laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רזי יהל

רזיאל (רזי) יהל(נולד ב-21 באוגוסט 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור המופת ממלחמת יום הכיפורים. יהל גדל במושב מולדת. עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במלחמת יום הכיפורים היה יהל מפקד מחלקה וסגן מפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 890, עליו פיקד יצחק מרדכי, ולחם בקרב בראס סודר ובקרב החווה הסינית. על גבורתו במלחמה עוטר יהל בעיטור המופת. בשירות המילואים שימש יהל כמפקד פלוגה וכמפקד גדוד. יהל שב למספר שנים לשירות קבע ובשנים 1992–1990 פיקד על חטיבת אלכסנדרוני. יהל מתגורר בקיבוץ שדה בוקר ושימש כמנכ"ל חברת "גד"ש חלוצה". בעברו כיהן כראש תחום החקלאות באגף הכלכלה בתנועה הקיבוצית. מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007. עיטור המופת שהוענק לרזי יהל, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל. אלי אשכנזי, ציורי הסלע מרמת הנגב עולים על המפה, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2012. אייל לוי, אין יותר כבוד, באתר nrg‏, 22 באפריל 2004. נאוה צוריאל, קרב החווה הסינית – הפצע שמסרב להגליד, באתר nrg‏, 4 בפברואר 2006. קרני עם-עד, הקיבוצניק של סנה, באתר mynet‏ קיבוץ, באוגוסט 2008. מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמוד 40. מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמוד 147. עיטור המופת שהוענק לסגן רזיאל יהל, באתר הגבורה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה". ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חואן חוסה מייאס

חואן חוסה מייאס (בספרדית: Juan José Millás‏; נולד ב-31 בינואר 1946) הוא סופר ספרדי. הוא נולד בוולנסיה בשנת 1946 ומתגורר, נכון ל-2008, במדריד. מאז פרסום שני הרומנים הראשונים שלו, "סֶרְבֶּרוּס הם הצללים" (1974) ו"החיזיון של הטבוע" (1977), זכה מייאס להכרה ציבורית רחבה. במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 פרסם יותר מעשרה ספרים. בשנת 2007 הוא זכה ב-Premio Planeta עבור ספרו האוטוביוגרפי El mundo. בשנת 2008 הוא זכה ב-Premio Nadal עבור הספרו La soledad era esto. בשנת 2002 סרחיו רנאן הפיק סרט על בסיס הספר. זו הייתה הבדידות, תרגם מספרדית איתי רון, רימונים הוצאה לאור, 2007. הרומן יצא לאור בספרדית ב-1990. אל תציץ מתחת למיטה, תרגם מספרדית איתי רון, הוצאת כרמל ירושלים 2007. הרומן יצא לאור בספרדית ב-1999. מדיה וקבצים בנושא חואן חוסה מייאס בוויקישיתוף חואן חוסה מיליאס, יומן, תירגם מספרדית רמי סערי, באתר הארץ, 5 ביולי 2002 (תרגום מאמר שהופיע בעיתון הספרדי "אל פאיס") חואן חוסה מייאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפא גרופ

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] אלפא גרופ (רוסית: Альфа-Групп) היא חברת פרטית מהגדולות ברוסיה. החברה הוקמה בשנת 1989 על ידי מיכאיל פרידמן. תחילה עסקה החברה בעיקר בסחר סחורות. בשנת 1990 הוקם אלפא-בנק שהתפתח לבנק פרטי הגדול ברוסיה. החברה נשלטת על ידי חברת החזקות שרשומה בגיברלטר. כ-40% מחברה זו שייכות למיכאיל פרידמן וחלקים גדולים של המניות נמצאים בידי גרמן חאן (כ-23%) ואלכסיי קוזמיצ'ב (כ-18%). שלושתם למדו ביחד במוסקבה במכון למתכות וסגסוגות במהלך שנות ה-80. במהלך קיומה אלפא גרופ השתתפה במספר מלחמות על שליטה בחברות שונות עם חברות רוסיות וגם עם חברות מערביות. תקופה ארוכה בבעלות החברה היו 25% של מניות בחברת נפט וגז רוסית TNK-BP. בשנת 2013 כול המניות נמכרו לרוסנפט וגרמן חאן עזב את תפקידי ניהול בחברה. בעקבות כך, הקבוצה מקימה זרוע חדשה לפעילות בתחום נפט וגז ובראשה יעמוד גרמן חאן. בבעלות החברה נמצאות מספר חברות: אלפא-בנק, בנק פרטי הגדול ברוסיה אלטימו (אנ') - חברת תקשורת שמפעילה תקשורת סלולרית ברוסיה ומדינות נוספות, (ומחזיקה ב 47.9% מחברת VEON (אנ'), השולטת בוימפל קום, קייבסטאר וWind Telecom (אנ')). אלפא-סטרחובניה (רו') - חברת ביטוח אלפא-זדורוביה - חברת מרכזים רפואיים A1 גרופ - חברת החזקות הפועלת בתחומים שונים רוסוודוקנאל - חברת לאספקת מים לערים X5 Retail Group - חברה שבבעלותה נמצאות מספר רשתות שיווק. אלפא גרופ שולטת ב-47.8% של מניות החברה נזביסימוסט (רו') (עצמאות) - חברת למכירת מכוניות. אלפא גרופ שולטת ב-49.95% של מניות החברה מדיה וקבצים בנושא אלפא גרופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלפא גרופ אלפא גרופ, ברשת החברתית פייסבוק אלפא גרופ, סרטונים בערוץ היוטיוב
חוליו לימסארס

