תעלת בגה

תעלת בגה (ברומנית: Canalul Bega) היא תעלה עבירה ברומניה ובסרביה. הייתה התעלה העבירה הראשונה שנבנתה בשטחי רומניה של היום ומשרתת את העיר טימישוארה. היא נוצרה על ידי תיעול חלקי של הנחל בגה. היא חוצה את המחוז טימיש שבחבל באנאט במערב רומניה ונכנסת לשטח סרביה, בה מתמזגת על יד הכפר קלק (Klek) עם הנחל בגה וקה (בגה הישנה) במאות ה-18–19 בימי השלטון ההבסבורגי הייתה תעלת בגה דרך התחבורה העיקרית להובלה באזור כשהיא חיברה את העיר טימישוארה דרך הטיסה והדנובה עם בירת הונגריה, בודה, לימים בודפשט, ועם בירת אוסטריה, וינה. כיום משמשת בעיקר לפעילויות ספורט ופנאי. אורך תעלת בגה הוא 114 ק"מ, מתוכם 44 ק"מ בשטח רומניה ו-70 ק"מ בשטח סרביה. בשנת 1716 שמו האוסטרים קץ לשלטון העות'מאני בחבל באנאט ובירתו טמשוואר, כיום טימישוארה. הכיבוש ההבסבורגי הביא להתחלת תהליך של פיתוח באזור. אחת הפעולות הראשונות של השלטון החדש היה ויסות המים בטמשוואר והסביבה לצורך אספקת מי שתייה לעיר וייבוש הביצות. מטרה חשובה הייתה להבטיח הובלת עצים לחימום וחומרי בניין הדרושים לעיר טמשוואר והובלת סחורות מן האזור לשאר אירופה. בשנת 1728 הורה המושל האוסטרי הרוזן קלאודיוס פלורימונד מרסי (מרצי) לחפור תעלה שנועדה לנקז את השטחים המועדים להצפות מסביב לעיר טמשוואר. עבודות התיעול של נחל בגה התחילו ממעלה לטמשוואר עד ליישוב פג'ט. בשלב הבא התרחבו העבודות אחרי טמשוואר במורד הזרם ונבנתה תעלה עבירה במסלול חדש, שנקרא בימינו בגה וקה (Bega Veche או בגה הישנה) באורך 116 ק"מ עד לשפך לנהר טיסה. בנובמבר 1732 כבר שטה על התעלה החדשה ספינה ראשונה עד ליישוב פנצ'בו, הנמצא כיום בשטח סרביה. בסופו של דבר התעלה במסלול הזה ננטשה בגלל מחסומי החול שהפכו אותה לבלתי עבירה, במיוחד בימי הקיץ כשמפלס המים נמוך. בשנים 1735–1754 נבנתה גרסה חדשה של התעלה דרומה יותר, בין טמשוואר ליישוב קלק. המסלול החדש היה יותר ישר ועביר, אולם תלוי מאוד במפלס ובזרימת המים המשתנים לאורך השנה. עבודות התיעול שהתחילו מיוזמת מרסי נמשכו תחת פיקוחו של המהנדס מקסימיליאן פרמו (Fremaut). הוא בנה סכרים לצורך ויסות הזרימה. בעקבות בניית התעלה, הסיכון לשיטפונות בעיר טימישוארה פחת בצורה ניכרת והביצות מסביבה התייבשו. ב-1744 הוצא צו קיסרי שחייב את כל הכפרים שעל גדות התעלה לתחזק את גדותיה ואת סכריה ולסייע בוויסות המים בתעלה. ב-1753 פרצו בחבל באנאט שיטפונות כבדים. לכן בנו תעלה נוספת באורך 30 ק"מ בין איטביי ליאנוקב מוסט (כיום טאנקאיד) שבמרכז באנאט. בשיטפון בזק זרמו בתעלת בגה 455 מטרים מעוקבים, בעוד שהזרימה המרבית המתוכננת בתעלה הייתה של 85 מטרים מעוקבים. ב-1756 נערכה רגולציה ראשונה של השיט והמסחר בתעלת בגה. ב-1758 במעלה הזרם לפני טמשוואר ביישובים קושטיי וטופולובץ על הנהר טימיש הסמוך, בנה המהנדס פרמו צמתים הידרוטכניים. הצמתים איפשרו העברת מים בין הנהר טימיש לתעלת בגה לפי הצרכים. מיזם זה פתר את בעיות השינויים בזרימת המים בתעלה ושיפר את כלכלת המים באזור שנודע בעבר בביצותיו ובשטפונותיו התדירים. ב-1775 הוקמה בעיר טמשוואר "לשכת השיט". בשנת 1859 שיטפונות נוספים פגעו בחבל באנאט. 2,850,000 דונם של אדמה חקלאית ועשרות כפרים כוסו במים. מכת השיטפונות חזרה באזור גם בשנת 1886. כתגובה לכך הועלו במטר נוסף כל הסכרים על הנהר טימיש ועל הבגה. כעבור שנה פרצו שוב שיטפונות והם שברו את הסכרים. בשנים 1900–1916 נבנתה בתעלת בגה מערכת תאי שיט. בעקבות זאת השיט בתעלה עלה בצורה ניכרת. ב-3 במאי 1910 נחנכה תחנת הכוח ההידרואלקטרית ברובע פבריק של טמשוואר. היא השתמשה באנרגיית מי תעלת בגה לצורך הפקת חשמל והייתה אחת מתחנות הכוח ההידרואלקטריות הראשונות בתחום רומניה של היום. ב-1912 שוב אירעו שיטפונות בחבל באנאט ועם היישובים שנפגעו נמנו צ'בזה, מצ'דוניה ופטרומן