laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טל שמאי

טל שמאי (נולד ב-31 ביולי 1990) הוא חזאי ומגיש תחזית בחדשות 13. טל שמאי גדל באריאל. כיום הוא מתגורר בתל אביב. בשנת 2009 התגייס למרכז המטאורולוגיה של חיל האוויר, שם שירת כמש"ק מחקר מטאורולוגי וכחזאי. עם שחרורו מהשירות הצבאי החל לעבוד כחזאי בנמל התעופה בן-גוריון. זמן קצר לאחר מכן עבר מבחן בד בערוץ הראשון, והחל להגיש את התחזית במהדורת "מבט" לצד החזאיות שרון וכסלר וסיגל גפני. בסוף 2012 סיים את עבודתו בערוץ הראשון, וכחודשיים לאחר מכן הצטרף לחדשות 10 כעורך ומפיק פינת התחזית במהדורה המרכזית. בנוסף החל להגיש פינת תחזית יומית בתוכנית הבוקר "אורלי וגיא". בפברואר 2015 החל להגיש את התחזית גם במהדורה המרכזית, לצד החזאי דני רופ. באוגוסט 2020 החליף את דני רופ במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 13. בשנת 2019 נישא לבן זוגו. כעבור מספר שנים, השניים התגרשו. מדיה וקבצים בנושא טל שמאי בוויקישיתוף טל שמאי, ברשת החברתית פייסבוק טל שמאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טל שמאי, ברשת החברתית אינסטגרם הכי נורמלי: ככה נראית אהבה, באתר וואלה, 13 ביוני 2019
גונסלבו

האם התכוונתם ל... ז'וזפ גונסלבו – "גונסלבו השני", כדורגלן ספרדי-קטלאני ז'ולי גונסלבו – "גונסלבו הראשון", כדורגלן ספרדי-קטלאני מריה גונסלבו – "גונסלבו השלישי", כדורגלן ספרדי-קטלאני
ניגמטולין

ניגמטולין (ברוסית: Нигмату́ллин) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ארתור ניגמטולין (אנ') – שוער כדורגל רוסי טלגט ניגמטולין (אנ') – שחקן רוסי רוסלן ניגמטולין – כדורגלן עבר רוסי ממוצא טטרי רוברט ניגמטולין – מדען ואקדמאי סובייטי-רוסי ממוצא טטרי
רבי יצחק עטושיא

רבי יצחק עטושיא (בכמה מהגרסאות גם: ר' יצחק איש כפר עיטוש) היה אמורא ארצישראלי בדור השלישי והרביעי (סוף המאה ה-3 עד תחילת המאה ה-4). לפי הסברה, שמו בא לו ממקום מוצאו - הכפר עטוש, המזוהה כיום עם "ח'רבת עטושה" שבשיפולי בקעת יבנאל בגליל התחתון. רבי יצחק עטושיא שאל מריש לקיש, והיה תלמידו של רבי זירא, וכך מובא בתלמוד: ”ר' יצחק עטושיא אמר קומי ר' זעירא משום דבית רבי ינאי אפונים חיים מערבין בהן למי נצרכה לרבי מאיר שלא תאמר הואיל והן מסריחין את הפה אין מערבין בהן”. לפי דעה אחת היה אף תלמידו של רבי ירמיה. כמו כן, נזכר מספר פעמים בסדר נשים: ”אייתי דרבי זעירא לרבי יצחק עטושיא ותנון ליה כגיטין כן מתנה, אמר ליה רבי בא או מה גיטין אם לא נתן בחייו לא נותן”, וכן: ”אייתי ר' זעירא לרבי יצחק עטושיא ותנא ליה וכל מנחה בלולה בשמן, מה אנן קיימין אם בבלול של חיטין כבר הוא אמור”. בנו, רבי חייא (גם: רבי חייה), היה אף הוא תלמיד חכם. אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - בתי-כנסת בגליל ובגולן, עמ' 83, ח' עטוש. תלמוד ירושלמי, מסכת ביצה, פרק א', הלכה ט'. תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה, פרק ג', הלכה א'. "אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים", הוצאת צ'צ'יק תל אביב, כרך ב', 593, ר' יצחק עטושיא. תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין, פרק ג', הלכה א'. תלמוד ירושלמי, מסכת גיטין, פרק ו', הלכה ה'. תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה, פרק ג', הלכה א'. ^ תלמוד ירושלמי, מסכת תרומות, פרק י', הלכה ו'. ומסכת נזיר, פרק ג', הלכה א'
ישיבת בינות

