laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריקרדו רושה

ריקרדו סרז'יו רושה אזבדו (בפורטוגזית: Ricardo Sérgio Rocha Azeved; נולד ב-3 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי, אשר נולד בעיר סנטו טירסו. נכון להיום, שיחק כמגנה של קבוצת הפרמייר ליג טוטנהאם הוטספר. רושה שיחק בראשית הקריירה שלו בקבוצה הקטנה פאמלישאו, ממנה עבר לשחק בספורטינג בראגה. אחרי שהרשים רבים בעת הקמפיין של בראגה בטורניר גביע אופ"א, בנפיקה ליסבון רכשה אותו ב-2001, יחד עם חברו לסגל טיאגו. במהלך 4 וחצי העונות שבהן שיחק בבנפיקה, הוא שיחק סך הכל 162 משחקים וכבש 3 שערים. ב-17 בינואר 2007, החלו להתפרסם מודעות בתקשורת האנגלית ובפורטוגל אודות מעברו של רושה לטוטנהאם. ביום שלמחרת, פורסם בתקשורת הפורטוגלית שהעסקה אושרה סופית, באמצעות סוכנו רוני רוזנטל, תמורת 3.2 מיליון פאונד ו-2 משחקי ידידות בין המועדונים שבהם בנפיקה תקבל את כל ההכנסות ממכירת כרטיסים. משחקו הראשון של רושה בטוטנהאם היה ב-27 בינואר 2007, בניצחון 3-1 על סאות'נד יונייטד במסגרת הסיבוב הרביעי של גביע ה-FA, כאשר שיחק במקומו של הקפטן הפצוע של הקבוצה, לדלי קינג. ב-10 בפברואר 2007, רושה שיחק את משחקו הראשון בפרמייר ליג, במשחק נגד שפילד יונייטד. ב-14 במאי 2008, נפוצו שמועות על כך שרושה ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון עקב העובדה שלא שותף במספיק משחקים. ב-31 באוגוסט 2009 חתם לעונה אחת בקבוצה הבלגית סטנדרד ליאז'. לאחר חצי עונה חזר לאנגליה וחתם בפורטסמות' לשנתיים. אחרי שערך את הופעת הבכורה המלאה הראשונה שלו עבור פורטוגל נגד סקוטלנד, ב-2002, הוא זומן מחדש לסגל הנבחרת רק לאחר 3 שנים נוספות, לקראת משחקי שלבי המוקדמות של יורו 2008 נגד דנמרק ופינלנד. בנפיקה ליסבון הגביע הפורטוגלי: 2003/2004 ליגת העל הפורטוגלית: 2004/2005 הסופרקאפ הפורטוגלי: 2004/2005 ריקרדו רושה, באתר Transfermarkt ריקרדו רושה, באתר Soccerway ריקרדו רושה, באתר BDFutbol ריקרדו רושה, באתר WorldFootball.net ריקרדו רושה, באתר National Football Teams ריקרדו רושה, באתר FootballDatabase.eu
בניין לב רם

