laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הלם (פירושונים)

המלה הלם היא בעלת משמעויות שונות בתחומים שונים. האם התכוונתם ל... בתחום הרפואה והנפש: הלם – כמצב פיזיולוגי ורפואי של הגוף הפרעת דחק פוסט-טראומטית – כתיאור לתוצאה של הלם נפשי, וגם הלם קרב הלם אנפילקטי (אנפילקסיס) – תגובה אלרגית לא תקינה ומהירה של מערכת החיסון שוק (הלם) חשמלי – בטיפול בבני אדם למטרות רפואיות כגון פרפור חדרים, או פסיכיאטריות. טיפול בהלם – למטרת טיפול פסיכיאטרי הלם תרבות – תגובה פסיכולוגית למפגש עם תרבות זרה הלם (פסיכולוגיה פופולרית) – (בלועזית: שוֹק) הוא מונח בפסיכולוגיה הפופולרית המתאר יצירה או אמצעי ביטוי העלולים לעורר שאט נפש, הלם, כעס, פחד או רגש שלילי דומה אחר. בתחומים מדעיים: גל הלם הלם מים פונקציית הלם – פונקציה מוכללת, המתארת התפלגות נקודתית, ומסייעת בפתרון משוואות דיפרנציאליות. הלם תרמי – הסדקות של חומר עקב חימום או קירור מהיר מדי בצבא: הלם ומורא – שיטה צבאית פסיכולוגית להכנעת האויב רימון הלם – רימון שיוצר הבזק אור וקול נפץ חזקים כדי להמם את המטרה מבצע הלם – שנערך על ידי צה"ל ב-31 באוקטובר 1968 בעומק מצרים בתרבות: הלם העתיד – ספר עתידנות הלם (פסיכולוגיה פופולרית) הלם – בספר שר הטבעות, מצודה ואחד ממלכי רוהאן בעולם הפנטזיה של ג.ר.ר טולקין אישים ששמם הלם הנס הלם – קצין אס אס לבון הלם – מוזיקאי אמריקאי, זמר ומתופף הבנד מתיו הלם – קופץ למים אוסטרלי שוק
מפרץ הלגולנד

מפרץ הלגולנד (בגרמנית: Helgoländer Bucht) הוא עיקול של קו החוף בצפון מערב גרמניה, מול שפך נהר האלבה. מפרץ הלגולנד הוא חלק מהמפרץ הגרמני (Deutsche Bucht) – עיקול קו החוף מהולנד בדרום עד חצי האי יוטלנד בצפון מערב. המפרץ נקרא על שם האי הלגולנד, הנמצא במרכזו. במפרץ הלגולנד התחולל קרב מפרץ הלגולנד בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ב-28 באוגוסט 1914. בתחילת מלחמת העולם השנייה, 18 בדצמבר 1939, התחולל מעל המפרץ קרב אווירי גדול, קרב הלגולנד השני. מדיה וקבצים בנושא מפרץ הלגולנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גרמניה ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרדריק בארטלט

סר פרדריק צ'ארלס בארטלט (אנגלית: Frederic Charles Bartlett;‏ 20 באוקטובר 1886 – 30 בספטמבר 1969) היה פסיכולוג אנגלי, מחלוצי הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, ידוע בעיקר בעקבות מחקריו החלוציים שחקרו את הזיכרון בשיטה היצירתית, הגורסת כי יש לחקור זיכרון באמצעות מילים בעלות משמעות. ב-1909 הפך למרצה באוניברסיטת קיימברידג'. בארטלט דרש חזור ושוב להקים מעבדה בקיימברידג' לחקר בתחומי הפסיכולוגיה היישומית, בקשה אשר התממשה ב-1912. ב-1924 היה לעורך של כתב העת הבריטי על הפסיכולוגיה, תפקיד בו החזיק במשך 24 שנים. ב-1931 הפך לפרופסור הראשון בפסיכולוגיה ניסויית בקיימברידג' – תואר שבו החזיק עד התפטרותו ב-1951. ב-1932 פרסם את ספרו הקלאסי "זכירה" (Remembering), שבו העלה טענות רבות נגד שיטתם של הביהייביוריסטים, ובראשם הרמן אבינגהאוס, לחקר הזיכרון. אחת הטענות העיקריות שהעלה נגד שיטה זו הייתה נטייתם של בני האדם למצוא משמעות גם בהברות תפל, שבהן השתמש אבינגהאוס. בספר זה גם הציג את אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר על תהליכים קוגניטיביים וחברתיים של הזיכרון. לצורך עבודות אלה חיבר בארטלט קטע קצר הידוע בשם "מלחמת הרוחות" (War of the Ghosts), שבו כלל רצף אירועים הנראה במבט ראשון הגיוני, אך למעשה לא היה הגיוני כלל ועיקר. במהלך הניסוי המתואר