laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נואמיס

נואמיס הם מבנים פרהיסטוריים שנמצאו בעיקר במדבר סיני שבמצרים, וכן בתימן ובעומאן. הנואמיס בסיני מאופיינים בצורה מעגלית, עשויה אבן חול, בגובה של 2 עד 2.5 מטרים, ובקוטר של 3 עד 6 מטרים. פתח הכניסה לנואמיס פונה למערב. הסברה הרווחת היא שהנואמיס נבנו בתקופת הברונזה כמבני קבורה, הודות לממצאי עצמות, לצד תכשיטים וכלים, בגומחות קבר שתוארכו לשנים 4,000 - 3,150 לפנה"ס. ראשון החוקרים שלהם היה אדוארד הנרי פלמר, שזיהה נוואמיס באזור עין ח'ודרה ועין-אום-אחמד. לאחר מכן, משלחת של בנו רותנברג גילתה בעין ח'ודרה כמה עשרות מבנים עגולים כאלה. הרבנים דניאל משה לוי ויוסף רוטשטיין הציעו שמבנים אלה הם הסוכות שהתורה מספרת עליהן ששמשו לישיבת בני ישראל במדבר. זאת, על סמך התאמה נסיבתית רבה בין הממצאים בשטח לבין המתואר בתורה לגבי נדודי בני ישראל במדבר. קשה קצת לראות בניכוס מבנים אלו ולקשרם לנדודי בני ישראל וגם אם נחליט כי זיהוי המבנים כמבני קבורה שימש את בני ישראל במהלך נדודיהם במדבר אלא שמבנים אלו נמצאו במדבר סיני ברובם המוחלט באזור מאוד מסוים בדרום סיני ומסביב להר הגבוה והפתחים כולם, כולל אלו שנמצאו בתימן ובערב הסעודית, פנו תמיד לכיוון מערב. בדואים, תושבי סיני, הם אלה שכינו את המבנים בשם "נוואמיס", שפירושו "יתושים" בשפה הערבית, כי לפי אגדות-העם והמסורת שלהם, "נתקפו בני-ישראל במדבר בנחילי יתושים. כאשר שאלו את משה, נביאם, מה לעשות, הציע כי יקימו את המבנים הללו וימצאו בהם מחסה". מדיה וקבצים בנושא נואמיס בוויקישיתוף סרטון המראה מבני נואמיס, מתוך אתר youtube, סרטון באתר יוטיוב כתבה המכילה מידע על נואמיס, מתוך אתר daat נוואמיס, באתר gosinai.co.il נואמיס בנחל פארן מתוך אתר עמוד ענן עדויות ארכאולוגיות למסע בני ישראל בסיני באתר הידברות Nawamis, All Sinai התנ"ך והארכאולוגיה - מסורת מול מדע, דניאל משה לוי ויוסף רוטשטיין; - כתבה המכילה מידע על נואמיס, מתוך אתר daat כתבה באתר גו-סיני
פוגלמן

האם התכוונתם ל... עוזי פוגלמן – שופט בית המשפט העליון הרב מרדכי פוגלמן - רבה של קריית מוצקין שי פוגלמן – עיתונאי ישראלי
מי ימלל

מִי יְמַלֵּל הוא שיר ילדים לחנוכה מאת מנשה רבינא המושר בלחן עממי, לעיתים בקאנון (בשני קולות). השיר נכתב לכל המאוחר בשנת 1936. רבינא מציין בחוברת הקאנונים שערך, "נשירה", חוברת ו, כי הוא עצמו עיבד לקאנון מנגינה עממית. השיר מפאר את גבורת המכבים, יחד עם שאר הגיבורים שגאלו את עם ישראל, מתוך ציפייה לגאולת ישראל גם בימינו. השיר הוא אחד משירי חנוכה ה"לאומיים", שנכתבו ברוח התנועה הציונית המתחדשת בתחילת המאה ה-20, בתקופת העליות הציוניות וההתיישבות בארץ ישראל. שירים אלה התעלמו מההנחות המסורתיות על גאולה על ידי האל והתייחסו במקומה לגבורת האדם (המכבים/החשמונאים), שהיא שהביאה לניצחון. תפיסה זאת, השוללת את מרכיב הנס בחנוכה ואת תפקידו של האל בניצחון, באה לידי ביטוי מפורש בשיר "אנו נושאים לפידים", שבו נאמר: "נס לא קרה לנו, / פך שמן לא מצאנו". כך גם בשיר "מי ימלל", שמילותיו הראשונות, "מי ימלל גבורות ישראל / אותן מי ימנה", הן פרפרזה על פסוק מספר תהילים: ”מִי יְמַלֵּל גְּבוּרוֹת ה', יַשְׁמִיעַ כָּל תְּהִלָּתוֹ” (תהלים קו ב) – המשמיטה את תפקיד האל והופכת את "גבורות ה'" ל"גבורות ישראל". בבית השני של השיר שולל המשורר מהאל את תפקידו המסורתי כגואל והמציל ומעמיד במקומו את העם עצמו: "שמע! / בימים ההם בזמן הזה / מכבי מושיע ופודה." זאת בניגוד לתפיסה המסורתית, המייחסת את הישועה והניצחון לנסים שעשה אלוהים למכבים. המסקנה הציונית של השיר, "ובימינו כל עם ישראל / יתאחד יקום וייגאל", מטילה שוב את האחריות לגאולה על העם עצמו. "מי ימלל" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "מי ימלל" והאזנה לו באתר זמרשת מה הופך את "מי ימלל" לשיר שכל כך כיף לשיר אותו, כאן דיגיטל, 26 בדצמבר 2019 שירי חנוכה: בימים ההם בזמן הזה, היסטוריום: רגע היסטורי למורים ותלמידים, המרכז ללימודי רוח בספרייה הלאומית מידע על מי ימלל בקטלוג הספרייה הלאומית
