לכלוך

לכלוך הוא אי-ניקיון, בפרט בהתייחסות לחפצי אדם, בגדיו או גופו. סוגי לכלוך נפוצים: אבק מרכיבי זיהום סביבתי כגון פיח, ערפיח, עשן, אובך המותירים משקעים אבקתיים, או פסולת מוצקה כגון זפת, או פסולת נוזלית כגון שפכים תעשייתיים. כתמי בוץ - תכסית קרקע כגון חול, אדמה כשהיא רטובה ובאה במגע עם חפצים ומשטחים מרכיבים אורגניים הגורמים לכתמים, לרוב מקורם במזון - שומן, כתמי צבע מירקות, פירות ורטבים, צבעי מאכל ועוד פסולת תעשייתית אבנית הנוצרת במים קשים חומרים והפרשות ביולוגיים כגון צואה, זיעה, מי ביוב, שערות אדם ובעלי חיים שנשרו כתמי קוסמטיקה (כגון שפתון, מייק-אפ, מסקרה, צללית עיניים) כתמים הנוצרים על ידי ציוד משרדי, חומרי משחק ותחביבים כגון טושים, פלסטלינה, דיו, דבק לכלוך הגוף מוסר באמצעי היגיינה אישית - רחצה, צחצוח שיניים, חפיפת שיער, גזיזת ציפורניים וכדומה. בין המכשירים והחומרים המאפשרים שמירה על ההיגיינה האישית: סבון, שמפו, נייר טואלט, מברשת שיניים ומשחת שיניים, קיסם שיניים, מקל ניקוי אוזניים, צמר גפן, ספוג ועוד. ביוון העתיקה וברומא העתיקה, לפני היותם של סבונים יעילים, נעשה שימוש בסטריגיל, מכשיר מתכתי מעוקל, לקירצוף הגוף מלכלוך. לפני הקירצוף נמרח הגוף בשמן מבושם, הקירצוף הסיר את השמן עם הלכלוך והזיעה. היפטרות מלכלוך על משטחים ועצמים נעשית על ידי פעולות מכניות באמצעות כלים ומכשירים - טאטוא על ידי מטאטא, שטיפת רצפה באמצעות מגב וסחבה, כביסה (ידנית או במכונת כביסה; בעבר באמצעות קרש כביסה), שטיפת כלי אוכל (ידנית או באמצעות מדיח כלים). לשיפור הניקוי נעשה שימוש בחומרים כימיים - סבון, נוזלי ניקוי (למשל נוזל ניקוי רב תכליתי, נוזל לניקוי אסלות, ליזול, אקונומיקה, נוזל כביסה), אבקות ניקוי (למשל אבקת כביסה) ואף חומרים אורגניים כגון חומץ, חומצת לימון. כמו כן קיימים מוצרים לניקוי משטחים ספציפיים העשויים זכוכית, נירוסטה, עץ, עור ועוד. לניקוי טקסטיל שלא על ידי שטיפה במים מבוצע ניקוי יבש באמצעות ממס אורגני. ניקוי בהתזה משמש למשל לניקוי מבנים. ניקוי בלחץ מים משמש לשטיפת מכוניות. ניקוי בהתזת חול משמש לניקוי גופי אוניות משאריות צבע. במשק בית פסולת מאוחסנת זמנית בפח אשפה ביתי או בשקית אשפה ומועברת לאחר שהצטברה למכל פסולת ציבורי. יש הנוקטים בשיטות הפרדת הפסולת לפי סוג מרכיביה (פלסטיק, נייר וקרטון, פסולת אורגנית, זכוכית), אם מיוזמה אישית או על פי תקנות הרשות המקומית או המדינה, ובהמשך מעבירים את הפסולת למכלים ציבוריים מותאמים לסוג הפסולת. הפסולת מועברת על ידי הרשויות למיחזור, מזבלה, שרפה, או גריסה. יש המשתמשים בטוחן אשפה ביתי לטחינת האשפה האורגנית וסילוקה למערכת הביוב. בחברות מודרניות, בשל המודעות לתרומת ההיגיינה לבריאות, הלכלוך צומצם מאוד. ישנה סברה כי ייתכן שהלכלוך צומצם יותר מדי - על פי השערת ההיגיינה אי היחשפות מספקת בילדות לפתוגנים משפיעה על התפתחות מערכת החיסון כך שישנה עלייה בפגיעות למחלות אלרגיות. בני אדם ובעלי חיים עשויים לאכול אובייקטים בלתי מזינים, שבהקשר אכילתם נתפסים כלכלוך או זבל (כגון עפר, צבע מגורד מקירות, חימר, חול), זאת בשל הפרעה נפשית (הפרעת פיקה) או חוסר תזונתי במינרלים. התופעה קיימת לעיתים אצל נשים הרות. מיזופוביה היא פוביה ספציפית פתולוגית שמתבטאת בפחד קיצוני מלכלוך וממגע עם משטחים שנתפסים כלא נקיים, מחשש להידבקות בזיהומים או בחיידקים. לעיתים היא נלווית להפרעה טורדנית-כפייתית. מרי דאגלס, טוהר וסכנה: ניתוח של המושגים זיהום וטאבו, רסלינג: תל אביב. אסא דורון וניר אביאלי, "אנשים שאינם במקומם: לכלוך בהודו ובישראל", תיאוריה וביקורת 44, 2015, עמ' 261-272. מדיה וקבצים בנושא לכלוך בוויקישיתוף הננו טכנולוגיה מגוייסת לשירות הנקיון: נוזל דוחה לכלוך יילחם במים, אבק ושמן, באתר "הידען" בלי לכלוך וריח: טיול בזבל (טיולים באתרי פסולת ומחזור), באתר weekend "מי שניקה לכלוך של אחרים – מסתכל על זה אחרת", ב"אי ירוק" - מגזין הקק"ל