laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משתנים אוגרי אשלגן

משתנים אוגרי אשלגן (באנגלית: potassium-sparing diuretics) הן תרופות המשפיעות על הצינור המאסף שבכליה. תרופות אלו גורמות להשתנת יתר, להפרשת יתר של יוני הנתרן, אולם גם לעיכוב ולהפחתת כמות האשלגן המופרשת מהגוף דרך השתן. דבר זה מוביל לאגירת כמויות עודפות של מלח האשלגן בגוף ולכן לעיתים משלבים תרופות אלו יחד עם תרופות ממשפחת התיאזידים, כדי לאזן את ריכוז האשלגן בנוזל הדם. בקבוצה זו של תרופות, ישנן מספר תרופות אשר פועלות במנגנונים שונים: תרופות שחוסמות קולטנים לאלדוסטרון. תרופות שחוסמות תעלות נתרן שונות. ספירונולקטון (Spirinolactone): תרופה החוסמת את הקולטנים לאלדוסטרון, אשר קיימים בכליה, בשרירים החלקים של כלי הדם וברקמת שריר הלב. ההורמון אלדוסטרון גורם לספיגה מחדש של נתרן בחזרה לנוזל הדם, בתמורה להפרשת אשלגן לשתן. אלדוסטרון פועל, בין היתר במצבים בהם קיים יתר אשלגן בדם אשר מביא להפרשת אלדוסטרון מבלוטת יותרת הכליה. זאת כדי להפחית את רמתו ולאפשר את הפרשתו של האשלגן לשתן. רמות גבוהות ולאורך זמן של הורמון זה גורמות להיפרטרופיה של שריר הלב, ולהחמרה במצבי אי ספיקת לב - אגירת הנתרן והמים מחמירה את הבצקת אשר נוצרת במחלות אי ספיקת לב. לרוב התרופה משמשת לטיפול בסובלים מיתר לחץ דם, אי ספיקת לב או היפר-אלדסטרוניזם. תופעות לוואי של התרופה: מאחר שהתרופה גורמת לאגירת אשלגן, עלולה להיווצר היפרקלמיה, שהיא יתר אשלגן בנוזל הדם. בנוסף לחסימת הקולטנים לאלדוסטרון, חוסמת התרופה גם קולטנים עבור הורמוני המין פרוגסטרון, ולכן חסימה בלתי בררנית זו גורמת להשפעות לוואי כגון הגדלת רקמת השד בגברים (גינקומסטיה) והפרעות בתפקוד המיני. אמילוריד (Amiloride): תרופה המעכבת את המשחלף Na/H ואת תעלת הנתרן האפיתליאלית (ENaC). כתוצאה מכך, יותר נתרן מופרש בשתן וקיימת ירידה באובדן האשלגן. בנוסף קיימת עליה ברמת הפרוטונים - H. תופעות לוואי: ירידה באובדן האשלגן מביאה להיפרקלמיה והירידה באובדן פרוטונים מביאה לחמצת מטבולית. מדיה וקבצים בנושא משתנים אוגרי אשלגן בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
משתן לולאה

מְשַׁתְּנֵי לולאה הם קבוצת תרופות מְשַׁתְּנוֹת חזקות, אשר גורמות להפרשה משמעותית ביותר של מים ומלחים. בנוסף לפעילות המשתנת, הן גורמים לסינתזה של פרוסטגלנדינים אשר מגבירים את זרימת הדם בכליות. תרופות אלו הן בעלות תקרת פעילות גבוהה. בלולאת הנלה שבכליה קיימת משאבת נתרן-אשלגן, אשר אליה מצומדת פעילות הובלת-יחד של נתרן, אשלגן וכלוריד, יחד עם ספיגת מים בחזרה לגוף. תרופות מסוג משתני לולאה גורמות לעיכוב הקו-טרנספורטר, ולכן יש מניעת ספיגה בחזרה של נתרן, אשלגן ומים, יחד עם אובדן יונים נוספים, כגון כלור. תרופות אלו משמשות למצבים של בצקת אקוטית בריאות, והן משמעותיות מאוד במצבים של אוטם שריר לב אקוטי או אי ספיקת לב. תופעות הלוואי של התרופות: היפוקלמיה, היפוקלצמיה, היפונתרמיה, אלקלוזיס (ירידה בחומציות הדם), היפומגנזמיה, תפרחת ופגיעה בשמיעה. תרופות ממשפחת משתני הלולאה כוללות: פורוסמיד, בומטניד (אנ') ואטקריניק אסיד (אנ'). מדיה וקבצים בנושא משתן לולאה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שיחור מזון

