laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקורפוס הקנדי (מלחמת העולם השנייה)

הקורפוס הקנדי (באנגלית: Canadian Corps) היה קורפוס זמני של צבא קנדה אשר הוקם במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, לחמו ארבע דיוויזיות קנדיות לצד מדינות ההסכמה במסגרת הקורפוס הקנדי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצטרפה קנדה שוב למלחמה לצד בעלות הברית, ובדצמבר 1939 כבר נשלחה לבריטניה הדיוויזיה הקנדית ה-1, אשר נכללה במסגרת הקורפוס ה-7 של צבא בריטניה והגנה יחד עמו על דרום אנגליה מול האיום של פלישת הגרמנים מצרפת הכבושה. במהלך המחצית השנייה של 1940, עלה מאוד מספר החיילים הקנדים שהוצבו בבריטניה, עקב הגעתה של הדיוויזיה הקנדית ה-2. בשל כך, מפקדי צבא קנדה החליטו להקים יחידה קנדית עצמאית בסדר גודל של קורפוס, על מנת להדגיש את תרומתה של קנדה למאמץ המלחמתי. הקורפוס הקנדי הוקם ב-24 בדצמבר 1940, בפיקודו של אנדרו מק'נוטון. קציני המטה של הקורפוס היו בתחילה בריטים, אולם בהדרגה הם הוחלפו בידי קצינים קנדים. עם זאת, התוכנית הקנדית הייתה להגדיל את הצבא עד חמש דיוויזיות, והוחלט להקים את הארמייה הקנדית ה-1. זו הפעם היחידה בהיסטוריה שפעלה ארמייה בשירות צבא קנדה. ב-6 באפריל 1942 פורק הקורפוס הקנדי, ועל בסיסו הוקם הקורפוס ה-1. לוטננט גנרל אנדרו מק'נוטון (24 בדצמבר 1940 - נובמבר 1941) מייג'ור גנרל ג'ורג' פרקש (נובמבר 1941 - 23 בדצמבר 1941) לוטננט גנרל הארי קריראר (23 בדצמבר 1941 - 6 באפריל 1942)
יצחק חזן

הרב יצחק חזן (ט"ו בניסן ה'תרע"ט, 15 באפריל 1919 - א' באייר ה'תש"ן, 26 באפריל 1990) היה רב, פוסק הלכה, דיין בבית הדין הרבני בקזבלנקה, אב"ד בעיר חיפה, וחבר בית הדין הגדול בירושלים. נולד בכפר אלמנצוריה שבעמק דרעא במרוקו לחכם מאיר ומסעודה. מצד אמו הוא משתייך למשפחת אביטן, והוא קרוי על שם סבו, הרב יצחק אביטן. בשנת 1936 נשלח ללמוד תורה בעיר מקנס, שם למד בישיבתו של הרב ידידיה טולדנו. כמו כן הוא ינק הרבה תורה ממורו הרב מאיר טולדנו. בשנת 1940 הוסמך לשוחט ובודק על ידי הרב יהושע ברדוגו. באותה שנה חזר לכפר הולדתו וכיהן כרב הקהילה תחת אביו, במשך שמונה שנים. בתקופה זו למד עם הרב שמעון דיין, שלאחר פטירתו סייע להוציא את ספר תשובותיו 'זהב שבא'. בשנת 1941 נשא לאשה את עיישה ממשפחת ריווח. לאחר שהתחתן התמנה על ידי הרב משה זריהן לתפקיד מסדר הגיטין של כל מחוז דרעא, ומפקח ראשי לכל מסדרי הנישואין וסופרי בית הדין במחוז. בין השנים 1948–1953 לימד תורה בישיבת אוצר התורה בקזבלנקה. בשנת 1954 הוסמך לדיינות על ידי הרב שאול אבן דנאן – רבה הראשי של יהדות מרוקו, והתמנה לכהן כדיין באגדיר למשך כחצי שנה. אחר שסיים את תפקידו באגדיר, זומן לכהן כדיין בבית הדין המרכזי בקזבלנקה. בתפקיד זה ישב עם הרב שלום משאש – הראב"ד, הרב משה מלכה – סגן הראב"ד, הרב חיים רפאל שושנה והרב רחמים בן עמארה. תפקידו העיקרי בבית הדין היה סידור הגיטין. ב-21 באוגוסט 1967 (ט"ו באב ה'תשכ"ז) עלה לארץ ישראל, ועבר מבחנים מחודשים בהכשרת דיינים על ידי מועצת הרבנות הראשית לישראל. במבחן זה, הרב חזן ציטט מילה במילה את לשונו של הבית יוסף ועורר את חשדם של בוחניו שאילצו אותו לעבור בחינה נוספת בעל פה. על מסמך הסמכתו חתומים הרב יוסף שלום אלישיב והרב קרליץ שכתבו :”נבחן