laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
באלדב סינג

באלדב סינג (בפנג'אבי: ਬਲਦੇਵ ਸਿੰਘ; בהינדי: बलदेव सिंह;‏ 11 ביולי 1902 – 29 ביולי 1961) היה פוליטיקאי הודי ששימש כשר ההגנה הראשון של הודו. באלדב סינג נולד ב-11 ביולי 1902 למשפחה סיקית בפנג'אב. אביו, אינדר סינג, שהחל את חייו כפקיד ממשלתי באוטר פרדש, הקים חברה לפלדה בג'אמשדפור, ביהר (היום בג'הרקנד), אליה הצטרף סינג לאחר שהשלים את לימודיו באמריטסר. בשנות השלושים שב סינג לפנג'אב, ובבחירות הראשונות לאספה המחוקקת של פנג'אב שנערכו ב-1937, נבחר מטעם שירומאני אקאלי דאל, בו זכה בזכות הפעילות הפילנתרופית של משפחתו. ביולי 1942 הצטרפה שירומאני אקאלי דאל לקואליציה בראשות מפלגת האיחוד וסיקנדר האית ח'אן (אנ'), וסינג מונה לשר הפיתוח. הוא כיהן במשרה עד ספטמבר 1946. ב-1946, כשוועדה ממשלת הודו באה להודו על מנת לשמוע את דעות ההודים לגבי עתיד הודו הבריטית, סינג היה חבר במשלחת הסיקית. הוא העדיף את אחדות הודו עם ביטחונות למיעוטים, אך אם תחולק הודו ביקש שהחלקים המוסלמים של פנג'אב יעברו למדינה המוסלמית כדי להבטיח רוב סיקי במדינה. הוועדה הציעה תוכנית להודו מאוחדת בה ניתנת אוטונומיה למוסלמים, תוכנית שנדחתה על ידי הסיקים שלא הוזכרו בה. ב-2 בספטמבר 1946 הוקמה ממשלה הזמנית ההודית (אנ') בראשות ג'ווהרלל נהרו, וסינג הצטרף אליה כשר ההגנה ולאחראי על צבא הודו הבריטית. עם עצמאות הודו ב-15 באוגוסט 1947 הפכה הממשלה לממשלת הודו וסינג מונה לשר ההגנה האחראי על צבא הודו. סינג נבחר על ידי האספה המחוקקת של פנג'אב לחבר באספה החוקתית של הודו, שמונתה על כתיבת חוקת הודו. סינג היה שר ההגנה במהלך חלוקת הודו וההגירה הכפויה שנלוותה אליה, והיה ממונה על צבא הודו במהלך מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה שהתחוללה בעיקרה בחבל קשמיר, וכן על מבצע פולו, בו סופחה מדינת היידראבאד שביקשה להכריז על עצמאות להודו. סינג נבחר לחבר בלוק סבהה בבחירות הראשונות שהתקיימו בהודו העצמאית ב-1952, ונבחר בשנית ב-1957. סינג נפטר לאחר מחלה בדלהי ב-1961, וגופתו נשרפה בעיירת הולדתו בפנג'אב. מדיה וקבצים בנושא באלדב סינג בוויקישיתוף Baldev Sing - a man of steel will, Sikh Achievers, ‏2008 (באנגלית) Members-Designat Of Interim Govt. Meet In Delhi (עמ' 1), The Indian Express, ‏2 בספטמבר 1946 (באנגלית)
משרד ההגנה (הודו)

