laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שנג'ן איירליינס

שנג'ן איירליינס (בסינית: 深圳航空公司, באנגלית: Shenzhen Airlines) היא חברת תעופה סינית, בסיסה נמל התעופה הבינלאומי שנג'ן באון, והיא מפעילה טיסות מקומיות ובינלאומיות ליותר מ-70 יעדים. החברה מדורגת במקום הרביעי מבין חברות התעופה הגדולות בסין (אחרי צ'יינה סאות'רן איירליינס, צ'יינה איסטרן איירליינס, ואייר צ'יינה), בשנת 2010 טסו עם החברה כ-16,500,000 נוסעים. בסוף שנת 2012 החברה התקבלה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. צירופה של שנג'ן איירליינס התאפשר לאחר שחברת התעופה הסינית שנגחאי איירליינס התמזגה עם צ'יינה איסטרן איירליינס, ועברה לברית סקאיי טים בה חברה חברת האם שלה. בשנת 2010 פורסם כי החברה העסיקה טייסים רבים שזייפו את רישיון הטייס שלהם, מינהל התעופה האזרחית של סין (CAAC) פתחה בחקירה לאחר התרסקות מטוס של חברת הבת הנאן איירליינס בה נהרגו 42 נוסעים. צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: מדיה וקבצים בנושא שנג'ן איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שנג'ן איירליינס מדיה וקבצים בנושא שנג'ן איירליינס באתר Airliners.net ‏Chinese pilots lied about flying records באתר ה־BBC‏, 6 בספטמבר 2010‏ פרטי צי המטוסים של שנג'ן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית) Perrett, Bradley (2016-09-26). "Air China Avoiding Direct Conflict With China Eastern". Aviation Week Network. https://www.ch-aviation.com/portal/news/69416-chinas-shenzhen-airlines-adds-maiden-b737-max-8
מכונית המאה

מכונית המאה (באנגלית: Car of the Century) הייתה תחרות בינלאומית לבחירת המכונית המשפיעה ביותר במאה ה-20. תוצאות התחרות הוכרזו ב-18 בדצמבר 1999, באירוע שנערך בלאס וגאס שבארצות הברית. המכונית הנבחרת פורד מודל T הייתה המכונית הראשונה שיוצרה בפס ייצור המוני, ויועדה למעמד הביניים בזכות מחיר נמוך יחסית - כארבע משכורות חודשיות של פועל. היא תוכננה בידי תעשיין הרכב האמריקני הנרי פורד, ובשנים 1908-1927 יוצרו ממנה 16.5 מיליון יחידות. לשלב הגמר הגיעו בנוסף ובסדר יורד המכוניות מיני, סיטרואן DS, פולקסווגן חיפושית ופורשה 911. מארגן התחרות היה ארגון אירופי שמושבו בהולנד. באוקטובר 1996 פורסמה רשימה ראשונית של 700 מכוניות מועמדות, בהתאם להמלצות מומחים בתחום הרכב. בתערוכת רכב באמסטרדם בפברואר 1997 פורסמה רשימה מצומצמת של 200 מכוניות, שנבחרו בידי ועדה של מומחים עצמאיים. בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1997 פורסמה רשימה של מאה מכוניות, שנבחרו בידי 132 עיתונאי רכב מ-33 מדינות שונות. בהתאם לבחירת העיתונאים ולתוצאות סקר שנערך באינטרנט הורכבה רשימה של 27 מכוניות מועמדות, והיא פורסמה בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 1999. בשלב הבא נבחרו בידי העיתונאים חמש מועמדות סופיות, שהוכרזו בתערוכת הרכב בפרנקפורט בספטמבר 1999.
בנדירמה (כדורסל)

מועדון הכדורסל המתמחה בנדרימה (בטורקית: Bandırma Basketbol İhtisas Kulübü; עד 2019 נודעה בשם באנוויט, בטורקית: Banvit) הייתה קבוצת כדורסל טורקית מהעיר בנדירמה, הקבוצה התפרקה בשנת 2020 בשל בעיות כלכליות. הקבוצה הוקמה בשנת 1994 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 2003/04. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה לקבוצת אפס פילזן. בעונת 2011/12 הפסידה שוב בגמר הגביע לקבוצת בשיקטש. בעונות 2005/06, 2010/11, 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הטורקית, ובעונת 2012/13 העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה 4-1 בסדרת הגמר לגלאטסראיי. בעונת 2016/17 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר כשניצחה את אפס פילזן בגמר הגביע הטורקי. הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 2004/05. בין היתר ביורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג' וביורוקאפ. בתחילת עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של היורוקאפ דרך שלב המוקדמות הקשה. בשנת 2020 הקבוצה התפרקה בשל בעיות כלכליות. הליגה הטורקית: גמר: 2013 חצי גמר: 2006, 2011, 2012 הגביע הטורקי: זכייה: 2017 גמר: 2007, 2012 ליגת האלופות בכדורסל: גמר: 2017 אתר האינטרנט הרשמי של בנדירמה
נמל התעופה טוקיו האנדה

