laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמל פלורידה

סמל מדינת פלורידה או החותם הגדול של מדינת פלורידה (באנגלית: Great Seal of the State of Florida) משמש כסמלה הרשמי של מדינת פלורידה שבארצות הברית על גבי מסמכים רשמיים ודברי חקיקה. כמו כן, הסמל מוצג על בנייני הממשל המדינתי ורכבים של הממשל המדינתי. הסמל מופיע במרכזו של דגל המדינה. על הסמל ניתן לראות אינדיאנית משבט הסמינול, המפזרת פרחים, ומאוחוריה דקל המסמל את המדינה לאורך חוף ים. ברקע ניתן לראות אוניית קיטור ושמש זורחת. סביב הסמל רשום "החותם הגדול של מדינת פלורידה" ו"באל נשים מבטחנו" ("In God we Trust"). הצורה המוקדמת ביותר של סמל פלורידה מקורה בשנת 1861, בה מתואר עץ דקל ועץ רחב עלים נוסף ולפניהם יושבת אישה שלרגליה ארגזים וחביות. מאחורי העצים והאישה מצויר קו החוף של מדינת פלורידה עם ספינות המפליגות סביב קו החוף. בשנת 1868 נקבע בחוק על ידי בית המחוקקים של פלורידה מהם האלמנטים המצויים בסמל, אולם במהלך השנים השתנה מראה הסמל בשל ציורים שונים של האלמנטים - לעיתים מצויר אינדיאני בלבוש של אינדיאנים שהתגוררו במישורים הגדולים ולא לבוש סמינולי וכן עץ הדקל מוחלף לעיתים בעץ דקל קוקוס אשר אינו גדל בפלורידה. לעיתים אף מצוירים הרים ברקע, אף שאין הרים בפלורידה. בשל השינויים שונה תיאורו של הסמל מעת לעת על מנת להביא לדיוקים יותר גדולים בציורו. בשנת 1970 נקבע שסוג הדקל יהיה דקל סבל (Sabal Palm), שהוכרז בשנת 1953 רשמית כעץ המדינה. בשנת 1985 אושר ציור רשמי של הסמל על ידי מושל המדינה בוב גרהאם ובית המחוקקים של המדינה.
ידידי רועי מקימי

יְדִידִי רוֹעִי מְקִימִי הוא פיוט שחיבר רבי ישראל נג'ארה (1628-1555). הפיוט מבטא את הכיסופים של עם ישראל בגלותו לאלוהיו כצאן המשתוקק לידו המכוונת והתומכת של הרועה, ולגאולה. הפייטן קורא לאורך השיר להקב"ה המשול בפיוט לרועה לשוב ולגאול מן הגלות את עמו ישראל המשול בפיוט לצאן, הבית האחרון עוסק בבקשה לבנין בית המקדש ובביאת המשיח והשורה האחרונה מדברת על הגאולה כבר בלשון הוה. בראש הבתים, האקרוסטיכון: ישראל חזק. כל בית בפיוט נגמר בשיבוץ מפסוקי התנ"ך הנגמר במילה 'צאן'. ישנן קהילות בהן נהוג לשורר את הפיוט כחלק מזמירות השבת. השיר נדפס פעמים רבות בשינויי נוסח קלים, וזכה למספר לחנים. יש הנוהגים לשיר פיוט זה בלחנו של הרב שלמה קרליבך הידוע למילים "שפכי כמים ליבך" בסעודה שלישית בשבתות בין המצרים או רק בשבת חזון. הפיוט ידידי רועי מקימי, באתר הפיוט והתפילה הפייטנים ר' יהונתן ארזוני ור' מנחם ורטהיים, מבצעים את הפיוט ידידי רועי מקימי, בנוסח קהילות חסידות חב"ד וחידוש הניגון הפייטן ר' ריש לקיש, מבצע את הפיוט ידידי רועי מקימי ב"מרכז שמים" רחוב מאלצ'ט 41 תל אביב, מרכז הפקות מ.א.מ.י. בנוסח ומנגינה אישית. אודיו הפייטן ר' יגל הרוש ותזמורתו, מבצע את הפיוט ידידי רועי מקימי, נוסח קהילות המערב ומרוקו הפייטן ר' שלום ביטון ור' יעקב ביטון ותזמורתם, מבצע את הפיוט יּדידי רועי מקימי, נוסח ייחודי העובר מאב לבנו הפייטן ר' משה חבושה ותזמורתו, מבצעים את הפיוט ידידי רועי מקימי, נוסח עדות המזרח וכנהוג לשורר אחרי חצות בקהילת ישיבת רחובות הנהר מקובלי ירושלים וחכמי ישיבת בית אל ירושלים ר' יאיר אנדה ותלמידי הישיבה לצעירים, מבצעים את הפיוט ידידי רועי מקימי, בלחן של ר' שלמה קרליבך ל"שפכי כמים" בן ציון גרשוני, מנגינה ארצישראלית-חב"דית לשני הבתים הראשונים של הפיוט (כולל תווים), בטאון חב"ד גיליון 32, כסלו תשל"א, עמ' 57–58, באתר היברובוקס חיים צבי קוניקוב, הסבר על הניגון החב"די (ביידיש) שרגא וייס, תווים לשיר "ידידי רועי מקימי", בתוך: חכמי המזרח, ירושלים: משאבים, תשמ"ב. עמ' 33., באתר אוצר החכמה הקלטת שמע של שירת בקשות מרוקאית, צפת 1978, פריט 3. באתר הספרייה הלאומית לפי ספר שמואל א', פרק י"ז, פסוק כ"ח. לפי ספר ישעיהו, פרק מ"א, פסוק ח', בשינוי. לפי ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק י"ד. לפי ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוק ט'. לפי ספר ישעיה, פרק מ', פסוק י"א: "בִּזְרֹעוֹ יְקַבֵּץ טְלָאִים" לפי ספר ירמיהו, פרק מ"ט, פסוק כ' וספר ירמיהו, פרק נ', פסוק מ"ה. לפי ספר זכריה, פרק י"א, פסוק ט"ו. לפי ספר בראשית, פרק ד', פסוק ב', לשון נופל על לשון עם שמו של הבל והבל-הבלים. לפי ספר בראשית, פרק מ"ז, פסוק ד'. לפי ספר ישעיה, פרק נ"ח, פסוק ז'. לפי ספר בראשית, פרק ל"א, פסוק י"ב. לפי ספר ישעיהו, פרק כ"ח, פסוק כ"ה. לפי ספר תהלים, פרק ע"ד, פסוק א'. לפי ספר ירמיהו, פרק ל"ג, פסוק י"ג. לפי ספר ישעיהו, פרק נ"ט, פסוק כ'. לפי ספר בראשית, פרק כ"ט, פסוק ו' וראו עוד: שמואל זלמנוב, ספר הניגונים, ח"ג, ניו יורק: נִיחֹחַ, תשמ"ה. ניגון ש"י.
תירבות

האם התכוונתם ל... תירבות (חברה) תהליך התירבות – תאוריה סוציולוגית מקובלת על האופן בו חברה ממתנת התנהגות ללא השפעה חיצונית ביות בעלי חיים תירבות צמחי בר
חוכמת הבייגלה (סרט)

חוכמת הבייגלה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2002 בהפקתו ובבימויו של אילן הייטנר, אותו ביסס על ספרו רב המכר "חוכמת הבייגלה", אולם עם שינויים מהספר המקורי. אחרי הצלחת הספר "חוכמת הבייגלה" (שמכר עד אז 100,000 עותקים) אילן הייטנר החליט ללמוד קולנוע בניו יורק. במהלך הלימודים רכש מצלמת Sony PD150, מצלמת DV קטנה וזולה, הפשוטה מבין המצלמות המקצועיות ואיתה צילם את התרגילים של לימודי הקולנוע. בסיום הלימודים החליט לכתוב תסריט שמבוסס על רב המכר שבינתיים תפס תאוצה. הייטנר היה בטוח שכשיחזור לארץ יוכל למצוא משקיעים ולהפיק את הסרט שיעשה שינוי בקולנוע המקומי, אך אף משקיע לא היה מעוניין בשל חוסר הניסיון שלו בבימוי. בלית ברירה, גייס אילן הייטנר מהונו הפרטי 50,000 דולר שאיתם התכוון להפיק בעצמו את הסרט, כשהשחקנים מסכימים לקבל את שכרם בדיפר (לעבוד למעשה ללא תשלום עד שהסרט יניב רווחים). בשל המחסור בתקציב, הוחלט שהסרט יצולם במצלמה שרכש הייטנר בניו יורק, החלטה לא שגרתית באותה תקופה של מעבר בין עולם הפילם לעידן הדיגיטלי, הסרט צולם בפורמט DVCAM ובסופו של דבר עבר Blowup – המרה מדיגיטל לסרט צילום. גם במהלך ההפקה נתקל הייטנר בקשיים בשל חוסר הניסיון שלו בבימוי, מה שהוביל להתפטרותו של הצלם הראשי שהשאירה אותו לצלם בעצמו את שארית הסצנות. הייטנר מספר שבמהלך הצילומים שביצע בעצמו, רוב הסצנות נמחקו בשוגג או לא צולמו בכלל. לאחר 18 ימי צילום, טס ליוון לערוך את הסרט אצל ג'ואל אלכסיס ("גט", "רביעיית רן", "חולה אהבה בשיכון ג'") ועם הראף קאט ניסה למכור את הסרט לגופי שידור בארץ. בסופו של תהליך ארוך הסרט נקנה על ידי חברת "הוט" בעבור 250,000 דולר. מהרווחים אילן הייטנר הצליח לשלם לצוות את שכרם. יורם זקס ועלמה זק לואל ומיטל טימסית לואל ואסנת חכים את "סוף הקיץ", שיר הנושא של הסרט, כתב מיכה שטרית, הלחינו וביצעו מיכה שטרית וברי סחרוף. בנוסף, מופיעים בסרט השירים: I Try - מייסי גריי בוסה נובה קטן - רמי פורטיס ושלומי ברכה הולכת לאיבוד - דני שפרלינג נוסע לבד - רעש מדיה וקבצים בנושא חוכמת הבייגלה בוויקישיתוף "חוכמת הבייגלה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חוכמת הבייגלה", באתר AllMovie (באנגלית) "חוכמת הבייגלה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חוכמת הבייגלה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "חוכמת הבייגלה", באתר אידיבי "חוכמת הבייגלה", באתר סרט "חוכמת הבייגלה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "חוכמת הבייגלה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי קליין, יוסי וג'אגר כבר לא לבד, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2002 "חוכמת הבייגלה" באתר "קרן הקולנוע הישראלי" "חוכמת הבייגלה" באתר חברת ההפקה "טרנספקס" ״חוכמת הבייגלה״, הסרט המלא לצפייה ללא תשלום באתר הארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים אתי אברמוב, רוטב בייגלה, באתר "ידיעות אחרונות", 18 בפברואר 2022 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 8
קסיפוס

קסיפוס (ביוונית: ξίφος) היא חרב קצרה מפלדה שהייתה נפוצה ביוון העתיקה. אורכה הממוצע היה כ-60-50 ס"מ. קצר יותר מהקופיס. ובניגוד לקופיס שהייתה מעוקלת מעט הייתה הקסיפוס לרוב ישרה. הנדן של הקסיפוס היה לעיתים מקושט, ונהגו לתלות את החרב מתחת לזרוע השמאלית. את הקסיפוס היו נושאים לרוב כנשק משני, ומשתמשים בו רק כאשר החנית שהייתה לרוב הנשק העיקרי נשברת. השימוש בקסיפוס היה נפוץ יותר בקרב החיילים הרגליים, הפרשים העדיפו את הקופיס. קופיס (חרב) מדיה וקבצים בנושא קסיפוס בוויקישיתוף
שניצל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שניצל – מאכל העשוי מבשר מטוגן, משוטח בעזרת פטיש שניצלים, מצופה בפירורי לחם או קמח הדבוקים אליו בביצה. שניצל (סרט) – סרט בבימויו של אסף אפשטיין.
זג אדום-מקור

זג אדום-מקור (שם מדעי: Pyrrhocorax pyrrhocorax) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים, שמצוי באירלנד, בריטניה, דרום אירופה, צפון אפריקה, מרכז אסיה, הודו וסין, והוא מזדמן נדיר לישראל. בתי הגידול המועדפים עליו הם הרים וצוקי ים. כל גופו של הזג שחור, מלבד הרגליים והמקור האדומים. הקריאה רמה ומצלצלת. הזגים אמנם נמצאים במצב השימור "ללא חשש", אך האוכלוסייה שלהם נמצאת בירידה, בגלל הסבה של אזורי המחיה שלהם לשטחים חקלאיים. הזג ניזון בעיקר מנמלים, אך גם עכבישים, חרקים וחסרי חוליות אחרים מהווים חלק חשוב מהתזונה שלו. הזגים מחפשים את מזונם בעיקר בערבות; לעיתים קרובות הם עושים זאת בלהקות. תת-המין המרכז אסיאתי P. p. centralis ניזון מטפילים של יונקים מבויתים או פראיים. אף על פי שהזגים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות, הם אוכלים לעיתים גם גרעיני דגניים. הזג אדום-המקור אוזכר לראשונה בספר Systema Naturae שנכתב על ידי לינאוס בשנת 1758, כ-Upupa pyrrhocorax. המין הועבר לסוג Pyrrhocorax על ידי האורניתולוג הבריטי מרמדיוק טונסטאל, בחיבורו משנת 1771 Ornithologia Britannica. שמו המדעי של הסוג והמין, Pyrrhocorax, הוא הלחם של המילים πύρρος ("פורהוס"), "בצבע להבה", וκόραξ ("קוראקס"), "עורב". המינים הקרובים ביותר למינים בסוג זה הם העורבים מהסוג Corvus. אורכו של הזג הוא כ-39 עד 40 ס"מ, מוטת כנפיו כ-73 עד 90 ס"מ, ומשקלו כ-310 גרם. הזכר והנקבה זהים במראם. מקורם של זגים צעירים כתום ורגליהם ורודות; צבע המקור והרגליים משתנה לקראת הסתיו הראשון לחייהם. הזגים מגיעים לבגרות מינית בגיל שלוש שנים, ובדרך כלל מגדלים צאצא אחד כל שנה. הקן מוקם משורשים ומגבעולי קטניותואברשיים, ומרופד בצמר או שיער; באזור ההימלאיה, הזגים עשויים להשתמש בצמר טאר ההימלאיה. הקן ממוקם במערה או בסדק בצוק. באזורים שבהם יש אבן חול רכה, הזגים חופרים לעצמם מחילה, עד לעומק של כמטר. הנקבה מטילה 3–5 ביצים בתטולה, ודוגרת עליהן במשך 17–18 ימים. הגוזלים בוקעים מכוסים בפלומה חומה, והזכר מאכיל אותם. הנקבה מכסה את הגוזלים בגופה במשך כ-10 ימים, ולאחריהם היא והזכר מאכילים את הגוזלים לסירוגין. הגוזלים פורחים מהקן בגיל 31–41 ימים. מדיה וקבצים בנושא זג אדום-מקור בוויקישיתוף זג אדום-מקור, באתר ITIS (באנגלית) זג אדום-מקור, באתר NCBI (באנגלית) זג אדום-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זג אדום-מקור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זג אדום-מקור, באתר GBIF (באנגלית) זג אדום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
עונת 1954/1955 ב-NBA

עונת 1954/1955 היא העונה התשיעית של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה הראשונה של סירקיוז נשיונלס בתואר האליפות, לאחר שגברה בסדרת הגמר על פורט ויין פיסטונס בתוצאה 4-3. דולף שייז הוביל את קלעי האלופה בסדרת הגמר, כשקלע 19 נקודות בממוצע למשחק. קבוצת בולטימור בולטס התפרקה במהלך העונה, לאחר שהספיקה להשתתף ב-14 משחקים, והותירה את הליגה עם שמונה קבוצות בלבד. במטרה להגביר את קצב המשחק ב-NBA, התקינה הליגה את שעון הזריקות שמחייב את קבוצת ההתקפה לזרוק לסל תוך 24 שניות. השעון החדש, יחד עם מספר חוקים בנושא העבירות, יצרו מהפכה בליגת ה-NBA. ממוצע הזריקות לקבוצה במשחק בתקופה שקדמה לשעון הזריקות עמד על כ-79 נקודות למשחק, וכבר בעונת 1954/55 עלה הממוצע של הקבוצות לכ-93 נקודות למשחק. בדראפט ה-NBA, שהתקיים ב-24 באפריל 1954 בעיר ניו יורק, נבחרו בסך הכול 100 שחקנים, מתוכם 28 שיחקו בליגת ה-NBA. במקום הראשון בחרה קבוצת בולטימור בולטס את פרנק סלבי, ששותף בשני משחקי אולסטאר לאורך הקריירה. מילווקי הוקס ניצלה את הבחירה השנייה כדי לבחור את הסנטר בוב פטיט, שזכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה ב-NBA, והוביל את ההוקס לאליפות בעונת 1957/1958. לאורך הדראפט נבחרו בסך הכול שמונה שחקני אולסטאר: פרנק סלבי, בוב פטיט, ג'ין שו (בחירה שלישית), ג'וני קר (6), לארי קוסטלו (12), ריצ'י גוארין (17), צ'אק נובל (30) ודיק גרמייקר (80). לאחר פרישתם הוצגו פטיט וגוארין בהיכל התהילה של הכדורסל. להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 13 סיבובים): משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-18 בינואר 1955 בעיר ניו יורק. את סגלי הקבוצות בחרו עיתונאים מרחבי ארצות הברית, ואת החמישיות הפותחות בחרו מאמני קבוצות האולסטאר. המאמנים במשחק היו אל סרבי מסירקיוז נשיונלס וצ'ארלי אקמן מפורט ויין פיסטונס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, פול סימור, הארי גלאטין, דולף שייז ואד מקאולי, וחמישיית המערב כללה את אנדי פיליפ, בובי ואנזר, ג'ים פולארד, ג'ורג' יארדלי ולארי פאוסט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 100-91, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה ביל שרמן מבוסטון סלטיקס, שעלה כמחליף וקלע 15 נקודות עבור הקבוצה המנצחת. ‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף. רוקי העונה - בוב פטיט, מילווקי הוקס סגל האלופה, סירקיוז נאשיונלס: דולף שייז, רד קר, פול סימור, רד רוצ'ה, ארל לויד, ג'ורג' קינג, בילי קנוויל, דיק פארלי, וולי אוסטרקורן וג'ים טאקר. מאמן ראשי: אל סרבי. סיכום עונת 1954/1955, באתר nba.com ליגת ה-NBA מציגה את שעון הזריקות, באתר nba.com רשימת הנבחרים בדראפט 1954, באתר basketball-reference.com סיכום משחק האולסטאר 1955, באתר nba.com
פרימונט (קליפורניה)

פרימונט (באנגלית: Fremont) היא עיר במחוז אלמידה שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. העיר שוכנת בדרום מזרח מפרץ סן פרנסיסקו, והיא הרביעית בגודלה בעמק הסיליקון. נכון לשנת 2023, מתגוררים בעיר 230,504 תושבים. העיר הנה בעלת גיוון אתני ותרבותי רב, כמעט 50% מכלל תושביה אינם ילידי ארצות הברית. העיר נקראת על שם החוקר והמדינאי האמריקאי ג'ון פרימונט. העיר רואה בעצמה עיר של חדשנות אשר מטפחת אזורי תעסוקה מתקדמים לצד איכות חיים גבוהה לתושביה. בעיר ממוקם מטה הייצור של של חברת טסלה אנרג'י לצד חברות מובילות נוספות. פורטוגל הורטה, האיים האזוריים, פורטוגל מקסיקו פוארטו פנסקו (אנ'), סונורה, מקסיקו יפן פוקאיה (אנ'), קאנטו, יפן הפיליפינים ליפה (אנ'), הפיליפינים הודו ג'איפור, ראג'סטאן, הודו מדיה וקבצים בנושא פרימונט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרימונט (באנגלית) פרימונט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מודסטו

מודסטו (באנגלית: Modesto) היא מושב המחוז של מחוז סטניסלוס שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. נכון לשנת 2010, מתגוררים בעיר 201,165 תושבים. מודסטו שוכנת על הנהר טואולומי באזור העמק המרכזי במרכז קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא מודסטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מודסטו (באנגלית) מודסטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוקסנארד

אוקסנארד (באנגלית: Oxnard) היא עיר במחוז ונטורה שבמדינת קליפורניה בארצות הברית, השוכנת בחופה הדרומי של המדינה. היא העיר ה-19 בגודלה בקליפורניה. אוקסנארד ממוקמת בערך 48 קילומטרים צפונה מלוס אנג'לס, ונחשבת לחלק מהמטרופולין הרחב של העיר. מדיה וקבצים בנושא אוקסנארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוקסנארד (באנגלית) אוקסנארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לשמה

"לשמה" הוא ביטוי בדת ובהלכה המתייחס למספר דברים בהם נעשה מעשה הפולחן/מצווה לשמו. האם התכוונתם ל... עבודת האל לשמה – מונח המייחד את אלו העובדים את האל כשהתכלית היא עצם עבודתו ולא השלכות שלה או של הימנעות ממנה עשייה לשמה – מונח הלכתי שמשמעותו הכנת חפץ בעל משמעות הלכתית, במחשבה מיוחדת על תכליתו, ולא באקראי. תורה לשמה – מעלה הלכתית בקיום מצוות תלמוד תורה כשהיא נעשית שלא על מנת לקבל פרס עבירה לשמה – מונח תלמודי שלפיו עבירה שנעשתה ממניעים ולמטרה טובים, חשובה לעיתים יותר ממצווה שנעשתה מתוך מניעים זרים לשמה במצוות – מכונה בדרך כלל, מצוות צריכות כוונה - כלל הלכתי שמשמעו שיש להתכוון בעת עשיית המצווה לשם קיום אותה המצווה. לשמה – עמותה למען שימור הגותו של ישעיהו ליבוביץ
אליעזר ליפמן פרינץ

