laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברק לדרר

ברק לדרר (נולד ב-17 באפריל 1985) הוא מאמן כדורסל ישראלי המשמש כעוזר מאמן של הפועל תל אביב מליגת העל. לדרר החל את דרכו בכדורסל בבני הרצליה כשחקן נוער ומאמן. ב-2015 הצטרף להפועל תל אביב כעוזר מאמן. באפריל 2024 מונה למאמנה הזמני של הפועל תל אביב במקומו של דני פרנקו. לדרר החל את דרכו בכדורסל כשחקן במחלקת הנוער של בני הרצליה. לפני שירותו הצבאי החל לעסוק גם באימון. הוא אימן שמונה שנים במחלקת הנוער של בני הרצליה לפני שעבר למחלקת הנוער של הפועל תל אביב. במקביל לעבודתו כמאמן המשיך לשחק כדורסל בליגה ב'. בעונת 2016/17 הוא זכה עם קבוצת נערים ב' של הפועל תל אביב באליפות ובגביע המדינה. בעונת 2015/16 הצטרף לדרר לקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב כעוזרו של עודד קטש. מאז שימש לדרר כעוזר מאמן תחת שרון אברהמי, רמי הדר, רועי חגאי, דני פרנקו, אריאל בית הלחמי, יאניס קאסטריטיס וסטפנוס דדאס. במהלך עונת 2019/20, לאחר פיטוריו של אריאל בית הלחמי, הדריך לדרר את הקבוצה במשחק בו הפסידה הפועל למכבי תל אביב. בעונת 2020/21, במהלך משחק נגד הפועל חולון, הורחק דני פרנקו ולדרר הדריך במקומו את הקבוצה. הפועל השיגה במשחק ניצחון שסייע לה להימנע מירידת ליגה. בנוסף, הוא משמש כמנהלה המקצועי של קבוצת הבת של המועדון, הפועל אורי תל אביב (המכונה לעיתים הפועל עודפים תל אביב). באפריל 2024 מונה למאמנה הזמני של הפועל תל אביב במקומו של דני פרנקו. בהדרכתו ניצחה הקבוצה משחק אחד מתוך שניים. לאחר מינויו של סטפאנוס דדאס הוא חזר לעמדת עוזר המאמן. במקביל לעבודתו במועדונים, שימש לדרר כמאמן בנבחרות הצעירות של ישראל. ב-2017 הוא מונה לעוזרו של נתי כהן בנבחרת הנוער של ישראל. הוא השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה דרג ב' ב-2018 שנערכה במקדוניה. הנבחרת סיימה את הטורניר במקום התשיעי ונותרה בדרג ב'. ב-2018 מונה לדרר לעוזרו של ברק דמיציאן בנבחרת ישראל עד גיל 15. לדרר שימש גם כעוזרו של דמיציאן בנבחרת הקדטים אך אליפויות אירופה לא התקיימו בשל מגפת הקורונה. הוא השתתף עם נבחרת הקדטים בטורניר צ'לנג'ר שהתקיים בקיץ 2021 בסרביה, אשר שימש כטורניר מוקדמות לאילפות העולם עד גיל 17. הנבחרת סיימה את הטורניר עם מאזן של שני ניצחונות ושלושה הפסדים ולא העפילה לאליפות העולם. דף המאמן, באתר מנהלת הליגה "מכל מלמדיי השכלתי, רוצה לאמן בליגת העל", באתר הפועל תל אביב, ‏15 באוגוסט, 2021 אלופות ומחזיקות גביע נערים א’, נערים ב’, וילדים, באתר ספסל משה ברדה, ‏טוקוטו: ההרחקה של דני פרנקו הדליקה אותנו, באתר ONE‏, 2 במאי 2021 גיא גבע, ‏"יהיה לי הכבוד להנהיג את הפועל ת"א בעתיד", באתר ONE‏, 20 בנובמבר 2022 אריה ליבנת, הפועל תל אביב פיטרה את דני פרנקו, באתר הארץ, 1 באפריל 2024 בן גולדפריינד, ‏‏איגוד הכדורסל אישר את מינויי המאמנים לכל הנבחרות הצעירות, באתר ספורט1, 14 בנובמבר 2018
יובל אטיאס

