פריץ לייבר

פריץ רויטר לייבר, ג'וניור (באנגלית Fritz Reuter Leiber, Jr.;‏ 24 בדצמבר 1910 - 5 בספטמבר 1992) היה סופר פנטזיה, אימה ומדע בדיוני אמריקאי. הוא היה גם משורר, שחקן בתיאטרון ובקולנוע, מחזאי, מומחה שחמט, ואלוף סיף. יחד עם הסופרים רוברט אי. הווארד ומייקל מורקוק ואחרים, נחשב לייבר כאחד מאבות ספרות הפנטזיה בסוגת חרבות וכשפים. אבל הצטיינותו הייתה בכל תחומי הספרות הספקולטיבית, והוא זכה לפרסים רבים על עבודותיו בפנטזיה, אימה ומדע בדיוני. בין הפרסים, זכייה בפרס הוגו ובפרס נבולה, שלוש פעמים כל פרס. ב-1981 היה הסופר החמישי שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה. לייבר נולד ב-24 בדצמבר 1910, בשיקגו, אילינוי, לזוג שחקנים פריץ לייבר האב (1882–1949), ווירג'יניה (לבית ברונסון) לייבר (1885–1970). במשך זמן מה, נראה היה שהוא נוטה להמשיך בדרכי הוריו, ואכן תיאטרון ומשחק הוצגו בהבלטה בסיפורת שלו. ב-1928 הצטרף לסיבוב הופעות של הוריו לפני שפנה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת שיקגו, שם סיים את לימודיו בהצטיינות. בשנת 1932, למד בסמינר תאולוגי בניו יורק ועבד במשך זמן כמטיף ללא הסמכה. בשנת 1934, הצטרף לסיבוב הופעות אחר עם חברת התיאטרון של הוריו. הוא התחתן עם ג'ונקיל סטיבנס ב-16 בינואר 1936, ובנם, ג'סטין לייבר (שהיה לסופר מדע בדיוני ופילוסוף בעצמו), נולד בשנת 1938. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא החליט שהמאבק נגד הפשיזם חשוב יותר מהשקפותיו הפציפיסטיות, והוא קיבל עבודה בייצור מטוסים. לאחר שעבד כחבר מערכת ב-"Science Digest" במשך תריסר שנים, הוא כתב מספר סיפורים שפול אנדרסון שיבח בתור "מבחר של סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה הטובים ביותר בעסק". בסופו של דבר, הוא עבר משיקגו לדרום קליפורניה והחל לכתוב במשרה מלאה. מותה של אשתו ג'ונקיל בשנת 1969 דחק בו לעבור לסן פרנסיסקו, קליפורניה, ולהתאבל במשך שלוש שנים כשיכור, עד שחזר לעשתונותיו עם סיפור פנטזיה המתרחש בסן פרנסיסקו המודרנית - "Our Lady of Darkness". בשנה האחרונה לחייו, לייבר התחתן בשנית עם מרגו סקינר, עיתונאית ומשוררת, שהייתה ידידה קרובה במשך שנים רבות. אנשים רבים האמינו שלייבר חי בעוני והרלן אליסון כתב על כעסו כשמצא כי לייבר, המעוטר בפרסים, נאלץ לכתוב את הרומנים שלו במכונת כתיבה ידנית שעונה מעל לכיור בדירתו. אבל דיווחים אחרים מצביעים על כך שלייבר העדיף לחיות בפשטות בעיר, והוציא את כספו על אוכל, סרטים וטיולים. בשנותיו האחרונות, תשלומי התמלוגים מ-TSR, יוצרי מבוכים ודרקונים, עבור שימוש במיתוסים מסדרת Fafhrd and Gray Mouser, היו מספיקים כדי להבטיח לו חיי נוחות. מותו של לייבר התרחש מספר שבועות לאחר התמוטטות פיזית בעת שחזר מכנס מדע בדיוני בלונדון, אונטריו, עם סקינר. סיבת מותו תוארה כ-"תסמונת מוח אורגנית." לייבר הופיע מספר פעמים בסרטים. יש לו תפקיד קטן לצד אביו, השחקן פריץ לייבר האב בשני סרטים: בסצנת חגיגת החתונה בסרט קמיל (מ-1936) בכיכובה של גרטה גרבו וסרט של האחים וורנר גאריק הגדול (מ-1937). כן היה האינקוויזיטור הרשע בסרט ההרפתקאות של ארול פלין Sea Hawks (מ-1940). הוא חתום גם על מספר גיחות קצרות בסרט האימה אקווינוקס (1970), ובסרט התיעודי על משולש ברמודה המבוסס על ספרו של צ'ארלס ברליץ. באופן מפתיע, כישרון המשחק של לייבר לא נוצל לעיבודים הקולנועיים של עבודתו. כבנם של שני שחקנים שייקספיריים, הוא הוקסם