laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר חזקיהו

הר חזקיהו הוא הר ברכס הרי אילת וגובהו נאמד ב־838 מטר. במפות הישנות סומן ההר כנקודת גובה 833, אך מדידות חדשות הראו אחרת. ההר נקרא על שמו של חזקיהו מלך ממלכת יהודה, אשר דיכא את מרד האדומים במקום והחזיר לממלכת יהודה את גבולה עד מפרץ אילת כפי שהיה בעבר, עוד מימי שלמה המלך. מהר חזקיהו רואים בקעות גבוהות מגובה 400 מ' (שזפון), בקעת הירח, מהבקעות להרי אילת. קיימת תלילות גבוהה מאוד (הר שחורת וכו'), הערבה – מרזב שטוח תוצאה של בקע הסורי אפריקני הנוף שטוח כי בעבר התנקז לים התיכון. הנחלים היו מתונים וגדולים. מערבה נחל פארן, ואדי אל-עריש. קיימים אגנים שנסתמים בגלל התמתנות שלהם ובחוסר ניקוז החוצה. הגבול נקבע בתקופה העות'מאנית ב-1906 בין הבריטים ששלטו במצרים לבין הטורקים, ששלטו בארץ ישראל. הבריטים מתחזקים והטורקים נחלשים ומתקבלת החלטה באימפריה הבריטית היכן יעבור הגבול. למעשה מי שקבע שהגבול יעבור פה סופית היה קצין טורקי שקבע שהגבול יעבור מטאבה לאל עריש. כמו כן ניתן לציין שמקורות המים באזור היו באימפריה הבריטית. פלס מתכת – סימון לגבול ישן שהיה בעבר מעמוד עץ שנלקח לבעירה על ידי הבדווים. מאוחר יותר הוחלף לפלס מתכת ובשלב מאוחר יותר סומן הגבול באבני מייל יצוקים בבטון. לאחר הסכם השלום עם מצרים ב-1981 חזרו לגבול הישן מ-1906, רק הוסיפו לו עמודי גבול חדשים. ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש, כרך 15 בעריכת מנחם מרכוס. הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר. עמודים 186, 258-260. כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, 1978. עמוד 123. זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד 1986. עמודים 1313, 6690. חיים גורי, בטרם עלות השחר, 1950 תצפית הר חזקיהו באתר נלך
השערת פוליה

בתורת המספרים, השערת פוליה, הנקראת על שם ג'ורג' פוליה, אומרת שלכל n, לרוב מהמספרים הטבעיים שקטנים מ-n יש מספר אי זוגי של גורמים ראשוניים. ניתן לנסח את ההשערה באמצעות פונקציית ליוביל באופן הבאה: L ( n ) = ∑ k = 1 n λ ( k ) ≤ 0 {\displaystyle L(n)=\sum _{k=1}^{n}\lambda (k)\leq 0} ההשערה הוצגה על ידי ג'ורג' פוליה ב-1919 והוכחה כשגויה על ידי סי. בריאן הסלגרוב ב-1958. זוהי דוגמה להשערה שנכונה עבור מספר גדול של מספרים, אך לא עבור כולם. הסלגרוב הוכיח שקיימת דוגמה נגדית שגודלה כ-1.845 × 10361. דוגמה מדויקת הוצגה ב-1960 והיא n = 906,180,359, אך הדוגמה הקטנה ביותר הוצגה ב-1980 והיא n = 906,150,257. ההשערה אינה נכונה עבור רוב המספרים בתחום 906 , 150 , 257 < n < 906 , 488 , 079 {\displaystyle 906,150,257<n<906,488,079} . הערך המקסימלי של L בתחום הוא L ( 906 , 316 , 571 ) = 829 {\displaystyle L(906,316,571)=829} . השערת פוליה, באתר MathWorld (באנגלית)
עזריה בסיס

הרב עזריה בסיס (ה'תש"ה, 1945 - כ"ד בטבת ה'תשע"ט, 31 בדצמבר 2018) היה רב ופוסק הלכה, רבה הראשי של ראש העין וחבר מועצת הרבנות הראשית. נולד ברדאע שבתימן לשולמית ולרב יחיא בסיס (ה'תרנ"ו-ה'תשל"ז), מרבני העיר וחבר בית הדין בה. בגיל 5, בשנת 1950 עלו הוריו לישראל במסגרת מבצע על כנפי נשרים והשתקעו בראש העין. הוא למד במסגרות לימוד מסורתיות שקמו בעדה התימנית המקומית, ובתלמוד תורה נחלת ראובן בפתח תקווה. בבחרותו למד בישיבת פוניבז' והתקרב לראש הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך. נישא