laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלסנדרו קטלן

אלסנדרו קטלן (באיטלקית: Alessandro Cattelan; נולד ב-11 במאי 1980) הוא מנחה טלוויזיה איטלקי, המגיש בקביעות את "Total Request Live", המשודרת על ידי MTV איטליה, ו-"Le Iene" בערוץ Italia 1. בנוסף, הוא הנחה את הגרסה האיטלקית של "The X Factor" בשנים 2011–2020. בין השנים 2018–2019 קטלן הגיש את תוכנית האירוח האיטלקית "E poi c'è Cattelan", המשודרת בערוץ סקיי אונו. הוא גם נמנה בין האישים הפוטנציאליים להגשת פסטיבל סן רמו לשנת 2020. ב-2 בפברואר 2022 הכריזה רשות השידור האיטלקית (RAI) כי קטלן נבחר להגיש את משדרי אירוויזיון 2022, לצד מיקה ולאורה פאוזיני. מדיה וקבצים בנושא אלסנדרו קטלן בוויקישיתוף אלסנדרו קטלן, ברשת החברתית פייסבוק אלסנדרו קטלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלסנדרו קטלן, ברשת החברתית אינסטגרם אלסנדרו קטלן, ברשת החברתית Goodreads "EPCC – Cattelan parla dal vivo con il suo pubblico" [EPCC – Cattelan talks live to his audience]. Sky Uno (video) (באיטלקית). Sky Italia. 24 במאי 2019. אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2019. נבדק ב-21 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) Pascoli, Andrea. "Cattelan prossimo conduttore del Festival di Sanremo nel 2020" [Cattelan as the next showman of the 2020 Sanremo Festival] (באיטלקית). אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2019. נבדק ב-21 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) Scarpone, Cristian (17 בספטמבר 2021). "Rai director confirms Eurovision 2022 host city delay and negotiations for Alessandro Cattelan to host". Wiwibloggs. נבדק ב-19 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
ג'ורג' אוביאוזור

ג'ורג' אוביאוזור (באנגלית: George Obiozor;‏ 15 באוגוסט 1942 – 26 בדצמבר 2022) היה פרופסור ודיפלומט ניגרי. אוביאוזור למד במכון ללימודי אפריקה (שמסונף לאוניברסיטת גאנה) ובמכללת אלברט שוויצר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פיוג'ט סאונד ב-1969, ובאוניברסיטת קולומביה עם תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים. אוביאוזור היה המנהל הכללי של המכון הניגרי לעניינים בינלאומיים. הוא היה הנציב העליון של ניגריה בקפריסין. הוא היה שגריר ניגריה בישראל, מ-1999 עד 2003. בהמשך הוא מונה לשגריר ניגריה בארצות הברית במקום ג'יבריל אמינו וכיהן בתפקיד עד לשנת 2008. ב-2021 אוביאוזור נבחר לנשיא הכללי של ארגון אוהנאזה נדיגבו (אנ'), קבוצה חברתית-תרבותית אשר הוקמה כדי לדאוג לרווחתה של אומת האיגבו בניגריה. נפטר ב-26 בדצמבר 2022. "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-07-09. נבדק ב-2011-05-18. {{cite web}}: (עזרה) Former ambassador to US and Israel Prof George Obiozor elected new Ohaneze Ndigbo president, Nigerian Watch Newspaper (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דיפלומטים ובנושא ניגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Essential Tony Bennett

The Essential Tony Bennett (בעברית: טוני בנט החיוני) הוא אלבום אוסף בן שני תקליטורים של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאו לאור ב-23 ביולי 2002 חברות התקליטים קולומביה, RPM ולגסי רקורדס. The Essential Tony Bennett כולל שירים שהוקלטו לאורך הקריירה של בנט תחת חברת קולומביה רקורדס. שיריו שיצאו לאור בשנים 1970–1986 לא נכללו באלבום, כיוון שבתקופה זו בנט לא עבד עם חברת התקליטים. גרסה נוספת לאלבום כוללת ספרון באורך של 12 עמודים המציג מידע אודות הרצועות, תהליך כתיבתן, הפקתן, ותאריכי ההקלטה שלהן. בנוסף, הוא כולל גם תמונות של בנט באולפני הקלטות מתקופות שונות לאורך הקריירה שלו. "AllMusic" תיאר את The Essential Tony כתיקייה המאגדת את אוסף השירים המצוינים של בנט שהוקלטו תחת חברת קולומביה רקורדס. בשנת 2008 יצאה לאור גרסה נוספת של אלבום האוסף, בת שלושה תקליטורים. מידע על האלבום The Essential Tony Bennett באתר MusicBrainz האלבום The Essential Tony Bennett באתר Discogs Tony Bennett The Essential Tony Bennett Columbia/Legacy
פרדריק, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג

פרדריק, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (10 בדצמבר 1652 - 3 באוגוסט 1692) היה דוכס דני-גרמני. פרדריק נולד ב-10 בדצמבר 1652 בזונדרבורג והיה בנם השני של ארנסט גינתר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ואוגוסטה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. הוא ירש את אביו כדוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ב-1689. עם זאת, הוא מת רק שלוש שנים מאוחר יותר, ב-3 באוגוסט1692 באדינגן, במהלך המלחמה נגד הצרפתים. פרדריק היה נשוי לאנה כריסטינה ברויטר; אולם לא נולדו להם ילדים. ירש אותו אחיו הצעיר ארנסט אוגוסט. thepeerage.com, retrieved 18 August 2017
הדיוויזיה ה-74 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-74 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיית יומנרי בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה ב-25 בפברואר 1917 באל עריש ואריק גירדווד מונה למפקדה (תחת פיקודו של לוטננט גנרל פיליפ צ'טווד מפקד הקורפוס ה-20), והיא כללה את החטיבות ה-229, ה-230 וה-231. בתקופה זו נלחמה הדיוויזיה בקרב עזה השני, קרב באר שבע, קרב תל חווילפה, קרב תל א-שריעה ותל הוריירה, קרב עזה השלישי, כיבוש ירושלים, כיבוש יריחו וכיבוש בקעת הירדן. רוב הקרבות נעצרו במהלך 1917 לאחר שהבריטים ייצבו את קו שתי העוג'ות. באפריל-מאי 1918 ערך הצבא הבריטי שינוי מעמיק בסדר הכוחות שהיו פרושים בארץ ישראל. בתהליך זה נשלחו חלק גדול מהיחידות האנגליות לחזית המערבית בצרפת ובמקומן הובאו לארץ ישראל יחידות מהודו, אוסטרליה וניו זילנד. במסגרת השינוי נשלחה הדיוויזיה ה-74 לחזית המערבית. במאי 1918 הגיעה הדיוויזיה למרסיי והחלה להתארגן ללחימה. הקרבות הראשונים של הדיוויזיה החלו רק ביולי אותה שנה והיא השתתפה במתקפת מאה הימים, הקרב השני על הסום וקרב אפי (אנ'). עד סיום המלחמה, בנובמבר 1918, הגיעה הדיוויזיה לסביבת העיר טורניי שבבלגיה. לאחר סיום המלחמה עסקו חיילי הדיוויזיה בפעולות שיקום התשתיות באירופה עד פירוק הדיוויזיה ב-10 ביולי 1919. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-74 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-74 הדיוויזיה השתתפה בקרב עזה השני על אף שבנייתה טרם הושלמה לצורך ההפלגה לצרפת הועברה הדיוויזיה לאלכסנדריה ומשם עברה לצרפת
נונאטאק וילן

נונאטאק וילן או נונאטאק וילאן (באנגלית: Willan Nunatak) הוא נונאטאק שאינו מכוסה קרח, במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, אנטארקטיקה. גובהו של הנונאטאק 400 מטרים מעל פני הים. הנונאטאק מהווה חלק מקו פרשת הקרחונים שבין קרחון האנטרס ושדה השלג בלקן, שבחצי האי הרד. אוכף וילן מקשר בין נונאטאק וילן לבין פסגת ברדיק הדרומית בכוון צפון-צפון מזרח לנונאטאק וילן. נונאטאק וילן מקושר לנונאטאק קסטילו ולבקע צ'ארואה ולרכס צ'רואה לכיוון מערב. נונאטאק וילן ממוקם 890 מטרים מזרחית לנונאטאק קסטילו; נונאטאק וילן ממוקם 4.66 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית לגבעת סינמורץ; נונאטאק וילן ממוקם 2.36 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית לפסגת ברדיק; נונאטאק וילן ממוקם 4.96 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מהר פריזלנד; הנונאטאק ממוקם 4.63 קילומטרים צפונית - צפון-מערבית מסלע סטאמבולוב ו-3.21 קילומטרים צפונית - מזרחית מפסגת נייפייר. הנונאטאק מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968. מיפוי נוסף נערך על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סקר טופוגרפי בולגרי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1995–1996, וכן בשנת 2005 ובשנת 2009. הנונאטק קרוי על שמו של הגאולוג מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי רוברט צ'ארלס ריצ'רד וילן (Robert Charles Richard Willan), אשר היה אחראי על חקר חצי האי הרד, החל משנת 1985. שם הנונאטאק אומץ רשמית ב-13 במאי 1991. נתונים כלליים נונאטאק וילן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי מידע על גובה הנונאטאק
רות גריצבאוך

