laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פטר אוצחלי

פטר אוֹצְחֶלִי או פטרה אוצחלי (בגאורגית: პეტრე ოცხელი‏; 25 בנובמבר 1907 - 2 בדצמבר 1937) היה מעצב תפאורה ותלבושות גאורגי שעיצב לתיאטרון בגאורגיה ולזמן קצר במוסקבה. הוא נרצח במהלך הטיהורים הגדולים של סטלין בגיל 30, אך לקונסטרוקטיביזם הסגנוגרפי שלו הייתה השפעה מתמשכת על האמנות הגאורגית. אוצחלי נולד בכותאיסי בגאורגיה הסובייטית ולמד באקדמיה הלאומית לאמנויות של טביליסי (אנ') בשנות ה-20. במשך רוב הקריירה שלו ניהל אוצחלי מערכת יחסים יצירתית עם הבמאי קוטה מרג'נישווילי שהזמין את האמן הצעיר לתיאטרון מרג'נישווילי בכותאיסי בשנת 1928. הניסויים החזותיים של אוצחלי והשימוש המיומן בבמה לעיצובים מסיביים עם סדרה של אלמנטים עדינים זיכו אותו בהכרה, אבל עד מהרה הוא נכנס ללחץ מהתנהלות של סטלין בקווקז. בשנת 1936, אוצחלי ברח מרדיפתו של בריה למוסקבה, שם הוא גויס על ידי בן ארצו סרגו אַמַארְ'לוֹבֵּלִי (גאו'), מנהל תיאטרון מאלי במוסקבה. ב-1937, גם אוצחלי וגם אמאר'לובלי נעצרו ונורו באשמת בגידה. מדיה וקבצים בנושא פטר אוצחלי בוויקישיתוף simintia, Ana (2007-12-14) Fragments of Georgian Modernism: Theatre Designs of Petre Otskheli on Display at Karvasla. Georgia Today Wells (2002), Shakespeare Survey: Volume 48, Shakespeare and Cultural Exchange, p. 189. Cambridge University Press, Rubin, Don et al. (1994), The World Encyclopedia of Contemporary Theatre, p. 335. Taylor & Francis ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטר אוצחלי".
אירייז'ר

אירייז'ר (באנגלית: Erasure; בתרגום מילולי לעברית: מחיקה) הוא צמד סינת'-פופ שנוסד בשנת 1985 בעיר בסילדון, אנגליה, על ידי וינס קלארק ואנדי בל (אנ'). היא אחת הלהקות המצליחות ביותר שצמחו מהגל החדש והנאו-רומנטי של שנות השמונים והיא קיימת ופעילה עד היום הזה. היא נחשבת לאחת הלהקות המצליחות ביותר ועד היום מכרה כ-26 מיליון אלבומים בכל העולם. 1986 - Wonderland 1987 - The Circus 1988 - The Innocents 1989 - ! Wild 1991 - Chorus 1994 - I Say I Say I Say 1995 - Erasure 1997 - Cowboy 2000 - Loveboat 2003 - Other People's Songs 2005 - Nightbird 2006 - Union Street 2007 - Light At The End Of The World 2011 - Tomorrow's World 2013 - Snow Globe 2014 - The Violet Flame 2017 - World Be Gone 1987 - The Two-Ring Circus 1992 - Pop ! The First 20 Hits 2003 - Hits ! The Very Best Of Erasure 2005 - The Erasure Show 2006 - Acoustic Live 2007 - Live At The Royal Albert Hall 2009 - Total Pop ! The First 40 Hits 2011 - Tomorrow's World Tour (Live At The Roundhouse 2015 - Always - The Very Best Of Erasure 1988 - Crackers International 1991 - ?Am I Right 1992 - Abba-Esque 1994 - I Love Saturday 1997 - Rain 2001 - Moon & the Sky 2006 - Boy 2009 - Pop! Remixed 1987 - Live At The Seaside 1988 - The Innocents Live 1990 - Wild! Live 1992 - Pop! The First 20 Hits - The Videos 1993 - The Tank, The Swan & The Balloon 1998 - The Tiny Tour 2003 - Sanctuary - The eis Christmas Concert 2002 2003 - Hits! The Videos 