laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרצת אבטחה

פרצת אבטחה היא פגם בעיצוב, מימוש או פעולה של מערכת דיגיטלית, אותו ניתן לנצל על מנת להפר את מדיניות האבטחה שלה. בתוכנה או באתר אינטרנט היא בעיה הנובעת מעצם צורת כתיבת התוכנה או מאילוצים שונים המאפשרים להאקר להשיג שליטה חלקית או מלאה על המחשב עליו מורצת התוכנה או אתר האינטרנט. ישנן שלל סיבות מדוע נוצרות אותן פרצות אבטחה ולא מסולקות על ידי המתכנתים שלהן. למשל: רצון להוציא גרסה חדשה של תוכנה עד מועד אחרון מסוים ובשל כך להימנע מבדיקת מצבי שגיאה לא צפויים שונים, חוסר ידע מספיק של המתכנת או חוסר תשומת לב למצב שגיאה מסוים. פרצות אבטחה היו מאז ומעולם בכל תוכנה, אלא שמאז ההתפתחות המהירה של האינטרנט המאפשרת להגיע לאתרים ולתוכנות בקלות, העלו מאוד את כמות ניצול אותן פרצות ואיתן את מודעות הציבור לתופעה. אמנם ישנם מומחי אבטחה המועסקים על ידי חברות גדולות, שכל תפקידם הוא לנסות ולמצוא את הפרצות הנמצאות במוצריהן או באתרי האינטרנט שלהן וכך יוכלו לתקנן מבעוד מועד. אולם כנגדם ישנן קבוצות האקרים (המכונים "האקרים בעלי כובע שחור") המנסים להשיג לדוגמה מידע חסוי על לקוחות של חברה גדולה לצורך מכירת המידע למתחרה שלהן. כסיוע למומחי האבטחה ישנם גם האקרים (המכונים בעלי "כובע לבן") שאף הם מנסים למצוא פרצות אבטחה, בתמורה לתשלום או לפרסום, אך בניגוד לעמיתיהם הם מודיעים באופן מסודר לחברה, החשופה לפרצות, על אופי הפרצות ומיקומן כך שיוכלו לתקן אותן לפני שינוצלו על ידי גורמים עוינים. בחודש יולי 2003 תקף הווירוס Blaster מיליוני מחשבים בכל רחבי העולם אשר היו מחוברים לאינטרנט. הווירוס אשר נכתב לאחר שנמצאה פרצה בפרוטוקול RPC (Remote Procedure Call - פרוטוקול קריאה לפרוצדורה מרחוק) הנמצא בשימוש על ידי רכיבי תוכנה המתקשרים דרך הרשת. הפרצה מתאפשרת לאחר שה-RPC אינו בודק נכון נתונים המועברים אליו, כך אם נעביר נתון מסוים אשר ידוע שיגרום לקריסה של רכיב תוכנה אחר שהוא בתורו מבצע את שאר הפקודות הנמצאות לאחר הנתון השגוי. על ידי כך שהקוד מבוצע ניתן להשיג שליטה מלאה על המחשב המותקף. ב-2 בפברואר 2005 הודיעה חברת אבטחה על פרצת אבטחה במוצריה של חברת סימנטק, אשר מוצר הדגל שלה הוא נורטון אנטי וירוס אשר מגן על מיליוני מחשבים. פרצת האבטחה אפשרה לכותב וירוסים לשלוח וירוס בדחיסה מסוימת, והאנטי וירוס במקום לבדוק את תוכן הקובץ המכווץ, יפעיל אותו. כך ניתן להשיג שליטה מלאה על המחשב על ידי החדרת סוס טרויאני. ב-17 ביוני 2005 הודיעה חברת MasterCard כי פרטיהם של 40 מיליון כרטיסי אשראי הגיעו לידי אלמונים, לאחר שהצליחו להחדיר תוכנה למחשבים של חברת סליקה אשר אחסנה את מספרי כרטיסי האשראי במחשביה בניגוד להוראות. בדצמבר 2004 אתר Setup חשף פרצות באתרי קניות שאפשרו גישה למסדי הנתונים שלהם. ביוני 2020 אופיר מוסקוביץ' חשף בעיית אבטחה באתר אינטרנט של אכ"א שאיפשר מתקפת brute force להתחברות לאתר וככל הנראה אפשר השגת מידע אישי על כלל החיילים בצה"ל ושהיו בו בעבר. אקספלויט הזרקת קוד פירצת Buffer Overflow Concon - באג Security.txt Microsoft Security Center, אתר מיקרוסופט המטפל בפרצות אבטחה של תוכנות מיקרוסופט Patches טלאי אבטחה באתר נובל, כולל לינוקס SUSE Apple Product Security, באתר האבטחה של אפל אמיתי זיו, קוד פתוח לרווחה: פרצות האבטחה שמדאיגות מפתחי תוכנה בכל העולם, באתר TheMarker‏, 26 במאי 2019 אתרי קניות פרוצים, פרטי הלקוחות חשופים לכל, באתר Setup, ‏6 בדצמבר 2004 (ארכיון) רפאל קאהאן, מחדל אבטחה ופרטיות בצה"ל: מתחזים יכולים להשיג אישורי פרט באתר האינטרנט של אכ"א, באתר כלכליסט, 3 ביוני 2020
