laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אישגל

אישגל (Ischgl) הוא כפר במדינת טירול בדרום-מערב אוסטריה. הכפר שוכן בעמק פצנאון (Paznaun) לרגלי מסיב סילוורטה (Silvretta) שבהרי האלפים, בגובה של 1,377 מטר מעל פני הים. היישוב שוכן במקום שפכו של נחל פימבה (Fimba) ההררי- אל נחל טריזאנה (Trisanna), הזורם לאורכו של העמק. אישגל ידועה בזכות אתר הסקי הגדול שלה, המשותף לה ולכפר השווייצרי הפטור ממכס, זמנאון שבגראובינדן. בשנת 2008 מנתה אוכלוסיית אישגל 1,659 תושבים, שעיקר פרנסתם התבססה על ענף התיירות. לפני כאלף שנים שכן במקום הכפר איסקלה (Yscla) שמשמעות שמו היא "אי" ברומאנש. במאה ה-13 התיישבו במקום בני שבט אלמאני, ושמו של הכפר השתבש עם השנים ל"אישגל". היישוב שקע במאה ה-19 כתוצאה ממשבר כלכלי שגרם להגירה ממנו, אך לקראת סוף המאה החל לפרוח ענף התיירות בעמק, ומספר בקתות הרים הוקמו באזור. ב-1964, נחנך רכבל סילברטה, העולה מהכפר אל אזור הסקי. הרכבל, שאורכו 3,938 מטרים, היה הארוך במדינה בעת הקמתו. בעשר השנים האחרונות, פרצה אישגל לתודעה הציבורית, בזכות פיתוח מואץ של התשתית התיירותית בה, כמו גם של תרבות האפרה סקי הענפה השוררת בה. אתר הסקי הצמוד לעיירה אישגל מהווה את חלקו האוסטרי של מרחב הגלישה סילוורטה ארנה (Silvretta Arena). המרחב כולו, שכולל גם את עיירת הסקי השווייצרית סמנאון (Samnaun), מכסה 235 ק"מ של מסלולים בכל הרמות וכולל שטחים נרחבים של שלג לא מהודק לגלישת פרירייד (Freeride). הודות לגובה אזור הסקי (90% מהמסלולים נמצאים בגובה של יותר מ-2,000 מטר) ולכך שמרבית המסלולים בצד האוסטרי פונים צפונה, השלג באישגל נשמר לאורך זמן ועונת הסקי ארוכה יחסית (בדרך כלל מסוף נובמבר עד תחילת מאי). שלושה רכבלים מובילים מהעיירה למרחב הגלישה: Pardatschgratbahn, Fimbabahn ו-Silvrettabahn. הרכבלים ממוקמים במרכז העיירה ולכל אחד מהם גם תחנת ביניים. אידיאלפ (Idalp) היא נקודה מרכזית על ההר, בגובה 2,300 מטר, שמהווה נקודת הצטלבות למסלולי גלישה רבים ובה מסעדה עם מרפסת לנוף. גם ל-Silvrettabahn וגם ל-Fimbabahn יש תחנות באידיאלפ, ומנקודה זו אפשר להגיע בקלות לכל אזור במרחב הגלישה באמצעות רכבל כיסאות מהיר או מסלול גלישה. אזור הגלישה שמעל אידיאלפ מציע מסלולים רחבים ומתונים יחסית, כמו גם סנופארק עבור גולשי סקי וסנובורד עם מזרן אימונים מתנפח. כמעט כל המעליות במרחב Silvretta Arena הן גונדולות או רכבלי כיסאות מהירים, והמסלולים מתוחזקים באופן שוטף כדי להבטיח תנאי גלישה מיטביים. האזור פופולרי בקרב רוכבי אופני הרים ומטיילים הפוקדים אותו בעונת הקיץ, ובאתר מסלולי רכיבה והליכה באורך כולל של 1,200 ק"מ. מדי שנה מתקיימות באישגל הופעות ענק לציון הפתיחה והסיום של כל עונת סקי תחת השם "Top of the Mountain Concert", שמושכות עשרות אלפי גולשים ומלוות במסיבות ודי.ג'ייז. מופע הפתיחה מתקיים בלב העיירה, בדרך כלל בסוף השבוע האחרון של נובמבר או בסוף השבוע הראשון של דצמבר, ואילו מופע הנעילה מתקיים בדרך כלל בסוף השבוע הראשון של מאי ונערך בגובה 2,300 מטר ב-Idalp. בין האמנים הבינלאומיים שכבר הופיעו באישגל ניתן למנות את אלטון ג'ון, קיילי מינוג, ג'ון בון ג'ובי, סטינג, ריהאנה, קייטי פרי, להקת גוסיפ ואלאניס מוריסט. לוקסמבורג שנגן, לוקסמבורג מדיה וקבצים בנושא אישגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אישגל (בגרמנית) אתר לשכת התיירות אישגל בלשכת הסטטיסטיקה של אוסטריה (גרמנית) אישגל - Ischgl, באתר ynet, 14 בדצמבר 2009 עמית סלונים, פנינת הסקי: אישגל הוא "איביזה של האלפים", באתר ynet, 11 בנובמבר 2015 ליאת בן צור, ‏אישגל – חופשת סקי ללא הפסקה, באתר GoTravel
