לולה פולמן

לולה פולמן פרלוב (ביידיש: לאׇלא פאׇלמאן פערלאׇוו, בפולנית: Lola Folman,‏ 16 ביוני 1912–1 באוקטובר 1979, ניו יורק) הייתה זמרת של מוזיקה עממית וקלה ומלחינה יהודיה-פולניה בשפת היידיש. פולמן הייתה פופולרית בשנות ה-30 של המאה ה-20 בפולין. אחרי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1949 עלתה לישראל, ובשנת 1961 התיישבה בארצות הברית. לולה פולמן נולדה בשנת 1912. אמה הייתה מריה איטה לבית שז'נטוביץ' ואביה ,שאול נח פולמן, היה מנהל חשבונות. היו לה ארבעה אחים - הינדה, שיפרה לאה, יוסף ואהרן. לולה פולמן הייתה סולנית של מקהלת "הזמיר של" משה שנאור בוורשה, לצידם של זימרה זליגפלד- קיפניס, אשתו של מנחם קיפניס, מינה טרנובסקי ועוד זמרים. יותר מאוחר פעלה גם כמלחינה ושחקנית בתחום ה"קליינקונסט" (קברט) ובתיאטרוני הרוויו, בין השאר, ב"ידיישה באנדע" של יצחק נוז'יק. בשנת 1938 שרה בתיאטרון "נובושץ'" בוורשה, ברוויו "טאטע, דו לאכסט?" (אבא, אתה צוחק?), עם לחנים מאת איזו שייביץ'. פולמן הצטיינה כשחקנית וזמרת בלהקה היהודית הנודדת "מלוכישע יידישע מיניאטור-תיאטער", שנוסדה בביאליסטוק על ידי שמעון דז'יגאן וישראל שומאכר ונוהלה על ידי משה ברודרזון ועל ידי שאול ברזובסקי (מנהל מוזיקלי). עמיתיה ללהקה זו היו ולדיסלב גודיק (וילי גודניק), יולה ברעגמן, שמואל גולדשטיין, חילע שיפר, מינה ברן, יהודה ברג, חלה לוקסנברג, שימעון אוסוביצקי, מרק מורבסקי, מורדכי רודשיין, פליקס פיביך, בר שוורצשטיין ומשה נודלמן. לולה פולמן התחתנה עם הפזמונאי יצחק פרלוב (1980-1911), שהיה חבר באותה להקה וחיבר את המלים לרבים מלהיטיה, לרבות "דאס בייטשל קרעלן". מספר שבועות לפני פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות יצאו שחקני התיאטרון המיניאטור מביאליסטוק לסיור הופעות בברית המועצות, בין היתר, לאודסה. משם פונו לחרקוב ומשם למרכז אסיה, ולאשגבאט, אז אשחאבאד, בירת טורקמניסטן הסובייטית. הוריה נספו בשואה. פרלוב נמלט מזרחה אחרי הפלישת הנאצים. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1946 חזרה לפולין וחיה זמן קצר בלודז'. בשנת 1947 ניסתה יחד עם בעלה יצחק פרלוב לעלות לארץ ישראל על אוניית המעפילים "אקסודוס". בסופו של דבר הגיעה עם נוסעי האונייה בחזרה להמבורג, שם שהתה במחנה עקורים. בשנת 1948 היא שרה בפני פליטים יהודים אחרים במחנה העקורים ברגן-בלזן. ב-1949 עלו לישראל והתיישבו יחד עם ילדם, בן-עמי פרלוב, בג'בליה שביפו, לא רחוק מחוף הים. בישראל הופיעה פולמן בפני קהלים של עולים חדשים אך ההופעות נתקלו בקשיים מצד הרשויות והתקיימו לפעמים ללא רישיון, תוך הסתכנות בקנס. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 הזוג עבר לגור בצפון תל אביב והיה פעיל במסגרת ועד תל אביב של איגוד הסופרים בשפת היידיש. את רוב ספריו פרסם אז פרלוב בהוצאות לאור בארגנטינה. בשנת 1961 היא היגרה לניו יורק. נפטרה בניו יורק בשנת 1979 והובאה לקבורה בבית העלמין היהודי "מאונט חברון" ברובע קווינס. המורה האמריקאית ליידיש פאולה טייטלבאום היא אחייניתה. למילים שחיבר יצחק פרלוב: 1933 - קובץ - לידער פון לאלא פאלמאנ׳ס רעפערטואר (שירים מן הרפרטואר של לולה פולמן) - פורסם בוורשה די שדכנתע לעאׇנאׇרע (לעאנארע, ווער קען נישט לעאנארע וער עס זייט איר) דער קאשטנבוים (עץ הערמון) (דאׇס אפעלע פאלט נישט ווייט פון בוים) דאס בייטשל קרענל (שרשרת החרוזים - האׇב זיך געקויפט א בייטשל קרעלן, אַז מײן געליבטען זאָל) ציגיינער ליד 1947 - דאס יידל פון עקזאׇדוס ("המנון האקסודוס") מאדערנע – מה-יפית די מאניקורז'יטיקע נעמט דער ייד א פידעלע אלטע מויד (רווקה זקנה) (לחן: הרץ רובין, מילים: יצחק פרלוב) א געבעט (מילים: שלמה פריזמנט) פון יאריד מחותענעסתע מיינע גאלדענע פאווע (טווס הזהב - למילותיו של איציק מאנגר) בפולין הקליטה לולה פולמן בחברת Syrena-Elektro בישראל: 1953 - די אלטע מויד - בחברת "הד ארצי" 1956 - א געבעט; ציגיינער ליד (קול ישראל) 1956 - נעמט דער ייד דאׇס פידעלע הזמרת היא אחת הדמויות העיקריות בספר הזכרונות של בעלה, יצחק פרלוב - The Adventures of One Yitzchok - על שנות גלותם במרכז אסיה לולה פולמן, דף שער בספרייה הלאומית לולה פולמן שרה "די שאדכענתע" - באתר יוטיוב ביוגרפיה קצרה באתר שטעטל באתר jewniverse 1908 לפי מקורות מסוימים, כמו הקטלוג yidsong באתר הגנאלוגי geni באתר על מוזיקה ושואה - מאמר מאת סופי פטהאואר משה גרוסמן, "די ליבע פרובינץ אין ישראל", בעיתון "יידישער קעמפער" בארצות הברית - ב"שטעטל יהודי על יד תל אביב" מאת רחל רויאנסקי בספר Yiddish Cities:Montreal, Melbourne, Tel Aviv ed/Shlomo Berger, Yiddish Symposium, Amsterdam 2013 על אישים מביאלה פודולסק Yizkor Book 2019-1999 באתר שיר האקסודוס יו טיוב