laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
STS-41-C

STS-41-C, היא המשימה ה-11 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והחמישית במספר של מעבורת החלל צ'לנג'ר. המשימה שוגרה ב-6 באפריל 1984. גם במשימה זו, כמו בקודמתה, התגלתה שחיקה באטם המעגלי של נחיר הפליטה של מאיץ הדלק המוצק הימני של המעבורת. פריצה של אטם זה התגלתה כסיבה הראשית לאסון מעבורת החלל צ'לנג'ר. מפקד המשימה: רוברט קריפן (Robert Crippen) טייס: פרנסיס סקובי (Francis R. Scobee) מומחה למשימה: ג'ורג' נלסון (George D. Nelson) מומחה למשימה: ג'יימס ואן הופטן (James D. A. van Hoften) מומחה למשימה: טרי הארט (Terry J. Hart) המשימה יצאה לדרכה ב-6 באפריל 1984 בשעה 8:58:00 לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית. לראשונה, נרשם שיגור מושלם ללא תקלות עד הגעה לגובה המסלול (533 ק"מ). במשימה זו היו שתי מטרות עיקריות: האחת, לפרוס ולהכניס למסלול את מתקן החשיפה לטווח ארוך (Long Duration Exposure Facility), מתקן גלילי פסיבי שניתן להחזרה לכדור-הארץ, ששקל 9,660 ק"ג, קוטרו 4.3 מטרים ואורכו 9 מטרים, ובו 57 ניסויים של 8 מדינות שונות ברחבי העולם. המטרה השנייה במשימה הייתה "לתפוס" את הלוויין SolarMax ששוגר ב-1980 ושחקר את השמש ואת התפרצויותיה (רוח השמש), תיקונו, פריסה חוזרת והצבתו במסלול שנית. בנוסף, נשאה המעבורת מצלמת IMAX ומצלמת "סינמה 360", וניסויי תלמידים. הצוות מנה 5 אנשים: מפקד המשימה רוברט קריפן, טיסתו השלישית בתוכנית המעבורות (STS-7, STS-1), הטייס פרנסיס סקובי ושלושת מומחי המשימה ג'ורג' נלסון, ג'יימס ואן הופטן וטרי ארט. כבר ביום השני למשימה נאחז מתקן החשיפה לטווח ארוך בזרוע הרובוטית ושוחרר למסלולו בהצלחה. במקור, תוכנן מתקן זה להיאסף ולחזור לכדור-הארץ בשנת 1985, אך בעקבות דחיות בלוח הזמנים ואסון צ'לנג'ר נאסף רק ב-12 בינואר 1990 על ידי הקולומביה במשימת STS-32. ב-22 בינואר 1990 חזר המתקן לכדור הארץ. ביום השלישי למשימה עלתה המעבורת למסלול גבוה יותר (556 ק"מ), והייתה רחוקה 60 מטרים מהלוויין Solar Maximum Mission. שני האסטרונאוטים ג'ורג' נלסון וג'ימס ואן הופטן ביצעו הליכת חלל, כשנלסון השתמש ביחידת התמרון (MMU), התקדם לעבר הלוויין וניסה לתפוס אותו במכשיר תפיסה מיוחד, Trunnion Pin Acquisition Device. שלושה ניסיונות לתפיסת הלוויין נכשלו, וגם ניסיונותיו של ואן הופטן לתפיסת הלוויין על ידי זרוע ה-RMS לא צלחו. ביום למחרת ניסו שוב השניים לתפוס את הלוויין, והצליחו בניסיון הראשון. שני האסטרונאוטים הביאו את הלוויין לקרבת המעבורת, החליפו מערכת בקרת גובה ומערכת למדידת העטרה של השמש, והשיבו אותו למסלול. עקב העיכוב בתפיסת הלוויין, הוארכה המשימה ביום אחד. בשאר ימי המשימה ביצע הצוות ניסויי סטודנטים בהצלחה רבה. סה"כ עברה המעבורת מרחק של 4,619,000 ק"מ, ב-108 הקפות סביב כדור-הארץ. היא הייתה אמורה לנחות במרכז החלל קנדי בקליפורניה, אך התוכנית שונתה ולבסוף המעבורת נחתה ב-13 באפריל 1984 בשעה 5:38:07 (לפנות בוקר) על-פי שעון האזור הפסיפי, במסלול נחיתה 17 באדוארדס, קליפורניה. שינוי התוכנית גרם להארכת המשימה ביום נוסף. המעבורת חזרה למרכז החלל קנדי ב-18 באפריל 1984. במקור, הייתה המשימה אמורה להיקרא STS-13. התג שעוצב רמז למזל הרע, כביכול, של משימת אפולו 13. הוא כלל חתול שחור, המספר 13, וציור של המעבורת טסה מתחת. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-41-C בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א סרטון על המשימה תיאור המשימה
