laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוסאפר

חברת מוסאפר (בערבית: شركة مسافر) היא רשת חנויות קמעונאיות לציוד נסיעות וכבודה בבעלות קטרית, שסניפה הראשי נמצא בקטר. לחברה 32 סניפים ברחבי העולם. חנות הדגל שלה נמצאת ברחוב 57 במנהטן, ניו יורק. פירוש השם מוסאפר הוא מטייל בערבית, בטורקית, באורדו ובפרסית, והוא ממתג את היות החברה מספקת מוצרים עבור לקוחותיה שהם מטיילים. חברת מוסאפר הוקמה בשנת 2011, אך משווקת גם את מוצריה בפלטפורמה מקוונת. החברה הוקמה על ידי זוכה פרס ארנסט (אנ'), אשרף עבד א-רחים אבויסה. החברה מתמקדת בענף התיירות וקיבלה את פרס הזהב של שוק הנסיעות הערבי (אנ') שנתיים ברציפות. אתר האינטרנט הרשמי של מוסאפר מוסאפר, ברשת החברתית פייסבוק מוסאפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוסאפר, ברשת החברתית אינסטגרם מוסאפר, ברשת החברתית LinkedIn Cheap Flights | Online Hotels | Holiday Packages: GoMosafer, gomosafer.com "Peninsular Plus" (PDF). Thepeninsularqatar.com. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Mosafer Travel and Tourism receives the Gold Achiever award". Qatar-Tribune. "Ashraf Abu Issa receives 'Businessman of the year" award". Gulf-Times (בערבית). 2016-10-02. נבדק ב-2018-08-28. Hargrove, Channing (17 בדצמבר 2015). "Fancy Luggage Store Arrives on 57th Street in Time for Holiday Travel". Racked NY. {{cite web}}: (עזרה) "Mosafer wins Gold Achiever award". Gulf-Times. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוסאפר".
מכון הצי הפטרבורגי

מכון הצי הפטרבורגי (ברוסית: Морской корпус Петра Великого — Санкт-Петербургский военно-морской институт; רשמית: "הקורפוס הימי של פיוטר הגדול - מכון הצי הפטרבורגי") הוא העתיק מבין בתי הספר של הצי הרוסי. ממוקם בסנקט פטרבורג ונוסד על ידי פיוטר הגדול בשנת 1701 ומהווה בית ספר לקציני חיל הים. מוצאו של המכון מבית הספר המוסקבאי למתמטיקה וניווט, שנוסד בשנת 1701 על ידי פיוטר הגדול, במגדל סוחארב במוסקבה. לאחר שנבנתה העיר פטרבורג, בית הספר הועתק לשם. לימים התארגן בית הספר כחיל הצוערים הימי. לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917, שמו שונה בסופו של דבר לבית הספר הימי הגבוה על שם מיכאיל פרונזה. כיום, המוסד נקרא "הקורפוס הימי של פיוטר הגדול - מכון הצי הפטרבורגי". 1701–1752 - בית הספר למתמטיקה וניווט, מוסקבה 1715–1752 - האקדמיה למשמר הימי, פטרבורג 1752–1802 - חיל הצוערים הצבאי, פטרבורג (1771–1796 - קרונשטאדט) 1802–1867 - חיל הצוערים, פטרבורג 1867–1891 - בית הספר הימי, פטרבורג 1891–1906 - חיל הצוערים, פטרבורג 1906–1916 - גדודי הצי, פטרוגרד 1916–1918 - בית הספר הימי, פטרוגרד 1918–1919 - קורסי פיקוד צי, פטרוגרד 1919–1922 - בית הספר לפיקוד צי, פטרוגרד 1922–1926 - האקדמיה הימית, פטרוגרד, לנינגרד 1926–2002 - בית הספר/האקדמיה הימי/ת על שם פרונזה, לנינגרד 2002 – הווה - מכון הצי הפטרבורגי, סנקט פטרבורג 1766 – פיודור אושקוב 1780 – דמיטרי סניאבין 1797 – פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן 1818 – פאבל נחימוב 1818 – פרדיננד וראנגל 1894 – אלכסנדר קולצ'ק 1926 – ניקולאי קוזנצוב 1931 – סרגיי גורשקוב מדיה וקבצים בנושא מכון הצי הפטרבורגי בוויקישיתוף "The NAVY of the Russian Empire", St. Petersburg, 1996, ISBN 5-88654-011-3
1899 ברוסיה

