laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נ'טשינגוואיו חוזה

נ'טשינגוואיו קמאולה חוזה (באנגלית: Ntshingwayo kaMahole Khoza‏; 1809 - 21 ביולי 1883) היה איש צבא משבט הזולו, אשר פיקד על הצבא של בני הזולו במהלך קרב איסאנדלוואנה. חוזה נולד בתאריך לא ברור במהלך שנת 1809. הפרטים על חייו המוקדמים מעטים למדי. הוא היה אחד ממדריכיו של הנסיך קטשאויו קמפנדה, אולם עם פרוץ מלחמת האזרחים בין קטשאויו לבין אחיו מבוזאי, תמך נ'טשינגוואיו במבוזאי. המלחמה הסתיימה ב-1856 בניצחון מוחץ של קטשאויו. נ'טשינגוואיו הצליח להתפייס עמו, אולם המשיך לסבול מחוסר אמון מסוים מצד קטשאויו אשר הפך למלך הזולו ב-1872. עם פרוץ מלחמת הזולו ב-1879, מינה המלך את נ'טשינגוואיו למפקד הכוח העיקרי של צבא הזולו. זאת חרף העובדה שנ'טשינגוואיו היה באותה עת בן 70. נ'טשינגוואיו קיבל פקודות סותרות למדי מהמלך. מחד הוא הורה לו להתקדם לכיוון הטור המרכזי של הבריטים בפיקודו של לורד צ'למספורד ו"לאכול אותם", ומאידך להגיע עמם למשא ומתן. נ'טשינגוואיו החליט לתקוף את הבריטים בהזדמנות הראשונה שתמצא, וזו לא אחרה לבוא. כאשר צ'למספורד פיצל את כוחותיו, תקף נ'טשינגוואיו 1,400 חיילים בריטים בקרב איסאנדלוואנה, ונחל ניצחון מוחץ. זהו אחד הקרבות היחידים בהם ילידים החמושים בנשק פרימיטיבי הצליחו להביס כוח אירופי גדול ומצויד היטב. עם זאת, המלך, שביקש לקבל דו"ח על הקרב, היה לא מרוצה ממספרם הגדול של נפגעי הזולו. מרבית האשמה הופלה על כתפיו של נ'טשינגוואיו, ונטען שהוא תקף מוקדם מדי ללא מספיק הכנות. נ'טשינגוואיו הצליח לשחזר את הצלחתו בקרב הלובאין, אולם הובס יום למחרת בקרב קמבולה. הבריטים הצליחו לסגת בשלום מממלכת הזולו, ולאחר התארגנות מחדש להנחיל לזולו תבוסה מוחצת. לאחר קרב אולונדי, נכנע נ'טשינגוואיו לבריטים. המלך קטשאויו הועבר לגלות מושבת הכף, אולם ב-1883 החליטו הבריטים להשיבו לשלטון כדי להשליט סדר באזור. עם זאת, הטריטוריה שקיבל מהבריטים הייתה קטנה בהרבה מהממלכה ששלט עליה טרם לכן. כמו כן נאסר עליו להחזיק צבא משלו. עובדה זו גרמה לכך שנסיך מקומי בשם זיבהבו, אשר היה אחד מחייליו של נ'טשינגוואיו במהלך קרב איסאנדלוואנה, הכריז על מרד. נ'טשינגוואיו עצמו מיהר להכריז על תמיכה בקטשאויו, אשר גייס אותו לשירותו. ב-21 ביולי 1883, פתח זיבהבו במתקפת פתע על הארמון המלכותי באונדיני. נאמני קטשאויו נכנסו לקרב עם אנשיו, אולם מאות מהם נלכדו בחצר הארמון ונטבחו. אחיו של קטשאויו נרצח, והוא עצמו נפצע בחנית ונאלץ להימלט מהאזור. נ'טשינגוואיו עצמו היה בין ההרוגים, והוא בן 74 בערך. הארמון נהרס עד היסוד. כיום נ'טשינגוואיו נחשב לגיבור לאומי בקרב בני הזולו. בראיין פרט, עד הסוף המר: סיפורי קרבות מפורסמים נגד כל הסיכויים, תל אביב: הוצאת יבנה, 2007. Ron Lock and Peter Quantrill. Zulu Victory – The Epic of Isandlwana and the Cover-Up; ISBN 1-85367-645-4 Ian Knight. Zulu Rising: The Epic Story of Isandlwana and Rorke's Drift; London, 2010. ISBN 0-330-44593-6.
סמואל גריבס

סמואל א. גריבס (באנגלית: Samuel A. Greaves) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידו האחרון כיהן כראש הסוכנות להגנה מפני טילים. לאחר שחרורו מונה לסגן נשיא בחברת בואינג. גריבס סיים ב-1982 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת קורנל והתגייס לחיל האוויר. התחיל את דרכו כמהנדס אוויוניקה בתוכנית מעבורות החלל. בשנים 1986–1990 שירת בלהק ניסויי החלל 6595 והיה אחראי על מערכות שיגור טילי הטיטן. לאחר מכן שירת במשרדי מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית כאחראי מבצעי ניסוי ושיגור של מעבורות חלל ולוויינים וכעוזרו של ראש מחלקת פרויקטים מיוחדים. בשנים 1995–1996 שירת כמנהל יישומי מערכות חלל לאומיות במפקדת פיקוד הקרב של חיל האוויר. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר מונה לראש ענף ריגול וסיור במחלקת החלל והסיור של חיל האוויר. ביוני 2001 מונה למפקד מתקן התמיכה בתקשורת של חיל האוויר, באתר שיגור הטילים וייט סאנדס בניו מקסיקו. באוגוסט 2002 עבר לשרת במרכז מערכות החלל והטילים. ביוני 2004 מונה למפקד להק השיגור ה-45 בנמל החלל קייפ קנוורל. באוגוסט 2006 מונה למפקד כנף מערכות השיגור בבסיס חיל האוויר לוס אנג'לס. ביוני 2008 מונה למפקד כנף מערכות תקשורת לוויינים צבאיים. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2009 מונה לסגן מפקד מרכז מערכות החלל והטילים של חיל האוויר. בפברואר 2011 מונה לראש תחום תכנון בפיקוד החלל. באוגוסט 2012 מונה לסגן ראש סוכנות ההגנה מפני טילים של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. ביוני 2014 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד המרכז למערכות חלל וטילים של חיל האוויר. ביוני 2017 מונה לראש הסוכנות להגנה מפני טילים במחלקת ההגנה של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד עד יוני 2019. במהלך הקריירה הצבאית שלו היה גריבס שותף לשיגורם של 11 משימות מעבורות החלל ולמעלה מ-30 שיגורי טילים למשימות לא מאוישות. לאחר שחרורו מונה לסגן נשיא בחברת בואינג, בה משמש כמתכנן הראשי של תחום החלל והשיגורים. גריבס בעל תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת החוף המערבי בלוס אנג'לס ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של חיל האוויר. מדיה וקבצים בנושא סמואל גריבס בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית ביוגרפיה באתר סוכנות ההגנה מפני טילים
גייל רובין

האם התכוונתם ל... גייל רובין (Gail Rubin,‏ 1938-1978) – צלמת ישראלית ממוצא אמריקאי, שנרצחה בידי מחבלים כחלק מהאירועים שהתגלגלו לכדי פיגוע כביש החוף גייל רובין (Gayle S. Rubin,‏ נולדה ב-1949) – אנתרופולוגית אמריקאית
כוס מרטיני

כוס מרטיני (מאנגלית: martini glass) היא כוס בצורת חרוט רחב שקודקודו מחובר אל רגל הכוס. הכוס דומה לכוס קוקטייל קלאסית, אך קטנה יותר ודקה יותר. הכוס משמשת בעיקר לקוקטייל מרטיני ועל שמו נקראת "כוס מרטיני". את הכוס מקררים לפני ההגשה. צורתה נובעת מכך שכל הקוקטיילים מוגשים מצוננים ומכילים מרכיב ארומטי, מבנה זה מאפשר לשותה להחזיק בכוס מבלי להשפיע על טמפרטורת המשקה, ובית-הקיבול הרחב מציב את המשקה מתחת לאפו של הלוגם ומבטיח שלאלמנט הארומטי יהיה את האפקט הרצוי. קוקטייל מרטיני ג'ין ורמוט מדיה וקבצים בנושא כוס מרטיני בוויקישיתוף גיא גיסר‏, הסתכלו בכוס ובמה שבתוכה, באתר וואלה, 11 ביוני 2003 גדי אבקסיסי, שר המשקים, הוצאת ברטנדר, 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגי חילזון

