laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבירם גילעד

אבירם גילעד (נולד ב-28 באפריל 1940) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד חטיבה 460 וראש מטה פיקוד הדרום. גילעד נולד באורוגוואי ועלה לישראל ב-1959. עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שימש סגן מפקד בקורס מפקד טנקים. ב-1964 היה חבר במשלחת החשאית של צה"ל למערב גרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון האמריקאים (שזכו לכינוי מגח בצה"ל). במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת טנקי מגח בגדוד 79 ולחם עמה בקרבות באזור רצועת עזה וצפון סיני. לאחר המלחמה שירת כקצין אג"ם בחטיבה 14. ב-1969 מונה למפקד גדוד 184 בחטיבה 14, שהוצבה במלחמת ההתשה בגזרת תעלת סואץ. בהמשך שירת כמפקד קורס מפקדי טנקים וכקצין אג"ם של גייסות השריון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שימש במינוי חירום כקצין אג"ם של אוגדה 162, אוגדת מילואים בפיקודו של אברהם אדן שלחמה בגזרה המצרית. בשנת 1975 מונה למפקד חטיבה 460 ולאחר מכן יצא ללימודים אקדמיים. בהמשך שירת כראש מטה פיקוד הדרום וכנספח צבאי במקסיקו. השתחרר משירות הקבע ב-1982 בדרגת תת-אלוף. לאחר שחרורו עבד בחברת דגם מערכות כממונה על השיווק במקסיקו ובמדינות אמריקה הלטינית ולאחר מכן כמנהל שיווק ומכירות במדינות מתפתחות. בשנת 1991 מונה לסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת אלקו אחזקות, בשנת 2000 מונה לסמנכ"ל בחברת אלקטרה מוצרי צריכה וכיהן בתפקיד עד 2008. גילעד בוגר המכללה לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי, בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב עדות אל"ם גלעד אבירם - קצין אג"ם אוגדה 162, 28.1.74, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים עדות אל"ם גלעד אבירם - קצין אג"מ אוגדה 162, בפני אוספי החומר בוועדת אגרנט, 5.12.74, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
גורני

האם התכוונתם ל... אישים: אוריאל גורני – עורך דין ישראלי יוסף גורני – היסטוריון ישראלי אחר: מנזר גורני – מנזר בעין כרם פרס גורני למשפט ציבורי – פרס למשפט ישראלי גורן (פירושונים)
קילר פרוסט

