laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחל

תַּחַל (באנגלית: Primer; בתעתיק לעברית לעיתים, במיוחד בעגה המדעית: פְרָיימר) הוא מקטע קצר של חומצת גרעין המסייע בתהליך שכפול ה-DNA. אורכו של התחל הוא כ-20 נוקלאוטידים. הסיבה לקיומו היא אי-יכולתו של האנזים DNA פולימראז להתחיל ביצירת גדיל חדש של DNA; האנזים, האחראי על שכפול DNA בתא, מסוגל אך ורק להאריך גדיל DNA קיים. התחל מספק לאנזים נקודת התחלה ליצירת גדיל חדש. את התחל מסנתז אנזים הנקרא פרימאז (באנגלית: Primase), המהווה את המרכיב העיקרי במנגנון הקרוי פרימוזום (Primosome). פרימאז—סוג של RNA פולימראז (האנזים האחראי בעיקר לתהליך השעתוק)—יוצר את התחל לפי תבנית גדיל ה-DNA המיועד לשכפול (כלומר: כשמופיע גואנין, למשל, ב-DNA, מופיע ציטוזין בתחל, לפי כללי זיווג הנוקלאוטידים). התחל עשוי במקרה זה מגדיל RNA, שכן RNA פולימראז מסוגל לסנתז RNA בלבד. בתאים פרוקריוטיים (חיידקים) האנזים DNA פולימראז III—המשכפל העיקרי מבין שלושת סוגי ה-DNA פולימראז—מתייחס לתחל כאל רצף DNA רגיל ומתחיל להאריך אותו. עם סיום השכפול מסיר אנזים אחר—DNA פולימראז I—את התחל ומשלים את החסר בעזרת מקטע DNA. בתהליך שכפול ה-DNA קיימים הבדלים רבים בין שכפול הגדיל המוביל (גדיל ה-DNA שכיוונו '3→'5) ובין הגדיל המאחר (שכיוונו הפוך). הגדיל המוביל מסונתז באופן רציף ובתחילתו מוצב תחל בודד. הגדיל המאחר, עקב כיוונו ההפוך, מסונתז פיסות-פיסות המתחברות האחת לשנייה לאחר ייצורן (פיסות אלו קרויות מקטעי אוקזקי). בתחילתו של כל מקטע אוקזקי מוצב תחל. תחלים מיוצרים באופן מלאכותי על ידי חברות ביוטכנולוגיה ומשמשים רבות בשיטות בגנטיקה ובביולוגיה מולקולרית, כדוגמת PCR. פריימר דיימר (תחל דימרי) הארכת תחל פרימאז מדיה וקבצים בנושא תחל בוויקישיתוף
יהודה פאפו

הרב יהודה פאפו (מכונה: "בן פל"א"; ? – י"ב בניסן ה'תרל"ג, 1873) היה מרבני ישיבת המקובלים בית אל בירושלים. תרגם ללאדינו את הספר "פלא יועץ" שכתב אביו, הרב אליעזר פאפו. נולד בסיליסטרה שבבולגריה, בנו של הרב אליעזר פאפו. נשא לאשה את בתו של רבי מאיר חיינסון פאז'ו מסרייבו. עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. היה מרבני ישיבת המקובלים בית אל. נהג לחתום "בן פל"א". עסק בהוצאת ספרי אביו ותרגם ללאדינו את הספרים פלא יועץ (וינה, 1870-1872). הוציא לאור את ספרו של אביו "חסד לאלפים" (סלוניקי, תר"א) והוסיף עליו חלקים משלו. נמנה עם הרבנים שחתמו על הסכם הכוללות בעדה הספרדית בירושלים. תקופה מסוימת התגורר בחברון ולאחר מכן שב לירושלים. בתקופת שבתו בחברון התגלעה מחלוקת בין הכוללות, ובעקבות זאת הוציא את הקונטרס "שבר פושעים" (ירושלים, דפוס ישראל ב"ק, תרכ"ב). נפטר בי"ב בניסן ה'תרל"ג, יום לאחר פטירת בנו מאיר. בנו, רבי אליעזר פאפו, הספיד את אביו ואחיו בעיתון "החבצלת": "לזאת יחרד לבי ולב כל שומע תצילנה אוזניו, על אב ובן נאספו כאחד בכ"ד שעות, הלא הגדתי לכם מהמאורע האיום ונורא". השניים נקברו בסמיכות בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "איש אלוקים קדוש, רב משרשיא, מבני עליה, חסידא ופרישא, ראשון לכל דבר אשר בקדושה, הרב המופלא וכבוד ה' מלא". בנו, רבי אליעזר פאפו, היה מחכמי ירושלים[דרושה הבהרה], ואף הוא נהג לחתום כאביו "בן פל"א". יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל, כרך ב' עמוד ל' המבשר, גיליון 486, "עדה המצבה הזאת" אליעזר פאפו, חסד לאלפים, מהדורת סלוניקי, תר"א, באתר היברובוקס - ספרו של אביו שהוציאו לאור והוסיף משל עצמו אליעזר פאפו, פלא יועץ, מהדורת וינה, 1870, באתר היברובוקס - ספרו המפורסם של אביו בתרגומו שלו ללדינו וכל בית ישראל יבכו את השריפה אשר שרף ה', 23 במאי 1873, בעיתון החבצלת.
