laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עקרון באבינה

בפיזיקה, העיקרון של באבינה קובע שתבנית העקיפה מגוף אטום זהה לזו של חור באותו גודל וצורה עד כדי עוצמת האלומה הקדמית הכוללת. הוא נוסח בשנות ה-1800 על ידי הפיזיקאי הצרפתי ז'אק באבינה. נניח ש- B הוא הגוף המפזר המקורי, ו- B' הוא המשלים שלו, כלומר גוף שקוף. סכום תבניות הקרינה הנגרמות על ידי B ו- B' חייב להיות זהה לתבנית הקרינה של האלומה הבלתי חסומה. במקומות שאליהם הקרן הבלתי מופרעת לא הייתה מגיעה, זה אומר שדפוסי הקרינה הנגרמים על ידי B ו- B' חייבים להיות הפוכים בפאזה, אך שווים במשרעת. דפוסי עקיפה מפתחים או גופים בגודל וצורה ידועים מושווים לדפוס העקיפה מהגוף הנמדד. לדוגמה, ניתן למצוא את גודל תאי הדם האדומים על ידי השוואת דפוס העקיפה שלהם עם מערך של חורים קטנים. אחת ההשלכות של העיקרון של Babinet היא פרדוקס ההכחדה, הקובע שבגבול העקיפה, הקרינה המוצאת מהקרן עקב חלקיק שווה לפעמיים החתך של החלקיק כפול השטף. הסיבה לכך היא שהקרינה המוצאת מהקרן היא סכום של הקרינה הנספגת בחלקיק או מוחזרת ממנו עם הקרינה המפוזרת קדימה. הקרינה הנספגת או מוחזרת שווה לשטף בחתך הרוחב של החלקיק. לפי עקרון באבינה האור המפוזר קדימה זהה לאור שיעבור דרך חור בצורת חלקיק, כך שכמות האור שפוזר קדימה שווה גם לשטף דרך חתך החלקיק. העיקרון משמש לרוב באופטיקה אך הוא נכון גם לגבי צורות אחרות של קרינה אלקטרומגנטית והוא, למעשה, משפט כללי[דרוש מקור] של עקיפה במכניקת גלים. העיקרון של Babinet מוצא שימוש רב ביכולתו לזהות 'שוויון' בגודל ובצורה.  ניתן לראות את ההשפעה בפשטות באמצעות לייזר. תחילה, מקם חוט דק (כ-0.1 מ"מ) בתוך קרן הלייזר וצפה בתבנית הדיפרקציה. לאחר מכן צפה בתבנית הדיפרקציה כאשר הלייזר זוהר דרך חריץ צר. החריץ יכול להתבצע או באמצעות מדפסת לייזר או מכונת צילום על ידי הדפסה על שקף או באמצעות סיכה השורטת קו על פיסת זכוכית שעושנה מעל להבת נר. העיקרון של באבינה יכול לשמש בתחום שידורי הרדיו והראדאר כדי למצוא עכבות משלימות. מכ"ם ביסטטי M. Born and E. Wolf, Principles of Optics, 1999, Cambridge University Press, Cambridge.
אלכסנדרה לוקשין

אלכסנדרה לוקשין (נולדה בשנת 1994) היא אתלטית ישראלית, 3 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2014–2016) בריצת 400 מטר משוכות ו-4 פעמים ברציפות אלופת ישראל (2020–2023) בריצת 100 מטר משוכות. לוקשין גדלה בקריית מוצקין. למדה באורט קריית מוצקין. אחותה הבכורה, דריה לוקשין אף היא אתלטית מצטיינת, אלופת ישראל בריצה. היא מתאמנת בקבוצת מכבי חיפה כרמל. באליפות ישראל שנערכה בשנת 2014 זכתה לוקשין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות. במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו, אזרבייג'ן ביוני 2015 היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:01.58 דקות וכן השתתפה בריצת שליחות 4x400 מטר, אך הרביעייה הישראלית פסלה. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף, תל אביב בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:01.10 דקות, לפני אחותה דריה (1:02.28 דקות). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביוני 2016 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:01.50 דקות, לפני כריסטינה ואניושב ממכבי השגים ראשון לציון (1:05.00 דקות). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף, בסוף יולי 2020 היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.96 שניות, לפני אלינה דרוזדוב מהפועל חולון (14.03 שניות) ונועה לוי ממכבי הישגים ראשון לציון (14.17 שניות). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף ביוני 2021 היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.72 שניות, לפני נועה לוי (14.20 שניות) ולינוי לוי (14.36 שניות), שתיהן ממכבי הישגים ראשון לציון. באליפות ישראל שנערכה באצטדיון גבעת רם, ירושלים בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.64 שניות, לפני לינוי לוי (14.14 שניות) ושיר קרניבסקי (14.21 שניות), שתיהן ממכבי ראשון לציון. במסגרת משחקי המכביה העשרים-ואחת שנערכו באצטדיון גבעת רם ב-19 ביולי, זכתה לוקשין במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 14.74 שניות, אחרי נועה לוי (14.19 שניות). באליפות ישראל 2023 באליפות ישראל שנערכה באצטדיון גבעת רם, ירושלים בסוף יולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.33 שניות. באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף מחודש ביוני 2024 היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.48 שניות. ריצת 100 מטר: 12.38 שניות (2021) ריצת 200 מטר: 25.39 שניות (2021) ריצת 400 מטר: 56.04 שניות (2014) ריצת 100 מטר משוכות: 13.33 שניות (2023) ריצת 400 מטר משוכות: 1:00.58 דקות (2014) פרץ סופר, למקומות היכון רוץ, באתר mynet-קריות, 13 ביולי 2009 איסר רביץ, אתלטיקה קלה: מעין שחף והאחיות אלכסנדרה ודריה לוקשין שוות זהב, באתר הד הקריות, 2 ביולי 2015
דריה לוקשין

דריה לוקשין (נולדה בשנת 1993) היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל בריצת 400 מטר ובריצת 400 מטר משוכות וסגנית אלופת המכביה בריצת 400 מטר משוכות (2009) ובריצת 400 מטר (2017). לוקשין גדלה בקריית מוצקין. למדה באורט קריית מוצקין. אחותה הצעירה, אלכסנדה לוקשין אף היא אתלטית מצטיינת, אלופת ישראל בריצה. היא מתאמנת בקבוצת מכבי חיפה כרמל. בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:06.36 דקות, אחרי ג'ניפר רייצ'ל סימונס מבריטניה (1:04.98 דקות) ולפני קריסטינה וניושב מישראל (1:08.35 דקות). במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו, אזרבייג'ן ביוני 2015 היא סיימה במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 56.84 שניות וכן השתתפה בריצת שליחות 4x400 מטר, אך הרביעייה הישראלית פסלה. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף, תל אביב בסוף יוני אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 56.38 שניות ובמדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:02.28 דקות, אחרי אחותה אלכסנדרה (1:01.10 דקות). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני אותה שנה זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 56.75 שניות, אחרי גל קדמון מאתלטי כיוונים באר שבע (56.05 שניות) ושני לנדן מאס. רמת השרון (56.39 שניות). באליפות ישראל שנערכה ביוני 2017 היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 57.33 שניות ובריצת 400 מרט משוכות בתוצאה של 1:01.95 דקות. בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשרים היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 58.66 שניות, אחרי מאי שטרן מארצות הברית (57.53 שניות) ולפני ג'ומאן ג'ובראן מישראל (1:00.24 דקות). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף בתחילת מיולי 2018 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 56.37 שניות, לפני חברתה לקבוצה קריסטינה יורובסקיי (57.74 שניות) ורומי כהן מאתלטיק - קלאב פתח תקווה (1:00.34 דקות) ובריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 1:00.69 דקות, לפני קריסטינה יורובסקיי (1:01.49 דקות) ואלה קליין ממכבי תל אביב (1:01.87 דקות). באליפות ישראל שנערכה באצטדיון הדר יוסף בסוף יולי 2019 היא זכתה סמדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 58.16 שניות, אחרי ג'ומאן ג'ובראן (57.49 שניות) ולפני סיוון אוירבך (58.78 שניות). פרץ סופר, למקומות היכון רוץ, באתר mynet-קריות, 13 ביולי 2009 חי פה - חדשות חיפה: ריאיון עם דריה לוקשין - אתלטית במכבי חיפה - כרמל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:02), 13 בדצמבר 2018 איסר רביץ, אתלטיקה קלה: מעין שחף והאחיות אלכסנדרה ודריה לוקשין שוות זהב, באתר הד הקריות, 2 ביולי 2015
שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה

שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה (ברוסית: Посольство Великобритании в России, באנגלית: Embassy of the United Kingdom, Moscow) היא הנציגות הדיפלומטית של הממלכה המאוחדת בפדרציה הרוסית. מתחם השגרירות הנוכחי נמצא ברובע ארבאט במוסקבה. כתובת בניין המשרדים שלה היא: סמולנסקאיה נברז'נאיה מספר 10. השגרירות נבנתה על אתר של 0.92 דונם שהוחלף בשנות ה-60 לשני אתרים בלונדון. מתחם השגרירות המודרני החל להיבנות בשנת 1997 (האדריכלים אהרנדס, ברטון וקורלק). השגרירות נפתחה על ידי הנסיכה אן ב-17 במאי 2000. יחסי הממלכה המאוחדת–רוסיה מדיה וקבצים בנושא שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה (באנגלית) שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, ברשת החברתית פייסבוק שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, ביישום טלגרם שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, ברשת החברתית VK שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, סרטונים בערוץ היוטיוב שגרירות הממלכה המאוחדת ברוסיה, באתר פליקר https://webarchive.nationalarchives.gov.uk/ukgwa/20130217073211/http://ukinrussia.fco.gov.uk/en/our-offices-in-russia/our-embassy-in-moscow/embassy-history
קארה (מחוז)

מחוז קארה (בלועזית: Kara) הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית. בירת המחוז היא העיר קארה. אוכלוסיית המחוז מונה קרוב ל־800 אלף תושבים. קארה הוא המחוז השלישי בגודלו במדינה. הוא גובל בצפון במחוז סאוואן, במזרח בבנין, בדרום במחוז המרכז, ובמערב בגאנה. שטחו 11,738 קילומטרים רבועים. מחוזות טוגו מדיה וקבצים בנושא קארה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלאטו (מחוז)

פלאטו (בצרפתית: Plateaux) הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית. בירת המחוז היא העיר אטאקפמה (אנ'). אוכלוסיית המחוז מונה כ־1.4 מיליון תושבים. מחוז פלאטו הוא המחוז הגדול ביותר בטוגו, עם שטח של מעט פחות מ־17,000 קילומטרים רבועים. הוא גובל בצפון במחוז המרכז (אנ'), במזרח בבנין, בדרום במחוז מאריטים (אנ') ובמערב בגאנה. ההר הגבוה במדינה, הר אגו (אנ'), שוכן במחוז. מחוזות טוגו מדיה וקבצים בנושא פלאטו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאריטים (מחוז)

מאריטים (צרפתית: Maritime, בתרגום לעברית: ימי) הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית. בירת המחוז היא גם בירת המדינה – לומה. אוכלוסיית המחוז מונה כ־2.6 מיליון תושבים, מה שהופך אותו למאוכלס ביותר. מחוז מאריטים הוא המחוז הקטן ביותר במדינה. שטחו 6,100 קילומטרים רבועים. זהו המחוז הדרומי ביותר בטוגו. הוא גובל בצפון במחוז פלאטו, במזרח בבנין, בדרום במפרץ גינאה ובמערב בגאנה. עיר הבירה, לומה, נמצאת בקצהו הדרומי, במפגש גבול גאנה–טוגו עם מפרץ גינאה. מחוזות טוגו מדיה וקבצים בנושא מאריטים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז המרכז (טוגו)

מחוז המרכז (בצרפתית: Région Centrale) הוא אחד מחמשת המחוזות ברפובליקה הטוגולזית. בירת המחוז היא סוקודה. אוכלוסיית המחוז מונה כ־625 אלף תושבים, מה שהופך אותו למחוז הכי פחות מאוכלס. מחוז המרכז שוכן במרכז טוגו. שטחו הוא 13,317 קילומטרים רבועים. הוא גובל בצפון במחוז קארה, במזרח בבנין, בדרום במחוז מאריטים ובמערב בגאנה. מחוזות טוגו ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Dangerous (אלבום של נטלי קול)

Dangerous (בעברית: מְסוּכָּן) הוא אלבום משנת 1985 של הזמרת האמריקאית נטלי קול. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 1985 בהוצאת חברת התקליטים מודרן/אטקו וכלל שירים מסוגות כמו R&B, נשמה ודאנס-רוק. האלבום הגיע למקום ה-140 במצעד הבילבורד 200 ולמקום ה-48 במצעד אלבומי ה-R&B של בילבורד. על הפקת האלבום היו אחראים גארי סקרדינה, מארטי שרון, הרולד ביטי, אדי קול ונטלי קול. מידע על האלבום Dangerous באתר AllMusic האלבום Dangerous באתר Discogs גארי סקרדינה, מארטי שרון, הרולד ביטי, אדי קול, נטלי קול Natalie Cole - Dangerous (באנגלית), נבדק ב-2022-07-05 Natalie Cole - Dangerous Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2022-07-05
גלריית דגלי ארגנטינה

דגלי ארגנטינה: הערה: לפרובינציה קטמרקה אין דגל סמל ארגנטינה מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי ארגנטינה בוויקישיתוף ארגנטינה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
מוזיקת דאנס אלקטרונית

מוזיקת דאנס אלקטרונית או EDM הוא ז'אנר מוזיקלי המשלב אלמנטים של מוזיקת דאנס ומוזיקה אלקטרונית, שמיוצר בדרך כלל עבור מועדוני לילה, רייבים ופסטיבלים. בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות העלייה בהתעניינות בתרבות המועדונים (אנ'), הז'אנר זכה לפופולריות מיינסטרים באירופה. בארצות הברית, לעומת זאת, לא התלהטו מרייבים מחוץ לסצנות האזוריות (ניו יורק, פלורידה, המערב התיכון וקליפורניה). על אף שמוזיקת האלקטרו והאוס שיקגו (אנ') היו משפיעות הן באירופה והן בארצות הברית, כלי תקשורת המיינסטרים ותעשיית המוזיקה היו עוינים כלפי הז'אנר. לאחר מכן, בתחילת המאה ה-21, הפופולריות של מוזיקת EDM עלתה ברחבי העולם, במיוחד בארצות הברית ואוסטרליה. על אף הניסיון של תעשיית המוזיקה ליצור מותג EDM ספציפי, המונח משמש כמונח גג לז'אנרים מוזיקליים מרובים, כולל דאנס-פופ, האוס, טכנו, אלקטרו ומוזיקת טראנס, כמו כן תת-הז'אנרים שלהם. Hewitt, Michael. Music Theory for Computer Musicians. 1st Ed. U.S. Cengage Learning, 2008. ISBN 978-1-59863-503-4 "Electronic dance music glossary" by Moby for USA Today (December 13, 2011) Simplified guide to the various EDM genres with sample tracks: "An Idiot's Guide to EDM Genres" Vice Magazine. 2013. Rave Culture, a handy guide for middle America: "Explaining Rave Culture to Americans" "Beat Explorers Dance Music Guide" from "BeatExplorers" מדיה וקבצים בנושא מוזיקת דאנס אלקטרונית בוויקישיתוף מוזיקת דאנס אלקטרונית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "How Rave Music Conquered America". The Guardian. 2 באוגוסט 2012. ארכיון מ-2013-12-19. נבדק ב-2022-07-05. {{cite news}}: (עזרה) Kembrew McLeod (2001). "Genres, Subgenres, Sub-Subgenres and More: Musical and Social Difference Within Electronic/Dance Music Communities" (PDF). Journal of Popular Music Studies. 13: 59–75. doi:10.1111/j.1533-1598.2001.tb00013.x. ארכיון מ-2018-05-07. נבדק ב-2022-07-05. Richard James Burgess (2014), The History of Music Production, page 115, Oxford University Press EDM – ELECTRONIC DANCE MUSIC (אורכב 22.10.2019 בארכיון Wayback Machine), Armada Music
מרקו בלבנוב

