laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל

האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל הוא סרט תיעודי שיצר הבמאי הישראלי יונתן ניר. הסרט, שנעשה בהשראת ספרה של נעמי שפהרד, "וילפריד ישראל, שגריר ללא ארץ", חושף את סיפורו של וילפריד ישראל - איש עסקים יהודי אמיד והבעלים של חנות הכלבו הגדולה בברלין בשנות השלושים, סוציאליסט והומוסקסואל שהיה מעורב בהצלתם של עשרות אלפי יהודים בתקופת השואה, ומילא תפקיד מפתח במבצע הקינדר-טרנספורט. הסרט הופק על ידי "היי-לייט סרטים" והקרנת הבכורה שלו נערכה בפסטיבל דוקאביב בשנת 2017. בין מבצעי ההצלה העיקריים שמתוארים בסרט נכללים ה"קינדר-טרנספורט" ו"המשולש", שאליו השתייכו בנוסף לוילפריד ישראל, גם קפטן פרנק פולי והוברט פולק שלפי ההערכות, הצילו יחד כעשרת אלפים יהודים. הסרט מציג ראיונות שצולמו עם ניצולי קינדרטרנספורט, חברי קיבוץ הזורע, היסטוריונים, חוקרים וקרובי משפחה של וילפריד ישראל. זאת רשימת המרואיינים: עליסה דביר חנה אופנהיימר אילנה מיכאלי ד"ר אילן בר אופיר בר נעמי שפהרד יונתן ניר פיטר רוקסבורו הולגר שוורטינג ד"ר כריסטוף קרויצמולר ד"ר יוכן פלנקר ברונו ווקסנר עומרי מארק בהר ברברה דנקוורט ג'ונתן וילפריד אופנהיימר ד"ר יפתח ניר עמוס (קורט) קוני ניקולאי מייקל סמית אדי (אדם) דליות פרופ' (אמריטוס) משה צימרמן ליסה סופי בכנר ד"ר פאולה היל פרופ' לזלי ברנט וולטר פלדמן עליזה טננבוים יואל דורקם פולה מרוז הנלורה (הורן) כהן הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע ואירועי זיכרון רבים ברחבי העולם, ביניהם: פסטיבל דוקאביב הבינלאומי 2017 פסטיבל סקוטסדייל הבינלאומי 2017 פסטיבל הקולנוע היהודי של בריטניה 2017 פסטיבל הקולנוע הישראלי של שיקגו 2017 פסטיבל הקולנוע היהודי של ברלין וברנדנבורג 2017 מוזיאון הסובלנות בלוס אנג'לס 2017 משרדי האו"ם בווינה 2018 פסטיבל הסובלנות של זאגרב 2018 פסטיבל סרט הבינלאומי 2018 פסטיבל הקולנוע היהודי של פילדלפיה 2018 - פרס חביב הקהל פסטיבל הקולנוע היהודי של ניו המפשייר 2018 - פרס חביב הקהל פסטיבל סנטה ברברה הבינלאומי 2018 בשנת 2012 יצא סרט תיעודי באורך 34 דקות בשם "וילפריד ישראל - המציל מברלין". הסרט, שבויים על ידי יונתן ניר והופק על ידי נועם שלו, אופיר בר ואילן בר, מוקרן על בסיס שבועי במוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ הזורע. ברבים מהחומרים שנאספו במהלך הפקת הסרט נעשה שימוש בהמשך בסרט "האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל". אתר האינטרנט הרשמי של האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל "האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל, באתר של הבמאי יונתן ניר ציון נאנוס, ‏איש המסתורין שהציל 20 אלף יהודים, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2017 Wilfrid Israel, an unsung Holocaust hero, gets his due. Times of Israel, Jessica Steinberg, January 14, 2018 A Hero Unearthed. Richmond Magazine, Arrman Kyaw, January 4, 2019 Der jüdische Schindler. Jüdische Allgemeine, Katharina Schmidt-Hirschfelder, December 16, 2018 בת-חן אפשטיין אליאס, מציל היהודים שנשכח מאחור, באתר ישראל היום, 20 בספטמבר 2013
משבר תירוטוקסי

משבר תירוטוקסי (באנגלית: Thyroid storm, כלומר "סערת תריס"), הוא סיבוך נדיר ומסכן חיים של יתר-תריסיות. תסמינים אופיינים כוללים חום גבוה (לפעמים הטמפרטורות מגיעות מעל 40°), קצב לב מהיר ואף אי-ספיקת לב, תסמינים ממערכת העיכול כגון הקאות ושלשולים וכן ירידה במצב ההכרה. מעבר לטיפול תומך הטיפול כולל תרופות להאטת קצב הלב וחסימה של יצירת הורמוני תריס. במקרים בהם אין תגובה מספקת לטיפול תרופתי יש להתקדם לכריתה מלאה של בלוטת התריס. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2020/2021 ביורוליג

עונת 2020/2021 ביורוליג היא העונה ה-64 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, והעונה ה-21 בשם "יורוליג" (לפני כן נקרא המפעל גביע אירופה לאלופות בכדורסל). זו העונה החמישית ברציפות בפורמט הליגה ובדרך בחירת הקבוצות המשתתפות בה, שנקבעו עקב סכסוך יורוליג-פיב"א בשנים שקדמו לה. העונה נפתחה ב-1 באוקטובר 2020. משחקי הפיינל פור יתקיימו בקלן, גרמניה. העיר נבחרה לארח את משחקי הפיינל פור בעונה שעברה, אך הם בוטלו לבסוף בשל התפרצות מגפת הקורונה. בתחרות משתתפות 18 קבוצות, שיתחרו בפורמט של ליגה בעלת שני סיבובים - כל קבוצה משחקת משחק בית ומשחק חוץ נגד כל הקבוצות, כאשר בסיום העונה הסדירה שמונה הקבוצות המדורגות ראשונות יעפילו לפלייאוף, בו ישחקו המדורגת בשיטת הצלבה של הראשונה נגד המדורגת שמינית, שנייה נגד שביעית, שלישית-שישית ורביעית-חמישית. הפלייאוף יתקיים בפורמט של סדרות "הטוב מחמישה", כאשר בסיומו המנצחות יעפילו לפיינל פור שיתקיים בקלן. אולמות קבוצות היורוליג 2020/2021   הכוכב האדום בלגרד סאסקי בסקוניה ולנסיה צסק"א מוסקבה ארמאני מילאנו ברצלונה פנרבחצ'ה מכבי תל אביב אולימפיאקוס פנאתינייקוס ריאל מדריד ז'לגיריס קובנה חימקי מוסקבה באיירן מינכן וילרבאן אלבה ברלין זניט סנקט פטרבורג אנאדולו אפס 8 הקבוצות שהעפילו משלב העונה הסדירה התמודדו בסדרות לפי דירוגן בסיום העונה הסדירה (מקום ראשון נגד מקום שמיני, מקום שני נגד מקום שביעי, מקום שלישי נגד מקום שישי ומקום רביעי נגד מקום חמישי). המדורגת גבוה יותר אירחה את המשחק הראשון, השני והחמישי (במידת הצורך). המדורגת נמוך יותר אירחה את המשחק השלישי והרביעי (במידת הצורך). ארבע קבוצות העפילו לשלב חצי הגמר, ושתי המנצחות בחצאי הגמר התמודדו בגמר על תואר אליפות אירופה בכדורסל. וסיליה מיציץ' מאנאדולו אפס. רוסיה אלכסיי שבד (רוסיה חימקי מוסקבה) כף ורדה אדי טבארס (ספרד ריאל מדריד) ספרד עוסמן גרובה (ספרד ריאל מדריד) היורוליג הודיעה רשמית: הפיינל פור ב-2021 ייערך בקלן, באתר וואלה, 7 בפסטמבר 2020 השתתפו בעונת 2019/2020 שבוטלה עקב התפרצות מגפת הקורונה וזכתה לכרטיס חופשי .