דאנל לייבה

דאנל לייבה גונסאלס (Danell Leyva Gonzalez; נולד ב-30 באוקטובר 1991) הוא מתעמל אמריקאי ממוצא קובני. הוא אלוף העולם במקבילים (טוקיו 2011) ובעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בתחרות הקרב-רב. לייבה נולד בעיר מטנסס שבקובה להורים שהיו מתעמלים בנבחרת קובה. כשהיה בן שנה, ערקה משפחתו למערב, והשתקעה במיאמי. בשנת 2006 השתתף לייבה לראשונה בתחרות ארצית, וב-2008 זכה במדליית זהב בתרגיל המתח באליפות אמריקה שנערכה בארגנטינה. בשנת 2009 השתתף לייבה לראשונה באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה באותה שנה בלונדון. הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום הרביעי. באליפות העולם שנערכה ב-2010 ברוטרדם, סיים לייבה במקום הרביעי עם נבחרת ארצות הברית בתחרות הקבוצתית, במקום החמישי בתרגיל על המתח ובמקום 18 בתחרות קרב-רב אישי. באליפות העולם שנערכה בטוקיו ב-2011 רשם לייבה את ההישג הטוב ביותר שלו, כשזכה במדליית הזהב בתרגיל המקבילים. נוסף לכך, זכה במדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית, ובתרגיל הקרב-רב סיים במקום ה-24. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה לייבה במדליית הארד בתחרות הקרב-רב אישי (לאחר שדורג ראשון במוקדמות), הוא סיים במקום חמישי בתרגיל על המתח ובמקום חמישי עם חבריו בתחרות הקבוצתית. בתרגיל המקבילים, אותו ביצע כאלוף העולם, סיים רק במקום ה-12 ולא עלה לגמר. בשנת 2020, ביום היציאה מהארון הבינלאומי, יצא מהארון בציוץ בחשבון הטוויטר שלו כביסקסואל ופאנסקסואל. מדיה וקבצים בנושא דאנל לייבה בוויקישיתוף דאנל לייבה, ברשת החברתית פייסבוק דאנל לייבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאנל לייבה, באתר olympedia.org דאנל לייבה, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית דאנל לייבה באתר USA Gymnastics https://twitter.com/DanellJLeyva/status/1315396378999259140?ref_src=twsrc%5Egoogle%7Ctwcamp%5Eserp%7Ctwgr%5Etweet
ג'וליה ג'ונס

ג'וליה ג'ונס (באנגלית: Julia Jones; נולדה ב-23 בינואר 1981) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. ג'ונס ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ליאה קלירווטר בסרט "דמדומים 3: ליקוי חמה", הסרט השלישי המבוסס על סדרת ספרי "דמדומים" של סטפני מאייר, ובתור מפקדת המשטרה אנג'לה בישוף במיני-סדרה "דקסטר: דם חדש" ברשת שואוטיים. ג'וליה ג'ונס נולדה ב-23 בינואר 1981 בבוסטון שבמסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי, כשאביה אפרו-אמריקאי ואמה לבנה ממוצא בריטי. היא החלה ללמוד ב"בית הספר לבלט בוסטון" בגיל 4. כבר בגיל 8 היא החלה לעבוד בפרסומות ובתיאטרון מקומי. היא סיימה את לימודיה בבית הספר "Boston Latin School", בית הספר הוותיק ביותר באמריקה, ומאוחר יותר סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה עם תואר ראשון באנגלית. בשנת 2003 עשתה ג'ונס את הבכורה שלה בעולם הקולנוע, כששיחקה דמות בשם גיגי בסרט דל תקציב בשם "The Look" (בתרגום לעברית: המבט). בשנת 2004 שיחקה בסרט "Black Cloud" (בתרגום לעברית: ענן שחור). על משחקה בסרט זכתה ג'ונס בפרס FAITA לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 2009, ג'ונס הופיעה במחזה על פערי