כשל אקולוגי

כשל אקולוגי הוא כשל בפירוש נתונים סטטיסטיים, בו מסקנה ביחס לטבעם של פרטים מוסקת רק על בסיס הצטברות נתונים שנאספו מהקבוצה אליה הם שייכים. הכשל מניח כי כל חברי הקבוצה מפגינים מאפיינים של הקבוצה בכללה. אפשר להיתקל ב"כשל אקולוגי", לעיתים קרובות, כאשר מסתמכים על סקרים או מדגמי אוכלוסייה. לדוגמה, אם בוחנים את נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של ישראל ביחס לאוכלוסיית העשירון התחתון, הרי שניתן להגיע למסקנה כי בן העשירון התחתון הטיפוסי הוא סטודנט ערבי המטפל בשבעה ילדים. בפועל, מדובר בשלוש קבוצות נפרדות: סטודנטים, ערבים ומשפחות מרובות ילדים; לעיתים קרובות החפיפה בין הקבוצות קטנה. כשלי הסקה בסטטיסטיקה הומוגניות של קבוצת חוץ הפרדוקס הצרפתי "יין ישמח לבב אנוש" – טוב גם לבריאות הלב? באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי The fallacy of the ecological fallacy: the potential misuse of a concept and the consequences באתר AJPH
ראיין סיקרסט

ראיין סיקרסט (באנגלית: Ryan John Seacrest; נולד ב-24 בדצמבר 1974) הוא מפיק מוזיקלי, שדרן, יזם ומגיש חדשות-שעשועים אמריקאי, זוכה פרס אמי. סיקרסט התפרסם בעיקר בזכות הנחיית תוכנית המציאות של רשת FOX, "אמריקן איידול", והנחיית חדשות ערוץ E! לצד ג'וליאנה רנסיק. סיקרסט נולד בג'ורג'יה למשפחה ממוצא שווייצרי. כילד, רצה סיקרסט להיות DJ. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג'יה, שם הגיש את תוכנית הרדיו הראשונה שלו. בגיל 19, הוא עזב את האוניברסיטה ועבר להוליווד כדי לפתח את קריירת השידור שלו. בגיל 26 יצר שיר משלו שלא זכה להצלחה. סיקרסט הופיע בדרמת הנעורים האמריקנית "בוורלי הילס 90210" כמנחה של השעשועון הבדיוני "Lover's Lane". מגזין סטאף הגדיר אותו כמטרוסקסואל האמריקאי האידיאלי. בשנים 2010–2013 היה סיקרסט בן זוגה של הרקדנית, הזמרת והשחקנית ג'וליאן האף. לפני קריירת הטלוויזיה היה המפיק המוזיקלי של זמרות כמו ליידי גאגא, ניקי מינאז', קייטי פרי בין השנים 2007 עד 2014.[דרוש מקור]. משנת 2017 הוא מנחה עם השחקנית קלי ריפא את תוכנית האירוח "בשידור ישיר עם קלי וראיין" (אנ'). בספטמבר 2024, הוא צפוי להתחיל להנחות את התוכנית המיתולוגית גלגל המזל בגרסה האמריקאית ולהחליף את המנחה פאט סזק, אחרי שהאחרון פורש מהנחיה אחרי 43 שנים. אתר האינטרנט הרשמי של ראיין סיקרסט (באנגלית) ראיין סיקרסט, ברשת החברתית פייסבוק ראיין סיקרסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראיין סיקרסט, ברשת החברתית אינסטגרם ראיין סיקרסט, ברשת החברתית טיקטוק ראיין סיקרסט, סרטונים בערוץ היוטיוב ראיין סיקרסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ראיין סיקרסט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ראיין סיקרסט, באתר Discogs (באנגלית) ראיין סיקרסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוכנויות הידיעות, ראיין סיקרסט: מנחה הריאליטי הרווחי ביותר, באתר ynet, 13 ביולי 2009 עמית קוטלר, מלך השטיחים האדומים, באתר ynet, 16 בינואר 2011 רותה קופפר, ריאן סיקרסט צפוי לעזוב את תפקידו כמנחה "אמריקן איידול", באתר הארץ, 4 במאי 2011 חגית גינזבורג, ‏מלכי השטיח, באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2014 שלדים בארון: 5 עובדות שלא ידעתם על ריאן סיקרסט, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2014 חגית גינזבורג, אש על השטיח: ראיין סיקרסט וג'וליאנה רנסיק בריאיון בלעדי לקראת האוסקר, באתר מעריב השבוע, 21 בפברואר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלורן סינמה פונגול

