ג'יימס וויאט

ג'יימס וויאט (3 באוגוסט 1746 – 4 בספטמבר 1813) היה אדריכל אנגלי, מתחרה של רוברט אדם בסגנונות הנאו-קלאסיים והנאו-גותיים. הוא נבחר לאקדמיה המלכותית לאמנויות ב-1785 והיה נשיאה מ-1805 עד 1806. וויאט נולד ב-3 באוגוסט 1746 בוויפורד, ליד ליצ'פילד, סטפורדשייר, אנגליה. וויאט שהה שש שנים באיטליה, 1768–1762, יחד עם ריצ'רד באגוט מסטפורדשייר, שהיה מזכירו של צ'ארלס קומפטון, הרוזן השביעי מנורת'המפטון, השגריר ברפובליקה הוונציאנית. בוונציה למד וויאט אצל אנטוניו ויסנטיני (1688–1782) בתור שרטט וצייר אדריכלי. ברומא הוא עשה רישומים מדודים של כיפת בזיליקת פטרוס הקדוש, "בהיותו נאלץ לשכב על גבו על סולם תלוי אופקית, ללא עריסה או מעקה, מעל חלל מפחיד של 300 רגל". כששב לאנגליה, בחירתו כאדריכל של הפנתיאון המוצע או "Winter Ranelagh " ברחוב אוקספורד, לונדון, הביאה לו הצלחה מיידית אשר כמעט שאין שנייה לה. אחיו סמואל היה מהמקדמים העיקריים של התוכנית, וללא ספק בזכותו, עיצוביו של אדריכל צעיר וכמעט חסר שם התקבלו בוועדה. כאשר הפנתיאון נפתח בשנת 1772, בחירתם קיבלה מיד את אישור הציבור האופנתי: הוראס וולפול הכריז שהוא "המבנה היפה ביותר באנגליה". מבחינה חיצונית הוא לא היה ראוי לציון, אבל האולם הקלאסי המכופה, מוקף במעברים ובקצוות אפסידליים, היה משהו חדש בחדרי כינוסים, והביא לאדריכל שלו תהילה מיידית. העיצוב הוצג באקדמיה המלכותית, לאחר מכן הגיעו הזמנות פרטיות, ובגיל 26 מצא את עצמו וויאט אדריכל ביתי אופנתי וב-27 באוגוסט 1770 חבר באקדמיה המלכותית. נימוסיו המהוקצעים הבטיחו לו חברים וגם פטרונים בקרב הגדולים, וכאשר נשמעה שמועה שהוא עומד לעזוב את הארץ כדי להפוך לאדריכל של קתרין השנייה מרוסיה, מספרים על קבוצת אצילים אנגלים שהציעו לו תשלום ריטיינר של 1,200 פאונד רק כדי לעמוד לשירותם. הבתים הכפריים הנאו-קלאסיים העיקריים שלו כוללים את היטון הול ליד מנצ'סטר (1772), Heveningham Hall בסאפולק (1788-99 בקירוב), ואת Castle Coole באירלנד, כמו גם Packington Hall, Staffordshire, ביתה של משפחת Levett לדורותיה, ואת דודינגטון פארק בגלוסטרשייר עבור משפחת קודרינגטון. ב-15 בפברואר 1785 נבחר וויאט לאקדמאי של האקדמיה המלכותית, עבודת התעודה שלו הייתה ציור של המאוזוליאום של דארנלי. וויאט נהרג ב-4 בספטמבר 1813 בתאונת כרכרה שבה נסע מעל המרלבורו דאונס עם ידידו ומעסיקו, כריסטופר בת'ל-קודרינגטון מפארק דודינגטון. הוא נקבר במנזר וסטמינסטר. הוא הותיר אחריו אלמנה וארבעה בנים. הבכור שבהם, בנימין דין, והצעיר, פיליפ, היו אדריכלים בולטים. מתיו קוטס (1777–1862), הבן השני, הפך לפסל ידוע. עבודתו הטובה ביותר היא פסל הברונזה של ג'ורג' השלישי ברחוב קוקספור ליד כיכר טרפלגר. צ'ארלס, הבן השלישי, היה לזמן