laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויסנטה ארנדה

ויסנטה ארנדה (בספרדית: Vicente Aranda Ezquerra; ‏ 9 בנובמבר 1926 – 26 במאי 2015) היה במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע ספרדי, זוכה פרס גויה. ויסנטה ארנדה נולד בברצלונה שבספרד למשפחה שהגיעה מאראגון כ-20 שנים לפני שנולד. אביו היה צלם ונפטר כאשר ארנדה היה בן שבע בלבד. במהלך מלחמת האזרחים בספרד עזבה המשפחה את העיר, אך חזרה בשנת 1938. בגיל 13 התחיל ארנדה לעבוד במטרה לעזור למשפחה לשרוד כלכלית. בשנת 1952 עזב לוונצואלה, שם עבד במשך שנים מספר, וחזר לספרד בשנת 1959. תחילה ניסה לכתוב, אך ללא הצלחה יתרה. לאחר מכן ניסה להתקבל לבית הספר לקולנוע, אך לא התקבל כי לא הייתה לו שום תעודת סיום של בית ספר. כתוצאה מכך התחיל לעבוד בתעשיית הקולנוע ללא השכלה פורמלית. ארנדה לא זכה להצלחה בתחילת הקריירה, אך בהמשך ביים מספר סרטים מוצלחים שזכו בפרסים. בסך הכול ביים 27 סרטים. בשנת 1987 ו-1988 ביים סדרה של סרטים על אלאוטריו סאנצ'ס. בשנת 1991 סרט שביים ארנדה זכה בפרס גויה. בנוסף לכך הוא זכה בפרס סנט ז'ורדי בתחום הקולנוע, ובפרס בפסטיבל לקולנוע שנערך בעיר וסקה. בשנת 2003 ביים וכתב את הסרט "כרמן" בכיכובה של פאס וגה; המבוסס על הרומן באותו שם משנת 1845 מאת הסופר הצרפתי פרוספר מרימה. ארנדה נפטר ב-26 במאי 2015 במדריד, בגיל 88. מדיה וקבצים בנושא ויסנטה ארנדה בוויקישיתוף ויסנטה ארנדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויסנטה ארנדה, באתר AllMovie (באנגלית) ויסנטה ארנדה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
לאו ג. קרול

לאו ג. קרול (Leo Gratten Carrol ‏ 26 באוקטובר 1886 - 16 באוקטובר 1972) היה שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה בריטי. לאו גראטן קרול נולד בWeedom, בריטניה לקצין צבא קתולי שקרא לו על שם האפיפיור שהיה אז בתפקיד, לאו השלושה-עשר. הוא החל להופיע על הבמה ב-1912 אך רצה קריירה צבאית כאביו. במלחמת העולם הראשונה הוא לחם בצרפת, יוון וארץ ישראל שם נפצע ואושפז למשך שנתיים. לאחר זאת ויתר על קרייה צבאית וחזר לבמה שם המשיך להופיע בהצגות בברודוויי ובלונדון. ב-1934 עבר להוליווד והחל לשחק בסרטים. סרטו הראשון היה Sadie McKee ‏ (1934) לצד ג'ואן קרופורד. הוא שיחק לרוב בתפקידים משניים. ב-1939 שיחק באנקת גבהים, ב-1950 באבי הכלה לצד אליזבת טיילור וב-1951 שיחק בסרט "שועל המדבר: סיפורו של רומל" בתפקיד פלדמרשל גרד פון רונדשטט ובסרט "זרים ברכבת". ב-1952 שיחק בהרע והיפה לצידו של קירק דאגלס, ב-1952 שיחק בשלגי הקילימנג'רו לצידו של גרגורי פק, ב-1955 שיחק בסרט "אנחנו לא מלאכים" לצידם של המפרי בוגרט ופיטר יוסטינוב ובטרנטולה. ב-1956 שיחק בסרט "הברבור" לצדה של גרייס קלי. ב-1961 שיחק לצד היילי מילס בסרט אבא מתארס, ב-1963 שיחק בסרט הפרס לצידו של פול ניומן וב-1965 ב"דירת הפגישות" לצידה של סנדרה די. קרול שיחק בשישה סרטים בבימויו של אלפרד היצ'קוק: רבקה - (1940) חשד - (1941) בכבלי השכחה - (1945) משפט פאראדין - (1947) זרים ברכבת - (1951) מזימות בינלאומיות - (1959) הוא שיחק גם בסדרות הטלוויזיה Topper ‏ (1953 - 1956) ו-The Man from U.N.C.L.E ‏ (1964 - 1968). מדיה וקבצים בנושא לאו ג. קרול בוויקישיתוף לאו ג. קרול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאו ג. קרול, באתר AllMovie (באנגלית) לאו ג. קרול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאו ג. קרול, באתר find a grave לאו ג. קרול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אדוארד לוט

