laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארמון הנשיאות (ליטא)

הארמון הנשיאותי (בליטאית: Prezidentūra), הממוקם בעיר העתיקה של וילנה, הוא מקום העבודה והמעון הרשמי של נשיא ליטא. הארמון מתוארך למאה ה-14 ובמהלך ההיסטוריה של ליטא הוא עבר שיפוצים שונים, בפיקוח של אדריכלים בולטים, ביניהם לאוּרינאס גוּצביצ'יוּס (Laurynas Gucevičius) ווסילי סטאסוב (Vasily Stasov). בשנת 1997 הפך הארמון למושבו הרשמי של נשיא ליטא. ראשיתו של הארמון עוד במאה ה-14, כאשר ולדיסלב השני יגיילו, הדוכס הגדול של ליטא, הוציא צו שנידב את אדמת העיר וילנה הבישופית לבניית הארמון, ומסיבה זו הארמון מכונה לפעמים ארמון הבישופים. בניית הארמון החלה בסוף המאה ה-14 בחסות הבישוף הראשון של וילנה אנדז'יי יסטז'נבייץ (Andrzej Jastrzębiec), ובדורות הבאים, המבנה הורחב ושופץ בהדרגה. בתקופת הרנסאנס שופץ הארמון שוב, והורחבו הפארקים והגנים ששכנו בתוכו. בראשית המאה ה-18, התרחשו כמה אירועים דרמטיים בתולדות הארמון: הבישוף האחרון של וילנה התגורר בארמון, ליטא סופחה על ידי האימפריה הרוסית, והבניין עצמו נפגע קשות משתי שרפות גדולות ב-1737 וב-1748. הארמון שוחזר בשנת 1750 תחת פיקוחו של האדריכל לאוּרינאס גוּצביצ'יוּס. לאחר שחזורו, שימש הארמון כמקום מגורים לקיסרים, מלכים ואצילים. בשנת 1796 בארמון חי הצאר פאבל הראשון, קיסר רוסיה. במהלך המאה ה-19, שימש הארמון כמקום מושבם של כמה מושלים מהאימפריה הרוסית, כדוגמת מיכאיל מוריאוב (אנ'), המכונה "התליין". ב-1804 ביקר בארמון מי שעתיד להיות מלך צרפת, לואי השמונה עשר. בשנת 1812 השתמשו גם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה וגם הקיסר הצרפתי נפוליאון בונפרטה בארמון כמקום מגוריהם. במהלך פלישת נפוליאון לרוסיה ב-1812 הוא ארגן פעולות ויחידות צבאיות ליטאיות מארמון זה, כולל חמישה גדודים של חיל רגלי, ארבעה גדודי חיל פרשים ואת המשמר הלאומי של וילנה, כוח צבאי למחצה של ליטא. נפוליאון הוסיף לקבל אצילים ליטאים, מינה פקידי ממשל חדשים, וכן נכבדים אחרים בארמון. לאחר תבוסתו של נפוליאון בשנת 1812, שימש הארמון לאירועים טקסיים; בארמון, לגנרל מיכאיל קוטוזוב הוענק העיטור הצבאי הגבוה ביותר של רוסיה - מסדר סנט ג'ורג'. במהלך השנים 1824–1834, הארמון שוחזר לצורתו המקורית בידי וסילי סטאסוב, אדריכל בולט מסנקט פטרבורג, והפעם לסגנון אימפריאליסטי. שחזורו של סטאטוב עומד במקומו עד עצם היום הזה. לאחר שליטא החזירה לעצמה את עצמאותה בשנת 1918, שיכן הארמון את משרד החוץ ואת סוכנות הידיעות ELTA עד למלחמת ליטא-פולין (אנ') בשנת 1920. הארמון שוב שוחזר בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי סטפן נרבסקי. לאחר מלחמת העולם השנייה שימש הארמון כמרכז לקצינים צבאיים; מאוחר יותר השתכנו בארמון אמנים ליטאים שונים. הארמון הותאם בהדרגה לשימוש כמשרד ומעון נשיאותי, ומאז 1997 הוא משמש כמשרדו ומעונו הרשמי של נשיא ליטא. כיום מתבצעות תוכניות להרחבת תפקידיו של הארמון כדי שישמש גם כמקום המגורים הרשמי של הנשיא. דגל שעליו מתנוסס שלט האצולה של הנשיא מונף כאשר הנשיא נמצא בארמון או בעיר. מדיה וקבצים בנושא ארמון הנשיאות בוויקישיתוף Archdiocese of Vilnius Adam B. Ulam. Prophets and Conspirators in Prerevolutionary Russia. Transaction Publishers, 1998. p.8 Magdalena Bajer (January 2000). "Narębscy". Forum Akademickie (in Polish) (1/2000). ISSN 1233-0930
אנה, נסיכת פרוסיה

אנה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Anna von Preußen ‏17 במאי 1836 - 12 ביוני 1918) הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן, ואשתו של פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל הטוען לתואר הנסיך הבוחר מהסן. אנה נולדה בברלין ב-17 במאי 1836, לקרל, נסיך פרוסיה שהיה אחיהם של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה ווילהלם הראשון, קיסר גרמניה, ולמריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בשנת 1852 נפגשה אנה עם פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, אשר התאהב בה ורצה לשאת אותה לאשה. אולם ההצעה לא יצאה אל הפועל, מכיוון שאנה כבר הייתה מאורסת, ובעקבות היחסים המתוחים בין אוסטריה לפרוסיה. ב-26 במאי 1853 התחתנה אנה עם פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 6 ילדים. פרידריך וילהלם לא נקשר אף פעם רגשית לאנה, עקב צערו על מות אשתו הראשונה אלכסנדרה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, שמכך לא התאושש עד מותו. אנה הייתה אשה יפה מאוד, עם זאת, הייתה גם אישה אינטליגנטית מאוד וניהלה סלון של אמנים ומוזיקאים מצטיינים, ביניהם יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, אנטון רובינשטיין ויוליוס שטוקהאוזן. היא עצמה הייתה פסנתרנית מוכשרת שלמדה אצל תיאודור קולאק, וברהמס הקדיש לה את יצירתו "חמישייה בפה מינור לפסנתר" בשנת 1865. בשנת 1901 המירה אנה את דתה לקתולית, מה שיצר סיבוך פוליטי עם משפחתה, וב-12 ביוני 1918 מתה אנה בפרנקפורט. ב-26 במאי 1853 התחתנה אנה עם פרידריך וילהלם, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 6 ילדים: פרידריך וילהלם, נסיך הסן (1854–1888) אליזבת, נסיכת הסן (1861–1955), התחתנה עם לאופולד, נסיך הכתר של אנהלט אלכסנדר פרידריך, רוזן הסן (1863–1945) פרידריך קרל, נסיך הסן (1868–1940) מריה פוליקסנה, נסיכת הסן (1872–1882) זיבילה מרגרטה, נסיכת הסן (1877–1925) מדיה וקבצים בנושא אנה, נסיכת פרוסיה בוויקישיתוף
אדריס (נביא באסלאם)

אִדְריס (בערבית: إدريس) הוא אחד מנביאי האסלאם המוזכרים בקוראן. המסורת האסלאמית מזהה אותו עם חנוך המקראי. מסורות מימי הביניים זיהו אותו לעיתים עם הרמס טריסמגיסטוס. אדריס מוזכר בקצרה פעמיים בקוראן: ”הזכר בספר את אדריס. הוא היה צדיק ונביא, והעלינו אותו אל מקום רם ונישא.” בסורת הנביאים (21) הוא מוזכר יחד עם ישמעאל וד'ו אלכפל, אשר "כולם היו בעזי הרוח... והם בישרים." לפי המסופר בחדית', מוחמד נפגש עם אדריס במהלך המסע הלילי שלו. מוחמד עלה במעלה השמיים, וברקיע הרביעי ראה את אדריס. דמותו של אדריס שימשה השראה למיסטקנים מוסלמים רבים, וחלקם אף ציינו שפגשו בו במהלך מסעותיהם המיסטיים. בסיפורי הנביאים מסופר על אדריס שהיה ראשון המושכים בעט וראשון הכותבים על מגילות קלף (أول من خط بالقلم ودون الصحف). אל-כסאאי מספר כי אלוהים הוריד עבור אדריס 50 יריעות קלף ואת 28 אותיות האלפבית (הערבי). אדריס כתב את האותיות האלוהיות על יריעות הקלף וגם לימד אותן את בניו, באומרו: ”דעו, בניי, כי צאבאים אתם. לימדו אפוא כתיבה בצעירותכם למען תועיל לכם בזקנתכם.” בשל קישורו של אדריס עם ראשית הכתיבה ועם מלאכות כפיים אחרות, שמו נקשר בזה של הרמס טריסמגיסטוס. המלומד צדר א-דין שיראזי כתב כי "החוכמה התחילה עם אדם הראשון וצאצאיו, שת והרמס - שהוא אדריס - ונוח..." חנוך הרמס טריסמגיסטוס Seyyed Hossein Nasr, Islamic Life and Thought, The Other Press, 2010 John Walbridge, The Wisdom of the Mystic East: Suhrawardi and Platonic Orientalism, SUNY Press, 2001 מדיה וקבצים בנושא אדריס בוויקישיתוף Yoram Erder, “Idrīs”, in Encyclopaedia of the Qurʾān, Brill online, s.v. Vajda, G., “Idrīs”, in Encyclopaedia of Islam, Second Edition, s.v. קוראן, סורה 19 [מרים], פס' 56–57, בתרגומו של אורי רובין (תל אביב, 2005). קוראן, סורה 21 [הנביאים], פס' 85-86 בתרגומו של אורי רובין (תל אביב, 2005). צחיח מוסלם, ספר 1, פרק 75 (המעראג'), מס' 309, 313, 314. ”Idris“, Encyclopedia of Islam, Juan Eduardo Campo, ed. Infobase Publishing 2009, p. 345. סיפורי הנביאים, מוחמד בן עבד אללה אל-כסאאי, תרגמה מערבית: אביבה שוסמן, תל אביב 2013, עמ' 122. M. Plessner, "Hermes Trismegistus and Arab science," in Studia Islamica 2 (1954), pp. 45-59. צדר א-דין שיראזי, רסאאיל, טהראן 1302 הג', עמ' 67.
אחי! אחותי!

אחי! אחותי! היא תוכנית טלוויזיה ישראלית המיועדת לילדים ונוער ועוסקת בבעיות המטרידות אותם. התכנית שודרה בערוץ ניקלודאון במקור בין השנים 2005 ל-2006 ובשידורים חוזרים לאחר מכן. בעונה הראשונה - בהנחיית רוני דואני וג'ייסון דנינו-הולט - היו 14 פרקים. בעונה השנייה - בהנחיית דואני ואלון ליטבק - היו 15 פרקים. העונה הראשונה עסקה בעיקר בבעיות של ילדים בגילאי 10-12, והעונה השנייה בבעיות של בני הנוער, כגון אהבה, פער הדורות ובית ספר. פאנל מיוחד של 9-10 ילדים דן בקצרה בנושא התוכנית, ולאחר מכן מוצג משאל רחוב שנערך באותו עניין. בהמשך דנים משתתפי התוכנית בבעיה ובדרכים לפתרונה, ולפעמים גם מקבלים שיחת טלפון מאחד הצופים שמעוניין להיוועץ בפאנל. לעיתים קרובות מתארחים ידוענים שונים בתוכנית. כל פרק מסתיים בפינה הומוריסטית. התוכנית, בהפקת "שמיים תוכן והפקות", עסקה בנושא מסוים מתוך שלל נושאים מגוונים בבעיותיהם של בני הנוער. על הפן המקצועי אחראים יועצי מכון אדלר, שמלווים את התוכנית, ובסיומה של כל תוכנית עונים לשאלות גולשי אתר ניקלודיאון. "אחי! אחותי!", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוריץ, רוזן הסן

מוריץ, רוזן הסן (בגרמנית: Moritz Landgraf von Hessen; ‏6 באוגוסט 1926 - 23 במאי 2013), היה נסיך גרמני מבית הסן ונכדו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. מוריץ נולד ב-6 באוגוסט 1926 בטירת ראקוניגי, קונאו, לפיליפ, רוזן הסן ולמפאלדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו. בשנת 1943 נעצרה אמו ונשלחה למחנה הריכוז בוכנוואלד, שם מתה בשנת 1944 כתוצאה מהפצצת בעלות הברית את המחנה. בשנת 1960 אומץ מוריץ על ידי לודוויג, נסיך הסן, בנו של ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן וראש בית הסן-דרמשטדט כיורשו, ולאחר מותו של לודוויג בשנת 1968 ללא יורשים, ירש אותו אביו פיליפ, רוזן הסן ואיחד תחתיו את בית הסן, לראשונה מאז מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן בשנת 1567. בקיץ 1964 התחתן מוריץ עם טטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש, ממנה נולדו לו 4 ילדים, אולם בשנת 1974 התגרשו השניים. בשנת 1980 מת אביו פיליפ, רוזן הסן, ומוריץ ירש את תאריו. מוריץ היה אספן אמנות מפורסם, ובנוסף גם היה בעליו של מלון ארמון קרונברג. ב-23 במאי 2013 מת מוריץ בבית חולים בפרנקפורט כתוצאה ממחלת ריאות, ובנו דונאטוס, רוזן הסן ירש את תאריו. בקיץ 1964 התחתן מוריץ עם טטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש, ממנה נולדו לו 4 ילדים: מפאלדה, נסיכת הסן (נולדה ב-1965), התחתנה עם אנריקו מארונה צ'יצאנו דונאטוס, רוזן הסן (נולד ב-1966) הלנה, נסיכת הסן (נולדה ב-1967) פיליפ, נסיך הסן (נולד ב-1970) מדיה וקבצים בנושא מוריץ, רוזן הסן בוויקישיתוף
אנסי אגולי

