laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברקאי

בַּרְקַאי הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, נוסד בשנת 1947 על ידי עולים מרומניה ומפולין, ועלה על הקרקע בתאריך 10 במאי 1949. הקיבוץ ממוקם בפתח המערבי של בקעת עירון ובסמוך לחריש ופרדס חנה-כרכור. ב-1950 הצטרף לקיבוץ גרעין גדול של בוגרי תנועת השומר הצעיר מצפון אמריקה. חבריו השפיעו רבות על אופי הקיבוץ והם מהווים הגוף הגדול ביותר באוכלוסייה. שמו של הקיבוץ הוצע על ידי פרופ' נתן מארק מרומניה, ויש לו שני פירושים. הראשון הוא ראשי תיבות ל"בני עבודה, רומניה, קיבוץ, ארץ ישראל", לכבוד הגרעין המייסד של הקיבוץ. השני מסמל את ברקאי, כוכב השחר, שזרח מחשכת האימה של מלחמת העולם השנייה. ב-1971 נוסד בקיבוץ מפעל הפלסטיקה "פוליאון ברקאי" המייצר מוצרי בידוד תרמי ובידוד אקוסטי, מוצרי אריזה למזון, ויריעות ללמינציה. זהו המפעל היחיד בקיבוץ. ב-1979 יצא הקיבוץ ממסגרת הסוכנות היהודית, והיה לעצמאי מבחינה כלכלית. ב-2000 הופרד המשק מהקהילה, והקיבוץ חתם על הסדר הקיבוצים. ב-2003 התקבלה בקיבוץ החלטה על שיוך נכסי ייצור (מתן זכויות קניין לחברי הקיבוץ בנכסים היצרניים של הקיבוץ) וב-2004 שונה מודל ההשתכרות של חברי הקיבוץ למודל משולב - "מודל ברקאי". במודל זה תקציבו החודשי המשולב של כל חבר נקבע כסכום בסיס (הנגזר ממספר החברים בתא המשפחתי) בתוספת אחוז מסוים משכרו ברוטו, ותוספת ותק. כמו כן נקבע "תקציב קיום הוגן" - כעין שכר מינימום, שתקציבם של חברים שיהיה קטן ממנו, יקבל השלמה לסכום זה. חלק משירותי הקיבוץ הופרטו לחלוטין (ביניהם הצרכנייה וחדר האוכל), באחרים ישנה השתתפות חלקית של החברים בעלות השירות. בקיבוץ גם כן גן אירועים וכנסים הנבנה סביב מצודה ארכאולוגית עתיקה. רפת לול אבוקדו גידולי שדה ענפי חקלאות שהיו בעבר בקיבוץ, אך הוא כבר אינו עוסק בהם כיום, כללו: פלחה – גזר, תפוחי אדמה, אספסת ועוד מטעים – שזיפים, הדרים, בננות ועוד משק חי – לול מטילות ודיר צאן ענפים נוספים – כוורות דבש, חממת ורדים ועוד בשטח הקיבוץ נחשפו ממצאים ארכאולוגיים המוצגים במבנה ערבי שנשאר מיישוב ערבי קטן בשם "ואדי עארה" שננטש במלחמת העצמאות. אתר האינטרנט הרשמי של ברקאי ד"ר זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת עם עובד, כרך א' (1969) צאלה קוטלר הדרי, ‏הסוד של ברקאי: כך הפך הקיבוץ הפסטורלי ליד פרדס חנה למקום המזוהם ביותר בישראל, באתר גלובס, 4 בינואר 2020 ברקאי (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יעקב דרומי, מודל משולב בברקאי, ב"אתר הקיבוצים", 7 באפריל 2005
יעקב אפרת

יעקב אפרת (1912 - 21 בדצמבר 1977) היה אגרונום ישראלי וחתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשל"ז (1977). אפרת נולד בשם יעקב מנקס בפולין. בתום לימודיו התיכוניים למד חקלאות באוניברסיטת ננסי שבצרפת ובשנת 1930 סיים את לימודיו בתואר מהנדס חקלאי. אפרת עלה לארץ ישראל בשנת 1936 והיה רכז המספוא והפלחה בקיבוץ ניר דוד. בשנים 1943–1946 עבד אפרת בתחנת הניסיונות המנדטורית בעכו, תחילה בחקר גידולי שדה ומאוחר יותר בקידום העשייה בחברת "הזרע". בשנת 1949 הוא הצטרף כמורה לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" והיה למנהל שטחי גידולי השדה של בית הספר. בשנת 1955, במקביל לעבודתו בהוראה, הצטרף אפרת למכון וולקני והחל לעבוד כחוקר גידולי שדה וגידולי קטניות. בשנת 1959 הוא השלים עבודת דוקטורט בנושא "בעיות האקולוגיה של שבולת שועל". עבודתו של אפרת במכון וולקני נמשכה עד לפרישתו לגמלאות. במהלך תקופה זו עסקו מחקריו העיקריים בהשבחה ובטיפוח של דגני חורף. כמו כן הוא עמד בראש המחלקה לפלחה ולמספוא. בתחום המחקר של דגני החורף טיפח אפרת זנים שונים של חיטה רכה בעל כושר אפייה ועמידות בפני מחלות הלספטוריה והחילדון. שניים מאלו - "לכיש" ו"מרים" היו לזנים הנפוצים בארץ במהלך שנות השבעים. כמו כן פיתח אפרת זני חיטה קשה בעלי יבול גבוה ופותחו על ידו שיטות השבחה שונות. בשנים 1960 ו-1971 הוענקו לו פרסי "הזרע" עבור הישגיו בפיתוח והשבחה של דגנים, ובשנת 1975 הוא נבחר כמרצה השנה של מינהל המחקר החקלאי. בשנת 1977 הוענק לאפרת פרס ישראל לחקלאות. באותה שנה פרש לגמלאות, וחודשים ספורים לאחר מכן נפטר. בנו, אפרים אפרת, עסק גם הוא במחקר חקלאי במינהל המחקר החקלאי, בעיקר בתחום פרחי הציפורן. נפטר בגיל צעיר. בנו, רון אפרת, הוא ויולן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של רוטרדם. יעקב אפרת(הקישור אינו פעיל) באתר מינהל המחקר החקלאי „פרס הזרע“ יחולק השבוע, על המשמר, 14 בדצמבר 1960 ‏פרס הזרע‏ (Q120076418)
ברוטוס (פירושונים)

ברוטוס הוא קוגנומן (חלק משם רומאי). האם התכוונתם ל... אישים ששמם ברוטוס: מרקוס יוניוס ברוטוס – מראשי הקשר לרציחתו של יוליוס קיסר לוקיוס יוניוס ברוטוס – מייסד הרפובליקה הרומית מרקוס יוניוס ברוטוס (טריבון) – טריבון צבאי ברוטוס מטרויה – צאצא אגדי של איניאס, שנודע באגדה הבריטית של ימי הביניים כמייסד בריטניה וכמלכהּ הראשון ברוטוס ירוק המגן – מלך אגדי של בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" אחר: ברוטוס (פסל) – פסל של מיכלאנג'לו בלוטו – דמות מסדרת הקומיקס פופאי המלח, מכונה גם "ברוטוס"
ברוטוס (פסל)

ברוטוס (באיטלקית: Brutus) הוא פֶּסֶל שיצר הפסל מיכלאנג'לו בואונרוטי בשנת 1539–1540. הפסל הוא דיוקן של מרקוס יוניוס ברוטוס, פוליטיקאי רומאי בן המאה הראשונה לפנה"ס שהיה מראשי הקשר לרציחתו של הדיקטטור יוליוס קיסר. הפסל היה ראשון הפסלים שהחלו נוצרים באיטליה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה ועוצבו על פי הדגמים של הפיסול הרומאי העתיק. בניגוד לפסלים שנוצרו בעבר, הפסלים בסגנון הרומאי מוצבים על בסיס, הגימור של הטורסו הוא יותר מעודן כאשר הפסל לא נחתך אלא מגומר בצורה מעגלית והם חלולים בחלקם האחורי. הפסל מציג את ברוטוס לבוש בטוגה וראשו מופנה לצידו. לפי ג'ורג'ו וזארי הפסל נוצר על ידי מיכלאנג'לו בהשראת תחריט אבן חן של ברוטוס, שנוצר במהלך העת העתיקה. חוקרים מודרניים פקפקו בהסבר של וזארי תוך שהם מציינים ששום תחריט כזה של ברוטוס לא נמצא והם הגיעו למסקנה, על סמך הדמיון בין הפסל של מיכלאנג'לו לפסליו של קרקלה, שפסלי קיסרי השושלת הסוורית היוו את ההשראה לפסל של ברוטוס. הדיוקן של ברוטוס מבוסס על הדיוקנאות שמופיעים על מטבעותיו של ברוטוס, המטבעות הללו נטבעו בין השנים 44-42 לפנה"ס בשעה שברוטוס שהה בפרובינקיות המזרחיות והכין את צבאו לקראת ההתמודדות בקרב כנגד הטריומווירט השני. רוב החוקרים מחשיבים את התיאור של ברוטוס המופיע על המטבעות הללו כריאליסטי וכנאמן ביותר למראהו של ברוטוס האמיתי. מדיה וקבצים בנושא ברוטוס בוויקישיתוף Charles Tolnay, "Michaelangelo's Bust of Brutus", The Burlington Magazine for Connoisseurs 67 (388), July, 1935, pp. 23-29 Irving Lavin, "On Illusion and Allusion in Italian Sixteenth-Century Portrait Busts", Proceedings of the American Philosophical Society 119 (5), 1975, p. 357 Charles Tolnay, "Michaelangelo's Bust of Brutus ", The Burlington Magazine for Connoisseurs 67 (388), July, 1935, pp. 23-29 CNG, Brutus - Ides of March
גזה נאגי

גזה נאגי (בהונגרית: Géza Nagy;‏ 29 בדצמבר 1892 - 13 באוגוסט 1953) הוא שחמטאי הונגרי בדרגת אמן בינלאומי. נאגי זכה באליפות הונגריה בשנת 1924. הוא הגיע למקום השישי בתחרות בודפשט 1926 (ניצחו: ארנסט גרינפלד ומריו מונטיצ'לי). נאגי ייצג את הונגריה בשתי אולימפיאדות: באולימפיאדת השחמט 1927, בלוח השני של נבחרת הונגריה באולימפיאדה הראשונה בלונדון +8 -3 =3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין היתר, ניצח את בוריסלב קוסטיץ', קארל הרומאדקה, יסטה סטולץ וקארל קארלס באולימפיאדת השחמט 1928, בלוח הראשון של נבחרת הונגריה באולימפיאדה השנייה בהאג +9 -2 =5. בשתי ההופעות זכה נאגי במדליית זהב קבוצתית. גזה נאגי, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגישה האונטולוגית הטבעית

הגישה האונטולוגית הטבעית (באנגלית: The Natural Ontological Attitude, או בקיצור: NOA) היא עמדה פילוסופית שהציע הפילוסוף ארתור פיין כחלופה הן לריאליזם מדעי והן לאנטי-ריאליזם מדעי. על פי הגישה האונטולוגית הטבעית, עלינו לבטוח בטובי המדענים ולהאמין בקיומם של ישים בלתי נראים, כגון אלקטרונים, כאשר טובי המדענים בטוחים במידה מספיקה כדי להאמין בקיומם. בניגוד לריאליזם מדעי, הגישה האונטולוגית הטבעית אינה טוענת שהמדע פרוגרסיבי, כלומר: מתקדם לקראת האמת על ידי שימור ידע מתאוריות ישנות לחדשות, ואינה מחפשת הצדקות לאמונה בקיומם של ישים בלתי נראים מעל ומעבר להצדקות שהמדענים נותנים לטענותיהם. פיין תוקף פילוסופים ריאליסטים הטוענים שריאליזם מדעי היא העמדה היחידה המסבירה את הצלחת המדע. פיין טוען כי הצלחת המדע צנועה יותר ממה שפילוסופים ריאליסטים נוטים לטעון, וכי ההיסטוריה של המדע דומה ל"בית קברות" של תאוריות בלתי מוצלחות שהועלו ונשכחו. פיין טוען כי האסטרטגיה הריאליסטית אינה מצליחה להסביר הצלחות מדעיות באופן נקודתי, וכי אינסטרומנטליסטים מציעים במקרים רבים הסברים נקודתיים עדיפים להצלחת המדע. בנוסף טוען פיין כי כל הסבר כללי להצלחת המדע מניח את המבוקש. הסברים כלליים להצלחת המדע הם מסוג היסק להסבר הטוב ביותר, כלומר: ההסקה שההסבר הטוב ביותר הוא המתקבל ביותר על הדעת ולכן חייב להיות אמיתי או קרוב לאמת. ההסתמכות על ההסבר הטוב ביותר נובעת מכך שהוא משמש מדענים בהצלחה בעבודתם. פיין טוען שבעוד שההסבר הטוב ביותר הוא אסטרטגיה לגיטימית להסברים נקודתיים שמעלים המדענים בעבודתם (לדוגמה: "אלקטרונים הם ההסבר הטוב ביותר לתופעות חשמליות, לכן הם חייבים להתקיים"), הוא אינו אסטרטגיה לגיטימית להסבר כללי של הצלחת המדע, משום שכך משתמשים בו כדי להצדיק את עצמו (ראו גם בעיית האינדוקציה). פיין טוען כי הגישה האונטולוגית הטבעית היא המכנה המשותף המינימלי לריאליסטים ולאנטי-ריאליסטים, ובשל הסיבות שפורטו לעיל, היא העמדה המקסימלית הניתנת להצדקה פילוסופית, ולכן חייבים להסתפק בה.
סנטה פה (ארגנטינה)

סנטה פה (בספרדית: Santa Fe) היא עיר בארגנטינה ובירת פרובינציית סנטה פה הממוקמת בצפון-מזרח המדינה, ממש ליד מפגש הנהרות פרנה וסלאדו. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 מספר התושבים בעיר היה כ-391,164 תושבים, על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 מספר התושבים הוא 573,448 תושבים [1]. במטרופולין של העיר ישנם כ-653,073 תושבים, מה שהופך אותו לשמיני בגודלו בארגנטינה. מ-10 בדצמבר 2019 ראש העיר הוא אמיליו יטון (ספ'). סנטה פה נוסדה בשנת 1573 באזור סמוך, והועברה למיקומה הנוכחי בשנת 1653 בשל הצפות נהר. העיר הפכה לבירת המחוז כשמחוז סנטה פה הופרד ממחוז בואנוס איירס בשנת 1814. בהצפה של נהר הסלאדו בשנת 2003, פונו כמאה אלף מתושבי העיר, ורבים מבתיה נותרו שקועים במים למשך כשבוע. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יהודי סנטה פה הם בדרך כלל בעלי אחוזי התבוללות נמוכים. בעיר שלושה בתי כנסת: שניים קונסרבטיבים ואחד אורתודוקסי. ארצות הברית סנטה פה ספרינגס (אנ'), קליפורניה, ארצות הברית (מ־1960) פרגוואי איפאקאראי (אנ'), פרגוואי (מ־1978) איטליה קונאו, פיימונטה, איטליה אורוגוואי מונטווידאו, אורוגוואי מדיה וקבצים בנושא סנטה פה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטה פה (בספרדית) סנטה פה (ארגנטינה), דף שער בספרייה הלאומית Santa Fe, www.jewishvirtuallibrary.org
אמלאיב, מלך סקוטלנד

אמלאיב (באנגלית: Amlaíb, King of Scotland, בגאלית סקוטית: אמלאיב מק אילדולב - Amlaíb mac Ilduilb באיות עתיק, Amhlaigh באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 977) היה מלך סקוטלנד משנת 973 לערך ועד מותו. אמלאיב היה בנו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אידיאלב מק קאוסאנטין), ואחיו של קולן (קולן מק אילדולב). ככל הנראה שמו הוא גרסה קדומה של השם "אולאף". לא ידוע הרבה על מלכותו, והיא מוזכרת ב"דברי ימי טיגרנאך" וב"כרוניקון סקוטורום") בהם מצוין כי אמלאיב מלך סקוטלנד נפטר בשנת 977 וככל נהראה נהרג על ידי קנת השני (קינאד מק מל קולים). ב"דברי ימי אלסטר" מצוין "קינאד מק דומנייל" כרוצחו של אמלאיב - אולם ייתכן ומדובר בקנת השני, מאחר שסביו נקרא דומנייל. שמו אינו מוזכר בתיאורי המלכים שהגיעו בשנת 973 להישבע אמונים למלך אנגליה, אדגר בצ'סטר, ולכן, ככל הנראה מלכותו החלה לאחר תאריך זה, או בעת מסעו של קנת השני לצ'סטר. מדיה וקבצים בנושא אמלאיב, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף דברי ימי אלסטר
קליבלנד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סטיבן גרובר קליבלנד – נשיאה העשרים-ושניים והעשרים-וארבעה של ארצות הברית פרנסס קליבלנד – אשתו של גרובר קליבלנד רוז קליבלנד – אחותו של גרובר קליבלנד, שימשה כגברת הראשונה עד לנישואיו לפרנסס קליבלנד – עיר באוהיו שבארצות הברית קליבלנד קאבלירס – קבוצת כדורסל בעיר קליבלנד אינדיאנס – קבוצת בייסבול בעיר קליבלנד בראונס – קבוצת פוטבול בעיר חסידות קליבלנד – חסידות אמריקאית שמקורה בעיר המופע של קליבלנד – סדרה-בת של איש משפחה שגיבורה הוא קליבלנד בראון קליבלנד (טנסי) – עיר במדינת טנסי שבארצות הברית
סלקטר

האם התכוונתם ל... אישים: אברהם סלקטר – שחקן ישראלי מיכה סלקטר – שחקן ישראלי, בנו של אברהם משה סלקטר – שחקן כדורגל ישראלי אולה שור-סלקטר – שחקנית תיאטרון וזמרת ישראלית. אחרים: הסלקטר (The Selecter)- להקת סקא בריטית סלקטור - שומר סף
אברהם ריבוצקי

אברהם ריבוצקי (1886–1946) היה פוליטיקאי, עיתונאי וסופר. פרסם ספרים ומאמרים בעברית על ארץ ישראל, העם היהודי ובעיות השעה. אחד מספריו נקרא:"מהצהרת בלפור עד הצהרת סמואל" בהוצאת "עבודה" משנת 1921 [1] עד שנת 1917 הנהיג מפלגת העבודה הדמוקרטית היהודית חברתית (פועלי ציון). ריבוצקי עלה לארץ ישראל במהלך העלייה השלישית. בשנת 1919 עמד בראש 'מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית בארץ ישראל' (מפס"ע). בשנת 1920 מונה למנהל הראשון של חברת הספנות העברית הראשונה של היישוב, 'החברה לאסדות וספנות חופית בע"מ'. מינויו של ריבוצקי למנהל החברה, נתמך על ידי נציגי ועד הצירים, הקפא"י, חברי ועדת המים כסניף הימים של 'תנועת העבודה המאוגדת', ובתמיכת אנשי תנועת פועלי ציון ותנועת החלוץ והפועל הצעיר. הוא ניהלה במשך כשנה, ובשנת 1921 סיים תפקידו שלא מרצונו. היה זה עקב הפסקת פעילות החברה מחוסר תקציב, שהיה אמור להגיע מוועד פועלי ציון, האחראי על מכירת מניות החברה בניו יורק. משלא הגיע ההון הדרוש, הביא הדבר לביטול חוזה החכירה. למרות ההשקעה הגדולה באונייה "החלוץ" וחיוניותה ליישוב, הוחזרת החלוץ לבעליה הקודמים, מר ליפשיץ ושות'. לימים יצא ריבוצקי לארצות הברית וחי בעיר ניו יורק, שם עסק בכתיבה. בחודש נובמבר 1931, ביקשה הגברת ריבוצקי לרדת מאונייה בנמל יפו לבקר בארץ ישראל ו'סורבה כניסתה' בשל חשד שלטונות המנדט הבריטי בבעלה אברהם ריבוצקי. הוא נחשד עקב פעילותו הפוליטית במעורבות בפעילות נגד המנדט. חיים ארלוזורוב מראשי הסוכנות היהודית בארץ ישראל, התערב אצל הפקידות ביפו, ואף נאלץ להפגש עם ממלא מקומו של הנציב העליון, עד שלבסוף הסדיר זאת משנאלץ לערוב לה. משך ביקורה הוקצב לשלושה חודשים כחוק. ארלוזורוב רשם זאת ביומנו "יומן ירושלים", מיום ד', 4 נובמבר 1931, כתב המאיר מעט על מעמד משפחת אברהם ריבוצקי בעיני ראשי היישוב [2] מהצהרת בלפון עד הצהרת סמואל, יפו תרפ"א. ד"ר מאיר גורביץ, היקיצה הימית, דבר, 19 במאי 1937 ד"ר מאיר גורביץ, היקיצה הימית - המשך, דבר, 19 במאי 1937 לקסיקון אישי ישראל הוצאת עם עובד, תשמ"ג
אדגר

אדגר (באנגלית: Edgar) הוא שם פרטי גברי, שם משפחה, או שם מקום. מקור השם באנגלית עתיקה (Ēadgār), והוא מורכב מהמילים "אד" (ēad) שמשמעו – עושר, שפע או אושר, ו"גאר" (gār) שמשמעו חנית, כלומר השם משמעו "חנית-עושר" או "חנית-אושר". האם התכוונתם ל... אדגר השלו (943–975) - מלך אנגליה, מלך משנת 959 עד מותו (975) אדגר אתלינג (1052-1126) - נכדו של אדמונד השני, מלך אנגליה, נבחר למלך אנגליה בשנת 1066, אך לא הוכתר. אדגר (1047–1107) - מלך סקוטלנד, מלך משנת 1097 עד מותו (1107) לערכים על אישים נוספים בשם זה, ראו: אישים ששמם הפרטי הוא אדגר ג'יי אדגר – סרט אמריקאי בבימויו של קלינט איסטווד, שיצא בשנת 2011 פרס אדגר (בקיצור: אדגר) – פרס המוענק פעם בשנה לסופרי מתח באמריקה לופן השלישי – סדרת אנימציה יפנית, בצרפת שודרה בשם "אדגר, הבלש הפורץ" (בצרפתית: Edgar, le Détective Cambrioleur) אדגר – אופרה מאת ג'אקומו פוצ'יני אדגר בונז- דמות משנה בסדרת ספרי הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג אדגר – דמות משנה במחזה "המלך ליר" מאת ויליאם שייקספיר אדגר – דמות בסדרת הטלוויזיה גיבורים אדגר – דמות האנטי-גיבור בסרט חתולים בצמרת אדגר – עיר במדינת נברסקה שבארצות הברית אדגר – עיר באלג'יריה אדגר (מערכת) – מערכת ניהול מידע של הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) אדגר השקעות ופיתוח – חברת נדל"ן ישראלית אישים ששמם הפרטי הוא אדגר דף פירושונים עבור אדי – לעיתים קיצור של אדגר
ויליאם הראשון

האם התכוונתם ל... ויליאם הראשון, מלך אנגליה (ויליאם הכובש) - מלך באנגליה בשנים 1066–1087. ויליאם הראשון, מלך סקוטלנד – מלך בסקוטלנד בשנים 1165–1214 ויליאם הראשון, נסיך אורנג' – 1533–1584, מנהיג המרד של ארצות השפלה נגד ספרד. וילם הראשון, מלך הולנד – מלך בשנים 1815–1843. ויליאם הראשון, דוכס נורמנדיה מן המאה העשירית. ויליאם הראשון, דוכס אקוויטניה מן המאה התשיעית. וילם-אלכסנדר, מלך הולנד – מלך הולנד משנת 2013
מישל תאטו

מישל יוהאן תאטו (בצרפתית: Michel Johann Théato; ‏22 במרץ 1878–1923) היה אתלט לוקסמבורגי והמנצח בריצת מרתון באולימפיאדת 1900 בפריז. תאטו התחרה במשחקים האולימפיים כחלק מנבחרת צרפת ורק בסוף המאה ה-20 התגלה שהוא אזרח לוקסמבורג. מדיה וקבצים בנושא מישל תאטו בוויקישיתוף מישל תאטו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מישל תאטו, באתר olympedia.org מישל תאטו, באתר Track and Field (גברים) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא לוקסמבורג. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פעיל שלום

פעיל שלום הוא אדם הפועל למען פתרון של שלום לסכסוכים בין מדינות או עמים. פעילות למען השלום אינה מחייבת השתייכות למפלגה כלשהי. חלק ניכר מפעילי השלום היו חלק מתנועות שלום בלתי-מפלגתיות, שלא שאפו להיבחר לפרלמנט, ולא תמכו במפלגה מסוימת. לעיתים קרובות יש ויכוח על מטרותיהם של פעילים אלו ואם הם באמת ובתמים חותרים לשלום, לעיתים יש הסכמה על מטרותיהם אך נטוש ויכוח בשאלה אם פעילותם אכן עוזרת בסופו של דבר לקידום מטרותיהם, או שמא היא מעכבת ואף מונעת אותן. יש הסוברים שלפעילי השלום יש השפעה עקיפה על המדיניות גם כשהם נכשלים במימוש מטרותיהם הישירות, לדוגמה ד"ר לורנס ויטנר סבור שאף שתנועות השלום בארצות הברית נכשלו באופן עקבי במניעת מלחמות ובהפסקתן, הייתה להן השפעה ממתנת על מדיניות החוץ האמריקאית, שלדבריו הייתה עשויה להיות אגרסיבית הרבה יותר לולא פעילי השלום. פעילי שלום שונים נוקטים במגוון של דרכים שונות לקידום מטרותיהם, ובהן הפגנות, תעמולה, שביתת רעב, וכן מפגש ישיר עם הצד היריב, גם כאשר מפגש כזה אסור על פי חוק. פרס נובל לשלום ניתן לעיתים לפוליטיקאים מובהקים שע"פ ועדת הפרס תרמו להשכנת שלום, לפקידי ממשל שעסקו בכך, ובין מקבליו גם פעילי שלום אחדים. פציפיזם Lawrence S. Wittner, "Have Peace Activists Ever Stopped a War?", History News Network [online journal], 16.01.2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניר פורז

ניר פורז (14 במאי 1971 – 14 באוקטובר 1994) היה קצין צה"ל ששירת בסיירת מטכ"ל ונהרג במבצע החילוץ של נחשון וקסמן שנחטף בידי חמאס. על פעולתו במסגרת החילוץ זכה פורז לצל"ש הרמטכ"ל. ניר פורז נולד ב-14 במאי 1971. אביו, מעוז פורז, היה טייס חיל האוויר שנהרג במלחמת יום הכיפורים, בעת שבנו היה בן שנתיים וחצי. פורז גדל והתחנך ברמת השרון. הוא למד בבית הספר היסודי "גולן" ובתיכון רוטברג בעיר. לפי נוהלי צה"ל, לא יועד פורז לשירות ביחידה קרבית, אך הוא בחר במסלול קרבי, והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים במחזור גיוס אוגוסט 89 עבר מסלול הכשרה מלא כלוחם ביחידה. עם תום המסלול יצא לקורס קצינים. עם סיום הקורס שב לסיירת מטכ"ל כמפקד צוות. בין היתר השתתף פורז ב-21 במאי 1994 במבצע עוקץ ארסי בו נחטף מוסטפא דיראני מביתו שבלבנון. ביום שישי, 14 באוקטובר 1994, נודע לשירות הביטחון הכללי כי נחשון וקסמן, חייל צה"ל שנחטף חמישה ימים קודם לכן, נמצא בביר נבאלא שמצפון לירושלים. ראשי מערכת הביטחון החליטו על פעולת חילוץ. בעת החטיפה היה פורז בחופשה לקראת שחרורו מצה"ל ויציאה ללימודים, והוחזר מחופשתו כדי לפקד על הכוח שיועד לפרוץ לבית בו הוחזק החייל החטוף. לאחר שאומתו הפרטים שהתקבלו מהנהג הפלסטיני שהסיע את נחשון וקסמן הוחלט לפרוץ לבית. לאחר רדת החשיכה, בשעה 19:15, ניסה הכוח לפרוץ לבית הדו-קומתי מכמה מקומות באמצעות פיצוץ דלתות הברזל. הפיצוץ לא צלח, הדלתות לא נפרצו, וכתוצאה - המחבלים ירו בווקסמן למוות עם הישמע הפיצוץ. גם פורז עצמו נורה ונהרג עם הפריצה לבית, בראש חייליו. על פעולת החילוץ זכה ניר פורז בצל"ש הרמטכ"ל לאחר מותו. לאחר מותו עסקו אמצעי התקשורת בשאלות מוסריות באשר למדיניות צה"ל בשיבוץ חיילים יתומים כלוחמים. פולמוס דומה התעורר לאחר נפילת טייס הקרב אסף רמון, בנו של אילן רמון. על שמו של פורז נקראו דואתלון בעיר מגוריו רמת השרון, מרכז לחקר נדידת הציפורים בישראל בלטרון, תומכני עורקים של חברת מדינול, כדוגמת נירפלקס, פיוניר, אקסוטניר ועוד. כמו כן, פרויקט "ניר סקול" של אוניברסיטת הרווארד בשיתוף חברת מדינול, שהוא פרויקט פילנתרופי בו משתתפים בני נוער ישראלים, פלסטינים וירדנים. הפרויקט מחולק לשניים: החלק המדעי והחלק החברתי. באמצעות ארבעה מפגשים בני שבוע וחצי במשך שנתיים נפגשים בני הנוער במקומות שונים ברחבי הארץ, בדרך כלל בערים מעורבות, לומדים קרדיולוגיה ואת תולדות הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בעיר יהוד הוקם גן הנצחה לזכרם של פורז ונחשון וקסמן. ב-2011 נתרם ספר תורה לעילוי נשמתם ולזכרם של ניר ושל אביו מעוז. הכנסת ספר תורה לבית הכנסת בר יוחאי התקיימה ברמת השרון על ידי קהילה ראשית בנוכחות משפחת פורז. דגם התומכן הראשון של חברת "מדינול", שזכה להצלחה רבה בעולם, נקרא "ניר", על שמו של ניר פורז. גם הדגמים הבאים של החברה כללו בשמם את השם "ניר". מדיה וקבצים בנושא ניר פורז בוויקישיתוף קורות החיים של ניר פורז, באתר "יזכור" של משרד הביטחון דואתלון רמת השרון תולדות חייו אחיקם משה דוד, "והגוף, אחי ניר, כאילו מתכווץ פנימה מגעגועים", באתר nrg‏, 14 באפריל 2013. שירלי (נחמה) פרקש, שלום, חבר: הארוחה האחרונה שלי עם סרן ניר פורז ז"ל, באתר Xnet‏, 13 באוקטובר 2014 עמרי אסנהיים, רקע אדום, באתר nrg‏, 15 באפריל 2005. צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לניר פורז, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל; ניר פורז, באתר הגבורה Welcome to NIR School NIR Legacy of Innovation, באתר "מדינול"
גבולות

גְּבוּלוֹת הוא קיבוץ בנגב המערבי, משתייך לקיבוץ הארצי. מייסדיו הגיעו מבולגריה, מרומניה ומטורקיה. הוקם כראשון משלושת המצפים בנגב (יחד עם רביבים ובית אשל) בשנת 1943, על ידי חברי קיבוץ ארץ-ישראלי ג' של תנועת השומר הצעיר, שעברו לאחר מכן להתיישב בחצור. קיבוץ גבולות, השוכן בצפון מערב הנגב, באזור חבל אשכול (חבל הבשור), עלה לקרקע ב-12 במאי 1943 כתחנת ניסיון חקלאית (מצפה) - הראשון משלושת המצפים בנגב. מצפה גבולות שימש בסיס יציאה במבצע להקמת 11 הנקודות במוצאי יום כיפור 1946, ממנו יצאו מקימי הקיבוצים אורים ונירים. חברי הקיבוץ הפעילו מאפייה אזורית אשר סיפקה לחם ליישובים בעת המצור על הנגב. לאחר מלחמת העצמאות הועתק היישוב למקומו הנוכחי, כקילומטר צפונית מזרחית למצפה. כיום מצפה גבולות הוא אתר לאומי המקיים ביקורים ופעילויות חינוכיות חווייתיות. הקיבוץ הוקם בשנת 1946 על ידי חברי גרעין "אלמגור". באוגוסט 1947 הותקף טנדר של הקיבוץ על ידי ערבים. אחד מחברי הקיבוץ, בנימין רוזנברג, נרצח, ושלושה אחרים נפצעו מדקירות סכין. קיבוץ גבולות הוא "קהילה כפרית תיירותית" הנהנית משילוב של חקלאות מתקדמת במסגרת "גד"ש חלוצה", שיתוף פעולה עם קיבוץ צאלים ו"רפת הנגב" - מיזם משותף לקיבוצים בארי, מגן וגבולות, מפעל "פולימר גבולות" ושירותי תיירות אינטגרליים המאגדים בתיירות גבולות והכוללים את "אורחן המצפה", שירותי הסעדה, את "מצפה גבולות" ואת "נוער נגב", מרכז סמינרים ופעילויות חינוכיות. בשנים האחרונות קיבוץ גבולות עבר שורה של שינויים מהותיים, הנהיג "שכר דיפרנציאלי" והפריט את רוב השירותים הניתנים לחברים. עם זאת, הקיבוץ מקיים מסגרות משותפות (חינוך, תרבות וחגים) וכמו כן מערכת סולידרית לעזרה הדדית (רשת ביטחון). לקיבוץ מערכת חינוך מלאה (מלידה ועד י"ב), הכוללת: הגיל הרך: בית תינוקות, עבור תינוקות עד שנה וחצי; פעוטון-גן צעיר "אמנון ותמר", מגיל שנה וחצי עד שלוש; גן נרקיס: גן מעורב, מגיל 3 שנים ועד 5, כולל הכנה לקראת כיתה א' - גן טרום חובה וחובה. גיל בית הספר יסודי: ילדי גבולות לומדים בבית ספר הקיבוצי "ניצני אשכול", ומתחנכים ב"בית אשלים", מרכז פעילות לגילאי 6 - 12. גיל תיכון: רוב בגבולות לומד בבית החינוך המשותף "נופי הבשור", ומעבר לכך בקיבוץ קיימת מערכת לפעילות בשעות אחה"צ וחינוך בלתי פורמלי - "נעורים גבולות". פסטיבל המוזיקה האלטרנטיבית אינדינגב נערך במצפה גבולות מדי שנה, מאז 2007. בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. זריעת חיטה במצפה גבולות, 30 בנובמבר 1943 חריש במצפה גבולות, 1944 חזית הכניסה לחדר האוכל בתכנון האדריכל חיליק ערד אולם חדר האוכל (אזור הגשה עצמית) צריף המזכירות הישן (היום נטוש) מדיה וקבצים בנושא גבולות בוויקישיתוף אתר קיבוץ גבולות סיפור מקומי קיבוץ גבולות - ארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן תולדות גבולות באתר מיזם הנגב המערבי והגליל גבולות, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור תיירות קיבוץ גבולות מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על בניין חדר האוכל, באתר 'חלון אחורי', 25 במרץ 2015 גבולות (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 "גבולות" בנגב חוגגת 5 שנים לעלייתה, על המשמר, 1 בנובמבר 1951 ב. רוזנברג, משמר, 15 באוגוסט 1947 תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964