laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סקר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סקר – סקר הוא מדידה של תכונה במדגם והכללת הממצאים לכלל האוכלוסייה באמצעים סטיטסטיים מבחן הסקר – מבחן ידע כללי שנערך לכל תלמידי כיתות ח' בישראל החל משנת 1955 ועד 1972 סקר ארכאולוגי – תהליך מחקר ארכאולוגי שנועד לאמוד שרידים ארכאולוגיים בשטח נתון סקר גאולוגי – מחקר שיטתי של פני השטח ותת-הקרקע באזור מסוים לצרכים גאולוגיים סקר קוד – הליך בו קוד המקור של תוכנה נבדק בשיטתיות סקר יועצים לניהול – חברת ייעוץ לניהול ישראלית אישים: אלעד סקר – מפקדה של יחידת החילוץ ערבה יולי סקר – שחקן ועיתונאי ישראלי סכר שקר
מרדכי ברתנא

מרדכי ברתנא (ברטינסקי) (12 בנובמבר 1909 – 10 באפריל 1986) היה משורר ישראלי שכתב בעברית וביידיש, והיה מוכר יותר בשם העט שלו ב. מרדכי. ברתנא נולד בעיירה פודברודז', בקרבת וילנה, התחנך בחדר, בישיבה, ובגימנסיה עברית בווילנה. בבגרותו עבר לוורשה, שם למד בבית המדרש "תחכמוני" ובסמינר היהודי למורים. ברתנא עלה ארצה בשנת 1935 ולמד מספר שנים באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן עסק בהוראה ועם קום המדינה שימש מפקח על בתי הספר מטעם משרד החינוך. בנו הוא המשורר וחוקר הספרות אורציון ברתנא. בראשית דרכו כתב ברתנא שירים ביידיש, אולם עם עלייתו ארצה עבר לכתוב עברית. בסך הכל פרסם 14 ספרי שירה וארבעה ספרי לימוד, וכן ערך ותרגם מספר ספרים. בשנת 2009 פורסם מבחר משיריו תחת הכותרת "שואל כאדם ועונה כיהודי: מבחר שירים 1931-1974" בהוצאות כרמל ועמדה. מרדכי ברתנא, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" מרדכי ברתנא, דף שער בספרייה הלאומית מרדכי ברתנא, בלקסיקון הספרות העברית החדשה שואל כאדם ועונה כיהודי, באתר הוצאת כרמל
1955 בספורט

ערך מורחב – 1955 טור דה פראנס - לואיזו בובה (צרפת צרפת) ג'ירו ד'איטליה -פיורנצו מאני (איטליה איטליה) וואלטה אספניה - ז'אן דוטו (צרפת צרפת), היה לרוכב האופניים הצרפתי הראשון שניצח בטור זה. ערכים מורחבים – אליפות צרפת הפתוחה 1955, אליפות וימבלדון 1955 אליפות אוסטרליה הפתוחה - בריל קוליה (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה -אנג'לה ברט (בריטניה בריטניה) ווימבלדון - לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות ארצות הברית הפתוחה - דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית) מורין קונולי הייתה האישה הראשונה שזכתה בגראנד סלאם. אליפות אוסטרליה הפתוחה - קן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה -טוני טרברט (אוסטרליה אוסטרליה) ווימבלדון - טוני טרברט (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות ארצות הברית הפתוחה - טוני טרברט (אוסטרליה אוסטרליה) ערך מורחב – גביע דייוויס 1955 נבחרת אוסטרליה (אוסטרליה) זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 0-5 על נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית). נבחרת ארגנטינה (ארגנטינה) ניצחה את נבחרת צ'ילה (צ'ילה) בגמר קופה אמריקה. מילאן זוכה בסקודטו. גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה. אליפות אנגליה - צ'לסי זוכה באליפות. גביע ה-FA - ניוקאסל יונייטד זוכה בגביע. ריבר פלייט זוכה באליפות. בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי. אליפות סאו פאולו בכדורגל - סנטוס זוכה בתחרות אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל -פלמנגו זוכה באליפות רוט-וייס אסן זוכה באליפות גרמניה. קרלסרוהה זוכה בגביע הגרמני ערך מורחב – עונת 1954/1955 בליגה א' הפועל פתח תקווה זוכה בליגת העל בכדורגל. מכבי תל אביב זוכה בגביע המדינה. ריאל מדריד זוכה באליפות ספרד אתלטיק בילבאו זוכה בקופה דל גנרליסימו נבחרת הונגריה (הונגריה) זוכה באליפות. אורוגוואי (אורוגוואי) זכתה באליפות ופרגוואי (פרגוואי) זכתה במקום השני. ליגת העל האיטלקית בכדורסל - וירטוס בולוניה זוכה באליפות. סירקיוז נשיונלס ניצחה ב-NBA (ראה עונת 1954/1955 ב-NBA). אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים – א.ס.ק. ריגה זוכה באליפות. הליגה היוגוסלבית בכדורסל - הכוכב האדום בלגרד זוכה באליפות. אליפות ישראל בכדורסל - מכבי תל אביב זכתה באליפות. פורמולה 1 - הסתיימה העונה שכללה 7 מרוצים. חואן מנואל פנג'יו (ארגנטינה ארגנטינה) עם מכונית מתוצרת מרצדס-בנץ זכה באליפות. אסון הלה מאן - במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן, שהתקיים ב-11 ביוני, נהרגו 83 צופים וכ-120 נוספים נפצעו. התאונה החמורה ביותר בתולדות הספורט המוטורי. קליבלנד בראונס מנצחת את לוס אנג'לס ראמס 14-38 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בלוס אנג'לס. המשחקים הפאן-אמריקאיים השניים נערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו. מדיה וקבצים בנושא 1955 בספורט בוויקישיתוף
טסמה מוגס

