laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תסמונת ברוגדה

תסמונת ברוגדה (באנגלית: Brugada Syndrome) היא מחלה גנטית המאופיינת בתרשים אק"ג לא תקין ורמת סיכון גבוהה למוות כתוצאה מפרפור חדרים (הפרעת קצב קטלנית). התסמונת מזוהה במקרים רבים עם תסמונת המוות הפתאומי הבלתי-מוסבר (Sudden unexplained death syndrome - SUDS). המחלה זוהתה בשנת 1992 על ידי הקרדיולוגים הקטלאנים האחים פדרו וז'וזפ ברוגדה . כ-20% מהמקרים של תסמונת ברוגדה קשורים למוטציה בגן המקודד ליצירת תעלת יונים לנתרן בקרום התא של תאי השריר בלב. גן זה קרוי SCNA5A. למעלה מ-160 מוטציות בגן זה זוהו עד כה. משערים שמוטציות בגנים אחרים המקודדים לתעלות יונים בתאי הלב אחראיות למקרים אחרים של תסמונת ברוגדה. את המוטציות השונות הגורמות לתסמונת ברוגדה ניתן לזהות באמצעות בדיקות גנטיות. בחלק מהמקרים ניתן לזהות את התסמונת בעזרת בדיקת תרשים האלקטרוקרדיוגרם. קיימות שלוש צורות שונות של תרשים אק"ג. המאפיינות את תסמונת ברוגדה. טיפול בתסמונת ברוגדה מסובך משום שפרפור החדרים עלול להופיע ללא אזהרה מוקדמת. הטיפול המקובל מבוסס על הפסקת הפרעת הקצב בשלב מוקדם של התרחשותה. הדבר יכול להיעשות באמצעות השתלת דפיברילטור שמנטר את פעולת הלב באופן קבוע ומבצע דפיברילציה במקרה הצורך. טיפול תרופתי באמצעות קינידין (quinidine) יכול להפחית את מספר אירועי פרפור החדרים אצל החולה. דרך טיפול נוספת היא אבלציה (צריבה) של הלב בשכבות האפיקרד או האנדוקרד, אשר פותרת כ-60% מהמקרים ועשויה למנוע פרפור חדרים חוזר. מדיה וקבצים בנושא תסמונת ברוגדה בוויקישיתוף אור קשתי, עידו אפרתי, תסמונת מסתורית גובה את חייהם של עשרות פועלי חקלאות מתאילנד, באתר הארץ, 28 במרץ 2014 GeneReviews: Brugada syndrome The Ramon Brugada Senior Foundation Brugada P, Brugada J (November 1992). "Right bundle branch block, persistent ST segment elevation and sudden cardiac death: a distinct clinical and electrocardiographic syndrome. A multicenter report". J. Am. Coll. Cardiol. 20 (6): 1391–6
שיפר

שיפר (Schiffer או Schipper) הוא שם משפחה ממקור גרמני שמשמעותו ספן. האם התכוונתם ל... ג'סיקה שיפר (Schipper) – שחיינית אוסטרלית היינריך חיים שיפר – נגן טרומבון, ממייסדי התזמורת הפילהרמונית הישראלית יצחק שיפר (Schipper) – היסטוריון ופוליטיקאי יהודי-פולני מנחם שיפר – מתמטיקאי אמריקאי מליטה שיפר – אמנית, ממייסדי כפר האמנים עין הוד קלאודיה שיפר – דוגמנית על גרמנייה שמעון שיפר – עיתונאי ישראלי שפר מקור השם שיפר באתר אנו – מוזיאון העם היהודי
הגלריה הלאומית הישנה (ברלין)

