laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבי זכאי

אבי זכאי (1 באפריל 1922 – 3 באוקטובר 2007) היה פעיל ציוני והמושל האזרחי הראשון של העיר אילת. זכה באות יקיר באר שבע ויקיר אילת. זכאי נולד בשם קורט ריין לאוטו ומינה ריין בעיר זאץ (ז'אטץ, Saaz‏ או Žatec), בחבל הסודטים שבצ'כוסלובקיה. בכיתה א' הצטרף לתנועת הנוער הציונית "תכלת לבן" ובגיל 13 מונה לראש הקן בעיר מגוריו. זכאי והוריו עזבו את חבל הסודטים זמן קצר לפני סיפוחו בידי גרמניה הנאצית. בשנת 1939, בגיל 17, עלה בגפו על סיפון האנייה שמפוליון לארץ ישראל. הוריו, אחותו ובתה שנשארו בצ'כוסלובקיה נספו כולם בשואה. זכאי היה ממיישבי קבוצת כנרת יחד עם עמיתיו בחברת הנוער 'מרץ', שם הוא עבד בסלילת דרכים וקטיף במטעים. בתקופה זו הצטרף להגנה. בשנת 1942, בגיל 20, החל זכאי להפנות מבטו למדבר הנגב והשתתף במעשה החלוצי הגדול של הקמת היישוב דורות - אז, היישוב הדרומי ביותר בארץ ישראל. זכאי התנדב לצבא הבריטי אך נדחה, לכן התנדב לשירות ביחידת נוטרים ומונה בהמשך למפקד המשמר הנע, היחידה הממונעת של הנוטרים, תפקיד ששימש לו כיסוי לתפקידו במחתרת כקצין הסיור של נפת הנגב, במסגרת ארגון ההגנה. זכאי אהב את הנגב והתמצא בו מאוד, דבר אשר סייע לו בהעמקת החקירה בנגב ובהשתלבות בתכנון ובהתיישבות לאורך רצועת עזה. בתחילת 1949 קיבל זכאי הוראה ממפקד חזית הדרום, יגאל אלון, לצאת להר הנגב ולחפש דרך בה תוכל יחידה גדולה לנוע לעבר אילת. הוא מצא דרך, וכך החל מבצע עובדה. זכאי ליווה את המבצע כשהוא מפקד על מטוסי הסיור של טייסת הנגב ונחת באילת לאחר שהגיעו אליה כוחות חטיבת הנגב וגולני. בשנת 1950 עזב זכאי את הצבא ומונה למושל הראשון של אילת. בתפקידו זה עשה לפיתוח ענף הדיג ביישוב. בתקופה זו מונה כמנהל הביצוע של ועדת הנגב במסגרת תפקידו הקים תשתיות להתיישבות בנגב, דאג לסלילת דרכים חדשות לאילת, לקידוחי מים בערבה, ולחידוש מפעלי ים המלח. כמו כן סייע בבחירת מיקומה של עיר חדשה - דימונה. זכאי גויס למילואים במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים, שבה נפצע כשעלה על מוקש מצרי. לאחר מכן עבר להתגורר בבאר שבע ופתח שם את משרד הנסיעות הראשון בעיר בשנת 1958. מאוחר יותר היה פעיל שנים רבות בהתאחדות סוכני הנסיעות. בתחום הציבורי פעל זכאי להנצחת פעילותה של חטיבת הנגב וכן יזם את הקמת העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל. הוא זכה בתואר יקיר העיר בבאר שבע ובאילת. זכאי נפטר ב-2007 בביתו, בסיום ישיבה של העמותה שאותה הקים. הוא נטמן בבית העלמין בעומר. זכאי היה נשוי פעמיים ונולדו לו שלושה ילדים מאשתו הראשונה. בפרסומי העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בישראל בשולי המלחמה : איסוף עדויות משדות הקרב במלחמת העולם הראשונה – רמי חרובי ואבי זכאי בנייר ובצבע – ציורי מלחמה מאוסף אבי זכאי – עזרא פימנטל בשנת 2001 זכה זכאי לתואר יקיר באר שבע. כמו כן זכה לתואר יקיר אילת. מסדר הצדעה אחרון – פרידה מידיד וחבר יקר – אבי זכאי ז"ל – רמי חרובי ביוגרפיה ותמונה, באתר "ערב ערב באילת" ראשי עיריית אילת בעבר ובהווה (הקישור אינו פעיל) אבי (אברהם) זכאי (ריין), באתר עמותת דור הפלמ"ח פרסומי העמותה - אינדקס כל הפרסומים, באתר העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בישראל (ארכיון) ארץ-ישראל במלחמת העולם הראשונה - המערכה בנגב ובסיני, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 2004 מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל ״היום שאחרי״ הקרבות לאחר כיבוש באר-שבע נובמבר 1917, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 2005 90 שנה למלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 2007
