laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאל מילר

מיכאל מילר (בגרמנית: Michael Müller; נולד ב-9 בדצמבר 1964) הוא פוליטיקאי גרמני המשמש כחבר בבונדסטאג וכיהן כראש עיריית ברלין במשך 7 שנים. מילר, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD, אס-פה-דה) היה בעברו יושב ראש הסיעה בבית הנבחרים של ברלין ומילא מראשית העשור השני של המאה ה-21 תפקידי מפתח במנגנון העירוני של ברלין. מאז ה-11 בדצמבר 2014 עד דצמבר 2021 כיהן כראש עיריית ברלין. ב-2017 הודיע מרכז שמעון ויזנטל כי הוא שוקל לכלול את מילר ברשימה השנתית של "עשרת האנטישמים והאנטי-ישראלים הנוראים ביותר", זאת על רקע אי-התגייסותו למאבק נגד תנועת BDS. בתגובה התייצבו ראשי הקהילה היהודית בגרמניה לצידו של מילר. מילר ניהל יחד עם אביו בית דפוס קטן, הוא נשוי ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא מיכאל מילר בוויקישיתוף קורות חייו באתר עיריית ברלין מירב מורן, ‏"האתגר הגדול ביותר שלי הוא למנוע מהעיר להתייקר", באתר גלובס, 11 באוקטובר 2015 מיכאל מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אאיצ'י D3A

אָאִיצִ'י D3A היה מפציץ הצלילה העיקרי בשירות הצי הקיסרי היפני שהמריא מנושאות מטוסים במלחמת העולם השנייה. המטוס לקח חלק ברוב פעילותיו המבצעיות של הצי הקיסרי, החל בהתקפה על פרל הארבור ועל בסיסים אמריקנים בפיליפינים. כינויו בקרב בעלות הברית היה וַאל (Val). המטוס תוכנן על ידי חברת המטוסים אאיצ'י באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 כדי לספק את דרישת הצי הקיסרי היפני למפציץ צלילה חדש, שיוכל להמריא מנושאות מטוסים. אב טיפוס ראשון שנבנה כלל כנפיים אליפטיות, בהשראת הנקל 70 He, ומכיוון שמהירות הטיסה של המפציץ הייתה נמוכה, נעשה שימוש בכן נסע קבוע. כמו כן הורכב במטוס מנוע כוכבי בעל הספק של 710 כוחות סוס. אולם, לדגם היו בעיות ניווט בפניות ובעת צלילת הפצצה. במטוס השני שנבנה הורכב מנוע חדש בהספק של 840 כוחות סוס, והזנב האנכי הוגדל כדי להוסיף יציבות. מוטת הכנפיים גדלה במקצת ובלמי צלילה חזקים יותר הותקנו. שיפורים אלה פתרו כמעט את כל הבעיות שהתעוררו במטוס הראשון, ואאיצ'י זכתה במכרז, אל מול נקג'ימה. בדצמבר 1939 הזמין הצי הקיסרי את המטוס, שזכה לכינוי מפציץ נושאת מטוסים סוג 99 מודל 11, ולפני כניסתו לשירות הוכנסו בו שיפורים נוספים: מנוע חדש בהספק 1,000 כוחות סוס, ושינויים במבנה הכנפיים שהביאו ליכולת תמרון טובה ביותר. בשנת 1940 נכנס D3A לשירות על נושאות המטוסים אקאגי וקאגה, והחל בהתקפה על פרל הארבור, השתתף המפציץ בכל הקרבות המרכזיים בהם לחם הצי הקיסרי בעשרת החודשים הראשונים של הלחימה. ההצלחה הראשונה של ה-D3A הגיעה באפריל 1942, בפשיטה באוקיינוס ההודי, בה טיבעו המפציצים שתי סיירות כבדות בריטיות ואת נושאת המטוסים הרמס. פעמים רבות תקפו מפציצי D3A את האויב בתאום עם מפציצי טורפדו מדגם נקג'ימה B5N "קייט", ויחד היו מסבים נזק רב לאוניות האויב, שפעמים רבות הביא לטיבוע האוניה. ביוני 1942 יצרה אאיצ'י דגם מתקדם של המפציץ, "דגם 22", שכלל מנוע חזק יותר בהספק של 1,300 כוחות סוס. מכיוון שהמנוע החזק פגע בטווח הטיסה של המפציץ, הוחלפו כל מכלי הדלק במכלים גדולים יותר, שאפשרו למפציץ להמריא מרבאול כדי להפציץ את גוודלקנל. עם כניסתו של המפציץ יוקוסוקה D4Y לשירות, עברו כל ה-D3A לבסיסים יבשתיים, ולקחו חלק במערכה בפיליפינים. אולם, בשלב זה של הלחימה היו מפציצים אלה מיושנים, וספגו אבדות קשות, ובמהלך שנת 1945 שימשו בעיקר למשימות קמיקזה. מדיה וקבצים בנושא אאיצ'י D3A בוויקישיתוף Joao Paulo Julião Matsuura, combinedfleet.com - Aichi D3A
