laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיגו (הלכה)

מיגו היא מילה בארמית שמשמעותה "מתוך". בהקשר ההלכתי היא משמשת להרחבת המשמעות ההלכתית של פעולות ומצבים מסוימים לתחומים בהם לא אמורה להיות להם משמעות, מכוח (מתוך) המשמעות שיש להם בתחום הלכתי אחר. אחד היישומים בתלמוד למיגו, הוא הטענה שמתוך שיש לאדם כוח להשפיע על חפץ באופן אחד, יהיה לו כוח להשפיע עליו גם באופנים אחרים. למשל, אף על פי שעשיר לא יכול לזכות בפאה, רבי אליעזר סובר הוא יכול ללקט פאה ולזכותה לחבירו העני. בתלמוד הבבלי מובאת אפשרות שטעמו של רבי אליעזר הוא "דמיגו דאי בעי מפקר להו לנכסיה והוי עני וחזי ליה ומיגו דזכי ליה לנפשיה זכי לחבריה". כלומר שכיון שבאופן תאורטי יש לעשיר כוח להפקיר את נכסיו, להפוך לעני ולזכות בפאה, או יכול לזכות בפאה גם בלי הפקרת נכסיו, בתנאי שהוא לא זוכה בשביל עצמו אלא זוכה בשביל חבירו העני. מין אחר של "מיגו", הוא "מיגו דהוי דופן לעניין סוכה הוי דופן לעניין שבת". הלכה זו אומרת, כי אף על פי שכדי להחשיב מקום מסוים כרשות היחיד לעניין מלאכת הוצאה בשבת, עליו להיות מוקף בשלוש דפנות מלאות, בשבת החלה בחג הסוכות, תיחשב לרשות היחיד גם סוכה בעלת שתי דפנות מלאות, ודופן שלישית ברוחב טפח בלבד. הסיבה לכך היא, שכיון שבהלכות סוכה, נחשבת דופן זו לאחת משלשת הדפנות הנצרכות לכשרות הסוכה (ע"פ הלכה למשה מסיני), היא יכולה להיחשב כדופן גם לעניין החשבת המקום כרשות היחיד לעניין הלכות שבת בדיני הכשר טומאה, נאמר בחולין ששחיטה מכשירה את הבשר לקבל טומאה. ההסבר לכך הוא על פי רש"י, במיגו - מכיוון שהשחיטה מכשירה את הבשר לאכילה, היא גם מכשירה את הבשר לקבל טומאה. מכך ניתן להסיק ככל הנראה[דרוש מקור: הנחה חסרת בסיס שנראית כמחקר מקורי], שהתורה דרשה שיֵעשה מצד האדם מעשה המכשיר את הדבר לאכילה, ולכן המטרה המבוצעת על ידי מים, שפעולתם היא גמר מלאכת הפרי נפעלת גם על ידי שחיטה, שגם היא מעשה הנעשה מצד האדם כדי להכשיר את האוכל למלאכתו. שאלת המיגו הידועה נשאלה גם בנוגע לסוגיא העוסקת בהלכות שיעור הוצאה המגבילות את מלאכת הוצאה רק במי שהוציא אוכל לרשות הרבים בשיעור מסוים שחשוב וראוי לאכילה או לזריעה בהתאם למטרה אליה היא מוצאת כדי שתחשב פעולה תועלתית - "מלאכה". בנוגע לאדם שזרק אוכל במידה פחותה מהשיעור ההלכתי והאוכל נח על חתיכה אחרת כך שלעניין טומאה הועילה זריקה זו לצרף את האוכל לאוכל אחר ולהחשיבו לשיעור מספיק שתוכל לחול עליו טומאת אוכלין, ומיגו (מכוח) שנחשבת זריקה זו כמלאכה ופעולה חשובה לעניין טומאה, תחשב זו גם פעולה חשובה לעניין שבת. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ז', עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ע"א, עמוד א'. כשיטת רב הונא בריה דרב יהושע - ראו ערך הכשר טומאה. שבת צ"א ע"א, לפי פרשנות הרמב"ן.
דוד רוזוליו