דגי חילזון (שם מדעי: Liparidae) היא משפחת דגים ימיים מסדרת העקרבנונאים. דגים אלה מצויים מהאוקיינוסים באזור הארקטי ועד למימי אנטארקטיקה ונפוצים בעיקר בצפון האוקיינוס השקט. הם נפוצים ממים רדודים וטרופיים עד לתהומות הים בעומק שמעל לשבעה ק"מ מתחת פני המים. מין אחד מצוי בשקע מריאנה ומעמיק עד ל-8,143 מטר והוא אחד מהדגים המעמיקים ביותר בעולם. אורכם מגיע לאורך 5–77 ס"מ ומשקל המינים הגדולים מגיע ל-11 ק"ג. הם בעלי שפתיים גדולות, עיניים קטנות ביותר וראש וגוף עגלגלים. הם כמעט חסרי סנפירים וחסרי כל קשקש ועורם ורוד עד לבן וחלק מהמינים שקופים ורואים את איבריהם. זנבם עוזר להם לנוע והוא שרירי ומתפתל. דגים אלה ניזונים מיצורים ימיים קטנים יותר הכוללים סרטנים, חסילונים ודגים קטנים שהם תופסים. כמה מינים מתמחים באכילת מלפפוני ים. Acantholiparis Aetheliparis Allocareproctus Careproctus Crystallichthys סוג ומין יחיד Eknomoliparis chirichignoae Elassodiscus סוג ומין יחיד Eutelichthys leptochirus Genioliparis סוג ומין יחיד Gyrinichthys minytremus Liparis סוג ומין יחיד Lipariscus nanus סוג ומין יחיד Lopholiparis flerxi סוג ומין יחיד Menziesichthys bacescui סוג ומין יחיד Nectoliparis pelagicus Notoliparis Osteodiscus סוג ומין יחיד Palmoliparis beckeri Paraliparis סוג ומין יחיד Polypera simushirae סוג ומין יחיד Praematoliparis anarthractae סוג ומין יחיד Prognatholiparis ptychomandibularis Psednos Pseudoliparis סוג ומין יחיד Pseudonotoliparis rassi Rhinoliparis סוג ומין יחיד Rhodichthys regina סוג ומין יחיד Squaloliparis dentatus סוג ומין יחיד Temnocora candida Volodichthys מדיה וקבצים בנושא דגי חילזון בוויקישיתוף דגי חילזון, באתר ITIS (באנגלית) דגי חילזון, באתר NCBI (באנגלית) דגי חילזון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגי חילזון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דגי חילזון, באתר GBIF (באנגלית) דגי חילזון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרדיאן, דג החילזון מסוג Pseudoliparis שבר את שיא השחייה לעומק לדגים - 8,300 מטר, באתר הארץ, 4 באפריל 2023
חוברה אוסטרלית

חוברה אוסטרלית (שם מדעי: Ardeotis australis) היא מין של חוברה המצויה בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה. חוברה זו מזכירה מאוד את קרובתה - חוברה אפריקנית. גובהה מגיע ל-1.2 מטר ומוטת כנפיה ל-2.3 מטר. משקלה מגיע ל-4.3-12 ק"ג. החוברה בעלת ראש וגרון לבנים, גוף אפור מגודל וכנפיים וזנב חומים. הרגליים ארוכות והזנב בעל קצוות שחורים. החוברה חיה במישורים של אוסטרליה בערבות עשב ובבתות וגם ביערות פתוחים. היא חיה לבדה או בקבוצות קטנות למעט בעונת החיזור אז הזכרים מגדלים שק ענקי מצווארם איתו הם מושכים נקבות. החוברה אוכלת כל הניזונה מעשבים, זרעים ומיצורים קטנים שונים. מדיה וקבצים בנושא חוברה אוסטרלית בוויקישיתוף חוברה אוסטרלית, באתר ITIS (באנגלית) חוברה אוסטרלית, באתר NCBI (באנגלית) חוברה אוסטרלית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חוברה אוסטרלית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חוברה אוסטרלית, באתר GBIF (באנגלית) חוברה אוסטרלית באתר הרשימה האדומה של IUCN
חוברה הודית גדולה

