המדינה האסלאמית

המונח "דאעש" מפנה לכאן. לערך העוסק בספר מאת צור שיזף, ראו דאעש (ספר). המדינה האסלאמית (בערבית: الدولة الإسلامية, תעתיק מדויק: אלדולה אלאסלאמיה), הידועה גם בשמה הקודם דאעש (בערבית: داعش, ראשי תיבות של الدولة الاسلامية في العراق والشام, תעתיק מדויק: אלדולה אלאסלאמיה פי אלעראק ואלשאם, בעברית: "המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט"; ראשי התיבות באנגלית: ISIS או ISIL‏ – Islamic State of Iraq and Syria/Levant), היא ארגון טרור ג'יהאדיסטי-סלפי שהשתלט זמנית על שטחים נרחבים בסוריה ובעיראק ופועל גם במדינות נוספות. הארגון מגדיר עצמו כח'ליפות אסלאמית סונית. הארגון הוקם בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, ב-2004 הצטרף לארגון אל-קאעידה המרכזי באפגניסטן, ונודע כ"אל-קאעידה בעיראק". ב-2014, בעקבות חילוקי דעות בין ההנהגה המרכזית של אל-קאעידה למפקדי הארגון בשטח, התנתק מאל-קאעידה והפך לארגון עצמאי בשם "דאעש". מנהיג הארגון עד לשנת 2019 היה אבו בכר אל-בגדאדי. הארגון תחתיו השתתף בלחימה בסוריה, בעיראק, בלוב, בתימן, באפגניסטן ובפקיסטן. בסוף יוני 2014 הכריז הארגון על הקמת ח'ליפות אסלאמית עצמאית בשטחים שבשליטתו וקיצר את שמו ל"המדינה האסלאמית", שינוי המלמד על השאיפות שגדלו ואינן מוגבלות עוד מבחינה גאוגרפית. בנוסף, הוא הכריז שכל המוסלמים בכל העולם חייבים לציית לאל-בגדאדי, שהוכרז כח'ליפה. הארגון נודע לשמצה בעולם כמבצע פשעים כנגד האנושות לאחר שפרסם ברשת האינטרנט סרטונים בהם הציג את אנשיו עורפים את ראשיהם של קורבנות שנחטפו על ידי הארגון, רוצחים אזרחים וחיילים בעיראק ובסוריה באמצעות רובים, צליבה, שריפה בעודם חיים ומכירה פומבית לעבדות של נשים ייזדיות שנשבו על ידם. למדינה האסלאמית זרוע תקשורת שהוקמה בתחילת 2014 הנקראת "אל-חיאת", שאחראית על פרסומי הארגון, סרטוני תעמולה ועיתונות כדוגמת המגזין דַאבֶּק. לאחר קרבות קשים, איבד הארגון שטחים נרחבים. ביולי 2017 הובס הארגון בקרב על מוסול ובאוקטובר 2017 הובס בקרב על א-רקה ונלקחה ממנו השליטה בערים הללו. בדצמבר 2017 הכריז ראש ממשלת עיראק, חיידר אל-עבאדי כי לאחר שלוש שנים של קרבות הביסה עיראק את המדינה האסלאמית. במרץ 2019 הוכרז כי הארגון הובס גם בסוריה. לאחר הבסתו, ירד למחתרת. בסוף מרץ 2019, נפלה העיירה באגוז בסוריה בידי הכוחות הדמוקרטיים הסוריים, והביאה לקץ הח'ליפות הטריטוריאלית של הקבוצה באזור המזרח התיכון. אולם, חלק מהאסטרטגיה של המדינה האסלאמית הייתה התרחבות גלובלית. ואכן, הם הצליחו ליצור מובלעות בחצי האי סיני של מצרים, אפגניסטן (חוראסאן), לוב, בנגלדש, הפיליפינים, מערב אפריקה, הסאהל ומרכז אפריקה (מוזמביק והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). מרכז הכובד של המדינה האסלאמית עבר לחלקים מאפריקה שמדרום לסהרה ודרום אסיה. באופן כללי, המדינה האסלאמית שולטת כעת בשטחים נרחבים מפאתי החוף המערבי של אפריקה ועד לאגן אגם צ'אד. ב-27 באוקטובר 2019 נהרג מנהיג הארגון, אבו בכר אל-בגדאדי, בפעולה של צבא ארצות הברית ושיתוף קואליציה בינלאומית נגד דאעש, ואבו אברהים אל-האשמי אל קוריישי מונה במקומו. ב-3 בפברואר 2022 התאבד אל האשמי בעקבות פשיטת כוחות אמריקאים על מחבואו בסוריה, וכחודש לאחר מותו הוכרז אבו חסן אל-האשמי לח'ליפה השלישי של הארגון. ב-30 בנובמבר 2022, לאחר 9 חודשים בלבד בתפקיד, דובר הארגון הודיע כי אבו חסן נהרג במהלך לחימה מבלי לספק פרטים נוספים. למחליפו מונה אבו אל-חוסיין אל-חוסייני אל-קורשי. לפי אינדקס הטרור העולמי המדינה האסלאמית (דאעש) ושלוחותיה נותרו קבוצת הטרור הקטלנית ביותר בעולם בשנת 2023, זו השנה התשיעית ברציפות, עם פיגועים בכ-21 מדינות, שבהם נרשמו המספר הגבוה ביותר של פיגועים ומקרי מוות מטרור. אירועי טרור המיוחסים להם ברחבי אירופה, כוללים את ה-Bataclan בפריז (2015), מתקפת המטרו של בריסל (2016), ניס (2016), ברלין (2016), סטוקהולם (2017), איסטנבול (2017) וברצלונה (2017), והפיגוע בקרוקוס סיטי הול במרץ 2024. בין 10 המדינות המובילות שנפגעו מטרור של המדינה האיסלאמית ושלוחותיה בשנת 2023 היו: בורקינה פאסו, מאלי, פקיסטן, אפגניסטן, סומליה, ניגריה וניז'ר. לאחר שחרורו מהכלא הירדני ב-1999, הגיע אבו מוסעב א-זרקאווי לאפגניסטן לפגוש את ראשי אל-קאעידה בניסיון להשיג את תמיכתם. ראשי הארגון הסלפי הסתייגו מעמדותיו האנטי-שיעיות הקיצוניות, אבל תמכו בו בשל קשריו עם ג'יהאדיסטים ירדנים, פלסטינים וסורים. בתמיכת ראשי אל-קאעידה, הקים א-זרקאווי מחנה אימונים לקבוצת הג'יהאדיסטים שלו ליד הראת. לאחר הפלישה האמריקאית לאפגניסטן ב-2001, ברח א-זרקאווי לאיראן ולאחר מכן לעיראק. ביחד עם פעילי קבוצתו, שנקראה "קבוצת הייחוד והג'יהאד" (جماعة التوحيد والجهاد – ג'מאעת א-תוחיד ואל-ג'יהאד), הקים א-זרקאווי רשת של תאי טרור ברחבי עיראק לקראת הפלישה האמריקאית המתוכננת. עם פרוץ מלחמת עיראק בשנת 2003, אשר במהלכה חילות קואליציה בהנהגת ארצות הברית פלשו לעיראק ולחמו נגד הכוחות של עיראק וארגונים שתמכו בשלטון של סדאם חוסיין הסוני, הצטרף הארגון ללחימה בכוחות הקואליציה ובה בעת גם תקף את השיעים בעיראק. הארגון נטל אחריות רשמית רק על מעט מהפיגועים שביצע בשל הכעס הרב בציבור העיראקי על הפגיעות הרבות באזרחים. רוב הפיגועים בעיראק בוצעו נגד כוחות הקואליציה. כבר בתחילת המלחמה, בשנת 2003, ביצע הארגון מספר פיגועים נגד כוחות הקואליציה. ב-7 באוגוסט 2003 התבצע פיצוץ של מכונית תופת ליד שגרירות ירדן בבגדאד בירת עיראק. בפיגוע נהרגו 17 בני אדם ונפצעו לפחות 40. על פי הערכות, הפיגוע בוצע בגלל תמיכת ירדן במלחמה בעיראק. 12 ימים לאחר מכן, ב-19 באוגוסט, התבצע פיצוץ נוסף, הפעם של משאית תופת ליד בניין מטה האו"ם ששכן במלון קנאל בעיראק שנהרס לחלוטין. בפיגוע נהרגו הדיפלומט הברזילאי סרג'יו ויירה דה מלו ו-21 בני אדם נוספים. מעל 100 בני אדם נפצעו. באותו יום התרחש גם פיגוע במסגד האימאם עלי בעיר נג'ף שבעיראק. בפיגוע נהרגו מעל 85 בני אדם ובהם האייתוללה מוחמד באקר אל-חכים. מעל 500 בני אדם נפצעו. ב-12 בנובמבר 2003 שוב התפוצצה משאית תופת. הפעם, בעיר נאסריה שבעיראק. בפיגוע נהרגו 27 בני אדם, בהם 10 שוטרים צבאיים איטלקים. מעל 100 בני אדם נפצעו. ב-17 באוקטובר 2004 הכריז א-זרקאווי על נאמנות ארגונו לאל-קאעידה ושינה את שם ארגונו ל"ארגון בסיס הג'יהאד במסופוטמיה" (تنظيم قاعدة الجهاد في بلاد الرافدين – תנט'ים קאעידת אל-ג'יהאד פי בלאד א-ראפדין) ובקיצור "אל-קאעידה בעיראק". הארגון המשיך לקחת חלק בניסיון לפגוע בכוחות הקואליציה, בעיקר בעיראק אך גם מחוץ לה. ב-2 במרץ 2004 התבצעה שורת פיגועים על ידי הארגון בערים בגדאד וכרבלה במהלך יום העשורא. בפיגועים נהרגו 178 בני אדם ונפצעו מעל 500. ב-18 במאי 2004 בוצעה התנקשות באמצעות מכונית תופת במנהל המועצה העיראקי עז א-דין סלים בבגדאד. ב-19 באפריל 2004 סוכל ניסיון פיגוע בעמאן, בירת ירדן, באמצעות פצצה כימית. ניסיון הפיגוע מומן בידי הארגון. ב-18 ביוני 2004 התרחש פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת בבגדאד, נהרגו 35 בני אדם ונפצעו כ-145. ב-14 בספטמבר 2004, התפוצצה מכונית תופת ברחוב חיפה בבגדאד, נהרגו 47 בני אדם ונפצעו כ-100, בהם גם שוטרים טירונים. ב-2 ביולי 2005 נחטף איהאב א-שריף שהיה מיועד להתמנות לשגריר מצרים בעיראק. הוא נרצח ב־7 ביולי 2005 לאחר שהואשם כי הוא נציגו של ממשל כופר שתומך בנוצרים וביהודים בשל עבודתו עם ישראל. ב-9 בנובמבר 2005 ביצע הארגון פיגועי התאבדות בשלושה בתי מלון אמריקנים בעמאן בהם נרצחו כ-60 בני אדם ונפצעו מעל 100. ב-15 בינואר 2006 התאחד הארגון עם מיליציות סוניות והקים ארגון מטרייה בשם "מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בעיראק" (مجلس شورى المجاهدين في العراق – מג'לס שורא אל-מג'אהדין פי אל-עראק). הארגון ביצע פעולות טרור עולמיות דוגמת מתקפת הטרור שהתרחשה ב-24 באפריל 2006. המתקפה כללה שלושה פיגועי התאבדות בשתי מסעדות וסופרמרקט בעיירה דהב שבסיני. בפיגועים האלו נרצחו כ-20 בני אדם ונפצעו מעל 70. בזמנו הלגיטימציה לפעילות טרור עולמי פורסמה יממה קודם לכן בקלטת וידאו של אוסאמה בן לאדן לפיה אזרחים מערביים משתפים פעולה ותומכים בממשל שלהם בין היתר באמצעות שליחת בניהם. ב-7 ביוני 2006 הצליח חיל האוויר של ארצות הברית להרוג את מנהיג הארגון ומייסדו, א-זרקאווי, בהפצצה בעיראק, לאחר מספר ניסיונות חיסול קודמים שנכשלו. במקומו עלה אבו איוב אל-מסרי (אבו חמזה אל-מוהאג'ר). ב-13 באוקטובר 2006 שינה הארגון את שמו ל"המדינה האסלאמית בעיראק" (دولة العراق الإسلامية). אבו עומר אל-בגדאדי מונה לאמיר הארגון והנהיג אותו לצד אל-מסרי. הארגון החריף את פעילויותיו בעיראק, ומטרתו הייתה לכונן מדינה אסלאמית סונית דתית בעיראק. הוא ביצע מספר פעולות טרור: 3 בפברואר 2007: משאית תופת נהוגה בידי מחבל מתאבד התפוצצה בשוק השיעי בבגדאד בירת עיראק, בפיגוע נהרגו 121 אזרחים עיראקים ממוצא שיעי ונפצעו יותר מ-200. ב-17 בספטמבר 2008 הארגון ביצע פיגוע בשגרירות ארצות הברית בצנעא בירת תימן. שתי מכוניות תופת פוצצו את שער השגרירות, ירי צלפים ומחבלים חמושים ברובים אוטומטיים ורקטות RPG אשר פתחו באש לעבר שומרי השגרירות. בפיגוע נהרגו 19 בני אדם ובהם שישה חיילים, שישה מחבלים ואזרחית אמריקנית ששהתה במקום. פיגוע זה בוצע בשיתוף עם ארגון אל-קאעידה בתימן. 26 בדצמבר 2008: תקיפת תחנת משטרה בעיר רמאדי שבעיראק, הנמצאת כמאה קילומטרים מערבית לבירה בגדאד. בפיגוע נהרגו 13 אנשים כולל המחבלים (שישה שוטרים עיראקים ושבעה אנשי אל-קאעידה). 8 במרץ 2009: הפצצת אקדמיית משטרה במרכז העיר בגדאד בירת עיראק. לפחות 30 בני אדם נהרגו ו-57 בני אדם נפצעו, הנפגעים הם בעיקר שוטרים ומגויסים טריים. 8 בדצמבר 2009: הפצצת משרדי ממשלה בבגדאד בירת עיראק באמצעות שלוש משאיות תופת. לפחות 127 בני אדם נהרגו וכ-261 נוספים נפצעו. 25 בינואר 2010: הפצצת מלונות פאר שבהם נוהגים לבקר זרים בבגדאד בירת עיראק באמצעות שלוש מכוניות תופת. לפחות 41 בני אדם נהרגו וכ-70 נוספים נפצעו. ב-18 באפריל 2010 נהרגו אל-מסרי ואל-בגדאדי בפעילות אמריקאית-עיראקית. איבראהים עואד אבראהים אל-בדרי, הידוע בכוניה אבו בכר אל-בגדאדי, התמנה למנהיג הארגון. הארגון המשיך להוציא פיגועים בעיראק: ב-10 במאי 2010, ביצע הארגון מספר פיגועים נגד יעדים שיעים ונגד כוחות הביטחון העיראקיים בערים שונות בעיראק, בהם נרצחו מעל מאה בני אדם ונפצעו מעל שלוש מאות. 19 בספטמבר 2010: פיגוע במרכז בגדאד באמצעות פיצוץ של שתי מכוניות תופת כמעט בו-זמנית. לפחות 31 בני אדם נהרגו. 1 בנובמבר 2010: חמושי הארגון החזיקו כ-120 בני ערובה במשך כארבע שעות בכנסייה הסורית בבגדאד בירת עיראק. בניסיון החילוץ נהרגו כ-52 בני אדם בהם כומר ו-10 קצינים עיראקים ונפצעו כ-67 בני אדם. עם עזיבתם של 500 החיילים האמריקאים האחרונים את עיראק ב-18 בדצמבר 2011, ניצל הארגון את חולשתה הצבאית והפוליטית של עיראק ואת שנאתם העזה של הסונים כלפי השיעים כדי להשיג את תמיכתה של האוכלוסייה הסונית ולהשתלט על שטחים במדינה. בד בבד, בפקודתו של מנהיג אל-קאעידה החדש, איימן א-זוואהירי, שלח אל-בגדאדי מוג'אהדין סורים ברובם, פעילי "המדינה האסלאמית בעיראק", להקים מיליציה שתילחם במלחמת האזרחים בסוריה. אל-בגדאדי מינה את אבו מוחמד אל-ג'ולאני לעמוד בראש המיליציה, שנקראה ג'בהת א-נוסרה. באוגוסט 2012 הפיץ הארגון לאמצעי התקשורת סרטון באורך כ-49 דקות, שבו מוצגת מתקפת טרור שהוא ביצע בעיר חדית'ה שבמחוז אנבאר שבעיראק, ב-5 במרץ 2012. בסרטון נראים, בין היתר, עשרות הטרוריסטים לבושים במדים של יחידת ההסתערות המיוחדת של המשטרה העיראקית הלאומית, כשהם פורצים עם טנדרים, עליהם מורכבים מקלעים, לתחנות משטרה ויעדים נוספים בעיר, תופסים את השוטרים ומפקדיהם, כובלים אותם ורוצחים אותם ביריות. ערכים מורחבים – המתקפה בצפון עיראק (2014), הרס נכסי תרבות על ידי המדינה האסלאמית בין "המדינה האסלאמית בעיראק" לבין ג'בהת א-נוסרה התגלעו לא מעט סכסוכים על רקע אסטרטגי, כלכלי והנהגתי. ב-8 באפריל 2013 הודיע אל-בגדאדי שג'בהת א-נוסרה היא הסניף הסורי של ארגון "המדינה האסלאמית בעיראק". פירוש ההכרזה הוא שלאחרון יש נוכחות רשמית בסוריה, ולפיכך ייקרא מעתה "המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט" (الدولة الاسلامية في العراق والشام) – בראשי תיבות בערבית דאעש (داعش). כעבור חודשיים, דווח כי א-זוואהירי דרש מארגונו של אל-בגדאדי לסגת מסוריה ולהמשיך בפעילותו בעיראק. הוא דרש להותיר את הפעילות בסוריה לסניף הרשמי של אל-קאעידה במדינה, ג'בהת א-נוסרה. אל-בגדאדי לא נענה לדרישה של א-זוואהירי, וארגונו המשיך להשתלט על שטחים בעיראק ובסוריה במקביל. בינואר 2014 השתלט דאעש על פלוג'ה שבעיראק ועל א-רקה שבצפון סוריה. את האחרונה הוא קבע בהמשך כבירתו. באותה תקופה נהרג חאג' באכר שהיה ראש המועצה הצבאית של הארגון. ב-3 בפברואר 2014 הודיע ארגון אל-קאעידה על ניתוק קשריו עם דאעש, לאחר שאל-בגדאדי המרה את פיו של א-זוואהירי וסירב להפסיק את פעילות ארגונו בסוריה. טבח מחנה ספייקר: ב-11 ביוני 2014 זכה הארגון להישג בולט כשכבש את מוסול – העיר הגדולה והחשובה ביותר בצפון עיראק, והביא למנוסתם של מאות אלפי פליטים מאזור הלחימה. כמו כן השיג הארגון שליטה בעיר תיכרית. ב-15 ביוני דווח כי ארגון דאעש כבש גם את העיר תל עפר, והוציא להורג כ-1,700 חיילים מצבא עיראק שנשבו על ידיו, בהוצאה להורג המונית על גדות נהר החידקל ובשדות הסמוכים לארמונות סדאם חוסיין בתיכרית, שכללה ירי ועריפת ראשים. בשלב זה החל הארגון לנצל באופן נרחב את הרשתות החברתיות לצורכי טרור, והיה חלוצי ביכולתו לרתום את הרשתות החברתיות כדי להגיע לתפוצה בינלאומית רחבה שתשפיע על התמיכה בארגון. בארגון הפיקו לרשתות החברתיות קמפיין רב לשוני שכלל קטעי וידאו, תמונות, מגזינים בהפקה עצמית ועוד. פעילותו הענפה של הארגון בטוויטר סייעה לו למתג את עצמו במערב כארגון הטרור הגלובלי המוכר ביותר, וסייעה להצלחתו ביצירת נראטיב אוטיפי למאבק של הארגון לצד תדמית חיובית שמשכה חברים חדשים לארגון (על פי הערכות של האו"ם, כ-25,000 לוחמים ממדינות אחרות שהיגרו כדי להצטרף למאבק המזוין של הארגון). כחלק מקמפיין זה הפיקו דאעש סרטוני הוצאה להורג באיכות גבוהה, שנועדו ליצור זעזוע בקרב הצופים ולהגביר את העניין והשיח סביבם ברשתות החברתיות. השימוש המסיבי ברשתות החברתיות ניתק את התלות שהייתה קודם לכן בין ארגוני טרור לאמצעי תקשורת מסורתיים. 2014: ב-29 ביוני הכריז ארגון דאעש על הקמת "ח'ליפות עולמית", שבראשה עומד מנהיג הארגון, אל-בגדאדי, שהוכרז כח'ליפה וכונה "אמיר המאמינים". מאז הארגון נקרא "המדינה האסלאמית" (الدولة الاسلامية). ביוני מנה הארגון כ-6,000 לוחמים בשטח עיראק וכ-4,000 לוחמים בשטח סוריה. מתוכם, כ-3,000 הם כנראה לוחמים זרים: כ-1,000 מצ'צ'ניה וכ-500 ממדינות אירופה. על פי מקור אחר מדובר ב-15,000 לוחמים, כולל 1,000 טורקים. ביולי הרס הארגון את נבי יונס, אחד משלושת מקומות הקבורה המיוחסים ליונה הנביא בזרמים השונים באסלאם (השניים האחרים נמצאים בישראל, במשהד ובאשדוד) וכן את קבר דניאל הנביא. בראשית אוגוסט פלשו כוחות הארגון בסוריה ללבנון והחלו בקרבות מול צבא לבנון ומול ארגון חזבאללה. במקרה זה הצליח הארגון להשתלט על עמדות חזבאללה וצבא לבנון בגבול סוריה-לבנון וכבש בשיתוף כוחות מקומיים המתנגדים למשטר בלבנון, את העיר ערסאל, לקח בשבי 19 שוטרים והרג 18 חיילים לבנונים. עשרות אלפי פליטים ברחו מהמקום. לאחר מכן, צבא לבנון הדף את כוחות המדינה האסלאמית מערסאל. חזבאללה השתלט על העמדות בחזרה והוציא להורג את שבויי המדינה האסלאמית שהיו בידם. בתקיפת עמדות חזבאללה ומוצבי צבא לבנון השתתף גם ג'בהת א-נוסרה, וגם לוחמיו שנתפסו, הוצאו להורג על ידי חזבאללה. לאחר תקיפה זאת, ביצעו שני הארגונים, תקיפות משותפות. למשל, באוקטובר באותה שנה תקפו שני הארגונים את מוצבי חזבאללה וצבא לבנון בעיר ערסאל הלבנונית, הקרובה גם היא לגבול סוריה-לבנון. תקיפה זו נחשבה לכישלון מבחינת התוקפים. 28 מאנשי שני הארגונים נהרגו ו-4 נשבו, נוסף על כך, לא השתלטו על עמדות חשובות (לפי רשת אל ג'זירה). ב-10 באוגוסט תקפו אנשי המדינה האסלאמית בצפון עיראק את העיר סינג'ר, והותירו לתושביה את הברירה להתאסלם או למות. לאחר שהיזידים סירבו, הוציאו אנשי הארגון להורג כ-500 גברים יזידים, אנסו נשים רבות וחטפו כ-300 בנות למכירה. אלפי יזידים ברחו מהאזור והיו נצורים בהר סינג'אר בחוסר כל. אנשי "המדינה האסלאמית" הצליחו להשתלט על סכר מוסול. 2015: ב-4 ביולי פרסם ארגון המדינה האסלאמית סרטון שבו 25 נערים, פעילי הארגון, מוציאים להורג ביריות 25 לוחמים של צבא סוריה בתיאטרון העתיק בעיר בת ה-2,000 שנה תדמור. עשרות פעילי הארגון ישבו במושבי התיאטרון וצפו במתרחש. נוסף על כך, לוחמי הארגון הרסו את מתקן העינויים של בשאר אל-אסד שקיים מאז שלטונו של אביו בעיר זו. עיר זו מוגדרת אתר מורשת של אונסק"ו. ב-7 באוגוסט חטפו לוחמי הארגון 230 בני אדם שהתחבאו במסתור קרקעי בכנסייה בעיר קריאטיין במחוז חומס שבסוריה. רוב החטופים היו נשים וילדים. כשהעבירו את החטופים לרכבים החלו אנשים שהתנגדו לארגון לפתוח באש לעבר לוחמי המדינה האסלאמית, לוחמי הארגון השיבו באש וחיסלו את המתנגדים. ב-13 באוגוסט דווח בוול סטרייט ג'ורנל כי ביד ארצות הברית הוכחות שארגון המדינה האסלאמית השתמש בנשק כימי מסוג גז חרדל בתקיפותיו באזורי הלחימה בצפון עיראק, שנלקח מהמאגרים הסורים של בשאר אל-אסד. דווח גם כי ההערכות היו שהארגון משתמש בגז כלור במתקפות בעיראק, אך גז זה לא מוגדר כנשק כימי אסור לשימוש. דיווח זה יצר חשש כבד כי הארגון מחזיק במאגר גז החרדל שלא הועבר להשמדה בפירוק הנשק הכימי בסוריה על ידי פקחי האומות המאוחדות. ב-24 באוגוסט הארגון פוצץ את מקדש בעל שמין הנמצא בעיר העתיקה תדמור המוגדרת אתר מורשת של אונסק"ו. כמה ימים לפני כן דווח כי ח'אלד אל-אסעד המנכ"ל של העתיקות בתדמור הוצא להורג על ידי הארגון. ב-27 באוגוסט ביצע הארגון פיגוע מכונית תופת בעיראק בו נהרגו שני גנרלים השייכים לצבא עיראק. הארגון כבש 5 כפרים בסוריה סמוך לגבול עם טורקיה. ב-30 באוגוסט פוצץ הארגון באופן חלקי את מקדש בל הנמצא בעיר העתיקה תדמור המוגדרת אתר מורשת של אונסק"ו. המקדש נבנה במאה השלישית לפני הספירה צילומי לוויין שפורסמו ב-1 בספטמבר, הוכיחו שהמקדש נהרס במלואו. באוגוסט פוצץ גם את מגדל אלהבל מבנה קבר ששכן בנקרופוליס של תדמור. ב-4 באוקטובר פוצץ הארגון את הקשת המונומנטלית בתדמור שהייתה לסמל העיר העתיקה. המבנה הוא עתיקה בת 2,000 שנה ובין העתיקות הישנות ביותר בתדמור. 2016: במרץ נהרג אבו עומר א-שישאני (בכיר בארגון שלחם והיה אחראי על גיוס לוחמים) בתקיפה אווירית של חיל האוויר האמריקאי. מלבד אבו עומר א-שישאני נהרגו בהתקפה עוד 12 פעילי הארגון. ב-22 במאי לאחר שהחלו לכבוש שטחים מסביב לעיירה פלוג'ה, כוחות הכורדים בעיראק וכוחות עיראקים לא מאורגנים יחד עם הפשמרגה וצבא עיראק החלו במבצע נרחב לכיבוש מחוז המדינה האסלאמית בפלוג'ה. ב-17 ביוני 2016 הודיע ראש ממשלת עיראק כי העיר פלוג'ה שוחררה על ידי כוחות הכורדים בעיראק וכוחות עיראקים לא מאורגנים יחד עם הפשמרגה וצבא עיראק לאחר שהכוחות העיראקיים כבשו את בניין העירייה והניפו את דגל עיראק, ונכבשו רוב השטחים בעיר שליד בגדאד. ב-3 ביולי ביצע ארגון הטרור פיגוע טרור ענק באמצעות מכונית תופת בבגדאד עיר הבירה של עיראק, בפיגוע נהרגו לפחות 126 בני אדם. באוקטובר לאחר הצלחתם בכיבוש פלוג'ה החלו כוחות הכורדים בעיראק וכוחות עיראקים לא מאורגנים יחד עם הפשמרגה וצבא עיראק לנסות לכבוש מחדש את מוסול וסביבתה בפעילות התקפית קרקעית מידי הארגון, ובתגובה הארגון הוציא להורג מאות לוחמים ואנשים חפים מפשע. המדינה האסלאמית הקימה במהירות רבה תשתיות בעיראק להקמת הח'ליפות האסלאמית. קצין בכיר בצה"ל אמר: ”הם רוצים להגיע למשטר דתי שאין בלתו וכל מה שהוא מודרני וליברלי הם נגדו... דאעש כבר הקימו משרד פנים, משרד אוצר, סעד, רווחה, בתי ספר, מאפיות ואפילו משטרה.” המדינה הנפיקה מעין דרכון רשמי עבור תושביה, דוחות פנימיים הדנים בהתממשות יעדיה, ובמוסול יצאה תוכנית לימודים המותאמת למדיניות הח'ליפה. התוכנית אינה כוללת מקצועות הומניים אך כן תכלול לימודים מדעיים (לא כולל תאוריות כשל דרווין ואחרות). ברחובות, שמות בתי ספר נוצריים הוחלפו, ובנוסף קבוצת נשים לוקחות תפקיד בבריגדות בסוריה ובודקות כי חוקי השריעה מתנהלים כשורה. שכרן החודשי בגובה 25 אלף לירות סוריות (כ-585 שקלים). בנובמבר 2014 הודיעה המדינה האסלמית על הנפקת מטבעות שיקראו דינר אסלאמי. ב-29 ביוני 2014 שינה ארגון דאעש את שמו ל"המדינה האסלאמית" והכריז על ח'ליפות עולמית. ערך מורחב – מבצע נחישות טבועה ב-16 באוגוסט 2014 החלה ארצות הברית לתקוף מהאוויר את לוחמי המדינה האסלאמית בעיראק, וביחד עם לוחמים כורדים הצליחו להסיג את אנשי הארגון מסכר מוסול. אנשי הארגון, שחטפו מספר עיתונאים מערביים, רצחו בתגובה את העיתונאי האמריקאי ג'יימס פולי, לאחר שנשיא ארצות הברית ברק אובמה סירב לשלם כופר בסך 132 מיליון דולר. הסרטון שתיעד את הרצח באמצעות עריפה פורסם בציבור ועורר תרעומת רבה ברחבי העולם, בין היתר בשל העובדה כי הרוצח בסרטון היה ממוצא בריטי. בתגובה גינה הנשיא אובמה בחריפות את המדינה האסלאמית וכינה אותם "סרטן בגוף המזרח התיכון", והכוחות האמריקניים הגבירו את התקיפות האוויריות על המדינה האסלאמית. ב-2 בספטמבר פרסם ארגון המדינה האסלאמית סרטון נוסף שבו מוצג הרצח של העיתונאי הישראלי אמריקאי, היהודי סטיבן סוטלוף. הרציחות העלו לדיון ציבורי באירופה את נושא "תיירות הטרור", שבה קיצונים ממוצא אירופאי שמים את פעמיהם לאזור המזרח התיכון על מנת להשתתף במלחמת ג'יהאד. ב-19 באוגוסט 2014 הצהיר בריאד המופתי העליון של סעודיה, מבכירי העולם הסוני, שייח' עבד אל-עזיז א-שייח', כי המדינה האסלאמית (וכן אל-קאעידה) היא ה"אויב מספר 1" של האסלאם. ב-5 בספטמבר 2014 הודה הנשיא ברק אובמה כי לארצות הברית לא הייתה אסטרטגיה בנוגע למדינה האסלאמית. בספטמבר 2014 בשולי ועידת נאט"ו גיבשו המעצמות אסטרטגיה של תקיפות אוויריות על מטרות הארגון ללא כניסת חיילים לשטח שכינוייה "No Boots on the Ground". ב-15 בספטמבר 2014 החלו רשמית ההפגזות מן האוויר על יעדי הארגון. ארצות הברית הכריזה כי לראשונה תתקיף מטרות של הארגון גם בסוריה ללא תיאום עם ממשל אסד. בתגובה החלו פעילי הארגון להימלט מהעיר א-רקה לכיוון הגבול עם עיראק. התקיפות מתבצעות מנושאות המטוסים ג'ורג' בוש במפרץ הפרסי ודווייט אייזנהאור בים התיכון. לראשונה הופעלו מטוסי F-22 והפכו למבצעיים. זאת בנוסף למטוסי F-18 המשתתפים במערכה. בסוף דצמבר 2014 העידו תושבים בעיראק כי למרות הצהרת הנשיא ברק אובמה השתתפו חיילי צבא ארצות הברית בלחימה קרקעית בארגון. ב-10 בספטמבר 2014 הודיע הנשיא אובמה על האסטרטגיה האמריקנית למלחמה במדינה האסלאמית ובה גיבוש קואליציה רחבה של מדינות שיסייעו למערכה, כאשר ארצות הברית בעיקר תסייע בכסף, נשק, ייעוץ, אימון, ותיתן מטרייה אווירית ללוחמים עיראקים וכורדים שילחמו על הקרקע. אובמה הבהיר שארצות הברית לא תכניס חיילים קרקעית, אם כי מספר החיילים האמריקניים בעיראק בתפקידי מודיעין, ייעוץ וסיוע אמור להגיע לכ-1,500. למחרת מזכיר המדינה ג'ון קרי הודיע בסעודיה כי הצליח להרחיב את הקואליציה נגד המדינה האסלאמית ולצרף אליה עשר ממדינות ערב (מצרים, עיראק, ירדן, לבנון ושש מדינות המפרץ). מדינות אלו התחייבו לדאוג לעצירת העברת הכספים לארגון ולסיוע לשיקום הקהילות שנפגעו מהארגון. חלק נוסף בתוכנית הוא לאמן מורדים סורים על אדמתה של סעודיה בכסף אמריקני. בספטמבר 2014 הכריז שר הביטחון משה יעלון על ארגון זה כהתאחדות בלתי מותרת בישראל, ובאוקטובר 2015 הכריזה ממשלת ישראל על הארגון כארגון טרור. לאחר שאובמה הכריז מלחמת חורמה על המדינה האסלאמית, הראשונה להצטרף לקואליציה הייתה בריטניה, בעקבות רצח אזרחיה כגון דייוויד היינס בעריפות ראש מול המצלמה לצד אמריקאים כגון העיתונאי גיימס פולי שנרצח ב-2014. שתי המדינות גייסו לקואליציה מדינות נוספות מהעולם המערבי לצד מדינות העולם הערבי. הקואליציה, מלבד העברת נשק למורדים המתונים בסוריה וללוחמים הכורדים בעיראק, מבצעת גם תקיפות אוויריות נגד יעדים של הארגון. בתחילה ארצות הברית תקפה לבדה, אך עד מהרה הצטרפו לתקיפות ירדן, סעודיה, בריטניה, צרפת, ובלגיה, ומדינות נוספות, כגון הולנד ואוסטרליה ששלחו את מטוסי הקרב שלהן לצורכי איסוף מודיעין בסוריה ובעיראק. איראן, גם היא תקפה את כוחות המדינה האסלאמית מהאוויר, וכוחות משמרות המהפכה אף מעורבים בלחימה הקרקעית. שיתוף הפעולה של ירדן בהתקפות הקואליציה התהדק, לאחר שהארגון פרסם כי שרף למוות טייס ירדני שנפל בשבי במהלך גיחה מבצעית נגד מטרות של הארגון בעיראק. במאי 2015 דווח כי מנהיג המדינה האסלאמית אבו בכר אל-בגדאדי נפצע בתקיפה מן האוויר, נפגע בחוט השדרה, והפך לנכה. על פי דיווחים מסוימים, מאז מנהיג את הארגון בפועל סגנו אבו עלאא אל-עפרי. על פי דיווחים אחרים בטלוויזיה העיראקית ב-13 במאי 2015, אבו עלאא אל-עפרי נהרג בתקיפת כוחות הקואליציה. ביולי 2015 אישרה טורקיה לארצות הברית להשתמש בבסיס חיל האוויר אינג'ירליק לצורך תקיפות בסוריה. באוגוסט 2015 חיל האוויר של טורקיה החל לתקוף מטרות של המדינה האסלאמית לראשונה במסגרת הקואליציה. ב-25 בספטמבר צרפת תקפה בפעם הראשונה את הארגון. ב-1 באוקטובר רוסיה תקפה בפעם הראשונה את הארגון כחלק מהמעורבות הרוסית במלחמת האזרחים הסורית ומיחסי סוריה–רוסיה. התקיפה התרחשה בעיר א-רקה, בירת הארגון, מאז רוסיה המשיכה והרחיבה תקיפותיה ואת יחסי הכוחות שלה בצורה משמעותית במזרח התיכון ובעיקר בשטחי סוריה ועיראק. במרץ 2016 נהרג אבו עומר א-שישאני (בכיר בארגון שלחם והיה אחראי על גיוס לוחמים) בתקיפה אווירית של חיל האוויר האמריקאי. מלבד אבו עומר א-שישאני נהרגו בהתקפה עוד 12 פעילי הארגון. ב-25 במרץ הודיע הפנטגון כי עבד א-רחמן אל-קדוואלי "מספר שתיים של הארגון" נהרג בפעילות של כוח מיוחד של צבא ארצות הברית, הפעילות הייתה מתוכננת כדי להביא אותו בחיים אך בעקבות תקלה לא ידועה הלוחמים נאלצו להרוג אותו. ב-30 ביוני 2016 נהרגו 250 לוחמי הארגון כתוצאה מתקיפה אווירית מסיבית של כוחות הקואליציה על בסיסי הארגון בעיר פלוג'ה בעיראק. ב-30 באוגוסט דיווחה סוכנות הידיעות של ארגון הטרור כי סגן מפקד הארגון ודובר הארגון אבו מוחמד אל-עדנאני נהרג בתקיפה אווירית של צבא ארצות הברית. ב-7 בספטמבר נהרג וואיל עאדל חסן סלמאן אל-פיאד שר ההסברה של הארגון בתקיפה של כוחות הקואליציה מחוץ לביתו בעיר א-רקה. באוקטובר הכריזו על מבצע לשחרור העיר מוסול. 