laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוולד שפילריין

אוולד שפילריין (ברוסית: Эвальд Эмильевич Шпильрайн ‏; 9 ביולי 1926, רוסטוב על דון - 31 במרץ 2009,מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום הנדסת כוח וחום. אוולד שפילריין נולד בשנת 1926 ברוסטוב על דון למשפחה יהודית. אביו היה ביולוג, דקאן באוניברסיטת רוסטוב. כמו אחיו פסיכיאטר איסאק שפילריין ומהנדס יאן שפילריין אמיל שפילריין נרצח במהלך הטיהורים הגדולים. אחות של אביו סבינה שפילריין נרצחה על ידי הנאצים לאחר כיבוש רוסטוב על דון. לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות אוולד שפילריין עם אמו נמלטו לחלקים פנימיים של ברית המועצות. אחיו מארק גויס לשורות הצבא האדום ונהרג בשנת 1944. אוולד התחיל לעבוד במפעל לייצור תחמושת בגיל 15. בהמשך הוא התחיל ללמוד הנדסה בעיר ברנאול. בשנת 1944 הוא עבר להמשך לימודים במכון לאנרגיה במוסקבה. הוא סיים את הלימודים עם התמחות בהנדסת כוח וחום בשנת 1948. לאחר סיום הלימודים אוולד שפילריין שילב עבודה עם לימודי תואר שלישי. בשנת 1956, אחרי סיום לימודי תואר שלישי הוא חזר למכון בו למד והחל ללמד. בשנת 1961 הוא התחיל לעבוד בנוסף במכון לטמפרטורות גבוהות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1964 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט. בשנת 1997 שפילריין התקבל כחבר בהתכתבות באקדמיה רוסית למדעים. שפילריין התמחה בקידום טכנולוגיות חדשות בתחום טמפרטורות גבוהות בתחנות הכוח. בשנים אחרונות הוא עסק בקידום טכנולוגיות ליצור אנרגיה מתחדשת. שפילריין כתב כ-300 מאמרים מדעים ו-12 ספרים. הוא היה עורך כתבי עת בתחום התמחותו. על הישגים בקידום טכנולוגיות חדשות לשפילריין הוענקו מספר עיטורים. שפילריין נפטר בשנת 2009 ונטמן בבית העלמין טרויקורובסקויה. ביוגרפיה
יאן שפילריין

יאן שפילריין (ברוסית: Ян Николаевич Шпильрейн ‏; 26 ביוני 1887, רוסטוב על דון - 21 בינואר 1938,מוסקבה) היה מתמטיקאי ומהנדס חשמל רוסי-סובייטי ממוצא יהודי. יאן שפילריין נולד בשנת 1887 ברוסטוב על דון למשפחה יהודית. אביו היה סוחר, יליד ורשה. היו לו אחים פסיכיאטר איסאק שפילריין וביולוג נפטלי שפילריין שנרצחו במהלך הטיהורים הגדולים. אחותו סבינה שפילריין נרצחה על ידי הנאצים לאחר כיבוש רוסטוב על דון. לאחר סיום בית ספר יאן שפילריין נסע לצרפת וסיים לימודים בסורבון בשנת 1907. בהמשך הוא למד במכון קרלסרוהה לטכנולוגיה (עד לשנת 1911) ובאוניברסיטת שטוטגרט בה סיים לימודי תואר שלישי והחל ללמד. בשנת 1916 הוא פרסם בשפה הגרמנית ספר לביצוע חישובים בהנדסת חשמל ומכניקה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוא נעצר לתקופה מסוימת כאזרח של מדינה עוינת. במחצית השנייה של שנת 1918 שפילריין חזר לרוסיה והחל ללמד במכון הפוליטכני בקרסנודר. בשנת 1920 שפילריין הגיע למוסקבה והחל ללמד באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן בה כיהן כפרופסור ודקאן פקולטה להנדסת חשמל. במקביל הוא עבד במוסדות שונות שקשורת לפיתוח משק החשמל. בשנת 1930 שפילריין היה בין מקימי המכון להנדסת אנרגיה של מוסקבה ופקולטה שהוא היה עומד בראשה שולבה במוסד החדש. יאן שפילריין פרסם מאמרים רבים ותרגם ספרות מקצועית מגרמנית לרוסית. בשנת 1933 שפילריין התקבל כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1937 שפילריין הואשם בחברות ב"מפלגה הדמוקרטית", נעצר והוצא להורג בתחילת 1938. שמו טוהר מכל אשמה בשנת 1956. שפילריין היה נשוי משנת 1910 לסילביה ריס, בוגרת סורבון לכימיה. היא נעצרה בשנת 1938. לזוג היו שתי בנות. מדיה וקבצים בנושא יאן שפילריין בוויקישיתוף ביוגרפיה
כימרת רפאים שחורה