טסמה מוגס (נולד ב-2 בפברואר 1988) הוא אתלט ישראלי המתמחה בריצות ארוכות, אלוף ישראל 3 פעמים בריצת 5000 מטר (2012, 2010, 2009), פעמיים בריצת חצי מרתון (2012, 2010) 3 פעמים בריצת 10000 מטר (2012, 2010, 2009) ושיאן ישראל בעבר במקצוע זה. מוגס נולד באתיופיה. התחרה בריצות 5000 מטר ו-10,000 מטר. ב-2008 עלה לישראל, התגורר תחילה בבאר שבע ולאחר מכן עבר לרעננה והתאמן במסגרת אגודת הפועל אתלטי אורן השרון. בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה מוגס במדליית כסף, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:01.18 דקות, אחרי בריהון וובה מישראל (29:56.91 דקות) ולפני ג'פרי ויינשטיין מארצות הברית (33:18.96 דקות). בפברואר 2010 זכה באליפות ישראל במרוצי שדה ה-49. בדצמבר 2010 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:03:20 שעות; הזמן לא הוכר כרשמי וכשיא ישראל לאחר שנמצא כי אורך המסלול היה קצר ב-133 מטר מהאורך הרשמי. בדצמבר 2012 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:04.40 שעות. במאי 2013 זכה באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר, וקבע שיא ישראל חדש של 28:12.58 דקות. בינואר 2015 התחרה לראשונה בריצת מרתון במסגרת אליפות ישראל ומרתון טבריה. הוא סיים שני בין הישראלים לאחר זוהר זימרו, בתוצאה של 2:18:27 שעות. בספטמבר 2015 סיים במקום ה-25 במרתון ברלין בתוצאה של 2:15:29 שעות וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקים האולימפיים סיים במקום ה-121 בתוצאה של 2:30.30 שעות. בנובמבר 2019 סיים במקום הרביעי במרתון פירנצה, בתוצאה של 2:13:40 שעות. מדיה וקבצים בנושא טסמה מוגס בוויקישיתוף טסמה מוגס, ברשת החברתית פייסבוק טסמה מוגס, באתר olympedia.org טסמה מוגס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טסמה מוגס, באתר הוועד האולימפי בישראל מוגס טסמה(הקישור אינו פעיל) באתר איגוד האתלטיקה הישראלי אורי טלשיר, אליפות העולם במירוצי שדה: המרחקים הבינוניים והחלומות הגדולים של מוגס טסמה, באתר הארץ, 28 במרץ 2010 nrg מעריב, מוגס נגד השעון: אליפות ישראל ב-10,000 מ', באתר nrg‏, 19 באפריל 2011 אבינעם פורת, חולם ולוחם: מוגס טסמה דוהר לריו, באתר ynet, 23 באוקטובר 2015 ynet, השיא הישראלי בחצי מרתון לא אושר, באתר ynet, 23 בדצמבר 2010 חצי מרתון: טסמה מוגס וריקי סלם זכו באליפות ישראל, באתר וואלה, 7 בדצמבר 2012 טליה סלנט, ‏שיא ישראלי לא הספיק לטסמה עבור קריטריון, באתר ערוץ הספורט, 9 במאי 2013 אתר המרתון אורן אהרוני, טסמה מוגס הבטיח את הכרטיס לריו, באתר ynet, 27 בספטמבר 2015
בואשן הגירית (סוג)