פרופסור אדוארד קרול לוט (Edward Karol Loth; ‏3 באוגוסט 1884 - 15 בספטמבר 1944) היה רופא ומדען פולני, שהיה פעיל בתנועת ההתנגדות בפולין הכבושה במלחמת העולם השנייה. הוכר כחסיד אומות העולם. לוט נולד בעיר ורשה. הוא למד רפואה באוניברסיטאות גטינגן והיידלברג בגרמניה. במלחמת העולם הראשונה שירת כרופא במסגרת אחת מן היחידות הפולניות שלחמו נגד צבא האימפריה הרוסית. לוט עבד כאסיסטנט באוניברסיטת לבוב ובהמשך היה מבכירי אוניברסיטת ורשה. הוא היה מומחה לאנטומיה ועסק גם באורתופדיה. במהלך המלחמה פעל לוט באופן נרחב במסגרת השירות הרפואי הפולני החשאי בוורשה. הוא נאסר פעמיים על ידי הגרמנים. לפני המלחמה הייתה ללוט נטייה לאנטישמיות, אך לאחר הקמת גטו ורשה ולנוכח היחס הברברי של הגרמנים כלפי היהודים שינה את דעתו והחליט כי חובה לסייע להם. במהלך המלחמה הוקם בגטו בית ספר מחתרתי לרפואה. אחד מהמרצים בבית הספר בגטו, דוקטור לודוויג שטבהולץ, שימש לפני המלחמה כאסיסטנט של לוט. שטבהולץ פנה אל לוט ובסיועו הסכים סנאט אוניברסיטת ורשה להכיר בבית הספר לרפואה בגטו כמוסד אקדמי לכל דבר ותלמידיו הוכרו כתלמידי האוניברסיטה. לתלמידים נדרש על פי החוק בפולין אישור בחתימת מרצה בדרגת פרופסור על סיום הלימודים במקצועות הרפואה הבסיסיים. לצורך כך מינה פרופסור לוט באישור סנאט האוניברסיטה את שטבהולץ ומרצה נוסף לפרופסורים כדי שיוכלו לתת את האישורים הנדרשים. לוט הגיע מדי שבוע אל הגטו באמתלה של סיוע לקורסי סניטציה שאישרו הגרמנים לקיים בו ואשר היוו את המסווה לפעולת בית הספר לרפואה. הוא נשא עמו חומרי לימוד וספרים תוך סיכון עצמי גדול והנחה את שטבהולץ כיצד ללמד. בנוסף הבריח לוט אל הגטו תרופות וטיפל בו בחולים. בתחילת 1943 האיץ לוט בשטבהולץ לברוח מן הגטו. הוא סיפק לו מסמכים מזויפים תחת שם בדוי. הוא בא לגטו, התקין על רגלו של שטבהולץ תחבושת גבס ונתן לו תעודה מזויפת על פציעה לכאורה במהלך עבודה למען גרמניה, שהייתה חתומה על ידי קצין אס אס. שבוע לפני פרוץ מרד גטו ורשה עבר שטבהולץ לדירת מסתור שהכין לו לוט בצד הארי של ורשה. גם אשתו ואמו הצליחו לברוח מן הגטו. שלושתם הגיעו בהמשך לכפר מילוז'נה ממזרח לוורשה ושהו בו בזהות בדויה עד אשר שוחררו על ידי הצבא האדום בספטמבר 1944. לוט היה נשוי ואב לשניים. במהלך מרד ורשה בקיץ 1944 שימש כקצין הרפואה של אחת מגזרות המרד בדרגת סגן אלוף. ב-15 בספטמבר 1944 הפציץ מטוס גרמני את המבנה שבו נמצא יחד עם אשתו ובתו ושלושתם נהרגו. לימים הובא לוט לקבורה בבית הקברות הצבאי פובונזקי בוורשה. הוא עוטר במספר עיטורים צבאיים. בשנת 1996 הכיר מוסד יד ושם בלוט כחסיד אומות העולם בעקבות סיועו למשפחת שטבהולץ. מרים עופר, חלוק לבן בגטו: מבט על קורות הרפואה היהודית בפולין בתקופת השואה, ירושלים: יד ושם, 2015 מקורות מקוונים: אדוארד לוט, באתר יד ושם (באנגלית) סיפור ההצלה של לודוויג שטבהולץ ומשפחתו על ידי אדוארד לוט, באתר Polish Righteous ‏(כניסה: 9.5.20) דני נדב, לודוויג שטבהולץ ובית הספר המחתרתי לרפואה בגטו ורשה, באתר המרכז הרפואי לגליל, 2008 (כניסה: 9.5.20) מדיה וקבצים בנושא אדוארד לוט בוויקישיתוף
The Getaway

