laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חולצה אדומה

חולצה אדומה (אנגלית: Redshirt) הוא כינוי האופייני לדמות בדיונית בסדרות מדע בדיוני (אך גם לסוגות אחרות) שייעודה היחיד הוא מוות מהיר ואלים זמן קצר לאחר הצגתה. לובשי החולצות הם כלי עלילתי שנועד להמחיש את הסכנות הרבות שבפניהן עומדות הדמויות הראשיות מבלי להורגן. מקור המושג בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים": קציני האבטחה לבשו חולצות אדומות ובדרך כלל נהרגו בנסיבות אלה. ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" הגדיר צבע בגדי הדמויות את תפקידן או תחום התמחותן. אדומי החולצות השתייכו למחלקת ההנדסה או האבטחה, ו"נטו" באופן יחסי להיהרג יותר משאר הדמויות בסדרה. לרוב, צוות הנחיתה כלל כמה דמויות מרכזיות (כמו קפטן קירק וספוק) וקצין זוטר או שניים שמעולם לא נראו בעבר, לבושים בחולצה אדומה הנהרגים עד סוף המשימה, לרוב תוך דקות. עם זאת, הדמות הראשונה שמתה באופן זה לבשה חולצה כחולה. ההבחנה בין סוגי הדמויות קלה במיוחד כיוון שבין הדמויות הקבועות רק סקוטי ואוהורה לבשו אדום. היעדר דמויות קבועות ממחלקת האבטחה הפך הופעת כל דמות כזו לסימן לבאות. בסדרות הבת לבשו קציני הביטחון חולצות צהובות, ואנשי רפואה הניתנים להקרבה חולצות כחולות, ובכל זאת נותר "חולצה אדומה" המונח הגנרי לתיאורם. דמויות אלו זכו לכינויים שונים: "הצוער שניתן לוותר עליו", "צוער פלמוני", "צוער בשר תותחים", "חבר המשלחת החמישי (וכן השישי)" ואף "סרן קלינקס", סמל לתפקודם החד-פעמי. הדמות המנוגדת לחולצה האדומה היא דמות מסוג וודג', על שם וודג' אנטילס, דמות משנית ששרדה בכל שלושת סרטי מלחמת הכוכבים (באנגלית Wedge משמעו יתד). עשרות פארודיות, ציטוטים והתייחסויות לנושא הופיעו במגוון סדרות, סרטים, ספרים ומשחקים, ובהם "אבודים", "איש משפחה", "פיוצ'רמה" ו"סטארגייט". עקרון קליעת הרעים שלמקו, חולצות אדומות/ג'ון סקאלזי, באתר סטארבייס972, 2 באוגוסט 2015 חולצה אדומה באתר TV Tropes (אנ') (באנגלית) Red Shirts Are the Safest - Star Trek Analysis, סרטון באתר יוטיוב
כשות השדות

כְּשׁוּת הַשָּׂדוֹת (שם מדעי: Cuscuta campestris, בעבר נקרא גם "כשות השדה") הוא צמח טפיל מסוג כשות ממשפחת החבלבליים. מוצאו באמריקה הצפונית, והוא הגיע לישראל בתחילת המאה ה-20. הצמח חסר עלים. גבעוליו דמויי החוטים, פרחיו ופירותיו כולם בצבע צהוב, הבולט למרחוק בשטחים נגועים. מקור השם העברי בארמית, והוא מוזכר בתוספתא ובתלמוד: אין מרכיבין כשות על גבי [תאנא] מפני שהוא ירק באילן — תוספתא, כלאים פרק א' הלכה ח' מאן דתליש כשותא מהייזמי והיגי — תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ז, עמוד ב' ברפואה העממית הערבית בארץ ישראל משמשים מיני כשות לריפוי מחלות בדרכי השתן, ולריפוי סרטן בדרכי העיכול. צמח בעל שם דומה, כשותנית, משמש בתעשיית הבירה, (באנגלית: hop), אך הוא שייך לסדרה אחרת, ורדנאים. עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיית "החי והצומח של ארץ ישראל", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983; כרך 11 - צמחים בעלי פרחים ב', הערך "כשות השדה", עמ' 41 כשות השדות באתר "מרכז הרופאים המומחים" כשות השדות, באתר ITIS (באנגלית) כשות השדות, באתר NCBI (באנגלית) כשות השדות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כשות השדות, באתר צמח השדה כשות השדות, באתר צמחיית ישראל וסביבתה כשות השדות, באתר Tropicos (באנגלית) כשות השדות, באתר GBIF (באנגלית) כשות השדות, באתר The Plant List (באנגלית) כשות השדות, באתר IPNI (באנגלית)
מלבי

מלבי (מערבית: مُهلّبية, תעתיק: מוּהַלבּיה; תעתיק מדויק: מהלביה; שמות נוספים בערבית: محلبية (מחלביה), مهلبية (מהלביה), محلاية (מחלאיה), محلبيه (מחלביה), محلبي (מחלבי)) הוא פודינג מוצק שנהוג במטבח הערבי, במטבח הטורקי ובמטבח היווני, ומוגש כקינוח. את המלבי מכינים כיום על בסיס מים או חלב, לעיתים בתוספת שמנת, ומסמיכים אותו עם עמילן תירס. המלבי ממותק ומתובל במי ורדים או מי זהר. לאחר קירור המלבי נקרש וניתן להגישו בכוס או הפוך על צלוחית. המנה פופולרית בכל רחבי המזרח התיכון, ובעיקר בטורקיה, סוריה, ישראל ולבנון. מקור הקינוח אינו ידוע, אך סיפורי עם מייחסים את המצאתו לטבח פרסי אלמוני שבישל עבור מצביא ערבי בן המאה השביעית בשם אל-מוהאלאב אבן אבי סופרה, על שמו נקראת המנה. במקור השם מוהאלביה התייחס לשלוש מנות שונות אך דומות: חלב שהוסמך עם קמח אורז, אורז שבושל עם עוף וחלב, וחביצת ביצים ללא אורז. המתכון הראשון המתועד למנה זו נכתב על ידי אבן סיאר אל-וראק. בתקופת האימפריה העות'מאנית התקיימו שני מתכונים למאכל, שנקרא בטורקית מוהלבי (טורקית: muhallebi). המתכון המוקדם, המתוארך למאה ה-15 מכיל עוף ומוגש עד היום בטורקיה תחת השם טבוּק גוֹאסוּ (מטורקית: Tavuk göğsü), והמאוחר יותר, שהופיע לראשונה בשנת 1530, לא כלל עוף ובושם במי ורדים בדומה למלבי המודרני. בישראל מוגש המלבי לרוב כשעליו פתיתי קוקוס, שברי בוטנים או פיסטוקים וסירופ מתוק ואדום בטעם מי ורדים, בנוסף לכך קיימת בישראל גם גירסאת פרווה למלבי, אשר עשויה מחלב שקדים במקום מחלב רגיל. למלבי גם גרסה אירופית המכונה בּלאנְמַנְגְ' (מצרפתית: Blancmange, מילולית: "אוכל לבן") שמתובלת לרוב בתמצית שקדים.
רוברט פיקלני

רוברט פיקלני (צרפתית: Robert Pikelny‏; 9 בפברואר 1904 – 23 ביולי 1986) היה צייר יהודי-צרפתי. פיקלני נולד ב-1904 בלודז' שבפולין למשפחה יהודית. ב-1908 עבר להתגורר עם הוריו ב-מוסקבה. החל להתעניין בציור בזכות גלריית טרטיאקוב בעירו; הוריו קנו לו שם רפרודוקציות שקישטו את חדרו בילדותו. כנער הכיר את הזרם החדש של הציירים הרוסים, "Le Valet de Carreau", שהושפעו מסגנון ציור פוביסטי וקוביסטי. הוא למד ציור אצל איליה מקנוב (Ilja Machkoff) מקבוצה זו. ב-1922, בגיל 17, נסע לווינה וברלין ואחר כך לפריז כדי ללמוד ציור ב-École de Paris. הוא פגש סטודנטים יהודים נוספים ממזרח אירופה, בהם לזאר וולוביק (Lazare Volovick) וז'אן פוני (Jean Pougny‏, 1892 - 1956). פוני תמך בו בזמן לימודיו ובתקופה קשה אחר כך, כשחי ערירי בפריז. במהלך לימודיו אייר וכתב מאמרים על אמנות עבור מספר עיתונים וירחונים. נישא לדוגמנית אליאן סטיינוויל (Eliane Steinville). במהלך מלחמת העולם השנייה עבר לדרום צרפת, ובתום המלחמה חזר לפריז. בהמשך סייר באיטליה, ספרד וטורקיה. סגנונו של פיקלני היה מודרני - Art Moderne. הוא השאיר אחריו ציורים רבים בצבעי שמן על בד וצבעי פסטל. ב-1999 נערכה במשך חודש תערוכה כללית במוזיאון לארכאולוגיה באיטליה שנקראה "Les début de l'art moderne" (תחילת האמנות המודרנית), בה הוצגו עבודותיהם של הציירים היהודים שלמדו ב-École de Paris, ובהם פיקלני. רוברט פיקלני, באתר "École de Paris"
תאומים (סרט)

