laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנטולי זינצ'נקו

אנטולי אלכסייביץ' זינצ'נקו (ברוסית: Анато́лий Алексе́евич Зи́нченко; נולד ב-8 באוגוסט 1949, סטאלינסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) היה כדורגלן סובייטי בעמדת החלוץ ומאמן עבר. נחשב לשחקן הסובייטי הראשון ששיחק בקבוצה זרה. זינצ'נקו היה תלמיד בית הספר לכדורגל של מועדון טרקטור מהעיר וולגוגרד, שם החל ללמוד בשנת 1962. בשנים 1967–1968 שיחק בליגת המשנה באליפות ברית המועצות בהרכב טרקטור. במחצית השנייה של עונת 1968 הוא עבר לשירות צבאי במועדון סק"א מהעיר רוסטוב. בשנת 1972 הוא הוזמן על ידי מאמן זניט יבגני גורנסקי לסגל הקבוצה. בשנת 1975, לאחר שהצטרף לקבוצתו של המאמן הראשי גרמני זונין, עבר לדינמו המקומית. המאמן הבא של זניט, יורי מורוזוב, החזיר את ז'ינצ'נקו לקבוצה. בשנת 1980, עורך מחלקת הספורט של העיתון האוסטרי Volkstimme, קורט צ'סטקה, יצא לרכוש כדורגלן סובייטי עבור ראפיד הווינאית. לאחר משא ומתן ארוך הציע ראש הספורט הסובייטי, סרגיי פבלוב, את אנטולי זינצ'נקו, שהגיע לווינה ב-28 באוקטובר. התוצאה החיובית של המשא ומתן נבעה במידה רבה מהעובדה שראפיד נחשבה לצוות של "פועלים" באוסטריה והקבוצה הייתה בקשרים חזקים עם המפלגה הקומוניסטית האוסטרית. באופן רשמי, במקביל, ז'ינצ'נקו נרשם כטכנאי ציוד אלקטרוני ונשלח למשימת סחר סובייטית וקאף יבל משכורת מהשגרירות, שכן הכסף ששילמה רפיד הועבר ישירות לברית המועצות. על הצלחותיו במועדון האוסטרי זינצ'נקו זכה בתואר "אמן הספורט של ברית המועצות במעמד הבינלאומי". שיחק 375 משחקים רשמיים בקריירה שלו וכבש 83 שערים. לאחר שחזר לברית המועצות בשנת 1983, אימן את קבוצת המפעל "קלימובץ" ו"המשולש האדום", ששיחקו באליפות לנינגרד. לאחר מכן היה מאמן בקבוצות סטרויטל צ'רפובץ, דינמו, זניט, זניט-2 (לנינגרד / סנקט פטרבורג) ומועדון ארזי פטרוזבודסק ואז עבד בבית הספר לכדורגל של נפת קרסנוגווארדייסקי בסנקט פטרבורג. לאחר סיום קריירת האימון שלו, הפך זינצ'נקו למנהל הכללי של הפדרציה לכדורגל של העיר סנקט פטרבורג, היה נציג במנהלת הליגה הרוסית. אליפות אוסטריה: 1981/82, 1982/83 זוכה גביע אוסטריה (1982/83) גמר גביע ברית המועצות (1969, 1971) אנטולי זינצ'נקו, באתר Transfermarkt אנטולי זינצ'נקו, באתר National Football Teams אנטולי זינצ'נקו, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקה במדי ראפיד סטטיסטיקה במדי זניט Первый советский футболист в западном клубе — как это было. Он уехал из «Зенита» Анатолий Зинченко: «Советский футбол я не подвёл», «Спорт-Экспресс», 18.11.2011
קילשווט

קילשווט (בהונגרית: Külsővat) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. בקילשווט חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא קילשווט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קילשווט (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
ג'ובאני גונסאלס

ג'ובאני אלסנדרו אפוד גונסאלס (בספרדית: Giovanni Alessandro González Apud; נולד ב-20 בספטמבר 1994, מונטווידאו, אורוגוואי) הוא כדורגלן מאורוגוואי, המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת קרסנודאר ובנבחרת אורוגוואי. ג'ובאני הוא בנו של שחקן נבחרת אורוגוואי לשעבר חואן אנטוניו גונסאלס, ששיחק בספרד בשנים 1997—2001. לכן, ג'ובאני החל לשחק כדורגל בבית הספר של מועדון אוביידו. בשנת 2003 חזר לאורוגוואי ובשנת 2004 שיחק בריבר פלייט המקומית, באקדמיה לנוער של המועדון. ברמה המקצוענית, ג'ובאני גונסאלס ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 בספטמבר 2014 במשחק אליפות אורוגוואי מול רנטיסטאס. הוא שיחק 90 דקות בהפסד קבוצתו בתוצאה 