laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עידן שדה

עידן שדה (נולד ב-8 במאי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. עד 2016 שיחק בקבוצת הפועל בני אשדוד מליגה ג', ואף שימש כמנהל בית הספר לכדורגל של המועדון. שדה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מ.ס. אשדוד. ב-17 בינואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. במקביל המשיך שדה לשחק גם בקבוצת הנוער, ובעונת 2007/2008 כבש 19 שערים והיה מלך השערים של ליגת העל לנוער ביחד עם טל בן-חיים. ב-1 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי פתח תקווה. בעונת 2008/2009 הצטרף באופן קבוע לסגל הקבוצה הבוגרת, וב-16 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1-2 נגד מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-14 בפברואר 2009 כבש צמד בניצחון 1-4 נגד הפועל ירושלים במסגרת גביע המדינה. ב-6 בדצמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1-2 נגד מכבי אחי נצרת. בינואר 2012 הושאל לאנוסיס נאון פראלימני לאחר שהתקשה להשתלב בהרכב של אשדוד, ובחצי עונה בליגת העל הקפריסאית כבש שער אחד ב-11 משחקים. באוגוסט 2012 עבר בהשאלה להפועל בני לוד מהליגה הלאומית כחלק מעסקת העברתו של מוראד אבו ענזה לאשדוד. בינואר 2013 הושאל להפועל כפר סבא, ובסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה א'. בקיץ 2013 הושאל להפועל ירושלים, וכבר בהופעת הבכורה שלו הבקיע שער בניצחון 1-3 נגד מכבי יבנה. את העונה סיים כמלך השערים של המועדון עם 10 שערים בליגה הלאומית. בקיץ 2014 שוחרר רשמית מאשדוד וחתם בעירוני קריית גת, אך במדיה הופיע רק בשלושה משחקי גביע הטוטו ולאחר כחודש שוחרר וחתם בהפועל אשקלון מליגה א'. בינואר 2015 חתם בהכח עמידר רמת גן, וב-6 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 נגד בית"ר תל אביב רמלה במהלכו הורחק כרטיס אדום. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה א'. בקיץ 2015 חתם שדה בקבוצת הפועל בני אשדוד שנוסדה באותו הקיץ. שדה מונה למנהל בית הספר לכדורגל של המועדון, ובמקביל שיחק במדי הקבוצה בליגה ג'. הוא רשם ממוצע מרשים של 28 שערי ליגה ב-25 הופעות. באוקטובר 2016, לאחר עונה אחת בקבוצה, חתם שדה במדי היריבה האדומים אשדוד, אך ההעברה בוטלה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל בעקבות טענות כי המעבר בוצע בעזרת חתימות מזויפות על טופס שחרורו. מאז לא שב עוד למגרשים. נכון למרץ 2019 שדה פרש ממשחק פעיל ומאמן קבוצת ילדים ביישוב גן יבנה. עידן שדה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עידן שדה, באתר Transfermarkt עידן שדה, באתר FootballDatabase.eu עידן שדה חתם בהפועל בני אשדוד באתר אשדודנט, 21 באוגוסט 2015
פורטו סנטו

פורטו סנטו (בפורטוגזית: Porto Santo) הוא אי ורשות מקומית פורטוגזית בצפון האוקיינוס האטלנטי, 43 ק"מ צפונית-מזרחית למדיירה. פורטו סנטו הוא הצפוני והמזרחי ביותר מבין האיים שבארכיפלג. שטח האי 42.48 קמ"ר, ומתגוררים עליו (נכון ל-2011) 5,483 תושבים. העיר היחידה באי וברשות המקומית היא וילה בליירה (המכונה אף היא לעיתים על שם האי פורטו סנטו), הנמצאת על החוף הדרומי של האי. האי התגלה באופן רשמי בשנת 1418, כאשר אוניות בשירותו של אנריקה הספן, שנשלחו בפקודת ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל לגלות טריטוריות חדשות מערבית לאפריקה, ולתבוע אותן עבור פורטוגל, נקלעו לאי. הקברניטים שהיו בדרכם מערבה בחזרה מסיור באוקיינוס האטלנטי, הוטו ממסלולם על ידי סערה והגיעו לאי. שמו של האי ("הנמל הקדוש") נקבע לרגל הצלת האוניות מן הסערה. שנים ספורות לאחר התגלית התיישבו באי מתיישבים פורטוגזים. תיעוד של האי במפות מהמאה ה-14 הקודמות לתגלית זו, מוכיחה כי ספנים אירופאים 'גילו' את האי עוד קודם לתגלית הפורטוגלית, אולם באירופה איש לא טען לבעלות על האי קודם לתגלית זו. בנובמבר 1445 מונה ברתולומאו פרשטרלו כמושל האי על ידי המלך. ביתו, פליפה, נישאה ב-1479 לספן איטלקי בשם כריסטופרו קולמבו, שמאוחר יותר התפרסם ככריסטופר קולומבוס וכמי ש"גילה" את אמריקה. קולמבוס ואשתו התגוררו תקופה באי, וביתם כיום משמש כמוזיאון. צמחיית האי המקורית נכחדה, בעקבות הבאת ארנבות לאי, שבו לא חיו קודם לכן יונקים כלל. הדבר הוביל למדבור וכיום צמחיית האי היא בעיקרה אירופאית. החיים על האי בשנות ההתיישבות הראשונות היו קשים: מחסור במי שתייה, אוכל ופשיטות שודדי ים ברברים הקשו את חיי התושבים. מרבית תושבי האי מתפרנסים מתיירות, כאשר האי מושך תיירים בזכות חופיו ומזג האוויר הנוח. באי שדה תעופה בינלאומי עם טיסות קבועות לשדה התעופה במדיירה (כ-15 דקות טיסה). מדיה וקבצים בנושא פורטו סנטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורטו סנטו
חברה ציבורית