בניין לב רם הוא בניין משרדים בפינת הרחובות הנביאים 36 ודבורה הנביאה 2 בירושלים, המשמש כיום את משרד החינוך. ערכים מורחבים – רחוב הנביאים, בית החולים האיטלקי בניין לב רם עומד במקביל לחלקו האחורי של בית החולים האיטלקי, ונבנה על מגרש שהיה חלק ממתחם בית החולים. בית החולים עצמו נבנה בתחילת המאה ה-20 ובמהלך מלחמת העולם השנייה הופקע מבעליו, ממשלת איטליה, והועבר לרשות חיל האוויר המלכותי שהשתמש בשטח למגרשי טניס. עם תום מלחמת העצמאות, במהלכה שימש בניין בית החולים כעמדה קדמית של צה"ל, הועבר בניין בית החולים לממשלת איטליה ולמסדר הנזירות שהחזיק במבנה מטעמה. אז הוברר כי לבית החולים נגרם נזק כבד כתוצאה מהפגזות ואש מנשק קל שפגעה בו. לאחר משא ומתן ממושך החליטה ממשלת איטליה למכור בשנת 1961 את בית החולים והחלקה הצמודה אליו לממשלת ישראל. בשנת 1963 נמסר בניין בית החולים לשימוש משרד החינוך, ובמהלך שנות השבעים מכרה ממשלת ישראל את השטח הריק ליזמים פרטיים. במהלך שנות השבעים של המאה העשרים התעורר צורך בירושלים בבתי מלון יוקרתיים. היזמים שקנו את המגרש הסמוך לבית החולים האיטלקי הגישו בקשה לתוכנית בנייה שתכלול בית מלון בן 11 קומות, שנועד לשמש בעיקר את הציבור הדתי לאומי והחרדי, ולמשוך לקוחות רבים בזכות קרבתו היחסית לעיר העתיקה ואתריה הקדושים. התוכנית נדחתה על הסף על ידי רשויות התכנון, שחששו כי מבנה ענק יבלע ויגמד את מבנה בית החולים האיטלקי, ואישרו הקמת בית מלון שגבהו לא יעלה על גובה בית החולים האיטלקי. מבנה בית המלון, שאמור היה לשאת את השם "מלון גינות ירושלים" ובו 250 חדרים, נבנה בסגנון מודרני. לבניין שש קומות מעל חניון תת-קרקעי ובו 200 מקומות חניה. בין חזיתו של בניין לב רם, הנוטה בשיפוע, לבין חלקו האחורי של בניין בית החולים מפרידה רחבה להולכי רגל, המרוצפת בדוגמה גאומטרית של קווים ההולכים ונפרשים מבסיס המגדל בבית החולים האיטלקי. תכנון המבנה החדש נעשה על ידי האדריכלים דרור חרובי ויצחק בלט, בהשראת פיאצה דל קמפו - כיכר העיר המפורסמת בעיר סיינה באיטליה. גגו של הבניין מעוטר בשינני אבן כמו גגות בית החולים האיטלקי, אך שני המבנים זרים זה לזה ובניין לב רם שונה באופן מהותי מכל הבניינים שלאורך רחוב הנביאים. בית המלון בנוי כשתי זרועות לא סימטריות ה"חובקות" את בית החולים האיטלקי, וניכרת עליו השפעה של בניין מטה ארגון אונסק"ו שבפריז. בניין אונסק"ו, שנחנך בשנת 1958, נחשב לייחודי ופורץ דרך בעת הקמתו, ואבן דרך באדריכלות. במהלך שנות השמונים של המאה העשרים נקלע הקבלן המבצע של בית המלון לקשיים כלכליים, וחברת הבנייה שבבעלותו פשטה את הרגל. עבודת הבנייה נפסקה בשלב סיום בניית שלד הבניין, ובמשך שנים מספר עמד השלד בשיממונו. בשנת 1989 הושכר הבניין למדינת ישראל, ואליו הועברו משרדי משרד החינוך והתרבות ששכנו קודם לכן במבנים בשכונת ממילא, מבנים שפונו במסגרת התוכנית לבנייה מחדש של האזור. בסוף שנת 1990 נסתיימה מלאכת הבנייה, ומאז משמש בניין לב רם ביחד עם בית החולים האיטלקי ובית מחניים את משרד החינוך. בצמוד לגדר של בית החולים האיטלקי ברחוב הנביאים, הגובלת בפתח המוביל אל הרחבה של בניין לב רם, הוקמה מצבה קטנה ללוחמי מחלקת המרגמות של גדוד 62 מחטיבת ירושלים שנפלו במקום בעת הקרבות לפריצת הקו העירוני ושחרור ירושלים במלחמת ששת הימים. דוד קרויאנקר, רחוב הנביאים שכונת החבשים ושכונת מוסררה 2000 (כתר הוצאה לאור והוצאת יד יצחק בן-צבי). רן שחורי, פיל מגושם במרקם שברירי,הארץ, 17 ביוני 1991. מדיה וקבצים בנושא בניין לב רם בוויקישיתוף מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת על הבניין, באתר 'חלון אחורי', 8 בדצמבר 2015
סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס

סכמות גילברט ולינאטי ליוליסס הן רשימות שנוצרו על ידי מחבר יוליסס, הסופר ג'יימס ג'ויס, על מנת לסייע לידידיו קרלו לינאטי וסטיוארט גילברט להבין את המבנה והעלילה בספר. לינאטי אף תרגם את הספר לאיטלקית, וגילברט פרסם את הסכמה שלו ב-1930 בספר נפרד. סכמות אלו משמשות עד ימינו חוקרים בניתוח הספר. ב-21 בספטמבר 1920 שלח ג'ויס ללינאטי מכתב ובו, בנוסף לרשימות שצירף, כתב בין היתר: ...סבורני כי לאור הנפח העצום והסיבוכיות הגדולה אף יותר של הרומן המפלצתי המקולל שלי, עדיף לשלוח לו סוג של סיכום - מפתח - שלד - סכמה (לשימוש ביתי בלבד)... הכנסתי רק מילות מפתח בסכמה שלי, אך אני חושב שתבין זאת... זהו גם סוג של אנציקלופדיה. — סכמת גילברט ליוליסס נוצרה בשנת 1921, ופורסמה על ידו בשנת 1930. הסכמה של גילברט כוללת תיאור פרטני של כל פרק, ובכלל זה שמו המקביל לאודיסאה (שמות הפרקים לא נכללו בספר המקורי), זמן התרחשות, צבע, סמל, מדע או אמנות קשורים, טכניקת כתיבה, איבר, סמלים ותיאור הסצנה. סכמת לינאטי מקיפה מעט יותר וכוללת גם דמויות מקבילות מהמיתולוגיה היוונית ומשמעות. בסכמה של לינאטי חסר תיאור מפורט של שלושת הפרקים האחרונים משום שהם היו בשלבי כתיבה ראשוניים באותה עת. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. סכמת לינאטי ליוליסס James Joyce, Selected Letters, ed. Richard Ellmann (London: Faber and Faber, 1975), p. 271
ג'ון הייטינחה