נמל התעופה הבינלאומי של טוקיו או נמל התעופה האנדה (ביפנית: 東京国際空港, באנגלית: Haneda Airport) הוא נמל התעופה הגדול ביפן, ואחד משני שדות התעופה המשמשים את מטרופולין טוקיו. נמל התעופה ממוקם סמוך לעיר אוטה, כ-14 ק"מ דרומית לתחנת הרכבת המרכזית של טוקיו. נמל התעופה מטפל ברוב הטיסות הפנימיות מטוקיו, ונמל התעופה נריטה משמש לטיסות הבינלאומיות. כחלק מתוכנית של ממשלת יפן להגדיל את הטיסות הבינלאומיות להאנדה, נפתח בשנת 2010 טרמינל ייעודי לטיסות בינלאומיות, יחד עם השלמת המסלול הרביעי. טרמינל זה יאפשר עלייה דרמטית בטיסות הבינלאומיות להאנדה, בעוד שבעבר שימש טיסות שכר ליעדים קרובים. בשנת 2018 עברו בנמל 87,098,683 נוסעים, לפי מספר הנוסעים האנדה הוא נמל התעופה השלישי בגודלו באסיה, והרביעי בעולם. יחד עם נריטה מערכת שדות התעופה של טוקיו מדורגת במקום השלישי בעולם אחרי לונדון וניו יורק. בדצמבר 2009 פרסם הירחון פורבס-טראוול כי האנדה הוא נמל התעופה המדויק בעולם במשך שנתיים רצופות, 94.3% מכלל הטיסות היוצאות ו-88.6% מהטיסות הנכנסות מגיעות בזמן. בשנים 2019 ו-2020 זכה הנמל במקום השני בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX, וכשדה הגדול המדויק והנקי ביותר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הנמל הוקם בשנת 1931. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה נמל הבית של אימפיריאל ג'פניז איירווייז. אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה טוקיו האנדה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה טוקיו האנדה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה טוקיו האנדה (בקוריאנית) אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה טוקיו האנדה (בסינית מפושטת) אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה טוקיו האנדה (בסינית מסורתית) נמל התעופה טוקיו האנדה, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה טוקיו האנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה טוקיו האנדה, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה האנדה באתר Airliners.net זכרונות מהעבר: אלו שדות התעופה הטובים בעולם, באתר כלכליסט, 13 במאי 2020 ישראל פישר, מהו שדה התעופה הטוב בעולם כבר שבע שנים ברציפות?, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
23 דקות

23 דקות היה מגזין נוער שבועי ישראלי העוסק בענייני אקטואליה. מגישי התוכנית הם תלמידי מגמות תקשורת בבתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ. מנחי התוכנית דנים בנושאים המרכזיים שעלו על סדר היום במגזיני החדשות הכלליים בישראל ובעולם במהלך השבוע, בעיקר בתחומי חברה ותרבות. במרבית התוכניות מתארחים גם בני נוער הקשורים אישית לנושאים הנדונים בה. ההתבוננות בנושאים אלו היא מנקודת מבט של צעירים בישראל, תוך מתן ביטוי לרעיונות ולנושאים הקרובים לליבם של התלמידים. המגזין שודר בכל יום חמישי בשעה 14:30 בערוץ 2, ועם סגירת הערוץ הועבר מועד השידור ליום חמישי בשעה 19:30 בערוץ 23. שידור המגזין הופסק עקב סגירת הטלוויזיה החינוכית, פרקו האחרון שודר ב-1 באוגוסט 2018. אתר האינטרנט הרשמי של 23 דקות מורן שריר, 23 דקות: מה מעניין בני נוער?, באתר הארץ, 6 בינואר 2012
היפהפייה הנרדמת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... היפהפייה הנרדמת – סיפור מעשיה אודות נסיכה יפהפייה המקוללת על ידי מכשפה רעה היפהפייה הנרדמת (סרט, 1959) – סרט אנימציה מבית דיסני היפהפייה הנרדמת (סרט, 1987) – סרט בקופרודוקציה משותפת אמריקאית-ישראלית בעיית היפהפייה הנרדמת – בעיה פילוסופית-מתמטית העוסקת בתפישה של הסתברות והתמצאות עצמית
יוהאן גוטליב גאהן