פלורן סינמה פונגול (בצרפתית: Florent Sinama Pongolle, נולד ב-20 באוקטובר 1984 בסן-פייר, ראוניון) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ. אחרי שהתחיל לשחק באקדמיית הנוער של המועדון הצרפתי לה הבר, נרכש פונגול על ידי ליברפול בשנת 2001, יחד עם בן דודו אנתוני לה טאלק, על ידי המאמן ז'ראר הוייה. הוייה התרשם מכישוריו של פונגול, לאחר שהציג יכולת טובה מאוד במהלך אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 16, ואליפות העולם לנבחרות עד גיל 17 ב-2001. בטורניר אליפות העולם לנבחרות נערים, פונגול זכה בתואר השחקן המצטיין, ויחד עם נבחרת צרפת הצעירה זכו בתואר. למרות שנרכש על ידי ליברפול, נשאר פונגול לשחק בלה האבר למשך שנתיים כמושאל. אחרי שחזר לליברפול, פונגול הפגין את יכולת הכיבוש הטובה שלו לאחר שכבש שערים רבים וחשובים עבור קבוצתו, ביניהם שערים חשובים במסגרת גביע ה-FA בעונת 2005-2006 נגד לוטון טאון, שסייעו לליברפול לזכות בסיום העונה בגביע, כמו גם שער חשוב נגד ריאל בטיס הספרדית באותה העונה. ב-31 בינואר 2006, פונגול הושאל למועדון הפרמייר ליג בלקברן רוברס, עד לסיום אותה העונה. ב-30 באוגוסט 2006, סינמה פונגול חתם על חוזה לעונה אחת במועדון הספרדי רקראטיבו ולבה, עם אפשרות להארכה של שנתיים. ב-4 במאי 2007, המועדון האנדולסי, הכריז שפונגול חתם בשורותיו על מימוש הארכת חוזהו עד לשנת 2011, תמורת 4 מיליון אירו. במהלך שתי עונותיו ברקראטיבו סיים פונגול כמלך השערים של הקבוצה, עם 12 כיבושים בעונתו הראשונה, ו-10 בשנייה. ב-2 ביולי 2008, סינמה פונגול חתם על חוזה לארבע שנים במדי אתלטיקו מדריד, תמורת סכום של כ-10 מיליון אירו. למרות שהובא כמחליף לחלוצי ההרכב של המועדון דייגו פורלאן וסרחיו אגוארו, פונגול נהנה מפציעתו של האורוגוואי וכבש 4 שערים בחמשת משחקיו הראשונים בקבוצה. מאוחר יותר, הוא זכה לדקות משחק כקשר קיצוני בשל פציעתו ומספר הרחקות שספג קפטן המועדון מקסי רודריגז. ב-5 בספטמבר 2012 חתם לשנתיים ברוסטוב. ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-16 בספטמבר בניצחון 0:1 על דינמו מוסקבה. ב-23 בספטמבר סינמה הבקיע את שערו הראשון במדי רוסטוב בהפסד 3-1 מספרטק מוסקבה. לזכותו של פונגול הופעה 1 במדי נבחרת צרפת הבוגרת בשנת 2008. קבוצתיים גביע העולם עד גיל 17 - 2001 (צרפת עד-17) ליגת האלופות - 2004/05 (ליברפול) הסופר קאפ האירופי - 2004/05 (ליברפול) הגביע האנגלי - 2005/06 (ליברפול) אישיים הכדורגלן המצטיין בגביע העולם עד גיל 17 - 2001 מלך השערים בגביע העולם עד גיל 17 - 2001 מדיה וקבצים בנושא פלורן סינמה פונגול בוויקישיתוף פלורן סינמה פונגול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פלורן סינמה פונגול, באתר Transfermarkt פלורן סינמה פונגול, באתר Soccerway פלורן סינמה פונגול, באתר BDFutbol פלורן סינמה פונגול, באתר WorldFootball.net פלורן סינמה פונגול, באתר National Football Teams פלורן סינמה פונגול, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
מרים (גופן)

