laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רפאל אולארה

רפאל אולארה (נולד ב-25 במאי 1978 בסנטיאגו דה צ'ילה) הוא כדורגלן עבר צ'יליאני ששיחק בעמדת הבלם. אולארה החל את הקריירה במחלקת הנוער של קבוצת אאודקס איטליאנו, אך את מרבית הקריירה עשה בקבוצת אוניברסידד דה צ'ילה, במדיה שיחק כמה קדנציות, וביניהן שיחק תקופה קצרה באוסאסונה הספרדית. בשנת 2003 עבר לקבוצת אינדפנדיינטה הארגנטינאית, ולאחר עונה אחת חזר לצ'ילה, לקבוצת אוניברסידד קאתוליקה. בעונת 2005/2006 עבר אולארה למכבי חיפה וקנה מקום קבע בהרכב לצד הבלם הוותיק אריק בנדו. בעונה זו זכה אולארה עם הקבוצה באליפות ליגת העל ובגביע הטוטו. בעונת 2006/2007 גילה אולארה יכולת חלשה ואיבד את מקומו בהרכב, ובסוף העונה עזב את ישראל וחזר לאוניברסידד דה צ'ילה. בשנת 2011 עבר לאוניון אספניולה, ובשנת 2013 חזר לקבוצת נעוריו, אאודקס איטליאנו. ביולי 2016 פרש אולארה ממשחק פעיל בגיל 38. לאולארה 30 הופעות במדי נבחרת צ'ילה, בהן כבש שער אחד. מדיה וקבצים בנושא רפאל אולארה בוויקישיתוף רפאל אולארה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל רפאל אולארה, באתר Transfermarkt רפאל אולארה, באתר Soccerway רפאל אולארה, באתר National Football Teams רפאל אולארה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1786–1859)

מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Мария Павловна, ‏16 בפברואר 1786 - 23 ביוני 1859) הייתה בתו השלישית של הצאר הרוסי פאבל הראשון ורעייתו של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך. בתה אוגוסטה הייתה לקיסרית גרמניה הראשונה והיא הייתה סבתו של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה. הנסיכה מריה פבלובנה נולדה בסנט פטרבורג שבאימפריה הרוסית, ילדתם החמישית ובתם השלישית של פאבל, בנה הבכור של הקיסרית דאז, יקטרינה הגדולה, ורעייתו סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. מריה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון, ומלכת הולנד לעתיד אנה פבלובנה. הנסיכה מריה לא נחשבה ליפה משום שפניה הושחתו בילדותה כתוצאה מקבלת החיסון החדשני למחלת האבעבועות השחורות. סבתה יקטרינה, שהעריצה את כשרונה המוזיקלי של מריה, נפטרה בשנת 1796 ואביה הוכתר כצאר. ב-3 באוגוסט 1804 מריה בת ה-18 נישאה לקרל פרידריך, בנו הבכור של הדוכס הגדול של סקסה-ויימאר-אייזנך. לאחר תשעת חודשי נישואים בסנט פטרבורג נסעו בני הזוג לויימאר, שם התקבלה הנסיכה בחגיגות ותשואות. בני הזוג הולידו ארבעה ילדים: פאול אלכסנדר (1805-1806) - מת צעיר. מריה (1808-1877) - נישאה לקרל, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה. אוגוסטה (1811-1890) - נישאה לוילהלם הראשון, קיסר גרמניה והייתה לקיסרית גרמניה הראשונה. קרל אלכסנדר (1818-1901) - ירש את אביו כדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ונישא לסופיה, נסיכת הולנד, בתו של וילם השני, מלך הולנד. מריה פבלובנה התעניינה מאוד באמנות ומדע ונחשבה לאשה משכילה ביותר. היא התכתבה במשך שנים רבות עם המשורר הרוסי ואסילי ז'וקובסקי והשתתפה בשיעורים רבים באוניברסיטת יינה, שאת חלקם העביר המדען הנודע אלכסנדר פון הומבולדט. המשורר פרידריך שילר הקדיש לה את אחד השירים האחרונים שכתב והמשורר והסופר יוהאן וולפגנג פון גתה תיאר אותה בתור "אחת הנשים הטובות והמשמעותיות ביותר בזמנה". בשנותיה המאוחרות מריה הזמינה לחצר בוויימאר את המלחין פרנץ ליסט, אולם התחרשותה ההולכת וגוברת מנעה ממנה ליהנות מהמוזיקה. מריה פבלובנה מתה בוויימאר ב-23 ביוני 1859 בגיל 73 ונקברה לצד בעלה. מדיה וקבצים בנושא מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה בוויקישיתוף מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מרכז הבקרה קולומבוס

