laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ועדה ציבורית

בישראל, ועדה ציבורית היא ועדה שממונה על ידי הממשלה או על ידי רשויות שונות במדינה, לעיתים בשיתוף פעולה עם גופים ציבוריים אחרים, לשם בירור יסודי ובלתי מוטה של עניין הנמצא על סדר היום הציבורי. ועדות ציבוריות מתמנות למטרות העיקריות הבאות: בירור סוגיה המצריכה חקיקה, כגון הצעה לרפורמה במס, לשם גיבוש המלצות למהלך הרצוי. בירור התנהלותו של גוף ציבורי, לשם גיבוש המלצות לשינוי התנהלות זו. ועדת חקירה, לבירור נסיבותיה של תקלה חמורה בהתנהלותו של גוף ציבורי, לשם גיבוש המלצות למניעת הישנותה של תקלה כזו ולהסקת מסקנות כלפי האחראים לתקלה. ועדה לבחינתם של מועמדים לפרס ציבורי ובחירת הזוכים. חבריה של ועדה ציבורית הם בדרך כלל אישים בעלי שיעור קומה ומומחיות בתחומים הנוגעים לעבודת הוועדה, כאלה שאינם מעורבים בפעילות פוליטית, כך שיובטח שמסקנות הוועדה יהיו אובייקטיביות ומועילות. לשם הקמתה של ועדת ציבורית ניתן לה כתב מינוי מטעם השר המתאים, שבו מפורטים: שמות יו"ר הוועדה וחברי הוועדה. מטרתה של הוועדה. לוח הזמנים הנדרש להגשת המלצותיה של הוועדה. בעת הקמתה של ועדה ציבורית ניתן לה שם, המשקף את מטרתה, אולם בדרך כלל ידועה הוועדה על-שם העומד בראשה, כגון ועדות שונות הקרויות ועדת שמגר על שם מאיר שמגר שעמד בראשן. בסיום עבודתה מוציאה הוועדה דו"ח מקיף, המסכם את ממצאיה ואת המלצותיה. לא תמיד עומדת הוועדה בלוח הזמנים שנקבע לה, ולעיתים היא מוציאה דו"ח ביניים. בדרך כלל דו"ח הוועדה זמין לעיון הציבור, ועיקריו מופיעים באמצעי התקשורת (עם התפתחות האינטרנט, פעמים רבות מתפרסם הדו"ח המלא באינטרנט). משיקולים של ביטחון המדינה לעיתים מחולק הדו"ח לשניים: חלק גלוי, המתפרסם בציבור, וחלק סודי, המוגש רק למוסמכים לקבלו. המלצותיה של הוועדה אינן מחייבות, ולעיתים הן אכן לא ממומשות, או שחולפות שנים רבות עד למימושן. יחד עם זאת, להמלצותיה של ועדה ציבורית מיוחס משקל רב, ונחוצה סיבה טובה שלא למלאן. ועדות ציבוריות מארבעה סוגים מוקמות על-פי חוק: ועדת חקירה ממלכתית מוקמת בהתאם להוראותיהם של חוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968 או חוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958. ועדת חקירה פרלמנטרית מוקמת בהתאם להוראותיו של חוק יסוד: הכנסת. ועדת בדיקה ממשלתית מוקמת בהתאם להוראותיו של חוק הממשלה, התשס"א-2001. ועדת חקירה המוקמת בהתאם להוראותיו של חוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955. מרבית הוועדות הציבורית מוקמות למטרה מסוימת, ולאחר השלמתה הן מסיימות את כהונתן. לעיתים מוקמת ועדה ציבורית למטרה ארוכת טווח. דוגמאות לוועדות כאלה: ועדה לבדיקתם ולבחירתם של מועמדים למשרה ציבורית בכירה. ועדת הבחירות המרכזית. ועדת השמות הממשלתית. ביצירתו הסאטירית "על המיסים" מתאר ש"י עגנון את פעולתה של ועדה ציבורית: נכנסו גדולי המדינה עם נבחרי העם לישיבה דחופה לבית שפתותיים, הוא בית המורשים, שכל שאלות המדינה נחתכות שם. ישבו ודנו היאך להציל את המדינה ובאו לידי מסקנה שצריכים לעשות דבר. ולא סתם דבר, אלא דבר של ממש. לא זזו משם עד שהסכימה דעת הרוב להרכיב ועדה של מומחים שיבדקו את המצב. הרכיבו את הוועדה ממיטב הכלכלנים שבמדינה והם צירפו להם ממיטב הסטטיסטיקונים. החרימו בית אחד לשם הוועדה. באה וקבעה את ישיבתה ובדקה את הדברים לכל פרטי פרטיהם. לא היו ימים מרובים עד שהביאה תוצאות חקירותיה, שחייבת היא המדינה לפקידים שכר חודש, והגישה חשבון שכר עבודתה וחשבון כל הוצאות הוועדה.
פחמן-11