יובל אטיאס (נולדה ב-28 במאי 1993) היא סופרת פנטזיה ומדע בדיוני ישראלית, ומנחת סדנאות כתיבה. יובל אטיאס נולדה וגדלה בחצור הגלילית. הדריכה במכינה הקדם צבאית "גל", ועבדה בעמותת "אחריי!" במגוון תפקידים, בהם הדרכה וניהול מחוז דרום בפרויקט "אחרייטק". בשנים 2017–2020 למדה לתואר ראשון בפסיכולוגיה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובשנים 2020–2024 למדה לתואר שני בספרות עברית במגמה לכתיבה יוצרת. התחילה לכתוב ספרים וסיפורים קצרים בגיל 14. סיפורה, "שחיטה שעל העץ", זכה בפרס עינת 2021, התפרסם ב"היה יהיה" 2023 והיה מועמד לפרס גפן 2024. סיפוריה, "חג הבנות" ו"ההסכם" זכו במקום הראשון בתחרות הסיפורים הקצרים של כנס "עולמות" (2023, 2020). סיפורים נוספים שלה התפרסמו באתר האגודה הישראלית למד"ב ולפנטסיה. בשנת 2023 פרסמה את ספרה הראשון, "הרואה" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר, פנטזיה אורבנית לנוער בוגר המתרחשת בבאר שבע, הגיע לרשימת רבי המכר של אתר ע-ברית בקטגוריית ספרי הילדים והנוער בשבוע הראשון לצאתו והיה מועמד לפרס גפן 2024. הספר השני בסדרת "הרואה" עתיד לצאת ביולי 2024. אטיאס גרה בבאר שבע, עם בן זוגה ובתה. אתר האינטרנט הרשמי של יובל אטיאס יובל אטיאס, ברשת החברתית פייסבוק יובל אטיאס, ברשת החברתית אינסטגרם יובל אטיאס, ברשת החברתית טיקטוק הוכרזו הזוכים בתחרות פרס עינת 2021! – פרס עינת, באתר einat.sf-f.org.il סיפורים משנים קודמות – עולמות 2024, באתר 2024.olamot-con.org.il קרן לנדסמן, פנטזיה אורבנית ישראלית שמתרחשת בבאר שבע? כן, גם זה קרה, באתר ישראל היום, 6 בספטמבר 2023
בית הכנסת של אחלציחה

בית הכנסת של אחלציחה (בגאורגית: ახალციხის სინაგოგა) או בית הכנסת הישן של אחלציחה או בית הכנסת הגדול של אחלציחה הוא בית הכנסת ספרדי של קהילת יהודי אחלציחה בשכונת היהודים באחלציחה למרגלות מצודת רבאתי (אנ'). בית הכנסת נחשב לבית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בגאורגיה. אף על פי שאין בו מניין קבוע, מתקיימים בו תפילות בחגים בהשתתפות תיירים או יהודי אחלציחה שמתגוררים בטביליסי. בית הכנסת הגדול של אחלציחה הוא אחד משני בתי כנסת שנבנו בעיר אחלציחה שבדרום גאורגיה. מבנה בית הכנסת החדש, שנקרא בית הכנסת הקטן, נוסד בשנת 1902, נמצא כ-30 מטר ממנו במורד אותו רחוב, רחוב גורמישווילי (נקרא קודם לכן רחוב יברייסקי אוצ'סטוק). בית הכנסת הגדול נוסד בשנת 1863. והוא כולל תיבה מרכזית גדולה. ארון התורה נמצא בקיר המערבי, הכניסה מדרום, ועזרת הנשים עם מפריד סריג גבוה נמצאת בקיר המזרחי מול ארון התורה. בשנת 1950 היו באחלציחה, כפי הנראה, שני בתי כנסת פעילים. בית הכנסת הקטן נסגר בשנת 1951. בראשית 1953 היה בית כנסת הישן פעיל. בשנת 1956 החרימו השלטונות הסובייטים את מבנה בית הכנסת והוא הפך לבית תרבות. לאחר נפילת ברית המועצות, נפתח בית הכנסת מחדש, והתקיימו במקום חיי קהילה כסדרם. עם עליית יהדות גאורגיה לישראל משנות ה-70 של המאה ה-20, נתדלדל מספר היהודים בעיר בתהליך הדרגתי, וכבר בשנת 2004 לא היו באחלציחה די יהודים לקיום מניין. בעשור השני של המאה ה-21 נותרו בעיר שתי משפחות יהודיות. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת של אחלציחה בוויקישיתוף בית הכנסת של אחלציחה, אברהם דיין, (בעברית), 2019 חגיגות למלאת 275 שנה לייסוד בית הכנסת היהודי העתיק ביותר בגאורגיה ו-153 שנה לשיפוצו (בגאורגית), 25 במאי 2016 חגיגות 275 לייסוד בית הכנסת וליחסים החמים בין ישראל-גאורגיה ახალციხის სინაგოგა, בית הכנסת של אחלציחה, (בגאורגית) חנוכה בבית הכנסת של אחלציחה -כתבה בערוץ אחד הגאורגי (אנ'), (בגאורגית), 13 בדצמבר 2015 כתבה על בית הכנסת, ערוץ החדשות SKnews.ge בית הכנסת של אחלציחה, 2011 גלריה פנים בית הכנסת עם הקמתו, 1863 אפריל 2023 ארון הקודש איסמעיל סרגלדין (אנ'), Ephim Shluger, ‏חואן מרטין-בראון‏ (Q116726184), Historic Cities and Sacred Sites, 