פתיחת רץ המלך

פתיחת רץ המלך היא פתיחת שחמט שמתחילה במהלכים: ה4 ה5 ר-ג4 הלבן תוקף את משבצת ו7 של השחור, ומונע מהיריב את קידום החייל מ-ד7 ל-ד5. בהימנעותו של הלבן מלפתח את הפרש ל-ו3, הוא מותיר לעצמו את האפשרות לקדם את החייל מ-ו2 ל-ו4. האפשרות לקידום כזה של החייל בהמשך דומה לגמביט המלך ומשחק וינה, שתי פתיחות שגם להן מאפיין זה, וניתן לעבור בהמשך למצב דומה לפתיחות אלו. פתיחות דומות נוספות שאפשר לעבור אליהן הן פתיחה איטלקית והגנת שני הפרשים. אנציקלופדיית פתיחות השחמט (ECO) מסמנת פתיחה זו בקודים C23 ו-C24. פתיחת רץ המלך היא אחת מהפתיחות העתיקות ביותר. היא פותחה על ידי השחמטאים הספרדים לואיס רמירז דה לוסנה ורוי לופס דה סגורה ושוחקה על ידי השחמטאי הצרפתי פילידור. בנט לארסן, רב אמן דני בשחמט, היה זה שהחיה פתיחה זו בשנת 1964. למרות נדירותה בעת החדשה, לעיתים נעשה שימוש בפתיחה זו כהפתעה על ידי שחקנים כמו קספרוב. נאן משתמש בה כדי להימנע מהגנת פטרוב (1.ה4 ה5 2.פ-ו3 פ-ו6), ופטר לקו שיחק אותה באליפות העולם 2007 נגד קראמניק, הידוע כשחקן קבוע של הפטרוב. ויבר אדמס בספרו הקלאסי, הלבן - לשחק ולנצח, טען כי פתיחת רץ המלך כופה ניצחון ללבן בגלל המהלך השני. עם זאת, הוא לא היה מסוגל להוכיח זאת על ידי הבסת שחקנים חזקים ממנו, ומאוחר יותר נטש את פתיחת רץ המלך לטובת משחק וינה, וטען לגביה את אותה טענה. רב האמן, ניק דה פיירמיאן, במהדורה ה -14 של הספר, פתיחות שחמט מודרניות, מסכם כי פתיחת רץ המלך מובילה לשוויון כאשר שני הצדדים מציגים משחק טוב, והעיר כי, "בין השחקנים מודרניים רק בנט לארסן שיחק את זה הרבה, אבל גם קספרוב נתן לו ניסיון (זכייה נגד ברייב)". עקב העובדה שהמהלך השני (מצד הלבן) בפתיחת רץ המלך לא מהווה איום ישיר לשחור, לאחרון יש מספר דרכים אפשריות לתגובה. לכן, לפתיחה זו יש מספר וריאציות. המהלך השני, הפופולרי ביותר של השחור במשחק השחמט, הוא פ-ו6, משום שהוא מכריח את הלבן להחליט כיצד להגן על הרגלי שלו הנמצא ב-ה4. אם הלבן בוחר להגן על ידי קידום רגלי ל-ד3, על השחור להיזהר שלא להיסחף לתוך וריאציה נחותה של גמביט המלך הנדחה. אפשרויות להימנע ממלכודת זו הן: לפעמים בוחר הלבן בפתיחת רץ המלך כדי לעבור לפתיחה איטלקית תוך כדי מניעת אפשרות מהשחור לשחק את הגנת פטרוב. לדוגמה: ה4, ה5 ר-ג4, פ-ו6 ד3, פ-ג6 פ-ו3, ר-ג5 גמביט אורסוב נקרא על שם הנסיך הרוסי סרגיי סמיונוביץ' אורסוב (1827-1897). לאחר 2 ...