המלחמות הגותיות

המלחמות הגותיות או המלחמות הרומיות-גותיות היו שורה ארוכה של סכסוכים בין הגותים והאימפריה הרומית בין השנים 249 ו-554 לספירה. המלחמות העיקריות מפורטות להלן. במהלך משבר המאה השלישית, הגותים תחת קניבה נלחמו נגד האימפריה הרומית בין 248 ל-253. המלחמה החלה ככל הנראה לאחר שקודמו של הקיסר דקיוס, פיליפוס הערבי, סירב להמשיך בתשלומי סובסידיות שנתיות לשבטי האזור שיזם הקיסר מקסימינוס תרקאס בשנת 238 בזמן שהם רעבו. הגותים הונהגו על ידי המלך קניבה שחצה את הדנובה בשנת 249 או 250 עם כמה יחידות, אולם המספר המדויק אינו ידוע. הטור הראשי של קניבה שכלל 70,000 לוחמים תקף ללא הצלחה את נובה ולאחר מכן הם הובסו על ידי דקיוס בקרב ניקופוליס אד איסטרום לפני שהמשיך לאוגוסטה טראיאנה שנרדפה על ידי דקיוס, שם בקרב בארו הם הביסו אותו ובזזו את העיר. דקיוס נאלץ להסיג את צבאו צפונה לאוסקוס והשאיר לקניבה זמן מספיק להרוס את מואסיה ולעבור לפיליפופוליס (תרקיה) (כיום פלובדיב בבולגריה). צבא נוסף של כ-20,000 לוחמים צר על מרקיאנופוליס ללא הצלחה. אז פנו הכוחות דרומה כדי להטיל מצור על פיליפופוליס. קרב פיליפופוליס התרחש ב-250 או 251 ולאחר מצור ארוך על העיר ניצחו הגותים. המלך קניבה התחבר לאחר מכן עם מפקד העיר ומושל תראקיה, טיטוס יוליוס פריסקוס, כדי להתמודד עם הקיסר הרומי דקיוס. בקרב אבריטוס בשנת 251 נהרגו דקיוס ובנו הרניוס אטרוסקוס. מחליפו של דקיוס, טרבוניאנוס גאלוס, נאלץ לנהל משא ומתן עם הגותים. הוא איפשר להם לשמור על שלליהם ולחזור לבתיהם בצד השני של הדנובה. הרומאים והגותים נלחמו במספר סבבים גם לאחר מכן הפלישה הגותית הגדולה ביותר עד כה התרחשה בשנת 268. בעלי בריתם הימיים של הגותים, ההרולי, סיפקו צי שנשא צבאות ענק לאורך חופי הים השחור, שם הם הרסו שטחי חוף בתראקיה ובמקדוניה. כוחות ענק אחרים חצו את הדנובה במואסיה. בשנת 268 זכה הקיסר גליאנוס בכמה ניצחונות ראשוניים חשובים ביבשה ובים, אך היה זה יורשו קלאודיוס השני שהביס לבסוף את הפולשים בקרב נאיסוס בשנת 269. המלך הגותי ארמנאריק של ממלכה חזקה גדולה מצפון לדנובה מהים השחור, עסק לספק לתופס השלטון פרוקופיוס כוחות למאבק נגד הקיסר הרומי ואלנס. הצבא הגותי, שמנה לפי הדיווחים 30,000 איש, הגיע מאוחר מדי לעזור לפרוקופיוס, אך בכל זאת פלש לתראקיה והחל לבזוז את החוות והכרמים של המחוז. ואלנס, שצעד צפונה לאחר שהביס את פרוקופיוס, כיתר אותם בכוח עדיף ואילץ אותם להיכנע. באביב 367, ואלנס חצה את הדנובה ותקף את הוויזיגותים תחת אתאנריק. הגותים נמלטו אל הרי הקרפטים, והמערכה הסתיימה ללא מסקנה מכרעת. באביב שלאחר מכן, שיטפון הדנובה מנע מוואלנס לחצות; במקום זאת הוא ביקש מהחיילים שלו לבנות ביצורים. בשנת 369, ואלנס חצה שוב, מנוביודונום, ועל ידי הרס המדינה אילץ את אתאנריק לתקוף אותו. ואלנס ניצח, ואתנאריק קיבל את רשותו של ארמנאריך לחתום על הפסקת אש. אתנאריק התחנן לתנאי ההסכם וואלנס נענה בשמחה. נראה שההסכם ניתק במידה רבה את היחסים בין הגותים והרומאים, הגביל את המסחר ואת חילופי החיילים תמורת הוקרה. גרוטונגי ותרווינגי נלחמו נגד האימפריה הרומית המזרחית של ואלנס בין השנים 376 ל-382. בין 376 ל-382 בערך המלחמה הגותית נגד האימפריה הרומית המזרחית, ובמיוחד קרב אדריאנופול, שבו נהרג הקיסר ואלנס, נתפסת בדרך כלל כחשובה בהיסטוריה של האימפריה הרומית, הראשונה מבין סדרת אירועים של האימפריה הרומית במהלך המאה הבאה שהביאו לקריסת האימפריה הרומית המערבית, למרות שחשיבותה הסופית לנפילתה הסופית של האימפריה עדיין נתונה במחלוקת. המרד הגותי של טריביגילד בשנים 399–400 באנטוליה (האימפריה הרומית המזרחית ) גרם למשבר פוליטי גדול בתקופת שלטונו של הקיסר ארקדיוס (395–408). את המרד הוביל טריביגילד, מנהיג יחידת גותים בתוך הצבא הרומי. בתחילה התרחש המרד רק באנטוליה, אך לאחר שהמפקד העליון של הצבא הרומאי המזרחי גיינאס התערב והתייצב לצד הגותים, הוא הפך לאיום על האחדות בתוך האימפריה המזרחית. הוויזיגותים נלחמו נגד האימפריה הרומית המערבית. בשנת 401 פלש אלאריק הראשון לאיטליה, אך הוא הובס על ידי סטיליקו בפולנטיה (פולנצה המודרנית) ב-6 באפריל 402. פלישה שנייה באותה שנה גם הסתיימה בתבוסה בקרב ורונה, אם כי אלאריק אילץ את הסנאט הרומי לשלם סבסוד גדול לוויזיגותים, והרס את יוון. מאוחר יותר, אלאריק הוביל את ביזת רומא (410). מלחמת רדגאיסוס הייתה סכסוך צבאי בצפון איטליה שנגרם כתוצאה מהפלישה של רדגאיסוס ב-405. הוא פלש לאימפריה הרומית המערבית עם אוכלוסייה עצומה זמן קצר לאחר שהאימפריה סיימה מלחמה עם הוויזיגותים. בשל גודל צבאו של רדגאיסוס, נדרש מאמץ אדיר מצד הרומאים כדי למנוע סכנה זו. המצביא סטיליקו היה מעורב באופן הדוק בהכנות וניהל באופן אישי את פעולות הצבא. התקוממות של הפוידראטים הגותיים באקוויטניה התרחשה בתקופת שלטונו של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי (425-455), בין השנים 425 ל-426. מרד זה הונהג על ידי תאודוריד הראשון, מלך הוויזיגותים והתרחש בדרום צרפת. זה בא בעקבות מותו של הטוען לתואר הקיסר יואנסוס והופסק בהליך צבאי בפיקודו של אאטיוס. באמצע שנות ה-430 פרץ מרד חדש, שהביא למלחמה גותית בת ארבע שנים (436–439) בין הגותים לרומאים בדרום גאליה. האימפריה הרומית המערבית עמדה אז בפני מספר סכסוכים מזוינים בגבולותיה. שוב תאודוריד הראשון גרם לפרוץ המלחמה הזו. לאחר מהלך משתנה של המלחמה, המלחמה הופסקה על ידי אאטיוס בקרב על טולוז (439). הוויזיגותים בפיקודו של תאודוריק השני נלחמו גם נגד האימפריה הרומית המערבית בפיקודו של מיוריאנוס. בסוף 458 נכנס מיוריאנוס לספטימניה (כיום דרום צרפת) כדי לתקוף את תאודוריק ולהחזיר את המחוז לאימפריה. מיוריאנוס הביס את תאודוריק בקרב ארלייט, ואילץ אותו לנטוש את ספטימניה ולסגת מערבה לאקוויטניה. על פי ההסכם החדש עם הרומאים, הוויזיגותים נאלצו לוותר על כיבושיהם האחרונים בהיספניה ולחזור למעמד פוידרטוס. ערך מורחב – המלחמה הגותית (535–554) המלחמה הגותית, בין האימפריה הביזנטית בתקופת שלטונו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון לבין הממלכה האוסטרוגותית התרחשה משנת 535 עד 554 בחצי האי האיטלקי, דלמטיה, סרדיניה, סיציליה וקורסיקה. היסטוריונים נוהגים לחלק את המלחמה לשני שלבים: מ-535 עד 540, שהסתיימו בנפילת הבירה האוסטרוגותית רוונה ובכיבוש מחדש לכאורה של איטליה על ידי הביזנטים; ומ-540/541 עד 553, תחייה גותית תחת טוטילה, שדוכאה רק לאחר מאבק ארוך על ידי הגנרל הביזנטי נרסס, שהדף גם פלישה של הפרנקים והאלמאנים בשנת 554. Southern, Pat. The Roman Empire from Severus to Constantine, Routledge, 2001. מסת"ב 0-415-23943-5 p. 347 Mark, Joshua J. "Cniva". World History Encyclopedia (באנגלית). נבדק ב-2024-06-10. Varbanov, Varbin. Barbarian Invasions in the Roman Provinces of Lower Moesia and Thrace in the mid-Third Century and the Coin Hoards from that Period Potter 2004, p.46 and, in more detail, Wolfram 1988, pp.45,397. Although Jordanes (Getica, 91) places these chieftains under the command of Cniva's predecessor (a certain Ostrogotha), Wolfram and other scholars argue that it is plausible to regard their campaign as part of Cniva's invasion Dyck, Ludwig Heinrich (2015-11-30). The Roman Barbarian Wars: The Era of Roman Conquest (באנגלית). Pen and Sword. ISBN 978-1-4738-7788-7. Southern, Pat. The Roman Empire from Severus to Constantine, Routledge, 2001. ISBN 0-415-23943-5 "Claudius II Gothicus | Gothic War, Battle of Naissus, Plague | Britannica". www.britannica.com (באנגלית). 2024-04-30. נבדק ב-2024-06-10. Gibbon, Ibid. p. 890, 891 Gibbon, Ibid. p. 892 Emperor Valens’ War with the Goths During 367-369 June 2016 DOI10.18503/1992-0431-2016-2-52-145-151 Sergey V. Yartsev Gibbon, Ibid. p. 893, 894 Heather, 2005, p. 146. Wolfram, 1997, pp. 85–86. "Sack of Rome | Summary | Britannica". www.britannica.com (באנגלית). נבדק ב-2024-06-10. Hughes, Ian (2010). Stilicho: The Vandal who Saved Rome (באנגלית). Pen & Sword Military. ISBN 978-1-84415-969-7. Burgov, K. D. "Roman Thalassocracy during the Gothic Wars in the Mid-sixth century: The End of Hegemony?". Ural Federal University. 25 (3). DeForest, Dallas,"Agathias on Italy, Italians and the Gothic War." Estudios Bizantinos 8, no. 1 (2020): p. 71. doi:10.1344/EBizantinos2020.8.2. DeForest is citing Agathias, Histories, 2.10.7