2001‏ ISBN 9780821349045 ‏(הספר בקטלוג ULI) Documenting the Rich Visual Legacy of Georgian Jewry, אתר www.georgianjews.org מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1964-1941, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256 (הספר בקטלוג ULI) ו-(הספר בקטלוג ULI) სინაგოგა, ლაბორატორია, ამერიკის კუთხე – ამერიკის ელჩის ვიზიტი ახალციხეში - כתבה על ביקור שגרירת ארצות הברית בגאורגיה, קלי דגאן (אנ') בבית הכנסת באחלציחה, (בגאורגית), 24 באוקטובר 2022 ახალციხის სინაგოგაში სათვალთვალო კამერები დაამონტაჟეს - כתבה בערוץ 9 הגאורגי על בית הכנסת. מובאת בו בקשתו של הגבאי שנותר בעיר לחיבור של מצלמות בית הכסת לאינטרנט, (בגאורגית) 30 באוקטובר 2020
סויוז MS-25

סויוז MS-25 (ברוסית: Союз МС-25, "ברית MS-25") היא חללית סויוז ששוגרה בהצלחה ב־23 במרץ 2024 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן והיא הטיסה ה-174 במספר של החלליות ממשפחת הסויוז, מאז שוגרה גרסתה הראשונה בשנת 1967. הצוות כלל את הקוסמונאוטית הראשונה בהיסטוריה של בלארוס: מרינה ואסילייבסקאיה, כמו גם את הקוסמונאוט המנוסה אולג נוביצקי והאסטרונאוטית האמריקאית טרייסי קולדוול דייסון. צוות הגיבוי כלל את איוואן ואגנר הרוסי, דונלד פטיט מנאס"א ואנסטסיה לנקובה הבלארוסית. ב-29 במאי 2023, תאגיד החלל הממשלתי רוסקוסמוס הכריז שצוות "סויוז MS-25" תכלול את הקוסמונאוט אולג נוביצקי, אזרחית בלארוסית ואת האסטרונאוטית טרייסי דייסון מ-NASA. הטיסה תוכננה לשיגור במרץ 2024. מתוכנן שלאחר שהות קצרה בתחנה, אולג נוביצקי ואזרח אחר של בלארוס ששוהה בתחנת החלל יחזרו לכדור הארץ בחללית סויוז MS-24 עם האסטרונאוטית לורל אוהרה וטרייסי דייסון תישאר בתחנת החלל עד ספטמבר 2024 כאשר תנחת על החללית סויוז MS-25 יחד עם הקוסמונאוטים אולג קונוננקו וניקולאי צ'וב, לאחר שיסיימו שנת שהות בתחנה. ב-21 במרץ 2024, תהליך השיגור הופסק מספר שניות לפני הפעלת המנועים, זאת עקב תקלה טכנית. השיגור נדחה ל-23 במרץ 2024 ובוצע בהצלחה.. ב-25 במרץ החללית ביצע עגינה למודול פקיצ'אל של תחנת החלל הבין-לאומית. העגינה עברה במשטר אוטומטי ללא בעיות. מדיה וקבצים בנושא סויוז MS-25 בוויקישיתוף שידור חי של השיגור, סרטון באתר יוטיוב בערוץ היוטיוב של רוסקוסמוס סויוז MS-24 תיאור המשימה https://www.vesti.ru/article/3863640 https://www.vesti.ru/article/3863940
מוליבדן(III) ברומיד

מוליבדן(III) ברומיד היא תרכובת אי-אורגנית המורכבת ממוליבדן ומברום, שהנוסחה הכימית שלה היא Mo Br 3 {\displaystyle {\ce {Mo Br_3}}} . זהו מוצק שחור שאינו מסיס ברוב הממיסים אך מתמוסס בממיסים תורמי אלקטרונים כגון פירידין. מוליבדן(III) ברומיד מיוצר על ידי תגובה של מוליבדן וברום ב-350 מעלות צלזיוס: 2   M o + 3   B r 2 ⟶ 2   M o B r 3 {\displaystyle \mathrm {2\ Mo+3\ Br_{2}\longrightarrow 2\ MoBr_{3}} } ניתן להכין אותו גם מחיזור מוליבדן(IV) ברומיד (אנ') עם מתכת מוליבדן, גז מימן או פחמימן. F. Hein, S. Herzog "Molybdenum(III) Bromide" in Handbook of Preparative Inorganic Chemistry, 2nd Ed. Edited by G. Brauer, Academic Press, 1963, NY. Vol. 1. p. 1407. Perry, Dale L. (2011). Handbook of Inorganic Compounds (2nd ed.). Boca Raton: Taylor & Francis. p. 279. ISBN 978-1-4398-1461-1. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוליבדן(III) ברומיד".
