laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים צבי טייטלבוים

הרב חיים צבי (הרש) טייטלבוים (י"ג בטבת תר"ם, 28 בדצמבר 1879 - ו' בשבט תרפ"ו, 21 בינואר 1926) היה רבה של סיגט והאדמו"ר מסיגט. מחבר ספרי "עצי חיים". נולד לחנה (לבית אשכנזי) ולרבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים, רבה של סיגט שבמרמורש בהונגריה (היום ברומניה). נישא בשנת תרנ"ו לברכה סימה בתו של רבי שלום אליעזר הלברשטאם מראצפערט, בנו של ר' חיים מצאנז. לאחר פטירת אביו בשנת תרס"ד (1904) התקבל הוא לרבה של סיגט ולאדמו"ר של חסידי אביו. נפטר בפתאומיות בעיר קליינווארדיין בשנת תרפ"ו (1926), בגיל 46, והובא לקבורה בעירו - סיגט. את מקומו מילא בנו רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, שהתמנה לתפקיד בגיל צעיר. בתו רוזה בלומה, נישאה לקרוב משפחתה הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם מצישינוב, נכד ר' יחזקאל שרגא הלברשטאם משינווא. הוא שימש כאדמו"ר בצישינוב בגליציה. שניהם נספו בשואה. בתו דבורה לאה נישאה לקרוב משפחתה הרב חיים יצחק אייזיק הלברשטאם, בן רבי יהושע מדלינא ונינו של רבי ברוך הלברשטאם מגורליץ (חתנו של רבי יקותיאל יהודה סבו של רבי חיים צבי). הוא שימש כרב בסלפינא במרמורש. אחר פטירת אשתו נישא לאחותה - העסה. נספה בשואה. בתו פסיל, אשתו הראשונה של קרוב משפחתה רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מקלויזנבורג (נכד רבי ברוך הלברשטאם), לימים הרבי מצאנז קלויזנבורג. נספתה בשואה עם אחד עשר ילדיה. בתו העסה, נישאה לבעל אחותה דבורה לאה לאחר שזו נפטרה - הרב חיים יצחק אייזיק הלברשטאם. נספתה בשואה עם תשעת ילדיה. שתיים מבנותיה ניצלו. בתו יוכבד רבקה נישאה לרב יוחנן טברסקי, בנו של רבי פנחס מאוסטילא מגזע רחמסטריווקא-בעלז. נספו בשואה. בנו חנניה יום טוב ליפא נפטר בתרפ"ז. בנו הרב יקותיאל יהודה, מילא מקום אביו כרב ואדמו"ר בסיגט. נספה באושוויץ. בנו רבי משה טייטלבוים, מילא מקום אבותיו כרב ואדמו"ר בסיגט, לאחר השואה. לימים התמנה לאדמו"ר מסאטמר. בתו גיטל יהודית נפטרה בימי חייו. בתו חנה, נישאה לרב יחיאל יהודה איזקסון (בן רבי אברהם ישכר בער רבה של פוליאן-ריסקווה, בן רבי שלמה מרומן). שימש כרב בסיגט לאחר שגיסו רבי משה היגר לארצות הברית ולאחר מכן כיהן ברבנות בשכונת אחוזה בחיפה ולוס אנג'לס. בנו משולם זושא נהרג בשואה. בנו יחיאל מיכל נהרג בשואה. בנו יואל, נפטר לפני השואה. בנו יחזקאל שרגא נפטר לפני השואה. ספר עצי חיים על התורה, סיגט, תרפ"ז ספר עצי חיים על הלכות מקוואות, סיגט, תרצ"ט שו"ת עצי חיים, סיגט, תרצ"ט ספר עצי חיים על מועדים, סיגט, תרצ"ד עצי חיים על מועדים, סיגט, תרצ"ד עצי חיים על מסכת גיטין, סיגט, ת"ש קונטרס זיכרון צבי על סדר בראשית, מכת"י תלמידו החביב הרה"ג ר' מרדכי ווילליגער, לייקוואוד תשס"ז תהלים עם פירוש עצי חיים (יצא לאור על ידי משפחת שאהן, ברוקלין) ר' שלמה זלמן פריעדמאן אדמו"ר מטענקא ר' מרדכי ווילליגער מח"ס פרדס מרדכי אוצר השס צבי בריננער, רבינו הקדוש מראצפערט, מכון "זיכרון משה", בני ברק תשס"ח. רבי חיים צבי טייטלבוים באתר אהלי צדיקים לשימור העבר היהודי ברחבי העולם משה ויסברג, בחדרי חרדים, התרגשות בצאנז: נחשפה ה"כתובה" של ה'עצי חיים', באתר בחדרי חרדים, 30 בינואר 2014 חיים צבי בן חנניה יום טוב ליפה טייטלבוים (1879-1926), דף שער בספרייה הלאומית ראו עליו בפורום ספרים וסופרים.
מחלף חיפה דרום