משרד ההגנה (בהינדי: रक्षा मंत्रालय; באנגלית: Ministry of Defence‏ (MoD)) הוא משרד ממשלתי הודי הממונה על הכוחות המזוינים של הודו. על פי סטטיסטה (אנ'), משרד ההגנה ההודי היה המעסיק הגדול ביותר בעולם ב-2022, עם 2.99 מיליון מועסקים. חברת הודו המזרחית הבריטית הקימה ב-1776 מחלקת הגנה בממשלתה שבכלכותה, וב-1789 קיבלה המחלקה מזכירות עצמאית בנפרד ממחלקת יחסי החוץ. מחלקה זו שולבה בממשל הבריטי הישיר שהחליף את שלטון החברה ב-1833. ב-1942, במהל מלחמת העולם השנייה, פוצלה המחלקה לשניים: מחלקת המלחמה ומחלקת ההגנה. ב-1946 נקראה המחלקה מחלקת הביטחון. עם הקמת הודו ב-1947 הוקם תחתיהם משרד ההגנה ההודי. ב-1962, בעקבות מלחמת הודו–סין, הוקמה במשרד מחלקת הפיתוח ההגנתי (Department of Defence Production - DDP). ב-1965 הוקמה מחלקת הצרכים הצבאיים, שנועדה לנהל את צורכי האספקה. במשרד ההגנה ההודי קיימים חמישה מחלקות: מחלקת ההגנה (Department of Defence -DoD), מחלקת הצרכים הצבאיים (Department of Military Affairs - DMA), מחלקת הפיתוח ההגנתי (Department of Defence Production - DDP), מחלקת מחקר ופיתוח (Department of Defence Research and Development - DRDO), ומחלקת חיילים משוחררים (Department of Ex-Servicemen Welfare - DESW). משרד ההגנה ההודי מפעיל מספר מוסדות לימוד והכשרה, בהם אוניברסיטת הביטחון הלאומי (אנ'). אתר האינטרנט הרשמי של משרד ההגנה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא משרד ההגנה בוויקישיתוף משרד ההגנה, ברשת החברתית פייסבוק משרד ההגנה, סרטונים בערוץ היוטיוב The World's Biggest Employers, ‏11 בנובמבר 2022 (באנגלית) History of Ministry of Defence of India, your article library
כופיראת

כּוּפְירָאת (בערבית: كفيرت, תעתיק עברי: כֻּפירָת) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין ושוכן כעשרה ק"מ מערבית לעיר ג'נין, מזרחית ליעבד וצפונית לעמק דותן. הכפר משתרע מההר, בגובה של כ-325 מ' מעל פני הים ועד לבתים שבעמק, בגובה של כ-250 מ' מעל פני הים. לפי וילנאי, מקור השם הוא מערבית - כפיר הוא כפר קטן וברבים כֻּפיראת. בכפר ובסביבתו בקרובה (תל א-מצלה במערב ותל א-מֻחפר - במזרח) נמצאו שרידים וחרסים מתקופות קדומות, כמו: הברזל השנייה, פרסית, הלניסטית, רומית מוקדמת ומאוחרת, ביזנטית, מוסלמית מוקדמת ומימי הביניים. כל התושבים הם מוסלמים. המשפחות בכופיראת הן ממוצאים שונים, כמו: בכר (بكر) או בשמם האחר = אל מוסא (آل موسى), שמוצאם מחצי האי ערב, משפחת פארס (فارس), שמוצאה מהחורן שבצפון ירדן, משפחת עווד (عواد) מקבלאן, משפחת אל-ע'ובארי (الغباري), מאום אל-פחם, ועוד. על פי סקר שנערך בשנת 1945, שטח הכפר הוא 732 דונם, מהם 2 דונם מושע. מתוך כלל האדמות הכפר ישב על כ-6 דונם, 441 דונם מעובדים ו-285 דונם אדמות בור. בשנת 1982, במימון קטארי נפרשו בכפר רשתות חשמל ומים. מדיה וקבצים בנושא כופיראת בוויקישיתוף סרטון יוטיוב - מבט מהאוויר על הכפר זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 3693 Zertal, A., The Manasseh Hill Country Survey. Vol. 1, Boston: BRILL, 2004, עמ' 113-112 , كفيرت - Kufeirat -כופיראת, Palestine Remembered, 2007 ח'אלד אל-זעים, كفيرت - כופיראת, Palestine Remembered, 2007
עם ישראל חי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עם ישראל חי – ביטוי לסולידריות ועמיות יהודית ואמונה בהמשכיות העם היהודי עם ישראל חי (סרט) – סרטו של אסי דיין משנת 1981 עם ישראל חי (שיר של איל גולן) – שיר של אייל גולן משנת 2023 עם ישראל חי (שיר של איציק דדיה) – שיר של איציק דדיה עם ישראל חי (שיר של הבחורים מאפיקים) – שיר של הבחורים מאפיקים עם ישראל חי (שיר של מאי ספדיה) – שיר של מאי ספדיה עם ישראל חי (שיר של שקד קוממי) – שיר של שקד קוממי ראו גם חי – שיר של עפרה חזה מאירוויזיון 1983
רות קידר

