laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שקוד (מחוז משנה)

שקוד (בליטאית: Skuodo rajono savivaldybė, סְקוּוֹדַס ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מ-60 מחוזות משנה של ליטא, השוכן בצפון מערב המדינה על גבול לטביה. בחלוקה המנהלית של ליטא הוא מחוז-משנה של מחוז קלייפדה. מחוז-משנה שקוד משתרע על פני 911 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2014, למעלה מ-18,000 תושבים. העיר הגדולה ביותר במחוז המשנה היא שקוד, המשמשת כמרכז המנהלי שלו. מדיה וקבצים בנושא שקוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שקוד (בליטאית) מחוז-משנה שקוד באתר "דיוקן מחוזות ליטא" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מת"ן - מכון תורני לנשים

מת"ן הוא מכון לימוד תורני לנשים על שם שרה בת יצחק יעקב רעננערט, אשר עוסק בלימוד תורה על רבדיה השונים באופן מעמיק וברמה גבוהה. המכון הוקם בשנת 1988 על ידי הרבנית מלכה בינה, אשת חינוך. מטרתו המוצהרת של המכון היא לשלב נשים בעולם ההנהגה הרוחנית-תורנית. המכון היווה פריצת דרך בלימוד התורני לנשים, ומהווה קרקע לנוכחות של נשים בשיח הלימוד והעשייה היהודיים. המכון המרכזי נמצא בירושלים. ב-1993 נפתח סניף ברעננה על ידי הרבנית אשרה קורן, בשם מת"ן השרון, על שם מינדי גרינברג. בהמשך נבנה בית מדרש גדול בו מתקיימת פעילות הסניף. בסניף זה ניתן, מעבר ללימודי התורה, להשתתף גם בשיעורי מחול, יצירה ותנועה. עם השנים נפתחו סניפים נוספים בארץ: בית שמש, חשמונאים, רחובות, זכרון יעקב, שומרון ומודיעין. לסניפים אלו אין מבנה ייעודי והשיעורים מועברים בבתי כנסת או בבתים פרטיים. הלימוד במת"ן מתחלק בין תוכנית השיעורים לקהל הרחב, ובין תוכניות בית המדרש. תוכניות בית המדרש מיועדות בעיקר לנשים בעלות רקע רחב בלימודי היהדות, בדרך כלל בעלות תואר ורקע אקדמי, המעוניינות להעמיק את הלימוד התורני. התוכניות הן רב תחומיות ומשלבות שיעורים ולימוד בחברותא. בין הנושאים הנלמדים: מקרא, תלמוד, מחשבה והלכה. התוכניות מתקיימות הן בשפה העברית והן בשפה האנגלית. במסגרת השיעורים לציבור הרחב מוצעים קורסים מגוונים בנושאי תנ"ך, משנה, מדרש, גמרא, חסידות, הלכה, מחשבה והגות, אליהם ניתן להירשם ככלל או בנפרד ובכל שלב בחיים. ישנם קורסים בעברית, באנגלית ובצרפתית. כמו כן, רבים מהשיעורים מוקלטים ומוצעים ללימוד באופן מקוון. תוכנית "מורות הלכה" היא תוכנית שמטרתה להכשיר נשים להוות דמות מנהיגה תורנית בקהילה. התכנית מתקיימת יומיים בשבוע, ובמשך שנתיים מקיפות הלומדות בתוכנית את הלכות נדה, ועוד נושאים נוספים מחיי היומיום כגון ברית מילה, אבלות ועוד. "מתן על הפרק" היא תוכנית ללימוד מקוון של נביאים וכתובים. מטרת התוכנית לשוב ולהתמקד בתנ"ך, והיא יוצרת מסגרת לימודית עצמאית, שיטתית ומסודרת. בכל שבוע לומדים שני פרקים מהתנ"ך וכך לומדים את התנ"ך כולו בשש שנים. מלבד תוכניות הלימודים לנשים, ישנה תוכנית בת מצווה בינלאומית הכוללת לימוד משותף של אמהות ובנות המופעלת ברחבי הארץ. בנוסף, מת"ן מקיים ערבי לימוד וימי עיון בהתאם ללוח השנה העברי. כמו כן, ישנה פעילות קהילתית בסניפים, לפי הצורך הקהילתי של המקום. צוות המכון כולל מרצים בעלי תארים אקדמיים גבוהים בתחומי לימודי היהדות ולימודים כלליים. מרצות רבות הן בוגרות המכון. ד"ר יעל ציגלר, בוגרת מתן, היא ראש בית המדרש והמנהלת החינוכית, וחיה בינה-כץ היא מנכ"לית המכון. אתר האינטרנט הרשמי של מת"ן - מכון תורני לנשים אתר מת"ן מת"ן השרון חגית רוטנברג, סדר נשים, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2006 