פ-ו6 3. ד-4, ה:ד4 (3... פ:ה4 4.ד:ה5 נותן ללבן יתרון מסוים) 4. פ-ו3 השחור יכול לעבור להגנת שני הפרשים עם 4...פ-ג6, או לדחות את הגמביט עם 4...ד5 5.ה:ד5, ר-ב4+ 6.ג3 (מומלץ על ידי מיכאל גאוולר כדי להרוויח חייל על חשבון זכויות הצרחה) ו- 6...מה-ה7+ 7.ר-ה2 ד:ג3, כאשר 8.ב:ג3 או 8.פ:ג3, שניהם מציעים סיכויים שווים בערכם. במקום זאת, השחור יכול לקבל את הגמביט עם 4...פ:ה4 5.מה:ד4 פ-ו6 (5...פ-ד6? 6. 0-0 נותן ללבן עמדת תקיפה מכרעת), והלבן ימשיך עם פ-ג3, ר-ז5, מה-ח4, 0-0-0, ובדרך כלל מתכוון לפגוש ...0-0 ו...ח6, עם הקרבת כלי על ידי ר:ח6, חושף את המלך השחור. לשחור יש עמדה מוצקה ללא חולשות ברורות אבל ללבן יש הזדמנויות התקפה. הגעה לגמביט אורסוב נעשית לפעמים גם באמצעות הגנת פטרוב לאחר: ה4, ה5 פ-ו3, פ-ו6 ד-4, ה:ד4 ר-ג4 גמביט בודן-קיזריצקי נקרא על שמם של השחמטאים שמואל בודן וליונל קיזריצקי. בודן פרסם ניתוח ראשון למהלך זה בשנת 1851. מומחי פתיחות שחמט מעריכים כי לאחר 2 ... פ-ו6 3.פ-ו3 פ:ה4 4.פ-ג3 פ:ג3 5.ד:ג3 ו6, התקפת הלבן לא בדיוק שווה חייל. המשחק עשוי להמשיך בצורה הבאה: 6. 0-0 פ-ג6 7. פ-ח4 ז6 8. ו4 ו5 9. פ-ו3 ה4 10.פ-ז5 ר-ג5+ בפועל, החוסר בהתפתחות של השחור ושלילת זכותו להצרחה קטנה יכולים להיות בעייתיים. מהלכים בטוחים יותר עבור השחור, על פי פול מורפי, הם אחת מהדרכים הבאות: 5... ג6 6. פ:ה5 ד5 4... פ-ג6?! (במקום 4... פ:ג3) 5. 0-0 פ:ג3 (במקום 5.פ:ה5 ד5) 6.ד:ג3 מה-ה7! על פי בובי פישר בספרו, 60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי, בדרך השנייה, ללבן אין פיצוי על הרגלי. השחור יכול גם להגן על החייל עם 3 ... פ-ג6 ומעבר להגנת שני הפרשים. הוא חייב, עם זאת, להיות מוכן להציע גמביט בעצמו לאחר 4.פ-ז5. הלבן יכול לבצע מהלך דמוי גמביט בודן-קיזריצקי עם 4. 0-0 פ:ה4 5.פ-ג3. מהלכים נוספים אך חריגים הם: מעבר למשחק וינה: 2. פ-ג3 פ-ו6 3. ר-ג4 פ:ה4 4. פ-ו3 מעבר לפתיחה רוסית: 2. פ-ו3 פ-ו6 3. ר-ג4 פ:ה4 4.פ-ג3 3. פ-ג3 (מעבר למשחק וינה) 3. ד3 3. ד4 (גמביט אורסוב) 3... ה:ד4 4.פ-ו3 4...ר-ג5 5. 0-0 פ-ג6 (התקפת מקס לנגה) 4...פ-ג6 (מעבר להגנת שני הפרשים) 4...פ:ה4 5.מה:ד4 (קבלת גמביט אורסוב) 3...ה:ד4 4.מה:ד4 פ-ג6 (מעבר למשחק מרכזי) 3. פ-ו3 (מעבר להגנת פטרוב) 3...פ:ה4 4. פ-ג3 (גמביט בודן-קיזריצקי) 3. ו4 (גמביט גרקו) 3...פ:ה4 4.ד3 פ-ד6 5. ר-ב3 פ-ג6 או 5... ה4 3...ה:ו4 (מעבר לגמביט המלך) ההגנה הקלאסית היא תגובה סימטרית של השחור - 2...