Little Talks

Little Talks הוא סינגל הבכורה של להקת האינדי פולק פופ אוף מונסטרס אנד מן. השיר יצא כסינגל הראשי מאלבום הבכורה של הלהקה, My Head Is an Animal. הוא יצא גם באלבום ה-EP של הלהקה "Into the Woods". הסינגל נכתב על ידי ננה הילמרסדוטיר ורגנאר פורהלסון, והופק על ידי ארון תור ארנארסון. השיר כתוב במפתח מינור B-flat. באוגוסט 2011, רדיו 104.5 של פילדלפיה החל להשמיע את "Little Talks" וגרם ללהקה להפוך לפופולרית בארצות הברית. השיר ביותר מ-2 מיליון עותקים בארצות הברית החל ממרץ 2013. השיר הגיע למקום ה-12 במצעד הבריטי ולמקום הראשון במשך שבועיים רצופים במצעד האירי. השיר הגיע למקום ה-20 במצעד בילבורד הוט 100, והפך לשיר הראשון של הלהקה שדורג בגובה זה. השיר מחזיק בשיא השיא בעלייה הארוכה ביותר כדי להגיע לטופ 40 בטבלה, כשעשה זאת במשך 30 שבועות. השיר הוא השיר שהגיע למקומות הגבוהים ביותר עד כה במצעדים מבין שירי האומנים האיסלנדים. ב-21 ביולי 2012 הוא הגיע לראש מצעד השירים האלטרנטיביים ונשאר שבוע במקום השני, ובסופו של דבר דורג כשיר השלישי המצליח ביותר במצעד סוף השנה. "Little Talks" הוסמך כפלטינה בארצות הברית, והפך לשיר הראשון של הלהקה שעשה זאת. באוסטרליה הגיע הסינגל בשיאו למקום השני במצעדים. הסינגל הגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעדים בניו זילנד, אוסטריה, בלגיה הפלמית, גרמניה ואיטליה. הווידאו קליפ של השיר הועלה ליוטיוב ב-2 בפברואר 2012. הקליפ מתחיל בחמישה מלחי שמיים (המגולמים על ידי חברי הלהקה הזכרים) שמאתרים משהו שנופל מהשמיים. כאשר הם חוקרים, האובייקט מתפצל וחושף יצור נשי יפהפה (אותו מגלמת ננה). היא מצטרפת למלחים בספינת השמיים שלהם, אך הם מותקפים על ידי ציפור אדירה עם שני ראשים. הגברת מנצחת את הציפור, אך הספינה הרוסה, ומכריחה את המלחים והגברת להמשיך ברגל למערה. כאשר מופיעה מולם מפלצת נוספת הגברת מביסה אותה שוב. הם ממשכים ללכת, אך כשהם חוצים נהר קפוא, הקרח נשבר, והם צוללים למעמקים הקפואים ונתפסים על ידי מפלצת ים. הגברת מביסה את המפלצת, והם משתמשים בקרחון צף כדי לעלות לשמיים, שם הם פוגשים חיה אדירה לבושה בצבעים זהים לזה של היצור הנשי, שמחייכת ומצטרפת לאנשיה עם סיום השיר. הקליפ נוצר על ידי חברת ההפקה "WeWereMonkeys" שהפיקה גם את הקליפ לסינגל של הלהקה "King and Lionheart" משנת 2013. הוידאו קליפ היה מועמד לפרסי MTV הווידאו לשנת 2012 עבור בימוי האמנות הטוב ביותר בסרטון, אך הפסיד. מידע על היצירה "Little Talks" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Little Talks" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Little Talks" באתר AllMusic "Best New Releases, April 3rd, Vol. I – Of Monsters and Men, The Lumineers, Max and the Moon, Lux, Black Mountain, Twin Steps | Best new indie rock music songs, albums, bands, artists and festivals". Indierockcafe.com. אורכב מ-המקור ב-6 באפריל 2013. נבדק ב-2013-06-20. {{cite web}}: (עזרה) Grein, Paul (6 במרץ 2013). "Week Ending March 3, 2013. Songs: Is The Right Song #1?". Chart Watch. Yahoo Music. נבדק ב-14 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Hot 100 Chart Moves: Nicki Minaj Passes Madonna, 'Voice' Finalists Debut". Billboard. Of Monsters and Men — Little Talks. 2012-02-02. "Discovery: Of Monsters and Men — Page". Interview Magazine. נבדק ב-20 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Best Art Direction Winner 2012 MTV Video Music Awards (VMA)". MTV. Viacom International Inc. 2012. נבדק ב-17 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
רשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA

רשימה זו מציגה את 30 שחקני ליגת ה-NBA אשר אספו את מספר הריבאונדים הרב ביותר בליגה. הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד. הנתונים של פלייאוף ה-NBA התפרסמו ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA. יש לציין כי הליגה החלה לעקוב אחר ריבאונדים כנתון סטטיסטי רק החל מעונתה הרביעית – עונת 1950/1951. הריבאונדר המוביל בתולדות ה-NBA הוא וילט צ'מברלין, אשר לאורך 14 עונותיו בליגה הוריד 23,924 ריבאונדים בסך הכול. מאז הקמת ה-NBA החזיקו בתואר "הריבאונדר המוביל" ארבעה שחקנים שונים: דולף שייז (1950–1952 ו-1954–1962), ג'ורג' מייקן (1952–1954), ביל ראסל (1962–1971) וצ'מברלין (מאז שנת 1971). הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024: רשימת הריבאונדרים המובילים בליגות ה-NBA וה-ABA, באתר basketball-reference.com
נורדים

נורדים (או העם הנורדי) היו קבוצה אתנו-לשונית סקנדינבית בתקופת ראשית ימי הביניים אשר היו דוברים של השפה הנורדית העתיקה. השפה שייכת לענף הצפון גרמאני של השפות ההודו-אירופיות והיא קדמה לשפות הגרמניות המודרניות של סקנדינביה. במהלך סוף המאה ה-8 הסקנדינבים החלו בהתרחבות ניכרת לכל הכיוונים, בתקופה בה החל עידן הוויקינגים. מהמאה ה-19 ואילך נהוג בכתבים בשפה האנגלית לכנות את סוחרי הים, המתיישבים והלוחמים הנורדים ויקינגים. היסטוריונים רבים עם זאת נוטים להבחין בין הוויקינגים הנורדים מנורווגיה (שהיו נורדים) אשר התמקדו בעיקר בפלישה ובכיבוש של אירלנד, מערב בריטניה והאיים הצפוניים של האיים הבריטיים, לוויקינגים הדנים, שהתמקדו בעיקר בפלישה והכיבוש של אזור מזרח בריטניה. צאצאיהם המודרניים של הנורדים כוללים את הדנים, האיסלנדים, תושבי איי פארו, הנורווגים והשוודים, אשר כטחן מכונים כיום לרוב "סקנדינבים" במקום נורדים. האראלד הראשון "כחול השן" (935 לערך – 985 או 986), מלך דנמרק (משנת 958) ונורווגיה (בשנים 970–974). השליט הראשון של דנמרק שהוטבל לנצרות וגרם להתנצרות ממלכתו. ממנו נגזר שם תקן התקשורת הניידת בלוטות'. אייריק האדום (950–1003), מגלה ארצות נורדי. לפי המסורת האיסלנדית הוא שגילה את גרינלנד והתיישב בה. לייף אייריקסון (970–1020), מגלה ארצות נורדי. ככל הנראה היה האירופאי הראשון שדרך על אדמת אמריקה הצפונית. האראלד הראשון (850 לערך – 933), המלך הראשון של נורווגיה. רגנאר לודברוק (במהלך המאה ה-9 לספירה), מלך ויקינגים אגדי סנורי סטורלוסון (1179–1241), סופר ומדינאי איסלנדי. מיוחסות לו יצירות מרכזיות במיתולוגיה הנורדית. ערך מורחב – מיתולוגיה נורדית לנורדים הייתה מיתולוגיה מפותחת, המקורות הנורדים מאזכרים אלים רבים וישויות מסוגים שונים. הקשרים בין הישויות השונות מורכבים ומשתנים, ולרוב לאלים אין דמות ברורה וחד משמעית. היקום הנורדי מורכב מתשעה עולמות כלשהם שביניהם מקשר עץ מרכזי בשם יגדראסיל. בנוסף, עצמים רבים מואנשים כישויות שונות בעולם המיתולוגי הנורדי. המקורות הנורדיים מציגים נרטיבים מפורטים של בריאת היקום וקיצו המנובא, ראגנארוק. דנים (שבט גרמני) גותים פנוסקנדיה סקנדינבים סקנדינביה המדינות הנורדיות המועצה הנורדית מיתולוגיה נורדית מדיה וקבצים בנושא נורדים בוויקישיתוף Davies, Norman (1999). The Isles: A History. Oxford University Press. ISBN 978-0198030737. Ottar belonged to a group of peoples who were beginning to have a huge impact on European history. They are now called 'Scandinavians', though historically they were called 'Northmen'. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-46 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-46 של הצבא הבריטי (צפון מידלנד) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם. הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים. בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובפברואר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בסתיו 1915 בקרב לוס. ביולי 1916 לחמה הדיוויזיה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום, כחלק מהקורפוס ה-7, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן נחשבה הדיוויזיה לכוח חלש, אולם היא רכשה את המוניטין שלה מחדש בקרב תעלת סן קנטן, כאשר בעזרת חגורות הצלה וסירות מתקפלות, חצו לוחמיה את מכשול התעלה ובעזרת סולמות חבלים התגברו על השיפוע התלול של הגדה הנגדית ותפסו מספר עמדות מקלעים מבוצרות. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, וביוני 1919 פורקה הדיוויזיה. בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, אולם בשנת 1936 היא פורקה והפכה לדיוויזיית הנ"מ ה-2. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-49 הוקמה הדיוויזיה ה-46. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה ונשלחה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, אולם מאחר שעוד לא סיימה את אימוניה היא הייתה אמורה לשמש כדיוויזיית עבודה ולא כדיוויזיה לוחמת. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד הנרי קרטיס, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו. לאחר חזרתה לבריטניה היא הוצבה כהגנה מפני פלישה גרמנית לבריטניה, ובאוגוסט 1942 היא הוקצתה למבצע לפיד. בינואר 1943 הגיעה הדיוויזיה לתוניסיה והיא לחמה שם בקרבות השונים, עד לכניעת כוחות מדינות הציר במאי 1943. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במהלך פלישת בעלות הברית לאיטליה ובמהלך קרב מונטה קאסינו, ובתחילת 1945 נשלחה הדיוויזיה ליוון כחלק מהקורפוס ה-3 בפיקודו של רונלד סקובי, על מנת לסייע בכיבושה. באפריל 1945 חזרה הדיוויזיה לאיטליה, שם לחמה במהלך מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה עד לתום המלחמה. לאחר המלחמה נשלחה הדיוויזיה לאוסטריה, שם שימשה כחיל כיבוש בשטיריה בעקבות נסיגת הצבא האדום. בשנת 1946 הייתה הדיוויזיה מעורבת במבצע קילהאול, שכלל את השבתם הכפויה של אלפי קוזאקים לברית המועצות. יחד עמם נמסרו גם 900 גרמנים, ובתוכם הלמוט פון פנוויץ שהוצא להורג מאוחר יותר. בשנת 1947 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-46
המוזיקאים (קאראווג'ו)