חברה ציבורית היא חברה שהציעה את מניותיה לציבור והן נסחרות בבורסה לניירות ערך. בהתאם לסעיף 1 לחוק החברות, חברה ציבורית היא "חברה שמניותיה רשומות למסחר בבורסה או שהוצעו לציבור על פי תשקיף ומוחזקות בידי הציבור". לעיתים נקראת חברה ציבורית גם בשם "חברה נסחרת". חברה ציבורית היא גם תאגיד מדווח מכוח חוק ניירות ערך, ולכן היא מפוקחת על ידי רשות ניירות ערך וכן חלות עליה חובות דיווח המבוצעות באמצעות מערכת המגנא (מערכת גילוי נאות) של רשות ניירות-ערך. חובות הדיווח כוללות שלושה סוגים עיקריים של דיווחים: דוח תקופתי המוגש פעם בשנה; דוח רבעוני המוגש פעם בשלושה חודשים; ודוח מיידי המוגש בהתאם לאירוע מהותי שהתרחש בחברה. לרוב, בחברה ציבורית ישנם בעלי מניות המחזיקים חלק ניכר ממניות החברה או חלק המקנה להם שליטה (בעלי שליטה), וכל שאר המניות מפוזרת בקרב הציבור. מצב זה יוצר כוח משמעותי לבעלי השליטה אשר מאפשר להם פעמים רבות ליצור רוב מוחלט או יחסי באסיפות הכלליות. בנוסף, הם ממנים את הדירקטורים ומציעים את מינויים של הדירקטורים החיצוניים ולכן גם בקרב חברי הדירקטוריון יש להם יתרון. לרוב, בעלי המניות מן הציבור אינם נוכחים באסיפות הכלליות, ולכן אף אם מספרם רב, הרי שכוחם מצומצם: הם מפוזרים, מתחלפים מדי יום, ואדישים בנוגע לאופן ניהול החברה ("אדישות רציונלית"). לרוב, מסתכם עניינם של בעלי המניות מן הציבור בחברות ציבוריות, בתשואה על המניה בטווחים קצרים ולאו דווקא באופן ניהול החברה הציבורית בטווח הארוך. מצב זה מותיר כאמור, כר נרחב לפעולה של בעלי השליטה. בשל העובדה שחברה ציבורית משתפת את הציבור בהחזקות של מניותיה, חלות עליה הוראות חוק מיוחדות וכללי ניהול קפדניים מכוח חוק החברות וחוק ניירות ערך: בדירקטוריון חובה למנות ועדת ביקורת וועדת תגמול. בדירקטוריון חובה שיהיו חברים לפחות שני דירקטורים חיצוניים (דח"צים). בדירקטוריון חובה שימונו דירקטורים בני שני המינים. חובה למנות מנכ"ל וניתן למנות מנכ"לים משותפים. חובה למנות יו"ר לדירקטוריון. חובה למנות מבקר פנימי. ניתן לעשות שימוש במנגנון הצבעה בכתב והודעות עמדה על מנת לשתף את בעלי המניות מן הציבור בהחלטות באספה הכללית. כללי ממשל תאגידי מומלצים לאימוץ בחברה ציבורית. עסקאות עם בעלי עניין יאושרו בדרך המאפשרת ביקורת על בעלי השליטה תוך דרישה להצבעה של בעלי המניות מן הציבור. מדיה וקבצים בנושא חברה ציבורית בוויקישיתוף הסבר אודות מערכת מגנא, אתר רשות ניירות ערך
ג'אנג יון ג'ין