2017 ואילך: ב-6 ביוני פתחו הכוחות הסוריים הדמוקרטיים במבצע לשחרור א-רקה. ב-9 ביולי הכריז ראש ממשלת עיראק, חיידר אל-עבאדי, על שחרור מוסול מידי המדינה האסלאמית. א-רקה שוחררה ב-17 באוקטובר. ב-9 בדצמבר הצליחו כוחות צבא עיראק להשתלט באופן מלא על הגבול עם סוריה. תמה מלחמת האזרחים השנייה בעיראק. לחימה מתמשכת במדבר הסורי בין המדינה האסלאמית לבין צבא סוריה ותומכיו. השלמת המבצע הבינלאומי נגד המדינה האסלאמית בעיראק בסוף שנת 2017, וההשתלטות על המעוז האחרון שבו החזיקה בסוריה במרץ 2019. במהלך שנת 2019 נהרג אבו בכר אל-בגדאדי. לאחר הבסתו בעיראק ובסוריה, פעל הארגון במחתרת וביצע פיגועים ולוחמת גרילה. בתקופת מגפת הקורונה כאשר תשומת הלב העולמית הוסטה למגפה, שדרשה ממדינות האזור הקצאת משאבים רבה, נחלשה ההתנגדות המאורגנת מול המדינה האסלאמית והארגון הגביר את כמות הפיגועים שהוא מבצע ומיקד את מאמציו בניסיון להחזיר לשליטתו מרחב תנועה באזור הגבול בין סוריה לעיראק. אף על פי כן, חיילים עיראקים, בעזרת אימון ומודיעין אמריקני, המשיכו ללכוד את לוחמי הארגון וסייעניו בניסיון למנוע את תחייתו המחודשת. בינואר 2021 נהרג מפקד הארגון בעיראק. מדינות המערב ניסו לבלום את התפשטות השלוחות של הארגון באפריקה – בניגריה, באגן ימת צ'אד ובסאהל המדברי במערב אפריקה. מוקד הפעילות של הארגון הוא בסוריה ובעיראק. לצד זאת, שלוחות של הארגון ותנועות השואבות ממנו השראה פועלות ברחבי העולם. הבולטות שבהן נמצאות בלוב, בסיני (אנצאר בית אל-מקדס) ובתימן. ב-7 במרץ 2015 הכריז ארגון בוקו חראם, באמצעות סרט שפורסם באינטרנט, כי הוא נשבע אמונים לארגון המדינה האסלאמית, ובכך הפך לשלוחה של הארגון בניגריה. ברצועת עזה קמו מספר ארגונים קטנים השואבים השראה אידאולוגית מהמדינה האסלאמית, הנמצאים בחיכוך עם החמאס ששולט ברצועה. מאז 29 ביוני 2014 חותר הארגון להנהיג ח'ליפות אסלאמית עולמית (الدولة الاسلامية). בעימותים האלימים בהם נוטל הארגון חלק ברחבי העולם, נהרגו, נכון לפברואר 2017, כ-50,000 מאנשיו. אבו איוב אל-מסרי הודיע ב-24 באוקטובר 2008 כי הארגון יתמקד גם בתקיפות מחוץ לעיראק. בהודעתו רמז אל-מסרי כי ארגונו אחראי לפיגוע הכושל בנמל התעופה הבינלאומי בגלאזגו שבסקוטלנד ביוני 2007. בנוסף לפעילותו בעיראק, הארגון ושלוחותיו ביצעו פיגועים גם במצרים, ירדן, לבנון, תימן, קנדה, אוסטרליה, צרפת ובלגיה. החשש הכבד של מדינות אירופה הוא שצעירים שנלחמו תחת ארגון המדינה האסלאמית יחזרו לאירופה וימשיכו לתפקד בה כאזרחים רגילים, אך בהמשך יוציאו פיגועים בתוך המדינה עצמה. בשל כך אזרחים השמיעו קולות בבריטניה לשלול אזרחות מג'יהאדיסטים. גם ארצות הברית ביקשה ממדינות להחמיר עם אזרחים שיצאו להילחם בשורות הארגון. בקארדיף, מוסלמים רבים דאגו מהטפות במסגדים ומחו על כך. הבעיה העיקרית היא שמנהלי המסגדים עצמם עלולים להיות קיצונים. ארגון המדינה האסלאמית ותומכיו ביצעו מספר רב של פעולות טרור מחוץ לשטחים שבשליטת הארגון. בין פעולות הטרור הבולטות שבוצעו בהכוונת הארגון או בהשראתו נמנים הפיגועים הבאים: 24 במאי 2014: בוצע פיגוע ירי במוזיאון היהודי של בלגיה, בבריסל. בידי ג'יהאדיסט אזרח צרפת שלחם בסוריה. שתי נשים ושני גברים נרצחו, בהם זוג ישראלי. 18 בספטמבר 2014: ראש ממשלת אוסטרליה הודה כי התבצעו מעצרים של חברי ארגון המדינה האסלאמית, לאחר שהתברר כי אלו רצו לחטוף אדם ולהוציא להורג בשידור חי. 20 בספטמבר 2014: סוכל פיגוע בבלגיה. 21 באוקטובר 2014: פיגוע דריסה נגד חיילים קנדיים. 13 בדצמבר 2014: מחבל החזיק בבני ערובה באוסטרליה. 18 במרץ 2015: הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו שבתוניס, בירת תוניסיה, בו נרצחו 22 אנשים, רובם תיירים, בפיגוע ירי ומיקוח. 27 ביוני 2015: בוצעו שלוש פעולות טרור. בסוסה שבתוניסיה נטבחו 38 אנשים בידי מחבל שהגיע לכפר נופש. בכווית סיטי התפוצץ מחבל במסגד ורצח 27 בני-אדם. כ-200 נפצעו. בצרפת נהרג מנהל מפעל שאחד מעובדיו השתייך למדינה האסלאמית. 12 בנובמבר 2015: שני פיגועים בביירות, בירת לבנון, באמצעות מחבלים מתאבדים, בהם נרצחו 43 בני אדם. 13 בנובמבר 2015: סדרת פיגועים בפריז, בהם נטבחו כ-130 איש ונפצעו מעל 350. 19 במרץ 2016: פיגוע ההתאבדות באיסטנבול, מחבל מתאבד, חמוש במטען נפץ מכיל מסמרים, הפעילו בשדרות איסתיקלאל בצפון-מערב העיר. נהרגו ארבעה בני אדם, ונפצעו 36. הנפגעים היו אזרחי מדינות שונות; שלושה מההרוגים ועשרה מהפצועים היו ישראלים. 22 במרץ 2016: שני פיגועים בבריסל, בירת בלגיה, בשדה התעופה ובתחנת המטרו, בהם נרצחו 35 איש ונפצעו כ-100. 28 ביוני 2016: פיגוע התאבדות וירי בשדה התעופה הטורקי אטאטורק שבאינסטנבול, טורקיה, בו נרצחו 41 איש ונפצעו 239. 20 באוגוסט 2016: הפיגוע בגזיאנטפ, פיגוע שבוצע באולם אירועים בגזיאנטפ שבטורקיה. לפחות 50 בני אדם נהרגו בפיגוע ו-94 נפצעו. 1 בינואר 2017: פיגוע ירי במועדון הלילה "ריינה" באיסטנבול, טורקיה, בו נרצחו 39 אנשים ונפצעו 69. 7 ביוני 2017: שני פיגועים בטהראן, בירת איראן, בהם נרצחו 18 אנשים ונפצעו 52. 17 באוגוסט 2017: פיגועי הדריסה בקטלוניה, שני פיגועי דריסה בקטלוניה, הראשון בשדרות לה רמבלה בברצלונה, בו נרצחו 15 בני אדם ויותר ממאה נפצעו, השני בעיר קמברילס שמדרום לברצלונה, בו נרצחה אישה אחת ונפצעו שישה אנשים. חמשת המחבלים שביצעו את הפיגוע בקמברילס נהרגו במקום, והנהג הדורס בברצלונה נהרג לאחר מצוד. 18 באוגוסט 2017: פיגוע הדקירה בטורקו, בעיר הנמל טורקו שבדרום-מערב פינלנד. בפיגוע נרצחו שתי נשים פיניות, וכשמונה אנשים נפצעו. המפגע מהגר מרוקאי בן 18. 17 בפברואר 2018: חמש נשים נהרגו מירי לעבר מתפללים שיצאו מכנסייה ברפובליקת דגסטן שבדרום רוסיה. 10 בינואר 2019: רצח תמר ויהודה כדורי, המחבל ואסים א-סעד מחברון פעיל דע"אש רוצח את בני הזוג כדורי, מנהל משרד לראיית חשבון, ותמר כדורי, נרצחו בדקירות סכין בביתם בשכונת ארמון הנציב בירושלים. 26 באוגוסט 2021: פיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי באפגניסטן, במהלך פינוי הכוחות הבינלאומיים. מעל 180 איש נהרגו מתוכם 13 חיילים אמריקאים. 21 במרץ 2022: פיגוע הדקירה בשכונת ארמון הנציב, המחבל ואסים א-סעד שרצח את בני הזוג כדורי ב-2019 רוצח עובד זר ממולדובה בשכונת ארמון הנציב בירושלים. 22 במרץ 2022: פיגוע משולב בבאר שבע, ישראל, בו מחבל רצח 4 אזרחים ישראלים בדריסה ובדקירות סכין. דאעש לקחו אחריות על הפיגוע. 27 במרץ 2022: פיגוע ירי בחדרה, בו שני מחבלים המשויכים לדאעש ביצעו פיגוע ירי בחדרה, ישראל. כתוצאה מכך נהרגו שני לוחמי משמר הגבול. 23 בנובמבר 2022: הפיגוע הכפול בירושלים שני פיגועי תופת שהתרחשו בירושלים בזה אחר זה בבוקר 23 בנובמבר 2022, בשדרות בן-גוריון שביציאה מהעיר ובצומת רמות. בפיגוע נרצחו שני בני אדם ונפצעו 46 אנשים, מתוכם חמישה באורח קשה 16 באוקטובר 2023: פיגוע הירי בבריסל, המחבל, תוניסאי שהזדהה בשם עבד אל-סלאם אל-גווילאני, ירה למוות בשני אזרחים שוודים, שצפו במשחק כדורגל, בכיכר סאינקטלט ברובע מולנבק בבריסל, ולפחות אחד נוסף נפצע. 3 בינואר 2024: הפיגוע בכרמאן, במהלך טקס יום השנה להתנקשות בחייו של קאסם סולימאני, בבית הקברות בכרמאן. בפיגוע נהרגו 84 אנשים ונפצעו 284 נוספים. 26 במרץ 2024: הפיגוע באולם הקונצרטים "קרוקוס סיטי הול" בעיר סמוכה למוסקבה. בפיגוע נהרגו לפחות 143 אנשים. ערך מורחב – טבח סינג'אר באזורים שנכבשו על ידי המדינה האסלאמית, מפעיל הארגון לחצים שיטתיים ואגרסיביים נגד בני דתות המיעוט שחיים באזורים אלו. במהלך מלחמת האזרחים השנייה בעיראק באוכלוסייה ביצע הארגון טבח מכוון נגד האוכלוסייה היזידית בצפון עיראק. במהלך האירועים הוצאו להורג אלפי יזידים ולקחו בשבי כ-3,000 נשים וילדות יזידיות, על מנת שאלו ישמשו כשפחות מין בשביל חברי הארגון. אף על פי שהמספרים נמוכים בהרבה ממקרים אחרים שהוכרו כג'נוסייד, רבים מחשיבים את הטבח בסינג'אר ככזה מכיוון שמטרתו הייתה למחוק את האוכלוסייה היזידית משטח המדינה האסלאמית בשל מוצאם ואמונתם בלבד, וללא כל חשיבות אסטרטגית לכך. פרט ליזידים, המדינה האסלאמית ביצעה מספר מתקפות קטלניות גם כנגד יישובים המזוהים עם המיעוט הכאכאי. בשנת 2020 דווח בתקשורת שכ-300 כאכאים נהרגו במתקפות אלו. במקביל מדווחים כאכאים לתקשורת העולמית שמופעילים עליהם לחצים לנטוש את זרם הדת שלהם. בשנת 2014, הארגון הודיע שלחימה בישראל אינה על סדר היום הנוכחי שלו, אך הארגון טוען שהשטח ששייך לו כולל את מדינת ישראל, וש"פלסטין תשוחרר". על פי האידאולוגיה של הארגון ופרשנותו לקוראן, המלחמה במוסלמים שהפכו לכופרים חשובה הרבה יותר מאשר המלחמה בכאלו שהם כופרים מלכתחילה ולכן במיוחד מרכז הארגון את תקיפותיו נגד מנהיגי מדינות ערב. להשקפתו, רק לאחר נפילתם, יש טעם "לפעול לשחרור ירושלים". עם זאת, טענו אנשי הארגון לא פעם שהוציאו להורג כאלו ש"שיתפו פעולה עם מדינת היהודים" וכאלו ש"ריגלו" למענה. במסגרת העימות עם חמאס במסגרת מבצע צוק איתן, השתתפו ארגונים, המזוהים עם המדינה האסלאמית, בירי לכיוון ישראל מסיני ומרצועת עזה. ב-3 ביוני 2015 ירה הארגון שלוש רקטות לעבר שטח ישראל לאחר שפג אולטימטום בן 48 שעות שהציב הארגון לחמאס לשחרור פעילי הארגון, לאחר ירי הרקטות הציב שוב אולטימטום של 24 שעות. כמו גם, מאחר שפעולות טרור עולמיות בוצעו לא פעם נגד ארגונים פרו-ישראלים או יהודים, המשיכה מדינת ישראל באזהרת תושביה מחופשות מחוץ לישראל. ב-30 ביוני 2015 פרסם הארגון סרטון רשמי ובו הכריז בין היתר: "נעקור את מדינת היהודים משורשיה". לאור הפיגוע במצרים שנעשה על ידי מחוז סיני של המדינה האסלאמית, שבו על פי הדיווחים נהרגו לפחות 17 חיילי צבא מצרים ביולי 2015, תוגברו הכוחות בגבול ישראל–מצרים. מחשש שאנשי הארגון ינצלו את ההזדמנות ויתקפו את מדינת ישראל לאחר שהשיגו נגמ"שים גבר החשש ש"ישכיבו" את הגדר וייכנסו לשטח ישראל. ביולי 2015, בתקופת הרמדאן, פוזרו בירושלים כרוזים של המדינה האסלאמית נגד האוכלוסייה הנוצרית בעיר, ובהם איומים שהם "יישחטו כמו כבשים". חטיבת שייח' עומר חדיד, שלוחת הארגון ברצועת עזה, שיגרו רקטות לעבר ישראל פעמים רבות מסיני ומרצועת עזה. ב-23 באוקטובר 2015 פרסם הארגון הפועל בעיראק ובסוריה, לראשונה בתולדותיו, הכרזה כלפי ישראל, דוברת עברית. במהלכה, הדובר מאיים בהשמדת ישראל, לועג לכך שמספר קטן של פיגועי דקירה הכניסו את היהודים לחרדות, ומעודד את הפלסטינים להמשיך באלימות שלהם – ה"אינתיפאדה" כלשונם – ולהרוג כמה שיותר יהודים, עד שלא ייוותר יהודי אחד בארץ ישראל. ההכרזה הופצה בידי הארגון ברשתות החברתיות[דרוש מקור]. ב-26 בדצמבר 2015 פרסם הארגון קלטת שמע שמיוחסת לאל-בגדאדי, מנהיג הארגון, בה הוא נשמע מאיים על ישראל ועל תושביה היהודים ואומר בין היתר: "לא שכחנו את פלסטין לרגע... אנו מתקרבים אליכם יום יום... (פלסטין) לא תהיה ביתכם או אדמתכם. פלסטין תהיה רק בית הקברות שלכם. אללה כינס אתכם בפלסטין כדי שהמוסלמים יהרגו אתכם". ב-27 בנובמבר 2016 תקפה חוליית טרור של המדינה האסלאמית בגבול סוריה כוח של גולני. צה"ל פגע בחברי החוליה והרג אותם, ובתגובה הפציץ בנוסף מוצב של הארגון בסוריה סמוך לרמת הגולן. ישראל שותפה למאבק העולמי נגד המדינה האסלאמית ומסייעת בעיקר באמצעות מודיעין צבאי, אך לעיתים גם בפעולות צבאיות ישירות. ב-2018 פרסם הניו יורק טיימס שחיל האוויר הישראלי