laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השיטה האימפריאלית בארצות הברית

השיטה האימפריאלית בארצות הברית היא מערכת של יחידות מידה לא תקניות שגובשה בבריטניה, אך כיום עודנה בשימוש בארצות הברית, בליבריה, במיקרונזיה, באיי מרשל ובעוד טריטוריות מסוימות בהן אין שימוש במערכת היחידות הבינלאומית (SI) ובשיטה המטרית. בבריטניה, שבה גובשה מערכת יחידות זו, היא נמצאת כיום בשימוש מוגבל עקב מעברה של הממלכה לשיטה המטרית ולשיטת ההצגה העשרונית. מערכת היחידות האימפריאלית לא נוצרה כמקשה אחת. היא מהווה תוצאה של תהליך התפתחות ארוך שנים ועברה מספר שינויי תקנים עם הזמן. ראשיתה של המערכת בשנת 1066, שנת הכיבוש הנורמני של אנגליה, בעקבותיו הביאו הפולשים הנורמניים לאנגליה את מערכת המידות הרומית ואיחדו אותה עם המערכת האנגלו-סקסונית הקדומה. לאחר מכן שונתה המערכת ועודכנה בשנים 1215, 1496, 1588 ו-1758. לבסוף, בשנת 1959 הוחלט להביא לאחידות מסוימת בין היחידות הבריטיות לאמריקאיות, ולצורך כך הוגדרה מחדש יחידת הבסיס, היארד, ונגזרותיה. הטבלאות שלהלן מראות את כל היחידות הבריטיות שהיו קיימות, כולל אלה שבוטלו או שאינן בשימוש. למערכת היחידות המשמשות כיום באנגליה, ראה השיטה האנגלית. מערכת זו היא המערכת המשמשת כיום. מערכת זו שומשה בעיקר לשקילת מתכות ואבנים יקרות. תת-מערכת הטאוור בוטלה עוד בשנת 1527, ובשנת 1879 בוטלה מערכת הטרוי כולה, למעט אונקיית הטרוי, המשמשת גם כיום לשקילת מתכות ואבני חן. ליטרת סוחרים = 15 אונקיות טאוור = 6750 זרעים = 437.4 גרם ליטרה לונדונית = 15 אונקיות טרוי = 7200 זרעים = 466.6 גרם סטון קצבים = 8 ליטראות = 3.63 ק"ג סטון לונדוני = 12 ליטראות לונדוניות = 5.6 ק"ג שק (sack)‏ = 26 סטונים = 364 ליטראות = 165 ק"ג למערכת היחידות האמריקאית התקנית, ראה השיטה האמריקאית. עיקר ההבדל בין השיטה הבריטית לאמריקאית הוא ביחידות הנפח. ההבדל נובע בעיקר מכך, שארצות הברית נפרדה מבריטניה לפני שזו האחרונה ערכה את הרפורמה של שנת 1824, שבה נקבעה סופית המערכת האימפריאלית ושעיקרה היה שינוי והגדרה מחדש של יחידות הנפח. האמריקאים השתמשו לרוב בגלון היין הבריטי, שהיה שווה 231 אינץ' מעוקב, ואילו הבריטים השתמשו בנוסף לו גם בגלון השיכר, ששווה 282 אינץ' מעוקב. בשנת 1824 הבריטים איחדו את שני הגלונים שלהם לאחד, שהוגדר כ-277.42 אינץ' מעוקב, וגלון זה קרוב הרבה יותר לגלון השיכר מאשר לגלון היין (גלון אמריקאי). באותה שנה שונתה גם הגדרת הבושל הבריטי, שהפך להיות שווה ל-8 גלונים בריטיים, בעוד הבושל האמריקאי נשאר כמו שהיה. בנוסף לכך, היחידות הבריטיות למוצק ולנוזל הן זהות בעיקרן (רק שהיחידות הגדולות, כמו הבושל, אינן משמשות למדידת נוזלים), ואילו היחידות האמריקאיות למוצק ולנוזל, אף שלהן שמות וערכים דומים, אינן זהות אחת לשנייה. כעיקרון, כל יחידה בריטית לנוזל גדולה כיום בכ-20% מהיחידה האמריקאית המקבילה, וכל יחידה בריטית למוצק גדולה בכ-3% מהיחידה האמריקאית התואמת. יוצאת הדופן היא אונקיית הנוזלים, וזה משום שהגלון הבריטי מתחלק ל-160 אונקיות, וזה האמריקאי - ל-128. לכן אונקיית הנוזל הבריטית מהווה כ-96% מאונקיית הנוזל האמריקאית. הבדלים אחרים בין השיטה הבריטית לשיטה האמריקאית הם בכך, שהאמריקאים לא ביטלו את שיטת הטרוי למדידת משקל (אם כי בחיי היומיום היא אינה בשימוש לרוב), בכך שהאמריקאים כמעט ואינם משתמשים ביחידת הסטון, ובכך שהמאה והטון האמריקאיים קטנים ב-10.7% מאלה הבריטיים. יחידות מידה לא תקניות מדיה וקבצים בנושא השיטה האימפריאלית בארצות הברית בוויקישיתוף
