laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Soy Luna: Modo Amar

Soy Luna: Modo Amar (בתרגום חופשי: סוי לונה: מצב אהבה) הוא הפסקול הרביעי והאחרון של הטלנובלה הארגנטינאית של ערוץ דיסני, "סוי לונה", והוא מכיל את השירים שהושמעו בפרקי העונה השלישית והאחרונה של הסדרה. האלבום הופץ ב-6 באפריל 2018 בכמה מדינות שבאמריקה הלטינית, ובשאר העולם בגרסה דיגיטלית. Modo Amar - השיר הראשון של האלבום והשיר העיקרי של העונה השלישית. השיר מספר על החברות בין הדמויות, והוא מבוצע על ידי קרול סבייה, רוג'רו פסקווארלי, מייקל רונדה, קרולינה קופליקוף, אנה ג'ארה מרטינס, קיארה פרוויצ'יני, מלנה ראטנר, חורחה לופז, ליאונל פררו וגסטון וייטו. השיר הופיע בטריילר של העונה השלישית של הסדרה, והקליפ שלו יצא ב-22 במרץ 2018. Soy Yo - השיר השני של האלבום אותו מבצעת הדמות הראשית של הסדרה, לונה (קרול סבייה). השיר מדבר על הדברים שהיא גילתה במהלך הסדרה ועל זהותה האמיתית. השיר הופץ עם הקליפ הרשמי שלו ב-30 במרץ 2018. ב-16 במרץ 2018, הוכרז בתוכנית "Disney Planet News" בערוץ דיסני אמריקה הלטינית שהאלבום יופץ. התצוגה הראשונה של האלבום הייתה באותו יום, בה הופצה הצצה לקליפ של השיר "Mode Amar" ושם האלבום. ב-23 במרץ הופץ השיר "Soy Yo". האלבום כולל 16 שירים חדשים מתוך העונה השלישית, ועוד שלושה שירים בביצוע חדש מהפסקול "Soy Luna: La vida es un sueño". בסך הכל יש באלבום 19 שירים, דבר שהופך את האלבום לאלבום בעל הכי הרבה שירים של הסדרה. פלייליסט עם שירי האלבום, באתר יוטיוב
וילטורד, נסיכת בוואריה

וילטורד, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Wiltrud von Bayern, ‏10 בנובמבר 1884 - 28 במרץ 1975), הייתה בתו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה ואשתו של וילהלם קרל, דוכס אוראך. וילטורד נולדה ב-10 בנובמבר 1884 במינכן, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בשנת 1913 עלה אביה לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-26 בנובמבר 1924 התחתנה וילטורד עם וילהלם קרל, דוכס אוראך, שהיה אלמן מאשתו הראשונה אמליה, דוכסית בבוואריה. לבני הזוג לא נולדו ילדים, ובשנת 1928 מת וילהלם. לאחר מותו התגוררה וילטורד באוברסטדורף ולא התחתנה שוב, וב-28 במרץ 1975 היא מתה בביתה. מדיה וקבצים בנושא וילטורד, נסיכת בוואריה בוויקישיתוף וילטורד, נסיכת בוואריה
מייקל מלון

