laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניידת משטרה

ניידת משטרה היא כלי תחבורה, לעיתים רבות מכונית, המשמש את המשטרה במגוון פעולות משטרתיות. ניידת המשטרה משמשת לעיכוב זמני של חשודים עד להגעה לתחנת המשטרה וכן לשינוע שוטרים ברחבי מקום שיפוטם. הרכב מצויד בפנסים מהבהבים וצבוע בצבעים בולטים המבדילים אותו בקלות מרכב פרטי. במקרים כגון מרדף, או אירועים הדורשים הגעה מיידית מופעלות סירנות וניידת משטרה מקבלת קדימות בכבישים. ניידות משטרה כוללות גם אמצעי קשר ולעיתים אף מסוף מחשב המחובר לרשת המשטרתית. בתא המטען נמצא ציוד עזר נוסף, כגון כלי נשק ארוכים או צוותיים ומחסום משטרה מתקפל. בישראל, משמשות ניידות המשטרה לתפקידים של משטרת ישראל. על ניידות המשטרה בישראל מופיע בצידן הכיתוב "משטרה" בעברית ובאנגלית (Police). לוחית הרישוי של ניידת משטרה ישראלית מתחילה באות "מ" ולאחריה מופיע מספר הרישוי בצבע לבן על רקע אדום. על ניידות המשטרה מותקן צפירור (הלחם של צפירה + אור (בסלנג: צָ'קָלָקָה)) המפיק אור כחול, או שילוב של אורות כחולים ואדומים. מערכת הכריזה בצפירור מאפשרת לשוטרים בניידת לכרוז. בעבר, ניידות המשטרה הישראליות היו לבנות, אולם הוחלפו בצבעים כחול-שחור ולבן (כמו הניידות בארצות הברית), לאחר שמחקרים שנעשו הוכיחו כי צבעים אלו נתפסים בעיני הציבור כמרתיעים יותר, אחר כך שולב גם צבע צהוב בעיצוב. בשנת 2019 הוחלפו כחצי מהניידות (במיוחד באזור המרכז) מטויוטה קורולה לסקודה סופרב. בין דגמי הרכב ששימשו או משמשים כניידות משטרה, היו: פורד אסקורט: שימשה כרכב מבצעי במערך הסיור, התנועה, הבילוש והחקירות וכרכב מפקדים, משנת 1972 ועד 1978. דגמי האסקורט נרכשו במקביל לפורד קורטינה, וסימלו את מעבר המשטרה למכוניות מתוצרת פורד, לאחר הלארק והקונטסה. הן הורכבו החל בסוף שנות ה-60 במפעלי תעשיות רכב בנצרת עילית, ממכלולים שנרכשו בגרמניה או אנגליה ועם מנועי 1.1 ליטר או 1.3. במקביל לתפעולה כניידת מבצעית, שמשה האסקורט 1.1 גם כרכב שירות למפקדים בדרגות ניצב-משנה וסגן-ניצב. מכוניות המפקדים נרכשו בצבע לבן או כחול כהה, ואילו ניידות מבצעיות נצבעו בצבעי המשטרה. סובארו לגאסי: בשנות ה-2000 שירתו כ-140 רכבים מדגם סובארו לגאסי B4 כניידות. סקודה אוקטביה: בשנת 2006 רכשה כ-200 רכבים מדגם סקודה אוקטביה כניידות. טויוטה קורולה: בסביבות שנת 2012 נכנסו לשירות המשטרה גם רכבי טויוטה. סקודה סופרב: בסביבות 2011 נכנסו לשירות כרכב צמוד לקצינים בכירים מדרגת ניצב ומפקדי תחנות, משמשות גם את יחידת התנועה. קיה סורנטו: משמשת כניידת סיור רכב, זהו הרכב המשטרתי הנפוץ ביותר. סיטרואן ברלינגו: מסביבות 2002 נכנסו לשירות כרכב שמשמש את יחידות המז"פ וכן יחידות כלבנים ובוחני תנועה ובמספר תחנות משמש אף כניידת סיור. טויוטה לנד קרוזר בסביבות שנת 2006 נכנסו לשירות ביחידות מג"ב. שברולט סוואנה: רכב מסוג מסחרית, נכנס לשירות בסביבות 2005 ומשמש כרכב של יחידת יס"מ וכן כרכב חבלן וכו'. מדיה וקבצים בנושא ניידת משטרה בוויקישיתוף סער הס, קנו מאות ניידות - בלי לבדוק אם הן מתאימות, באתר ynet, 16 במאי 2017 אבי אשכנזי, יוסי אלי,‏, מדוע המשטרה משנה את צבעי הניידות בתדירות גבוהה?, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2014 מישל דור, עצמאות 09' - נזכרים בניידות המשטרה, באתר ynet, 28 באפריל 2009 אסף בר-שי, סובארו: מכרנו 40 ניידות למשטרת ישראל, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2005 הארץ, משטרת ישראל רכשה 370 כלי רכב - 200 מתוצרת סקודה, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2006
