laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורודה קיוטאקה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קורודה. קוּרוֹדה קיוטאקה (ביפנית: 黑田 清隆;‏ 16 באוקטובר 1840 – 23 באוגוסט 1900), קורודה ריוסוקה (黑田 了介), היה פוליטיקאי יפני בתקופת מייג'י, גנרו וראש ממשלת יפן השני, תפקיד בו כיהן מ-30 באפריל 1888 ועד 25 באוקטובר 1889. קורודה נולד למשפחת סמוראים בעיר קגושימה שבהאן סצומה, בקיושו. הוא היה מעורב בתקרית נממוגי, בה הרגו סמוראים מסצומה נתין בריטי שסירב להשתחוות בפני הדאימיו של ההאן. התקרית הובילה להפגזת קגושימה על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-1863, וגם בה לקח קורודה חלק. לאחר מכן עבר קורודה לאדו, שם למד תותחנות. בשובו לסצומה, לקח קורודה חלק פעיל בברית סאצ'ו, במסגרתה פעלו יחד סמוראים מסצומה ומצ'ושו במטרה להדיח את שוגונות טוקוגאווה. הוא קיבל תפקיד פיקודי במלחמת בושין, ונודע בזכות חנינתו של אנומוטו טקאקי, מפקד הצבא שעמד מול צבאו בקרב הקודאטה. לאחר רסטורציית מייג'י והקמת ממשלת יפן, הפך קורודה לדיפלומט באי סחלין, עליו תבעו בעלות גם יפן וגם האימפריה הרוסית ב-1870. בחששו מההתפשטות הרוסית מזרחה, שב קורודה לטוקיו וקרא לממשלה לעודד את התיישבות ופיתוח הגבול הצפוני של יפן. הוא נסע לסיור באירופה ובארצות הברית ב-1871, ועם שובו לאחר חמישה חודשים הוא התמנה לאחראי על ניסיונות היישוב של הוקאידו. קורודה התמנה למנהל המשרד ליישוב הוקאידו ב-1874, ויישב באי סמוראים לשעבר וחיילים שפרשו שהיו מחוסרי עבודה, וארגן אותם כך שיהיו בעיקר איכרים, אך גם מיליציה בשעת צורך. במקביל, הוא קיבל דרגת לוטננט-גנרל בצבא יפן. הוא הזמין מומחים לחקלאות ממדינות אחרות בעלות אקלים זהה לזה של הוקאידו על מנת שייעצו לתושבים כיצד להסתגל ולגדל גידולים בתנאים ששררו באי. קורודה נשלח כנציג לקוריאה ב-1875, ותיווך בהסכם גנגווה, שפתח את השוק הקוריאני למסחר יפני ב-1876. בשנה לאחר מכן הוא נשלח כחלק מצבא הקיסר לדכא את מרד סצומה, וב-1878 התמנה למנהיג האן סצומה, לאחר ההתנקשות בטושימיצ'י אוקובו. מעט לפני שעזב את תפקידו במשרד ליישוב הוקאידו ב-1881, הסתבך קורודה בשערורייה. כחלק מתוכנית ההפרטה של הממשלה, ניסה קורודה למכור את נכסי המשרד ליישוב הוקאידו לתאגיד מסחרי שהיה בבעלות חברו מסצומה. לאחר שדלפו פרטי העסקה לתקשורת, הביאה הסערה הציבורית שהתעוררה לביטולה. אשתו של קורודה נפטרה באותה שנה ממחלה במערכת הנשימה, ולאחר מותה צצו שמועות שקורודה הרג אותה בהתקף שכרות, וגופתה הוצאה מקברה ונותחה. קורודה זוכה מכל אשמה, אך שמועות לגבי האלכוהוליזם שלו המשיכו לצוץ. קורודה התמנה לשר החלקות והמסחר ב-1887. קורודה החליף את איטו הירובומי, והיה לראש ממשלת יפן השני ב-1888. במהלך כהונתו נכנסה לתוקפה חוקת מייג'י. עם זאת, אי הצלחתה של יפן בביטול החוזים הבלתי שוויוניים עוררה אי שקט אזרחי. לאחר שהתפרסמו טיוטות לחוזים חדשים שהציע שר החוץ אוקומה שיגנובו ב-1889 נאלץ קורודה להתפטר. לאחר מכן הוסיף לכהן בתור שר התקשורת ב-1892, תחת ממשלה אחרת. קורודה נפטר מדימום תוך-גולגולתי ב-1900, ואנומוטו טקאקי ניהל את טקס ההלוויה שלו. הוא נטמן בטוקיו. Gordon, Andrew. A Modern History of Japan: From Tokugawa Times to the Present. Oxford University Press, 2003. ISBN 9780195110609. Jansen, Marius B. The Making of Modern Japan. Harvard University Press, 2000. ISBN 9780674003347 קורודה קיוטאקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח

המרכז הפרנציסקני ללימודי הנצרות במזרח (לטינית Studia Orientalia Christiana; איטלקית Centro Francescano di Studi Orientali Cristiani) הוא מוסד מחקר פרנציסקני אשר נוסד על ידי משמורת ארץ הקודש ב-16 בספטמבר 1954 בקהיר. המרכז שוכן בבנין ששימש כשגרירות הרפובליקה של ונציה בעיר, וב-1632 הפך למנזר מוסקי הפרנציסקני ולכנסיית הרובע הקתולית בעיר, המוקדשת לעליית מרים המקום התרוקן מתושביו לאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952. מטרותיו של המרכז הן לעסוק במחקר היסטורי של ארץ הקודש ושל העדות הנוצריות במזרח התיכון, בעיקר הנצרות הקופטית, הארמנית והערבים הנוצרים. המרכז מפרסם פרסומים שונים אודות נושאי מחקרו ומקיים מגע תרבותי עם העולם הנוצרי והלא-נוצרי. ספריית המוסד החלה את דרכה בספרים שנאספו ממנזרי משמורת ארץ הקודש, וכיום היא מונה למעלה מ-50,000 ספרים וכ-1,000 כתבי עת וכתבי יד ערבים-נוצרים ומערביים. הספרייה נחלקת לשני אגפים - אגף כללי בתחומי תאולוגיה, היסטוריה, גאוגרפיה ואמנות; ואגף שבו מרוכז חומר בנושא המורשת התרבותית של הקהילות הנוצריות במזרח. המרכז מוציא לאור מאז 1956 את כתב העת "Studia Orientalia Christiana Collectanea" ובו טקסטים באיטלקית, צרפתית, ערבית וקופטית. המוסד באתר משמורת ארץ הקודש אודות המרכז
מעיין שרה

מעיין שרה הוא מעיין עמוק בחברון. המעיין נמצא כחצי ק"מ מדרום לאלוני ממרא, ובשל כך כנראה ייחוסו לשרה אמנו. מעל המעיין מבנה מפואר שכולל עמודים מפוארים ומדרגות רחבות. תייר יהודי משנת רפ"ב שביקר בחברון, מתאר את המקום ”ראיתי מקוה גדולה מאד עם ארבעה עמודים מרובעים גדולים והוא עמוק ונפלא עם סולם של אבנים שיורדים בו, אומרים שהיה בית הטבילה לשרה אמנו ע"ה” הרחוב הראשי בחברון, נקרא "עין שרה" על שם המעיין. גם המקווה בקריית ארבע נקרא "עין שרה", אף הוא על שם המעיין. בהסכם חברון נמסר השטח שבו שוכן המעיין לרשות הפלסטינית. על פי ההסכם, המשטרה הפלסטינית אחראית לאפשר גישה חופשית של יהודים למעיין. המשטרה הפלסטינית לא קיימה את התחייבותה, ומאז מסירת השטח לידיה, לא התאפשרה הגעת יהודים למעיין. מעיין אברהם אבינו משה קוסטה, אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד, בערך: מעיין שרה, בהוצאת ספריית בית אל 2008 מידע על המעיין באתר "שבי חברון"(הקישור אינו פעיל) עין שרה - המקוה של שרה אמנו", באתר היישוב היהודי בחברון ישראל זאב הורביץ, ארץ ישראל ושכנותיה, עמ' 251, באתר היברובוקס אבי יששכרוף, חברון רק רוצה שקט תעשייתי וצמצום האבטלה, באתר הארץ, 8 ביולי 2011 מידע על המקווה בקרית ארבע פרוטוקול הסכם חברון מסמך מרתק: נועם ארנון חוזר 15 שנה ל'הסכם חברון', באתר "סרוגים", 25 בינואר 2012
קינאז

קינאז (בלועזית: kinase) הוא שם כולל לקבוצת אנזימים האחראים על שפעול של תהליכים בתא על ידי זירחון מולקולות. קבוצת אנזימים זו לוקחת זרחה מחומרים עתירי אנרגיה, בעיקר מ-ATP, למצע (Substrate) ספציפי וגורמת לזרחון המצע. קבוצת אנזימים זו היא חלק מקבוצה גדולה יותר של אנזימים המכונה Phosphotransferase זרחן-טרנספראז. הסוג הנפוץ ביותר הוא פרוטאין קינאזות. פרוטאין קינאז הוא אנזים קינאז, אשר ביכולתו לשנות חלבונים אחרים על ידי הוספת קבוצת זרחה אליהם (זרחון). חלבונים מסוג זה מתחלקים לתת־מערכות נוספות, למשל protein kinase c ‏(PKC) מחולק ל-protein kinase c אלפא (PKC)‏, PKC בטא, PKC גאמא, כל תת-מערכת בעלת תפקוד ייחודי, זרחון לרוב מסתיים בשינוי