Pink Moon

Pink Moon (ירח ורוד) הוא האלבום השלישי והאחרון של זמר הפולק הבריטי, ניק דרייק. האלבום הוקלט באוקטובר 1971, ויצא לאור ב-25 בפברואר 1972 על ידי איילנד רקורדס. שירי האלבום כוללים את שירתו של דרייק ונגינתו על גיטרה בלבד, פרט לשיר הנושא שכולל גם ליווי פסנתר. האלבום מכיל 11 שירים ונמשך כ-28 דקות, והוא האלבום הקצר ביותר של דרייק. עטיפת האלבום הסוריאליסטית, צוירה על ידי מכרה של אחותו של דרייק, גבריאיל דרייק, מייקל טרוויוויק. תחילה לא זכה האלבום לתשומת לב משמעותית, אך לאחר מותו של דרייק, זכה האלבום להכרה ציבורית. אף ששירי האלבום פשוטים יחסית ביחס לשני אלבומיו הקודמים של דרייק, נחשב אלבום בעיני רבים ממעריציו של דרייק לטוב ביותר מבין באלבומיו. ב-1999 זכה שיר הנושא של האלבום להיות מושמע בפרסומת למכונית פולקסווגן גולף. בשנת 2003 דורג האלבום במקום ה-320 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג מחדש את האלבום במקום ה-236 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. כל השירים נכתבו, הולחנו ובוצעו על ידי ניק דרייק. Pink Moon - 2:06 Place to Be - 2:43 Road - 2:02 Which Will - 2:58 Horn - 1:23 Things Behind the Sun - 3:57 Know - 2:26 Parasite - 3:36 Free Ride - 3:06 Harvest Breed - 1:37 From the Morning - 2:30 ביצוע: ניק דרייק - גיטרה אקוסטית, שירה, פסנתר (בשיר הנושא) הפקה: ג'ון ווד - מפיק מוזיקלי, טכנאי קול עיצוב: עטיפת האלבום: מייקל טרוויוויק צילום: קית' מוריס טיפוגרפיה - C.C.S. Associates מידע על האלבום Pink Moon באתר MusicBrainz האלבום Pink Moon באתר Discogs האלבום Pink Moon באתר ספוטיפיי
DayZ

DayZ הוא מוד עולם פתוח מרובה משתתפים מסוג אימה-הישרדות שפותח על ידי דין הול למשחק היריות של שנת 2009 - ARMA 2 ולחבילת ההרחבה שלו ששוחררה ב-2010 - ARMA 2: Operation Arrowhead. המוד ממקם את השחקן במדינה הפוסט-סובייטית צ'רנארוס (Chernarus), בה וירוס לא ידוע הפך את תושביה לזומבים. כשורד עם אספקה מוגבלת, השחקן חייב לחפש אחר אספקה כגון אוכל, מים, כלי נשק וציוד רפואי כשהוא הורג או נמנע מזומבים ואנשים אחרים במאמץ לשרוד את אפוקליפסת הזומבים. DayZ מנסה לתאר תרחיש ריאליסטי, עם סביבה בעלת השפעות שונות על השחקן. שחקן עלול לקבל שבר בעצמותיו מנזק חוזר ונשנה לרגליו, להיכנס להלם ממארבים בלתי צפויים, ללקות בזיהומים מזומבים או משחקנים חולים, או אפילו להיתעלף בפתאומיות עקב לחץ דם נמוך. צימאון ורעב חייבים להיות תחת טיפול מתמיד על ידי מציאת מזון בערים או בטבע, כשלטמפרטורת הגוף תפקיד מפתח נוסף בהישרדותו של השחקן. המשחק מתרכז בהישרדות וביסוד האנושי של אפוקליפסת זומבים על ידי הכרחת השחקן להתייחס לצרכים האנושיים הבסיסיים כמו צימאון, רעב ומחסה. יסודות שמכריחים את השחקן להיתרכז במטרות מיידיות לפני שהוא יכול לשקול אסטרטגיות ארוכות טווח. המחבר של BuzzFeed, רוסל ברנדום, טען ש-DayZ הוא דוגמה ייחודית בז'אנר משחקי התפקידים ההמוניים ברשת בנתינת הכוח לשחקנים לפגוע אחד בשני, והחופש בצורה שבה יעשו זאת, כשהוא (ברנדום) ציטט שחקן שתיאר זאת כ"סיפורם של האנשים". המוד הושווה על ידי טינה אמיני מ-Kotaku למתים המהלכים וההתמקדות על האינטראקציות בין השחקנים כשהם מתמודדים עם מצבם הנואש, לשחקנים של DayZ המוכרחים להתמודד עם קשיים בצורות דומות המוזכרות הן בקומיקס, והן בסדרת הטלוויזיה. צוין ש-DayZ מספק תובנה להתנהגותם של אנשים כשהם מתמודדים עם משברים אמיתיים, המדמים ניסויים מפוקחים הדומים באופיים. ביקורות בנושא כוללות מבחנים אמיתיים, שבהם המשתתפים לא מגיבים בצורה שבה היו מגיבים במציאות כי חייהם לא באמת מאוימים. על אף שהמשחק מכוון כלפי אנוכיות עוינת ותחרותית, שחקנים רבים נכנסים למשחק עם תפיסות ועדיפויות משלהם. גישות וחוויות מגוונות אלה במשחק מצביעות על שאפילו במערכת אשר תאורטית אמורה לקדם היגיון ואנוכיות, אנשים מתפקדים בצורות לא צפויות. כמו כן הועלה כי זה פוסל את הרעיון שכאוס הוא מטרה המגדירה מאפיין של המערכת, ולא כי השחקנים הם אלה שמגדירים את המאפיינים. DayZ זכה לשבחים רבים במדיית הגיימינג בעקבות יסודות עיצוב חדשניים שיושמו במשחק כשאתרי הביקורות Kotaku ו-Eurogamer מתארים את המשחק כמשחק הזומבים ככל הנראה הטוב ביותר שנעשה אי פעם, IGN קוראים למשחק משחק המחשב הכי פופולרי בעולם ארבעה חודשים לאחר שחרורו, וכש-PC Gamer אומרים שזהו אחד הדברים הכי חשובים שקרו ל-PC גיימינג ב-2012, כמו כן אחד מחמשת משחקי האימה הכי מפחידים אי פעם. המוד הגיע למיליון שחקנים בארבעת החודשים ב-6 באוגוסט 2012. הוא אחראי לכך שהמשחק ARMA 2 בן השלוש שנים נכנס לטבלת המשחקים הנמכרים ביותר בסטים למשך יותר משבעה שבועות, כשברוב הזמן עמד בראש הטבלה, ולכך שיותר מ-300,000 עותקים נמכרו תוך חודשיים משחרור המשחק. דין הול הכריז בעבר כי התכנון הוא לשחרר גרסה עצמאית של המשחק (Standalone) עד סוף שנת 2012, אך הפיתוח עוכב בשל מאורעות שונים, בהם מעצרם של שניים מחברי הקבוצה המפתחת של המשחק על ידי ממשלת יוון באשמת ריגול (השניים שוחררו בערבות ב-15 בינואר 2013), ולבסוף שוחררה הגרסה העצמאית ב-16 בדצמבר 2013. אתר האינטרנט הרשמי של DayZ (באנגלית) האתר הרשמי של המוד DayZ, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
דן מינסטר

דן מינסטר (נולד בירושלים בשנת 1951) הוא פזמונאי ישראלי. בשנות התיכון למד מינסטר עם המוזיקאי לעתיד יוני רכטר והשניים נהגו לכתוב יחד שירים, כשמינסטר מחבר את המילים ורכטר מלחין אותן. הידוע משירים אלו הוא "דמעות של מלאכים", אותו כתבו כשהיו בני 16. מינסטר למד מספר שנים קולנוע באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן פנה לעיסוק במסחר. בשנת 1973 התפרסם שירו "בלילות הקיץ החמים", אותו הלחין מתי כספי וביצעו צוות הווי תותחנים. בשנת 1975 הופיע שירו "בלוז שקט מהדרך" באלבום ארבע-עשרה אוקטבות של רכטר ואבנר קנר, בו נכלל גם השיר "דמעות של מלאכים". בשנת 1978 כתב חמישה שירים לאלבום הבכורה של גידי גוב, "תקליט ראשון", ביניהם "בלעדייך", "כבו האורות" ו"שלוש בלילה בעיר". בשנת 1986 כתב שני שירים לאלבום "לוקח את הזמן לאט" של זמר הרגאיי אבי מטוס. פרס לוריא על ספרו "תמורת ערב" מתגורר בתל אביב. תמורת ערב: שירים (1968-1978), עם עובד, 1980 רוח קטנה: שירים, הקיבוץ המאוחד, 1985 עדה ברקאי, שירי דן מינסטר, על המשמר (15 במאי 1981) דן מינסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דן מינסטר, באתר Discogs (באנגלית) דן מינסטר, דף שער בספרייה הלאומית דן מינסטר באתר שירונט בן שלו, לאן נעלם הפזמונאי דני מינסטר, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2012 רוח קטנה / דן מינסטר, באתר "בוקמי" עדה ברקאי, על המשמר, שירי דן מינסטר, ‏15 במאי 1981 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאטרון דימונה