רות גריצבאוך (בגרמנית: Ruth Grützbauch; נולדה ב-3 באוקטובר 1978 בווינה) היא אסטרונומית, מתקשרת מדע וסופרת אוסטרית. גריצבאוך ערכה מחקר חוץ-גלקטי באוניברסיטת וינה, אוניברסיטת נוטינגהאם ואוניברסיטת ליסבון. מאז 2017 היא מנהלת את הפלנטריום "Public Space". יחד עם פלוריאן פריישטטר (גר'), היא מפרסמת את פודקאסט האסטרונומיה "Das Universum" (בעברית: היקום). Per Lastenrad durch die Galaxis. 2021. ISBN 978-3-351-03893-9. מדיה וקבצים בנושא רות גריצבאוך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רות גריצבאוך (בגרמנית) אתר הפלנטריום "המרחב הציבורי" רות גריצבאוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Gasser, Florian (2021-11-10). "Ruth Grützbauch - Weltall zum Aufpusten". די צייט, Nr. 46/2021. Karl Urban (2021-11-29). "Kinder stellen die besten Fragen". RiffReporter.
מוכוואר

מוּכַּווַאר (בערבית: مكوار; ידוע גם בשמות מגרסם, ג'זירת מגרסם או ג'בל מגרסם) הוא אי לא מיושב בים סוף מול חופי מדינת אל-בחר אל-אחמר בסודאן, מדרום למפרץ דונגונאב. ביחד עם המפרץ האי הוא חלק מפארק לאומי ימי של סודאן. פארק זה, יחד עם הפארק הלאומי הימי סנגניב (המכיל אטול ששוכן דרומית לאי ולמפרץ), הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2016. אורך האי כ-12 קילומטרים ורוחבו כ-3 קילומטרים, ושיא גובהו בגבעה בגובה 94 מטרים. האי סלעי, עם מספר צוקים תלולים המורכבים מאבן חול, שככל הנראה נשחקו מגשמים כבדים לאורך השנים. אין בו כמעט צמחייה בכלל למעט כמה מנגרובים בקצהו הדרומי, ובקצהו הצפוני יש שונית. בהסבר להכרזה נכתב כי ”מפרץ דונגונאב והאי מוכוואר ממוקמים 125 קילומטרים צפונית לפורט סודאן וכוללים בגבולותיהם מערכת מגוונת ביותר של שוניות אלמוגים, מנגרובים, ערוגות עשב ים, חופים, אזורי גאות ושפל, איים ואיונים. הצלילות של המים, מגוון האלמוגים, המינים הימיים, בתי הגידול הבתוליים וקהילות שוניות האלמוגים הססגוניות יוצרים נוף יבשתי וימי מדהים... הפארק הלאומי תומך באוכלוסייה משמעותית של תחש המשכן בעולם, בהתחשב בכך שהים האדום והמפרץ הפרסי הם משכן לאוכלוסיות הבריאות האחרונות שנותרו ממין זה באוקיינוס ההודי. ההתכנסויות העונתיות של הלווייתנים והמנטה בפארק ייחודיות לכל אזור האוקיינוס ההודי המערבי, והפארק הימי מוכר בעולם כאזור עופות חשוב הן עבור עופות קבועים והן עבור עופות נודדים. הפארק הוא גם ייחודי כבית למינים ממקורות ביוגאוגרפיים שונים: מינים מצפון ומדרום ים סוף.” האי, המפרץ ואיונים בקרבתם הוכרזו כ"אתר ציפורים חשוב" (אנ') על ידי ארגון BirdLife International בשל היותם אתרי מחיה ורבייה משמעותיים של מספר מינים; באי נצפתה אוכלוסייה של כ-800 זוגות Thalasseus bengalensis (מין מהסוג תלאסאוס) ועוד כ-450 באיונים הקרובים, וכן רבייה של המינים שחפית שוניות (Sterna repressa), ‏Onychoprion anaethetus (מין מהסוג שחפית חומת-גב) ושחף כהה. בנוסף על הציפורים יש בחוף המזרחי של האי נקודת קינון חשובה של צב ים ירוק וצב ים קרני, אחת החשובות ביותר בים סוף. הפארק הלאומי הימי סנגניב והפארק הלאומי הימי דונגונאב-האי מוכּוואר באתר אונסק"ו (באנגלית) Pub. 172: SAILING DIRECTIONS (ENROUTE) • RED SEA AND THE PERSIAN GULF, TWENTY-SECOND EDITION (2020), p. 67, National Geospatial-Intelligence Agency (הקישור נבדק ב-8 בפברואר 2022) מסך ההמלצה על אתר המורשת, עמ' 32–55, זמין להורדה באתר אונסק"ו (באנגלית) הפארק הלאומי הימי סנגניב והפארק הלאומי הימי דונגונאב-האי מוכּוואר באתר אונסק"ו (באנגלית) "Important Bird Areas factsheet: Mukawwar island and Dunganab bay". BirdLife International (באנגלית). נבדק ב-2022-02-06.
עמר לחמנוביץ

