laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקראה (אמנות הבמה)

באמנויות הבמה, הקראה[דרוש מקור] היא שלב עבודה הקיים בענפי הקולנוע, הטלוויזיה, הרדיו והתיאטרון, ובמהלכו מתבצעת קריאה מאורגנת של התסריט. שלב הקריאה הוא אבן דרך חשובה בהפקת רוב הסרטים. בשלב זה נמצאים כל העוסקים במלאכת הפקת הסרט. לעיתים קרובות מדובר בפעם הראשונה בה מבוצע התסריט בצורה חיה, וזוהי גם הזדמנות להבין את הדרך בה ישחקו השחקנים את דמויותיהם ותפקידיהם. דיאלוגים מיותרים, מצבים לא הגיוניים או קטעים משעממים יכולים להתגלות במהלך שלב הקריאה, כשהם לא התגלו במהלך כתיבת התסריט. אז אתה רוצה להיות מנהל תיאטרון? (2004) מאת סטיבן אונווין מסת"ב 1-85459-779-5 התמדה בחזון: מדריך להפקת סרט בתקציב של פחות מ-30,000 דולר (1995), מאת ג'ון גספארד, דייל ניוטון, גספרד ניוטון, מסת"ב 0-941188-23-X Drew Campbell, Technical Theater for Nontechnical People, Allworth Press, 2004. (באנגלית) Robert Leach, Theatre Studies: The Basics, Routledge, 2008. (באנגלית) Nicholas T. Proferes, Film Directing Fundamentals: See Your Film Before Shooting, Focal Press, 2005. (באנגלית) Stephen Unwin, So You Want to be a Theatre Director?, Nick Hern Books, 2004. (באנגלית)
קרחון בירד

קרחון בירד (באנגלית: Byrd Glacier) הוא קרחון גדול באנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 136 קילומטרים, ורוחבו 24 קילומטרים, והוא הקרחון השני בגודלו בעולם. הקרחון מנקז חלק ניכר מרמת הקוטב, והוא זורם מזרחה בין רכס בריטניה והרי צ'רצ'יל עד שהוא נשפך אל מדף הקרח רוס במפרצון בארן. קרחון בירד הוא זרם הקרח העיקרי המזין את מדף הקרח רוס. הקרחון מגיע לעומק של 2,780 מטרים מתחת לפני הים, והעמק שמתחת לקרחון הוא האתר השני הנמוך ביותר על פני כדור הארץ שאינו מכוסה מי ים, עמוק פחות רק מקרחון דנמן. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד. הקרחון נקרא על שם אדמירל ריצ'רד בירד, איש הצי האמריקאי וחוקר אנטארקטיקה. • S.R.M. LIGTENBERG, J.T.M. LENAERTS, M.R. VAN DEN BROEKE, T.A. SCAMBOS, On the formation of blue ice on Byrd Glacier, Antarctica, Journal of Glaciology, Vol. 60, No. 219, 2014 P 41 • C.J. VAN DER VEEN, L.A. STEARNS, J. JOHNSON, B. CSATHO, Flow dynamics of Byrd Glacier, East Antarctica, JJournal of Glaciology, Vol. 60, No. 224, 2014 P 1053 • Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 243-244 • Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 709 מדיה וקבצים בנושא קרחון בירד בוויקישיתוף קרחון בירד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית תיאור קרחון בירד ותצלומי הקרחון באתר נאס"א קרחון בירד באתר מרכז מחקר הקרחונים של אנטארקטיקה קרחון בירד, סרטון באתר יוטיוב - מדידת שינויים בזרימתו קרחון בירד מידע גאוגרפי והיסטורי קרחון בירד, סרטון באתר יוטיוב - מחקרים על שינויים בזרימתו של קרחון בירד, והסיבות לשינוי בזרימתו מרכז מחקרי שינוי האקלים של אוניברסיטת מיין(הקישור אינו פעיל, 1.6.2020) Laura Geggel, Deep, Hidden Trench Discovered Beneath Antarctic Glacier
הרי מואב

הרי מואב הם רכס הרים בתחום מחוז כרכ בממלכת ירדן, ממזרח לנהר הירדן, בין נחל זרד לנחל ארנון. רכס ההרים נקרא על שמה של ממלכת מואב ששכנה באזור. גילויים מהרי מואב, באתר מסע אחר גאוגרפיה של ירדן, באתר אופק עולמי הרי מואב, כפי שצייר אותם ג'ון סינגר סרג'נט, באתר גלריית טייט ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ירדן ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל

יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל (בגרמנית: Landgräfin Juliane von Hessen-Philippsthal‏; 8 ביוני 1761 – 9 בנובמבר 1799), הייתה אשתו של פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה. יוליאנה נולדה ב-8 ביוני 1761 בזוטפן שבהולנד, לווילהלם, רוזן הסן-פיליפסטאל ולאולריקה אלאונורה, רוזנת הסן-פיליפסטאל-בארכפלד, בתם של וילהלם, רוזן הסן-פיליפסטאל-בארכפלד ושרלוטה וילהלמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים. יוליאנה בילתה חלק מימי נעוריה בס-הרטוחנבוס, שם שימש אביה כגנרל הולנדי, והיא קיבלה חינוך גרמני. ב-10 באוקטובר 1780 התחתנה יוליאנה עם פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, ממנו נולדו לה 4 ילדים. ב-1787 מת בעלה פיליפ, ובנה גאורג וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשל גילו הצעיר שלטה יוליאנה ברוזנות עד לבגרותו. זמן קצר לאחר מות בעלה פלש וילהלם התשיעי, רוזן הסן-קאסל לרוזנות, בטענה כי מקור השושלת הוא בנישואים מורגנטיים, אולם לאחר חודשיים נאלץ לפנות את הרוזנות, בעקבות פסקו של בית המשפט הקיסרי. ב-13 בפברואר 1787 מת אביו פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, וגאורג וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשל גילו הצעיר שלטה אמו יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל ברוזנות עד לבגרותו. זמן קצר לאחר מות אביו פלש וילהלם התשיעי, רוזן הסן-קאסל לרוזנות, בטענה כי מקור השושלת הוא בנישואים מורגנטיים, אולם לאחר חודשיים נאלץ לפנות את הרוזנות, בעקבות פסקו של בית המשפט הקיסרי. ממשלת יוליאנה נחשבת לטובה ביותר, והיא ביצעה רפורמות עמוקות בכלכלה ובחינוך, קיצצה את הוצאות החצר, המשיכה במדיניות הסובלנית של חמותה כלפי היהודים, ואף הצליחה לאכוף קיצוצי מיסים. כמו כן היא מינתה את ברנהרד כריסטוף פאוסט לרופאה האישי, ותמכה בו באופן משמעותי בהכנסת חיסון נגד אבעבועות שחורות. ב-9 בנובמבר 1799 מתה יוליאנה כתוצאה מהקור העז, והרוזן פון-וולמודן-גימבורן הפך לעוצר הרוזנות במקומה. ב-10 באוקטובר 1780 התחתנה יוליאנה עם פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, ממנו נולדו לה 4 ילדים: אלאנורה לואיזה (1781–1783) וילהלמינה שרלוט (1783–1858) גאורג וילהלם (1784-1860) קרולינה לואיזה (1786–1846) מדיה וקבצים בנושא יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל בוויקישיתוף
מפרצון בארן

מפרצון בארן (באנגלית: Barne Inlet) הוא מפרצון שרוחבו כ-30 ק"מ, אליו זורם קרחון בירד. המפרצון ממוקם בין כף קר וכף סלבורן, בצידו המערבי של מדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה. המפרצון התגלה על ידי משלחת דיסקברי שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904. המפרצון נקרא על שם סגן מייקל בארן, איש הצי המלכותי הבריטי, חבר המשלחת, אשר מיפה את החוף בו ממוקם המפרצון (וגילה אותו) בשנת 1903. מפרצון בארן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרצון בארן באתר מרכז המידע האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
בארן

האם התכוונתם ל... מייקל בארן – קצין במשלחת דיסקברי לקוטב הדרומי מפרצון בארן – מפרץ באנטארקטיקה כף בארן – כף באנטארקטיקה קרחון בארן – קרחון באנטארקטיקה בארן – Baarn (אנ') עיירה בהולנד בארן – Béarn (אנ') – מחוז היסטורי בצרפת בארן – Barn (unit) (אנ') – יחידת מדידת שטח בפיזיקה גרעינית בארן – Baren (אנ') – סופר סיני
זאק סטארקי

