laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנק היינריך

פרנק היינריך (בגרמנית: Frank Heinrich; נולד ב-25 בינואר 1964) הוא תאולוג, פעיל חברתי ופוליטיקאי גרמני במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU). פרנק היינריך נולד בעיר זיגן. בגיל שלוש עבר עם משפחתו לדרום גרמניה, היכן שניהלו הוריו בית אבות. לאחר השירות החברתי, שהה היינריך במשך שנה בקנדה כפרח כמורה. כאשר חזר לגרמניה, סיים היינריך את לימודיו במקצועות החינוך החברתי, והפך לחבר בצבא הישע שבעיר פרייבוג בברייסגאו. עד שנת 1995 עמד היינריך בראש השירותים החברתיים המיסיונריים (״Die Insel״ ו-״Die Spinnwebe״) כעובד סוציאלי. בשנת 1997 הוצב היינריך כקצין במשרה מלאה בצבא הישע, ויחד עם אשתו הוביל את סניף צבא הישע בעיר קמניץ בין השנים 1997-2009. היינריך נשוי מאז שנת 1987, ואב לארבעה ילדים. היינריך הפך לחבר במפלגת ה-CDU בשנת 2007. בבחירות לפרלמנט הגרמני בשנים 2009 ו-2013 נבחר היינריך לחבר בבונדסטאג, לאחר שקיבל מנדט ישיר ממחוז הבחירה של קמניץ. מאז נובמבר 2009 משמש היינריך כיושב הראש של המפלגה במחוז הבחירה של קמניץ. בפרלמנט הגרמני, משמש היינריך כחבר בסיעת CDU-CSU, וכדובר-משנה של סיעת CDU-CSU בוועדה לזכויות אדם ועזרה הומניטרית. בנוסף, משמש היינריך גם כחבר-משנה בוועדה לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי. העבודה הפוליטית של פרנק היינריך מתמקדת במחוז הבחירה שלו (קמניץ), תוך מתן דגש לנושאים שיתוף פעולה עם אפריקה, תשתית, שוויון חברתי, משפחה, זכויות הילד וקידום אזור קמניץ כאתר לפיתוח מדעי ומחקרי. בנוסף לכך, כוללת פעילותו את אפריקה, סחר בבני אדם, חופש דת, ושיתופי פעולה לפיתוח. כחלק מקבוצה קטנה של חברי מפלגת ה-CDU, הצביע היינריך נגד הענקת אישור קבע להפעלת כורים גרעיניים למטרות שלום, באוקטובר 2010. החל מקיץ 2012, מעורב היינריך, יחד עם 12 חברי פרלמנט נוספים מטעם ה-CDU, בקריאה ליתר-שוויון בתשלום מיסים לאנשים מאותו מין הנמצאים בברית זוגיות, כחלק מהחוק לברית הזוגיות. על-מנת ליצור שיתוף פעולה כלכלי בין העיר קמניץ ומדינות יבשת אפריקה, פעלו היינריך ולשכת המסחר והתעשייה של קמניץ לייסוד כנס ״Business trifft Afrika״ (״עסקים פוגשים את אפריקה״). מאז שנת 2014 הפך הכנס לאירוע רב-שנתי. Frank Heinrich (mit Uwe Heimowski): Mission: Verantwortung. Von der Heilsarmee in den Bundestag. Neufeld Verlag, Schwarzenfeld 2013, ISBN 978-3-86256-039-4. Frank Heinrich: Lieben, was das Zeug hält: Wie Gott unser Herz verändert. Neufeld Verlag, Schwarzenfeld 2009, ISBN 978-3-937896-83-0. מדיה וקבצים בנושא פרנק היינריך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנק היינריך פרנק היינריך, ברשת החברתית פייסבוק פרנק היינריך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנק היינריך, ברשת החברתית אינסטגרם פרנק היינריך, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) מחוז הבחירה של קמניץ; נצפה בתאריך 20 באוקטובר 2015 ביוגרפיה באתר האינטרנט של הבונדסטאג; נצפה בתאריך 20 אוקטובר 2015 מליאה של הפגישה ה -68 של הפרלמנט הגרמני בתאריך 28.10.2010, התוצאה הסופית של ההצבעה השמית להענקת אישור קבע להפעלת כורים גרעיניים למטרות שלום; נצפה בתאריך 20 אוקטובר 2015 כנס ״Business trifft Afrika״ (״עסקים פוגשים את אפריקה״) באתר לשכת המסחר והתעשייה של קמניץ; נצפה בתאריך 20 אוקטובר 2015 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנק היינריך".