מייקל "מייק" מלון (באנגלית: Michael "Mike" Malone; נולד ב-15 בספטמבר 1971) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמנה הראשי של קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA. בנו של מאמן העבר ברנדן מלון, אשר אימן בליגת ה-NBA (לרוב כעוזר מאמן) בין העונות 1987–2015.זכה עם קבוצה דנוור נאגט באליפות NBA 2023 מלון נולד ברובע קווינס שבניו יורק, ולמד בבתי ספר תיכוניים בניו ג'רזי ובמסצ'וסטס. בין השנים 1989–1993 למד באוניברסיטת לויולה במרילנד, ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה מעמדת הרכז. בשנת 1994 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אוקלנד, ושנה לאחר מכן עבר למלא תפקיד דומה בפרובידנס קולג'. בעונתו השנייה בקבוצה, 1996/1997, העפילה פרובידנס לשלב רבע הגמר ("Elite Eight") של טורניר אליפות המכללות בפעם הרביעית בתולדותיה, ולראשונה מאז עונת 1986/1987. בין השנים 1999–2001 היה עוזר מאמן במנהטן קולג'. לקראת עונת 2001/2002 הצטרף לצוות האימון הרחב של קבוצת ניו יורק ניקס, כעוזר לפיתוח שחקנים וחבר במחלקת הסקאוטינג. בשנת 2003 קודם לתפקיד עוזר מאמן הקבוצה, ובשתי עונותיו בתפקיד עבד תחת המאמנים הראשיים דון צ'ייני, הרב ויליאמס ולני וילקינס, ולצד אביו ברנדן מלון אשר היה אף הוא חבר בצוות האימון. בעונת 2005/2006 עבר לקליבלנד קאבלירס, בה היה עוזרו של המאמן מייק בראון ב-5 העונות הבאות. לאורך תקופה זו רשמו הקאבלירס מאזן ניצחונות מצטבר 272–138 (66.3%) ואף העפילו לגמר ה-NBA בעונת 2006/2007. בסיום עונת 2009/2010 פוטר בראון מאימון הקבוצה, ואיתו עזב גם מלון. בעונה העוקבת שימש מלון כעוזרו של מונטי ויליאמס בשארלוט הורנטס, עמה הודח בסיבוב הפלייאוף הראשון. בעונות 2012 ו-2013 עבד תחת מארק ג'קסון בגולדן סטייט ווריורס, אשר הובלה על ידי שחקניה הצעירים סטפן קרי וקליי תומפסון לשיפור של 24 ניצחונות בין שתי העונות, ולהעפלה לשלב השני בפלייאוף. לקראת עונת 2013/2014 מונה מלון למאמנה הראשי של קבוצת סקרמנטו קינגס, כמחליפו של קית' סמארט. השחקנים הצעירים דמרקוס קאזינס ואייזיאה תומאס הציגו יכולת מצוינת בסקרמנטו, אשר צירפה במהלך העונה גם את רודי גיי, אולם הקינגס לא הציגו שיפור כקבוצה וסיימו את העונה במקום ה-13 במערב. בעונת 2014/2015 עזב תומאס את הקבוצה, ולאחר שפתחה את העונה עם מאזן 11–13 פיטרה סקרמנטו את מלון מתפקידו. ב-15 ביוני 2015 מונה למאמנה הראשי של דנוור נאגטס, כמחליפו של המאמן הזמני מלווין האנט. בכל אחת משלוש עונותיו הראשונות בדנוור שיפרה הקבוצה את מאזנה, אך באף אחת מהן לא הצליחה להעפיל לשלב הפלייאוף. מדיה וקבצים בנושא מייקל מלון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference סטטיסטיקות האימון של מלון ב-NBA באתר basketball-reference.com סקרמנטו ממנה את מלון למאמן הקבוצה, באתר אוניברסיטת לויולה, 3 ביוני 2013 מלון מצטרף לצוות האימון של מנהטן קולג', באתר virginiasports.com,‏ 23 במרץ 1999 ביוגרפיה באתר ה-NBA,‏ 4 בנובמבר 2013 Warriors' top assistant likely on way out, up באתר sfgate.com,‏ 6 בספטמבר 2013 סקרמנטו מפטרת את מלון, באתר הרשמי של הקבוצה, 15 בדצמבר 2014 דנוור ממנה את מלון למאמן הקבוצה, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 15 ביוני 2015
קייג'י סוזוקי

קייג'י סוזוקי (ביפנית: 鈴木桂治; באנגלית: Keiji Suzuki;‏ נולד ב-3 ביוני 1980) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל הכבד. הוא זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הכבד (מעל 100 ק"ג) באולימפיאדת אתונה 2004. סוזוקי פעמיים אלוף העולם מהשנים 2003 ו-2005 וזכה בתואר אלוף אסיה בשנת 2002. במהלך הקריירה סוזוקי זכה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי. הוא נודע בהיותו ג'ודוקא קטן ביחס למתחריו בקטגוריית המשקל הכבד. במהלך הקריירה הוא נע בין קטגוריות המשקל עד 100 ק"ג ומעל 100 ק"ג. סוזוקי ידוע בהתמחותו בתרגיל האשי-וואזה ונחשב לאחד המבצעים הגדולים של תרגיל זה. בשנת 2012 התחרה סוזוקי באליפות יפן, בשלב חצי הגמר הוא פרק את כתפו והודיע על פרישה לאחר מכן כיוון שלא נבחר לייצג את יפן במשחקים האולימפיים בלונדון 2012. בנובמבר אותה השנה נבחר להיות מאמן המשקל הכבד בנבחרת יפן על ידי המאמן הראשי, קוסיי אינווה. מדיה וקבצים בנושא קייג'י סוזוקי בוויקישיתוף קייג'י סוזוקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייג'י סוזוקי, ברשת החברתית אינסטגרם קייג'י סוזוקי, באתר olympedia.org קייג'י סוזוקי, באתר איגוד הג'ודו העולמי קייג'י סוזוקי, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
טאוור אייר

