ממשלת ישראל העשרים ואחת

ממשלת ישראל העשרים ואחת בראשות שמעון פרס הושבעה ב-13 בספטמבר 1984 (ט"ז באלול ה'תשמ"ד), וסיימה כהונתה ב-20 באוקטובר 1986 (י"ז בתשרי ה'תשמ"ז). יחד עם הממשלה ה-22 היא כונתה ממשלת הרוטציה. בתום משא ומתן קואליציוני ארוך הורכבה ממשלת אחדות לאומית על בסיס רוטציה, כאשר הוסכם ששמעון פרס ישמש ראשון במשך שנתיים כראש ממשלה, ויצחק שמיר יחזיק בתיק החוץ ויתפקד כממלא מקומו, ולאחר מכן יתחלפו השניים בתפקידיהם. בעת הקמתה נשענה הממשלה על תמיכתם של 97 חברי כנסת. הממשלה התחייבה להמשך תהליך השלום והוצאת צה"ל מלבנון, וניסיון לחידוש היחסים הבינלאומיים עם ברית המועצות ועם המדינות שניתקו את יחסיהן עם ישראל. הוחלט על המשך המשא ומתן לפי הסכמי קמפ-דייוויד, שלא יכללו הקמת מדינה פלסטינית או מגע כלשהו עם אש"ף. הוסכם כי שינוי בריבונות בשטחים יתבצע רק בהסכמת שתי המפלגות הגדולות. הוחלט על הקמת חמישה עד שישה יישובים בכל שנה, אך הקמתם תהיה טעונת אישור רוב שרי הממשלה. הובטח שייקבעו סידורי ביטחון להוצאת צה"ל מלבנון. בתחום הכלכלי, הוחלט על הפחתת הגירעון ובלימת האינפלציה, על רפורמה במס ועל חקיקת חוק שכר מינימום. נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון - בשנת 1985 החל צה"ל לסגת מלבנון לרצועת הביטחון שאליה היה אמור להיכנס במקור במבצע שלום הגליל. כוחות צה"ל ישבו ברצועת הביטחון במשך 15 שנים עד הפינוי מרצועת הביטחון (ראה הערכים: אהוד ברק, לבנון, מלחמת לבנון, ממשלת ישראל העשרים ושמונה, רצועת הביטחון). פרשת קו 300 - ב-12 באפריל 1984 נחטף אוטובוס קו 300, במהלך נסיעתו מתל אביב לאשקלון, על ידי מחבלים פלסטיניים. למחרת, עם עלות השחר, שוחרר האוטובוס בידי כוחות צה"ל. ראש השב"כ אברהם שלום וראש אגף מבצעים של השב"כ, אהוד יתום, הגיעו למקום בו שוחרר האוטובוס. בתום הפגישה בשטח, הורה שלום ליתום להרוג את החוטפים. בפני הציבור הובאה ידיעה שהחוטפים נהרגו במהלך שחרור האוטובוס, אך עיתון חדשות פרסם תמונה של אחד המחבלים חי ובהכרה מלאה אחרי הפעולה, וזאת בניגוד לכללי הצנזורה. שר הביטחון משה ארנס הקים ועדת חקירה, שגבתה עדות מראשי השב"כ, שתיאמו עמדות ונתנו עדות שקרית ואף האשימו את תא"ל יצחק מרדכי בהריגת המחבלים. בסופו של דבר, שלושה מבכירי השב"כ, שדרשו מראש השב"כ אברהם שלום להתפטר בעקבות הגילוי של העיתון, התפטרו בעצמם כאשר זה סירב לדרישתם, ופנו אל היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר. הם הביאו בפניו את המידע האמיתי בקשר לפרשה. זמיר ביקש להגיש כתב אישום כנגד שלום. ראש הממשלה שמעון פרס ושר החוץ יצחק שמיר לא הסכימו ופיטרו את זמיר מתפקידו. בסוף הוכחה חפותו של תא"ל מרדכי, אך הנשיא חנן את כל הנאשמים בפרשה בטרם הורשעו. תפיסת המחתרת היהודית - המחתרת היהודית היה ארגון טרור יהודי ימני קיצוני, שפעל בתחילת שנות השמונים. הארגון ביצע פיגועים ופגיעות בציבור הפלסטיני בגדה המערבית וחבריו נתפסו בשנת 1984. על מנת לייצב את הכלכלה ולעצור את האינפלציה המשתוללת, החל ב-1985 ביצועה של תוכנית הייצוב הכלכלית בניצוחם של ראש הממשלה פרס ושר האוצר מודעי. הממשלה סיימה כהונתה בהתפטרותו של שמעון פרס והרכבת ממשלה זהה לקודמתה כשפרס מחליף את שמיר כשר החוץ ושמיר מחליף את פרס כראש הממשלה, וזאת כחלק מממשלת אחדות לאומית הכוללת רוטציה. מספר הח"כים החברים בקואליציה 97 ח"כים התפרקותה של סיעת מורשה וחזרתו של חיים דרוקמן למפד"ל (13 בספטמבר 1984 - 29 ביולי 1986). 96 ח"כים לאחר מכן (29 ביולי 1986 - 20 באוקטובר 1986). הממשלה מנתה 25 שרים: 10 מהליכוד, 10 מהמערך ושר אחד לכל אחת מהמפלגות: המפד"ל, ש"ס, אומץ, מורשה ושינוי. לקראת תום כהונת הממשלה אולץ יצחק מודעי להתפטר ומספר השרים ירד ל-24. בין 26 האנשים שכיהנו כשרים בממשלה לתקופה כלשהי, 17 כיהנו בעבר בממשלה (יצחק שמיר, זבולון המר, יוסף בורג, משה ארנס, דוד לוי, יצחק מודעי, משה נסים, אריאל שרון, גדעון פת, חיים קורפו, שמעון פרס, יצחק רבין, גד יעקבי, חיים בר-לב, אברהם שריר, יגאל הורביץ ועזר ויצמן) ו-9 שרים כיהנו לראשונה בממשלה זו (אמנון רובינשטיין, אריה נחמקין, יוסף (יוסקה) שפירא, יעקב צור, יצחק חיים פרץ, יצחק נבון, מרדכי גור, משה קצב ומשה שחל) ממשלת ישראל העשרים ואחת באתר משרד ראש הממשלה ממשלת ישראל העשרים ואחת באתר הכנסת סיגל בן דוד, ‏קווים לדמותה של הרוטציה: מה היו יסודות ההסכם בין הליכוד והמערך, באתר מעריב אונליין, 19 בספטמבר 2019