תיאטרון דימונה ע"ש לאון אדרי הוא תיאטרון ישראלי רפרטוארי שהוקם ב-2009 בדימונה במסגרת פרויקט "מעבדותרבות". תיאטרון דימונה הוקם תחילה כחלק מפרויקט של חמש מעבדות פיס לתרבות, מיזם תרבותי חברתי ברחבי הארץ שנוסד ביוזמת מועצת הפיס לתרבות ולאמנות כדי לעודד את היצירה התרבותית בפריפריה (האחרות הן חממת מחול בעכו, תיאטרון פרינג' בנצרת, קבוצת אמנים בינתחומית בנתיב הל"ה, ותיאטרון פרינג' "הידית" בפרדס חנה-כרכור). תחילה שכן התיאטרון זמנית באולם ספורט במבנה ששימש בעבר בית ספר בדימונה. ב-2011 עבר למבנה חדש, בשכונת כובשי אילת, שהוקם במימון מפעל הפיס. אולם המופעים נבנה כתיאטרון בלאק בוקס (אנ') והוא השני מסוגו בישראל. תיאטרון דימונה זוכה למימון גם מטעם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, משרד התרבות והספורט ועיריית דימונה. במסגרת הפרויקט עברו מספר שחקנים ובמאים להתגורר בדימונה, והחלו להקים את התיאטרון ולהציג בו מספר הצגות מקוריות מדי שנה, בשיתוף עם הקהילה המקומית. בין מקימי התיאטרון נמנים המנכ"לית מיקה יזרעלוביץ', הבמאית נועה רבן, ששימשה במשך מספר שנים גם כמנהלת האמנותית שלו, ובעלה דאז השחקן אוהד קנולר. החל מפברואר 2016, המנהל האומנותי הוא איש התיאטרון הישראלי אורי וידיסלבסקי ועד שנת 2021 שימשה כמנכ"לית התיאטרון דקלה קצוני. לתיאטרון אנסמבל של מספר שחקנים קבועים המתגוררים בעיר ומשחקים בהצגות התיאטרון. ב-2010 עלתה ההצגה הראשונה של התיאטרון, "צירי דגים", בהשראת "החתונה" מאת ברכט, בבימוי נועה רבן. הצגות נוספות שעלו בהמשך הן "גרסת הבמאי" (בבימוי רבן, על זוג בדרנים כושל בהוליווד בשנות ה-20), "ילד הכרובית" (בבימוי רבן, מבוסס על ספרו של יהונתן גפן, הוצג בבכורה בפסטיבל ישראל 2011), "אפאחדבשומקום" (בבימוי אופיר נהרי, על ליצן לבן שמגלה כי עולמו הוא פרי דמיונו), "שלג ביער" (בבימוי מאור זגורי, מבוסס על "הקבר ביער" מאת אורי צבי גרינברג), ו"האומר כן האומר לא" (בבימוי רבן, על מסע בעקבות מגפה המתפרצת בכפר בימי הביניים). התיאטרון משתף פעולה עם פרויקטים קהילתיים מקומיים, כגון חוגי תיאטרון ופסטיבל המחול "דימוננה". מדיה וקבצים בנושא תיאטרון דימונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון דימונה אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון דימונה מרב יודילוביץ', כי מדרום תצא הבשורה, באתר הבימה, 28 במרץ 2022 ננו שבתאי, אין ב"הבשורה" חידוש גדול, אבל הלוואי שבכל עיר היה תיאטרון כזה, באתר הארץ, 24 במאי 2022 ננו שבתאי, "דימונה אהובתי": כדאי לנסוע עד דימונה בשביל ההצגה הזאת, באתר הארץ, 28 באפריל 2019 ננו שבתאי, "דינה": חבל שהתיאטראות הגדולים לא רצו את ההצגה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2019 ננו שבתאי, "סבטלנה": כששחקנית ממוצא אתיופי מגלמת עולה מרוסיה, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2019 דויד פרץ, תרבות בימי חול, באתר ישראל היום, 13 בינואר 2022 אסף קוגלר, דינה דמלכותא: הסיפור המקראי מגיע לבמה, 4 בספטמבר 2019 תהל פרוש, מה עושה משה פרסטר בדימונה?, באתר הארץ, 22 ביוני 2009 שי הרלב, עכבר העיר אונליין, דרום לוהט: הפקה שישית לתיאטרון דימונה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2012 אסנת סקובלינסקי, "3 שנים של מאניה דיפרסיה": נועה