יוסף יופה

יוסף סמיונוביץ' יופה (ברוסית Ио́сиф Семёнович Юфа; ‏15 בינואר 1915 – 7 באוקטובר 1974) היה קצין יהודי סובייטי אשר השתתף במלחמת העולם השנייה וזכה לאות גיבור ברית המועצות על חלקו בקרב דנייפר. נולד בעיירה גורודניה בפלך צ'רניגוב של האימפריה הרוסית (כיום מחוז צ'רניהיב של אוקראינה) במשפחה יהודית בת 5 ילדים. למד בבית ספר יסודי ולאחר מכן בבית הספר מקצועי. מגיל 16 עבד כמסגר במפעל. בשנת 1932 התנדב לצבא האדום. בשנת 1936 סיים בית ספר לקציני תותחנים בעיר לנינגרד. מהימים הראשונים של פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות - לחם בחזית. פיקד על סוללת תותחי שדה. בתחילץ 1942 מונה למפקד גדוד קטיושות. השתתף בקרב חרקוב השני. במהלך הקרב נקלע הגדוד בפיקודו לכיתור גרמני, אך הצליח לצאת ממנו. בהמשך לחם עם גדודו בקרב סטלינגרד. בתחילת 1943 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט של קטיושות. במהלך קרב דנייפר מונה יוסף יופה למפקד כוח ארטילרי מיוחד של הארמייה ה-38. הכוח הורכב מ8 רגימנטים של קטיושות. הכוח בפיקודו של יופה הצליח לצלחו את הדנייפר צפונית לקייב עם אבדות קטנות, להתארגן ולתת מכת אש קשה על הכוחות הגרמנים שהגנו על קייב. הסיוע של כוח יופה עזר לכוחות רגלים וטנקים של הארמייה ה-38 לפרוץ את קווי ההגנה של הוורמאכט ולהיכנס לקייב. על תפקודו במהלך המבצע, ב-פברואר 1944 הוענק ליוסף יופה אות גיבור ברית המועצות. בהמשך הוא נטל חלק בקרבות בחזית האוקראינית הראשונה. יופה נטל חלק בקרבות לכיבוש הונגריה ואוסטריה, ולשחרור צ'כוסלובקיה. לאחר המלחמה שירת בכוח הכיבוש הסובייטי באוסטריה. בשנים 1948 - 1951 למד באקדמיה צבאית במוסקבה. לאחר תום הלימודים שירת בתפקידים שונים באי סחלין ובחצי האי קמצ'טקה עד לשנת 1958, אז השתחרר מן הצבא. הוא התיישב עם משפחתו במוסקבה. עבד במפעל של התעשייה הצבאית הסובייטית כנציג משרד ההגנה. נפטר במוסקבה ב-7 באוקטובר 1974. ביוגרפיה של יוסף יופה באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית) ביוגרפיה באתר המוקדש ליהודים, לוחמי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה (ברוסית)
ג'יי אידזס

ג'יי נואה אידזס (בהולנדית ובאינדונזית: Jay Noah Idzes; נולד ב-2 ביוני 2000 במיירלו שבהולנד) הוא כדורגלן אינדונזי-הולנדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ונציה מהסרייה ב' ובנבחרת אינדונזיה. אידזס נולד בהולנד להורים ממוצא אינדונזי. ב-28 בדצמבר 2023 קיבל באופן רשמי אזרחות אינדונזית. אידזס גדל במחלקות הנוער של מיפאנו, פ.ס.וו. איינדהובן, פנלו ואיינדהובן. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של איינדהובן במסגרת ליגת המשנה ההולנדית, ובסך הכל ערך 54 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-20 ביולי 2020 חתם אידזס בגו אהד איגלס מליגת המשנה ההולנדית. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם המועדון לליגת העל ההולנדית. בסך הכל ערך 84 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. ב-30 ביוני 2023 חתם על חוזה לארבע שנים בוונציה מהסרייה ב'. ב-7 במרץ 2024 זומן אידזס לסגל נבחרת אינדונזיה לצמד המשחקים נגד נבחרת וייטנאם במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026. ב-21 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת וייטנאם. מדיה וקבצים בנושא ג'יי אידזס בוויקישיתוף ג'יי אידזס, באתר Transfermarkt ג'יי אידזס, באתר Soccerway ג'יי אידזס, באתר WorldFootball.net ג'יי אידזס, באתר National Football Teams ג'יי אידזס, באתר FootballDatabase.eu Jay Idzes, Pemain Keturunan Indonesia dengan Jam Terbang Tinggi di Belanda : Okezone Bola באתר Oke Bola, ‏ 2 בנובמבר 2020 (באינדונזית) Jay Idzes Resmi Menjadi WNI באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האינדונזית, 28 בדצמבר 2023 (באינדונזית) Jay Idzes (20) alsnog naar Go Ahead Eagles, FC Eindhoven incasseert transfersom באתר Eindhovens Dagblad, ‏ 20 ביולי 2020 (בהולנדית) JAY IDZES JOINS VENEZIA FC באתר הרשמי של ונציה, 30 ביוני 2023 (באנגלית) Lawan Vietnam, Shin Tae-yong Panggil 28 Pemain באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האינדונזית, 7 במרץ 2024 (באינדונזית)
הירי בג'ולייט (2024)

הירי בג'ולייט (באנגלית: Joliet Shootings) היה אירוע ירי המוני שהתרחש בעיר ג'ולייט באילינוי שבארצות הברית, ב-21 בינואר 2024, במהלכו רומיאו אלכסנדר נַאנְס בן ה-23 ירה למוות בשמונה אנשים ופצע אדם נוסף בשלושה מוקדים שונים. הוא נלכד כעבור יום בידי המשטרה, אך התאבד במהלך קרב ירי עם כוחות הביטחון. המניע לירי טרם פוענח ונותר בלתי ברור. בסביבות השעה 16:45 בצהריים ב-21 בינואר 2024 הגיע היורה, רומאו נאנס בן ה-23, לרחוב דייוויס בג'ולייט על גבי רכבו הפרטי. הוא חלף על פני עובר אורח בן 42 אשר סידר את רכבו והשניים שוחחו במשך זמן-מה, בטרם המשיך נאנס בנסיעתו. לאחר שהאיש חצה את הכביש ועבר לצדה השני של המדרכה, חזר נאנס למקום דרך הנתיב הנגדי וירה ברגלו לפני שנמלט מהמקום. כעשר דקות לאחר מכן התקבלה קריאה במשרד השריף של מחוז ויל (אנ') אודות קולות ירי שנשמעו במתחם דירות בפרסטון הייטס (אנ'), שם מצאו כוחות הביטחון את טויוסי באקארי בן ה-28 אשר נורה בראשו זמן קצר לפני כן. הוא נלקח לבית החולים אך מת מפצעיו כעבור מספר שעות. בשעות הבאות הצליחו אנשי משרד השריף לחשוף את זהותו של נאנס באמצעות מצלמות האבטחה שנמצאו במתחם הדירות, בהן נראו פניו וכן הרכב בו נהג, על אף שלא עלה בידיהם להתחקות אחריו. מספר שוטרים סמויים הוצבו מחוץ לביתו שנמצא על דרך וסט אייקרס לעת לילה, אך לאחר שתים עשרה שעות בהן לא התרחש דבר, התקרבו השוטרים למפתן דלת הבית והבחינו בכתמי דם על הרצפה. כאשר נכנסו פנימה מצאו את גופותיהם של שניים מקרובי משפחתו, ויליאם אסטרס בן השלושים וחמש וטמיקה נאנס בת הארבעים ושבע. בעקבות הממצאים החליטו השוטרים לבדוק בית נוסף אשר נמצא באותו רחוב, בו התגוררו בני משפחה נוספים של נאנס. כאשר נכנסו פנימה מצאו את גופותיהם של אנג'ל נאנס בן הארבע עשרה, אלונה נאנס בת השש עשרה, אלכסנדריה נאנס בת העשרים, ג'ושוע נאנס בן השלושים ואחת, וכריסטין אסטרס בת השלושים ושבע, כולם נורו למוות. בתום הרציחות שב נאנס לרכבו והחל לנסוע דרומה לכיוון טקסס, שם עצר במרכז קניות מקומי והחליף את לוחיות הרישוי של רכבו, פעולה שלדעת גורמי החוק נעשתה על מנת לבלבל את השוטרים אשר דלקו אחריו. בשעה 20:30 למחרת היום אנשי שירות המרשלים של ארצות הברית עלו על עקבותיו בעיר נטליה (אנ'), והתעמתו עמו בתחנת דלק בשולי העיר. במהלך קרב הירי גמר אומר בדעתו להתאבד וירה בעצמו למוות בעזרת אקדח. בת זוגו של נאנס, קיילי קליבלנד סינגלטון, נעצרה זמן קצר לאחר מותו, והואשמה בשיבוש מהלכי משפט. השופט דייוויד קרלסון הורה לשים אותה במעצר בית עד לתום ההליכים. ב-9 בפברואר 2024 כפרה באישומים נגדה. המניע לשמונה הרציחות בג'ולייט אילינוי נותר בלתי ברור לאחר שהמפגע נמצא מת בטקסס, CBS, טוד פיורר, מייגן היקי, מריבל גונזלס, פורסם במקור ב-24 בינואר 2024, אורכב מהמקור ב-21 במרץ 2024. (באנגלית) המשטרה מוסרת כי החשוד ברצח שמונה אנשים בשיקגו מת בטקסס, CNN, ג'ו סוטון, מליסה אלונזו, פורסם במקור ב-23 בינואר 2024, אורכב מהמקור ב-21 במרץ 2024. (באנגלית) בת זוגו של החשוד ברציחות בג'ולייט אילינוי עומדת בפני מאסר בן שש שנים באשמת שיבוש הליכי משפט, CBS, אדם הרינגטון, אנדרו ראמוס, ג'רמי ביזל, טוד פיורר, פורסם במקור ב-25 בינואר 2024, אורכב מהמקור ב-21 במרץ 2024. (באנגלית) בת זוגו של החשוד בירי הקטלני במחוז ויל כופרת באישומים נגדה בגין שיבוש מהלכי משפט, ABC, פורסם במקור ב-9 בפברואר 2024, אורכב מהמקור ב-21 במרץ 2024. (באנגלית)
פרסי הקולנוע הלאומי (בריטניה)

פרס הסרט הלאומי (באנגלית: National Movie Awards) היה פרס קולנוע בריטי שאת טקס הענקתו שידר ITV ובו נבחרו הזוכים בפרס באמצעות הצבעה. הענקת הפרס החלה בשנת 2007 והענקתו הופסקה ארבע שנים אחר כך, ב-2011. טקס חלוקת הפרסים הראשון נערך ב-28 בספטמבר 2007, בהנחיית אלכסנדר ארמסטרונג. טקס חלוקת הפרסים השני נערך ב-8 בספטמבר 2008, בהנחיית ג'יימס נסביט. טקס חלוקת הפרסים השלישי נערך ב-26 במאי 2010, בהנחיית ג'יימס נסביט והיה הראשון ששודר בשידור חי. טקס חלוקת הפרסים הרביעי והאחרון עד כה נערך ב-10 במאי 2011, בהנחיית קריסטין למפרד (אנ'). JLS, אליזה דוליטל (אנ') וטייק ד'את הופיעו בו. Bravo Otto – Sieger 2003, Bravo magazine Voting underway for 2011 National Movie Awards, UK Cinema Association
אנדי גריפית'

אנדרו סמואל "אנדי" גריפית' (באנגלית: Andy Griffith) היה שחקן, קומיקאי, מפיק טלוויזיה ותסריטאי אמריקאי. גריפית' נודע במיוחד בזכות גילום השריף אנדי טיילור בסיטקום המופע של אנדי גריפית' (1960–1968) אשר הפכה לאחת מתוכניות הטלוויזיה הארוכות ביותר והפופולריות ביותר בתולדות הטלוויזיה האמריקנית האמריקאית. אנדי גריפית', נולד במאונט איירי, קרוליינה הצפונית, ב-1 ביוני 1926, היה בנם היחיד של קרל לי גריפית' וז'נבה גריפית'. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון מאונט איירי ב-1944, גריפית' החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. גריפית' סיים את לימודיו שם ב-1949 עם תואר ראשון במוזיקה. לאחר סיום הלימודים גריפית' לימד מוזיקה בבית הספר התיכון גולדסבורו במשך תקופה קצרה לפני שעבר לניו יורק על מנת ללמוד משחק. הפריצה הגדולה של גריפית' הייתה בשנת 1955 כאשר כיכב במחזה "No Time for Sergeants"(אנ') בברודוויי. על תפקיד זה היה גריפית' בהמשך מועמד לפרס טוני. בשנת 1960 גריפית' כיכב בתפקיד השריף החכם והחביב אנדי טיילור בסדרת הטלוויזיה "המופע של אנדי גריפית'" אשר מתרחשת בעיירה הבדיונית הקטנה מייברי אשר בקרוליינה הצפונית. הסדרה זכתה להצלחה