שנת 1899 ברוסיה היא השנה ה-178 להקמת האימפריה הרוסית והשנה ה-286 לשלטונה של שושלת רומנוב. מונרך - ניקולאי השני 8 בפברואר - תחילת שביתת סטודנטים המונית: אוניברסיטת סנקט פטרבורג הייתה אמורה לחגוג 80 שנה להיווסדה. כבר ב-4 בפברואר פורסמה הודעה שנחתמה על ידי הרקטור ובו הוזהרו סטודנטים מאחריות להפרעת שלום הציבור לאחר פעולת יום השנה, זאת לאחר שביתות מינוריות בשנים קודמות. נימת ההודעה נראתה פוגעת בקרב הסטודנטים, ובכינוס ב-6 בפברואר הם החליטו להכשיל את הרקטור ולהפריע לטקס. כאשר החל הרקטור את נאומו, נשמעה שריקה, רעש, קפיצה, שנמשכה כרבע שעה, עד שהרקטור נאלץ לעזוב את המקום. 14 בפברואר - אליפות רוסיה בהחלקה מהירה נערכה במוסקבה, האליפות ה-11 במספר. 19 בפברואר - הוקם המכון הפוליטכני הפטרבורגי על שם פיוטר הגדול. לימים האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג. 1 במאי - שביתת פועלים המונית במפעל בריגה, בשל דרישתם להגדיל את שכרם. 2—19 בספטמבר - טורניר השחמט הכל-רוסי, היה הטורניר הראשון מסוגו. אורגן על ידי חוג השחמט המוסקבאי ונטלו בו חלק 14 משתתפים משבעה ערים: 5 ממוסקבה, 5 מפטרבורג ומשתתף אחד מכל אחת מהערים הבאות: חרקוב, קוסטרומה, רוסטוב על הדון, פיאטיגורסק ונובוחופיורסק. 21 באוקטובר - הוקם המכון המזרחי בולדיווסטוק כמוסד להשכלה גבוהה, בהמשך הפך לאוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק. 6 בנובמבר - הוקם מוזיאון האמנות של אודסה. אוסף המוזיאון החל בציורים שנתרמו למוזיאון על ידי האקדמיה לאמנויות של פטרבורג. 19 בדצמבר - רעידת אדמה באחלקאל שבחבל טיפליס, בגאורגיה של ימינו. הרעידה גרמה למותם של 247 אנשים והפכת לאחת מרעידות האדמה הגדולות בתולדות גאורגיה. הוקם "חוג חובבי הספורט של יקטרינהוף" בחסות מפעל פוטילוב. לימים הפך למועדון קירובץ-אדמירלטייץ. ורווארה רודנבה, רופאה (נולדה בשנת 1844) מדיה וקבצים בנושא 1899 ברוסיה בוויקישיתוף
1898 ברוסיה

שנת 1898 ברוסיה היא השנה ה–177 להקמת האימפריה הרוסית והשנה ה-285 לשלטונה של שושלת רומנוב. מונרך – ניקולאי השני 19–20 בפברואר – גוסטף אסטלנדר, המייצג את הדוכסות הגדולה של פינלנד של האימפריה הרוסית, זוכה באליפות אירופה בהחלקה מהירה. 1 במרץ – הקמת מפלגת העבודה הסוציאל–דמוקרטית הרוסית 13–15 במרץ – הקונגרס הראשון של מפלגת העבודה הסוציאל–דמוקרטית הרוסית נערך בעיר מינסק 25 באפריל – חתימת הסכם נישי–רוזן בין האימפריה הרוסית לאימפריה היפנית בנוגע למחלוקות על מעמדה של קוריאה 16 באוגוסט – נחנכה האנדרטה לזכר הקיסר אלכסנדר השלישי בטקס חגיגי במתחם הקרמלין בהשתתפות המיטרופוליט של מוסקבה ולדימיר, משמר כבוד של משמר פראובראז'נסקי וקיסר רוסיה ניקולאי השני. 25 באוגוסט – הקמת מפעל חומרי הרכבת וולגה העליונה. הקמת מגזין האמנות המשפיע "עולם האמנות". נחנכה חשמלית בעיר סבסטופול שפעלה עד 1941. מדיה וקבצים בנושא 1898 ברוסיה בוויקישיתוף
נעמה אמית

