laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משהו (עיתון)

ירחון הילדים "משהו" (או בשמו המלא, "משהו: מגזין צעיר") נוסד בשנת 1986 ויצא לאור עד שנת 1992, תחת חסותה של חברת התה ויסוצקי. באותה שנה שקלו במערכת "עולם האישה", גם הוא בבעלות ויסוצקי, להקים מדור לילדים - וקיבלו החלטה להשקיע בהקמת עיתון שלם לילדים. עפרה גלברט-אבני, סופרת מוערכת, נבחרה לייסד ולערוך את העיתון. "זה קורה רק פעם בחיים שנותנים לך משאבים ואומרים לך 'הנה, לך תקים עיתון'. היינו במערכת רק שלוש עובדות, ונעזרנו בפרילנסרים מבחוץ שהגשימו את המשאלות שלנו. היה פשוט כיף. זה היה העיתון הראשון לנוער שיצא בצבע על נייר כרומו מושקע, עם כל המדבקות והפוסטרים והשטויות. בגללנו 'מעריב לנוער' עבר לצבע, בגללנו 'כולנו' הרחיב את הצבע, ובגללנו יצא 'מעריב לילדים'. ניערנו את כל עיתוני הילדים והנוער של אז. אני זוכרת את הקרבות, את נציגי העיתונים שנכנסו לכיתות והתחרו מי יציע צ'ופרים גדולים יותר למנויים – ברמה של ווקמנים וילקוטים יוקרתיים. זה היה מגעיל בעיני. העתיקו מדורים, העתיקו צ'ופרים. הקושי שלנו היה שלא עמד מאחורינו עיתון, כך שלא קיבלנו פרסום חינם כמו שקיבל למשל 'מעריב לנוער' ב'מעריב'". 'משהו' היה מגזין בוטיק, ביחס למתחרים באותה תקופה. קוראיו זכו לשלל הטבות ייחודיות, כמו מדבקות עם כיתובים בנוסח קבוע ("דיבור חדיש זה משהו!", "דורון מזר זה משהו!") כדי ליצור תחושה של עיתון מפנק, מעבר לתכנים האיכותיים והמוקפדים ("לא רק פופ ויחסים", לדברי העורכת). מערכת העיתון עודדה את תרבות הקומיקס הישראלית, בהובלתם של מישל קישקה (והדמות 'מיסטר טי', שנולדה כדמות לקידום מכירות של תה ויסוצקי), טלי קריבולט (עם דמויותיהן של המכשפה 'אהבלה' והחתול שלה, ייתכן בהרשאת הדמויות גרגמל וחתחתול מסדרת הדרדסים) ואמנים נוספים שזכו לחשיפה באמצעותו. בעיתון פעלו כתבים צעירים לצד כותבים בוגרים וכן פורסמו יצירות ותמונות של קוראי העיתון. המערכת הפגישה ילדים עם אמנים מפורסמים, שלחה את כתביה למפעלים שונים כדי להסביר לקהל הצעיר איך מייצרים מוצרים שונים, הייתה קשובה לשאלות הקוראים ונתנה להם במה. "משהו" נסגר בראשית של שנות התשעים בגלל בעיות כלכליות. ניתן לעיין בכרכיו בספריית בית אריאלה. דבר לילדים, הארץ שלנו, פילון, כולנו, אותיות, מעריב לנוער ושות' – על עיתוני הילדים של פעם (והיום) בבלוג של דודו כהן פוסט נוסטלגי ב'העיתון של אתמול', פייסבוק, 18 בנובמבר 2021 דודו כהן, דבר לילדים, הארץ שלנו, פילון, כולנו, אותיות, מעריב לנוער ושות' – על עיתוני הילדים של פעם (והיום), באתר הבלוג של דודו כהן, ‏17 באוקטובר 2008 אפי לנדאו, מערכת חינוך אלטרנטיבית, באתר חדשות, ‏10 בדצמבר 1991 איתי גודר מראיין את מישל קישקה, לאן נעלם מיסטר טי?, באתר מישל קישקה בלוג ועוד, ‏6 באוגוסט 2012 ד"ר אלי אשד, מיסטר טי במונדיאל 2038, באתר יקום תרבות, ‏10 בנובמבר 2014 בית אריאלה וספריות תל אביב־יפו, קיבלנו מתנה משהו-משהו!!, באתר פייסבוק, ‏28 ביולי 2022
ההשבעה הראשונה של ג'ורג' וושינגטון לנשיאות ארצות הברית

ההשבעה הראשונה של ג'ורג' וושינגטון לנשיאות ארצות הברית התקיימה ביום חמישי, 30 באפריל 1789, במרפסת האולם הפדרלי (אנ') בניו יורק שבמדינת ניו יורק. ההשבעה נערכה כחודשיים לאחר תחילת כהונתו הראשונה בת 4 שנים של ג'ורג' וושינגטון כנשיא ארצות הברית. קנצלר ניו יורק רוברט ליבינגסטון (אנ') ניהל את טקס ההשבעה. עם השבעה זו, הרשות המבצעת של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית החלה לפעול באופן רשמי במסגרת הממשלה החדשה שנקבעה בחוקת ארצות הברית. השבעתו של ג'ון אדמס כסגן נשיא ארצות הברית התקיימה ב-21 באפריל 1789, כאשר מונה לנשיא הסנאט של ארצות הברית; השבעה זו הייתה גם ההשבעה המתוכננת היחידה שלא התקיימה בינואר או מרץ. כהונתו הראשונה של וושינגטון החלה ב-4 במרץ 1789, בתאריך זה עמדו להתכנס בית הנבחרים והסנאט של ארצות הברית לראשונה, אך ההתכנסות נדחתה בשל היעדר קוורום. כתוצאה מכך, לא ניתן היה לספור או לאשר את קולות חבר האלקטורים. ב-1 באפריל התכנס הבית, והנציגים החלו בעבודתם, עם בחירתו של פרדריק מולנברג ליושב הראש הראשון שלו. הסנאט השיג לראשונה קוורום ב-6 באפריל, ובחר בג'ון לנגדון לנשיאו הזמני של הסנאט. באותו יום, בית הנבחרים והסנאט נפגשו בישיבה משותפת כדי לספור את שאר קולות האלקטורים ולאשר את תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית של אותה שנה; הסנאטור לנגדון עמד בראש הישיבה, לבסוף וושינגטון הוכרז כזוכה בבחירות, וג'ון אדמס הוכרז כסגן הנשיא. מזכיר הקונגרס הקונטיננטלי צ'ארלס תומסון (אנ') מונה על ידי הסנאט להעביר לוושינגטון את המכתב המכיל את ההודעה על בחירתו. תומסון מסר את ההודעה לוושינגטון במאונט ורנון ב-14 באפריל 1789. וושינגטון השיב על כך מיד, ויצא יומיים לאחר מכן לניו יורק, בליווי דייוויד האמפריז (אנ') ותומסון. כמעט מאז בוקר 30 באפריל 1789 קהל של אנשים החל להתאסף סביב ביתו של וושינגטון, ובצהריים עשו את דרכם לאולם הפדרלי. וושינגטון היה לבוש בחליפה חומה כהה עם גרבי משי לבנים ואבזמי נעליים כסופים; הוא גם לבש חרב עם יד פלדה ומעיל אדום כהה. עם הגעתו לאולם הפדרלי, הוצג וושינגטון רשמית בפני הבית והסנאט, ולאחר מכן הודיע סגן הנשיא ג'ון אדמס שהגיע הזמן לטקס ההשבעה. וושינגטון עבר למרפסת בקומה השנייה. קנצלר ניו יורק רוברט ליבינגסטון (אנ') ניהל את השבעת הנשיא לנוכח המוני אנשים שנאספו ברחובות. לאחר השבעתו, ליבינגסטון צעק "יחי ג'ורג' וושינגטון, נשיא ארצות הברית!" לקהל, שנענה בתרועות. נאום ההשבעה נמסר לאחר מכן על ידי וושינגטון בחדר הסנאט. ב-7 במאי נערך בעיר ניו יורק נשף לכבוד וושינגטון. מדיה וקבצים בנושא ההשבעה הראשונה של ג'ורג' וושינגטון לנשיאות ארצות הברית בוויקישיתוף Presidential Election of 1789, George Washington's Mount Vernon (באנגלית)
אברהם קסטרו

אַבְרָהָם קַסְטְרוֹ (בספרדית: Abraham de Castro‏; מת ב-1560) היה איש כספים יהודי עות'מאני ששימש כמנהל המטבעה של הסולטאן העות'מאני סלים הראשון ומילא תפקיד פעיל בפורים קהיר. ייתכן שנולד בספרד, למשפחת דה קסטרו (אנ'), ייתכן שהוא הגיע למצרים בעקבות גירוש ספרד משנת 1492. במצרים העות'מאנית עלה קסטרו לגדולה חברתית, במיוחד בחוגי הממשלה הרשמיים. הוא חכר את המיסים על המכס והמסחר באלכסנדריה, ובשנת 1520, מינה סלים הראשון את אברהם קסטרו למנהל המטבעה. לאחר מינוי זה, דה קסטרו השתלב בכמה פעילויות פילנתרופיות למען יחידים ומוסדות במצרים. ב-1523 פעל קסטרו לגירושו של דוד הראובני ממצרים. בעקבות עלייתו לשלטון של סולימאן המפואר, מונה פלוני אחמד פאשא (אנ') למושל (ביילרביי (אנ')) איילט מצרים. בשנת 1523 זמם פאשה להכריז על עצמו כשליט עצמאי, וביקש מאברהם קסטרו לטבוע את המטבעות עם שמו במקום זה של הסולטאן. קסטרו עזב בחשאי את מצרים ומיהר לאיסטנבול כדי להודיע לסולטאן על מזימתו של אחמד. הסולטאן קיבל אותו בכבוד רב והעניק לו מתנות יקרות. לאחר ששמע על מעשיו של קסטרו, איים אחמד פאשא לרצוח את כל היהודים בקהיר, אם כי טבח זה נמנע לאחר שאחמד פאשא נדקר למוות על ידי אחד הקצינים הזוטרים שלו, מה שהוביל לכך שהאירוע נודע מאוחר יותר כ"פורים קהיר". עד סוף שנות ה-30 של המאה ה-16 עבר קסטרו לירושלים, שם מילא תפקיד מרכזי בחברה היהודית בעיר, בעיקר בחייה הכלכליים, בעיקר בתחום הנדל"ן. דה קסטרו כנראה נשאר בירושלים עד מותו ב-1560. קיימות עדויות על כך שסייע במימון להקמת חומות ירושלים. כל הפרק השני בספר Trading Nations: Jews and Venetians in the Early Modern Eastern Mediterranean מאת בנימן ארבל, עמודים 29–54 דן בתפקידיו במצרים ובסיוע שהעניק לבניית חומות ירושלים. הערך קַסְטְרוֹ באנציקלופדיה העברית כרך כ"ט, עמוד 959 "Castro, Abraham | Encyclopedia.com". www.encyclopedia.com. "Castro, De, Family - JewishEncyclopedia.com". www.jewishencyclopedia.com. Trading Nations: Jews and Venetians in the Early Modern Eastern Mediterranean, pages 32-34
מנחם מנדל פבזנר

הרב מנחם מנדל פֶּבְזְנר (נולד ב־27 באפריל 1968), הוא רב מתנועת חב"ד המשמש כרבה הראשי של העיר סנקט פטרבורג בצפון רוסיה מטעם איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה מנחם נולד לאביו הרב שלום דב בר פבזנר בקראון הייטס, ניו יורק באפריל 1968. הוא דור שביעי לרב מרדכי פויזנר, אחיו של אדמו"ר הזקן מתנועת חב"ד. אמו הרבנית רחל לאה היא בתו של המשפיע הרב ניסן נמנוב. הוא למד בישיבת אהלי תורה בניו יורק. בהיות בן 20 התייתם מאביו שנפטר בפתאומיות ולמד בישיבת תומכי תמימים בבית 770. בשנת 1992 מונה כשליחו של הרבי מלובביץ׳ לעיר פטרבורג. בהגיעו הוא החל בפיתוח תוכניות קהילתיות ושימש כרב וכאב בית הדין בבית הכנסת הכוראלי הגדול בעיר. בשנת 1996 מונה לרב הראשי של פטרבורג. חלק חשוב בפעילותו מוקדש להקמת תשתית לחינוך יהודי ולתוכניות לנוער יהודי והוא רב הקהילה היהודית בסנקט פטרבורג. פבזנר הוא חבר בועידת רבני אירופה, מכהן כרבה הראשי של אזור צפון-מערב רוסיה מטעם איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה, חבר במועצה הרבנית של איגוד הקהילות היהודית ברוסיה וחבר בוועדת שלוחי הרבי מלובביץ׳ בחבר המדינות. ב־2004, קיבל מדליית זהב מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין שהוענקה לו על ידי מושל סנקט פטרבורג אלכסנדר בגלוב, לרגל 300 שנה לעיר וכהוקרה על הפעילות היהודית בעיר. הוא נשוי לשרה מישולובין. לשניים חמישה ילדים. אתר האינטרנט הרשמי של מנחם מנדל פבזנר (ברוסית) רבנות העיר סנקט פטרבורג באתר הרבנות הראשית לרוסיה https://col.org.il/news/93521
1895 בצרפת

שנת 1895 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 908 שנות לאום. נשיא צרפת: עד 15 בינואר – ז'אן קזימיר-פרייה מ-16 בינואר – פליקס פור ראש ממשלת צרפת: עד 26 בינואר – שארל דופוי (אנ') 26 בינואר – 1 בנובמבר: אלכסנדר ריבוט (אנ') מ-1 בנובמבר: לאון בורז'ואה 5 בינואר – שלילת דרגותיו של אלפרד דרייפוס מתרחשת בשאן דה מארס, פריז. 17 בינואר – פליקס פור נבחר לנשיא צרפת לאחר התפטרותו של ז'אן קזימיר-פרייה. 21 בפברואר – דרייפוס מועלה על ספינה ויוצא לגלות. 15 במרץ – דרייפוס מגיע לאי השדים. 1 באוקטובר – חיילים צרפתיים כובשים את אנטננריבו, מדגסקר. 30 במרץ – האב מארי-בנואה, נזיר קפוצ'יני וחסיד אומות העולם (נפטר ב-1990) 30 במרץ – ז'אן ז'יונו, סופר ומחבר רומנים (נפטר ב-1970) 4 במאי – רנה מאייר, ראש ממשלת צרפת בשנת 1953 (נפטר ב-1972) 12 ביוני – אז'ני בראזייה, שפית ובעלת מסעדות בצרפת (נפטרה ב-1977) 7 באוגוסט – אלן סן-אוגן, סופר, קומיקסאי ומאייר (נפטר ב-1974) 5 בנובמבר – ולטר גיזקינג, מוזיקאי, פסנתר ומלחין גרמני (נפטר ב-1956) 25 בנובמבר – אדריאן בולאנד, טייסת ומחלוצות התעופה בצרפת (נפטרה ב-1975) 29 בנובמבר – אדגאר דה לרמינא, איש צבא בימי מלחמת העולם השנייה (התאבד ב-1962) (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1895) 28 בספטמבר – לואי פסטר, מדען, כימאי וביולוג (נולד ב-1822) 27 בנובמבר – אלכסנדר דיומא הבן, סופר ומחזאי (נולד ב-1824) מדיה וקבצים בנושא 1895 בצרפת בוויקישיתוף
יאנוס דה מוסוס

יאנוס דה מוסוס (בספרדית: Llanos de Moxos), הידועה גם תחת השמות מישורי מוסו וסוואנת בני, היא סוואנה טרופית הממוקמת במחוז בני (אנ'), בוליביה. הסאוונה משתרעת על שטח של כ-126,100 קילומטרים רבועים (48,700 מילים רבועים), בתוך שטחן של המדינות בוליביה, ברזיל ופרו. הסאוונה נמצאת בדרום-מערב אמזוניה. על פי הערכה מ-2017, כ-77% משטח הסאוונה (כ-96,126 קמ"ר) נחשב כאזור מוגן. באזור הסאוונה התקיימה תרבות ארכאולוגית שהתקיימה בסביבות שנת 8,000 לפני הספירה. הסאונה היא האזור האקולוגי של הציפור ארה כחולת-גרון, שנמצאת בסכנת הכחדה חמורה. Early and Middle Holocene Hunter-Gatherer Occupations in Western Amazonia: The Hidden Shell Middens Dinerstein, Eric; Olson, David; et al. (2017). Lombardo U, Szabo K, Capriles JM, May J-H, Amelung W, Hutterer R, et al. (2013), "Early and Middle Holocene Hunter-Gatherer Occupations in Western Amazonia: The Hidden Shell Middens". PLoS ONE 8(8): e72746. doi:10.1371/journal.pone.0072746
יאנוס דה מוסוס (תרבות ארכאולוגית)

יאנוס דה מוסוס (בספרדית: Llanos de Moxos) היא תרבות ארכאולוגית מהתקופה הפרה-קולומביאנית (בסביבות שנת 8,000 לפני הספירה), שהתקיימה במחוז בני (אנ'), בוליביה. השרידים מתקופה זו מעידים על עמים ילידים שהיו מאורגנים היטב. תרבות זו סותרת את ההשקפה המסורתית של ארכאולוגים, בעיקר זו של בטי מגרס (אנ'), שטענה כי לא היה ניתן לקיים אוכלוסייה גדולה באזור אמזוניה, בשל סיבות סביבתיות, ובשל העובדה שתושביו הילידים היו להקות ציידים-לקטים או חקלאים שנהגו בשיטת חתוך ושרוף (אנ'). עבודות ארכאולוגיות באזור התקיימו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. Lombardo U, Szabo K, Capriles JM, May J-H, Amelung W, Hutterer R, et al. (2013), "Early and Middle Holocene Hunter-Gatherer Occupations in Western Amazonia: The Hidden Shell Middens". PLoS ONE 8(8): e72746. doi:10.1371/journal.pone.0072746 Prümers, Heiko; Betancourt, Carla Jaimes; Iriarte, José; Robinson, Mark; Schaich, Martin (2022-05-25). "Lidar reveals pre-Hispanic low-density urbanism in the Bolivian Amazon". Nature (באנגלית). 606 (7913): 325–328. doi:10.1038/s41586-022-04780-4. ISSN 1476-4687. PMC 9177426. PMID 35614221.
ענבל שגיב-נקדימון

ענבל שגיב־נקדימון היא מתרגמת מאנגלית לעברית ומרצה ישראלית. נולדה בתל אביב לתדי ושושנה שגיב. סבה הוא שמואל שגיב (גומלסקי), שהיה עיתונאי, חוקר ספרות, מתרגם ועורך. את התואר השני במחקר תרבות עשתה באוניברסיטת תל אביב במסלול ישיר במסגרת התוכנית הבינתחומית למצטיינים על שם עדי לאוטמן. את עבודת התזה על תולדות המדע הבדיוני בישראל כתבה בהנחיית פרופסור גדעון טורי. שגיב־נקדימון החלה לתרגם בשנת 1993. היא תרגמה סיפורת, עיון וטקסטים אקדמיים במדעי הרוח והחברה. בין תרגומיה: האוטוביוגרפיות של ברק ומישל אובמה, הביוגרפיה של אלן טיורינג, רומנים היסטוריים כמו "האפיפיורית יוהנה" וספרי נוער כמו "מועדון הבילוש וולס את וונג". במקביל לעבודת התרגום שגיב-נקדימון מרצה על תרגום ומעבירה סדנאות תרגום למבוגרים ולנוער. היא שותפה לניהול "פורום תרגום ועריכה", קבוצה מקוונת להתייעצויות מקצועיות בנושאי תרגום ועריכה. כחובבת מדע בדיוני ופנטזיה תרגמה ספרות רבה בסוגה זו לעברית, והשתתפה בכנסים הנערכים על ידי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה. שגיב-נקדימון התמחתה בתלבושות היסטוריות והרצתה על שחזור אותנטי של תלבושות היסטוריות. היא גם חוקרת את ההיסטוריה של האופנה, בעיקר במאות ה-18 עד ה-20. היא כותבת על הנושא באתר "מה תלבשו למסע בזמן?", מרצה עליו בארץ ובחו"ל, מייעצת על מונחי לבוש בתרגומים ומבצעת תחקיר חזותי עבור כריכות ספרים ותערוכות. מי אני? – ענבל שגיב-נקדימון, מתרגמת תלבושות לאורך ההיסטוריה, באתר "מה תלבשו למסע בזמן?" שמואל שגיב, באתר library.osu.edu היחידה למחקר התרבות, באתר humanities.tau.ac.il התכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים, באתר excellent.tau.ac.il מדע בדיוני בישראל – תקציר התזה ענבל שגיב, מתרגמת, באתר ענבל שגיב, מתרגמת פורום תרגום ועריכה - אג'נדה www.agenda.co.il/171/forum | Facebook, באתר www.facebook.com עסקת הדוכסית – ענבל שגיב, מתרגמת, באתר ענבל שגיב, מתרגמת, ‏5 בנובמבר 2022
הלוחמת והטרול

הלוחמת והטרול (באנגלית: The Barbarian and the Troll) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בכיכובן של בובות שנוצרה על ידי מייק מיטשל ודרו מאסי ששודרה בערוץ ניקלודיאון בין ה-2 באפריל ל-25 ביוני 2021. בארץ גותמוריה, ברנדר היא נסיכה לוחמת נועזת במסע לנקום מתקפה על משפחתה. היא מוצאת הרפתקאות כשהיא פוגשת את אוון, טרול גשר נמרץ בחיפוש אחר התרגשות ומקום לביצוע שיריו. הם מתאחדים כדי להציל את הממלכה שלהם ולהגשים את שני החלומות שלהם. ברנדר ואוון מצטרפים במהרה למסע שלהם על ידי הורוס הקוסם, בתו סטייסי שהפכה לינשוף, והגרזן המכושף של הורוס. ספנסר גרמר - ברנדר (קול), לוחמת ברברית במסע להרוג את השד שהרג את אמה והרחיק את אחיה הצעיר. דרו מאסי בתור אוון, נסיך הטרולים שמצטרף למסיבת החיפושים של ברנדר כדי ללכת בעקבות חלומו ולהפוך לפייטן. שחקנים נוספים כוללים את קולין סמית', אלן טראוטמן, שרה סרנג אוה, פגי אטרה, ג'יימס מורי, ניקולט סנטינו, ג'ני קאסאדי וג'ינה יאשר. הסדרה, שנקראה אז ברנדר הברברית, הוכרזה רשמית ב-23 בספטמבר 2020, כשההפקה אמורה להתחיל בסוף 2020. הסדרה צולמה בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. ספנסר גרמר לוהקה בתור המדבבת של ברנדר עם הבובנאים הכוללים את דרו מאסי קולין סמית', אלן טראוטמן, שרה סרנג אוה, ניקולט סנטינו, פגי אטרה, ג'יימס מארי וג'ני קאסידי. פיל למאר וג'ינה יאשר הוכרזו כמדבבים כאשר הראשון לוהק בתור מדבב של אביר בשם סטיב. Bricken, Rob (3 במרץ 2021). "The Barbarian and the Troll Is the Kid-Friendly Red Sonja With Puppets You Didn't Know You Needed". io9. נבדק ב-2021-03-18. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (23 בספטמבר 2020). "Nickelodeon Orders Puppet Comedy Series Brendar The Barbarian From Mike Mitchell & Drew Massey". Deadline Hollywood. נבדק ב-2021-03-18. {{cite web}}: (עזרה) Bishop, Rollin (11 באפריל 2021). "The Barbarian and the Troll: Phil LaMarr Talks Puppets, Steve the Knight, and Recording From Home". Comicbook.com. נבדק ב-2021-04-12. {{cite web}}: (עזרה) אתר האינטרנט הרשמי של הלוחמת והטרול (באנגלית) "הלוחמת והטרול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הלוחמת והטרול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הלוחמת והטרול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פידו

פידו (באנגלית: Fido;‏ 1851 בערך – 1865) היה כלבו המעורב של אברהם לינקולן, והיה בבעלות משפחתו במשך מספר שנים לפני בחירתו של לינקולן לנשיאות, ולאחר מכן הפך לחיית מחמד נשיאותית למרות שנשאר בספרינגפילד, אילינוי. פידו היה המועדף ביותר על לינקולן ובניו הצעירים, ויליאם וטד, ידוע שפידו חיכה ללינקולן מחוץ למספרה ולפעמים היה נושא חבילה בפיו כשהלך עימו הביתה. לאחר שנבחר לינקולן, פידו נרתע מההמונים שקיבלו את פני הנשיא הנבחר, הזיקוקים ותשומת הלב המוגברת סביב אדונו. בעת שפידו ראה את ההמולה בוושינגטון, לינקולן ואשתו, מרי, החליטו להשאיר את פידו בספרינגפילד, שם התגוררה המשפחה, ולא להביאו איתם אל הבית הלבן. פידו טופל על ידי חבר המשפחה ג'ון רול. לינקולן נתן לרול ספה ישנה שהייתה אהובה על פידו, והשאיר הוראות לפיו מותר לפידו לנהל את הבית, לא לנזוף בו ולאפשר לו להסתובב סביב שולחן האוכל המשפחתי ולהאכיל אותו בשאריות הארוחה. פידו נשאר בבעלות רול עד סוף חייו. עם הירצחו של לינקולן באפריל 1865, רול הביא את פידו להלווייתו של לינקולן. באותה שנה פידו מת. בנו של רול דיווח לעיתון באילינוי כי פידו נדקר על ידי אדם שיכור בשם צ'רלי פלאנק. מדיה וקבצים בנושא פידו בוויקישיתוף editor, The death of Fido, the Lincoln family dog, SangamonLink, ‏2015-07-19 (באנגלית אמריקאית) Kate Kelly, Abraham Lincoln's Dog, Fido, America Comes Alive, ‏2020-08-18 (באנגלית אמריקאית)
בלה אורמוש

בלה אורמוש (במקור שפיצר, בהונגרית: Ormos Béla;‏ אויפשט, 1 במרץ 1899 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 13 באפריל 1945) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-הונגרי, קומיקאי ושחקן מוכשר, כישרון גדול עולה שנגדע באיבו בשואת יהודי הונגריה בגיל 46. בלה שפיצר נולד במשפחה יהודית כבנם של ברטולד אלברט שפיצר (1858–1912), מלצר ושל הנרייטה גלנץ (יֶטִי). הוא למד משחק בבית הספר למשחק של ינה הרצג ושל קלמן רוז'אהדי. אורמוש קיבל את החוזה הראשון שלו ב-1920 בקברט בונבונייר (Bonbonnière Kabaré). מהשנה שלאחר מכן הפך לחבר ברויאל אורפאום (Royal Orfeum). לאחר מכן עזב את הבמה לכמה שנים. הוא עבד במסחר במשך שלוש שנים. מאוחר יותר שיחק בפשטארז'בט ובלהקות ערי שדה אחרות. בין 1930 לבין 1934, היה בחוזה ב"תיאטרון ככר בתלן" (Betlen-tér). ב-1934 הופיע על במת "בימת בודפשט", ב-1935 על "בימת בולוואר טרז" (Terézkörúti Szinpad) בין גדולי הקומיקאים של אותה תקופה ולאחר מכן ב-1936 שיחק שוב בתיאטרון ככר בתלן ובבודפוק. בשנת 1939, הוא נאלץ לעזוב את התיאטרון הקאמרי (Kamara Színház) עקב חקיקת החוקים ה(אנטי)יהודיים, שאסרו על יהודים להופיע בפני קהל לא יהודי ולאחר מכן, בשל מוצאו, הוא יכול היה להופיע רק על בימת תיאטרון גולדמארק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק בפני קהל יהודי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נלקח למחנות לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), לאחר מכן גורש לגרמניה להמבורג כעובד כפייה. ב-29 במרץ 1945 הועבר למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שם נפטר ב-13 באפריל. רעייתו הייתה שרה אלינגר, איתה התחתן ב-24 בדצמבר 1932 בבודפשט. דודה איזה (1933) תקליטיי (Lemezeim) Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי) קורות חייו באתר הסרט המדבר (Hangosfilm) קורות חייו בארכיב של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך Horák Magda: A magyar értelmiség veszteségei az 1940-es években (אבדותיה של האינטליגנציה ההונגרית בשנות הארבעים) Magyar Színművészeti Lexikon, Budapest, 1931 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה) בלה אורמוש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תקליטיי (Lemezeim) בלה אורמוש באתר hdke רשימת שחקני תיאטרון ככר בתלן "Születési bejegyzése az újpesti polgári születési akv. 340/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09. "Spitzer Bertold halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2326/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09. "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 272/1887. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1559/1932. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-09.
יחסי אריתריאה–תימן

יחסי אריתריאה-תימן הם היחסים הבילטרליים בין אריתריאה לתימן. ב-2004 נשיא וראש ממשלת אריתריאה איסאייס אפוורקי הוזמן לבקר בתימן וביקר שם במשך יומיים, בליווי שרי ממשלתו ואנשי צבא בכירים, בהם שר החוץ של אריתריאה עלי סעיד עבדאללה. איי האניש שבים סוף היו במחלוקת בין שתי המדינות בשלהי 1995. המחלוקת גרמה לקרבות שהתנהלו בין שתי המדינות במשך שלושה ימים (מ-15 עד 17 בדצמבר 1995), אריתריאה ניצחה בקרבות והיא החזיקה באיים עד ל-1998. באותה שנה נקבע שמרבית מהשטח שבו נמצאים האיים שייך לתימן ולא לאריתריאה.
הר קואטס

הר קואטס (באנגלית: Mount Coates) הוא שפת הר באנטארקטיקה, הגובה שלו הוא 2,060 מטרים (6,760 רגליים), והוא ממוקם לכיוון מזרח אנטארקטיקה הקרוב לקרחון בורנס בגבעות קוקרי בקיץ בארץ ויקטוריה. שמו ניתן על ידי צוות המסע המערבי של המשימה הבריטית באנטארקטיקה 1910-1913, בראשות תומאס גריפית' טיילור. המיקום הגאוגרפי של ההר הוא 77°48' דרום ו-162°5' מזרח (77.800°דרום 162.083°מזרח). ההר זכה לשם כבוד על שם חברו הטוב של תומאס גריפית' טיילור לאורך כל חייו - הרולד קואטס מאולדהאם, לנקשר. קואטס תרם גם למשימת סקוט באקספדיציה של סייעות סיביריות.
יבגני יבלונסקי

יבגני ולדימירוביץ' יבלונסקי (בבלארוסית: Яўген Уладзіміравіч Яблонскі; נולד ב-10 במאי 1995 בצ'רוון בבלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אסטרס טריפוליס מליגת העל היוונית ובנבחרת בלארוס. יבלונסקי גדל במחלקת הנוער של באטה בוריסוב. הוא ערך 180 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הבלארוסית, בהן הבקיע עשרה שערים. ב-25 בינואר 2022 חתם יבלונסקי באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית. ב-31 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לא.א.ל. לימסול במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2021/2022. ב-6 בספטמבר 2019 ערך יבלונסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס, בניצחון 2-1 על נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-14 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת קזחסטן במסגרת ליגת האומות 2020/2021. באטה בוריסוב אליפות בלארוס (5): 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 הגביע הבלארוסי (2): 2019/2020, 2020/2021 הסופר קאפ הבלארוסי (3): 2015, 2016, 2017 מדיה וקבצים בנושא יבגני יבלונסקי בוויקישיתוף יבגני יבלונסקי, באתר Transfermarkt יבגני יבלונסקי, באתר Soccerway יבגני יבלונסקי, באתר WorldFootball.net יבגני יבלונסקי, באתר National Football Teams יבגני יבלונסקי, באתר FootballDatabase.eu
רותם דרור

רותם דרור (נולדה ב-13 בספטמבר 1970) היא מוזיקאית ומעצבת פסקול ישראלית. זוכת שלושה פרסי הפורום הדוקומנטרי הישראלי לעיצוב פסקול על הסרטים "פרינסס שואו", "חלום ירושלים" ו-"אנדרגראונד בלט". רותם דרור נולדה וגדלה בפתח תקווה, בתם של הרצליה ואליהו. למדה בתיכון ברנר, כשבמקביל החלה ללמוד מוזיקה ופסנתר בקונסבטוריון העירוני והייתה חברה במקהלת נווה שיר. את שירותה בצה"ל עשתה כמש"קית חינוך, כאשר באותה תקופה הכירה את גלעד כהנא, יאיר קז ודידי ארז, אשר הקימו לאחר שחרורם את להקת "ג'ירפות". כשנה לאחר שחרורה הקימה יחד עם חבריה לצבא את להקת "ג'ירפות". במקביל להופעות הלהקה, עבדה בספריית וידאו ולמדה פילוסופיה ועיצוב תפאורה באוניברסיטת תל אביב. ב-1999 הוציאה יחד עם להקת "ג'ירפות" את אלבום הבכורה של הלהקה "משוחח עם כסא", שהגיע למעמד אלבום זהב. באותה שנה החלה לכתוב לעיתון "אנשים" עד לסגירתו. ב-2001 סיימה ללמוד עיצוב פסקול במכללת הד, ומיד לאחר מכן החלה לעבוד באולפני "קיוטון" כעורכת סאונד. שנה לאחר מכן עברה לאולפני די.בי, שם שימשה כעורכת סאונד לסרטים באורך מלא וסדרות טלוויזיה. ב-2006 הוציאה עם להקת "ג'ירפות" את אלבומם השני, "גג", אשר הגיע למעמד אלבום זהב. לאחר מכן עזבה את הלהקה. ב-2010 החלה לעבוד כמעצבת פסקול עצמאית, בין השאר באולפני ג'אנגל, מיקסרום, אופוס, ו"סינמה טיפ". ב-2014 ערכה את פסקול הסרט "שמוליק קראוס: מאחורי עיניים כחולות", וב-2015 ערכה את פסקול הסרט "פרינסס שואו" של הבמאי עידו הר, עליו זכתה בפרס הפורום הדוקומנטרי על עיצוב פסקול. ב-2016 ערכה את הסרט "חלום ירושלים" של מני אלאיס, עליו זכתה בפרס הפורום הדוקומנטרי על עיצוב פסקול. ב-2018 ערכה את הסרט "משפחה בטרנס" של הבמאי אופיר טריינין. ב-2019 ערכה את הסרטים "מראה" של הבמאי רענן אלכסנדרוביץ', "תהודה" של איתי מרום, ו"אנדרגראונד בלט" של לינה צ'פלין, אשר זיכה אותה בפרס עיצוב הפסקול של הפורום הדוקומנטרי. בנוסף, באותה שנה, הייתה אחראית על עיצוב הפסקול של הסדרה "ליגה ג'" אשר שודרה בכאן 11. ב-2020 יצאה סדרת הטלוויזיה "סטוריז" בכאן 11, בה דרור הייתה אחראית לעיצוב הפסקול. ב-2021 הייתה מעצבת הפסקול של הסרט "צל כבד", המספר את סיפורה של אולה קרבצ'נקו. באותה שנה ערכה את הסרט "בין חומות" של רותם זיסמן כהן ומוריס כהן. ב-2022 ערכה את סדרת הטלוויזיה "שישו ושמחו" בכאן 11, עליה הייתה מועמדת בפרסי האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית עיצוב הפסקול. בשנת 2023 הייתה מעצבת הפסקול של הסרט הקצר "הילד", של הבמאי יהב וינר. בנוסף, הייתה עורכת סאונד ומעצבת פסקול של תוכניות הריאלטי "אקס פקטור", "גוט טאלנט" ו"המירוץ למיליון". ב-2017 פתחה את אולפן הסאונד הפרטי שלה ברחוב בוגרשוב שבתל אביב, בו היא מעצבת פסקול לסרטי קולנוע עלילתיים ודוקומנטריים, ועבודות אמנות. דרור היא גם מרצה לעיצוב פסקול במכללת "מנשר לאמנות" ובאוניברסיטת תל אביב, ומעבירה סדנאות סאונד מטעם הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. דרור מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשניים. אתר האינטרנט הרשמי של רותם דרור רותם דרור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רותם דרור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רותם דרור, באתר ספר הקולנוע הישראלי תיאטרון - ג'ירפות עם רגש (פינת גורדון), באתר www.habama.co.il "הילד" - IMDB, באתר IMDB