אודומטר

אודומטר או מד מרחק או אודוגרף הוא מכשיר המשמש למדידת המרחק שעבר כלי רכב. המכשיר עשוי להיות אלקטרוני, מכני או שילוב של השניים (אלקטרומכני). צורות מוקדמות של מד המרחק היו קיימות בעולם היווני-רומי העתיק, כמו גם בסין העתיקה. במדינות המשתמשות ביחידות המקובלות בארצות הברית, המכשיר נקרא לפעמים מיילומטר. השם "אודומטר" מגיע מיוונית עתיקה ὁδόμετρον, hodómetron, from ὁδός, hodós ("נתיב" או "שער") ו - μέτρον, métro ("מידה"). העדויות הראשונות לשימוש במד מרחק ניתן למצוא בעבודותיהם של פליניוס וסטרבו מהמאות הראשונות לספירה. שני המחברים מפרטים את מרחקי המסלולים שעבר אלכסנדר מוקדון (336-323 לפני הספירה). הדיוק הגבוה של המדידות מעיד על שימוש במכשיר מכני. לדוגמה, הקטע בין הערים הקטומפילוס ואלכסנדריה אריון, שלימים הפך לחלק מדרך המשי, נמסר על ידי עובדיו של אלכסנדר מוקדון באורך של 575 מיילים רומאים (529 מיילים אנגליים), כלומר בסטייה של 0.2% מהאורך הידוע כיום. מתשעת המדידות ששרדו בתולדות הטבע של פליניוס, שמונה מראות סטייה של פחות מ-5% מהמרחק האמיתי, שלוש מהן נמצאות בטווח של 1%. היות שהפערים הקטנים הללו ניתנים להסבר הולם על ידי שינויים קלים במסלולי הכבישים במהלך 2300 השנים האחרונות, הדיוק הכולל של המדידות מראה שהם השתמשו במכשירים מתוחכמים למדידת מרחקים, למרות שאין אזכור ישיר של מכשיר כזה. מד למדידת מרחק על ידי ויטרוביוס בסביבות 27 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית הראשונה, אם כי ייתכן שהממציא בפועל היה ארכימדס מסירקיוז (בערך 287 לפני הספירה - 212 לפני הספירה). הרון מאלכסנדריה (10 לספירה - 70 לספירה) מתאר מכשיר דומה בפרק 34 של הדיאופטרה שלו. המכונה שימשה גם בתקופת הקיסר הרומי קוממודוס (192 לספירה), למרות שאחרי נקודת זמן זו נראה שיש פער בין השימוש בו בתקופה הרומית לזה של המאה ה-15 במערב אירופה. כמה חוקרים שיערו כי ייתכן שהמכשיר כלל טכנולוגיה דומה לזו של מנגנון אנטיקיתרה היווני. מד המרחק של ויטרוביוס התבסס על גלגלי מרכבה בקוטר 4 רגל רומית (1.18 מ') שהסתובבו 400 פעמים במייל רומי אחד (כ-1,480 מטר). עבור כל סיבוב סיכה על הציר התחברה לגלגל שיניים של 400 שיניים ובכך סובב אותו סיבוב שלם לכל מייל. זה שילב הילוך נוסף עם חורים לאורך ההיקף, שם נמצאו חלוקי נחל, שהיו אמורים לרדת אחד אחד לתוך קופסה. המרחק שנסע יינתן לפיכך פשוט על ידי ספירת מספר חלוקי הנחל. השאלה אם המכשיר הזה נבנה אי פעם באותה תקופה שנוי במחלוקת. מאוחר יותר ניסה לאונרדו דה וינצ'י לבנות אותו בעצמו לפי התיאור, אך נכשל. עם זאת, בשנת 1981 המהנדס אנדרה סלסוויק בנה העתק משלו, והחליף את עיצובי ההילוכים בריבועי השיניים של לאונרדו בשיניים המשולשות והמחודדות שנמצאו במנגנון אנטיקיתרה. עם השינוי הזה, מד המרחק של ויטרוביוס פעל בצורה מושלמת. מד המרחק הומצא באופן עצמאי במקביל גם בסין העתיקה, אולי על ידי הממציא הפורה והמדען הקדום ג'אנג הנג (78 לספירה - 139 לספירה) משושלת האן. עד המאה ה-3 (בתקופת שלוש הממלכות), הסינים כינו את המכשיר כ-'jì lĭ gŭ chē' (記里鼓車), בעברית:"כרכרת תופים רושמת לי". טקסטים סיניים מהמאה ה-3 מספרים על תפקידי הכרכרה המכנית, וכאשר עוברים לי אחד, דמות עץ מונעת מכנית מכה בתוף, וכאשר עוברים עשר לי, דמות עץ אחרת הייתה מכה בגונג או בפעמון. עם הזרוע המופעלת מכנית. מדי מרחק פותחו לראשונה במאה ה-16 עבור עגלות וכלי רכב רתומים לסוסים אחרים על מנת למדוד מרחקים שעברו. בשנת 1645, המתמטיקאי הצרפתי בלייז פסקל המציא את המחשב של פסקל. למרות שלא היה מד מרחק, המחשב חישב מדידות. כל ציוד הכיל 10 גלגלי שיניים. ההילוך הראשון קידם את ההילוך הבא בעמדה אחת כשהזיז מהפכה אחת שלמה, אותו עיקרון המופעל על מדי מרחק מכניים מודרניים. מדי מרחק פותחו גם עבור ספינות בשנת 1698 על ידי תומאס סייוורי. בנג'מין פרנקלין, בנה אב-טיפוס של מד מרחק בשנת 1775 שהוא חיבר לכרכרה שלו כדי לסייע במדידת הקילומטרים של נתיבי הדואר. בשנת 1847, וויליאם קלייטון ואורסון פראט, מחלוצי כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרון הימים, יישמו לראשונה את מד הדרכים שהמציאו קודם לכן (גרסה של מד המרחק המודרני), אותו חיברו לעגלה ששימשה את המתיישבים האמריקאים. בשנת 1895, קרטיס הוסי ודר המציא את ה"ציקלומטר". הציקלומטר היה מכשיר מכני שספר את מספר הסיבובים של גלגל אופניים. כבל גמיש העביר את מספר הסיבובים של הגלגל למד מרחק אנלוגי הנראה לרוכב, שהמיר את סיבובי הגלגל למספר הקילומטרים שעברו לפי נוסחה שנקבעה מראש. בשנת 1903 הציגו ארתור פ. וצ'ארלס ה. וורנר, שני אחים מבלויט, ויסקונסין, את ה-Auto-meter המוגן בפטנט שלהם. המכשיר השתמש במגנט המחובר לחלק מתכתי מסתובב כדי לגרום למשיכה מגנטית על דיסק מתכת דק. מדידת משיכה זו סיפקה מדידות מדויקות של מידע על מרחק ומהירות לנהגי רכב במכשיר אחד. בני הזוג וורנר מכרו את החברה שלהם ב-1912 לחברת סטיוארט אנד קלארק משיקגו. השם החדש של החברה שונה לתאגיד סטיוארט-וורנר. עד 1925, מדי מרחק ומדדי דרך של סטיוארט-וורנר היו ציוד סטנדרטי ברוב המכריע של המכוניות והאופנועים שיוצרו בארצות הברית. בתחילת שנות ה-2000, מדי מרחק מכניים שונים הותקנו על מרבית המכוניות. ה-Pontiac Grand Prix הייתה המכונית האחרונה שנמכרה בארצות הברית שהציעה מד מרחק מכני בשנת 2003, פורד קראון ויקטוריה ומרקיורי גרנד מרקיז הבנויה בקנדה היו הפורדים האחרונים שנמכרו עם מדי מרחק כאלה ב-2005. רוב המכוניות המודרניות כוללות גם מד נסיעה. שלא כמו האודומטר (מד המרחק), מד נסיעה מאופס בכל נקודה במסע, מה שמאפשר לתעד את המרחק שעבר הרכב בכל נסיעה או חלק ממנה. באופן מסורתי זה היה מכשיר מכני, אבל ברוב כלי הרכב המודרניים הוא כיום אלקטרוני. לרכבים מודרניים רבים יש לעיתים קרובות מדי נסיעה מרובים. לעיתים מד הנסיעה משמש כדי לרשום את המרחק שנסע על כל מכל דלק, מה שמקל מאוד על מעקב מדויק אחר יעילות האנרגיה של הרכב. הונאה מפורסמת באודומטר היא שינוי מד המרחק והצגת מספר שגוי של המרחק אותו נסע הרכב לקונה פוטנציאלי. הונאה זו נעשית כדי לגרום למכונית להיראות כאילו נסעה פחות ממה שהיא באמת נסעה, וכך להגדיל את שווי השוק לכאורה שלה. רוב המכוניות החדשות הנמכרות כיום משתמשות במדדי מרחק דיגיטליים המאחסנים את הקילומטראז' ביחידת בקרת המנוע של הרכב, מה שמקשה (אך לא בלתי אפשרי) לשנות את הקילומטראז'. עם מדי מרחק מכניים, ניתן להסיר את מד המהירות מלוח המחוונים של המכונית ולהריץ את הספרות לאחור, או לנתק את כבל הכונן ולחבר למד מרחק אחר. ערך המכירה של רכב מושפע לעיתים קרובות מהמרחק הכולל המוצג במד המרחק, תחומי שיפוט רבים בחרו לחוקק חוקים המענישים אנשים שנמצאו מבצעים הונאה של מד מרחק. בארצות הברית (ובמדינות רבות אחרות), מכונאי רכב נדרשים גם לשמור תיעוד של מד המרחק בכל פעם שרכב עובר שירות או בדיקה גם בישראל. מחקר על ידי מומחה בדיקת הרכב האירי, Cartell, מצא כי ב-20% מכלי הרכב שיובאו לאירלנד מבריטניה ומצפון אירלנד שונו מדי הקילומטרים שלהם כדי להראות קילומטראז' נמוך יותר. רוב מדי המרחק פועלים על ידי ספירת סיבובי הגלגל ומניחים שהמרחק שעבר הוא מספר סיבובי הגלגל כפול היקף הצמיג, שהוא קוטר צמיג סטנדרטי כפול פאי (3.1416). אם נעשה שימוש בצמיגים לא סטנדרטיים או שחוקים מאוד או לא מנופחים, הדבר יגרום לשגיאה מסוימת במד המרחק. טכומטר מדיה וקבצים בנושא אודומטר בוויקישיתוף אודומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Vitruvius. Ten Books on Architecture. Project Gutenberg. p. 301. נבדק ב-2019-10-10. "Ancient Rome: The Odometer Of Vitruv". History Of Physics. נבדק ב-2019-10-10. Bellis, Mary (2019-04-06). "The History of the Odometer". ThoughtCo (באנגלית). נבדק ב-2019-10-10. Janglov, Pova Zan; Pova, I.; Uher, A. L. Odometry in Determination of the Position of an Autonomous Mobile Vehicle. "Odómetro Digital". DLAND Electrónica Argentina (בספרדית). נבדק ב-2019-10-10. Nice, Karim (2001-01-17). "How Odometers Work". HowStuffWorks. נבדק ב-2019-10-10. Sleeswyk, André Wegener (באוקטובר 1981). "Vitruvius' Odometer". Scientific American. 245 (4): 188–200. Bibcode:1981SciAm.245d.188S. doi:10.1038/scientificamerican1081-188. ISSN 0036-8733. {{cite journal}}: (עזרה) "Benjamin Franklin and His Inventions". learn.fi.edu. אורכב מ-המקור ב-2015-08-29. נבדק ב-2019-10-10. "One Tool That Built the West: Orson Pratt's Odometer". ChurchOfJesusChrist (באנגלית). 2018-09-01. ארכיון מ-2021-04-21. נבדק ב-2021-04-06. Robert Asher (2003). "Connecticut Inventors". Connecticut Humanities Council. אורכב מ-המקור ב-2011-05-18. נבדק ב-2011-03-01. "Company Overview". Veeder-Root. ארכיון מ-2019-07-11. נבדק ב-2019-10-10. Vorano, Neil (9 באפריל 2015). "How a Toronto-area Corolla is driven beyond 999,999 kilometres". The Globe and Mail. ארכיון מ-2020-08-06. נבדק ב-2019-10-10. {{cite news}}: (עזרה) James Foxall, ‏Car clocking on the increase, The Telegraph, 9 May 2014 "Road Traffic Bill 2009: Committee Stage (Resumed)". Houses of the Oireachtas website. 2010-06-16. ארכיון מ-2019-10-10. נבדק ב-2019-10-10. "Is Your Odometer Cheating You?". www.cbsnews.com (באנגלית אמריקאית). 13 במרץ 2007. ארכיון מ-2019-01-23. נבדק ב-2019-01-22. {{cite web}}: (עזרה)