laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקסם הגדול

הקסם הגדול (באיטלקית: La grande magia) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי האיטלקי אדוארדו דה פיליפו. הוא נכתב ב-1948, הצגת הבכורה שלו התקיימה ב-1949. אוטו מרבוליה הוא קוסם הנודד עם פמלייתו הזעירה באתרי נופש, שם הוא מעלה את המופע שלו, אשתו מופיעה עמו כעוזרת לקוסם. בהופעה ב"הוטל מטרופול", יושב בין הצופים בני הזוג די ספלטה – קאלוג'רו הקודר, ואשתו מרתה שאינה שבעת רצון מנישואיה עם הבעל הקנאי. במהלך קסם סטנדרטי של העלמת האשה בארון בעל דלתות כפולות, מנצלת מרתה את ההזדמנות ובורחת עם מאהבה מבעלה. מרבוליה שלא צפה זאת, נתון בבעיה - מצד אחד הוא מרחם על הבעל ומצד שני הוא אינו מעוניין להציג עצמו כנוכל. הוא משכנע את הבעל המקורנן שעברה עליו חוויה סוגסטיבית ושהוא נתון עדיין תחת השפעת הקסם. הקוסם נכנס לתפקיד בסיפור שהוא המציא ומשחק עבור הבעל הנבגד את חייו המדומיינים. סיניורה לוקאשו. סיניורה מארינו. סיניורה זאמפה. סיניורינה זאמפה - בתה. מרתה די ספלטה. קאלוג'רו די ספלטה - בעלה. מאריאנו דאלבינו - מאהבה. מלצר. ג'רבאזיו דאלויטי – שותף של אוטו. ארתורו טדאו – שותף של אוטו. אמליה – בתו של ארתורו. "פרופסורה" אוטו מרבוליה, אמן מדעי נסתר וקוסם מפורסם. מומחה להיפנוזה וטלפתיה. זאירה – אשתו. מפקח משטרה. רוברטו מאליאנו. ג'נרינו פוצקיה – משרת של קאלוג'רו. משפחת סאלוג'רו: גרגוריו – אחיין. מתילדה – אמו. אורסטה אינטרולי – גיסו. רוזה אינטרולי – אחותו ואשתו של אורסטה. שוטרים, עובדי במה, עוזריו של אוטו, לקוחות בית-המלון, עוברי-אורח. תיאטרון החאן, הצגת בכורה: 1 באוגוסט 2009 יוצרים: עברית – דורי פרנס, בימוי – אודי בן-משה, תפאורה ותלבושות – פרידה קלפהולץ-אברהמי, מוזיקה – יוסף ברדנשווילי, תאורה – רוני כהן. משתתפים: פלורנס בלוך – אורחת במלון, זיירה, מתילדה. שמרית לוסטיג – מרתה די ספלטה. ניר רון – קאלוג'רו די ספלטה. יוסי עיני – ג'רבאזיו פנה, רוברטו מאלייאנו, אורסטה אינטרולי. יהויכין פרידלנדר – ארתורו רקיה, גרגוריו. נילי רוגל – אמליה, רוזה אינטרולי. ויטלי פרידלנד – מלצר, ג'נארינו פוצ'קיה. ארז שפריר – אוטו מרווליה. לירון ברנס – מארינו ד'אלבינו, המפקח המשטרתי. עמוד ההצגה , באתר תיאטרון החאן התוכניה הדיגיטלית של ההצגה, באתר תיאטרון החאן ביקורות: לילך וולך, עכבר העיר, הקסם הגדול תשיב לכם את האמון בתיאטרון, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2009 מיכאל הנדלזלץ, הקסם הגדול: אמנות האשליה העצמית, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2009
פארק אקו

