laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רעיון יוון הגדולה

רעיון יוון הגדולה, מֶגָלִי אִידֶאָה (ביוונית: Μεγάλη Ιδέα, "הרעיון הגדול" או "רעיון הגדוּלה") הוא חזון אירדנטי לאומי יווני להחזיר את האימפריה הביזנטית לגדולתה, ולכונן מדינה בשליטת יוון שתכלול את כל האוכלוסייה היוונית הנוצרית, כולל זו שנותרה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית לאחר מלחמת העצמאות של יוון (1821–1828), ובירתה תהיה קונסטנטינופול (כיום איסטנבול). יוון הגדולה תחלוש על מערב וצפון אסיה הקטנה (חופי הים התיכון והים השחור), מקדוניה היוונית ומקדוניה הצפונית, דרום אלבניה (אפירוס ההיסטורית), דרום בולגריה (רומליה המזרחית), קפריסין וכל איי הים היוני והים האגאי, כולל כרתים. היא תהייה "יוון של שתי היבשות וחמשת הימים": אירופה ואסיה, הים היוני, הים האגאי, הים השחור, ים מרמרה והים הלובי. את הביטוי טבע ראש ממשלת יוון, יואניס קולטיס, בנאום שנשא ב-11 בינואר 1844 בו טען שכל היוונים נולדו חופשיים ושווים בין אם הם חיים בטריטוריה שבשליטת יוון ובין אם מחוץ לה. הביטוי היה חדש אבל המושג היה נטוע עמוק בנפש היוונית וטופח במשך 624 שנות השלטון הטורקי על ידי נבואות וחזיונות על האימפריה שתשוב לקדמותה. החזון הוביל את הפוליטיקה היוונית הפנימית במאת שנות העצמאות הראשונות שלה, ושימש את יוון בזירה הבינלאומית על מנת להגדיר את שאיפותיה במרחב. הרעיון דעך בציבוריות היוונית לאחר "הקטסטרופה באסיה הקטנה", כפי שמכונה ביוון התבוסה ב-1922 במלחמת יוון–טורקיה, וחילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה, במסגרתם התכנסה רוב האוכלוסייה היוונית-נוצרית בשטח יוון הריבונית. השטח המצומצם של יוון בעת קבלת העצמאות הורחב במספר שלבים, בהתאם לרעיון יוון הגדולה. בשנת 1864 נחתם הסכם לונדון שהעביר את האיים היוניים משליטת האימפריה הבריטית לשליטת יוון. ב-1881 הועברה תסליה (צפון יוון) משליטת האימפריה העות'מאנית לשליטת יוון, במסגרת הסכם קונסטנטינופול שסיים שש שנות סכסוך גבול יווני-עות'מאני. הסכם בוקרשט שנחתם עם סיום מלחמות הבלקן ב-1913 העביר לשליטת יוון את אפירוס, דרום מקדוניה, דרום בולגריה, סלוניקי, קוואלה והאיים האגאיים המזרחיים. הסכם סֶוְור, שנחתם לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה העביר לשליטת יוון את מובלעת איוניה סביב איזמיר ואת תרקיה (החלק האירופי של טורקיה שבירתו אדריאנופול (אדירנה)). חלקים אלה חזרו לשלטון טורקי בהסכם לוזאן ב-1923. האיים הדודקאנסיים הועברו משלטון איטלקי ליוון במסגרת הסכם השלום בין יוון ואיטליה שסיים את מלחמת העולם השנייה. בשנת 2012 הכריזה מפלגת השחר הזהוב על החייאת הרעיון ועל הכוונה לחדש את האימפריה הביזנטית על ידי יצירת מדינה יוונית-נוצרית שבירתה קונסטנטינופול (איסטנבול). מדיה וקבצים בנושא רעיון יוון הגדולה בוויקישיתוף Vladislav B. Sotirović, “Megali Idea” And Greek Irredentism In The Wars For A Greater Greece, 1912−1923 the megali idea the dream to restore byzantium Emanuele Bovio Regano, The Development of the Megali Idea through the History of Greece the constitutional ideas of el venizelos and mustafa kemal Building the nation, 1832–1913, באתר אנציקלופדיה בריטניקה the night before the dawn historical roots of greek fascism Megali Idea – Expanding the Modern Greek State Greek far-right leader vows to ‘take back’ İstanbul, İzmir
תחנת מיאקינינו

תחנת מיאקינינו (ברוסית: Мякинино) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ארבטסקו פוקרובסקאיה. ממוקמת בעיר קרסנוגורסק במחוז מוסקבה. התחנה נפתחה ב-26 בדצמבר 2009 וקרויה על שם הכפר מיאקינינו. מיאקינינו היא התחנה הראשונה של המטרו במוסקבה שנבנתה מחוץ לגבולות המינהליים של מוסקבה, והראשונה בהיסטוריה של בניית המטרו ברוסיה שהקמתה מומנה על ידי הון פרטי. מדיה וקבצים בנושא תחנת מיאקינינו בוויקישיתוף http://crocusgroup.com/objects/myakinino/ ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Love I'm Given

Love I'm Given (בעברית: אהבה שנותנים לי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אלי גולדינג. השיר יצא לאור ב-19 באוגוסט 2020 על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס, כסינגל השמיני מתוך האלבום Brightest Blue. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של גולדינג ב-19 באוגוסט 2020, בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ ניתן לראות את גולדינג בתוך טבעת אגרוף במהלך הנעילה. את הסרטון ביימה ריאן ווייט, שביימה גם את הווידאו קליפ "Flux". סרטון השיר "Love I'm Given" באתר יוטיוב Love I'm Given, נבדק ב-2020-05-21 Ellie Goulding – Slow Grenade (באנגלית), נבדק ב-2020-05-21 Ellie Goulding - Love I’m Given (Official Video), נבדק ב-2020-08-19 Slow Grenade Ellie Goulding, נבדק ב-2020-06-13
Our Song (שיר של אן-מארי ונייל הורן)

"Our Song" (בעברית: "השיר שלנו") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האנגלייה אן-מארי, בהשתתפות הזמר האירי נייל הורן. השיר יצא לאור ב-21 במאי 2021, על ידי חברות התקליטים אסיילום רקורדס, מייג'ור טום ווורנר, כסינגל שלישי מתוך אלבומה של אן מארי Therapy. באוקטובר 2020, פרסמה אן-מארי בעמוד האינסטגרם שלה שהיא נמצאת באולפן הקלטות עם נייל הורן; בסופו של דבר הם כתבו שלושה שירים יחד. ב-13 במאי 2021, הכריזו ביחד אן-מארי והורן על צאת השיר כאשר פרסמו הצצה לקליפ בחשבון הטוויטר שלהם. על מנת לקדם את השיר "Our Song", אן-מארי והורן הופיעו יחד בתוכנית הרדיו "BBC Radio 1's Big Weekend". ובתוכנית האירוח "The Jonathan Ross Show". וגם בתוכנית האירוח "The Tonight Show Starring Jimmy Fallon". הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על יד מייקל הוליק והועלה לערוץ היוטיוב של מארי בשידור חי ב-21 במאי 2021, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. בקליפ ניתן לראות את אן-מארי והורן כאוהבי בוני וקלייד כשהם בורחים מהמשטרה ברכב היגואר XK120. מידע על הסינגל "Our Song" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Our Song" באתר Genius סרטון השיר "Our Song" באתר יוטיוב פיליפ פלסטד, דן קורווין, אן-מארי ניקולסון, בן קון, ניאל הורן, פיט קלהר, טום בארנס Real-Life Martial Arts Champ Anne-Marie Isn't Playing in Video for KSI & Digital Farm Animals Collab, billboard, ‏2020-07-17 (באנגלית) Inside Niall Horan & Anne-Marie's Friendship & Musical Collaboration, capitalfm, ‏2021-05-14 (באנגלית) Niall Horan Reveals 'Our Song' Collab With Anne-Marie Is 'Finally Happening,' Offers a Sneak Peek, billboard, ‏2021-05-13 (באנגלית) Anne-Marie (ft. Niall Horan) - Our Song (Radio 1's Big Weekend 2021), youtube, ‏2021-05-28 (באנגלית) One Direction: Niall Horan reveals behind-the-scenes reunion talks, express, ‏2021-05-28 (באנגלית) Anne-Marie & Niall Horan Perform Our Song | The Jonathan Ross Show, נבדק ב-2021-06-20 Anne-Marie x KSI x Digital Farm Animals - Don’t Play [Official Music Video], סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:19) WATCH: Anne-Marie, Niall Horan Debut 'Our Song' Video, iheartradio, ‏2021-05-21 (באנגלית) Anne-Marie teases second Niall Horan collaboration after playing Bonnie & Clyde-style lovers, metro, ‏2021-05-25 (באנגלית) Anne-Marie & Niall Horan 'Our Song' by Michael Holyk, promonews, ‏2021-05-26 (באנגלית) Don't Play - Anne-Marie x KSI x Digital Farm Animals, Apple Music (באנגלית) "Hot/Modern/AC Future Releases". All Access. אורכב מ-המקור ב-24 במאי 2021. נבדק ב-24 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Our Song (Luca Schreiner Remix) – Single by Anne-Marie & Niall Horan on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-18 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Our Song (Acoustic) – Single by Anne-Marie & Niall Horan on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-18 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Our Song (Moka Nola Remix) – Single by Anne-Marie & Niall Horan on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-2 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Top 40/M Future Releases". All Access. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2021. נבדק ב-22 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Our Song (Just Kiddin Remix) – Single by Anne-Marie & Niall Horan on Apple Music". Apple Music. נבדק ב-2 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה)
שונקאד