מת"ן נתניה, באתר האינטרנט של ח"כ עליזה לביא, יזמות חברתיות - מת"ן - מכון תורני לנשים שירן שלו, ‏אושרה קורן נבחרה לסגנית יו"ר המועצה הדתית ברעננה, באתר "סרוגים", 30 ביוני 2014 מתן, מכון תורני לנשים (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית אתר מת"ן, אודות מת"ן (ארכיון) חגית רוזנבאום, להפיל את המחיצות, באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2014 אחרי 33 שנה: הרבנית מלכה בינה פורשת ממכון "מתן", באתר כיפה, ‏2021-06-28
קארל גרוסמן

קארל פרידריך וילהלם גרוסמן (בגרמנית: Carl Friedrich Wilhelm Großmann;‏ 13 בדצמבר 1863 – 5 ביולי 1922) היה רוצח סדרתי גרמני. גרוסמן התאבד בזמן שחיכה להוצאתו להורג מבלי לתת הודאה שלמה על היקף פשעיו ומניעיו, והם נותרו במידה רבה לא ידועים. לא ידוע הרבה על ראשית חייו של גרוסמן, מלבד שהיו לו העדפות סדיסטיות בכל הנוגע למין, ושהורשע מספר פעמים בגין התעללות מינית בילדים. ב-21 באוגוסט 1921 נעצר גרוסמן בדירתו שבברלין אחרי ששכנים שמעו צרחות ורעשים של דפיקות מדירתו ובעקבותיהם שקט. השוטרים שפרצו לדירה ובדקו את המקום מצאו על המיטה גופה טרייה של אישה שנרצחה. גרוסמן נלקח למעצר והועמד לדין בגין רצח מדרגה ראשונה. שכנים דיווחו שבמהלך השנים האחרונות היה נראה כי גרוסמן בילה באופן סדיר בחברתן של נשים, בעיקר צעירות שנראו עניות. רבות נכנסו לדירה, אך רק מעטות יצאו ממנה. לפני כן, במהלך מלחמת העולם הראשונה, מכר גרוסמן בשר רב בשוק השחור, ואף היה לו דוכן נקניקיות בתחנת רכבת קרובה לביתו. האמונה הרווחת היא שהבשר היה משאריות של קורבנותיו, כשהעצמות וחלקים אחרים שהם בלתי אכילים הושלכו לנהר. לא ידוע כמה קורבנות גרוסמן קטל. רק הגופה של הקורבן האחרון נמצאה, יחד עם כתמי דם בדירה שהראו שלפחות עוד שלושה אנשים נרצחו שם בשבועות המעטים שקדמו למעצר. יש המציעים כי 50 נשים נכנסו לדירתו של גרוסמן שם הן נרצחו, בותרו ולבסוף נאכלו על ידי לקוחות תמימים של עסקי הבשר שלו. גרוסמן הורשע ברצח ונידון למוות, אך לפני ביצוע גזר הדין הוא תלה את עצמו בתאו. המרטש מאטלנטה המפלצת מפירנצה Matthias Blazek (2009), Carl Großmann und Friedrich Schumann – Zwei Serienmörder in den zwanziger Jahren, ibidem-Verlag, Stuttgart, ISBN 978-3-8382-0027-9 Horst Bosetzky (2004), Die Bestie vom Schlesischen Bahnhof, Jaron-Verlag, Berlin, ISBN 3-89773-078-2 Peter Haining (2005), Cannibal Killers Murderers who kill and eat their victims, chapter: "The Bread And Butter Brides", Magpie Books, UK, ISBN 978-1-84529-792-3 Maria Tatar (1995), Lustmord: Sexual Murder in Weimar Germany, Princeton, NJ (English), ISBN 0-691-01590-2 Masters, R.E.L.; Lea, Eduard; Edwardes, Allen, (1963), Perverse Crimes in History: Evolving Concepts of Sadism, Lust-Murder, and Necrophilia from Ancient to Modern Times, NY: Julian Press מדיה וקבצים בנושא קארל גרוסמן בוויקישיתוף (Blazek (2009 עמוד 61
אלחואלה (מחוז)

אלחואלה (בספרדית: Alajuela) הוא מחוז בקוסטה ריקה. המחוז, הנמצא בצפון קוסטה ריקה, גובל בניקרגואה בצפון, בארדיה במערב, בסן חוסה בדרום ובפונטרנס ובגואנאקאסטה במערב. במחוז מתגוררים 848,146 תושבים (נכון ל-2011). בירת המחוז היא אלחואלה. מבחינה מנהלית מחוז אלחואלה מחולק ל-15 קנטונים. מדיה וקבצים בנושא אלחואלה בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי של 2011: תוצאות כלליות, מכון הסטטיסטיקה ומהפקדים הלאומי של קוסטה ריקה (בספרדית).