תפקודי של חלבון המטרה (חומר המצע) על ידי שינוי פעילות אנזימטית, מיקום תאי, או קישור עם חלבונים נוספים. פעילות קינאז וחלבוני קינאז יכולים לשנות חלבונים רבים, ובכך שהם מווסתים את מרב ה־cellular pathway (סדרת תגובות שכתוצאה ממנה יש הפעלה של מסלולים תאיים), במיוחד אלה המערבים מעבר אותות. הגנום האנושי מכיל כ־500 גנים שנמצא שיש להם פעילות כחלבון קינאזות, והם מהווים כ־2% מכלל הגנים האאוקריוטים. מספר רב של קינאזים פועלים על מולקולות קטנות (ליפידים, פחמימות, חלבונים ועוד) או בשביל איתות, או בשביל הפעלה של תהליכים מטבוליים. שמם נגזר מחומר המצע. בשלב הראשון של תהליך הגליקוליזה, למשל, מעביר האנזים הקסוקינאז קבוצת זרחה מ-ATP למולקולת גלוקוז; מאוחר יותר מעביר פוספופרוקטוקינאז קבוצת זרחה לפרוקטוז; בשלב האחרון מחזיר פירובטקינאז קבוצת זרחה ממולקולת פוספואנולפירובט ל-ADP ויוצר מולקולת ATP ופירובט. במסלול הגליקוליזה הקינאזים למיניהם אחראים על ויסות קצב התהליך כולו. פרוטאין קינאז משמש לציון משפחת אנזימים המזרחנים חלבונים. זרחון הוא העברת קבוצת זרחה ממולקולת ATP לקבוצת הידרוקסיל (OH) של חלבון המטרה. קבוצת הפוספט נקשרת באופן קוולנטי לקבוצת ההידרוקסיל, ונוצר קשר פוספואסטרי. בדרך כלל, חלבונים עוברים זרחון על קבוצת ההידרוקסיל (OH) שבשייר של חומצות האמינו סרין, תראונין או טירוזין. לפיכך, ניתן לחלק את הפרוטאין קינאזות לשתי קבוצות עיקריות: פרוטאין קינאזות הספיציפיות לזרחון של סרין ותראונין (בקבוצה זו נמנים פרוטאין קינאז A ו- פרוטאין קינאז C). פרוטאין קינאזות הספיציפיות לזרחון טירוזין (לדוגמה הקולטן להורמון גדילה והקולטן לאינסולין). יחד עם זאת, קיימים גם היסטידין קינאזות (Histidine kinase) שמזרחנים היסטידין וכן קבוצות שמזרחנות שילובים שונים של החומצות האחרות. זרחון בדרך כלל גורם לשינוי בפעילות חלבונים על ידי שינוי בזיקתם לחלבונים אחרים או למולקולות שונות (כגון זיקת סובסטרט לאנזים), שינוי במיקום תוך תאי וכדומה. הפעילות של יותר מ־30% מכלל החלבונים בתא מבוקרים על ידי פרוטאין קינאזות. פרוטאין קינאזות גם משתתפות באופן רחב בבקרה של רוב המסלולים המטבוליים, ובמיוחד בהעברת אותות. קיימות מספר תרופות מעכבי פרוטאין קינאז. קיימים מנגנוני בקרה שלהם על ידי זרחון (לפעמים על ידי אנזים עצמו, במנגנון הקרוי זרחון עצמי או אוטופוספורלציה), קשירת בקר אלוסטרי או על ידי בקרה של מיקומם בתא. לדוגמה, פרוטאין קינאז A עובר שפעול בעקבות עליה בריכוז cAMP תוך תאי, ולעומת זאת פרוטאין קינאז C עובר שפעול על ידי יוני סידן ודיאצילגליצרול. פעמים רבות הפעילות הלא מבוקרת של פרוטאין קינאזות בתא גורמת למחלות (למשל סרטן). זרחון העברת אותות קינאז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ברונט

הברונט (אנגלית: Baronet) הוא תואר אצולה העובר בירושה המוענק על ידי הכתר הבריטי. התואר הוצג לראשונה באנגליה של המאה ה-14 ושימש את ג'יימס הראשון, מלך אנגליה בשנת 1611 כאמצעי לגיוס כספים. הברונט הראשון היה ניקולס בייקון. ברונט הוא תואר אצולה לשם כבוד, והתואר היחיד העובר בירושה שאינו ממעמד האצילים. נוסח הפניה אל ברונט הוא "סר", כמו אל אביר, אך התואר נמצא מעל כל דרגות האבירות למעט מסדר הבירית ומסדר הדרדר. סר ג'ורג' יאנג, מנהיג בית הנבחרים הבריטי (נולד ב-1941). סר אוסוואלד מוסלי, חבר פרלמנט ומייסד איגוד הפשיסטים הבריטי (1896–1980). יעקב רוטשילד, בן למשפחת רוטשילד הבריטית ובנקאי בריטי (נולד ב-1936). ברוק ווטסון, סוחר פוליטיקאי וראש עיריית לונדון (1735–1807). דניס תאצ'ר, בעלה של ראש ממשלת בריטניה לשעבר מרגרט תאצ'ר ואיש עסקים (1915–2003). ג'ורג' סטוקס, פיזיקאי ומתמטיקאי בריטי (1819–1903). הנרי רויס, מייסד חברת המכוניות רולס-רויס (1863–1933). עבדאללה (אלברט) דוד ששון, בן למשפחת ששון, (1818–1896) מדיה וקבצים בנושא ברונט בוויקישיתוף ברונט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עיטורי נשיא מדינת ישראל