שונקאד (בהונגרית: Sonkád) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מתקופת הברונזה. יהודים חיו בשונקאד בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא שונקאד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שונקאד "שונקאד", באתר JewishGen (באנגלית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי שונקאד שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
תחנת קוטלניקי

תחנת קוטלניקי (ברוסית: Котельники) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה. היציאות מהתחנה מובילות לרובע ויחינו-ז'ולבינו במוסקבה, הערים ליוברצי (אנ') וקוטלניקי (אנ'), שעל שמה נקראת התחנה. התחנה נפתחה ב-21 בספטמבר 2015 והיא התחנה הדרומית הסופית של הקו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה. קוטלניקי היא התחנה הראשונה של קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה, שיש לה יציאות במחוז מוסקבה, והיחידה במטרו של מוסקבה שיש לה יציאות בשלוש ערים. לובי התחנה מדיה וקבצים בנושא תחנת קוטלניקי בוויקישיתוף https://www.m24.ru/articles/metro/21092015/85294 ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאיה (מיתולוגיה)

מאיה (יוונית עתיקה: Μαία), במיתולוגיה היוונית היא הבכירה שבפליאדות, שבע בנות אטלס ופלאיונה. מאיה הייתה הבכורה, והיפה שבהן. בגלל שהייתה ביישנית, היא חיה במערה בקילנה. זאוס התאהב בה מרוב יפייה, התגנב אליה למערה בלילה. היא הרתה לו וילדה את האל הרמס. מאיה גידלה גם את התינוק ארקאס שחולץ מבטן אמו, הנימפה, קליסטו, בעודה גוועת מהחץ שארטמיס ירתה בה. זאוס, שהציל את התינוק הביאו למאיה. אחרי שהרמס נולד, מאחר שמדובר בתינוק חכם מאוד, הוא הסתובב בחצר באזור המערה שלהם. הוא מצא צב ליד הגדר ועשה ממנו את הנבל הראשון. אחר כך מאחר שחשק באכילת בשר, גנב את הפרות של אפולו, ואחר כך נתן לאפולו את הנבל בתור פיצוי על הפרות.. מקבילתה הרומאית היא מאיה מאייסטאס (Maia Maiestas), הנקראת גם פאונה (Fauna), אופס (Ops) והאלה הטובה (Bona Dea). האלה מאיה הרומאית היא אלת האביב והפריון, על שמה נקרא חודש מאי, שהימים הראשון והחמישה-עשר בו הוקדשו לה. מאיה נקשרה גם לאל וולקן, ובאחד בחודש הקריב כהן וולקן לכבודה חזירה הרה, קורבן הראוי לאלת אדמה כמו "האלה הטובה". האלה מאיה הייתה אלת נשים בלבד, וגברים לא הורשו להיכנס למקום הפולחן שלה. האסטרואיד 66 Maja (אנ') שהתגלה על ידי הוראס טאטל, נקרא על שמה. רוזמרטה שירים הומריים - המנונות / אפיגראמות / מלחמת הצפרדעים והעכברים. תרגם מיוונית שלמה שפאן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשט"ז-1956. מדיה וקבצים בנושא מאיה בוויקישיתוף http://www.pantheon.org/articles/m/maia.html אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, תל אביב, 2000, עמ' 16. המיתולוגיה היוונית, עמ' 40. אהרן שבתאי, המיתולוגיה היוונית, תל אביב, 2000, עמ' 16
מר איברהים