הגלריה הלאומית הישנה (בגרמנית: Alte Nationalgalerie) היא מוזיאון לאמנות הנמצא באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. הגלריה מציגה אמנות מהמאה ה-19 ומנוהלת על ידי קרן המורשת התרבותית הפרוסית. הגלריה הלאומית של פרוסיה נוסדה בשנת 1861 בעקבות תרומה של 262 תמונות שנתרמו על ידי הבנקאי יוהאן היינריך ואגנר. האוסף הוצג באקדמי דר קונסט. המבנה הנוכחי, שצורתו כצורת מקדש רומי נבנה על פי תוכניות של האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר בשנת 1865 בהתבסס על תוכנית ראשונית שהכין מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הרביעי. המבנה הוקם בין השנים 1869–1876 בפיקוחו של היינריך סטראק. המבנה ניזוק באופן קשה בהפצצות האוויר במלחמת העולם השנייה. חלקי המבנה שלא ניזוקו נפתחו לציבור בשנית בשנת 1949 אולם שיקום המבנה נמשך עד שנת 1969 בשל קשיים למצוא תקציבים לשיקום. בין השנים 1998–2001 שופץ המבנה בשנית, ונוספו אולמות תצוגה בקומתו העליונה של המבנה בהם מוצגים ציורים בסגנון רומנטי. אוספי המוזיאון כוללים יצירות בסגנון קלסי ורומנטי (ובהן יצירות של קספר דויד פרידריך, קארל פרידריך שינקל וקארל בלכן), יצירות אמפרסיוניסטיות מצרפת (ובהן יצירות של אדואר מאנה וקלוד מונה) וכן אמנות מראשית המאה ה-20 בסגנון מודרני (יצירות של אדולף פון מנזל ומקס ליברמן). הגלריה הלאומית החדשה (ברלין) אתר האינטרנט הרשמי של הגלריה הלאומית הישנה (בגרמנית) הגלריה הלאומית הישנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הגלריה הלאומית הישנה 360° תצלום פנורמה של המבנה
רמבוטן

רמבוטן (שם מדעי: Nephelium lappaceum) הוא עץ פרי טרופי בינוני בגודלו, המצוי באופן טבעי בדרום-מזרח אסיה. הרמבוטן משתייך למשפחת הסבונניים, וקרוב למספר פירות-טרופיים נוספים דוגמת הליצ'י, הלונגן והגוארנה. נראה שמקורו של הרמבוטן בארכיפלג המלאי, ובשפת המלאית פירוש המילה rambut שממנה הגיעה השם "רמבוטן" הוא "שעיר" - תיאור הולם לקליפת הפרי. אף על פי כן, לא ברור בוודאות היכן היה מצוי הרמבוטן באופן טבעי, ולאן הובא על ידי האדם. עץ הרמבוטן הוא ירוק-עד, והוא מתנשא לגובה של 10 עד 20 מטרים. העלים מנוצים, ואורכם מגיע ל-10 עד 30 סנטימטרים. ולעיתים יוצאים מהם בין 3 ל-11 עלעלים קטנים שרוחבם 3 עד 11 סנטימטרים ואורכם מגיע ל-5 עד 15 סנטימטרים. הפרחים עגולים וקטנים, אורכם נע בין 2.5 ל-5 מילימטרים, והם חסרי עלי כותרת, ובעונה המתאימה הם מוציאים אשכולות פירות שאורכם נע בין 15 ל-30 סנטימטרים. עצי הרמבוטן יכולים להיות זכריים, נקביים או דו-מיניים. העצים הזכריים מפיקים רק פרחים-אבקניים ולכן אינם מניבים פירות, העצים הנקביים מוציאים פרחים שמתפקדים כנקביים והעצים הדו-מיניים מוציאים פרחים נקביים ומעט פרחים זכריים. פרי הרמבוטן עגול או אליפטי ובעל-גרעין. הוא קטן יחסית: אורכו נע בין 3 ל-8 סנטימטרים ורוחבו בין 3 ל-4 סנטימטרים. קליפת הפרי אדומה (ולעיתים נדירות - צהובה או כתומה), ומכוסה בקוצים בשרניים וגמישים. בשר הפרי שקוף-למחצה, ולבנבן בצבעו, וטעמו מתוק ומעט חמוץ. בכל פרי גרעין יחיד שצבעו חום-מבריק, אורכו 2 עד 3.5 סנטימטרים והוא רעיל למאכל (הממדים משתנים בין הזנים ותת-המינים השונים). הרמבוטן משמש כעץ-גינה פופולרי במזרח-אסיה והוא מגודל באופן מסחרי במטעים קטנים. הפרי זכה לפופולריות רבה במזרח אסיה ולאחר מכן גם בעולם המערבי, והוא מגודל גם באזורים אחרים בעולם בעלי אקלים טרופי, דוגמת אפריקה, קמבודיה, האיים הקאריביים, מרכז אמריקה, הודו, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים וסרי לנקה. תאילנד היא יצרנית הרמבוטן הגדולה בעולם (והפרי נקרא נגו NGO). הפירות נמכרים גם משומרים, אך בדרך כלל הם נמכרים טריים, אז ניתן לאוכלם כמו שהם או להכין מהם ריבה, ג'לי ומאכלים אחרים. הרמבוטן רגיל לאקלים חם, והוא רגיש לטמפרטורות שמתחת ל-10 מעלות. כשהוא מגודל על ידי האדם הוא מורבה על ידי הרכבה, הברכת ענפים והנצה. כיום יש למעלה מ-200 תת-מינים וזנים של רמבוטן שנוצרו במהלך ברירה מלאכותית על ידי האדם, והם שונים מעט זה מזה בתכונותיהם. מדיה וקבצים בנושא רמבוטן בוויקישיתוף רמבוטן, באתר ITIS (באנגלית) רמבוטן, באתר NCBI (באנגלית) רמבוטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רמבוטן, באתר Tropicos (באנגלית) רמבוטן, באתר GBIF (באנגלית) רמבוטן, באתר The Plant List (באנגלית) רמבוטן, באתר IPNI (באנגלית) רמבוטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רמבוטן באתר אוניברסיטת פרדו רמבוטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
הגלריה הלאומית החדשה (ברלין)