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא ג'אנג. ג'אנג יון-ג'ין (בקוריאנית: 장은진; ‏נולדה ב־1976) היא סופרת דרום קוריאנית. ג'אנג, ילידת קוואנגג'ו, ג'אולנאם-דו, למדה באוניברסיטת צ'אונאם בקוואנגג'ו והשלימה תואר ראשון בגאוגרפיה. עד כה פרסמה ארבעה רומנים ואסופות סיפורים קצרים. היא זכתה בשלושה פרסים: פרס צ'ונאם אילבו לסיפור קצר חדש בשנת 2002; פרס העיתון Jooggang Daily בתחרות הכתיבה לסופרים חדשים בשנת 2004, עבור יצירתה הראשונה "키친 실험실"‏ ("מעבדות המטבח"), שיצאה בספר בשנת 2008; ופרס מונהאקדונגנה בשנת 2009. יצירתה טרם תורגמה לעברית. על פי האמור בכריכה האחורית של המהדורה האנגלית של ספרה No Ones Writes Back, מסת"ב 9781564789600, 2013. ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'אנג יון ג'ין".
הקודחים

הקודחים היא תוכנית מוקומנטרית ישראלית ששודרה מ-21 ביוני עד 28 ביולי 2015 ב-HOT3. המתקשר אורן זריף מגייס חמישה מחבריו: ניר לוי, חנוך דאום, רון שובל, טום קשתי וגדעון לוי, ובעזרת יכולות התקשור ובשיטת הפסיכוקנזיס של זריף הם יוצאים למסע קידוחים כדי למצוא נפט. לבסוף החבורה אכן מצאה נפט בניגוד לחשיבה השלילית של החבורה למעט אורן זריף באזור החווה שבה התגוררו. אורן זריף - מרפא אלטרנטיבי הטוען להיותו בעל כוחות על-טבעיים ניר לוי - שחקן חנוך דאום - עיתונאי וסופר רון שובל - זמר ומלחין טום קשתי - זמר כדורגלן שוער בליגת העל וכוכב דוקו ריאלטי. גדעון לוי - עיתונאי מידע וכתבות: הקודחים, באתר ynet "הקודחים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביקורות: סמדר שילוני, "הקודחים": מחפשים נפט ומוצאים זהב, באתר ynet, 21 ביוני 2015 דנה שמש, ברכות ל'הוט': "הקודחים" שוברת שיאי טמטום, באתר nrg‏, 22 ביוני 2015 אילן קפרוב‏, היום בו הריאליטי מת: "הקודחים" כורתת את הענף עליו היא יושבת, באתר וואלה, 24 ביוני 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברתולד גאורג ניבור

ברתולד גאורג ניבור (בגרמנית: Barthold Georg Niebuhr;‏ 27 באוגוסט 1776, קופנהגן - 2 בינואר 1831, בון) בנקאי, איש ציבור והיסטוריון גרמני-דני. ניבור עסק רבות ברומא העתיקה ונחשב לאבי ההיסטוריוגרפיה המדעית המודרנית. ניבור, שלימד מ-1810 באוניברסיטת הומבולדט בברלין היסטוריה, הפיח בתלמידיו רוח של פטריוטיות ולאומנות, שגוועה במידה מסוימת לאחר הפסד פרוסיה בקרב ינה-אאורשטדט נגד נפוליאון בונפרטה. ניבור נחשב מסמלי הרומנטיקה, אולם שורשיו נטועים היטב ברוח עידן הנאורות. ניבור, בנו של קרסטן ניבור, קרטוגרף ומגלה ארצות גרמני-דני, קיבל את מרבית חינוכו הראשוני מאביו. ב-1794, בן 18, החל ללמוד באוניברסיטת קיל משפטים ופילוסופיה. באוניברסיטה הכיר את כלתו האלמנה של אחד ממוריו, גברת הנסלר, ואת אחותה אמיליה בירנס, אותה נשא לאישה לבסוף. ב-1796, עזב ניבור את האוניברסיטה כדי לעבוד כמזכירו האישי של שר האוצר הדני, אך שנתיים לאחר מכן עזב את תפקידו ועבר לגור באדינבורו למשך שנה. מאוחר יותר אמר כי שהות זו נתנה לו פרספקטיבה על ההיסטוריה של רומא. ב-1799 חזר לדנמרק והחל לעבוד בשירות המדינה, ב-1800 נשא לאישה את אמיליה בירנס, והתיישב בקופנהגן. ב-1804 מונה למנהל הראשי של הבנק הלאומי. בספטמבר 1806, עזב ניבור את תפקידו בדנמרק לתפקיד דומה בפרוסיה. הגעתו לפרוסיה לוותה בהפסד המוחץ לצבא צרפת בקרב יינה-אאורשטד, ובמפלת פרוסיה. ניבור התלווה לממשלה הנמלטת של פרוסיה, התגלה כמוכשר בתפקידו, כאשר מונה כגזבר וכאחראי על החוב הלאומי. ב-1810 עזב ניבור את תפקידו הפוליטי, בעקבות יחסיו המעורערים עם ראש ממשלת פרוסיה דאז, קרל אוגוסט פון הרדנברג (אנ'). ניבור החל ללמד את ההיסטוריה של רומא העתיקה באוניברסיטת ברלין, והרצאותיו פורסמו ב-1812 בשני כרכים של יצירתו החשובה Römische Geschichte (ההיסטוריה הרומאית). פרסום הספר לא גרם להתעניינות רבה, בעקבות המאורעות הפוליטיים בפרוסיה באותה העת. גם ניבור עצמו הצטרף לכוחות הצבא הלוחמים לשחרור פרוסיה, ואף ערך עיתון פטריוטי למשך תקופה קצרה. ניבור התייתם מאביו והתאלמן מאשתו במהלך שנת 1815. ב-1816 מונה לשגריר פרוסיה ברומא, וזמן קצר קודם נסיעתו נשא לאישה את אחיינית אשתו המתה. נסיעתו לרומא הובילה לתגליות של כתבי-יד שונים שנחשבו אבודים, אותם פרסם או שלח לחוקרים נוספים. ב-1823 עזב את משרתו ברומא, והתיישב בבון, שם התגורר עד מותו. לאחר פרישתו מתפקיד השגריר, ערך והדפיס מחדש את שני כרכי ה-Römische Geschichte והוסיף להם כרך שלישי. ב-1830 נשרף ביתו, אבל מרבית ספריו וכתביו שרדו את השריפה. מהפכת יולי עוררה בו חששות רבים לגבי עתידה של אירופה. ב-1831 מת בביתו בבון. מדיה וקבצים בנושא ברתולד גאורג ניבור בוויקישיתוף ברתולד גאורג ניבור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ברתולד גאורג ניבור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ברתולד גאורג ניבור בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Niebuhr, Barthold Georg באנציקלופדיה אמריקנה Niebuhr, Barthold Georg ב-The New International Encyclopædia Niebuhr, Barthold Georg באנציקלופדיה בריטניקה
גסטפו

