laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארלנמייר

ארלנמייר (הנקרא גם בקבוק קוני או הנורה) הוא בקבוק מעבדה המשמש לחימום או ערבוב נוזלים. הארלנמייר בנוי בצורת חרוט, עם פתח גלילי, ועשוי מזכוכית עמידה בחום. לעיתים יש עליו שנתות של מיליליטר (ml). גודלי ארלנמיירים נפוצים הם: 50ml, 100ml, 200 ml, 500ml ו-1000ml. ארלנמיירים מקצועיים עמידים גם בטמפרטורה של 300 מעלות. ארלנמייר הוא בקבוק מעבדה הנקרא על שם אמיל ארלנמייר, כימאי גרמני שהמציא אותו ב-1861. הארלנמייר נפוץ מאוד במעבדות הודות למספר יתרונות על פני בקבוקי רתיחה וכוסות כימיות: לבקבוק צוואר צר אשר מונע שפיכת נוזלים בעת בחישה וגם ניתן לסגור אותו באמצעות פקק. המבנה החרוטי של הארלנמייר מאפשר להפריד בקלות משקע מוצק מנוזל הנמצא מעליו: הטיית הארלנמייר לכיוון אופקי, גורמת ליציאת הנוזל דרך הפתח, בעוד שהמשקע המוצק נשאר לכוד בבסיס הכלי הנמוך מהפתח. כמו כן, הוא מאט את קצב האידוי בגלל צווארו הצר ומאפשר יציבות בגלל בסיסו הרחב. אם בבקבוק קוני אין אוויר אז ההתאדות של הנוזל בפנים מהירה יותר. קנקן מעבדה מדיה וקבצים בנושא ארלנמייר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טורקמנבאשי (עיר)

טוּרקְמַנבָּאשֵי (בטורקמנית: Türkmenbaşy) היא עיר בטורקמניסטן, על גדות הים הכספי (בצידו הצפוני של מפרץ הנקרא בשמה) והיא עיר הנמל היחידה במדינה זו.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] העיר נקראה עד 1920 קיזיל סו (מילולית: מים אדומים), בתקופת האימפריה הרוסית והשלטון הסובייטי נקראה קרסנובודסק (ברוסית: Красноводск, שם שגם הוא נגזר מ"מים אדומים"). ב-1993 קרא לה נשיא טורקמניסטן ספרמורט ניאזוב על שם כינויו הרשמי טורקמנבאשי, אבי הטורקמנים. כיום משמשת העיר כמרכז הכלכלי והאדמיניסטרטיבי לאזור התיירות והנופש המתפתח, אוואזה, 16 ק"מ של רצועת חוף ובה בתי מלון ושירותי תיירות. המקום בו הוקמה העיר המודרנית היה תחנה בדרך המשי. במקום קיים שפך נהר יבש של ערוץ קדום של הנהר אמו דריה. אתר העיר ממוקם בצפונו של מפרץ גדול, הוא מוקף הרים צחיחים ובהם מכרות בהט. ב-1717 הקים במקום הנסיך הרוסי אלכסנדר בקוביץ'-צ'רקסקי עיר מבצר, כחלק מהתקדמות האימפריה הרוסית מזרחה ל"טרנס-כספיה", כלומר האזור שממזרח לים הכספי. מטרת מסעו הייתה כיבוש ח'אנות חיווה. המסע הצבאי נכשל והמקום ננטש למשך 150 שנה. ב-1869 הוקם שנית המבצר הרוסי וסביבו התפתחה במהירות עיר הנמל שנקרה ברוסית קרסנובודסק ובטורקמנית קיזיל-סו, שם שמשמעותו זהה, מים אדומים, בשל הסחף הבוצי הרב שגרפו עמם הנהרות העונתיים הזורמים לים הכספי. העיר שימשה כבסיס רוסי במסגרת "המשחק הגדול" להשתלטות על ח'נות חיווה ובוכרה ועל השבטים הטורקמנים הנוודים. בשנת 1880 הוקמה בה תחנת הרכבת ממנה יצאה המסילה הטרנס-כספית ונמלהּ החל לקלוט מכליות נפט מבאקו, בירת אזרבייג'ן הנמצאת מצידו השני של הים הכספי. בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה נשלט האזור על ידי ממשל סוציאל-רבולוציוני, שהתנגד לבולשביקים. ב-1918 נמלטו לעיר 26 קומיסרים בולשביקים ששלטו ב"קומונת באקו" והשליטו שם טרור, לאחר שהשלטון בעיר התחלף ופנה כנגדם. ה-26 נרצחו על ידי משטרת קרסנובודסק. נסיבות הרצח או ההוצאה להורג אינן ברורות ונתונות במחלוקת, כמו גם מעורבות קציני צבא בריטניה ששהו באזור על מנת להגן על פרס ועל הדרך להודו. הקומיסרים הובאו לקבורה בבאקו בספטמבר 1920, לאחר שטורקמניסטן נכבשה על ידי הצבא האדום. בשנת 1933 חיבר סרגיי יסנין שיר לזכר הקומיסרים וליאון טרוצקי התייחס בהרחבה לחלקה של בריטניה בספרו "בין לבנים לאדומים". בשנת 1965 צולם סרט קולנוע על הקומיסרים ורציחתם. כמו כן, בתקופת ברית המועצות נכתבו מספר יצירות מוזיקליות בנושא. בכל שנות ברית המועצות הקומיסרים של באקו היו סמל המאבק הבולשביקי במלחמת האזרחים ברוסיה. טורקמנבאשי ממוקמת באזור אקלים צחיח באופן קיצוני, כמות המשקעים השנתית הממוצעת אינה עולה על 125 מילימטר. הטמפרטורה הממוצעת מגיעה ל-28 מעלות צלזיוס ביולי (החודש החם בשנה) ול-2 מעלות בינואר. העיר מהווה את הנמל היחיד של טורקמניסטן והנמל הגדול ביותר בכל מרכז אסיה ובה ממוקמת תחנת הרכבת הטרס-כספית, המחברת אותה לבירה אשגבאט ומזרחה. בשנת 1956 נפתח בסמוך לעיר שדה תעופה, שהורחב ושופץ ב-2010 לשדה תעופה בינלאומי מודרני. שירות מעבורת מקשר את טורקמנבאשי עם באקו. באופן מסורתי מתבססת כלכלת העיר על נפט וגז טבעי וכוללת את בית הזיקוק הגדול במדינה. ב-2007, לאחר ביקור בעיר, הכריז נשיא טורקמניסטן, גורבנגולי ברדימוחמדוב, על פיתוח רצועת החוף שממערב לעיר כאזור נופש ותיירות בשם אווזה (Awaza). תנופת הפיתוח התיירותי הובילה לפיתוח תשתיות ומרכזי מסחר בעיר. טום רייס, האוריינטליסט, כתר ספרים 2007, עמ' 88-94 מדיה וקבצים בנושא טורקמנבאשי בוויקישיתוף אתר תיירותי תיאור קצר על פרשת 26 הקומיסרים טורקמנבאשי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו עוד על הגרסאות השונות בערך קומונת באקו טרוצקי על בריטניה אווזה, אתמול, היום ומחר
סחלב הקוף