עמר לחמנוביץ (נולד בח' בסיוון ה'תשל"ט, 3 ביוני 1979) הוא עיתונאי ומבקר ספרות ישראלי, המשמש כעורך הראשי של העיתון "ישראל היום". לחמנוביץ נולד בראשון לציון להרצל ושרה לחמנוביץ, משפחה דתית לאומית. למד בבית הספר ממ"ד סיני בראשון לציון, ובתיכון למד באמי"ת גוש דן. בוגר מכינה קדם-צבאית יתיר. שירת בצה"ל כלוחם שריון בחטיבה 7. החל את דרכו בתקשורת בישראל ב-2003, כמבקר אמנות בעיתון "מקור ראשון", ונמנה עם הצוות המייסד של מוסף הספורט בעיתון. לאחר מכן שימש חבר מערכת בחינמון שנפתח באותה תקופה ״ישראלי״, שם שימש עורך מדור הספורט ועורך מדור הספרים. עם סגירת "ישראלי" והקמת החינמון "ישראל היום" בשנת 2007, הצטרף לצוות העיתון, תחילה שובץ במדור הספורט, ולאחר מכן בצוות המוסף "ישראל השבוע". בהמשך ייסד את מדור הספרים של העיתון. ב-2014 החל לשמש כעורך מוסף "ישראל השבוע". ב-2013 זכה בפרס ברנשטיין על ביקורת ספרותית בעיתונות יומית. ב-2016 החל לשמש יזם ומנהל אמנותי של פרס רמת גן למצוינות ספרותית. בין הישגיו העיתונאים של לחמנוביץ: התחקיר על השיתוק בספריות הציבוריות בישראל, בו מנהלי ספריות טענו לחוסר שקיפות תקציבית לכאורה מצד המחלקה לספריות במשרד התרבות והעומד בראשה בועז דהן. חשיפה על הליך מינויו של שי ניצן לרקטור הספרייה הלאומית. כתבת שטח תחקירית על הבסיסים הנטושים ברמת הגולן. ב-1 בפברואר 2022 עם פרישתו של בועז ביסמוט מתפקיד העורך הראשי של ״ישראל היום". מונה לממלא מקום העורך, ובהמשך החודש מונה לעורך הראשי. הוא בוגר בהצטיינות של בית הספר לאמנות קמרה אובסקורה. שימש כחבר המדור לספרות במועצה לתרבות ואמנות של משרד התרבות, חבר ועדת השופטים לפרס ע"ש דבורה עומר לספרות ילדים לשנת 2014, חבר ועדת השופטים של פרס ספיר לספרות לשנת 2015. לחמנוביץ נשוי לאורית, מנהלת הדרכה ברשת "ישרוטל", ואב לשלושה. מתגורר במודיעין. אחותו היא שופטת השלום באשדוד עדי איזדורפר. מבחן התולעת עם עמר לחמנוביץ, באתר "שימו לב", 11 בדצמבר 2018 איתי שטרן, לאן יוביל הנסיך החדש של "ישראל היום" את העיתון הנפוץ במדינה?, באתר הארץ, 4 באפריל 2022 מיה סלע, הסופר אסף גברון, המשוררת שירה סתיו והעיתונאי עמר לחמנוביץ' הם זוכי פרס ברנשטיין לשנת 2013, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2013 עמר לחמנוביץ, תחקיר "ישראל היום": שיתוק בספריות הציבוריות בישראל, באתר ישראל היום, 4 ביוני 2020 עמר לחמנוביץ, תסמונת שטוקהולם של הספרות הישראלית, באתר ישראל היום, 29 בנובמבר 2021 עמר לחמנוביץ, זמן בסיס: מסע במחנות צה"ל הנטושים ברמת הגולן, באתר ישראל היום, 14 בספטמבר 2021 מערכת ישראל היום, בועז ביסמוט פורש מתפקידו כעורך "ישראל היום", באתר ישראל היום, 31 בינואר 2022 מערכת ישראל היום, עמר לחמנוביץ מונה לתפקיד העורך הראשי של "ישראל היום", באתר ישראל היום, 23 בפברואר 2022
חסוס מוסקרה