הגלריה הלאומית החדשה (בגרמנית: נויה נאציונלגאלרי - Neue Nationalgalerie) של גרמניה, ממוקמת באזור הקולטורפורום שבמרכז ברלין. בשל חלוקת ברלין, ובשל הימצאותה של הגלריה הלאומית הישנה במזרח העיר נבנתה בשנת 1968 גלריה חדשה על פי תכנונו של האדריכל לודוויג מיס ון דר רוהה. המבנה משמש להצגת תערוכות מתחלפות של אמנות מודרנית ואמנות המאה ה-20. כל שטחי התצוגה של המוזיאונים נמצאים מתחת לפני הקרקע. מעל לפני הקרקע נמצאת קומת הכניסה של המוזיאון המשמשת אך ורק כאולם כניסה. קופות מכירת הכרטיסים נמצאות בביתן שנמצא בסמוך למבנה. אולם המבואה הוא המרשים שבאולמות המבנה. כל קירות האולם עשויות זכוכית, והאור החודר דרך קירות אלה משתקף מהרצפה המבריקה והשחורה של המבנה. תקרת המבנה עשויה ממוטות מתכת שחורה המעוטרות בתאורת LCD אדומה - התאורה היחידה באולם הכניסה. האולם עצמו לא נועד להציג יצירות אמנות (אף שלעיתים מוצגים בו פסלים), והוא משמש בעצמו יצירת אמנות אדריכלית שנועדה להפתיע את המתבונן (המצפה למבנה מסוג אחר בבואו למוזיאון) בהיעדר הקירות, המוצגים, ואמצעי התאורה. מימין, אולם התצוגה התת-קרקעי. מעליו, מבנה הכנסייה לגלריה פסל בחזית המבנה מבט מחוץ למבנה, דרך החלונות השקופים של מבואת הגלריה הגלריה הלאומית הישנה מדיה וקבצים בנושא הגלריה הלאומית החדשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגלריה הלאומית החדשה אתר האינטרנט הרשמי של הגלריה הלאומית החדשה הגלריה הלאומית הגרמנית (ברלין), דף שער בספרייה הלאומית אתר רשמי של הקולטופורום (אורכב 03.02.2011 בארכיון Wayback Machine) מיכאל יעקובסון: סקירה על הגלריה הלאומית החדשה בברלין, העבודה האחרונה שמיס השלים בחייו, באתר 'חלון אחורי', 2013. אנתוני פאלטה The Wall Street Journal, ‏מוזיאון שהוא יצירת מופת בפני עצמו: מבנה הזכוכית בברלין, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2022
נמו

נמו (Nemo) היא מילה לטינית שפירושה "אף אחד". האם התכוונתם ל... קפטן נמו – דמות בדיונית מאת ז'ול ורן מוצאים את נמו – סרט קולנוע מונפש של אולפני וולט דיסני ופיקסאר ליטל נמו – סרט ראינוע קצר מוזיאון נמו – מוזיאון המדע הממוקם באמסטרדם, הולנד סופת השלגים נמו – סופת שלגים גדולה שפקדה ארצות הברית וקנדה ב-2013 נמו מטלר – זמר/ת וראפר/ית שווייצרי/ת, זוכה/ת אירוויזיון 2024 point nemo – בית הקברות לחלליות באוקיינוס השקט
פואתיים

פואתיים (שם מדעי: Rubiacea) היא משפחת שיחים, בני שיח ועשבים מסדרת הגנציינאים. נציגים בולטים של המשפחה הם הדבקה, הפואה המצויה, הצלבית (Crucianella maritima) וצמח הקפה, וכן איקסורה מאוי המשמש בגינות נוי ועץ הכינין שממנו יש תרופה למלריה. עלי בני משפחת הפואתיים הם נגדיים או דוריים תמימים. הפרחים נכונים, דו-מיניים על פי רוב וערוכים בסיומות רפות או קרקפות. הכותרת דמוית גלגל, פעמון, מסמר או משפך ובעלת 5-4 אונות. על פי רוב לפרח 4 אבקנים ושחלה תחתית. הפרי אגוזית או עשוי 2 פרודות, אגוזיות יבשות או עשוי להיות במינים מסוימים ענבה או הלקט. טרשניתיים מדיה וקבצים בנושא פואתיים בוויקישיתוף פואתיים, באתר ITIS (באנגלית) פואתיים, באתר NCBI (באנגלית) פואתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פואתיים, באתר Tropicos (באנגלית) פואתיים, באתר GBIF (באנגלית) פואתיים, באתר IPNI (באנגלית) פואתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלקט

הֶלְקֵט הוא פרי יבש המשמש מעין קופסה המכילה את הזרעים. ההלקט מורכב משתי שחלות או יותר הצמודות טרם ההבשלה ונפתח כאשר הפרי מבשיל. כאשר ההלקט מבשיל, השחלות המופרדות בתוכו נקראות קְשָׂווֹת (ביחיד קַשְׂוָה), וכל אחת מהן מכילה זרע אחד או יותר. קיימים שלושה סוגי הלקטים: האחד נופל לקרקע והקשוות נפרדות זו מזו; במקרה אחר הקשוות מתבקעות ומפזרות את הזרעים; ובמקרה שלישי נוצרים נקבים או חורים בהלקט המאפשרים את יציאת הזרעים. ההלקט אינו אגוז משום שהוא משחרר את הזרעים עם ההבשלה, ואילו האגוז הוא שחלה מורכבת המכילה זרע יחיד ואת מעטפת הפרי. ישנם מינים רבים היוצרים הלקט. בין המוכרים הם הנופר, פרג, כותנה, ערבה, ומיני הסחלבים השונים. הלקט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הֶלְקֵט, באתר האקדמיה ללשון העברית
צ'ילואה

צ'ילואה, הידוע גם בשם האי הגדול של צ'ילואה (בספרדית: Isla Grande de Chiloé) הוא אי באוקיינוס השקט בסמוך לאמריקה הדרומית, אל מול חופי צ'ילה. האי הוא האי המרכזי בארכיפלג צ'ילואה, והוא שייך למחוז לוס לאגוס. מתגוררים בו, נכון ל-2002, כ-155,000 תושבים. אורכו של האי צ'ילואה הוא 190 ק"מ מצפון לדרום, ורוחבו נע בין 55 ל-65 ק"מ ממזרח למערב. שטחו משתרע על פני 8,394 קמ"ר והוא האי השני בגודלו בצ'ילה, אחרי ארץ האש, והחמישי בגודלו בדרום אמריקה. האי נפרד מהיבשת בתעלת צ'קאו (Canal de Chacao) בצפון, במפרץ אנקוד (Golfo de Ancud) ומפרץ הקורקובדו (Golfo de Corcovado) במזרח ובארכיפלגו דה לוס צ'ונוס (Archipiélago de los Chonos) בדרום. בירת האי היא העיר קסטרו, הנמצאת במזרח האי; העיר השנייה בגודלה בו היא אנקוד, הנמצאת בפינתו הצפון מערבית; כן נמצאים באי מספר כפרים ועיירות נמל קטנות יותר, כגון קייון (Quellón), דלקאווה (Dalcahue), וצ'ונצ'י (Chonchi). כנסיות צ'ילואה מדיה וקבצים בנושא צ'ילואה בוויקישיתוף צ'ילואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צ'ילה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתדרלת ברלין

קתדרלת ברלין או הברלינר דום (בגרמנית: Berliner Dom) היא קתדרלה פרוטסטנטית הנמצאת באי המוזיאונים במרכז ברלין שבגרמניה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1895–1905 והיא ממוקמת בסמוך ללוסטגארטן. בעבר שכן בסמוך לקתדרלה ברלינר שטאדטשלוס, במקום שעליו עמד בעבר הברלינר שטאדטשלוס עמד בעבר ארמון הרפובליקה וכיום עומד בו המוזיאון פורום הומבולדט שמראהו החיצוני זהה לברלינר שטאדטשלוס. במקום של הקתדרלה כיום נבנו ארבע כנסיות. הראשונה נבנתה בשנת 1451 ונהרסה בשנת 1536. הכנסייה השנייה באתר נבנתה בשנת 1536 והורכבה מספינה ראשית ושני מגדלי פעמונים עם צריחים מחודדים. הצריחים המחודדים הוחלפו לאחר מכן בצריחים בסגנון הבארוק. הכנסייה נהרסה בשנת 1747. הכנסייה השלישית שנבנתה במיקום זה הייתה קתדרלה שתוכננה על ידי יוהאן בואומן. קתדרלה זו נבנתה בשנת 1747 בסגנון בארוק. בשנת 1822 שופצה הקתדרלה בסגנון נאו קלאסי על ידי האדריכל קארל פרידריך שינקל. בשנת 1894 הורה הקייזר וילהלם השני על הריסת מבנה הקתדרלה הישנה ובניית קתדרלה חדשה. קתדרלה זו תוכננה על ידי האדריכל יוליוס רשדורף (Julius Raschdorff). אורכה של הקתדרלה החדשה 114 מטרים, רוחבה 73 מטרים וגובה 116 מטרים. קתדרלה זו, בשל גודלה, נועדה לשמש מעין "משקל נגד" לבזיליקת פטרוס הקדוש שבותיקן. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע הבניין קשות בהפצצות האוויריות של שלהי המלחמה. בתום המלחמה הותקן גג זמני על מנת להגן על מה שנותר במבנה, ובשנת 1975 החל שיקום המבנה ובניית הכיפה מחדש. בשנת 1984 החל שיקום תוכו של המבנה (שיקום שנעשה בצורה פחות מפוארת מאשר היה במבנה שתוכנן על ידי רשדורף) וב-1993 נפתחה הקתדרלה לציבור. ברלינר דום הברלינר דום בשנת 1905 לערך פנים הברלינר דום מודל פסל משה ולוחות הברית מאת גרהרד יאננש עבור החזית המזרחית של הקתדרלה פנים הקתדרלה מדיה וקבצים בנושא קתדרלת ברלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת ברלין היסטוריה של המבנה ותיאור המבנה תצלום פנורמי של המבנה מצלמת אינטרנט המראה את המבנה מפה של הקתדרלה
מפוצ'ה

מפוצ'ה (במפודונג: Mapudungun) הוא שמם של תושביה הילידים של מרכז צ'ילה ודרומה, וכן דרום ארגנטינה. פירוש השם בשפת המפודונג הוא הלחם של "עם" או "אנשים" (צ'ה) ו"של הארץ" (מפו), כלומר "אנשי הארץ". בני המפוצ'ה כונו גם "אראוקאנים" (Araucanians) בפי הספרדים שהגיעו לצ'ילה רק במאה ה-16, אולם כיום כינוי זה נחשב לפוגעני בעיני בני המפוצ'ה, ו"מפוצ'ה" הוא הכינוי המועדף עליהם ואשר מקובל בשיח הצ'יליאני והארגנטינאי כאחד. מקור השם "אראוקונים" הוא בשם המקום "אראקו" בשפת המפודונג שפירושו "מים של טיט", ולא במילה "מורד" (arauco) בשפת הקצ'ואה, כפי שמקובל לחשוב. בני המפוצ'ה היו חקלאים וארגונם החברתי התבסס על משפחות שהונהגו בידי "לונקו" (lonko), מנהיג שבטי. בזמן מלחמה היו מתאגדים בני המפוצ'ה ליחידות גדולות יותר מהארגון המשפחתי-שבטי של ימי השגרה, ובוחרים להם טוקי (toqui; "נושא גרזן") כמנהיגם הצבאי. בני המפוצ'ה הם קבוצה מגוונת מבחינה אתנית, הכוללת מספר קבוצות החולקות מבנה חברתי, דתי וכלכלי משותף, כמו גם מורשת לשונית משותפת. מכיוון שכך עשוי המונח "מפוצ'ה" לשמש הן לציון כלל בני הפיקונצ'ס (Picunches), אוליצ'ס (Huilliches) והמפוצ'ס (Mapuches), והן לבני המפוצ'ס בלבד. השפעתם של בני המפוצ'ה השתרעה מנהר אקונקאגוואה (Aconcagua) ועד למישורי הפמפס הארגנטינאיים. כיום הם מתגוררים במחוז אראוקניה (Araucanía), בעמקים בין הנהרות של איטאטה (Itata) וטולטן (Toltén). בני האאוניקנק (Aonikenk) הצפוניים, להם קרא פרדיננד מגלן "פטגונים", היו קבוצה אתנית שנמצאו בקשר עם בני המפוצ'ה, ואשר אימצו את שפתם וחלק ממנהגיהם. כיום הם קרויים טוולצ'ה (Tehuelche). בני המפוצ'ה התנגדו לשלטון הספרדי עד לסוף המאה ה-19. מרבית אדמותיהם נמכרו לחקלאים ולחברות יערנות. לפי ה-BBC, כ-9% מכלל הצ'יליאנים מזדהים כבני המפוצ'ה. מנהיגם כיום הוא הקטור לאיטול. ממלכת אראוקניה ופטגוניה מלחמת האראוקו מדיה וקבצים בנושא מפוצ'ה בוויקישיתוף שבטי המפוצ'ה בדרום צ'ילה, באתר הבית של גילי חסקין מפוצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רויטרס, הילידים בצ'ילה מוחים על מות נכדו של המנהיג, באתר ynet, 19 בנובמבר 2018
מלחמת האראוקו

מלחמת האראוקו (בספרדית: Guerra de Arauco) הוא שמו של עימות ממושך, שנמשך כ-350 שנה בדרגות שונות של אינטנסיביות, בין הכובשים הספרדיים ובני הרפובליקה של צ'ילה אחריהם, לבין בני המפוצ'ה (אותם כינו הספרדים "אראוקנים") בדרום צ'ילה. נהוג לציין את תחילתה של מלחמת האראקו בקרב רינוגוואלן (Reynogüelén), שהתחולל בשנת 1536 בקרבת מפגש הנהרות ניובלה (Ñuble) ואיטאטה (Itata), בין המשלחת של דייגו דה אלמגרו (Diego de Almagro) לבין לוחמים מאורגנים היטב מבני המפוצ'ה. החל משנת 1609 ערכו מושלי צ'ילה "פרלמנטים" (Parlamentos) עם ראשי שבטי המפוצ'ה, בהם דנו על תנאי שימור הסטטוס קוו בין הצדדים, אולם תקופות שלום אלו הופרעו לעיתים קרובות בידי שני הצדדים. רק בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19, השלימה המדינה הצ'יליאנית המודרנית את התהליך שנודע כהרגעת אראוקניה (Pacificación de la Araucanía), שסיים את מלחמת האראוקו ארוכת השנים. מלחמת האראוקו הייתה גורם מעצב חשוב בהיסטוריה של צ'ילה ותרמה ליצירתה של חברה מיוחדת בדרום הקולוניה, והמדינה אחריה. המלחמה סיפקה גם אחדים מהמיתוסים המכוננים של צ'ילה, החל באפוס מסוף המאה ה-16, לה ארוקאנה (La Araucana), פרי עטו של אלונסו דה ארסייה (Alonso de Ercilla), המתאר את השלב הראשון במלחמת האראוקו, וכלה באחדים מהמנהיגים הצבאיים של המפוצ'ה, הטוקיס (toqui) לאוטארו וקאופוליקאן. הדעה הרווחת היא שהקונפליקט החל ב-1536 עם קרב ריינוגיואלן (Reynogüelén). הקרב נערך ליד מפגש נהרות הניובל והאיטטה. לאוטארו קאופוליקאן גלווארינו מדיה וקבצים בנושא מלחמת האראוקו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'אם סשן

ג'אם סשן (באנגלית: Jam Session) או ג'אמינג (באנגלית: Jamming) הוא מפגש בין נגנים המנגנים יחד ללא תכנון או ארגון מוגדר מראש. הג'אם ככלל נועד להנאתם של הנגנים יותר מאשר להופעה, ופעמים רבות משמש לפיתוח קטע מוזיקלי חדש, למציאת עיבוד מתאים או רק לשם פעילות חברתית מוזיקלית. הוא יכול להיות מבוסס על שיר קיים או על מהלך הרמוני מוסכם או מאולתר כולו מתחילתו ועד סופו. את הג'אם מנגנים נגנים חובבים ומתחילים לשם תרגיל או לשם ההנאה ועד לנגנים מקצועיים המקליטים את הג'אם, עורכים אותו ומפיצים אותו. המונח הופיע במקור ב־1929 בהגדרה "קטע אלתור חופשי וקצר המבוצע על ידי כל ההרכב". המונח במשמעותו הרחבה כיום מתייחס לכל קטע המאולתר בהרכב, במיוחד אם הוא מושפע ממוזיקת הג'אז או הרוק. סצנת הג'אז הניו יורקית במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה מפורסמת בעבור הג'אמים הרבים שלה. אחד המקומות המפורסמים בהם ניגנו הוא "מינטונז פליי האוס" שעבד בשנות ה-40 וה-50 בניו יורק. הג'אמים ב"מינטונז פליי האוס" היוו מפגש מוזיקלי מפרה שממנו יצאו נגנים מפורסמים כמו ת'לוניוס מונק שהיה פסנתרן הבית של המקום. אחד הדברים שהפכו את הג'אמים לאגדיים במינטונס היה התחרותיות של הג'אם, כל סולן עלה לנגן עם להקת הבית וניסה להתעלות על קודמיו. מתוך הג'אמים במינטונז נולד הבי בופ. כיום יש מסעדות, ברים ומועדונים המחקים את המנהג ומארגנים ערבי ג'אם, לפעמים פתוחים ולפעמים להרכב המוזמן במיוחד. יחד עם התפתחות יכולותיהם של מוזיקאי הפופ והרוק אנד רול בשנות ה-60 וה-70 הפך הג'אם לחלק בלתי נפרד מיצירת המוזיקה. להקות כמו קרים, The Jimi Hendrix Experience, גרייטפול דד ולהקת האחים אולמן היו מנגנות ג'אמים באורכים של מעל 15 דקות. כמה ג'אמים מוקלטים ובולטים ברוק: הרצועה האוונגרדית "Sister Ray" שהייתה ג'אם באורך 17 דקות, מתוך האלבום "White Light/White Heat", של להקת הוולווט אנדרגראונד. הרצועה המורחבת "אפל ג'אם" שהופיעה באלבום הסולו של ג'ורג' האריסון מ-1970 "All Things Must Pass". הרצועה הנסתרת והמאולתרת של נירוונה מתוך האלבום שיצא ב-1993 "In Utero", והרצועה הנסתרת החצי מאולתרת "Endless, Nameless" מתוך האלבום מ-1991 "Nevermind". הרצועה "Three Minute Warning", ג'אם באורך 28 דקות, מתוך האלבום "Liquid Tension Experiment" של להקת ליקוויד טנשן אקספרימנט. הרצועה "Bluesbreaker" מתוך האלבום "Star Fleet Project" של בריאן מיי בשיתוף עם אדי ואן היילן. הרצועה "Helter Skelter" באלבום הלבן של הביטלס ללא חיתוך (הפיידים באמצע השיר) מכילה ג'אם של כ-24 דקות. What Is a Session Musician?‎, ‏The Balance Careers (באנגלית) ג'אז חופשי פריסטייל ראפ שירת סקאט מדיה וקבצים בנושא ג'אם סשן בוויקישיתוף jam Search, Online Etymology Dictionary
הנפילים

האם התכוונתם ל... הנפילים (הַנְּפִלִים) – דמויות מיתולוגיות מקראיות, ראו נפיל הנפילים (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת המדע הבדיוני ששודרה בשנים 2007–2008 מלחמת הנפילים (The Reckoners) – טרילוגיית ספרי פנטזיה מאת ברנדון סנדרסון
פחד ותשוקה

פחד ותשוקה (באנגלית: Fear and Desire) הוא סרטו הראשון באורך מלא של סטנלי קובריק (אשר ביים לפני כן שני סרטים תיעודיים קצרים). סרט דרמה/מלחמה זה צולם בקליפורניה בשנת 1953, והוא נחשב קצר יחסית לסרט באורך מלא (אורכו: 68 דקות). קובריק ביצע את רוב התפקידים מאחורי הקלעים, לרבות הצילום והעריכה. הסרט מספר על ארבעה חיילים הנאלצים להילחם בלב יער שומם, מעבר לקווי האויב כשמטוסם מתרסק. הארבעה נתקלים בחיילי האויב, הם שובים נערה ויורים בה כשזו מנסה להימלט ומנסים לבנות רפסודה שתחזיר אותם הביתה. בסופו של הסרט תפנית משמעותית. זהו הסרט היחיד של קובריק המבוסס על סיפור מקורי. הכסף להפצתו נאסף מקרובי משפחתו של קובריק. תגובות המבקרים היו מעורבות, ואולם ידוע כי קובריק שנא את סרטו זה ואף השווה אותו ל"ציור של ילד קטן התלוי על המקרר". קובריק עצמו, באחד מהראיונות איתו, העיד כי "'פחד ותשוקה' היה סרט רע, אחד שמודע לעצמו יותר מדי". המיתוס מספר כי קובריק אף קנה את כל העותקים של הסרט שהצליח להשיג, כדי שאיש לא יצפה בהם. נסיונותיו לא הצליחו לגמרי, שכן לפי השמועות שני עותקים נותרים של הסרט שמורים במוזיאון צילום בניו יורק, וכן הוא הוקרן פעמים בודדות בוושינגטון ובאוהיו. ב-2010 התגלה עותק מקורי נוסף של הסרט בפוארטו ריקו וב-2011 הסרט אף הוקרן בטלוויזיה בערוץ TCM האמריקאי. במקביל, החלו לצוץ עותקים לא חוקיים של הסרט. באוקטובר 2012 הסרט ראה אור לראשונה במהדורות רשמיות של DVD ובלו-ריי. מדיה וקבצים בנושא פחד ותשוקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פחד ותשוקה "פחד ותשוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פחד ותשוקה", באתר נטפליקס "פחד ותשוקה", באתר AllMovie (באנגלית) "פחד ותשוקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פחד ותשוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הבעיה השבע-עשרה של הילברט

הבעיה השבע-עשרה מבין עשרים ושלוש הבעיות שהציג דויד הילברט בקונגרס המתמטי העולמי של שנת 1900, עוסקת בקשר בין סדר ותכונת החיוביות, לבין אריתמטיקה של שדות. השאלה הביאה את אמיל ארטין לפתח את תורת השדות הסדורים, העניקה דחיפה לתורת המודלים בלוגיקה מתמטית, וקידמה רבות את המחקר בתבניות ריבועיות. הבעיה. נניח כי f ∈ R [ x 1 , … , x n ] {\displaystyle f\in \mathbb {R} [x_{1},\dots ,x_{n}]} הוא פולינום ב-n משתנים, בעל מקדמים ממשיים, כך שלכל הצבה של ערכים ממשיים   a 1 , … , a n {\displaystyle \ a_{1},\dots ,a_{n}} במקום המשתנים, מתקבל מספר שאינו שלילי. האם אפשר להציג את f כסכום של ריבועים של פונקציות רציונליות במשתנים   x 1 , … , x n {\displaystyle \ x_{1},\dots ,x_{n}} ? (פונקציה רציונלית היא מנה של שני פולינומים). אם הפונקציה היא סכום של ריבועים, כלומר f ( x 1 , … , x n ) = ∑ i = 1 m g i ( x 1 , … , x n ) 2 {\displaystyle f(x_{1},\dots ,x_{n})=\sum _{i=1}^{m}g_{i}(x_{1},\dots ,x_{n})^{2}} , אז היא בהכרח תקבל ערכים אי-שליליים בכל הצבה (משום שריבוע של מספר ממשי לעולם אינו שלילי). ב-1888 גילה הילברט שהתשובה שלילית בחוג הפולינומים. כלומר: מן העובדה שפולינום הוא חיובי בכל הצבה לא נובע שאפשר להציג אותו כסכום של ריבועים של פולינומים (כאשר n ≥ 2 {\displaystyle n\geq 2} ). ב-1893 הוא הוכיח שהתשובה חיובית כאשר n = 2 {\displaystyle n=2} : כל פולינום חיובי בשני משתנים, אפשר להציג כסכום של ארבעה ריבועים של פונקציות רציונליות בשני המשתנים. בניסיון להשיב על הבעיה של הילברט, פיתחו אמיל ארטין ואוטו שרייר, באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, את התאוריה של שדות סדורים, ובפרט שדות סגורים ממשית. ב-1927 הצליח ארטין לענות בחיוב לבעיה של הילברט, בעזרת משפט שטורם (אנ') על אפסים של פולינומים. ב-1953 פתר סרגיי לאנג את הבעיה בעזרת תכונות של תחומי שלמות אפיניים. ב-1955 חקר את הבעיה A. Robinson, שהראה שמספר הריבועים הדרושים להצגת פולינום חיובי חסום, ותלוי רק ב-n ובמעלת הפולינום. בהוכחה שלא פורסמה הכליל J. Ax את המשפט של הילברט על שני משתנים, והראה (בעזרת שיטות מקוהומולוגיית גלואה) שמספר הריבועים הדרוש בשלושה משתנים אינו עולה על 8. בשנות השישים פיתח אלברכט פיסטר את התאוריה של תבניות פיסטר, והראה שכל סכום של ריבועים מעל השדה   K = R ( x 1 , … , x n ) {\displaystyle \ K=\mathbb {R} (x_{1},\dots ,x_{n})} הוא למעשה סכום של 2 n {\displaystyle 2^{n}} ריבועים לכל היותר (ראו מספר פיתגורס). מכיוון שכבר ידוע שכל פונקציה חיובית היא סכום של ריבועים, זוהי הוכחה לכך שמספר הריבועים הדרוש לייצוג פונקציה חיובית אינו עולה על 2 n {\displaystyle 2^{n}} . בתוצאות אלה אפשר להחליף את הממשיים בכל שדה סדור בעל סדר יחיד, כגון שדה סגור פיתגורי או שדה המספרים הרציונליים, אלא שמספר הריבועים סופי, אך אינו דווקא 4.