בואשן הגירית (שם מדעי: Mydaus) הוא סוג בעל שני מינים ממשפחת הבואשיים החיים באיים באינדונזיה ובפיליפינים שבדרום-מזרח אסיה. אלו הם הבואשיים היחידים שחיים בעולם הישן. אלו טורפים קטנים בעלי גוף שחור וקטן ופס לבן לאורך הגב. הראש בעל חוטם מוארך ויש להם סימנים שחורם על העיניים כשהראש לבן. לעומת רוב הבואשים יש להם זנב קטן אבל בלוטות ריחניות באזור פי הטבעת המשמשות אותם לפליטת נוזל מסריח להגנה. בואשן גירית פלאוואן (Mydaus marchei) בואשן הגירית (Mydaus javanensis) מדיה וקבצים בנושא בואשן הגירית בוויקישיתוף בואשן הגירית, באתר ITIS (באנגלית) בואשן הגירית, באתר NCBI (באנגלית) בואשן הגירית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בואשן הגירית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בואשן הגירית, באתר GBIF (באנגלית)
בסריסקוס

בַּסָרִיסְקוּס (שם מדעי: Bassariscus) הוא סוג של ראקוניים החיים בדרומה של אמריקה הצפונית ובאמריקה המרכזית ביערות, אזורים הרריים ומדבריות. הם קרוביהם של הראקון והקואטי, אך קטנים מהם ובעלי זנב מפוספס בטבעות שנתן להם את שמם. כמו כן הם בעלי עיניים גדולות, אוזניים ואף ארוכים ופרווה זהובה. ישנם 2 מינים של בסריסקוסים: דביבון זנב-טבעת (Bassariscus astutus) - המין הגדול יותר שנפוץ מדרום ארצות הברית עד מרכז מקסיקו קקומיסטו (Bassariscus sumichrasti) - המין הקטן יותר שנפוץ בעיקר במרכז אמריקה מדיה וקבצים בנושא בסריסקוס בוויקישיתוף בסריסקוס, באתר ITIS (באנגלית) בסריסקוס, באתר NCBI (באנגלית) בסריסקוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בסריסקוס, באתר GBIF (באנגלית) בסריסקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חרשה (אתר מקראי)

חֹרְשָׁה (גם: הַחֹרְשָׁה) הוא אתר מקראי הנזכר בספר שמואל, בסיפור הסתתרותו של דוד מפני שאול במדבר זיף. האתר נזכר בסיפור המקראי, כך: ”וַיַּרְא דָּוִד כִּי יָצָא שָׁאוּל לְבַקֵּשׁ אֶת נַפְשׁוֹ וְדָוִד בְּמִדְבַּר זִיף בַּחֹרְשָׁה ... וַיָּקָם יְהוֹנָתָן בֶּן שָׁאוּל וַיֵּלֶךְ אֶל דָּוִד חֹרְשָׁה ... וַיִּכְרְתוּ שְׁנֵיהֶם בְּרִית לִפְנֵי ה' וַיֵּשֶׁב דָּוִד בַּחֹרְשָׁה וִיהוֹנָתָן הָלַךְ לְבֵיתוֹ ... וַיַּעֲלוּ זִפִים אֶל שָׁאוּל הַגִּבְעָתָה לֵאמֹר הֲלוֹא דָוִד מִסְתַּתֵּר עִמָּנוּ בַמְּצָדוֹת בַּחֹרְשָׁה בְּגִבְעַת הַחֲכִילָה אֲשֶׁר מִימִין הַיְשִׁימוֹן”. הצעת הזיהוי המקובלת למקום היא באתר הארכאולוגי ח'רבת ח'ריסה, הממוקם כשלושה ק"מ דרומית לתל זיף. יש הסבורים כי "חורשה" זו המשיכה להתקיים גם בתקופה הרומית, כאשר עדות לכך היא כתובת שנמצאה בטבריה בה נזכר אדם שמוצאו מ"חורשה", וכן אזכור שם יישוב דומה באזור זה בכתביהם של יוסף בן מתתיהו ושל קלאודיוס פטולמאוס. ספר שמואל א', פרק כ"ג, פסוקים ט"ו–י"ט. אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ג', 309-308. הכתובת 'יוסף בן אלעזר בן שילא איש חורשה' מטבריה באתר רשות העתיקות.
חוטמן הרים

חוטמן הרים (שם מדעי: Nasuella) הוא סוג של טורפים ממשפחת הראקוניים שקרובים לסוג חוטמן הנפוץ והמוכר יותר. זהו סוג בעל שני מינים שדומים לחוטמן אך קטנים ממנו ונפוצים בעיקר בקצה הצפוני של אמריקה הדרומית ביערות הרריים ומכאן שמם. חוטמנים אלה הם קטנים ובלתי מוכרים כמעט למדע, אך מזכירים מאוד את החוטמנים המוכרים. המין המערבי התגלה ב ונחשב עד היום לדעת הרבה מיונים לתת-מין של חוטמן הררי מזרחי - המין המוכר יותר. לא ידוע כמה פרטים כאלה יש והאם הם בסכנת הכחדה. חוטמן הרים מזרחי (Nasuella meridensis) חוטמן הרים מערבי (Nasuella olivacea) מדיה וקבצים בנושא חוטמן הרים בוויקישיתוף חוטמן הרים, באתר ITIS (באנגלית) חוטמן הרים, באתר NCBI (באנגלית) חוטמן הרים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חוטמן הרים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בירז'