פחמן-11 או 11C הוא איזוטופ רדיואקטיבי של פחמן שגרעינו מכיל 6 פרוטונים ו-5 נייטרונים. האיזוטופ התגלה בשנת 1934. פחמן-11 הוא רדיו-איזוטופ שדועך לבור-11. ב-99.77% עד 99.81% מהמקרים עובר דעיכת β+ לפי התגובה הבאה: 6 11 C → 5 11 B   +   e +   +   v e + 0.96 M e V {\displaystyle _{6}^{11}C\to _{5}^{11}B\ +\ e^{+}\ +\ v_{e}+0.96MeV} וב-0.19% עד 0.23% מהמקרים יעבור לכידת אלקטרון לפי התגובה הבאה: 6 11 C + e − → 5 11 B + e + + 1.98 M e V {\displaystyle _{6}^{11}C+e^{-}\to _{5}^{11}B+e^{+}+1.98MeV} פחמן-11 נוצר בתהליך האצת פרוטונים בציקלוטרון אל תוך חנקן-14 לפי התגובה הבאה: 7 14 N + 1 1 H → 6 11 C + 2 4 H e {\displaystyle _{7}^{14}N+_{1}^{1}H\to _{6}^{11}C+_{2}^{4}He} השימוש בפחמן-11 כרדיו-איזוטופ להדבקה רדיואקטיבית של מולקולות ב-PET נפוץ מאוד. איזוטופ פחמן פחמן-12 פחמן-13 פחמן-14 Live Chart of Nuclides, nds.iaea, ‏31 במרץ 2004 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנוע השראה ישר

המונח "lim" מפנה לכאן. לערך העוסק במונח במתמטיקה, ראו גבול (מתמטיקה). מנוע השראה ישר (LIM,מאנגלית - Linear Induction Motor) הוא מנוע חשמלי המבוסס על השראה מגנטית. מנועים מסוג זה הם למעשה מנוע חשמלי רגיל ש"נפרש" כך שהסטטור שלו אינו בצורת מעגל אלא מהווה מסילה ישרה, ובמקום כוח פיתול הוא יוצר כוח בכיוון קבוע. מנועים כאלה, כשהם משולבים במסילה משמשים להסעת קרונות רכבת ריחוף מגנטי, רכבות הרים ואף להנעת רכיבי ייצור זעירים במפעלי תעשייה בדיוק גבוה ביותר. המנוע פועל על עקרון ההשראה המגנטית. בחלקים המיועדים לכך וקבועים במסילה, מוזרם זרם חשמלי המייצר שדה מגנטי. מגנט זה (הנקרא סטטור) מושך אליו מגנט אחר, לעיתים מגנט קבוע הנמצא בחלק המונע כמו קרון רכבת וכדומה. כאשר הקרון מתקרב לסטטור בגלל השראה מגנטית החשמל אל הסטטור נפסק, ומועבר לסטטור הבא, שמושך את הקרון הלאה, וחוזר חלילה. מנועים אלו פועלים ללא חלקים נעים, ויכולים לגרום לתנועה בדיוק גדול מאוד ובכוח רב. ברכבות ההרים הטכנולוגיה מאפשרת עצירה מוחלטת מיידית, שליטה בתאוטות ותאוצות, הרמת הקרונות בנסיקה וצלילה אנכיים, וכן כניסה ללולאות תוך כדי שליטה מדויקת במהירות ובתיזמון בין הקרונות. במערכות הייצור, המנועים דואגים לתנועה מדויקת ועצירה במקום הנכון ללא חלקים נעים ונשחקים, ובאופן אמין ביותר. מדיה וקבצים בנושא מנוע השראה ישר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנון קטר

א-סלאם אל-אמירי הוא ההמנון הלאומי של קטר. הוא נכתב על ידי שייח' מובארכ בין סייף אאל ת'אני. משחקי אסיה 2006 - המנון קטר מושמע במשחקי אסיה 2006. ערך זה הוא קצרמר בנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האסיר X

"האסיר X" הוא כינוי לאסיר שזהותו אסורה לפרסום ולכן אינה ידועה לציבור הרחב, ולעיתים אף לא לסוהרים במתקן הכליאה בו הוא מוחזק. האם התכוונתם ל... אברי אלעד (אברהם זיידנברג; 1925–1993) – משליחי המודיעין הישראלי במצרים, נחשד כי הסגיר לידי המצרים את רשת הסוכנים שהופעלה במסגרת "העסק הביש" (פרשה משנות ה–50 וה–60) מרדכי קידר (איש מודיעין) (מרדכי קרביצקי, מרדכי בן–חורין; 1929–2021) – איש מודיעין ישראלי שהורשע ברצח ובשוד של סייען יהודי, בעת ששהה בארגנטינה בשליחות המוסד בשנת 1957 בן זיגייר (Ben Zygier‏; 1976–2010) – אזרח יהודי אוסטרלי–ישראלי, אודותיו נטען שמדינת ישראל הסתירה את דבר מעצרו ומותו, ראו פרשת בן זיגייר תומר (קצין אקדמאי בדרגת קא"ב; 1996–2021) – קצין באגף המודיעין בצה"ל שהוחזק במעצר במשך תשעה חודשים עד למותו בשנת 2021, ראו פרשת מעצרו ומותו של קא"ב תומר האסיר X2 (אנ') – סוכן מוסד שמוחזק בחשאי בכלא בישראל משנת 2004 ועובדת קיומו נחשפה ב–2013 דיווח של סוכנות רויטרס
פלמוני

האם התכוונתם ל... פלוני – כינוי לאדם שזהותו איננה ידועה, מילה נרדפת ל"פלוני ול"אלמוני" יעקב פלמוני – היה הוגה, מחנך וחוקר, חבר קבוצת דגניה א' זנבזיף פלמוני – מין של זנבזיפים, המצוי בקיני נמלים
הסיטי של מלבורן

רובע הסיטי של מלבורן (City of Melbourne) הוא רשות מקומית במרכז מטרופולין מלבורן במדינת ויקטוריה באוסטרליה. שטחו 36 קילומטרים רבועים, אוכלוסייתו 135,959 נפשות (על פי המפקד של 2016) והוא כולל 15 פרוורים, בכללם קרלטון (Carlton), קנזינגטון (Kensington), מזרח מלבורן (East Melbourne), מערב מלבורן (West Melbourne), צפון מלבורן (North Melbourne) ודוקלנדס (Docklands). ראש העירייה מאז 2008 ועד פברואר 2018 היה רוברט דויל. משרדי מועצת העיר ממוקמים בבניין עיריית מלבורן. מלבורן נוסדה בשנת 1835, במהלך שלטונו של מלך בריטניה, ויליאם הרביעי. שלא כמו ערי בירה אוסטרליות אחרות, מלבורן לא נוסדה תחת חסות רשמית אלא על ידי מתיישבים מטסמניה. בתחילה מלבורן תפקדה ונוהלה כיישוב תחת מושבת ניו סאות' ויילס. עם גדילת המושבה צמחה הדרישה לעצמאות גדולה יותר לענייניהם. ב-12 באוגוסט 1842 מלבורן הוגדרה כ"עיירה" (town) וחמש שנים מאוחר יותר – ב-25 ביוני 1847 – הועלתה למעמד של עיר (וב-3 באוגוסט 1849 בחקיקה). ב-1851 הופרדה מושבת ויקטוריה מניו סאות' ויילס ומלבורן הפכה לבירת המושבה. מדיה וקבצים בנושא הסיטי של מלבורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסיטי של מלבורן (באנגלית) הסיטי של מלבורן, ברשת החברתית פייסבוק הסיטי של מלבורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הסיטי של מלבורן, ברשת החברתית אינסטגרם הסיטי של מלבורן, ברשת החברתית LinkedIn הסיטי של מלבורן, סרטונים בערוץ היוטיוב ראו: Australian Bureau of Statistics, 2016 Census QuickStats, Melbourne (C). האוכלוסייה כמעט והכפילה את עצמה במהלך העשור – ב-2006 היא מנתה 71,380 תושבים. ראו: היסטוריית הסיטי של מלבורן, באתר הרשמי.
אברהם מן ההר

רבי אברהם בן יצחק מן ההר (נפטר ה'ע"ה, 1315) היה מחכמי מונטפלייר (מבוטא מוֹנְפֶּלְיֶה) שבחבל פרובאנס שבדרום צרפת. בסוף ימיו עבר לקארפינטראץ (קרפנטרה, Carpentras) ושימש כחבר בבית דינו של רבי מרדכי בן יהוספה מחבר הספר שערי נדרים. היה חברו של המאירי, המתייחס אליו בכבוד רב וכותב לו באיגרת: "וסוף הדברים אני אומר לך שהכל תלוי בדעתך הנקיה והזכה אשר רחבה ונסבה למעלה, כי מה אדם שיבוא אחר המלך, את אשר כבר הורה זקן שקנה חכמה, אנת מלכא מלכך ישפר עלנא, אחרי דבריך לא נשנה...". חיבר פירוש על התלמוד הבבלי. מתוכו נדפס הפירוש על כמה מסכתות, לעיתים תחת שם של מחבר אחר. פירושו למסכת קידושין נדפס בתוך דפוס וילנא בשולי הדף, בשם השגוי "תוספות ר"י הזקן". פירושו למסכתות יבמות נדרים ונזיר, נדפס על שמו, על ידי הרב משה יהודה בלוי, ניו יורק תשכ"ב, ובהקדמה הרחיב על ייחוס הפירוש לשאר המסכתות אליו. כתב היד הוא בין כתבי היד הבודדים ששרדו ונכתבו על ידי המחבר עצמו, כפי שמעידות המחיקות והתיקונים הרבים בגוף כתב היד. נדפסו גם חידושיו למסכת ראש השנה, סוכה ומגילה. פירושו על מסכת חולין עומד לצאת לאור על ידי מכון אופק. בחידושיו נאמן רבי אברהם לפסקיו ולפירושיו של הרמב"ם, ומתוך ספריו בולטת הערצתו אליו. הוא מהראשונים המצטטים את הרמב"ם בפירוש המשנה ובספר המצוות, שנכתבו במקור בערבית. בפירושיו הוא מפרש תחילה את סוגיית הגמרא, ובסוף כל סוגיה הוא מוציא ממנה את פסק ההלכה למעשה. לפני רבי אברהם היה פירושו המקורי של רש"י למסכת נדרים, והוא מרבה לצטט ממנו (לפנינו מודפס פירוש אחר תחת שמו של רש"י). תשובות בודדות שלו נדפסו: תשובה אחת בעניין הפולמוס על לימוד הפילוסופיה שהיה בזמנו בשנים ה'ס"ג–ה'ס"ו (1303–1306) נדפסה בתוך ספר "מנחת סוטה" סימן צ"ב. תשובה נוספת נדפסה בתוך שו"ת לר' יצחק מלאטאש (וינה תר"כ) עמ' 41, ועוד שתי תשובות בתוך הספר "תשובות חכמי פרובינציה", ירושלים תשכ"ז (1967). חידושי רבי אברהם מן ההר על מסכתות הש"ס. מסכת יבמות, מסכת כתובות, מסכת נדרים, מסכת נזיר, מסכת גיטין, מסכת יומא, מסכת סוכה, מסכת ראש השנה, מסכת מגילה, מסכת חגיגה. באתר hebrewbooks תשובה חלקית. באתר hebrewbooks הקדמת הרב משה בלוי לחידושי רבי אברהם מן ההר, באתר hebrewbooks שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם ממונטפלייר", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 38–39, באתר היברובוקס פירוש רבינו אברהם מן ההר - יבמות (מהדורת הרב משה יהודה בלוי), הקדמת המו"ל
ריפ קרל

ריפ קרל (Rip Curl) היא יצרנית אוסטרלית גדולה לציוד גלישת גלים. החברה נוסדה בשנת 1969 על ידי דאג וורבריק ובריאן סינגר בטורקי, ויקטוריה, אוסטרליה וייצרה תחילה גלשנים. בשנת 1970 התחילו לייצר חליפות גלישה, עם דגש על הפיכת טכנולוגיית צלילה לחליפות המתאימות לגלישה. כיום ריפ קרל מייצרת לא רק ציוד גלישה אלא גם הלבשה כללית, הלבשת טיפוס הרים, משקפיים, שעונים, הנעלה, תיקים ומוצרים שונים. ריפ קרל הפכה לאחד ממותגי הגלישה הגדולים ביותר באוסטרליה, אירופה ודרום אמריקה. ניקי ואן דייק גולשת תחת חסות החברה. בנוסף למכירה לאלפי מפיצים עצמאיים מסביב לעולם, ריפ קרל מפעילה חנויות באוסטרליה, צרפת, ארצות הברית, קנדה, אנגליה וישראל. בישראל חנות ריפ קרל משותפת עם חברת גולף ולא פועלת לבדה. מדיה וקבצים בנושא ריפ קרל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריפ קרל ריפ קרל, ברשת החברתית פייסבוק ריפ קרל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריפ קרל, סרטונים בערוץ היוטיוב אירועי ריפ קרל ריפ קרל לוגו ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטרליה ובנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רנו FT-17

רנו FT (לאחר מלחמת העולם הראשונה נקרא גם FT-17), הוא טנק קל מתוצרת צרפת. זהו הטנק הראשון בעולם עם צריח מסתובב ב-360 מעלות. תכנון הטנקים הצרפתי החל בערך באותו תקופת זמן כמו הבריטים. הצרפתים עשו ניסיונות בטנקים כבדים. שני תכנונים כאלה, הסן שאמון והשניידר CA1 (תוצרת שניידר) הופיעו ב-1916, אך היו כישלונות מכניים. כתוצאה מכך, החליטו הצרפתים להשאיר לבריטים את תכנון הטנקים הכבדים, ולעבור לייצור טנקים קלים יותר. התכנון הופקד בידי חברת רנו, ומהנדסיה הפיקו תכנון חדשני שהשפיע על כל הטנקים מאז ועד היום. רנו FT שקל 6.5 טון. הטנק היה יוצא דופן מכיוון שהיה לו צריח מסתובב ב-360 מעלות ובו החימוש, בניגוד לשאר טנקי מלחמת העולם הראשונה שנשאו חימוש בכל צד של הטנק. הודות לכך, נשא ה-FT רק נשק אחד - תותח 37 מילימטר קצר קנה או מקלע 8 מילימטר. כך צומצם גם הצוות לשניים: מפקד-תותחן ונהג, בניגוד לשמונה בטנק סימן 1 הבריטי. על אף שהבריטים לא התרשמו מהטנק (ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר כינה אותו "מקבע מתוחכם למקלע גדודי"), הוא השפיע למעשה על כל הטנקים שבאו אחריו. אומנם עברו עוד כמה שנים, אך לבסוף הפך הצריח היחיד עם החימוש העיקרי למאפיין ברור מאליו בכל טנק. חיקויים של ה-FT שימשו צבאות רבים, כולל צבא פולין, צבא ארצות הברית ועוד. ברוסיה יוצר כ-KS. גם בפרוץ מלחמת העולם השנייה היו טנקי FT בשימוש צבאות שונים, אך הם נתגלו כמיושנים מדי והוחלפו במהירות. מדיה וקבצים בנושא רנו FT-17 בוויקישיתוף
באר היטב

באר היטב הוא חיבור על השולחן ערוך, שנדפס עם השולחן ערוך בכל המהדורות הנפוצות. חיברוהו רבי יהודה אשכנזי מטיקטין ורבי זכריה מנדל בן אריה לייב. החיבור המודפס כיום במהדורות השולחן ערוך והמשנה ברורה, חובר (על חלק אורח חיים ואבן העזר) על ידי רבי יהודה אשכנזי רבה של טיקטין (המכונה בפוסקים 'מהרי"ט'), והושלם על ידי ר' זכריה מנדל בן אריה לייב מבעלז (על חושן משפט ויורה דעה). נכתבו חיבורים נוספים בשם "באר היטב", שלא זכו להיות נפוצים כמוהו. רבי משה פרנקפורט חיבר אף הוא "באר היטב" על חלק "חושן משפט", ור' יהודה אשכנזי חיבר אף הוא "באר היטב" על חלק "יורה דעה". אך חיבורים אלו נפוצים פחות, ואינם מודפסים בשולי השולחן ערוך מהדפוסים המצויים. הפסיקה המובאת בבאר היטב תואמת בדרך כלל את נוסח אשכנז ואת מנהגי האשכנזים בפולין. ישנן חצרות חסידיות שמקובל בהן ללמוד את הספר, ולהעיר על ההבדלים בין מנהגיהם לאלו הרשומים. קודם לחיבורו של רבי יהודה אשכנזי, הוציא לאור באמסטרדם בשנת תס"ח רבי ישעיה בן רבי אברהם, מצאצאיו של הט"ז, חיבור בשם זה, שמטרתו לסכם בתמציתיות את פסקי ההלכה המבוארים בחיבורים מגן אברהם וטורי זהב (הט"ז), בהשמטת הפלפולים ההלכתיים הנלוים, בשילוב פסקי הלכה מספרים אחרים, ומתוך מגמת קיצור. המחבר היה שרוי בעוני, ולכן הדפיס את חיבורו בקיצור גדול מדי. חיבור זה זכה לפופולריות רבה בזמנו, ונדפס בשמונה מהדורות. חיבור זה אינו מצוי כיום. רבי יהודה אשכנזי נטל על עצמו את המשימה להשלים את מפעל הבאר היטב, ברוח החיבור המקורי, ובהשלמת מקורות חדשים רבים שריכז מספרי השו"ת. במקומות רבים הוא חולק על מחבר הבאר היטב הקודם. החיבור נדפס לראשונה באמסטרדם בשנת תק"ב. חיבור זה הוא בין הבודדים המקיפים את כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. בשנת תקי"ג נדפס החיבור פעם נוספת באמסטרדם, בשילוב הוספות בשם "אבן העוזר" מתוך חיבורו של רבי עוזר מקלמינטוב, ועוד הוספות מאת המגיה שהוכנסו בסוגריים מרובעים. בשנת תקכ"ט נדפס החיבור פעם נוספת באמסטרדם, והפעם גם בשילוב הוספות בשם "אשל אברהם" מאת רבי אברהם אופנהיים, שחלקן שולבו בגוף הטקסט של הבאר היטב וחלקן נדפסו בנפרד, בשוליים. בדנציג נדפסה מהדורה נוספת בשנת תר"ה ובה שולבו בתוך הבאר היטב כמה הוספות מתוך החיבור בית מאיר של רבי מאיר פוזנר. במהדורות שלפנינו, לרוב לא ניתן להבחין בין המקור שיצא מתחת ידו של רבי יהודה אשכנזי, לבין הוספותיהם של האבן העוזר, האשל אברהם והבית מאיר. במהדורות השולחן ערוך המוהדרות לאחרונה, כמו זו הנדפסת על ידי מכון ירושלים, באה בעיה זו על תיקונה, ובסיום כל הוספה מצוין מי הוא מחברה. א. י. גולדראט, מיעוט דמות של ספרים, תגים א-ה, מאמרים על ההבדלים שבין חבורי ה"באר היטב" השונים. באר היטב, באתר ויקיטקסט הרב יחיאל דוב ולר, מהדורות באר היטב לשו"ע [א], בתוך: ישורון - יז, ירושלים תשס"ז, עמ' תתכה-תתלז, באתר היברובוקס הרב יחיאל דוב ולר, מהדורות באר היטב לשו"ע [ב], בתוך: ישורון - יט, ירושלים תשס"ז, עמ' תתלה-תתנז, באתר היברובוקס קיים חיבור קדום יותר בעל שם זהה שחיבר הרב ישעיה הלוי. הרב יצחק אייזיק אייכנשטיין מייסד חסידות קומרנה הרבה להשוות את פסיקותיו כנגד ספר זה. א.י גולדראט, ספרי ה"באר היטב" לחלק אורח חיים, תגים ד, עמ' 39-24, באתר אוצר החכמה
הרמן ברוך

הרמן בְּרוֹך (Hermann Broch; ‏1886–1951) היה סופר יהודי-אוסטרי, הנחשב לאחד מגדולי המודרניזם ספרותי. בצעירותו המיר את דתו לנצרות קתולית, אך לעת זקנתו התחרט על כך. ברוך נולד ב-1 בנובמבר 1886 ליוהנה ויוזף ברוך, משפחה וינאית יהודייה אמידה. בתחילה התחנך ברוך באופן פרטי ולאחר מכן למד במספר בתי ספר, כשבמקביל עבד במפעל הטקסטיל המשפחתי ואף ניהל אותו במשך 20 שנה, בין השנים 1907 ו-1927. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בצלב האדום האוסטרי. בשנת 1927 החליט לנטוש את עבודתו הישנה, ולהתמסר לכתיבה. ברוך מכר את המפעל, למד במשך 4 שנים מתמטיקה, פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת וינה ואף התנצר. במשך שנות לימודיו התוודע לסופרים אוסטרים מהשורה הראשונה, ביניהם רוברט מוזיל, ריינר מריה רילקה, אליאס קאנטי ופרנץ בליי, ואלה השפיעו עמוקות על כתיבתו. בווינה פגש גם בעיתונאית אה פון אלש (Ea von Allesch), ולטובתה התגרש מאשתו הראשונה. הודות לסיוע של פון אלש זכה ברוך במשרת מבקר בעיתון "מודרנה ולט" ("עולם מודרני"). בשנת 1932, בהיותו בן 45, פרסם את ספרו הראשון, "הסהרורים". באותה שנה בה פרסם את ספרו הראשון, עם התפשטות הפשיזם באוסטריה (האוסטרופשיזם), עצר ברוך את עבודתו הספרותית ולחם נגד הפשיזם. עם סיפוח אוסטריה לגרמניה על ידי הנאצים בשנת 1938 נעצר ברוך, אך הודות לסיועם של ידידיו, ובהם ג'יימס ג'ויס, השתחרר והיגר לבריטניה, משם לסקוטלנד ולאחר מכן לארצות הברית. ברוך נפטר ב-30 במאי 1951 מהתקף לב בניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית, מעט לפני שתכנן לבקר באירופה. על אף שבצעירותו המיר את דתו, תכנן לפני מותו לשוב ליהדותו.[דרוש מקור] מיצירותיו הנבחרות של ברוך: הסהרורים (Die Schlafwandler) - יצא לאור בשנת 1932 מותו של ורגיליוס (Der Tod des Vergil) - יצא בשנת 1945 "מות וירגיל", תרגמו עזריאל אוכמני ויעקב גוטשלק, תל אביב 1984. "הסהרורים", תרגם גבריאל צורן, תל אביב 1988. "ספרות על תקופה וספרות על ספרות" : הרמן ברוך, ולדימיר נאבוקוב ושאול טשרניחובסקי, מאת אורי אלטר, הספרות ג' 1971. "המסך" מאת מילן קונדרה. יצא בעברית בהוצאת כנרת-זמורה-ביתן, 2007. מדיה וקבצים בנושא הרמן ברוך בוויקישיתוף עינת יקיר, כתבה על הרמן ברוך, מקור ראשון מידע על הרמן ברוך (באנגלית) הרמן ברוך באתר aeiou (בגרמנית) הרמן ברוך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרמן ברוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הרמן ברוך (1886-1951), דף שער בספרייה הלאומית הרמן ברוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הרמן ברוך, באתר MusicBrainz (באנגלית) הרמן ברוך, באתר Discogs (באנגלית)
טייסת 131

טייסת 131, המכונה גם "טייסת אבירי הציפור הצהובה" (כונתה בעבר: "טייסת הציפור הצהובה") היא טייסת תובלה בחיל האוויר הישראלי. הטייסת מפעילה מטוסי C-130 הרקולס ("קרנף") מבסיס נבטים. הטייסת הוקמה במהלך מלחמת יום הכיפורים, ב-14 באוקטובר 1973 בבסיס לוד, בעקבות קליטת 12 מטוסי C-130 הרקולס ("קרנף"), שהוצאו מסדר הכוחות של חיל האוויר האמריקאי ונמסרו לרשות חיל-האוויר הישראלי כסיוע מלחמתי. 12 המטוסים הנ"ל הצטרפו אל שני "קרנפים" שהופעלו קודם למלחמה על ידי טייסת 120 ("טייסת הבינלאומית") של חיל האוויר. מפקדה הראשון של הטייסת היה סא"ל דוד פורת. הקרנפים נכנסו מיד למעגל הלחימה. בשלב ראשון ביצעו "רכבת אווירית" להעברת נגמ"שים לסיני ההטסה החלה בליל ה-15 באוקטובר והסתיימה בבוקר ה-16 באוקטובר. הצוותים ביצעו 26 גיחות בפרק זמן קצר, בתוכן משימות תובלת כוח אדם וציוד, ופינוי נפגעים. ב-25 בנובמבר 1975, במהלך תרגיל שיתוף פעולה עם כח חי"ר, פגע קרנף מס' 203 בפסגת ג'בל הילאל שבסיני כשהוא עמוס בנגמ"ש, 11 לוחמים ו-9 אנשי-צוות. כל נוסעיו והצוות נספו (ראו התרסקות ההרקולס בג'בל חלאל). בחודש יולי 1976 השתתפו ארבעה מטוסי הרקולס של הטייסת במבצע אנטבה. את מבנה המטוסים הוביל מפקד הטייסת, סא"ל יהושע שני. משנת 1982 השתתפה הטייסת במבצעים חשאיים (מבצע אחים) להעלאת יהודי אתיופיה מסודאן. עקב רעידת אדמה ב-7 בדצמבר 1988 בארמניה, החליטה ממשלת ישראל להעניק סיוע הומניטרי לנפגעי הרעש. שתי טייסות הקרנף הוזנקו לסייע במשלוח צוותי חילוץ ורפואה. ב-16 באפריל 1991 המריא קרנף עם צוות משותף מטייסת 131 וטייסת 103 ("טייסת הפילים") לדיארבקיר שבטורקיה, כשבבטן המטוס משלוח הכולל ציוד רפואי עבור הפליטים הכורדים. בימים 25-24 במאי 1991 השתתפה הטייסת במבצע שלמה להעלאת יהדות אתיופיה לישראל. במהלך המבצע, בו נטלו חלק טייסות התובלה הכבדה של החיל, וחברת התעופה הלאומית "אל על", הובאו ארצה כ-14,500 עולים. ב-9 גיחות שביצעה הטייסת הובאו 1,482 עולים. אחד מקרנפי הטייסת נאלץ להמריא מהשדה באדיס אבבה עם שלושה מנועים בלבד, עקב תקלת מנוע שארעה בעת ניסיון ההמראה הראשון. מבצע הומניטרי נוסף שהטייסת השתתפה בו הוא הטסת עזרה רפואית ומזון לפליטים בגבול רואנדה-זאיר, בין 24 ביולי ל-2 בספטמבר 1994, בעקבות רצח העם שביצעו בני ההוטו בבני הטוטסי ברואנדה. במסגרת המבצע טסו טייסות הקרנף 16 גיחות במהלכן הוטסו 160 טון מטען. ב-25 באוגוסט 2008 עברה הטייסת לבסיס נבטים שבנגב כחלק מהעברת בסיס לוד לבסיס לנבטים. ב-18 ביולי 2012 הוזנקה הטייסת לחילוץ הפצועים הישראלים לאחר הפיגוע בבורגס שבבולגריה. באוגוסט 2013, קלטה הטייסת את צוותי הטיסה ומטוסי טייסת הפילים, לאחר שזו הודממה זמנית. ב-2015 החל צה"ל, בשיתוף התעשייה האווירית לישראל, בהשבחת ממטוסי ה"קרנף" לדגם משופר: "קרנף אוויוני". ההשבחה כוללת קוקפיט (תא טייס) חדש, הותקנו מנועים משופרים, נוספו מערכות שליטה ובקרה מתקדמות, נוספה תצוגת קסדה עילית, שודרגו המערכות בעלות היכולות המיוחדות והוחלפו מערכות נוספות, ביניהן מערכת הניווט והטייס האוטומטי. בין מפקדי הטייסת: מדיה וקבצים בנושא טייסת 131 בוויקישיתוף טייסת "הציפור הצהובה", באתר חיל האוויר הישראלי דלק ישירות מהשמיים: הכירו את משימת התדלוק האווירי, באתר חיל האוויר הישראלי, 6 ביוני 2022 שי לוי, ‏חשיפה: כך חולצו אנשי המוסד מלב המדבר בסודן, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2014 שני פומס, כשהפיל יהפוך לציפור: טייסות ההרקולס מתאחדות, אתר חיל האוויר, 4 באוגוסט 2013 מערכות מתקדמות ועמידות בתנאי קיצון: מטוס חדש וכחול לבן בחיל האוויר. קבלו הצצה, באתר צה"ל, 4 במאי 2018.
סמלים אנרכיסטיים

ישנם סמלים המייחדים את האידאולוגיה האנרכיסטית. חלק מהסמלים שותפים לרוב הקבוצות והפלגים בתוכה, וחלק מהם ייחודיים רק לחלקם. Circle-A הוא ככל הנראה הסמל המפורסם ביותר כיום המתאר אנרכיזם. הסמל מורכב ממונוגרמה של האות A אשר מוקפת באות O. האות A נגזרת מהאות הראשונה במילה "אנרכיזם" (Anarchism) או "אנרכיה" (Anarchy) ברוב השפות האירופאיות, בלטינית ובאלפבית הקירילי. ה-O נגזר מ"סדר" (Order) וביחד זה יוצר את המשפט "אנרכיה זה סדר", המיוחס לפייר-ז'וזף פרודון. הפעם הראשונה שפורסמה האות A מוקפת בעיגול הייתה בשנת 1615 בספר של סטפן מישלפשר (Stephan Michelspacher) "Spiegel der Kunst und Natur" (המראה של האמנות והטבע). זהו ספר אלכימיה שהושפע באופן בולט מהשקפת העולם של היינריך קורנליוס אגריפה בנוגע לקבלה. הפעם הראשונה בה נעשה שימוש בסמל זה בהקשר לאנרכיזם הייתה בשנת 1868 כחלק מהאינטרנציונל הראשון על ידי "המועצה הפדרלית של ספרד", שנוסדה על ידי גיאספה פנלי (Giuseppe Fanelli) מארגון הבונים החופשיים. הסמל שימש קבוצה אנרכיסטית במלחמת האזרחים בספרד (1936-1939) ישנה תמונה בה נראה בבירור הסמל מצויר על קסדה של אחד מחברי מיליציה. לקראת סוף שנות השבעים הסמל נמצא בשימוש רחב בקרב קבוצות אנרכו-פאנק (זרם בתוך הפאנק (Punk)), ואף בקרב אנשים שלא מגדירים עצמם פאנקיסטים. דגל שחור, והצבע שחור באופן כללי מקושרים לאנרכיה משנות השמונים של המאה ה-19, הרבה אנרכיסטים הוסיפו לשם שלהם את המילה black (שחור), ויצאו מספר עלונים בשם "דגל שחור". ישנן מספר סברות כיצד הצבע השחור התחבר לאנרכיזם: רוב דגלי הלאום צבעוניים. הצבע השחור האחיד מסמל את ההתנגדות ללאומיות ולעריצות. ניגוד לדגל לבן המסמל כניעה. הצבע מסמל אבל עבור כל אלו שנהרגו במאבק לחופש. גם הפשיסטים (בעיקר באיטליה הפאשיסטית) וגם המוסלמים השיעים השתמשו בדגל שחור. דגל שחור-אדום בדרך כלל מיוחס לאנרכו-סינדיקליזם ולאנרכו-קומוניזם. האנרכו-סינדיקליזם, אשר מהווה חלק מאיגוד מקצועי, שאב את האידאולוגיות מן האנרכיזם ומן הסוציאליזם, יותר מהרבה קבוצות אנטי-קפיטליסטיות אנרכיסטיות אחרות. לאור זה, השחור בדגל לקוח מהאנרכיזם, והאדום מהסוציאליזם. ישנו שוויון בין השחור והאדום בדגל, והם מחולקים על ידי קו אלכסוני המפריד ביניהם. הדגל מסמל את הדו-קיום שקיים בין האנרכיזם לסוציאליזם, ומראה את זה שאין סתירה בין שתי הגישות. דגל שחור ירוק הוא שינוי של הדגל השחור-אדום האנרכיסטי. דגל זה משמש את האקולוגים חברתיים, אקו-אנרכיסטים, אנרכיסטים המתנגדים לציוויליזציה ופרימיטיביסטים. הצבע הירוק מסמל חזון אנרכיסטי שמתמקד בהגדרה העצמית של כל צורות החיים (בעלי חיים, בני אדם, ויצורים חיים בכלל) ולא רק בזו של בני האדם, והוא יכול לסמל גם חזון לחברה אנרכיסטית מקיימת. "חתול שחור" / "חתול פראי", בדרך כלל עם גב מקומר ועם ציפורניים ושיניים חשופות, גם מסמל אנרכיזם, ובדרך כלל אנרכו-סינדיקליזם. הסמל עוצב על ידי ראלף צ'פלין. מדיה וקבצים בנושא סמלים אנרכיסטיים בוויקישיתוף מתיו ריס מדריך לפלגי האנרכיזם ודגליהם(באנגלית),examiner.com
לרוויק

לרוויק (באנגלית: Lerwick, בגאלית סקוטית: Liùrabhaig) היא העיר היחידה והנמל העיקרי של איי שטלנד שבסקוטלנד. בעיר מתגוררים כ- 7,500 תושבים, והיא העיר הצפונית ביותר בסקוטלנד בפרט, ובממלכה המאוחדת בכלל. העיר מצויה 338 ק"מ מאברדין שבסקוטלנד, ו-370 ק"מ מברגן שבנורווגיה וטורסהאבן שבאיי פארו. העיר, השוכנת לחופו המזרחי של האי מיינלנד, נוסדה במאה ה-17 כעיר נמל. כיום כלכלת העיר מתבססת על דיג המליחים ועל סיוע לקידוחי הנפט שבים הצפוני. מהנמל מפליגות מעבורות לקירקוול שבאיי אורקני, אברדין, פייר אייל, ברגן שבנורווגיה, טורסהאבן באיי פארו וכן לאיי אאוט סקריז ובריסיי. האירוע התרבותי המרכזי שנערך בעיר הוא פסטיבל האש השנתי אפ הלי אה. בעיר מצויים מספר מבנים היסטוריים ובהם מצודת שרלוט, בית העירייה וקליקימין ברוץ'. בעיר פועלת תחנת רדיו מקומית (SIBC). כמו כן פועלת בעיר מכללת שטלנד, בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת ההילנדס והאיים (UHI). מקור שמה של העיר בנורדית עתיקה ומשמעו "נמל החימר". לעיר ברית ערים תאומות עם העיר מאלוי שבנורווגיה. מדיה וקבצים בנושא לרוויק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לרוויק לרוויק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)