מרקו דימיטרייב בלבנוב (בבולגרית: Марко Димитриев Балабанов;‏ 1837, קליסורה(אנ'), האימפריה העות'מאנית – 16 ביוני 1921, סופיה, ממלכת בולגריה) היה רופא, משפטן, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כשר החוץ והדתות הראשון של נסיכות בולגריה, ובהמשך כיהן בכהונה נוספת. מרקו בלבנוב נולד בעיירה קליסורה באזור קרלובו. הוא רכש השכלה אקדמית בפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, רפואה ומשפטים באוניברסיטת פריז. ב-1870 עבד כעורך דין ועיתונאי בקונסטנטינופול וסייע למאבקה לעצמאות הלכתית של הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית. בהמשך, כיהן כמזכיר הסינוד הבולגרי. לאחר מרד אפריל הבולגרי סייר ברחבי אירופה ביחד עם דראגן צאנקוב בכדי להציג את העמדה הבולגרית ולקדם את רעיון העצמאות מהאימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כיהן כסגן מושל סבישטוב ורוסה של הממשלה הזמנית מטעם האימפריה הרוסית. ב-1879 כיהן כשר החוץ והדתות הראשון של נסיכות בולגריה בממשלתו של טודור בורמוב. בשנים 1883–1884 כיהן שוב כשר החוץ והדתות בממשלתו של דראגן צאנקוב. בין השנים 1889–1898, נמנה בלבנוב עם ראשוני המרצים באוניברסיטת סופיה. בין השנים 1896–1897 כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת סופיה. בהמשך בין השנים 1902–1903 כיהן כשגריר בולגריה לממלכת רומניה, וב-1905 כשגריר בולגריה לממלכת יוון. בלבנוב הלך לעולמו בסופיה ב-1921. מדיה וקבצים בנושא מרקו בלבנוב בוויקישיתוף שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית). : 135 years of Bulgarian diplomacy: Marko Balabanov, first Foreign Minister of Bulgaria, באתר bnr.bg (באנגלית). מרקו בלבנוב - תקציר ביוגרפי, באתר ru.wikisource.org (ברוסית).
אולכסנדר גבוזדיק

אולכסנדר גבוזדיק (ברוסית: Oleksandr Gvozdyk; נולד ב-15 באפריל 1987) הוא מתאגרף אוקראיני מקצועי התחרה בקטגוריית משקל קל כבד. גבוזדיק נולד בחרקיב, אז חלק של ברית המועצות כיום באוקראינה. אביו היה מתאגרף. גבוזדיק התחיל להתאמן בגיל 10 תחילה בקיקבוקס ותוך זמן קצר עבר לאגרוף. הוא היה אלוף אוקראינה שלוש פעמים. גבוזדיק השתתף באליפויות העולם בשנים 2009 ו-2011 אך לא זכה במדליה. באולימפיאדת 2012 הוא זכה במדליית ארד. באוניברסיאדת 2013 הוא זכה במדליית זהב (ניצחון טכני על דמיטרי ביבול). בשנים 2011–2013 הוא השתתף בקרבות של "סדרת האגרוף העולמית" וניצח בכל תשע קרבות בהם השתתף. בשנת 2014 אולכסנדר גבוזדיק עבר לאגרוף מקצועי. בשנת 2016 בקרב שנערך בלאס וגאס הוא זכה בתואר אלוף העולם של NABF תוך ניצחון על אדוניס סטיבנסון מקנדה. לאחר הקרב סטיבנסון נזקק לטיפול רפואי הוא הצליח להגן על התואר במספר קרבות. בשנת 2018 אולכסנדר גבוזדיק זכה בתואר של מועצת האיגרוף העולמית. בשנת 2019 בקרב שנערך בפילדלפיה על הגנת התואר נגד ארתור בטרבייב הוא נפצע קשה והגיע לבית חולים. גבוזדיק לא חזר לזירה לאחר קרב זה. גבוזדיק נשוי ולזוג נולדו שלושה ילדים. הוא סיים לימודי אוניברסיטה והמשיך ללימודי משפטים. בסך הכול במהלך הקריירה הוא השתתף ב-18 קרבות מהם ניצח ב-17. על הישגיו בספורט לגבוזדיק הוענקו מספר עיטורים אוקראינים. מדיה וקבצים בנושא אולכסנדר גבוזדיק בוויקישיתוף אולכסנדר גבוזדיק, ברשת החברתית פייסבוק אולכסנדר גבוזדיק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אולכסנדר גבוזדיק, ברשת החברתית אינסטגרם אולכסנדר גבוזדיק, באתר olympedia.org אולכסנדר גבוזדיק, באתר BoxRec 161385360554578, Adonis Stevenson latest update: Promoter Yvon Michel reveals incredible progress, talkSPORT, ‏2019-05-03 (באנגלית אמריקאית) BoxingScene Staff, Artur Beterbiev vs. Oleksandr Gvozdyk - Official Scorecards, BoxingScene.com (באנגלית אמריקאית) Gvozdyk out of hospital two days after fight, ESPN.com, ‏2019-10-20 (באנגלית)
נסיכות ליכטנברג

נסיכות ליכטנברג (בגרמנית: Fürstentum Lichtenberg) שעל נהר הנאהה הייתה נסיכות קטנה בגרמניה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד בין השנים 1816–1826 ולדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה בין השנים 1826–1834, ולבסוף פורקה לאחר שנמכרה לממלכת פרוסיה. כיום שטחי הנסיכות מצויים בשתיים ממדינות גרמניה - מחוז זנקט ונדל בחבל הסאר ומחוז בירקנפלד בריינלנד-פפאלץ. לפני פרוץ המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות, רוב שטחי הנסיכות לעתיד הוחזקו על ידי הדוכסים מפפאלץ-צוויברוקן. אזור זנקט ונדל הוחזק בידי נסיכות הבוחר מטריר ואילו על גרומבך והאדמות ממערב לה שלט נסיך האימפריה הרומית הקדושה פון סלם. שאר שטחי הנסיכות השתייכו למרקיזות באדן, לרוזנות פון דן ליין ולנסיכות נסאו-אוזינגן. כאשר נפוליאון בונפרטה והגרנד ארמה השתלטו על כל אדמות נסיכות ליכטנברג לעתיד, הם סיפחו אותן לקיסרות הראשונה והפכו אותן למחוז הסאר. המחוז התקיים במשך 16 שנים, משנת 1798 ועד לשנת 1814, ולבסוף התפרק לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו. לאחר מכן, בקונגרס וינה שנערך בשנת 1815, הועברה הגדה השמאלית של הריין לבוואריה, הסן ופרוסיה. בעקבות הקונגרס, ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, קיבל כתגמול על שירותיו כמצביא בקרבות נגד נפוליאון, אחוזה המשתרעת על שטח של כ-21 קמ"ר ואת 22,000 תושבי זנקט ונדל ובאומהולדר ושם האזור שונה לנסיכות באומהולדר. ב-6 במרץ 1819, הוציא ארנסט הראשון צו, המורה כי שם הנסיכות ישונה לנסיכות ליכטנברג, על שם טירת ליכטנברג הממוקמת בין באומהולדר לקוזל. העיר זנקט ונדל היוותה את ליבה של הנסיכות ושימשה בתור מקום מושבה של הממשלה. היא גם הייתה מקום מגוריה של לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהתגוררה בה מ-1824 ועד מותה ב-1831. לואיזה, נישאה לבן דודה הרחוק ארנסט הראשון, דוכס הנסיכות בשנת 1817 והתגרשה ממנו ב-1826. היא הייתה אמו של הדוכס ארנסט השני, הדוכס לעתיד של דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, ושל הנסיך אלברט, בעלה לעתיד של המלכה ויקטוריה, ששניהם בילו חלק מילדותם בזנקט ונדל. בשנת 1817 חולקו שטחי הנסיכות לשלושה קנטונים וחמש עשרה רשויות מקומיות. בשנת 1826 עברה נסיכות ליכטנברג מדוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד לדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, במהלך סידור מחדש נרחב של דוכסות ארנסטין והדוכס ארנסט הראשון. לבסוף, בשל התסיסה הפוליטית בזנקט ונדל ב-31 במאי 1834 והמרחק הגדול משאר הדוכסות, מכר הדוכס, ארנסט הראשון, ב-15 באוגוסט 1834 את הנסיכות לממלכת פרוסיה תמורת סכום של כ-80,000 טאלר. רוב הסכום שימש להרחבת הרכוש הדוכסי בגריין שבאוסטריה עילית. Karte 1789 Nordrhein-Westfalen, www.hoeckmann.de
באד רייכנהאל