חוברה הודית גדולה (שם מדעי: Ardeotis nigriceps) היא מין של חוברה המצויה בערבות הודו וגם בפקיסטן. היא קרובתה של החוברה האפריקנית. גובהה של החוברה 122 ס"מ ומשקלה מגיע ל-18 ק"ג. היא בעלת ראש וצוואר לבנים, גוף אפור וכנפיים וזנב חומים. היא בעלת רגליים ארוכות, מקור קצר ובעונת הרבייה הזכרים מנפחים את גרונם. חוברה זו נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ונותרו פחות מ-250 פרטים בוגרים. היא בסכנה עקב ציד ואובדן בתי הגידול שלה בערבות העשב האסייתיים. היא חיה בערבות עשב, שדות ומדבריות ברחבי הודו. החוברה היא אוכלת כל הניזונה מעשבים, זרעים, חרקים ויצורים קטנים נוספים אך שותה מים לעיתים רחוקות. היא חיה לבדה למעט בעונת הרבייה. היא מקננת בין העשבים הגבוהים של ערבות הודו. מדיה וקבצים בנושא חוברה הודית גדולה בוויקישיתוף חוברה הודית גדולה, באתר ITIS (באנגלית) חוברה הודית גדולה, באתר NCBI (באנגלית) חוברה הודית גדולה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חוברה הודית גדולה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חוברה הודית גדולה, באתר GBIF (באנגלית) חוברה הודית גדולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חוברה הודית גדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חוברה גדולה

חוברה גדולה (שם מדעי: Ardeotis) היא סוג של עופות גדולי ממדים ממשפחת החובתיים בו ארבעה מינים. החוברות הן קרובות משפחה של החוברה המצויה בישראל. אלו הן עופות גדולים שבמקרה של החוברה האפריקנית מגיעה לאורך 150-120 ס"מ ולמשקל של 20 ק"ג ואף יותר והיא הגדולה במיני המשפחה לאחר החובה הגדולה מערבות אסיה. הן בעלות צוואר ורגליים ארוכים אך מקור קצר, ראש וזנב לבנים עם גוף אפור וכנפיים גדולות בצבע חום. החוברות מחפשות מזון מהחי ומהצומח בערבות עשב ובתות וגם במדבריות. בעונת הרבייה הזכרים מנפחים את צווארם לכדור גדול ומושכים איתו נקבות. חוברה אפריקנית (Ardeotis kori) חוברת ערב (Ardeotis arabs) חוברה אוסטרלית (Ardeotis australis) חוברה הודית גדולה (Ardeotis nigriceps) מדיה וקבצים בנושא חוברה גדולה בוויקישיתוף חוברה גדולה, באתר ITIS (באנגלית) חוברה גדולה, באתר NCBI (באנגלית) חוברה גדולה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חוברה גדולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חוברה גדולה, באתר GBIF (באנגלית)
חובת הוגלין

חובת הוגלין (שם מדעי: Neotis heuglinii) היא מין של עוף קרקעי בינוני ממשפחת החובתיים החי באפריקה. אורכה של החובה עד 89 ס"מ והיא שוקלת 4–8 ק"ג בזכרים ו-2.6-3 ק"ג בנקבות. היא בעלת ראש שחור, לחיים לבנות, צוואר אפור וגוף חום מנומר. הבטן לבנה והרגליים חומות-צהובות וארוכות. החובה מצוי בערבות עשב, בתות ואפילו במדבריות ומצויה בזוגות או בקבוצות קטנות. היא נפוצה באתיופיה, ג'יבוטי, אריתריאה, קניה וסומליה. החובה ניזונה הן ממזון מהחי והן מהצומח. מדיה וקבצים בנושא חובת הוגלין בוויקישיתוף חובת הוגלין, באתר ITIS (באנגלית) חובת הוגלין, באתר NCBI (באנגלית) חובת הוגלין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חובת הוגלין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חובת הוגלין, באתר GBIF (באנגלית) חובת הוגלין באתר הרשימה האדומה של IUCN
חובה זהובת-עורף

חובה זהובת-עורף (שם מדעי: Neotis) היא סוג של עופות במשפחת החובתיים המצויים ברחבי אפריקה. עופות אלה חיים באקלימים חמים ואף צחיחים באזורים פתוחים כמו ערבות, מישורים ואף במדבריות. חלק מהמינים מעופפים מעל מדבר סהרה החם. חובות אלה הן מהגדולות שבבני המשפחה ויכולות להגיע לאורך 115 ס"מ ולמשקל 10 ק"ג. חובת לודוויג (Neotis ludwigii) חובת דנהם (Neotis denhami) חובה נובית (Neotis nuba) חובת הוגלין (Neotis heuglinii) מדיה וקבצים בנושא חובה זהובת-עורף בוויקישיתוף חובה זהובת-עורף, באתר ITIS (באנגלית) חובה זהובת-עורף, באתר NCBI (באנגלית) חובה זהובת-עורף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חובה זהובת-עורף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חובה זהובת-עורף, באתר GBIF (באנגלית)
שפמנונים ערפדיים

