laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פלקטורוצבוס

פלקטורוצבוס (שם מדעי: Plecturocebus) הוא סוג של קופים ממשפחת הצבוסיים החיים בחופות יערות גשם באמריקה הדרומית. זהו הסוג הגדול ביותר של טיטים, שתואר ב-2016. מיני הסוג פוצלו מהסוג קליצבוס לאחר בדיקות גנטיות וטקסונומיות שנערכו בידי מספר חוקרים ובראשם הגנטיקאית הייזל ביירן, כשהסוג הראשי טיטי פוצל לעוד שני סוגים קרובים: כרצבוס ופלקטורוצבוס. קופים אלה בעלי פרווה אפורה עד אדומה והם חיים בברזיל בקרבת יער האמזונאס ולרוב לאורך התפוצה הדרומית שלו. הם חיים בקבוצות קטנות הנעות יחדיו ביער וניזונים כאוכלי כל. תת-קבוצה P. donacophilus טיטי לבן-אזניים (Plecturocebus donacophilus) Plecturocebus modestus Plecturocebus oenanthe טיטי אולללה (Plecturocebus olallae) טיטי מכוסה לבן (Plecturocebus pallescens) Plecturocebus urubambensis תת-קבוצה P. moloch טיטי אדם בפטיסטה (Plecturocebus baptista) טיטי הנסיך ברנרד (Plecturocebus bernhardi) טיטי חום (Plecturocebus brunneus) טיטי אפר שחור (Plecturocebus cinerascens) טיטי הופמנס (Plecturocebus hoffmannsi) Plecturocebus miltoni טיטי אדום-בטן (Plecturocebus moloch) Plecturocebus toppini Plecturocebus vieirai טיטי מדידי (Plecturocebus aureipalatii) טיטי בטן-אגוז (Plecturocebus caligatus) Plecturocebus caquetensis טיטי נחושתי (Plecturocebus cupreus) טיטי לבן-זנב (Plecturocebus discolor) טיטי הרשקוביץ' (Plecturocebus dubius) טיטי מקושט (Plecturocebus ornatus) טיטי סטפן נאש (Plecturocebus stephennashi) מדיה וקבצים בנושא פלקטורוצבוס בוויקישיתוף פלקטורוצבוס, באתר ITIS (באנגלית) פלקטורוצבוס, באתר NCBI (באנגלית) פלקטורוצבוס, באתר GBIF (באנגלית)
Afterglow (שיר של וילקינסון)

"Afterglow" הוא שיר של המפיק המוזיקלי הבריטי, וילקינסון, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת הבריטית, בקי היל. השיר יצא, על ידי וירג'ין EMI רקורדס ו-RAM רקורדס, ב-13 באוקטובר 2013, כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה של וילקינסון, Lazers Not Included. השיר נכלל גם באלבום האוסף הראשון של בקי היל, Get to Know. נכון לאפריל 2024, השיר הושמע למעלה מ-189 מיליון פעמים בספוטיפיי. הווידאו קליפ של השיר יצא בערוץ היוטיוב של וילקינסון, ב-11 בספטמבר 2013. נכון לינואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-80 מיליון פעמים. מידע על היצירה "Afterglow" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Afterglow" באתר Discogs סרטון השיר "Afterglow" באתר יוטיוב Afterglow, 2013-01-01, ארכיון מ-2022-01-01, נבדק ב-2022-01-23 "Wilkinson - Afterglow - YouTube". YouTube. 10 בספטמבר 2013. ארכיון מ-2021-12-18. נבדק ב-2022-01-23. {{cite web}}: (עזרה)
משה זקן מאזוז