המרכז העצמאי

מפלגת המרכז העצמאי הייתה מפלגה קצרת ימים בהנהגת אליעזר שוסטק ואהוד אולמרט שהתקיימה בתוך סיעת הליכוד. המפלגה נוצרה בכנסת ה-8 על רקע חילוקי דעות במפלגת המרכז החופשי, שהייתה אחת המפלגות שהקימו את הליכוד, בין הפלג המתון עליו נמנו עקיבא נוף ושמואל תמיר, והפלג הניצי שכלל את אליעזר שוסטק ואהוד אולמרט. ב-1974 הובילו החיכוכים במפלגה לפרישתם של שוסטק ואולמרט, שהקימו את מפלגת המרכז העצמאי כמפלגה נפרדת בתוך סיעת הליכוד. המפלגה קיימה כנס יסוד בפברואר 1975. באוקטובר 1975 החלו שיחות על איחוד המרכז העצמאי עם הרשימה הממלכתית, והתנועה למען ארץ ישראל השלמה (שהיו אף הן חברות בליכוד), לקראת איחוד כולל של כל החטיבות בליכוד למפלגה אחת. השיחות הסתיימו בינואר 1976 בהכרזה על הקמת מפלגת לע"ם, שהייתה לחטיבה השלישית בגודלה בליכוד, לצד חרות והמפלגה הליברלית. נוף ותמיר מצידם פרשו מהליכוד ב-26 באוקטובר 1976 והקימו מחדש את סיעת המרכז החופשי כסיעה עצמאית, שהתקיימה עד לינואר 1977, אז פרשו מהכנסת לקראת הבחירות לכנסת התשיעית על מנת להצטרף למפלגת ד"ש החדשה. כנס יסוד של המרכז העצמאי, דבר, 21 בפברואר 1975 חטיבה חדשה תוקם בליכוד, דבר, 26 באוקטובר 1975 א. כינרתי, המרכז העצמאי בעד האיחוד המשולש בליכוד, דבר, 9 בנובמבר 1975 3 חטיבות בליכוד הקימו מפלגת לע"ם, דבר, 16 בינואר 1976
מפלגת לע"ם

מפלגת לע"ם (בשמה המלא: תנועת עבודה ממלכתית בליכוד) הייתה מפלגה בתוך סיעת הליכוד, שהתקיימה בין השנים 1976–1985. באוקטובר 1975 החלו שיחות על איחוד המרכז העצמאי, הרשימה הממלכתית, והתנועה למען ארץ ישראל השלמה שהיו כולן חברות בליכוד, לקראת איחוד כולל של כל החטיבות בליכוד למפלגה אחת. השיחות הסתיימו בינואר 1976 בהכרזה על הקמת מפלגת לע"ם, שהייתה לחטיבה השלישית בגודלה בליכוד, לצד חרות והמפלגה הליברלית. יו"ר המפלגה היה יגאל הורביץ, יו"ר מרכז המפלגה היה משה שמיר ויו"ר המזכירות היה אליעזר שוסטק. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נבחרו לרשימת הליכוד לכנסת מועמדי לע"ם בשיטת הכל בוחרים בכל, תוך שמירת שריון לחטיבות השונות של המפלגה. בבחירות הצליחו כל חברי הכנסת של המפלגה בכנסת השמינית להיבחר מחדש. משה שמיר היה הנציג החדש היחיד, שנבחר לנציג חטיבת תנועת העבודה למען א"י השלמה בגוברו על יעקב אייגס וצבי שילוח, לאחר שאברהם יפה הודיע שלא יתמודד. מועמדים אחרים שלא נבחרו היו מאיה תבורי, אריה גולדשטיין ואהרן מלצר. ב-1981 פרשו יגאל הורוביץ, זלמן שובל, ויצחק פרץ מהמפלגה והקימו מחדש את הרשימה הממלכתית כסיעה עצמאית תחת השם "רפ"י - הרשימה הממלכתית" (מאוחר יותר הצטרפו הורוביץ ושובל למשה דיין בהקמת תל"ם, ואילו פרץ חזר לליכוד). ב-1985, על רקע מאמצי "התנועה לליכוד הליכוד" שפעלה באותן שנים על מנת למזג את התנועות השונות שפעלו בתוך הליכוד לכדי מסגרת מפלגתית אחת, נטמעה מפלגת לע"ם בתוך תנועת החרות. שלוש שנים לאחר מכן באוגוסט 1988 איחדו חרות והמפלגה הליברלית את מוסדותיהן המפלגתיים, ובכך בא הקץ על קיום המפלגות הפנימיות בליכוד. חטיבה חדשה תוקם בליכוד, דבר, 26 באוקטובר 1975 א. כינרתי, המרכז העצמאי בעד האיחוד המשולש בליכוד, דבר, 9 בנובמבר 1975 3 חטיבות בליכוד הקימו מפלגת לע"ם, דבר, 16 בינואר 1976 הורביץ: בגין המועמד הטוב ביותר שיש לליכוד, מעריב, 12 באוקטובר 1976 יגאל הורביץ נבחר לראש מועמדי לע"ם, דבר, 31 במרץ 1977 המועמדים בלעם, דבר, 23 במרץ 1977 'קץ לחילוקי הדיעות' הכריז שמיר והאיחוד עם 'לעם' אושר, מעריב, 2 בספטמבר 1985
תל"ם