אקוש דיורי

אקוש דיורי (במקור גוֹטְזֶגֶן עד 1910, בהונגרית: Győri Ákos; ספשי, 13 ביוני 1881 – בודפשט, 15 ביולי 1958) היה עורך דין, תובע, יהודי-הונגרי, אביו של הרופא ג'רג' גוטזגן. אקוש דיורי נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה גוטזגן ושל יוליה פרנקפורט (1848–1909). משנת 1913 עבד כעורך דין בבודפשט. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה סניגורו, בין היתר, של הסופר ומשורר מיהאי באביץ', כאשר נתבע על שירו "פורטיסימו". משנת 1917 היה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית, (MSZPD) ואחר כך, בשנה שלאחר מכן, הפך לחבר בהנהגת המפלגה ברובע אנגיאלפלד (כיום רובע 13 של בודפשט). בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה חבר במועצת הפועלים המהפכנית באנגיאלפלד וחבר ב"מועצת החמש מאות". לאחר מכן מונה כקומיסר העם לראש מחלקת הרווחה הציבורית של בודפשט. לאחר נפילת הרפובליקה כיהן כראש ועדת ההגנה המשפטית של ה-MSZDP ולאחר מכן היגר לווינה בשנת 1920. משם הצליח לחזור לבודפשט רק בשנת 1924. בשנים הבאות הפך לסנגורם של קאטו האמאן ושל קומוניסטים אחרים בהגנתם בבית המשפט. בשנות ה-20 של המאה ה-20 ביקש לשנות להונגרית את שמות המשפחה של שני ילדיו, שלא שונו בטעות שנים קודם לכן, אך בית המשפט דחה את בקשתו וטען כי יש לתגמל הונגריזציה של שם המשפחה רק בשל זכויות פטריוטיות יוצאות דופן. "מפלגת הגנת האינטרסים של הסנגורים" הוקמה בשנת 1931 ודיורי נבחר ליו"ר המפלגה בפועל. המפלגה הוקמה במטרה להבטיח את ההגנה על האינטרסים של עורכי דין. שלוש שנים לאחר מכן, עבר תאונת דרכים קשה וסבל מחבלות פנימיות חמורות. הוא הצליח לשרוד גם את תקופת השואה ומשנת 1945 היה תובע בפרקליטות המדינה בבודפשט. בשנת 1955 הקים לשכת עורכי דין שהנהיג עד מותו. אקוש דיורי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני. אשתו הראשונה הייתה ז'וסיה רוסניאק (1882–1946), שאיתה התחתן ב-15 בפברואר 1906 בבודפשט. לאחר מותה רעייתו השנייה הייתה אילונה יעקובוביץ', אותה נשא בשנת 1948. ילדיו מאשתו הראשונה: פרופסור ג'רג' גוטזגן (1906–1965) שאשתו הייתה אדית ארדיי (1908–1964). לאסלו גוטזגן (1910–?). שאשתו הייתה, מריה גרגיי, מקודם גרובר (1904–?). Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי) Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי) Mária Béla: Jegyzet R. Kocsis Rózsa: Déry dadaista-abszurd játéka című tanulmánynak egy lábjegyzetéhez. [It, 1972/2] 741–742. p. (Nagy Péter szerk.: Irodalomtörténet, 1973. 5/55. évfolyam) Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 118730/1910. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 901. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1910. év 10. oldal 12. sor "Halotti bejegyzése a Budapest IX. kerületi állami halotti akv. 1158/1958. folyószáma alatt". "Győri Ákos elhunyt". Magyar Nemzet. 1958-07-17. p. 6. "Hámán Katalin védője". Az Est. 1925-11-17. p. 3. "A kiskorú gyermekek, hazafias érdemek híján, nem viselhetik az apjuk magyarosított nevét". Magyar Hírlap. 1927-09-16. p. 5. "Uj ügyvédi párt". Az Újság. 1931-06-04. p. 12. "Győri Ákos dr. ügyvéd autóbalesete". Budapesti Hírlap. 1934-10-24. p. 8. Russnyák alakban is. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerül 138/1906. folyószáma alatteti polgári házassági akv".