בעבודה זו, סיפר בארטלט לנבדקיו את הסיפור ומאוחר יותר ביקש מהם לדלות מזיכרונם כמה שיותר פרטי מידע. ממצאיו הראו כי אנשים התקשו לזכור את הסיפור במדויק, גם לאחר קריאות חוזרות של הסיפור. הוא העלה השערה כי כאשר הפרטים אינם תואמים לסכמה של אנשים לאירועים, הם נוטים לעוותם, לשכחם או להתאימם לסכמה זו. בארטלט בדק בניסוייו גם זכירה של צורות. במהלך מחקריו ניתנו לנבדקים צורות שונות לזכור, והיה עליהם לצייר את הצורות, בהתאם לזיכרונם. הוא מצא בניסויים אלה כי מבחינים בקלות בחלקים חסרים או בתכונות לא מוכרות, וכי הבלתי-מוכר מושך את תשומת לבנו. כמו כן מצא בארטלט כי השמות שניתנו לצורות מילאו תפקיד משמעותי לגיבוש הדימוי של הצורות, בזכירתן ובשחזורן. הוא הסביר זאת בתכונה אותה כינה מאמץ למצוא משמעות. זוהי התכונה לחפש משמעות גם בגירויים מעורפלים, ואשר אינם עונים בבירור ובדיוק על הסכמה לאותו דימוי. ב-1932 נבחר להיות חלק מהחברה המלכותית, וב-1948 הוענק לו תואר אביר על שרותו לחיל האוויר המלכותי בגלל עבודתו על היסודות של עתות מלחמה בפסיכולוגיה יישומית. ב-1944 הקים יחד עם עמיתו קנת קרייק סניף של מועצת המחקר הרפואי, והפך למנהלו לאחר מותו של קרייק ב-1945. הארכיונים של פרדריק בארטלט (באנגלית) על פרדריק בארטלט באתר bookrags (באנגלית) המאמר "בין זיכרון, זהות והיסטוריה" באייל הקורא תמונות של פרדריק בארטלט biography/Frederic-Bartlett-psychologist פרדריק בארטלט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פסיכולוגיית התכונות

פסיכולוגיית התכונות היא זרם בפסיכולוגיה המדגיש את מרכזיותן של תכונות יציבות במבנה האישיות. את קרל יונג, שהדגיש את חשיבותן של המופנמות והמוחצנות, ניתן לראות כאחד מהראשונים בגישה זו, אם כי רוב תרומותיו לפסיכולוגיה אינן קשורות לתאוריית התכונות. גורדון אולפורט, הנס אייזנק וריימונד קאטל הרימו תרומות נוספות בשטח זה. אולפורט דיבר על מגוון רחב מאוד של תכונות, חלקן ייחודיות לאדם. גישה זו הקשתה מאוד על ביצוע מחקר מדעי ושיטתי בתחום. לעומתו צמצם אייזנק את צירי האופי המרכזיים לשלושה – מופנמות או מוחצנות, יציבות נפשית גבוהה או נוירוטיות וכן מידת הפסיכוטיות. אייזנק הדגיש חשיבותם של מרכיבים ביולוגיים וייחס להם שני שלישים מהשונות. כיום סבורים שהשיעור נמוך יותר, אולי פחות מ-50%. ריימונד קאטל דיבר על שש עשרה תכונות מרכזיות. כיום רווחת תאוריית חמש התכונות הגדולות, שלפיה מידת המוחצנות, מידת היציבות הנפשית, המוכוונות (רגש האחריות), הפתיחות המחשבתית ונועם ההליכות הן חמש התכונות המרכזיות שניתן להסביר לפיהן שלל רחב מאוד של תכונות אצל בני תרבויות שונות. לשיטת התכונות יש יישומיות טיפולית נמוכה והיא מתעלמת מהעדר עקביות באופן שבו אדם מתנהג במצבים שונים. המתודה המדעית שעליה מתבססת פסיכולוגיית התכונות היא ניתוח גורמים של תשובות לשאלונים, מציאת גורמים מרכזיים שמסבירים דפוסים בתשובות נבדקים לשאלוני אישיות. פסיכולוגיה של האישיות
עובד אפרת

עובד אפרת (נולד ב-1 באפריל 1956) הוא מוזיקאי, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי. מאז 2011 מכהן כיו"ר דירקטוריון אקו"ם. אפרת נולד בתל אביב והחל את דרכו המוזיקלית בנגינה על גיטרה בהיותו ילד. לאחר שירותו הצבאי בשייטת 13, הצטרף ללהקת הקליק כנגן גיטרה בס. במהלך עבודתו בלהקה, התפרסם תחת הכינוי "אובי פפר". במהלך שנות השמונים ניגן אפרת בהרכבים שונים ועם אמנים רבים, בהם אהוד בנאי, סי היימן וגבי שושן. לעיתים קיבל קרדיט בשם "עובד פפר". לקראת סוף שנות השמונים, התגלה כישרונו כמלחין, בעבודתו עם הזמרת ליליה, לה