על ידינו בכתב ובעל פה ולשון השולחן ערוך ומפרשיו בהלכות אלו שגורים על לשונו”. כמו כן הסמיכוהו בכתב הרב יצחק נסים והרב איסר יהודה אונטרמן. בשנת 1969 התמנה הרב יצחק לדיין בבית הדין בחיפה עד לשנת 1988 וקבע את מגוריו בקריית שמואל. בשנת 1980 ייסד שם את כולל "בית יוסף". בשנת 1988 הצטרף לבית הדין הגדול בירושלים עד לפרישתו שהייתה כחודש ימים לפני פטירתו. הלך לעולמו ב-26 באפריל 1990 (א' באייר ה'תש"ן). בנו הוא הרב שמואל חזן – דיין בבית הדין הרבני, תל אביב. יחוה דעת – ג' כרכים, שאלות ותשובות על ארבעת חלקי השולחן ערוך (חלק א - תשל"ד, חלק ב - תש"מ, חלק ג - תשנ"א). ריח הגט – הלכות גיטין. חכמת יצחק – כללים לכתיבת השמות בגט, סדר הגט ונוסחו. באר לחי ליצחק ריח – פירושים על התורה. לרוץ אורח כה לחי – פירוש על הגדה של פסח הרב חזן גם ערך את הספר זהב שבא של הרב שמעון דיין לאחר פטירתו. יצחק חזן, יחוה דעת, חלק א', ירושלים, תשס"ח (הקדמת המחבר עמ' 15). שמעון וענונו, ארזי הלבנון, ירושלים, 2006. עמ'1292-1291. מדיה וקבצים בנושא יצחק חזן בוויקישיתוף הרב יצחק חזן באתר "החכם יומי". יצחק חזן, באתר "החכם היומי" יצחק בן מאיר חזן (1919-1990), דף שער בספרייה הלאומית
פארקים וגנים בעיר ניו יורק

בעיר ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית, מספר רב של שמורות טבע, גנים ציבוריים ופארקים. 1. פארק מפרץ פלהאם, הברונקס, 11.2 קמ"ר. 2. החגורה הירוקה של סטטן איילנד, סטטן איילנד, 7.2 קמ"ר. 3. פארק פלאשינג מדוז, קווינס, 5.1 קמ"ר. 4. פארק ואן קורטלנד, הברונקס, 4.6 קמ"ר. 5. סנטרל פארק, מנהטן, 3.4 קמ"ר. 6. פארק פרש קילז, סטטן איילנד 3.3 קמ"ר. 7. פארק מרין, ברוקלין, 3.2 קמ"ר. 8. פארק ברונקס, הברונקס, 2.9 קמ"ר. 9. פארק אלי פונד, קווינס, 2.7 קמ"ר. 10. טיילת פרנקלין ד. רוזוולט, סטטן איילנד, 2.6 קמ"ר. פארק ברונקס פארק הנרי הדסון פארק ואן קורטלנד פארק יוליוס ריצ'מן (בעבר נקרא פארק אקו) פארק מפרץ פלהאם פארק קרוטונה פארק מיל פונד פארק אוולס הד פארק מרין פארק מקקארן פארק סאנסט פארק פרוספקט פארק פורט גרין פארק הזיכרון לשואה האי רנדלס האי וורד היי ליין כיכר יוניון כיכר מדיסון סנטרל פארק פארק בולינג גרין - הפארק העתיק בעיר ניו יורק. פארק בטרי פארק בנט פארק בריינט פארק ג'. הוד רייט פארק גבעת אינווד פארק ג'ון ג'יי פארק גרמרסי פארק הזיכרון מרקוס גארבי פארק הדסון ריבר פארק היי ברידג' פארק כיכר וושינגטון פארק כיכר טומפקינס פארק מורנינגסייד פארק איסט ריבר פארק סטובסאנט פארק סיטי הול פארק סנט ניקולס פארק פורט וושינגטון פארק פורט טריון פארק פיילי פארק ראלף באנץ' פארק ריוורסייד פארק קולקט פארק קרל שורז פארק שרה ד. רוזוולט פארק אלי פונד פארק אסטוריה פארק ג'ייקוס רייס פארק פורסט פארק פלאשינג מדוז פארק קיסנה פארק קנינגהאם החגורה הירוקה של סטטן איילנד טיילת פרנקלין ד. רוזוולט כיכר אמונדסן פארק אוסטן האוס פארק בלו הרון פארק בראדיס פארק וילוברוק פארק וולפס פונד פארק למון פארק סילבר לייק פארק פרש קילז פארק קונפרנס האוס פארק קלואוב לייק מחלקת הפארקים והנופש של ניו יורק- מפה אינטראקטיבית
דניאל קייסי

