laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סיסיליוס הראשון

סיסיליוס הראשון (באנגלית: Sisillius I, בוולשית: Seisyll; מת בשנת 721 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה, על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תעוד היסטורי למלכותו של סיסיליוס, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. סיסיליוס עלה לשלטון לאחר מות אביו, גארגאסטיוס, בשנת 735 לפנה"ס לערך. לאחר מותו עלה לשלטון יאגו, אחיו. לסיסיליוס היו שני בנים קינמרק ואנטוניוס מדוכסי קורנוול האגדיים. סיסיליוס מת בשנת 721 לפנה"ס לערך. גניאולוגיה של סיסיליוס הראשון(הקישור אינו פעיל) תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
הפדרציה האוסטרלית לספורט לעיוורים

הפדרציה האוסטרלית לספורט לעיוורים (באנגלית: Australian Blind Sports Federation או בקיצור ABSF) נוסדה בשנת 1979 במטרה לארגן את ספורט העיוורים ולקויי הראייה באוסטרליה. הפדרציה מעודדת ומספקת גישה לתחרויות ספורט בינלאומיות בעולם העוורים ולתחרויות נכים. מוכרת על ידי האגודה הבינלאומית לספורט עיוורים (IBSA) ועל ידי הוועד הפאראלימפי הבינלאומי (IPC). אתלטים עיוורים ולקויי ראייה ביחידים ובקבוצות מתחרים בתחרויות לאומיות בקריקט, גולף, קראטה, ג'ודו, רכיבה, כדור שער, אתלטיקה, כדורת דשא, הרמת כוח, חתירה, שיט מפרשיות, סקי מים וספורט חורף. הפדרציה משרתת כ-2,600 אתלטים באימונים ובמתן עזרה פסיכולוגית. אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה האוסטרלית לספורט לעיוורים ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטרליה ובנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיסיליוס

סיסיליוס (באנגלית: Sisillius; בוולשית: Saessyllt) הוא שמם של שלושה ממלכי בריטניה המוזכרים בספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". האם התכוונתם ל... סיסיליוס הראשון סיסיליוס השני – בנם של גויתלין ומארסיה, מלכת בריטניה סיסיליוס השלישי
הסכם מוסקבה

האם התכוונתם ל... הסכם מוסקבה (1921) – הסכם ידידות בין טורקיה לבין רוסיה הבולשביקית הסכם מוסקבה (1940) (אנ') – הסכם בין פינלנד לברית המועצות אשר סיים את מלחמת החורף הצהרת מוסקבה (1943) – הסכם בין ארצות הברית הממלכה המאוחדת וברית המועצות הסכם מוסקבה (1994) – הסכם הפסקת אש והפרדת כוחות שנחתם בין גאורגיה לממשל הבדלני של אבחזיה ועידת יאלטה (1945) – ועידה שהתקיימה לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, בהשתתפות מנהיגי בעלות הברית, ביאלטה שבברית המועצות לשעבר.
מר אמריקה

האם התכוונתם ל... מר אמריקה של IFBB – תחרות פיתוח גוף של IFBB מר אמריקה של AAU – תחרות פיתוח גוף של AAU האלק הוגאן – אחד מכינוייו של המתאבק טרי בולה
יוחנן השני

האם התכוונתם ל... יוחנן השני (אפיפיור) – אפיפיור מן המאה השישית. יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית – קיסר ביזנטי מן המאה ה-11.
אכיליון

האכיליון (ביוונית: Αχίλλειο או Αχίλλειον) הוא ארמון קיץ באי קורפו שנבנה בשנת 1891 בהזמנת הקיסרית האוסטרית אליזבת נסיכת בוואריה, המכונה סיסי, שהייתה בדיכאון על מותו הטרגי של בנה רודולף, נסיך הכתר האוסטרי בשנת 1889. האכיליון נטוע בלב סביבה ירוקה כעשרה קילומטרים דרומית לעיר קורפו, על הר המשקיף אל הים היוני. יש בו גנים מרהיבים ונוף עוצר נשימה. הקיסרית אליזבת אהבה את דמותו של אכילס המיתולוגי שפאריס נסיך טרויה ירה חץ מורעל בעקבו, וקראה לארמון על שמו. בגן ניצבים פסלים של אכילס, ובאולם הארמון ציורים בהם הוא מוצג. בגן פזורים פסלים של דמויות נוספות מהמיתולוגיה היוונית. סיסי רכשה את המקום מפטרוס ורילאס ארמנסיס (Petros Vrailas Armenis). הארמון תוכנן על ידי האדריכל רפאלה קאריטו (Raffaele Caritto). לאחר רצח הקיסרית אליזבת בז'נבה בשנת 1898 נרכש הארמון בשנת 1907 על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה והוא הפך למרכז דיפלומטי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש האכיליון כבית חולים צבאי על ידי הכוחות הצרפתים והסרביים. לאחר המלחמה עבר המקום לבעלות ממשלת יוון. במלחמת העולם השנייה הייתה באכיליון מפקדה צבאית של מדינות הציר. לאחר המלחמה עבר ניהול הארמון לידי ארגון התיירות היווני הלאומי שהוא מחלקה של משרד התיירות ביוון. בשנת 1962 הוחכר האכיליון לחברה פרטית שהפכה את חלקו העליון לקזינו ואת קומת הקרקע למוזיאון. בשנת 1983 חזר ניהול המקום לידי ארגון התיירות היווני והקזינו חדל לפעול. בשנת 1981 צולמה באכיליון סצנת הקזינו בסרט לעינייך בלבד שהוא אחד מסרטי ג'יימס בונד. הפסל הגרמני הרנסט הרטר (Ernst Herter) פיסל את אכילס הגוסס בשנת 1884. הפסל הגרמני יוהנס גוטס (Jonhannes Gotz) פיסל את אכילס הגיבור בסביבות שנת 1907. הצייר פרנס מטצ' (Franz Matsch) צייר בשנת 1892 את הניצחון של אכילס כשהוא גורר את גופת הקטור במלחמת טרויה. פסל של אכילס הגוסס מחץ שנורה בעקבו ציור של אכילס גורר את גופת הקטור פסל סיסי באכיליון פסל אכילס הגיבור באכיליון דיוקן של הקיסר וילהלם השני באכיליון האוכף של וילהלם השני באכיליון טרסת המוזות באכיליון אחת המוזות באכיליון אחת המוזות באכיליון שומרי הסף בגן הארמון מדיה וקבצים בנושא אכיליון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אכיליון (באנגלית)
היסטוריה חברתית

היסטוריה חברתית היא תחום של המחקר ההיסטורי, שנחשב על ידי רבים כחלק ממדעי החברה. תחום זה מנסה לראות את העדויות ההיסטוריות מנקודת המבט של מגמות חברתיות מתפתחות. בראייה זו, ניתן לכלול בהיסטוריה חברתית את תחומי ההיסטוריה הכלכלית, המשפטית, ובחינות היבטים אחרים של החברה האזרחית שמראות על ההתפתחות של נורמות חברתיות והתנהגות. בעוד שתומכי ה"היסטוריה מלמטה" – חקר ההיסטוריה מבעד לעיניו של האיש הפשוט שבעבר, או החפצים שלו, ואסכולת האנאל הצרפתית, רואים עצמם כהיסטוריונים חברתיים, יש לראות את התחום כרחב בהרבה בהתפתחות ההיסטוריוגרפיה. בניגוד לגישות אחרות, ההיסטוריה החברתית מנסה לראות עצמה כצורה סינתטית של היסטוריה, שאינה מוגבלת להצגת עובדות היסטוריות, אלא מוכנה לחקור את המידע ההיסטורי באופן שיטתי יותר. היסטוריה דמוגרפית – תחום החוקר את הדמוגרפיה במרוצת השנים. היסטוריה שחורה – תחום החוקר את ההיסטוריה של הקהילה האפרו-אמריקאית. היסטוריה אתנית – תחום החוקר ומפרש תנודות אתניות במהלך ההיסטוריה. היסטוריה של הדתות – תחום החוקר התפתחות של זרמים דתיים שונים. היסטוריה של המגדר – תחום שפרץ בשנות ה-70 של המאה ה-20, וחוקר תנודות מגדריות לאורך ההיסטוריה. היסטוריה של העיור – תחום החוקר את תהליכי העיור, הפיתוח העירוני, יצירת המטרופולינים והרבדים הגאוגרפיים והסוציולוגים של הערים לאורך ההיסטוריה. היסטוריה כפרית – תחום החוקר את ההתפתחות הטכנולוגית, החברתית והכלכלית של הכפריות במהלך ההיסטוריה. היסטוריה של העבודה (או תולדות תנועת עבודה) – תחום החוקר נושאים כגון: התאגדויות העובדים, מעמד הפועלים, מעמד האדם העובד, יחסי עבודה, והתפתחות רעיון זכויות עובדים במהלך ההיסטוריה. היסטוריה של החינוך – חוקר את ההיסטוריה של הלמידה וההוראה לאורך ההיסטוריה. לעיתים תחום זה חופף ומשתמש במונחים מחקר הפילוסופיה של החינוך. מדיה וקבצים בנושא היסטוריה חברתית בוויקישיתוף היסטוריה חברתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היסטוריה חברתית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היסטוריה של הרעיונות

היסטוריה של הרעיונות היא תחום מחקר בהיסטוריה ובתחומים הקרובים, כגון: היסטוריה של הפילוסופיה והיסטוריה תרבותית. התחום עוסק בביטוי, שימור ושינוי של רעיונות אנושיים במשך הזמן. חוקרים רבים מתייחסים להיסטוריה של הרעיונות לעיתים, כתת-תחום של היסטוריה אינטלקטואלית. ההיסטוריון ארתור לבג'ויי, היה הראשון שהשתמש בביטוי היסטוריה של הרעיונות בעשורים הראשונים של המאה ה-20. למשך כמה עשורים, לבג'ויי היה היושב ראש של הפגישות הקבועות של "מועדון ההיסטוריה של הרעיונות" באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שם הוא עבד כפרופסור להיסטוריה משנת 1910 ועד לשנת 1939. מלבד תלמידים וקולגות שעסקו בנושאים דומים, כגון רנה וולק ולאו ספיצר, איתם התדיין לבג'ויי ארוכות, הושפעו ממחקריו חוקרים כמו מישל פוקו. רבים אחרים ממשיכים לעבוד ברוח הקרובה להיסטוריה של הרעיונות של לבג'ויי. ההיסטוריה של הרעיונות של לבג'ויי, מנתחת את הרעיון על פי יחידת היסוד של יחידת-רעיון, או המושג היחידאי. יחידות-רעיון אלה פועלות כאבני היסוד של ההיסטוריה של הרעיונות. אף שהם עצמם אינם משתנים כמעט במשך ההיסטוריה, הם מתרכבים בתבניות חדשות ומבוטאים באופנים שונים בתקופות שונות. כפי שלבג'ויי ראה זאת, התפקיד של ההיסטוריון של הרעיונות הוא לזהות את רעיונות היסוד האלה ולתאר את התפתחותם והתרכבותם ההיסטורית. סוציולוגיה של הידע ישעיה ברלין מדיה וקבצים בנושא היסטוריה של הרעיונות בוויקישיתוף מילון של ההיסטוריה של הרעיונות: מחקרים ברעיונות מרכזיים ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מס קנייה

מס קנייה הוא מס עקיף (מס צריכה) המוטל על קבוצות מוצרים לצרכן ומחושב כאחוז מסוים מהמחיר הסיטונאי של המוצר. בישראל, החלה הממשלה להטיל מיסי קנייה בשנת 1952, עם החלת חוק מס קניה (טובין ושירותים), תשי"ב-1952. החוק מסמיך את שר האוצר להטיל מס על מוצרים מסוימים, בנוסף למיסים אחרים המוטלים עליהם. על המוצרים הבאים מוטלים מיסי קנייה: כוהל משקאות משכרים מוצרי טבק (לרבות הטבק עצמו) רכב מנועי (כולל חלקים לרכב מנועי) מצברים חשמליים לרכב סוללות חשמליות לטלפונים סלולריים מוצרי אלקטרוניקה בידורית (כדוגמת מיקרופונים, רמקולים, תיבות לרמקולים, מגבירי קול, מקלטי רדיו, מקלטי טלוויזיה, מסכי טלוויזיה ומכשירי הקלטה) פרטי לבוש מפרווה מקררים בנפח שמעל 800 ליטר מסכי טלוויזיה שמעל 50 אינץ' רכבי שטח, טרקטורי משא וטרקטורונים כלי טיס מסוימים; מפרשיות מסוימות אופנועי ים ג'קוזי רהיטים עתיקים כלים חד פעמיים המס מוטל בשיעורים שונים בהתאם לסוג הטובין. מס הקנייה בישראל מוטל בין היתר על מוצרי הדלק (ביניהם בנזין, סולר, נפט, גז, פחם ומזוט). מס הקנייה המוטל על מוצרי דלק נקרא גם מס בלו והוא מס קצוב (נקוב בשקלים ולא כאחוז יחסי מהסכום). החל מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קיימת מדיניות של הפחתה הדרגתית של שיעורי מס הקנייה. המועד לחישוב המחיר הסיטונאי של הטובין, הוא בעת מכירתם לצרכן. קיימות אפשרויות להחזרי מס קנייה, למשל במקרים של נכות, חוב אבוד או הישבון במקרה שמס הקנייה שולם עבור חומרי גלם ששימשו לייצור מוצרים ליצוא. במדינות רבות באירופה הוחלף מס הקנייה במס ערך מוסף. החל מ-2017 אין מס קנייה על טלפונים סלולריים וכרטיסי SIM. רשות המסים בישראל מכס מס ערך מוסף סעיף 3.7 - מס קנייה, ברשות המיסים – מאגר מונחים מקצועיים עקרונות כלליים בנושא מס קניה בייצור מקומי, האתר הרשמי של רשות המסים בישראל מס קנייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאחורי הקלעים של המכס, באתר http://www.knia.co.il/, ‏7 ביוני 2015 (ארכיון) רשות המיסים, רשות המסים בישראל
סטיבן הילנבורג

סטיבן הילנברג (באנגלית: Stephen Hillenburg;‏ 21 באוגוסט 1961 – 26 בנובמבר 2018) היה ביולוג ואנימטור אמריקאי, יוצר הסדרה "בובספוג מכנסמרובע" ובמאי הסדרה "החיים המודרניים של רוקו". היה בעל תואר בתכנון משאבי טבע האדם במסגרת החוג לביולוגיה ימית כחוג ראשי ואמנות כחוג משני (מאוניברסיטת המדינה של המבולדט 1984) ותואר שני באנימציה ניסויית מהמכון לאמנויות של קליפורניה (למד בין 1992-1993). הילנברג הלך לעולמו ב-26 בנובמבר 2018 לאחר מאבק במחלת ה-ALS. הילנברג הותיר אחריו את אשתו קארן והבן קליי. מדיה וקבצים בנושא סטיבן הילנבורג בוויקישיתוף סטיבן הילנבורג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן הילנבורג, באתר AllMovie (באנגלית) סטיבן הילנבורג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סטיבן הילנבורג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטיבן הילנבורג, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיבן הילנבורג, באתר Discogs (באנגלית)* פרופיל ב-NNDB היוצר של "בובספוג מכנסמרובע" הלך לעולמו, באתר ynet, ‏27 בנובמבר 2018 מעין רודה‏, הגאון עם ההומור הסוטה: פרידה מהיוצר של "בובספוג מכנסמרובע", באתר וואלה, 28 בנובמבר 2018 סטיבן הילנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Stephen Hillenburg, 'SpongeBob SquarePants' Creator, Dies at 57" (באנגלית). נבדק ב-2018-12-01. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדשה אפוכרומטית

דובלט אפוכרומטי או עדשה אפוכרומטית היא עדשה המתקנת את האברציה הכרומטית בצורה טובה יותר מאשר עדשה כרומטית רגילה. בעיה זו נפוצה בעיקר בטלסקופים המכילים עדשות גדולות כך שהאברציה חזקה, ובמערכות אופטיות בהן משתמשים לעבודה עם טווח גדול של אורכי גל, כגון מצלמות. הפתרון הרגיל של עדשה אכרומטית הוא מיקום שתי עדשות זו אחרי זו כך שכל אחת נותנת אברציה כרומטית אחרת אבל הופכית, כלומר עדשה אחת נותנת לאדום מרחק מוקד רחוק מהכחול בעוד השנייה נותנת לאדום מרחק מוקד קצר יותר מהכחול, כך שאחרי העדשה מרחקי המוקד זהים (בדרך כלל לצבעים כחול ואדום) ומתלכדים במישור אחד. בעדשה אפוכרומטית הקרניים משלושה צבעים מתלכדות למישור אחד (ולא רק שני צבעים קיצונים - אלא בדרך כלל לאדום, ירוק וכחול). פונקציית האברציה היא פונקציה חלקה ולכן ניתן לאחד שלושה צבעים למישור אחד בניגוד לפונקציית קיצון בעדשה הכרומטית. היצור של עדשה זו מצריך שימוש בזכוכית מפזרת מיוחדת ויקרה. בין שכבות הזכוכית מכניסים נוזל מיוחד ליצור את הפיזור הרצוי. התיקון בעדשה זו הוא עד סדר גודל קטן יותר מעדשה כרומטית בעלת נתונים זהים (מרחק מוקד ומפתח נומרי). כמו כן, האברציה הספרית מתוקנת טוב יותר מעדשה כרומטית רגילה. עדשה אכרומטית טלסקופ שובר-אור Dpreview's Chromatic Aberration related page
צ'פמן

צ'פמן (Chapman) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו סוחר. האם התכוונתם ל... אדי צ'פמן – עבריין רכוש בריטי ששימש כסוכן כפול של שירותי המודיעין הגרמני והבריטי במלחמת העולם השנייה אמט צ'פמן – מוזיקאי וממציא אנגלי צ'פמן סטיק – כלי נגינה שהומצא בידי אמט צ'פמן אנה צ'פמן – מרגלת רוסייה שפעלה בארצות הברית ונתפסה בשנת 2010 אניטה צ'פמן – ספורטאית פאראלימפית בריטית גרהאם צ'פמן – שחקן, תסריטאי וקומיקאי אנגלי דין צ'ארלס צ'פמן – שחקן בריטי הרברט צ'פמן – מאמן כדורגל אנגלי טרייסי צ'פמן – זמרת וכותבת שירים אמריקאית מארק דייוויד צ'פמן – רוצחו של הזמר ג'ון לנון מייקל צ'פמן (זמר) – זמר וגיטריסט בריטי מייקל צ'פמן (צלם קולנוע) – צלם קולנוע אמריקאי פול צ'פמן - אישים שונים בשם זה
קתרינה מאלכסנדריה

קתרינה מאלכסנדריה, המכונה גם "קתרינה הקדושה של הגלגל" (ביוונית: ἡ Ἁγία Αἰκατερίνη ἡ Μεγαλομάρτυς), היא קדושה בנצרות. קתרינה נחשבת לאחת הקדושות החשובות בנצרות, אך עובדת קיומה ההיסטורי אינה מוכחת. קתרינה נחשבת לקדושה מסוג מרטיר גדול בכנסיות המזרחיות; והכנסייה הקתולית מחשיבה אותה כאחת מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, קדושה המסייעת נגד מוות פתאומי ובעיות לשון ודיבור. על פי ההגיוגרפיה, קתרינה חיה בתחילת המאה ה-4 לספירה אך אין בסיס היסטורי לקיומה הממשי. לפי האגדות, היא הייתה בתו של קונסטוס, מושל אלכסנדריה. בעקבות התגלות, החליטה לעבור לדת הנוצרית והוטבלה. לאחר הטבילה, היא פנתה לקיסר מקסנטיוס וניסתה לשכנע אותו להפסיק לרדוף את הנוצרים. היא נכשלה בכך, אך הצליחה להעביר לנצרות את אשתו של הקיסר וחלק מיועציו. עקב כך, היא נאסרה על ידי הקיסר אך גם בבית הסוהר המשיכה להעביר אנשים לחיק הנצרות. על כן, נידונה למוות על "גלגל שבירה". האגדה מספרת שכאשר נקשרה לגלגל העינויים, הוא נשבר ועל כן נאלצו להוציאה להורג בעריפת ראש. כך הפכה קתרינה למרטיר של הכנסייה. בעקבות סיפור אגדה זה, "גלגל השבירה" כונה גם "גלגל קתרינה". האגדה ממשיכה לספר שמלאכי שרת ירדו מהשמיים והעבירו את גופתה להר סיני, שם הוקם מנזר על שמה במאה ה-6, מנזר סנטה קתרינה הקיים עד היום. על פי המסורת, ההר בו נמצאה גופתה הוא ג'בל קתרינה, ההר הגבוה בחצי האי סיני ובמצרים. קתרינה הקדושה הוזכרה במשפטה של ז'אן ד'ארק בתחילת המאה ה-15 כאחד ה"קולות" שהדריכו את ז'אן במעשיה ועמדו לימינה. החרב ששמשה את ז'אן ד'ארק בקרבות, הייתה חרב שנמצאה, באופן מסתורי, תחת המזבח הראשי בכנסייה על שם קתרינה הקדושה בעיר רואן. הסמל של קתרינה הקדושה הוא גלגל שיניים, בעקבות גלגל העינויים שנשבר, ויום חגה בנצרות הקתולית הוא 25 בנובמבר. בגלל הספק בקיומה ההיסטורי שמה נמחק מלוח השנה של קדושי הכנסייה הקתולית ב-1969 אך הוחזר שוב לרשימה ב-2002. קתרינה היא אחת הקדושות הנערצות ביותר בקתוליות, בייחוד בצרפת, שם פסלה מוצג ברוב הכנסיות. כנסיות וקפלות רבות בעולם מוקדשות לה. היא נחשבת לפטרונית הנערות והתלמידות וזאת היות שיש הרואים בה את הבתולה החשובה ביותר בנצרות, אחרי מריה. בגלל גלגל השיניים המסמל אותה, רואים בה גם פטרונית של העוסקים במקצועות מכניים ושל החייטים. ברחבי העולם קיימים מספר אתרים המוקדשים לקתרינה הקדושה, ביניהם קתדרלת קתרינה הקדושה בגואה העתיקה (מכיוון שהפורטוגזים כבשו את העיר ביום חגה, ה-25 בנובמבר); כנסיית קתרינה בחרסון ומנזר סנטה קתרינה בסיני. נטען כי שרידי גופתה של קתרינה הקדושה נמצאים במנזר, אשר נבנה במקום אליו הובאה על ידי מלאכים לאחר עריפת ראשה. איתן בורשטיין, לקסיקון לנצרות, איתאב - בית הוצאה לאור, 2005. הערך Catherine of Alexandria, Saint ב- Catholic Encyclopedia (אנגלית) צבי אילן, יומה של קתרינה, דבר, 23 בנובמבר 1979 קתרינה מאלכסנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ליאו פילר

ליאו (לאונידס) פילֶר (1929 – 30 ביולי 1979) היה במאי ותסריטאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי. בנוסף, שיחק בתיאטרון ובסרטים. לאונידס בן חוליו פילר נולד ב-1929 בבואנוס איירס בירת ארגנטינה. למד משחק בארגנטינה ובארצות הברית ושיחק בתיאטראות בארגנטינה ובמקסיקו, לצד לימודי הנדסה. בשנת 1950 עלה לישראל. כשחקן תיאטרון הוא זכור במיוחד מן "הנסיכה האמריקאית" של נסים אלוני, מכיוון שהשתתף בהקלטה של ההצגה. הוא השתתף גם במחזות אחרים. ב-1960 ביים ב"מועדון התיאטרון" את תוכניתו של שמעון ישראלי "סתם יום של חול", שהציגה לראשונה בישראל את ה"שאנסונים". באותה שנה גם שיחק בסרט "הם היו עשרה" ובמחזה "הבוגד" מאת הנרי דנקר וראלף ברקלי בתיאטרון האוהל וב-1964 ביים את המחזה "בילי בדאי", ב"הבימה". החל משנת 1963 הקדיש זמנו בעיקר לבימוי. בין 1968 ל-1973 השתלם בבימוי קולנוע,ויצר את סרטו הארוך היחיד כבמאי "נס בעיירה" שהיה להצלחה קופתית מתונה.. ב-1964 השתתף בכתיבת התסריט של הסרט משפחת שמחון. ב-1970 עמד בראש המחלקה לקולנוע בבית הספר "בית צבי" ברמת גן, שהייתה המחלקה הראשונה ללימודי קולנוע בישראל. נפטר בקיץ 1979, בגיל 50. נקבר בבית העלמין הדרום. הותיר את אשתו, הרקדנית הדסה אבני. "אלדורדו" (1962) - תסריט "הבו בנות לאילת" (1964) - תסריט ובימוי, עם נתן אקסלרוד "משפחת שמחון" (1964) - תסריט, עם יואל זילברג "הילד מעבר לרחוב" (1965) - הפקה, עם מרגוט קלאוזנר "נס בעיירה" (1968) - בימוי "הבן האובד" - שחקן סרטים תיעודיים: מלחמת יום הכיפורים (תיעודי, 1973) דוד בן-גוריון (תיעודי, 1975) דיוקנו של אמן: מרסל ינקו (תיעודי, 1978) ליאו פילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאו פילר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ליאו פילר, דף שער בספרייה הלאומית ליאו פילר, בארכיון הבימה ליאו פילר, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ליאו פילר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ליאו פילר באתר WorldCat Identities ליאו פילר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
אלק גרייבן

אלק גרייבן (באנגלית: Alec Greven; נולד ב-2000 בקאסל רוק שבקולורדו) הוא המחבר של הספר "איך לדבר עם בנות", שיצא לאור כשהיה בן 9, בנובמבר 2008. הספר החל כחוברת שמכר ביריד בית-ספרי בעבור 3 דולר לעותק. אלן דג'נרס הזמינה את גרייבן לתוכניתה בפברואר 2008 ועזרה לו לזכות בעסקה עם הרפר קולינס, הוצאת ספרים בריטית. הספר, שבאנגלית כולל 46 עמודים עם איורים של גרייבן בעצמו, מייעץ לבנים כיצד להתנהג בקרב בנות בעזרת משפטים פשוטים, שתוארו בביקורות כמדויקים למדי. הספר נכנס לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, ואלק גרייבן בן תשע בלבד. גרייבן הופיע פעם נוספת ב"אלן", שם סיפר כי הוא בתהליכי כתיבה של ספר נוסף, שיעזור לילדים להתקרב להוריהם. לאחר הוצאת הספר הופיע במופע הלילי של קונאן או'בריין ובטונייט שואו של ג'יי לנו. אלק גרייבן, ברשת החברתית פייסבוק אלק גרייבן, ברשת החברתית LinkedIn אלק גרייבן, ברשת החברתית Goodreads אביעד רבינוביץ', מדריך לתלמידי היסודי: ככה מתחילים עם בנות, באתר ynet, 14 בינואר 2009 Nine-year-old's dating guide wows singles ביקורת על הספר באתר טיים I WROTE THE BOOK OF LOVE ב-nypost How to Talk to Girls, ISBN 9780061709999 http://news.bbc.co.uk/newsbeat/hi/newsbeat/newsid_7887000/7887032.stm ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח'וראסאן רזאווי

פרובינציית ח'וראסאן רזאווי (בפרסית: استان خراسان رضوی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר משהד. שטחה 144,685 קמ"ר, כ-10% משטח איראן, והיא נמצאת בצפון-מזרח המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסייתה כ-5,620,770 תושבים. הפרובינציה גובלת בפרובינציית צפון ח'וראסאן, בפרובינציית דרום ח'וראסאן ובפרובינציית סמנאן, וכן במדינות אפגניסטן וטורקמניסטן. היא נחשבת לאחת הפרובינציות הגדולות הן מבחינת שטחה והן באשר למספר תושביה. מדיה וקבצים בנושא ח'וראסאן רזאווי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מר אמריקה של AAU

מר אמריקה של AAU (באנגלית: AAU Mr. America) הייתה תחרות פיתוח גוף שנערכה תחילה בידי "האגודה העולמית לפיתוח הגוף והגזרה" (WBFA) ומומנה על ידי איחוד אתלטים חובבים (AAU). היא נערכה לראשונה ב-4 ביולי 1939 והזוכה נקרא "America's Best Built Man" (בתרגום חופשי: "האדם הבנוי ביותר של אמריקה"). בשנת 1940 שונה שמה כפי שהיא נקראת היום תחרות מר אמריקה. באמצע שנות ה-40 ייסדו ג'ו ובן וידר את ארגון ה-IFBB כאלטרנטיבה ל-AAU. הם ערכו את התחרות המתחרה מר אמריקה של IFBB בשנת 1949 באופן חד פעמי ואז משנת 1959 והלאה. בשנת 1999, אחרי שישים שנות פעילות, הצביעו חברי ארגון AAU לבטל את התחרות. בשנת 2004, איגוד פיתוח הגוף והכושר העולמי (WBFA) הודיע כי רכש את הזכויות על השם מר אמריקה ויחדש את התחרויות תחת אותו דגל. בשנת 2020 תתחדש התחרות כאירוע ללא שיוך ארגון ספציפי אותו קידם מארק טאוריאלו. התחרות תתקיים באוקטובר 2020 באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי. אתר האינטרנט הרשמי של מר אמריקה של AAU תחרות מר אמריקה-רקע (אנגלית) ההיסטוריה של התחרות (אנגלית)
בירמן

בירמן הוא גזע של חתול הבית שמוצאו מבורמה אך הוא הגיע בעת החדשה לצרפת ואנגליה ומשם הופץ ברחבי העולם. גופו של הבירמן הוא בינוני עד גדול, מוצק ושרירי. ראשו עגול, עיניו בצבע כחול עמוק. אורך הפרווה בינוני, צבעי פרוותו דומים לחתול מגזע הימלאיה. כפות רגליו תמיד לבנות. בשנת 1919 הובאו זוג חתולים שתואמים את המראה המתואר באגדה מהמזרח הרחוק - לצרפת. הזכר מת בזמן המסע הקשה, אולם הנקבה הייתה בהריון, והביאה לעולם את הבירמנים המערביים הראשונים. במשך השנים הבירמנים שימשו בעיקר כחתולי חצר במשפחות אצולה באירופה. הבירמן הוכר לראשונה כגזע נפרד בשנת 1925 בצרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה נותרו בחיים רק שני בירמנים באירופה, ונדרשו הכלאות עם חתולים סיאמיים ופרסיים על מנת להרבות אותם. לאחר השיקום, הבירמן הוכר באנגליה בשנת 1966, וזמן קצר לאחר מכן, בארצות הברית. הבירמן הוא חתול רגוע, שנקשר לבעליו ואוהב אותם כאילו הם הוריו. זהו חתול אינטליגנטי, ויש לא מעטים שמרגילים את חברם הבירמן ללכת איתם לטיולים על רצועה. הוא תמיד שמח לפינוקים וליטופים, אבל גם לעולם לא יתנגד למשחק שנקנה או נעשה על ידי הבעלים. לא מומלץ לשחרר את הבירמן אל מחוץ לבית, כי זהו חתול מבוית מאוד ויכול לא להיות מודע לסכנה שנשקפת לו. גופו של הבירמן תמיד יהיה זהוב, כפות רגליו תמיד לבנות, עיניו תמיד כחולות. הצבע בין חתול בירמן אחד למשנהו שונה רק בקצוות (ראש, רגליים, אוזניים וזנב). והצבעים יכולים לנוע בין סיל פונט (שחור), בלו פוינט (אפור), שוקולד פוינט (חום), לילך פונט (אפור בהיר), רד פוינט (ג'ינג'י) וקרם פוינט (צבע ג'ינג'י בהיר). הנקבות יכולות להיות גם טורטי בכל הווריאציות. כל הצבעים יכולים לבוא גם בדוגמת טאבי (פסים). האגדה מספרת שאי שם בבורמה, במנזר "לאו צון", שכנה האלה צון-קיאן-סה. לאלה היו עיניים כחולות כמו הים וגוף זהוב כמו השמש. האלה הייתה נותנת לנזירים במנזר לחיות חיים נוספים בתור חיות קדושות. באותו זמן חי במקדש נזיר בשם מון-הא. הקדוש והמכובד מבין נזירי "לאו צון". לצידו ישב חברו הטוב ונביאו, סין. סין היה חתול לבן בעל פרווה ארוכה ועיניים זהובות, כמו גופה של האלה. יום אחד המנזר הותקף על ידי שודדים, שרצו לגנוב את פסל האלה. השודדים הרגו את מון בזמן שהוא התפלל לאלה צון-קיאן-סה. סין קפץ על גופת אדונו, ואז החל להתרחש הנס הגדול: גופו של החתול הפך לזהוב, כגופה של האלה, ועיניו כחולות, כעיניה. פניו, רגליו וזנבו הפכו חומים, כצבע האדמה עליה שכב אדונו חסר רוח החיים, ורק כפות רגליו, אשר נגעו בגופו של מון-הא נשארו לבנות וטהורות. נפשו של הנזיר נכנסה לגופו של החתול הקדוש. השודדים נבהלו מכוחה של האלה ונסו על נפשם. באותו יום כל החתולים במנזר קיבלו את צבעו של סין. שבעה ימים לאחר המקרה, סין מת ולקח את נשמתו של אדונו השמימה. מאז כל החתולים שבאים משושלת חתולי המנזר "לאו-צון", נקראים "החתול הקדוש מבורמה", או "הבירמן". מדיה וקבצים בנושא בירמן בוויקישיתוף
ארצ'י גריי

ארצ'יבאלד קולין "ארצ'י" גריי (באנגלית: Archibald Colin "Archie" Gray;‏ 18 באפריל 1877, גלאזגו – 29 ביולי 1943, פייזלי) היה כדורגלן סקוטי. גריי החל את קריירת הנוער שלו במועדונים גוואן קולומביה וגלאזגו אשפילד. ב-1899 הוא הצטרף למועדון הכדורגל היברניאן מאדינבורו. הוא שיחק בהיברניאן במשך חמש עונות, וזכה עם המועדון בגביע הסקוטי בעונת 1901/1902 ובאליפות סקוטלנד בעונת 1902/1903. ב-21 במרץ 1903 הוא הופיע במדי נבחרת סקוטלנד בהפסד 0–2 לנבחרת אירלנד, שהיה משחקו הראשון והאחרון בנבחרת. בקיץ 1904 הוא עבר דרומה והצטרף לוולוויץ' ארסנל מלונדון, זמן קצר לאחר שהמועדון הלונדוני העפיל לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיו. גריי ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר, ומייד לאחר מכן הפך למגן הימני הבכיר של ארסנל. הוא שמר על מעמד זה במשך חמש העונות הבאות; המועדון העפיל פעמיים לחצי-גמר גביע ה-FA (בעונת 1905/1906 ובעונת 1906/1907), ובליגה סיים בדרך כלל במרכז הטבלה. ב-1909 איבד גריי את מקומו בהרכב לסקוטי דאנקן מקדונלד, אך חזר להרכב בעונת 1910/1911 שבה שיחק בשתי עמדות המגן במערך המשחק של ארסנל, בעיקר כמחליפו של ג'ו שו. אולם, כיוון שכבר היה בן 30 הוא היה בעדיפות נמוכה לעומת שחקנים צעירים יותר כגון ג'ון פירט, ובעונת 1911/1912 הוא לא הרבה לשחק. משחקו ה-200 והאחרון במדי ארסנל היה מול נוטס קאונטי ב-23 בדצמבר 1911. באביב 1912 הוא הועבר לפולהאם מהליגה השנייה תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג. בפולהאם שותף ב-25 משחקים במשך שלוש עונות, ולבסוף פרש מכדורגל ב-1915. ב-1943 נהרג בתאונת דרכים, בעת עבודתו כנהג. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995, ISBN 1-899429-03-4