אנסי אגולי (נולד ב-11 באוקטובר 1982) הוא כדורגלן עבר אלבני, ששיחק בעמדת המגן השמאלי. אגולי התחיל את הקריירה שלו בקיי אף טירנה בה שיחק בכל קבוצות הגילאים שלה עד הקבוצה הבוגרת. בעונת 2000/2001 הצטרף לקבוצה הבוגרת, אך התקשה לבסס את מקומו ובינואר 2003 הושאל לאפולוניה פייר. במדי אפולוניה, אגולי רשם 12 הופעות והבקיע שער אחד, אך הקבוצה ירדה לליגה השנייה ואגולי חזר לטירנה עימה זכה באליפות עונה לאחר מכן. ביולי 2005 חתם בנשאטל גזמאקס מליגת העל השווייצרית. בתום העונה חתם בלוצרן, בה התקשה לקבל דקות משחק ובינואר 2007 חתם בואסן פאלוסאורה מליגת העל הפינית. ביולי 2008 חזר לטירנה כשחקן מושאל עד לאפריל 2009 לקראת פתיחת ליגת העל הפינית. ביולי 2009 אגולי חתם בקריוובס מליגת העל האוקראינית והתאחד עם ארווין בולקו, דוריאן ביליקבאשי ואיסלי הידי, חבריו לנבחרת אלבניה. ביולי 2010 הושאל לקרבאך מליגת העל האזרית לשנה וחצי. בינואר 2012 חתם בקרבאך תמורת 30 אלף פאונד. ב-22 בפברואר 2013 אגולי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד רוואן באקו. בעונת 2014/2015 אגולי נבחר לכדורגלן העונה של המועדון. והאריך את חוזהו בעונה נוספת. ב-22 באפריל 2016 אגולי ערך את הופעתו ה-228 במועדון ובכך הפך לשחקן הזר בעל מספר ההופעות הגדול בתולדות המועדון. בצעירותו, אגולי שיחק בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-3 בספטמבר 2005 אגולי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת נגד קזחסטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ב-10 ביוני 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד גאורגיה. רק בהופעתו ה-58 בנבחרת ב-16 בנובמבר 2015, אגולי רשם את משחקו הראשון בנבחרת בו סיים 90 דקות. אגולי השתתף עם הנבחרת ביורו 2016. לאחר פרישתו של לוריק צאנה מהנבחרת, אגולי מונה לקפטן הנבחרת. קיי אף טירנה ליגת העל האלבנית: 2003/2004, 2004/2005, 2008/2009 הגביע האלבני: 2000/2001, 2001/2002 הסופר קאפ האלבני: 2000, 2002, 2003 קרבאך ליגת העל האזרית: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 הגביע האזרי: 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 אישיים שחקן העונה של קרבאך: 2015 מדיה וקבצים בנושא אנסי אגולי בוויקישיתוף אנסי אגולי, באתר Transfermarkt אנסי אגולי, באתר Soccerway אנסי אגולי, באתר WorldFootball.net אנסי אגולי, באתר National Football Teams אנסי אגולי, באתר FootballDatabase.eu
פיליפ קוסטיץ'

פיליפ קוסטיץ' (בסרבית: Филип Костић; נולד ב-1 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי בפנרבחצ'ה ובנבחרת סרביה. קוסטיץ' התחיל את הקריירה שלו בראדניצ'קי קראגויבאץ אליה הצטרף לאחר שעלתה לליגה הראשונה. ב-15 באוגוסט 2010 קוסטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד נובי סאד. ב-26 בספטמבר 2010 קוסטיץ' כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד פרולטר נובי סאד. ב-4 באפריל 2012 קוסטיץ' חתם בחרונינגן מליגת העל ההולנדית תמורת 1.3 מיליון אירו והוא הצטרף למועדון עם תום העונה. ב-12 באוקטובר 2012 קוסטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–3 להירנפיין. את עונת הראשונה בקבוצה סיים עם 7 הופעות בליגה. בעונת 2013/2014 מעמדו השתפר והוא הפך לשחקן מוביל בקבוצה. ב-20 באוקטובר 2013 קוסטיץ' הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–1 נגד פ.ס.