מרכז הבקרה קולומבוס הוא מרכז הבקרה המשמש לשליטה במודול האירופי הקולומבוס, שהוא מעבדת מחקר, המהווה חלק של תחנת החלל הבינלאומית (ISS). מרכז השליטה נמצא במרכז הגרמני לחקר החלל (DLR) באוברפאפנהופן ליד מינכן, גרמניה. המרכז מופעל על ידי DLR, תחת חוזה בין סוכנות החלל האירופית (ESA) ו-EADS Astrium. סוכנות החלל האירופית מדיה וקבצים בנושא מרכז הבקרה קולומבוס בוויקישיתוף מרכז הבקרה של הקולומבוס באתר סוכנות החלל האירופית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרכז לבריאות הנפש באר שבע

המרכז לבריאות הנפש באר שבע הוא בית חולים פסיכיאטרי של משרד הבריאות. המרכז נוסד בשנת 1978 בעיר באר שבע ומסונף לפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון שבנגב. המרכז משרת את אוכלוסיית דרום הארץ המונה כ-850 אלף תושבים מאשקלון ועד אילת. במרכז מטפלים בכל סוגי מחלות הנפש ובהפרעות וליקויים הפוגעים בתפקוד היומיומי של המטופלים. בנוסף, מפעיל המרכז יחידות בתחום הגמילה מסמים, התפתחות הילד והגריאטריה. למרכז ישנן מספר שלוחות ביישובי הדרום ומרפאה באילת. המרכז פרוס על פני שטח של למעלה מ-100 דונם והוא מונה כ-400 מיטות אשפוז פסיכיאטרי ואשפוז יום. כמו כן, במסגרת המרכז פועל הוסטל שיקומי, "בית רותם" המשכן 32 דיירים. מחלקות ושירותי המרכז פועלים במודל ביו-פסיכו-סוציאלי, מודל זה משלב גישות ביולוגיות פסיכולוגיות וסוציאליות בטיפול בפרט ובמשפחה. בכל טווח הגילים ובכול רמות החומרה, מבעיות הכרוכות באירועי חיים ועד למחלות נפש או אורגניות נפשיות קשות. במסגרת המרכז פועלים שירותים קהילתיים בבאר-שבע וביישובי הסביבה, בין היתר: מרפאה לילדים ונוער - מרפאת טל, הממוקמת בקהילה; יחידה לטיפול וליווי משפחות המטופלים (מית"ל); מכון לאבחון ושיקום הילד לטיפול בבעיות התפתחות הכולל גן ילדים; מחלקת אשפוז ארצית לטיפול בתחלואה כפולה (התמכרויות יחד עם מחלות נפש), מרפאת "מטרה", שהיא שירות מרפאתי למכורים לחומרים פסיכואקטיביים (סמים) וניידת לחלוקת תחליפי סם, במרחבי הדרום. המרכז מספק שירותי ייעוץ למרפאות ראשוניות, לשירותי הרווחה, לשירותי המבחן, למוסד לביטוח הלאומי, למשרד הביטחון, למרפאות מקצועיות, לתחנות פסיכולוגיות חינוכיות ולגופים נוספים. כמו כן המרכז מבצע פעילות הדרכתית, הוראתית ומחקרית מתקדמת. בנוסף, פועלות בו מעבדות מגוונות והוא מקיים שיתופי פעולה עם גופים אקדמיים. המרכז תוכנן על ידי האדריכל גרשון צפור ונחנך בשנת 1978. בשנת 1988 קיבל האדריכל צפור את פרס רכטר על תכנון ביה"ח, שהחל בשנת 1966[דרוש מקור]. בהרצאה של האדריכל ביולי 1981 בבית המהנדס והאדריכל בתל אביב דיבר המתכנן על עקרונות התכנון, בין היתר "פעילויות ציבוריות, פסיביות ואקטיביות, רצויות ואפילו נדרשות לחולים, במרכז החברתי שהינו מרכז שכונה", "תשומת לב מיוחדת לנושא הקלימטולוגיה והמיקרו-אקלים בתוך הבניינים" והעדר סורגים בביה"ח, במקומם "רשתות פסיכיאטריות" - בעידן שבו ביה"ח הפסיכיאטריים הוקמו מחוץ ליישובים, במבנים לא ייעודיים (כגון - ביה"ח בעכו שפעל במבצר צלבני- טורקי ששימש בתקופת המנדט בית סוהר בו הוצאו להורג אסירי המחתרות טרום המדינה וביה"ח כפר שאול שהוקם בשנת 1951 במבני הכפר הנטוש דיר יאסין, שם, עמ' 29). גן המרכז לבריאות הנפש תוכנן על ידי אדריכלי הנוף ליפא יהלום ודן צור. אתר האינטרנט הרשמי של המרכז לבריאות הנפש באר שבע אודות בית החולים, באתר המרכז לבריאות הנפש באר שבע אודות המרכז, באתר המרכז לבריאות הנפש באר שבע "מת האדריכל גרשון צפור"; "הארץ", 13/12/2012. "גרשון ציפור"; "הארץ", 20/4/2007. ארכיון האדריכל צפור, אתר הספרייה הלאומית. לואי מילר, התערבות קהילתית והרקע ההיסטורי של בריאות נפש קהילתית בישראל. בתוך: אבירם, א. לבב, י. (עורכים). בריאות נפש קהילתית בישראל, תל אביב: צ'ריקובר, 1981, עמ' 30 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סורבה