דניאל קייסי (באנגלית: Daniel Casey; נולד ב-1 ביוני 1972) הוא שחקן אנגלי המוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד סמל בילוש גאווין טרוי, עוזרו הראשון של פקד טום ברנבי, בשש העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "רציחות במידסומר". קייסי נולד בסטוקטון-און-טיס. אביו הוא לוק קייסי, עיתונאי ושדרן בטלוויזיה. הוא למד בגריי קולג' באוניברסיטת דרהאם וסיים תואר ראשון בספרות אנגלית לפני שפנה לקריירת משחק. קייסי ידוע מגילום דמותו של סמל בילוש גאווין טרוי בסדרה הבלשית "רציחות במידסומר", ובהופעתו בתפקיד אנתוני קוקס בסדרת הדרמה "ידידינו בצפון". ב-20014 שיחק בתפקיד הכבאי טוני בארנס בסדרה של רשת ITV בשם "Steel River Blues". עוד כיכב בתפקיד אורח בסדרה "M.I. High". ב-2010 הופיע קייסי בפרק בסדרה "המפקח ג'ורג' ג'נטלי", וב-2011 בפרק בסדרה "Marchlands". ב-2012 ושוב ב-2014 השתתף בסדרת הדרמה הרפואית "חדר מיון". בתחילת 2016 הצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון הוותיקה "קורוניישן סטריט". באוקטובר 2005 התחתן קייסי עם אלי (Ellie). לבני הזוג יש שני בנים, רפרטי ומילו. הם חיים בסאסקס. דניאל קייסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל קייסי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) הפרופיל של דניאל קייסי "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-20 באוגוסט 2008. נבדק ב-2008-08-25. {{cite web}}: (עזרה); (עזרה)
אלן פינקרטון

אלן פינקרטון (באנגלית: Allan Pinkerton;‏ 21 ביולי 1819 - 1 ביולי 1884) חוקר פרטי אמריקאי וראש השירות החשאי של ארצות הברית תחת הנשיא אברהם לינקולן בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. פינקרטון נולד בגלאזגו שבסקוטלנד לוויליאם פינקרטון, סמל משטרה סקוטי, ואשתו איזבל. בגיל 10, לאחר מות אביו, עזב את בית הספר, אך המשיך ללמוד בכוחות עצמו, ובין היתר, היה קורא ספרים ברעבתנות. בנוסף, רכש מקצוע כחבתן, והיה פעיל בשורות התנועה הצ'רטיסטית. הוא היגר בשנת 1842 לארצות הברית שם התיישב בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי. תחילה עבד כחבתן, והחל מ-1846 כסגן השריף המקומי. פינקרטון היה מתנגד לעבדות, היה חבר בתנועה כנגד העבדות ולתקופה מסוימת אף סייע בהברחת עבדים שחורים מהדרום. ב-1850 הוא יסד את חברת החקירות פינקרטון שסייעה בפיצוח מספר מעשי שוד של רכבות. על החברה הוטלה המשימה לאבטח את הנשיא אברהם לינקולן בין השנים 1861–1862. במסגרת תפקידו פינקרטון סיכל ניסיון התנקשות בלינקולן בעיר בולטימור בעת שהיה בדרכו להשבעתו לכהונתו הראשונה כנשיא. פינקרטון מונה כראש השירות החשאי האמריקני בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית, ולעיתים יצא לשליחויות בעצמו, מחופש לחייל של הקונפדרציה. באחת משליחויות אלה כמעט שנתפס, אך הצליח להימלט בעור שיניו. אחרי המלחמה פינקרטון הרחיב את חברתו לערים נוספות בארצות הברית. כיום זו חברת החקירות הוותיקה והגדולה בארצות הברית. פינקרטון נפטר ב-1 ביולי 1884 בשיקגו אחרי שהחליק ברחוב ונשך את לשונו, מה שגרם לזיהום. לאחר מותו עבר ניהול החברה לידי שני בניו, רוברט וויליאם. מדיה וקבצים בנושא אלן פינקרטון בוויקישיתוף אלן פינקרטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלן פינקרטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אלן פינקרטון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי

שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי (באנגלית: Fort Mojave Indian Reservation) היא שמורת אינדיאנים לאורך נהר הקולורדו, המשתרעת על שטח 95 קילומטרים רבועים באריזונה, 51 קילומטרים רבועים בקליפורניה ו-23 קילומטרים רבועים בנבדה. השמורה הוקמה ב-1870, והיא ביתם של קרוב ל-1,100 תושבים בני המוהאבי, שבט אינדיאני המוכר על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית. שלא כמקובל בשמורות אינדיאנים רבות אחרות באריזונה, בני המוהאבי חיים על פחות מ-50% משטח השמורה. המוהאבי החכירו את מרבית האדמה בבעלותם לחברות לגידול כותנה, תירס, וסויה המעסיקות לבנים ואמריקנים ממוצא מקסיקני. האתר של מצודת פורט מוהאבי לשעבר, שמ-1890 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 שימש כפנימייה וכקצה המזרחי של דרך מוהאבי (Mojave Road) שוכן בתחומי שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי. האזור היה מיושב ברציפות במשך אלפי שנים על ידי תרבויות שונות של עמים ילידים. שמורת האינדיאנים פורט מוהאבי הוקמה ב-1870 יותר מעשור לאחר שהצבא האמריקני הביס את בני השבט במלחמת מוהאבי והעימותים הצבאיים פסקו. השמורה משתרעת על שטחים לאורך נהר הקולורדו השייכים לשלוש מדינות סמוכות: אריזונה, קליפורניה ונבדה. ב-1890 הועבר מתחם פורט מוהאבי, השוכן בתחומי השמורה, ממחלקת המלחמה של ארצות הברית לידי הלשכה לענייני אינדיאנים. במשך עשרות שנים ועד תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 הפעילה הלשכה פנימייה לילדי האינדיאנים משבט מוהאבי ושבטים אחרים, בניסיון להטמיע את הצעירים בתרבות של הזרם המרכזי באמריקה. הם אולצו לדבר אנגלית ולחיות לפי כללי האמונה הנוצרית בעודם בבית הספר. הנכס הועבר לבעלות השמורה ב-1935. השמורה לא תחזקה את המבנים בכוונה מכיוון שהם היוו סמל לתקופה מכאיבה ביחסים עם ארצות הברית, ומצבם הידרדר. המוהאבי החכירו את שטחים נרחבים מהאדמה בבעלותם לחברות חקלאיות המגדלות אלפלפה, תירס וסויה. לבנים ואמריקנים ממוצא מקסיקני רבים מתגוררים במקום, ובני המוהאבי חיים על פחות מ-50% משטח השמורה. השבט מפעיל מ-1995 את מתחם בית המלון והקזינו Avi Resort & Casino בסמוך ללפלין בקצה הדרומי של נבדה, סמוך לגבול עם קליפורניה. ב-20 באוקטובר 2003 הודיע מנהל השמורה על הסכם בין השמורה למושל קליפורניה גריי דייוויס לאפשר הקמת קזינו מערבית לעיירה נידלס (על גדת הקולורדו מול האדמות בבעלות השמורה באריזונה בגדה ממול). השבט מפעיל חברת חשמל עצמאית (Aha Macav Power Service), המספקת שירותים גם ליישובים שמחוץ לשמורה. נכון ל-2012 הפעיל "המרכז לחינוך אינדיאני" (Center for Indian Education) באוניברסיטת המדינה של אריזונה "סדנאות ללומדי ודוברי השפה בשמורת האינדיאנים של פורט מוהאבי בצפון-מערב אריזונה, קליפורניה ונבדה. בפורט מוהאבי חיים כ-22 זקנים הדוברים מעט מוהאבי". על מיזם תחיית השפה אחראית המשוררת נטלי דיאז (Natalie Diaz). Official Tribe Website Fort Mojave Tribe, InterTribal Council of Arizona Avi Resort & Casino Aha Macav Power Service Pete Zrioka (2012-03-26). "Cultural conservation: keeping languages alive". Arizona State University News. Mary Jo Brooks (2012-06-20). "On Wednesday's NewsHour: Poet Natalie Diaz". Art Beat PBS NewsHour.