רות קידר הייתה קלעית פאראלימפית נציגת ישראל במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). קידר שירתה בחיל הקשר. הייתה משותקת בשתי רגליה מתקופת מלחמת ששת הימים. היא הייתה מרותקת לכיסא גלגלים והתאמנה במסגרת בית הלוחם. במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) התחרתה בקליעה בשלוש תחרויות רובה אוויר לדרגות נכות 2–6: בתחרות קליעה בכריעה צברה 393 נקודות וזכתה במדליית כסף, בתחרות קליעה בשכיבה צברה 386 נקודות ודורגה במקום העשירי ובתחרות קליעה בשלושה מצבים צברה 779 נקודות ודורגה במקום ה-14 והאחרון. קידר נפטרה בשנת 1998 והוכרה כחלל צה"ל בהיותה נכת צה"ל שנפטרה לאחר השירות. הייתה תושבת רמת השרון, נשואה ואם לשלושה ילדים. קורות החיים של רות קידר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) רות קידר Disabled Israeli Athletes Embark for Special Olympics נתן זהבי, הומור פנימי, חדשות, 4 בנובמבר 1988 ניצן פינקו, "בכיתי במשך חמש דקות": איך מוזיקת טראנס יכולה לשמש כתרפיה?, באתר ynet, 18 בנובמבר 2022
אלכסנדר בגרטיוני

אלכסנדר בגרטיוני (ברוסית: Александр Анатольевич Багратиони‏; נולד ב-13 ביולי 1990 בטרנופול) הוא שחמטאי יהודי-אוקראיני-גרמני בדרגת רב-אמן מאז 2014. המייצג את ישראל מאז 2020. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית לכלכלה טרנופול בשנת 2011. הוא זכה בתואר המאסטר הבינלאומי בשנת 2009. הוא עבר לישראל ב-2011, והשיג את תואר הגראנדמאסטר ב-2014. הוא זכה באליפות ירושלים בשחמט בשנת 2018. הוא חי בגרמניה מאז 2019. 2009 - אמן בינלאומי 2014 - רב אמן מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר בגרטיוני בוויקישיתוף אלכסנדר בגרטיוני, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אלכסנדר בגרטיוני, באתר פיד"ה (באנגלית) דף באיגוד השחמט הישראלי אליפות ירושלים 2018 [1], www.Jeruchess.com Gino Di Felice: Chess International Titleholders: 1950–2016 publisher=McFarland 2017 Igor Berdichevsky : Шахматная еврейская энциклопедия (Jewish Chess Encyclopedia) page 23, Moscow 2016, Russian Chess House, isbn=978-5-94693-503-6 Aaron Bagrationi Aaron Bagrationi, netanyachess.com - Netanya Chess Club Transfers in 2020 FIDE Player transfers, ratings.fide.com FIDE Chess Ratings Igor Berdichevsky : Шахматная еврейская энциклопедия (Jewish Chess Encyclopedia) page 23, Moscow 2016, Russian Chess House, isbn=978-5-94693-503-6 Легкий мат в 1 ход для разминки. Быстро решишь? Легкий мат в 1 ход для разминки. Быстро решишь?, Шахматы - мир шахмат, website=ChessOK אליפות ירושלים 2018 [2], website=Jeruchess Gino Di Felice: Chess International Titleholders: 1950–2016, McFarland 2017, Auch zweite Vorrunde des Sparkassen Online Open hochkarätig besetzt Super User, GM Alexander Bagrationi gewinnt zweite Vorrunde, www.sparkassen-chess-trophy.de, ‏2021-07-11 (ב־) "1-я норма гроссмейстера" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-11-11. נבדק ב-2015-01-28. "2-я норма гроссмейстера" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-11-11. נבדק ב-2015-01-28. "3-я норма гроссмейстера" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-02-05. נבדק ב-2015-01-28. "норма гроссмейстера" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-02-05. נבדק ב-2015-01-28. ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספר האלילים

ספר האלילים (בערבית: كتاب الأصنام), הוא ספר המתאר אלים וטקסים של דתות ערביות פרה-אסלאמיות. נכתב על ידי החוקר הערבי הישאם בן אל-כלבי (אנ') (737–819), הטקסט ביקורתי כלפי הדת הערבית הפרה-אסלאמית ומגנה את מצב השחיתות הדתית שאליה התדרדרו כביכול הערבים מאז ייסוד הכעבה. הספר סייע בזיהוי שירק (חטא הפוליתאיזם) עם "עבודת האלילים של הערבים הפרה-אסלאמים". אחמד זכי פאשה (אנ'), הפילולוג המצרי, גילה ורכש את כתב היד היחיד הקיים במכירה פומבית בדמשק. פאשה הכריז על תגליתו בקונגרס הבינלאומי ה-14 של המזרחנים (אנ'). כתב היד, אחד מני רבים באוסף הנרחב שלו, נתרם לממשלת מצרים לאחר מותו ב-1934. ספר האלילים (באנגלית) ספר האלילים, באתר Encyclopedia Britannica (באנגלית) G. R. Hawting, The Idea of Idolatry and the Emergence of Islam: From Polemic to History, עמ' 89 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ספר האלילים".
ניי האישנג