ציר זמן של המהפכה התעשייתית השנייה

המהפכה התעשייתית השנייה הייתה תקופה היסטורית שכללה התפתחויות בתחומים רבים שהתרחשו בו זמנית. להלן התפתחות תעשיות פלדה, תקשורת, תחבורה ועוד בהתאם לציר הזמן. ב-1826 הפטנט הראשון למנוע בעירה פנימית ניתן בארצות הברית לסמואל מורי. ב-1859 המציא הצרפתי אטיין לנואר את מנוע הבעירה פנימית הראשון בעל ערך שימושי שמתבסס על גז פחמי. ב-1879 המציא ניקולאוס אוטו את המנוע הארבע-פעימות הראשון. ב-1881 רשם המהנדס דוגלד קלארק (Dugald Clerk) פטנט על מנוע שתי פעימות. ב-1885 מנוע הבנזין הראשון, שפעל עם קרבורטור, נבנה על ידי גוטליב דיימלר. ב-1886 יצא הדגם "Benz Patent-Motorwagen " לשוק, כלי הרכב הראשון שפועל בעזרת מנוע בעירה פנימי. ב-1892 רודולף דיזל המציא מנוע פעימה פנימית שפועל על בנזין ונקרא על שמו "מנוע דיזל". ב-1898 בנתה חברת דויץ הגרמנית את המנוע הראשון בעל הזרקת בנזין, אך הוא הותאם להנעת כלי רכב רק כחמישים שנה מאוחר יותר. ב-1897 מנוע הדיזל הופעל לראשונה. ב-1904 רשם פטנט אלפרד סקוט (Yorkshireman Alfred Angas Scott) על מנוע הרכב בעל מנוע 2 הפעימות שפיתח, שב-1908 יוצא לשוק. ב-1908 יצא הדגם הפופולרי פורד מודל T שהצליח בזכות מחירו שנועד להיות כ"מחיר שמתאים לכל פועל". ב-1910 יצא הדגם "Cyclecar"(המכונית המשולשת) הפופולרי בבריטניה,שנקראה כך כיוון שנסעה על 3 גלגלים (2 אחוריים ואחד קדמי) והצליחה בזכות המחיר הזול שלה לאותה תקופה. ב-1833 תכננו קרל פרידריך גאוס ווילהלם אדוארד ובר את הטלגרף האלקטרומגנטי הראשון שמקשר בין מצפה הכוכבים אל מכון הפיזיקה בתוך אוניברסיטת גטינגן. ב-1838 בנה סמואל מורס את הטלגרף האלקטרומגנטי היישומי הראשון, שאפשר לשדר מסרים למרחקים ארוכים באמצעות כבל באיכות פשוטה ואיתו את קוד מורס. ב-1844 ב-24 במאי  המברק הטלגרפי הראשון נשלח על ידי סמואל מורס  מוושינגטון לבולטימור, ובו נכתב: "What hath God wrought!"(מתוך הפסוק "כִּי לֹא נַחַשׁ בְּיַעֲקֹב וְלֹא קֶסֶם בְּיִשְׂרָאֵל. כָּעֵת יֵאָמֵר לְיַעֲקֹב וּלְיִשְׂרָאֵל: מַה פָּעַל אֵל", ספר במדבר, פרק כ"ג, פסוק כ"ג). ב-1856 רשם הנרי בסמר פטנט על תהליך ייצור הפלדה ההמוני שהוא יצר הנקרא גם על שמו: "תהליך בסמר". ב-1859 קמה החברה הבריטית "Barrow Hematite Steel " שמייצרת באמצעות תהליך בסמר פסי רכבת עשוים מפלדה. ב-1874 נבנה גשר הפלדה הראשון בעולם "Eads Bridge" בידי חברת "Keystone Bridge Company" שבשליטת אנדרו קרנגי. ב-1902 נבנה גורד השחקים הראשון בעולם בעזרת מסגרת פלדה ששימשה כשלד, לאחר שתוכנן על יד ויליאם לה ברון ג'ני בשם "בניין הום אינשורנס" בעיר שיקגו. ב-1879 הגיש תומאס אדיסון בקשה לפטנט לנורת הלהט הראשונה שיוצאת לשיווק בצורה מסחרית. ב-1880 קמה חברת "Edison Illuminating Company" שמנוהלת בידי תומאס אדיסון במימון ג'יי. פי. מורגן ומספקת לראשונה בהיסטוריה חשמל לתושבי ניו יורק בעזרת תחנת הכוח הראשונה בארצות הברית "Pearl Street ",התחנה הראשונה בהיסטוריה שמספקת חשמל לציבור הרחב. ב-1893 זכו ניקולה טסלה וג'ורג' וסטינגהאוס במכרז להאיר בעזרת חשמל שנע באמצעות זרם החליפין את היריד התערוכה העולמית של שיקגו ובכך קבעו את ניצחונם במלחמת הזרמים. ב-1 במאי ב-1851 נפתחה בפעם הראשונה התערוכה הגדולה בלונדון שבבריטניה. תערוכה שרכזה חידושים טכנולוגיים ומדעיים מכל רחבי העולם. ב-1861 הסתיימה מלחמת האזרחים האמריקאית בניצחון מדינות האיחוד.