טאוור אייר הייתה חברת תעופה אמריקאית אשר מרכז פעילותה היה מנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שבניו יורק. נתיב הטיסה העיקרי של החברה היה מניו יורק לנמל התעופה בן-גוריון עם עצירה בנמל התעופה של בריסל או נמל התעופה אורלי בפריז. בנוסף, הפעילה טיסות שכר לאתונה, פרנקפורט, רומא וציריך. בשנת 1980 פרש איש העסקים הישראלי מוריס נחתומי מעבודה באל על לאחר שהתחיל לעבוד שם בגיל 15 כנער-שליח והיגר לארצות הברית כדי לפתוח את חטיבת הנוסעים בחברת Flying Tiger Line (אנ'). כשזו נסגרה, נחתומי רכש את המותג "טאוור" של חברת הנסיעות טאוור. בשנת 1983 החלה בהפעלת טיסות שכר בעיקר לנמל התעופה בן-גוריון. יותר מאוחר הוא רכש את השליטה בשלושת רבעים מהמנייה. בשנת 1986 היה לנשיא החברה ובשנת 1989 ליושב ראש ולמנכ"ל. החברה השיגה רווחים ברוב השנים ואף זכתה במכרז להובלת חיילי צבא ארצות הברית, מה שאיפשר לה לטוס לישראל בתקופת מלחמת המפרץ. בטיסות לישראל הטייסים היו לא ישראלים, אך הדיילים היו ישראלים, מה שאיפשר להכיר את המנטליות של הנוסעים. בנוסף הפעילה החברה טיסות שכר מאינדונזיה ומהודו אל נמל התעופה הבינלאומי המלך עבד אל-עזיז שבערב הסעודית עבור עולי רגל למכה. בשנת 1999 הציגה הפסד בגלל עליית מחיר הדלק ומספר חודשים לאחר מכן הודיעה על פיטורי 300 עובדים. החברה התפרקה במאי 2000 לאחר הליכים של פשיטת רגל לפי החוק האמריקאי. בספטמבר 2000 מונה לחברה כונס נכסים וניתנה לו ארכה של 60 ימים להגיע להסדר נושים ותוכנית עבודה בישראל. לאחר שזה נכשל, בדצמבר אותה שנה מינתה השופטת ורדה אלשיך מפרק זמני מקומי. מדיה וקבצים בנושא טאוור אייר בוויקישיתוף מוריס נחתומי: "לא הרגנו אף נוסע", באתר גלובס, 8 בדצמבר 1996 ROBERT E. DALLOS, Tower Air Is Banking on Flights to Israel, באתר לוס אנג'לס טיימס, 22 בפברואר 1991 (באנגלית) Tower Air, Inc. History, באתר "fundinguniverse.com" (נצפה ב-4 ביולי 2018). איי אונליין, טאוור אייר הציגה הפסד מפתיע בגלל העליה במחיר הדלק, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 1999 איי אונליין, חברת התעופה טאואר אייר תפטר 300 עובדים, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2000 דרור מרום, ‏מוריס נחתומי הודיע בטלפון להנהלת טאואר-אייר בישראל על ההתמוטטות הסופית של החברה, באתר גלובס, 3 במאי 2000 פיני קרן, הזדמנות אחרונה לחברת "טאוור אייר" לפני פירוק, באתר "פסק דין", 4 בספטמבר 2000 ההחלטה למינוי מפרק זמני מקומי לחברת התעופה טאוור אייר, באתר "פסק דין", 5 בדצמבר 2000
קאנון (אלבניה)

הקאנון (באלבנית: Kanun) הוא מערך חוקי התנהגות אלבניים מסורתיים המתחלק ל-13 קבוצות חוקים לפי נושאים: כנסייה, משפחה, נישואים, בית, טובים, בעלות, עבודה, העברת בעלות, הבטחות, נזקים, עבירות על החוק, חוק משפטי, יוצאים מן הכלל. הקאנון הועבר מפה לפה עד המאה ה-19, כאשר Shtjefën Gjeçovi העביר אותו לנוסח כתוב. לפי המסורת האלבנית הקאנון נוסח על ידי האציל האלבני Lekë Dukagjini במאה ה-15 וחל על שבטי צפון אלבניה וקוסובו. מאוחר יותר חלו שינויים בחוקים והם קוימו עד המאה העשרים. הקאנון קבע בפרטי פרטים את ההתנהלות בנקמות דם, איך קובעים מי המטרה, סדר הקדימות בין הגברים של המשפחה יריבה, איך יכול מי שנקבע כמטרה להתחמק וכדומה. בתקופת השלטון הקומוניסטי ניסו לשרש מנהגים אלה. אחרי התפרקות השלטון הקומוניסטי, כשהשלטון והמשטרה נתפסו כלא יעילים, התחילו לשוב למנהגי הקאנון, אך חלק גדול ממנו נשכח. הבסה (אלבניה) מתייחס לפרק "הבטחות" שבקאנון.
שמואל הירש