דניאל גרבר

דניאל גרבר (באנגלית: Daniel Garber‏; 11 באפריל 1880 – 5 ביולי 1958) היה צייר נוף אימפרסיוניסטי אמריקאי וחבר במושבת האמנות בניו הופ, פנסילבניה. הוא ידוע בזכות סצינות האימפרסיוניסטיות הגדולות שלו באזור ניו הופ, בהן תיאר לעיתים קרובות את נהר דלאוור. בנוסף לקריירת הציור שלו, גרבר לימד אמנות באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה במשך למעלה מארבעים שנה. גרבר נולד ב -11 באפריל 1880 במנצ'סטר הצפונית, אינדיאנה. הוא למד אמנות באקדמיה לאמנות בסינסינטי, ובאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה בשנים 1899 עד 1905. במהלך תקופה זו פגש גרבר ונשא לאשתו את מרי פרנקלין, שהייתה גם היא סטודנטית לאמנות. בדומה למסורת של אמנים אמריקאים רבים אחרים, גרבר ואשתו נסעו לאירופה כדי להשלים את השכלתם באמנות. הוא חזר לאמריקה בשנת 1907, בעצתו של האמן ויליאם לנגסון לאטרופ התיישב בקוטאלוסה, שישה קילומטר מניו הופ במעלה נהר דלאוור. כמו רוב הציירים האימפרסיוניסטים, גרבר צייר נופים באוויר הפתוח ישירות מהטבע. הוא הציג את עבודותיו ברחבי הארץ וזכה בפרסים רבים, כולל מדליית זהב בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק (1915) בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הוא נבחר כחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1913. גרבר מת ב -5 ביולי 1958, לאחר שנפל מסולם בסטודיו שלו. ציוריו של גרבר נחשבים על ידי אספנים והיסטוריונים לאמנות בין היצירות הטובות ביותר שהופקו במושבת האמנות של ניו הופ. ציוריו נמצאים בבעלות מוזיאונים מרכזיים ובהם מוזיאון האמנות האמריקאי סמיתסוניאן בוושינגטון הבירה, המכון לאמנות בשיקגו והמוזיאון לאמנות של פילדלפיה. בין תלמידיו של גרבר היו דל מילר, מרי אליזבת פרייס ואדית אמרסון. מדיה וקבצים בנושא דניאל גרבר בוויקישיתוף Peterson, Brian H. (Editor) (2002). Pennsylvania Impressionism. Philadelphia: James A. Michener Art Museum and University of Pennsylvania Press Lance Humphries (2006). Daniel Garber: His Life and Work. New York Art and Artists". Kansas City Times. 17 March 1924. p. 13
נחל ערוד

נחל ערוד (בערבית: ואדי אלערוד, ואדי ע'דיד, ואדי אם צאלח) הוא נחל גדול, הזורם באזור הר הנגב וחוצה את קמר עריף בקניון. ראשיתו של הנחל במעלה ערוד, בצידו הדרומי של מכתש רמון. ממיקום זה זורם הנחל לכיוון דרום - מזרח וממשיך לכיוון מזרח. הנחל חוצה את הקער בין קמר רמון לקמר עריף. בהמשכו של הנחל, כמה בארות, בארות עודד. במקום זה נשפך הנחל אל קמר עריף. מנקודה זו מתחתר הנחל בקניון. בהדרגה לקניון עמוק. שיא עומקו של הנחל הוא כ-200 מטרים. בנקודה זו הוא חוצה את קמר הר עריף. במקום זה על הגדה הדרומית סלע ענק, שעליו חרותים המילים "פלמ"ח" ו"חמד ג"'. סמל הפלמ"ח נחקק כדי להנציח את מסעה חטיבת הנגב בדרכה למפרץ אילת במבצע עובדה. נחל ערוד זורם מאזור קמר עריף דרומית -מזרחית לבארות עודד. מכאן הוא ממשיך וזורם לכיוון נחל פארן. באזור המפריד בין הקמרים ניתן לחזות בריכוזים של אלה אטלנטית. לאורכו של שדרות של שיחי אשל ורותם. כמו כן בעונה צומחים לאורך הגדה של הנחל ריבס וצבעוני המדבר. נחל ערוד השטח שלנו 09.03.18, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:13) מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש : אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 15 : הר הנגב והערבה, ירושלים, כתר, 2001, עמ' 169 אתר מסלולים, להתאהב בארץ מחדש