עזרובעל (קצין בצבאו של חניבעל)

עזרובעל (בלטינית: Hasdrubal) היה קצין בצבא קרתגו שלקח חלק בלוחמה בזירה האיטלקית במלחמה הפונית השנייה תפקידו של עזרובעל לא ברור, הוא נזכר פעם כמפקד פרשים ופעם כקצין אספקה. שמו מופיע לראשונה במהלך קרב אגר פלרנוס. מפקדו, חניבעל מצא עצמו במעבר הרים צר כשהמפקד הרומאי פאביוס מאקסימוס מאגף אותו מכל עבר. חניבעל הורה לעזרובעל להכין כמות רבה של לפידים ולהכין 2,000 שוורים מהשלל. הוא הורה לחייליו לאכול ולישון, ובשלוש לפנות בוקר העיר אותם וציווה לקשור את הלפידים לקרני השוורים ולהדליק אותם. הוא הורה למשרתים להעלות את העדר אל ראש הרכס, הרומאים שראו את הלפידים סברו שזהו צבא חניבעל המתקרב, ומיהרו לרוץ לשם תוך שהם מפנים את העמדה האסטרטגית, חייליו של חניבעל מיהרו ותפסו אותה. הוא נזכר שוב במהלך קרב גרוניום. חניבעל חיפש מקלט לחורף של שנת 217 לפנה"ס, הוא בחר בעיר גרוניום, ולאחר שנכשל משא ומתן עם התושבים הטיל עליה חניבעל מצור וכבש אותה, הוא הרג את התושבים אולם השאיר על כנם את הבתים והחומות כי תכנן להשתמש בהם. הוא הקים מחנה מול העיר ושלח בכל יום שני שלישים מהצבא לאסוף תבואה ושליש אחד השאיר לשמירה. בינתיים פאביוס נקרא במסגרת תפקידו חזרה לרומא והותיר את מרקוס מינוקיוס רופוס כמפקד והורה לו לא לתקוף בשום מחיר. אולם מינוקיוס לא שעה להזהרות הדיקטטור ותכנן לתקוף את מחנהו של חניבעל. חניבעל ראה את מינוקיוס ומיהר לעבור אל גבעה סמוכה עם מרבית הצבא, אולם בהדרגה נאלץ להורות לחייליו לחזור וללקט תבואה שכן חשש שבמהלך החורף לא יהיה לו די אספקה. מינוקיוס ניצל זאת ושלח את פרשיו נגד הלקטים והורה להם לא לקחת שבויים, את שאר הצבא שלח נגד מחנהו של חניבעל, מצבו של חניבעל היה נואש, אבל אז עזרובעל הופיע בדיוק בזמן עם פרשיו ומינוקיוס נסוג חזרה למחנה שלו. אולם למרות זאת אבדות הקרתגים היו רבות בעוד אבדות הרומאים קלושות. חניבעל עזב את המחנה על הגבעה וחזר לגרוניום ומאז נזהר יותר באיסוף התבואה. במהלך קרב קאנאי הוא נזכר כמפקד פרשים איברים וקלטים באגף השמאלי הקרתגי. לאחר מכן הוא אינו נזכר עוד, וייתכן שמת בקרב. פלוטרכוס, "חיי פאביוס", 6. Peddie, John, Hannibal’s War, p 95 Lazenby, John Francis, Hannibal's War, p 71 טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 46.
סנוקרסט

סנוקרסט (מאנגלית: Snowcrest) הייתה חברת לייצור גלידה שהוקמה בידי ישראל שטיינהרט ומשה פרנקנטל, יחד עם בנו צבי וחתנו יאיר וייל ופעלה בישראל בשנים 1968–1980. ישראל שטיינהרט בעצם המשיך את העסק שהקים עם משפחתו בלונדון ב-1949. החברה נרכשה על ידי "תנובה". המפעל הוקם בבני ברק בשנת 1968 ולאחר מכן עבר לאזור התעשייה קריית אריה שבפתח תקווה, לאחר שעיריית בני ברק סירבה לחדש לחברה את רישיון העסק. בהחלטה אסטרטגית החליט פרנקנטל שלא להתמודד מול יצרניות הגלידות הגדולות ובחר בשיטת שיווק חדישה ובלעדית: מכוניות מנגנות ("אוטו גלידה"). מוצרי החברה לא נמכרו בחנויות אלא רק דרך 120 המכוניות שהפעילה החברה. כעבור זמן התחילו גם החברות המתחרות להשתמש בשיטת שיווק זו. עד לכניסתה של סנוקרסט לענף הגלידה יוצרה הגלידה בישראל על בסיס שומן צמחי בלבד. סנוקרסט רכשה את הידע שלה מחברה אנגלית והחלה בייצור גלידה על בסיס שמנת. סנוקרסט ייצרה שלגונים מפרי טבעי, שלגונים על בסיס שמנת (סדרת "בוס"), חטיפי גלידה וגלידה משפחתית קפואה אך רכה לאכילה (סדרת "נמס בפה") באריזות 1.5 ליטר ו-2 ליטר. לפני מכירתה ייצרה סנוקרסט כ-2,000 טונות גלידה בעונת הקיץ. בשנת 1980 החליטה תנובה להיכנס לענף הגלידה מתוך מחשבה לנצל טוב יותר את עודפי החלב שברשותה. לאחר שהתברר שרכישת מפעל קיים כדאית יותר מהקמת מפעל חדש בתוך מחלבת רחובות, נרכשה חברת סנוקרסט במרץ אותה שנה עבור 3.7 מיליון דולרים. לאחר הרכישה מוזגה סנוקרסט לתוך פעילות חברת "טנא נגה", שגם היא נרכשה בידי תנובה בשנת 1981. גלידות המותג סנוקרסט המשיכו להמכר עד סוף שנות ה-90. לחברת "נגה גלידות" שהוקמה ב-1997 (שותפות בין חברת אסם-נסטלה ותנובה) אומץ שם המותג העולמי "גלידות נסטלה", אשר החליף את המותגים המקומיים, והמותגים סנוקרסט וטנא נגה נמחקו. תנובה רכשה את מפעל הגלידות סנוקרסט ב-150 מיליון לירות, מעריב, 7 במרץ 1980 פרטים, באתר מוזיאון תנובה בג"ץ 517/72 - סנוקרסט (ישראל) בע"מ נ' ראש העיר בני-ברק, מנכ"ל "תנובה" מצדיק רכישת "סנוקרסט", דבר, 12 במאי 1980 אמיר אייזנברג, ‏אסם: עסקי הגלידה הפסידו כ-25 מ' ש' בתשעת החודשים הראשונים של 97', באתר גלובס, 27 בנובמבר 1997 זהבה דברת, ‏קיץ 97': יתרון ברור לשטראוס בתחרות על שוק הגלידה, באתר גלובס, 22 ביולי 1997 ורד שרון-ריבלין, ‏מחלוקת חמה במקרר, באתר גלובס, 21 במרץ 2001
Yung Rapunxel

Yung Rapunxel הוא שיר של הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס. השיר יצא לאור ב-16 באפריל 2013 כסינגל הראשון מאלבום הבכורה של בנקס, Broke with Expensive Taste, דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס בארצות הברית, ודרך חברת התקליטים פולידור רקורדס בקנדה. השיר כולל אינטרפולציה לשיר "No More Drama" של זמרת הרית'ם אנד בלוז האמריקאית מרי ג'יי בלייג'. בשנת 2013 הופיעה בנקס עם השיר בפסטיבל המוזיקה גלסטונברי. תחילה אמור היה השיר לצאת לאור ב-26 במרץ 2013, אך ב-28 במרץ נקבע תאריך חדש להוצאתו, ה-16 באפריל 2013. באותו יום פורסם גם הקליפ לשיר, שצולם חודש קודם לכן. במקור תוכן השיר "Miss Amor" לצאת כסינגל הראשון מהאלבום, יחד עם השיר "Miss Camaraderie" כבי-סייד, אך לדברי בנקס, חברת התקליטים בה הייתה חתומה באותה תקופה, אינטרסקופ רקורדס, החליטה להוציא את השיר "Yung Rapunxel" כסינגל הראשון במקום. מידע על היצירה "Yung Rapunxel" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Yung Rapunxel" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Yung Rapunxel" באתר יוטיוב Yung Rapunxel, בביצוע אזיליה בנקס, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב אזיליה בנקס מדברת על השיר, סרטון באתר יוטיוב Azealia Banks Blasts Off on House-Rap Screamer ‘Yung Rapunxel’, Spin, ‏2013-03-11 News - Entertainment, Music, Movies, Celebrity, MTV News (באנגלית) Yung Rapunxel - Direct Sample of Vocals / Lyrics Azealia Banks confirms herself for Glastonbury appearance?, פורסם ב-4 במרץ 2013 Watch Azealia Banks' Crazy "Yung Rapunxel" Video, פורסם ב-16 באפריל 2013 AZEALIA BANKS UNLEASHES ‘YUNG RAPUNXEL’ ON FIRST SINGLE, פורסם ב-28 בינואר 2013
דוקטורוב

האם התכוונתם ל... א"ל דוקטורוב – סופר אמריקאי דמיטרי דוקטורוב – גנרל רוסי קורי דוקטורוב – בלוגר יהודי קנדי-בריטי, עיתונאי, וסופר מדע בדיוני
ולדימיר נידרגאוס

ולדימיר ויקטורוביץ' נידרגאוס (בקזחית: Владимир Викторович Нидергаус; נולד ב-13 באוגוסט 1967) הוא כדורגלן עבר קזחי-רוסי, ששיחק בעמדת החלוץ. נידרגאוס התחיל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים של עיר הולדתו קוקשטאו. בשנת 1991 חתם בקאיראט אלמטי אותה עזב ב-2 באוגוסט 1992 כאשר חתם ברוטור וולגוגרד בה שיחק 5 שנים במהלכן סיים עם המועדון פעמיים במקום השני והגיע עימה לגמר הגביע הרוסי בו הפסידה לדינמו מוסקבה. בקיץ 1997 חתם במכבי חיפה עימה זכה בגביע המדינה בסיום העונה, אך מיעט לשחק ולכן עזב את המועדון בתום העונה וחתם במכבי הרצליה. במהלך חורף 1999 חזר לרוטור וולגוגרד. בשנת 2000 חתם באסטנה-1964 במדיה היה מלך השערים של הקבוצה בעונה זו עם 15 שערים ב-28 הופעות וזכה עימה באליפות. הוא סיים את הקריירה שלו בפרוסן מינסטר וווינה[דרושה הבהרה] הגרמניות. נדרגאוס שיחק בשנת 1992 עבור נבחרת קזחסטן במדיה רשם 2 הופעות וכבש שער אחד, אך בשנת 1994 העדיף את נבחרת רוסיה במדיה רשם הופעה אחת. עם הצלחתו באסטנה-1964 הוא חזר לנבחרת קזחסטן במדיה רשם עוד הופעה אחת. לאחר הפרישה שימש כמנהל ברוטור וולגוגרד ושחטאר קאראגנדי. ב-18 ביוני 2012 מונה על ידי פדרציית הכדורגל של קזחסטן ליו"ר המחלקה הממונה על הנבחרות הלאומיות של קזחסטן. ולדימיר נידרגאוס, באתר Transfermarkt ולדימיר נידרגאוס, באתר National Football Teams ולדימיר נידרגאוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
תיירי טזאמטה

תיירי פיג'ו טזאמטה (בצרפתית: Thierry Fidjeu Tazemeta; נולד ב-13 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר מגינאה המשוונית ממוצא קמרוני ששיחק בעמדת החלוץ. טזאמטה נולד בדואלה בירת קמרון, התחיל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים. בקיץ 2003 הצטרף לקסוויקה טיגרס המלטזית. במהלך הקריירה שלו שיחק טזמאטה בהורן, שוונאנסטאדט, פאשינג ואוסטריה קרנטן האוסטריות. בינואר 2008 הגיע לישראל כדי לחותם במכבי נתניה והוא עזר לה להגיע למקום השני בסיום העונה שמוביל למוקדמות גביע אופ"א. ב-26 בינואר 2009 קיבל כרטיס אדום בהפסד 2-1 נגד הפועל תל אביב ולאחר המשחק שוחרר מהמועדון לאחר קיבל כרטיס אדום שגם במשחק מול מכבי חיפה שאירע חודש קודם לכם. לאחר מכן הספיק לשחק עבור דיארבקירספור, קוניאספור, אוסטריה קלגנפורט, פורט וסנט-קולומבן לוסימנסה לפני שחתם בוולטה. בינואר 2016 חתם בהרטברג אומגבונג מהליגה הרביעית באוסטריה. בצעירותו שיחק טזאמטה בנבחרת הנוער של קמרון, ובשנת 2011 החליט לשחק עבור נבחרת גינאה המשוונית. ב-8 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק ידידות נגד צ'אד. ב-29 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד גמביה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2012. תיירי טזאמטה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל תיירי טזאמטה, באתר Transfermarkt תיירי טזאמטה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) תיירי טזאמטה, באתר Soccerway תיירי טזאמטה, באתר National Football Teams תיירי טזאמטה, באתר FootballDatabase.eu תומר גנור, מכבי נתניה: השחרור של קיויו הגיע, באתר ynet, 28 בינואר 2008 מיקי ג'אן, ‏תיירי טזאמטה קרוב לסיכום בדיארבקרספור, באתר ONE‏, 15 באוגוסט 2009
דניאל הבר

דניאל בראם הבר (באנגלית: Daniel Bram Haber; נולד ב-20 במאי 1992) הוא כדורגלן עבר קנדי-יהודי ששיחק בעמדת החלוץ. הבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קורנל במדיה כבש 17 שערים ובישל 8 שערים במשך שנתיים בהם שיחק בקבוצה. בסוף עונת 2012 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה של ליגת המכללות ונכלל בנבחרת העונה של הליגה לצד חלוצים נוספים לרבות פטריק מלינז. ב-6 בינואר 2013 חתם לשנתיים וחצי במכבי חיפה. בשלושת החודשים הראשונים שלו בישראל הבר לא זכה לדקות משחק, אך שותף ב-4 משחקים לקראת סיום העונה בהם כבש שני שערים. ב-24 ביוני 2013 חתם הבר באפולון לימסול הקפריסאית. ב-28 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–2 נגד אלקי לרנקה. לאחר שלא היה מרוצה ממעמדו בלרנקה, ב-25 ביולי 2014 הושאל לאיה נאפה בה היה שותף ב-30 משחקים בהם כבש רק 3 שערים. ב-22 ביולי 2015 חתם בהפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית. בינואר 2016 עזב את המועדון וחתם בוייטקאפס 2, קבוצת המילואים של מועדון ה-MLS ונקובר וייטקאפס. ב-23 במאי 2013 הבר זומן לראשונה לסגל נבחרת קנדה לקראת המשחק נגד קוסטה ריקה. 5 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד קוסטה ריקה בו הפסידה קנדה 0–1. בהמשך הוא זומן לעוד מספר משחקי ידידות. מדיה וקבצים בנושא דניאל הבר בוויקישיתוף דניאל הבר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל הבר, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל הבר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל דניאל הבר, באתר Transfermarkt דניאל הבר, באתר Soccerway דניאל הבר, באתר National Football Teams דניאל הבר, באתר FootballDatabase.eu איזי ען דור, ‏ספרטקוס הקנדי: סיפורו המדהים של דניאל הבר, באתר ONE‏, 4 בינואר 2013 דורון בן דור, ‏הבר חתם בחיפה לשנתיים וחצי: הגשמת חלום, באתר ONE‏, 6 בינואר 2013 רז אמיר, ‏ניר מנצור ודניאל הבר חתמו בשורות איה נאפה, באתר ONE‏, 25 ביולי 2014 קובי פורטל, ‏החלוץ דניאל הבר חתם ברמת השרון מהלאומית, באתר ערוץ הספורט, 22 ביולי 2015 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דניאל הבר".
אוברטין

אוברטין (באוקראינית: Обертин, בפולנית: Obertyn, ביידיש: אבערטין) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, במחוז משנה טלומאץ', אשר עד השואה התקיימה בה קהילה יהודית. ב-22 באוגוסט 1531 נערך בסמוך לעיירה "קרב אוברטין", בין כוחותיהם של הנסיך המולדבי פטרו ררש ושל מלך פולין זיגמונט סטארי, אשר הסתיים בניצחון פולני ובכיבוש מחדש של חבל פוקוטיה. במאה ה-18 הייתה העיירה בבעלות פרטית של האצולה, ונודעה בירידי השוורים שהתקיימו בה. במאות ה-19 וה-20 שימשה מרכז מסחר ומלאכה ליישובים החקלאיים שסביבה. בעקבות הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה נפגעה כלכלת העיירה ואוכלוסייתה הצטמצמה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מסוף המאה ה-17. בשנת 1765 הוקם בעיירה בית ספר יהודי מיסודו של הרץ הומברג, ובשנת 1895 הוקם בית ספר מיסודו של הברון הירש. במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 כיהנו בעיירה רבנים לבית גרוס, אשר הראשון מבינם היה יצחק משה גרוס, שכיהן עד פטירתו בשנת 1865. בשנת 1920 מונה לכהן כרב העיירה אברהם שפירא. על אף הצביון החרדי של תושבי העיירה, פעלו בה גם תנועות ציוניות, ובשנות השלושים פעל בה בית ספר עברי. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה קרוב ל-1,200 יהודים, כרבע מסך תושביה. ב-17 בספטמבר 1939 נכנסו לעיירה כוחות הצבא האדום, ועם כניסתם פורקו מוסדות הקהילה וארגוניה. לראש מועצת העיירה מונה משה רוזנשטוק. עם צאת הסובייטים מהעיירה ביוני 1941, החלו בסביבתה פרעות של האוקראינים ביהודים, ובהשפעת מספר אוקראינים בעיירה נמנע טבח שתוכנן גם בה. ב- 2 ביולי 1941 נכנס לעיירה הצבא ההונגרי. בתקופה זו עברו דרכה אלפי עקורים יהודים מתחומי הונגריה אל מעבר לנהר דניסטר, שם נרצחו. באוגוסט 1941 עבר השלטון בעיירה לידי הגרמנים, ועד מהרה פרסמו גזרות נגד היהודים, כגון חובת ענידת סרט מגן דוד על הזרוע, איסור מסחר ומלאכה, איסור יציאה מהעיירה ועבודות כפייה על כל הגברים בני 14 ומעלה. הגרמנים השחיתו את בית הכנסת בעיירה, תוך שאילצו את רב העיירה ונכבדי הקהילה לרקוד מסביב למדורה בה שרפו את ספרי התורה. בעיירה הוקם יודנרט, בראשותו הועמד מוניו ליטוואק, אשר עסק בהעברת רכוש וכסף לגרמנים ולאוקראינים, ובמסירת גברים לעבודות כפייה. החל מסתיו 1941 הוחמרו תנאי הקיום של היהודים בעיירה, ובמיוחד של כמה עשרות פליטים מהונגריה, שהצטופפו בבית המרחץ של העיירה ברעב ובקור. בפברואר 1942 נלקחו מהעיירה כמה יהודים שהואשמו בקומוניזם לקולומיאה, ושם נרצחו, וביום 10 באפריל 1942 צוו כל יהודי העיירה לעבור בתוך ארבעה ימים לגטו קולומיאה. לאחר העקירה הוכרזה העיירה "נקייה מיהודים", והאוקראינים בזזו את רכוש היהודים שנותר בה. כ-600 יהודים שהגיעו לעיירה עד אוגוסט 1942 צוו ביום 6 בספטמבר לעבור להורודנקה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ- 120 יהודים הסתתרו בסביבת העיירה וביער חוצימיז', אך רבים מהם נתפסו, והוצאו להורג על ידי המשטרה האוקראינית. ביום 30 במרץ 1944 שבו לעיירה כוחות הצבא האדום. היחידים ששרדו מהקהילה היהודית בעיירה הם 11 מבין המגויסים לצבא האדום, 28 יהודים שפנו לברית המועצות ו- 36 יהודים שהסתתרו בסביבת העיירה ולא נתפסו. אוברטין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "אוברטין", באתר השטעטל הווירטואלי "אוברטין", באתר JewishGen (באנגלית) די געשיכטע פון שטעטעל אבערטין און זיינע אידען (ביידיש) Krystyna Carmi, The Strange Ways of Providence in my Life (באנגלית) אוברטין (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
גאווה ודעה קדומה (סדרה, 1980)

גאווה ודעה קדומה (באנגלית: Pride and Prejudice) היא סדרת טלוויזיה משנת 1980 בהפקת ה-BBC, עיבוד של הסופרת פיי וולדון לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן, שיצא לאור לראשונה בשנת 1813. בסדרה בת חמשת הפרקים מככבים אליזבת גארווי כאליזבת בנט ודייוויד רינטול בתפקיד מר דארסי. לרומן נעשו עיבודים רבים לקולנוע ולטלוויזיה - סדרה זו היא החמישית במספר שהופקה על ידי ה-BBC. גרסאות נוספות של הרומן שודרו ב-1938, 1952, 1958, 1967 וב-1995. פרק ראשון: כשמר בינגלי מגיע לגור בקרבת מקום למשפחת בנט, גברת בנט רואה אותו כרכושה הפרטי של אחת מחמש בנותיה הרווקות. פרק שני: מר קולינס, שעתיד לרשת את לונגבורן בית משפחת בנט, מבקש להתפייס עם המשפחה. הוא מתעתד לשאת לאישה את אחת הבנות. פרק שלישי: ג'יין נפגעת עמוקות מהעזיבה הפתאומית של מר בינגלי ונסיעתו ללונדון. אליזבת משוכנעת שמר דארסי הוא האשם בכך, כמו גם בצרות שנגרמו למר ויקהם. פרק רביעי: בעיני אליזבת הצעת הנישואים של מר דארסי היא מעליבה, ובלתי ראויה לג'נטלמן. אך כאשר היא קוראת את מכתבו של דארסי, ונודע לה האמת על ויקהם, היא מתביישת בעצמה ובדעות הקדומות שלה. פרק חמישי: אחרי שאליזבת מבקרת בפמברלי ופוגשת שוב את מר דארסי, היא מבינה שהרושם הראשוני שלה ממנו היה שגוי. בגלל מעשיה של לידיה, היא מתחילה להתחרט על ההזדמנות שהוחמצה. אליזבת גארווי - אליזבת בנט דייוויד רינטול - פיצוויליאם דארסי פיטר סטלן - ג'ורג' ויקהם פרסיליה מורגן - גברת בנט מוריי ווטסון - מר בנט סבינה פרנקלין - ג'יין בנט נטלי אוגל - לידיה בנט טסה פיק-ג'ונס - מרי בנט קלייר היגינס - קיטי בנט אוזמונד בולוק - צ'ארלס בינגלי מרשה פיצאלן - קרוליין בינגלי ג'ניפ גרנוויל - גברת הרסט אדוארד ארתור - מר הרסט איירין ריצ'רד - שרלוט לוקאס מלקולם ריני - מר קולינס אליזבת סטיוארט - ליידי לוקאס פיטר האוול - סר ויליאם לוקאס ג'ודי פארפיט - ליידי קתרין דה ברג מויר לזלי - אן דה ברג אמה ג'ייקובס - ג'ורג'ינה דארסי דזמונד אדמס - קולונל פיצוויליאם שירלי קיין - גברת פיליפס ברברה שלי - גברת גרדינר מייקל ליס - מר גרדינר דורין מנטל - גברת ריינולדס מדיה וקבצים בנושא גאווה ודעה קדומה בוויקישיתוף "גאווה ודעה קדומה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה", באתר AllMovie (באנגלית) "גאווה ודעה קדומה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מבצר ארנברייטשטיין

מבצר ארנברייטשטיין (בגרמנית: Festung Ehrenbreitstein) נמצא על הר בגדה המזרחית של הריין מול קובלנץ במדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה. יש עדות להתיישבות במקום עוד מהאלף הרביעי לפנה"ס. הוא מוזכר לראשונה בכתובים ב-1139 כרכושו של הארכיבישוף של טריר. מהיותו קרוב לגבול צרפת הוא הותקף מספר פעמים עד שנכבש על ידם ב-1799. הם נסוגו מהאזור ב-1801 לאחר שפוצצו את המבצר. לפי הסכם קונגרס וינה מ-1815 עבר חבל הריין לשליטת פרוסיה והיות שקובלנץ חלשה על השייט בריין ובמוזל, ביצרו הפרוסים את המבצר והרחיבו אותו. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחזק המבצר על ידי כוחות הכיבוש הצרפתיים עד 1947. ב-1946–1950 הוא שימש כמחנה פליטים ולאחר מכן שימש לדיור. ב-1956 נפתח בו המוזיאון הראשון וב-1972 הוקמה בשטחו אנדרטה לחללי הצבא הגרמני. המבצר משמש כיום אתר תיירותי ותרבותי. יש בו מוזיאון לצילום, מוזיאון ארכאולוגי ותערוכות אמנותיות קבועות ומתחלפות. כן נערכים בו קונצרטים ואירועי תרבות שונים. ב-2010 הוקם רכבל שהוא מהגדולים בגרמניה המחבר את הפינה הגרמנית עם המבצר. דבר זה הפך את המבצר יותר נגיש ופופולרי. מהמבצר יש תצפית מרהיבה על קובלנץ, הריין והפינה הגרמנית. ב-2002 הוכרז המבצר שנמצא בתוך עמק הריין המרכזי העילי כאתר מורשת עולמית של אונסקו. הכניסה למבצר תותח ישן במבצר הרכבל למבצר פנים המבצר לוחית זיכרון לחללי הצבא הגרמני בשתי מלחמות העולם (שני מיליון במלחמה הראשונה ושלושה וחצי מיליון במלחמה השנייה). מדיה וקבצים בנושא מבצר ארנברייטשטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מבצר ארנברייטשטיין (בגרמנית) מבצר ארנברייטשטיין, ברשת החברתית פייסבוק מבצר ארנברייטשטיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי של המבצר (בגרמנית) (אורכב 23.09.2015 בארכיון Wayback Machine) רכבל קובלנץ