האם התכוונתם ל... תרופה ללא מרשם – תרופה הנמכרת ישירות לצרכן ללא דרישה להצגת מרשם, בניגוד לתרופת מרשם פורום תל"מ – הפורום לתשתיות לאומיות למחקר ולפיתוח – מסגרת פעולה וולונטרית בענייני תשתית מחקרית, שנועדה לתאם ולאגם משאבים בין כל הגופים הלאומיים התנועה ליהדות מתקדמת – ארגון של התנועה הרפורמית בישראל תנועה להתחדשות ממלכתית – מפלגה שפעלה בישראל בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 תל"ם – תנועה לאומית ממלכתית – מפלגה שהוקמה על ידי משה יעלון בשנת 2019 תל"ם (תיאטרון למעברות) – ארגון שפעל בישראל בשנים 1953–1966, ובהמשך התרחבה פעילותו והוסב שמו, והוא הוביל להקמת הארגון אמנות לעם תיל"ם – בית ספר תיכון לחשבונאות ומנהל ברמת גן
חוזה גונזלס

חוזה גונזלס (בספרדית: José Gabriel Gonzáles; נולד ב-1978 גטבורג) הוא מוזיקאי אינדי פולק/אינדי שוודי ממוצא ארגנטינאי. גונזלס נולד בגטבורג, שוודיה. הוריו נמלטו מארגנטינה ב-1978, במהלך המלחמה המלוכלכת (התנכלות קשה ורצחנית מצד המדינה כלפי אנשי שמאל), ונקלטו בשוודיה כפליטים. בילדותו האזין גונזלס למוזיקת פופ ופולק לטיניים, והאמן המועדף עליו היה סילביו רודריגז. הלהקה הראשונה בה ניגן הייתה להקת הארדקור פאנק שנקראה "Back Against the Wall". לאחר מכן, בין השנים 1993–1998, שימש גונזלס כבאסיסט בלהקת הארדקור בשם "Renascence". מ-1997 ועד 1998, ניגן גונזלס בגיטרה בלהקת אימו-רוק שנקראה "Only if you call me Jonathan". בשנת 2003, הוציא גונזלס באירופה את אלבום הבכורה שלו, Veneer. האלבום יצא בשנת 2005 גם בבריטניה ובארצות הברית. הצליל הייחודי שלו מזוהה עם גיטרה קלאסית ולחן עדין. יצירותיו, על אף שרובן מקוריות, מכילות גם גרסאות כיסוי לשירים Heartbeats של הנייף, Love Will Tear Us Apart של ג'וי דיוויז'ן, Born in the U.S.A של הגוסטס אוף טום ג'וד, Hand On Your Heart של קיילי מינוג, Smalltown Boy של ברונסקי ביט, Teardrop של מאסיב אטאק ו-Last Snowstorm of the Year של לואו. אלבומו השני, In Our Nature, יצא ב-25 בספטמבר 2007, וביסס את מעמדו כיוצר פולק חשוב. אלבומו השלישי, Vestiges & Claws, יצא ב-17 בפברואר 2015, ואלבומו הרביעי, Local Valley, יצא ב-17 בספטמבר 2021. גונזלס הופיע בישראל פעמים רבות. באוקטובר 2008 הופיע לראשונה במועדון הבארבי בתל אביב, בפברואר 2014 חזר לאותו המקום להופעה עם להקתו Junip, במאי 2017 הגיע לשלושה ערבים ברציפות במועדון הבארבי. במאי 2022 הופיע בבית האופרה הישראלית בתל אביב, ובמועדון בארבי בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא חוזה גונזלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוזה גונזלס חוזה גונזלס, ברשת החברתית פייסבוק חוזה גונזלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוזה גונזלס, ברשת החברתית אינסטגרם חוזה גונזלס, סרטונים בערוץ היוטיוב חוזה גונזלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר ספוטיפיי חוזה גונזלס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר Last.fm (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר AllMusic (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר MusicBrainz (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר דיזר חוזה גונזלס, באתר Yandex.Music (ברוסית) חוזה גונזלס, באתר Discogs (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר Songkick (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר Genius חוזה גונזלס, באתר בילבורד (באנגלית) חוזה גונזלס, באתר טיידל (באנגלית) בן שלו, הזמר השוודי־ארגנטינאי חוזה גונזלס הפך לאחד מיקירי אומת האינדי הישראלית, באתר הארץ, 17 במאי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. בן שלו, הזמר השוודי־ארגנטינאי חוזה גונזלס הפך לאחד מיקירי אומת האינדי הישראלית, באתר הארץ, 17 במאי 2017