יוהאן גוטליב גאהן (בשוודית: Johan Gottlieb Gahn; ‏19 באוגוסט 1745 - 8 בדצמבר 1818) כימאי ומטלורג שוודי, מגלה המנגן. יוהאן גוטליב גאהן נולד ב-1745 בעיירה ווקסנאברוק (Voxnabruk), שבפרובינציית הלזינגלנד (Hälsingland) בשוודיה. הוריו היו הנס יקוב גאהן ואנה מריה שולצן. היו לו שני אחים. למד פיזיקה וכימיה באוניברסיטת אופסלה בשנים 1762 עד 1770, שם הכיר את קרל וילהלם שלה המגלה הראשון של החמצן, היכרות שהובילה לשיתוף פעולה מדעי שנמשך שנים רבות. משנת 1767 הועסק כאסיסטנט של הכימאי הנודע טורברן אולוף ברגמן. עם תום לימודיו הוסמך כמהנדס מכרות, והתקבל לקולגיום המכרות השוודי (Bergskollegium), במסגרתו פעל כל ימיו. פעילותו החלה במכרה הנחושת בעיירה פאלון (Falun), שבפרובינציית דלרנס. בעקבות העסקתו בפאלון עבר להתגורר שם. בפאלון היה שותף בהקמת מפעלים לייצור גופרית, חומצה גופרתית ו"הצבע האדום של פאלון" (צבע בגוון אדום כהה ששימש לצביעת בתי עץ ואסמים). לפי אחד המקורות גילה ברצליוס את הסלניום במפעל החומצה הגופרתית של גאהן. פעילותו המקצועית הראשונה הייתה הכנסת שיפורים טכנולוגיים משמעותיים בשיטות היתוך הנחושת, בעיקר בדרך השימוש במוצרי הלוואי של ההיתוך. ביניהם: גופרית, סולפט הברזל ו"הצבע האדום של פאלון". ב-1769 גילה, באמצעות אנליזת "צינור הנשיפה" (blowpipe), שעצמות מכילות זרחן ב-1774 גילה את תגליתו המדעית החשובה. גילוי יסוד מתכתי חדש, המנגן, על ידי חיזור של פירולוזיט (מנגן דו-חמצני) באמצעות פחמן. נפטר בפאלון ב-8 בדצמבר 1818. 1780 - מדליית הזהב של קולגיום המכרות השוודי. 1782 - מלך שוודיה גוסטב השלישי העניק לו את תואר הכבוד של "המפקח על המכרות" 1784 - התמנה לחבר נספח של קולגיום המכרות השוודי. 1784 - נבחר לחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. המינרל גאהניט נקרא על שמו. מדיה וקבצים בנושא יוהאן גוטליב גאהן בוויקישיתוף קורות חייו ב: Complete Dictionary of Scientific Biography 2008 יוהאן גוטליב גאהן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר לחינוך מדעי Sequim Science מאמר על היסטורית הזרחן ומוצריו ב- Chemistry in Action
מונבז השני

מונבז השני או מונבז המלך, היה בנם של הלני המלכה ומונבז הראשון, מלך חדייב. הוא התגייר כמו אמו ואחיו הצעיר, זוטוס השני. לאחר מותו של אחיו זוטוס, בערך בשנת 54 לספירה, מונבז הפך למלך חדייב. תאריך מותו אינו ידוע, אך ידוע שהוא שלט כמלך בזמן המרד הגדול ברומאים (70-66 לספירה), ואף שלח סיוע למורדים היהודים נגד האימפריה הרומית. ההיסטוריון דיו קסיוס מזכיר בספרו את מונבז, אולם בדומה לטקיטוס, אינו מזכיר את התייהדותה של שושלת המלוכה של חדייב. במשנה מסופר שמונבז עשה ידיות מזהב לכל כלי יום הכיפורים בבית המקדש. בתוספתא ובתלמודים מסופר על צדקותו הגדולה במצוות צדקה, הון עתק שירש מאבותיו בזבז עבור כך, ונימק: ”אבותי חסכו למטה ואני למעלה, אבותי חסכו לאחרים ואני חסכתי לעצמי, אבותי שימרו במקום שניתן לגנוב ואני שימרתי במקום שלא ניתן לגנוב”. התנא מונבז, מתלמידי רבי עקיבא, היה אולי אחד מצאצאיו. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר כ, פרק ב, פסקה א, סעיפים 18–20: "מונובזוס מלך בני הדייב, שהיה לו כינוי בזי, אהב את אחותו הלני ונשא אותה לאשה, והיא נתעברה ממנו [...] וכשנולד בנו קרא לו בשם איזאטס. היה לו (גם בן) גדול (מזה), מונובזוס, שנולד (לו) מהלני". Historia Romana, LXII, 20:2-3, 23:4; Historia Romana, LXIII, 1:2, apud: Xiphilinus תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"א, עמוד א'., ובגרסאות מעט שונות בתוספתא מסכת פאה ד', י"ח ותלמוד ירושלמי, מסכת פאה, פרק א', הלכה א' ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט ארסקין