The Getaway הוא אלבום אולפן מאת להקת הרוק האמריקאית רד הוט צ'ילי פפרז, שיצא ביוני 2016. זהו אלבום האולפן ה-11 של הלהקה. אנתוני קידיס - שירה ג'וש קלינגהופר - גיטרה פלי - גיטרה בס צ'אד סמית - תופים אלטון ג'ון - פסנתר (ב"Sick Love") מאורו רפוסקו - כלי הקשה (ב"Sick Love") בריאן "דיינג'ר מאוס" ברטון - סינתיסייזר אתר האינטרנט הרשמי של The Getaway (באנגלית) מידע על האלבום The Getaway באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Getaway באתר AllMusic האלבום The Getaway באתר Discogs האלבום The Getaway באתר ספוטיפיי האלבום The Getaway באתר דיזר האלבום The Getaway באתר אפל מיוזיק האלבום The Getaway באתר טיידל
סיסו K-50SS

סיסו K-50SS (בפינית : Sisu K-50SS) היא משאית כבדה מתוצרת יצרנית הרכב הכבד Oy Suomen Autoteollisuus Ab (אנ') אשר יוצרה בשנת 1961 ב-פינלנד דגם ה-"סיסו K-50SS" שימש לצורך הובלה כבדה באתרי בניית תחנות כוח הידרואלקטריות בצפון פינלנד. "סיסו K-50SS" היא מכלי הרכב לכביש הגדולים ביותר שיוצרו במדינות הנורדיות. מנוע קדמי - אנכי, מנוע קירור מים מנוע רולס רויס סדרה "Rolls-Royce C range engines" (אנ'), סוג מנוע "C6TFL" סוג הנעה : 6x6 המנוע מצויד ב-"Air-start system" (אנ') (מערכת התנעה באוויר דחוס היא מקור כוח המשמש לספק את הסיבוב הראשוני להפעלת מנועי טורבינת דיזל וגז גדולים) מכפיל המומנטים ההידראולי מאפשר העברת מומנט לגלגלים כאשר הרכב עומד דומם, ומאפשר התחלה חלקה. המהירות המרבית עם היחס הגבוה ביותר היא 10 קמ"ש, המהירות המרבית בזמן נסיעה במעבר היא 55 קמ"ש. המצמד ההידראולי יכול לשמש להאטה. 6 גלגלים בקבינה הכפולה : 2 מיטות ומטבח קומפקטי "סיסו K-50SS" ללא תא הנהג (קבינה) "סיסו K-50SS" - אחד מושך ואילו אחר דוחף סיסו S-321 סיסו S-21 סיסיו KB-45 מדיה וקבצים בנושא סיסו K-50SS בוויקישיתוף Blomberg, Olli (2006). Suomalaista Sisua vuodesta 1931 – Monialaosaajasta kuorma-autotehtaaksi [Finnish Sisu since 1931 – From multi-industrial expert to lorry factory] (בפינית). Karis: Oy Sisu Auto Ab. ISBN 952-91-4918-2. Mäkipirtti, Markku (2008). Vanaja. Ajoneuvot Suomessa (in Finnish). Volume 1 (1st ed.). Tampere: Apali Oy. ISBN 978-952-5026-72-6. תיבת העברה (טרנספר)- תיבת העברה היא רכיב במערכת הנעה מרובת גלגלים. תיבת ההעברה מעבירה כוח מציר המנוע לסרנים הקדמיים והאחוריים באמצעות גלי הנע. זה גם מסנכרן את ההבדל בין סיבוב הגלגלים הקדמיים והאחוריים, ועשוי להכיל סט אחד או יותר של יחסי העברה לטווח נמוך לשימוש בשטח "סיסו K-50SS" archive.is/20130725222352/http://gallery Mäkipirtti, Markku. "Sisu K-50SS 6×6 Lavetinvetäjä". Sisu. Ajoneuvot Suomessa (in Finnish). 4 (2. ed.). Tampere: Apali Oy. pp. 90–94. ISBN 978-952-5877-05-2. מנוע רולס רויס סוג מנוע "C6TFL" New 300 b.h.p. Engine in Foden". The Commercial Motor. Temple Press. 31 January 1958. Retrieved 12 June 2014. "סיסו K-50SS" הנעה 6x6 - תמונה en.wheelsage.org/sisu/k-50_ss_6x6
יחסי ספרד – סרי לנקה