הרב שמואל הירש (בגרמנית ובאנגלית: Samuel Hirsch, סמואל הירש;‏ 8 ביוני 1815 – 14 במאי 1889) היה פילוסוף יהודי גרמני-אמריקאי ורב רפורמי. שמואל הירש נולד בשנת 1815 בעיר טלפאנג (Thalfang) שבממלכת פרוסיה (כיום בדרום-מערב גרמניה. למד באוניברסיטאות בון, בברלין ולייפציג. בשנת 1838 קיבל את מינויו הראשון כרב, בדסאו, אך נאלץ להתפטר בשנת 1841 משום דעותיו על היהדות, שנראו ליברליות מדי לקהילה המקומית. בשנת 1843 מונה לרב הראשי של הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג על ידי מלך הולנד וילם השני. הוא השתתף באופן פעיל בכנסים הרבניים שהתקיימו בבראונשווייג (1844), בפרנקפורט דמיין (1845) ובברסלאו (1846), ובהן נלחם למען רעיונות הרפורמה. לאחר שקיבל הזמנה מהקהילה הרפורמית "כנסת ישראל" (אנ') בפילדלפיה שבפנסילבניה בשנת 1866, התפטר מתפקידו באירופה והיגר לארצות הברית, שם ירש את הרב דוד איינהורן. מאז הגעתו ואילך הזדהה באופן הדוק וגלוי עם הרפורמה הרדיקלית. בין השאר נאבק למען הזזת יום השבת היהודי ליום ראשון, הוא יום המנוחה השבועי במדינות אירופה ואמריקה. בשנת 1869 נבחר לנשיא הוועידה הרבנית בפילדלפיה, שבה גובשו עקרונות היהדות הרפורמית. באותה שנה הוא עסק גם במחלוקות פולחניות ודוקטרינליות רבות. הירש המשיך לכהן כרב הקהילה של פילדלפיה במשך 22 שנה, עד שהתפטר ב-1888, לאחר 50 שנות כהונה במשרות רבניות. במהלך רבנותו בפילדלפיה ארגן הירש את החברה להגנת היתומים (Orphans' Guardian Society), וייסד את הסניף הראשון בארצות הברית של כל ישראל חברים. בנו הוא הרב הרפורמי והפילוסוף אמיל ג' הירש (אנ'). הירש נפטר בשיקגו שבאילינוי, ושם נקבר. הירש כתב מספר ספרים, כולם נכתבו בגרמנית וראו אור בתקופה שבה שימש כרב באירופה. הירש פעל כל ימיו לקידום הרעיונות של היהדות הרפורמית, ונטה לשינויים רדיקליים בתחומי הדת. עם זאת בניגוד להוגים אחרים שדגלו בזניחת לימוד הלשון העברית ובשימושה בתפילה, הירש הדגיש את חשיבותה. תורתו הפילוסופית נוסחה בעיקר בספרו Die Religionsphilosophie der Juden (הפילוסופיה של הדת של היהודים). בשיטתו השתמש הירש בפילוסופיה הדתית של הגל, אולם בעוד הגל רואה בנצרות את הדת האבסולוטית, הירש ראה את היהדות ככזו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. רשימת מאמרים על שמואל הירש באתר רמב"י יצחק יוליוס גוטמן, הפילוסופיה של היהדות, מוסד ביאליק, תשי"א, עמ' 282–289. מדיה וקבצים בנושא שמואל הירש בוויקישיתוף סיירוס אדלר, פרנק ויזֶטֶלי, ‏"שמואל הירש", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) שמואל הירש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שמואל הירש (1815-1889), דף שער בספרייה הלאומית שמואל הירש, באתר "Find a Grave" (באנגלית).
פרנץ, נסיך בוואריה