פארק אקו (באנגלית: Echo Park) הוא אתר טבע מוגן בקולורדו שבארצות הברית, חלק מהמונומנט הלאומי דינוזאור. באתר זה נשפך הנהר ימפה (Yampa River) לנהר גרין, יובל של נהר הקולורדו המתפתל בהמשך סביב מונולית אבן חול ענק המכונה "סלע ספינת הקיטור" (Steamboat Rock). מפגש הנהרות באזור, שבו סדרת העתקים, יצר את אחד מאתרי הנוף היפים ביותר במונומנט הלאומי דינוזאור. האתר משמש ביתם של בעלי החיים בסיכון כדוגמת בז נודד, עיטם לבן-ראש ומיני הדגים: Ptychocheilus lucius, Xyrauchen texanus. הממצאים הארכאולוגיים מעידים שקניוני המשנה והאזורים המוגנים בעמק הנהר גרין היוו בית לתושבים מתרבות פרימונט ששגשגה בין המאה ה-7 למאה ה-13. תושבים אלו היו נוודים למחצה שחיו בבתים שבחלקם היו חפורים באדמה וידועים בעיקר מאמנות הסלע שהותירו אחריהם על קירות הקניונים ובמחסות סלעים. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו ויליאם אשלי (William H. Ashley) וציידי הפרוות שלו ב-1825. ב-1869 מיפה הגאולוג ומגלה הארצות האמריקני ג'ון וסלי פאוול את המקום במסגרת מסע המחקר הראשון שלו ברמת קולורדו והוא שהעניק למקום את הכינוי "פארק אקו" (מאנגלית פארק ההד). המתיישב האירופאי הראשון היה פטריק לינץ' (Patrick Lynch), מתבודד שהקים את ביתו באתר ב-1883. כשהוכרז המונומנט הלאומי דינוזאור ב-1915 הוא לא כלל את פארק אקו. אתר זה נוסף יחד עם שטחים נוספים בקולורדו למונומנט הלאומי ב-1938. האתר נמצא באזור מבודד והאנשים היחידים המגיעים לאזור הם תיירים המגיעים ברפסודות במורד הנהר גרין. אתרי התיירות העיקרים הם הבתים של המתיישבים הראשונים, מערת הלחישות (Whispering Cave) והפטרוגליפים של ערוץ פול (Pool Creek Petroglyphs). בשנות ה-50 של המאה ה-20 עוררו התוכניות של לשכת הטיוב של ארצות הברית להקים עשרה סכרים בעלות של מיליארד דולר במסגרת מיזם אגירת מי נהר הקולורדו התנגדות כאשר התברר שאחד מהסכרים המוצעים עתיד להיבנות בפארק אקו במרכז המונומנט הלאומי דינוזאור. המחלוקת צברה תאוצה, הגיעה לממדים לאומיים והשתלטה על השיח של שימור הטבע במשך שנים. דייוויד ברואר, מנכ"ל ארגון שמירת הסביבה מועדון סיירה והווארד זנאייזר (Howard Zahniser) מחברת אזורי הטבע הבראשיתי (The Wilderness Society) הובילו מערכה לאומית בקנה מידה חסר תקדים לשימור הקניונים הנופיים של הנהרות גרין וימפה. הם טענו שאם מונומנט לאומי אינו מוגן בפני פיתוח מודרני, איך ניתן יהיה לשמור על שלמותו של אתר טבע כלשהו? מולם ניצבו חברי הקונגרס של ארצות הברית רבי ההשפעה ממדינות מערב ארצות הברית, שהיו מחויבים למיזם במטרה להבטיח את הזכויות בשימוש במים, להשיג חשמל הידרואלקטרי זול ולפתח את מאגרי המים שמאחורי הסכרים כאתרי תיירות. לאחר ויכוחים ממושכים הגיעו חברי הקונגרס לפשרה על פיה לא יוקם סכר בפארק אקו בתמורה להסכמה להקמת שאר הסכרים שבמיזם. חוק מיזם אגירת מי נהר הקולורדו נחקק ב-11 באפריל 1956. בחוק נקבע כי "שום סכר או מאגר מים לא יבנה על סמך חוק זה בתחומי פארק או מונומנט לאומי כלשהם". היסטוריונים מעריכים כיום שמחלוקת סכר פארק אקו סימלה את תחילת התקופה שבה היו כמה הצלחות פוליטיות גדולות לתנועה לשימור הסביבה כדוגמת חוק הטבע הבראשיתי (Wilderness Act) וחוק הנהרות הנופיים והפראיים (Wild and Scenic Rivers Act). James Lawrence Powell, Dead Pool: Lake Powell, global warming, and the future of water in the West, University of California Press, 2008 ,ISBN=0-520-25477-5 מדיה וקבצים בנושא פארק אקו בוויקישיתוף The dam not built: Echo Park at Dinosaur National Monument תמונת המונולית Dinosaur National Park Places to Go: Echo Park
נבוקו (פירושונים)

נַבּוּקוֹ (באיטלקית: Nabucco) הוא קיצור של נבוקודונוסור II. האם התכוונתם ל... נבוקו (Nabucco) – אופרה בארבע מערכות מאת המלחין האיטלקי ג'וזפה ורדי צינור נאבוקו (Nabucco) – פרויקט להנחת צינור גז טבעי מגבול בולגריה-טורקיה לאוסטריה אישים: ז'ואקן נבוקו (Nabuco) – סופר ופוליטיקאי ברזילאי קרולינה נבוקו (Nabuco) – סופרת ומתרגמת ברזילאית, בתו של ז'ואקן נבוקו וגם: נובוקו אימאי (Nobuko) – ויולנית יפנית
מניפולציה (התנהגות)