מה בשירות חברת הודו המזרחית בכלכותה, אך חזר לאנגליה ב-1801; לא ידוע דבר על הקריירה המאוחרת שלו. היו לו תלמידים רבים, ביניהם: ויליאם אטקינסון ; W. Blog; ה' בראון; ג'וזף דיקסון (אולי בנו של השרטט); ג'ון פוסטר הבן מליברפול; JM Gandy; ג' האמפרי; הנרי קיטשן; ג'יימס רייט סנדרסון; ר' סמית; תומאס וג'ון ווסטמאקוט; מ' ווין; ובניו בנג'מין ופיליפ וויאט. מייקל גנדי ו-PJ Gandy-Deering היו גם הם במשרדו במשך זמן מה. השרטוט הראשי של וויאט היה ג'וזף דיקסון. לדברי פארינגטון, הוא היה איתו מאז בניית הפנתיאון. בשנים מאוחרות יותר, הוא ביצע שינויים בפרוגמור עבור המלכה שארלוט, ומונה למודד הכללי של העבודות. בשנת 1800 לערך, הוא הוזמן לבצע שינויים בטירת וינדזור, שהיו כנראה משמעותיים הרבה יותר אלמלא מחלתו של ג'ורג' השלישי, ובשנת 1802 הוא עיצב עבור המלך את " הארמון המבוצר המוזר " בקיו אשר היה יוצא דופן בזכות השימוש הנרחב של ברזל יצוק בבנייתו. בין 1805 ל-1808 שיפץ וויאט את בית ווסט דין בווסט דין, ווסט סאסקס. עבודתו של וויאט הייתה יוצאת דופן מכיוון שהיא בנויה כולה מצור, אפילו עד לפתחי הדלת והחלונות, שבדרך כלל היו מצופים באבן. בשנת 1776, ויאט החליף את הנרי קין בתור המודד של מנזר וסטמינסטר (בשנה זו הוא מונה גם לאדריכל של אליזבת, רוזנת הום ב־Home House, אם כי הוא פוטר והוחלף על ידי רוברט אדם שנה לאחר מכן). ב-1782 הוא הפך, בנוסף, לאדריכל של התחמושת. עם מותו של סר וויליאם צ'יימברס הוא קיבל את תפקיד המודד הכללי ומבקר העבודות ב-1796. וויאט הפך לאדריכל הראשי של היום, מקבל יותר עבודות ממה שהוא יכול היה למלא. העיסוק הנרחב שלו וחובותיו למשרותיו הרשמיות הותירו לו מעט זמן לתת תשומת לב ראויה לצרכים האישיים של לקוחותיו. כבר בשנת 1790, כשהוזמן להגיש עיצובים לבנייה מחדש של כנסיית סנט צ'אד בשרוסברי, הוא לא עמד בהתחיבויות לעיתים כה תכופות, שהוועדה "נעלבה עמוקות ופנתה למר ג'ורג' סטיוארט". בשנת 1804, ג'פרי וויאט אמר לפרינגטון שדודו הפסיד "הרבה הזמנות גדולות" בשל הזנחה כזו. כאשר פנה אליו לקוח חדש, הוא היה מתעניין בתחילה בהזמנה, אך כשהעבודה עמדה להתחיל הוא היה מאבד בה עניין ו"מעסיק את עצמו בעניינים מקצועיים פעוטים שאחרים יכלו לעשות". ניהול עסקיו הרשמיים לא היה טוב יותר מיחסו ללקוחותיו הפרטיים, ואין ספק כי הרגליו חסרי האחריות של וויאט הם שהביאו לארגון מחדש של מועצת העבודות לאחר מותו. וכתוצאה מכך, משרד המודד הופקד בידיו של מנהל פוליטי בסיוע שלושה "אדריכלים צמודים". וויאט היה מעצב מבריק אך קליל, שעבודתו אינה מאופיינת בשום סגנון אינדיבידואלי מובהק. בזמן שהחל לעסוק במקצוע, האדריכלים האופנתיים היו האחים אדם, שאת סגנון עיטור הפנים שלהם הוא המשיך לחקות בהצלחה כזו שהם התלוננו על גנבת