ציר זמן של המהפכה התעשייתית

המהפכה התעשייתית הייתה תקופה היסטורית שכללה התפתחויות בתחומים רבים שהתרחשו בו זמנית. להלן ציר זמן של התפתחות טכנולוגיות רבות, כגון מנוע הקיטור, רכבות, כלי רכב מונעים בידי קיטור וטכניקות ייצור. ב- 1679, דני פפן המציא מכונה עם דגם עיצוב ("עיצוב פפן"), הפועל כסיר לחץ, על פי עקרונות הקיטור ובפועל נחשבת כמנוע הקיטור הראשון. ב- 1690, לאחר מחקר משותף עם רוברט בויל, הציג דני פפן דגם למנוע הקיטור הראשון בעל היכולת לבצע עבודה, בשם מנוע אטמוספירי. ב-1712 פיתח תומאס ניוקומן, ביחד עם שותפו תומאס סייוורי, את מנוע הקיטור הראשון שעבד בקנה מידה תעשייתי ושימש לפינוי מים ממכרות פחם. ב-1769 שיכלל ג'יימס ואט את המצאתו של ניוקמן ורשם עליה פטנט. הדגם הראשון התחיל לפעול ב-1774 ובשנת 1800 נמכרו כבר 500 מנועים מסוג זה. ב-1764 פיתח ג'יימס הארגריבס את גלגל הטוויה בשם "גלגל ג'יני" (Spinning jenny) שמשמש למיכון ואריגה מהירה של כותנה. ב-1775 המציא סמואל קרומפטון את מכונת הטוויה האוטומטית שעבדה על כוח המים בשם "spinning mule". ב-1793 פיתח אלי ויטני את המנפטה המודרנית, ששימשה להפרדת זרעי הכותנה מהפולימר של הצמח, מה שמוביל לפריחה של תעשיית הכותנה האמריקאית. ב-1822 נפתח קו הרכבת הראשון "Hetton colliery railway" שתוכנן בידי ג'ורג' סטיבנסון ושימש את חברת הפחם "Hetton Coal Company" להובלת פחם אל העיירה הבריטית "Hetton-le-Hole". ב-1829 פיתח רוברט סטיבנסון בנו של ג'ורג' סטיבנסון, את רכבת הקיטור הrocket. ב-1830 נפתח קו הרכבת ממנצ`סטר לליברפול שתוכנן בידי ג'ורג' סטיבנסון ותופעל בידי רכבת הrocket של בנו רוברט סטיבנסון וחברת רוברט סטיבנסון (Robert Stephenson and Company). ב-1803 פיתח ריצ'רד טרוויתיק (אנ') את כלי הרכב הממונע הראשון בשם כרכרת הקיטור הלונדונית. באותה שנה בדיוק (1803), פיתח ויליאם סימינגטון את סירת המנוע הראשונה בשם "Charlotte Dundas", שמונעת בידי מנוע קיטור. ב-1807 בנה רוברט פולטון את ספינת הקיטור הראשונה שזכתה להצלחה מסחרית בשם "North River Steamboat" ופעלה בעזרת מנוע הקיטור של ואט. ב-1781 נחנך גשר הברזל שמדגים את טכניקות הבנייה והעיצוב של מתכות שונות כולל ברזל שהשתכללו בעקבות תהליכי מיכון של המהפכה התעשייתית ב-1823 מתחילות בארצות הברית עבודות הבנייה לכביש הראשון, ככביש אגרה . הפניה לערך באנגלית - Steam digester Anita McConnell; 'Papin, Denis (1647–1712?)' (2004). "Oxford Dictionary of National Biography". Oxford University Press.
