סולם ליידו

סולם לֶיידוּ או סולם CSIS הוא סולם סייסמי המודד את עצימותה של רעידת אדמה. הסולם אושר בסין בשנת 1980 והוא מבוסס על דרגות לֶיידוּ – מסינית: 烈度 ובפין-יין: lièdù – דרגות אלימוּת. סולם ליידו מורכב מתחושה סובייקטיבית של בני אדם, מדרגות נזק שונות למבנים ולסביבה ומתאוצת קרקע מרבית (Peak Ground Acceleration – PGA).‏ שטחה של סין פעיל מאוד מבחינה סייסמית – עובדה שהביאה לחיפוש רמזים שיאפשרו לחזות רעידות אדמה. הניסיון הראשון למצוא קשר כלשהו בין רעידות אדמה לדפוסים מוכרים היה בשינז'י – מסינית: 史記 ובפין-יין: Shǐjì – "רשומות ההיסטוריון" מאת ההיסטוריון סה-מה צ'יאן, שם נכתב כי "רעידת אדמה מתרחשת כאשר כוכב השחר מופיע בתוך העקרב". המדען ואיש האשכולות ג'אנג חֶנְג (סינית: 張衡, פין-יין: Zhāng Héng, 78–139) – שפעל בתקופת שושלת האן – המציא בשנת 132 את הסייסמוסקופ הראשון, שזכה לכינוי "קנקן הדרקון". מכשיר זה הוגדר בפיו "Houfeng Didong Yi" – מכשיר למדידת רוחות עונתיות ותנועת כדור הארץ, והוא ציין את קיומה של רעידת אדמה, את כיוונה ובמידה מוגבלת מאוד גם את גודלה. מסופר כי הסייסמוסקופ ציין רעידת אדמה שהתרחשה במרחק של 600 ק"מ – שלא הורגשה במקום הימצאו. ב-23 בינואר 1556 התרחשה רעידת האדמה בשאאנשי, שמוקדה בקרבת הר הואר בשאאנשי – מחוז במרכז סין. ברעידת אדמה זו נהרגו כ-830,000 בני אדם, והיא נחשבת לקטלנית ביותר בהיסטוריה. אומדנים מודרניים המבוססים על מידע גאולוגי מעריכים את גודלה במגניטודה 8.0 ואת עצימותה כדרגה XI בסולם מרקאלי. תיאור מפורט של עצימות הרעש המופיע ברשומות מספר: הרים ונהרות שינו את מקומם ודרכים נהרסו. במקומות אחדים התרוממה הקרקע בפתאומיות ויצרה הרים חדשים, או ששקעה בחדות ונוצרו עמקים חדשים. במקומות אחרים, התפרץ נחל ברגע, או שהקרקע נסדקה ונוצרו ערוצים חדשים. בקתות, מבנים ציבוריים, מקדשים וחומות העיר התמוטטו לפתע. המלומד צ'ין קדה, ששרד את רעידת האדמה ותיעד אותה בפירוט, מסיק כי "בתחילת רעידת האדמה, אנשים המצויים בבניינים לא צריכים לנסות לצאת מיד. רק להשתופף ולהמתין לשעת כושר. אפילו אם הקן מתמוטט, ביצים אחדות בתוכו עשויות להישאר שלמות". באפריל 1950 נוסד מכון גאופיזי ב"אקדמיה סיניקה" (האקדמיה הסינית למדעים). תוכנית החומש הראשונה שהותוותה במכון הגאופיזי ב-1953 כללה הערכת עצימות סייסמית לאזורי סין השונים, בטרם יוחל בבנייתם של מפעלים או מכרות. בשנת 1956 – לאחר סקירה של עשרות אלפי מסמכים, ספרים, כתבי עת וסרטים – הוכנה מפת עצימות סייסמית של סין. המפה, בקנה מדה של 1:10,000,000, מתארת את מוקדי רעידות האדמה שהתרחשו בסין מאז 1900, וכן את תאוצת הקרקע המרבית. במסגרת משימה שהוגדרה כ"סייסמיות ומניעת אסונות מרעידות אדמה בסין" – שכללה גם הרכבת רשתות מודרניות של תחנות סייסמיות – הוקמו בשנים 1971–1975 צוותים להערכת עצימות סייסמית. צוותים אלה פעלו תחילה בדרום-מערב סין, במחוזות סצ'ואן ויונאן – מחוזות שבהם התרחשו רעידות אדמה תדירות. סקירה זו הניחה את היסוד למפה חדשה לאזורים הסייסמיים בסין שפורסמה ב-1977 ולהרכבתו של "הסולם הסיני החדש לעצימות סייסמית". אחד השימושים הראשונים בסולם זה נעשה בשנת 1976, בעקבות רעידת האדמה בטאנגשאן. ב-1980 אישר מנהל רעידות האדמה של סין את השימוש בסולם העצימות המקומי, המוכר כ-CSIS‏ (China Seismic Intensity Scale). בשנת 1999 הוגדר הסולם כתקן סטנדרטי – שעודכן זמן קצר לפני רעידת האדמה בסצ'ואן. סולם העצימות משמש בסין – להוציא טאיוואן והונג קונג, בהן נהוגים סולמות עצימות אחרים. 12 דרגות העצימות של רעידת אדמה מיוצגת בסולם ליידו באמצעות ספרות רומיות: (*) הגדרה כמותית להערכות: מעט מאוד – עד 10%; מעט – 10%–50%; מרבית – 50%–70%; רוב – 70%–90%; בדרך כלל – יותר מ-90% גאולוגיה - מונחים סייסמולוגיה אזור בניוף אסון טבע סקירה של התפתחות מדעית וטכנולוגית בסין, בגוגל ספרים תאוצת קרקע מרבית – התאוצה האופקית המרבית הנוצרת על ידי גלים סייסמיים הפועלים על פני השטח טקסט מקורי של "רשומות ההיסטוריון" – 109–91 לפנה"ס (בסינית) סקירה של התפתחות מדעית וטכנולוגית בסין, עמ' 100 קנקן הדרקון הסייסמוסקופ הראשון תיאור עצימות הרעש תיעוד רעידת האדמה על ידי צ'ין קדה מפת העצימות הסייסמית של סין, 1956 סקירה של התפתחות מדעית וטכנולוגית בסין, עמ' 103 סולם העצימות החדש, 1976