מעולם הבמה והכניס מוטיבים של יחסים בין שחקנים לאחדים מספריו. בשני העשורים הראשונים לכתיבתו, הושפע לייבר רבות מלאבקרפט ורוברט גרייבס. סיפוריו הראשונים היו בהשראת Cthulhu Mythos של לאבקראפט ובמהלך 1936 מכתב עידוד מלאבקראפט כנראה דרבן את החלטתו להמשיך בקריירה ספרותית. לייבר אף כתב כמה מאמרים על לאבקראפט כגון "קופרניקוס ספרותי", שקידמו את ההערכה הביקורתית רצינית של חייו ויצירתו של לאבקראפט. החל מסוף שנות ה-1950, הושפע מעבודותיו של קרל גוסטב יונגֻקרל יונג, ובעיקר מהמושגים אנימה והצל. מאמצע שנות ה-1960 ואילך, הוא החל לשלב אלמנטים מיצירתו ג'וזף קמפבל הגיבור בעל אלף הפרצופים. מושגים אלו מוזכרים לעיתים קרובות בגלוי בסיפוריו. לייבר אהב חתולים, המשתתפים ברבים מסיפוריו. Tigerishka, למשל, הוא חייזר דמוי חתול המושך מבחינה מינית את הגיבור האנושי אך נהדף על ידי מנהגי האדם ברומן נווד (The Wanderer). בסיפורו של לייבר "Gummitch" מוצג חתלתול עם IQ של 160, שרק מחכה לריטואל שתיית כוס קפה, כדי שיוכל אף הוא להפוך לאדם. הסיפור הראשון של לייבר שנמכר היה חרבות ומעשי שטן (Two Sought Adventure, מגזין Unknown, אוגוסט 1939), בו הוצגו הדמויות המפורסמות ביותר שלו, פאהפרד והעכברן האפור (Fafhrd and the Gray Mouser). עבודתו כסופר זכתה לשבחים רבים, אך הרוויחה מעט כסף, בעיה שהוחמרה על ידי התקפי אלכוהוליזם והתמכרות לכדורי הרגעה. בשנת 1943, הוא מכר את הרומנים הראשונים שלו, Conjure Wife למגזין Unknown ו- Gather, Darkness למגזין Astounding. מהשנים 1945–1956 לייבר היה עורך שותף של המגזין Science Digest. 1947 סימנה את פרסומו של ספרו הראשון, הסוכנים השחורים של הלילה (Night's Black Agents), שהיה אוסף סיפורים קצרים. הרומן Gather, Darkness פורסם כספר מדע בדיוני בשנת 1950. הוא עוסק בעולם עתידני, לאחר עידן האטום השני, הנשלט על ידי מדענים, עד לפתחו של עידן אפל חדש, בו מורדות המכשפות. בשנת 1951 היה לייבר אורח כבוד בוועידת המדע הבדיוני העולמית בניו אורלינס. רומנים נוספים פורסמו במהלך שנות ה-1950, ובשנת 1958 זכה סיפורו The Big Time בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר. לייבר פרסם ספרים רבים נוספים ב -1960. הרומן שלו הנודד (1964) זכה בפרס הוגו לרומן הטוב ביותר. ברומן, כוכב מלאכותי, שזכה לכינוי "הנודד", מתממש מההיפר-חלל בתוך מסלולו של כדור הארץ. שדה הכבידה של הנודד לוכד את הירח ומרסק אותו למשהו כמו אחת מטבעות שבתאי. על פני כדור הארץ, כוח המשיכה של הנודד מעורר רעידות אדמה מסיביות, צונאמי, ותופעות של גאות ושפל. עלילת הספר עוקבת במקביל אחר מקבץ גדול של אנשים הנאבקים לשרוד את האסון העולמי. לייבר זכה לשלושה פרסי הוגו נוספים בקטגוריית הנובלות הטובות ביותר: עבור "Gonna Roll the Bones" (ב-1967), (שגם זכה בפרס הנבולה באותה הקטגוריה), "Ship of Shadows" (ב-1969) ו "Ill Met in Lankhmar" (ב-1970). לייבר גם עיבד לספר ב-1966 את התסריט של Clair Huffaker לסרט טרזן ועמק הזהב. מדיה וקבצים בנושא פריץ לייבר בוויקישיתוף פריץ לייבר, ברשת החברתית Goodreads פריץ לייבר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פריץ לייבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פריץ לייבר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) California Chess in the 1950's רשימת זוכי הפרס החל מ-1975 פריץ לייבר באתר locusmag TARZAN AND THE VALLEY OF GOLD במגזין erbzine