נקג'ימה B5N

נקג'ימה B5N (כינוי בעלות הברית למטוס היה קייט (Kate)) היה מפציץ הטורפדו העיקרי בשירות הצי הקיסרי היפני שהמריא מנושאות מטוסים במלחמת העולם השנייה, והוא לקח חלק ברוב פעולותיו המבצעיות של הצי הקיסרי. אף על פי שעלה בביצועיו על מקביליו בקרב בעלות הברית, TBD דבסטייטור, פיירי סורדפיש, ופיירי אלבקור, הפך ה-B5N למיושן כבר ב-1941. למרות זאת, פעל המפציץ לאורך כל המלחמה, וזאת בשל עיכובים בפיתוח דגמים מתקדמים יותר. בתחילת המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט הגיעו מפציצי הטורפדו להישגים מרשימים, בעיקר בהתקפה על פרל הארבור, בקרב ים האלמוגים, בקרב מידוויי, ובקרב איי סנטה קרוז. את ה-B5N פיתח קצוגי נקמורה, בהתאם לדרישות הצי הקיסרי ב-1935, לבניית מפציץ טורפדו שיחליף את המפציצים המיושנים. האב טיפוס הראשון המריא ב-1937, ותוך זמן קצר נכנס לייצור המוני עבור הצי, וזכה לכינוי הרשמי מפציץ נושאת מטוסים סוג 97. הפעילות המבצעית הראשונת של מפציצי B5N הייתה במלחמת סין–יפן השנייה, במהלכה נחשפו מספר חסרונות במטוס, בעיקר המחסור במיגון עבור הצוות ועבור מכלי הדלק. הצי, שלא רצה להוסיף את משקל המיגון, הורה להגביר את מהירות המפציץ כדי שיוכל לחמוק ממטוסי קרב של האויב. דגמי ה-B5N2, שיצורם החל ב-1939, צוידו במנוע חזק יותר, וכן נערכו מספר שיפורים לגוף המטוס, אך המפציץ נותר פגיע כשהיה. למרות זאת, בחר הצי הקיסרי להשתמש ב-B5N2 בהתקפה על פרל הארבור, וכן בקרבות מכריעים נוספים, כגון קרב ים האלמוגים וקרב מידוויי. למפציצי טורפדו אלה מיוחסים טיבוע נושאות המטוסים האמריקניות לקסינגטון והורנט, ופגיעה ביורקטאון, שהובילה לטיבועה. בסופו של דבר החליף הנקג'ימה B6N את ה-B5N בתור מפציץ הטורפדו של הצי הקיסרי, והאחרון עבר לשמש כמטוס אימונים וללוחמה נגד צוללות. בעת המערכה בפיליפינים ב-1944, שימשו מפציצי B5N לתקיפת הכוחות הימיים של הצי האמריקני מבסיסים יבשתיים, אך ספגו אבדות רבות, ובשנה האחרונה של המלחמה החל הצי הקיסרי להשתמש במטוסים אלה למשימות קמיקזה. מדיה וקבצים בנושא נקג'ימה B5N בוויקישיתוף Joao Paulo Julião Matsuura, combinedfleet.com - Nakajima B5N
אליהו יהושע גלדצהלר

הרב אליהו יהושע גלדצהלר (בכתיב יידי: געלדצעהלער; באנגלית: Eliyahu Yehoshua Geldzahler; כ"ג באדר ה'תרפ"ו, 9 במרץ 1926 – כ"ט באב ה'תשע"ה, 14 באוגוסט 2015) היה ראש ישיבה חסידי אמריקאי. מחבר סדרת הספרים "אמונת יהושע" על סדר זרעים, וסדרת הספרים "קדשי יהושע" על סדר קדשים. נולד באנטוורפן לרב מנחם שלום גלדצהלר ולאסתר בת הנגיד ר' שלמה הכהן מסנדרלנד שבאנגליה. בילדותו למד בתלמוד תורה "יסודי התורה" בעיר הולדתו. במלחמת העולם השנייה עם פלישת הצבא הגרמני במאי 1940 לבלגיה, נמלטו בני המשפחה לעיר הנמל אוסטנדה וממנה הפליגו לצרפת. הם המשיכו במנוסתם לספרד וממנה לפורטוגל בה שהו כחצי שנה, עד שהצליחו להסדיר את הגירתם לארצות הברית. הם עלו על החוף האמריקאי בראשית ינואר 1941. עם הגיעו לארצות הברית החל ללמוד בישיבת תורה ודעת, בה היה תלמידם של הרב ראובן גרוזובסקי, הרב שרגא פייבל מנדלוביץ' והרב גדליה שור. בשנת ה'תש"ה, 1945, נמנה עם הגרעין הראשון שכלל 18 בחורים שנשלחו לייסד את בית מדרש עליון במונסי. בסוף שנת 1948 (כ"ב בכסלו ה'תש"ט) נישא להענא פריידל בתו של הרב אליהו אליעזר דסלר. לאחר נישואיו התגורר בוויליאמסבורג והתקרב לרבי יואל טייטלבוים מסאטמר, לפי הצעתו הקים בשנות ה-50 של המאה ה-20 את ישיבת "אור