שפמנונים ערפדיים (שם מדעי: Trichomycteridae) היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים. מינים אלה הם הקטנים שבשפמנונים והם אינם עולים כמעט על 2 ס"מ וחלקם שקופים לגמרי. הם משתמשים בחוש הריח כדי למצוא את דרכם יותר מראייה. אלו דגים מוארכים בעלי כריות יניקה גדולות בשפתיהם והסנפירים קטנים מאוד. כמו ששמם מרמז אלו דגים טפיליים הניזונים מדם ומבשר של מיני דגים אחרים כולל שפמנונים אחרים החיים בנהר. הם נצמדים להם לזימים ומוצצים את דמם. חלקם ניזונים כאוכלי קשקשת מקשקשי הדגים במקום מבשרם. דגים אלה חיים בנהר האמזונאס והאורינוקו ובעוד נהרות באמריקה הדרומית ובאמריקה המרכזית. משפחה שפמנונים ערפדיים (Trichomycteridae) תת-משפחה Copionodontinae תת-משפחה Glanapteryginae תת-משפחה Sarcoglanidinae תת-משפחה Stegophilinae תת-משפחה Trichogeninae - בה סוג אחד - Trichogenes תת-משפחה Trichomycterinae תת-משפחה Tridentinae תת-משפחה Vandelliinae מדיה וקבצים בנושא שפמנונים ערפדיים בוויקישיתוף שפמנונים ערפדיים, באתר ITIS (באנגלית) שפמנונים ערפדיים, באתר NCBI (באנגלית) שפמנונים ערפדיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שפמנונים ערפדיים, באתר GBIF (באנגלית)
המלך והגרושה

המלך והגרושה (באנגלית: Wallis & Edward; ווליס ואדוארד) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2005. את התסריט כתבה שרה ויליאמס על משבר הוויתור על המלוכה של אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת. הסרט מספר את סיפור הרומן בינו לבין ווליס סימפסון מנקודת המבט של ווליס. ג'ואלי ריצ'רדסון מגלמת את דמותה של ווליס, וסטיבן קמפבל מור מגלם את אדוארד. בקנדה שודר הסרט בשם "Her Royal Affair". ג'ואלי ריצ'רדסון – ווליס סימפסון סטיבן קמפבל מור – אדוארד השמיני דייוויד וסטהד – ארנסט סימפסון, בעלה השני של ווליס ריצ'רד ג'ונסון – ראש הממשלה סטנלי בולדווין קליפורד רוז – ג'ורג' החמישי, אביו של אדוארד מרגרט טייזאק – המלכה מרי, אמו של אדוארד ביל צ'מפיון – ברטי (ג'ורג' השישי), אחיו של אדוארד מוניקה דולן – הדוכסית מיורק ואחר כך המלכה אליזבת, גיסתו של אדוארד דייוויד קלדר – וינסטון צ'רצ'יל מרים מרגוליס – בסי מרימן, דודתה של ווליס ליזה קיי – מרי ראפריי, אשתו של ארנסט סימפסון אחרי שהתגרש מווליס הלנה מיצ'ל – ת'למה פורנס, אהובתו של אדוארד לפני ווליס סיימון הפוורת' – "פרי" בראונלו, קצין בשירותו של אדוארד דבורה וסטון – קתרין "קיטי" רוג'רס, חברתה של ווליס מיקולס דורפג'וס – הרמן רוג'רס, חבר של ווליס ברטי ואליזבת "המלך והגרושה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המלך והגרושה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Wallis & Edward". BBC Worldwide Americas Inc. אורכב מ-המקור ב-2007-02-22. נבדק ב-2007-04-04. IMDb: Wallis & Edward alternative title Retrieved 2012-01-20
ווליס ואדוארד

האם התכוונתם ל... ווליס ואדוארד (סרט, 2005) – סרט טלוויזיה בכיכובם של ג'ואלי ריצ'רדסון וסטיבן קמפבל מור ווליס ואדוארד (סרט, 2011) (אנ') – סרט קולנוע בבימויה של מדונה
פדובה (כדורגל)