חסוס מוסקרה ברנאל (בספרדית: Jesús Mosquera Bernal‏ הגייה: xe.ˈsus̬ mos.ˈkɛ.ɾa βɛɾ.ˈnal] ; נולד ב-23 בפברואר 1993) הוא כדורגלן עבר ושחקן קולנוע וטלוויזיה ספרדי. מוסקרה נולד בעיירת החוף הדרומית פואנחירולה, במחוז מאלגה. הוא שיחק כמגן מרכזי והחל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל מאלגה, בגיל 12. הוא שיחק בליגה הנמוכה של המועדון האנדלוסי, ומשם עבר לשחק באתלטיק בילבאו בגיל 16 ואף דחה הצעות ממועדונים גדולים כמו ריאל מדריד ואתלטיקו מדריד. זמן קצר לאחר מכן, בגיל 18, חזר למאלגה, ונרשם לקבוצת המילואים של מאלגה. לפני שפרש מכדורגל, שיחק במועדונים Betis B ו-Antequera. לאחר שהתגלה בחדר כושר במאלגה, מוסקרה נבחן לתפקיד במה שהיה הופעת הבכורה שלו במשחק. מפיקי הסדרה "טוי בוי" ראו בו פוטנציאל לכוכבות, מה שהוביל אותו לתפקיד הראשי בסדרה במקום קטעי ביט שאליהם לוהק בתחילה. מדיה וקבצים בנושא חסוס מוסקרה בוויקישיתוף חסוס מוסקרה, ברשת החברתית אינסטגרם חסוס מוסקרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Vadillo, Miguel Ángel (30 ביוני 2017). "El defensa Jesús Mosquera vuelve al Antequera, tras llegar a un acuerdo con el equipo blanquiverde". El Sol de Antequera (בספרדית). נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Carrasco de Juanas, Pablo (24 בדצמבר 2019). "Jesús Mosquera se enfrenta al test de Navidad más golfo". Shangay Express (בספרדית). נבדק ב-22 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Jesús Mosquera: la historia del ex futbolista que se convirtió en protagonista de Toy Boy". clarin.com (בספרדית). 9 באפריל 2020. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Grez, Matias (22 במאי 2020). "From footballer to Netflix superstar: How Jesus Mosquera became one of Spain's top actors". edition.cnn.com. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "De futbolista a actor: La singular vida de Jesús Mosquera, protagonista de Toy Boy". eluniverso.com (בספרדית). 10 באפריל 2020. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Ponce Becerril, César (12 באפריל 2020). "Jesús Mosquera y su curiosa transición de futbolista a actor protagonista". fichajes.net (בספרדית). נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Hanson-Firestone, Dana (2020). "10 Things You Didn't Know About Jesus Mosquera". tvovermind.com. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Moreno, Adriano (21 במרץ 2019). "Jesús Mosquera: así es la historia de un futbolista que se convirtió en stripper". cadenaser.com (בספרדית). נבדק ב-21 באפריל 2021. El productor César Benítez (Plano a plano) lo metió en 'Allí abajo', donde tuvo un fugaz papel para ir haciéndose a las cámaras. {{cite web}}: (עזרה) Zavala, Cristina (11 בנובמבר 2019). "Momentos de emoción, fiesta, sorpresa y mucho color en LOS40 Music Awards: 'La modelo y el stripper'". .com (בספרדית). נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "15 cosas que tienes que saber de Jesús Mosquera, el guaperas que protagoniza 'Toy boy'". .com (בספרדית). 5 בדצמבר 2018. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה)
פרס סמי מיכאל

