laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שאלאמון בק

ד"ר שאלאמון (שלמה) בק (בהונגרית: Beck Salamon; טופויה, 25 במרץ 1885 – בודפשט, 7 ביוני 1974) היה משפטן יהודי-הונגרי, עורך דין, פרופסור באוניברסיטה, ודוקטור למדע המדינה (1957). שאלאמון (שלמה) בק נולד במשפחה יהודית אביו היה מוריץ בק, סנדלר. אשתו הייתה ד"ר מגדולנה קליין. את בית הספר היסודי שלו סיים בבית הספר היהודי של שש הכיתות בעיירת הולדתו ולאחר מכן למד בגימנסיה בסובוטיצה במשך שש שנים נוספות. סיים את לימודיו ועבר את בחינות הבגרות בנובי סאד ב-1903 (כל המקומות היו אז בממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית) ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא קיבל את התואר דוקטור במשפטים ב-1907. בסיום לימודיו המשיך ללמוד בחו"ל ולאחר עיסוק כמתמחה בעריכת דין קיבל את ההסמכה כעורך דין ב-1910. הוא הצטרף לאידיאלים של הרדיקליזם הבורגני והפך לחבר בחוג הגלילאו. בין שתי מלחמות העולם עסק בעריכת דין וגם כתב ספרים כמומחה משפטי. (למשל ניתוח של חוק סימני המסחר ההונגרי שפורסם ב-1934). הוא עסק בסוגיות של משפט פרטי ומשפט מסחרי. בשנת 1925 שאלאמון בק יחד עם העורך הראשי ארתור מסלן והעורך המשותף אישטוואן וראנאי, הקימו את כתב העת הירחון "החוק האזרחי" (Polgári Jog), ששאלאמון בק לא היה רק העורך שלו, אלא גם כותב המאמרים התדיר. מספר המאמרים שכתב שאלאמון בק במהלך 14 שנות קיום הירחון, (עד שנאסר להופעה בשלהי 1939), היה יותר מ-300. בשנים 1929 עד 1931 היה חבר בוועדת הבחינות המאוחדת לשופטים ולעורכי דין. לאחר מלחמת העולם השנייה פרש מעיסוקו כעורך דין ועבד רק כפרופסור באוניברסיטת אטווש לוראנד, שם לימד משפטים. הוא פרש משם לגמלאות כראש החוג למשפטים. בק היה היו"ר הבכיר ואחד החברים הפעילים ביותר באיגוד הקניין התעשייתי ההונגרי, שנוסד ב-1962, שעסק גם בדיני סימני מסחר ובדיני פטנטים. מזכ"ל לשכת המסחר של בודפשט יו"ר משותף של סניף בודפשט של לשכת עורכי הדין הלאומית נשיא בכיר של האגודה ההונגרית לקניין תעשייתי מדליית הנצחה לקניין תעשייתי מסדר הצטיינות העבודה דרגת זהב המעמד המשפטי של החלק המחייב (בודפשט, 1913) שברי ניגודי עניין (בודפשט, 1933) חוק סימני מסחר הונגרי (בודפשט, 1934) התחייבויות אופייניות ולא אופייניות (בודפשט, 1938) יישום חוקים מושאל (ארבע עבודות, בודפשט, 1941) מתווה של חוק מסחרי ודיני שטרות (בודפשט, 1947) הסכם השלום והטובין הרעיוניים (בודפשט, 1948) ליטיגציה מרובת צדדים (בודפשט, 1952) סיפורי חייו ההומוריסטים פרסם ב-1969 בכרך "יבול הקוצים של עורך דין זקן" . הובא למנוחות בבית הקברות פרקשרטי בבודפשט. מיקלוש וילאגי : ד"ר שאלאמון בק (1885-1974). מותו של עורך הדין מנתח הונגרי האחרון (Jogtud. גיליון מס' 12, 1974) ב-13 בנובמבר 2015, הוועדה האזורית של מיסקולץ של האקדמיה ההונגרית למדעים (MTA-MAB) ארגנה כנס זיכרון של בק סלמון במישקולץ' . בשנת 2016 הוקמה קרן בק סולומון. סנדור וידה : סולומון בק ודיני סימנים מסחריים. סקירת קניין תעשייתי וזכויות יוצרים, אפריל 2016 Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1994-1667) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת. מאגר החקיקה הדיגיטלי גאבור המזה: שאלאמון בק (1885–1974) Villám Judit, Digitalizált Törvényhozási Tudástár - Beck Salamon, dtt.ogyk.hu (ב־)
ריצ'רד מולר נילסן

