מרקאנטוניו ריימונדי

מַרְקאַנְטוֹנְיוֹ רַיימוֹנְדִי (באיטלקית: Marcantonio Raimondi), לעיתים קרובות מקוצר למַרְקאַנְטוֹנְיוֹ (1480 – 1534), היה תחריטאי איטלקי. ידוע בהיותו אמן ההדפס החשוב הראשון שגוף עבודתו מורכב ברובו מהדפסים המעתיקים ציורים. לכן הוא דמות מפתח בהתחזקות אמנות הרפרודוקציה. הוא גם ביצע שיטתית טכניקה של תחריט שהפכה לשולטת באיטליה ובמקומות אחרים. שיתוף הפעולה שלו עם רפאל עזר מאוד לקריירה שלו, והוא המשיך לנצל את יצירותיו של רפאל לאחר מותו של הצייר ב-1520, ומילא תפקיד חשוב בהפצת סגנונות שלהי הרנסאנס האיטלקי ברחבי אירופה. חלק גדול מהמידע הביוגרפי שיש לנו מגיע מתיאור חייו, היחיד של אמן הדפסים, בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי האמנים". מיוחסים לו כ-300 תחריטים. לאחר שנים של הצלחה גדולה, הקריירה שלו נקלעה לצרות באמצע שנות ה-20 של המאה ה-16; הוא נכלא לזמן מה ברומא בגלל תפקידו בסדרת ההדפסים הארוטיים I Modi (אנ'), ולאחר מכן, לפי וזארי, איבד את כל כספו בביזת רומא ב-1527, שלאחר מכן לא ניתן לתארך בבטחה אף אחת מיצירותיו. תאריך לידתו של מרקאנטוניו אינו ידוע, אך היה זה 1482 לכל המאוחר. הוא אולי נולד בארג'ינה (אנ'), ליד בולוניה באיטליה, שם משערים שהוא גדל. הוא הוכשר בבית המלאכה של הצורף והצייר המוביל בבולוניה, פרנצ'סקו פרנצ'ה (אנ'). וזארי טען כי מרקאנטוניו הפגין במהירות יותר כישרון מפרנצ'ה, והחל לעצב ולייצר אבזמי חגרות אופנתיים (בין היתר) בניילו (אנ') (מתכת שעברה חריטה שמולאה בסגסוגת בצבע מנוגד, בדרך כלל שחור על זהב או כסף). עם זאת, טענה זו מוטלת בספק על ידי ארתור מייגר הינד (אנ'), שאינו רואה עדות לרקע בטכניקת ניילו בתחריטים המוקדמים שלו. לא ידועים או מתועדים ציורים שמרקאנטוניו הכין בעצמו, אם כי כמה רישומים שרדו. תחריטו הראשון המתוארך, "פירמוס ותיסבי", מגיע משנת 1505, אם כי מספר עבודות ללא תאריך הוכנו מהשנים שלפני זה. בשנים 1505–1511 מרקאנטוניו חרט כ-80 יצירות, במגוון רחב של נושאים, ממיתולוגיה פגנית, ועד לסצנות דתיות. יצירותיו המוקדמות משתמשות בקומפוזיציות משלו, המשלבות אלמנטים מפרנצ'יה ומאמנים אחרים מצפון איטליה, וכמו כל יצרני ההדפס האיטלקיים בשנים אלו הוא הושפע מאוד מההדפסים המעולים של אלברכט דירר, שהופצו באיטליה. בדומה לאמני הדפס אחרים כמו ג'וליו קמפניולה (אנ'), הוא שאל אלמנטים מהנופים של דירר ב"גזור והדבק", וגם שאל מהטכניקה שלו. דירר היה בבולוניה בשנת 1506, וכך גם מיכלאנג'לו, וייתכן שהוא פגש את אחד מהם או את שניהם. בערך בזמן זה הוא החל ליצור עותקים של סדרת חיתוכי העץ של דירר, "חיי הבתולה". זה היה נוהג נפוץ ביותר, אף על פי שבדרך כלל חרטים העתיקו תחריטים יקרים אחרים במקום חיתוכי העץ הזולים יותר. עם זאת, חיתוכי העץ של דירר העלו את רמת אמצעי זה במידה ניכרת, ומכיוון שמרקאנטוניו המשיך להעתיק מספר רב של תחריטים וחיתוכי עץ של דירר, הוא ודאי מצא את זה רווחי. העותקים המוקדמים שלו כללו את המונוגרמה המפורסמת AD (ראשי תיבות שמו של דירר) של דירר, ודירר הגיש תלונה לממשלת ונציה, מה שזיכה אותו בהגנה משפטית מסוימת על המונוגרמה שלו, אך לא על יצירותיו, בשטח ונציאני - מקרה חשוב בהיסטוריה המתפתחת לאט של דיני הקניין הרוחני. נראה שמרקאנטוניו בילה חלק מהמחצית האחרונה של העשור בוונציה, אך לא ידוע על תאריכים. בסביבות 1510 מרקאנטוניו עקר לרומא ונכנס לחוג האמנים שסביב רפאל. השפעה זו החלה להופיע בתחריטים שכותרתם "המטפסים" (בהם הוא שיחזר חלק מ"חיילים מפתיעים רוחצים" של מיכלאנג'לו, שנקרא גם "קרב קשינה"). לאחר רפרודוקציה של יצירה