זאק סטארקי (באנגלית: Zak Starkey; נולד ב-13 בספטמבר 1965) הוא מתופף בלהקות אואזיס והמי, ובנו של המתופף המפורסם רינגו סטאר, חבר להקת הביטלס לשעבר. סטארקי נולד בלונדון, אנגליה למורין וריצ'רד סטארקי ג'וניור (רינגו סטאר). יש לו שני אחים צעירים ממנו. הוריו של סטארקי נפרדו ב-1974, והתגרשו ב-1975. שניהם התחתנו שוב. אמו של סטארקי נפטרה ב-1994 מלוקמיה, למרות שתרם לה מח עצם לצורך השתלה. סטארקי נישא לשרה ב-22 בינואר 1985. ב-7 בספטמבר 1985, נולדה בתו. סטארקי קיבל את מערכת התופים הראשונה שלו מאביו. בגיל 8, הוא התחיל להתעניין במוזיקה. בגיל 10, הוא התחיל ללמד את עצמו לנגן בתופים, לאחר שקיבל רק שיעור אחד מאביו, שדיווח שלא רצה שבנו ילך בעקבותיו, ותמיד חשב שבנו יהיה עורך דין או רופא, ולא מתופף כמוהו. בגיל 12, סטארקי כבר הופיע עם להקה בפאב. בנעוריו, סטארקי היה חבר בלהקת הגראז' רוק "The Next". לאחר מכן עבד עם להקת "Spencer Davis Group". ב-1985, זמן קצר לאחר שהתחתן, הוציא סטארקי גרסה מוזיקלית לספר הרוח בערבי הנחל ביחד עם אדי הארדין. סטארקי השתתף באלבום האחרון של להקת המי ובמספר הופעות עימם. ב-2004, הצטרף סטארקי ללהקת אואזיס. במאי 2008 נודע כי סטארקי עוזב את הלהקה לאחר ריב שהתקיים בינו לבין נואל גלאגר. גלאגר אימת את הידיעה, וסיפר שמתופפו של רובי ויליאמס, כריס שארוק יחליף את מקומו של סטארקי. מדיה וקבצים בנושא זאק סטארקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאק סטארקי זאק סטארקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זאק סטארקי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) זאק סטארקי, באתר Last.fm (באנגלית) זאק סטארקי, באתר AllMusic (באנגלית) זאק סטארקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) זאק סטארקי, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) זאק סטארקי, באתר Discogs (באנגלית) זאק סטארקי, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סביהה גקצ'ן

סבּיהה גקצ'ן (Sabiha Gökçen;‏ 22 במרץ, 1913, בורסה, האימפריה העות'מאנית – 22 במרץ 2001, אנקרה, טורקיה) הייתה הטייסת הטורקית הראשונה ונחשבת לטייסת הקרב הראשונה בעולם. גקצ'ן הייתה אחת מילדיו המאומצים של אתאטורק, והוא שהעניק לה את שמה. סביהה גקצ'ן נולדה בעיר בורסה להורים ממוצא בוסני, שמתו בילדותה. היא אומצה ב-1925, בגיל 12, על ידי אתאטורק, והודות לכך קיבלה חינוך בבתי-ספר פרטיים באנקרה ובאיסטנבול. בתמיכתו של אתאטורק, שראה חשיבות רבה בטיפוח התעופה בטורקיה, התקבלה לבית הספר הממלכתי לטיסה. ב-1935 החלה בלימודי דאייה ונשלחה לרוסיה להשלמתם, ובהמשך עברה לכלי טיִס ממונעים. ב-1936 התקבלה לבית הספר הצבאי לטיסה באסקישהיר שבו הוכשרה לטיִס במשימות צבאיות. ב-1937 השתתפה בתמרונים צבאיים באזור תראקיה והים האגאי. באותה שנה מילאה משימות הפצצה במבצע הצבאי לדיכוי מרד הכורדים שהנהיג סֶיִיד ריזה (אנ'), מבצע המוכר כטבח דרסים. על חלקהּ בתקיפות האוויריות הוענק לה עיטור בטקס ממלכתי, שבו השתתפו נשיא המדינה, ראש הממשלה והרמטכ"ל, ונקבע מעמדה כגיבורה לאומית. באותה שנה לקחה גקצ'ן חלק בפעולות בחבל אלכסנדרטה (האטיי) נגד מפגינים שמחו על התוכניות לקריעתו מסוריה וסיפוחו לטורקיה בתום המנדט הצרפתי. בשבוע הראשון של יוני 1938 ביצעה טיסות יחיד בין איסטנבול, אתונה, סופיה, בלגרד ובוקרשט, וזכתה בכך לפרסום עולמי. גקצ'ן השתחררה משירות צבאי אחרי מותו של אתאטורק. היא מונתה למדריכה בבית הספר לטיִס של האגודה האווירונאוטית הטורקית (אנ') ומילאה תפקיד זה עד שנת 1955. כמו כן נמנתה עם חברי מועצת המנהלים של האגודה. גקצ'ן המשיכה להטיס מטוסים עד שנת 1964. לזכותה כ-8,000 שעות טיסה, מתוכן 32 שעות במשימות קרביות. ב-1991 קיבלה מדליית זהב מאת הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה. ב-1996 הייתה האישה היחידה בכרזה של "20 האוויראים הגדולים בהיסטוריה", שהפיק חיל האוויר האמריקאי. יום הולדתה ה-96 (22 במרץ 2009) נחגג בשרבוט גוגל. סביהה גקצ'ן הייתה לאחד מסמלי טורקיה המודרנית והחילונית וגילמה בחייה את התמורות המהפכניות שהנהיג אתאטורק במעמד האישה. נמל התעופה הבינלאומי השני של איסטנבול על שמה – סביהה גקצ'ן. מדיה וקבצים בנושא סביהה גקצ'ן בוויקישיתוף סביהה גקצ'ן באתר "היא-סטוריה" (הקישור אינו פעיל, 3 בפברואר 2023) ספר השיאים של גינס קדמו לה כטייסות צבאיות יבגניה שחובסקאיה (אנ') הרוסייה במלחמת העולם הראשונה ומארי מארוַנט (אנ') הצרפתייה, אבל הן לא היו בוגרות בי"ס לטיִס צבאי ולא השתתפו כטייסות בתקיפות-אוויר מלחמתיות Gök בטורקית פירושו שמיים ו-Gökçen – שמיימי/ת; השם ניתן לה ב-1934, עם חקיקת חוק שמות המשפחה הטורקי מוצאה של גקצ'ן נתון במחלוקת חריפה מאז 2004, שאז פרסם הראנט דינק בעיתונו "אגוס" (Agos) את הטענה לפיה מוצאה ארמֶני ושמהּ בלידתה היה האטוּן סיבּילג'יאן וכי כתינוקת שרדה את הטבח של 1915. עצם הרעיון שהגיבורה הלאומית עשויה להיות ארמנית עורר בטורקיה סערה. שאלת מוצאה של גקצ'ן לא יושבה, למרות תחקירים, אך היא הלהיטה את הרוחות לגבי הכחשת רצח העם הארמני סרטון חדשות של הרשות לרדיו וטלוויזיה בטורקיה
איבר