הפציץ למעלה מ-100 מטרות טרור בחצי האי סיני, בהן רבות של המדינה האסלאמית, במסגרת סיוע צבאי חשאי למלחמה בטרור בסיני. ההפצצות נעשו בתיאום עם מצרים ונהרגו בהן מחבלים רבים. ב-21 בפברואר 2018 פורסם כי יחידה 8200 של צה"ל השיגה "ידיעת זהב" לגבי פיגוע אווירי גדול (פיצוץ מטוס נוסעים) שארגון המדינה האסלאמית עמד לבצע כחצי שנה מאוחר יותר באוסטרליה. היא העבירה אותו מבעוד מועד למודיעין האוסטרלי שסיכל את הפיגוע ועצר את המחבלים לפני ביצועו. בנוסף, אמר ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו שישראל סיפקה מידע מודיעיני שבאמצעותו סוכלו למעלה מ-30 פיגועים שתוכננו להתבצע ברחבי העולם בידי המדינה האסלאמית. ביוני 2023 אישר הרמטכ"ל לשעבר רא"ל גדי איזנקוט שישראל ביצעה תקיפות נרחבות נגד דאעש ברחבי המזרח התיכון ושבתקיפות הללו נפגעו, נהרגו ונפצעו מאות מחבלים. במהלך השנים הארגון שם לו במטרה להקים מדינה אסלאמית תחילה בעיראק, אחר כך מעיראק ועד ל"שאם" המובטחת ובהמשך בעולם כולו. הארגון הצליח לבסס בעיראק מדינה המתנהלת לכאורה על פי חוקי ההלכה האסלאמית, השריעה. הארגון מנסה לממש את אורחות החיים שאפיינו את התנהלות החברה המוסלמית של המאה השביעית עם עליית האסלאם, ומכאן יחסו אל נשים ולבושן. שיטות ענישה קדומות כדוגמת עריפת ראשים, קטיעת ידיים בשל גנבה, סקילה לנואפים ומלקות למקיימים יחסי מין מחוץ לנישואים כצו הקוראן, שרפה, צליבה והשחתת פנים בחומצה הפכו לסמלי הארגון. שמה הנוסף של המדינה, "מדינת הח'ליפות האסלאמית". ח'ליפה הוא יורש, יורשו של הנביא מוחמד, מי שנחשב למנהיגה הרוחני של המדינה האסלאמית. מוסד הח'ליפות התקיים במהלך כאלף שנים, ולאחר הפלישה המונגולית, שבה נרצח אחרון הח'ליפים בבגדד, ראו עצמם הסולטנים העות'מאנים כיורשי הח'ליפה והמשיכו את קיומו של המוסד. לאחר התפרקותה של האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה, הודיע מוסטפא כמאל אטאטורק על ביטולו של המוסד שהארגון מנסה להחזיר. הארגון הכריז כי אבו בכר אל-בגדאדי הוא הח'ליף החדש. המדינות הערביות לעגו למהלך זה וטענו כי הח'ליף החדש לא קיבל את הסכמת ה"שורא" (מועצת הנבחרים), לא זכה ל"אג'מאע" (אנשי הדת המוסלמית העולמית) ואינו צאצא של שבט קורייש (שבטו של מוחמד). ערך מורחב – דגל המדינה האסלאמית דגל הארגון הוא בעל רקע שחור ועליו כתובה השהאדה. בחלק העליון של הדגל כתוב בלבן על גבי שחור "לא אלה אלא אללה" ומתחתיו עיגול לבן בו כתוב בשחור "אללה רסול מחמד" (כך במקור, כדי שהמילה "אללה" תהיה למעלה). פירוש הכתוב הוא "אין אלוהים מלבד אללה ומוחמד הוא שליח אללה". השיר 'אומתי, השחר הפציע' (أمتي قد لاح فجر; תעתיק מדויק: אֻמַתִי קַד לַאחַ פַגְ'רוּן) הוא שיר בן ארבע דקות שליווה את סרטון הכרזת המדינה האסלאמית ב-29 ביוני 2014. השיר כולל בתמצית את ה"אני מאמין" של המדינה. לשיר ארבעה בתים בין שורותיו נשזר מסר המפתח: "מדינת האסלאם קמה בג'יהאד יראי השמיים – מדינת האסלאם זורחת במלוא תפארתה, הסתיים עידן השקיעה – הניצחון לא יושג, אלא רק בדם השהידים – הם אנשי ההקרבה והנתינה. הם אנשים גאים ונדיבים. – אומתי, התבשרי: כבר זורחת שמש העמידה האיתנה. ואנחנו צועדים כהמון להשיב את תהילת העבר." תחקיר מיוחד שפרסם המגזין "פורבס ישראל", בנובמבר 2014, שדירג את 10 ארגוני הטרור העשירים בעולם, דירג את ארגון המדינה האסלאמית כארגון הטרור העשיר בעולם והעשיר ביותר בהיסטוריה של הטרור המודרני. בראשית דרכה היו תהיות בנוגע לאם הארגון אשר מממנת אותו. סוריה האשימה את סעודיה, קטר וטורקיה. אכן ידוע כי סעודיה תמכה בקבוצות סוניות בשטחה ואילו קטר ידועה כתומכת של רוב הארגונים הג'יהאדיסטיים. פעילי האופוזיציה הסורית טוענים כי מדובר במזימה איראנית שמטרתה לפגוע בסונים. על פי התחקיר, מלבד תורמים פרטיים מרחבי העולם (בעיקר מיליונרים מאזור המפרץ הפרסי), מממן הארגון את פעילותו בעיקר על ידי סחר בנפט, חטיפות ודמי כופר, גביית דמי חסות ומסים, שוד בנקים וביזה, כשעל פי ההערכות נאמדות ההכנסות השנתיות של הארגון בכ-2–3 מיליארד דולר. על פי הערכות מודיעין של ממשלת צרפת הוזרמו לארגון מיליארדי דולרים ונשק רב מידי אזרחים תושבי קטר. קטר דחתה טענות אלה אך חשדות אלה נגדה נותרו על כנם. הארגון החזיק בכ-60 שדות נפט בעיראק מתוכם הופקו כ-110 אלף חביות ביום אשר הכניסו רווחים של בין שלושה לשישה מיליון דולר. אחד מהלקוחות של ייצוא הנפט הוא משטר בשאר אסד שנלחם בו. בנוסף הארגון מחזיק בכ-45% מעתודות הגז הסוריות, אך ללא יכולת להפיק מהן גז בשלב זה. הארגון שולט גם בארבע תחנות כוח בסוריה, עם תפוקה פוטנציאלית של 2,310 מגה ואט סך הכול. הארגון מחרים כספים מאזורים נכבשים, כולל בנקים. על פי הערכות, הוא החרים מהבנקים במוסול לבדה כחצי מיליארד דולר. הארגון מממן את עצמו גם באמצעות חטיפות למטרות סחיטת כופר ועל אף התנגדותן של ארצות הברית ובריטניה למתן הכופר, מדינות אירופה ממשיכות לשלם. צרפת שילמה כופר עבור 4 עיתונאים. וכך עשתה גם גרמניה. על פי הערכות, צרפת שילמה כופר של לא פחות מ-43 מיליון דולר מאז 2008 דרך חברות צרפתיות וחברות אחרות. עם זאת, על פי הערכות, פיטר תיאו קרטיס שוחרר באמצעות גורמים אמריקאים. כופר הוצע עבור החטוף ג'יימס פולי, משפחת פולי אף אוימה בידי הממשל האמריקאי שלא לנסות לממן את הכופר. משפחתו של סטיבן סוטלוף ניסתה לממן בעצמה את הכופר [דרוש מקור] תוך 8 שנים 120 מיליון דולר הועברו לארגון בידי ממשלות זרות וגורמים פרטיים. ישנם סיפורים רבים אחרים של דרישות לכופר. בלב המלחמה, כורדים רבים ניסו לקנות נשים וילדות כורדיות לפני שיימכרו כשפחות מין. עם ביסוס הח'ליפה בעיראק נגבו מיסים כמו מס גולגולת, ומיסים אחרים. הארגון מרוויח גם מאות מיליוני דולרים מהברחת עתיקות מעיראק לטורקיה. בנוסף לכך מוכר הארגון גופות של מתים. בעזרת כל אלו הוא מתפקד כמדינה בפועל: הוא משלם משכורת ללוחמיו: כ-400 דולר בחודש לרווק ועוד 100 דולר נוספים לכל אישה. בנוסף, משפחות זוכות למגורים ולדלק בחינם ברחבי המדינה האסלאמית. לוחמי הארגון בעלי אזרחות זרה זוכים לכל התנאים וכן לתוספת הגירה מיוחדת בגובה של 400 דולר בחודש. הוא תומך ב"קרנות צדקה" לעניים, מנפיק דרכונים, מנפיק מטבעות ועוד. לאור התעצמות הלחימה כנגד המדינה האסלאמית ותבוסותיה הקשות בקרבות אשר הביאו להפסד שטחים נרחב ואיבוד שליטה על מיליוני בני אדם, עדכן "פורבס ישראל" ב-2017 את שווי ההכנסות השנתיות שמפיק הארגון. על פי התחקיר בתוך פחות מ-3 שנים איבדה המדינה האסלאמית כ-64% משטחה, אנשיה נסוגו משטח כולל השווה לגודלה של אירלנד והיא תפסה בנקודת זמן זו שטח בגודל של כ-36 אלף קמ"ר בלבד. כמות התושבים בשליטת הארגון הצטמצמה בתקופה זו ב-9 מיליון, וירדה לכ-2.5 מיליון איש בלבד – ירידה של כ-77%. על פי ממצאי התחקיר נפלו הכנסותיו של ארגון הטרור הרצחני בתוך 3 שנים בלבד בשיעור של למעלה מ-90%, מכ-3 מיליארד דולר בשנת 2014 לכ-200 מיליון דולר בלבד בשנת 2017. מאחר שרבים מהלוחמים הם רווקים ורוצים להתחתן, יזם הארגון לשכת נישואים בה יכולות נשים שמעוניינות לתת את פרטיהן כדי להינשא לאחד מאנשי הארגון. לאחר מכן, ”לוחמי דאעש יקישו על דלתן ויציעו רשמית נישואים.” כדי לעודד את הגעתן של הנשים, הארגון הציע לממן את ירח הדבש של הזוג, סיור פעמיים בשבוע מא-רקה שבסוריה עד לאנבאר שבעיראק. בתחילה הארגון מנע מנשים להצטרף אליו, בהמשך הוא הראה עניין ברופאות, מהנדסות ומאבטחות. פורסם כי נערה בת 14 בעלת אזרחות ספרדית ניסתה לחצות את הגבול אל מרוקו יחד עם נערה בת 19, ומשם להצטרף לאחת מזרועות ארגון הטרור. חדייה דר נחשפה לתקשורת, סיפרה על החלטתה לעזוב את בריטניה לטובת סוריה ושודכה לבעלה בידי אמו. היא החלה להתחזק במהלך גיל 18 כשהתחברה עם גורמים קיצוניים במסגד באזור מגוריה. כך היא לבשה בורקה בעת שהותה בבריטניה. עתה היא מצהירה כי ברצונה להיות ”המחסלת ה-1 של דאעש” לא ברור איך הצהרה זו עומדת עם גישת הארגון שלא להעמיד נשים בשורות הקרב. הנשים בעיקר פעילות ברשתות החברתיות, גיוס כספים ונשים וניהול משק הבית. הן ממליצות למצטרפות מה להביא עמן ומזכירות כי ”התפקיד המרכזי של המוהג'ירה (הנשים המהגרות) הוא תמיכה בבעל ובג'יהאד ובהגדלת קהילת האסלאם”. על פי הערכות כשלושים נשים הצטרפו למדינה האסלאמית מהמערב אך הנתונים גדלים. לפי הערכות בצרפת במהלך חודש אוקטובר גויסו מעל 100 נשים צרפתיות אל הארגון. בנוסף, ב-9 בספטמבר 2014 פורסם כי חלק מהנשים לוקחות תפקיד בבריגדות בסוריה ובודקות כי חוקי השריעה מתנהלים בהתאם. תחילה, הקבוצה הוקמה בכוונה לחשוף גורמים עוינים שניסו להסתנן לשורותיה על ידי התחפשות לנשים. שכרן החודשי בגובה 25 אלף לירות סוריות (כ-585 שקל). גיוס זרים מתבצע ממגוון מדינות זרות ברחבי העולם. על פי בדיקת עיתון הניו יורק טיימס, טורקיה היא מייצאת מספר אחת של מתגייסים. שר התקשורת לשעבר של כווית פרסם בפורטל "אל-שרק", ”דאעש לא נחת מכוכב אחר. אנשיו גם לא צמחו במערב. הם למדו בבתי ספרינו, התפללו במסגדינו, האזינו לתקשורת שלנו, קראו את ספרינו והושפעו מפתוות (פסקי הלכה) של השייח'ים שלנו” (ynet). לעיתים המתגייסים לארגון עושים זאת במסגרת תיירות טרור. בתחילת דרכו של הארגון, קיצוני הארגון הטיפו לנערים במסגדים (כמו מסגד אל-מנאר בקארדיף), תחנות טלוויזיה, בתי כלא ובמסגרת לימודי אסלאם כדי לגייס זרים. עם עלייתו של הארגון, הגיוס של זרים התבצע בעיקר באמצעות רשתות האינטרנט; טוויטר ויוטיוב הם רק חלק ממערך האינטרנט בו נעזר הארגון. אומנם חשבונות נסגרים באופן תדיר, אולם לרוב הם נפתחים מחדש לעיתים באותו היום. לדעתן רשויות האכיפה במערב, טוויטר ופייסבוק אינן מנסות להילחם בתופעה. הארגון משחרר אסירים מבתי כלא ומשחד קבוצות כמו בדואים כדי לזכות לנאמנותם. עזפל אשרף, אישר כי יש מספר גבוה מאוד של פושעים, גנגסטרים וקצינים מהכלא. על פי הערכות של צבא הגנה לישראל, ארגון המדינה האסלאמית מונה כ-30 אלף פעילים שפועלים בסוריה ובעיראק. כוח זה ממשיך הן באופן וולונטרי והן בכפייה. על פי עדות של אחד הלוחמים, חור ג'אפר, סוריה מלאה בזרים, ”יש כאן מכל המדינות בעולם. בריטים, אסיאתים, אירופאים ואמריקנים. מכל מקום” עם זאת הם מצליחים לתקשר זה עם זה. על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, במהלך חודש יולי 2014, הצליחה המדינה האסלאמית לגייס כ-6,000 לוחמים מתוכם מעל לאלף לוחמים זרים. לפני הגיוס הארגון מנה כ-15 אלף איש. ה-CIA מעריך כי לארגון יש בין 20,000 ל-31,500 לוחמים זרים בשתי המדינות, נתונים הזהים להערכות של צה"ל. הארגון מעודד בעלי השכלה, הן נשים והן גברים, להגיע ולפעול בו. על פי נתוני גורמי הביטחון בישראל, נכון לחודש ינואר 2016 התנדבו לשורות הארגון למעלה מ-60 אזרחים ערבים ישראלים – אחד מהם שירת כחייל בחטיבת גבעתי. חלקם נפצעו ונהרגו, עם חלקם אבד הקשר וחלקם הוצאו להורג באשמת ריגול. חלקם חזרו לארץ ונשפטו למאסר. בין 2014 ל־2016 עצר השב"כ מעל 100 ערבים ישראלים בחשד שתכננו להצטרף לארגון ולעבור לשטחי פעילותו, ובחשד לתכנון פיגועים בישראל על בסיס אידאולוגיית הארגון, כאשר זוהתה עלייה בתמיכה ובהזדהות עם הארגון בקרב צעירים מקרב ערביי ישראל במהלך שנים אלו. חשש משמעותי קיים מערבים-ישראלים חברי הארגון שישובו לארץ וינסו לבצע פעילות טרור על בסיס הכשרה צבאית שעברו בידי הארגון. בחקירה של אחד מפעילי הארגון שחזר לארץ, עלה שמפקדיו הורו לו להתארגן לפעילות טרור בתוך ישראל, ולחלופין לבצע עבירות שונות של פשיעה חקלאית וגרימת נזק לרכוש כדרך התנגדות למדינת ישראל. בגל הטרור של אביב 2022 ביצעו מספר ערבים ישראליים פיגועים קטלניים בשם דאעש: הפיגוע המשולב בבאר שבע שביצע בדואי תושב חמרה בו נרצחו 4 אזרחים בטרם המחבל נורה למוות, ופיגוע הירי בחדרה (2022) בו נרצחו 2 שוטרי מג"ב על ידי שני מחבלים תושבי אום אל-פחם ונהרג על ידי שוטרי ימ"ס ואיש שב"כ שהיו בסביבה. כאמור אחד מאמצעי גיוס צעירים הן הרשתות החברתיות ראשית, הארגון נעזר באינטרנט כדי להדריך מצטרפים חדשים ולחשוף אותם בפני המלצות של מצטרפים ישנים. בנוסף באתרים שונים כמו באתר Ask.fm מצטרפים ישנים עונים לשאלותיהם של מתעניינים. באוגוסט 2014, בעקבות מותו של רובין ויליאמס יצא ציוץ ”תישרף, רובין ויליאמס (אבל תודה על ג'ומנג'י)”. ציוצים כאלו יוצרים אהדה בקרב הקהל העולמי ואלו גורמים לחשש בקרב מומחים בנוגע ל"מתקפת הקסם" שמקרין הארגון. בהמשך לכך נאמר: ”אני ממש דואג מהאפשרות שאנשים יתחילו לעקוב אחריי בטוויטר כי הם רוצים לשמוע על הסרטים האהובים עליי במקום לשמוע דיווחים על הג'יהאד. אני כאן כדי למסור חדשות, לא כדי לדרג קומדיות רומנטיות”.