laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריסטיאן פאנוצ'י

כריסטיאן פאנוצ'י (באיטלקית: Christian Panucci; נולד ב-12 באפריל 1973 בסאבונה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ומאמן בהווה. לזכותו של פאנוצ'י 57 הופעות בנבחרת איטליה. פאנוצ'י החל את הקריירה שלו בגנואה בשנת 1990, ושיחק במדיה במשך שלוש עונות. ביולי 1993 הוא עבר למילאן, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה באליפות הסרייה א' ובליגת האלופות. לאחר שלוש עונות במילאן הצטרף פאנוצ'י לריאל מדריד מהליגה הספרדית ב-1996, והפך לאיטלקי הראשון המשחק בקבוצה זו. בעונתו הראשונה בריאל הוא זכה עמה באליפות ספרד וב-1998 זכה בפעם השנייה בקריירה בליגת האלופות. בשנת 1999 חזר פאנוצ'י לאיטליה והצטרף לאינטר מילאנו. לאחר מכן הוא עבר גם בקבוצות צ'לסי מהפרמייר ליג ומונקו מהליגה הצרפתית, אך בשתיהן לא הצליח להשתלב ומיעט לשחק. זמן קצר לאחר פתיחת עונת 2001/2002, חתם פאנוצ'י ברומא. ברומא שיחק פאנוצ'י במשך שמונה שנים, והיה לשחקן מפתח ולאחד ממובילי הקבוצה. הוא סייע לקבוצה לזכות פעמיים בגביע האיטלקי - בשנים 2007 ו-2008, וכן לסיים פעמיים במקום השני בסרייה א' באותן שנים. הוא כבש 29 שערים ב-311 הופעות במדי רומא. לאחר סיום חוזהו במועדון, חתם פאנוצ'י ביולי 2009 בפארמה, אותה עזב כעבור שנה. בנבחרת הלאומית של איטליה ערך פאנוצ'י את הופעת הבכורה שלו בשנת 1994, וכן השתתף באולימפיאדת אטלנטה. רק מ-2002 הוא הפך לשחקן קבוע בנבחרת, וזומן לטורנירי מונדיאל 2002 ויורו 2004. לאחר טורניר זה הוא לא זומן על ידי המאמן מרצ'לו ליפי לנבחרת במשך כשלוש שנים. הוא הוחזר לסגל על ידי רוברטו דונאדוני למשחקי מוקדמות יורו 2008 וכבש שער חשוב בניצחון על סקוטלנד שסייע לנבחרתו להעפיל ליורו. בטורניר עצמו, שערו מול רומניה הפך אותו למבקיע המבוגר בתולדות אליפות אירופה. ב-24 ביולי 2012 מונה על ידי פאביו קאפלו לעוזר המאמן בנבחרת רוסיה. לאחר תקופות אימון קצרות ולא מוצלחות בקבוצות ליבורנו וטרנאנה מהסרייה ב', כאשר מהאחרונה פוטר עוד לפני תחילת העונה, מונה ב-19 ביולי 2017 לתפקיד מאמן נבחרת אלבניה. ב-23 במרץ 2019 פוטר מתפקידו לאחר הפסד לטורקיה. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן פאנוצ'י בוויקישיתוף כריסטיאן פאנוצ'י, באתר Transfermarkt כריסטיאן פאנוצ'י, באתר BDFutbol כריסטיאן פאנוצ'י, באתר WorldFootball.net כריסטיאן פאנוצ'י, באתר National Football Teams כריסטיאן פאנוצ'י, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דף השחקן באתר פארמה דף השחקן באתר סקיי ספורטס פרופיל באתר Goal.com פרופיל וסטטיסטיקות באתר Soccernet מיכאל יוכין‏, פאנוצ'י-שמאנוצ'י: כריסטיאן פאנוצ'י הורס את נבחרת אלבניה, באתר וואלה, 5 בספטמבר 2018 כריסטיאן פאנוצ'י פוטר מנבחרת אלבניה, באתר ynet, 23 במרץ 2019
פרנצ'סקו מורוזיני

פרנצ'סקו מוֹרוֹזיני (באיטלקית: Francesco Morosini; ‏ 1619–1694) היה הדוכס ה-108 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו בקיץ 1688 ועד פטירתו. פרנצ'סקו מורוזיני נולד בוונציה למשפחת אצולה עשירה ומפורסמת, אשר רבים מבניה כיהנו כדוג'ים וכראשי צבא לה סרניסימה. מורוזיני החל את הקריירה הציבורית שלו בצי הרפובליקה, עשה חיל במעשיו והגיע לדרגת המפקד הכללי של כוחות הצי בכרתים במהלך המצור על קנדיה על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר שנאלץ להיכנע לטורקים, שב לוונציה ובה הועמד למשפט בגין פחדנותו ובאשמת בגידה, אולם זוכה לאחר