נעמה אמית (נולדה ב-10 באוגוסט 1983) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית. נעמה אמית נולדה בקיבוץ כברי בצפון. זוכת אליפות הארץ בקראטה שוטוקאן ריו 1990 לגילאי 6–8. בוגרת הסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב ולימודי פלמנקו בסטודיו למחול ספרדי של סילביה דוראן. בשנת 2008, לאחר תום לימודיה זכתה אמית בפרס השחקנית המבטיחה במסגרת פסטיבל "עתיד התיאטרון" בצוותא. ב-2010 הצטרפה לאנסמבל ציפורלה להצגות בארץ ובאוף ברודוויי עד 2016. ב-2017 החלה לשחק בתיאטרון בית לסין, שם זכתה במלגת "השחקנית המבטיחה". בקולנוע שיחקה בסרטים "אמור", "נדיה - שם זמני" ובסרט הקצר "פריז על המים" שזכה בפרס האוסקר בקטגוריית סרטי סטודנטים. בטלוויזיה שיחקה בסדרות "קופה ראשית", "רון", "הנחלה", "בת אל הבתולה" ו"צפוף". ב-2016 שיחקה בשתי סדרות הרשת המצליחות "בקרוב אצלך" בתפקיד דני וב"בטיפלול" בתפקיד אסיף. ב-2019 החלה ליצור תוכן עצמאי ברשת ויצרה עם הקומיקאית אבישג פישמן והבמאית רוני קידר את סדרת הרשת "דה פוד". ב-2020 שיחקה בסרט הגרמני-ישראלי "חתונה עם סבתא". במרץ 2020 יצרה את "הראשונה בבידוד עם נעמה אמית", טוק-שואו ביתי להעלאת המורל בזמן סגר הקורונה. מדיה וקבצים בנושא נעמה אמית בוויקישיתוף נעמה אמית, ברשת החברתית פייסבוק נעמה אמית, ברשת החברתית אינסטגרם נעמה אמית, סרטונים בערוץ היוטיוב נעמה אמית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נעמה אמית, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דף שחקנית באתר הסוכנות של זוהר יעקובסון דף שחקנית באתר תיאטרון בית לסין רותם ללוש, ‏שישה גיבורים: היוצרים הצעירים שבעטו בדלתות הארון, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2016 איתמר קציר, אם ראיתם פעם את נעמה אמית על המסך ודאי תהיתם "מי זאת?" עכשיו הגיע הרגע שלה, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2024 "הראשונה בבידוד עם נעמה אמית"
עמית עבו

עמית עבו (נולד ב-6 באוקטובר 1999) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הרכז בקבוצת נבז'יס. עבו גדל ביישוב מתן לאם אשת חינוך ולאב ששיחק כנער במחלקת הנוער של הפועל תל אביב בכדורסל. החל לשחק מגיל קטן בקט-סל של הפועל כפר סבא. בעונת 2012/13 זכה עם המועדון בגביע המדינה לילדים ובמצטיין משחק הגמר. בכיתה ח' שיחק שנה באקדמיה לכדורסל בויינגיט עד שבכיתה ט' עבר לשחק במחלקת הנוער של מועדון מכבי תל אביב. עם קבוצת הנערים של המועדון זכה בגביע נערים לעונת 2014/15, עבו נבחר למצטיין משחק הגמר. באותה עונה שיחק גם במקביל בקבוצת הנוער של המועדון תחת המאמן אורן אהרוני. עבו זכה בתואר תגלית העונה לעונת 2014/15. בשנים הבאות זכה בדאבל של גביע ואליפות בעונות 2015/16 ו-2016/17 ובחמשיית העונה פעמיים ברציפות. בעונת 2015/16 זכה באליפות אחרי ניצחון מול גלבוע/מעיינות ובגביע המדינה לאחר ניצחון מול הפועל תל אביב (מצטיין משחק הגמר). בעונת 2016/17 זכה באליפות אחרי ניצחון מול גלבוע/מעיינות (מצטיין סדרת הגמר) ובגביע המדינה לאחר ניצחון מול מכבי ראשון לציון. במרץ 2016 השתתף עם הקבוצה בטורניר קרואטיה שם זכתה הקבוצה במקום הראשון ועבו נבחר לחמשיית הטורניר. בספטמבר 2016 השתתף במחנה האירופי של "כדורסל ללא גבולות" שנערך על ידי פיב"א וה-NBA וזכה בתואר חמישיית הטורניר. בפברואר 2017 במשחקי מוקדמות היורוליג בבלגרד, זכה עבו בתואר מלך הסלים, מלך החטיפות, נבחר לחמישיית הטורניר וזכה בתחרות השלשות. עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה בעונת 2016/17 בקבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב. בעונה זו היה שותף לזכיית הקבוצה בגביע המדינה. את עונת 2017/18 התחיל בקבוצת הפועל אילת ומספר חודשים לקראת סוף העונה עבר לשחק במכבי הוד השרון. בתום העונה עבר לשחק במכבי ראשון לציון איתה זכה בגביע ווינר לעונת 2018/19. מספר מחזורים לתום העונה עבר לשחק במכבי אשדוד. לקראת תחילת עונת 2020/21 עבר לשחק בקבוצת עירוני נס ציונה. בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את טלאס מפולין 74:82. עבו שיחק בנבחרות הקדטים והנוער של ישראל. ב-2015 שיחק עבו בנבחרת תחת המאמן רמי הדר באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 16 בטורניר שנערך בליטא. בטורניר הוביל את הנבחרת עם 20.9 נקודות (רביעי בדירוג הכללי בטורניר) ו-4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-2016 השתתף באליפות אירופה דרג א' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך בטורקיה. בטורניר קלע 10.2 נקודות בממוצע למשחק. ב-2017 השתתף באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה. בטורניר קלע 11.9 נקודות ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק. עבו נבחר לחמישיית הטורניר וכן סיים כמלך האסיסטים של הטורניר. פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל השחקן, באתר איגוד הכדורסל בישראל פרופיל השחקן, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל אלופות הליגה לנוער, באתר ספסל ערב הגמרים לבנים (נוער, נערים, ילדים), באתר ספסל הישג נהדר לנוער בטורניר קרואטיה היוקרתי, באתר מכבי תל אביב, ‏21 במרץ, 2016 רוני כהן, כוכב קבוצת הנוער של מכבי ת"א - מלך הסלים במוק' היורוליג, באתר ישראל ספורט, ‏27 בפברואר, 2017 משה ברדה, ‏היסטוריה: עירוני נס ציונה זכתה ביורופקאפ, באתר ONE‏, 25 באפריל 2021
1897 ברוסיה