פרנץ, נסיך בוואריה (בגרמנית: Franz von Bayern, ‏10 באוקטובר 1875 – 25 בינואר 1957), היה בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה וגנרל מיור בצבא הבווארי במלחמת העולם הראשונה. פרנץ נולד ב-10 באוקטובר 1875 בשטארנברג, ללודוויג, נסיך בוואריה ולמריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתם של פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. בצעירותו התגייס פרנץ לצבא הבווארי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, ומונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-2 (מלך). ב-12 ביולי 1912 התחתן פרנץ עם איזבלה אנטוניה, נסיכת קרוי, בתם של קרל אלפרד, דוכס קרוי ולודמילה, נסיכת ארנברג, ממנה נולדו לו 6 ילדים. בשנת 1913 עלה אביו לשלטון, לאחר הדחת בן דודו אוטו, מלך בוואריה, והוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה, אולם הוא נאלץ להתפטר מתפקידו לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1914 מונה פרנץ למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-3, אשר שמה שונה מאוחר יותר לחטיבת הרגלים ה-4, ופיקד עליה במהלך מלחמת העולם הראשונה. פרנץ קיבל עיטורים רבים על פעולותיו, אולם אף במהלך המלחמה העסיק את עצמו במחקר מדעי, ואף שלח מאובנים רבים לבוואריה. בשנת 1916 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-4, ופיקד עליה בחזית המערבית, אולם זמן קצר לפני סיום המלחמה, הוא הועבר לחזית האיטלקית. בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמה פרצה המהפכה הגרמנית, שבה נאלץ אביו להתפטר מתפקידו, ופרנץ התלווה לאביו להונגריה, שם הקים חוות הרבעה מפורסמת. בשנת 1945, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, נאלץ פרנץ לברוח מביתו, והוא עבר להתגורר בשטארנברג, שם חי עד מותו ב-25 בינואר 1957. ב-12 ביולי 1912 התחתן פרנץ עם איזבלה אנטוניה, נסיכת קרוי, בתם של קרל אלפרד, דוכס קרוי ולודמילה, נסיכת ארנברג, ממנה נולדו לו 6 ילדים: לודוויג, נסיך בוואריה (1913–2008), התחתן עם אירמינגארד, נסיכת בוואריה מריה אליזבת, נסיכת בוואריה (1914–2011), התחתנה עם פדרו אנריקה, נסיך אורליאן-ברגנסה אדלגונדה מריה, נסיכת בוואריה (1917–2004), התחתנה עם הברון זדנקו פון הונינג-אוקרול אלאונורה מריה, נסיכת בוואריה (1918–2009), התחתנה עם קונסטנטין, רוזן ואלדנבורג-צייל דורותיאה, נסיכת בוואריה (1920–2015), התחתנה עם גוטפריד, ארכידוכס אוסטריה ראסו, נסיך בוואריה (1926–2011), התחתן עם תרזה, ארכידוכסית אוסטריה מדיה וקבצים בנושא פרנץ, נסיך בוואריה בוויקישיתוף פרנץ, נסיך בוואריה
המזכיר הכללי של האומות המאוחדות

המזכיר הכללי (מזכ"ל) של האו"ם הוא ראש מזכירות ארגון האומות המאוחדות. המזכירות היא אחד המוסדות העיקריים של הארגון. על פי מגילת האומות המאוחדות, המזכיר הכללי ממונה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות לאחר המלצת מועצת הביטחון. תפקיד זה נחשב לתפקיד המשפיע ביותר במסגרת הארגון. מ-1 בינואר 2017 מכהן אנטוניו גוטרש, שנבחר לתפקיד ב-13 באוקטובר 2016. תפקידו של המזכיר הכללי מתואר באמנת האו"ם כ"מינהלן הראשי" של הארגון. בתחילה אכן נתפס התפקיד כתפקיד ניהולי בלבד. היה זה טריגווה לי, אשר חש כי תפקידו הוא להיות דובר בשם הארגון, ולפעול כמנהיג וכמתווך בסכסוכים בינלאומיים. כל מזכיר כללי לאחריו התבטא בנושאים שעל סדר היום העולמי, והשתמש במשרתו על מנת לסייע בתיווך בסכסוכים. תפיסה זו של תפקיד המזכ"ל תואמת את ראייתו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אשר שימש בתפקיד עד להקמתו הרשמית של הארגון, והייתה לו יד בעיצובו. רוזוולט התבטא כי הארגון צריך להיות מונהג על ידי "מתווך עולמי". המזכיר הכללי מתמנה לתקופה בת חמש שנים. לרוב נוהגים המזכירים לשמש בשתי תקופות כהונה. לעיתים ישמשו אך באחת. על פי הנוהג, מתמנה המחזיק בתפקיד על פי מפתח גאוגרפי. מאחר שבוטרוס בוטרוס ראלי כיהן כמזכ"ל רק תקופת כהונה אחת, נבחר לאחריו קופי אנאן מגאנה. כאשר סיים אנאן את תקופת כהונתו, הוחלט למנותו לכהונה נוספת, על אף העובדה כי עתה הגיע תורו של נציג אסיה להחזיק בתפקיד. עדיין לא כיהן בתפקיד נציג מאוקיאניה או מצפון אמריקה. רוב המזכירים הכלליים הם למעשה מועמדי פשרה ממדינות שאינן מעצמות עולמיות, ולרוב אינם ידועים בציבור העולמי בטרם מונו. כאשר מועמדים בעלי פרופיל גבוה מציעים את מועמדותם, הם צפויים להידחות. כך, למשל, לתפקיד המזכיר הכללי הראשון הועלתה מועמדותם של שארל דה גול, דווייט אייזנהאואר ואנתוני אידן, אך אלו נדחו לטובת הנורווגי האלמוני יחסית טריגווה לי. בתחילת שנות השישים הציע מנהיג ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב כי התפקיד יבוטל. יתרונן המספרי של מעצמות המערב גרם לכך שהמזכיר מונה מקרב שורותיהן, ולרוב היה בעל סימפתיה למטרותיהם. חרושצ'וב הציע להחליף את המשרה בטרויקה, בה יהיה חבר אחד מקרב מעצמות המערב, חבר מן הגוש המזרחי, וחבר מקרב גוש "המדינות הבלתי-מזדהות". רעיון זה לא זכה להצלחה, בשל כישלונו של חרושצ'וב לגייס לו את קולות המדינות הבלתי-מזדהות. מדיה וקבצים בנושא המזכיר הכללי של האומות המאוחדות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המזכיר הכללי של האומות המאוחדות (באנגלית, בערבית, בסינית, ברוסית ובספרדית) מזכ"ל האו"ם באתר הארגון המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לודוויג, נסיך בוואריה (1913–2008)