שיחור מזון (באנגלית: Foraging) הוא כינוי לכלל ההתנהגויות הקשורות בחיפוש ואיסוף מזון, ציד ואכילה בבעלי חיים. התנהגויות השיחור של בעלי החיים בהקשר לסביבתם נחקרות על ידי חוקרים שעוסקים באקולוגיה התנהגותית, ענף במדעי החיים. לדוגמה, נחקר הקשר בין אסטרטגיות השיחור בפועל לאסטרטגית השיחור האידיאלית בתנאים מסוימים - זו המביאה את התועלת האנרגטית המקסימלית. על פי תאוריית שיחור המזון האופטימלי, אסטרטגיית השיחור של בעל החיים בפועל שואפת לאסטרטגיה האופטימלית התאורטית הודות לתהליך של הסתגלות אבולוציונית. זאת על אף שבידי בעל החיים לא נמצאים כל הנתונים ויכולות העיבוד הנדרשים כדי לפתור את הבעיה בצורה פורמלית. דובי גריזלי שוחרות אחר מזון בפארק הלאומי דנאלי שבאלסקה נקבת דרור הבית שוחרת אחר מזון ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ACE (אנזים)

אנזים ההופך אנגיוטנסין (באנגלית: Angiotensin converting enzyme ובקיצור: ACE; נקרא גם peptidyl dipeptidase A, carboxycathepsin ו-CD 143) הוא אנזים הנמצא בעיקר בנימי הריאה שהופך את אנגיוטנסין 1 הלא פעיל לאנגיוטנסין 2 (ראו אנגיוטנסין). אנגיוטנסין 2 פועל באמצעות קישור לקולטן AT1, וגורם לתופעות שונות: הגברת הפעילות הסימפתטית כיווץ כלי הדם - דבר המעלה את לחץ הדם. עירור הפרשת אלדוסטרון אשר פועל בתורו להגברת הספיגה מחדש של נתרן בגוף. עירור הצמא והפרשת ADH. ערך מורחב – מעכבי ACE במקרים של יתר לחץ דם או אי ספיקת לב ניתנות תרופות המעכבות את פעילותו של האנזים ACE (כגון קאפטופריל, ליזינופריל), השייכות לקבוצת מעכבי ACE. תרופות אלו מדכאות את הפעילות שלו: באמצעות חסימת ההשפעה של אנגיוטנסין 2 על העצבים הסימפתטיים, הן מרחיבות את כלי הדם באמצעות פעילות ישירה (עיכוב פעילות הברדקינין), מעודדות הפרשת נתרן ומים בזכות הירידה בפעילות אלדוסטרון, ולכן בעלות אפקט משתן והקלה במצבי בצקת, ומעכבות תהליכי remodeling של שריר הלב (המתקיימים במצבים של יתר לחץ דם כרוני, אי ספיקת לב או אוטם). תרופות אלה אינן גורמות לרפלקס טכיקרדיה. תופעות הלוואי של התרופות: ירידה באלדוסטרון, תת לחץ דם, עליה ברמת האשלגן בדם (היפרקלמיה), שיעול כרוני אשר יכול להביא לאנגיואדמה - בצקת הלוע והלשון. אין לתת תרופות אלו כאשר יש סכנה לאי ספיקת כליות חריפה. אין לקחת תרופות אלו במשך כל ההיריון היות שהן מעכבות ככל הנראה את התפתחות העובר. מדיה וקבצים בנושא ACE בוויקישיתוף הערך "אנזים מהפך אנגיוטנסין - Angiotensin converting enzyme", באתר ויקירפואה אנזים הופך אנגיוטנסין - ACE (בדם), באתר של מכבי שירותי בריאות ACE2 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סין המיתולוגית

סין המיתולוגית היא תקופה בהיסטוריה של סין, שמקור המידע עליה בסיפורי מיתולוגיה ובכתבים היסטוריים סיניים קדומים. התקופה מתוארכת לזמן שבין שנת 2800 לפנה"ס עד 2200 לפנה"ס. לתקופה זו משויכת השושלת המיתולוגית של שלושת המלכים וחמשת הקיסרים. המידע על התקופה המיתולוגית מגיע בעיקר מהספרים: רשומות ההיסטוריון, שנכתבו על ידי סְה-מָה צְ'ייֵן במאה השנייה לפנה"ס. רשומות הבמבוק, שנכתב במאה הרביעית לפנה"ס. הספרים מתארכים את תחילת ההיסטוריה הסינית לתקופת שלושת המלכים וחמשת הקיסרים - 2800 לפנה"ס. לתקופה זו מאפיינים מיתולוגיים מובהקים. למלכים ולקיסרים תכונות מיסטיות והם מתוארים כשליטים נבונים ובעלי מוסר גבוה. אחד מהם, הקיסר הצהוב נחשב לאבי בני ההאן. שלושת המלכים מתוארים כאלים-מלכים שמשתמשים בכוחם על מנת לשפר את חיי האזרחים במדינתם. בשל אלוהותם הם חיו שנים רבות, וזכו לתקופות ארוכות של שלום. הקיסר הצהוב נחשב כאב מייסד של התרבות הסינית. חי לפי המסורת בין השנים 2698 לפנה"ס ו2599 לפנה"ס. בין היתר, איחד 40 שבטים שונים וכך יצר את האומה הסינית הראשונה, את בני ההאן. קיים מיתוס יו' הגדול מלך סין משושלת שְׂיָה הראשון. על פי כמה אגדות יו' היה אדם-דרקון. הקיסר הגדול יָאוֹ הטיל על יו' לרסן את מימיו של שיטפון גדול. כהוקרה על עבודתו, התפטר הקיסר הבא, שון, מתפקידו לטובת יו' שייסד את שושלת שְׂיָה. כל השליטים שבאו אחריו נחשבו לגלגוליו של יצור זה. הדרקון הפך לסמל מרכזי במיתולוגיה ובתרבות של סין. לתקופה שבין 2800 לפנה"ס ועד 2200 לפנה"ס מיוחסות העובדות הבאות: צמיחת הערים הראשונות בסין. התפשטות גידול תולעת המשי בסין. ייצור הארד בסין.
אקולוגיה התנהגותית

אקולוגיה התנהגותית היא תחום מחקר חדש יחסית במדעי החיים, החוקר את ההשפעה האדפטיבית של האקולוגיה, הסביבה ולחצי הברירה על התנהגות בעלי החיים והסתגלותם לבתי הגידול שלהם לאורך הדורות. האקולוגיה ההתנהגותית החלה להתפתח מן האתולוגיה שלאחר מחקריו של ניקולאס טינברגן. מדיה וקבצים בנושא אקולוגיה התנהגותית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרה דרן

אנדרה דרן (בצרפתית: André Derain;‏ 10 ביוני 1880 – 8 בספטמבר 1954) היה צייר ומאייר צרפתי שהתפרסם כאחד הציירים הבולטים בזרם הפוביזם, אותו פיתחו הוא, אנרי מאטיס ומוריס דה ולמינק. הקשר שלו עם פבלו פיקאסו וז'ורז' בראק היה מרכזי בהתפתחותו של הקוביזם המוקדם. ציורים הושפעו הדוויזיוניזם (פוינטיליזם) של ז'ורז' סרה אך עם השפעה של פול גוגן - במקום דויזיוניזם מדעי ומדויק השתמש בו להעברת האווירה בציור. בניגוד לדויזיוניזם, דרן ממלא אזורי צבע גדולים והרווח בין נקודות הצבע הוא הלבן של הבד אשר נותן לציור אווירה בהירה יותר - השתמש בלבן של המצע ולא יצר אותו. ציוריו סכמטיים ואין התייחסות לפרטים. התעניינותו של דריין במסכות פרימיטיביות החלה לאחר שצפה במוצגים שהוצגו במוזיאון הכושי בלונדון, והוא היה מהראשונים שאספו אמנות שבטית מאפריקה. המשטר הנאצי נמשך במיוחד להתמקדותו המאוחרת של דרן בסגנון קלאסי, ולאימוץ הפאר היווני, המתאים לטענתם האישית לשורשים עילאיים. עם זאת ההתאמה שלו עם המפלגה הנאצית במהלך כיבושם את צרפת זיכתה אותו במקום מפוקפק בתולדות הציור המודרני. מדיה וקבצים בנושא אנדרה דרן בוויקישיתוף André Derain: A Virtual Art Gallery Derain, André אנדרה דרן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אנדרה דרן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אנדרה דרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדרה דרן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדרה דרן, באתר Discogs (באנגלית) André Derain|French Painter, Writer, Set Designer, Illustrator, and Sculptor, The Art Story ערך זה הוא קצרמר בנושא ציירים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולאס טינברגן

ניקולאס (ניקו) טינברגן (בהולנדית: Nikolaas "Niko" Tinbergen‏; 15 באפריל 1907 – 21 בדצמבר 1988) היה ביולוג ואתולוג הולנדי וחוקר עופות זוכה פרס נובל. בשנת 1973 זכה טינברגן בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם קרל פון פריש וקונראד לורנץ על מחקרם בנושא "יצירה והוצאה לפועל של דפוסי התנהגות יחידאית וחברתית בבעלי חיים". מבין חיבוריו החשובים בתחום התנהגות בעלי החיים נמנית מסה שכתב, ואשר זכתה לשם ארבע השאלות של טינברגן. מדיה וקבצים בנושא ניקולאס טינברגן בוויקישיתוף ניקולאס טינברגן, באתר פרס נובל (באנגלית) ניקולאס טינברגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניקולאס טינברגן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'ארלי ג'ונס

