laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משימה בלתי אפשרית (סדרת סרטים)

משימה בלתי אפשרית (באנגלית: Mission: Impossible) היא סדרת סרטי פעולה המבוססת על סדרת טלוויזיה באותו שם בהפקתו ובכיכובו של טום קרוז כסוכן איתן האנט. הסדרה עוקבת אחר פעילות של "כוח משימה בלתי אפשרית" (IMF), שרות מודיעין סודי בארצות הברית שחבריו הם מרגלים מיומנים ומאומנים בצורה מושלמת, בפיקודו של האנט, והם פועלים כדי להציל את העולם מאויבים שונים. הסרטים הרוויחו עד כה מעל 3 מיליארד דולר ונמצאים במקום ה-18 בעולם ברשימת הסרטים הרווחיים בהיסטוריה. אתר האינטרנט הרשמי של משימה בלתי אפשרית אורון שמיר, משימה בלתי אפשרית בת עשרים וחמש, באתר הארץ, 23 במאי 2021 משימה בלתי אפשרית, ברשת החברתית פייסבוק Patrick Hipes. "Michelle Monaghan Returning For 'Mission: Impossible 6'". Deadline.com. נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible (1996)". Box Office Mojo. 31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible 2 (2000)". Box Office Mojo. 31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible III (2006)". Box Office Mojo. 31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible – Ghost Protocol (2011)". Box Office Mojo. 31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible – Rogue Nation (2015)". Box Office Mojo. 1 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible - Fallout (2018)". Box Office Mojo. נבדק ב-16 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Movies at the Box Office". Box Office Mojo. נבדק ב-3 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Mission Impossible". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible". Metacritic. CBS. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible–Cinemascore". Cinemascore. נבדק ב-28 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Mission Impossible 2". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible 2". Metacritic. CBS. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission Impossible III". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible III". Metacritic. CBS. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Ghost Protocol". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Ghost Protocol". Metacritic. CBS. נבדק ב-31 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Rogue Nation". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-12 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Rogue Nation". Metacritic. CBS. נבדק ב-24 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Fallout". Rotten Tomatoes. Flixster. נבדק ב-11 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Mission: Impossible Fallout". Metacritic. CBS. נבדק ב-30 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
הפארק הלאומי טג'יק

הפארק הלאומי טג'יק (ידוע גם כפמרסקי, פמירסקי או הפארק הלאומי פמיר) הוא פארק לאומי ושמורת טבע במזרח טג'יקיסטן. הפארק הוקם ב-1992. בין 1989 ל-1992 אנבר ג'. בוזורוקוב (ראש מחלקת שמורות הטבע במשרד לאיכות הסביבה של טג'יקיסטן) יזם, תכנן והוביל מחקרי סטטיסטיקה מדעיים ואת המחנה המדעי הבינלאומי "פמיר-90" לקראת הקמת הפארק הלאומי הראשון ופארקים טבעיים אחרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית (שהפכה לטג'יקיסטן במהלך שנים אלו), שהפך לפארק ההרים הגדול ביותר בברית המועצות. על הקמת הפארק נקבעה החלטה מספר 267 של ממשלת טג'יקיסטן ב-20 ביולי 1992. שמו של הפארק, הכולל חלקים מהרי פמיר, הפך בהמשך ל"הפארק הלאומי טג'יק". ב-2001 גודל אזור הפארק הורחב ל-2.6 מיליון הקטאר, שהם 18% מהגודל הכולל של טג'יקיסטן, בהוראה של הממשלה הטג'יקית. הפארק הלאומי מציג שילוב של אזורים בהם שוררים אקלים ערבתי, מדברי ואלפיני. בפארק חורפים ארוכים וקרים וקיץ קריר, וממוצע משקעים שנתי של 127 מ"מ. מינים שידוע שחיים בפארק הלאומי כוללים את הדוב החום, נמר השלג, זאבים, כבשי מרקו-פולו (תת-מין של כבש ארגאלי), עז מבריגה, שחפים חומי ראש ואווזים. ב-2008, הפארק הלאומי הגיש בקשה לאונסק"ו בבקשה להפוך להיות אתר מורשת עולמית. ב-2013, הפארק אושר כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי טג'יק בוויקישיתוף הפארק באתר אונסק"ו (באנגלית) Pamir, infoplease.com (באנגלית) נכתב ע"י C. Carpenter, נבדק ע"י K.Rachkovskaja, O.Pereladova, Pamir alpine desert and tundra, https://www.worldwildlife.org/ (באנגלית)
טראנג אן