מחלף חיפה דרום הוא מחלף המקשר את כביש 2, כביש 4 וכביש 23 ומהווה את הכניסה הדרום-מערבית של חיפה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1973, והיה למחלף הראשון בישראל בעל שלושה מפלסים. בשולי המחלף נמצאות תחנת הרכבת חיפה חוף הכרמל ומרכזית חוף הכרמל המרכזת קווי אוטובוס. המפלס התחתון של המחלף משמש את מסילת החוף של רכבת ישראל. במפלס העליון עובר כביש 4 בגשר מעל כביש 2. המחלף בנוי כך שכביש 2 מתפצל מתוך כביש 4 (זו נקודת ההתחלה הצפונית של כביש 2), כך שיש לו צורה של מזלג בעל שתי שיניים, אך בניגוד למחלפים אחרים בעלי מבנה דומה (כגון מחלף חולות), במחלף זה קיימת גם אפשרות מעבר בין כביש 2 מכיוון דרום לכביש 4 לכיוון דרום, ולהפך. כמו כן קיים חיבור מן המחלף לפארק מתם המאכלס תעשיות היי טק. מ-1 בדצמבר 2010 המחלף משמש גם ככניסה המערבית למנהרות הכרמל. בצידו המזרחי של המחלף נמצאים הגשרים המובילים לכניסה המערבית של המנהרות. מדיה וקבצים בנושא מחלף חיפה דרום בוויקישיתוף מיתקן תעבורתי ברמה בינלאומית, דבר, 5 באוקטובר 1973
הנחש

האם התכוונתם ל... נחש נחש הקדמוני – מופיע במקרא כ'הנחש' הנחש – כינוי גנאי בשיח הפוליטי בישראל קן סטבלר (אנ') – כדורגלן שמכונה "הנחש" נחש (פירושונים)
צ'יינהטאון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צ'יינהטאון – כינוי רובע המהגרים מסין או ממזרח אסיה בערים רבות צ'יינהטאון (מנהטן) – שכונה ברובע מנהטן של העיר ניו יורק שבארצות הברית צ'יינהטאון (סרט) – סרטו של רומן פולנסקי משנת 1974
חואקין צ'אפאפרייטה

חואקין צ'אפאפרייטה (בספרדית: Joaquín Chapaprieta;‏ 26 באוקטובר 1871 – 15 באוקטובר 1951) פוליטיקאי ספרדי בימי הרפובליקה הספרדית השנייה וראש הממשלה למספר חודשים. צ'אפאפרייטה היה איש נמוך קומה עם ראש גדול, ועורך דין עשיר, איש עסקים שבין השאר ייצג את ג'נרל אלקטריק ועוד חברות אמריקאיות בספרד. הוא החל את דרכו במפלגה הליברלית ונבחר לראשונה לפרלמנט בשנת 1901 מטעם מחוז ואיאדוליד. בשנת 1922 מונה לתפקיד שר העבודה. באוגוסט 1923, לאור כישלונות הצבא במרוקו, הוא תמך עם רוב השרים האחרים בנסיגה חלקית, על מנת לפנות משאבים לטובת טיפול בבעיות האזרחיות בספרד גופא. משלא נתקבלה דעתו, הוא התפטר מהממשלה ביחד עם עוד כמה שרים ב-31 באוגוסט 1923 והמהלך ההתקפי של הצבא אושר. דבר זה לא מנע מהמלך לאפשר למיגל ריברה להכריז על משטר צבאי כמה שבועות יותר מאוחר. בבחירות של 1933 הוא נבחר לפרלמנט כרפובלקני בלתי מפלגתי. בשנת 1935 הוא כיהן ארבעה חודשים כשר האוצר, שנדרש לארגן תקציב, אל מול גירעון יחסית גדול. על מנת לעשות זאת, התקציב של צ'אפאפרייטה הציע קיצוץ במנגנון הממשלתי תוך השארת תוכניות סוציאליות ועבודות ציבוריות. צ'אפאפרייטה גם דאג למחזר את ההלוואות של המדינה לריבית יותר נמוכה. אולם תוכניתו ספגה ביקורת מצד השמאל ואנשי השירות הציבורי. ב-19 בספטמבר 1935, הנשיא אלקלה סאמורה ניצל התפטרות של שני שרים מהממשלה על מנת למשוך את הממשלה יותר למרכז ומינה את צ'אפאפרייטה לראשות הממשלה. כראש ממשלה הוא המשיך במאמציו להעביר את התקציב, אולם כאשר ב-9 בדצמבר השותפה הראשית לקואליציה, ה-CEDA, התנגדה לחלק מסעיפי התקציב, הוא החליט להתפטר, דבר שהוביל בסופו של דבר לבחירות המוקדמות של פברואר 1936. בקשות הנשיא שינסה להקים ממשלה חדשה נענו על ידו בשלילה. עם זאת, הוא המשיך כשר אוצר בממשלתו של מנואל פורטלה ולדרס וניסה לגבש חזית ימנית לבחירות הקרבות שתהווה משקל נגד לחזית העממית של השמאל. לאחר הבחירות, צ'אפאפרייטה היה שותף לביקורת הקשה של הנשיא אלקלה סאמורה כנגד ממשלת השמאל של מנואל אסאניה, בין השאר, על שהיא אינה אוכפת את החוק כלפי התפרעויות של השמאל, על הטיה של תוצאות הבחירות ועל רצונה לקיים בחירות מקומיות כלליות בבת אחת בכל המחוזות בניגוד לחוקה. צ'אפאפרייטה ביקש מהנשיא סאמורה לפטר את ממשלת אסאניה לאור התנהלותה ואמר לו שהוא יוכל לסמוך על הצבא שיעמוד מאחוריו. עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית הוא פרש מהפוליטיקה. מדיה וקבצים בנושא חואקין צ'אפאפרייטה בוויקישיתוף The Crisis of Democracy in Spain: Centrist Politics Under the Second Republic 1931-1936, By Nigel Townson, Sussex Acedemic press, 2000, עמוד 314 American Direct Investment and Economic Aid in Spain, c. 1920-1975: A Preliminary Analysis1, עמוד 9 Praetorian Politics in Liberal Spain, arolyn P. Boyd, פרק 11 The Collapse of the Spanish Republic, 1933-1936: Origins of the Civil War By Stanley G. Payne, עמוד 116 The Collapse of the Spanish Republic, 1933-1936: Origins of the Civil War By Stanley G. Payne, עמוד 141 Payne, עמוד 227
Address Resolution Protocol