דילן קינגוול

דילן קינגוול (באנגלית: Dylan Kingwell; נולד ב-6 ביולי 2004) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי. הוא ידוע מתפקידו בסדרת הטלוויזיה "סדרה של צרות" של נטפליקס. דילן נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. הוא משחק מאז שהיה בן שבע. בשנת 2011 קיבל קינגוול את תפקידו הראשון בסרט הקומדיה "To The Mat". הוא גילם את ג'ורדי ג'וניור. שנתיים לאחר מכן, הופיע בסרט ההרפתקאות הצרפתי-קנדי "The Young and Prodigious T. S. Spivet" ובסדרות הטלוויזיה המדע הבדיוני "אנשי המחר", ששודרה ברשת CW. בשנת 2014 גילם את קויל הצעיר בסרט הקצר "Soldiers of Earth". באותה שנה הוא הופיע גם בסרט הקולנוע "עיניים הגדולות" של הבמאי טים ברטון. בשנת 2015 שיחק תפקיד ראשי בסדרת A&amp;E "The Returned", עיבוד אמריקאי לסדרת הטלוויזיה הצרפתית "The Returned". הוא הופיע גם בשני סרטי טלוויזיה: "Ice Sculpture Christmas" ו-"The Christmas Note". הוא הופיע גם בסרט הטלוויזיה "Wish Upon a Christmas", ששודר ב-Lifetime. בשנת 2016 גילם את דמותו של פייטון רדינגס בסרט הטלוויזיה "The Wilding" ואת דמותו של מקס קלארק בסרט מותחן הטלוויזיה "Stranger With My Kids". ב-23 בספטמבר 2016, הוא פרסם בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא ישתתף בסדרת נטפליקס "סדרה של צרות". בסדרה הוא גילם את התאומים קוואגמיר, דאנקן וקוויגלי, שהופיעו תחילה כדמויות חוזרות בעונה הראשונה. קינגסוול קודם לתפקיד ראשי בעונה השנייה של הסדרה. בשנת 2017 גילם את דמותו של סטיב מרפי, אחיו הצעיר של הדמות הראשית שון מרפי (פרדי היימור), בסדרת הדרמה הרפואית "הרופא הטוב". בשנת 2020, הוא גילם את לוקה בסדרת הטלוויזיה המדע הבדיוני "100" בעונתה השביעית והאחרונה. הוא שיחק גם בתפקיד סם תומאס בסדרת הטלוויזיה "מועדון הבייביסיטריות" של נטפליקס המבוססת על סדרת הספרים באותו השם. אתר האינטרנט הרשמי של דילן קינגוול דילן קינגוול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דילן קינגוול, ברשת החברתית אינסטגרם דילן קינגוול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) https://www.sfgate.com/entertainment/article/TV-review-French-hit-is-Returned-in-English-6116987.php https://www.christianpost.com/trends/a-series-of-unfortunate-events-news-dylan-kingwell-confirms-hes-in-season-2-and-3.html
Nutanix

נוטניקס (באנגלית: Nutanix) היא חברת תוכנה אמריקאית, המספקת שירותי מחשוב ענן, אחסון מוגדר תוכנה ותוכניות התאוששות מאסון לארגונים. החברה מעסיקה כ-6,100 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בקליפורניה, ארצות הברית. נוטניקס הוקמה בתאריך 2009, על ידי דהירג' פנדיי (Dheeraj Pandey), מוהיט ארון (Mohit Aron) ואג'יט סינג (Ajeet Singh). בשנת 2014, גייסה כ-140 מיליון דולר בסבב גיוס מסדרה E הונה של החברה הוערך בכ-2 מיליארד דולר. בחודש אוגוסט 2016, רכשה נוטניקס את חברות קאלם (Calm.io) ופרניקס דאטה (PernixData) תמורת סכום שלא פורסם. בתאריך 30 בספטמבר 2016, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק תחת השם NTNX, בזכות הנפקה זו גייסה החברה כ-230 מיליון דולר. בחודש מרץ 2018, רכשה נוטניקס את חברות מינג'אר (Minjar) ונטסיל (Netsil). בחודש אוגוסט 2018, רכשה את חברת הסטארטאפ מיינפריים2 (MainFrame2). מדיה וקבצים בנושא Nutanix בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Nutanix (באנגלית) Nutanix, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי של נוטניקס ישראל מניית נוטניקס זינקה ביותר מ-30% לאחר הכרזת התוצאות הרבעוניות וקבלת השקעה של 750 מיליון דולר, באתר ITNews נוטניקס מרחיבה את יכולות ההגנה מפני מתקפות כופרה בפלטפורמת הענן שלה, באתר Tech-Il חברת Nutanix מכריזה על הרחבת האינטגרציה עם ServiceNow, באתר Tech-Il חברת Nutanix מציגה - כנס NEXT on tour בהשתתפות דהירג' פאנדי, באתר טלנירי סיפור לקוח - יישום פתרונות Nutanix בחברת השילוח UPS בישראל, באתר YouTube אושרי שרון, פלטפורמת הענן הארגוני של Nutanix, באתר TheMarker‏, 24 במרץ 2021 Bob Brown, Google-infused storage startup Cohesity reveals itself, Network World, ‏2015-06-17 (באנגלית) Nutanix Lands $140M On $2B+ Valuation, IPO Could Be Next, TechCrunch (באנגלית אמריקאית) Nutanix scoops up pair of companies, www.bizjournals.com Somerville, Heather (2016-09-30). "Nutanix IPO shows risks of 'unicorn' valuations". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-07-31. Ari Levy, Nutanix aims to crack open the tech IPO window, CNBC, ‏2016-09-30 (באנגלית) Nutanix's Second Acquisition This Month Is Cloud App Monitoring Startup Netsil One year since the acquisition, how has Nutanix Xi Frame progressed?, SearchVirtualDesktop (באנגלית)
My Number One

"My Number One" (בעברית: "מספר אחד שלי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת היוונייה–שוודית הלנה פפאריזו. את השיר כתבה נטליה גרמאנו לצד מאנוס פסלטקיס וכריסטוס דאנטיס, שגם הפיק את השיר. לאחר זכייתו באירוויזיון 2005, שנערך בעיר קייב, אוקראינה, הפך השיר ללהיט ברחבי אירופה. "My Number One" היה השיר היווני הראשון שניצח בתחרות הזמר של האירוויזיון. את השיר אפיינו מספר רב של סגנונות מוזיקליים, המזוהים עם המוזיקה היוונית. עיבוד השיר כולל צלילי בוזוקי ולירה. מילות השיר מחזקות את הקשר הרומנטי של הזמרת יחד עם בחיר לבה, תוך שמכנה אותו כ"מספר האחד שלי" ו"האוצר היחיד בבעלותי". "My Number One" נכתב על ידי מאנוס פסלטקיס, נטליה גרמאנו וכריסטוס דאנטיס, שגם הפיק את השיר. תחילה, קיבל דאנטיס את זכויות היוצרים על הפקת השיר. אולם ב-2013, תבע פסלטקיס את דאנטיס, וזכויות היוצרים הועברו לפסלטקיס. אחר יציאת השיר בגרסה האנגלית, הקליטה פפאריזו גרסה שוודית לשיר. השיר נכלל בגרסה המחודשת של אלבום הבכורה שלה, Protereotita. עם מכירות של למעלה מ-90,000 עותקים ברחבי המדינה, העניק איגוד תעשיית ההקלטות היווני לשיר תואר פלטינה כפולה. בתחילת 2006, יחד עם "Mambo!", יצא השיר לאור בארצות הברית. ב-22 באוגוסט פרסמה פפאריזו תקליטור הכולל את "My Number One" ועשרה רמיקסים שונים. ב-4 ביוני יצא התקליטור גם להורדה דיגיטלית. בשנת 2005 הכריז תאגיד השידור היווני כי פפאריזו נבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון הקרוב. לאחר חשיפת הנציג, נשלחו מאות שירים אל התאגיד. וועדה שהואמנה על ניפוי השירים בחרה ארבעה שירים ("My Number One",‏ "OK",‏ "Let's Get Wild" ו-"The Light in Our Soul"), אותם תבצע פפאריזו בקדם לבחירת השיר היווני לאירוויזיון. השיר "The Light in Our Soul" נפסל כיוון שהודלף ברחבי האינטרנט כמה ימים לפני הקדם. ב-2 במרץ 2005 זכה "My Number One" בקדם עם 