פדובה (באיטלקית: Calcio Padova S.p.A) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פדובה שבאיטליה. נכון לעונת 2020/2021 המועדון משחק בליגה פרו, הליגה השלישית בחשיבותה באיטליה. המועדון הוקם בשנת 1910 ושיחק בליגה העליונה 27 עונות. הקבוצה הבכירה של המועדון הייתה בין הקבוצות ששיחקו בעונה הראשונה של סרייה א'. בשנת 1963 היא הפסידה בגמר גביע אינטרטוטו. בשנת 1967 הקבוצה שיחקה בגמר של גביע איטליה, אך הפסידה למילאן. בסיום עונת 1995/1996 היא ירדה לסרייה ב' ומאז לא הצליחה לחזור לליגה הבכירה. במהלך 2014 המועדון נסגר, אך הוקם מחדש בקיץ 2014 ובשנת 2015 חזר לשם ההיסטורי. איטליה אלסנדרו דל פיירו איטליה וולטר זנגה איטליה אנג'לו די ליוויו איטליה דמטריו אלברטיני איטליה וינצ'נצו יאקווינטה סן מרינו אנדי סלבה שוודיה קורט האמרין מדיה וקבצים בנושא פדובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פדובה (באיטלקית) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית רופאים

בית רופאים הוא כינוי לבניין אשר מאוכלס ברובו במרפאות של רופאים. בשנות ה-40 וה-50 החלו רופאים לקבל במרפאות פרטיות. בית הרופאים הראשון בישראל נוסד על ידי פרופ' ארנסט פרוידנטל בשנות ה-50 ברחוב בית יוסף 25 בתל אביב פינת הלל הזקן 3 תל אביב. פרופ' פרוידנטל כינס בבית זה מספר קלינקות של רופאים: ד"ר בוריאנו, ד"ר מיכלין ופרופ' שוורצמן. בדירתו שלו החל לקבל חולים במחלת עיניים, ושם יסד את קופת חולים מכבי. הבית עצמו נבנה בשנות ה-40 של המאה ה-20 בסגנון ארכיטקטורה המאפיין את בנייני תל אביב הקטנה. הקבלן היה יצחק ספוז'ניקוב והדירות הושכרו בו בדמי מפתח. הבית נרכש על ידי יעקב קיביליס. רופאים רבים החלו להקים לעצמם מרפאות פרטיות או לפעול מהבית. השיטה השתכללה בשנות השבעים המוקדמות, כאשר קבוצות ראשונות של רופאים החלו להתאגד ולשכור שטחים בבתי משרדים, בעיקר בתל אביב ובירושלים. בשנת 1978 נפל דבר, כאשר חברת הבנייה משולם לוינשטין זיהתה את הפוטנציאל המסחרי בתחום והקימה ברחוב ריינס בתל אביב מתחם משרדים עבור רופאים פרטיים: בית רופאים מרכז ריינס. השם שניתן למתחם, "בית הרופאים", הפך למושג בענף הנדל"ן. במשך 30 השנים שהתחום פעיל הוא התאפיין בהשכרה לקבוצות רופאים במודל טיים־שרינג, המאפשר שימוש של יותר משוכר אחד באותו משרד, באמצעות שימוש בו בשעות שונות. חלק מבתי הרופאים עברו הסבה למגורים, למשרדים או שימושים אחרים. חלקם הוגדרו כאתרי מורשת, למשל בית הרופאים בראשון לציון ובית הרופאים בהרצליה. שי פאוזנר, יזמי הנדל"ן גילו מחדש את בתי הרופאים, באתר כלכליסט, 5 באוקטובר 2011
ויקיפדיה האלמאנית

ויקיפדיה האלמאנית (באלמאנית: Alemannischi Wikipedia) היא הגרסה של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית, בשפה האלמאנית. המיזם מופעל, כיתר הוויקיפדיות, בידי קרן ויקימדיה. גרסה זו הוקמה ב-13 בנובמבר 2003 בשפה האלזסית. כעבור שנה הורחב הפרויקט כדי שיוכל להחיל את כל הדיאלקטים האלמאניים בשל פעילות נמוכה בשנה הראשונה לפרויקט. נכון ל-22 בספטמבר 2024 ישנם בוויקיפדיה האלמאנית 30,641 ערכים ו-85 משתמשים פעילים. נכון לחודש יולי 2017 הייתה ויקיפדיה האלמאנית מדורגת במקום ה-106 בדירוג ויקיפדיות העולמי. ויקיפדיה האלמאנית נערכת בעיקר על ידי תושבי גרמניה, שווייץ, אוסטריה, צרפת ואיטליה. ייחודה של ויקיפדיה האלמאנית מתבטא במגוון דיאלקטים רבים הנמצאים בשימוש בערכים השונים, ביניהם כל הדיאלקטים של אלמאנית, גרמנית שווייצרית ואלזסית. מקובל כי ערך ימשיך להתקיים באותו הניב בו החל להיכתב ולמעט במקרים חריגים אין "לתרגם" ערך לניב אחר. עם זאת ערכים בוויקיפדיה האלמאנית עשויים להיכתב בתערובת של ניבים שונים. מאחר שאין אורתוגרפיה סטנדרטית, חוקי האיות הם נינוחים למדי ואין צורה אחידה לכל מילה. אולם ההמלצה לתורמים היא לדבוק במוסכמות האיות של השפה האנגלית, ושימוש בכללים אחרים עלול שלא להתקבל בעין יפה. שמות הערכים הם לרוב בגרמנית תקנית, אך לעיתים קרובות שם הערך יוצג בפועל (על ידי שימוש בתבניות) באלמאנית. ויקיפדיה האלמאנית היא הוויקיפדיה הראשונה שהוקמה עבור דיאלקט גרמני, ובעקבותיה נוצרו גם ויקיפדיות בדיאלקטים שונים של הגרמנית - ויקיפדיה הבווארית וויקיפדיה הריפוארית. בעבר, הוקמו באלמאנית עוד מיזמים של קרן ויקימדיה, ביניהם ויקימילון וויקיציטוט. אך מאחר שהיקף הפעילות בפרויקטים אלו היה נמוך במשך השנים, הוחלט למזג את כל הפרויקטים לתוך ויקיפדיה האלמאנית, ומאז 2008, הם קיימים במרחבים נפרדים בתוך ויקיפדיה האלמאנית, ולא בתור מיזמי אחות כמו בשפות אחרות. נכון ליולי 2017, יש בוויקיפדיה האלמאנית מעל 23 אלף ערכים. 27 בדצמבר 2003 - נכתב הערך הראשון, בנושא כימיה (Chemie). 8 באוקטובר 2004 – נכתב הערך ה-100. 13 באוקטובר 2005 – נכתב הערך ה-1,000. 8 במאי 2009 – נכתב הערך ה-5,000. 22 ביוני 2011 – נכתב הערך ה-10,000. 6 באוגוסט 2013 – נכתב הערך ה-15,000. 12 באוקטובר 2015 – נכתב הערך ה-20,000. מדיה וקבצים בנושא ויקיפדיה האלמאנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפדיה האלמאנית ויקיפדיה האלמאנית, ברשת החברתית פייסבוק All Wikipedias ordered by number of articles. דירוג הוויקיפדיות, באתר מטא ויקי דף הנחיה לכתיבת מאמר, בוויקיפדיה האלמאנית ציוני דרך, בוויקיפדיה האלמאנית
נחום בן-חור