Address Resolution Protocol (בראשי תיבות: ARP; בתרגום חופשי: פרוטוקול תרגום כתובות) הוא פרוטוקול תקשורת המשמש ברשת מחשבים לאיתור כתובת ה־MAC של תחנה ברשת על פי כתובת ה־IP שלה. ה-ARP שייך לשכבת הקשר. הפרוטוקול מופעל בעת שליבת מערכת הפעלה נקראת לייצר מסגרת (frame) להעברה בין חוליות ברשת המחוברים דרך קו פיזי ואין בזיכרון המטמון שלה (ARP cache) רשומה לכתובת ה־IP המבוקשת, במצב כזה פעילות הפרוטוקול נקראת ומבוצעת על ידי התקני כרטיס הרשת שבמחשב. אף על פי שהשימוש ב־ARP שמור כיום כמעט בבלעדיות לאחזור של כתובות MAC על פי כתובות IP הוא יכול לשמש גם לאחזור כתובת MAC על פי כתובות אחרות מהשכבה השנייה והשלישית של מודל ה־OSI. איתור הכתובת מתבצע על ידי שידור של broadcast frame (חבילת מידע בשכבת הקשר עם כתובת ה-MAC FF:FF:FF:FF:FF:FF בשדה היעד בכותרת) המכילה את כתובת ה־IP של התחנה המבוקשת אל כל התחנות באותו מתחם שידור. התחנה שתזהה את כתובת ה-IP שלה בתוכן המסגרת, תשלח בחזרה מסגרת עם כתובת ה-MAC שלה אל תחנת המקור ב-unicast. כמו כן, ברוב היישומים של הפרוטוקול התחנה תנהל טבלה בזיכרון מטמון (cache) שתאפשר לה לאתר במהירות כתובות אותן מצאה בעבר ללא צורך בהמתנה לתשובה מתחנת היעד. באופן דומה ניתן להשתמש בפרוטוקול Reverse Address Resolution Protocol כדי לקבל את כתובת ה-IP של תחנה על פי כתובת ה-MAC שלה. כל תחנה ברשת המקומית תחזיק טבלה המתאימה בין כתובות MAC ו־IP של התחנות האחרות ברשת ותעדכן אותה בהתאם לחבילות שהיא מקבלת. ניתן להסתכל או לשנות טבלה זו על ידי שימוש בפקודת arp, ברוב מערכות ההפעלה. 2 הבתים הראשונים: מספר המייצג את סוג כתובת החומרה (כדוגמת כתובת MAC). 2 הבתים הבאים: מספר המייצג את סוג כתובת שכבת הרשת (כדוגמת כתובת IPv4). הבית הבא: אורך כתובת החומרה (בבתים). הבית הבא: אורך כתובת שכבת הרשת (בבתים). 2 הבתים הבאים: מספר הפקודה (opcode) המייצג התפקיד של החבילה. לדוגמה: אם הערך יכיל את המספר 1 (ARP_REQUEST) נדע כי זו בקשה לתרגום כתובת שכבת רשת לכתובת חומרה. לאחר מכן, יופיעו הכתובות בסדר הזה: כתובת החומרה של השולח. כתובת שכבת הרשת של השולח. כתובת החומרה של היעד (במידה ולא ידוע יש למלא ערך זה בF-ים). כתובת שכבת הרשת של היעד (במידה ולא ידוע יש למלא ערך זה בF-ים). חשוב לציין כי לפני חבילת ה-ARP המצוינת פה תהיה גם תחילית של פרוטוקול שכבת הקשר המשומשת ברשת כדוגמת Ethernet. במקרה ונרצה לשלוח בקשה לאיתור כתובת MAC של המחשב שכתובת ה-IPv4 שלו היא 10.0.0.10, אנו נשלח חבילת ARP עם הערכים הבאים: כתובת חומרה: כתובת MAC. כתובת הרשת: IPv4. אורך כתובת החומרה: 6. אורך כתובת הרשת: 4. מספר הפקודה: 1 (ARP_REQUEST). כתובת החומרה של השולח: AB:CD:EF:AB:CD:EF (לצורך ההדגמה בלבד). כתובת שכבת הרשת של השולח: 10.0.0.9 (לצורך ההדגמה בלבד). כתובת שכבת החומרה של היעד: אנו לא יודעים, זה בדיוק מה שאנחנו מחפשים. לכן נשלח הודעה זו לכולם: FF:FF:FF:FF:FF:FF. כתובת שכבת הרשת של היעד: 10.0.0.10. כשהמחשב שכתובתו היא 10.0.0.10 יקבל את החבילה שלנו הוא יחזיר חבילת ARP המיועדת אלינו בלבד המכילה בין השאר בשדה כתובת החומרה של השולח את כתובת החומרה שלו. ערך מורחב – ARP spoofing עקב אופיו של פרוטוקול ה־ARP הוא חשוף לניצול לצורך "גנבת זהות". משתמש זדוני יכול להמתין לבקשת ARP, ובעת הגעתה לספק כתובת MAC פיקטיבית או את כתובת המשתמש כתשובה. באופן זה המידע לא יגיע ליעדו. פעולה כזו נקראת ARP spoofing. מדיה וקבצים בנושא Address Resolution Protocol בוויקישיתוף RFC 826 - הגדרת התקינה של ARP
תאוריית השיירים