עונת 2010/2011 בלה ליגה

עונת 2010/2011 הייתה העונה ה-80 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-28 באוגוסט 2010 והסתיימה ב-21 במאי 2011. הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות. מליגת המשנה עלו ריאל סוסיאדד, לבאנטה והרקולס. ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-21 בתולדות המועדון ופעם השלישית ברציפות. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ריאל מדריד בסיכום מפגש כפול - 2:3, 2:2. אלמריה, הרקולס ודפורטיבו לה קורוניה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל), ריאל מדריד, שכבש 40 שערים. בנוסף לכך זכה רונאלדו גם בנעל הזהב האירופית. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: ויקטור ואלדס (ספרד ספרד), ברצלונה, שספג 16 שערים ב-32 משחקים. ואלדס זכה בתואר בפעם השלישית ברציפות. "פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק: אלברו נגרדו (ספרד ספרד), סביליה, שכבש 20 שערים. פרסי LFP: השחקן המצטיין: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה) השוער המצטיין: ויקטור ואלדס (ספרד ספרד) הבלם המצטיין: אריק אבידל (צרפת צרפת) הקשר המצטיין: צ'אבי (ספרד ספרד) אנדרס אינייסטה (ספרד ספרד) החלוץ המצטיין: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה) המאמן המצטיין: ז'וזפ גוארדיולה (ספרד ספרד) מדיה וקבצים בנושא עונת 2010/2011 בלה ליגה בוויקישיתוף נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
ליה פילוסוף

ליה פילוסוף (נולדה ב-19 בנובמבר 1991) היא שחקנית ישראלית. פילוסוף נולדה ב-19 בנובמבר 1991 לעיתונאית מירי חנוך ולמוזיקאי צוף פילוסוף. פילוסוף היא בוגרת תנועת התיאטרון גלי ישראל ובבית הספר למדה במגמת הקולנוע. בשנת 2006 שיחקה בסדרה "ראש גדול" את דמותה של גילי מרכוס, חובבת טניס שהוריה הדתיים מתנגדים בכל תוקף שתשחק טניס. בשנת 2009 שיחקה בסרט "ילדה גדולה" וגילמה את דמותה של שירה לצד רוני טל, שמעון מימרן ואריאלה מיניאלי. בשנים 2013–2014 שיחקה בסדרה "משיח" בתפקיד אורח אלה. בתיאטרון שיחקה בהצגות ילדים כגון "סוכר ילדים סדוכר", "מטרו-פלסטינה" עור לבן מסכות שחורות". ליה פילוסוף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ליה פילוסוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליה פילוסוף, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ליה פילוסוף, באתר levanahakim הפרויקט, צוות. "ילדה גדולה". נבדק ב-2017-01-21.(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2011/2012 בלה ליגה

עונת 2011/2012 הייתה העונה ה-81 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-27 באוגוסט 2011 והסתיימה ב-13 במאי 2012. הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה. על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות. מליגת המשנה עלו ריאל בטיס, ראיו ואיקאנו וגרנדה (לאחר 35 עונות בליגה השנייה והשלישית). ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-32 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ברצלונה בסיכום מפגש כפול בזכות חוק שערי חוץ- 2:3, 2:1. ראסינג סנטנדר, ספורטינג חיחון וויאריאל ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה), ברצלונה, שכבש 50 שערים. בנוסף לכך זכה מסי גם בנעל הזהב האירופית והפך לשחקן שכבש הכי הרבה שערים בשביל לזכות בפרס. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: ויקטור ואלדס (ספרד ספרד), ברצלונה, שספג 28 שערים ב-35 משחקים. ואלדס זכה בתואר בפעם הרביעית ברציפות. "פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק: רוברטו סולדדו (ספרד ספרד), ולנסיה, שכבש 18 שערים. פרסי LFP: השחקן המצטיין: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה) השוער המצטיין: איקר קסיאס (ספרד ספרד) הבלם המצטיין: סרחיו ראמוס (ספרד ספרד) הקשר המצטיין: צ'אבי אלונסו (ספרד ספרד) אנדרס אינייסטה (ספרד ספרד) החלוץ המצטיין: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה) המאמן המצטיין: ז'וזפ גוארדיולה (ספרד ספרד) אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2011/2012 בלה ליגה מדיה וקבצים בנושא עונת 2011/2012 בלה ליגה בוויקישיתוף נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