סורבה (בצרפתית: Sorbet) הוא מאכל קפוא שנעשה מרסק פירות וחומרי גלם נוספים. הסורבה הוא סוג של ג'לאטו שאינו מכיל חלב ובניגוד לשרבט, גלידה דלת קלוריות, יכול להכיל אלכוהול. הכנת הסורבה נעשית במכונה המערבלת את החומרים כך שלא יכנס לתערובת אוויר, זאת כדי לייצר את הסורבה דחוס ועשיר בטעם. מקור הסורבה איננו ודאי, אך ידוע כי הסינים הכינו מנה שנעשתה משלג, מיץ ורסק פירות כבר לפני אלפי שנים. ישנה אגדה כי הסורבה הומצא ברומא, כאשר, לפי דרישתו של נירון קיסר, העבירו שליחים דליים מלאים בשלג אל אולם האירועים, שם עורבב השלג עם דבש ויין. עם זאת, הסורבה כפי שהוא מוכר כיום הופיע בצרפת ב-1533 לאחר שיובא מאיטליה, כנראה על ידי קטרינה דה מדיצ'י שהגרה לצרפת על מנת להתחתן עם אנרי השני. בסוף המאה ה-17 הסורבה הוגש כבר ברחובות פריס ומשם הגיע לאנגליה ולאחר מכן לכל אירופה. סורבה יכול להפוך לשרבט (מאכל אמריקאי) כשמוסיפים לו ביצים וחלב לפני שהוא קופא. סורבה משמש גם כגלידה דיאטטית (מכיל כ-3% שומן) וגם כגלידה טבעונית. טולי יקותיאל, כל המרבה בסורבה - הרי זה משובח: מדריך ו-4 מתכונים, באתר ynet, 20 במרץ 2015 סורבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סמדר שזר

סמדר שזר (24 ביולי 1943 – 24 במאי 2008) הייתה מוזיקאית, מורה לאבוב, אבובנית ראשית של התזמורת הקאמרית הישראלית ומנהלת מוזיקלית של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ומוזיאון תל אביב לאומנות. סמדר שזר נולדה בשנת 1943 בקיבוץ עין השופט, השנייה מבין ארבעת ילדיהם של שרגא וברכה שזר (מדור המייסדים של הקיבוץ). סמדר למדה אבוב בצעירותה אצל אליהו טורנר, אבובן ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. בתחילת דרכה ניגנה כאבובנית בתזמורת בני הקיבוצים, ובתזמורת הגדנ"ע. לאחר שחרורה משירות צבאי בתזמורת צה"ל יצאה ללימודים באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, אותם מימנה באמצעות מלגות. לאחר סיום לימודיה באקדמיה בהצטיינות התקבלה ללימודים אצל האבובן והמלחין היינץ הוליגר. באמצע שנות ה-60 חזרה לישראל והצטרפה לתזמורת הקאמרית הישראלית. שם שימשה כנגנית האבוב של התזמורת במשך כ-10 שנים. במקביל לנגינתה בתזמורת הקאמרית הישראלית החלה בהוראת אבוב, ובמסגרת זו לימדה רבים מאבובני ישראל וביניהם דודו כרמל, אורי מירז, מוקי זוהר, גיא פורת, אמיר בקמן ורבים אחרים. בשנות ה-90 קיבלה לידיה סמדר את הניהול האמנותי של אולם הקונצרטים של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ("שטריקר"), תפקיד אותו מילאה עד לשנת 2007. תחת ניהולה האמנותי פותחו והוצעו לקהל בהצלחה סדרות של קונצרטי מוזיקה קאמרית למנויים וכן סדרות רסיטלים שהיו מלווים בשיחות עם הקהל. בשנה האחרונה לחייה כיהנה סמדר כמנהלת המוזיקלית של אולם הקונצרטים במוזיאון תל אביב לאומנות והפיקה עונה של קונצרטים למנויים שכללו הרכבי מוזיקה קאמרית ישראלים ומיובאים. בשנת 2008 החליף אותה בתפקיד אילן רכטמן. סמדר נפטרה בשנת 2008, והותירה אחריה בן ובת שנולדו לה ולבן זוגה, הסופר, העיתונאי והמתרגם דוד שחם. לאחר מותה, בשנת 2008, נערך במוזיאון תל אביב קונצרט התרמה לזכרה בו הופיעו אמנים שונים, וכן תלמידיה של סמדר לאורך השנים. האבובן והמלחין היינץ הוליגר הלחין יצירה לכבוד האירוע, שנוגנה בקונצרט על ידי האבובן גיא פורת, מתלמידיה של סמדר. הכנסות הקונצרט נמסרו לניהול קרן התרבות אמריקה-ישראל כקרן המלגות ע"ש סמדר שזר לעידוד נגנים צעירים מצטיינים. הובאה למנוחות בקיבוץ עין השופט, לצד בני משפחתה. התזמורת הקאמרית הישראלית הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב מוזיאון תל אביב לאומנות דוד שחם היינץ הוליגר, באתר (English Wikipedia) מאמר של יוסי שיפמן, באתר הבמה אורי דרומי, מילאה את אולם הקונצרטים, באתר הארץ, 8 ביוני 2008 הקלטות מנגינתה באתר שהוקם לזכרה סמדר שזר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אתר ההנצחה של קיבוץ עין השופט
אצטדיון אל סדאר

אצטדיון אל סדאר (בספרדית: Estadio El Sadar) הוא אצטדיון כדורגל בפמפלונה אשר בנווארה, ספרד. האצטדיון נחנך בשנת 1967, ומשמש מאז כמגרשה הביתי של קבוצת אוססונה המקומית. האצטדיון מכיל 23,576 מושבים. האצטדיון נקרא על שם נחל סדאר, העובר בשטחו של מחוז פמפלונה. משנת 2005 ועד שנת 2011, בהתאם להסכם בין ממשלת נווארה לבין המועדון, נקרא האצטדיון בשם "ריינו דה נווארה" (מילולית: ממלכת נווארה), שם המותג באמצעותו משווקת נווארה לתיירים. משחק הבכורה באצטדיון, תחת שמו החדש, נערך ב-29 בדצמבר 2005, בין נבחרת סין לבין נבחרת נווארה. בשנת 2020 עבר האצטדיון שיפוץ כללי במסגרתו הוגדלה תכולת האצטדיון ל-23,576 מקומות ישיבה ושופצה המעטפת החיצונית של האצטדיון. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון אל סדאר בוויקישיתוף האצטדיון באתר הרשמי של אוסאסונה (באנגלית) "Instalaciones / Estadio El Sadar". CA Osasuna. נבדק ב-18 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
בליץ

מילה בגרמנית שמשמעותה המילולית בעברית היא ברק. האם התכוונתם ל... בליץ (משחק שחמט) – משחק שחמט מהיר. בליץ (מתקפה צבאית) – מתקפת בזק, שיטת הלוחמה של גרמניה הנאצית. הבליץ – ההתקפות האוויריות של גרמניה על בריטניה, ובעיקר על לונדון, במלחמת העולם השנייה. בליץ' – סדרת אנימה/מאנגה יפנית. בליץ (סרט) – סרט בכיכוב ג'ייסון סטיית'האם משנת 2011 רוני בליץ – שחקן ומדבב ישראלי. בליץ (עיר) – בֶּלִיץ (Beelitz) - עיר בגרמניה(אנ') בליץ (אופנוע) – אופנוע חשמלי ישראלי.
האנטר (סדרת טלוויזיה)

האנטר (באנגלית: Hunter) היא סדרת טלוויזיה מז'אנר דרמת הפשע והפעולה ששודרה בין השנים 1984–1991 ברשת NBC האמריקאית. בסדרה השתתפו פרד דרייר כסמל ריק האנטר וסטפני קריימר כסגן די די מק'קול, בלשים במחלק הרצח של משטרת לוס אנג'לס. הסדרה נוצרה על ידי פרנק לופו, יוצר סדרות אחרות משנות ה-80 כצוות לעניין וסוכן סמוי. הסדרה הופקה בשנתה הראשונה על ידי סטיבן ג'יי קאנל. במקור יוצר הסדרה פרנק לופו רצה ש"האנטר" תהיה סדרה משטרתית עם יותר פעולה מאשר דרמה, בסגנון "הארי המזוהם", אבל משום תלונות על האלימות המגוחכת ואחוזי צפייה מאכזבים בעונה הראשונה, יוצרי הסדרה החליטו לשנות את הנוסחה ושתהיה יותר בסגנון הדרמה משטרתית שהייתה בולטת באותה תקופה. בשנים 1995, 2002 ו-2003 יצאו שלושה סרטי טלוויזיה המבוססים על הסדרה, ולאחריהם סדרה מחודשת בת חמישה פרקים בלבד. מדיה וקבצים בנושא האנטר בוויקישיתוף "האנטר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האנטר", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "האנטר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונטינגנציה

קונטינגנציה הוא מושג בפילוסופיה ובלוגיקה המתאר מצב של טענות אשר עשויות להיות אמיתיות או שקריות, בהתאם לערכי האמת של מרכיביהן. בזאת הן שונות מטענות שהן אמיתיות לכל השמה אפשרית (טאוטולוגיה), ומטענות שהן שקריות לכל השמה אפשרית (סתירה). טענה קונטינגנטית, אשר מכונה לעיתים אמת קונטינגנטית, אינה נכונה או שקרית בהכרח אלא תלויה בערכי האמת של מרכיביה, אשר קובעים את ערך האמת של הטענה כולה (contingent = תלוי). מכאן שאמיתותה של טענה קונטינגנטית נשענת על עובדות, זאת בניגוד לטענה אנליטית אשר אמיתותה אינה תלויה בעובדות אליהן היא מתייחסת. לצד טענות קונטינגנטיות, קיימות לפחות שלוש קבוצות אחרות של טענות, שחלקן חופפות: טענות טאוטולוגיות חייבות להיות נכונות, תהיינה הנסיבות אשר תהיינה (לדוגמה: "השמיים כחולים או אינם כחולים"). סתירות בהכרח אינן נכונות, תהיינה הנסיבות אשר תהיינה (לדוגמה: "יורד גשם ולא יורד גשם"). טענות אפשריות עשויות להיות נכונות או לא נכונות בהתחשב בנסיבות מסוימות (דוגמאות: x + y = 4; "יש רק שלושה כוכבי לכת" ;"יש יותר משלושה כוכבי לכת" ). כל הטענות האמיתיות, וכל הטענות התלויות, הן גם הצעות אפשריות. ניסיונות עבר של פילוסופים ורטוריקנים להתייחס לרטוריקה כתחום בפני עצמו הוביל לניסיון לשייך את הרטוריקה לעניינים רלטיביים וקונטינגנטיים. אריסטו הסביר בספרו "רטוריקה", "חובת הרטוריקה היא התמודדות עם עניינים כמו אלה שאנו מהרהרים בהם ללא אמנויות או שיטות להדריך אותנו... " אריסטו מדגיש את הקונטינגנציה כי אף אחד לא דן על ההכרחי או על הבלתי אפשרי. הוא האמין כי נוכחות "בלתי נמנעת ובלתי נשלטת של אפשרויות מרובות" או טבען המורכב של החלטות יוצרים ומזמינים רטוריקה. השקפתו של אריסטו מערערת על השקפתו של אפלטון, שאמר כי לרטוריקה אין שום נושא פרט לרמייה, ונותנת לרטוריקה את עמדתה בפסגת הוויכוח הפוליטי. קונטינגנציה, באתר MathWorld (באנגלית) אריסטו. ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בואנה ויסטה

