laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אחזקת בית

אחזקת בית הוא מונח המתייחס למשימות השוטפות המבוצעות באופן תדיר בחללים פיזיים המאוכלסים על ידי בני אדם, כולל בתים, ספינות, בתי חולים ומפעלים. המשימות הללו כוללות ניקיון, סידור/ארגון, בישול, קניות ותשלום חשבונות. את הפעולות הללו יכולות לבצע בני משק הבית או אנשי מקצוע שנשכרו במיוחד למטרה זו. אחזקת הבית חיונית על מנת שאותם האזורים יהיו נקיים, מאורגנים ופונקציונליים והדבר תורם רבות לרווחה הכללית ולאיכות החיים של כל מי שמשתמשים באותו המקום. לאורך ההיסטוריה נשים מהשכבות הנמוכות בחברה היו אלו שביצעו לרוב את רוב מטלות אחזקת הבית במשקי הבית השונים כמו האכלת המשפחה, ניקיון הבית, טיפול בבגדים, בנוסף לגידול הילדים, וטיפול בקשישים ובחולים. שילובן של הנשים בכוח העבודה בעת המודרנית הובילה עם השנים לכך שגברים מבצעים כיום גם חלק גדול מאותם המטלות. משימות אחזקת בית טיפוסיות יכולות לכלול ניקוי משטחים מלוכלכים, ניקוי רצפות, ארגון חפצים, כביסה, ביצוע תחזוקה למיכשור האלקטרוני ולאינסטלציה, פינוי אשפה והקפדה על הניקיון וההיגיינה הכללית. מדיה וקבצים בנושא אחזקת בית בוויקישיתוף
יומה שגב

יום טוב (יומה) שגב (נולד ב-11 בדצמבר 1936, כ״ז בכסלו ה׳תרצ״ז) הוא פסל ישראלי. יומה שגב נולד בשכונת שפירא שבתל אביב-יפו ליעקב ורחל ילידי סלוניקי. בצעירותו היה לחבר ומדריך בתנועת הנוער מכבי צעיר בתל אביב. שגב למד בתיכון האקסטרני בתל אביב והתגייס לצה"ל ב-1954. שגב שירת בחטיבת גבעתי ולאחר שנתיים הופנה לגדוד הסיור המדברי ולקח חלק בפעולות התגמול ומבצע קדש, במהלך שירותו במילואים לקח חלק במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה. לאחר סיום שירותו הסדיר שימש שלוש שנים כמדריך נוער בקריית מלאכי ולאחר מכן עבר למושבה גדרה וכיהן במשך 16 שנה בתור מזכיר מועצת פועלים במקום. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל שגב לעסוק בפיסול. שגב נוטה לפסל את עבודותיו מגרוטאות ברזל שהיה מוצא ולכן דבק בו הכינוי "פסל הגרוטאות". בשיתוף המועצה המקומית גדרה, מועדון רוטרי וחברת באר הקים יומה שגב את גן הפסלים בגדרה, גן פסלים ציבורי הכולל אלפי פסלים של שגב. בנוסף לגן הפסלים שגב השתתף בעשרות תערוכות ותרם פסלים ואנדרטות שפיסל למוסדות ואתרים שונים ברחבי ישראל. באפריל 2007 קיבל שגב תעודת הוקרה ממועצת גדרה. בדצמבר 2019 זכה באות יקיר גדרה. שגב מתגורר בגדרה ואב לארבעה, היה נשוי לשושנה שנפטרה. הכל התחיל בנדנדה- סיפורו של הפסל יומה שגב, באתר wiseland "הכר את התושב": יומה שגב, תושב גדרה מזה 65 שנים - "פסל הגרוטאות", באתר גדרה נט על האומן, באתר גן הפסלים של יומה שגב מועצה מקומית גדרה - יקירי גדרה 2019
גלויות מהחיים

גלויות מהחיים (באנגלית: Postcards from the Edge) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1990 בבימויו של מייק ניקולס, עם מריל סטריפ ושירלי מקליין בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי קארי פישר והוא מבוסס על הספר הסמי-ביוגרפי שלה בשם זה, משנת 1987. הסרט עוסק ביחסים מורכבים בן אם ובת, שתיהן שחקניות. מריל סטריפ הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר. שירלי מקליין הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. השיר "I’m Checkin’ Out" היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר. סוזן וייל (מריל סטריפ) היא שחקנית קולנוע המכורה לכדורי קוקאין ופרקודן. היא משחקת בסרטים דלי תקציב ומתקשה לתפקד. אחד המפיקים, ג'ק פולקנר (דניס קוויד) מנצל זאת ולאחר שהם שוכבים היא מאבדת את הכרתה והוא מבהיל אותה לבית חולים שם היא עוברת שטיפת קיבה באבחנה של ניסיון התאבדות. סוזן מועברת משם למרכז גמילה ומתקשה לקבל את מצבה. אימה של סוזן היא דוריס מאן (שירלי מקליין), שחקנית קולנוע מפורסמת. היחסים ביניהן הם של אהבה-שנאה. סוזן מאשימה את דוריס במצבה למרות שדוריס דואגת לה ומנסה להיטיב את מצבה. דוריס לוקחת אותה לסוכן השחקנים סיימון אסקוות' (סיימון קאלו) והוא מגלה לה כי לא תוכל להשתתף בסרטים היות שחברות הביטוח לא מוכנות לבטח אותה אלא אם תפסיק לקחת סמים ותחזור לגור בבית עם בתה כדי שתשגיח עליה. סוזן מסכימה מחוסר ברירה. סוזן עוברת לגור עם אמה דוריס והן רבות כל הזמן ומאשימות אחת את השנייה במצבן. ג'ק מחזר אחרי סוזן ואומר שהוא אוהב אותה למרות עברה. היא נענית לו אך זורקת אותו לאחר שנתגלה לה ששכב עם השחקנית הצעירה אוולין ארנס (אנט בנינג). היחסים ביניהן משתפרים לאחר שדוריס נפצעת בתאונת דרכים. סוזן מבקרת אותה בבית החולים ועוזרת לה להתאפר יפה לפני שהיא מתראיינת לתקשורת. כעת סוזן נראית טוב ורופא בית החולים ד"ר פרנקנטל (ריצ'רד דרייפוס) מציע לה דייט. מצבה של סוזן משתפר והבמאי לוול קולצ'ק (ג'ין הקמן) מזמין אותה לשיר בסרט שהוא מביים. סוזן שרה בסוף את השיר "I'm Checkin' Out" ומתמלאת אושר לנוכח מחיאות הכפים מהמתבוננים בקהל ובהם אמה דוריס. "גלויות מהחיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גלויות מהחיים", באתר נטפליקס "גלויות מהחיים", באתר AllMovie (באנגלית) "גלויות מהחיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גלויות מהחיים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גלויות מהחיים", באתר Metacritic (באנגלית) "גלויות מהחיים", באתר אידיבי "גלויות מהחיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לגלויות מהחיים, באתר יוטיוב קדימון מורחב לגלוית מהחיים, באתר יוטיוב מריל סטריפ ושירלי מקליין רבות בגלויות מהחיים, באתר יוטיוב מריל סטריפ ואנט בניננג בגלויות מהחיים, באתר יוטיוב סיום גלויות מהחיים, באתר יוטיוב
פנים ושמות (שיר)

פנים ושמות הוא שיר שכתב, הלחין וביצע דני רובס. השיר מופיע באלבומו של רובס, הנושא את שם השיר, שיצא בשנת 1987. את השיר כתב רובס כששהה במלון בעת סופת שלגים בניו יורק. רובס היה אז הגיטריסט של שלמה ארצי. געגועיו היוו את ההשראה לכתיבת השיר והלחן. הבית הישן המופיע בשיר נהרס ומעל הריסותיו נבנה מגדל מגורים. זו הייתה דרכו של רובס להנציח את הבית ההרוס ואנשים שליוו אותו בחייו. אייל כהן, מתמודד העונה השלישית של תוכנית המציאות המוזיקלית The Voice ישראל. בשנת 2015 חידשו שלמה גרוניך ורובס את השיר. הזמרת עדי ביטי ששירתה בלהקה צבאית ביצעה את השיר בטקס יום הזיכרון לחללי צה"ל וכוחות הביטחון שהתקיים בהר הרצל בשנת 2021. במאי 2024 חזר רובס ושר את השיר בליווי תזמורת צה"ל בקליפ שהופק ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. בסרטון רובס שר את השיר כשהוא צועד מעוטף עזה אל הר הרצל. סרטון השיר "פנים ושמות" באתר יוטיוב מילות השיר "פנים ושמות" באתר שירונט דני רובס - פנים ושמות, סרטון בערוץ "כאן | מוזיקה", באתר יוטיוב (אורך: 04:26) דני רובס, דף הפייסבוק האישי. #מאחורי_השירים | פייסבוק, באתר www.facebook.com אורן דגן, ‏לזכר הנופלים: דני רובס שר עם תזמורת צה"ל את 'פנים ושמות' בקמפיין משרד הביטחון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 במאי 2024 ישראל 3 The Voice - איל כהן - פנים ושמות, סרטון בערוץ "The Voice ישראל", באתר יוטיוב (אורך: 06:09) פנים ושמות, סרטון בערוץ "Shlomo Gronich - Topic", באתר יוטיוב (אורך: 04:20) פנים ושמות, סרטון בערוץ "חיל החינוך והנוער", באתר יוטיוב (אורך: 03:45) יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ה'תשפ"ד, 2024 - קמפיין "כל הפנים והשמות", סרטון בערוץ "משרד הביטחון", באתר יוטיוב (אורך: 03:15)
גדס

האם התכוונתם ל... אריק גדס – שר התחבורה בממשלת בריטניה ברברה בל גדס – שחקנית אמריקאית פטריק גדס – מתכנן ערים וביולוג סקוטי תוכנית גדס – תוכנית האב המקורית של תל אביב מהשנים 1927 עד 1929
מחצבות האורות, צרפת

מחצבות האורות (בצרפתית: Carrières de Lumières) הוא מרכז אמנויות דיגיטליות בצרפת ברכס הרי האלפיל (אנ'), בתוך שטח של מחצבות נטושות, המארגן תערוכות מולטימדיה בתוך תצורת אבן גיר בת יותר מ-20 מיליון שנה בשטח של 6,000 מ"ר. המחצבות ממוקמות ליד היישוב Les Baux-de-Provence (אנ'), במחוז בוש-דו-רון בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. שמה של המחצבה המאכלסת את מרכז האמנויות היה "Les Grands Fonds". מדובר במחצבה בשטח של כ-10 אלף מ"ר שממנה הופקה אבן גיר מעט גירנית, עדינה וצבעה לבן בדרך כלל, פרי דחיסה של סידן פחמתי על חול גירני. מאובנים ימיים נמצאו בסלע. שמה של אבן זו הוא "אבן דרומית" או "אבן les Baux", שכן בדרום צרפת מקובל לקרוא לאבן המופקת ממחצבה בשם עיירת מוצאה. העיר המוקפת חומה באו דה פרובנס נבנתה עם אבן מסוג זה, וכך גם הטירה הממוקמת בה. במהלך המאה ה-19, עם הצמיחה שנבעה מהמהפכה התעשייתית, היה ביקוש גדול לאבן בנייה והחלו לנצל מחצבות שונות ברחבי האזור. כולל אלה שנמצאו בעיירה השכנה Fontvieille, Bouches-du-Rhône (אנ'), שאבן שלה זכתה להערכה רבה יותר מזו שהופקה ממחצבות אלה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, חומרי בנייה כגון פלדה ובטון החליפו את האבן בתחום הבנייה והביקוש לאבן מהחצבות ירד, עד לסגירתן הסופי ב-1935. בשנת 1935 הפסיק המקום לתפקד כמחצבה, השימוש הראשון בו לאמנויות היה כמקום לסרט Le Testament d'Orphée משנת 1959 של ז'אן קוקטו שהיה משורר, סופר, מחזאי, תסריטאי, במאי קולנוע וצייר צרפתי. בשנות ה-70 של המאה ה-20, תחת הכותרת La Cathédrale d'Images (קתדרלת התמונות), המקום אירח מופעים אור-קוליים. ב-2008, ראש היישוב Les Baux-de-Provence הסמוך למחצבות, הפסיק את החוזה עם החברה שיצרה את פרויקט קתדרלת התמונות והעביר את הניהול לחברה האחראית על אתרי תרבות בצרפת. הוא שינה את שם האתר ל-Carrières de Lumières. באתר הוספו כ-70 מקרני וידאו המציגים תערוכות זמניות המשלבות וידאו ומוזיקה סביב אמנים סמליים כמו פיקאסו, שאגאל או ואן גוך. וגם נושאים אחרים כמו מצריים הפרעונית ועוד. המופעים מוצגים על גבי הקירות בחללים הפנימיים המחצבות וגם על גבי הרצפה. אתר האינטרנט הרשמי של מחצבות האורות, צרפת מדיה וקבצים בנושא מחצבות האורות, צרפת בוויקישיתוף האתר הרשמי של Carrières de Lumières סרטונים בנושא Carrières de Lumières באתר יו טיוב חבל רכס האלפיל Dans les coulisses des Carrières des Lumières en Provence Inspiration
יריבויות בכדורגל הישראלי

הדף הזה הוא רשימה של היריבויות המרכזיות בכדורגל הישראלי. היריבות הפוליטית של ישראל: הפועל תל אביב נגד בית"ר ירושלים היריבות בין תל אביב לבין חיפה ("הקלאסיקו הישראלי"): מכבי תל אביב נגד מכבי חיפה. היריבות הדתית של ישראל: בית"ר ירושלים נגד בני סכנין היריבות בין באר שבע לבין נתניה: הפועל באר שבע נגד מכבי נתניה יריבויות בתל אביב: הדרבי של תל אביב: מכבי תל אביב נגד הפועל תל אביב הדרבי הקטן של תל אביב: מכבי תל אביב או הפועל תל אביב נגד בני יהודה תל אביב, בעבר היו גם משחקים נגד בית"ר תל אביב, שמשון תל אביב ומכבי יפו, אך לא נקרא בשם זה. הדרבי של חיפה : מכבי חיפה נגד הפועל חיפה הדרבי של ירושלים : בית"ר ירושלים נגד הפועל ירושלים הדרבי של רמת גן: הפועל רמת גן נגד הכח עמידר רמת גן הדרבי של פתח תקווה (דרבי מלאבס): מכבי פתח תקווה נגד הפועל פתח תקווה הדרבי של רחובות (דרבי השכונות): מכבי שעריים נגד הפועל מרמורק הדרבי של אשדוד : הפועל אשדוד נגד מכבי עירוני אשדוד הדרבי של הרצליה: הפועל הרצליה נגד מכבי הרצליה דרבי הדרום : הפועל באר שבע נגד מ.ס אשדוד דרבי השרון: מכבי נתניה נגד הפועל חדרה הפועל רעננה נגד הפועל כפר סבא רמת השרון נגד מכבי הרצליה "The not-so-beautiful game of football in Israel". Financial Times. 2 בינואר 2010. נבדק ב-28 באוגוסט 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Maccabi Tel Aviv holds Maccabi Haifa in Clasico draw". The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית). 2024-04-09. נבדק ב-2024-05-05. "Interview with La Familia (Beitar Jerusalem-Israel)". Ultras-Tifo. "HOLY WAR – The rivalry of Beitar Jerusalem and Bnei Sakhnin – Football Republik". חיים זלקאי, ‏‏קיצור תולדות השנאה: היריבות בין מכבי נתניה להפועל ב"ש, באתר ספורט1, 22 באפריל 2018 "Hapoel – Maccabi 05.03.2012". Ultras-Tifo. "Israeli fan badly injured by firework at Tel Aviv derby". ABC News (Australia). 15 בפברואר 2004. נבדק ב-19 בדצמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Allon Sinai, "Maccabi Tel Aviv and Bnei Yehuda draw at Bloomfield Stadium", The Jerusalem Post, 22 January 2007 "Maccabi TA-Bnei Yehuda mini derby ends in draw", Haaretz, 22 January 2007 זהבי, מיה (2024-03-10). "Hapoel Haifa fans were arrested on suspicion of attacking a Maccabi Haifa fan - Live here - The News Corporation of Haifa and the surrounding area". חי פֹּה - תאגיד החדשות של חיפה והסביבה (באנגלית). נבדק ב-2024-05-05. "Derby Beitar - Hapoel – Picture of Jerusalem, Jerusalem District – TripAdvisor". Tripadvisor.co.uk. יגאל ברמן, ‏דרבי הדרום: עלייה באר שבעית או נקמה אשדודית?, באתר ONE‏, 3 במרץ 2012 אבינעם פורת, מופע שנות ה-70, באתר ynet, 24 באפריל 2017
הרמן ברנובסקי

הרמן ברנובסקי (בגרמנית: Hermann Baranowski;‏ 11 ביוני 1884–5 בפברואר 1940) היה פוליטיקאי נאצי ואיש צבא גרמני. היה חבר המפלגה הנאצית ומפקד שני מחנות ריכוז במסגרת יחידות גולגולת המת של ה-SS. ברנובסקי נולד ב-11 ביוני 1884 בשוורין, בנו של עובד מבשלת בירה. לאחר שמונה שנות בית ספר יסודי ותיכון, הוא התגייס לצי הקיסרי בשנת 1900. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה ברנובסקי במטה השייטת הראשונה; הוא זכה בעיטור צלב הברזל בשני הדרגות. לאחר תום המלחמה שירת עם מחצית שייטת שולות המוקשים התשיעית. ב-30 בספטמבר 1920 הוא פרש מהצי כלויטננט צור זי; הרקע היה צמצום מספר החיילים ברייך הגרמני עקב הסכם ורסאי. לאחר תקופה ארוכה בצבא, כנראה היה לברנובסקי קשה בחיים האזרחיים: תחילה מצא עבודה במשרד של חברה לעיבוד מתכות בקיל, ואחר כך בהמבורג במכולת. ב-1930 ראה ברנובסקי את היטלר באירוע בהמבורג, ובעקבות כך הצטרף למפלגה הנאצית ב-1 באוקטובר 1930 ולאס אס בדצמבר 1931. בהמשך מונה למפקד יחידת האס אס הרביעית. הוא הוחלף בתפקיד זה ב-1 במרץ 1936, אולי בגלל מחלוקת אישית. ב-1938 הוא מונה לשוצהפטלאגרפיהרר (Schutzhaftlagerführer) של מחנה הריכוז דכאו, לשם נשלח כמפקד המתחם ב-1936. בנוסף, מפברואר 1938 עד ספטמבר 1939, הוא שירת כאוברפיהרר של מחנה הריכוז זקסנהאוזן. היה ידוע כבעל נטיות סדיסטיות. ברנובסקי נפטר ב-5 בפברואר 1940 באאוהה לאחר מחלה ממושכת. קברו נמצא בבית הקברות אוהלסדורף בהמבורג. המצבה הוסרה. Tuchel, Konzentrationslager, S. 371. Die bei Tuchel angegebenen Ränge sind auf die zum Zeitpunkt der Ernennung gebräuchlichen Bezeichnungen geändert. Dachau and the SS: A Schooling in Violence – Christopher Dillon – Google Books Crossing Hitler: The Man Who Put the Nazis on the Witness Stand – Benjamin Carter Hett – Google Books Werner Scholem: A German Life – Mirjam Zadoff – Google Books
קארל באק

קרל גוסטב וילהלם באק (בגרמנית: Karl Gustav Wilhelm Buck;‏ 17 בנובמבר 1894 – 11 ביוני 1977) היה מפקד גרמני-נאצי בדרגת האופטשטורמפיהרר. משנת 1933 עד שנת 1940 פיקד על מחנות הריכוז לאגר היוברג (אנ'), אוברר-קוכברג (אנ') ועל מחנה הריכוז לאגר ולצהיים (גר). משנת 1940 של מחנה שירמק-וורבוק (Sicherungslager Schirmeck-Vorbruck) שבחבל הארץ הצרפתי אלזס. באק נולד בעיר שטוטגרט בשנת 1894. בצעירותו עבד כמכונאי בעיר הגרמנית אסלינגן. במלחמת העולם הראשונה לחם כקצין בחזית הרוסית, הסרבית, האיטלקית והמערבית. ב-1917 קיבל דרגת סגן, ועל מאמציו במלחמה הוענק לו אות צלב הברזל. ב-1919 החל ללמוד הנדסה באסלינגן, ובשנת 1920 התקבל לתפקיד מהנדס בבית חרושת למלט. באתה שנה התחתן וזמן קצר לאחר מכן נולדה לו בת. בשנת 1921 ובין השנים 1924–1930 עבד בפורטוגל ובצ'ילה. את רגלו השמאלית איבד בתאונת עבודה בצ'ילה, ולאחר מכן חזר לגרמניה. לאחר התאונה הפך מובטל. במרץ 1931 הוא הפך לחבר ההמפלגה הנאצית (מס' 759.070) ולחבר באס אה. הוא הצטרף לגסטפו ועבר מה - SA ל-SS שם התגייס כחבר מספר 490,187. מאפריל עד נובמבר 1933 היה מפקד מחנה היוברג עד לסגירתו בנובמבר 1933. במסגרת תפקידו היה אחראי על פתיחת מחנה הריכוז אוברר-קוהברג והיה מפקדו עד לסגירתו ביולי 1935. לאחר מכן הפך למפקד מחנה הריכוז לאגר וולצהיים ועל מחנה שירמק-וורבוק שבחבל אלזס שבצרפת, תפקיד אותו מילא עת תום מלחמת העולם השנייה, כאשר זמן קצר לפני סיומה, ב-20 ביולי 1944, קיבל דרגת SS-Hauptsturmführer. לאחר תום המלחמה הוא נעצר ב-1945. הוא נידון למוות שלוש פעמים על ידי בית משפט צבאי צרפתי ובריטי. מאוחר יותר קיבל חנינה, ועונש המוות מותן למאסר עולם.במהלך הסכמים בין צרפת לגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, אשר היו מלווים בשחרור שבויי מלחמה, שוחרר קרל באק מהכלא באפריל 1955 והוסגר לגרמניה. בעקבות השחרור, בשנת 1955 אסירים לשעבר במחנות הריכוז היוברג, קוהברג ו-וולצהיים ניסו להגיש תביעה נגד באק על הפשעים שבוצעו שם, אך ללא הצלחה. בגרמניה נפתחו שבעה הליכים פליליים נגד באק - שלושה על ידי הפרקליטות של שטוטגרט, שלושה על ידי הפרקליטות של אולם ואחד על ידי הפרקליטות של הכינגן. כל האישומים נדחו "מכיוון שפשעיו של באק התיישנו או שכבר נשפטו על ידי בתי המשפט של בעלות הברית." אי-הרשעתו של באק נבעה בחלקה מכך שלבאק היו כנראה קשרים עם גורמים בכירים בשלטון, אשר דאגו שכל התיקים נגדו יכשלו. בנוסף נעשה שימוש בחוק בעלות הברית שקבע שכל מי שכבר הורשע על ידי בית משפט אנגלי, צרפתי או אמריקאי לא יוכל להישפט שוב על אותה עבירה בבית משפט גרמני. סיבה נוספת לאי הרשעתו של באק בגרמניה הייתה העובדה שעל אף ערכם ההיסטורי-ארכיוני תיקי הפרקליטות הגרמנית נהרסו. עד מותו בשנת 1977 התגורר קרל באק בעיירה רודרסברג (אנ') שבבאדן-וירטמברג, ועסק בגידול תרנגולות. מדיה וקבצים בנושא קארל באק בוויקישיתוף Arte - Die Rastatter Prozesse Graham Wilson: Das Konzentrationslager Welzheim. Eine Dokumentation. 1980, DNB 997034661.
קווסט (מודול)

קווסט (באנגלית:Quest) - מודול של תחנת החלל הבין-לאומית שנבנה בארצות הברית. הוא נבנה על ידי בואינג בשיתוף פעולה עם מרכז החלל מרשל. מודול שוגר לחלל בשנת 2001 בתא מטען של מעבורת החלל אטלנטיס במשימה STS-104. הוא מיועד ליציאה מתחנת החלל לצורכי פעילות חוץ רכבית. הוא יכול להיות מותאם ליציאה בחליפת חלל אמריקאית ורוסית. נכון לשנת 2024 ציוד שמאפשר שימוש בחליפת חלל רוסית טרם הותקן. מודול נבנה על ידי בואינג בהתאם למפרט של נאס"א. חליפת חלל אמריקאית אינה מתאימה לשימוש ביציאה לחלל מהמודול הרוסי. לכן עד להגעת המודול, חברי צוות אמריקאים יכלו לצאת מתחנת החלל רק דרך מעבורת חלל כאשר היא הייתה מחוברת לתחנת החלל. היחידה כוללת "תא ציוד" בה מאוחסנים חליפות חלל וציוד עזר ו"תא צוות" דרכה מבוצעת יציאה לחלל. מבנה המודול דומה מאוד למנעול אוויר שהותקן במעבורות חלל אך עם התאמות נדרשות. במודול הותקנו מיכלי חמצן וחנקן. מודול מותאם ליציאה של 2 אנשים. לפני תחילת הליכת חלל אסטרונאוטים צריכים לשהות במודול מספר שעות כדי להתאים זרימת דם ולמנוע מחלת דה-קומפרסיה. מודול נבנה מפלדה ואלומיניום. אורכו 5.5 מ' וקוטר עד 4 מ'. הנפח הפנימי הוא כ-34 מ"ק. עלות המודול הייתה 164 מיליון $. בתקופת פעילות מעבורות חלל חידוש מלאי חנקן וחמצן עבור במכלי המודול בוצע תוך שימוש במעבורת חלל וצנרת מתאימה. לאחר סיום פעילות מעבורות חידוש מלאי גזים מבוצע על ידי חלליות מטען של שפותחו במסגרת התוכנית המאוישת המסחרית. מדיה וקבצים בנושא קווסט בוויקישיתוף תיאור המודול באתר נאס"א תיאור הכנות לפעילות חוץ רכבית תיאור מפורט של מבנה המודול
לטי (מחוז פיסק)

לטי (בצ'כית: Lety) היא עיירה במחוז פיסק בבוהמיה הדרומית בצ'כיה. יש בה כ-300 תושבים. הכפר שרקוב והכפר פוצ'וב שייכים מוניציפלית לעיריית לטי. לטי ממוקמת כ 24 קילומטרים (15 מיל) מצפון לפיסק ו60 קילומטרים (37 מיל) דרומית לפראג. הנקודה הגבוהה ביותר בעיירה היא הגבעה Holý vrch בגובה 541 מטרים (1,775 רגל) מעל פני הים. האזכור הכתוב הראשון של לטי הוא משנת 1312. במלחמת העולם השנייה הוקם בעיר מחנה ריכוז לטי לרומנים וצוענים. לטי ממוקמת בצומת של שני כבישים ראשיים: ה-I/4 מפראג לפיסק וה-I/19 (הקטע מפלז'ן ל-Tábor). בעיירה נמצא בית קברות עם אנדרטת זיכרון לרצח העם של הרומנים והצוענים הצ'כים. הוא נוצר בשנת 1995 שביל חינוכי מוביל מהכפר אל האנדרטה. מדיה וקבצים בנושא לטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לטי "Historie obce" (בצ׳כית). Obec Lety. נבדק ב-2022-08-01. "Hřbitov s památníkem" (בצ׳כית). National Heritage Institute. נבדק ב-2023-06-05. "Lety u Písku. Památník holokaustu Romů a Sintů v Čechách" (בצ׳כית). Museum of the Romani Culture in Brno. נבדק ב-2023-06-05.
דה הבילנד הורנט

דה הבילנד הורנט (באנגלית: de Havilland DH.103 Hornet; "צרעה"), היה מטוס קרב דו מנועי שפותח ויוצר על ידי דה הבילנד. המטוס פותח במהלך מלחמת העולם השנייה כממשיך דרכו של הדה הבילנד מוסקיטו, הוא שירת בחיל האוויר המלכותי הבריטי וזרוע האוויר של הצי המלכותי (בדגם סי הורנט) בעשור שלאחר סיום מלחמת העולם השנייה. מטוסי הורנט שירתו בשנים 1946 עד 1955 בשבע טייסות של חיל האוויר המלכותי ו-14 טייסות של זרוע האוויר של הצי המלכותי, בשנים אלו כבר נחשב למיושן לצד ההתפתחויות במטוסים הסילוניים וכניסת מטוסי קרב מתקדים לשירות כגון הדה הבילנד ומפייר והגלוסטר מטאור. הורנט F.1: דגם מטוס הקרב הראשוני (60 יוצרו). הורנט PR.2: דגם צילום אווירי, החימוש בקדמת המטוס הוחלף בציוד צילום והורחבו מכלי הדלק של המטוס להגדלת טווח הטיסה שלו (5 יוצרו). הורנט F.3: דגם מטוס קרב משופר, בעל כנפיים מחוזקות לאפשרות לשאת 2 עד 4 רקטות בנוסף לפצצה במשקל עד 454 ק"ג, בנוסף הורחבו מכלי הדלק בדגם להגדלת טווח הטיסה (132 יוצרו). הורנט FR.4: דגם מטוס קרב סיור מבוסס על ה-F.3 (12 יוצרו). סי הורנט F.20: דגם מטוס קרב ותקיפה ימי, הוא כלל כנפיים מתקפלות ושינויים מבניים בכדי לפעול מנושאת מטוסים כולל וו עצירה. סי הורנטים כללו גם גרסה משופרת של מנוע הרולס רויס מרלין של ההורנט (79 יוצרו). סי הורנט NF.21: דגם לוחמה ימית לילית, כלל איש צוות נוסף (נווט/מפעיל רדיו) וציוד קשר וזיהוי מותאם לפעילות לילית (72 יוצרו). סי הורנט PR.22: דגם צילום אווירי, כלל ציוד צילום במקום החימוש בקדמת המטוס (23 יוצרו). תכונות כלליות צוות: 1 אורך: 10.82 מטר מוטת כנפיים: 13.716 מטר גובה: 4.32 מטר שטח כנפיים: 33.5 מטר משקל ריק: 5,122 ק"ג משקל מלא: 7,176 ק"ג משקל המראה מרבי: 8,278 ק"ג הנעה: שני מנועי Rolls-Royce Merlin 130/131 (שמאל/ימין), בעלי קירור נוזלי, המספקים 2,070 כוחות סוס (1,540kW) כל אחד. ביצועים מהירות מרבית: 413 קשר (764 קמ"ש) בגובה 21,000 רגל (6,400 מטר) טווח: 1,290 מייל ימי (2,380 ק"מ) בחימוש מלא רום מרבי: 41,500 רגל (12,600 מטר) מטען כנף: 213.9 ק"ג למטר רבוע חימוש 4 תותחים בקוטר 20 מ"מ 2 פצצות במשקל כ־454 ק"ג (1,000 ליברות) 8 רקטות RP-3 במשקל 27 ק"ג (בדגם ההורנט F.3) מדיה וקבצים בנושא דה הבילנד הורנט בוויקישיתוף
מרתה צ'אקאן

מרתה צ'אקאן (לפני נישואיה שטיינר, בהונגרית: Csákány Márta;‏ בודפשט, 2 באפריל 1920 – בלטונפירד, 16 ביוני 2006) הייתה במאית קולנוע של סרטים מדובבים בעיקר, יהודייה-הונגרייה, זוכת פרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה). מרתה שטיינר נולדה במשפחה יהודית כבתם של שומה שטיינר ושל אילונה גולדשטיין. היא שרדה את השואה ומשנת 1957, הייתה במאית הדיבוב של כ-20–30 סרטים בשנה. מאות סרטיה מלווים את הקולנוע ההונגרי ואת הקהל ההונגרי עד היום. היא זכתה במספר פרסים. ב-1941 היא נישאה לרדיולוג פרופסור ד"ר ג'רג' צ'אקאן (מקודם גרינוולד). נולדו להם שני ילדים;מתיאש ג'רג' צ'אקאן, רופא גינקולוג ומיילד (1946-2022) וז'וז'ה צ'אקאן (1949). פרס בלה באלאז' פרס האמן המצטיין יש לציין שבהונגריה כל הסרטים מדובבים Színes fátyol (1934) Rómeó és Júlia (1936) Angyal (1937) Viharos alkonyat (1937) Játékszabály (1939) Bumeráng (1947) Mi ketten egyedül (1952) Éjszakai kísértet (1953) Julius Caesar (1953) Meggyónom (1953) Viharok (1953) Luxustutajon (1954) A barátnők (1955) Papa, mama, a feleségem meg én (1955) Főutca (1956) A vád tanúja (1957) Én és a tábornok (1958) A nevelő (1958) Ármány és szerelem (1959) Ballada a katonáról (1959) A bíró (1959) Borús reggel (1959) Napkelte előtt (1959) A púpos (1959) Rózsák az államügyésznek (1959) Vagányok éjszakája (1959) Emberek a hídon (1960) A kalandor (1960) A kapitány (1960) Öt töltényhüvely (1960) Szombat este, vasárnap reggel (1960) A varázsemberke (1960) Álom luxuskivitelben (1961) A béke első napja (1961) Egy csepp méz (1961) A gyilkos (1961) Házastársam, a detektív (1961) Ítélet Nürnbergben (1961) Nem kell kopogni (1961) Előzés (1962) Kiadó szoba (1962) Ne bántsátok a feketerigót! (1962) Szerencse a szerelemben (1962) Forróság (1963) A gyilkos és a lány (1963) Ruha teszi az embert (1963) Sikoly (1963) Vasárnap New Yorkban (1963) Fekete Péter (1964) Robbantsunk bankot! (1964) Egy szöszi szerelme (1965) Intim megvilágításban (1966) Nem félünk a farkastól (1966) Sógorom, a zugügyvéd (1966) Furcsa pár (1968) A Karamazov testvérek (1969) Minden eladó (1969) Utazás a Nap túlsó oldalára (1969) Mesélő körhinta (1970) Sherlock Holmes magánélete (1970) Az utolsó Leó (1970) Áldd meg az állatokat és a gyermekeket! (1971) Felszarvazták őfelségét! (1971) Lear király (1971) Leonardo da Vinci (1971) Tombol a hold (1971) A hatalom játékai (1972) Agatha asszony nagy utazása (1973) Nevem: Senki (1973) A sárga Fiat három utasa (1973) Sivatagban, őserdőben (1973) Mussolini végnapjai (1974) Magukra maradtak (1975) Száll a kakukk fészkére (1975) Csúfak és gonoszak (1976) Macska a forró bádogtetőn (1976) Etűdök gépzongorára (1977) Férfias idők (1977) Hazatérés (1978) Kramer kontra Kramer (1979) Hárman a slamasztikában (1980) פטר הרמן: מי זה מי 2002 CD-ROM, Biográf Kiadó מסת"ב 963-8477-64-4 מרתה צ'אקאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרתה צ'אקאן - בסיס נתונים אינטרנטי מרתה צ'אקאן נפטרה מרתה צ'אקאן ב-youtube
מוניץ

מוניץ הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני. מוניץ (Munitz) הוא שמו הגרמני של כפר בדרום בוהמיה, סמוך לצ'סקה בודייוביצה. האזור היה חלק מאוסטרו-הונגריה עד 1918, כיום נקרא Munice בצ'כיה. האם התכוונתם ל... אריאל מוניץ – אימונולוג ופרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב דניאלה מוניץ – מתעמלת אמנותית ישראלית חנה מוניץ – מנכ"לית האופרה הישראלית בין השנים 1995–2016 שמואל מוניץ – משורר ועיתונאי ישראלי