בסיס חיל האוויר המלכותי סנט ג'ין

בסיס חיל האוויר המלכותי סנט ג'ין (באנגלית: RAF St Jean) היה שדה תעופה צבאי בצפון ישראל, בשימוש בתקופת המנדט הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה. שדה התעופה נמצא כ-4 ק"מ צפונית-מזרחית לעכו. כיום פועל במקום מנחת שמרת. שדה התעופה היה בשימושם של חיל האוויר המלכותי וחילות האוויר של צבא ארצות הברית, במסגרת המערכה בצפון אפריקה נגד מדינות הציר. שימש בעיקר את טייסת 98 בחיל האוויר התשיעי של חיל האוויר האמריקאי. הטייסת עשתה שימוש במפציצים מסוג B-24 ליברייטור. בין השנים 1949–1951 שימש הבסיס באופן זמני כשלוחה של בית הספר לטיסה עד שעבר למשכנו הקבוע במחנה סירקין. לקורס הראשון שגויס הגיע מספר רב של חניכים והוא התקיים בשדה דב. בגלל העומס על השדה הקטן, הועברו חלק מהאנשים לשדה התעופה סנט ג'ין, שם רוכזו חניכים שקיבלו הכשרה מחוץ לישראל: באיטליה, בארצות הברית ובצ'כוסלובקיה. את הקורס הראשון סיימו בהצלחה ארבעה טייסים: טיבי בן-שחר, ישעיהו גזית, מוטי הוד ודני שפירא, שקיבלו את "כנפי הטיס" בחודש מרץ 1949, ועברו לטייסת הקרב הראשונה בחצור, שלרשותה עמדו מטוסי מסרשמיט Bf 109. לאחר מעבר בית הספר למחנה סירקין ב-1951, הוא הפך לבסיס של יחידת מחסני חירום עד לאחר מלחמת ששת הימים. ביולי 1967 אירע בו פיצוץ גדול בו עלו באש מצבורי פגזים, קטיושות ופריטי תחמושת נוספים שנלקחו כשלל מהמלחמה. לאחר ההתפוצצות ננטש השדה, והפך לשדות חקלאיים. המבנים נהרסו, ושרדו רק שתי דרכי גישה חקלאיות בצורת V‏ (17/35, 10/28), המסמנות את מקומם של מסלולי ההמראה. מסלול 17/35 משמש כיום כמנחת שמרת. בשם "סן-ג'ין" נקרא גם שדה המטווחים הסמוך, שהוקם על שפת הים וששימש בעיקר את חיילי "גולני" ממחנות "בן-עמי" ו"שרגא". לימים הוקם שם אתר הקרוואנים "חצרות יָסַף". בדצמבר 2010 נערכה חפירת בדיקה בשטח המחנה לאחר גילוי עתיקות בבדיקות מקדימות לקראת בנייה. בחפירה, מטעם רשות העתיקות ובמימון משרד הביטחון, נחשפו שני קברים שנכרו לתוך החול ונבנו מאבני כורכר מסותתות. הקבר הראשון נבנה בשני נדבכים מאבנים שהפגמים שבמקצתן כוסו בטיח. החפירה הופסקה עם גילוי עצמות אדם. הקבר השני נחפר חלקית ומידות האבנים שמהן נבנה לא הובררו. הקברים תוארכו על פי ממצא כלי החרס לתקופה הרומית בארץ ישראל. אבינעם מיסניקוב, טייסת ההפצצה ה-345 בארץ-ישראל, באתר מרקיע שחקים Maurer Maurer, Combat squadrons of the Air Force in World War II, ‏ed. (1982) [1969] (באנגלית) פמ"ת ישראל – מנחתים נוספים פורטל: נוסטלגיה בצה"ל – מחנות בסיסים ואתרים – סן-ג'ין, אתר נוסטלגיה יואב לרר, חדשות ארכיאולוגיות חפירות וסקרים בישראל, גיליון 123, עכו, מחנה סנט ג'ין, רשות העתיקות, ‏07 בספטמבר 2011
וולוו 164