לרומיה ולזוג שישה ילדים. בשנות ה-80 שימש כרב שכונה בראש העין ובין השנים 1986–1993 כרב היישוב בית דגן. בשנת 1992 לאחר פטירת הרב דוד חג'בי, נבחר לשמש כרבה של ראש העין, תפקיד אותו מילא משנת 1993. משנת ה'תשס"ג (2002) ועד שנת ה'תשס"ח היה חבר במועצת הרבנות הראשית. עמד בראש מוסדות "אבי העזרי". הוא עסק רבות במענה לשאלות הלכתיות מהארץ ומחו"ל, ותשובותיו קובצו ופורסמו בספרי שו"ת בית העזרי. הסכמותיו נדפסו בספרים רבים העוסקים במסורת ההלכה והמנהג של יהודי תימן. מלבד מאות תלמידיו מקרב הקהילה הדתית בראש העין, הרב בסיס ניהל חצר של אלפי חסידים ברחבי הארץ, והוא נודע בעמדותיו השמרניות. נפטר ממחלת הסרטן ב-31 בדצמבר 2018. אתר עמותת אבי העזרי. ניצן ינקו, המלחמות של הרב עזריה בסיס, באתר mynet‏ פתח תקוה, 19 בדצמבר 2010
אינגולפר ארנארסון

אינגולפר ארנארסון (במקורות איסלנדיים עתיקים: Ingólfr Arnarson, באיסלנדית מודרנית: Ingólfur Arnarson) מתואר במקורות ההיסטוריים האיסלנדיים מימי הביניים כנורדי הראשון, שהתיישב באיסלנד באופן קבוע. לו מיוחסת הקמת היישוב רייקיאוויק ב-874 כנחלתו המשפחתית. פירוש שמו — אינגולפר — הוא "זאב מלכותי". הוא היה נשוי להאלווייג פרודסדאטר. לפי החיבור ההיסטורי איסלנדינגאבוק (Íslendingabók) של ארי ת'ורגילסון, ארנארסון היה חלוץ ההגירה הנורווגית לאיסלנד, שהתרחשה בימי שלטונו של האראלד הראשון. ת'ורגילסון כתב, שהמתיישבים הקודמים — נזירים אירים — עזבו את האי כדי לא לחיות בקרב הנורדים הפגנים. חיבור היסטורי נוסף, לאנדנאומאבוק (Landnámabók), שלפעמים מיוחס גם הוא לת'ורגילסון, מתאר באריכות את התיישבותו של אינגולפר ארנארסון באיסלנד. לפי מקור זה, ארנארסון נאלץ לעזוב את נורווגיה מחשש לנקמת דם. הוא שמע שהוויקינג השוודי גארדאר סוואווארסון, הנורווגי פלוקי וילגרדארסון ואחרים, גילו אי באוקיינוס האטלנטי. ארנארסון החליט להפליג לשם יחד עם אחיו החורג — היורלייפר הרודמארסון. השניים חקרו את האי והעבירו את החורף לחופו של הפיורד המוכר בימינו כאאולפטאפיורדור (Álftafjörður) (במערב איסלנד). כעבור שנים ספורות, הם הפליגו לאיסלנד עם משפחותיהם למטרת התיישבות. כאשר ראו את האי ממזרח, ארנארסון השליך מספינתו שני עמודי עץ (עמודים מסוג זה ניצבו משני הצדדים של מושב מוגבה, עליו ישב ראש המשפחה בבתי הוויקינגים). הוא נשבע, מתוך אמונה באלים, שיתיישב היכן שעמודים אלה יעלו אל החוף. בינתיים, המתיישבים ירדו אל החוף המזרחי, שם ארנארסון החליט לחנות במשך החורף יחד עם משפחתו. אחיו — היורלייפר הרודמארסון — פנה דרומה. הוא הקים את נחלתו ליד חופו הדרומי של איסלנד על הר, שנקרא היורלייפסהיורדי (Hjörleifshöfði) על שמו. באביב, ארנארסון שלח שניים מעבדיו, ויפיל וקארלי, כדי שאלה יסרקו את חופי איסלנד בחיפוש אחר העמודים. בחוף הדרומי, העבדים מצאו את גופת אחיו של ארנארסון — הרודמארסון, בעוד נחלתו ריקה מאנשים נוספים. התברר, שאחיו של ארנארסון נרצח על ידי עבדיו האירים, שהפכו לרכושו בעקבות פשיטות ביזה קודמות באירלנד ומאסו ביחסו הקשה אליהם. אינגולפר ארנארסון רדף את רוצחי אחיו והרג אותם בארכיפלג וסטמאנאאיאר שמדרום לאיסלנד. איים אלה קיבלו את שמם בעקבות אירוע זה, שכן העבדים האירים כונו על ידי המתיישבים הנורדים באיסלנד "וסטמן" (Vestmenn) — אנשי המערב (למרות שאירלנד נמצאת דרומית-מזרחית לאיסלנד, האירים הם עם מערבי — יחסית לארצות המוצא של