במערב המחוז טימיש. ב-1752 תועד קיומו של "נמל טמשוואר" ברובע יוזפין של טימישוארה. באותה שנה כתעלת בגה הובלו 20,000 טון של סחורות. ב-1912 נטענו בנמל טמשוואר 41,500 טון של סחורות, מתוכן 31,000 טון חיטה וקמח, ונפרקו כ-20,000 טון של סחורות. ב-1917 בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה נרשמו בתעלת בגה 563 כלי שיט מסחריים ששטו במשך 305 ימים בשנה. בימי שלטון ממלכת רומניה בשנת 1937 הוקם משרד הנמל אוטלק. בשנים 1937–1938 הובלו בתעלה כמות שיא של 250,000 טון בשנה ב-1945 בעיר טימישוארה וביישוב אוטלק נמשו מאפיק התעלה גשרים שנהרסו על ידי ההפצצות במלחמת העולם השנייה. בשנת 1869 התקיימו ההסעות הראשונות של אנשים בתעלה. טמשוואר-טימישוארה הייתה לעיר הראשונה בשטח הנוכחי של רומניה שהשתמשה בתחבורה ציבורית. ב-1944 בימי השלטון הרומני נרשם מספר שיא של נוסעים בתעלה: 500,000. מלחמת העולם השנייה פגעה קשות בתנועה בתעלה. בשנות השלטון הקומוניסטי בשנת 1958 פסקה הובלת הסחורות בתעלה לחלוטין. ב-1967 פסקה גם תנועת כלי השיט עם הנוסעים. עם זאת בשנת 1986 עדיין נרשמו בפנקסי מפקדת הנמל טימישוארה 20 כלי שיט מתפקדים. אחרי המהפכה הרומנית משנת 1989 התחילו לדון בפתיחתה מחדש של התעלה אולם עדיין לא היו לשלטונות הסכומים הנחוצים לעבודות הניקוי ופתיחת התנועה. בשנת 2002 בסיועה של ממשלת הולנד נערך מחקר היתכנות ראשון לגבי פתיחת התעלה לתחבורה בצד הרומני. מחקר דומה נערך בצד הסרבי. לפי צפי המחקר נפח הובלת הסחורות עשוי להגיע ל-600,000 טון לשנה, בעיקר בזכות הקשר עם כמה חברות תעשייתיות בעיר. המחקר התייחס גם לפתיחת התעלה להסעות נוסעים ולמטרות נופש. בשנת 2005 שוב נפגע אזור אגן המים טימיש -בגע משיטפונות גדולים. בסוף שנת 2008 החלו עבודות הניקוי ושיקום אקולוגי של תעלת בגה בשנת 2018 חודש השיט להסעת נוסעים בתעלה. מערכת תאי השיט נבנתה בימי השלטון האוסטרי-הונגרי בשנים 1900–1916 כדי לאפשר תנועת שיט לכל אורך השנה. בתעלת בגה קיימים שישה תאי שיט, שניים בשטח רומניה וארבעה בשטח סרביה. מתוכם הוצאו משימוש שניים, ואחד אינו מתפקד. פרט לתא השיט בקלק בסרביה, לכל האחרים חדר אחד. האורך המרבי של תאי שיט הוא 70 מ', רוחבם הוא 10 מ' והשוקע משתנה מתא שיט אחד למשנהו. השוקע בתאי השיט ברומניה הוא 1.5 מ'. הנמל טימישוארה שוכן בגדה השמאלית של תעלת בגה, בקטע שבין גשר מונצ'י (Podul Muncii - "העבודה") והגשר ג'לו (Pasarela Gelu)/ הדוברות עוגנות לאורך 450 מ'. בגדה הימנית, בערך באמצע הקטע, ניצב מגדל המים של רובע יוזפין. בולט הריצוף הישן, מאבן מרובעת, אופיינית להתחלת המאה ה-20. רוחב התעלה באותו אזור הוא 25 מ'. הנמל קיים משנת 1860. מפקדת הנמל נמצאה בזמנו במקום שבו עומד היום בניין "אנקורה" ("העוגן"). בטימישוארה מעל תעלת בגה נבנו גשרים רבים. בזמנו רק ברובע פבריק היו מעל התעלה כ-70 גשרים וגשרונים. כיום ישנם בטימישוארה 18 גשרים. שמותיהם של שמונה גשרים חשובים שונו בהחלטת העירייה במאי 2016 כדי להתאים לשמות הרחובות הסמוכים. תעלת בגה בלילה (1) תעלת בגה בלילה (2) התעלה בקיץ 2012 בגה טימיש מדיה וקבצים בנושא תעלת בגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תעלת בגה - האתר הרומני - Regia Autonomă "Administratia Canalului Navigabil Bega" Timiș; (הרשות האוטונומית "מנהל התעלה העבירה בגה" טימיש) (ברומנית) האנציקלופדיה של רומניה ברשת כתבה בערוץ דיג'י 24 ב-29 באוקטובר 2013 על הגשרים של טימישארה סרטון על תולדות התעלה ברומנית בערוץ הטלוויזיה דיג'י 24 (5.2.2019 - כתבה של לודוביק סטמרי) אתר המרכז לתיירות טימישוארה * Nicolae Ilieşu "Timişoara. Monografie Istorică", Editura Planetarium, Timişoara, 2003 הסרטון - כתבה של ל.סטמרי 2019 בערוץ הטלוויזיה דיג'י 24 29.10.2013 altora-noi-142756