פרימר

האם התכוונתם ל... תחל – מקטע קצר של חומצת גרעין פרימר – החודש השלישי בלוח השנה המהפכני בצרפת אישים: דב פרימר – משפטן ישראלי פטרה פרימר(אנ') – שחיינית מזרח גרמנייה פריימר פרמר
נשיא רודזיה

נשיא רודזיה (באנגלית: President of Rhodesia) היה ראש המדינה של רודזיה משנת 1970 עד הפסקת קיומה של רודזיה ב-1979. כיאה למשטר הפרלמנטרי של רודזיה, היה תפקיד הנשיא משולל סמכויות ביצועיות של ממש, אשר היו כעיקרו של דבר נחלת ראש הממשלה. שני פוליטיקאים רודזיים מונו לתפקיד ושניים אחרים כיהנו בו בפועל עקב התפטרות הנשיא הראשון ומותו של זה השני. כלל ארבעתם היו לבנים ממוצא בריטי. בשנת 1979 עת הוקמה זימבבואה רודזיה, מדינת מעבר בחסות הרוב הלבן בדרך להקמתה של זימבבואה המודרנית, מונה למדינה נשיא שחור. לאחר הכרזת העצמאות של רודזיה מבריטניה בשנת 1965, במדינה הצעירה לא מיהרה לייסד משרת ראש מדינה. עקב תקוותם של הרודזים להישאר ממלכה תחת הכתר הבריטי, הם ראו במלכת בריטניה את ראש מדינתם, אשר נציגה ברודזיה הוא מושל המדינה היושב בה זה עשרות שנים. עם זאת בריטניה דחתה את עצמאות רודזיה, ומושל המושבה האמפרי גיבס פיטר את ראש הממשלה איאן סמית בעקבות הכרזת העצמאות. ממשלת רודזיה סירבה לייחס חשיבות לצעדי הפיטורין של גיבס והתעלמה ממנו. לנוכח הנתק בין המדינה הרודזית למושל, את תפקידיו המסורתיים של ראש המדינה ביצע בשנים הבאות סגן ראש ממשלת רודזיה קליפורד דופונט, בתוקף תפקידו כקצין המנהלה לממשלה (באנגלית: Officer Administering the Government). עם הפיכתה של רודזיה בשנת 1970 לרפובליקה כתוצאה ממשאל עם שנערך בנושא שנה קודם לכן, נקבע תפקיד נשיא המדינה. דופונט התמנה לנשיא. בשנת 1975, לאחר כעשור כראש המדינה הרודזית תחילה כקצין מנהלה ובהמשך כנשיא, התפטר דופונט עקב בריאותו הלקויה. כנשיא זמני נכנס לתפקיד התעשיין הנרי אווראר עד למינויו בשנת 1976 של ג'ון ווראת'ל. שנתיים לאחר מכן נפטר ווראת'ל, ובחודשים הבאים, האחרונים לקיומה של רודזיה, כיהנו כנשיאים זמניים אווראר ונשיא הסנאט ג'ק ויליאם פית'יי. עם מעבר השלטון ברודזיה מהמיעוט הלבן לרוב השחור והקמת זימבבואה רודזיה בשנת 1979, התמנה לראשונה בתולדות רודזיה נשיא שחור, היה זה איש החינוך ג'וזאיה ציון גומדה. הוא כיהן בתפקידו חודשים ספורים בלבד, עד לסופה של מדינה קצרת ימים זאת והקמתה של זימבבואה עם חתימת הסכם בית לנקסטר. מושל רודזיה הדרומית ראש ממשלת רודזיה
טרנט סיינסבורי

טרנט סיינסבורי (באנגלית: Trent Sainsbury; נולד ב-5 בינואר 1992) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק באל-וכרה הקטרית ובנבחרת אוסטרליה בעמדת הבלם. סיינסבורי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פרת' גלורי, אליה הצטרף בגיל 16. שנה לאחר מכן, הצטרף לאקדמיית AIS. בשנת 2010 חתם בסנטרל קואסט מארינרס. ב-24 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בדרבי נגד ניוקאסל ג'טס. עד לסיום העונה, סיינסבורי שיחק תשעה משחקי ליגה. במהלך עונת 2011/2012 חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה. בעונת 2012/2013 נבחר לשחקן השנה בקבוצה, בסיום העונה זו זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה בתולדותיה. ב-3 באפריל 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד גוויז'ואו רנה במסגרת ליגת האלופות האסיאתית. בדצמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל האוסטרלית בניצחון 1–2 נגד פרת' גלורי. בינואר 2014 סיינסבורי חתם לשנתיים