דוד (וֶרְנֶר) רוֹזוֹליוֹ (11 באוקטובר 1898, ברלין – 16 במאי 1961, ירושלים) היה איש ציבור ישראלי ונציב שירות המדינה, מראשוני מבקרי המוזיקה ביישוב, גיסו של חיים ארלוזורוב. נולד בברלין בירת גרמניה למשה אברהם וקלרה רוזוליו (Rosolio). מצעירותו היה פעיל בתנועה הציונית בגרמניה, תחילה בתנועת הנוער הציוני "כחול-לבן" ולאחר מכן כחבר בהסתדרות הציונית. בשנת 1918 הצטרף למפלגת "הפועל הצעיר", וכמו כן היה חבר הנהלת "החלוץ" בגרמניה. למד אגרונומיה באוניברסיטת ברלין. ב-1922 נשא את דורה ארלוזורוב, אחותו של חיים ארלוזורוב. באותה שנה עלו השניים לארץ ישראל, והוא עבד במקומות שונים כחקלאי. בשנות ה-30 למד חשבונאות ונעשה רואה חשבון מוסמך. לאחר קום המדינה עבד במספר גופים ציבוריים בתפקידים שונים, ובהם: מנהל האגף לביקורת ופיקוח של משרד הביטחון, יועץ ראשי למבקר המדינה וממונה על ביקורת האיגודים במשרד מבקר המדינה. השתתף כנציג ישראל בכינוסים בינלאומיים בנושאי מינהל ציבורי. בתחילת 1950 התמנה ליועץ ראשי למבקר המדינה וב-1954 התמנה ל"נציב המנגנון הממשלתי", ששינה את שמו ל"נציב שרות המדינה". לאחר פרישתו ייסד את המכון ללימודי ביקורת חשבונות בתל אביב, ושימש דיקן המכון. פרסם בעיתונות ובכתבי עת מקצועיים מאמרים בתחום החשבונאות והמינהל הציבורי, וכמו כן פרסם מספר ספרים בתחומים אלה. במרץ 1961 התמנה למבקר עיריית ירושלים. כעבור חודשיים, ב-16 במאי 1961, נפטר משבץ לב. נקבר בהר המנוחות בירושלים, לצד רעייתו דורה. על שמו נקבע פרס נציבות שירות המדינה למינהל ציבורי. רוזוליו היה חובב מוזיקה ובעל ידע מוזיקלי רב, והיה מבקר המוזיקה הראשון ביישוב: בשנות ה-30 שימש מבקר מוזיקה בעיתון "פלסטיין פוסט". בשנות ה-50 פרסם מדור מוזיקה קבוע בעיתון "הארץ" בשם "על הנגינות". הוריו עלו שניהם ארצה ב-1933 ונפטרו בישראל. אשתו, דורה, הייתה מוזיקאית שעסקה בהוראת המוזיקה וחיברה ספרי הדרכה ולימוד נגינה. בניו הם חבר הכנסת לשעבר דני רוזוליו ומפכ"ל המשטרה לשעבר שאול רוזוליו. מס הכנסה בארץ ישראל / מאת דוד רוזוליו וד"ר א"ו קלימובסקי, ירושלים: קריית ספר, 1944. עשר שנות שירות המדינה: (תש"ח-תשי"ח) / מאת דוד רוזוליו, ירושלים: [חמו"ל], תשי"ט-1958. (חוברת) Music in Israel, 1948-1958 / David Rosolio, Jerusalem: Ahava, 1958. (חוברת) דוד תדהר (עורך), "דוד (ורנר) רוזוליו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3065 ד. דיוקנאי, ראשים בישראל: דוד ו. רוזוליו, מעריב, 27 בינואר 1956 דוד רוזוליו, דבר, 17 במאי 1961 וורנר דוד רוזוליו (ליום השלושים), דבר, 20 ביוני 1961 דוד רוזוליו באתר GRAVEZ Jehoash Hirshberg, The Vision of the East and the Heritage of the West: Ideological Pressures in the Yishuv Period and their Offshoots in Israeli Art Music during the Recent Two Decades.
דורה רוזוליו

דורה רוֹזוֹליוֹ (20 בנובמבר 1900 – 1 ביוני 1959) הייתה מוזיקאית, מראשוני המורים למוזיקה ומחלוצי לימוד החלילית בארץ ישראל. אחותו של חיים ארלוזורוב ואמם של דניאל ושאול רוזוליו. נולדה בשנת 1900 כבת אמצעית לשאול ולסקה ארלוזורוב ברומני שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה) . אביה היה נצר לשושלת מפורסמת של רבנים. לאחר הפוגרומים של שנת 1905 עברה משפחתה לקניגסברג שבפרוסיה המזרחית. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה שב אביה לרוסיה לרגל עסקיו ונאלץ להישאר שם עד לאחר המהפכה הקומוניסטית. בשנת 1918 התכונן לשוב למשפחתו בברלין, אך אז חלה בכולרה ומת. למדה מוזיקה בבתי ספר למוזיקה בברלין, כולל בקונסרבטוריון של ארנולד שנברג. בשנת 1922 נישאה לדוד רוזוליו, וכעבור מספר חודשים עלו השניים לארץ ישראל. לשניים נולדו שני בנים ובת. הבן דני רוזוליו, לימים חבר הכנסת ושאול רוזוליו, לימים מפכ"ל המשטרה. מאז עסקה בהוראת חלילית ופסנתר בקונסרבטוריונים ובתי ספר למוזיקה בישראל והעמידה דורות של מוזיקאים ומורים למוזיקה. רוזוליו לימדה במדרשה למוזיקה בסמינר לוינסקי, בבית ברל, בקונסרבטוריון בירושלים ובחוגי ילדים ונוער בביתה, וכתבה ספרי לימוד לחלילית (סופרן ואלטו). נפטרה בשנת 1959 ונקברה בהר המנוחות בירושלים. קול חליל, הוצאת המרכז לתרבות, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בא"י (שלושה חלקים) משוש חליל, הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך, ההסתדרות הכללית של העובדים בא"י (1952, 1956) (שני חלקים) דוד תדהר (עורך), "לסקה ארלוזורוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3865 תקוה ויינשטוק, מרת דורה רוזוליו: מוסיקה ומתימטיקה ירדו כרוכים..., מעריב, 2 במאי 1958 דורה רוזוליו, דבר, 2 ביוני 1959 נפטרה דורה רוזוליו, מעריב, 2 ביוני 1959 ישראל רייכרט, דורה רוזוליו־ארלוזורוב (שלושים לפטירתה), דבר, 30 ביוני 1959 דורה רוזוליו, דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves" דורה רוזוליו באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עידו רוזוליו

עידו רוזוליו (נולד ב-1951) הוא איש כלכלה ומנהל ישראלי, ששימש כמנכ"ל חברת מקורות בין השנים 2008–2011. נולד וגדל בקיבוץ כברי לדני רוזוליו ולמרגלית. סבו מצד אמו היה הד"ר נתן (וילהלם) וולף. בצבא שירת כטייס קרב והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. הוא בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ו-North Western Chicago, ובעל תואר BSC בהנדסת מכונות מהטכניון. בשנות ה-90 כיהן כמנכ"ל כבירן. בשנת 1999 התמנה למנכ"ל בית הזיקוק באשדוד (בז"א). בשנת 2008 נבחר למנכ"ל מקורות, וכיהן בתפקידו עד יולי 2011. בהמשך מונה למנכ"ל מגזר התעשייה ולמשנה למנכ"ל בז"ן, אך סיים את תפקידו לאחר פחות משנה. בעשור השלישי של המאה ה-21, רוזוליו מכהן כמנכ"ל חברת טלמניע, המקימה ומפעילה תחנות כוח בארץ ובעולם. רוזוליו הוא תושב גדרה, נשוי לנועה מלר, אף היא בת קיבוץ כברי, ואב לארבעה. מדיה וקבצים בנושא עידו רוזוליו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאראקס

המאראקס (צורת יחיד - מאראקה) הם כלי נגינה פשוטים שמקורם במוזיקה הלטינית. המאראקס עשויים מקליפה חלולה המכילה אורז או גרגרים אחרים, אליה מחוברת ידית אחיזה. נגינה במאראקס מתבצעת בזוגות (לרוב), כאשר הנגן ממבצע תנועת נדנוד והקפצה של הכלי, כך שמתקבל קול רשרוש מתמשך והרמוני. לרוב, אחת משתי המאראקות היא בעלת טון גבוה מהשנייה, כך שהנגן יכול ליצור ניגודים ושיאים בצליל המתמשך. אף שלכאורה הנגינה במאראקס היא קלה, נדרשת מיומנות רבה כדי להוציא צליל נכון ומתמשך, וכדי ליצור סינקופות והנגדות בין שתי המאראקות. במקור, הכלי פותח ככל הנראה בתקופות פרה-היסטוריות באמריקה. מקור השם הוא ככל הנראה בשפת הטופי של אינדיאנים מסוימים בברזיל. בעבר, היו הקליפות עשויות מדלועים מיובשים, והידיות מעץ. בימינו, מאראקס עשויים ממגוון חומרים - פלסטיק, עץ או עור. במוזיקה הלטינית, המאראקס משמשים ככלי ליווי לזמר (שלרוב מנגן עליהם בעצמו תוך כדי שירה), ומהווים חלק בלתי-נפרד ממרבית המקצבים הלטיניים. מדיה וקבצים בנושא מאראקס בוויקישיתוף
מיגו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מיגו – טענה משפטית במשפט העברי, לפיה בעל הדין מהימן בטענה שטען מכיוון שיכול היה לטעון טענה טובה יותר מיגו (הלכה) – כלי הלכתי, היוצר אנלוגיה בין שתי פעולות או תחולות, או הרחבה של פעולה או תחולה אחת כך שתשמש גם לפעולה או תחולה אחרת מיגו (מערכת הפעלה) – מערכת הפעלה בקוד פתוח, המבוססת ליבת לינוקס
אירינה פרס