0:2. גונסאלס החל לשחק תפקיד חשוב במיוחד בקבוצה בשנת 2017, לאחר שהופיע 36 משחקים במהלך השנה וכבש שלושה שערים, בזכותם משך את תשומת לבם של הסקאוטים של מועדון פניארול ובתום העונה עבר גונסאלס לקבוצה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה החדשה ערך ב-26 בינואר 2018 במשחק הסופר קאפ של אורוגוואי נגד נסיונל. הוא צורף להרכב הפותח והוחלף בדקה 54 בתוצאה 3:0 לטובת פניארול שזכתה לראשונה בתואר. באליפות אורוגוואי 2018, הוא שיחק 19 משחקים וכבש שני שערים ותרם לניצחון הקבוצה בטורניר. ב-22 בינואר 2022 חתם במיורקה. ב-17 באוגוסט 2024 חתם בקרסנודאר. במרץ 2019 אוסקר וושינגטון טבארס זימן את ג'ובאני גונסאלס לסגל נבחרת אורוגוואי. ב-22 במרץ 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בחצי גמר גביע סין הידידותי מול אוזבקיסטן (3:0). בדקה 61 גונסאלס החליף את דייגו לאקסאלט. ג'ובאני הפך לשחקן ה-106 שעלה לראשונה באורוגוואי מאז חזרתו של טבארס לנבחרת ב-2006. אליפות אורוגוואי (1): 2018 הסופר קאפ של אורוגוואי (1): 2018 מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני גונסאלס בוויקישיתוף ג'ובאני גונסאלס, באתר Transfermarkt ג'ובאני גונסאלס, באתר Soccerway ג'ובאני גונסאלס, באתר WorldFootball.net ג'ובאני גונסאלס, באתר National Football Teams ג'ובאני גונסאלס, באתר FootballDatabase.eu "Giovanni González jugará en Peñarol" (בספרדית). lr21.com.uy. 2017-12-27. נבדק ב-2019-03-22. "Rentistas vs. River Plate - 13 September 2014" (באנגלית). soccerway.com. 2014-09-13. נבדק ב-2014-09-24. "Nacional vs. Peñarol - 27 January 2018" (באנגלית). soccerway.com. 2018-01-27. נבדק ב-2019-03-22. "27 reservados para la China Cup" (בספרדית). АУФ. 2019-03-01. אורכב מ-המקור ב-2019-03-02. נבדק ב-2019-03-22. "Uruguay vs. Uzbekistan - 22 March 2019" (באנגלית). soccerway.com. 2019-03-22. נבדק ב-2019-03-22. "El proceso Tabárez y una cara nueva: ya son 106 jugadores" (בספרדית). ovaciondigital.com.uy. 2019-03-22. נבדק ב-2019-03-22.
ולטר בונדי

ולטר בונדי (בגרמנית: Walter Bondy‏; 28 בדצמבר 1880 – 17 בספטמבר 1940) היה צייר יהודי גרמני, בעל גלריה, אספן ומבקר אמנות, חבר בזצסיון בברלין. נודע במיוחד בזכות ציור הנוף וחיי הטבע שלו. ולטר בונדי הגיע ממשפחה תעשייתית יהודית אוסטרית עם שורשים בפראג וגדל בווינה. אביו אוטו בונדי (1844–1928) התחתן עם יולי קסירר (1860–1914), בתו של היזם מרקוס קסירר, שהגיעה משם בשנת 1878 מברסלאו. ולטר היה הבן הבכור של המשפחה והיו לו ארבעה אחים. לאחר לידתו של ולטר עברו בני הזוג מפראג לווינה בשנת 1880. בשנת 1882 ייסד אוטו בונדי את מפעל הכבלים שנקרא על שמו בפנצינג שליד וינה, שנמצא בווינה-מיידלינג משנת 1904, וזמן קצר לאחר מכן נודע בשם Kabelfabrik und Drahtindustrie AG Wien‏ (KDAG). אחיינו הוגו קסירר הגיע אליו לאחר סיום לימודיו, לפני שהפך לשותף במפעל הכבלים קסירר ושות'. אוטו בונדי היה בעל אוסף אמנות שכלל בשנת 1902 למעלה מ-70 ציורים ופסלים מודרניים בעיקר. בסביבות 1900 נסע ולטר בונדי לברלין ללמוד ציור באקדמיה לאמנויות. בשנת 1902 התגורר במינכן, ולאחר מכן שהה בין 1903 ל-1914 בפריז. הוא היה חבר בחוג האמנים הידוע סביב קפה דו דום. בונדי בילה את קיץ 1908 במולן על הסן. שם הוא קנה שני ציורים של וינסנט ואן גוך מבעל פאב: דיוקן של בתו של בעל הבית אדלין רבוק והציור האחרון כביכול מאת ואן גוך, בית העירייה של אוברס ב-14 ביולי. הוא מכר את שני הציורים זמן קצר לאחר מכן. בשנים 1911 ו-1913 הציג אצל בן דודו, סוחר האמנות פאול קסירר, בברלין. בתו רחל אנדרה נולדה בפריז בשנת 1912. בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ולטר