הלחין, עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומה הראשון, וכן את הלהיט "גבר באמבטיה". הפיק את "קת תום", אלבום הבכורה של טובה גרטנר, ועיבד יחד איתה את שיריו. החל משנת 1989 פרץ אפרת בפעילות מוזיקלית ענפה, הפיק וניגן בתקליטו של אהוד בנאי - "קרוב", הלחין עבור סי היימן, הפיק מוזיקלית את אלבומה של להקת נוער שוליים, "ציירי לך שפם" והלחין לה מספר שירים. אפרת אף הפיק עבור סיון שביט, יעל לוי וחוה אלברשטיין וכמו כן עיבד עבורה. במהלך שנות ה-90 המשיך להפיק ולעבד עבור אומנים רבים, עם חלקם עבד בעבר וחלקם חדשים כגון גידי גוב, דפנה דקל, אדם, טל פרידמן, דני בסן ונורית גלרון, ניגן בלהקתו של רמי קלינשטיין "המועצה", עיבד והפיק עבור להקת גן חיות ורפי פרסקי. ב-1992 כתב את המוזיקה לסרט "ללקק ת'תות" בהשתתפות אורי בנאי. ב-1995 כתב את המוזיקה והלחין את השירים לקלטת הילדים "בוא אלי פרפר נחמד" בהשתתפות מיקי קם, איתי שגב, ואביגיל אריאלי. בהמשך דרכו, הלחין, ניגן, עיבד והפיק אפרת עבור אמנים רבים נוספים, בהם ריטה, אתי אנקרי, יהודית רביץ, ורד קלפטר, זקני צפת ודני סנדרסון. במהלך עבודתו המוזיקלית הפיק ועיבד, בנוסף, עבור מספר מופעי פסטיגל, כמו כן השתתף בהפקה המוזיקלית של מספר סרטים והלחין עשרות נוספים. רבים מלחניו זכו לפופולריות רבה, כגון "אמסטרדם", "אינך מבקש דבר", "בדיוק כמו אז", "הרווח בין הגבר לחולצה", "נאחז באוויר" ועוד. אפרת נשוי לפרופסור דפנה אפרת, ולהם שני בנים, שאחד מהם הוא המחזאי והשחקן דניאל אפרת. עובד אפרת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עובד אפרת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עובד אפרת, באתר שירונט עובד אפרת, באתר MusicBrainz (באנגלית) עובד אפרת, באתר Discogs (באנגלית) עובד אפרת, דף שער בספרייה הלאומית עובד אפרת, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) [1] [2]
נינורתה

במיתולוגיה השומרית והאכדית, נִינוּרְתַה (שומרית: 𒀭𒊩𒌆𒅁: NIN.URTA, שמשמעותו אולי "אדון [של] שעורה" או "אדון האדמה המעובדת") היה האל של העיר ניפור, מזוהה גם עם האל נינגירסו (שומרית: 𒀭𒎏𒄈𒋢: NIN.ĜIR.SU, שפירושו "אדון גירסו") האל של העיר גירסו, ובתקופה מאוחרת נקרא נינוב. בניפור עבדו אותו כחלק מקבוצת אלים שכללה את אביו אנליל ואמו נינליל. מופיע לפעמים כמחזיק חץ וקשת, חרב או אלה שנקראת שָרוּר. האל מתואר באגדה השומרית "עלילותיו של נינרותה", כבעל יכולת דיבור, ויכולת ללבוש צורה של אריה מכונף. באגדה אחרת נינורתה נלחם במפלצת מכונפת שנקראת אימדוּגוּד (באכדית: אָנזּו). הגרסה הבבלית מספרת כיצד המפלצת אנזו גנבה את "לוחות הגורל" שהחזיק האל אנליל. נינורתה יוצא להחזיר את הלוחות ובדרך הורג מפלצות שונות (הדרקון, הגיפסום, מלך הדקל, אדון סמאן-אנא, חיית הביזון, איש העקרב, ונחש בעל שבעת הראשים). לבסוף הוא הורג את המפלצת אנזו ומחזיר את הלוחות לאביו אנליל. בת זוגו של נינורתה נקראה אוגאלו בניפור, או באו כאשר הוא נקרא נינגרישו. מצד אחד הוא מוצג כאיכר ואל מרפא, ומצד שני הוא אל הרוח הדרומית. הוא היה אל אהוד מאוד בקרב האשורים, ושני מלכים (תוכולתי-נינורתה הראשון ותוכולתי-נינורתה השני) נקראו על שמו. אשורנצירפל השני (883–859 לפנה"ס) בנה לו מקדש בעיר הבירה כלח. בתקופה הנאו-בבלית ובתקופה הפרסית הקדומה הוא אוחד וזוהה עם האל נרגל. הכוכב שאיתו מזוהה נינורתה הוא שבתאי. Bunson, Matthew (1996), Angels A to Z: A Who's Who of the Heavenly Host, New York City, New York: Three Rivers Press, ISBN 0-517-88537-9 מדיה וקבצים בנושא נינורתה בוויקישיתוף נינורתה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נינורתה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