גֶסְטָפּוֹ או גֶשְׁטָפּוֹ (בגרמנית: Gestapo; ראשי תיבות של: Geheime Staatspolizei; ‏האזנה‏Ⓘ‏), הוא קיצור שמה של "משטרת המדינה החשאית" של גרמניה הנאצית, שהייתה אחד הגופים המרכזיים לאכיפת הטוטליטריות הנאצית – תחילה בפרוסיה בלבד, משם לכלל גרמניה, ולבסוף לכלל השטחים הכבושים. לפני עליית המשטר הנאצי, התקיימה במדינה החופשית פרוסיה סוכנות משטרה פוליטית שפעלה מאז 1851 בגלגוליה השונים של פרוסיה. על בסיס משטרה זו הגסטפו הוקם ב-26 באפריל 1933 בפרוסיה על ידי הרמן גרינג שבאותה תקופה היה שר הפנים של המדינה הזאת (ולימים מפקד הלופטוואפה ושר האוצר של גרמניה), וב-1934 התמנה היינריך הימלר לסגנו. בפרוסיה הוא שימש כמעין סוכנות חקירות פדרלית (כמו ה-FBI בארצות הברית, רק עם סמכויות מצומצמות יותר). בנוסף, שליטתו המוחלטת של גרינג בגוף הזה שימשה אותו לצורך מעקב, ריגול ואף ציתות לטלפונים אחרי שאר חברי החוג הפנימי של היטלר ובמיוחד נגד אלה מביניהם שהיו מסוכסכים עם גרינג, ובראשם יוזף גבלס (לדוגמה: הארגון חשף את פרשיית האהבים של גבלס עם לידה בארובה שהביאה אותו כמעט לפיטוריו בידי היטלר). ב-1935 מונה ריינהרד היידריך למפקדו. שנה לאחר מכן, ב-1936, איחד הימלר, שקיבל אחריות על כל המשטרות בגרמניה, את הגסטפו עם הקריפ"ו (משטרת הפלילים) למשטרת הביטחון, גם היא תחת פיקוד היידריך. אז התפרש הגסטפו לגרמניה כולה, התעצם, והחל להוות כלי חשוב בביצוע האידאולוגיה הנאצית. באותה תקופה (סוף שנות השלושים) כלל הגסטפו שלושה אגפים: משפטים וארגון, בפיקוד ד"ר בסט. כללי, בפיקוד היידריך עצמו. אגף זה כלל מחלקות מתמחות רבות: לפעולות נגד אויבי משטר (קומוניסטים, "הבונים החופשיים" וכדומה) בפיקוד היינריך מילר, לענייני יהודים, לקבוצות דתיות אחרות, מחלקה לאוסטריה ועוד. ריגול נגדי, בפיקוד גינתר פלטן. בשנת 1939 שונה מבנה זה, כשמשטרת הביטחון אוחדה עם שירות הביטחון (אס דה) של האס אס לכדי "המשרד הראשי לביטחון הרייך" בפיקוד היידריך. הגסטפו הפך למשרד 4 במשרד זה, ולמפקדו מונה היינריך מילר (לשעבר מפקד מחלקת אויבי המשטר). הוא חולק ל-14 מחלקות בנושאים שונים - לפי תפקיד או "אויב" מסוים. בין המחלקות החשובות היו ב'-4 לענייני פינויים ויהודים בפיקוד אדולף אייכמן, לריגול נגדי בפיקוד ולטר שלנברג. שני מפקדים אלו היו חלק מגל מפקדים פנאטיים ששטף את הגסטפו במהלך איחודו עם האס דה, והחליפו את העובדים הוותיקים והשמרנים שהיו בו ושלא הצטרפו ל"גל". מאוחר יותר צורפה לגסטפו גם משטרת הגבולות. למרות האיחוד ושיתוף הפעולה בין הגסטפו לאס דה, שררה יריבות ביניהם (בעידוד היידריך, מפקד שני הארגונים), שהגיעה עד לכדי תחרות על קצב החיסולים וכמותם. המכשיר העיקרי בפעולות הגסטפו היה "מעצר המגן", שנועד לעצור את "אויבי הרייך או המשטר". נגד "גזעים נחותים" השתמש בגירושים, בעיקר למחנות ריכוז והשמדה. חקירות הגסטפו היו אכזריות מאוד וחסרות מעצורים (תיאור המאפיין את רוב פעולות הגסטפו וכלל האס אס) ולא עמדו תחת מגבלות משפטיות או חוקיות כלשהן, כל עוד לא התנגשו עם רצונו של הפיהרר ושאר הבכירים ברייך. המבנה בברלין בו שכנה מפקדת הגסטפו, נהרס בהפצצות בעלות הברית בראשית 1945, ובמקומו עומד היום המוזיאון טופוגרפיה של הטרור (בגרמנית: Topographie des Terrors) המתעד את פעולותיהם של הגסטפו ושל ה-SS, בתקופת השלטון הנאצי. גסטאפו, באתר מט"ח גסטפו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמות של מספרים לא מוגדרים

