laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אסתר הול

אסתר ג'יין הול (באנגלית: Esther Jane Hall; נולדה ב-28 באוגוסט 1970) היא שחקנית אנגלייה המוכרת מהופעותיה בסדרות דרמה בטלוויזיה. הול נולדה במנצ'סטר ב-1970 וגדלה בצ'שייר. היא עשתה בחינות בגרות (A levels) במנצ'סטר ואחר כך למדה במשך שלוש שנים אמנויות הבמה בברטון הול קולג' שבאוניברסיטת לידס, וסיימה תואר בוגר אוניברסיטה (אנ'). התפקיד החשוב הראשון של הול בטלוויזיה היה כשגילמה את רומי סאליבן בסדרה "קוויר בעיר" בשנים 1999 ו-2000. היא שיחקה דמות של לסבית שביחד עם בת זוגה מביאות לעולם ילד בעזרת החבר הטוב שלהם שהוא הומו. ב-2001 הופיעה בדרמה זוכת הפרסים "Men Only" בתפקיד קאטי, אשתו של מאק (מארק וורן). בהמשך שיחקה בסדרת הדרמה "Always and Everyone" (ב-2000 וב-2001), בתפקיד רייצ'ל ב-"Serious and Organised" (מ-2003) ובעיבוד לספר "בנים ואוהבים" מאת ד. ה. לורנס. בשנים 2002 ו-2003 שיחקה הול בתפקיד אלי סים, חברתו של טום קווין (מת'יו מקפדיין) בסדרת הריגול "ספוקס". ב-2005 הצטרפה לצוות השחקנים הקבוע של הסדרה "להעיר את המתים" והחליפה את הולי איירד בתפקיד הפתולוגית, אבל שיחקה בסדרה רק עונה אחת. בשנים 2005 –2007 השתתפה סדרת הדרמה ההיסטורית "רומא", ב-2007 שיחקה בדרמה "True Dare Kiss" של ערוץ BBC One. הול ידועה גם מהופעתה בסדרת פרסומות לחברת בריטיש טלקום לצדו של קריס מרשל בשנים 2005 עד 2001. בפרסומות היא משחקת בדמות אם חד הורית עם שני ילדים שנמצאת במערכת יחסים עם דמותו של מרשל, לבסוף הם עוברים לגור ביחד ומתחתנים. בקיץ 2014 הצטרפה הול לצוות השחקנים של אופרת הסבון "רופאים" בתפקיד טוני מקפרסון. ב-2014 שיחקה הול בתפקיד ליידי מקבת' במחזה "מקבת'" בתיאטרון "The Mercury" בקולצ'סטר. הול חיה בלונדון עם בן זוגה, השחקן סיימון מולר (Simon Muller), ועם בנם. אסתר הול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אסתר הול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Esther Hall CV at PFD". Internet Archive. אורכב מ-המקור ב-2007-06-22. נבדק ב-2016-04-19. "True Dare Kiss" (הודעה לעיתונות). BBC Press Office. Tim Guest (16 בינואר 2012). "Meet the new Flat 6 flatmates". BT. אורכב מ-המקור ב-27 במאי 2013. נבדק ב-28 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
אנדרו סקוט

האם התכוונתם ל... אנדרו סקוט (שחקן) – שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אירי אנדרו סקוט (בישוף) (אנ')‏ – (1772–1846) הבישוף הקתולי של גלאזגו אנדרו סקוט (שחקן קריקט) (אנ')‏ – (1960–2006) שחקן קריקט אוסטרלי אנדרו סקוט (גיטריסט ג'אז קנדי) (אנ')‏ – גיסטריסט ג'אז מטורונטו אנדרו סקוט (מוזיקאי קנדי) (אנ')‏ – (נולד ב-1979) זמר יוצר בסגנון פולק אלטרנטיבי אנדרו סקוט (מתופף) – (נולד ב-1967) מתופף להקת הרוק הקנדית סלואן (Sloan) אנדי סקוט (גיטריסט) – (נולד ב-1949) גיטריסט בריטי מלהקת הרוק סוויט (Sweet) אנדרו סקוט (שופט) – (1789–1851) עורך דין ושופט אמריקאי
נחמני

האם התכוונתם ל... נחמנידס (וכן נחמני) - כינוייו של הרמב"ן אולם נחמני – אולם לאמנויות הבמה בתל אביב פרשת נחמני – פרשה משפטית-חברתית שעסקה במחלוקת בשימוש בביציות של בני הזוג נחמני רחוב נחמני – רחוב בתל אביב אישים: דניאל נחמני – פושע ישראלי חיים נחמני – סוכן תרבות לקידום לימוד השפה העברית, ונציג תנועת המזרחי במרוקו. יוסף נחמני – איש השומר ומנהל משרד הקרן הקיימת לישראל בטבריה יעקב נחמני – רב, מקובל ומחבר ספרים במרקש עדו נחמני – כירורג ישראלי שמעון נחמני – קצין משטרה ישראלי שמשון חיים נחמני – רב, מקובל, סופר תורני, ומשורר יהודי איטלקי
כילוניס (בת לאוטיכידס)

כילוניס (ביוונית: Χιλονίς; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה ספרטנית, בתו של לאוטיכידס מהשושלת האאוריפונטידית. אשתו של קלאונימוס, והמאהבת של אקרוטאטוס השני. כילוניס הייתה בתו של אציל ספרטני בשם לאוטיכידס, מבית המלוכה האאוריפונטידי. על פי פלוטרכוס, היא נודעה כיפהפייה. היא נישאה לקלאונימוס, נסיך מהשושלת האגידית. קלאונימוס היה מבוגר ממנה. הוא נודע כבעל "מזג אלים ושרירותי" וזלזל באשתו. כילוניס התאהבה "באופן נואש" בנסיך אקרוטאטוס השני, בן אחיינו של קלאונימוס. הרומן ביניהם היה ידוע לרבים. על פי פלוטרכוס, בגידתה של כילוניס, כמו גם העובדה שקלאונימוס סולק מכס המלוכה לטובת אראוס הראשון, אביו של אקרוטאטוס, גרמה לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה. בעת שפירוס תקף, שהה המלך אראוס הראשון בכרתים. לפיכך, על הגנת העיר פיקד אקרוטאטוס. בספרטה הציעו בתחילה לשלוח את הנשים לכרתים כדי להגן עליהן, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. אשה בשם ארכידמיה הגיעה עם חרב בידה בפני הגרוסיה, ובשם נשות ספרטה הצהירה שהן לא מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. לפיכך, הוחלט שהנשים ישתתפו בהגנת העיר, ויחד עם הגברים הן חפרו תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגדו, כשהגברים לוחמים על החומות והנשים מטפלות בפצועים וקוברות את הגופות הנושרות מהחומה, משום שמפואר "למות בזרועות אמותיהם ונשותיהם". כילוניס עצמה לא השתתפה בהגנה. על פי המסופר, היא הכינה חבל תלייה והצהירה שאם בעלה יכבוש את העיר היא תשים קץ לחייה. המצור הגיע לקיצו כאשר שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר, ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. פירוס נאלץ לעזוב את ספרטה, ומאוחר יותר מת בארגוס. גורלו של קלאונימוס אינו ידוע. פלוטרכוס מספר שלאחר יום הקרב הראשון, נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני ספרטה ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולשאת את כילוניס לאשה כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר מכן נישא אקרוטאטוס לכילוניס באופן חוקי. אקרוטאטוס מת בקרב בשנת 262 לפנה"ס, ובאותה שנה ילדה כילוניס את בנם הראשון, אראוס השני. מכאן ואילך לא ידוע עליה דבר. על פי פלוטרכוס, אהדת העיר הייתה נתונה לאהבתם של כילוניס ואקרוטאטוס, ולא לקלאונימוס, בעלה החוקי של כילוניס. בהנחה שפלוטרכוס כתב אמת ולא הגזים כדי להגביר ולהסביר את עוצמת הזעם של קלאונימוס, הרי שמדובר בטענה מוזרה מאוד, בהתחשב בכך שבספרטה קידשו את הנישואין והחובה כערך עליון. לפיכך, ניתן לראות בכך הד לדברי פילארכוס, שאראוס ואקרוטאטוס השחיתו את המידות של בני ספרטה. פלוטרכוס, "חיי פירוס", 26. פלוטרכוס, "חיי פירוס", 27. פלוטרכוס, "חיי פירוס", 28. פלוטרכוס, "חיי אגיס", 3. מצוטט אצל: אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר חמישי, 20. Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, volume 1, "Cheli'donis", 1873
פלישה

האם התכוונתם ל... פלישה (מקרקעין) – התיישבות אנשים בבניין או בשטח נטוש ללא הסכמה פלישה (סדרת טלוויזיה) – סדרת מתח/מדע בדיוני אמריקאית פלישה אקולוגית – הפצה של מין בעל-חיים או צמח באזור שמחוץ לתחום תפוצתו הטבעית, בעקבות פעילות האדם פלישה צבאית – התקפה של כוחות צבא שחודרים לטריטוריה זרה הסגת גבול (פירושונים)
אנדרטת השלום של הילדים

אנדרטת השלום של הילדים (ביפנית: 原爆の子の像) היא פסל ברונזה המוקדש לזכרה של הילדה סדקו ססקי ושל אלפי הילדים הנוספים שמתו כתוצאה מהטלת פצצת האטום על העיר הירושימה ב-6 באוגוסט 1945. באנדרטה מונצחת דמותה של ססקי, ילדה יפנית ילידת הירושימה, שבעקבות נזקי הקרינה הרדיואקטיבית שספגה בעת הטלת פצצת האטום על עירה, חלתה בלוקמיה, ונפטרה מהמחלה בגיל 12. האנדרטה ממוקמת בפארק השלום בהירושימה שבעיר הירושימה שביפן. האנדרטה תוכננה על ידי האומנים היפנים קזואו קיקוצ'י וקיושי אייקבה. מימון האנדרטה הגיע מקמפיין גיוס תורמות שיזמו תלמידי בית ספר יפנים ובהם גם חבריה לכיתה של ססקי. הקמפיין זכה להצלחה רבה ולמעלה מ-3,000 בתי ספר ברחבי יפן ומתשע מדינות נוספות בעולם לקחו בו חלק. האנדרטה נחנכה ביום הילדים (יום חג ביפן) ב-5 במאי 1958. ססקי מונצחת באנדרטה על ידי פסל ברונזה המוצב בראשו של בסיס העומד על שלוש רגליים. הפסל מתאר ילדה אשר זרועתיה פרושות מעלה כשהן מחזיקות עגור מצופה בזהב. הפסל מבוסס על סיפורה האמיתי של ססקי שלאחר שרופאיה העריכו כי נותר לה רק שנה לחיות, החליטה לקפל אלף עגורי אוריגמי, זאת בהתבסס על האמונה השינטואיסטית כי קיפול מספר זה של עגורים יביא להגשמת משאלת לב של המבקש. לפי המיתוס שהתפרסם בספר "סדקו ואלף העגורים" של הסופרת אלינור קואר ונפוץ ביפן ובשאר העולם, ססקי קיפלה את העגורים מתוך משאלה לשלום עולמי אולם לרוע המזל היא נפטרה לאחר שקיפלה רק 644 עגורים וחברותיה השלימו את מלאכת קיפול יתרת העגורים. במציאות, ססקי הצליחה לקפל אלף עגורים ומשראתה שמשאלתה להבריא לא מתגשמת, המשיכה לקפל עגורים נוספים עד יום מותה. סיפורה של ססקי עורר הדים רבים ועגורים מקופלים הפכו לסמל של תנועות שלום רבות ברחבי העולם. כזכר לסיפורה של ססקי, מונחים מסביב לאנדרטה אלף עגורי אוריגמי שנשלחו מכל העולם. הם משמשים סמל לילדים ששואפים לראות עולם ללא נשק גרעיני. מתחת לבסיס האנדרטה נמצא פעמון רוח בצורת עגור מברונזה התלוי מפעמון. הפעמון נתרם על ידי הידקי יוקאווה, חתן פרס נובל לפיזיקה שקמפיין גיוס התרומות של הילדים נגע לליבו. במרכז האנדרטה, מתחת לבסיס, מונח לוח שיש שחור שעליו חרוטות המילים הבאות: "これはぼくらの叫びです　これは私たちの祈りです　世界に平和をきずくための", ובתרגום חופשי מיפנית: זו הזעקה שלנו, זו התפילה שלנו: לבניית שלום בעולם. משני צדי האנדרטה מוצבים פסלים של ילד וילדה המסמלים עתיד ורוד ותקווה. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת השלום של הילדים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת השלום של הילדים The Children's Peace Monument Paper Cranes and the Children's Peace Monument
אטום (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אָטוֹם: פיזיקה: אטום – המערך החלקיקי הקטן ביותר שמטענו החשמלי הכולל הוא אפס, והמאפיין יסוד כימי ומבדיל אותו מיסודות כימיים אחרים גרעין האטום – אזור במרכז האטום המורכב מנוקליאונים (פרוטונים ונייטרונים) הקשורים זה לזה כתוצאה מהכוח הגרעיני מספר אטומי – מספר הפרוטונים הנמצאים בגרעין של אטום מסוים, ואשר קובע את היסוד הכימי שלו משקל אטומי – הממוצע המשוקלל של המסות האטומיות של האיזוטופים של יסוד מסוים לפי שכיחותם בטבע רדיוס אטומי – ביטוי לגודל אופייני של אטום של יסוד כימי מסוים אורביטל אטומי – פונקציה מתמטית המתארת את ההתנהגות דמוית הגל של אלקטרון אחד או זוג אלקטרונים חלקיק תת-אטומי – חלקיק שגודלו קטן מזה של אטום, כגון החלקיקים המרכיבים את האטום (האלקטרון, הפרוטון והנייטרון) או חלקיקים המיוצרים בתהליכי הקרנה ופיזור (הפוטון, הנייטרינו והמיואון) פצצת אטום – סוג של נשק גרעיני התורה האטומית – תאוריה הגורסת כי החומר עשוי מיחידות נפרדות "סופיות" הקרויות אטומים פיזיקה אטומית ענף בפיזיקה העוסק בקליפות האלקטרונים מתמטיקה: אטום (תורת המידה) – קבוצה אשר אינה ממידה אפס אשר כל תת-הקבוצות שלה הן שוות לה במידתן או ממידה אפס בתרבות: אטום (קומיקס) – דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס "חברת הצדק של אמריקה" אטום (מחזה) – מחזה עברי מאת מתי גולן (2001) אחר: תחום אטומי – מושג בתורת החוגים שעון אטומי – שעון המבוסס על מעברים בין רמות אנרגיה אטומיות אטומיות (מסדי נתונים) – במדעי המחשב, הדרישה שאוסף פעולות יתבצעו ביחד (או שלא יבוצעו) Intel Atom – סדרת מעבדים בעלי צריכת מתח נמוכה מתוצרת חברת אינטל אָטוּם: חומר אטום – חומר שאינו שקוף עיצור אטום – עיצור שבמהלך הפקתו לא נוצרת רטיטה של מיתרי הקול איטום – חומרים או טכנולוגיות המשמשים למניעת חדירת נוזלים למבנים, מיסעות או מכונות אתום
הגדת וושינגטון

הגדת וושינגטון היא הגדה של פסח בעברית שנוצרה על ידי הסופר והמאייר יואל בן שמעון בשנת 1478. ההגדה נכתבה על גבי קלף, והיא שזורה באיורים בטמפרה וזהב. ההגדה ניתנה לספריית הקונגרס בשנת 1916 על ידי אפרים דיינרד כחלק מאוסף דיינרד השלישי. החל מתאריך 5 באפריל 2011, מוצגת ההגדה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. בהגדה זו, בעמוד שבו מוזכר עניין המרור, אייר יואל בן שמעון איש שמצביע על אישה. הדבר רומז למנהג עממי להצביע על האשה באמירת "מרור זה". בהגדת פראג, שנדפסה עשרות שנים מאוחר יותר, נכתב בצד העמוד של מצוות מרור :"יש מנהג בעולם שהאיש מורה על האשה משום שנאמר אשה רעה מר ממות". מדיה וקבצים בנושא הגדת וושינגטון בוויקישיתוף הגדת וושינגטון באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות הגדת וושינגטון באתר אוניברסיטת הרווארד אביטל בורג, "הגדת וושינגטון" מימי הביניים תוצג במוזיאון המטרופוליטן לקראת פסח, באתר הארץ, 22 במרץ 2011 ישראל מרדכי פלס, "מחלוקות במנהג שנודעו מהגדות של פסח", המעין נא [ג] (ניסן תשע"א), עמ' 11–14..
משה סיקרון

משה סִיקְרוֹן (22 בדצמבר 1928 – 18 באפריל 2016) היה דמוגרף וסטטיסטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, הסטטיסטיקן הממשלתי השני (1972–1993) וממייסדי המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות. סיקרון נולד בירושלים ולמד כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בעיר, המשיך ללימודים באוניברסיטת פנסילבניה, שבה קיבל תואר דוקטור בשנת 1968. פרופסור סיקרון עבד בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בין השנים 1972 ו-1994 במדור דמוגרפיה, ניהל את מדור העבודה ואף כיהן בתפקיד סגן מנהל הלמ"ס. כמו כן, הוא שימש כסטטיסטיקן הממשלתי השני, הרצה במחלקה ללימודי אוכלוסייה באוניברסיטה העברית בירושלים, ופרסם ספרים ומאמרים על העלייה לישראל, על האוכלוסייה, על כוח העבודה ועוד. פרש כפרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נפטר בירושלים ב-2016, בגיל 87. משה סיקרון, דמוגרפיה: אוכלוסיית ישראל – מאפיינים ומגמות; בעריכת נעה רוזן, ירושלים: כרמל ('תמונת מצב'), תשס"ד 2004. מדיה וקבצים בנושא משה סיקרון בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של משה סיקרון, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של משה סיקרון באתר רמב"י מאמרים מאת משה סיקרון באתר הספרייה הווירטואלית של מטח הסטטיסטיקן הממשלתי השני, באתר הלמ"ס הלך לעולמו פרופ' משה סיקרון, הסטטיסטיקן הממשלתי השני, 1928-2016, באתר הלמ"ס עופר אדרת, מת משה סיקרון, לשעבר הסטטיסטיקן הממשלתי, באתר הארץ, 19 באפריל 2016 פרופ' משה סיקרון ז"ל (2016-1928) - דברי הספד באתר האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה. העלייה לישראל 1948 עד 1953 באתר הספרייה הלאומית –ישראל משה סיקרון (1928-2016), דף שער בספרייה הלאומית פרופ’ משה סיקרון: מודעת אבל באתר "אבלים". ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפיגוע בקו 12 (2016)

הפיגוע בקו 12 הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-18 באפריל 2016 באוטובוס אגד קו 12 ברחוב משה ברעם בירושלים. מעוצמת הפיצוץ התלקח מנוע האוטובוס ודליקה פרצה והגיעה אף לאוטובוס שעמד בסמוך ולכלי רכב נוספים. 20 בני אדם נפצעו בפיגוע, בהם אחת באורח קשה. המחבל נפצע באורח אנוש ומת יומיים לאחר מכן בבית החולים. חמאס נטל אחריות לפיגוע. ערך מורחב – גל הטרור הפלסטיני (2015–2016) החל מספטמבר 2015 החלה הסלמה בתקריות האלימות ובפיגועי הטרור במסגרת הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בינואר 2016 החלה ירידה הדרגתית במספר הפיגועים, וביהודה ושומרון ירד מספרם משיא של 44 פיגועים באוקטובר 2015 ל-10 פיגועים במרץ 2016. ב-18 באפריל 2016 פוצץ מחבל מתאבד מטען חבלה בחלקו האחורי של אוטובוס אגד קו 12 ברחוב משה ברעם בכניסה לשכונת תלפיות בירושלים, בסמוך לצומת פת. כתוצאה מהפיצוץ נפגע מנוע האוטובוס והתלקח. מהדליקה נפגעו גם אוטובוס נוסף שעמד בסמוך וכלי רכב. 20 בני אדם נפצעו בפיגוע, בהם ילדה בת 16 במצב קשה, שבעה בינוני, והיתר באורח קל. המחבל נפצע באורח אנוש ומת מפצעיו יומיים לאחר מכן ב-20 באפריל בבית החולים. לאחר הפיגוע החל להתעורר חשד שהפיצוץ נגרם מכשל טכני, אך חשד זה נשלל בין היתר בגלל הימצאות של רסס הכולל ברגים ואומים בגוף הפצועים, דבר האופייני לפיגועי תופת קודמים. חמאס נטל אחריות לפיגוע ואמר כי פעיל הארגון, עבדול חמיד אבו סרור, בן 19 ממחנה פליטים עאידה בית לחם, הוא שביצע את הפיגוע, בשליחות סניף החמאס בבית לחם. ב-21 באפריל הותר לפרסום שנעצרו חברי החוליה החשודים במעורבות בפיגוע. ב-29 במאי הותר לפרסום שחברי החוליה תכננו פיגועים נוספים, ושהמחבל המתאבד הכין צוואה וצולם לפני ביצוע הפיגוע. דובר חמאס בעזה שיבח את המחבל ואמר "אנו מברכים על הפיגוע בירושלים ומחשיבים אותו כתגובה טבעית לפשעיה של ישראל ובמיוחד כתגובה להוצאות להורג בשטח ולטינוף של מסגד אל-אקצא". מסגדים בעזה ברכו על הפעולה בהכרזות ברמקולים שלהם. חוסאם בדראן דובר חמאס בקטר אמר כי "פיגוע זה מראה כי עמנו לא נטש את דרך ההתנגדות". הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני בירך על הפיגוע והדגיש בהודעתו כי זה אישור לכך שהאינתיפאדה נמשכת. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אמר "נאתר מי הכין את מטען החבלה הזה, אנחנו נגיע למשלחים ונגיע למי שעומד מאחוריהם. נבוא חשבון עם הטרוריסטים הללו. אנחנו מצויים במאבק מתמשך נגד הטרור, טרור של סכינים, טרור של ירי, טרור של מטענים, של טילים וגם טרור של מנהרות". גל הטרור הפלסטיני (2015–2016) פיגועי התאבדות בישראל רועי ינובסקי, עומרי אפרים, יעל פרידסון, אליאור לוי, יואב זיתון ורותם אליזרע, 21 פצועים בפיגוע באוטובוס בירושלים, באתר ynet, 18 באפריל 2016 עידן יוסף, 15 נפגעים בפיגוע התאבדות בי-ם, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 באפריל 2016 אמיר בוחבוט‏, אינתיפאדה דועכת: מספר הפיגועים בגדה הצטמק לרבע מאז אוקטובר, באתר וואלה, 4 באפריל 2016. יעל ירקצי‏, "היא צעקה - אמא כואב לי": אם שנפצעה עם בתה בפיגוע משחזרת, באתר וואלה, 19 באפריל 2016. אליאור לוי ויעל פרידסון, מת מפצעיו: זהו המחבל המתאבד מקו 12, באתר ynet, 20 באפריל 2016. ג'קי חוגי, ‏גורמים בחמאס בית-לחם מודיעים כי הפצוע מהפיגוע בדרך חברון בי-ם פעל בשליחותם, באתר גלי צה"ל, 20 באפריל 2016. רועי ינובסקי ויואב זיתון, הפיגוע בירושלים: נעצרו חברי חוליה מאורגנת של חמאס, באתר ynet, 21 באפריל 2016. רועי ינובסקי, חוליית חמאס תכננה סדרת פיגועי התאבדות בירושלים, באתר ynet, 29 במאי 2016. באותו יום נמצאה מנהרת טרור של חמאס בשטח ישראל
הפיגוע בקו 12

האם התכוונתם ל... הפיגוע בקו 12 (1978) – פיגוע תופת בו התפוצץ מטען חבלה באוטובוס אגד קו 12 לכיוון שכונת בית וגן בירושלים, בו נרצחו 6 נוסעים הפיגוע בקו 12 (2016) – פיגוע התאבדות באוטובוס אגד קו 12 בכניסה לשכונת תלפיות, בו נפצעו 20 נוסעים
אח"י תרשיש

בשם אח"י תרשיש נקראו ארבעה כלי שיט בחיל הים הישראלי. האם התכוונתם ל... אח"י תרשיש (טרפדת) – טרפדת (ט-152) באורך 16 מטר; הייתה בשירות חיל הים בים סוף בשנים 1968-1957 אח"י תרשיש (נחתת) – נחתת טנקים מעודפי מלחמת העולם השנייה שנרכשה בדרום אמריקה; הייתה בשירות חיל הים במפרץ סואץ בשנים 1974-1970 אח"י תרשיש (סער 4) – ספינת טילים מסדרת סער 4; הייתה בשירות חיל הים בים התיכון בשנים 1975-1995 אח"י תרשיש (סער 4.5) – ספינת טילים מסדרת סער 4.5; בשירות חיל הים מ-1997, בשייטת ספינות הטילים
דפניס (ירח)

דפניס (נקרא גם Saturn XXXV) הוא ירחו של כוכב הלכת שבתאי. לאחר גילוי קיבל את שמו הזמני - S/2005 S 1. קוטרו של דפניס הוא 8 קילומטרים והוא מקיף את שבתאי ברווח קילר שבתוך טבעת A. את שמו, קיבל דפניס בשנת 2006 על שם דפניס אשר היה בנם של הרמס ונימפה מסיציליה. עוד לפני שתועד, קיומו של ירח במקום אשר בו דפניס ממוקם שוער בעקבות גלי הכבידה אשר נצפו ברווח קילר בטבעת A של שבתאי. דפניס התגלה על ידי הגשושית קאסיני ב-6 במאי 2005. התמונות אשר בעזרתן התגלה התקבלו בקאסיני ב-1 במאי 2005. הירח נמצא לאחר מכן ב-32 תמונות באיכות ירודה של טבעת F של שבתאי ב-13 באפריל 2005 ובשתי תמונות באיכות גבוהה (רזולוציה של 3.54 ק"מ לפיקסל) ב-2 במאי 2005. נטיית המסלול והאקסצנטריות של דפניס קטנים מאוד, אבל קיימים. האקסצנטריות של 0.00003 של דפניס גורמת להתרחקות של 9 קילומטרים בינו לבין שבתאי, ונטיית המסלול שלו גורמת לו לתנועות עלייה וירידה של 17 קילומטרים במסלולו. רווח קילר, אשר בתוכו ממוקם דפניס, בעל רוחב של 42 קילומטרים. מדיה וקבצים בנושא דפניס בוויקישיתוף חיים מזר, ‏דפניס, ירחון של שבתאי, נחשף בצילום חדש של קאסיני, באתר "הידען", 5 בפברואר 2017
פסוק

פסוק הוא משפט בתנ"ך או בכתבי קודש הנוצריים (הביבליה: הברית הישנה והחדשה). החלוקה לפסוקים אינה מופיעה בספרי התורה, לעומת החלוקה לפרשיות, שהיא החלוקה היחידה המופיעה בהם. הפסוק הראשון בתורה, ואולי הידוע מכולם, הוא ”בְּרֵאשִׁית בָּרָא אֱלֹהִים אֵת הַשָּׁמַיִם וְאֵת הָאָרֶץ” (בראשית א', א'). הפסוק האחרון המופיע בספרי התנ"ך היהודי הוא ”כֹּה אָמַר כּוֹרֶשׁ מֶלֶךְ פָּרַס: כָּל מַמְלְכוֹת הָאָרֶץ נָתַן לִי ה' אֱלֹהֵי הַשָּׁמַיִם, וְהוּא פָקַד עָלַי לִבְנוֹת לוֹ בַיִת בִּירוּשָׁלַים אֲשֶׁר בִּיהוּדָה. מִי בָכֶם מִכָּל עַמּוֹ, ה' אֱלֹהָיו עִמּוֹ וְיָעַל” (דברי הימים ב', ל"ו, כ"ג). על פי הנוסח המצוי בידינו, בתנ"ך ישנם בקירוב: 23,204 פסוקים, מתוכם בחמישה חומשי תורה: 5,845 פסוקים. בספרות היהודית התפרסמו במשך הדורות סטטיסטיקות שונות של התנ"ך, רובן לא תואמות לנתונים שלפנינו. בעבר היו מספר נוסחאות לחלוקה לפסוקים. למשל, בתלמוד הבבלי מספר רב אחא בר אדא שבארץ ישראל מחלקים לשלושה חלקים את הפסוק "ויאמר ה' אל משה הנה אנכי בא אליך בעב הענן'". בתלמוד יש דיון בנוגע למספר הפסוקים בספר תהילים, ולגבי אמצעם. על פי התלמוד, פסוק האמצע הוא ”וְהוּא רַחוּם יְכַפֵּר עָוֹן וְלֹא יַשְׁחִית וְהִרְבָּה לְהָשִׁיב אַפּוֹ וְלֹא יָעִיר כָּל חֲמָתוֹ” (תהילים, ע"ח, ל"ח) שנמצא במרחק של שני פסוקים מאמצע הספר על פי חשבוננו. עם זאת, על פי הסוגיא ישנם 5,896 פסוקים בספר, יותר מפי שניים מאשר בחשבון שלנו. ייתכן שהגמרא החשיבה כל צלע בפסוק כפסוק בפני עצמו. על כל פנים, הגמרא שם כותבת שאנחנו לא בקיאים בחלוקת הפסוקים כפי שהיו בקיאים פעם, ולפיכך מנייננו שונה ממניינם. חשיבות הפסוקים בהלכה מתבטאת בכך שאין עולה לתורה קורא פחות משלושה פסוקים, וכל פסוק שאין עליו מסורת לא יוצרים עליו מסורת חדשה של פיסוק. חלוקת הפיסוק בתוך הפסוק נעשית על ידי טעמי המקרא: חילוק הפסוק לשניים נקרא "אתנחתא", והטעם המורה על סוף הפסוק נקרא "סלוק" או "סוף פסוק" (שם שהפך לביטוי שמשמעותו סיום עניין). מספור הפסוקים נהוג לרוב כספירה משנית לחלוקה לפרקים, (למשל, ספר שמות, פרק ג', פסוק י"א), אולם הוא משמש גם כמספור משני לחלוקה לסדרים ולפרשיות. המספור נועד לאפשר מציאה מהירה של פסוקים. מסורה טעמי המקרא חלוקת הפרקים בתנ"ך חלוקת התנ"ך לסדרים תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ל"ח, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל', עמוד א'
אוגוסט אריבה

אוגוסט אריבה (בצרפתית: Auguste Arribat; ‏1879, סברזק (אנ') שבדרום צרפת‏ – 1963, לה קרו (אנ') שבדרום צרפת) היה כומר צרפתי, מחנך, מייסד ומנהל בית ספר קתולי, פעיל המחתרת הצרפתית שהציל ילדים ומשפחות יהודיות במלחמת העולם השנייה. על פועלו הוענק לו התואר חסיד אומות העולם. אריבה נולד ברוארג (Rouergue) שבמחוז אוורון בצרפת, למשפחה מרובת ילדים. בילדותו ובנעוריו היה איכר, ואת לימודיו החל רק בגיל 18. הוא החל ללמוד בבית ספר דתי קתולי במרסיי והצטרף למסדר הקתולי הסלסיאני של דון בוסקו (Salesians of Don Bosco). בשנת 1903 החל בתקופת הכשרה (Novitiate) לפני כניסה למנזר. הוא שהה במנזר באיטליה ושב למרסיי. עם שובו למרסיי החל לעבוד בתור מורה במרסיי וכן במוסד החינוכי סן-ז'וזף לה נוואר (Saint-Joseph La Navarre) בלה קרו (אנ') שבדרום צרפת, לחוף הים התיכון. אריבה הוסמך לכמורה בשנת 1912 במרסיי. בשנת 1915 נשלח לשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה בתור פרמדיק. בזכות אומץ לבו בשדה הקרב הוענק לו צלב המלחמה (אנ'). אחרי המלחמה פיקח על חניכי המסדר הדתי בניס ובשנת 1931 התמנה למנהל בית הספר סן-ז'וזף לה נוואר, בו היה מורה לפני המלחמה. לאחר מכן שימש במשרות כמורה וניהול שונות, חלקן בשווייץ, חלקן באזור דרום צרפת. אריבה היה חבר המסדר הסאלסי (אנ') בווילמור-סור-טארן (אנ') שבמחוז גארון עילית בדרום צרפת. שם ייסד וניהל את בית הספר על שם סנט פייר לנערים. ביוני 1942, בתקופה שבה נדרשו יהודי צרפת לענוד טלאי צהוב באזור צפון צרפת, שהיה כבוש בידי הגרמנים, ברחו ארבעת בני משפחת דואקן (Duakan) מפריז לאזור השלטון של משטר וישי בדרום צרפת. בנובמבר 1942, החודש בו כבשו הגרמנים גם את אזור משטר וישי, הגיעו בני המשפחה לעיירתו של אריבה. מיד עם הגעת המשפחה לעיירה הוכנס אחד מילדי המשפחה לבית הספר שניהל אריבה. מספר תלמידים יהודים נוספים היו בבית הספר הזה בתור חניכים. הוריהם היהודים חיו באותה עיירה אך התלמידים היהודיים לא הורשו לעזוב את מתחמי בית הספר, מחשש לשלומם. עובדת היותם יהודים לא נמסרה לתושבי העיירה מכיוון שבאזור היו חיילי אס אס, אשר מדי פעם היו עימותים מזוינים בינם לבין חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית. האב אריבה שיכן את הוריהם של הילדים במקומות מחבוא באזור כפרי מבודד, שם היו בטוחים באופן יחסי מפני פשיטה של גרמנים או שוטרים צרפתיים משתפי פעולה עם משטר הכיבוש הנאצי. באפריל 1944 ביקשו מפקדים בדיוויזיית האס אס "דאס רייך" להשתמש בבית הספר כדי לשכן את חייליהם. אריבה התעקש שהלימודים לא ייפסקו ושבית הספר ימשיך לתפקד כרגיל. הוא התפשר על הקצאת רוב הבניין לאס אס וכך הצליח להשיג את המשך הלימודים, כולל לימודיהם של הנערים היהודיים שהוסתרו בבית ספרו במקביל לשהותם של חיילי האס אס במקום. אחד הנערים, פאול פוטר (Futter), נתפס על ידי חיילי אס אס כשניסה לבקר את משפחתו מחוץ לבית הספר ונרצח. לזכרו הוקמה אנדרטה במקום הרצח. בשנת 1996 הוכר אריבה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. בשנת 2014 הוכר אריבה על ידי האפיפיור פרנציסקוס כ"מכובד" או "נכבד" (venerable) (אנ'), תואר הנמצא דרגה מתחת "מבורך" ושתי דרגות מתחת "קדוש". על אוגוסט אריבה, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפיגוע בקו 20 בירושלים

הפיגוע בקו 20 היה פיגוע התאבדות ב-21 בנובמבר 2002 באוטובוס אגד קו 20 בשכונת קריית מנחם בירושלים. 11 נהרגו ויותר מ-50 נפצעו. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע. ב-21 בנובמבר 2002 בשעה 7 בבוקר, מחבל מתאבד פלסטיני לבוש בחגורת נפץ של 5 קילוגרם של חומר נפץ ורסס, עלה לאוטובוס אגד קו 20 ברחוב מקסיקו בשכונת קריית מנחם בירושלים. המחבל פוצץ את עצמו באוטובוס הצפוף לפני שהגיע לתחנה הבאה. 11 בני אדם נהרגו מעוצמת הפיצוץ ויותר מחמישים נפצעו. חמאס נטל אחריות לפיגוע התאבדות ואמר שהוא בוצע על ידי נאאל אבו הלאייל, בן 23 מהכפר אל-ח'דר שבגזרת בית לחם. ארבעה מהקורבנות היו ילדים שהיו בדרכם לבית הספר. אביו של המחבל אמר שהוא מרוצה מבנו והוסיף "הדת שלנו אומרת שאנחנו גאים בו עד יום תחיית המתים." חברי המחבל אמרו שהוא תמך בארגון טרור הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני. בסניף עזרא קמ"ן נהוג לבצע "שבת הודיה" בשבוע שחל בו הפיגוע. שבת הודיה נקראת על שם הודיה אסרף שנרצחה בפיגוע והייתה חניכה בסניף קמ"ן והשבת מתקיימת לזכרה. לאחר הפיגוע החליטו להקים אנדרטה לזכר הפיגוע הטרור סמוך לתחנת האוטובוס מקסיקו סולד. אפרת וייס, 11 הרוגים בפיגוע באוטובוס בירושלים, באתר ynet, 21 בנובמבר 2002 סרטון כותרות המהדורה המרכזית בהגשת גדי סוקניק
הפיגוע בקו 20

האם התכוונתם ל... הפיגוע בקו 20 ברמת גן – פיגוע התאבדות באוטובוס קו 20 ברמת גן בו נרצחו 6 ישראלים הפיגוע בקו 20 בירושלים – פיגוע התאבדות באוטובוס קו 20 בירושלים בו נרצחו 11 ישראלים