laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלחמת רוסיה–פרס (1651–1653)

מלחמת רוסיה–פרס בשנים 1651–1653 הייתה סכסוך מזוין בצפון הקווקז בין האימפריה הספווית ורוסיה הצארית, הקשור לתוכניות הספוויים לחזק את מעמדה באזור ולהדיר את רוסיה. הנושא העיקרי כלל הרחבת חיל מצב רוסי על נהר קוי סו, כמו גם בניית כמה מבצרים חדשים, במיוחד זה שנבנה בצד האיראני של נהר הטרק. לאחר מכן שלחה הממשלה הספווית חיילים והרסה את המבצר תוך גירוש חיל המצב הרוסי שלו. בשנת 1653 שלחו אלכסיי הראשון, צאר רוסיה וממשלת רוסיה, שחשבו לשלוח את צבא זפורוז'ה הרוסי, אך לא רצו לפזר את כוחותיו, משלחת לפרס ליישוב שלום של הסכסוך. עבאס שאה השני הסכים וקבע כי הסכסוך נפתח ללא הסכמתו. משנות ה-20 של המאה ה-16 היו קוזקים על נהר הטרק. הם נשלטו פחות או יותר על ידי המושל הרוסי באסטרחן, ארץ ההתערבות היא ארץ נוודים. מדרום לטרק בדאגסטן היו חאנים שונים שהכירו בעליונותה של פרס. העיירה הקוזקית העיקרית הייתה טרקי במורד נהר הטרק. לעיירות הקוזקים היו בעלי ברית מקומיים שהיו חלק עיקרי מהכוח הצבאי שלהן. בשנת 1634 הם בנו מבצר חדש על נהר סונז'ה התחתון ליד העיר המודרנית גרוזני, לתמיכה בשליט הגאורגי טיימוראז הראשון, שהודח על ידי כפיפים ספווים שלו ופנה לרוסים בבקשת סיוע. העילה המיידית הייתה ביזה, על ידי קבוצת קוזקים, של שיירה השייכת לחאן של שמאצ'י. הוא דרש פיצויים ממושל אסטרחן ואיים לחסל גם את הקוזקים וגם את אסטרחן. המערכה הראשונה: בשנת 1651 קיבל חאן שאמאחי צו מהשאה שאומר לו להרוס את מבצר סונז'ה ולצעוד לאסטרחאן. 12,000 איש נאספו מכל רחבי דאגסטן יחד עם 800 אנשי קבע פרסיים. הם צעדו לנהר סונזה. בין ה-25 באוקטובר ל-7 בנובמבר, היו מספר קרבות בהם ניצחו הרוסים. לאחר שבזזו את הארץ שמסביב נסוגו הדגסטנים, ולקחו איתם אלפי סוסים, בקר, צאן וגמלים וכן שבויים אנושיים. מערכה שנייה: כאשר נודע לשאה הספווי המכהן עבאס שאה השני על האירועים, הוא הורה למושלי ארדביל, צ'חור-א סעד (אריבן), קרבאג, אסטרה וחלקים מאזרבייג'ן לשלוח כוחות על מנת לסייע המושל הספווידי של שירוואן, חוסרוב חאן. תגבורת נוספת נשלחה על ידי מושל דרבנט, השמח'ל מקומוח, וכן שליט קארה קאייטק. ב-7 במרץ 1653 החל צבא פרסי של 20,000 איש, שהורכב מפרסים, קומיקים, נוגאים ודאגסטנים, במצור על מבצר סונז'ה. ב-25 במרץ הצליחו שרידי חיל המצב לחמוק החוצה ולהגיע לטרקי. לאחר שהרס את האזור שמסביב, חזר הצבא לטארקי בדאגסטן (1 באפריל). עד תום המערכה גורשו הרוסים (והנוגאים שסייעו להם) מהמבצר, והמבצר הושמד על ידי הכוחות הספווים. השאה תכנן מערכה שלישית אך זה נמנע על ידי המצור המוגולי על קנדהאר. שגריר רוסי נסע לפרס וקבע את העניין (אפריל-אוקטובר 1654). במוסקבה אמר השגריר הפרסי כי חאן שמכי פעל בסמכותו אך לא ניתן להעניש אותו כי הוא מת לפתע. המצב היה מסובך עבור שתי המדינות. כוחות האימפריה המוגולית תקפו את גבולות המזרח הרחוק של פרס, תוך מצור על קנדהאר. פרס לא יכלה להילחם בשתי חזיתות. היה צורך בשלום, הן לפרס והן לרוסיה, שהתכוננה למלחמה עם פולין (מלחמת רוסיה-פולנית (1654-67)). באוגוסט 1653 נסעו הנסיך איוואן לובנוב-רוסטובסקי ואיוואן קומינין מאסטרחן לפרס. באפריל 1654 נפגשו השגרירים עם השאה בפרס. כתוצאה מהמשא ומתן והפשרות הרוסיות והפרסיות דעך הסכסוך. באוקטובר 1654 חזרה "השגרירות הגדולה". נפילת מבצר סונז'ה הובילה לחיזוק מסוים של מעמדה של פרס. השאה הגביר את הלחץ על ההיילנדרים, ובשנת 1658 הכריז על בניית שני מבצרים על אדמות קומיק. הדבר עורר מחאה חריפה בקרב מטפסי הרים שמרדו בפרס.
