laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התזמורת הסימפונית פיליפס

התזמורת הסימפונית פיליפס (בהולנדית: Philips Symfonie Orkest) נוסדה בשנת 1930 על ידי פריץ פיליפס שהיה גם מנהלה הראשון. מנצחה הקבוע ומנהלה המוזיקלי של התזמורת משנת 2023 הוא המנצח הבסקי צ'מי אצ'בריה. התזמורת החלה את דרכה כקבוצה של נגנים חובבים ולאחר מכן הייתה לאחת התזמורות הנודעות בהולנד. התזמורת מונה יותר מתשעים חברים ובהם נגנים מקצועיים וחובבים המנגנים ברמה גבוהה מאזור איינדהובן רבתי. חברת פיליפס היא הספונסרית של התזמורת ואף הקימה עבורה בשנת 2010 בניין מוזיקה באיינדהובן, הנושא את שמו של פריץ. התזמורת מציעה לקהל חמש תוכניות בכל שנה ומופיעה באולמות כמו בניין המוזיקה מוזיקחבאו באיינדהובן ואולם הקונצרטחבאו שבאמסטרדם. תזמורת פיליפס הופיעה בפסטיבלים שונים בהולנד וכמו כן ניגנה ב"רייקסמוזיאון" באמסטרדם. בין הסולנים שהופיעו עם התזמורת ליזה פרשטמן, רוזאנה פיליפנס, נינו גווטאדזה, בזוד עבדורחימוב ונעה וילדשוט. כמו כן התזמורת מרבה לנגן יחד עם המקהלה הפילהרמונית פיליפס אשר הוקמה בשנת 1948 על ידי פריץ פיליפס, אשר הקים גם את התזמורת. התזמורת הסימפונית פיליפס מופיעה באופן קבוע מחוץ להולנד. היא יצאה לשני סיורים בסין, בתאילנד, באיטליה, בברזיל, ובמדינות הבלטיות. בשנת 2017 הופיעה התזמורת בפעם הראשונה בישראל (כאורחת של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון) והיא הופיעה בערים ראשון לציון, תל אביב ורחובות. בשנים 1987–2023 ז'ול ואן הסן היה המנהל המוזיקלי של התזמורת. אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית פיליפס "קונצרט התזמורת הסימפונית ההולנדית פיליפס בראשון לציון – קונצרט מס' 7 (אורכב 11.05.2017 בארכיון Wayback Machine)". "הקדירה של ששת" "תזמורת פיליפס אורחת תזמורת ראשון לציון", באתר "הבמה", 19 באפריל 2017 לוח ההופעות של התזמורת, באתר התזמורת
אלי דפס

אליהו (אלי) דפס (נולד ב-31 ביולי 1953) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על וכמנכ"ל שירותי בריאות כללית. דפס בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה. בשנים 1973–1996 שירת בצה"ל, בין השאר שימש ראש מחלקת פרט וראש מחלקת חוגרים בחיל האוויר ובתפקידו האחרון שימש ראש מחלקת תכנון בחיל האוויר בדרגת אלוף-משנה. לאחר שחרורו מונה למנהל מחוז ירושלים בקופת חולים כללית. ב-2005 מונה לסמנכ"ל וראש חטיבת הקהילה בשירותי בריאות כללית. ב-2007 מונה למנכ"ל שירותי בריאות כללית. במרץ 2017 הודיע על פרישתו. ביוני 2017 החל לכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על. הוא התפטר מתפקידו באוגוסט 2020 על רקע רפואי. נשוי לצילה ואב לשלושה. הדס מגן, מיכל רז-חיימוביץ', ‏יו"ר אל על: "נטפל בביקורת, אבל לא תחת איומים של חרם", באתר גלובס, 6 ביולי 2018 יו"ר דירקטוריון אל על אלי דפס הודיע על פרישה מסיבות רפואיות, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2020
ז'ול ואן הסן

ז'ול ואן הסן (בהולנדית: Jules van Hessen, נולד ב-28 באפריל 1959) הוא מנצח ומוזיקאי הולנדי בין השנים 1987–2023 היה המנהל המוזיקלי ומנצחה הקבוע של התזמורת הסימפונית פיליפס. כמו כן הוא טייס חובב וקלרניתן. ואן הסן סיים את לימודיו בקונסרבטוריון המלכותי בהאג בשנת 1984. עם מוריו נמנו, אדוארד דאונס, ליונל פריד, פטר אטווש וגנאדי רז'דסטוונסקי. הוא זכה בפרסים בתחרויות ניצוח בינלאומיות: פרס "פרח הכסף" בתחרות סן רמו, פרס שני ופרס התזמורת בתחרות מלקו בקופנהגן ובפרס הראשון בתחרות סטרווינסקי בווינה. עוד נבחר לנצח על קונצרטי הגאלה של הקורס הבינלאומי למנצחים בהולנד. ואן הסן ניצח על תזמורות ועל הפקות אופרה באיטליה, בצרפת, בדנמרק, בבלגיה, באנגליה, בגרמניה, באוסטריה, בארצות הברית, בסין, במזרח התיכון ובמקסיקו. בין הסולנים שהופיעו איתו היו פרנק פטר צימרמן, דמיטרי חבורוסטובסקי, פפה רומרו, נלסון פרייר וגיורא פיידמן. ואן הסן מרבה להקליט. הוא המנצח והמנהל האמנותי של תזמורת התיאטרון ההולנדי. ז'ול ואן הסן ניצח על רוב התזמורות ההולנדיות בהן הפילהרמוניות רוטרדם, האג, הרדיו ההולנדית ותזמורות חלדרס וצפון הולנד. הוא מרבה להופיע בקונצרטים מוסברים ברדיו ובטלוויזיה בהולנד. עוד בתחום ההסברה המוזיקלית הוא פועל בדפוס קונצרטים שקרא לו "מאסטרו ז'ול חושף". הרעיון הבסיסי הוא שון הסן יחד עם התזמורת שלפניו מדגימים קטעים מתוך היצירה בלווית דברי רקע לפני השמעתה בשלמותה. דפוס זה התקבל בהצלחה בתזמורות שונות וחלק מהמופעים שודרו ב"פריים טיים" בטלוויזיה ההולנדית ובעקבות השידורים ואן הסן היה לידוען לאומי. מדיה וקבצים בנושא ז'ול ואן הסן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ול ואן הסן ז'ול ואן הסן, ברשת החברתית פייסבוק ז'ול ואן הסן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
טד מק'גינלי

טד מק'גינלי (באנגלית: Ted McGinley; נולד ב-30 במאי 1958) הוא שחקן אמריקאי. מק'גינלי נולד בקליפורניה. בתיכון היה גולש ועבד כמציל, כשלמד באוניברסיטת דרום קליפורניה היה קפטן נבחרת הכדורמים של האוניברסיטה והיה חבר באחוות סטודנטים, הוא החל את הקריירה שלו כדוגמן שפורסמה תמונתו במגזין GQ ולאחר מכן החל לשחק בסדרה "ימים מאושרים" כרוג'ר פיליפס, אחיינה של מריון. ב-1984 שיחק בסרט "נקמת המרובעים" כאנטגוניסט המרכזי וכן הופיע בסדרות "שושלת" ו"ספינת האהבה". בשנים 1989–1999 שיחק את תפקיד ג'פרסון דארסי בסדרה "נשואים פלוס". ב-1999 החל לשחק בסדרת הדרמה של אהרן סורקין "ספורט באוויר", לצדם של פיטר קראוזה ופליסיטי האפמן. הוא גם גילם כתב טלוויזיה בסדרה "הבית הלבן" ושיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "הופ ופיית'". בשנת 2008 התמודד בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית, "רוקדים עם כוכבים", והיה למודח השני. ב-2016 שיחק בסדרה הקומית "כאילו אין מחר" ברשת The CW. בשנת 2017 שיחק בקומדיית הנעורים "המנודים" בכיכובם של ויקטוריה ג'סטיס ופייטון ליסט. בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "נקמתה של ניק". בשנת 2021 שיחק לצדה של ויויקה איי פוקס במיני-סדרה "Keeping Up With The Joneses" של רשת הטלוויזיה לייפטיים. נשוי משנת 1991 לשחקנית גיגי רייס ולהם 2 בנים, בו ו-קווין. מדיה וקבצים בנושא טד מק'גינלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טד מק'גינלי טד מק'גינלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טד מק'גינלי, באתר AllMovie (באנגלית)
פלביוס מיתרידטס

פלביוס מיתרידטס (בלטינית: Flavius Mithridates)  ; (בערך: 1445- 1489) היה הומניסט יהודי איטלקי שהמיר דתו לנצרות ונחשב אחד הגורמים החשובים להתפתחותה של קבלה נוצרית. פעל בעיקר ברומא במחצית השנייה של המאה החמש עשרה. כנראה מוצאו מסיציליה. נודע בדרשותיו המרשימות והמגמתיות. לצד שליטתו בשפות האיטלקית והלטינית, היה בקי גם בעברית, בארמית וגם בערבית. אפשר ומיתרידטס נודע גם בכינוי אחר: גוליילמו ראימונדו ממונקאדא. יש חוקרים מודרניים הסבורים כי שמו העברי טרם המרתו, היה שמואל בן ניסים אבו אלפראג'. בערך בשנת 1486 הוא חי בפראטה, ליד פרוג'ה, בביתו של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, אותו לימד ארמית. בהקשר זה הוא מפורסם כמי שתרגם עבור פיקו לה לה מירנדולה את ה"ביבליותקה קבליסטיקה" (Bibliotheca Cabalistica), קובץ גדול של ספרות קבלית. בימינו נחשב הקובץ הזה כחריג במסגרת הספרות הקבלית, ומכיל גם תוספות בלתי מייצגות. פלביוס תרגם את ספר הבהיר וכן את ספר הניקוד של יוסף ג'יקטיליה. תרגומים לטיניים נוספים שלו כוללים את 'איגרת תחיית המתים' של הרמב"ם, נוסח קדום (בשם 'ספר הגאולה') של פירוש מורה נבוכים מאת אברהם אבולעפיה, פירושו של הרלב"ג לשיר השירים, פירושו של מנחם רקנאטי לסידור התפילה, תרגום לטיני מתוך תרגומו העברי של יהודה רומנו לחיבור בלוגיקה: 'מאמר הויית ההקשים' - פירוש על 'ספר ההיקש' מתוך האורגנון של אריסטו (נראה כי מיתרידטס לא ידע שהמדובר ביצירה לטינית כבר במקורה, שמחברה במאה ה13 הוא הכומר אגידיוס איש רומא שכינויו הוא Giles of Rome). פלביוס כתב גם את "De Tropis Hebraicis" - העוסקת בביטויי השפה העברית. ברומא היה בין המומחים המעטים היחידים שתרגמו מערבית, ופרדריקו דה מונטפלטרו, דוכס אורבינו ((אנ') נפטר 1482), הטיל עליו לתרגם עבורו את הקוראן. כמה חוקרים שיערו, ללא בסיס מוכח, כי פלביוס מיתרידטס אינו אלא המקובל יוחנן אלימנו (בן יצחק), אף הוא בן התקופה שלימד את ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה בסוף שנות ה-1480. ריצ'רד גוטהייל ויצחק ברוידה, ‏"פלביוס מיתרידטס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מתרדט ה-6, אופטור, דף שער בספרייה הלאומית
יולנד מורו

יולנד מורו (בהולנדית: Yolande Moreau; נולדה ב-27 בפברואר 1953) היא קומיקאית ושחקנית קולנוע ותיאטרון בלגית. זוכת 3 פרסי סזאר. מורו נולדה בבריסל, בלגיה. בשנת 1985 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרטה של הבמאית אגנס ורדה, בסרט "עוברת אורח". בשנת 1992 שיחקה בקומדיה הצרפתית "החברות של אשתי" בבימויו של דידייה ואן קאווליר. בשנת 1993 שיחקה בסרט "ז'רמינל" של הבמאי קלוד ברי, על פי רומן מאת אמיל זולא. בשנת 2001 שיחקה בסרט "אמלי" של הבמאי ז'אן-פייר ז'נה. בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "מאהבת זקנה". בשנת 2010 גילמה את הדמות הראשית בסרט האימה "The Pack". בשנת 2012 שיחקה בסרט הדרמה הצרפתי "החיים ברוורס" בתפקיד אמא של קמילה, הדמות הראשית. בשנת 2015 שיחקה בסרט "ילדות של מנהיג", דרמה היסטורית לצד ברניס בז'ו וסטייסי מרטין, המבוססת על סיפור קצר של ג'ון פאולס. בשנת 2020 שיחקה לצדה של ז'ולייט בינוש בסרט הקומדיה הצרפתי "איך להיות אישה טובה" שזכה לביקורות שליליות בעיקר. היא אמא לשני ילדים מבן זוגה לשעבר. יולנד מורו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יולנד מורו, באתר AllMovie (באנגלית) יולנד מורו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יולנד מורו, באתר MusicBrainz (באנגלית) יולנד מורו, באתר דיזר יולנד מורו, באתר Discogs (באנגלית)
כיווני הרוחות בים-המלח: ערב, צהרים, בוקר

"כיווני הרוחות בים-המלח: ערב, צהרים, בוקר" הוא הדפס מאת הצייר הישראלי פנחס כהן גן משנת 1976. בקיץ 1976 החל פנחס כהן גן לעבוד במרכז ברסטון לגרפיקה בירושלים. עד אותה עת הדפיס האמן את יצירותיו במדיום ההדפס בסדנאות של בתי ספר כגון "בצלאל" או "סנטרל סקול אוף ארט". ההדפס "כיווני הרוחות בים-המלח: ערב, צהרים, בוקר" שהודפס בתקופה זו במרכז, הודפס במהדורה של 20 עותקים וטכניקה של הדפס אבן על בד, עליו הוסיף האמן סרטים 17 סרטים בצבעים שונים. העבודה מבוססת על רישום שיצר כהן גן במסגרת "פרויקט ים המלח" (1972-1973). עיקרו של הפרויקט היה ניסיון לגידול של דגים בתוך בשרוולים עשויים פלסטיק השקועים בתוך ים המלח, כסמל לניתוק תרבותי ולניסיונות השתלבות עקרים בנוף. בעבודה מתוארים 17 מצולעים הבוחנים בצורה גאומטרית את כיוון הרוחות בים המלח. כהן גן בחר לחלק את הדימויים לשלושה טורים של דימויים (משמאל לימין), בהתאם לזמן ביממה. התיאורים ה"מדעיים" שיצר מומרים כאן לדימוי ציורי על בד קנווס. בכך, ביקש לבחון את היחס שבין המדע לאמנות מנקודת מבטו הסובייקטיבית. ראו: עומר, מרדכי, פנחס כהן גן: הדפסים 1988-1968, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, 1988, עמ' 12 ראו: כהן גן, פנחס, מר-Mer טר-Terre: ספר פרויקט ים-המלח, מוזיאון חיפה החדש, חיפה, 1996, עמ' 30 וגם 62-61
פיאט 505

פיאט 505 (באיטלקית: Fiat 505) היא מכונית סלון, בסגנון טורפדו, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פיאט בין השנים 1919–1925. בנוסף יוצר הדגם בתצורות קבריולה, ומשאית. סך הכול יוצרו 30,428 יחידות. 4 דלתות סלון (סדאן) 4 דלתות טורפדו 4 דלתות קבריולה משאית פיאט 505 טורפדו, שנת 1919 פיאט 505 משאית פיאט 505 משאית פיאט 505 משאית פיאט 505 משאית פיאט פיאט 10 HP פיאט 12 HP פיאט Brevetti פיאט זירו פיאט 70 פיאט 2B פיאט 502 פיאט 507 פיאט 510 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 527 מדיה וקבצים בנושא פיאט 505 בוויקישיתוף פיאט 505, שנת 1924 - תמונה
פיאט 2B

פיאט 2B (באיטלקית: Fiat Tipo 2) היא מכונית משפחתית, (4 מושבים + נהג) אשר יוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1912–1920. בנוסף, יוצר הדגם בתצורת לנדולט ובתצורת משאית. סך הכול יוצרו 22,518 יחידות. טורפדו - 4 דלתות לנדולט - 4 דלתות משאית פיאט 2B, שנת 1911 פיאט פיאט 10 HP פיאט 12 HP פיאט Brevetti פיאט זירו פיאט 70 פיאט 505 פיאט 507 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 527 מדיה וקבצים בנושא פיאט 2B בוויקישיתוף
יוסף חיים קנטור

הרב יוסף חיים קנטור (נולד בי' בשבט תשכ"ט, 1969) הוא שליח חב"ד הראשי בתאילנד, מייסד ועד הכשרות של בנגקוק והעומד בראשו. קנטור נולד בברוקלין, ניו יורק לנחמה, בת הרב אברהם דוב העכט, רב קהילת הסורים ושליח חב"ד בניו יורק, ויו"ר ראש איגוד רבני אמריקה; והרב יצחק קנטור. בצעירותו גדל בסידני, ולאחר מכן במלבורן, אוסטרליה. הוא למד בישיבת תומכי תמימים במלבורן ובישיבת תומכי תמימים מוריסטאון, ניו ג'רזי. בשנת ה'תש"ן עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי, שם קיבל סמיכה לרבנות. בכסלו תשנ"ב התחתן עם נחמה דינה, בתו של הרב שניאור זלמן שמוקלער, שליח חב"ד בלוס אנג'לס, קליפורניה. בשנת 1993 התאחדו הקהילה האשכנזית והספרדית בתאילנד ופנו לרב משה קוטלרסקי בבקשה שה"מרכז לענייני חינוך" ישלח רב לנהל את קהילתם. לאחר תקופה קצרה נבחר הרב קנטור. בי"ד באייר תשנ"ג הגיע לבנגקוק שבתאילנד יחד עם זוגתו ובתו. עם הגעתו לבנגקוק התחיל ברבנות, החזיר את מקווה הטהרה לשימוש, הנהיג שחיטה כשרה, פתח בית ספר יהודי, הקים בית קברות יהודי ועוד. כבר בשנה הראשונה לשהותו בבנגקוק הבחין במספר הרב של תיירים ישראלים הפוקדים את המדינה ובעזרת כמה תלמידי ישיבה התחיל לעשות פעילויות עבורם בליל ראש השנה, ליל הסדר, ובהמשך גם סעודות שבת. מיד לאחר פטירתו של הרבי מליובאוויטש בשנת 1994 פתח הרב קנטור באופן רשמי את "בית חב"ד אור מנחם" - בית חב"ד למטיילים, הראשון מסוגו בעולם, זמן קצר לאחר מכן הביא את הרב נחמיה וילהלם וזוגתו לנהל את הפעילות למטיילים. במשך הזמן הרחיב קנטור את פעילותו ופתח בתי חב"ד בצ'יאנג מאי, קוסמוי, פוקט ובמדינות נוספות לואנג פרבאנג שבלאוס בקמבודיה, נפאל ומומבאי שבהודו. בצונאמי של 2004 ניהל קנטור מערכת איתור נעדרים, ועזר בשליחת גופות הנפטרים לקבורה במדינת מוצאם. פתח מוקד עזרה לנפגעים המקומיים בסיפוק מצרכי מזון, בגדים ועזרה כספית לכפרים ואזורים שנפגעו באסון. כמה שבועות אחרי האסון ארגן "יום כיף" עם מתקנים ואטרקציות למאות ילדים שאיבדו את ביתם. גולת הכותרת של האירוע היה חלוקת צעצועים לכל ילד וילדה, הצעצועים היו מפרויקט Tsunami Toy Drive שהתחיל קנטור, במסגרתו ילדים מרחבי ארצות הברית שלחו את הצעצועים שלהם לשמח את הילדים התאילנדים – בפרויקט השתתפו אלפי ילדים, את הצעצועים חילק הראשון לציון שלמה משה עמאר. במלאת שנה לצונאמי ארגן טקס "אזכרה" לחללים בהשתתפות הנסיכה אובול ראטאנה. בהמשך, הביא תחתיו עוד שלוחים לסיוע בפעילות עם בני הקהילה, המונים כהיום כאלף משפחות, ובפעילות עם המטיילים הישראלים הרבים שמגיעים לבקר מדי שנה במדינה. בשנת 2007 נשא את הנאום המרכזי בכינוס השלוחים העולמי, בנוכחות אלפי שליחי ותומכי חב"ד. לרב קנטור 8 ילדים. יאיר אטינגר, אננס, תפילין ופאד-תאי, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2007 הנאום של הרב קנטור שכולם ציפו לו באתר col הטיפ של השליח הראשי בתאילנד באתר שטורעם רשימת גופי כשרות ורבנים נותני כשרות המוכרים על ידי מחלקת היבוא לצורך שווקם בישראל כמוצרי מזון כשרים BANGKOK | thailand - International Jewish Cemetery Project שנה לצונאמי: הסיפורים המרגשים מכוחות החילוץ, באתר col. הרב קנטור: צעצועים לילדים נפגעי הצונאמי אתר col אייר תשס"ה. נסיכת תאילנד: "גיליתי עם מיוחד האוהב לעזור ולסייע" באתר col כסלו תשס"ו וידאו: נאום הרב קנטור באתר שטורעם כ"ז בשבט תשס"ז.
דייוויד סטרן

דייוויד ג'ואל סטרן (באנגלית: David Joel Stern;‏ 22 בספטמבר 1942 – 1 בינואר 2020) היה עורך דין יהודי-אמריקאי שהיה נציב (קומישנר) ליגת ה-NBA משנת 1984 ועד שנת 2014. נחשב בעיני רבים לאחד הנציבים המצליחים והמשפיעים בתולדות הספורט המקצועני בצפון אמריקה. סטרן בילה את ילדותו בעיר טינק שבניו ג'רזי. בשנת 1963 סיים לימודי היסטוריה באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי, ובשנת 1966 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. באותה שנה החל לעבוד במשרד עורכי דין שייצג את ליגת ה-NBA. בשנת 1978 מונה ליועץ המשפטי של הליגה, ובשנת 1980 מונה לסגן נשיא בכיר של הליגה. ב-1 בפברואר 1984 מונה לנציב הרביעי של הליגה, אחרי פרישתו של לארי או'בריין. באותה שנה התקבלו לליגה השחקנים מייקל ג'ורדן, צ'ארלס בארקלי, ג'ון סטוקטון והאקים אולאג'ואן. בשנות ה-80, הגיעה הליגה בניהולו של סטרן לשיאים של רווחיות ופופולריות בכל העולם, בעיקר בזכות השחקנים הבולטים מייקל ג'ורדן, מג'יק ג'ונסון ולארי בירד. משחקי הליגה משודרים במעל 200 מדינות בכל העולם, וחברות בה 30 קבוצות - 29 מארצות הברית ואחת מקנדה. בשנת 1996 הוקמה ליגת הכדורסל המקבילה לנשים - ליגת ה-WNBA. סטרן נחשב לנציב קפדן בענייני משמעת, והתנגד בתוקף להימורים על משחקי הליגה. בשנת 2005 אישר לקבוצות הליגה תקרת שכר גמישה של 49.5 מיליון דולר, במטרה להימנע מסכסוך שיוביל להשבתה של הליגה. הסכם פשרה זה עורר ביקורת מצד התומכים בהגבלת שכר השחקנים ובעידוד התחרותיות. ב-1998 הונצח סטרן ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח אנשי ספורט יהודיים שזכו להישגים יוצאי דופן. ב-26 באוקטובר 2012 הודיע סטרן שיעזוב את תפקיד הנציב ב-1 בפברואר 2014, 30 שנה בדיוק לאחר שנכנס לתפקיד. סטרן המליץ על סגנו בעשר השנים האחרונות אדם סילבר, והוא החליפו בתפקיד הקומישינר. דווח כי בשנותיו האחרונות כנציב משכורתו השנתית עמדה על 9 מיליון דולר. ב-2014 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. ב-12 בדצמבר 2019 עבר סטרן אירוע של דימום מוחי,נותח ואושפז בבית חולים במנהטן. הוא נפטר ב-1 בינואר 2020 בגיל 77. לאחר מותו, כל קבוצות הליגה עלו עם סרט שחור על הזרוע של השחקנים כהוקרה לפועלו. סטרן היה נשוי לדיאן, הם התחתנו ב-1963 ולזוג היו 2 בנים: אריק ואדוארד. הם התגוררו בסקרסדייל במדינת ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא דייוויד סטרן בוויקישיתוף אסף רביץ‏, עולם חדש וטוב, באתר וואלה, 2 בינואר 2020 ניצן פלד, "גאון שהקדים את זמנו", בעיתון ישראל היום, 3 בינואר 2020 דייוויד סטרן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דייוויד סטרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שגיא רפאל‏, היורש: אדם סילבר, הקומישינר החדש של ה-NBA, באתר וואלה, 1 בפברואר 2014 NBA commissioner David Stern towered over the league he built, ESPN.com, ‏2020-01-02 (באנגלית)
פיאט 70

פיאט 70 (באיטלקית: Fiat Tipo 70) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1915–1920. סך הכול יוצרו כ-1,000 יחידות, רובם נרכשו על ידי הצבא האיטלקי. פיאט פיאט 10 HP פיאט 12 HP פיאט Brevetti פיאט זירו פיאט 2B פיאט 505 פיאט 507 פיאט 520 פיאט 521 פיאט 522 פיאט 527 מדיה וקבצים בנושא פיאט 70 בוויקישיתוף
שומאן

האם התכוונתם ל... שומאן (בגרמנית: Schumann) הוא שם משפחה גרמני שמשמעותו סנדלר, מייצר נעליים או איש נעל. ארט שומאן – צייר הולנדי בן המאה השמונה עשרה רוברט שומאן – מלחין ופסנתרן גרמני קלרה שומאן – מלחינה ופסתנרנית גרמנית; אשתו של רוברט שומאן רובר שומאן – מדינאי צרפתי מהאבות המייסדים של האיחוד האירופי הורסט שומאן – פושע מלחמה נאצי שביצע ניסויים בבני אדם במחנה ההשמדה אושוויץ מוריס שומאן – פוליטיקאי, עיתונאי, סופר וגיבור מלחמה צרפתי ממוצא יהודי, שר החוץ של צרפת. ויליאם שומאן – מלחין ומנהלן מוזיקה יהודי-אמריקאי וינפריד אוטו שומאן (אנ') – פיזיקאי גרמני תהודת שומאן – תופעה אלקטרומגנטית המתרחשת בין קרקע כדור הארץ לבין שכבת היונוספירה באטמוספירה קונרד שומאן – חייל בצבא גרמניה המזרחית שערק לגרמניה המערבית בזמן בנייתה של חומת ברלין והפך לסמל עריקה
יפה מגנס

הרבנית יפה מגנס (נולדה בקדימה בשנת תשט"ו) היא רבנית ישראלית, דיקנית הסטודנטיות במכללת ירושלים לבנות, מקימת וראש מדרשת בת-ציון. מקימת וראש אולפנית בני עקיבא תל אביב משנת 1978 ועד שנת 2015. נולדה לרב שלום צוקרמן, רבה של המושבה קדימה ולימים רב שיכוני הפועל המזרחי ורב המועצה הדתית בעיר בני ברק. דודה הוא הרב אברהם צוקרמן מכפר הרא"ה שעמד בראש 'מרכז ישיבות בני עקיבא'. כילדה דתית במושבה שאינה דתית, נאלצה לעבור ממקום למקום. תחילה בממ"ד בקדימה, משם המשיכה ב'בית יעקב' בנתניה, ולאחר מכן בתיכון שהיה סניף של 'לוסטיג' החרדי-פא"יניקי. בצעירותה הייתה חברה גם בתנועת הנוער העובד והלומד. למדה באוניברסיטת בר-אילן לשון וחינוך מיוחד. בגיל 20 נישאה לרב יהושע מגנס, לימים ר"מ בישיבת מרכז הרב. נסיבות משפחתיות הובילו אותם להשתקע בבני ברק, שם כיהן הרב מגנס כרב שיכוני הפועל המזרחי ורב המועצה הדתית בעיר, כשהוא ממלא בתפקיד זה את מקום אביה של הרבנית יפה מגנס. שנתיים מאוחר יותר בשנת תשל"ח, בגיל 23 ייסדה את אולפנית בני עקיבא תל אביב. במשך קרוב לארבעים שנה הובילה את האולפנית יחד עם בעלה ששימש כרב האולפנית וכמחנך כיתה י"א, מוסד זה לווה בהדרכת הרבנים אברהם צוקרמן ומשה צבי נריה. בשנותיה באולפנה למדו אלפי תלמידות והרבנית הפכה אותו למוסד הדגל לבנות הציבור הדתי-לאומי בתל אביב. בשנת תשע"ג קיבלה האולפנית בראשותה את פרס החינוך הדתי. בשנת תשע"ה, לאחר פרישתה, החליפה אותה הרבנית מיכל פלג, מחנכת מאולפנת כפר פינס. החמ"ד ערך ערב הצדעה לרב ולרבנית מגנס לרגל פרישתם. תקופה קצרה לאחר מכן התמנתה לדיקנית הסטודנטיות במכללת ירושלים לבנות. לאחר קרוב לעשור בבני ברק, עברו להתגורר בבניין הר"מים שנבנה סמוך לישיבה ברחוב סירקיס בשכונת קריית משה בירושלים. בשנת תשס"ט ייסדה את מדרשת בת-ציון בקריית משה ועומדת בראשה מראשיתה ועד היום. חגית רוטנברג, שליחת 'מרכז הרב' תל אביב, באתר ערוץ 7, 25 ביוני 2009 כנס נשים לכבוד הרבנית מגנס, סרטון בערוץ "Midabrim Communication", באתר יוטיוב (אורך: 02:14:16) - להיות מחנך / הרבנית יפה מגנס, ראיון בעיתון "כנפי רוח" של מרכז ישיבות בני עקיבא מאמר על פרשת לך לך בשם "הבחירה הישראלית" נפרדים מהרב והרבנית מגנס ראשי אולפנת בני עקיבא תל אביב, סרטון בערוץ "תובל כל מה שצריך בחינוך", באתר יוטיוב (אורך: 03:17) רחלי מושקוביץ, החינוך ממשיך בבית, באתר ערוץ 7, 3 באוקטובר 2017 גדולות הדור, באתר כיפה, 10 באוקטובר 2011 הצדעה לרב ולרבנית מגנס, סרטון בערוץ "לֵב לָדַעַת", באתר יוטיוב (אורך: 05:52)
פיאט זירו

פיאט זירו (באיטלקית: Fiat Zero) היא מכונית משפחתית, דגם טורפדו בתצורת קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט בין השנים 1912–1915. סך הכול יוצרו כ-2,200 יחידות. פיאט זירו שנת 1912 סמל חברת פיאט על חזית דגם של "פיאט זירו" פיאט זירו שנת 1914 מדיה וקבצים בנושא פיאט זירו בוויקישיתוף
פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית

פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר (באנגלית: Air Education and Training Command ובקיצור AETC) הוא פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית. משימת הפיקוד היא לגייס, לאמן ולחנך את חיילי חיל האוויר. שורשי הפיקוד בפיקוד האימונים של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית שהוקם ב-23 בינואר 1942. במהלך מלחמת העולם השנייה הכשיר הפיקוד 200,000 טייסים, 48,000 נווטים ואנשי צוות אוויר, 1.9 מיליון בוגרי קורסים טכניים ו-2.8 מיליון טירונים. ביולי 1946 שינה את שמו לפיקוד האימונים של חיל האוויר. ב-1 ביולי 1993 מוזגה אוניברסיטת חיל האוויר עם הפיקוד והוא קיבל את שמו הנוכחי. בפיקוד משרתים כ-29,000 חיילים בשירות סדיר, 6,000 אנשי המשמר הלאומי וכוחות המילואים של חיל האוויר וכן 15,000 אזרחים. בנוסף מעסיק הפיקוד 11,000 קבלנים חיצוניים. הפיקוד כולל כ-1,300 כלי טיס. הפיקוד אחראי ופועל בבסיסים הבאים: בסיס חיל האוויר ואנס באוקלהומה בסיס חיל האוויר אלטוס באוקלהומה בסיס חיל האוויר גודפלו בסן אנג'לו שבטקסס בסיס חיל האוויר לוק באריזונה בסיס חיל האוויר לפלין בטקסס בסיס חיל האוויר לקלנד/הבסיס המשותף סן אנטוניו בטקסס בסיס חיל האוויר מקסוול באלבמה בסיס חיל האוויר קולומבוס במיסיסיפי בסיס חיל האוויר קיסלר במיסיסיפי בסיס חיל האוויר רנדולף בטקסס בסיס חיל האוויר שפרד בטקסס הגופים העיקריים תחת הפיקוד: חיל האוויר השני של ארצות הברית - אחראי להכשרה הצבאית והטכנית הבסיסית של חיילי חיל האוויר. חיל האוויר ה-19 של ארצות הברית - אחראי להכשרות מיוחדות של חיל האוויר, כולל קורסי הטיס הבסיסיים והמתקדמים, ניהול קרבות אוויר, מערכות נשק, השרדות, הימלטות. אוניברסיטת חיל האוויר - אחראית להכשרת קציני חיל האוויר והיא כוללת את קורס הקצינים של חיל האוויר, קורס קציני המילואים, בית הספר לקציני טייסות, המכללה לפיקוד ולמטה של חיל האוויר ומכללת המלחמה של חיל האוויר. כמו כן אחראית על הכשרת המשמר האזרחי האווירי וגדנ"ע אוויר. שירות הגיוס של חיל האוויר - אחראי על גיוס ומיון מועמדים לשירות בחיל האוויר מדיה וקבצים בנושא פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית (באנגלית) פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית, ברשת החברתית פייסבוק פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית, ברשת החברתית אינסטגרם
ארנסט פון ריכל

ארנסט פון ריכל (בגרמנית:‏ Ernst von Rüchel;‏ 21 ביולי 1754 – 14 בינואר 1823), היה גנרל פרוסי שפיקד על כוחות פרוסיים במהלך המלחמות הנפוליאוניות, אולם נחל מפלה בולטת בקרב ינה-אאורשטדט. פון ריכל נולד ב-21 ביולי 1754 בציצנף, שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לאדם גאורג פון ריכל שהיה קצין פרוסי, ולאגנס אוגוסטה הדוויג לבית פון שנל. בשנת 1770 הצטרף ארנסט לצבא הפרוסי, ובשנת 1774 הוסמך כלוטננט ברגימנט הרגלים ה-27. בשנת 1777 מונה פון ריכל לשליש הרגימנט, ובתפקיד זה שימש במהלך מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1782 הוצב פון ריכל תחת חסותו של גנרל פרידריך כריסטוף פון זאלדרן במטהו של פרידריך הגדול, ובתפקיד זה העביר כמה רפורמות חשובות בצבא. בתקופת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה איבטח פון ריכל את נסיגת הצבא בשנת 1792 בשמפאן, והוביל את ההסתערות לעבר פרנקפורט. במהלך המצור של מיינץ פיקד על כוח מעורב תחת פיקודם של היינריך פון קלייסט ופרידריך כריסטיאן לאוקהארד, ובמהלך המצור על לנדאו אף היה מפקד הכוח הפרוסי באופן זמני. לאחר מכן התקדם פון ריכל בסולם הדרגות בצבא, ויחד עם חבירו גבהרד לברכט פון בליכר נחשב לאחד הטובים ממפקדי הצבא הפרוסי. בהמשך מילא פון ריכל תפקידים דיפלומטיים במנהיים, קאסל ודרמשטאדט, ולאחר מכן אף שירת בסנקט פטרבורג בחצר אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. לאחר שלום בזל בשנת 1795 הכין פון ריכלתוכניות להקמת צי מלחמתי, ובשנת 1797 מונה על ידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה למפקד האקדמיות הצבאיות בצבא הפרוסי. בשנת 1806 מונה פון ריכל למפקד אחד הכוחות שיועדו להילחם בנפוליאון, והוצב עמו בין ינה לויימאר. ב-14 באוקטובר הותקף כוחו של פרידריך לודוויג, נסיך הוהנלוהה-אינגלפינגן בינה על ידי הצרפתים, אולם הנסיך הוהנלוהה פנה לפון ריכל בבקשת עזרה מאוחר מדי, ובשל כך לא הצליח פון ריכל לשנות את תמונת הקרב, והצבא הפרוסי נחל מפלה כבדה בקרב ינה-אאורשטדט. לאחר הקרב נמלט פון ריכל לשטטין ומשם לקניגסברג, שם מונה לתפקיד המושל הכללי. פון ריכל טיפח יחסים קרובים עם המלכה לואיזה, והיה ממונה על הקמת ה"פרייקור". בשנת 1813 עם פרוץ המערכה בגרמניה כחלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ביקש פון ריכל מפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לקבל תפקיד פיקודי, אולם המלך סירב לתת לו כל תפקיד בצבא. פון ריכל התגורר בפומרניה, ובשנת 1819 היה ממקימי המוזאון הלאומי בברלין, וב-14 בינואר 1823 מת בביתו בהזלאו. בשנת 1786 התחתן פון ריכל עם קרולינה הנרייטה פון ארנשטדט, בתם של כריסטיאן היינריך וילהלם פון ארנשטדט, שהיה אוברסט פרוסי ושרתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, והברונית אלברטינה הנרייטה קרולינה פון גוידר לבית רבנשטיינר, אולם אשתו מתה רק שמונה ימים לאחר חתונתה. לאחר מותה ללא עת, התחתן פון ריכל בשנת 1788 עם פיליפינה יוהנה אליזבת פון ארנסטהאוזן, בתו של ויקטור טוביאס ארנסט פון ארנסטהאוזן ויוהנה אמליה ברייטשפראך. מנישואים אלו נולדו לו שתי בנות: אליזבת (1789–1816), התחתנה עם יוליוס פרידריך גוטלוב פון פלמינג. אלברטינה (1790–1831), התחתנה עם יקוב פרידריך פון רוחל-קלייסט. מדיה וקבצים בנושא ארנסט פון ריכל בוויקישיתוף ארנסט פון ריכל בביוגרפיה הגרמנית החדשה