בירז' (בליטאית: ‏Biržai‏Ⓘ‏, בירז'אי; ביידיש: בירזש) היא עיר קטנה במחוז פוניבז' שבצפון ליטא המשמשת כמרכז המנהלי של מחוז המשנה בירז'. בבירז' התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון של בירז' הוא משנת 1455. בשנת 1586 החלה בנייתה של טירה ביישוב, ובשנת 1589 הוענקו לו זכויות עיר. בשנים אלה נבנה בעיר סכר על שני הנהרות לצדם היא יושבת, תוך יצירת אגם מלאכותי, הראשון מסוגו בליטא. מהמאה ה-16 ישבו בעיר מספר מבני משפחת רדזיוויל, והעיר נעשתה לאחד ממרכזי הרפורמציה הפרוטסטנטית. במהלך פשיטות האימפריה השוודית במחצית השנייה של המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 הוחרבה הטירה שבעיר מספר פעמים. יהודים ישבו בבירז' מסוף המאה ה-16, ונטלו חלק פעיל בפיתוח היישוב. בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-3,000 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה מוסדות תרבות ודת יהודיים. בתקופה הסובייטית נסגרו מוסדות אלו, ועסקי היהודים בעיר הולאמו בחלקם. ב-26 ביוני 1941 נכנסו לבירז' הגרמנים, ועד מהרה החלו ליטאים מקומיים לפרוע ביהודי המקום. ב-26 ביולי רוכזו כל יהודי העיר בגטו שהוקם בה, תוך רצח יהודים בעת ההעברה. ב-8 באוקטובר 1941 נלקחו כ-2,400 יושבי הגטו, ובהם כ-900 ילדים, ליער אסרטבה (Astrava), כ-3 ק"מ מהעיר, ושם נרצחו כולם בבורות ירי. בשנת תר"ב מינתה קהילת בירז' את הרב אשר ניסן לוינזון לכהן כרבה, לאחר פטירתו בשנת תרל"ט מונה הרב יוסף זונדל לרב הקהילה. בשנת תרמ"ח מונה הרב פינחס הכהן לינטופ לרב הקהילה החסידית בבירז', לאחר פטירתו בתרפ"ד מילא את מקומו חתנו רבי בנימין צבי מובסס. מדיה וקבצים בנושא בירז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בירז' (בליטאית) "בירז'", באתר JewishGen (באנגלית) בירז' (Biržai), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, בירז'אי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1044–1045), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) בירזאי (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית
מרים צנגן

מרים צנגן (6 באוגוסט 1929 – 15 בספטמבר 2015) הייתה רופאה ישראלית, יושבת ראש ההסתדרות הרפואית בישראל ויושבת ראש ארגון רופאי קופת-חולים של ההסתדרות הכללית (כיום שירותי בריאות כללית). מרים גרינה צנגן נולדה בהאג, הולנד, לאברהם ורבקה-ברכה סטריקובסקי. בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתרה אצל זוג נוצרים בכפר ביקברכן שבמזרח הולנד. בשנת 1955 קיבלה תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ליידן שבהולנד. באותה שנה נישאה ועלתה למדינת ישראל, ובהמשך התמחתה ועבדה כרופאת משפחה במחוז דן. בשנת 1980 נבחרה לתפקיד יו"ר ארגון רופאי קופת-חולים, ושימשה בתפקיד עד 1991. בשנת 1983 התקיימה שביתת הרופאים הגדולה, במהלכה חתמה ד"ר צנגן על הסכם עם הנהלת קופת-חולים בעניין רופאי המרפאות של קופת-חולים. הסכם זה קבע לרופאי המרפאות ימי עבודה רצופים במקום ימי עבודה מפוצלים. בשנת 1989 מונתה לתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית ה-11 ושימשה בתפקיד זה עד 1995. בתקופת כהונתה כיו"ר הר"י חל גל העלייה הגדול מברית המועצות, במסגרתו עלו לארץ רופאים רבים. עקב כך, מספר הרופאים המורשים בארץ עלה מ-14,400 בשנת 1989 ל-21,723 בשנת 1995, אז כ-30% מהרופאים המורשים בארץ היו עולים חדשים מגל עלייה זה. תקופה זו לוותה במאבקים בין הר"י והממשלה בנוגע לתקנים לקליטת הרופאים החדשים ולהעלאות שכר, ובמהלכה נחתמו הסכמים קיבוציים בנושאים אלו. בשנת 1995 25% מהרופאים המועסקים בישראל היו עולים מגל עלייה זה. בשנת 1990 ניהלה ד"ר צנגן שביתה של כלל רופאי הר"י במחאה על החלטת שר האוצר (דן מרידור) ושר הבריאות (אהוד אולמרט) להגיש תביעה משפטית נגד קופת חולים הכללית כדי לחייב אותה לבטל העלאות שכר לרופאים במתקניה. בשנת 1994 התקיימה שביתה נוספת בת יממה בנוגע לשכר הבסיס של הרופאים, בסופה נחתם הסכם קיבוצי בנושא. בראשית שנות ה-90 ליוותה את תהליך החקיקה של חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק ב-1994, והייתה נציגה מכוחו במועצת הבריאות. בשנת 1990, עקב כבילת אסירה ביטחונית במהלך לידה, פנתה ד"ר צנגן אל מפקד כלא השרון ואל ועד רופאי בית החולים מאיר, וכתבה כי "רופא שביצע לידה בתנאים כאלו, פעל בניגוד לכללי האתיקה של הרופאים, שהם אוניברסליים". עקב כך האסירה שוחררה מכבליה. בעקבות המקרה שירות בתי-הסוהר תיקן את פקודות הנציבות בנושא. בשנת 1993 נחשף קיומו של טופס רפואי שהורה לרופא מתקן מעצר להעריך בפני החוקרים במתקן האם אסיר כשיר רפואית לכבילה, לכיסוי ראש ועיניים ולעמידה ממושכת במהלך החקירות. עקב כך כתבה ד"ר צנגן לראש הממשלה דאז יצחק רבין שהדבר מהווה השתתפות בעינויים והפרה בוטה של כללי האתיקה הרפואיים, ולכן הר"י תאסור על הרופאים למלא את הטופס. רבין השיב כי הטופס נכנס לשימוש בטעות וכעת מוצא משימוש. לאחר תום כהונתה כיו"ר הר"י ניהלה מרפאה לרפואת משפחה ברמת גן עד 2003. בנוסף, שימשה כרופאה בפנימיית סמינר אור החיים לבנות בבני ברק עד שנת 2015. ד"ר צנגן הלכה לעולמה ב-15 בספטמבר 2015, בת 86 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים. מרים צנגן הייתה נשואה למנחם צנגן ז"ל, פרופסור לכימיה, ולהם ארבעה ילדים: שמואל ודוד צנגן הם רופאי ילדים, אברהם צנגן הוא חוקר מוח, והדסה צנגן היא עורכת דין. ההסתדרות הרפואית בישראל "זכות אלמנטרית", מעריב, 12 בדצמבר 1986 מאגר נתונים של חסידי אומות העולם, יד ושם מעריב, 15.5.80 מעריב, 27.5.83 דו"ח כח אדם במקצועות הבריאות 2013, עמ' 27, 29, 186 פרדוקס, צבי זוסמן ודן זכאי, 1997 הארץ, מאי 1990 אתר הר"י, שביתות רופאים בישראל 1976-2000 הודעה בדבר הרכב מועצת הבריאות, י"פ 4272 מ-5 בינואר 1994 אות יקיר הר"י, באתר הר"י נעם לובל ואח', רפואה באזיקים, יוני 2003 דו"ח משמר זכויות האדם, 1994 המצבה ומקום הקבר של מרים גרינה צנגן, באתר "פרויקט גלעד"
גיריות

גיריות (שם מדעי: Melinae) היא תת-משפחה של סמוריים. רוב הגיריות הן חיות בינוניות בעלות גוף גדול ומגושם, טפרים ארוכים וראש לבן עם "מסיכה" על העיניים וכן חוטם מוארך העוזר להן להריח. הגיריות חיות במאורות באדמה ויוצאות בלילות לחפש מזון. הן אוכלי כל הניזונות ממגוון בעלי חיים וצמחים. במיוחד הן אוהבות תולעים כגון ״שלשולים״ (תולעי אדמה). סוג ומין יחיד גירית דובית (Arctonyx collaris) גירית (Meles) גירית מצויה (Meles meles) גירית אסייתית (Meles leucurus) גירית יפנית (Meles anakuma) גירית סמורית (Melogale) גירית סמורית בורנאית (Melogale everetti) גירית סמורית יאווה (Melogale orientalis) גירית סמורית סינית (Melogale moschata) גירית סמורית בורמזית (Melogale personata) גירית סמורית וייטנאמית (Melogale cucphuongensis) בנוסף קיימים שני מינים נוספים הקרויים גירית אך אינם נכללים בתת-משפחה זו: גירית הדבש (Mellivora capensis) וגירית אמריקאית (Taxidea taxus). הן דומות לגיריות האחרות, אך מאפיינים מסוימים משייכים אותן לתת-משפחות עצמאיות. מדיה וקבצים בנושא גיריות בוויקישיתוף גיריות באתר wildlifeonline
ביאליניצ'י

