גדי טאוב

גדי טאוב (נולד ב-19 באפריל 1965, י"ז בניסן ה'תשכ"ה בירושלים) הוא היסטוריון, סופר, תסריטאי, עיתונאי ופובליציסט ישראלי; ד"ר להיסטוריה של ארצות הברית, מרצה בכיר באוניברסיטה העברית בירושלים, במגמה לתקשורת ומדיניות ציבורית. מהמבקרים הבולטים של הפוסטמודרניזם בישראל. גדי טאוב נולד בירושלים, בנו של העיתונאי והפרשן הכלכלי יצחק טאוב. למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. בצעירותו, הגיש בימי שבת בבוקר ברשת א' של קול ישראל את תוכנית התסכיתים "מי ישן". לאחר שירותו הצבאי בחיל האוויר, הגיש בערוץ הראשון את רצועת תוכניות הילדים "זאפ לראשון", וכן מספר תוכניות בגלי צה"ל ובהן, "ציפורי לילה". ב-1990 שר בפסטיגל את השיר "הצגה" שכתב דני רובס. טאוב בעל תואר ראשון ושני בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר דוקטור מאוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו עוסקת בהיסטוריה של ארצות הברית ובפרגמטיזם האמריקאי. בשנת 1992 יצא לאור ספרו הראשון למבוגרים "מה היה קורה אם היינו שוכחים את דוב" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. ערך את כתב העת לספרות ולחברה "מקרוב" יחד עם נסים קלדרון, כתב במשך השנים טורי דעה ב"מעריב" וב"ידיעות אחרונות", כמו כן טאוב כתב בעמוד הדעות של עיתון "הארץ" במשך שנים רבות עד ינואר 2023, אז החליט "הארץ" להפסיק לפרסם את מאמריו עקב חילופי השלטון בישראל ותמיכתו ברפורמה המשפטית. הוא היה משתתף קבוע בתוכנית "מועצת החכמים" בערוץ 10, ומשמש כחבר בוועד המנהל של מרכז מציל"ה למחשבה ציונית, יהודית, ליברלית והומניסטית. טאוב מעיד על עצמו שהוא אתאיסט בעל זהות יהודית. הוא מלמד בבית הספר למדיניות ציבורית ובחוג לתקשורת באוניברסיטה העברית. באוגוסט 2011 התמנה למרצה בכיר. על ספרו "המכשפה מרחוב מלצ'ט 3" זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת תשס"א (2000-2001). הספר עובד לסרט טלוויזיה בבימויה של דינה צבי-ריקליס. הרומן רב המכר מפרי עטו "אלנבי" עובד על ידו, יחד עם ארז קו-אל, לסדרת טלוויזיה בערוץ 10 הנושאת את אותו שם. בנוסף, הוא תסריטאי שותף והבמאי של הסדרה "הרמון", אשר שודרה ברשת 13, ומבוססת על סיפוריהן האמיתיים של כתות בישראל, וביניהן הכת של גואל רצון. טאוב מגיש פודקאסט בשם "גדי טאוב: שומר סף" החל ממאי 2020. הוא עוסק בענייני דיומא, בייחוד בפוליטיקה ישראלית ואמריקנית, סוגיות מדיניות ומערכת המשפט. הפודקאסט זכה במקום השני בקטגוריית פודקאסט האקטואליה ופוליטיקה של השנה "בתחרות פודקאסט השנה של גיקטיים" בשנת 2023. טאוב הוא עמית-אורח במכון המחקר ההונגרי MCC (אנ') המקושר לוויקטור אורבן ולמפלגת הפידס. בסוף שנת 2022 החל להגיש לצד אורי משגב, מוסי רז ופולי ברונשטיין תוכנית שבועית בערוץ כנסת בשם "מבקרי המדינה". החל ממרץ 2023 עד ינואר 2024 הגיש טאוב תוכנית רדיו יומית בשם "שומר סף" ברדיו גלי ישראל. מספטמבר 2023 טאוב משתתף בתוכנית אקטואליה שבועית "אולפן שישי של משמר הסף", תוכנית אותה יזם טאוב ביחד עם אתר מידה. עיקר ביקורתו של טאוב על הפוסטמודרניזם הישראלי מתמקדת בממד ה"מפרק" שבו. ההגות הפוסטמודרנית טוענת, לרוב, שמסגרות לאומיות, אידאולוגיות, ערכים וכלל התפיסות התרבותיות שיש לבני-האדם הן תבניות שנוצרות באופן חברתי והיסטורי, ויש בהן ממד מדכא (הן קודמות לסובייקט ו"מבנות" אותו). עיקר ההגות הפוסט-מודרנית עוסקת בפירוק של מבני השיח ושל "הנרטיבים הגדולים", שכן לטענתה אין תרבות "גבוהה" או "נמוכה", ואין תרבות "טובה יותר" או "טובה פחות". בישראל בא הדבר לידי ביטוי בעיקר בביקורת של הוגים האמונים על קו מחשבה זה, כלפי כור ההיתוך הישראלי, שהדיר לטענתם את המהגרים היהודים הלא-אשכנזים, וכן את הפלסטינים ואת ערביי ישראל. לטענת חלק מהמבקרים הפוסט-מודרניים והפוסט-ציונים יש לאפשר מציאות רב-תרבותית, שכן, בין השאר, לא ייתכן מכנה משותף שאינו משקף מבנה כוח, והעדפה תרבותית של קבוצה אחת על אחרת. לטענת טאוב, מה שנתפס בטיעונים הללו כביקורת חברתית-שמאלנית אינה אלא תפיסה ימנית אינדיבידואליסטית. לטענתו, יש בביקורת על הערכים המשותפים משום קריאה לפירוק החברה, הפוגעת בחלשים יותר, שכן התוצאות הפרקטיות של מהלכים כאלו הן פירוקה של מדינת הרווחה, הפרטתה הכלכלית והחברתית של החברה, והעדר האפשרות לסולידריות וחיים משותפים. מה שנראה לטענתו כשמאל רדיקלי (פוסט-מודרניסטי) אינו בעצם אלא ימין רדיקלי. טאוב מותח ביקורת חריפה על התקינות הפוליטית, וטוען שמדובר בתופעה הרסנית ופגיעה בחופש המחשבה והדיבור. הוא ביקר בחריפות את התקינות הפוליטית בהקשר לטרור האסלאמי וטען שהריאקציה לתקינות זו תהייה עליית הימין הקיצוני. הוא ביקר את התבטאות התקינות הפוליטית והפוסט-מודרניזם באקדמיה בארצות הברית, בייחוד בחוגים להיסטוריה ולימודי מגדר, שם הפרופסורים מצהירים שמטרתם היא לקדם נרטיבים מוטי-אג'נדה (למען המדוכאים ואוכלוסיות מוחלשות) ולא לחתור לגילוי האמת ולהציג תמונה נכונה של המציאות. הוא סיכם שהתקינות הפוליטית היא לדעתו "איסור לומר את האמת". בשנת 2009, לאחר שנחשף שמפקד חיל הים אלי מרום נוהג לבלות במועדוני חשפנות, פרסם טאוב בידיעות אחרונות מאמר דעה שבו הביע תמיכה במועדונים אלו. המאמר עורר דיון ציבורי בנושא. טאוב ראה עצמו בעבר חלק ממחנה השמאל הציוני. בשנת 2010 פרסם מאמר ב"ניו יורק טיימס" בו כתב כי המתנחלים מסכנים את קיומה של ישראל ואת הציונות, וכי סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל יהפכו אותה למדינת אפרטהייד. לאחר מבצע עמוד ענן והאביב הערבי, גיבש בהדרגה עמדות ימניות. בראיון בשנת 2020 אמר כי הוא יצביע לליכוד בבחירות לכנסת העשרים ושלוש. טאוב מגדיר את עצמו איש מרכז. הוא תומך בפתרון שתי מדינות לשני עמים, אך סבור שפתרון זה בלתי ניתן ליישום בעתיד הקרוב, עקב הכאוס ששורר במזרח התיכון וברשות הפלסטינית בפרט. לטענתו, סיום השלטון הישראלי ביהודה ושומרון באופן חד-צדדי על ידי ישראל רק ירע את מצבם של הפלסטינים, שייפלו קורבן לשלטון כנופיות אלים שיפגע בזכויות אדם. בראיון לאתר Quillete ב-29 ביולי 2024 אמר בין השאר שעל ישראל לספח את צפון רצועת עזה, וכי היא חייבת לנצח ניצחון מוחץ במלחמתה נגד טבעת אויביה, וכי הוא מקווה שישראל היא זו שתצליח להעיר את המערב "הפרוגרסיבי" מתרדמתו המסוכנת. טאוב מותח ביקורת חריפה על האקטיביזם השיפוטי. לדבריו, הדבר מתבטא במשפטיזציה של הפוליטיקה ובפוליטיזציה של המשפט ופוגע בדמוקרטיה ובמשילות וגם באמון הציבור במערכת המשפט. בפוסט בפייסבוק הוא כתב: ”אלה שעשו פוליטיזציה של המשפט כדי לכפות את דעתם, יקבלו פוליטיזציה של המשפט בחזרה. הם רצו שהכל יהיה שפיט, ומה שיצא להם זה שהכל פוליטי”. טאוב מקדם את גרסתו לתאוריית הקונספירציה "Deep state", לפיה לשופטים ופקידים בישראל חסרים איזונים ובלמים חיוניים, הם לעיתים מונעים מנבחרי הציבור לממש את מדיניותם, ועוד. בשנת 2020 פרסם גדי טאוב את ספרו "ניידים ונייחים: מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית". בספר זה פורש טאוב את הגותו לפיה שני המחנות העיקריים במדינות המערב הם הניידים והנייחים. על פיו, מאז נפילת חומת ברלין ועד ימינו, הוויכוח הפוליטי החשוב ביותר הוא לא ימין מול שמאל אלא ניידים מול נייחים. לטענת טאוב, הנייחים הם אנשים שמאופיינים כבעלי מעמד כלכלי נמוך עד בינוני ולכן הם נוטים להיות תלויים יותר במדינה ובגלל זה הם קהילתיים יותר, לאומיים יותר ומסורתיים יותר. לעומתם הניידים, כבעלי מעמד כלכלי בינוני עד גבוה, אינם תלויים במדינה מבחינה כלכלית ולטענת טאוב הם מסוגלים לקחת את חפציהם ואת פרנסתם ממדינה למדינה בלי שפרנסתם תיפגע. הם אינם תלויים במדינה מבחינה כלכלית ולכן לשיטת טאוב הם פוסט־לאומיים, קוסמופוליטיים וגלובליסטים, ולפי טאוב הם רוצים עולם בעל שוק חופשי גלובלי ולא מדינות לאום שמגבילות את האנושות. טאוב נישא לקטי קמחי בשנת 1998, ובשנת 1999 הם התגרשו. לאחר מכן היה מספר פעמים בקשר זוגי, בין השאר עם סמדר קילצ'ינסקי ועם העיתונאית נטשה מוזגוביה. החל מ-2017 חי בזוגיות עם ולדה טאוב, אזרחית אוקראינה, ביוני 2019 נישא לה בנישואים אזרחיים מחוץ לגבולות ישראל, וכעבור שנים מספר התגרש. מתגורר בתל אביב. המרד השפוף: על תרבות צעירה בישראל (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997) המתנחלים - והמאבק על משמעותה של הציונות (ידיעות ספרים, 2006) הנאורות אוסף מאמרים, בעריכת גדי טאוב, חלקם נכתב בעברית וחלקם מתורגם. המאמרים עוסקים בנאורות, בתנועת ההשכלה העברית, באסכולה הסקוטית ובגישה הצרפתית. (מוסד ביאליק, 2016) ניידים ונייחים: מאבקן של האליטות כנגד הדמוקרטיה הישראלית (סלע מאיר, ספריית שיבולת, 2020) מה היה קורה אם היינו שוכחים את דוב (הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן קריאה, תשנ"ג 1992) אלנבי (ידיעות ספרים, 2009) נגד בדידות - רשמים, למשכל, 2011. נגד בדידות - מחשבות (ידיעות ספרים, 2016) דברים שאני לא מגלה (כתר, 1990) (הספר בקטלוג ULI) דברים שאני לא מגלה ליעל (כתר, 1992)(הספר בקטלוג ULI) המכשפה מרחוב מלצ'ט 3 (כתר, 2000) (הספר בקטלוג ULI) הג'ירף שאהב לרחם על עצמו (כתר, 2003)(הספר בקטלוג ULI) האיל שאהב נקיון (כתר, 2005)(הספר בקטלוג ULI) האריה שחשב שהוא פחדן (ידיעות ספרים, 2007) (הספר בקטלוג ULI) הגיבן מנוטרדאם / סרטי וולט דיסני (תל אביב: ידיעות אחרונות, 1996) 101 דלמטים / סרטי וולט דיסני (תל אביב: ידיעות אחרונות, 1997) גדי טאוב: שומר הסף (2020-היום) על השפה הרזה, גדי טאוב, נדפס ברחוב, 1, 1994. פוסט-ציונות: הקשר הצרפתי-אמריקאי-ישראלי, גדי טאוב, נדפס במקרוב, 8, 2002. שנות השישים האמריקניות בישראל: ממרד לקונפורמיזם, גדי טאוב, נדפס בעיונים בתקומת ישראל, 13, תשס"ד 2004. אהבה על קצות האצבעות, מאת מנחם רגב, על ספרו של גדי טאוב "המכשפה מרחוב מלצ’ט 3", נדפס ברוח אחרת, 11, תשס"א 2001. אתר האינטרנט הרשמי של גדי טאוב גדי טאוב, ברשת החברתית פייסבוק גדי טאוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גדי טאוב, ביישום טלגרם גדי טאוב, סרטונים בערוץ היוטיוב גדי טאוב: שומר סף, הסכתים בספוטיפיי רשימת הפרסומים של גדי טאוב, בקטלוג הספרייה הלאומית גדי טאוב, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" גדי טאוב, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" גדי טאוב, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" גדי טאוב, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) הספרים של גדי טאוב, באתר "סימניה" מאיה מנדלוביץ, מיהו גדי טאוב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 באפריל 2009 סנונית ליס, גדי טאוב חוזר בזמן, באתר nana10‏, 20 במאי 2009(הקישור אינו פעיל, 20 ביולי 2021) קובי מידן, "אנשים בלילה" עם גדי טאוב, באתר iCast‏, 18 באוגוסט 2010 כרמית ספיר ויץ, לספר הרבה במעט: ריאיון עם גדי טאוב, באתר nrg‏, 2 באוגוסט 2011 הרצאה חדשה על הפוליטיקלי קורקט: "מונע ממך לדבר על בעיות", גדי טאוב בריאיון לאראל סג"ל בגלי צה"ל, 12 בנובמבר 2017 רחלי מלק-בודה, ‏"התכנית של הפלסטינים היא פשוט לחבק אותנו למוות", בעיתון מקור ראשון, 17 בספטמבר 2018 הקונגרס #069- גדי טאוב, בערוץ היוטיוב של "הקונגרס", 22 בספטמבר 2018 ד"ר גדי טאוב על המחלוקת בין ימין לשמאל, ראיון באתר "השמרן: הגות פוליטית למאה ה-21" עפרה לקס, השמאלן חזר בשאלה, באתר ערוץ 7, 29 באוקטובר 2020 אריאל שנבל, ‏"התקינות הפוליטית מחזירה את הגזענות בדלת האחורית", בעיתון מקור ראשון, 18 בפברואר 2021 מספריו: פרק מהספר "ניידים ונייחים", באתר "דיומא", 05 במרץ 2021 ממאמריו: מאמרי גדי טאוב, באתר "הארץ" הליברליזם כמעמד על על הרב-תרבותיות כאמריקניזציה אוסף מאמרים על הציונות ומתנגדיה באתר של גדי טאוב. מאמרים וכתבות של גדי טאוב בעיתון מעריב מיליוני אנשים לבד, באתר הארץ, 30 במאי 2003 - המאמר גרר סדרת תגובות (אורכב 11.11.2006 בארכיון Wayback Machine) מעל גבי מוסף "הארץ" הירואין-שיק לשוני, באתר הארץ, 16 באפריל 2002 , באתר ynet, 17 במרץ 2011 אסור לומר את האמת — למה אובמה מסרב להכיר בטרור האיסלאמיסטי?, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2015 על כתביו: מאמרי ביקורת על גדי טאוב: גבי ניצן - הארץ, שי גולדן - מעריב, מתי שמואלוף תשובה לגדי טאוב -, צור ארליך - מקור ראשון עמיחי שלו, הדאון טאון של ישראל, באתר ynet, 12 באפריל 2009 עמרי הרצוג, במקום הכי נמוך בתל אביב, על הספר "אלנבי", באתר הארץ, 8 באפריל 2009 אריק גלסנר, תיאוריה וביקורת: על ספרו של גדי טאוב, באתר nrg‏, 25 באפריל 2009 רומי מיקולינסקי‏, מתחפר באלנבי, באתר וואלה, 3 במאי 2009 גדי טאוב, רחוב אלנבי, הסיפור האמיתי, באתר ynet, 29 במרץ 2009 אסתי אדיבי-שושן, לפתוח דלת ולצאת מהחיים, על אלנבי מאת גדי טאוב, באתר מחשבות על ספרים [1] תוכניות הילדים והנוער - 31.8.1989 (לא מלא), סרטון בערוץ "ארכיוניר", באתר יוטיוב פסטיגל 1990 (1990), באתר סטריאו ומונו "זהו זמן של מגננה": 'הארץ' יפסיק לפרסם מאמרים של גדי טאוב, באתר "סרוגים", 25 בינואר 2023 גדי טאוב תוקף את "הארץ" לאחר הדחתו: "עוסק בהבערת האנטישמיות", באתר מעריב אונליין, 26 בינואר 2023 יוני קמפינסקי, כתבת וידאו, באתר ערוץ 7, 21 במאי 2010 העלאות ומינויים, ידיעון האוניברסיטה העברית בירושלים, אוגוסט 2011 רן בוקר, בתפקיד גואל רצון: אלון אבוטבול או צחי גראד, באתר ynet, 30 ביוני 2016 עידן בן טובים, אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר של השנה, באתר Geektime, ‏7 במרץ 2024 Gadi Taub, באתר המכון תוכנית הרדיו "שומר סף" של גדי טאוב ציוץ של גדי טאוב ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלטרנטיבה לאולפן שישי? | אתר מידה משיק לראשונה - אולפן שישי בהשתתפות: גדי טאוב, רן ברץ, אבי בראלי, ארז תדמור ולימור סמימיאן דרש, באתר רוטר "אי אפשר כבר לראות את ערוצי התבהלה": היוזמה החדשה של הימין החילוני, באתר מעריב אונליין, 3 בספטמבר 2023 גדי טאוב, אסור לומר את האמת — למה אובמה מסרב להכיר בטרור האיסלאמיסטי?, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2015. גדי טאוב « ארכיון » אז מה חושבות החשפניות על כל זה?, באתר של גדי טאוב, ‏19 במרץ 2009. דוד מרחב, גדי טאוב: המתנחלים מסכנים את קיומה של המדינה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בספטמבר 2010 מה גרם למהפך של גדי טאוב ולמי הוא הולך להצביע הפעם?, סרטון באתר יוטיוב, 12 בפברואר 2020 יאיר איזנברג, נכנסים בעובי הקורה – פרק 7 – "הדיפ סטייט", באתר הרדיו הבינתחומי, ‏17 בדצמבר 2019 אסף ענברי, סוף עונת החילונים, באתר המרכז הישראלי לנפגעי כתות, ‏ספטמבר 1999. רונן טל, חכם על קטנים, באתר ynet, 10 באוגוסט 2005 פוסט של גדי טאוב ברשת החברתית פייסבוק, 13 באוקטובר 2019 האם בג"צ יתיר זכות שיבה זוחלת באמתלה של "איחוד משפחות"? שומר סף #254 עם עו"ד דוד פטר, סרטון בערוץ "גדי טאוב: שומר סף", באתר יוטיוב (אורך: 53:01), סוף דקה 7 פרטים בהודעה לעיתונות של ידיעות ספרים