ישיבת בינות היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה שהוקמה בשנת ה'תשס"ב (2002) בעיר רעננה. בראשות הישיבה עומד הרב חיים רטיג. הייחודיות של הישיבה נובעת מכך שהתלמידים מגיעים מכל רחבי ארץ ישראל, בעלי מסגנונות שונים, דרכי חשיבה ודעות שונות. הישיבה מפעילה גם גרעין תורני בשם "בינות" המורכב מזוגות צעירים, ביניהם גם אברכי הישיבה. שם הישיבה מכיל בקרבו שתי משמעויות המהוות את דרכה של הישיבה: "בינה"- דעות רבות. "בין"- דרך חדשה מרכזית בין דעות שונות. עד שנת התשס"ב ראש הישיבה, הרב חיים רטיג, התגורר ולימד ישיבת נהריה. בשנה זו הוא החליט לעבור לרעננה, ולהקים בה ישיבת הסדר. על הסיבות להקמת הישיבה דווקא ברעננה, הסביר: "אני מאמין עד היום, שהדברים במדינה מוכרעים בין ראשון לציון לרעננה. הבנו שהמשימה הלאומית הדחופה זה מרכז הארץ... (ברעננה) יש ציבור דתי משמעותי שעובר תהליכים וגם ציבור חילוני חשוב...לא שיערנו כמה קשה זה עומד להיות. לא הייתה קבלת פנים מבינה. לאחר ההקמה הרב צפניה דרורי אמר לי: "לא האמנתי שזה יקרה", אבל האמנתי שזה חשוב ולא הרמתי ידיים. הייתה לי את ברכת הדרך של הרב מרדכי אליהו ועם זה באתי". בשנה בה הוקמה הישיבה, הוקמו שלוש ישיבות ציוניות נוספות, דבר שהביא למתיחת ביקורת קשה מצד הישיבות הוותיקות, שטענו שריבוי הישיבות גורם למיעוט בכמות התלמידים. לדוגמה: בישיבת שעלבים התחילו באותה שנה רק שלושה בחורים בשיעור א', וכן בישיבת הר עציון וישיבת מעלות חל פיחות בכמות התלמידים. הרב רטיג טען כנגדם שההפך הוא הנכון, ושבכמות הכוללת - ריבוי הישיבות גורם לריבוי בכמות הכללית של התלמידים במסגרת ה"הסדר". עוד ענה הרב כי ריבוי המוסדות גורם לריבוי "מלחמתה של תורה" ולבירור האמת. בישיבה נהוגה שיטת הלימוד המסורתית. לימוד הגמרא בעיון מחולק לכמה קבוצות, על מנת שכל תלמיד יוכל למצוא את עצמו במסגרת הלימוד של הישיבה. בנוסף, ישנו כולל לימודי הלכה לקראת סמיכה לרבנות בהובלת הרב אורי רדמן. כמו כן, ישנה תוכנית לימודי הוראה בשיתוף מכללת מורשת יעקב שברחובות. בשנים הראשונות הישיבה שכנה בבית הכנסת "גן עלייה" - בית הכנסת של יצחק הוברמן. בשנת ה'תשס"ה עברה הישיבה לאולם בבית הספר "יבנה". בשנת ה'תש"ע עברה הישיבה למתחם ישיבת בני-עקיבא. בשנת ה'תשע"ח חזרה הישיבה לבית כנסת "גן עליה". בשנת ה'תשפ"ב עברה הישיבה למתחם חב"ד ברח' ברנר. בשנת ה'תשפ"ג עברה הישיבה למתחם ברחוב שברץ. ראש הישיבה, הרב חיים רטיג, בוגר ישיבת הכותל וישיבת ההסדר קריית שמונה הרב ענניאל אהרון הרב משה גולד הרב שמחה הבר, בוגר ישיבת אור עציון וישיבת הר המור ראש תוכנית ההלכה, הרב אורי רדמן, בוגר ישיבת הכותל הרב אביחי ביגל, בוגר הישיבה הרב אורי שרקי הרב ליאור אנגלמן הרב בנימין טבדי הרב דוד ניסני מדיה וקבצים בנושא ישיבת בינות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת בינות סרטונים בערוץ של ישיבת בינות, באתר יוטיוב עמוד הפייסבוק של ישיבת ההסדר בינות רעננה הערך ישיבת ההסדר בינות רעננה, באתר ויקישיבה אסופת מאמרים של תלמידי הישיבה באתר "דעת" מאמרי כתב העת "בינות" באתר רמבי"ש עוזי ברוך, סכינים נגד תלמידי ישיבת ההסדר ברעננה, באתר ערוץ 7, 21 בינואר 2011 שלמה פיוטרקובסקי, הרב לאו: ישיבות ההסדר מחברות בין א"י לתורה, באתר ערוץ 7, 19 ביוני 2012 יעל רון, זהות יהודית, באתר ערוץ 7, 29 בינואר 2014 בינות רעננה, באתר "גיידסטאר ישראל" בנו של הרב שמואל הבר. בשנת ה'תשמ"ז זכה כסגן שני לחתן התנ"ך בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי ר"מ וראש התוכנית הישיבתית לבוגרי צבא של ישיבת מעלה אליהו
רב אבא גאון

רב אבא בר אמי גאון היה גאון, ראש ישיבת פומבדיתא בין השנים ד'תרכ"ט-ד'תרל"א (869–871). נולד למשפחה יהודית-בבלית מיוחסת, אביו רב אמי היה בן בנו של רב שמואל גאון, שהיה ראש ישיבת סורא ובן בנו של מר רבה גאון שכיהן כראש ישיבת פומבדיתא. הוא התמנה לראשות ישיבת פומבדיתא, לאחר תום כהונתו של רב מתתיהו גאון בשנת ד'תרכ"ט, וכיהן בתפקידו שנתיים. אחריו התמנה לתפקיד, רב צמח בר פלטוי. מתורתו לא נשאר מאומה בכל כתבי הגאונים הנמצאים בידינו. מרדכי מרגליות (עורך), "רב אבא בא רב אמי גאון", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א עמ' 3 אליקים כרמולי, אבא גאון, בתוך: תולדות גדולי ישראל, מיץ: אפרים הדאמר, תקפ"ח. עמ' ו, באתר היברובוקס הרב נפתלי יעקב הכהן, "רב אבא מרי גאון", אוצר הגדולים אלופי יעקב, חיפה, תשכ"ז–תש"ל, חלק ב, עמוד א, באתר היברובוקס מובא בדרך כלל עם שם אביו, להבדילו משני גאונים אחרים בשם זהה.
