שפות הארץ התיכונה

שפות הארץ התיכונה הן שפות בדיוניות שהומצאו בידי הבלשן ג'.ר.ר. טולקין לצורך הלגנדריום שלו. חלק מהשפות כאן במדוברות במקומות אחרים בארדה. ערך מורחב – הלשון השחורה הלשון השחורה (באנגלית: Black Speech) היא שפה מתוכננת שהומצאה על ידי ג'.ר.ר. טולקין, ובלגנדריום היא מדוברת על ידי תושבי מורדור, שבהם סאורון והאורקים של הארץ התיכונה. בלגנדריום, השפה פותחה על ידי סאורון כדי שכל תושבי מורדור יוכלו לתקשר ביניהם. השפה היא השפה הפחות מפותחת מבין השפות אותן יצר טולקין, ובמקור כוללת רק מילים מועטות. המשפט העיקרי והיחיד כמעט בשפה זו הוא המשפט שהיה חרוט על הטבעת האחת, מתוך שיר המתאר את טבעות הכוח. זהו למעשה הקורפוס היחיד לשפה. ערך מורחב – קווניה קווניה (IPA: [ˈkʷɰʷɛn̠ʲja]) היא שפה מתוכננת שפותחה על ידי ג'.ר.ר. טולקין, ובלגנדריום שלו היא מדוברת על ידי העלפים (אשר נקראים בתרגומים שונים גם "בני־הלילית" או "העלפים"). דקדוקה מושפע בעיקר מפינית. אדונאית היא שפתם של בני האדם בארץ התיכונה. זהו ניב קדום של לשון המערב, הלשון האחידה. האדונאית הושפעה רבות מהקהוזדול, אך ניכרות בה גם השפעות מהאבארין. האדונאית הייתה הלשון העממית בנומנור, ומאוחר יותר בעקבות שאיפות הבדלנות של מלכיה, הייתה לשפה הרשמית על מקומה של הקווניה. האדונאית נקראה בשמה לראשונה בתחילת העידן השני. אין שום סימן לשימוש בה לאחר מפלת נומנור ב-3319 לעידן השני. שפה זו הייתה בשימוש במשך 3,300 שנה. (עם זאת, ייתכן שתושבי בלריאנד, או לכל הפחות בני בית האדור, השתמשו בשפה זו או בשפה דומה כבר בעידן הראשון. מסיבה זו, ייתכן שמלומדי גונדור וארנור הכירו את שפת אבותיהם גם לאחר מפלת נומנור. אך כשפת הדיבור החליפו אותה לשון המערב ושפת בני הלילית.) רוהירית היא שפתם של הרוהירים, אנשי רוהן. הרוהירים קוראים לעצמם ברוהירית אאורלינגס, "בני אאורל". ההוביטים נקראו בתחילה ברוהירית הולביטלן, ביחיד הולביטלה, "שוכני בורות", וכנראה משם הגיעה המילה "הוביט". ולארין נקראת גם: ואליאנית; ואליה (Valya) ולאמבה ולארינווה (Lambe Valarinwa) בקווניה. ולארין היא הלשון הקדומה ביותר בארדה, שהומצאה על ידי הוולאר. אף על פי שיכלו לתקשר מבלי צורך במילים הם המציאו לעצמם שפה משנכנסו לאאה. מילים רבות ממנה נטמעו בלשונות האלדאר, כמו שמות מקומות ושמותיהם של הוולאר והמאיאר. את הצליל של הולארין היטיב להגדיר רומיל, איש טיריון: "שפתם של הוולאר הנעלים נוקשה בצליליה, והיא מהירה וחריפה בתנועתיה. הגייתה הייתה קשה לנו, ומילותיה ארוכות ומהירות, כעין ברק חרבות או רשרוש העלים ברוח עזה או שאון אבנים הנופלות בהרים". יש הרואים דמיון בין הוולארין לשפה הבבלית. טלרין היא לשון בני לילית משבט הטלרי שבאמאן. טלרין קרויה גם: לינדאלאמבה בקווניה ולינדארין בטלרין עצמה. הטלרין מקורבת לקווניה בשל היותה שפה אמאנית מחד, ולסינדרין מהיות הסינדר סיעה אשר יצאה מהטלרי מאידך. היא שייכת לענף האמאני של שפות בני הלילית. מסופר כי הטלרי היטיבו לשיר מכל עמי הליליים ושאון הגלים נשמע בשירתם. לשון המערב