הרפתקאות החתול במגפיים

הרפתקאות החתול במגפיים (באנגלית: The Adventures of Puss in Boots) היא סדרת אנימציה אשר הופקה על ידי אולפני ההנפשה של דרימוורקס. הסדרה מהווה פריקוול לסרט "החתול של שרק" שמהווה פריקוול לסדרת סרטי שרק. הסדרה משודרת בנטפליקס בארצות הברית החל מ-16 בינואר 2015 ובישראל בערוץ הילדים החל מ-13 באפריל 2016. העונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-28 בספטמבר 2015, ובישראל ב-3 במאי 2016. העונה השנייה שודרה כולה ב-11 בדצמבר 2015 בארצות הברית, ובישראל החל מ-8 במאי 2016, עד ל-25 במאי 2016. העונה השלישית שוחררה ב-15 ביולי 2016 ובישראל התחילה את שידוריה ב-4 ביוני 2017 והסתיימה ב-20 ביוני 2017. העונה הרביעית שוחררה ב-16 בדצמבר 2016 ושודרה בישראל בין 21 ביוני 2017 ל-9 ביולי 2017. העונה החמישית שוחררה ב-28 ביולי 2017. העונה השישית שוחררה ב-26 בינואר 2018, והיא האחרונה בסדרה. החתול במגפיים פוגש חתולה יפהפייה בשם דולסינאה בשוק הגנבים. הוא דואג לשלומה ועוקב אחריה בדרכה חזרה הביתה, ומגלה את העיר החבויה סאן לורנזו. החתול לוקח מטבע משללה של סאן לורנזו, שבלעדיו נהרסת ההגנה הקסומה שהגנה על העיר מפני גנבים. לאחר שרואה את המצב בעיר הוא מחליט להגן עליה. אתר האינטרנט הרשמי של הרפתקאות החתול במגפיים "הרפתקאות החתול במגפיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרפתקאות החתול במגפיים", באתר נטפליקס "הרפתקאות החתול במגפיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרפתקאות החתול במגפיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הרפתקאות החתול במגפיים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "החתול במגפיים בפייסבוק". Facebook. נבדק ב-29 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) בק, ג'רמי. "Netflix/Dreamworks Preview "Adventures Of Puss In Boots" Season 2". Animation Scoop. אורכב מ-המקור ב-2015-12-22. נבדק ב-11 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) עד שידורו בישראל, כל פרק ייכתב בשמו המקורי באנגלית
קלוד צ'ארלס בלוך

קלוד צ'ארלס בלוך (באנגלית: Claude Charles Bloch; ‏12 ביולי 1878 – 4 באוקטובר 1967) היה אדמירל בצי ארצות הברית ומפקד הפיקוד ה-14 של הצי בפרל הארבור בתקופת מלחמת העולם השנייה. הקצין היהודי הבכיר ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית בעת המלחמה. על פועלו כמפקד נושאת הגייסות במלחמת העולם הראשונה עוטר בצלב הצי. בלוך נולד בוודברי שבקנטקי, בן למשפחה יהודית שהיגרה לארצות הברית מבוהמיה. ב-1895 החל ללמוד באקדמיה הימית של ארצות הברית, ב-1898, במהלך שירותו כצוער באקדמיה השתתף כימאי באוניית המערכה איווה, בקרב מפרץ סנטיאגו דה קובה שהתרחש במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. ב-1900 נטל חלק בכוח החילוץ האמריקאי שנשלח לחילוץ הדיפלומטים הזרים מסין בעקבות מרד הבוקסרים. בשנים 1907 עד 1909 שירת כראש לשכתו של מפקד צי האוקיינוס השקט. בשנים 1911 עד 1913 שירת כקצין חימוש בספינת המערכה "דלאוור". ב-1914 נטל חלק בכוח האמריקאי שכבש את העיר וראקרוס במקסיקו במהלך המהפכה המקסיקנית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין ניווט של אוניית המערכה "אריזונה". ב-1918 קודם לדרגת קפטן ומונה לקברניט נושאת הגייסות "פלטסבורג" שתחת פיקודו ערכה ארבעה סבבים להובלת כוחות חיל המשלוח של ארצות הברית לאירופה. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור צלב הצי. בשנים 1918 עד 1921 שירת כעוזר קצין חימוש ראשי של הצי וב-1923 קודם לדרגת ריר-אדמירל ומונה לקצין החימוש הראשי. בשנים 1927 עד 1929 פיקד על אוניית המערכה מסדרת טנסי, "קליפורניה". ב-1929 סיים לימודים בקולג' ללוחמה ימית של הצי. בשנים 1932 עד 1934 פיקד על שייטת הסיירות ולאחר מכן שימש כפרקליט הראשי של הצי עד 1936 וכמפקד שייטת אוניות המערכה השנייה עד ינואר 1937. ב-1937 מונה למפקד צי אוניות המערכה. ב-1938 מונה למפקד צי ארצות הברית (United States Fleet) ומפקד צי האוקיינוס השקט. באפריל 1940 מונה למפקד הפיקוד ה-14 של הצי שמפקדתו שכנה בפרל הארבור. בתקופת שירותו הועברה מפקדת צי האוקיינוס השקט מסן דייגו לפרל הארבור. בלוך ביקש לחזק את ההגנה על הוואי ונמל פרל הארבור אך נתקל בהתנגדות מצד האדמירל האזבנד קימל מפקד צי האוקיינוס השקט וממפקדי הצי הבכירים. לאחר המתקפה על פרל הארבור הודח קימל ובלוך נותר בתפקידו לאחר ששמו טוהר בידי ועדת החקירה של הקונגרס לאירועי המתקפה. הוא פעל לשקם את הנמל כבסיס לפעילות עתידית של הצי ובאפריל 1942 פרש מהשירות. עוד באותו שנה נקרא לחזור לצי ומונה ליושב ראש ועדת הצי לתגמול התעשייה הצבאית הימית וקודם לדרגת אדמירל (גנרל ארבע כוכבים יהודי הראשון. לאחר מספר שנים בן מוריל היה אדמירל יהודי נוסף). ב-1945 סיים את שירותו הצבאי. בלוך נישא לאוגוסטה קנט ב-1903 ולזוג נולדה בת אחת. הוא נפטר ב-1967 והובא למנוחות בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. מדיה וקבצים בנושא קלוד צ'ארלס בלוך בוויקישיתוף קלוד צ'ארלס בלוך באתר ספריית הקונגרס בני מיכלסון, אדמירל קלוד צ'ארלס בלוך(הקישור אינו פעיל), באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה אדמירל קלוד צ'ארלס בלוך, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה אדמירל קלוד צ'ארלס בלוך באתר arlingtoncemetery.net על עיטוריו של אדמירל קלוד צ'ארלס בלוך באתר valor.militarytimes.com קלוד צ'ארלס בלוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קלוד צ'ארלס בלוך באתר ספריית הקונגרס
Schauet doch und sehet, ob irgend ein Schmerz sei, רי"ב 46

Schauet doch und sehet, ob irgend ein Schmerz sei (בעברית: הביטו וראו, אם יש מכאוב), רי"ב 46, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון העשירי שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-1 באוגוסט 1723. באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי. במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות. קנטטה זו הייתה התשיעית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136 ורי"ב 105. ב-1733 עיבד באך את המוזיקה של החלק הראשון ושיבץ אותה בחלק Qui tollis peccata mundi של המיסה בסי מינור. ב-1860 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 10 של פרסומיה. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת הראשונה אל הקורינתים ומהבשורה על-פי לוקאס העוסקים בבואו של ישו לירושלים, בניבוי שלו את חורבן העיר ובגירוש המוכרים מהמקדש. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא מתמקדת בהגשמת נבואתו של ישו על חורבן ירושלים ובלקח שעל החוטאים ללמוד מכך. החלק הראשון הוא פסוק ממגילת איכה, המבכה את חורבן ירושלים. ההמשך מוכיח את החוטאים ומזהיר אותם שגם הם ייענשו, וכן מנחם שישו יגן ויעזור לצדיקים. החלק האחרון לקוח ממזמור של יוהאן מתאוס מייפארט (Johann Matthäus Meyfart). הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שני חלילים, שני אבובי ציד, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 6 חלקים: מקהלה: Schauet doch und sehet, ob irgend ein Schmerz sei (הביטו וראו, אם יש מכאוב) רצ'יטטיב לטנור: So klage du, zerstörte Gottesstadt (בכי, עיר אלהים החרבה) אריה לבס: Dein Wetter zog sich auf von weiten (שואתך התחוללה מרחוק) רצ'יטטיב לאלט: Doch bildet euch, o Sünder, ja nicht ein (ועם זאת, חוטאים, אסור לכם להניח) אריה לאלט: Doch Jesus will auch bei der Strafe (אך ישו, אף בתיתו עונש) כורל: O großer Gott von Treu (הו אלהים גדול של מסירות) היצירה הוקלטה במלואה 15 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1974), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן על קנטטות באך, עמוד 6 גרדינר, עמוד 8 רשימת פרסומי באך באתר IMSLP לוקס, יט, 41-46 מגילת איכה, פרק א', פסוק י"ב רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
משה גריאני

משה (מושיקו) גריאני (נולד ב-18 ביוני 1957 בטבריה שבישראל) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר בעיקר במכבי נתניה ובנבחרת ישראל. גריאני נולד בטבריה. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה. בשנת 1977 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת זכתה הקבוצה בפעם היחידה בתולדותיה בדאבל - אליפות ישראל וגביע המדינה, וגם זכתה בראשות הבית שלה בגביע האינטרטוטו. בגמר גביע המדינה גריאני אף הבקיע את השער השני בניצחון 2-1 על בני יהודה תל אביב. בעונת 1979/1980 זכתה מכבי נתניה באליפות נוספת. בנוסף ניצחה הקבוצה פעמיים במשחק אלוף האלופים. בגיל 23 עבר גריאני לברייטון אנד הוב אלביון מהליגה האנגלית הראשונה. הוא לא הצליח להשתלב במועדון וערך הופעת ליגה אחת בלבד, במשחק נגד סאות'המפטון. לאחר עונה אחת בלבד באנגליה חזר גריאני למכבי נתניה. הוא שיחק במועדון במשך 4 עונות נוספות, בהן זכה באליפות נוספת, פעמיים בראשות הבית שלה בגביע האינטרטוטו ופעם אחת בטורניר אלוף האלופים. לאחר מכן עבר גריאני לשחק במכבי תל אביב, עמה זכה פעמיים בגביע המדינה. בגמר גביע המדינה 1987 הבקיע את השער הראשון של מכבי תל אביב בתיקו 3-3 נגד מכבי חיפה, שלאחריו ניצחה מכבי תל אביב בדו-קרב בעיטות עונשין. גריאני סיים את הקריירה עם עונה אחת במדי מכבי יבנה מהליגה הארצית, שהייתה הליגה השנייה בחשיבותה בישראל. ב-28 במרץ 1979 ערך גריאני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-0 לנבחרת בלגיה במסגרת מוקדמות אולימפיאדת מוסקבה 1980. הוא ערך 5 הופעות בטורניר, והוסיף 5 הופעות במוקדמות מונדיאל 1982. אליפות ישראל (3): 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983 גביע המדינה (1): 1977/1978 אלוף האלופים (3): 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983 גביע המדינה (2): 1986/1987, 1978/1988 משה גריאני, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל משה גריאני, באתר Transfermarkt משה גריאני, באתר FootballDatabase.eu אשר גולדברג‏, "זו הייתה שטות חיי, טיפשות על גבי טיפשות", באתר וואלה, 21 בינואר 2022 באותן שנים לא נערכו שלבי נוקאאוט ולא הוכרזה זוכה במפעל.
VH1 Storytellers: Kanye West

VH1 Storyteller הוא אלבום ההופעה השני של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, שוחרר ב-5 בינואר 2010, על ידי חברת התקליטים Rock-A-Fella Records. מידע על האלבום VH1 Storytellers: Kanye West באתר MusicBrainz VH1 Storytellers by Kanye West, Metacritic
דניאל גואדי

דניאל (אגז'ה) גואדי (נולד בספטמבר 1989) הוא אתלט ישראלי. ייצג את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בריצת מרתון. גואדי נולד בשם אגז'ה גואדי באאוטגה שבאזור גונדר באתיופיה, השביעי מבין תשעה אחים. כשהיה בן 9 עבר עם משפחתו לאדיס אבבה, וכשהיה בן 13 עלו לישראל. לאחר עלייתם התגוררה המשפחה במרכז קליטה בבאר שבע, וגואדי למד בפנימייה בחרב לאת. במהלך לימודיו התגלו כישוריו הספורטיביים, והוא החל להתאמן בריצות שדה בהפועל עמק חפר, ואף היה אלוף ישראל לנוער. בהמשך, עבר לפנימיית הדסה נעורים. ב-2007 התגייס לצה"ל ושירת כאפסנאי טכני. באליפות ישראל שנערכה בשנת 2011 זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר. ב-2012 החל ללמוד חינוך גופני במכללת וינגייט, ושקל לפרוש מהתחרויות, אך זוהר זימרו שכנע אותו להמשיך, והחל לאמנו. לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו החליט לנסות להתחרות גם במרתון. באפריל אותה שנה השתתף במרתון רוטרדם, ריצת המרתון הראשונה שלו, וקבע תוצאה של 2:18:51 שעות, המהירה ב-9 שניות מהקריטריון האולימפי. באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד בתחילת יולי סיים במקום 78 בריצת חצי מרתון בתוצאה של 1:10:45 שעות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום 122 בתוצאה של 2:30.45 שעות. במרתון סביליה שנערך בשנת 2020 קבע שיא אישי חדש של 2:12:06 שעות. במרתון תל אביב שנערך בשנת 2022 קבע שיא מסלול לישראלים בתוצאה של 2:24:14 דקות. גואדי משמש מורה לחינוך גופני בבית ספר בכפר גלים ומאמן אתלטיקה וריצות ארוכות באגודת מכבי חיפה. דניאל גואדי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דניאל גואדי, באתר olympedia.org דניאל גואדי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית דניאל גואדי, באתר הוועד האולימפי בישראל אבינעם פורת, הגיבור האלמוני: מי אתה דניאל גואדי?, באתר ynet, 15 באפריל 2016 אורי טלשיר, דרכו של אגז' גואדה מקרוואן צנוע לאולימפיאדה, באתר הארץ, 17 באפריל 2016
זה בטו

ז'וזה אלברטו טיישיירה פרייריניה (בפורטוגזית: José Alberto Teixeira Ferreirinha ‏ 21 בפברואר 1960 – 4 בפברואר 1990), הידוע בקיצור כזה בטו, היה כדורגלן פורטוגזי ששיחק בעמדת השוער בפורטו, בביירה מאר ובנבחרת פורטוגל. זה בטו נולד במטוסיניוס שבפורטוגל. הוא הגיע למחלקת הנוער של פורטו בגיל 17, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית שנתיים לאחר מכן, בעונת ספורט בביירה מאר. לאחר שלוש שנים נוספות על הספסל של פורטו, הוא החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה בעונת 1983/1984. הוא פתח בהרכב בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע 1983/1984 בו הפסידה פורטו ליובנטוס בתוצאה 2-1 ולקח חלק באירוע שנוי במחלוקות: תוך איבוד עשתונותיו, תקף את קוון המשחק עם דגלו שלו. הוא הורחק על ידי אופ"א לתקופה של שנה. בשנים הבאות נאבק זה בטו עם יוזף מילנארצ'יק על חולצת השוער הראשון, עד שבסופו של דבר הפסיד בקרב, ואיבד גם את מקומו כשוער השני לאחר פריצתו של ויטור באיה בן ה-18. ב-4 בפברואר 1990, 17 ימים לפני יום הולדתו ה-30, נהרג זה בטו בתאונת דרכים בפורטו. ב-12 באוקטובר 1986 ערך זה בטו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות יורו 1988. בסך הכל ערך זה בטו 3 הופעות בנבחרת פורטוגל. זה בטו, באתר Transfermarkt זה בטו, באתר National Football Teams זה בטו, באתר FootballDatabase.eu Estrelas do FCP: Zé Beto
אורלן

האם התכוונתם ל... אורלאן – אמנית צרפתייה בתחום המגדר אורלן (חליפת חלל) – סדרת חליפות חלל המיוצרות ברוסיה סיירות המערכה מסדרת קירוב (נקראות גם "Orlan", שפירושו ברוסית "עיטם") - סיירות מערכה נושאות טילים בעלות הנעה גרעינית חיים אורלן – מחבר ספרי עיון ומתרגם ישראלי אורליאן (פירושונים)
אבוסוד אפנדי

מֶהְמֶט אֶבּוּסוּד אֵפֶנְדִי (בטורקית: Mehmed Ebussuud Efendi; בערבית: محمد أبو السعود أفندي; 30 בדצמבר 1490 – 23 באוגוסט 1574) היה שייח' אל-אסלאם באימפריה העות'מאנית, פוסק הלכה, פרשן הקוראן, משפטן חנפי, האדם שיצק תוכן משמעותי לתפקיד שייח' אל-אסלאם וכן כתב הרבה חיבורי הלכה ופרשנות של הכתוב בקוראן. נולד לשייח' מוהידין מהמט אפנדי בעיר למדיה (İmâdiyye) (אמדיה (אנ')) בצפון חבל דהוכ ולכן אחד מכינוייו היה "אל-למדי" או "אל-עמאדי". לאחר לימודים מונה כשופט ושירת בערים בורסה, איסטנבול וכן בחבל הבלקן (רומליה), שם החל לשלב חוקים מקומיים עם החוק האיסלאמי (שריעה) ובכך התאים את השריעה לחוקים המקומיים של כל אזור ולזמן שבו הוא חי ובמקביל התאים את החוקים המקומיים להלכה המוסלמית. ב-1545 קידם אותו הסולטאן סולימאן הראשון לתפקיד המופתי הגדול ובכך גם לתפקיד השופט העליון, תפקיד בו החזיק עד למותו. כמופתי הגדול עבד אבוסוד בשיתוף פעולה הדוק עם הסולטאן, תוך מתן חוות דעת משפטית. שנתנה לגיטימציה להרג של היזידים שהסולטאן ראה בהם את אויביו ושאף שימירו את דתם לאסלאם הסוני-חנפי. חוות דעת משפטית נוספת אשררה את התקפתו של סלים השני על קפריסין ב-1571, התקפה שהייתה מהגורמים לפרוץ קרב לפנטו. יחד עם הסולטאן סולימאן, שאחד מכינוייו היה "המחוקק", אבוסוד ארגן מחדש את תורת המשפט העותמאנית (הקאנון (אנ')) יחד עם חוקי ההלכה והביא את מערכת המשפט המאוחדת תחת פיקוח ממשלתי הדוק. עד השינוי הגדול שחולל אבוסוד השופטים היו חופשיים לפרש את השריעה, חוק שגם השליט היה כפוף אליו. אבוסוד חיזק את סמכותו החוקית של הסולטאן, הגדיר את הסולטאן כח'ליפה ובכך קבע שהחקיקה באימפריה נובעת ממנו ולא רק מההלכה או ממנהגי המקום. כך נוצרה מסגרת שבה הכוח השיפוטי נגזר מהסולטן ואשר אילצה את השופטים לשפוט על פי ספר החוקים (qānūn-nāmes) של הסולטאן. בנוסף לרפורמות השיפוטית שלו, אבוסוד זכור גם כי שאף למצוא פתרונות לחיי היום-יום, בעיקר של הסולטאן וכן של הכפופים לו, ולכן כאשר השריעה לא סיפקה תשובות, הוציא אבוסוד מגוון גדול של דעות מייעצות ( פתוות) שהיו למעשה פסיקות חדשות. פתוות שהוציא התירו הצגת מחזות קאראגוז, עישון ואת צריכת קפה, שהיה חידוש בזמנו, מתוך העיקרון שכל מה שאינו אסור במפורש במסורת האיסלאמית - מותר. בנוסף, הוציא פסיקות בנושאי מיסוי, בעלויות על קרקע, למשל, הכניס לשימוש את המושג מירי. בפתוות שלו הגדיר את מערכות היחסים בין המוסלמים, נוצרים ויהודים באימפריה העות'מאנית בנוסף, ולפעמים במקום הכתוב בתנאי עומר. הוא הגדיר זכות קניין וביטחון האישי למיעוטים, תוך שהלא מוסלמים היו צריכים להכיר בעליונותם של המוסלמים. מדיה וקבצים בנושא אבוסוד אפנדי בוויקישיתוף
עירוני נשר

עירוני נשר היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר נשר, המשחקת בליגה א'. המועדון נוסד בשנת 2009 על ידי שלומי פרץ ואמיל יוסיפוב כתחליף למועדון הפועל תל חנן, שנוסד בשנת 1954 ופורק בשנת 2009. המועדון החדש, עירוני נשר, החל לשחק בעונת 2009/2010 בליגה ג', ובסיום עונתו הראשונה העפיל לליגה ב' צפון ב', על אף שסיים במקום השלישי, ולאחר שהתפנה מקום בליגה בשל התפרקות מכבי בית שאן. בעונת 2013/2014 סיימה עירוני נשר במקום הראשון בליגה והעפילה לליגה א' צפון. את עונת 2014/2015 סיימה עירוני נשר במקום השני בליגה א' צפון, והעפילה למשחקי פלייאוף העלייה. לאחר שעברה את הפועל מגדל העמק, הפועל בית שאן ובית"ר כפר סבא הגיעה עירוני נשר לשני המשחקים המכריעים נגד הקבוצה שסיימה במקום ה-14 בליגה הלאומית, הפועל נצרת עילית, לה הפסידה 1–5 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה א'. בסוף עונת 2015/2016 עלה המועדון לליגה הלאומית מהמקום הראשון. שנתיים מאוחר יותר נשרה נשר חזרה לליגה א' לאחר שסיימה את עונת 2017/2018 במקום האחרון. בחלוף שנה נוספת נשרה הקבוצה לליגה ב', לאחר שסיימה במקום ה-14 בליגה א' והפסידה במשחק המבחן להפועל בני ערערה. בשנת 2019 זכתה בגביע המדינה המחוזי בליגה ב'. בעונת 2020/2021 העפילה נשר בחזרה לליגה א'. בשנת 24\23 זכתה נשר בגביע האזורים לליגות נמוכות בישראל. מדיה וקבצים בנושא עירוני נשר בוויקישיתוף עירוני נשר, ברשת החברתית פייסבוק עירוני נשר באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עירוני נשר בדרך למעלה, ליגה א' זו תחנת ביניים, באתר דאבל פס, 21 באפריל 2014 עירוני נשר עלתה לליגה הלאומית!, באתר דאבל פס, 15 באפריל 2016 עירוני נשר הובסה לבני ערערה וירדה לליגה ב, באתר גולר, 3 במאי 2019
האבירים הרוסיים

האבירים הרוסיים (ברוסית: Русские Витязи) הוא שמו של הצוות האווירובטי של חיל האוויר הרוסי שהוקם עם נפילת ברית המועצות בשנת 1991. מטוסם העיקרי הוא הסוחוי 27, הנחשב למטוס חזק בעל יכולת תמרון מעולה, כשבסיס היחידה נמצא בבסיס קובינקה שבמחוז מוסקבה. הצוות הוקם באפריל 1991 על מנת לשווק מחדש את רוסיה בעולם ולסייע באיסוף תרומות בשל המצב הכלכלי הקשה בשנות ה-90. את הסיור הראשון שלהם מחוץ לרוסיה האבירים עשו בבריטניה ולאחר מכן היו בארצות הברית, צרפת, הולנד ומדינות נוספות. בכל מקום אליו הגיעו קצרו מחמאות והפגינו יכולת ביצוע גבוהה. ב-1995 התאמן הצוות הרוסי, שלושה מטוסים, בשמי וייטנאם. במהלך נחיתה במזג אוויר גרוע התרסק כל המבנה ושלושה טייסים נהרגו. היה נדמה שזה סופו של הצוות, אולם מספר חודשים אחר כך הקים חיל האוויר הרוסי את הצוות מחדש. בשנת 2009 אירעה תאונה קטלנית, במהלך הסלון האווירי במוסקבה, כאשר שניים ממטוסי ה-Su-27 של הצוות האווירובטי התנגשו זה בזה בעת אימון לקראת המפגן. מוביל הצוות, קולונל איגור טקאצ'נקו, נהרג והטייס השני נפצע ונזק רב נגרם על הקרקע במקום התרסקות המטוסים. התאונה גרמה לעצירה זמנית של השתתפות הצוות הזה, אך כעבור מספר ימים הם הופיעו בכל זאת במבנה חסר בן 4 מטוסים, במקום שישה. כיום הם נחשבים אורחים מבוקשים בסלונים האוויריים השונים. 6 מטוסי סוחוי 27 משרתים את האבירים הרוסיים. האבירים הרוסיים בפעולה, בעת מפגן אווירי בהודו, 2013. 'האבירים הרוסיים' וצוות אירובטי 'סטריז'י' במפגן אווירי במהלך מצעד יום הניצחון על הנאצים, 9 במאי 2009. מטוסי היחידה בעת המצעד החגיגי לציון 70 שנה לניצחון על הנאצים. מדיה וקבצים בנושא האבירים הרוסיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האבירים הרוסיים (ברוסית) האבירים הרוסיים, ביישום טלגרם האבירים הרוסיים, ברשת החברתית VK האבירים הרוסיים באתר משרד הביטחון הרוסי רוסיה: שני מטוסי קרב התנגשו באוויר, טייס נהרג, באתר ynet, 16 באוגוסט 2009