ג'ון חיסברט אלן הייטינחה (בהולנדית: John Gijsbert Alan Heitinga; נולד ב-15 בנובמבר 1983 באלפן אן דן ריין שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הבלם וכיום מאמן. לזכותו של הייטינחה 87 הופעות במדי בנבחרת הולנד. הייטינחה התפתח במערכת הנוער של קבוצת אייאקס אמסטרדם. ב-2001 שיחק לראשונה עם הקבוצה הבוגרת, ובמהרה ביסס את מעמדו בקבוצה, אך שתי פציעות חמורות השביתו אותו לתקופה ארוכה. הוא שב לשחק בעונת 2003/04 והפגין יכולת טובה. הצלחתו באייאקס הביאה את דיק אדבוקאט לזמנו לנבחרת הולנד. הוא ערך את הבכורה בפברואר 2004, ובאליפות אירופה של אותה שנה שיחק בשלושה משחקים. שתי העונות הבאות היו בלתי יציבות בעבור אייאקס. אי היציבות הקשתה על הייטינחה להתפתח כשחקן. אף על פי כן, הוא המשיך להיות שחקן קבע באייאקס ובנבחרת ההולנדית תחת המאמן מרקו ואן באסטן, שזימן אותו לסגל הנבחרת במונדיאל 2006. ב-2008, לאחר שזכה בתואר כדורגלן השנה בהולנד והשתתף עם נבחרת הולנד ביורו 2008, עבר לאתלטיקו מדריד ששילמה לאייאקס עבורו 10 מיליון אירו. בסך הכול הופיע במשך שבע שנים ב-146 משחקי ליגה במדי אייאקס והבקיע 16 פעמים. לאחר 8 שנים, ביוני 2015 חזר לקבוצת נעוריו אייאקס, וחתם לעונה אחת בקבוצה. בפברואר 2016 פרש ממשחק פעיל. מדיה וקבצים בנושא ג'ון הייטינחה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון הייטינחה ג'ון הייטינחה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון הייטינחה, באתר Transfermarkt ג'ון הייטינחה, באתר Soccerway ג'ון הייטינחה, באתר BDFutbol ג'ון הייטינחה, באתר WorldFootball.net ג'ון הייטינחה, באתר National Football Teams ג'ון הייטינחה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דריל (קוף)

הדְּריל (שם מדעי: Mandrillus leucophaeus) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב. קרוב למנדריל, המסווג יחד איתו לסוג מנדריל. הוא אחד המינים הגדולים במשפחתו עם אורך של 70 ס"מ ומשקל מרבי של 50 ק"ג בזכרים, אם כי הנקבות קטנות בהרבה ומשקלם עד 12.5 ק"ג. הוא בעל רעמה עבה ובעל גוונים עזים על פניו בדומה למנדריל אך חסר את הגוונים האדומים והכחולים של המדריל. הוא מצוי בטבע ביערות הגשם הטרופיים של אגן הקונגו בקמרון, ניגריה, מצפון לנהר סנאגה, באי ביוקו ובחלק מגינאה המשוונית. הוא אחד הקופים הנדירים ביותר באפריקה, אשר נפגע מכריתת יערות ומציד אנושי. קיימים שני תת-מינים של דריל: דריל השפלה (Mandrillus leucophaeus leucophaeus) דריל ביוקו (Mandrillus leucophaeus poensis) זכר האלפא מוביל קבוצה של כ-20-30 פרטים, המורכבת מזכרים ונקבות והוא האב למרבית הצעירים. קבוצה זו עשויה להצטרף לאחרים, וליצור על-קבוצה של מעל 100 פרטים. הם נוודים-למחצה בהתאם לעונות השנה, ולעיתים קרובות נוהגים לשפשף את החזה על העצים כדי לסמן את הטריטוריה שלהם. הם פעילים בעיקר על פני הקרקע, והחיפוש אחר מזון מתנהל בעיקר על הקרקע, אך שכיח למצוא את הלהקה על גבי העצים כדי לישון בלילה. לנקבות ילוד אחד בכל לידה, לידת תאומים תועדה פעם אחת במרכז שיקום וגידול דרילים בניגריה. תוחלת החיים שלו היא עד 28 שנה. עיקר תזונתו של הדריל כוללת מגוון רחב של פירות, אבל בתור אוכל-כול הוא גם מגוון בחלקי צמחים, שורשים, ביצים, חרקים, ויונקים קטנים מדי פעם. הטורף העיקרי שלו הוא הנמר האפריקאי. מדיה וקבצים בנושא דריל בוויקישיתוף דריל, באתר ITIS (באנגלית) דריל, באתר NCBI (באנגלית) דריל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דריל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דריל, באתר GBIF (באנגלית) דריל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דריל באתר הרשימה האדומה של IUCN
קהילות אוטונומיות של אנדורה

