laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלח נא את עמי (סרט)

שלח נא את עמי: סיפורה של ישראל (באנגלית: Let My People Go: The Story of Israel) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 1965 בבימויו של מרשל פלאום (אנ'). הוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בשנת 1965 וזכה בפרס האומות המאוחדות בשנת 1961 מהאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. פלאום גם הפיק וכתב את הסרט. הסרט מתאר את המאמצים ליצור בית לאומי לעם היהודי, תוך שזירת קטעי ארכיון של אנשים ואירועים, מבנימין זאב הרצל בקונגרס הציוני העולמי הראשון ב-1897 בבזל, שווייץ ועד נשיא ההסתדרות הציונית העולמית חיים ויצמן עם ארתור ג'יימס בלפור, שכתב את הצהרת בלפור. הסרט אף הציג פליטים יהודים על אוניות המעפילים שכניסותיהן לארץ ישראל המנדטורית נאסרו בעקבות הספר הלבן של 1939, וכלל סרטים שצולמו במהלך השואה ולא נראו עד אז המתארים את החיים היהודיים בגטו ורשה. הסרט גם הציג את "הבלתי חוקיים", העקורים שנעצרו במחנות המעצר בקפריסין. בסיום הסרט נראים אנשים מאזינים לשידור הרדיו של ההצבעה באומות המאוחדות על תוכנית החלוקה, שהובילה להקמת מדינת ישראל, מסתיים הסרט בנטיעות עצים לזכר שישה מיליון קורבנות השואה. הסרט שודר בארצות הברית באפריל 1965, ברשת ארצית של תחנות עצמאיות בחסות תאגיד זירוקס. הסרט תואר על ידי המבקר דונלד קירקלי מבולטימור סאן (אנ') כ"אחת מאותן תוכניות נדירות שמזכירות לנו את הגבהים אליהם יכולה הטלוויזיה להמריא כשהיא במיטבה". מבקר הטלוויזיה ג'ק גולד מהניו יורק טיימס כינה את הסרט "סרט תיעודי של ריאליזם חסר רחמים... שצרב את תודעתו של הצופה באצילות הבלתי נלאית ובברבריות החיה של המין האנושי". "שלח נא את עמי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שלח נא את עמי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שלח נא את עמי, באתר העמותה למורשת מרק לברי שלח נא את עמי, סרט תיעודי, סרטון באתר יוטיוב "NY Times: Let My People Go: The Story of Israel". הניו יורק טיימס. 2009. אורכב מ-המקור ב-27 במרץ 2009. נבדק ב-9 בנובמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "The 38th Academy Awards (1966) Nominees and Winners". פרס אוסקר. ארכיון מ-11 בינואר 2015. נבדק ב-19 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Marshall Flaum dies at 85; award-winning documentary maker". לוס אנג'לס טיימס. 6 באוקטובר 2010. נבדק ב-9 באוקטובר 2010. {{cite news}}: (עזרה) "LET MY PEOPLE GO" (אורכב 15.05.2011 בארכיון Wayback Machine), Cinematographie des Holocaust. Accessed October 9, 2010. גולד, ג'ק (1965-04-09). "TV Review; Israel's Story Told in 'Let My People Go'". הניו ירק טיימס (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-01. קירקלי, דונלד. "Look and Listen with Donald Kirkley", הבולטימור סאן, April 8, 1965
מיקי ואן דה ון