צ'ארלס "צ'ארלי" ג'ונס (באנגלית: Charles "Charlie" Jones;‏ 12 בדצמבר 1899 - אפריל 1966) היה כדורגלן ולשי. ג'ונס נולד בכפר קטן בדרום ויילס, והחל את הקריירה שלו בקארדיף סיטי. ג'ונס לא התבלט בקארדיף, ושוחרר בקיץ 1921 לאחר ההפסד 0 - 1 לסטוק סיטי. הוא הצטרף לסטוקפורט קאונטי, ובעונתו הראשונה במועדון (1921/1922) סייע למועדון להעפיל לליגה השנייה. במרץ 1923 הוא עבר לאולדהאם אתלטיק מהליגה הראשונה, אך זמן קצר לאחר הצטרפותו ירד המועדון לליגה השנייה: ג'ונס שיחק בליגה השנייה במדי אולדהאם במשך שתי עונות נוספות, ובקיץ 1925 הצטרף למועדון נוסף מהליגה השנייה - נוטינגהאם פורסט. בזמן ששיחק בפורסט הוא קנה לעצמו של קיצוני שמאלי מוכשר, והשתתף ביותר מ-100 משחקים בכל המסגרות במשך שלוש שנים. בתקופה זו הוא שיחק בראשונה מתוך שמונה הופעות במדי נבחרת ויילס, והצטיין בניצחון 3 - 1 על נבחרת אנגליה ב-1 במרץ 1926. כמו כן, הוא זכה לענוד את סרט הקפטן של נבחרתו. ג'ונס חזר לליגה הבכירה כאשר חתם בארסנל של הרברט צ'פמן בקיץ 1928, ותוך זמן קצר הפך לשחקן הרכב קבוע. ב-25 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הפתיחה של העונה מול שפילד ונסדיי. בשתי עונותיו הראשונות בארסנל הוא השתתף ברוב המשחקים, אך הוא מיעט לשחק לאחר הגעתם של אלכס ג'יימס וקליף באסטין ב-1929, ולא נכלל בהרכב הפותח של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון לטובת ארסנל. ג'ונס הוכיח את הרב-גוניות לו לאחר שעבר לעמדת הקשר הימני תוך דחיקת ביל סדון, וזכה למוניטין בשל תיקוליו הטובים ושליטתו בכדור. הוא זכה עם ארסנל בשלוש האליפויות הראשונות בתולדות המועדון, והשתתף בגמר גביע ה-FA של 1932 (שהסתיים בהפסד שנוי במחלוקת לניוקאסל יונייטד). ג'ונס הושפע מגילו המתקדם בשלהי הקריירה שלו, ומהתחרות העזה על מקום בחוליית הקישור במערך המשחק של ארסנל; ג'ונס השתתף ב-16 משחקים בלבד בעונת 1932/1933, בעיקר בעקבות נוכחותם של שחקנים כגון בוב ג'ון ופרנק היל. אולם, המאמנים צ'פמן וג'ו שו העריכו את הידע ואת הטקטיקה של ג'ונס, וכתוצאה מכך הוא היה שחקן הרכב קבוע בעונת 1933/1934 שבסיומה פרש מכדורגל. הוא השתתף ב-195 משחקים במדי ארסנל, והבקיע שמונה שערים. לאחר שפרש מכדורגל הוא אימן את נוטס קאונטי למשך תקופה קצרה, בין מאי 1934 לדצמבר 1935. הוא לא זכה להצלחה רבה בנוטס, ולאחר שעזב את התפקיד הוא פרש כליל מתחום הכדורגל והחל לעבוד כאיש עסקים. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) צ'ארלי ג'ונס, באתר Transfermarkt צ'ארלי ג'ונס, באתר WorldFootball.net צ'ארלי ג'ונס, באתר National Football Teams צ'ארלי ג'ונס, באתר FootballDatabase.eu
עזריאל אוכמני

עזריאל אוכמני (18 בפברואר 1907 – 22 בנובמבר 1978) היה מתרגם ועורך עברי, בעל המונחון "תכנים וצורות" לספרות כללית ועברית, וכן משורר עברי, שפרסם את שיריו תחת שם העט רן עדי. נולד בשם עזריאל שוורץ בסאנוק שבגליציה, אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. השלים לימודי רבנות בבית המדרש לרבנים בוורשה. הצטרף לתנועת הנוער החלוצית "השומר הצעיר", ויצא ללמוד חקלאות מטעמה באוניברסיטת טולוז שבדרום צרפת. בשנת 1932 עלה לארץ ישראל, והיה בין מייסדי קיבוץ עין שמר, שבו היה חבר כל חייו, ובו גם עברת את שמו. היה בעלה של הסופרת רבקה גורפיין. בכל שנותיו בארץ לא עסק בחקלאות אלא בהוצאת עיתוני השומר הצעיר, בעריכת ספרים בהוצאת ספרית פועלים מראשיתה, בתרגום ספרות ריאליסטית מספרויות אירופה ובפובליציסטיקה בעיתונות מחנה העבודה. היה מעורכי כתב העת "מאזנים" של אגודת הסופרים, והדפים לספרות של השבועון "השומר הצעיר" שהפך לימים ליומון "משמר", ואחר כך לביטאון מפלגת הפועלים המאוחדת, "על המשמר". בשנותיו האחרונות כתב במפתיע כמה ספרי שירה, שעליהם חתם בשם העט "רן עדי" – צירוף של שמות נכדיו. תרגומו ל"מות וירגיל" מעיד על יכולתו בתחום התרגום. אבל גולת הכותרת של מפעלו הספרותי הוא המונחון לספרות עברית וכללית: "תכנים וצורות". במונחון נתן ביטוי למגוון כישוריו הספרותיים. עזריאל אוכמני - "עזרי", כפי שכונה בפי מכריו - נפטר בכ"ב בחשון תשל"ט, 22 בנובמבר 1978 בעין שמר. אבל לילה לילה אני: שירים (בשם העט רן עדי), מרחביה, 1968. אמור פלאים: ספר איך כמו סער שמיימי, שירים בשם העט רן עדי, מרחביה: ספרית פועלים, 1973. אתר קדום : שירים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1976. תכנים וצורות, א-ב, לקסיקון מונחים ספרותיים, תל אביב: ספרית פועלים, 1978 (יצא בכמה מהדורות). שוליים ושיר: כתבים, תל אביב, 1979. קולות אדם: מסות, אגודת הסופרים, 1967. אנשים ושורשים : סיפורו של קיבוץ, הוצאת חמו"ל 1967. משעה לשעה, מנס לנס: שירים (בשם העט רן עדי), עקד, 1970. לעבר האדם: דברים בשולי הספרים והזמן: מסות, ספרית פועלים, 1953. דור בארץ : אנתולוגיה של ספרות ישראלית, הוצאת ספרית הפועלים, 1958. הזעם והלב - מסיפורי הזמן הסוער, תרגמו מפולנית : צבי ארד, בנימין טנא, מרחביה, 1959. נעורי המלך הנרי הרביעי, תרגמה מגרמנית : לאה גולדברג, הוצאת ספריית הפועלים, 1960, ובהוצאה נוספת של הוצאת הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר. אבנר הולצמן, 'לעבר האדם או מעבר לספרות: אוכמני, שמיר והוויכוח על ריאליזם סוציאליסטי בספרות העברית', עלי-שיח, 36, 1995. יעקב רבי, 'מה יתרון לסופר בכל עמלו?', שנה למותו של עזריאל אוכמני ז"ל', מאזנים, נ', 2, 1980. יצחק עקביהו, 'תכנים וצורות בשירת רן עדי', מאזנים, כ"ז, תשכ"ח-1968. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) רבקה גורפיין, 'על כמה משירי "אתר קדום", של רן עדי', שדמות, ס"ב, 1977. ישראל רינג, יהודית כפיר, ואחרים (עורכים), 'בצבעים ממקור ראשון, סופרי הקיבוץ הארצי בקובץ לזכרו של עזריאל אוכמני', ספרית הפועלים, תשמ"ג, 1983. עזריאל אוכמני, דף שער בספרייה הלאומית עזריאל אוכמני, בלקסיקון הספרות העברית החדשה פרסומים של עזריאל אוכמני בספרייה הלאומית הספרים של עזריאל אוכמני, באתר "סימניה" עזריאל אוכמני, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" עזריאל אוכמני, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
מרכז לבריאות הנפש ירושלים

מרכז לבריאות הנפש ירושלים או המרכז הירושלמי לבריאות הנפש, הוא בית חולים פסיכיאטרי שנוצר בעקבות איחודם של בית חולים לחולי נפש כפר שאול ובית חולים איתנים, בשנת 2005. בשנת 2006 מוזגו הנהלות בתי החולים להנהלה אחת. המרכז משרת את כלל האוכלוסייה באזור ירושלים, וכולל כ-450 מיטות אשפוז בשני המתחמים של בית החולים, בכפר שאול ובאיתנים. המרכז מסונף לפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית ומוכר להתמחות בפסיכיאטריה ופסיכולוגיה קלינית. המרכז הירושלמי כולל שלושה קמפוסים לאשפוז וכן מרפאות קהילתיות לבריאות הנפש הפרושות ברחבי העיר ובסביבותיה. המרכז כולל המרפאות הקהילתיות נועד להעניק רצף טיפולי למגוון הפרעות נפשיות ובכל הגילים, כולל הגיל הרך, התחום השיקומי ותחום ההתמכרויות והתחלואה הכפולה. מערך הטיפול כולל מגוון טיפולים ביולוגיים (טיפול תרופתי, חדר סנוזלן לגרייה רב-חושית, ונזעי חשמל), טיפול זוגי ומשפחתי, טיפול פסיכולוגי פרטני וקבוצתי, טיפול באמנויות וריפוי בעיסוק. אתר האינטרנט הרשמי של מרכז לבריאות הנפש ירושלים המרכז הקהילתי לבריאות נפש (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית מיזוג הנהלות בתי החולים כפר שאול ואיתנים, באתר ההסתדרות הרפואית בישראל מיטות ותנועות חולים במוסדות אשפוז ובמוסדות לחולי נפש בירושלים, 2004-2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ישראל בכדורסל נשים

נבחרת ישראל בכדורסל נשים היא הנבחרת הלאומית בכדורסל נשים של ישראל. נבחרת ישראל הצטרפה לפיב"א בשנת 1950. הדירוג הנוכחי של נבחרת ישראל ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-47 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. לאחר שהנבחרת הישראלית לא העפילה לאליפות ב-2013 היא אירחה ביוני 2013 את בית ד' בשלב א' בטורניר קדם מוקדמות אליפות אירופה 2015. בבית שיחקו גם נבחרות בולגריה, גרמניה ומקדוניה. ישראל סיימה את שלב הבתים במקום הראשון בבית, אולם בשלב הנוקאאוט הפסידה ליוון. היא נאבקה על מקום בסיבוב השני בבית ו' וסיימה במקום האחרון. הנבחרת השתתפה באליפות אירופה גם בשנת ההצטרפות שלה לפיב"א שהתקיימה בבודפשט שם סיימה במקום ה-11. מאז הנבחרת השתתפה בעוד 5 אליפויות אירופה בשנים: 1991,2003,2007,2009,2011[1]. ביוני 2014 השתתפה הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה בבית מיוחד בו יש רק 3 קבוצות, הבית הורכב מנבחרות ישראל, קרואטיה ובולגריה כאשר הנבחרת הראשונה שתסיים בראש הבית וחמש הסגניות הטובות יעפילו לאליפות אירופה שהתקיימה בקיץ. הנבחרת כשלה במאמציה לעלות לטורניר אליפות אירופה בעקבות הפסד במחזור האחרון של הבית לבולגריה בתוצאה 75-70.[2] המידע נכון ל-יוני 2023: מאמן הנבחרת: שרון דרוקר עוזר מאמן: נתנאל דהן עוזר מאמן: רועי לזר סקאוט: רועי לוין אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ישראל בכדורסל נשים מדיה וקבצים בנושא נבחרת ישראל בכדורסל נשים בוויקישיתוף דף הנבחרת בספסל הכתבה על העלייה ליורובאסקט 2009 איגוד הכדורסל - נבחרת ישראל נשים אור שקדי‏, נבחרת הנשים תפתח את אימונה למוק' אליפות אירופה, באתר וואלה, 30 באפריל 2014 מכון וינגייט - פסיקת תקצוב ספורט הנשים דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
יהודה אופן

יהודה אוֹפֶן (4 באפריל 1922 – 24 באפריל 1997) היה משורר עברי, פזמונאי, עורך, עיתונאי, מתרגם ומלחין ישראלי. יהודה אופן נולד בעיר אלטונה שבגרמניה בשנת 1922. התחנך בגימנסיות בקיל ובהמבורג. בשנת 1938, בימי גרמניה הנאצית, היה בין היהודים שהוגלו מגרמניה לזבונשין שבפולין ועלה לארץ ישראל כמעפיל צעיר בשנת 1939. הוא שהה שנתיים בקיבוץ נען בהכשרת הנוער העובד, עד שנת 1941. התנדב לצבא הבריטי ושירת בעת מלחמת העולם השנייה למשך כמה שנים. התגייס לצה"ל ושירת גם בצבא הקבע תקופה קצרה. לאחר שחרורו ניסה מזלו בחקלאות, בפקידות ובליטוש יהלומים ולבסוף הגיע לעיתונאות, והיה עיתונאי ועורך בכיר ב"על המשמר" במשך שנים רבות, 1960–1980. החל לפרסם שיריו בכתב העת "גליונות" של יצחק למדן. בשנת 1960 (תש"ך) זכה בפרס אקו"ם לספרות. בשנת 1975 השלים תואר ראשון מאוניברסיטת לונדון, ובשנת 1977 תואר שני בספרות השוואתית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1946 נישא לטובה ארביסֶר, והיה אב לבת. אופן נפטר בתל אביב בשנת 1997. נקבר בבית העלמין ירקון (כעבור שנה נקבר לידו בן-ציון תומר). יהודה אופן נודע באופי הביקורתי שלו ובשיריו העשויים מחומרים שהביא עמו מהתרבות הגרמנית. כתב שירים למוזיקאים ולזמרים, ביניהם לזמר אריס סאן את השירים "אם אתה צעיר בלב", "יש אהבה אתה אומר", "נערה ממש אוצר" ו"תל אביב". שיר מוכר נוסף שכתב הוא "פרידת מלח", שהלחין ושר בני ברמן. כמו כן תרגם מספריו של אריך קסטנר. פרסם כעשרה כרכי שירה וכחמישה קובצי סיפורים. בסוף ימיו קבל על כך שדור הקוראים הצעיר אינו מכיר את שירתו. ללא לאן: שירים; רישומים ועטיפה: יהודה בקון, תל אביב: עקד, תשכ"א. הר וחול: שירים; ציורים: גרשון גרא, תל אביב: עקד, תשכ"ג. לא אגדת חורף: מסע לגרמניה תשכ"ט, רמת גן: עקד, 1969. (שירים) במעגל סגור: סיפורים של ארבע יבשות, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ט 1979. נופים פנימה: שירים, תל אביב: עקד, תשל"ט 1979. נבילת ורד: שירי אהבה מאֻחרת, תל אביב: אל"ף, תשמ"ג 1983. שירים ברחוב עייף, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ה 1984. מסכת אב, תל אביב: עקד, תשמ"ו 1986. (שירים) פגישות מעבר לזמן, תל אביב: עקד, תשמ"ו 1986. (שירים) סקירה במסעף-תומר: סיפורים, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ח 1988. מי שפעם הוליד כוכב: שירים, תל אביב: עקד, תש"ן 1990. בין קׁדש לטמטום: שירים, תל אביב: ספרית מעריב, תשנ"ג 1992. מסע חוזר לגרמניה וממנה: יומן דרכים 1994–תשנ"ד, אור יהודה: ספרית מעריב, תשנ"ד 1994. (שירים) פנחס לנדר, 'שירתו המסכמת של יהודה אופן', מאזנים נב, 2 ((תשמ"א), 135–140. קובי נסים, "כתיבה כהנצחה", עתון 77, גיליון 141, 10/1991, על: יהודה אופן, "מי שפעם הוליד כוכב", הוצאת עקד, 1990 יהודה אופן, באתר שירונט יהודה אופן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יהודה אופן, דף שער בספרייה הלאומית יהודה אופן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יהודה אופן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יהודה אופן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" מפרי עטו: באש, מעריב, 11 בדצמבר 1959 חמה מול חומה, דבר, 9 בנובמבר 1962 שלושה שירים: רוה; מעתה; שב, דבר, 26 ביוני 1970 שני שירים, דבר, 13 במאי 1983 השער, מעריב, 20 בספטמבר 1985 חלוקת פרסי אקו"ם לספרות ומוסיקה, חרות, 14 באוקטובר 1960. ביקורת: גיורא לשם, ללא לאן, חרות, 25 באוגוסט 1961. ביקורת: מרדכי אבישי, שירים בין קרח לאש, מעריב, 17 באפריל 1970. ביקורת: אהוד בן עזר, במעגל סגור, דבר, 8 באוגוסט 1980, המשך.
אולמוס

בּוּקִיצָה (שם מדעי: Ulmus, שם עברי קודם אולמוס) סוג של עצים או שיחים נשירים או ירוקי-עד ממשפחת המישיים (Ulmaceae) ובו 37 מינים הנפוצים באזורים הממוזגים. תשעה מהם ניתן למצוא בצפון אמריקה וכן מספר קטן יותר באירופה. את המגוון הגדול ביותר ניתן למצוא בסין. בצמחיית הבר של ישראל מיוצג הסוג בוקיצה על ידי מין אחד ונדיר שגדל ליד מים - בוקיצה שעירה (בעבר נקראה אולמוס שעיר). מינים קרובים אוקלמו בישראל כעצי נוי. השם המדעי העברי אוּלְמוּס הוא תעתיק השם המדעי והוא הוחלף על ידי האקדמיה ללשון בשם בּוּקִיצָה, המובא במילונים ובספרות החל בראשית המאה, ככל הנראה מקורו בפרסית, והוא אף משמש בערבית מדוברת. בישראל מספר מיני תרבות: 1. אולמוס אמריקאי (Ulmus americana) מוצאו מאמריקה הצפונית; 2. אולמוס נמוך (Ulmus alata) מוצאו מדרום אמריקה; 3. אולמוס קטן עלים (Ulmus parvifolia ) מוצאו מסין; 4. אולמוס קירחי (Ulmus glabra). 5. אולמוס גבוה (שם מדעי: )Ulmus minor subsp. minor) - עץ נוי נשיר, עומד בשלכת חורף ארוכה, קליפת הגזע בעלת חריצים עמוקים, ענפי העץ זקופים. העלים מסורגים, משוננים, א-סימטריים בבסיס הטרף. חצי אחד של העלה גדול מחציו השני. בראשית האביב הענפים מתכסים בכפתורי פריחה מהם מפורצים הפרחים. הפריחה מקדימה את הלבלוב. מרבית הפרחים דו-מיניים וחלקם חד-מיניים, העטיף פשוט (עטיף גבעוני ירקרק). הפרי הוא כנפית עגולה, שקוטרה כ-12 מ"מ. מוצא העץ ממערב אירופה ומדרומה. תת-המין השני הוא בוקיצה שעירה. אולמוס רוברה מדיה וקבצים בנושא אולמוס בוויקישיתוף אולמוס, באתר ITIS (באנגלית) אולמוס, באתר NCBI (באנגלית) אולמוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אולמוס, באתר Tropicos (באנגלית) אולמוס, באתר GBIF (באנגלית) אולמוס, באתר IPNI (באנגלית) אולמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) .Ulmus L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet .Ulmus L, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏24-11-2023 בוקיצה שעירה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סעודת הבראה

