laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמסונג גלקסי נוט II

Samsung Galaxy Note II (בתעתיק לעברית: סמסונג גלקסי נוט 2) הוא טלפון חכם בעל מסך מגע של חברת סמסונג. שני מסדרת ה-Samsung Galaxy Note. המכשיר משלב יכולות של טלפון סלולרי ומחשב כף יד המסוגל להתחבר לאינטרנט, וכמו כן, יכולות של טאבלט. המכשיר הוצג לראשונה ב-29 באוגוסט 2012, בלונדון, והושק באוקטובר. המכשיר כולל מסך מסוג HD Super Amoled RGB ברזולוציה של 1280x720 בגודל "5.5 כאשר דחיסות הפיקסלים עומדת על 267 ppi. זכוכית המסך היא מסוג Gorilla Glass 2 של חברת Corning. הוא מכיל מעבד מרובע ליבות 1.6 Ghz מסוג Exynos של סמסונג. לטלפון מצלמה אחורית ברזולוציית 8 מגה-פיקסל ופלאש LED. מצלמה זו מסוגלת להקליט וידאו באיכות של 1080p במהירות של 30FPS (פריימים לשנייה). קיימת גם מצלמת 1.9 מגה פיקסל קדמית לשיחות וידאו באיכות HD. למצלמה תכונות כמו פוקוס אוטומטי, תיוג מיקום, זיהוי חיוך ומייצב תמונה. המצלמה מסוגלת לצלם כמה תמונות ולבחור מהן את התמונה הכי טובה (best photo) ואף לבחור את התמונה שבה כולם מחייכים ומסתכלים למצלמה (best faces). חיישנים - למכשיר קיים חיישן תנועה מבוסס טכנולוגית גירוסקופ, המאפשר לבצע פעולות שונות באמצעות מחוות. כמו כן, קיים חיישן קרבה, NFC וברומטר. כניסות - למכשיר כניסות מיקרו USB (גרסה 2.0) לטעינה ולחיבור למחשב, וכניסת אודיו 3.5 מילימטר לאוזניות. קישוריות - למכשיר קישוריות Wi-Fi בתקנים b/g/n וכן WiFi Direct לחיבור ישיר בין שני מכשירים, בלוטות' 4.1.0 עם A2DP, מקלט GPS. רשת - תמיכה בדור 2.5: 2.5G (GSM/ GPRS/ EDGE): 850 / 900 / 1800 / 1900 MHz, דור 3: (HSPA+ 21Mbps)‏: 850 / 900 / 1900 / 2100 MHz ודור 4 (בשווקים מסוימים). תמיכה בקבצים - המכשיר תומך בקובצי קול בפורמטים MP3 ,WAV ,eAAC, ובקובצי וידאו בפורמטים MP4 WMV ,H.264 ,H.263 ,DivX ,XviD. גודל - גובהו של המכשיר הוא 151.1 מ"מ, רוחבו 80.5 מ"מ, עוביו 9.4 מ"מ ומשקלו 180 גרם. סוללה - סוללת ליתיום-יון בהספק של 3100 mAh, נשלפת וניתנת להחלפה. למכשיר אפשרות לטעינה אלחוטית של הסוללה. צבע - המכשיר זמין בצבעים אפור "טיטניום", ולבן "שיש". המכשיר מגיע עם עט סטיילוס המכונה S-Pen ומביא איתו מגוון יכולות: Air View- המכשיר מאפשר להציג תצוגה מקדימה של סרטים, הודעות דוא"ל ועוד ללא מגע במסך באמצעות החזקת העט מעל המקום הרצוי במסך. Popup Note - כשלוחצים על הכפתור שעל העט פעמיים על המסך נפתח חלון קטן של S-Note שבו ניתן לרשום הערות. הטלפון מגיע עם מערכת ההפעלה אנדרואיד של גוגל בגרסה 4.1.1 (Jelly Bean) עם ממשק ה-TouchWIZ Nature UX החדש של סמסונג בשנת 2014 יצא לאור עדכון נוסף למכשיר זה בשם kitkat) 4.4.2) סמסונג החלה למכור את המכשיר במגוון מדינות. ב 3/11/12 היא דיווחה שנמכרו 3 מיליון יחידות של המכשיר. ב 25 בנובמבר 2012 דיווחה כי 5 מיליון יחידות נמכרו. מדיה וקבצים בנושא Samsung Galaxy Note II בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי נוט II (באנגלית) Galxy Note 2 באתר סמסונג
הסנגהה התלת-לאומי