לאסלו רייצ'אני

לאסלו רייצ'אני (בהונגרית: Rajcsányi László;‏ בודפשט, 16 בפברואר 1907 – בודפשט, 5 בספטמבר 1992) היה סייף הונגרי, שלוש פעמים אלוף אולימפי, מנהל ועסקן ספורט, מהנדס מכונות. הוא היה סייף של: מועדון הסיוף Wesselényi מ-1927 Magyar AC מ-1935 Barátság SE מ-1945 Vasas מ-1947 Budapesti Petőfi SE מ-1951 הוא התחרה הן בחרב והן ברומח, אך השיג תוצאות משמעותיות בחרב. הוא השתתף בנבחרת הונגריה מ-1934 עד 1953. השתתף בשלוש אולימפיאדות - בברלין ב-1936, בלונדון ב-1948 ובהלסינקי ב-1952 - והיה חבר בנבחרת הסיף ההונגרית שזכתה באליפות האולימפית בשלוש הפעמים. מלבדו, טיבור ברצלי, אלדר גרביץ' ופאל קובאץ' היו חברי הקבוצה בשלוש הפעמים. בתחילת הקריירה הספורטיבית שלו, בשנת 1930, הוא קיבל דיפלומה בהנדסת מכונות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. מ-1939 עד 1943, הוא היה העורך של "הספורט בתמונות" {Képes Sport). בשנת 1956 הפך לנשיא אגודת הסייף ההונגרית למשך שנה אחת. ב-1990 הוא נבחר לנשיא MAC, שבוטל מסיבות פוליטיות לאחר מלחמת העולם השנייה, אך הוקם מחדש ב-1988. אשתו הייתה השחקנית בלנקה רפאי, נולדו להם שני בנים: פטר ופאל. שלוש פעמים אלוף אולימפי (קבוצתי: 1936, 1948, 1952) אולימפיאדה מקום רביעי (אישי: 1936) אלוף עולם שלוש פעמים (קבוצתי: 1937, 1951, 1953) אליפות עולם מקום שלישי (אישי: 1937) אלוף אירופה שלוש פעמים (קבוצתי: 1933, 1934, 1935) אליפות אירופה מקום שלישי. הוצב (אישי: 1934, 1935) פעמיים אלוף העולם במכללות (יחיד: 1928 ; צוות: 1928) אליפות העולם למכללות מקום שני (קבוצתי: 1927) עשר פעמים אלוף הונגריה (אישי: 1934, 1953 ; קבוצתי: 1934, 1935, 1936, 1938, 1940, 1947, 1950, 1952) ספורטאי מצטיין של הרפובליקה העממית ההונגרית (1951) ספורטאי דגול של הרפובליקה העממית ההונגרית (1954) László Lukács – György Szepesi: 112. ההיסטוריה של מדליות הזהב האולימפיות של הונגריה – בודפשט, 1980 – מסת"ב 9632535537 László Havas: ספר הזהב של הספורט ההונגרי - בודפשט, 1982 - מסת"ב 9632535723 Endre Kahlich – László Gy Papp – Zoltán Subert: המשחקים האולימפיים 1896–1976 – בודפשט, 1977 – מסת"ב 963253526x Révai új lexikona XVI. (Rac–Sy). (הלקסיקון החדש של רוואי) Magyar Ki Kicsoda 1990 - מסת"ב 9637840281 (מי זה מי הונגרי) לאסלו רייצ'אני, באתר olympedia.org Rajcsányi László profilja a Magyar Olimpiai Bizottság oldalán רשימת בעלי מדליות זהב אולימפיות מרובות
דניאל בלומן

דניאל בלומן (באנגלית: Daniel Bluman; נולד ב-25 במרץ 1990) הוא רוכב קפיצות ראווה קולומביאני-ישראלי, המתמודד מטעם ישראל, וייצג אותה באולימפיאדת פריז (2024). ייצג את קולומביה באולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בשיאו דורג במקום ה-11 בעולם. בולמן נולד במדיין, קולומביה. אמו אורלי היא ישראלית-לשעבר שעובדת כפסיכולוגית ועובדת סוציאלית, אביו שמואל עוסק ביזמות. כשהיה בן עשר עברה משפחתו לדרום פלורידה. בלומן גדל באזור כפרי, נחשף לעולם הרכיבה בעקבות בן-דודו והחל להשתתף בתחרויות רכיבה כבר כשהיה בן שבע. כשהיה בן 10 ועבר לארצות הברית הפך למקצועני יותר, ובגיל 13 כבר נחשב מוביל לגילו. בשנת 2004, הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם לילדים של FEI בגיל 16. בשנת 2011 זכה יחד עם הסוסה סאנשיין בתחרות ארצות הברית, ואיתה ייצג את קולומביה באולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) – הישג השיא שלו היה המקום ה-20 בתחרות היחידים בלונדון. לאחר אולימפיאדת ריו החליט לייצג את ישראל והעפיל למשחקי טוקיו (2020), אך הסוס לדריאנו שאיתו היה אמור להתחרות נפצע, והסוסה ג'מה שהחליפה אותו לא הייתה רשומה כישראלית ולכן הוא לא יכול היה להשתתף בתחרויות. לאולימפיאדת פריז (2024) העפיל שוב כנציג ישראל, אך הודח בסבב המוקדמות בו נאלץ לפרוש, לאחר שהסוס שלו סירב לקפוץ מעל אחד המכשולים. בלומן זכה במקום הראשון בגראנד פרי רומא 2019, וזכה בשתי תחרויות גראנד פרי ב-2023 (עם שני סוסים שונים). בלומן נשוי לאריאל, שגדלה בלונג איילנד וגם היא בת לישראלית, ולהם שני בנים, אלי ואבי. המשפחה מתגוררת בלונג איילנד. בלומן הוא שותף בבית הספר לרכיבה טיפולית בקיבוץ אורים, ולאחר מתקפת הפתע על ישראל (2023) סייע לגייס תרומות רבות למקום והגיע לביקור בישראל. מדיה וקבצים בנושא דניאל בלומן בוויקישיתוף דותן מלאך, ‏דניאל בלומן החמיץ אולימפיאדה אחת כי לסוסה שלו לא הייתה אזרחות ישראלית, בעיתון מקור ראשון, 18 ביולי 2024 דניאל בלומן, ברשת החברתית פייסבוק דניאל בלומן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל בלומן, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל בלומן, באתר olympedia.org דניאל בלומן, באתר פדרציית הרכיבה הבין-לאומית דניאל בלומן, באתר הוועד האולימפי בישראל דותן מלאך, ‏דניאל בלומן החמיץ אולימפיאדה אחת כי לסוסה שלו לא הייתה אזרחות ישראלית, בעיתון מקור ראשון, 18 ביולי 2024 רותם פלדברג, ‏בלומן והסוסה ג'מה W זכו בטורניר סוגרטיס, באתר ערוץ הספורט, 11 בספטמבר 2023
קמעות אולימפיים

הקמעות האולימפיים הם דמויות בדיוניות, בדרך כלל חיה ילידת האזור או דמות אנושית, המייצגות את המורשת התרבותית של המקום בו מתקיימים המשחקים האולימפיים והפאראלימפיים. מאז אולימפיאדת גרנובל (1968) לכל משחקי קיץ או חורף יש קמע, והחל מאולימפיאדת ברצלונה (1992) מוצגים הקמעות האולימפיים והפאראלימפיים יחדיו. הקמע האולימפי הראשון נחשב לעיתים סמוקי (Smoky), כלב מעורב שנמצא בכפר האולימפי של אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), ולעיתים שוס (Shuss), איש קטן על מגלשיים שעוצב בצבעי דגל צרפת (כחול, אדום ולבן) לרגל משחקי החורף של אולימפיאדת גרנובל (1968). עם זאת, הקמע הרשמי הראשון היה באולימפיאדת מינכן (1972): ואלדי (Waldi), כלב תחש בצבעי כחול, ירוק וצהוב שייצג את התכונות הנדרשות לספורטאים – התנגדות, עקשנות וזריזות. הצלחתם של הקמעות הראשונים סייעה תרמה להתפתחות מוסד הקמע כסמל אולימפי, המעביר מסר תרבותי וספורטיבי לצד עיצוב פשוט וצבעים עזים המתאימים לאווירה החגיגית של המשחקים האולימפיים. קמע גביע העולם בכדורגל הדגל האולימפי מדיה וקבצים בנושא קמעות אולימפיים בוויקישיתוף הקמעות האולימפיים, באתר המשחקים האולימפיים קמעות משחקי הקיץ האולימפיים ממינכן 1972 עד ריו 2016, מרכז המחקר האולימפי גרנובל 1968: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים מינכן 1972: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים אינסברוק 1976: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים מונטריאול 1976: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים לייק פלאסיד 1980: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים מוסקבה 1980: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים סרייבו 1984: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים לוס אנג'לס 1984: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים קלגרי 1988: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים סיאול 1988: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים אלברוויל 1992: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים ברצלונה 1992: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים לילהאמר 1994: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים אטלנטה 1996: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים נגאנו 1998: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים סידני 2000: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים סולט לייק סיטי 2002: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים אתונה 2004: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים טורינו 2006: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים בייג'ינג 2008: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים ונקובר 2010: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים לונדון 2012: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים סוצ'י 2014: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים ריו 2016: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים פיונגצ'אנג 2018: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים טוקיו 2020: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים בייג'ינג 2022: הקמע, באתר המשחקים האולימפיים
נאמנות היא הכבוד שלי

נאמנות היא הכבוד שלי (בגרמנית: Meine Ehre heißt Treue) היה המוטו של האס אס תחת אדולף היטלר והמפלגה הנאצית. בהקשר נציונל-סוציאליסטי, הביטוי Meine Ehre heißt Treue מתייחס להצהרה של אדולף היטלר בעקבות מרד שטנס, תקרית בין האס אה בברלין לבין האס אס. בתחילת אפריל 1931, גורמים באס אה בפיקודו של ולטר שטנס ניסו להפיל את ראש אגף ברלין של מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית. כשמפקד המדור יוזף גבלס ברח עם צוותו, הוכו קומץ אנשי אס אס בראשות קורט דליגה בניסיון להדוף את האס אה. לאחר התקרית, היטלר כתב מכתב ברכות לדליגה, ובו נאמר ... SS-Mann, deine Ehre heißt Treue! ("איש ה-SS, כבודך הוא נאמנות"). זמן קצר לאחר מכן, הרייכספיהרר אס אס, היינריך הימלר, אימץ את הגרסה המתוקנת של ביטוי זה כמוטו הרשמי של הארגון. מאז 1947, השימוש במוטו זה או בווריאציות שלו אסור באוסטריה ובגרמניה בחוקיהן הנוגעים לשימוש בסמלים של ארגונים אנטי-חוקתיים. יוריצה ז'יבודר, מתמודד בתוכנית הטלוויזיה הקרואטית RTL "אהבה היא בכפר", הוסר מהתוכנית באפריל 2021 לאחר שהצופים התלוננו על הקעקוע שלו "Meine Ehre heißt Treue". המפיקים בתגובה מסרו הצהרה: "כל הסצנות שלו ייחתכו לפני השידור לאחר שגילה שהוא גם עקב אחרי עמוד פייסבוק שכותרתו היא 'האמונות הפוליטיות של אדולף היטלר'. מדיה וקבצים בנושא נאמנות היא הכבוד שלי בוויקישיתוף Claudia Fröhlich, Horst-Alfred Heinrich, Geschichtspolitik: wer sind ihre Akteure, wer ihre Rezipienten?, Franz Steiner Verlag, 2004, ISBN 978-3-515-08246-4. (בגרמנית) RTL briše scene zbog nacističke tetovaže: U emisiji 'Ljubav je na selu' više se neće prikazivati Jurica, www.vecernji.hr (בקרואטית)
איזבל ורת

איזבל ורת (בגרמנית: Isabell Werth; סוולן, 21 ביולי 1969) היא רוכבת סוסים גרמנייה, אחת הספורטאיות המצליחות ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים, שמונה פעמים אלופה אולימפית ברכיבה אמנותית. איזבל ורת למדה משפטים בריינברג מ-1989 ולאחר מכן עבדה כעורכת דין. בין השנים 2001-2004 הועסקה ברשת בתי הכלבו קרשטדט ובשנת 2004 פתחה אורווה ובית ספר משלה. במקביל פתחה עסק לכל האביזרים הדרושים להחזקת סוסים ולרכיבה וזכתה להצלחה בשוק בהפצת אביזרים כאלה. היא משתתפה ברציפות בספורט רכיבת הסוסים הגרמני מאז 1989. שמונה פעמים הייתה אלופת גרמניה ברכיבה אמנותית, ארבע פעמים מדליית כסף ושלוש פעמים מדליית ארד. כרוכבת הצליחה גם באליפות אירופה, וזכתה 13 פעמים במדליות זהב. באליפות העולם זכתה בשלוש מדליות זהב קבוצתיות וארבע פעמים אישיות. איזבל ורת - אתר הבית מדיה וקבצים בנושא איזבל ורת בוויקישיתוף רשימת בעלי מדליות זהב אולימפיות מרובות איזבל ורת, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איזבל ורת, באתר olympedia.org איזבל ורת, באתר פדרציית הרכיבה הבין-לאומית
בנציון רפפורט

בֶּנְצִיוֹן רַפַּפּוֹרְט, או גם בן-ציון רפפורט (6 באוגוסט 1884 – 1942) היה פילוסוף יהודי יליד פולין. רפפורט נולד בטרנוב שבחבל גליציה (אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בדרום פולין). בגיל 3 מתה אימו. בגיל 13 עקר עם אביו לנובי סונץ' שבגליציה, ואף שמשפחתו הייתה דתית הוא נחשף להשכלה ולמד בעצמו הן לימודי קודש והן לימודי חול. תחילה עבד כסוחר, ומשלא הצליח עבר לקרקוב והחל ללמד בגימנסיה העברית בקרקוב. ומשהשתפר מצבו הכלכלי החל לפרסם מאמרים בשבועון העברי "המצפה" שיצא לאור בקרקוב ואחר כך גם בשבועון העולם שיצא לאור באודסה. התחומים בהם עסק כללו ביקורת המקרא, פילוסופיה של ימי הביניים, קבלה ותורת ההכרה. ספרו הראשון "הכרה ומציאות: קובץ מאמרים פילוסופיים" (ברלין-וינה : בנימין הרץ, תרפ"ד) עסק בתורת ההכרה, בתולדות הפילוסופיה ובפילוסופיה של המוסר. ספרו השני "הוגים והגיונות" (קרקוב : התאגדות הסופרים העברים, תרצ"ו 1936) דן בזרמים החדשים בפילוסופיה. גם בתקופת השואה המשיך לכתוב ספר על פילוסופיה וסיים אותו לפני שנשלח למחנה השמדה. הספר "טבע ורוח", שניצל בדרך נס, יצא לאור בהוצאת מוסד ביאליק ב-1953. ספר זה כולל מאמרים על שופנהאואר וניטשה, על מושג היהדות אצל אחד העם ועוד. המכתב האחרון שכתב בנציון רפפורט היה ב-16 באוגוסט 1942. הוא נספה בשואה בשלהי שנת 1942. "בנציון רפפורט", האנציקלופדיה העברית (כרך לא, עמ' 298), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"ט. בן-ציון רפפורט (1884–1942) - לקסיקון הספרות העברית החדשה
הפועל בת ים (שחייה)

הפועל בת ים היא אגודת שחייה בישראל השייכת לעיריית בת ים, ואחת מאגודות השחייה המובילות בישראל. שחייניות ושחיינים רבים של האגודה הם אלופי ישראל וייצגו את המדינה בתחרויות השחייה הבינלאומיות החשובות ביותר. הפועל בת ים שחייה היא אלופת ישראל (חורף 2024), וסגנית אלופת ישראל (קיץ 2024). בשנים האחרונות המועדון מנוהל מקצועית על ידי מאיר לויה. קבוצת הפועל בת ים הוקמה בשנת 1968 על יצחק שמיר (שלזינגר) ומרדכי צ'יש. השחיינים התאמנו בין השנים 1968–1975 בהדרכתו של נלו בילדרמן ובהדרכתה של השחיינית דורית זלץ. במהלך השנים שחייניות ושחייני האגודה קבעו שיאי ישראל ושיאי גילאי רבים. דריה גולובטי (פריז 2024) ליז בוכשטבר, אסנת ארליך, תמר שמיר, ציפי שמיר, איריס קרפ, שוש עזרתי, בקי פוזדנר, אופיר רכאח, אופק אדיר, ענת זימין, מאיה פינקלר, אביטל פליישמן. מארק חינאווי, אמיר חביב, גלב איאוניצ'ב, אבי כהן, עידן מורדל, עופר פינקלר. שמואל טל, החממה הגדולה של שחייני ישראל, דבר, 9 ביולי 1972
נחל עצבונית

נחל עצבונית הוא אחד מיובליו של נחל עכברה שהוא אחד מיובליו של נחל עמוד. אורכו של הנחל הוא כשני קילומטרים. מוצא הנחל הוא בגובה 450 מטרים מעל פני הים, במורדות הדרומיים של "יער נחל לימונים" על רכס רמת פשחור, שדרום מערבית לשכונת עכברה בצפת. הנחל זורם דרום מזרחית, עובר את מעיין "עין עצבונית" שבתוכו ונשפך לנחל עכברה בגובה 130 מטרים מעל פני הים, בסמוך לעין סלע. הנחל הוא חלק ממסלולי טיולים רגליים וטיולי רכיבה. נחל עצבונית, באתר המפות הממשלתי עין עצבונית בעמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il עין סלע בעמוד ענן - המדריך השיתופי לידיעת הארץ, באתר amudanan.co.il Raz Goren Tour Guide, razg.blogspot.com (באנגלית)
אל תוך הלבן

אל תוך הלבן הוא סרט נורווגי מ-2012. הסרט המתרחד בזמן מלחמת העולם השנייה מבוסס על אירועים אמיתיים שהתרחשו בנורווגיה במלחמה זו. ב-1940 מטוס היינקל He 111 לופטוואפה מופל בנורווגיה. שלושה מתוך ארבעת אנשי צוות המטוס הגרמני שורדים את ההתרסקות. הם מתקרבים לחוף במטרה לחזור ללחימה. כשפורצת סופת שלגים הם מאבדים את האספקה שלהם ונתקלים בבקתת צייד. שני חיילים בריטים מהמטוס השני שהופל מתקרבים לבקתה. הגרמנים מאפשרים להם להיכנס לבקתה אך כשבויי מלחמה. הטייס הורסט מחלק את החדר לשניים ומסביר שאסור לבריטים לחצות את הקו ללא רשות. המזון היחיד שנותר שם הוא כמות קטנה של שיבולת שועל שהגרמנים חולקים באופן שווה. הם מתייחסים אליהם בהגינות אך ניכר שהבריטים והגרמנים אינם מסתירים את הבוז שלהם אחד כלפי השני. "אל תוך הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אל תוך הלבן", באתר נטפליקס "אל תוך הלבן", באתר AllMovie (באנגלית) "אל תוך הלבן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אל תוך הלבן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אל תוך הלבן", באתר Metacritic (באנגלית) "אל תוך הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
היפר-מעגל (גאומטריה)

בגאומטריה היפרבולית, היפר-מעגל (באנגלית: Hypercircle) או עקום שווה-מרחק, הוא עקום אשר לכל נקודותיו יש אותו מרחק אורתוגונלי מישר נתון. בהינתן קו ישר L ונקודה כלשהי P שאינה שייכת ל-L, ניתן לבנות היפר-מעגל כמקום הגאומטרי של כל הנקודות Q הנמצאות באותו צד של L כמו P, והנמצאות במרחק אורתוגונלי מ-L השווה לזה של P. הישר L מכונה הציר, או קו הבסיס של ההיפר-מעגל. הקווים המאונכים ל-L, אשר הם גם מאונכים להיפר-מעגל, נקראים הנורמלים של ההיפר-מעגל. מקטעי הנורמלים שבין L להיפר-מעגל מכונים רדיוסים, ואורכם הקבוע מכונה המרחק או רדיוס ההיפר-מעגל. במרחב אוקלידי, כל הקווים בעלי עקמומיות קבועה הם קווים ישרים (גאודזות) או מעגלים, אבל במרחב היפרבולי בעל עקמומיות חתך קבועה − 1 {\displaystyle -1} , עקומים בעלי עקמומיות קבועה מתחלקים לארבעה סוגים: גאודזות עם עקמומיות κ = 0 {\displaystyle \kappa =0} , היפר-מעגלים עם עקמומיות 0 < | κ | < 1 {\displaystyle 0<|\kappa |<1} , "מעגלים גבוליים" (באנגלית: horocycles) עם עקמומיות | κ | = 1 {\displaystyle |\kappa |=1} , ומעגלים עם עקמומיות | κ | > 1 {\displaystyle |\kappa |>1} . להיפר-מעגלים בגאומטריה היפרבולית יש מספר תכונות הדומות לאלו של ישרים בגאומטריה אוקלידית: במישור, בהינתן ישר ונקודה שאינה עליו, ישנו רק היפר-מעגל אחד העובר דרך הנקודה שצירו הוא הישר הנתון. אף שלוש נקודות על ההיפר-מעגל אינן על מעגל. היפר-מעגל הוא סימטרי ביחס לכל ישר המאונך לו (כלומר שיקוף ההיפר-מעגל ביחס לישר המאונך לו מניב אותו היפר-מעגל). להיפר-מעגלים בגאומטריה היפרבולית יש מספר תכונות הדומות לאלו של מעגלים בגאומטריה אוקלידית: הציר והרדיוס (המרחק הקבוע) של כל היפר-מעגל נקבעים באופן יחידי. קו ישר חותך היפר-מעגל לכל היותר בשתי נקודות. שני היפר-מעגלים נחתכים לכל היותר בשתי נקודות. אף שלוש נקודות של היפר-מעגל אינן נחות על ישר יחיד (אינן קולינאריות). במישור היפרבולי בעל עקמומיות קבועה 1-, אורך הקשת l של היפר-מעגל ניתן לחישוב מן הרדיוס r והמרחק d בין הנקודות שבהן חותכים הנורמלים מקצות קשת ההיפר-מעגל את הציר שלו באמצעות הנוסחה l = d c o s h ( r ) {\displaystyle l=d\mathbb {cosh} (r)} . במודל הדיסק של פואנקרה של המישור ההיפרבולי, היפר-מעגלים מיוצגים על ידי ישרים וקשתות מעגליות שחותכים את מעגל השפה בזוויות לא ישרות. מנגד, ההצגה של הציר שלהם חותכת את מעגל השפה באותן נקודות, אך בזוויות ישרות. במודל חצי המישור העליון של המישור ההיפרבולי, היפר-מעגלים מיוצגים על ידי ישרים וקשתות מעגליות שחותכים את ישר השפה (הציר הממשי) בזוויות לא ישרות. מנגד, ההצגה של הציר שלהם חותכת את ישר השפה באותן נקודות, אך בזוויות ישרות. גאומטריה היפרבולית Martin, George E. (1986). The foundations of geometry and the non-euclidean plane (1., corr. Springer ed.). New York: Springer-Verlag. p. 371. ISBN 3-540-90694-0. Smogorzhevsky, A.S. (1982). Lobachevskian geometry. Moscow: Mir. p. 68. אם כי ברור לפי עקרון הרציפות שמידת הסטייה של זווית זו מזווית ישרה תלויה ברדיוס ההיפר-מעגל; שכן עבור רדיוס אפס ההיפר-מעגל מתלכד עם הציר שלו, ולכן בהכרח חותך את מעגל השפה בזווית ישרה.
מושבת סייברוק

מושבת סייברוק הייתה מושבה אנגלית שהוקמה בניו אינגלנד בסוף 1635 בשפך נהר קונטיקט היכן שהיום שוכנת אולד סייברוק, קונטיקט. סייברוק נוסדה על ידי ג'ון וינתרופ הצעיר, בנו של ג'ון וינתרופ, המושל של מושבת מפרץ מסצ'וסטס. וינתרופ הצעיר הוגדר כמושל על ידי המתיישבים המקוריים, כולל קולונל ג'ורג' פנוויק וקפטן ליון גרדינר. הם תבעו להחזיק בקרקע באמצעות שטר קניין מרוברט ריץ', הרוזן השני מוורוויק. המושבה נקראה לכבודם של הלורדים סיי וברוק, חברי פרלמנט בולטים ובעלי מענקי הקרקע של המושבה. המתיישבים הראשונים של המושבה היו תומכים נלהבים של אוליבר קרומוול ושל הדמוקרטיה. ההכנות להתיישבות כללו שליחת ספינה עם מטען חריג של פרזול לפורטקוליס וגשרים, ואפילו מהנדס צבאי מנוסה. המבצר של סייברוק היה אמור להיות החזק ביותר בניו אינגלנד . עם זאת, פוריטנים בולטים עד מהרה "מצאו את המדינה [אנגליה] מלאה בדיווחים על יציאתם", והם חששו שלא יורשו למכור את נחלותיהם ולעלות על ספינתם. עד 1638, התוכניות של סייברוק נזנחו. נותני החסות נשארו באנגליה ומילאו את תפקידיהם הפוליטיים והצבאיים במלחמת האזרחים האנגלית ובעקבותיה. כתוצאה מכך, המושבה נאבקה, וב-1644 התמזגה המושבה עם מושבת קונטיקט התוססת יותר, כמה קילומטרים במעלה הנהר. ב-1647 קיבל מייג'ור ג'ון מייסון את הפיקוד על מבצר סייברוק, ששלט על נתיב הסחר והאספקה הראשי לעמק הנהר העליון. המבצר נשרף באופן מסתורי עד היסוד, אך מבצר משופר נוסף נבנה במהירות בקרבת מקום. הוא בילה שם את 12 השנים הבאות ושימש כנציב המושבות המאוחדות, קצין הצבא הראשי שלה, השופט ושומר השלום. הוא נקרא ללא הרף לנהל משא ומתן הוגן על רכישת אדמות אינדיאניות, לכתוב הסכם, או לבוררות באיזו מריבה אינדיאנית, שרבים מהם הופעלו על ידי חברו אונקאס.
רק לא את

רק לא את (באנגלית: You Again) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של אנדי פיקמן (אנ'), עם קירסטן בל, ג'יימי לי קרטיס, סיגורני ויבר אודט אנאבל ובטי וייט (בסרטה האחרון) בתפקידים הראשיים. מרני אולסן (קירסטן בל) סבלה מאוד בלימודיה בתיכון ברידג'פילד, קליפורניה. התלמידים ובראשם ג'ואנה קלארק (אודט אנאבל) החרימו וביישו אותה. לאחר סיום הלימודים שינתה את הופעתה, למדה וקבלה משרה בכירה בחברה בניו יורק. אמה גייל (ג'יימי לי קרטיס) שולחת לה ווטסאפ ובו היא מודיעה לה כי אחיה הבכור וויל (ג'יימס וולק) עומד להתחתן עם בחירת ליבו ג'ואנה קלארק. מרני מחליטה לנקום בה. ג'ואנה מתקבלת באהבה במשפחה למורת רוחה של מרני והיא "לא זוכרת" דבר מתקופת לימודיהם בתיכון. המצב מסתבך כאשר מסתבר שדודתה של ג'ואנה, רמונה קלארק (סיגורני ויבר, למדה ביחד עם גייל והן רבו כל הזמן וכל אחת קנאה בשנייה. מרני מבקשת את עזרתו של האח הקטן בן (בילי אונגר) בפתיחת קפסולת הזמן של המחזור שלהם ושם היא מוצאת סרט וידאו שמציג את ג'ואנה שמובילה מסע השמצות נגדה. למסיבה לפני החתונה היא מזמינה את טים (קייל בורנהיימר) שהיה החבר של ג'ואנה שמספר סודות מעברה וכן מקרינה את הסרט. כולם המומים וויל מנתק את קשריו עם ג'ואנה. הן רבות וזורקות חפצים אחת על השנייה עד שג'ואנה מתחילה לבכות ומבקשת סליחה על מה שעשתה. גם גייל ורמונה רבות ומתקוטטות, נופלות לבריכה וממשיכות להתקוטט. לבסוף כולם משלימים ובחתונה מוצאת הסבתא באני (בטי וייט) את יריבתה הלן (קלוריס ליצ'מן) רוקדת עם אהובן לשעבר ריצ'י (פטריק דאפי) וחוטפת אותו באמצע הריקוד כדי לציין שהמאבק ביניהן לא הסתיים. אתר האינטרנט הרשמי של רק לא את "רק לא את", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רק לא את", באתר נטפליקס "רק לא את", באתר AllMovie (באנגלית) "רק לא את", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רק לא את", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רק לא את", באתר Metacritic (באנגלית) "רק לא את", באתר אידיבי "רק לא את", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "רק לא את", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לרק לא את, באתר יוטיוב
לרוי מונדזנגה

שאנס לרוי מונדזנגה מואלה (בצרפתית: Chance Leroy Mondzenga Mouala; נולד ב-10 במאי 2001) הוא כדורגלן מהרפובליקה של קונגו בעמדת הקיצוני במכבי בני ריינה. בינואר 2023 חתם במטלאווי מליגת העל התוניסאית. ב-22 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בן גורדון, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. במטלאווי זכה בשני אליפויות במדי הקבוצה. ב-25 ביולי 2024 חתם במכבי בני ריינה מליגת העל. ב-18 ביוני 2023 מונדזנגה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה של קונגו בהפסד 2-0 למאלי במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. לרוי מונדזנגה, באתר Transfermarkt לרוי מונדזנגה, באתר Soccerway לרוי מונדזנגה, באתר WorldFootball.net לרוי מונדזנגה, באתר National Football Teams יגאל גולדשטיין, ‏רשמי: לירוי מונדזנגה חתם במכבי בני ריינה, באתר ערוץ הספורט, 25 ביולי 2024