laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האדמה (כתב עת)

האדמה היה כתב עת ספרותי שצורף כמוסף חודשי לביטאון אחדות העבודה "קונטרס" בשנים 1919–1920. עורכו היחיד, לפי עצת ברל כצנלסון – עורך "קונטרס" ומראשי אחדות העבודה – היה יוסף חיים ברנר, והירצחו הביא לסופו של כתב העת. ברנר לא היה חבר מפלגה, ובניגוד ל"קונטרס" המפלגתי, שיווה ל"אדמה" צביון כללי ועממי יותר. ברנר הסביר את השם שבחר במילים: "האדמה" – היינו, השאיפה לבסיסיות בכל צדדי-החיים, חזון דברים כהווייתם, הכרת יסודי-המציאות; "האדמה" – היינוּ, המשיכה למקור החיים והגידול, למקור ההתחדשות, למקור האמת האנושית. — בִּדְבַר "הָאֲדָמָה" ברנר ביקש לייחד את כתב העת, שיועד לפועל העברי, כבמה לספרות המשקפת את חיי העובדים בארץ ישראל ושלפחות חלקה נכתב מפרי עטם, ומאמרים רלוונטיים לפועלים אלה, בלשון ברורה. בכתב העת פורסמו סיפורים מאת סופרים ידועים שנמנו עם ידידיו של ברנר, בהם אהרן אברהם קבק, גרשון שופמן, יהודה בורלא, יעקב פיכמן ואחרים, ומאת פועלים שלא היו סופרים מקצועיים, ששלחו כתבי יד לברנר (בהם שמואל יבנאלי וחיים שורר). בנוסף התפרסמו מאמרים תאורטיים ופילוסופיים בהגות הסוציאליזם, ומספר קטן של מאמרי מדע פופולרי מעולמו של "האדם העמל" בנושאי חקלאות והיגיינה. אניטה שפירא, ברנר – סיפור חיים, עם עובד, ספריית אופקים, 2009, עמ' 311–317. י"ח ברנר, בִּדְבַר "הָאֲדָמָה", המאמר הפרוגרמטי שפורסם ב"קונטרס" ערב הוצאת החוברת הראשונה, באתר פרויקט בן-יהודה פנחס גינוסר, הריונו, לידתו, חייו ומותו של הירחון האדמה, עיונים בתקומת ישראל 3, 1993, עמ' 269-224
ניצה ירום

ד"ר ניצה ירום (נולדה ב-1943) היא פסיכולוגית קלינית מדריכה ופסיכואנליטיקאית ישראלית. בין השנים 1990–2007 שימשה כעורכת מדעית לספרות פסיכולוגית ופסיכואנליטית בהוצאת הספרים כנרת זמורה-ביתן דביר. לימדה באוניברסיטת תל אביב בחוג ללימודים כלליים ושימשה כמדריכה בתוכנית לפסיכותרפיה באוניברסיטה. מלמדת באוניברסיטת בר-אילן בתוכנית לפסיכותרפיה פסיכואנליטית. במקביל עוסקת ירום בטיפול פסיכולוגי ופסיכואנליטי ובהדרכות לפסיכולוגים, בקליניקה פרטית. ירום מתמחה בתחומי המיניות, המגדר והגוף בפסיכולוגיה. בנושאים אלו פרסמה מספר ספרים. הראשון, "הגוף מדבר" (2001), שפורסם תחילה באנגלית ב-1992 בשם "Body, Blood and Sexuality", עוסק בתסמינים היסטריים של הגוף, דרך בחינת דמותו ההיסטורית של פרנציסקוס הקדוש, מהמאה ה-13. בספרה "ההיסטרי שבי, ההיסטרי שבינינו" (2003) עוסקת ירום בהיסטריה מנקודות מבט תאורטיות פסיכואנליטיות שונות לאורך ההיסטוריה, וכן בהיסטריה כמבטאת את המאבק המודע והלא-מודע בין המינים בתוך גוף האדם. כן פרסמה את ספרה "סיפורי גוף" (2010), בו היא מתארת חוויות גופניות ואיתותים של הגוף שחוו אנשים, דרכם התוודעו אל עולמם הפנימי הנפשי; הספר מרחיב את ההתבוננות בטיפול הפסיכולוגי גם בהקשר של הקשר גוף-נפש. ירום מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה. "Body, Blood and Sexuality",‏ (1992, Peter Lang, New York)‏ מהדורה עברית יצאה בשם "הגוף מדבר", 2001, הוצאת דביר "ההיסטרי שבי, ההיסטרי שבינינו", 2003, הוצאת דביר (קישור לחלקים מהספר, באתר Google Books) מהדורה אנגלית יצאה בשם "Matrix of Hysteria" ‏ (2005, Brunner-Routledge, London & New York; קישור לחלקים מהספר באנגלית, באתר Google Books) "פסיכואנליזה בנפשנו" (קישור לספר המלא, באתר פסיכולוגיה עברית) "סיפורי גוף: על חוויות נפש אילמות המתפרצות בגוף", 2010, הוצאת מודן "מצפן להורות ראויה: מדריך לשיח הבין-דורי", 2016, (מידע על הספר וקישור לפרק השני מתוכו, באתר פסיכולוגיה עברית ; קישור לפרק השלישי, באתר בטיפולנט) הבלוג של ניצה ירום באתר פסיכולוגיה עברית מאמרים מאת ניצה ירום, באתר פסיכולוגיה עברית צחי כהן, פסיכולוגית: משיכה מינית בין פסיכולוג למטופל? מקובל, באתר ynet, 11 באוגוסט 2010 יעל גרטי, מסטוצים עד סקס אנאלי: 8 דברים שעלולים להרוס את הזוגיות שלכם, באתר Xnet‏, 23 באוגוסט 2018 ניצה ירום, דף שער בספרייה הלאומית מספר רישיון 27-757
גולדבלום

גּוֹלְדְבְּלוּם (יידיש: גאָלדבלום, גרמנית: Goldblum) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו מגרמנית ומיידיש, תרגומו לעברית הוא פרח הזהב או פריחה זהובה. האם התכוונתם ל... אישים ג'ף גולדבלום – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי. נתן גולדבלום – בקטריולוג ישראלי, יוצר החיסון נגד שיתוק ילדים בישראל, חתן פרס ישראל למדעי החיים, אביו של עמירם גולדבלום עמירם גולדבלום – כימאי ובנו של נתן גולדבלום, פרופסור לכימיה תרופתית וחומרי טבע, בית הספר לרוקחות שבפקולטה לרפואה, האוניברסיטה העברית. ממייסדי ודוברי שלום עכשיו
גולדווסר

גוֹלְדְוַוסֶר (Goldwasser) ‏גולדווסר‏ (Q21504697) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית, ופירושו "מי זהב". משמעות נוספת בגרמנית היא ליקר תבלינים. האם התכוונתם ל... אישים: אהוד גולדווסר – חייל צה"ל שגופתו נחטפה על ידי חזבאללה בחודש יולי 2006, והוחזרה ב-16 ביולי 2008, יחד עם זו של אלדד רגב אורלי גולדווסר – אגיפטולוגית ישראלית, פרופסור בחוג לארכאולוגיה ולמזרח הקרוב הקדום של האוניברסיטה העברית בירושלים אילן גולדווסר – אלוף ושיאן ישראל באתלטיקה איתמר גולדווסר – מוזיקאי ועורך קולנוע ישראלי בנעד גולדווסר – רופא, פרופסור לאורולוגיה, יזם ומשקיע ישראלי יעקב גולדווסר – במאי, תסריטאי, עורך ואיש קולנוע ישראלי שפי גולדווסר – חוקרת ישראלית-אמריקאית בתחום מדעי המחשב והקריפטוגרפיה יצחק פנחס גולדווסר – משגיח ישיבת אור ישראל, איש מחשבה והגות אחר: הצפנת בלום-גולדווסר – סכימת הצפנה אסימטרית הסתברותית שהוצעה על ידי מנואל בלום ושפי גולדווסר הצפנת גולדווסר-מיקאלי – הצפנת מפתח ציבורי שפותחה על ידי סילביו מיקאלי ושפי גולדווסר גולדווסר (משקה חריף)
לאצקו

לאצקו (ברומנית: Laţcu ‏ נ' ? - 1373) היה שליט נסיכות מולדובה בערך בין השנים 1365–1373, בנו ויורשו לכס המלכות של בוגדאן הראשון. בימיו בירת הנסיכות המשיכה להיות בסירט. השם לאצקו הוא צורת הקטנה של השם ולדיסלב, לדיסלב או לאסלו. תחת שלטונו במולדובה התחוללה מערכת תעמולה קתולית אינטנסיבית. שני נזירים פרנציסקנים, ניקולאוס דה מלאסק ופאול דה שווידניץ, שפעלו בטרגו סירט, הצליחו לשכנע את השליט עצמו לעבור לדת הרומית - קתולית (1370). אחרי שלאצקו, חלק מהבויארים ומהעם עבר בצורה חגיגית לדת הקתולית, הארכיבישוף אנטוני של קרקוב, הכתיר ב-9 במרץ 1371 את הבישוף של סירט, אנדריי. באותה שנה , ב-3 בספטמבר, האפיפיור גרגוריוס האחד עשר מינה בישוף נוסף - הבישוף של מילקוב. ב-1373 הוקמה בישופות גם בצ'טאטיה אלבה. האפיפיור הכיר בלאצקו כ"דוכס מולדובה, שעמה ולאכי"). לאצקו היה נשוי לאנה, ולזוג נולדה בת בשם אנסטסיה. מפני שלא נולדו לו בנים לאצקו פנה לאפיפיור, עם בקשה לבטל את נישואיו, אך סורב (במכתב מ-25 בינואר 1372). הנסיכה אנסטסיה נישאה לרומן הראשון ודרך נישואים אלה עבר שרביט המלוכה במולדובה לידי הענף מושאט של השושלת בוגדאן. רומאן היה, כנראה, בן של שטפאן מושאט, שהיה בן של בוגדאן הראשון. לאצקו הובא לקבורה בכנסיית בוגדאנה בעיר רדאוץ, על יד אביו, בוגדאן הראשון. M. Bărbulescu, D. Deletant, K. Hitchins, S. Papacostea, P. Teodor Istoria României (תולדות רומניה, הוצאת קורינת, 2004 ) . Ed. Corint, 2004, ISBN|973-653-514-2 . Magazin Istoric Nr. 1 și 5 / 2009 (כתב העת "מגזין איסטוריק" מס. 1 ו 5, 2009, בוקרשט) מדיה וקבצים בנושא לאצקו בוויקישיתוף Constantin C.Giurescu & Dinu C.Giurescu Istoria Românilor, Volume II (1352-1606) Pages 38-39. Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică Bucureşti (1976 . (קונסנטין ג'ורסקו ודינו ג'ורסקו - תולדות הרומנים, כרך ב, (1352-1606), ע' 38–39, ההוצאה המדעית והאנציקלופדית, בוקרשט, 1976)
זיטו

ז'וזה אלי דה מירנדה (בפורטוגזית: José Ely de Miranda;‏; 8 באוגוסט 1932 ברוזיירה שבמדינת סאו פאולו, ברזיל – 14 ביוני 2015 בסנטוס, סאו פאולו, ברזיל), הידוע בכינוי זיטו, היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. זיטו שיחק במדי סנטוס לצד פלה וז'ילמר, בתקופה שסנטוס הייתה אחת הקבוצות הטובות בעולם. הוא ייצג את נבחרת ברזיל במשך 11 שנים, ועזר לה לזכות פעמים בגביע העולם בכדורגל (בשנות 1958 ו-1962). נבחרת ברזיל גביע העולם 1958 גביע העולם 1962 סנטוס אליפות סאו פאולו: 1955, 1956, 1958, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965 ו-1967 טאסה ברזיל: 1961, 1962, 1963, 1964 גביע ליברטדורס: 1962, 1963 טורניר ריו-סאו פאולו: 1959, 1963, 1964, 1966 הגביע הביניבשתי: 1962, 1963 מדיה וקבצים בנושא זיטו בוויקישיתוף זיטו, באתר Transfermarkt זיטו, באתר National Football Teams זיטו, באתר FootballDatabase.eu מידע בסיסי(הקישור אינו פעיל) על השחקן כתבה על קלודואלדו שמתייחסת לזיטו (באנגלית) דף השחקן באתר סנטוס (בפורטוגזית) ריאיון עם קלודואלדו המזכיר את זיטו, בעיתון מעיר סאו ויסנטה שבסאו פאולו, 13 בנובמבר 2006. (בפורטוגזית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקוע (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תקוע – התנחלות בצפון מדבר יהודה תקוע (יישוב מקראי) – יישוב מקראי בצפון מדבר יהודה נחל תקוע – יובלו הראשי של נחל דרגה במדבר יהודה ישיבת תקוע – ישיבת הסדר הפועלת בהתנחלות תקוע תוקוע – עיירה פלסטינית הסמוכה לתל תקוע אישים: יוסף תקוע – דיפלומט שהיה שגריר ישראל באו"ם רות תקוע – פעילה חברתית ישראלית
משולם פייש לאווי

האם התכוונתם ל... משולם פייש סג"ל-לאווי – מייסד חסידות טאש משולם פייש לאווי (השני) – האדמו"ר הרביעי של חסידות טאש
מרכז לבריאות הנפש שלוותה

המרכז לבריאות הנפש שלוותה הוא בית חולים פסיכיאטרי בהוד השרון. המרכז משתייך לשירותי בריאות כללית ומסונף לפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. במרכז יש חמש מחלקות: א', ב', ג', ד' ו-ה', כאשר מחלקה ב' היא מחלקה פתוחה, מחלקה ד' היא מחלקת נוער וכל השאר הן מחלקות סגורות למבוגרים. בנוסף, קיימים במרכז מרפאות חוץ, מערך לטיפול בנזעי חשמל ומערך לאשפוז יום. המרכז לבריאות הנפש שלוותה נוסד בשנת 1956 במגדיאל על ידי קופת חולים כללית והיווה אחד משלושה מרכזים פסיכיאטרים של הקופה. מאז ייסודו, פועל המרכז לבריאות הנפש שלוותה ברציפות ועד היום טופלו בו עשרות אלפי מטופלים. מנהלו הראשון של בית החולים היה היינריך צבי ויניק. רות יפה ניהלה את בית החולים בין השנים 1956–1973. חשיבות רבה ניתנה לעיצוב הסביבה הטיפולית ולהשריית אווירה המקדמת ריפוי, החלמה ושיקום. יפה הרחיבה את פעילותו של בית החולים והקימה בו מרפאת ילדים ונוער ומחלקה לחולי יום. בשנת 1963 הפך בית החולים למחלקה הפסיכיאטרית של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1986–1997 ניהל את בית החולים מיכה נוימן. לאחר מכן, ועד שנת 2017 ניהל את בית החולים שמואל קרון. החל משנת 2018 מנהל את בית החולים שלמה מנדלוביץ'. תחומי הפעילות העיקריים של בית החולים הם אשפוז פסיכיאטרי וטיפול אמבולטורי. בבית החולים פועל גם מערך מחקר. מחלקות האשפוז כוללות: יחידת מיון והשהיה - ביחידת המיון וההשהייה מתבצע טיפול אינטנסיבי קצר מועד. מחלקות סגורות למבוגרים - במחלקות הסגורות מאושפזים חולים במצבים קשים במיוחד. נוסף על חולים המופנים מיחידת המיון, מתקבלים למחלקה הסגורה חולים מהמחלקה הפתוחה שמצבם מחייב מעבר לתנאים סגורים לתקופה קצרה. מחלקה פתוחה - המחלקה הפתוחה עוסקת בטיפול בדיכאון ובמשברי חיים. במחלקה טיפולים פסיכיאטריים, פסיכותרפיה פרטנית וקבוצתית, ריפוי בעיסוק, טיפול באמנות, פסיכודרמה ועוד. טיפול יום - טיפול יום הוא חלופה לאשפוז במחלקה פתוחה, ומאפשר רצף טיפולי מהשלב החריף של המחלה ועד לתהליך השיקום ולשחרור. מחלקת נוער - מחלקת הנוער מיועדת לנערים ולנערות בני 18-12. במחלקה פועל בית ספר, המיועד לצמצם את פערי הלימוד שנוצרים בעקבות האשפוז. השירותים האמבולטוריים (מרפאות) כוללים: מרפאות חוץ בבית החולים - פועלת מרפאת חוץ למבוגרים ומרפאת חוץ לילדים ונוער. נוסף על כך ישנן יחידות מרפאתיות ייחודיות - מרפאת הגיל השלישי, המספקת אבחון וטיפול אמבולטורי וכן השמה של קשישים הזקוקים לסידור מוסדי, מרפאת צעירים, מערך דיכאון ומרכז לטיפול יום אינטנסיבי - מסייע לחולי סכיזופרניה והפרעות אישיות לשפר את התפקוד היומיומי ולחזור ולהשתלב בקהילה. מרפאות בקהילה - שלוותה מפעילה מרפאות גם מחוץ לתחום בית החולים, כדי לאפשר נגישות, נוחות ואפשרות לקבלת טיפול במוסד שאינו פסיכיאטרי. קיימות מסגרות למבוגרים ולילדים במצבים נפשיים שאינם דורשים אשפוז. אתר האינטרנט הרשמי של מרכז לבריאות הנפש שלוותה מרכז בריאות הנפש שלוותה, בפורטל "פסיכיאטר" "אודות המרכז לבריאות הנפש שלוותה". קופת חולים כללית "פרופ' רות יפה". החברה הפסיכואנליטית בישראל
בית הכנסת המרכזי במגדיאל

בית הכנסת המרכזי במגדיאל (ידוע גם כבית הכנסת הגדול ובית הכנסת משכן יעקב) הוא בית כנסת אשר שוכן במרכזה של כיכר אוסישקין, הכיכר המרכזית במגדיאל שבהוד השרון. מגדיאל הוקמה ב-12 באוגוסט 1924, ובשנת 1929 החליטו התושבים על הקמת בית כנסת ביישוב, אשר יוכל להכיל 250 מתפללים, נוסף לעזרת הנשים. לשם כך ייסדו את "וועד בנין בית הכנסת במגדיאל" אשר החל בגיוס כספים למשימה. הכספים להקמת המבנה, אשר עמדו על סך של 1,500 לירות ארץ ישראליות, הגיעו מתרומות, מהלוואה שניתנה לוועד על ידי הסוכנות היהודית וממכירת צריף הוועד והמגרש עליו ניצב. המתיישבים דחו תוכנית להקמת מבנה מפואר בן שתי קומות, הן בשל עלותה והן בשל כך שזו לא הביאה בחשבון את ייעודו הביטחוני של המבנה. אבן הפינה למבנה הונחה ב-12 בפברואר 1930 בכיכר המרכזית של היישוב, ממנה יצאו חמשת רחובותיו הראשונים. המבנה בן שתי הקומות הוקם כמבצר - קירותיו העבים עשויים מלבני בטון כהגנה מפני קליעים, במעקה הגג הוכשרו חרכי ירי, והכניסה אליו נקבעה בצידו הצפוני הפונה אל כפר סבא, ממנה לא נשקפה ליישוב סכנה. בית הכנסת נחנך בשנת 1931 בטרם נשלמה בנייתו אשר נמשכה שנים נוספות. ב-1933 הוטל מס מיוחד לשם גיוס כספים נוספים, שנה לאחר מכן הוקמו לידו שירותים, ב-1936 הוא חובר למערכת החשמל ורק ב-1944 הושלמה בניית המבנה. בית הכנסת שימש לא רק כמרכז חיי הדת במגדיאל, אלא גם שיכן את הוועד המקומי, ולאחריו את המועצה המקומית. במבנה פעלה תחנה של משטרת היישובים העבריים והגג שימש כעמדת קשר ואיתות. המבנה ניצב כיום בלב הגן המשתרע בלב הכיכר האליפטית והסואנת. מדרום לו שוכן "גן מגדיאל" שבו מזרקה גדולה, וחזיתו הצפונית צופה אל רחוב סוקולוב הנמתח כציר ישר ומוביל אל כביש 531 ואל כפר סבא. אף כי חרכי הירי שעל הגג נסתמו, גם כיום שומר המבנה על חזות של מבצר. הוא רבוע ללא עיטורים, וחלונותיו גבוהים וצרים. הכניסה בצידו הצפוני מוליכה אל מבואה קטנה הנפתחת אל אולם התפילה. מעל הדלת חמישה חלונות "מדחום" צרים וגבוהים, האופייניים לסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל, ומעליהם גמלון קטן חסר עיטורים שבראשו חנוכייה. האלמנט הקישוטי היחיד במבנה הוא קרניז כפול המקיף את רובו של הגג. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת המרכזי במגדיאל בוויקישיתוף אודות בית הכנסת באתר עיריית הוד השרון בית הכנסת המרכזי במגדיאל, ברשת החברתית פייסבוק בתי כנסת בהוד השרון, באתר עיריית הוד השרון
WorldCat

WorldCat הוא קטלוג בין-לאומי מאוחד, בו רשומים אוספים של 71,000 ספריות הפזורות ב-112 ארצות ברחבי העולם, השותפות לפרויקט הבין-לאומי הנקרא מרכז הספריות הממוחשב און-ליין: Online Computer Library Center - OCLC. הקטלוג הבין-לאומי המאוחד מתוחזק ומתעדכן במשותף על ידי הספריות השותפות בפרויקט. בשנת 2006 הועלה הקטלוג לרשת האינטרנט. הרישום לאתר הוא בחינם למרות שהאתר הוא מסחרי. מלבד הכותרים הישירים עצמם, ניתן לחפש בו זהויות, בדרך כלל שמות של מחברים ואישים, וכך לקבל את רשימת כל הפריטים הספרייתיים המקוטלגים תחת שמותיהם בספריות בעולם. מדיה וקבצים בנושא WorldCat בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של WorldCat (בשפות מרובות) דף העובדות והסטטיסטיקה של Worldcat WorldCat, באתר OCLC (באנגלית) WorldCat Identities, WorldCat ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסף אגמון

אסף אגמון (נולד ב-4 בספטמבר 1945, כ"ו באלול ה'תש"ה) הוא שחיין פאראלימפי ישראלי. אגמון נולד בקיבוץ בית הערבה בצפון ים המלח. במלחמת העצמאות ננטש הקיבוץ, ובעקבות זאת עבר אגמון עם משפחתו לקיבוץ גשר הזיו. הוא שירת בצה"ל בהנדסה קרבית בתקופת מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה, ובשנת 1970 נפצע בחזית תעלת סואץ ונותר משותק בפלג גופו התחתון. בשנת 1978 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה עם שמואל כרמלי ועמית דרור במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי. במסגרת עיסוקו בספורט נכים התחרה אגמון כשחיין חמש פעמים במשחקים הפאראלימפיים. לאחר שהשתתף במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) והמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976), אגמון התחרה במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ולקח חלק בחמישה משחים אישיים, מהם בארבעה זכה במדליות (2 כסף ו-2 ארד), ובשני משחי שליחים בהם זכה במדליית זהב ובמדליית כסף. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכה במשחי שליחים בזהב ובכסף. לאחר מכן השתתף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). נכון לשנת 2010 פעיל אגמון בעמותת אתגרים ועוסק בשיט מפרשיות, טייס ונהיגת רכב שטח. כמו כן הוא שחקן בתיאטרון הפתוח ומשמש דובר התיאטרון, ומשתתף בחבורת הזמר של בית הלוחם תל אביב. מדיה וקבצים בנושא אסף אגמון בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) סרטון: אסף אגמון שובר שיאים, למרות כל הקשיים! ישראל הכניעה את ארה"ב אלופת העולם בכדורסל, מעריב, 30 ביולי 1978
אמקה אוקפור

צ'וקוואמקה נובויסי אוקפור (באנגלית: Chukwuemeka Ndubuisi "Emeka" Okafor; נולד ב-28 בספטמבר 1982 ביוסטון, טקסס) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. בעונת 2004 הוביל אוקפור את אוניברסיטת קונטיקט לאליפות המכללות ביחד עם בן גורדון תוך כדי שהוא זוכה בתואר ה-BIG EAST ותואר שחקן ההגנה של המכללות. ב-24 ביוני 2004 בדראפט נבחר שני על ידי שארלוט בובקאטס לאחר דווייט הווארד שנבחר ראשון על ידי אורלנדו מג'יק. בקיץ 2004 ייצג את נבחרת ארצות הברית בכדורסל באולימפיאדת אתונה (2004). בעונתו הראשונה ב-NBA נבחר לרוקי השנה וסיים רביעי בליגה בריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה סבל מפציעות בקרסולו, שבגללן ישב על ספסל קבוצתו רוב העונה. בעונתו השלישית חזר ליכולותו טרם הפציעה, והוביל את קבוצתו בריבאונדים למשחק ובחסימות למשחק. בעונת 2007/2008 היו ממוצעיו, זו העונה הרביעית ברציפות, ממוצעי דאבל דאבל. בסיום העונה החתימה אותו קבוצתו על חוזה לשש שנים תמורת 72 מיליון דולר, העסקה הגדולה בהיסטוריית הבובקאטס. ב-28 ביולי 2009 הועבר בטרייד לניו אורלינס הורנטס תמורת טייסון צ'נדלר. את עונת 2010/2011 סיים אוקפור בסדרת הפלייאוף הראשונה בקריירה שלו, מול לוס אנג'לס לייקרס, אותה הפסידו 4-2. ב-20 ביוני 2012 העבירה ההורנטס את אוקפור לוושינגטון ויזארדס יחד עם טרבור אריזה תמורת רשארד לואיס ובחירת הדראפט ה-46 בדראפט 2012, דריוס מילר. הוא היה בין המועמדים הסופיים לזכייה בפרס השחקן הקבוצתי על שם טוויימן-סטוקס, בשל תרומותיו לקבוצה על המגרש ומחוצה לו. ב-25 באוקטובר 2013, כמה ימים לפני תחילת עונת 2013/2014, הועבר אוקפור בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם בחירת הדראפט של וושינגטון לשנת 2014. התמורה שקיבלה הוויזארדס הייתה מרצ'ין גורטאט, שאנון בראון, קנדל מרשל ומלקולם לי. הוא החמיץ את כל העונה בעקבות פריצת דיסק, ולא חתם באף קבוצה גם בעונות 2014/2015, 2015/2016 ו-2016/2017. אליפות המכללות (2004) תואר ה-Big East Men's Basketball Player of the Year ב-2004 שחקן ההגנה של השנה במכללות (2004) מדליית ארד באולימפיאדת אתונה (2004) רוקי השנה ב-NBA‏ (2005) מדיה וקבצים בנושא אמקה אוקפור בוויקישיתוף אמקה אוקפור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמקה אוקפור, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל באתר ה-NBA 2004-05 NBA Season Summary באתר basketball-reference.com Marc Stein, Sources: Hornets, Cats agree on deal, ESPN, Jul 28, 2009 Hornets trade Emeka Okafor and Trevor Ariza to Wizards for Rashard Lewis, insidehoops.com Billups wins first Twyman-Stokes Award, NBA, Jun 9, 2013 Suns Acquire Okafor, First-Round Pick, NBA, Oct. 25, 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועדת טירקל

האם התכוונתם ל... הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה – ועדה העוסקת בבדיקת מועמדים לתפקידים בכירים בשירות המדינה, בעבר בראשות השופט בדימוס יעקב טירקל ועדת טירקל (המשט לעזה) – ועדה לבדיקת אירועי המשט לעזה, בראשות השופט בדימוס יעקב טירקל
נובוס הומו

נוֹבוּס הוֹמוֹ (בלטינית: novus homo - "איש חדש") הוא כינוי מתקופת רומא העתיקה שהתייחס לאדם הראשון ממשפחה מסוימת ששרת בסנאט הרומי או הראשון שנבחר למשרת קונסול. מתחילה, הייתה החברות בסנאט והקונסולות מוגבלת לבני מעמד הפטריקים ואסורה על הפלבאים. כאשר זכו הפלבאים ובני מעמד הפרשים (המעמד השני בחשיבותו) בזכות להתמנות למשרות אלו, כולם נחשבו באופן טבעי נוֹבִי הוֹמִינֶס. עם הזמן, כאשר המשפחות הפלבאיות החשובות ביצרו את מעמדן בסנאט, הפכו אנשים חדשים למחזה נדיר ביותר. בתקופת המלחמה הפונית הראשונה הייתה זו כבר תופעה מעוררת התפעלות עבור הרומים כאשר שני אנשים חדשים נבחרו שנה אחרי שנה (גאיוס פונדניוס פונדולוס בשנת 243 לפנה"ס וגאיוס לוטאטיוס קאטולוס בשנת 242 לפנה"ס). ברגע ש"נובוס הומו" נבחר למשרת הקונסול, נכנסה באופן אוטומטי משפחתו לרשימת בני המשפחות "הנודעות", קרי לתוך האצולה הרומית. בשלהי תקופת הרפובליקה נשחקה ההבחנה בין המעמדות. הקונסולים הפכו לאליטה חדשה והאצולה הייתה אריסטוקרטיה מלאכותית שהמציאו הפלבאים בסנאט כדי לשחוק את ההבחנה בין פטריקים ופלבאים. האצילים היו קבוצה של משפחות ממוצא כלשהו, פטריקי או פלבאי, שמהם יצא קונסול. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבפנים

מבפנים הוא ביטאון תנועת הקיבוץ המאוחד משנת 1927 עד 1982, אשר יצא לאור במתכונת של רבעון. לפני כן, משנת 1923, היה זה ביטאון משק עין חרוד ובהמשך ביטאון תנועת הקיבוצים קיבוץ עין חרוד. לאחר מכן, משנת 1982 ועד 1993 היה "מבפנים" לביטאון התק"ם, בשנה זו התמזג עם יעד והמשיך לצאת תחת השם "מפנה". "מבפנים" החל את דרכו באוקטובר 1923 כדף משוכפל שהופץ באופן בלתי סדיר בין חברי משק עין חרוד. בין החודשים אוגוסט לאוקטובר 1927 הופץ במסגרת קיבוצי התנועה שנקראה "קיבוץ עין חרוד", שקדמה לתנועת הקיבוץ המאוחד. עם הקמת תנועת הקיבוץ המאוחד באוקטובר 1927 הפך לביטאונה של התנועה ולשופרו של מנהיגה, יצחק טבנקין. עד 1931 המשיך הביטאון לצאת במתכונת דפים משוכפלים ומאז יצא בדפוס. מנובמבר אותה שנה החל לצאת באופן סדיר כרבעון. בשל דרישות פקודת העיתונות המנדטורית והצנזורה יצא גם לעיתים בשמות משתנים כגון "דבר מבפנים", "עלים מבפנים", "איגרת מבפנים", "קונטרס מבפנים" ועוד. עם עורכי "מבפנים" נמנו משה ברסלבסקי, נחום בנארי, מנחם דורמן, זאב יוסיפון, משה בסוק, שלמה אבן-שושן, אביטל דפנא, זרובבל גלעד, אליעזר ליבנה, אברהם תרשיש ואחרים. בשנת 1971 הוציאה לאור הוצאת הביבליוגרפיה הקיבוצית מפתח מוער לכל הגיליונות שפורסמו בין השנים 1923–1967 בעריכת מאיר בוכסווילר ודניאל קארפי. "מבפנים", באתר תנועת העבודה הישראלית (הקישור אינו פעיל, 7 בינואר 2024)
מבצר מרגט

מבצר מרגט, הידוע גם בשם הערבי קלעת מרקב (قلعة المرقب), הוא מבצר צלבני גדול שנבנה על ידי מסדר ההוספיטלרים והשתמר במצב טוב יחסית. כיום נמצא המבצר בתחומי סוריה ומצבו הלך והידרדר עד לשנת 2007 שבה החלו עבודות שימור מוגבלות. המבצר שוכן על גבעה געשית המתנשאת לגובה של 360 מטרים וצופה ממרחק של שני קילומטרים על הים התיכון ועל העיר הסורית בניאס, על הדרך בין טריפולי שבלבנון ועיר הנמל הסורית לטקיה. ההיסטוריה המוקדמת של האתר איננה ידועה, ועל הגבעה עצמה זוהו מבנים שמקורם בביצורים מוסלמיים שנבנו בסמוך למסע הצלב הראשון על ידי אמירים מוסלמיים. המוסלמים כנראה המשיכו להחזיק במבצר גם לאחר הקמת רוזנות טריפולי. במהלך שנות השבעים של המאה ה-12 נתפס המבצר על ידי השליט של רוזנות טריפולי, ובשנת 1186 נמכר לאבירי המסדר הצבאי ההוספיטלרי. ההוספיטלרים בנו את המבצר מחדש והפכו אותו למפקדת המסדר בסוריה. מבחנו הראשון של המבצר הגיע בשנת 1188 - לאחר קרב קרני חיטין צרו עליו צבאות מוסלמיים אך לא הצליחו לכבשו. לאחר מסע הצלב השלישי נכלא בו השליט הביזנטי המורד של קפריסין איסאק קומננוס שהעז לעמוד בדרכו של ריצ'רד לב הארי. המבצר הורחב וחוזק עד שהפך לשני בגודלו ובתפארתו רק לקראק דה שבלייה. במהלך אפריל 1285 הטיל הסולטאן הממלוכי קלאון מצור על מבצר מרגט ולאחר חודש הצליחו חפריו למוטט את החומה החיצונית הצפונית, וחיל המצב נכנע בתמורה לרשות לצאת מהמבצר עם רכושו. המבצר לא נהרס אלא שוקם והוצב בו חיל מצב ממלוכי. מרגט הוא מבצר ענק השייך למבצרי ההרים הצלבניים ונבנה כ"מצודה קונצנטרית", כלומר מבצר פנימי עצמאי בעל מערכת חומות ומגדלים החולשים על מערכת ביצורים חיצונית המקיפה אותו. האלמנט המרשים ביותר במבצר מרגט הוא מגדל עגול גדול מידות ששימש כמגדל העוז של הטירה. בשיפולי המבצר התפתחה עיר שנהנתה מההגנה והביטחון שהעניקו הביצורים. מבצר צלבני מבצרים צלבניים במזרח התיכון Hugh Kennedy, Crusader Castles, Cambridge University Press, 1994, pp. 163-179 Adrian J. Boas, Archaeology of the Military Orders, Routledge, 2006, pp.136-139, 246-247 מדיה וקבצים בנושא מבצר מרגט בוויקישיתוף תצלומים של מבצר מרגט, 2009 מבט על המצודה הפנימית של מרגט חומת הטבעת החיצונית של מרגט בתוך אחד החצרות של מבצר מרגט שער לקפלה הצלבנית
ראדנבו

רַאדְנֶבוֹ (בבולגרית: Раднево) היא עיר בדרום-מרכז בולגריה, בשטח מחוז סטארה זאגורה וממוקמת כ-219 ק"מ מהבירה סופיה, 99 ק"מ מפלובדיב ו-29 ק"מ מבירת המחוז סטארה זאגורה. העיר ממוקמת במזרחו של מישור תראקיה העילי. באזור העיר נתגלו ממצאים ארכאולוגיים המתארכים את ראשית ההתיישבות האנושית במקום לאלף ה-4 לפנה"ס, תקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת באזור העיר מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. ב-1700 נוסד במקום כפר קטן בשם ראדני על שמו של אחד המתיישבים הראשונים. ב-1873 נבנתה במקום כנסייה. עד 1906 נודע היישוב בשם העות'מאני רדנה מחלה. ב-1964 הוא זכה למעמד של עיירה. ב-1 ביוני 2009 נפטר מדום לב ראש העיר נונצ'ו וודניצ'ארוב, במהלך צילומי פרק של תוכנית המציאות הבולגרית "הישרדות" בפיליפינים. מרבית תושבי העיר הם בני המעמד הבינוני ותעסוקת העיר מתבססת על קומפלקס תחנות הכוח מריצה איצטוק המייצרות חשמל מפחם בהספק כולל של 3,390 מגה ואט ועל חברת הפחם "מזרח המריצה". בשטח הרשות המקומית מגדלים חיטה, שזיפים ודובדבנים. ראדנבו מהווה צומת תחבורתית בין מזרח למערב בולגריה והיא מחוברת דרך הכביש המהיר I-85 לעורק מספר 4 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת גידול מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמאזן הגירה חיובי מתון. כ-90% מהתושבים הם ממוצא בולגרי וכ-6% הם צוענים. בראדנבו שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5oc וערכי הקיצון הממוצעים הם מינוס 2oc בדצמבר ו-24oc ביולי. מדיה וקבצים בנושא ראדנבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראדנבו (בבולגרית) העיר ראדנבו, באתר guide-bulgaria (באנגלית). העיר ראדנבו באתר bulgaria.domino (באנגלית). בן, זגגי, "מתמודד בהישרדות בולגריה מת במהלך הצילומים", באתר nrg מעריב.
מילים פשוטות

מילים פשוטות הוא אלבומו השלישי של הזמר דודו אהרון, אשר יצא לאור ב-15 באוגוסט 2010. אהרון כתב והלחין את רוב שירי האלבום, הכולל את השירים: "לא מוותר" "כסף ואלכוהול" "תגידו לה" "מילים פשוטות". האלבום כולל את הדואטים עם זהבה בן "פעם בחיים" ו"הלב יודע". זכה בתואר זמר השנה לשנת 2010 מערוץ 24 במצעד השנתי המשותף עם רשת ג'- גם בעוד מספר תחנות רדיו נבחר לתואר זמר השנה, השיר "תגידו לה" זכה בשיר השנה במצעד השנתי של ערוץ 24 ורשת ג'. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה כפולה. מילים פשוטות אהבה ללא גבולות בגללך מאז ידעתי את בחור רגיש תגידו לה את לא לבד כסף ואלכוהול איתך זה לעולם קר לי בלעדייך אל תברחי לי לא מוותר פעם בחיים (דואט עם זהבה בן) הלב יודע (דואט עם זהבה בן) מילים פשוטות כסף ואלכוהול לא מוותר פעם בחיים (עם זהבה בן) אסף נבו, ‏דודו אהרון: "אלה השירים שאני הכי גאה בהם", באתר ‏מאקו‏, 4 בדצמבר 2011