2004 - The Tank, The Swan & The Balloon 2005 - Great Hits Live - Live At Greatwoods 2005 - The Erasure Show - Live in Cologne 2007 - On The Road To Nashville 2008 - Live At The Royal Albert Hall מדיה וקבצים בנושא אירייז'ר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירייז'ר (באנגלית) אירייז'ר, ברשת החברתית פייסבוק אירייז'ר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אירייז'ר, ברשת החברתית אינסטגרם אירייז'ר, ברשת החברתית טיקטוק אירייז'ר, ברשת החברתית VK אירייז'ר, סרטונים בערוץ היוטיוב אירייז'ר, ברשת החברתית Goodreads אירייז'ר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אירייז'ר, באתר AllMovie (באנגלית) אירייז'ר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אירייז'ר, באתר Metacritic (באנגלית) אירייז'ר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אירייז'ר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אירייז'ר, באתר ספוטיפיי אירייז'ר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אירייז'ר, באתר Last.fm (באנגלית) אירייז'ר, באתר AllMusic (באנגלית) אירייז'ר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אירייז'ר, באתר דיזר אירייז'ר, באתר Yandex.Music (ברוסית) אירייז'ר, באתר Discogs (באנגלית) אירייז'ר, באתר Songkick (באנגלית) אירייז'ר, באתר Genius אירייז'ר, באתר SecondHandSongs אירייז'ר, באתר בנדקמפ אירייז'ר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אירייז'ר, באתר בילבורד (באנגלית) אירייז'ר, באתר טיידל (באנגלית) אירייז'ר, באתר אמזון מיוזיק ניב הדס, אירייז'ר: נא להתעלם מהאוסף החדש, באתר הארץ, 11 במרץ 2009 דנה קסלר‏, מחק היסטוריה: הקלאסיקה של אירייז'ר חוזרת אחרי 20 שנה - וואלה תרבות, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות אסיה בכדורגל נשים 2003

אליפות אסיה בכדורגל נשים 2003 (באנגלית: 2003 AFC Women's Championship) היא המהדורה ה-14 של האליפות אסיה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אסיה. הטורניר נערך בתאילנד והתקיים מ-8 ביוני עד ה-21 ביוני 2003. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בארצות הברית. הייתה זו אליפות אסיה האחרונה ששימשה כטורניר הזמנה, והחל מ-2006 הוחלט שיהיו משחקי מוקדמות שיכריעו אלו נבחרות ישתתפו בטורניר הגמר. האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט. הראשונה בכל בית עלתה לחצי הגמר יחד עם נבחרת אחת מהמקום השני שסיימה עם מירב הנקודות. במשחק הגמר נפגשו סין וקוריאה הצפונית - האלופה המכהנת. בסיום המשחק, שנערך בבנגקוק, ניצחה קוריאה הצפונית 1-2 בהארכה וזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות. מכיוון שסין העפילה אוטומטית לגביע העולם כמארחת המקורית (איבדה את האירוח מספר חודשים לפני הטורניר בעקבות התפשטות מחלת הסארס), היא לא נחשבה כנציגה של אסיה בטורניר. קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית (שסיימו ראשונה ושלישית) העפילו ישירות לגביע העולם כנציגות היבשת, ואילו יפן שסיימה במקום הרביעי נשלחה לפלייאוף הבין-יבשתי מול מקסיקו על כרטיס נוסף לטורניר. בסיום משחקים אלו, ניצחה יפן 2-4 והעפילה גם היא לגביע העולמי.
מיכאל קריבלביץ

מיכאל קריבלביץ (נולד ב־30 בינואר 1966) הוא מתמטיקאי ישראלי, המכהן כפרופסור בבית הספר למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. לשעבר דקאן הפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר. קריבלביץ כתב את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת תל אביב בהנחיית נוגה אלון. הוא פרסם מאמרים רבים בקומבינטוריקה ובתחומים משיקים, ובמיוחד בקומבינטוריקה קיצונית והסתברותית. הוא משמש כעורך ראשי של כתב העת Journal of Combinatorial Theory (אנ') ומשמש כחבר מערכת בכתבי עת נוספים בקומבינטוריקה. בשנת 2014 נשא קריבלביץ את הרצאת מליאה בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים. לקריבלביץ מספר ארדש 1. האתר האקדמי האישי של מיכאל קריבלביץ מיכאל קריבלביץ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מיכאל קריבלביץ, באתר dblp מיכאל קריבלביץ, באתר ResearchGate מיכאל קריבלביץ, באתר גוגל סקולר מיכאל קריבלביץ, באתר Semantic Scholar N. Alon and M. Krivelevich (2008). "Extremal and Probabilistic Combinatorics". In W. T. Gowers (ed.). Princeton Companion to Mathematics (PDF). Princeton University Press. pp. 562–575. Noga Alon; Paul Erdös; Ron Holzman; Michael Krivelevich (בספטמבר 1996). "On k-saturated graphs with restrictions on the degrees" (PDF). Journal of Graph Theory 23 (באנגלית). 23 (1). {{cite journal}}: (עזרה)
מעבורת 2.02

מעבורת 2.02 היא מעבורת החלל הרביעית שנבנתה על ידי ברית המועצות. ב-1993, כאשר תוכנית מעבורות החלל הסובייטית בוטלה, מעבורת זו הייתה בשלב מוקדם של הרכבתה, והוחלט לפרקה במתקן ההרכבה בו נמצאה, עקב חוסר תקציב. חלקים מאריחי הקרמיקה (מגן החום) נמכרו במכירות פומביות באינטרנט. למידע נוסף - Space Buran 2.02
אדם על הקצה

אדם על הקצה (באנגלית: Man on a Ledge) הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי משנת 2012 בבימויו של אסגר לית', בכיכובו של סם וורת'ינגטון. שוטר לשעבר מאיים לקפוץ למותו מהקומה העליונה במלון במרכז מנהטן. משטרת ניו יורק מזמנת לזירה את לידיה מרסר, נושאת משא ומתן מקצועית, בכדי לנסות ולשכנע אותו לחזור בו. ככל שעברו של השוטר נחשף בפניה לפרטי פרטים וחלקי הפאזל של חייו מתחברים, לידיה מתחילה לחשוד שמאחורי ניסיון ההתאבדות עומדת מטרה נסתרת. סם וורת'ינגטון - ניק קאסידי אליזבת בנקס - לידיה מרסר ג'יימי בל - ג'ואי קאסידי אנתוני מאקי - מייק אקרמן אדוארד ברנס - ג'ק דאגרטי אתר האינטרנט הרשמי של אדם על הקצה (באנגלית) "אדם על הקצה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אדם על הקצה", באתר נטפליקס "אדם על הקצה", באתר AllMovie (באנגלית) "אדם על הקצה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אדם על הקצה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אדם על הקצה", באתר Metacritic (באנגלית) "אדם על הקצה", באתר אידיבי "אדם על הקצה", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "אדם על הקצה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סידני דרינקווטר

סידני דרינקווטר (נולדה בינואר 1994) היא שוערת ישראלית המשחקת בליגת העל בכדורגל נשים. התפרסמה במיוחד לאחר שעצרה שלושה פנדלים בקרב ההכרעות מ"הנקודה הלבנה", והביאה את קבוצתה מ.ס. קריית גת לגמר בית המוקדמות בליגת האלופות לנשים. הצטיינותה בשער הקבוצה במשחק הזה הייתה לאחר ששבוע בלבד לפני המשחק, פונתה על אלונקה לבית החולים לאחר שסובבה את הרגל ורק ביומיים האחרונים חזרה לעמוד על הרגליים. בשלב הבא דרינקווטר אמנם הצטיינה, וגם עצרה פנדל בדו-קרב הפנדלים בסיום המשחק, אך הקבוצה הפסידה, ולא עברה לשלב הבתים. עונת 2019 - 2020 - שוערת ב-אס"א. תל אביב עונת 2020 - 2021 - שוערת באס"א תל אביב עונת 2022 - 2023 - שוערת ב-מ.ס. קריית גת עונת 2023 - 2024 - שוערת ב-מ.ס. קריית גת סידני דרינקווטר, ברשת החברתית אינסטגרם סידני דרינקווטר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל סרטון עצירת שלושת הפנדלים מול פרנצווארוש ההונגרית - מוקדמות אליפות אירופה 2023 ליאור ברטל, ‏מ.ס. קרית גת ניצחה בפנדלים את פרנצווארוש במוקדמות ליגת האלופות לנשים בכדורגל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 בספטמבר 2023 קריית גת בגמר סיבוב המוקדמות הראשון בצ'מפיונס, באתר ONE‏, 6 בספטמבר 2023 ליאור ברטל, ‏מ.ס. קרית גת הפסידה בפנדלים לקלוז' והודחה ממוקדמות ליגת האלופות נשים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 בספטמבר 2023 סידני דרינקווטר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל סוגרות חלון: סיכום ההעברות בליגת הנשים, באתר ערוץ הספורט, 2 בפברואר 2023
אדלינה קליין

אדלינה קליין (נולדה בשנת 1951) היא משוררת ישראלית. בנוסף היא מבקרת, מנחה ומארגנת ערבי ספרות לסופרים ומשוררים בירושלים. אדלינה ייסדה וערכה בשנים 1992–1995 את כתב העת לשירה "מדרגות". שיריה מתפרסמים בפלטפורמות שונות. אדלינה קליין נולדה במחוז קלוז' שבטרנסילבניה, רומניה. עלתה ארצה ב-1958 וגדלה בנהריה ובירושלים. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים תקשורת ודוברות ועבדה במשרד החינוך. שימשה יו"ר הסניף הירושלמי של "אגודת שוחרי הספרות הארצית" וכן הייתה חברה בקרן רון אדלר באוניברסיטת חיפה ובארגוני ספרות שונים. גרה בירושלים. פרס מטעם המועצה הישראלית לתרבות ולאומנות ואגודת הסופרים על פעילותה בבימת "על חוֹד העֵט" ועל הנְחיית סדנאות שירה ופרוזה ב"בית ש"י עגנון" בירושלים, 1984 שירה "הַטֶבַע שָׁב אֶל עֶצְמוֹ" זכה במקום הראשון באולימפיאדת התרבות העולמית שנערכה ביוון מטעם משרד התרבות ועיריית אתונה, 1999 תעודת הוקרה ובתואר "משוררת המילניום" מטעם האקדמיה הבינלאומית למשוררים וארגון הספרות העולמי, 2000 תעודת הצטיינות excellence in world poetry award מטעם האקדמיה הבינלאומית למשוררים, 2002 הבעות: שירים (ירושלים: הוצאת המחברת, תש"ם) בחלוף: שירים (תל אביב: בית היצירה, תשמ"ה 1985) ארגזים (תל אביב: בית היצירה, תשמ"ח 1987) ענני שקדיות: שירים (ירושלים: אדלינה קליין, תשנ"ד 1994) עצי האקץ: שירים (ירושלים: אדלינה קליין, תשס"ג 2003) ריקוד הצרצר: שירים (תל אביב: עקד, תש"ע 2009) שמש חומות: שירים – Sun on the walls: poems (ירושלים: ספרי בצרון: ראובן מס, תש"ע 2009) אדלינה קלין (1951-), דף שער בספרייה הלאומית אדלינה קליין, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל אדלינה קליין, באתר NEWS1 מחלקה ראשונה אדלינה קליין, באתר של נילי דגן הספרים של אדלינה קליין, באתר "סימניה" שעונים של הורי על ידיי" – אדלינה קליין", סרטון בערוץ "Dan Tadmor", באתר יוטיוב (אורך: 05:39) אדלינה קליין, באתר אימגו נעים להכיר, אדלינה קליין, אתר סלונט, 30 בספטמבר 2018 משה גרנות, מעשה חכם, 22 בפברואר 2022 משה גרנות, ציפור ממריאה מתוכי, 5 בנובמבר 2021 אדלינה קליין, באתר נוריתה משה גנן, מציאות ודמיון, באתר בננות, 24 במרץ 2010 אדלינה קליין, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה עזרא מורד, על ספרי המשוררת אדלינה קליין \"עצי האקץ\" ו\"ריקוד הצרצר\", באתר פרשן, ‏17 באוקטובר 2010 אדלינה קליין, החרבות של ממילא, באתר דעת Vol. פ"ח, No. 1, שבט תשע"ד of Moznaim / מאזנים on JSTOR, באתר www.jstor.org (באנגלית)
מהו מחבר?

מהו מחבר? (צרפתית: ?Qu'est-ce qu'un auteur) היא כותרת הרצאה שנשא הפילוסוף מישל פוקו בפני האגודה הצרפתית לפילוסופיה, ב-22 בפברואר 1969. ההרצאה היא הרחבה של נושא אותו מפתח פוקו בספרו הארכאולוגיה של הידע, שפורסם זמן קצר לאחר מכן. בהרצאה מבקש פוקו לבחון מהו תפקידה של פונקציית המחבר ביחס לטקסט, ומה תפקידה באופן ארגון, סיווג והערכה של טקסטים. ההרצאה נכתבה כתגובה, גם אם לא מפורשת, למאמר של רולאן בארת, "מות המחבר", שפורסם בסוף 1968. פוקו מבקר את ניסיונות הקריאה הסטרוקטורליסטיים לנטוש את "המחבר" (למשל, בהכרזתו של בארת על "מות המחבר") ולעבור לניתוח היצירה כשלעצמה, מבחינת מבניותה וצורתה הפנימית. פוקו מדגים כיצד קריאה כזו משמרת בחשאי את קיומו של המחבר דרך המונח "יצירה", שהוא מונח בעייתי לא פחות. ראשית מראה פוקו עד כמה שברירית ונזילה מבחינה תאורטית וטכנית היא הקטגוריה של "מחבר" בתרבות המערבית; למי אנו מתכוונים, הוא שואל, כאשר אנו מדברים על "מחבר" כמרקס, פרויד או דרווין, למשל? לאדם? ליצירתו? ומהו היחס בין סיפור חייהם של "מחברים" ובין "יצירתם"? וכיצד נגדיר את יצירתם? האם כל מה שפרסם אדם בחייו הוא מכלול יצירתו? ומה בנוגע לכתבים שערך אך הוצאו לאור לאחר מותו? ומה מעמדם של דברים שנשא, אך לא פרסם (כמו, למשל, הטקסט החשוב "קורס בבלשנות כללית" שמיוחס לפרדינן דה-סוסיר [1857-1913], אך לא נכתב על ידו, אלא נערך מתוך מחברות של תלמידיו לאחר מותו)? וכיצד נסווג הערות שוליים, מכתבים פרטיים ורשימות מכולת? "מתוך מיליוני העקבות שאדם משאיר לאחר מותו", תוהה פוקו, "כיצד אפשר להגדיר יצירה?" (עמ' 29). הפנייה למחבר, טוען פוקו, היא יותר מהפנייה אל אינדיבידואל פרטי; יש להבחין בין השֵם הפרטי לשם "המחבר", משום שהם ממוקמים בקטבים שונים ואינם מתפקדים באופן זהה. שם המחבר אינו מצביע לעבר האדם הממשי והחיצוני שיצר אותו, אלא נע לאורך גבולות הטקסטים, מיישר ומגדיר את קווי המתאר שלהם, ומאפיין את צורות הקיום שלהם: המחבר ממלא תפקיד ייחודי ביחס לטקסט - תפקיד מסווג; הוא מאפשר לאסוף ולקבץ יחד מספר טקסטים, מאפשר לתחום אותם (למשל, "כל כתבי פרויד"), להוציא מתוכם טקסטים (למשל, אם יוכח שהספר "אחותי ואני" לא נכתב על ידי ניטשה), לייצר מערכות יחסים בין טקסטים ("שייקספיר המוקדם לעומת שייקספיר המאוחר", למשל, או "יצירות בסגנון הרנסאנס האיטלקי"). לבסוף, שם המחבר מתפקד כמאפיין של צורת-קיום מסוימת של שיח: "העובדה שלשיח כלשהו יש שם של מחבר, שאפשר לומר 'זה נכתב בידי זה' או 'זה המחבר של זה', מצביעה על כך שהשיח הזה אינו דיבור יומיומי, זניח, דיבור שמסתלק, שצף ועובר, איננו דיבור שמתכלה מיד, אלא שהוא דיבור שחייב להיקלט ברמה מסוימת, וזכאי למעמד מסוים בתרבות נתונה" (מהו מחבר?, רסלינג, עמ' 36). ההרצאה ניתנה כמה חודשים טרם נבחר פוקו (ב-30 בנובמבר 1969) להיות חבר מן המניין בקולז' דה פראנס, כראש הקתדרה להיסטוריה של מערכות חשיבה. תאוריית האוטר (תאוריית המחבר) מהו מחבר? (יחד עם: רולאן בארת, מות המחבר), תל אביב-יפו: רסלינג 2005, תרגם מצרפתית והוסיף אחרית-דבר: דרור משעני.
רות פתיר

רות פתיר (נולדה ב-1984 בניו-יורק) היא אמנית וידאו, ניו-מדיה ומיצג ישראלית. עבודותיה הוצגו, בין היתר, במרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב, במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA), במוזיאון פתח תקווה לאמנות, בקולנוע אונטולוגי פילם ארקיבס, בגלריה העירונית קו 16 והקולקטיב פלוקס פקטורי בניו יורק. פתיר מייצגת את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה של 2024, עם הפרויקט Motherland. לצד עבודתה כאמנית היא מרצה במחלקה לאמנויות המסך ותוכנית התואר השני באמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, וכן במחלקה לאמנות במכללת שנקר ובמחלקה לקולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר. פתיר נבחרה לייצג את ישראל בביאנלה ה־60 לאמנות בוונציה שתיפתח באפריל 2024. הפרויקט Motherland שאותו תציג פתיר עוסק בפריון ובפוריות. הביתן הישראלי בביאנלה יהפוך למעין ״ביתן פריון ופוריות״. יוצגו בו עבודות וידאו חדשות בכשלושה מרחבים שונים, תחת אוצרותן של מירה לפידות, האוצרת הראשית של מוזיאון תל אביב לאמנות, ותמר מרגלית, אוצרת המרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב. ועדת השיפוט שבחרה בה ציינה ועדת השיפוט שבחרה בה ציינה, בין היתר, כי "בשנים האחרונות פיתחה פתיר גוף עבודות מרשים וייחודי הנע בין האישי לקולקטיבי, הקומי והמרגש. הפרויקט לביאנלה ממשיך את השפה הייחודית אותה פיתחה, מבוססת על וידאו וטכנולוגיות תלת מימד. סוגיית הפריון היא אישית, לאומית ואוניברסלית, והפרויקט נוגע בפריון בהיפוך והחיבורים בין העתיק הקדם־לאומי והתקופות הקדומות לבין הזמן הזה." ביום 16 באפריל הכריזה פתיר שהתערוכה בבינאלה לא תיפתח לקהל הרחב עד שלא ישוחררו החטופים מהשבי בעזה. כך הצהירה האוצרת בכתבה בהארץ: הביתן, שמכיל שלוש עבודות וידאו של האמנית רות פתיר, יופעל אך מבקרים לא יוכלו להיכנס אליו. האוצרת מירה לפידות: "הביתן ייפתח כשהחטופים יחזרו והסכם הפסקת אש" 2018 ― "מכתב אהבה לרות", גלריית המדרשה הירקון 19, תל אביב. אוצר: בועז ארד 2021 ― "MOTHERHOOD", מרכז אוצרות ציריך. אוצרת: מעין שלף 2022 ― "אבא שלי בענן", המרכז לאמנות עכשווית CCA בתל אביב. אוצרת: תמר מרגלית 2023 — "SLEEPERS" - פסטיבל הסרטים בירושלים. 2011 ― תואר ראשון בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 2015 ― תואר שני באמנות פלסטית מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק האתר של רות פתיר נעמה ריבה, בביאנלה בוונציה מרוב פוליטיקה בקושי הבחינו באמנות, באתר הארץ, 30 באפריל 2024 רות פתיר, באתר ארטפורט רות פתיר, באתר בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים חגית פלג רותם, רות פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה 2024, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2023-09-06 נעמה ריבה, האמנית רות פתיר תייצג את ישראל בביאנלה לאמנות בוונציה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2023 נעמה ריבה, הביתן הישראלי בביאנלה לאמנות בוונציה לא ייפתח לקהל הרחב, באתר הארץ, 16 באפריל 2024 מכתבי אהבה לרות, באתר מכללת בית ברל רות פתיר: אבא שלי בענן, באתר CCA Tel Aviv-Yafo
נתניאל מורן

נת'ניאל קוונטין מורן (באנגלית: Nathaniel Quentin Moran; נולד ב-23 בספטמבר 1974) הוא פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, המכהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת טקסס מאז 2023. מורן, חבר המפלגה הרפובליקנית, שימש בעבר כחבר במועצת העיר טיילר וכשופט המחוזי של מחוז סמית' שבטקסס. נתניאל קוונטין מורן נולד כתאום ב-23 בספטמבר 1974, למרג'ורי מק'קול ודייל אי מורן. הוריו עברו למחוז סמית', שבטקסס על מנת להקים מכללה לתנ"ך. מאוחר יותר כיהן אביו במועצת העיר וכראש עיריית וויטהאוס. הוא נסע לרוסיה כחלק מארגון People to People International 1992. הוא סיים את בית הספר התיכון וויט האוס בשנת 1993. מורן למד בווסט פוינט במשך שנתיים וסיים את לימודיו באוניברסיטת טקסס טק עם תואר ראשון באמנויות ברוסית, ותואר שני במנהל עסקים. הוא עבד כעוזר הוראה בבית הספר העצמאי לובוק. הוא התחתן עם קינה, איתה נולדו לו ארבעה ילדים. מורן היה חבר בקולג' הרפובליקנים, שימש כיו"ר מחוז במפלגה הרפובליקנית, והשתתף בוועידות המחוז והמדינה. ב-17 בפברואר 2005, הגיש מורן מועמדות למועצת העיר טיילר, מטעם המחוז החמישי. הוא ניצח את פון ג'ונסון לאחר שגייס $2,439 והוציא $3,209. הוא הכריז על מסע הבחירות שלו מחדש ב-8 בפברואר 2007 ללא התנגדות. הוא שירת בעיר עד 2009, אז התפטר כשמשפחתו עברה ליוסטון כדי שבנו ילמד בבית ספר מיוחד בעקבות אובדן שמיעתו. ג'ואל בייקר, שופט מחוז סמית', הושעה ביוני 2016, לאחר שהוגש נגדו כתב אישום בשלושה סעיפי אישום של הפרת חוק. ב-19 ביולי, בית המשפט של מחוז סמית' הצביע פה אחד על החלפת בייקר במורן, שהושבע כשופט המחוזי בפועל ב-22 ביולי. מורן התפטר ב-9 בנובמבר 2022, לאחר בחירתו לקונגרס, וניל פרנקלין נבחר להחליף אותו. חבר הקונגרס מטעם המחוז הראשון של טקסס לואי גומרט, הודיע כי יתמודד על המועמדות הרפובליקנית לתפקיד התובע הכללי של טקסס במקום להיבחר מחדש. ב-2 בדצמבר 2021, מורן הכריז על השקת הקמפיין שלו לרשת את מקומו של גומרט. הוא זכה במועמדות הרפובליקנית והביס את המועמד הדמוקרטי ג'רמאר ג'פרסון. מדיה וקבצים בנושא נתניאל מורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מורן בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) נתניאל מורן, ברשת החברתית פייסבוק נתניאל מורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נתניאל מורן, סרטונים בערוץ היוטיוב נתניאל מורן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) An Interview with Nathaniel Moran - The Texas Horn, thetexashorn.com, ‏11 בפברואר 2022 (באנגלית אמריקאית) Former Tyler councilman to fill Smith County judge vacancy, https://www.kltv.com, ‏19 ביולי 2016 (באנגלית) Hayden Sparks, Judge Nathaniel Moran Overwhelmingly Wins GOP Nomination to Succeed Louie Gohmert in Congress, The Texan, ‏2 במרץ 2022 (באנגלית)
הדודאים (שיר)

הדודאים (מוכר גם בשם הדודאים נתנו ריחם) הוא שיר בביצוע הלהקה הישראלית "סקסטה". צבי שרף הלחין את השיר למילים שערך נחום היימן מתוך שיר השירים. להקת "סקסטה" ביצעה את השיר בפסטיבל הזמר החסידי ה־11, שהתקיים ב־1979. השיר נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, "סקסטה", שהתפרסם ב־1980. השיר בוצע על ידי מקהלות רבות (וכן ליווה ריקודים של להקות מחול). בין השאר ביצעו לשיר גרסאות כיסוי "הגבעטרון", נתנאלה, ריקי מנור, מאיה אברהם, חגי רחביה (מ"הפרברים") בביצוע כלי, ומקהלת אוניברסיטת טאיוואן הלאומית. בקיבוצים נהגו לשיר שירים בליל הסדר לפי רפרטואר מוכר וצבי שרף, חבר קיבוץ העוגן, הלחין את השיר ב־1978 לביצוע להקת הקיבוץ בליל הסדר מתוך רצון לרענן את הרפטואר. שרף פתח חוברת סדר פסח של קיבוצי השומר הצעיר בדף שבו הופיע השיר "הדודאים נתנו ריחם" בלחן קודם של נחום היימן. היימן הלחין את השיר לחלקי פסוקים משיר השירים, שאותם ערך לשיר. שרף, שלמד באותה התקופה באקדמיה למוזיקה בתל אביב, חיבר למילים של היימן לחן חדש בהשראת תרגילי ההרמוניה שלמד במוסד. להקת הקיבוץ הייתה הראשונה שביצעה והקליטה את השיר בעיבודו של שרף. ההקלטה הזאת נשלחה לפסטיבל הזמר החסידי ב־1979 (התנאי לקבלת שירים לפסטיבל היה שהמילים יהיו מן המקורות). השיר התקבל, והקליטה אותו להקת "סקסטה" בעיבודו של אלדד שרים. תוך כדי ההקלטה התעורר ויכוח לגבי מילה מסוימת בשיר ומנשה לב־רן, שהיה המנהל האמנותי של הפסטיבל, חיפש את הפסוק המתאים בספר שיר השירים – אז התברר שלא קיים פסוק שלם כזה ושמילות השיר הן עריכה עצמאית של היימן מתוך הספר. העיבוד המקורי של שרף יצא לאור בדפוס בהוצאת התווים של ההסתדרות (ולאחר מכן גם בהוצאות בין לאומיות) וזכה לביצועים רבות של מקהלות, בעיקר בישראל, אך גם ברחבי העולם. סרטון השיר "הדודאים" באתר יוטיוב מילות השיר "הדודאים" באתר שירונט אקורדים לשיר "הדודאים" באתר chordu.com שאליהם משתייך קיבוץ העוגן. שאליה הוזמן שרף. האלבום "סקסטה", 1980, באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־6 בספטמבר 2023 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־6 בספטמבר 2023 אודות השיר, באתר shira-ovedet.kibbutz.org.il, בדיקה אחרונה ב־6 בספטמבר 2023 פסטיבל הזמר החסידי ה־11, באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־6 בספטמבר 2023 "הדודאים" בביצוע חגי רחביה ("הפרברים"), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־6 בספטמבר 2023 "הדודאים" בביצוע מקהלת אוניברסיטת טאיוואן הלאומית, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־6 בספטמבר 2023
מעבורת 2.03

מעבורת 2.03 היא מעבורת החלל החמישית שנבנתה על ידי ברית המועצות. בשנת 1993, כאשר תוכנית מעבורות החלל הסובייטית בוטלה, מעבורת זו הייתה בשלב מוקדם מאוד של הרכבתה, והוחלט לפרקה במתקן ההרכבה בו הייתה, עקב חוסר תקציב. בשנת 1995 כבר לא נשאר ממנה זכר. כיום כמעט ואין תמונות של המעבורת, משום שהיא הייתה בשלביה המוקדמים של הבנייה, ופורקה במהירות יחסית. כמו מעבורת 2.02 גם למעבורת זו לא נבחר מעולם שם. למידע נוסף
ג'יליאן רובינשטיין

ג'יליאן רובינשטיין, (באנגלית: Gillian Rubinstein; ידועה בשם העט ליאן הרן;‏ נולדה ב-1942), סופרת ילדים ומחזאית אוסטרלית. היא נולדה באנגליה, ובילתה את ילדותה באנגליה ובניגריה, עד שלבסוף, ב-1973, עברה לאוסטרליה. בנוסף לשמונה מחזות, סיפורים קצרים ומאמרים רבים, כתבה רובינשטיין מעל ל-30 ספרים. בין ספריה המפורסמים של רובינשטיין נמצאת סדרת הספרים המצליחה סיפורי האוטורי, שפורסמה תחת השם הספרותי ליאן הרן. הטרילוגיה היא פנייתה הראשונה לקהל מבוגר יותר. אתר האינטרנט הרשמי של ג'יליאן רובינשטיין (באנגלית) ג'יליאן רובינשטיין, ברשת החברתית Goodreads ליאן הרן (1942-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.