כימרת רפאים שחורה (Hydrolagus homonycteris), היא מין במשפחת הכימריים. המין חי בסמוך לחופי אוסטרליה וניו זילנד, בדרום-מערב האוקיינוס השקט. למרות שלעיתים הכימרה נתפסת ברשת, אינה בסכנה והיא מוגדרת כ"ללא חשש" על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע (IUCN). כימרת הרפאים השחורה תוארה על ידי דומיניק א. דידייה בשנת 2008. שם הסוג שלו, Hydrolagus, מגיע מהמילים היווניות הידרו, שפירושן "מים" ולגוס, שפירושו "ארנבת". השם הספציפי, homonycteris, מורכב מהמילה homo, המילה הלטינית לאדם, ו- nycteris, עטלף. שמו נלקח על שם תומאס א. גריפית'ס, פרופסור באוניברסיטת ווסליאן באילינוי, שתלמידיו כינו אותו "איש עטלף". לכימרה קירבה טקסונומית לכימרת התהומות. צבעה נע בין שחור לחום כהה וקוץ בעל ארס בסנפיר הגב. שוני בין הזויגים: תוחלת חיים וגודל- נקבות- בין 4 ל-6 שנים ומגיעות ל-70 סנטימטרים. זכרים- בין 2 ל-3 שנים ומגיעים ל-60 סנטימטרים. כימרת הרפאים השחורה חיה בדרום-מערב האוקיינוס השקט מול חופי דרום-מזרח אוסטרליה, בניו זילנד מרכס מערב נורפוק ועד למישור קמפבל. באוסטרליה היא חיה בעומק של 870–1,450 מטר ובניו זילנד ב־500–1,400 מ'. מדיה וקבצים בנושא כימרת רפאים שחורה בוויקישיתוף כימרת רפאים שחורה, באתר NCBI (באנגלית) כימרת רפאים שחורה, באתר FishBase (באנגלית) כימרת רפאים שחורה, באתר GBIF (באנגלית) כימרת רפאים שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN Capuli, Estelita Emily. "Hydrolagus homonycteris, Black ghostshark". FishBase. נבדק ב-28 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Didier, Dominique A. (2008-01-01). "Two new species of the genus Hydrolagus Gill (Holocephali: Chimaeridae) from Australia". In Last, P.R.; White, W.T.; Pogonoski, J.J. (eds.). Descriptions of new Australian chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research. pp. 349–356.
גשר שדרות בן גוריון

גשר שדרות בן-גוריון או גשר נחל ענבה השלישי או גשר כביש 4 פנימי הוא גשר לכלי רכב, רוכבי אופניים ולהולכי רגל במודיעין-מכבים-רעות, העובר מעל נחל ענבה ומחבר את הפארק הטכנולוגי לכביש 431 ולתחנת הרכבת פאתי מודיעין. על הגשר עובר שדרות בן-גוריון המתחבר לכביש 431. החלק המזרחי של הגשר נבנה ונפתח לתנועה בשנת 2014 והחלק המערבי של הגשר נבנה על ידי חברת אולניק וחברת וי. גולד ונפתח לתנועה בשנת 2023. הגשר הוא באורך של כ-200 מטר ומתנשא לגובה של כ-20 מטרים, הוא כולל 7 נציבים ו-6 מפתחים של כ־35 מטר כל אחד. הגשר בנוי מקורות טרומיות דרוכות בדריכת קדם. הגשר, בעצם, מהווה זוג של גשרים צמודים, שנבנו בשנים שונות. מתחת לגשר ובקרבתו נמצאים מספר כבשני סיד מתקופות שונות. בעתיד מתוכנן לקום באזור פארק ארכאולוגי. מדיה וקבצים בנושא גשר שדרות בן גוריון בוויקישיתוף יהודה גולן, מליגד לישפרו בשישים שניות, 3 ביוני 2014, אתר mnews יהודה גולן, הכביש המחבר את 443 ל-431 יפתח, 23 בפברואר 2014, אתר mnews תיאור הפרויקט בדף הפייסבוק של שבתשתיות ביצוע גשר מערבי מעל וואדי ענבה והרחבת כביש 4 ושיקום אנדרטת הצנחנים בפארק הטכנולוגי במודיעין, אתר חברת אולניק כביש 4 מודיעין, ענבה אתר חברת vgold נפתח לתנועה כביש 4 הפנימי, 1 ביולי 2014 ,אתר mcity פארק הכבשנים, מוזיאון פתוח לתעשיית הסיד בנחל ענבה, מודיעין. ד"ר אבי ששון, אדר' רפי רייש, 2007.
יורי אסטרין