מרים (בכתיב לועזי: Miriam) הוא גופן עברי נפוץ אשר עוצב בשנת 1908 על ידי רפאל פרנק, מי שעיצב בין השאר גם את הגופן פרנק ריהל. גופן "מרים" מתאפיין בעיצוב פשוט ובעובי קו אחיד, בסגנון "Sans serif" (חסר תגים). נעשה בו שימוש רב בכתיבת טקסטים שונים על גבי מדיה דיגיטלית ומודפסת. גופן זה אף משמש כברירת מחדל בגרסה העברית של תוכנות מחשב שונות (לדוגמה: Windows Live Messenger). כיום הוא נפוץ בעיקר בגרסה שעיצב שמואל גוטמן – Guttman Miryam, המופצת עם תוכנת אופיס של מיקרוסופט. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה סלקטר

משה סלקטר (נולד ב-3 בדצמבר 1961) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. סלקטר שיחק בעיקר במכבי חיפה, ונודע בשל יכולתו הטובה בנגיחות ומשחקו ההוגן. סלקטר נולד בישראל ליעקב סליקטר, יליד בולגריה, ולכוכבא, ילידת טורקיה. הצטרף למועדון מכבי חיפה כבר בגיל 8, ושיחק בקבוצות הצעירות השונות של המועדון. הוא החל את דרכו כבלם, ומאוחר יותר הועבר לעמדת הקשר. הוא החל לשחק בקבוצת הנוער של מכבי חיפה בשנת 1977, והועבר על ידי מאמנה ג'וני הרדי לעמדת החלוץ. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא כבש 34 שערים, וסייע לה לזכות באליפות ליגת הנוער בפעם השנייה בתולדותיה וכן בגביע המדינה לנוער. משחקו המפורסם ביותר מאותה תקופה הוא הדרבי של חיפה בין קבוצות הנוער, שבו כבש ארבעה שערים. ב-6 בינואר 1979 ערך סלקטר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, במשחק מול הכח רמת גן, כאשר הקבוצה שיחקה בליגה הארצית. גיוסו לצבא ההגנה לישראל מאוחר יותר פגעה מעט ביכולתו ככדורגלן. הוא התגלה כשחקן כשרוני באותה תקופה, ובין היתר כבש שער ממרחק של 40 מ' בחצי גמר גביע המדינה ב-1981 מול בני יהודה, שלא עזר לחיפה להעפיל לגמר. סלקטר כיהן כקפטן נבחרת הנוער, ומאוחר יותר זומן לנבחרת הצעירה של ישראל, אך שיחק במדיה פעמיים בלבד. בשנת 1982 הגיע למכבי חיפה המאמן ג'ק מנסל, שלא האמין ביכולתו של סלקטר כחלוץ, ובעקבות כך ניפה אותו מסגל הקבוצה. לאחר פיטוריו של מנסל והגעתו של ג'וני הרדי במקומו, הוחזר סלקטר לסגל והחל להנהיג את הקבוצה. בשני מחזורי הסיום של עונת 1983/1984 כבש סלקטר שערים חשובים, מול הפועל יהוד ומכבי רמת עמידר, שהובילו לזכייתה של מכבי חיפה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה העליונה (אז "הליגה הלאומית"); זאת למרות יתרון של 13 נקודות לזכותה של בית"ר ירושלים קודם לכן. בעקבות יכולתו הטובה הוא אף זומן לנבחרת ישראל, ושיחק במדיה לראשונה מול נבחרת אורוגוואי. בעונת 1984/1985 הוא פיתח שותפות יעילה בחוד ההתקפה של מכבי חיפה יחד עם זאהי ארמלי ורוני רוזנטל, שהובילה את מכבי חיפה לזכייה נוספת באליפות. בנוסף הוא סיים כמלך השערים של הקבוצה בעונה זו, עם 16 שערים, ואף זכה בתואר כדורגלן העונה של מעריב. לאחר סכסוך עם המאמן שלמה שרף, סלקטר עבר לבית"ר ירושלים בשנת 1987 תמורת 115 אלף דולר. הוא כבש ארבעה שערים בלבד במדי בית"ר, ועל כן הושאל עוד באמצע העונה להפועל כפר סבא, בה כבש שער אחד בלבד. הוא חזר למכבי חיפה בשנת 1989, אך לא הרבה לשחק ובעקבות כך עבר למכבי עכו מליגה א', וסייע לה לעלות לליגה הארצית. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל ומונה לזמן קצר למאמן קבוצת הנוער של מכבי חיפה. לאחר פרישתו החל סלקטר לעבוד במשטרת ישראל. ב-2009 השתתף סלקטר בטורניר הוקרה שנערך לכבוד קבוצת האליפות הראשונה של מכבי חיפה. הוא נחשב לאחד מהשחקנים המצטיינים בהיסטוריה של המועדון. מכבי חיפה אליפות ישראל (2): 1983/1984, 1984/1985 אלוף האלופים: 1984 גביע ליליאן: 1984 תארים אישיים כדורגלן העונה בישראל: 1984/1985 משה סלקטר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל משה סלקטר, באתר Transfermarkt משה סלקטר, באתר National Football Teams משה סלקטר, באתר FootballDatabase.eu אשר גולדברג‏, "רציתי לקבור את עצמי. השער הזה שבר אותנו", באתר וואלה, 14 בינואר 2022