ביאליניצ'י (בבלארוסית: Бялынічы; בפולנית: Białynicze) היא עיר במחוז מוהילב שבמזרח בלארוס, כ-44 ק"מ מערבית למוהילב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. ביאליניצ'י נזכרת לראשונה במאה ה-16 ככפר במחוז ויטבסק. בשנת 1634 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בהמשך המאה ה-17 נחרבה העיירה כתוצאה מקרבות בין הרוסים והליטאים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כרבע מתושביה, ובעיירה פעל בית ספר יידי. ב-6 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סימן מזהה וחובת ביצוע עבודות כפייה. בספטמבר 1941 רצחו הגרמנים כ-150 גברים יהודים מהעיירה. כ-600 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, אשר נשמר בידי המשטרה הבלארוסית. ב-12 בדצמבר 1941 רצחו הגרמנים את כל יושבי הגטו בתעלת מכי (Mkhi). מדיה וקבצים בנושא ביאליניצ'י בוויקישיתוף בליניצ'י (Belynichi), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), בליניצ'י, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1645–1646), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הגנה קתודית

הגנה קתודית (באנגלית: Cathodic protection), היא שיטה לעצירת הליך החלודה של מבנים מתכתיים, למשל ובעיקר צינורות תת-קרקעיים. בשיטה זו יוצרים מעגל חשמלי ההופך את המבנה המתכתי המוגן לקתודי ביחס לאזור אנודי מלאכותי. למעשה יוצרים מעגל חשמלי המזרים דרך גוף אנודי מלאכותי זרם אל הקרקע, הנקלט על ידי הצינור המוגן. זרם זה צריך להיות מספיק גדול כדי לנטרל את כל הזרמים האנודיים הנפלטים מפני הצינור. הצעות ראשונות להפעלת הגנה קתודית בוצעו על ידי האמפרי דייווי בשנת 1824. ניתן להגן קתודית על מבנה מתכתי בקרקע בשיטות הבאות: אנודת הקרבה (באנגלית: sacrificial anode או Galvanic anode), מקובל למשל במנועי ספינות קטנים מתקן בזרם מאולץ יצירת מעגל חשמלי על ידי חיבור גלווני של אנודה או מספר אנודות אל הצינור המוגן. האנודה מיוצרת במיוחד למטרה זו, עשויה מסגסוגת של מתכת הממוקמת גבוה יותר בשורה הגלוונית מברזל ++Fe (צינור פלדה), בדרך כלל מגנזיום ++Mg או אבץ ++Zn. האנודה ארוזה בתוך שק עם חומר מילוי היגרוסקופי המונחת בקרקע בסמוך לצינור עליו היא מגינה. יתרונות השיטה: קלה להתקנה זולה אין צורך בתחזוקה שוטפת אין צורך במקור זרם חיצוני חסרונות השיטה: מתאימה רק לצינורות בעלי עטיפה חיצונית טובה מתאימה להתקנה רק בקרקעות בעלות מוליכות חשמלית גבוהה אורך חיים קצר יחסית: 5-15 שנים תפוקת זרם נמוכה: לכן מתאימה לקטעי צנרת קצרים יחסית יצירת מעגל חשמלי בעזרת מיישר זרם הניזון ממקור מתח חיצוני. הקוטב השלילי של המיישב מחובר באמצעות כבל אל המבנה המתכתי המוגן. הקוטב החיובי מחובר באמצעות כבל אל גוף היוצר את האזור האנודי - שדה האנודות. לשדה האנודות מספר צורות בהתאם לזרם המתוכנן, מקדם התנגדות של שכבות הקרקע והקרבה למבנה המוגן. השיטה מאוד מקובלת בחברות בעלות תשתית אורכית גדולה של מאות ואלפי קילומטרים. W.Von Baeckmann, Hand book of cathodic corrosion protection, GPP, 1997 API RP 1632 Cathodic protection of underground petroleum storage tanks and piping systems, API, 1996 מצגות לגבי שימוש בהגנה קתודית(הקישור אינו פעיל) מדיה וקבצים בנושא הגנה קתודית בוויקישיתוף cathodic protection 101 , באתר (stoprust) תרגם ש.מ. הגנה קטודית, 'מערכות ים' מ"ג, אוקטובר 1959, עמ' 91.
פארק פלמנגו