סחלב הקוף הוא כינויים של מספר מינים שונים במשפחת הסחלביים. האם התכוונתם ל... Orchis simia (סחלב הקוף) (אנ') סחלב הקוף הערפדי (Dracula Simia (אנ')) דרקולה ענק (Dracula gigas) Calanthe tricarinata (אנ')
הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון

הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון (באנגלית: The Hunchback Of Notre Dame II) הוא סרט הנפשה של חברת וולט דיסני. זהו סרט המשך לסרט "הגיבן מנוטרדאם". הסרט הופץ ישירות לווידאו. הגיבן שולט על העיר פריז מלמעלה, ממגדל הפעמונים של הנוטרדאם. קווזימודו וחברו זפיר, בנם של אזמרלדה ופיבוס, עוצרים בקרקס נודד ומתיידדים עם מדלן, הבת המאומצת של קוסם מרושע בשם סארוש, שזומם לקטוף את הפעמונים של הקתדרלה המפורסמת. הסרט קיבל ביקורות שליליות רבות ממבקרי קולנוע ברחבי העולם. אתר Rotten Tomatoes העניק לסרט 30%. מבקרים הוסיפו כי איכות האנימציה בסרט ירודה, ואף הוסיפו שפסקול הסרט ירוד עוד יותר. לאחר שפורסם אלבום הלהיטים של דיסני כמה משירי הסרט הפכו לפופולריים. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קארל ג'ונסון, רנדי פטרסון, ג'ניפר לאב, כריס קאנוט, וולטר אדגר.  אתר האינטרנט הרשמי של הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", באתר נטפליקס "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", באתר AllMovie (באנגלית) "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המסילה הטרנס-כספית