אח"י נצחון (סער 4)

אח"י נצחון היא ספינת טילים מדגם סער 4 - "נדרן". הספינה פעלה בשירות חיל הים הישראלי במסגרת שייטת ספינות הטילים משנת 1978 ועד 2014. הספינה נקראה על שם "לניצחון" - אוניית מעפילים שהפליגה מאיטליה ב-8 במאי 1948 והגיעה לתל אביב ב-17 במאי 1948 כשעל סיפונה 189 מעפילים. אח"י ניצחון הייתה הספינה היחידה בחיל הים הישראלי שנקראה בשם זה, עד שבאוגוסט 2021 היצטרפה אח"י ניצחון (סער 6) שנבנתה בסדרה סער 6 בגרמניה. הספינה נבנתה במספנות ישראל לפי תכנון של חיל הים בהסתמך על הניסיון שנצבר מהפעלת הסטי"לים מסדרת סער 4 'תכלית'. הספינה פעלה בזירה הימית במלחמת לבנון הראשונה ובהשנייה. במהלך שירותה השתתפה במבצעים רבים בתחום הביטחון השוטף, לרבות בלכידת כלי שיט עוינים. בין השנים 1995–1999, נוספו לספינה טורפדו נגד צוללות והיא צוידה בסונר נגרר בירכתיים במקום תותח אוטו מלרה 76 מ"מ. מאז דגם זה נקרא "סער 4 נצ"ל". כל המפקדים היו בדרגת רב-סרן. בתהליך השקת האונייה במבדוק הצף של מספנות ישראל, 10 ביולי 1978. רס"ן אלכס אייל מקבל את הפיקוד על הספינה ממפקד חיל הים אלוף מיכאל ברקאי בטקס השקת האונייה, 10 ביולי 1978. בנמל חיפה, 2010. אלכס אייל נושא דברים בטקס הורדת נס השירות הפעיל מהספינה. במרכז גב' ראומה ויצמן - הגברת המשיקה - מימין מפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם אייל הראל, 16 בינואר 2014. ששה מפקדי הספינה בעבר, בטקס הורדת נס השירות הפעיל מהספינה. מימין לשמאל אלכס אייל, בני הוד, צבי מור, חזי משיטה, רני קפלן ועדן טל (במדים), 16 בינואר 2014. מושבתת בנמל חיפה לאחר שהוצאה משרות, מרץ 2016. רוביק לשם, אבשלום עליך, "אח"י פלברה אגדות שקרו באמת" בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 390. מדיה וקבצים בנושא אח"י נצחון בוויקישיתוף שחר לנדאו, אח"י ניצחון - לדרך!, "בין גלים" אוגוסט 1978 עמ' 1. דן סממה, אח"י ניצחון, יולי 1981, כתבה בערוץ הראשון טל ליפר ואבי אובל, פסח מצה ובט"ש - ליל סדר תש"ן באחי ניצחון, "בין גלים" 181 אוגוסט 1990, עמ' 63. אילנית פנר, ערב מורשת ליוצאי אחי ניצחון, "בין גלים", דצמבר 2009, עמ' 28. שי לוי, 24/7 בתוך מפלצת מפלדה: סטי"ל, מבט מבפנים, באתר פז״ם, 3 במאי 2012 יואב זיתון, תימכר או תופגז: צפו בפרידה מאח"י ניצחון, באתר ynet, 17 בינואר 2014 אנני אלרועי, רות סוף - נפרדים מהותיקות שבספינות ח"י עצמאות וניצחון, "בין גלים", ינואר 2014, עמ' 34. אורי מילשטיין, רני קפלן מספר על אח"י ניצחון בראיון, 2023. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 124–125, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005. על פי רשימת מפקדי ספינות טילים שנערכה על ידי סא"ל כוכבי אזרן 2012 בארכיון מוזיאון ההעפלה וחיל הים. מימין לשמאל: נציג ועד העובדים, ירוחם צייזל - ראש העיר חיפה, הרמטכ"ל רפאל איתן, שר הביטחון עזר וייצמן, ישראל ליברטובסקי, גב המשיקה ראומה וייצמן, מיכאל ברקאי, משה ורטמן - מזכיר מועצת פועלי חיפה והאחרון לא ידוע.