קנולר מסכמת תקופה, באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2011 גילי איזיקוביץ, חשיפה לדרום, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011 צבי גורן, גרסת הבמאי – לא כולם מתים בסוף, באתר הבמה, 23 בדצמבר 2012 קרקס של איש אחד:"אַפאֶחָדבְּשׁוּמָקוֹם", מעבדת תרבות דימונה, בבלוג התיאטרון "מבקר בתיאטרון", 9 בפברואר 2013 מידע על מבנה תיאטרון דימונה, באתר עיריית דימונה דקלה קצוני - מנהלת האגף האסטרטגי של המועצה האזורית אשכול, ‏4 במרץ, 2021
Stone Cold Crazy

"Stone Cold Crazy" הוא השיר השביעי באלבומם השלישי של להקת קווין, Sheer Heart Attack שיצא ב-1974. השיר מעולם לא יצא כסינגל, אך זכה להצלחה גדולה ומסחררת.[דרוש מקור] השיר בוצע בהופעות הלהקה בין 78–1974. השיר נמצא גם באלבום האוסף של הלהקה, Classic Queen. הקרדיט של השיר ניתן לכל חברי הלהקה אף על פי שפרדי מרקיורי הסולן, ביצע את השיר עם הלהקה שלו Ibex לפני שהגיע לקווין. זהו השיר הראשון של הלהקה שבוצע בהופעות הלהקה בשנות ה-70, כשהלהקה ביצעה את השיר מדי פעם המילים והמוזיקה השתנו. גרסאות מוקדמות של השיר כגון: דמואים ובוטלגים לא נמצאים. השיר מאופיין בסגנון ת'ראש מטאל. המגזין Q תיאר את השיר כשיר הת'ראש מטאל לפני שהז'אנר הומצא. בערוץ VH1, השיר דורג במקום ה-38 ברשימת שירי ההארד רוק הטובים ביותר של כל הזמנים. לשיר הייתה גרסת כיסוי של להקת מטאליקה באלבום Garage Inc. גרסת הכיסוי נמצאת גם במשחק הווידאו, Guitar Hero: Metallica. השיר נוגן על ידי הלהקה עם טוני איומי מבלאק סבאת' בהופעה לזכר הסולן פרדי מרקיורי. מידע על היצירה "Stone Cold Crazy" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Stone Cold Crazy" באתר SecondHandSongs
שאול מרין

שאול צבי מֶרין (Merin;‏ 25 באוגוסט 1933 – 28 באוגוסט 2012) היה פרופסור לרפואה, מבכירי רופאי העיניים בישראל. מרין נולד ב-1933 בעיר בֶּנְדִין שבפולין, בנם של יצחק וגיטל. במלחמת העולם השנייה גורשה המשפחה עם יתר היהודים לגטו שהקימו הגרמנים בעיר. ב-3 באוגוסט 1943, כשעמדה המשפחה בתחנת הרכבת בדרך להישלח לאושוויץ, נמלטו שאול ואחותו הצעירה דינה לביתה של מי שהייתה עוזרת הבית של המשפחה לפני הגירוש, אניִילה זוואדזקה (Aniela Zawadzka), ושם הצטרפו לדודם, שכבר מצא אצלה מסתור. אצלה הסתתרו עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום בינואר 1945, וזוואדזקה שימשה כאם מאמצת עבורם. (לאחר המלחמה נישאו זוואדזקה והדוד וולף שוַוייצר ועברו לאיטליה. ב-23 בנובמבר 2005 קיבלה בתם פליציה שווייצר את התואר חסיד אומות העולם עבור אמהּ המנוחה.) ב-1949 עלה מרין לישראל. בשנת 1960 סיים מרין את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1963, לאחר שירותו הצבאי, החל את התמחותו במחלקת העיניים של בית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1970 הוענק לו תואר מומחה. יצא לשלוש שנים נוספות של השתלמות ברפואת עיניים בטורונטו שבקנדה ובשיקגו שבארצות הברית. כמו כן צבר שלוש שנות עבודה רפואית וכירורגית בארצות שונות באפריקה. במלחמת יום הכיפורים שירת בחזית הסורית כרופא חטיבת השריון 679, בדרגת רב-סרן. מרין כיהן כרופא בכיר במחלקת העיניים של הדסה עין כרם וכן ניהל במשך 20 שנה את יחידת העיניים בבית החולים הדסה הר הצופים. הוא התמחה במיוחד במחלות תורשתיות של העין ובמחלות רשתית העין, לרבות סיבוכי סוכרת. בשנת 1968 