אירינה נתנובנה פרס (ברוסית: Ирина Натановна Пресс, באוקראינית: Ірина Натанівна Пресс; ‏10 במרץ 1939 – 22 בפברואר 2004), הייתה אתלטית סובייטית-יהודייה. היא אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב. אירינה פרס נולדה בחרקוב, אוקראינה. אחותה המבוגרת טמרה אף היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 3 זהב באותן אולימפיאדות. הן כונו "האחיות פרס". באולימפיאדת רומא (1960) זכתה פרס במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 10.93 שניות, לפני קרול קווינטון מבריטניה (10.99 שניות) וגיזלה קולר-בירקמאייר מגרמניה (11.13 שניות). בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 10.91 שניות אותו שיפרה בשלב חצי הגמר בתוצאה של 10.77 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 45.39 שניות. באוניברסיאדה שנערכה בסופיה בולגריה בשנת 1961 זכתה פרס במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 10.90 שניות. באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה פרס במדליית זהב בקרב חמש בשיא עולם חדש של 5,246 נקודות (ריצת 80 מטר משוכות: 10.7 שניות - 1, הדיפת כדור ברזל: 17.16 מטר - 1, קפיצה לגובה: 1.63 מטר - 4, קפיצה לרוחק: 6.24 מטר - 4, וריצת 200 מטר: 24.7 שניות - 6), לפני מרי ראנד מבריטניה (5,035 נקודות) וגלינה ביסטרובה בת ארצה (4,956 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 10.62 שניות ובמקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.71 מטר. לאחר סיום הפעילות הספורטיבית בשנת 1966 עבדה במוסדות הספורט במוסקבה. הייתה שאלה בדבר זהותן המגדרית של האחיות פרס. אחת מהטענות הייתה שהן אנדרוגינוס ודעה אחרת סברה שמדובר בהזרקת הורמונים זכריים על מנת לחזקן. המלעיזים כינו אותן "האחים פרס". שתי האחיות נעלמו מזירת הספורט לאחר שנת 1966 שבה הוחלט על חובת בדיקת המגדר (בוטלה בסידני 2000). מדיה וקבצים בנושא אירינה פרס בוויקישיתוף אירינה פרס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אירינה פרס, באתר olympedia.org אירינה פרס, באתר Track and Field (נשים) אירינה פרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "השבוע לפני: האנשים שעשו היסטוריה בספורט", באתר nrg‏, 18 בפברואר 2013. אמיר ענבר, התעלומה האולימפית של האחיות הסובייטיות, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2014
פיזיקה גרמנית

פיזיקה גרמנית (בגרמנית: Deutsche Physik) או פיזיקה ארית הייתה תנועה פסאודו-מדעית בגרמניה הנאצית שהתנגדה למה שנתפס בעיניה כ"פיזיקה יהודית", שהייתה בשעתו המחקר הפיזיקאי המתקדם של התקופה, ובעיקר תורת הקוונטים ותורת היחסות, שלהן תרמו רבות מדענים יהודים או ממוצא יהודי (למשל אלברט איינשטיין ונילס בוהר). שם התנועה היה כותרתו של ספר משנת 1936 של הפיזיקאי פיליפ לנארד, זוכה פרס נובל ואנטישמי, שניסה להסביר את התגליות החדשות באותה תקופה תוך שימוש בפיזיקה קלאסית, ללא שימוש בתורות ה"יהודיות", בין היתר באמצעות תורות שהיו ידועות כשגויות בתקופתו כמו האתר. התנועה החלה בעקבות מלחמת העולם הראשונה והסכם ורסאי, שהציתו רגשות לאומניים בגרמניה. נראה שגם שמרנות מדעית תרמה להצלחת התנועה, בעיקר ניסיון להגן על הפיזיקה הקלאסית שבה התמחו הפיזיקאים עד אותה תקופה, והתנגדותם לתורות המודרניות שגרמו לשינוי רדיקלי של כל אופן החשיבה בפיזיקה. התנועה קיבלה תמיכה שלטונית מהמפלגה הנאצית, שמצאה בה דרך ולגיטימציה נוספת למימוש רעיונותיה הגזעניים בשנות ה-30. התנועה זכתה להצלחות מסוימות אך נתקלה בקשיים. הפיזיקאי הגרמני הנודע ורנר הייזנברג, שהיה בין המדענים החשובים בגרמניה באותה התקופה, היה מחלוצי תורת הקוונטים, ולכן התנגד לקיפאון המדעי שהתנועה ניסתה לכפות. עד סוף שנות ה-30 גם תורת היחסות זכתה לתמיכה גורפת של הקהילה המדעית והתנגדות לה לא נתפשה עוד כאפשרית. סטיבן גימבל, המדע היהודי של איינשטיין, הוצאת כתר, 2014. How 2 Pro-Nazi Nobelists Attacked Einstein’s "Jewish Science" [Excerpt] Stephan L. Wolff: Physiker im Krieg der Geister, Zentrum für Wissenschafts- und Technikgeschichte, Philipp Lenard -Wissenschaftliche Abhandlungen Band IV German Special Weapons Штарк Йоханнес Philipp Lenard, Deutsche Physik, 1.Teil, Vorwort, Berlin 1938 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביודע

ביודע הוא שמה של תוכנית לימוד ביולוגיה לכיתות י"א וי"ב בישראל. זו תוכנית ניסויית הפתוחה רק למורים שקיבלו אישור מהפיקוח להפעילה תוך התחייבות להשתתף בקורס מלווה בהדרכה צמודה במשך שנתיים לפחות, תוך כדי הוראת התוכנית בכיתות י"א-י"ב בבית ספרם. תוכנית הביודע מיועדת לתלמידי כתות י"א, י"ב הלומדים ביולוגיה בהיקף של 5 יחידות לימוד. התוכנית מהווה חלופה לחלק המעשי של תוכנית הלימודים בביולוגיה, המעבדה והעבודה האקולוגית, והיקפה 2 יחידות לימוד. רעיון החלופה נועד לתת מענה לרצון של מורים לשנות את הדגם של הבחינות בחלק המעשי, להפוך את ההוראה לממוקדת ורלוונטית לתלמיד, תוך מתן הזדמנות לפיתוח חשיבה ביקורתית ורפלקטיבית. גישה זו נועדה מראש לשלב דרכי הערכה חלופיות ומגוונות ולשתף את התלמידים בתהליך ההערכה. ההנחה הייתה שבדרך זו, מלבד צמצום מספר הבחינות (בחינה אחת במקום בחינות נפרדות על העבודה האקולוגית והמעבדה), יהיה בכך משום הגברת המוטיבציה תוך השגת אותן מטרות של תוכנית הלימודים ואף יותר. עיקרה של התוכנית הוא ביצוע מחקר עצמאי על ידי התלמיד, המסוכם כעבודה כתובה ומלווה בתלקיט המצטבר החל מכיתה י"א. המחקר שמבצע התלמיד, נובע מתופעות ביולוגיות/אקולוגיות שהתלמיד מגלה בשטח תוך ביצוע תצפיות וניסויים. במהלך התוכנית מכין התלמיד תלקיט (פורטפוליו) ובו אוסף מייצג של עבודותיו. אוסף זה מדגיש מיומנויות מגוונות שהתלמיד רכש במשך לימודיו (בכיתות י"א–י"ב) ויישם במחקרו. היסוד המארגן של התלקיט בביודע הוא המיומנויות שרכש התלמיד בלימודיו ויישומן במחקר המדעי. בתלקיט באים לידי ביטוי לא רק התוצר הסופי, אלא גם התהליך שהתלמיד עובר במהלך עבודתו, (תיקון דוחות, תיעוד ביומן העבודה וחשיבה ביקורתית ורפלקטיבית בשלבים שונים בעבודה). ארגון התלקיט מאפשר לתלמיד להבין את הקשר בין המטלות השוטפות שביצע, בינן לבין עצמן ובינן לבין המחקר. הפריטים בתלקיט מסודרים בשלושה מדורים: מדור מעבדה ומדור סיור, המכילים דו"חות מתוקנים ותיעוד, ומדור מחקר. מדור המחקר מכיל את הצעת המחקר, סיכום המחקר על כל שלביו כמאמר מדעי מצומצם, ויומן העבודה. את הפריטים בוחר התלמיד בעצמו. ביוחקר מידע על תוכנית הביודע באתר המרכז הארצי למורי הביולוגיה מידע על התוכנית באתר בית החינוך ע"ש ברל כצנלסון
קרמבל

קרמבל (באנגלית: Crumble) הוא קינוח פופולרי במטבח הבריטי. המנה מורכבת מפירורי בצק חמאתי (תערובת של חמאה, קמח וסוכר מפוררת) על מצע של פירות. ישנן גרסאות בהן מהווה המאפה מנה עיקרית, ובהן מוחלפים הפירות בבשר טחון וירקות, והסוכר מוחלף בגבינה. המאפה נאפה עד שהבצק מזהיב, וכקינוח הוא מוגש לרוב עם רוטב. עם הפירות שבהם נעשה שימוש לצורך הכנת הקינוח ניתן למנות תפוחים, חזרזר, ריבס, אפרסקים, פטל שחור ושזיפים. לעיתים מוסיפים לבצק אגוזים או שקדים טחונים, ולעיתים זורים על הבצק סוכר חום על מנת ליצור מעטה קרמלי. מקורו של הקרמבל בקיצוב המזון בבריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. המאכל הומצא בשל המחסור בביצים, ונעשה בו שימוש בפירות ובמוצרים שחולקו במסגרת הקיצוב (כאשר השומן היה מרגרינה). בשל פשטותו זכה המאכל להצלחה רבה והפך למאכל פופולרי גם בארצות הברית ובצרפת. שטרויזל תיאור המאכל באתר הקרן הלאומית של בריטניה רותי קינן, קרמבל - מאפה פירות ופירורים, באתר ynet, 9 במרץ 2005 מתכון באתר טעמים איטה ורונן פרלמוטר, פירורים עם כבוד: מתכון לקראמבל, באתר nrg‏, 4 במרץ 2013 רותי קינן, כל אחד יכול: מתכון לקראמבל פירות קיצי, באתר ynet, 26 ביוני 2018 מגזין הגארדיאן, יו פירנלי, פשוט הטוב ביותר, 18 באוקטובר 2008
ניקרבוקר גלורי