רבי משה זקן מאזוז (ה'תרי"א, 1851 - ב' באייר ה'תרע"ה, 1915) היה רבו של האי ג'רבה שבתוניסיה. נולד בשנת תרי"א (1851) בג'רבה שבתוניסיה, בן לכמוס מאזוז. למד אצל רבי אברהם הכהן, רבי סאסי מעתוק הכהן יהונתן ורבי חיים הכהן, שהיה לרבו המובהק. בשנת ה'תרל"ב (1870) התבקש לנהל את ענייני הקהל ברובע הגדול, בג'רבה, והוא מילא תפקיד זה עד יום פטירתו. בשנת תרל"ו (1875) התמנה לדיין בג'רבה, ובשנת ה'תרס"ה (1905) לאב בית הדין. רבי מכלוף עידאן רבי חיים חורי רבי מרדכי אמייס הכהן רבי יוסף בוכריץ כתב ספרים רבים, מהם: 'סבר פנים' - חידושי ש"ס. 'שערי משה' - שו"ת וחידושים בהלכה. 'שערי תורה' - חידושים ודרושים בהלכה. 'שם משה' - עניינים שונים. 'צדיק ונשגב' - על מסכת ביצה. 'ויקהל משה' - דרושים. 'קרא משה' - חידושי תנ"ך ומאמרי חז"ל ועוד. 'הוראת זקן' - דינים והלכות באורח חיים ויורה דעה בערבית יהודית. משה זקן מאזוז, באתר "החכם היומי" משה זקן בן כמוס מעתוק מאזוז (1851-1915), דף שער בספרייה הלאומית
פטרישיה טולמן

פטרישיה טולמן (באנגלית: Patricia Tullman; נולדה ב-4 בספטמבר 1957) היא שחקנית, פעלולנית ומנהלת אולפנים אמריקאית. ידועה בזכות השתתפותה בסרט "ליל המתים החיים" ובסדרות המדע בדיוני "מסע בין כוכבים" ו"בבילון 5". היא המנהלת והמפיקה בפועל לשעבר של Studio JMS, אולפני ההסרטה של היוצר ג'יי מייקל סטרזינסקי. בתחום הטלוויזיה, טולמן עבדה באופרת הסבון "דורות" והופיעה בהופעת אורח בסדרה "מעשיות מהצד האפל" של ג'ורג' רומרו. כשחקנית וכפעלולנית, טולמן השתתפה בלמעלה מ-50 פרקים בזיכיון "מסע בין כוכבים" בין השנים 1992–1997, בין היתר בסדרות "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" ו"מסע בין כוכבים: וויאג'ר". בהמשך היא גילמה את דמותה של הטלפתית ליטה אלכסנדר בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" (בפרק הפיילוט, תפקיד אורח בעונות 3,2 ותפקיד ראשי בעונות 5,4). שיתפה פעולה עם הבמאי ג'ורג' רומרו בסרטי האימה שלו "אבירי האתמול" (1981), "אדם שבחיה" (1988) ו"קריפשואו 2" (1987), שבו שימשה כפעלולנית. בשנת 1990 השתתפה ברימייק של "ליל המתים החיים", ובשנת 1992 השתתפה בתפקיד מכשפה אחוזת דיבוק ב"צבא האופל". עבודת הפעלולנות הידועה ביותר של טולמן הייתה בסרט "פארק היורה" של סטיבן ספילברג משנת 1993 ככפילתה של השחקנית לורה דרן. בנוסף, שימשה ככפילתה של השחקנית לורל הולומן בתפקיד ציידת הערפדים ג'סטין קופר בסדרה "אנג'ל". בשנת 2012 הפכה למנהלת אולפני JMS ושימשה כמפיקה בפועל בשותפות עם חברה לשעבר ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר הסדרה "בבילון 5". היא עזבה את החברה כשנה לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא פטרישיה טולמן בוויקישיתוף פטרישיה טולמן, ברשת החברתית פייסבוק פטרישיה טולמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פטרישיה טולמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פטרישיה טולמן, באתר AllMovie (באנגלית) פטרישיה טולמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פטרישיה טולמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) פטרישיה טולמן, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Radioactive (שיר של מרינה אנד דה דיימונדס)