טראנג אן הוא אזור נוף ליד נין בין, וייטנאם, הידוע בשל סיורי המערות בשיט המתקיימים בו. ב-23 ביוני 2014, במפגש ה-38 של ועדת המורשת העולמית בדוחה, נקבע טראנג אן כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. טראנג אן ממוקמת 3 ק"מ דרומית לבירה העתיקה של אואה לו, 7 ק"מ מערבית לנין בין ו-16 ק"מ צפונית לטאם דיפ. שטח אזור הנוף גדול מ-6,172 דונם. טראנג אן כולל את "אואה לו" (Hoa Lư), את "טאם קוק-ביץ' דינג" (Tam Cốc-Bích Động), ואת מקדש באי דין (Bai Dinh Temple). שלושת האזורים הללו קשורים זה לזה ביער, הרי גיר, נהרות, אגמים וביצות. באזור טראנג אן מתקיימות שתי מערכות אקולוגיות עיקריות - בהרי הגיר ובמים. המגוון הביולוגי באזור הוא הגורם להימצאותם של שתי המערכות האקולוגיות הללו. האזור מגוון ומכיל בעלי חיים רבים החיים בהרמוניה. . מדיה וקבצים בנושא טראנג אן בוויקישיתוף Lonely Planet Vietnam Lonely Planet, Iain Stewart, Brett Atkinson - 2012 "Boat trips (100,000d for up to four people) take two hours to tour the caves and tunnels. "Six new sites inscribed on World Heritage List". UNESCO. נבדק ב-23 ביוני 2014. {{cite web}}: (עזרה)
קרלוס גרוזמן

קרלוס גרוזמן הוא רופא ישראלי מומחה בטיפול נמרץ ובהרדמה. כיהן בעבר כמנהל בית חולים השרון, מנהל המרכז רפואי קפלן והמרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד. גרוזמן סיים לימודי רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בואנוס איירס. הוא בעל תואר שני במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עלה לישראל ב-1977 ועבד כסטאז'ר במרכז רפואי מאיר. שימש ראש מדור החייאה בבית הספר לרפואה צבאית וראש מדור החייאה במפקדת קצין רפואה ראשי בצה"ל, רופא ביחידה לטיפול נמרץ כללי "שיבא", תל השומר, מנהל היחידה לטיפול נמרץ כללי במרכז רפואי רבין, קמפוס גולדה ומנהל לשעת חירום. בהמשך שימש סגן מנהל המרכז הרפואי קפלן, מנהל המחלקה לשירותי אשפוז באגף הרפואה של חטיבת בתי חולים, שירותי בריאות כללית, בשנת 2011 מונה למנהל בית החולים השרון וסגן מנהל המרכז הרפואי רבין. בשנת 2015 מונה למנהל המרכז הרפואי קפלן ובית החולים הגריאטרי שיקומי הרצפלד. הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2018. גרוזמן השתתף, במסגרת פעילותו הניהולית במשלחות רפואיות רבות מחוץ לישראל. ביניהן, כמנהל רפואי של מוקד חירום בפנמה, ראש משלחת מד"א לוועידה ה-28 של הצלב האדום הבינלאומי בז'נבה, מנהל בית חולים שדה לאחר רעש האדמה באדאפזרי שבטורקיה, ראש המשלחת לאריתראה לבניית יחידה לטיפול נמרץ באריתראה וחבר משלחת ההצלה הרפואית הישראלית לקמרון. בנוסף, שימש יועץ לממשלת פנמה בנושא היערכות בתי חולים לשעת חירום. אופיר לוי, מנהל חדש למרכז הרפואי קפלן ובית חולים הרצפלד, אתר מרכז רפואי קפלן ד"ר קרלוס גרוזמן מונה למנהל בי"ח השרון במרכז רפואי רבין, אתר מרכז רפואי רבין
בני דוידזון