66.47 אחוזי הצבעה, ונבחר לייצג את יוון באירוויזיון. קליפ השיר צולם תוך יום אחד במוזיאון המדע והטכנולוגיה של סלוניקי. מכיוון שבאירוויזיון 2004 סיימה יוון במקום השלישי, פפאריזו העפילה לגמר האירוויזיון העוקב באופן אוטומטי. השיר שובץ במקום ה-19 בסדר ההופעות, לפני רוסיה ואחרי קרואטיה. במהלך הופעתה ביצעה פפאריזו מספר צעדי ריקוד יוונים מסורתיים, לצד ארבעה רקדנים. בפזמון השני של השיר ארבעת הרקדנים השתטחו על רצפת הבמה בצורה של הספרה 1. לאחר ההצבעה, הוכרז השיר כזוכה עם 230 נקודות. עם ההכרזה, יצאו המונים אל רחובות אתונה ורקדו לצלילי השיר. לאחר התחרות, הגיע השיר בתחרות היובל של האירוויזיון למקום הרביעי. קדם לתחרות האירוויזיון, הצליח השיר ביוון ובמדינות הסמוכות לה. לאחר ניצחונו בתחרות, ניצב השיר במקום הראשון במצעדי הסינגלים של יוון ושל שוודיה, ואף הוענק לו תואר זהב בשתי המדינות. הצלחת הסינגל שלובה בגרסת הרמיקס של כריס פנאגי, שהפך ללהיט מועדונים ברחבי אירופה. בארצות הברית, הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ולמקום ה-25 במצעד שירי הדאנס של הבילבורד. הגרסה הבינלאומית "My Number One" ‏– 2:58 "I Don't Want You Here Anymore" ‏– 4:09 הגרסה הגרמנית "My Number One" ‏– 2:58 "I Don't Want You Here Anymore" ‏– 4:09 "O.K" ‏– 2:58 הגרסה השוודית "My Number One" ‏– 2:58 "My Number One" ‏– 2:58 (גרסה אינסטרומנטלית) מדיה וקבצים בנושא My Number One בוויקישיתוף מידע על היצירה "My Number One" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "My Number One" באתר Discogs סרטון השיר "My Number One" באתר יוטיוב My number one – Helena Paparizou Greek court judgement against credited composer of ‘My Number One’ My Number One
סויוז MS-18

סויוז MS-18 (ברוסית:Союз МС-18) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-9 באפריל 2021 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-17 באוקטובר 2021. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית. החללית המאוישת קיבלה את השם "יו. א. גגארין", לכבוד הקוסמונאוט הראשון וטייס החלל הראשון בהיסטוריה יורי אלכסייביץ' גגארין. השם רשום על פני השטח של הבידוד התרמי של תא השירות של החללית. בנובמבר 2020 הוחלט בצוות יהיו קוסמונאטוים רוסים בלבד. ב-10 במרץ 2021 הודיעה רוסקוסמוס על החזרת טיסות של אסטרונאוטים החלליות "סויוז".. במקום הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קורסקוב נכלל האסטרונאוט מטעם נאס"א מארק וונדה היי לצוות הראשי כשאן מקליין נכללה בצוות הגיבוי במקום הקוסמונאוט דמיטרי פטלין בצוות נחיתה נכללו חברי צוות סרט "האתגר" שהיו מתוכננים להגיע לחלל בחללית סויוז MS-19. רוסיה אולג נוביצקי - מפקד רוסיה פיוטר דוברוב - מהנדס טיסה (בהמראהבלבד) ארצות הברית מארק ואנדה היי - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד) רוסיה קלים שיפנקו - חבר צוות צילומים של סרט "האתגר" (בנחיתה בלבד) רוסיה יוליה פרסילד - שחקנית בסרט "האתגר" (בנחיתה בלבד) רוסיה אנטון שקאפלרוב - מפקד רוסיה אולג ארטמייב - מהנדס טיסה ארצות הברית אן מקליין - מהנדס טיסה חללית "סויוז MS-18" שוגרה ב-9 באפריל 2021 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-3 שעות ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 64 בפיקוד סרגיי ריז'יקוב. צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 65 