קילר פרוסט (באנגלית: Killer Frost) היא דמות בדיונית של נבלת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Firestorm #3 מיוני 1978 ונוצרה על ידי הכותב ג'רי קונוויי והמאייר אל מילגרום. הדמות משמשת כיריבתו של גיבור-העל פיירסטורם. קילר פרוסט הוא האלטר אגו אותו חלקו שלוש דמויות - קריסטל פרוסט, לואיז לינקולן וקייטלין סנואו. דמות נוספת בשם לורן פרונטיר הוצגה לאחר אירועי פלאשפוינט וכללה את אותם מאפיינים של קילר פרוסט. קריסטל פרוסט הייתה תלמידתו של פרופסור מרטין שטיין, שהתאהבה בו אך בשל העובדה שהוא לא שעה לחיזוריה היא נעלה את עצמה בטעות בתא הקפאה תרמי בזמן שעבדה באזור הארקטי. היא שרדה וגילתה שהיא יכולה לספוג אנרגיית חום מאחרים ולהקרין קור וקרח. היא נטלה את הזהות "קילר פרוסט" ויצאה למסע צלב רצחני נגד גברים ונלחמה נגד פיירסטורם במקרים רבים. פרוסט נהרגה לבסוף כאשר ספגה מפיירסטורם יותר מדי אנרגיה. במהלך הלילה האפל ביותר של שנים 2009–2010, דמותה הוחייתה מחדש כחברת חיל הפקחים השחורים. לואיז לינקולן הייתה חברה ללימודים של פרוסט, שלאחר מותה שחזרה את התאונה שהעניקה לפרוסט את כוחותיה מתוך הוקרה לחברות ביניהן. עד מהרה היא הפכה לחסרת רחמים כמותה ופתחה בנקמת דם נגד פיירסטורם, אותו האשימה במות חברתה. לאחר אירועי פלאשפוינט בו יקום DC אותחל מחדש, ההיסטוריה הפרסומית של פיירסטורם שוכתבה מחדש ובה רוני ריימונד וג'ייסון ראש הם שני תלמידי תיכון שמקבלים את כוחותיהם בו זמנית. תא טרוריסטי תוקף את בית ספרם וטרוריסטית בשם לורן פרונטיר רודפת אחרי השניים בתקווה להרוג אותם ולקחת מהם את מטריצת פיירסטורם. בדיוק כשהיא מתכוונת ללחוץ על ההדק, ג'ייסון חושף את המטריצה והופך אותו ואת רוני לפיירסטורם, אך גם פוצע אנושות את לורן. כשחבריה לתא הטרור מנסים לחלץ אותה מהחורבות, הם נחרדים לגלות שצבע העור שלה הפך לכחול וככל הנראה הוא קר באופן בלתי אנושי - מה שמדמה את מראהּ החיצוני לשתיים הקודמות שנטלו את זהות קילר פרוסט. במהלך חודש הנבלים "רוע נצחי" בספטמבר 2013 הוצגה דמות נוספת שנטלה את זהות קילר פרוסט: ד"ר קייטלין סנואו, מדענית מעבדות סטאר אשר הוצבה באזור הארקטי ועבדה על מנוע תרמו-דינאמי שיוצרו התאבד. סוכני H.I.V.E הסתננו למקום וניסו להרוג אותה כשהיא שהתה בתוך המנוע. קייטלין קרעה בטעות את מערכת ההקפאה של המנוע וגופה התמזג עם קרח. את דמותה של קייטלין סנואו מגלמת השחקנית דניאל פאנאבייקר בסדרת הטלוויזיה "הפלאש". בגרסה זו, קייטלין היא מדענית העובדת במעבדות סטאר יחד עם סיסקו ראמון וחברה בצוות פלאש המסייע לבארי אלן בלחימה בפשע בסנטרל סיטי. במהלך עונתה השנייה של הסדרה, בארי אלן, סיסקו ראמון והאריסון ולס מארץ-2 נוסעים לארץ-2, שם הם נתקלים בכפילתה של קייטלין שהפכה לנבלית העל קילר פרוסט. בעונה השלישית, בציר הזמן שלאחר פלאשפוינט, כוחות הקפאה מתעוררים בהדרגה אצל קייטלין סנואו, והיא מתוודעת לאישיות נוספת שחבויה בה - קילר פרוסט. אייסמן - דמות בדיונית דומה של חברת מארוול קומיקס המתחרה דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס
תוכי ים פסיפי

תוכי ים פסיפי (שם מדעי: Fratercula cirrhata) הוא מין של תוכי ים, שמצוי בצפון האוקיינוס הפסיפי. תוכיי הים הפסיפיים מקננים בלהקות צפופות בחופי הים של יפן ושל איי דרום-מזרח אסיה, ובצדו המזרחי של האוקיינוס בין אלסקה לדרום קליפורניה. תוכי-הים הפסיפי קל לזיהוי בגלל מקורו העבה האדום ובגלל לבוש החיזור שלו, שכולל נוצות פנים לבנות, כתמים לבנים על הכנפיים, רגליים אדומות וציצת נוצות צהובה. אורכו ואורך מוטת כנפיו הם כ-35 ס"מ ומשקלו כ-700 עד 840 גרם. תוכיי הים החיים במערב האוקיינוס הפסיפי גדולים יותר מהמזרחיים והזכרים גדולים מעט מהנקבות. המין תועד לראשונה בשנת 1769 על ידי פטר סימון פלאס. משמעות שמו המדעי של המין היא "מצויץ" (cirrhata), ושל הסוג היא "אח קטן" (Fratercula). המזון המועדף על תוכיי הים הבוגרים הוא דגים קטנים, אך הם ניזונים גם מדיונונים, תמנונים, סרטנים, זואופלנקטון ומדוזות; לעומת זאת, תזונתם של הגוזלים מורכבת כמעט כולה מדגים קטנים. תוכיי הים צדים על ידי צלילה קרוב לפני המים, ויכולים לשאת כמויות גדולות של דגים במקורם, כ-5 עד 20, אותם הם מביאים לגוזליהם. תוכיי הים מעדיפים לקנן באיים או צוקים בלתי נגישים לטורפים יבשתיים, שיש מהם גישה ישירה לאוקיינוס. מקומות אלה חייבים להיות גבוהים מספיק על מנת שתוכי הים יוכלו להמריא בקלות. תוכיי הים מקננים בדרך כלל במחילות, שעומקן יכול להגיע עד 1.5 מטר, אך לעיתים הם משתמשים גם בסדקים בין סלעים כמקומות קינון. הנקבה מטילה ביצה אחת, בדרך כלל בחודש יוני, והיא והזכר דוגרים עליה במשך כ-45 ימים. הגוזלים בוקעים עם פלומת נוצות דקה. הם פורחים מהקן לאחר 40 עד 55 ימים. מדיה וקבצים בנושא תוכי ים פסיפי בוויקישיתוף תוכי ים פסיפי, באתר ITIS (באנגלית) תוכי ים פסיפי, באתר NCBI (באנגלית) תוכי ים פסיפי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי ים פסיפי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תוכי ים פסיפי, באתר GBIF (באנגלית) תוכי ים פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN Katie Stirling, ADW, תוכי ים פסיפי אתר הצפרות של אוניברסיטת קורנל, תוכי ים פסיפי
מרטין פיס

מרטין פיס מרטין (בספרדית: Martín Fiz Martín; נולד ב-3 במרץ 1963) הוא אתלט עבר ספרדי. הוא אלוף עולם (גטבורג 1995) ואלוף אירופה (הלסינקי 1994) בריצת מרתון. פיס נולד בויטוריה שבספרד. באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים פיס במקום 23 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:42.20 דקות. באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכה פיס במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:10:31 שעות, לפני חבריו לנבחרת דייגו גרסיה (2:10:46 שעות) ואלברטו חות'דדו (2:11:18 שעות). באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 זכה פיס במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:11:41 שעות, לפני דיוניסיו סרון ממקסיקו (2:12:13 שעות) ולואיס אנטוניו דוס סנטוס מברזיל (2:12:49 שעות). באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים פיס במקום רביעי בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:20 שעות. באותה שנה הוא סיים במקום שביעי במרתון ניו יורק בתוצאה של 2:12:31 שעות. באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 זכה פיס במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:21 שעות, 5 שניות אחרי בן ארצו אבל אנטון (2:13:16 שעות) ולפני סטיב מונהטי מאוסטרליה (2:14:16 שעות) ולא הצליח להגן על תארו. באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 סיים פיס במקום שמיני בריצת מרתון בתוצאה של 2:16:17 שעות. באותה שנה הוא סיים במקום תשיעי במרתון ניו יורק בתוצאה של 2:12:03 שעות. באולימפיאדת סידני (2000) סיים פיס במקום שישי בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:06 שעות. ריצת 1500 מטר: 3:44.00 דקות (1988) ריצת 3000 מטר: 7:50.17 דקות (1990) ריצת 3000 מטר מכשולים: 8:28.90 דקות (1988) ריצת 5000 מטר: 13:20.01 דקות (1991) ריצת 10000 מטר: 27:49.61 דקות (1998) חצי מרתון: 1:01:08 שעות (1996) ריצת מרתון: 2:08:05 שעות (1997) מדיה וקבצים בנושא מרטין פיס בוויקישיתוף מרטין פיס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מרטין פיס, באתר olympedia.org מרטין פיס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מרטין פיס, באתר Track and Field (גברים)
דופלו

האם התכוונתם ל... דופלו – מותג של חברת "לגו", גרסה מוגדלת של משחק הרכבה, שחלקיו מודולריים, בעלי בליטות ומגרעות המאפשרות חיבור יציב דופלו – מותג שוקולד של חברת פררו אסתר דופלו – כלכלנית צרפתייה
פליישמן

פליישמן (Fleischmann) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו קצב. האם התכוונתם ל... איתמר פליישמן – עיתונאי, שדרן רדיו וטלוויזיה גיזי פליישמן – פעילה ציונית בסלובקיה ומצילתם של אלפי יהודים בשואה יוסף פליישמן – חוקר מקרא ומשפט קדום ישראלי יעקב פליישמן – פילוסוף ישראלי לאסלו פליישמן – רופא אף אוזן גרון יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה ליאו פליישמן – שחמטאי יהודי-הונגרי מור פליישמן – שחיינית עבר ישראלית מרטין פליישמן (אנ') – אלקטרו-כימאי בריטי מרים נייגר-פליישמן – אמנית ומשוררת ישראלית סיד פליישמן (אנ') – סופר ילדים ומבוגרים, מחבר ספרי עיון ומחזאי יהודי-אמריקאי פטר פליישמן – רופא פנימי, פרופסור לרפואה פנימית, ניהל מחלקה פנימית בבית חולים העמק בעפולה (1941-1968), ניהל את בית החולים העמק בעפולה בשנות הארבעים צ'אק פליישמן – פוליטיקאי אמריקאי
מרים וינטר