[דרוש מקור] במקביל לפעילות ברשתות החברתיות, בוצעו תקיפות סייבר והופץ עיתון לג'יהאדיסטים בשם דַאבֶּק. המדיה החברתית משמשת ככלי נוסף לטרור, האדרת שם הארגון ועידוד גיוס צעירים. עוד בראשית דרכו, הארגון נודע לשמצה בעולם בעקבות פרסום ברשתות האינטרנט. הוא הציג סרטונים בהם עורפים את ראשיהם של חטופים. אחד המקרים היה פרשת חטיפתו ורציחתו של איש העסקים האמריקני-יהודי ניק ברג. לאחר שסגנו של אוסאמה בן לאדן, איימן א-זוואהירי, מתח ביקורת על אבו מוסעב א-זרקאווי, בטענה שפרסומים אלה גרמו לירידה בתמיכה בארגון בקרב המוסלמים, הופסקו הפרסומים לאלתר.[דרוש מקור] הכוחות המזוינים של ארצות הברית מצאו קלטות וידאו (שלא פורסמו באינטרנט) שבהן צילומים של כ-80 כריתות ראשים של אנשים שנחטפו ונרצחו בעיראק.[דרוש מקור] איימן א-זוואהירי אף מתח ביקורת על הפגיעות הקשות באזרחים שביצע הארגון, אך ביקורת זו לא הביאה לשינוי במדיניות הפגיעה באזרחים.[דרוש מקור] במהלך השנים חזר הארגון לנצל את רשת האינטרנט עבור חשיפה ועידוד צעירים להתגייס אל שורות הארגון. מסיבה זו, לכאורה, העדיפה ארצות הברית לפגוע אווירית בעיראק ולהימנע מתמונות מזעזעות של הלחימה. קצת לפני המתקפה בצפון עיראק, ארגון המדינה האסלאמית פרסם מספר סרטונים של עריפות ראשים בידי ג'ון הג'יהאדיסט. בסרטון הראשון פורסם עריפת ראשו של ג'יימס פולי, שהוחזק ועונה בידי הארגון. בעקבות הפצת התיעוד של רצח ג'יימס פולי נפתחו קמפיינים כמו #ISISmediablackout שמעודד את הקהל העולמי שלא להפיץ את סרטוני הארגון ובכך למנוע את התרחבותו. בסוף אוגוסט, החלו משתמשים שונים לכתוב דברי נאצה ולעג לארגון, ובמקביל ניסו ארגוני ביון בכל העולם לזהות במי מדובר. בתחילה סברו כי מדובר בראפר בריטי בשם "עבד אל-מאג'ד עבד אל-בארי", אך מאוחר יותר דווח ב-BBC כי מדובר במוחמד אמוואזי, אזרח בריטי שהיה מוכר לשירותי הביטחון הבריטים. ביולי 2015, פורסמו הערכות כי ג'ון הג'יהאדיסט, חדל מלהיות חבר בארגון המדינה האסלאמית, ואף נרדף על ידה. זאת לאחר שתקופה ארוכה נעדר מהופעות פומביות כלשהן. ב-2 בספטמבר הארגון הוציא להורג את סטיבן סוטלוף, לאחר שתי עריפות ראשים של שבויי מלחמה – ב-29 באוגוסט, חייל כורדי וב-30 באוגוסט, חייל לבנוני ויתר חבריו המתחננים לחוס על חייהם, שלא משכו את דעת הקהל העולמית. ב-13 בספטמבר הוצא להורג אמריקאי נוסף דייוויד היינס. ב-18 בספטמבר הועלה סרטון של השבוי הבא (ככל הנראה), העיתונאי הבריטי ג'ון קנטלי שהבטיח לחשוף פרטים אמיתיים בנוגע למדינה האסלאמית, על סמך התנהלות הארגון, קנטלי נכפה לומר את דבריו. ב-20 ביולי אושר בידי מקורות ביטחוניים בבריטניה כי קנטלי עבר התעללויות יחד עם פולי בכלא פרט לכך שהם הוחזקו בתנאי רעב ובחשכה. בוצע בהם ווטר בורדינג (עינוי טביעה) ולאחר מכן חושמלו באמצעות אקדחי טייזר. בנוסף הם אולצו להתאגרף זה נגד זה, כשהמפסיד עבר עינויים. עינויים נוספים שעברו בידי הארגון כללו שאבח (קשירת הידיים מאחורי הגב ותלייתן באוויר עד לפירוק ידיהם מכתפיהם), שיטת הצמיג (סביב הרגליים והידיים מכניסים צמיגים, האיש מגולגל ולאחר מכן מוכה), תלייה הפוכה, שטיח מעופף (הקורבן נקשר ללוח תלוי ולאחר מכן קצוות הלוח מקומרים זה אל זה כדי לכופף את הגב). כל העינויים, וכן פעולות אחרות שנוקט הארגון כמו שריפת אנשים, נהוגים גם בידי שלטון אסד. בינתיים ממשלת איטליה שילמה 2.5 מיליון לירות שטרלינג עבור השבוי פדריקו מוטקה. הוא פרסם מספר סרטונים נוספים. לבד מסרטוני עריפת הראש, ב-17 בספטמבר הוצא סרטון נוסף, המזכיר קדימון לסרט מלחמה הוליוודי, כסרטון אזהרה למשטר אובמה. ב-16 בנובמבר, פטר קאסיג הוצא להורג. בספטמבר הוצא להורג צרפתי באלג'יריה. באוקטובר הוצא להורג אלן הנינג. באוקטובר 2014 פורסם סרטון של בת הכורעת רגליה לפני אביה ומוצאת בידיו להורג בשל ניאוף. סרטונים נוספים שהופצו היו כריית קברים בידי שבויים, והטבעת שבויים. בינואר 2015 הוציא הארגון להורג בשרפה את מועאז אל-כסאסבה, טייס ירדני שנשבה על ידיו לאחר שמטוסו הופל במהלך גיחת התקפה בסוריה. הריגתו של הטייס פורסמה רק בפברואר. לפני הפרסום, הארגון ניהל משא ומתן להחלפתו, יחד עם חטוף יפני (שאף הוא הוצא להורג), בשני נידונים למוות האסורים בירדן ומקורבים לארגון. בתגובה לפרסום על הריגתו של הטייס הירדני, ירדן הוציאה מייד להורג את שני המקורבים לארגון שהיו כלואים אצלה, והגבירה את התקיפות האוויריות על מטרות ומתקנים של הארגון. תשומת לב רבה אל ילדי הארגון עלתה בעקבות פרסום כתבה בבלגיה. בכתבה דווח על נער בן 13, הנחשב לצעיר ביותר מבין לוחמי הארגון ובמקביל פורסמה תמונה של ילד האוחז בובה כרותת ראש משחזר את רצח האמריקאי. תמונה אחרת שזעזעה את העולם פורסמה בטוויטר ומראה ילד בן 7 מניף את ראשו הכרות של חייל סורי. אולם לא כל הילדים מגיעים ברצון אל המדינה האסלאמית. רוב הילדים מגיעים למדינה האסלאמית בידי לפחות אחד מהוריהם. לא תמיד זוג ההורים תומך ברעיון, למשל אם סעודית אשר גילתה כי בעלה לקח את שני ילדיה למלחמה ללא ידיעתה לאחר שטען כי הוא לוקח אותם לטיול. הארגון ככל הנראה משתמש בילדים בחזיתות השונות. באחד הסרטונים שהועלו לרשת נראים קבוצה של ילדים על משאיות אוחזים בנשק. בהמשך העלו תמונות של אימוני ילדים וחשיפתם אל הוצאות להורג כחלק מהכנתם לקרב. הם מגייסים ילדים תוך כדי שימוש בשטיפת מוח. בשנת 2014, בעקבות הצלחותיו של הארגון וחיסולו של הבכיר אבו עבד א-רחמן אל-בילאווי נחשפו פרטים על המבנה של הארגון. הארגון הצליח בתוך שנה להקים מיני ממשלה בגבולות עיראק–סוריה על השטחים שכבש. פעיל פוליטי מא-רקה אמר, ”בוא נהיה כנים, הם עושים עבודה ארגונית מאסיבית. זה מרשים”. באזורים הנדונים הארגון דיכא את האוכלוסייה ולאחר מכן ביסס את שלטונו. בניית התשתית התבצעה באמצעות מומחים שונים בעולם שמסייעים לארגון. עם עלייתו של הארגון, לבד מהח'ליף שעומד כביכול בראש מוסד הח'ליפות, אבו בכר אל-בגדאדי, לא היו מוכרים מנהיגי הארגון. TRAC (קונסורציום ניתוח ומחקר טרור) חשף שלצד אבו בכר אל-בגדאדי עומדים שני סגנים, אבו מוסלם א-תורכמאני (פאדל אחמד עבדאללה אל-הייאלי) ואבו עלי אל-אנבארי, מפקדים בשטח בעיראק ובסוריה, בהתאמה. מתחת לגופים אלו נמצא הקבינט ומועצת מלחמה. על אף ניסיון הארגון ליצור ח'ליפות מאוחדת, הארגון נאלץ לחלק את מפקדתו לשתי זרועות מקבילות, האחת בעיראק והשנייה בסוריה. ארצות הברית מזכה ב-5 מיליון דולר עבור מידע שיביא ללכידת רוצחי אזרחיה, ג'יימס פולי וסטיבן סוטלוף במסגרת חוק למאבק בטרור. מבנה ארגוני משוער (עדכני לנובמבר 2014): ביולי 2016, פרסם הארגון סרטון המסביר על מבנה ה"ח'ליפות" שלו. לפי סרטון זה, אל-בגדאדי, המנהיג, נעזר במועצת השורא שלו ובוועדה מיופת כוח, שמקשרת אותו עם משרדי הממשלה והמחוזות של הארגון. במדינה האסלאמית קיימים 14 משרדי ממשלה: משפטים ותלונות, הטפה (דעוה) ומסגדים, צבא, אוצר (בערבית: بيت المال – "בית הכסף"), חינוך, חקלאות, שלל, משטרת הדת (חיסבה), צדקה (זכאה), ביטחון כללי, תקשורת, בריאות, מחצבים (בעיקר נפט וגז טבעי) ושירותים. ביולי 2016, המדינה האסלאמית מנתה באופן רשמי 35 מחוזות – 19 מתוכם בתחומי עיראק וסוריה ו-16 הנותרים מחוץ להם. ב-2018, הנהגת הארגון החליטה על איחוד מחוזות במספר אזורים, וכתוצאה מכך נותרו המחוזות הבאים: עיראק, א-שאם (לבנט – סוריה), ח'וראסאן (מרכז אסיה), מזרח אסיה, מערב אפריקה, סומליה, סיני, לוב, תימן, קווקז, נג'ד ואלג'יר. מחוז בגדאד (ولاية بغداد), מחוז אל-אנבאר (ولاية الأنبار), מחוז צלאח א-דין (ولاية صلاح الدين), מחוז אל-פלוג'ה (ولاية الفلوجة), מחוז דיאלא (ولاية ديالى), מחוז צפון בגדאד (ولاية شمال بغداد), מחוז הדרום (ولاية الجنوب), מחוז נינווה (ولاية نینوى), מחוז כירכוכ (ولاية كركوك), מחוז החידקל (ولاية دجلة), מחוז אל-ג'זירה (ولاية الجزيرة), מחוז אל-ברכה (ولاية البركة), מחוז אל-ח'יר (ولاية الخير), מחוז א-רקה (ولاية الرقة), מחוז דמשק (ولاية دمشق), מחוז חלב (ولاية حلب), מחוז חומס (ولاية حمص), מחוז חמאה (ولاية حماة) ומחוז הפרת (ولاية الفرات). ביולי 2018 הוכר צבא ח'אלד בן אל-וליד, סניף הארגון בדרום-מערב סוריה, כמחוז רשמי של המדינה האסלאמית ושמו שונה אל מחוז חורן (ولاية حوران). באותו חודש, איחדה המדינה האסלאמית את כל מחוזותיה בסוריה למחוז הלבנט (ولاية الشام). בהמשך אוחדו גם כל מחוזות עיראק למחוז עיראק (ولاية العراق). ערך מורחב – מחוז סיני של המדינה האסלאמית מחוז סיני (בערבית: ولاية سيناء) של המדינה האסלאמית הוקם על בסיס ארגון הטרור אנצאר בית אל-מקדס (בערבית: أنصار بيت المقدس, תרגום: "נאמני ירושלים"; הגיית השם בעברית: "אנסאר בית אל-מקדיס"), הפועל בחצי האי סיני מאז 2011, לאחר שחברי הארגון נשבעו אמונים ל"מדינה האסלאמית" בנובמבר 2014. מחוז סיני מתרכז בפגיעה בצבא מצרים ובמטרות צבא ומשטר בצפון סיני, אך לעיתים פעל גם נגד ישראל, אותה הגדיר כאויב רשמי. הארגון פוצץ את צינור הגז שבין ישראל למצרים, חדר לשטח ישראל ב-2012, וירה רקטות מספר פעמים לעבר ישראל מסיני ומרצועת עזה. מנהיג המחוז הוא שאדי אל-מניעי שעל ראשו הציעה ממשלת מצרים מיליון לירות מצריות. הלוחמים נמצאים במחנה צבאי שהקימו באזור שיח' זוויד סמוך למחנה נמצאים גם מחנות של ארגוני טרור סלפים נוספים. אחד ממייסדי הארגון איברהים מוחמד פריג' נהרג בתקיפה אווירית ואילו מייסד נוסף של הארגון ואליד אל עמר נשבה על ידי צבא מצרים ומצבו לא ידוע. הארגון הצהיר כי עמדתו היא שמפלגת האחים המוסלמים צריכה להנהיג את מצרים ואת עבד אל-פתאח א-סיסי יש להוציא להורג.[דרוש מקור] ב-1 ביולי 2015 ביצע מחוז סיני פיגוע טרור בסיני שבו נהרגו 64 חיילים מצרים. המתיחות בין מצרים לארגון החלה עוד מספטמבר 2014, לאחר הצטרפות מצרים לכוחות הלוחמים. וכן בשל המאבק המתמשך באחים המוסלמים בעקבות עליית עבד אל-פתאח א-סיסי לשלטון. שני ארגונים אלו ביצעו מספרים ימים קודמים שלוש התנקשויות בשופטים מצרים והוציאו להורג את התובע הכללי המצרי. בעקבות הפיגוע התהדקו קשרים בין המצרים ואנשי חמאס ברצועת עזה. ב-31 באוקטובר 2015 התרסקה טיסה 9268 של מטרוג'ט מעל סיני. מחוז סיני של המדינה האסלאמית לקח אחריות על ההתרסקות וטען שהפיל את המטוס באמצעות פצצה. בפיגוע נרצחו 224 בני אדם. הארגון אף הפיץ תמונה של ה"פצצה" שהפילה את המטוס. לפי דו"ח של מועצת הביטחון של האומות המאוחדות, נכון ל-2018 יש במחוז סיני כ-1,000 פעילים. ערך מורחב – המדינה האסלאמית בלוב מחוזות המדינה האסלאמית בלוב (בערבית: ولايات الدولة الاسلامية في ليبيا) הוקמו בהצהרה רשמית של אבו בכר אל-בגדאדי ב-13 בנובמבר 2014. המחוזות (ولاية, וולאיית) שהוקמו הם פזאן (فزان), ברקה (برقة) וטראבלס (طرابلس, טראבלס). הארגון הוקם בעיר דרנה שבמזרח לוב בידי "מועצת השורא של הנוער האסלאמי", שנשבעו אמונים למדינה האסלאמית. נכון ל-2018 סניף המדינה האסלאמית בלוב מונה בין 3,000 ל-4,000 פעילים. מנהיג הארגון הוא עבד אל-קדר א-נג'די אולם ייתכן שהוא נהרג בספטמבר 2020. המדינה האסלאמית משתתפת במלחמת האזרחים השנייה בלוב ושולטת בעיקר ברצועת החוף המרכזית של המדינה ובה העיר סירת. המדינה האסלאמית בלוב ידועה בפיגועי תופת ובהוצאות להורג המוניות, ביניהן עריפות ראשיהם של 21 נוצרים קופטים מצרים. ארגון חיילי הח'ליפות באדמת אלג'יריה (בערבית: جند الخلافة في أرض الجزائر) התפצל מאל-קאעידה במגרב האסלאמי ב-14 בספטמבר 2014 כאשר מנהיג הארגון, ח'אליד אבו סולימאן (שכונה גם "קורי עבד אל-מאלכ"), הפר את שבועתו לאל-קאעידה ונשבע אמונים למנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי. מאז מהווה הארגון את "מחוז אלג'יריה (בערבית: ولاية الجزائر) של המדינה האסלאמית". ב-21 בספטמבר 2014 חטפו פעילי המדינה האסלאמית באלג'יריה תייר צרפתי בשם הרווה גורדל בתגובה להשתתפות צרפת בקואליציה הבינלאומית הנלחמת נגד המדינה האסלאמית. ב-24 בספטמבר 2014 פרסמו פעילי מחוז אלג'יריה סרטון המתעד את עריפת ראשו של הרווה גורדל. ב-22 בדצמבר 2014 חיסל צבא אלג'יריה את מנהיג המחוז, אבו סולימאן, ושני חמושים נוספים. לאחר החיסול נותרו באלג'יריה עשרות בודדות של לוחמים פעילים המשתייכים למדינה האסלאמית ומנהלים לוחמת גרילה נגד כוחות צבא אלג'יריה. ערך מורחב – בוקו חראם מחוז מערב אפריקה (בערבית: ولاية غرب أفريقيا) של המדינה האסלאמית הוקם ב-7 במרץ 2015, לאחר שארגון בּוֹקוֹ חַרַאם (בערבית: بوكو حرام; תרגום: "זיוף אסור" או "חינוך אסור") נשבע אמונים למדינה האסלאמית. בוקו חראם הוקם ב-2002 בידי ג'יהאדיסטים קיצוניים מבני שבט האוסה ובראשם מוחמד יוסוף. בשנת 2009 החל הארגון במרד מזוין נגד ממשלת ניגריה. מרד זה התרחב בהמשך גם לקמרון, צ'אד וניז'ר. מנהיג הארגון כיום הוא אבו מוסעב אל-ברנוואי. אל-ברנוואי נעצר על ידי מחלקת ביטחון המדינה של ניגריה ב-29 בדצמבר 2016. ערך מורחב – מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית מחוז חֻ'ראסאן (בערבית: ولاية خراسان) הוקם באופן רשמי ב-26 בינואר 2015 בהכרזה רשמית של דובר המדינה האסלאמית לשעבר, אבו מוחמד אל-עדנאני. המחוז הוקם בידי מולה חאפז סעיד ח'אן, שהיה מפקד בטליבאן הפקיסטני (אנ'), ומולה עבד א-ראוף ח'אדים, שהיה מפקד בכיר בטליבאן האפגני, אחרי ששניהם נשבעו אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי. מחוז ח'וראסאן מגייס אליו פעילים אפגנים, פקיסטנים ואוזבקים – רבים מהם עריקים מהטליבאן. המדינה האסלאמית באפגניסטן ובפקיסטן נלחמת נגד כוחות נאט"ו, טליבאן, אל-קאעידה, צבאות פקיסטן ואפגניסטן. מולא עבד א-ראוף, שמונה לסגן מנהיג המחוז, נהרג בתקיפת כטב"ם אמריקאי ב-9 בפברואר 2015. ב-18 במרץ 2015 חיסלו כוחות של צבא אפגניסטן את חאפיז ואחידי, סגן מפקד מחוז ח'וראסאן באפגניסטן, ו-9 חמושים נוספים שהשתייכו למחוז ח'וראסאן. ב-10 ביולי 2015 התקבלו דיווחים על חיסולו של חאפז סעיד ח'אן, מנהיג המחוז, בתקיפת כטב"ם אמריקאי במזרח אפגניסטן. ב-13 ביולי 2015 פרסמו פעילי המדינה האסלאמית קלטת שמע ובה נשמע, לדבריהם, קולו של חאפז סעיד ח'אן כשהוא מכחיש את חיסולו. ב-23 ביולי 2016 פוצצו את עצמם שני מחבלים מתאבדים, שהשתייכו למדינה האסלאמית, בהפגנה של בני הזארה בקאבול, בירת אפגניסטן, ורצחו 80 אנשים. ב-12 באוגוסט 2016 הודיעה ארצות הברית כי חיסלה בתקיפה אווירית את חאפז סעיד ח'אן. החליף אותו בהנהגת המחוז עבד אל-חסיב. ב־13 באפריל 2017 התרחשה התקיפה האווירית בננגרהאר, בה ארצות הברית הטילה לראשונה פצצת GBU-43/B על מנהרות של הארגון באפגניסטן. שבועיים לאחר מכן נהרג עבד אל-חסיב בהפצצה של יחידת עילית אפגנית. אבו סעיד החליף את חסיב בהנהגת הארגון. ב-25 באוגוסט 2018 נהרג אבו סעיד. ב-26 באוגוסט 2021 ביצעו מפגעים השייכים לארגון את הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי. ערך מורחב – המדינה האסלאמית בקווקז מחוז הקווקז (בערבית: ولاية القوقاز) הוקם באופן רשמי ב-23 ביוני 2015 בהכרזה של דובר המדינה האסלאמית, אבו מוחמד אל-עדנאני. המחוז הוקם בידי מפקדים מארגון הג'יהאד הסלפי "אמירות הקווקז", שנשבעו אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי. לוחמי המדינה האסלאמית בקווקז נלחמים נגד רוסיה ומבצעים נגדה פיגועים. ב-15 בפברואר 2016 פוצצו מחבלי המדינה האסלאמית רכב תופת בעיר דרבנט שבדאגסטן. בפיגוע נהרגו 2 ונפצעו 17. מנהיג מחוז הקווקז היה רוסטם אסילדרוב. ב-3 בדצמבר 2016 דיווח שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה כי אסילדרוב נהרג בפשיטה ליד מחצ'קלה שבדאגסטן. ב-13 בנובמבר 2014 אל-בגדאדי הכריז על הקמת סניף של המדינה האסלאמית בערב הסעודית. סניף זה נקרא מחוז אל-חרמין (בערבית: ولاية الحرمين) על שם שני המקומות הקדושים ביותר לאסלאם הנמצאים באזור זה. קבוצה זו ביצעה שורה של פיגועים בערב הסעודית. כיום יש בערב הסעודית שני מחוזות רשמיים של המדינה האסלאמית: מחוז נג'ד (ولاية نجد) במרכז המדינה ומחוז אל-חג'אז (ولاية الحجاز) במערבה. סניף המדינה האסלאמית בתימן הוקם באופן רשמי ב-13 בנובמבר 2014, לאחר שמיליציה חמושה במדינה נשבעה אמונים לארגון. הארגון משתתף במלחמת האזרחים במדינה ונלחם נגד ממשלת תימן, הקואליציה הערבית הנלחמת בתימן בהובלת ערב הסעודית, החות'ים ואל-קאעידה בחצי האי ערב. סניף המדינה האסלאמית בתימן אחראי למתקפת הטרור במסגדי צנעא ב-20 במרץ 2015, בו נרצחו 142 בני אדם ונפצעו 351. הוא גם אחראי להתנקשות בחייו של מושל מחוז עדן והעיר עדן, ג'עפר מוחמד סעד, ב-6 בדצמבר 2015. בתימן יש שישה מחוזות רשמיים של המדינה האסלאמית: מחוז עדן אביין (ولاية عدن أبين), מחוז שבוה (ولاية شبوة), מחוז חצ׳רמוות (ولاية حضرموت), מחוז צנעא (ولاية صنعاء), מחוז אל-ביידא (ولاية البيضا) ומחוז אל-לווא אל-אח'צ'ר (ولاية اللواء الاخضر). מנהיג שלוחת המדינה האסלאמית בתימן הוא אבו בילאל אל-חרבי. בנוסף למחוזות, ישנם ארגוני טרור, השואבים השראה מהמדינה האסלאמית וסרים למרותה, אך הם אינם מוגדרים כמחוזות רשמיים שלה. ערכים מורחבים – אבו סיאף, מיליציית מאוט אבו סיאף (בערבית:جماعة أبو سياف; בפיליפינית: Grupong Abu Sayyaf) הוא ארגון טרור אסלאמי סוני הפועל בפיליפינים ובמלזיה. מייסד הארגון היה עבד א-רג'יק אבו בכר ג'נג'לאני. נכון לאפריל 2021 ההערכה היא שמספר הפעילים בארגון נע בין 60 ל-70 פעילים. הארגון ונחשב לאחד האלימים והמסוכנים ביותר בפיליפינים. הוא אחראי לחטיפות ולפיגועים רבים, שמכוונים לא פעם נגד תיירים. ב-23 ביולי 2014 מנהיג הארגון, איסנילון הפילון, נשבע אמונים למדינה האסלאמית. בתחילת 2015 ארגון "ח'לאפת מינדנאו אל-אסלאמיה" (خلافة مينداناو الإسلامية) נשבע אמונים למדינה האסלאמית. בד בבד, שני ארגונים, שזוהו עם המדינה האסלאמית, התאחדו והקימו את ארגון "אנצאר אל-ח'לאפה פיליפינים" (أنصار الخلافة الفلبينية). באפריל 2016 פורסם בשבועון "א-נבא" של המדינה האסלאמית כי המנהיג אבו סיאף, הפילון, מונה ל"אמיר של כלל כוחות המדינה האסלאמית בפיליפינים". ב-23 במאי 2017, אבו סיאף פתח בקרב על מאראווי באי מינדנאו נגד כוחות הממשלה לצד מיליציית מאוט, שנשבעה אף היא אמונים למדינה האסלאמית. עם זאת, באוקטובר אותה שנה חיסל צבא הפיליפינים את הפילון. ערך מורחב – מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים (בערבית: مجلس شورى المجاهدين في أكناف بيت المقدس) הוא ארגון טרור פלסטיני ג'יהאדיסטי סלפי, הפועל בחצי האי סיני וברצועת עזה. אחראי לשיגור רקטות וטילים לעבר ישראל. ב-11 בפברואר 2014 חברי הארגון נשבעו אמונים למדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט. ב-2 באפריל 2015 הקימו פעילי ארגונים סלפים בעזה, המזוהים עם המדינה האסלאמית – כדוגמת "מועצת השורא של לוחמי הג'יהאד בסביבות ירושלים" והסניף העזתי של אנצאר בית אל-מקדס לשעבר – את "חטיבת שייח' עומר חדיד" (لواء الشيخ عمر حديد). הסניף הסומלי של המדינה האסלאמית התפצל מארגון א-שבאב, לאחר שעבד אל-קדר מומין, מנהיג כוחות א-שבאב בפונטלנד, נשבע אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי ב-22 באוקטובר 2015. ארגון אנצאר אל-ח'לאפה ברזיל (בערבית: أنصار الخلافة البرازيل) נשבע אמונים למדינה האסלאמית ולאבו בכר אל-בגדאדי ב-19 ביולי 2016. זהו הארגון הראשון באמריקה הלטינית המכריז נאמנות למדינה האסלאמית. הארגון איים לפגוע בספורטאים ובתיירים במהלך אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). ב-21 ביולי 2016 נעצרו עשרה חשודים בחברות בארגון. לדברי המשטרה החשודים אף דנו באפשרות לבצע פיגועים בריו דה ז'ניירו, לקראת האולימפאידה שנערכה בעיר. סקר שנערך בסתיו 2015 הראה אחוזי תמיכה נמוכים יחסית במדינה האסלאמית בקרב מוסלמים מרחבי העולם, כאשר אחוזי תמיכה גבוהים יחסית (בין תשעה לשנים-עשר אחוזים) נמצאו בסנגל, ניגריה, מלזיה ופקיסטן. בטורקיה ובבורקינה פאסו נמצאה תמיכה של כשמונה אחוזים במדינה האסלאמית, ברשות הפלסטינית כשישה וחצי אחוזים (בקרב תושבי יהודה ושומרון נמצאה תמיכה גבוהה יותר מאשר בקרב תושבי רצועת עזה), בקרב ערביי ישראל ארבעה אחוזים, בירדן שלושה אחוזים, ובלבנון פחות מאחוז אחד. אחוזי התנגדות גבוהים למדינה האסלאמית (מעל לשישים אחוזים) נמצאו בכל המדינות המוסלמיות בעולם שנבדקו, למעט פקיסטן. סקרים שנערכו ביבשת אירופה בקיץ 2014 הראו כי כשישה-עשר אחוזים מתושבי צרפת, כשבעה אחוזים מתושבי בריטניה, ובין שלושה לארבעה אחוזים מתושבי גרמניה תומכים/מזדהים ("sympathises") ב/עם המדינה האיסלאמית. עם זאת, צוין גם כי רוב תומכי המדינה האסלאמית הם מוסלמים ממוצא צפון אפריקאי ומהמזרח התיכון שהגיעו לאירופה כמהגרים.[דרוש מקור] האזורים הגאוגרפיים: "סוריה הגדולה", "לבנט" אל-קאעידה הג'יהאד הסלפי המתקפה בצפון עיראק (2014) המערכה על כובאני ג'ון הג'יהאדיסט (מוחמד אמוואזי) בוקו חראם חמאס דינר המדינה האסלאמית צור שיזף, דאעש: מסע אל מפתנו של השטן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015 יורם שוייצר ועומר עינב, עורכים, המדינה האסלאמית: דגל שחור מתנוסס מעליה, תל אביב: המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2015 ג'ובי ווריק, דגלים שחורים - העלייה של דאעש, הוצאת משכל, 2016 נטעלי ויינר בניה, 6 מטוסים מול העולם: מי מפחד מדאעש?, באתר ynet, 12 בפברואר 2016 עוזי רבי ומיכאל ברק, דאעש וחזון המדינה האסלאמית, הוצאת רסלינג, 2021 מדיה וקבצים בנושא המדינה האסלאמית בוויקישיתוף ג'קי חורי, השחקן האסלאמיסטי העולה שמדיר שינה מעיני האמריקאים, באתר הארץ, 6 בינואר 2014 רועי קייס, הכי קיצוני שיש: מכאן הגיע המחבל מבריסל, באתר ynet, 3 ביוני 2014 רון בן ישי, אל-קאעידה בדרך ליצירת חליפות אסלאמית, באתר ynet, 11 ביוני 2014 שבוי שנשבר חשף את ארגון הטרור העשיר בעולם, באתר הארץ, 16 ביוני 2014 בגרפים ואיורים: אל-קאעידה בדו"ח ביצועים, באתר ynet, 22 ביוני 2014 יעקב אילון, ‏דאע"ש עם שיר, באתר ‏מאקו‏, 7 באוגוסט 2014 אוריה כנף‏, הצצה נדירה למפלצות של "המדינה האיסלאמית", באתר וואלה, 13 באוגוסט 2014 הפנים מאחורי האכזריות. צמרת דאעש נחשפת, באתר ynet, 20 בספטמבר 2014 איתי זהוראי, איום עולמי: דאעש הוא ארגון הטרור העשיר בכל הזמנים, באתר פורבס ישראל, 13 בנובמבר 2014 איתי אנגל, "עובדה", ‏בחזית מול דאע"ש, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2014 צבי בראל, קבוצות מיקוד, אפקטים מיוחדים ומזכרות: לצד הקרבות, דאעש לא מזניח את המערכה התקשורתית, באתר הארץ, 17 באפריל 2015 ירון פרידמן, ש' זה שריעה. המילון של דאעש, באתר ynet, 27 במאי 2015 אדם הופמן ולירן אופק, 'המדינה האסלאמית' ב-4 דקות: הנרטיב המכונן, אתר המכון למחקרי ביטחון לאומי נדן פלדמן, כלכלת עורפי הראשים: איך הפך דאעש לארגון הטרור העשיר בעולם - ומה פוגע בו עכשיו, באתר TheMarker‏, 14 בנובמבר 2015 לא רק טרור: כך מתכנן דאעש להקים מדינה, באתר ynet, 7 בדצמבר 2015 איתי זהוראי, כבר לא ארגון הטרור העשיר בעולם: הירידה הדרמטית של דאעש מנכסיו, באתר פורבס ישראל, 27 ביולי 2017 ירון פרידמן, איפה דאעש?, באתר ynet, 17 בנובמבר 2018 נמרוד הורביץ, חמאס, דאעש – מה ההבדל?, באתר ynet, 19 בדצמבר 2018 המדינה האסלאמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דאעש (ארגון), דף שער בספרייה הלאומית יורם שוויצר, עומר עינב, המדינה האסלאמית: דגל שחור מתנוסס מעליה, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (inss), 2015 המונח "שאם" בערבית פירושו שמאל וגאוגרפית הוא מתאר את האזור שמצפון לחצי האי ערב כפי שימין (או תימן) מתאר את האזור שמדרום. כאשר אדם נמצא במכה (מקום מוצאם של הערבים) ומסתכל מזרחה (כמו שמקובל במפות עתיקות) הרי שתימן מימינו וארץ ישראל וסוריה משמאלו. מרטין צ'ולוב, Isis leader incapacitated with suspected spinal injuries after air strike, באתר הגרדיאן, 1 במאי 2015. ג'ק מור, ISIS Replace Injured Leader Baghdadi With Former Physics Teacher, באתר ניוזוויק, 7 במאי 2015. רועי קייס, אהוד, כריזמטי, אכזר: זה מנהיג דאעש החדש, באתר ynet, 1 במאי 2015 ירון שניידר, כתב לענייני ערבים, ‏דאעש בלבנון: חוטפים ומחסלים חיילים, באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2014 נטע בר, בלב מצרים: דאעש הקים ח'ליפות טרור, באתר ישראל היום, 28 ביולי 2020 דאעש פוזל לכיוון רוסיה: מגייס סטודנטים, ומבטיח "חיים טובים", באתר וואלה, 24 ביולי 2015 דלית הלוי, חמאס מודה לראשונה: דאעש בעזה, באתר ערוץ 7, ‏4 ביולי 2015 לוחמי דאעש נוהרים לאפגניסטן AFP, אחרי שנה של תבוסות: כמה לוחמים נותרו לדאעש?, באתר ynet, 27 באוגוסט 2018 נקמה על חיסול אל-בגדאדי: דאעש טוען כי ערף ראשם של נוצרים בניגריה, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2019 ניר דבורי, ‏איזנקוט חשף תקיפה נגד דאעש ב-2015: "הם יודעים הכי טוב כמה צה"ל פעל", באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2023 ג'קי חורי, עבאס לביידן: כדי להביס את דאעש, צריך מדינה פלסטינית, באתר הארץ, 9 במרץ 2016 ג'קי חורי, השחקן האסלאמיסטי העולה שמדיר שינה מעיני האמריקאים, באתר הארץ, 6 בינואר 2014 Islamic State moves in on al-Qaeda turf, BBC רועי קייס, ראש הג'יהאד מטיף לצנעה, וחושף שעון רולקס, באתר ynet, 7 ביולי 2014 ניו יורק טיימס ואי-פי, המורדים הכריזו על ח'ליפות בשטחים שכבשו בעיראק ובסוריה, באתר הארץ, 30 ביוני 2014 Colin P. Clarke, The Islamic State Never Went Away, Foreign Policy, ‏2024-04-16 (באנגלית אמריקאית) סוכנויות הידיעות, ‏"עירק שוחררה לחלוטין מדאע"ש", באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2017 ניו יורק טיימס, רויטרס, הכורדים בסוריה שחררו את הכפר האחרון שנותר בידי דאעש: "החליפות חוסלה", באתר הארץ, 23 במרץ 2019 ירון שניידר, ‏מהמחבוא ובסיוע הקורונה: דאעש שוב מרים ראש, מחסל - ועורף, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2021 BBC, Islamic State group names its new leader as Abu Ibrahim al-Hashemi, https://www.bbc.com, ‏31 באוקטובר 2019 Global Terrorism Index | Countries most impacted by terrorism, Vision of Humanity (באנגלית אמריקאית) Amy Mackinnon, Moscow Terrorist Attack Undercuts Putin’s Strongman Image, Foreign Policy, ‏2024-04-16 (באנגלית) עיראק: המודיעין האמריקני חושש מהתקפות טרור, באתר ynet, 10 באוגוסט 2003 "Jordanian police kill 'militants'" (באנגלית בריטית). 