אופיר שהם

אופיר שהם (נולד ב-1963) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש מפא"ת (המנהל למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית במשרד הביטחון). שהם התגייס לצה"ל ב-1980 והוא בוגר המחזור השני של תוכנית תלפיות, במסגרתה למד לתואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה שימושית (הוא סיים גם לימודי תואר שני בפיזיקה שימושית). בין השנים 1989–1993 עבר מסלול מבצעי בחיל הים, אשר כלל קורס חובלים. הוא ביצע תפקידי פיקוד והדרכה, ושימש כמפקד סטי"ל אח"י עצמאות (סער 4). ב-1994 מונה לראש ענף גילוי ואופטרוניקה (גל"א) במפקדת חיל-הים. ב-1995 מונה לראש ענף מערכות ל"א (מל"א). ב-1997 מונה לראש מחלקת מאל"א (מערכות אלקטרוניות ולוחמה אלקטרונית) במפא"ת, בדרגת אלוף-משנה. ב-2000 מונה לראש מחלקת תקציבים וכלכלה במפקדת חיל הים. ביוני 2002 הועלה שהם לדרגת תת-אלוף ומונה לעוזר ראש אגף התכנון. בכך היה לבוגר תלפיות בעל הדרגה הבכירה ביותר מאז נוסדה. לאחר מכן כיהן כמפקד יחידת לוטם (היחידה לתקשוב ולטכנולוגיות המידע) באגף התקשוב בין השנים 2005–2010. במרץ 2010 מונה לראש מפא"ת וכיהן בתפקיד עד יוני 2016. שהם נשוי ואב לשלושה. ר' המינהל למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית - תא"ל (מיל') אופיר שהם, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 18 במאי 2011 עמוס הראל, שליחות קטלנית בשטח האויב, באתר הארץ, 12 באפריל 2013. אבי בליזובסקי, ‏תא"ל אופיר שהם: "צה"ל מעודד חדשנות בכל הדרגים - למרות המחשבה שזהו גוף מרובע", באתר "אנשים ומחשבים", 3 באפריל 2012 אנשיל פפר, שיחת היום - "אופיר שהם, משתלם ליירט רקטה בטיל של 100 אלף ש'?", באתר הארץ, 11 באפריל 2011 עמוס הראל, שליחות קטלנית בשטח האויב, באתר הארץ, 12 באפריל 2013. אמיר אורן, במשקפיים של יעלון, באתר הארץ, 12 ביולי 2002. סיון בראימן, תא"ל אופיר שוהם מונה לראש מפא"ת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 בינואר 2010
ביולוגיה התפתחותית

ביולוגיה התפתחותית היא ענף בביולוגיה העוסק בחקר ההתפתחות של היצורים החיים, ברמת הפרט. הביולוגיה ההתפתחותית היא מהתחומים הראשיים בביולוגיה והיא נמצאת נכון לתחילת המאה ה־21 בחזית המחקר הביולוגי. הביולוגיה ההתפתחותית קשורה במובנים רבים לביולוגיה האבולוציונית, אך ההבדל ביניהן עקרוני: בשעה שהאבולוציה עוסקת בהתפתחותם של מינים במרוצת הדורות, על פני אלפי ומיליוני שנים, הרי שהביולוגיה ההתפתחותית עוסקת בהתפתחות האינדיבידואלית של היצור ברמת הפרט הבודד – מראשית קיומו של היצור (תא מופרה, למשל) ועד למותו. התפתחותו של יצור רב-תאי בוגר מתא בודד טומנת בחובה כמה מהחידות הגדולות ביותר של הביולוגיה. התא המופרה מכיל את כל המידע הדרוש להתפתחות היצור, והאופן שבו מידע זה מיושם עדיין אינו מובן דיו. לביולוגיה ההתפתחותית מספר תחומי משנה: אמבריולוגיה: חקר התפתחות העובר. ביולוגיה התפתחותית מולקולרית: חקר התפתחות היצורים ברמת התא הבודד; התמיינות תאים, השתקת והגברת גנים (דבר הגורם להתמיינות), אפופטוזה, איתות בין-תאי המתניע או בולם תהליכי התמיינות, גנים הומאוטיים (הקובעים את המיקום של חלקי הגוף השונים ביצורים מפותחים). ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית: תחום חדש יחסית (מתחילת שנות ה־90 של המאה ה־20) המשלב בין אבולוציה וביולוגיה התפתחותית. תחום זה חוקר מנגנונים אבולוציוניים הגורמים לשינויים בהתפתחות של יצורים הקרובים זה לזה. ביולוגיה התפתחותית של מערכת העצבים. Caenorhabditis elegans מדיה וקבצים בנושא ביולוגיה התפתחותית בוויקישיתוף כתבי עת באנגלית: ביולוגיה התפתחותית, דף שער בספרייה הלאומית Developmental Cell, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית Development, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית Genes and Development, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית BMC Developmental Biology, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית Development Genes and Evolution, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית(הקישור אינו פעיל) Biology of Reproduction, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית Developmental Dynamics, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית(הקישור אינו פעיל) Mechanisms of Development, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית The International Journal of Developmental Biology, כתב עת בנושא ביולוגיה התפתחותית Differentiation, כתב עת בנושא התמיינות תאים אחרים (אנגלית): מכון מקס פלאנק לביולוגיה התפתחותית, טובינגן, גרמניה האגודה לביולוגיה התפתחותית האגודה הישראלית לביולוגיה התפתחותית (אורכב 04.10.2013 בארכיון Wayback Machine)
לאורה צ'ינצ'ייה

לאורה צ'ינצ'ייה מירנדה (בספרדית: Laura Chinchilla Miranda; נולדה ב-28 במרץ 1959) היא פוליטיקאית והאישה הראשונה, והיחידה עד כה, שכיהנה כנשיאת קוסטה ריקה. הייתה אחת מסגניותיו של הנשיא אוסקר אריאס סאנצ'ז ושרת המשפטים בממשלתו. הייתה מועמדת מטעם "מפלגת החירות הלאומית" לנשיאות קוסטה ריקה בבחירות 2010 וזכתה ב-46.76% מהקולות. היא האישה הששית בדרום אמריקה המכהנת כנשיאה. כיהנה בתפקיד מ-8 במאי 2010 עד 8 במאי 2014. צ'ינצ'ייה נולדה ב-1959 במחוז כרמן, סן חוסה. אביה הוא רפאל אנחל צ'ינצ'ייה פאיאס ואמה אמילצה מירנדה קסטיו. בינואר 1982 נישאה למריו אלברטו מדריגאל דיאז והתגרשה ממנו ב-1985. יש לה ממנו בן, חוסה מריה ריקו צ'ינצ'ייה. ב-1996 החלה לצאת עם עורך דין ספרדי המחזיק באזרחות קנדית בשם חוסה מריה ריקו קואטו. השניים נישאו בשנת 2000. בצעירותה עסקה צ'ינצ'ייה בפעילות מטעם ארגונים לא ממשלתיים באמריקה הלטינית ובאפריקה, וסייעה בקידום רפורמות בתחום המשפט וביטחון הפנים. ב-1994 נכנסה לחיים הפוליטיים, כשמונתה לסגנית שר בממשלתו של חוסה מריה פיגרס. ב-1996 מינה אותה פיגרס לשרה לביטחון הציבור. בשנת 2002 נבחרה לאספה המחוקקת מטעם מחוז סן חוסה. בשנת 2006 מינה אותה נשיא קוסטה ריקה אוסקר אריאס לסגניתו, אך היא התפטרה מהתפקיד ב-2008, כדי להתכונן לבחירות לנשיאות בשנת 2010. ביוני 2009 בחרה בה מפלגתה, מפלגת החירות הלאומית (Partido Liberación Nacional) למועמדת מטעמה לנשיאות. בבחירות שנערכו ב-7 בפברואר גברה על שמונה יריבים וזכתה ב-46.76% מקולות הבוחרים (בקוסטה ריקה די ב-40% מקולות הבוחרים בסיבוב הראשון). בכך, הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד נשיא קוסטה ריקה. צ'ינצ'ייה נכנסה לתפקידה כנשיאת המדינה ב-8 במאי 2010. שני סגניה הם אלפיו פיווה ולואיס ליברמן. מפלגתה של צ'ינצ'ייה, ה-PLN, חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי. בשאלות של דת ומדינה עמדותיה של צ'ינצ'ייה שמרניות: היא התנגדה לתיקונים בחוקה שנועדו לאפשר את הפרדת הדת מהמדינה והביעה התנגדות לנישואים חד מיניים ולהפלות. לאורה צ'ינצ'ייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Chrissie Long, Costa Rica to inaugurate first female president Saturday, Daily News, ‏6 May 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתניה בן ארצי