ניי האישנג ( בסינית: 聂海胜; באנגלית: Niè Hǎishèng, נולד ב-13 באוקטובר 1964) הוא טייס קרב וטייקונאוט סיני. הוא השתתף במספר טיסות לחלל וביצע פעילות חוץ-רכבית. אסטרואיד 9517 נקרא על שמו. ניי האישנג נולד בשנת 1964 במחוז חוביי. לאחר סיום הלימודים בבית הספר בשנת 1983 הוא החל ללמוד טיס. לאחר סיום הלימודים שירת כטייס קרב בחיל האוויר של צבא השחרור העממי. הוא ביצע מספר תפקידים וקודם בדרגות. בטיסה ב-12 ביוני 1989 התרחשה תקלה במטוס בו היאשנג טס ואחר עצירת המדחף החלה נפילה. האישנג ניסה להציל את המטוס ונטש אותו רק בגובה של כ-500 מ'. בשנת 1998 האישנג נכלל ביחידת הטייקונאוטים. הוא היה בצוות גיבוי של טיסה המאוישת הראשונה בחללית שנג'ואו 5. בשנת 2005 האישנג ביצע טיסת חלל ראשונה בחללית שנג'ואו 6 (פיי ג'ונלונג היה מפקד צוות). במהלך טיסה בוצעו כמה ניסויים ותמרונים בחלל. ביוני 2013 האישנג ביצע טיסת חלל שנייה בחללית שנג'ואו 10 כמפקד צוות. החללית התחברה לתחנת חלל טיינגונג 1 לביצוע מספר ניסויים מדעיים. החללית חזרה לכדור הארץ כעבור כ-14 ימים. ביוני 2021 האישנג ביצע טיסת חלל שלישית בחללית שנג'ואו 12 כמפקד צוות. החללית התחברה לתחנת חלל טיינגונג 1 לביצוע מספר ניסויים מדעים ופעילות חוץ רכבית. ב-20 באוגוסט האישנג ביצע פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6 שעות. במהלך פעילות זו בוצעו עבודות תחזוקה והותקן ציוד נוסף בחלק החיצוני של תחנת החלל החללית חזרה לכדור הארץ כעבור כ-92 ימים. מדיה וקבצים בנושא ניי האישנג בוויקישיתוף ביוגרפיה ביוגרפיה של ניי האישנג באתר spacefacts משימות פעילות חוץ-רכבית
סויוז TMA-11M

סויוז TMA-11M (ברוסית:Союз TMA-11M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 בנובמבר 2013 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-13 במאי 2014. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית. רוסיה מיכאיל טיורין - מפקד ארצות הברית ריצ'רד מסטרקיו - מהנדס טיסה יפן קואיצ'י וקאטה - מהנדס טיסה רוסיה מקסים סוראייב - מפקד ארצות הברית ריד וייסמן - מהנדס טיסה גרמניה אלכסנדר הרסט - מהנדס טיסה חללית "סויוז TMA-10M" שוגרה ב-7 בנובמבר 2013 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית כעבור 7 שעות והתחברה למודול "ראסבט". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 37 בפיקוד פיודור יורצ'יחין. בעקבות הגעת החללית מספר אנשים השוהים בתחנת החלל גדל ל-9. זה היה חריג ונועד בין היתר להגעה לפיד אולימפי לחלל וחזרתו בחללית סויוז TMA-09M. צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית שהחלה לפעול ב-10 בנובמבר. "סויוז TMA-11M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 39. ב-14 במאי 2014 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. הנחיתה בוצע ללא בעיות מיוחדות וחללית נחתה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית. יחידת נחיתה של החללית מוצבת ב"בית המדע וטכנולוגיה" בקאזאן. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-11M בוויקישיתוף מידע על הטיסה מידע על המשימה
בית אמיל זולא