עצומה, ולרייטינג גבוה. לאחר שהסדרה הסתיימה גריפית' המשיכה להופיע לאורך השנים בתוכניות טלוויזיה וסרטים שונים. הוא כיכב בדרמה המשפטית "מטלוק"(אנ') בין השנים 1986 עד 1995, וזכה לשבחים על גילום הדמות הראשית עורך הדין בנג'מין מטלוק. בנוסף במהלך הקריירה גריפית' קיבל פרסים רבים וכמו גם את מדליית החירות הנשיאותית אותה העניק לו נשיא ארצות הברית בשנת 2005 על תרומתו לתרבות האמריקאית. גריפית' נפטר ב-3 ביולי 2012, בהיותו בן 86. גריפית' היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא אנדי גריפית' בוויקישיתוף אנדי גריפית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדי גריפית', באתר AllMovie (באנגלית) אנדי גריפית', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנדי גריפית', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנדי גריפית', באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדי גריפית', באתר Yandex.Music (ברוסית) אנדי גריפית', באתר Discogs (באנגלית) אנדי גריפית', באתר בילבורד (באנגלית) אנדי גריפית', באתר "Find a Grave" (באנגלית) מת השחקן אנדי גריפית', באתר ynet, 3 ביולי 2012
חאנין

חאנין (בערבית: حانين) היא עיירה בלבנון הממוקמת בנפת בינת ג'בייל בדרום לבנון. העיירה נמצאת על רכס הרים בגובה של 670 מטרים מעל פני הים. האוכלוסייה המשוערת היא כ-3,000 איש. הוא מכיל כמה מונומנטים עתיקים, כמו מעיין המים המפורסם וכמה חורבות מתקופת האימפריה הרומית. כמו כן בכפר נמצא מקאם שייח' חסן אל-חאניני, שהיה משפטן, מלומד ומשורר. הוא מונה למופתי של ג'בל עאמל בימי פח'ר א-דין ובזמן שלטונו של אל-ג'זאר בעכו כתב יצירות דתיות ופואטיות רבות. לפי אדוארד הנרי פאלמר השם חאנין בא משם פרטי. עם זאת, לשם יש שורשים שמיים-ערביים, שפירושו "רחמים". יש הסבורים שמקור השם הוא ארמית סורית, ופירושו "מקום עתיק הרוס". בשנת 1875, ויקטור גרן מצא בכפר 250 תושבים מתואלים. בשנת 1881 מפת הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה את המקום כך: "כפר קטן, בנוי מאבן עם כ-100 מוסלמים, נמצא על קצה הרכס הסלעי עם כרמים ואדמה לעיבוד מקור המים ממעיין חאנין בעמק שמתחת." הם ציינו עוד: "זהו בבירור אתר עתיק; הסלע שמדרום לכפר נחצב לבורות מים; קברים שלצידם ובקצהם גומחות קבורה; סרקופגים או קברים מכוסים במכסה שטוח על פני השטח; בריכות להחזקת מי גשמים; בתי בד וגת במספרים ניכרים, כולם חצובים בסלע. אין בכפר בנייה עתיקה, אלא בפתחו של בור מים עצום, שבו הקשתות העגולות התומכות בגלגל לשאיבת המים עשויות להיות עתיקות. קצת במורד הגבעה בדרום-מזרח יש כמה סרקופגים חצובים מהסלע; מדרגות מובילות בצד המערבי אל אחד מהם; ישנם חריצים שאמורים להתאים למכסים, אבל המכסים כולם חסרים; כנראה היו להם רכס וידיות בארבע הפינות, כפי שנצפה לעיתים קרובות במקומות אחרים." בשנת 1920, חאנין נשרפה ונבנתה מחדש. העיירה חאנין תמכה במהפכה הפלסטינית מאז מלחמת העצמאות ואירחה בשטחה פליטים פלסטינים. ב-16 באוקטובר 1976, בעת מלחמת האזרחים בלבנון, העיירה נכבשה על ידי כוחות צד"ל בתמיכת צה"ל. כ-9 בני אדם נהרגו. העיירה נהרסה, ואנשיה נאלצו לעזוב את בתיהם. חאנין נבנתה מחדש בתמיכתה של כווית ובחסות ראש הממשלה נביה ברי. מועצת העירייה שלה מורכבת מ-12 חברים והמועצה הבחירה שלה מורכבת מחבר אחד. מדיה וקבצים בנושא חאנין בוויקישיתוף Palmer, 1881, p. 72 "أصل تسمية بلدة حانين". bintjbeil-um.gov (בערבית). 13 באפריל 2012. {{cite web}}: (עזרה) Guerin, 1880, p. 121 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 201 Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 223