"Radioactive" (בעברית: "רדיואקטיבי") הוא שיר של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה אנד דה דיימונדס, מתוך גרסת הדלוקס של אלבום האולפן השני שלה, Electra Heart. השיר יצא לאור ב-23 בספטמבר 2011, כסינגל השיווקי הראשון מהאלבום, בטרם פורסם הסינגל המוביל של האלבום, "Primadonna", שיצא ב-20 במרץ 2012. השיר הוא מסוג יורודאנס ודאנס-פופ, בהפקת הצמד הנורווגי סטארגייט. מבקרי המוזיקה שיבחו את השינוי בסגנון המוזיקלי של דיאמנדיס, ביחס לאלבומה הראשון, The Family Jewels. השיר הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי ו-37 במצעד הסינגלים האירי. מבחינה מוזיקלית, "Radioactive" הוא שיר יורודאנס ודאנס-פופ, ובעל קצב קלאב מינימליסטי. הוא הופק על ידי הצמד הנורווגי סטארגייט, שהפיקו בעבר מוזיקה לאמניות כמו ריהאנה וקייטי פרי. דיאמנדיס הסבירה על השיר: כתבתי את "Radioactive" בניו יורק, באמצע גל חום. התוודעתי לחיי לילה חדשים ונוצצים, התאהבתי בניו יורק; יש בה את האנרגיה הלבנה, הקסומה, והתוססת שאין לאף עיר אחרת בעולם. הרגשתי שמחה וקיבלתי השראה לכתוב שיר שהרגיש קל ואופורי, סגנון כתיבת שירים יעיל יותר ומינימליסטי. שיניתי לחלוטין את הגישה שלי לכתיבת שירים, וכתוצאה מכך, כתבתי שירים שלעולם לא הייתי כותבת בעצמי (כלומר, לבד, בחדר השינה שלי בלונדון). בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-24 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הנלווה לשיר בוים על ידי קספר בלסלב, ויצא ב-22 באוגוסט 2011. מרינה דיאמנדיס, מיקל ס. אריקסן, טור אריק הרמנסן, פביאן לנסן, קלייד נראין Daniels, Colin (3 ביולי 2013). "Marina and the Diamonds plans six singles from 'Electra Heart' album". דיגיטל ספיי. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Marina & The Diamonds – 'Radioactive'". Popjustice. 22 באוגוסט 2011. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2015. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Copsey, Robert (3 באוקטובר 2011). "Marina and the Diamonds: 'Radioactive' – Single review". דיגיטל ספיי. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Macpherson, Alex (30 בספטמבר 2011). "Beyoncé's Countdown, Marina and the Diamonds' Radioactive and Ayshay's WARN-U are among our top new singles this week". Metro. DMG Media. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Caroline (2009). "Marina and the Diamonds - Electra Heart". Entertainment.ie. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Marina and the Diamonds post comeback video for new single 'Radioactive'". NME. IPC Media. 22 באוגוסט 2011. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Radioactive, נבדק ב-2022-01-30 Thakkar, Nik (26 באוגוסט 2011). "Song and video premiere: Marina and the Diamonds – Radioactive". HuffPost. AOL. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Copsey, Robert (22 באוגוסט 2011). "Marina and the Diamonds unveils new single 'Radioactive'". דיגיטל ספיי. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Radioactive – Single by Marina & the Diamonds". iTunes Store Australia. Apple Inc. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Radioactive by Marina & the Diamonds". iTunes Store Ireland. Apple Inc. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Radioactive by Marina & the Diamonds". iTunes Store UK. Apple Inc. נבדק ב-30 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
Powerless

"Powerless" הוא סינגל של להקת הדראם אנד בייס הבריטית, רודימנטאל, בשיתוף הזמרת הבריטית, בקי היל, שיצא, על ידי אסיילום רקורדס ואטלנטיק רקורדס, ב-23 בפברואר 2014 כסינגל השישי מתוך אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Home. נכון לינואר 2022, השיר הושמע למעלה מ-12 מיליון פעמים בספוטיפיי. הווידאו קליפ של השיר הועלה בערוץ היוטיוב של הלהקה ב-29 בינואר 2014. נכון לינואר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-14 מיליון פעמים. מידע על הסינגל "Powerless" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Powerless" באתר Discogs סרטון השיר "Powerless" באתר יוטיוב Powerless (feat. Becky Hill), 2013-04-26, ארכיון מ-2021-05-06, נבדק ב-2022-01-23 "Rudimental - Powerless ft. Becky Hill [Official Video]". YouTube. 29 בינואר 2014. ארכיון מ-2022-01-07. נבדק ב-15 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
צ'ורוואש