וחצי בזוולה מליגת העל ההולנדית. ב-6 בפברואר 2014 סיינסבורי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אוטרכט, אך בדקה ה-72 של המשחק נפצע בברכו וסיים את העונה. סיינסבורי חזר לשחק בסופר קאפ ההולנדי, בו ניצחה זוולה 0–1 את אייאקס. בינואר 2016 חתם בג'יאנגסו סונינג מליגת העל הסינית לשלוש שנים תמורת 1.5 מיליון דולר. ב-31 בינואר 2017 הושאל לאינטר מילאנו מהסרייה א' לחצי שנה. ב-28 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–5 נגד אודינזה, ובכך הפך לשחקן האוסטרלי הראשון שמשחק באינטר. בפברואר 2018 הושאל לגראסהופרס ציריך עד לסיום העונה. ב-7 באוגוסט 2018 סיינסבורי חתם בפ.ס.וו. איינדהובן. ב-29 באוגוסט 2019 סיינסבורי חתם במכבי חיפה. ב-31 באוגוסט 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד הפועל חיפה. את שער הבכורה כבש ב-18 בינואר 2020 בניצחון 4:0 על סקציה נס ציונה. באוגוסט 2020 שחורר ממכבי חיפה לאחר 31 הופעות בהן כבש שני שערים. לאחר שעזב את מכבי חיפה, הצטרף סיינסבורי למועדון קורטרייק הבלגי. בצעירותו, סיינסבורי שיחק בנבחרות הצעירות של אוסטרליה והשתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2011. במאי 2013 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. בספטמבר 2014, סיינסבורי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–2 לבלגיה. סיינסבורי נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2015, בו זכתה אוסטרליה לראשונה בתולדותיה. במשחק הגמר אף נבחר לשחקן המצטיין. סנטרל קואסט מארינרס ליגת העל האוסטרלית: 2012/2013 זוולה הגביע ההולנדי: 2013/2014 מגן יוהאן קרויף: 2014 נבחרת אוסטרליה גביע דרום אסיה עד גיל 16: 2008 גביע אסיה בכדורגל: 2015 אישיים כדורגלן השנה של סנטרל קואסט מארינרס: 2012/2013 נבחרת העונה של הליגה האוסטרלית: 2012/2013 השחקן המצטיין של גביע אסיה בכדורגל: 2015 נבחרת הטורניר של גביע אסיה בכדורגל: 2015 מדיה וקבצים בנושא טרנט סיינסבורי בוויקישיתוף טרנט סיינסבורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרנט סיינסבורי, ברשת החברתית אינסטגרם טרנט סיינסבורי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל טרנט סיינסבורי, באתר Transfermarkt טרנט סיינסבורי, באתר Soccerway טרנט סיינסבורי, באתר WorldFootball.net טרנט סיינסבורי, באתר National Football Teams טרנט סיינסבורי, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏רשמי: מכבי חיפה החתימה את טרנט סיינסבורי, באתר ONE‏, 29 באוגוסט 2019 ‏צפו: מכבי חיפה התפוצצה עם 0:4 על סקציה נס ציונה, באתר ספורט1, 17 בינואר 2020
עונת 2018/2019 ביורוליג

עונת 2018/2019 ביורוליג היא העונה ה-62 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, והעונה ה-19 תחת השם "יורוליג" (לפני כן נקרא המפעל גביע אירופה לאלופות בכדורסל). זו העונה השלישית ברציפות בפורמט הליגה ובדרך בחירת הקבוצות המשתתפות בה, שנקבעו עקב סכסוך יורוליג-פיב"א בשנים שקדמו לה. העונה נפתחה ב-11 באוקטובר 2018 ומשחק הגמר של הפיינל פור נערך בפרננדו בואסה ארנה שבוויטוריה, ספרד, בחודש מאי 2019. בתחרות משתתפות 16 קבוצות, שיתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים - כל קבוצה משחקת משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שמונה הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לפלייאוף, בו ישחקו המדורגת בשיטת הצלבה של הראשונה נגד המדורגת שמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. הפלייאוף יתקיים בפורמט של סדרות "הטוב מחמישה", כאשר בסיומו התקיים פיינל פור, שנערך בשנה זו בפרננדו בואסה ארנה שבויטוריה, ספרד בחודש מאי 2019. אולמות קבוצות היורוליג 2018/2019   בודוצ'נוסט פודגוריצה סאסקי בסקוניה דרושפאקה צסק"א מוסקבה ארמאני מילאנו ברצלונה פנרבחצ'ה מכבי תל אביב אולימפיאקוס פנאתינייקוס ריאל מדריד ז'לגיריס קובנה גראן קנריה חימקי מוסקבה באיירן מינכן אנאדולו אפס מקרא:   העפלה לשלב ההצלבה   אי-העפלה לשלב ההצלבה 8 הקבוצות שהעפילו משלב העונה הסדירה התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון, השני והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השלישי והרביעי (במידת הצורך). ארבע קבוצות העפילו לשלב חצי הגמר, ושתי המנצחות בחצאי הגמר התמודדו בגמר על תואר אליפות אירופה בכדורסל. צ'כיה יאן וסלי (טורקיה פנרבחצ'ה) ארצות הברית מייק ג'יימס (איטליה ארמאני מילאנו) כף ורדה אדי טבארס (ספרד ריאל מדריד) גאורגיה גוגה ביתאדזה (מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה) מדיה וקבצים בנושא עונת 2018/2019 ביורוליג בוויקישיתוף יאיר זעפרני, כל מה שרציתם לדעת על עונת היורוליג 2018-19, באתר הופס, 11 באוקטובר 2018
גידול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גידול – נגע הנובע מריבוי חריג של תאים בגוף גידול חקלאי (אנ') שילוב גידולים (אנ') גידול ילדים – ראו הורות גידול בעלי חיים בית גידול (הַבִּיטָט) – סך כל תנאי הסביבה שמשפיעים על התפוצה ועל ההשפעה של אורגניזם במקום מחייתו הטבעי גורם גידול – חלבון הממריץ חלוקת תאים והתמיינות תאים גדול
ג'ולייטה מזינה

ג'ולייטה אנה מזינה (באיטלקית: Giulia Anna (Giulietta) Masina;‏ 22 בפברואר 1921 – 23 במרץ 1994) הייתה שחקנית קולנוע איטלקייה. הייתה נשואה לבמאי הקולנוע פדריקו פליני מ-1943 ועד מותו, וכיכבה ברבים מסרטיו. ב-1945 ילדה בן שמת לאחר שבועיים. הוא היה ילדם היחיד של השניים. מזינה מתה ממחלת הסרטן ברומא ב-1994, בגיל 73, חמישה חודשים לאחר שנפטר בעלה, פליני. Paisà, בבימוי רוברטו רוסליני (1946) Senza pietà, בבימוי אלברטו לטואדה (1948) Luci del varietà, בבימוי אלברטו לטואדה ופדריקו פליני (1950) Persiane chiuse, בבימוי לואיג'י קומנצ'יני (1951) Sette ore di guai, בבימוי ויטוריו מץ ומרצ'לו מרקזי (1951) Cameriera bella presenza offresi..., בבימוי ג'ורג'ו פסטינה (1951) Wanda la peccatrice, בבימוי דואיליו קולטי (1952) Il romanzo della mia vita (Luciano Tajoli), בבימוי ליונלו דה פליצ'ה (1952) Lo sceicco bianco, בבימוי פדריקו פליני (1952) Europa '51, בבימוי רוברטו רוסליני (1952) Ai margini della metropoli, בבימוי קרלו ליצני (1953) Via Padova 46 (Lo scocciatore), בבימוי ג'ורג'ו ביאנקי (1953) Donne proibite, בבימוי ג'וזפה אמאטו (1954) Cento anni d'amore (episodio Purificazione), בבימוי ליונלו דה פליצ'ה (1954) לה סטרדה, בבימוי פדריקו פליני (1954) Buonanotte... avvocato!, בבימוי ג'ורג'ו ביאנקי (1955) Il bidone, בבימוי פדריקו פליני (1955) לילות כביריה, בבימוי פדריקו פליני (1957) Fortunella, בבימוי אדוארדו דה פיליפו (1958) Nella città l'inferno, בבימוי רנאטו קסטלני (1959) La donna dell'altro (Jons und Erdme), בבימוי ויקטור ויקאס (1959) חיי שעה La gran vita (Das kunstseidene mädchen), בבימוי Julien Duvivier (1960) ג'ולייטה של הרוחות, בבימוי פדריקו פליני (1965) Scusi, lei è favorevole o contrario?, בבימוי אלברטו סורדי (1966) Non stuzzicate la zanzara, בבימוי לינה ורטמילר (1967) La pazza di Chaillot (The madwoman of Chaillot), בבימוי ברוס פורבס (1969) ג'ינג'ר ופרד, בבימוי פדריקו פליני (1985) Sogni e bisogni, בבימוי סרג'ו צ'יטי (1985) La signora della neve (Frau Holle), בבימוי Jurai Jakubisko (1986) היום, אולי... (Aujord'hui, peut-ětre...), בבימוי Jean-Louis Bertuccelli (1991) מדיה וקבצים בנושא ג'ולייטה מזינה בוויקישיתוף ג'ולייטה מזינה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ולייטה מזינה, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ולייטה מזינה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ולייטה מזינה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ולייטה מזינה, באתר Discogs (באנגלית) ג'ולייטה מזינה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ולייטה מזינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Cowell, Alan (1994-03-24). "Giulietta Masina, Italian Actress Who Inspired Fellini, Dies at 73". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-10-31. ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איימי הוברמן

איימי הוברמן (באנגלית: Amy Huberman; נולדה ב-20 במרץ 1979) היא שחקנית וסופרת אירית ממוצא יהודי, שהופיעה במספר רב של הפקות מאז תחילת הקריירה שלה ב-2002 בתוכנית "On Homeground" ברשת RTÉ. הוברמן נולדה וגדלה בקבינטילי שבדרום דבלין. היא הבת האמצעית במשפחה בת שלושה ילדים. אביה הרולד נולד בלונדון למשפחה יהודית-פולנית. אמה, סנדרה, היא ממחוז וקספורד באירלנד. הוריה התחתנו ב-1974. אחיה מארק הוברמן אף הוא שחקן, והופיע בסרט "Boy Eats Girl" ובסדרה הרפואית "The Clinic". היא למדה בלורטו קולג' פוקסרוק, והשתתפה בשיעורים בבית הספרס למשחק בטי אן נורטון. אחרי סיום הלימודים נרשמה ליוניברסיטי קולג' דבלין (UCD) במטרה להיות עובדת סוציאלית, אבל כשגילתה את חוג הדרמה שינתה כיוון בקריירה שלה. הוברמן ידועה באירלנד בעיקר מהופעתה בתפקיד דייזי בסדרת הדרמה "The Clinic" של רשת RTÉ. העונה השביעית והאחרונה של הסדרה שודרה בספטמבר 2009. עוד כיכבה הוברמן בסדרת הטלוויזיה "ג'ורג' ג'נטלי" של ה-BBC ובסרט הטלוויזיה "Showbands". בקולנוע שיחקה הוברמן בסרט "Satellites & Meteorites" בבימויו של ריק לרקין, ובסרט "A Film with Me in It" בכיכובו של דילן מורן. שני הסרטים יצאו לאקרנים ב-2008. הרומן הראשון של הוברמן "Hello Heartbreak"‏ (ISBN 978-1844882144) יצא לאור ב-2 ביולי 2009. היא זכתה בתביעה של העיתון The People שטען שהיא הופיעה עירומה בסרט "קארמה רעה" (2002, הופץ גם בשם "Hell's Gate"). ב-2010 החלה הוברמן להופיע בתוכנית הקומית "שלישייה" שהוזמנה על ידי קומדי סנטרל ונכתבה בידי טום מקריי. שידור הסדרה החל ב-17 באוקטובר 2011. העונה השנייה שודרה בסוף 2012. ב-2016 שיחקה הוברמן בעונה השביעית של הסדרה "רגליים קרות" בתפקיד שרה פוינטר. ביולי 2010 התחתנה הוברמן עם בריאן או'דריסקול שהיה קפטן נבחרת הרוגבי של אירלנד. לבני הזוג נולדו שני ילדים בת בשם סיידי ובן בשם בילי. מדיה וקבצים בנושא איימי הוברמן בוויקישיתוף איימי הוברמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איימי הוברמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Amy and Bod's New Adventure". Irish Independent. 