המונח "אבר" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו אבר (פירושונים). איבר הוא קבוצה של רקמות היוצרות מבנה המותאם לביצוע תפקיד מסוים. במשמעות המקראית, "איבר" הוא הנוצות הגדולות של כנף העוף, ו"אברה" היא כנף העוף כולה. בתקופת חז"ל הורחב המושג, ומאז הוא כולל כל חלק מהגוף הממלא בו תפקיד מסוים. ההגדרה המדויקת של המושג המורחב הזה שונה בהתאם להקשר. סתם איבר בלשון חז"ל מתייחס לאיבר המין הזכרי. בעולם הצומח איברים ידועים הם: גזע, עלה, פרח, גבעול, זרע, נבג. מספר איברים של בעלי חיים הפועלים יחדיו יוצרים מערכת בגוף היצור. רגל, יד, שיער וציפורניים אינם איברים על פי ההגדרה הביולוגית. ברגל האדם למשל ישנם חלקים ממערכות העצבים, הדם, העצמות, השרירים והעור. כל אחת ממערכות אלה מורכבת מאיברים רבים. איברים מסוימים בגוף יכולים להיות חלק ממערכות שונות (לדוגמה: פה שהוא חלק ממערכת הנשימה וגם ממערכת העיכול, או האשכים שהם חלק ממערכת הרבייה וגם מהמערכת האנדוקרינית). אנטומיה - מונחים איברים בגוף האדם הומונקולוס (קליפת המוח) איבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הסבר והדמיה תלת־ממדית של סוגי האיברים בגוף האדם, מתוך אתר ה-BBC (באנגלית) ישעיה, מ', ל"א; יחזקאל, י"ז, ג'; תהלים, נ"ה, ז'. דברים, ל"ב, י"א; תהלים, צ"א, ד'; איוב, ל"ט, י"ג. הרב אברהם שטינברג, אנציקלופדיה הלכתית רפואית, ערך איברים ורקמות. מסכת סוכה, דף נ"ב, עמוד ב'. ראו עוד בערכו לשמות נוספים בלשון חז"ל ועוד. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ענבייה