ישראל" בפורסט הילס, קווינס, ניו יורק, ועמד בראשה עד פטירתו. בנספחים לספריו הודפסו מאמרים לתולדות רבותיו ולקורות מוסדות התורה בהם למד, נספח מיוחד עוסק בשיטת חמיו הרב דסלר, בדבר הצמצום והבדלי הגישות בין תלמידי הגאון מווילנה המתנגדים לחסידות והוגי החסידות בנושא זה. סדרת ספרים נוספת פרי עטו, היא סדרת "מועדי יהושע", על סדר מועד. בשנת 2009 התאלמן גלדצהלר מאשתו הענא. נפטר ב-2015, בגיל 89. בנו, הרב אליעזר, כיהן כראש ישיבת אור ישראל, נפצע אנושות בתאונת דרכים בליל כ"ב בטבת ה'תשס"ה (3 בינואר 2005) כששהה בביקור בישראל, בעת שחזר מקבר הרשב"י בהר מירון, ונפטר לאחר חודשים ספורים בנו, הרב משה חיים, חתנו של האדמו"ר מבוסטון, רב קהילת בית שלמה ודיין בית הדין לממונות בהר נוף בנו, הרב דניאל, מכהן כראש ישיבת אור ישראל בניו יורק מחתניו, הרב דוד יהודה (לייבל) ויליגר, תלמידו של האדמו"ר מקלויזנבורג. חתנו, הרב שמואל דב בלוי מגבעת זאב. געלדצעהלער, אליהו יהושע, באתר WorldCat ראש ישיבת אור ישראל: הגרא"י גלדצייהלר זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 14 באוגוסט 2015 Monsey: Levayah of Rabbi Geldzahler of Yeshivas Ohr Yisroel, Monsey.com, August 14, 2015. יוחנן דן, Harav Eliyahu Yehoshua Geldzahler, zt”l, Nasi of Yeshivah Ohr Yisroel, באתר המודיע (אנגלית) ספריו קדשי יהושע - א, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה קדשי יהושע - ב, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה קדשי יהושע - ג, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה קדשי יהושע - ד, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה קדשי יהושע - ה, ירושלים תשנ"ט, באתר אוצר החכמה אמונת יהושע - א, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה אמונת יהושע - ב, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה אמונת יהושע - ג, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה אמונת יהושע - ד, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה אמונת יהושע - ה, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה אמונת יהושע - ו, ירושלים תשס"ז, באתר אוצר החכמה
קליקה (חברה)

קליקה (בצרפתית: Clique; החלופה העברית: כְּנָוָה) הוא מונח מתחום המחקר סוציולוגיה המתקשר לחברה, ומשמעו קבוצה סגורה, בדרך כלל מצומצמת, ובלעדית לחבריה שהקשר המתקיים ביניהם עמוק ואינטנסיבי יותר מאשר עם אנשים אחרים באותה הסביבה. הם לרוב אינם חברותיים כלפי אנשים מבחוץ שאינם תואמים את התדמית הסטריאוטיפית של הקבוצה או כלפי אלו שאינם מחזיקים באותן המטרות, ההשקפות ו/או תחומי העניין המאפיינים את חברי הקבוצה. תופעה זו נפוצה בעיקר בקרב צעירים בשלב טרום ההתבגרות ובקרב מתבגרים בגיל ההתבגרות עצמו, אולם קיימת בכל שכבות הגיל; אצל מתבגרים קליקה באה לידי ביטוי בקבוצות חברתיות בבתי הספר ולעיתים מחוצה לו, כמו ספורטאים, מוזיקאים, פאנקיסטים, אימואים, גותים, פריקים, מחוננים, היפסטרים, סקייטרים ועוד, ואצל שכבות גיל אחרות בחוגים של היפים, בוהמים, פמיניסטים, טבעונים, חוגי קריאה ועוד. Clique, באתר Oxford dictionary (באנגלית) כְּנָוָה במילון פסיכולוגיה (תש"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
קצפת

קצפת היא קצף יציב העשוי משמנת מתוקה שנטרפה בתוספת סוכר שהומצאה כבר במאה השש עשרה בבלגיה. על מנת שקצפת תהיה יציבה ונוחה לשימוש, יש הכרח בשני מרכיבים בלבד: שמנת מתוקה עתירת שומן (30–55 אחוז שומן בנפח). ככל שתכולת השומן גבוהה יותר, כך הקצפת תהיה מוצקה יותר. סוכר לבן. בתהליך הטריפה, במיוחד כאשר משתמשים במעבד מזון, הסוכר נפרד לסיבים דקיקים (בדומה לצמר גפן מתוק) ומהווה תשתית לקצף גבוה ומבריק יותר. ניתן להוסיף לקצפת מספר רב של מרכיבים נוספים, בהתאם לצורך: עמילנים: על מנת לכפר על תכולת שומן נמוכה יחסית, ניתן להוסיף עמילן נוח לשימוש כדי לעבות את הקצפת. צבעי מאכל: על מנת להתאים את גוון הקצפת (בדרך כלל צבע קרם בהיר) למאפים מסוימים אפשר להוסיף צבעי מאכל או אבקות צבעוניות אכילות שונות, כגון קפה או קקאו. חומרי טעם וריח: על מנת לשנות את טעמה של הקצפת ניתן להוסיף, פרט לסוכר, גם קינמון, תמציות טעם רום או וניל ותבלינים שונים. קצפת בתוספת וניל נקראת קרם שנטילי. קצף ביצים: על מנת לעבות את הקצפת, ניתן לחזקה בקצף ביצים קר. כל תוסף שנכנס לקצפת חייב להיות קל ולא מתגבש, על מנת לשמור על אווריריות במוצר הסופי, לכן למשל אין להוסיף דבש לקצפת. להכנת קצפת חלבית, השמנת מוקצפת במטרפה במהירות בינונית; לאחר זמן מה מגבירים את קצב הטריפה, ולאחר תקופת זמן זהה מגבירים את הקצב שוב (עליית מדרגה שליש-שליש-שליש). זאת על מנת להוסיף יותר אוויר לתוך התערובת, ולהסתמך על היציבות שהושגה בשלבים קודמים. הקצפה מהירה מוקדם מדי תגרום להתפרקותה של השמנת. יש המוסיפים אבקת אינסטנט וניל לשם קבלת קצפת יציבה יותר (תוספת של סוכר ועמילן במוצר אחד). להכנת קצפת פרווה, מקציפים מים ושמנת צמחית ביחס של 1:2 לטובת המים. כתחליף, ישנן שמנות שדוללו מראש. השמנת חייבת להיות מקוררת היטב לפני הקצפתה, ויש המקררים אף את קערת המיקסר עצמה. קצפת משמשת כאחד מן המרכיבים של קרם בוואריה ושל מוסים, וכן לשם ציפויין ועיטורן של מנות קינוח כגון עוגות גלידות, חביתיות, סלט פירות ומשקאות כגון קפה, קקאו ומילקשייק. עוגת קצפת - אוכל - ynet / אורן לוקסנבורג, באתר ynet דורעם גונט, מוס שוקולד עם קצפת ערמונים (אורכב 05.03.2008 בארכיון Wayback Machine), באתר וואלה
הראל טובי

הראל טובי (נולד ב-1976) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן בין היתר כמנכ"ל בית הנשיא וכמנכ"ל מועצה מקומית אפרת. טובי גדל בירושלים. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר, בישיבה התיכונית קריית ארבע, ישיבת ההסדר הר עציון ובבית מורשה בירושלים ושירת בצה"ל כאיש צוות טנק בחיל השריון. בעל תואר ראשון בחינוך, תואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה יהודית. בוגר תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו ומוסמך כעורך דין. לפני כניסתו למגזר הציבורי, עסק טובי בחינוך פורמלי ובלתי פורמלי, לימד פילוסופיה יהודית בחטיבה עליונה וריכז תוכניות של מנהיגות חברתית בבית הספר התיכון לבנות, 'נהורא' בבית שמש. כמו כן, שימש מחנך ומורה בקורס נתיב, הדריך במדרשות פרידמן, עמיעד וגשר וניהל מפגשים דתיים-חילוניים במסגרת NCSY ישראל. ב-2002 החל לעבוד כעוזרהּ הפרלמנטרי של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין מהמפד"ל. לאחר מכן שימש דוברם של פינקלשטיין ושל חבר הכנסת יצחק לוי. ב-2006 מונה לדוברו וליועצו המקצועי של חבר הכנסת ראובן ריבלין והיה מופקד על פעילותו הפרלמנטרית בוועדות הכנסת, על קידום יוזמות חקיקה ועל הממשק מול משרדי הממשלה. בתקופת כהונתו של ריבלין כיושב ראש הכנסת השמונה עשרה שימש כראש לשכתו וכחבר הנהלת הכנסת, במסגרת זו ניהל את הקמתו של מאגר החקיקה הלאומי