משפט קצר. בשנת 1685, עם פרוץ מלחמת מוראה בין הרפובליקה לבין הטורקים, יצא מורוזיני בראש הצי הוונציאני ובזז את קורוני. במהלך השנים הבאות כבש את מרבית מוראה וזכה לכינוי "פלופונזיאקוס" (Peloponnesiacus). בשל ניצחונותיו היה הוונציאני הראשון שזכה לכך שפסל ברונזה שלו יוצב עוד בחייו בארמון הדוג'ה. תחת הפסל נכתב: Francisco Morosini Peloponnesiaco, adhuc vivendi, Senatus במהלך המצור על אתונה בשנת 1687 הורה מורוזיני על הפגזה ארטילרית על אזור האקרופוליס והרס את הבניין שעד אותה עת עמד על תילו. מורוזיני אף פיקח על הביזה של פסלי הפרתנון. הגנרל השוודי אוטו וילהלם אשר שירת תחת מורוזיני כתב שמורוזיני "הצטער על הרס המקדש היפהפה שעמד שלושת אלפי שנים על תילו" אולם בדו"ח של מורוזיני עצמו הוא קורא לפגיעה "יריה בת מזל". מורוזיני אף ניסה לבזוז את פסלי הסוסים שהוקדשו לאתנה, אולם אלה נפלו ממרומי צוק האקרופוליס והתרסקו, ולימים השלטון העות'מאני מכר את שרידי הפסלים שנותרו מהביזה לתושבים אנגלים וצרפתיים (ומרביתם מוצגים כיום במוזיאון הבריטי). בקיץ 1688 מונה מורוזיני לתפקיד הדוג'ה, ולאחר מינויו תקף את אביה אולם לא הצליח לכבוש את האי. לבסוף מורוזיני נאלץ לסגת בשל מגפה שפרצה בין חייליו. בשנת 1693 יצא מורוזיני במסע מלחמה נוסף וניסה לכבוש את נגרופונט שבאביה, בלא הצלחה. לאחר מותו הוצבה, בשנת 1694, קשת שיש לזכרו בארמון הדוג'ה. חתול המחמד שלו פוחלץ והועבר למוזיאון קורר. על שמו של מורוזיני נקרא בית הספר של הצי האיטלקי (Scuola Navale Militare Francesco Morosini) וכן ספינת של הצי האיטלקי שהושקה ב-30 ביולי 1885. הפרתנון שיש אלגין מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו מורוזיני בוויקישיתוף
גלאטסראיי (כדורסל)

מועדון הכדורסל גלאטסראיי אודֵבנק (בטורקית: Galatasaray Erkek Basketbol Takımı) הוא מועדון כדורסל טורקי מהעיר איסטנבול, המתמודד בליגת העל הטורקית ובליגת האלופות בכדורסל. אולם הבית של גלאטסראיי הוא היכל סינאן ארדם, המכיל 16,000 מקומות ישיבה. לפני כן שיחקה הקבוצה באבדי איפקצ'י ארנה, שהכיל 12,270 מקומות. כדורסל שוחק לראשונה בטורקיה ברוברט קולג' באיסטנבול, בשנת 1904. שבע שנים לאחר מכן הביא מורה לחינוך גופני את המשחק לתיכון גלאטסראיי. המורה, אחמט רובנסון, הפך לאחר מכן לנשיא הראשון של מועדון הכדורסל של גלאטסראיי. הקבוצה, המהווה חלק ממועדון הספורט גלאטסראיי, זכתה 5 פעמים (11 אליפויות לפני העידן המקצועני) באליפות הליגה הטורקית, שלוש פעמים בגביע הטורקי ופעמיים בגביע הנשיא. בתחילת עונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של היורוליג דרך שלב המוקדמות. הקבוצה השתתפה ביורוליג גם בעונה שלאחר מכן. בעונת 2013/2014 העפילה גלאטסראיי ליורוליג ועלתה לשלב ההצלבה, שבו הפסידה לברצלונה ולא העפילה לפיינל פור. בעונת 2015/2016 זכתה לראשונה בתולדותיה ביורוקאפ, כשהיא מנצחת בגמר את שטרסבורג IG, מה שהקנה לה את ההשתתפות בליגת היורוליג במתכונתה החדשה בעונת 2016/2017. הליגה הטורקית: אליפות (16): 1947, 1948, 1949, 1950, 1953, 1955, 1956, 1960, 1963, 1964, 1966, 1969, 1985, 1986, 1990, 2013 הגביע הטורקי: זכייה (2): 1970, 1995 גביע הנשיאים: זכייה (2): 1985, 1990 אליפות איסטנבול: זכייה (20): 1933-1936, 1941-1954, 1958, 1961 יורוקאפ: זכייה (1): 2016 מדיה וקבצים בנושא גלאטסראיי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלאטסראיי דף הקבוצה באתר היורוליג "Ülkemizde Basketbol". Tbf.org.tr. נבדק ב-2016-07-08.