יחסי ספרד–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים בין ספרד ו סרי לנקה. לסרי לנקה אין שגרירות בספרד, אך יש לה שגריר המוסמך לעניינים עם ספרד בפריז, צרפת, ובנוסף יש לה קונסוליה בברצלונה ובמדריד. מאידך, ספרד מחזיקה בסרי לנקה שגרירות בקולומבו ספרד מנהלת יחסים דיפלומטיים עם סרי לנקה מ-10 ביולי 1955. ביקורים הדדיים כוללים את ביקור נשיא סרי לנקה בספרד ב-29 באוגוסט 1979. כמו כן שר החוץ הספרדי מיגל אננגל מורטינוס, שנסע לקולומבו בינואר 2005, במהלך סיור במדינות אסיה שנפגעו בעיקר מהצונאמי האינדונזי ב-26 בדצמבר 2004. ממשלת ספרד, במסגרת האיחוד האירופי, תמכה מההתחלה במאמצים להגיע לפתרון בשלום לבעיה האתנית הסינהלית, ועודדה את הכוחות הפוליטיים של סרי לנקה להגיע להסכמה לאומית על בסיס תוכנית שלום עם LTTE ("טיגריסי השחרור של טאמיל אילם"). היא גם תמכה בתוכנית הסיוע בשיקום המדינה. ספרד לא יזמה, נכון לעכשיו, פרויקטים ברמת השלטון המרכזי בתחום שיתוף פעולה בפיתוח בסרי לנקה. אין TBT שהוקמה במדינה לניהול שיתופי פעולה, וגם סוכנויות שיתוף פעולה אזוריות ברמה הקהילה האוטונומית. שיתוף הפעולה הספרדי במדינה מנוהל באופן רב צדדי באמצעות ארגונים בינלאומיים שונים המעורבים בפרויקטים של שיתופי פעולה קיימים בסרי לנקה, שרובם מוכנסים למערכת האו"ם. ישנם כמה ארגונים בינלאומיים לשיתופי פעולה בסרי לנקה בהשתתפות ספרדית: UNDP, קרן האוכלוסין של האו"ם, UNIFEM, UNIDO, UNAIDS, UNESCO, UNICEF, UNHCR, FAO, תוכנית מזון עולמית, ILO, הבנק העולמי, IMF, הוועד הבינלאומי של הצלב האדום. בנוסף ישנם 9 ארגונים לא ממשלתיים ספרדים הפועלים בשטח סינהאלי. Ficha de Sri Lanka Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Representation Data. Ficha de Sri Lanka Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Diplomatic relations. Ficha de Sri Lanka Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Cooperation.
יחסי דרום אפריקה – ספרד

יחסי דרום אפריקה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין דרום אפריקה לספרד. ספרד מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה קונסוליה כללית בקייפטאון ושתי קונסוליות כבוד ביוהנסבורג ודרבן. דרום אפריקה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד קונסוליה כללית בברצלונה וקונסוליה נוספת בגטקסו. ספרד ודרום אפריקה מקיימות התייעצויות דו-צדדיות שנתיות ברמת שרי החוץ מאז 2003. המושב האחרון של דיאלוג זה התקיים ב-10 וב-11 ביולי 2013 בפרטוריה. דרום אפריקה היא השוק העיקרי של ספרד באפריקה שמדרום לסהרה. בשנת 2012 היצוא הספרדי לדרום אפריקה היווה 61.3% מכלל המכירות לאזור. באופן מסורתי, המאזן הדו-צדדי היה שלילי עבור ספרד, והגיע לשיאו בכל הזמנים בשנת 2008 כשהגירעון עמד על 935 מיליון אירו. גירעון סחר זה הופחת בהדרגה ל -117 מיליון אירו בשנת 2011. הנתונים לשנת 2012 מראים שינוי מגמה, מכיוון שהם משקפים עודף לספרד של 221,470.58 מיליון אירו במאזן החשבון השוטף. זה מוסבר בעיקר על ידי הירידה החדה ביבוא, שהופחת בתקופה זו ב-23%. שיתוף הפעולה הספרדי עם דרום אפריקה החל בראשית שנות ה-90, מדינה זו נחשבת כמועדפת הן בתוכנית האב הראשונה והן השנייה. בתוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי 2009–2012 דרום אפריקה חדלה להיות מדינה מועדפת, כך ששיתוף הפעולה הדו-צדדי הצטמצם משמעותית, מצב שנשמר בתוכנית המתאר הרביעית 2013–2016. עם זאת, שיתוף הפעולה הספרדי האזורי צמח באמצעות תמיכה בארגונים אפריקאים שבסיסם בדרום אפריקה: NEPAD וקרן המורשת העולמית של אפריקה (AWHF). "Spanish Embassy in Pretoria, Ministry of Foreign Affairs and Cooperation". "Office of Diplomatic Information of the Ministry of Foreign Affairs and Cooperation" (PDF). "Message from Ambassador L.S. Ngonyama". 2019. http://www.embassypages.com/embajada1525/ "Sudáfrica" (PDF). 2014. נבדק ב-26 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Relaciones diplomáticas" (PDF). Source: Economic and Commercial Office in Johannesburg "República de Sudáfrica" (PDF). South African Embassy Madrid. 2019.
איליה (מסע בין כוכבים)