בשפות רבות קיימות מילים המשמשות לציון מספרים שערכם לא ידוע, לרוב מספרים גדולים מאוד. מילים אלו נחשבות כסלנג, והשימוש בהן הוא לרוב הומוריסטי או ילדותי, ונובע כשהדובר לא יודע את המספר המדויק או רוצה להשתמש בהגזמה למטרות רטוריות. שמות המספר בעברית של מספרים בסדר גודל של אלפים בודדים מורכבים ממנייה של מספר האלפים. לדוגמה, שם המספר 3,000 הוא "שלושת אלפים". מכיוון שמספר האלפים מופיע בצורת נסמך, מופיעה בסופו האות ת', ולכן המספרים האלה מסתיימים תמיד ב"ת'אלפים". סיומת זו מצטרפת בשפה המדוברת לכמתים לא קיימים (למשל "מלאן-ת'אלפים"), וכן למספרים קיימים, לרוב בסדר גודל גדול (למשל "מיליון-ת'אלפים"). בנוסף למילים שמקור דרך תצורתן בעברית, יש שימוש מצומצם בשמות מספרים לא מוגדרים המגיעים מאנגלית, כגון "זיליון" (zillion) - שזהו שימוש באות זי (Z) שהיא האות האחרונה עם הסיומת ליון המקובלת למספרים גדולים (מיליון, ביליון, טריליון והלאה) מה שמבטא אין סוף, שימוש זה מוטעה בקו המנחה שלו שכן פירוש המספרים הגדולים הוא קידומות למספרים בלטינית ולא מתבסס על סדר הA,B. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מספרים גדולים יחידות מידה לא-תקניות
ביסלמה

בִּיסלַמָה (Bislama באנגלית, Bichelamar בצרפתית) היא שפה קריאולית, אחת משלוש השפות הרשמיות של ונואטו, בצד האנגלית והצרפתית, והיא שפת ההמנון של ונואטו. השפה החלה להיווצר בסוף המאה ה-19. הכתב נעשה בסימני האלפבית הלטיני. רוב רובן של המילים בשפה זו מקורן באנגלית, ומקצתן – בשפות של בני האיים; מילים ספורות הגיעו מצרפתית. ביסלמה מצויה בשימוש נרחב במרכזים העירוניים של המדינה. באיי מדינת ונואטו נמנו למעלה ממאה שפות שונות, וצפיפות השפות בה היא הגבוהה בעולם – כ-2,000 נפש לשפה בממוצע. בהיותה לינגואה פרנקה ביסלמה מגשרת בין דוברי השפות השונות במדינה, אך השימוש הגובר בשפה המשותפת דוחק בהדרגה את השפות האחרות. חלקן מצויות על סף הכחדה ודובריהן סְפורים. השפעתן של השפות המקומיות על אוצר המילים קטנה, ומילותיהן משמשות בעיקר בשמות החי והצומח. הדקדוק והתחביר של ביסלמה מושתתים על אלה של משפחת השפות האוסטרונזיות. רק ב-1995 ראה אור מילון לשפה זו, והוא תורם להאחדה בכתיב שלה. מדיה וקבצים בנושא ביסלמה בוויקישיתוף מילון ביסלמה ביסלמה - מדריך הגייה, באתר forvo.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בן מיטלמן