הסנגהה התלת-לאומי (בצרפתית: Trinational de la Sangha או TNS) הוא כינויו של מקבץ אזורי שימור חוצה-גבולות, השוכן משני צדדיו של נהר סנגהה, יובלו הימני של נהר קונגו, בשטחן של הרפובליקה של קונגו במזרח, הרפובליקה המרכז-אפריקאית בתווך וקמרון במערב. המקבץ כולל את שלושה פארקים לאומיים: לובקה (Lobéké) בקמרון הוכרז בשנת 2001 והוא משתרע על-פני שטח של 2,178.54 קמ"ר; דזאנגה-נדוקי (Dzanga-Ndoki) ברפובליקה המרכז-אפריקאית נוסד בשנת 1990 והוא נחלק לשני חלקים נפרדים – דזאנגה בצפון בשטח של 495 קמ"ר ונדוקי בדרום ששטחו 1,220 קמ"ר. בין שני החלקים מחברת שמורת הטבע דזאנגה-סנגהה; נובאלה-נדוקי (Nouabalé-Ndoki) ברפובליקה של קונגו ששטחו 3,865.92 קמ"ר והוא מוכרז מאז 1993. בשנת 2000 נחתם הסכם לשיתוף-פעולה בין שלוש המדינות, והסנגהה התלת-לאומי נוסד בשנת 2007. בשנת 2012 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בשטח כולל של 7,542.86 קמ"ר, והוא מוקף באזור חיץ בשטח של 17,879.5 קמ"ר המכונה, לעיתים, בשם אזור נוף הסנגהה התלת-לאומי. הסנגהה התלת-לאומי מצטיין ביערות גשם רחבי היקף של עצים נשירים וירוקי עד, ביצות מיוערות (Swamps) וביצות המוצפות באופן תקופתי, אגמים, וכן מספר סוגים של אזורים פתוחים העשויים מאדמת סחף. אזורים אלה, שרק 138 מהם תועדו, נחלקים לאזורים פתוחים לאורך נהרות ונחלים ("Baïs") ואזורים הנמצאים בשקעים טופוגרפיים (Yangas). האזורים הפתוחים שונים זה מזה מבחינת שטחם, האדמה ממנה הם עשויים וההידרולוגיה המאפיינת אותם, ולכן התפתחו בהם מאפייני פאונה ופלורה שונים. נוסף על איכויותיהם הטבעיות, מאפשרים אזורים אלה לערוך תצפיות מדעיות ותיירותיות שאינן מתאפשרות דרך-כלל ביערות גשם אחרים. לעושרו של הסנגהה התלת-לאומי תורמת העובדת שהוא שוכן באזור המעבר שבין צמחיית אגן הקונגו וצמחיית האזור הגינאי. בנוסף, האזור השתמר היטב ביחס לאזורים אחרים באגן הקונגו בשל הנוכחות האנושית הדלה בו. לאורך ההיסטוריה הסתכמה השפעת האדם באזור בקיומן של חברות נודדות של ציידים-לקטים מוגבלות, ואף שכ-30% משטחו נוצל בחלקו למטרות מסחריות במחצית השנייה של המאה ה-20; כיום הוא הולך ושב למצבו הטבעי, עם שחזורו של החורש, וצפיפות האוכלוסין ברחביו נמוכה ביותר. באזור מספר בתי גידול שונים למיני בעלי חיים רבים, חלקם אנדמים, אחרים נדירים או נמצאים בסכנת הכחדה. בנהר הסנגהה, החוצה את האזור מצפון לדרום ומהווה את הנהר העיקרי בו, חיות אוכלוסיות גדולות של תנין היאור ושל דג הטרף Hydrocynus goliath העשוי להגיע לאורך של 1.5 מטר. פסיפס היערות והאזורים הפתוחים מושך מיני יונקים שונים דוגמת פיל יער אפריקני שאוכלוסייתו מצטיינת במספרה, בבריאותה וביחס מספרי שווה בין המינים; אוכלוסיות גדולות של גורילות ושימפנזות שלפי ההערכה חלק גדול מהן לא פגש מעולם באדם, מספר מיני אנטילופות כגון קודו הביצות, בונגו, אוריבי, ואנטילופת בייטס, תאו אפריקני, וכן מספר מינים של חזיר בר. תפוצתם של מספר מינים מוגבלת לאחד מצדדיו של נהר סנגהה, ואצל אחרים ניכרים הבדלים התנהגותיים בין אוכלוסיות השוכנות ממזרח ומערב לו. מדיה וקבצים בנושא הסנגהה התלת-לאומי בוויקישיתוף מידע אודות אגן הניקוז של הסנגהה מסתור תצפית בפארק הלאומי לובקה תאו היער בשטח פתוח בפארק הלאומי לובקה גורילה בפארק הלאומי נובאלה-נדוקי פיל יער אפריקני בפארק הלאומי נובאלה-נדוקי
אמין אל הינדי