שנת 1897 ברוסיה היא השנה השנייה לשלטונו של ניקולאי השני והשנה ה-176 להקמת האימפריה הרוסית והשנה ה-284 לשלטונה של שושלת רומנוב. מונרך - ניקולאי השני ראש ממשלת האימפריה הרוסית - איוואן דורנובו 14 בינואר - עמנואל לסקר מנצח את יריבו וילהלם שטייניץ באליפות העולם בשחמט שנערכה במוסקבה. 9 בפברואר - יום מפקד אוכלוסין. 19 ביוני - קונסטנטין סטניסלבסקי וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו מסכמים להקים את התיאטרון האמנותי של מוסקבה. 7 באוקטובר - הקמת הבונד. לראשונה נערכה אליפות רוסיה בהחלקה אמנותית, הזוכה הראשון הוא אלכסנדר פנשין. הקמת מטרו-ואגונמאש, אחד ממפעלי הרכבות הראשונים במדינה הקמת מועדון הכדורגל HIFK בהלסינקי, הדוכסות הגדולה של פינלנד נערך מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית, הראשון מסוגו והיחיד בתולדות האימפריה. מדיה וקבצים בנושא 1897 ברוסיה בוויקישיתוף
יוני ג'ירף

יוני ג'ירף הוא אלבומו השישי של המוזיקאי והזמר הישראלי יוני רכטר שיצא ב-27 בפברואר 2020. האלבום הוא למעשה בנוי כמו סיפור ילדים (רובו שירי ילדים) שכל שיר מתמקד בחיה מסוימת: נמלה, עורב, ג'ירף, אווזות, גמל שלמה, דוכיפת, זברה, חתולים, צפרדע וקנגורו, ושירים אחרים על סיטואציות יומיומיות בין בני משפחה ועוד. את השירים מבצעים יעל צבי, יעל נחשון ואיתי פרל, והאלבום הוקלט במשך כשנה. בנוסף באלבום ישנו שיר בשם "פנינה" בו משתתפים חברי ההרכב "הכבש השישה עשר" (שהקליטו את האלבום המקורי 40 שנים לפני כן): יהונתן גפן, יהודית רביץ, גידי גוב, דויד ברוזה ורכטר עצמו. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי יוני רכטר. על האלבום באתר של יוני רכטר תימורה לסינגר, ‏יונתן הגדול: לא חייבים להיות ילדים בשביל האלבום החדש של יוני רכטר, באתר גלובס, 7 במרץ 2020 יוני ג'ירף באתר יוסמיוסיק מאיה כהן, יוני רכטר מציג: אלבום חדש לילדים, באתר ישראל היום, 28 בינואר 2020 בחצי היום, אלבום חדש ליוני רכטר: "מקווה שנשארתי ילד", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 בינואר 2020
ניקולאי קפוסטין