מבחינה אדמיניסטרטיבית אנדורה מחולקת ל-7 מחוזות - "קהילות אוטונומיות" (parròquia, פאריש). חלק מהמחוזות מחולק למספר נפות. מדיה וקבצים בנושא קהילות אוטונומיות של אנדורה בוויקישיתוף
אלכסנדר טישמה

אלכסנדר טישמה (בסרבית באותיות לטיניות: Aleksandar Tišma;‏ 16 בינואר 1924 – 16 בפברואר 2003) היה סופר יהודי סרבי. טישמה נולד לאב סרבי ולאם ממוצא יהודי-הונגרי בעיירה הורגוש שבחבל באצ'קה, סמוך לגבול הסרבי-הונגרי (אז – בתחומי ממלכת יוגוסלביה). רכש את השכלתו היסודית והתיכונית בנובי סאד, בסביבה רב-תרבותית ורב-לשונית. למד צרפתית וספרות בבודפשט ולבסוף הוסמך בלימודים גרמניים באוניברסיטת בלגרד. בסוף מלחמת העולם השנייה היה פעיל במחתרת האנטי-נאצית בנובי סאד. לאחר מלחמת העולם השנייה החל לעבוד בנובי סאד כעיתונאי. מאוחר יותר עבד כעורך במטיקה סרפסקה, מוסד לחקר השפה והתרבות הסרבית, וכמרצה, נוסף על פעילותו הספרותית. יצירתו כוללת כ-15 ספרים, בהם רומנים, קבצים של סיפורים קצרים, ספרי שירה ומסות. כן עסק בתרגום מגרמנית ומהונגרית. כמה מסיפוריו עובדו לטלוויזיה ולקולנוע. יצירתו תורגמה למספר רב של שפות, וזכתה להכרה נרחבת. בין הפרסים הספרותיים שקיבל: פרס נין (על "השימוש באדם", 1977), פרס אנדריץ', ופרס אוסטריה לספרות אירופית (1996). היה חבר האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות והאקדמיה לאמנויות בברלין. ספריו של טישמה הם לרוב בעלי אופי קודר ופסימי, אך מתאפיינים בהומניזם וחמלה. מבקרים משייכים לעיתים את יצירתו לאסכולה ספרותית מרכז אירופית, שעמה נמנים גם דנילו קיש, צ'סלב מילוש וברונו שולץ. מספריו תורגמו לעברית (בתרגומה של דינה קטן בן-ציון) "השימוש באדם" ו"ספר על בלאם". טישמה נמנע מפעילות פוליטית, אך הביע תמיכה בתנועות דמוקרטיות ביוגוסלביה ומאוחר יותר בסרביה, ועזב את מולדתו לצרפת ב-1993 במחאה על מדיניות ממשלו של סלובודן מילושביץ'. טישמה שב לנובי סאד, העיר שבה גדל ושמהווה ציר מרכזי ביצירתו, בשנת 2000, שלוש שנים לפני מותו. אלכסנדר טישמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריאנה מלמד, גיבור בעל כורחו, באתר ynet, 1 ביולי 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנדריל

מַנְדְּריל (שם מדעי: Mandrillus sphinx) הוא מין של קוף במשפחת הקופים בעלי הזנב, המקורב בעיקר לדריל, וכן לבבון. הן המנדריל והן הדריל סווגו בעבר באותו סוג עם הבבונים, אבל מחקרים עדכניים קבעו שהם מינים נפרדים. המנדריל הוא הקוף הגדול ביותר שאינו קוף אדם. המילה "מנדריל" פירושה "אדם-קוף" (לפי מילון אוקספורד). המנדריל מזוהה על ידי פרוותו אשר צבעה צבע-זית והפנים והישבן הצבעוניים של הזכרים, המנדריל הוא היונק הצבעוני ביותר בעולם. הצבע מתחזק עם הבגרות המינית. הנקבות בעלות צבעים כהים יותר. הצבע מודגש יותר כשהקוף מעורר מינית וככל הנראה מהווה דוגמה לברירה זוויגית. צבע הישבן כנראה משמש לחיזוק הנראות בצמחייה הסבוכה של יער הגשם ועוזר לתזוזה של קבוצת קופים. הצבעים משמשים גם לסימון מעמדו של קוף בהיררכיה החברתית: נמצא כי זכרים שליטים נצבעים באדום זוהר יותר מחבריהם החלשים וכי אין כמעט עימותים בין זכרים שיש הבדלי גוון ביניהם משקל הזכרים הוא כ-30 ק"ג ויכול להגיע גם ל-50 ק"ג, בעוד הנקבות מגיעות לחצי ממשקל זה. המנדריל יכול להגיע לתוחלת חיים של 31 שנים בשבי. הזכרים מגיעים לאורך של קרוב למטר, בעוד הנקבות קטנות יותר (כ-60 ס"מ). הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 3.5 שנים. המנדריל מצוי ביערות הגשם של דרום ניגריה, דרום קמרון, גבון, גינאה המשוונית והרפובליקה של קונגו. התפוצה מוגבלת על ידי נהר סנאגה בצפון והנהרות אוגווה ואינווידו במזרח. על פי מחקרים עדכניים אוכלוסיית המנדרילים מצפון ומדרום לנהר אוגווה מהווים תת-מין נפרד. תקופת ההיריון של המנדריל נמשכת 6-7 חודשים, ונולדים צאצאים בין ינואר לאפריל. למרות זאת, המנדריל מזדווג כל השנה בתקופת הייחום, המתרחש פעם ב-33 ימים. צאצאי מנדריל נולדים עם עיניים פקוחות ופרווה. יש להם פרווה שחורה ועור ורוד במשך החודשיים הראשונים. הם נאחזים בבטן אמם מיד וכבר יכולים לתמוך במשקל של עצמם. האמהות יוצרות קשרים עם ילדיהן. עם הבנות הקשר נמשך אל תוך הבגרות, ועם הבנים הקשר נמשך עד שהבן מגיע לבגרות מינית. הקשרים כוללים פליית כינים מהפרווה. מנדרילים הם יצורים חברתיים שחיים בקבוצות גדולות, שכוללות בעיקר נקבות וצעירים ומונהגות על ידי זכר שליט. רוב הזכרים הבוגרים הם מתבודדים. קשה להעריך במדויק את גודלה של קבוצת מנדרילים ביער, אולם צילום קבוצה שחוצה פער בין שתי חלקות יער או חוצה כביש היא דרך אמינה לחשב את גודל הקבוצה. הקבוצה הגדולה ביותר שזוהתה בדרך זו הכילה 1,300 פריטים, בפארק הלאומי לופה בגבון - ההתקבצות הגדולה ביותר של קופים לא אנושיים שתועדה אי פעם. המנדריל הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מצמחים, חרקים, וחיות קטנות. את מזונו הוא משיג על ידי חיפוש מזון באדמה. אף על פי שהמנדריל בדרך-כלל לא צד חיות גדולות, קבוצת מנדרילים נצפתה צדה ואוכלת צביון. קבוצה גדולה של מנדרילים יכולה לגרום לנזק משמעותי ליבול בתוך זמן קצר מאוד, ובמקומות שבהם הם נפוצים הם נחשבים למזיקים. טורפו הטבעי הראשי הוא הנמר. מנדרילים ניצודים לצורכי מזון בכל אזור תפוצתם, גם ברובה וגם בכלובים (כלוב) וברשתות. בקמרון, הרס בתי גידול לחקלאות גם כן נחשב כאיום על קיומם. גולגולת מנדריל בגן החיות התנ"כי מדיה וקבצים בנושא מנדריל בוויקישיתוף מנדריל, באתר ITIS (באנגלית) מנדריל, באתר NCBI (באנגלית) מנדריל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מנדריל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מנדריל, באתר GBIF (באנגלית) מנדריל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנדריל באתר הרשימה האדומה של IUCN Mask of the Mandrill - Introduction | Nature | PBS Joanna M. Setchell & E. Jean Wickings; Dominance, Status Signals and Coloration in Male Mandrills (Mandrillus sphinx); Ethology 111, 25—50 (2005)
אלפראזולאם

אלפראזולאם (בכתיב לועזי: alprazolam; שמות גנרים: זנאקס, אלפרליד וקסנגיס. בלועזית: Xanax) היא תרופה מקבוצת התרופות נגד חרדה, העלולה לגרום להתמכרות בשימוש ממושך. התרופה מפחיתה חרדה תוך זמן קצר. היא ודומותיה משפיעות באמצעות הגברת פעולת המוליך העצבי GABA שחשוב למניעת תחושת חרדה במצבי דחק והפרעה טורדנית כפייתית (OCD) ופרנויה, וגם עוזרת לאגורפוביה. מדיה וקבצים בנושא אלפראזולאם בוויקישיתוף הערך אלפראזולאם (Alprazolam), באתר InfoMed הערך "Alprazolam", באתר "ויקיתרופות" אלפראזולאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בנזודיאזפינים, האנציקלופדיה של שביל הדרך לחיים ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ויקטור חריאפה

ויקטור ולדימירוביץ' חריאפה (ברוסית: Виктор Владимирович Хряпа; נולד ב-3 באוגוסט 1982 בקייב שבברית המועצות, כיום באוקראינה) הוא כדורסלן עבר רוסי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1999–2018. גובהו 2.06 מטרים. את הקריירה החל חריאפה בקבוצת חימיק אנגלס הרוסית, תחילה בנוער ולאחר מכן גם בבוגרים. באמצע עונת 1999-2000 עבר לקבוצת אבטודור סראטוב. בעונת 2000-2001 נבחר לתגלית העונה בליגה הרוסית. לאחר שתי עונות וחצי בסרטוב הצטרף חריאפה לצסק"א מוסקבה, איתה זכה בשתי אליפויות רוסיה, ב-2003 וב-2004. בדראפט 2004 נבחר חריאפה במקום ה-22 על ידי ניו ג'רזי נטס, והוא עבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. בפורטלנד לא הצליח חריאפה להרשים, וקלע 4.2 נקודות למשחק בעונתו הראשונה ו-5.8 בשנייה. בסוף יוני 2007 עבר חריאפה בטרייד לשיקגו בולס יחד עם טיירוס תומאס, בתמורה ללמרכוס אולדרידג'. בשתי העונות בשיקגו אכזב חריאפה ושיחק רק 8 דקות בממוצע למשחק. בפברואר 2008 החליטה שיקגו לקנות את שארית חוזהו ולשחרר אותו, וכמה ימים לאחר מכן חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בצסק"א, איתה זכה באליפות רוסיה וביורוליג ב-2008. הוא שיחק בקבוצה עד עונת 2018 ועזב לאחר 13 עונות בסך הכל בקבוצה. חריאפה נמנה עם סגל נבחרת רוסיה, והיה שותף בזכייתה באליפות אירופה ב-2007. מדיה וקבצים בנושא ויקטור חריאפה בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קן ראסל

קן ראסל (באנגלית: Henry Kenneth Alfred Russell; ‏ 3 ביולי 1927 – 27 בנובמבר 2011), היה במאי קולנוע בריטי שנודע הודות לסרטי הקולנוע והטלוויזיה שביים והתאפיינו בסגנון ייחודי. סגנונו התאפיין במיניות בוטה ובהתעסקות בכנסייה הקתולית: ראסל עצמו המיר את דתו לקתוליות ב-1957 ואף שדבקותו בה נחלשה במרוצת השנים והוא חדל לקיים אורח חיים תואם, הנושא מילא תפקיד מרכזי ביצירתו. הרבה לעסוק בעבודתו במשוררים בולטים, ביוצרים מוזיקליים. בתחום זה, ידועה הסדרה החלוצית שביים עבור רשת BBC ועסקה בחייהם של משוררים שחרגו מההתנהגות המקובלת לזמנם. ראסל ידוע בעיקר הודות לסרטי הקולנוע נשים אוהבות (Women in Love), "טומי" (בכיכובם של חברי להקת המי) והסרט מצבים משתנים (Altered States). 1967 - "מוח שווה ביליון" על פי ספרו של לן דייטון עם מייקל קיין 1969 - "נשים אוהבות", מועמדויות לאוסקר. על פי רומן מאת ד. ה. לורנס, עם אוליבר ריד, אלן בייטס וגלנדה ג'קסון שזכתה בסרט הזה לאוסקר השחקנית הטובה ביותר 1970 - "צ'ייקובסקי", עם ריצ'רד צ'מברלין 1971 - "שדים" 1971 - "החבר שלי" (מחזמר) על פי המחזה מאת סנדי וילסון, עם טוויגי, גלנדה ג'קסון 1972 - "משיח פרא" 1974 - "מאהלר" על המלחין גוסטב מאהלר 1975 - "ליסטומניה" 1975 - "טומי", עם אלטון ג'ון, טינה טרנר, ג'ק ניקולסון, אריק קלפטון ואחרים 1977 - "ולנטינו" עם רודולף נורייב 1980 - "מצבים משתנים" עם ויליאם הארט על פי תסריט מאת פאדי צ'ייבסקי 1984 - "למות בעד תשוקה" עם קתלין טרנר, אנתוני פרקינס 1986 - "גותי" 1988 - "ריקודה האחרון של סאלומה", על מחזהו של אוסקר ויילד 1991 - "זונה", עם תרזה ראסל 1996 - "מיינדבנדר", ביוגרפיה של אורי גלר, גילם ישי גולן רבים מסרטיו הוקרנו גם על מסכי הטלוויזיה. 1989 - "תמונה בריטית" (British Picture) אוטוביוגרפיה. הספר היה גם לסרט טלוויזיה הכולל ראיונות עם הכותב. מדיה וקבצים בנושא קן ראסל בוויקישיתוף קן ראסל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קן ראסל, באתר AllMovie (באנגלית) קן ראסל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קן ראסל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קן ראסל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קן ראסל, באתר Discogs (באנגלית) אתר העוסק בסרטיו של קן ראסל ynet, הבמאי קן ראסל הלך לעולמו, באתר ynet, 28 בנובמבר 2011 קן ראסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קן ראסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו מאמרו של אורי קליין, עיתון הארץ, גלריה עמ' 20 מתאריך 2.12.11
סגומו

סגומו (באנגלית: Segomo - "מנצח", "רב עוצמה") היה אל המלחמה במיתולוגיה הקלטית. פולחנו היה נפוץ בעיקר בגאליה (צרפת של ימינו). עם המפגש בין התרבות הקלטית לתרבות רומית זוהה סגומו עם האל מרס או עם הרקולס מהמיתולוגיה הרומית. סגומו היה זהה למעשה לאל קוקידיוס שפולחנו היה נפוץ בבריטניה. העיט או הנץ סימלו את סגומו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרמן

הרמן (Hermann, Herman) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו בשפות גרמאניות ומשמעותו איש צבא. האם התכוונתם ל... בראש של הרמן (באנגלית: Herman's Head) – קומדיית מצבים (סיטקום) אמריקנית, אשר הופקה לשידור ברשת FOX בין השנים 1991 עד 1993 מתבודדי הרמן (באנגלית: Herman's Hermits) – להקת רוק בריטית מהעיר מנצ'סטר משנות ה-60 פרס הרמן (באנגלית: Hermann Trophy) – תואר המוענק על ידי מועדון האתלטיקה של מיזורי לכדורגל ולכדורגלנית המצטיינים של ליגת הקולג'ים הארמן אינטרנשיונל – יצרנית רכיבים לרכב, חברה בת של סמסונג הרמן (ספר) – ספר ילדים ונוער מאת אודי טאוב אישים: ארמיניוס (הֵרְמַן דֵר חֵרֻסְקֵר) – ראש שבט הכרוסקים הגרמאני, שהוביל את צבא הגרמאנים כנגד הצבא הרומי של פובליוס קווינקטיליוס וארוס במה שנודע כקרב יער טויטובורג אברהם הרמן – דיפלומט ישראלי ונשיא האוניברסיטה העברית בירושלים איתי הרמן – איש בידור וטלוויזיה, מעצב משחקים וחידונאי ישראלי אנה הרמן – משוררת ישראלית, שותפה במערכת כתב העת לשירה "הו!" ברנרד הרמן – מלחין אמריקאי לסרטים, עבד עם אלפרד היצ'קוק ואורסון ולס ג'יין הרמן – פוליטיקאית יהודיה-אמריקנית, כיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית ג'ניפר הרמן – שחקנית פוקר אמריקאית גרהם הרמן – פילוסוף אמריקאי זינה הרמן – דיפלומטית ישראלית וחברת כנסת מטעם המערך מייק הרמן – אתלט יהודי אמריקאי, אלוף המכביה מרים הרמן – מראשונות קרייניות רשות השידור בתקופה המנדטורית ומנהלת מחלקת השידורים לילדים ונוער ברשת א' של קול ישראל פטריק הרמן – כדורגלן גרמני צבי הרמן – סופר ישראלי קרל הרמן – קריסטלוגרף גרמני, ממציא (יחד עם שארל-ויקטור מוֹגֶן) שיטת הכתיב התקנית הבינלאומית לחבורות סימטריות מרחביות הידועה ככתיב הרמן-מוגן או "כתיב בינלאומי" רוברט הרמן – פיזיקאי אמריקאי שנודע בעיקר בזכות עבודתו עם רלף אלפר בשנים 1948-1950 על הערכת הטמפרטורה של קרינת הרקע הקוסמית מהמפץ הגדול שמעון נחום הרמן – פרופסור לפסיכולוגיה חברתית של הזהות היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים תמר הרמן – חברת סגל האוניברסיטה הפתוחה, פרופסור מן המניין בתחום מדע המדינה ועמיתה בכירה במכון הישראלי לדמוקרטיה גינטר הרמן – כדורגלן גרמני הרמן מסולובצקי – נזיר רוסי מהמאה ה-15. מייסד המנזר באיי סולובצקי (אתר מורשת עולמי). ידוע גם בתור גרמן (German of Solovki). גרמן הרמנס אישים ששמם הפרטי הוא הרמן
גרמן