אמין אל הינדי (1940 – 17 באוגוסט 2010) היה ראש המודיעין של הרשות הפלסטינית, היה ממנהיגי ארגון ספטמבר השחור ואחד החשודים במעורבות בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בה נהרגו 11 ספורטאים ומאמנים ישראלים. אל הינדי נולד בעזה, וכנער צעיר היה מראשוני הפעילים בארגון הפת"ח שהקים יאסר ערפאת בשנת 1950. בשנת 1971 היה בין מייסדי הארגון ספטמבר השחור שהוקם על מנת לנקום את גירוש הארגונים הפלסטינים מירדן ובתפקיד זה היה בין המתכננים של הרצח באולימפיאדת מינכן. בשנת 1990 בעקבות הסכמי אוסלו התירה לו ישראל לחזור לגדה המערבית, ברמאללה הוא היה פקיד בכיר ברשות הפלסטינית ושימש כמפקד המודיעין והביטחון הכללי הפלסטיני עד לשנת 2005, בתפקיד זה היה בקשרים עם מפקדים בצה"ל ובשב"כ. ב-17 באוגוסט 2010 מת אל הינדי בירדן ממחלת הסרטן, הלווייתו נערכה ברמאללה ולאחר מכן הועברה גופתו לרצועת עזה שם נקבר. מת אמין אל-הינדי, הקשור לטבח במינכן ב-1972, באתר ynet, 18 באוגוסט 2010
צ'הארמחאל ובח'תיארי

פרובינציית צַ'הַארְמַחאל ובַּחְ'תיאַרי (בפרסית: استان چهارمحال و بختیاری, אסתאנ־י צ'הארמחאל ו בח'תיארי) היא אחת מ־31 הפרובינציות של איראן. היא שוכנת בדרום־מערב המדינה ובירתה היא שַהְרֶכֹּרְד. לפרובינציה שטח של 16,332 קילומטרים רבועים ואוכלוסייה של 856,910 בהערכת 2006. מדיה וקבצים בנושא צ'הארמחאל ובח'תיארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'הארמחאל ובח'תיארי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מהר"ם מינץ

רבי משה מינץ בן רבי יצחק הלוי מינץ (בסביבות שנת קע"ה, 1415 – בסביבות שנת ה'ר"ם, 1480), מכונה המהר"ם מינץ (=מורנו הרב רבי משה מינץ). רבי משה ממינץ היה תלמידם של גדולי אשכנז - ר' זלמן כ"ץ - המהרז"ך, ר' יעקב וייל - המהרי"ו, ר' ישראל איסרליין - המהרא"י, ר' זלמן יענט ועוד. נישא למינלין. הוא שימש ברבנות בכמה קהילות בגרמניה ונחשב בין גדולי הדור. דודנו הוא רבי יהודה מינץ (המהר"י מינץ). בסוף ימיו עבר לפוזנא שבפולין ואף התכוון לעלות לארץ אלא שנפטר לפני שעלה בידו לעשות זאת. ספרו שו"ת מהר"ם מינץ נדפס לראשונה בקראקא בשנת שע"ז (1617), ולכן לא הובאו פסקיו בדברי רבי יוסף קארו והרמ"א. שו"ת המהר"ם מינץ יצא לאור במהדורה מתוקנת על ידי הרב י"ש דומב בהוצאת מכון ירושלים (תשנ"א - 1991), ונכלל במאגר פרויקט השו"ת של אוניברסיטת בר-אילן. משה בן יצחק מינץ (1415-1480), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ורוניקה רות'

ורוניקה רות' (באנגלית: Veronica Roth; נולדה ב-19 באוגוסט 1988) היא סופרת אמריקאית הידועה בזכות הטרילוגיה הדיסטופית רבת-המכר שכתבה לנוער בשם "מפוצלים". את הספר הראשון בטרילוגיה כתבה בהיותה סטודנטית, ספר שזכה לעיבוד קולנועי בדמות הסרט "מפוצלים", שיצא במרץ 2014. רות' בוגרת חוג כתיבה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. היא מתגוררת בשיקגו, ארצות הברית, ונשואה לצלם נלסון פיץ'. על הספר השני של ורוניקה רות', "מורדים", יצא סרט קולנוע הנושא את שמו במרץ 2015. מפוצלים (2011), הוצאת הקיבוץ המאוחד מורדים (2012), הוצאת הקיבוץ המאוחד נאמנים (2014), הוצאת הקיבוץ המאוחד פור (2015), הוצאת הקיבוץ המאוחד לחרוט את האות (2017) מדיה וקבצים בנושא ורוניקה רות' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ורוניקה רות' (באנגלית) ורוניקה רות', ברשת החברתית פייסבוק ורוניקה רות', ברשת החברתית אקס (טוויטר) ורוניקה רות', ברשת החברתית אינסטגרם ורוניקה רות', ברשת החברתית Goodreads ורוניקה רות', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ורוניקה רות (1988-), דף שער בספרייה הלאומית אתר המחברת (אנגלית)