בומברדיה דאבל דק קוץ'

בומברדיה דאבל דק קוץ' (אנגלית Bombardier Double-deck Coach - "קרון נוסעים דו-קומתי מבית בומברדיה") היא רכבת מו־דו דו־קומתית לנוסעים, תוצרת חברת בומברדיה הקנדית. דגם זה נמצא בשימוש במספר חברות רכבת באירופה ובצפון אמריקה. הרכבת הגרמנית (DB) רכשה למעלה מאלף יחידות מהדגם מאז שנת 1992, והרכבת הדנית (DSB) רכשה ממנו 67 קרונות בסך הכל החל ב־2001. הדגם נמצא גם בשימושה של רכבת ישראל שרכשה 146 קרונות ממנו מאז שנת 1999. רובם נבנו בגרמניה וחלקם הורכבו במפעל רמתא של התעשייה האווירית. בשנת 2010 הוזמנו 78 נוספים שסופקו החל מסוף 2011. נכון לשנת 2020 פועלים ברכבת ישראל כ-500 קרונות בערך מסוג זה. הקרונות שבשימוש רכבת ישראל ערוכים בדרך כלל במבנה של שתיים עד חמש יחידות רגילות וקרון ניהוג וכוח, וכן קטר. בשנת 2019 נוספו למצבת רכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס רבי עוצמה חשמליים. אלו מסוגלים לגרור עד שבע יחידות רגילות וקרון ניהוג שבו אין גנרטור מכיוון שהחשמל לרכבת בתצורה זו מסופק ישירות מן הקטר. בשל כך קרונות הניהוג שמסופקים החל משנת 2019 אינם כוללים גנרטור. ציוד נייד ברכבת ישראל מדיה וקבצים בנושא בומברדיה דאבל דק קוץ' בוויקישיתוף הדגם באתר בומברדיה (באנגלית) עמירם ברקת, ‏רכבת חשמלית ראשונה נמסרה לרכבת ישראל, באתר גלובס, 30 במרץ 2014 שרון קדמי, רכבת דו-קומתית ראשונה מתוצרת כחול לבן נמסרה לרכבת ישראל, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2005 אתר בומברדיה
בית הכט

בית תרבות ואמנות ע"ש ראובן ואדית הכט (לשעבר "בית רוטשילד") הוא מבנה המשמש כמרכז תרבות ואמנות במרכז הכרמל שבעיר חיפה. הבית ממוקם בשדרות הנשיא 142, במתחם מרכז רפפורט, הכולל גם את אודיטוריום חיפה וסינמטק חיפה. הבניין נבנה בסגנון טמפלרי ב-1893 על ידי משפחת פרוס מגרמניה, בשכונת הטמפלרים כרמלהיים. הוא שימש תחילה כבית מלון שהיווה תוספת לבית המלון של פרוס במושבה הגרמנית בחיפה. ב-1904 נמכר הבניין לכומר מרטין שניידר, שהפך אותו לאכסניה למסיונרים. ב-1908 הוא נמכר למיסיונרית אנגליה מנצרת, פרנסיס ניוטון. ניוטון הסתכסכה עם שכניה היהודים, ולבסוף עזבה את הארץ ב-1938 והבריטים אסרו עליה לחזור בעקבות פרסום שכתבה נגד הציונות. ביולי 1920 התאכסן המלך פייסל לתקופה קצרה מאוד בבית, אחרי תבוסתו בקרב מייסלון. פייסל הגיע לשם עם עם תריסר עוזרים, 25 נשים, 175 שומרי ראש, שתי מכוניות, 25 סוסים ומטען במשקל 4 טונות. ב-1948 נרכש הבית על ידי ג'יימס דה רוטשילד, והוא שיכן בו את משרדי חברת ההתיישבות היהודית שלו פיק"א. במהלך מלחמת העצמאות שוכנו בבית משפחות מקיבוץ אילון שפונו לחיפה במהלך הקרבות. ב-1959 העבירה משפחת רוטשילד את הבית לרשות עיריית חיפה. מאז נודע הבית בשם "בית רוטשילד", ושימש כמרכז קהילתי לתושבי חיפה, בו הוצעו מגוון חוגי תרבות ואמנות. בשנות ה-60 הוספו לבניין אולם ודוכן קופות (ובכך נפגם, מעט, המבנה הטמפלרי). פרופ' יעקב מלכין היה המנהל הראשון של בית רוטשילד וסגנו היה מיכאל קשטן, המנהל השני היה שמעון גפן. בשנות ה-90 עלה הצורך לשפץ את בית רוטשילד, ועיריית חיפה חיפשה מקורות מימון, לאחר שלא הוצע מימון ממשפחת רוטשילד. במקביל, הועבר לרשות העירייה "בית הכט" המקורי הממוקם ברחוב היובל 3 בשכונת הכרמל הצרפתי - ביתם של ראובן הכט ורעייתו אדית, שנפטרו בשנות ה-90. העירייה