תאומים (באנגלית: Twins) הוא סרט קומי משנת 1988 בבימויו של איוון רייטמן ובכיכובם של ארנולד שוורצנגר ודני דה ויטו. קבוצת מדענים מנסה סוג חדש של הפריית מבחנה במטרה ליצור את האדם המושלם, כאשר הזרע נלקח ממספר גברים שנחשבים לעילית בתחומם (אתלטים, מדענים וכדומה). שלא כמתוכנן נולדים תאומים שאינם זהים כלל. התאומים מופרדים, התינוק שמיועד להיות "האדם המושלם", ג'וליוס בנדיקט (שוורצנגר), גדל על אי ולומד שפות, ספרות ומדעים. לעומתו, התינוק ה"לא מוצלח", וינסנט בנדיקט (דה-ויטו), נמסר לבית יתומים ולאחר עזיבתו את בית היתומים הוא מסתבך עם העולם התחתון. ג'וליוס, עוזב את האי על מנת לפגוש את אחיו, ולאחר שהוא מוצא אותו הוא משכנע אותו למצוא ביחד את אמם. במהלך חיפושיהם הם לומדים להכיר האחד את השני. הם מוצאים את מי שחושבים שהיא אמם בכפר אומנים אך מתברר להם שהאישה שהם חושבים לאמם נפטרה. וינסנט גונב מכונית ומגלה במקרה שתא המטען במכונית מכיל המצאה טכנולוגית גנובה שמסייעת בתפעול מטוסים בשווי חמישה מיליון דולר. וינסנט יוצר קשר עם פושע שמשלם לו על ההמצאה ובעל המכונית שהיה אמור לקבל את הכסף רודף אחרי וינסנט, ג'וליוס שניחן בחוש למצוא את אחיו התאום מוצא אותו וביחד הם מביסים את בעל המכונית מחזירים את הכסף ומגלים שאמם לא נפטרה כפי שחשבו. "תאומים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תאומים", באתר נטפליקס "תאומים", באתר AllMovie (באנגלית) "תאומים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תאומים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תאומים", באתר Metacritic (באנגלית) "תאומים", באתר אידיבי "תאומים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אולימפיאדה (יחידת זמן)

האולימפיאדה (ביוונית: Ὀλυμπιάς – אולימפיאס) הייתה מחזור בן ארבע שנים בין המשחקים האולימפיים שנערכו ביוון העתיקה, ששימש בעקיפין בתיארוך השנים. בתקופה המודרנית (החל מסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20) משמש המונח לתאר את התקופה שמתחילה ב-1 בינואר בשנה שבה מתקיימים משחקי הקיץ האולימפיים (שגם אותם מקובל לכנות בעברית "אולימפיאדה") ומסתיימת ב-31 בדצמבר בשנה שלפני המשחקים הבאים. מאחר שהאולימפיאדה המודרנית הראשונה החלה בשנת 1896, המחזור הראשון של האולימפיאדה החל בשנה זו והסתיים בשנת 1899 וכן הלאה. האולימפיאדה ה-33 החלה בשנת 2024. ערך מורחב – המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה על פי פוליביוס בספרו "היסטוריה", תקופת ארבע השנים של האולימפיאדה החלה עם המשחקים האולימפיים שנערכו באולימפיה שביוון. האולימפיאדה הראשונה נערכה בשנת 776 לפנה"ס ומשנה זו נספרת תקופת האולימפיאדה. ובהתאם לוח השנה של האולימפיאדה נספר כדלקמן: שנה 1 של אולימפיאדה 1 היא שנת 776/775 לפנה"ס, שנה 2 של אולימפיאדה 1 היא שנת 775/774 לפנה"ס, שנה 3 של אולימפיאדה 1 היא שנת 774/773 לפנה"ס, שנה 4 של אולימפיאדה 1 היא שנת 773/772 לפנה"ס, שנה 1 של אולימפיאדה 2 היא שנת 772/771 לפנה"ס, ... שנה 3 של האולימפיאדה ה-194 היא שנת 1/2 לפנה"ס, שנה 4 של האולימפיאדה ה-194 היא שנת 1 לפנה"ס/1 לספירה, שנה 1 של האולימפיאדה ה-195 היא שנה 2/1 לספירה, שנה 2 של האולימפיאדה ה-195 היא שנה 3/2 לספירה. ההיסטוריונים היוונים השתמשו בלוח זה על מנת לתארך את האירועים בתקופתם, אף שלא ברור מתי הפך הלוח ללוח שנה נפוץ ומקובל. תקופת האולימפיאדה החלה עם פתיחת המשחקים שנערכו בראש השנה היוונית - הירח המלא הראשון הקרוב ליום הארוך בשנה. בשנת 432 לפנה"ס, עם אימוץ המחזור המטוני שונה מועד תחילת האולימפיאדה. עם ביטול המשחקים בשנת 394 לספירה, על ידי הקיסר הרומי תיאודוסיוס הראשון, בטל גם השימוש בשיטת האולימפיאדה, אשר הקיסר התייחס אליה כאל שיטה פאגאנית (עבודת אלילים). ניתן לראות בשנת 1896, בה החלו המשחקים מחדש, את סוף השנה השלישית ותחילת השנה הרביעית של האולימפיאדה ה-668. השנה הנוכחית (2024) היא סוף השנה השלישית ותחילת השנה הרביעית של האולימפיאדה ה-700. האולימפיאדה (בצרפתית: ל'אולימפיאד) הוא שמן של מספר אופרות שעלילתן מתרחשת ביוון העתיקה. רן פוני, בלי בגדים, משוחים בשמן: איך נראו ספורטאים ביוון העתיקה?, באתר ישראל היום, 11 ביולי 2024
השרירים המעוינים

השרירים המעוינים הם שני שרירים בגב: השריר המעוין הגדול (TA: Musculus rhomboideus major) והשריר המעוין הקטן (Musculus rhomboideus minor) המחברים את עצם השכם לעמוד השידרה. קווי המתאר המשותפים שלהם נראים כמעוין. הם פועלים יחד בהנעת עצם השכם לכיוון עמוד השדרה ובסיבובה כך שהחלל הגומתי של עצם השכם יפנה מטה. תחילתו של השריר המעוין הקטן ברצועת העורף ובזיזים הקוציים של חוליה צווארית שביעית (C7) וחוליה חזית ראשונה (T1). תחל השריר המעוין הגדול בזיזים הקוציים של החוליות החזיות השנייה עד החמישית (T2-T5). השרירים נאחזים בגבול השדרתי של עצם השכם החל מקוץ השכם ועד לזווית התחתונה. השרירים המעוינים מעוצבבים על ידי שורשי העצב הצוואריים הרביעי והחמישי (C4, C5) דרך עצב השכם הגבי (Nervus dorsalis scapulae). מדיה וקבצים בנושא השרירים המעוינים בוויקישיתוף
שו"ב

האם התכוונתם ל... ראשי תיבות של: שוחט ובודק – תפקיד הלכתי ביהדות שו"ב - שם משפחה יהודי שליטה ובקרה שיכון ובינוי – חברה ישראלית העוסקת בתשתיות, נדל"ן, אנרגיה ומים
שוחט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שוחֵט: שוחט – ביהדות, אדם העוסק בשחיטה מלאכת שוחט – אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת אישים ששם משפחתם הוא שוחַט: אברהם בייגה שוחט – חבר הכנסת, שר האוצר וממקימי ערד ועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה אדן שוחט – יזם ומשקיע הון סיכון ישראלי אורי שוחט – מפיק מוזיקלי ישראלי אילן שוחט – ראש עיריית צפת בין השנים 2008-2018 אלה שוחט – חוקרת תרבות של המזרח התיכון אלימלך שוחט – אצן ומאמן ישראלי אליעזר שוחט – ממנהיגי הפועלים של העלייה השנייה וממייסדי נהלל אלישע שוחט – עיתונאי והיסטוריון ספורט ישראלי אן שוחט – רופאה וקצינה אמריקאית ברוך מאיר יעקב שוחט – רב ישראלי-אמריקאי אדמו"ר של חסידות קרלין סטולין גדעון שוחט – טייס, קצין ודיפלומט ישראלי גיל שוחט – מלחין, מנצח, פסנתרן ומוזיקולוג חנה מייזל שוחט – ממייסדות תנועת הפועלות בארץ ישראל טל שוחט – אמנית ישראלית יגאל שוחט – טייס קרב בחיל האוויר הישראלי ורופא אף אוזן גרון יהודה שוחט – עיתונאי, עורך וסופר צללים ישראלי ישראל שוחט – ממקימי ארגון השומר ליאת שוחט – פוליטיקאית ישראלית, ראש עיריית אור יהודה מניה שוחט – מראשי ארגון השומר משה פרנקנטל-שוחט – רב ושוחט ארצישראלי נטלי שוחט – סופרת, עורכת לשון ובלוגרית ישראלית ניר שוחט – בלשן מחנך וסופר עזריאל שוחט – חוקר. מהדיר הספר "שבט יהודה" צחי שוחט – אמן לחימה ישראלי ציפי שוחט – עיתונאית ישראלית שאול שוחט – משפטן ושופט ישראלי שאול שוחט (קצין) – קצין ואיש עסקים ישראלי שחר שוחט – תא"ל בצה"ל, מפקד מערך ההגנה האווירית שמואל שוחט – אמן תיאטרון ישראלי ראו גם עמירם שוחט – מספר פירושים לשם זה
ראש ממשלת גאורגיה

ראש ממשלת גאורגיה בגאורגית: საქართველოს პრემიერ-მინისტრი סַכַּרתְּווֶלוֹס פּרֵמִייר-מִינִיסטרִי) הוא ראש הממשלה (אנ') הגאורגית וראש הרשות המבצעת של גאורגיה. ראש הממשלה מארגן, מכוון ומפקח על ביצועי הממשלה וחותם על החוקים של הממשלה. הוא האחראי למינוי ופיטורי שרים בממשלה. ראש הממשלה מייצג את גאורגיה ביחסי חוץ וחותם על הסכמים בינלאומיים בשם המדינה. הוא האחראי לפעילות הממשלה בפני הפרלמנט של גאורגיה. המפלגה המובילה בבחירות הפרלמנטריות בוחרת את המועמד לראשות הממשלה. והמועמד צריך לזכות בהצבעת אמון (אנ') הפרלמנט. לאחר שזכה באמון הפרלמנט ימונה המועמד לתפקיד ראש ממשלת גאורגיה על ידי נשיא גאורגיה. משרד ראש הממשלה נוסד לראשונה בשנת 1918 עם יסוד הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה והמשרה בוטלה כאשר גאורגיה הפכה לחלק מברית המועצות. המשרד נוסד מחדש כאשר גאורגיה הפכה עצמאית שוב. בין ה-8 בדצמבר 1995 ו-17 בנובמבר 2004, המשרד נקרא "שר המדינה", ולאחר מכן שמו שונה בחזרה ל"משרד ראש הממשלה". הוא מאובטח על ידי אנשי שירות אבטחת המדינה המיוחד. דיאטר נוהלן, פלוריאן גרוץ וכריסטוף הרטמן, הבחירות באסיה ובפאסיפיק: מדריך נתונים, עמ' 403–404, באנגלית מסת"ב 019924958X מדיה וקבצים בנושא ראש ממשלת גאורגיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת גאורגיה על פי סעיפים 1–5 בחוקת גאורגיה (אנ').
קונסטנטין הרביעי

האם התכוונתם ל... קונסטנטינוס הרביעי קונסטנטיוס הרביעי – קיסר רומאי קונסטנטין הרביעי מלך ארמניה קונסטנטין הרביעי, פטריארך קונסטנטינופול – פטריארך קונסטנטינופול (1154-1156)
המנון אוסטריה

ארץ ההרים, ארץ פלג מים (גרמנית: Land der Berge, Land am Strome) הוא ההמנון הלאומי של אוסטריה. השיר הפך להמנון אוסטריה ב-22 באוקטובר 1946. מילותיו חוברו על ידי פאולה מולדן, ואת לחנו כתב וולפגנג אמדאוס מוצרט זמן קצר לפני מותו. ישנם הגורסים כי הלחן לא חובר על ידי מוצרט אלא על ידי יוהאן הולצר, שהיה מלחין ובונה חופשי. המנון אוסטריה (1929–1938) דגל אוסטריה סמל אוסטריה מדיה וקבצים בנושא המנון אוסטריה בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון אוסטריה" באתר מיוזיק בריינז השיר המלא, להורדה בפורמט MP3
רותי סיני

רותי סיני היא עיתונאית ישראלית. סיני היא בוגרת החוג למזרח אסיה עם התמחות בסין והחוג לספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים ובעלת תואר שני בעיתונות מאוניברסיטת קולומביה. היא הייתה כתבת סוכנות הידיעות אי.פי., תחילה בניו יורק, לאחר מכן בישראל ובמשך שבע שנים בוושינגטון, שם כתבה על הפנטגון, על מחלקת המדינה ועל הבית הלבן. בשנת 1996 החלה סיני לכתוב בעיתון "הארץ". היא ערכה את מוסף "בריאות" ושימשה כממלאת מקום עורך חלק ב' של העיתון. ב-2006 הייתה ממקימי ועד עיתונאי "הארץ". בין השנים 2001 ו-2009 סיקרה סיני את נושא העבודה והרווחה. בין היתר התמקדה באפליה, פערים סוציו-אקונומיים, אבטלה, עוני, אי אכיפת זכויות עובדים, תוכנית ויסקונסין, עובדים זרים, עובדי קבלן, זכויות נשים וקשישים ועוד. סיני גם מרצה במכללה החברתית כלכלית. בשנת 2006 (תשס"ו) קיבלה סיני את אות עמותת אומ"ץ על פועלה בתחום החברתי, ואת פרס סוקולוב לעיתונות הכתובה מטעם עיריית תל אביב-יפו. ב-16 ביוני 2008 קיבלה הודעה על זימון לשימוע לפני פיטורים מ"הארץ" עקב הטחת ביקורת פומבית על התנהלות העיתון, אך לאחר ששורה של ארגונים חברתיים מחו על ההחלטה, החליט עורך העיתון דב אלפון לחזור בו מכוונת הפיטורים. ב-10 בינואר 2009 פוטרה סיני מ"הארץ". במרץ אותה שנה היא עברה לעיתון "כלכליסט". מדצמבר 2009 הייתה בעלת טור דעות ב-nrg. בחודשים אוגוסט עד דצמבר 2011 שימשה כתבת ופרשנית לענייני חברה ורווחה במעריב עד שפוטרה. היא כיהנה כחברת הוועד המנהל של עמותת ידיד. עבדה כעורכת בערוץ i24news מהקמתו ב-2013 עד ינואר 2016. רותי סיני, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות אסף כרמל, כתבת "הארץ" רותי סיני קיבלה את אות עמותת "אומץ", באתר הארץ, 20 בספטמבר 2006 אסף כרמל, פרסי סוקולוב הוענקו לעיתונאי "הארץ" רותי סיני ועוזי בנזימן, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2006 אורן פרסיקו, אלפיון יש רק אחד, באתר העין השביעית, 12 ביוני 2008 שאלות ותשובות עם רותי סיני, "הארץ" ענת קם‏, רותי סיני זומנה לשימוע לפני פיטורים - וואלה ברנז'ה, באתר וואלה, 16 ביוני 2008 חלופת המכתבים בין עורך הארץ דב אלפון לרותי סיני (אורכב 03.08.2008 בארכיון Wayback Machine), וואלה, 16 ביוני 2008 יובל דרור, ניר חפץ לא חברה, באתר העין השביעית, 19 בדצמבר 2011 ליאת רון, ‏"הפגיעה בצריכה ובפרסום זמנית; תגובת הנגד תדעך", באתר גלובס, 21 בדצמבר 2011 חורגים בשביל המלחמה אך לא למען החלשים, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2006 דוד בן-גוריון, הפמיניסט הדגול, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2008 רות סיני, אביב הגיע, שנור בא, באתר כלכליסט, 1 באפריל 2009 מאמרים של רותי סיני, באתר עמותת ידיד מאמרים של סיני, באתר nrg מעריב ענת קם‏, רותי סיני זומנה לשימוע לפני פיטורים, באתר וואלה, 16 ביוני 2008 ענת קם‏, רותי סיני לא תפוטר, באתר וואלה, 22 ביוני 2008 לי-אור אברבך, פוטרה רותי סיני, כתבת הרווחה של עיתון הארץ, באתר nrg‏, 10 בינואר 2009 יובל דרור, ניר חפץ לא חברה, באתר העין השביעית, 19 בדצמבר 2011 לי-אור אברבך, ‏עזיבה נוספת ב-i24news: העורכת רותי סיני פורשת, באתר גלובס, 22 בינואר 2016
אקאגי

שתי ספינות של הצי היפני נקראו אקאגי משמעות השם היא "טירה אדומה", שהוא כינויו של הר געש באזור קאנטו ביפן. האם התכוונתם ל... אקאגי (ספינת תותחים) – ספינת תותחים יפנית בתקופת מלחמת סין–יפן הראשונה. אקאגי (נושאת מטוסים) – נושאת מטוסים יפנית במלחמת העולם השנייה.
מעטפת היום הראשון

מעטפת היום הראשון או מעטפת יום ההופעה (המונח הבינלאומי באנגלית נקרא FDC, First Day Cover) היא מעטפה עליה הודבק בול דואר או סדרה של בולי דואר שהוחתמו בחותמת דואר בתאריך יום הופעת הבול והחותמת נושאת את תאריך יום הופעת הבול. חותמת היום הראשון יכולה להכיל את צירוף המילים "חותמת היום הראשון", אבל צירוף מילים זה איננו הכרחי לשלמות הפריט הבולאי. מעטפת היום הראשון היא פריט בולאי המבוקש על ידי אספנים. השירות הבולאי בישראל הפיק עד מחצית שנת 1956 רק מעטפות יום ראשון עם בולים ללא שובל. גורמים פרטיים, ובעיקר סוחרי בולים, הכינו מעטפות פרטיות עם בולים בעלי שובל. המעטפות הפרטיות הן בדרך כלל יקרות יותר. לדוגמה, על פי קטלוג "מוריה" מעטפת היום הראשון של כל בולי דאר עברי עם שבלים שווה 20,000 ש"ח, מעטפת היום הראשון של סדרת דואר אוויר 1 עם שבלים שווה 48,000 ש"ח, ומעטפת היום הראשון של בול "הנגב" מ-1950 שווה 50,000 ש"ח. מעטפת היום הראשון של השירות הבולאי היא בדרך כלל מעטפה מאוירת, אבל הדבר אינו הכרחי. לרוב מאייר מעצב הבול גם את מעטפות יום ההופעה. מעטפת יום ראשון עשויה לכלול חותמת נלווית או חותמת מיוחדת. מעטפת דואר רגילה עליה מודבק הבול והשניים מוטבעים בחותמת עם תאריך יום ההופעה, נחשבת גם היא כמעטפת היום הראשון או מעטפת יום ההופעה. מדיה וקבצים בנושא מעטפת היום הראשון בוויקישיתוף מעטפות היום הראשון ישראליות מאויירות משנות ה-50, באתר אאא בית לטיפוגרפיה עברית מהי מעטפת יום ההופעה (באנגלית) מעטפת יום ההופעה - היסטוריה (באנגלית) האגודה האמריקאית למעטפות יום ההופעה מוריה - קטלוג בולי ישראל 2013, עמוד 1 מוריה, עמוד 7 מוריה, עמוד 8
מהלך הרמוני

מהלך הרמוני הוא סדרה של אקורדים שמנוגנים ברצף מסוים. הבסיס שעומד מאחורי המהלכים ההרמונים הוא שיטת ההרמוניה המסורתית, שבה לכל אקורד יש תפקיד טונאלי שתפקידו להביע "מתח" או "הרפיה" ביצירה, כך שבעזרת חיבורם של האקורדים למהלכים הרמוניים נוכל לבטא את עצמנו מוזיקלית בצורה רחבה ומורכבת יותר. מהלכים הרמוניים עומדים בבסיסם של כוראלים, שירי עם וסגנונות רבים של מוזיקה טונאלית. נהוג להשתמש במהלך ההרמוני בכל סוגי המוזיקה, והוא מיושם בצורה מדויקת בסגנונות כמו הבלוז. מדיה וקבצים בנושא מהלך הרמוני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ו' בטבת

ו' בטבת הוא היום השישי בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השישי בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בו' טבת היא ברוב השנים פרשת ויגש. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה או כסדרה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות הכז, השא או השג) פרשת בר המצווה היא פרשת ויחי. ה'תר"ם – זימנס מציג בברלין, לראשונה, את הרכבת החשמלית ה'תש"ט – הסתיים מבצע חורב לכיבוש הנגב, המבצע האחרון של מלחמת העצמאות ה'תש"י – הכנסת מעתיקה את מקום מושבה לירושלים ה'תשי"ג – דוד בן-גוריון מציג את ממשלת ישראל הרביעית בפני הכנסת ה'תשכ"א – ועדת השבעה מגישה את מסקנותיה בעניין העסק הביש ה'תשכ"ט – אפולו 8, החללית הראשונה שעזבה את שדה הכבידה של כדור הארץ, נחתה בחזרה ה'תש"ל – גולדה מאיר מציגה את ממשלתה השנייה (החמש עשרה במנין הממשלות) בפני הכנסת ה'תשל"ג – החללית אפולו 17 נוחתת על הירח ה'תשל"ד – המערך בראשות גולדה מאיר זוכה בבחירות לכנסת השמינית ה'תשס"ד – פירוקו הרשמי של משרד הדתות (הוקם מחדש בה'תשס"ח) ה'תרס"ז – רבי יעקב לייזר, האדמו"ר השני מפשעווארסק. ה'תרע"ד – רבי אברהם יצחק הכהן קאהן, חתנו של רבי אהרן ראטה ומייסד חסידות תולדות אהרן. ה'תשל"א – עידן אלתרמן, קומיקאי, שחקן וזמר ישראלי ה'תשמ"ב – ימית סול, שחקנית ישראלית ה'תרמ"ו – הרב מתתיהו שטראשון, רב ליטאי ומייסד ספריית שטראשון. ה'תרנ"ט – הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, אדמו"ר ורב מפורסם בגליציה ה'תרע"ח – הרב רפאל זילברמן, רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת. ה'תשע"ג – אמנון ליפקין-שחק, הרמטכ"ל ה-15 של צה"ל ושר בממשלת ישראל (נולד ב-1944) ה' בטבת – ז' בטבת טבת כ-72% מכלל השנים. כ-28% מכלל השנים.
ז' בטבת

ז' בטבת הוא היום השביעי בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' טבת היא ברוב השנים פרשת ויגש. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי פרשת בר המצווה היא פרשת ויחי. ד'ר"ל – נאסרו שלושה מראשי היהודים בבבל: ראש הגולה – הונא מרי בר מר זוטרא, רב אמימר בר מר ינוקא ומשרשיא בר פקוד. מאוחר יותר הוצאו להורג (איגרת רב שרירא גאון) ד'תתע"א – ממלכת ירושלים הצלבנית כובשת את צידון מידי הפאטמים. ה'תרצ"ג – נוסד כפר הס, מושב בשרון ה'תשכ"ט – מבצע תשורה: כוח צה"ל פשט על נמל התעופה של ביירות והשמיד 14 מטוסים של חברות תעופה ערביות ה'תשנ"ה – יצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת מקבלים את פרס נובל לשלום ה'תשס"ב – חתול ראשון משובט ה'תשס"ט – ביום השמיני למבצע עופרת יצוקה נכנסו כוחות רגלים של צה"ל לרצועת עזה וביתרו את הרצועה לשלושה חלקים ה'תרכ"ו – רבי אברהם מרדכי אלטר האדמו"ר מגור ממייסדי תנועת אגודת ישראל וממקימי רשת בתי הספר לבנות בית יעקב בפולין (נפטר בה'תש"ח) ה'תרס"ט – שמעון ויזנטל ציד הנאצים (נפטר בה'תשס"ה) ה'תרפ"ו – יפה ירקוני, זמרת ישראלית (נפטרה בה'תשע"ב) ה'תרצ"ט – ברט ברמן, פסנתרן הולנדי-ישראלי ה'תשי"ד – ענת גוב, מחזאית ישראלית (נפטרה בה'תשע"ג) ה'תשכ"ה – בוני גינצבורג, שוער ישראלי ה'תשכ"ט – ליאור אשכנזי, שחקן, מדבב ומנחה ישראלי ה'תש"ל – שרון חזיז, זמרת ושחקנית ישראלית ה'תשל"ד – שי הולצמן, כדורגלן ישראלי ה'תקל"ז – הרב משה דוד ואלי מפדובה (מבית מדרשו של רמח"ל) ה'תק"ם – הרב צבי בן הבעל שם טוב ה'תרי"ד – רבי מרדכי יוסף ליינר האדמו"ר הראשון מאיזביצה ראדזין. הקים את חסידות איזביצה ראדזין עם פרישתו מחצר רבי מנחם מנדל מקוצק. ה'תרנ"ב – רבי דוד מלובין תלמיד רבי שמואל מקאמינקא ה'תרצ"א – הלורד מלצ'ט (אלפרד מונד) נדבן ומדינאי יהודי–בריטי: פעל למען ארץ ישראל והשתתף בהקמת הסוכנות היהודית ה'תשכ"ז – הרב עמרם אבורביע, רב העיר פתח תקווה (נולד ה'תרנ"ב) ה'תשל"ז – פרופסור שניאור זלמן צייטלין, היסטוריון יהודי אמריקאי ה'תשס"ז – גרשון שקד, חוקר ספרות עברית וחתן פרס ישראל ו' בטבת – ח' בטבת טבת כ-68.1% מכלל השנים. כ-31.9% מכלל השנים.
ט' בטבת

ט' בטבת הוא היום התשיעי בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום התשיעי בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בט' טבת היא פרשת ויגש אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) ופרשת ויחי אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום שני, או בשנה המתחילה ביום שלישי או ביום חמישי. צום תשעה בטבת: תענית צדיקים, שטעמה אינו ידוע בבירור. ד'תתכ"ז – פרעות גרנדה ה'תקצ"ח – סמואל מורס מפעיל לראשונה את מכשיר הטלגרף ה'תר"ז – איווה מתקבלת כמדינה ה-29 של ארצות הברית ה'תרנ"ה – משפט דרייפוס: דרגותיו של אלפרד דרייפוס נשללות ממנו והוא מוגלה למאסר עולם באי השדים ה'תשי"ב – הפגנות סוערות נגד הסכם השילומים, במהלכן מיודות אבנים לעבר הכנסת ה'תשכ"ד – יצחק רבין מתמנה לרמטכ"ל ה'תשנ"ב – העצרת הכללית של האו"ם מעבירה את החלטה 4686, המבטלת את החלטה 3379, וקבעה כי הציונות אינה גזענות ה'תשס"ז – סדאם חוסיין, שליט עיראק לשעבר, מוצא להורג בתלייה ה'תשס"ט – ביום ה-10 למבצע עופרת יצוקה נהרגים 4 חיילי צה"ל בשני מקרים שונים עקב ירי פגז של טנק צה"ל ה'תרמ"ב – ישראל דה האן, קורבן הרצח הפוליטי הראשון בתקופה המודרנית בארץ ישראל (נרצח בה'תרפ"ד) ה'תרס"ג – איגור קורצ'טוב, פיזיקאי רוסי, אבי פצצת האטום הסובייטית (נפטר בה'תש"ך) ה'תרפ"א – הרב יעקב גלינסקי, מראשי תנועת המוסר בישראל (נפטר בכ"ב בשבט ה'תשע"ד) ה'תש"ג – גדעון גכטמן, פסל ישראלי (נפטר ב-ה'תשס"ט) (לפי המסורת) עזרא הסופר, ויש אומרים גם נחמיה, מנהיגי העלייה מבבל בתקופת בית שני ד'תתכ"ז – רבי יהוסף הנגיד, וזיר גרנדה ובנו של רבי שמואל הנגיד ה'שצ"ב – הרב אברהם חיים שור, מרבני גליציה ה'תרל"ט – רבי יהודה בן רבי יעקב הורוביץ, האדמו"ר השני ממעליץ. ה'תש"א – רוברט באדן פאוול, מייסד תנועת הצופים העולמית (נולד ב-ה'תרי"ז) ה'תש"ה – הרב חזקיה הכהן רבין, רב ראשי בבוכרה (נולד ה'תרל"ב) ה'תשכ"ד – טריסטן צארה, משורר יהודי ממוצא רומני, ממיסדי תנועת הדאדא (נולד ב-ה'תרנ"ו) ה'תשכ"ט – טריגווה לי, פוליטיקאי נורווגי, מזכ"ל האו"ם הנבחר הראשון (נולד ב-ה'תרנ"ו) ה'תשמ"ג – יעקב יהושע, מזרחן, סופר, חוקר תולדות היישוב ומנהל המחלקה המוסלמית והדרוזית במשרד הדתות. ה'תשנ"ו – עלי שכטמן, סופר יהודי, מחשובי סופרי היידיש (נולד ב-ה'תרס"ח) ה'תשס"ז – הרודן העיראקי סאדם חוסיין נתלה בבגדאד (נולד ה'תרצ"ז) ה'תשפ"א – הרב יהודה הרצל הנקין, פוסק הלכה ישראלי-אמריקאי. ח' בטבת – י' בטבת כסלו כ-40.1% מכלל השנים. כ-59.9% מכלל השנים.