שרגא פייבל קנול

שרגא פייבל (פייבוס) קנול (Phoebus Knoll; ט"ז בחשוון תר"פ, 9 בנובמבר 1919 - כ"א בשבט תשע"ב, 14 בפברואר 2012) היה איש עסקים, מלונאי ופילנתרופ יהודי. נולד בווינה כבנם הצעיר של צבי ודבורה קנול, שהיגרו מגליציה לאוסטריה בעקבות מלחמת העולם הראשונה. הועסק בקליניקה של דוצנג שטיין בעיר וינה כטכנאי שיניים. עם עליית הנאצים לשלטון ולאחר שחוו את מאורעות ליל הבדולח, נמלטו בני המשפחה מאוסטריה בדרכים שונות והתיישבו בקראקס, ונצואלה, והיו ממניחי היסודות לקהילה היהודית המקומית. (עיין ספרו של מנחם גלרטר - ציוני לכל החיים/זכרונות ומעשים - ..." “סליחות” אמרתי בביתם של משפחת קנול, אשר שלחה לי מדי בוקר בבוקר אוטו הדור ואחרי תפלת “שחרית” החזירני אל המלון. בביתם של משפחת קנול, שעמד באחד הפרברים, היה “מנין” בכל ימות השנה, ו“לימים הנוראים” זימנו חזן מניו יורק") קנול ניצל את הידע הדנטלי שרכש ועסק בשיווק ציוד למעבדות שיניים, שהתפתחו לאחר זמן לסחר בציוד רפואי כללי, בין השאר הוא היה הראשון ליבא לוונצואלה מכונות רנטגן, וכן הקים עבור ממשלת וונצואלה בית חולים בתפוסה של 1,000 (!) מיטות בשנות החמישים. בהמשך התפרס לתחומי השקעה נוספים ומסועפים וזכה להצלחה רבה בעסקיו. בתחילת שנות ה-60 עלה לישראל והתיישב בתל אביב. בשנת 1964 חנך יחד עם אחיו מנחם מנדל את "מלון דבורה" ברחוב בן-יהודה בתל אביב כמלון יוקרתי כשר למהדרין, שהציג לראשונה בישראל מעלית שבת. שם המלון הנציח את אמו המנוחה דבורה. המבנה, שהיה בשעתו אחד המבנים הגבוהים בתל אביב, זכה לסיקור בכתב העת הבינלאומי "Time Magazine", שאף הציג תצלום של האחים קנול בעת קריאת התורה בבית הכנסת המהודר שבמלון. קנול עסק בפעילות פילנתרופית, בתחומים רבים, סייע והקים בתי מדרש כוללים וישיבות, היה פעיל בהיקפים גדולים בחלוקת ערכות מזון לנזקקים מדי חודש בחודשו, ובפעילויות רבות נוספות שרק חלק מהן נחשפו לציבור. מיזם נוסף שמומן על ידו, הוא הוצאתו לאור של מהדורת ארבעה טורים השלם בהוצאת 'מכון שירת דבורה' (22 כרכים). המיזם, ההדרת ספר ארבעה טורים על פי כתבי יד, שהעבודה עליו החלה במכון ירושלים - נקלע לקשיים, בהותירו כעשרת אלפים מנויים מאוכזבים. קנול רכש את המיזם ובהשקעה לא מבוטלת איפשר את המשך עבודת הההדרה עד לסיום המהדורה ושיווקה. פעילות הארגון "בינינו" מוקדשת לזכרו. נטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות, לצד הוריו ואחיו. הותיר אחריו את רעיתו, ארבעת ילדיו, נכדים ונינים. נועם דביר, מלון דבורה בת"א עלול לאבד את אופיו המודרניסטי, באתר הארץ, 18 באפריל 2012 הודעה על פטירתו, באתר בחדרי חרדים Judaism: Synagogue with Bedrooms, באתר טיים יצחק דנון, ‏ילדיו של מנדל קנול: זכותנו להירשם כבעלי מניות בחברות מלון דבורה וקנוליה, באתר גלובס, 3 בדצמבר 1999 יורחב מלון "דבורה" בת"א, הצופה, 23 בדצמבר 1964
יעקב עשהאל