בואנה ויסטה (באנגלית: Buena Vista) הוא מותג של חברת וולט דיסני, על שם הרחוב בו שוכנים משרדי החברה בעיר ברבנק. שם זה ליווה כמה מהמחלקות וחברות הבת של דיסני במהלך השנים, כשבהן הלוגו עוצב כך שיופיע לצד טירת היפהפייה הנרדמת כדי להבהיר את הבעלות של דיסני. השימוש הראשון בשם למטרה מסחרית נעשה ב-1953, כשהאחים וולט ורוי דיסני ייסדו את "חברת הפצת הסרטים של בואנה ויסטה, בע"מ." כזרוע האחראית להפצה הקולנועית, השיווק והקידום של סרטי הקולנוע שלהם. לאחר מכן, גם כמה מחברות המדיה הביתית, הטלוויזיה, משחקי הווידאו והמוזיקה של חברת האם "וולט דיסני" החלו להשתמש בשם זה. כמו כן, רוב הזכיינויות והחברות המקומיות של דיסני מחוץ לצפון אמריקה נשאו בשם זה בפעילות הבינלאומית של החברה. לאחר יותר מ-50 שנים של שימוש בשם זה, דיסני הודיעה ב-2007 כי היא זונחת את המותג "בואנה ויסטה" כחלק ממיתוג מחדש, אם כי היא המשיכה לשמור עליו כסימן מסחרי ועודנה רשמה על שמו עסקים. משמעות השם "בואנה ויסטה" בשפה הספרדית הוא "נוף יפה". בואנה ויסטה, ברשת החברתית פייסבוק בואנה ויסטה, סרטונים בערוץ היוטיוב Bob Thomas, ‏Walt Disney: An American Original, ‏Pocket Books, ‏1976; עמ' 248-9 Andy Fixmer, ‏Disney to Drop Buena Vista Brand Name, People Say, ‏Bloomberg, ‏25 באפריל 2007 EX-21 SUBSIDIARIES OF THE COMPANY, ‏sec.gov. SEC, ‏24 בנובמבר 2010 Buena vista, ‏Spanish Dict ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

האם התכוונתם ל... מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1786–1859) – בתו של הצאר פאבל הראשון. מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1890–1958) – נכדתו של הצאר אלכסנדר השני. מארי, דוכסית מקלנבורג-שוורין – כלתו של הצאר אלכסנדר השני הידועה גם בשם מריה פבלובנה.
איך להיות ג'נטלמן

איך להיות ג'נטלמן (How to Be a Gentleman) היא קומדיית מצבים אמריקאית של רשת CBS. לאחר שידור הבכורה של הסדרה ב-29 בספטמבר 2011, רשת CBS הזמינה 13 פרקים לעונה הראשונה. בתאריך 18 באוקטובר 2011 בוטלה הסדרה על ידי הרשת המפיקה "CBS", עקב אחוזי צפייה נמוכים. הסדרה מציגה את החברות בין אנדרו קרלסון (דייוויד הורנסבי), עורך עיתון עם חיים לחוצים, לבין ברט לנסינג, לשעבר חייל אשר שירת במלחמה בעיראק וכעת הוא מאמן כושר. כאשר אנדרו מקבל למסיבת יום ההולדת שלו הזמנה למכון כושר, הוא הולך ופוגש שם את ברט (אשר התעלל באנדרו בתיכון), מאמן הכושר שהיה אמור לאמן אותו. בין השניים נוצרת חברות הדוקה וברט מלמד את אנדרו איך להתנהג עם נשים וכך להתקדם בחיים. אנדרו קרלסון (דייוויד הורנסבי) - עורך עיתון עם חיים לחוצים אשר פוגש את אחד הנערים שהתעללו בו בתיכון (ברט לנסינג). ברט לנסינג (קווין דילון) - לשעבר חייל אשר שירת במלחמה בעיראק וכעת הוא מאמן כושר, בעל מכון כושר. ברט פוגש את אנדרו במכון הכושר שלו ומשם מתפתחת חברות ביניהם. ג'רי (דייב פולי). ג'נט (מרי לין רייסקוב). מייק (רייס דרבי). דיאנה (ננסי לנהאן). אתר האינטרנט הרשמי של איך להיות ג'נטלמן (באנגלית) "איך להיות ג'נטלמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איך להיות ג'נטלמן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איך להיות ג'נטלמן", באתר Metacritic (באנגלית) "איך להיות ג'נטלמן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אקלר