מתניה בן ארצי (נולד ב-27 ביולי 1948) הוא פרופסור אמריטוס במכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בן ארצי נולד בשנת 1948 במחניים, ממנה עבר עם משפחתו לכפר חיטים וקריית טבעון. הוא בנם של הסופר שמואל בן ארצי וחוה, דור שביעי בארץ, מצאצאי תלמידיו של הגאון מווילנה, ואחיהם של שרה נתניהו, ד"ר חגי בן ארצי וד"ר אמציה בן ארצי. הוא גדל במשפחה מפא"יניקית ששמה דגש על לימוד התנ"ך ובגיל 10 הוא זכה במקום השני בחידון התנ"ך לילדים. שנים מאוחר יותר הוא השתתף במחנה של נוער שוחר מדע במכון ויצמן. בן ארצי קפץ מספר כיתות ובגיל 15 סיים תיכון עם תעודת בגרות והחל ללמוד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית. עם תום לימודיו התגייס לצה"ל ויצא לקורס טיס, אך פרש באמצע ועבר לסיירת גולני. בהמשך עבר לרפא"ל שבה עבד כ-12 שנים. במקביל השלים תואר שני בטכניון ודוקטורט באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופסור שמואל אגמון, אותו סיים בשנת 1976. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה "תכונות ספקטרליות של אופרטורים דיפרנציאליים רגילים סימטריים, שמקדמיהם יורדים לאט". הוא השלים פוסט דוקטורט במתמטיקה של הפיזיקה באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. בשנת 2008 נערך לכבודו כנס באורך שלושה ימים במכון אנרי פואנקרה באוניברסיטת פייר ומארי קירי בנושא משוואות של מכניקת נוזלים. מיד לאחר מלחמת ששת הימים הוא גיבש את עמדתו ההפוכה מזאת של התנועה למען ארץ ישראל השלמה ויותר מאוחר נהג להגיע לפגישות של תנועת תכלת-אדום. בשנות ה-70 שירת במילואים באזור שכם ולבסוף ב-1980 הוא נשפט על סירוב לשרת בשטחים והוצב בקריה. בן ארצי נמנה עם התומכים בתנועת ארמגדון, המבקשת לעורר דיון ציבורי בנשק להשמדה המונית שבידי ישראל. הוא פרסם ספר הכנה לחידון התנ"ך, "חידון זוגון לתנ"ך : 600 שאלות כפולות לנוער ותשובותיהן בצידן", שיצא לאור בהוצאת קריית-ספר. המהדורה הראשונה של הספר, ובה 500 שאלות, יצאה לאור בשנת 1959, בהיותו בן 11 בלבד. מתניה בן ארצי נשוי לעפרה לבית קסטלר, מצאצאי ר' שלמה מטולוצין והראש"ז, ואב לשלושה. שניים מבניו, יונתן ואחיקם, הם דוקטורים למתמטיקה. בִּתו, רות, היא פרופסור למדע המדינה במכללת פרובידנס. בנו יונתן היה סרבן מצפון ובילה כשנתיים בכלא. מתגורר בירושלים. מתניה בן ארצי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מתניה בן ארצי, באתר האוניברסיטה העברית אביבה לורי, הוא יהיה גיבור, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2002 מתניה בן ארצי (1948-), דף שער בספרייה הלאומית Emeritus, באתר של מכון איינשטיין למתמטיקה רות בונדי, ראשון מתוך רבבה, דבר, 30 בינואר 1959 נוסטלגיה, חזון, ומה שביניהם, המכון, חדשות מדע בשפה ידידותית, יוני 2000 אתר הכנס אביבה לורי, הוא יהיה גיבור, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2002 ארמגדון, מי אנחנו חידון זוגון לתנ"ך : 500 שאלות כפולות לנוער ותשובותיהן בצידן / מאת מתניה בן ארצי .. | בן ארצי, מתניה, 1948- | | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il Jonathan Ben-Artzi אורי פסובסקי, סרבן המצפון של וול סטריט, באתר כלכליסט, 26 באוגוסט 2016 נטע אחיטוב, פרופ' רות בן ארצי, אחייניתה של שרה נתניהו, מתביישת. ראיון, באתר הארץ, 22 במרץ 2023
י. שרברק