המסילה הטרנס-כספית (גם "המסילה המרכז-אסיאתית") היא מסילת ברזל שנסללה על ידי האימפריה הרוסית בסוף המאה ה-19 על תוואי דרך המשי, כחלק מהתפשטות האימפריה הרוסית למרחבי מרכז אסיה (שנקראה "טרנס-כספיה", כלומר מעבר לים הכספי). המסילה שימשה בראשיתה לצרכים צבאיים והיוותה נכס אסטרטגי רוסי במסגרת "המשחק הגדול" על השליטה במרחבים אלה בין רוסיה לבריטניה. המסילה משתרעת לאורך 2560 ק"מ מטורקמנבאשי שבטורקמניסטן לחופי הים הכספי ועד אנדיז'ן שבאוזבקיסטן ובדרכה מקשרת את אשגבאט, מרב, סמרקנד, בוכרה וטשקנט. בין 1879 ו-1886 נסללה המסילה במרכז טורקמניסטן של ימינו, בין הים הכספי דרומית-מזרחית לאשגבאט ברובה דרך מדבר קאראקום. ב-1888 הגיעה המסילה, לאחר סיבוב צפונה, לסמרקנד ובוכרה, בהתאם לכיבוש השטח והשליטה בו על ידי צבא האימפריה הרוסית. ב-1898 הושלם חלקה המזרחי של המסילה דרך טשקנט עד אנדיז'ן, לאחר בניית גשר מעל נהר סיר דריה. מעל נהר אמו דריה עברה הרכבת על גבי גשר-עץ, שניזוק בשיטפונות. רק ב-1901 הושלם גשר קבוע מעל הנהר. בשנת 1905 נוסד קו מעבורת לרכבות בין העיר באקו שבאזרבייג'ן לקרסנובודסק. ב-1906 חובר בטשקנט קו הרכבת הטרנס-כספי עם המסילה הטרנס-ארלית, המחברת את טשקנט עם אורנבורג וממנה אל רשת הרכבות של רוסיה. ב-1910 חוברו לקו-משנה הערים טרמז ודושנבה. קו-משנה נוסף מחבר את המסילה למשהד שבאיראן. ב-1926 חוברה המסילה לטורקסיב, המסילה החוצה את קזחסטן אל נובוסיבירסק שבסיביר. מדיה וקבצים בנושא המסילה הטרנס-כספית בוויקישיתוף מאמר באתר Globalsecurity מאמר על פתיחת הקו בכתב העת Science מאוגוסט 1886 תמונות מהקמת המסילה Geoffrey Kemp and Robert Harkavy, "המשחק הגדול" ותפקידן של הרכבות 1590 מייל, לפי מאמר באתר Globalsecurity
ספומאטו

ספומאטו (מאיטלקית: Sfumato, "מעושן"; טכניקה מעורפלת) הוא מונח שטבע לאונרדו דה וינצ'י לטכניקת ציור בה יש מעבר מדורג וזהיר מאוד מגוון לגוון או מצבע לצבע, עד שקשה להבחין בשלבים. טכניקה כזו יושמה בעיקר בציורי נוף. דוגמה לספומאטו ניתן למצוא בציורו של לאונרדו מונה ליזה שבו הנוף שמאחורי הדמות 'נסוג' אל הרקע ומתערפל. הטכניקה הייתה בשימוש נרחב בשל יכולתה לתת תחושת עומק לציור, שכן במציאות העצמים הרחוקים ביותר בנוף נראים דהויים בצבעם בהשוואה לעצמים קרובים יותר לצייר. היות שהאמינו כי הסיבה לכך היא המדורות הרבות שהיו מדליקים בזמנו על הגבעות, ייחסו את התופעה האופטית הזאת לעשן, מכאן שמה של הטכניקה. הגלגול המודרני לספומאטו הוא ה-Gradient, או ההדרגתיות, חילוף בין כמה צבעים שנעשה באופן מושלם על ידי המחשב. ההדרגתיות משמשת לאותן מטרות של הענקת עומק וניתן למצוא אותה בעבודות עיצוב רבות. ספומאטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אטלנטיס: האימפריה האבודה

אטלנטיס: האימפריה האבודה (באנגלית: Atlantis: The Lost Empire) הוא סרט אנימציה של חברת וולט דיסני משנת 2001. הסרט מספר את הרפתקאותיו של חוקר צעיר משנת 1914 אשר נחוש להוביל את הצוות שלו ליבשת האבודה אטלנטיס. הסרט הופץ לאקרנים ב-15 ביוני 2001, אף על פי שהוצג שבועיים לפני כן בתיאטרון בקליפורניה. הסרט הועמד לשבעה פרסי אנני והכנסותיו היו כ-186 מיליון דולר ארצות הברית. מילו ת'אץ' הוא הרפתקן. מילו מחזיק בידיו את המפתח לגילוי היבשת האבודה אטלנטיס אשר שקעה במצולות. הוא מצטרף אל צוות נועז של חוקרי יבשות במימון מיליונר אקסנטרי. הוא לוקח עמו את קפטן רורק, הם יוצאים למסע מופלא בממלכה התת-ימית. הדברים הנגלים לעיניהם ברורים רק למילו שיכול לחשוף את סודה עתיק השנים של אטלנטיס ולהוביל את הצוות ליבשת החמקמקה והבוגדנית. בגרסה האנגלית של הסרט דיבב ג'ים ורנלי וזהו היה התפקיד האחרון בטרם נפטר. הפקת הסרט החלה לאחר הגיבן מנוטרדאם משנת 1996. במקום מחזמר החליט הצוות של דיסני להפיק סרט הרפתקאות ופעולה בהשראת עבודותיו של ז'ול ורן. הסרט עשה שימוש רב באנימציה ממוחשבת יותר מכל הסרטים באותן השנים של דיסני, דמויות הסרט ועוד כמה הופקו באנימציה קלאסית. הבלשן מארק אוקרנד יצר עבור דיסני, שפה מיוחדת, אותה דיברו בני אטלנטיס בסרט. הסרט היה מבין האחרונים של דיסני באנימציה קלאסית. במהלך שנת 2003 יצא סרט המשך בשם "אטלנטיס: שובו של מיילו". הסרט לא הוקרן בקולנוע ויצא ישירות לווידאו ול-DVD. מדיה וקבצים בנושא אטלנטיס: האימפריה האבודה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אטלנטיס: האימפריה האבודה אטלנטיס: האימפריה האבודה, ברשת החברתית פייסבוק "אטלנטיס: האימפריה האבודה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", באתר נטפליקס "אטלנטיס: האימפריה האבודה", באתר AllMovie (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", באתר Metacritic (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אטלנטיס: האימפריה האבודה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
IBM Systems Network Architecture

IBM Systems Network Architecture (בקיצור SNA) הוא פרוטוקול קנייני של חברת IBM, שנוצר בשנת 1974. זהו מערך שלם המגדיר את ההתקשרות בין מחשבים מרכזיים למשאבים ברשת. SNA מתאר את הפרוטוקול ואינו מהווה יישום או חבילת תוכנה למימוש. מימוש פרוטוקול SNA מופיע בחבילות תקשורת שונות, בעיקר בתוכנת VTAM) Virtual telecommunications access method) שהיא חבילת תקשורת המופעלת על מחשבים מרכזיים מתוצרת IBM לתקשורת SNA. פרוטוקול SNA אינו נפוץ היום, ואת מקומו תפס פרוטוקול TCPIP שהוא פרוטוקול פתוח ונפוץ הרבה יותר. SNA נמצא בשימוש היום בעיקר בסביבות מחשבים מרכזיים של IBM. פרוטוקול SNA התפרסם כחלק מהכרזה של IBM על פונקציות תקשורת מתקדמות בספטמבר 1974, שמכילה מימוש של SNA/SDLC (Synchronous Data Link Control) במוצרים הבאים: IBM 3767 communication terminal (printer) IBM 3770 data communication system פרוטוקול SNA נחשב פרוטוקול מוגן בשל היותו סגור ומאובטח. כל ישות ברשת חייבת להיות מוגדרת מראש כדי לפעול בצורה תקינה.
בניין הסקיי סיטי של צ'אנגשה

סקיי סיטי (בכתב סיני: 天空 城市; בפין-יין: Tiankong Chengshi), או סקיי סיטי אחד, היה גורד שחקים בתהליכי תכנון ותחילת בנייה, שהיה מתוכנן להגיע לגובה 838 מטרים. הבניין נמצא בעיר צ'אנגשה, במחוז חונאן, בדרום מרכז הרפובליקה העממית של סין. המגדל עתיד להשתרע על שטח של 1,050,000 מטרים רבועים ולכלול 93 מעליות. ביולי 2013 הופסקו עבודות ההכנה לבנייה, עקב דרישות הממשל לעמידה בתקנים נוספים, בנובמבר 2015 חודשו עבודות הבנייה אך הופסקו שוב לאחר שנה בעקבות הכרזה על האזור כ"אזור ללא בניה". אם ייבנה, הבניין צפוי לעבור בגובהו את מגדל בורג' ח'ליפה בעשרה מטרים. הכרזת האזור המורחב סביב מיקום המגדל כאזור מוגן עצרה בפועל את תהליך הבנייה לזמן בלתי ידוע. הבניין מתוכנן להיבנות באופן לא קונבנציונלי, ומתכנני הבנייה העריכו כי היא תימשך רק 90 יום, בנוסף ל-120 ימי הכנה של בנייה טרומית באתר העבודה. אם יושלם, הוא יהיה הבניין השני בגובהו בעולם, לאחר מגדל ג'דה שבערב הסעודית שיהיה גבוה ממנו ב-170 מטרים. עלות בניית המגדל נאמדת ב-9 מיליארד יואן סיני (1.46 מיליארד דולר אמריקני). החברה הבונה התכוונה לבנות בניין בגובה 666 מטרים, אך השלטון המקומי רצה שבניין זה יהיה הבניין הגבוה ביותר בעולם, ומכאן תוכניותיו הנוכחיות. הבניין יכלול קניונים, בתי מגורים, בתי ספר ובית חולים שישרתו 30,000 תושבים. הוא יהיה עמיד לרעידת אדמה בעוצמה של 9 בסולם ריכטר. Sky city, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) באתר CNN באתר הוול סטריט ג'ורנל באתר מאקו בלומברג, אדם מינטר, "לסינים לא אכפת מהבניין הגבוה ביותר בעולם", באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2013 עלייה לצורך ירידה: גורדי שחקים שחזו את המשברים הפיננסיים הגרועים בהיסטוריה, באתר כלכליסט, 30 במאי 2013 F_200788, Hunan drops ambition on world’s tallest building amid protests - People's Daily Online, en.people.cn ערך זה הוא קצרמר בנושא סין ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוסקוביץ

האם התכוונתם ל... בוסקוביצה (בוסקוביץ) - עיירה בצ'כיה אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' – מלחין ישראלי בנימין זאב וולף בוסקוביץ' – רב ומחבר "סדר משנה" דוד בוסקוביץ – צייר ישראלי רוג'רו ג'וזפה בוסקוביץ' – מתמטיקאי ואסטרונום קרואטי-איטלקי
ויקטור מדינה

ויקטור מדינה (נולד ב-22 במרץ 1939) הוא כלכלן ישראלי, כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל בנק מזרחי, יו"ר כי"ל ומנהל המחלקה המוניטרית בבנק ישראל. מדינה נולד באלכסנדריה שבמצרים, למד בבית הספר הצרפתי בעיר. ב-1957 עלה לישראל עם הוריו ושלוש אחיותיו, נקלט בקיבוץ גניגר ועבד כפועל בניין. שירת בצה"ל בחיל התותחנים. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1972 סיים תואר שני בכלכלה מהאוניברסיטה העברית. במקביל ללימודי תואר ראשון עבד כפקיד בבנק לאומי. ב-1967 החל את עבודתו בבנק ישראל במחלקת המחקר והתקדם עד לסגן מנהל המחלקה, ב-1979 מונה למשנה למנהל מחלקת מטבע חוץ. ב-1982 מונה למנהל המחלקה המוניטרית שהוקמה בבנק במסגרת מימוש התוכנית לארגונו מחדש. במהלך כהונתו הכניס לשימוש כלים חדשים ששימשו את בנק ישראל למימוש המדיניות המוניטרית, בהן הנפקת מלווה קצר מועד והקצאת הלוואות לבנקים המסחריים. ב-1986 מונה לחבר הנהלה בכיר בבנק וקיבל אחריות גם על מחלקת האשראי ומחלקת מטבע חוץ. ב-1987 פרש מהבנק לאור "חילוקי דעות מקצועיים" עם הנגיד מיכאל ברונו. בהמשך השנה מונה על ידי שר האוצר משה ניסים למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים. הוא התפטר מספר חודשים לאחר כניסתו של שמעון פרס לתפקיד שר האוצר. לאחר פרישתו מונה למנהל חברת בת של הבנק הבינלאומי אך התפטר לאחר מספר שבועות. בשנת 1990 מונה על ידי משה ניסים, שר התעשייה והמסחר, ליו"ר דירקטוריון כימיקלים לישראל וכיהן בתפקיד במשך כחמש שנים, במהלכן עברה החברה הפרטה. במאי 1995 מונה ליו"ר בנק מזרחי ובאוגוסט 1995 מונה למנכ"ל הבנק, הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2004, במהלך כהונתו הוביל מדיניות שמרנית שהביאה להגדלה משמעותית ברווחיות ובתשואה על ההון של הבנק. סביב פרישתו התנהל דיון ציבורי באשר למענק פרישה שאושר לו בסך של 13.5 מיליון ש"ח, מבלי שדווח על כך בדו"חות הבנק, עד התערבות המפקח על הבנקים והרשות לניירות ערך. בספטמבר 2006 מונה לדירקטור בחברת כימיקלים בישראל ומכהן גם כדירקטור בחברות הבת רותם אמפרט נגב וכיל דשנים. במהלך 2007 כיהן כדירקטור חיצוני במגדל אחזקות ביטוח ופיננסים. ביולי 2009 מונה לחבר בוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה. באוגוסט 2009 מונה ליו"ר מגדל שוקי הון, הוא כיהן בתפקיד עד התפטרותו במאי 2011. היה מועמד לנגיד בנק ישראל. אורנה רביב, בנק המזרחי: מדינה על המשמר, באתר ynet, 12 בנובמבר 2002 עירן פאר, רנן נצר, ‏"זה לא פסול לנקוט מדיניות תגמול אגרסיבית כלפי מנהלים", באתר גלובס, 1 במאי 2011 דפנה צוקר, ‏"אינני שופט את אופיו של איש, לא אשפוט גם את אופיי שלי", באתר גלובס, 28 במרץ 2001 מוסמכים ודוקטורים של האוניברסיטה בירושלים, דבר, 19 ביוני 1972 ניסן לויתן, חיים ברקאי, בנק ישראל: חמישים שנות חתירה לשליטה מוניטרית, כרך 2, 2004, עמ' 187 שלומי גולובינסקי ושלומי כץ, צמרת "מועדון המיליון" : השכירים המתוגמלים במשק, באתר ynet, 6 באפריל 2003 תמר ברזילי, מענק הפרישה של ויקטור מדינה: 13.5 מיליון שקל, באתר ynet, 26 באוגוסט 2004 יואב יצחק, ‏היועץ המשפטי של בנק המזרחי: פרי, מדינה ויונס לחצו עלי שאשנה את חוות דעתי, באתר גלובס, 27 בדצמבר 2004 לילך ויסמן, ‏ויגודמן והמבורגר בוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה, באתר גלובס, 5 ביולי 2009 יוסי ניסן, ‏רשמית: ויקטור מדינה מונה ליו"ר מגדל שוקי הון, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2009
דייט בחשיכה

דייט בחשיכה היא תוכנית מציאות ישראלית המשודרת החל מ-13 באוקטובר 2012 בערוץ 2 בזכיינית רשת בהנחיית ירון ברובינסקי. התוכנית מבוססת על התוכנית ההולנדית "Daten in het Donker", שעלתה לשידור לראשונה בהולנד בשנת 2007 ברשת RTL 5. התוכנית מבוססת על הפורמט ההולנדי, שבו 3 גברים ו-3 נשים גרים בווילה מפוארת. הגברים והנשים חיים באגפים נפרדים באותו הבית ונפגשים זה עם זו רק בחדר אשר מוחשך באופן מוחלט. למשתתפים בתוכנית יש שלושה ימים להכיר זה את זה רק באותו החדר המוחשך, כאשר הם מצולמים בכל העת במצלמות אינפרא אדום. העונה הראשונה זכתה לאחוזי צפייה גבוהים. לקראת סוף התוכנית כל המשתתפים נחשפים באור. לאחר שהם נחשפים, כל המשתתפים בוחרים אם הם רוצים להמשיך את מערכת היחסים שלהם עם מושא אהבתם או אם הם מעדיפים לעזוב את הווילה. לאורך עונות הסדרה, הופיעו בה גם מפרסמים, כמו נתן בשבקין (הישרדות) וקארין כהן. בפרק הראשון של העונה השלישית, מנחה התוכנית, ירון ברובינסקי, השתתף כאחד המתמודדים בתוכנית. בתפקיד המנחה באותו פרק הייתה ירדן הראל. בעונה השלישית, פרק אחד הוקדש לקהילה הגאה ולגיל הזהב. נכון לאוקטובר 2013 שודרו כשלוש עונות. האתר הרשמי של הגרסה הישראלית האתר הרשמי של המהדורה ההולנדית המקורית ביקורות ליאת אלקיים, למה "דייט בחשיכה" היא ריאליטי משובח, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2012 נרי ליבנה, אלמן עם דירה בטאבו ושיניים טובות מחפש דומה, באתר הארץ, 28 ביוני 2013 עידן חגואל, עכבר העיר, עף בחשיכה: ירון ברובינסקי משתלט על המסך, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2012 עכבר העיר, הריאליטי החדש של רשת: "דייט בחשיכה", באתר הארץ, 1 באוגוסט 2012 גילי איזיקוביץ, "דייט בחשיכה" השיגה 24.1 אחוזי צפייה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2012 לי-אור אברבך, ‏"דייט בחשיכה" פותחת חזק: רשמה אמש 30.4% רייטינג, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2012
טל חן

טל חן (נולד ב-4 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. חן החל את הקריירה בקבוצות הנוער של הפועל צפרירים חולון, והיה אף שחקן נבחרת הנוער ולאחר מכן קפטן הנבחרת הצעירה, במדיה רשם 14 הופעות. בשנת 2000 עבר למכבי נתניה ושנה לאחר מכן עבר להפועל חיפה שירדה לליגה הלאומית בתום אותה עונה, שם שיחק גם בעונה שלאחר מכן. לקראת עונת 2003/2004 עבר להפועל תל אביב. ב-4 בינואר 2004 עלה לראשונה בהרכב הראשון של הקבוצה, וכבש את השער הראשון בניצחון 1-4 על בית"ר ירושלים. לאחר אותו משחק קנה חן את מקומו בהרכב. בעונת 2004/2005 נקלעה הפועל תל אביב לתחתית הטבלה וחן הוסט לעמדת הקשר האחורי, והיה מהשחקנים הבולטים בקבוצה הואיל ותרם רבות להישארותה בליגת העל. יכולתו הטובה בעונה זו גרמה לזימונו לראשונה לסגל נבחרת ישראל, אך הוא לא זכה להופיע במדיה. בתום העונה קיבל חן את תואר "השחקן המצטיין" מטעם ארגון האוהדים של הפועל אביב. בעונת 2005/2006 זכה עם הפועל אביב בתואר ראשון בקריירה - גביע המדינה. בעונת 2006/2007 היה שותף חן להעפלתה של הקבוצה לשלב הבתים של גביע אופ"א וזכה עמה בפעם השנייה ברציפות בגביע המדינה, כשהוא כובש את שער הניצחון בחצי הגמר מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2007/2008 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה לאחר הגעתו של אלין טופוזאקוב, ובתום העונה שוחרר מהפועל תל אביב לאחר ששיחק חמש שנים במדיה. בקיץ 2008 חתם חן בקבוצת בני סכנין, שם שיחק שנתיים וחצי, עד שחתם בינואר 2011 בהפועל רמת גן, עמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן היה שותף חן להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל. לאחר עונה אחת בליגת העל שוב ירדה הקבוצה ללאומית, אך באותה עונה זכה עמה חן בגביע המדינה. ב-17 בספטמבר 2013 חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, ולאחר עונה אחת במועדון הודיע חן ב-23 ביוני 2014 על פרישה ממשחק פעיל. בשנת 2016 פתח חן סניף של רשת ארומה בבאר יעקב. הפועל תל אביב גביע המדינה: 2005/2006, 2006/2007 הפועל רמת גן גביע המדינה: 2012/2013 טל חן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל טל חן, באתר Transfermarkt טל חן, באתר Soccerway טל חן, באתר FootballDatabase.eu איתי אילנאי, תכף אשוב: טל חן חולם על קאמבק לבלומפילד, באתר nrg מעריב, ‏14 בנובמבר 2008 סיון גולדנברג, ‏טל חן פורש: מרגיש גאה ושמח במה שהשגתי, באתר ONE‏, 23 ביוני 2014
מוזמביק במשחקים הפאראלימפיים

מוזמביק השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בהמשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של שני ספורטאים, גבר ואישה. במשחקי החורף לא נטלה מוזמביק חלק מעולם. הספורטאים אותם שלחה מוזמביק למשחקים, התחרו שניהם במרוץ ל-200 מטר והמרוץ ל-400 מטר, והאתלטית, מאריה אליזה מוצ'אבו, התחרתה גם במרוץ ל-100 מטר. במדליה הראשונה בתולדותיה, זכתה מוזמביק במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) כשהאצנית אדמילסה גוברנו זכתה במדליית הארד בריצת 400 מטר (קטגוריה T12) עם תוצאה של 53.89 שניות, אחרי אוקסנה בוטורצ'וק האוקראינית (53.14 שניות) ואומרה דוראנד הקובנית שקבעה שיא עולם חדש בקטגוריה (51.77 שניות). מוזמביק במשחקים האולימפיים מוזמביק במשחקים האולימפיים לנוער מוזמביק באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי המשתתפים באולימפיאדת הנכים לונדון 2012 Women's 400m - T12
זעמן זיתני

זעמן זיתני (שם מדעי: Platyceps collaris, שם נרדף Platyceps rubriceps) הוא נחש השייך למשפחת הזעמנים. נקרא זיתני בגלל צבעו החום-ירוק (כמו עץ הזית). הזעמן הזיתני נחש לא ארסי שאינו מסוכן לאדם. אורכו יכול להגיע עד ל-150 סנטימטרים, אך בארץ ישראל הוא מגיע לאורך של 100 סנטימטרים. הזעמן הזיתני דק מאוד לעומת הזעמנים האחרים בארץ ישראל. ניזון בעיקר מלטאות וגם מחסרי חוליות (בעיקר עקרבים), חרגולים, פרפרים. הזעמן הזיתני הוא נחש מטיל ביצים, הנקבה מטילה 5-3 ביצים (אך במקרים נדירים אפילו יותר מעשר). כאשר הנחש מרגיש מותקף ומאוים, הוא פולט נוזל לבן ומסריח מפתח הביב שלו, ואף מרבה לנשוך, אך נשיכה זו אינה מסוכנת, ולא חודר ארס אל תוך גוף האדם. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 157-159 מדיה וקבצים בנושא זעמן זיתני בוויקישיתוף זעמן זיתני, באתר ITIS (באנגלית) זעמן זיתני, באתר NCBI (באנגלית) זעמן זיתני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זעמן זיתני, באתר GBIF (באנגלית) זעמן זיתני, עמותת מן השדה זעמן זיתני באתר הרשימה האדומה של IUCN בספרות ובאתרים ישנים זוהה כ-Platyceps najadum או Coluber rubriceps. מקובל כיום שהסוג Coluber מצוי בצפון אמריקה בלבד, והסוג בישראל הוא Platyceps. שני השמות collaris ו-rubriceps הוצעו למין, אך כיוון שהשם collaris הוצע מוקדם יותר הוא זה שנחשב תקף. ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רז יובן

רז יובן (נולדה ב-17 באוגוסט 1976) היא תסריטאית, יוצרת, עורכת ועיתונאית. יובן נולדה בהרצליה וכשהייתה בת 11 עברה עם משפחתה לכפר סבא. בגיל 17 עזבה את התיכון המקומי ועברה ללמוד בתיכון אנקורי בתל אביב. בצבא שירתה כמש"קית הוראה ולאחר מכן למדה ספרות לתואר ראשון ובשנת 2001 החלה לכתוב במגזין "תרבות מעריב" בתקופה שאמנון דנקנר שימש כעורך הראשי של העיתון. בהמשך עברה לערוך ולכתוב במגזינים "עלמה" ו"בלייזר", וכן בשבועון "לאישה", מבית "ידיעות", ובמגזין "גלריה" של עיתון "הארץ". בשנת 2008 ערכה את הרומן "אצלנו עכשיו בוקר", מאת עיתונאית "הארץ" לשעבר דאה הדר (הוצאת כנרת זמורה ביתן). באותה שנה החלה לכתוב גם לטלוויזיה, עבור הדרמה היומית המוזיקלית "דני הוליווד" ששודרה ב-yes, ובשנת 2009 הפכה לתסריטאית הראשית בעונה השנייה של הסדרה. בין השנים 2009 ל-2010 כתבה לסדרת הדרמה המוזיקלית של yes, "תיכון השיר שלנו", וכן שמשה כתסריטאית ראשית ביחד עם אריק שגב בסדרה "15 דקות", העוסקת בעולם הריאליטי. בשנת 2012 שימשה כתסריטאית ראשית, לצד אורי גרוס בסדרת הדרמה היומית של HOT "תנוחי". כמו כן כתבה לסדרות הילדים והנוער "אליפים" ושימשה כתסריטאית ראשית בעונה השנייה של "שוברי גלים" המשודרות ב-yes. בנוסף כתבה את העונות השנייה והשלישית של סדרת הדוקו-דרמה TLV - עושים את תל אביב בערוץ הבידור, וכן שימשה כתסריטאית "X פקטור", בערוץ 2, "רשת". בשנת 2015 כתבה את תסריט סרט הטלוויזיה "לאן נעלם נימני?", ששודר בערוץ הילדים לרגל יום השנה ה-20 לרצח יצחק רבין. בשנת 2016 יצרה וכתבה את סדרת הדרמה לילדים "כפולה" בכיכובה של נועה קירל. הסדרה שודרה ביס ובהוט, זכתה להצלחה גדולה וחודשה לחמש עונות. באותה השנה יצרה וכתבה כתסריטאית ראשית יחד עם חיים אביחיל את דרמת המתח הפוליטית "שלטון הצללים" אשר שודרה בהוט. בשנת 2020 יצרה וכתבה את הסיטקום המצליח "אבא מטפלת". הסדרה שודרה במשך שש עונות בהוט ויס. בשנת 2022, יצרה יחד עם אלעד חן את סדרת המתח לנוער "המתחם ה-25" עבור כאן חינוכית, ושימשה כתסריטאית ראשית יחד עם מיתר פרהט. בשנת 2023 יצרה יחד עם רועי עידן את הסדרה "לעוף על אנה", אותה כתבה כתסריטאית ראשית יחד עם אסיה לבטוב ומיתר פרהט שגם ביימה את הסדרה. באותה השנה שימשה כעורכת תסריט של הדרמה הבלשית המצליחה "בני מצווה". כיום עובדת על דרמת המתח "ים המוות" אותה יצרה וכתבה עבור "קשת 12", ועובדת יחד עם היוצרת התסריטאית והבמאית מיתר פרהט על דרמה קומית בלשית בשם "שכנים". יובן מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה ושלושת ילדיהם. מעדיפה לעבוד כיום עם היוצרת התסריטאית הבמאית והמזרחית מיתר פרהט. דינה חלוץ, חייה של התסריטאית רז יובן דרמטיים לא פחות מהסדרות שהיא כותבת, באתר Xnet‏, 4 ביולי 2018 רז יובן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שגיא בן נון‏, טראגי? לא נכחיש זאת: חייו ומותו של "תרבות מעריב", באתר וואלה, 20 במרץ 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.