לודוויג, נסיך בוואריה (בגרמנית: Ludwig von Bayern, ‏22 ביוני 1913 – 17 באוקטובר 2008), היה נסיך גרמני ונכדו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה. לודוויג נולד ב-22 ביוני 1913 בארמון נימפנבורג, מינכן, לפרנץ, נסיך בוואריה, בנו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה, ולאיזבלה אנטוניה, נסיכת קרוי, בתם של קרל אלפרד, דוכס קרוי ולודמילה, נסיכת ארנברג. בעקבות התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה פרצה המהפכה הגרמנית, שבה נאלץ סבו להתפטר מתפקידו, ומשפחתו של לודוויג התלוותה אליו להונגריה, שם הקים אביו חוות הרבעה מפורסמת. בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס לודוויג לוורמאכט, אולם בשנת 1941 הוא נאלץ לעזוב את הצבא, בעקבות חוק הנסיכים. בשנת 1945, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, נאלצו בני המשפחה לברוח מביתם, והם עברו להתגורר בשטארנברג. ב-19 ביולי 1950 התחתן לודוויג עם בת דודתו אירמינגארד, נסיכת בוואריה, בתם של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ואנטוניה, נסיכת לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 3 ילדים. בשנת 1960 קיבל לודוויג את התואר אביר מסדר גיזת הזהב, וב-17 באוקטובר 2008 הוא מת בביתו, כתוצאה מדלקת ריאות. ב-19 ביולי 1950 התחתן לודוויג עם אירמינגארד, נסיכת בוואריה, בתם של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ואנטוניה, נסיכת לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 3 ילדים: לואיטפולד, נסיך בוואריה (נולד ב-1951) מריה, נסיכת בוואריה (1953) פיליפה, נסיכת בוואריה (1954) מדיה וקבצים בנושא לודוויג, נסיך בוואריה בוויקישיתוף לודוויג, נסיך בוואריה לודוויג, נסיך בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פורשה 597

פורשה 597 (בגרמנית: Porsche 597, קרוי גם: Porsche 597 Jagdwagen) היה רכב שטח, בעל הנעה כפולה 4x4, אשר הוצג בשנת 1953 על ידי יצרנית הרכב הגרמנית פורשה, ויוצר בין השנים 1955–1958. יוצרו 71 יחידות, מתוכן 49 יחידות לשוק האזרחי. שר ההגנה הגרמני "Theodor Blank" (אנ') ביקש לייצר רכב צבאי קל למטרות צבאיות בממד קטן כתחליף לאופנועים עם הסירה של מלחמת העולם השנייה. 3 חברות ניגשו למרכז, כולל "פורשה" אך הדגם לא הגיע ליצור המוני. עלות הפיתוח של הפרויקט הסתכם ב-1.8 מיליון מרק. מכונית פתוחה - גג ברזנט הנעה כפולה 4x4 מנוע אחורי אשר נלקח מדגם פורשה 356 מנוע בוקסר, מחזור ארבע פעימות 4 נוסעים + נהג מכל דלק - 60 ליטר תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 19.0 שניות מידות צמיגים: 6,00x16 "פורשה 597" "פורשה 597" - מבט לתא הנהג "פורשה 597" "פורשה 597" "פורשה 597", שנת 1958 "פורשה 597" "פורשה 597" "פורשה 597" פורשה פורשה 597 - תמונות מדיה וקבצים בנושא פורשה 597 בוויקישיתוף פורשה 597, סרטון באתר יוטיוב פורשה 597, סרטון באתר יוטיוב "פורשה 597" blessthisstuff.com/stuff/vehicles/cars/porsche-597-jagdwagen פורשה 597 autoweek.com/article/classic-cars/porsche-597-jagdwagen "פורשה 597" bonhams.com/auctions/23595/lot/138 פורשה 597 autofans.be/nieuws/fun/34758-porsche-597-cayennes-grootvader "פורשה 597" hemmings.com/blog/2016/02/22/when-porsche-built-a-jeep-the-type-597-jagdwagen
לואיטפולד, נסיך בוואריה (1951)