עיטורי נשיא מדינת ישראל הם עיטורים אשר מוענקים על ידי נשיא מדינת ישראל המכהן ביום העצמאות, בין אם לאזרחים או בין ללובשי מדים. כיום ישנם ארבעה עיטורים והם: עיטור נשיא מדינת ישראל. אות ההתנדבות של הנשיא. אות מצטיין הנשיא הצבאי. אות מצטיין הנשיא המשטרתי. ערך מורחב – אות מצטיין הנשיא אות מצטיין הנשיא הוא אות הצטיינות לחיילי וקציני צה"ל המוענק על ידי נשיא המדינה במעמד ראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל, אלופי צה"ל ונכבדים נוספים. האות מוענק מדי שנה ביום העצמאות ל-120 חיילים וקצינים מצטיינים שנבחרו מכל יחידות צה"ל. חיילים אלו זוכים להשתתף בטקס הדלקת המשואות במופע הדגלנים. בדומה לאות מצטיין הנשיא לחיילים, מוענק האות לשוטרי משטרת ישראל על ידי נשיא המדינה ביום העצמאות. ערך מורחב – אות הנשיא למתנדב אות זה הוא האות הגבוה ביותר הניתן במדינת ישראל על התנדבות. מטרתו היא להוקיר אישים וגופים אשר תרמו רבות. כל שנה מגיעות למשרד הנשיא מאות המלצות על אנשים וגופי שונים לקבלת הפרס אך רק 12 מקבלים אותו כל שנה. הטקס לקבלת הפרס נערך בגינת בית הנשיא. ערך מורחב – עיטור נשיא מדינת ישראל עיטור נשיא מדינת ישראל (בקצרה: עיטור הנשיא) הוא עיטור אזרחי המוענק החל משנת 2012, על ידי נשיא מדינת ישראל למי "שתרמו תרומה יוצאת דופן למדינת ישראל או לאנושות, בכישרונם, בשירותם או בדרך אחרת".
אדוארד צ'ארלס הווארד

אדוארד צ'ארלס הווארד (אנגלית: Edward Charles Howard;‏ 28 במאי 1774, שפילד - 28 בספטמבר 1816, לונדון) היה כימאי בריטי. מגלה הכספית הרועמת. נולד בשפילד להנרי הווארד ויוליאנה מולינה, קתולים מדבלין, אירלנד שעברו מסיבות כלכליות לאנגליה זמן קצר לפני לידתו של אדוארד צ'ארלס. אדוארד צ'ארלס הווארד נישא לאליזבט מייקוק, היו להם שתי בנות ובן. לפי אחד המקורות אשתו הייתה בת של תעשיין סוכר ומכאן הגיע הווארד להתענינותו בתעשייה זו. המחקרים הכימיים של הווארד היו בשלושה תחומים שונים. בכל אחד מהם היו לו תגליות או המצאות שהיו להן השלכות משמעותיות. חמרי נפץ. ב-1800 הווארד גילה את הכספית הרועמת. תגלית זו זיכתה אותו במדליית קופלי. מטאוריטים. הווארד חקר את ההרכב של מטאוריטים ומצא שמטאוריטים מסוימים עשויים נתך של ניקל וברזל שאינו קיים על כדור הארץ ובזה תרם להוכחת מקורם הקוסמי, נושא שהיה עדיין קונטרוברסלי באותה תקופה. תעשיית הסוכר. הווארד הכניס שיפורים רבים בתהליכי ייצור הסוכר. חשובה במיוחד הייתה השיטה החדשה לזיקוק סוכר בתת-לחץ במיכל סגור (Vacum-pan) שעליה הוציא פטנט ב-1812 . חבר החברה המלכותית של לונדון - 1799. זוכה מדליית קופלי לשנת 1800. סוג המטאוריטים הווארדיט (Howardite) קרוי על שמו. מדיה וקבצים בנושא אדוארד צ'ארלס הווארד בוויקישיתוף ביוגרפיה של הווארד באתר הרבעון המדעי Platinum Metals Review (באנגלית) אתר גנאלוגי בריטי ההתייחסות לנושא המטאוריטים היא בסוף המאמר הסבר התהליך ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סידן פחמתי אמורפי