מרים וינטר, שנודעה גם בשם מריה אורלובסקי (באנגלית: Miriam Winter;‏ 2 ביוני 1933 – 19 ביולי 2014) הייתה חוקרת ובמאית תיאטרון יהודיה אמריקאית ממוצא פולני. נודעה בעקבות ספר זיכרונות שכתבה אודות ילדותה בשואה בפולין. נולדה בלודז', פולין. הוריה היו טוביאס (טוביה) וינטר ומז'טה לז'ה (לאה) וינטר לבית קוהן. ב-1940 חייתה עם משפחתה בגטו ורשה, ובשנים 1940-1941 התגוררו באוז'רוב. מ-1941 עד סיום מלחמת העולם השנייה הוסתרה בבית אישה פולנייה, שינתה את שמה למריה, הפכה לקתולית, וכך שרדה. הוריה, אחיה הצעיר ורבים מבני משפחתה המורחבת נספו בשואה במחנה ההשמדה טרבלינקה. במהלך המלחמה ולאחריה נדדה וינטר ברחבי פולין עם המשפחה שאצלה הוסתרה, ונדרשה לעבוד בעבודות שונות. ב-1948 עברה לבית יתומים בשצ'צ'ין, שם שבה לראשונה לספסל הלימודים בבית הספר; ב-1951 סיימה את לימודי בית הספר התיכון. בהמשך למדה תיאטרון בבית הספר הלאומי המתקדם לתיאטרון "ליאון שילר" בלודז', בו סיימה את לימודיה ב-1959. ב-1963 נישאה לרומק אורלובסקי, לו סיפרה לראשונה על זהותה היהודית. ב-1969 היגרה לארצות הברית. ב-1992 קיבלה תואר דוקטור בתיאטרון מאוניברסיטת מדינת מישיגן, ועבדה שם כמרצה למשחק. לאחר מכן לימדה בקולג' ג'קסון, שם גם ביימה הפקות תיאטרון של מחזות כגון "אנטיגונה", "אונדין" ו"פר גינט". וינטר נודעה בעקבות ספרה "רכבות: זיכרונות של ילדות חבויה במהלך מלחמת העולם השנייה" (1997). הספר מתאר את סיפור הישרדותה במהלך השואה כילדה שהוסתרה, והמחיר הפסיכולוגי ששילמה על שמירת זהותה מוסתרת וחבויה, אפילו מעצמה, בפולין שלאחר המלחמה. לווינטר נולדו שני בנים. היא התגוררה עם משפחתה בג'קסון, מישיגן. נפטרה בגיל 81 בעקבות מחלת הסרטן. אתר האינטרנט הרשמי של מרים וינטר Miriam Winter, Art Center מרים וינטר, באתר מוזיאון השואה במישיגן מרים וינטר, באתר מוזיאון השואה במישיגן
סו אן לנגדון

סו אן לנגדון (באנגלית: Sue Ane Langdon; נולדה ב-8 במרץ 1936) היא שחקנית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בקומדיית המצבים "ארני". לנגדון נולדה בשם סו לוקהוף בעיר פטרסון שבניו ג'רזי, בתם של גרייס ואלברט לוקהוף. היא למדה ב"אוניברסיטת צפון טקסס" וב"אוניברסיטת איידהו". לנגדון החלה את הקריירה בתחילת שנות ה-60 בסרטיו של כוכב הרוקנרול אלביס פרסלי "פרנקי וג'וני" בתור הזמרת מיצי ו"קרניבל העליצות". כמו כן שיחקה לצד כוכבי קולנוע ענקים נוספים: בסרטיו של ג'ין קלי "מדריך לגבר הנשוי" לצד וולטר מתיאו, "המועדון החברתי של שאיין" לצידם של ג'יימס סטיוארט ושירלי ג'ונס ובסרט הבוקרים לצידם של גלן פורד והנרי פונדה. בשנת 1970 הופיעה לנגדון בסדרה הקומית "ארני" בתפקיד ליליאן אשתו של עובד המפעל ארני נובו (הרשל ברנרדי). על כישרונה הקומי שהציגה בסדרה זכתה לנגדון בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה. לנגדון הייתה נשואה לבמאי הקולנוע והתיאטרון ג'ק אמרק משנת 1959 עד למותו בשנת 2010. זרים כשאנו נפגשים (1960) מלך הרמאים (1961) קרניבל העליצות (Roustabout)‏ (1964) הבוקרים (1965) פרנקי וג'וני (1966) השיגעון הנפלא (1966) מדריך לגבר הנשוי (1967) המועדון החברתי של שאיין (1970) ארני (1970-1972) מדיה וקבצים בנושא סו אן לנגדון בוויקישיתוף סו אן לנגדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סו אן לנגדון, באתר AllMovie (באנגלית) סו אן לנגדון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
לאופולד פון זאכר-מאזוך