מר איברהים (בצרפתית: Monsieur Ibrahim) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 2003, בבימויו של פרנסואה דופירון, עם עומר שריף ופייר בולאנז'ה בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן והמחזה "מר איברהים ופרחי הקוראן" ("Monsieur Ibrahim et les fleurs du Coran") של אריק-עמנואל שמיט (2001). עלילת הסרט מתרחשת ברובע מעורב בפריז של שנות ה-60, עם זונות רחוב רבות ובו גרים יהודים, נוצרים ומוסלמים ובו מתפתחת ידידות אמיצה בן נער יהודי יתום, לבעל מכולת מוסלמי מבוגר. עומר שריף זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר ולפרס אהדת הקהל בפסטיבל הסרטים של ונציה. פייר בולאנז'ה זכה בפרס silver hugo לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בשיקגו. הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. משה/מואיז המכונה "מומו" (פייר בולאנז'ה) הוא נער יהודי בן 16 הגר עם אביו ברובע בפריז בו גרים יהודים, מוסלמים ונוצרים. אמו עזבה אותם כשהיה תינוק ואביו נמצא בדיכאון. מומו מנהל למעשה את משק הבית. הוא קונה את המצרכים במכולת של מר איברהים ולפעמים גם לוקח דברים ללא רשות. איברהים מבחין בזה אך לא מגיב כי לדבריו עדיף שיגנוב אצלו ולא במקומות אחרים שם ימצא עצמו בכלא כמו נערים אחרים מהשכונה. איברהם הוא אלמן טורקי מוסלמי סופי והוא מחבב את מומו כבנו. בגיל 16 מומו שובר את קופסת החיסכון שלו ובכסף הוא מקבל חינוך מיני ראשון אצל הזונות ברחוב. לרחוב ההומה מגיע צוות הסרטה עם כוכבת (איזבל אג'אני) וכולם מסתכלים עליה בהערצה ואיברהים נותן לה בקבוק מים חינם. מומו מחזר אחרי הנערה היהודיה מרים ויחסיהם יודעים עליות ומורדות. אביו של מומו מפוטר ועוזב את הבית; שוטר מודיע למומו כי אביו התאבד בהשליכו את עצמו לפני רכבת. אמו של מומו מגיעה לחפש אחריו אך מומו אומר לה שמומו אינו גר שם וכי שמו מוחמד. איברהים מאמץ באופן רשמי את מומו. הוא קונה רכב מהודר (סימקה ארונד ספורט), לומד נהיגה בעזרתו של מומו ומחליט לנסוע איתו לכפר הולדתו בטורקיה. הם מבקרים במסגד סופי וחוזים בריקוד המעגלי של המאמינים. בדרך לכפר קורית תאונה, הרכב מתהפך ואיברהים נפצע קשה ומת כשמומו לידו. הוא מוריש למומו את כל רכושו. בסוף רואים את מומו המבוגר יושב במכולת ומבחין בילד גונב אך לא מעיר לו. "מר איברהים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מר איברהים", באתר נטפליקס "מר איברהים", באתר AllMovie (באנגלית) "מר איברהים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מר איברהים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מר איברהים", באתר Metacritic (באנגלית) "מר איברהים", באתר אידיבי "מר איברהים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למר איברהים, באתר יוטיוב האתר של מר איברהים
ג'ורג' וייטינג פלאג

ג'ורג' וייטינג פלאג (באנגלית: George Whiting Flagg‏; 26 ביוני 1816 – 5 בינואר 1897) היה צייר אמריקאי של סצנות היסטוריות ותמונות ז'אנריות. הוא היה ממשפחה של אמנים בולטים. פלאג נולד ב-26 ביוני 1816 בניו הייבן, קונטיקט. הוא היה אחד משבעה ילדים שנולדו לראש עיריית ניו הייבן הנרי קולינס פלאג ומרתה (לבית ווייטינג) פלאג. שני האחים פלאג למדו ציור אצל דודם וושינגטון אלסטון. דרך אחותו רחל ובעלה הראשון אברהם, הוא היה דוד של אליס קלייפול גווין, שנישאה לקורנליוס ואנדרבילט השני בשנת 1867. באמצעות אחיו ג'ארד, הוא היה דודו של האדריכל ארנסט פלאג. עבודתו המוקדמת של ג'ורג' וייטינג פלאג כללה את הילד המאזין לסיפור, צעיר יווני, ויעקב ורחל ליד הבאר. ג'ורג' זכה בחסותו של לומן ריד, סוחר ואיש עסקים מניו יורק, שבאמצעותו בילה שלוש שנים בלימודים באירופה, ולאחר מכן התגורר במשך שש שנים בלונדון. ציורו המוקדם של ג'ורג' פלאג, "ליידי ג'יין גריי מתכוננת להוצאתה להורג", הפך אותו לצייר מפורסם. אולם תהילתו דעכה במהירות, מכיוון שהציור ההיסטורי הפך אופנתי בהדרגה. בין יצירותיו הידועות ביותר יש להזכיר את "עולי הרגל"; "הנחת הכבל האטלנטי", "וושינגטון מקבל את ברכת אמו", שנחרט לעיתים קרובות. "השומרוני הטוב" ו"קולומבוס והביצה" (1867). חלק מציוריו צוירו בעודו גר בלונדון. בשנת 1851 נבחר ג'ורג' ויטינג פלאג לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב. בהמשך חייו, ג'ורג' פלאג למד תאולוגיה אך בסופו של דבר חזר לציור, בעיקר דיוקנאות, במהלך שנותיו המאוחרות. פלאג התגורר בביתו ברחוב וסטמינסטר 12, באי ננטקט במסצ'וסטס. עד מותו בשנת 1897. הוא המשיך לצייר בסטודיו קטן ליד הבית. מעל האח בחדר השינה בקומה העליונה, פלאג שמר על עבודתו בשם "מי שממהר להיות עשיר לא היה תמים". ב-14 בפברואר 1849 נישא פלאג ללואיזה הנריקס. יחד הם היו הורים לארבעה ילדים, ג'ורג' פלאג נפטר ב-5 בינואר 1897 בננטקט, מסצ'וסטס. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' וייטינג פלאג בוויקישיתוף "DEATH LIST OF A DAY.; Morris Hirsch". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1897-01-12. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-05-31. Hannan, Caryn (2008). Connecticut Biographical Dictionary. State History Publications. p. 283 "MRS. VANDERBILT SR. DIES IN HOME AT 89; Widow of Financier, Long III Was a Leader in Brilliant Era of New York Society. DAUGHTERS AT BEDSIDE Her Life Was Unostentatious, Devoted to Her Family and Private Charities. SOCIETY LEADER OF A GENERATION AGO AND HER HOME THEN. MRS. VANDERBILT DIES IN HOME HERE". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1934-04-23. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-05-31. Flagg, Ernest (2013). Flagg's Small Houses: Their Economic Design and Construction, 1922. Courier Corporation. p. 97 Powell, Dara L. D.; Szápáry, Anthony (1986). The Flagg Family: An Artistic Legacy and the Provenance of a Collection: Essay and Catalogue by Dara L.D. Powell ; Introduction by Countess Anthony Szápáry. Milwaukee, WI: Burton & Mayer,
דג הקשת

דג הקשת (במקור: Der Regenbogenfisch) הוא ספר ילדים מאת הסופר השווייצרי מרכוס פיסטר. הספר תורגם ללמעלה מ-60 שפות ומכר מעל 30 מיליון עותקים. הוא זכה ב"פרס כריסטופר לספרות ילדים" ובפרס מועצת הילדים האמריקאית. הספר אף עובד לסדרת טלוויזיה מונפשת. דג הקשת הוא דג בעל קשקשים צבעוניים, נוצצים ומרהיבים. הדגים האחרים מאוד היו מעוניינים להיות בעלי קשקשים כמו שיש לו. יום אחד דג כחול קטן מבקש מדג הקשת אם הוא יכול להביא לו קשקשים בצבע כסף. הוא מסרב בדרך לא מנומסת. הדג הכחול מספר לדגים האחרים שדג הקשת הוא גס רוח ולא נחמד, כתוצאה מכך הדגים לא רוצים לשחק איתו יותר. חברו כוכב הים מציע לו ללכת לתמנון החכם על מנת לבקש עצה. כשהוא הולך למערה בה גר התמנון התמנון אומר לו שציפה לבואו. הוא מספר לו שהגלים סיפרו לו את סיפורו והוא נותן לו את עצתו שהוא חייב לחלוק עם הדגים האחרים את הקשקשים שלו. הוא אומר לו שהוא עלול כבר לא להיות הדג היפה ביותר, אך עם זאת הוא יילמד איך להיות שמח. דג הקשת אומר שהוא לא יכול לתת למישהו אחר את הקשקשים שהוא אוהב והתמנון נעלם בענן של דיו. כשדג הקשת פוגש את הדג הכחול הקטן בפעם השנייה הוא נותן לו קשקש בצבע כסף והוא רואה את שמחתו של הדג הכחול, לאחר מכן הוא פוגש את הדגים האחרים מחבורתו ומחלק לכל אחד מהם קשקש, לבסוף לכל לכל אחד מהדגים באוקיינוס יש קשקש כסף נוצץ אחד ודג הקשת מאושר אף על פי שנשאר לו רק קשקש אחד כמו לכולם. דג הקשת, באתר אגם הוצאה לאור דג הקשת תרגום חדש | צומת ספרים, באתר www.booknet.co.il
ינה ואמוש

ינה ואמוש (במקור ויינר, בהונגרית: Vámos Jenő; מישקולץ, 1 ביוני 1882 – בודפשט, 20 בינואר 1950) היה סוציולוג, וטרינר מחוזי מוכר, יועץ לבריאות בעלי חיים. ינה ואמוש נולד במשפחה יהודית כבנם של הרמן ויינר ושל מריה קליין. הוא סיים את לימודיו בשנת 1904 באוניברסיטה לרפואה וטרינרית בבודפשט, ובשנת 1920 קיבל גם דוקטור לרפואה כללית בווינה. בשנת 1909 הוא ייסד את כתב העת "הידיעון הווטרינרי", אותו גם ערך. הוא פרסם באופן קבוע בכתב העת "המאה העשרים". בשנת 1918 היה חבר במפלגה הרדיקלית האזרחית שהקים אוסקר יאסי ובאותה תקופה כתב את פרויקט מצע הרפורמה בקרקעות של המפלגה. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא היגר לווינה, משם שב להונגריה בשנת 1921. את מחקריו כתב בעיקר בתחום הסוציולוגיה החקלאית. מותו נגרם כתוצאה משבץ מוחי או התכווצויות בכליות. ב-22 באוקטובר 1905, בבודפשט, התחתן עם יולאן, בתם של איז'אק לוונביין ושל מריה אונגרליידר. בשנת 1932 הוא ואשתו המירו את דתם לנצרות קלוויניסטית. תזונה עירונית ורפורמת קרקעות (בודפשט, 1916) הוציא לאור את "ספר מפקחי הבשר" שנכתב במשותף עם מיהאי רונאי. ינה ואמוש במאגר הנתונים של מוזיאון הספרותי פטפי לקסיקון ביוגרפי הונגרי עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969 "Születési bejegyzése a miskolci izraelita hitközség születési akv. 88/1882. folyószáma alatt". Halálesete bejegyezve a Bp. XI. ker. állami halotti akv. 48/1950. folyószáma alatt. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1122/1905. folyószáma alatt".
תחנת נובוקוסינו

תחנת נובוקוסינו (ברוסית: Новокосино) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלינינסקאיה. התחנה נמצאת בעומק של 9 מטר מתחת לפני הקרקע. בתחנה ישנו מעבר לתחנת "ראוטובו" של קו 4 של הרכבת הפרברית של מוסקבה. היציאות מהתחנה מובילות לרובע נובוקוסינו במוסקבה, שעל שמה נקראת התחנה, ולעיר ראוטוב, שבמחוז מוסקבה. פתיחת התחנה התקיימה ב־30 באוגוסט 2012, עם עיכוב של חמש שעות משעת הפתיחה המקורית, בשעה 15:33. באירוע השתתף נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. נובוקוסינו הפכה לתחנה ה-186 של המטרו במוסקבה. לובי התחנה לובי התחנה מבפנים מדיה וקבצים בנושא תחנת נובוקוסינו בוויקישיתוף https://life.ru/p/100473 ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ינה זאדור

ינה זאדור (במקור עד 1919 צוקר, מחוץ להונגריה יוג'ין זאדור, בהונגרית: Zádor Jenő; באטאסק, 5 בנובמבר 1894 – לוס אנג'לס, 4 באפריל 1977) היה מלחין יהודי-הונגרי. כיום זכרו חי בעיקר כאחד המתזמרים והמלחינים הפוריים ביותר בתעשיית הקולנוע בהוליווד. ינה זאדור נולד במשפחה יהודית בעיירה בדרום טרנסדנוביה בממלכת הונגריה כבנם של יוז'ף צוקר, סוחר, ושל פאולה בירמן. הוא ניגן בפסנתר כווירטואוז כבר בילדותו. למד קומפוזיציה ומדע אצל המלחין האוסטרי ריכרד הויברגר (אנ') בווינה (באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה) ואצל מקס רגר בלייפציג (בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג) הוא קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת מינסטר. משנת 1922 לימד בקונסרבטוריון החדש בווינה, ומשנת 1935 באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בשל יהדותו, בהתקרב מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939 היגר לארצות הברית. הוא ניסה תחילה את האופרה שלו "כריסטופר קולומבוס" בניו יורק. אחר כך לימד בהוליווד משנת 1940 ותיזמר או הלחין את המוזיקה ליותר ממאה ועשרים סרטים. הוא היה עמיתו הקבוע של מיקלוש רוז'ה. בסגנון, היה חסיד של רגר ושל ריכרד שטראוס. את השפעתם של אלבן ברג ושל ארנולד שנברג ניתן לחוש גם ביצירותיו המוקדמות שהולחנו בווינה. מקום הצגת הבכורה של היצירה מצוין בסוגריים. אופרות, בלטים, יצירות סימפוניות, יצירות קאמריות ולפסנתר, שירים. רפסודיה לצימבלום ולתזמורת (1969) אי המתים (אופרה, בית האופרה של בודפשט, 1928) רמברנדט (אופרה, גרה, 1930) כריסטופר קולומבוס (אופרה, וינה, 1939) התעוררות היפהפייה הנרדמת (אופרה, סארבריקן, 1931) הרוויזור (אופרה בעקבות גוגול, 1935) הבתולה והפאון (מעשה יחיד, לוס אנג'לס, 1964) כיסא הקסם (מעשה אחד, באטון-רוז', 1966) הטחנה האדומה (1965–1967, ניו יורק, 1968) איש המכונה (בלט, 1933, בראונשווייג, 1934) יהוא (אופרת חג המולד במערכה אחת, בודפשט, 15 בדצמבר 1996). באנק באן (1918) סימפוניה רומנטית (1922); Sinfonica Tecnica (1932, 1935) רונדו לתזמורת (1933) סימפוניה למחול (1936) סימפוניה לילדים (1941) פסטורלה וטרנטלה (שיקגו, 1942) אלגיה וריקוד (פילדלפיה, 1954) הרפתקאותיו המדהימות של הנרי בולד (1963) מחקרי תזמורת (1970) לקסיקון מוזיקלי ברוקהאוס - רימן. בודפשט, 1985. הוצאת מוזיקה מסת"ב 963-330-540-3 100 שנה לבית האופרה של בודפשט. בודפשט, 1984. ISBN 9633305241 מדיה וקבצים בנושא ינה זאדור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ינה זאדור (באנגלית) ינה זאדור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ינה זאדור, באתר AllMusic (באנגלית) ינה זאדור, באתר MusicBrainz (באנגלית) ינה זאדור, באתר Discogs (באנגלית) לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירס. 1969 ISBN 963-05-2500-3 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. ינה זאדור ביוגרפיה באתר ההוצאה לאור מקגרו-היל ביוגרפיה ב-naxos.com תמונה מתוך כת עת משנת 1939 פשטי נפלו, 1937. "Születési bejegyzése a bátaszéki izraelita hitközség születési akv. 7/1894. folyószáma alatt". עלון הקונצרט
מעגל האור

מעגל האור הוא אלבומו החמישי של הזמר-יוצר הישראלי נעם רותם, שיצא בשנת 2021. שבע שנים לאחר יציאת אלבומו הקודם של רותם "נשורת" הוציא את אלבומו החמישי. בראיונות סיפר רותם כי במהלך אותן שנים שעברו מאז יציאת אלבומו הקודם, חשב כי לא יוציא עוד אלבומים חדשים. אלא שלאחר שהוזמן ליצור את שיר הנושא לסרט הקולנוע 15 שנה, המשיך ויצר את שאר השירים שהרכיבו את האלבום החדש, ברובם בעת הסגר הראשון שהתרחש במגפת הקורונה בישראל. להקלטת השירים שיתף רותם פעולה עם שורה ארוכה של מוזיקאים ובהם גבע אלון, קרני פוסטל, אוהד קוסקי וג'נגו. על עטיפת האלבום מופיע רותם בתצלום שצולם באולפן ההקלטות, בעת צילומי הקליפ לשיר "מה הסיבה שלך?". משמאלו תלויות על קיר האולפן גיטרות ומימינו מציצה בת זוגו, כשהוא לובש חולצה של ג'וני ת'נדרס, הסולן לשעבר של להקת הרוק הכבד ניו יורק דולס. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נעם רותם (למעט היכן שמצוין אחרת).  נעם רותם: שירה, גיטרות, סינטי, מפוחית עובד אפרת: גיטרה גבע אלון: גיטרה, קולות עמיר רוסיאנו (ג'נגו): בס, קולות עודד פרח: תופים טל הפטר: פסנתר קרני פוסטל: צ'לו, קולות גליה חי: ויולה אבנר קלמר: כינור חן שנהר: כינור אמילי קרפל: שירה, קולות מידע על האלבום מעגל האור באתר MusicBrainz נדב מנוחין‏, גיבור הרוק הישראלי חזר אחרי היעדרות ארוכה. היה שווה לחכות כל כך הרבה זמן, באתר וואלה, 19 במרץ 2021 יובל אראל: יובל אראל‏, נעם רותם – מעגל האור, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 9 במרץ 2021 אחרי שש שנים: אלבום חדש לנעם רותם, באתר ynet, 9 במרץ 2021 לאון פלדמן: מעגל האור, נעם רותם מתארח עם אלבומו החדש, בסלון של לאון, 10 במרץ 2021
הבחירות הפרלמנטריות בסוריה (2016)

הבחירות הפרלמנטריות בסוריה נערכו ב-13 באפריל 2016. הבחירות לפרלמנט בסוריה מתקיימות אחת לארבע שנים, ואילו הבחירות לנשיאות הם אחת לשבע שנים. בעת הבחירות סוריה נמצאה כמעט חמש שנים בתוך מלחמת האזרחים, בעקבות כך בזמן הבחירות, מחוז אידליב היה מחוץ לשליטת הממשלה, מכיוון שהיא נשלטה על ידי מורדים. מחוז רקה ונפת דיר-אז-צור היו בשליטת המדינה האסלאמית, כתוצאה מכך לא התקיימו בחירות במחוזות אלה. חלב, חומס ודרעא הוחזקו חלקית על ידי כוחות אנטי-ממשלתיים בזמן הבחירות. כל 250 חברי הפרלמנט נבחרו מ-15 מחוזות. הברית הלאומית (אנ') (NPF) שהובילה מפלגת הבעת' זכתה ב-200 מתוך 250 המושבים, אחוז ההצבעה היה 57.56%. President Assad calls for parliamentary elections next April AMN, 22 February 2016 "Population estimates on 31 December 2011" (בערבית). Central Bureau of Statistics. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-23 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2004 census data" (בערבית). Central Bureau of Statistics. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-23 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) IPU PARLINE database: SYRIAN ARAB REPUBLIC (Majlis Al-Chaab), Last elections, archive.ipu.org