laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאדי ווטרס (חברה)

מאדי ווטרס מחקר (באנגלית: Muddy Waters Research LLC) היא חברה בבעלות פרטית לבדיקת נאותות פיננסית, אשר מבצעת תחקירים על חברות ציבוריות ובמקביל מבצעת השקעות בפועל לטובת חיזוק מסקנות המחקר. החברה חשפה בעיות חשבונאיות והונאות בכמה חברות ענק, בעיקר בסין, אבל גם במדינות אחרות באסיה, אירופה וצפון אמריקה. החברה התפרסמה במיוחד לאחר איתור הונאות בחברת "Sino-Forest Corporation", חברה סינית הרשומה בקנדה, אשר לאחר חשיפת ההונאות נפלה מנייתה ב-74% ובסופו של דבר הגישה בקשה לפשיטת רגל במרץ 2012. ב-2014, הרשויות הקנדיות תבעו לדין פלילי את מנהלי החברה. שם החברה, שתרגומו "מים בּוֹצִיִים" נובע מפתגם סיני מפורסם "混水摸魚" (פין-יין: Húnshuǐmōyú) שמשמעו "מים בוציים מקלים על תפיסת הדג". מאדי ווטרס נוסדה על ידי קרסון בלוק, משקיע אמריקני המתמחה ב"שורטים". בינואר 2015, החברה גייסה גיוס ראשוני של 100 מיליון דולר. בלוק תואר על ידי בלומברג ואחרים כ"אחד הדובים המוצלחים ביותר בשוק כיום". בשנת 2011 הוכרז בלוק ברשימת "50 המשפיעים ביותר בכלכלה" על ידי בלומברג. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ננוקס אתר האינטרנט הרשמי של מאדי ווטרס (באנגלית) "Short-seller Carson Block launches hedge fund". Reuters. 2016-01-25. נבדק ב-2016-08-13. "Profile". Dummett, Ben (2014-09-02). "Canada Regulator Lays Out Fraud Case Against Sino-Forest". Wall Street Journal. ISSN 0099-9660. נבדק ב-2016-08-13. Anderlini, Jamil (2012-03-20). "New kid on the block". Financial Times. ISSN 0307-1766. נבדק ב-2016-08-22. "About us". "Short-Seller Carson Block Says He's Wary of Alibaba". Xie, Ye; Korby, Boris. "Carson Block's Once-Perfect Short-Sale Resume Loses Luster". Bloomberg.com. נבדק ב-2016-08-17.
מרצדס-בנץ טרווגו

מרצדס-בנץ טרווגו (בגרמנית: Mercedes-Benz Travego) הוא אוטובוס תיירים מתוצרת יצרנית האוטובוסים EvoBus (אנ'), חברת בת בבעלות מלאה של יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ אשר מיוצר משנת 1999 בגרמניה. דור ראשון - יוצר בין השנים 1999 – 2006 דור שני - יוצר בין השנים 2006 – 2017 דור שלישי - מיוצר משנת 2017 2 דלתות כניסה מדרגות כניסה 51 נוסעים + נהג + מדריך (דגם "Travego") 59 נוסעים + נהג +מדריך (דגמים "Travego M", "Travego L") ABS מערכת בקרת משיכה בקרת יציבות מיזוג אוויר מקום אחסון מזוודות ללא אסלה, ללא אזור מנוחה של הנהג - 9.6 מ"ר (דגמים: "Travego", "Travego M"), 12.2 מ"ר (דגם "Travego L") מקום אחסון מזוודות כולל אסלה, ללא אזור מנוחה של הנהג - 8.4 מ"ר (דגמים: "Travego", "Travego M"), 11.0 מ"ר (דגם "Travego L") מקום אחסון מזוודות כולל אסלה, כולל אזור מנוחה של הנהג - 8.2 מ"ר (דגמים: "Travego", "Travego M"), 10.8 מ"ר (דגם "Travego L") "מרצדס-בנץ טרווגו" דגם "Travego M" "מרצדס-בנץ טרווגו" דגם "Travego M" "מרצדס-בנץ טרווגו" דגם "Travego M" "מרצדס-בנץ טרווגו" דגם "Travego L" "מרצדס-בנץ טרווגו" דגם "Travego L" "מרצדס-בנץ טרווגו", דור שני מרצדס-בנץ מרצדס-בנץ O402 מרצדס-בנץ 0408 מרצדס-בנץ O405N מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ טרווגו בוויקישיתוף מרצדס-בנץ טרווגו, סרטון באתר יוטיוב מרצדס-בנץ טרווגו, סרטון באתר יוטיוב "מרצדס-בנץ טרווגו" wheelsage.org/mercedes-benz/travego "מרצדס-בנץ טרווגו" media.daimler.com/marsMediaSite/en/instance/ko/Mercedes-Benz-TravegoTravego
אדולף איבון

אדולף איבון (בצרפתית: Adolphe Yvon;‏ 1817–1893) היה צייר צרפתי, הידוע בציורי מלחמות נפוליאון. איבון למד אצל פול דלארוש, עלה לתהילה במהלך האימפריה השנייה, וסיים את הקריירה שלו כמורה. זמן קצר לאחר תום מלחמת קרים בספטמבר 1855, הוזמן איבון על ידי ממשלת צרפת לצייר תמונה גדולה של לכידת המבצר בסבסטופול. הוא הפליג לחצי האי קרים ב־19 בפברואר 1856, שם בילה שישה שבועות ביצירת תיק רישומים וכן ביקר בשדה הקרב של אינקרמן. בשנת 1857 הוצג בסלון של פריז הציור הגמור "לכידת המבצר של מלקוף 8 בספטמבר 1855", ושנתיים לאחר מכן הוצגו "נקיק מלקוף" ו"לה קורטיין דה מלקוף". "לכידת המבצר" הייתה יצירה בגודל 6 מטר על 9 מטרים וייצגה את הרגע בו נלכד המבצר בסביבות אחר הצהריים של יום הקרב. בשנים שלאחר מכן החל הקיסר נפוליאון השלישי להעריץ את סצינות הקרב שלו. באופן טבעי הוא האדיר את הקטל בקרבות של נפוליאון הראשון. איבון הפך לקצין של לגיון הכבוד בשנת 1867, וצייר את דיוקנו של נפוליאון השלישי בשנה שלאחר מכן . איבון היה ידוע כמורה מוביל לציור בבית הספר לאמנויות יפות בשנים 1863–1883. כמה ציירים אמריקאים קיבלו ממנו הדרכה, בניהם כריסטיאן שוסלה, אלפרד וורדסוורת תומפסון, ויליאם סרטין וג'וליאן אלדן וייר. האחרון לקח שיעורי ציור חיים אחר הצהריים אצל איבון החל בסתיו 1874. בשנת 1881 מונה אדולף איבון לפרופסור לשרטוט באקול פוליטכניק 12, ועבד שם עד שנת 1887, ופרש ממנו בגלל מגבלת הגיל. הפדגוגיה של איבון התבססה על חזרה לציור פשוט, על התבוננות בטבע. "איבון רצה לתת לתלמידים את ההבנה של האנטומיה האנושית שלדעתו חיונית לציירים. כדי להראות להם את התועלת בלימוד, הוא היה מקבץ אותם סביבו, ומשרטט על קרטון שהוצב בפינת החדר בכמה קווים פשוטים תוך מספר דקות, רישום של הדומן. הוא היה מלווה כל קו בהסבר הנוגע לפרופורציות של גוף האדם כמו גם לזוויות השונות שנקבעות על ידי התנועות. הוא גם חשב שמועיל לתת להקנות להם כמה מושגים לגבי האנטומיה של הסוס. המטרה שהציב הייתה ללמד אותם, על ידי מספר קטן של קווים מקדימים, כיצד לצייר במהירות רישומים מהחיים." איבון קבע את הנושא לרישומי הקומפוזיציה לתלמידיו, למשל, "רצח יוליוס קיסר", ופירט כיצד לעשות זאת: "קיסר מכסה את ראשו בטוגה... הוא מועבר לרגלי הפסל של פומפיוס, שנשטף בדמו." אלכסנדר סטיוארט, האספן האמריקני, ביקש מאיבון לצייר את הפיוס בין הצפון והדרום (ציור שאבד) בשנת 1870, וכן את ״הגאונות של אמריקה״ (1858, 1870). דיוקנו של הנשיא קרנוט (1888) שהוצג בתערוכה הקולומביאנית העולמית. הגאונות של אמריקה נפוליאון השלישי כיבוש המבצר הנסיגה מרוסיה פרדידנד בארוט הקרב באפטוריה מדיה וקבצים בנושא אדולף איבון בוויקישיתוף Harrington, Peter, "Painting the Crimean War", Military Illustrated No. 109, June 1997, p. 32-33. Delperier, Louis, "Yvon, Le dernier des classiques", Uniformes, No. 68, July–August 1982, pp. 12-18.
ג'יימס (ג'ים) קולינס

ג'יימס (ג'ים) קולינס (באנגלית: James C. "Jim" Collins; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא כלכלן בתחום מנהל עסקים, סופר ויועץ אמריקאי. קולינס נולד באורורה, קולורדו. בשנת 1980 הוא סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת סטנפורד. לאחר קבלת התואר הוא עבד כשנה וחצי בחברת ייעוץ מקינזי ושות' בסן פרנסיסקו. לאחר תקופה זו הוא חזר לאוניברסיטה וסיים תואר נוסף במנהל עסקים בשנת 1983. קולינס החל לעבוד בהיולט פקארד ועזב לאחר מספר שנים. בשנת 1988 הוא התחיל ללמד מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד. את ספרו הראשוןBeyond Entrepreneurship: Turning Your Business into an Enduring Great Company הוא פרסם בשנת 1992. בשנת 1994 הוא פרסם ספר "לנצח נבנו - 18 חברות מופת" שתורגם לעברית וזכה להצלחה בכל העולם. בשנת 1995 הוא הקים מעבדה לחקר בתחום מנהל עסקים בבולדר. במקביל הוא עוסק במתן יועץ לגופים שונים. בשנת 2001 הוא פרסם את ספרו "גלגל התנופה" שתורגמה לעברית. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס קולינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס קולינס ג'יימס קולינס, ברשת החברתית Goodreads קורות חיים ותאור פעילות ג'ימס ס. קולינס (1958-), דף שער בספרייה הלאומית
מתי (אלבום)

מתי הוא האלבום ה-13 של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1993. האלבום הוא אלבומו האחרון של מתי בטרם צאתו לעשייה מוזיקלית בארצות הברית למספר שנים. על מנת לשמור על אחידות סגנונית בכתיבת הטקסטים ולאור שיתוף הפעולה ארוך השנים ביניהם, ביקש כספי מאהוד מנור לכתוב את כל המילים לאלבום. מנור בחר לכתוב על מתי עצמו באלבום זה. רוב השירים מתעדים את הקשיים האישיים בהם היה נתון כספי באותה תקופה. מוטיב הכלא חוזר במספר שירים באלבום כמו "קולו של הכאב" ו"אל תבכי בשבילי". כמו כן מוטיב נוסף הוא טיפות הגשם המופיע בעטיפה האחורית ובתמונת האמצע, והוא בא לבטא את סערת הנפש בה היה נתון מתי במהלך העבודה על האלבום. בין השירים הבולטים באלבום ניתן למנות את ארבעת השירים הפותחים: 'מי אמר לך שאני מלאך' שעוסק בכספי כאדם "בשר ודם". השיר זכה לקבלת פנים אוהדת ומהווה מעמודי התווך בהופעותיו של כספי. כמו כן בלטו השירים: "שדה התעופה" (שכקודמו יצא כסינגל לרדיו וזכה להשמעות רבות), "בפסנתר", ו"בלילות העיר". כבאלבום "אחד לאחד", באלבום זה השירים השמחים יותר פחות בולטים אבל קיימים כמו "עוד לא הייתי בספרד" ו"מוכה ירח". אך בשונה מהאלבום "אחד לאחד", בו הושם דגש על מינימליזם בהפקה, באלבום זה בחר כספי לשלב נגני כלי מיתר מחברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית והרכב רחב של כלי נשיפה שכלל בין היתר את פטר ורטהיימר וניצן עין הבר בסקסופונים, וכן שמונה זמרי קולות רקע אחרים. מילות השירים נכתבו על ידי אהוד מנור, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מתי כספי. הפקה וניהול מוזיקלי, לחנים, עיבודים: מתי כספי כל המילים: אהוד מנור נגנים: שמוליק בודגוב - גיטרה חשמלית יאיר מיכאלי - גיטרה חשמלית וגיטרה 12 מיתרים ירון בכר - קלידים גדי סרי - כלי הקשה ז'אן פול זימבריס - תופים אילן אביב - גיטרה בס מתי כספי - פסנתר ומפוחית פטר ורטהיימר - סקסופון ניצן עין-הבר - סקסופון אברהם פלדר - חצוצרה איתמר ארגוב - חצוצרה דורון סילשי - חצוצרה יוסי רגב - טרומבון מיכה דייוויס - טרומבסון גילי ולפוס - טרומבון כלי מיתר - בהשתתפות קבוצת נגנים מחברי התזמורת הפילהרמונית בראשותו של יצחק מרקובצקי קולות רקע - רחל וונגר, סימה עמיאל, טל אמיר, גני תמיר, שלומי שבת, דוד ד'אור, יאיר מיכאל, מתי כספי אמן אורח - אורה הרפז: גיטרה אקוסטית אמן אורח - בלדי אולייר: גיטרה פלמנקו הוקלט ו"בושל" באולפני טריטון: יולי - אוגוסט 1992 טכנאי הקלטה - אלי רוזן טכנאי מיקס - אלי רוזן עוזרי טכנאי - הודי בן ארי, ענבר קטלן, גדי פונטש עיצוב עטיפה - שי צאודרר סדר מחשב - נבו סדר יחסי צבור - אימפקט: רחל וילנר הפקה - אקורד בע"מ: עמירם וחנוך מתי, באתר האינטרנט של מתי כספי
מרצדס-בנץ B-קלאס

מרצדס-בנץ B-קלאס (בגרמנית : Mercedes-Benz B-Class) היא מכונית משפחתית 5 דלתות הצ'בק אשר יוצרה על ידי חטיבת מרצדס-בנץ בתאגיד יצרנית הרכב הגרמנית DaimlerChrysler בין השנים 2007 - 2005 ותאגיד דיימלר AG משנת 2007 דור ראשון (Mercedes-Benz T 245) - יוצר מיוני 2005 - יוני 2011 (משנת דגם 2006) דור שני (Mercedes-Benz W 242/W 246) - יוצר מנובמבר 2011 - דצמבר 2018 (משנת דגם 2012) דור שלישי (Mercedes-Benz W 247) - מיוצר מדצמבר 2018 - הווה (משנת דגם 2019) 5 דלתות הצ'בק 5 נוסעים מנוע קדמי סוגי מנוע: מנועי בנזין, (דורות ראשון - שלישי) מנועי דיזל (דורות ראשון - שלישי), מנוע 2.1 ליטר המונע על ידי גז טבעי (דור ראשון), מנוע 1,990 סמ"ק המונע על ידי גז טבעי (דור שני), מנוע חשמלי המפיק 179 כ"ס (דור שני), מנוע היברידי 1,332 סמ"ק בתפוקה משולבת כוללת 218 כ"ס (מנוע בנזין המפיק 160 כ"ס, מנוע חשמלי המפיק 102 כ"ס) (דור שלישי) סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4 "B160" - מנוע בנזין "B180" - מנוע בנזין "B200" - מנוע בנזין "B200 Turbo" - מנוע בנזין מגדש טורבו "B180 CDI" - מנוע דיזל "B200 CDI" - מנוע דיזל "B170 NGT" - מנוע גז "B 180 BlueEFFICIENCY" - מנוע בנזין "B 200 BlueEFFICIENCY" - מנוע בנזין "B 200 Natural Gas Drive" - מנוע גז טבעי "B 220 4MATIC" - מנוע בנזין "B 220 4MATIC BlueEFFICIENCY" - מנוע בנזין "B 250 BlueEFFICIENCY" - מנוע בנזין "B 180 CDI" - מנוע טורבו דיזל "B 180 CDI (OM 607)" - מנוע טורבו דיזל "B 180 CDI (OM 651)" - מנוע טורבו דיזל "B 180 CDI BlueEFFICIENCY" - מנוע טורבו דיזל "B 180 CDI BlueEFFICIENCY Edition" - מנוע טורבו דיזל "B 200 CDI BlueEFFICIENCY" - מנוע טורבו דיזל "B 220 CDI" - מנוע טורבו דיזל "B 220 CDI BlueEFFICIENCY" - מנוע טורבו דיזל "B-Class Electric Drive" - מנוע חשמלי "מרצדס-בנץ B-קלאס", דור ראשון "מרצדס-בנץ B-קלאס", שנת 2013 "מרצדס-בנץ B-קלאס", שנת 2013 "מרצדס-בנץ B-קלאס", דור שני - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "מרצדס-בנץ B-קלאס", דור שלישי "מרצדס-בנץ B-קלאס", דור שלישי מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ B-קלאס בוויקישיתוף מרצדס-בנץ B-קלאס, סרטון באתר יוטיוב אתר מרצדס-בנץ העולמי אתר מרצדס-בנץ ישראל "מרצדס-בנץ B-קלאס" euroncap.com/en/results/mercedes-benz/b-class "מרצדס-בנץ B-קלאס" autoblog.com/2011/09/14/2012-mercedes-b-class-frankfurt-2011 "מרצדס-בנץ B-קלאס" דגם Mercedes-Benz W 247 euroncap.com/de/results/mercedes-benz/b-class "מרצדס-בנץ B-קלאס" topgear.com/car-reviews/mercedes-benz/b-class "מרצדס-בנץ B-קלאס"ɸ co.pinterest.com/mbenzexpert/mercedes-benz-b-class-sport-tourer "מרצדס-בנץ B-קלאס" מנוע חשמלי autocrunch.de/mercedes-benz-b-klasse-electric-drive
טרופאריובו-ניקולינו

טְרוֹפַּארְיוֹבוֹ-נִיקוּלִינוֹ (ברוסית: Тропарёво-Никулино) הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 11.2666 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 124,287 תושבים (2020). הכפר האולימפי, שכונה שנבנתה במסגרת ההכנה לאולימפיאדת מוסקבה 1980. האקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית במוסקבה האקדמיה הרוסית לכלכלה לאומית ומינהל ציבורי בית העלמין ווסטריאקובסקויה כנסיית המלאך מיכאל בטרופאריוב מגדל בית התיירות המרכזי שבו נמצא מלון אסטרוס מלון סאליוט קניון Avenue South West מדיה וקבצים בנושא טרופאריובו-ניקולינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרופאריובו-ניקולינו (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפרד וורדסוורת תומפסון

אלפרד וורדסוורת תומפסון (באנגלית: Alfred Wordsworth Thompson;‏ 26 במאי 1840 – 28 באוגוסט 1896) היה צייר נוף אמריקאי והיסטורי. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, הוא נרשם לאוניברסיטת ניוטון, כדי להכין אותו לקריירה בעבודה של אביו. עם זאת התעניינותו באמנות שלטה בו, וזמן לא רב לפני תחילת מלחמת האזרחים, הקים סטודיו לאמנות משלו, שם יצר איורים לכתבי העת "הארפר'ס ויקלי" ו"אילוסטרייטד לונדון ניוז" (אנ')‏. כשפרצה המלחמה, הוא הלך לעבוד בכתבי העת ככתב מיוחד, ובילה חלק ניכר מזמנו בווירג'יניה. לאחר שהחזיק בתפקיד זה פחות משנה, ואולי פחד מגיוס, הוא התפטר ונסע לפריז, שם הוא נשאר עד 1868. הוא הצליח להיכנס לבית הספר לאמנויות בשנת 1864, ולמד אצל צ'ארלס גליירה, אלברטו פאסיני, אדולף איבון ואמיל למבינט. הוא למד גם אנטומיה של סוסים אצל הפסל אנטואן לואי בארי. בשנת 1865 הציג בסלון בפריז. מאוחר יותר, לפני שחזר לביתו, הוא ביקר בגרמניה ובאוסטריה וערך סיור מהיידלברג לקלבריה. הוא בחר להקים אולפן בעיר ניו יורק, במקום בולטימור. זמן לא רב אחר כך הציג כמה עבודות באקדמיה הלאומית לעיצוב, שם היה חבר בשנת 1875. האקדמיה הפכה למקום העיקרי שלו, עם למעלה מ־125 ציורים שנמכרו שם. ארבעים מהם מתארים סצינות מלחמות. למרות זאת, בשנת 1878, הוא הצטרף לחברה של אמנים אמריקאים, ארגון שהוקם בניגוד לגישה השמרנית של האקדמיה. היה מטייל נלהב לאורך חייו, ביקר בטורקיה, מרוקו וספרד. בשנות ה-70 של המאה ה-19, בתקופת הרקונסטרוקציה בארצות הברית, הוא עשה כמה מהטיולים שהיו אז מסוכנים לווירג'יניה וצפון קרוליינה, שם צייר סצינות ז'אנר כפריות. חלק מהציורים הוצגו באיגוד האמנות בברוקלין ובתערוכת המאה בפילדלפיה. את שתים-עשרה שנותיו האחרונות בילה בניו ג'רזי. ציור מלחמת האזרחים שלו, "תותחים על הפוטומק", נמצא באוסף האמנות של הבית הלבן. לקראת הקרב נזירים ואווזים בדרום הרחוק מדיה וקבצים בנושא אלפרד וורדסוורת תומפסון בוויקישיתוף Alfred Wordsworth Thompson - Artist, Fine Art Prices, Auction Records for Alfred Wordsworth Thompson, www.askart.com Biography @ The Charleston Renaissance Gallery
סי ג'יי דוהרטי

סי ג'יי דוהרטי (באנגלית: CJ Daugherty, Christi Daugherty;‏ נולדה ב-30 באוקטובר 1974, דאלאס) היא סופרת בריטית, ילידת ארצות הברית. לאחר סיום בית הספר, דוהרטי למדה עיתונאות באוניברסיטה בטקסס. לאחר סיום הלימודים היא עבדה כעיתונאית לענייני פלילים בסוואנה ובניו אורלינס. בעקבות עבודתה היא הגיעה לאירופה, פגשה את בעלה והתיישבה באנגליה. את ספרה הראשון בסדרה Night School ("תיכון לילה") היא פרסמה בשנת 2012 וספר אחרון בסדרה פורסם בשנת 2015. הסדרה זכתה לפופולריות רבה ותורגמה ל-22 שפות. בשנת 2014 הספר שלישי בסדרה היה רב מכר בישראל. בשנת 2014 הסדרה הופקה באינטרנט כסדרת רשת. התסריט נכתב על ידי ס' ג'יי דוהרטי ובעלה. בשנת 2015 היא התחילה לפרסם סדרת ספרים חדשה שנכתבה ביחד עם קרינה רוזנפלד. ספר שני בסדרה יצאה לאור בשנת 2016. בשנת 2018 החלה לצאת לאור סדרת ספרי בלשים המתפרסמת תחת שם "קריסיטי דוהרטי". נכון לשנת 2020 בסדרה יצאו לאור שלושה ספרים. באפריל 2019 פורסם שבמהלך הכנה נמצא ספר נוסף עם הדמויות מהסדרה "תיכון לילה". הספר הראשון מהטרילוגיה "מספר 10" יצא בנובמבר 2020, והספר השני התפרסם בספטמבר 2021. מדיה וקבצים בנושא סי ג'יי דוהרטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סי ג'יי דוהרטי כריסטי דוהרטי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוחות הקרקע והכוחות המיוחדים של חילות האוויר