רוברט ארסקין (באנגלית: Robert Erskine;‏ 1735 – 2 באוקטובר 1780) היה מהנדס וממציא סקוטי שהיגר לארצות הברית והיה לקולונל במלחמת העצמאות של ארצות הברית, לקרטוגרף (צייר מפות) הראשי של ג'ורג' וושינגטון ולגאוגרף הצבא. ארסקין למד באוניברסיטת אדינבורו ונודע כמהנדס וממציא כבר בסקוטלנד. הוא המציא מספר מכשירי מדידה כגון פלנימטר, מנועים הידראוליים ומשאבות. ב-1771 נבחר לעמית החברה המלכותית. באותה שנה הוזמן על ידי בעל מפעל מתכת ברינגווד, ניו ג'רזי, להציל את המפעל (כיום נמצא אתר המפעל בשטח אחוזה בשם Ringwood Manor). ארסקין נסע לארצות הברית ופעל להצלת המפעל. עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית הביע ארסקין סימפתיה למתיישבים ודאג לפועליו. הוא ארגן אותם במיליציה ובאוגוסט 1775 התמנה למפקדה. עם פרוץ הלחימה עיצב שרשרת מכשולים דמויי דודקהדרון (Chevaux-de-Frise) שחסמה את הנהר על מנת למנוע מהצי הבריטי להפליג במעלה נהר האדסון לניו אינגלנד (ידועה בשם Hudson River Chain). הוא זכה לתשומת לבו של מפקד הכוחות האמריקניים, הגנרל וושינגטון שמינה אותו לגאוגרף ולסייר הראשי של הצבא ב-1777. ארסקין צייר 275 מפות מפורטות של צפון-מזרח ארצות הברית, שהיו בעלות ערך רב לצבא המתיישבים וגם כיום הן בעלות ערך היסטורי רב. ארסקין נפטר מדלקת ריאות ברינגווד, ניו ג'רזי. Albert Henry Heusser, George Washington's map maker: a biography of Robert Erskine, Rutgers University Press, 1928 גאוגרף הצבא פרופיל באתר מיפוי מהנדסים במלחמת העצמאות האמריקאית רוברט ארסקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מיקטקקיוואדל

מִיקְטֶקָקִיווָאדְל או מִיקְטֶקָסִיווָאדְל או מיקטקקיוואטל הייתה אלת המוות או אלת השאול (המיקטלן) במיתולוגיה האצטקית. מיקטקטיוואדל שלטה בשאול לצד בעלה, האל האצטקי מיקטלנטקוטלי. האלה שמרה על עצמות המתים, ושלטה בחגי המתים שנחגגו בדת האצטקית, במסגרתם נהגו להקריב לאלה קורבנות אדם. על פי האמונה האצטקית, בני האדם נבראו מעצמות באדמה, ולכן, לאחר מותם של בני האדם, עצמותיהן ישמשו לבריאת החיים הבאים אחראים (ועל כן נדרשת שמירה על העצמות). לימים, עם כיבוש מקסיקו על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים והמרת דת האוכלוסייה לנצרות, נשמרו חלק מן המסורות של חגה של האלה והן מהוות את מסורות יום המתים. במסורת האצטקית תוארה האלה כאישה שלה פני גולגולת והיא עונדת שרשרת עשויה גולגולת לצווארה. שמלתה עשויה נחשים ושדיה נפולים. תיאור האלה פולחן האלה המיתולוגיה האצטקית
ויקטור אזוס

ויקטור אזוס (נולד ב-21 במרץ 1960) הוא גיטריסט, מלחין, מפיק מוזיקלי ומורה לגיטרה ישראלי. אזוס גדל בפרו ועלה לארץ בגיל 18. בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בירושלים ניגן בגיטרה בס בלהקת "צליל שכן" יחד עם הגיטריסט אהרוני בנארי. בשנת 1989 הצטרף אזוס לחבר ילדותו רובן סלמון, ויחד עם אהרוני בנארי, הפסנתרן איתי רוזנבאום ונגני כלי ההקשה אורן בלבן והמתופף דורון רפאלי הקימו את להקת "אטרף", שסגנונה היה רוק לטיני. אזוס היה שותף מרכזי בהלחנה ובעיבוד המוזיקלי של השירים. שירים ידועים שהלחין הם "ענבל", "בלומברג", "אודליה" ו"מרווה ורוזמרין". הלהקה זכתה להצלחה בתחילת שנות ה-90, ובהמשך פעלה לסירוגין והוציאה ארבעה אלבומים ועוד מספר סינגלים עד 1999. אזוס היה גם חבר בלהקת "כחול", שניגנה מוזיקה אירית אתנית, והיה שותף באלבומה "הגמל הקלטי" (2003). בנוסף היה חבר בלהקת "בלקאן" למוזיקה בלקנית, והשתתף באלבום "GYPSY RIDE" ‏(1998). הפיק עשרות אלבומים של אמנים ישראלים. הופיע בישראל ובעולם עם אמנים שונים. מאז 2006 חבר בלהקת "אנדרמלוסיה", המופיעה במופעי ג'אז. כן עובד עם גיל קופטש על הפרויקט "המהפכה". מתגורר בנתניה. ויקטור אזוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויקטור אזוס, באתר Discogs (באנגלית) ויקטור אזוס, דף שער בספרייה הלאומית ויקטור אזוס, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אייל לוי, אטרף, לא רוצים שוליים, מעריב, 2 באוקטובר 1989 טל פרי, את שולה כבר הכרנו. ומי זה בלומברג?, מעריב, 6 במרץ 1990 גדי שמשון, שיעור בלטינית⁩, חדשות, 22 22 בנובמבר 1990 גבע קרא עוז, שומעים כחול באוזניים, באתר ynet, 19 באוגוסט 2003 בן שלו, קולות ירושלמיים בתל אביב בהופעה של "אנדרלמוסיה", באתר הארץ, 6 ביולי 2006 עכבר העיר, להקת אנדרלמוסיה - פסטיבל ישראל 2010, באתר הארץ
20 שנה בלי ברית המועצות

20 שנה בלי ברית המועצות היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית בת 14 פרקים ששודרה בשנת 2011 בערוץ yes רדוגה, ערוץ דובר רוסית של yes הטלוויזיה בלוויין. הסדרה עלתה לציון 20 שנה להתפרקות ברית המועצות. נפילתה של האימפריה הסובייטית השפיעה על העולם אפילו יותר מאשר הקמתה בתחילת המאה ה-20. הסדרה מספקת מבט אישי על האירועים המכוננים ועל מה שהתרחש ברוסיה בעקבותיהם, דרך עיניו של המספר, ישראלי ממוצא רוסי שחווה את המאורעות בזמן התרחשותם. כעת, בהיותו מחוץ לגבולות רוסיה, הוא מצליח לראות יותר מאשר חבריו שעדיין חיים בה. מבט אותנטי וחי על מציאות שהשתנתה. בסדרה, שמתבססת על עדויות חיות: ראיונות מקוריים עם המשתתפים הבכירים במאורעות הנסקרים, מסופר לראשונה הסיפור האמיתי של רוסיה, והמודל הייחודי של הקפיטליזם הרוסי שהתפתח בעשור האחרון, ומוצגים באור הנכון תהליכים שכתוצאה מהם התרחשה העלייה הרוסית. מלבד חומר ארכיוני, תועדו ותוחקרו לאורך שנים רבות, החל מ-1995 ועד היום, פוליטיקאים, אנשי עסקים, מדינאים, בכירי כוחות הביטחון ועיתונאים. הם צולמו מיד לאחר ההתרחשויות, וגם כעבור תקופה, דבר המאפשר לראות כיצד הם ודעותיהם השתנו לאורך הזמן. אלכסנדר גנטלב – במאי סרטי תעודה רבים, ביניהם: כנרים (2011), גנבים בחוק (2010), כמו בבית (2009), מבצע יורש (2008), יולקי פאלקי (2007). ולדימיר ביידר – מנחה ועורך הטקסט לסדרה. עיתונאי ישראלי, סופר, מחזאי, כתב המגזין אוגוניוק בישראל. עלה לארץ בשנת 1995. סשה קליין – קולנוען, מפיק, מרצה לבימוי ויצירה קולנועית וטלוויזיונית בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, יוצר סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה רבות. עלה לארץ בשנת 1974. גילי איזיקוביץ, תשודר בערוץ יס רדוגה דובר הרוסית, המשודר בלוויין בלבד, תשודר הסדרה הדוקומנטרית "20 שנה בלי ברית המועצות, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2011
דב בהרב

דב בהרב (נולד ב-16 במאי 1950) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל מאוגוסט 2011 עד אוקטובר 2013 קודם לכן כיהן במשך שמונה שנים כמנכ"ל חברת אמדוקס. בהרב נולד בישראל, אביו יצחק שירת בשב"כ ואחר כך היה רואה חשבון ואמו חוה הייתה מנהלת חשבונות במשרד הביטחון. הוא סיים תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב והמשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בחשבונאות אותם סיים ב-1982. בהרב עבד כמנהל כספים בחברת לפידות נפטא, ב-1983 מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת אופטרוטק, ב-1984 החברה הונפקה, כעבור שנתיים מונה בהרב למנכ"ל החברה ושימש בתפקיד עד למיזוגה עם חברת אורבוטק ב-1990. ב-1991 מונה לסמנכ"ל ובהמשך למנכ"ל אמדוקס אינק, השלוחה האמריקאית של חברת אמדוקס ועבר להתגורר בסנט לואיס. ב-1995 מונה למנהל הכספים הראשי של קבוצת אמדוקס וחזר לישראל. בתפקיד זה הוביל את הנפקת החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק ב-1998. ביולי 2002 מונה למנכ"ל ונשיא החברה. הוא כיהן בתפקיד במשך שמונה שנים, בהן צמח מספר העובדים של הקבוצה מ-10,000 ל-19,000, רובם במרכזי פיתוח שהוקמו מחוץ לישראל והכנסות החברה יותר מהוכפלו כשצמחו לכ-3.2 מיליארד דולר. באוגוסט 2011 החל לכהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל ומילא תפקיד זה עד אוקטובר 2013. במאי 2014 החל לכהן כיו"ר גילת רשתות לווין, במרץ 2015 מונה גם כמנכ"ל הזמני של החברה ומילא תפקיד זה עד מרץ 2016. ב-6 באפריל 2022 אושר מינויו כיו"ר חברת החשמל. ב-26 באפריל 2022 שלושה שבועות לאחר מינויו, הוא הודיע על התפטרותו המידית מדירקטוריון החברה. במכתב ההתפטרות טען כי התפטר מחמת "חשיפה למעורבות אגרסיבית של שיקולים פוליטיים בקרב חברי דירקטוריון וגורמים בהנהלת החברה". דירקטור בחברות מלאנוקס ו-SeamBI יו”ר קרן מלגות על שם אביו, יצחק בהרב, בשיתוף המסלול האקדמי המכללה למינהל חבר בוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה יו"ר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. בהרב מתגורר בסביון, נשוי בפעם השנייה לנעמה מידן, לשעבר מנהלת משאבי האנוש של אמדוקס. אחיו יעקב הוא מנכ"ל חברת גילסר טכנולוגיות מחשוב ואחיו רפי מכהן כסגן נשיא החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. גיא רולניק, אמיר טייג, הכירו את דב בהרב: האיש שקיבל חברה של 1.6 מיליארד דולר ומסר למחליפו 5.3 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2010 Mellanox Technologies Strengthens its Board of Directors with Addition of Dov Baharav אורה קורן, שנה לפני תום כהונתו: יו"ר התעשייה האווירית פורש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2013 יורם גביזון, גילת לוויינים מינתה את יונה עובדיה כמנכ"ל, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2016 צבי זרחיה, ענת רואה, יו"ר חברת החשמל דב בהרב התפטר אחרי 3 שבועות בלבד, באתר כלכליסט, 26 באפריל 2022 גיא רולניק, הכירו את דב בהרב: האיש שקיבל חברה של 1.6 מיליארד דולר ומסר למחליפו 5.3 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2010
יהודה איש קריות (סרט)