צ'ורוואש (בהונגרית: Csorvás) היא עיר בנפת בקשצ'בה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית. כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'ורוואש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 6,106 תושבים ובשנת 2021 רק 4,566 תושבים. האזור מיושב מסביבות תקופת האבן, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1150. היישוב הפך לעיר רשמית בשנת 2005. יהודים חיו בצ'ורוואש במאה ה-18 ובמאה ה-19. משנת 1865 הייתה הקהילה כפופה לקהילת אורושהאזה בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה. בדף הקהילה של צ'ורוואש נכתב כי בשנת 1944 יש בקהילה 34 חברים ורב הקהילה הוא שאנדור ויזנר. מדיה וקבצים בנושא צ'ורוואש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ורוואש נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי צ'ורוואש שנרצחו בשואה דף קהילת צ'ורוואש במפקד קהילות הונגריה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אלכסנדר ינקלוביץ לרנר

אלכסנדר ינקלוביץ לרנר (ברוסית: Александр Яковлевич Лернер) (7 בספטמבר 1913 – 6 באפריל 2004) היה מדען ישראלי שהיה בעבר סירובניק בברית המועצות. הוא נולד למשפחה יהודית בוויניצה באימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). ב-1938, לרנר סיים תואר בהנדסת חשמל במכון להנדסת חשמל במוסקבה, בשנת 1940, קיבל תואר דוקטור מאותו מוסד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת לרנר כמהנדס הראשי של המעבדה האוטונומית המרכזית במשרד הסובייטי למטלורגיית ברזל במוסקבה. לרנר הפך לחבר באליטה המדעית והטכנולוגית הסובייטית. הוא היה מטפל מוביל בקיברנטיקה. זהו ענף מדעי העוסק במערכות בקרה אנושיות כמו המוח ומערכות העצבים שבהן הן מתחברות עם מערכות אלקטרוניות מורכבות. כמו כן, המשוואות המתמטיות שלו חזו היצע וביקוש של חומרים חיוניים כמו פלדה, או הקצאת משאבים נדירים. הוא היה המדען הסובייטי הבולט הראשון שביקש להגר לישראל. בקשתו נדחתה, והביאה לאובדן פתאומי של תפקידיו וזכויותיו. ב-1977 פורסם בעיתון הסובייטי איזבסטיה מכתב שכינה את לרנר "מנהיג קן ריגול". מקורביו בתנועת הסירובניקים - נתן שרנסקי, ולדימיר סלפק ואידה נודל - נעצרו. לבסוף ניתן לו אישור יציאה והיגר לישראל ב-27 בינואר 1988 יחד עם בנו, כלתו ונכדתו. לרנר קיבל מינוי במחלקה למתמטיקה במכון ויצמן למדע שם המשיך במספר פרויקטים, ביניהם פיתוח לב מלאכותי ובניית מודל מתמטי לניבוי התנהגות של חברות מפותחות. אלכסנדר נפטר ב-2004 ברחובות בגיל 90. אלכסנדר ינקלוביץ לרנר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אלכסנדר ינקלוביץ לרנר, באתר dblp Welcome | Yale University Press, yalebooks.yale.edu Saxon, Wolfgang (2004-07-06). "Alexander Lerner, Cybernetics Expert, Is Dead at 90". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-01-23.
סנה יעקב

סנה יעקב (מוכר יותר בשם גבעת רונן) הוא מאחז בשומרון דרומית לשכם שהוקם בשנת 1999 ונכון ל-2022 מנה כ-30 משפחות. המאחז הוקם על רכס הר גריזים, במעלה ההר שבראשו נמצא היישוב הר ברכה, המרוחק מהמאחז כ-1.5 ק"מ. מתחת למאחז מצויים שמורת האלות האטלנטיות ומעיין עין מח'נה (מעיין עמשא). מערבית ודרומית למאחז נמצא הכפר בורין. תוכנית מתאר שכללה את האתר נידונה ב־1994 אך לא קודמה. המאחז הוקם באפריל 1999 על ידי רונן ערוסי, ונקרא תחילה "סנה יעקב" על שם יעקב פרג, תושב הר ברכה שנרצח בפיגוע במקום בשנת 1988. אך עם השנים דבק במאחז הכינוי "גבעת רונן" על שם מייסדו רונן ערוסי, שעזב את המקום כעבור מספר שנים. בגבעה ישנם בית כנסת, מקווה נשים ומועדון. אף שהמאחז הוקם בתחילה על ידי תושב הר ברכה, עם השנים אוכלוסייתו התאפיינה בדפוס התנהלות והשקפה השונים באופן מהותי משל היישוב הר ברכה, דבר שהביא לעיתים למחלוקות בין היישוב למאחז סביב העסקת פועלים פלסטינים למול עבודה עברית וכדומה. בינואר 2022 הוציא המנהל האזרחי צווי הריסה למבנים במאחז. ב-9 באוגוסט 2024 נכנס בשגגה למאחז רכב ובו חמש ערביות ישראליות מרהט. הרכב הותקף על ידי נערים מקומיים שרגמו אותו באבנים, הציתו אותו, ואחד מהם אף כיוון אל הנוסעות את נשקו. הנשים הצליחו להימלט מהרכב, חלקן אל כוחות חיילי ההגמ"ר מהר ברכה שהוזעקו למקום וחברו אליהן בשמורת האלות האטלנטיות, וחלקן הגיעו עד סמוך לחמט"ר שומרון, שם חברו אליהן כוחות של גדוד נחשון שהעניקו להן טיפול רפואי ופינו אותן לבית החולים ביילינסון, בעקבות חבלות בראש ובידיים. כעבור מספר ימים עצרה המשטרה שני חשודים במעשה ובהמשך הוגש נגדם כתב אישום. Israel: 'Secret' Defense Ministry Database Reveals Full Settlement Construction (עמ' 50) אורן כהן, הטיף לסובלנות, האמין באדם, חדשות, 15 בדצמבר 1988 יומיים לאחר תקיפת פעילי השמאל: צו לפני הריסה למאחז גבעת רונן, באתר ישראל היום, 23 בינואר 2022 חסן שעלאן, "אמרו שיהרגו אותנו, כיוונו רובה לילדה": הערביות-ישראליות שהותקפו בשומרון משחזרות, באתר ynet, 10 באוגוסט 2024 אלון חכמון, ‏נעצרו שני חשודים בתקיפת תושבות רהט בישוב גבעת רונן, באתר מעריב אונליין, 12 באוגוסט 2024 חנן גרינווד, אישום נגד תושבי גבעת רונן בגין תקיפת הנשים מרהט: "מעשה טרור", באתר ישראל היום, 3 בספטמבר 2024
There for Me

"There for Me" (בעברית: "שָׁם בִּשְׁבִילִי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן בהשתתפות הזמר הארגנטינאי חוסה קורה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Timeless. השיר יצא לאור בשנת 1998, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים איסט וסט רקורדס. כאשר הופץ ברחבי העולם, צורף אליו השיר "O mio babbino caro" כבי-סייד שלו. "There for Me" הוא שיר שכתבו והלחינו אנג'לו לה ביונדה, כרמלו לה ביונדה וצ'ארלי ריקאנק. הוא נכלל במקור באלבום בעל אותו השם של צמד הדיסקו האיטלקי לה ביונדה, שיצא לאור ב-1978. הוא הוקלט מספר פעמים על ידי שרה ברייטמן. הזמרת הצרפתייה דלידה הקליטה את השיר בשנת 1981 בשם, "Fini, La Comédie". ברייטמן והבדרן ג'קי צ'ונג, ביצעו את "There For Me" בהונג קונג על הבמה, בתחרות המילניום של הונג קונג. במרוצת השנים, הוקלט השיר עשרות פעמים. בין הגרסאות הבולטות ניתן למנות את: גרסתם של שרה ברייטמן וג'וש גרובן. גרסתם של שרה ברייטמן וחוסה קורה. גרסתם של וינסנט ניקלו ושרה ברייטמן. גרסתה של שרה וילמה מילאני. גרסתה של דלידה. גרסתם של היילי וסטנרה ופול פוטס. גרסאות נוספות ל"There for Me" באתר SecondHandSongs אנג'לו לה ביונדה, כרמלו לה ביונדה, צ'ארלי ריקאנק Timeless, 1997-05-24, נבדק ב-2022-01-22 Sarah Brightman – There For Me (1998, CD) (באנגלית), נבדק ב-2022-01-23 La Bionda – There for Me, נבדק ב-2022-01-23 There For Me - Sarah Brightman, London Symphony Orchestra | Song Info | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2022-01-23 Dalida - Fini La Comedie, נבדק ב-2022-01-23 Sarah Brightman There For Me Live In Hong Kong Millenium Concert, נבדק ב-2022-01-23 Sarah Brightman & Josh Groban - There For Me (live).mpg, נבדק ב-2022-01-23 Sarah Brightman There For Me (feat José Cura), נבדק ב-2022-01-23 Vincent Niclo & Sarah Brightman «There for me» 300 chœurs 24/12/2020, נבדק ב-2022-01-23 Sara Wilma Milani FEAT Carmelo La Bionda - There for me, נבדק ב-2022-01-23 Paul Potts - Sei Con Me (There for Me) (Official Audio) ft. Hayley Westenra, נבדק ב-2022-01-23
The Gleaner

The Gleaner (מילולית: המלקט) הוא עיתון בוקר יומי בשפה האנגלית היוצא לאור בקינגסטון שבג'מייקה מאז 13 בספטמבר 1834. היומון נוסד בידי האחים ג'ייקוב (אנ') וג'ושוע דה קורדובה, ופעל למעלה מ-150 שנה בשם "The Daily Gleaner". ב-7 בדצמבר 1992 שונה שם העיתון לשמו הנוכחי. העיתון מתפרסם בידי בית ההוצאה לאור של חברת Gleaner. מדיה וקבצים בנושא The Gleaner בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Gleaner (באנגלית) The Gleaner, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריק נילסון

אריק הנרי סיקסטן נילסון (בשוודית: Erik Nilsson;‏ 6 באוגוסט 1916 – 9 בספטמבר 1995) היה כדורגלן שוודי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי. נילסון גדל במועדון הכדורגל לימהמנס מהעיר מאלמה, עד שעבר ב-1934 לקבוצת מאלמה, שם שיחק עד 1953. נילסון השתתף ב-57 משחקים עבור נבחרת שוודיה בכדורגל, ואף השתתף במספר טורנירים בינלאומיים. נילסון שיחק במונדיאל 1938, שם סיימה שוודיה במקום הרביעי. הוא אף השתתף באולימפיאדת לונדון 1948, שם זכה עם שוודיה במדליית זהב, כשהיא ניצחה בגמר את יוגוסלביה 3 - 1. שנתיים לאחר מכן הוא השתתף במונדיאל 1950 בו סיימה שוודיה במקום השלישי, ובכך הפך נילסון לאחד משני השחקנים היחידים ששיחקו במונדיאלים לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה (השני הוא אלפרד ביקל השווייצרי). במונדיאל 1950 נבחר נילסון לנבחרת האולסטאר של הטורניר. נילסן אף זכה במדליית ארד באולימפיאדת הלסינקי 1952, לאחר ששוודיה ניצחה את גרמניה בתוצאה 2 - 0. בשנת 1950, נילסון זכה בפרס גולדבולן ככדורגלן השוודי הטוב ביותר של השנה. מאלמה אליפות שוודיה (5) 1943-44, 1948-49, 1949-50, 1950-51, 1952-53 הגביע השוודי (5) 1944, 1946, 1947, 1951, 1953 נבחרת שוודיה מונדיאל 1938: מקום רביעי מונדיאל 1950: מקום שלישי מדליית זהב אולימפית: 1948 מדליית ארד אולימפית: 1952 הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950 הגולדבולן (כדורגלן השנה בשוודיה): 1950 מדיה וקבצים בנושא אריק נילסון בוויקישיתוף אריק נילסון, באתר Transfermarkt אריק נילסון, באתר Soccerway אריק נילסון, באתר National Football Teams אריק נילסון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר worldfootball.net כל משחקי הנבחרת שבהן השתתף נילסון, באתר TRANSFERMARKT פרטי השתתפותו של נילסון באולימפיאדות, באתר olympedia סטטיסטיקות משחק, באתר sports-reference.com קטע ממאמר על נילסון, באתר aftonbladet.se
אהוד אטון

אהוד אטון (נולד ב-21 במאי 1987) הוא בסיסט, מלחין, מוביל הרכב ושחקן ישראלי. אטון נולד בישראל והחל לנגן בפסנתר בגיל שש. כשהיה בן 12, החל לנגן מוזיקה ישראלית בלהקות צעירות שונות בירושלים. בגיל 16 התקבל אטון לתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות, שם החל ללמוד בס אצל המנצח מיכאל קלינגהופר, פיתוח שמיעה אצל פרופסור בת שבע רובינשטיין והלחנה אצל פרופ' אנדרה היידו. אטון המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ועם סיום לימודיו קיבל מלגה ללמוד בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד על מנת להשלים לימודי תואר שני. בקונסרבטוריון אטון למד אצל דוני מקסלין, פרד הרש, הנקוס נצקי ואחרים, וקיבל את התואר השני ב-2012. כמוביל הרכב וכמלחין, אטון הוציא חמישה אלבומים. הראשון, "חצאי צבאים חצאי קולות", בשיתוף פעולה עם הפסנתרן הישראלי אוריאל הרמן, שהוא פרויקט של חיבורים חדשים לשירים של המשוררת הישראלית רחל המשוררת. האלבום זכה לתשומת לב תקשורתית בישראל, וכלל אף ביקורת ב"הארץ", בידיעות אחרונות, בערוץ 2 ובמקומות נוספים. אלבומו השני "Heading North", היה אלבום שהלחין בעצמו, והוא כולל את הפסנתרנית היפנית הרוקה יבונו, והמוזיקאים הישראלים נתן בלנקט וטל גור. האלבום השלישי של אטון, Raw Gestures ראה אור בשנת 2013, ומנגנים בו הפסנתרן דניאל שוורצולד והמתופף מתן אסייג. אלבומו הרביעי BiPolar שהוציא בשיתוף עם הפסנתרנית הרוקה יאבונו הוא אלבום דואט. אלבומו האחרון של אטון Deep in the Mountains ראה אור בשנת 2019 ומשתתפים בו הפסנתרן דניאל שוורצולד והמתופף נתן בלנקט. כסיידמן, אטון שיתף פעולה עם מוזיקאים מישראל ומארצות הברית, כגון פרד הרש, אלי דג'יברי, ג'ורג' גרזונה, ענת כהן, מירי מסיקה ועוד. בצעירותו שיחק במספר סרטי קולנוע חרדי של חברת ״פרי עץ הדעת״ שיצרו מוטי גל ושוקי בן פורת, בניהם ״לילה בגומחה״ (תפקיד ראשי, 1999), ״דג מלוח״, ״שדה מוקשים״ (2 חלקים, 2001) ו״הנבל הכחול״ (2 חלקים). Half Colors, Half Voices (2008) Heading North (2012) Raw Gestures (2013) BiPolar (2014) Collage of Moments (2016) Deep in the Mountains (2019) Stork (2017) Deep in the Mountains (2017) Keep Calm (2018) Keep Calm (2020) Seven Hours to Cairo (2020) מדיה וקבצים בנושא אהוד אטון בוויקישיתוף האתר הרשמי של אהוד אטון יסמין שמש, חינוך מוזיקלי, באתר ynet, 7 בדצמבר 2012 יסמין שמש, חינוך מוזיקלי, באתר ynet, 7 בדצמבר 2012 "Why This Proudly Jewish Lawmaker Is One of Israel's Biggest Critics in Congress". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-01-23. Jazz Room volunteers see their vision come to fruition as third season launches, therecord.com, ‏2014-09-17 (באנגלית) Jessica Steinberg, A jazz bassist brings the blues back home, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית) DownBeat Magazine, web.archive.org, ‏2014-07-05
זיגמונט והלינה לוגובסקי

זיגמונט והלינה לוגובסקי (בפולנית: Zygmunt & Halina Lugowski) היו זוג פולנים איכרים עניים שהוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת ילדה יהודיה בתקופת השואה. הלינה הגיעה לישראל וחיה בחיפה עד לפטירתה. זיגמונט והלינה חיו בעוני עם שלושת ילדיהם במזרח פולין בכפר חויה (אנ'). זיגמונט היה פועל חקלאי שכיר והלינה יתומה מהוריה. הזוג התגורר בבית אביו של זיגמונט. ב-1942 הובאה לביתם על ידי אחד האיכרים ילדה יהודיה בשם ואנדזיה. זה היה שמה הבדוי של סטלה זילברשטיין. בני הזוג נתנו מחסה והסתירו בביתם את סטלה, שנמלטה יחד עם אמה בעת חיסול גטו לושיצה במחוז ורשה באוגוסט 1942. האם נתפסה ונרצחה, אך סטלה הצליחה להימלט. סטלה, שהשתמשה בשם הבדוי ואנדזיה גילתה כעבור זמן מה להלינה שהיא יהודיה. סטלה עסקה בסריגה על מנת לסייע בהוצאות אחזקתה ועל פי עדותה זכתה ליחס אנושי וטוב. כאשר שיתפה את הלינה על כך שאמה נהגה לאפות חלות, הזהירה אותה הלינה שלא תספר על כך לאיש. סטלה שהתה בביתם של הלינה וזיגמונט בחודשים פברואר עד מרץ 1944 ולאחר מכן הלינה דאגה להעבירה למקום מסתור אחר. בהמשך סייעה הלינה במתן מזון לשתי יהודיות נוספות, אך הן נרצחו על ידי הגרמנים. במאי 1944, חודשיים לפני שחרור האזור על ידי הצבא האדום, סטלה התנצרה ונכנסה למנזר. סטלה היגרה ב-1968 לישראל לעיר חיפה ושינתה את שמה לכוכבה צור. היא הביאה איתה לחיפה את הלינה שהתגוררה איתה עד פטירתה. הלינה נקברה בפולין בבית הקברות ב'דלוגה קושיילנה'. ב-18 במאי 1989, בעקבות עדותה של כוכבה צור, זכו בני הזוג זיגמונט והלינה לוגובסקי בהכרה כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. בטקס, שהתקיים ב-7 בנובמבר 1989 ניטע עץ לכבודם. הלינה, שהתגוררה עד לפטירתה בחיפה, מונצחת באבן זיכרון בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של הלינה ואותר קברה בפולין. מרדכי פלדיאל, "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 260. Ługowski Zygmunt & Ługowska Halina, באתר יד ושם (באנגלית) תיק מס' 4115 בעניין הלינה וזיגמונט לוגובסקי, ארכיון יד ושם גדעון בן רפאל (עורך), לוגובסקי הלינה - LUBOWSKI HALINA, ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה גיליון 13, פברואר 2007 חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו חיפה והקריות, ‏20 באפריל 2020 אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
הדרך - בית הספר לביטוי בימתי

הדרך הוא בית-ספר פרטי למשחק הפועל בעיר גבעתיים. בית הספר נוסד בשנת 1999 על ידי השחקן איל כהן. בית הספר מקנה לתלמידיו מסגרת תומכת ומלאה ללימודי מיומנויות בימתיות שונות: משחק, שירה, תנועה, ריקוד, כתיבה וכן משחק מול המצלמה. במסגרת הלימודים, לומדים התלמידים כתיבה לבמה, תסריטאות ושיעורים נוספים, אשר מטרתם לעודד את השחקן ליצירה עצמאית. על לימודי המשחק מול המצלמה אחראית רות דייכס, מבכירות המורות למשחק מול מצלמה בישראל, שהיא גם חברת הנהלת בית הספר. החל משנת 2003 פועל בית הספר כסטודיו ללימודי משחק במסלול תלת שנתי להכשרת שחקנים מקצועיים, והוא מופיע ברשימת משרד התרבות כאחד מבתי הספר למשחק המוכרים ללימודי הסבה לתואר B.A להוראת תיאטרון ובימוי (בסמינר הקיבוצים). כמו כן מציע בית הספר מכינה שנתית הנותנת מענה להכנה לאודישנים, מונולוגים, אימפרוביזציה ופיתוח קול. צוות ההוראה של בית הספר כולל בין היתר את חוה אורטמן, שגיב פרידמן, ריקי דסקל, דורית ראובני, שי בר יעקב ובמאי הטלוויזיה אריק לובצקי. בית הספר הדרך נתמך על ידי מחלקת התרבות של עיריית גבעתיים ומקיים שיתופי פעולה והתנדבות רבים עם הקהילה. פעילות בית הספר מתקיימת במרכז הקהילתי ברחוב שדה בוקר בעיר. חלק נכבד מבוגרי בית הספר מככבים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון הישראלי. בהם מיכל גבריאלוב, גאלה קוגן, מאור שוויצר, ליאור כהן, עופר חיון, מעיין מלכה, עדי חבשוש, קארין סרויה, יהודה נהרי, ישראל אטיאס ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של הדרך - בית הספר לביטוי בימתי הדרך - בית הספר לביטוי בימתי, ברשת החברתית פייסבוק