כוחות הקרקע והכוחות המיוחדים של חילות האוויר הם כוחות אבטחה והגנת בסיסים, וכן כוחות טקטיים מיוחדים המהווים חלק מחיל האוויר של האומה. לוחמים המוקצים ליחידות מסוג זה מאומנים, חמושים ומצוידים ללוחמה קרקעית ולמבצעים מיוחדים. באופן מסורתי, הסיבה לקיומם של כוחות חי"ר בחילות האוויר הוא להגנה ואבטחת שדות תעופה. מטוסים פגיעים ביותר בהיותם על הקרקע והם תלויים בתשתיות קבע ובאנשי צוות מיומנים. יריב יכול להשיג עליונות אווירית על ידי תקיפת מטוסים ונכסים אחרים בבסיסי אוויר. התקפות כאלה יכולות להתבצע על ידי מטוסים, טילי שיוט וטילים בליסטיים. עם זאת, יריב שנמצא בחסרון מספרי, טכנולוגי או אחר יכול לצאת למתקפת מנע על בסיסי האוויר של האויב מוקדם ככל האפשר, תוך שימוש בטקטיקה דמוית בליץ, כמו במבצע מוקד, או באמצעות פשיטת כוחות מיוחדים כמו פשיטת הטליבאן על מחנה באסטיון (אנ'). כדי להגן מפני התקפות נגד בסיסי אוויר, המטוסים מפוזרים לבסיסי אוויר משניים ושדות חירום. עם זאת, כאשר הם מפוזרים באופן כזה, מטוסים ואנשי צוות חשופים עוד יותר להתקפות קרקע. כדי להתגונן מפני התקפות קרקעיות, מרבית חילות האוויר הכשירו חיילים באימוני חי"ר בסיסיים והקימו יחידות חיל רגלים של חיל האוויר. מלבד תפקידי הגנה על הבסיס ונכסיו, יחידות חיל רגלים של חיל האוויר עשויות להיות בעלות תפקידים אחרים כמו התגוננות אב"כ, אימון אנשי חיל האוויר אחרים בכישורי נשק וחי"ר והכשרת מפקדים בתפקידי הגנת בסיסים. בנוסף להגנת הבסיסים, כוחות החי"ר של חיל האוויר מספקים הגנה לכוחות משלוח הפרוסים בחו"ל. במבצעי רכבת אווירית, הם בדרך כלל אנשי חיל האוויר הראשונים להיות על הקרקע. מבצעים מיוחדים יכולים לכלול פשיטה והשתלטות על שדות תעופה של היריב ואבטחתם לשימוש , אבטחת מנחתים ושדות תעופה קדמיים כולל סיורים אלימים מחוץ למתחם הבסיס כדי להרתיע, לאתר ולהשמיד איומים. לא בכל חיילות האוויר קיימים כוחות קרקע. יחידות כאלה פועלות כמכפיל כוח המאפשר הפעלה בטוחה של שדות תעופה קדמיים ובכך מגדילות את זמינות כוחות האוויר. בחיל האוויר הישראלי הגנת המרחב הקרקעי של בסיסי החיל ונכסיו מאורגנת במסגרת מערך ההגנה הקרקעית. בחלק מחילות האוויר יש גם כוחות מיוחדים המהווים זרוע קרקעית לתמיכה במבצעי חיל האוויר. אלה כוללים יחידות קומנדו ויחידות טקטיות מיוחדות הפועלות באופן עצמאי או בשיתוף עם יחידות אחרות. המשימות העיקריות ביחידות מסוג זה הן חיפוש והצלה קרבי כולל חילוץ טייסים משטח אויב, סיורי מודיעין, תצפית והכוונת אש מן התווך, הפעלת מנחתים ושדות תעופה קדמיים, ובקרת אוויר במרכז מאמץ האש המשולב (Joint Terminal Attack Controller - JTAC) לתאום סיוע אווירי ליחידות צבאיות אחרות. תפקידים אחרים כוללים השתלטות וחילוץ בני ערובה וחבלה והשתלטות על שדות תעופה. בחיל האוויר הישראלי הכוחות המיוחדים מאורגנים במסגרת כנף 7. חיל האוויר המלכותי- SAS חיל האוויר הישראלי- כנף 7 חיל האוויר האמריקני- STS חיל האוויר ההודי- כוח קומנדו גארוד Staff; Ministry of Defence, Air Staff. "British Air and Space power doctrine AP3000 Edition 4" (PDF). RAF. MoD. אורכב מ-המקור (PDF) ב-11 ביוני 2014. נבדק ב-3 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Haux, Hailey (4 באפריל 2013). "A jump to the past: Airmen remember historic airdrop". United States Air Force. United States Air Force. אורכב מ-המקור ב-6 באוקטובר 2014. נבדק ב-25 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי איטליה – מקדוניה הצפונית

יחסי איטליה–מקדוניה הצפונית הם יחסי החוץ בין איטליה לבין מקדוניה הצפונית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1991, זמן קצר לאחר שמקדוניה הכריזה על עצמאותה מיוגוסלביה. בשנת 2020 הצטרפה מקדוניה הצפונית לנאט"ו. כמו כן מקדוניה הצפונית היא מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי, ואיטליה תומכת בהצטרפותה לארגון. איטליה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה. מקדוניה הצפונית מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-2 קונסוליות במילאנו וונציה. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה – מקדוניה הצפונית בוויקישיתוף North Macedonia joins NATO as 30th Ally, nato.int, ‏27 במרץ 2020 Italy Seeks to Keep Balkan EU Enlargement on the Table באתר balkaninsight‏, 22 באוקטובר 2019 אתר על יחסי מדינות
כריס מילס

כריסטופר למונטה "כריס" מילס (באנגלית: Christopher Lemonte "Chris" Mills; נולד ב-25 בינואר 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1993–2003. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 11.2 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. מילס נולד וגדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובשנת 1988 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי. בשנת 1989 הושעה לשנה מהשתתפות בליגת המכללות ונדרש לעזוב את האוניברסיטה, בגין חשד כי קיבל שוחד על מנת ללמוד בקנטקי. בעונתו היחידה בקבוצת "קנטקי ויילדקטס" קלע 14.3 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 1990 החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה, וב-3 העונות הבאות שיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן לוט אולסון. בעונתו הראשונה באריזונה קלע 15.3 נקודות למשחק, והוליך את קבוצתו, לצד בראיין ויליאמס, לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). בעונת 1992/1993 קלע 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז Pac-10. בדראפט ה-NBA‏ 1993 נבחר מילס על ידי קליבלנד קאבלירס, בבחירה ה-22. ב-4 עונותיו בקליבלנד רשם ממוצעים של 12.6 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק, תחת המאמן מייק פראטלו. ב-3 מהעונות העפילו הקאבלירס לפלייאוף ה-NBA, אך בשלושתן הודחו ממנו כבר בסיבוב הראשון. באוגוסט 1997 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, וחודשיים לאחר מכן, בטרם שיחק במדיה, הועבר עם שתי בחירות דראפט עתידיות בטרייד לניו יורק ניקס, תמורת סקוט ברוקס, וולטר מקארתי וג'ון תומאס. בעונתו היחידה עם הניקס פתח ב-29 משחקים, ותרם 9.7 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 1998/1999 הועבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, יחד עם טרי קאמינגס וג'ון סטארקס, בתמורה ללטרל ספריוול. לאורך 5 עונותיו עם הווריורס שותף ב-169 משחקים בלבד (מתוך 378) בשל פציעות שונות, וקלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1999/2000, בה שיחק ב-20 משחקים, קלע שיא קריירה של 16.1 נקודות למשחק. בקיץ 2003 הועבר בטריידים שונים לדאלאס מאבריקס ולבוסטון סלטיקס, בפברואר 2004 נשלח בטרייד נוסף לאטלנטה הוקס, ובמרץ 2004 שוחרר על ידי ההוקס. לאורך כל אותה עונה לא שיחק מילס באף משחק, בשל פציעה, ובקיץ 2004 פרש ממשחק. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של מילס בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com עשרת השחקנים השנויים במחלוקת בתולדות ליגת המכללות, באתר bleacherreport.com,‏ 6 בדצמבר 2012 עובדים מאשרים כי מילס קיבל חבילה, באתר לוס אנג'לס טיימס, 9 ביוני 1988 הסטטיסטיקות של מילס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1993, באתר basketball-reference.com מילס נשלח בטרייד לניקס, באתר הניו יורק טיימס, 23 באוקטובר 1997 מילס, קאמינגס וסטארקס נשלחים לווריורס, באתר CBS News,‏ 18 בינואר 1999 דטרויט מצרפת את וולאס בטרייד משולש, באתר ESPN,‏ 19 בפברואר 2004
יחסי איטליה – בוסניה והרצגובינה

יחסי איטליה–בוסניה והרצגובינה הם יחסי החוץ בין איטליה לבין בוסניה והרצגובינה. איטליה פתחה קונסוליה כללית בסרייבו בשנת 1863. במהלך מלחמת העולם השנייה שלטה איטליה הפשיסטית בחלק מבוסניה, כחלק משלטונה ביוגוסלביה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1991, זמן קצר לאחר שבוסניה והרצגובינה הכריזה על עצמאותה מיוגוסלביה. בשנת 2016 הגישה בוסניה והרצגובינה בקשת הצטרפות לנאט"ו. כמו כן בוסניה והרצגובינה היא מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי, ואיטליה תומכת בהצטרפותה לארגון. איטליה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו. בוסניה והרצגובינה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא וקונסוליה כללית במילאנו. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה – בוסניה והרצגובינה בוויקישיתוף Italy and Bosnia and Herzegovina: the Balkans and the EU from one century to another Italy Seeks to Keep Balkan EU Enlargement on the Table באתר balkaninsight‏, 22 באוקטובר 2019 אתר על יחסי מדינות
מארק בריסקר

מארק בריסקר (באנגלית: Mark Brisker; נולד בדטרויט ב-22 בספטמבר 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתאזרח בישראל. גובהו 1.95 מטר, שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. בריסקר שיחק עבור אוניברסיטת פולק קומיוניטי במשך שנתיים ועזב לאוניברסיטת סטטסון שבה שיחק במשך שנתיים ועבר לשחק כמקצוען בליגת ה-CBA בעונת 1992/1993. לאחר מכן עבר בריסקר למכבי רמת גן, שממנה חזר ל-CBA לאחר עונה אחת בישראל לקבוצת הרטפורד שבה חתם לעונת 1994/1995. הוא חזר לישראל למכבי רעננה שבה שימש כקפטן הקבוצה ועזר לה לעלות ליגה מלאומית ב' לליגת העל. הוא המשיך ברעננה במשך 4 שנים, עד לשנת 1999. עם רעננה הוא הגיע פעמיים למקום השני בתום הליגה הסדירה, אך רעננה הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים בעונת 1996/1997 ועל ידי הפועל אילת בעונת 1997/1998. במהלך תקופה זו עלה שמו לכותרות בנסיבות לא מחמיאות, של חשד לתקיפת אשתו, האירוע הוביל לחקירה פלילית שבסיומה נחתמה עסקת טיעון שמסגרתה הודה בריסקר באישומים נגדו. בעונת 1999/2000 עבר בריסקר למכבי תל אביב שאיתה זכה בדאבל, שכלל אליפות וגביע מדינה, והגיע איתה לגמר הליגה האירופית שבו הפסידה. בעונת 2000/2001 המשיך במכבי, וזכה איתה שוב בדאבל ובסופרוליג, ובעונה שלאחר מכן זכה בפעם השלישית בדאבל. עונת 2001/2002 הייתה עונתו האחרונה במכבי, ולקראת סיומה נפצע פציעה קשה וחוזהו לא חודש. בעונת 2002/2003 עבר לשחק במדי הפועל גליל עליון, ובמהלך העונה עבר לשחק ביוון בקבוצת איוניקוס, אך בהמשך העונה חתם בהפועל ירושלים. בעונת 2003/2004 שב לגליל עליון והגיע איתה לרבע גמר הפלייאוף, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה. בריסקר גרוש עם שני ילדים, בהם מייקל בריסקר, שחקן נבחרת הקדטים, נבחרת הנוער ונבחרת העתודה בעבר ומכבי עירוני רעננה בהווה. לאחר פרישתו ממשחק פעיל, מונה לעוזר המאמן בקבוצת הפועל גליל עליון-קריית שמונה. בהמשך, עבר לאמן את קבוצת מכבי כרמיאל מן הליגה הארצית. החל משנת 2012 הוא גר בקיבוץ נאות מרדכי. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג דף השחקן של מארק בריסקר, באתר מנהלת הליגה רענן בן צור, עסקת טיעון: בריסקר הודה בתקיפת אשתו, באתר ynet, 11 בדצמבר 2000 ‏הקאמבק של מארק בריסקר, אתר לייאפ, 22 באוגוסט 2012