עין בהקדמה לספרם עבודות האדריכלות, שהופיע ב-1773. שנים רבות לאחר מכן אמר וויאט עצמו לג'ורג' השלישי ש"לא הייתה ארכיטקטורה רגילה מאז סר וויליאם צ'יימברס - שכשהגיע מאיטליה הוא מצא את הטעם הציבורי פגום על ידי ההאחים אדם, והוא היה חייב לציית לו". חלק ניכר מעבודותיו הקלאסיות של וויאט הוא, למעשה, גרסה עדינה של סגנון האחים אדם, עם עיטורים באבן קואד ומדליונים בסגנון אטרוסקי, שבוצעו במקרים רבים על ידי הצייר ביאג'יו רבקה, שהועסק גם על ידי יריביו. רק לקראת סוף חייו פיתחו הוא ואחיו סמואל (ולקשר איתם את אחיינו לואיס) את הסגנון החמור והקפדני של האדריכלות הביתית האופייני לסגנון וויאט במיטבו.אך בין עבודותיו המוקדמות יש כאלה (למשל שער הכנסייה והמאוזוליאום ב-Cobham) המעידים על היכרות עם Treatise on the Decorative Part of Civil Architecture של צ'מברס. כך שלא בלתי סביר, שאילו היה נאמן יותר לטעמו האמנותי, היה ממשיך את מסורתו של צ'מברס ולא מחקה את "הטעם הירוד" של האחים אדם. אילו ניתנה לו ההזדמנות לתכנן איזשהו בניין ציבורי גדול, ייתכן שהוא היה מוכיח עצמו כתלמיד אמיתי של צ'יימברס; אך הקריירה שלו כאדריכל ממשלתי עלתה בקנה אחד עם מלחמות נפוליאון, ומותו בטרם עת שלל ממנו השתתפות בשיפורים המטרופולינים של שלטונו של ג'ורג' הרביעי. בינתיים, המוניטין של וויאט כיריב של רוברט אדם הואפל על ידי המוניטין שלו כאדריכל גותי. כל אדריכל ג'ורג'יאני נקרא מדי פעם לעצב בסגנון ימי הביניים, וויאט לא היה הראשון בתחום. עם זאת, בעוד שקודמיו רק שינו את החלקים הגבוהים שלהם על ידי הוספת ביצורים וחלונות מחודדים, וויאט הרחיק לכת וניצל עד תום את התכונות הציוריות של אדריכלות ימי הביניים על ידי קיבוץ לא סדיר והוספת מגדלים וצריחים לצלליות שלו. האפשרויות הרומנטיות של האדריכלות הגותית מודגמות על ידי וויאט באופן המרשים ביותר במנזר פונטהיל ובאשרידג' ; ולמרות שהם בקנה מידה גס ולעיתים קרובות לא מדויקים בפרטים, בתים אלה הם בין ציוני הדרך של התחייה הגותית באנגליה. בחייו נהנה וויאט מהמוניטין של "החיאת במדינה הזו של היופי הנשכח מזמן של האדריכלות הגותית", אך החשיבות האמיתית של עבודתו הגותית הייתה באופן שבו היא גישרה על הפער בין הגותיות הרוקוקו של אמצע המאה ה-18, לבין ימי הביניים הרציניים של תחילת המאה ה-19. שחזורי הקתדרלות שלו נעשו בהשראת הרעיון המוטעה שכנסייה מימי הביניים צריכה להיות הומוגנית בסגנון וללא הפרעות של מסכים, אנדרטאות ושרידים בולטים אחרים מהעבר. אך סניפי הכנסייה שהעסיקו אותו לא הבינו בנושא יותר מהאדריכל שלהם, ובמנזר וסטמינסטר לפחות הוא ביצע עבודת תיקון דחופה באופן בלתי יוצא מן הכלל.[דרושה הבהרה] פעילותו בסולסברי, דורהאם, הרפורד וליצ'פילד זכתה לביקורת חריפה על ידי ג'ון קרטר ב"מרדפים אחר חדשנות ארכיטקטונית", ובמידה רבה בגלל הוקעתו העיקשת של קרטר, בשנת 1796, וויאט לא הצליח להיבחר כעמית אגודת העתיקות. עם זאת, בשנה שלאחר מכן הוא הצליח, והורשה להוסיף את הסיומת FSA לשמו ברוב של מאה עשרים ושלושה קולות. וויאט נבחר לאקדמיה המלכותית ב-1785, ולקח חלק פעיל בפוליטיקה של האקדמיה. בשנת 1803 הוא היה אחד מחברי המועצה שניסו להצהיר על עצמאותה של האספה הכללית של האקדמיה, וכאשר המחלוקות שנוצרו הובילו את בנג'מין וסט להתפטר מהנשיאות בשנה שלאחר מכן, היה זה וויאט שנבחר לתפוס את מקומו. בחירתו לא אושרה רשמית על ידי המלך, ובשנה שלאחר מכן נראה שהוא השלים עם חזרתו של ווסט לתפקיד. וויאט היה אחד ממייסדי מועדון האדריכלים ב-1791, ולעיתים ניהל את פגישותיו בטברנת Thatched House. בשנת 1802 בנה וויאט בית חדש עבור ג'ון אגרטון, הרוזן השביעי מברידג'ווטר באחוזת אשרידג' בהרטפורדשייר, שהיא כיום בניין רשום בדרגה א'. בשנת 1803 שכר תומאס ג'ונס את וויאט לתכנן את כנסיית הפוד סט. מייקל, Eglwys Newydd, ב-Ceredigion, ויילס. בין העבודות הידועות של וויאט: הפנתיאון, רחוב אוקספורד, לונדון, 1770–1772, נהרס 1937 Christ Church, אוקספורד, הצדדים הצפוניים והמזרחיים של קנטרברי Quad, כולל השער 1773–1783 מצפה רדקליף, אוקספורד, 1776-94 Brasenose College, אוקספורד, עיצב מחדש את הספרייה 80–1779 Holywell Music Room, אוקספורד, פנים משופץ 1780 חדרי האספה, צ'יצ'סטר, סאסקס, 1783 ווסטר קולג', אוקספורד, פנים הקפלה והאולם 1783, הקפלה עוצבה מחדש על ידי ויליאם בורגס רויאל ארסנל, וולוויץ', מבנים שונים עבור מועצת החימושים, 1783–1807 אוריאל קולג', אוקספורד, הספרייה ושינויים בחדרי הפרובוסט 91–1788 בית העירייה של ליברפול, פנים 1783–1813 ניו קולג', אוקספורד, שינויים באולם, הקפלה והספרייה 94–1789 מכללת מרטון, אוקספורד, בניה מחדש של האולם 1790–1794, שוב נבנה מחדש על ידי סר ג'ורג' גילברט סקוט 1872-4 Lincoln's Inn, לונדון, תיקונים לגג הקפלה בשנת 1791 Balliol College, אוקספורד, בניה מחדש של האולם ועיצוב מחדש של הספרייה ב-1792 Magdalen College, Oxford, שינויים באולם ובקפלה 5–1792 האקדמיה הצבאית המלכותית, וולוויץ', 1796–1805 צריפי הארטילריה המלכותיים, וולוויץ', 1796-7 ארמון וסטמינסטר, שחזור בית הלורדים 1800–1813, נשרף 1834 בית העירייה ריפון, יורקשייר, 1801 כלא ספסל המלך, לונדון, שיקום ושינויים 1803–1804, נהרס כלא מרשלסי, לונדון, שיקום ושינויים 1803–1805, נהרס קסרקטין פנהאם, ניוקאסל על הטיין, 1804–1806 הארסנל הימי, גרייט יארמות', נורפוק 1806, נהרס ב-1829 הנשקיה, שרוסברי 1806 המכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט, ברקשייר, 1807–12 בוצע על ידי ג'ון סנדרס ששינה את העיצוב, בעיקר באמצעות שימוש בסגנון הסדר הדורי היווני עבור האכסדרה. בית דורסט, וויטהול, לונדון, הסבה למשרדי ממשלה 1808, נהרס צלב השוק, Devizes, ווילטשייר, 1814 כנסיית סנט ג'יימס, בקהילה המתוכננת של מילטון עבאס, דורסט, 1774–86 קפלת סנט ג'ורג', טירת וינדזור, שינויים 1787–1790 קתדרלת סולסברי, עבודות שיקום 1787–93 כנסיית פיטר הקדוש, מנצ'סטר, 1788–94, נהרסה קתדרלת ליצ'פילד, שחזור 1788–95 קתדרלת הרפורד, שחזור 1788–97 מנזר מילטון, דורסט, כנסיית מנזר משוחזרת 1789–91 כנסיית איסט גרינסטד, סאסקס 1789–1813 קתדרלת דורהאם, שחזור 6–1795 כנסיית סנט קיה, קורנוול, 1802 נהרסה ב-1895 מנזר ווסטמינסטר, לונדון, עבודות שיקום 1803 כנסיית האפוד, קרנרבונשייר, 1803, נשרפה ב-1931 כנסיית וויפורד, סטפורדשייר, 1803 קפלת הגבירה של הנרי השביעי, מנזר וסטמינסטר, שחזור 1807–13 כנסיית האנוורת', מידלסקס, 1808–13, נבנתה מחדש 1865 פורטמן סקוור 11–15, לונדון, 1774 בית, כיכר גרוונר, לונדון, 1778-9 Conduit Street 9, לונדון, 1779 בית ריצ'מונד, לונדון, תוספת של שני חדרים וגרם מדרגות 1782, נשרף 1791 פולי פלייס 1, לונדון, 1783, ביתו של ג'יימס וויאט עצמו, נהרס ב-1925 Lichfield House, 15 כיכר סנט ג'יימס, לונדון, שינויים בחדר האורחים 4–1791 בית מונטגיו, כיכר פורטמן 22, לונדון, תוספות 1793, הופצץ בבליץ 1940 בית המלכה (ארמון בקינגהאם), לונדון, שינויים, נבנה מחדש על ידי ג'ון נאש 1825–1830 כיכר סנט ג'יימס 22, לונדון, 1803 Old Palace Kew, לונדון, תיקונים 1802–11 New Palace Kew, לונדון, 1802–11, מעולם לא הושלם בגלל שיגעונו של ג'ורג' השלישי, נהרס 8–1827 בית דבונשייר, לונדון, גרם המדרגות הבדולח 1811–12, נהרס 1924 בית קרלטון, לונדון, ספרייה שופצה בשנת 1812, נהרס Abbeyleix House, מחוז לאוס, אירלנד 1773 גאדסדן פלייס, הרטפורדשייר, 1768–73 היטון הול, לנקשייר, 1772 שפילד פארק, סאסקס, 1776 Farnham House, Cavan, בערך 1777, הורחב על ידי פרנסיס ג'ונסטון, בערך 1800 גרוב האוס, רוהמפטון, 1777 בית בריינסטון, דורסט, 1778 נבנה מחדש על ידי ריצ'רד נורמן שו, 1890 הוטפילד פלייס, קנט, 1778–80, נהרס 1954 Badger Hall, שרופשייר, 1779–1783, נהרס 1952 Roundway House, וילטשייר, 1780, נהרס חלקית ב-1954 Fornham Hall, Suffolk, 1781–1782, נהרס 1957 Lee Priory, קנט, 1782–1790, נהרס 1954, חדר שרד במוזיאון V&A ניו פארק, Roundway, Devizes, Wiltshire, 1783, נהרס 1955 Sudbourne Hall, Suffolk, 1784, מאוחר יותר הורחב ושופץ פארק סנינגדייל, ברקשייר, 1785, נבנה מחדש בית Wynnstay, דנביגשייר, 1785–1788, נבנה מחדש במאה ה-19 פארק סטנסטד, סאסקס, 1786–1791, נבנה מחדש ב-1900 סופטון קורט, הרפורדשייר, 1788 בית אמרדאון, קילמרסדון, סומרסט, 