laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אטא בקנטאור

η בקנטאור הוא אחד הכוכבים הבולטים בקבוצת הכוכבים קנטאור עם בהירות נראית מדרגה 2.31. הוא נמצא בחלקה הצפוני של הקבוצה במרחק של כ-305 שנות אור ממערכת השמש. η בקנטאור הוא כוכב הסדרה הראשית כחול עם סיווג ספקטרלי B2 Ve, מסתו גדולה ומוערכת בכ-12 מסות שמש, רדיוסו כ-5.5 רדיוסי שמש והוא מאיר בעוצמה של קרוב לפי 900 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך טמפרטורת פניו הגבוהה, כ-25,000 קלווין, גורמת לכך שכמעט כל קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 8,700 מעוצמת ההארה של השמש. מהירות הסיבוב העצמי של η בקנטאור היא גבוהה מאוד ועומדת על לפחות 330 קילומטר בשנייה. כתוצאה מכך הוא זורק מפניו שכבות של גז היוצרות דיסקה המקיפה אותו. הקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכב מייננת את הגז בדיסקה ויוצרת ספקטרום פליטה. אירועים של השלכת גז גורמים לשינויים לא צפויים בבהירות הכוכב, שנעה בין דרגות 2.30 ו-2.41, ומשום כך הוא מסווג כמשתנה גמא בקסיופאה. בנוסף יש ל-η בקנטאור מחזורי השתנות מרובים ומורכבים. התדירות של המחזור הקצר ביותר היא פחות משעה והתדירויות של הארוכים יותר הן בין יום לשלושה ימים. השינויים בבהירות בכל אחד ממחזורי ההשתנות הם ממספר אלפיות של דרגת בהירות ועד לשתי מאיות של דרגת בהירות. η בקנטאור באתר של ג'ים קלר אטא בקנטאור, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD:η Centauri P. Harmanec: Towards understanding rapid line-profile and light variations of early-type stars. 3. Some thoughts and reflections, Astronomy & Astrophysics, vol. 341, p. 878 (1999) N. Tetzlaff, R. Neuhäuser & M. M. Hohle: A catalogue of young runaway Hipparcos stars within 3 kpc from the Sun, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Volume 410, Issue 1 (2011) L. A. Balona & W. A. Dziembowski: Excitation and visibility of high-degree modes in stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 309, Iss. 1, pp. 226 (1999) General Catalogue of Variable Stars: η Centauri D. Baade, Th. Rivinius, A. Pigulski, A. C. Carciofi, Ch. Martayan, A. F. J. Moffat, G. A. Wade, W. W. Weiss, J. Grunhut, G. Handler, R. Kuschnig, A. Mehner, H. Pablo, A. Popowicz, S. Rucinski & G. Whittaker: Short-term variability and mass loss in Be stars. I. BRITE satellite photometry of η and μ Centauri, Astronomy & Astrophysics, Vol. 588, id. A56, p. 7
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה

מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה (בגרמנית: Maria Theresia von Österreich-Este;‏ 1 בנובמבר 1773 – 29 במרץ 1832), הייתה בתו של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו, ואשתו של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה. מריה תרזה נולדה במילאנו ב-1 בנובמבר 1773, לפרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, מושל מילאנו ובנה של מריה תרזה, ולמריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה. ב-25 באפריל 1789 התחתנה מריה תרזה עם ויטוריו אמנואלה, דוכס אאוסטה, ממנו היו לה 7 ילדים. מריה תרזה הייתה ביחסים טובים מאוד עם גיסתה מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, אשתו חשוכת הילדים של קרלו אמנואלה, נסיך פיימונט. בשנת 1802 ויתר גיסה קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה על הכתר, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה בעלה ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה לשלטון במקומו, אולם הם נאלצו לשהות בסרדיניה אליה ברחו מפני נפוליאון. בשנת 1814, עם התמוטטות הקיסרות הנפוליאונית, שב בית סבויה לנחלותיו בפיימונטה ובסבויה, ואף נוספו להן נחלות שהיו שייכות לרפובליקת ג'נובה שחדלה מלהתקיים. הסדרים אלו אושרו על ידי קונגרס וינה. בתחילה התקבלה מריה תרזה בטורינו בהתלהבות, אך עד מהרה היא עוררה אי-נחת בקרב הציבור, והואשמה בכך שרצתה לערער ולבטל עד כמה שניתן את הרפורמות שיושמו במהלך הכיבוש הצרפתי, וכן שהיא מתייחסת לכל מי ששיתף פעולה עם הצרפתים בבוז. בשנת 1821 פרצו התקוממויות בממלכה בדרישה ליותר חופש וליברליזם, ומשום כך ויתר בעלה ויטוריו אמנואלה על הכתר. מכיוון שהיו להם רק בנות ולא בנים, עלה אחיו קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה לשלטון במקומו. בתחילה ניסתה מריה תרזה להתמנות כעוצרת, אולם עד מהרה עברה להתגורר עם בעלה בניס. בשנת 1824 מת בעלה ויטוריו אמנואלה, אולם מריה תרזה לא הורשתה לחזור לטורינו עד לשנת 1831, וב-29 במרץ 1832 מתה מריה תרזה בז'נבה. ב-25 באפריל 1789 התחתנה מריה תרזה עם ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה, ממנו היו לה 7 ילדים: מריה ביאטריצ'ה (1792–1840). מריה אדליידה קלוטילדה (1794–1802). קרלו אמנואלה (1796–1799). בת (1800–1801). מריה תרזה פרננדה פליצ'יטס גאטנה (1803–1879). מריה אנה ריקרדה קרלוטה מרגריטה (1803–1884). מריה כריסטינה קרלוטה ג'וזפינה גאטנה (1812–1836). מדיה וקבצים בנושא מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה בוויקישיתוף
מריה תרזה, נסיכת סבויה

מריה תרזה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Maria Teresa di Savoia; 31 בינואר 1756 – 2 ביוני 1805), הייתה בתו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, ואשתו של שארל העשירי, מלך צרפת. מריה תרזה נולדה בארמון המלכותי של בית סבויה בטורינו ב-31 בינואר 1756 לויטוריו אמדאו, דוכס סבויה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה. ב-16 בנובמבר 1773 התחתנה מריה תרזה בארמון ורסאי עם שארל, רוזן ארטואה, נכדו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, ממנו נולדו לה 4 ילדים. זמן קצר לאחר נפילת הבסטיליה ברחו מריה תרזה ומשפחתה מצרפת, והשתקעו בממלכת סרדיניה, וב-2 ביוני 1805 מתה מריה תרזה בעיר גראץ באוסטריה. בשנת 1824 עלה בעלה לשלטון בצרפת כשארל העשירי, מלך צרפת, אולם הוא הודח במהפכת יולי בשנת 1830. ב-16 בנובמבר 1773 התחתנה מריה תרזה עם שארל העשירי, מלך צרפת, ממנו נולדו לה 4 ילדים: לואי אנטואן, דוכס אנגולם (1775–1844) סופי ד'ארטואה (1776–1783) שארל פרדינן, דוכס ברי (1778–1820) מארי תרז ד'ארטואה (1783) מדיה וקבצים בנושא מריה תרזה, נסיכת סבויה בוויקישיתוף מריה תרזה, נסיכת סבויה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לי-אור אברבך

לי-אור אָבֶרבָּך (נולד ב-21 באוקטובר 1979) הוא עיתונאי ישראלי המשמש סמנכ"ל חטיבת הרדיו של תאגיד השידור "כאן". במסגרת זו הוא אחראי על תחנות הרדיו הלא-חדשותיות של תאגיד השידור הישראלי. כמו כן, מגיש את ההסכת "מה קורה כאן" בו מארח את אנשי התאגיד לשיחות בנושא "מאחורי הקלעים" של עבודתם. קודם לתפקידיו בתאגיד השידור, שימש כתב תקשורת ועורך בעיתון "גלובס". אברבך נולד להורים שעלו לישראל מליטא (אז בברית המועצות) ב-1973. הוא בוגר תואר ראשון בפוליטיקה וממשל ולימודי מדינת ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לאחר שירותו הצבאי החל