יעקב עשהאל (24 בדצמבר 1924 – 2 באוקטובר 2012), שנודע בכינויו הסוס הלבן, היה רב-נגד בצה"ל ששימש כנגד המשמעת של בית הספר לשריון במחנה ג'וליס מ-1957 ועד לשחרורו משירות הקבע בשנת 1985 והיה מהבולטים שברס"רים והנערצים בצה"ל. עשהאל נולד ב-24 בדצמבר 1924 בסלוניקי, והתחנך באיסטנבול שבטורקיה, לאחר שמשפחתו ברחה מהנאצים עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. עשהאל התגייס לצבא הטורקי. הוא עלה לישראל בגפו במסגרת עליית הנוער בשנת 1949 בגיל 25, זמן קצר לאחר קום המדינה. חודשים ספורים לאחר עלייתו התגייס לגדוד 79 של חיל השריון. הוא לקח חלק במבצע קדש, במהלכו שימש כרב-סמל פלוגתי של סיירת חטיבה 7. בשנותיו הראשונות בצה"ל שירת עשהאל גם במפקדת חטיבה 7. מיד לאחר מבצע קדש קיבל על עצמו את תפקיד רס"ר בית הספר לשריון. הוא מילא את התפקיד קרוב לשלושים שנה, מ-1957 ועד ליציאתו לגמלאות ב-1985 בגיל 61. בשנה זו עבר בסיס ההכשרות של החיל למחנה סיירים שבדרום. עשהאל היה בשירות קבע במרבית מלחמות ישראל - במבצע קדש, במלחמת ששת הימים, ביום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. הוא זכה כבר בשנות החמישים לכינוי "הסוס הלבן", בשל צבע שערו והליכתו הזקופה והאצילית. אולם אסור היה להשמיע כינוי זה בנוכחותו. דורות של לוחמים וקצינים עברו תחת עשהאל, ורבים מהם טיפסו אחר כך לדרגות הקצונה הבכירות. בבסיסו בוצעו כל ההכשרות של חיל השריון, שכללו פרק הטירונות, מקצועות טנקים, קורס מפקדי הטנקים, קורס קציני השריון וקורסים מקצועיים נוספים. כרס"ר הבסיס, היה מסמליו הבולטים של המחנה. רבים מבוגרי חיל השריון רואים בו כמעצבה הגדול של המשמעת השריונאית. הוא היה ידוע במשמעת הקפדנית שהוביל, לצד האהבה והדאגה הרבה שהפגין כלפי החיילים הרבים שעברו תחת פיקודו. עשהאל ראה בכאב רב את האובדן הגדול של חיל השריון במלחמת יום הכיפורים, ונפילת רבים שאותם הכיר אישית. יום הולדתו ה-80 נחגג על ידי צה"ל ובכיריו אירוע לכבודו באנדרטת השריון בלטרון. עשהאל התגורר באשקלון. היה אב לבן ובת, שהלכו בעקבותיו והיו לקצינים בחיל השריון. עשהאל נפטר בט"ז בתשרי ה'תשע"ג (2 באוקטובר 2012), ונטמן בבית העלמין אשקלון. יונה שמשי, "הסוס הלבן" וביתו, דבר, 29 באוקטובר 1976 דב גולדשטין, משפחת השיריונרים של "הסוס הלבן" | ספל קפה עם רב-סמל בכיר עשהאל יעקב, מעריב, 10 בנובמבר 1978 עידן סונסינו, אתר צה"ל, נפטר רנ"ג יעקב עשהאל, הרס"ר המיתולוגי של חיל השריון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 3 באוקטובר 2012 יואב זיתון, הלך לעולמו "הסוס הלבן", רס"ר השריון המיתולוגי, באתר ynet, 2 באוקטובר 2012 אתר "יד לשריון": "9 באוקטובר 2012: יעקב עשהאל - "הסוס הלבן" - הרס"ר המיתולוגי של השריון איננו" לילך שובל, "הוא היה קשוח, אבל עם לב זהב", באתר ישראל היום, 26 בפברואר 2013 אמיר בוחבוט ואבנר בורוכוב‏, הרס"ר הראשון של בית הספר לשריון הלך לעולמו, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2012 יעקב עשהאל, באתר "מוזיאון משפחות ראשון לציון" גיא ורון ניר דבורי, ‏רס"ר השריון המיתולוגי, רנ"ג יעקב עשהאל, הלך לעולמו בגיל 88, באתר ‏מאקו‏, 2 באוקטובר 2012 יעקב עשהאל, באתר israeldefense, תאריך 2 באוקטובר 2012 עוזי ברוך, מפקדים וחיילים מצדיעים לרס"ר המיתולוגי, באתר "ערוץ 7", 2 באוקטובר 2012 יעקב עשהאל, באתר "פרש" עידן סונסינו, אתר צה"ל, נפטר רנ"ג יעקב עשהאל, הרס"ר המיתולוגי של חיל השריון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 3 באוקטובר 2012. אתר "Billiongraves" יואב זיתון, הלך לעולמו "הסוס הלבן", רס"ר השריון המיתולוגי, באתר ynet, 2 באוקטובר 2012.