וו. איינדהובן. את העונה קוסטיץ' סיים עם 11 שערים ב-38 משחקי ליגה. ב-9 באוגוסט 2014 קוסטיץ' חתם ל-5 שנים בשטוטגרט מהבונדסליגה ובנוסף חרונינגן תקבל 15% ממכירה עתידית של השחקן. בתום עונת 2015/2016 שטוטגרט ירדה לליגה השנייה וקוסטיץ' עזב את המועדון. ב-25 ביולי 2016 קוסטיץ' חתם בהמבורג תמורת 14 מיליון אירו ובכך הפך לשחקן היקר בתולדות המועדון. ב-20 באוגוסט 2018 קוסטיץ' הושאל לעונה אחת לאיינטרכט פרנקפורט. ב-12 באוגוסט 2022, חתם ביובנטוס מהסריה א עד 2026. ב-9 בספטמבר 2024 הושאל קוסטיץ’ לפנרבחצ'ה. קוסטיץ' שיחק בצעירותו בנבחרת סרביה הצעירה. קוסטיץ' הבקיע את שער הניצחון נגד ספרד בפלייאוף העלייה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015. ב-7 ביוני 2015 קוסטיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–4 נגד אזרבייג'ן. ב-5 בספטמבר 2016 קוסטיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2–2 נגד אירלנד. נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר יורו 2024. איינטרכט פרנקפורט הליגה האירופית: 2021/2022 יובנטוס הגביע האיטלקי: 2023/2024 מדיה וקבצים בנושא פיליפ קוסטיץ' בוויקישיתוף פיליפ קוסטיץ', ברשת החברתית אינסטגרם פיליפ קוסטיץ', באתר Transfermarkt פיליפ קוסטיץ', באתר Soccerway פיליפ קוסטיץ', באתר BDFutbol פיליפ קוסטיץ', באתר WorldFootball.net פיליפ קוסטיץ', באתר National Football Teams פיליפ קוסטיץ', באתר FootballDatabase.eu Head-coach Dragan Stojković announces the list of players for the FIFA World Cup 2022 in Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית) HEAD-COACH DRAGAN STOJKOVIĆ SELECTED 26 PLAYERS FOR GERMANY באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 27 במאי 2024 (באנגלית)
רוברט בריץ'

רוברט בריץ' (בסלובנית: Robert Berić; נולד ב-17 ביוני 1991) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת החלוץ בטיינג'ין ג'ינמן טייגר. בריץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קרשקו, בה גם שיחק בקבוצה הבוגרת. בקיץ 2008 חתם באינטרבלוק ליובליאנה. הוא עאך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד דראווה פטוי. ב-7 בדצמבר 2008 בריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הניצחון 0-3 נגד פרימורייה. באוגוסט 2010 חתם לארבע שנים במריבור, אליה הגיע עם חברו לקבוצה באינטרבלוק, יוסיפ איליצ'יץ'. ביוני 2013 בריץ' חתם בשטורם גראץ מליגת העל האוסטרית תמורת מיליון אירו. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה כבש 10 שערים ובישל 11 אסיסטים ב-35 הופעות. בקיץ 2014 חתם בראפיד וינה תמורת כ-800 אלף אירו. את עונת 2014/2015 סיים בריץ' עם 27 שערים שהציבה אותו כסגן מלך שערי הליגה אחרי ג'ונתן סוריאנו (31 שערים) ובמקום ה-11 בנעל הזהב האירופית. ב-31 באוגוסט 2015 בריץ' חתם בסנט אטיין מליגת העל הצרפתית. ב-8 בנובמבר 2015 נפצע בברכו במהלך משחק הליגה נגד אולימפיק ליון וסיים את העונה. ב-20 באוגוסט 2017 הושאל לאנדרלכט מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה, אך בינואר 2018 חזר לסנט אטיין. ב-18 בינואר 2020 חתם בריץ' בשיקגו פייר האמריקאית. ב-15 באפריל 2022 בריץ' חתם בטיינג'ין ג'ינמן טייגר מליגת העל הסינית במדיה שיחק שנתיים. לקראת עונת 2024 חתם בצ'אנגצ'ון יאטאי. בריץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה ב-14 בנובמבר 2012 בהפסד 3-2 למקדוניה. ב-8 בספטמבר 2015 בריץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. אינטרבלוק הגביע הסלובני: 2008/2009 מריבור ליגת העל הסלובנית: 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013 הגביע הסלובני: 2011/2012, 2012/2013 מדיה וקבצים בנושא רוברט בריץ' בוויקישיתוף רוברט בריץ', באתר Transfermarkt רוברט בריץ', באתר Soccerway רוברט בריץ', באתר WorldFootball.net רוברט בריץ', באתר National Football Teams רוברט בריץ', באתר FootballDatabase.eu רוברט בריץ', באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברט בריץ'".