יהודה איש קריות (באנגלית: Judas) הוא סרט דרמה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2004 ומספר את סיפורו של יהודה איש קריות, הבוגד האולטימטיבי בתאולוגיה הנוצרית, כבעל תכונות חיוביות, השואף לשחרר את היהודים משלטונם של הרומאים. ערך מורחב – יהודה איש קריות יהודה איש קריות היה אחד מתלמידיו של ישו, אשר בלילה האחרון לחייו של המשיח הנוצרי, פנה לכוהני בית המקדש בירושלים וקיבל מהם 30 שקלי כסף על מנת להסגיר את ישו לידיהם, כדי שיביאו למשפט. זיהויו של ישו בידי יהודה בוצע על ידיו באמצעות נשיקה שנשק לו לעיני כל שאר התלמידים. לאחר מכן, יהודה התחרט על מעשהו, השליך את הכסף לעבר הכוהנים והתאבד. הסרט נפתח בצליבתו של אביו של יהודה, אל מול עיני בנו, יחד עם עוד אלפי נצלבים. יהודה הצעיר מבטיח לנקום. בבגרותו יהודה הוא מוכר יין אשר שואף לאתר את המשיח שעתיד לגאול את ישראל מידי הרומאים. הוא פוגש את יוחנן המטביל שטוען כי איננו המשיח, ולאחר מכן מתוודע אל ישו ותלמידיו. יהודה מבין לא נכון את שאיפותיו של ישו, וקורא לשחרר את ישראל מידי הרומאים בכח הזרוע. הוא חושד בכוונותיו של ישו ולא פעם קובל כנגדו. באחת הפעמים בהם רב איתו, הוא פונה לכוהנים ומסגיר אותו. יהודה מוצא את עצמו מעורב בתככים פוליטיים של הנציב הרומי פונטיוס פילאטוס, מושל הגליל הורדוס אנטיפס והכוהן הגדול כייפא. בהמשך כמו בסיפור המקובל הוא רואה את חוסר הצדק במשפט ישו ומחזיר את הכסף לכוהנים. זמן מה לפני צליבתו של ישו, יהודה מתאבד. תלמידיו האחרים של ישו מעניקים ליהודה כבוד אחרון בידיעה שכך מורם היה רוצה. "יהודה איש קריות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יהודה איש קריות", באתר נטפליקס "יהודה איש קריות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מנוע מולקולרי

מנוע מולקולרי הוא מכונה אשר תפקידה להתמיר סוגי אנרגיה שונים לעבודה מכנית ואשר ממדיה נמדדים בקנה מידה ננומטרי. גודל המנוע המולקולרי כגודל מולקולות בודדות ומכאן שמו. המנוע המולקולרי המלאכותי מתבסס לרוב על מנגנונים דומים המצויים בטבע. מכונות מולקולריות טבעיות הן, לרוב אנזימים והן מצויות בכל תא. האנזים מבצע פעולות שונות בתא, החל משכפול מידע גנטי הקיים בתא וכן ביצוע תהליכים מטבוליים להפקת אנרגיה. ישנם אנזימים, כגון אקטין, המפיקים עבודה מכנית מאנרגיה האצורה בקשר כימי. אנזימים אלה הם מנועים מולקולריים טבעיים ווריאציות עליהם יוצרות מנועים מולקולריים מלאכותיים. בטבע, קיימים מגוון מנועים מולקולריים, אשר נחלקים לשתי קטגוריות: מנועים סיבוביים: מתמירים אנרגיה לתנועה סיבובית, כדוגמה מנועים להנעת חיידקים בתוך הזורם באמצעות "מדחף" המבצע תנועת ספין. עקרון הפעולה של מספר מנועים מסוג זה מתבסס על הזרמת פרוטונים כנגד גלגל, והתמרת האנרגיה הקינטית הנוצרת לטובת יצירת מולקולות ATP (מולקולות עתירות אנרגיה אשר משמשות להנעת מכונות מולקולריות), לאחר מכן המנוע מבצע את הפעולה ההפוכה, קרי- פירוק מולקולות ה-ATP, ובכך גורם לסיבוב הגלגל בכיוון ההפוך, באופן זה המנוע המולקולרי מבצע עבודה הן בעזרת זרימת הפרוטונים והן בעזרת פירוק מולקולות ה-ATP. מנועים קווים: מנועים הנעזרים לרוב במסילות ומשמשים להעברת חומרים שונים בחלל התא. לעיתים, בתור מסילות נעשה שימוש בשלד התא ואף בסיבי ה-DNA. דוגמה למנוע קווי מסוג זה היא מנועי הפולימראזות, אשר נעים על גבי מסילות DNA לשם שכפול רצף ה-DNA. דוגמה אחרת למנוע קווי היא עקרון פעולת הקינזין, אשר לרוב נע על גבי מסילות העשויות מיקרו-טובלים (סיבים מיקרוניים המתחים בין מרכז התא אל ממברנת התא), לקינזין שני"ראשים" אשר מצויים בקצה "גבעול" המחובר אליו, תנועת הקינזין מתבצעת על ידי "הליכה" של ראשי הקינזין, זה לאחר זה, לאורך הסיבים. בכך משמש הקנזין משמש להנעת חומרים ומטענים בתוך חלל התא. למנועים המולקולרים קיימים מגוון שימושים פוטנציאלים בתחומים רבים, החל בתחום האנרגיה, וכלה בתחום הרפואה, למשל: שימוש במקורות כח ביוכימיים- מנועים אשר יוצרים עבודה מכנית באמצעות דלק ביוכימי כדוגמת מולקולות ATP. קירור ננו רכיבים- סיבסוב ננו-מדחפים באמצעות מנועים מולקולריים סיבוביים, אשר ישמשו להסעת חום מרכיבי אלקטרוניקה זעירים. משאבות בקנה מידה ננומטרי- אשר ישמשו לשינוע חומרים במערכות בקנה מידה ננומטרי. הנעה- סיבסוב ננו-מדחפים באמצעות מנועים מולקולריים סיבוביים, אשר ישמשו להנעת מערכות בקנה מידה ננומטרי בתוך הזורם. נגה לבנת, רועי צזנה, "ננו מן הטבע", גליליאו 118, 2008 איתי בן פורת, "מנועים מולקולריים", גליליאו 23, 1997 בנושא, באתר (הידען)
אתר לאומי (ישראל)

