laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנרי גראס א-דייה

"אַנְרִי גְּרָאס אַ-דְּיֶיה" (בצרפתית: Henri Grace à Dieu), הידועה גם בשם "גְּרֵייט הֶרִי" (Great Harry), הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מסוג קאראק של הצי האנגלי במאה ה-16. היא הייתה בת זמנה של קאראק מפורסמת אחרת, מרי רוז, אך גדולה ממנה. לצוּר החרטום הגדול שהתנשא בחלקה הקדמי היו ארבעה סיפונים, ולצור הירכתיים – שניים. אורכה היה 165 רגל (50 מטרים), תפוסתה 1000-1500 טון ולה צוות של 700-1000 איש. מספרים כי המלך הנרי השמיני הורה על בנייתה לאחר שנתקנא ב"מייקל" (Michael) הסקוטית שהושקה ב-1511. "גרייט הרי" נבנתה במספנה המלכותית בווּלִיץ' בשנים 1512-1514, ולאחר בניית הגוף הותקנה לשיט במספנת הצי בארית' (Erith). היא הייתה אחת האוניות הראשונות שאשנבי תותחים (gunports) נקבעו בדפנותיה. חימושה כלל עשרים תותחי ברונזה כבדים חדישים. בסך הכל הוצבו באונייה 43 תותחים כבדים ו-141 תותחים קלים סובבים (swivel guns). "גרייט הרי" הייתה האונייה הדו-סיפונית האנגלית הראשונה, ובזמן השקתה נחשבה לאוניית המלחמה הגדולה והחזקה ביותר באירופה. עד מהרה נתברר כי לאונייה מרכז כובד גבוה מדי. היא היטלטלה מאוד בים סוער ויציבותה הרעועה השפיעה על דיוק הירי ועל ביצועיה כאוניית מלחמה. כדי לתקן ליקויים אלה פורקה ונבנתה מחדש ב-1536, באותה שנה ממש בה נבנתה מחדש גם ה"מרי רוז", וגובהה מעל קו המים הוקטן. תפוסתה לאחר השינוי עמדה על 1000 טון, היא נשאה 151 כלי ירי מגדלים שונים, כולל 21 תותחי ברונזה, ומצבת צוותה הוקטנה ל-700-800 איש. יתרה מכך, הותקן בה מערך מעטה חדשני שכלל ארבעה תרנים ועל כל אחד שלושה מפרשים; שני התרנים הקדמיים נשאו מפרש ראשי, מפרש עילי ומפרש על־עילי רוחביים ושני התרנים האחוריים נשאו חמישה מפרשים לטיניים. מערך זה הקל על ניהוג המפרשים וחילק את המאמצים שהפעילה הרוח על גוף האונייה בצורה שווה יותר. התוצאה הייתה תוספת מהירות ויכולת תמרון, שאיפשרו לה לירות מטחי דופן כבדים ביעילות רבה משקודם. על מראה האונייה אנו יודעים ממקור אחד בלבד – איור במגילת אנתוני. ההיסטוריה הקרבית של "אנרי גראס א-דייה" הייתה דלה למדי. היא השתתפה בקרב סולנט נגד צי פלישה צרפתי ב-1545, הקרב בו טבעה "מרי רוז". כפי הנראה מילאה בו תפקיד דיפלומטי בעיקר, כאשר הסיעה את הנרי השמיני לפגישה עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת, בקן דה דרא דור (Camp du Drap d'Or) שבצרפת. לאחר שעלה אדוארד השישי על כס המלוכה ב-1547 הוחלף שמה של האונייה והיא נשאה את שמו. גורלה אינו ידוע; אפשר שנשרפה ואבדה ב-1533 בווליץ', או אולי סיימה את חייה על גדת התמזה כגווה שאין בה כל חפץ. מסורת נהוגה בצי המלכותי הבריטי להפגין נוכחות (showing the flag) בערי נמל וחוף כדי להרים את מוראל הצי. מקורה, כך אומרים, בטקס תפילה שנערך ב-1514 בברדסטו צ'פל (Bradstowe Chapel) אשר בברודסטיירס, בו נטלו חלק אנשי הצוות של "אנרי גראס א-דייה", כשאונייתם - החדישה והגדולה ביותר בציו של המלך – עוגנת בסמוך. Lincoln P. Paine (1997) Ships of the World: An Historical Encyclopedia. Houghton Mifflin. מדיה וקבצים בנושא אנרי גראס א-דייה בוויקישיתוף History of Erith בתוך Ideal Homes: A History of south-East London Suburbs. Lausanne, Edita. The Great Age of Sail. Somerset, Patrick Stephens, 1967. p 51. Strype, John, Ecclesiastical Memorials, vol. 3 part 1, (1822), 34, כותב כי השריפה ארעה ב-25 באוגוסט 1553.
1960 בקולנוע