טיחק גם למשלחת מס' 66 "סויוז MS-18" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-28 בספטמבר חללית התנתקה מתחנת החלל ותוך זמן קצר התחברה מחדש למודול "נאוקה" החדש. ב-5 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז MS-19 עם חברי צוות סרט "האתגר" שהחלו בצילומים. ב-15 באוקטובר בזמן בדיקות מנועים של חללית "סויוז MS-18" התרחש שינוי מצב תחנת החלל. לאחר כחצי שעה במצב חזר למצב המתוכנן. ב-17 באוקטובר 2021 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אולג נוביצקי, קלים שיפנקו ויוליה פרסילד. הנחיתה עברה ללא בעיות. עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית בה נכללו דוברוב וחיי. מדיה וקבצים בנושא סויוז MS-18 בוויקישיתוף סויוז MS-18 תיאור המשימה "События. Запуск и полет корабля «Ю.А. Гагарин» (Союз МС-18)". www.roscosmos.ru. נבדק ב-2021-04-03.
נאוקה (מודול)

מודול המעבדה הרב-תכליתית "נאוקה" הוא מודול המהווה חלק מהמודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית, מיועד ליישום תוכנית רוסית למחקר מדעי ויישומי וניסויים בתחום החלל. המודול נוצר על ידי מרכז חרוניצ'ב ועל בסיס גיבוי מודול "זאריה", בהוראת רוסקוסמוס. הוא מורכב מתא הרמטי ומתאם הרמטי כדורי, המופרדים במחיצה אטומה עם פתח. הנפח הפנימי של המודול הוא 70 m³. זהו המודול הרוסי הראשון בתחנת החלל הבינלאומית מזה 11 שנים. "נאוקה" מתוכננת לשרת את תחנת החלל עד סוף שנת 2027, אך במידת הצורך ניתן להאריך את שהותה עד שנת 2030. השיגור בוצע ב-21 ביולי 2021 בעזרת משגר מדגם פרוטון . העגינה לתחנת החלל הבינלאומית התקיימה ב-29 ביולי 2021, כשמודול נאוקה עגנה בהצלחה לצד מודול זבזדה. בכך הסתיימה תקופת דחיות שיגור שהמועד המקורי היה 2007. חלק מציוד ששייך למודול החדש הגיע לתחנת החלל כחלק של מודול "ראסווט". היה צורך להעבירו למודל החדש בהתאם ליעוד. בהתאם לתוכנית שהוכנה ב"רוסקוסמוס" להפעלת המודול החדש ושילובו במערכות תחנת החלל נדרשת מספר רב של פעילויות חוץ-רכביות. חלק מהם בוצעו עוד לפני הגעת המודול. פעילות מס' 15 ואחרונה נערכה ב-9 באוגוסט 2023. מודול "נאוקה" כולל מספר יחידות, מדחפים, מכלי דלק ופאנלים סולאריים בשטח 56 מ"ר (בתוך המודול הותקנו סוללות מצברים. בתוך המודול הותקנו שירותים, יחידה לאספקת חמצן ל-6 אשנים, מתקן ליצור מים ותא מגורים של איש צוות שלישי. בנוסף לכך קיים חלון בתצפית על חלק החיצוני של תחנת החלל. על המודול הותקנו 3 סוגים של מדחפים כמו במודול "זאריה" המקורי. בתוך המודול קיימות עמדות עבודה שבין היתר מאפשרות שליטה על זרוע רובוטית ERA שנבנה על ידי סוכנות החלל האירופית. מודול מצויד ב-3 תאי עגינה: מודול "זניט" (מחובר למודול "זבזדה", מודול "נדיר" מחובר למודול "פריצ'אל מודול קדמי שפנוי לעדינה חלליות מטען או חלליות מאוישות. מדיה וקבצים בנושא נאוקה בוויקישיתוף תיאור המודול באתר רוסקוסמוס תיאור המודול באתר היצרן Филипп Терехов (2017-04-24). "Баяны великих предков или инженерные проблемы модуля «Наука»". «Хабр» (ברוסית).{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) תיאור המודול (ברוסית) "Президент РКК «Энергия» Виталий Лопота: Цикл испытаний перспективного космического корабля потребует не менее трёх полётов" (ברוסית). «Интерфакс». 2014-03-28. נבדק ב-2017-04-20.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Владимир Соловьев о стыковке модуля «Наука»". www.roscosmos.