מוטי רוזן

מוטי רוזן (1952 – נובמבר 2023) היה קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד עוצבת קלע דוד. לאחר שחרורו עבד בתעשייה הצבאית והיה ראש מיזם רובה התבור. רוזן (במקור רוזנשטוק) נולד בשכונת התקווה בתל אביב, הוריו עלו לארץ ישראל מברית המועצות. בגיל שבע התייתם מאביו ומשפחתו עברה לבת ים. למד בתיכון "חשמונאים" בעיר. ב-1970 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בחטיבת גולני. במלחמת יום הכיפורים שימש סגן מפקד פלוגה בגדוד 17, גדוד קורס המ"כים של החטיבה. הוא הוביל כוח מחלקתי במהלך ניסיון כיבוש החרמון. בתום המלחמה מונה למפקד פלוגה שהוצבה במובלעת הסורית ברמת הגולן. לאחר שחרורו למד הנדסת חומרים והנדסה גרעינית באוניברסיטת באר שבע. עבד במפעל "מרכבה" במרכז שיקום ואחזקה שבתל השומר. ב-1980 החליט לחזור לשירות קבע, מונה לסגן מפקד גדוד ויצא ללימודים במכללה לפיקוד ולמטה. במלחמת לבנון הראשונה הצטרף לחפ"ק אוגדה 96. בעקבות פציעתו של מפקד גדוד 12 בחטיבת גולני, מונה למחליפו ופיקד על הגדוד בהמשך הלחימה. לאחר מכן שירת כמפקד קורס קציני חי"ר בבה"ד 1. בתפקידיו הבאים שימש ראש ענף אמצעי לחימה חי"ר וראש תורת חי"ר-צנחנים במפקדת חילות השדה בשנים 1986–1988 מפקד חטיבת חי"ר מילואים, חטיבה 408. בשנים 1988–1990 שירת כמפקדה השני של עוצבת קלע דוד המפעילה נשק מונחה מדויק ולאחר מכן שירת במפקדת השליטה המטכ"לית למבצעים מיוחדים, שעסקה בין השאר בהכנות לפעילות צה"ל בעיראק בתקופת מלחמת המפרץ. ב-1992 השתחרר משירות הקבע. הוא מונה לסגן ראש אגף השיווק בתעשייה הצבאית, בעקבות החלטת צה"ל להעביר את יחידות החי"ר שלו לשימוש ברובי M-16 במקום רובה הגליל, תוצרת התעשייה הצבאית, מונה רוזן לראש מיזם פיתוח רובה סער חדש, רובה ה"תבור". בהמשך דרכו בחברה הוא שימש מנהל מפעל התחמושת "צורף". בשנת 1996 מונה למנכ"ל חברת תדירגל לייצור מתכת. ב-1999 חזר לתעשייה הצבאית ומונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת הנשק הקל. בתפקיד זה חזר למיזם התבור ופעל לקידום קליטתו בצה"ל. נהרג בתאונת דרכים והלווייתו התקיימה ב-29 בנובמבר 2023. אביחי בקר, כיבוש התבור, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2002 אל״מ (מיל') מוטי רוזן (רוזנשטוק) מגיבורי קרב החרמון ה-1 ומג״ד 12 בעבר, נהרג בתאונת דרכים, בקבוצת "מלחמת יום הכיפורים - סיפורים, מסמכים, זכרונות ותמונות", 29 בנובמבר 2023. גל פרל, "התנסות קשה בתחום המנהיגות, בכושר העמידה וביכולת הספיגה", הבלוג על הכוונת, ‏ 15 באוקטובר 2015.
