פמלה לוי

פמלה לוי (4 ביוני 1949 – 25 בדצמבר 2004) הייתה אמנית וציירת ישראלית ילידת ארצות הברית. פמלה לוי נולדה בשם פמלה דנמן (Denman) בפיירפילד שבאיווה. בשנת 1967 נולדה בתה סמנתה. בשנת 1972 סיימה תואר ראשון מאוניברסיטת צפון איווה, והצטרפה לקומונת אמנים בסנטה-פה. ב-1976 עלתה לישראל, לאחר שהתגיירה ונישאה לפסיכואנליטיקאי ומבקר האמנות איתמר לוי. באותה שנה נולד בנם יובל. ב-25 בדצמבר 2004 מתה לוי בירושלים מדום לב בגיל 55. את יצירתה ניתן לחלק לשתי תקופות עיקריות. הראשונה, משנת 1976 ל-1980, הייתה מורכבת מקולאז'ים גדולי ממדים ובעלי מראית עין מרושלת, המשלבים בתוכם בדים בתפירה גסה, וחומרים עניים אחרים. המכלול יצר טקסטורות ושקיפויות רבות, שבתוכם שילבה דימויים שציירה בצבעי מים או שמן. נקודת המבט בעבודות אלה הייתה לרוב ממבט הציפור. תהליך עבודתה דמה לתהליך עבודתן של אמניות הדגם והעיטור הפמיניסטיות האמריקאיות משנות השבעים. בשנות ה-80 עברה לוי לציור בסגנון פיגורטיבי-ריאליסטי, שהיה מבוסס על תצלומים שצילמה בעצמה בדרך כלל. יצירותיה עסקו לעיתים בנושאים פוליטיים כמלחמת לבנון הראשונה והסוגיה הפלסטינית, כמו גם היבטים הקשורים ברב תרבותיות ובמגדר. היא הרבתה לצייר נשים ונערות מתבגרות בבריכה ועל חוף הים, ולא בחלה בנושאים קשים כעירום בוטה, סצנות אונס וגוויות חיילים. גם ציורים אלה היו לעיתים קרובות דמויי קולאז', ללא ספק בהשפעת עבודותיה המוקדמות. מרביתם היו מרובי שכבות והציור נעשה על גבי מצע של שרבוטים בשפה האנגלית או הדפסה של חיתוך עץ על הבד. בהקשר זה יודגש שפמלה לוי הייתה אמנית חיתוך עץ מיומנת וחלק נכבד מיצירתה נעשה במדיום זה. ציוריה היו עשירים בפרטים ומלאי חיוניות ודינמיות, קולנועיים אפילו, אך שידרו תחושה של איום וקטסטרופה. "הצופה שואף לראות התרחשות אחדותית, קוהרנטית, אבל משאלתו מסוכלת", כותבת אלן גינתון, במאמר בקטלוג תערוכתה במוזיאון ת"א ב-1994. "הדמויות וחלקי הסצנה שמקורם בזמנים ובמקומות שונים, אינם מתחברים. מכאן אי הנוחות ואפילו האימה שמעוררים ציוריה של פמלה לוי". "היא החזירה את הגוף לציור על רקע תקופה שבה הגוף נעלם מהיצירה", סיפר הצייר לארי אברמסון לאחר מותה. "הציורים שלה התמקדו בגוף ובבני אדם ועסקו בסביבה חברתית ופוליטית. [...] היא הייתה מציירת דברים שלא ציירו אותם במסורת של ציור הגוף, כמו השערות השחורות על הרגליים, קמטים וצלקות". דליה רביקוביץ, חצי שעה לפני המונסון, אבן חושן, 1998 (חיתוכי עץ) בית ספר תיכון "דקל וילנאי", מעלה אדומים 1980 - מענק קרן גוגנהיים 1987 - פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב 1990 - פרס שר החינוך והתרבות 1996 - מענק קרן הייטלנד עבור נסיעה לברלין 1981 - בית האמנים בירושלים 1994 - מוזיאון תל אביב לאמנות 1999 - מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית 2012 - בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב 2017 - מוזיאון תל אביב לאמנות 2023 - חיתוכי עץ סדנת ההדפס ירושלים גדעון עפרת, "צאו-נא צאו-נא חיילים וראו נא - בנות במושבה", בתוך: ציור ופיסול, גיליון מס' 18, עמ' 18-23, 1979 גדעון עפרת, חיתוך העץ בישראל 1920-1986, סדנת ההדפס ירושלים, 1986 אמנון ברזל, Art in Israel, מילאנו, 1988 אלן גינתון, יגאל צלמונה ואחרים, צבע טרי - הדור הצעיר באמנות ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1988 אלן גינתון (אוצרת), הנוכחות הנשית - אמניות ישראליות בשנות השבעים והשמונים, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1990 איתמר לוי, פמלה לוי - עבודות 1987 - 1990, הקרן לירושלים, סדנת ההדפס ירושלים, 1991 אלן גינתון ואחרים, פמלה לוי - ציורים 1983 - 1994, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1994 מאירה פרי-להמן ושלומית שטיינברג, ממזרח ממערב ומעץ: חמישה אמני חיתוך-עץ ישראלים, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1997 גדעון עפרת, One Hundred Years of Art in Israel, בולדר, קולורדו, 1998 דוד פיקלני, פמלה לוי - תמונת מחזור, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ,1999 אלן גינתון, חדש באוסף: רכישות קרן עוזי צוקר לאמנות ישראלית עכשווית, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2001 נחמה גורלניק, אלן גינתון, עדנה מושנזון, נילי גורן ואחרים, אמנות ישראלית צעירה - אוסף ז'אק וגניה אוחנה, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2003 אילנה טננבאום, צ'ק-פוסט: שנות השמונים באמנות ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות, 2008 גדעון עפרת, אריק קילמניק ואירנה גורדון, 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, 2015 אלן גינתון, איתמר לוי ואחרים, פמלה לוי 1949 - 2004, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2017 יעל גילעת, דור המפנה: אמנות צעירה בשנות השמונים בישראל, מכון בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2019, עמ' 76, 104, 127-125, 188, 217, 241, 243 אליק מישורי, מ"אפקים חדשים" ל"רוח אחרת" אמנות ישראלית 1988-1948, למדא הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2019 מדיה וקבצים בנושא פמלה לוי בוויקישיתוף פמלה לוי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל פמלה לוי, בסדנת ההדפס ירושלים טל דקל, "הטלאת הנפש בעולם רב–תרבותי: על יצירתה של פמלה לוי(הקישור אינו פעיל)" טל דקל, "Rediscovering feminism in Israeli art: New aspects of Pamela Levy's(הקישור אינו פעיל)" "תודה לך פמלה", באתר מארב, 7 באפריל 2005 קמיע סמית, "בנה של פמלה לוי יוצר סרט תיעודי עליה", באתר הארץ, 12 בספטמבר 2012 גליה יהב, "האמת העירומה של פמלה לוי", באתר הארץ, 4 בנובמבר 2012 חנה סֵקֶרָה, פמלה לוי- 1949- 2004- תערוכת רטרוספקטיבה במוזיאון תל אביב, באתר "מניפה", 10 בינואר 2018 איתן בוגנים, קטלוג התערוכה של פמלה לוי רק מפריע להתמקד בציוריה, באתר הארץ, 7 במרץ 2018 פמלה לוי, דף שער בספרייה הלאומית מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il בנובמבר אותה השנה הציגה את תערוכתה האחרונה "פוסט אוקטובר" בגלריה המדרשה בבית ברל. התאריך שעל שמו נקראה התערוכה היה התאריך בו מת אחיה של לוי שלוש שנים קודם לכן, גם הוא מדום לב. אח נוסף מת זמן קצר אחר כך טל דקל, "הטלאת הנפש בעולם רב–תרבותי: על יצירתה של פמלה לוי", עמ' 4 גילרמן דנה, "האמנית פמלה לוי מתה מדום לב", "הארץ", 26 בדצמבר 2004