2 בדצמבר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Mark Huberman at IMDb Jarlath Regan (29 באוקטובר 2016). "Amy Huberman". An Irishman Abroad. SoundCloud. נבדק ב-5 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Profile at IMDb "Cannes not Brian's cup of tea but Amy proves a smash hit". Irish Independent. 20 במאי 2008. נבדק ב-8 בספטמבר 2008. {{cite news}}: (עזרה) "Izzy in a tizzy but author's heart not in genre", Irish Times review (7 July 2009). Bad Karma (2002) also known as Hell's Gate profile, imdb.com; accessed 2 May 2014. Roisin Ingle (2 ביולי 2010). "Irish rugby captain O'Driscoll marries". Irish Times. נבדק ב-2 ביולי 2010. {{cite news}}: (עזרה) "Amy Huberman gives birth to baby girl". RTÉ. 10 בפברואר 2013. נבדק ב-10 בפברואר 2013. {{cite news}}: (עזרה) "BOD II: Brian and Amy have a new baby - Billy O'Driscoll". 20 בנובמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Amy Huberman: 'My writing career came out of being unemployed and living in a basement flat in London'". Independent News & Media. 20 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
ראש ממשלת רודזיה

ראש ממשלת רודזיה (באנגלית: Prime Minister of Rhodesia) (רודזיה הדרומית לפני 1964) היה התפקיד של ראש ממשלת רודזיה שהפכה לקולוניה אוטונומית של בריטניה בשנת 1923, והכריזה על עצמאות ב-11 בנובמבר 1965. כתוצאה מכך הייתה למדינה בלתי מוכרת עד ל-1979. בדצמבר 1979, המדינה נכנסה לשלטון בריטי זמני, ובאפריל 1980 קיבלה עצמאות מוכרת בתור זימבבואה. המערכת הפוליטית של רודזיה הייתה מבוססת על שיטת ווסטמינסטר, ותפקיד ראש הממשלה היה דומה לזה של מדינות עם היסטוריה חוקתית דומה - למשל, אוסטרליה וקנדה. ערך מורחב – רודזיה פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הקולוניה האוטונומית הבריטית של רודזיה הדרומית - או רודזיה מאז אוקטובר 1964 - נוצרה ב-1 באוקטובר 1923 על אדמה שנשלטה לפני כן על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית. הממשלה הבריטית סיפחה את השטח, ומיד אחר כך מכרה אותו אל הממשלה האחראית החדשה של רודזיה הדרומית בעבור 2₤ מיליון. מאז 1953 ועד ל-1963, רודזיה הצפונית, רודזיה הדרומית וניאסלנד - זמביה, זימבבואה ומלאווי של היום, בהתאמה - היו מאוחדות בפדרציה של רודזיה וניאסלנד, הידועה גם בשם הפדרציה המרכז אפריקאית. מושל רודזיה הדרומית נשיא רודזיה מדיה וקבצים בנושא ראש ממשלת רודזיה בוויקישיתוף
צ'קר מרתון

צ'קר מרתון (באנגלית: Checker Marathon) היא מכונית נוסעים אמריקאית שבין השנים 1960–1982 יוצרה על ידי יצרנית הרכב "צ'קר מוטורס קורפוריישן" ("Checker Motors Corporation" (אנ')) . מטה ומפעל "צ'קר מוטורס קורפוריישן" מוקמו ב-"Kalamazoo, Michigan" (אנ') במישיגן. דגמי ה"צ'קר מרתון" שווקו כמכונית נוסעים לצרכנים, כלימוזינות וכמוניות. דגמי "צ'קר מרתון" שירתו כמוניות, והתפרסמו בניו יורק כ"מוניות הצהובות". בנוסף שירתו דגמי "צ'קר מרתון" כניידות משטרה. בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה העשרים רכבי "צ'קר מרתון" מדגם "A12" בצבע שחור, שימשו כמכוניות ליווי לפמליית האפיפיור פאולוס השישי. משנת 1969 יוצר הדגם "Checker MARATHON DELUXE". דגמי "צ'קר מרתון" יובאו לישראל ואף שירתו כמוניות. משנת 1966 הותקנו בדגמי ה"צ'קר מרתון", חגורות בטיחות קדמיות ואחוריות, בשנת 1968 הותקנו מנורות סימון צד על כל פגושים, ענבר מלפנים, אדום מאחור, בשנת 1968 הותקנו חגורות כתף קדמיות לנוסעים, בשנת 1969 הותקנו משענות ראש, בשנת 1975 הורכב בדגמים ממיר קטליטי לדלק נטול עופרת. 