בני דוידזון הוא רופא ישראלי מומחה בכירורגיה כללית, כירורגיה אונקולוגית, טראומה, רפואה תעופתית ורפואת צלילה. ניהל את מרכז רפואי אסף הרופא בשנים 2017-2002. דוידזון סיים לימודי רפואה ב-1975 באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית והוא בעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מאוניברסיטת תל אביב. שירת כרופא בחיל האוויר במשך 24 שנים, בין השאר כהיחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669). השתלם ברפואת תעופה וחלל וב-ATLS, בוגר הקורס לרפואה תעופתית של צי ארצות הברית. שימש רופא בכיר במחלקה לכירורגיה כללית ג' במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר. משמש יועץ רפואי ורופא תעופתי, בין השאר לחברת אל על. בין השנים 2017-2002 ניהל את מרכז רפואי אסף הרופא. ד"ר דוידזון בני, אתר מרכז רפואי אסף הרופא ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סונבונג

סונבונג היא נפה בעיר המיוחדת ראסון שבקוריאה הצפונית. סונבונג שוכנת בפינה הצפון-מזרחית של קוריאה הצפונית, כשממזרח לה - נהר הטומן וגבול קוריאה הצפונית-סין-רוסיה, מדרום לה - ים יפן, ממערב לה - נפת רג'ין שבעיר המיוחדת ראסון, ומצפון לה - נפת אונדוק שבמחוז צפון המגיונג. בסונבונג מתגוררים 27,331 תושבים, והיא העיר ה-34 בגודלה בקוריאה הצפונית. היישובים בסונבונג הם סונבונג וטומנגנג. בסונבונג ישנו מכרה אורניום ותחנת כוח הפועלת באמצעות נפט בהספק של 200 מגהוואט. בשל מיקומה האסטרטגי של סונבונג כנפה עם נמל, על גדות נהר הטומן, וסמיכותה למשולש הגבולות קוריאה הצפונית - סין - רוסיה, בסונבונג עוברת רכבת, המקשרת את העיירה טומנגנג הצפון קוריאנית, עם הכפר חסן ברוסיה, על ידי מעבר גשר על נהר הטומן. בשנת 2005 נסעו בקו הרכבת של סונבונג כ-10000 נוסעים. הרכבת של סונבונג מקשרת את קוריאה הצפונית לרכבת הטרנס סיבירית, שהכפר הרוסי חסן הוא תחנתה האחרונה. מידע כללי על סונבונג (באנגלית) סונבונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע כללי על סונבונג Sergei Blagov, RUSSIA, CHINA, JAPAN, AND SOUTH KOREA TO LAUNCH NEW SEA ROUTE LINKING CHINA AND JAPAN. September 11, 2006
ג'ומליקיזיק

ג'ומליקיזיק או ג'ומלקזק (בטורקית: Cumalıkızık) הוא כפר במחוז ילדרים, במרחק 10 ק"מ מזרחה מהעיר בורסה, למרגלות ההר אולודג (Uludağ). ההיסטוריה של הכפר מגיעה עד לזמן האימפריה העות'מאנית. כיום, הכפר נחשב לשכונה במחוז ילדרים. הטקסטורה ההיסטורית של הכפר נשמרה היטב והמבנים הארכיטקטוניים הכפריים מהתקופה העותמאנית המוקדמת עדיין בשלמותם. לכן הפך ג'ומליקיזיק למרכז פופולרי לתיירים. קבוצה של כפרים דומים הממוקמים קרוב זה לזה ולמרגלות ההר "אולודג" והעמקים שקרובים אליו נקראו קיזיק בטורקית. משמעות השם היא "אנשי הכפרים" שנקראו קיזיק בעבר. כפרים דומים, שפחות שומרו, הם דג'ירמנליקיזיק, דרקיזיק, המאמליקזיק. המאמליקזיק היה כפר ובו חמאם, וג'ומליקיזיק נקרא כך מפני שהאנשים שם נאספו בימי שישי (ג'ומה, בטורקית) לפולחן. מוזיאון ג'ומליקיזיק לאתנוגרפיה בכיכר הכפר מציג אובייקטים היסטוריים מהכפר. כל חודש יוני מתקיים פסטיבל פטל. בתי ג'ומלקזק המפורסמים עשויים מעץ, טיט, ואבן. רובם בתי טריפלקס. החלונות בקומה העליונה, בדרך כלל, מסורגים ועם חלון מפרץ. הידיות ומקושים על דלתות הכניסה העיקריות עשויות ברזל יצוק. רחובות מרוצפים מאוד צרים וללא מדרכות, אבל יש מערכות ביוב טיפוסיות של ימי הביניים במרכז להובלת מי גשם ושפכים. בכפר יש מסגד, מזרקת "זקיה האטון" (Zekiye Hatun) שלצידו ואמבטיה עם כיפה אחת הם מקוריים מתקופת האימפריה העות'מאנית. בנוסף לכך, יש גם שאריות מחורבן כנסייה שנבנתה על ידי הביזנטים. בג'ומליקיזיק כ-270 בתים היסטוריים. חלק מהבתים הללו הם בתהליכי שחזור ותחזוקה, ו-180 מהם עדיין משמשים למגורים. בשנת 1969 נחשפו שרידיה של כנסייה ביזנטית מדרום-מזרח לכפר בגבעות של הר אולודג. כמה עבודות אדריכליות מוצגות במוזיאון הארכאולוגי של בורסה. תוכניות טלוויזיה וסרטים היסטוריים צולמו לעיתים קרובות בג'ומליקיזיק. מדיה וקבצים בנושא ג'ומליקיזיק בוויקישיתוף
בית הכנסת שימלאו סילבאניי

בית הכנסת שימלאו סילבאניי (ברומנית: Sinagoga din Şimleu Silvaniei) הוא בית הכנסת הגדול של יהודי העיר שימלאו סילבאניי, במחוז סלאז' טרנסילבניה, ברומניה, המשמש החל משנת 2005 כ"מוזיאון לזכר השואה בצפון טרנסילבניה" (ברומנית: Muzeul memorial al Holocaustului din Nordul Transilvaniei). הוא שוכן ברחוב 1 במאי 6 בעיר, בפינה בין שני רחובות. בית הכנסת נבנה בשנת 1876 בימי השלטון האוסטרו-הונגרי. הבניין מוכר משנת 2004 כמונומנט היסטורי של מחוז סלאז'. בית הכנסת הוקם בשנת 1876 על ידי יהודי העיר. למשך שזמן מה שימש גם קהילות שכנות כמו גיורטלקו שימלאולוי, נושפלאו ואחרות. בימי מלחמת העולם השנייה, העיר סופחה בחזרה להונגריה לפי תכתיב וינה משנת 1940. בעקבות הכיבוש ללא התנגדות של הונגריה על ידי בת בריתה, גרמניה (מרץ 1944), שכפתה על העוצר מיקלוש הורטי את הממשלה הפרו-נאצית הקיצונית בראשות הגנרל דמה סטויאי שואת היהודים בהונגריה ובשטחים שהסתפחו אליה נכנסה לשלב מזורז של "הפתרון הסופי". בחודשים מאי ויוני 1944 היהודים באזור שימלאו אולצו לעזוב את בתיהם והובלו בכוח לגטו צ'היי, ומשם הועלו על קרונות להובלת בקר עד לאושוויץ-בירקנאו. שם נרצחו 160,000 יהודי צפון טרנסילבניה. ניצלו יהודים ספורים וששבו לאזור הולדתם. המשפחה היהודית האחרונה היגרה מכאן באמצע שנות ה-1960 בימי השלטון הקומוניסטי. בעקבות הגירת היהודים האחרונים בית הכנסת הפסיק להיות פעיל, ננטש ומצב תחזוקתו התחיל להידרדר. בית הכנסת נבנה כבניין גדול בעל סגנון נאו-רומנסקי. יש לה מפרצים (טראביאות) אחידים מוגדרים על ידי פילסטרים. נראים גם כמה סימנים של סגנון "התחייה המורית" כגון צורת תלתן בקצה העליון של החלונות והכיפות הקטנות על הצריחונים הצדדיים בחזית הבניין. הגג הוא דו שיפועי עם טימפנון משולש בחזית שעל קצהו סמל לוחות הברית. איגוד הזיכרון "הבראיקה" של יהודי נושפלאו בחו"ל וקרן המורשת האדריכלית היהודית באמריקה (אנ') קיבלו את בית הכנסת לניהולם מפדרציית הקהילות היהודיות של רומניה. עבודות השיפוץ התחילו בשנת 2004 על ידי החלפת הגג וחיזוק הבניין. הן נגעו בעיקר למעטפה החיצונית. לא שוחזרו חזיתות הבניין בדיוק כפי שהיו אלא רק פושטו ונצבעו מחדש. ומשום כך הבניין איבד מחנו. יוזמי המיזם מתכוונים לשפץ בעתיד גם את פנים בית הכנסת. ב-11 בספטמבר 2005 נחנך במקום המוזיאון לזכר שואת יהודי צפון טרנסילבניה. כעת המוזיאון משמש כמרכז חינוך ונערכים בו סיורים מודרכים, במיוחד לתלמידים ולסטודנטים. באביב 2008 נחנך במוזיאון מרכז רב-תרבותי להוראת וחקר השואה. צוות מיזם המוזיאון על יד בית הכנסת לפני השיפוץ מורה עם תלמידים בביקור במויזאון המוזיאון- פנים בית הכנסת (2016) פנים בית הכנסת (2016) פנים בית הכנסת (2016) פנים בית הכנסת (2016) 2009 Aristide Streja, Lucian Schwarz Sinagoga în România, Hasefer, București מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת שימלאו סילבאניי בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא מוזיאון לזכר השואה בצפון טרנסילבניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת שימלאו סילבאניי בית הכנסת בשימלאו סילבאניי באתר תיירות A.Streja,L.Schwarz 2009
ארמון הפרלמנט