איליה היא דמות בדיונית המופיעה בזיכיון המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים". היא מגולמת על ידי פרסיס קאמבטה (אנ'). איליה היא ילידת דלתא-4. הייתה מעורבת בעבר במערכת יחסים רומנטית עם וילארד דקר. בתור סגן בצי הכוכבים היא הוקצתה אל ספינת החלל "אנטרפרייז" כנווטת במהלך משבר ויג'ר ("מסע בין כוכבים: הסרט"). היא נהרגה על הגשר על ידי אחד מגשושיו של ויג'ר, אך הגוף שלה ניתן אחר כך לגשוש אחר של ויג'ר, שהועלה על סיפון הארגון והוטל עליו ללמוד על התפשטות אנושית. עם זאת, "גשוש איליה" נבנה בצורה כל כך מושלמת על ידי ויג'ר שהוא אפילו הכיל את זכרונותיה של איליה האמיתית, שהודחקו. למרות זאת, דקר הצליח לגשת לזכרונות אלה וליצור קשר אישי עם הגשוש. מאוחר יותר, כשנודע כי ויג'ר זקוק ל"יסוד אנושי" כדי לחשוף את נתוניו – ובכך להפסיק את התקפתו על כדור הארץ – הוא הזין באופן ידני את רצף הקוד הסופי, ויחד עם איליה התמזג עם ויג'ר. בהמשך נרשמו איליה ודקר כ"נעדרים" על ידי קירק. ויליארד דקר איליה, באתר הרשמי של הזיכיון איליה, באתר ויקי מסע בין כוכבים (Memory Alpha Wiki) איליה(הקישור אינו פעיל), באתר ויקי מסע בין כוכבים (Memory Beta Wiki) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לירה שטרלינג של איי פוקלנד

לירה שטרלינג של איי פוקלנד הוא המטבע הרשמי של איי פוקלנד. הלירה הוצגה בעקבות קביעת הריבונות באיי פוקלנד על ידי הבריטים בשנת 1833. בתחילה הסתובב המטבע הבריטי, כאשר הלירה התחלקה ל 20 שילינג, כל אחד מ-12 פני. הנפקות ספציפיות של שטרות הושקעו באיי פוקלנד מאז 1899. בשנת 1971, הלירה חולקה רשמית ל-100 פני. מטבעות הוטבעו במיוחד עבור פוקלנד מאז 1974. במהלך הכיבוש הארגנטינאי של האיים במלחמת פוקלנד בשנת 1982, נעשה שימוש בפסו הארגנטינאי במקום הלירה. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוקסר צמוד

בוקסר צמוד הוא בגד הלבשה תחתונה וסוג של תחתונים לגבר שבדומה לבוקסר רחב מעוצבים בצורת מכנסיים אך צמודים יותר ובדרך כלל קצרים יותר. בוקסרים צמודים נלבשים מהבטן התחתונה, דרך המותניים ועד הירכיים, הם עשויים בדרך כלל משילוב של כותנה וספנדקס או מפלנל, הרצועה שמקיפה את המותן מהווה בדרך כלל רצועה נפרדת העשויה מחומר אלסטי, הרצועה הזו תהיה לרוב בצבע שונה מגוף הבוקסר, ורשום בה שם היצרן של פריט הלבוש. הם מאפשרים לבצע פעילות גופנית בנוחות ופופולריים גם בקרב חיילים. המעצב ג'ורג'ו ארמני עסק בקו הלבשה של בוקסרים צמודים והפופולריות שלהם עלתה בשנות התשעים כאשר מעצב בגדי הגברים ג'ון ורוותוס עסק בדגמים מסוג זה בחברת קלווין קליין. תחתוני בוקסר צמוד נלבשו בין היתר על ידי ריצ'רד גיר בסרט ג'יגולו אמריקאי, ועל ידי מארק וולברג בפרסומת לקלווין קליין. מדריך התחתונים לגבר רגעים איקוניים בהלבשה תחתונה אופיר חובב, תחתוני הבוקסר יוצאים מהמגירה והופכים לבגדי היומיום החדשים, באתר הארץ, 11 ביולי 2023
פקטארדה