חוס הידינק

חוס הידינק (בהולנדית: Guus Hiddink; נולד ב-8 בנובמבר 1946 בפרספלד, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי. הידינק אימן בעבר קבוצות כדורגל ידועות כמו ריאל מדריד, ולנסיה, פ.ס.וו. איינדהובן וצ'לסי ואת נבחרות הולנד, אוסטרליה, קוריאה הדרומית ורוסיה. רשימת ההישגים של הידינק כמאמן כוללת זכייה ב-6 אליפויות הליגה ההולנדית, 4 זכיות בגביע ההולנדי, זכייה בגביע אירופה לאלופות עם קבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, זכייה בגביע הבין-יבשתי עם ריאל מדריד וזכייה בגביע ה-FA עם צ'לסי. כמו כן רשם הידינק הצלחה רבה כמאמן נבחרות. במונדיאל 1998 העפיל עם הולנד עד לחצי הגמר וסיים את הטורניר במקום הרביעי, כך גם עם קוריאה הדרומית במונדיאל 2002, שאותו אירחה יחד עם יפן. במונדיאל 2006 הגיע עם אוסטרליה עד לשלב שמינית הגמר, שממנו הודחה אוסטרליה רק בתוספת הזמן משער בפנדל שנוי במחלוקת של איטליה. הידינק העלה את רוסיה לחצי גמר יורו 2008 לאחר שניצח את נבחרת הולנד החזקה 3:1. אולם, במשחק חצי הגמר רוסיה הובסה על ידי נבחרת ספרד בתוצאה 0 - 3. בפברואר 2009 מונה למאמן צ'לסי. בסיום העונה זכה הידינק עם צ'לסי בגביע ה-FA. בפברואר 2010 מונה הידינק למאמן נבחרת טורקיה עד שנת 2012. במרץ 2010 חתם על חוזה למספר חודשים בנבחרת חוף השנהב, במטרה לאמן אותה במסגרת מונדיאל 2010, אך לבסוף הודיעה התאחדות הכדורגל של חוף השנהב שהינדיק לא יאמן את הנבחרת. בפברואר 2012 חתם הידינק על חוזה לשנה וחצי בקבוצת אנז'י מחצ'קלה הרוסית. ב-13 ביוני 2013 האריך הידינק את החוזה בקבוצה בעונה נוספת. ב-22 ביולי 2013 התפטר הידינק מאימון הקבוצה. במרץ 2014 מונה הידינק לקדנציה שנייה כמאמן נבחרת הולנד. הוא חתם על חוזה לשנתיים. ב-29 ביוני 2015 התפטר מאימון הנבחרת. ב-19 בדצמבר 2015 מונה הידינק למאמן צ'לסי האנגלית עד לתום העונה, זאת אחרי פיטוריו של ז'וזה מוריניו. הידינק חתם על חוזה עד לתום העונה. ב-10 בספטמבר 2018 מונה למאמן נבחרת סין הצעירה. באוגוסט 2020 מונה למאמן נבחרת קוראסאו. מדיה וקבצים בנושא חוס הידינק בוויקישיתוף חוס הידינק, באתר Transfermarkt חוס הידינק, באתר Soccerway חוס הידינק, באתר BDFutbol חוס הידינק, באתר WorldFootball.net חוס הידינק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל המאמן באתר BDFutbol רענן וייס, אי המטמון: הבחירה המוזרה של חוס הידינק בנבחרת קורסאו, באתר ynet, 2 בספטמבר 2020
עמלה

עמלה או קומיסיון, היא תשלום לנותן השירות, הניתן בתמורה לעבודה הכרוכה במתן השירות. תשלום העמלה מצורף לעסקה בנפרד או נכלל במחירה. העמלה מחושבת כאחוז מסוים ממחיר העסקה או בסכום קבוע לעסקה. העמלות השכיחות: בבנקים - בעת מתן שירות בנקאי. לפי החוק, בישראל חובה להציג את לוח העמלות בפומבי. במסחר - בעת מכירה של מוצר ושרות. ישנם מקרים שהעמלה מחושבת כחלק מהמחיר הכללי מבלי להודיע זאת ללקוח (למשל לסוכן ביטוח), וישנם מקרים בהם העמלה מסוכמת מראש, למשל בתיווך נדל"ן. עמלה מקובלת במכירת רכב, דירה, ביטוח ועוד. בעיסוקים מסוימים של שכירים, כגון נציג מכירות, משולמת לעובד עמלה בהתאם לתפוקתו, למשל כאחוז מסכום המכירה. המילה עמלה נגזרה בעברית החדשה מערבית: עַמַאלַהָ̈. בימי הביניים נקלטה המילה עָמִיל (ונגזרתה עֲמִילוּת), גם היא בעקבות הערבית, במשמע סוכן, קומיסיונר. לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית, צורת היחיד של המילה היא עַמְלָה או עֲמָלָה; צורת הריבוי: עֲמָלוֹת; ובסמיכות: עַמְלַת-, עַמְלוֹת-. עמלות הבנקים שכר טרחה ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגת העל של מקאו