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-07-30.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Рогозин подтвердил, что на модуль «Наука» поставят баки от разгонного блока «Фрегат»" (ברוסית). טאס"ס. 2019-03-25.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "В КБ «Салют» заявили, что ресурс «Науки» заложен до конца 2027 года". Роскосмос (ברוסית). 2021-07-29.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "В ЦПК рассказали о планах подключения модуля «Наука» к системам МКС". «רי"א נובוסטי» (ברוסית). 2019-05-30.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Летные испытания модуля «Наука» займут 12 месяцев". ТАСС (ברוסית). 14 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Разработчик рассказал о сроках работы "Науки" на МКС". РИА Новости (ברוסית). 2021-07-29.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Модуль «Наука» успешно пристыковался к МКС". www.interfax.ru (ברוסית). נבדק ב-2021-07-30.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
פריצ'אל (מודול)

מודול הניוד האוניברסלי פריצ'אל הוא אחד המודולים של החלק מהמודול הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית, המיוצר על ידי חברת אנרגיה. מודול "פריצ'אל" תוכנן לעגון על מודול "נאוקה". שיגור "פריצ'אל" לתחנת החלל הבינלאומית בוצע ב-24 בנובמבר 2021. עיצוב עקרוני של המודול אושרו בישיבת ב-13 בינואר 2011. הוחלט כי הפריצ'אל ישוגר למסלולו על ידי משגר החלליות "סויוז-2.1b" מנמל החלל בייקונור. במהלך 2014, תאגיד החלל אנרגיה ביצע הרכבה ובדיקות בקרת מפעל מוצלחות של המודול. מאז 17 בנובמבר 2014, הפריצ'אל היה מאוחסן במפעל של תאגיד אנרגיה, זאת עד למסירתו לידי רוסקוסמוס לצורך שיגורו בפועל.. השיגור נדחה מספר פעמים עקב דחיות של שיגור מודול "נאוקה" שהיה צורך לשגר לפני מודול "פריצ'אל". שיגור המודול בוצע בנובמבר 2021 והוא חובר למודול "נאוקה". בהמשך חברי משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית ביצעו פעולות לשילוב המודול במערכות תחנת החלל. ב-18 במרץ 2022 בוצע עגינה מבצעית ראשונה לומדול החדש על ידי חללית מאוישת סויוז MS-21. משקל שיגור: 4,750 ק"ג משקל (כחלק מתחנת החלל הבינלאומית): 3,890 ק"ג משקל (הטענה): 700 ק"ג קוטר (כדורי): 3.3 מ ' נפח הרמטי: 19 מטר מעוקב מספר נקודות העגינה: 6 תאי עגינה של המודול מתאימות לקבלת חלליות מאוישות מדגם "סויוז MS" וחלליות מטען מדגם "פרוגרס MS". אורך חיים מתוכנן של המודול הוא כ-30 שנים. מדיה וקבצים בנושא פריצ'אל בוויקישיתוף תיאור המודול באתר רוסקוסמוס תיאור המודול מודול פריצ'אל // כתבת תסקיר של אולפן רוסקוסמוס עבור רשת "רוסיה 24". 26 באוקטובר 2013 «Мы сами с усами». Дмитрий Рогозин готов работать с NASA только на паритетных началах "Лаборатория, причал и электростанция: какими будут три новых модуля МКС". נבדק ב-2016-08-28. "В РКК «Энергия» утвердили эскиз нового узлового модуля МКС". Федеральное космическое агентство. 2011-01-15. נבדק ב-2016-08-29. "Годовой отчёт РКК Энергия за 2014 год" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2019-07-18. נבדק ב-2019-07-18. "«Роскосмос» показал первый модуль российской орбитальной станции". РБК (ברוסית). נבדק ב-2021-05-10.