בן מיטלמן (נולד ב-27 באפריל 1985) הוא עיתונאי ישראלי ששימש בעבר ככתב ספורט, טכנולוגיה וכמגיש לשעבר בחברת חדשות 12. כיום איש יחסי ציבור בגוגל ישראל. מיטלמן נולד וגדל בפתח תקווה למשה ולעידית, ולו שתי אחיות. בצעירותו כתב במקומונים בפתח תקווה בעיקר על כדורגל ישראלי, וגם ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה. שירת בגלי צה"ל ככתב תרבות, כמגיש תוכניות וכחבר מערכת בתוכנית "בילוי נעים" עם מולי שפירא. עם סיום שירותו הצטרף לערוץ הספורט ככתב וכשדר קווים. שימש ככתב הספורט של חדשות ערוץ 2 מאז 2008 ונמנה עם צוות המגישים של התוכנית "החדשות הלילה". משנת 2017 עבר לעבוד בקשת 12, באותם תפקידים. שימש מגיש ב"שלוש" וב"מהדורה ראשונה", וכן, ככתב ופרשן בדסק הספורט ובנושאי תרבות, מדע וטכנולוגיה. היה שליח חברת החדשות למונדיאל 2010 בדרום אפריקה, לאולימפיאדת לונדון 2012, למונדיאל 2014 בברזיל, לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, למונדיאל 2018 ברוסיה ולאולימפיאדת טוקיו 2020. מיטלמן ראיין דמויות בולטות בעולם הספורט כגון נשיא פיפ"א ספ בלאטר, נשיא אופ"א מישל פלאטיני, והאתלט קרל לואיס. עד מאי 2019, הגיש את הפודקאסט "עושים ספורט-קאסט", שהיה חלק מרשת הפודקאסט "עושים היסטוריה". באוגוסט 2022 עזב את משרתו בחדשות 12, לטובת עבודה בגוגל ישראל בתחום יחסי הציבור. מיטלמן נשוי לשירה הכט, ואב לשלושה בנים. מדיה וקבצים בנושא בן מיטלמן בוויקישיתוף בן מיטלמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בן מיטלמן, ברשת החברתית אינסטגרם עושים ספורט-קאסט (אורכב 12.06.2018 בארכיון Wayback Machine) פודקאסט ספורט ישראלי ועולמי בהגשת בן מיטלמן, באתר עושים היסטוריה ערן סויסה, כתב הספורט הוותיק של חדשות 12 עוזב ועובר להייטק, באתר ישראל היום, 4 באוגוסט 2022
ניבור

ניבור או ניבוהר (Niebuhr) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ברתולד גאורג ניבור – בנקאי, איש ציבור והיסטוריון גרמני-דני קרסטן ניבור – מתמטיקאי, קרטוגרף ומגלה ארצות גרמני-דני ריינהולד ניבור – תאולוג פרוטסטנטי אמריקאי נויבאואר
נויבאואר

נויבאואר או נויבואר (Neubauer) הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אדולף נויבאואר – מזרחן, ביבליוגרף וספרן אוטו נויגבאואר - היסטוריון של המדע יוסף נויבואר – חלוץ, חקלאי, ומדריך בתחומי המיכון והחקלאות יקותיאל יעקב נויבואר – מורה יהודי-גרמני בבית המדרש לרבנים בווירצבורג ניבור
אחוות הצלב