סידן פחמתי אמורפי (הנקרא גם קלציום קרבונט אמורפי או בלעז Amorphous Calcium Carbonate) הוא הפולימורף הכי פחות יציב של סידן פחמתי. נוסחתו המולקולרית היא CaCO3 • H2O. לסידן פחמתי ישנם 6 פולימורפים ידועים: קלציט, ארגוניט, וטריט, מונוהידרוקלציט, איקאיט וסידן פחמתי אמורפי. מתוך ששת הפולימורפים, שלושת הפולימורפים הראשונים בהתאמה הם גבישיים וללא מים, השניים הבאים בהתאמה הם גבישיים המכילים מים, והאחרון בהתאמה הוא אמורפי ומכיל מולקולת מים על כל מולקולת סידן פחמתי אחת. יציבות הפולימורפים היא בסדר הפוך לסדר כתיבתם, כך שסידן פחמתי אמורפי הוא הכי פחות יציב וקלציט הוא היציב ביותר. כאשר מכינים סידן פחמתי בצורה סינתטית מתמיסות רוויות, תוצר ההתגבשות הוא תמיד סידן פחמתי אמורפי (לפי חוק הצעדים של אוסטוואלד), אך זה מתגבש בתוך שניות לאחד הפולימורפים הגבישיים היציבים יותר. ללא מייצב חיצוני, קשה מאוד לבודד את הסידן הפחמתי האמורפי בתנאי מעבדה. לסידן הפחמתי האמורפי יש את המסיסות הגבוהה ביותר מבין ששת המופעים של סידן פחמתי, פי 120 מהפולימורף היציב ביותר, קלציט. הוא מופיע בצורת חלקיקים עגולים עם קוטר של בין 40 ל-200 ננומטר. סידן פחמתי אמורפי מכיל בין חצי למולקולת מים אחת על כל מולקולת סידן פחמתי וכאשר מייבשים אותו בטמפרטורה של כ-150 מעלות הוא מאבד את מולקולת המים הזו ומתגבש לאחד הפולימורפים הגבישיים היציבים. ידועים מספר בעלי חיים ובמיוחד זנים ממשפחת הסרטנים החיים במים מתוקים, בהם ריכוז הסידן במים נמוך, אשר למדו לייצב את הסידן הפחמתי האמורפי כמאגר זמין של סידן, הנקרא גם גסטרוליט. בעלי חיים אילו פיתחו חלבונים מיוחדים אשר מייצבים את הפולימורף האמורפי ומונעים ממנו להתגבש. עד שנת 2011 לא הייתה ידועה טכנולוגיה לייצור סידן פחמתי אמורפי סינתטי יציב. בשנת 2011 החברה הישראלית "אמורפיקל" פרסמה מחקר פרה קליני המראה כי סידן פחמתי אמורפי סינתטי נספג בכ-40% יותר לעומת סידן פחמתי גבישי. ב-2013 החלה החברה לשווק את הסידן הסינתטי כתוסף תזונה. ב-2014 הסתיים בהצלחה ניסוי קליני שלב 1 בשימוש בסידן לסובלים מהיפוקלצמיה, וב-2017 קיבלה אישור FDA לניסוי שלב 2. נכון ל-2020 גייסה החברה 23 מיליון דולר ויצאה לסיבוב גיוס של 30 מיליון דולר. On the Structure of Amorphous Calcium CarbonatesA Detailed Study by Solid-State NMR Spectroscopy Taking Advantage of Disorder: Amorphous Calcium Carbonate and Its Roles in Biomineralization A gastrolith protein serving a dual role in the formation of an amorphous mineral containing extracellular matrix Stabilization of amorphous calcium carbonate by phosphate rich organic matrix proteins and by single phosphoamino acids US 2010/0310677 A1 Solubility and Bioavailability of Stabilized Amorphous Calcium Carbonate סידן פחמתי אמורפי(הקישור אינו פעיל) באתר חברת אמורפיקל On the Structure of Amorphous Calcium CarbonatesA Detailed Study by Solid-State NMR Spectroscopy סידן, הדור הבא: התוסף שמצליח לבנות עצם מחדש, באתר ynet, 5 בדצמבר 2013 גלי וינרב, ‏אמורפיקל שמפתחת סידן סיימה בהצלחה ניסוי קליני, באתר גלובס, 17 במרץ 2014 גולן חזני, אמורפיקל קיבלה אישור מה־FDA לניסוי שלב 2, באתר כלכליסט, 28 ביוני 2017 גולן חזני, אמורפיקל שמפיקה סידן מסרטנים כחולים יוצאת לגיוס של 30 מיליון דולר לפי שווי של 160 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2020
גסטרוליט

גסטרוליט הוא איבר המשמש לאגירת סידן בקרב סרטני מים מתוקים. על מנת לגדול, כל פרטי משפחת הסרטנאים צריכים להשיל את השריון הישן ולגדל שריון חדש. הסרטנים יוצאים מהנשל עם תשתית השריון החדש מוכנה, אך עליהם למצוא מקורות סידן מהסביבה על מנת לשקע את המינרל ההופך את השריון לנוקשה, לצורכי הגנה ואכילה. בתקופת מעבר זו שבה השריון החדש לא מכיל סידן, הסרטנים פגיעים במיוחד. במקרה של סרטני מים מלוחים, החיים בסביבה עשירה בסידן, מוצאים לעצמם מקום מחבוא בו הם מתנשלים ואז במהלך כשלושה שבועות הם מסננים סידן מהמים ומשתמשים בו על מנת לחזק את השריון החדש. לעומתם, סרטני מים מתוקים חיים בסביבה דלת סידן ולכן היו צריכים לפתח שיטות יעילות יותר לבניית שריון החדש. סרטנים אילו פיתחו מנגנון ייחודי המאפשר להם לספוג עד 30% ממשקל השריון הישן לאברי אגירה מיוחדים הנקראים "גסטרוליטים", במהלך תקופה בת 14 ימים לפני ההתנשלות. גסטרוליטים אלו ממוקמים משני צידי קיר הקיבה, ולאחר סיום ההתנשלות הם קורסים אל תוך הקיבה והסרטנים מעכלים את הסידן (בדומה לעיכול טבליות סידן שבני אדם צורכים). סידן זה משמש אותם להתחלת בנייתו של השריון החדש, בתהליך שאורך רק שלושה ימים, זמן קצר ביותר בהשוואה לשלושת השבועות שצריכים סרטני מים מלוחים. מבנה הגסטרוליט מאפשר לסרטני המים המתוקים לבנות את השריון החדש בפרק זמן קצר כל כך. הגסטרוליט מורכב משכבות של כיטין, אשר אליו מחוברים מספר סוגים שונים של חלבונים. בין שכבות הכיטין הסרטן משקע סידן פחמתי אמורפי, מינרל ייחודי ולא יציב במיוחד, שהסרטן משקיע אנרגיה על מנת לשמור בצורתו האמורפית. מספר מחקרים העלו את ההשערה כי נוכחות הסידן הפחמתי האמורפי בגסטרוליט אינה מקרית, ושהסרטן משתמש בה כיוון שמופע ייחוד זה של סידן פחמתי כנראה זמין יותר ולכן נספג בקלות יותר לגוף. החברה הישראלית "אמורפיקל" עוסקת במחקר בתחום השימוש בגסטרוליט (בין השאר על ידי פרופסור אמיר שגיא מאוניברסיטת בן-גוריון), והיא מחזיקה כיום בפטנט לשימוש בגסטרוליט כתוסף תזונה, הנמצא בשלבים שונים של ניסויים קליניים להוכחת יעילותו. הגסטרוליט אושר לשימוש בבני אדם על ידי משרד הבריאות. גלי וינרב, ‏הסרטן הקטן שממחזר סידן, באתר גלובס, 11 באוגוסט 2009 ילנה סיגל, תקציר על ההמצאה הישראלית של תוסף סידן זמין: סידן בעל יכולת ספיגה גבוהה בהשראת הסרטנים(הקישור אינו פעיל), באתר xnet,‏ 21 בפברואר 2011 A protein involved in the assembly of an extracellular calcium storage matrix A gastrolith protein serving a dual role in the formation of an amorphous mineral containing extracellular matrix Reciprocal changes in calcification of the gastrolith and cuticle during the molt cycle of the red claw crayfish Cherax quadricarinatus
רותם ישי

רותם ישי הוא רוכב אופני הרים ישראלי, הוא זכה 6 פעמים בתואר אלוף ישראל באופני הרים (2005 - 2008, 2010 ו-2011). ישי מתגורר בדורנגו שבארצות הברית ומשתתף בליגת המכללות במסגרת קבוצת האופניים של מכללת פורט לואיס. במסגרת זו זכה ישי מספר פעמים בתואר אלוף ארצות הברית למכללות באופני הרים. כמו כן השתתף באליפויות ארצות הברית למכללות באופני כביש, שם סיים בשנת 2011 במקום השני, ובאופני סייקלוקרוס, שם סיים בעשירייה הראשונה. הוא רוכב גם בקבוצה המקצוענית האמריקאית Jamis, במסגרתה הוא מתחרה בתחרויות בסבב האמריקאי המקצועני. כמו כן הוא מייצג את נבחרת ישראל בתחרויות בינלאומיות, ובהן גביע העולם, אליפות אירופה ואליפות העולם. בשנת 2011 סיים במקום ה-41 באליפות העולם לבוגרים, הישג שיא של רוכב ישראלי באליפות העולם. כמו כן הוא סיים במקום ה-37 במרוץ גביע העולם בניו יורק באותה שנה. הישג השיא שלו בקטגוריית מתחת לגיל 23 היה מקום 15 באליפות העולם בשנת 2008. רותם ישי, ברשת החברתית אינסטגרם דגנית מקא-קראוז, ספורטאי השבוע של שוונג | רותם ישי, באתר "שוונג", 15 ביולי 2014 אורן אהרוני, אופני הרים: ישראל החמיצה מדליה היסטורית, באתר ynet, 6 ביולי 2010 nrg, אופני הרים: רותם ישי ונוגה כורם זכו באליפות ישראל, באתר nrg‏, 17 ביולי 2010 רותם ישי אלוף ישראל באופני הרים, קובע הישג שיא, באתר "Harim" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קידום (בית ספר)

קידום היא רשת בתי ספר להכנה לבחינה הפסיכומטרית, למבחני בגרות, למבחן אמיר ולמבחן ה-GMAT. קידום הוקמה ב-1981 והייתה החלוצה בהכנת תלמידים לבחינה הפסיכומטרית באמצעות קורסים פרונטליים וספרי הכנה. חברת קידום מעבירה את קורס הפסיכומטרי קידום אישי המותאם לתלמיד באופן אישי, קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית בעברית, ערבית ורוסית, וקורס פסיכומטרי למצטיינים - "מועדון 700". בנוסף, מפעילה חברת קידום קורסי הכנה לבחינות GMAT ומוציאה לאור ספרי לימוד לפסיכומטרי ולמבחן GMAT. כיום מחזיקה חברת קידום בכמה מותגים נוספים בתחום הלימודים: וול סטריט - בית הספר לאנגלית ולחמן - בית הספר להכנה לבגרויות ולפסיכומטרי. חברת קידום הוקמה בשנת 1981 על ידי ליאורה וארנן שגב יקותיאלי שפתחו את בית הספר הראשון בארץ להכנה לבחינה הפסיכומטרית, בחינת המיון לקבלה לאוניברסיטאות. עם השנים הרחיבה החברה את פעילותה. בשנת 1998 רכשה קידום את הזכיינות מחברת Wall Street Institute העולמית להפעלת בית הספר ללימוד אנגלית וול סטריט בישראל. בשנת 1999 רכשה קידום את לחמן, בית הספר להכנה לבחינות הבגרות. בשנת 2005 נרכשה קידום על ידי חברת ההשכלה האמריקאית קפלן, המובילה בעולם בהכנה לבחינות SAT, GMAT ו-GRE - בחינות המיון לתארים מתקדמים. בשנות התשעים חברת קידום הפיצה קמפיין בשם "לך תצטיין", סיסמה שאי אפשר להחמיץ את הדמיון בינה ובין הגידוף "לך תזדיין". סרטון פרסומת שכלל סיסמה זו שודר באין מפריע בערוץ 2, אך מנהל הרדיו ברשות השידור, אמנון נדב, פסל לשידור תשדיר פרסומת שכלל סיסמה זו, ועל כך עתרה "קידום" לבג"ץ. בפסק הדין נפסק ברוב דעות כי בשם חופש הביטוי יש להיענות לעתירתה של "קידום", ועל רשות השידור לשדר את תשדיר הפרסום השנוי במחלוקת. עד היום צמד המילים מופיע בלוגו החברה. אתר האינטרנט הרשמי של קידום ynet, חברת קפלן מקבוצת וושינגטון פוסט רוכשת את קידום, באתר ynet, 3 באוגוסט 2005 בג"ץ 606/93 קידום יזמוּת ומוֹלוּת (1981) בע"מ נ' רשות השידור, מח (2) 1
ריקן סייוקאי

ריקֶן סֵייוּקאי (ביפנית: 立憲政友会, מילולית: "ידידי הממשלה החוקתית") הייתה מפלגה באימפריה היפנית בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. את המפלגה יסד איטו הירובומי ב-15 בספטמבר 1900, כהמשכה של מפלגת קנסייטו, והיא הייתה למעשה ברית פוליטית של אנשי ממשל ובירוקרטיה. סייוקאי הייתה המפלגה החזקה ביותר בבית התחתון של הדיאט של יפן מ-1900 ועד 1921. המפלגה תמכה בממשלה ריכוזית ובהוצאות גדולות על עבודות ציבוריות. אף על פי שחבריה כינו עצמם ליברלים, במונחים מודרניים נחשבת המפלגה לשמרנית. לעיתים קרובות התנגדו חבריה לרפורמות סוציאליות, ותמכו בשליטה ביורוקרטית ובמיליטריזם על מנת להשיג קולות. סייוקאי ראתה במפלגת ריקן מינסייטו יריבתה העיקרית. מפלגת