laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קנזאבורו אואה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Ōe. קנזאבורו אואה (ביפנית: 大江 健三郎;‏ 31 בינואר 1935 – 3 במרץ 2023) היה סופר יפני, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1994. אואה נולד בעיר קטנה ביער של האי שיקוקו ביפן. משפחתו התגוררה במקום זה זמן רב, ואף אחד מבני הקלאן לא עזב כדי לעבור לערים הגדולות. נשות החמולה היו מספרות של אגדות מקומיות כמו גם של היסטוריה מקומית. סיפורים אלו, אותם שמע בילדותו, השאירו עליו את רישומם ובאו לידי ביטוי מאוחר יותר ביצירתו. מלחמת העולם השנייה פרצה כשאואה היה בן 6 והחינוך המיליטריסטי חדר לבית ספרו. הוא למד את המיתוסים הלאומיים והתחנך לראות את הקיסר כאל. בין המיתוסים שלמד בבית הספר ובין המיתוסים של כפרו היו לא פעם אי התאמות. סבתו סיפרה לו את המיתוסים המקומיים כשהיא מתבלת אותם באירוניה כלפי המיתוסים הרשמיים. אמו הפנתה אותו לקרוא את "הרפתקאות האקלברי פין" ואת "מסע הפלאים של נילס הולגרסן", וחוויות אלה, לדברי הסופר, ילוו אותו עד הקבר. אחרי המלחמה והתבוסה היפנית שונו תוכני הלימודים בבית הספר לכיוון החינוך לדמוקרטיה, לשמחתו של אואה. בגיל 18 נסע אואה לראשונה ברכבת לטוקיו, כדי לגלות את העולם. אואה נרשם ללימודי ספרות צרפתית באוניברסיטת טוקיו תחת השגחתו וטיפוחו של פרופסור קאזואו וואטאנאבה, מומחה לרבלה. את עבודת הגמר שלו עשה על ז'אן-פול סארטר. כבר בתקופת לימודיו פרסם אואה סיפורים ומאמרים, וב-1958 פרסם את ספרו הראשון בשנים האחרונות לחייו פעל למען זכויותיהם של בעלי מוגבלות, ונגד תיקון החוקה ביפן. 1994 פרס נובל לספרות. מדברי ועדת השופטים: "בכוחו הפואטי יצר עולם בדיוני שבו החיים והמיתוס יוצרים תמונה מדאיגה של המצב האנושי כיום". 1958 זכה בפרס היוקרתי של יפן לסופרים צעירים ספריו שתורגמו לשפות רבות, עסקו בנושאים פוליטיים, חברתיים ופילוסופיים כמו נשק גרעיני, נון-קונפורמיזם ואקזיסטנציאליזם. מתוכם: Nip the Buds, Shoot the Kids, Hiroshima Notes, A Personal Matter ו-The Silent Cry האילוף, הוצאת כתר, 2000 מדיה וקבצים בנושא קנזאבורו אואה בוויקישיתוף קנזאבורו אואה, ברשת החברתית Goodreads קנזאבורו אואה, באתר פרס נובל (באנגלית) מארי ימגוצ'י, מה באמת קרה באוקינאווה, באתר הארץ, 6 באפריל 2008 קנזאבורו אואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קנזבורו אואה (1935-), דף שער בספרייה הלאומית רויטרס, זוכה פרס נובל לספרות קנזבורו אואה מת בגיל 88, באתר הארץ, 13 במרץ 2023 הסופר היפני זוכה פרס נובל, קנזבורו אואה, הלך לעולמו בגיל 88, באתר ynet, 13 במרץ 2023 הסופר היפני זוכה פרס נובל, קנזבורו אואה, הלך לעולמו בגיל 88, באתר MSN קנזבורו אואה | רשימת סופרים | כתר - חנות ספרים אונליין, באתר www.keter-books.co.il הסופר קנזבורו אוֹאֶה, באתר סימניה זוכה פרס נובל לספרות קנזבורו אואה מת בגיל 88, באתר הארץ, 13 במרץ 2023
זינובי גרדט