פארק פלמנגו (בפורטוגזית: Aterro do Flamengo) ידוע גם בשם פארק אדוארדו גומז הוא הפארק והמקום הציבורי הגדול ביותר בריו דה ז'ניירו. הפארק משתרע על שטח של 296 דונם ושוכן על מפרץ גואנברה במחוז פלמנגו בריו דה ז'ניירו. את הפארק יזמה ועיצבה לוטה דה מכדו סוארס (אנ'). הגינות המודרניות והנופים עוצבו על ידי המעצב הבינלאומי רוברטו בורלה מרקס. הפארק נחנך בשנת 1965. בפארק שוכנים כמה מוזאונים ואנדרטאות: מוזיאון ריו דה ז'ניירו לאומנות מודרנית (אנ') מוזיאון כרמן מירנדה (אנ') האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה ולידה פסלי זיכרון ישנם מתקני ספורט רבים בפארק. הפארק הוא נקודת התחלה הוא סיום של הרבה מרוצים בעיר. והוא מהווה קטע עיקרי ממירוץ האופניים בריו, שהוא אחד מהגדולים בעולם. במשחקים הפאן אמריקאיים בשנת 2007 אירח הפארק חלק מריצת המרתון התחרות להליכה תחרותית והתחרות לרכיבה על אופניים. במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו אירח פארק פלמנגו חלק מריצת המרתון, חלק מרכיבת אופני הכביש במסלול ארוך ועוד. פארק פלמנגו אירח את אותם תחרויות גם במשחקים הפאראלימפיים שנערכו חודש לאחר מכן (אופני הכביש יוחלפו באופני יד). מדיה וקבצים בנושא פארק פלמנגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק פלמנגו
פנחס מענית (מוצ'ניק)

פנחס מענית (מוצ'ניק) (11 בדצמבר 1904, אוקראינה - 1 במרץ 1975, נהלל). היה ממקימיה וראש המועצה הראשון של המועצה המקומית ירוחם וכיהן בתפקיד כ-16 שנים עד פרישתו ב-1969, למעט כשנה בה הוחלף על ידי נסים אבודרהם, שנבחר בבחירות. פנחס מוצ'ניק נולד באוקראינה ועלה עם הוריו, זהבה וחיים ושתי אחיותיו בשנת 1909 לארץ ישראל. אביו, חיים מוצ'ניק, החל הכשרה חקלאית בחוות אהרנסון בעתלית ואחרי זמן קצר עברה המשפחה לבת שלמה תוך שהיא דבקה בעבודת אדמה ויצור עצמי. בינתיים נוספו עוד שני ילדים למשפחה. כעבור כמה שנים התיישבו בגן שמואל בקבוצת עבודה שעבדה בפרדסי אתרוגים ומטעי זיתים. בשנת 1921 הצטרפה המשפחה לראשוני מקימי נהלל ופנחס בן ה-16 לקח חלק מרכזי בהקמת המשק החקלאי ותרומה ליישוב בכלל. הוא נישא לרוזה מענית (ארטרכט) והתיישב במשקו בנהלל ב-1929. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושרת בבנגזי, לוב עד סיום המלחמה. למרות שהיה בעל משפחה צעירה שהתמודדה עם קשיי הקיום הבסיסיים, נרתם פנחס מייד עם הקמת המדינה להכשרה והדרכה במושבי עולים בגבול הצפון. מענית הגיע לירוחם באוגוסט 1953 שבה התגוררו 32 משפחות בלבד. דוד בן-גוריון, בקריאתו להנהגת היישוב הוותיקה, הניעה רבים להרתם לעזור לגל העלייה העצום של ראשית שנות החמישים, ביניהם פנחס מוצניק וידידו לובה אליאב, שללא כל תמורה אישית הקריבו את מיטב שנותיהם לטובת העם היהודי המתקבץ בארץ ישראל וחלום של דורות מתגשם מול עיניהם ובמעשה ידם. בן-גוריון עצמו, באמונתו בנגב כמרכז כח של המדינה המתהווה, עבר לגור בשדה בוקר ב-1953. בשנים הראשונות נאבק מענית לספק פרנסה וקיום לאלפי עולים שהגיעו מרומניה, הודו, פרס, מרוקו ועוד בירוחם. אל המשימה הקשה ממילא באותה תקופה של ראשית המדינה, נוספו גם בעיות שפה, תרבות ומיקומו המרוחק של היישוב ממרכז הארץ. עם זאת, מאבקו של מענית נשא פרי ומפעלים נפתחו ביישוב וסיפקו פרנסה לכ-5000 תושבים. באמצע שנות ה-60 נפתח מפעל "טמפו" ליצור משקאות קלים, "פניציה" ליצור בקבוקים, חברות ליצור תמרוקים וקרמיקה ועוד. התפטר מתפקידו בשנת 1969. נבחר ראש מועצת ירוחם, חרות, 15 בדצמבר 1965 פנחס מענית (מוצ'ניק), מי מכשיל את פיתוח ירוחם, דבר, 2 באוגוסט 1966 קואליציה חדשה בראשות "המערך" הוקמה בירוחם, מעריב, 8 בנובמבר 1966 שלמה גבעון, מה נשמע בכפר ירוחם? - קואליציות מתחלפות, העסקנית נשארים, מעריב, 2 באפריל 1967 תוצאות הבחירות לעיריות והמועצות, מעריב, 29 באוקטובר 1969 משולם עד, בירוחם מתפתחת התעשיה, אך חסרים דירות ושרותים, דבר, 29 ביוני 1970 פנחס מענית, באתר Geni שלמה גבעון, מי ינצח מענית או אבו-סרור? שואלים ב"טוטו בחירות" בירוחם, מעריב, 20 באוקטובר 1969 נבחר ראש מועצת ירוחם, חרות, יום רביעי, דצמבר 15, 1965; עמוד 6 שלמה גבעון, סערה בירוחם - ולא של חול, מעריב, 15 בנובמבר 1968 פ. מענית, ראש מועצת ירוחם, התפטר מתפקידו, דבר, 18 באוגוסט 1969
מפלגת השמאל (שוודיה)