סייוקאי תפסה את השלטון באוקטובר 1900, עם הקדנציה הרביעית של איטו הירובומי. תחת מנהיגה השני היה סיונג'י קינמוצ'י שכיהן במשך שתי קדנציות בין 1906 ל-1912, ולאחר מכן תחת ימאמוטו גונבאה בין 1913 ו-1914. מנהיג המפלגה (ולאחר מכן ראש ממשלת יפן) חיזק את קשריה עם הזאיבצו, ובכך חיזק את הבסיס הכלכלי של המפלגה. הארה טקאשי, מנהיגה השלישי של המפלגה, היה לראש הממשלה בספטמבר 1918, ומילא את כל ממשלתו בחברי מפלגתו, מלבד שר הצבא, שר הימייה ושר החוץ. המפלגה הגיעה לשיא הפופולריות שלה בשנות ה-20. לאחר ההתנקשות בחייו של הארה ב-1921, עזב חלק גדול מחברי המפלגה למפלגה אחרת, אך סייוקאי הצליחה לשמור על מירב הקולות בדיאט, ומנהיג המפלגה, טנאקה גיאיצ'י, כיהן בתפקיד ראש הממשלה מ-1927 עד 1929. מפלגת סייוקאי תקפה את מפלגת מינסייטו, שבראשה עמד ראש הממשלה המאגוצ'י אוסאצ'י, על חתימה על אמנת לונדון, שהגבילה את החימוש הימי. חברי המפלגה טענו השאמנה מפרה את סעיף 11 לחוקת מייג'י, הקובע את הפרדת הממסד הצבאי מזה האזרחי. לאחר הניצחון בבחירות ב-1932, הקים אינוקאי צויושי ממשלה, העלה את ערך הין ונקט בפעולות אחרות להחייאת הכלכלה היפנית. אך לאחר ההתנקשות באינוקאי בניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, החלו להופיע במפלגה סימני פילוג שהקשו על המשך פעילותה. חברי המפלגה החליטו לפרק אותה ב-1940, ולהצטרף לטאיסיי יוקוסאנקאי, המפלגה הפשיסטית שהנהיג פומימרו קונואה במשטר החד-מפלגתי שקם ביפן. איצ'ירו הטויאמה, שהיה חבר מפלגת סייוקאי, הוביל מספר חברים-לשעבר נוספים, והקים את המפלגה הליברלית ב-1945. Spencer, David S. Some Thoughts on the Political Development of the Japanese People: Part V'', in The Journal of International Relations, Vol. 10, No. 3 (Jan., 1920), pp. 313-336. מדיה וקבצים בנושא ריקן סייוקאי בוויקישיתוף ריקן סייוקאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בית גרימלדי

בית גרימלדי (איטלקית: Grimaldi) הוא בית אצולה מקושר להיסטוריה של הרפובליקה של ג'נובה ושל נסיכות מונקו. בני משפחת גרימלדי הם צאצאיו של גרימלדו קנלה (Grimaldo Canella), אשר היה מדינאי מג'נובה בזמן מסעי הצלב הראשונים. גרימלדו קנלה הפך להיות הקונסול של ג'נובה בשנים 1160, 1170, ושוב בשנת 1184. צאצאיו הרבים וילדיהם הובילו משלחות ימיות ברחבי הים התיכון, הים השחור והים הצפוני, ועד מהרה הפכה משפחת גרימלדי לאחת המשפחות החזקות ביותר של ג'נובה. בני משפחת גרימלדי חששו כי ראש המשפחה היריבה מג'נובה יכול היה לשבור את האיזון העדין של השלטון בהפיכה פוליטית ולהיות אדון ג'נובה כמו שקרה בערים איטלקיות אחרות, ועקב כך נכנסו לתוך ברית הגואלפים יחד עם בני משפחת פיאסצ'י על מנת להגן על האינטרסים המשפחתיים. בשנת 1271 נאסר על בני משפחות הקשורות לברית הגואלפים לשהות בג'נובה, ולכן מצאו בני המשפחות מקלט בבניית טירות משלהם באזורי ליגוריה ופרובאנס. עם הזמן חתמו בני גרימלדי על הסכם ברית עם שארל הראשון מלך נאפולי וסיציליה, כדי לכבוש מחדש את השליטה על ג'נובה ובאופן כללי להעניק סיוע הדדי. בשנת 1276 הם קיבלו את הסכם השלום בחסות האפיפיור, אך עם זאת לא הפסיק את מלחמת האזרחים. עם השנים החולפות לא כל בני גרימלדי בחרו לחזור לג'נובה, אלא העדיפו להישאר ולהתיישב בהתיישבויות פיאודליות שאותן בנו, ושם יכלו לגייס צבאות להגנת יישוביהם. מדיה וקבצים בנושא בית גרימלדי בוויקישיתוף בית גרימלדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)