יורי אסטרין (ברוסית: Юрий Захарович Эстрин ‏; נולד ב-12 באפריל 1946, בילוהירסק) הוא מדען סובייטי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בתחום הנדסת חומרים. יורי אסטרין נולד בשנת 1946 בבילוהירסק שבחצי האי קרים למשפחה יהודית. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא נסע למוסקבה והתקבל ללימודים באוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני. לאחר סיום הלימודים הוא התחיל לעבוד במכון לקריסטלוגפריה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1975 סיים עבודת תואר שלישי. בשנת 1979 אסטרין עזב את ברית המועצות. מספר שנים הוא עבד ב-RWTH אוניברסיטת אאכן ובאוניברסיטה טכנית של המבורג. בשנת 1992 אסטרין עבר לאוסטרליה ועבד במוסדות להשכלה גבוהה שונות. משנת 2007 הוא מכהן כפרופסור באוניברסיטת מונש. אסטרין מתמחה בהנדסת חומרים ויצירת חומרים על בסיס ננוטכנולוגיה. הוא כתב מעל ל-500 מאמרים ובבעלותו 10 פטנטים. אסטין קיבל מספר פרסים על הישגיו במדע. בשנת 1997 הוא התקבל החבר חוץ באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 2013 אסטרין זכה במענק גדול להקמת מעבדה במוסקבה עד לשנת 2015. הוא בעל מדד הירש 64. בשנת 2013 אסטרין התקבל לאקדמיה למדעים של אוסטרליה. ביתו של אסטרין מאשה ניב מכהנת כפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. בנו דניאל חבר בלהקת וויאג'ר. ביוגפריה (ברוסית) ביוגרפיה מאמרים של אסטרין
קט

האם התכוונתם ל... קאט הוא קיצור לשם קתרין קאט – מעבר משוט אחד לשוט אחר בעריכת וידאו אישים: יצחק קט – קצין בחיל הים פרנצ'סקה קט – כדורגלנית גרמנייה קארי צ'פמן קאט – מנהיגה בתנועה הסופרג'יסטית האמריקאית קיט כת Cat
ארמיטרון

ארמיטרון (באנגלית: Armitron) הוא מותג שעונים המיוצר על ידי תאגיד א. גלוק (אנ') היושב בליטל נק שבמדינת ניו יורק. החברה נוסדה ב-1975 על ידי יוג'ין גלוק, שורד שואה. מאז 1999 מחזיקה ארמיטרון בנתח השוק החמישי בגודלו למותג בארצות הברית. עת יוסדה החברה, היה תאגיד א. גלוק חלק מתאגיד ארמין. החברה התמחתה בייצור שעוני LED דיגיטליים בעלי חמש פונקציות (שעות, דקות, שניות, תאריך ויום). השם "ארמיטרון" הוא הלחם של מילים "ארמין" ו"אלקטרוניקה". החברה השתמשה בעיקר בגופי שעונים שיוצרו בשווייץ וברצועות מתוצרת הונג קונג. השעונים הורכבו במפעל ייעודי בארלינגטון בטקסס. בסוף שנות ה-70 נפרדו תאגיד א. גלוק ותאגיד ארמין. תאגיד א. גלוק הפך לחברה פרטית ושמר על המותג "ארמיטרון". עם התפתחות הטכנולוגיה החליפו מסכי ה-LCD את מסכי ה-LED, ויחד עם מנגנוני קוורץ מתוצרת יפן ייצרה החברה שעונים עמידים ומדויקים. בהמשך דרכה הוסיפה החברה לשעוניה פונקציות נוספות כמו שעון מעורר וכרונוגרף. במהלך שנות ה-80 הפכה ארמיטרון מזוהה עם ספורטאים מקצועיים וקבוצות ספורט מקצועיות עימן יצרה קשרים. בין הספורטאים ששיתפו פעולה עם החברה היו ג'רי רייס, בומר אסיאסון (אנ'), דריל סטרוברי (אנ'), דווייט גודן (אנ') ולארי בירד. בנוסף, ארמיטרון היא ספונסרית רשמית של הניו יורק יאנקיז. החברה הייתה הספונסרית הרשמית של הריצה המקורית של "American Gladiators" (אנ'), ובשנת 2021 הפכה לספונסרית של השעון ביאנקי סטדיום, נכון לשנת 2024 מייצרת החברה מגוון רחב של שעוני קוורץ ושעונים אוטומטיים לגברים ולנשים. Barmash, Isadore (17 בנובמבר 1991). "All About Watches". New York Times. נבדק ב-2008-08-20. {{cite web}}: (עזרה) David W. Conklin, ed. (2006). Cases in the Environment of Business. Ivey Casebook Series. Thousand Oaks, California: Sage Publications, Inc. pp. 63. ISBN 1412914361. Mike Vaccaro (2006). Emperors and Idiots. New York: Random House, Inc. p. 1. ISBN 0767919106. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארמיטרון".
פפ קלוטט

ז'וזפ "פפ" קלוטט רואיס (בספרדית: Josep "Pep" Clotet Ruiz; נולד ב-28 באפריל 1977) הוא מאמן כדורגל ספרדי. קלוטט אימן במספר קבוצות באיטליה, בספרד, באנגליה ובשוודיה, ביניהן ברשה, ספאל, טורפדו מוסקבה וברמינגהאם סיטי. מדיה וקבצים בנושא פפ קלוטט בוויקישיתוף פפ קלוטט, ברשת החברתית אינסטגרם פפ קלוטט, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פפ קלוטט, באתר Soccerway פפ קלוטט, באתר WorldFootball.net פפ קלוטט, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
תיכון עירוני ה' (חיפה)

תיכון עירוני ה' ע"ש משה פלימן הוא בית הספר התיכון הציבורי הגדול בחיפה, אשר בו ובחטיבת הביניים שלו (הנקראים ביחד המרחב החינוכי עירוני ה') לומדים כ-1500 תלמידים. המוסד שוכן בשני מבנים נפרדים - הבניין העליון ברחוב ביכורים, והבניין התחתון ברחוב הטנא. בית הספר נוסד בשנת 1962 כתיכון עיוני ומקצועי על ידי אברהם קפלן, שהגיע מתיכון עירוני ג (חיפה) ושניהל אותו במהלך שנותיו הראשונות, עד לשנת 1975. הבניין ברחוב ביכורים שכלל אז רק את האגף המערבי שימש אז גם את אוניברסיטת חיפה שנוסדה זמן קצר לפני כן, בטרם עברה למשכנה הקבוע סמוך לפסגת הכרמל, ואת בית הספר ללבורנטים מטעם רשת אורט ישראל, ובמהלך השנים הראשונות - שניהם יחד עם בית הספר שכנו יחד באותו מבנה. מאוחר יותר נבנה האגף המזרחי של בית הספר, וכן הבניין התחתון ברחוב הטנא, שהפך בשנת 1970 לחטיבת הביניים אותה ניהלה בראשיתה אלישבע אגוזי שהגיעה מבית ספר ליאו באק, ושהייתה אחת מחטיבות הביניים הראשונות בארץ. כמקובל בבית הספר הריאלי נקבע שכיתות ז' יהיו א', כיתות ח' יהיו ב', וכך הלאה עד י"ב שיהיו ו'; מתוך כוונה למשוך משם תלמידים; ובשנת הלימודים הראשונה היו 2 כיתות ז', כיתה ח', ושלוש כיתות ט' (באותה תקופה כיתות א'-ח' נחשבו ליסודי, וכיתות ט'-י"ב לתיכון). בשנת 1966 סיים המחזור הראשון את בית הספר. תיכון עירוני ה' היה הראשון בארץ שבמקום מגמות היו בו מקצועות בחירה שמתוכם התלמידים בחרו מה ללמוד, ובעקבות הצלחת השיטה - הגיע שר החינוך יגאל אלון לביקור בבית הספר כדי ללמוד על כך ממקור ראשון. בית הספר היה גם הראשון בו הונהגו לימודי של"ח במקום גדנ"ע, שמלבד שינוי השם - לימדו אותם מורים ולא מדריכים שהיו חיילים משוחררים ושהקנו לו אופי של הכשרה טרום צבאית. בחטיבת הביניים יש כיום תוכניות מצוינות בשילוב הטכניון. בין מגמות הלימוד כיום יש לציין את: מגמת המדעים המדויקים: פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, ביוטכנולוגיה, מדעי המחשב וסייבר, רובוטיקה, הנדסת מכונות. מגמת האומנות: תיאטרון, אמנות חזותית קולנוע תקשורת. מגמת מדעי החברה: סוציולוגיה, פסיכולוגיה כלכלה, משפט עברי, דיפלומטיה ותקשורת בינלאומית (באנגלית). מגמת מדעי הרוח בשנת 2017 זכתה נבחרת בית הספר במקום ראשון באולמפיאדת רמון לחלל לחטיבות ביניים. רשימת בוגרי בית הספר דן לבני (מייסד מגמת האומנות בתיכון) יהושע גתי (מורה לתנ"ך בבית הספר) אתר האינטרנט הרשמי של תיכון עירוני ה' ערוץ ה-Youtube של מגמת הקולנוע [1] הבניין ברחוב ביכורים בשנות הששים, הצילום באדיבות ארכיון העיר חיפה [2] הבניין ברחוב הטנא, הפסל גרשון קניספל יצר את התבליט בחזית, הצילום באדיבות ארכיון העיר חיפה [3] אולימפיאדת רמון לחלל, סוכנות החלל הישראלית
מוזיאון הגאון מווילנה להיסטוריה יהודית

מוזיאון הגאון מווילנה להיסטוריה יהודית (בלטבית: Valstybinis Vilniaus Gaono Žydụ Muziejus; ביידיש: דער ווילנער גאון מלוכהשער יידישער מוז) הוא מוזיאון ליטאי בעיר וילנה המוקדש למורשת ההיסטורית והתרבותית של יהדות ליטא. המבנה נמצא בידיים יהודיות שנים רבות. הוא שימש כבית תמחוי המחלק ארוחות חינם או זולות מאד. לאחר מלחמת העולם הראשונה שימש המבנה כמרכז תיאטרון ותרבות יהודי. מוזיאון הגאון מווילנה הוקם בשנת 1989 על ידי משרד התרבות הליטאי כמוזיאון סמואל בק. במהלך השנים הורחב האוסף שלו והוא כולל כיום גם חפצים ממוזיאונים אחרים בליטא. שמו של המוזיאון שונה בשנת 1997 לציון 200 שנה למותו של הרב המפורסם המקומי הגאון מווילנה. למוזיאון חמישה סניפים המתמקדים בהיבטים שונים של ההיסטוריה והתרבות היהודית: האוספים של מרכז הסובלנות כוללים יצירות של אמנות קדושה, מודרנית ומסורתית יחד עם חומרים היסטוריים הבית הירוק הוא תערוכה העוסקת בשואה אנדרטת פונאר מוקדשת לטבח פונאר מוזיאון הזיכרון של ז'אק ליפשיץ בדרוסקינינקאי מציג את הליטוגרפיות שלו גימנסיה תרבות לשעבר מציגה את ההיסטוריה של יהודי ליטא בתקופה שבין המלחמות ואת שואת יהודי ליטא המוזיאון רוכש חומרים, מוציא פרסומים, עורך מחקרים, מארגן תערוכות קבועות וזמניות ונותן חסות לפעילויות חינוכיות. הפריטים העיקריים באוסף הם שלושה פרטי פנים אותנטיים מבית הכנסת הגדול של וילנה, שנבנה בסוף המאה ה-16, תחילת המאה ה-17: הדלתות הכפולות של ארון קודש, תבליט עם עשרת הדיברות והפמוט משולחן החזן. כמו כן, יצירות אמנות של הציירים המפורסמים תיאו טוביאס (אנ'), מאנה כץ, פנחס קרמין (אנ'), מקס בנד (אנ') ואחרים הם חלק מהאוסף הקבוע. בשנת 2010, המוזיאון והשירות למען זיכרון השואה באוסטריה שיתפו פעולה על מנת להשיק את פרויקט אטלס השואה הליטאי. תוך הרחבת מחקרים קודמים על אתרי השואה בליטא, הפרויקט יצר מאגר מידע אינטרנטי, ובשנת 2011 פרסם את "אטלס השואה הליטאי", ספר עיון בן 318 עמודים עם ציון 227 קברי אחים ועם מידע מפורט על המיקום, הקואורדינטות, המבצעים, הקורבנות ומספרם. ד"ר ארונס בובניס (אנ') שימש כהיסטוריון של הפרויקט. יהדות ליטא אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הגאון מווילנה להיסטוריה יהודית מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הגאון מווילנה להיסטוריה יהודית בוויקישיתוף אתר מוזיאון גאון וילנה להיסטוריה יהודית אגודת המוזיאונים הליטאים "Vilna Gaon Jewish State Museum", Times of Israel, אורכב מ-המקור ב-2013-02-04, נבדק ב-2012-03-06 Vilna Gaon State Jewish Museum, AEJM (באנגלית אמריקאית) Lithuanian Holocaust Atlas, compiled by Milda Jakulytė-Vasil, Vilnius: Vilna Gaon State Jewish Museum and the National Land Service under the Ministry of Agriculture of the Republic of Lithuania, 2011. 318 pages; illus.; maps מסת"ב 978-9955-767-14-5
מצודת אייל

מצודת אייל הוא כינוייו של מבנה מן התקופה העות'מאנית בארץ ישראל השוכן בשולי גבעת התנ"ך (כתף הינום) בירושלים. המבנה המכונה בערבית 'קאסר אל עספור' (قصر العصفور) או קאסר אל ע'זאל' (قصر ألغزال) כולל שני חלקים. חלקו האחד הוא מבנה ביצורים שבסיסו כנראה מן המאה הט"ז כמצודת דרכים מבוצרת או מגדל תצפית מבוצר שכלל גם מבנה לשימוש חקלאי וניתן לזהות אותו כבר במפה משנת 1576. חלקו השני מבנה מגורים או מחסנים בסגנון טמפלרי שנבנה בתקופה העותמאנית והוא בן קומה אחת ומקורה בגג רעפים, והוא תוספת מאוחרת למבנה המקורי. החל משנת 1918 עם תחילת ימי המנדט הבריטי, שימש המבנה כקונסוליה בריטית בירושלים, והמשיך לשמש ביעודו זה עוד עשרות שנים לאחר קום מדינת ישראל. בשנים האחרונות ניטש ויכוח עז סביב הגבעה והמבנה, בין יזמים המעוניינים להקים מלון בן מאה חדרים סביב המבנה ובין פעילי שימור המעוניינים לטפח את המקום כאתר טבע היסטורי. This week in Jerusalem: Bible Hill plan, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2023-12-09 (באנגלית) נעמה ריבה, מה יעלה בגורלה של גבעת התנ"ך בירושלים?, באתר הארץ Bible Hill, Jerusalem, XXI מלון חדש ייבנה בירושלים במקום בו שכנה מצודה היסטורית, באתר mynetjerusalem, ‏2023-04-23 התנגדות התאחדות האדריכלים לתכנית שימור מצודת אייל וחשיפתה לציבור והקמת מלון, גבעת התנ”ך – כתף הינום, בירושלים | התאחדות האדריכלים, באתר www.isra-arch.org.il, ‏2024-01-04
מבצע קונרד

מבצע קונרד היה המאמץ הגרמני - הונגרי להקל על חיל המצב המכותר של בודפשט במהלך הקרב על בודפשט בינואר 1945. המבצע חולק לשלושה חלקים: מבצע קונרד הראשון - 1 בינואר 1945 - בראשות קורפוס הפאנצר אס אס ה-4 נערך מטטה, אולם המאמץ נבלם ליד ביצ'קה. מבצע קונרד השני - 7 בינואר 1945 - בראשות קורפוס הפאנצר אס אס ה-4 נערך מאסטרגום, אולם המאמץ נבלם בפילישסנטקרסט. מבצע קונרד השלישי - 17 בינואר 1945 - בהנהגת קורפוס הפאנצר אס אס ה-4 וקורפוס הפאנצר ה-3 מדרום לבודפשט ליד סקשפהרוואר. במהלך המבצע נערך ניסיון לכתר עשר דיוויזיות סובייטיות, אולם המאמץ נבלם מדרום לארצ'י. דיוויזיית הפאנצר ה-1 - חלק מכוח הסיוע קורפוס הפאנצר אס אס ה-4 - חלק מכוח הסיוע קורפוס הפאנצר ה-3 - חלק מכוח הסיוע קורפוס אס אס הררי ה-9 - נצור בבודפשט הארמייה ההונגרית השלישית - נצורה בבודפשט Mihályi, Balázs (2022-05-26). Siege of Budapest 1944–45: The Brutal Battle for the Pearl of the Danube (באנגלית). Bloomsbury Publishing. pp. 57–71. ISBN 978-1-4728-4838-3. Joseph, Frank (2012). The Axis Air Forces: Flying in Support of the German Luftwaffe (באנגלית). ABC-CLIO. p. 153. ISBN 978-0-313-39590-1. Cornelius, Deborah S. (2011). Hungary in World War II: Caught in the Cauldron (באנגלית). Fordham Univ Press. pp. 370–371. ISBN 978-0-8232-3343-4.
פיליפ מוונה

פיליפ מוונה (בגרמנית: Phillipp Mwene; נולד ב-29 בינואר 1994 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק במיינץ 05 ובנבחרת אוסטריה בעמדת המגן. מוונה שיחק במועדוני הנוער של אוסטריה וינה ושטוטגרט. בשנת 2013 מוונה החל לשחק בקבוצת המילואים של שטוטגרט, ששיחקה אז בליגה הגרמנית השלישית. מוונה שיחק במילואים של שטוטגרט במשך שלוש שנים, ובקיץ 2016 עבר לפ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה השנייה. בעונת 2016/17 מוונה וקייזרסלאוטרן סיימו בחלק התחתון של הבונדסליגה השנייה אך נשארו בליגה. בעונת 2017/18 מוונה וקייזרסלאוטרן נשרו אל הליגה השלישית, על אף שמוונה הבקיע ארבעה שערי ליגה. לאחר ירידת הליגה עם קייזרסלאוטרן, חתם מוונה במיינץ 05 מהבונדסליגה, אליה עבר בהעברה חופשית. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, מיעט מאוד לשחק, אך בעונה השלישית, 2020/21, מוונה קיבל הזדמנויות רבות יותר וערך 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. עם זאת, בסיום עונה זו, עבר בהעברה חופשית לפ.ס.וו. איינדהובן. בתחילת עונתו הראשונה באיינדהובן, באוגוסט 2021, מוונה פתח בהרכב והוחלף בניצחון 4-0 של איינדהובן על אייאקס אמסטרדם במסגרת מגן יוהאן קרויף, וזכה בתואר הראשון שלו בקבוצה. בהמשך עונת 2021/22 ערך מוונה 19 הופעות ליגה, הבקיע שלושה שערי ליגה, נבחר לנבחרת החודש בליגה ההולנדית לחודש דצמבר 2021, והגיע עם איינדהובן למקום השני בליגה, ולרבע גמר הקונפרנס ליג, לאחר שהקבוצה הודחה מליגת האלופות ובהמשך מהליגה האירופית. מוונה זכה עם איינדהובן בסיום עונה זו בתואר נוסף, הגביע ההולנדי, לאחר ניצחון 1-2 בגמר על אייאקס אמסטרדם, אך הוא לא שותף במשחק זה. בעונת 2022/23 מוונה ואיינדהובן הגנו על שני התארים בהם זכו בעונה הקודמת, בשני המקרים שוב מול אייאקס אמסטרדם. מוונה לא שיחק בניצחון 5-3 במגן יוהאן קרויף, ונכנס כמחליף בתיקו 1-1 בגמר הגביע ההולנדי, בו ניצחה איינדהובן את אייאקס בפנדלים. בעונה זו, מוונה ואיינדהובן סיימו שוב במקום השני בליגה ההולנדית, כשמוונה עורך 25 הופעות ליגה אך עונתם האירופית הייתה קצרה במיוחד, שכן הם הודחו ממוקדמות ליגת האלופות, ומיד אחר כך ממוקדמות הליגה האירופית, ולא המשיכו לשלב הבתים. את עונת 2023/24 פתח מוונה באיינדהובן, וזכה איתה שוב במגן יוהאן קרויף, הפעם לאחר ניצחון 0–1 על פיינורד, במשחק בו לא שותף. אך כבר באותו קיץ חזר מוונה למועדון הקודם בו שיחק, מיינץ 05. בעונת 2023/24 מוונה ומיינץ נאבקו במאבקי תחתית, אך סיימו את העונה במקום ה-13, כשמוונה עורך 23 הופעות ליגה ומבקיע שער אחד. מוונההיה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת קניה או בנבחרת אוסטריה, ובחר באוסטריה. מוונה שיחק בנבחרות הצעירות של אוסטריה, וזומן לסגל הראשוני של אוסטריה ליורו 2020, אך נופה לבסוף. את הופעת הבכורה שלו ערך מוונה בנובמבר 2021, כששיחק 90 דקות בהפסד של אוסטריה 2–5 לישראל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. מוונה ואוסטריה לא העפילו למונדיאל 2022. מוונה ואוסטריה העפילו ליורו 2024, ומוונה נכלל בסגל האוסטרי לטורניר זה. עם פ.ס.וו. איינדהובן: מגן יוהאן קרויף: 2021, 2022, 2023 הגביע ההולנדי: 2021/22, 2022/23 מדיה וקבצים בנושא פיליפ מוונה בוויקישיתוף פיליפ מוונה, באתר Transfermarkt פיליפ מוונה, באתר Soccerway פיליפ מוונה, באתר WorldFootball.net פיליפ מוונה, באתר National Football Teams פיליפ מוונה, באתר FootballDatabase.eu
הדיוויזיה ה-357 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-357 (בגרמנית: 357. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-11 בנובמבר 1943 בראדום, גנרלגוברנמן (פולין) מאנשי הדיוויזיה ה-327 ומגויסים חדשים ילידי 1926, במסגרת גל הגיוס ה-21. לאחר הכשרתה, במרץ 1944, הדיוויזיה הועברה לחזית המזרחית. היא נלחמה ליד טרנופול ומוקצ'בו וסבלה אבדות כבדות. היא אורגנה מחדש באוגוסט 1944 כחלק מגל הגיוס ה-31 מ-Schatten-Division Breslau. היחידה נפרסה שוב בחזית המזרחית נגד הצבא האדום ונלחמה בהונגריה, סלובקיה ולאחר מכן באזור דרום מורביה. ב-8 במאי 1945 נכנעה היחידה לצבא האדום באזור דויטש-ברוד בבוהמיה. גנרל-לויטננט וולפגנג פון קלוגה (1 בדצמבר 1943 – 1 באפריל 1944) גנרל-מיור קנוט אברדינג (1 באפריל 1944 – 10 במאי 1944) גנרל-מיור נורברט הולם (10 במאי 1944 – 12 בספטמבר 1944) גנרל-לויטננט יוזף רינטלן (12 בספטמבר 1944 – 8 במאי 1945) הדיוויזיה ה-357 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
מגע של ניאוף

מגע של ניאוף (באנגלית: A Fine Romance; באיטלקית: Cin cin) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1991 בבימוו של ג'ין סאקס, עם ג'ולי אנדרוז ומרצ'לו מסטרויאני בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזה הצרפתי "צ'ין צ'ין" של פראנסואה בילדו (אנ') משנת 1959. צ'ין צ'ין משמעותו באיטליה - לחיים. העלילה היא על גבר ואשה שבני זוגם בגדו בהם אחד עם השנייה והם נפגשים כדי לטכס עצה להחזירם. פמלה פיקה (ג'ולי אנדרוז) היא בריטית שגרה בפריז ונשואה לרופא המכובד והאמיד ד"ר פיקה. בנם בובי (איאן פיצגיבון) בן ה-27 עוסק בנדל"ן. צ'זריו גרימלדי (מרצ'לו מסטרויאני) הוא קבלן בניין איטלקי שעובד בפריז ונשוי למרגריט. מסתבר לו ולפמלה שבני זוגם ד"ר פיקה ומרגריט מנהלים רומן. הם נפגשים במסעדה בפריז ומטכסים עצה איך להשיב להם את בני הזוג הבוגדים כי עדיין הם אוהבים אותם. הם שונים בהתנהגותם - פמלה היא בעלת אופי בריטי נוקשה וחסרת חוש הומור, מתנזרת משתייה ומעדיפה אורח חיים בריא וצ'זריו הוא ההפך ממנה - אוהב לשתות ולאכול "לא בריא". הוא מנסה לחזר אחריה והיא נעתרת לו. צ'זריו מתחיל לשתות ולהתגלגל לבית תמחוי שם פוגשת אותו פמלה שלוקחת אותו אתה לאתר ספא בביאריץ. שם עושה לה צ'זריו "בושות" ממשיך לשתות ולהתעסק עם המטפלת מדלין עד שהם נזרקים משם על ידי הרופא האחראי, ד"ר נוארה. הם חוזרים לפריז ומשלימים ביניהם. בינתיים ד"ר פיקה חוזר לפמלה ומרגריט חוזרת לצ'זריו אך פמלה וצ'זריו מעדיפים להמשיך את הקשר ביניהם. "מגע של ניאוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מגע של ניאוף", באתר AllMovie (באנגלית) "מגע של ניאוף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מגע של ניאוף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מגע של ניאוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למגע של ניאוף, באתר יוטיוב מגע של ניאוף, באתר יוטיוב
מונופתונג

מונופתונג (בעברית: חד־תנועה) הוא צליל תנועי פשוט, שאיכותו אינה משתנה לאורך כל התנועה וגם בתחילתו וגם בסופו הוא קבוע יחסית, ואינו גולש למעלה או למטה לעבר תנועה אחרת. המונופתונגים מנוגדים לדיפתונגים, שבהם איכות התנועה משתנה בתוך אותה הברה, ולהיאטוס, שבו שתי תנועות נמצאות זו לצד זו בהברות שונות. ניתן להבחין בין מונופתונגים באורכם (תנועות ארוכה או תנועות קצרות) ובאיכותם (דרגת פתיחה, מצב השפתיים) מקור המילה "מונופתונג" הוא מיוונית: monóphthongos) μονόφθογγος) ופירושו "צליל בודד". ההמרה של מונופתונגים לדיפתונגים (הנקראת דיפתונגיזציה), ושל דיפתונגים למונופתונגים (הנקראת מונופתונגיזציה), היא מרכיב חשוב של התפתחות מעתקי הגאים בשפה. בשפות שונות, למשל בשפה העברית, עקב מונופתונגיזציה, סימנים גרפיים שייצגו במקור דיפתונגים (תנועות גדולות) מייצגים כיום מונופתונגים ולכן ישנן פחות תנועות בפועל מסימני תנועות. בשפות אחרות, למשל בשפה הצרפתית, סימנים גרפיים שייצגו במקור מונופתונגים (למשל e ו־u בצרפתית), מייצגים כיום דיפתונגים וכדי לציין מונופתונגים יש צורך בסימני הֶבחן או בצירופים (למשל é ו־ou בצרפתית). חַד־תְּנוּעָה במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, μονό-φθογγος, www.perseus.tufts.edu
אלכסנדר קמפבל

אלכסנדר קמפבל (באנגלית: Alexander Campbell;‏ 1779 – 5 בנובמבר 1857) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית אשר כיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוהיו. קמפבל נולד במחוז פרדריק (אנ'), וירג'יניה, ארצות הברית ולאחר מכן עבר למזרח טנסי ולקנטקי יחד עם הוריו. לאחר שלמד רפואה באוניברסיטת טרנסילבניה (אנ') עבר קמפבל לאוהיו בשנת 1803, וכעבור שנה למחוז אדמס במדינה (אנ'). מ-1807 היה חבר בית הנבחרים של אוהיו עד לשנת 1809, כאשר החליט לייצג את מדינתו בסנאט. הוא כיהן בסנאט עד 1813. הוא כיהן שוב בבית הנבחרים במדינתו בשנים 1819–1820 ו-1832–1833, וכן בסנאט של אוהיו (אנ') מ-1822 עד 1824. הוא התמודד ללא הצלחה על תפקיד מושל המדינה ב-1826. כאלקטור הצביע בעד ג'יימס מונרו ב-1820 ובעד ויליאם הנרי הריסון ב-1836. בשנים 1838–1840 היה ראש עיריית ריפלי (אנ'), שבה נפטר ב-1857. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר קמפבל בוויקישיתוף אלכסנדר קמפבל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלכסנדר קמפבל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.