בית אמיל זולא (בצרפתית: Maison d'Émile Zola) הוא מבנה במדאן שבצרפת, שבו התגורר אמיל זולא במשך 24 שנים (שמונה חודשים בשנה, בחורף היה עובר לפריז) וכתב בו שמונה רומנים. הבית שימש לאירוח ומפגש של ידידיו, מפגשי סופרים, שהולידו את הספר "ערבי מדאן" (Les Soirées de Médan). כיום משמש הבית מוזיאון לחייו של זולא, ולידו מוזיאון קבע של פרשת דרייפוס. אמיל זולא קנה את הבית בשנת 1878 מהכנסות הרומן "המלכודת", שפורסם בשנת 1877. הבית הורחב עם בניית המגדלים ז'רמינל וננה, לפי שמות הספרים. מיקומו של הבית היה נוח לזולא, במרחק לא גדול מבית רעייתו ובמרחק לא גדול מבית פילגשו וילדיו. זולא אירח מפגשים עם ידידיו בבית. אורחיו הקבועים גי דה מופסאן, ז'וריס-קרל הויסמנס, אנרי סארד, לאון אניק ופול אלקסיס כונו "קבוצת מדאן". הרעיון לכתיבת קובץ הסיפורים "ערבי מדאן" עלה בפריז, בארוחה משותפת של זולא וחבריו הסופרים. הרעיון היה שכל סופר יגיש סיפור לקובץ, וכך נוצר קובץ של שישה סיפורים - השם בא להזכיר את הרגעים הנעימים שחוו במקום. מאז 1903, שנה לאחר מותו של זולא, בכל יום ראשון הראשון בחודש אוקטובר מתקיימת עלייה לרגל לבית במדאן. אחרי מות זולא ירשה רעייתו אלכסנדרין את הבית. ב-1905 היא תרמה את הבית לבית החולים הציבורי האוניברסיטאי של פריז במטרה להפוך אותו לבית נופש למחלימים. המוזיאון הראשון המוקדש לפרשת דרייפוס הוקם באתר ונחנך ביום שלישי, 26 באוקטובר 2021, על ידי נשיא צרפת. במקביל לפתיחת מוזיאון פרשת דרייפוס, נפתח מחדש לציבור בית אמיל זולא, שהיה סגור מאז 2011 לצורכי שיפוצים. מדיה וקבצים בנושא בית אמיל זולא בוויקישיתוף Ouverture du Musée Dreyfus (בצרפתית)
ראשיא אל-פוח'אר

רַאשַׁ֫יַּא אל-פַחַּ֫'אר (בערבית: راشيا الفخار) הוא כפר לבנוני נוצרי בנפת חאצביא שבמחוז א-נבטיה שבדרום לבנון. הכפר ממוקם במורדות המערביים של החרמון, בגובה שמתחיל ב-750 מ' כשהפסגה הגבוהה ביותר היא ב-1,250 מ'. האוכלוסייה היא בעיקרה נוצרית יוונית אורתודוקסית. לפי החוקר אניס פריחה מקור המילה הראשונה ראשיא (راشيا) הוא מהמלה הארמית או הסורית "ראשאנה" שפירושו אדונים, כלומר האדונים שאכלסו את המקום. להערכת פריחה, עם הזמן, התושבים החלו להשתמש במילה רשאיה, משום שהיא קלה יותר להיגוי. משמעות המילה השנייה: אל-פַחַּ֫'אר (الفخار) הוא: חרס, כלי חרס וכן קַדָּר. תושבי המקום עסקו בקדרות (במאה העשרים ואחת נותרו מעט בעלי מלאכה העוסקים בקדרות. התוספת באה כדי להבדיל את הכפר, מכפר אחר בשם ראשיא אל-וַאד. במחקרו בשנת 1838, במהלך התקופה העות'מאנית, ציין עלי סמית שתושבי ראשיא אל-פח'אר הם נוצרים "יוונים". בשנת 1852 ציין אדוארד רובינסון שהכפר מפורסם בזכות כלי החרס שמייצרים בו ואפשר לראות שם תנורים גדולים בצורת כיפה לשריפת החימר. ברחבי הכפר אפשר לראות תצוגה של מגוון כלי חרס והם מוכרים אותם ברחבי לבנון וכן בסוריה. בשנת 1875, ויקטור גרן כתב שבכפר חיים כ־700 תושבים, רובם "יוונית סכיזמטית". גם הוא ציין את ייצור כלי החרס. הגידולים הבולטים של העיירה: כרמי זיתים, כרמי ענבים, תאנים וכן גידולי שדה כמו דגנים, עדשים וחומוס. הגידולים החקלאיים מושקים (מלבד הגשמים) במימי כמה מעיינות. נמצאים שרידי ארמון עתיק, חלקי סרקופגים מהתקופה הפיניקית והרומית, וכן מעיין עתיק שבדפנותיו אבנים מגולפות. ליד הכפר, על ראש הר, נמצא בניין עתיק המכונה "קבר עות'מאן" (אין פרטים). בעידן המודרני פחת השימוש בכלי חרס, ולכן נשארו רק מעטים העוסקים במלאכת הקדרות. בשנת 2003 הוקם קואופרטיב לייצור ושיווק כלי חרס במטרה לשמר את האומנות והעברתה לדורות הבאים. לצד כלי הייצור המסורתיים, הקואופרטיב מצויד במכונות חדישות ובהן תנורים, מערבלים וארונות אחסון לייבוש, לפני השריפה. מדיה וקבצים בנושא ראשיא אל-פוח'אר בוויקישיתוף Profile of Rashaya - Lebanon - Rashaya.com, www.rashaya.com זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 7654-7653 Robinson, E.; Smith, E., Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838, Boston: Crocker & Brewster, 1841, עמ' 138 Robinson, E.; Smith, E., Later Biblical Researches in Palestine and adjacent regions: A Journal of Travels in the year 1852, London: John Murray, 1856, עמ' 416-415 Guérin, V., (1880). Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (in French). Vol. 3: Galilee, pt. 2., Paris: L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 285-284 عمر يحيى - עמר יחיא, فخّار راشيّا... أبناء البلدة اللبنانية متمسّكون بتراثهم - קדרות ראשיא...אנשי הכפר הלבנוני נאחזים במורשתם, alaraby, 13 מרץ 2020
יחסי לבנון–תימן