ריצ'רד מולר נילסן (בדנית: Richard Møller Nielsen, הגייה מקורבת בדנית: ריקארד מלר נילסן;‏ 19 באוגוסט 1937 – 13 בפברואר 2014) היה כדורגלן ומאמן כדורגל דני, שזכה עם נבחרת דנמרק ביורו 1992 ואימן את נבחרת ישראל במוקדמות מונדיאל 2002. נילסן שיחק בקבוצת אודנסה בולקלוב מליגת העל הדנית, בשנים 1955–1962, ואף רשם שתי הופעות במדי נבחרת דנמרק. לאחר שפרש ממשחק פעיל עקב פציעה אימן שורה של קבוצות דניות, עיקר הזמן בקבוצת נעוריו אודנסה, והוא זכה עימה באליפות בשנים 1977 ו-1982 ובגביע ב-1983. בשנים 1987–1990 הוא שימש כעוזר למאמן נבחרת דנמרק ספ פיונטק. במקביל למשרות האימון בקבוצה ובנבחרת, הוא אימן את הנבחרת הצעירה של דנמרק כ-11 שנים, עד לשנת 1989. שיא הקריירה של נילסן היה כאשר אימן וזכה עם נבחרת דנמרק ביורו 1992, אך זאת לאחר שלא הצליח להעפיל עמה לטורניר, והשתתפותה התאפשרה בשל הרחקת נבחרת יוגוסלביה. לאחר מכן אימן גם את נבחרת פינלנד, והיה קרוב מאוד להעלותה למשחקי ההצלבה למונדיאל 1998. הנבחרת שהייתה זקוקה לניצחון ביתי על נבחרת הונגריה, ספגה שער עצמי בזמן הפציעות, לאחר שכבר הובילה 0–1. בסוף שנת 2000, נבחר נילסן לאמן את נבחרת ישראל, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2002, אך הנבחרת סיימה במקום השלישי בבית המוקדם, מעל נבחרות בוסניה והרצגובינה וליכטנשטיין, ואחרי ספרד ואוסטריה. את הטורניר סיימה נבחרת ישראל בתחושת החמצה גדולה, כאשר הייתה במרחק נגיעה מהמקום השני, עד אשר ספגה שער בתוספת הזמן במשחק האחרון בטורניר, שער שמנע את עלייתה לשלב ההצלבה, תוך דמיון רב לגורלה של נבחרת פינלנד תחת הדרכתו של אותו מאמן. על אף הכישלון, נילסן המשיך לאמן את הנבחרת, אך לאחר הפסדים במשחקי ידידות לגרמניה (7-1) ולדנמרק (3-1), תוך הצגת יכולת חלשה, התפטר וחזר לדנמרק. בדנמרק הוא אימן במשך עוד כשנה את קולדינג מן הליגה השנייה, ולאחר מכן פרש מקריירת האימון. ב-15 בספטמבר 2013 נודע כי נילסן עבר מספר שבועות לפני כן אירוע מוחי. ב-13 בפברואר 2014 הלך לעולמו. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד מולר נילסן בוויקישיתוף ריצ'רד מולר נילסן, באתר Transfermarkt ריצ'רד מולר נילסן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ריצ'רד מולר נילסן, באתר WorldFootball.net ריצ'רד מולר נילסן, באתר National Football Teams ריצ'רד מולר נילסן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דף המאמן של ריצ'רד מולר נילסן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עוזי דן, ריצ'רד נילסן 1937–2014 || מאמן מצוין, אבל קודם כל בן אדם, באתר הארץ, 13 בפברואר 2014 אוריאל דסקל, ריצ'רד מולר נילסן - "הזר הנכון", באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2014 אייל לוי, נושא הדגל: תודה לך, ריצ‘רד מולר נילסן, באתר nrg‏, 14 בפברואר 2014 יהודה ספרא ושי ארצי, פרידה מג'נטלמן, באתר ישראל היום, 14 בפברואר 2014 דורון בן דור, ‏ריצ'רד נילסן עבר אירוע מוחי, שום: איש גדול, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2013 מאמן הנבחרת בעבר, ריצ'רד נילסן, הלך לעולמו, באתר ONE‏, 13 בפברואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מאמני כדורגל ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסאבר שלאגר