פקטארדה (בהונגרית: Feketeerdő) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בשנת 1930 חי בפקטארדה יהודי אחד. מדיה וקבצים בנושא פקטארדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פקטארדה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צחוק של עכברוש (אופרה)

צחוק של עכברוש היא אופרה קאמרית ישראלית שהלחינה אלה מילך-שריף ללִבְרִית המבוססת על הספר בעל אותו השם מאת נאוה סמל, ועוסקת בשואה ובזיכרונה. באופרה עשר תמונות, והיא בנויה לשמונה זמרים, מקהלת נערות ותזמורת. משך הצגתה כשעה ושלושים וחמש דקות. האופרה הועלתה לראשונה בהפקת התיאטרון הקאמרי ב-9 באפריל 2005 בבימויו של עודד קוטלר. בהפקה המקורית משתתפים בבת מרום בתפקיד הסבתא (מצו סופרן), מאי ישראלי בתפקיד לימה אנרגלי (סופרן), אלכסיי קנוניקב בתפקיד הכומר (בריטון), עינת ארונשטיין בתפקיד הילדה בבור (סופרן), קלייר מגנאג'י בתפקיד הנכדה (סופרן), יונתן חיימוביץ', בתפקיד סטש (בריטון), יבגני נג'ינץ, בתפקיד האיכרה (מצו-סופרן) וגבריאל לובנהיים בתפקיד האיכר (בס-בריטון) ומקהלת מורן. התזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של אורי לשמן מלווה את היצירה. האופרה מגוללת את סיפורה של ילדה יהודייה קטנה בפולין במהלך תקופת השואה, אשר נמסרת בידי הוריה למשמורת אצל משפחת איכרים גויים. במעגל שני של סיפור מסגרת מספרת הילדה, שהיא עתה סבתא, בתל אביב של סוף המאה העשרים, את סיפורה לנכדתה, ובמעגל החיצוני ביותר של הסיפור עומדים בשלהי שנת 2099 החוקרים לימה אנרגלי ושותפה סטש, אשר חוקרים את מיתוס "ילדה ועכברוש" ששרד מימי השואה בספריית הזכרונות האנושית. האופרה ייצגה את ישראל בתיאטרון העירוני של ורשה בשנת 2005, בפסטיבל אמנויות הבמה בעיר סיביו שברומניה, בתיאטרון הלאומי של בוקרשט בשנת 2008 ובקנדה בשנת 2009. צחוק של עכברוש, באתר הקאמרי אלי אשד, צחוק של עכברוש / האופרה צחוק של עכברוש באתר המלחינה צחוק של עכברוש -- מאמר מאת ד"ר אורי גולומב האופרה "צחוק של עכברוש" תציג בקנדה, באתר ynet, 19 באוקטובר 2009
אסנקץ' וורקו