סחיטה רגשית (נקראת גם מָנִיפּוּלַצְיָה רגשית; בעברית טִפְלוּל), היא סוג של השפעה חברתית, בה אדם מנסה לשנות את תפיסתו או התנהגותו של אדם אחר, באמצעות טקטיקות הנקשרות עם ערמומיות (הצגה משכנעת של מידע מסולף), רמייה או ניצול. במצב זה האדם מנסה להביא אדם אחר לחוש, לחשוב, או להתנהג באופן מסוים, על ידי הצבת טענה בפני מושא המניפולציה, אשר עשויה להישמע אמינה ואפילו מדויקת, אך ככלל אינה כזו, והיא משקפת סילוף מודע של המציאות, ומביאה להטעיית המאזין; זאת לצורך רווחתו או טובתו האישית של מבצע המניפולציה. אדם המשתמש בטכניקה זו לעיתים תכופות מכונה מניפולטור, וקיימת נטייה להחשיב אנשים בעלי יכולת זו למתוחכמים קמעה, ולעיתים גם לבעלי יכולת התנסחות גבוהה יחסית. בין השאר, הרצון להשיג ממון ומשאבים, או לקבל תחושת גמול נפשי, עשויים להביא אנשים להתנהג במניפולטיביות. טכניקות רטוריות הנפוצות בעשיית מניפולציות הן למשל דמגוגיה, דחלול, סרקזם, ואף צורות מסוימות של הומור. אישה המנסה לגרום לבן זוגה לשעבר לשוב אליה בטענה כי הוא מתאים רק לה, ורק היא מבינה את מטען אישיותו הספציפי, על אף ידיעתה שאין הדבר כך, או על ידי ניסיונות פיתויו באופנים מיניים שונים. חברת תרופות שמנסה לפרסם טיפול תרופתי על ידי הפחדה – לאוכלוסייה שלא נמצאת בכלל סיכון, למשל חיסון נגד מחלות מין – לתינוקות. אדם הנחשף לתחושת עליונות הטוען בפני אדם אחר כי רק כאשר יתבגר יבין את הנאמר, זאת כאשר האדם יודע שהמאזין הבין את הנאמר. אם המאזין מביע מבע המסכים עם הטענה, הרי שמבצע המניפולציה השיג את התחושה לה נחשף. אישה עשירה הטוענת בפני בן זוגה מנישואי תועלת כי אם יעזוב אותה, יהפוך לחסר כל, על אף שאין כל הכרח לכך. אדם המשכנע את זוגתו כי אם תעזוב אותו, עלול הוא לפגוע בעצמו, וכך מאלץ אותה להישאר בזוגיות עמו בניגוד לרצונה. מניפולציות שבין אדם לאדם ובין אדם לקבוצה יוצאות מאופיין השלילי בעיקר במסגרות חינוכיות, שם הן מקובלות כדי להעניק ידע בסיסי נדרש לילדים אשר כביכול אינם חפצים בידע זה. גם בטיפול הרפואי מניפולציה יכולה להיעשות על ידי מתן גלולות פלצבו לילדים בטענה כי אלו הן תרופות; כך עצם המחשבה של הילד שהוא נוטל תרופה, יכולה לסייע בהחלמתו מבעיה מסוימת (אשר אינה דורשת טיפול רפואי ממשי). ייתכנו גם מצבים אחרים בהם מניפולציה אינה בעלת כל אופי בעייתי, והיא למעשה נתפסת כטובה או נעימה, כגון נתינת הרגשת ביטחון לאדם הזקוק לו. מניפולציות הן חלק בלתי נפרד מתחומי מחקר שונים (ככלל, אלו במדעי החברה). דמגוגיה הונאה התעללות רגשית אינדוקטרינציה מיון עובדים שטיפת מוח טִפְלוּל במילון מונחים יחידים [כללי] (תשל"א–תשפ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה אינו עוסק במניפולציה בהקשרה המחקרי, אלא בהקשרה הבין-אישי והבין קבוצתי שאינו במסגרת מחקרית. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה

"כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה" (באנגלית: Canaan as it was possessed both in Abraham and Israels dayes with the stations and bordering nations) היא מפה עתיקה של ארץ ישראל שהוכנה על ידי ההיסטוריון והכרטוגרף האנגלי ג'ון ספיד בשנת 1595. העותק היחיד של המפה נמצא כיום באוסף ערן לאור בספרייה הלאומית בירושלים. המפה היא מפת קיר והיא המפה הראשונה שצוירה על ידי ספיד. המפה מורכבת מארבעה גיליונות, שגודלם 957 על 745 מ"מ. המפה מבוססת על מפת בנדיקטוס אריאס מונטנוס (שבתורה התבססה על מפת סאנטו וסקונטה). מפתו של ספיד גדולה ממפות אלה וכוללת אזורים אשר אינם מופיעם בהם כגון: אזור הסהר הפורה (מסופוטמיה), חצי האי ערב, חופי טורקיה והאי קפריסין, ודלתת הנילוס. המפה מכילה פרטים היסטוריים, ובהם גבולות נחלות השבטים (בקווים מקווקווים), ומסלול יציאת מצריים שלאורכו דמויות מיניאטוריות המתארות אירועים לאורך המסלול. ברביעים הימני והשמאלי התחתונים טבלה של מראי מקומות, על פי קווי רוחב וקווי אורך של אתרים המצויים במפה. ייחודה של המפה באיורי הכרטושים (מסגרות מאוירות) המצויים בצידיה, כרטושים גדולים ברביעים העליונים, וקטנים ברביעים התחתונים, כאשר ברביע השמאלי התחתון של המפה מופיע כרטוש המעוטר בנשר הרלדי ובו כתובת הקדשה לסר רוברט קוטון שעודד את ספיד להתחיל בציור מפות. ברביע הימני העליון מופיע במסגרת איור המתאר את 'אדם וחוה', המבוסס על תחריט של אלברכט דירר בשם זה משנת 1504 (בשינויים קלים - בעיקר בבעלי החיים המתוארים ברקע הדמויות, כך לדוגמה, בתחריט של דירר מופיעה דמות שור שוכב מימין לחוה, ואילו במפה הוא מופיע משמאל לאדם; בתחריט חוה מתבוננת באדם ופניה בפרופיל, ואילו במפה פניה פונים לחזית). בראש המסגרת מופיע הכיתוב "אלוהים" במסגרת נוספת. ברביע השמאלי העליון מופיעים בתוך המסגרת משה ואהרון האוחזים בלוחות הברית. מעל מסגרת זו מופיע השם המפורש במסגרת מעוטרת. מעל משה ואהרון מופיעים איורים המתארים את המזבח במשכן, שולחן לחם הפנים, המנורה וארון הברית, וכן בין אהרון ומשה מופיע תיאור של מגדל בבל. אריאל תשבי, ארץ ישראל במפות ממידבא ועד הלוויין, הוצאת מוזיאון ישראל ומשרד הביטחון, ההוצאה לאור Eran Laor and S. Klein, Maps of the Holy Land, New York and Amsterdam, 1986 K. Nebenzahl, Maps of the Holy Land, TeL Aviv, 1986 מפת ג'ון ספיד באתר הספרייה הלאומית
תשישות חום

תשישות חום היא תגובה חריפה של הגוף לחשיפה לחום. מציגה את העובדה שעלייה בחום הגוף אינה חייבת להיות תוצאה של איבוד נוזלים (התייבשות). הסכנה העיקרית לגוף האדם בתשישות החום היא ההידרדרות למצב מסכן חיים שהוא מכת חום. אדם הסובל מתשישות חום, אם לא יורחק מהגורם המסכן, מצבו ידרדר עד כדי מוות. שהייה בחום ובחוסר שתייה שינויים במצב המנטלי (עצבנות, אי שקט, בלבול, קהות חושים) דופק מהיר סחרחורות בחילות / הקאות (שייתכן שגרמו לאיבוד נוזלים מוקדם יותר, וכעת ממשיכות לגרום להתייבשות אם לא התפתחה כבר) כאבי ראש שלשולים (מדרדרים את המצב על ידי איבוד נוזלים) התכווצויות שרירים עילפון הטיפול בתשישות החום הוא בעיקרו הורדת טמפרטורת הגוף בהקדם האפשרי לפני התפתחות של מכת חום. הרחקה למקום מוצל וקריר הפסקת כל פעילות גופנית (כדי למנוע עומס, ייצור אנרגיה והעלאה נוספת של טמפרטורת הגוף) השלמת נוזלים על ידי מתן שתייה קרה וממותקת ועירוי נוזלים. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ג'ון ספיד

ג'ון ספיד (באנגלית: John Speed‏; 1552 – 28 ביולי 1629) היה קרטוגרף והיסטוריון אנגלי. ספיד נחשב ליוצר המפות האנגלי הידוע ביותר בתקופת סטיוארט. ספיד נולד בפרנדון שבצ'שייר, ובצעירותו החל לעבוד עם אביו כחייט. בעת עבודתו בלונדון הצטרף לאגודת סוחרי העתיקות ושם פגש את סר רוברט קוטון ואת ויליאם קמדן אשר עודדו אותו לממש את כישוריו בציור, ולהתחיל בציור מפות של האיים הבריטיים, וכן פגש את סר פלק גרוויל, ברון ברוק, אשר מימן את מחקריו. בשל עבודתיו, העניקה המלכה אליזבת הראשונה לספיד חדר בבית המכס בעיר, כחדר עבודה. ספיד קבור לצד רעייתו בכנסיית סנט גיילס מחוץ לקריפלגייט, בשכונת ברביקן שבתוך הסיטי של לונדון. האנדרטה לזכרו שרדה את הפצצות הבליץ שפגעו בכנסייה. המפה הראשונה שספיד צייר הייתה "כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה", בשנת 1595. בעידודו של קמדן החל ספיד לעבוד ספרו על "ההיסטוריה של בריטניה הגדולה" (Historie of Great Britaine) אשר יצא לאור בשנת 1611. ספר זה הסתמך על כתבים קודמים (שחלקם אינם קיימים כיום). עבודתו כהיסטוריון אינה מוערכת כיום, ונחשבת ירודה באיכותה, אולם בציור המפות נחשב ספיד למוביל בתקופתו, בייחוד לאור תרומתו לתכנון עירוני, בציור מפות עירוניות מדויקות של ערי בריטניה. בשנת 1611 פרסם אטלס בשם "הזירה בה נמצאת אימפריית בריטניה הגדולה" (The Theatre of the Empire of Great Britaine) אשר כלל מפות נפרדות של כל מחוז ממחוזות אנגליה וויילס, וכן מפה של אירלנד ושל סקוטלנד. מרבית המפות המופיעות כוללות גם מפות ערים. באותה שנה פרסם גנאלוגיה של משפחות התנ"ך והברית החדשה בשם (The genealogies recorded in the Sacred Scriptures according to euery family and tribe with the line of Our Sauior Jesus Christ obserued from Adam to the Blessed Virgin Mary). בשנת 1627 פרסם ספיד אטלס בשם "מבט על אזורים ידועים בעולם" (Prospect Of the Most Famous Parts of the World) - ספר המפות העולמי הראשון שפורסם על ידי קרטוגרף אנגלי. כנען כפי שנשלטה הן בימי אברהם הן בתקופת ישראל עם התחנות והאומות הגובלות בה, 1595 מפת וילטשייר, 1610 עם תיאור העיר סולסברי ומבט על סטונהנג' מפת נורת'המפטונשייר, 1610 מפת הולנד, 1626 מפת סין, 1626 מפת עולם, 1646 מפת בדפורד, 1611 מפת דבלין, 1610 מפת מונמות', ויילס, 1610 מפת אוקספורד, 1610 מפת רדינג, 1610 מפות ג'ון ספיד בספריית אוניברסיטת קיימברידג' מפות ג'ון ספיד, בספריית מכללת אוקסידנט, לוס אנג'לס מפות ג'ון ספיד באוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית ג'ון ספיד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גולדן

האם התכוונתם ל... Golden (אלבום של ליידי איי) – אלבום של ליידי איי Golden (אלבום של ליידי אנטבלום) – אלבום של ליידי אנטבלום Golden (אלבום של קיילי מינוג) – אלבום של קיילי מינוג Golden (אלבום של ג'ונגקוק) – אלבום של ג'ונגקוק Golden (שיר של ברנדון ביל) – שיר של ברנדון ביל Golden (שיר של הארי סטיילס) – שיר של הארי סטיילס Golden (שיר של טרווי מקוי) – שיר של טרווי מקוי וסיה Golden (שיר של ליידי אנטבלום) – שיר של ליידי אנטבלום Golden (שיר של קיילי מינוג) – שיר של קיילי מינוג גולדן – מטבע באימפריה האוסטרית טוד גולדן – כדורסלן ישראלי-אמריקאי מיטי גולדן – אמרגן ומפיק יהודי-רומני שי גולדן – עיתונאי ואיש טלוויזיה ישראלי גולדן (עיירה) – עיירה בדרום-מזרח קולומביה הבריטית גולד
נונאטאק

נוּנאטאק (משפות האינואיטים: Nunataq) הוא צורת נוף חשופה, במקרים רבים סלעית, של רכס הרים, הר או פסגה שאינם מכוסים בקרח או בשלג בתוך (או בשולי) שדה קרח או קרחון. השימוש במונח טיפוסי באזורים של תכסית קרח קבועה. נונאטאקים מספקים ציוני דרך נוחים לזיהוי ולייחוס בקרחונים או כיפות קרח ובמקרים רבים מעניקים להם שמות. צורות חיים על נונאטאקים מבודדות לעיתים קרובות על ידי הקרח או הקרחון המקיף אותן ויוצרות בתי גידול ייחודיים. צורתם של נונאטאקים זוויתית ומשוננת בדרך כלל מחמת השפעות קפיאה-הפשרה ועומדת בניגוד בולט למתווים המעוגלים, הרכים יותר של סלעים שנשחקו על ידי קרחונים לאחר נסיגת הקרחון. מקור המילה נונאטאק בשפה הגרינלנדית. מדיה וקבצים בנושא נונאטאק בוויקישיתוף נונאטאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אירשבה

אירשבה (באוקראינית: Іршава, בסלובקית: Iršava, בהונגרית: Ilosva, ביידיש: אורשיווא) היא עיר קטנה באוקראינה במחוז זקרפטיה, המרכז המינהלי של נפת אירשבה. רוב תושבי העיירה (98.5 אחוז) הם אוקראינים. האזכור הראשון של העיר בכתובים של העיר הוא משנת 1341. בעבר, העיר הייתה שייכת לאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר קריסתה בשנת 1918 ועד 1938 היא הייתה חלק מצ'כוסלובקיה, אז שבה לשליטה הונגרית בעקבות הסכם מינכן. בשנת 1880 גרו בעיירה 101 יהודים, בשנת 1921, התגוררו 771 יהודים. כמו כל יהודי האזור, רוכזו תושבי אירשבה בגטו מונקץ' באפריל 1944 וגורשו לאושוויץ, שם נספו רובם, בחודש מאי. בעיירה שירתו ברבנות הרב שבתי ליפשיץ – מחבר ספרים ידועים. בשנת 1911 התקבל למשרת רבנות העיר – הרב יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר. היה זה מקום רבנותו הראשון, בו כיהן עד 1925, אם כי מיעט לשהות בעיר בין 1914 ל-1922. בית הכנסת הגדול באירשבה בית כנסת נוסף באירשבה, כיום מרכז תיירות בית הקברות היהודי באירשבה מדיה וקבצים בנושא אירשבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירשבה (באוקראינית) אירשבה באנציקלופדיה האוקראינית "אירשבה", באתר JewishGen (באנגלית)
קפסטול

קפסטול (באנגלית: Cafestol) הוא טרפן המצוי בעיקר בפולי קפה. כ־0.6% ממשקל פול קפה מסוג ערביקה הוא קפסטול. ניתן למצוא את הכמויות הגבוהות ביותר של הקפסטול במשקאות קפה לא מסוננים כגון קפה פלאנג'ר וקפה טורקי. במשקאות קפה מסוננים כמות הקפסטול היא זניחה. מחקרים הראו כי צריכה של קפסטול מגבירה את כמות הכולסטרול בדם אצל גברים ב-8% ואצל נשים ב-10%. קפסטול הראה תכונות העוזרות למניעת סרטן אצל חולדות. קפסטול משמש גם כאגוניסט ליגנד לקולטנים גרעיניים. לקפסטול גם תופעות המונעות פרקינסון בזבוב הפירות. קפאין קהוואול מדיה וקבצים בנושא קפסטול בוויקישיתוף ברוריה טל, אספרסו או בוץ? איזה סוג קפה טוב לכולסטרול, באתר ynet, 31 בינואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפת הגר"א

האם התכוונתם ל... חלוקת ארץ ישראל לגבולותיה – מפה משנת 1802 צורת ארץ ישראל לגבולותיה – מפה משנת 1801
טוביה רוזנפלד

טוביה ששון רוזנפלד (נולד בי"ד באדר ה'תשל"ב 29 בפברואר 1972) הוא שחקן, במאי, תסריטאי, עורך טלוויזיה ובמה ומוזיקאי ישראלי. מזוהה במיוחד עם הדמות טוביה מהתוכנית אסי טוביה וחברים בערוץ מאיר לילדים. רוזנפלד נולד בלונדון ועלה לישראל בגיל שנתיים עם משפחתו. בילדותו למד בבתי הספר "נעם בנים" בירושלים ובתיכון למד בישיבת נווה שמואל באפרת. לאחר מכן למד בישיבת אור עציון, את השירות הצבאי בנח"ל עשה במסגרת ההסדר. מ-1995 מנגן באירועים פרטיים. שיחק בתיאטרון אספקלריא ומגיש בערוץ 7 תוכנית בשם "מתכוננים לגאולה". רוזנפלד נשוי לחן, אב לשישה ומתגורר בבית שמש. בשנת תשס"ז (2007) הוקם ערוץ מאיר לילדים כאלטרנטיבה דתית לתוכניות הילדים והנוער. הם חיפשו מגיש לפינה בשם "תנ"ך חי" ואיתרו את רוזנפלד שעד אז שידר ברדיו ועסק במוזיקה. מספר חודשים לאחר מכן הגיע אסי צובל לערוץ כעורך שיעורים תורניים וכעורך תוכניות הילדים. רוזנפלד וצובל החלו לשחק בתוכנית "אסי וטוביה". בהמשך שונה השם ל"אסי טוביה וחברים". טוביה הוא "המבוגר האחראי" המסייע לילד אסי להתמודד עם אתגרים. עם השנים שיחק בעוד תוכניות בערוץ מאיר לילדים: הסוד של ירושלים הרפתקאות אסי וטוביה בעיר דוד תלמוד ישראלי אבות לילדים פותחים בוקר עם טוביה עלילות ארץ גושן סיפורי לילה טוב מעשה שהיה חקירה בין ממדית רוזנפלד השתתף בכמה הצגות ילדים בתפקיד ראשי. ב-2008 החל לשחק לצד אסי צובל בהצגה "מחר זה מחר" שכתב וביים אסי צובל ומבוססת על הסיפור "מעשה מביטחון" מאת רבי נחמן מברסלב. ב-2010 החל לשחק בהצגת היחיד "טוביה ומקסימוס עושה ניסימוס" שכתבה אפרת קליין וביים יענקל'ה קליין. בהצגה זו גילם שבע דמויות והפעיל בובה. ב-2014 החל לשחק לצד דן סודרי במחזמר "קשורים" שכתבה נחמי רייס העוסק בעולם הווירטואלי והשפעותיו. ב-2016 שיחק במחזמר "האוצר מתחת לגשר" שכתב ביים ועיבד איז'ו ליבוביץ'. ב-2017 שיחק במחזמר "טוביה וחבורת 366" לצדם של שחקנים נוספים מערוץ מאיר לילדים. רוזנפלד הוציא סדרת אלבומים בשם "טוביה שר לילדים", המאגדים שירים מוכרים. בסדרה 8 אלבומים: "מזמור שיר", "שמח ורוקד", "עם ישראל חי", "אשא עיני", "אהבת ישראל", "לכה דודי", "הללויה", והאלבום הכפול "טוביה שר תנ"ך". אתר האינטרנט הרשמי של טוביה רוזנפלד טוביה רוזנפלד, ברשת החברתית פייסבוק טוביה רוזנפלד, סרטונים בערוץ היוטיוב טוביה רוזנפלד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית טוביה רוזנפלד, דף שער בספרייה הלאומית עדי (דוד) אהרון, לא רק משחק ילדים - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 18 במרץ 2010 הרב חגי לונדין, ‏תוכניות ילדים - ריאיון עם אסי צובל וטוביה רוזנפלד, באתר "ערוץ מאיר", 27 באפריל 2010 לא מסתכל בקנקן: טוביה רוזנפלד מתחיל ל…שיר!, באתר "חסידיניוז", 20 בספטמבר 2010 יוני קמפינסקי, הצצה להצגה חדשה: שחקן אחד, שבע דמויות, באתר ערוץ 7, 4 בנובמבר 2010 ערוץ 7, מתכוננים לגאולה עם טוביה רוזנפלד, באתר ערוץ 7, 24 ביוני 2011 דודו כהן, ‏"אנשים מבקשים חתימות בכותל", באתר ‏מאקו‏, 8 בפברואר 2012 ערוץ 7, הצגה: סגולה למקום מובטח בגן עדן, באתר ערוץ 7, 26 בינואר 2014 עפרה לקס, עניין אישי - עם טוביה רוזנפלד, באתר ערוץ 7, 23 בנובמבר 2017
סולתם K6

סולתם K6 היא מרגמה כבדה בקליבר 120 מ"מ תוצרת חברת סולתם מערכות הישראלית. המרגמה היא גרסה מחודשת ומשוכללת של המרגמה M30. K6 נכנסה לשירות בצבא ארצות הברית בשנת 1991 תחת השם "M120 Mortar System" (מערכת המרגמה M120). התפקיד של המרגמה היא לספק אש ארטילרית תלולת מסלול נגד האויב. המרגמה מותאמת לתחמושת של 120 מ"מ וגם של 81 מ"מ. המרגמה מותאמת להרכבה על נגמ"שים וכלי רכב אחרים דוגמת. M1064 ו-M1129. בתצורה זו היא תסווג כמרגמה מתנייעת כמו כן, ניתנת לנשיאה אותה על ידי לוחמי חיל רגלים כאשר המרגמה מפורקת וכל חייל נושא חלק אחר. בשנת 2007 צבא ארצות הברית הזמין 588 יחידות של הדגמים החדשים של המרגמה כדי להרכיבם על פלטפורמות ניידות. טווח מקסימלי: 7,240 מטרים טווח מינימלי: 200 מטרים משקל: 144.7 ק"ג, 326.1 ק"ג – כאשר נמצאים על נושאי מרגמות קצב אש: 16 פגזים בדקה (מקסימום) 4 פגזים לדקה (אש רציפה) אנשי צוות: 5 אנשים ישראל ישראל – צבא ההגנה לישראל ארצות הברית ארצות הברית – צבא ארצות הברית: דגמים M120 ו-M121 ברזיל ברזיל – חיל הנחתים הברזילאי גרמניה גרמניה – בונדסוור מצרים מצרים – צבא מצרים דנמרק דנמרק – צבא דנמרק אינדונזיה אינדונזיה עיראק עיראק – צבא עיראק (לאחר תקופת סדאם חוסיין) מקסיקו מקסיקו – צבא מקסיקו קירגיזסטן קירגיזסטן – צבא קירגיזסטן מרוקו מרוקו – צבא מרוקו טאיוואן טאיוואן – משטרת סין סלובניה סלובניה – צבא סלובניה קשת מדיה וקבצים בנושא סולתם K6 בוויקישיתוף מרגמות קטנות (באנגלית) דגם M120 של 120 מ"מ (באנגלית) מידע על דגם M120 (באנגלית)
בית הכלא אטיקה

מתקן הענישה 'אטיקה' (באנגלית: Attica Correctional Facility) שבמדינת ניו יורק הוא אחד מבתי הכלא הידועים בארצות הברית. הכלא נמצא באטיקה, עיר קטנה ששוכנת במחוז ויומינג באמצע הדרך בין באפלו לרוצ'סטר. כלא זה הוקם בשנות העשרים של המאה ה-20 וישבו בו כמה מן הפושעים האמריקאים המסוכנים ביותר במאה האחרונה. באולם האוכל ובאזורי העבודה של האסירים מותקנת מערכת גז מדמיע המשמשת להפסקת מהומות באותם האזורים. רוב אסירי הכלא כיום הם רוצחים מורשעים המרצים מאסר של 25 שנים ויותר. ב-9 בספטמבר 1971, פרצה התקוממות חריפה בכלא שנמשכה ארבעה ימים. המהומות פרצו כתוצאה ממחאת האסירים על התנאים הקשים בהם היו מוחזקים, ודרישתם לשיפור בתנאי מחייתם (שלא כללו מקלחות), וקבלת השכלה והכשרה מקצועית במסגרת הכלא. לאחר 4 ימים פרצו לכלא למעלה מאלף שוטרים ואנשי המשמר הלאומי של ניו יורק, והשתלטו על הפורעים. בסיום פעולה זו, נהרגו כ-40 איש, רובם במהלך הפריצה לכלא. 11 מהם היו בני ערובה שנלקחו על ידי האסירים (27 בני ערובה נוספים נותרו בחיים). המהומות היו במוקד העניין הציבורי, והביאו לחשיפת התנאים הקשים ששררו בבתי הכלא בשנות ה-60 וה-70, וגילויי הגזענות החמורים מצד מערכות הענישה כלפי אסירים בני מיעוטים, אפרו-אמריקאים ברובם. כלי התקשורת אף דיווחו בתחילה על שיסוף גרונות בני ערובה בידי האסירים במהלך הפריצה, אם כי בדיעבד התגלו דיווחים אלו כשקריים – רוב ההרוגים במהומות היו מאש הכוחות הפורצים לכלא ולא מידי האסירים. המהומות בכלא הפכו לסמל לאכזריות המשטרה בארצות הברית והוזכרו ביצירות רבות, בין הבולטות שבהן: בסרט עטור הפרסים משנת 1975, "אחר צהריים של פורענות", בכיכובו של אל פצ'ינו, מוזכר המרד בהדגשה. פצ'ינו, המגלם שודד בנק, צועק כאשר הוא מוקף בכוחות משטרה "אטיקה! אטיקה!" ומשלהב את הקהל מסביב. השיר "Attica State" באלבומו של ג'ון לנון "Sometime In New York City" נכתב בהשראת ההתקוממות בכלא. סקסופוניסט הג'אז ארצ'י שפ הקליט ב-1972 אלבום בשם Attica Blues(אנ') בעקבות ההתקוממות בכלא. ב-9 בספטמבר 2016, יום השנה למרד בכלא אטיקה, אורגנה שביתת אסירים בארצות הברית. ב-9 בספטמבר 2018 אורגנה שביתה דומה, רחבה יותר בהיקפה. בפרק האחרון של העונה הרביעית של הסדרה כתום זה השחור החדש פרצה מהומה בכלא ומספר אסירות צעקו "אטיקה" במהלכה. בסדרה האוס בעונה 3 פרק 4 "מוחה" ד"ר האוס בפני מנהלת בית החולים על החלפת השטיח במשרדו בקריאות "אטיקה". מרק דייוויד צ'פמן, רוצחו של ג'ון לנון, מרצה עונשו בכלא מאז 1981. ה. ראפ בראון, מנהיג בתנועת הפנתרים השחורים, ריצה עונש מאסר בכלא בשנים 1971–1976. קולין פרגוסון, אשר רצח ביריות שישה עוברי אורח בתחנת רכבת, מרצה את עונשו בכלא מאז 1993. מדיה וקבצים בנושא בית הכלא אטיקה בוויקישיתוף מיכאל סולסברי-כורך, 24 אלף אסירים שובתים בארה"ב: לשים סוף לעבדות בבתי הכלא, באתר "שיחה מקומית", 1 באוקטובר 2016.