המוזיקאים (באיטלקית: Concerto di giovani) היא יצירה בצבעי שמן של הצייר האיטלקי קאראווג'ו מסביבות שנת 1595. היצירה מוחזקת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק סיטי מ-1952, וב-1983 היא עברה הליכי רסטורציה מרובים. בסביבות שנת 1595 קאראווג'ו נכנס תחת חסותו של הקרדינל פרנסקו מאריה דל מונטה, ומשוער כי המוזיקאים היא היצירה הראשונה שהצייר יצר אקסקלוסיבית עבור הקרדינל. בציור מתוארים חבורה של נערים צעירים המנגנים בכלים שונים, והבולט בהם הוא הקַתרוֹס. מאוחר יותר, קאראווג'ו צייר את "נגן הקתרוס" שהיה ציור דומה למוזיקאים. הנערים בציור לבושים בבגדים קלאסיים לתקופה. שלושה מהם מנגנים בכלים שונים, ואחד מהם לבוש כקופידון ובידו ענף של גפנים. היצירה היא למעשה אלגוריה לכך שהמוזיקה היא המזון לאהבה כמו שהאוכל הוא המזון לחיים. ניכר כי הציור מורכב מקומפוזיציה של שתי דמויות שקאראווג'ו יצר. הדמות המרכזית היא הנער שמנגן בקתרוס, וככל הנראה זהו שותפו של הצייר, מאריו מיניטי (Mario Minniti). הדמות הרחוקה יותר של הנער המתבונן בצופה היא כנראה קאראווג'ו עצמו. דמותו של הקופידון דומה לנער מהציור "נער מקלף פרי" ולמלאך מ-"הקדוש פרנציסקוס מאסיזי". הנערים בציור מתרגלים מדריגל, צורה מוזיקלית מתקופת הרנסאנס, בשירי אהבה. אולם, עייני הנער האוחז קתרוס לחות מדמעות, מה שמעיד על כך שהשירים נוגעים לכאבים הנובעים מאהבה ולא על תענוגותיה. הכינור המיותם במרכז היצירה מעיד על משתתף חמישי במקהלה ומרמז כי הצופה הוא המשתתף החסר. סצנות של מוזיקאים באמנות היו פופולריות בזמנו, והכנסייה עודדה אמנים לנסות סגנונות שונים בהקשר הזה. למרות זאת, הסצנה ביצירה היא חילונית ולא דתית. הקומפוזיציה מזכירה קונצרט, מוטיב שהחל בוונציה ואומץ על ידי טיציאן בציורו "Le Concert Champêtre" (בעברית: הקונצרט הפסטורלי). המוזיקאים הייתה יצירתו השאפתנית והמורכבת ביותר של קאראווג'ו עד אותה תקופה. הצייר חווה קשיים בציור ארבע הדמויות בחלל המשותף באופן שלא ברורה האינטראקציה ביניהם. הציור נמצא במצב ירוד. לראייה, ספר התווים שמחזיק הנער שבגבו לצופה, וממנו דהו רוב התווים. אף על פי איבוד רב של צבע מהיצירה, רובה נשארה שלמה. מדיה וקבצים בנושא המוזיקאים בוויקישיתוף Hibbard, Howard (1985). Caravaggio. Oxford: Westview Press. p. 31. ISBN 9780064301282. "The Musicians", Metmuseum.org (באנגלית) Langdon, Helen (2000). Caravaggio: A Life. Westview Press. ISBN 9780813337944. Graham-Dixon, Andrew (2011). Caravaggio: A Life Sacred and Profane. Penguin Books Limited. ISBN 9780241954645.
מיקסדמה

מיקסדמה (בעברית: "בצקת רירית"), הוא מצב רפואי הנגרם עקב תת-תריסיות קשה. באופן מילולי המונח מתייחס לשינויים העוריים הנגרמים בשל תת-פעילות של בלוטת התריס, עם יצירה של בצקת שאינה גומתית. במצב קיצון מיקסדמה עשויה להוביל לתסמינים מסכני חיים כולל היפותרמיה, האטה בקצב הלב, ירידה במצב הכרה עד כדי תרדמת ("מיקסדמה קומה"). כיום מצב זה נדיר בזכות זמינות גבוהה של בדיקת דם לתפקודי תריס המובילה לאבחנה וטיפול בתת-תריסיות בשלב מוקדם. מיקסדמה טופלה לראשונה בהצלחה בשנת 1891, כאשר ג'ורג 'רדמיין מוריי אבחן אישה בת 46 הסובלת מהמחלה. הוא טיפל בה בעזרת תמצית מבלוטת התריס שנלקח מכבשה. המטופלת השתפרה משמעותית תוך מספר שבועות וחיה 28 שנים נוספות עם המשך טיפול בתמצית בלוטת התריס. נכון ל-2020, הטיפול במיקסדמה כולל מתן הורמון תריס חלופי סינתטי. מדיה וקבצים בנושא מיקסדמה בוויקישיתוף מיקסדמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Eating Organs to Cure Disease". Tacomed.com. אורכב מ-המקור ב-6 בספטמבר 2017. נבדק ב-15 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אם. אל. קאר

מייקל ליאון "אם. אל." קאר (באנגלית: Michael Leon "M. L." Carr; נולד ב-9 בינואר 1951) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1975–1985. לאורך 9 עונותיו ב-NBA זכה בשתי אליפויות כשחקן בוסטון סלטיקס, ורשם ממוצעים כוללים של 9.7 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק. קאר נחשב לשחקן אשר מתגרה ומקלל את שחקני הקבוצה היריבה, והרבה להתנהג בצורה שכזו בעיקר נגד לוס אנג'לס לייקרס. בין השנים 1994–1997 שימש כג'נרל מנג'ר של הסלטיקס, ובין השנים 1995–1997 החזיק במקביל בתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה. קאר נולד בעיר וולאס שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1975–1979 למד במכללת גילפורד אשר בגרינסבורו. בדראפט ה-NBA 1973 נבחר קאר על ידי קנזס סיטי קינגס, בבחירה ה-76 (סיבוב חמישי), אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. בעונת 1974/1975 שיחק בקבוצה הישראלית "ישראל סברס", אשר זכתה באליפות "ליגת הכדורסל האירופאית המקצוענית" (EPBL). בקיץ 1975 חתם על חוזה בקבוצת ספיריטס אוף סנט לואיס מליגת ה-ABA, ובעונתו היחידה במדיה קלע 12.2 נקודות והוריד 6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. לקראת עונת 1976/1977 הצטרף לדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA, ובשלוש עונותיו עם הפיסטונס העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת 1978/1979 קלע שיא קריירה של 18.7 נקודות למשחק, וסיים כ"מלך החטיפות של ה-NBA" עם 2.5 חטיפות למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, בפעם היחידה בקריירה. ביוני 1979 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, אליה הצטרף באותו הקיץ גם הרוקי לארי בירד. בעונות 1981 ו-1984 סייע לסלטיקס לזכות באליפויות ה-14 וה-15 של המועדון, בהתאמה, כמחליפם מהספסל של בירד וסדריק מקסוול. קאר זכור במיוחד בשל מהלך קריטי אחד שביצע במשחק הרביעי של סדרת הגמר 1984, מול לוס אנג'לס לייקרס; בשניות הסיום של ההארכה, כאשר קבוצתו הייתה ביתרון 127–124, חטף קאר מסירה של שחקן הלייקרס ג'יימס וורת'י, והטביע במתפרצת כשנותרו 6 שניות בלבד לסיום המשחק. בכך הבטיח את ניצחונם של הסלטיקס, אשר בסופו של דבר גברו על הלייקרס בתוצאה 4–3. בסיום עונת 1984/1985, בה הפסידה בוסטון מול לוס אנג'לס בגמר הפלייאוף, פרש קאר ממשחק, בגיל 34. לקראת עונת 1994/1995 מונה קאר לג'נרל מנג'ר של הסלטיקס, במקומו של דייב גאוויט. לאחר עונה אחת, בה הפסידה בוסטון בסיבוב הפלייאוף הראשון, מינה את עצמו למאמן הראשי של הקבוצה, כמחליפו של כריס פורד. בשתי עונותיו בתפקיד רשמו הסלטיקס מאזן כולל של 48 ניצחונות לעומת 116 הפסדים (29.3), ובסיום עונת 1996/1997 פוטר מתפקידיו בקבוצה. בין פעולותיו הבולטות לאורך 3 עונותיו כג'נרל מנג'ר, ניתן לציין את החתמתם של דומיניק וילקינס (1994), דייוויד וסלי (1994) ודיינה בארוס (1995), ואת בחירתם בדראפט ה-NBA של אריק מונטרוס (בחירה תשיעית בדראפט 1994) ואנטואן ווקר (בחירה שישית בדראפט 1996). מדיה וקבצים בנושא אם. אל. קאר בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של קאר ב-ABA וב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון של קאר ב-NBA, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1973, באתר basketball-reference.com עוזי דן, ליגת הכדורסל המסתורית, באתר הארץ, 19 במאי 2017 קאר חותם על חוזה בבוסטון, באתר וושינגטון פוסט, 25 ביולי 1979 חמישה רגעי שיא של הסלטיקס במשחקי גמר מול הלייקרס, באתר NBC,‏ 27 במרץ 2020 פעולותיו של קאר כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
I'll Cry Instead

"I'll Cry Instead" (בעברית: אני אבכה במקום) הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, ונכתב על ידי ג'ון לנון וניתן קרדיט כלנון-מקרטני. השיר הוקלט עבור אלבום האולפן השלישי שלהם, A Hard Day's Night, אלבום פסקול לסרטם בשם זהה. השיר יצא כסינגל בארצות הברית יחד עם "I'm Happy Just to Dance With You" כבי-סייד, והופיע מאוחר יותר באלבום Something New בארצות הברית. גם ג'ון לנון וגם פול מקרטני מכירים ב-"I'll Cry Instead" כשיר שנכתב כולו על ידי לנון. לנון כתב את השיר עבור סרטם של הביטלס מ-1964, לילה של יום מפרך, ונועד לשימוש ברצף ה"פריצה" והשדה הפתוח של הסרט. הבמאי ריצ'רד לסטר לא אהב את השיר והחליף אותו בסרט ב-"Can't Buy Me Love", ולכן הלהקה בחרה להמתין עם הקלטתו. לנון שיקף מאוחר יותר כי המילים של "I'll Cry Instead" מייצגות את תחושות התסכול החדשות שלו מההצלחה ואת התחושה שהוא איבד את חירותו. סינתיה לנון, שהייתה אז אשתו, תיארה באופן דומה את המילים כזעקה לעזרה, והסבירה כי "אני לא משקפת את התסכול שחש באותה תקופה", בהיותו "אליל של מיליונים... בעוד החופש והכיף של הימים הראשונים נעלמו". מקרטני הציע שהשיר התייחס לקשיים בנישואיו של לנון עם סינתיה. בניגוד לשירי האהבה המוקדמים יותר של הביטלס, המילים של "I'll Cry Instead" אפלות יותר באופן יחסי. הזמר של השיר מסביר שבזמן שהוא בוכה על אהבה אבודה, הוא מתכנן לחפש נקמה ולשבור את ליבן של בנות "מסביב לעולם", ובכך להעניש את כל מי שאי פעם דחה אותו. הסופר והמוזיקאי ג'ון קרות' מתאר את השיר כאחד מ"שירי הסטאלקר" של לנון, לצד יצירות אחרות כמו "You Can't Do That" ו-"No Reply" מ-1964, העוסקים בנושאים של פרידה וקנאה בלתי נשלטת. הביטלס הקליטו את "I'll Cry Instead" ב-1 ביוני 1964, במהלך סשן אחר הצהריים בו הקליטו גם גרסאות כיסוי ל-"Matchbox" ו-"Slow Down". ההקלטה התקיימה באולפן Two של EMI, כאשר ג'ורג' מרטין הפיק את הסשן, בסיועו של מהנדס האיזון נורמן סמית'. במקום להקליט את השיר ישירות, הביטלס פיצלו אותו לשני חלקים שהוגדרו כ-"חלק א'" ו-"חלק ב'", משהו שהסופר ג'ון סי וין טוען שיאפשר ורסטיליות רבה יותר בעריכת השיר לתוך הסרט. שישה טייקים של "חלק א'" תועדו ואחריהם שני טייקים של "חלק ב'", כאשר האחרון לקח את הציון שבע ושמונה. הקטעים מורכבים מארבעה רצועות, עם גיטרה חשמלית, בס ותופים בשיר הראשון; השירה של לנון בשנייה; הגיטרה האקוסטית שלו בשלישית; ו-overdubs אל הרביעי, כולל טמבורין של רינגו סטאר ושירה שנייה של לנון כדי להכפיל את השיר המקורי שלו. בשורה השלישית של כל פסוק ("להראות לך מה האיש שלך יכול לעשות"), מקרטני מוסיף הפסקת בס שריילי הציע לצפות את אלה שנשמעו בשירים של הביטלס מ-1966 "Rain" ו-"I'm Only Sleeping". על פי איאן מקדונלד: ג'ון לנון - שירה כפולה, גיטרת קצב אקוסטית פול מקרטני - בס ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה רינגו סטאר - תופים, טמבורין מידע על היצירה "I'll Cry Instead" באתר מיוזיק בריינז ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.