וולוו 164, (Volvo 164), היא מכונית סלון בתצורת סדאן שוודית יוקרתית, בעלת מנוע 6 צלינדרים. יוצרה על ידי וולוו משנת 1968–1975. יוצרו 146,008 יחידות. דגם ""וולוו 164" הורכב בשוודיה, אוסטרליה, מלזיה ו-דרום אפריקה. וולוו 164 הייתה התשובה של חברת וולוו כנגד מרצדס בנץ 250 ו-יגואר XJ 6. מאחר שמנוע ה-6 בוכנות היה ארוך ב-50% ממנוע ה-4 בוכנות, נאלצו בוולבו לשנות את חזית המכונית ואת ה"גריל" ולהאריך את תא המנוע. המכונית כונתה 164 (סדרה 100, 6 בוכנות, 4 דלתות), וזכתה להצלחה יפה. גרסת הסטיישן של 164 : "וולוו 165". דגם הקונספט וולוו GTZ 3000 שהוצג בשנת 1970 התבסס על "וולוו 164". מהדורה מוגבלת של 164, 164TE נעשתה בשנת 1974 ב-3 בשווקים, בריטניה, גרמניה ו-אוסטרליה. 164TE מצוידת כסטנדרט, במיזוג אוויר, רדיו מלווה ב-8 רמקולים, משענות ראש אחוריות, מנורות קריאה אחוריות, מגף שטיחים מקיר לקיר עם תאורה. גרסה יוקרתית יותר זאת הייתה זמינה רק ב-3 צבעים: תכלת מתכתי, נחושת מתכתית וצהבהב מתכתי. מנוע 6 צילינדרים בטור, שסתומים עיליים, 2,978 סמ"ק, 88.9X80 מ"מ, הספק :145-175 כ"ס. גרסת ה-145 כ"ס עם 2 קרבורטורים, וגרסת 175 כ"ס עם הזרקת דלק. (וולוו 164 - וולוו ששת הצילינדרים הראשון מאז יוצר בדגם PV800 בשנת 1958). תיבת הילוכים: ידנית 4 הילוכים, עם הילוך יתר חשמלי או אוטומטית 3 הילוכים - סוג בורג וורנר. בלמים: הידרוליים, בלמי דיסק בכל הגלגלים. אורך הרכב: 4,714 מ"מ גובה: 1,440 מ"מ רוחב: 1,730 מ"מ משקל: 1,451 ק"ג ביצועים: תאוצה 0-100 קמ"ש, 8.7 שניות, ובדגם האוטומטי 11.9 שניות מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע”מ הוקמה בשנת 1967 ע”י מאיר קז כיבואנית בלעדית של מוצרי חברת וולוו השוודית. בתחילה ייבאה מכוניות ובהמשך משאיות, אוטובוסים, מנועים וציוד מכני כבד. בישראל שווקה וולוו 164 מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ונחשבה לרכב יוקרתי. וולוו וולוו ÖV4 וולוו PV444 / PV544 וולוו Duett וולוו 142 וולוו 144 וולוו 145 וולוו סדרה 300 וולוו 164 (4:22 דקות), יו-טיוב וולוו 164 (7:01 דקות), יו-טיוב וולוו 1964 שנת 1972 (22:22 דקות), יו-טיוב וולוו 164E שנת 1972 (7:42 דקות), יו-טיוב קלוב 164 שוודיה - תמונות וולוו 164 מדיה וקבצים בנושא וולוו 164 בוויקישיתוף השקת וולוו 164 שנת 1973 (מועדון החמש השיק את הוולוו של ת. סוויסה) וולוו 165 (5:19 דקות), יו-טיוב וולוו 164 קלוב 164 שוודיה וולוו 164 נתונים טכניים קובי ליאני, קובי ליאני, שבדיה‏, וולוו: מסע היסטורי בתמונות, באתר וואלה, 7 במאי 2011 מאיר מכוניות ומשאיות בע"מ
כריסטיאן האביכט

כריסטיאן האביכט (בגרמנית: Christian Habicht;‏ 23 בפברואר 1926 – 6 באוגוסט 2018) היה היסטוריון גרמני שעסק ביוון העתיקה ואפיגרף של יוונית עתיקה. כריסטיאן האביכט נולד בדורטמונד. לאחר קבלת תואר PhD מאוניברסיטת המבורג בשנת 1952, היה האביכט מורה מן החוץ באוניברסיטה, ולאחר שעשה שם הביליטציה בשנת 1957, מרצה זוטר (פריווט-דוצנט). בשנת 1961 היה לאורדנטליכר-פרופסור באוניברסיטת מרבורג וב-1965 עבר לאוניברסיטת היידלברג. ב-1973 עבר למכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית. בהיידלברג נותר "פרופסור של כבוד". מאז 1983 לימד גם באוניברסיטת פרינסטון כמרצה אורח; פרש ב-1998. מחקריו של האביכט עסקו באפיגרפיה יוונית ובאתונה העתיקה בתקופה ההלניסטית. כתב רבות על פאוסניאס ועל מרקוס טוליוס קיקרו. בשנת 1991 קיבל את פרס רויכלין מטעם העיר פפורצהיים שבגרמניה, בשנת 1996 את פרס מו מטעם החברה הפילוסופית האמריקאית, ובשנת 1998 את פרס קריטיקוס מטעם החברה לקידום הלימודים ההלניסטיים (אנ') בלונדון. היה חבר האקדמיה למדעים של היידלברג מאז 1970, חבר המכון הארכאולוגי הגרמני והמכון הארכאולוגי האוסטרי, החברה הפילוסופית האמריקאית, האקדמיה הבריטית והאקדמיה של אתונה. כמו כן היה עורך שותף של סדרת הפרסומים "Hypomnemata" ‏(1962–1996) ושל כתב העת "American Journal of Ancient History"‏ (1976–2000). נפטר ב-6 באוגוסט 2018. Gottmenschentum und griechische Städte. Beck, München 1956; 2. Auflage 1970. Altertümer von Pergamon Bd. 8, 3. Die Inschriften des Asklepieions. de Gruyter, Berlin 1969. Untersuchungen zur politischen Geschichte Athens im 3. Jahrhundert v. Chr. Beck, München 1979, ISBN 3-406-04800-5. Studien zur Geschichte Athens in hellenistischer Zeit. Vandenhoeck und Ruprecht, Göttingen 1983, ISBN 3-525-25171-8. Pausanias und seine „Beschreibung Griechenlands“. Beck, München 1985, ISBN 3-406-30829-5. Cicero der Politiker. Beck, München 1990, ISBN 3-406-34355-4. Athen in hellenistischer Zeit. Gesammelte Aufsätze. Beck, München 1994, ISBN 3-406-38164-2. Athen. Die Geschichte der Stadt in hellenistischer Zeit. Beck, München 1995, ISBN 3-406-39758-1. The Hellenistic Monarchies: Selected Papers. University of Michigan Press 2006, ISBN 978-0-472-11109-1. כריסטיאן האביכט באתר המכון למחקר מתקדם ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1973/1974 בלה ליגה

עונת 1973/1974 הייתה העונה ה-43 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1973 והסתיימה ב-20 במאי 1974. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה. מליגת המשנה עלו ריאל מורסיה, ריאל סנטנדר, ואלצ'ה. ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם התשיעי בתולדות המועדון. קאסטיון, ריאל אוביידו וריאל סנטנדר ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לקיני מריאל חיחון שכבש 18 שערים ב-34 משחקים. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לסלבדור סדורני מברצלונה (בפעם השנייה בקריירה) שספג 22 שערים ב-30 משחקים. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
מרוקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מרוקו – מדינה בשלטון מונרכי בקצה הצפון-מערבי של יבשת אפריקה מרוקו הספרדית – מדינת חסות ספרד בשנים 1912-1956 מרוקו (אפקוט) – אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד מרוקו (סרט) – סרט דרמה אמריקאי משנת 1930
לילי קול

לילי לוהאנה קול (באנגלית: Lily Luahana Cole, נולדה ב-27 בדצמבר 1987) היא דוגמנית, שחקנית, ויזמית אנגלייה. קול נולדה בטורקי, דבון שבדרום-מערב אנגליה, בתם של פיישנס סנדרה אוון (Patience; סבלנות), אמנית וסופרת, ולכריסטופר ג'יימס קול, דייג ובונה סירות. אמה ממוצא וולשי. היא ואחותה גודלו על ידי אמם בלונדון. בשנת 2006, קול התקבלה ללימודי מדעי המדינה ומדעי החברה בקינגס קולג', אך דחתה את לימודיה פעמיים. ב-2008 החלה ללמוד לתואר ראשון בתולדות האמנות וסיימה את לימודיה ב-2011. קול פיתחה קריירת דוגמנות מנערותה, והוזכרה ב-2009 על ידי מגזין ווג פריז בתור אחת מ-30 הדוגמניות המובילות שנות ה-2000. בגיל 16 היא הופיעה לראשונה על שער מגזין ווג הבריטי, ובשנת 2004 הוכתרה בתואר "דוגמנית השנה" בטקס פרסי האופנה הבריטי. קול עבדה עם הרבה מותגים ידועים, כולל אלכסנדר מקווין, שאנל, לואי ויטון, ז'אן פול גוטייה ו-Moschino. מסעות הפרסום שלה כללו את Longchamp, אנה סוי, Rimmel ו-Cacharel. בשנת 2007 שיחקה בקומדיית הנעורים "טירוף של קולג'" בכיכובם של ג'מה ארטרטון וקולין פירת'. התפקיד הראשי הראשון של קול כשחקנית היה בדמותה של ולנטינה בסרט משנת 2009 "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס" בבימויו של טרי גיליאם. בשנת 2011 שיחקה בסרט האימה הקנדי "The Moth Diaries" לצד שרה בולג'ר. סרטים אחרים עליהם עבדה כוללים את "מעברים", סרט קצר בבימויו של שקאר קאפור ואת "ישנם דרקונים", בבימויו של רולנד ז'ופה. ב-2013 הקימה קול את impossible.com, אתר שמארח משאלות ובקשות לסיוע. בשנת 2015 שיחקה בסרטו של ג'יימס רודיי "רוטב" בתור מימי, לצדן של שרה סילברמן וגבורי סידיבי. מדיה וקבצים בנושא לילי קול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לילי קול (באנגלית) לילי קול, ברשת החברתית פייסבוק לילי קול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לילי קול, ברשת החברתית אינסטגרם לילי קול, ברשת החברתית Goodreads לילי קול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילי קול, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לילי קול, באתר AllMovie (באנגלית) לילי קול, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לילי קול, באתר Metacritic (באנגלית) לילי קול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נאוה סילוורה‏, דוגמנית השבוע: הג'ינג'ית הכי מבוקשת באנגליה, באתר וואלה, 26 בדצמבר 2011 דוגמנית לשבת: לילי קול באתר נענע 10 דורון פישלר, האם לילי קול היא ערפדית? באתר עין הדג, 1 במרץ 2012 (הקישור אינו פעיל, 1 בינואר 2017)"Autobiography", lilycole.com. December 1987 date of birth also confirmed here, checkcompany.co.uk; accessed 15 June 2016. Marre, Oliver (6 בינואר 2008). "Lily's in the pink, not the red". The Observer. {{cite news}}: (עזרה) "LES 30 MANNEQUINS DES ANNÉES 2000". Vogue (בצרפתית). 18 בדצמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-2012-04-09. נבדק ב-2017-01-01. {{cite web}}: (עזרה) Will Lawrence, ‏Lily Cole interview for The Imaginarium of Dr Parnassus, The Telegraph, 8 October 2009 "Lily Cole pictures, biography, measurements, photo gallery". Top-fashion-models.info. אורכב מ-המקור ב-2017-05-30. נבדק ב-6 בפברואר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Les 30 mannequins des années 2000". Vogue Paris. France. 18 בדצמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-2013-08-26. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite news}}: (עזרה) Ellie Pithers, ‏Mission Impossible: Lily Cole's new social network, The Telegraph, 23 November 2013
זקני ציון

האם התכוונתם ל... הפרוטוקולים של זקני ציון – המסמך האנטישמי הנפוץ ביותר בעולם זקני ציון (מגזין) – מגזין סטודנטים ירושלמי המופץ באוניברסיטה העברית ובמכללות נוספות בירושלים
2011 במדע

ערך מורחב – 2011 2 בפברואר – התגלתה מערכת כוכבי לכת סביב הכוכב קפלר-11 18 במרץ – הגשושית מסנג'ר של נאס"א הפכה לחללית הראשונה בתולדות האנושות שנכנסה למסלול אליפטי סביב כוכב חמה 18 במרץ – הגשושית ניו הורייזונס של נאס"א חלפה על פני מסלולו של כוכב הלכת אוראנוס 16 במאי – שוגרה מעבורת החלל אנדוור למשימתה האחרונה, STS-134 15 ביוני – בישראל נצפה ליקוי ירח הארוך ביותר במאה ה-21 28 ביוני – התגלה הירח הרביעי של פלוטו 16 ביולי – הגשושית Dawn אשר שוגרה לחלל ב-2007 הגיעה לאסטרואיד 4 וסטה 5 באוגוסט – סוכנות נאס"א הצהירה, שהמקפת MRO של הסוכנות אשר מקיפה את כוכב הלכת מאדים הצליחה לצלם תמונות העשויות להעיד על הימצאות מים נוזליים בכוכב הלכת 5 באוגוסט – סוכנות נאס"א שיגרה לחלל את הגשושית ג'ונו לחקר כוכב הלכת צדק יוני – נמצאה גלוסקמת מרים ברת ישוע מעמק האלה 26 בינואר – מספר משתמשי רשת האינטרנט מגיע ל-2 מיליארד. 7 באפריל – מערכת כיפת ברזל מבצעת יירוט מבצעי ראשון של רקטת גראד שנורתה מרצועת עזה לכיוון אשקלון 28 בפברואר – קוצב לב בגודל סוכריית טיק טק מוכרז על ידי חברת Medtronic פרס נובל פרס נובל לפיזיקה – סול פרלמוטר, בריאן שמידט ואדם ריס, על גילוי ההאצה של התפשטות היקום דרך תצפיות בסופרנובות מרוחקות. פרס נובל לכימיה – דן שכטמן, על גילוי גבישים קוואזי-מחזוריים פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – ברוס בויטלר, ז'ול הופמן ורלף שטיינמן, על תגליותיהם בחקר המערכת החיסונית והגנטיקה פרס אבל – ג'ון מילנור, על תגליות חלוציות בטופולוגיה, גאומטריה ואלגברה פרס ישראל דוד הררי – הנדסה יוסף שילה – חקר מדעי החיים 9 בפברואר – מיכאל הרסגור, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. יוצרה של תוכנית הרדיו "שעה היסטורית" בגלי צה"ל (נולד ב-1924) 5 במרץ – אלברטו גרנאדו, ביוכימאי ארגנטינאי-קובני (נולד ב-1922) 26 במרץ – פול ברן, מהנדס מחשבים אמריקני (נולד ב-1926) 30 במאי – רוזלין זוסמן יאלו, פיזיקאית רפואית אמריקנית-יהודייה (נולדה ב-1921) 2 ביולי – אורי דביר, סייר, גאוגרף יושב ראש הוועדה לשבילי ישראל בחברה להגנת הטבע (נולד ב-1931) 5 באוקטובר – סטיב ג'ובס, מייסד אפל ומנכ"ל החברה (נולד ב-1955) 12 באוקטובר – דניס ריצ'י, מדען מחשב אמריקני, ממפתחי שפת התכנות C ומערכת Unix (נולד ב-1941) מדיה וקבצים בנושא 2011 במדע בוויקישיתוף אבי בליזובסקי, ‏שנה אזרחית חדשה – הזדמנות לסכם את שנת 2011 במדע: סיום עידן המעבורות, נובל לכימיה ובוזון היגס, באתר "הידען", 31 בדצמבר 2011 אבי בליזובסקי, ‏נאס"א: שנת 2011 היא התשיעית בחומה בהסטוריה, באתר "הידען", 22 בינואר 2012 ד"ר רועי צזנה, ‏חמש ההמצאות המרגשות של 2011, באתר "הידען", 4 בינואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון וואטס

ג'ון וואטס (באנגלית: Jon Watts; נולד ב-28 ביוני 1981) הוא במאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי. וואטס נולד וגדל בעיר פאונטיין שבמחוז אל פאסו במדינת קולורדו. בבגרותו, הוא למד קולנוע באוניברסיטת ניו יורק. עם קבלת התואר הראשון, הוא החל לביים פרסומות עבור חברת הפקה המקומית "Park Pictures". במקביל, הוא ביים גם וידאו קליפים עבור מוזיקאים שונים, ובהם הדי ג'יי פאטבוי סלים ולהקות הרוק "Death Cab for Cutie" ו-"Tv on the Radio". ב-2010, וואטס וכמה מחבריו יצרו טריילר לסרט אימה פיקטיבי אודות אב שהופך לרוצח לאחר שהוא לובש תחפושת ליצן שהוא מצא במרתף שלו. לאחר שצפה בטריילר באתר האינטרנט לשיתוף וידאו "YouTube", המפיק איליי רות' הביע עניין בעיבוד הטריילר לסרט עלילתי באורך מלא. וואטס כתב לשם כך תסריט יחד עם חברו כריסטופר פורד, וגם שימש כבמאי. פרויקט זה הפך לסרט "ליצן", והוא יצא לאקרנים ב-2014. הכנסות הסרט היו צנועות ביחס לסרטים עצמאיים אחרים, אם כי הן הצליחו לכסות את התקציב שלו, ומבקרי הקולנוע נתנו לו בעיקר ביקורות שליליות. בינואר 2015, הוקרן בפסטיבל הסרטים סאנדנס סרטו הבא של וואטס, קומדיית הפשע השחורה "ניידת משטרה", אותו וואטס גם כתב, גם הפיק וגם ביים. על אף כישלונו המסחרי בבתי הקולנוע, הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע ואף הועמד לפרס סאטורן. יצירה זו הקנתה לוואטס את העבודה הבאה שלו - סרט גיבורי-העל עתיר התקציב ביקום הקולנועי של מארוול "ספיידרמן: השיבה הביתה", אותו הוא נשכר לכתוב ולביים על ידי אולפני מארוול ביוני של אותה השנה. הסרט יצא לאקרנים ב-2017, והוא הפך