היא שפת הדיבור העיקרית של מערב הארץ התיכונה בעידן השלישי. שפה זו התפתחה מהאדונאית, כאשר חזרו בני נומנור לארץ התיכונה. למעשה, הדמויות של "שר הטבעות" מדברות בשפה זו, וזו השפה המקורית שהספר האדום נכתב בה. אך מעט מאוד ידוע עליה, מהסיבה הפשוטה שטולקין ייצג אותה באמצעות אנגלית. מילים לדוגמה, שמות הוביטים מנספח ו' ל"שר הטבעות": Razanur Tûc – פרגרין טוק Maura – פרודו Galbasi – גמג'י Kalimac Brandagamba – מריאדוק ברנדיבאק. לשון המערב נקראת גם: "אדוני" (Adûni) ו"סובאל פארה" (Sôval Phârë) בלשון המערב עצמה. היא נקראת "אנונאיד" (Annúnaid) ו"פאלאתרן" (Falathren) בסינדרין. לרוב היא מכונה "הלשון האחידה". קהוזדול היא שפתם הסודית של הגמדאים. הקהוזדול כמעט ולא נשתנתה עם הזמן, ולא נודעה ברבים, כי הגמדאים למדו את שפות העמים איתם באו במגע. מעט מאוד ידוע על הדקדוק ואוצר-המילים שלה. השם נוצר מהשורש Kh-Z-D אשר המקבילה העברית שלו היא ג-מ-דא. המילה קהאזאד, "גמדאים", באה מאותו שורש. טולקין שאב השראה לשפה הזו מלשונות שמיות, הן בדקדוק (שורשים משולשים, הטיה על ידי שינויים בתנועות והוספת תחיליות/תוכיות/סופיות) והן בצליל (צלילים קשים וגרוניים, לציין את אופיים המחוספס). בעידן השלישי הייתה הקהוזדול שפה בשימוש בין הגמדאים לבין עצמם; העמים האחרים נתנו להם שמות משלהם, משפות האזור בו גרו (כמו "באלין", "פונדין" ו"תרור", הלקוחים מהנורדית העתיקה). שמות מעטים בלבד ידועים בקהוזדול: "איבון", "קהים" ו"מים". טקסט לדוגמה: "Baruk Khazâd! Khazâd ai-mênu!" שפירושו: "קרדומי הגמדאים! הגמדאים באים עליכם!". אנטית היא שפתם הרועמת והעתיקה של האנטים. שפה זו שונה לחלוטין משפות בני הלילית או בני האדם. האנטית היא שפה איטית ומהורהרת, כמו דובריה האיטיים והמהורהרים. המילים והשמות בשפה זו מספרים את הסיפור של העצם המתואר. ייתכן שסיבה זו מסבירה את הביישנות של האנטים לגבי שמותיהם האמיתיים, שהיו פרטיים ונועדו להיוודע רק לידידים נאמנים. ערך מורחב – סינדרין סינדרין קרויה גם: לשון בני הלילית האפורים, לשון בלריאנד, הלשון האצילה. במקרים רבים מתייחסים אליה בפשטות כ"עלפית", או "שפת בני הלילית" (Elvish). הסינדרין הייתה שפתם של הסינדר, והיא הייתה הנפוצה מבין שפות הקוונדי בארץ התיכונה. לסינדרין מספר ניבים שונים, כמו הניב הדוריאתריני שדובר בדוריאת. כאשר שבו הנולדור לארץ-התיכונה הם אימצו את הסינדרין כשפה מדוברת במקום שפתם הקודמת, הקווניה. אבארין היא לשון האברי ("המסרבים"), בני הלילית שנשארו בארץ התיכונה לאחר הופעתם בימי קדומים, בעוד חבריהם האלדר החלו את "המסע הגדול" לוולינור. הקהוזדול והאדונאית הושפעו במידת-מה מלשון זו. מעט מאוד ידוע עליה. נאנדורין היא לשון בני הלילית הירוקים. לאחר שהסינדרין הפכה לשפה הנפוצה בקרב בני לילית, הפכה הנאנדורין ללשון משנית, עד שבעידן השלישי שימשה בעיקר לציון שמות מקומות. מילים לדוגמה: Lindórinand "עמק המשוררים (לינדאר, טלרי)", golda "נולדו", edel "בן-לילית, אלדא". מדיה וקבצים בנושא שפות הארץ התיכונה בוויקישיתוף