לאופולד פון זאכר-מאזוֹך (בגרמנית: Leopold von Sacher-Masoch; ‏27 בינואר 1836 - 9 במרץ 1895) היה סופר ועיתונאי אוסטרי. מאזוך נולד בלמברג שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום לבוב באוקראינה). היה בנו של מנהל תחנת משטרה בלמברג ושל שארלוט פון מאזוך, אצילה אוקראינית. במלון גרנד הוטל שהוקם במקום תחנת המשטרה פועל מוזיאון קטן לזכרו. הוא תכנן לכתוב סדרה של 6 נובלות תחת הכותרת "מורשת קין". רק שתי הנובלות הראשונות הושלמו; המפורסמת מביניהן היא "ונוס בפרווה". הנובלה מספרת על אדם בשם סוורין, שהיה כה שיכור מאהבה לאישה בשם וונדה עד שביקש להיות לה לעבד ועודד אותה להתייחס אליו בקשיחות, להשפילו ולהכותו. סוורין מתאר את תחושותיו כיותר מסנסציוניות. בסוף הספר סוורין מפסיק לגרום לתשוקותיו להתממש, ומצהיר שגברים צריכים לשלוט על נשים עד שהן ישתוו להם בחינוך ובזכויות. סוף זה יכול להתפרש כפמיניסטי ושוביניסטי כאחד. הספר התבסס על התנסויות של מאזוך עם אשתו, פאני פון פיסטור (ששמה בספר הוא וונדה), שאיתה היה לו חוזה, שבו אכזריות, כאב והשפלות שיחקו תפקיד מכריע, ואשר נתן לה שליטה אבסלוטית בו. מאזוך ראה את הנשיות כהתגלמות הטבע - פראי, אכזרי וחסר מעצורים. הפסיכיאטר הגרמני ריכרד פון קראפט-אבינג היה הראשון שהגדיר, בשנת 1869, את הפנטזיות וההתנסויות של זאכר-מאזוך כסטייה מינית, אף על פי שבני תקופתו של הסופר לא ראו בארוטיקה שלו דבר חריג. אבינג היה גם זה שהעניק למאזוך את הכבוד המפוקפק שבשימוש בשמו להגדרת הסינדרום: מזוכיזם. הנובלה כמעט מקבילה לחייו של מאזוך. מאזוך מת בעיירה לינדהיים שנמצאת כ-27 ק"מ צפון-מזרחית מפרנקפורט שבגרמניה. בשנת 1998 הוציאה הוצאת גוונים, את ספרו החשוב ביותר של זאכר-מאזוך, "ונוס בפרווה", בתרגומו של שלמה טנאי. לספר נוספה הקדמה המאירה את רוח התקופה בה נכתבה היצירה, מאת לאה ששקו. תרגומים נוספים: יהודית השנייה: ספור / מאת ס’ מאזאח; נעתק לשפת עבר [=עברית] בשפה קלה על ידי משה שמואל פעטשאק, ורשה: דפוס א’ גינז, תרנ"ב. המסחר: ספור בשפת אשכנז [=גרמנית] / מאת זכר-מזוך; בתרגום עברית על ידי פ’ ליפשיץ, ורשה: דפוס האלטער ואייזענשטאדט, תרנ"ח. מספורי היהודים / מאת זהר מזוך (=זאכר-מאזוך); תרגם מ' קרישבסקי, ירושלים: ש"י שיריזלי, אלף ותתל"ג לחרבן [תרס"ב]-אלף תתל"ד לגלותנו [תרס"ג]. המקבל / ספור מאת זחר מזח, ירושלים: הוצאת ש"י שיריזלי, תרס"ה. אורגיות בחצר הצארית, תל אביב: מחקרים, 1965. מדיה וקבצים בנושא לאופולד פון זאכר-מאזוך בוויקישיתוף נועה מנהיים, יהודיות עריצות עטויות פרווה מתעמרות באברכי משי עדינים, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2013 Leopold, Ritter von Sacher-Masoch, Sabbathai Zewy ; Die Judith von Bialopol : zwei Novellen, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית כתבי לאופולד פון זאכר-מאזוך בפרויקט גוטנברג (באנגלית) לאופולד פון זאכר-מאזוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לאופולד פון זכר-מזוך (1835-1895), דף שער בספרייה הלאומית לאופולד פון זאכר-מאזוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאופולד פון זאכר-מאזוך, באתר AllMovie (באנגלית) לאופולד פון זאכר-מאזוך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאופולד פון זאכר-מאזוך, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאופולד פון זאכר-מאזוך, באתר Discogs (באנגלית) https://ubr.ua/market/real-estate/vo-lvove-otkrout-piatizvezdochnyi-otel-s-kazino-i-muzeem-431672 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחקי חן