לשובר קופות וקיבל ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע. וואטס שב וביים גם את סרטי ההמשך "ספיידרמן: רחוק מהבית" מ-2018 ו"ספיידרמן: אין דרך הביתה" מ-2021. בשנת 2022 ביים שני פרקים מתוך סדרת הדרמה והמתח "הזקן" (אנ') אשר שודרה ברשת FX בכיכובו של ג'ף ברידג'ס. מדיה וקבצים בנושא ג'ון וואטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון וואטס (באנגלית) ג'ון וואטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון וואטס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ון וואטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון וואטס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון וואטס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון וואטס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון וואטס, באתר Genius
עונת 1974/1975 בלה ליגה

עונת 1974/1975 הייתה העונה ה-44 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-7 בספטמבר 1974 והסתיימה ב-25 במאי 1975. הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה. מליגת המשנה עלו הרקולס, ריאל בטיס, וסלמנקה. ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-16 בתולדות המועדון. בנוסף לכך, היא זכתה בגביע חנרליסימו. מאלגה, סלטה ויגו וריאל מורסיה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לקרלוס רואיס מאתלטיק בילבאו שכבש 19 שערים ב-32 משחקים. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לסלבדור סדורני מברצלונה (בפעם השלישית בקריירה ובפעם השנייה ברציפות) שספג 19 שערים ב-24 משחקים. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
לארה בינגל

לארה וורת'ינגטון (באנגלית: Lara Worthington; נולדה ב-22 ביוני 1987) היא דוגמנית אוסטרלית. בינגל ידועה בשל הופעתה בקמפיין התיירות האוסטרלי מ-2006 "אז איפה אתם לעזאזל?" ותוכנית המציאות שלה, "להיות לארה בינגל". נולדה בשם לארה בינגל בניו סאות' ויילס, אוסטרליה לגראהם ושרון בינגל. יש לה אח גדול, ג'וש בינגל. בינגל למדה בסנט וינסנט קולג' בפוטס פוינט לפני שנשרה בגיל 16 כדי לעבור לאיטליה. בינגל הופיע על שערים של מגזינים כגון: Elle, גרציה, אויסטר, קליאו ו-New Idea. הופיעה במספר פרקים של אופרת הסבון האוסטרלית "קרוב רחוק", בתוכנית המציאות "המתמחה" בגרסת הסלבס של אוסטרליה, ההטופ מודל הבאה של אוסטרליה ובתוכניות נוספות. ביוני 2012 עלתה לשידור תוכנית המציאות שלה, "להיות לארה בינגל" בערוץ Network Ten. התוכנית שודרה בימי שלישי בין השעות 20:00 ל-20:30. פרק הבכורה זכה ל-925,000 צופים והגיע לשיא של 1.3 מיליון צפיות. מספר הצופים ירד בהדרגה לאורך העונה ובפרק הסיום צפו כ-387,00 צופים בלבד. הנהלת הערוץ החליטה שלא לחדש את התוכנית לעונה נוספת בטענה שהתוכנית לא משקפת את רוח הערוץ. בינגל החלה לצאת עם שחקן הקולנוע סם וורת'ינגטון ב-2013. הזוג נישא ב-2014, ולארה שינתה את משפחתה לשלו. יש להם שני בנים: רוקט זוט (נולד ב-2015) ורייסר (נולד ב-2016). מדיה וקבצים בנושא לארה בינגל בוויקישיתוף לארה בינגל, ברשת החברתית אינסטגרם כתבה אודות דוגמניות אוסטרליות וביניהן בינגל, באתר וואלה! Murdoch, Scott (5 בדצמבר 2006). "What did we get for $180m?". Adelaide Now. news.com.au. נבדק ב-26 ביולי 2010. {{cite news}}: (עזרה) Patty, Anna (8 ביוני 2010). "Lara Bingle wants her slice of Michael Clarke's fortune". Perth Now. נבדק ב-28 בנובמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) Idato, Michael (20 ביוני 2012). "Bingle 'a hit' as viewers return for second glimpse". The Sydney Morning Herald. נבדק ב-28 בנובמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) Ten admits Bingle bungle in $243m loss, ABC.net, 9 April 2013