רבי אליעזר ליפמן פיליפ פרינץ (רא"ל פרינץ, ט"ו באדר תקצ"ה, 16 במרץ 1835, ארנהם - י"ג בחשון תרע"ו, 21 באוקטובר 1915, פרנקפורט דמיין) היה איש ספר ביבליוגרף ואספן ספרים, כתב מאמרים רבים ופירושים תורניים, וכן ההדיר והוציא לאור ספרי קודש. אליעזר ליפמן פרינץ נולד בט"ו באדר תקצ"ה (16 במרץ 1835) לרבי רפאל ומעהרלא בארנהם שבהולנד. הוא למד אצל חכמי עירו רבי יואל פרנקפורט ובנו רבי נפתלי. חלק מזמנו הקדיש לסייע לאביו ולסבו אברהם אליעזר במסחר בשטיחים ובדים. בי"ז בתשרי תרי"ז (16 באוקטובר 1856) נישא להנרייטה יעקבזון להם נולדו שמונה ילדים. בשנת תרל"ו (1876) עבר עם משפחתו לגור באמשטרדם, שם נבחר לכהן בראשות חברת "פקידים ואמרכלים" שפעלה למען היישוב היהודי בארץ ישראל. בשבתו באמשטרדם שימש כמוהל. ברשותו עמדה ספרייה בת אלפי ספרים. לאחר שנפטרה אשתו עבר לגור בפרנקפורט דמיין, שם נישא שנית לשרה לאב. להם נולדו שלש בנות ובן אחד. שם הוא הקים ארגון "חבורת מוהלים". לאחר שנפטרה אשתו השנייה בפרנקפורט דמיין נישא בשלישית ליעני עפשטין. רא"ל סייע למדפיסי הש"ס דפוס וילנא, וב"אחרית דבר" שבסוף התלמוד בבלי נכתב לו הבעת תודה "לכבוד הרה"ג השוע הנדיב מוהר"ר אליעזר ליפמן פרינס מאמשטרדם". נפטר בי"ג בחשון תרע"ו (21 באוקטובר 1915) בפרנקפורט דמיין, ונקבר במיידרברג (Muiderberg) שבאמסטרדם. נכדתו, ג'ני ברויאר, הייתה אשתו של ד"ר יצחק ברויאר. לאחר פטירתו העלה נכדו ר' משולם אליעזר פרינץ מלונדון את ספריתו, שכללה כ-8000 כותרים בהם כרכים נדירים ועתיקים, לירושלים לבית המדרש למורים מזרחי שברחוב הלל. בשנת תר"ס הדפיס בברלין את ספר תשלום אבודרהם על פי כתב יד עם הגהות והערות שכתב. בשנת תר"ע הדפיס בפרנקפורט את הספר סדר ברכות של רבי יחיאל מוראפטשיק. קונטרס דמשק אליעזר, בתוך סידור "אוצר התפילות", נדפס לראשונה בווילנא תרע"ה. רא"ל עסק רבות בכתיבת חידושים והגהות. הגהותיו למסכת חולין נדפסו בתלמוד בבלי דפוס וילנא (סמוך לפירוש המשניות להרמב"ם). את חידושיו פרסם בעברית גרמנית והולנדית, בין היתר בכתבי העת התורניים תל תלפיות, כנסת חכמי ישראל, יגדיל תורה, וילקט יוסף, דער איזראעליט, Israelietische Letterbode, Weekblad voor Israelietische Huisgezinnen. השלים את פירוש מאיר נתיב שכתב מחותנו רבי מאיר להמן למסכת אבות (פרקים ה-ו), שנפטר באמצע העבודה. כתב גם הערות לפירוש הרמב"ן לתורה ולסידור עבודת ישראל.[דרוש מקור] הגהותיו ומאמריו הודפסו תחת השם "פרנס לדורות – הגהות ומאמרות". מאיר הרשקוביץ, מבוא לספר פרנס לדורו – התכתבות עם חכמי דורו, הוצאת כתב, ירושלים תשנ"ב מאיר הרשקוביץ, מבוא לספר פרנס לדורות – הגהות ומאמרות, הוצאת כתב, ירושלים תשנ"ט ד"ר עקיבא ברוך פוזנר, ר' אליעזר ליפמן פ' פרינץ, חייו ועבודתו הספרותית, הוצאת בית המדרש למורים מזרחי, ירושלים, תרצ"ט אהרן סורסקי, רבי אליעזר ליפמן פרינס, בסוף הספר מאיר נתיב פירוש למסכת אבות, מאת רבי מאיר להמן, הוצאת נצח, מעמוד רכ"ג אלס בנדהיים, אילן יוחסין למשפחת פרינץ, באתר אוצר החכמה מאיר נתיב פירוש למסכת אבות, באתר אוצר החכמה אליעזר ליפמן בן רפאל פרינץ (1835-1915), דף שער בספרייה הלאומית מאמר על הדפסת התלמוד, ירושלים תשי"ב, עמ' קעה, קעט. 'ספרייה חדשה', דואר היום, 22 באפריל 1930, עמ' 4; 'פתיחת "אוצר הספרים"', שם, 23 באפריל 1930, עמ' 4. תשלום אבודרהם באתר היברו בוקס. בכתב עת זה פרסם 28 מאמרים. בכתב עת זה פרסם שמונה מאמרים. שם פרסם עשרות מאמרים שם גם פרסם בהמשכים (בשנים 1890–1891) את פירושו למסכת אבות. מאיר הרשקוביץ, אלס בנדהיים, פרנס לדורו, באתר אוצר החכמה מאיר הרשקוביץ, אלס בנדהיים, פרנס לדורות, באתר אוצר החכמה
מיקי שחר

משה (מיקי) שחר (סווט) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבה 399, חטיבת שריון במילואים. אביו של מיקי, צבי סווט, לחם במסגרת הקומנדו הבריטי, ובפטרול באיטליה עלה על מוקש ואיבד את שתי רגליו. בהמשך לחם בשורות הלח"י נגד הבריטים על אף נכותו, ובמלחמת העצמאות היה קמב"צ בחטיבה 8. שחר הוא בוגר בית הספר הריאלי והפנימייה הצבאית לפיקוד. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון, בהמשך עבר קורס קצינים ושימש בשורת תפקידי פיקוד בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים, היה שחר מ"פ בגדוד 599 בחטיבה 421. ב-9 באוקטובר 1973 במהלך הקרבות על רכס חמוטל, נפגע כמה פעמים, אך הוא המשיך להילחם, ולמרות היותו פצוע קשה הצליח לרכז אליו את שרידי הגדוד ולהובילם לנקודת הפינוי - ואז התרחק עם הטנק הבוער וכיבה אותו. לאחר-מכן נע ברגל לנקודת-הפינוי, ושם איבד את הכרתו. על מעשה זה קיבל שחר את עיטור המופת. בשנים לאחר המלחמה מונה שחר למג"ד טנקים בחטיבה 656. במלחמת לבנון הראשונה פיקד שחר על חטיבה 399, חטיבת שריון במילואים, בין היתר בקרב סולטאן יעקוב. לאחר המלחמה, עקב הביקורת הרבה על חלקו בקרב סולטאן יעקוב, עזב את הארץ, ועבר להתגורר בלוס אנג'לס. שני אחיו של מיקי, יאיר ורמי, היו גם הם קציני שריון. במלחמת יום הכיפורים, נהרג יאיר, שהיה מפקד פלוגה בגדוד 77. לאחר מותו, הוענק לו על פועלו בקרב עיטור המופת. רמי, האח השני, נפצע קשה במהלך הקרבות. עיטור המופת שהוענק לרס"ן משה שחר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל ד"ר אורי מילשטיין, חרפת קרב סולטאן יעקב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 באפריל 2013. צבי סווט שחר בעמותה להנחלת מורשת הלח"י משה שחר (סווט), באתר "בהשקט ובבטחה". יואב לימור, היינו שלושה, באתר ישראל היום, 3 באוקטובר 2019. משה סווט שחר, באתר הגבורה
דגל ויומינג

דגל מדינת ויומינג (באנגלית: "Flag of Wyoming") הוא דגל כחול שבמרכזו צללית לבנה של ביזון אמריקאי. סביב השדה הכחול מצויה מסגרת לבנה ואדומה. במרכז צללית הביזון מצוי סמל מדינת ויומינג כמעין חתימת בקר. הדגל הנוכחי נבחר בשנת 1917 לאחר תחרות שנערכה במדינה. מדיה וקבצים בנושא דגל ויומינג בוויקישיתוף דגל ויומינג, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל ויומינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתרוג קורפו

אתרוג קורפו או אתרוג יווני (ביוונית: Κιτριά) הוא אחד משלושה זנים חומציים מתועדים של המין אתרוג (citrus medica). עץ האתרוג היווני ופריו קטנים ביחס לזני האתרוג האחרים, וציפת הפרי חמוצה ומעט מרה. ענפי העץ בעלי ניחוח חזק. יופיו הכללי של הפרי ביחס לזני אתרוג אחרים גרם לכך שבמשך שנים, לפחות מן המחצית השנייה של המאה ה-18, העדיפו רבים לקיים בזן זה דווקא את מצוות נטילת ארבעת המינים משום הידור מצווה, והעובדה שפיטמת הפרי מתקיימת באחוזים גבוהים, לעומת זנים אחרים בהם היא נושרת, דבר המעניק לפרי יופי מיוחד, הקנתה לו מלבד יתרון היופי והידור המצווה, גם יתרון הלכתי משמעותי שכן לפי ההלכה, אם נפל הפיטם או העוקץ בתהליך הקטיפה או לאחריו האתרוג פסול, ויש המקפידים ליטול דווקא אתרוג בעל פיטם. במחצית השנייה של המאה ה-19 התחולל סביב זן זה של האתרוג, שגדל באי היווני קורפו ובפארגה (אנ'), ובהמשך גם במקומות סמוכים כמו אייה (אנ') ופרבזה (אנ'), ושווקו בידי סוחרים מטריאסטה בכל רחבי אירופה, פולמוס רחב היקף ששב והתחדש לאורך השנים, ובמהלכו אסרו חלק מפוסקי ההלכה את השימוש באתרוגים אלו (או חלקם) מסיבות שונות, ביניהן טענות להיותם מורכבים עם מינים אחרים שאינם אתרוג, וטענות לזיופים שנעשו בידי המשווקים. בארץ ישראל - פרדס מונטיפיורי, חודש גידול האתרוגים בידי יהודים - הרב יהודה מרגוזה והקהילה הספרדית ביפו, מגרעיניהם של אתרוגים שנשלחו מקורפו לראשון לציון. יבול האתרוגים היפואי שווק לחוץ-לארץ והתחרה באתרוגי אום אל-פחם ששימשו את יהודי ארץ ישראל והתפוצות מאות בשנים. בתקופת הפולמוס פרסם בית הדין של העדה החרדית בירושלים "קול קורא" המעלה את החשש שאתרוגי יפו מורכבים ולכן פסולים וקורא להעדיף את "אתרוגי ארץ ישראל". הערך "אתרוג - בירור זני האתרוגים", ב"אנציקלופדיה הלכתית-חקלאית", באתר מכון התורה והארץ "אתרוג יון", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ב, עמודים 271–272, באתר היברובוקס יקי אדמקר, הגוי בקורפו מת והאדמו"ר נותר ללא אתרוג, באתר בחדרי חרדים
אמציה אטלס

אמציה אטלס (נולד ב-1945), הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבה 645, חטיבת שריון במילואים. אמציה אטלס נולד בישראל. עם התגייסותו לצה"ל בשנת 1963 התגייס לחיל השריון, בהמשך עבר קורס קצינים ושימש בשורת תפקידי פיקוד בחיל השריון. במלחמת ששת הימים היה סמ"פ בגדוד 46 בחטיבה 401. ב-5 ביוני 1967, הפלוגה שהייתה הפלוגה היחידה בצה"ל עם טנקי פטון M48A3 עם מנוע דיזל ותותח 105 מ"מ, הובילה את החטיבה ופרצה את מערכי המצרים, תוך שהיא משמידה פלוגת טנקי סטלין כבדים. על מעשה זה קיבל אטלס תעודת הערכה מאלוף ישראל טל. במלחמת יום כיפור היה אטלס סגן מפקד יחידה 88 - דב לבן, שלחמה תחת פיקוד חטיבה 14 בקרבות בגדה המערבית של תעלת סואץ. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על חטיבה 645, חטיבת שריון במילואים, בין היתר בסיוע לחילוץ הכוחות שהסתבכו בקרב סולטאן יעקוב. ב-1985 עם שחרורו מצה"ל, פתח אטלס משרד עו"ד בתל אביב. חטיבה 217 - עוצבת "הסוס הדוהר", מלחמת שלום הגליל, אתר יד לשריון אמציה אטלס ושות', משרד עו"ד אמציה אטלס, באתר הגבורה אורי מילשטיין, ‏טוויסט בעלילה: אהוד ברק חושף את האמת מאחורי קרב סולטאן יעקוב, באתר מעריב אונליין, 13 ביוני 2020. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליסון לונדגרן גריימס

אליסון קייס לונדגרן גריימס (באנגלית: Alison Case Lundergan Grimes; נולדה ב-23 בנובמבר 1978) היא משפטנית אמריקאית. כיהנה כמזכירת המדינה של קנטקי בשנים 2012–2020. גריימס נולדה במייסוויל, עיירה שבקנטקי, כבתם של שארלוט וג'רי לונדגרן, כשלישית מבין חמישה ילדים. היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה. בהמשך סיימה תואר במשפטים מאמריקן יוניברסיטי שבוושינגטון די. סי. ב-2010 הכריזה על כוונתה להתמודד על משרת מזכירת המדינה של קנטקי, ובבחירות הכלליות בנובמבר 2011 הביסה את יריבה הרפובליקני. בנובמבר 2014 התמודדה ללא הצלחה לסנאט, מול הסנאטור המכהן מיץ' מקונל. בנובמבר 2015 נבחרה לכהונה שנייה כמזכירת המדינה. גריימס נשואה מאז 2006 ומתגוררת בלקסינגטון. היא מחזיקה בקשר קרוב עם הילרי קלינטון. מדיה וקבצים בנושא אליסון לונדגרן גריימס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליסון לונדגרן גריימס אליסון לונדגרן גריימס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליסון לונדגרן גריימס (אורכב 07.07.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר מזכירת המדינה הדף של אליסון לונדגרן גריימס בפייסבוק
חולדיים

חולדיים (שם מדעי: Spalacidae) הם משפחת מכרסמים שוכני אדמה הקרובים לעכבריים. החולדים מצויים ברחבי אפריקה, מזרח אסיה, המזרח התיכון ודרום אירופה. החולדיים מהווים קבוצה פרימיטיבית מבין בני קבוצת ה-Muroidea ורוב בני המשפחה הם מכרסמים תת-קרקעיים שיוצאים החוצה לאדמה רק בשעות החשיכה. דומים לעכברים מוארכים, בעלי פרווה אפורה ועם שיניים גדולות ובולטות ועיניים קטנות. מתבססים בעיקר על חוש הריח. בישראל מצויים ארבעה מיני חולד ארץ ישראלי מהסוג חולד. Spalacinae חולד (Spalax) - בו 16 מינים Myospalacinae Eospalax - בו 3 מינים אוגר חולדי (Myospalax) - בו 3 מינים Rhizomyinae חולדת חזרן (Rhizomys) - בו 3 מינים סוג ומין יחיד חולדת חזרן קטנה (Cannomys badius) חולד עכברי (Tachyoryctes) - בו 13 מינים. בו המין חולד גדול-ראש מדיה וקבצים בנושא חולדיים בוויקישיתוף חולדיים, באתר ITIS (באנגלית) חולדיים, באתר NCBI (באנגלית) חולדיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חולדיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חולדיים, באתר GBIF (באנגלית) חולדיים באתר ADW