אוהד מושקוביץ

אוהד מושקוביץ (נולד בט"ו באלול ה'תשל"ד, 2 בספטמבר 1974) הוא זמר דתי ישראלי. נולד וגדל בבלגיה, שם החל כבר בגיל צעיר את דרכו המוזיקלית כאשר ליווה בקולו את גדולי הזמר היהודי שבאו להופיע בעיר מגוריו. בגיל 18 למד בישיבת כרם ביבנה והתגייס לצה"ל. לאחר נישואיו השתקע בישראל והחל לפתח קריירה מוזיקלית. בתחילה הופיע כזמר בחתונות עם להקתו של אריה ברונר, המפיק דוד פדידה לקחו תחת חסותו, ובשיתוף עם המלחין יוסי גרין הפיקו אלבום שנקרא "וארשתיך". האלבום הצליח ברחוב החרדי, ובשנת 2005 הוא נבחר כזמר השנה בטקס 'אנשי השנה' של המוזיקה החסידית. לאור הצלחת האלבום הראשון הוציא מושקוביץ אלבום נוסף שנקרא "2 oh", ובשנת 2009 הוציא אלבום נוסף ובו להיטים מהשנים האחרונות וכמה שירים חדשים, שנקרא "המוזיקה שלי". כמו כן השתתף אוהד במופעי זמר גדולים כגון HASC 20 שהתקיים ב-2007 וב-HASC 21 שנערך בשנת 2008 וכן ב"קונצרט אוהל". הוא גם ביצע את שיר הנושא באלבומו השני של יוסי גרין שנקרא "התו השמיני". וכן השתתף במחזמרים לילדים בבימוי ישי לפידות ודוד פדידה ובהפקתו של פדידה: "שירים ונפלאות בבית הכנסת" שהוצגה לראשונה בחנוכה תשע"א (דצמבר 2010), "שירים ונפלאות בבית הספר" שהועלתה בחנוכה תשע"ב (דצמבר 2011) ו"שירים ונפלאות בבית הספר 2" שהצגת הבכורה שלו הייתה בחנוכה תשע"ג (דצמבר 2012). בדצמבר 2013 יצא הסינגל "גשם שלי" של להקת אתניX בהשתתפותו של מושקוביץ. ב-2015 הוציא את אלבומו החמישי שנקרא "סגולה". בין השנים 2015-2016 שימש כשופט בתוכנית "הקול הבא" של רדיו קול חי. באפריל 2021 נבחר כזמר החסידי הישראלי הטוב ביותר מכל הזמנים ברדיו ״קול ברמה״. בספטמבר 2022, הוציא יחדעם בנימין נתניהו ביצוע מיוחד ל"תפילה שלום חיילי צה"ל" במנגינת השיר "ארץ צבי", כחלק מקמפיין הליכוד בבחירות לכנסת העשרים וחמש. בספירת העומר תשפ''ד (2024) הוציא את השיר 'אלוקי נשמה' בגרסה ווקאלית יחד עם מקלת קאפלה לזכרו של יהודה בכר ז''ל שנרצח בטבח של שמחת תורה. בין להיטיו הבולטים: ״ברכת הבנים״ "וארשתיך", "מה שהיה", "חביבין ישראל", "סטופ" "מדוע" "למלך" ו"לבדו". מושקוביץ' מיוצג על ידי חברת ההפקות FDD פרודקשיין. הוא נשוי ללאה, אב לארבעה ומתגורר במודיעין-מכבים-רעות. וארשתיך OH 2 המוזיקה שלי (2009) אחד יחיד ומיוחד סגולה (2016) בשעה טובה (2018) ברכת כהנים (2011) גילה רינה-יחד עם מיכה גמרמן,2013 בר אלעאי - עם שמילי אונגר לחן של הרשי ויינברגר, 2020 תינוקות של בית רבן-מילים ולחן של יונתן שיינפלד,2020 להתפלל - לחן של יונתן שינפלד, 2022 מדיה וקבצים בנושא אוהד מושקוביץ בוויקישיתוף אוהד מושקוביץ, ברשת החברתית פייסבוק אוהד מושקוביץ, סרטונים בערוץ היוטיוב אוהד מושקוביץ, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אוהד מושקוביץ, באתר ספוטיפיי אוהד מושקוביץ, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אוהד מושקוביץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאיר טוקר, ‏גלריה: מופע ההשקה של אוהד מושקוביץ בבנייני האומה, באתר כיכר השבת, 30 בספטמבר 2015 ישראל ברגר, אלבום חדש של הזמר אוהד מושקוביץ: סגולה • להאזנה, באתר חרדים10, 16 ביוני 2015 אוהד מושקוביץ (1974-), דף שער בספרייה הלאומית בנימין נתניהו - תפילה לשלום חיילי צה״ל, נבדק ב-2023-12-10 אוהד מושקוביץ - Ohad Moskowitz (2024-05-13), אלוקי נשמה I אוהד מושקוביץ & מקהלת קאפלה Elokay Neshama I OHAD & Capela Choir, נבדק ב-2024-07-18 להתפלל, בביצוע אוהד מושקוביץ, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:38), 1 במרץ, 2022
סעודת אמנים