לואיטפולד, נסיך בוואריה (בגרמנית: Luitpold von Bayern, ‏ נולד ב-14 באפריל 1951), הוא נסיך גרמני ונינו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה, ומנכ"ל מבשלת הבירה "המלך לודוויג". לואיטפולד נולד ב-14 באפריל 1951 בשטארנברג, מינכן, ללודוויג, נסיך בוואריה ולאירמינגארד, נסיכת בוואריה, בתם של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ואנטוניה, נסיכת לוקסמבורג. ב-25 ביוני 1979 התחתן לואיטפולד עם קתרין ביאטריס ויגנד, בתם של גרד ויגנד ואלן שומאכר, ממנה נולדו לו 5 ילדים. לואיטפולד הוא הבעלים ומנכ"ל מבשלת הבירה "המלך לודוויג", אשר נוסדה בשנת 1870, והחל משנת 1980 הוא אף מארגן כל שנה טורניר בירה בשטחי המבשלה. בשנת 2011 רכש לואיטפולד את פורצלן נימפנבורג, אשר היה שייך למקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה. לואיטפולד מתגורר עם משפחתו בטירות לויטסטטן וקאלטנברג, ובנוסף הוא הבעלים של כמה מהטירות של בית ויטלסבאך בבוואריה. מכיוון שלפרנץ, דוכס בוואריה אין ילדים, ולאחיו הנסיך מקס, דוכס בבוואריה יש רק בנות, לאחר מותו של מקס יירש לואיטפולד את ראשות בית ויטלסבאך. ב-25 ביוני 1979 התחתן לואיטפולד עם קתרין ביאטריס ויגנד, בתם של גרד ויגנד ואלן שומאכר, ממנה נולדו לו חמישה ילדים: אוגוסטה, נסיכת בוואריה (נולדה ב-1979) אליס, נסיכת בוואריה (נולדה ב-1981) לודוויג, נסיך בוואריה (נולד ב-1982) היינריך, נסיך בוואריה (נולד ב-1986) קרל, נסיך בוואריה (נולד ב-1987) מדיה וקבצים בנושא לואיטפולד, נסיך בוואריה בוויקישיתוף
אירמינגארד, נסיכת בוואריה

אירמינגארד, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Irmingard von Bayern, ‏29 במאי 1923 - 23 באוקטובר 2010), הייתה בתו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה. אירמינגארד נולדה ב-29 במאי 1923 בברכטסגאדן, לרופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ולאנטוניה, נסיכת לוקסמבורג, בתם של וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה אנה, נסיכת פורטוגל. בתקופת השלטון הנאצי עברו בני המשפחה לאיטליה, ולאחר מכן עברו להונגריה. לאחר כיבוש הונגריה בשנת 1944, כלאו הנאצים את בני המשפחה בזקסנהאוזן ובאפריל 1945 הם הועברו לדכאו, זמן קצר לפני שחרור המחנה, ולבסוף שוחררו על ידי צבא ארצות הברית. לאחר המלחמה שהו אירמינגארד ואחיותיה בלוקסמבורג, שם שלטה דודתה שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ולאחר מכן היא שהתה במשך שנה אצל בן דודה אדולף, נסיך שוורצנברג במונטנה, ארצות הברית. ב-19 ביולי 1950 התחתנה אירמינגארד עם לודוויג, נסיך בוואריה, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בשנת 1955 מת אביה, ואירמינגארד ובעלה עברו לגור בביתו - טירת לויטסטטן. בשנת 2008 מת בעלה לודוויג, וב-23 באוקטובר 2010 מתה אירמינגארד בביתה. ב-19 ביולי 1950 התחתנה אירמינגארד עם לודוויג, נסיך בוואריה, ממנו נולדו לה 3 ילדים: לואיטפולד, נסיך בוואריה (נולד ב-1951) מריה, נסיכת בוואריה (1953) פיליפה, נסיכת בוואריה (1954) מדיה וקבצים בנושא אירמינגארד, נסיכת בוואריה בוויקישיתוף אירמינגארד, נסיכת בוואריה אירמינגארד, נסיכת בוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אווה חצ'טריאן

