וייר-סור-מר

וִיֶיר-סוּר-מֶר (בצרפתית: Villers-sur-Mer) היא קומונה במחוז קלבדוס בנורמנדי, צפון מערב צרפת, שעיקר פרנסתה מתיירות. בשנת 2021 היו בה 9,679 מקומות לינה. הקומונה ממוקמת על החוף הצרפתי של תעלת למאנש, על רצועת החוף קוט פלורי (צר') בין דוביל להולגט (צר'), כ-210 קילומטרים צפונית מערבית מפריז, כ-100 קילומטרים מערבית לרואן, כ-35 קילומטרים מקן. שטח היישוב הוא 9,000 דונם (מתוכם 8,400 בשטח האורבני) וקו החוף נמשך לאורך כ-2 קילומטרים. בקומונה עובר קו גריניץ' המסומן על טיילת חוף הים עם סימן כחול על הקרקע ועל המעקה. השם ויארי (Villaris) מתועד כבר בשנת 1282 ומקורו בשפה הלטינית, וילה רוסטיקה (villa rustica), כלומר "אחוזה כפרית". פירוש המונח סור-מר (sur-Mer) הוא "על הים". השם מתועד החל משנת 1801, אך נעדר ממפת קאסיני (אנ') שצוירה ב-1758. במפה יש רק ציון של כנסייה, שתי חוות חקלאיות וטירה. על מצוקי ואש נואר (צר') שבקומונה נמצאו מאובנים רבים של בעלי חוליות, השרידים כוללים זוחלים ימיים, כמו: טלאוזאורידים, מטריורינכויסים, צלקנתאים, קיפודי ים, תניני מים מלוחים ודינוזאורים וכן אמוניטים. בעבר, נהגו תושבים ומבקרים לאסוף מאובנים, ואז השטח הוכרז כשמורת טבע ונאסר לקחת "מזכרות" מהמקום. בקומונה הוקם מוזיאון - Paléospace, בו נחקרים, נשמרים ומוצגים מאובנים מתקופת היורה, שנאספו חוף הקומונה ובסביבתה. במהלך בניית בתים רבים במאה ה-19 נמצאו כלי חרס שמהם הסיקו ארכאולוגים שבאתר וייר-סור-מר הייתה התיישבות, מאז המאה ה-1 לפני הספירה. ההתיישבות באזור נמשכה בתקופה הרומית, שכן נמצאו שרידי דרך רומית, בנתיב של דרך גאלית קדומה יותר שעברה ביישוב. בעקבות נסיגת קו החוף, היישוב מהתקופה הגאלו-רומית נעלם מתחת לפני הים. בימי הביניים היישוב נקרא בשם: סנקטוס מרטינוס דה ויאריבו (Sanctus Martinus de Villaribus). כאמור, שם המקום נעדר ממפת קאסיני שצוירה ב-1758, אך יש במפה ציון של כנסייה, שתי חוות חקלאיות וטירה. עם התפתחות הנוהג לנפוש בחופי הים, בסוף המאה ה-19 היישוב החל לשגשג, נסלל קו הרכבת ונבנו בו עשרות וילות ראוותניות. ב-1882, נבנה קזינו ובשנת 1883 כלל היישוב מעל 190 מבנים. בית העירייה הוקם בשנת 1887. ביוני 1940 נכבשה וייר-סור-מר על ידי חיילים גרמנים, שבנו ביצורים על החוף כאמצעי הגנה נגד פלישה מהים (חלקם נשאר). ביולי 1944 החלו הגרמנים לפעול נגד ספינות בעלות הברית מול חופי הקומונה, באמצעות טורפדו מאויש והביאו להרס של לפחות שתי ספינות של בעלות הברית. ב- 22 באוגוסט 1944, יותר מחודשיים לאחר הפלישה לנורמנדי (D-Day) לאחר השתלטות על הולגט, כבשו בעלות הברית את וייר סור-מר, על אף המספר הרב של מכשולים, מוקשים ומלכודות שהותירו הגרמנים. בשנת 2017 הקומונה מנתה 2,644 תושבים. גידול של 50 איש מאז שנת 2007. על החוף של וייר סור-מר צולמה בשנת 1959 הסצנה האחרונה המפורסמת של סרטו הראשון של פרנסואה טריפו, 400 המלקות. הסרט מסתיים בתמונתו של "אנטואן" (ז'אן-פייר לאו) בורח ורץ אל חוף הים, שם הוא עוצר, מסתובב ומביט אל תוך המצלמה והסרט מסתיים בתמונה קפואה של פניו. אתר האינטרנט הרשמי של וייר-סור-מר About Villers-sur-Mer, Villers-sur-mer (בצרפתית) Greenwich Meridian, inDeauville - Tourism, Events, City Guide - The official website for Deauville, ‏2016-03-10 (באנגלית) Ernest Nègre, Toponymie générale de la France, Librairie Droz, 1990, ISBN 978-2-600-02883-7. (בצרפתית) Géoportail, www.geoportail.gouv.fr History of the city, Villers-sur-mer (בצרפתית) Paléospace l’Odyssée - Museum of France, Calvados Tourisme (באנגלית) Bertrand Fizel, À Villers-sur-Mer, des fossiles sèment la discorde, leparisien.fr, ‏12 אוקטובר 2023 Villers-sur-Mer in 1944 - Calvados - Battle of Normandy, D-Day Overlord (באנגלית) Évolution et structure de la population en 2017 − Commune de Villers-sur-Mer (14754) | Insee, www.insee.fr Exploring the iconic filming locations of 'The 400 Blows', faroutmagazine.co.uk, ‏2022-10-07 (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא וייר-סור-מר בוויקישיתוף