חוּלְיוֹ ליָמָסָארֶס (ספרדית: Julio Llamazares) הוא סופר ומשורר ספרדי. חוליו לימסארס נולד בכפר הנטוש וֶגַמְיָן (Vegamián), שבצפון ספרד בשנת 1955. לאחר שסיים את לימודי המשפטים עסק זמן-מה בעריכת דין, אך נטש במהרה מקצוע זה לטובת הכתיבה. לימסארס נחשב לאחד הסופרים המקוריים והמצליחים ביותר בספרות הספרדית העכשווית. לימסארס פרסם עד כה יותר מעשרים ספרים, ובכללם רומנים, ספרי מסעות, קבצים של מאמרים בענייני השעה, ספרי שירה, אוספים של סיפורים קצרים וכן מסות ותסריטים. רבים מספריו תורגמו לשפות זרות, בין השאר גם לעברית. לימסארס מתגורר כיום במדריד. ירח של זאבים (Luna de lobos), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 1999. הגשם הצהוב (La lluvia amarilla), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2000. זיכרון השלג (La lentitud de los bueyes, Memoria de la nieve), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2000. קטעים מסרט אילם (Escenas de cine mudo), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2001. גשם הכוכבים (Las lágrimas de San Lorenzo), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2020. חוליו לימסארס (1955-), דף שער בספרייה הלאומית חוליו לימסארס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ורד לי, מבקרי "הארץ" בוחרים ספרים שכדאי להעביר איתם את הימים המתוחים האלה - אדם לאדם זאב, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2023 רות אלמוג, קשה לי להאמין שאני אותו אדם, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2020 פוריה גל גץ, "גשם הכוכבים": ניסיון אמיץ להתמודד עם הזקנה ועם חטא השכחה, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך אדלר (פוליטיקאי)

פרידריך וולפגנג אדלר (בגרמנית: Friedrich Wolfgang Adler;‏ 9 ביולי 1879 - 2 בינואר 1960) היה פוליטיקאי יהודי-אוסטרי ומהפכן סוציאליסטי. ב-1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, התנקש בראש ממשלת אוסטריה הרוזן קרל פון שטירגק (Stürgkh). אדלר היה בנו של המנהיג הסוציאל-דמוקרטי ויקטור אדלר. למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת ציריך והתיידד עם אלברט איינשטיין. בשנת 1897 הצטרף כחבר למפלגתו של אביו, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. החל משנת 1907 ערך את ביטאון המפלגה, "המאבק" (Der Kampf). במכתב שכתב לאביו ב-1908 נמצא אחד הדיוקנאות המוקדמים של איינשטיין. בשנת 1909, התמודד על משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטה מול איינשטיין וזכה, אולם ויתר על המשרה לידידו. בשנת 1911 נטש את עיסוקיו המדעיים והיה לפוליטיקאי במשרה מלאה, כאשר הפך ליו"ר המפלגה בווינה. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה ממתנגדיה החריפים, מתוך תפיסה שאל לפועלים מלאומים שונים להילחם אלו באלו בפקודת מנהיגיהם הנצלנים. עם התגברות הרעב באוסטריה, עם התמשכות המלחמה, יצא קצפו נגד ראשי הממשל, שהמשיכו לנהל אורח חיים תקין ואף נהנתני. באוקטובר 1916 ירה אדלר למוות בראש ממשלת אוסטריה, הרוזן קרל פון שטירגק, בעת שהלה אכל צהריים במסעדה במלון במרכז וינה. הוא נימק זאת בכך ששטירק היה אחראי בעיניו להמשך המלחמה ולניטרול הפרלמנט. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גינתה את מעשהו כפעולת טרור אינדיבידואלי, זרה לחלוטין לאידאולוגיה המרקסיסטית העומדת ביסוד מצעהּ. בבית המשפט ניסה לשווא אביו, ויקטור אדלר, הפסיכיאטר בהכשרתו, לשכנע את השופטים שבנו פעל כנראה ברגע של אי-שפיות, בהתחשב בתורשתו: אמו, אֶמָה (אשתו של ויקטור), סבלה מהפרעות פסיכיאטריות, ואחותו של ויקטור הייתה מאושפזת בבית החולים לחולי נפש "אם שטיינהוף" בווינה. ואולם פרידריך אדלר נשפט על ידי בית משפט מיוחד ונידון למוות. אחרי מות הקיסר פרנץ יוזף ב-22 בנובמבר 1916, המתיק הקיסר החדש, קרל, את העונש לשמונה-עשרה שנות מאסר. בסופו של דבר, פרידריך אדלר שהה בבית סוהר שנה בלבד ושוחרר עקב חנינה שקיבל עם תום המלחמה בשנת 1918. עם שחרורו מהכלא מילא תפקידי מפתח בהנהגת מועצות הפועלים של אוסטריה (Arbeiterräte). מאמצע שנות העשרים כיהן כמזכ"ל האינטרנציונל הסוציאליסטי במשך 15 שנה. מיד לאחר האנשלוס נמלט לארצות הברית. ב-1946 פרש מפוליטיקה פעילה והחל לערוך את כתבי אביו, בהם התכתבויותיו עם אוגוסט בבל וקרל קאוטסקי. ב-1937 כתב לאון טרוצקי: פרידריך אדלר הוא ספקן מכף רגל ועד ראש. אין הוא מאמין בהמונים... בימים שבהם יצא קארל ליבקנכט לכיכר פוטסדאם להזעיק את ההמונים הנדכאים אל המאבק הגלוי, נכנס פרידריך אדלר למסעדה בורגנית להתנקש בחייו של ראש ממשלת אוסטריה. ביריה הבודדת הזאת ניסה פרידריך אדלר, לשוא, לשים קץ לספקנות שלו עצמו. לאחר המאמץ ההיסטרי הזה שקע עוד יותר בתסכולו. — איינשטיין ובני דורו עמ' 54 לואיס ס. פויר, איינשטיין ובני דורו, ספרית אפקים 81, עם עובד 1979 עמ' 19–32. (הספר בקטלוג ULI) פרידריך אדלר, במישרין ובעקיפין, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2012. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא פרידריך אדלר בוויקישיתוף על מעשה ההתנקשות באתר ההיסטוריה של וינה אירוע ההתנקשות ונאומו של אדלר בבית המשפט, באתר "Workers Liberty" Political Trials: Gordian Knots in the Law By Ron Christenson p. 163-165 פרידריך פריץ אדלר (1879-1960), דף שער בספרייה הלאומית איינשטיין ובני דורו, עמ' 23 איינשטיין ובני דורו, עמ' 28
פרידריך אדלר

האם התכוונתם ל... פרידריך אדלר (סופר) (1857–1938) - סופר פרידריך אדלר (פוליטיקאי) (1879–1960) - פעיל סוציאליסטי אוסטרי, התנקש בחיי ראש ממשלת אוסטריה ב-1916, בנו של ויקטור אדלר פרידריך אדלר (ארכיטקט) (1827–1908) - ארכיטקט וארכאולוג גרמני פרידריך אדלר (מעצב) (1942-1878) - אמן ומעצב יהודי-גרמני בסגנון אר דקו ויוגנדשטיל
עשהאל צוקרמן

עשהאל צוקרמן (23 במרץ 1898 - 1 באוקטובר 1970) היה בן לאנשי ביל"ו שהיו מייסדי המושבה גדרה. אחיינו של יהושע חנקין. ממתנדבי הגדודים העבריים ופעיל בארגון ההגנה. פעיל בכיבוש העבודה העברית בארץ ובגאולת קרקעות בדרום הארץ. התגייס לצה"ל במלחמת העצמאות ובמהלכה מונה למושל הצבאי הראשון. לאחר שחרורו המשיך לעסוק בחקלאות במשקו בגדרה. עשהאל נולד ב-1898 בגדרה לשלמה זלמן צוקרמן (יליד סמרגון) ורבקה לבית חנקין (אחותו של יהושע חנקין וילידת קרמנצ'וג). אביו, שעלה לארץ ב-1883, התקבל כחבר בביל"ו והיה ממייסדי גדרה ב-1884. עשהאל סיים בית ספר יסודי בגדרה ואת המחזור הראשון בבית הספר הריאלי בחיפה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף לגדודים העבריים ועסק בתחום הביטחון ביישובו. לאחר פירוק הגדודים הצטרף להגנה והיה פעיל באזור הדרום. בתקופה שלאחר המלחמה (בערך ב-1927) הצטרף לפעילות לכיבוש העבודה העברית בארץ מידי הערבים ועסק בחקלאות באזור השרון. ב-1930 עבד עשהאל כמנהל עבודה במשקו של נחום שיפר שהיה ממייסדי כפר הדר בהוד השרון (נקרא "משק שפר"). לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) החל עשהאל לעסוק ברכישת קרקעות באזור הדרום מטעם קק"ל . בולטת במיוחד הרכישה, ב-1936, של אדמות "אבו זבורה" שעליהן הוקם, ב-1943, מצפה גבולות (בהמשך הוקם במקום קיבוץ גבולות). גם אדמות קיבוץ נגבה נרכשו על ידי האחים צוקרמן. בתקופת מלחמת העצמאות שירת עשהאל כקצין אפסנאות במחוז השפלה ובנובמבר 1948 מונה למושל הצבאי הראשון כשאחריותו על אזור הדרום. בהמשך מונה למושל מגדל-אשקלון. בתקופה זו גר בקומה העליונה של בית המרקחת של זכריאס הערבי הנוצרי בכיכר גולומב. לאחר סיום תפקידו הוחלף על ידי מיכאל הנגבי. ב-1949 השתחרר מצה"ל והתיישב במשק שרכש בגדרה. ב-1922 נישא ליעל הנקין (שהוריה גם הם ממייסדי גדרה). נפטר בגדרה ב-1970. השאיר אחריו בת ובן שממשיך את דרכו ומעבד את המשק בגדרה. חיה צוקרמן בראלי, עשהאל איש גדרה, קויק קופי, 2002 עשהאל צוקרמן באתר "אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון" דוד תדהר (עורך), "עשהאל צוקרמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3568 צבי אמיתי, צה"ל נכנס למגדל והניף דגלו ביד מרדכי ששוחררה, על המשמר, 7 בנובמבר 1948 מסיבת פרידה למושל מגדל-גד, על המשמר, 20 ביולי 1949 מת עשהאל צוקרמן, דבר, 16 באוקטובר 1970 נחום שיפר באתר "ראשונים" של הוד השרון (אורכב) רונית סבירסקי, תרגיל קרקע: כך נוסדו 3 המצפים הראשונים בנגב, באתר ynet, 12 באפריל 2012 בתדהר נכתב שסיים את בית הספר הריאלי אך אינו מופיע באתר האינטרנט של בית ספר זה יחד עם עשהאל צוקרמן עבד במקום גם שלום סברדלוב (גם הוא בן מייסדי גדרה) ברכישת האדמות השתתף גם אחיו של עשהאל, יואב צוקרמן במצפה גבולות נתלה שלט "חדר רוכשי הקרקעות על שם האחים צוקרמן" בשנים הראשונות ליישוב העולים באשקלון נקרא היישוב החדש במספר שמות. בתחילה נקרא מגדל-עזה, אחר כך מגדל-גד ולבסוף מגדל-אשקלון
חיים צבי טייטלבוים (ירושלים)

הרב חיים צבי טייטלבוים (מכונה: חיים הערש, נולד ב-תשל"ג, 1973) הוא רב קהילת סאטמר בירושלים ובנו הבכור של רבי זלמן לייב טייטלבוים, אחד משני האדמו"רים מסאטמר בארצות הברית. נולד בוויליאמסבורג לרבי זלמן לייב ולחיה שרה בת הרב משה שפיץ, אב בית דין ביסטריץ. נקרא על שם אביו של סבו, רבי חיים צבי טייטלבוים מסיגט. למד בישיבת סאטמר במונסי, בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג שם היה תלמידו של רב אברהם אטיק ובישיבת סאטמר בירושלים אצל הרב משה אריה פריינד שסמך אותו לרבנות. בשנת תשנ"א נשא את בת דודו רבי אפרים למברגר, גאב"ד מאקווא בורו פארק (חתן סבו הרב שפיץ). בשנת תשנ"ז התמנה אביו לרב קהילת סאטמר בירושלים, והוא ירש את מקומו בתואר אב בית דין סיגט בוויליאמסבורג, תואר ותפקיד שהיה לסבו רבי משה, עד מינויו לאדמו"ר. בשנת תשנ"ט חזר אביו לארצות הברית לכהן כרב קהילת סאטמר בוויליאמסבורג, ורבי חיים צבי קיבל את תפקידו ברבנות קהילת סאטמר בירושלים. את תפקידו כאב בית דין סיגט קיבל אחיו הצעיר רבי יעקב דב. במעמד הכתרתו נכחו ראשי העדה החרדית בירושלים ואביו. בשבט תשע"ג חיתן את בתו הבכורה, עם בנו של רבי ישעיה לבין, האדמו"ר מזידיטשוב. סמוך לחג הפסח ה'תשע"ז שב להתגורר בוויליאמסבורג קרוב לאביו. הוא ממשיך לשאת בתואר רב הקהילה בירושלים. הרב חיים צבי הוא מהסמנים הקיצוניים בעדה החרדית בירושלים, לצד הרב חיים רבינוביץ' האדמו"ר ממשכנות הרועים והרב אברהם שמחה חנון האדמו"ר מקהל חסידי ירושלים (לעומת חצרות תולדות אהרן ודושינסקי המתונות יותר). בדרשותיו הוא מרבה לדבר על חובת ההתבדלות מהציונים ואגודת ישראל. הממשיכים: מנהיגי העתיד של עולם החסידות • פרויקט חג באתר בחדרי חרדים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטדיון מקס מורלוק

אצטדיון מקס מורלוק (בגרמנית: Max-Morlock-Stadion) הוא אצטדיון בנירנברג שבגרמניה, אשר נפתח בשנת 1928. מאז שנת 1966 האצטדיון משמש בית עבור קבוצת הבונדסליגה הגרמנית נירנברג. באולימפיאדת מינכן בשנת 1972, אירח האצטדיון שישה משחקים. בשנת 1967, אירח את גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בין באיירן מינכן וגלאזגו ריינג'רס, באיירן מינכן ניצחה 0–1. האצטדיון היה ידוע בכינויו Städtisches Stadion (בעברית: "אצטדיון עירוני") עד 1991, אז קיבל את השם פרנקנשטדיון. ב-14 במרץ 2006 האצטדיון נקרא מחדש בשם EasyCredit-Stadion ("איזיקרדיט-שטדיון") למשך שש שנים אחרי עסקת חסות עם הבנק הגרמני DZ Bank. בין השנים 2013–2016 נקרא האצטדיון Grundig Stadion ("אצטדיון גרונדיג"), עקב הסכם חסות עם חברת גרונדיג. בין השנים 2016-2017 נקרא האצטדיון "אצטדיון נירנברג". בשנת 2017, לאחר בקשות רבות מצד אוהדי הקבוצה, נקבע שמו הנוכחי של האצטדיון, שנקרא על שמו של מקס מורלוק, גדול כדורגלני נירנברג בכל הזמנים וסמל בקבוצה. כמו כן, האצטדיון אירח חמישה משחקים במסגרת מונדיאל 2006, כולל המשחק המפורסם בין פורטוגל והולנד אשר נקרא "קרב נירנברג" עקב 4 הכרטיסים האדומים ו-16 הכרטיסים הצהובים שהוצאו על ידי השופט הרוסי ולנטין איבאנוב, מספר הכרטיסים הגדול ביותר שהוצא בטורניר בין-לאומי של פיפ"א. המתקנים באצטדיון כוללים שני חדרי הלבשה עבור שחקנים, מאמנים ושופטים. קיימים גם חדרי טיפול ופיזיותרפיסטים. אזור בגודל של 300 מטרים רבועים עבור מדיה ותקשורת ואזור עבור מסיבות עיתונאים. באצטדיון קיים גם חדר VIP בגודל של 1,200 מטרים רבועים אשר מסוגל להכיל 800 אורחים. עקב הכמות הגדולה של מקומות הישיבה באצטדיון, מחוץ לאצטדיון יש כ-15,000 מקומות חניה. באצטדיון יש גם מתקני אתלטיקה ברמת תקן בין-לאומית, מערכת ממטרות שלמה, שמזינה את הדשא במי גשם. המגרש מואר על ידי מערכת הארה. בתוך האצטדיון קיימים שני קירות בגודל של 60 מטרים רבועים אשר מספקים שידור וידאו לאוהדים. אצטדיון זה הוא אחד ממספר אצטדיונים אשר אירחו את מונדיאל 2006. במהלך המונדיאל אירח האצטדיון חמישה משחקים: מקסיקו 3 - 1 איראן, שלב הבתים אנגליה 2 - 0 טרינידד וטובגו, שלב הבתים יפן 0 - 0 קרואטיה, שלב הבתים גאנה 2 - 1 ארצות הברית, שלב הבתים פורטוגל 1 - 0 הולנד, שמינית גמר מדיה וקבצים בנושא אצטדיון מקס מורלוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון מקס מורלוק אצטדיון נירנברג באתר הרשמי של נירנברג אצטדיון נירנברג באתר Stadium Guide פרנקנשטדיון באתר World Stadiums
מרכז אקספו של אוקראינה

מרכז אקספו של אוקראינה (באוקראינית: Національний експоцентр України) הוא מרכז ירידים ותערוכות בינלאומי בקייב, בירת אוקראינה. המרכז שוכן בפארק ברובע הולוסייב, שהייתה בעבר כפר סמוך לקייב. מרכז התערוכות תוכנן לפי החלטה של ממשלת ברית המועצות בשנת 1949 ותוכנן על פי המודל הסובייטי של מרכז התערוכה של כל רוסיה במוסקבה. המרכז נפתח בשנת 1958 תחת השם תערוכת ההישגים של הכלכלה הלאומית של אוקראינה (Виставка досягнень народного господарства (ВДНГ - УРСР). לאחר נפילת נפילת מסך הברזל וקבלת העצמאות של אוקראינה קיבל המרכז את שמו הנוכחי והפך למרכז תערוכות וירידים בינלאומי. תחנת ויסטבקובי צנטר מדיה וקבצים בנושא מרכז אקספו של אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז אקספו של אוקראינה אתר האינטרנט הרשמי של מרכז אקספו של אוקראינה (באוקראינית) אתר האינטרנט הרשמי של מרכז אקספו של אוקראינה (באנגלית) מרכז אקספו של אוקראינה
יצחק הולץ

יצחק (ג'ק) הולץ (כ"ו בכסלו תרפ"ו, 13 בדצמבר 1925 – י"ג בטבת תשע"ט, 21 בדצמבר 2018) היה צייר יהודי אמריקאי-ישראלי, שצייר יצירות ז'אנר על חיי היהודים בישראל ובארצות הברית. יצחק הולץ נולד בפולין בעיירה סקרנביץ בשנת 1925, בשנת 1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנת 1945 החל ללמוד ב"בצלאל החדש". ב-1950 עבר להתגורר בניו יורק, ארצות הברית, שם למד ציור בארט סטודנטס ליג אצל רוברט ברקמן ובאקדמיה הלאומית לעיצוב תחת רוברט פיליפ. בשנת 1960 החל לשהות בקביעות בישראל. יצירתו של הולץ מתארת לרוב את חיי היום יום היהודיים בארץ ישראל וארצות הברית בסגנון ריאליסטי. מדיה וקבצים בנושא יצחק הולץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יצחק הולץ (באנגלית) Dovid Margolin, "Gazing Toward Yerushalayim: The life and art of Itshak Holtz," Inyan, August 22, 2011, pp. 30-35. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וזף אדוארד שיגלי

יוסף אדוארד שיגלי (באנגלית: Joseph Edward Shigley;‏ 10 באפריל 1909 - 19 במאי 1994) היה מהנדס אמריקאי אשר ידוע כאחד התורמים הגדולים ביותר לאקדמיה בתחום התכן המכני. שיגלי סיים את לימודי תואר בהנדסת מכונות וחשמל באוניברסיטת פרדו ולימודי תואר שני באוניברסיטה של מישיגן, ובהמשך עבד באוניברסיטת קלמסון בשנים 1936-1954. בשנת 1956 הוא התמנה לפרופסור בהנדסת מכונות מאוניברסיטת מישיגן, שם הוא נשאר עד פרישתו ב-1978. במהלך הקריירה שלו היה חבר של באגודת מהנדסי המכונות בארצות הברית בשנת 1968. שיגלי היה בין מחברי הספר רב המכר אשר מקיף את מרבית תחום התכון המכני בהנדסת מכונות וניכר בתחומו. במהלך חייו שיגלי חיבר או חיבר במשותף שמונה ספרים, ובהם התאוריה של מכונות ומנגנונים, ומכניקה יישומית של חומרים. הוא היה משנה למחבר הראשי של מדריך התקן הידוע של תכן מכני. הוא החל בכתיבת תכן מכני ככותב בודד, ספרו היווה דוגמה ושלד לספרים דומים בתחום. הוא תרם לכתיבת חמש המהדורות הראשונות של ספר זה, יחד עם המחברים לארי מיטשל וצ'ארלס מישקה. מדליית ורנר 1977 פרס תכון מכני 1985 Applied Mechanics of Materials (1976) Mechanical Engineering Design (McGraw-Hill Mechanical Engineering) by Joseph E. Shigley and Charles R. Mischke (1983) Standard Handbook of Machine Design by Joseph Shigley, Charles Mischke and Thomas Brown Theory of Machines and Mechanisms by John Uicker, Gordon Pennock and Joseph Shigley Kinematic Analysis of Mechanisms, McGraw-Hill Series in Mechanical Engineering, 1969) Simulation of mechanical systems (1967) Analysis of mechanisms (1958) Machine design (1956) ביוגרפיה קצרה (באנגלית) תיאור חייו(הקישור אינו פעיל) חיפוש באתר גוגל ספרים מוצא 55 ספרים שהוא מוגדר כמחברם, חלקם תרגומים או מהדורות של ספריו העיקריים, אך עדיין נראה שיש יותר משמונה רשימת זוכי מדליית ורנר, באתר הרשמי
אלפבית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלפבית אלפבית עברי – אותיות אלף בית בעברית אלפבית עברי עתיק אלפבית לטיני (או: 'אלפבית רומאני') – אחד מהאלפביתים הנפוצים בעולם. שפות רבות בכל העולם נכתבות באמצעותו. אלפבית פונטי בין-לאומי אלפבית יווני אלפבית צלילי אלפבית ערבי אלפבית רוסי אלפבית פיניקי אלפבית גאורגי אלפבית טורקי אלפבית קשובי אלפבית גותי אלפבית גלגוליטי אלפבית רוני אלפבית קירילי אלפבית (שפה פורמלית) – קבוצה לא ריקה של סמלים בשפה פורמלית אלפאבית (חברה) – חברת האם של חברת גוגל אלף בית
צורף (פירושונים)

צורף הוא בעל מלאכה שמקצועו הוא צורפות, כלומר עיבוד מתכות אצילות (כסף, זהב, ופלטינה) לשם ייצור תכשיטים, לרוב תוך שיבוץ אבנים יקרות. המילה משמשת כשם משפחה, על פי רוב נגזר מהעיסוק במקצוע הצורפות, בעברית תרגום השמות זלוטניק וגם אסייג, אמזלג וצאייג. האם התכוונתם ל... אברהם שלמה זלמן צורף – ממחדשי היישוב האשכנזי בירושלים בראשית המאה ה-19 אמיר צורף – מלחין, גיטריסט ומפיק מוזיקלי ישראלי אפרים צורף – סופר ומשורר עברי העשיל צורף – מקובל ומנהיג רוחני בפולין ליאור צורף – מרצה ישראלי מתחום חוכמת ההמונים מרדכי סלומון (צורף) - רב ושד"ר, ממחדשי ההתיישבות החקלאית בארץ ישראל רעיה צורף – שחיינית עבר ישראלית נח"ל צורף – ניסיון התיישבות ישראלית באדמות הכפר צוריף.
Legacoop

לגה-קואופ (Legacoop) הוא הארגון הקואופרטיבי הוותיק ביותר[דרוש מקור] באיטליה. הוא ארגון גג של כ 15,000 קואופרטיבים בתחומים שונים וחברים בו מעל 7 מיליון בני אדם. הארגון מקדם את התפתחות הקואופרציה, שיתוף, פיתוח כלכלי וסולידריות בקרב 'קואופרטיבים חברים' והפצת עקרונות הקואופרציה. הוא פעיל בכל האזורים והמגזרים באיטליה. הארגון מייצג את הקואופרטיבים החברים וקובע אסטרטגיה מול הממשל והפרלמנט. הקואופרטיב פועל גם בקרב הרשויות אזוריות. הארגון מעודד יוזמות לקידום ופיתוח פרויקטים נוספים ומקיים קשרים בינלאומיים. הארגון נוסד בשנת 1886. ההיסטוריה של הארגון כוללת משברים ופילוגים בתקופות קשות, אך לאחר התאוששות הארגון החל לפתח קואופרטיבים חברתיים - לעזרה עצמית של מוגבלים, בצד פיתוח עסקים קואופרטיביים חדשים. קרן משותפת - השקעה בפיתוח וביזמות, תמיכה בקואופרטיבים חברתיים ועסקיים. בנייה (קו-האוזינג) - 3,000 קואופרטיבים ב-300,000 אתרים, 40,000 חברים - פרויקטים לזוגות צעירים (מכירה/השכרה), לקשישים, מהגרים, סטודנטים. בנייה אקולוגית, רגישות לסביבה. קואופרטיב צרכנות - יוזמה של התנועה הקואופרטיבית בשנת 1973 לשמירה על הצרכנים, על הסביבה ועל הסולידריות החברתית. שילוב של הצלחה עסקית בשוק תחרותי עם שקיפות ופתיחות, שמירה על ערכים, השתתפות דמוקרטית, איכות, מחיר נמוך אפשרי, תעסוקה, ביטחון לצרכן. רשת הפצה קמעונאית (לרבות מזון) – 1973, היפרים וסופרמרקטים בגדלים שונים, המשווקים את מוצרי הקואופרטיבים. בשת"פ עם צרפת ועם תאגידים אירופיים. סקטור הייצור - מפעלי תעשייה, חומרי בנייה, תכנון, עיצוב. קואופרטיבים של שירותים ותיירות - 1990. חקלאות, אגרו-מזון ופיתוח אזורים כפריים 1957. שמירה על איכות המוצרים, חיבור לקואופרטיבים חקלאיים באירופה. מספקים עבודה למוגבלים ושומרים על איכות הסביבה. קואופרטיבים לדיג. (בנוי על ברית היסטורית של סקטור הדיג) פיתוח תיירות דיג. קואופרטיבים של תקשורת - עיתונאים, מו"לים. כולל הוצאות לאור, חנויות ספרים, הדפסה, פרסום, שירותים למדיה, עלונים, סרטים, וידאו. סיוע לעיתונות ללא רווח. תמיכה בחופש מידע, הזדמנות שווה, טיפוח הדמוקרטיה. פדרציה להדדיות (שותפות) וולונטרית ולעזרה הדדית בתחומי: בריאות, נופש תרבות. ביטוח בריאות במחיר מוזל לחברי הקואופרטיבים, מרפאות מומחים, מרפאות שיניים וכיוצא בזה. אתר האינטרנט הרשמי של Legacoop Legacoop | Cooperatives in Development, coopseurope.coop (באנגלית) Area Studi Legacoop | (באנגלית בריטית)
קירוב בוסינסק (ציפה)

במכניקת הזורמים, קירוב בוסינסק (על שם המתמטיקאי והפיזיקאי הצרפתי, ז'וזף ולנטן בוסינסק (אנ'), 1842–1929) משמש בשדה של זורם המונע על ידי ציפה (מונח הידוע גם כקונבקציה טבעית). לפי קירוב זה, הפרשי הצפיפויות קטנים מספיק כדי שיהיה אפשר להזניחם, מלבד במקרים שהם חלק מביטוי המוכפל ב-g, תאוצת הכובד. ההפרש בהתמדה הוא זניח, אך תאוצת הכובד מספיק גדולה, כדי להפוך את ההפרש במשקל הסגולי לניכר. גלי הקול זניחים כאשר נעשה שימוש בקירוב בוסינסק, מאחר שאלה נעים ומשנים צפיפויות. זורמי בוסינסק נפוצים בטבע (למשל חזיתות אטמוספיריות, זרמי ים, רוחות קטבטיות), בתעשייה (נפיצת גז צפוף, ונטילציית קולט אדים) ובסביבה הבנויה (ונטילציה טבעית, חימום מרכזי). הקירוב מדויק למדי בקרב זורמים רבים, ומקל על המתמטיקה והפיזיקה. הקירוב מקל מאוד על החישוב, משום שכאשר עוסקים בשני זורמים בצפיפויות ρ 1 {\displaystyle \rho _{1}} ו- ρ 2 {\displaystyle \rho _{2}} , וההפרש Δ ρ = ρ 1 − ρ 2 {\displaystyle \Delta \rho =\rho _{1}-\rho _{2}} הוא זניח, ניתן להשתמש פשוט בצפיפות ρ {\displaystyle \rho } מאותו סדר גודל. אנליזת ממדים מראה[דרושה הבהרה] כי תחת נסיבות אלה, המקרה היחיד שבו הגרביטציה g תיכנס לתוך המשוואות היא בגרביטציה המצומצמת g ′ {\displaystyle g'} , כאשר: g ′ = g Δ ρ ρ = g ρ 1 − ρ 2 ρ {\displaystyle g'=g{\Delta \rho \over \rho }=g{\rho _{1}-\rho _{2} \over \rho }} . המספר חסר הממדים הנפוץ ביותר הוא מספר ריצ'רדסון ומספר ריילי. המתמטיקה של הזורם היא אפוא פשוטה יותר משום שיחס הצפיפות ( ρ 1 / ρ 2 {\displaystyle \rho _{1}/\rho _{2}} , מספר חסר ממדים) לא משפיע על הזורם. קירוב בוסינסק משליט את ההנחה שיחס זה הוא בדיוק אחד. מאפיין של זורם בוסינסק הוא שהוא נראה זהה כאשר נצפה במצב הפוך, וזהויות הזורם מתהפכות. לדוגמה, נדמיין חלון פתוח בחדר חמים. האוויר החמים בפנים קל יותר מהאוויר הקר בחוץ, אשר זורם אל החדר מטה לכיוון הרצפה. עתה נדמיין את המצב ההפוך: החדר קריר והאוויר בחוץ חמים. במצב זה האוויר זורם פנימה לעבר התקרה. אם הזורם הוא בוסינסקי (והחדר סימטרי), אז מבט אל החדר הקר מכיוון הפוך הוא בדיוק כמו אל החדר החם, מכיוון ישר. זאת משום שהדרך היחידה שהצפיפות נכנסת לתוך הבעיה היא באמצעות הגרביטציה המצומצמת g ′ {\displaystyle g'} , שתורמת רק שינוי סימן כאשר משנים את המצב מחדר חם לקר. דוגמה לזורם לא-בוסינסקי היא בועות העולות במים. התנהגות של בועות אוויר העולות במים שונה מאוד מהתנהגות מים היורדים באוויר: במקרה הראשון, בועות עולות נוטות ליצור קליפות המיספריות, בעוד מים היורדים באוויר מתפצלים לטיפות גשם (בסקלות קטנות, מתח פנים נכנס לבעיה ומקשה על הסוגיה). Boussinesq, Joseph (1897). Théorie de l'écoulement tourbillonnant et tumultueux des liquides dans les lits rectilignes a grande section. Vol. 1. Gauthier-Villars. במילים אחרות, קירוב בוסינסק אינו מדויק כאשר המספר חסר-הממדים Δ ρ / ρ {\displaystyle \Delta \rho /\rho } הוא מִסֵּדֶר יחידה (0.1-0.5~). ניתן לשים לב כי המכנה יכול להיות ρ {\displaystyle \rho } בלי להשפיע על התוצאה, משום שהשינוי יהיה מסדר g ( Δ ρ / ρ ) 2 {\displaystyle g(\Delta \rho /\rho )^{2}}