ערך מורחב – 1960 20 באפריל – בפעם הראשונה מאז חזרתו משירותו הצבאי בגרמניה, אלביס פרסלי חוזר להוליווד לצילומי את הסרט "G.I. Blues" 10 באוגוסט – מתחילים צילומי סיפור הפרברים 4 בנובמבר – הסתיימו צילומי "The Misfits" בכיכובם של מרילין מונרו וקלארק גייבל (שהיה סרטו האחרון) 13 בנובמבר – סמי דייוויס ג'וניור מתחתן עם מיי בריט פסיכו, במאי - אלפרד היצ'קוק הדירה, במאי - בילי ויילדר פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 26 במרץ – ג'ניפר גריי, שחקנית אמריקאית 24 במאי – קריסטין סקוט-תומאס, שחקנית אנגלייה 16 באוגוסט – טימותי האטון, שחקן קולנוע אמריקאי 17 באוגוסט – שון פן, שחקן ובמאי 9 בספטמבר – יו גרנט, שחקן קולנוע בריטי 10 בספטמבר – קולין פירת', שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה בריטי 10 באוקטובר – אנטוניו בנדרס, שחקן ספרדי 18 באוקטובר – ז'אן-קלוד ואן דאם, שחקן קולנוע בלגי 3 בדצמבר – דריל האנה, שחקנית 3 בדצמבר – ג'וליאן מור, שחקנית 16 בנובמבר – קלארק גייבל, 59, שחקן, התקף לב פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. האיש השקוף חולות לוהטים 1959 בקולנוע 1960 1961 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1960 בקולנוע בוויקישיתוף רשימת הסרטים משנת 1960 שנת 1949 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחנה ברינליץ

מחנה ברינליץ (בגרמנית: KZ-Außenlager Brünnlitz, בצ'כית: Brněnec) היה מחנה עבודה שהוקם על ידי אוסקר שינדלר באוקטובר 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה בחבל הסודטים. ייחודו של המחנה בכך שבאופן אירוני שימש רק כמקלט להצלת היהודים שנכלאו בו. המחנה הוקם ביוזמתו של שינדלר בשנת 1944 כמפעל לייצור נשק. עם התקדמות הצבא האדום לפולין פינו הנאצים את מחנה פלאשוב ושילחו את 20,000 יושביו למחנות ההשמדה. שינדלר, שביקש להציל את עובדי המפעל שלו, שכנע את הנאצים להעביר את מפעל הנשק שלו שהיה בפלאשוב לעורף ולהקימו מחדש, על כל עובדיו, בחבל הסודטים. למרות הבטחת הנאצים, כ-1000 מעובדי המפעל בפלאשוב שולחו למחנות השמדה, הגברים לגרוס-רוזן והנשים לאושוויץ. בזכות התעקשותו הנחרצת של שינדלר ותשלום שוחד לקצינים נאצים בכירים, כל היהודים הועברו למחנה ברינליץ, שם חיו תחת חסותו של שינדלר. על פי עדויות הניצולים, מפעל הנשק לא ייצר כלל נשק ותחמושת וכל מהות המחנה הייתה הצלת יהודים. בשטח המחנה הקים שינדלר מרפאה ומכון חיטוי כנגד מחלת טיפוס הבהרות וכן דאג למנות מזון מוגדלות עבור חולים ועבור מי שאיבד ממשקלו. כאשר נודע לשינדלר על רכבת משא ובה יהודים שפונו ממחנה גולשוב, ביקש רשות מהנאצים לקלוט את כל יושבי הרכבת כפועלים במחנה ברינליץ. למרות שרוב יושבי הרכבת היו מוכי רעב וודאי שלא יכלו לשמש פועלים, שינדלר קלט אותם כפועלים במחנה, טיפל בהם במרפאה ודאג לקבורה יהודית עבור מי מהם שלא שרד. ב-8 במאי 1945 שוחררו כל אסירי המחנה לחופשי. גוטרמן בלה, גשר צר אל החיים : יהודים במחנה הריכוז גרוס-רוזן ובמחנות העבודה שלו (1945-1940), ירושלים: יד ושם, 2000, עמ' 223–226 מדיה וקבצים בנושא מחנה ברינליץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחנה ברינליץ מתוך נאומו של ד"ר ביברשטיין, מנהל המרפאה ומכון החיטוי במחנה ברינליץ על חסיד אומות העולם אוסקר שינדלר דף לזכר אוסקר שינדלר באתר יד ושם דבריו של ד"ר משה בייסקי במפגש של שינדלר עם ניצוליו בישראל, 1964. מתוך אתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאק פונג-ג'ו