לשמש ככתב ומגיש בתחנת הרדיו רדיו דרום. בין השנים 2004–2006 היה כתב תקשורת באתר "וואלה". הגיש פינה בתוכנית הבוקר של ערוץ 10. ב-2006 מונה לכתב התקשורת של "מעריב" ו-nrg ברנז'ה. ב-2009 מונה לכתב התקשורת בעיתון "גלובס". במקביל לעבודתו ככתב תקשורת בגלובס, מונה ב-2011 לעורך "פירמה", מגזין המדיה, השיווק והפרסום של "גלובס". אברבך שימש כעורכו האחרון של המגזין עד סגירתו בשנת 2016. ב-2016 החל להגיש לסירוגין את "סוגרים חשבון", מגזין הכלכלה היומי בטלוויזיה החינוכית. באותה שנה עזב את "גלובס" ומונה לתפקיד מנהל מחלקת התוכן של חטיבת הרדיו של תאגיד השידור "כאן", כמנהל תחנות הרדיו "כאן תרבות", המחליפה את רשת א', ומנהל רשת רק"ע, תחנת הרדיו ברוסית. כמו כן הקים את מערך הפודקאסטים של "כאן". באותה שנה היה למגיש התוכנית הראשונה שהפיק אי פעם התאגיד ושודרה בעמוד הפייסבוק של "כאן". הייתה זו תוכנית ביקורת תקשורת. ב-2017 מונה לסמנכ"ל חטיבת הרדיו של תאגיד השידור הישראלי. במסגרת זו הוא משמש כמנהל תחנות "כאן קול ישראל" הלא חדשותיות ובכללן התחנות "כאן רק"ע", "כאן מורשת", "כאן תרבות", "כאן קול המוסיקה", "כאן גימל", "כאן 88" ומערך הפודקאסטים. בשנה זו נמנה עם הצוות שניסח את הקוד האתי המחודש של תאגיד השידור הישראלי. בשלהי אותה שנה, עמד בראש ועדה משותפת עם האקדמיה ללשון העברית, אשר בחרה במילה "הֶסְכֵּת" כחלופה העברית ל"פודקאסט". מדיה וקבצים בנושא לי-אור אברבך בוויקישיתוף לי-אור אברבך, ברשת החברתית פייסבוק לי-אור אברבך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דורי בן ישראל, לי-אור אברבך עוזב את גלובס, ישמש כמנהל מחלקת התוכן בחטיבת הרדיו של תאגיד השידור, באתר mizbala, ‏31 במאי 2016 לי-אור אברבך נחשף, באתר תאגיד כאן מה קורה כאן, כל הפרקים, הסכת באתר כאן אריאל שנבל, ‏"התרגלנו שכול מה שאינטליגנטי ומגניב זה תל-אביב", בעיתון מקור ראשון, 31 באוקטובר 2018 אלעד מן, הסטטיות של האירועים, לצד הצורך למלא שעות שידור חדשותיות, מבליטה את כל מחלות הרקע של התקשורת, באתר העין השביעית, 26 באפריל 2020 יונתן כיתאין, ‏לי-אור אברבך מונה לסמנכ"ל הרדיו של תאגיד השידור "כאן", באתר גלובס, 14 בנובמבר 2017 אלכסנדר כץ, לי-אור אברבך מונה לעורך 'פירמה' - ימשיך לשמש ככתב התקשורת של 'גלובס', באתר ביזפורטל, 10 בינואר 2011 ענת קם‏, מהפכת הפרינט של אברבך, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2009 ערן סויסה, אברבך ל"פירמה", באתר nrg‏, 10 בינואר 2011 איתי שטרן, התאגיד עלה לאוויר. מנהל "כאן תרבות": "אנחנו רוצים להיות כמו BBC", באתר הארץ, 15 במאי 2017 אלכסנדר כץ, בצל המשבר: התאגיד יעלה הערב לראשונה תכנית - על תקשורת, באתר אייס, 21 ביולי 2016 פודקאסט – הֶסְכֵּת!, באתר האינטרנט של האקדמיה ללשון העברית, 28 בדצמבר 2017
בריג'יט נילסן

בריג'יט נילסן (בדנית: Brigitte Nielsen; נולדה ב-15 ביולי 1963) היא שחקנית, דוגמנית, זמרת ואישיות טלוויזיונית דנית. נולדה בשם ג'יטה נילסן ברדוברה, דנמרק. בתם של האנה, ספרנית במקצועה, וסוונד נילסן, מדען. נילסן היא גיסתו לשעבר של במאי הקולנוע ניקולס וינדינג רפן. החלה לדגמן בשנות ה-80 והצטלמה עבור מגזין פלייבוי, וצולמה בין היתר על ידי הלמוט ניוטון. בשנת 1985 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "סוניה האדומה" לצד ארנולד שוורצנגר. ובאותה שנה הכירה את השחקן סילבסטר סטאלון, לימים בעלה, לאחר שהופיעו ביחד בסרט רוקי 4" בו גילמה את לודמילה דראגו, אשתו של איוון דראגו, האנטגוניסט הראשי בסרט. בשנת 1986 הופיע שוב לצד סטאלון בסרט "קוברה". בשנת 1987 שיחקה את קרלה בסרט "השוטר מבוורלי הילס 2". ב-2005 השתתפה בעונת ה-V.I.P הבריטית של "האח הגדול". ב-2018 חזרה לגלם את דמותה של לודמילה דראגו בסרט "קריד 2". בשנת 2014 שיחקה בסרט הפעולה "Mercenaries" לצד סינתיה רות'רוק וקריסטנה לוקן. נילסן נישאה חמש פעמים, ולה חמישה ילדים, ארבעה בנים ובת אחת. בעלה הראשון היה קספר ווינדינג לו הייתה נשואה בשנים 1983-1984, ולהם ילד אחד בשם ג'וליאן ווינדינג (רוב הזמן גדל לצד אביו, לשניים קשר מצומצם). היא נישאה לסילבסטר סטאלון ב-1985 בבוורלי הילס, קליפורניה בביתו של המפיק אירווין ווינקלר. נילסן וסטאלון עבדו ביחד על הסרט "רוקי 4" (השניים התארסו במהלך הצילומים, והתחתנו לאחר שחרור הסרט). נישואיהן נמשכו 19 חודשים, שהגירושין הסתיימו סופית ביולי 1987. מערכת היחסים בין השניים, בין היתר הנישואים והגירושים סוקרו רבות בצהובונים ובאמצעי תקשורת אחרים. בשנת 1989 נולד בנה השני של נילסן, קיליאן מרקוס גסטיאנו, ממערכת יחסים קצרה שניהלה עם שחקן הכדורגל מארק גסטיאנו, אליו גם התארסה ולאחר זמן מה השניים נפרדו. בין השנים 1990 ו-1992 היא הייתה נשואה לצלם ובמאי הקולנוע סבסטיאן קופלנד (דודו של אורלנדו בלום). לנילסן נולדו שני בנים נוספים מבעלה הרביעי ראול מאייר, דאגלס אהרון (נולד ב-1993) וראול ג'וניור (נולד ב-1995). ב-8 ביולי 2006 נישאה בפעם החמישית למתאייה דסי (יליד 1978) במלטה, והשניים התגוררו תחילה באיטליה, ובסוף 2010 עברו פאלם ספרינגס היוקרתית בקליפורניה, ארצות הברית. ב-28 במאי 2018 הודיעה נילסן כי היא בהיריון בפעם חמישית. ביוני אותה השנה היא ילדה את בתה הראשונה (לאחר ארבעה בנים) כשהיא בגיל 54. 1988 - Every Body Tells a Story 1992 - I'm the One... Nobody Else 2008 - Brigitte Nielsen (שחרור חוזר של I'm the One... Nobody Else ו-Every Body Tells a Story) מדיה וקבצים בנושא בריג'יט נילסן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בריג'יט נילסן בריג'יט נילסן, ברשת החברתית פייסבוק בריג'יט נילסן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בריג'יט נילסן, ברשת החברתית אינסטגרם בריג'יט נילסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בריג'יט נילסן, באתר AllMovie (באנגלית) בריג'יט נילסן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בריג'יט נילסן, באתר Metacritic (באנגלית) בריג'יט נילסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בריג'יט נילסן, באתר MusicBrainz (באנגלית) בריג'יט נילסן, באתר Discogs (באנגלית) בריג'יט נילסן, באתר Genius
מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד

מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד (בספרדית: María Antonia Fernanda de Borbón; ‏17 בנובמבר 1729 - 19 בספטמבר 1785), הייתה בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה. מריה אנטוניה פרננדה נולדה ב-17 בנובמבר 1729 במצודת סביליה, בזמן החתימה על הסכם סביליה שסיים את המלחמה האנגלו-ספרדית, לפליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו השנייה אליזבטה פארנזה (הנצר האחרון למשפחת פארנזה) מפארמה, בתם של אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה ודורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג. בצעירותה דובר שמריה אנטוניה פרננדה תתחתן עם לואי, דופן צרפת, ואילו אחיה האינפנטה פליפה מספרד יתחתן עם לואיז אליזבת, נסיכת צרפת, אולם אמה רצתה לחכות עד שהיא תתבגר, ומשום כך התחתנה אחותה מריה תרסה רפאלה, נסיכת ספרד עם לואי. לאחר מותה של אחותה בשנת 1746 ניסה אביה להעלות שוב את ההצעה, אולם לואי החמישה עשר, מלך צרפת סירב להצעה, ולואי התחתן עם מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה. ב-31 במאי 1750 התחתנה מריה אנטוניה פרננדה עם ויטוריו אמדאו, דוכס סבויה, בנישואים פוליטיים שנועדו לחזק את הקשר בין ממלכת ספרד וממלכת סרדיניה, לאחר שלחמו זה כנגד זה במלחמת הירושה האוסטרית. על אף היותם טיפוסים שונים זה מזה, היה לשניים קשר חזק ואמיץ, ונולדו להם 12 ילדים. בשנת 1773 מת חמיה קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה. בשנת 1775 התחתן בנה קרלו אמנואלה, נסיך פיימונט עם מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, עמה היה לה קשר מאוד חזק, וב-19 בספטמבר 1785 מתה מריה אנטוניה פרננדה בטירת מונקליירי בטורינו. ב-31 במאי 1750 התחתנה מריה אנטוניה פרננדה עם ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, ממנו היו לה 12 ילדים: קרלו אמנואלה (1751–1819). מריה אליזבטה קרלוטה (1752–1755). מריה ג'וזפינה (1753–1810). אמדאו אלסנדרו (1755–1755). מריה תרזה (1756–1805). מריה אנה (1757–1824). ויטוריו אמנואלה (1759–1824). מריה כריסטינה פרדיננדה (1760–1768). מאוריציו ג'וזפה (1762–1799). מריה קרולינה (1764–1782). קרלו פליצ'ה (1765–1831). ג'וזפה (1766–1802). מדיה וקבצים בנושא מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד בוויקישיתוף מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הת'ר או'ריילי

הת'ר אן או'ריילי (באנגלית: Heather Ann O'Reilly; נולדה ב-2 בינואר 1985) היא שחקנית כדורגל אמריקאית. או'ריילי, המכונה HAO, נולדה בניו ג'רזי. היא שיחקה כחלוצה בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, בנבחרת ארצות הברית ובקבוצת ניו ג'רזי ויילדקטס מליגת הדבליו-ליג. הופעת הבכורה של או'ריילי בנבחרת ארצות הברית הייתה ב-1 במרץ 2002, במשחק נגד נבחרת שוודיה. ב-23 באוגוסט 2004 כבשה או'ריילי את שער הניצחון על נבחרת גרמניה, ברבע הגמר של טורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה. השער שבושל על ידי מיה האם, הפך לסמל הקשר בין הדור הוותיק של הנבחרת לבין הדור הצעיר שלה. מדיה וקבצים בנושא הת'ר או'ריילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הת'ר או'ריילי הת'ר או'ריילי, באתר Soccerdonna (בגרמנית) הת'ר או'ריילי, באתר Soccerway הת'ר או'ריילי, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו

הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו (בגרמנית: Ferdinand von Österreich; ‏1 ביוני 1754 - 24 בדצמבר 1806), היה מייסד בית אוסטריה-אסטה ומושל דוכסות מילאנו בין השנים 1765–1796. כמו כן פרדיננד היה גם היורש של דוכסות מודנה, אך הוא מעולם לא שלט בה, בשל המלחמות הנפוליאוניות. פרדיננד נולד ב-1 ביוני 1754 בארמון שנברון, וינה, בירת האימפריה ההבסבורגית, לפרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה תרזה. בשנת 1763 נחתם הסכם בין ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה למריה תרזה, ובו נקבע שפרדיננד יתחתן עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, בתו היחידה של ארקולה, ובכך ייהפך ליורשו. ההסכם ביטל הסכם קודם משנת 1753, שקבע שאחיו הגדול לאופולד, ארכידוכס אוסטריה היה אמור לירש את דוכסות מודנה, משום שבשנת 1761 הפך לאופולד ליורש הדוכסות הגדולה של טוסקנה. בשנת 1765 מונה פרדיננד למושל דוכסות מילאנו, ובשנת 1771 אישר הדיאט הקיסרי את ההסכם עם דוכס מודנה, וב-15 באוקטובר אותה שנה התחתן פרדיננד עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה. בשנת 1796, בעקבות פלישת נפוליאון למילאנו נמלטה המשפחה מפני הכוחות הצרפתים. גם חמיו ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ברח ממודנה, שהצטרפה לרפובליקה הצ'יסאלפינית. בהסכם קמפו פורמיו בשנת 1797, הוענקה לארקולה השלישי דוכסות ברייזגאו, אזור בדרום מערב גרמניה שהשתייך לבית הבסבורג. בשנת 1803 מת ארקולה השלישי, ופרדיננד קיבל את התואר "דוכס ברייזגאו", וכן קיבל את הטענה לדוכסות מודנה. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 ויתר פרדיננד על דוכסות ברייזגאו שצורפה לדוכסות הגדולה של באדן, וב-24 בדצמבר 1806 מת פרדיננד ונקבר בקריפטה הקיסרית בווינה. בשנת 1814 ניתנה דוכסות מודנה בקונגרס וינה לבנו הבכור של פרדיננד - פרנץ הרביעי, דוכס מודנה. ב-15 באוקטובר 1771 התחתן פרדיננד עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה, ממנה נולדו לו 10 ילדים: יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (1772) מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה (1773–1832), התחתנה עם ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1775–1777 מריה לאופולדינה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1776–1848), התחתנה עם קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה פרנץ הרביעי, דוכס מודנה (1779–1846), התחתן עם מריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה פרדיננד קרל יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (1781–1850) מקסימיליאן יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (1782–1863) מריה אנטוניה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1784–1786 קרל, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (1785–1809) מריה לודוויקה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1787–1816), התחתנה עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה מדיה וקבצים בנושא הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו בוויקישיתוף
צ'אנגג'נג

צ'אנגג'נג או צעדה ארוכה (בסינית: 长征, בפין-יין: Chángzhēng, "המסע הארוך" – על שם מצעדו המפורסם של מאו דזה־דונג) הוא שמה של משפחת משגרי לוויינים וחלליות מתוצרת סין העממית. המשגרים פותחו ומיוצרים על ידי "חברת התעשייה החומה הגדולה של סין" (China Great Wall Industry Corporation). במשפחת משגרי צעדה ארוכה חמישה דגמים עיקריים (לחלקם גם דגמי משנה): צ'אנגג'נג 1: פיתוחו החל בשנת 1965. משגר מדגם זה שימש את סין לשיגור הלוויין הראשון שלה לחלל בשנת 1970. משגר זה אינו מיוצר עוד. צ'אנגג'נג 2: משגר תלת־שלבי, שוגר לראשונה בשנת 1974. אורכו 31 מטרים (אם כי יש דגמים ארוכים יותר) ומשקלו 191 טון. מסוגל לשגר מטען במשקל 2,200 ק"ג למסלול נמוך בחלל. הדגם כולל מספר תת-דגמים שחלקם פעילים גם בשנת 2024 ומנוצילם גם לטיסות מאוישות. צ'אנגג'נג 3: שוגר לראשונה בשנת 1984. אורכו 43.25 מטרים ומשקלו 200 טון. יכול לשגר מטען במשקל 1,500 ק"ג למסלול גבוה בחלל. המשגר יצא משימוש. צ'אנגג'נג 4: שוגר לראשונה בשנת 1986. אורכו 42 מטרים ומשקלו 249 טון. כושר הנשיאה שלו מגיע ל־4 טון למסלול נמוך ו־1,500 ק"ג למסלול גבוה. צ'אנגג'נג 5: הדור הבא של סדרת הצ'אנגג'נג, שוגר בהצלחה בנובמבר 2016. צ'אנגג'נג 6: משגר המיועד ללוויינים קטנים. שיגור בכורה בוצע בשנת 2015. צ'אנגג'נג 7: גרסה חדשה של משגר לוויינים שנועד להחליף לבסוף את הדגם הנפוץ צ'אנגג'נג 4.[דרושה הבהרה] שיגור בכורה בוצע ביוני 2016. צ'אנגג'נג 8: המשגר מבוסס על צ'אנגג'נג 7. הוא יכול לשאת עד 5,000 ק"ג למסלול מסונכרן-שמש בגובה 700 ק"מ. שיגור בכורה בוצע בשנת 2020. צ'אנגג'נג 9: סופר משגר שנמצא עדיין בתחילת פיתוחו, הוא מיועד לשאת 130,000 ק"ג למסלול לוויני נמוך' או 50 טון למסלול לירח. התכנון להביא ציוד וטיסות מאוישות לירח בשנות ה-2030. צ'אנגג'נג 11: משגר תלת שלבי מונע בדלק מוצק, המשוגר מרכב ייעודי. נועד לשיגור מהיר של לוויינים. שיגור בכורה בוצע בשנת 2015. סין העממית מציעה את המשגרים שלה במחיר זול לצורך שיגור לוויינים, ואכן, בעקבות המחסור החמור באמצעי שיגור והדרישה המוגברת לשיגור לוויינים לחלל, ניצלו זאת מדינות שונות. המשגרים הסיניים נחשבים לאמינים ויש להם תקלות מועטות. ארצות הברית הובילה מהלך שמטרתו לנוון את יכולתה של סין לשגר לוויינים על בסיס מסחרי, בטיעון העיקרי של חשש מדליפת טכנולוגיות רגישות לסין, וסיוע לתוכנית הטילים הבליסטיים של המדינה. כתוצאה מאיסור מוחלט של הממשל האמריקני על חברות מארצות הברית לשגר לוויינים באמצעות טילים סיניים נפגעה מאוד היכולת המסחרית של סין לשגר לוויינים, שכן המגבלות האמריקאיות נוגעות גם ללוויינים הכוללים מרכיבים שמיוצרים בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא צ'אנגג'נג בוויקישיתוף אתר האינטרנט של יצרן המשגרים צ'אנגג'נג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוכר בתקשורת המערבית כ־Long March שיגור בכורה למשגר לונג מארץ 5, אתר nasaspaceflight מתאריך 2 בנובמבר 2016 שיגור הבכורה של משגר צ'אנג ז'נג 7 שידור ב-YouTube מיוני 2016 China could become a major space power by 2050 מגזין מדע פופולרי, ג'פרי לין ופ' סינגר] 18 בדצמבר 2018 China Working on a New Heavy-Lift Rocket as Powerful as Saturn V קייל מיזוקאמי, 20 במרץ 2018
נפאלם דת'

נפאלם דת' (באנגלית: Napalm Death, מבוטא נייפם דת') היא להקת גריינדקור ודת'גריינד מברמינגהאם, אנגליה. הלהקה ידועה בתור חלוצה בסגנון הגריינדקור, והיא בעלת ליריקה שנוטה לעסוק בסוציולוגיה פוליטית ובאנטי-פשיזם. הלהקה דוגלת באנרכיזם ובסוציאליזם. הלהקה נוסדה בשנת 1982. במהלך שנותיה הראשונות, ניגנה נפאלם הארדקור פאנק שלא היה קיצוני במיוחד.[דרוש מקור] בהמשך, היא שילבה אלמנטים של אקסטרים מטאל בשיריה. התוצאה הייתה פיתוח סוג חדש של מטאל, אשר נקרא סגנון ה"גריינדקור". במספר אלבומים של הלהקה, בעיקר בין השנים 1994–1998, היא זנחה את סגנון הגריינדקור, על מנת לנגן דת' מטאל. באלבומים שלאחר מכן, הלהקה החזירה את האלמנטים של הגריינדקור, והחלה לנגן דת'גריינד. שירם "You Suffer" זכה להיכנס לספר השיאים של גינס כשיר הקצר ביותר שהוקלט אי פעם (‏1.316 שניות). מייק גרינווי - שירה שיין אמבורי - גיטרה בס מיטץ' האריס - גיטרה דני הררה - תופים לי דוריה ג'סי פינטדו ג'סטין ברודריק ביל סטיר פיל ויין ניקולס ג'יימס בולן ג'ים וייטלי מילס רטלדג' (Scum (1987 (From Enslavement to Obliteration (1988 (Harmony Corruption (1990 (Utopia Banished (1992 (Fear Emptiness Despair (1994 (Diatribes (1996 (Inside The Torn Apart (1997 (Words From The Exit Wound (1998 (Enemy of The Music Business (2000 (Order of The Leech (2002 (Leaders Not Followers: Part 2 (2004 (The Code Is Red... Long Live The Code (2005 (Smear Campaign (2006 (2009) Time Waits For No Slave (2012) Utilitarian (2015) Apex Predator - Easy Meat (2020) Throes of Joy in the Jaws of Defeatism קארקאס מדיה וקבצים בנושא נפאלם דת' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפאלם דת' נפאלם דת', ברשת החברתית פייסבוק נפאלם דת', באתר ספוטיפיי נפאלם דת', באתר Last.fm (באנגלית) נפאלם דת', באתר AllMusic (באנגלית) נפאלם דת', באתר MusicBrainz (באנגלית) נפאלם דת', להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) נפאלם דת', באתר דיזר נפאלם דת', באתר Discogs (באנגלית) נפאלם דת', באתר Songkick (באנגלית) נפאלם דת', באתר Genius נפאלם דת', באתר בנדקמפ נפאלם דת', באתר בילבורד (באנגלית)
אבי גיל

האם התכוונתם ל... אבי גיל (קצין) – קצין צה"ל בדרגת אלוף, שכיהן כמזכיר צבאי לראש הממשלה אבי גיל (דיפלומט) – דיפלומט ישראלי שכיהן כמנכ"ל משרד החוץ אבי גיל (סופר) – סופר ישראלי המכהן כיו"ר מדור הספרות במועצה הישראלית לתרבות ואומנות של משרד התרבות
סארמאה

סארמאה (באסטונית: Saaremaa, בגרמנית ובשוודית: Ösel, בדנית: Øsel) הוא האי הגדול ביותר באסטוניה. שטחו 2,672 קמ"ר והוא נמצא בים הבלטי, בכניסה למפרץ ריגה ומדרום לאי היומאה. סארמאה הוא האי המרכזי במחוז סארה וחיים בו כ־31,000 תושבים. לפי ממצאים ארכאולוגיים, סארמאה היה מיושב לפחות מהאלף השלישי לפנה"ס. בסאגות סקנדינביות עתיקות, סארמאה מוזכר תחת השם "אֵיְסִיסְלָה", שפירושו כמו באסטונית: "אי המחוז". זהו מקור השם הגרמני והשוודי של האי: אֶסֵל (Ösel), או בלטינית אוֹסִילִיה (Osilia). בסאגות מדובר על מקרי טבח רבים בין הויקינגים לבין תושבי האיים. סארמאה היה המחוז העשיר ביותר באסטוניה העתיקה וארץ מוצאם של הרבה שודדי-ים אסטונים, לפעמים ידועים בשם "הוויקינגים המזרחיים". בכתבי-יד מלטביה מסופר על התארגנות של שש־עשרה ספינות ו-500 אנשי סארמאה שבזזו ערי־חוף בדרום שוודיה, אזור שבעבר היה שייך לדנמרק. בשנת 1227 סארמאה נכבשה בידי המסדר הליבוני, אבל הפכה למוקד מרד אסטוני. כשהמסדר הובס בידי הצבא הליטאי בשנת 1236, תושבי האי סארמאה מרדו. בשנת 1560 נמכר האי לדנמרק, אך כעבור 85 שנה השליטה באי ניתנה לשוודיה. בשנת 1721 עברה השליטה בסארמאה לאימפריה הרוסית ביחד עם שאר אסטוניה השוודית, בהתאם להסכם ניסטאד. האי המשיך להיות תחת שליטה רוסית עד שנכבש על ידי גרמניה באוקטובר 1917. לאחר מלחמת העולם הראשונה קיבלה אסטוניה עצמאות והאי סארמאה היה לחלק מאסטוניה. ב-1940 סופחה אסטוניה ביחד עם האי סארמאה לברית המועצות כרפובליקה סובייטית. האי נכבש באופן זמני בידי גרמניה במלחמת העולם השנייה. כאשר קיבלה אסטוניה עצמאות ב-20 באוגוסט 1991, צורף סארמאה לרפובליקה כמחוז סארה. שטח האי 2,672 קמ"ר. האי שטוח למדי, וחופיו סלעיים ברובם. ביולי ובאוגוסט הטמפרטורה עומדת על 15-25 °C ובפברואר 4- °C, מה שהופך אותו לחודש הקר בסארמאה. מכתש קאלי הוא מקבץ של תשעה מכתשים קטנים במרכז האי. הוא נוצר בפגיעת מטאוריט לפני כמה אלפי שנים. קוטרו של המכתש העיקרי 110 מטרים ובאמצעו קיימת בריכה טבעית. בזכות האקלים הימי המתון שבו, הטבע באי עשיר מאוד – 80% ממיני הצמחים המצויים באסטוניה מיוצגים גם בו, ו־120 מינים מתוכם נחשבים מוגנים. יש בו גם 35 מינים של סחלביים. 40% משטח האי מיוערים. המים הטריטוריאליים של סארמאה הם ביתם של בעלי חיים ימיים מגוונים. כלבי ים נפוצים בחופי האי ומקיימים בהם שלוש מושבות קבועות. האי שוכן בנתיב הנדידה המזרח־אטלנטי המחבר בין האזור הארקטי לצפון יבשת אירופה. הודות לכך מבקרות באי מאות אלפי ציפורים נודדות בעונות האביב והסתיו. מיני עופות מים שונים, כמו ברבור מצוי, ברבור שר, אדרית, ברנטה לבנת-לחי וטדורנה ירוקת-ראש, קיבלו מעמד מוגן באי. בקרב מיני חיות היבשה מציג האי מגוון נחות לעומת אסטוניה היבשתית. הדוב החום והשונר נראים בו במקרים נדירים. מדיה וקבצים בנושא סארמאה בוויקישיתוף האי סארמאה ומחוז סארה - הפורטל (באנגלית) סארמאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Saaremaa: Nature (ארכיון)