תאוריית השיירים היא תאוריה אנתרופולוגית העוסקת בהיווצרותם של סיפורי עם. תאוריה זו גובשה עקב פרסום ספרו של האנתרופולוג אדוארד טיילור ב-1871, "התרבות הפרימיטיבית: מחקרים בהתפתחות של מיתולוגיה, פילוסופיה, דת, אומנות ומנהגים". על פי תאוריית השיירים, סיפורי עם שונים הם למעשה שיירים של מיתוסים קמאיים. התאוריה מניחה כי יסודות אשר נראים צורמים לכאורה בתרבות מפותחת יחסית, הם שיירים של סיפורים רלוונטיים לתקופות קדומות יותר, אשר שרדו למרות אי התאמתם למציאות המשתנה. בכך מבטאים סיפורי העם את "האני היוצר" של חברות קמאיות (לדוגמה: מעשייה המתארת אכילת בנים על ידי אבות מתארת מנהג קדום אשר אבד עליו הכלח). מונחים בפולקלור
נתיב המים התוך-חופי

נתיב המים התוך-חופי (באנגלית: Intracoastal Waterway) הוא נתיב מים שאורכו כ-4,800 ק"מ ומשמש לצורכי פנאי ומסחר לאורך קו החוף האטלנטי וחוף המפרץ של ארצות הברית שעל מפרץ מקסיקו בארצות הברית. חלקים מנתיב המים מורכבים ממפרצים טבעיים, ערוצי נהרות המוצפים מי ים, לגונות וחלקים אחרים הם תעלות שנבנו בידי אדם. נתיב המים התוך-חופי משתרע במקביל לחוף המזרחי של ארצות הברית, החל ממדינת מיין בצפון ועד למדינת פלורידה בדרום, ולאורך חופי מפרץ מקסיקו מפלורידה ועד לעיר בראונסוויל בטקסס. שיט בנתיב המים התוך-חופי פטור מאגרה אולם ספינות מסחריות חייבות ב"מס דלק" אשר מממן את אחזקת הנתיב ושיפורו. נתיב המים התוך-חופי מהווה חלק גדול ממסלול "הלולאה הגדולה" (The Great Loop): מסלול שיט מעגלי המאפשר לבעלי סירות להקיף את כל החלק המזרחי של ארצות הברית לאורך החוף המזרחי, הימות הגדולות, נהר המיסיסיפי ויובליו ולאורך חופי מפרץ מקסיקו, בין 8,000-12,000 ק"מ, בהתאם לנתיב שנבחר. הקמת נתיב המים התוך-חופי התאפשרה בזכות החלטת הקונגרס של ארצות הברית בשנת 1919. תחזוקת הנתיב נעשית על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית (United States Army Corps of Engineers). על פי החוק הפדרלי על נתיב המים להיות בעומק מינימלי של 4 מטר ברוב אורכו, אולם עקב קשיים תקציביים אין ההוראה יוצאת לפועל. כתוצאה מאחזקה לקויה קיימים קטעים של הנתיב בהם הצטברות חול ומשקעים המגבילים את עומק המים ל-2.1 עד 2.7 מטר. נתיב המים התוך-חופי מורכב משני קטעים נפרדים: נתיב המים התוך-חופי במפרץ מקסיקו המשתרע בין העיר בראונסוויל בטקסס לעיר קאראבל בפלורידה. נתיב המים התוך-חופי בחוף האטלנטי המשתרע בין קי וסט בפלורידה לבוסטון במסצ'וסטס. על פי התוכנית המקורית להקמת נתיב המים, שני הקטעים היו צריכים להיות מחוברים בתעלת מים שתחצה את צפון חצי האי פלורידה, אולם שיקולים סביבתיים מנעו את השלמת התוכנית. חלק ניכר מן השיט על נתיב המים התוך-חופי הוא מסחרי באופיו: דוברות שעליהן מכלי דלק ומוצרי דלק, מזון, חומרי בנייה ומוצרי תעשייה. בנתיב אף פעילות פנאי ערה. בתקופות הסתיו והאביב חלק מן התנועה היא של שייטים המדרימים לפלורידה לעת חורף ומצפינים עם בוא הקיץ. חלק מן השייטים המעדיפים לשוט באוקיינוס, נאלצים להשתמש בנתיב בעת סערות. מדיה וקבצים בנושא נתיב המים התוך-חופי בוויקישיתוף History of the Waterways of the Atlantic Coast of the United States על נתיב המים התוך-חופי באתר חיל ההנדסה האמריקאי. Atlantic Intracoastal Waterway Association התאחדות נתיב המים התוך-חופי האטלנטי. Gulf Intracoastal Canal Association התאחדות נתיב המים התוך-חופי במפרץ מקסיקו. נתיב המים התוך-חופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חומת בגדאד

חומת בגדאד (ידועה גם כחומת אל-עזמיה; בערבית: جدار الاعظمية, תעתיק מדויק: ג'דאר אל-אעט'מיה) הוא שם נפוץ בתקשורת העולמית למחסום הפרדה עשוי לוחות בטון, שנבנה סביב שכונת אל-עזמיה (בערבית: الاعظمية, תעתיק מדויק: אל-אעט'מיה) באזור הצפוני של הבירה העיראקית בגדאד, מצידו המזרחי של נהר החידקל. בניית החומה החלה ב-10 באפריל 2007. אורכה כ-5 ק"מ, וגובה הלוחות המרכיבים אותה עומד על 3.6 מטרים. החומה נבנתה בתגובה לסדרת פיגועי התאבדות קשים בעיר, שגבו קורבנות רבים, ומטרתה להפריד בין האוכלוסייה הסונית לאוכלוסייה השיעית בבגדד. ברובה, מיושבת שכונת אל-עזמיה בסונים. לדברי המתכננים, "החומה תעזור להחזיר את החוק והסדר, על ידי יצירת דרך לנטר את הכניסה והיציאה מהשכונה, ובכך לאפשר לתושבים ולאנשים בעלי עסקים לגיטימיים להיכנס, ולהשאיר את יחידות המוות והמיליציות בחוץ". בספטמבר 2008 פורק חלק מהחומה, וביוני 2009 הכריזה ממשלת עיראק על פירוק החומה הנותרת. ארה"ב מקימה חומת הפרדה בין שיעים לסונים בבגדאד, באתר הארץ, 22 באפריל 2007 "Crossed Sabers", Volume 1, Issue II, April 2007, pg. 20, "Paratroopers Help Create ‘Gated Community’ in Adhamiyah", US Military website ערך זה הוא קצרמר בנושא בגדאד ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יד למעפיל האלמוני

יד למעפיל האלמוני היא אנדרטה בצורת סירה, המצויה על מסלעה בולטת בסמוך למחלף הסירה בכניסה להרצליה. היא הוקמה ב-1964 לזכר המעפילים שסירותיהם הגיעו באישון לילה לחוף הרצליה, במטרה לעלות ארצה בניגוד לתקנות המנדט הבריטי שפורסמו בספר הלבן. האנדרטה נקראת בקיצור יד למעפיל או בפשטות הסירה. יד למעפיל היא אחת ממספר אנדרטאות לזכר ההעפלה לארץ ישראל בתחילת המאה ה-20. האחרות פרושות בערים לאורך מישור החוף, כגון תל אביב, ולאורך החוף הצפוני של ישראל, כגון חיפה ועתלית. הרצליה הייתה אחד מיעדי המעפילים שניסו לעלות לארץ ישראל באופן לא חוקי בשנות ה-30 תחת שלטון המנדט הבריטי, אז עלו דרכה כ-4,000 מעפילים. הספינה הראשונה ניסתה לעגון בחוף הרצליה ביולי 1934, היות שהאזור היה מבודד אז, טרם סלילת הכביש לרמת השרון ותל אביב-יפו ב-1941. לאחר שהפך חוף הרצליה לנקודת העפלה קבועה, מיקמו הבריטים מגדל תצפית בחוף סידנא עלי הסמוך. מאמציהם היו מוגבלים, אך הם הצליחו למנוע עלייה של ספינות מעפילים ספורות כגון ה"ברל כצנלסון". ב-1945 לוחמי הפלמ"ח התקיפו את מוצבי המשקיפים הבריטיים, כולל זה בחוף סידנא עלי, והשמידו אותו. בעבר שכן בסמוך צומת הסירה, שנקרא על שם האנדרטה. עם סלילת המחלף בשנות ה-90, הפך מיקומה של הסירה לבולט פחות (נמצאת בסמוך ליציאה לכביש 2, לכיוון חיפה). הסירה המוצבת על הגבעה כיום אינה סירת המעפילים המקורית שהוצגה במקום, אלא העתק משופץ השונה מן המקור[דרוש מקור]. אנדרטה אחרת הנמצאת בסמוך למחלף ובולטת יותר היא מגדל המים שעליו צללית מעוטרת של בנימין זאב הרצל. ההעפלה מדיה וקבצים בנושא יד למעפיל האלמוני בוויקישיתוף על האנדרטה בבלוג שבעת הימים
גדעון שגיא

גדעון שגיא (נולד ב-17 באוגוסט 1939) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה וכיושב ראש הרשות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד המסחר והתעשייה. שגיא נולד בשנת 1939 בפתח תקווה, והוא בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית. במשך שנים רבות עבד שגיא בשירות המפלגה והסתדרות העובדים הכללית, ועם תפקידיו הבולטים נמנים: מזכיר מחוז תל אביב של מפלגת העבודה, חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות, יושב ראש האגף לארגון ולמועצות הפועלים בהסתדרות ויושב ראש האגף למינהל וכח אדם בהסתדרות. בשנים 1992–1996 כיהן שגיא כחבר הכנסת בכנסת ה-13, מטעם מפלגת העבודה והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד על המקום המשוריין למחוז תל אביב, אך הגיע רביעי מתוך 11 עם 2,355 קולות, ושובץ במקום לא ריאלי לרשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-14. בשנת 2001 מינתה שרת המסחר והתעשייה, דליה איציק, את שגיא לעמוד בראש הרשות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד. מדיה וקבצים בנושא גדעון שגיא בוויקישיתוף גדעון שגיא, באתר הכנסת גדעון שגיא, באתר כנסת פתוחה
דוד דנינו

דוד חי דנינו (1924 - 7 ביוני 1990), היה איש ציבור ישראלי. כיהן כראש המועצה המקומית שלומי, כחבר הכנסת מטעם מפד"ל ויושב ראש ומקים חבר המועצות הדתיות בישראל. דנינו, בנם של הרב משה ועישה, הוא צאצא למשפחה האוחזת בשושלת יוחסין המגיעה ישירות עד לרמב"ם, לשושלת נשיאי בית הלל ולדוד המלך.[דרוש מקור] נולד במרקש שבהרי האטלס במרוקו ועלה לישראל בשנת 1956. בנעוריו למד בישיבות במרקש ובקזבלנקה (מפי הרב שלמה דהן) והיה פעיל בהדרכת נוער דתי ציוני. עם עלייתו ייסד את בית הספר הממלכתי "הגליל" ושימש בו מורה. בשנת 1960 נבחר לראשות המועצה המקומית שלומי (1960–1969). לאחר מכן המשיך להחזיק בשורת תפקידים בתנועת הפועל המזרחי ומטעמה, ביניהם: ראש המועצה הדתית בשלומי, ראש חבר המועצות הדתיות, חבר הנהלת הפדרציה העולמית, חבר נשיאות הוועד הפועל הציוני וראש מחלקת הארגון של הפועל המזרחי. בשנים 1984–1988 כיהן דנינו כחבר הכנסת בכנסת ה-11, מטעם המפד"ל והיה חבר בוועדת הכנסת ובוועדת הפנים ואיכות הסביבה. דוד דנינו נפטר בגיל 66 ונטמן בהר הזיתים בירושלים. בנו עו"ד יגאל דנינו מונה ב-2021 למנכ"ל מפלגת הבית היהודי. מדיה וקבצים בנושא דוד דנינו בוויקישיתוף דוד דנינו, באתר הכנסת דוד דנינו, באתר כנסת פתוחה כרטיס הקבר של דוד חי דנינו, באתר הר הזיתים. אריה יואלי, ‏בשעה טובה: מונה מנכ"ל חדש למפלגת הבית היהודי, באתר "סרוגים", 3 במרץ 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיני שומר

פנחס (פיני) שומר (נולד ב-19 באוקטובר 1951) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת בשלהי הכנסת ה-13. שומר כיהן בשנות התשעים כיו"ר אגף מרחבים בהסתדרות העובדים הכללית. לאחר סיום תפקידו מונה בשנת 2001 למנכ"ל קרן הפנסיה "אחדות". ביוני 1996 כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בימיה האחרונים של כהונת כנסת ה-13, בעקבות התפטרותו של אברהם כ"ץ-עוז. בעשור השלישי של המאה ה-21, הוא עומד בראש מכון אבשלום לידיעת הארץ. מדיה וקבצים בנושא פיני שומר בוויקישיתוף פיני שומר, באתר הכנסת פיני שומר, באתר כנסת פתוחה מיכל רווה, ‏שומרים על שומר, באתר גלובס, 21 במאי 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל אדייר

דניאל פטריק אדייר (באנגלית: Daniel Patrick Adair; נולד ב-19 בפברואר 1975) הוא מתופף קנדי. אדייר היה המתופף של להקת 3 דורז דאון בין השנים 2002 – 2005, וכיום הוא מתופף של להקת הפוסט-גראנג' הקנדית ניקלבק. אדייר משמש כמתופף קבוע של כמה להקות מקצועיות בו זמנית כשהוא מתפרנס גם מניהול חנות והוראת תיפוף. אדייר נולד וגדל בטורונטו שבקנדה. אביו היה מתופף ובגיל 13 החל אדייר לנגן על מערכת התופים של אביו. הוא המשיך ללמד את עצמו לנגן עד גיל 21 והוא הושפע מג'ון בונהם, ניל פירט ואמנים נוספים. מאוחר יותר, הוא החל לעבוד בחנות מוזיקה בוונקובר וטעמו המוזיקלי השתנה. הוא החל להיות מושפע ממתופפי ג'אז כמו: דניס צ'אמברס, דייב וייקל ועוד. בנוסף, הוא החל לנגן עם להקות מקומיות ולהקות קאברים. באותה תקופה, הוא החל ללמוד לנגן על גיטרת בס, ולמד סגנונות תיפוף חדשים וטכניקות ממורים שונים. לאחר מספר שנים של הופעות בברים, הפך אדייר למתופף מקצועי שמנגן בהופעות חיות או באולפנים. הוא היה מנגן עם 3-4 להקות, מלמד 15 איש לנגן תופים פעם בשבוע ומנהל חנות מוזיקה. במהלך התקופה העמוסה הזו, הלך אדייר לאודישן של הזמר דייוויד מרטון שחיפש מתופף כדי להקים להקה. לאחר שנבחר אדייר הוקמה הלהקה "מרטון" והם החלו להקליט את האלבום הראשון שלהם ב-1999. בקיץ 2002, היה לאדייר את ההזדמנות להבחן כמתופף קבוע של להקת 3 דורז דאון. הוא הצטרף ללהקה בתקופה שהיה חבר בה, הקליטה הלהקה את האלבום " Seventeen Days" ואת אלבום ההופעה חיה "Another 700 Miles". בנוסף יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ב-14 מדינות והופיעה מספר פעמים בטלוויזיה. בינואר 2005, עזב דניאל את הלהקה כדי להצטרף ללהקה הקנדית ניקלבק. 7 חודשים לאחר הצטרפותו יצא האלבום All the Right Reasons, אשר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד. בנוסף לעבודתו עם ניקלבק אדייר השתתף באלבומים והופיע עם הלהקות: " Theory of a Deadman", " Thornley", " Faber Drive" ולהקת הג'אז מארטון. אדייר הוציא עם ניקלבאק עוד אלבום אשר נקרא Dark horse (בתרגום לעברית: סוס אפל). האלבום יצא ב-18 בנובמבר 2008, אשר זכה להצלחה רבה, האלבום מכר 300,000 עותקים כבר בשבוע הראשון והגיע למקום השני של רשימת שבועון הבילבורד האמריקאי, מקום ראשון בקנדה, ומקום שלישי באוסטרליה. אותו אלבום הגיע למעמד פלטינה (כמיליון עותקים), ב-9 בדצמבר באותה שנה. מדיה וקבצים בנושא דניאל אדייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל אדייר דניאל אדייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל אדייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל אדייר, באתר AllMusic (באנגלית) דניאל אדייר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דניאל אדייר, באתר Discogs (באנגלית)
יעקב שפי

יעקב שפי (נולד ב-25 בינואר 1941) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-13 מטעם מפלגת העבודה. שפי, יליד פתח תקווה, למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. פעילות הציבורית החלה במישור המקומי, בהיותו חבר מועצת פועלי פתח תקווה ויו"ר הנהלת עמותת הכדורגל של הפועל פתח תקווה. מקצועית שימש שפי מזכיר הארגון של עובדי התעשייה האווירית. במהלך השנים נבחר לכהן בוועדה המרכזת של הסתדרות העובדים הכללית וחבר הנהלת "מבטחים". כמו כן מונה לחבר בהנהלת ההתאחדות לכדורגל. בשנים 1992–1996 כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-13 מטעם מפלגת העבודה והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד שפי על המקום ששוריין לנציג מחוז דן. הוא הגיע למקום החמישי מתוך שמונה, בתמיכת 3,080 קולות, ולפיכך שובץ במקום לא ריאלי ברשימת המפלגה לכנסת. יעקב שפי, באתר הכנסת יעקב שפי, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמש

האם התכוונתם ל... גרמי שמיים שמש – כוכב, גרם שמיים דמוי-כדור המורכב מפלזמה וגז, המפיק קרינה על ידי היתוך גרעיני ופולט אותה לחלל החיצון (אין להתבלבל עם כוכב-לכת) השמש – הכוכב שבמרכז מערכת השמש בה מצוי כדור הארץ אלים אל השמש – ישות האחראית על השמש או על היבטים מסוימים הקשורים אליה, בתרבויות ודתות קדומות רבות שמש (אלה) (או "שפש") – אלת השמש הכנענית שָׁמָשׁ (אל) (אנ') (גם "אוּטוּ") – אל השמש המסופוטמי לאלי שמש נוספים ראו קטגוריה:אלי שמש סמלים שמש (סמל) – השמש כסמל בדגלים וסמלי מדינות שמש ורגינה – כוכב בעל 16 קרניים המסמל את מקדוניה שמש מאי – שמש בעלת פנים המסמלת את ארגנטינה ואורוגוואי אישים "שמש העמים" – כינויו של יוסיף סטלין (1878–1953), שליטה השני של ברית המועצות לאישים שזהו שם משפחתם ראו שמש (שם משפחה) אחר שמש (סדרת טלוויזיה) – קומדיית מצבים ישראלית ששודרה בשנים 1997–2004 שמש שמש – סינגל של אריאל זילבר מ־1971 שמש (שיר של חנן בן ארי) – סינגל שיצא בשנת 2019 השַמָּש – הנר המשמש להדלקת יתר נרות החנוכייה, ראו הדלקת נרות חנוכה#השמש שַמָּש (בבית כנסת): שמש בית כנסת – אדם העוסק בתחזוקת בית כנסת גבאי (הנקרא גם שמש) – אדם האחראי על ניהול הצדדים הלוגיסטיים בבית כנסת שַמָּש (בבית ספר) – שרת, בעל התפקיד האחראי על תחזוקת בית הספר, ראו שרת (מקצוע) כוכב (פירושונים) שמשי (פירושונים)
מוחמד כנעאן

מוחמד כַּנְעָאן (בערבית: محمّد كنعان; נולד ב-17 באוקטובר 1955) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי וחבר הכנסת לשעבר מטעם המפלגה הלאומית הערבית בכנסת ה-15. בעל תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. שימש כמורה בתיכון המקומי בטמרה מאוחר יותר הוכשר כנעאן כמזכיר מתנ"ס במכללה האקדמית למוזיקה ונבחר ליו"ר מועצת המנהלים של מתנ"ס העיר. בשנים 1980–1988 כיהן כסגן רביעי לראש העירייה עבאס חגאזי. בשנת 1990 מונה לתפקיד מזכ"ל מפלגת מד"ע, ועמד בראשה עד היבחרו מטעם המפלגה לכנסת ה-15, בשנת 1999. בתקופת כהונתו כיהן כחבר בועדת החינוך, התרבות והספורט, ועדת המדע והטכנולוגיה, ועדת הפנים ואיכות הסביבה ובועדה לקידום מעמד האישה. בשנת 2001 פרש משורות המפלגה, עם חבר הכנסת תאופיק ח'טיב, והקים את המפלגה הלאומית הערבית. בשנת 2003 בבחירות לכנסת ה-16 מפלגה זו עדיין הייתה חלק מרע"מ, וכנעאן אף שובץ במקום הרביעי ברשימת רע"מ, אך הרשימה זכתה רק ב-2 מנדטים. בשנת 2006 התמודד כנעאן בבחירות לכנסת ה-17 בראשות המפלגה הלאומית הערבית. בבחירות לכנסת ה-18 הוא הוצב במקום ה-95, הסמלי, ברשימת בל"ד לכנסת. בבחירות לכנסת ה-20 ב-2015 התמודד בראש "הרשימה הערבית", לאחר שראש הרשימה טאלב א-סנע פרש לפני הבחירות. הרשימה זכתה בכ-4,000 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. כנעאן התמודד בראש אותה רשימה גם בבחירות לכנסת ה-21. מוחמד כנעאן, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) מוחמד כנעאן, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.