קיבל דרגת מרצה באוניברסיטה העברית, והחל מ-1979 היה פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. הוא פרסם שני ספרים (על מחלות תורשתיות של העין) וכ-110 מאמרים ופרסומים רפואיים. בנוסף שימש במשך 6 שנים כיושב ראש איגוד רופאי העיניים בישראל, וכיהן כיושב ראש האיגוד הישראלי לחקר העין והראיה במשך 4 שנים. בנוסף, במשך 7 שנים היה יושב ראש ועדת הבחינות הארצית לתואר מומחה ברפואת עיניים. בשלהי חייו ניהל את היחידה למחלות רשתית בבית החולים סנט ג'ון בירושלים. שאול מרין נפטר בקיץ 2012 לאחר מחלה קשה, בגיל 79. נקבר בבית העלמין בקיבוץ קריית ענבים. מרין היה תושב ירושלים, נשוי לרחל, אב לשלושה. בנו פרופסור עופר מרין, כירורג לב-חזה בהתמחותו, ניהל את מערך הטראומה בבית החולים שערי צדק בירושלים וכיום משמש כמנכ"ל בית החולים. Merin, Saul Cvi,' in: Who's who in Finance and Industry, 2001, vol. 32, p. 464. אהבות שאול - סיפורו של פרופסור שאול מרין - בפודקאסט "סיפור משפחה" שאול מרין באתר WorldCat Identities קורות חיים של שאול מריןבאתר 'מטפלים' פרופ' שאול מרין(הקישור אינו פעיל) באתר וואלה! פרופ' שאול מרין הלך לעולמו (אורכב 20.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר המרכז הרפואי הדסה, 5 בספטמבר 2012 פרופ' שאול צבי מרין באתר אבלים אהבות שאול - סיפורו של פרופסור שאול מרין בפודקאסט "סיפור משפחתי" Saul Merin, Friend to the Hospital Group, Passes Away in Jerusalem, St John of Jerusalem Eye Hospital על חסידת אומות העולם, באתר יד ושם; Dr. Mordecai Paldiel, '"No Prayer, No Breakfast",' Yad Vashem 36 (winter 2005), p. 15, באתר יד ושם. שרה פרידמן, החלטתי להשאר עיוור, מעריב, 13 בנובמבר 1985 דניאל נדב, ימים של דם והקרבה: חיל הרפואה במלחמת יום הכיפורים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2014, עמ' 190. הועלו בדרגה באוניברסיטה, מעריב, 13 באוגוסט 1968 מנכ"ל חדש לשערי צדק: פרופ' עופר מרין החליף את פרופ' יונתן הלוי, באתר כל העיר ירושלים, ‏2019-03-20
הר נחום

המונח "הר האושר" מפנה לכאן. לערך העוסק בסרט קולנוע תיעודי על ביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל, ראו הר האושר (סרט). הר נחום, הידוע גם כהר האושר, או הר הביאטיטודים ("הר המבורכים" בלטינית) הוא כתף דרומית של רמת כורזים הממוקם מצפון לימת הכנרת שבגליל התחתון, כקילומטר וחצי מצפון מזרחית לצומת כפר נחום. ההר מתנשא לגובה של 150 מטר מעל הכנרת (כ-60 מטר מתחת לגובה פני הים), ומפסגת הכתף יורד מדרון תלול אל עין שבע שלחופה הצפוני של הכנרת. ההר הוא אתר קדוש לדת הנוצרית. לפי המסורת הנוצרית[דרוש מקור] הר נחום הוא המקום בו נשא ישו את "דרשת ההר", שבה נכללו עיקרי תורתו. כמו כן הר נחום הוא הרקע בו נבחרו שנים עשר השליחים על ידי ישו בברית החדשה. ישנם מאמינים נוצרים העורכים מסע צליינות מהכנסייה שעל ראש ההר ועד לעין שבע שלמרגלותיו. על ראש ההר שוכנים מנזר, כנסיית הר האושר הפרנציסקנית, אכסניה של נזירות פרנציסקניות, גן ומשק חקלאי ששייך למיסיון האיטלקי בארץ ישראל. במעלה ההר, על גבעת טרשון המתנשאת לגובה של 142 מטרים, שוכן המרכז הבינלאומי דומוס גלילאה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1936 עד 1938 על ידי האדריכל אנטוניו ברלוצי. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני ביקרו בכנסייה וערכו בה מיסה בשנים 1964 ו-2000 בהתאמה. לרגלי ההר נמצאים שרידיהם של כנסייה ומנזר ביזנטים. מבנים אלו מתוארכים לתקופת הזמן שבין סוף המאה ה-4 ועד למאה ה-7 לספירה. מושן גבאי ויצחק גל (עורכים), מדריך ישראל החדש, כרך 4, הוצאת כתר, 2001. אנציקלופדיה מפה, כרך 5, הוצאת מפה. מדיה וקבצים בנושא הר נחום בוויקישיתוף המקום באתר Bible Places הר האושר באתר אנציקלופדיה קתוליקה הר נחום (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית
יוס שירן

יוסף (יוס) שירן (נולד בשנת 1962) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת "אבן קיסר", ובעבר ייסד וניהל מגוון חברות אחרות. שירן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, והתחנך בבית הספר התיכון הסביבתי במדרשת שדה בוקר. בשנת 1980 התגייס לסיירת מטכ"ל בה שירת כלוחם וקצין והמשיך לשרת במילואים בתפקידים פיקודיים עד לשחרורו בדרגת סגן אלוף. לאחר שחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובהמשך קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. במקביל ללימודיו פעל שירן כאנליסט פיננסי בחברת הייעוץ שירן-ליבר עד לשנת 1989, בה החל לעבוד כמנהל פרויקטים ותכנון מוצר בחברת אלקו תעשיות בע"מ, אשר עסקה בייצור של שנאי רשת למתח גבוה. בשנים 1991–1995 עסק בהקמתו וניהולו של מפעל ייעודי לייצור שלדי בניינים בנתיבות, כחלק ממאמץ המדינה לספק פתרונות מגורים לעלייה הגדולה מברית המועצות באותה תקופה. המפעל ייצר עמודים, קורות ותקרות מבטון דרוך באמצעות טכנולוגיה צרפתית המיועדת לבניית מבנים של עד ארבע קומות. יכולת הייצור של המפעל עמדה על 2000 דירות לשנה. בשנים 1995–2000 כיהן כמנכ"ל חברת טכנופלסט תעשיות בע"מ, שעסקה בהזרקה, כבישה ועיצוב מוצרי פלסטיק. בשנת 1997 הוביל את החברה להיות החברה הישראלית הראשונה המונפקת ברשימה הראשית בבורסה לניירות ערך בלונדון (LSE). שירן סיים את תפקידו בטכנופלסט בכדי להתמנות למנכ"ל תפרון בע"מ, שהתמחתה בייצור הלבשה תחתונה וביגוד ספורט, תפקיד בו כיהן עד שנת 2008. במהלך כהונתו, תפרון שהייתה מונפקת ב-בורסה לניירות ערך בניו יורק גייסה הון בישראל ונרשמה כחברה דואלית בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במסגרת תפקידו היה אחראי על פיתוח והטמעת טכנולוגיות מתקדמות לתפירה ללא תפר וטכנולוגיות ביגוד נוספות לשיפור ביצועים. במקביל כיהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת הבת "אלבה-רפואה", שהתמחתה בפיתוח מוצרי טקסטיל ייעודיים לענף הבריאות בארצות הברית, עד למכירתה לחברת Encompass, בעסקה אשר מומנה על ידי General Electric Capital. מיוני 2007 ועד דצמבר 2008 היה שירן יושב-ראש איגוד יצרני הטקסטיל והאופנה בהתאחדות התעשיינים. בשנים 2009–2016 כיהן כמנכ"ל "אבן קיסר". באותה תקופה חוותה החברה צמיחה משמעותית, הפכה לחברה גלובאלית לרבות באמצעות רכישת מפיצים ברחבי העולם, והשלימה הנפקה בנאסד"ק, שאחריה הגיעה לשווי שיא של 2.4 מיליארד דולר. בשנת 2016 ייסד שירן בשותפות את חברת SENSEQ המפתחת, מייצרת ומוכרת מערכות IoT לניטור בתיהם של בני הגיל השלישי המתגוררים בגפם. שירן כיהן גם כמנכ"ל החברה. בשנת 2020 ייסד וניהל את חברת Elight בע"מ העוסקת בסחר דיגיטלי, וכשנה לאחר מכן ייסד ושימש כיו"ר בחברת Inflow בע"מ,  פלטפורמה לאיתור עסקאות נדל"ן ואנרגיה מתחדשת באמצעות מערכת לימוד מכונה. במהלך שנים אלו העניק שירותי ייעוץ וניהול לחברות טכנולוגיות ותעשייתיות. במרץ 