אמנות מודרנית

אמנות מודרנית, או מודרניזם, הוא כינוי לאמנות שנוצרה משלהי המאה ה-19 ועד לשנות השבעים של המאה ה-20. אמנות מודרנית מתאפיינת בגישה לפיה יצירות אמנות בתחומים אלה אינן חייבות להדמות לאובייקט המופיע בהן, משום שהמצאת הצילום הפכה יעד זה למיושן. במקום זאת החלו אמנים לעסוק בניסיונות חדשניים להצגת העולם, וברעיונות חדשניים על הטבע, החומרים ומטרות האמנות, מתוך גישות אסתטיות שונות. לא הכול התרגלו למהפכה זו בדרכה של האמנות, שמצריכה הסתגלות של הצופה. יצירה קוביסטית, לדוגמה, עלולה להיות בלתי מובנת לצופה בה, אם הוא לא מכיר את הז'אנר של היצירה, ואת הסיבות להיווצרותו. כך הדבר גם ביצירה דאדאיסטית או סוריאליסטית. הכרת הז'אנר של היצירה, והבנת הסיבות לקונוונציות שלו, יכולים לשמש כעוגן פרשני. אחד התאורטיקנים המרכזיים של האמנות המודרניסטית היה האמריקאי קלמנט גרינברג שראה את האמנות המופשטת כדרך לחדד את הנושא העיקרי של האמנות - תהליך יצירתה כדיאלוג בין האמן-היצירה-והצופה. פוסט-אימפרסיוניזם פוינטיליזם תנועת הנאביס סימבוליזם אר נובו הזצסיון הווינאי (Vienna Secession) יוגנדסטיל (Jugendstil) נאו אימפרסיוניזם אר דקו אקספרסיוניזם הגשר הפרש הכחול פוביזם קוביזם פוטוריזם אמנות מופשטת מופשט לירי מופשט גאומטרי סופרמטיזם אקספרסיוניזם מופשט דאדא סוריאליזם אוונגרד רוסי קונסטרוקטיביזם סופרמטיזם באוהאוס דה-סטיל ליריקה קונספטואלית יצירות של אמנות מודרנית מהוות לעיתים נושא ללעג, ואפילו לשנאה, מכיוונם של אנשים הרואים באמנות הקלאסית את הדרך האחת והיחידה ליצירה אמנותית בעלת ערך. בשנת 1937 הציגו הנאצים במינכן (ולאחר מכן בערים נוספות בגרמניה ובאוסטריה) תערוכה בשם "אמנות מנוונת" (Entartete Kunst). התערוכה נועדה להציג את כל מה שמושחת, מנוון וסוטה באמנות המודרנית, והוצגו בה יצירות של טובי האמנים המודרניים של המחצית הראשונה של המאה ה-20, ובהם אנרי מאטיס, פבלו פיקאסו, מקס ארנסט, פיט מונדריאן, אדוורד מונק, מארק שאגאל, וסילי קנדינסקי ועוד. התצוגה נחשבה לבלתי מוסרית, ולכן נאסר על ילדים לצפות בה. בשנת 1994 עלה להצגת בכורה המחזה "אמנות" מאת המחזאית הצרפתייה יסמינה רזה, שהנושא המרכזי בו הוא אדם שקונה "חתיכת בד צבועה לבן" בהון עתק. המחזה תורגם לכ-35 שפות, כולל עברית. בתחילת 2004 יצא לאור בעברית ספרו של הסאטיריקן אפרים קישון, "נקמתו המתוקה של פיקאסו", המהווה סאטירה ביקורתית על האמנות המודרנית. "אני לא סתם חושב שהאמנות המודרנית היא רמאות, אני פשוט יודע זאת", אמר קישון בראיון בגלי צה"ל. הספר ספג ביקורת ממספר אמנים ישראלים, בהם הצייר יאיר גרבוז, שכינה אותו "טקסט ילדותי ואלים". Brettell, Richard R., Modern Art 1851–1929: Capitalism and Representation (Oxford History of Art), Oxford University Press, 1st Edition, 1999. מסת"ב 978-0192842206 Avital, Tsion, Art versus Nonart: Art out of Mind, Cambridge University Press, 2003. מסת"ב  978-0521824651 Susie, Hodge, Why Your Five Year Old Could Not Have Done That: Modern Art Explained, Thames and Hudson, 2012. מסת"ב 978-0500290477 פנינה בר עוזרמן, תולדות האמנות המודרנית ברכה גולדנברג ונעמה כץ (עורכות), זרמים שונים באמנות המודרנית(הקישור אינו פעיל) אמנות מודרנית, דף שער בספרייה הלאומית
צ'ברקול

צ'ברקול (ברוסית: Чебарку́ль) היא עיר במחוז צ'ליאבינסק ברוסיה. ממוקמת על גדת אגם צ'ברקול, 78 ק"מ ממערב לבירת המחוז צ'ליאבינסק. בשנת 2017 התגוררו בעיר 39,914 תושבים. העיר ממוקמת בדרום הרי אורל, על גדות אגם צ'ברקול. שם העיר והאגם נובעים משפות טורקיות ומשמעותו "האגם המנומר היפה". העיר נוסדה בשנת 1736 כמבצר בגבול בין האדמות הרוסיות והבשקיריות ובהמשך הפכה לסטאניצה קוזאקית. קיבלה מעמד של עיר ב-25 באוקטובר 1951. העיר היא מקום מושבן של מספר יחידות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית העיר הוקמה כמוצב צבאי בשנת 1736 בגבול האימפריה הרוסית. המוצב הגן על הגבלות הדרום מזרחיים והיוותה נקודת מעבר עבור כוחות הקוזאקים שנעו בדרום הרי אורל. המבצר הוקם בהסכמת המנהיג הבשקירי טיימאס שאיוב, שהחזיק בבעלות על האדמות. בשנת 1774 המבצר היווה את מטה חילות הצבא שבפיקודו של ימליאן פוגצ'וב שתכנן לכבוש מכאן את העיר צ'ליאבינסק. אך המתקפה נכשלה והם חזרו לבסוף למבצר והבעירו אותו ושיקומו נמשך שנתיים. עד לפרוץ מהפכת פברואר הלך המבצר והתפתח וסביבו התפתחה עיר של ממש. לאחר מהפכת אוקטובר הושלטה בעיר ממשלת פועלים שניהלה את העיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה פונה אל העיר מפעל מתכות מהעיר אלקטרוסילה שהחל לייצר מוצרים ומפעל המתכות של צ'ברקול הפך למפעל היחיד בברית המועצות שייצר רכיבים עבור מנועים למטוסים. לאחר התפרקות ברית המועצות מפעל המתכות הפך לחברת מניות פתוחה בשם "אורלסקאיה קוזניצה" (Уральская кузница). ערך מורחב – פגיעת המטאור ברוסיה (2013) בפברואר 2013 מטאור התפוצץ בשמי מחוז צ'ליאבינסק וחלק ממנו נפל אל תוך אגם צ'ברקול הסמוך, תוך שהוא יוצר חור בגודל 6 מטרים בקרח שכיסה את האגם. מגזר הכלכלה העיקרית העיר הוא התעשייה. חברת המניות הפתוחה "אורלסקאיה קוזניצה" (ОАО Уральская кузница, מפעל המתכות לשעבר) מהווה למנוע כלכלי משמעותי עבור העיר ומייצר רכיבים ומכונות עבור התעשייה האווירית ומהווה חלק מקבוצת מצ'ל ומייצר 77% מכלל התוצר התעשייתי של העיר. נוסף לזה פועלים בעיר גם: מפעל הקרונות של צ'ברקול מפעל סויוז טפלוסטרוי מפעלי מזון שונים ענף הספורט הפופולרי בעיר הוא הוקי קרח ובעיר פועלת קבוצת הוקי קרח בשם זבזדה צ'ברקול המתמודדת באליפות מחוז צ'ליאבינסק. בעבר שיחקו בשורותיה שחקנים כדוגמת ולרי חרלמוב, ניקולאי מקארוב ושחקנים נודעים אחרים. משנת 2009 העיר מארחת את הטורניר לזכר דניס ליאפין של ליגת ההוקי הצעירה. בעיר פעלה בעבר קבוצת הכדורסל דינמו צ'ברקול. אצטדיון מטאלורג היכל הקרח "כוכב אורל" על שם ואלרי חרלאמוב ברית השחייה "אולימפיה" מדיה וקבצים בנושא צ'ברקול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ברקול יחידה צבאית На полигоне Чебаркуль стартовал танковый биатлон Официальный сайт ОАО «Мечел» Расписание турнира памяти Дениса Ляпина ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חפרפרת כיס

חפרפרת כיס (שם מדעי: Notoryctes) הוא סוג יחיד במשפחת חפרפרות כיס (Notoryctidae) בסדרת חפרפרות הכיס (Notoryctemorphia). חפרפרות הכיס הם יונקים נדירים החיים במדבריות דרום ומערב אוסטרליה (בעיקר במדבר טאנאמי, מדבר החול הגדול ומדבר גיבסון). מעט מאוד ידוע על חפרפרות הכיס. בסוג זה שני מינים חיים: חפרפרת כיס דרומית (Notoryctes typhlops; בשפת האבוריג'ינים: Itjaritjari). המין תואר לראשונה על ידי אדוארד סטירלינג ב-1891 על סמך ממצא שנאסף ב-1888. חפרפרת כיס צפונית (Notoryctes caurinus; בשפת האבוריג'ינים: Kakarratul). הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס תיאר את המין לראשונה ב-1920. קטן יותר בממדיו מחפרפרת הכיס הדרומית. מין נוסף - Naraboryctes philcreaseri, חי באמצע המיוקן. את מרבית זמנן מבלות חפרפרות הכיס מתחת לאדמה, ורק לעיתים נצפות מעל לפני האדמה, לרוב לאחר גשמים. חפרפרות הכיס חסרות את עצב הראייה והן לפיכך עיוורות. עיניהן המנוונות נמצאות מתחת לעור. במקום אוזניים חיצוניות יש להן זוג חרירים החבויים תחת שיערן הצפוף. צורת ראשן חרוט, ולהן עור קשה מעל החרטום וזנב קצר. אורך גופן 12 עד 16 סנטימטרים, משקלן 40 עד 60 גרם, והן מכוסות בפרווה לבנה בהירה. כיונק כיס יש לנקבות כיסים לנשיאת צאצאים, המצויים בצידו האחורי של הגוף כך שהם לא מתמלאים בחול, ובהם שתי פטמות מה שמאפשר נשיאת שני צאצאים בלבד בו זמנית. לחפרפרות הכיס רגליים קצרות. ברגל הקדמית שני טופרים גדולים ושטוחים המצויים באצבע השלישית והרביעית, ואלו משמשים לחפירה קדימה. ברגל האחורית שלושה טפרים קטנים המשמשים לדחיפת אדמה לאחור במהלך החפירה. הדמיון בין חפרפרות הכיס ובין החפרפרתיים בכלל והחפרפזיים החיים באפריקה בפרט, הוא דוגמה לאבולוציה מתכנסת. חפרפרות הכיס ניזונות מחרקים, ובעיקר מזחלי חיפושיות ופרפרים. מדיה וקבצים בנושא חפרפרת כיס בוויקישיתוף חפרפרת כיס, באתר ITIS (באנגלית) חפרפרת כיס, באתר NCBI (באנגלית) חפרפרת כיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חפרפרת כיס, באתר GBIF (באנגלית) אנתוני האם, ניו יורק טיימס, פקחי טבע מצאו חפרפרת כיס אוסטרלית נדירה, באתר הארץ, 3 במאי 2024 Benshemesh, J. (2004). Recovery Plan for Marsupial Moles Notoryctes typhlops and N. caurinus, 2005-2010. Northern Territory Department of Infrastructure, Planning and Environment, Alice Springs