יצחק (יצחקי) חן (נולד ב-1947) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד אוגדה 162 וכמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. חן עשה את שירותו הצבאי הסדיר בסיירת צנחנים ולאחר מלחמת יום כיפור עבר לחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על עוצבת יפתח, חטיבת שריון במילואים. לאחר המלחמה פיקד על עוצבת יש"י, חטיבת שריון סדירה. בשנת 1987 מונה למפקד בסיס אימון ליחידות שדה. בתקופת האינתיפאדה הראשונה הוא פיקד על אוגדה 162 וחייליו נעו בין אימונים לבין פעילויות ביטחון שוטף בשטחים. בהמשך הוא שימש ראש חטיבת תורה ופיתוח במפקדת חילות השדה. בשנים 1993 עד 1996 פיקד על המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל המרכז הישראלי לניהול בשנים 2000 עד 2007. חן פעיל במפלגת העבודה וקודם לכן במפלגת קדימה, כיהן כחבר מועצת העיר מודיעין-מכבים-רעות ויו"ר דירקטוריון תאגיד "מי מודיעין". לקראת הבחירות המקדימות לראשות מפלגת העבודה ב-2011 חזר לשורות מפלגת העבודה ושימש מרכז מטה הבחירות של שלי יחימוביץ' במודיעין, בבחירות המקדימות לרשימת המפלגה ב-2012 כיהן כיושב ראש ועדת הבחירות המרכזית של המפלגה. אלעזר לוין, חן יצחקי פורש מהמי"ל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 ביולי 2007 יהונתן ליס, הספאם ועונשו, המתמודדים בעבודה לא יורשו לשלוח מיילים למתפקדים, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2012
צביקה קן-תור

צבי (צביקה) קן-תור (נולד ב-1950) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד עוצבת סיני וכראש מטה פיקוד המרכז. מכהן כמנכ"ל העמותה להקמת מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה. קן-תור נולד בחדרה ולמד בפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה שליד בית הספר הריאלי. ב-1968 התגייס לצה"ל ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. במלחמת ההתשה שימש מפקד טנק ומפקד מחלקה. במלחמת יום הכיפורים לחם בחזית המצרית כקצין אג"ם של חטיבה 421. בשנת 1976 מונה למפקד גדוד שריון, ב-1981 מונה למפקד חטיבת מילואים, בהמשך מונה למפקד חטיבה 14 וב-1986 מונה למפקד חטיבה 460. ב-1989 מונה למפקד עוצבת סיני ובשנים 1991 עד 1995 שירת כראש מטה פיקוד המרכז. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש נספח צבאי בדרום אפריקה עד 1999. לאחר שחרורו מונה לסגן ראש נתיב וכיהן בתפקיד עד 2007. מכהן כחבר עמותת יד לשריון ומנכ"ל העמותה להקמת מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה. צבי קן-תור, באתר "בהשקט ובבטחה". ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מופיד מרעי