אתר לאומי בישראל הוא "מבנה או קבוצת מבנים או חלק מהם לרבות סביבתם הקרובה שהם בעלי חשיבות לאומית היסטורית בהתפתחות היישוב בארץ". ההבדל בין מבנה לשימור "רגיל" ובין אתר לאומי הוא במעמד התכנוני החזק שניתן לאתר לאומי, שהוא זהה לחלוטין לזה של שמורות טבע, גנים לאומיים ואתרי הנצחה ממלכתיים. הכרזה על אתר לאומי נעשית לפי חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, והגוף העוסק בכך הוא מינהל התכנון במשרד הפנים. כיום, יש אתר אחד המועמד להכרזה כאתר לאומי חדש, בית הספר החקלאי כדורי בגליל התחתון. 19 אתרים בישראל הוכרזו רשמית כאתרים לאומיים בין השנים 1979–1991. מספר דומה של אתרים אושרו בתוכניות מתאר מפורטות, אולם לא הוכרזו רשמית. בעקבות דו"ח מבקר המדינה בדצמבר 2005, בו הוקדשה התייחסות פרטנית לסוגיית שימור מבנים ואתרים, הוחל בקידום של אתרים לאומיים חדשים. תיקון מס' 6 לחוק שמורות טבע, גנים לאומיים ואתרים לאומיים, מאפשר ניהול אתרים לאומיים על ידי גופים פרטיים. תיקון זה אושר בכנסת בשנת 2010. מאז שנת 1991 לא הוכרזו אתרים לאומיים חדשים. אתר מורשת אתר מורשת בישראל רשימת אתרי המורשת בישראל אתר מורשת לאומית (ישראל) אתר מורשת עולמית דו"ח מבקר המדינה בנושא פרטים על חלק מהאתרים הלאומיים, באתר הטיולים "טבע ונופים בישראל" סעיף 1 לחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקטלן

מִיקְטְלָן הוא עולם המתים במיתולוגיה האצטקית. על פי האמונה של האצטקים מרבית המתים, לאחר מותם, הגיעו למיקטלן, מקום אשר נמצא בצפון הרחוק. במיקטלן תשעה אזורים, והמסע ביניהם היה ארוך וקשה. משך המסע בין האזור הראשון לאזור התשיעי, לפי האמונה האצטקית, נמשך ארבע שנים, ובין המכשולים שעל המתים לעבור היו מעבר הרים בו ההרים התנגשו אחד בשני, ומחצו את העוברים, וכן שדה שנושבת בו רוח של סכינים חדים, ונהר בו זורם דם. במיקטלן שולטים אל המוות מיקטלנטקוטלי (מילולית: "מלך עולם המתים") ורעייתו מיקטקקיוואדל ("מלכת עולם המתים"). בנוסף, בעולם המתים התגוררו אלים נוספים: קיהואקואטל - אלה השולטת ברוחות הרפאים (הקיהואטטאו) אקולנאהואקאטל אקולנהואקטל על פי האמונה האצטקית, לאחר המוות הגיעו מרבית המתים למיקטלן. אולם לוחמים שהוקרבו (קורבנות אדם) כחלק מפולחן השמש לא הגיעו למיקלטן, אלא הגיעו למזרח וליוו את השמש בעת זריחתה, ונשים שמתו במהלך הלידה ליוו את השמש בעת שקיעתה במערב. בנוסף, אנשים שמתו בטביעה הגיעו למקום שנקרא טללוקן ונשלט על ידי אל הגשם טללוק. מדיה וקבצים בנושא מיקטלן בוויקישיתוף בריאת העולם במיתולוגיה האצטקית עולם המתים במיתולוגיה האצטקית