laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישיבת בית יוסף גייטסהד

ישיבת בית יוסף גייטסהעד (בקיצור: ישיבת גייטסהד) היא ישיבה גבוהה בעיר גייטסהד שליד ניוקאסל באנגליה. זוהי הישיבה הגדולה ביותר באירופה לאחר השואה ואחת הבולטות בה. הישיבה הוקמה בשנת 1929. בתחילה שכנה הישיבה בצריף ברזל שבו הוקם בית הכנסת "די בלעכערנע שול" ("בית המדרש הבדילי"). בתקופת השואה שימשה הישיבה מפלט למאות בחורים מגרמניה שקיבלו בזכות בקשותיה אישורי כניסה לבריטניה. מייסד הישיבה, הרב דוד דרייאן, ששימש כשוחט בגייטסהד, ביקש מ"החפץ חיים" שישלח מתלמידיו לשמש בראשות הישיבה, והוא אכן שלח שניים מתלמידיו. ראש הישיבה ומנהלה-הרוחני הראשון היו הרב נחמן לנדינסקי והרב אליעזר קאהאן, שניהם בוגרי ישיבת נובהרדוק. הישיבה נחשבה לשלוחה של נובהרדוק, ונקראה בשם "ישיבת בית יוסף" כמו סניפים אחרים של ישיבה זו (כגון ישיבת בית יוסף בבני ברק). לאחר פטירת רבי אליעזר מונה חתנו, הרב זאב כהן, שהיה ר"מ בישיבה, למנהל-רוחני במקומו. עם ראשי הישיבה שכיהנו לאחר מכן נמנו בני משפחתו של רבי אליהו לופיאן, שהתגורר בלונדון: בנו הרב אריה לייב לופיאן, מחבר הספר נאות אריה (נפטר ז' באלול תשל"ט), וחתנו של רבי אליהו, הרב אריה זאב גורביץ, מחבר הספר "ראשי שערים" ("גייטסהד" בעברית). לאחר פטירתו מונה בנו הרב אברהם גורביץ, חתנו של הרב לייב לופיאן, לעמוד בראשות הישיבה. הר"מים כיום (2013) הם הרב חיים עוזר גורביץ (בנו של רבי אריה זאב), הרב עזריאל רוזנבוים, הרב יוסף אהרן אופנהיימר והרב אליהו גורביץ (בנו של הרב אברהם וחתנו של הרב ברוך דב פוברסקי). בשנת תש"ז (1947), בגיל 30, מונה הרב משה שוואב למשגיח הרוחני של ישיבת גייטסהד. במשך שנים שימש בה כמשגיח הרב מתתיהו סלומון, שממנה עבר לשמש כמשגיח של ישיבת לייקווד, לאחר פטירת המשגיח הקודם הרב נתן נטע ווכטפויגל. המשגיח הנוכחי הוא רבי מרדכי יוסף קרנובסקי. בשנת 2011 למדו בישיבה כ-350 תלמידים, רובם ילידי בריטניה, ומיעוטם מאירופה, ארצות הברית, ישראל ועוד. רשימת בוגרי הישיבה שיש על אודותם ערך בוויקיפדיה משה פראגער, גייטסהד, מבצר התורה באירופה שלאחר השואה, בית יעקב
אבאדאן (טורקמניסטן)

אַבָּאדָאן (בטורקמנית: Abadan), בעבר בֶּזְמֵיְן (Büzmeýin; ברוסית: Безмейн), היא עיר בדרום טורקמניסטן, השוכנת 25 ק"מ צפונית-מערבית לאשגבאט. העיר היא מרכז נפת אלטין אסיר שבמחוז אחאל. העיירה בזמיין הייתה מרכז נפת אשגבאט במחוז אשגבאט שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית. ב-1969 קיבלה מעמד של עיר, וב-2002 החליט הטורקמנבאשי ספרמורט ניאזוב לקרוא לעיר בשם אבדאן. מאז היא נושאת שם זה. ב-7 ביולי 2011, התלקח מחסן תחמושת ומצבור נשק של צבא טורקמניסטן השוכן באזור, והביא לסדרת פיצוצים שנגרמו, כך על פי דיווחים רשמיים, בשל מזג האוויר היבש. הפיצוצים נמשכו במשך יומיים וגרמו לפאניקה המונית, כאשר המוני התושבים ביקשו להימלט מהעיר. בשל כך הוסב האצטדיון העירוני לבית חולים זמני. תחילה, עם דבר היוודע דבר ההתרחשויות, דיווחו השלטונות הטורקמניים כי מחסן זיקוקים התפוצץ ללא דיווח על נפגעים, אולם רשת האינטרנט במדינה נותקה כליל, על העיר הוטל מצור ונאסרה יציאה וכניסת אזרחים. רק כעבור מספר ימים הודו השלטונות הטורקמניים כי 15 איש (13 חיילים ו-2 אזרחים) נהרגו. גורמים לא רשמיים טוענים כי נהרגו 1,382 איש. בעקבות האירועים נותקו החשמל, המים, הגז והתקשורת כולה. רק מקץ זמן מה נפתחה העיר לכניסה ויציאה של תושבים. העיר אבדאן שוכנת 25 ק"מ צפונית-מערבית לבירה אשגבאט. העיר מקושרת במסילת ברזל לעיר טורקמנאשי, שדרכה ניתן להגיע אל עיר הבירה. בעיר ישנה תחנת כוח, מפעל לפיתוח וייצור חומרי בניין, מפעל שימורים ומפעל ביגוד. נוסף לזה, מבחינה היסטורית, העיר היא מרכז עתיק לייצור יין. טורקמניסטן: המשטר מסתיר מאות הרוגים בפיצוצים?, דיווח מאתר וואלה! Официальные СМИ Туркмении хранят молчание о ситуации в Абадане, где, судя по всему, взорвались склады с боеприпасами, דיווח מסוכנות הטלגרף הרוסית ערך זה הוא קצרמר בנושא טורקמניסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבקת פלאש

אבקת פלאש, היא תערובת פירוטכנית הניצתת במהירות ויוצרת אור חזק ומכאן שמה. משמשת בעיקר בתעשיית הפירוטכניקה ובתעשיית הקולנוע לשם יצירת פיצוצים. בעבר שמשה לשם הפקת הבזקי אור (פלאש) בצילום. אבקות פלאש מכילות מרכיבים שונים אך המשותף לכולן שהן מכילות חומר מחמצן מוצק- (Oxidizing agent) וחומר מתכתי המשמש כחומר הדלק לבעירה. תהליך הבעירה יוצר ריאקציה כימית של חמצון המתכת על ידי המחמצן וכך נוצרת בעירה אינטנסיבית ואנרגטית (משתחרר חום רב וכן הבזק אור). יש צורך לדאוג לשילוב נכון בין חומרי בעירה וחמצן. המרכיבים הנפוצים באבקות פלאש הם אבקת אלומיניום ואשלגן פרכלורט. לעיתים מוסיפים גופרית להעלאת רגישות החומר. קיימות גם אבקות פלאש בהרכבים אחרים. דוגמה לאלה היא אבקת פלאש המורכבת מגופרית ומאבקת אבץ, שפעולתה מבוססת על תגובת חמצון-חיזור בין שני החומרים. אבקה זו פולטת אור ירוק. שימוש נרחב בתעשיית הסרטים, כדי ליצור פיצוצים מרשימים אך חלשים. שימוש נרחב ביצור זיקוקים בתעשייה הפירוטכנית. רוב הנפצים הפשוטים (ולרוב מיוצרים ומופצים בצורה לא חוקית) מבוססים על אבקת פלאש. שימוש צבאי ברימוני הלם. מדיה וקבצים בנושא אבקת פלאש בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דבק מגע

דבק מגע (באנגלית: Contact adhesive) מהווה משפחה בתחום הדבקים, אשר לרוב הם מבוססי ממסים המספקים הדבקה או הצמדה "במגע אחד" של שני משטחים חלקים. דבק המגע הקלאסי הומצא בשנות החמישים בארצות הברית, כתוצאה מהמצאת הגומי הסינתטי (נאופרן). עיקרון פעולת הדבק: לאחר מריחת הדבק על משטחים מיועדים להדבקה, מתרחש תהליך אידוי הממסים, אשר משמשים נשא לרזינים (חומרי הדבקה) אל המשטח. עם היוותרות רזינים בלבד על המשטח, ורק אז, הוא הופך להיות דביק למגע, וניתן לבצע הצמדה בלחיצה קצרה בלבד של המשטחים לשם הדבקתם. דבקי מגע הם תרמופלסטיים. דבקי מגע יהיו לרוב דליקים, מאחר שהם מבוססים על ממסים דליקים כגון אצטון ובנזין, אולם קיימים במגזר התעשייתי דבקי מגע בלתי דליקים מבוססי ממסים או מים. דבקי מגע מיושמים לרוב במריחה ידנית או בהתזה במכשירים חצי-אוטומטיים. שימושים עיקריים של דבקי מגע: הצמדות פורמייקה או פורניר ללוחות עץ, רפדות, הצמדת יריעות PVC למשטחים שונים, הנחת שטיחים מקיר לקיר, הדבקות גומי שונות ועוד.
ג'עברי

ג'עברי (בערבית: الجعبري) הוא שם משפחה ערבי נפוץ. האם התכוונתם ל... חמולת ג'עברי – חמולה ערבית גדולה המתגוררת בחברון אחמד ג'עברי – היה מראשי החמאס ברצועת עזה מוחמד עלי אל ג'עברי – ראש עיריית חברון סולימאן ג'עברי – המופתי של ירושלים בין השנים 1993–1994
X-8

האירוג'ט ג'נרל X-8 (באנגלית: Aerojet General X-8) היה רקטת ניסוי בלתי מונחה שתוכנן לשאת 68 ק"ג של מטען לגובה של 200,000 רגל. בשיגור, מגבר שחובר ל-X-8 הפעיל דחף של 80 KN ל-2.5 שניות, לאחר מכן הושלך המגבר ומנוע RTV-N10 בעל דחף של 12 KN הועל ל-40 שניות. הטיל עף אחר כך במסלול בליסטי ונחת באמצעות מצנחים. בבדיקות, ה-X-8 הגיע לגובה המקסימלי של 222.1 ק"מ ולמהירות מאך 6. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-8 בוויקישיתוף על הX-8 (באנגלית)
ליף

האם התכוונתם ל... איתמר ליף (ליפשיץ) – ספרן ישראלי אליעזר ליף (ליפניצקי) – חבר "ההגנה" והפלמ"ח ואלוף-משנה בצה"ל ברד ליף – כדורסלן אמריקאי דפני ליף – עורכת וידאו ישראלית, מיוזמי מחאת האוהלים (2011); בתו של ינעם ליף זלמן ליף (ליפשיץ) – מהנדס ומומחה קרקעות ישראלי חיים ליף (ליפשיץ; Leaf) – מבקר ספרות, מסאי, עורך ומחנך יהודי אמריקאי, חוקר ספרות עברית ומרצה בישיבה יוניברסיטי ינעם ליף – מלחין ישראלי; אביה של דפני ליף ראובן ליף (ליפשיץ; Leaf) – צייר, מאייר, גרפיקאי וטיפוגרף עברי יהודי-אמריקאי לייף דוד תדהר (עורך), "איתמר ליף (ליפשיץ)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3401.
מלכה רעיה

מלכה רעיה (באנגלית: Queen consort) הוא תואר מלוכה שניתן לרעיית מלך. התואר ניתן לפי העיקרון שרעיית בן אצולה מחזיקה באופן אוטומטי בגרסה הנשית של תואר האצולה של בעלה, וכך אישה הנישאת למלך מקבלת אוטומטית את התואר "מלכה". בניגוד למלכה, שירשה את הכתר בזכות עצמה (כגון: אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת), מלכה רעיה לא מקבלת את הזכויות הפוליטיות שבהן מחזיק בעלה. יש מונרכיות שדורשות שהמלכה תהיה נסיכה בזכות עצמה. מצב זה היה מקובל בממלכות הגרמניות, שבהן נסיכים היו יכולים לשאת רק נסיכות, ובמקרה שהיו נישאים לאישה ממעמד נמוך משלהם, הנישואים הללו היו נחשבים נישואים מורגנטיים, והאישה לא הייתה מקבלת את תואר בעלה. כמו-כן, ילדיהם לא היו זכאים להיחשב בסדר הירושה לתואר. בממלכות אחרות, כגון הממלכה המאוחדת, אין הגבלה על מעמדה של רעיית המלך, ופשוטת עם שנישאת למלך תהפוך למלכה רעיה. במקרה שהמונרך הוא אישה, לא מקובל שבעלה יחזיק בתואר מלך בעל אלא בתואר נסיך. מכיוון שאין תקנות מקובלות למעמד בעלה של מלכה בזכות עצמה, בעבר היו הסדרים שונים. למשל, פרנסואה השני, מלך צרפת, שנישא למרי, מלכת הסקוטים, קיבל את התואר מלך בעל של הסקוטים. עוד דוגמה שבה בעלה של המלכה היה למלך בזכות עצמו במשותף עם רעייתו הוא המקרה של פיליפה, שהוכתר למלך אנגליה ואירלנד לאחר שנישא למרי הראשונה, מלכת אנגליה, לפי העיקרון של Jure uxoris (אנ'). לאחר מותו של בעלה המלך הופכת המלכה הרעיה למלכה האלמנה (queen dowager). אם בתה או בנה מוכתרים תחת אביהם, נעשית המלכה האלמנה בחלק מהממלכות למלכה האם. מדיה וקבצים בנושא מלכה רעיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דברה ראפין

דברה איונה ראפין (באנגלית: Deborah Iona Raffin; ‏13 במרץ 1953 - 21 בנובמבר 2012) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודיה אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרט "סומכת על האהבה". ראפין נולדה בלוס אנג'לס לשחקנית הקולנוע היהודייה טרודי מארשל ולמסעדן פיליפ גורדן ראפין. התפרסמה לראשונה ב-1976 בסין, בסרט הטלוויזיה "Nightmare in Badham County", שזכה שם להצלחה; בעקבות ההצלחה היא הייתה לשחקנית המערבית הראשונה שיצאה למסע השקה של סרט בסין. בארצות הברית היא התפרסמה לראשונה במותחן האימה "אלוהים אמר לי". בשנת 1980 שיחקה ראפין לצידה של דיאן ליין בהפקתו של בעלה, המפיק מייקל וינר, "סומכת על האהבה". הופעתה זכתה לתגובות מעורבות, ובעקבותיה הייתה ראפין מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה, ומנגד גם לפרס ראזי לשחקנית הגרועה ביותר. ב-1985 הופיעה לצידו צ'ארלס ברונסון בסרט הפשע של מנחם גולן ויורם גלובוס, "משאלת מוות 3", בתפקיד עורכת הדין הפלילית קת'רין דייוויס. התפרסמה בנוסף ב-1991 במותחן האימה הקנדי "שלטון המוח 2: הסדר החדש", ובסוף שנות ה-90 בסדרת הדרמה "הרקיע השביעי", בתור ג'ולי הסטינגס, אחותו של הדמות הראשית, הכומר אריק קאמדן. ראפין הייתה נשואה במשך למעלה מ-30 שנה למפיק ולמוציא לאור מייקל וינר. הזוג פרסם ביחד ספרים מוקלטים, והם היו הבעלים של חברה מסחרית. בעקבות קשיים כלכליים נאלצו בני הזוג למכור את החברה בשנת 1997. הם הקימו מחדש חברת הפצה אחרת, אולם זו פשטה את הרגל בשל תביעה על סך למעלה משני מיליון דולרים שהוגשה על ידי המוציא לאור אוטו פנזלר. בני הזוג התגרשו ב-2005. נפטרה מלוקמיה בלוס אנג'לס ב-21 בנובמבר 2012. מדיה וקבצים בנושא דברה ראפין בוויקישיתוף דברה ראפין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דברה ראפין, באתר AllMovie (באנגלית) דברה ראפין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דברה ראפין, באתר Discogs (באנגלית) נועה הרשקוביץ‏, מתה השחקנית דברה ראפין, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2012 דברה ראפין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרלוס גמארה

קרלוס גמארה (בספרדית: Carlos Gamarra, נולד ב-17 בפברואר 1971 בפרגוואי) הוא כדורגלן עבר ששיחק כבלם בנבחרת פרגוואי ובמספר קבוצות באירופה ואמריקה הדרומית. גמארה היה קפטן נבחרת פרגוואי בכדורגל ונחשב לשחקן התורם ביותר לנבחרתו כאשר הופיע בה 110 פעמים וכבש 11 שערים. קרלוס גמארה ידוע בעיקר בזכות מנהיגותו כשחקן ובזכות יכולת התיקול שלו מה שהפך אותו לאחד הבלמים המוערכים באמריקה הדרומית. גמארה התחיל את הקריירה שלו במועדון סרו פורטניו ב 1991 וזכה יחד עם קבוצתו באליפות הליגה פרגוואי לעונת 1992-1993 הוא עבר לקבוצת אינדפנדיינטה מהליגה בארגנטינה ולאחר זמן קצר חזר לקבוצתו סרו פורטניו. בשנת 1995 הוא הצטרף לקבוצה אינטרנסיונל מברזיל שם עשה את הפריצה שלו ובשנת 1997 הוא עבר לקבוצה בנפיקה הפורטוגלית אך שיחק שם רק עונה אחת שלאחריה חזר לקבוצה קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית. לאחר שסיים את עונת 1999 עם קבוצת הכדורגל הברזילאית קורינתיאנס, הוא עבר לה ליגה, לקבוצת אתלטיקו מדריד. אתלטיקו ירדו לליגה השנייה וגמארה חזר לברזיל, הפעם הצטרף לפלמנגו (כדורגל). עונת 2001-2002 הייתה מוצלחת יותר עבור גמארה, הוא הצטרף לא.א.ק. אתונה ביוון, ששיחק בה 24 משחקים בליגה וזכה איתה בגביע היווני. בשנת 2002 הוא הצטרף לאינטר מהליגה האיטלקית לעונת 2002-2003. עם ראשית עונת הטרום שלו, הוא הבקיע את שער הניצחון בגביע פירלי האחרון נגד רומא. העונה הבאה שלו במועדון הייתה מוצלחת פחות, אינטר סיימו במקום הרביעי בליגה, וגמארה עשה רק 10 הופעות. הוא נשאר באינטר לקראת עונת 2004-2005, אך לאחר עונה נוספת שבילה בעיקר על הספסל הוא הצטרף לפלמיירס מברזיל ביולי, 2005. בשנת 2007, החליט גמארה לחזור לפרגוואי לסיום הקריירה, הוא חתם באולימפיה ושם פרש. מדיה וקבצים בנושא קרלוס גמארה בוויקישיתוף קרלוס גמארה, ברשת החברתית אינסטגרם קרלוס גמארה, באתר Transfermarkt קרלוס גמארה, באתר National Football Teams קרלוס גמארה, באתר FootballDatabase.eu הופעות במדי נבחרת פרגוואי
מייק מילס

מייקל אדוארד מילס (באנגלית: Michael Edward Mills; נולד ב-17 בדצמבר 1958) הוא מוזיקאי אמריקאי. ידוע בעיקר בתור אחד המייסדים של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם.. מילס נולד בקליפורניה להורים מוזיקליים - אביו היה זמר ואמו מורה לפסנתר. כבר בגיל צעיר משפחתו עברה לג'ורג'יה שם פגש את ביל ברי במהלך לימודיהם בבית הספר התיכון. מילס וברי הקימו להקה ולאחר שפגשו את פיטר באק ומייקל סטייפ החליטו הרביעייה להקים להקה חדשה בשם אר.אי.אם. . עיקר תרומתו של מילס ללהקה היא בלחנים, נגינה על גיטרה בס וקלידים. כמו כן, רוב ההרמוניות בשירי הלהקה אורגנו ובוצעו על ידו. במספר מקרים (כמו "Texarkana", "Near Wild Heaven") הוא אף לקח חלק בתור הסולן הראשי. מילס השתתף ביצירותיהם של אמנים רבים אחרים, בתור נגן ובתור מפיק. בין הפרויקטים להם תרם ניתן לציין את להקת Hindu Love Gods (שם חבר לשותפו מאר.אי.אם. פיטר באק) וסיבוב ההופעות משנת 2003 "Tell Us the Truth" שכוון נגד ממשל הנשיא, ג'ורג' ווקר בוש. בשנת 1999, זכה מילס בתחרות של עיתון ספורט מקומי בג'ורג'יה כאשר הצליח לנחש בתחילת העונה את ארבע הקבוצות שיעפילו ל"פיינל פור" של טורניר אליפות המכללות בכדורסל. כמו כן, מילס הוא אב לג'וליאן, שנולד בשנת 1989. מייק מילס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק מילס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייק מילס, באתר AllMusic (באנגלית) מייק מילס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייק מילס, באתר Discogs (באנגלית) מייק מילס, באתר Songkick (באנגלית) מייק מילס, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
X-14