4 דלתות - סדאן 5 דלתות - סטיישן 6 צילינדרים 8V צילינדרים מנוע בנזין מנוע דיזל "A-9" "A-10" (יוצר משנת 1962) "A-10W" (תוכנן ל-6 מושבים) "A-10W" (תוכנן ל-8 מושבים) "A-11" (תוכנן ל-6 מושבים) "A-11" (תוכנן ל-8 מושבים) "A-11E" "A-11W" (סטיישן) "A-12" (תוכנן ל-6 מושבים) "A-12" (תוכנן ל-8 מושבים) "A-12E" "A-12M" (תוכנן ל-6 מושבים) "A-12M" (תוכנן ל-8 מושבים) "A-12W" (סטיישן) "A-19E" "A-128E" (דגם Checker AERO) "צ'קר מרתון" "צ'קר מרתון" "צ'קר מרתון" דגם "A-11", שנת 1982 "צ'קר מרתון" דגם "A-12", שנת 1975 "צ'קר מרתון" "צ'קר מרתון" "צ'קר מרתון" דגם "A-11", שנת 1976 - מבט לתא הנהג "צ'קר מרתון" דגם "A-12", שנת 1974 "צ'קר מרתון" - מונית בניו יורק "צ'קר מרתון" - מונית בניו יורק לוגו "צ'קר מרתון" "צ'קר מרתון" - סטיישן, שנת 1971 "צ'קר מרתון" - סטיישן "צ'קר מרתון" - סטיישן, שנת 1972 "צ'קר מרתון" - סטיישן מונית מוניות בניו יורק מוניות בישראל צ'קר אארובוס "צ'קר מרתון" - תמונות מדיה וקבצים בנושא צ'קר מרתון בוויקישיתוף צ'קר מרתון, בביצוע מונית צ'קר בתל-אביב, סרטון באתר יוטיוב צ'קר מרתון, סרטון באתר יוטיוב צ'קר מרתון, סרטון באתר יוטיוב צ'קר מרתון, סרטון באתר יוטיוב דגמי צ'קר מוטורס קורפוריישן coachbuilt.com: Checker Cab Manufacturing Co. (Englisch) (abgerufen am 25. September 2016) מכוניות צ'קר (ראו: "צ'קר מרתון") trombinoscar.com/checker/index Naul, G. Marshall (1999). Ron Kowalke, ed. Standard Catalog of Independents: The Struggle to Survive Among Giants. Iola, WI: Krause Publications, Inc. pp. 32–33. ISBN 0-87341-569-8. נוסטלגיה בצהוב: צ'קר בצרות אוטו, טל שביט, מוניות צ'קר פרק 11 המונית הצהובה, 1 בנובמבר 2013 facebook.com/notes/liderman-coins "צ'קר מרתון" סטיישן trombinoscar.com/checker/ck6902 "צ'קר מרתון" שנת 1967 - סטיישן thetruthaboutcars.com/2010/04/curbside-classic-1967-checker-marathon
ולודרום סילבן אדמס

הוולודרום הלאומי על שם סילבן אדמס הוא מתקן אימונים ותחרויות אולימפי לאופני מסלול במרכז הספורט הלאומי, בהדר יוסף בתל אביב. הוא קרוי על שם הפילנתרופ היהודי-קנדי סילבן אדמס, שתרם 40 מיליון שקל למען הקמתו. החל משנת 2016 ביקש סילבן אדמס לקדם בישראל את ספורט רכיבת האופניים התחרותית. אדמס כבר העמיד תרומה כדי להקים מכון למצוינות בספורט באוניברסיטת תל אביב והשקיע ממון וזמן כדי שמרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה 2018 יעבור בישראל. אדמס הגיע להסכם עם עיריית תל אביב-יפו, באמצעות קרן תל אביב לפיתוח למימון מחצית מעלות ההקמה של המתקן (מחצית העלות השנייה הייתה מתקציב עיריית תל אביב). בניית המתקן החלה במאי 2017 והושלמה במאי 2019. עם השלמת הבנייה הפך לוולודרום השני במזרח התיכון, אחרי הוולודרום במצרים. ב-2022 אירח את "אליפות העולם ה-47 באופני מסלול לנוער עד גיל-18" (במקור נועד לארח אותה כבר ב-2021 אלא שנדחתה בשל הקורונה). כמו כן אירח תחרויות רכיבה באופני מסלול גם במכביה ה-21 שהתקיימה ב-2022. הולודרום התמודד על אירוח "אליפות אירופה באופני מסלול לצעירים עד גיל 23" ב-2025. הוולודרום נבנה על כר הדשא במרכז מתקן ששימש לאימוני אתלטיקה, ומסלולי הריצה במקום