים וחמישים שנה", המכון למחקרי ביטחון לאומי, דצמבר 2017.
מרתף

מרתף הוא קומה אחת או יותר בבניין, הממוקמת, כולה או חלקה, מתחת לקומת הכניסה שלו. שימושיה של קומת המרתף מגוונים ועשויים לכלול מערכות בניין גדולות כדוגמת: דוד חימום, מחמם מים מיידי, לוח חשמל ראשי, מערכת מיזוג אוויר מרכזית ועוד. בנוסף יכולה לשמש לחניית כלי רכב, מחסן, מקלט בשעת הצורך, חדר כושר, ייצור יין ועוד. בערים בהן יוקר המחיה גבוה משמשים מרתפים לעיתים קרובות כמגורים בסטנדרט גבוה או דירות סטודיו. בשל מיקום המרתף, כולו או חלקו, מתחת לפני הקרקע, יש לבצע עבודות איטום והרחקת מים בשעת בנייתו. הרחקת המים נעשית באמצעות הנחת צינור שרשורי מחורר מסביב לרצפת המרתף, המנקז את המים אל שוחת הביוב מחוץ למגרש. שכבות חצץ ויריעת בד גיאוטכני המונחים מעל לצינור מונעים סחיפת קרקע אל הצינור במהלך הניקוז. קיימים מספר סוגי מרתפים: Daylight basement - מרתף שלפחות חזית אחת שלו מעל הקרקע (בשל הפרשי גבהים של הקרקע הטבעית) והוא בעל דלת כניסה משלו. Look-out basement - מרתף בו חלקם העליון של הקירות שלו נמשכים מעל הקרקע ומשולבים בהם חלונות, המכניסים אור טבעי ואוויר אליו. Walk-up basement - מרתף בעל דלת כניסה משלו אך, בשונה ממרתף אור יום, הגישה אליו נעשית דרך גרם מדרגות חיצוני היורד אליו. Finished Fully Underground Cellar - לפי מילון אוקספורד סוג זה של מרתף משמש אך ורק לייצור יין או אחסון פחם. Underground crawl space - גובהו לא מאפשר לאדם לעמוד בתוכו (בדרך כלל בגובה של עד 1 מטר) ותכליתו לאפשר גישה נוחה יחסית לצנרות מתחת לבניין לשם תחזוקה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים גילדין

חיים גילדין (ביידיש (כתיב סובייטי): כאַימ גילדינ, גם כאַיעם גילדין; 1884–1944) היה סופר יידי רוסי וסובייטי. גילדין נולד בעיר ניקופול באימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), הוא נולד למשפחת פועלים. בגיל 12 הוא נאלץ להפסיק את לימודיו ולהתחיל לעבוד במפעל לייצור נעליים. בתקופה זו הוא החל בפעילות מהפכנית ועל כך נאסר וישב שנתיים בכלא. בין השנים 1908–1914 הוא חי בוורשה ופרסם מאמרים על חייהם של הפועלים. ב-1915 הוא השתקע באודסה. ב-1917, לאחר מהפכת אוקטובר הוא הצטרף אל מפלגת הפועלים הסוציאליסטית היהודית המאוחדת (פאַרייניקטע). בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה התגייס לצבא האדום, החל מ-1919 היה חבר במפלגה הקומוניסטית. ב-1922 הוציא לאור ספר שירים בשם "האַמער קלאַנגען" (קולות הפטיש), שהביא לו פרסום. רוב חיבוריו של גילדין היו מוקדשים למפעל בניין הקומוניזם. ב-1937 נעצר ונשלח למחנות עבודה בסיביר, ולדברי אשתו נפטר שם ב-1944.. כאיעם גילדין, האַמער קלאַנגען, מוסקבה: אלרוסלענדישער פראלעטקולט, 1922. כאים גילדין, לענייניאַדע: פאעמע, [קיעוו?]: קניהאספילקע, 1926. כאיעם גילדין, ‏ברונעמס, מעלוכע-פארלאג פון אוקראינע, 1929, בארכיון האינטרנט. (סיפורים) כאימ גילדינ, ‏געזאַמלטע ווערק, כרך א: לידער אונ פּאָעמעס, 1908–1928, חרקוב: ליטעראטור אונ קונסט, 1932, בארכיון האינטרנט (שירים ופואמות, 1908–1928) כאימ גילדינ, בא אונדז אין לאַנד איז מיי, חרקוב: ליטעראטור אונ קונסט, 1932. כ' גילדינ, פֿליגל, קייב: מעלוכע פארלאג פאר די נאציאנאלע מינדערהייטנ אינ אוססר, 1939. (סיפורים) גנדי אסטרייך, חיים גילדין, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) על חיים גילדין באתר עיתון פארוורטס (ביידיש) האנציקלופדיה הרוסית היהודית (ביידיש) כאים גילדין (1884-1944), דף שער בספרייה הלאומית על חיים גילדין באתר עיתון פארוורטס גנדי אסטרייך, חיים גילדין, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית). האנציקלופדיה הרוסית היהודית