בונדי התחתן עם אם בתו, והמשפחה עברה לברלין. לאחר מלחמת העולם הראשונה, עבד בונדי גם במשרה חלקית בסחר באמנות עם בן דודו אריך קסירר, שהיה בעל חנות עתיקות קטנה ליד ליצופלאץ בברלין בסביבות 1923. הוא הפך למומחה בהדפסי עץ ופורצלן סיני. הוא כתב גם כמה ביקורות אמנות במגזין "Kunst und Künstler", שפרסם דודנו ברונו קסירר. ולטר בונדי התגורר לסירוגין בדירתו המפוארת בברלין ובפריז. באמצע שנת 1927 הקים ולטר בונדי את המגזין השבועי "Die Kunstauktion" בברלין, מגזין שקדם ל "Weltkunst", והיה העורך שלו עד יולי 1929. בסתיו 1931, בגלל האנטישמיות הגוברת בגרמניה, הוא העביר את מגוריו לסנרי-סור-מר בדרום צרפת, משנת 1933/34 התגורר שם לצמיתות. בקיץ 1932 פגש בונדי את קמיל ברטרון, שהייתה צעירה ממנו ב-30 שנה. יחד הם פתחו סטודיו לצילום. השניים צילמו רבים מהמהגרים הגרמנים והאוסטרים הידועים שהיו בסנרי והסביבה בין השנים 1933–1939. חלק מהתמונות הללו נמצאות בספרייה המקומית. בסוף 1934, נסעו קמיל וולטר יחד לווינה וב־1935 לפראג, שם צייר ולטר דיוקן של אשתו המנוחה של בן דודו הרברט בונדי פון בונדרופ. בשנת 1937 התחתנו קמיל וולטר. לאחר שהכוחות הגרמניים פלשו לצרפת בשנת 1940, ולטר בונדי, שהיה סוכרתי מאז ילדותו, כבר לא השתמש בזריקות האינסולין שלו באופן קבוע. הוא חלה ומת ב-17 בנובמבר 1940. כ-300 תמונותיו של ולטר בונדי, שעברו מברלין לווינה בשנת 1934, אוחסנו לראשונה במפעל הכבלים. לאחר ה"אנשלוס" הם הועברו לאחותו אדית ואלר. ציורים אלה אבדו מאז 1938. גן מרפסת פדיקור רחוב כפר נשים בשדה קופסת כובעים טבע דומם עם פמוטים מדיה וקבצים בנושא ולטר בונדי בוויקישיתוף Kunsthandel Widder - Walter Bondy, www.kunsthandelwidder.com Tano Bojankin: Kabel, Kupfer, Kunst. Walter Bondy und sein familiäres Umfeld. Katalog 2008. Sigrid Bauschinger: Die Cassirers. Unternehmer, Kunsthändler, Philosophen. C.H.Beck, München 2015; S. 447 Sigrid Bauschinger: Die Cassirers. Unternehmer, Kunsthändler, Philosophen. C.H.Beck, München 2015; S. 20
אמריקו גאז'גו

אמריקו גאז'גו (בספרדית: Américo Gallego;‏ נולד ב-25 באפריל 1955 במורטרוס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ומאמן עבר ארגנטינאי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. זכה עם נבחרת ארגנטינה במונדיאל 1978. גאז'גו, או כפי שכונה "אל טולו", נולד ב-25 באפריל 1955 במורטרוס שבארגנטינה והופיע לראשונה בליגה הארגנטינאית בשנת 1974 כשהוא משחק בעמדת הקשר בניואלס אולד בויס. בעונתו הראשונה לא חווה הרבה אך בעונה שלאחר מכן תפס את מקומו בהרכב הפותח. בשנת 1981 גאז'גו עבר לענקית המדינה ריבר פלייט בה היה הקפטן בזכייתה בגביע ליברטדורס הראשון שלה ב-1986, בגביע הבין-יבשתי באותה השנה ובשתי אליפויות. בתום עונת 1987/88 סיים פרש מכדורגל ובסך הכל ערך 440 הופעות בליגה בהם כבש 35 שערים בפרק זמן של 14 שנים. במדי נבחרת ארגנטינה ערך 73 הופעות וכבש 3 שערים. תחת המאמן לואיס מנוטי השתתף במונדיאל 1978 וזכה עימה בתואר כשהוא מופיע בכל המשחקים אך לא מוצא את הרשת. ארבע שנים לאחר מכן במונדיאל 1982 גאז'גו שיחק עם אותו המאמן וישב על הספסל רק בהפסד 1-3 לברזיל. ארגנטינה הגיעה למשחק האחרון בסיבוב השני נגד איטליה שהיא כבר מודחת ובמשחק זה עשה את⁦ הופעתו האחרונה. לאחר הפרישה הפנה את תשומת הלב לקריירת האימון. בשנת 1994 גאז'גו אימן את קבוצתו לשעבר ריבר פלייט ובעונתו הראשונה הוביל אותה לאליפות ללא הפסד. שנה לאחר מכן היה עוזר המאמן של דניאל פסארלה. הוא שב אליה אחרי הפסקה בת שש שנים וזכה באליפות נוספת בשנת 2000. שנתיים אחר כך אימן את אינדפנדיינטה איתה זכה באליפות ושבר בצורת של שמונה שנים. אליפות נוספת