אקלר (בצרפתית: Éclair) היא פחזנית ארוכה. בצק רבוך מוזלף על התבנית בצורה מוארכת בעזרת שקית זילוף ונאפה עד שמוזהב והופך לחלול מבפנים. מסורתית, המאפה ממולא בחביצה, רפרפת (פודינג) או קצפת, ובדרך כלל מצופה בזיגוג שוקולד. מילויים אחרים כוללים פודינג בטעם קפה ורום, מילויים בטעם פירות או מחית ערמונים. מעט ידוע על מקורו של האקלר, אבל ידוע כי מקורו בצרפת של המאה ה-19. היסטוריוני מזון רבים סבורים כי האקלר הוכן לראשונה על ידי מארי-אנטואן קארם, שף מאפים מפורסם של בית המלוכה הצרפתי. המתכון הנודע הראשון למאפה האקלר מופיע בספר Boston Cooking School Cook Book מאת ד.א לינקולן, שפורסם ב-1884. פירוש המילה "אקלר" בצרפתית הוא ברק. מאמינים כי המאפה נקרא כך בגלל הצורה שבה הוא בוהק כשמצופה בזיגוג של קונדיטורים. הסבר אפשרי נוסף, הוא שהשם מבוסס על המילה היוונית κολλύρα שפירושה היא עוגה. היסטוריית אקלר קצרה ערן שוורצברד, מתכון אקלר, מאתר "על השולחן"
סרטן (סמל)

הסמל ♋ הוא סמל סרטן. האם התכוונתם ל... סרטן (קבוצת כוכבים) מזל סרטן
גופרדו פטראסי

גופרדו פטראסי (באיטלקית: Goffredo Petrassi; ‏ 16 ביולי 1904 - 3 במרץ 2003) היה מלחין, מנצח ומורה איטלקי. נחשב לאחד המלחינים המשפיעים ביותר במאה ה-20. נולד בזאגארולו, סמוך לרומא. בהיותו בן שבע עברה משפחתו לרומא ופטראסי, שהיה בעל קול ערב, נשלח לבית הספר לשירת מקהלה. שם התוודע אל מוזיקה מתקופת הרנסאנס, של ג'ובאני פלסטרינה, ז'וסקן דה פרה ואחרים. בגיל 15 החל לעבוד בחנות תווים וכלי נגינה כדי לעזור בפרנסת המשפחה, והלך שבי אחרי המוזיקה. כשהזדמנה לו אפשרות לכך, ניגן בפסנתר שבחנות וכך משך אליו את תשומת לבו של אלסנדרו בוסטיני, מורה ידוע לפסנתר והלחנה בקונסרבטוריו די סנטה צ'צ'יליה, שהחל ללמד את הנער והביאו אל הקונסרבטוריון. ב-1928 המשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה, בנגינה בעוגב ובהלחנה. מעולם הרנסאנס שהכיר בנעוריו התקדם לעולם המוזיקה החדישה של דמויות כמו אלפרדו קאזלה, אוטורינו רספיגי וברנרדינו מולינרי ולחיפוש אחר מוזיקה איטלקית חדשה, שתפרוץ את גבולות האופרה, שהגדירה אותה במשך מאות שנים. ב-1934 ניצח קאזלה על יצירתו של פטראסי "פרטיטה" לתזמורת בפסטיבל האיגוד הבינלאומי למוזיקה בת זמננו (ISCAM) באמסטרדם. בהמשך היה פטראסי למנהל מוזיקלי של בית האופרה לה פניצ'ה ומשנת 1959 לימד הלחנה בקונסרבטוריון סנטה צ'צ'יליה ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. רבים מתלמידיו של פטראסי היו מפורסמים, בהם פרנקו דונאטוני, אלדו קלמנטי, קורנליוס קרדיו, אניו מוריקונה, אריק זלצמן, פיטר מקסוול דייוויס, ריצ'רד טייטלבאום ואחרים. הוא גם חיבר מוזיקה לסרטים כמו "האורז המר" (1949). גופרדו פטראסי מת ברומא בגיל 98. המוזיקה המוקדמת של פטראסי הייתה חלק מניסיון של מספר מלחינים איטלקים להביא להתחדשות של המוזיקה ה"איטלקית" הלאומית במוזיקה הקלאסית, במקביל ליצירותיהם הרומנטיות של מלחינים גרמנים כגון ריכרד וגנר. בתקופה זו התאפיינה המוזיקה שלו בסגנון נאו-קלאסי מובהק, בהשפעת בארטוק, הינדמית וסטרווינסקי. הניסיון שצבר בשירת מקהלה בא לביטוי ב"סאלמו IX", שחוברה בשנים 36–1934. עוצמת המוזיקה ואיכותה הזוויתית מרמזות על התרשמותו של פטראסי מן הבזיליקות הרומאיות האדירות, ולאו דווקא מסגנון פלסטרינה. זיכרון המרחבים הללו, הדהוד הקולות ועוצמתם מחלחל, מכל מקום, דרך המסנן של סימפוניית תהילים ו"אדיפוס רקס" של סטרווינסקי, שבוצעו שתיהן ברומא באותה תקופה. הפתיחות המוזיקלית של פטראסי ואישיותו החריפה הוליכוהו בשנים הבאות לעריכת ניסויים בהשפעות פוסט-וברניאניות שונות ובמגוון רחב של חומרי שירה, ממזמורים לאטיניים אל "שגיונות אורלנדו" של לודוביקו אריוסטו ודון קיחוטה של סרוואנטס. כל ההשפעות האלה נוכחות בסדרה מרשימה של שמונה קונצ'רטי לתזמורת, שחיבר בין סוף שנות ה-30 לשלהי שנות ה-70. מדיה וקבצים בנושא גופרדו פטראסי בוויקישיתוף גופרדו פטראסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גופרדו פטראסי, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט גופרדו פטראסי, באתר AllMusic (באנגלית) גופרדו פטראסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) גופרדו פטראסי, באתר Discogs (באנגלית) גופרדו פטראסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גופרדו פטראסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Goffredo Petrassi Institute Goffredo Petrassi - Biografia Goffredo Petrassi Un maestro del Novecento Guardian obituary אנצו רסטאניו, הערך "גופרדו פטראסי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
ניקו לדניס