מילנה ווקוטיץ'

מילנה ווקוטיץ' (בסרבית: Милена Вукотић; ‏4 במאי 1847 - 16 במרץ 1923), הייתה אשתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו. מילנה נולדה ב-4 במאי 1847 בכפר צ'בו, צטיניה, לפטר ווקוטיץ' ולילנה ווקוטיץ', בתם של טדיג'ה ויוטיץ' ומיליצה פאבלצ'ביץ'. אביה היה אחד מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר במונטנגרו וידיד קרוב של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, שעמו הוא לחם במלחמות שנות החמישים. בשנת 1853 אירס אותה אביה עם ניקולה פטרוביץ'-נייגוש, בנו של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, ולאחר מות אמה בשנת 1856, נשלחה מילנה לצטיניה לביתו של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, שם התחבבה מאוד על בני המשפחה. לאחר ההתנקשות בחיי דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו, הוכתר ארוסה כניקולה הראשון, נסיך מונטנגרו ב-13 באוגוסט 1860, וב-8 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים. בתחילה החיים בחצר היו קשים למילנה, שנאלצה להתמודד עם דרינקה קבקיץ' אלמנתו של הנסיך דנילו, אולם עם הזמן תפסה מילנה את מקומה ומעמדה בחצר, ובעת שביקר בעלה ברוסיה ובאוסטרו-הונגריה, ניהלה מילנה את ענייני הנסיכות. בשנת 1899 ביקרה מילנה עם בעלה באימפריה העות'מאנית, על פי הזמנתו של הסולטאן עבדול חמיד השני, והתקבלה שם בהערכה ובכבוד רב. ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה בעלה את תארו והכריז על עצמו כניקולה הראשון, מלך מונטנגרו. כאשר פרצה מלחמת הבלקן הראשונה בשנת 1912, החליט בעלה ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרפה ממלכת מונטנגרו לעזרתה של ממלכת סרביה, וצבאה שיתף פעולה עם הצבא הסרבי. בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, נכבשה מונטנגרו אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, ומשפחת המלוכה נמלטה לאיטליה ולאחר מכן לצרפת. לאחר מלחמת העולם הראשונה שולבה מונטנגרו בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שלימים נקראה יוגוסלביה, וב-16 במרץ 1923 מתה מילנה באנטיב, צרפת. ב-8 בנובמבר 1860 התחתנה מילנה עם ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, ממנו נולדו לה 12 ילדים: זורקה, נסיכת מונטנגרו (1864–1890), התחתנה עם פטר הראשון, מלך סרביה מיליצה, נסיכת מונטנגרו (1866–1951), התחתנה עם פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו (1868–1935), התחתנה עם גאורג, דוכס לוכטנברג, ולאחריו התחתנה עם ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה מריקה, נסיכת מונטנגרו (1869–1885) דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו (1871–1939) אלנה, נסיכת מונטנגרו (1873–1952), התחתנה עם ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה אנה, נסיכת מונטנגרו (1874–1971), התחתנה עם פרנץ יוזף פון באטנברג סופיה, נסיכת מונטנגרו (1876) מירקו, נסיך מונטגנרו (1879–1918) קסניה, נסיכת מונטנגרו (1881–1960) ורה, נסיכת מונטנגרו (1887–1927) פטר, נסיך מונטנגרו (1889–1932) מדיה וקבצים בנושא מילנה ווקוטיץ' בוויקישיתוף מילנה ווקוטיץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טמוקסיפן