עשה עם ניואלס אולד בויס בשנת 2004 ובכך היה למאמן השני בלבד שזוכה באליפות ארגנטינה עם שלושה מועדונים שונים (הראשון היה חוסה יודיקה). הצלחתו גרמה לביקושו מצד קבוצות ממדינות אחרות, בעיקר ממקסיקו. גאז'גו בחר בקבוצה המקסיקנית דפורטיבו טולוקה, אך קיבל ביקורות על ידי התקשורת על כך שהביא סגנון משחק הגנתי ופינה את המגרש לטובת הצעירים חסרי הניסיון במקום השחקנים הוותיקים. בסופו של דבר זה השתלם לו עם זכייה באליפות בשנת 2005 והוא נבחר למאמן המצטיין באותו הטורניר. בשנת 2007 התפטר מתפקידו ואמר כי הוא רוצה קצת חופש עם משפחתו ולהיות רחוק מעולם הכדורגל לזמן מה. החופשה לא הייתה ארוכה והוא שב לאמן לאחר שקיבל הצעה טובה מטיגרס, בה פוטר בפברואר 2008 אחרי רצף משחקים מאכזב. גאז'גו חזר למולדתו במרץ 2009 ואימן שוב באינדפנדיינטה ובשנת 2011 עבר לקולו-קולו הצ'יליאנית. ריבר פלייט אליפות ארגנטינה (2): 1981, 1985/86 קופה ליברטדורס: 1986 הגביע הבין-יבשתי: 1986 נבחרת ארגנטינה גביע העולם: 1978 ריבר פלייט אליפות ארגנטינה (2): 1994, 2000 אינדפנדיינטה אליפות ארגנטינה: 2002 ניואלס אולד בויס אליפות ארגנטינה: 2004 דפורטיבו טולוקה אליפות מקסיקו: 2005 אלוף האלופים: 2006 מדיה וקבצים בנושא אמריקו גאז'גו בוויקישיתוף אמריקו גאז'גו, באתר Transfermarkt אמריקו גאז'גו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אמריקו גאז'גו, באתר WorldFootball.net אמריקו גאז'גו, באתר National Football Teams אמריקו גאז'גו, באתר FootballDatabase.eu אמריקו גאז'גו, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מצב הישרדות

מצב הישרדות, או מצב עדר (באנגלית: Survival Mode), הוא מצב משחק במשחק וידאו, בו על השחקן להמשיך לשחק כמה שיותר זמן מבלי למות, בזמן שהמשחק מציב בפניהם אתגרים קשים יותר ויותר. גרסה של המצב מחייבת שהשחקן יחזיק מעמד למשך זמן סופי מסוים, שלאחריו מושג ניצחון והמצב מסתיים. המצב נפוץ במיוחד בקרב משחקי הגנת מגדלים, שם על השחקן לשפר את ההגנות של מיקום מסוים, על מנת להדוף את כוחות האויב זמן רב ככל האפשר. מצב הישרדות הושווה למשחקי הארקייד הקלאסיים, שם השחקנים מתמודדים מול גלי אויבים חזקים יותר ויותר. מצב זה נועד לתת למשחק סוף מוגדר ולעיתים פתאומי, כך ששחקנים אחרים יוכלו לשחק גם במשחק הארקייד. לעיתים מצב זה מופיע במשחקי ארקייד בתוך משחקי וידאו אחרים, כמו במשחק ספיידרמן המופלא 2. Street Fighter II: The World Warrior על ה-Game Boy התחיל את מצב ההישרדות בשנת 1995, וגם Tekken 2 ו-Street Fighter EX שיצאו לאור ב-1996 וב-1997 בהתאמה גם כללו את המצב. משחקים פופולריים בעלי מצב הישרדות כוללים משחקי זומבים כמו אלה בסדרת Left 4 Dead, משחקים בסדרת Call of Duty בעקבות Call of Duty: World at War, משחק הגנת מגדלים Plants vs. Zombies, ו-Gears of War 2. בנוסף, משחקי ארגז חול רבים, כמו מיינקראפט, מנצלים את מצב המשחק הזה בכך ששחקנים שורדים את הלילה בזמן שנלחמים במגוון מפלצות, כגון שלדים וזומבים. משחק ארגז חול נוסף, Rust, משתמש בדמויות שאינן שחקנים ובשחקנים אחרים כאויבים, ומזמין לחימת שחקנים נגד שחקנים על מנת לשרוד בסביבת המשחק. Glasser, Aj (15 באוקטובר 2008). "Gears of War 2 – Horde Mode Is The Way To Go". Kotaku. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Rodgers, Scott (2010). Level Up!: The Guide to Great Video Game Design. John Wiley and Sons. p. 383. Walker, John (5 במאי 2009). "The Plants Vs. Zombies Review". Rock Paper Shotgun. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Osborne, Joe (11 באוקטובר 2011). "Empires & Allies Survival Mode: Everything you need to know". Games.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Kuchera, Ben (22 באפריל 2009). "First impressions of Left 4 Dead's survival mode". Ars Technica. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) McElroy, Griffin (25 באוקטובר 2008). "Call of Duty: World at War co-op mode pits players against Nazi zombies". Joystiq. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Keyes, Rob. "Survival Multiplayer Adding The Nether". Game Rant. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Hatfield, Daemon (18 בינואר 2011). "Plants vs. Zombies DS Review". IGN. נבדק ב-18 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Miller-Watt, Josh. "Minecraft beginner's guide". GamesRadar. Future plc. נבדק ב-27 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Caldwell, Brendan (28 במרץ 2014). "To Hell With Other People: Nine Lives in Rust". Rock, Paper, Shotgun. נבדק ב-27 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
מייק זומבי

ויליאם מייקל קולמן (באנגלית: William Michael Coleman; נולד ב-8 ביולי 1992), הידוע בשם הבמה מייק זומבי (Mike Zombie), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי. הוא חתום כמפיק בחברת התקליטים של דרייק, OVO סאונד. מייק זומבי ידוע בעיקר בהפקת הסינגל "Started from the Bottom" של דרייק. הוא סימפל בשיר רצועה בשם "Ambessence piano & drones 1" של ברונו סנפיליפו ומתיאס גראסואו. השיר זכה בפרס "רצועת השנה" בטקס פרסי ההיפ הופ של ה-BET לשנת 2013, והיה מועמד גם לפרס גראמי בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי ה-56. ביולי 2013, זכה לדירוג ברשימת "עשרת המפיקים הצעירים המובילים שצריך לצפות להם" של ה-BET (אנ'). באוקטובר, זכה להיכלל גם ברשימת "25 המפיקים החדשים ששווה לצפות להם" של Complex (אנ'). קודם לכן, שיתף פעולה עם הבאטל ראפר הולו דה דון (אנ'), שמילא תפקיד ניכר בקשר של דרייק למייק זומבי. ב-22 בדצמבר 2013 הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, The End of the Beggining. מאוחר יותר, הפיק את השיר "They Don't Love You No More" של די. ג'יי. חאלד יחד עם מיק מיל, ריק רוס, ג'יי זי ופרנץ' מונטנה. בקיץ 2014 הוציא את הקליפ הראשון מתוך המיקסטייפ הראשון שלו, "616", ב-MTV Jams. ב-27 בינואר 2015 הוציא זומבי פרויקט חדש בשם Rebel Without a Cause. בשנת 2016 הוציא מספר סינגלים ושני מיקסטייפים: Humble Genius, ואלבום משותף עם בנזי איו בשם Ea$tside Story. בשנת 2019 הפיק זומבי שיר עבור הראפר דה גיים בשם "A.I. With the Braids"', בו מתארח הראפר האמריקאי ליל ויין. 2013: The End of the Beginning 2015: Rebel Without a Cause 2016: Humble Genius 2016: Eastside Stories (עם בנזי איו) 2018: 20GREATEEN 2019: The Silver Tape מייק זומבי, באתר AllMusic (באנגלית) מייק זומבי, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Track of the Year". BET.com. 23 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Coleman, Ashley (9 בדצמבר 2013). "The 56th GRAMMY Awards® Nominations Are In". Uwishunu - Philadelphia Blog About Things to Do, Events, Restaurants, Food, Nightlife and More. {{cite web}}: (עזרה) "10 Young Producers On the Rise". BET.com. 1 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Mike Zombie - 25 New Producers To Watch For - Complex". Complex. 7 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Hollow Da Don - Loyalty Is A Way Of Life". DatPiff. "Mike Zombie reveals how he got signed to Drake's OVO Label". AXS. 21 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Mike Zombie - A Guide to Who's Who in OVO - Complex". Complex.com. 25 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Mike Zombie Mixtape Release Party - December 17, 2013". Philly360.visitphilly.com. "New The Game & Lil Wayne Collaboration 'A.I. With The Braids' Surfaces Online". Hiphop-n-more.com. 20 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה)
אליעזר היילבוט

הרב אליעזר לאזי היילבוט (ג' בתשרי ת"ק – א' בשבט ה'תקע"ד, 1740 – 1814) כיהן כדיין בפוזנן, ואחר כך כראש בית דין של קהילות אה"ו (ראשי תיבות של אלטונה, המבורג, וונדסבק). חיבר את הספר "משנת דרבי אליעזר". נולד בברלין ג' בתשרי בשנת 1740 לרבי יוסף היילבוט, ולאמו מרת פויגל (בת רבי משה, ואמה פרייזכי הייתה גם כן בת רבי לאזי חסיד) בנו של המקובל רבי לאזי חסיד מהלברשטאדט שעל שמו נקרא. בשנות העשרה שלו למד בישיבת הרב דוד טבל שייאר בבמברג. נשא לאישה את ביילה, בתו של אחד ממכובדי הקהילה היהודית בפוזנן, ושמו רבי טודרוס מונק. אחר כך למד במשך שנתיים בישיבתו של הרב גדליה טיקטין, רבה של שוורזנץ (אנ') ליד פוזנה, וחותנו פירנס אותו. בפוזנן לימד לתלמידים ואחר כך מונה לדיין שם. באותה תקופה כיהן רבי רפאל הכהן כ"ץ כרבה של פוזנן. כשהתקבל רבי רפאל הכהן לרבן של קהילות אה"ו, הלך אחריו רבי אלעזר היילבוט לשם. בהיותו שם מתה אשתו, והוא נשא כאשה שנייה את מינדיל בת רבי מן, נינתו של בעל ״חינוך בית יהודה״. הנשואין היו בט"ו בכסלו ה'תקמ"ד. בשנת 1784 הוא מונה לדיין בוונדסבק והמבורג, ואחר כך גם באלטונא והמבורג. בשנת 1799, לאחר שעזב רבי רפאל הכהן את תפקידו כרבן של קהילות אה"ו, מונה שם הרב אלעזר היילבוט כראש בית דין. במהלך המלחמות הנפוליאוניות היה הוא איש הקשר בין קהילות אה"ו לגנרל לואי ניקולא דאבו של נפוליאון. הוא נפטר בהמבורג בשנת 1814 (א' בשבט ה'תקע"ד) ובגלל המצור על העיר נקבר שם בחצר בית הכנסת. חתנו רבי חיים מיכל כתב עליו גודל שקידתו בתורה הקדושה אין לספר. לילה כיום יאיר לו ויען כי למד תורה לשמה זכה שנתקיים בו ובתורתו יהגה כי בקיאותו בתלמוד ופוסקים בדינים נהוגים ובלתי נהוגים היה להפליא ונוסף על זה היה מדקדק גדול וידע תנ"ך ממש בע"פ ובקי מאד בלשונות הקצרות של הקדוש רש"י בפירושו על התורה ועל התלמוד, מדותיו התרומיות אין לספר הוא היה חסיד אמיתי אשר שם בה' מבטחו ולא הלך לשחר פני נדיבים למען קחת מאתם כסף וזהב, כי היה שונא מתנות ושונא בצע, ולזה היה שופט צדק ולא נשא פנים במשפט והיה שייף עייל ושייף נפיק ולא חפץ בגדולות. נתקיימו בו כל המדות אשר מנה דוד המלך ע"ה במזמור ה' מי יגור. משנת דרבי אליעזר, פירוש על חושן משפט. פירוש על אבן העזר חידושים על כל תלמוד בבלי ומסכתות קטנות ואבות דרבי נתן. דרושים בדרך פלפול על כמה מסכתות הש״ס, מוסר, והספדים פירוש על התורה ופירוש רש"י לתורה, נקרא "אמרי אל" קונטרס על דיני ברכות קונטרס נגד הספר "מצפה יקתאל" מאת שאול ברלין, נקרא "שלום רב לאהבי תורתך ואין למו מכשול", נדפס באלטונא תקמ"ט. רבי משה (גר') הוציא לאור את ספרו משנת רבי אליעזר, והוסיף בה הרבה דברים. רבי שמואל כיהן כדיין בבית דינו של רבי עקיבא איגר בפוזנא נפטר בכסליו תר"ז מאשתו השנייה, רבי יצחק (גר') הנקרא ״רבי אייזק ברלין״. כתב הרבה בשומר ציון הנאמן. חתנו מאשתו השנייה הוא הביבליוגרף רבי חיים מיכל. חיים מיכל, "אור החיים", 234-236. "השלהבת בקיפאון הסקנדינבי", א, עמ' 199-206. לפי עדות חתנו רבי חיים מיכל בספרו אור החיים עמוד 235 הקפיד מאוד שלא להקרא אליעזר אלא אלעזר. משנת דרבי אליעזר, באתר היברובוקס כן כתב חתנו רבי חיים מיכל בספרו אור החיים עמוד 234. חתנו רבי חיים מיכל (אור החיים עמ' 235) כתב שהחיבורים נגנבו ממנו על ידי אחד שרצה להדפיסם כאילו הם שלו.
ג'ינה מקארתי

רג'ינה "ג'ינה" מקארתי (באנגלית: "Regina "Gina McCarthy; נולדה ב-3 במאי 1954) היא מומחית אמריקאית לבריאות סביבתית ואיכות אוויר, החל מינואר 2021 היא מכהנת כיועצת האקלים הלאומית של הבית הלבן אשר שימשה כמנהלת ה-13 של הסוכנות להגנת הסביבה (ה-EPA) בין 2013 ל-2017. מקראתי נולדה בשכונת דורצ'סטר (אנ') שבבוסטון וסיימה את לימודיה באוניברסיטת מסצ'וסטס בבוסטון ב-1976 וקיבלה מהאוניברסיטה תואר ראשון באמנויות האנתרופולוגיה חברתית. בהמשך למדה גם באוניברסיטת טאפטס, שם קיבלה תואר שני במדעי הנדסת בריאות הסביבה ב-1981. במהלך חייה היא שימשה כיועצת סביבתית לחמישה ממושלי מסצ'וסטס, בהם המושל לשעבר והמועמד הרפובליקני לנשיאות ב-2012, וכיום הסנאטור מיט רומני. בנוסף לכך בין 2004 ל-2009 היא הייתה נציבת המחלקה להגנת הסביבה בקונטיקט, ובמסגרת תפקידה היא יישמה מדיניות שקידמה את הפחתת פליטת גזי החממה מתחנות הכוח במדינות. ב-4 במרץ 2013, הנשיא הדמוקרטי ברק אובמה מינה את מקארתי להיות ראש הסוכנות להגנת הסביבה, ביולי של אותה שנה אושר מינויה ועם חלוף הזמן הפכה לפנים של הממשל ביוזמות הקושרות להתחממות גלובלית ושינוי האקלים. בנובמבר 2019 מונתה מקארתי לנשיאת ומנכ"לית המועצה להגנה על משאבי טבע (אנ'). בבדצמבר 2020 הודיע הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי החליט למנות את מקארתי ליועצת האקלים הלאומית של הבית הלבן, על פי התכנון היא צפויה לייעץ לביידן בנוגע למדיניות שינויי האקלים. מדיה וקבצים בנושא ג'ינה מקארתי בוויקישיתוף ג'ינה מקארתי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לי ירון, "אנחנו הולכים לדחוף כמו משוגעים": אחראית המאבק באקלים של הבית הלבן מדברת, באתר הארץ, 11 ביוני 2021 Smith, Sandy (18 ביולי 2013). "Gina McCarthy Confirmed as EPA Administrator". EHS Today. Cleveland. אורכב מ-המקור ב-12 ביוני 2017. נבדק ב-19 ביולי 2013. {{cite news}}: (עזרה) Obama, Barack (4 במרץ 2013). "Remarks by the President in Personnel Announcements". White House Press Release. אורכב מ-המקור ב-19 בינואר 2017. נבדק ב-23 ביולי 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-29 באוגוסט 2017. נבדק ב-29 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה); (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2018. נבדק ב-1 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה); (עזרה) Tracy, Tennille. Senate Confirms McCarthy as Head of EPA (אורכב 29.08.2017 בארכיון Wayback Machine), Wall Street Journal, July 18, 2013; retrieved July 19, 2013. Eilperin, Juliet. "Obama's former EPA chief takes the helm of environmental group that's sued Trump nearly 100 times". Washington Post (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2019. נבדק ב-2019-11-05. {{cite web}}: (עזרה) "NRDC Announces Gina McCarthy as President & CEO". NRDC (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2019. נבדק ב-2019-11-05. {{cite web}}: (עזרה) Friedman, Lisa (2020-12-15). "Biden to Name Gina McCarthy, Former E.P.A. Chief, as White House Climate Coordinator". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. אורכב מ-המקור ב-15 בדצמבר 2020. נבדק ב-2020-12-16. {{cite news}}: (עזרה) "Biden To Name Gina McCarthy, Former EPA Chief, As Domestic Climate Coordinator". NPR.org (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-16 בדצמבר 2020. נבדק ב-2020-12-16. {{cite web}}: (עזרה)
צייס

Carl Zeiss AG או בקיצור, צייס היא אחת מיצרניות העדשות ומערכות אופטיקה מהגדולות בעולם. מטה החברה נמצא כיום באוברקוכן, גרמניה. החברה נוסדה על ידי האופטיקאי קרל צייס ב-1846 כבית מלאכה לעדשות בעיר ינה שבגרמניה. צייס היה מומחה בייצור מדויק של עדשות למטרות מדע ומחקר (ובמיוחד בייצור סדרתי של מיקרוסקופים). הוא מכר בתחילה את העדשות שלו בהזמנה אישית מבית המלאכה שהקים בסמוך למחלקה לפיזיקה באוניברסיטת ינה. כך יצר קשרים עם הקהילה המדעית ובהמשך חבר למדענים אוטו שוט וארנסט אבה - ושלושתם הובילו את החברה יחד החל מ-1884. השילוב בין החוש העסקי והטכני של צייס עם תגליותיהם של שוט בתחום הזכוכית ושל אבה בתחום האופטיקה אפשרו לחברה לייצר מיקרוסקופים ועדשות באיכות גבוהה במיוחד, ובעיקר באופן אחיד, מה שהיה חדשני מאוד ואפשר להשוות בין ממצאים ממעבדות שונות בעולם. כיום, החברה מעסיקה מעל 30,000 עובדים בכמעט 50 מדינות ברחבי העולם (כולל ישראל), ובעלת הכנסות של מעל 6 מיליארד דולר בשנה. לחברה 4 חטיבות מרכזיות: טכנולוגיה לייצור מוליכים למחצה מכשור רפואי טכנולוגיה למחקר ותעשייה (העוסקת בעיקר במיקרוסקופים וטלסקופים מקצועיים) אופטיקה צרכנית (העוסקת בעדשות למצלמות, משקפיים, משקפות ועוד) החברה מחזיקה בנוסף מספר חברות-בת קטנות ברחבי העולם ותאגיד צייס מחזיק בבעלות על חברת הזכוכית Schott (על שם אוטו שוט, שותפו של קרל צייס). לחברה שורשים עמוקים בעיר ינה- דרך קרן קרל צייס היא מחלקת מענקים למחקר אקדמי, מממנת אירועי תרבות וספורט ואף מעניקה מלגות לימוד באוניברסיטה. קבוצת הכדורגל הגדולה בעיר הוקמה כקבוצת פועלים של צייס, ונקראת עד היום קארל צייס ינה. ארגון העובדים הקים גם את קואופרטיב הדיור קארל צייס שמאפשר דיור זול ומסובסד לתושבי העיר (מבלי קשר להיותם עובדי צייס). מרכז הפיתוח הגדול של החברה ממוקם בעיר ורבים מהעובדים בו גרים בה. צייס גם משתתפת במימון הפלנטריום המקומי (שנקרא על שם קרל צייס) ומוזיאון האופטיקה של ינה. בשנת 2008 רכשה חברת קרל צייס את חברת Pixer מכרמיאל בסכום של כ-70 מיליון דולר. לאחר הרכישה בחרה צייס להשאיר את מטה החברה בישראל ולהמשיך בפיתוח מוצריה לעיבוד שבבי בישראל בשם קרל צייס. הפלנטריום של צייס מדיה וקבצים בנושא צייס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צייס צייס, ברשת החברתית פייסבוק צייס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צייס, ברשת החברתית אינסטגרם צייס, ברשת החברתית LinkedIn צייס, סרטונים בערוץ היוטיוב ZEISS History, www.zeiss.com (באנגלית) Home | Annual Report 2019/20 of the ZEISS Group, www.zeiss.com (באנגלית) ZEISS Group, www.zeiss.com (באנגלית) CHRONIK UNSERER WG, Carl Zeiss eG (בגרמנית) Deutsches Optisches Museum Stiftung, www.deutsches-optisches-museum.de (בגרמנית) Carl Zeiss Foundation, www.zeiss.com (באנגלית) גלי וינרב ושמוליק שלח, ‏פיקסר נרכשת ע"י Carl Zeiss הגרמנית ב-70 מיליון דולר, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2008 קרל-צייס ישראל (לשעבר פיקסר) הגיעה לשיא מכירות של 12 מ' ד', באתר Techtime - חדשות אלקטרוניקה והייטק, ‏2012-10-10