מופיד מרעי (בערבית: مفيد مرعي; נולד ב-15 במאי 1959) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, וחבר כנסת לשעבר מטעם סיעת כחול לבן בכנסת העשרים וארבע. בנוסף, הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד גדוד חרב, מפקד חטיבת החרמון, כמפקד חטיבת עודד ולאחר שירותו הצבאי היה ראש המועצה המקומית חורפיש. מרעי נולד וגדל בחורפיש, בנם של זרפאת ומחמוד. אחיו הגדול הוא אלוף-משנה נביה מרעי שנהרג ב-1996 בעת ששירת כסגן מפקד אוגדת עזה. התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל והיה בכך לדרוזי הראשון שהחל את שירותו הצבאי במסלול זה. שירת כקצין בסיירת שקד, עבר לחטיבת הנח"ל ושירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד 932. בהמשך שירת כקצין אג"ם בעוצבת חירם והיה חניך במכללה הבין זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר מכן מילא תפקידים בפיקוד המרכז, בהם סגן מפקד חטיבת עציון וקצין אג"ם של אוגדת אזור יהודה ושומרון. לאחר לימודי תואר ראשון שימש ראש ענף חי"ר במרכז הלאומי לאימוני יבשה, ובשנים 1996 עד 1998 פיקד על גדוד חרב. כאלוף-משנה פיקד על חטיבת החרמון ועל חטיבת עודד. כמו כן שירת כראש צוות כשירות וכוננות מבצעית ביחידת מבקר מערכת הביטחון. בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ותואר שני בביטחון לאומי ומדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. לאחר שחרורו מצה"ל נבחר לחבר במועצה המקומית חורפיש וב-2016 נבחר לראש המועצה. שנה לאחר מכן נבחר ליו"ר ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות בישראל. לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הצטרף מרעי למפלגת כחול לבן, הוצב במקום התשיעי ברשימתה ונכנס לכנסת לאחר הקמת הממשלה בעקבות פרישתו של השר חילי טרופר במסגרת החוק הנורווגי. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצב במקום ה-19 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם חוסן לישראל. המפלגה קיבלה 12 מנדטים ולכן לא נכנס לכנסת. באפריל 2023 מונה ליו"ר תל חי הנדסאים הנדסאים בגליל העליון. מדיה וקבצים בנושא מופיד מרעי בוויקישיתוף מופיד מרעי, באתר הכנסת מופיד מרעי, ברשת החברתית פייסבוק מופיד מרעי, באתר כנסת פתוחה מופיד מרעי, באתר הכנסת מופיד מרעי, באתר על משמר הכנסת Mufid Mari: Israeli officer and politician | Biography, Facts, Information, Career, Wiki, Life, peoplepill.com עדי חשמונאי‏, האל"ם הדרוזי שפרץ דרך: "אגדה בחייו ובמותו", באתר וואלה, 5 במאי 2014 רמי סימני סיים את כהונתו כיו"ר מכללת תל-חי, מופיד מרעי יחליפו, באתר ynet, 1 באפריל 2023
מרעי

האם התכוונתם ל... ויקטור מרעי – כדורגלן ישראלי יונס מרעי – ראש מועצת פוריידיס מופיד מרעי – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, מפקד חטיבת החרמון וחטיבת עודד נביה מרעי – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, סגן מפקד אוגדת עזה, נהרג מירי ברצועת עזה שאדי מרעי – שחקן קולנוע ישראלי
מופיד עאמר

מופיד עאמר (בערבית: مفيد عامر; נולד ב-1946) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד גדוד חרב ומפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. מעוטר צל"ש הרמטכ"ל. כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש. עאמר נולד בחורפיש. התגייס לצה"ל בנובמבר 1965 ושירת ביחידת המיעוטים. כקצין שירת בפלס"ר 244 "שחר" וב-1972 מונה לסגן מפקד פלוגה בחטיבת גולני. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה ביחידת המיעוטים שעסקה במשימות ביטחון שוטף בסיני. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגת טירונים ביחידת המיעוטים ולחם עמה בקרבות בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה שירת כסגן מפקד סיירת שחר ובשנים 1975 עד 1977 פיקד עלייה. במהלך תקופת פיקודו היה מעורב בהיתקלויות רבות עם מחבלים, נפצע מספר פעמים והוא נכה צה"ל. על פועלו הוא זכה לצל"ש הרמטכ"ל ב-1976 והסיירת זכתה לצל"ש אלוף כיחידה. ב-1978 מונה למפקד גדוד מילואים בעוצבת ברעם וב-1979 מונה למפקד גדוד חרב. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ולמטה מונה ב-1982 למפקד גזרה בצפון סיני ולאחר מכן שירת כראש מטה אוגדה בפיקוד הדרום. ב-1987 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ובשנים 1989 עד 1992 שירת כסגן מפקד יק"ל. לאחר שחרורו כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש ממאי 1996 עד 2003. מכהן כיו"ר האגודה למען החייל הדרוזי. אל"ם (מיל.) מופיד עאמר, אתי בסיירת הדרוזית, הוצאת אסיה, דלית אל-כרמל (2003) (תחקיר ועריכה ד"ר ישראל בן-דור) צל"ש הרמטכ"ל שהוענק למופיד עאמר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל. אתר האינטרנט של מפיד עאמר. גילי כהן, הרמטכ"ל החליט לסגור את גדוד החי"ר הדרוזי "חרב", באתר הארץ, 18 במאי 2015.
אליפות העולם באתלטיקה 2005