תרבות בשם "פלסטין, ניו מקסיקו" (Palestine, New Mexico) בפורום מארק טייפר בלוס אנג'לס. בשנת 2010, היא הופיעה בוידאו קליפ לשיר "Hold That Thought" של זמר הקאנטרי האמריקאי, צ'אק ויקס (Chuck Wicks). באותה שנה גילמה ג'ונס את דמותה של לאה קלירווטר בסרט דמדומים 3: ליקוי חמה. גם בשני חלקי הסרט הבא בסדרה, דמדומים 4: שחר מפציע, ג'ונס גילמה את דמותה של קלירווטר. ב-2021 שיחקה בתפקיד מרכזי במיני-סדרה "דקסטר: דם חדש". מלבד קריירת המשחק, ג'ונס גם דגמנה לקטלוגים עבור לוי שטראוס ושות', גאפ, "Esprit" ו"L'Oréal". מדיה וקבצים בנושא ג'וליה ג'ונס בוויקישיתוף ג'וליה ג'ונס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וליה ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וליה ג'ונס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וליה ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאה קלירווטר באתר של הסרט דמדומים 3: ליקוי חמה Tag: Feature | Improper Bostonian, www.improper.com (באנגלית) [1] Goldstein, Meredith (2010-01-26). "Thanks to a major role in the next 'Twilight' movie, fame is about to bite Boston's Julia Jones in a big way". Boston.com. נבדק ב-2021-03-26. Hold That Thought, בביצוע צ'אק ויקס, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
אוסיפ דימוב

אוֹסיפּ דימוֹב (ביידיש: אָסיפּ דימאָוו; ברוסית: Осип Дымов‏, 16 בפברואר 1878 (4 בפברואר 1878 לפי הלוח היוליאני) - 2 בפברואר 1959) הוא שם העט של יוסף איסידורוביץ' פּרֶלמן (Иосиф Исидорович Перельман;‏ 1878 – 1959), סופר יהודי רוסי ויידי. אביו נולד בפולין ונפטר בגיל צעיר. אחיו היה יעקב פרלמן המפורסם ככותב ספרים בנושא מדע פופולרי. ב-1902 סיים דימוב את לימודיו במכון ללימודי יער בסנקט פטרבורג. מ-1892 כתב במספר מגזינים, בין השאר, "התיאטרון והאמנות" (1900–1904), "סימן" (1905–1906), "סאטיריקון" (1908). את המחזה הראשון שלו כתב ב-1903. הפרוזה שכתב הייתה מאוד פופולרית בשעתו. ב-1913 היגר לברלין, שם זכה להכרה בעקבות תרגומים של כמה מיצירותיו לגרמנית. משם היגר לארצות הברית, שם כתב מספר מחזות לתיאטרון יידיש, בהם "אקספרס ברונקס" ו"יושקה המוזיקאי". קול הדם, 1903 (Голос крови) נקודת היפוך, 1905 (Солнцеворот) קין, 1906 (Каин) שמע ישראל, 1907 (Слушай, Израиль), 1907 כל יום (ניו), ברלין 1908 (Каждый день (Ню)) האדמה פורחת, 1908 (Земля цветет) ולאס, 1909 (Влас) יגון אביבי, 1910 (Весенняя печаль) סיפורים, 1910 (Рассказы) צלבים רצים, ברלין 1911 (Бегущие креста) עריגת הרוח, 1912 (Томление духа) הנודד הנצחי, 1914 (Вечный странник) קולות חדשים, 1915 (Новые голоса) אקספרס ברונקס, 1919 (Bronx Express) יושקה מוזיקנט (Yoshke Musikant) החזן מווילנה שמע ישראל: דרמה בשלש מערכות; תרגום: פסח קפלן, ביאליסטוק: דפוס פרוזשאנסקי, תרע"ג. וואָס איך געדענק: (זכרונות), 2 כרכים, ניו יורק: ציקא, 1943–1944. גרשון סוויט, אוסיפ דימוב – בן שמונים, מעריב, 21 במרץ 1958 סופר מעריב בארצות הברית, מת א.דימוב, מעריב, 4 בפברואר 1959 גרשון סוויט, על קברו של אוסיפ דימוב, מעריב, 20 בפברואר 1959 אוסיפ דימוב (1878-1959), דף שער בספרייה הלאומית אוסיפ דימוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוסיפ דימוב, באתר AllMovie (באנגלית) אוסיפ דימוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השם לקוח מסיפור של אנטון צ'כוב.
הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות

הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות הוא פסטיבל קיץ שנתי הנערך בעיר חולון. הפסטיבל, הנערך ביוזמת מרכז תיאטרון בובות חולון, מתקיים ברציפות מאז שנת 1995. מטרת הפסטיבל היא לחשוף לקהל את איכויות אמנות תיאטרון הבובות ולשקף את המתרחש בתחום זה בארץ ובעולם. פעילויות הפסטיבל כוללות העלאת הצגות ומופעים של תיאטרון בובות מישראל ומחוץ לארץ – מקצתם כהצגות בכורה - ובכללם מופעים לילדים; הצגת סרטים, תוכניות טלוויזיה ופרסומות בהשתתפות בובות והקרנת סרטי תעודה על בובנאים; הצגת תערוכות של בובות תיאטרון ותערוכות של אמני בובות בולטים. עוד כולל הפסטיבל העלאת תערוכות בשיתוף פעולה עם בתי ספר לאמנות, מופעי חוצות, סדנאות וכיתות אמן לאנשי מקצוע, לקהל הרחב ולילדים. בחסות הפסטיבל נערך גם כנס ארצי אודות תיאטרון בובות טיפולי. הפסטיבל, האורך כתשעה ימים, נערך במרכז תיאטרון בובות חולון. המנהל האמנותי של הפסטיבל הוא הבובנאי ומנהל מרכז תיאטרון בובות אילן סביר. הפסטיבל באתר מרכז תיאטרון בובות חולון מרב יודילוביץ', בובנאי "להיות ג'ון מלקוביץ'" יתארח בחולון, באתר ynet, 20 ביוני 2012
ברייטון רוק

האם התכוונתם ל... ברייטון רוק (רומן) – רומן מאת גרהם גרין, שיצא לאור בשנת 1938 ברייטון רוק (סרט, 1947) – סרט קולנוע משנת 1947, בבימויו של ג'ון בולטינג, על פי הרומן של גרהם גרין ברייטון רוק (סרט, 2010) – סרט קולנוע משנת 2010, בבימויו של רואן יופה, על פי הרומן של גרהם גרין ברייטון רוק (פזמון) – פזמון של להקת "קווין" שנכלל באלבומם Sheer Heart Attack
דמוגרפיה של איי פארו

באיי פארו מתגורים 48,700 תושבים (2004): אוכלוסיית איי פארו מתחלקת לפי האזורים הבאים: שיעור גידול האוכלוסייה באיי פארו הוא 0.83% (נכון לשנת 2000), וזאת בשל שיעור ילודה של 13.58 לידות לכל אלף תושבים לשנה, שיעור התמותה של 8.7 נפטרים לכל אלף תושבים, וההגירה השלילית של 3.38 תושבים לכל אלף תושבים מדי שנה. אוכלוסייה על פי גילאים ומגדר: גילאי 0- 14 - 23% מהאוכלוסייה (גברים: 5,233; נשים: 5,163) גילאי 15 - 64 - 63% מהאוכלוסייה (גברים: 15,270; נשים: 13,382) מעל גיל 65 - 14% מהאוכלוסייה (גברים: 2,788; נשים: 3,460) יחס הגברים לנשים הוא (יחס גברים לנשים נכון לשנת 2000) בלידה: 1.05 מתחת לגיל 15: 1.01 גילאים 15 - 64: 1.14 מעל גיל 65: 0.81 היחס באוכלוסייה הכללית: 1.06 שיעור תמותת התינוקות נכון לשנת 2000 היה 6.94 לכל 1000 לידות. תוחלת החיים כלל האוכלוסייה: 78.43 גברים: 74.96 נשים: 81.92 שיעור הפוריות: 2.32 ילדים לאישה. דת מרבית תושבי האי היא נצרות פרוטסטנטית לותרנית. השפות המדוברות באי הן פרואזית (שמקורה בנורדית עתיקה) ודנית. מדיה וקבצים בנושא דמוגרפיה של איי פארו בוויקישיתוף
גלדיס קופר

דיים גלדיס קונסטנס קופר (באנגלית: Dame Gladys Constance Cooper; ‏18 בדצמבר 1888 - 17 בנובמבר 1971) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה מועמדת 3 פרסי אוסקר. קופר נולדה בפרוור הית'ר גרין וגדלה בשכונת צ'יזוויק שבמערב לונדון, הייתה המבוגרת מבין שלוש בנותיהן של ויליאם פרדריק קופר ומייבל בראנט. גלדיס החלה את דרכה כנערה בסרטים שקטים והתגלתה כשחקנית משנה לראשונה בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 בדרמות "ליידי המילטון" של אלכסנדר קורדה בתפקיד ליידי פרנסיס נלסון אשתו של האדמירל הבריטי הוריישו נלסון (לורנס אוליבייה), "רבקה" של אלפרד היצ'קוק ו"קיטי פוייל" של סם ווד. זכתה לפרסום רק לאחר שהועמדה פעמיים ברצף לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעותייה בסרטים "ועתה, הנוסע" בתפקיד גברת ווינדל וייל לצידה של בטי דייוויס ו"שירת ברנדט" בתפקיד המחנכת הדתייה, האחות מרי טרזה ווזו. ב-1944 הופיעה גלדיס בדרמה הרומנטית "הצוקים הלבנים של דובר" (1944) ובדרמה "גברת פרקינגטון" בתור הדוכסית אליס דה בראנט. ב-1945 שיחקה בדרמות "מכתבי אהבה" ו"עמק החרוץ". סגרה את שנות ה-40 המוצלחות מאוד מבחינתה עם הופעות בדרמות "השנים הירוקות", "רחוב הדולפין הירוק", "מאדאם בובארי" ו"אשת הבישוף". ב-1958 השתתפה בדרמה "שולחנות נפרדים" בתור אורחת בית המלון גברת מאד ריילטון בל. ב-1964 הועמדה גלדיס בפעם השלישית לפרס האוסקר על תפקידה בתור גברת היגינס בסרטו המצליח של ג'ורג' קיוקור "גברתי הנאווה". את הופעותיה הבולטות האחרונות עשתה בסדרת הפעולה "The Rogues" בתפקיד עליו הועמדה לפרס אמי ובקומדיה המוזיקלית "המיליונר המאושר ביותר". גלדיס הייתה שחקנית תיאטרון פעילה במשך כ-30 שנה והועמדה פעמיים לפרס טוני על הופעותייה בהצגות "The Chalk Garden" ו"המעבר להודו". גלדיס הייתה בעלת שלוש מערכות נישואים במהלך חייה: לקפטן הרברט באקמייסטר, מנישואים אלו נולדו שני ילדים ג'ון וג'ואן באקמייסטר, אשתו המנוחה של השחקן רוברט מורלי. למוציא לאור סיר נוויל פרסון עד לגירושין לאחר תשע שנים, מהנישואים נולדה ילדה אחת סאלי פרסון שהייתה אשתו השנייה של השחקן רוברט הארדי. לשחקן האנגלי פיליפ מריווייל עד למותו מהתקף לב בגיל 59. בשנת 1967 כשהיא בת 79 קיבלה גלדיס את תואר אבירות הדיים ממסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לתחום הדרמה. גלדיס מתה מדלקת ריאות ב-17 בנובמבר 1971 בגיל 82 בנהר התמזה שבדרום אנגליה. רבקה (1940) קיטי פוייל (1940) ליידי המילטון (1941) החתול השחור (1941) גיי פאלקון (1941) ועתה, הנוסע (1942) זה מעל הכול (1942) מר מזל (1943) לנצח ויום (1943) הנסיכה אורו'רק (1943) שירת ברנדט (1943) הצוקים הלבנים של דובר (1944) גברת פרקינגטון (1944) עמק החרוץ (1945) מכתבי אהבה (1945) השנים הירוקות (1946) רחוב הדולפין הירוק (1947) אשת הבישוף (1947) הפיראט (1948) הגן הסודי (1949) רעם על הגבהה (1951) שולחנות נפרדים (1958) רשימתו של אדריאן מסנג'ר (1963) גברתי הנאווה (1964) המיליונר המאושר ביותר (1967) מדיה וקבצים בנושא גלדיס קופר בוויקישיתוף גלדיס קופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלדיס קופר, באתר AllMovie (באנגלית) גלדיס קופר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גלדיס קופר, באתר MusicBrainz (באנגלית) גלדיס קופר, באתר Discogs (באנגלית) גלדיס קופר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גלדיס קופר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עובדיה יעבץ

הרב עובדיה יעבץ (ה'תרפ"ב בערך, 1922 בערך - י"ב בשבט תשע"א, 17 בינואר 2011) היה רב תימני ישראלי. כיהן כרבה של העיר סעדה ולאחר עלייתו ארצה רבה של קריית עקרון. נולד בסעדה לשושלת רבנים. סבו, הרב עובדיה יעבץ, היה אב בית הדין של צפון תימן ונודע כתלמיד חכם וכבקי בקבלה וברפואה טבעית. בהיותו בן פחות מעשרים הוסמך לרבנות על ידי סבו. לאחר מות סבו (בשנת 1941), כיהן תחתיו ברבנות בנו הרב יעקב, אביו של הרב עובדיה. זמן קצר לאחר מכן חלה הרב יעקב ונפטר. הרב עובדיה התמנה תחתיו לרבה של סעדה וסביבותיה. כמנהג רבני תימן, שימש גם שוחט, מוהל, סופר סת"ם ומלמד. שלט בכתיבה וקריאת ערבית על בורייה ושלט בקוראן. באמצעות זאת יצר קשרים עם רבים מראשי השלטון באזור. הוא ניצל קשרים אלו לטובת הקהילה היהודית, ורבים פנו אליו כדי שייצג אותם בפני השלטונות. בשנת 1949, סמוך למבצע על כנפי נשרים, נרתם הרב יעבץ לעודד יהודים מסעדה וסביבותיה למכור את רכושם ולעלות לארץ ישראל. הוא שיגר מכתבים ליהודי הכפרים והרצה בסעדה ובסביבותיה בעניין. הרב יעבץ יצא בראש קבוצת עולים גדולה למסע אל מחנה העולים "גאולה" שבעיר עדן. לאחר שהות של מספר חודשים שם עלה לישראל והתיישב במחנה העולים בראש העין, שם כיהן כראש המועצה הדתית. בשנת 1959 התבקש על ידי הסוכנות היהודית לצאת לתימן כדי להשפיע על היהודים הנותרים שם לעלות לארץ. הוא יצא לתימן דרך ג'יבוטי ושב עם קבוצת עולים גדולה. עמד בקשר עם יהודי צפון תימן באמצעות מכתבים ומשלוח ספרים, עד שעלו כולם, בתחילת שנות התשעים. לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר הקשר הפך לקשה יותר, המשיך הרב יעבץ לשמור עליו באמצעות סוכני המוסד וסייענים מקומיים, והעביר ספרים ומכתבים ליהודים שנותרו שם. בשנת 1960 התמנה לרבה של קריית עקרון, וכיהן בתפקיד זה למעלה מחמישים שנה, עד לפטירתו. הרב יעבץ הרבה לנאום ולהרצות בקרב בני העדה התימנית בישראל. עמד בקשר עם חוקרי יהדות תימן, בהם פרופסור יהודה רצהבי ופרופסור אהרון גימאני, וסיפק מידע למחקריהם. לפני שהתמנה לתפקידו היה מזוהה עם מפלגת הפועל המזרחי. פעל למען הציונות הדתית בהרצאות ובכתב. היה ידוע כציוני נלהב. פעל במתינות ובדרכי שלום, ולאור זאת נמנע מליזום עימות כדי לסגור את מתחם "עקרון אלפיים" בשבת, והעדיף לנסות לשכנע בעלי עסקים בשיחות אישיות להימנע מלפתוח את העסקים בשבת. רחוב בקריית עקרון נקרא על שמו. "אפיקי מים" - פירושים וחידושים על התורה, תשנ"ה (2 כרכים). בסוף חלק ב' נוספו חיבוריו "שפתי ישנים", על הלכות שחיטה וטריפות, ושאלות ותשובות. "דרכי נועם"- שאלות ותשובות, בהוצאת עמותת "אהבת תימן", תשס"ה צעדה וסביבותיה" - היסטוריה של יהודי צפון תימן. יצא לאחר פטירתו, בעריכת הרב ד"ר אהרון בן דוד, ובנו של המחבר, נתנאל יעבץ השבועון "ערים" 7.5.93, עמ' 43 נפטר הרב יעבץ, רבה של קריית עקרון למעלה מ-50 שנה הרב עובדיה יעבץ בתוכנית טלוויזיה משנת 1970 על עליית יהודי תימן בערוץ הטלוויזיה החינוכית ביוטיוב עובדיה יעבץ, באתר "החכם היומי" ד"ר אהרון בן דוד, בית האבן, הוצאת אהבת תימן, 2008. עמודים 215-227 פרופסור יוסף טובי, כתבים, הוצאת "אעלה בתמר", ירושלים, תשמ"ט. כרך ב', עמודים 1033-1034 שלום מנצורה, עליית מרבד הקסמים, בני ברק: המכון לחקר חכמי תימן, תשס"ג "בית אבי", רז יונה מדהלה, ישראל, עמודים 115-116 חוברת "אמונים", ביטאון רבני תימן בישראל, התש"ל, עמודים: 15-18 ועמוד 25
חוב פנימי

חוב פנימי הוא חלק מהחוב של הממשלה לנושים, חוב פנימי ביחד עם חוב חיצוני מרכיבים את החוב ציבורי שהוא החוב הכולל של הממשלה לנושים. חובות הממשלה נוצרים עקב העדפה למימון חלק מהוצאותיה בצורה של הלוואה, הלוואה זאת יכולה להתקבל במטבע פנימי השייך לאותה המדינה או במט"ח (השייך למדינות אחרות), החלק מהחוב שהתחייבה הממשלה להחזיר במטבע המקומי הוא החוב הפנימי. כיוון שחוב פנימי נוצר על ידי הלוואות מן האזרחים (דרך קרנות פנסיה או הבורסה) ועתידו שיוחזר לאזרחים, ראוי לאמור כי "כאומה אנו חייבים את החוב לעצמנו" (אבא לרנר), חוב פנימי לא הופך מדינה לעשירה או ענייה יותר, שכן חובה הפנימי של הממשלה שווה תמיד לאיגרות החוב הממשלתיות של אזרחיה - הרואים בו נכס, בדיוק באותו אופן תשלום ריבית על החוב הפנימי (הוצאה של הממשלה) היינו תקבול של האזרח המחזיק באג"ח (הכנסה). נקודה נוספת שיש לעמוד עליה היא שחוב פנימי אינו מגדיל או מקטין את יכולת הצריכה של החברה, החוב הפנימי מפנה את ההון לשימוש שונה. נהוג להקביל בין חוב ציבורי בכלל לחוב בין אישי, ובפרט למצב של חדלות פרעון שעלול אף להוביל לפשיטת רגל, השוואה זאת היא נכונה בעיקרה בהשוואה לחוב חיצוני שכן במצב זה המדינה בעלת החוב חייבת לפרוע אותו במטבע זר, ולכן היא חייבת להשיג אותו ממקור חיצוני (כאחד האדם) על ידי יצוא, העברות הון, או קבלת סיוע. במקרה של חוב פנימי לא ניתן להגיע לחדלות פרעון, וזאת כיוון שלמדינה שמורה הזכות להדפיס כסף אם היא בוחרת בכך (מה שלא יכול לעשות חייב בחוב בין אישי), יש לציין שמצב של הדפסת כסף רב מידי יכול אף הוא להוביל לרעות אחרות, והעיקרית שבהן היא ירידת ערך הכסף (אינפלציה). נכון לשנת 2014 85% מחובה של ישראל הוא פנימי. אבא לרנר, כלכלת תעסוקה(הקישור אינו פעיל), דרור לנפש, 2011 חוב פנימי בלקסיקון כלכלה וסטטיסטיקה, באתר מעות ההבחנה בין חוב פנימי לחוב חיצוני - ד"ר דוד קליין, נגיד בנק ישראל באתר משרד האוצר
פימאן מעאדי

פימאן מועאדי (פרסית: پیمان معادی, נולד ב-1972) הוא תסריטאי, במאי קולנוע ושחקן אמריקאי ממוצא איראני. מועאדי מוכר בזכות משחקו בסרטים "פרידה" ו"בנוגע לאלי". מועאדי נולד בשנת 1972 בניו יורק, לזוג איראנים. משפחתו חזרה לאיראן כשהיה בן 5. הוא סיים את לימודיו בהנדסת מתכות באוניברסיטת אזאד, כַּרַג' (אנ'). את הקריירה שלו החל כתסריטאי בתחילת שנות ה-2000, והוא כתב כמה סרטים איראנים מפורסמים. את קריירת המשחק שלו הוא התחיל בסרטו של אצע'ר פרהאדי, "בנוגע לאלי", משנת 2009. שנתיים מאוחר יותר הוא קיבל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין את פרס דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "פרידה" שביים אסגאר פרהאדי. בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה האמריקאי "מחנה אקס-ריי" לצידה של קריסטן סטיוארט, בתפקיד עלי אמיר, אסיר ביטחוני שמתחבר לסוהרת הצעירה. בשנת 2015 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "Last Knights" בכיכובם של מורגן פרימן, קלייב אוון וקליף קרטיס. בשנת 2016 שיחק בסרטו של מייקל ביי "13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי" בתפקיד של עמאל, לובי המשמש מתרגם ואיש קשר ל-CIA. ותרם את קולו לסרט ההנפשה הקנדי "סוסי החלונות". בהמשך, שיחק בסדרה הפשע "ליל האירוע" שיצר סטיבן זאיליאן לרשת HBO על בסיס הסדרה הבריטית "צדק פלילי". בשנת 2018 ביים וכתב את סרט המלחמה "Bomb: A Love Story" ואף כיכב בו לצדה של לילא חאתמי. בשנת 2019 שיחק שוב בסרטו של מייקל ביי, "מחתרת השישה", לצדם של ראיין ריינולדס ומלאני לורן. בשנת 2020 גילם אליוט בעונה השלישית של הסדרה "וסטוורלד" מבית HBO. שיחק גם לצדו של עומאר סי בסרט הצרפתי "משטרה". בשנת 2022 שיחק בסרט הדרמה האיראני "האחים של ליילה" בתור מהנוצ'ר. בשנת 2023 כיכב בסרט הדרמה הלהט"בי השוודי "יריב" בתור אימאן, שנמלט מאיראן מולדתו לשוודיה עם אשתו ושתי בנותיו, אשר מחליט לחדש את הקריירה שלו כמתאבק במטרה לקבל אישור שהייה מיוחד כספורטאי ואז הוא יוצר קשר מיוחד עם אחד הספורטאים. באותה שנה שיחק בסרט המדע-בדיוני האמריקאי "Aporia" בתור ג'אביר קארים. מדיה וקבצים בנושא פימאן מעאדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פימאן מעאדי פימאן מעאדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פימאן מעאדי, ברשת החברתית אינסטגרם פימאן מעאדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פימאן מעאדי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי פימאן מעאדי, באתר AllMovie (באנגלית) פימאן מעאדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דער מארגען זשורנאל

דער מאָרגען זשורנאַל (קרי: "דֶר מוֹרגֶן ז'וּרנל", יידיש: עיתון הבוקר; באנגלית כונה Jewish Morning Journal) היה עיתון אורתודוקסי-ציוני אמריקאי, היומון הראשון ביידיש שזכה להצלחה רבה בארצות הברית. נוסד בניו יורק ב-2 ביולי 1901 תחת השם "דער יודישער מארגען זשורנאל", על ידי המו"ל יעקב ספירשטיין, שהיה גם עורכו הראשי. צוות הכותבים שלו כלל את יחזקאל צ'ארלס וורטסמן, יעקב מגידוב, חיים מאליץ, אברהם מיכל שַרקַנסקי, גרשון ג'ייקובסון, משה זייפרט, י. פרידמן ופיטר ויירניק. על אף שהעיתון נקט בקו דתי, הוא היה החילוני ביותר מבין העיתונים ביידיש באמריקה, וכן היה חסיד נלהב של האמריקניזציה למהגרים מרוסיה, שהיוו את רוב קוראיו. בשנת 1928 קוצר שמו ל"מארגען זשורנאל" לאחר שהתאחד עם ה"טאגבלאט". בשנות ה-50 התמזג העיתון עם "דער טאָג" (שיצא לאור גם בשבת. מאז המיזוג נקרא העיתון המאוחד גם בשם 'דער טאג מארגען זשורנאל') והמשיך לצאת לאור עד לסגירתו בשנת 1971 בשל ירידה בקהל הקוראים. בימי שבת הופיע רק הלוגו של "דער טאג" בעמוד הראשי. העיתון היה היומון היידי האורתודוקסי היחיד במשך תקופה ארוכה, ונחשב ל"ניו יורק טיימס של האוכלוסייה היהודית באיסט סייד". בשיאו מכר 111,000 עותקים בשנת 1916. מדיה וקבצים בנושא דער מארגען זשורנאל בוויקישיתוף אברהם רגלסון, הפסקת ה"מארגען זשורנאל", על המשמר, 29 במאי 1951 מארגען זשורנאל באתר הספרייה הלאומית "מארגען זשורנאל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית). יודישעס פאלקס - בלאט, באתר עמלנט Hasia R. Diner ,In the Almost Promised Land: American Jews and Blacks, 1915-1935, JHU Press, 1995 ערך זה הוא קצרמר בנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדור (עיתון)

"הַדּוֹר" היה עיתון יומי ישראלי שהופיע בין השנים 1948–1955 וייצג את השקפת עולמה של מפלגת השלטון מפא"י. העיתון החל לצאת לאור בעברית כעיתון צהריים יומי ב-10 בנובמבר 1948, והחל מאוגוסט 1952 עד לסגירתו יצא כעיתון ערב. מערכת העיתון שכנה ברחוב טיומקין בתל אביב והיו לה סניפים בירושלים ובחיפה. עורכו הראשון היה אליעזר ליבנה, שפרש לאחר כשנה. עורכיו במשך השנים היו שלמה גרודזנסקי, משה כצנלסון, חיים שורר ויונה יגול. במשך כל שנות יציאתו סבל העיתון מקשיים כלכליים ולא הצליח לבסס קהל קוראים רחב ונזקק בכל עת לתמיכתה הכספית של מפא"י, עד שבסופו של דבר נסגר ב-30 בנובמבר 1955. '"הדור" – לבטיו של עיתון מפלגתי: שבע השנים הקשות', בתוך: מרדכי נאור, רבותי, העיתונות: פרקים בקורות התקשורת הכתובה בארץ, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ה. כותרת הגיליון הראשון והודעה על סגירתו של העיתון באתר של מרדכי נאור מרדכי נאור, ‏'"הדור" – לבטיו של עיתון מפלגתי', קשר 13, אביב 1993, עמ' 115-102.
קרוקט (מזון)

קרוקט (בצרפתית ובאנגלית: Croquette) הוא מאכל בצורת גלילה או דיסקית, עשוי חומרי גלם שונים, מצופה פירורי לחם ומטוגן בטיגון עמוק. קרוקטים עשויים לכלול פירה ו/או בשר טחון (בקר, עגל, עוף או הודו), פירות ים, דגים, גבינה, ירקות, פטריות, מעורבים ברוטב בשמל או רוטב בשר, בתוספת לחם לבן מושרה, ביצה, בצל, תבלינים ועשבי תיבול, יין, חלב, בירה או צרוף כלשהו שלהם. הקרוקט מעוצב לצורה גלילית או כדיסקית שטוחה עגולה או אליפטית, ומטוגן בטיגון עמוק. מקור השם מצרפתית, מהפועל "croquer" - לכרסם, לכסוס. הקרוקט נפוץ ברחבי העולם בהרכבים שונים, הן כמאכל מעודן והן כמזון מהיר. קרוקט כטאפאס ספרדי קרוקט יפני קרוקט גבינה הונגרי קרוקט בלחמנייה, מאכל הולנדי נפוץ. מקובל לתבלו בחרדל מדיה וקבצים בנושא קרוקט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.