מיקי ואן דה ון (נולד ב-19 באפריל 2001) הוא כדורגלן הולנדי, המשחק בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת הולנד בעמדת הבלם. ואן דה ון החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של WSV 1930 ומשם הצטרף לאקדמיית הנוער של פולנדם ב-2013. ב-18 בנובמבר 2018, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קבוצת הנוער בליגה השלישית. ב-4 באוקטובר 2019, ואן דה ון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פולנדם, בהפסד 1–3 מול יונג פ.ס.וו. איינדהובן כאשר נכנס בדקה ה-46. בקיץ 2019, ואן דה ון חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו עם פולנדם. בעונה שלאחר מכן, תחת המאמן החדש, וים יונק, הוא חווה את הפריצה הגדולה שלו במועדון והפך לשחקן הרכב קבוע במרכז ההגנה של פולנדם. יונק אף מינה אותו לקפטן החדש של הקבוצה הבוגרת. ב-31 באוגוסט 2021, הוכרז כי ואן דה ון חתם בוולפסבורג הגרמנית תחת המאמן מארק ואן בומל, שם חתם על חוזה עד 2025. כאשר הקבוצה הגרמנית שילמה כ-3,500,000 אירו עבורו. ב-8 באוגוסט 2023, חתם לשש שנים בטוטנהאם הוסטספר, ששילמה עבורו 40 מיליון יורו. הבלם ערך את הופעת הבכורה הרשמית בליגה ב-13 באוגוסט, במשחק חוץ נגד ברנטפורד. ב-13 באוקטובר 2023 ערך ואן דה ון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד, בהפסד 2-1 לנבחרת צרפת במסגרת מוקדמות יורו 2024. נכלל בסגל נבחרת הולנד לטורניר יורו 2024. מדיה וקבצים בנושא מיקי ואן דה ון בוויקישיתוף מיקי ואן דה ון, באתר Transfermarkt מיקי ואן דה ון, באתר Soccerway מיקי ואן דה ון, באתר BDFutbol מיקי ואן דה ון, באתר WorldFootball.net מיקי ואן דה ון, באתר National Football Teams מיקי ואן דה ון, באתר FootballDatabase.eu תקציר המשחק בין יונג פ.ס.וו לפולנדם, באתר TRANSFERMARKT, ‏2019 Van de Ven joins Wolves, הרשמי של וולפסבורג, ‏31 באוגוסט 2021 Micky van de Ven - Player profile 23/24, www.transfermarkt.com (באנגלית) Dit zijn de 26 spelers van bondscoach Ronald Koeman voor EURO 2024 באתר התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 29 במאי 2024 (בהולנדית)
חניתה הלוי

חניתה הלוי (נולדה ב-2 באפריל 1938) היא תסריטאית, עיתונאית, סופרת ומשוררת ישראלית. כתבת ועורכת בעיתונים "צומת השרון", "מעריב", "עולם האישה", "עולם האופנה", "אינדקס השרון", "שרון שלי". אחראית על מרפאות באגף השיקום של משרד הביטחון. חברה בהנהלת האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית וחברה באקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה. ערכה והוציאה לאור ספרי עיון, שנתונים ואנתולוגיות. שיריה תורגמו לאנגלית. משיריה הולחנו על ידי רוברט ניסנסון. שירה "כאשר אהיה גדולה" הופק כסרט באורך 7 דקות. נולדה בשכונת ברנר לפין בתל אביב, למשפחה שעלתה ארצה ב-1920 מוולין, אוקראינה. היא נקראה על שם הקיבוץ חניתה שהוקם בגליל בשבוע בו נולדה. לימים נישאה ליעקב הלוי, צבר מנווה צדק, ממקימי קיבוץ חוקוק שהיה ממנהלי חברת 'קרסו', ובעלים של חברה לחלקי חילוף למכוניות. לאחר נישואיהם התגוררו ברמת גן, בגבעתיים, ברמת השרון ולאחר 32 שנה חזרה חניתה להתגורר בגבעתיים. היא בוגרת בית הספר לעיתונות, קורס תקשורת המונים של האוניברסיטה הפתוחה, וכן בוגרת קורסים לתסריטאות, ספרות עולמית ויהודית. הייתה מורה לפקידות בבית הספר תיכון "פיטמן". ועובדת שיקום בבית ספר לחינוך מיוחד "אחיקם". הייתה יו"ר אנ"י, איגוד נשים יוצרות (2002-1998). חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים. אם לשלושה וסבתא לנכדים. כתסריטאית הוענקו לחניתה הלוי ולבנה הקולנוען מענקי קרן הקולנוע הישראל ופרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל מנצ’סטר. עץ תפוחים וזאב (תל אביב: עקד, תשנ"ד 1996) מי אוהב הכי... (תל אביב: תמונה, תשנ"ח 1998) לו הייתי יושבת במרפסת בקיץ בירושלים (תל אביב: גוונים, תשנ"ט 1999) נקודת ה-'G של קרן בירד: רומן אינטרנטי (תל אביב: 'תמונה' תקשורת, תש"ס 2000) דרקוניאריה ואנשי החלל (תל אביב: 'תמונה' תקשורת, תשס"ה 2005) למי מחכים... החיבוק והנשיקה? (תל אביב: תמונה תקשורת, תשס"ט 2009) מלים (ישראל: בית אוצר, 2017) בת אדם, אשה: 66 יוצרות / עריכה, הפקה והבאה לדפוס: ה. חניתה הלוי (ישראל: הוצאת אנ"י, 2009) טאהרה: תסריט הסרט / יואב הלוי, ה. חניתה הלוי (תל אביב: תמונה תקשורת, 2002) לפי הספר סירוס: רומן / דורית זילברמן חניתה הלוי, ברשת החברתית פייסבוק מילים לשירים של חניתה הלוי, באתר "שירונט" מידע על חניתה הלוי בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של חניתה הלוי, באתר "סימניה" חניתה הלוי, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל חניתה הלוי באתר בית אוצר חניתה הלוי באתר אולפני שיר חניתה הלוי - כשאיני ישנה באתר יוטיוב, 13.8.2012 חניתה הלוי - מילים באתר יוטיוב, 13.8.2012 חניתה הלוי באתר וואלה! סרטים שושנה ויג, זמרתה של חניתה ה. הלוי באתר אימגו, 30.10.2007 חניתה הלוי באתר דרך המילים ד״ר אלי אשד, מחאתה של חניתה הלוי באתר יקום תרבות, 13.6.2013 חניתה הלוי באתר איגוד הסופרים בישראל חניתה ה. הלוי, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה גבעתיים פלוס, אשת אשכולות - מגזין 19 -, באתר האתר Gplus. אתר הבית 'גבעתיים פלוס' 'רמת גן פלוס', ‏2016-12-22 רשימת חברים, באתר אגודת הסופרות והסופרים העבריים דבורה בוצ׳מן, "חנוכיות מתכת" - תצוגה מאוסף חניתה הלוי (הררי-בירנברג), באתר דבורה בוצ׳מן, ‏2016-11-07
אבא שחור לבן (סרט טלוויזיה)

אבא שחור לבן הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2002 שהופק במסגרת המיזם "סרטים מכאן" של חברות הכבלים בבימויו של איתן לונדנר, עם אגם רודברג ודן תורן בתפקידים הראשיים. התסריט שנכתב על ידי איתן לונדנר וחגי טבת, הוא על נערה בת 14 המנסה לחדש את הקשר עם אביה שבע שנים אחרי שחזר בתשובה ונטש את משפחתו. מיכל (אגם רודברג) היא נערה בת 14 שגרה עם אמה ענת (הילה אלפרט). אב המשפחה יונתן (דן תורן) חזר בתשובה, התגרש והקים משפחה והיא לא ראתה אותו שבע שנים. ענת מתפרנסת מממכירת תכשיטים בדוכן במדרחוב וקריאה בקלפי טארוט ללקוחות פרטיים. את סיפוקה המיני היא מוצאת במאהב צעיר בשם שרון (נמרוד רשף). מיכל משתתפת בקבוצת שחייה תחת המאמן הקשוח סלבה (ג'יני פליישר). היא מתקשה להשתלב בקבוצה וחברותיה ובראשן אפרת (דנה גרוצקי) מקניטות אותה. מיכל וענת מגיעות למושב להלוויה של סבתא ציפורה. להלוויה מגיע גם יונתן כדי להשתתף בהלוויית אמו ולעשות "קריעה" אך הוא מגורש בתקיפות על ידי אביו חיים (שמואל שילה). מיכל מגלה במגרה של הסבתא קטעי עיתונות על אביה יונתן שהיה שחיין מצטיין ומבטיח. למיכל יש חבר קרוב בשם דרור (עופר סקר) ויחסיהם יודעים עליות ומורדות. מיכל רוצה ליצור קשר עם אביה. הם נפגשים בשוק ויונתן מזמין אותה למשפחתו - אשתו חדווה (נורית בנאי קורן) ושלושת בניו אלישע (תום גל), שמעון (איטן גרינברג) והתינוק בנימין. מיכל מוזמנת לסעודת ליל שבת עם המשפחה החרדית וחדווה נותנת לה סידור במתנה. יונתן נותן לה עצות לשיפור השחייה. היא מבקשת להשתתף בתחרות וסלבה נענה לדרישתה לאחר שהיא עומדת בדרישות הקבלה. ביום התחרות היא שולפת את הסידור אך אפרת מקניטה אותה על "אמונתה". בחמת זעם היא נועלת את אפרת בחדר ההלבשה ובורחת משם על אופניה לביתו של יונתן ושתיהן נפסלות. היא מגיעה לבית יונתן בבני ברק, מציעה לאלישע "סיבוב" באופניים (למרות השבת) והוא מסכים. היא נוסעת לבריכה נסתרת שם בלתה עם דרור ומבקשת מאלישע לפשוט בגדים ולהיכנס למים אך הוא מסרב. בינתיים מחפשים ענת חדווה יונתן ודרור אחרי מיכל. דרור אומר שהוא יודע לאן נסעה מיכל ולמרות השבת הם נכנסים למכונית של ענת. כשהם מגיעים מיכל שקועה במים ויונתן קופץ למים כדי להציל אותה. "אבא שחור לבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבא שחור לבן", באתר אידיבי "אבא שחור לבן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אבא שחור לבן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבא שחור לבן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבא שחור לבן, באתר "הבמה"
דנג'ה

פלויד נתניאל הילס (באנגלית: Floyd Nathaniel Hills; נולד ב-22 בפברואר 1982), הידוע באופן מקצועי בשם דנג'ה (באנגלית: Danja), הוא מפיק מוזיקלי וכותב שירים אמריקאי מווירג'יניה ביץ', וירג'יניה. הוא החל כמפיק שותף עם טימבלנד, ויצר מאז קטלוג נרחב של סינגלים. הוא הפיק שירים לאמנים כמו בריטני ספירס, אשר, קרי הילסון, T.I., נלי פורטדו, סיארה, מריה קארי, טימבלנד, מדונה, ויטני יוסטון, מיסי אליוט, M.I.A., ג'סטין טימברלייק, ג'וג'ו, ג'ו ג'ונאס, סימפל פלאן, פינק, טי-פיין, דידי, מיק מיל, ביורק, דוראן דוראן ומו אגנס. הילס, יליד וירג'יניה ביץ', וירג'יניה, למד לנגן בתופים ובפסנתר בתחילת שנות העשרה שלו. בהמשך, נהג ללכת לכנסייה. בשנת 2000, הילס עבד עם המפיק והזמר טדי ריילי באלבום הרביעי של בלקסטריט, Level II. בשנת 2001, מפגש מקרי עם טימבלנד הפך עבורו להזדמנות לפרוץ. שנתיים לאחר מכן, טימבלנד הביא את דנג'ה למיאמי כדי לעבוד בסטודיו שלו. במהלך הקריירה שלו עבד דנג'ה עם מגוון אמנים בין-לאומיים, כמו גם על כמה מהלהיטים הגדולים ביותר שיצאו במאה ה-21, כדוגמת "The Way I Are" של טימבלנד, "What Goes Around... Comes Around" ו-"SexyBack" של ג'סטין טימברלייק, "Gimme More" ו-"Kill the Lights" של בריטני ספירס ו-"Say It Right" של נלי פורטדו. בשנת 2008, הוציאה הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה את האלבום Hard Candy עליו עבד דנג'ה. הוא כתב והפיק ביחד איתה את הלהיט הבין-לאומי "4 Minutes". כמו כן, עבד על שלושה שירים נוספים (כולל סינגל נוסף מתוך האלבום): "Miles Away", "Voices" ו-"Devil Wouldn't Recognize You". דנג'ה, ברשת החברתית פייסבוק דנג'ה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דנג'ה, ברשת החברתית אינסטגרם דנג'ה, סרטונים בערוץ היוטיוב דנג'ה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דנג'ה, באתר AllMusic (באנגלית) דנג'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) דנג'ה, באתר Yandex.Music (ברוסית) דנג'ה, באתר Discogs (באנגלית) דנג'ה, באתר SecondHandSongs About: Danja (record producer), dbpedia.org Timbaland's Right Hand Man, Danja | Player Watch | SOHH.com /, web.archive.org, ‏2007-01-30 John Jurgensen, Life of Danja, WSJ (באנגלית אמריקאית) ARTICLE: Danja: Hitting the right note (The Virginian-Pilot - HamptonRoads.com/PilotOnline.com), web.archive.org, ‏2007-07-12 Madonna Feat. Justin Timberlake & Timbaland - 4 Minutes (באנגלית), נבדק ב-2023-04-01 Hard Candy by Madonna, Genius (באנגלית)
קרל פאלק

קרל אנתוני פאלק-גרמר (באנגלית: Carl Anthony Falk-Gramer; לבית פאלק; נולד ב-17 באוגוסט 1980 בסטוקהולם) הוא כותב שירים, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי שוודי שעבד עם אמנים בין-לאומיים כמו דמי לובאטו, ואן דיירקשן, 5 Seconds of Summer, ניקי מינאז', אלי גולדינג, מדונה, אביצ'י, אריאנה גרנדה, צ'ארלי פות', ג'ייסון דירולו, וסטלייף, הילרי דאף ואיגי אזליה. כתלמיד, פאלק למד בבית הספר למוזיקה של אדולף פרדריק בסטוקהולם. לאחר מכן, הוא הצטרף ל-"The Location" ב-2002, חברת הפקה והוצאה חדשה שהוקמה על ידי חברי צ'יירון לשעבר, כריסטיאן לונדין, אנדראס קרלסון וג'ייק שולץ, כשהם שוכרים את אולפני צ'יירון לשעבר. פאלק עזב את "The Location" ב-2007 והתמקם מחדש בלוס אנג'לס באפריל 2010 כדי לחבור לרמי יעקב וסטיב אנג'לו (Swedish House Mafia). בשנת 2015, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית על Rebel Heart כאשר השתתף בכתיבת השיר "Devil Pray". בנוסף לכך, השתתף ביצירת שני שירי הדמו "Addicted" ו-"Borrowed Time" שנכללו במיני-אלבום דמו בעל אותו השם, שהופץ באותה העת. בין היתר, עבד על הלהיט "Starships" של הראפרית ניקי מינאז', שזכה להצלחה בין-לאומית. קרל פאלק, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרל פאלק, באתר Discogs (באנגלית) Name Carl FalkRole SongwriterAlbums Multitude EP, Mosaic EP, Entry EPSimilar People Rami Yacoub, Savan Kotecha, Kristian Lundin, Wayne Hector, Shellback, Carl Falk - Alchetron, The Free Social Encyclopedia, Alchetron.com, ‏2017-08-18 (באנגלית אמריקאית) Britta Reque-Dragicevic, Chatting It Up With: Carl Falk, American Songwriter, ‏2012-07-12 (באנגלית אמריקאית) Madonna - Rebel Heart Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2023-04-01 Rebel Heart, 2015-03-10, נבדק ב-2023-04-01 Rebel Heart - EP by Madonna (באנגלית אמריקאית), 2015-03-16, נבדק ב-2023-04-01 Madonna - Rebel Heart EP (באנגלית), נבדק ב-2023-04-01 Nicki Minaj – Starships, נבדק ב-2023-04-01
פרנק לבוף

פרנק אלן ג'יימס לבוף (בצרפתית: Frank Alain James Lebœuf; ידוע כפרנק לבוף, נולד ב-22 בינואר 1968 במרסיי שבצרפת) הוא שחקן קולנוע צרפתי וכדורגלן עבר ששיחק בעמדת הבלם. לזכותו של לבוף 50 הופעות במדי נבחרת צרפת. לבוף נולד במרסיי וגדל בסן-סיר-סור-מר. אביו, מאמן סטאד רן לשעבר, הכיר לו את הכדורגל, ולבוף החל את הקריירה שלו ב-1986 בליגות הנמוכות בצרפתיות. לבוף עבר לסטאד לאבאל ב-1988 ולאחר מכן לשטרסבורג ב-1991, שם שיחק עד 1996. בשלב זה הוא עבר למועדון האנגלי צ'לסי תמורת 2.5 מיליון ליש"ט. הוא שיחק בצ'לסי בין השנים 1996-2001. במהלך שנותיו במועדון, הוא שיחק בלמעלה מ-200 משחקים וכבש 24 שערים בכל המסגרות. כמו כן, הוא זכה בשני גביעי אנגליה, גביע הפוטבול ליג וגביע אירופה למחזיקות גביע. לאחר שעזב את צ'לסי, הוא עבר לשחק באולימפיק מרסיי ולבסוף סיים את הקריירה שלו בקטר. פרנק לבוף היה שחקן מפתח בנבחרת צרפת בסוף שנות ה-90. הוא שיחק 50 משחקים עבור צרפת, וכבש ארבעה שערים. שניים מהשערים הללו נכבשו במשחק אחד במסגרת מוקדמות יורו 1996 מול נבחרת אזרבייג'ן, ועזרו לצרפת לנצח 0-10. לבוף היה שותף לזכייתה של צרפת