יחסי לבנון–תימן הם היחסים הבין-לאומיים בין לבנון לתימן. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ב-2015 טען חבר בתנועה החות'ית כי היחסים בין החות'ים לחזבאללה החלו עם הקמת הארגון ב-2005. באוקטובר 2018 האשימה ממשלת תימן את ארגון הטרור הלבנוני חזבאללה בסיוע ובתמיכה לחות'ים במלחמת האזרחים בתימן. סרטון שהופץ באוקטובר 2021 ובו נשמע שר לבנוני תוקף בבוטות את ההתערבות הסעודית בתימן הכעיס את ריאד וכתוצאה מכך הסעודים גירשו את השגריר הלבנוני והודיעו על הפסקת הסחר בין לבנון וערב הסעודית. מדיה וקבצים בנושא יחסי לבנון–תימן בוויקישיתוף Lebanon's Hizbollah and Yemen's Houthis open up on links, Financial Times, ‏8 במאי 2015 (באנגלית) כ. יעקב וח. רולקר, ביקורת בתימן, בסעודיה ובלבנון על מעורבות חזבאללה בלחימה בתימן ותמיכתו בחות'ים, באתר ממרי בשל התבטאות של שר ההסברה: משבר דיפלומטי חריף בין לבנון לסעודיה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי
הילה רוזן

הילה רוזן גליקשטיין (נולדה ב-5 בספטמבר 1977) היא טניסאית עבר ישראלית. 3 פעמים אלופת ישראל בטניס (1994, 1995 ו-1997). במהלך הקריירה שלה זכתה ב-7 טורנירי ITF ליחידות וב-8 טורנירי ITF לזוגות נשים. ייצגה את ישראל במשך 11 שנים (1994–2004) רצופות בגביע הפדרציה. רוזן נודלה וגדלה בחיפה. החלה להתאמן בטניס בגיל 8 בהדרכת חיה מזרחי. בהמשך היא התאמנה במרכז הטניס בחיפה בהדרכת האחים אמנון ושרון כסיף ושחר פרקיס שהצטרף לצוות המאמנים. בגיל 16 עברה להתאמן במרכז הספורט הלאומי הדר יוסף ובהמשך במרכז הטניס ברמת השרון בהדרכת הנס פליוס, מהולנד. למרות זאת היא השלימה את לימודיה בבית הספר הריאלי בחיפה ומצאה את עצמה מבלה שעות בדרכים על קו חיפה-תל אביב. מגיל 13 השתתפה בתחרויות נוער ברחבי העולם. בדצמבר 1991 הגיעה לשלב חצי הגמר בתחרות Orange Bawl בפלורידה (אנ'), הנחשבת לאליפות העולם הבלתי רשמית לנוער. היא זכתה בתחרויות נוער בבלגיה, בהולנד, בארצות הברית ובדרום אמריקה. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה בפעם הראשונה בקריירה שלה בתואר לנשים יחידות. בטורניר שנערך בחיפה ב-29 באוגוסט היא זכתה בתואר ITF הראשון שלה לאחר ניצחון במשחק הגמר על ציפי אובזילר ב-2 מערכות (6–1, 7–5). באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 הגנה על תוארה לנשים יחידות. בטורניר שנערך בקהיר, מצרים ב-13 בנובמבר היא זכתה בתואר ITF השני שלה לאחר ניצחון במשחק הגמר על אולריקה פרילר מאוסטריה ב-2 מערכות (6–3, 6–2) באליפות ישראל שנערכה בשנת 1997 היא זכתה בפעם השלישית בתואר לנשים יחידות. במסגרת גביע הפדרציה שנערך בבארי, איטליה ב-25 באפריל אותה שנה, נגד נבחרת רוסיה, היא ניצחה את אנה קורניקובה ב-2 מערכות (6–1, 7–6(7–3)), שדורגה באותה העת בטופ 20 בעולם. במהלך הקריירה שלה רוזן זכתה בתחרויות בינלאומיות בקנדה, ספרד, אוזבקיסטן, ארצות הברית ובקנדה והשתתפה במוקדמות של כל ארבעת תחרויות הגראנד סלאם. לאחר פרישתה מספורט תחרותי החל ללמוד משפטים. בשנים 1994–2004 ייצגה את ישראל ב-32 מפגשים במסגרת גביע הפדרציה ניצחה ב-15 משחקים אישיים והפסידה ב-8 משחקים אישיים. רוזן נשואה לטניסאי שלמה גליקשטיין. היא שותפה במשרד עורכי דין, מ. פירון ושות' הילה רוזן, באתר ה-WTA הילה רוזן, באתר ה-ITF הילה רוזן, באתר גביע הפדרציה איפה היא היום: הילה רוזן-גליקשטיין, באתר איגוד הטניס בישראל רוזן הפסידה במיאמי, מעריב, 22 בדצמבר 1991 רוזן זכתה בבכורה בג'קסונוויל, מעריב, 1 בינואר 1992
קינת דידו