הנוכל השחור

הנוכל השחור (באנגלית: The Black Crook) מחזה מוזיקלי שעלה לראשונה בברודוויי ב-1866, ונחשב ליצירה הראשונה המתאימה למושג המודרני של מחזמר. המחזה נכתב על ידי המחזאי האמריקאי צ'ארלס מ. ברס. המוזיקה הייתה בעיקר עיבודים ליצירות מוכרות, עם מספר קטן של שירים שהולחנו במיוחד אליו, בהם "מצעד האמזונות". המופע עלה בספטמבר 1866 ב"ניבולוס גארדן" בברודוויי בעל 3,200 המושבים, ושבר שיאים עם 474 הופעות למרות אורכו הרב (חמש וחצי שעות). לאחר מכן הוא יצא למסע הופעות במשך מספר שנים, ועלה מחדש בברודוויי ב-1870. הוא הוצג עוד פעמים רבות, בין היתר עם מוזיקה חדשה בתיאטרון אלהמברה בלונדון ובאלבמה. גרסת ראינוע של המחזה הופקה ב-1916. "הנוכל השחור" נולד, כאשר קבוצה דרמטית ולהקת בלט פריזאית איחדו כוחות בניו יורק. להקת הבלט נשכרה להופיע באקדמיה למוזיקה, אך נתקעה בניו יורק כשבניין האקדמיה נשרף. במקום זאת, הוצעה להם הזדמנות להשתתף במחזה מוזיקלי, המשלב את אומנות הבלט שלהם עם המלודרמה של ברס. "הנוכל השחור" נחשב לאב טיפוס של המחזמר המודרני, כשהשירים הפופולריים והריקודים היוו חלק בלתי נפרד מהמחזה ובוצעו על ידי השחקנים. באופרות הזמרים הותירו את הריקוד ללהקת הבלט, ואילו במופעי הבורלסקה, מיוזיק הול והוודביל שהיו פופולריים באותו זמן, לא היה כמעט סיפור מאחד אלא רק סדרה של מערכונים. "הנוכל השחור" היווה צעד חדשני בכך, שאת השירים והריקודים ביצעו כל המשתתפים כחלק מהמחזה, ולכן נקרא "הקומדיה המוזיקלית הראשונה". עלילת המחזה ממוקמת בהרי הארץ בגרמניה של 1600. היא משלבת אלמנטים מ"פאוסט" של גתה, "קלע הכשפים" של קרל מריה פון ובר ויצירות ידועות אחרות. הסיפור מתאר את וולפנשטיין, רוזן עשיר ורשע, המבקש להתחתן עם הבחורה המקסימה של הכפר, אמינה. בעזרתה של ברברה, האם האומנת המתנכלת של אמינה, הרוזן מארגן לארוסה העני של אמינה, רודולף, ליפול לידיו של הרצוג, מאסטר בעל קסם שחור עתיק. הרצוג עשה ברית עם השטן, שיוכל לחיות לנצח אם הוא יספק לו נשמה טרייה בכל שנה חדשה. כשרודולף הובל לגורלו הנורא הוא נמלט, מגלה אוצר חבוי ומציל יונה. היונה, מתברר באורח פלא, היא סטלקטה, מלכת הפיות של ממלכת הזהב שמתחזה לציפור. המלכה מודה לרודולף על ידי הבאתו לארץ הפיות ולאחר מכן איחדה אותו עם אמינה אהובתו. הרוזן הובס, שדים גוררים את הרצוג לגיהנום, ורודולף ואמינה חיו באושר ועושר. מדיה וקבצים בנושא הנוכל השחור בוויקישיתוף Morley, Sheridan, Spread A Little Happiness, New York: Thames and Hudson, 1987, p.15
טדורנה ירוקת-ראש

טדורנה ירוקת-ראש (שם מדעי: Tadorna tadorna) היא ברווז גדול השייך למשפחת הברווזיים. תפוצתה הנרחבת פזורה ביבשת אירופה, אסיה וחלקים מצומצמים בצפון יבשת אפריקה. טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז אשר מקורו באירואסיה הממוזגת. רוב האוכלוסיות של מין זה נוהגות להגר לאזורים סובטרופיים בחורף, אך מין זה הוא גם כמעט תושב קבוע באירופה המערבית, מלבד הגירות לאזורים מועדפים, כגון ים ואדן שבחוף הצפון-גרמני. המין נפוץ גם סביב קו החוף של בריטניה, שבו הוא פוקד ביצות מלח ושפכי נהרות, בתי הגידול שלו. תצפיות של טדורנה זו נחשבות לנדירות בצפון אמריקה והן מדווחות כמבקרות לעיתים רחוקות בארצות הברית וקנדה. בישראל, טדורנה ירוקת-ראש נחשבת לברווז חולף וגם כברווז חורף מצוי. טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז גדול למדי. אורך גופה מגיע לכ-65 ס"מ. אורך מוטת כנפיה הוא כ-127 ס"מ. משקל פריט בוגר מגיע ל-1.2 ק"ג. צבעי גופה השולטים של הטדורנה הם לבן, שחור וחום. הרגליים אדמדמות ובעלות קרומי שחייה המחברים את אצבעות רגליה. צווארה ארוך; חציו העליון שחור וחציו התחתון לבן. אצל זכר טדורנה ירוקת-ראש קיימת בליטה אדומה בולטת למדי בין המקור לבין אזור המצח. אצל הנקבה בליטה זו בולטת פחות. השיחה בין הפריטים מתבצעת על ידי צפירה בקול רם. להקות נודדות של טדורנה ירוקת-ראש יכולות להיות גדולות מאוד (כ-100 אלף בים ואדן), שכן רוב הזוגות עוזבים את הצעירים המתפתחים בקנים שלהם, כאשר עליהם שומרים מבוגר או שניים. מין זה נקשר בעיקר לאגמים ונהרות במדינה פתוחה. בחורף הוא נפוץ על שפכי נהרות ומישורי בוץ. כאשר טורף מאיים על הצעירים, הצעיר צולל מתחת לפני המים כדי להימנע מהטורף בזמן שהמבוגרים עפים מעל לטורף כדי לשמש כפיתיון. הרבייה של הפריטים מתבצעת במחילות ארנב, בולי עץ, ערמות חציר וכדומה. תזונת טדורנה ירוקת-ראש מבוססת בעיקר על חרקים וחסרי חוליות. נקבה בוגרת של טדורנה ירוקת-ראש זכר ונקבה מזדווגים בלנקשייר, אנגליה בוגרים של טדורנה ירוקת-ראש בצלילת ראש זכר שוחה אתר קנים בגרמניה גוזלים שוחים בבורקום, גרמניה זכר בתעופה מעל ים ואדן Museum specimen טדורנה ירוקת-ראש מדיה וקבצים בנושא טדורנה ירוקת-ראש בוויקישיתוף טדורנה ירוקת-ראש, באתר ITIS (באנגלית) טדורנה ירוקת-ראש, באתר NCBI (באנגלית) טדורנה ירוקת-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טדורנה ירוקת-ראש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טדורנה ירוקת-ראש, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) טדורנה ירוקת-ראש, באתר GBIF (באנגלית) צלילים, תמונות וסרטונים של טדורנה ירוקת-ראש, The Internet Bird Collection טדורנה ירוקת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN החי והצומח של ארץ ישראל: אנציקלופדיה שימושית מאוירת, כרך 6 - עופות, סדרת האווזאים, משפחת הברווזים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור
פרויקט לון

פרויקט לון (באנגלית: Project Loon), או הפרויקט המטורלל, היה מיזם של חברת אלפאבית (חברת האם של גוגל) במטרה לספק שירותי אינטרנט בצורה נוחה יותר עבור אנשים שגישתם אל הרשת מוגבלת, ובכך לגשר על הפער הדיגיטלי בין בני האדם ברחבי העולם. הפרויקט התמקד בשיגור בלוני הליום לשכבות העליונות של האטמוספירה, ותוכנן שבלונים אלו ישאו עליהם את הציוד המאפשר חיבור לאינטרנט. ב-22 בינואר 2021 פורסם כי הפרויקט יופסק וייסגר מכיוון שלא הצליח להגיע לרמת עלויות גבוהה מספיק כדי להיות אטרקטיבי למפעילי מערכות התקשורת, ולא הצליח להביא פתרונות שיתגברו על מכשולים שונות, הן בתחום הטכנולוגיה והן ביישום והפעלת הפרויקט. במסגרת פרויקט לון פותחו בלוני הליום דקיקים באותה מעבדה שבה פותחו הטכנולוגיות החדישות של גוגל גלאס ושל ווימו. הבלונים ישדרו לכל חלקי העולם את תקשורת הנתונים של האינטרנט באופן אלחוטי, וזאת בזמן שהם מרחפים ברוח. עד כה נערכו מספר שיגורים ניסיוניים, ותקוותם של יוזמי הפרויקט היא שבלוני ההליום יצליחו להגיע לגובה של 20 ק"מ מעל פני כדור הארץ - בסטרטוספירה. לפי הצפי, הבלונים יאפשרו חיבור נוח יותר לרשת לכ-2.2 עד כ-4.8 מיליארדי בני אדם ברחבי העולם ובעיקר בארצות אסיה ואפריקה, שם נאלצים רבים לנדוד ממקום למקום כדי להתחבר לרשת. לפי התוכנית, ישוגרו לאוויר כ-300 בלונים שייצרו טבעת על קו הרוחב הדרומי 40, עליו ממוקמות המדינות ניו זילנד, אוסטרליה, צ'ילה, אורוגוואי, פרגוואי וארגנטינה. במסגרת הניסויים המוקדמים שיגרה גוגל את בלוני ההליום מספר פעמים בשבוע בעמק הסיליקון, מה שהביא ללא מעט דיווחים בתקשורת המקומית על עדויות לעב"מים. כל בלון צפוי להעניק שירותי אינטרנט לשטח שגודלו כ-1,250 קמ"ר, ללא הבחנה בין סוגי שטחים שונים. על מנת להשתמש בשירותי האינטרנט של פרויקט לון יהיה צורך במקלט מיוחד המתאים לרשת של פרויקט לון. הבלונים ישייטו בשכבת הסטרטוספרה, בה יש שכבות אוויר בעלי כיווני רוח קבועים, כך שבעזרת עלייה או ירידה בין השכבות ניתן יהיה לשלוט בבלון. בלוני ההליום צפויים להיות מקושרים לאנטנות מיוחדות על פני הקרקע: כל אנטנה מתקשרת עם הבלון שנמצא מעליה, וכל בלון מתקשר עם הבלונים שמסביבו כברשת אריג בתדרי ה-ISM, ומעביר את המידע בחזרה לתחנות ממסר קרקעיות, המתחברות לספקי האינטרנט המקומיים. הבלונים ייטענו לפי התוכנית מאנרגיית השמש ויישלטו מתחנת הבקרה של הפרויקט. עיצובם המיוחד של המשדרים והבלונים הוא האמור ליצור יכולת של שידור בפס רחב ולמרחקים עצומים. מדיה וקבצים בנושא פרויקט לון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט לון פרויקט לון, ברשת החברתית פייסבוק פרויקט לון, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר הפרויקט סרטון הסברה על טכנולוגיית פרויקט לון, באתר יוטיוב סרטון הצגה של מטרת הפרויקט, באתר יוטיוב אי-פי, הבלונים של גוגל יביאו אינטרנט לכולם, באתר הארץ, 15 ביוני 2013 איתי מקמל, אינטרנט לכולם: גוגל חושפת את "פרויקט לון" שיהפוך את העולם למקוון יותר, טיג'יספוט, 15 ביוני 2013 יוסף פאר, ‏גוגל, בלונים, ואינטרנט לאפריקה: הכירו את Project Loon, באתר כיכר השבת, 16 ביוני 2013 סוכנויות הידיעות, ביל גייטס לועג לפרויקט האינטרנט הכפרי של גוגל, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2013 מעקב אחר בלונים בזמן אמת (הזינו HBAL בתיבת החיפוש) נמרוד הלפרן, נסגר פרויקט הבלונים של גוגל שהיה אמור לחבר את כל העולם לאינטרנט, באתר TheMarker‏, 22 בינואר 2021 Paresh Dave,‏ Alphabet shutting Loon, which used balloon alternative to cell towers, באתר רויטרס, 22 בינואר 2021
צאנז

האם התכוונתם ל... נובי סונץ' – עיר בדרום פולין, ביידיש - צאנז. חסידות צאנז – שושלת חסידית שתחילתה בעיר צאנז. חסידות צאנז-קלויזנבורג – קהילה חסידית שמרכזה בנתניה, ושמקורה בחסידות צאנז. קריית צאנז (נתניה) – שכונה חרדית בנתניה קריית צאנז (ירושלים) – שכונה חרדית בירושלים קריית צאנז (טבריה) – שכונה חרדית בטבריה
ווז' (מחוז)

ווז' (בצרפתית: Vosges) הוא מחוז בצפון צרפת. הוא אחד מהמחוזות המרכיבים את חבל גראנד אסט. את שמו קיבל מהרי הווז' שנמצא במזרח המחוז. מחוז ווז' היה אחד מ-83 המחוזות הראשונים שנוצרו במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. כשליש משטח מהמחוז עבר לשליטת הפרוסים ב-1871 בעקבות כניעת צרפת במלחמת צרפת–פרוסיה. השטח הוחזר לצרפת לאחר מלחמת העולם הראשונה במסגרת חוזה ורסאי. במזרח המחוז נמצאים הרי הווז' כאשר הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, גראן באלון, שפסגתו מגיעה ל-1,424 מטר מעל לגובה פני הים נמצא במחוז ווז'. הערים הגדולות של המחוז נמצאות בעמק כאשר מראשם נמצאת בירת המחוז אפינאל שבמטרופולין שלה גרים כ-89,000 אנשים שמהווים כרבע מאוכלוסיית המחוז. הרי הווז' זורם נהר המוזל מדרום המחוז לצפונו שם הוא ממשיך אל מחוז מורת ומוזל בדרכו אל נהר הריין. עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל לורן. מדיה וקבצים בנושא ווז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ווז' אתר הנציבות הרשמי של המחוז אתר המועצה הכללית ווז' (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים

הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (באנגלית: Progressive Alliance of Socialists and Democrats, S&D; בגרמנית: der Progressiven Allianz der Sozialisten & Demokraten im Europäischen Parlament, S&D; בצרפתית: Alliance progressiste des socialistes & démocrates au Parlement européen, S&D) היא מפלגת מרכז-שמאל אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאל-דמוקרטיות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו. המפלגה בעלת השפעה נרחבת באיחוד, וכיום, היא המפלגה הפוליטית השנייה בגודלה בפרלמנט האירופי, ושימשה כגדולה ביותר עד לשנת 1999. המפלגה קיימת בצורה זו או אחרת החל מיוני 1953 כחברה באספה המשותפת של קהילת הפחם והפלדה האירופית, ולאחר מכן כחברה בפרלמנט האירופי. עם הבחירות הראשונות לפרלמנט האירופי כגוף נבחר בשנת 1979, הפכה המפלגה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט, וזכתה במעט יותר מרבע מהמושבים בו. מגמה זו המשיכה להישמר גם במערכות הבחירות הבאות (1984, 1989 ו-1994), והמפלגה שימרה את מעמדה כמפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. במהלך שלהי שנות ה-80, עברה המפלגה תמורות פנימיות רבות, אשר במסגרתן, הפכה סיעת מפלגת הסוציאליסטים האירופים לסיעה הדומיננטית במפלגה, אשר מהווה החל מאז את עמוד השדרה של המפלגה. בבחירות 1999, ספגה המפלגה מפלה, ואיבדה את הבכורה בפרלמנט למפלגת הימין מפלגת העם האירופי (EPP). מאז בחירות אלו, לא הצליחה המפלגה לשקם את מעמדה, וגם במערכות הבחירות הבאות (2004, 2009, 2014) המשיכה להחזיק במקום השני בפרלמנט, לאחר ה-EPP. המפלגות בפרלמנט האירופי, הם למעשה התאגדויות של מפלגות לאומיות מהפרלמנטים הלאומיים של מדינות האיחוד. ברשימה זו, מוצגים המפלגות המרכיבות את מפלגת הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים. מפלגות בפרלמנט האירופי מפלגת הסוציאליסטים האירופים מדיה וקבצים בנושא הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים, ברשת החברתית פייסבוק הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים, ברשת החברתית אינסטגרם הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים, ברשת החברתית LinkedIn הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים, סרטונים בערוץ היוטיוב הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים, באתר פליקר האתר הרשמי של המפלגה "Seats by political group in each Member State: definitive results at 14 July 2009 at 09:00 CEST", 14 July 2009, from http://www.elections2009-results.eu/ John Peterson; Michael Shackleton (22 March 2012). The Institutions of the European Union. Oxford University Press. pp. 340–. ISBN 978-0-19-957498-8. Retrieved 7 August 2013. "PES on Europe Politique". Europe-politique.eu. Retrieved 2010-06-18. "Organisation - History - The Socialist Group in The European Parliament". Europa (web portal). Retrieved 2009-04-02. Europe Politique: Parlement européen (in French) "Confederation of the Socialist Parties of the European Community Collection". Iisg.nl. 2005-12-07. Retrieved 2010-06-18. How does the PES work?
דוד בן סלימאן צמח

רבי דוד בן סלימאן צמח (דאוד צמח; 1902–1981) היה משורר וחוקר יהודי-עיראקי. נולד בבגדאד שבעיראק בשנת 1902. התחנך בבית ספר של כל ישראל חברים בעיר ולאחר מכן במדרש בית זלכה, בפרט אצל הרב שמעון מרדכי והרב יהודה פתיה. הוא החל להביע עניין בספרות ושירה מגיל צעיר מאוד, וחיבר את ראשוני שיריו בעברית וערבית כבר בגיל 12. כמה משיריו הראשונים עסקו בזוועות מלחמת העולם הראשונה והיו מיועדים לפרסום, אך צונזרו לבסוף מפני חשש מהשלטון העות'מאני. לאחר השלמת לימודיו כיהן כרב וכמוהל. במקביל ניהל בית מסחר לספרים והיה אספן של כתבי יד. מצעירותו גילה חיבה ועניין רב בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד והגיע לרמת בקיאות גבוהה בתחום. שמו כבקיא בשירת ספרד יצא למרחקים, והוא ניהל קשרים עם מלומדים ידועים מהיישוב היהודי בארץ ישראל שעסקו בנושא. דוד ילין כינה את צמח "אחד מגדולי חכמי עמנו" בתחום השירה של יהדות ספרד. ילין וצמח שיתפו פעולה בההדרה והוצאה לאור של כתביו של טודרוס בן יהודה אבולעפיה בן ימי הביניים. צמח תמך בהתלהבות בתחיית העברית שהתרחשה בזמנו. בין היתר הוא התכתב התכתבות ארוכה עם חיים נחמן ביאליק על נושאים כגון שירתו של ר' שלמה אבן גבירול, ופגש את ביאליק בעת ביקור בארץ ישראל בשנת 1932. הוא חיבר שיר לכבוד ביאליק שבו תיאר אותו כאבי השירה העברית המודרנית מחד, אך גם כמי שממשיך את המסורת העתיקה של השירה העברית שהגיעה לתפארתה ביהדות ספרד של ימי הביניים. לאורך השנים פרסם צמח שירה עברית וערבית, מאמרים מחקריים על שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, וכן מספר קבצים של סיפורי משלים, ביניהם ספר "אמת'אל אל דאוודיאה" (משלי דוד) וספר "וורוד אל דאוודיאה" (פרחי דוד) שיצאו לאור בבגדאד. עוד בעודו בבגדאד פרסם שירה פרי עטו ומאמרים על שירת ספרד בכתבי עת ארצישראליים כגון מזרח ומערב בעריכת אברהם אלמליח, תרביץ, הארץ, מאזניים, ההד ועוד. בזמן הפרהוד בשנת 1941 פורעים פרצו לביתו ובין היתר בזזו ספרים וכתבי יד מספרייתו הגדולה. הוא עלה לישראל בשנת 1949 והמשיך בארץ לחבר שירה, לפרסם מאמרים מחקריים ולשתף פעולה עם חוקרים בכל הקשור לשירת ספרד. בשנת 1959 פרסם את ספרו "עד יבוא האביב", הכולל שירים בערבית ובעברית זה לצד זה. שיר הפתיחה מוקדש למשורר העיראקי מוחמד מהדי אל-ג'וואהירי: זֶה סֵפֶר הַשִּׁירִים - עֵת הַגְּבוּלוֹת חָצִיתִי לוֹ הֶעֱתַרְתִּי שִׂיחַ לְבָבִי בְּשַׁעַר סִפְרְךָ הֻשְׁבַּעְתִּי אֵת שִׁירַי הַקְדֵּשׁ לָעַם מָרוּד, כָּפוּן וָמַך. הַכֹּל יָעִידוּ: עוֹד אֲנִי אֵיתָן: לָעַם הִפְנֵיתִי דֶּבֶב חֳרוּזַי — אדיב קאס, "עד יבוא האביב" לדוד צמח, קול העם, 24 באפריל 1959. נפטר ב-י' באדר א' תשמ"א, 14 בפברואר 1981, ונקבר בעכו. אברהם בן-יעקב, שירה ופיוט של יהודי בבל בדורות האחרונים, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, תש"ל. משה ש. שבת, ישיבות בגדאד - התהוותן והשפעתן לדורות, כרך שני, עמ' 446. Lev Hakak, The Emergence of Modern Hebrew Literature in Babylon from 1735-1950, Purdue University Press, 2009, pp. 73-117. Lital Levy. "Tsemah, David (Ṣemaḥ, Dāhūd)." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014. ויוויאן אדן, חברו של אבן-גבירול, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס באפט"א לטלוויזיה

פרס באפט"א לטלוויזיה (באנגלית: BAFTA Television Awards) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה לתוכניות טלוויזיה והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס אמי. פרסי הטלוויזיה מוענקים מאז 1955. באותה שנה הוא הוענק בשש קטגוריות: ההפקה, התסריטאי, המעצב, האישיות הטלוויזיונית, השחקן והשחקנית. מאז, נוספו פרסים נוספים, וכיום יש הבחנה בין סוגות, בדומה לפרס אמי. בניגוד לפרסי הקולנוע, רק הפקות טלוויזיה בריטיות רשאיות להגיש את מועמדותן לפרס, אך מאז 2006 מוענקים פרסים גם בקטגוריה הבינלאומית. הסדרה "כן, אדוני השר" זכתה בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר 3 פעמים ברציפות, בין 1980 ל-1982. שלוש סדרות נוספות זכו בפרס זה פעמיים: "על שוטים ואנשים", "הפתן השחור" ו"הממלכה הקטנה". ארבע סדרות זכו כל אחת פעמיים בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר: "המפקח מורס", "המפצח", "The Cops" ו-"The Street". ארבעה שחקנים זכו בפרס שלוש שנים ברציפות: הלן מירן זכתה בפרס בין 1991 ל-1993, על משחקה בסדרת המשטרה "החשוד העיקרי". רובי קולטריין זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בין 1993 ל-1995, על תפקידו בסדרה "המפצח". ג'ניפר אילי זכתה בפרס על הופעתה בתפקיד אליזבת בנט ב-1995 בעיבוד לטלוויזיה של הבי בי סי לרומן הקלאסי גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטן. מייקל גמבון זכה בפרס בין 1999 ל-2001, בכל שנה עבור השתתפותו בסדרה אחרת, וכמוהו גם ג'ולי וולטרס, בין 2001 ל-2003. ג'ודי דנץ' זכתה אף היא בפרס שלוש פעמים, בשלושה עשורים שונים: ב-1967 זכתה בפרס עבור תפקידה ב-"Talking to a Stranger", ב-1981 עבור תפקידה ב-"A Fine Romance" וב-2000 על תפקידה ב-"The Last of the Blonde Bombshells". דנץ' זכתה גם פעמיים בפרס השחקנית הטובה ביותר בקולנוע (בשנים 1997 ו-2001). ריקי ג'רווייס זכה ארבע פעמים בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר, שלוש מהן בין 2001 ל-2003, על תפקידו ב"המשרד". פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר פרס באפט"א לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר מדיה וקבצים בנושא פרס באפט"א לטלוויזיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס באפט"א לטלוויזיה פרס באפט"א לטלוויזיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה

האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (באנגלית: British Academy of Film and Television Arts, BAFTA) היא ארגון צדקה עצמאי שתומך, מפתח ומקדם את צורות אמנות של התמונה הנעה במדיומים של הקולנוע, טלוויזיה ומשחקי מחשב. בנוסף לטקסי הפרסים השנתיים שלה, לבאפט"א יש תוכנית בינלאומית, בכל ימות השנה, של אירועי למידה ויוזמות המציעה גישה לבעלי כישרונות, באמצעות סדנאות, כיתות אמן, מלגות, הרצאות ותוכניות חונכות בבריטניה ובארצות הברית. האקדמיה הבריטית לקולנוע נוסדה ב-1947 והחלה לחלק פרסים בתחום הקולנוע ב-1948. גילדת המפיקים ובמאי הטלוויזיה החלה לחלק פרסים מטעמה ב-1954. ב-1958 התמזגו שני הגופים והקימו את החברה לקולנוע ולטלוויזיה, והחלו להעניק את הפרסים במשותף. ב-1976 שונה שם החברה והיא הפכה לאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, או, כפי שהיא מכונה בקיצור, באפט"א. פרסי באפט"א (באנגלית: BAFTA Awards) הם פרסים המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (British Academy of Film and Television Arts; בראשי תיבות: BAFTA) לתוכניות טלוויזיה, סרטי קולנוע והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס האוסקר האמריקאי. על אף האיחוד בין הפרסים, מאז 1998 הם מוענקים בטקסים נפרדים - פרסי הקולנוע מוענקים מדי שנה בסביבות חודש פברואר, ופרסי הטלוויזיה באפריל. ערך מורחב – פרס באפט"א לקולנוע ערך מורחב – פרס באפט"א לטלוויזיה מאז 1969 מוענקים גם פרסים לסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה המיועדים לילדים, ולעוסקים בהם. פרסים אלה מוענקים בנפרד מהפרסים האחרים, מדי חודש נובמבר. מאז 2007 ניתן גם פרס מטעם הקהל, ובבחירה רשאים להשתתף ילדים מתחת לגיל 14. מאז 1989 מוענקים מדי שנה גם "פרסי בריטניה" (Britannia Awards), בטקס הנערך בלוס אנג'לס. פרסים אלה אינם מוענקים לסרטים ולתוכניות טלוויזיה, אלא לעוסקים בהם בלבד. בשנת 2007 הוענק הפרס לשחקנים דנזל וושינגטון וקייט וינסלט, וכן הוענק פרס מיוחד על מפעל חיים למפיקים רוברט שיי ומייקל לין, מייסדיהם של אולפני ניו ליין סינמה. ב-1991 הוחל בחלוקת פרס "באפט"א ויילס" (BAFTA Cymru) המוענק להפקות קולנוע וטלוויזיה שמקורן בוויילס. בדומה, מוענק מאז 1997 פרס "באפט"א סקוטלנד" להפקות שמקורן בסקוטלנד. ב-1998 הוחל בחלוקת פרסים לאמצעי תקשורת אינטראקטיביים. ב-2003 פוצלו פרסים אלה לשניים, ומאז מוענקים פרסים למשחקי וידאו ומחשב ולאמצעים אינטראקטיביים. גם פרסים אלה מוענקים בנפרד מפרסי הקולנוע והטלוויזיה. אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, ברשת החברתית אינסטגרם האתר הרשמי של באפט"א ויילס האתר הרשמי של באפט"א סקוטלנד האתר הרשמי של פרס בריטניה (אורכב 12.05.2012 ב WebCite) פרס באפט"א באתר IMDb
ארד (הונגריה)

ארד (בהונגרית: Érd) היא עיר במחוז פשט בהונגריה, לשעבר במחוז פייר. בעיר מוזיאון גאוגרפי, כנסיית מיכאל הקדוש, מסגד טורקי מהמאה ה-17 (אחד משלושה מסגדים במחוז כולו) ושרידי דרך רומית עתיקה. מקור השם "ארד" הוא מהמילה erdő (יער) או מהמילה ér (זרם). כמחצית מתושבי העיר משתייכים לכנסייה הקתולית. כאחוז אחד מאוכלוסיית העיר הם צוענים. לפי ממצאים ארכאולוגיים, אזור ארד היה מיושב לפני 50,000 שנה. ארד מוזכרת במסמכים מ-1243. בשנת 1543, בתקופת כיבוש הונגריה על ידי האימפריה העות'מאנית, לאחר נפילת מבצר סקשפהרוואר הסמוך בידי הטורקים, נכבשה גם ארד. הטורקים בנו בעיר מבצר ומסגד. ב-1648 נוצחו העות'מאנים על ידי צבא בראשות שרל החמישי (אנ'), דוכס לורן ולאחר מכן שלטו ביישוב שורת שליטים הונגריים. בתחילת המאה ה-20 הפכה ארד לרכושה של משפחת קרולי. העיר גדלה אך עדיין שימרה מאפיינים חקלאיים עד 1972, אז גדלה חשיבותה התיירותית והוקמו בה מספר מוסדות ומתקנים תיירותיים. בין 1991 ו-2001 צמחה אוכלוסיית ארד בשיעור הגבוה ביותר בהונגריה (כ-30%). ב-2005 קיבלה ארד מעמד של עיר. ב-1941 נמנו בארד 178 תושבים יהודים. בעיר הייתה קהילה נאולוגית. במאי 1944, מעט לאחר כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים, (מבצע מרגרטה) רוכזו יהודי ארד בגטו, וביוני 1944 גורשו לאושוויץ. אדן לאזאר (במקור שוורץ, 1873 – 1946) היה במאי תיאטרון, ומנהל תיאטרון יהודי-הונגרי שיצר עידן בהיסטוריה של התיאטראות בממלכת הונגריה. בריטניה פוינטון (אנ'), בריטניה רומניה רגין (אנ'), רומניה פולין לובצ'וב, פולין הרפובליקה העממית של סין סוג'ואו, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא ארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארד (בהונגרית) ארד (Érd), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.