נסללו מחדש מסביב לוולודרום. הוולודרום הוא בתקן אולימפי, בו זירה מעץ בעלת מסלול אליפטי בעל שוליים משופעים שבו שתי פניות מעגליות של 180 מעלות ושתי ישורות. הוא נבנה כמתקן מקורה, אבל פתוח ומאוורר בהיקפו (אם כי מחופה ביריעות מבודדות מרוחות בעונת החורף), לאימונים ולתחרויות בינלאומיות בקטגוריה 2 (אורך המסלול הוא 250 מטר) לפי הנחיות האיגוד הבינלאומי לאופניים. המתקן משמש בעיקר לאימונים ויש בו רק יציע קטן בו כ-200 מקומות ישיבה לקהל ובתחרויות יכול להכיל כ-620 צופים בגלריה המקיפה את המסלול. כדי לאפשר את המשך פעילות האתלטיקה במתקן, בתוך הוולודרום נבנו מסלול אימונים ל-200 מטר ריצה, ישורת ספרינטים של 60 מטר, מרחב לקפיצה לגובה, קפיצה משולשת, קפיצה במוט והדיפת כדור ברזל ומסביבו שוקמו מסלולי הרקורטן שנועדו לאימונים ולחימום לתחרויות באצטדיון הסמוך. מרכז הולודרום משמש גם לצרכים נוספים כגון אימוני ג'ודו. ב-2024 נחתם הסכם לחיפוי גג המבנה ביריעות חשמל סולארי. מדיה וקבצים בנושא ולודרום סילבן אדמס בוויקישיתוף האתר הרשמי אורן אהרוני, צפו מהאוויר: הקמת הוולודרום הראשון בישראל, באתר ynet, 19 ביוני 2017 איתמר קציר, המסלול להצלחה מוכן, עכשיו רק שייפתח: למה הספורט הישראלי צריך את הוולודרום החדש?, באתר הארץ, 24 בפברואר 2019 דן הנדל, לא ברור אם צריך כאן מסלול-אופניים, אבל זה שנבנה בתל אביב מרשים במיוחד, באתר הארץ, 14 במרץ 2019 יורם גביזון, אפולו פאוור תספק מערכת סולארית קלה וגמישה לאצטדיון הוולודרום בת"א, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2024
מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה

מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Maria Clotilde di Savoia;‏ 2 במרץ 1843 - 25 ביוני 1911), הייתה בתו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואשתו של הנסיך נפוליאון בונפרטה. מריה קלוטילדה נולדה ב-2 במרץ 1843 בארמון המלכותי של בית סבויה, טורינו, לויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ולאדלייד מאוסטריה, בתם של ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. מריה קלוטילדה הייתה אחותם של אומברטו הראשון, מלך איטליה ואמדאו הראשון, מלך ספרד. ב-30 בינואר 1859 התחתנה מריה קלוטילדה עם הנסיך נפוליאון בונפרטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים. נישואי הזוג שנעשו מסיבות פוליטיות לא היו מוצלחים, ובעוד בעלה היה בוגד בה בקביעות, הייתה מריה קלוטילדה צנועה ונאמנה. בשנת 1861 ביקרו השניים בארצות הברית, ובשנת 1863 הם ביקרו בארץ ישראל. לאחר הכרזת הרפובליקה הצרפתית השלישית בשנת 1870 בעקבות המפלה הצרפתית במלחמת צרפת–פרוסיה, סירבה בתחילה מריה קלוטילדה לעזוב את פריז, אולם לאחר מכן נאלצו היא ובני משפחתה לעבור להתגורר באחוזתם בפראנז'ן, שווייץ. לאחר מות אביה בשנת 1878 עברה מריה קלוטילדה עם בתה להתגורר בטורינו, ולאחר מכן התיישבה בטירת מונקאליירי, שם הקדישה את חייה לצדקה ולדת עד מותה ב-25 ביוני 1911. ב-30 בינואר 1859 התחתנה מריה קלוטילדה עם הנסיך נפוליאון בונפרטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים: ויקטור, נסיך נפוליאון (1862–1926), התחתן עם קלמנטין, נסיכת בלגיה לואי בונפרטה (1864–1932) מארי לטיסיה בונפרטה (1866–1926), התחתנה עם אמדאו הראשון, מלך ספרד מדיה וקבצים בנושא מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה בוויקישיתוף מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)