זינובי גרדט (ברוסית: Зиновий Гердт‏; 21 בספטמבר 1916 - 18 בנובמבר 1996) היה שחקן סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 1990 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. זינובי גרדט (זלמן חרפינוביץ') נולד בשנת 1916 בסבז' (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס למשפחה יהודית. אביו עסק במסחר. זלמן הצעיר למד בבית ספר יהודי בעירו. בגיל 13 הוא פרסם שירים ביידיש בעיתון ילדים. בשנת 1932 הוא עבר למוסקבה בה כבר התגורר אחיו והחל ללמוד בבית ספר מקצועי ליד מפעל. במקביל הוא התחיל לשחק בתיאטרון חובבים. בשנת 1934 הוא החל לעבוד בבניית הרכבת התחתית של מוסקבה. בשנת 1935 הוא עבר לתיאטרון מקצועי. תחילה הוא הופיע בשם משפחתו המקורי אך תוך זמן קצר החליף ל"גרדט". בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא החליף כול התעודות לשם משפחה "גרדט". קצת לפני תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה גרדט התחתן עם שחקנית תיאטרון. ביוני 1941 גרדט התנדב לשורות הצבא האדום. הוא נשלח לבית ספר של הנדסה קרבית ובדצמבר 1941 נשלח לחזית הלחימה עם דרגת קצין. בפברואר 1943 במהלך מבצע לפירוק מוקשים הוא נפצע קשה. הוא עבר מספר ניתוחים קשים ותהליך החלמה נמשך 4 שנים. הרופאים הצליחו להציל את רגלו אך אורכה היה קצר ב-8 ס"מ מהרגל השנייה. גרדט נותר נכה לכל החיים. בתקופה זו היה לו קשר הדוק עם אשתו אך בסוף התהליך הם נפרדו והתגרשו רשמית בשנת 1952. גרדט החל לעבוד בתיאטרון בובות במוסקבה תחת סרגיי אוברזצוב. הוא עבד בתיאטרון זה עד לשנת 1982. גרדט היה בין השחקנים המרכזיים של התיאטרון. עם התיאטרון הוא השתתף בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות. באחד הנסיעות הוא הכיר את אשתו השלישית. בשנת 1983 גרדט עזב תיאטרון בובות ועד לשנת 1992 שיחק בתיאטראות שונות במוסקבה. גרדט שיחק רבות בסרטי קולנוע בעיקר בתפקידים משניים. בנוסף לכך הוא דיבב בסרטים רבים. בשנים 1962–1966 גרדט היה מנחה של תוכנית טלוויזיה "קינופנורמה" על חדשות הקולנוע. עקב בעיות בתזמון לוח זמנים הוא עזב את התוכנית בשנת 1966 והוחלף על ידי אלכסיי קפלר. על פעילותו בתחום הקולנוע גרדט קיבל עיטור בנוסף לעיטורים מתקופת שירותו בצבא. בשנת 1990 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 1996 הוא זכה בפרס קינוטאבר על מפעל חיים. גרדט נפטר בשנת 1996 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה. על חייו ופעילתו נכתבו מספר ספרים. בשנת 2011 בעיר סבז' בו גרדט נולד נפתח פסל לזכרו. מדיה וקבצים בנושא זינובי גרדט בוויקישיתוף זינובי גרדט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זינובי גרדט, באתר AllMovie (באנגלית) זינובי גרדט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זינובי גרדט, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה (ברוסית) זינובי גרדט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פסל לזכרו של גרדט
נדב בר

נדב בר הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, מפקד בסיס רמון. בר התגייס לצה"ל ב-1999 וסיים קורס טיס במגמת קרב. בתפקידו הפיקודי הראשון שירת כמפקד טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול") ובהמשך שירת כמפקד צוות ההקמה ומפקד טייסת 116 ("אריות הדרום"). לאחר מכן שירת כראש מחלקת השתתפות בלהק מבצעי אוויר. באוגוסט 2024 מונה למפקד בסיס רמון. הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית. בר נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא נדב בר בוויקישיתוף יערה נח, ‏מפקד חדש לבסיס רמון – תא"ל נדב בר, באתר חיל האוויר הישראלי, 22 באוגוסט 2024 נדב בר במלאת שנה למלחמת חרבות ברזל, ערוץ ח"א, 30-09-2024
נטליה גוטמן

נטליה גוטמן (ברוסית: Наталия Гутман‏; נולדה ב-14 בנובמבר 1942) היא נגנית צ'לו סובייטית-רוסית ממוצא יהודי. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות היא מתגוררת בעיקר בגרמניה. נטליה גוטמן נולדה בשנת 1942 בקאזאן לאם יהודיה. אמה הייתה נגנית פסנתר. תוך זמן קצר היא התחתנה עם נגן צ'לו רומן ספוז'ניקוב. החל מגיל חמש נטליה למדה צ'לו אצל האב ההורג ובהמשך אצל סבה שהיה בוגר הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בגיל 8 נטליה החלה ללמוד בבית ספר ליד הקונסרבטוריון של מוסקבה וסיימה לימודי קונסרבטוריון בשנת 1964. בשנת 1968 היא סיימה לימודי המשך בלנינגרד אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ'. לפי עדותה צורת הנגינה שלה הושפעה רבות מסביאטוסלב ריכטר איתו היא הייתה ביחסי ידידות במשך שנים ואולג קוגן בעלה. אולג קוגן היה כנר בולט. הוא נפטר בשנת 1990 בגיל 54. החל משנת 1962 נטליה גוטמן החלה להופיע. היא ביצע יצירות של מלחינים רבים. היא הופיעה ביחד עם הפילהרמונית של וינה, הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, תזמורת פילדלפיה ועוד. בתחום מוזיקה קאמרית היא נגנה לצד ריכטר, אייזק שטרן, יורי בשמט, יבגני קיסין, יוליאן רחלין ונגנים נוספים. נטליה גוטמן הייתה שופטת במספר תחרויות מוזיקה. החל משנת 1990 היא מארגנת פסטיבל שנתי לזכר בעלה שמתקיים בגרמניה. בתקופות שונות היא הייתה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה, בית ספר גבוה למוזיקה בשטוטגרט, בפריז ובאיטליה. נטליה גוטמן זכתה במספר תחרויות מוזיקה החל מזכייה הראשונה בשנת 1959 בווינה. על פעילותה גוטמן קיבלה מספר עיטורים ברוסיה ובגרמניה. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 2000 היא זכתה בפרס הפדרציה הרוסית. מבעלה השני לגוטמן יש שני ילדים. הם מנגנים בתזמורות באירופה. אתר האינטרנט הרשמי של נטליה גוטמן נטליה גוטמן, באתר AllMusic (באנגלית) נטליה גוטמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) נטליה גוטמן, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה (ברוסית) ריאיון עם נטליה גוטמן (ברוסית) ריאיון עם נטליה גוטמן (באנגלית)
נבדה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נבדה – מדינה בארצות הברית נבדה (BB-36) – ספינה בצי ארצות הברית טריטוריית נבדה – טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית סיירה נבדה
Yunyao

Yunyao היא סדרת לווייני מזג אוויר סינית. השיגור הראשון בוצע בשנת 2024 ומתוכנן להגיע למערכת של 80 לוויינים. מערכת Yunyao מהווה מערכת לוויינים מסחרית של סין שמוקדשת לחקר נתוני מזג אוויר. המערכת מופעלת על ידי חברה Yunyao Aerospace. לוויני ניסוי שוגרו בשנת 2021. לאור הצלחת הניסוי הוחלט להמשיך בפרויקט. ציוד שמותקן על הלוויינים מנתח תכונות של אותות שנשלחות למערכת Beidou ועל בסיס מידע זה ניתן להגיע למסקנות על תנאי מזג אוויר באזור השידור. הנתונים המתקבלים ניתנים להעברה ללקוחות בהתאם להזמנה. הלוויינים הראשונים שוגרו בינואר 2024. כל השיגורים מבוצעים בקבוצות של לוויינים שפועלים בגובה של כ-535 ק"מ. שיגור של שלב שלישי של המערכת שבוצע ביולי 2024 נכשל. מידע על הלוויינים מידע על שיגורים ולוויינים תיאור המערכת
פאול סורוג'יו

פאול סורוג'יו (ברומנית: Paul Ciprian Surugiu) הידוע בשם הבמה Fuego (פואגו), שנולד ב-23 באוגוסט 1976, הוא זמר, שחקן, מלחין, מפיק טלוויזיה ונדבן רומני. פואגו הוציא 38 אלבומים, קיבל על מכירות הדיסקים שמונה דיסקים של זהב ושני דיסקים של פלטינה, שיתף פעולה עם מלחינים וכותבי שירים שונים וחיבר יותר מ-150 שירים. סורוג'יו נולד בטורדה, רומניה, ומילדותו נמשך למוזיקה. הוא למד בבית הספר העממי לאומנות בקלוז'-נאפוקה ובמהלך לימודי בית הספר התיכון למד נגינה על גיטרה. הוא למד בפקולטה למשחק בבוקרשט. הופעתו הרשמית הראשונה על הבמה נערכה ב-1993, בפסטיבל הלאומי של מוזיקה קלה בממאיה. באותה שנה השתתף בפסטיבל אאורליאן אנדאסקו בבוקרשט וזכה במקום השני. ב-1994 השתתף בתחרות הטלוויזיונית "שלושה מתוך עשרה עבור שואן" וזכה במקום הראשון עם השיר "אתה החלום הטוב שלי". במהלך לימודיו השיק, באזורי טורדה וקלוז'-נאפוקה, שני אלבומי מוזיקת רוק ואלבום של שירי חג המולד. סורוג'יו אינו נשוי ושומר על צנעת הפרט שלו. בעבר היה בזוגיות עם אנה מריה צ'יאושו, אך הם נפרדו לאחר שצ'יאושו עברה כמה הריונות כושלים. סורוג'יו אוהב לבלות עם בני משפחה וידידיה. הוא מבשל ונהנה מאוכל גורמה. פאול סורוג'יו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאול סורוג'יו, באתר Discogs (באנגלית) פאול סורוג'יו, באתר Songkick (באנגלית) פאול סורוג'יו, באתר בילבורד (באנגלית) Cine este Fuego? Biografie: vârstă, carieră, familie. Vezi povestea impresionantă a cunoscutului artist (ברומנית) FUEGO - 30 de ani de carieră (ברומנית)
תעודת זהות (צרפת)

תעודת זהות צרפתית היא תעודת זהות המונפקת לאזרחי צרפת. תעודת הזהות הצרפתית הראשונה הונפקה ב-1917, זאת במטרה לשלוט על האוכלוסייה הזרה בזמן מלחמה. לאחר התבוסה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה צרפת של וישי החלה בהוצאת תעודות זהות בפורמט חדש, תעודה זו הייתה בגדר חובה לכל אדם צרפתי מעל גיל שש עשרה, מ-1942 על תעודות הזהות של יהודי צרפת היה רשום הסעיף של "יהודי" מה שעזר לשלטונות המשטר לזהות יהודים ולבצע בהם גירוש במהלך השואה. התעודה יכולה לשמש כמסמך זיהוי במקרים שונים כמו פתיחת חשבון בנק והזדהות בפני גורמים ממשלתיים, המידע בכרטיס היה בצרפתית בלבד אך לאחר מכן שונה פורמט התעודה עם סעיפים גם באנגלית. אתר האינטרנט הרשמי של תעודת זהות (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא תעודת זהות בוויקישיתוף
מואישה ג'ונסון

מואישה ג'ונסון (באנגלית: Moesha Johnson; נולדה ב-19 בספטמבר 1997) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ חופשי. אלופת עולם (דוחה 2024) וזוכת מדליית ארד מאליפות עולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:55.75 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:02.5 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:42.0 שעות ובמקום שישי במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) בתוצאה של 1:05:30.8 שעות. באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכתה במדליית ארד במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:11:26.7 שעות, אחרי איטליה (1:10:31.2 שעות) והונגריה (1:10:35.3 שעות) ובמקום עשירי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 59:46.3 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:05.01 דקות. באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכתה במדליית זהב במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:03:28.0 שעות, לפני איטליה (1:03:28.2 שעות) והונגריה (1:04:06.8 שעות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:30.8 דקות, ביחד עם אנה מרסלה קוניה מברזיל, 2.6 שניות איטי ממדליית ארד. באולימפיאדת פריז זכתה במדליית כסף בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:03:39.7 שעות, אחרי חברתה לאימונים בקבוצה הגרמנית "SC Magdeburg", שרון ון רוונדאל מהולנד (2:03:34.2 שעות) ולפני ג'ינברה טדאוצ'י מאיטליה (2:03:42.8 שעות). מואישה ג'ונסון, ברשת החברתית פייסבוק מואישה ג'ונסון, ברשת החברתית אינסטגרם מואישה ג'ונסון, באתר Swimrankings
שמוליק כהן

שמוליק כהן (נולד ב-20 באוקטובר 1973) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי. כהן נולד בנתניה לזמירה ואהרון כהן. כבר בשנות התיכון השתתף בצוותי בידור במלונות בכל רחבי הארץ. את שירותו הצבאי העביר בגרעין נח"ל בקיבוץ כיסופים ולאחר מכן בקיבוץ צובה. בין השנים 1997–2000 למד בבית הספר ניסן נתיב בירושלים והשתתף בין היתר בסרטים "סיפור גדול", "מתנה משמים" ועוד סרטים רבים. בשנת 1999 החל לשחק בקבוצת הצעירים הראשונה של תיאטרון הבימה, בה השתתף בהצגות: "מלחמת אחים" ו"מעגל הגיר הקווקזי". לאחר מכן נכנס ללהקת השחקנים של התיאטרון בה הוא משחק עד היום והשתתף בהצגות: "בוסתן ספרדי", "ביקור הגברת הזקנה", "גבעת חלפון אינה עונה", "גן ריקי", "הזוג המוזר", "החייל האמיץ שוויק", "השוטר אזולאי", "כתם לידה", "מיקה שלי", "קזבלן", "משוגע עליה", "ראש המועצה", "רובינא האגדה", "שידוך" ו"שמו הולך לפניו". בתיאטרון בית לסין השתתף בהצגות: "חשמלית ושמה תשוקה" ו"צור וירושלים". בשנת 2001 שיחק בתיאטרון אורנה פורת שיחק הצגה "אהבת איתמר". בתיאטרון השעה הישראלי שיחק בהצגות: "אני עם אשתך גמרתי", "בגדי המלך החדשים", "שרה גיבורת ני"לי", "קריוס ובקטוס". כהן הוא יושב ראש ועד השחקנים של התיאטרון הלאומי, תיאטרון הבימה, החל משנת 2015 ושחקן להקת התיאטרון החל משנת 1999. בשנת 2003 השתתף בסרט "מתנה משמיים" בתפקיד פרדי. בשנת 2009 השתתף בסרט המצליח "סיפור גדול" בתפקיד סמי. בנוסף, השתתף במספר סרטים ביניהם: "משכנתא", "זוהי סדום", "סוסי נייר", "החייל הנעלם" – שיחק את אבא של שלומי (עידו טאקו) אשר הוקרן בפסטיבל הסרטים לוקרנו, והיה מועמד ל-11 פרסי אופיר. כהן מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא שמוליק כהן בוויקישיתוף שמוליק כהן, ברשת החברתית אינסטגרם שמוליק כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שמוליק כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלמן-ליברמן, יו"ר ועד שחקני הבימה: ההנהלה והממשלה אשמים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 25 בנובמבר 2019 החייל הנעלם בפסטיבל לוקרנו, באתר קרן הקולנוע הישראלי לעידוד ולקידום הקולנוע הישראלי, ‏אוגוסט 2023
Tekken 8

Tekken 8 (ביפנית: 鉄拳8) הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי הלחימה, השמיני בסדרת משחקי Tekken. המשחק פותח על ידי חברת Bandai Namco Studios וחברת Arika‏ ופורסם על ידי חברת Bandai Namco Entertainment בשנת 2024. המשחק יצא לשווקים לפלטפורמות PlayStation 5, Windows ו-Xbox Series X/S. באופן כללי המשחק מכיל את אותה מערכת הלחימה ומתבסס על אותו הקונספט כמו המשחקים הקודמים בסדרה. אחד הפיצ'רים הבולטים החדשים במשחק היא מערכת "Heat", אשר מתגמלת משחק אגרסיבי יותר. חלק מהשלבים במשחק כוללים קירות ורצפות אותם ניתן להרוס במהלך הקרבות והדבר יכול להשפיע על הקרבות עצמם. המשחק משתמש במנוע המשחק Unreal Engine 5(אנ'), והוא משחק הלחימה הגדול הראשון שמשתמש בטכנולוגיה מתקדמת זו. המשחק מאפשר גם, בפעם הראשונה בתולדות סדרת משחקי טקן, למשתמשים בפלטפורמות משחק שונות להתחרות זה בזה. המשחק כולל דמויות מגוונות, שלכל אחת מהן סגנונות לחימה ומהלכי לחימה ייחודיים. הגרסה הבסיסית של טקן 8 כוללת 32 דמויות בהן ניתן לשחק, וישנן עוד 3 דמויות אשר זמינות להורדה. בנוסף, המשחק מכיל גם שתי דמויות בוס בהן לא ניתן לשחק - עזאזל ודוויל קאזויה. פסקול המשחק כולל את נעימת הנושא "Mastery" מאת להקת הרוק היפנית The Last Rockstars(אנ'). מדיה וקבצים בנושא Tekken 8 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Tekken 8 אתר האינטרנט הרשמי של Tekken 8 (ביפנית) Tekken 8, באתר PCGamingWiki (באנגלית) "Notice regarding contracted development work for the "TEKKEN" series" (PDF). Arika. 6 בפברואר 2023. נבדק ב-1 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה) Nelva, Giuseppe (5 בפברואר 2023). "Tekken 8 Reveals Nina Williams, Gameplay, In-Depth Mechanics Explanation, & On-Site Closed Alpha". Tech Raptor. ארכיון מ-8 ביולי 2023. נבדק ב-6 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Jones, Anthony (27 בדצמבר 2023). "Will Tekken 8 Be Crossplay?". The Escapist (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-30 בינואר 2024. נבדק ב-30 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Cirone, David (22 בנובמבר 2023). "THE LAST ROCKSTARS announce new song 'MASTERY' for Tekken 8". J-Generation (באנגלית). ארכיון מ-23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
Hollaback Girl

"Hollaback Girl" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית גוון סטפאני, שיצא בהוצאת חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס ב-22 במרץ 2005. השיר מופיע כסינגל השלישי של אלבום האולפן הראשון שלה, Love. Angel. Music. Baby.. השיר נכתב על ידי ספטאני והנפטונז והופק על ידי הנפטונז. השיר היה מועמד למספר פרסים, כולל הופעת הפופ הנשית הטובה ביותר והקלטת השנה בטקס פרסי הגראמי ה-48. קיימת מחלוקת בין המבקרים על ההפקה המינימליסטית של השיר. המגזין "מקסים" כינה את השיר בתור "השיר הכי מעצבן אי פעם". בארצות הברית, השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 למשך ארבעה שבועות, וכן הגיע למקום השני במצעד השנתי (2005) של בילבורד הוט 100, אחרי השיר "We Belong Together" של מריה קארי. כמו כן, הסינגל עמד בראש המצעדים באוסטרליה והגיע לעשירייה במספר מדינות אחרות, בין היתר אירלנד, איטליה, ניו זילנד ובריטניה. מאז הוא קיבל מספר תוארי הקלטה, בין היתר תואר הקלטה מסוג פלטינה משושת (עבור הסינגל) ותואר הקלטה מסוג פלטינה (עבור מאסטרטון) מ-RIAA, וכן תואר הקלטה מסוג פלטינה מ-ARIA. הווידאו קליפ, שבוים על ידי פול האנטר, ובו סטפאני מופיעה כמעודדת בבית ספר תיכון בקליפורניה, יצא ב-21 במרץ 2005. הווידאו קליפ היה מועמד לארבעה קטגוריות (וידאו השנה, הווידאו קליפ של אמנית של השנה, וידאו הפופ של השנה והכוריאוגרפיה הטובה ביותר) בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2005, שלבסוף זכה רק בקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר. נכון לאוגוסט 2024, השיר הושמע למעלה מ-285 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-651 מיליון פעמים בספוטיפיי. עבור סינגל עבור מאסטרטון מידע על היצירה "Hollaback Girl" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Hollaback Girl" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Hollaback Girl" באתר AllMusic מידע על היצירה "Hollaback Girl" באתר Discogs מילות השיר "Hollaback Girl" באתר Genius סרטון השיר "Hollaback Girl" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Hollaback Girl" באתר ספוטיפיי GwenStefaniVEVO (2009-10-05), Gwen Stefani - Hollaback Girl (Official Music Video), ארכיון מ-2024-08-22, נבדק ב-2024-08-24 Hollaback Girl, 2004-11-22, ארכיון מ-2024-08-17, נבדק ב-2024-08-24
יחס חם

יחס חם הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי דני ליטני, שיצא במרץ 1978. שנה לאחר שהוקלט, יצא באמצע 1978 תקליט הסולו הראשון של ליטני, "יחס חם". המוזיקאי האמריקאי פרד פילד הפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום, פרט ל-2 שירים שעיבד מתי כספי: "לא טוב היות האדם לבדו" ובראש אחד". "יחס חם" הוא אלבום הסולו הראשון שהוציא ליטני ליטני באמצע 1978. בעת יציאת האלבום היה ליטני בן 35, ומוכר מאוד. הוא השתתף ושר בכמה מופעים עם יהונתן גפן, הוציא כמה שירים לתחנות הרדיו והלחין מספר להיטים, אך רק ב-1978 הוציא את אלבומו הראשון. האיש שהפיק את האלבום מוזיקלית היה המוזיקאי האמריקני פרד פילד, שהיה חבר בלהקת "בני נוח", שאיתם הופיע ליטני בעבר. ליטני סיפר בראיון: "הוא היה בחור שניגן עם טינה טרנר. והוא כנר, ונגן בנג'ו ועל כמה מה שאתה רוצה הוא ניגן". שני שירים באלבום הם דואטים של ליטני עם יהודית רביץ, שהולחנו ועובדו על ידי מתי כספי: "בראש אחד" ו-"לא טוב היות אדם לבדו" שהפכו ללהיטים גדולים. שיר בולט אחר באלבום הוא "ולא היה בינינו אלא זוהר" למילותיה של לאה גולדברג, שהתפרסם קודם לכן בביצועה של צילה דגן. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי דני ליטני (למעט היכן שמצוין אחרת).
נפל הפור

נָפַל הַפּוּר (בלטינית: Alea iacta est) הוא ביטוי לטיני המיוחס ליוליוס קיסר בטרם חצה את הרוּבִּיקוֹן עם צבאו, ב-10 בינואר 49 לפנה"ס. אירוע זה סימן את תחילת מלחמת האזרחים נגד יריבו, הגנרל והמדינאי גנאיוס פּוֹמפֶּיוּס מגנוס, וסיעת האופטימטים שתמכה בסמכות הסנאט. הביטוי משמש בשפות רבות לציון ההכרעה שעברה את נקודת האל-חזור. באימפריה הרומית, נהר הרוביקון סימן את הגבול בין פרובינקיה גאליה קיסאלפינה לאיטליה. בתור הפרוקונסול של גאליה, יוליוס קיסר שהה בה מרבית הזמן בתמיכת הלגיונותיו וביסס את כוחו. בשנת 49 לפנה"ס פג מינויו כפרוקונסול בגאליה, מועמדותו לתפקיד קונסול ברומא נדחתה בהתערבותם של פומפיוס והאופטימטים, והסנאט דרש שיחזור לרומא ללא צבאו. במצב זה, החליט יוליוס קיסר לחצות את נהר הרוביקון לכיוון רומא בראש שלושה לגיונות, ולתפוס את השלטון בכוח. 'C. Svetonii Tranqvilli de vita duodecim Caesarum : Libri XII ...' - Viewer | MDZ, www.digitale-sammlungen.de La Pléiade - Catalogue - Bibliothèque de la Pléiade - Plutarque, Les Vies des hommes illustres, www.la-pleiade.fr Julius Caesar - Roman Ruler, Civil War, 49-45 BCE | Britannica, www.britannica.com, ‏2024-07-22 (באנגלית)
הרכבת התחתית של סידני

הרכבת התחתית של סידני (באנגלית: Sydney Metro, סידני מטרו) היא מערכת הסעת המונים חשמלית בעיר סידני, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. זאת הרכבת התחתית היחידה ביבשת אוסטרליה. המערכת כוללת קו אחד, המכונה M1 North West & Bankstown Line. הקו מחבר בין פרברי סידני: Tallawong ו־Sydenham ועובר דרך מרכז העסקים הראשי של סידני והנמל של סידני. נכון לאוגוסט 2024 הקו כולל 21 תחנות ואורכו הוא 52 ק"מ. רובו של הקו עובר מתחת לאדמה. את המערכת מפעילה חברת Metro Trains Sydney, שנמצאת בבעלות משותפת של 3 חברות: MTR Corporation ,John Holland Group ו-UGL Rail. צי הרכבות של המערכת מורכב מ-45 רכבות, בנות 6 קרנות כל אחת. כל הרכבות הן מתוצרת אלסטום (הרכבות הורכבו במפעלי החברה בהודו). הרכבות הן אוטומטיות ומופעלות על ידי מערכת בקרה מרכזית. פרויקט ראשון להקמת רכבת תחתית בסידני, שהייתה אמורה לחבר את מרכז העסקים הראשי של סידני עם הפרברים של העיר נפתח ב-2008. הוא נמשך כשנתיים, אך נסגר כעבור שנתיים, בשל בעיות פוליטיות (עד לסגירתו עלה הפרויקט למשלם המיסים האוסטרלי כחצי מיליארד דולר). פרויקט הרכבת התחתית בסידני נפתח מחדש בשנת 2013, אך הפעם עם תוואי שונה של קווי הרכבת. עבודות ההקמה החלו בשנת 2015. במאי 2019 נפתח החלק הראשון של קו M1, אשר כלל 13 תחנות ונמשך 36 ק"מ. ב-19 באוגוסט 2024 נפתח החלק השני של הקו. מאז הקו כולל 21 תחנות ונמשך 52 ק"מ. מתוכנן להקים עוד שני קווי רכבת תחתית: קו M2 באורך 14 ק"מ וקו M3 באורך 47 ק"מ. לאחר השלמת הקמת הקווים הרכבת התחתית של סידני תכלול 39 תחנות והאורך הכולל שלה יהיה 113 ק"מ. מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של סידני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של סידני (באנגלית)
מרטין טחון

מרטין טֶחוֹן פאולי (בספרדית: Martín Tejón Fauli; נולד ב-12 באפריל 2004) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בולנסיה מלה ליגה. טחון נולד בווילאמרקסנט, קהילת ולנסיה, והצטרף למערך הנוער של ולנסיה בגיל שבע, מקבוצת הולדתו וילאמרקסנט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-28 בנובמבר 2021, כשהוא נכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון הביתי 0–2 על אתלטיק קלאב טורלאנו. טחון כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-5 בפברואר 2023, כשהבקיע את שער הניצחון של המילואים בניצחון החוץ 1–2 על ליידה אספורטיו. ב-10 באוגוסט, לאחר שבילי את טרום העונה עם הקבוצה הראשונה, הוא חידש את חוזהו עד 2026. טחון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובלה ליגה ב-17 באוגוסט 2024, כשהחליף את בוגר הנוער חסוס ואסקס לקראת הפסד ביתי 1–2 לברצלונה. מרטין טחון, באתר Transfermarkt מרטין טחון, באתר Soccerway מרטין טחון, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרטין טחון".
ז'אקו ארליך

ז'אקו (יעקב) ארליך (28 בספטמבר 1931 – 20 באוגוסט 2024) היה עורך קולנוע וממייסדי הקולנוע הישראלי. נודע בעיקר בזכות עריכתו של סרטים מכוננים בקולנוע הישראלי והטרילוגיה התיעודית שעסקה בשואה, אשר יצר בשיתוף פעולה עם חיים גורי ודוד ברגמן. ז'אקו ארליך נולד בשנת 1931 בשטרסבורג, צרפת. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שרד את השואה בצרפת ובשווייץ. לאחר סיום המלחמה, בשנת 1949, עלה לישראל, והצטרף לגרעין צרפתי-בלגי בקיבוץ שדות ים. מאוחר יותר, עבר להתיישב בקיבוץ בית קשת. את דרכו המקצועית בתחום הקולנוע החל בפריז, שם עבד במחלקת האפקטים המיוחדים של סטודיו סנט לו. במהלך עבודתו שם היה מעורב ביצירת אפקטים לסרטים הוליוודיים מפורסמים, ביניהם "היום הארוך ביותר" משנת 1962, שזכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר. עם שובו לישראל, הצטרף ארליך להיות עוזרו של העורך המוערך והנערץ דני שיק. יחד ערכו סרטים ישראליים מובילים כגון "רק בלירה" (1964), "שמונה בעקבות אחד" (1964), "הילד מעבר לרחוב" (1965) ו"סאלח שבתי" (1964), שהיה לסרט הישראלי הראשון המועמד לאוסקר. אחת מיצירותיו הבולטות הייתה הטרילוגיה התיעודית על השואה, שכללה את הסרטים "המכה ה-81" (1974), "הים האחרון" (1979) ו"פני המרד" (1985). הטרילוגיה זכתה להכרה בינלאומית בזכות גישתה החדשנית לתיעוד השואה, תוך שימוש בחומרי ארכיון נדירים ועדויות מקוריות ממשפט אייכמן, ללא קריינות או ראיונות ישירים. הסרט הראשון בטרילוגיה, "המכה ה-81", היה מועמד לפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בשנת 1975. ז'אקו ארליך נפטר ממחלת הסרטן ב-20 באוגוסט 2024, חודש לפני יום הולדתו ה-93, בביתו שבקיבוץ אשדות יעקב איחוד. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים: גיורא, דני ונטעלי. אשתו נפטרה כחודשיים לפניו. במהלך חייו היה גם צייר, והמשיך ליצור אמנות פלסטית לצד עבודתו הקולנועית. הוא השאיר אחריו מורשת קולנועית עשירה ואת ספרו האוטוביוגרפי, "זום לקצה המילים". ז'אקו ארליך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אקו ארליך, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ז'אקו ארליך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עדותו של ז'אקו ארליך ביד ושם, סרטון באתר יוטיוב "התמונות צריכות לדבר מתוך עצמן": ראיון עם ז'אקו ארליך שמוליק דובדבני, עורך הקולנוע ז'אקו ארליך הלך לעולמו בגיל 92, באתר ynet, 20 באוגוסט 2024 ז'אקו ארליך, מחלוצי הקולנוע הישראלי, הלך לעולמו בגיל 93, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2024