אחוות הצלב (ברומנית: Frăţia de Cruce) היה ארגון נוער וצעירים לגיונרים, שקדם לייסוד התנועה הלגיונרית. קורנליו זליה קודריאנו החליט על הקמת הארגון ב-8 בנובמבר 1923, בעת שהיה חבוש בבית סוהר וקרשט - באותה תקופה קודריאנו היה פעיל של ליגת ההגנה הלאומית-נוצרית. אחוות הצלב נועדה להכין את הצעירים להיות, כדברי קודריאנו, "חיילים טובים ברומניה עתידית". חברי האחוות היו תלמידים, סטודנטים וצעירים באופן כללי, שחונכו ברוח לאומית ונוצרית אורתודוקסית. כארגון הנוער של ליגת ההגנה הלאומית-נוצרית, אחוות הצלב היו אמורות לשאת את השם Arhanghelul Mihail (רב המלאכים מיכאל), אולם לאחר התפצלות המפלגה החליט קודריאנו להקים מפלגה משלו בשם Legiunea Arhanghelul Mihail (לגיון רב המלאכים מיכאל) עם תנועת נוער בשם Frăţia de Cruce (אחוות הצלב). המנהיג הראשון של אחוות הצלב היה יון מוצה, השני מיכאי סטלסקו והשלישי גאורגה איסטרטה, שגם פרסם ב-1937 ספר בשם Frăţia de Cruce. CUM ŞI CÂND A LUAT NAŞTERE FRĂŢIA DE CRUCE "איך ומתי נולדה אחוות הצלב" (ברומנית)
כריש שחור-סנפירים

כריש שחור סנפירים (שם מדעי: Carcharhinus melanopterus) הוא מין של כריש ממשפחת הכרישיים החי בשוניות אלמוגים וימים רדודים באוקיינוסים הטרופיים והוא בין הכרישים הנפוצים בשוניות. סימן הזיהוי הבולט שלו הוא קצוות סנפיריו וזנבו השחורים וכן אפו המעוגל. כריש שחור-סנפירים נפוץ בימים רדודים באוקיינוס השקט וההודי, שם הוא מסתובב סביב חופים חוליים ושוניות ולעיתים נדירות עלול להיכנס למים מליחים ואף מתוקים. הכרישים האלה נקשרים ביותר לאזורים מסוימים ויכולים לשהות באותו אזור כמה שנים. אורכו הממוצע של הכריש 1.6 מטרים כשפרטים גדולים הגיעו לאורך שני מטרים ומשקל של 13.6 קילוגרם. אלה נחשבים לכרישים בינוניים ולא טורפי אנשים, אך עלולים לתקוף את מי שיתקרב אליהם יתר על המידה. בנוסף כרישים עלולים להגיע לטירוף אכילה ואז סכנתם לאדם גבוהה. נרשמות כמה עשרות תקיפות לא קטלניות של הכריש כל שנה, לרוב בקרבת החוף. כרישים אלו הם טורפים פעילים וקשוחים של דגים שונים, סרטנים, דיונונים ועופות ימיים ואפילו של כרישים קטנים יותר. כנהוג אצל משפחות הכרישיים, משריצה גם נקבת הכריש צאצאים חיים, החיים בשנים הראשונות בביצות מנגרובים סמוכות לחוף. הם ניצודים לתעשיית בשר כרישים ולצריכת השומנים שלהם ולמרות תפוצתם, הביא המצב להתמעטותם עד לסכנת הכחדה בטבע. מדיה וקבצים בנושא כריש שחור-סנפירים בוויקישיתוף כריש שחור-סנפירים, באתר ITIS (באנגלית) כריש שחור-סנפירים, באתר NCBI (באנגלית) כריש שחור-סנפירים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כריש שחור-סנפירים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) כריש שחור-סנפירים, באתר FishBase (באנגלית) כריש שחור-סנפירים, באתר GBIF (באנגלית) כריש שחור-סנפירים באתר הרשימה האדומה של IUCN
יוסף אליהו

הרב יוסף אליהו הוא בנו של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, עומד בראש הכולל ובית ההוראה דרכי הוראה לרבנים. נולד לצביה ולרב מרדכי אליהו. נישא לבת הרב אברהם דייוויד אב"ד בקהילה הספרדית בלונדון. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת קול תורה. מזוהה עם הציבור החרדי. אחיו הם שלמה בן אליהו והרב שמואל אליהו, רב העיר צפת. הרב יוסף אליהו עומד בראש הכולל ובית ההוראה דרכי הוראה לרבנים, שהוקם בשנת ה'תשמ"ט (1989) בידי אביו, ששימש כנשיא המוסד. בכולל 300 אברכים והוא מעמיד מדי שנה עשרות דיינים ורבני קהילות. כמו כן הכולל מעניק מדי שנה למאות אברכים תעודת הוראה "יורה יורה". המוסד מוציא לאור חלק מספרי האב. אתר דרכי הוראה לרבנים שיעורי הרב יוסף אליהו, ערוץ מאיר הגאון הרב יוסף אליהו שליט"א בריאיון לקראת השנה השלישית לפטירת אביו, 2013, יוטיוב כל הכתבות על הרב יוסף אליהו, באתר ערוץ 7 יוסף פאר, ‏נושאי לפיד התורה: 286 אברכי כולל 'דרכי הוראה' הוסמכו, באתר כיכר השבת, 20 ביוני 2013
הלגיון השמיני אוגוסטה