2012 במדע

ערך מורחב – 2012 13 בפברואר – שיגור הבכורה של וגה 6 ביוני – מעבר נוגה על פני השמש 5 באוגוסט – רכב החלל של נאס"א קיוריוסיטי נוחת במכתש גייל על אדמת מאדים, כחלק ממשימת "מארס סיינס לברטורי (MSL)" 26 במרץ – הפסגה לביטחון גרעיני בסיאול 4 ביולי – מדענים ממרכז מחקר החלקיקים CERN מכריזים על גילויו של החלקיק האלמנטרי בוזון היגס 19 בינואר – האתר לשיתוף קבצים megaupload נסגר על ידי ה-FBI לאחר שהפר זכויות יוצרים על סך 500 מיליון דולר 30 ביולי – תחילת הפסקת החשמל בהודו (2012) שארכה כארבעה ימים. 23 באוקטובר – הושק האייפד 4 2 בנובמבר – חברת גליברה מורשית לעסוק, לראשונה בעולם המערבי, בריפוי גני נובמבר – אוצר זהב כבן 2,400 שנה מתגלה ליד הקבר התראקי בסוושטארי דצמבר – באתר "תל מוצא" התגלו במהלך חפירה ארכאולוגית שנערכה לרגל שדרוג כביש 1 מקדש וכלי פולחן מתקופת הברזל 2 א', בערך מהמאה התשיעית לפנה"ס, כלומר זהו אתר פולחן שהתקיים לצד המקדש המרכזי בירושלים בתקופת בית ראשון. 21 בדצמבר – החששות לגבי סוף העולם, עקב סיום לוח השנה של המאיה - הוכחו כלא נכונים פרס נובל פרס נובל לפיזיקה – סרז' הרוש ודייוויד וינלנד, על שיטות ניסיוניות פורצות דרך המאפשרות מדידה ומניפולציה של מערכות קוואנטיות פרטניות. פרס נובל לכימיה – רוברט לפקוביץ' ובריאן קובילקה, על מחקר קולטנים המצומדים לחלבון G פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – ג'ון גרדון ושיניה יאמאנקה, על הגילוי שניתן להפוך תאים בוגרים לתאים פלוריפוטנטים פרס אבל – אנדרה סמרדי, על תרומתו למתמטיקה בדידה ולמדעי המחשב התאורטיים ולאות הוקרה על ההשפעה העמוקה והמתמשכת של תרומות אלה פרס ישראל דוד קשדן – חקר המתמטיקה ומדעי המחשב דוד מילשטיין – חקר הכימיה יואב בנימיני – חקר הכלכלה והסטטיסטיקה 30 באפריל – בנציון נתניהו, היסטוריון ישראלי ופעיל ציוני, אביהם של עדו, יונתן ובנימין נתניהו ראש ממשלת ישראל (נולד ב-1910) 13 ביולי – שלמה בנטין, נוירופסיכולוג ישראלי, זוכה פרס ישראל בתחום הפסיכולוגיה לשנת ה'תשע"ב, יליד רומניה (נולד ב-1946) 23 ביולי – סאלי רייד, אסטרונאוטית אמריקאית (נולדה ב-1951) 25 באוגוסט – ניל ארמסטרונג, אסטרונאוט אמריקאי, האדם הראשון שדרך על הירח (נולד ב-1930) 30 בדצמבר – ריטה לוי-מונטלצ'יני, כלת פרס נובל (נולדה ב-1909) מדיה וקבצים בנושא 2012 במדע בוויקישיתוף איתי נבו, עורך אתר דוידסון און ליין, ‏2012 – שנה מדעית מרתקת!, באתר "הידען", 1 בינואר 2013 אבי בליזובסקי, ‏שנת 2012 נמנתה על עשר השנים החמות בהיסטוריה, באתר "הידען", 10 באוגוסט 2013 מקדש ומצבור נדיר של כלי פולחן מתקופת המקרא נחשפו בתל מוצא (דצמבר 2012), אתר רשות העתיקות חדשות 2, ‏ממצאים נדירים: נחשפו מקדש וכלי פולחן מתקופת המקרא, באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2012 דליה מזורי, ממצאים ארכיאולוגיים נדירים במוצא שליד ירושלים, באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2012 ניר חסון, 5 ק"מ בלבד מהר הבית || מבנה פולחן נדיר התגלה מחוץ לירושלים, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2012 אבי בליזובסקי, ‏מומחה לתרבות המאיה: החרסים שהתגלו השנה ובהן התייחסות ל-2012 לא היו נבואיים, באתר "הידען", 21 בדצמבר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.