בהלכה, סעודת הבראה היא חלק ממנהגי האבלות. סעודה זו היא הסעודה הראשונה במהלך שבעת ימי האבלות, לאחר שחוזר האבל מקבורת המת. על פי ההלכה, סעודה זו נערכת דווקא על ידי שכניו או קרוביו של האדם השרוי באבל, ולא על ידי האבל עצמו. השימוש הראשון במילה 'הבראה' במשמעות האכלה לאבל נאמרה בדוד אחרי שקבר את אבנר בן נר: ”וַיָּבֹ֣א כָל־הָעָ֗ם לְהַבְר֧וֹת אֶת־דָּוִ֛ד לֶ֖חֶם בְּע֣וֹד הַיּ֑וֹם” (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ל"ה). מנהג זה מבואר גם בהוראת הקב"ה ליחזקאל שלא לנהוג דיני אבלות על מחמד עיניו שימות במגפה, מכלל דיני האבלות שהוזהר שלא לנהוג בהם היה ”לֶ֥חֶם אֲנָשִׁ֖ים לֹ֥א תֹאכֵֽל”, והיינו סעודת הבראה שבאה מאנשים אחרים ולא מהאבל עצמו. נהוג שהמאכלים לסעודה זו כוללים דווקא מאכלים עגולים (כגון ביצים קשות, עדשים, לחמניות או בייגלה), כדי לסמל את הגלגל החוזר בעולם, היינו את מחזור החיים והמוות שעובר על כל בני האדם. לפי פרקי דרבי אליעזר עדשים הם מאכל המסמל אבלות, בין השאר על חורבן בית המקדש. בתלמוד מובא שיש טעם נוסף לאכילת עדשים בסעודת הבראה, כי לעדשים אין סדק, וזה רומז לכך שלאבל אין פה לדבר, והוא מרבה לשתוק. במצרים ובארץ ישראל נהגו להגיש בסעודה זו רק פת וביצים קלופות, כדי שהאבל לא יצטרך לקלף את הביצים ובכך יראה כרעבתן. מקובל היה שרק שמש חברה קדישא סועד עם האבל. אם האבל יחידי, אוכלים עמו שני שמשים כדי שיצטרפו לזימון, ומביאין יין לכוס ברכת המזון. בקרב יהדות ארצות האסלאם נהוג לעשות סעודה נוספת ביום השביעי לאבילות וביהדות תימן נקראת סעודה זו בשם "סעודת הבראה". הראוי הוא שמכיריו ושכניו של האדם יערכו עבורו את הסעודה. מותר לאדם לעשות לחברו סעודת הבראה וחברו יערוך עבורו סעודת הבראה כאשר יהיה החבר אבל, ובתנאי שלא יסכמו זאת בפירוש ביניהם. כאשר אשה אבלה, נשים מכינות את סעודת ההבראה עבורה. כאשר אשה נשואה אבלה, היא אינה יכולה לאכול סעודה ראשונה משל בעלה. לאה פופר, הביצה - קליפות החיים והמוות, באתר "סנונית" סעודת הבראה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" ספר יחזקאל, פרק כ"ד, פסוק י"ז ראו בתלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט"ז, עמוד ב' פרקי דרבי אליעזר, פרק ל"ה, טקסט דיגיטלי באתר ספריא נהר מצרים הל' אבלות סי' ע"ז הרב ערוסי לבני תימן: הפסיקו עם סעודות הבראה מופרזות. באתר נצח ישראל ראו שולחן ערוך, יורה דעה, סימן שע"ח, סעיף א' ראו שולחן ערוך, יורה דעה, סימן שע"ח, סעיף ב' ערך זה הוא קצרמר בנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.