2023 חזר לנהל את חברת "אבן קיסר". שירן נשוי ואב לארבעה ילדים ומתגורר ברמות השבים. יוסי שירן נבחר ליו"ר איגוד תעשיות טקסטיל ואופנה, באתר Bizportal נשיא, מאת יונתן (1997-02-13). "טכנופלסט גייסה 55 מיליון ש' בבורסה הראשית של לונדון". Globes. נבדק ב-2023-09-26. ציפורי, טלי (2012-11-14). "אבן קיסר: מנכ"ל החברה שווה 30 מ' ש', הקיבוץ - מיליארד". Globes. נבדק ב-2023-09-26. ולדהורן, שירי חביב (2016-05-23). "אחרי 7.5 שנים: מנכ"ל אבן קיסר, יוס שירן, פורש". Globes. נבדק ב-2023-09-26. גולן חזני , אחרי 73 שנה: מפעל אבן קיסר בשדות ים ייסגר, 120 עובדיו יפוטרו, בתאר כלכליסט, 10 במאי 2023
סבונייה

סבונייה היא כלי לאחסון והחזקת סבון מוצק בין השימושים, כך שיישמר יבש ומתאים לרחצה או רחצת ידיים, ולא ילכלך את סביבתו. הסבונייה מוצבת ליד כיור או בתוך מקלחת או אמבטיה. יש סבוניות המובנות בכלים הסניטריים, למשל בכיור או באריחי החרסינה או הקרמיקה של חדר הרחצה, בקיר המקלחת או האמבטיה. סבוניות מיוצרות מחומרים עמידים בפני מים כגון פלסטיק, מתכת או קרמיקה. חלקן מיועדות להצבה על משטח ואחרות לתלייה על הקיר. עיצוב הסבונייה מונע את החלקת הסבון בתוכה או ממנה, למשל על ידי פסים או זיזים מובלטים בתחתיתה, או שוליים מורמים. יש סבוניות המונעות הצטברות מי סבון בתוכן, אם על ידי חרירים בתחתיתן, או על ידי עיצוב רשת, המאפשרים למים להתנקז החוצה. עבור סבון נוזלי קיימים מכלים עם משאבה, המחליפים את הסבונייה. סבונית אמייל תלויה, עם סבון, גרמניה 1948 סבוניות מובנות באריחי האמבטיה סבוניות רשת תלויות בפינת מקלחת מערכת כלי רחצה מקרמיקה: כד, קערה וסבונייה, תוצרת וילרוי & בוש, גרמניה, תחילת המאה ה-20 מתקן לסבון נוזלי מדיה וקבצים בנושא סבוניות בוויקישיתוף
בוכריס

בוכריס או לחלופין במספר וריאציות שונות כמו: בוכריץ – הוא שם משפחה יהודי-תוניסאי ויהודי-לובי (או פיהם: טרבלסי) שמקורו מערבית. "אבו כריס" - בעל העגיל, כינוי ליורדי ים באותה תקופה אשר נהגו לענוד עגיל באוזנם. שם המשפחה נפוץ בין יהודי טריפולי והאי ג'רבה - יהדות ג'רבה נחשבת לאחת מן הקהילות היהודיות העתיקות בעולם. לפי מסורת מקומית, יהודים כהנים הגיעו לאי בימי שלמה המלך יחד עם יורדי ים פיניקים, וכן לאחר חורבן בית ראשון (586 לפנה"ס). לכן ג'רבה נקראת עיר הכהנים. יש האומרים שיורדי הים אשר חיו בלוב ובתוניסיה בתקופת היווצרותו של שם משפחה זה, הם נצר לשושלת העם הפיניקי (אשר היו סוחרים ויורדי ים) או יהודים אשר היו שותפים למסעות הפיניקים. בירת העם הפיניקי הייתה קרתגו הממוקמת בתוניסיה. האם התכוונתם ל... אופק בוכריס – קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד חטיבת גולני פנחס בוכריס – בעבר מפקד יחידה 8200 ומנכ"ל משרד הביטחון רחמים בוכריס – רב, איש תלמוד, מחבר הספרים לב רחב (י' חלקים), חמיו של הרב בנימין בצרי רב באר שבע. יוסף בוכריס – דיין ומורה צדק ברובע חארה צגירה שבג'רבה שבתוניסיה, ואב בית דין ורב העיר זרזיס שבדרום תוניסיה, מחבר ספר, זיכרון יוסף, ברכת יוסף, ועוד. חיים בוכריס – רב ויו"ר מוסדות "יוסף לקח" באשדוד, הקרויים על שמו של זקינו. ישי בוכריס – (נולד בישראל ב-תשכ"ה 1965) רב ואב בית הדין הרבני באשקלון וראש כולל הדיינות בישיבת כרם ביבנה. משה בוכריס – שחקן כדורגל במכבי נתניה בוכרי יהודי לוב בתקופה העתיקה ובתקופה העות'מאנית | מרכז מורשת יהדות לוב בדרך כלל בוכריץ לעיתים "בוכריס"