קינת דידו (מאנגלית: Dido's Lament או When I am laid in earth) היא האריה הסוגרת את האופרה דידו ואניאס מאת הנרי פרסל (לברית מאת נחום טייט). האריה היא אחת מהמבוצעות ביותר מיצירות המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק. האריה, אשר ממוקמת לקראת סיום האופרה, מציגה את קינתה של דידו לאחר עזיבתו של אהובה אנאס. היא פונה לבלינדה ונפרדת ממנה לשלום לפני מותה. השיר נפתח ברצ'יטטיב סקו (Secco) על הטקסט "Thy hand, Belinda" ("ידך בלינדה") המלווה בבאסו קונטינואו. על המילים חושך (Darkness) ומוות (Death) והירידה לקבר, פרסל משתמש בציור מילים בעזרת שירה ונגינה בכרומטיות (אנ') בירידה. תפקיד הבס מנוגן בחזרתיות - באוסטינטו ומתבסס על קוורטה כרומטית בירידה (אנ'), מהלך בס נפוץ בתקופת הבארוק. לבסוף, שילוב הבס באוסטינטו, הטמפו האיטי והמשקל המשולש מאפשר התייחסות לשיר ככתובה בצורת הפסקליה (אנ'). Recitative Thy hand, Belinda, darkness shades me, On thy bosom let me rest, More I would, but Death invades me; Death is now a welcome guest. Aria When I am laid, am laid in earth, May my wrongs create No trouble, no trouble in thy breast; Remember me, remember me, but ah! forget my fate. Remember me, but ah! forget my fate. מדיה וקבצים בנושא קינת דידו בוויקישיתוף
ויטגנשטיין (סרט)