אליפות העולם באתלטיקה 2005, הייתה אליפות העולם העשירית באתלטיקה, שנערכה בין 6 באוגוסט ל-14 באוגוסט 2005 באצטדיון האולימפי שבהלסינקי, פינלנד. בתחרות השתתפו 1,891 אתלטיות ואתלטים מ-196 מדינות, ב-47 תחרויות (23 לנשים ו-24 לגברים). ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה באליפות עם 14 מדליות זהב ו-25 מדליות בסך הכל, רוסיה (רוסיה) דורגה במקום שני עם 7 מדליות זהב ו-19 מדליות בסך הכל ואתיופיה (אתיופיה) דורגה במקום שלישי עם 3 מדליות זהב ו-9 מדליות בסך הכל. באליפות נקבעו שני שיאי עולם כולם לנשים. ילנה איסינבייבה (רוסיה רוסיה) קבעה שיא עולם בקפיצה במוט בתוצאה של 5.01 מטר ואוסליידיס מננדס (קובה קובה) קבעה שיא עולם בהטלת כידון בתוצאה של 71.70 מטר. טירונש דיבאבה (אתיופיה אתיופיה) זכתה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר לורין ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר. ג'סטין גאטלין (ארצות הברית ארצות הברית) זכה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. רשיד רמזי (בחריין בחריין) זכה בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר. ג'רמי וורינר (ארצות הברית ארצות הברית) זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר. טטיאנה קוטובה (רוסיה רוסיה) שזכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק (6.79 מטר) נפסלה על אימרוץ. שיאי עולם באתלטיקה מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם באתלטיקה 2005 בוויקישיתוף
יוסי גז

יוסף (יוסי) גז (נולד ב-23 בדצמבר 1954) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבה 5, מפקד חטיבת יהודה, סגן מפקד אוגדת עזה, ונספח יבשה בארצות הברית. גז נולד בחיפה, גדל במעברת שפרעם ובקריית אתא. התגייס לצה"ל באוגוסט 1973 והחל שרותו כלוחם בסיירת גולני וכקצין בחטיבת גולני. היה מפקד פלוגת מסלול ומפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 13, סגן מפקד גדוד, בתקופת מלחמת לבנון הראשונה היה קצין אג"ם של חטיבת גולני, מפקד גדוד 12 בשנים 1983–1985 וסגן מפקד החטיבה בשנים 1985–1986. בשנת 1986 יצא למכללה לפיקוד ומטה של הצבא הבריטי בקמברלי שבאנגליה אותו סיים בהצלחה רבה, עם שובו הדריך בקורס מפקדי פלוגות ושימש קצין אג"ם בעוצבת הגליל, לאחר מכן מונה למפקד חטיבה 5 ובמקביל פיקד על מרכז אימוני חיל רגלים במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. בפיקודו של גז הוסבה חטיבה 5 לחטיבת חיר"מ ונטלה חלק בלחימה באזור יהודה ושומרון, רצועת עזה, וגבול הצפון. שימש מפקד חטיבת יהודה וסגן מפקד אוגדת עזה. במהלך מהומות מנהרת הכותל ב-1996 היה בחפיפה עם מחליפו נביה מרעי שנהרג מאש צלפים. בתפקידו הבא שירת כקצין אג"ם פיקוד הדרום. ב-1999 מונה לנספח יבשה בארצות הברית. על תפקיד זה זכה לקבל את אות לגיון ההצטיינות של צבא ארצות הברית. השתחרר משירות הקבע ביוני 2002. לאחר שחרורו מצה"ל, עבד בשנים 2002–2011 בחברת רפאל. שימש ראש קו השבחת רק"ם, עמדות נשק ומשגרים, ולאחר מכן סגן-נשיא "רפאל USA" במרילנד. בתפקידו זכה לקבל את פרס השיווק של חברת רפאל. הוא בעל חברת שיווק ופיתוח עסקי בארצות הברית וסגן נשיא חברת Mistral. גז בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במדע המדינה, גם כן, מאוניברסיטת חיפה. הוא בעל תואר MBA מאוניברסיטת מנצ'סטר (לימים הקריה האקדמית אונו) וכן, בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל והמכללה לפיקוד ולמטה של צבא בריטניה. נשוי ואב לשלושה. גיורא איילנד, "לא נרדם בלילות", ידיעות ספרים, 2018, עמוד 132. סיכום האירועים בצומת נצרים, אתר חטיבת גבעתי שמואל דקלו, ‏אלוף בן-ישראל לא יוכל לגבש את תוכנית המו"פ של אלביט מערכות, באתר גלובס, 29 באוקטובר 2002 רן דגוני, וושינגטון, ‏יגאל בן חנן, נשיא רפא"ל USA: קיים שיתוף פעולה מעולה בין רפא"ל לבין רייתיאון, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2007