אווה חצ'טריאן (בארמנית: Էվա Խաչատրյան; נולדה ב-13 בדצמבר 1990), היא שחקנית ארמנית. היא ידועה בשל תפקידיה בתור נורה בסדרת הטלוויזיה הארמנית המתרחשת בירוואן, "בית מלא", סיטקום שפיתח המפיק ארמן פטרוסיאן, ובתור ריטה בסדרת הטלוויזיה "אחים". אווה חצ'טריאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Eva Khachatryan". erkat.am. אורכב מ-המקור ב-2018-06-03. נבדק ב-2018-06-03. "Sovats Xagher". Merojax.am. נבדק ב-9 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Էվա Խաչատրյան, Eva Khachatryan, Эва Хачатрян". youtube.com. נבדק ב-12 ספט' 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Watch Armenian TV Series and Armenian Movies » Armenian Series » Cart Blansh". serialner.net/. אורכב מ-המקור ב-2016-08-28. נבדק ב-2016-08-28. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אווה חצ'טריאן".
אני חצ'יקיאן

אני חצ'יקיאן (בארמנית: Անի Խաչիկյան; נולדה ב-4 ביוני 1993), היא שדרנית ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ארמנית. היא ידועה בשל תפקידה בתור סונה בסדרה "סופר אמא" ובסדרת ההמשך שלה, "סופר אמא 2". חצ'יקיאן החלה דרכה בעסקי הבידור בתור ילדה, כאשר הופיעה בשורה של פרסומות. הבכורה הטלוויזיונית שלה הייתה בתוכנית "בית ספר למלאכים", תפקיד אשר הוביל להצעת נוספות, וכך פיתחה קריירה כשחקנית. היא גם צלמת, ולמדה משחק במכון הלאומי של ירוואן לתיאטרון וקולנוע. אני חצ'יקיאן, ברשת החברתית פייסבוק אני חצ'יקיאן, ברשת החברתית אינסטגרם אני חצ'יקיאן, ברשת החברתית VK אני חצ'יקיאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אני חצ'יקיאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דף "אני חצ'יקיאן" באתר Armfilm (רוסית) Իրականում ո՞վ է Անի Խաչիկյանը, Նյութի աղբյուրը, 26/Հոկտեմբեր/2015 "Ani Khachikyan of Tigran's Planet says that her personal life is extremely personal". bravo.am. אורכב מ-המקור ב-2018-03-03. נבדק ב-2018-03-03. "Who is the real Ani Khachikyan". astxayinkyanq.wordpress.com. אורכב מ-המקור ב-2018-08-13. נבדק ב-2015-10-26. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אני חצ'יקיאן".
פורשה דיזל 218

פורשה דיזל 218 (בגרמנית: Porsche-Diesel 218) הוא טרקטור מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פורשה שיוצר בחטיבת פורשה-דיזל, ("Porsche-Diesel Motorenbau" (גר')) בין השנים 1957–1963. סך הכול יוצרו כ-12,000 יחידות. מרווח גחון - 375 מ"מ רדיוס סיבוב - 2,700 מ"מ "H 218" "V 218" "S 218" "U 218" "פורשה דיזל 218" "פורשה דיזל 218" (מודל Diesel Standard V), שנת 1959 "פורשה דיזל 218" "פורשה דיזל 218" מנוע "פורשה דיזל 218" מסוג "F 218" מבט ללוח השעונים בדגם "פורשה דיזל 218" חזית הסרן הקדמי בדגם "פורשה דיזל 218" פורשה ג'וניור 108V פורשה ג'וניור פורשה סופר מדיה וקבצים בנושא פורשה דיזל 218 בוויקישיתוף פורשה דיזל 218, סרטון באתר יוטיוב פורשה דיזל 218, סרטון באתר יוטיוב http://www.porsche-diesel.com/ "פורשה דיזל 218" porsche-traktor.com/porsche-diesel-standard-h-218 פורשה דיזל - שרות porsche-diesel.com/downloads/Porsche-Diesel_Service [ http://porsche-traktor.com/porsche-diesel-standard-h-218/ "פורשה דיזל 218" דגם "h-218"] porsche-traktor.com/porsche-diesel-standard-h-218