סעודת אָמֵנִים היא מנהג מודרני של עריכת סעודה מרובת משתתפים, שבה אומרים המשתתפים מאה פעמים "אמן", כסגולה לפתרון מצוקות שונות, כדוגמת זוגיות, עקרות, בריאות ופרנסה. כיום המנהג נעשה בדרך כלל עבור נשים. ערך מורחב – מאה ברכות לפי המסורת, דוד המלך תיקן שעל כל יהודי לברך בכל יום מאה ברכות. חישוב הברכות הנאמרות כל יום בשלוש התפילות בצירוף ברכות הנהנין וברכות נוספות עולה למאה ברכות לפחות. בשבת, שבתפילת העמידה שלה יש 7 ברכות בלבד, נוהגים להוסיף ברכות על ידי אכילת פירות ומיני מגדים, וברכות על ריח טוב. סעודת אמנים מגדילה לעשות, ונאמרים מאה אמנים בה לבדה, בנוסף לאלה המצטברים במשך היום. יש המייחסים לאמירת מאה אמנים מרוכזת זו סגולה לפתרון בעיות. יש מי שהסתייג מהמשקל הרב שמיוחס לסעודת אמנים, לטענתו: "מי שמתחבר ליראת שמים ולהודיה לה' באמצעות סעודה המתקיימת בציבור, סעודה בה מברכים ומודים לה', ואומרים "אמן", תבוא עליו ברכה. אך כל זה לא על חשבון תפילה מעומק הלב, ובעיקר תיקון המעשים בכל התחומים". כדי להגיע למאה אמנים, מוצאים בסעודה מזונות מסוגים שונים, המאפשרים לברך עליהם את חמש הברכות שלפני האכילה (מלבד "המוציא"), שסדרן, כדי להרבות בברכות, מסומן בראשי תיבות "מגע אש": מזונות, גפן, עץ, אדמה, שהכל. כל אחד מהמשתתפים בסעודה מברך בקול רם את הברכה המתאימה למזון שלפניו, וכל יתר המשתתפים עונים אמן. לפני הברכה ניתן להביע משאלה, אף היא בקול רם. לכל ברכה מתאימה קטגוריית משאלות משלה, התואמת את שמה: בורא מיני מזונות: סגולה לפרנסה בורא פרי הגפן: סגולה לשידוך ("ענבי הגפן בענבי הגפן") בורא פרי העץ: סגולה לפרי בטן בורא פרי האדמה: סגולה לבריאות, משום שאדם נוצר מאדמה שהכל: סגולה לכל יתר הצרכים הרב שמואל שפירא, מהו המקור ההלכתי לסעודת אמנים?, באתר ynet, 24 באוגוסט 2009 עינת ברזילי, הלוואי אמן שאתחתן: "סעודת אמנים" למציאת זיווג, באתר nrg‏, 13 במרץ 2009 תמר רותם, ואמרי אמן, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011 רבקה נריה-בן שחר, ‏'סעודת אמֵנים' היא כל כך נשית": ריטואלים שנשים יוצרות ומחדשות לעצמן, מים מדליָו 27, תשע"ו, עמ' 121–151 הרב שמואל שפירא, רבו של היישוב כוכב יאיר, מהו המקור ההלכתי לסעודת אמנים?, באתר ynet, 24 באוגוסט 2009.
רבי יצחק

רבי יצחק הוא אמורא ארצישראלי שירד מספר פעמים לבבל ומוזכר פעמים רבות בתלמוד בבלי. במסכת פסחים (כך מוסבר על ידי רש"י ורשב"ם) קיים חילוק לגבי שם אביו של רבי יצחק, בין דברי אגדה ודברי הלכה. ר' יצחק המוזכר באגדתא, שמו האמיתי הוא "יצחק בן פנחס", ואילו "רבי יצחק" המוזכר בהלכה בשמו האמיתי הוא "יצחק בן אחא". רבי יצחק זה היה חבירו של רב נחמן, ולפי השערת רבנו יהודה בן קלונימוס משפיירא היה תלמידו של רבי יוחנן. רבי יצחק אחר המוזכר בתלמוד היה תלמידו של רבי חייא. רבי יצחק מוסר הלכות בשם רבי יוחנן, ריש לקיש ואמוראים נוספים; הלכות משמו מוסרים אמוראים רבים, ביניהם רב נחמן, רב חסדא, רב יוסף, רבא, אביי השואל אותו שאלה, ועוד. רבי יצחק מוסר אגדות בשם כמה אמוראים, ביניהם רבי יוחנן. על המימרות הידועות שלו באגדה נמנית ברכתו לרב נחמן כאשר נפרדו בתום מפגש ארוך בו אמר לו רב נחמן דברי תורה רבים, וכשנפרדו ביקש רב נחמן מרב יצחק שיברכהו. השיב לו רב יצחק: ”אמשול לך משל למה הדבר דומה: לאדם שהיה הולך במדבר והיה רעב ועייף וצמא, ומצא אילן שפירותיו מתוקין וצילו נאה ואמת המים עוברת תחתיו. אכל מפירותיו ושתה ממימיו וישב בצילו, וכשביקש לילך אמר: 'אילן אילן, במה אברכך? אם אומר לך שיהו פירותיך מתוקין - הרי פירותיך מתוקין; שיהא צילך נאה - הרי צילך נאה; שתהא אמת המים עוברת תחתיך - הרי אמת המים עוברת תחתיך; אלא יהי רצון, שכל נטיעות שנוטעין ממך יהיו כמותך!' אף אתה, במה אברכך? אם בתורה - הרי תורה; אם בעושר - הרי עושר; אם בבנים - הרי בנים; אלא יהי רצון, שיהו צאצאי מעיך כמותך!” אחד מפסקיו הידועים הוא ”אדם עשוי למשמש בכיסו בכל שעה ושעה”, על פיו נפסק בהלכה, כי כסף שנפל מכיסו של בן אדם ברשות הרבים, ברור שידע מכך שהכסף נפל והתייאש, ואין לחשוש שמדובר בייאוש שלא מדעת. הרב אהרן הימן, "רבי יצחק", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 782-785, באתר היברובוקס משה יהודה בלוי (עורך), "רבי יצחק", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים תקע"ח, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ד, עמוד א' בפירושו לתלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ד, עמוד א'. רבו של הרוקח, בספרו ערכי תנאים ואמוראים ערך רבי יצחק ראו תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י', עמוד ב'; מסכת ברכות, דף כ"ו, עמוד א'; מסכת ברכות, דף ל"ה, עמוד ב'; מסכת ברכות, דף מ', עמוד ב'. ועוד (הרב משה יהודה בלוי) תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף כ"ז, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ה', עמוד ב'. ששת בניו של רב נחמן אכן היו אמוראים ותלמידי חכמים. תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף כ"א, עמוד ב'.
יצחק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... במסורת היהודית יצחק (מכונה גם "יצחק אבינו") – בנם של אברהם אבינו ושרה; השני משלושת האבות עקדת יצחק – סיפור מיתי בספר בראשית המתאר את נכונותו של אברהם להקריב את יצחק בנו לאלוהים רבי יצחק נפחא – אמורא ארצישראלי בן הדור השני והשלישי, המופיע בתלמוד הבבלי רבי יצחק – אמורא רב יצחק (פירוז שבור) – גאון ישיבת פירוז־שבור שבבבל, בתקופת המעבר שבין הסבוראים לגאונים אישים שזה שם משפחתם אברהם יצחק – הסטודנט לרפואה הראשון ממוצא אתיופי בישראל והקצין הבכיר ביותר בצה"ל ממוצא זה אמנון יצחק – רב תימני-ישראלי העוסק בהחזרה בתשובה בריק יצחק – קצין משטרה ישראלי יואב יצחק (פירושונים) – אישים שונים בשם זה יצחק יצחק – שם העט של "יצחק בן-ישראל"; פזמונאי, הומוריסטן ומשורר עברי ישראל יצחק – מפקד משמר הגבול לוי יצחק (שמאי) – שמאי רכב ישראלי, מחבר מחירון לוי יצחק ליאורה יצחק – זמרת ישראלית השרה בעברית ובהודית אחר "מבצע יצחק" או הקרב על ג'נין (1948) – ניסיון של חטיבת כרמלי וחטיבת גולני לכבוש את ג'נין בשנת 1948, במסגרת מלחמת העצמאות יצחק (אלבום) – אלבום הבכורה של המוזיקאי הישראלי יצחק קלפטר אישים ששמם הפרטי הוא יצחק בן יצחק (פירושונים) יצחקי (פירושונים)
סוויאטופולק הראשון, נסיך קייב

סוויאטופולק המקולל (ברוסית: Святополк Окаянный;‏ 979–1019) היה נסיך קייב בין השנים 1015–1016 ו-1018–1019. סוויאטופולק נולד בשנת 979 לאשתו של יארופולק, נסיך קייב, אישה ממוצא יווני, שלאחר שנהרג יארופולק נישאה לוולדימיר הראשון. לא ברור מי היה אביו של סוויאטופולק, אך הוא הכיר ביארופולק כאב וראה בוולדימיר רוצח. בשנת 1013 או 1014 התחתן עם בתו של בולסלאב הראשון, דוכס פולין. לקראת סוף ימיו רצה ולדימיר להוריש את הנסיכות לבנו גלב. ככל הנראה על רקע זה נעצרו סוויאטופולק ואשתו. עם מות ולדימיר ירש אותו סוויאטופולק בתמיכת האצולה והצבא. עם תחילת שלטונו החל השימוש במטבעות חדשים שעליהם נטבע שמו. על חלק מהמטבעות נטבע שמו לאחר התנצרותו – פטר. במהלך שנת 1015 נהרגו אחיו בוריס, גלב וסוויאטוסלאב. בהתאם לכרוניקה הרוסית הראשונה, הרציחות אורגנו על ידי סוויאטופולק. עם זאת, בעת האחרונה נוספו תאוריות אחרות, שלפיהן דווקא אח אחר – יארוסלאב הראשון – היה מעורב ברציחת שלושת האחים. בשנת 1016 החלו מאבקי כח בין סוויאטופולק לאחיו יארוסלאב, נסיך נובגורוד. בקרב מכריע הובסו כוחותיו של סוויאטופולק, והוא נמלט לפולין. בהמשך, בשנת 1018, שב בתמיכת בולסלאב הראשון, דוכס פולין. בקרב על נהר הבוג המערבי ניצח הצבא הפולני, וירוסלאב חזר לנובגורוד. סוויאטופולק חזר לקייב, אך תוך זמן קצר חזרו הביתה הכוחות הפולניים. בשנת 1019 אסף יארוסלאב צבא גדול ובתמיכת ורנגים ופצ'נגים החל במתקפה על קייב. בקרב על נהר אלטה נפצע סוויאטופולק ככל הנראה, ומת לאחר מכך. מדיה וקבצים בנושא סוויאטופולק הראשון, נסיך קייב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי

רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי היה תנא שחי במאה השנייה לספירה. בן הדור הרביעי לתנאים, הדור שאחרי מרד בר כוכבא. היה מחכמי אושא. רבו המובהק היה רבי עקיבא. דבריו הובאו במשנה פעם אחת בלבד, אך בברייתות המופיעות בתלמוד הבבלי והירושלמי, וכן במדרשים, ישנם אזכורים רבים של דברי תורתו, מעט בהלכה, והרבה באגדה. מיוחסת אליו הברייתא של "32 מידות שהתורה נדרשת בהן באגדה" (במקביל לברייתא המקבילה למדרש ההלכה, של רבי ישמעאל). אמרה ידועה שלו היא: ”"כל מי שמתחיל במצווה ואינו גומרה, ואחר בא וגומרה, היא נקראת על שמו של השני".” על כוחו באגדה, אמרו חכמים: "ר' יוחנן אומר משום ר' אלעזר בר' שמעון: כל מקום שאתה מוצא דבריו של ר' אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי בהגדה, עשה אוזניך כאפרכסת". (חולין פט, א) לפי התלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ד', היה ממשפחת בני סנאה משבט בנימין שיום קורבן העצים שלהם חל בי' באב, אולם בכלל המקורות המקבילים מדובר ברבי אלעזר בן רבי צדוק, ולכן כנראה שהגרסה בירושלמי תענית משובשת. נקבר סמוך לקבר אביו ואחיו רבי שמואל בן רבי יוסי הגלילי, במושב דלתון. משנת רבי אליעזר, ניו יורק תרצ"ד, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט תוספתא, תענית, ג, ו; ירושלמי מגילה א, ד; בבלי עירובין מ"א ע"א; בבלי תענית י"ב ע"א. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב ליצן

קרב ליצן או קרב לוצן הוא שמם של שני קרבות שנערכו בסביבות הכפר ליצן (לוצן, Lützen) שבגרמניה. האם התכוונתם ל... קרב ליצן (1632) – נערך בעת מלחמת שלושים השנים בין שוודיה לאימפריה הרומית הקדושה קרב ליצן (1813) – נערך בין נפוליאון לקואליציה האנטי צרפתית השישית
אנה וידוביץ'

אנה וידוביץ' (בקרואטית: Ana Vidović; נולדה ב-8 בנובמבר 1980) היא גיטריסטית קרואטית הנחשבת לאחת הווירטואוזיות הצעירות בעולם המנגנות בגיטרה קלאסית. וידוביץ' נולדה בקרלובץ, עיר ליד זאגרב בקרואטיה. היא התחילה לנגן בגיל 5 וכשהייתה בת 7 ניגנה לראשונה בהופעה. כשהייתה בת 11 היא התחילה להופיע ברחבי העולם ובגיל 13 הפכה לתלמידה הצעירה ביותר באקדמיה הלאומית למוזיקה בזאגרב, שם למדה מאיסטבן רומר. בעקבות פרסומה הגובר באירופה היא קיבלה הצעה ללמוד בבית הספר למוזיקה פיבודי בבולטימור, ארצות הברית. אותו סיימה ב-2001. וידוביץ' הופיעה מעל אלף פעמים ברחבי העולם. בין היתר בלונדון, פריז, וינה, רומא, סן פרנסיסקו ואף בישראל. פעם אחת כשהייתה בת 12 במסגרת קשרי החוץ-תרבות עם קרואטיה ולשתי הופעות האחת בתל אביב והשנייה בסכנין ב-2009. וידוביץ' זכתה בפרסים רבים במהלך הקריירה שלה, ביניהם פרס אלברט אוגוסטין האנגלי, פרס פרנסיסקו טארגה הספרדי, פרס האירוויזיון לאמנים צעירים ועוד רבים. הגיטרה של וידוביץ' היא גיטרה קלאסית עם תמיכה (bracing) בסגנון ה"רשת" שנבנתה על ידי ג'ים רדגייט האוסטרלי, ואורך המיתר שלה הוא 640 מ"מ (מעט קצר מהרגיל). מדיה וקבצים בנושא אנה וידוביץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה וידוביץ' אנה וידוביץ', ברשת החברתית פייסבוק אנה וידוביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) אנה וידוביץ', באתר Discogs (באנגלית) ריאיון עם אנה וידוביץ'
מצודת אמסטרדם

מצודת אמסטרדם (אנגלית Fort Amsterdam) הידועה גם כמצודת קורמנטין (Fort Cormantine), היא מצודה הרוסה בעיר קורמנטין בדרומה של גאנה, השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1979 הוכרזה המצודה, יחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי המדינה, כאתר מורשת עולמית. בשנת 1598 הקימו ההולנדים נקודת מסחר באתר, אך לאחר מכן היא ננטשה. ב-1631 הקימו בריטים מ"חברת המסחר לגינאה וביני" (English Company of Adventurers Trading to Guynney and Binney) מבנה על גבעה סמוכה, במטרה לסחור עם השבטים המקומיים, אך הוא עלה באש לאחר מספר שנים. המצודה עצמה הוקמה בין השנים 1638 ל-1645 על ידי הבריטים וזכתה לשם מצודת קורמנטין, על שמו של היישוב הסמוך. ההולנדים שבו והשתלטו על האזור בשנת 1665 והעניקו למצודה את שמה הנוכחי, "מצודת אמסטרדם". הם החזיקו במקום עד סוף 1782, עת הוא שב לשלטון בריטי למשך שלוש שנים בלבד, וב-1785 הוחזר להולנדים מכוח הסכם. ב-1806 השתלטו שבטי האשנטי המקומיים על המצודה ובזזו אותה. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1811, נהרסה המצודה על ידי לוחמי שבט יריב, וכיום שרדו ממנה רק שרידים מעטים. מדיה וקבצים בנושא מצודת אמסטרדם בוויקישיתוף
סטיבן דדאלוס

סטיבן דדאלוס (באנגלית: Stephen Dedalus) הוא האלטר אגו הספרותי של ג'יימס ג'ויס והגיבור הראשי של הרומן הראשון הסמי-אוטוביוגרפי של ג'ויס "דיוקן האמן כאיש צעיר". כמו כן הוא דמות בדיונית ביצירתו המונומנטלית של ג'ויס "יוליסס". על פי מבקרי ספרות אחדים, ובהם הרולד בלום, דדאלוס הוא גם המספר של שלושת הסיפורים הראשונים ב"דבלינאים". מבחינות רבות סטיבן דדאלוס הוא בן דמותו של ג'ויס עצמו. סטיבן הוא יליד 1882, כמוהו כג'ויס, ובן למשפחה מרובת ילדים. לפי "יוליסס" אימו נפטרה והוא קיבל על כך מברק בעת ששהה בפריז, תיאור מדויק של האירוע בחייו של ג'ויס. אחיו של ג'ויס, סטניסלאוס, שליווה אותו בכתיבתו ואף תיעד אותה ביומן שערך, הביע התנגדות לשם דדאלוס מפאת היותו שם לא-אירי, אך ג'ויס הכריע לטובת השארתו, וכפשרה שינה אותו מדיידלוס (Daedalus), כפי שהוא מופיע ברומן הביכורים שלו "סטיבן הירו", נוסחו הראשון של "דיוקן האמן כאיש צעיר", לדדאלוס (Dedalus) ב"דיוקן האמן" וב"יוליסס". הבחירה בשם זה מסמלת את רצונו של ג'ויס לזהות את עצמו עם הממציא היווני, לפרוש כנפיים ולהשתחרר ממגבלות הדת, הלאום והנסיבות הפוליטיות, שעיכבו לתחושתו את מימוש שאיפותיו האמנותיות. ב"דיוקן האמן" מתבטא סטיבן על תחושת החנק שלו בארצו: אתה מדבר אליי על לאומיות, לשון, דת. אני אנסה לעוף מתוך הרשתות האלה. — "דיוקן האמן כאיש צעיר", פרק חמישי סטיבן דדאלוס מגלם ב"יוליסס" מורה בבית ספר פרטי בפרבר של דבלין, משרה שבה שימש ג'ויס עצמו בקיץ 1904. הוא הדמות המקבילה לטלמאכוס, בנו של אודיסאוס, וגם להמלט, והגיבור של שלושת הפרקים הפותחים את היצירה, לפני שמוצג לאופולד בלום. יחסיו עם בני הזוג בלום תופסים חלק נכבד גם בפרקים המסיימים. הפרק הראשון ב"יוליסס" נפתח באפיזודה במגדל מרטלו בחוף סנדיקוב שבו היה דדאלוס אורחו של מכרו מלאכי (באק) מאליגן. השניים התעמתו בעקבות זלזולו של מאליגן בכבודה של אמו של דדאלוס שזה עתה נפטרה. מאליגן אמר כי היא "מתה כמו בהמה". מאליגן טען כי לא הייתה לו כל כוונה לפגוע באמו של סטיבן, ואף התקיף את סטיבן על כי סירב למלא את בקשתה האחרונה של אמו ולהתפלל בעבורה. דמותו של מאליגן מבוססת על דמותו של אוליבר סנט ג'ון גוגארטי, שעמו התגורר ג'ויס כשבוע במגדל מרטלו. חלקו של דדאלוס ביצירה "יוליסס" מפורט בערך יוליסס - מבנה הספר והעלילה. גאון איננו עושה שגיאות. הטעויות שלו רצוניות והן שערי התגלית. — "יוליסס", האפיזודה סקילה וכריבדיס 26 באפריל. הו חיי! יוצא אני לפגוש בפעם המיליון את ממשותו של ניסיון החיים ולחשל במפּחת נשמתי את תודעת גזעי שלא נבראה. 27 באפריל. אב קדמון, אומן קדמון, היה בעזרי עתה ולעדי עד. — מילות הסיום של "דיוקן האמן" ההיסטוריה היא סיוט שממנו אני מנסה להתעורר. — "יוליסס", האפיזודה נסטור אני מפחד מן המילים הגדולות האלה. הן מאמללות אותנו כל-כך. — "יוליסס", האפיזודה נסטור האמן, כאלוהי הבריאה, נשאר בתוך מעשה ידיו או מאחוריו או מעבר לו או מעליו, בלתי נראה, מזוכך לאין קיום, שווה נפש, עושה את ציפורניו. — "דיוקן האמן", פרק חמישי סטיבן דדאלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מצודת בטנסטיין

מצודת בטנסטיין (באנגלית: Fort Batenstein) היא מצודה הרוסה השוכנת על גבעה לחופו של האוקיינוס האטלנטי, ליד כפר הדייגים בוטרה (Butre), בדרום גאנה. חברת הודו המערבית ההולנדית הקימה במקום תחנת סחר בשנת 1598, וב-1650 השתלטו עליו השוודים. ההולנדים הסיתו את בני האשנטי המקומיים נגד השוודים, וב-1652 נאלצו האחרונים לנטוש את האתר. ההולנדים ניסחו הסכם עם השבטים המקומיים, ובשנת 1656 הקימו את המצודה. המצודה הייתה קטנה וביצוריה חלשים למדי. הוצבו בה 11 תותחים קלים בלבד, ונאמר עליה שהיא רעדה בעת ירי תותחיה שלה. הבריטים כבשו את המצודה לזמן קצר, וב-1665 היא שבה לידי ההולנדים. בשנת 1872 מסרו ההולנדים את כל נכסיהם לאורך החוף המערבי של אפריקה לידי הבריטים, אך צעד זה נתקל בהתנגדות השבטים המקומיים, והצי המלכותי הרעיש את החוף מהים, דבר שהוביל לחורבנה של המצודה. המצודה נותרה בהריסותיה ולא שוחזרה, ובשנת 1979 היא הוכרזה, ביחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי גאנה, כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא מצודת בטנסטיין בוויקישיתוף
בלי חרות ומק"י

בלי חרות ומק"י היא סיסמה שטבע ראש ממשלת ישראל הראשון, דוד בן-גוריון. הסיסמה נאמרה בעת המגעים על הקמת הקואליציה והממשלה הראשונה. מטרת האמרה הייתה לסמן את גבולות הלגיטימיות הפוליטית במדינה הצעירה. מחד בן-גוריון פסל את מק"י שהיא מפלגה קומוניסטית ופרו-סובייטית שהיוותה סמן שמאלי קיצוני בכנסת, ומאידך פסל את תנועת החרות שהשתייכה לציונות הרוויזיוניסטית והיוותה סמן ימני קיצוני בכנסת. הקונצנזוס שבן-גוריון יצר נסדק לאחר פרישתו. ערב מלחמת ששת הימים צירף ראש הממשלה לוי אשכול את גח"ל (סיעה משותפת לתנועת החרות ולמפלגה הליברלית) לממשלתו וכעבור עשר שנים זכה הליכוד (רשימה שהיוותה איחוד של מפלגות הימין, כולל חרות) בבחירות לכנסת והרכיב ממשלה בראשות מנחם בגין, מנהיג תנועת החרות. מק"י מעולם לא הייתה חלק מן הקואליציה, אולם חד"ש (רשימה שמק"י היא מרכיב מרכזי בה) תמכה מהאופוזיציה בממשלת ישראל העשרים וחמש בראשות יצחק רבין, שהייתה ממשלת מיעוט, ובכך מנעה את הפלתה. היא המשיכה לתמוך גם בממשלת ישראל העשרים ושש בראשות שמעון פרס, שהוקמה לאחר רצח יצחק רבין. בלי בג"ץ ובלי בצלם רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "בלי חרות ומק"י", עמ' 55