במונדיאל 1998, ואף הופיע במשחק הגמר בו ניצחה צרפת בתוצאה 0-3 את נבחרת ברזיל. בשנת 2001, בזמן שעדיין שיחק כדורגל בצ'לסי, הופיע לבוף בסרט מחיר הניצחון. לאחר פרישתו מכדורגל מקצועי, הוא בילה שנתיים בלוס אנג'לס ושיחק בקבוצת החובבנים הוליווד יונייטד. במהלך תקופה זו, הוא למד משחק במכון לי שטרסברג במערב הוליווד וזכה במשרת המשחק הראשונה שלו כפרשן טלוויזיה תמורת צ'ק שכר בסך 100 דולר, שאותו הוא שומר למזכרת. מאז, לבוף שיחק במספר הצגות תיאטרון בצרפת. בשנת 2014, הוא גילם לוחם התנגדות צרפתי בסרט מלחמת העולם השנייה "Allies" ורופא בסרט הביוגרפי של סטיבן הוקינג, "התאוריה של הכול". מועדונים מגן הקהילה: 2000 הסופר קאפ האירופי: 1998 גביע הפוטבול ליג: 1997/1998 הגביע האנגלי: 1996/1997, 1999/2000 גביע אירופה למחזיקות גביע: 1997/1998 גביע האינטרטוטו: 1995 נבחרת מונדיאל 1998: 1998 יורו 2000: 2000 גביע הקונפדרציות: 2001 מדיה וקבצים בנושא פרנק לבוף בוויקישיתוף פרנק לבוף, ברשת החברתית פייסבוק פרנק לבוף, ברשת החברתית אינסטגרם פרנק לבוף, באתר Transfermarkt פרנק לבוף, באתר Soccerway פרנק לבוף, באתר BDFutbol פרנק לבוף, באתר WorldFootball.net פרנק לבוף, באתר National Football Teams פרנק לבוף, באתר FootballDatabase.eu
יחסי איראן–קובה

יחסי איראן–קובה, המאופיינים בשיתוף פעולה כלכלי ודיפלומטי, הם יחסים בילטרליים ידידותיים למדי. לאיראן ישנו מאזן מסחרי פרודוקטיבי עם קובה. שתי הממשלות חתמו על מסמך לחיזוק שיתוף הפעולה בהוואנה, בירת קובה, בינואר 2006. נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד כינה את היחסים "איתנים ומתקדמים" בשלושת העשורים האחרונים. על פי ה-Christian Science Monitor, היחסים בין המדינות החלו להתהדק "כבר כמה שנים לפני עלייתו של אחמדינז'אד לנשיאות". במסמך שנחתם בין המדינות בינואר 2006 הרחיבו איראן וקובה את שיתוף הפעולה ביניהן בתחומי המסחר, בנקאות, חקלאות, בריאות ותרבות. שתי המדינות אף הצהירו כי ירחיבו את שיתוף הפעולה בתחומי תעשיית הסוכר, דיג, ביוטכנולוגיה, ספורט, תחבורה, פרויקטי פיתוח, השקעות, תיירות, טכנולוגיית מידע, תקשורת ומשאבי מים. המסמך מצהיר שאיראן וקובה יספקו יותר מתקנים בשיתוף פעולה בנקאי במטרה לקדם קשרים כלכליים ומסחריים ולעשות שימוש ביכולות מדעיות, מחקריות ותעשייתיות הדדיות. בשנת 2006 הגיע המסחר בין שתי המדינות להיקף של 5 מיליון דולר. בשנת 2008 העניקה איראן לקובה מסגרת אשראי של 200 מיליון אירו לביצוע מספר פרויקטים שונים; חלק גדול מהכסף מימן ייבוא קובני של קרונות רכבת, הן למשא והן לנוסעים. קובה תומכת בתוכנית האיראנית לפיתוח טכנולוגיה גרעינית למטרות שלום, אם כי המדינות הסכימו לעצור את הפצת הנשק הגרעיני. נשיא קובה לשעבר פידל קסטרו דיבר בהערצה על כך שאיראן "מגדילה את יכולתה להילחם במעצמות גדולות מדי יום". יחסי החוץ של איראן יחסי החוץ של קובה "Iran, Cuba sign banking agreement". Islamic Republic News Agency. 2008-02-19. אורכב מ-המקור ב-2008-01-24. נבדק ב-2008-06-08. President urges Tehran-Havana cooperation in NAM - Irna (אורכב 10.02.2012 בארכיון Wayback Machine) Hughes, John (2006-02-15). "Latin America's leftist regimes get cozy with Iran". Christian Science Monitor. נבדק ב-2008-06-12. "Envoy Highlights Iran-Cuba Strong Relations". אורכב מ-המקור ב-2008-06-23. נבדק ב-2008-06-10.