בן צעירי

בן צעירי (נולד ב-17 במאי 1992) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. אחיו הצעיר של הכדורגלן לירוי צעירי. צעירי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, וב-9 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 נגד הפועל תל אביב. עד תום עונת 2010/2011 שותף בסך הכל בחמישה משחקים בליגת העל, ובעונת 2011/2012 שותף במשחקי הקבוצה בגביע הטוטו, וערך עוד שתי הופעות בליגה. עד לסיום העונה שיחק עוד 4 משחקי ליגה. בינואר 2013 הושאל צעירי להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, במדיה ערך רק הופעה אחת בהפסד 1–2 להכח עמידר רמת גן במחזור הסיום של עונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הושאל להפועל פתח תקווה ובמדיה ערך 32 הופעות בליגה הלאומית וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל. לקראת עונת 2014/2015 חזר צעירי לסגל בני יהודה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-17 באוקטובר 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4-0 על מכבי אחי נצרת, ובתום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונת 2015/2016 ערך 22 הופעות בליגת העל, ובעונת 2016/2017 ערך 20 הופעות וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה. ב-6 ביוני 2017 הושאל צעירי למכבי נתניה, במדיה ערך 11 הופעות בכל המסגרות בעונת 2017/2018, ובסופה עזב את הקבוצה ושוחרר מבני יהודה. ב-27 בדצמבר 2018 חתם בהעברה חופשית בהפועל אשקלון. ב-26 ביוני 2019 חתם בהפועל אום אל-פחם, העולה החדשה לליגה הלאומית. בני יהודה תל אביב גביע המדינה: 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא בן צעירי בוויקישיתוף בן צעירי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל בן צעירי, באתר Transfermarkt בן צעירי, באתר Soccerway מיכאל וייסרמן, בן צעירי חתם בהפועל אשקלון, באתר דאבל פס, 27 בדצמבר 2018 יגאל גולדשטיין, ‏בן צעירי חתם בהפועל אום אל פחם, באתר ערוץ הספורט, 7 ביולי 2019
פראנס אמיל סילנפא

פראנס אמיל סילנפא (בפינית: Frans Eemil Sillanpää; ‏16 בספטמבר 1888 – 3 ביוני 1964), סופר פיני זוכה פרס נובל לספרות. סילנפא נולד בכפר "המנקיריו" (Hämeenkyrö) למשפחה ענייה מאוד, אך למרות זאת נשלח ללימודים בטמפרה (Tampere) ולאחר מכן עבר להלסינקי ללימודי רפואה. כבר בצעירותו החליט להתמסר לכתיבה ספרותית ובשנת 1913 עזב את הלסינקי וחזר לביתו הישן בכפר כדי להקדיש עצמו לכתיבה. סילנפא נחשב לגדול הסופרים הפינים במאה ה-20 ועל הכבוד שרוחש לו עמו ניתן ללמוד מכך שאסטרואיד שהתגלה על ידי אסטרונום פיני בשם Yrjö Väisälä נקרא על שמו 1446 Sillanpaa. הוא הלך לעולמו בגיל 76 בהלסינקי. סילנפא הוא הבולט בדור הסופרים הפינים שכולל גם את קוסקניאמי, לארין, יוהאני, ליננקוקסקי אקו וקיוסטי. בשנת 1939 הוענק לו פרס נובל לספרות "על הבנתו העמוקה ואמונתו המיוחדת במינה בתיאור חיי האיכרים והטבע של ארצו ועל תיאור ההשפעה ההדדית ביניהם". סילנפא פרסם שמונה רומנים וקבצים של מסות וסיפורים קצרים. כתיבתו מצטיינת בתיאורי הנוף המרהיבים והיא בעלת אופי אוטוביוגרפי. הוא מצטיין בתיאורים של ילדים ושל אנשים זקנים ואהדתו נתונה תמיד לחלשים, לסובלים, ל"מפסידנים". רק לעיתים נדירות מצליחים גיבוריו במעשיהם, לרוב הם כלי משחק בידי הגורל. כוחו רב בתיאור מצבי רוח של גיבוריו. הספרים העיקריים הם "העוני התמים", "דרך גבר", "השפחה סיליה" שהביאה לו את עיקר פרסומו, "המתים הצעירים" ו"אנשים בליל קיץ". הרומן "השפחה סיליה" הוא על תולדותיה של נערה שלאחר מות אביה הולכת לעבוד כפועלת חקלאית שכירה ואינה מאריכה חיים בגלל מחלה ממארת. שמש החיים Elämä ja aurinko יצא לאור בשנת 1916. Ihmislapsia elämän saatossa יצא לאור בשנת 1917 הירושה הדלה Hurskas kurjuus יצא לאור בשנת 1919. העוני התמים Rakas isänmaani יצא לאור בשנת 1919. Hiltu ja Ragnar יצא לאור בשנת 1923. Enkelten suojatit יצא לאור בשנת 1923. Omistani ja omilleni יצא לאור בשנת 1924. Maan tasalta יצא לאור בשנת 1924. Töllinmäki יצא לאור בשנת 1925. Rippi יצא לאור בשנת 1928. Kiitos hetkistä, Herra... יצא לאור בשנת 1930. השפחה סיליה Nuorena nukkunut יצא לאור בשנת 1931. דרך גבר Miehen tie יצא לאור בשנת 1932. Virranpohjalta יצא לאור בשנת 1933. אנשים בליל קיץ Ihmiset suviyössä יצא לאור בשנת 1934. המתים הצעירים Viidestoista יצא לאור בשנת 1936. Elokuu יצא לאור בשנת 1941. מדיה וקבצים בנושא פראנס אמיל סילנפא בוויקישיתוף פראנס אמיל סילנפא, באתר פרס נובל (באנגלית) פראנס אמיל סילנפא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פראנס אמיל סילנפא בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פראנס אמיל סילנפא, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנס אמיל סילנפה (1888-1964), דף שער בספרייה הלאומית פראנס אמיל סילנפא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פראנס אמיל סילנפא, באתר MusicBrainz (באנגלית) פראנס אמיל סילנפא, באתר Discogs (באנגלית)
רשיד גזאל

רשיד גזאל (בערבית: رشيد غزال, בצרפתית: Rachid Ghezzal; נולד ב-9 במאי 1992) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקיצוני בריזספור ובנבחרת אלג'יריה. רשיד גזאל במחלקת הנוער של ליון, ביולי 2010, עת היה בן 18, חתם על חוזה לחמש שנים במועדון. לאחר שנתיים בקבוצת המילואים של המועדון, מאמן הקבוצה הבוגרת, רמי גארדה, זימן את גזאל לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-4 באוקטובר במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית בניצחון 3–4 על קבוצת ליגת העל הישראלית, עירוני קריית שמונה. בעונת 2013/14 גזאל ספג פציעה בגבו שהשביתה אותו לחצי שנה. הוא שב מהפציעה, אך לא זכה לדקות משחק עד לתום העונה. את עונת 2015/16 סיים גזאל עם 8 שערים ו-8 בישולים ב-29 משחקים ליגה. ב-7 באוגוסט 2017 גזאל חתם במונקו על חוזה לארבע שנים. ב-5 באוגוסט 2018 חתם גזאל בלסטר סיטי לארבע שנים. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל גזאל לפיורנטינה לעונה אחת. ב-5 באוקטובר 2020 הושאל גזאל לבשיקטש. ב-12 באוגוסט 2021 חתם גזאל בבשיקטש באופן קבוע לשלוש שנים לגזאל, יליד צרפת ובן למשפחה ממוצא אלג'יראי, הייתה את הבחירה לשחק בנבחרת צרפת, אך העדיף לשחק בנבחרת אלג'יריה. בשנת 2013 הוא זומן לנבחרת צרפת עד גיל 20 בטורניר טולון ורשם מספר הופעות. את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת של אלג'יריה הבקיע במרץ 2016 מול נבחרת אתיופיה. רשיד הוא האח הצעיר של הכדורגלן עבד אל-קאדר גזאל. מדיה וקבצים בנושא רשיד גזאל בוויקישיתוף רשיד גזאל, באתר Transfermarkt רשיד גזאל, באתר Soccerway רשיד גזאל, באתר BDFutbol רשיד גזאל, באתר WorldFootball.net רשיד גזאל, באתר National Football Teams רשיד גזאל, באתר FootballDatabase.eu הפרופיל של גזאל באתר הרשמי של ליון Rachid Ghezzal Signs For Beşiktaş On Loan, www.lcfc.com (באנגלית) Rachid Ghezzal, Beşiktaş’ta, bjk.com.tr Yuvana Hoş Geldin Rachid Ghezzal, ‏ bjk.com.tr
מווה ארנה

