אלף נשיקות לך, אהובתי

"אלף נשיקות לך, אהובתי" היא בלדה עברית שכתב אבשלום פיינברג על שני דפים ב-18 באוקטובר 1910. לדברי רבקה אהרנסון, הבלדה נכתבה עליה, אף על פי שבני הזוג הכירו רק בחודש דצמבר של אותה שנה. זהותה של הגברת שעליה נכתבה הבלדה לא התגלתה מעולם, אך ייתכן שהוא הקדיש לה אותה לאחר שהם הכירו. עם זאת, אהבתם של בני הזוג לא התממשה מעולם. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה אהרונסון נשלחה על ידי משפחתה אל מחוץ ליישוב העברי, ופיינברג נהרג בינואר 1917 ברפיח, שחצי האי סיני, בקרב יריות מול חיילים עות'מאנים. ב-1986 התפרסם השיר "אלף נשיקות", בביצועו של יהורם גאון. השיר, שנכתב על ידי מירית שם אור והולחן על ידי צביקה פיק, מבוסס על בלדה זו. אלף נשיקות לך, אהובתי. כך גומרים האוֹהבים את כל כל המכתבים שלאהוּבותיהם הם כותבים. אלף נשיקות לך אהובתי. כך מתחיל אני את מכתבי אליך, אהובתי. ומה-מאד מתאווה אני לנשקך: אלף נשיקות, אהובתי. ראשית-כל הייתי שם נשיקה גדולה על מצחך הלבן, כמו קשר באמצע המצח. ומהנשיקה הזאת היו יוצאות הרבה-הרבה נשיקות אחרות בעיגול על המצח הזך ועל התלתלים השחורים כמו כותרת של נשיקות כמו ששׂמות למען התיפּוֹת היפות מחרוזה של פנינים. ואחרי-כן הייתי לוחש לך בשני פרחי צדף ורוֹד, אזניך, שני סודות קצרים ומתוקים שהדם מצלצל עד אמצע הלב. ובשפתי הייתי מחליק את ריסיך ועפעפּיך. ואחרי זאת אני שם שתי נשיקות עגולות ומהירות ומצלצלות על שתי עיניך, כאשר שותים למען רווֹת כוס-יין בצמא בקיץ. ועתה צריך להעמיק בגומות לחייך, לחפור ולחפור, וגם את הצלוחית הקטנטונת שבּקצה סנטרך הקטן. ואחר צריך לאסוף את שפתותיך הוורודות אל תוך פי, ולשאוף ולשאוף ולנשום נשיקה עד אפס-כוח, עד שימלא החזה ולא ישאר שם מקום גם כחוט-השערה. ועל צווארך השלגי, הזך, הרם והגמיש כצוואר הבּרבּוּר, ושתנועותיו מושכות ועדינות כתנועות ילדות-המים, צריך לשים חוטים-חוטים, מחרזות-מחרזות של נשיקות עד כדי לכסותו, וצריך לרדת עד השוּחה הקטנה שבּקצה הצוואר, שם במקום שהשמלה הטיפשה והמרשעת מכסה את הכל… ועל מפרקתך זכת-אור וכתפיך, ברד של נשיקות. ועתה שים אשים ראשי על חזך ומצאתי את הנקודה המדויקה אשר שם דופק לבּך, ושמתי שפתי מולו, ודרך שמלותיך והעור והבּשר והדם והגידים אשאב בכוח את הלב ואמשכנו אלי ואַמהיר דפיקותיו, ריקודיו, כירכוריו: תק, תק-תק, תק-תק-תק. ועל מסגרת חגורתך נשיקה. ובגניבה על ברכיך הקטנות נשיקות. ונשיקה על כל פרקה מפרקות אצבעותיך הלבנות והקטנות, שאין מקום עליהן בעד כל גודל שפתי הזוללות, וצמידי נשיקות על ידיך; ואל השרווּלים אתגנב ונשיקות על זרועותיך המבושמות והרעננות, חבלי אהבה לבנים. ונשיקות לכל אחת מתנועותיך המקסימות, מצהלותיך המרנינות וגם נשיקות תנועות בלי מטרה ובלי תאוה בוערת, כאשר ישליכו פרחים על כלה עוברת. והנה כוּסית בנשיקות, אהובתי, והנשיקות תשע-מאות תשעים-ותשעה נשיקות. ועוד אחת נשארה נשיקה, רק אחת, וצריך שאֶשק הנשיקה האחרונה הזאת, ויהי-מה! ועכשיו רום התאוה, פסגת החשק. איה, איה אהובתי מעיין האור המותח על כל אבריך, על כל תנועותיך, על כל מבטיך, את עדנת השמיים וקסם האור, אייהו מלא-אור מעיין האור? את המעיין הזה הייתי רוצה למצוא ולשים שפתי בו, להדביק פי במעיין האור ולשתות עד רווֹת, וזאת היתה נשיקת האלף. אבל השמיים אינם בעד עיני החוטאות, האור איננו בעד שפתי הטמאות, הארציות, הסובאות, ועל כן תצרב נצח הנשיקה האי-אפשרית הזאת את שפתי ותעיק עד מוות את חזי התאֵב. ועל כן אלף הנשיקות חסרות הן אהובתי, רק תשע-מאות תשעים-ותשע נשיקות יפתי. ובכל-זאת! אלף נשיקות לך כוכבי! הבלדה "אלף נשיקות" שכתב פיינברג, באוסף "מכתבים בלתי נשכחים" באתר רשות הדואר חן מלול, "אלף נשיקות לך, אהובתי" – מכתב האהבה המרגש של אבשלום פיינברג, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 6 באוגוסט 2017 מרים זקהיים, מי קיבלה "אלף נשיקות" מאבשלום פיינברג?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 20 בדצמבר 2022