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא פאק. פאק פונג ג'ו (קוריאנית: 박봉주) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני ששימש כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין 2003 ל-2007 ושוב מאז אפריל 2013. פאק החל את הקריירה ב-1962 כמנהל של מפעל המזון יונגצ'ון במחוז צפון פיונגאן. ב-1980 היה לחבר בוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה וביולי 1983 מנהלו של מפעל כימי. במאי 1993 היה לסגן מנהל אגף התעשיות הקלות במפלגה ובמרץ 1994 היה לסגן מנהל אגף הפיקוח על המדיניות הכלכלית של המפלגה. ביולי של אותה שנה, פאק מוקם במקום ה-188 מתוך 273 חברי וועד ההלוויה של המנהיג קים איל-סונג. בספטמבר 1998 מונה לשר תעשיות הכימיקלים תחת ראש הממשלה הונג סונג-נאם, שאותו החליף בתפקיד חמש שנים מאוחר יותר. באפריל 2007 סוכנות הידיעות הקוריאנית המרכזית דיווחה שבמושב החמישי של אספת העם העליונה האחת-עשר הודח פאק מתפקידו וכי למחליפו נבחר קים יונג-איל. כמו כן הוא לא נראה בפומבי מאז מאי 2006. ב-1 באפריל 2013 מונה לתפקיד ראש הממשלה בפעם השנייה עד אפריל 2019, עת החליפו בתפקיד קים ג'אה-ריונג. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קוריאה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'וי יונג-רים

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא צ'וי. צ'וי יונג-רים (בקוריאנית: 최영림; ‏נולד ב־20 בנובמבר 1930) הוא פוליטיקאי צפון קוריאני, כיהן כראש ממשלת קוריאה הצפונית בין ספטמבר 2011 לאפריל 2013 וחבר נשיאות הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה מאז ספטמבר 2010. בנוסף משמש כסגן נשיא נשיאות אספת העם העליונה, הפרלמנט הצפון קוריאני. צ'וי הצטרף לצבא קוריאה הצפונית ביולי 1950. למד באוניברסיטת קים איל-סונג ואוניברסיטת מוסקבה. לאחר שהוסמך כמהנדס חשמל, החזיק בתפקידים שונים בשנות ה-50 כולל תפקיד מנהל אגף בוועד המרכזי של המפלגה. בין 2005 ל-2009 היה המזכיר הכללי של נשיאות אספת העם העליונה. ב-2009 מונה למזכיר הכללי של הוועד העירוני של פיונגיאנג. ב-2010 צ'וי החליף את קים יונג-איל בתפקיד ראש ממשלה במושב השני של הפרלמנט. באפריל 2013 הוחלף בתפקיד על ידי פאק פונג-ג'ו. צ'וי קיבל את התפקיד סגן נשיא נשיאות אספת העם העליונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קוריאה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאודור הרצל (אונייה)

האם התכוונתם ל... תיאודור הרצל (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים שהגיעה לארץ ישראל באפריל 1947 וגורשה לקפריסין תיאודור הרצל (אוניית נוסעים) – אוניית נוסעים של חברת "צים" תיאודור הרצל (אוניית מפרשים) – אונייה ששימשה להכשרת חניכי בית"ר בריגה (לטביה) במקצועות הימאות
רייכרט

האם התכוונתם ל... אור רייכרט – מאייר וקריקטוריסט ישראלי בן רייכרט – כדורגלן ישראלי ישראל רייכרט – אגרונום ישראלי נדיה אטינגון-רייכרט – פסנתרנית ישראלית פרנץ רייכרט – עיתונאי וסוכן אס דה גרמני
פוטומטריה

פוטומטריה היא מדידה של עוצמת אור נראה כפי שהיא נקלטת בעין אנושית. עוצמת האור נמדדת ומשוקללת לפי העקומה הפוטופית, שהיא עקומה המכמתת את תגובת עין האדם. מדידה פוטומטרית בהגדרתה מתייחסת רק לאור נראה ואינה מתייחסת לשאר רכיבי האור (למשל לתת-אדום). קיימות יחידות מידה פוטומטריות רבות, אשר מודדות תכונות שונות של האור. לדוגמה, עוצמת האור הכוללת הפוגעת במשטח היא גודל שונה מעוצמת האור ליחידת שטח הפוגעת במשטח. מכשיר המודד עוצמת אור נראה נקרא פוטומטר. כדוגמה מופיעות כאן היחידות הפוטומטריות הנפוצות ביותר. קנדלה לוקס לומן רדיומטריה מדיה וקבצים בנושא פוטומטריה בוויקישיתוף פוטומטריה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתיבות שלום

נתיבות שלום היא סדרת ספרים שכתב הרב שלום נח ברזובסקי, מאדמו"רי סלונים. חמישה כרכים מתוך הסדרה כוללים פרשנות חסידית על חמישה חומשי תורה, כרך אחד על יסודות היהדות באור החסידות וכרך אחד על חגים ומועדים. אליהם נוספו חוברות של שיחותיו בנושאים שונים (חנוכה, פורים, השואה, פרקי אבות, שובבי"ם, חינוך, הכנה לחתונה, ועוד). בשנת תשע"ג יצא כרך נוסף ובו שיחות מכינוסים בשם "נתיבות שלום - דברי שלום ואמת", בשנת תשע"ד יצא כרך נוסף ובו אסופת מכתבים שכתב לתלמידיו, מסודרים לפי נושאים, בשם "נתיבות שלום - מכתבי קודש". הספרים על התורה נערכו על פי דברי תורתו בטיש כאדמו"ר, ושני הכרכים על עבודת ה' ומועדים מבוססים על סיכומי תלמידים משיחותיו כראש ישיבה בשנים תש"ב-תשמ"ב (שקודם לכן היו נפוצים בחסידות בצילומי סטנסיל). הכרכים יצאו בשנים תשמ"ה-תשנ"ה. עד לפטירתו בחודש אב תש"ס פעל מכון "אמת ואמונה" שהוציא חוברות נוספות לפי נושאים. לאחר פטירתו הוציא המכון חוברות ובהן מכתבי הדרכה שבהם ענה לשואלים, גם הן לפי נושאים. בספריו הוא מרבה לדבר על אמונה ושבת. הספר התקבל בחוגים שונים וזכה לפופולריות, בין היתר בשל העברית הרהוטה שבו, לעומת רוב ספרי החסידות הכתובים בעברית קשה יותר ודורשים ידע מוקדם רחב יותר. החוברת על השואה ("ההרוגה עליך") יצאה לאור באנגלית בתש"ס (2000), שנת פטירתו. בתשס"ב יצא באנגלית גם ספרו 'בנתיבי חינוך'. הספר "צהר לנתיבות שלום" כולל את תולדות חייו של המחבר, שיחותיו בנושא תפילה וכאלף פיענוחים של ראשי תיבות בספריו. בתש"ע (2010) יצא הספר "נתיבות שלום" על מסכת כתובות ונדרים, בהוצאת ישיבת בית אברהם, על פי שיעורים שמסר בישיבה. בתשע"ג (2013) יצאה הסדרה "שיעורי נתיבות שלום" ובה שלושה כרכים של שיעוריו על הש"ס, בעריכת הרב אלימלך וינברג. דביר פרנקפורטר, העם ההולכים בחושך - גלות לכתחילה ב'נתיבות שלום', עלון ישיבת הר עציון הרב חיים כהן, שיחות ודרשות בפרשת השבוע ע"פ ספר נתיבות שלום, באתר קול הלשון הרב יורם אליהו, שיעורי פרשת שבוע ומועדים ע"פ ה'נתיבות שלום', אתר ערוץ מאיר שיעורים מתוך הספר נתיבות שלום מפי חלפון אליהו. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתית

האם התכוונתם ל... שמן המיוצר בתהליך של כבישה קרה שמן זית כתית – דרגת איכות גבוהה של שמן זית, אך פחותה מ"כתית מעולה" כתית (מסעדה) – מסעדה שהייתה בבעלותו של השף מאיר אדוני כתית - חברה-בת של אל על, המפעילה מסעדה ומזנונים בנמל התעופה בן-גוריון "כתית למאיר" - חוברת שהפיץ יוסף פרל במאה ה-19, הקוראת נגד המנהג לתת צדקה לקופות של רבי מאיר בעל הנס
משל החלון השבור

משל החלון השבור הוא משל שהגה הכלכלן והוגה הדעות הצרפתי פרדריק בסטייה בחיבורו "מה שרואים ומה שאין רואים" שפורסם במאה ה-19. על פי המשל, ילד שובר את חלונו של ז'אק. עוברי אורח מנחמים את ז'אק בכך שלפחות הוא יספק פרנסה לזגג. המנחמים מציגים את שבירת החלון כתרומה לכלכלה. אולם בכסף שבו נאלץ ז'אק לתקן את החלון הוא תכנן קודם לכן לקנות זוג נעליים חדשות, ועתה אינו יכול. הפרנסה שנוספה לזגג נגרעה ממוכר הנעליים. יתרה מכך, ז'אק עצמו ניזוק, שכן אילולא שבירת החלון היו לו חלון וזוג נעליים, ועתה יש לו חלון בלבד. כלומר הכלכלה ניזוקה משבירת החלון. אבל מכיוון שאת הפרנסה שנוספה לזגג רואים כל תושבי הכפר, ואילו את הפרנסה שנגרעה ממוכר הנעליים אין רואים, מכיוון שלא נעשתה, קל לטעות ולחשוב ששבירת החלון תרמה לכלכלה. על פי בסטייה, תפישתם של המנחמים מאפיינת מוסדות כלכליים רבים. המשל ממליץ בעת ניתוח סוגיות כלכליות לעמול על מנת להבין את ההשלכות של כל צעד על כלל האוכלוסייה בטווח הארוך, ולא רק על גורם זה או אחר בטווח הקצר. לדברי בסטייה, בחינה כזו תביא למסקנות התומכות במדיניות כלכלית ליברלית, סחר חופשי ומיסוי נמוך. אין ארוחות חינם ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק שנקר

יצחק שנקר (22 באוגוסט 1889 – 13 באוקטובר 1948) היה רופא יהודי-פולני-אוסטרי. מראשוני הכירורגים בחיל הרפואה. מעוטר עיטור לוחמי המדינה. הוא נולד בקרקוב ולמד רפואה, והשתלם בכירורגיה בבית הספר האוניברסיטאית בווינה. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האוסטרי בדרגת סרן וזכה לאותות הצטיינות על הצלת פצועים. ב-1927 חזר לקרקוב והתמנה למנהל המחלקה הכירורגית של בית החולים היהודי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הפולני ולאחר תבוסת פולין הצליח להגיע לעיר צ'רנוביץ שהייתה אז בשליטת הרוסים. הוא גויס לחיל האוויר הרוסי ושימש כמנתח ראשי בדרגת סגן-אלוף. בתפקיד זה ניתח את לברנטי בריה שסבל מדימום בקיבה. משפחתו הוגלתה על ידי הרוסים להרי אורל. כאשר כבשו הגרמנים את האזור הוא הוגלה לטרנסניסטריה, שם הצליח להקים מרפאה ובה חדר ניתוח פרימיטיבי והציל מאות פצועים. כאשר כבשו הרוסים את האזור הוא גויס שוב כמנתח צבאי ובתפקיד זה ניתח והציל את חייו של המרשל איבן קונייב. בחורף 1944 הגיע לארץ ישראל בספינה כמעפיל בלתי חוקי. לאחר מעצר במחנה המעצר בעתלית, הוא שוחרר והחל לעבוד כמנתח, תחילה בבית החולים הפולני של צבא אנדרס בירושלים ואחר כך בקופת חולים כללית. כל אותה תקופה ניסה להתאחד עם משפחתו. בהשתדלותה של אשת וינסטון צ'רצ'יל ובהתערבותו של המרשל קונייב שחב לו את חייו, קבלה משפחתו אפשרות לעלות לארץ ישראל והם התאחדו ב-1946. שנקר התגייס להגנה אבל טיפל בחשאי גם בפצועי אצ"ל ולח"י. בהתקפת האצ"ל על יפו שימש כמנתח בבית החולים הארעי שהוקם בבית החולים ליולדות פרויד ברח' יהודה הלוי בתל אביב. עם הקמת המדינה גויס לצה"ל והתמנה למפקד וכירורג ראשי של בית החולים הצבאי מס' 7 בצפת, שבעבר היה בית חולים לחולי שחפת (כיום שוכנת במקום המכללה האקדמית צפת). נפטר מסרטן בגיל 59. ב-1929 שנקר התחתן ונולדו לו בן ובת. בנו, פרופ' יוסף שנקר הוא מבכירי הגניקולוגים בישראל, והיה מנהל המחלקה הגניקולוגית במרכז הרפואי הדסה עין כרם. נכדיו הם: ד"ר ינון שנקר - חוקר בתחום האיידס ומנהל בחברת התרופות טבע וד"ר ערן שנקר - חוקר בתחום רפואת חלל ותעופה וסמנכ"ל מנהל רפואי בחברת קמהדע. יוסף שנקר: רופא נשים; הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014. ד"ר יצחק שנקר, באתר זיכרון של הר"י ד"ר יצחק שנקר, באתר יזכור
טים לדרמן

טימותי ס לדרמן (אנגלית: Timothy S. Leatherman) (נולד ב-7 בינואר 1948) הוא מהנדס אמריקאי ממוצא יהודי ומייסד, יו"ר ומנכ"ל של חברת כלי העבודה "לדרמן". לדרמן ידוע כממציא של הכלי הרב תכליתי הראשון "מיסטר קרנץ". לדרמן בוגר תואר ראשון בהנדסה מאוניברסיטת מדינת אורגון, תואר אותו סיים בשנת 1970. בשנת 1975 יצא לדרמן לטיול תרמילאים עם אשתו הטרייה. במהלך הטיול רכש לדרמן רכב ישן ומקרטע. האולר הבסיסי הסטנדרטי שהיה ברשותו לא עזר לו להתגבר על תקלות כמעט "קיומיות" וכבר אז גמלה בלבו ההחלטה לייצר, ובעצם להמציא אולר, כלי רב תכליתי וקומפקטי. כששב לארצות הברית רתם את חברו לספסל הלימודים סטיב ברלינר והם החלו לפתח במרץ במוסך ביתו של לדרמן כלי שיתאים לצרכיהם. הפטנט הראשון על שם לדרמן נרשם בשנת 1980. במהלך השנים הבאות ניסה לדרמן לשווק את המצאתו לצוותים הטכניים של חברות גדולות (כמו AT & T) אולם ללא הצלחה רבה. הצלחתו הרבה של האולר הגיעה דווקא ממקור לא צפוי, ולדרמן החל משווק את המצאתו דרך קטלוגי ההזמנה בדואר. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
42 (סרט)

42 הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2013. הסרט מבוסס על סיפורו של ג'קי רובינסון, האפרו-אמריקאי הראשון ששיחק בליגת ה-MLB, ליגת הבייסבול הבכירה בארצות הברית. בסרט מככבים צ'דוויק בוסמן בתפקיד רובינסון, והאריסון פורד בתפקיד מנהלה של קבוצת ברוקלין דודג'רס, בה שיחק רובינסון. את הסרט ביים בריאן הלגלנד, שגם כתב את התסריט. שם הסרט לקוח ממספר החולצה שלבש רובינסון לאורך הקריירה. ב-1945 מסתיימת מלחמת העולם השנייה, החיילים האמריקאים שבים למדינתם, אך השחורים עדיין סובלים מאפליה. בליגת הבייסבול הבכירה 16 קבוצות ו-400 שחקנים, כולם לבנים. בראנץ' ריקי, מנהלה של קבוצת ברוקלין דודג'רס מחליט לשנות מצב זה ולהיות הראשון שייקח לקבוצתו שחקן שחור, הוא בוחר בג'קי רובינסון, בוגר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וקצין משוחרר, שחקן מצטיין בליגת הבייסבול לשחורים הידוע במזג רוחו החם. הוא מציע לרובינסון משכורת גבוהה ומענק חתימה אך דורש שרובינסון יתגבר על יצרו ולא יגיב להתנכלויות כלפיו, בחילופי הדברים המפורסמים ביניהם שואל רובינסון את ריקי "האם אתה רוצה שחקן שאין לו אומץ להשיב מלחמה ?" ריקי עונה "אני רוצה שחקן עם אומץ לא להשיב מלחמה". רובינסון מציע נישואין לחברתו שנענית בחיוב, השניים נוסעים לפלורידה, למחנה האימונים של מונטריאול רויאלס, קבוצת הבת של הדודג'רס. במהלך האימונים מצטיין רובינסון אך נאלץ להתמודד עם תופעות גזענות מצד מקומיים ושחקנים אחרים. שחקני הדודג'רס מחתימים על עצומה למניעת הגעתו של רובינסון לקבוצה מה שמחייב את התערבותם של ריקי ומאמן הקבוצה ליאו דרוצ'ר, רובינסון זוכה לחוזה בדודג'רס ולמדים עם המספר 42. ב-15 באפריל 1947 עורך רובינסון את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה. במהלך העונה הוא מתמודד עם שיפוט עוין, קריאות והתקפות גזעניות מצד הקהל ומצד יריביו ואף ניסיונות לפצוע אותו במתכוון. הדבר מוביל לאיחוד השורות בקרב שחקני הדודג'רס, כשאלו שעדיין לא מסכימים לשיתופו מורחקים מהקבוצה. רובינסון מצטיין ומול מגיש שפגע בו בעבר, חובט להום ראן שמבטיח את העפלת הקבוצה לוורלד סיריס. מבקרת הקולנוע אן הורנדיי מהוושינגטון פוסט העניקה לסרט 3 מתוך ארבעה כוכבים וציינה שסוף סוף נעשה סרט הראוי לאגדה. איי. או. סקוט מהניו יורק טיימס ציין שבריאן הלגלנד, במאי הסרט, הקריב את הסיכוי ליצור סרט מצוין על חשבון הרצון להפוך אותו נגיש ומעורר השראה לקהל. על אף שאינו מדייק בכל הפרטים ההיסטוריים, הסרט נשאר נאמן לעובדות ולאופיו של גיבור הסיפור ובכך מצליח להזכיר לצופים על השפעתו. קלאודיה פויג מיו.אס. איי טודיי ציינה שנדרש במאי מגושם כדי להפוך סיפור כה מרתק וחשוב כמו זה של ג'קי רובינסון לסרט "נוסחתי". היא שיבחה את משחקו של בוסמן, אך התאכזבה מכך שהסרט לא מתרכז מספיק ברובינסון, אלא בדמות משנה של בראנץ' ריקי. בסוף השבוע הראשון להקרנתו כבש הסרט את פסגת הסרטים המכניסים עם 27 מיליון דולר במכירות כרטיסים. סך הכל הכניס בארצות הברית כ-95 מיליון דולר. אתר האינטרנט הרשמי של 42 "42", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "42", באתר נטפליקס "42", באתר AllMovie (באנגלית) "42", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "42", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "42", באתר Metacritic (באנגלית) "42", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר הסרט Five things to like about ’42,’ the movie about Jackie Robinson, אתר Yahoo! על הסרט באתר history vs. hollywood Finally, a ﬁlm worthy of a legend, וושינגטון פוסט, 12 באפריל 2013 That Rookie at First Is in a New Position, ניו יורק טיימס, 11 באפריל 2013 '42' is solid, but no hall of famer, יו.אס.איי טודיי, 11 באפריל 2013
דורדון (נהר)

נהר דורדון (בצרפתית: Dordogne, באוקסיטנית: Dordonha) הוא נהר בדרום צרפת שמתחיל בפואי דה סנסי (Puy de Sancy) שהוא ההר הגבוה במאסיף סנטרל ובמורדו הוא מתלכד עם הנהר גארון, והם יוצרים יחד את שפך הנהר ז'ירונד. הז'ירונד זורם לאוקיינוס האטלנטי. אגן ניקוזו של הנהר הוכרז ב-2012 על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית. שלא כפי שניתן לחשוב, השם אינו שם חדש שנוצר מהלחם של Dore (זהב) ו-Dogne. אלא מדובר על שם ותיק שהגיע מקלטית שבה הקידומת Dur או Dour (מים) ייצגה שמות של נהרות כמו נהר דורו. השם הראשון שניתן לנהר שעליו ידוע הוא Durānius ולאחר מכן נקרא בשמות נוספים כמו Dorononia fluvius, Dornonia במאה השביעית ולבסוף Dordonia במאה ה-11. הנהר דורדון יוצא מהר הגעש הרדום פואי דה סנסי שהוא ההר הגבוה במרכז צרפת. הנהר נוצר באיחוד של שני פלגי הרים, הדור, שמתחיל בראש ההר בגובה של 1,885 מטר, והדון שמתאחד איתו בגובה 1,366 מטר. הוא זורם כ-500 ק"מ עד העיירה אמבז שבמחוז ז'ירונד, שם הוא מתאחד עם הגארון שיחד יוצרים את שפך הנהר ז'ירונד. הדורדון עצמו עובר דרך שישה מחוזות ואגן הניקוז שלו עובד דרך חמישה מחוזות נוספים. מדיה וקבצים בנושא דורדון בוויקישיתוף דורדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בכתביו של סידוניוס אפולינאריס בכתביו של גרגוריוס מטור
ישראל שינדלר

ישראל שינדלר (1940 – 16 באוקטובר 1973) היה לוחם בצה"ל שעל לחימתו במלחמת ששת הימים עוטר בעיטור העוז. שינדלר נולד בהונגריה בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. משפחתו גורשה למחנה טרזיינשטט בצ'כיה ושרדה את השואה. בשנת 1948 הגיעו שינדלר ואחיו לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. משפחתו התגוררה במושב ניר גלים שאוכלס בעיקר על ידי ניצולי שואה מהונגריה. הוא למד בישיבה הקטנה של פוניבז' ומשם המשיך את לימודיו בישיבה הגבוהה של ישיבת חכמי לובלין בבני ברק. עם הגיע זמן גיוסו התגייס במסגרת גרעין נח"ל של קיבוץ שעלבים. בשנת 1958 התגייס ושירת בחטיבת הצנחנים. שימש לוחם וכמפקד כיתה. כשנה וחצי לאחר גיוסו נפצע קשה מרסיס פגז, ושכב כשנה בבית החולים. עם שחרורו מבית החולים נאבק כדי להעלות את הפרופיל הרפואי שלו. מאבקו הצליח והוא שירת במילואים במסגרת פלוגת הסיור של אחת מחטיבות המילואים של הצנחנים. לאחר שחרורו חזר לעבודת המשק. בשנת 1965 נישא לכוכבה, עמה התגורר במושב בית גמליאל ושם נולדו לו ארבעת ילדיו. במלחמת ששת הימים גויס שינדלר במסגרת סיירת 75 של חטיבת הצנחנים 80 והשתתף בקרב על ירושלים. בקרב על גשר גת שמנים בשישי ביוני, עסק שינדלר בפינוי פצועים תחת אש. הוא פינה פצוע אחד ושב לפנות פצוע נוסף, בגדיו של פצוע זה בערו ושינדלר ניסה לכבות את האש בידיו החשופות. תוך כדי פינוי נורתה עליהם אש, הפצוע נהרג, ושינדלר קפץ מהגשר מגובה של שבעה מטרים למקום מחסה. כשהוא נקוע ברגלו וידיו חרוכות הגיע בכוחות עצמו לתחנת הפינוי. על מעשהו זה הוענק לו ציון לשבח מטעם הרמטכ"ל, רב-אלוף יצחק רבין. העיטור הומר לימים לעיטור העוז. במוצאי יום הכיפורים גויב שינדלר ליחידתו. בליל כ' בתשרי תשל"ד (15 - 16 באוקטובר), במסגרת מבצע אבירי לב - הצליחה לעברה המערבי של תעלת סואץ, הוטל על כוח של גדוד הסיור לפרוץ את צומת "טרטור-לכסיקון". במעבר הצומת נתקל הכוח באש כבדה. הזחל"ם שבו היה שינדלר מש"ק סיור נפגע והוא נהרג. שינדלר נקבר בחלקה הצבאית בבית הקברות בהר הזיתים. קורות החיים של ישראל שינדלר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון עיטור הגבורה שהוענק לישראל שינדלר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל ישראל שינדלר, באתר הגבורה אתר יד לנופלים של חטיבה 14 סיפור הקרב על הגשר באתר עיר דוד
רובה מים

רובה מים או אקדח מים (באנגלית: Super Soaker או Water Gun) הוא צעצוע המתיז מים, בדומה לירי ברובה. רובי המים מעוצבים לרוב, בדומה לכלי ירי אישיים, אך בגדלים מגוונים יותר. הם ברוב המקרים, עשויים מפלסטיק. ישנם 4 סוגים עיקריים של רובי מים: מבוסס על לחץ אלסטי (Elastic) מבוסס על לחץ אוויר (Air). אלו הרובים היותר נפוצים כיום בחנויות מובסס בוכנה (Piston). רובים ללא תא לחץ. בעת ביצוע הפמפום / לחיצה המים נורים החוצה מבוסס מונע חשמלי (Motorized). רובים הדורשים שימוש בסוללות. ללא תא לחץ. וניתן להפעילם ביד אחת. בצעצוע זה מקובל מאוד לשחק בבריכה. כמו כן, המשחק בו נפוץ בחג השבועות (חג המים). מדיה וקבצים בנושא רובה מים בוויקישיתוף
רצועת אורינוקו

רצועת אורינוקו (בעבר נודעה כ'רצועת הזפת'; בספרדית: Faja Petrolífera del Orinoco, מילולית 'רצועת הנפט של אורינוקו') נמצאת בוונצואלה, מצפון לנהר האורינוקו, מדרומן של המדינות גואריקו, אנסואטגי, מונגס, ודלטה אמקורו, ומשתרעת על שטח של 55,314 קמ"ר. אורכה 600 ק"מ, רוחבה נע בין 50 ל-100 ק"מ, והיא נחשבת למאגר הגדול בעולם של נפט כבד מאוד או נפט אקסטרה-כבד (< API של °‏10). מעבר להיותו בעל צפיפות גבוהה (בין 934 ל-1,050 ק"ג למטר מעוקב), הנפט של אורינוקו הוא גם עתיר גופרית (35,000 מיליגרם לליטר בממוצע) ובעל תכולה גבוהה של ונדיום וניקל, אך דווקא בעל צמיגות נמוכה (מה שמבדיל אותו מנפט כבד אחר). המכון הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) העריך בשנת 2009 שהרצועה אוצרת 513 מיליארדי חביות נפט כבד בנות הפקה מבחינה טכנית (באמצעות הטכנולוגיה הקיימת). ונצואלה עקפה בשנים האחרונות את ערב הסעודית כמדינה בעלת עתודות הנפט המוכחות הגדולה בעולם בזכות העתודות של רצועת האורינוקו. בשנת 2012 העריכה חברת BP הבריטית את העתודות המוכחות ברצועה (נכון לסוף 2011) ב-220 מיליארדי חביות מתוך סך הכל העתודות של ונצואלה הנאמדות ב-296.5 מיליארד חביות. אורימולסיה רשימת מדינות על-פי עתודות הנפט המוכחות יעל גרונטמן, ‏ונצואלה מובילה רזרבות הנפט בעולם: 'יספיקו ל-200 שנה', באתר גלובס, 16 בינואר 2011 "צ'אבז: 'יש לנו עתודות נפט ל-200 שנה, יותר מכל מדינה בעולם", באתר מעריב, 20 בינואר 2011 "Heavy Oil Resources of the Orinoco Oil Belt, Venezuela", Geology.com Manik Talwani, The Orinoco Heavy Oil Belt in Venezuela, The James A. Baker III Institute for Public Policy of Rice University, September 2002 "Heavy Oil in Venezuela: Challenges & Perspectives(הקישור אינו פעיל)", La Jolla XIX Latin American Energy Conference, IPD Latin America, 1 May 2010 Sarah Wykes, "Abstract: Venezuela – The Orinoco Belt", The Heinrich Böll Foundation, 10 October 2012 SUN Xiaofei and others, "A Case Study on Foamy Oil Characteristics of the Orinoco Belt, Venezuela", Advances in Petroleum Exploration and Development, Vol. 5, No. 1 (2013), pp. 37-41 ערך זה הוא קצרמר בנושא נפט וגז ובנושא גאוגרפיה של ונצואלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.