נחום בן-חוּר (24 בנובמבר 1928 – 19 בפברואר 2001) היה רופא, מומחה לכירורגיה פלסטית, פרופסור לכירורגיה פלסטית, מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית בבית חולים שערי צדק, בין השנים 1970-1993. בן-חור נולד בתל אביב, לסימה (רוקחת) ולאלקנה (בעל בית דפוס). לאחר סיום בית הספר היסודי תחכמוני, המשיך בגימנסיה גאולה. במקביל גויס לההגנה ושירת שנה ביחידת "משמר נע באר טוביה", שהשתייכה למשטרת היישובים העבריים (נוטרים). בשנת 1946 החל לימודי ביולוגיה ובקטריולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים בהר הצופים. בן חור עבר קורס מ"כים בקיבוץ נען, ומונה למ"מ על ידי יהושפט הרכבי. במהלך מלחמת העצמאות שימש מפקד פלוגת חי"ר. במאי 1948 השתתף בן-חור בקרב על מנזר נוטרדם. בעת שעסק בהצבת מחסום בשכונת מקור חיים בירושלים, נפצע בן חור מכדור צלף ערבי שחדר לכף ידו השמאלית, כדור נוסף חדר למותן. לאחר המלחמה סיים קורס קצינים במחנה אליהו (נתניה) תחת פיקודו של האלוף מאיר זורע (זורו). את סיכת המ"מ ענד לו, כחניך מצטיין, דוד בן-גוריון. בין השנים 1963 - 1958, התמחה בכירורגיה כללית בבית החולים הדסה עין כרם. ב-1965 יצא עם משלחת ככירורג למלאווי. עם שובו, התמחה בכירורגיה פלסטית, אצל פרופ' צבי נוימן. לאחר מכן המשיך בהתמחותו, בארצות הברית, אצל ג'ון מרקיז קונברס ובבריטניה - באיסט גרינסטד. נחום בן-חור היה ממקימי החברה הישראלית לכירורגיה פלסטית ונבחר ליושב ראש שלה ב-1968. בשנת 1970 היה נשיא החברה. בשנת 1970 הקים בן-חור את המחלקה לכירורגיה פלסטית ומכסילופציאלית, בבית החולים שערי צדק בירושלים. הייתה זו המחלקה השנייה בירושלים והחמישית בישראל (פרופ' ליאו בורנשטיין בתל-השומר, פרופ' אייזיק קפלן, בבילינסון, פרופ' ברני הירשוביץ, ברמב"ם, פרופ' צבי נוימן, בהדסה עין-כרם). בן חור היה מרצה באוניברסיטה העברית. בשנת 1967 הועלה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 1970 קודם לתואר פרופסור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת ששת הימים, שימש מנתח ראשי ומפקד בית החולים ברזילי באשקלון. במלחמת יום הכיפורים היה אחראי טיפול בכוויות בבית החולים סורוקה בבאר-שבע. פרסומיו המדעיים כוללים למעלה מ-200 מאמרים העוסקים במגוון רב של תחומי הכירורגיה הפלסטית. בן-חור היה מראשוני חוקרי הסיליקון שהתריעו על הסכנות הטמונות בשימוש בסיליקון נוזלי ויצירת "סיליקונומה" מונח שהיה שותף להטבעתו. בן-חור השתתף בפיתוח נוגדי כוויות זרחן וחבישות סינתטיות לכוויות. בשנת 1980 הוא ביצע במשותקי מוחין ניתוח למניעת הפרשת ריר מוגברת מהפה על ידי הפניית צינוריות הרוק אל בית הבליעה. בשנת 1993 פרש בן-חור לגמלאות. בין תלמידיו: פרופ' אריה אלדד ופרופ' אברהם ברוכין. בן-חור נפטר בשנת 2001. בן חור היה נשוי למרים, בוגרת בצלאל במגמת אריגה קלאסית, בניו: הפרופ' תמיר בן-חור, והאדריכל אהוד בן-חור. מאוחר יותר נישא לד"ר רפאלה בילסקי. "וידויו של מנתח פלסטי", הוצאת ירון גולן, 1993 דור המייסדים - האיגוד הישראלי לכירורגיה פלסטית, פרופ' נחום בן-חור ממחקריו של נ. בן-חור באתר PubMed אתר "Billiongraves" ישראל היום, נדב שרגאי, 6 במאי 2016, "הילד שהציל את ירושלים", בין המרואיינים: נחום בן-חור אורי מילשטיין "לרצוח את הפצועים ולברוח", פרק 2: "אם אינך יכול לעמוד תיסוג", סדרת ראיונות עם נחום בן-חור (סימון 28), ניוז 1 צילום של בן-גוריון ובן-חור, באתר של אהוד בן-חור העמותה הישראלית למנתחים פלסטים אסתטיים, רשימת יושבי ראש האיגוד מ-1965 כנס מנתחים פלסטיים ייפתח היום בירושלים, למרחב, 17 במאי 1970 הועלו בדרגה באוניברסיטה, על המשמר, 17 באוגוסט 1967 צבי זינגר, ניתוח ב"שערי־צדק" מסייע למשותקי־מוחין, מעריב, 13 ביולי 1980 נחום בן-חור באתר GRAVEZ
יחסי גמביה–הפיליפינים

היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של גמביה לבין רפובליקת הפיליפינים כוננו ב-3 במרץ 1949. לגמביה קונסוליה במנילה ואילו לפיליפינים קונסוליה בבנג'ול. בשנת 1996 חתמו שתי המדינות על הסכמים לשיתוף פעולה מדעי וטכני. בשנת 1999 חתמו על הסכמים לשיתוף פעולה בתחום הבריאות והרפואה. הקונסוליות של שתי המדינות פועלות למען הקלה על הסחר ההדדי. בין ה-20 ביוני ל-24 ביוני 2005 ערך נשיא גמביה, יחיא ג'אמה ביקור ממלכתי בפיליפינים. במהלך ביקורו שוחח עם נשיא הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו. במהלך ביקורו הביע ג'אמה תמיכה והציע לפיליפינים להצטרף לארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC). נשיא גמביה גם הציע לארויו חיפושי נפט משותפים בעקבות גילוי הנפט בארצו. הפיליפינים הסכימו לערוך חיפושי נפט משותפים יחד עם גמביה. LISTSERV 16.0 - GAMBIA-L Archives, listserv.icors.org Philippine Daily Inquirer - Google News Archive Search, news.google.com "גמביה והפיליפינים הסכימו לחפש נפט יחד", באתר panapress, ‏25-06-2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.