1788 בית גרספורד, דנביגשייר, בערך 1790 Hartham Park, וילטשייר, 1790-1795 Castle Coole, מחוז פרמנאג, 1790-1798 Frogmore House, ברקשייר, 1792 סאנדרידג' פארק, קנט, 1792–1795, סיים ג'ון נאש Henham Hall, Suffolk, 1793–1797, נהרס 1953 פרלי פארק, ברקשייר, 1795 Bowden House, Bowden Hill, Wiltshire, 1796 Fonthill Abbey, וילטשייר, 1796–1813 טרנטהאם הול, סטפורדשייר, 1797, שופץ על ידי סר צ'ארלס בארי, נהרס באזור 1909 פארק סטוק פוגס, בקינגהמשייר, 1797–1802 מנזר וויקומב, בקינגהמשייר, בסביבות 1798 פארק דודינגטון, גלוסטרשייר, 1798–1808 טירת נוריס, האי וייט, 1799 טירת פנסילבניה, דורסט, 1800 Cranbourne Lodge, Windsor Great Park, 1800, נהרס ב-1830 בית נקטון, סאפוק, 1801 טירת בלוואר, לסטרשייר, 1801–1813, העבודה נמשכה תחת הכומר טי תורנטון לאחר מותו של וויאט ווסט דין פארק, סאסקס, 1804, מוגדל ב-1893 אשרידג', הרטפורדשייר, 1808–1813, הושלם על ידי אחיינו סר ג'פרי וויאטוויל לאחר מותו של וויאט בית בסטרטהאם, סארי, 1810 טירת אלבסטון, דרבישייר, 1812 פולי, Temple Island, 1771 גשר, בית צ'יזוויק, מיוחס, 1774 קובהם הול, קנט, מאוזוליאום דארנלי, 1783 פארק ברוקלסבי, לינקולנשייר, המאוזוליאום, 1787–94 מגדל ברודוויי, מבנה הבל מבודד עבור ליידי קובנטרי, 1794 Peper Harrow, Surrey, קונסרבטוריון 1797, נהרס סביב 1913 Croome Park, Worcestershire, מבני גן שונים כולל מגדל הפנורמה, 1801 חורבה גותית, Frogmore, תאריך לא ברור פאולי קורט, אוקספורדשייר, שינויים פנימיים 1771 Cobham Hall, קנט, שינויים ותוספות, 1771–81, 1789–93, 1801–12 בית קרישל, דורסט, שינויים פנימיים 1773 פארק צ'רלטון, וילטשייר, שינויים 1774 בית אוברי, נוטינג היל, לונדון, שינויים 1774 שרדלו, בקינגהמשייר, שינויים בספרייה ובבנייני גן (נהרס) 1774 Copped Hall, עיצוב מחדש של הספרייה באסקס, נשרף ב-1917 מנזר מילטון, דורסט, עיצוב פנים 6–1775 Belton House, לינקולנשייר, ספריה ובודואר 7–1776 Burton Constable Hall, יורקשייר, חדר הסבה מערבי ומבני מגורים בכניסה, 1776-8 Heveningham Hall, הפנים והחממה, בתוספת בית הכומר ו־Huntingfield Hall (חווה) 1776–84 בלאגדון הול, נורת'מברלנד, שינויים פנימיים 1778, מבני מגורים לפארק 1787 ואורוות 1789–91 Ragley Hall, ווריקשייר, שינויים ופנים 1780 סנדלפורד פריורי, ברקשייר, שינויים ותוספות 6–1780 פארק פישובי, הרטפורדשייר, שחזור של בית ישן יותר לאחר שריפה 4–1782 Plas Newydd, Anglesey, שינויים והרחבות 1783–95 ו-1811 Gunton Hall, נורפוק, הרחבה 1785, נהרס חלקית Leinster House, דבלין, עיטור הגלריה 1785 בית קרמור, צ'לסי, שינויים 1785–1788, נהרס בית גודווד, סאסקס, הגדלות, כלביות ובית הגבירה האלמנה, 1787–1806 טירת פאודרהם, תוספת של חדר מוזיקה 1788 בית סוהו, ברמינגהם, שינויים, תוספות ופנים שנות ה-1790 Felbrigg Hall, נורפוק, שינויים 1791–1804 טירת אוקלנד, מחוז דורהאם, מסך גותי, שער פנימי, מסלול תהלוכות, קפלה וחדר כס כ-1795 Corsham Court, וילשייר, שינויים 1796 קריקט סנט תומאס, סומרסט, שינויים 1796–1800 טירת וינדזור, ברקשייר, שינויים ופנים 1796–1800 Canwell Hall, סטפורדשייר, הוסיפת אגפים ועיצוב פנים, 1798, נהרס 1911 פארק סווינטון, יורקשייר, אגף צפוני 1798 בית קאסיוברי, הרטפורדשייר, שינויים ותוספות 1799 Wilton House, וילטשייר, שינויים 1801–11 בולסטרוד פארק, בקינגהמשייר, 1807, נבנה מחדש על ידי בנג'מין פרי 1862 פארק סווינטון, יורקשייר, אגף דרומי 1813 Chicksands Priory, Bedfordshire, שינויים 1813–14 Draycot House Draycot Cerne, וילטשייר, עיצוב לתקרה ובסיס לפסל חזה מאת ג'וזף ווילטון 1784 מעטים הרישומים המקוריים של וויאט שידוע שקיימים כיום, אבל בספריית RIBA יש תוכניות שלו עבור Badger Hall, Fonthill Abbey, דאונינג קולג' ו־Ashridge Park. באקדמיה המלכותית יש ציורים למאוזוליאומים בפארק ברוקלסבי ובקובהאם הול. אלבום של רישומים של וויאט, ברשותו של Vicomte de Noailles, מכיל עיצובים של נברשות, לפידים, אגרטלים, תוכנית של לורד קורטאון ועוד. אלה של טירת סליין נמצאים באוסף מאריי של הספרייה הלאומית של אירלנד. יש דיוקן של וויאט בספריית RIBA, ודיוקן בעיפרון מאת ג'ורג' דאנס נמצא בספריית האקדמיה המלכותית. בנוסף, לגלריית הדיוקנאות הלאומית יש פסל ברונזה של וויאט מאת ג'ון צ'ארלס פליקס רוסי. משפחת וויאט רוברט אדם מדיה וקבצים בנושא ג'יימס וויאט בוויקישיתוף ג'יימס וויאט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'יימס וויאט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "James Wyatt PRA (1746 – 1813)". Royal Academy of Arts. נבדק ב-2020-11-03. Bingham, Neil, (2011) page 46 Masterworks: Architecture at the Royal Academy of Arts, Royal Academy of Arts, מסת"ב 978-1-905711-83-3 Saint & Guillery (2012), p. 148. Anthony Dale, James Wyatt, pg. 210–217, 2nd edition 1956, Blackwell "Former Officers' Mess, Fenham Barracks, Newcastle upon Tyne". British listed buildings. נבדק ב-17 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Pelham Mausoleum". אורכב מ-המקור ב-26 בפברואר 2018. נבדק ב-25 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Country Life, 5 December 1947 and 2 July 1948 "Portrait of James Wyatt, P.R.A. | RA Collection". Royal Academy of Arts. נבדק ב-2020-11-03. "James Wyatt". National Portrait Gallery (באנגלית). נבדק ב-2020-11-03.