הלגיון השמיני אוגוסטה או לגיון אוקטבה אוגוסטה (הלגיון השמיני של אוגוסטוס) היה לגיון של הצבא הרומי הקיסרי ונוסד במקור על ידי פומפיוס בשנת 65 לפני הספירה, יחד עם הלגיונות השישי, השביעי והתשיעי. הלגיון שירת את רומא כ-400 שנים. הלגיון נקרא להתייצב בגאליה קיסאלפינה בשנת 58 לפני הספירה על ידי יוליוס קיסר והיווה חלק מצבאו לאורך כל מערכות מלחמת גאליה השונות. בשנת 49 לפנה"ס, בתחילתה של מלחמת האזרחים בין יוליוס קיסר לגנאיוס פומפיוס מגנוס, הלגיון השמיני ליווה את קיסר כאשר חצה את הרוביקון לתוך איטליה. עם זאת, לקראת סוף המלחמה, אנשי הלגיון עמדו נגדו בקרב פרסלוס. הלגיון היה נוכח גם במצרים, כאשר קיסר כבש את מצרים עבור קלאופטרה. ב-46 לפני הספירה הלגיון לקח חלק בקרב תאפסוס (תוניסיה המודרנית), זמן קצר לפני פירוקו. ב-44 לפני הספירה, אוגוסטוס (שנקרא לפני הכתרתו לקיסר, אוקטביוס או אוקטביאנוס) חידש את הלגיון השמיני שעזר לו להשיג את השליטה על האימפריה. נאמנות זו נתנה ללגיון השמיני את הכינוי אוגוסטה. הלגיון השמיני אוגוסטה לקח חלק בפלישה הרומית לבריטניה בתקופת קלאודיוס (שנת 43 לספירה). בשנת 69 לספירה, שנת ארבעת הקיסרים, בעקבות התאבדותו של נירון קיסר ופריצתה של מלחמת אזרחים באימפריה הרומית, הלגיון השמיני החליט לתמוך באספסיאנוס (שהוכתר בסוף המלחמה לקיסר) והצטרף לצבאו. אנשי הלגיון השמיני לחמו גם בפרתיה עם ספטימיוס סוורוס (ששלט מ-193 עד 211) ועם יורשיו. מרשומות עולה כי הם היו עדיין פעילים בשנים הראשונות של המאה ה-4 בגבול הריין. משמעות הדבר היא כי ההיסטוריה של הלגיון מכסה יותר מ-400 שנים של שירות כמעט רצוף. לפי כתובת שנמצאה, בשנת 371 הלגיון השמיני אוגוסטה היה מוצב בארגנטורטום (שטרסבורג) שהייתה חלק מהפרובינקיה גרמניה עילית. מאוחר יותר, נאלץ סטיליקו, המצביא הרומי, להזיז את הלגיונות הגרמנים חזרה לאיטליה כדי להגן עליה מפני הפלישה הוויזיגותית. לפי נוטיטיה דיגניטטום, בסביבות שנת 420 פעלה יחידת אוקטביינית תחת המגיסטר פטידום של איטליה; ייתכן שיחידה זו הייתה הלגיון השמיני אוגוסטה הוותיק, שהייתה במקור יחידת comitatensis, יחידת שדה שאינה מרותקת לפרובינקיה מסוימת אלא מהווה כוח צבאי תחת פיקודו של האוגוסטוס או הקיסר בעל ניידות יחסית שמשמש כדי להגיב במהירות למקרי חירום ביטחוניים שהתעוררו ברחבי האימפריה. לפי השערה זו היחידה (או הלגיון) קודמה לדרגת יחידת פלאטיני Palatini, יחידת כוחות הארמון, אשר הייתה מדורגת מתחת ליחידת הפרשים העילית שנקראה Scholae אך מעל יחידות הקומינטאטנס (comitatensis) והלימיטאני (Limitanei - כוח שהיה מסופח לפרובינקיה ספציפית ובדרך כלל היה מוצב בגבולה ותפקידו על לשמור עליה מפלישה). לגיון (כולל את רשימת הלגיונות הרומיים) מדיה וקבצים בנושא הלגיון השמיני אוגוסטה בוויקישיתוף הלגיון ה-VIII אוגוסטה באתר ליוויוס (באנגלית) הלגיון ה-VIII אוגוסטה באתר החברה הגרמנית לשחזור היסטורי (בגרמנית) הלגיון ה-VIII אוגוסטה באתר החברה הצרפתית לשחזור היסטורי (בצרפתית) הלגיון ה-VIII אוגוסטה באתר החברה הבריטית לשחזור היסטורי (באנגלית) הלגיון ה-VIII אוגוסטה באתר החברה האמריקאית לשחזור היסטורי (באנגלית) אוקטיבייני ב-נוטיטיה דיגניטטום (באנגלית)