קסאבר שלאגר (בגרמנית: Xaver Schlager; נולד ב-28 בספטמבר 1997 בלינץ שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ר.ב. לייפציג מהבונדסליגה ובנבחרת אוסטריה. שלאגר גדל במחלקות הנוער של CS סנקט ולנטין ורד בול זלצבורג. בשנת 2015 החל לשחק בליפרינג, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג, ובשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון. ב-26 ביוני 2019 חתם שלאגר בוולפסבורג מהבונדסליגה. ב-17 ביוני 2022 חתם על חוזה לארבע עונות בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה. ב-23 במרץ 2018 ערך שלאגר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה, בניצחון 0–3 על נבחרת סלובניה במשחק ידידות. ב-18 בנובמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–2 על נבחרת צפון אירלנד במסגרת ליגת האומות 2018/2019. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר. מדיה וקבצים בנושא קסאבר שלאגר בוויקישיתוף קסאבר שלאגר, באתר Transfermarkt קסאבר שלאגר, באתר Soccerway קסאבר שלאגר, באתר WorldFootball.net קסאבר שלאגר, באתר National Football Teams קסאבר שלאגר, באתר FootballDatabase.eu Verstärkung für das Mittelfeld באתר הרשמי של וולפסבורג, 26 ביוני 2019 (בגרמנית) RB Leipzig recruit Austria's Schlager from Wolfsburg באתר Yahoo!, ‏ 17 ביוני 2022 (באנגלית)
פאייטים

פאייטים (מצרפתית: Paillettes; בתרגום ישיר לעברית: נוצצים) הם חרוזים נוצצים קטנים בצורת דיסק. פאייטים משמשים בביגוד ובתחפושות. פאייטים עשויים להיות תפורים שטוחים אל הבד, כך שלא יזוזו ויש פחות סיכוי שייפלו, או שהם עשויים להיות תפורים בנקודה אחת בלבד, כך שישתלשלו וינועו בקלות, ויתפסו יותר אור. היסטורית ברחבי חלקים רבים של העולם, הצמדת מטבעות מתכת ותכשיטים לבגדים נעשתה כדי להציג עושר, מעמד או לשמור על הפריט מאובטח היטב. קיימות עדויות לכך שפאייטים מזהב שימשו כקישוט על בגדים או אביזרים בעמק האינדוס כבר בשנת 2500 לפני הספירה. פאייטים מזהב מוצק שנתפרו לבגדי מלכות נמצאו בתוך קברו של תות ענח' אמון. פאייטים (העשויים בעיקר מפיסות מתכות מחזירות אור) שנתפרו לתוך ז'קטים, מצנפים ושמלות היו פופולריים בקרב האצולה והעשירים במהלך המאות ה-17 עד ה-19. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, לאחר גילוי קבר תות ענח' אמון, פאייטים זכו לפופולריות מחודשת כתוצאה מהתעניינות מחודשת בתרבות מצרים העתיקה. השימוש בפאייטים (העשויים בדרך כלל ממתכת) זכה לפופולריות רבה כהצהרה אופנתית על ידי פלאפריות בתקופה זו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 יוצרו פאייטים קלים מג'לטין בציפוי מתכת, שהיו פחות כבדים משמעותית ממקביליהם ממתכת. עם זאת, פאייטי הג'לטין היו נמסים אם הם נרטבים או מתחממים מדי. חברת ייצור ההלבשה Algy Trimmings Co., יחד עם Eastman Kodak, ייצרה פאייטים מפלסטיק שקוף, אך הם היו שבירים. מאוחר יותר נעשה שימוש בסרט פוליאסטר כדי להקיף את הפאייטים העשויים פלסטיק כדי שיוכלו להישטף בבטחה. בסופו של דבר, פלסטיק ויניל החליף בדרך כלל את שילוב סרט הפוליאסטר והפלסטיק בגלל העמידות ועלות התועלת שלו. בסוף שנות ה-60, פאייטים החלו להיות בשימוש נרחב על ידי מוזיקאים פופולריים כמו הסופרימס. פאייטים המשיכו להיות פופולריים בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. מדיה וקבצים בנושא פאייטים בוויקישיתוף Dukes, Tanya, An Abbreviated History of the Sequin's Long, Colorful Life, Yahoo News, ‏4 בדצמבר 2020 Kot Diji phase gold sequins, Harappa.com, ‏2005 Spivack, Emily, A History of Sequins from King Tut to the King of Pop, Smithsonian Mag, ‏28 בדצמבר 2012 Marshall, Shonagh, A Brief History of the Sequin, AnOther Magazine, ‏8 ביוני 2016 Leaper, Caroline, The surprising history of sequins- a symbol of decadent dressing since 1341 BC, דיילי טלגרף, ‏13 בנובמבר 2017 Lasane, Andrew, 5 Sparkling Facts About Sequins, Mental Floss, ‏16 באוגוסט 2016
יעקב אליפנדרי

רבי יעקב אליפנדרי או אלפאנדארי היה מרבני קושטא במאה ה-17 ומחבר שו״ת מוצל מאש. נולד לרבי חיים אלפאנדרי הזקן, מחבר שו"ת "מגיד מראשית". היה מגדולי דורו, כפי שמכנה אותו רבי יהודה רוזאניס, בעל ספר משנה למלך ששלח אליו שאלות וקורא לו בחיבורו ”אחד מגדולי הדור” (משנה למלך הלכות שקלים פרק ד הלכה ו'). כיהן כדיין, ונודע כבעל שיטת לימוד מקורית וחוקר חקירות מחודשות, מה שייחד את ספרו והביא רבים מהאחרונים לדון בפסקיו. חלק גדול מכתביו נשרף, ולכן החליט אחיינו רבי חיים לקרוא לספרו של רבי יעקב "מוצל מאש". רבי אליעזר אבן שנג'י כתב פסק להתיר אשה מעיגונה, אך לפני הכרעתו כותב: אמנם לא אחליט מאמרי עד אשר יסכימו שנים מהמורים דפקיעי ובפרט עד ישקיף וירא מורנו הר"ר יעקב נר"ו ודבר מה יראנו כן יקום וכן יעשה רבי יוסף קצבי כותב עליו: מה טובו אהלי יעקב מר ואהלות מאהלי שם ועבר על פני אורו עיני כי טעמתי והיו דבריו בפי כדבש חכלילי. מה נמלצו לחיכי אמרות טהורות אמרי פי אלופי ראש המדברים כאח לי החכם השלם הדיין המצויין הרב המפורסם כמהר"י נר"ו אלק"י יעקב בעזרו....ומי הוא זה אחריו חן ימצא ומה יוסיף יוסף לדבר מדבר...ואני יוסף לעבד נמכר לו לרב הגדול הנז' אף כי ידעתי ביני לבין עצמי ערכי ידעתי ערך גדולת חכמתו עד כי אין ערוך אליה מתלמידיו היה רבי יעקב ששון, מחבר ספר בני יעקב. מוצל מאש - שני חלקים: חלק א' נדפס בשנת התפ"ג יחד עם ספר אש דת לרבי חיים אלפנדרי, שהיה בנו של אחיו, רבי יצחק, ומכיל חמשים וארבע תשובות מהמחבר, תשובה מסבו רבי חיים, מסימן נ"ו עד סימן ס"ט הן תשובות מרבי חיים אחיינו, ואת סימן ע' חיבר רבי אליהו אלפאנדרי, מחבר ספר מכתב מאליהו. חלק ב' נדפס בשנת תצ"ו ובו חמשים ושניים סימנים, נדפס בסוף ספר רב יוסף למהר"י קצבי, שגם בספרו ישנם שתי תשובות מרבי יעקב, בסימן ב' ובסימן י"ג . בשנת התרל"ח יצא לאור הספר עם הערותיו של רבי זוסמן סופר אבד"ק האלאש וק' מיישא, ובשנת התשנ"ח יצא לאור הספר כששני חלקיו מאוחדים, יחד עם הערות מכתב ידו של רבי חיים סופר. שו"ת הסבא קדישא, חלק א' עמודים ט' - י"ב. שם הגדולים, מערכת גדולים, אות ח [יב] מהר"ר חיים אלפאנדרי הזקן ספר מוצל מאש, ירושלים תשנ"ח, באתר היברובוקס ראה למשל מוצל מאש סימן ז', שם הוא כותב לו "ילמדנו רבינו" ושם סימן ט"ל מוצל מאש חלק א' סימן ב' רב יוסף תשובה כ"ב מערכת גדולים בערך רבי חיים אלפנדרי קושטא תע"ד
אנעים זמירות (אלבום)

שגיאות פרמטריות בתבנית:אלבום 'סוג: אלבום אולפן' אינו ערך חוקי אנעים זמירות הוא אלבום אולפן מסוגת המוזיקה חסידית. האלבום מכיל לחנים של חיים בנט מושרים סולו על ידי הזמר החסידי שלמה כהן. על העיבוד המוזיקלי רובי בנט. האלבום הופק בחברת התקליטים גל פז ויצא בשנת 1980. "אנעים זמירות" באתר בית לזמר העברי דף האלבום 'אנעים זמירות', באתר jewishmusic האלבום אנעים זמירות להאזנה, באתר קול הלשון
הליקופטר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הליקופטר – כלי טיס הליקופטר (כלי עבודה) – כלי המשמש להחלקת משטחי בטון הורות הליקופטר – מודל הורות מגונן שפמנון הליקופטר – מין במשפחת הסילוריים
ניאו ES7

ניאו ES7 (במנדרינית תקנית: 蔚來 ES7) היא מכונית פרימיום חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניאו משנת 2022. היא נחשפה ב-15 ביוני 2022. כמו שאר דגמי ניאו גם ה-ES7 בנוי על פלטפורמת NT2.0 החדשה והמתקדמת יותר של ניאו. ל-ES7 אורך של 4,912 מ"מ, רוחב של 1,987 מ"מ, גובה של 1,720 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,960 מ"מ, תא המטען בנפח 658 ליטר. בתחום ההנעה חושפת ניאו יחידת הנעה אחת. שני מנועים חשמליים המספקים יחד 645 כ"ס ומומנט מרבי של 86.6 קג"מ. נתון תאוצה של 3.9 שניות במצב ספורט או נתון התאוצה של 5.9 שניות במצב רגיל. המהירות המרבית בדגם עומדת על 200 קמ"ש. רוכשי הדגם יוכלו לבחור מבין שלוש סוללות שונות, בסיסית בקיבולת של 75 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 485 ק"מ, בינונית בקיבולת של 100 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 630 ק"מ וגדולה בקיבולת של 150 קוט"ש שתאפשר לפי החברה טווח נסיעה של 930 ק"מ בתקן CLTC הסיני. מדיה וקבצים בנושא ניאו ES7 בוויקישיתוף cartube, ניאו ES7 החשמלי נחשף בסין - דגם חשמלי שישי לניאו, באתר cartube חזי גורן, נחשף רכב הפנאי החשמלי ניו ES7, באתר פורטל הרכב גיר, ‏16 ביוני 2022
אישטוואן וראנאי

אישטוואן וראנאי (במקור שטרן, בהונגרית: Varannai István; בודפשט, 26 באפריל 1895 – בודפשט, 7 בדצמבר 1970) היה עורך דין, התובע הכללי של בודפשט בלשכת עורכי הדין, מהדמויות המשפטיות החשובות בתקופתו. הוא אחיו הגדול של אאורל וראנאי, הסופר והיסטוריון הספרות. אישטוואן שטרן נולד במשפחה יהודית. אביו, יוז'ף שטרן (1860–1928), היה יועץ מלכותי הונגרי, נוטריון, ובמשך עשר שנים היה נשיא הקהילה היהודית באובודה. אמו הייתה אנה פליישנר (1874–1932). הוא השלים את לימודיו בתיכון באובודה. בשנת 1920 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). עוד כסטודנט באוניברסיטה זכה בפרס על שם זנגר (Senger) על עבודתו "נשיאת הסכנה בהשכרה ובהחכרה" (A veszélyviselés a bérletnél és haszonbérletnél). הוא ערך את כתב העת חוק אזרחי (Polgári Jog) והיה עמית מערכת בכתבי עת משפטיים הונגרים וזרים רבים. במהלך סיוריו הלימודיים בחו"ל ביקר בכל רחבי אירופה. וראנאי היה: נשיא הפדרציה הרפורמית של עורכי הדין בהונגריה סגן הנשיא הארצי של לשכת עורכי הדין הארצית ההונגרית. התובע הכללי של בודפשט משרד עורכי הדין שלו התמקד בענייני מסחר ורישום מקרקעין. הוא היה יועץ משפטי בכיר של הקהילה היהודית של בודפשט. בנוסף לשפת אמו, הוא דיבר גרמנית, צרפתית ואנגלית. קברו נמצא בבית הקברות היהודי של אובודה. משפט פרטי ודיני אשראי משנת 1926 (עם שאלאמון בק) משפט פרטי ודיני אשראי בשנת 1927 (עם לאו הופרט ואנדור גליקסטל שנרצח באושוויץ ב-1944) בעיות ריבית (פרסום האקדמיה למשפטים מישקולץ) חוק התובלה ברכבת הבינלאומי (עם נאנדור באומגרטן) לקסיקון של התחיה ההונגרית. עורך גזה סנטמיקלושי. בודפשט, 1930. גישה מקוונת לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Ki-kicsoda? Kortársak lexikona (מיהו מי? לקסיקון אנשים בני תקופתנו. בודפשט. הוצאת ביתא ספרותי. 1937) הרצאתו של אישטוואן ורנאי בפורום עורכי הדין האזרחיים בנושא: "פרק הרכישה בחוק המשפט הפרטי" מדיה וקבצים בנושא אישטוואן וראנאי בוויקישיתוף Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 25563/1918. Forrás: MNL-OL 30808. mikrofilm 428. kép 3. karton "Születési bejegyzése az óbudai izraelita hitközség születési akv. 34/1895. folyószáma alatt". "Gyászjelentése (1970. december 10.) Magyar Nemzet, 26. évfolyam, 289. szám". "Stern Józsefné gyászjelentése (1932. november 16.) Az Est, 23. évfolyam, 257. szám". סקירת ספרם המשותף של שלושת המחברים גניאולוגיה של אנדור גליקסטל באתר GENI
האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה

האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה (בספרדית: Islas y áreas protegidas del Golfo de California) הם קבוצה של איים, איונים ואזורי חוף הממוקמים במפרץ קליפורניה, ושוכנים במדינות: באחה קליפורניה, באחה קליפורניה הדרומית, סונורה, סינלואה ונאיאריט במקסיקו. הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-2005 והאזורים המוגנים שלהם הורחבו ב-2007 וב-2011. בשנת 2019 החליט ארגון אונסק"ו לכלול את האתר ברשימת המורשת העולמית בסיכון עקב ההכחדה הצפויה של מין הפוקנה האנדמי הנדיר הוואקיטה השרוי בסכנת הכחדה חמורה בשל דיג לא חוקי של דג הטוטואבה באמצעות רשתות גדולות, בהן נתקעות הוואקיטות. ב-2005 נמנו 300 ואקיטות במפרץ ובשנת 2019 היו רק 10 פרטים חיים. האתר כולל את השטחים הבאים: מדיה וקבצים בנושא האיים והאזורים המוגנים של מפרץ קליפורניה בוויקישיתוף Islands and Protected Areas of the Gulf of California - UNESCO site Islands and Protected Areas of the Gulf of California – Google Arts & Culture site The Islands and Protected Areas of the Gulf of California (Mexico) inscribed on the List of World Heritage in Danger
ארי צבי זיבוטפסקי

ארי צבי זיבוטפסקי הוא רב ושוחט, ופרופסור חוקר, מנהל מעבדת חקר תנועות העיניים, במכון לחקר המוח של אוניברסיטת בר-אילן. זיבוטפסקי נודע בשל כמה ממפעליו: חקר קהילות יהודיות נידחות או כאלה הטוענות ליהדות, היותו ממייסדי סעודות מסורה הלכתית עם שותפו ד"ר ארי גרינשפן - במסגרתן הוא מעודד חידוש מסורות נדירות ולא שגרתיות של אכילת בשר כמו בשר חגב או יחמור ומלחמתו על הכרה בינלאומית (ובראש ובראשונה הכרה של ארצות הברית) בירושלים כבירת ישראל, במסגרת ויכוח משפטי על הכיתוב בדרכון של בנו. החל מ-2008 הוא מורה דרך בעיר דוד. בשנת 2015 נסע לכורדיסטן שחלקים ממנה היו בשליטה עצמאית מן הסורים ומן הטורקים, כדי להתחקות אחר שרידי הקהילות היהודיות שם. במהלך המסע פגש זיבוטפסקי נשים יזידיות שנחטפו בידי דאעש והותקפו נאנסו ונפגעו. יחד עם הפסיכולוג ד"ר יעקב הופמן השניים טיפלו בנשים אלו, ואף יזמו השתלמות לימודית לטיפול בנשים אלו, אותה עברו 18 מטפלות מכורדיסטן בישראל בשנת 2019. זיבוטפסקי מחבר מאמרי עיתונות ומאמרים במגוון נושאים, שהקשר ביניהם הוא במקרים רבים ההלכה היהודית, הפסיכולוגיה או חקר תנועות העיניים, ותוצאות מסעותיו ברחבי העולם. כך הוא כותב על שאלות כשרות ומוּסר בפיתוח מוצרי בשר מהתא החי ללא בעלי-חיים, הוא כותב על רצון חפשי, בחירה חפשית ורגע ההבנה - במחקר הפסיכולוגיה הקוגניטיבית, על פגיעות נפשיות נמשכות בנשים יזידיות שנפגעו מינית, על פעילות מוחית מקבילה בעת הליכה זוגית, על מנהגי יהדות ואמונות תפלות בהבדלה, הגנה מוסרית על ברית המילה, על סימון בני אדם באמצעות תגיות RF, על מקור האגדה על שני אחים שעזרו זה לזה בגורן שעליו נבנה המקדש, על מסעותיו ברחבי העולם ופגישותיו עם קהילות נדירות במקומות נידחים ועוד ועוד. זיבוטפסקי נולד בניו יורק, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 2000. בעל תואר ראשון מקופר יוניון (אנ'), תואר שני בהיסטוריה יהודית מישיבה יוניברסיטי, ותואר שלישי מאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, ועשה פוסט דוקטורט במכון העיניים של המכונים הלאומיים לבריאות. בין היתר למד שחיטה, הנדסה והיסטוריה יהודית, ועסק בפסיכולוגיה קוגניטיבית. נשוי ומתגורר בבית שמש. ערך מורחב – זיבוטפסקי נגד קלינטון זיבוטפסקי השיג את מבוקשו בזיבוטפסקי נגד קלינטון, אך בהוראת ממשל ברק אובמה קיום ההוראה עוכבה, עד שממשל טראמפ הפך את ההחלטה, ובהמשך אף העביר את שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים וביטל את "קונסוליית ארצות הברית לירושלים" שהייתה בתקופת אובמה באזור הביטחון שבין הקו הירוק לגבול בשליטת ירדן, ואשר לא הייתה רשומה רשמית כנמצאת בישראל. כתבותיו בעיתון משפחה (אתר העיתון משפחה) (באנגלית) פרסומים בעיקר פוליטיים בעיתון The Times of Israel (באנגלית) מאמריו האקדמיים של זיבוטפסקי באתר בר-אילן (שבאקדמיה. אדיו) (באנגלית) ארי צבי זיבוטפסקי, באתר גוגל סקולר ארי צבי זיבוטפסקי, באתר Semantic Scholar רחלי מלק-בודה, ‏שבט, אחים והחיות, בעיתון מקור ראשון, 20 בנובמבר 2019 יואב פרידמן, כמיטב המסורת: לאכול ג'מוס, חגב וצוצלת, באתר ynet, 22 ביולי 2010 על פרופ' ארי זיבוטפסקי ראובן ספלוטר. (באנגלית) מעיראק לישראל - עזרה לשפחות מין יעקב הופמן, 6 באוגוסט 2019 (אתר סוכנות הטלגרפיה היהודית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוויזיון לרוקדים צעירים 1987

האירוויזיון לרקדנים צעירים 1987 הייתה המהדורה השנייה של האירוויזיון לרוקדים צעירים, שהתקיימה בטירת שווצינגן, גרמניה, בתאריך 31 במאי 1987. האירוויזיון מאורגן על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והשדרן המארח היה Zweites Deutsches Fernsehen (ZDF), רקדנים מארבע עשרה מדינות השתתפו בגמר המשודר בטלוויזיה. אוסטריה, דנמרק, קנדה ויוגוסלביה, עשו את הופעת הבכורה שלהן בתחרות, והמדינות בלגיה והולנד, התחרו יחד עם השתתפות משותפת. לראשונה אי פעם, תאגיד השידור הקנדי הצטרף לתוכנית עם המשתתף שלה, מה שהפך אותה לאירוויזיון היחיד שמציג מדינה מצפון אמריקה, ולאירוע ה-EBU היחיד שמציג חבר שותף כמשתתף קודם לכן. המדינות המשתתפות יכלו לשלוח רקדן אחד או שניים, שלא יכול להיות מעל גיל 20, בריקוד אחד או שניים ללא חוקים או מגבלות לגבי הסגנון. הריקודים לא יכלו להיות יותר מ-5 דקות (לסולנים) או 10 דקות (לזוגות). רוז גאד פולסן וניקולאי הוב נציגי דנמרק זכו בתחרות. שווייץ ומערב גרמניה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה. Schlosstheater Schwetzingen (תיאטרון ארמון Schwetzingen), תיאטרון חצר בשווצינגן, באדן-וירטמברג, גרמניה המקום המארח של האירוויזיון לרקדנים צעירים באותה שנה. הפורמט מורכב מרקדנים שאינם מקצועיים ובין הגילאים 16–21, המתחרים במופע של ריקוד לבחירתם, אותם הכינו לקראת התחרות. לאחר מכן כל הריקודים לוקחים חלק בריקוד קבוצתי כוראוגרפי במהלך 'שבוע הרקדנים הצעירים'. חברי חבר מושבעים בעלי היבט מקצועי המייצגים את מרכיבי הבלט, סגנונות הריקוד העכשוויים והמודרניים, מבקיעים כל אחת משגרות הריקוד האישיות והקבוצתיות המתחרות. הזוכה הכולל עם סיום הריקודים האחרונים נבחר על ידי חברי המושבעים המקצועיים. פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה כאן מציגה את המדינות הללו. תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי. חבר השופטים כלל את: איטליה - פאולו בורטולוצי (ראש חבר השופטים) דנמרק - פרנק אנדרסן ארגנטינה - אוסקר אראיז קנדה – סיליה פרנקה ארצות הברית - מרי הינקסון דנמרק – Mette Hønningen ברית המועצות - גלינה סמסובה שווייץ – היינץ שפרלי ספרד – חוסה דה אודאטה תחרות הרקדנים הצעירים ב-1987 שודרה בלפחות 15 מדינות. אוסטריה (ORF) בלגיה (BRT) קנדה (CBC) דנמרק (DR) פינלנד (YLE) צרפת (צרפת 2) גרמניה (ZDF) איטליה (RAI) הולנד (NTS) נורווגיה (NRK) ספרד (TVE) שוודיה (SVT) שווייץ (SRG SSR) בריטניה (BBC2) יוגוסלביה (JRT) אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון לרוקדים צעירים 1987 "Eurovision Young Dancers 1987: About the show". European Broadcasting Union. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Young Dancers 1987: Participants". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Young Dancers - Format". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-11 בפברואר 2015. נבדק ב-8 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה)
אירוויזיון לרקדנים צעירים 1985

האירוויזיון לרקדנים צעירים 1985 הייתה המהדורה הראשונה של האירוויזיון לרוקדים צעירים. היא התקיימה בתיאטרון מוניציפלי ברג'יו אמיליה, איטליה ב-16 ביוני 1985. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והמארחת הייתה (RAI). רקדנים מאחת עשרה מדינות השתתפו בתחרות, ששודרה בשידור חי בטלוויזיה. ארנטסה ארגולס נציגת ספרד זכתה בתחרות הנוכחית, כאשר נורווגיה ושוודיה ממוקמות במקום השני והשלישי בהתאמה. תיאטרון רג'יו אמיליה, בצפון איטליה היה המקום המארח למהדורת 1985 של האירוויזיון לרקדנים צעירים. הפורמט מורכב מרקדנים שאינם מקצועיים, בין הגילאים 16–21, המתחרים במופע של ריקוד לבחירתם, אותו הכינו מראש לקראת התחרות. לאחר מכן כל הקטעים לוקחים חלק בריקוד קבוצתי כוראוגרפי במהלך 'שבוע הרקדנים הצעירים'. חבר מושבעים בעלי היבט מקצועי המייצגים את מרכיבי הבלט, סגנונות הריקוד העכשוויים והמודרניים, מנקדים כל אחת מהריקודים המתחרים. הזוכה נחבר על ידי חברי המושבעים המקצועיים. פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה שלהלן מציגה את סדר הופעת הריקודים ומדגישה את המדינות המובילות באמצעות זהב, כסף וברונזה. תוצאות המיקום של המשתתפים הנותרים אינן ידועות ומעולם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי. חברי המושבעים כללו את האנשים הבאים: דננמרק - פיטר שאפוס (יו"ר) בריטניה - אלישיה מרקובה איטליה - פאולו בורטולוצי מונקו/ רוסיה - מריקה בסוברסובה ברזיל – הלבה נוגיירה התחרות שודרה ב-11 מדינות לפחות. בלגיה (BRT) פינלנד (YLE) צרפת (צרפת 3) איטליה (RAI) הולנד (NOS) נורווגיה (NRK) ספרד (TVE) שוודיה (SVT) שווייץ (SRG SSR) בריטניה (BBC2) מערב גרמניה (ZDF) "Eurovision Young Dancers 1985: About the show". European Broadcasting Union. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Young Dancers 1985: Participants". youngmusicians.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Young Dancers - Format". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-11 בפברואר 2015. נבדק ב-8 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון לרקדנים צעירים 1985