פרס סמי מיכאל הוא פרס ישראלי ליחידים התורמים לחברה בכל הקשור לצמצום פערים חברתיים ולמתן שוויון הזדמנויות. פרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי ניתן ליחידים התורמים לחברה בתחומים הקשורים לצמצום פערים ולמתן שוויון הזדמנויות. מטרת הפרס היא להוקיר ולעודד תרומה לחברה שוויונית וצודקת. טקסי פרס סמי מיכאל נערכים במקביל ליום זכויות האדם הבינלאומי שמצוין ברחבי העולם מדי שנה ב-10 בדצמבר. הפרס לשנת 2016 הוענק על ידי עמותת סמי מיכאל הפועלת להפצת יצירתו של סמי מיכאל, המשקפת את הרב־גוניות והפלורליזם בחברה הישראלית – ומעודדת מחקר אקדמי ושיח ציבורי בתחומים אלה בטקס שנערך בחיפה בשיתוף עם העמותה לתולדות חיפה. מאז שנת 2018 מוענק הפרס על ידי עמותת סמי מיכאל בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון, מכון הקשרים לחקר הספרות והתרבות העברית והישראלית והחוג למזרח־התיכון והטקסים נערכים בבאר שבע. 2017 – שולה מולא, ראונק נאטור, יואב ללום. שווי הפרס עמד על 21 אלף ש"ח שחולק שווה בין הזוכים. 2018 – שלמה סבירסקי, גדיר האני, קלרה יונה משומר. 2019 – סמי סמוחה, אבתיסאם מראענה-מנוחין, נטע אלקיים. 2020 – אור-לי ברלב, זאב דגני, איאת אבו שמיס, הדס תגרי. 2021 – חנה קים, ניהאיה דאוד, ריקי כהן-בנלולו. 2022 – דב חנין, נעמה קטיעי ודוד מזרחי[15]. אתר האינטרנט הרשמי של פרס סמי מיכאל (באנגלית ובעברית) אתר עמותת סמי מיכאל עמותת סמי מיכאל בפייסבוק עמותת סמי מיכאל בדנסגייד מתוך אתר עמותת סמי מיכאל הזמנה לטקס הענקת פרס סמי מיכאל, 17 ביוני 2017 מתוך עמוד הפרס באתר עמותת סמי מיכאל מערכת רדיו חיפה, שווים יותר, באתר 107.5fm, ‏9.6.17 פרס סמי מיכאל הוענק זו הפעם הראשונה, באתר פורטל הכרמל והצפון, 2 ביוני 2017 טקס פרס סמי מיכאל, 11 בדצמבר 2018 פרס סמי מיכאל, באתר קדמה טקס פרס סמי מיכאל, 10 בדצמבר 2019 בכיוון הרוח פרס סמי מיכאל לשיוויון וצדק חברתי 2019 סקירה מאת חוה טלמור, באתר בכיוון הרוח-במה לספרות תרבות הגות יואב בירנברג, זוכי פרס סמי מיכאל, באתר "ידיעות אחרונות", 16 בדצמבר 2019 טקס פרס סמי מיכאל, 8 בדצמבר 2020 טקס פרס סמי מיכאל, 14 בדצמבר 2021 אוניברסיטת בן גוריון בנגב, הוכרזו זוכות פרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי לשנת 2021, ‏28.11.21 אלו הן הזוכות בפרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי לשנת 2021, באתר www.b7net.co.il פרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי לשנת 2022 הוענק אמש ל-3 זוכים מעוררי השראה, 7 בדצמבר 2022
חוסה דה לה טורה

חוסה דה לה טורה, (בספרדית: José de la Torre נולד ב-20 באפריל 1987) הוא שחקן ספרדי. חוסה דה לה טורה סיים את לימודיו באוניברסיטה הפרטית לאמנויות הדרמה של מלגה, Escuela Superior de Arte Dramático . אחר כך למד תיאטרון במדריד. לאחר שסיים את לימודיו, הוא שיחק בתחילה אך ורק בתיאטרון, בהפקות ספרדיות שונות, כמו Lunas Viejas מאת אלנה סנטוס, ו- Cuento de Navidad, בבימוי כריסטינה גרסיה פינטו ופבלו גרסיה. הופעה בולטת נוספת של דה לה טורה הייתה במחזה שיקגו של סיליה דולצ'י, איתה עבד גם במחזה Paisaje Con Argonautas . הופעת הבכורה שלו כשחקן הייתה בשנת 2017, כששיחק ללא קרדיט בסדרת הטלוויזיה Servir y proteger . בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הספרדית "טוי בוי", לצד חסוס מוסקרה. חוסה דה לה טורה, ברשת החברתית אינסטגרם חוסה דה לה טורה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "José De La Torre Wiki, Age, Height, Nationality, Girlfriend, Movie, TV show".
ורון

האם התכוונתם ל... גיא ורון – עיתונאי ישראלי דנה ורון – עיתונאית ישראלית חואן סבסטיאן ורון – כדורגלן ארגנטינאי ליסה מארי ורון – מפתחת גוף ומתאבקת אמריקאית משה וארון – כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי וורן
בלה בראט