באד רייכנהאל (בגרמנית: Bad Reichenhall; בניב בווארית מרכזית: Reichahoi) היא עיירת ספא ומרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז ברכטסגדנר לנד (Berchtesgadener Land) בבוואריה עילית, גרמניה. העיירה שוכנת ליד זלצבורג מעבר לגבול עם אוסטריה באגן מוקף בהרי האלפים של כימגאו, כולל הר שטאופן (1,771 מ') והר צוויזל (1,781 מ'). יחד עם עיירות אלפיניות אחרות, באד רייכנהאל קשורה לאגודת העיירה האלפינית של השנה הפועלת ליישום האמנה האלפינית להשגת פיתוח בר קיימא בקשת האלפינית. באד רייכנהאל זכתה בתואר העיירה האלפינית של השנה בשנת 2001. באד רייכנהאל היא מרכז מסורתי של ייצור מלח, המתקבל על ידי אידוי מים מבריכות מלח. התושבים המוקדמים ביותר הידועים באזור זה הם שבטי תרבות גלוקנבכר (Glockenbecher - תרבות מתקופת הברונזה, משנת 2000 לפנה"ס לערך). בעידן תרבות לה טנה (La Tene - בערך 450 לפני הספירה) החל ייצור מלח תוך שימוש בבריכות המלח המקומיות. באותה תקופה הוקם מקום תפילה קלטי ב"לנגקר" (Langacker). משנת 15 לפנה"ס עד 480 לספירה הייתה העיר חלק ממחוז רומי בשם נוריקום. ב-1136 לספירה הוקם מנזר זנון הקדוש. בין השנים 1619-1617 נבנה צינור עץ לייצוא תמלחת לטראונשטיין באורך 31 ק"מ ובהפרש גבהים של יותר מ-200 מ'. ב-1834 נהרסו שני שלישים ממבני העיר בשריפה. בתחילת המאה ה-19 החלה תיירות לשגשג. רייכהנאל הפכה לאתר בריאות מפורסם. משנת 1890 נקראה רייכנהאל "באד רייכנהאל". ב-25 באפריל 1945 הופצץ האזור על ידי כוחות בעלות הברית. 200 בני אדם נהרגו. מרכז העיר, בתי חולים ותחנת הרכבת נהרסו כמעט לחלוטין. לאחר מלחמת העולם השנייה היה האזור תחת שלטון צבאי אמריקאי (1945–1948). לאחר מלחמת העולם השנייה הקימו האמריקאים בעיירה מחנה עקורים בו שוכנו ניצולי השואה במשך מספר שנים, לפני שהיגרו ליעדים אחרים. ב-1947 ביקר בן-גוריון במחנה העקורים, שם ראה את ציוריו של ניצול השואה, הנער שמואל בק. ב-1 בנובמבר 1999, מרטין פיירל בן ה-16 ירה באנשים ברחובות מחלון חדר השינה שלו, הרג שלושה ופצע אחרים, בהם השחקן גונטר למפרכט. הוא ירה אנושות באחותו והתאבד. בשנת 2001 נבחרה באד רייכנהאל לעיר האלפינית של השנה וכעבור כמה שנים הפכה לחברה ב"פניני האלפים" (Alpine Pearls). 15 אנשים, מתוכם 12 ילדים, נהרגו בקריסת משטח החלקה על הקרח בבאד רייכנהאל ב-2 בינואר 2006. בתאונה נפצעו 34 בני אדם. מבט מלמעלה Alte Saline (מפעל מלח ישן) הריסות טירת קרלשטיין כנסיית סנט ג'ורג' מגדל אבקה כנסיית סנט פנקראס בלילה מדיה וקבצים בנושא באד רייכנהאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באד רייכנהאל העיר באד רייכנהאל (בגרמנית) מרכז התיירות באד רייכנהאל (בגרמנית) פנינים אלפיניות מכרה מלח היסטורי (בגרמנית) מוזיאון (בגרמנית) AlpHaus Immobilien (בגרמנית) ספרייה (בגרמנית) באד רייכנהאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על ניצול שואה ששהה במחנה העקורים לאחר המלחמה, באתר יד ושם מתוך דף נקודות ביוגרפיות בחייו של שמואל בק, באתר יד ושם (באנגלית) Website from alpine-pearls.com "Germany Roof Collapse". CBS News. 2006.
קוטראל קו

קוטראל קו (בספרדית: Cutral Có) היא עיר בפרובינציית נאוקן שבארגנטינה. יישוב האזור החל בשנים 1927–1928, לאחר שרופא שראה את מצבם הגרוע של תושבי האזור החליט למטב את חייהם ולבנות להם יישוב קבע. בנוסף, במקום התגלה נפט, דבר שמשך אל היישוב פועלים רבים שביקשו להתפרנס לאחר שניזוקו מהמשבר הכלכלי העולמי. הבחירות הראשונות למועצת העיר התקיימו ב־11 בנובמבר 1951. העיר לא קיבלה תקציבים מהממשלה ולכן נאלצה להסתמך על גביית מיסים מתושבי העיר. לאחר מכן תוקצבה העיר, כאשר רוב הכספים הולכים למטרת פיתוח העיר (סלילת רחובות ובניית מערכות המים, החשמל והגז). שמו של היישוב השתנה מספר פעמים עד שב־6 בספטמבר 1955 הוחלט על שמו הקבוע. בשנים 1996–1997 נערכו באזור הפגנות ועימותים עקב תהליכי הפרטה של מוסדות תעסוקה ומחאה של מורים. תהליכים אלו גרמו לפיטורים של אלפים מועסקים. התושבים שהשתתפו בעימותים גרמו לחסימת הכביש הראשי באזור. כוחות המשטרה שנחלצו לפנות אותם מהכביש הצליחו לעשות זאת רק לאחר שימוש בירי. הם גרמו להרג אישה בת 24 מנתז קליע ולכ־13 פצועים. העיר ממוקמת בחבל פטגוניה. היא נמצאת בפרובינציית נאוקן, במרחק 109 קילומטרים מהעיר נאוקן וכ־145 קילומטרים מהגבול עם צ'ילה. גובה העיר הוא 541 מטרים מעל פני הים. האקלים בקוטראל קו הוא אקלים צחיח (BWk לפי שיטת קפן). במהלך העונה החמה (אוקטובר–אפריל), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 20 ל־30 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 6 ל־14 מעלות צלזיוס. במהלך העונה הקרה (מאי–ספטמבר), טמפרטורת המקסימום נעה לרוב בין 12 ל־16 מעלות צלזיוס, בעוד שטמפרטורת המינימום נעה לרוב בין 0 ל־7 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות בעיר עלולות לעלות אל מעל 35 מעלות צלזיוס ולרדת אל 10 מעלות מתחת לאפס. משקעים עלולים לרדת במהלך כל השנה, אך מכיוון שהעיר נמצאת באזור מדברי, כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות מ־180 מילימטרים. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, אוכלוסיית קוטראל קו מונה 36,162 תושבים, מהם 18,397 נשים ו־17,765 גברים. בשנות ה־90 נעצר גידול אוכלוסיית העיר עקב הבעיות הכלכליות שצצו בה, אך לאחר מכן שבה האוכלוסייה לגדול. כלכלת העיר מתבססת על תעשיית הפטרוכימיה והנפט. במערב העיר נמצא שדה התעופה קוטראל קו (אנ'). כביש 22 (אנ') עובר לרוחב העיר. כביש זה מחבר את העיר עם בירת הפרובינציה נאוקן ועם העיר באיה בלנקה בפרובינציית בואנוס איירס. מדיה וקבצים בנושא קוטראל קו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוטראל קו (בספרדית) [1] באתר IRN
קיריאק צאנקוב

קיריאק אנטונוב צאנקוב (בבולגרית: Киряк Антонов Цанков;‏ 1847, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 3 בנובמבר 1903, סופיה, נסיכות בולגריה) היה דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר ב-1883 כיהן כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה. קיריאק צאנקוב נולד בסבישטוב. אביו היה סוחר. קיריאק היה אחיינו של דראגן צאנקוב שכיהן כראש ממשלת בולגריה. סיים את בית הספר למסחר בווינה, עבר לבוקרשט ושם התערה בקרב חוגי המהפכנים הבולגרים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) מילא שורת תפקידים במנגנון הממשל הזמני בבולגריה מטעם האימפריה הרוסית. צאנקוב נבחר לאספה הלאומית הבולגרית הראשונה. בין 1879–1880 כיהן כנציג הדיפלומטי של נסיכות בולגריה לאימפריה העות'מאנית, ובין 1880 - 1883 כיהן כנציג הדיפלומטי הבולגרי לממלכת רומניה. ב-1883 כיהן מספר חודשים כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה. צאנקוב הלך לעולמו בסופיה ב-1903. מדיה וקבצים בנושא קיריאק צאנקוב בוויקישיתוף שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית). קיריאק צאנקוב, באתר lentata.com (בבולגרית).