ליגת העל של מקאו היא ליגת הכדורגל הבכירה במקאו. הליגה הוקמה בשנת 1973 ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של מקאו. בדומה להונג קונג, גם למקאו התאחדות כדורגל נפרדת משל הרפובליקה הסינית וכן נבחרת לאומית נפרדת וסבב ליגות נפרד. בליגה משתתפות עשר קבוצות ואחת מהקבוצות הללו היא נבחרת מקאו עד גיל 18, דבר שנועד לקדם את הנבחרת הלאומית של מדינה זאת, דבר הנהוג גם במדינות אחרות כמו בטאיוואן. הקבוצות המובילות לאורך השנים בליגה זו הן גרופו דספורטיבו דה לאם פאק, מונטה קרלו ופוליסיה דה סגורנסה פובליקה. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בטאקה דה מקאו באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל של מקאו
יחס גלים עומדים

יחס גלים עומדים (באנגלית: Voltage) Standing Wave Ratio), בראשי תיבות: SWR או VSWR) משמש למדידת חוסר התאמה של עכבות במעגל חשמלי, בקו תמסורת או בגלבו. תיאום עכבות (אימפדנסים) במעגל חשמלי הוא המקרה בו האימפדנס (העכבה) של המקור שווה לצמוד המרוכב של אימפדנס העומס. במקרה כזה, האנרגיה מהמקור מועברת במלואה אל העומס, וזהו לרוב המצב הרצוי. כאשר העכבות של המקור ושל העומס אינן מתואמות, היחס בין המתח החשמלי לבין הזרם על המקור (שהוא העכבה של המקור, על פי חוק אוהם), אינו יכול להיות אותו יחס על העומס. כתוצאה מכך, חלק מהזרם אינו מועבר אל העומס, וחוקי השימור מכתיבים שחלק זה יוחזר מהעומס לכיוון המקור. במצב הזה, על קו התמסורת שבין המקור לבין העומס קיימים גל מתקדם (לכיוון העומס) וגל חוזר (מהעומס לכיוון המקור). הגלים הללו, בכל נקודה על הקו, מסתכמים בהתאם לפאזה שלהם באותה הנקודה. בנקודה על הקו בה לגל המתקדם ולגל החוזר יש פאזות שוות, סכום האמפליטודות שלהם הוא המקסימלי האפשרי. בנקודה בה הגלים נמצאים באנטיפאזה (יש הפרש של 180 מעלות ביניהם), מתקבלת אמפליטודה מינימלית. כתוצאה מכך, נוצר לאורך הקו גל בעל פאזה שקבועה בזמן, אך משתנה בהתאם למיקום על הקו (גל עומד). כך גם הנקודות שבהן מתקבל מקסימום האמפליטודה הן קבועות על הקו, ורק האמפליטודה עצמה עולה ויורדת בזמן. היחס בין האמפליטודה הגבוהה ביותר לבין האמפליטודה הנמוכה ביותר על הקו נקרא יג"ע (יחס גלים עומדים). ככל שהיג"ע קרוב יותר ל-1, זהו מצב יותר רצוי, כי במקרה כזה הגל החוזר קרוב לאפס, ועל הקו מתקבל גל שברובו הגדול מורכב מהגל המתקדם הרצוי. ההשלכות החמורות ביותר של יג"ע גרוע כוללות: בזבוז הספק, מכיוון שחלק מההספק לא מועבר לעומס, והוא חוזר למקור; נזק קבוע להתקני המשדר, בעיקר למגבר ההספק; ובמקלט - ירידה ביחס האות לרעש (ה-SNR) וכתוצאה מכך ירידה באיכות השידור ועליה בסיכוי לשגיאה. דיאגרמת סמית ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברני טופין

ברני טופין (באנגלית: Bernie Taupin; נולד ב-22 במאי 1950) הוא פזמונאי בריטי, הידוע בעיקר הודות לשיתוף הפעולה עם המוזיקאי אלטון ג'ון. טופין נולד בצפון אנגליה למשפחת חוואים. בשנת 1967, כשהיה בן 17, ענה ל"מודעת דרושים" שביקשה למצוא פזמונאי שיעבוד בשיתוף פעולה עם מלחין צעיר אחר. בכך, החל למעשה שיתוף הפעולה הידוע בין טופין לבין אלטון ג'ון, שיתוף פעולה שנמשך בלמעלה מ-40 אלבומים עד היום. בשנת 1991 יצא הסרט התיעודי "Two Rooms" (שנלווה להוצאת אלבום באותו שם) שסקר את דרכם של השניים ואת השילוב המוצלח שהצליחו ליצור. לכבוד תחילת העשור הרביעי לשיתוף הפעולה בין השניים, הקליט ג'ון אלבום שלם למילותיו של טופין, המתייחס לקריירות של השניים ולחיבור המיוחד שלהם. באלבום זה, הופיע טופין לראשונה על גבי עטיפת האלבום. בשנת 2006 זכה בפרס גלובוס הזהב על שירו "A Love That Will Never Grow Old" (ללחן של המוזיקאי הארגנטינאי גוסטבו סנטאולז'ה ובוצע על ידי זמרת הפולק אמילו האריס) שהופיע בפס-קול סרט הקולנוע "הר ברוקבק". באותה השנה עלה גם על בימות ברודוויי המחזמר הראשון בו שיתפו טופין ואלטון ג'ון פעולה, ונקרא "Lestat". מדיה וקבצים בנושא ברני טופין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברני טופין ברני טופין, ברשת החברתית אינסטגרם ברני טופין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברני טופין, באתר AllMusic (באנגלית) ברני טופין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברני טופין, באתר Discogs (באנגלית) ברני טופין, באתר Songkick (באנגלית) ברני טופין, באתר Genius ברני טופין, באתר SecondHandSongs ברני טופין, באתר DNCI
פול בקמסטר

פול בקמסטר (אנגלית: Paul Buckmaster;‏ 13 ביוני 1946 - 7 בנובמבר 2017) היה מעבד מוזיקלי, מוזיקאי ומלחין, הידוע בעיקר עקב שיתוף הפעולה הפורה שלו עם אלטון ג'ון. יחד עם זאת עבד עם מוזיקאים והרכבים חשובים ובהם דייוויד בואי בשירו "Space Oddity", הרולינג סטונז (באלבום Sticky Fingers), טיילור סוויפט (באלבום Speak Now) גרייטפול דד, הארי נילסון, קארלי סימון, סלין דיון, בקסטריט בויז ומיילס דייוויס עמו ניגן באלבום "On the Corner". בשנת 1995 הלחין את פסקול סרטו של טרי גיליאם, "12 קופים", ובין השאר השתתף בהקלטות האלבום Chinese Democracy של להקת Guns N' Roses. פול בקמסטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פול בקמסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פול בקמסטר, באתר AllMusic (באנגלית) פול בקמסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פול בקמסטר, באתר Discogs (באנגלית) פול בקמסטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרצ'לו ליפי

מרצ'לו ליפי (באיטלקית: Marcello Lippi; נולד ב-11 באפריל 1948 ) הוא כדורגלן ומאמן עבר איטלקי. אימן קבוצות רבות באיטליה. הישג השיא שלו הוא זכייה בגביע העולם במונדיאל 2006 עם איטליה. ליפי, יליד ויארג'ו, שיחק ברוב קריירת המשחק שלו בקבוצת סמפדוריה בין השנים 1970–1980. ליפי שיחק בעמדת הקשר. את קריירת האימון שלו החל בקבוצת הנוער של סמפדוריה, בה אימן שלוש שנים ולאחר מכן התקדם ואימן במועדונים כמו סיינה, אטאלנטה ונאפולי. ליפי הוביל את נאפולי לעלייה לגביע אופ"א, ובעקבות ההישג מונה למאמן מועדון הפאר יובנטוס, בו רשם את הישגיו המשמעותיים כמאמן. ליפי אימן ביובנטוס בשתי קדנציות, בין השנים 1994–1999, ובין השנים 2001–2004. את אינטר אימן ליפי בין השנים 1999–2000. כמאמן יובנטוס זכה בחמש אליפויות הליגה האיטלקית, גביע איטלקי אחד, וארבע זכיות בסופר קאפ האיטלקי. בזירה האירופית, זכה ליפי עם יובנטוס פעם אחת בליגת האלופות, פעם אחת בסופר קאפ האירופי ופעם אחת בגביע העולמי לקבוצות. עם אינטר זכה ליפי פעם אחת בגביע האיטלקי. בסיום עונת 2004, מונה ליפי למאמן נבחרת איטליה, עימה זכה בגביע העולם, במונדיאל 2006 לאחר ניצחון דרמטי במשחק הגמר על צרפת. לאחר הזכייה בגביע העולם, התפטר ליפי מהנבחרת והחליף אותו בתפקיד רוברטו דונאדוני אך לאחר הכישלון ביורו 2008 חזר ליפי לתפקיד. ליפי התפטר מתפקידו לאחר שהנבחרת כשלה ולא עברה את שלב הבתים במונדיאל 2010. במאי 2012 חתם בקבוצת גואנגג'ואו אוורגראנד מסין לשנתיים וחצי, וצפוי להרוויח 10 מיליון יורו לעונה. בסיום העונה זכתה הקבוצה באליפות. ב-9 באוקטובר 2013 זכה ליפי בליגת האלופות האסייתית עם גואנגג'ואו, ובכך הפך למאמן הראשון שזוכה גם בליגת האלופות האירופית וגם בליגת האלופות האסייתית. ב-2 בנובמבר 2014 הודיע ליפי על פרישה מאימון. למרות הודעתו מונה ליפי באוקטובר 2016 למאמן נבחרת סין. ב-14 בנובמבר 2019 התפטר מאימון נבחרת סין לאחר הפסד 2–1 לנבחרת סוריה. מדיה וקבצים בנושא מרצ'לו ליפי בוויקישיתוף מרצ'לו ליפי, באתר Transfermarkt מרצ'לו ליפי, באתר WorldFootball.net מרצ'לו ליפי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מרצ'לו ליפי סגר לשנתיים וחצי בגוואנגז'ו מסין, באתר ערוץ הספורט, 18 במאי 2012 מערכת וואלה! ספורט‏, מרצ'לו ליפי זכה באליפות עם גואנגז'ו הסינית, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2012 מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏סוף לקריירה מהאגדות: ליפי הודיע על פרישה, באתר ערוץ הספורט, 2 בנובמבר 2014 ynet ספורט, המאמן בעל השכר הגבוה בעולם: מרצ'לו ליפי, באתר ynet, 22 באוקטובר 2016 מערכת וואלה! ספורט‏, מוקדמות המונדיאל באסיה: 1:2 דרמטי לעיראק על איראן, מרצ'לו ליפי הפסיד והתפטר, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2019
שפיפון

שפיפון (שם מדעי: Pseudocerastes) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים. בעבר היה ידוע כי השפיפון הוא מין יחיד בסוג וכולל שני תת-מינים: שפיפון הנגב (Pseudocerastes p. fieldi) ושפיפון פרסי (Pseudocerastes p. persicus), אשר בהמשך הופרדו למינים עצמאיים. ב-2006 תואר מין חדש - שפיפון עכבישי (Pseudocerastes urarachnoides). מין זה אנדמי למערב איראן, והייחודיות שלו שהוא משתמש בזנב בתור פיתיון על מנת לפתות ציפורים, התנהגות שלא נצפתה בשפיפונים עד אז. על פי פירוש רש"י לתורה מקור שמו של השפיפון הוא בשל נשיפתו לפני הכשתו (ספר בראשית מט יז וכן בבראשית ג' ט"ו) משורש נש"ף. על פי הרמב"ן (שם) שמו נגזר מכך שהוא ישוף וינשוך את עקבו של האדם משורש שו"פ, המהר"ל סובר שם (גור אריה על רש"י שם) שמקור השם המדויק יותר הוא משורש שפ"ף, שהשפיפון הוא שפוף וזוחל נמוך על האדמה. שבט דן בברכת יעקב מדומה לשפיפון, המסווה את עצמו בדרך, ומכיש בהפתעה את הסוס בעקביו: "יְהִי דָן נָחָשׁ עֲלֵי דֶרֶךְ, שְׁפִיפֹן עֲלֵי אֹרַח, הַנּשֵׁךְ עִקְּבֵי סוּס, וַיִּפֹּל רֹכְבוֹ אָחוֹר" — ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק י"ז קיים רמז לשפיפון כבר בפרשת גן עדן שם כתוב על הנחש ”וְאַתָּה תְּשׁוּפֶנּוּ עָקֵב” (ספר בראשית, פרק ג', פסוק ט"ו). השפיפון הוא נחש עבה ומגושם, בעל ראש משולש ושטוח, וצבעו הכללי צהוב. צבע גבו חום אפור עם פס מפותל כהה לאורכו וכן שורות כתמים בצידי הגב. בטנו אפורה-לבנה או כתומה, קצה זנבו שחור. בפיו של השפיפון שיני ארס חלולות בצורת וו, הנמצאות בלסת העליונה. מעל עיניו ישנן מעין זוג "קרניים", אשר בניגוד לעכן החרטומים, לשפיפון קרניים אלו עשויות ממספר קשקשים, ולא קשקש אחד, והן קצרות ועבות יותר. אורכו נע בין 40-70 ס"מ ואורכו המרבי מגיע ל-1.2 מטר. הנקבות לרוב גדולות מן הזכרים. נחש זה כבד יחסית לאורכו ופריטים מסוגלים להגיע למשקל של 500 גרם ויותר. השפיפון הפרסי נבדל משפיפון הנגב במספר הקשקשים שלו ובסוג הארס שלו. יש חוקרים הרואים בשני תת-המינים מינים נפרדים. בסוג שפיפון מצויים 3 מינים, אשר בעבר היוו תת-מינים: שפיפון הנגב - נמצא בישראל שפיפון פרסי שפיפון עכבישי השפיפון פעיל בלילה ובשעות היום בדרך כלל חבוי. הוא נמצא לרוב בין שיחים, בעיקר בתוואי ואדיות במדבר וסמוך אליהם, אך בניגוד לעכן אינו מסוגל להתחפר בחול. הוא נע באיטיות יחסית. את טרפו, מכרסמים, זוחלים וציפורים, הוא בולע בשלמותו בהכניסו תחילה את ראשה של החיה אל תוך פיו. העיכול איטי וממושך. בשעת זחילתו המפותלת, נשמעת מעין נשיפה (שיפה), הנובעת מחיכוך הקשקשים אלה באלה. הנקבה מטילה בין 11-20 ביצים במקומות לחים. הביצים בוקעות כעבור כמה שבועות. הארס החודר לגוף כתוצאה מהכשה, מתערבב בנוזל הלימפה ובהמשך גורם לשטפי דם קשים, המלווים בכאבים עזים. הארס קטלני ועלול לגרום לאי ספיקת לב. ארס השפיפון נחשב כמסוכן לאדם, אך עד כה לא דווח על מקרי מוות עקב הכשתו. לא קיים נוגדן לארס לאף תת-מין מן השניים. מדיה וקבצים בנושא שפיפון בוויקישיתוף שפיפון, באתר ITIS (באנגלית) שפיפון, באתר NCBI (באנגלית) שפיפון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שפיפון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שפיפון, באתר GBIF (באנגלית)
לאופרד 1

לאופרד 1 (גרמנית: Leopard 1) הוא טנק המערכה העיקרי הראשון שתוכנן ויוצר בגרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה. עם תחילת המלחמה הקרה חל שינוי ביחס בעלות הברית המערביות לגרמניה. מי שהייתה האויבת המרה בין 1939 ל-1945, הייתה עכשיו אזור חיץ בין העוצמה הצבאית הסובייטית לבין מערב אירופה. בעלות הברית המערביות (שעתה הקימו את נאט"ו) ידעו שכל מלחמה קונבנציונלית בין ברית המועצות לבין המערב תתנהל על אדמת גרמניה. לכן, כאשר הוקמה גרמניה המערבית הוחלט כי יוקם לה כוח הגנה. בתחילה היה מדובר בכוח צנוע, אך במהרה הוברר שעל מנת לעצור הסתערות סובייטית משוריינת יש לתת לגרמנים טנקים. בשנת 1955 הגיעו לגרמניה טנקי M47 ו-M48, והוקם מחדש חיל השריון הגרמני. האמריקאים זיהו גם פוטנציאל לשיתוף פעולה עם הגרמנים בתחום תכנון הטנקים, בייחוד לאור העובדה שהגרמנים תכננו בעבר את הטנקים הטובים בעולם. מסקנה זו הובילה ליצירתו של מיזם משותף של ארצות הברית עם גרמניה המערבית, שמטרתו הייתה תכנון טנק נייד וקל יחסית. המיזם התפרק לאחר זמן קצר, וגרמנים החליטו לפתוח תוכנית לפיתוח טנקים משל עצמם. צוות תכנון של חברת פורשה (שהייתה אחראית לחלק מהטנקים הגרמנים של מלחמת העולם השנייה), תכנן טנק במשקל של ארבעים טון, מהיר יחסית אך נטול חידושים מיוחדים. שמו של הטנק היה לאופרד 1. החימוש העיקרי של הטנק היה תותח L7 בריטי בקוטר 105 מילימטר חרוק קנה, ונוספו לו שני מקלעי 7.62 מילימטר MG3 תוצרת גרמניה. הודות למנוע טוב ותיבת הילוכים איכותית (שיוצרו על ידי חברת מרצדס), הגיע הטנק למהירות של 65 קמ"ש. שריונו של הטנק היה דק למדי (70 מילימטר במקסימום), ותותח ה-105 מילימטר לא היה מיוצב. שנורקל אפשר צליחה של נהרות עד לעומק של 4 מטרים. בסך הכול לא היה מדובר בטנק משוכלל או טוב במיוחד. לטנק היו חסרונות רציניים בגרסה הראשונה. לכן נכנסה במהרה גרסה משופרת לייצור. בלאופרד 1A1 נעשו כמה שיפורים חשובים: מיגון נוסף סביב הצריח. נוספה מערכת ייצוב לתותח ומחשב בקרת אש בליסטי. מערכות ראיית לילה פסיביות למפקד ולנהג. נעשו שיפורים במערכת הצליחה. עם השינויים האלה נעשה הטנק ליריב מוצלח בהרבה לטנקים הרוסיים שעמדו מוכנים מעבר ל"מסך הברזל". הגרסה הבאה של הטנק הייתה הלאופרד 1A2. השינויים העיקריים יחסית ל-1A1 הם: צריח משופר. שיפור במיגון האב"כ. בגרסה 1A3 נעשה שינוי משמעותי בצריח. חזית הצריח משופעת יותר, והשריון בצריח משופר. ללאופרד 1A4 יש שריון משופר גם בתובה, ומערכת בקרת אש חדשה ומשופרת. השדרוג האחרון ללאופרד 1, עם מחשב בקרת אש אלקטרוני ומערכות ראיית לילה תרמיות. על בסיס הלאופרד 1 נבנו כמה רכבי קרב משוריינים ייעודיים. החשובים הם: ביבר: טנק גישור על תובת לאופרד 1. טנק חילוץ על בסיס לאופרד 1. ג'פארד: רכב נגד-מטוסים, עם שני תותחי 35 מילימטר. OF-40: טנק איטלקי המבוסס על לאופרד למרות התחלתו הצנועה הלאופרד היה הצלחה מסחרית, ומשרת בצבאות רבים כולל אלה של: אוסטרליה, בלגיה, צ'ילה, ברזיל, טורקיה. מאמר על הטנק בכתב העת מערכות.