בל X-14 (באנגלית: Bell X-14) היה מטוס VTOL ‏ ("Vertical Take-off and Landing", כלומר המראה ונחיתה אנכית) נסיוני שנבנה והוטס בארצות הברית בשנות ה-50 של המאה ה-20. המטרות העיקריות בבחינת המטוס היו להמריא אנכית, לרחף ולעבור למצב של טיסה רגילה, לחזור למצב ריחוף, ולנחות אנכית. חברת בל בנתה את הX-14 כמטוס חד כנפי, עשוי כולו ממתכת, עם תא טייס פתוח. למטוס היו שני מנועי Armstrong Siddeley Viper 8 Turbojet בעלי יכולת הטיה לכיוון נגדי למרכז הכובד של המטוס, כדי שיוכל להמריא ולנחות אנכית. במטוס נבנתה מערכת הסטת דחף. המהירות המרבית שהושגה הייתה 277 קמ"ש עם יכולת להגיע לגובה מקסימלי של 20,000 רגל. X-14 תוכנן ונבנה בעזרת חלקים קיימים של מטוסי ביצ'קראפט: כנפיים, מדפים וכני נסע של מטוס ביצ'ראפט בוננזה, וזנב של ביצ'קראפט T-34 מנטור. X-14 טס לראשונה ב-19 בפברואר 1957. הוא המריא אנכית, ריחף, ונחת אנכית. המעבר הראשון מריחוף לטיסה אופקית בוצע ב-24 במאי 1958. בשנת 1959 המנועים הוחלפו במנוע General Electric J85. באותה שנה המטוס נמסר למרכז המחקר של נאס"א בשם X-14A שם שימש כמטוס מחקר עד ל-1981. פרויקט X-14 סיפק כמות גדולה של נתונים על המראה ונחיתה אנכית. ההגאים ומכשירי בקרת הטיסה של ה-X-14 היו דומים להגאים שהוצעו עבור מודול הנחיתה על הירח של משימת אפולו 11. ניל ארמסטרונג, האדם הראשון על הירח ומפקד מודול הנחיתה על הירח באפולו 11, הטיס את ה-X-14 כחלק מהאימון למשימה. בשנת 1971, צויד ה-X-14A במנועים חדשים (ג'נרל אלקטריק J85-GE-19) ונקרא בשם חדש, X-14B. בנוסף התקינו במטוס מערכת בקרת טיסה 'טוס על חוט' על מנת לאפשר סימולציה של מטוסים אחרים. X-14B שימש בתפקיד זה עד 29 במאי 1981, כשבאחת הנחיתות ניזוק ללא תקנה. באותו זמן תכננו לשדרג את המטוס ולהפוך אותו ל-X-14C עם תא טייס סגור. היו גם תכנונים לבנות X-14T, שישמש לאימונים. תוכניות אלו לא יצאו לפועל. במשך שנות שירותו, ה-X-14 הוטס על ידי למעלה מ-25 טייסים, ללא תקריות או פציעות חמורות. ה-X-14 חולץ מחצר הגרוטאות בשנת 1999, ועבר שיפוץ במסגרת פרטית באינדיאנה. המטוס מוצג במוזיאון השריון ברופקיי. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-14 בוויקישיתוף על האוסף בו מוצג X-14
פליפה דה נווה

פליפה דה נווה (בספרדית: Felipe de Neve) היה המושל הספרדי של "לאס קליפורניאס" – מחוז במלכות המשנה של ספרד החדשה בצפון אמריקה. גבולות המחוז שהיה נתון בשליטתו של דה נווה כללו את שטחי קליפורניה המודרנית שבתחומי ארצות הברית כיום, ואת המחוזות באחה קליפורניה הדרומית ובאחה קליפורניה שבמקסיקו המודרנית. תקופת כהונתו כמושל הייתה משנת 1775 ועד שנת 1782. דה נווה נולד בעיר ביילן שבספרד. בתחילת כהונתו, בסיס שלטונו היה בעיר לורטו שבשטחי מקסיקו המודרנית, אך במהלך שלטונו העביר את בסיסו לעיר מונטריי שבתחומי קליפורניה המודרנית. נווה נחשב למקימה של העיר לוס אנג'לס, כשבשנת 1781 קיבל את אישורו של מלך ספרד החדשה להקים קבילדו באזור. הוא הקים את ההתיישבות בעזרתם של כ-44 מתנדבים ונתן למקום את השם "El Pueblo de Nuestra Señora la Reina de los Angeles del Río de Porciúncula" – לימים, לוס אנג'לס. בתקופת כהונתו תרם להקמת המיסיונים בסנטה מוניקה ובסן חוזה, סביבם הוקמו הערים המודרניות. בנוסף, בתקופת שלטונו הוקם הפרסידיו שהפך לימים לעיר סן פרנסיסקו – שנועד למנוע מהבריטים להשתלט על האזור. מדיה וקבצים בנושא פליפה דה נווה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לב (רשת בתי קולנוע)

לב היא רשת בתי קולנוע והפצת סרטים ישראלית. הרשת הוקמה על ידי איז'ו ונורית שני ב-1981, כאשר נפתח "קולנוע לב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב. איז'ו שני הוא עורך דין שקנה בשנות ה-70 של המאה ה-20 את אולפני "גבע" בגבעתיים והפיק סרטים של אפרים קישון ואסי דיין ואחרים. ב-1981 החליט לרכוש את בתי הקולנוע בדיזנגוף סנטר וכך החלה הרשת לפעול. נורית שני ניהלה את הרשת תחת הקפדה על הקרנת סרטי איכות מרחבי העולם, ולא קולנוע "מיינסטרים" הוליוודי. החברה מפיצה ומקרינה כ-30 סרטים מדי שנה, ולה כ-60 אלף מנויים פעילים ברחבי הארץ. בנוסף לסרטים המוקרנים בלעדית בלב, הרשת מפיצה סרטים המוקרנים בכל בתי הקולנוע ובבתי הקולנוע שבבעלותה מופצים סרטים בבעלות חברות אחרות. לרשת תשעה סניפים ברחבי ישראל, רובם בגוש דן: "לב תל אביב" בדיזנגוף סנטר בתל אביב, "לב מנדרין" בחוף הצוק שתל אביב, "לב דניאל" במלון דניאל בהרצליה פיתוח, "לב סמדר" בירושלים (בית קולנוע ותיק שפועל משנות ה-20, ומופעל על ידי רשת לב מאז אמצע שנות ה-90), "לב אבן יהודה" בקניון באבן יהודה, "לב עומר" בעומר, "לב שוהם" בשוהם, "לב רעננה" ברעננה, ו"לב רמת השרון" ברמת השרון. בנוסף מוקרנים סרטי הרשת גם בחיפה, באודיטוריום של מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית. בעבר פעלו גם "לב חדרה" בקניון לב חדרה, "לב אביב" בקניון רמת אביב ו-"לב רמת־גן" בקניון ביאליק ברמת־גן . גם פעל בעבר קולנוע לב בהוד השרון שגם הוא נסגר עקב חוסר ביקוש. ב-27 במרץ 2023 השתתפה רשת הקולנוע לב בהשבתת המשק כצעד התנגדות לרפורמה המשפטית שקידמה ממשלת ישראל השלושים ושבע. בנוסף, הרשת מחזיקה בזכויות הפצה ובמדיה ביתית של ארכיון סרטים גדול ומגוון תחת השם "סרטי שני" ו"סרטי לב", שהופצו ב-DVD. אתר האינטרנט הרשמי של לב לב, ברשת החברתית פייסבוק ארי ליבסקר, בתי הקולנוע שנסגרו עשו לנו רק טוב, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2011 יעל ולצר, נורית שני, מבעלי רשת בתי הקולנוע "לב": "לבייב סוטר סטירת לחי מצלצלת לצרכני התרבות בישראל", באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2007 רועי אבן, ‏לא ייסגר: קולנוע כוכב ברמת השרון הופך ל"לב כוכב", באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2022 בלומנטל, איתי (2018-01-02). "קולנוע לב רמת גן נסגר: "כל כיסא מעלה נוסטלגיה"". Ynet. נבדק ב-2021-12-14. https://www.ynet.co.il/economy/article/3uyo6gbrz ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פו הדב (סרט, 2011)

פו הדב (אנגלית: Winnie the Pooh) הוא סרט מונפש של חברת וולט דיסני שיצא לאקרנים בשנת 2011. התמונות לפריימים בסרט צוירו ידנית בידי אנימטורים, ולא עובדו בטכניקות גרפיקה ממוחשבת. עלילת הסרט מבוססת על שלושה סיפורים מאת א. א. מילן שהופיעו בספרים "פו הדב" (1926) ו"הבית בקרן פו" (1928). זהו סרט ההמשך הרביעי שהופק על ידי אולפני האנימציה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של האולפנים אחרי שלושת הקבלרוס, ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה ופנטסיה 2000 (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני). הסרט מתחיל כאשר פו מתעורר ומגלה שמלאי הדבש שלו נגמר. לאחר שהוא יוצא מביתו במטרה לחפש דבש הוא פוגש את איה, אשר לרוע המזל איבד את זנבו. פו וחבריו באים לסיועו וכריסטופר רובין מכריז על תחרות למציאת תחליפים לזנב, כאשר למרבה שמחתו של פו, הפרס לזוכה בתחרות הוא כד של דבש. אולם לצער כולם התחרות מסתיימת ללא הצלחה. ביום שלמחרת, פו מגלה מכתב שהשאיר כריסטופר ובו מסביר כי הלך ויחזור במהרה. פו, שלא יודע לקרוא היטב, הולך לינשוף שיקרא עבורו את המכתב. יכולות הקריאה המוגבלות של ינשוף יחד עם יהירותו מובילות את פו וחבריו להאמין שכריסטופר נחטף על ידי יצור מתועב ונוראי בשם "בֶּקרוֹב" (באנגלית: Backson, מתוך קריאה לא נכונה של המשפט Gon Out Bizy Back Soon), והם יוצאים להצילו. לפי הצעתו של ארנב, החבורה בונה מלכודת ליצור המתועב בדמות בור כאשר הם מאמינים שהיצור יפול לתוכו לאחר שיובל אליו על ידי שביל של חפצים ש"מושכים" את הבקרוב. פו, אשר רעבו הרב גובר עליו, לאחר ניסיון כושל להשיג דבש מכוורת דבורים, מתחיל לדמיין דבש בכל מקום ובטעות נופל לתוך המלכודת. בניסיון לחלצו, נופלים גם חבריו לתוך הבור, חוץ מחזרזיר שנשלח לביתו של כריסטופר להביא חבל לחילוצם. במקביל, טיגר מנסה ללמד את איה להיות כמוהו כדי להביס את הבקרוב, וכדי לעשות זאת הוא מתלבש בתחפושת של היצור המתועב. בסופו של דבר איה בורח ממנו, וטיגר נתקל בחזרזיר ביער, בעודו מחופש למפלצת. חזרזיר בורח ממנו והשניים נופלים גם הם לתוך הבור. פו משתמש באותיות הספר שנפלו במהלך "המרדף" בין טיגר וחזרזיר (אשר ברח באמצעות רכיבה על בלון אדום) ובונה מהן סולם שמאפשר לחבורה לצאת מהבור. מיד לאחר מכן כריסטופר חוזר ואי ההבנה מתבהרת. פו, אשר קיווה לזכות בפרס של כד הדבש, נאלץ לראות אותו נוסק באוויר לאחר שהבלון האדום "זכה" בו. יותר מאוחר, פו מבקר בביתו של ינשוף ומגלה כי ינשוף היה זה שלקח את זנבו של איה והשתמש בו עבור פעמון דלתו. פו מוותר על הדבש שמציע לו ינשוף ומעדיף להחזיר לאיה את הזנב. גאה בהתנהגותו של פו, כריסטופר מעניק לו כפרס כד גדול של דבש. זהו סרט פו הדב הראשון שלא בוים בדיבוב על ידי שפרירה זכאי. בנוסף, השיר ״פו הדובון״ (Winnie the Pooh) שפותח את הסרט (ואת מירב הסרטים האחרים) תורגם מחדש ולא נעשה שימוש בתרגום של שפרירה זכאי. בשיר בגרסתו החדשה נקרא ״פו הדב״ בפשטות. התרגום החדש עורר ביקורות נזעמות על כך שהוא איננו נאמן לכל יתר הסרטים ולדיבוב העברי המקורי. מדיה וקבצים בנושא פו הדב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פו הדב "פו הדב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פו הדב", באתר נטפליקס "פו הדב", באתר AllMovie (באנגלית) "פו הדב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פו הדב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פו הדב", באתר Metacritic (באנגלית) "פו הדב", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "פו הדב", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "פו הדב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אוניברסיאדת סופיה (1961)

אוניברסיאדת הקיץ השנייה נערכה בסופיה, בולגריה ב-1961, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון ואסיל לבסקי. במשחקים השתתפו 1,270 ספורטאים (מתוכם 899 גברים ו-371 נשים). באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, חתירה, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, קפיצה למים ושחייה. סך הכול הוענקו 204 מדליות, מתוכן 51 לברית המועצות שזכתה ב-21 מדליות זהב, 23 כסף ו-7 ארד.