מפלגת השמאל (בשוודית: Vänsterpartiet,‏ V) היא מפלגה סוציאליסטית ופמיניסטית בשוודיה. המפלגה נוסדה ב-1917 לאחר פיצול ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה. לאורך השנים השתמשה המפלגה במספר שמות שונים: ב-1917 נקראה "מפלגת השמאל הסוציאל-דמוקרטית" (בשוודית: Sveriges socialdemokratiska), ב-1921 החליפה את שמה ל"מפלגה הקומוניסטית של שוודיה", בשנת 1967 הייתה ל"מפלגת השמאל-קומוניסטים" ובשנת 1990 הוחלף שמה לשם הנוכחי. בשנת 1939 המפלגה תמכה בהסכם מולוטוב-ריבנטרופ ובכיבוש המדינות הבלטיות. כאשר גרמניה פלשה לנורווגיה, המפלגה הכריזה על מדיניות נייטרלית. רק לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות המפלגה שינתה את מדיניותה והחלה לתמוך בפעילות אנטי-נאצית. בשנת 1946 היא זכתה בכ-11% מקולות הבוחרים בבחירות מקומיות. באותה תקופה היו במפלגה 51 אלף חברים. בשנת 1956 המפלגה תמכה בפלישה סובייטית להונגריה בעקבות המרד ההונגרי. בשנת 1964 לאחר בחירת יושב ראש חדש המפלגה שינתה כיוון. בשנת 1968 היא התנגדה לפלישת ברית המועצות לצ'כוסלובקיה. באותה שנה היא קיבלה בבחירות מקומיות 3.8% בלבד. בשנת 1977 חלק מהחברים שתמכו בברית המועצות עזבו את המפלגה. בשנת 1985 בעיר וקשה במהלך תקרית עם פעילים נאצים צולם צילום "אישה מכה נאו-נאצי עם תיק יד". הצילום זכה לתעודה רבה. בבחירות לפרלמנט של שנת 1994 המפלגה זכתה ב-6.2 מקולות הבוחרים ובשנת 1998 ב-12%. בהמשך התמיכה במפלגה פחתה ובשנת 2010 היא זכתה ב-5.6 בלבד. בבחירות 2018 היא זכתה ב-8% וקיבלה 28 מושבים. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2019 היא לא זכתה באף מושב. המפלגה מתנגדת להפרטות. בעבר התנגדה להצטרפותה של שוודיה לאיחוד האירופי ובימינו היא תומכת בהיפרדות מהאיחוד, כיוון שלטענתה החברות באיחוד מגדילה את ההוצאה הציבורית. ב-1980 ניסתה המפלגה לפעול להצטרפותה של שוודיה למדינות הבלתי-מזדהות, אך נכשלה. באוקטובר 2023 דיווח עיתון דגנס ניהטר כי במשך שנים העבירה המפלגה כספי סיוע לארגון החזית העממית לשחרור פלסטין. קרל וינברג, 1917 סת' הגלונד, 1917, 1919–1924 ארנסט אוסטרם, 1918 קרל שלבום, 1918, 1921–1923 נילס פליי, 1924–1929 סוון לינדרוט, 1929–1951 הילדין האגברג, 1951–1964 כ. ה. הרמנסון, 1964–1975 לארס וורנר, 1975–1993 גודרון שימן, 1993–2003 אולה הופמן, 2003–2004 לארס אולי, 2004–2012 יונאס חוסטד, 2012–הווה מדיה וקבצים בנושא מפלגת השמאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת השמאל (בשוודית) מפלגת השמאל, ברשת החברתית פייסבוק מפלגת השמאל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מפלגת השמאל, ברשת החברתית אינסטגרם מפלגת השמאל, סרטונים בערוץ היוטיוב רם ברנדס ודב גיל-הר, שוודיה: מפלגת השמאל שלחה כספים לארגון שהשתתף בטבח בעוטף, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 באוקטובר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.