בלה בראט ((במקור פרוינד, בהונגרית: Barát Béla; טימישוארה, 27 בספטמבר 1888 – בודפשט, 20 בינואר 1945) היה אדריכל יהודי-הונגרי, סופר והיסטוריון בנושאי אמנות. ב-1910 קיבל בלה בראט תואר באדריכלות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה וארבע שנים לאחר מכן קיבל דוקטורט בתולדות האמנות באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בין השנים 1912 לבין 1945, היה שותף במשרד עם האדריכל אדה נובאק, ויחד תכננו שכונות, בתי ספר (בקישפשט, בצ'ונגרד, במוהאץ') ובתי דירות. היצירה העיקרית שלהם היא בית המגורים גיאורגיה (בית דירות בבודפשט, רובע 7. בפינת Károly körút ו-Rákóczi út, כלומר ליד מלון אסטוריה. הפרויקט הוקם משילוב של שני מבנים בכתובת זו) הארכיטקטורה המודרנית של הפרויקט עוצבה על ידי אדריכל שלישי בשם דז'ה הילטי. בראט כתב עבודות משמעותיות גם כהיסטוריון אמנות. הוא היה עורך שותף של "הלקסיקון הטכני" ושל "תולדות האמנות", בהוצאת שלישית העורכים בראט – אבּר – טקאץ'. הוא היה שותף גם ללקסיקון האמנות בעריכת לאסלו אבר. בראט נולד במשפחה יהודית כבנם של ארמין בראט (1860–1937) עיתונאי, מתרגם ושל יוליאנה רוט (1856–1939) סבו וסבתו מצד אביו היו מור פרוינד ופאולה טדסקו, וסבו וסבתו מצד אמו היו אלברט רוט וארז'בט (אליז) ויפלר. אחותו הייתה אירן בראט (1890–1972) רופאת ריאות עטורת פרס המדינה. שיכון OTP אלברטפלבה (1929–1930) וילה ברחוב רזדה (1931) בניין דירות גיאורגיה. בודפשט רובע 7 (1935) מבנה וצורה באדריכלות הרומנית בדרום צרפת. עבודת דוקטורט אוניברסיטאית. (בודפשט, 1914) אמנות העתיקות (בודפשט, 1926) ההיסטוריה של האמנות . עם לאסלו אבר וזולטן טאקאץ' פלווינצ'י. (בודפשט, 1926; מהדורה שנייה מורחבת ומשופרת: 1934; מהדורה שלישית מורחבת ומשופרת: 1940; מהדורה דומה: 1993. לאחר מילה: Csaba Sík) ספר האומנויות היפות. עורך עם אחרים (בודפשט, 1940; מהדורה דומה: 1999) Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967). לקסיקון אמנות 1. A-K (בודפשט, 1935) נקודת שם עשרים מבנים חשובים בבודפשט, שתוכנן על ידי אדריכלים יהודים הונגרים (mazsihisz.hu) מדיה וקבצים בנושא בלה בראט בוויקישיתוף "Barát Ármin halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 102/1937. folyószáma alatt". "Barát Árminné Róth Julianna halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 163/1939. folyószáma alatt". "Róth Albertné Wippler Eliz gyászjelentése (1909, Temesvár)".
מריה פורטוני

מריאנו פורטוני (בספרדית: Mariano Fortuny‏; 11 ביוני 1838 – 21 בנובמבר 1874) היה הצייר הספרדי המוביל בתקופתו, בעל מוניטין בינלאומי. הקריירה הקצרה שלו כללה יצירות במגוון נושאים נפוצים באמנות התקופה, כולל המשיכה לנושאים אוריינטלים, ציור ז'אנר היסטורי, ציור צבאי של התפשטות הקולוניאלית הספרדית. הוא נולד בראוס, עיר ליד טרגונה, בקטלוניה, ספרד. אביו נפטר כשהיה תינוק, ואמו כשהיה בן 12. לפיכך, מריה גדל על ידי סבו, יוצר ארונות שלימד אותו להכין פסלוני שעווה. בגיל 9, בתחרות פומבית בעירו, צייר, מורה ופטרון מקומי, דומנק סובראנו, עודד אותו ללימוד נוסף. בגיל 14 עבר לברצלונה עם סבא שלו. הפסל Domènec Talarn הבטיח לו פנסיה שאפשרה לו ללמוד בבית הספר לאמנויות ואומנות בברצלונה. הוא למד במשך ארבע שנים אצל קלאודי לורנזלה ופאו מילה וב־1857 זכה במלגה שזיכתה אותו בשנתיים של לימודים ברומא החל משנת 1858. שם למד רישום וסגנונות מפוארים, יחד עם ג'וזפ ארמט וריקרדו דה מדרסו. ב-1859 הוא נקרא על ידי ממשלת מחוז ברצלונה לצייר את קרבות המלחמה הספרדית-מרוקאית. הוא נסע למרוקו מפברואר עד אפריל של אותה שנה, עשה סקיצות של נופים וקרבות, אותם הראה במדריד ובברצלונה כשחזר. אלה ישמשו לו מאוחר יותר כסקיצות ראשוניות ליצירה המונומנטלית שלו, הקרב על טטואן, במוזיאון הלאומי לאמנות של קטלוניה. בשנת 1870 עברו האמן ומשפחתו לגרנדה. במקור, זה היה אמור להיות שלב בטיול תיירותי מורחב ביישובים שונים באנדלוסיה. עם זאת, לאחר שהגיע לגרנדה, פורטוני חש כי זה מקום להתיישב בו ולעבוד. הם הגיעו בקיץ 1870 ונשארו עד סתיו 1872 - שהות של כשנתיים וחצי. לפי כמה מהביוגרפים שלו, פורטוני הקים בגרנדה אטלייה. המיקום המדויק שלו לא ברור. מאז ימי ולסקס הייתה מסורת בספרד של הנצחת קרבות וניצחונות בציורים מונומנטליים. על בסיס חוויותיו, פורטוני הוזמן על ידי מועצת מחוז ברצלונה לצייר דיורמה בד גדולה של לכידת המחנות של מולי אל עבאס ומולי אל חאמד על ידי הספרדים. הוא התחיל את הציור של קרב טטואן על בד באורך 15 מטרים; אבל אף שעבד עליו לסירוגין במהלך העשור הבא, הציור מעולם לא הסתיים. ההשפעה הגדולה יותר של מסעו במרוקו היה המשיכה שלו לאחר מכן לנושאים האקזוטיים של מרוקו. הוא צייר יחידים וגם סצנות מדומיינות. הוא ביקר בפריז ב-1868 וזמן קצר לאחר מכן התחתן עם ססיליה דה מדרסו, בתו של פדריקו דה מדרסו, שהפך לאוצר של מוזיאון הפראדו במדריד. ססיליה הייתה אחות של חברו של פורטוני, האמן האוריינטליסטי, ריקרדו דה מדרסו, שליווה בעבר את פורטוני במסעות באירופה. לפורטוני ולססליה נולד בן, מריאנו פורטוני, שהפך למעצב אופנה ושטיחים ידוע. ביקור נוסף בפריז ב-1870 ולאחריו שהה שנתיים נוספות בגרנדה. הוא חזר לרומא, שם מת באופן פתאומי משהו ב-21 בנובמבר 1874, מהתקף של מחלת המלריה, שחלה בזמן שצייר בנאפולי ובפורטיצ'י בקיץ 1874. לאחר מותו של פורטוני, גיסו, ריקרדו דה מדרסו, טיפל בסטודיו שלו. קטלג את יצירותיו וארגן אותן למכירה פומבית. אחד מתלמידיו של פורטוני היה אטיליו סימונטי. האודליסק, 1861 פיקאדור פצוע במלחמת שוורים, 1867 אספן הדפוס, 1863 פרש מרוקאי, 1870 מוכר השטיחים, 1870 מדיה וקבצים בנושא מריה פורטוני בוויקישיתוף מריה פורטוני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מריה פורטוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Fortuny, Mariano Jose Maria Bernardo". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. Pérez-Cellin, J.J., "El Taller de Mariano Fortuny ," LOCVS AMŒNVS, 13, 2015, pp 127 - 13 Madrazo y Garreta, Ricardo Federico de - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
KeePassXC

קיפס אקס סי (באנגלית: KeePassXC) הוא מנהל סיסמאות מבוסס קוד פתוח ונכתב בשפת C++. הכלי מאפשר לאחסן סיסמאות של יישומים שונים ולייבא אותם בעת הצורך, נבנה באמצעות ספריות Qt5 וזמין להורדה במערכות הפעלה שונות כגון: Linux, Windows, Mac OSX. הכלי פותח על ידי צוות פיתוח קהילתי ושוחרר בגרסה ראשונה בתאריך 2 במאי 2012. סיסמה קריפטוגרפיה מדיה וקבצים בנושא KeePassXC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של KeePassXC KeePassXC, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Project - KeePassXC, keepassxc.org KeePassXC Password Manager Overview Download - KeePassXC, keepassxc.org https://www.eff.org, Creating Strong Passwords, Surveillance Self-Defense, ‏2014-05-12 (באנגלית)