טמוקסיפן (Tamoxifen) הוא הורמון סינתטי אנטגוניסט לאסטרוגן המשמש כתרופה אנטי-סרטנית לחולות סרטן השד וסרטן השחלה. בחולות אלו טיפול אורלי בטמוקסיפן הוא הטיפול האנטי-סרטני הנפוץ ביותר, התרופה יעילה בכל שלבי המחלה ובחולות לפני ובזמן גיל הבלות המינית. התרופה משמשת גם למניעת סרטן בנשים הנמצאות בסיכון גבוה, כגון נשים עם נטייה גנטית לסרטן השד עקב מוטציות בגנים BRCA-1 או BRCA-2. התרופה יעילה רק בחולות שהגידולים הסרטניים שלהם מבטאים קולטנים לאסטרוגן או פרוגסטרון. ניתן לאבחן את הקולטנים הללו על ידי בדיקה אימיונוהיסטוכימית של ביופסיה מתוך הגידול. יעילות הטמוקסיפן מוגבלת עקב נטייתם של תאי סרטן לפתח עמידות לתרופה. טמוקסיפן הומצאה על ידי חברת ICI Pharmaceuticals (כיום AstraZeneca) ונימכרת בשמות המסחריים רבים בכללם Nolvadex, Istubal, או Valodex. בגלל השמות המסחריים הרבים התרופה מכונה כמעט תמיד בשמה הגנרי - טמוקסיפן. טמוקסיפן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "טמוקסיפן, טאמוקסיפן Tamoxifen". האגודה למלחמה בסרטן. נבדק ב-2018-01-20. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נעמה סיקולר

נעמה סיקוּלר (נולדה ב-23 במרץ 1981) היא עיתונאית ומגישה ישראלית המכהנת כעורכת הראשית של עיתון "גלובס". קודם לכן, שימשה כראש מערכת החדשות של העיתון "כלכליסט" וכתבת בכירה, וכן הגישה תוכנית רדיו שבועית ב"כאן ב". סיקולר נולדה וגדלה בחיפה. את שירותה הצבאי עשתה כמאבחנת מחקר בשייטת 13 ולאחר מכן, השלימה תואר ראשון במשפטים ובפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 2006 הוסמכה כעורכת דין, לאחר שהשלימה התמחות במשפטים, בתחום הליטיגציה המסחרית. זמן קצר לאחר מכן החלה לעבוד כעיתונאית באתר ynet והתלתה את רישיון עריכת הדין. עם הקמת היומון הכלכלי "כלכליסט" הצטרפה סיקולר לצוות הכותבים של העיתון, תחילה ככתבת תעשייה ושוק ההון ובהמשך, ככתבת ופרשנית בכירה. בשנת 2012 מונתה לראש מערכת החדשות ב"כלכליסט". באותה השנה, השלימה גם לימודי תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב. סיקולר מרבה לכתוב בנושאים הקשורים לכלכלה פוליטית ולרגולציה כלכלית. לאורך השנים חשפה מסמכים פנימיים ודו"חות של ועדות ציבוריות והעלתה לסדר היום הציבורי אירועים הקשורים בפוליטיזציה של השירות הציבורי בישראל. בין 2018 לשלהי 2021, הגישה תוכנית שבועית בת שעתיים בתחנת הרדיו "כאן ב" יחד עם עם שלום קיטל. סיקולר היא משתתפת קבועה בפאנל "שישי" של ערוץ 13 בהנחיית איילה חסון/נטעלי שם טוב ומשמשת לעיתים קרובות כפרשנית כלכלית בתוכניות רדיו וטלוויזיה. ביולי 2017, מונתה על ידי אלונה בר און ויובל סיגלר לעורכת העיתון "גלובס" והיא האישה הראשונה המחזיקה בתפקיד זה. סיקולר היא אם לבת. נעמה סיקולר, ברשת החברתית פייסבוק נעמה סיקולר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נעמה סיקולר, ברשת החברתית אינסטגרם נעמה סיקולר : כל החדשות והעדכונים, באתר גלובס טור של נעמה סיקולר, באתר כלכליסט ריאיון עם נעמה סיקולר - ראש מחלקת חדשות, כלכליסט, סרטון באתר יוטיוב נתי טוקר, נעמה סיקולר מונתה לעורכת "גלובס", באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2017 דוד אברהם‏, נעמה סיקולר תשמש ראש מערכת החדשות של "כלכליסט", באתר וואלה, 20 במאי 2012 הפרוטוקולים של טרכטנברג, באתר כלכליסט ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוגי סיירות של קק"ל