מוניטו דל מונטה

מוניטו דל מונטה (שם מדעי: Dromiciops gliroides) הוא מין חית כיס קטנה ממשפחת המוניטיים (Microbiotheriidae). מקור שמו מספרדית, ומשמעותו שמו "קוף הרים קטן". המוניטו דל מונטה חי רק בדרום-מערב אמריקה הדרומית (צ'ילה וארגנטינה) והוא השריד האחרון של סדרת המוניטאים, והנציג היחיד של העל-סדרה חיות כיס אוסטרליות (Australidelphia) מחוץ לאוסטרליה. אורך וגופו של המוניטו דל מונטה הוא כ-11-12.5 סנטימטרים, והזנב באורך של כ-9 סנטימטרים. בית הגידול שלו הוא בסבך החזרן של צ'ילה וביער הגשם ולדיוויאן טמפרטה (אנ') שבדרום הרי האנדים. המין הוא לילי, וניזון בעיקר מחרקים ובעלי חיים קטנים ומפירות. המוניטו דל מונטה מתרבה באביב. האם ממליטה בין 1–4 בשגר, ויש לה כיס ובו ארבע פטמות. כאשר הוולדות גדולים מספיק ויכולים לעזוב את הכיס, הם יוצאים אל הקן שההורים בונים, או נישאים על גב האם. הוולדות נפרדים מההורים לאחר הגמילה מחלב. המין מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים. מדיה וקבצים בנושא מוניטו דל מונטה בוויקישיתוף מוניטו דל מונטה, באתר ITIS (באנגלית) מוניטו דל מונטה, באתר NCBI (באנגלית) מוניטו דל מונטה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מוניטו דל מונטה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מוניטו דל מונטה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מוניטו דל מונטה, באתר GBIF (באנגלית) מוניטו דל מונטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוניטו דל מונטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
סגנוזאורוס

סגנוזאורוס (שם מדעי: Segnosaurus) הוא סוג דינוזאור ממשפחת התריזינוזאוריים שחי במונגוליה בתקופת הקרטיקון. הוא היה השלד השלם יחסית הראשון של בן למשפחת התריזינוזאוריים שהתגלה. פירוש שמו הוא "לטאה איטית". המאובנים שלו נמצאו ליד אלה של קרובו הארליקוזאורוס ויש חוקרים המאחדים אותם לסוג אחד. החוקר גרגורי ס. פאול מעריך שדינוזאור זה הגיע לאורך 6 מטרים. למרות גודלו הוא היה יכול לעמוד זקוף ולהשתמש בטפריו הארוכים כדי להגיע לצמרות עצים ולהגיע לעלים, בדומה לעצלני הקרקע. היו לו שיניים מעטות בלסתו וחלק מהחוקרים סוברים שמבנה זה נועד לעזור לו להתבסס על תזונה מנמלים וטרמיטים שבעזרת טפריו הגדולים פרץ לקינם. בנוסף ייתכן שהטפרים נועדו להגנה מטורפים. דינוזאור זה הופיע במשחקים פארק היורה 3: בניית פארק ועולם היורה: המשחק. מדיה וקבצים בנושא סגנוזאורוס בוויקישיתוף סגנוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סגנוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שונוזאורוס

שונוזאורוס (שם מדעי: Shunosaurus) הוא סוג זאורופוד קטן מאמצע תקופת היורה, מלפני כ-170 מיליוני שנים, וככל הנראה אורך חייו היה מעל 120 שנה. אורכו הגיע כעשרה מטרים. דינוזאור זה התגלה בסצ'ואן, סין ושמו נגזר מהמילה "שו" ("Shu") שהיא שם קדום של סיצ'ואן. לשונוזאורוס היו שיניים בצורת מצקת שעזרו לו לחתוך את העלים של צמחים בעלי צמיחה נמוכה וזנב גרמי, מגולגל, ששימש להגנה. מאובנים של שונוזאורוס נמצאו עם גסטרוליטים (אבנים קטנות שבלע הדינוזאור) בקיבה כדי לסייע בפירוק רקמות הצמח. שלא כמו רוב הזאורופודים, הייתה לו מין אלה קטנה על קצה הזנב. כנראה זה היה סוג של נשק נגד טורפים כמו הגסוזאורוס (Gasosaurus). דינוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים ובמשחק עולם היורה: המשחק. מדיה וקבצים בנושא שונוזאורוס בוויקישיתוף שונוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שונוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Dinosaurs - Shunosaurus lii, AUSTRALIAN MUSEUM ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.