התקשתה לתחזק את הבית, והציעה לקרן הכט למכור את בית הכט לאדם פרטי, ובכספי המכירה לשפץ את בית רוטשילד במרכז הכרמל. בשנת 2001 החל פרויקט שיפוץ ושימור הבית, במימון קרן הכט, הקרן לחיפה ועיריית חיפה. ב-2002 נחנך הבניין, ובהסכמת משפחת רוטשילד, הוסב שמו ל"בית הכט", ע"ש ראובן ואדית הכט. בשנת 2005 הוקם "תיאטרון הסטודיו" בקומה העליונה של הבית, ובו מתקיימות הצגות מוזמנות של יוצרים מכל הארץ, הצגות מקוריות של אמנים מקומיים שהקימו אותו, הצגות של תיאטרון הטכניון ועוד. בעשור השני של המאה ה-21 משמש המבנה כמרכז תרבות ואמנות, ומתקיימים בו תערוכות, קונצרטים, הרצאות, חוגים וסדנאות. בתחילת שנות ה-70 יזם הרב ברנרד הוך, מנהלו של ארגון "בית הלל" ודיקן הסטודנטים באוניברסיטת חיפה, את הקמתו של מועדון סטודנטים בסגנון "בית תה" במרתף בית הכט. המועדון (אם כי בשנת 2000 עבר לרחוב ירושלים בהדר עקב הפסקת התמיכה מצד בית הלל), הפך לאבן שואבת לסטודנטים, בייחוד בערבי שבת, בהם ניגן ד"ר אורי אייזנצוויג על הפסנתר גרסאות משלו לשירים מוכרים. ליד המועדון, על המדשאה, פרחה בשנות ה-70 וה-80 קבוצת צעירים, אנשי שמאל ברובם, שהפכו את המקום למועדון ויכוחים, תוך התחמקות מתמדת מאנשי מפלג הסמים. מדיה וקבצים בנושא בית הכט בוויקישיתוף בית הכט, באתר האינטרנט של אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה דוד הכהן, חיפה: בית רוטשליד מחליף שם, באתר ynet, 28 באוקטובר 2002 רון פז, ‏חיפה: לוקחים מכאן, ונותנים לשם, באתר גלובס, 22 בדצמבר 2002 מפה משנות העשרים של המאה העשרים עם ציון Hotel Pross (צפיה בסריקת המפה מבנין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף אמנון דור תום שגב, ימי הכלניות : ארץ ישראל בתקופת המנדט, הוצאת כתר, עמ' 104 פרופ' אמציה ברעם בהרצאה על קשרי חיפה ועירק במבט היסטורי וגיאופוליטי., סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:03:59)
חנה גולדברג (ציירת)

חנה גולדברג (נולדה ב-1959) היא ציירת ישראלית, ומורה לציור במכללת אמונה לאמנות בירושלים. גולדברג ילידת קיבוץ שעלבים בוגרת חינוך דתי-חרדי "בית יעקב" ו"חורב". סיימה בהצטיינות תואר שני בספרות חז"ל באוניברסיטה העברית בירושלים. למדה אמנות בבית הספר לאמנות Tyler School of Art של אוניברסיטת טמפל בפילדלפיה. ריכזה את מגמת האמנות באולפנה הדתית לאמנויות. מלמדת אמנות במכללת אמונה. חיה בשכונת הקטמונים בירושלים. גולדברג היא מהאמניות הראשונות שנולדו בציבור הדתי, חיות ופועלות בתוכו. מתוך שיוך זה ניתן להבין חלק ניכר מעבודותיה. גולדברג עוסקת בתחומים מגוונים אולם ניתן להתרשם ממספר תמות חוזרות. בתערוכה "אמהות" בגלריית בית הספר טיילור בפילדלפיה, ובתערוכה "שולחן ערוך" שהוצגה בבית מדרש אלול בירושלים, עוסקת גולדברג בקשייה של האשה הדתית המשועבדת לתחזוקת המשפחה. בתערוכה שהוצגה בבית האמנים בירושלים ב-2002 נראו פורטרטים ענקיים (של האמנית עצמה) מכוסים בשקיות פלסטיק. הייתה זו זעקה ויזואלית על כיסוי הראש של האישה הדתית. התערוכה נקראה "תערוכה צנועה" בעקבות הביקורת החריפה שספגה גולדברג על תערוכה קודמת שהוגדרה "כלא צנועה" ( בעיקר על עבודה בשם "הסעודה האחרונה"). בתערוכה "ירושלים של מעלה" שהוצגה בגלריה דוויק בירושלים מתארת גולדברג את עליבותן של שכונות הקטמונים בירושלים כפי שבאה לידי ביטוי בגגות הבתים עטויי כבלי חשמל ואנטנות. המשותף לתערוכות אלה, ולתערוכות שהוצגו בהמשך, הוא ניסיון חישוף של הסבטקסט החברתי והדתי. בעבודותיה מתמודדת גולדברג עם תוכן מודחק זה ומאפשרת את העלאתו לדיון. 1995 - אמהות, הגלריה של Tyler School of Art, פילדלפיה 2002 - תערוכה צנועה, בית האמנים בירושלים 2003 - שולחן ערוך, בית מדרש אלול, ירושלים 2005 - כבודה בת מלך, גלריה אחרת, מכללת תלפיות, תל אביב 2006 - ירושלים של מעלה, גלריה דוויק, משכנות שאננים, ירושלים[1] 2007 - בשיא פריחתי, בית שמואל ירושלים 2010 - מתח גבוה, גלריה הבית האדום, תל אביב 2012 - הסתר פנים, בית האמנים בירושלים. 1994 - הגלריה של Tyler School of Art, פילדלפיה 1999 - אמנים חדשים, בית האמנים בירושלים 2002 - דיוקן עצמי, בית מדרש אלול, ירושלים 2003 - גבולות, בית מדרש אלול, ירושלים 2004 - אמנים מורים, אכסניית רבין ירושלים 2005 - הביאנלה לרישום ותחריט, בית האמנים בירושלים 2007 - צרובים, הצוללת הצהובה, ירושלים 2007 - הוי ארצי מולדתי, בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב[2] 2008 - שישים לישראל, גלריה לה-קוקון, המבורג, גרמניה 2009 - חומר טוב, בית אות המוצר הירושלמי, ירושלים 2009 - 1+1, בית אות המוצר, ירושלים 2010 - חורפי, גלריה הבית האדום, תל אביב 2010 - דקונסטרוקטיביזם- פירוק והרכבה, Apart.Art תל אביב 2010 - פנים אל פנים, גלריה הבית האדום, תל אביב 2011 - שחור לבן, גלריה הבית האדום, תל אביב 2012 - מטרוניתא, מוזיאון עין חרוד. אתר האינטרנט הרשמי של חנה גולדברג Joseph R. Hoffman, Choking on Modesty, The Jerusalem Report 2008 דוד שפרבר, ‏"שולחן ערוך": חנה גולדברג והסאבטקסט של העולם הדתי, באתר קולך עוזי צור, תרבות ואמנות הארץ, על " תערוכה צנועה" צור ארליך, האמת בפנים - ריאיון עם חנה גולדברג לרגל התערוכה "הסתר פנים", מקור ראשון, 4 במאי 2012
באנר

מוֹדָעָת באנר (באנגלית: Web banner, או banner ad, בעברית: מוֹדָעָת פרסום באינטרנט) היא מודעה בדף באתר אינטרנט, בעיקר מודעות מילוליות או לחלופין ויזואליות-גרפיות; המשמשות לפרסום, ומטרתן פעמים רבות למשוך גולשים מהדף שבו מופיע הבאנר בלחיצה על הקישור שמעביר אותם ישירות לאתר החיצוני של המפרסם. מודעות באנר מורכבות בדרך כלל מקובצי תמונה או סרטוני פרסומת, וכן מאמצעי מולטימדיה המפעילים טכנולוגיות כמו Java, Microsoft Silverlight, אדובי פלאש ו-shockwave. מודעות המשתמשות באמצעים אלו, כוללות בדרך כלל גם אנימציה, קול, ווידאו, שנועדו למשוך את תשומת לב הגולשים בצורה אפקטיבית יותר למודעה. התשלום עבור באנר מתבצע בדרך כלל במודל CPM, כלומר, המפרסם משלם למפעילי האתר שבו מופיע הבאנר, על פי כמות החשיפות שהבאנר קיבל. מודלים נוספים לתשלום הם ה-CPC, על פיו המפרסם משלם בהתאם לכמות האנשים שהקליקו על הבאנר, ומודל המקובל פחות, ה-CPL, שלפיו משלם המפרסם לאתר שבו מופיע הבאנר, רק אם הפרסום הניב עסקה. יש המותחים ביקורת על האופן בו הבאנרים מפריעים לחוויית הגלישה, וחושפים את הגולשים לתוכן פרסומי ללא הסכמה מראש. עוד קובלים המבקרים על בזבוז רוחב הפס שנגרם מפרסום מודעות הבאנר. ישנן תוכנות המאפשרות מניעה של חלק מהיישומים המופעלים על ידי הבאנרים, ומרבית הדפדפנים הקיימים כיום בשוק, מספקים אפליקציות כאלה כחלק מובנה בדפדפן. השם באנר נגזר מהעובדה שמודעות אלו בדרך כלל מופיעות ברצועות צרות הדומות בצורתן לפס (Banner באנגלית). שיווק באינטרנט פרסום באינטרנט פופ אפ עיוורון כרזות סיני גז, אופן הייצוג של נשים בפרסומות רשת ובאנרים במרחב האינטרנט הישראלי, עבודה סמינריונית, האוניברסיטה הפתוחה
יוהאן יואכים בכר

יוהאן יואכים בכר (בגרמנית: Johann Joachim Becher‏; 6 במאי 1635 - אוקטובר 1682) היה רופא ואלכימאי גרמני, ממבשרי הכימיה, מלומד והרפתקן. בכר ידוע במיוחד בזכות פיתוח תאוריית הפלוגיסטון. בכר נולד בעיר שפייר. אביו, כומר לותרני, נפטר כאשר יוהאן היה ילד, והותיר אחריו אלמנה ושלושה ילדים. כאשר היה בן 13 מצא עצמו בכר אחראי לפרנסתו שלו, ולפרנסת אימו ואחיו. הוא למד ועסק במספר מלאכות יד, הקדיש את לילותיו ללימודים מגוונים, והרוויח מעט בהוראה. בשנת 1654, בגיל תשע-עשרה, פרסם בשם הבדוי סולינוס זלצתל ספר בשם De potentissima philosophorum medicina universali, lapis philosophorum trismegistus dicta, ספר רפואה המבוסס על האלכימיה, שעסק באבן החכמים ככלי לריפוי כל מחלה. ב-1660 פרסם את ספרו Metallurgia; ושנה לאחר מכן את החיבור Character pro notitia linguarum universali, בו כלל 10,000 מילים לשימוש כשפה מתוכננת אוניברסלית. המילון כולל ערכים בלטינית, שלכל אחד מוצמד מספר. בשפה המתוכננת הייתה כל מילה אמורה להיות מיוצגת על ידי שלישיית מספרים: מספרה במילון, וכן שני מספרים נוספים לציון תפקידה במשפט. ניתן לראות בעבודה זו, לצד עבודות נוספות מאותה תקופה (למשל מילונו של ג'ון וילקינס) כמבשרות מוקדמות של המחקר בתרגום מכונה. המילון של בכר מומש בתוכנת מחשב שנכתבה ב-1962. ב-1663 פרסם את ספרו Oedipum Chemicum, וספר על חיות, צמחים ומינרלים, Thier- Kräuter- und Bergbuch. הסופר ביל ברייסון כתב בנושא: "מקובל לומר כי ראשיתה של הכימיה כמדע רציני ומכובד הייתה ב-1663, כאשר רוברט בויל מאוקספורד פרסם את The Sceptical Chymist - העבודה הראשונה שהבחינה בין כימאים לאלכימאים - אך היה זה מעבר איטי ולעיתים קרובות לא-יציב. עד למאה ה-18 מלומדים, באופן מוזר, חשו בנוח בשני המחנות - כמו הגרמני יוהאן בכר, שהפיק עבודה מפוכחת וללא-דופי במינרולוגיה, בשם Physica Subterranea, אך גם היה בטוח שבהינתן החומרים המתאימים, יוכל להפוך עצמו לבלתי נראה." ב-1660 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת מיינץ. ב-1666 מונה לפרופסור לרפואה באוניברסיטת מיינץ ורופא לארכיבישוף-נסיך בוחר. באותה שנה התמנה גם לתפקיד חבר-מועצה למסחר בווינה, שם קיבל את התמיכה החשובה של הרוזן זינצנדורף, ראש ממשלה וחצרן לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בכר נשלח למשימה מטעם הקיסר להולנד, שם כתב בעשרה ימים את Methodus Didactica, ולאחר מכן את Regeln der Christlichen Bundesgenossenschaft ו-Politischer Discurs von den eigentlichen Ursachen des Auf- und Abnehmens der Städte, Länder und Republiken. ב-1669 פרסם את ספרו Physica subterranea, ובאותה שנה עסק עם הרוזן של הנאו (Hanau) בתוכנית ליישוב חלקת אדמה גדולה בין נהרות האורינוקו והאמזונאס. באותה עת התמנה גם לרופא של הנסיך הבוחר של בוואריה; אך ב-1670 היה שוב בווינה, שם ייעץ להקמת מפעל משי והציג תוכניות להקמת חברה גדולה לסחר עם ארצות השפלה, ולכריית תעלה שתחבר בין הריין והדנובה. בשנת 1678 נסע לאנגליה, ובחן מכרות בסקוטלנד וקורנוול. הוא נפטר באנגליה, באוקטובר 1682. Smith, Pamela H. (1994). The Business of Alchemy: science and culture in the Holy Roman Empire. Princeton: Princeton University Press. מדיה וקבצים בנושא יוהאן יואכים בכר בוויקישיתוף יוהאן יואכים בכר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) John Hutchins, Two precursors of machine translation: Artsrouni and Trojanskij, p1‏, PDF Bill Bryson, A Short History of Nearly Everything, London: Black Swan, 2003 edition. ISBN 0552997048; p. 130.