ניקרבוקר גלורי או תפארת ניקרבוקר (באנגלית: knickerbocker glory) הוא קינוח פופולרי במטבח הבריטי. קינוח זה מכיל גלידה, ג'לי, פירות וקצפת ודומה במרכיביו לקינוח הסנדיי, אולם בשונה מהסנדיי המוגש בצלחת שטוחה, הגלורי מוגש בכוס גלידה גבוהה. מקורו של המאכל בעיר ניו יורק, והמתכון שלו מוזכר בספר בישול אמריקאי משנת 1915. המאכל הגיע לבריטניה בשנת 1937 והקינוח הפך פופולרי בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-20. מקור שמו של הקינוח בבגדי הילדים בתקופה זו - אשר לבשו בעיקר מכנסי ניקרבוקרס. לעיתים מוסיפים לקינוח שקדים או דובדבנים מסוכרים, וכן מרנג. המאכל מוזכר בספרה של ג'יי קיי רולינג "הארי פוטר ואבן החכמים". מדיה וקבצים בנושא ניקרבוקר גלורי בוויקישיתוף מתכון באתר ה-BBC השערות בדבר מקור שם המאכל
ניקרבוקרס

ניקרבוקרס (באנגלית: Knickerbockers) הם מכנסיים המגיעים עד מתחת לגובה הברכיים. מכנסיים אלה היו פופולרים בארצות הברית ובאימפריה הבריטית בראשית המאה ה-20. לרוב נלבשו מכנסיים אלה על ידי ילדים ונערים צעירים בחודשי החורף, כאשר בחודשי הקיץ הם לבשו מכנסיים קצרים. כאשר הנערים הגיעו לבגרות הם עברו ללבוש מכנסיים ארוכים. כיום מכנסיים מסוג זה נלבשים על ידי שחקני בייסבול. בספרו של וושינגטון אירווינג "ההיסטוריה של ניו יורק" מוזכרת דמותו של דיטריך ניקרבוקר (Diedrich Knickerbocker) ההולנדי. דמות זו מבוססת על דמות היסטורית אמיתית - הרמן ניקרבוקר, שהיה צאצא של משפחה הולנדית שהגיע לניו אמסטרדם בשנת 1682. בעקבות ספרו של אירווינג, השם "ניקרבוקר" הפך לכינוי לתושבי העיר ממוצא הולנדי אשר לבשו מכנסי שלושת-רבעי, ובהמשך גם לכינוי של תושב משפחה ותיקה של העיר ניו יורק. לימים הוקם מועדון הספורט ניו יורק ניקרבוקרס בשנת 1842 שנודע כמועדון ה"ניקס" (בקיצור של השם). מכנסי הניקרבוקרס היו פופולריים ביותר בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה והם היו למעשי בגדי ספורט ופנאי בארצות הברית ובאנגליה. ניקרבוקר גלורי מכנסי קאפרי מקור שם המכנסיים
מאסימו בוניני

מאסימו בוניני (באיטלקית: Massimo Bonini; נולד ב-13 באוקטובר 1959 בסן מרינו, סן מרינו) הוא כדורגלן עבר מסן מרינו, ששיחק כקשר אחורי עבור הקבוצות בלאריה יאגה, פורלי, צ'זנה, יובנטוס ובולוניה. בוניני שיחק ביובנטוס בין השנים 1981–1988, בהם שיחק 192 משחקי ליגה בהם כבש 5 שערים. הוא זכה באליפות איטליה אחת, בגביע האיטלקי פעם אחת, בגביע אירופה למחזיקות, גביע אירופה לאלופות ובגביע הביניבשתי. הוא השחקן היחיד בסן מרינו שזכה בתואר כלשהו מחוץ למדינה. ההתאחדות לכדורגל של סן מרינו לא הוכרה רשמית עד שנת 1990 על ידי אופ"א, ולשחקנים מסן מרינו היה מעמד של שחקנים איטלקים. מסיבה זו, בוניני היה יכול לשחק עבור נבחרת איטליה, בה שיחק דווקא בנבחרת הצעירה, במדיה רשם 19 הופעות. למרות זאת נשאר חלק מסן מרינו, אך הוא נאלץ לחכות עד 1990 כדי לשחק עבור נבחרת סן מרינו, מאז שיחק 19 משחקים. לאחר הפרישה הספיק גם לאמן את הנבחרת בין השנים 1996–1998. ב-2004 נבחר בוניני לייצג את סן מרינו כשחקן הטוב שלה בין השנים 1953–2003, במסגרת פרסי היובל של אופ"א. מדיה וקבצים בנושא מאסימו בוניני בוויקישיתוף מאסימו בוניני, באתר Transfermarkt מאסימו בוניני, באתר WorldFootball.net מאסימו בוניני, באתר National Football Teams מאסימו בוניני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויטה

ויטה היא מילה ממקור לטיני שמשמעותה חיים האם התכוונתם ל... ויטה פרי הגליל – מפעל מזון ישראלי חיי קדושים – סוגה ספרותית של ימי הביניים; נקראת בלועזית "ויטה" לה דולצ'ה ויטה (החיים המתוקים) - ביטוי באיטלקית וסרט של פדריקו פליני סרגיי ויטה – מדינאי רוסי ספר החיים – בלטינית ליבר ויטה קורות חיים – בלטינית "קוריקולום ויטה" (Curriculum Vitae) PlayStation Vita – קונסולת משחקים ניידת ויטה (הידנזה)
מדזב

מדזב (Medzev) היא עיר השוכנת במזרח סלובקיה במחוז קושיצה. מדזב נזכרת כבר בשנת 1359, אך ככל הנראה הוקמה קודם לכן על ידי מתיישבים מגרמניה שהוזמנו על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה לשיקום הממלכה לאחר פלישת המונגולים. באותה התקופה הייתה נדידה של גרמנים רבים לאזורים שונים לחבל הארץ והם רשומים עד היום כמקימי העיר. עד עצם היום הזה, השפה הגרמנית היא השפה המדוברת ביותר ברחבי העיר ונלמדת בבתי הספר באופן כמעט שווה לסלובקית. הגרמנים מהווים כ-13% מאוכלוסיית העיר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נוצר קונפליט גדול בין תושבי העיר עם הצאצאים הגרמניים לבין הסלובקים וחלקם גורשו לגרמניה. אתר האינטרנט הרשמי של מדזב ההיסטוריה של מדזב (באנגלית)
מלקולם הונליין

מלקולם הונליין (באנגלית: Malcolm I. Hoenlein) (נולד ב-1944) הוא בתוארו הרשמי סגן יושב ראש ביצועי של ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית מאז יוני 1986. בפועל הוא עומד בראש ועידת הנשיאים. רשמית ודרך קבע הוא בתואר "סגן-יו"ר ביצועי" (Executive Vice Chairman), כשלצידו יושב-ראש נבחר לקדנציה תחומה בזמן, הפועל בהתנדבות. הוא משמש כמנהל ועידת ניו יורק רבתי על יהדות ברית המועצות ומועצת יחסי הקהילה היהודית של ניו יורק. נולד בעיר פילדלפיה, הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת טמפל וסיים לימודי תואר שני ודוקטורט במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת פנסילבניה. הוא לימד יחסים בינלאומיים באותה אוניברסיטה והיה עמית מחקר במכון המחקר למדיניות חוץ. הוא היה חבר מערכת בירחון Orbis בנושא יחסים בינלאומיים. להונליין הוענק תואר דוקטור לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי ומטורו קולג'. עיריית ירושלים העניקה לו בשנת 2007 את תואר "נאמן ירושלים". ב-3 בינואר 2011 פורסם כי הונליין נסע בשליחות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לדמשק ונועד עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד . ב-9 בינואר 2014 הגיע הונליין לביקור אצל המנהיג החרדי הרב אהרן לייב שטיינמן בתקופה בה נידון בכנסת החוק לשוויון בנטל, הרב שטיינמן ביקש מהונליין שיעשה הכל על מנת שלא יתבטל ההסדר של תורתו אומנותו ושיבהיר לראשי השלטון כי הציבור החרדי לא יתפשר בנושא. ב-2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן. מדיה וקבצים בנושא מלקולם הונליין בוויקישיתוף ynet, "יש לך את מספר הטלפון של אובמה?", באתר ynet, 5 בינואר 2011 חמי שלו, בכיר בקהילה היהודית בארה"ב: "מנהיגי ערב אמרו לי: נמאס לנו מהפלסטינים", באתר הארץ, 1 בפברואר 2014 אטילה שומפלבי, יו"ר ועידת הנשיאים: האנטישמיות בארה"ב - במגמת עלייה, באתר ynet, 17 בפברואר 2016 יעקב אילון‏, "אנשים מרגישים אופוריה אבל אנחנו לא יודעים איזה נשיא טראמפ יהיה", באתר וואלה, 16 בפברואר 2017 צביקה קליין, ‏היהודי המשפיע שנפרד מנשיאים, מלכים ורודנים אחרים, בעיתון מקור ראשון, 31 במאי 2018 אריאל כהנא, "קשר שיישאר לדורות": שיתוף הפעולה בין הכומר למנהיג היהודי-אמריקני ומחויבותם לארץ, באתר ישראל היום, 17 במרץ 2022 מכתביו אם יש ראיות, יופיעו מיד, באתר הארץ, 4 בינואר 2005 חשובים לא פחות מחברת חשמל, באתר הארץ, 26 במרץ 2014 Malcolm I. Hoenlein, באתר ועידת הנשיאים. צ'יקו מנשה וגיל תמרי, חשיפה: מקורב לנתניהו נועד עם נשיא סוריה בדמשק - והעביר מסרים , באתר nana10‏, 3 בינואר 2011 שלמה כהן JDN, מר מלקולם הונליין אצל מרן הגראי"ל שטיינמן שליט"א, ‏ד' שבט תשע"ד מקבלי תואר כבוד, באתר של אוניברסיטת בר-אילן
בעל קרי