גרמן הוא שם משפחה ממקור גרמני. זהו שיבוש השם הגרמני "הרמן" בשפות סלאביות. האם התכוונתם ל... אישים אנה גרמן – זמרת רוסית-פולנית גרשון גרמן – שופט ישראלי טיבור גרמן – רופא אף אוזן גרון יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה יעל גרמן – ראש עיריית הרצליה לשעבר, שרת הבריאות וחברת הכנסת מטעם יש עתיד יעל גרמן (מוזיקאית) – מוזיקאית ישראלית העוסקת בעיקר בהלחנת שירי משוררים ובניצוח על מקהלות, בתו של צבי גרמן עובדיה גרמן – עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי פאבל גרמן – משורר רוסי, מחבר השיר קדימה צבי גרמן – איש ההגנה וקצין צה"ל ראלף גרמן – קומיקאי אמריקאי חברות גראמן – גראמן איירקראפט אנג'ינירינג קורפוריישן (באנגלית: Grumman Aircraft Engineering Corporation) יצרנית אמריקאית של כלי טיס ומטוסים במאה ה-20. התאחדה עם נורת'רופ ליצירת נורת'רופ גראמן יישובים גרמן (כפר) (Gherman) - כפר ברפובליקת מולדובה, בשטח הקומונה סקולני הרמן
סוקלוס

סוקלוס (Sucellus או Sucellos - "המכה בפטיש") היה אל החקלאות, היערות, והבירה במיתולוגיה הקלטית. סוקלוס מתואר לרוב כאדם מבוגר ומזוקן האוחז בידו פטיש או חבית בירה. האלה נאנטוסואלטה נחשבת בת זוגו של סוקלוס, ומוצגת לעיתים כעומדת לצידו בתגליפים ופסלים. בתגליף אבן שהתגלה בסארבורג מהמאה הראשונה או ראשית המאה השנייה מתוארים סוקלוס ונאנטוסואלטה כלובשים גלימות ארוכות. נאנטוסואלטה אוחזת בידה שובך יונים, סקולוס מתואר כאדם מזוקן האוחז בידו פטיש וכד. לרגלי שניהם מתואר עורב. למעלה מעשר כתובות המוקדשות לסוקלוס התגלו בחפירות ארכאולוגיות. מרביתן מגאליה (צרפת של ימינו) ואחת מיורק שבאנגליה. מדיה וקבצים בנושא סוקלוס בוויקישיתוף סוקלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גראנוס

גראנוס (Grannus או Granus) הוא אל המעיינות החמים (והמעיינות בכלל), השמש, האש והרפואה במיתולוגיה הקלטית. מרכזו הפולחני העיקרי היה באקווה גראני (Aquae Granni - כיום באאכן שבגרמניה). שמעו של המרכז הפולחני יצא למרחוק, ובשנת 215 ביקר באתר הקיסר הרומי קרקלה. מרכזי פולחן רבים נוספים התגלו באלצאי, ארנהיים, אאוגסבורג, במברג, בון, מנגן, ארפ, שפייר, טריר, ביטברג ופינינגן (כולם בגרמניה של ימינו), וכן באתרים רבים בגאליה (צרפת של ימינו) ובהם האתר בלימוז', באינוורסק שבסקוטלנד, אסטורגה שבספרד, ברומא שבאיטליה, בווסטרוס שבשוודיה, בלנדורף שבאוסטריה, בתטפורד בנורפוק שבאנגליה וכן בהונגריה ורומניה. על פי הכתובות שהתגלו ניתן לראות כי במהלך המפגש בין התרבות הקלטית והתרבות הרומית זוהה האל גראנוס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית בשל תפקידו כאל המרפא ואל השמש. בטריר זוהה גראנוס עם אפולו פיבוס. לרוב גראנוס מזוהה עם אלים נוספים - באאוגסבורג הוא מלווה בדיאנה וסירונה, ברומא, ביטברג ובמברג מלווה אותו סירונה, במנגן הוא מלווה בנימפות, בלאונגן הוא מלווה בהיגיאה ובסיבלה, בגראנד שבצרפת הוא מלווה בסול, בלימוז' הוא מלווה במרס ובאסטורגה שבספרד הוא מלווה בסראפיס, איזיס ומרס. John T. Koch, Celtic Culture: A Historical Encyclopedia, Santa Barbara, California, ABC-CLIO, 2006, ISBN 1851094407, ISBN 9781851094400. מדיה וקבצים בנושא גראנוס בוויקישיתוף