אסנקץ' וורקו (בצרפתית: Asnaqètch Wèrqu. באמהרית: አስናቀች ወርቁ) הייתה זמרת אתיופית מפורסמת בארץ מוצאה. אסנקץ' נולדה בשכונת סידיסט קילו באדיס אבבה וגדלה בעיר. הוריה נפרדו זמן קצר לאחר לידתה והיא מעולם לא פגשה את אביה. לאחר שאמה נפטרה כשהייתה בת שלוש, גודלה וורקו על ידי סנדקתה, שלא אהבה אותה כלל. מאוחר יותר עברה אסנקץ' להתגורר עם אחותה הגדולה למחצה, אלפינש מרפיה, והשתיים נהנו ללכת להצגות והופעות בעיר. היא קנתה את הקרר הראשון שלה ב-25 סנט בלבד, לימדה את עצמה כיצד לנגן והחלה להופיע בברים קטנים ובכבלים. עם זאת, היא התפטרה מעבודתה בבר ברחוב צ'רצ'יל בגלל שכר נמוך והטרדות מיניות שעברה. לאחר שנפרדה מבן זוגה בצורה לא נעימה, היא נכנסה לדיכאון, והפסיקה לאכול במשך שלושה ימים. אסנקץ' הייתה האישה הראשונה באתיופיה שהופיעה בתיאטרון אדיס אבבה, כששיחקה בהצגה "יה פיקיר חורה" (קרני האהבה). בתחילה היא סירבה לקחת את התפקיד, אך לבסוף הסכימה בעקבות לחץ של אביה ובעלה. בשנת 1955 לקחה שיעורי פיתוח קול אצל הזמר פרנץ זלווק. המחזאי טספיי ג'ססי תיאר אותה כ"פנינה של הבמה", והיא שיחקה לעיתים קרובות דמויות לא סימפתיות. במהלך שנות החמישים הופעותיה היו שנויות במחלוקת בגלל יופייה והופעותיה בדרמות רומנטיות. למרות הקריירה הארוכה והמכובדת שלה על הבמה, אסנקץ' ידועה בעיקר לא בגלל הקריירה שלה כשחקנית, אלא בגלל היותה זמרת ונגנית קררי. הקריירה המוזיקלית שלה החלה באמת זמן קצר לאחר שגילמה את דסדמונה באת'לו בשנת 1963. באפריל 1974 יצא אלבומה הראשון, "שירי קרר מאת אסנקץ' וורקו" בהוצאת חברת התקליטים האתיופית פיליפס-אתיופיה. האלבום זכה להצלחה מתונה אך נעלם מהשוק לאחר תחילת המהפכה באתיופיה. אף על פי כן, שיריה הושמעו ברדיו בשנות השבעים והיו לפופולריים ביותר. אסנקץ' יצאה לסיבוב הופעות בן 16 שבועות באירופה ובאמריקה בשנת 1987 כחלק מקמפיין ממשלת אתיופיה להודות למדינות שתרמו להם בזמני משבר כלכליים. אסנקץ' עבדה בתיאטרון הלאומי 30 שנה לפני שפרשה בשנת 1989, אם כי המשיכה לפעול בשנות התשעים באופן לא רשמי. אסנקץ' מזוהה במיוחד עם עגילי אוזניה, שעליהם מוטבע דיוקנו של הקיסר היילה סלסי. בתחילת שנות התשעים הופיעה אסנקץ' מספר פעמים באירופה. בשנת 1995 הקליטה את התקליטור "Ende Jerusalem" המוקדש למוזיקה אקוסטית ויצא בגרמניה. התקליטור הכיל את ההקלטות האקוסטיות הראשונות שלה. בשנת 1998 קיבלה פרס על מפעל חיים מטעם המועצה לאמנות האתיופית ופרס המדיה ההמונית. בשנת 2003, פורסם דיסק המכיל הקלטות של אסנקץ' משנות השבעים. במקביל שוחררה ביוגרפיה שלה. אסנקץ' נפטרה ב־14 בספטמבר 2011 בבית החולים "בט זטה" באדיס אבבה. הלווייתה נערכה בקתדרלת סנט טריניטי באדיס אבבה. סרט תיעודי על חייה שכותרתו הייתה "אסנקץ': אומץ, תשוקה וזוהר באתיופיה" יצא בשנת 2013, ובו הוצגו ראיונות עמה בהם היא דנה במוזיקה ובמערכות היחסים שלה לאורך השנים. את הסרט ביימה רחל סמואל, שכינתה את אסנקץ' "אדית פיאף של אתיופיה". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אסנקץ' וורקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אסנקץ' וורקו, באתר Discogs (באנגלית) אסנקץ' וורקו, באתר בנדקמפ Glamour Personified, web.archive.org, ‏2011-07-07 The Queen of Kirar Asnakech Worku Passes Away, www.ezega.com (באנגלית) The First Lady of Ethiopian Music | Ethiopia Observer, web.archive.org, ‏2016-11-04 Asnakech Worku dies at 76, web.archive.org, ‏2016-11-04 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אסנקץ' וורקו".
יחסי דרום אפריקה – מצרים

יחסי דרום אפריקה–מצרים הם היחסים בין הרפובליקה הערבית של מצרים לבין הרפובליקה של דרום אפריקה. המשלחת הדרום אפריקאית הראשונה במצרים הוקמה בשנת 1942 כקונסוליה כללית. מצרים קיימה יחסים דיפלומטיים עם דרום אפריקה עד 1961. מצרים אכפה את כל הסנקציות הבינלאומיות על ממשלת דרום אפריקה . לאחר 1979 השתפרו היחסים הלא רשמיים ונרגעו המתחים הצבאיים. שגרירים הוחלפו בין המדינות רק בשנת 1990. מצרים מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה ואילו דרום אפריקה מחזיקה שגרירות בקהיר. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האפריקני, G-24‏, G77 והמדינות הבלתי-מזדהות. מדיה וקבצים בנושא יחסי דרום אפריקה – מצרים בוויקישיתוף Bishku, Michael B. (Fall 2010). "South Africa and the Middle East". Middle East Policy Council. נבדק ב-23 בפברואר 2015. {{cite journal}}: (עזרה)
כלכלה דואלית