2004-04-21. נבדק ב-2020-06-30. W. N. D. Staff, Dirty bomb plot on Sears Tower, WND, ‏2004-04-19 (באנגלית) סוכנויות הידיעות, "שולחיו הם סוכנים של היהודים", באתר nrg‏, 7 ביולי 2005 עלי ואקד ורועי נחמיאס, סדרת פיגועים בדהב: עשרות הרוגים - לא ישראלים, באתר ynet, 25 באפריל 2006 חנן גרינברג ורוני סופר, הערכות: אל-קאעידה אחראי לסדרת הפיגועים, באתר ynet, 24 באפריל 2006 בין לאדן: "בידוד החמאס - מסע צלב ציוני", באתר ynet, 23 באפריל 2006 סוכנויות הידיעות, תימן: 16 הרוגים במתקפה על שגרירות ארה"ב, באתר ynet, 17 בספטמבר 2008 רויטרס, "הג'יהאד האסלאמי בתימן": נמשיך בפיגועים נגד גורמים מערביים, באתר ynet, 18 בספטמבר 2008 AFP, עיראק: 13 הרוגים בהתקפת אל-קאעידה על תחנת משטרה, באתר ynet, 26 בדצמבר 2008 סוכנויות הידיעות, בגדד: לפחות 30 הרוגים בפיגוע התאבדות, באתר ynet, 8 במרץ 2009 רויטרס, עיראק: אל-קאעידה קיבל אחריות לפיגוע בביה"ס לשוטרים, באתר ynet, 12 במרץ 2009 סוכנויות הידיעות, עשרות נפגעו בפיצוצים ליד 3 מלונות בבגדד, באתר nrg‏, 25 בינואר 2010 סוכנויות הידיעות, אל-קאעידה: אנו ביצענו פיגועי המלונות בבגדד, באתר nrg‏, 27 בינואר 2010 AP, אל-קאעידה מאשר: 2 ראשי הארגון בעיראק חוסלו, באתר ynet, 25 באפריל 2010 ארגון אלקאעדה בעיראק מינה מחליפים לשני בכיריו, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 23 במאי 2010. AP, בגדד: 29 נהרגו בפיצוץ שתי מכוניות תופת, באתר ynet, 19 בספטמבר 2010. AP, עיראק: אל-קאעידה לקח אחריות על הפיגוע בבגדד השבוע, באתר ynet, 24 בספטמבר 2010 סוכנויות הידיעות, עיראק: השתלטו על כנסייה וקראו לשחרור אסירים, באתר ynet, 1 בנובמבר 2010. AP, החילוץ נכשל: 52 נהרגו בקרב בכנסיה בבגדד, באתר ynet, 1 בנובמבר 2010 חיים איסרוביץ', צפו: התקפה נועזת של אל-קאעידה בעיראק, באתר nrg‏, 21 באוגוסט 2012 רויטרס, חדשות - עיראק נכבשת: אל-קאעידה השתלט על עיר, באתר ynet, 11 ביוני 2014 חצי מיליון נמלטו ממוסול: "אין מי שיעזור לנו", באתר וואלה, 11 ביוני 2014. סואדד אל סלחי וטים אראנגו, Sunni Militants Drive Iraqi Army Out of Mosul, הניו יורק טיימס,‏. 11 ביוני 2014 אל-קאעידה בדרך לבגדד: מי נגד מי בעיראק?, באתר ynet, 17 ביוני 2014 תמונות מעיראק מראות: מאות חיילים נטבחו, באתר ynet, 16 ביוני 2014. אדם הופמן, The Islamic State’s Use of Social Media: Terrorism’s Siren Song in the Digital Age, המכון למחקרי ביטחון לאומי Sunni rebels declare new 'Islamic caliphate', באתר אל-ג'זירה האמריקאי http://www.abc.net.au/news/2014-07-02/could-an-isis-caliphate-ever-govern-the-muslim-world/5559806 Two Arab countries fall apart, באתר האקונומיסט,‏. 14 ביוני 2014 יעקב אילון, ‏דאע"ש עם שיר, באתר ‏מאקו‏, 7 באוגוסט 2014 אהוד יערי, ‏ארגון דאעש ממשיך במלחמת הדת: פוצץ את קבר יונה הנביא בעירק, באתר ‏מאקו‏, 25 ביולי 2014 דאעש פוצץ את קבר יונה הנביא בעיראק באתר ynet מיליון תושבים, מאות מיליונים מנפט: כך נראית מדינת דאעש באתר וואלה! "דיווח בבריטניה: דאעש העביר את הלחימה ללבנון", יאסר עוקבי, אתר מעריב השבוע מתאריך 5 באוגוסט 2014 דאעש רצח 500 יזידים: "ילדים נקברו בחיים", באתר ynet, 10 באוגוסט 2014 רועי קייס וAFP, בלב תדמור: הוצאה המונית להורג של דאעש, באתר ynet סוריה: לוחמי דאעש חטפו 230 בני אדם, באתר ynet, 7 באוגוסט 2015 "דאעש השתמש בנשק כימי בעיראק", באתר ynet, 13 באוגוסט 2015 רועי קייס, תיעוד הרס ההיסטוריה: דאעש מחריב מקדש, באתר ynet, 25 באוגוסט 2015 דאעש על הגדרות: כובש ומתקרב לטורקיה, באתר ynet, 27 באוגוסט 2015 AP ורועי קייס, דאעש פוצץ חלק ממקדש בל: "נזק עצום", באתר ynet, 31 באוגוסט 2015 רועי קייס והסוכנויות, ההוכחה המצולמת: דאעש החריב עד עפר אתר עתיקות חשוב בסוריה, באתר ynet, 1 בספטמבר 2015 סוריה: אנשי דאעש פוצצו את "שער הניצחון" בתדמור, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2015 דאעש פוצץ את שער הניצחון בתדמור, באתר ynet, 5 באוקטובר 2015 ארצות הברית אישרה: "שר המלחמה" של דאעש נהרג במתקפה בסוריה, באתר וואלה, 15 במרץ 2016 "שעת האפס": עיראק פתחה במבצע נרחב לשחרור מעוז דאעש בפלוג'ה, באתר וואלה, 23 במאי 2016 רועי קייס, מכה קשה לדאעש בעיראק: "פלוג'ה שוחררה", באתר ynet, 17 ביוני 2016 טבח של דאעש בבגדאד: לפחות 126 נהרגו בפיצוץ מכונית תופת, באתר וואלה, 3 ביולי 2016 הקרב על מוסול: "5 ק"מ מבירת דאעש", באתר ynet, 22 באוקטובר 2016 אפרת לכטר, ‏תיעוד מיוחד: הקרב על מוסול, באתר ‏מאקו‏, 25 באוקטובר 2016 טבח במוסול: 232 נרצחו ע"י דאע"ש, באתר ‏מאקו‏, 28 באוקטובר 2016 הקרב על מוסול: "נשיב את היציבות לאזור", באתר ‏מאקו‏, 17 באוקטובר 2016 יואב זיתון, בכיר באמ"ן: "רק 8 מחותמי המכתב ב-8200 - היו חשופים לשיחות חסויות", באתר ynet, 17 בספטמבר 2014. ynet, בגרפים ואיורים: אל-קאעידה בדו"ח ביצועים, באתר ynet, 22 ביוני 2014 סוכנויות הידיעות, צעד לפני אובמה: "דאעש ירד למחתרת", באתר ynet, 17 בספטמבר 2014 ynet, משטרת השריעה של דאעש - בניהול בריטיות, באתר ynet, 9 בספטמבר 2014 אי-פי, דאעש מציג מטבע חדש: הדינר האיסלאמי, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2014 "הארץ", ארצות הברית תקפה מהאוויר את לוחמי "המדינה האסלאמית" בעיראק, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2014 AP ורועי קייס, מייל מדאעש: 132.5 מ' דולר ונשחרר הכתב, באתר ynet, 21 באוגוסט 2014 רן דגוני, ‏אובמה: "דאע"ש הוא סרטן בגוף המזה"ת, סופו להיכשל", באתר גלובס, 20 באוגוסט 2014 המופתי הבכיר בסעודיה: דאעש – אויב האסלאם, באתר nrg, 19/8/2014, באתר nrg Obama on ISIS in Syria: 'We don't have a strategy yet' באתר CNN לראשונה: כוחות קרקע אמריקאים נלחמים בדאעש, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2014 יוני הרש, קרי: "מדינות ערב יצטרפו למלחמה בדאעש", באתר ישראל היום, 11 בספטמבר 2014 יעלון הכריז על ארגון "המדינה האסלאמית" כעל התאחדות בלתי מותרת, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2014 רונן פולק, הממשלה הכריזה על דאעש ועל ג'בהת א-נוסרה ארגוני טרור, באתר רשת ב', 25 באוקטובר 2015 יפעת גדות, דאעש ערפו את ראשו של אזרח בריטי, באתר News1, ‏14.9.2014 גדי סולומון, סיפורו של העיתונאי שהוצא להורג על ידי דאעש, באתר ישראל היום, ‏1.2.2018 "מנהיג דאעש הפצוע הפך משותק והוחלף", באתר ynet, 1 במאי 2015 באתר nana10 Nissenbaum, Dion; Peker, Emre; Albayrak, Ayla (23 ביולי 2015). "Turkey to Let U.S. Military Launch Strikes Against Islamic State From Turkish Soil". The Wall Street Journal. נבדק ב-23 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה) גליה לינדנשטראוס, התקיפות האוויריות של טורקיה בסוריה – האמנם פניית פרסה טורקית?, מבט על, גיליון 727, 2 באוגוסט 2015, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מערכת ישראל היום, לראשונה: טורקיה תקפה יעדי דאעש בסוריה, באתר ישראל היום, 29 באוגוסט 2015 לראשונה: מטוסים צרפתיים הפציצו בסוריה, באתר ynet, 27 בספטמבר 2015 רועי קייס, רוסיה הפציצה בבירת דאעש: צפו בתקיפות, באתר ynet, 2 באוקטובר 2015 עמית ולדמן, ‏כך נראית תקיפה רוסית בסוריה, באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2016 סוריה: רוסיה תקפה יעדי דאעש באזור עתיקות תדמור, כ-100 חמושים נהרגו, באתר ynet, 26 במרץ 2016 הפעולה שהשתבשה? "ארצות הברית תכננה ללכוד את מספר 2 בדאעש בחיים", באתר וואלה, 26 במרץ 2016 מתקפת ענק נגד דאעש: "250 לוחמים נהרגו בהפצצות הקואליציה בפלוג'ה", באתר וואלה, 30 ביוני 2016 גיא אלסטר‏, מכה לדאעש: דובר הארגון והסגן של אל-בגדאדי נהרג בחאלב, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2016 רועי קייס, מות הסמל: ארה"ב חיסלה את דובר דאעש, באתר ynet, 30 באוגוסט 2016 "הפיק את סרטוני ההוצאות להורג": שר ההסברה של דאעש חוסל בסוריה, באתר וואלה, 17 בספטמבר 2016 חוסל שר התעמולה של דאעש: "הפיק סרטוני עינויים והוצאות להורג", באתר ynet, 17 בספטמבר 2016 ירון שניידר, ‏מהמחבוא ובסיוע הקורונה: דאעש שוב מרים ראש, מחסל - ועורף, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2021 כך לכד הקומנדו העיראקי פעיל דאעש בלב פלוג'ה, באתר www.makorrishon.co.il אחרי פיגוע קטלני: "חוסל מפקד דאעש בעיראק", באתר ynet, 28 בינואר 2021 מכה לארגון הטרור: ארה"ב חיסלה את מפקד דאעש בעיראק, באתר www.israelhayom.co.il אהוד יערי, ‏עדיין כאן: מתקפת הפתע של דאעש, באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2022 ynet, 3 שנים אחרי קדאפי: האיסלאם כובש בלוב, באתר ynet, 25 באוגוסט 2014. AP, בוקו חראם הצטרף לדאעש; הרוגים בפיגועים בניגריה, באתר ynet, 7 במרץ 2015 בארה"ב מעריכים: בלחימה נגד דאעש נהרגו עד כה כ-50,000 מאנשי הארגון, באתר גל"צ, ‏8 בדצמבר 2016 שחר סמוחה, ‏דאעש מתכווץ: איך ייראה ארגון הטרור ביום שאחרי, באתר גלובס, 18 בפברואר 2017 AP, בכיר באל-קאעידה רמז: אנו אחראים לפיגוע בנמל התעופה בגלזגו, באתר ynet, 24 באוקטובר 2008. סוכנויות הידיעות‏, "דאעש מתכנן מתקפת טרור בארצות הברית או באירופה", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2014. ynet, איך הפכה בריטניה ליצואנית ג'יהאדיסטים?, באתר ynet, 25 באוגוסט 2014. ynet, מאבק עולמי: איך מונעים גיוס לדאעש?, באתר ynet, 13 בספטמבר 2014. ynet, בית הזוועות של דאעש: שפחות מין בנות 14, באתר ynet, 29 באוגוסט 2014. סוכנויות הידיעות ורועי קייס, מטוסי צבא סוריה תקפו מעוז דאעש, 53 נהרגו, באתר ynet, 6 בספטמבר 2014. ynet, בריסל: שלושה הרוגים מירי במוזיאון היהודי, באתר ynet, 24 במאי 2014. רועי קייס, הכי קיצוני שיש: מכאן הגיע המחבל מבריסל, באתר ynet, 3 ביוני 2014 סוכנויות הידיעות‏, תומכי דאעש תכננו עריפת ראש פומבית באוסטרליה, באתר וואלה, 18 בספטמבר 2014. AFP, "תומכי דאעש תכננו פיגועים כמו בבריסל", באתר ynet, 20 בספטמבר 2014 ynet, פיגוע בקנדה: איש איסלאם קיצוני דרס חיילים, באתר ynet, 21 באוקטובר 2014. רויטרס, מחבל מחזיק בני ערובה באוסטרליה: הביאו דגל דאעש, באתר ynet, 15 בדצמבר 2014. טרור ב-3 יבשות: כך נראה יום הדמים, באתר ynet, 27 ביוני 2015 "פיגוע של דאעש ברוסיה: חמש נשים נהרגו בירי על כנסייה בקווקז", באתר וואלה, 17 בפברואר 2018 אוריאל בארי, ‏דאעש לקחו אחריות על הפיגוע בחדרה, באתר "סרוגים", 28 במרץ 2022 רויטרס, ליאור בן ארי, איראן: 103 הרוגים ב"מתקפת טרור" סמוך לקבר סולימאני, ביום השנה לחיסולו, באתר ynet, 3 בינואר 2024 David Gritten, Iran leader vows harsh response to deadly bombings that killed 84, BBC News, January 3, 2024. אחרי היזידים - דאעש מחסל עם נוסף, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2020 Isis video announcing Islamic caliphate pledges to free Palestine, באתר Irish Times, יולי 2014 ירון שניידר, כתב לענייני ערבים, ‏דאעש: אין בכוונתנו להילחם בישראל, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2014 רועי קייס ואליאור לוי, סרטון דאעש: ילד מחסל "מרגל מירושלים", באתר ynet, 10 במרץ 2015 nrg, גורמים מזוהים עם דעא"ש ירו רקטות לעבר ישראל, באתר nrg‏, 16 ביולי 2014 ynet, לפני החג: אזהרה לישראלים מטרור באירופה, באתר ynet, 15 בספטמבר 2014. דאעש בסרטון חדש: "נעקור את מדינת היהודים משורשיה", באתר וואלה, 1 ביולי 2015. אילנה קוריאל, מתן צורי, יואב זיתון ואיתמר אייכנר, כוננות מוגברת בגבול מצרים: "זה יכול לגלוש לכאן", באתר ynet, 2 ביולי 2015. מרדכי קידר, דעה: רמדאן והתגברות הטרור, באתר ערוץ 7, 2 ביולי 2015 אמיר בוחבוט, יניר יגנה‏, 2 רקטות ששוגרו מסיני התפוצצו באשכול; ארגון סלפי קיבל אחריות, באתר וואלה, 3 ביולי 2015 פלוגות השייח עומר חדיד קיבלו את האחריות לירי הרקטה על אשדוד אמש, באתר ynet, 30 בספטמבר 2015 רועי קייס, מנהיג דאעש מאיים על ישראל: "פלסטין תהיה בית הקברות שלכם", באתר ynet, 26 בדצמבר 2015 נגד דאעש: "ישראל תקפה יותר מ-100 פעמים במצרים בתוך שנתיים", באתר ynet, 3 בפברואר 2018 (הדיווח המקורי באנגלית). יואב זיתון, צה"ל חושף: 8200 סיכלה פיצוץ מטוס באוסטרליה על ידי דאעש, באתר ynet, 21 בפברואר 2018. "ארגון עיראקי לזכויות אדם: דאעש שרף למוות 23 בני אדם", באתר רשת ב' AP, סורית נסקלה למוות ואיש בקהל לא התנגד, באתר ynet, 10 באוגוסט 2014 א' אֶמִיר, ח' זה חַ'לִיף. המילון של דאעש באתר ynet אדם הופמן ולירן אופק, 'המדינה האסלאמית' ב-4 דקות: הנרטיב המכונן, מאמר כולל תרגום מילות השיר, אתר המכון למחקרי ביטחון לאומי איתי זהוראי, 10 ארגוני הטרור העשירים בעולם, באתר פורבס ישראל איתי זהוראי, המנוע הכלכלי הרווחי של דאע"ש, באתר פורבס ישראל ד"ר ירון פרידמן, בגלל הנפט: ארה"ב מבטיחה סוף טוב לדאעש, באתר ynet, 11 בספטמבר 2014. ד"ר ירון פרידמן, הפרויקט לפירוק מדינות. "דאעש" קונטרול, באתר ynet, 12 ביוני 2014. רויטרס, כמו מדינה: הממשלה של דאעש בסוריה, באתר ynet, 5 בספטמבר 2014. איתי זהוראי, "איום עולמי: דאעש הוא ארגון הטרור העשיר בכל הזמנים", באתר פורבס-ישראל, 11 בנובמבר 2014 "לדאעש יש כיום כמה מיליארדי דולרים שמגיעים מתורמים בקטאר", באתר כלכליסט, 23 באוגוסט 2014 רועי קייס, לא רק חמאס: האם קטאר מממנת את דאעש?, באתר ynet, 21 באוגוסט 2014 רויטרס, קטאר: לא מסייעים לדאעש, רצח הכתב ברברי, באתר ynet, 23 באוגוסט 2014. רויטרס, קטאר משלמת לדאעש? "איסלאם זה לא טרור", באתר ynet, 2 בנובמבר 2014. שירות פייננשל טיימס, ‏בנקים מערביים מוציאים עובדים בכירים מעיראק על רקע החשש מהמצב הביטחוני, באתר גלובס, 7 ביולי 2014 ynet, אירופה משלמת, ארה"ב נגד. כופר לדאעש, באתר ynet, 5 בספטמבר 2014. רויטרס, אובמה סירב, גרמניה שילמה לדאעש על חטוף, באתר ynet, 24 באוגוסט 2014. סוכנויות הידיעות‏, השפלה לפני המוות: דאעש רצח עשרות חיילים עירומים, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2014. ynet, "נרווה צימאוננו עם דמכם". המסר מדאעש, באתר ynet, 22 באוגוסט 2014 סוכנויות הידיעות, אם הנרצח: "הממשל איים - לא לשלם לדאעש", באתר ynet, 13 בספטמבר 2014 ynet, מיליונים לראש: כמה דמי כופר סחט דאעש?, באתר ynet, 25 בנובמבר 2014. סוכנויות הידיעות‏, דאעש דורש מיליוני דולרים תמורת אמריקנית בת 26, באתר וואלה, 27 באוגוסט 2014. יפעת גדות, הנשים היזידיות נמכרות לטרוריסטים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 באוגוסט 2014 רועי קייס, כיתת יורים, שיסוף גרונות: דאעש חיסל המונים, באתר ynet, 19 באפריל 2015. AFP, דאעש זה השחור החדש: חיי הטרור בסוריה, באתר ynet, 21 בספטמבר 2014. רויטרס, אל-קאעידה נחלש: דאעש מנצח בקרב הטרור, באתר ynet, 15 בספטמבר 2014 דורון פסקין, תוספת סיכון: כמה מרוויח לוחם דאעש, באתר ynet, 26 באוגוסט 2014. רויטרס, כמו מדינה: הממשלה של דאעש בסוריה, באתר ynet, 5 בספטמבר 2014. איתי זהוראי, כבר לא ארגון הטרור העשיר בעולם: הירידה הדרמטית של דאעש מנכסיו, באתר פורבס ישראל, 27 ביולי 2017 ynet, "הקש בדלת": לשכת הנישואים של דאעש, באתר ynet, 13 באוגוסט 2014 ynet, הטובות לדאעש: כך מגייס הארגון נשים, באתר ynet, 7 בספטמבר 2014. ynet, ספרד: בת 14 נעצרה לפני שגויסה לדאעש, באתר ynet, 6 באוגוסט 2014 ynet, בת 22 רוצה להיות "המחסלת ה-1 של דאעש", באתר ynet, 22 באוגוסט 2014. AP ורועי קייס, עוזבות את צרפת: יהודייה ראשונה בדאעש, באתר ynet, 11 באוקטובר 2014. ynet, משטרת השריעה של דאעש - בניהול בריטיות, באתר ynet, 9 בספטמבר 2014. יצחק בן חורין, וושינגטון, "טורקיה שולחת הכי הרבה לוחמים לדאעש", באתר ynet, 16 בספטמבר 2014. AP, נגד הזרם: משפחות עוברות למדינת דאעש, באתר ynet, 25 בספטמבר 2014. "תיירות הטרור": אמריקנים בשורות דאעש (וידאו), באתר IsraeliLifeUSA, ‏2014-08-27 ynet, איך הפכה בריטניה ליצואנית ג'יהאדיסטים?, באתר ynet, 25 באוגוסט 2014. ynet, ארגון הטרור "האינטרנטי" ביותר נלחם ברשת, באתר ynet, 22 באוגוסט 2014. רויטרס, תישרף, רובין וויליאמס (אבל תודה על ג'ומנג'י). דאעש מצייצים, באתר ynet, 16 באוגוסט 2014. ynet, בכיר בריטי: פייסבוק וטוויטר מסייעות לדאעש, באתר ynet, 4 בנובמבר 2014 ד"ר ירון פרידמן, הפרויקט לפירוק מדינות. "דאעש" קונטרול, באתר ynet, 12 ביוני 2014 ynet, איך הפכה בריטניה ליצואנית ג'יהאדיסטים?, באתר ynet, 25 באוגוסט 2014 סוכנויות הידיעות‏, "דאעש הוציא להורג 100 מלוחמיו הזרים שניסו לברוח", באתר וואלה, 20 בדצמבר 2014. ynet, "רק ללחוץ על כפתור". מחבל דאעש מדבר, באתר ynet, 2 בספטמבר 2014. ynet, מנסים לעצור את דאעש: מצור בעיר של סדאם, באתר ynet, 19 באוגוסט 2014 ynet, מאבק עולמי: איך מונעים גיוס לדאעש?, באתר ynet, 13 בספטמבר 2014 רויטרס, כמו מדינה: הממשלה של דאעש בסוריה, באתר ynet, 5 בספטמבר 2014 איתי ורד, ממדינת ישראל למדינה האסלאמית: פרופילו של החייל מפרדיס שערק לדאע"ש, באתר nana10‏, 18 בדצמבר 2015. חסן שעלאן, צעיר מהצפון ש"שירת בדאעש" נהרג בעיראק, באתר ynet, 11 באוקטובר 2014. ראו לדוגמה, חסן שעלאן, תושב הצפון הורשע שלחם בשורות דאעש, באתר ynet, 23 בספטמבר 2014 יוחאי עופר, זינוק של מאות אחוזים בתמיכה בדאעש בקרב ערביי ישראל, באתר nrg, ‏31 במרץ 2017 העיתון הירדני א-רד פרסם כי מעצר של עשרות פעילים סלפים ברחבי הממלכה נועד למניעת הפצת תעמולה באינטרנט של ארגוני טרור לא חוקיים כמו דאעש וג'בהת א-נוסרה.יצחק בן-חורין, וושינגטון, מהפך בדעת הקהל בארה"ב: אובמה זהיר מדי, באתר ynet, 10 בספטמבר 2014. ynet, נוטלה ונעלי ספורט: מדריך דאעש לג'יהאדיסט, באתר ynet, 17 באוגוסט 2014. AP, חוקרים: דאעש החל להשתמש בתקיפות סייבר, באתר ynet, 19 בדצמבר 2014. AFP, עיתון הג'יהאדיסטים: גם לדאעש יש "במחנה", באתר ynet, 15 ביולי 2014. חדשות נענע, פורסמה קלטת הוצאתו להורג של אזרח אמריקני בעיראק, באתר nana10‏, 11 במאי 2004. רון בן ישי, שכח את יוטיוב: אובמה נגד דאעש, באתר ynet, 11 בספטמבר 2014. יטיב טל, ‏מזעזע: דאעש ערפו את ראשו של עיתונאי אמריקני, באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2014. ynet, "מסר שני לארה"ב". סרטון עריפה של דאעש, באתר ynet, 29 באוגוסט 2014. מטרידים את דאעש בשאלות: "יש לכם האח הגדול?", באתר ynet, 31 באוגוסט 2014 חדשות 2, ‏ארה"ב: עורף הראשים מדאע"ש, "ג'ון הג'יהאדיסט", זוהה, באתר ‏מאקו‏, 14 בספטמבר 2014 סוכנויות הידיעות‏, זה הבריטי שהצטרף לדאעש והוציא להורג את העיתונאי, באתר וואלה, 24 באוגוסט 2014 YNet, נחשפה זהותו של "ג'ון הג'יהאדיסט" מדאעש, באתר ynet, 26 בפברואר 2015 חדשות 2, ‏סיפור מסתורי: לאן נעלם "עורף הראשים" של דאע"ש?, באתר גלובס, 28 ביולי 2015 רויטרס‏, נמשכת הזוועה: דאעש ערף ראשו של עיתונאי יהודי-אמריקני, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2014 ynet, דאעש ערף ראש, לבנונים מתחננים על חייהם, באתר ynet, 30 באוגוסט 2014. עמית ולדמן, ‏משפחתו של דייוויד היינס שנרצח בידי דאעש: "יצא לסייע בכל מקום בו היה צורך", באתר ‏מאקו‏, 14 בספטמבר 2014. מיכל קריסטל, דאעש פרסם סרטון של חטוף נוסף: "הממשלה נטשה אותי", באתר nana10‏, 18 בספטמבר 2014. דייוויד היינס האשים את הממשלה בלונדון על מותו, ראה בנענע10. ynet, משוחררים משבי דאעש: כך נראה התא שלנו, באתר ynet, 20 בדצמבר 2014. ביום בכיר בהיי-טק, בלילה בכיר תומכי דאעש, באתר ynet, 14 בדצמבר 2014 חדשות 2, ‏אסירים חושפים: שיטות העינויים של הצבא הסורי, באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2012 "זרועות יצאו ממקומן": עינויים בשבי בסוריה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2014 רועי קייס, סוריה: ילדים בכלוב הוצאה להורג, באתר ynet, 18 בפברואר 2015 טיול עם הנסיכים הבריטים ועינויים קשים. פרטים חדשים על השבוי הבריטי של דאעש, באתר ynet, 20 בספטמבר 2014 שבוי דאעש: "השותפים שלי לתא הולכים ולא חוזרים. תיכף מגיע תורי", באתר ynet, 13 באוקטובר 2014 AP, דאעש בטריילר הוליוודי: "המלחמה רק החלה", באתר ynet, 17 בספטמבר 2014 דאעש הוציא להורג את האמריקני פיטר קאסיג, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2014 AFP ורועי קייס, סרטון חדש של דאעש: ראש כרות של אמריקני, באתר ynet, 16 בנובמבר 2014 התחינות לא עזרו: דאעש ערף ראש חטוף נוסף, באתר ynet, 4 באוקטובר 2014 רועי קייס, תיעוד מחריד: אב סוקל את בתו בחסות דאעש, באתר ynet, 21 באוקטובר 2014 דאעש בסרט חדש: סורים כרו את קברם, באתר ynet, 20 בספטמבר 2014 בלתי נתפש: דאעש הטביע "מרגלים" בכלוב, באתר ynet, 23 ביוני 2015 בלי שמץ אנושיות: דאעש שרף בכלוב את הטייס הירדני, באתר ynet, 3 בפברואר 2015 רועי קייס, דיווח: דאעש רצח את אחד השבויים היפנים, באתר ynet, 24 בינואר 2014 אליאור לוי, דאעש הוציא להורג את השבוי היפני, באתר ynet, 31 בינואר 2015 ynet, בלגי בן 13 עם קלצ'ניקוב: הילד של דאעש, באתר ynet, 24 באוגוסט 2014 אנחנו הילדים של דאעש, באתר ynet, 14 באוגוסט 2014 מנותקים בבגדד: 'הכישלון המודיעיני האמריקני', באתר ynet, 26 ביוני 2014 ynet, הפנים מאחורי האכזריות. צמרת דאעש נחשפת, באתר ynet, 20 בספטמבר 2014 יצחק בן-חורין, וושינגטון, 10 מיליון דולר עבור מידע על הרוצחים מדאעש, באתר ynet, 20 בספטמבר 2014 המרכז למורשת המודיעין, דאעש: דיוקנו של ארגון טרור, עמודים 104-108 רועי קייס, דאעש מסביר: כך פועלת המדינה האיסלאמית, באתר ynet, 7 ביולי 2016 ד"ר ירון פרידמן, איפה דאעש?, באתר ynet, 17 בנובמבר 2018 צינור הגז לישראל פוצץ בסיני בפעם ה-14, באתר כלכליסט, 9 באפריל 2012 אחיקם משה דוד, אורי בינדר ורימון מרג'ייה, מחבלים פרצו מסיני לישראל במשוריין מצרי וחוסלו, באתר nrg‏, 5 באוגוסט 2012. רועי קייס וסוכנויות הידיעות, טרור בסיני: הקרבות נמשכים, שוטרים במצור, באתר ynet, 1 ביולי 2015 רויטרס, דאעש ללוחמים בסיני: התקיפו שומרי היהודים, באתר ynet, 22 בספטמבר 2014. רועי קייס, מצרים: התובע הכללי נהרג בהתנקשות, באתר ynet, 29 ביוני 2015. רועי קייס, כולם נגד דאעש: האינטרס המשותף לחמאס ומצרים, באתר ynet, 2 ביולי 2015. סוכנויות הידיעות, פיצוץ? שרפה? רוסיה מאשרת: המטוס התפרק באוויר, באתר ynet, 1 בנובמבר 2015. רועי קייס, דאעש מציג: זו הפצצה שהפילה המטוס הרוסי, באתר ynet, 18 בנובמבר 2015. S/2018/705 (עמ' 11), undocs.org, ‏27 ביולי 2018 חדשות 2, ‏דאע"ש הוציא להורג 21 אזרחי מצרים, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2015 ynet, דאעש גם באלג'יריה: ערפו ראשו של צרפתי, באתר ynet, 24 בספטמבר 2014 If at First You Don’t Succeed, Try Deception: The Islamic State’s Expansion Efforts in Algeria AP, בוקו חראם הצטרף לדאעש; הרוגים בפיגועים בניגריה, באתר ynet, 7 במרץ 2015. אוריאל לוי, ‏80 נרצחו ומאות נפצעו בפיגוע כפול כנגד בני הזארה באפגניסטן, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 ביולי 2016 ארה"ב מאשרת: חיסלנו את מפקד שלוחת דאעש באפגניסטן ופקיסטן, באתר ynet, 12 באוגוסט 2016 מנהיג דאעש באפגניסטן ובפקיסטן חוסל בתקיפת מל"ט אמריקני, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2016 ראש ארגון המדינה האסלאמית באפגניסטן נהרג במבצע מיוחד, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2017 "Head of Islamic State in Afghanistan killed in joint strike". 26 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Gomez, Jim (17 באפריל 2021). "Philippine troops kill Egyptian, 2 Filipino militants". Associated Press. נבדק ב-19 באפריל 2021. {{cite news}}: (עזרה) צבא הפיליפינים: חיסלנו את מנהיג דאעש בדרום-מזרח אסיה, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2017 וואלה! חדשות, ‏דאע"ש בסיני קיבל אחריות על הירי: "רקטות לפלסטין הכבושה", באתר גלובס, 4 ביולי 2015 ניו יורק טיימס, לקראת האולימפיאדה: דאעש מפרסם תעמולה בפורטוגזית וברזיל מגבירה את האבטחה, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2016 אי־פי, עשרה חשודים בתכנון פיגועים באולימפיאדה נעצרו בברזיל, באתר הארץ, 21 ביולי 2016 In nations with significant Muslim populations, much disdain for ISIS, אתר PewresearchCenter, 17.11.15 Madeline Grant, One in six French citizens sympathises with the Islamist militant group ISIS, אתר Newsweek, 8/26/14