של הכנסת, המנגיש לציבור הרחב את הליך החקיקה הדמוקרטי וכן מידע מעודכן ומלא על חוקי המדינה, והיה שותף בקידום יעדיה הארגוניים של הכנסת וביצירת תוכנית העבודה המוסדית שלה. בשנת 2013 עמד טובי בראש צוות הקמפיין של ריבלין לנשיאות המדינה, ועם היבחרו לנשיא מונה טובי למנכ"ל בית הנשיא. בספטמבר 2021, מספר חודשים לאחר כניסתו של יצחק הרצוג לתפקיד הנשיא, טובי סיים את תפקידו והוחלף על ידי אייל שויקי. טובי נשוי ואב לשישה, מתגורר בקיבוץ ראש צורים בגוש עציון. כמנכ"ל, טובי פתח את בית הנשיא לציבור הרחב והקים בו מרכז מבקרים, התאים את המבנה הארגוני לרפורמה בשירות המדינה והקים פורום הנהלה. כמו כן, מינה טובי ועדה ציבורית אשר קבעה כללים אחידים ושקופים בנוגע למשרות האמון, ואימץ נורמות ארגוניות מקצועיות, בהן: הטמעת תוכנית עבודה ארגונית, שקיפות ותכנון אסטרטגי, ביקורת פנים, ואמות מידה מחמירות של בקרה תקציבית. תחת ניהולו היה בית הנשיא מהארגונים הממלכתיים הראשונים שהפיקו דו״ח גיוון תעסוקתי, כחלק מחתירה מתמשכת לגיוון וייצוג הולם בשירות המדינה. טובי מקדם מגוון שיתופי פעולה עם משרדי ממשלה, נציבות שירות המדינה ורשויות מקומיות במסגרת הערכים אותם חרת נשיא המדינה על דגלו. מדיה וקבצים בנושא הראל טובי בוויקישיתוף מוטי בסוק, ועדת הכספים אישרה את מינויו של הראל טובי למנכ"ל בית הנשיא, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2014 אריאל שנבל, מנכ"ל בית הנשיא: "ריבלין נבחר כדי להשפיע", באתר nrg הראל טובי באתר בית הנשיא הראל טובי, באתר ערוץ 7 חזקי ברוך, אייל שויקי נכנס לתפקידו כמנכ"ל בית הנשיא, באתר ערוץ 7, 30 בספטמבר 2021
האסכולה המילטית

האסכולה המילטית היא האסכולה הפילוסופית המוקדמת ביותר בפילוסופיה הקדם סוקרטית שהתקיימה בסביבות המאה ה-6 לפני הספירה. בני האסכולה המילֵטית היו פילוסופים אשר הניחו את הבסיס למדע היווני בכך שהוציאו מהתאולוגיה והמיתוס את המקריות. על פי פילוסופים אלו, אין התרחשויות חד פעמיות נבדלות אחת מן השנייה, אלא מדובר במערכת העובדת בכוחות פנימיים. מקור השם הוא בעיר מילֵטוֹס שבחופי איוניה (טורקיה של היום), משם יצאו מייסדי הפילוסופיה היוונית: תאלס, אנכסימנדרוס ואנאקסימנס. פילוסופים אלה היו מיוחסים ועשירים, וכך היה להם פנאי לעסוק בפילוסופיה. בהשפעת סוקרטס אנו מפרשים את תורתם באמצעות שאלות ותשובות, ומציגים את המילטים כאילו הם שואלים: מהו העולם? או, ליתר דיוק, מה הם 'כל הדברים'? מה היחס בין היציבות והחוקיות ובין השינוי והתנועה? המילטים חיפשו עיקרון אחד שיסביר את כל המציאות - את כל העולם. במקום להשתמש במילה 'עולם' (קוסמוס) הם השתמשו במילה 'הכל' (פאנטה). את אחדות העולם הם הסבירו במונחים של אחדות החומר העומד ביסודו של העולם. מכאן שהם תפסו את הריבוי כדבר שאינו אמיתי, וכתופעה בלבד. לאותו עקרון חומרי, או אותו חומר אחד שהוא מקור העולם והדבר הקבוע העומד ללא שינוי מאחורי העולם, הם קראו 'הראשית' (ארכי - arche). ערך מורחב – הראשית בניגוד לתפיסה המיתית, החוקיות אצל המילטים תופסת הן לגבי העולם עתה, והן לגבי העולם בהיווצרותו. העולם הוא מערכת ולא אוסף של אירועים ללא קשר הדדי. העולם נתפס כאורגני ולא כמכני. אצל הפילוסופים המילטים לא היה מושג של חומר, ולכן לא הייתה הבחנה בין חומר למה שאינו כזה. מבחינתם להיות הוא להיות גוף. משום כך גם החוקיות נתפסה כחומר. בעיה זו מנעה בין היתר את התפתחות החשיבה המילטית. החקירות הן אינטואיטיביות וספקולטיביות ולא ניסיוניות. הצבעה על עקרון המסביר תהליך, נחשבת הוכחה מספקת. עוסקים בסיבות ולא בתכליות. תפיסת העולם שלהם סינתטית - העולם ניתן להבנה רק בכוליותו; ולא אנליטית - העולם ניתן להבנה רק על ידי ניתוחו לגורמים. הניסיון למצוא דבר אחד שגם קיים כתופעה אחת בעולם, וגם מסביר את כל התופעות בעולם, הביא את הפילוסופיה המילטית למעגל בלתי פתיר. ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיפוש והצלה

חיפוש והצלה (באנגלית: Search And Rescue - SAR) הן פעולות לאיתור נעדרים ולחילוץ אנשים במצבי מצוקה מסכני חיים. תחום החיפוש והצלה כולל התמחויות מיוחדות רבות, כגון איתור וחילוץ באזורים הררים, איתור וחילוץ לכודים באתרי הרס (USAR) ומאזורים מוכי אסון טבע, איתור נעדרים באזורים אורבניים ובאזורים נידחים ( WSAR) חיפוש והצלה קרבי משדה הקרב (CSAR) חיפוש וחילוץ מעל ומתחת לגופי מים, חילוץ מכלי שיט, איתור וחילוץ מתת-הקרקע ועוד. האחריות על משימות חיפוש והצלה בשטחי מדינת ישראל מוטלת במסגרת המשרד לביטחון הפנים על משטרת ישראל ועל הרשות הארצית לכיבוי והצלה. בנוסף פועלות ברחבי הארץ יחידות חילוץ אזוריות המושתתות על מתנדבים מיומנים. בעת אירוע מופעלות יחידות אלה על ידי משטרת ישראל ואנשיהם פועלים כשוטרים מתנדבים לכל דבר. באירועים מורכבים מופעלת היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669). בעת חרום עוברת האחריות לפיקוד העורף. תחת פיקוד העורף נמצאת חטיבת החילוץ וההדרכה שהיא חטיבת קרבית לוחמת, החטיבה תופסת בשגרה גזרות מבצעיות ועוסקת בבט״ש ובעת זמני אסון (כגון נפילת רקטות, רעידות אדמה, אירועי קריסת מבנים או חילוץ תחת הריסות) לוחמי החטיבה הם היחידים בצה״ל שמוסמכים לטפל באירועי חילוץ וטב״ק. בתוך החטיבה נמצאת ״סיירת אלון״ שהיא הכוח המוסמך ביותר בחטיבה לאירועי חילוץ ובעל רמת מחלץ 09 (הגבוה ביותר בפיקוד העורף). בנוסף תחת פיקוד העורף נמצאת יחידת החילוץ וההצלה הארצית (היחצ"א) היא יחידת מילואים מיוחדת בצה"ל הכפופה ישירות לאלוף פיקוד העורף. ביחידה מטה סדיר קטן בראשו סגן מפקד סדיר בדרגת רס"ן. בראש היחידה קצין מילואים בדרגת אלוף-משנה. היחצ"א מיועדת לביצוע פעולות חילוץ והצלה במתארים מורכבים ומיוחדים תוך מתן מענה חילוץ והצלה בהתראה מאוד קצרה בבט"ש ובחירום, ברחבי ישראל ומחוץ לה ובכל מקום שיידרש. שירותי חיפוש והצלה מוגדרים כ"ביצוע של ניטור מצוקה, תקשורת, גופי תיאום וכוחות חיפוש והצלה, כולל טיפול רפואי ראשוני וסיוע או פינוי רפואי, באמצעות משאבים ציבוריים ופרטיים, כולל מטוסים, כלי שיט ומתקנים אחרים". אירוע קרקעי הוא באחריותה הבלעדית של המדינה בשטחה מתקיים מבצע החיפוש וההצלה. אירוע באוויר או בים, בכל מקום בעולם הוא באחריות הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) וארגון הימאות הבינלאומי (IMO). הקבוצה בינלאומית לחיפוש והצלה (INSARAG) היא ארגון של האומות המאוחדות המונה למעלה מ-90 מדינות וארגונים. הארגון עוסק בקביעת נהלים ותיאום בינלאומי בתגובה לרעידות אדמה ואיתור וחילוץ לכודים באתרי הרס. חיפוש והצלה קרבי חטיבת החילוץ יחידת חילוץ מגילות ים המלח יחידת החילוץ וההצלה הארצית היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) מגן דוד אדום מדיה וקבצים בנושא חיפוש והצלה בוויקישיתוף איב סטריט, wired, מי שילם ומי ימות, באתר כלכליסט, 8 באוקטובר 2015 משה גלעד, למה ישראלים מסתבכים בטיול בעולם ומי מוציא אותם מזה?, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.