מיק רונסון

מיק רונסון (באנגלית: Mick Ronson‏; 26 במאי 1946 - 29 באפריל 1993) היה מוזיקאי, גיטריסט, מעבד ומפיק, שהתפרסם בזכות שיתוף הפעולה הפורה עם המוזיקאי דייוויד בואי. רונסון נולד בעיירה הול שביורקשייר שבצפון אנגליה, וכבר מגיל צעיר למד לנגן על שלל כלי נגינה (מפוחית, פסנתר, כינור וגיטרה). על פי רוב מוכר רונסון כנגן הגיטרה שליווה את דייוויד בואי במחצית הראשונה של שנות ה-70, בתקופת הגלאם רוק. באלבומים של בואי שהוקלטו באותה התקופה, לא רק ליווה רונסון את בואי בגיטרה, אלא אף עיבד מוזיקלית וכן הוסיף לאווירה המחשמלת בהופעות החיות. באלבום "עלייתו ונפילתו של זיגי סטארדאסט והעכבישים ממארס", שימש רונסון בתפקיד מפתח כמעבד המיתרים וכן כנגן גיטרה מוביל, אלמנטים בולטים במיוחד באלבום לאורך כל אורכו. רונסון אחראי גם לריף הפתיחה של שיר הנושא מהאלבום וקטעי גיטרה רבים נוספים. באותה תקופה שיתף רונסון פעולה עם בואי בהפקת מספר אלבומים לכמה מהמוזיקאים החשובים באותה תקופה: לו ריד (Transformer) וכן להקת מוט דה-הופל. עד לסוף חייו שיתף רונסון פעולה עם מספר מוזיקאים חשובים כדוגמת מוריסי, רוג'ר דלטרי, איאן האנטר, אלטון ג'ון ובוב דילן. רונסון מת ב-1993 מסרטן. הופעתו האחרונה התקיימה במופע ההצדעה לסולן להקת קווין - פרדי מרקיורי. הוא נחשב אחד הגיטריסטים הגדולים בהיסטוריה ונבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" למקום ה 41 ברשימת הגיטריסטים הגדולים ביותר אי פעם. במהלך הקריירה המצליחה שלו כנגן גיטרה מוביל, ניסה רונסון לבצע מספר גיחות סולו אשר במהלכן הוציא שלושה אלבומים, ושניים נוספים יצאו לאחר מותו: Slaughter on 10th Avenue - אלבום מופתי משנת 1973 שנכשל מסחרית, על אף ההפקה המוקפדת והלהיטים הפוטנציאלים שהתאימו לרוח התקופה. האלבום כלל שיר שניכתב במיוחד עבורו על ידי דייוויד בואי וכן חידוש ללהיט ישן של אלביס פרסלי. הסגנון המאפיין את האלבום הוא הסגנון העוטף את אלבומו של בואי Hunky Dory - בו לקח רונסון חלק מרכזי בעיבודים. Play Don't Worry - אלבום מינורי יחסית לקודמו, משנת 1974, בו השתתפו בנגינה בין השאר חבריו של רונסון מלהקת הליווי של בואי באותה התקופה. Indian Summer - פסקול שהוקלט בשנים 1981–1982 לסרט שלבסוף לא יצא. רובו של האלבום, שיצא בשנת 2000 לאחר מותו של רונסון, הכיל קטעי נגינה אינסטרומנטליים וכן שני שירים חדשים. From Heaven and Hull - אלבום הסולו השלישי, הגדול ורחב ההיקף שהקליט רונסון בשנת חייו האחרונה והכיל בעיקר גרסאות חדשות ועדכניות לשירים שרונסון אהב. רשימת המשתתפים המכובדת באלבום שיקפה היטב את הכבוד וההערכה להם זכה רונסון בקרב יוצרים ומוזיקאים מן השורה הראשונה ובהם דייוויד בואי, ג'ו אליוט - סולן להקת דפ לפרד, כריסי היינד - סולנית הפריטנדרס, ואיאן האנטר - סולן מוט דה הופל. Hard Life - אוסף שירים שיצא בשנת 2003 לאחר מותו וברובם לא הוצאו עד אז לאור. מדיה וקבצים בנושא מיק רונסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיק רונסון מיק רונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיק רונסון, באתר AllMusic (באנגלית) מיק רונסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיק רונסון, באתר Discogs (באנגלית) מיק רונסון, באתר Songkick (באנגלית) מיק רונסון, באתר בילבורד (באנגלית) האתר הרשמי לזכרו של רונסון אתר זיכרון נוסף רשימת הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים http://www.rollingstone.com/music/lists/100-greatest-guitarists-20111123/mike-bloomfield-20111122 מיק רונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רונסון בראיון במסגרת הפרק שהוקדש לבואי בסדרת התעודה של ה-B.B.C על ההיסטוריה של הרוק
רופרט

האם התכוונתם ל... ג'ייקוב רופרט – איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי רופרט איש זלצבורג – קדוש נוצרי הנסיך רופרט מהריין – מהמפקדים המוכשרים יותר של המלוכנים במלחמת האזרחים באנגליה טיפות הנסיך רופרט – עצמים העשויים זכוכית רוברט אישים ששמם הפרטי הוא רופרט
מרד הטורבן הצהוב

מרד הטורבן הצהוב (סינית: 黃巾之亂) היה התקוממות איכרים בני המעמד הנמוך נגד קיסר סין שפרצה בשנת 184. את המרד הנהיג ג'אנג ג'יאו (張角). הסיבות למרד היו שחיתות בקיסרות ששלטה בה שושלת האן המזרחית. הגנרל צָאו צָאו דיכא את המרד באכזריות, והביא להפסקתו. המרידות חודשו ונמשכו עד שנת 205 לספירה. התקוממות איכרים נגד קיסר סין ליו לינג די (ששלט בשנים 168–189), פרצה בשל התפוררות שלטון שושלת האן. שרשרת קיסרים כושלים ששלטו ברצף אחרי תור הזהב של שושלת האן המזרחית. הקיסרים לא הקדישו מספיק תשומת לב לנעשה מחוץ לארמונם (או שהיו צעירים מכדי לשלוט). היחלשות מעמד האיכרים-חיילים והתחזקות מעמד הסוחרים המתעשרים, ומיסוי כבד עד ניצול של האיכרים. שחיתויות שפשטו בכל רחבי הקיסרות, ובקרב הפקידות וממשלת הקיסרות. המרד נקרא "מרד הטורבן הצהוב" מפני שהמורדים שהשתתפו בו קיבלו ממנהיגם ג'אנג ג'יאו (張角) טורבן (כיסוי ראש מסורתי) בצבע צהוב. המורדים היו מאוגדים באגודות סודיות של דת הטאואיזם. המרד היווה נקודת מפנה חשובה בהתפשטות דת הטאואיזם בסין (טאואיזם, או דאואיזם, היא דת הנחשבת לאחת משלוש הדתות הסיניות יחד עם הבודהיזם והקונפוציאניזם). המרד פרץ בשלושה מוקדים עיקריים: ראשון במחוז וי מצפון לנהר הצהוב, שני במחוז יו (אזור בייג'ינג של היום), ושלישי במחוזות ינגצאן, ראונאן, ונאניאנג. לאחר קרבות שנערכו במהלך השנים 184-185, והשתלטות של כוחות הקיסרות על מוקדי המרד השונים, הגנרל צָאו צָאו דיכא את המרד באכזריות, והביא לסיומו כשנה אחרי שהחל לאחר שג'אנג ג'יאו נהרג בקרב. המרידה התחדשה בשנת 185. בשנת 189 הדיח דונג גוו (שר-מלחמה נוסף) את הקיסר ליו שון די, ורצח אותו בכלאו. לאחר מכן הכריז דונג גוו על ליו שין די כקיסר האן המזרחית, וזה למעשה כיהן כשליט בובה אשר כיסה על פעולותיו של דונג גוו. מעשיו האכזריים של דונג גוו הביאו בסופו של דבר לאיחוד כוחות השליטים הצבאיים האחרים בקיסרות, אשר אילצו את דונג זאו לסגת מהבירה לצָ'אנְג'אָן, שם נרצח בשנת 192. בתום המרד בשנת 205 לספירה, שנטלו בו חלק מאות אלפים (על-פי הערכות כ-360,000 איש), ניצחה שושלת האן, אך סין שילמה מחיר כבד. רבים נותרו חסרי בית, מבני ממשלה רבים נהרסו, והשליטה באזורים נרחבים נותרו מחוץ לשליטת הממשלה המרכזית. מצב זה נוצל עד תום על ידי צָאו צָאו שבמטרה להשתלט על השלטון, בנה לעצמו כוח צבאי משמעותי. צָאו צָאו היה אחד מכמה שרי-מלחמה (שליטים צבאיים) ששלטו בקיסרות, ושאפו להפיל את שושלת האן-המזרחית, ולרשת אותה. צאו צאו מת ממחלה בשנת 220 לספירה. בסופו של דבר שושלת האן המזרחית ששלטה 195 שנים (או 401 שנים כולל את שושלת האן המערבית) נפלה. בשנת 220 עם מותו של צָאו צָאו, הודח הקיסר האחרון של שושלת האן, ליו שין די (שלאחר הדחתו חי בנוחות עד מותו בשנת 234, בגיל 53), על ידי צָאו פִּי בנו של הגנרל צָאו צָאו. צָאו פִּי ושני גנרלים נוספים - לְיוֹ בֵּיי וסוּן צְ'וֵאן, חילקו את הטריטוריה ביניהם וכך החלה תקופת שלוש הממלכות. מדיה וקבצים בנושא מרד הטורבן הצהוב בוויקישיתוף
ג'וליה זהר

ג'וליה זהר (בערבית: جوليا زهر, נולדה ב-1955) היא אשת עסקים ערבייה ישראלית נוצרית, בעלים ומנכ"לית של מפעל אל-ארז. היא האישה הראשונה שמנהלת מפעל בחברה הערבית ויו"ר קרן "מסירה" של ארגון הג'וינט. זוכת אות התעשייה "מטעם התאחדות התעשיינים - מחוז צפון" ב-2015 ואחת מ-50 הנשים המשפיעות של גלובס לשנת 2019. זהר למדה חינוך באוניברסיטת חיפה והייתה מורה למתמטיקה ועוזרת למנהל ברשת בתי הספר "מפתן". לאחר עיסוק רב-שנים בהוראה ובחינוך, פרשה זוהר מתחום זה בשנת 2003 לאחר שהתאלמנה מבעלה אסעד. בניסיון לשמר את מפעל חייו, החלה לנהל את מפעל "אל ארז" שהקים. ערך מורחב – טחינת אל ארז "אל ארז" הוא מפעל לייצור טחינה וחלבה. תוצרת המפעל משווקת בישראל ומשנת 2005, גם בעולם - בעיקר בארצות הברית. מוצר המפעל זכה במקום הראשון באיכות המוצר בהשוואה לאחרים, בבדיקת תוכנית התחקירים "כלבוטק" בשנת 2013. המפעל בבעלות משפחת זהר, לאחר שהועבר לשליטתם של ג'וליה וילדיה לאחר פטירתו של בעלה. זהר פעילה חברתית ומשמשת כיו"ר ההנהלה של קרן "מסירה" של הג'וינט למען בעלי מוגבלויות בחברה הערבית. היא זכתה באות התעשייה במחוז צפון לשנת 2015, לאור תרומתה לקהילה ולתעסוקה בצפון. ביוני 2020, הודיעה זהר ברשתות החברתיות כי חברת אל-ארז הודיעה שתממן קו סיוע לקהילת הלהט"ב בחברה הערבית. חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן והקרן החדשה לישראל תמכו בתרומתה לצד תרומתה של זהר לקו הסיוע. החברה ספגה על כך ביקורת וקריאות לחרם צרכנים מצד גורמים שמרניים בחברה הערבית. בפועל, הקריאות להחרים את המותג הביאו לתוצאה ההפוכה, עם זינוק במכירות בשיעור של כ-28%. זוהי הייתה לפעם הראשונה שחברת מזון ישראלית בבעלות ערבית הביעה תמיכה פומבית בקהילה הגאה. זהר מתגוררת בנצרת ואם לשניים. בנה יוסף מנהל את חברת הבת אל ארז US שפועלת בארצות הברית. 2021- אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות 2022 - תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן שירות גלובס, ‏עסק משפחתי - כשמשבר קשה הופך לקרש קפיצה, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2013 שירות כלכליסט, "אנו מנהלים את העסק עם נשמה", באתר כלכליסט, 27 בינואר 2016 התאחדות התעשיינים מרחב צפון, סרטון יוטיוב לרגל הענקת אות התעשייה. מפעלים ותעשיינים שזכו באות התעשייה על מובילות חברתית וסביבתית 2015, באתר התאחדות התעשיינים בישראל - מרחב צפון ג'וליה זהר זוכת אות התעשייה 2015, באתר יוטיוב, 10 בנוב׳ 2016 ליידי גלובס מציג: 50 המשפיעות 2019 - ג’וליה זהר, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2019 שרון סער, עוגיות טחינה – מתכון בהשראתה של אשה מיוחדת ומדהימה, ג’וליה זאהר, באתר "סלונה", 27 ביוני 2013 נעמה פלד ודודי כליפא, אתר בייגלה, משחק מקדים עם נצרת שהסתיים בעוגת טחינה ותמרים נפלאה (ארכיון) ג'וליה זהר באתר A-LIST "LGBTQ rights: Arab Israelis call for tahini-maker boycott". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-07-10. נבדק ב-2021-07-07. Rasgon, Adam (2020-07-15). "The Tahini War: The Food at the Center of an Arab Gay Rights Battle". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-07. נווית זומר, מנצרת למנהטן: נסיך הטחינה מתכנן לכבוש את אמריקה, באתר ynet, 23 בנובמבר 2019 אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות הוענק לג'וליה זאהר, באתר ידיעות הגליל, ‏4.3.21
בג"ץ בבלי נגד בית הדין הרבני הגדול

בג"ץ בבלי נגד בית הדין הרבני הגדול הוא אחד מפסקי הדין הבסיסיים בדיני המשפחה בישראל. פסק הדין ניתן בשנת 1994 בבית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק, בהרכב של שלושה שופטים: נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר, המשנה לנשיא אהרן ברק והשופט שלמה לוין. החידוש העיקרי בפסק הדין הוא החלת הלכת השיתוף בין בני הזוג, זאת כנגד קביעתו של בית הדין הרבני להפרדה רכושית. בבסיס המקרה עומדים שני חוקים: חוק שיווי זכויות האישה, התשי"א-1951 חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין), תשי"ג-1953. יחסיהם של בני הזוג בבלי עלו על שרטון, עת ששמואל בבלי הגיש תביעה לגירושין הוא כרך לתביעתו הן את עניין המזונות והן את חלוקת הרכוש. לאחר שבני הזוג התגרשו הגישה חווה בבלי תביעה לבית המשפט המחוזי לעניין חלוקת הרכוש, אולם תביעתה נדחתה ונקבע כי הסמכות לדון בעניינם נתונה לבית הדין הרבני האזורי בתל אביב-יפו. בית הדין הרבני דחה את תביעת חווה בבלי למחצית רכושו של בעלה שמואל בבלי, בפוסקו כי הלכת השיתוף בנכסי בני הזוג אינה חלה בבתי הדין הרבניים. חווה בבלי עתרה כנגד פסק דין זה לבית הדין הגבוה לצדק בטענה כי פסק הדין של בית הדין הרבני בטל הואיל והוא פוגע בחוק שיווי זכויות האישה תשי"א-1951. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בית המשפט העליון תמך יסודותיו בהלכת השיתוף ופסק על פיה. במקרה דנן, חזקה על בני הזוג בבלי שניהלו משק בית משותף ואורח חיים תקין, ושכל הרכוש שנצבר על ידיהם במהלך החיים המשותפים שייך לשניהם בחלקים שווים. לפיכך קבע בית המשפט העליון שעל בית הדין הרבני לפסוק על פי הלכת השיתוף. עיקרון זה, שלפיו בית הדין הרבני צריך לפסוק על פי החוק וההלכה האזרחיים, לא הוגבל אך ורק להלכת השיתוף. בפסק דין זה קבע בית המשפט העליון כי: "על כל בתי הדין הדתיים להפעיל, בסוגיות "אזרחיות" נלוות שאינן חלק מענייני המעמד האישי (כפי שדיבור זה מתפרש על-פי דין המדינה) הנתון לסמכותם, את המשפט האזרחי הכללי, כפי שפורש על ידי בית המשפט העליון". משמעות פסק זה היא כי מלבד בסוגיות הקשורות לנישואין וגירושין, על בית הדין הרבני לפסוק בהתאם לנורמות המשפטיות האזרחיות. בכך, נשללה סמכותו לשפוט על פי כללים הלכתיים בענייני רכוש הכרוכים בתביעת גירושין שהוגשה בבית דין. רות הלפרין-קדרי, "פלורליזם משפטי בישראל: בג"ץ ובתי הדין הרבניים בעקבות בבלי ולב", עיוני משפט כ-683, תשנ"ז קישור לפסק הדין המלא באתר (מרכז צדק לנשים) משה גורלי, ‏16 מלאו לפסק הדין: חווה בבלי שוב בבג"ץ, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2000 ברכיהו ליפשיץ, תוכן וקליפה בהלכת שיתוף בנכסים בעקבות בבלי, המשפט, כרך ג', עמ' 239–262 רות הלפרין-קדרי, לגיטימציה לשלילת רכוש מנשים, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2018 בג"ץ 1000/92 בבלי נ' בית הדין הרבני הגדול, פ"ד מח(2) 221 (1994). בג"ץ 1000/92, בבלי נ. ביה"ד הרבני, מח(2), עמ' 4
גאון חישוב

גאון חישוב הוא אדם הניחן ביכולת חישוב יוצאת דופן. כלומר, ביכולתו לחשב פעולות חשבוניות רבות בעל פה, בזמן קצר וללא שימוש באמצעי עזר. כך לדוגמה, יכול אדם לברר באיזה יום בשבוע חל תאריך כלשהו בשנה מסוימת. נהוג לייחס לגאונים מתמטיים ומדענים סגולה זו, אך גם אנשים בעלי קשיי התפתחות אינטלקטואלית או נוירולוגית, כגון אוטיסטים, יכולים להיות גאוני חישוב. קיימים שני סוגים עיקריים הנבדלים בגיל שבו פותח היכולת, ולאופן שבו היכולת נחשפה: מוקדם – שמיעתי בסוג זה היכולת נחשפת בגיל צעיר מאוד, אף לפני רכישת מיומנות קריאה וכתיבה. החישוב עצמו נעשה בדרך כלל בקול רם, תוך שהם מדברים לעצמם ומבצעים פעילות תנועתית מוגזמת. את שיטת החישוב הם פיתחו בכוחות עצמם. מאוחר – חזותי בסוג זה היכולת נחשפת בגיל העשרה, לאחר רכישת מיומנות הקריאה והכתיבה. החישוב עצמו נעשה בדרך כלל בשקט, תוך שהם מבצעים את החישוב בעל פה באותו אופן שהחישוב נעשה על דף נייר. המשותף לאנשים עם יכולת זו היא שכולם שולטים היטב בארבע פעולות החשבון, כולם זוכרים ומפתחים נוסחאות מורכבות ולכולם יש יכולת מוגברת במוח בתחום הזיכרון לטווח קצר וארוך. ג'ורג' פארקר בידר (1806–1878), אחד המהנדסים המבריקים באנגליה במאה ה-19. שקונטולה דווי (Shakuntala Devi) (1929-2013), ילדת פלא הודית שיכלה לכפול מספרים גדולים, להוציא שורשים ולבצע חישובי לוח שנה. כונתה "המחשב האנושי". זכריה דייס, גאון חישוב גרמני שיכול לבצע פעולות חישוב עם מספרים גדולים בשניות. זרח קולבורן אלכסיס למייר, קבע "שיא עולם" בחישוב השורש ה-13 של מספרים בני 100 ו-200 ספרות. תומאס פולר, עבד אפריקאי שהתגלה כגאון חישוב בשלהי המאה ה-18. ראו קטגוריה:גאוני חישוב. בסרט "איש הגשם", שזכה בארבעה פרסי אוסקר, מגלם דסטין הופמן דמות של אוטיסט גאון חישוב. בסרט "הכוכבים של שלומי", הדמות הראשית היא גאון חישוב. ילד פלא תסמונת סוואנט א. סלמן, חישובי פלא, הוצאת טכניקה ומדע, 1954 מדיה וקבצים בנושא גאון חישוב בוויקישיתוף
עונת 2003/2004 ב-NBA

עונת 2003/2004 היא העונה ה-58 של ליגת ה-NBA. בגמר ה-NBA ניצחה קבוצת דטרויט פיסטונס את הלוס אנג'לס לייקרס 4-1 וזכתה באליפות ליגת ה-NBA. ל-MVP של עונה זו נבחר קווין גארנט ממינסוטה טימברוולבס שהוביל את קבוצתו למקום הראשון במערב בעונה הסדירה. הדראפט של שנת 2003 נחשב לדראפט מוכשר במיוחד ולצד לברון ג'יימס שנבחר בבחירה הראשונה על ידי הקליבלנד קאבלירס וזכה בפרס רוקי השנה, השתתפו ונבחרו בדראפט זה גם כרמלו אנתוני, דוויין וייד וכריס בוש. ערך מורחב – דראפט ה-NBA 2003 משחק האולסטאר נערך ב-15 בפברואר 2004 בסטייפלס סנטר, אולמם הביתי של לוס אנג'לס לייקרס ולוס אנג'לס קליפרס. המאמנים במשחק היו ריק קרלייל מאינדיאנה פייסרס המזרחית ופליפ סונדרס ממינסוטה טימברוולבס המערבית. את החמישיות למשחק האולסטאר בחרו האוהדים ואת השחקנים המחליפים בחרו המאמנים בליגה. בהצבעת הקהל לשחקני החמישייה הוביל וינס קרטר מטורונטו ראפטורס שקיבל 2,127,183 קולות, והצטרפו אליו בחמישיית המזרח אלן אייברסון, טרייסי מקגריידי, ג'רמיין אוניל ובן וולאס. חמישיית המערב הייתה זהה לזו שבעונה הקודמת, וכללה את סטיב פרנסיס, קובי בראיינט, קווין גארנט, טים דאנקן ויאו מינג. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 136–132, ול-MVP של משחק האולסטאר נבחר שאקיל אוניל מהלייקרס שקלע 24 נקודות כמחליף. משחק הרוקיז – "נבחרת הסופמורס" (שחקני שנה שנייה) ניצחה את "נבחרת הרוקיז" בתוצאה 142–118. ל-MVP של המשחק נבחר אמארה סטודמאייר שקלע 36 נקודות. תחרות השלשות – הזוכה היה וושון לנארד מדנוור נאגטס. תחרות ההטבעות – הזוכה היה פרד ג'ונס מאינדיאנה פייסרס אתגר הכישורים – הזוכה היה בארון דייוויס מניו אורלינס הורנטס. MVP של העונה הסדירה - קווין גארנט, מינסוטה טימברוולבס שחקן ההגנה של העונה - רון ארטסט, אינדיאנה פייסרס רוקי העונה - לברון ג'יימס, קליבלנד קאבלירס השחקן השישי של העונה - אנטואן ג'יימיסון, דאלאס מאבריקס השחקן המשתפר של העונה - זאק רנדולף, פורטלנד טרייל בלייזרס מאמן העונה - יובי בראון, ממפיס גריזליס מנהל העונה - ג'רי וסט, ממפיס גריזליס פרס הספורטיביות - פי. ג'יי. בראון, ניו אורלינס הורנטס פרס האזרחות - רג'י מילר, אינדיאנה פייסרס חמישיות העונה חמישיות ההגנה חמישיות הרוקיז סגל האלופה, דטרויט פיסטונס: צ'ונסי בילאפס, בן וולאס, ריצ'רד המילטון, ראשיד וולאס, טיישון פרינס, קורליס ויליאמסון, לינדסי האנטר, מהמט אוקור, מייק ג'יימס, דרווין האם, אלדן קמפבל ודארקו מיליצ'יץ'. מאמן ראשי: לארי בראון. מדיה וקבצים בנושא עונת 2003/2004 ב-NBA בוויקישיתוף תוצאות ההצבעות לחמישיות האולסטאר, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 29 בינואר 2004 סיכום אולסטאר 2004, באתר הרשמי של ה-NBA