ויטגנשטיין (באנגלית: Wittgenstein) הוא סרט דרמה-קומית ניסיוני משנת 1993 שנכתב ובוים על ידי דרק ג'רמן, והופק על ידי טאריק עלי, ומבוסס באופן רופף על סיפור חייו, ועל הפילוסופיה של הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין. הסרט הוא קופרודוקציה בינלאומית של בריטניה ויפן. את ויטגנשטיין הבוגר מגלם קרל ג'ונסון. התסריט המקורי נכתב על ידי הפילוסוף ומבקר הספרות טרי איגלטון אך שוכתב במהלך ההפקה על ידי ג'רמן, תוך שינוי קיצוני של הסגנון והמבנה. עם זאת, חלק ניכר מהדיאלוגים של איגלטון השתמרו. תפאורת הסרט אינה שגרתית, אלא הסרט מצולם על רקע שחור שבתוכו מוצבים השחקנים והאביזרים, כאילו במסגרת תיאטרון. הסרט היה במקור חלק מסדרה של 12 סרטים על חייהם ורעיונותיהם של פילוסופים, שהופק על ידי ערוץ 4. רק ארבעה מהתסריטים הוזמנו: 'סוקרטס' מאת הווארד ברנטון (אודות סוקרטס), 'שפינוזה' מאת עלי (אודות ברוך שפינוזה), 'לוק' מאת דייוויד אדגר (אודות ג'ון לוק), ו-'וויטגנשטיין' מאת איגלטון. 'שפינוזה' ביים על ידי כריס ספנסר תחת הכורת 'שפינוזה: שליח התבונה' (Spinoza: The Apostle of Reason). ו-'האזרח לוק' (Citizen Locke) בוים על ידי אגניישקה פיוטרוסקה, שני אלו שודרו ב-1994 כסרטי טלוויזיה באורך 52 דקות. הסרט בנוי מסדרה של קטעים קצרים. הוא מתאר את חייו של ויטגנשטיין מימי ילדותו, דרך תקופת מלחמת העולם הראשונה ועד לפרופסורה שלו באוניברסיטת קיימברידג' והקשרים שלו עם ברטרנד ראסל וג'ון מיינרד קיינס. הדגש הוא על הצגת רעיונותיו, אך משלב תיאור של אופיו כהוגה דעות אינטואיטיבי, הפכפך, גאוותן, פרפקציוניסטי וגאון, כמו גם עוסק בזהות ההומוסקסואלית שלו. קלנסי צ'אסי – ויטגנשטיין הצעיר קארל ג'ונסון – ויטגנשטיין המבוגר נביל שבן – חייזר מייקל גוף – ברטרנד ראסל טילדה סווינטון – ליידי אוטוליין מורל (אנ') ג'ון קוונטין – ג'ון מיינרד קיינס קווין קולינס – ג'וני לין סימור – לידיה לופוקובה (אנ') Eagleton, Terry (1993). Wittgenstein: The Terry Eagleton Script, The Derek Jarman Film. London, England: British Film Institute, pp. 151. ISBN 978-0-85170-397-8 פרס טדי לסרט העלילתי הטוב ביותר, 1993 קבלת הפנים הביקורתית לסרט הייתה חיובית ברובה. הסרט מחזיק בדירוג של 86% ב-Rotten Tomatoes, על סמך שבע ביקורות. פילוסופיה בקולנוע ובטלוויזיה "ויטגנשטיין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ויטגנשטיין", באתר נטפליקס "ויטגנשטיין", באתר AllMovie (באנגלית) "ויטגנשטיין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ויטגנשטיין", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "ויטגנשטיין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Rowland Wymer ‏Derek Jarman, באתר גוגל ספרים Derek Jarman ‏Smiling in Slow Motion, באתר גוגל ספרים Wittgenstein - Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏1993-09-17 (באנגלית)
זחלה

זחלה (בערבית: زحلة; בסורית: ܙܗܠܥ) היא בירת מחוז אל-בקאע והעיר התשיעית בגודלה בלבנון על פי גודל האוכלוסייה. היא נמצאת 52 קילומטר מזרחית לביירות. ראש העיר הוא אסעד זוע'ייב. אוכלוסיית העיר גופא היא 78,145 איש, רובם נוצרים קתולים ומיעוטם מוסלמים ונוצרים אורתודוקסים, והמטרופולין כולו מונה כ-200,000 תושבים. היא נמצאת בגובה 945 מ' מעל פני הים, ושטחה הוא כ-20 קמ"ר. העיר מוקפת בהרים מושלגים בחורף ונהנית מאקלים יבש בקיץ. מרכז העיר ממוקם משני צידי נהר הבֶּרְדַ֫אוּנִי (ער') – נהר רדוד ומזוהם, בעיקר בחודשי הקיץ. העיר העתיקה נמצאת על הגדה המערבית, ומרכזי הקניות – על הגדה המזרחית. בעיר ובסביבתה פועלים יקבים אחדים, והיא ידועה באיכות הערק המיוצר בה, הקרוי ערק זחלאווי. ההערכה היא כי מקור השם הוא בפועל זחל (زحل) בערבית, שמשמעותו היא לדחוף/לנתק/לעקור (ישנו קשר למילה העברית לזחול). ייתכן כי מפולות הבוץ שמתרחשות לעיתים בהרים הסובבים את העיר הן המקור לשם. ארגנטינה רוסאריו, ארגנטינה צרפת בורדו, צרפת ברזיל רסיפה, ברזיל ברזיל בלו הוריזונטה, ברזיל פולין זאבז'ה, פולין מדיה וקבצים בנושא זחלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט של העיר מאמר על זחלה, נערך על ידי פרופ' אניס מוסלם זחלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Main Cities by Population in Lebanon, מתוך אתר worldometers. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.