הנורדים). עבדיו של ארנארסון חיפשו את עמודי העץ שלו במשך שלוש שנים, ובסופו של דבר מצאו אותם לחופו של מפרץ קטן בדרום-מערב האי. ארנארסון הקים את נחלתו סמוך לאותו מפרץ, וקרא לה רייקיאוויק. לפי לאנדאומאבוק, זה התרחש בשנת 874 (ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התיישבות ראשונה באותו מקום שנים ספורות קודם לכן). בהמשך, ארנארסון הכריז על עצמו כבעלים של כל האדמות, שבין החוף בו התיישב לנהרות יולפוסאו, יוכסראו ובריניודאלסאו (עשרות קילומטרים מזרחה משם). המקורות מימי הביניים מציינים, שארנארסון יישב חלקים גדולים מדרום-מערב איסלנד, אולם דבר לא ידוע עליו אחרי התיישבותו ב-874 בנחלה שהקים. בנו, ת'ורסטיין אינגולפסון, היה ראש שבט מפורסם, שקידם את הקמתה של אספת העם הראשונה באיסלנד — הת'ינג (þing). כינוסי האספה הזו הובילו ב-930 להקמתו של הפרלמנט האיסלנדי — אלת'ינגי. מדיה וקבצים בנושא אינגולפר ארנארסון בוויקישיתוף
הפלנטריום ע"ש משפחת ויליאמס

הפלנטריום ע"ש משפחת ויליאמס הוא פלנטריום ומצפה כוכבים קטן ונטוש הממוקם בכניסה לקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים. בפלנטריום מתוכנן לקום מוזיאון אלברט איינשטיין. תחילת דרכו של הפלנטריום בשטח קרקע שהוקצה לידי האגודה הישראלית לאסטרונומיה בשנת 1953 במערב ירושלים לשטח שהוקצה לאחר מכן לאוניברסיטה העברית בעזרת תרומה של משפחת ויליאמס, ממנהלות בנק אפ"ק (לימים בנק לאומי) במימון של 170,000 ל"י. הפלנטריום נחנך במאי 1956. בשנת 1962 עבר אל הפלנטריום טלסקופ מכפר הנוער בן שמן, ששימש את המדען אלברט איינשטיין. בשנת 1986, בעקבות התמעטות הפעילות של האגודה הישראלית לאסטרונומיה בפלנטריום, עבר הניהול לרשותה המלאה של האוניברסיטה ונבלע בשטח הקמפוס של גבעת-רם. האוניברסיטה הסבה חלק מהמבנה לשטחי משרדים. האגודה ניהלה תביעה משפטית נגד האוניברסיטה, אך האוניברסיטה זכתה והמבנה נותר ברשותה. בשנת 1987 ננטש מבנה הפלנטריום.[דרוש מקור] ד"ר אופיר אשל, המשמש בתור ביולוג באוניברסיטה, גילה את הטלסקופ במרתף הספרייה הלאומית. רק לאחר השוואת אחד המכשירים עם תמונות מארכיון איינשטיין באוניברסיטה הוכר המכשיר כטלסקופ של איינשטיין ושוחזר לאופן המקורי. בשנת 2008 נחנך הטלסקופ מחדש במרכז הנוער ע"ש מאירהוף באוניברסיטה. בשנת 2012 החליטה ממשלת ישראל על הקמת מוזיאון אלברט איינשטיין בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם שמתוכנן להחליף את מבנה הפלנטריום הישן והנטוש. המוזיאון מתוכנן לכלול את כתביו של אלברט איינשטיין ופריטים נוספים מחייו. בנוסף - מתוכנן המוזיאון לכלול גם פלנטריום ומצפה כוכבים בשטחו ואמור להיות גרסה ישראלית למכון האסטרונומי "מגדל איינשטיין" המצוי בפארק המדע על שם אלברט איינשטיין בעיר פוטסדאם בגרמניה. הכניסה אל הפלנטריום מבנה הפלנטריום שלט הנצחה בכניסה אל הפלנטריום מדיה וקבצים בנושא הפלנטריום ע"ש משפחת ויליאמס בוויקישיתוף עדן אוריון, הטלסקופ של איינשטיין, "זוכרים כותבים", 3 באפריל 2014 נעמה ריבה, מוזיאון אלברט איינשטיין ייפתח באוניברסיטה העברית, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2017 פלנטריום יוקם בירושלים, הארץ, 20 ביולי 1953 נ. בר-אוריון, איך קם מצפה הכוכבים, מעריב, 11 במאי 1956 בני משה, הטלסקופ של איינשטיין, באתר ערוץ 7, 24 בספטמבר 2008
כלכלת הודו