י. שְׂרֶבֶּרְק הייתה הוצאת ספרים עברית מייסודו של יוסף שרברק שפעלה בישראל בעיקר מתחילת שנות ה-40 ועד אמצע שנות ה-70. ההוצאה, ששילבה ספרות עברית למבוגרים ולנוער יחד עם ספרים מתורגמים. ההוצאה נודעה במיוחד בספרי הנוער שכללה ספרים של הסופרים דבורה עומר ופוצ'ו ושל חוקר ארץ ישראל צבי אילן. מסוף העשור הראשון של המאה ה-21 היא נמצאת בבעלותה של הוצאת דני ספרים ומוסיפה לפעול בחסותה. ראשיתה של ההוצאה בשותפות של שרברק עם מרדכי ניומן ויהושע צַ'צִ'יק, חבריו לגדוד העברי האמריקאי. לאחר שחרורם ייסדו השלושה את בית המסחר לספרים עבריים "תרבות" בירושלים, וב-1925 ייסדו את הוצאת הספרים העברית "מצפה". הוצאה זו, שהייתה הוצאת הספרים הפרטית הראשונה בארץ ישראל, התמקדה בספרות יפה ובשירה. בשנת 1941, בעת מלחמת העולם השנייה, מוּזגה פעילותה של "מצפה" עם הוצאת שרברק בניהולו של יוסף שרברק. בשנת 1944 פורקה השותפות, וכל אחד מהשלושה ייסד הוצאה לאור שנשאה את שמו. שרברק עבר לתל אביב, לרח' בלפור 16, ומשם ניהל את הוצאתו, הוצאת יוסף שרברק. הוצאת י. שרברק שילבה ספרות עברית למבוגרים ולנוער יחד עם ספרים מתורגמים. בשנות ה-40 וה-50 הקים שרברק במסגרת ההוצאה את "ספריית ברוריה" (לזכרה של בתו היחידה, ברוריה, שמתה ב-1934 והיא בת עשר), שבה הופיעו תרגומים עבריים לספרי הרפתקאות ומעשיות ממיטב הספרות העולמית: "מסעי גוליבר" (ג'ונתן סוויפט), "רובינזון קרוזו" (דניאל דפו), "עליסה בארץ הפלאות" (לואיס קרול) "מסעי הברון מינכהאוזן" ו"מסעי סינבד". בין התרגומים העבריים הנוספים שהופיעו בהוצאה: "הקוסם מארץ עוץ" (ליימן פרנק באום), "אייבנהו" (וולטר סקוט), "אוליבר טוויסט" ו"דייוויד קופרפילד" (צ'ארלס דיקנס), "המוהיקני האחרון" (ג'יימס פנימור קופר) ואסופות של מעשיות עמים. ספרייה אחרת, שהוקדשה לספרות מקור, הייתה "נועזים" – סדרת ביוגרפיות לבני הנעורים של גיבורי השואה והיישוב, ובהן "שרה, גיבורת ניל"י" (על שרה אהרנסון) ו"דמעות של אש" (על צביה לובטקין) לדבורה עומר, "גיבור חידה" לאוריאל אופק (על יוסף טרומפלדור), "הצנחנית שלא שבה" (על חנה סנש) ו"לא בדרך המלך" (על אורד וינגייט) לעודד בצר. הוצאת שרברק הוציאה את מרבית ספריה של דבורה עומר, בהם ספריה המצליחים לבני הנעורים: "צוללים קדימה", "אני אתגבר", "לאהוב עד מוות" (על הפלמ"חאית זהרה לביטוב וחברהּ שמואל קופמן) ו"פתאום באמצע החיים" (על הטייס זוריק לב), וספריה המצליחים לטף: "הנשיקה שהלכה לאיבוד" ו"מגדל של קוביות בניתי". באמצע שנות ה-50 החלה ההוצאה להוציא את אנציקלופדיה מעיין. האנציקלופדיה נועדה לדור הצעיר, מתוך מגמה חינוכית ברורה. את האנציקלופדיה הקדיש שרברק לבתו (ובראש כל כרך הופיעה הקדשה לזכרה). היה זה אחד הפרויקטים השאפתניים יותר של שרברק. מלאכת העריכה נמסרה לסופר ז' אריאל (שלמה זלמן אריאל). פרט לאריאל תרמו לאנציקלופדיה מספר סופרים קבועים, בהם אוריאל עקביא, שרגא פייבל קלעי, אריה לרנר ומנחם קפליוק. את עטיפות הספרים איירה בינה גבירץ. האנציקלופדיה הייתה מאוירת ומנוקדת. היא זכתה להצלחה וראתה אור במספר מהדורות. ההוצאה התמחתה גם בהוצאת ספרי מוזיקה ותווים של יוצרים כמו יוני רכטר, אהוד מנור ומתי כספי. לאחר מותו של שרברק ב-1957 עבר ניהול ההוצאה לידי קרוב משפחתו. הוצאת י. שרברק המשיכה בפעילות רגילה עד אמצע שנות ה-70, והוסיפה לפעול במידה פחותה בשנים שלאחר מכן. בשנת 2009 נרכשה ההוצאה על ידי דני ספרים והיא מוסיפה לפעול בחסותה. איתמר לוי, דף מידע מס' 119 (25 במאי 2011), באתר "חנות הספרים של איתמר" מיה סלע, הוצאת "דני ספרים" רכשה את "י. שרברק" שבה ראו אור כל ספרי דבורה עומר, באתר הארץ, 10 במאי 2009.