מווה ארנה (בגרמנית: MEWA Arena) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מיינץ שבגרמניה, המשמש את קבוצת מיינץ 05 במשחקיה הבינתיים. האצטדיון בעל תכולה של 34,034 צופים, מתוכם כ-20,000 מקומות ישיבה, והיתר ביציעי עמידה. במשחקים בינלאומיים, בהם יציעי עמידה אינם אפשריים, תכולת האצטדיון עומדת על כ-27,000 מקומות ישיבה. האצטדיון ממוקם בכניסה המערבית של העיר, בסמוך לאוניברסיטת מיינץ. האצטדיון נחנך בשנת 2011 והחליף את ברוכווגשטדיון בתור אצטדיונה הביתי של הקבוצה. בשנים 2011–2016 נקרא האצטדיון "קופאס ארנה", על שם חברת ביטוח האשראי הצרפתית. בשנים 2016–2021, נקרא "אופל ארנה", על שם אופל, בתור נותנת החסות של האצטדיון. החל משנת 2021 נקרא "מווה ארנה", על שם חברת הטקסטיל הגרמנית MEWA Textil-Service. האצטדיון נחנך ביולי 2011 כשאירח טורניר טרום עונה בשם Ligatotal!-cup, בהשתתפות הקבוצות מיינץ 05, המבורג, בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן. בטורניר זכתה בורוסיה דורטמונד לאחר שגברה במשחק הגמר על המבורג בתוצאה 2-0. האצטדיון ממוקם ברחוב הנקרא על שמו של אויגן סלומון, מייסדה היהודי של הקבוצה שנרצח באושוויץ ב-1942. חזית האצטדיון האצטדיון ממבט על האצטדיון וסביבתו ממבט על מדיה וקבצים בנושא מווה ארנה בוויקישיתוף מווה ארנה באתר הרשמי של מיינץ 05 פירוט התוצאות באתר flashscore.com
920-929 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 929 - 920 לפני הספירה 928 לפנה"ס - שלמה המלך נפטר ומוחלף על ידי בנו רחבעם. ממלכת ישראל המאוחדת מתפלגת, בעקבות הקמת ממלכת ישראל על ידי עשרת השבטים בהנהגת ירבעם בן נבט. 925 לפנה"ס - כיבוש צבאי של חלקים מארץ ישראל על ידי שושנק הראשון, מלך מצרים. 922 לפנה"ס - אשורקון הראשון מחליף את אביו, שושנק הראשון, ומתמנה למלך מצרים. 922 לפנה"ס - פורבס, ארכון אתונה, מת לאחר שלטון שנמשך כ-30 שנה. הוא מוחלף על ידי בנו מגאקלס. 920 לפנה"ס - מעבר נוגה על פני השמש מתרחש. שלמה מלך ישראל. רחבעם מלך יהודה. ירובעם בן נבט מלך ישראל. אשור-דן השני מלך אשור. מדיה וקבצים בנושא 920-929 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאופטולמוס

נאופטולמוס (ביוונית עתיקה: Νεοπτόλεμος, "לוחם חדש"; ידוע גם בכינויו פירוס, Πύρρος, "אדום") הוא בנו של אכילס במיתולוגיה היוונית. בנם של אכילס ודידאמיה (אנ'), בתו של ליקומדס (אנ'), מלך סקירוס. הוריו נפגשו כאשר פלאוס (אנ') ותטיס, הוריו של אכילס, רצו להרחיקו מגורלו הרע שנמסר מנבואה. לפיכך, הם החביאו את אכילס בחצר המלך ליקומדס כמשרת. אהבתם של אכילס והנסיכה דידאמיה הביאה ללידתו של נאופטולמוס. עוד בזמן הריונה של דידאמיה, אודיסאוס סיפר לאכילס על מלחמת טרויה ואכילס נאלץ לצאת למלחמה, שם מצא את מותו מחיציו של פאריס. הלנוס (אנ'), בנו של פריאמוס מלך טרויה, היה בעל יכולות נבואיות ואולץ בידי היוונים לגלות כיצד ינצחו במלחמה. הוא מסר להם שיצטרכו את נאופטולמוס, שהצטרף ללוחמים אשר הסתתרו בסוס העץ הטרויאני. נאופטולמוס כרת לפריאמוס את הראש, זרק את סקמאנדריוס/אסטיאנקס (אנ'), בנו של הקטור, מעבר לחומות טרויה, והפך את אנדרומאכה אשת הקטור לפילגשו ולקח עוד כמה שבויים, כגון הלנוס. באודיסיאה, פוגש אודיסאוס באכילס בארץ המתים וממלא את אכילס גאווה כאשר הוא מספר לו על מעשיו של נאופטולמוס בנו במלחמה. לאחר המלחמה, נאופטולמוס הפך למלך אפירוס. הוא רצה לשאת לאישה את הרמיוני (אנ') בת מנלאוס והלנה, מלך ומלכת ספרטה, חברים עיקריים במלחמת טרויה, שלקראת סופה ואחריה הכירו את נאופטולמוס. היא הייתה מאורסת בידי סבה טינדראוס לדודנה אורסטס, אולם אביה הבטיח לה את נאופטולמוס. לבסוף היא נישאה לאורסטס, אך כשהזכיר לו נאופטולמוס את הבטחתו היא מיד נלקחה מבעלה וניתנה לו. אורסטס כעס ורצח אותו. עצמות נאופטולמוס פוזרו בדרך לאפירוס. מזוגיותו עם אנדרומאכה נולד לו בנו היחיד מולוסוס (אנ'), שעל פי מיתוס היה אב קדום של אלכסנדר מוקדון. מדיה וקבצים בנושא נאופטולמוס בוויקישיתוף נאופטולמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.