ניקו לדניס (באנגלית: Nico Ladenis;‏ 22 באפריל 1934 – 10 בספטמבר 2023) היה שף שעבד בבריטניה והתמחה במטבח הצרפתי. ניקו לדניס נולד להורים יוונים, גדל בטנזניה, למד כלכלה והתמחה בבישול במסעדת "מולן דה מוז'ן" של רוז'ה ורז'ה, שהחזיקה אז בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. לדניס עבר לאנגליה ובשנת 1973, בגיל 39, פתח את מסעדתו, "שה ניקו" (chez nico), בלונדון. ב-1995 זכה בניקוד המקסימלי של שלושה כוכבים במדריך המישלן. בשנים 1999-1990 הוא זכה מדי שנה בניקוד המקסימלי של 10 מ-10 במדריך Good Food Guide, כאשר פרש לפנסיה מסעדתו הייתה היחידה בעלת ניקוד זה. ב-1999, בגיל 65, נפגש עם מנהל מדריך המישלן וביקש שלא להיכלל במדריך, זאת כי הגיע למסקנה שהזמנים השתנו וסעודות במסעדות שלושה כוכבים יקרות מדי בשביל אנשים. במקום זה פתח מסעדה פשוטה וזולה יותר והעביר את העסק לידי בנותיו, נטשה ואיזבלה. בבעלותו של לדניס היו גם ברחבי בריטניה מסעדות הביסטרו Nico Central, Pilmico bistro ו-Nico at Ninety. לדניס פרסם מספר ספרי מתכונים שהיו מיועדים לטבח הביתי. עקב בעיות בריאות מכר לדניס את כל עסקיו ב-2002, אבל נשאר בתפקיד יועץ, והוא ואשתו, דינה-ז'אן דראגיניאן עברו לגור בפרובאנס. בין תלמידיו הבולטים היה מרקו פייר וייט. נפטר ב-10 בספטמבר 2023. "ניקו לדניס מחזיר את שלושת כוכבי המישלן שלו אבל ימשיך ויתרחב" בתאן ריידר, "כשמרקו פוגש את ניקו", ריאיון עם ניקו לדניס ומרקו פייר וייט, באתר Evening Standard,‏ 27 בספטמבר 2001 (הקישור אינו פעיל) אמילי גרין, "מגיע לשלושה כוכבים בפרק ליין: ניקו לדניס הגיע לקו הסיום. אמילי גרין מבקרת אותו במשכנו הישן והחדש", באתר אינדפנדנט, 15 באוגוסט 1992 ג'יי ריינר, "דקה, לונדון", באתר האובזרבר, 21 ביולי 2002 מרק היקס וג'יימי אוליבר, "חמישים ספרי הבישול הטובים ביותר: 'ניקו' של ניקו לדניס", באתר אינדפנדנט, 13 בספטמבר 2008