איסור אכילת מנחת כהן

איסור אכילת מנחת כהן הוא מצוות לא תעשה מתרי"ג מצוות, לפיה קיים איסור לאכול כל מנחה שכהן מקריב. בספר ויקרא נאמר: וְכָל מִנְחַת כֹּהֵן כָּלִיל תִּהְיֶה לֹא תֵאָכֵל. — ויקרא ו, טז כתב ספר החינוך כי כוונת הקורבנות הם כדי לעורר את לב המקריב, ומכיוון שלכהן יש חלק בקורבנות המנחה, אם יאכל את מנחתו תחושתו תהיה מעין מי שאופה סתם פת לצורכו, כיוון שלבסוף הוא אוכל אותה. וכדי לעורר את לב הכהן המקריב יש צורך לאסור את אכילת המנחה, בין על ידו ובין על ידי שאר הכהנים מכיוון שבמקרה כזה, הוא יאכל את מנחותיהם והם את מנחותיו ושוב יראה הדבר בעיניו כאילו הוא עושה לצורך עצמו. מנחת כהן זכר אסורה באכילה ומקטירים אותה כולה. בכלל זה: מנחת חנוך ומנחת חביתין וכן כהן שהביא מנחת חוטא או מנחת נדבה כולן נשרפות על גבי המזבח בשלמותם. במנחת חוטא של כהן ישנה מחלוקת במשנה: לדעת תנא קמא דינה ככל שאר המנחות של כהן ומוקטרת כולה ולדעת רבי שמעון קומצים את המנחה ומקטירים את הקומץ לבד ואת שאר המנחה לבד. בברייתא במסכת סוטה לומדים שבת כהן שנשאת לישראל מנחתה נאכלת ובת ישראל שנשאת לכהן מנחתה אינה נאכלת. אמנם, בבת ישראל שנשאת לכהן, קומצים את המנחה והקומץ קרב בפני עצמו מפני שיש גם לו וגם לה חלק במנחה. שיירי המנחה מפוזרים על גבי הדשן. איסור זה חל על גברים ונשים בשווה. אדם שעבר על האיסור ואכל כזית מנחת כהן, לוקה. ספר החינוך (סדר דפוס פרנקפורט)/קלז – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org מסכת מנחות, דף ע"ב, עמוד ב' מסכת סוטה, דף כ"ג
יחסי איראן–וייטנאם

יחסי איראן–וייטנאם הם היחסים הבילטרליים בין איראן לבין וייטנאם, אשר כוננו רשמית ב-1973. לאיראן יש שגרירות בהאנוי ולווייטנאם שגרירות בטהראן. סוחרים פרסיים התיישבו באזור וייטנאם במהלך המאה ה-15 והקימו מספר קשרים כלכליים באותה תקופה. אלכסנדר דה רודס (אנ'), שעיצב את האלפבית הלטיני הווייטנאמי המודרני, נפטר באספהאן, איראן. מאז מותו היה קברו מוקד עלייה לרגל עבור וייטנאמים רבים שראו בו את האב המייסד של האלפבית הווייטנאמי המודרני ומגן המורשת הווייטנאמית. קברו הורחב מאוחר יותר עם כתובות בצרפתית, וייטנאמית, אנגלית ופרסית. היחסים בין וייטנאם לפרס לא היו קיימים בשל מלחמת וייטנאם. פרס הייתה מדינה פרו-מערבית, בעוד וייטנאם הייתה מחולקת בין הצפון הקומוניסטי לדרום הרפובליקני. לאחר המהפכה האיראנית, בו עלה האייתוללה רוחאללה ח'ומייני לשלטון במקום מוחמד רזא שאה פהלווי הפרו-מערבי, כוננו היחסים בין איראן לווייטנאם, לאחר איחוד וייטנאם תחת הצפון. שלושה נשיאים איראנים ביקרו בווייטנאם: אכבר האשמי רפסנג'אני ב-1995, מחמוד אחמדינז'אד ב-2012 וחסן רוחאני ב-2016. במהלך ביקור רוחאני התחייבו שתי המדינות להגביר את הסחר העתידי ביניהן לשני מיליארד דולר. יחסי החוץ של איראן יחסי החוץ של וייטנאם "The introduction of quoc ngu into Vietnam - the transcendetal death of Mr. Nguyen van Vinh". "Screening and Seminar on Alexandre de Rhodes Memorial Inauguration at Armenian Cemetery, Isfahan, Iran - Tin tức Đại học Duy Tân". AFP (2016-10-06). "Iran, Vietnam pledge $2 bn trade boost". Al-Monitor (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-07.
גילברטית

גילברטית (ידועה גם כקיריבטי) היא שפה אוסטרונזית המדוברת בעיקר בקיריבטי, שייכת לענף המיקרונזי של השפות האוקיאניות. השם קיריבטי מגיע מההגייה המקומית של השם "גילברטס" לפי הפונולוגיה הגילברטית. המקור לשם "גילברטס" הוא משנת 1820, כאשר האדמירל הרוסי אדם יוהאן פון קרוזנשטרן שינה את שמם של האיים ל"les îles Gilbert" (בצרפתית), איי גילברט, על שמו של קפטן תומאס גילברט אשר חצה את האיים בשנת 1788. למעלה מ-96% מתוך 119,000 האנשים, החיים בקיריבטי, מדברים גילברטית, וכן רבים מתושבי נוי (טובאלו), האי רבי (פיג'י), ואיים אחרים אליהם הועברו תושבי קיריבטי (איי שלמה, ונואטו), או היגרו (בעיקר לניו זילנד והוואי). בשנת 2020 בית הספר פינלייסון פארק באוקלנד הפך לבית הספר הראשון בניו זילנד שהקים יחידה ללימוד גילברטית. בשפה הגילברטית ישנם שני ניבים עיקריים, צפוני ודרומי. ההבדל העיקרי ביניהם הוא בהגייה של מספר צלילים. לגבי איי בוטאריטארי קיים ניב ייחודי, השונה מהקיריבטי הסטנדרטי הן באוצר מילים והן בהגייה. בגילברטית 10 תנועות ו-13 עיצורים. מילון אנגלי-גילברטי (באנגלית) איך לספור בגילברטית (באנגלית) היבטים של הדקדוק הקיריבטי (באנגלית) מילון אנגלי-קיריבטי משולב (באנגלית) "Auckland school establishes Kiribati language unit | RNZ". Radio New Zealand. 2021-10-08. אורכב מ-המקור ב-2021-10-08. נבדק ב-2021-10-08. Blevins, Juliette; Harrison, Sheldon P. (1999). "Trimoraic Feet in Gilbertese". Oceanic Linguistics. 38 (2): 203–230. doi:10.1353/ol.1999.0012. S2CID 143647044.
הוראה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הוראה – אחת מתהליכי הלמידה בחינוך פעולת דיבור (דירקטיבה) – הוראה של אדם לאדם אחר, המבקש ממנו לפעול בסיטואציה מסוימת פסיקת הלכה – הוראה של פוסק הלכה כיצד לנהוג במקרה מסוים מסופק או שנוי במחלוקת פקודה (מחשב) – הוראה למחשב לבצע פעולה מסוימת
גייל רובין (צלמת)

גייל רובין (באנגלית: Gail Rubin;‏ 12 באפריל 1938 – 11 במרץ 1978) הייתה צלמת ישראלית-אמריקאית, נרצחה על ידי מחבלים בשמורת הטבע של מעגן מיכאל כקורבן הראשון של פיגוע כביש החוף. נולדה בניו יורק כבתם היחידה של אסטל, פסיכותרפיסטית, וג'ונתן רובין, סגן נשיא חברת מזון. הייתה קרובת משפחה של הפוליטיקאי והסנטור אברהם ריביקוף. סיימה את בית הספר התיכון דולטון (אנ') ב-1956 והחלה בלימודים אקדמיים באוניברסיטת מישיגן. סיימה תואר ראשון במכללת פינץ' (אנ') בניו יורק בשנת 1960 והחלה לעבוד כעורכת בהוצאת ספרים מרכזית בניו יורק. ביוני 1969 הגיעה לחופשה קצרה בישראל והחליטה להישאר. בישראל החלה לעבוד כצלמת עיתונות. במהלך מלחמת יום הכיפורים התלוותה לחיילי צה"ל ונמנתה על ראשוני האזרחים שהגיעו למצרים. בשנת 1973 החלה להתרכז בעבודותיה בנושאי נוף וטבע. עבודותיה הוצגו בין השאר במוזיאון היהודי בניו יורק. בזמן הרצחה עסקה גייל בפרויקט צילומי של תיעוד החי והצומח התנ"כי בארץ ישראל. המחבלים בהם נתקלה, ירו בה בראשה והרגוה. ליד גופתה נמצאה המצלמה ובה התמונות האחרונות שצילמה. נטמנה בבית העלמין יוניון פילד ברובע קווינס שבניו יורק. לאחר מותה הוציאו הוריה ספר עם צילומיה בשם Psalmist With a Camera: Photographs of a Biblical Safari בהוצאת Abbeville Press בשנת 1979, וכן הוקם מרכז צילום על שמה במעגן מיכאל (ארכיון צילומי הטבע שלה נוהל על ידי האמן דורון הורוביץ) . בעקבות מותה כתב נתן יונתן את השיר "והרותם היה מלבין", שהולחן על ידי שפי ישי. עבודותיה מוצגות בתחנה לחקר ציפורי ירושלים. Psalmist with a Camera: Photographs of a Biblical Safari הספר שהוציאו הוריה של גייל רובין The PLO killed my cousin דברי הספד אשר כתבה אלינור ברצ'ר, בת דודתה של גייל ב-15 במרץ 1978, והתפרסמו בעיתון The Courier-Journal, Louisville, KY והרותם היה מלבין מילים לשיר של נתן יונתן ג'סיקה זלינר, גייל רובין (צלמת), באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) גייל רובין, באתר לזכר אזרחים נפגעי פעולות איבה