ר-ג5. הלבן יכול אז לעבור למשחק וינה (3.פ-ג3) או לפתיחה איטלקית (3.פ-ו3) או להישאר בפתיחת רץ המלך עם גמביט כנף (3.ב4) או ואריציית פילידור (3.ג3). תוצאת גמביט הכנף מביאה לעמדות דומות לאלו של גמביט אבנס. הוא יכול להפוך לגמביט אבנס למשל על ידי: 3. ב4 ר:ב4 4. ג3 ר-א5 5. פ-ו3 פ-ג6 התגובה האנרגטית ביותר של השחור לואריציית פילידור היא הגמביט הנגדי של לואיס, 3.ג3 ד5, על שם השחמטאי והסופר האנגלי ויליאם לואיס (1787-1870) שפרסם ניתוח של מהלך זה ב-1834. בקרב חובבים גם 3. מה-ו3 ו-3. מה-ח5 הם מהלכים פופולריים של הלבן היוצרים איום מיידי של מט סנדלרים. אך איום זה נענה בקלות על ידי השחור (לדוגמה: 3. מה-ח5 מה-ה7) ולכן מהלכים אלו נחשבים נחותים כן הם פוגעים בהתפתחות הלבן או משאירים את המלכה חשופה, מה שמוביל לאיבוד המומנטום של הלבן. 3. ב4 (גמביט כנף) 3. ג3 (ואריציית פילידור) 3...ד5 (הגמביט הנגדי של לואיס) 3...ד6 3...פ-ו6 3. פ-ג3 (מעבר למשחק וינה) 3.ד3 3.פ-ו3 פ-ג6 (מעבר לפתיחה איטלקית) 3. מה-ז4 השימוש במהלכים אחרים של השחור כתגובה למהלך השני של הלבן, נעשה לעיתים נדירות. האפשרויות הן: מעבר להגנה הונגרית על ידי 2...ר-ה7?. מהלך זה נחשב טעות כי הלבן עם 3. מה-ח5 מרוויח (מכה) חייל. מעבר לגמביט הנגדי הקלבריאני (2...ו5?!) הנקרא על שם מולדתו של ג'ואקינו גרקו, קלבריה. מהלך זה נחשב מפוקפק, מאחר שאם ממשיכים בקו המומלץ על ידי קארל יאניש, 3. ד3 פ-ו6 4. ו4 ד6 5. פ-ו3, נוצר יתרון ללבן. 2...ג6 (התקפת הנגד של פילידור) 2...פ-ג6 2...ד6 2...ו5?! (הגמביט הנגדי הקלבריאני) 3.ד3 (וראיציית יאניש) מ. גלר, פתיחת רץ המלך ט. הרדינג, הקיביצר: מהי בדיוק פתיחת רץ המלך? ט. הרדינג, הקיביצר: המשיכה האינסופית לגמביט אורסוב ט. הרדינג, הקיביצר: האם גמביט אורסוב הוא מהלך טוב? S. Reuben, Chess Openings — Your Choice!, Cadogan Chess, 1992, עמ' 59, ISBN 1-85744-070-6 W. Adams, White to Play and Win, David McKay Company, 1939, עמ' 9-12 L. Evans, Chess Catechism, Simon and Schuster, 1970, עמ' 147,153, ISBN 978-0-671-21531-6 N. de Firmian, Modern Chess Openings, David McKay Company, 1999, עמ' 144-145, ISBN 0-8129-3084-3 N. de Firmian, Modern Chess Openings, David McKay Company, 1999, עמ' 143, ISBN 0-8129-3084-3 B.Fischer, My 60 Memorable Games, Faber and Faber, 1972, עמ' 280-281, ISBN 0-571-09987-4