בהלכה, בעל קרי הוא גבר שיוצא מגופו נוזל זרע ("שכבת זרע"), בין אם היה זה תוך כדי קיום יחסי אישות, בקרי לילה או באוננות. על פי ההלכה בעל קרי נחשב טמא עד שיטבול במקווה. הזרע עצמו הוא אב הטומאה, המטמא אדם או בגדים וכלים שנגע בהם בטומאת ראשון לטומאה, כמו גם את האיש שממנו יצא הזרע. אדם וכלים הטמאים בטומאת ראשון לטומאה אינם מטמאים אדם או כלים במגעם, אלא רק מזון ושתייה. בגלל הטומאה של הזרע עצמו, אישה שקיימה יחסי אישות גם כן נטמאת. כאשר זרעו של בעלה עדיין עשוי לצאת ממנה – היא טמאה (לדעת רוב הפוסקים – עד שלושה ימים לאחר המגע המיני ביניהם). לדעת רוב הראשונים, טומאת בעל קרי היא אחת ממיני הטומאות היוצאות מגוף האדם שבהן החמירה התורה ואסרה כניסה להר הבית כולו. כמו כן, טומאות אלו אינן מותרות אפילו כאשר טומאה הותרה בציבור. ישנו תנאי בטומאת קרי שדווקא אם השכבת זרע הייתה ראויה להזריע אבל אם אינה ראויה להזריע כגון שאינה יורה כחץ, אינה מטמאה. לגבי סיבת הטומאה ישנן שתי שיטות בגמרא האם סיבת הטומאה של בעל קרי היא משום שנוגע בזרע, או משום שיוצאת מגופו, אף אם סיבת הטומאה היא משום נוגע, הרי הוא חמור יותר מנוגע רגיל משום שהטומאה יוצאת מגופו. ערך מורחב – טבילת עזרא בתקופת בית שני קבע עזרא הסופר הגבלה מיוחדת על בעל קרי, שבמהותה איננה קשורה להלכות טומאה וטהרה, והיא שלא ילמד תורה ולא יתפלל עד שיטבול במקווה. אפשרות אחרת למי שמתקשה לטבול במקווה היא לשפוך על עצמו מים בכמות של תשעה קבין, דבר שאמנם אינו מטהר אותו, אבל מתיר לו ללמוד או להתפלל. הדבר נועד ליצור אווירה של כובד ראש בשעת הלימוד והתפילה. דין זה בטל זמן מה לאחר חורבן בית המקדש, כי הציבור לא עמד בו, ויש שהסבירו את ההיתר מלטבול משום ההסבר שמופיע בתלמוד לכך שדברי תורה אינם מקבלים טומאה משום שהם נמשלו לאש ואש איננה מקבלת טומאה. נמצא (רק) חולק אחד בפוסקים הסובר שיש להמשיך לקיים את תקנת עזרא ודבריו לא נפסקו להלכה. בכל זאת, יש הנוהגים בימינו לקיים תקנה זו. בחוגי החסידות, טובלים בכל יום לפני תפילת שחרית. טומאת ביאה טומאת זב טומאות היוצאות מגוף האדם הערך "בעל קרי", באתר ויקישיבה בעל קרי, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" משנה, מסכת זבים, פרק ה', משנה י"א. משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות שאר אבות הטומאות, פרק ה', הלכה א'. ספר ויקרא, פרק ט"ו, פסוק י"ח. משנה, מסכת שבת, פרק ט', משנה ג'. משנה, מסכת כלים, פרק א', משנה ח'. תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ז, עמוד א'. משנה, מסכת ברכות, פרק ג', משניות ד'–ה'. לדעת הרמב"ם התקנה המקורית הייתה ללימוד תורה בלבד, ובית דין אחר הוסיף תקנה לטבול לפני תפילה. ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק ד', הלכה ד'. לעומת זאת הרא"ש (בבא קמא סוף פרק ז') העלה אפשרות לפיה תקנת עזרא הייתה טבילה לתפילה ולא ללימוד תורה. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א', והם 10.8 ליטר ולדעת החזון איש 21.51 ליטר משנה, מסכת מקואות, פרק ג', משנה ד' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א', ומשנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות קריאת שמע, פרק ד', הלכה ח'. תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ב, עמוד א' שו"ת מן השמים, שאלה ה'. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.