עִנְבייה (uvea; ולפי המונח האנטומי: גְּלִימַת גַּלְגַּל הָעַיִן הַמְּצֻנֶּרֶת, TA: tunica vasculosa bulbi), שנקראה בעבר גְּלִימַת הָעַיִן הָאֶמְצָעִית (tunica media oculi), היא הגלימה האמצעית מבין שלוש הגלימות המרכיבות את העין האנושית. כאשר שכבה זו מוצאת מעין אנושית בנתיחה שלאחר המוות היא כהה ודומה בגודלה לענב וייתכן שזהו המקור לשמה. הענבייה מורכבת משלושה חלקים אנטומיים מרכזיים: הקשתית היא החלק הקדמי ביותר בענבייה היוצרת את אישון העין. האישון הוא למעשה חלל שגודלו נקבע על ידי תנועת קבוצת שרירים מרחיבי אישון (dilator muscles) וקבוצת שרירים סוגרי אישון (sphincter muscles) הנתונים להשפעה פאראסימפתטית וסימפתטית בהתאמה. גודל האישון חשוב לקביעת כמות האור הנכנסת לעין. נוסף על כך, שינוי גודל האישון משנה את גודל זווית הקשתית ואת פתח תעלות ניקוז הנוזל התוך-עיני. כאשר האישון רחב קטנה זווית הניקוז וגדל הלחץ התוך עיני, ואילו כשהאישון מצטמצם גדלה זווית הניקוז והלחץ בעין יורד. מסיבה זו שרירים אלה משמשים יעד לפעילות תרופות לטיפול בגלאוקומה, מחלה המאופיינת לעיתים קרובות על ידי לחץ תוך-עיני מוגבר. הגוף הריסי הוא החלק האמצעי בענבייה. תפקידו לייצר את נוזל העין וכן הוא מתחבר לעדשה באמצעות השרירים הריסניים, וכך משמש לשינוי צורת העדשה לשינוי מוקד הראייה. השכבה הדמית היא החלק האחורי בענבייה ותפקידה אספקת דם וחומרי מזון לעין ולרשתית. בקרת כמות האור הנכנסת לעין – הענבייה משנה את כמות האור הנכנסת לעין הן על ידי שינוי צורך האישון - הגדלתו בחושך וצמצומו באור, וכן על ידי ספיגת קרני אור לא ממוקדות החודרות מבעד לאישון או דרך לובן העין על ידי הפיגמנט. ייצור הנוזל הזגוגי האחראי על הזנת העין ושמירת הלחץ התוך-עיני. מיקוד אור על ידי שינוי צורת העדשה באמצעות השרירים הריסניים. השתתפות ביצירת מחסום דם-נוזל העין (aqueous blood barrier) ובכך שמירה על מזעור התגובה האימונולוגית בעין. תפקידים אלו נמצאים בבקרת מערכת העצבים האוטונומית. דלקת הענבייה
קטופה

במונח קטופה (שם מדעי: Bubo; בעבר בסוג Ketupa) משתמשים למספר מינים של דורס לילה ממשפחת הינשופיים בעלי אורח חיים חצי-מיימי. עופות אלה משויכים כיום לסוג אוח ובעבר היו שייכים לסוג עצמאי. אלו עופות גדולים מאוד שכוללים את המין השני בגודלו בסדרת דורסי הלילה - אוח בלקיסטון שמגיע למשקל של 4.6 ק"ג, קטן רק מהאוח המצוי. הם בעלי נוצות חומות, עיניים גדולות וצהובות וציצות דמויות-אוזניים שעירות. עופות אלה שוכנים ביערות בקרבה למקווי מים עומדים או רדודים והם צדים דגים, צפרדעים, סרטני מים מתוקים וטרף דומה. מדיה וקבצים בנושא קטופה בוויקישיתוף קטופה, באתר ITIS (באנגלית) קטופה, באתר NCBI (באנגלית) קטופה, באתר GBIF (באנגלית)
Merry Christmas

האם התכוונתם ל... Merry Christmas (אלבום של אנדי ויליאמס) Merry Christmas (אלבום של בינג קרוסבי) Merry Christmas (אלבום של ג'וני מאטיס) Merry Christmas (אלבום של דניאל ג'ונסטון) Merry Christmas (אלבום של מריה קארי) Merry Christmas (אלבום של סופרימס) Merry Christmas (שיר) – שיר של אד שירן ואלטון ג'ון.
פרנס קריק

פרנס קריק (באנגלית: Furnace Creek, מילולית "ערוץ הכבשן") הוא יישוב בעמק המוות במחוז איניו שבקליפורניה. היישוב אינו יישוב קבע, אלא יישוב שמוגדר על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לצרכים סטטיסטיים. בשנת 2000 "חיו" בו 31 איש, והאוכלוסייה בו הדלדלה ל-24 איש בלבד בשנת 2010. הוא נמצא בגובה של 58 מטרים מתחת לגובה פני הים. ביישוב זה נמדדה טמפרטורת האוויר הגבוהה ביותר בעולם, ב-10 ביולי 1913 נמדדה בו טמפרטורה של 56.7 מעלות צלזיוס, אם כי מספר מטאורולגים חולקים על אמיתותה של המדידה שנערכה בשנת 1913. כמו כן, טמפרטורת השטח שלו נמדדה ואף היא הגבוהה ביותר בעולם, 93.9 מעלות צלזיוס ב-15 ביולי 1917. מרכז המבקרים, המוזיאון ומטהו של "הפארק הלאומי עמק המוות" נמצאים בפרנס קריק. בקרבת היישוב נמצא מסלול גולף הממוקם בגובה של 65 מטרים מתחת לגובה פני הים. זהו מסלול הגולף הנמוך ביותר בעולם. בקיץ, אתרי הלינה סגורים בפני המבקרים שכן הטמפרטורה בחודשי הקיץ עומדת בממוצע על 52 מעלות. במרחק של 1.21 קילומטרים מערבית ליישוב קיים נמל תעופה קטן. על פי לשכת מפקד האוכלוסין שטחו של ה"יישוב" הוא 82 קילומטרים רבועים, כאשר 99 אחוזים משטחו הם שטח יבשה. בין השנים 1911 עד 2006, הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת בפרנס קריק עמדה על 33 מעלות, ואילו הטמפרטורה בחודשי החורף עמדה על 17.2 מעלות (צלזיוס). בפרק זמן זה, החודש החם ביותר היה יולי וממוצע הטמפרטורות הגבוהות שלו עמד על 46.9 מעלות. החודש היבש ביותר היה יוני, וממוצע המשקעים בו עמד על 1.3 מילימטרים. מדיה וקבצים בנושא פרנס קריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנס קריק על החום הלוהט של פרנס קריק לווין איתר את הנקודה החמה ביותר על כדור הארץ
אוריאל שטוק

אוריאל שטוק (25 בדצמבר 1934 - 15 במרץ 2007) היה מהנדס בניין ישראלי. אוריאל שטוק נולד בירושלים בשנת 1934, לעולים מגרמניה בשנת 1933. גדל בשכונת רחביה ובשנת 1952 סיים את לימודיו בגימנסיה העברית רחביה. הוא היה פעיל בשבט מצדה של תנועת הנוער הצופים בירושלים. בין השנים 1952–1956 למד הנדסה אזרחית בטכניון, במסגרת העתודה האקדמית של צה"ל, וסיים תואר ראשון בהנדסה אזרחית (B.Sc) בהצטיינות. בשנים 1956–1960 שירת בצה"ל כקצין במפקדת קצין הנדסה ראשי, ולאחר תום שירות החובה, המשיך כאזרח עובד צה"ל והיה אחראי לתכנון פרויקטים בצה"ל, בתעשייה האווירית ובמערכת הביטחון. בשנת 1960 ייסד את חברת אינג' א. שטוק בע"מ תכנון והנדסה, במסגרתה פעל כמהנדס בנין, כקונסטרוקטור, כמנהל פרויקטים, מפקח ויועץ עד למותו. פרויקטים מרכזיים להם היה שותף בתכנון: החוף הצפוני של אילת, חוף ים המלח ואתר המרפא, יפו העתיקה, עכו העתיקה, הגליל המערבי, ימין משה בירושלים וחוף ת"א, כולל הטיילת ושוברי הגלים. לאחר מלחמת ששת הימים עסק בפיתוח אתר הסקי בחרמון, צפון מזרח הכנרת, מפרץ נעמה, חוף די זהב וחוף נביעות. בשנים 1978–1983 כיהן כיהן כיו"ר לשכת המהנדסים. במקביל לעבודתו סיים בטכניון תואר שני בהנדסה אזרחית (M.Sc) בהצטיינות והוסמך כאינג'ינר. בשנים 1960–1967 עבד כמרצה מן החוץ בטכניון. שטוק פעל כבורר מקצועי בבוררויות בתחום ההנדסה. כמו כן היה חבר הוועד המנהל והדירקטוריון של הטכניון, חבר המועצה הטכנולוגית של משרד התמ"ת. כמו כן, כיהן, בין היתר, כחבר במועצה של מכון התקנים הישראלי, כחבר במועצת המנהלים של מתימו"פ, כחבר במועצת המנהלים של חברת שיכון ופיתוח, כחבר במועצת המנהלים של מרכז הבנייה הישראלי, וכן כחבר בדירקטוריון חברת השק"ם. במשך 14 שנים כיהן כיו"ר נדבכים, קופת הגמל של המהנדסים והאדריכלים בישראל. הוא אף כיהן כחבר האקדמיה למדעי ההנדסה של מקסיקו. שטוק זכה במספר פרסים מקצועיים בישראל ומחוצה לה, ביניהם: פרס אלחנן פלס על תרומתו לקידום ציבור המהנדסים והאדריכלים בישראל, פרס יקיר לשכת המהנדסים והאדריכלים בישראל, פרס יקיר ארגון האקדמאים העצמאיים בישראל ותעודת הוקרה של האגודה להנדסה אזרחית בישראל. בשנת 2007 נפטר והותיר אחריו אשה, האדריכלית והציירת שושנה שטוק, ארבעה ילדים ושבעה נכדים. שטוק נטמן בבית העלמין בחולון. אוריאל שטוק באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
גידול מסוג אנדודרמל סינוס

גידול מסוג אנדודרמל סינוס נקרא גם גידול שק החלמון (לועזית: Endodermal sinus tumor ובקיצור ECT או Yolk sac tumor ידוע גם בשם אינפנטיל אמבריונל קרצינומה) הוא גידול מקבוצת גידולים של תאי נבט. זהו הגידול הנפוץ ביותר באשכים בילדים מתחת לגיל 3. בניגוד לצורה הטהורה של הגידול כפי שהיא מופיעה בפעוטות, גידול מסוג אנדודרמל סינוס במבוגרים הוא לעיתים קרובות שילוב של סוגים שונים של תאי נבט, בעיקר טרטומה וקרצינומה אמבריונלית. בעוד שגידול שמקורו מטרטומה בלבד הוא בדרך כלל שפיר, גידול מסוג אנדודרמל סינוס הוא גידול ממאיר. ההיסטולוגיה של הגידול משתנה, אולם בדרך כלל כוללת תאים אנדודרמליים ממאירים. תאים אלו מפרישים חלבון עוברי (אלפא פטופרוטאין - AFP) שניתן למצוא ברקמת הגידול, בסרום, בנוזל הצרברוספינלי, בשתן ובמקרים נדירים של גידול בעוברים גם במי שפיר. במקרים בהם יש חוסר התאמה בין תוצאות הביופסיה לתוצאות בדיקת ה-AFP, התוצאה החיובית קובעת בכל מקרה. זאת משום שלעיתים נוצרים "מוקדים ממאירים" בתוך גידול גדול יותר, בדרך כל טרטומה. במקרה כזה, ביופסיה עשויה לגלות רק את הטרטומה, ואילו קיומם של התאים הממאירים יתגלה רק בבדיקת AFP. לעיתים עשויים לעשות שימוש ב-GATA-4, גורם שיעתוק כדרך אבחנה. אבחנה של גידול זה או מעקב שלו בקרב נשים הרות ופעוטות מסובכת יותר, לאור העובדה שבשתי הקבוצות הללו יש רמות גבוהות של חלבון עוברי באופן טבעי. לפיכך, בשתי הקבוצות יש לקחת בחשבון את רמות החלבון על פי גיל ההריון או על פי גיל התינוק, ולתקן בהתאם. מעקב אחר הגידול על ידי מעקב על רמות AFP דורש תיקון מדויק עבור גיל הריון אצל נשים הריון ובמקרה של תינוקות - על פי גילם. מדיה וקבצים בנושא גידול מסוג אנדודרמל סינוס בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הייקו מאס

הייקו יוזף מאס (בגרמנית: Heiko Josef Maas; נולד ב-19 בספטמבר 1966) הוא פוליטיקאי גרמני שכיהן כשר החוץ של גרמניה וחבר הקבינט. קודם לכן, מ-17 בדצמבר 2013 עד 14 במרץ 2018, כיהן כשר המשפטים הפדרלי להגנת הצרכן. מאס הוא חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מאס נולד בסארלואי למשפחה קתולית. לפני מינויו לממשל הפדרלי היה פעיל בפוליטיקה של חבל הסאר, שם כיהן כשר לאיכות הסביבה, אנרגיה ותחבורה (1998–1999), שר הכלכלה, העבודה, האנרגיה והתחבורה (2012–2013) וסגן שר-נשיא של זארלנד (2012–2013). נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בפגישת עבודה מדינית עם שר החוץ של גרמניה, הייקו מאס, שביקר בישראל, מרץ 2018 מדיה וקבצים בנושא הייקו מאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הייקו מאס (בגרמנית) הייקו מאס, ברשת החברתית פייסבוק הייקו מאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הייקו מאס, ברשת החברתית אינסטגרם "היחסים עם ישראל קרובים ללבי": שר החוץ של גרמניה מחבק את ישראל, סרטון באתר יוטיוב, בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי אלדד בק, "נכנסתי לפוליטיקה בגלל אושוויץ" | ישראל היום, באתר ישראל היום, 14 במרץ 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Александра Николаевна Рома́нова‏; 24 ביוני 1825 - 10 באוגוסט 1844), הייתה בתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ואשתו של פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל. אלכסנדרה נולדה בסנקט פטרבורג ב-24 ביוני 1825, לניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ולשרלוטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ. אלכסנדרה ירשה את המבט הפרוסי של אמה, והייתה דומה לסבתה לואיזה, מלכת פרוסיה. הוריה היו מסורים לילדיהם והיו הורים חמימים ומלאי חיבה, שאף שיחקו עם ילדיהם ושרו עמם. אלכסנדרה התחנכה בחברת אחיותיה מריה ואולגה, החדרים שלהם, שהיו ממוקמים בקומת הקרקע של ארמון החורף, היו עם אוויר צח בכל עונות השנה, ורופאים שלטו בתזונת הבנות. החינוך של מריה הושם בפיקוחו של הסופר הליברלי, המשורר והסופר וסילי ז'וקובסקי, שהיה בעבר המורה הרוסי של אמה - אלכסנדרה פיודורובנה. ז'וקובסקי נשאר בקשר הדוק עם חצר המלוכה עד מותו. אלכסנדרה ואחיותיה קיבלו שיעורי ריקוד, מוזיקה וציור, והיא הייתה המוזיקאית במשפחה ואף מוכשרת מספיק כדי להעפיל לשיעורים של הסופרן הנודעת הנרייטה זונטאג. כמו כן היא הייתה מפורסמת בקרב החברה הגבובב בסנקט פטרבורג, בשל שנינותה ואישיותה התוססת. בשנת 1843 ביקר פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל ברוסיה והתאהב באלכסנדרה, על אף שמלכתחילה הציעו לו את אחותה אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וב-28 בינואר 1844 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג. זמן קצר לאחר הנישואים חלתה אלכסנדרה בשחפת, וכתוצאה מכך הסתבך ההריון שלה, והיא ילדה את בנה 3 חודשים לפני הזמן, וזמן קצר לאחר מכן מתו שניהם. בשנת 1853 התחתן בעלה פרידריך וילהלם בשנית עם אנה, נסיכת פרוסיה, בתם של קרל, נסיך פרוסיה ומריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, אך הוא לא נקשר אף פעם רגשית לאשתו השנייה, עקב צערו על מות אלכסנדרה, שמכך לא התאושש עד מותו. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה בוויקישיתוף אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מגי או'ניל

מרגרט או'ניל (באנגלית: Margaret O'Neill; נולדה ב-15 בנובמבר 1962) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה מהופעותיה בסדרות הטלוויזיה "Peak Practice"‏ (2000–2002), "לגדול בלי בושה" (2004–2007) ו"איסטאנדרס". עוד שיחקה בסרט הקולנוע "גורילות בערפל" משנת 1988. או'ניל נולדה בבקינגהאמשייר שבאנגליה למשפחה קתולית בת שישה ילדים. היא גדלה במידלנדס ולמדה בבית ספר קתולי במנזר. היא התחילה לעסוק במשחק בהשראת מורה לדרמה. את הכשרה המקצועית רכשה או'ניל בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. היא כיכבה בווידאו קליפ "Holding Back the Years" של להקת סימפלי רד. הופעת הבכורה המקצועית שלה בתיאטרון הייתה בשנת 1985 במחזה "Moving Pictures" מאת סטיבן לואה בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס בלידס. הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה ב-1986 בסרט "מונה ליזה" בכיכובו של בוב הוסקינס. ב-1988 שיחקה בסרט ההוליוודי "גורילות בערפל" בכיכובה של סיגורני ויבר. ב-1989 שיחקה או'ניל בסדרת הטלוויזיה "Take Me Home" לצדם של קית' בארון ואנט קרוסבי. או'ניל גילמה את ד"ר אלכס רדמן בדרמה הרפואית "Peak Practice" של רשת ITV. לקהל הבריטי היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד שילה ג'קסון בסדרת הדרמה קומית "לגדול בלי בושה" של ערוץ 4. באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ערוץ BBC One שיחקה או'ניל בתפקיד סוזי ברנינג. או'ניל מתגוררת בדרום לונדון, ואוהבת לעסוק בפילאטיס, יוגה וקריאה. מגי או'ניל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Maggie O'Neill:My Secret Life". The Independent. 27 באוקטובר 2007. נבדק ב-6 בספטמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Interrogation: Maggie O'Neill". Sunday Mirror. 29 ביולי 2007. נבדק ב-9 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Maggie O'Neill: Suzy Branning". BBC – Eastenders. נבדק ב-6 בספטמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Maggie O'Neill – career at a glance". Radio Times. באוגוסט 2004. נבדק ב-6 בספטמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "The Changing Face of Doctor Who: How to regenerate a Time Lord". נבדק ב-9 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Peak Practice – Cast List". peakpracticeonline.co.uk. נבדק ב-6 בספטמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה)