laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מבוא חמה

מְבוֹא חַמָּה הוא קיבוץ של התק"ם הנמצא בדרום רמת הגולן. מבוא חמה הוא היישוב הדרומי ביותר בגולן, והוא שוכן על רמה בחלקה הדרומי של רמת הגולן. הקיבוץ ממוקם בגובה של כ-350 מטרים מעל פני הים (560 מטרים מעל פני הכנרת), בראש מצוקי און היורדים אל הכנרת ובמרחק של כשני קילומטרים ממנה. כשני ק"מ מדרום מזרח לקיבוץ נמצאת שמורת נחל מיצר וכן ח'רבת עיון, בה שכנה העיירה התלמודית עיון הנזכרת בתלמוד ובכתובת רחוב בתחום סוסיתא. מבוא חמה הוא היישוב השני שהוקם בגולן לאחר מלחמת ששת הימים. היישוב הוקם על חורבותיו של מוצב סורי בשם עמרת עז א-דין, שממנו ירו הסורים על בתי הקיבוצים האון ועין גב שנמצאים לרגלי המצוק. בינואר 1968 התאספו שמונה חברי קיבוצים שונים בעמק הירדן והחליטו להתיישב במיקומו של המוצב שירה עליהם קודם לכיבושו במלחמת ששת הימים. בתחילה הוקם הקיבוץ בתחנת הרכבת אל חמה הסמוכה לחמת גדר, יחד עם חברי גרעין "רם" של תנועת הצופים העבריים. בשנת 1971 הצטרפו ליישוב גרעיני נוער נוספים מישראל, אוסטרליה ואנגליה. השם מבוא חמה ניתן ליישוב על ידי אמיתי שלם, בנו של המשורר מתתיהו שלם, שהיה ממייסדי הקיבוץ, ומשמעותו היא "מערב", תוך רמז לשמה של חמת גדר הסמוכה מדרום. באמצע 1972 היו בקיבוץ 15 משפחות עם 23 ילדים, בנוסף לרווקים וקבוצות נוער. עיקר כלכלת היישוב מתבסס על תעשייה, כאשר בקיבוץ נמצאים שני מפעלים: "מפל" המייצר את ציוד משרדי תחת המותג flic ומפעל קטן יותר בשם אל-חמה העוסק במכשירי מדידה בעיקר לשימוש מדעי. בנוסף לכך קיימת בקיבוץ חקלאות המבוססת בעיקר על גידולי שדה, בקר, מדגה וכרם. במבוא חמה החלו לגדל בקר בשיטת חקלאות מחדשת ומרעה הוליסטי: הפרות מועברות משטח מרעה אחד למשנהו מדי כמה ימים, והצמחייה יכולה להתחדש. העגלים צמודים לאמהות במשך כמה חודשים. הקיבוץ הוא אחד מארבעת היישובים השותפים בבעלות והפעלת כפר הנופש והתיירות חמת גדר. חדר האוכל שנבנה במבוא חמה, נבנה לאחר מספר שנים גם בקיבוץ גרופית שבערבה בתיקון קל. בגרופית הוסיפו מכונה לשטיפת כלים בעוד שבמבוא חמה התגאו ששוטפים כלים בידיים. חדר האוכל בתכנון האדריכלית ארנונה אקסלרוד חדר האוכל מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993 מדיה וקבצים בנושא מבוא חמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מבוא חמה מבוא חמה, באתר רום גליל מבוא חמה - באתר הגולן מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על בניין חדר האוכל בקיבוץ מבוא חמה, באתר 'חלון אחורי', 19.9.14 מור פלד, הפליטים של מלחמת יום כיפור: סיפורם של מפוני מבוא חמה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 13.9.2023 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 עמרת עז א-דין > < האון, מתוך אתר "נעמוש" במקום מוצב קטלני - קיבוץ משגשג, דבר, 2 ביוני 1972 רונית ורד, האם יש דבר כזה בשר מוסרי? בוקרים בגולן מבקשים לחולל מהפכה, באתר הארץ, 11 באפריל 2024
משה הירש (נטורי קרתא)

משה הירש (1930 - 2 במאי 2010, י"ח באייר ה'תש"ע) היה פעיל אנטי-ציוני. כונה "שר החוץ של נטורי קרתא" ושימש כ"שר לענייני יהודים" בממשלת הרשות הפלסטינית. נולד במנהטן, ניו יורק. למד בישיבת בית מדרש גבוה בלייקווד. בהמשך עלה לישראל, למד תקופה קצרה בישיבת סלבודקה ולאחר מכן בישיבת מיר. נישא לטויבא לאה, בתו של הרב אהרן קצנלבוגן, ממייסדי תנועת "נטורי קרתא" וראש ישיבת תורה ויראה. הוא סולק מנטורי קרתא עקב תמיכתו הפומבית באש"ף ויאסר ערפאת. התגורר בשכונת מאה שערים בירושלים והיה מקורב לרב עמרם בלוי. כחלק מהתנגדותו האידאולוגית למדינת ישראל ולציונות ניהל מגעים קרובים עם יאסר ערפאת ונשא בתואר "השר לענייני יהודים" בממשלתו. הירש היה קורבן לפיגוע חומצה במסגרת סכסוך נדל"ן. הוא התעוור בעין אחת והורכבה לו עין תותבת. נפטר בל"ג בעומר ה'תש"ע ונקבר בו ביום בבית הקברות בהר הזיתים. משלחת של חברי הפת"ח באה לניחום אבלים בביתו בזמן השבעה. נשא לאשה את טויבא לאה קצנלבויגן ממנה נולדו לו 3 ילדיו. בנו ישראל מאיר הירש ממשיך את דרכו בהידברות עם בכירים פלסטינים ובהפצת השקפת אביו. בנו מרדכי יהושע (מוטקה) הירש פעיל גם הוא בתחום זה והוא גבאי בית הכנסת ישועות יעקב. בתו צביה נשואה לרב שמואל לובצקי, ראש מוסדות בני ירושלים ומראשי "הוועד להצלת משפחות ממצוקה". לוי יצחק הירושלמי, משה הירש: נוטר בכרמו של עראפאת, מעריב, 13 ביוני 1975 יעקב העליון, אנשי הקצוות גם מימין וגם משמאל עלו מאמריקה, מעריב, 22 בפברואר 1980 שי גפן, ראיון עם משה הירש, איש נטורי קרתא, בחדרי חרדים, 9 בינואר 2004; יוסי זילברמן, ‏השר לענייני יהודים ברשות הפלסטינית הלך לעולמו, באתר ‏מאקו‏, 2 במאי 2010 תמונות מלווייתו, י"ט באייר תש"ע, אתר חדשות 24. עלי ואקד, הפתח במאה שערים: הירש לא הזוי יותר מליברמן, באתר ynet, 3 במאי 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאת קפלן

ליאת קפלן (נולדה ב-29 ביוני 1956) היא משוררת ועורכת ישראלית. קפלן נולדה בקיבוץ אייל, גדלה בתל אביב ולמדה בגימנסיה הרצליה ובאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1993 עד 1995 למדה לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון וסיימה בהצטיינות יתרה. קפלן פרסמה שישה ספרי שירה, מהם אחד בשילוב תצלומים של תמיר להב רדלמסר ואחד ששולב ברישומים של תמרה ריקמן. על יצירתה זכתה במספר פרסים ספרותיים, בהם פרס קוגל מטעם עיריית חולון בדצמבר 2004. שיריה תורגמו למספר שפות, בהן אנגלית, גרמנית, ספרדית ומקדונית. לימדה ספרות בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים ובניו סקול בניו יורק. לימדה כתיבה יוצרת במסגרות רבות, בהן בית הספר לשירה של הליקון ומתא"ן (מפעל תרבות ואמנות לנוער) שם ייסדה את מסלול הכתיבה היוצרת וניהלה אותו במשך שנים, ובאוניברסיטה העברית בירושלים. לקפלן ולבן זוגה לשעבר, הד"ר עמיר סולד, שלושה ילדים משותפים. מאז שנת 2005 עורכת קפלן את סדרת "כבר" לשירה, תחילה פורסמו ספרי הסדרה בהוצאת כרמל, ומאז שנת 2011 בהוצאת מוסד ביאליק. בין היתר ראו אור בסדרה ספריהם של המשוררים ישראל אלירז, בנימין שבילי, נורית זרחי, תהל פרוש, נתן וסרמן, אלכס בן-ארי, עמיחי חסון, עמרי שרת, שרון אס, יקיר בן-משה וטוביה ריבנר. האמן תמיר להב-רדלמסר עיצב את הסדרה. בדיוק כך, במטבח (ספריית פועלים, 1996) זה זה (כרמל, 2000) משולשים (אבן חושן, 2001) צל הציפור (כרמל, 2002) על שפת נהר כבר (כרמל, 2006) כאן בתוך כאן (הוצאת עולם חדש, 2016) ליאת קפלן, דף שער בספרייה הלאומית ליאת קפלן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ליאת קפלן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ליאת קפלן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" שירים של ליאת קפלן באתר שירשת על ליאת קפלן באתר Poetry International Web (אנגלית) ליאת קפלן, חיקי מלא ריחך, באתר ynet‏, 24 בפברואר 2010 ליאת קפלן באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן עינת יקיר, ‏מילים הן מהויות, בפרויקט "קול אישה" של "בית אבי חי", 31 במאי 2012 ליאת קפלן, 3 שירים מתוך מחזור, באתר כתב העת אורות ליאת קפלן, הביתה: פרזות והריסות, באתר כתב העת אורות ליאת קפלן בדפי סגל החוג לספרות עברית של האוניברסיטה זה מכבר - אתר סדרת "כבר"
שווה-רגלאים

שווה-רגלאים המכונים "איזופודים" (שם מדעי: Isopoda) היא סדרה של סרטנים עילאיים, הכוללים את הכדרורוניים המכונים בשם העממי "אורי כדורי" או "אוטובוס". ישנם מאובני שווה-רגלאים המתוארכים לקרבון פנסילבני, לפני כ-300 מיליון שנה. שווה הרגלאים הם סרטנאים קטנים יחסית עם שבעה זוגות רגליים, בגודל החל מ-300 מיקרומטר ועד לכמעט 50 סנטימטר במקרה של ה-Bathynomus giganteus. הם בדרך כלל שטוחים בציר הגב-בטן, אם כי מינים רבים סוטים מתבנית זו, במיוחד אלו החיים במעמקי הים או במי תהום. חילוף גזים מתבצע על ידי גפיים אחוריות מיוחדות דמויות זימים (Pleopods) בחלקו האחורי של הגוף. בשווה-רגלאים היבשתיים, היוצרים את תת-סדרת הטחביות, גפיים אלו התפתחו במקרים רבים למבנים דמויי ריאות, "ריאות" אלה ניתן לראות בקלות יחסית בחלקם התחתון. עיניים, כאשר הן קיימות, תמיד מחוברות ישירות, ואינן על גבעולים. הם חולקים עם ה-Tanaidacea את חיבור הפרק האחרון של הבטן עם מקטע ה-telson, היוצר את ה-pleotelson, בנוסף, פרקו הראשון של החזה שלהם מחובר לראש. הגפיים האחוריות (Pleopods) מתפצלות לשניים (Biramous) בעוד שהקדמיות (Pereiopods) אינן מתפצלות (Uniramous). בסביבות ה-4,500 מינים של שווה-רגלאים נמצאים בסביבות הימיות, בעיקר על קרקעית הים. כ-500 מינים נמצאים במים מתוקים; הנותרים הם כ-5,000 מינים השייכים לתת סדרת הטחביות, מה שהופך אותם, בפער ניכר, לקבוצה המצליחה ביותר של סרטנאים יבשתיים. במעמקי הים, חברי תת-הסדרה Asellota מהווים רוב כמעט מוחלט, לאחר שעברו התפשטות והתגוונות אדפטיביות (Adaptive radiation, תהליך אבולוציוני שבו מספר המינים גדל במהירות) רחבות היקף בסביבה זו. מספר קבוצות שווה-רגלאים פיתחו אורח חיים טפילי. תת-הסדרה Epicaridea היא טפילית כולה, בעוד שתת-הסדרה הפוליפילטית Flabellifera היא טפילית בחלקה. Cymothoa Exigua לדוגמה, הוא טפיל של הדג Lutjanus guttatus החי במפרץ קליפורניה; הוא אוכל את לשון הדג, ותופס את מקומה, זהו למעשה המקרה היחיד הידוע של טפיל המחליף פונקציונלית מבנה של הפונדקאי. שווי הרגלאים שייכים לסדרת העל הגדולה יותר Peracarida, המאופיינת בנוכחות של שקיק ביצים מיוחד (Brood pouch). קיימים בסביבות ה-11,437 מינים מתועדים של שווה-רגלאים המסווגים לעשר תת-סדרות. פגיות שווה הרגלאים בוקעות בתור Mancae, והן דומות בצורתן לשווה-רגלאים בוגרים, אך הן חסרות את זוג הרגליים הקדמיות (pereiopods) האחרון. היעדר שלב שחייה במחזור החיים מגביל את יכולת ההפצה העצמית של שווה הרגלאים, וייתכן שהיה הגורם לרמות הגבוהות של מינים אנדמיים בסדרה. כמבוגרים, שווה-רגלאים נבדלים מסרטנאים אחרים בכך שהם מחליפים את השלד חיצוני שלהם (בתהליך הנקרא ecdysis) בשני שלבים. מדיה וקבצים בנושא שווה-רגלאים בוויקישיתוף שווה-רגלאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שווה רגלאים, דף שער בספרייה הלאומית שווה-רגלאים, באתר ITIS (באנגלית) שווה-רגלאים, באתר NCBI (באנגלית) שווה-רגלאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שווה-רגלאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שווה-רגלאים, באתר GBIF (באנגלית)
אימא שלום

אימא שלום חייתה בדור השני לתנאים, בין חורבן בית שני למרד בר כוכבא, והיא מהנשים המעטות המוזכרות בשמן בתלמוד[דרוש מקור]. אימא שלום הייתה בת למשפחה מיוחסת: בתו של נשיא הסנהדרין, רבן שמעון בן גמליאל הזקן, אחותו של רבן גמליאל דיבנה, אף הוא נשיא הסנהדרין, ואשתו של רבי אליעזר, מגדולי תלמידיו של רבן יוחנן בן זכאי. התלמוד מביא סיפורים אחדים על מעשיה של אימא שלום, מהם הקשורים באחיה, מהם הקשורים בבעלה ואחד הקשור בשניהם. במסכת שבת, דף קט"ז מסופר על מזימה של אימא שלום ואחיה, רבן גמליאל, להוכיח שדיין נוצרי לוקח שוחד. השניים הציגו בפני הדיין סכסוך ירושה המתקיים לכאורה ביניהם. כאשר שיחדה אימא שלום את הדיין בנר (מנורה) של זהב, פסק לטובתה על סמך מובאה מהספרות הנוצרית, וכאשר בא רבן גמליאל ושיחד את הדיין בחמור לובי, שינה את פסק הדין לטובתו בהתאם למובאה אחרת הקובעת שהנצרות לא באה לגרוע או להוסיף על תורת משה. אמרה אימא שלום לדיין "נהור נהוריך כשרגא" (כלומר רמזה לו "האר דבריך כנר"), והגיב רבן גמליאל: "אתא חמרא ובטש לשרגא" (רמז אף הוא לשוחד שלו "בא החמור ובעט בנר"). בסוף סיפור תנורו של עכנאי, שבו כפה רבן גמליאל דיבנה את דעתו על רבי אליעזר, מסופר כי אימא שלום, אחותו של רבן גמליאל ואשתו של רבי אליעזר, השגיחה על רבי אליעזר שלא ייפול אפיים ארצה, משום שחששה שבתפילה במצב זה יתחנן על צערו וייענש אחיה על כך. יום אחד הופנתה תשומת לבה לעני, ורבי אליעזר נפל אפיים ארצה. ראתה זאת אימא שלום ואמרה לו "קום, קטלת את אחי", ואכן נשמע קול שופר מביתו של רבן גמליאל, שבישר על מותו. לשאלתו של רבי אליעזר, מנין לה שאחיה מת, ענתה "כך מקובלני מבית אבי אבא: כל השערים ננעלים חוץ משערי אונאה". שלמה פוקס מסביר: "סיום הסיפור במותו של הנשיא רבן גמליאל מעביר את נקודת הכובד מן המחלוקת שבבית-המדרש, שאותה הדגיש הסיפור התנאי, לסוגיית 'אונאת דברים ומחירה'. דמותה של אימא שלום מבליטה את מקומה של האשה לאורך כל הסוגיה. הדברים המקובלים עליה 'מבית אבי אבא' הם סגירת מעגל, שהלא המימרה שאותה היא מצטטת כבר הופיעה בסוגיה, מפיו של האמורא רב חסדא. מאחר שאימא שלום היא אחותו של רבן גמליאל, הרי ש'אבי אבא' שלה הוא גם 'אבי אבא' שלו. בביתו שלו לימדו על איסור אונאה. היה עליו להזהר באונאתו של רבי אליעזר. משלא עשה כן, שילם בחייו". סיפור נוסף מובא במסכת עירובין: ותלמיד אחד היה לו לרבי אליעזר שהורה הלכה בפניו. אמר רבי אליעזר לאימא שלום אשתו: תמיה אני אם יוציא זה שנתו. ולא הוציא שנתו. אמרה לו: נביא אתה? אמר לה: לא נביא אנכי ולא בן נביא אנכי, אלא כך מקובלני: כל המורה הלכה בפני רבו חייב מיתה. — תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ג, עמוד א' במסגרת דיון קצר במסכת נדרים מובא סיפור העוסק בחיי האישות של רבי אליעזר ואימא שלום: שאלו את אימא שלום: מפני מה בניך יפיפין ביותר? אמרה להן: אינו מספר עמי לא בתחלת הלילה ולא בסוף הלילה אלא בחצות הלילה, וכשהוא מספר מגלה טפח ומכסה טפח, ודומה עליו כמי שכפאו שד; ואמרתי לו: מה טעם? ואמר לי: כדי שלא אתן את עיני באשה אחרת, ונמצאו בניו באין לידי ממזרות. — תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף כ', עמוד א' שמה מונצח ברחוב "אימא שלום" בשכונת עין כרם בירושלים. הרב אהרן הימן, "אימא שלום", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט "אימא שלום", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 282–283, באתר היברובוקס אימא שלום - ניצוצות מהדף היומי שיעורים של הרב ירון בן דוד שלמה פוקס, "האונאה והתנור – עיון בסוגיית אונאת דברים"
חדקן

חִדְקָן (שם מדעי: Acipenser) הוא סוג של דג ממשפחת החדקניים. בעל 18 מינים, שרובם נמצאים במצב שימור מאוים (Threatened). החדקן הוא הסוג בעל מספר המינים הרב ביותר בסדרת החדקנאים. יצרנים שונים מפיקים קוויאר שחור ממינים שונים של החדקן. נהוג להבחין בינו לבין קוויאר אדום, המופק מביצי אלתית. מכיוון שלדג החדקן אין סימני כשרות, הדג ואף ביציו אינם כשרים על פי היהדות. חדקן סיבירי (Acipenser baerii) תת-מין Acipenser baerii baerii תת-מין חדקן באיקל (Acipenser baerii baicalensis) חדקן קצר אף (Acipenser brevirostrum) חדקן יאנגצה (Acipenser dabryanus) - נכחד מהטבע חדקן האגם (Acipenser fulvescens) חדקן רוסי (Acipenser gueldenstaedtii) חדקן ירוק (Acipenser medirostris) חדקן סחלין (Acipenser mikadoi) חדקן אדריאטי (Acipenser naccarii) חדקן נודיבנטריס (Acipenser nudiventris) חדקן אטלנטי (Acipenser oxyrinchus) תת-מין Acipenser oxyrinchus oxyrinchus תת-מין חדקן המפרץ (Acipenser oxyrinchus desotoi) חדקן פרסי (Acipenser persicus) שטירל (Acipenser ruthenus) חדקן יפני (Acipenser schrenckii) חדקן סיני (Acipenser sinensis) חדקן זוהר (Acipenser stellatus) חדקן אירופי (Acipenser sturio) חדקן לבן (Acipenser transmontanus) מדיה וקבצים בנושא חדקן בוויקישיתוף חדקן, באתר ITIS (באנגלית) חדקן, באתר NCBI (באנגלית) חדקן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חדקן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חדקן, באתר GBIF (באנגלית) ד"ר יונת אשחר, הדג שהאבולוציה שכחה, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 13 באפריל 2024 מילון בעלי חיים: דגי מים מתוקים (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
החברה לחקר מצרים

החברה לחקר מצרים (באנגלית: Egypt Exploration Society , ובקיצור – .E.E.S), היא החברה החשובה ביותר בממלכה המאוחדת העוסקת בקידום וטיפוח המחקר בנושא אגיפטולוגיה. החברה נוסדה בשנת 1882 והייתה ידועה בתחילה בשם הקרן לחקר מצרים (באנגלית: Egypt Exploration Fund, ובקיצור – .E.E.F). ייסוד הקרן נעשה בעיקר ביוזמתם של האגיפטולוגית החובבת אמליה אדוארדס ואיש המוזיאון הבריטי רג'ינלד סטיוארט פול(אנ'). השם שונה ל"חברה לחקר מצרים" בסיום מלחמת העולם הראשונה. החברה עסקה בחפירות ארכאולוגיות רבות של אתרים במצרים כגון סקארה, אל עמארנה, ודיר אל-בחרי, שם נמצאה קבר המלכה חתשפסות. החברה מימנה את חפירותיו הראשונות של פלינדרס פיטרי במצרים בין השנים 1884 – 1886, ושוב בין השנים 1896 – 1904 החברה מוציאה לאור שנתון בשם Journal of Egyptian Archaeology וכן כתב עת דו-שנתי בשם Egyptian Archaeology. שני הביטאונים מופצים לחברי החברה. בנוסף מפרסמת החברה בנפרד דוחות חפירה של האתרים שהיא יוזמת את חפירתם. לחברה שני משרדים, בלונדון ובקהיר. מדיה וקבצים בנושא החברה לחקר מצרים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החברה לחקר מצרים (באנגלית) החברה לחקר מצרים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
וקאנס

וַקָאנְס (מצרפתית: Vacances, חופשה) הוא מונח המציין את חופשת הקיץ הארוכה המקובלת בצרפת במהלך החודשים יולי-אוגוסט, מאז המאה העשרים. בחודש יוני 1936 קיבלה צרפת, שבה שלטה ממשלת החזית העממית הסוציאליסטית בראשות ראש הממשלה לאון בלום, חוק המעניק 15 ימי חופשה בתשלום בשנה לכל עובד, לראשונה באירופה. חוק זה התקבל לאחר שהרעיון הועלה על ידי עובדי חברת רנו כדרישה כמעט לא מציאותית ממנהלי המפעל, שהחליטו להיענות לה. עד לאותה תקופה, רק בני האצולה והבורגנות יכלו להרשות לעצמם לצאת לחופשה ללא תשלום. התפתחות התחבורה במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה איפשרה להם להרחיק בחופשתם צפונה אל חוף הים, שהפך ליעד נחשק בקרב הנופשים, ונחשב לבעל סגולות בריאותיות. בהמשך, בזכות התפתחות הרכב הפרטי, החלו הנופשים להגיע גם אל החופים הדרומיים. החוק החדש עורר תרעומת בקרב המעמדות הגבוהים, שנאלצו כעת לחלוק את אתרי הנופש עם ה"פועלים הפשוטים". צרפת בהנהגת בלום קיבלה שורה של חוקים חברתיים, כמו שבוע עבודה של 40 שעות, בנוסף לחוק הווקאנס, בעקבותיהם הואשם בהמשך בלום על ידי גורמים אנטישמיים בהחדרת רעיונות יהודיים לצרפת, ובערעור חוסנו של העם הצרפתי, שעוסק בנופש במקום לעבוד. בשנה הראשונה יצאו רק כחצי מיליון צרפתים לווקאנס, ב-1937 - כמיליון וחצי, וב-1949, לאחר מלחמת העולם השנייה - כארבעה מיליון. בשנת 1956 הוארכה החופשה בשבוע נוסף, ב-1969 בעוד שבוע, וב-1982 נקבעה חופשה שנתית בת חמישה שבועות, אותה נהוג לפצל על-פני השנה. צרפתים רבים מחזיקים בבתי-קיט באתרי הנופש, אליהם הם מגיעים לרגל הווקאנס. החופשה הצרפתית מאופיינת במנוחה ובחוסר פעילות (לא לחינם מקור השם vacances הוא במילה vacance, "ריק"). בחודשי הקיץ, ובמיוחד באמצע חודש אוגוסט, מתרוקנת פריז מיושביה המקוריים, שנוהרים אל עיירות החופים, לרוב בצרפת עצמה. בתי-עסק רבים נותרים שוממים במהלך שבוע לפחות, ולא מתקיימים אירועי תרבות. בשנים האחרונות חלה ירידה במספר הצרפתים היוצאים לחופשה בקיץ. בעקבות זאת, החל מ-2002 מפזרת עיריית פריז בחודשי הקיץ חול על גדות הסיין, ומציבה דקלים וכיסאות נוח, לרווחת התושבים שנמנעו מלצאת מהעיר. אביבה לורי, למה הצרפתים יוצאים לחופשת קיץ ארוכה, ואילו אנחנו מזיעים מקנאה?, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2009 ווקאנס- צרפת: פולחן החופש באתר מסע אחר.
בת' דיטו

בת' דיטו (באנגלית: Beth Ditto; נולדה ב-19 בפברואר 1981) היא זמרת-יוצרת ושחקנית אמריקאית וסולנית להקת "גוסיפ". דיטו, ילידת ארקנסו, היא לסבית הידועה בתמיכתה לקהילה הלהט"ב, וגם כן ידועה בריקודי הבמה הייחודים במינם בהופעותיה וחשיפת גופה ותדמיתה. בשנת 2007 דיטו הצטלמה למגזין "NME" בעירום מלא, ונבחרה כ"הבחורה המגניבה ביותר" של המגזין לשנת 2006, ושנה מאוחר יותר כ"הבחורה הסקסית ביותר" באותו מגזין. בשנת 2009 דיטו שוב הצטלמה בעירום הפעם למגזין "LOVE". דיטו קיבלה על כך שבחים ותמיכה רבה מאנשים רבים, ועל כך שאינה הולכת לפי הטרנד המקובל, ותרבות הרזון והיופי ושאינה מתביישת במשקל גופה. ביולי 2009 השיקה דיטו קולקציית בגדים משלה אשר החלה להימכר בבריטניה. בשנת 2018, שיחקה בסרט הדרמה-קומי של גאס ואן סנט "אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל" בדמותה של ריבה. בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "איך להפוך לאלוהים" ברשת Showtime, בתפקיד של בת'ס גומז, לצדה של קירסטן דנסט. בשנת 2022 החלה לגלם את הדמות הראשית של ג'יג'י טיילור רומן בסדרת הדרמה "Monarch" ברשת הטלוויזיה FOX. מדיה וקבצים בנושא בת' דיטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בת' דיטו (באנגלית) בת' דיטו, ברשת החברתית פייסבוק בת' דיטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בת' דיטו, ברשת החברתית אינסטגרם בת' דיטו, סרטונים בערוץ היוטיוב בת' דיטו, ברשת החברתית Goodreads בת' דיטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בת' דיטו, באתר AllMovie (באנגלית) בת' דיטו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בת' דיטו, באתר Metacritic (באנגלית) בת' דיטו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בת' דיטו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בת' דיטו, באתר ספוטיפיי בת' דיטו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בת' דיטו, באתר Last.fm (באנגלית) בת' דיטו, באתר AllMusic (באנגלית) בת' דיטו, באתר MusicBrainz (באנגלית) בת' דיטו, באתר דיזר בת' דיטו, באתר Yandex.Music (ברוסית) בת' דיטו, באתר Discogs (באנגלית) בת' דיטו, באתר Songkick (באנגלית) בת' דיטו, באתר Genius בת' דיטו, באתר SecondHandSongs בת' דיטו, באתר בילבורד (באנגלית) בת' דיטו, באתר טיידל (באנגלית) הדר טורוביץ', גוסיפ גירל: בת' דיטו לא דופקת חשבון לאף אחד, nrg, ‏ 15.3.09 טים ג'ונז, אל תדברו איתה על דיאטה, nrg ‏ תמי ריקליס, בת דיטו היא הפוביה הגדולה של תעשיות הבידור והאופנה בארצות הברית, באתר הארץ, 27 בפברואר 2009
סניוריטי

האם התכוונתם ל... סניוריטי - ותק שיטת הסניוריטי – שיטה למינוי נשיא בית המשפט העליון בישראל, לפיה מתמנה לתפקיד הוותיק מבין השופטים
כדרורוניים

כדרורוניים (שם מדעי: Armadillidiidae) היא משפחה הנכללת בסדרת השווה-רגלאים. הכדרורוניים הם סרטנאים יבשתיים ולכן שייכים למעשה לתת סדרת הטחביות. שלא כמו בני משפחת הטחביתיים (להבדיל מהטחביות שהוא שמה של תת-הסדרה המאגדת משפחות אלו), בני משפחה זו יכולים להתגלגל לכדור, ומכאן מגיע שמם העממי "אורי כדורי" (באנגלית: Roly poly). המין הידוע ביותר במשפחה הוא הכדרורון הנפוץ (נקרא לעיתים גם "כדרורית" אך זהו שמו העברי של מין צמח מים). פרוקי רגליים אלה ניזונים על פי רוב מצמחייה נרקבת ונמצאים תחת גזעי עצים שנפלו, תחת צואת בעלי חיים, בפחי אשפה או בכל מקום לח אחר. לחות חיונית לכדרורוניים בשל אברי הנשימה שלהם, הדומים לזימים. למרות שלעיתים קרובות הם משגשגים באזורים לחים, הכדרורוניים נצפו לא פעם גם בשטחים יבשים. התנוחה ההגנתית שלהם היא התכרבלות לכדור, ולמרות שאין להם טורפים ממוקצעים, הם משמשים כפונדקאים לפרזיטואידים ממוקצעים ממשפחת הזבובים טחבוביים. מדיה וקבצים בנושא כדרורוניים בוויקישיתוף כדרורוניים, באתר ITIS (באנגלית) כדרורוניים, באתר NCBI (באנגלית) כדרורוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כדרורוניים, באתר GBIF (באנגלית) כדרורוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמיר ויינשטיין, בין טחבית לכדרורית, באתר "חרקים - עולם קטן בגדול"
HTC

HTC Corporation (לשעבר High Tech Computer Corporation) היא יצרנית טאיוואנית של טלפונים חכמים המבוססים בעיקר על מערכת ההפעלה אנדרואיד של Google. החברה נוסדה ב-15 במאי 1997, כחברת מיקור חוץ. כיום מייצרת החברה באופן עצמאי מוצרים תחת מותג HTC, ומוצרי OEM עבור שותפים וחברות אחרות. עד שנת 2009 יצרה החברה בעיקר טלפונים סלולריים בעלי מערכת ההפעלה Windows Mobile של מיקרוסופט. HTC חברה ב-Open Handset Alliance כחלק מתמיכתה בתקני החומרה המאפשרים את הרצת מערכת ההפעלה אנדרואיד. דגם הטלפון HTC Dream, ששווק במספר מדינות כ-T-Mobile G1, היה הטלפון הראשון שיצא לשוק והתבסס על פלטפורמת אנדרואיד. הוא הוצג בסתיו 2008 בארצות הברית, ולאחר מכן במדינות נוספות באירופה, באוסטרליה ובסינגפור. בספטמבר 2017 הודיעה חברת גוגל על רכישת החטיבה האחראית על מכשירי גוגל פיקסל בחברת HTC תמורת סכום של 1.1 מיליארד דולר. בינואר 2018 הושלמה הרכישה. יושבת-ראש HTC היא צ'ר ואנג, בתו של אחד האנשים העשירים ביותר בטאיוואן, ואנג יונג-צ'ינג. בנוסף לתפקידה כיו"ר HTC, מכהנת ואנג כיו"ר VIA Technologies. נשיא החברה הוא פיטר צ'ואו. מנהל הכספים הראשי הוא הוי-מינג צ'נג (Hui-Ming Cheng). החטיבות הראשיות של HTC, לרבות חטיבת ההנדסה של IA ‏(Information Appliance) וחטיבת ההנדסה של WM ‏(Wireless Mobile) הן בעלי הסמכת תקן ISO 9001 / ISO 14001. תהליך הצמיחה של החברה הואץ באופן דרמטי לאחר שנבחרה על ידי מיקרוסופט כשותפה בפיתוח פלטפורמת החומרה של מערכת ההפעלה Windows Mobile (מבוססת על Windows CE). ההכנסות של HTC מהמכירות הסתכמו ב-2.2 מיליארד דולר לשנת 2005, גידול של 102% מהשנה הקודמת. צמיחה זו צוינה כמהירה ביותר מבין חברות ההייטק בדירוג 100 החברות הטכנולוגיות של השבועון ביזנסוויק. בספטמבר 2017 הודיעה גוגל כי היא תרכוש את פיקסל, החטיבה האחראית על פיתוח מכשירי סמארטפון ב-HTC, ותשלם 1.1 מיליארד דולר במזומן עבורה. . מוצרי HTC נמכרים תחת מספר שמות מותג, HTC, ‏Dopod ‏(חברת בת של HTC), ‏i-mate ו-Qtek, ולעיתים קרובות הם ממותגים מחדש על ידי ספקי התקשורת הגדולים כדוגמת T-Mobile, ‏Verizon Wireless, ספרינט נקסטל, O2,‏ Vodafone, ‏ו-AT&T. חברת HTC החלה את דרכה כיצרן בתכנון מקורי (Original design manufacturer), כשתכננה וייצרה מחשבי כף יד מבוססי Windows Mobile עבור חברות כדוגמת דל, Fujitsu-Siemens, ‏HP/Compaq ופאלם. בארץ היא הייתה ידועה בתחילת שנות ה-2000 כיצרנית של מכשירי i-mate JAM ו-K-JAM, שהיו מחשבי כף-יד בשילוב טלפון סלולרי. ב-2009 החלה HTC לעבור לשוק מכשירי האנדרואיד וכיום שוק הטלפונים הסלולריים שלה כולל בעיקר טלפונים מבוססי אנדרואיד מהסדרות, Desire, Sensation,‏ one ועוד. ב-5 באפריל 2016 הוציאה החברה HTC Vive, ערכת משקפי מציאות מדומה מהמתקדמות בעולם. HTC Sensation HTC Evo 3D HTC Flyer HTC One מדיה וקבצים בנושא HTC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של HTC HTC, ברשת החברתית פייסבוק HTC, ברשת החברתית אקס (טוויטר) HTC, ברשת החברתית אינסטגרם HTC, סרטונים בערוץ היוטיוב HTC, באתר פינטרסט אתר היבואן הרשמי של HTC בישראל נכון לתאריך 31-3-2012 באתר החברה גוגל רוכשת מ-HTC ב-1.1 מיליארד ד' את החטיבה האחראית על הטלפון פיקסל, באתר TheMarker‏, 21 בספטמבר 2017 Welcoming new teammates from HTC to our hardware organization, בבלוג של גוגל, 30 בינואר 2018 גוגל רוכשת מ-HTC את החטיבה האחראית על פיתוח הסמארטפון פיקסל ב-1.1 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 21 בספטמבר 2017 HTC phones (ארכיון) צפו: תגובות המתנסים הראשונים ב-HTC Vive, באתר Geektime,‏ 6 באפריל 2016
יעקב רז (ניצב)

יעקב רז (נולד ב-16 בפברואר 1950) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל רז הצטרף לשורות המשטרה ב-1976 במהלך שירותו היה ראש מפלג תשאול ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב והיה מעורב בפרשת חקירת חברי כנופיית מע"צ. שירת כמפקד תחנת שכונות, מפקד מרחב דן, מפקד מרחב ירקון, סגן ראש אגף אפסנאות וסגן מפקד מחוז מרכז. ביולי 1998 קודם לדרגת ניצב ומונה לעמוד בראש המשמר האזרחי, בתקופתו כמפקד הוקם אגף קהילה ומשמר אזרחי שאיחד את היחידה לשיטור קהילתי עם המשמר האזרחי. בינואר 2001 מונה לראש אגף תנועה ובאוגוסט 2004 מונה לראש אגף תמיכה לוגיסטית. רז נודע כמי שענד כנפי צניחה למרות שלא סיים קורס צניחה המקנה את הזכות לענוד אותן והשלים את הקורס רק לאחר שהדבר נחשף. לאחר פרישתו מהמשטרה מונה לדירקטור בחברת הבנייה אשטרום נכסים והיה חבר בוועדה לבחינת הרפורמה בתחבורה הציבורית. ביוני 2008 מונה על ידי שר התחבורה שאול מופז ליו"ר דירקטוריון חברת נמל אשדוד וכיהן בתפקיד עד מאי 2011. בשנים 2012-2014 כיהן כדירקטור בלתי תלוי בחברת שמן משאבי נפט וגז. רז נשוי ואב לשניים, בעל תואר ראשון במדעי המדינה וקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות במינהל ציבורי מבר-אילן. פרופיל באתר D&B(הקישור אינו פעיל) גיא מי-טל, ניצב (בדימוס) יעקב רז מונה ליו"ר נמל אשדוד , באתר ynet, 27 במרץ 2008 אמיר אורן, אל תירו, אנחנו אתם, הארץ, 01/01/2004 .