ארמון הפרלמנט הידוע גם כ"בית הרפובליקה" או "בית העם" (ברומנית: Palatul Parlamentului) הוא מבנה ענק השוכן על גבעת ספירי, בבוקרשט, רומניה ומשמש כמשכן הפרלמנט הרומני. ארמון הפרלמנט הוא אתר תיירותי חשוב בבוקרשט ומפורסם בעולם. בשנת 1935 תכנן קרול השני, מלך רומניה בנייה של בית נבחרים על גבעת ספירי וליתר דיוק על חלק מגבעת ספירי המכונה "גבעת הארסנל". ב-1938 התחילו עבודות פינוי השטח, אך האירועים, שהתרחשו באותה תקופה ומלחמת העולם השנייה מנעו את המשך העבודות. לאחר רעידת האדמה ברומניה (1977), שגרמה נזקים גדולים בבוקרשט, החליט שליט רומניה באותה תקופה, ניקולאה צ'אושסקו, לחדש את היוזמה וב-25 ביוני 1983 החלו עבודות ההקמה, שהסתיימו ב-1997, 8 שנים לאחר מותו של צ'אושסקו. התכנון והפיקוח על הביצוע הוטלו על אנקה פטרסקו, שזכתה בתחרות בגיל 28 והנהיגה צוות של 700 אדריכלים. על ביצוע הבנייה שקדו עשרים אלף עובדים, מחציתם אזרחים ומחציתם אנשי צבא, במשך חמש שנים. הבניין מחזיק בשלושה שיאים עולמיים, הוא הבניין האדמיניסטרטיבי הגדול ביותר, היקר ביותר והכבד ביותר. ארמון הפרלמנט בעל שטח של 330,000 מטרים רבועים. לצורך בניית המקום נעשה שימוש ב-700 טונות של פלדה וארד, מיליון מטר קוב של שיש, 3,5 טונות זכוכית ו-900,000 מטר קוב של עץ. הבנייה נעשתה רק מחומרי גלם רומניים ועלותה מוערכת נכון לשנת 2006 בארבעה מיליארד דולרים של ארצות הברית. לארמון הפרלמנט יש 12 מפלסים ועד המהפכה הרומנית מידותיו היו 270 מטרים אורך, 240 מטרים רוחב, 86 מטרים גובה ועומק בקרקע 92 מטרים. בספר השיאים של גינס המבנה מצוין כשני בעולם מבחינת השטח ושלישי בעולם מבחינת הנפח (2,550,000 מטרים קוב). לבניית ארמון הפרלמנט נעשה שימוש ב: 1,000,000 מטרים קוב של שיש. 5,500 טונות של מלט. 7,000 טונות של פלדה. 20,000 טונות של חול. 1,000 טונות של בזלת. 900,000 מטרים קוב של עץ. 3,500 טונות גביש. 200,000 מטרים קוב של זכוכית. 2,800 נברשות. 220,000 מטרים רבועים של שטיחים. 3,500 מטרים רבועים של עור. מדיה וקבצים בנושא ארמון הפרלמנט בוויקישיתוף גלריית תמונות של ארמון הפרלמנט (ברומנית) Largest administrative building (באנגלית) Casa Poporului - de trei ori în Cartea Recordurilor - VIDEO (ברומנית) Din ce s-a inspirat Ceauşescu pentru Casa Poporului (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רומניה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליזבת מונטגומרי

אליזבת ויקטוריה מונטגומרי (באנגלית: Elizabeth Victoria Montgomery; ‏15 באפריל 1933 – 18 במאי 1995) הייתה שחקנית קולנוע טלוויזיה אמריקאית. היא זכורה בעיקר מתפקידה בתור סמנת'ה סטיבנס בסדרת הטלוויזיה "מעשי כשפים"; עבורו הייתה מועמדת לחמישה פרסי אמי ולשלושה פרסי גלובוס הזהב. מונטגומרי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא בתם של השחקן רוברט מונטגומרי ושל שחקנית ברודוויי אליזבת דניאל בריאן מונטגומרי. תחילת הקריירה שלה הייתה בשנות החמישים של המאה העשרים בתוכנית הטלוויזיה של אביה "רוברט מונטגומרי מגיש". בשנות השישים הייתה ידועה בזכות תפקידה כסמנת'ה סטיבנס בסיטקום "מעשי כשפים" של רשת ABC. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים וכן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. אחרי סיום הסדרה ב-1972, השתתפה מונטגומרי בשורה ארוכה של תפקידים בטלוויזיה בהם סרט הטלוויזיה "A Case of Rape" (מ-1974) בתפקיד הלן הארוד, וב-"The Legend of Lizzie Borden" (מ-1975) כליזי בורדן. על שני תפקידים אלה הייתה מועמדת לפרסי אמי. מונטגומרי הייתה נשואה ארבע פעמים. לה ולבעלה השלישי, המפיק של הסדרה "סמנתה" ויליאם אשר, היו שלושה ילדים. בעלה הרביעי היה השחקן רוברט פוקסוורת', איתו התחתנה ב-1993 אחרי עשרים שנה של חיים יחדיו. מונטגומרי מתה במאי 1995 מסרטן המעי הגס, שמונה שבועות אחרי שאובחנה כחולה במחלה. מדיה וקבצים בנושא אליזבת מונטגומרי בוויקישיתוף אליזבת מונטגומרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליזבת מונטגומרי, באתר AllMovie (באנגלית) אליזבת מונטגומרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אליזבת מונטגומרי במסד הנתונים IBDB (באנגלית) אליזבת מונטגומרי באתר TCM אליזבת מונטגומרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) http://wif.org/past-recipients
קובר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קובר – משליטי בולגריה כובאר – כפר פלסטיני סמוך לרמאללה אבי קובר – פרופסור ישראלי למדעי המדינה אליס קובר – ארכאולוגית אמריקאית עפר קובר – מתרגם ישראלי שחר קובר – מאייר ישראלי קבר קוברה
אלברט גטרסון

אלברט לאבג'וי גטרסון (באנגלית: Albert Lovejoy Gutterson; ‏23 באוגוסט 1887 – 7 באפריל 1965) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) בקפיצה לרוחק. גטרסון נולד באנדובר, ורמונט. הוא בעל תואר מהנדס מאוניברסיטת ורמונט. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה גטרסון במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אולימפי ושיא אמריקה חדש של 7.60 מטר, ס"מ פחות משיא העולם של פיטר אוקונור מאירלנד, לפני קלווין בריקר מקנדה (7.21 מטר) ויאורג אברג משוודיה (7.18 מטר). לאחר שפרש מספורט תחרותי, עבד גטרסון לראשונה כמהנדס בחברת ג'ונס ולמסון מכונות, ואחר כך עבד בתעשיית הנפט בשנים 1950-1925. בשנים 1963-1950 שימש כנשיא חברת כלי עבודה לאבג'וי, שהוקמה על ידי הדוד שלו. קפיצה לרוחק: 7.60 מטר (1912) מדיה וקבצים בנושא אלברט גטרסון בוויקישיתוף אלברט גטרסון, באתר olympedia.org אלברט גטרסון, באתר Track and Field (גברים)
לינדברג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אדוארד לינדברג – אתלט אמריקאי צ'ארלס לינדברג – חלוץ תעופה אמריקאי חטיפת לינדברג – חטיפת בנו של חלוץ התעופה האמריקאי צ'ארלס לינדברג
בית עריף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בית עריף – מושב באזור המרכז ליד שוהם השייך למועצה אזורית חבל מודיעין. נחל בית עריף – מיובלי נחל הירקון.
ארנסט בקר

ארנסט בקר (באנגלית: Ernest Becker‏; 27 בספטמבר 1924 – 6 במרץ 1974) היה אנתרופולוג תרבותי וסופר יהודי-אמריקאי. בקר ידוע בזכות ספרו זוכה פרס פוליצר לשנת 1974 הכחשת המוות. בקר קיבל דוקטורט באוניברסיטת סירקיוז בניו יורק בשנת 1960. לאחר מכן, קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת סיימון פרייזר בברנבי, קנדה. בקר היה מנודה בעשור האחרון שלו באקדמיה וקיבל הכרה בעיקר לאחר זכייתו בפרס פוליצר על ספרו משנת 1973 הכחשת המוות. בקר פיתח רעיון כי אופיו של האינדיבידואל נבנה ביסודו על התהליך של התכחשות האדם לעובדת מותו, וכי התכחשות זו היא מרכיב הכרחי ביכולת לתפקד בעולם. כמו כן, בניית האופי על הבסיס של הכחשת המוות גורם להסתרה וערפול של הכרות עצמית אותנטית. בקר האמין כי הרבה מן הרוע במציאות הוא כתוצאה מן הצורך בהכחשת המוות. רעיונותיו של בקר השפיעו רבות על תחומי הפסיכולוגיה החברתית ופסיכולוגיה של הדת. בפסיכולוגיה חברתית התפתחה תאוריית ניהול האימה שהולידה למעלה ממאתיים מחקרים בנושא ועזרה להבין מגוון של התנהגויות אנושיות כגון הערכה עצמית, דעות קדומות ודת. בקר נפטר מסרטן המעי הגס בשנת 1974 ואחר מותו הוקמה קרן לזכרו. אתר האינטרנט הרשמי של ארנסט בקר
אלמה ריצ'רדס

אלמה וילפורד ריצ'רדס (באנגלית: Alma Wilford Richards; ‏20 בפברואר 1890 – 3 באפריל 1963) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ואלוף ארצות הברית (1913) בקפיצה לגובה ואלוף ארצות הברית בהדיפת כדור ברזל (1918) ובקרב עשר (1915). ריצ'רדס נולד בפארוואן, יוטה. הוא בוגר אוניברסיטת קורנל בשנת 1917. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.93 מטר, לפני האנס לישה מגרמניה (1.91 מטר) ובן ארצו שיאן העולם הטרי ג'ורג' הורין (1.89 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1913 זכה ריצ'רדס במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1915 הוא זכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא ארצות הברית חדש של 6858.81 נקודות, לפני אוורי ברנדג' (6459.34 נקודות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי בקפיצה לגובה ובזריקת דיסקוס. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1916 הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.38 מטר ובאליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1918 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.90 מטר ומדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.52 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר. ריצ'רדס עבד כמורה למדעים בתיכון בלוס אנג'לס במשך 32 שנים עד לפרישה. קפיצה לגובה: 1.956 מטר (1915) הדיפת כדור ברזל: 13.38 מטר (1916) זריקת דיסקוס: 39.52 מטר (1918) קרב עשר: 5,719 נקודות (1912) התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה באנגלית) אלמה ריצ'רדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלמה ריצ'רדס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלמה ריצ'רדס, באתר olympedia.org אלמה ריצ'רדס, באתר Track and Field (גברים)
מולהוזן

מולהוזן (בצרפתית: Mulhausen, באלזסית: Mielhüse, בגרמנית: Mühlhausen) היא קומונה הנמצאת במחוז ריין תחתון, בחבל גראנד אסט שבמזרח צרפת. שמה של העיירה מורכב מהמילים הגרמניים "Mühle" (טחנת הרוח) ו-"Husen", צורת הרבים של "Haus" (בית) בגרמנית עתיקה. תרגום מלולי של מולהוזן יהיה "הבתים של טחנת הרוח". היישוב מופיע לראשונה ב-884 תחת השם של Munilhuson במסמך של מלך פרנקיה המזרחית קרל השמן. מולהוזן שוחררה על ידי האמריקאים ב-15 במרץ 1945. כ-45% מהכפר נהרס בהפצצות מהצדדים השונים וכתוצאה מהקרבות האכזריים על קו מודר. בית כנסת ראשון נבנה במולהוזן בשנת 1745. ב-1870, הקהילה התרחבה והגיעה לכ-40% מכלל האוכלוסייה של הכפר. נבנה בית כנסת חדש. עם הזמן, הקהילה היהודית עזבה את הכפר לטובת עיירות גדולות יותר כמו שטרסבורג, סאברן, ננסי ועוד. במהלך מלחמת העולם השנייה הכפר התרוקן לגמרי מיהודים. עם הכיבוש הגרמני, משפחות גרמניות באו להתיישב בבתים הנטושים. בית הכנסת שרד עד 1979, כשבנק קנה את השטח. ארון הקודש נמסר לבית הכנסת של עיירה קרובה, פְּפַפְנהופֶן. ראש העיר וועד הקומונה מחליטים להנציח את זכר הקהילה היהודית ומחזירים בבניין החדש את התבליט שהיה מעל כניסת בית הכנסת. על התבליט כתוב: "זה השער לה' צדיקים יבואו בו". בעשור השני של המאה ה-21, תושב חדש שקנה בית במולהוזן מצא בה מה שנראה לו כסוג של מרתף סתום. אחרי בירורים הסתבר שמדובר במקווה. מדיה וקבצים בנושא מולהוזן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מולהוזן (בצרפתית)
הארי בבקוק

הנרי סטודרד "הארי" בבקוק (באנגלית: Henry Stoddard "Harry" Babcock; ‏15 בדצמבר 1890 – 5 ביוני 1965) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (סטוקהולם 1912) ופעמיים אלוף ארצות הברית (1910 ו-1912) בקפיצה במוט. בבקוק נולד בפלהאם מנור, ניו יורק. הוא בוגר הנדסה מאוניברסיטת קולומביה, בשנת 1912. באליפות ארצות הברית שנערכה בניו אורלינס, לואיזיאנה בשנת 1910 זכה בבקוק במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 3.68 מטר. שנתיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית שנערכה בפיטסבורג, פנסילבניה הוא זכה שוב במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 3.66 מטר. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה בבקוק במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 3.95 מטר, לפני בני ארצו פרנק נלסון ושיאן העולם הטרי מארק רייט (3.85 מטר) שזכו בצוותא במדליית הכסף וויליאם הולפני מקנדה, בן ארצו פרנק מרפי וברטיל אוגלה משוודיה (3.80 מטר) שזכו בצוותא במדליית הארד. לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד בבקוק כאיש מכירות בחברת עץ באירווינגטון, ניו יורק. קפיצה במוט: 3.95 מטר (1912) התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט (ויקיפדיה באנגלית) הארי בבקוק, באתר olympedia.org הארי בבקוק, באתר Track and Field (גברים)