של רפאל, בשם "לוקרטיה", רפאל אימן וסייע למרקאנטוניו באופן אישי. תחריט מפורסם נוסף, "המשפט של פאריס", משנת 1515 או 1516, בעקבות ציור של רפאל, הפך למקור הקומפוזיציה של אדואר מאנה כאשר צייר את ארוחת בוקר על הדשא. השניים הקימו מוסד דפוס מצליח תחת השם Il Baveria, שהתרחב במהירות לבית ספר לחריטה עם מרקאנטוניו בראשו. בין תלמידיו המכובדים ביותר היו מרקו דנטה (אנ') (מרקו דה רוונה), יאקופו קאראליו (אנ') ואגוסטינו דה מוזי (אנ') (אגוסטינו ונציאנו). מרקאנטוניו ותלמידיו המשיכו לעשות תחריטים על בסיס עבודתו של רפאל, גם לאחר מותו של רפאל בשנת 1520. במקרים רבים, מרקאנטוניו לא היה מעתיק את הציור המוגמר, אלא עבד מתוך סקיצות וטיוטות מוקדמות. שיטה זו הפיקה וריאציות על נושא והצליחה במידה בינונית. בסביבות 1524, מרקאנטוניו נכלא לזמן קצר על ידי האפיפיור קלמנס השביעי על יצירת סדרת ההדפסים הארוטיים I Modi (אנ'), מעיצוביו של ג'וליו רומנו (אנ'), אשר לוו מאוחר יותר בסונטות שנכתבו על ידי פייטרו ארטינו (אנ'). בהשתדלותם של הקרדינל איפוליטו דה מדיצ'י (אנ'), הצייר ברתולומאו באנדינלי ופייטרו ארטינו, הוא שוחרר, והחל לעבוד על הלוח של "מות הקדושים של לאורנטיוס מרומא" על בסיס ציור של באנדינלי. במהלך ביזת רומא, בשנת 1527, הוא נאלץ לשלם כופר כבד לספרדים ונמלט חסר כל. לא ברור היכן שהה לאחר עזיבתו מרומא עד מותו ב-1534. "מתרחצים על שפת נהר", או "המטפסים", הדפס חשוב משנת 1510, המבוסס על פרט של הציור "קרב קשינה" של מיכלאנג'לו; זה היה ההדפס האחרון שהוא תיארך. פסל מרקוס אורליוס (פסל), אחד מני הדפסים רבים של פריטים עתיקים. "דוד וגוליית", 1515–16 "אמדאוס ברוטי עם אוסטריטאס, אמיטיטיה ואמור" סביב 1517 משתתף צעיר וזקן בפולחן בכחוס פ. בסט בעקבות מרקאנטוניו ריימונדי אדם וחווה, חריטה מהמאה ה-19. "משפט פאריס", סביב 1515, מרקאנטוניו על בסיס רפאל "מות הקדושים של לאורנטיוס מרומא", סביב 1515 Bohn, Babette. "Raimondi, Marcantonio." Grove Art Online, Oxford Art Online, Oxford University Press. Web. 23 Jan. 2017. subscription required Boorsch, Suzanne, in: K.L. Spangeberg (ed), Six Centuries of Master Prints, Cincinnati Art Museum, 1993, ISBN 0931537150 Landau, David, in Landau, David and Parshall, Peter. The Renaissance Print, Yale, 1996, ISBN 0300068832 Pon, Lisa, Raphael, Dürer, and Marcantonio Raimondi, Copying and the Italian Renaissance Print, 2004, Yale UP, ISBN 9780300096804 Bryan, Michael (1889). Walter Armstrong; Robert Edmund Graves (eds.). Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical. Vol. II L-Z. London: George Bell and Sons. p. 341. Bull, George (1976). Aretino: Selected Letters. Harmondsworth, Middlesex, England: Penguin Books Ltd. p. 156. Oberhuber, Konrad, The Works of Marcantonio Raimondi and of his School, 1978, 26–7 [XIV/i–ii] of The Illustrated Bartsch, ed. W. Strauss (New York, 1978–) I. H. Shoemaker and E. Broun: The Engravings of Marcantonio Raimondi, 1981, Lawrence, KS מדיה וקבצים בנושא מרקאנטוניו ריימונדי בוויקישיתוף מרקאנטוניו ריימונדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Artcyclopedia: Marcantonio Raimondi (1480 - 1527) Catholic Encyclopedia: Marcantonio Raimondi Marcantonio Raimondi (Getty Museum) "BM" Marcantonio (Biographical details), British Museum Cybermuse Childs Gallery ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל