ציר אלון

ציר אלון (נקרא גם דרך אלון וכביש אלון) הוא ציר תנועה בחלק המזרחי של הרי יהודה ושומרון, שנסלל על-פי תוכנית אלון. הציר נקרא על שם הוגה התוכנית, יגאל אלון, וממוספר בחלקו הדרומי, מצומת כפר אדומים עד סמוך למגדלים ככביש 458; בחלקו המרכזי מצומת מעלה אפרים ועד צומת חמרה ככביש 508, ובחלקו הצפוני, מצומת בקעות עד צומת מחולה ככביש 578. קטע קצר של 4 ק"מ בין החלק הדרומי והמרכזי מסומן ככביש 505, וקטע בן 2 ק"מ בין החלק המרכזי והצפוני ככביש 57. בעקבות שינוי תוואי כביש 449 בעקבות האינתיפדה הראשונה, קטע בן 5 ק"מ בחלק הדרומי מסומן גם ככביש 449. אורכו הכולל של הציר הוא 88 ק"מ. לאורכו של ציר אלון שוכנים כיום 16 יישובים ישראליים: אלון, מצפה חגית, נווה ארז, מעלה מכמש, מצפה דני, רימונים, כוכב השחר, גיתית, מכורה, חמרה, בקעות, רועי, חמדת, משכיות, רותם ומחולה. הכביש צופה מלמעלה על בקעת הירדן ועל הנחלים הנשפכים אליה: נחל פרת, ואדי עוג'ה, נחל פצאל ועוד. רעיון סלילת הכביש הועלה על ידי נחמן אלכסנדרון, מנהל האגף לקרקע מיפוי וניקוז בקרן הקיימת. הכביש, שכונה כביש מדבר שומרון החדש או כביש ספר השומרון, נועד בראש ובראשונה לחבר את יישובי האזור העילי של בקעת הירדן, עם כביש חוצה שומרון שתוכנן באותה תקופה. היישובים לאורך הכביש נועדו לסמן את הגבול המערבי של אזור בקעת הירדן שעל פי תוכנית אלון נועד להישאר בשליטה ישראלית, לעומת אזור גב ההר בו קיימים יישובים פלסטינים רבים. בנובמבר 1972 הוחל בפריצת קטע של 7.5 קילומטר מהכביש לצורך חיבור גיתית למעלה אפרים. באמצע פברואר 1973 פרסם הניו יורק טיימס את דבר סלילת הכביש תוך טענה שהכביש מיועד לממש את תוכנית אלון ושדבר סלילת הכביש נשמר בסוד. שאר הכביש נסלל בהמשך שנות ה-70. בשנת 1974 כבר נפרץ הכביש לכל אורכו, אולם הקטע מרימונים צפונה היה עביר רק לרכבי שטח, וקטעים אחרים טרם זופתו. בדצמבר 1979 התמוטט גשר אבן מעל נחל תרצה והכביש בין מכורה לחמרה היה מנותק למשך חודש עד שצה"ל הניח במקום גשר ביילי. החלק המרכזי, המחבר את רימונים וכוכב השחר למעלה אפרים נסלל בשנים 1978–1980 והושלם בסוף אוגוסט 1980, ימים אחדים לאחר אזרוח כוכב השחר. לקראת סוף 1981 החל לנוע על הכביש קו 949 מירושלים לבית שאן. בשנת 1984 בוצעו שיפורים בכביש. בשנת 1986, במסגרת הרצון לסייע לחקלאי בקעת הירדן, הוחלט לפעול לסיום סלילת "כביש מכמש" המחבר את כביש אלון באזור מכמש לכביש 60 באזור גבע בנימין. ועדת השמות הממשלתית קבעה לכביש, במהלך שנות ה-70, את השם "דרך ספר השומרון". אולם לאחר מותו של יגאל אלון, הוחלט לקרוא לכביש על שמו "כביש אלון". בטקס חנוכת הכביש ב-23 בפברואר 1981, גזרה אשתו של אלון את סרט חנוכת הכביש כשלצידה ראש הממשלה מנחם בגין, שר השיכון דוד לוי, יצחק רבין וישראל גלילי. ציר אלון תוכנן להפוך לכביש ארצי בשם כביש 80, שיהווה ציר אורך מגבול מצרים, יחצה את הנגב ויימשך לאורך מזרח יהודה ושומרון. מטרת התכנון ליצור כביש ראשי שיעקוף את אזור היישוב הצפוף של קו שכם-חברון ויאפשר מעבר מהיר בין אזורים אלו מבחינה תחבורתית. מבחינה מדינית נועד הכביש לקשר בין צפון ודרום הגדה כבר על-פי תוכנית אלון, ונועד גם לאפשר, במסגרת הסדר מדיני, מעבר בטוח לסחר בין יהודה ושומרון למצרים. במסגרת הסכם וואי שנחתם בשנת 1998, הוחלט לסלול את קטע כביש 80 החוצה את מדבר יהודה ולקשר את קטע כביש 80 הקיים בדרום עם ציר אלון הקיים בצפון. עד כה לא התממשה התוכנית נכון ל-2022. ארץ המרדפים צבי אילן, ארץ יהודית נוצרת במדבר שומרון, דבר, 22 בדצמבר 1972 גיתית - האחזות חדשה בגב ההר, דבר, 24 בנובמבר 1972 צירי תנועה עורפיים הושלמו ברמת הגולן ובבקעת הירדן, דבר, 6 בדצמבר 1972 אהוד גוט, נפרץ תוואי לכביש חדש מקביל לכביש בקעת הירדן, מעריב, 20 בפברואר 1973 מנחם תלמי, כביש תכנית אלון - על מה המהומה?, מעריב, 23 בפברואר 1973 הושלמה פרצת הדרך מהבקעה למעלה־אדומים, מעריב, 8 בספטמבר 1974 צבי אילן, נופי הכביש החדש במדבר שומרון, דבר, 24 בספטמבר 1976 חיל ההנדסה מקים גשר ביילי בואדי פרעה, דבר, 28 בדצמבר 1979 לנו המגל הוא החרב, כרך 2, עמ' 283 חידושים בקווים של אגד, מעריב, 28 באוקטובר 1981 תנופת בניה בהתישבות ביהודה ושומרון, מעריב, 3 בינואר 1984 אבינעם בר יוסף, יסללו כביש מכמש להציל החקלאות בבקעה, מעריב, 12 במאי 1986 רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 2633, 10 ביוני 1980, עמ' 1838 יוסף וקסמן, "יהודים וערבים יעברו יחדיו בשלווה בכביש הנושא את שמו של יגאל אלון", מעריב, 24 בפברואר 1981 י. אלון רומז, כי תוכניתו התקבלה בחלקה, על המשמר, 3 ביולי 1969 גדי גולן, ‏גופים ירוקים נגד סלילת כביש 80 במדבר-יהודה - בהתאם להסכם וואי, באתר גלובס, 3 במאי 1999 ענת ג'ורג'י, בונים מיגון - ולא רק אקוסטי - משרד התחבורה נאלץ לעדכן את תוכניות הסלילה בעקבות המצב הביטחוני, באתר הארץ, 17 באפריל 2001