חוגי סיירות של קק"ל ע"ש סמל ראשון (צה"ל) אורי מימון היא עמותה רשומה ללא מטרות רווח ומשמשת כארגון נוער. עמותת חוגי סיירות של קק"ל מאמינה בהעברת ערכים באמצעות לימוד מיומנויות שטח, טיולים והכרת ארץ ישראל על כל מרכיביה. ערך מורחב – חוגי סיירות לאחר מותו של אורי מימון, התכנסו חבריו והחליטו על הקמת מפעל חינוכי אשר יוקדש לזכרו וישמר את רוחו. הרעיון גובש להקמת מרכז פעיל לטיפוח אהבת הסיירות בקרב הנוער הישראלי ולגרום לאיחוד העם לאחר הפירוק במלחמת יום כיפור[דרושה הבהרה].  החוגים נפתחו ב-1974. תחילה, היו החוגים גוף עצמאי אשר אותו הפעילו וניהלו בהתנדבות חבריו של אורי מימון והצליחו להוציא טיול להרי ירושלים. לאחר שהתפתחו החוגים, והגיעו לסדרי גודל שלא אפשרו לגרעין ההקמה לפקח על החוגים רק במשרה חלקית, הם חיפשו גוף כלכלי שיעזור להם לנהל את החוגים, ולכן התחברו לחברה להגנת הטבע. ב-1997, בשל חילוקי דעות בין החוגים לחברה להגנת הטבע, התפצלו החוגים מהחברה להגנת הטבע. תחילה ניסו החוגים להיות עצמאיים, אך כעבור שנה, בשל קשיים כלכליים חתמו על הסכם עם קק"ל כדי שקק"ל תעזור לחוגי הסיירות בבניית המבנה הארגוני. מאז פועלים חוגי סיירות בשיתוף קק"ל וכיום[דרושה הבהרה] יש כ-3,700 חניכים בחוגי סיירות של קק"ל. הבסיס לפעילות חוגי הסיירות הוא חוגים עצמאיים המאוגדים יחד באזור. החוג הבודד מונה בין 7 ל-17 חניכים ומובל על ידי מדריך. המדריך יכול להיות מדע בדיוני (מדריך בוגר), מדריך בשנת שרות או זוג מדריכים צעירים (מדצ''ים) בכתות י"א-י"ב. הפעילות בחוגים מיועדת לחניכים בכתות ד' עד י"ב. הקבוצות נבנות על בסיס גילאי ופעילותן מתבססת על מפגש שבועי (פעולה) בן שעתיים-שלוש, טיולים חודשיים בני יום וחצי ועל מחנות בני 2–5 ימים בחופשות הארוכות מבית הספר.  הפעולה השבועית היא עמוד השדרה של החוגים ועליה מבוסס הקשר הרציף בין המדריך לחניכים ובין החניכים עצמם. בפעולה מועברים תכנים שונים, הקשורים למטרות חוגי הסיירות על ידי משחקים ובאופן חווייתי ומהנה. בטיולים ובמחנות מועברים תכנים שמטרתם הכרות עם אזור הטיול על המיוחד בו (לדוגמה - הגאולוגיה, הבוטניקה, הזואולוגיה, האקולוגיה, ההיסטוריה של האזור) וכמו כן תכנים הקשורים למיומנויות סיירות כגון ניווט, התמצאות, מעבר מכשולים, שדאות, והישרדות. איכות הסביבה- הגברת המודעות אצל חניכי התנועה לאהבת הסביבה וחשיבות השמירה עליה. מנהיגות- הקניית תכונות הנהגה לחניכי התנועה והכשרת מדריכים צעירים אשר ידריכו את החניכים הצעירים. תרומה לקהילה- האגודה מאמינה בהגברת חשיבות הקהילה הסובבת את החניך אצל החניך ויצירת תחושת מחויבות אליה ואל האנשים בה. חוגי סיירות של קק"ל פועלים ופעילים בכל הארץ. אתר האינטרנט הרשמי של חוגי סיירות של קק"ל חוגי סיירות של קק"ל, ברשת החברתית פייסבוק חוגי סיירות של קק"ל, באתר "גיידסטאר ישראל" חוגי סיירות של קק"ל באתר קק"ל