נתן נתניהו

נתן נתניהו (נולד ב-28 בנובמבר 1951, חיפה) הוא פרופסור אמריטוס ישראלי למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. נתניהו הוא בנם של אלישע, פרופסור למתמטיקה בטכניון ושושנה, שופטת בית המשפט העליון. הוא למד בבית הספר הריאלי בחיפה, לאחר מכן התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית ולמד בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל. הוא שירת בחיל המודיעין. לאחר שחרורו המשיך לשרת מספר שנים ביחידתו כאזרח עובד צה"ל ועבר הסבה למדעי המחשב. באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 נסע לארצות הברית, שם השלים תואר שני ושלישי במדעי המחשב באוניברסיטת מרילנד, בה שימש גם כחוקר. נתניהו חבר בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. היה נשוי לד"ר סיניה נתניהו, ולהם בת ובן. נתניהו הוא בן דודו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. נתן נתניהו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה נתן נתניהו, באתר dblp נתן נתניהו, באתר אוניברסיטת בר-אילן עדי גרסיאל, הגולם מול יוצרו, באתר ערוץ 7, 15 ביולי 2004 Shoshana Netanyahu, Jewish women encyclopedia ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנסרת סנחריב

מִנְסֶרֶת סנחריב היא כינוי לאנלים (כרוניקות אשוריות) שנכתבו על גבי מנסרות על ידי סופרי האימפריה האשורית החדשה לתיאור מסע סנחריב בארץ ישראל בסוף המאה השמינית לפני הספירה. מנסרת סנחריב התפרסמה בכך שבמסעו השלישי של סנחריב למערב היא מתארת את מלחמתו בממלכת יהודה עם חזקיה, אירוע המוזכר במקרא בהרחבה בספר מלכים, בספר דברי הימים ובספר ישעיה, ואף נשנה בכתבי הרודוטוס. בתואם לכתוב במקרא המנסרה מתארת את כיבושיו בערי יהודה, לעומת זאת כלפי ירושלים נכתב, "וספרתי כשלל. (חזקיהו) עצמו, כציפור בכלוב". ומהיעדר תיאור כיבוש, מוכח שהוא כשל בכיבוש ירושלים ככתוב במקרא. מסעו השלישי של סנחריב נכתב לראשונה חודשים ספורים לאחר תום המסע, בראשית שנת 700 לפנה"ס, במהדורה הקרויה "גליל ראסאם", והוא מופיע לאחר מכן בכל מהדורת האנלים כמעט ללא שינוי. מהדורות ידועות הן: מנסרת טיילור, נמצאת כיום במוזיאון הבריטי בלונדון נמצאה בנינווה. מנסרת שיקגו, נמצאת כיום במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו מנסרת מוזיאון ישראל, נמצאת בידי מוזיאון ישראל בירושלים נמצאה בנינווה. ב-1830 התגלתה על ידי הקונסול הבריטי בעיראק קולונל ר' טיילור המנסרה הראשונה המכונה "מנסרת טיילור" בנינוה שהייתה בירתה העתיקה של האימפריה האשורית, כיום צפון עיראק. המנסרה התגלתה בחורבות ארמונו של המלך סנחריב. המוצג נרכש מאלמנתו של הקולונל בשנת 1850 על ידי המוזיאון הבריטי. מנסרה אחרת שוכנת כעת במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו והיא הידועה כמנסרת סנחריב, מנסרה זו נרכשה על ידי ג'יימס הנרי ברסטד מסוחר עתיקות בבגדאד בשנת 1919 לטובת אוניברסיטת שיקגו.. מנסרה שלישית שוכנת במוזיאון ישראל בירושלים, המנסרה ניתנה למוזיאון כמתנה על ידי מרים סאקר וג'וי אוונגרלייר מאוסף קבורקיאן, והיא פורסמה לציבור רק בשנת 1990. שלוש המנסרות הן המנסרות השלמות היחידות עליהן ידוע והכיתוב עליהן כמעט זהה, למעט שינויים קלים. על כל מנסרה יש תאריך המסמל מתי נכתבה ומסתבר שהן נכתבו במרווח של 16 חודשים זו מזו (טיילור ומוזיאון ישראל בשנת 691 לפנה"ס ושל המכון המזרחי ב-689 לפנה"ס). בנוסף למנסרות השלמות ישנן לפחות שמונה מנסרות מקוטעות אחרות עם שימור של חלקים מאותו טקסט, כולן במוזיאון הבריטי, ורוב שבריהן מכילים רק כמה שורות. מנסרת סנחריב, מתארת את מסעו של סנחריב ליהודה: רשימת ממצאים מרכזיים בארכאולוגיה מקראית מדיה וקבצים בנושא מנסרת סנחריב בוויקישיתוף מנסרת סנחריב(הקישור אינו פעיל) מתוך "כתובות קדומות - עד ימי התלמוד" כתובת סנחריב באתר עידן התנך מנסרת סנחריב (באנגלית) מנסרת שיקגו (באנגלית) כתבי הרודוטוס, חלק שני, סעיף 141 (עמ' 13) המנסרה באתר המוזיאון הבריטי המוצג ב אתר המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו דברי ימי הארץ, ארכאולוגיה במוזיאון ישראל ירושלים, עמ' 342 לינג-ישראל מנסרת סנחריב במוזיאון ישראל בפרסומי המכון לאשורולוגיה בבר-אילן