יוקון (נהר)

נהר יוקון (באנגלית: Yukon River) הוא אחד הנהרות הגדולים באמריקה הצפונית שיותר מחציו במדינת אלסקה שבארצות הברית והשאר בטריטורית יוקון שבקנדה. אורכו 3,700 קילומטרים והוא נשפך לתוך ים ברינג. אגן הניקוז שלו 832,700 קמ"ר, 323,800 קמ"ר מזה בקנדה. פירוש שמו הוא "נהר גדול" בגוויצ'ן, שפת בני המקום. מדיה וקבצים בנושא יוקון בוויקישיתוף יוקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמרה קוסטקה

תמרה וירג'י קוסטקה (ברומנית: Tamara Virgi Costache; נולדה ב-23 ביולי 1970) היא שחיינית עבר רומנייה, אלופת העולם (מדריד 1986), אלופת אירופה (סטרסבורג 1987) ושיאנית עולם (1986–1988) במשחה ל-50 מטר חופשי. באליפות רומניה שנערכה בבוקרשט, ב-16 ביולי 1986 היא קבעה בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר חופשי שיא עולם חדש של 25.50 שניות, אותו שיפרה במשחה הגמר ועמידה אותו על 25.34 שניות. שבועיים לאחר מכן, במשחקי הבלקן שנערכו בסופיה בולגריה ב-1 באוגוסט אותה שנה היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 25.31 שניות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד ב-23 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 25.28 שניות, לפני קריסטין אוטו מגרמניה המזרחית (25.50 שניות) ומארי טרז ארמנטרו משווייץ (25.93 שניות). שיא העולם החזיק מעדמ כשנתיים ונשבר על ידי יאנג ווניי מהרפובליקה העממית של סין (24.98 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.03 שניות. באליפות אירופה שנערכה בסטרסבורג, צרפת בשנת 1987 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.50 שניות, לפני קתרין מייסנר מגרמניה המזרחית (25.65 שניות) וכריסטיאנה פילקה מגרמניה המערבית (25.88 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.11 שניות, אחרי קריסטין אוטו (55.38 שניות) ומנואלה סטלמך (55.49 שניות), שתיהן מגרמניה המזרחית. באולימפיאדת סיאול היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.80 שניות ובמקום 16 במשחה ל-100 מטר חפשי בתוצאה של 57.11 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 56.79 שניות ועלתה 11 למשחה גמר ב'. 50 מטר חופשי: 25.28 שניות (1986) שיא עולם בעבר ושיא רומניה הנוכחי 100 מטר חופשי: 55.40 שניות (1986) שיא רומניה הנוכחי התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי תמרה קוסטקה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי תמרה קוסטקה, באתר olympedia.org תמרה קוסטקה, באתר Swimrankings
מוראן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הר מוראן – הר בוויומינג אישים: מוראן – זמרת בלגית ביל מוראן – אדמירל אמריקאי ג'ייסון מוראן – פסנתרן ג'אז אמריקאי פול מוראן – סופר ודיפלומט צרפתי פולין מוראן – שחקנית בריטית רובן מוראן – כדורגלן אורוגוואי רוני מוראן – קפטן ומאמן ליברפול מורן (פירושונים) מורין