כלכלת הודו היא השביעית בעולם בגודלה במונחי תוצר מקומי גולמי (GDP), והשלישית במונחי שווי כוח הקנייה (PPP). כלכלת הודו מסווגת כ"כלכלה תעשייתית מתחדשת", חברה בקבוצת הכלכלות המובילות G-20, וחברה ב-BRICS, עם קצב צמיחה ממוצע של 7% שנתי. ברבעון האחרון של שנת 2014 הפכה הודו להיות הכלכלה בעלת הצמיחה הגבוהה בעולם (מעל 7.5%), בעוקפה את כלכלת סין, ועל פי אנליסטים, אם ימשיך קצב הצמיחה הגבוהה, הודו יכולה להיות הכלכלה השלישית בעולם תוך עשור. מגזר השירותים בכלל ושירותי המחשוב (IT) בפרט חזק במיוחד בהודו, עם ייצוא בגובה 167 מיליארד דולר בשנת החישוב 14–2013. תחום ה-IT הוא בעל קצב הגדילה הגבוה ביותר בהודו והוא גם המעסיק הגדול ביותר בסקטור הפרטי. למגזר החקלאי תפקיד חשוב בכלכלה ההודית, והוא אחראי על העסקתם של כ-43.86% מכוח העבודה במדינה אך רק ל-17.1% מהתוצר. מבחינת ייצור החשמל הודו הגיעה למקום השלישי בעולם. היא מפתחת במהירות ייצור אנרגיה ממקורות מתחדשים. במכרז הגדול בעולם להקמת מתקני PV בהספק כולל של 8000 גיגוו"ט, גאוטם אדאני זכה במכרז. הודו מתוארת כארץ עשירה ומדורגת במקום הרביעי בעולם אך ענייה לאנשים שגרים שם. להודו יתרות מט"ח גבוהות, שעמדו ביולי 2021 על מעל 600 מיליארד דולר, במקום הרביעי בעולם (אחרי סין, יפן ושווייץ). שותפות הסחר העיקריות של הודו בייצוא הן ארצות הברית, סין, איחוד האמירויות הערביות, הונג קונג וסינגפור, ובייבוא הן ארצות הברית, סין, איחוד האמירויות, ערב הסעודית ועיראק. עוני בהודו מדיה וקבצים בנושא כלכלת הודו בוויקישיתוף משרדים ממשלתיים בהודו: משרד האוצר משרד המסחר משרד התעשייה הפוליסה והקידום הודו באתר הבנק העולמי אקונומיסט, הפערים בהודו רק מתרחבים, באתר TheMarker‏, 25 בספטמבר 2017 אמיר טייג, רחובות צפופים, תנועה משוגעת, פרות וביוב, במעצמה הכלכלית הצומחת בעולם, באתר TheMarker‏, 7 ביוני 2019 בלומברג, תשכחו מסין העייפה או מרוסיה המנודה - הפריצה הגדולה של הודו מתחילה היום, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2024 הודו, מצב כלכלי, דף שער בספרייה הלאומית סקירה כלכלית: הרפובליקה של הודו, מינהל סחר חוץ
דניס מצוייב

דניס ליאונידוביץ' מצוייב (ברוסית: Дени́с Леони́дович Мацу́ев; נולד ב-11 ביוני 1975) הוא פסנתרן קלאסי רוסי. דניס מצוייב נולד באירקוטסק שבברית המועצות בשנת 1975, בן יחיד לזוג הורים מוזיקאים. אמו היא מורה לפסנתר ואביו פסנתרן ומלחין. כבר בגיל צעיר מאוד גילה כישרון מוזיקלי, בגיל 3 ביצע על הפסנתר הביתי מנגינה ששמע בטלוויזיה. עד גיל 15 למד מוזיקה בעיר הולדתו ובשנת 1990 עבר ללמוד במוסקבה באמצעות מלגה שהוענקה לו לשם כך, הוא הופיע עם מוזיקאים צעירים מחוננים נוספים ברחבי אירופה וארצות הברית. בשנת 1991 עברו גם הוריו למוסקבה כדי לאפשר לו להתמסר לקריירה המוזיקלית שלו. הוא למד בבית הספר המרכזי למוזיקה שעל-יד הקונסרבטוריון של מוסקבה. בתחרות הבינלאומית הראשונה שהשתתף בה ב-1994, ביוהנסבורג, דרום אפריקה, זכה בפרס הראשון. באותה שנה החל ללמוד בקונסרבטוריון של מוסקבה כתלמידו של אלכסיי נסדקין (אנ') ומ-1997 אצל הפסנתרן סרגיי דורנסקי (אנ'). בשנת 1998 בהיותו בן 23 לבד זכה בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית ה-11 (אנ'). מצוייב היה נושא לפיד באולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י. הוא תומך פומבי של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, גיבה בפומבי את התנהלותו מול אוקראינה בסיפוח חצי האי קרים ב-2014. מצוייב הוא המנהל האמנותי של פסטיבלים אזוריים ובינלאומיים רבים ברוסיה. והוא מופיע בקונצרטים רבים ברחבי רוסיה ואירופה. בשנים האחרונות מנגן מצוייב גם מוזיקת ג'אז, והיה הפסנתרן הקלאסי הראשון שהופיע עם קונצרט ג'אז באולם המופעים של קונסרבטוריון מוסקבה. הוא ציין את פסנתרן הג'אז הקנדי אוסקר פיטרסון כבעל השפעה מכרעת על סגנון הג'אז שלו. מדיה וקבצים בנושא דניס מצוייב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניס מצוייב דניס מצוייב, ברשת החברתית פייסבוק דניס מצוייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניס מצוייב, ביישום טלגרם דניס מצוייב, ברשת החברתית אינסטגרם דניס מצוייב, ברשת החברתית VK דניס מצוייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניס מצוייב, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דניס מצוייב, באתר ספוטיפיי דניס מצוייב, באתר AllMusic (באנגלית) דניס מצוייב, באתר MusicBrainz (באנגלית) דניס מצוייב, באתר Discogs (באנגלית) דניס מצוייב, באתר Songkick (באנגלית) דניס מצוייב, באתר "הבמה"
מכון מדעי טכנולוגי להלכה

מכון מדעי טכנולוגי להלכה הוא מכון מחקר ויישום תורני מדעי, שמטרתו לברר את ההלכה, להתמודד עם השאלות הסבוכות שמעורר שילוב הטכנולוגיה בחיי האדם, וכן לפתח טכנולוגיות שיאפשרו שימוש במכשירים המתחדשים תוך שמירה על ההלכה. המכון המדעי הטכנולוגי להלכה נוסד בשנת ה'תשכ"ה (1965) ביוזמת הרב אליעזר קוגל על ידי הרב לוי יצחק הלפרין, בשיתוף עם גדולי פוסקי ההלכה, במטרה להתמודד עם השאלות והבעיות ההלכתיות המורכבות, אשר מתעוררות עם שילוב חיי היום יום במוצרים טכנולוגיים רבים במקביל להתפתחות המואצת של ענפי המדע וטכנולוגיה בכל תחומי החיים. המכון נמצא ברחוב הפסגה 1 בשכונת בית וגן בירושלים. בראשות המכון עומד היום הרב אברהם משה הלפרין בנו של המייסד הרב לוי יצחק הלפרין שעמד בראשות המכון כיובל שנים, ומאז שנות ה-90 של המאה ה-20 הצטרף לאביו בפסיקה ההלכתית ויזמות המכון. הרב א. מ. הלפרין עומד בראש צוות רבנים ומהנדסים, בהם המהנדס דוד בנעט, מומחה בעל שם עולמי במעליות, המהנדס צבי מרכוס בעל התמחות מיוחדת באלקטרוניקה, המהנדס דב ציוני מומחה אלקטרוניקה ומערכות מוסדיות. כיועץ מדעי משמש ד"ר יעקב (יאשה) לרנר, שחיבר בין היתר את הספר "פיזיקה בשירות ההלכה". מעליות שבת (כולל מעליות MRL), התקני שבת למקררים, כשרות תנורי אפייה, התקני שבת למזגנים, התקני שבת לקולרים ומיני ברים, ארונות חימום וקירור, מדיחי כלים, משאבות ביוב וסילוקיות, מתקני סינון מים למקוואות, מעלוני מקוואות לנכים, פלטות שבת, מדי מים לשבת, מערכות אזעקה, מערכות למניעת בישולי עכו"ם, ארונות להובלת נפטרים במטוסים, דודי מים חמים לשבת, נפות חשמליות וידניות, מיחמי גלישה, מערכת כיבוי גז בשבת וביום טוב, מערכות קריאת כרטיסי כניסה לחדרי מלון, מערכות קריאה 'חולה-אחות', מפסקי שבת לחירום וביטחון, טלפון שבת לחירום וביטחון, מערכות אינטרקום, טומאת כהנים בבתי חולים בפגיות ובמחלקות פנימיות. פעילות המכון משתרעת על תחומים רבים: ציוד ומיכשור של המטבח המודרני ושאלות השימוש ההלכתיות המתעוררות בו בשבת ובימי חול, למשל פיתוח מערכות שיאפשרו שימוש במקררים בשבת, מתן הכשרים לפלטת שבת למחם חשמלי, ועוד. פיתוח מערכות ומתן הכשר למעלית שבת. הלכה בצבא - תפקוד צוללות וסטי"לים. ציוד רפואי - לחצנים לקריאה לאחות. ייעוץ הלכתי למשטרת ישראל. ייעוץ לבתי מלון, בתי אבות ועוד. ייעוץ עבור שיגור לוויינים, ואנשי חלל. המכון משמש כתובת מרכזית, לרבנים ומורי הוראה, ולאנשים רבים בישראל ובחו"ל, בשאלות ההלכה האקטואליות העולות על הפרק. פעילות המכון זכתה לתמיכה של רבנים, ולאמון מצד גופי הממשלה והצבא והתעשיינים הגדולים במשק. סדרת הספרים מעשה חושב כרכים א'–י', סדרת הספרים עטרת שלמה כרכים א'–י', החשמל בהלכה, חימום מים בשבת, מעליות בשבת, טהרת פתחים, עטרת חכמים, אם אסק שמים, אמונת עתך, מעשה וגרמא בהלכה, על משמר השבת, Shabbat and Electricity ועוד רבות. המכון מוציא לאור במהדורת מייל כמדי חודש בטאון בשם אספקלריה ובו דברי ראש המכון הרב אברהם משה הלפרין ושאלות בהלכה המגיעות לפתחי המכון. הספרים נגישים במאגרי המידע האינטרנטיים, כגון אוצר החכמה ואחרים. מדיה וקבצים בנושא מכון מדעי טכנולוגי להלכה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המכון המדעי טכנולוגי להלכה מכון מדעי טכנולוגי לבעיות הלכה (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית המלצות רבנים: הרב משה פינשטיין, הרב שלמה זלמן אוירבך והרב עובדיה יוסף באתר המכון.
כריסטיאן מרטל

כריסטיאן מרטל (בצרפתית: Christiane Martel‏ נולדה ב-18 בינואר 1932) היא שחקנית ודוגמנית צרפתייה. מיס תבל 1953. מרטל נולדה במחוז מרת ומוזל, צרפת. ב-1952 זכתה במספר תחרויות יופי באזורה וב-1953 נבחרה לייצג את צרפת בתחרות מיס תבל לאחר שמלכת היופי של צרפת הודחה מתוארה ובתחרות זו הוכתרה במקום הראשון. זמן קצר לאחר שנת כהונתה החלה לפרוץ בקריירה עולמית כשחקנית קולנוע, היא הופיעה בסרטים "יאנרי פשה" עם ג'ף צ'נדלר, "אז זוהי פריז" לצד טוני קרטיס, גילמה את חוה בסרט אדם וחוה ושיחקה גם במספר סרטים מקסיקנים. מרטל הייתה אורחת ושופטת במספר טקסי מיס תבל לאורך השנים, בין היתר בשנים 1989, 1993 ו-2007 שהתקיימו במקסיקו, ובטקס של 1978 שימשה כשופטת אורחת. בשנת 2011 הופיעה בטקס מיס צרפת. היא הייתה נשואה זמן קצר לרוני מרנגו, בעלים של חנות כלבו, ממנו גם התגרשה בשנת 1955. ב-1961 היא התחתנה עם הפוליטיקאי ואיש העסקים מיגל אלמאן ולסקו, בנו של נשיא מקסיקו לשעבר מיגל אלמאן ולדס ונולדו להם ארבעה ילדים, שלוש בנות ובן, בנה הוא הבעלים של חברת הלואו קוסט אינטרג'ט ובעל מניות בחברה המדיה טלוויסה. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן מרטל בוויקישיתוף כריסטיאן מרטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צרפתייה - מיס תבל
אח"י כידון (סער 4.5)

אח"י כידון היא ספינת טילים מהסדרה סער 4.5 של חיל הים הישראלי. אח"י כידון מהווה חלק מהכוח העיקרי של שייטת ספינות הטילים המונה שמונה ספינות טילים מהסדרה סער 4.5. זוהי הספינה השנייה בחיל-הים בשם זה. בשירות מ-1994. את הספינה השיקה אשת ראש הממשלה דאז גברת לאה רבין. הראשונה הייתה סטי"ל מדגם "סער 4", בשירות חיל הים בשנים 1993-1974. מדיה וקבצים בנושא אח"י כידון בוויקישיתוף יהושע בריינר, לוחמי חיל הים מתכוננים לכל תרחיש, באתר וואלה!, 28 בנובמבר 2009 שחר רופין, חלון לים התיכון: אח"י כידון מציינת 20 שנים של פעילות מבצעית, באתר צה״ל, 7 בפברואר 2014 Israeli Navy זרוע הים, 21 שנים מבצעיות לספינת הטילים אח"י כידון, באתר פייסבוק, 9 בפברואר 2015 משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 130–131, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005. ערך זה הוא קצרמר בנושא חיל הים הישראלי ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אח"י חרב (סער 4.5)

אח"י חרב היא ספינת טילים מהסדרה סער 4.5 של חיל הים הישראלי. אח"י חרב משרתת בשייטת ספינות הטילים בפלגה 31, יחד עם עוד 3 ספינות מאותה סדרה. זוהי הספינה השנייה בחיל-הים בשם זה. בשירות מ-2003. הראשונה הייתה סטי"ל מדגם "סער 3", בשירות חיל הים בשנים 1985-1970. בשנת 2006 השתתפה אח"י חרב במלחמת לבנון השנייה, ושימשה כספינת פיקוד בביצוע מצור ימי על לבנון. בשנים 2008 ו-2012 השתתפה אח"י חרב במבצעים "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן", ושמשה ככוח הפגזה עיקרי מהים, ובביצוע מצור ימי על רצועת עזה. בשנת 2014 השתתפה אח"י חרב במבצע "צוק איתן" והייתה לספינה הראשונה להפגיז ברצועת עזה. בשנת 2010 הפליגה אח"י חרב ליוון, כחלק מאימון עם הצי היווני, אימון זה תרם רבות לחיזוק הקשר בין שני הציים. בחודש אוגוסט של שנת 2015 עברה אח"י חרב טיפול במספנות ישראל במשך כחצי שנה, (בטיפול זה הוסרה מספינה מערכת הוולקן פלנקס לאחר 13 שנות שימוש) שלאחריו חזרה אח"י חרב לשירות מבצעי. ביוני 2016 אח"י חרב יחד עם אח"י חץ הטביעה את אח"י עצמאות במהלך תרגיל חילי בים התיכון על ידי שיגור שני טילי הרפון. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. הרמטכ"ל שאול מופז ומפקד חיל הים ידידיה יערי, מוסרים את אח"י חרב לאורי בן דור, 2001. תותח אוטו מלרה 76 מ"מ של אח"י חרב יורה. מדיה וקבצים בנושא אח"י חרב בוויקישיתוף אלון שרביט, חיים בלב ים: הצצה נדירה אל צוות סטי"ל בפעילות מבצעית, באתר nana10‏, 15 בינואר 2010 ארז בן-ציון, יום בחיי אח"י חרב, ערוץ 10, 27 במאי 2011. יוני קמפינסקי, דתי על סטי"ל חיל הים? אפשרי ומומלץ, באתר ערוץ 7, 10 ביולי 2012 סגן נתנאל רייכר, 2012 - מסכמים שנה מפתחת, באתר חיל הים, 31 בדצמבר 2012 אלבום תמונות ב-Flickr - נובמבר 2013 משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 130–131, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005. אמיר בוחבוט‏, צפו: ספינות הטילים של חיל הים משמידות ספינה ממרחק של יותר ממאה ק"מ, באתר וואלה, 7 ביולי 2016 ברית אלמוג, ‏תרחישי מלחמה עם כוחות היבשה והאוויר, באתר חיל הים הישראלי, 26 ביוני 2016 יואב זיתון, מ-120 ק"מ: צפו בטילי חיל הים פוגעים בספינת טילים ישנה, באתר ynet, 7 ביולי 2016
Bat Conservation International

Bat Conservation International (‏BCI; "שימור עטלפים בינלאומי") הוא ארגון לא-ממשלתי וקרן נדבנות העוסקת בשימור עטלפים ובתי הגידול שלהם באמצעות פעולות שימור שימור בטבע, חינוך והסברה, מחקר ושדלנות ציבורית. BCI משתף פעולה עם ארגוני טבע רבים אחרים, בהם שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית. BCI נוסד ב-1982 בידי חוקר ומשמר העטלפים מרלין טאטל (אנ'). זמן קצר לאחר היווסדו נקבע מטהו באוסטין, טקסס, עיר שהפכה לסמל לשימור עטלפים בעקבות המהפך התודעתי שחוללו טאטל ועמיתיו בקרב התושבים בנוגע לאוכלוסיית ענק (בת מיליון וחצי פרטים) של עטלפים מהמין אשף מקסיקני שהתנחלה מתחת לאחד הגשרים הראשיים בעיר - גשר שדרת הקונגרס על שם אן ריצ'רדס (אנ') - מאיום שצריך להדביר לאטרקציה תיירות שחביבה על המקומיים והתיירים הזרים כאחד. מאז עסק הארגון במאמצי שימור, מחקר וחינוך רבים. הוא שיתף פעולה עם גורמים רבים אחרים, פרסם מאמרים וספרים, ארגן סדנאות, העניק מלגות מחקר וכן תמך הן במחקר תאורטי והן במחקר מעשי אקולוגי בכל רחבי ארצות הברית ומאוחר יותר גם ברחבי העולם. נכון ל-2016 מעסיק BCI צוות של 30 ביולוגים, מחנכים ואנשי מנהלה. בארגון תומכים חברים מיותר מ-60 מדינות ברחבי העולם. אתר האינטרנט הרשמי של Bat Conservation International (באנגלית) Bat Conservation International, ברשת החברתית פייסבוק Bat Conservation International, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Bat Conservation International, סרטונים בערוץ היוטיוב
Akon Lighting Africa

Akon Lighting Africa (בתרגום חופשי: אייקון מאיר את אפריקה) הוא פרויקט שהחל ב-2014 על ידי זמר ההיפ-הופ אייקון עם סמבה בת'ילי ות'יון ניאנג, השואף לספק חשמל באמצעות אנרגיה סולארית באפריקה. על פי אייקון, הוא ות'יון ניאנג גדלו במחוז קאולאק שבסנגל, בעיר ללא חשמל. ב-2013 שניהם החליטו לעזור להניע את הטרנספורמציה באפריקה. סמבה בת'ילי, יזם ממאלי, הצטרף אליהם וסיפק פתרונות ממוקדים דרך החברה שלו, Solektra INT, אשר מספקת ציוד המופעל באמצעות אנרגיית שמש. באמצעות השילוב בין הרשתות, הם החלו פרויקט בפברואר 2014. הפרויקט כעת מספק חשמל ב-14 מדינות אפריקאיות ומעסיק יותר מ-5,000 אנשים צעירים ברובם המתקינים ומתחזקים ציוד סולארי. מאז השקת הפרויקט ב-2014, הצוות של אייקון פועל ב-11 אומות, וביניהן: גינאה, סנגל, מאלי, ניז'ר, בנין, ו-סיירה לאון. צוות הפרויקט הודיע על השקת האקדמיה הסולארית בבמקו, מאלי ב"פורום אנרגיה בת קיימא" השני של האומות המאוחדות, בעיר ניו יורק. האקדמיה הסולארית תלמד תלמידים על שימוש בלוחות סולארים שבעזרתם הם יוכלו להאיר את אפריקה. סמבה בת'ילי אמר בראיון: "יש לנו את השמש ואת הטכנולוגיות החדשניות כדי להביא חשמל לבתים ולקהילות. כעת עלינו לגבש מומחיות אפריקאית, וזאת המטרה שלנו." אתר האינטרנט הרשמי של Akon Lighting Africa (באנגלית) Akon Lighting Africa, ברשת החברתית פייסבוק Akon Lighting Africa, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Akon: ‘I don't think charities in Africa work’, באתר הגרדיאן, 5 באוקטובר 2015
חמץ נוקשה

חמץ נוקשה הוא חמץ שנעשה שלא לצורך אכילה ואף אינו ראוי לאכילה אלא בשעת הדחק. בחמץ זה התחילה פעולת החימוץ אך לא הושלמה. רוב הפוסקים סוברים שהוא אינו אסור מהתורה אך חכמים אסרו אותו כדי למנוע טעויות באכילת או השהיית חמץ ממש. דבק העשוי מקמח ומים ששימש בעבר סופרים כדי להדביק ניירותיהם - עיסה זו, לא נגמר חימוצה ואין היא ראויה לאכילה אלא בשעת הדחק ולכן אסור להשהותה בפסח (משנה ברורה תמב, ב). אך אם נשתנתה צורתה, כגון שכבר הדביקו בה ניירות, מותר להשהות אותה ויש מחמירים שאם העיסה מבצבצת מבין הניירות, נחשב ש"צורתה עומדת" ואסור להשהותה בפסח (שו"ע אורח חיים, סימן תמ"ב, סעיף ג') עיסה שהחל בה חימוץ עד שהשתנה צבעה אבל עדיין לא נסדקה כמו חמץ גמור - אסור לאוכלה ולהשהותה בפסח מדרבנן (שו"ע אורח חיים, סימן תנ"ט, סעיף ב') קמח שנילוש במי פירות עם מעט מים נחשב לדעת רבנו תם והרבה פוסקים כחמץ נוקשה. לפי השולחן ערוך (סימן תמ"ז, סעיף יב) חמץ נוקשה אסור רק מדברי חכמים לכן חמץ נוקשה שעבר עליו הפסח מותר בהנאה. כיוון שעבר על איסור דרבנן בלבד, אין לאוסרו אחר הפסח. וכך כתב גם במשנה ברורה (סימן תמ"ב, סעיף ב). לעומתם היו שסברו[דרוש מקור] שאיסור חמץ נוקשה הוא מהתורה ולכן אסור לאחר הפסח. חמץ מצה עשירה חמץ נוקשה בפניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד