laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טלוריד

האם התכוונתם ל... טלוריד (כימיה) – אניון של היסוד טלור זהב טלוריד – (AuTe2) תרכובת של זהב וטלור טליורייד (קולורדו) – עיירה במחוז סן מיגל בדרום-מערב מדינת קולורדו שבארצות הברית פסטיבל הקולנוע בטליורייד – פסטיבל קולנוע שנערך בעיירה טליורייד אתר הסקי טליורייד – אתר סקי סמוך לטליורייד
אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ

אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ (בגרמנית: Adolf Friedrich VI., Großherzog von Mecklenburg-Strelitz; 17 ביוני 1882 – 23 בפברואר 1918) היה הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ בין השנים 1914–1918. אדולף פרידריך נולד ב-17 ביוני 1882 בנוישטרליץ שהשתייכה לדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ, לאדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ולאליזבת, נסיכת אנהלט, בתם של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. אדולף פרידריך למד בגימנסיה בדרזדן, ולאחר מכן למד באוניברסיטת מינכן משפטים. אדולף פרידריך סיכם עם אחיו קרל בורווין, דוכס מקלנבורג-שטרליץ שהוא יינשא וימשיך את השושלת, בעוד אדולף פרידריך יקדיש את חייו לציור. אולם ההסכם לא התממש לבסוף, עקב מותו של קרל בורווין בדו-קרב עם גיסם גאורג, רוזן יאמטל בשנת 1908. בשנת 1914 מת אביו אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובמקומו עלה אדולף פרידריך לשלטון. בשנת 1908 יצר אדולף פרידריך קשר עם מפאלדה סלבטיני שנהייתה לפילגשו, והיו לו ממנה 2 ילדים לא חוקיים. ב-23 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין שהיה בן דודו. בצוואתו הותיר אדולף פרידריך את כל הונו שנאמד ב-30 מיליון דולר לכריסטיאן לודוויג, דוכס מקלנבורג, בתנאי שיהיה הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ולא יקבל רק 3 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ בוויקישיתוף
רוז מטוקיו

שושנת טוקיו (באנגלית: Tokyo Rose; ביפנית: 東京ローズ) היה שם כללי שנתנו כוחות בעלות הברית (ובפרט אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית) אשר לחמו במסגרת המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, לשדרניות דוברות אנגלית אשר פעלו בשירות התעמולה של האימפריה היפנית. השידורים כוונו אל בעלות הברית מתוך כוונה לפגוע במורל החיילים. עם זאת, לא הייתה להם השפעה שכזו והן אף שעשעו את החיילים האמריקנים, שנהנו משידורים בשפה אנגלית טובה, בעוד אל התוכן הם התייחסו בביטול או ניסו להבין בין השורות כיצד מתייחסים היפנים לפעולותיהם הצבאיות. מרבית השידורים הללו שודרו במסגרת תוכנית שנקראה "שעת האפס" (אנ'), והם לוו במוזיקה עממית אמריקאית ובפרשנויות על חדשות מאמריקה. היו בערך 12 נשים שפעלו במסגרת זו, אולם הכינוי "שושנת טוקיו", מזוהה יותר מכל עם איוה איקוקו טוג'ורי. איוה הייתה אזרחית אמריקאית, אולם נתקעה ביפן עם פרוץ המלחמה. היא דיברה במסגרת "שעת האפס" במשך 75 דקות בין 6:00 ל-7:15 אחר הצהריים על פי שעון טוקיו, והייתה פופולרית במיוחד בשל האנגלית המשובחת שלה. היא שידרה תחת השם "אנני היתומה". לאחר המלחמה היא נשפטה בארצות הברית, אולם ככל הנראה היא הוכרחה לעבוד בשירות התעמולה היפני בעל כורחה. לאורך כל המלחמה היא סרבה לוותר על אזרחותה האמריקאית, ולעיתים עיוותה באמצעות לשונה או לחייה את המילים בשידוריה, כך שהן נשמעו מגוחכות. או הזהירה את המאזינים שהיא מנסה להשפיע על המורל שלהם. חלק מהמפקדים האמריקאים מצאו את השידורים מדאיגים, כיוון שהיפניות ידעו לנקוב בשמות של יחידות ומספרים בדיוק מפתיע. אם כי לא נמצאו הקלטות המאשרות טענה זו. האמריקנים מצידם הפעילו שדרנית יפנית ששידרה שידורי תעמולה בשפה היפנית תחת השם מיטו יאשימה (אנ'). בתקופת הכיבוש האמריקאי ביפן, הייתה פופולרית תוכנית רדיו אמריקאית שנקראה "משה טוקיו" (Tokyo Mose) אשר הייתה פרודיה על שושנת טוקיו ונועדה לבדר את החיילים האמריקאים המוצבים ביפן. התוכנית שודרה בידי עיתונאי בשם וולטר קנר (Walter Kaner). השוואות מקובלות ל"שושנת טוקיו" הם "לורד האו האו" (Lord Haw-Haw), כינוי לעג שבו השתמשו בבריטניה כלפי שדרי תעמולה של גרמניה הנאצית ששודרו בידי שדרנים בריטים (ברובם בידי ויליאם ג'ויס), ו"אקסיס סאלי" (Axis Sally), כינוי בו כינו את שידוריהן בשפה האנגלית של מילדרד גילארס (אמריקנית-גרמנית שפעלה בשירות גרמניה) וריטה זוקה (אנ') (שפעלה בשירות איטליה הפשיסטית). קול הרע"ם מקהיר מדיה וקבצים בנושא רוז מטוקיו בוויקישיתוף מבחר מהשידורים Iva Toguri d’Aquino and “Tokyo Rose” Tokyo Rose 1944 6 World War II Propaganda Broadcasters The Legend of Tokyo Rose Walter Kaner, Gazette Columnist, Foundation Head Dies
הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג'

הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' (באנגלית: Princess Augusta of Cambridge; ‏ 19 ביולי 1822 – 5 בדצמבר 1916) הייתה בת למשפחת המלוכה הבריטית, נכדתו של ג'ורג' השלישי ואשתו של פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. אוגוסטה נולדה בהנובר ב-19 ביולי 1822, לנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', הצעיר ביותר מבין הבנים שהגיעו לבגרות של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושל שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. אמה הייתה אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל, בתו של פרידריך, נסיך הסן-קאסל. אוגוסטה הוטבלה ב-16 באוגוסט 1822 בבית קיימברידג' שבהנובר, וסנדקיה היו סבתה קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, דודתה לואיזה, נסיכת נסאו-אוזינגן, ולואיזה, נסיכת הסן. אוגוסטה בילתה את שנותיה הראשונות בהנובר, שם אביה כיהן כמשנה למלך בשמו של דודה ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת ואחריו ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת. ב-28 ביוני 1843 התחתנה אוגוסטה בארמון בקינגהאם בלונדון, עם בן דודה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ, ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1860 מת חמיה גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. על אף שאוגוסטה התגוררה בגרמניה, היא נהגה לבקר את אמה פעמים רבות בארמון קנזינגטון שם התגוררה. לאחר מות אמה בשנת 1899 רכשה אוגוסטה בית על יד השער של ארמון בקינגהאם, והתגוררה בו בחלק השנה, עד שלא יכלה עקב זקנתה לבקר מחוץ לגרמניה. לקראת טקס הכתרתם של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ואשתו המלכה אלכסנדרה בשנת 1901, התייעץ עמה דוכס נורפוק על ענייני הנימוסים ואורחות הלבוש, משום שאוגוסטה זכרה את טקס הכתרה של ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת ואשתו המלכה אדלייד כשהייתה בת 9, ואת טקס ההכתרה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בהיותה בת 16. בשנת 1904 מת בעלה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובנה אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. לאוגוסטה היו קשרים הדוקים עם אחייניתה מרי מטק, אולם נבצר ממנה להגיע לטקס הכתרתה למלכת בריטניה יחד עם בעלה ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת בשנת 1911, עקב זקנתה וגילה המופלג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה השעתה ממשלת בריטניה את קצבתה כחברת בית המלוכה הבריטי, אולם אוגוסטה קיבלה מכתבים מאחייניתה מרי, מלכת בריטניה דרך שגרירות שוודיה. ב-5 בדצמבר 1916 מתה אוגוסטה בביתה שבנוישטרליץ, כשבעת מותה היא הייתה הנכדה האחרונה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ששרדה בחיים, ובנוסף, היא הייתה הנסיכה הבריטית שחיה הכי הרבה שנים עד אז. בשנת 1843 התחתנה אוגוסטה עם בן דודה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 2 ילדים: פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ (1845) אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ (1848–1914) מדיה וקבצים בנושא הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' בוויקישיתוף הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אלפונסו דה-פורטגו

אלפונסו אנטוניו ויסנטה אדוארדו אנחל בלאס פרנסיסקו דה בורחה קבזה דה וקה אי לגיטון (בספרדית: Alfonso Antonio Vicente Eduardo Angel Blas Francisco de Borja Cabeza de Vaca y Leighton,‏ 11 באוקטובר 1928 - 12 במאי 1957) נודע בשם אלפונסו דה-פורטגו היה נהג מרוצים ספרדי שנהרג במהלך מרוץ בו השתתף. דה-פורטגו היה גם טייס והתחרה בהחלקה במזחלת באולימפיאדת החורף בשנת 1957. דה-פורטיגו נולד בלונדון, נצר לאחת השושלות החשובות בספרד. אביו, אנטוניו קבזה דה וקה, מת במהלך משחק פולו. אמו, אולגה לגיטון, ממוצא אירי, הייתה נשואה לפרנסיס ג'ון מקי, שהיה מבוגר ממנה ב-40 שנה. פרנסיס, שהיה הבעלים של בית השקעות, שלח יד בנפשו לאחר שחלה במחלה קשה והוריש לאולגה הון רב. לאחר מותו של פרנסיס נישאה לאנטוניו ולזוג נולד בנם, אלפונסו. אלפונסו היה דובר ארבע שפות והתחרה במגוון רחב של תחרויות ספורט: פולו, רוכב סוסים במרוצי מכשולים, שחייה, טניס וקליעה. בגיל 17 קיבל רישיון טיס. דה-פורטיגו החל להתחרות במרוצי מכוניות בשנת 1953 לאחר שלואיג'י קינטי, יבואן של דגמי פרארי לארצות הברית, ביקש ממנו להצטרף אליו כנהג משנה במרוץ הקרארה פאנאמריקה. בשנת 1954 התחרה במירוץ 1000 הק"מ של בואנוס איירס. דה-פורטיגו ניצח בשישה מרוצים חשובים ביניהם הטור דה-פראנס למכוניות, הגרנד פרי של פורטו ופעמיים בגביע המושל של נסאו. במירוץ שהתקיים בנסאו בשנת 1956 נצמד דה-פורטיגו למכונית שלפניו עד למרחק סנטימטרים ספורים, תוך שהוא נוסע במהירות גבוהה. בלימה של הרכב שלפניו חייבה אותו לבלום בחוזקה ושתי המכוניות החליקו לאורך 180 מטרים. בשנים 1956 ו-1957 התחרה בחמישה מרוצים עבור קבוצת פרארי במסגרת אליפות הפורמולה 1. השיג השיא היה מקום שני בגרנד פרי בריטניה. בשנת 1956 החליט לייצג את ספרד ולהתחרות בגלישה במזחלת במסגרת אולימפיאדת החורף שהתקיימה בקורטינה ד'אמפצו, איטליה. הוא ערך מספר אימונים בודדים בגלישה בשווייץ, לאחריהן קנה מזחלת. למרות שזאת הייתה התחרות הראשונה עבורו סיים במקום הרביעי והיה רחוק רק 0.16 שניות מזכייה במדליה. באליפות העולם שהתקיימה בשנת 1957 בסנט מוריץ, שווייץ זכה במדליית הארד. ב-12 במאי 1957 לקח דה-פורטגו חלק יחד עם אדמונד נלסון, נהג המשנה, במרוץ המילה מילייה. כ-70 ק"מ לפני ברשה, נקודת הסיום של המרוץ, התפוצץ צמיג הפרארי 335S בה נהג. כתוצאה מהפיצוץ נכנס הרכב לסחרור וסטה לתוך קהל הצופים. מפגיעת הרכב נהרגו תשעה צופים, בהם חמישה ילדים. שניים מהילדים ההרוגים נפגעו מחתיכות בטון, שנקרעו מהכביש והועפו באוויר. נלסון ודה-פורטיגו נהרגו באופן מיידי, וגופותיהם הושחתו בצורה קשה. בעקבות התאונה הקשה הופסקו כל מרוצי הכביש באיטליה. התאונה סימנה את סופו של מרוץ המילה מילייה, שלא שב להתקיים עוד באופן תחרותי. התאונה מתוארת בסרט פרארי (2023). לאחר מותו נקראה אחת הפניות במסלול מזחלות השלג של סנט מוריץ על שמו של דה-פורטיגו. בשנת 1949 נישא לקרול מק'דניאל, נערת שעשועים אמריקאית. לזוג נולדו שני ילדים. בשנת 1957 היה הזוג בתהליכים סופיים של גירושים על מנת שיוכל לממש ככדין את נישואיו לדוגמנית דוריאן ליי. במהלך נישואיו ניהל רומן גם עם השחקנית לינדה כריסטיאן. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו דה-פורטגו בוויקישיתוף אלפונסו דה-פורטגו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלפונסו דה-פורטגו, באתר olympedia.org אלפונסו דה-פורטגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Real Story of the Man Known as Portago, Car and Driver, January 1970 de Portago - Bio, motorsportmagazine, April 1997 Alfonso De Portago, 5 January 2013 The playboy who became a Ferrari racing driver, Forix.autsport.com
טפסי עצים

טפסי עצים (שם מדעי: Certhiidae) הם משפחת ציפורי שיר החיות ביערות, מוסוות בתוך עלוות העצים. הן מסוגלות לטפס על גזעי העצים בצורה אנכית, ומכאן שמן. במשפחה זו 11 מינים. קרובים למשפחה זו הם הסיטה והכותלי. תפוצתם של עופות אלה הוא בחצי הכדור הצפוני מאלסקה עד צפון אפריקה. לעופות אלה, שאורכם 8–12 ס"מ, יש מקור ארוך וכפוף המותאם לחילוץ חרקים ועכבישים מחורים בעץ. הם מסוגלים לנוע על העץ בצורה אנכית, בניגוד לשאר העופות, בעזרת ציפורניהם הכפופות, המותאמות לכך במיוחד. הזנבות שלהם מותאמים להישענות על העץ והם קצרים ונוקשים אצל רוב המינים. השריקות של ציפורים אלה דקות וצורמות. הטפסים הם מונוגמיים וטריטוריאליים. הם מקננים בחורים בקליפות של הגזע או בסיעופי ענפים. הדגירה נעשית במשך 15 ימים והגוזלים פורחים מהקן לאחר כ-15 יום. משפחה טפסי עצים (Certhiidae) סוג Certhia - כולל 9 מינים. סוג Salpornis - כולל 2 מינים. מדיה וקבצים בנושא טפסי עצים בוויקישיתוף טפסי עצים, באתר ITIS (באנגלית) טפסי עצים, באתר NCBI (באנגלית) טפסי עצים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טפסי עצים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טפסי עצים, באתר GBIF (באנגלית) animal/treecreeper טפסי עצים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי שרגא פייבל שרייאר

הרב אורי שרגא פייבל הלוי שרייאר (תקע"ט, 1819 - ליל ה' בכסלו ה'תרנ"ט, 18 בנובמבר 1898) היה רב גליציאני, דיין ומהדיר ספרים. נשיא הכבוד של כמה תנועות ציוניות בגליציה. נולד בבוהורודצ'אני. לרוניה טובה ולישראל משה שרייאר, שהיה סוחר עצים ממשפחה מיוחסת, דור שלישי לרבי אורי פייבל מדובינקה מחבר הספר "אור החכמה". עם מות אביו בילדותו, התדרדר מצבה הכלכלי של המשפחה והם התפרנסו בדוחק מחנות מכולת שפתחה האם. אמו שלחה אותו לבית המדרש המקומי. רבי אברהם דוד מבוטשאטש שעבר בעיר, פגש אותו ושכנע את אמו למסור אותו לידיו כדי שיחנכו. הוא נסע עמו לביתו בבוטשאטש. בהמשך ההדיר והדפיס את ספריו של רבו זה וצירף להם את הגהותיו וחידושיו. הרב אברהם דוד שידך אותו לבתו של אחד מנגידי בוצ'אץ', אליהו צבי גוטפריד, שקיבל על עצמו את פרנסת הילד עד לנישואיו. על חשבונו נשלח הילד לפודהייצה ללמוד אצל הרב נטע מלר. בהמשך למד אצל הרב שמחה יואל רובינשטיין מחבר "חלת לחם" שהתגורר בבוברקה הסמוכה ללבוב. בעת לימודיו בבוברקה הכיר את הרב יוסף שאול נתנזון והרב מרדכי זאב איטינגא, והשניים הסכימו שיישאר ללמוד תחת השגחתם עם הרב יצחק אהרן איטינגא שהיה צעיר ממנו בשנים ולימים כינה אותו בתשובותיו "מורי ורבי". בגיל 16 שב לבוצ'אץ' ולמד במשך שנתיים בחברותא עם רבו-מאמצו. בתום שנתיים אלו נישא לארוסתו לבית גוטפריד והמשיך בלימודיו עם רבי אברהם דוד. במקביל הקימה אשתו בית מסחר שממנו התפרנס הזוג. לאחר פטירת רבו סירב להצעת רבנות בבוצ'אץ' והעדיף להתפרנס מבית המסחר שניהלה אשתו וללמוד בלא מחויבות ציבורית בבית המדרש. לאחר שרפה שפרצה בבוצ'אץ' בשנת ה'תרכ"א, 1861, וכילתה את בית המסחר, התמנה כרבה של עיר הולדתו בוהורודצ'אני (בראטשין). חיבוריו על כתבי רבו נדפסו בשמות "גידולי הקדש" ו"מקדש מעט" על הספר דעת קדושים.[דרושה הבהרה]. משמרת הקודש - הוספות ותשובות העוסקות בענייני הספר דעת קדושים ושאר עניינים. אוהב משפט - על הפולמוס בקהילת סיגט שרבי אורי שרגא פייבל היה אחד הבוררים בו. נתן שטוקהומר, הרב אורי שרגא פייביל הלוי שרייאר ז"ל, בתוך: י"ל מימון (עורך), יובל המזרחי, ירושלים תשי"ב אורי פיבל בן ישראל משה שרייאר (1817-1898), דף שער בספרייה הלאומית
חבלי יפן

יפן מחולקת לשמונה חבלי ארץ. חבלי יפן אינם יחידות שלטוניות רשמיות, אבל הם שומשו בידי הממשלה למטרות סטטיסטיקה מאז שנת 1905. מהצפון לדרום, החבלים המסורתיים הם: כל חבל מכיל מספר מחוזות, למעט הוקאידו שמכיל רק את מחוז הוקאידו. מחוזות יפן גאוגרפיה של יפן מדיה וקבצים בנושא חבלי יפן בוויקישיתוף Regions of Japan - Explore Japan - Kids Web Japan - Web Japan, web-japan.org Japanese Regions, www.japan-guide.com
ג'ון קרסון (שחקן)

ג'ון קרסון (באנגלית: John Carson;‏ 28 בפברואר 1927 – 5 בנובמבר 2016) היה שחקן אנגלי המוכר מהופעותיו בקולנוע ובטלוויזיה. קרסון נולד בעיר קולומבו שבציילון. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בשנת 1947, והוא פילס את דרכו כשהופיע בסרטים בריטים שנעשו בתקציב נמוך כמו "Seven Keys" (מ-1961); "Smokescreen" (מ-1964) ו-"Master Spy". מראהו הקודר וקולו המרושע (היו שהשוו אותו לשחקן ג'יימס מייסון) הוביל אותו לככב בסרטי אימה בהם "Night Caller" ו-"The Plague of the Zombies" (מ-1965); "The Man Who Haunted Himself" (מ-1970); ב-"Taste the Blood of Dracula" (מ-1970) והסרט "Captain Kronos – Vampire Hunter". בנוסף להופעותיו בסרטי אימה ידוע קרסון מתפקידיו בסדרות הרפתקאות משנות השישים של המאה העשרים כגון "הרפתקאות רובין הוד", "הגומלים", "המלאך", "Adam Adamant Lives!", "הברון", "איש במזוודה", "The Champions" ו-"Department S". בטלוויזיה שיחק קרסון באופרת הסבון "Emergency – Ward 10", בעיבוד לרומן "אייבנהו", בעיבוד ל"וילהלם טל", בתוכנית "תיאטרון הכורסה", בסדרה "המפקח מגרה", באנתולוגיה "Out of the Unknown", במיני-סדרה "אמה" בתפקיד מר נייטלי, בסדרה "Dixon of Dock Green", בסדרה המשפטית "Crown Court", בסדרה "Secret Army", בסדרה "הגומלים החדשים", ב"המקצוענים", "Tales of the Unexpected", בסדרה "Hammer House of Horror", בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" (בסיפור "Snakedance"); ב-"Shaka Zulu" ובסדרה "פוארו". כמו כן היה קרסון קריין בפרסומות לטלוויזיה. בת זוגו של קרסון הייתה לואנשיה פלמר (אנ'). הוא נפטר בקייפטאון שבדרום אפריקה ב-5 בנובמבר 2016 בגיל 89. (1946) Conspiracy in Teheran (1955) Quentin Durward (1956) Ramsbottom Rides Again (1958) Intent to Kill (1959) The Lady Is a Square (1961) Seven Keys (1962) Guns of Darkness (1964) Smokescreen (1964) Master Spy (1965) The Night Caller (1966) The Plague of the Zombies (1968) Thunderbird 6 (1970) The Man Who Haunted Himself (1970) Taste the Blood of Dracula (1974) Captain Kronos – Vampire Hunter (1987) City of Blood (1989) Coastwatcher (1990) Schweitzer (1992) The Sheltering Desert (1993) Woman of Desire מנדלה ודה קלרק (1997) Mandela and de Klerk חלומות על אפריקה (2000) I Dreamed of Africa (2008) The Deal (2008) Doomsday (1959) Emergency - Ward 10 אייבנהו (1958–1959) Ivanhoe הרפתקאותיו של וילהלם טל (1959) The Adventures of William Tell תיאטרון הכורסה (1958–1959) Armchair Theatre הגומלים (1963–1965) The Avengers המפקח מגרה (1997) Maigret (1971) Out of the Unknown אמה (1972) Emma - בתפקיד מר נייטלי (1976) Dixon of Dock Green Crown Court (1976) The New Avengers (1977) Secret Army המקצוענים (1978) The Professionals (1979) Telford's Change (1980) Tales of the Unexpected (1980) Hammer House of Horror דוקטור הו (1983) Doctor Who (1986–1989) Shaka Zulu פוארו (2005) Poirot ג'ון קרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון קרסון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון קרסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Madeline Smith and John Carson Join Hammer Horror: The Warner Bros. Years Documentary Hadoke, Toby (8 בנובמבר 2016). "John Carson obituary". The Guardian. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה) Carson
ג'ון קרסון

האם התכוונתם ל... פידלינ' ג'ון קרסון (אנ')‏ (1869–1949) – מוזיקאי אמריקאי ג'וני קרסון (1925–2005) – מנחה טלוויזיה אמריקאי ג'ון דייוויד קרסון (אנ')‏ (1952–2009) שחקן אמריקאי ג'ון קרסון (שחקן) (1927–2016) – שחקן אנגלי ג'ק קרסון (אנ')‏ (1910–1963) – שחקן אמריקאי יליד קנדה ג'ון קרסון (שחקן קריקט) (אנ') (נולד ב-1945) – שחקן קריקט ניו זילנדי ג'ון קרסון (פוליטיקאי) (אנ') (נולד ב-1933) – פוליטיקאי צפון אירי ג'ון קרסון (שחקן פוטבול) (אנ')‏ (1930–2009) – שחקן פוטבול אמריקאי ג'ון רנשו קרסון (אנ')‏ (1886–1940) ג'וני קרסון (דיפלומט) (אנ') (נולד ב-1943) דיפלומט אמריקאי
עונת 1990 בגביע ליברטדורס

עונת 1990 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-31 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-25 בפברואר 1990 ותחרות הסתיימה ב-10 באוקטובר 1990. בתחרות השתתפו 19 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון למעט קולומביה. הסיבה לכך הייתה באיומים על השופטים על ידי ברוני הסמים. רק אתלטיקו נסיונל קיבלה אישור להשתתף וגם זה ללא אישור לשחק במגרשים הקולומביאנים. התחרות הסתיימה בניצחון של קלוב אולימפיה בפעם השנייה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 19 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט. אם מספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, במידה וזה לא איפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. לאחר בעיטות עונשין מדיה וקבצים בנושא עונת 1990 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
חיוך מסוים (סרט)

חיוך מסוים (באנגלית: A Certain Smile) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-1958 מסוגה קולנועית של דרמה רומנטית. התסריט מבוסס על ספרה השני של פרנסואז סאגאן "חיוך מסוים" (בצרפתית: Un certain sourire) משנת 1956. כמו בשאר ספריה של סאגאן, הנושא המרכזי הוא רומן אהבה כשאחד מבני הזוג מבוגר מחברו, המסתיים בתוקף הנסיבות. לתפקיד הראשי נבחרה השחקנית הצרפתייה קריסטין קארר שזה היה סרטה הראשון בהוליווד והקריירה שלה נמשכה שם זמן קצר. זה היה גם סרטו הראשון של ברדפורד דילמן ששיחק לצידה כחברה הצעיר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר על העיצוב האמנותי. השיר A Certain Smile המושר בסרט על ידי ג'וני מאטיס הפך ללהיט שהאפיל בהצלחתו על זו של הסרט. דומיניק ואלון (קריסטין קארר) היא סטודנטית בת 19 בפקולטה למשפטים בסורבון. היא חברה של ברטראן (ברדפורד דילמן), אף הוא סטודנט בסורבון. ברטראן לוקח את דומיניק לפגישה עם דודו לוק (רוסאנו בראצי) ואשתו פרנסואז (ג'ואן פונטיין). לוק הוא איש עסקים אמיד, גבר שרמנטי ויפה תואר שנשים נשבות בקסמו ואחת מהן היא דומיניק. ברטראן לעומתו הוא צעיר חסר ניסיון התלוי כלכלית באמו השתלטנית. עד מהרה נשבית דומיניק בקסמו של לוק ומסכימה לצאת איתו לחופשה סודית בריביירה הצרפתית. הם משתכנים בוילה מהודרת והוא מרעיף עליה מכל טוב. דומיניק מפנטזת כי תקים בעתיד משפחה איתו ויהיו להם ילדים. לוק קוטע לבסוף את החופשה בגלל עניינים בעסקיו ושניהם חוזרים לפריז. הוא מבקש מדומיניק לחזור להוריה בכפר אך היא נשארת בפריז ומגיעה לביקור לא מתוכנן לביתם של לוק ופרנסואז. למקום מגיע גם ברטראן שתוי ומטיח בפני דומיניק שהוא יודע על יחסיה עם לוק וכי היא טיפשה אם היא חושבת שלוק יעזוב למענה את אשתו. לוק מתקשר לדומיניק ומודיע לה כי החליט לסיים את יחסיהם. היא אורבת לו בבית קפה ורואה שהוא נכנס לשם עם בחורה. לוק מבחין בה אך היא בורחת מהמקום ולבסוף נופלת מעולפת לפני מכונית (ניסיון התאבדות?). לוק נושא אותה לביתו ואז מבינה פרנסואז כי הוא בגד בה עם דומיניק. היא מטפלת בדומיניק אך לא מאשימה אותה אלא רק את לוק. אביה של דומיניק מוזעק ולוקח אותה לביתם בכפר. פרנסואז אורזת את בגדיה ואומרת ללוק כי היא עוזבת אותו. לאחר שלוק מכה על חטא, משפיל את עצמו, כורע ברך לפניה ומבקש סליחה היא נעתרת לו. לאחר חופשת הקיץ נפגשת דומיניק עם ברטראן ביום הלימודים הראשון בסורבון ושניהם צועדים לכיתות בלי להזכיר את אירועי הקיץ. "חיוך מסוים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חיוך מסוים", באתר AllMovie (באנגלית) "חיוך מסוים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וני מאטיס שר "חיוך מסוים", באתר יוטיוב "חיוך מסוים", באתר TCM
רוברט יאנג

האם התכוונתם ל... רוברט יאנג (שחקן) – שחקן אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב רוברט יאנג (אתלט) – אצן אמריקאי רוברט יאנג (מוזיקאי) – גיטריסט סקוטי; חבר להקת פריימל סקרים רוברט יאנג (במאי) – במאי אנגלי רוברט יאנג (היסטוריון) – חוקר בתחום הפוסטקולוניאליזם רוברט יאנג (חוקר תנ"ך) – חוקר תנ"ך סקוטי
המלך דוד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מלון המלך דוד – בית מלון בירושלים רחוב המלך דוד – רחוב מרכזי בירושלים המלך דוד (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי בכיכובו של ריצ'רד גיר דוד (פירושונים) – מלכים שונים בשם "דוד"
יוחנן מופס

יוחנן מוּפְס (באנגלית: Yochanan Muffs; ‏3 ביוני 1932 - 6 בדצמבר 2009) היה רב קונסרבטיבי אמריקאי ופרופסור למקרא וחקר המזרח הקדום בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). פרסם מאמרים רבים במקרא, שפות שמיות, היסטוריה של המזרח הקדום ומחשבת ישראל. נולד ברובע קווינס בניו יורק. ב-1954 הוסמך לרבנות על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה והחל ללמד במוסד. במקביל קיבל תואר דוקטור בלימודי המזרח הקדום מאוניברסיטת פנסילבניה. ב-1970 נשא לאשה את יוכבד יהודית הרשלג והשניים חילקו את זמנם בין ביתם בניו יורק ובין דירתם בירושלים. במשך כארבעים שנים נאבק מופס עם מחלת פרקינסון. במסגרת עבודתו החיל מופס את עקרונות המחקר הפילולוגי-היסטורי על חקר המקרא. עבודתו הראשונית על מכתבי יב, שראתה אור ב-1969 בספר Studies in the Aramaic Legal Papyri from Elephantine, ניתחה אוצר של תעודות משפטיות בארמית שנכתבו בקהילה היהודית ששכנה באי יב שבמצרים במאה ה-5 לפנה"ס, ביחס לקובצי חוקים ממצרים העתיקה וממסופוטמיה והשוותה אותם עם חוקי המקרא. ספרו "אהבה ושמחה: חוק, לשון ודת במקרא ובספרות חז"ל" (Love and Joy: Law, Language and Religion in Ancient Israel ;1995) ניתח את התהוותה של תרבות ישראל הקדומה תוך ניתוח משווה עם כתבים של תרבויות סמוכות באמצעות שילוב כלים תאולוגיים, היסטוריים ופילולוגיים. ספרו "אישיותו של אלוהים: תאולוגיה מקראית, אמונה אנושית ודמות האל" (2008; The Personhood of God: Biblical Theology, Human Faith And the Divine Image) מציג תזה תאולוגית-פילולוגית על דמותו של אלוהים כדמות אישית, בעלת סממנים אנושיים. אהבה ושמחה: חוק, לשון ודת במקרא ובספרות חז"ל, הוצאת מאגנס, 1995 על הספר באתר ההוצאה (אורכב 10.09.2014 בארכיון Wayback Machine) אישיותו של אלוהים: תאולוגיה מקראית, אמונה אנושית ודמות האל, הוצאת כתר ומכון הרטמן, 2008 יוחנן מופס, דף שער בספרייה הלאומית רשימת המאמרים של יוחנן מופס באתר רמב"י נקרולוג, פארווערטס, 9 בדצמבר 2009 המבוא לספר "אישיותו של אלוהים" הנחות היסוד של החוק הפלילי במקרא (4 חלקים), עם משה גרינברג וגרשון דוד כהן יוכבד יהודית הרשלג באנציקלופדיית הנשים היהודיות חגי דגן, אלוהים, איזה טיפוס, באתר הארץ, 4 ביוני 2008
האיש האחרון בעולם

האם התכוונתם ל... האיש האחרון בעולם (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה קומית פוסט-אפוקליפטית האיש האחרון בעולם (סרט, 1924) – סרט אילם אמריקאי האיש האחרון בעולם (סרט, 1964) – סרט אימה-מדע בדיוני איטלקי "האיש האחרון בעולם ישב לבדו בחדר. לפתע נשמעה דפיקה בדלת" (אנ') – סיפור בזק של פרדריק בראון