ניקולאי גרשייביץ' קפוסטין (מרוסית: Никола́й Ги́ршевич Капу́стин; ‏22 בנובמבר 1937 - 2 ביולי 2020) היה מלחין ופסנתרן ג'אז רוסי-אוקראיני. ביצירותיו שילב אלמנטים ג'אזיסטיים בתוך צורות מוזיקליות (אנ') הלקוחות מן המוזיקה הקלאסית. נולד בהורליבקה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות בשנת 1937. בגיל ארבע עבר עם משפחתו בעקבות מלחמת העולם השנייה לקירגיזסטן הסובייטית, ולעיר טוקמק. הוא הלחין את הסונטה הראשונה שלו לפסנתר בגיל 13. מגיל 14 הוא למד פסנתר אצל אברליאן רובאח (Avrelian Rubakh), שהיה תלמיד של פליקס בלומנפלד (אנ'). בלומנפלד היה גם המורה של ולדימיר הורוביץ וסימון ברארה (אנ').אחרי המלחמה, נחשף קפוסטין למוזיקת הג'אז, כאשר מורהו תומך בהתעניינותו. החל ללמוד בשנת 1956 בקונסרבטוריון של מוסקבה בכיתתו של אלכסנדר גולדנוייסר (אנ') וסיים בשנת 1961. ניגן ברסיטל הסיום את הקונצ'רטו השני לפסנתר מאת פרוקופייב (אנ'). במהלך שנות ה-50, קפוסטין צבר ניסיון כפסנתרן ג'אז, מעבד ומלחין. בנוסף, הוא ניגן בחמישייה שהופיעה מדי חודש במסעדות שונות ומועדוני ג'אז. בנוסף, הוא היה חבר בתזמורת הביג בנד של יורי סאלוסקי (אנ') ולאחר מכן בתזמורת הביג בנד של אולג לונדסטרם (אנ'). ביצירותיו קפסוטין יוצר שילוב מיוחד (או פיוז'ן) בין הרפרטואר הקלאסי והצורות המוזיקליות במוזיקה הקלאסית, לבין מיומנות האלתור בג'אז ואלמנטים מקצביים ג'אזיסטיים. מספר דוגמאות ליצירות המשלבות את השפעת יצירותיו לכלי מקלדת של באך עם השפעות ג'אזיסטיות: סויטה בסגנון עתיק Op.28, עשרים וארבעה פרלודים בסגנון ג'אז Op.53, עשרים וארבעה פרלודים ופוגות Op.82 והסונטינה Op.100. קפוסטין תיאר עצמו ראשית כמלחין, ולאחר מכן כפסנתרן ג'אז: "מעולם לא הייתי לי נטייה להפוך לפסנתרן ג'אז אמיתי, אבל עם ההלחנה הפכתי לכזה. כל האימפרוביזציות שלי כתובות, כמובן, ונהפכות טובות יותר עם הזמן" בין יצירותיו קיימות 20 סונטות לפסנתר, 6 קונצ'רטי לפסנתר, מספר קונצ'רטי אחרים, סטים של ואריאציות, אטיודים ועוד. בנו, אנטון קפוסטין (אנ'), הוא פיזיקאי תאורטי. ניקולאי קפוסטין נפטר ב-2 ביולי 2020 במוסקבה, בגיל 82. מספר חברות הקלטות הקליטו את קפוסטין מבצע את יצירותיו. המוזיקה שלו בוצעה והוקלטה על ידי פסנתרנים ידועים כמו מרק אנדרה המלין, ניקולה פטרוב (אנ'), סטיב אוסבורן (אנ'), ודים רודנקו (אנ'), לודמיל אנגלוב, מאשירו קאואקאמי ותומאס אנג. רשימת יצירותיו המלאה, בסידור על פי מספרי אופוס בקישור הבא: (אנ'). ניקולאי קפוסטין, באתר AllMusic (באנגלית) ניקולאי קפוסטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקולאי קפוסטין, באתר Discogs (באנגלית) האתר הרשמי של ניקולאי קפוסטין Copyright © Randall J. Creighton, A MAN OF TWO WORLDS: CLASSICAL AND JAZZ INFLUENCES IN NIKOLAI KAPUSTIN’S TWENTY-FOUR PRELUDES, OP. 53, THE UNIVERSITY OF ARIZONA, ‏2009 nikolai-kapustin, schott-music
אפונסו החמישי, מלך פורטוגל

אפונסו החמישי (בפורטוגזית: Afonso V; ‏15 בינואר 1432 - 28 באוגוסט 1481) היה מלך פורטוגל מגיל 6 עד יום מותו. כונה גם האפריקאי, על שם כיבושיו באפריקה. אפונסו החמישי נולד בסינטרה, ליד ליסבון בפורטוגל ב-15 בינואר 1432, בן בכור לדוארטה, מלך פורטוגל ואשתו הנסיכה לאונור מאראגון, מלכת פורטוגל. בשנת 1438 מת אביו, ואפונסו ירש את כס המלכות. בהיותו קטין מונתה אמו כעוצרת הממלכה, על פי צוואה מאוחרת של אביו. עקב היותה אישה וזרה (מאראגון), לא זכתה האם לפופולריות רבה, ולבסוף הוחלפה בפדרו, נסיך פורטוגל, שהיה דודו המבוגר של אפונסו. פדרו חוקק חוקים שנועדו לחזק את השלטון המרכזי על חשבון האצילים, דבר שיצר סכסוכים שהעיבו על תקופת השגשוג בממלכה. דוד אחר של המלך הצעיר אפונסו, רוזן ברסלוש, שגם שמו היה אפונסו, עשה מאמצים למצוא חן בעיני המלך ולהתיידד עמו, וב-1442 נתמנה על ידי המלך לתפקיד הדוכס מברגנסה שנתן לו מעמד בכיר בממלכת פורטוגל. על מנת להגן על מעמדו כעוצר הממלכה, חיתן פדרו את בתו איזבל מקוימברה למלך אפונסו החמישי. ב-9 ביוני 1448 הגיע אפונסו לגיל הנדרש ונטל לעצמו את השלטון בממלכה. ב-15 בספטמבר באותה שנה ביטל אפונסו את כל החוקים שחוקקו בתקופת שלטון דודו כעוצר. שנה לאחר מכן, מולך על ידי מצגות שווא, הכריז אפונסו על פדרו כמורד והכניע אותו בקרב אלפרובירה. לאחר קרב זה הפך אפונסו הדוכס מברגנסה לשליט בפועל של פורטוגל. אפונסו החמישי השקיע מאמצים רבים בהרחבת שלטונו בצפון אפריקה. צבאות פורטוגל כבשו את אלקאסר סגואר (1458), טנג'יר (מספר פעמים בין 1460 - 1464) וארזילה (1470). בעקבות כיבושים אלו קיבל אפונסו החמישי את הכינוי "האפריקאי". בשנת 1475, בהיות אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה על ערש דווי, ביקש אפונסו לרשת אותו. אנריקה הרביעי היה נשוי לז'ואנה, נסיכת פורטוגל, אחותו של אפונסו אשר בתה, חואנה, נסיכת קסטיליה, הייתה הצאצא היחיד לנשותיו של אנריקה הרביעי. הטענה הרווחת בקסטיליה הייתה שחואנה אינה בתו של אנריקה הרביעי ועל כן איזבלה הראשונה מקסטיליה נקבעה כיורשתו. אפונסו לא קיבל זאת, נשא את חואנה נסיכת קסטיליה לאישה וביקש לרשת את ממלכת קסטיליה, בסיוע אצילי אקסטרמדורה. במלחמת הירושה הקסטיליאנית הובס אפונסו על ידי צבא פרננדו השני מאראגון, בעלה של איזבלה מקסטיליה. ניסיונותיו להשיג עזרה בצרפת עלו בתוהו והוא חזר לארצו במצב רוח ירוד ושקע במלנכוליה. בשנת 1477 העביר את ממלכת פורטוגל לידי בנו ז'ואאו, הסתגר במנזר בסינטרה ומת ב-28 באוגוסט 1481 ממחלת הדבר. בפורטוגל התאבלו על מות המלך, העם אשר אהב אותו והאצילים אשר פחדו מבנו. רבי יצחק אברבנאל ואביו שימשו כסוכני כספים בחצרו של המלך אפונסו החמישי. בשנת 1447 התחתן אפונסו עם איזבלה מקוימברה, בתם של פדרו, דוכס קוימברה ואיזבלה מאראגון, רוזנת אורחל, ממנה היו לו 3 ילדים: ז'ואאו (1451) ז'ואנה, נסיכת פורטוגל (1452–1490) ז'ואאו השני, מלך פורטוגל (1455–1495) בשנת 1475 התחתן אפונסו עם חואנה, נסיכת קסטיליה, בתם של אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה וז'ואנה, נסיכת פורטוגל, אך לא היו לו ילדים ממנה. מדיה וקבצים בנושא אפונסו החמישי, מלך פורטוגל בוויקישיתוף אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלפונסו החמישי, מלך פורטוגל באתר אוניברסיטת האל.
מארי דנפורט פייג'

מארי דנפורט פייג' ( Marie Danforth Page;‏ 1869 – 1940) הייתה ציירת אמריקאית, בעיקר של דיוקנאות. פייג' נולדה בבוסטון. התחילה ללמוד שיעורים אצל הלן נולטון בגיל 17 אלה נמשכו שלוש שנים. אז החלה ללמוד, במשך חמש שנים, בבית הספר במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון, בהנחיית פרנק ווסטון בנסון ואדמונד צ'ארלס טרבל. בשנת 1903 נסעה לאירופה, שם העתיקה ציורים במוזיאונים בספרד, כשחזרה לקחה שיעורים באוניברסיטת הרווארד בתורת הצבעים אצל דנמן רוס. היא למדה באופן לא רשמי עם אבוט אנדרסון תאייר בשלב מסוים. בשנת 1896 התחתנה עם ד"ר קלווין ג. פייג', בקטריולוג מחקר, והתיישבה איתו בבוסטון, שם היה לה סטודיו בקומה העליונה של הבית. הזוג אימץ שתי בנות, סוזן ומרגרט, בשנת 1919. היא החלה לקבל עבודות בבית. חלקם נועדו פשוט להעתקים יצירות של אנשים כמו גילברט סטיוארט, אך עבודות אחרות נועדו לציור דיוקנאות מקוריים. שלושה מציוריה התקבלו לתערוכת פנמה-פסיפיק בשנת 1915 בסן פרנסיסקו, ואחד מהם זכה במדליית ארד. פרסים נוספים הגיעו לאחר מכן, באקדמיה הלאומית לעיצוב - שאליה היא נבחרה כחברה בשנת 1927 - ובאיגוד ניופורט לאמנות. התערוכה הראשונה שלה הייתה בשנת 1921 בגילדת אמני בוסטון. היא המשיכה לזכות בפרסים, כולל תואר שני בכבוד מאוניברסיטת טאפטס, ולהציג עבודות עד מותה. פייג' התעקשה לאורך הקריירה שלה כי המצוירים יבואו אליה לסטודיו במקום שהיא תגיע אליהם. בשנות העשרים היא גבתה 1000 דולר עבור דיוקן באורך מלא. בין הדמויות שציירה היו מרי אמה וולי, נשיאת מכללת מאונט הולוק. התזמורת הסימפונית של בוסטון, בחזרות עם סרג' קוסביצקי, ושישה פרופסורים בהרווארד, שם לימד בעלה בבית הספר לרפואה משנת 1911 עד 1925. היא גם עיצבה כרזה, שפורסמה במלחמת העולם הראשונה. הטכניקה שלה הייתה נועזת, וכמה מבקרים בני זמנה מתחו ביקורת על כך שציוריה "גבריים" מדי. מדיה וקבצים בנושא מארי דנפורט פייג' בוויקישיתוף "Marie Danforth Page papers, 1893–1983 | Archives of American Art" Marie Danforth Page a woman artist and master of portrait painting, www.arttimesjournal.com
אסתקלאל טהראן

מועדון הכדורגל אסתקלאל טהראן (בפרסית: باشگاه فوتبال استقلال تهران; לפני המהפכה האיראנית נקרא מועדון הכדורגל תאג' טהראן, باشگاه فوتبال تاج تهران), המכונה בפשטות אסתקלאל, הוא מועדון כדורגל איראני המייצג את עיר הבירה טהראן, בליגת העל האיראנית. המועדון הוקם בשנת 1945. מאז תחילת עונת 1973/1974, הקבוצה שיחקה את משחקי הבית שלה באצטדיון אזאדי בעלת קיבולת של 78,116 מושבים. המועדון נתמך על ידי משרד הספורט והנוער של איראן. זהו אחד ממועדוני הכדורגל הוותיקים ביותר בטהראן ובאירן ואחד המועדונים המצליחים ביותר בכדורגל האירני, לאחר שזכה בשני גביעי ליגת האלופות האסיאתית, שמונה תוארי אליפות לאומיים ושיא של שבעה גביעים לאומיים. למועדון יריבות ארוכת שנים עם יריבתה המקומית פרספוליס המכונה דרבי סורחאבי (אדום-כחול) או הדרבי של טהראן. ליגת העל האירנית זכייה (8): 1970/71, 1974/75, 1989/90, 1997/98, 2000/01, 2005/06, 2008/09, 2012/13 סגנות (9): 1973/74, 1991/92, 1994/95, 1998/99, 1999/00, 2001/02, 2003/04, 2010/11, 2016/17 גביע חאזפי זכייה (7): 1976/77, 1995/96, 1999/00, 2001/02, 2007/08, 2011/12, 2017/18 סגנות (4): 1989/90, 1998/99, 2003/04, 2015/16 אליפות מחוז טהראן זכייה (13): 1949/50, 1952/53, 1956/57, 1957/58, 1959/60, 1960/61, 1962/63, 1968/69, 1970/71, 1972/73, 1983/84, 1985/86, 1991/92 סגנות (7): 1946/47, 1951/52, 1958/59, 1969/70, 1982/83, 1989/90, 1990/91 גביע טהראן זכייה (3): 1946/47, 1950/51, 1958/59 סגנות (2): 1945/46, 1969/70 הסופרקאפ של טהראן זכייה (1): 1994 ליגת האלופות האסיאתית זכייה (2): 1970, 1990/91 סגנות (2): 1991, 1998/99 מדיה וקבצים בנושא אסתקלאל טהראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסתקלאל טהראן אסתקלאל טהראן, ברשת החברתית אינסטגרם אסתקלאל טהראן, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu "استقلال و حسرت ستاره سوم؛ شادی سامورايی ها در تهران | ورزش 11". www.varzesh11.com. אורכב מ-המקור ב-2018-12-06. נבדק ב-6 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Esteghlal the Iranian Crown". FIFA.
עונת 2020/2021 בבונדסליגה

עונת 2020/2021 הייתה העונה ה-58 של הבונדסליגה הגרמנית. העונה נפתחה ב-18 בספטמבר 2020 והסתיימה ב-22 במאי 2021. במקור אמורה הייתה העונה להתחיל ב-21 באוגוסט 2020 ולהסתיים ב-15 במאי 2021, אך הפתיחה נדחתה עקב סיומה המאוחר של העונה הקודמת בעקבות התפשטות נגיף הקורונה. כמו כן בעקבות מגפת הקורונה רב משחקי העונה שוחקו ללא קהל. באיירן מינכן זכתה באליפות ה-31 שלה וה-9 ברציפות. בסיום העונה שאלקה 04 וורדר ברמן ירדו לבונדסליגה השנייה השנייה ופ.צ. קלן שסיימה במקום ה-16 התתמודדה מול הולשטיין קיל שסיימה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה על מקום נוסף בעונת 2021/2022 בבונדסליגה וגברה 5–2 ועקב כך נשארה בליגה. רוברט לבנדובסקי מבאיירן מינכן סיים כמלך השערים עם 41 כיבושים ושבר את שיאו בן ה-49 השנים של גרד מילר שכבש 40 שערים בעונת 1971/1972. תומאס מילר מבאיירן מינכן סיים כמלך הבישולים עם 18 כאלה. מתוך 18 הקבוצות המשתתפות בבונדסליגה, 16 המשיכו מהעונה שעברה. שתי המסיימות הראשונות בבונדסליגה השנייה, ארמיניה בילפלד ושטוטגרט העפילו לבונדסליגה במקומן של פורטונה דיסלדורף, ופאדרבורן 07, שסיימו בשני המקומות האחרונים. ארמינה בילפלד העפילה לבונדסליגה לאחר היעדרות של 12 שנה, ואילו שטוטגרט, שבה לאחר עונת היעדרות אחת בלבד. פאדרבורן שבה לבונדסליגה השנייה לאחר עונה אחת, ואילו פורטונה דיסלדורף, לאחר שתי עונות. מדיה וקבצים בנושא עונת 2020/2021 בבונדסליגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2020/2021 בבונדסליגה Statistics | Bundesliga | Season 2020/2021, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית) German Bundesliga Top Scorers, BBC Sport (באנגלית בריטית) Statistics | Bundesliga | Season 2020/2021, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית) German Bundesliga Top Assists, BBC Sport (באנגלית בריטית)
Outside

האם התכוונתם ל... Outside (אלבום של דייוויד בואי) Outside (שיר של קלווין האריס) Outside (מגזין)
עמינדב קריספין

הרב עמינדב מכלוף קריספין (נולד בה'תרצ"ב, 1931/1932) הוא רב חרדי-ספרדי ישראלי, שכיהן כרבה של קריית ביאליק בין השנים 2009-1982. נולד בשנת ה'תרצ"ב באסואירה (מוגאדור) שבמרוקו לרב ישראל קריספין, נכדו של רבי יעיש קריספין. בצעירותו עברה משפחתו לפריז, שם למד בישיבה ליטאית. בגיל 18 החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש בברינואה מפי הרבנים שמואל לויטין, ניסן נמנוב וישראל נח בליניצקי, ושם התקרב לדרכה של חסידות חב"ד. כשנה וחצי לאחר מכן, נשלח בהוראת הרבי מלובביץ' לקזבלנקה, לסייע בעבודתו החינוכית של הרב שלמה מטוסוב, וסייע בניהול המוסדות שהקים. בשנת ה'תשי"ג נשלח לארפוד, והיה אחראי על כל המוסדות שבין מקנס למרקש, כולל ישיבה גדולה במרקש שלמדו בה מעל 400 תלמידים. בארפוד התארס עם בחורה מקומית, אולם הרבי מלובביץ' הורה לו לשאת את בת הרב המקומי, רבי מאיר אבוחצירא (הרב אבוחצירא והרב קריספין השתייכו לשתי קהילות שונות שהתקיימו בארפוד), והוא נשא את בתו סוליקה. בשנת ה'תשכ"ה עלה לישראל. שימש בתפקידים רבניים בלוד ובאשדוד. בשנת ה'תשמ"ב התמנה לרב העיר קריית ביאליק. ייסד בעיר את כולל "כתר שם טוב", וכיום הוא נשיאו (בעבר עמד בראש הכולל הרב שלמה שלוש). עסק בהוצאה מחודשת לאור של כתבי רב-סבו רבי יעיש קריספין. בשנת 2008 נעצר בחשד שביצע הטרדות מיניות בשלוש נשים, שתיים מתוכן עובדות המועצה הדתית בקריית ביאליק. ב-2009 הוגש כתב אישום לבית משפט השלום בחיפה בשלושה סעיפים של הטרדה מינית ובסעיף של הדחת עד, והוא נאלץ לפרוש מתפקידו. בשנת 2013 זוכה הרב קריספין מכל ההאשמות נגדו, לאחר שנחשפה הקלטה שבה דורש מזכיר המועצה הדתית בעיר, חיים אוטמזגין סכומי כסף גבוהים בתמורה לסגירת התיק, עובדה שהטילה צל כבד על גרסת התביעה. הרב קריספין נשוי לאחותם של הרבנים דוד חי אבוחצירא, אלעזר אבוחצירא, יקותיאל אבוחצירא, רפאל אבוחצירא וישועה ורחמים אבוחצירא. אחיות נוספת נשואות לרבנים חיים פינטו ויוסף טולידנו. אחותו של הרב קריספין נשואה לרב שמעון ביטון, רבה של בית שמש. ירוחם לנדסמן, השליח שהגיע מרוסיה וחולל מהפך יהודי במרוקו, אתר "חב"ד און ליין", 22.11.2007. ברוך סבאג, הרבי ויהדות ספרד, עמ' 40 קובי מנדל‏, הרב של קרית ביאליק חשוד במעשים מגונים, באתר וואלה, 17 במרץ 2008 אחיה ראב"ד, אישום: הרב של קרית ביאליק תקף מינית, באתר ynet, 3 במרץ 2009. אלון שני, כתב בחיפה והגליל גיא פלג, ‏הקלטת חשפה: כך ניסו להפליל את הרב של קריית ביאליק, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2013