כלכלה דואלית היא מודל המתאר התפתחות של כלכלה. כלכלה דואלית ידועה גם בשמה השני "מודל לואיס" על שם הממציא שלה סר ויליאם ארתור לואיס. המודל מסביר את התפתחות הכלכלה בתנאים של שינוי תעסוקתי בין שני סקטורים מנותקים, הסקטור האחד נקרא הסקטור הקפיטליסטי והשני נקרא הסקטור המשני. הסקטור הקפיטליסטי על פי לואיס הוא "החלק של הכלכלה שמשתמש בהון שניתן להנפיק מחדש ובכך מזין את הקפיטליסטים." השימוש בהון נשלט על ידי הקפיטליסטים, שהם המעסיקים. הסקטור הקפיטליסטי יכול להיות או פרטי או ציבורי ומאופיין על ידי תשואה גבוהה ושכר גבוה. הסקטור המשני הוגדר על ידי לואיס בתור "החלק הזה בכלכלה שלא משתמש בהון שניתן להנפיק מחדש". הוא בדרך כלל מייצג תעשייה מסורתית, ומאופיין על ידי שכר נמוך ותשואה נמוכה. במקור כלכלה דואלית כפי שתוארה על ידי ארתור לואיס הייתה חלק מהמאמר שכותרתו "התפתחות כלכלית עם תעסוקה בלתי מוגבלת" שנכתב ב-1954. המודל נקרא גם מודל לואיס לזכרו. המאמר פורסם לראשונה בבית ספר במנצ'סטר, המאמר והמודל שנגזר ממנו היו הכרחיים להקמת תשתית עבור תחום הכלכלות המתפתחות. המאמר עצמו תואר בתור המאמר המשפיע ביותר לצורך הבנת ויישום התחום. המודל נוצר מתוך מספר נקודות הנחה: לכלכלה בשלבי ההתפתחות שלה יש עודף תעסוקה לא נחוץ בתעשייה המסורתית. העובדים בתעשייה המסורתית מעדיפים לעבוד בסקטור הקפיטליסטי בו מוצע להם שכר גבוה יותר. המודל מניח שהמשכורות בסקטור הקפיטליסטי הן פחות או יותר קבועות. יזמות בסקטור הקפיטליסטית היא יותר רווחית מפני שהם גובים מחיר מעל השכר הקבוע. המודל מניח שהרווחים של היזמים יושקעו מחדש בעסק בצורה של הון קבוע. המגזר הקפיטליסטי מפותח אומר שהכלכלה עברה מהתבססות על הסקטור המשני להתבססות על הסקטור הקפיטליסטי. בישראל מודל הכלכלה הדואלית מייצג את ההתנהגות בין מגזר ההיי-טק לבין שאר המגזרים של התעשייה הישראלית. כמו שמתואר במודל במגזר ההיי-טק יש שכר ותשואה גבוהים יותר ובנוסף ההון שמונפק בהיי-טק מושקע בחלקו להשקעות חוזרות בתחום, זאת בניגוד לענפים אחרים בתעשייה הישראלית שבהם השכר הממוצע נמוך יותר ויש בהם עודף תעסוקתי ואין בהם השקעות חוזרות רבות. בישראל מנסים לצאת מהמסלול של הכלכלה הדואלית על ידי השקעות של הממשלה בהתפתחות התעשייה המסורתית. דרור גורוביץ כתב: "מלבד ההי-טק, ישראל היא אי של בינוניות. שאר השוק מפגר עם משכורות נמוכות פריון נמוך וכל שאר השוק נמוך". עוד נאמר על הכלכלה הדואלית בישראל על ידי פרופסור טרכטנברג, ראש המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה בשנת 2007 "יצרנו שלא מדעת, שני עולמות". S. ENKE, ECONOMIC DEVELOPMENT WITH UNLIMITED AND LIMITED SUPPLIES OF LABOUR, Oxford Economic Papers 14, 1962-06, עמ' 158–172 doi: 10.1093/oxfordjournals.oep.a040895 S. K. Misra; V. K. Puri, Economics Of Development And Planning — Theory And PracticeS, 2010 W. ARTHUR LEWIS, Economic Development with Unlimited Supplies of Labour, The Manchester School 22, 1954-05, עמ' 139–191 doi: 10.1111/j.1467-9957.1954.tb00021.x Douglas Gollin, The Lewis Model: A 60-Year Retrospective, Journal of Economic Perspectives 28, 2014-08, עמ' 71–88 doi: 10.1257/jep.28.3.71 לנה זייגר, לשבור את הכלכלה הדואלית – תכנית המדען הראשי, באתר ישראל ב-OECD, ‏2016-03-04 טום קרגנבילד, ישראל היא לא סטארט־אפ ניישן – היא כלכלה דואלית, באתר כלכלה קלה, ‏2018-08-03