וילסון קרי ניקולס

וילסון קרי ניקולס (באנגלית: Wilson Cary Nicholas;‏ 31 בינואר 1761 – 10 באוקטובר 1820) היה פוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בשנים 1784–1786, בשנים 1788–1789 ובשנים 1794–1799, כסנאטור מטעם וירג'יניה בשנים 1799–1804, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1807–1809, וכמושל וירג'יניה ה-19 בשנים 1814–1816. וילסון קרי ניקולס נולד בוויליאמסבורג שבמושבת וירג'יניה, כבנם של רוברט קרטר ניקולס האב (אנ') ושל רעייתו, אן קרי. משפחתו נמנתה על עשר המשפחות הראשונות של וירג'יניה, והיו לו עשרה אחים ואחיות, מתוכם שבעה הגיעו לבגרות. אחיו הבכור, ג'ורג' ניקולס (אנ'), היה מחוקק בווירג'יניה לפני שעבר לקנטקי, אח נוסף שהיה גדול ממנו, פיליפ נורבורן ניקולס (אנ'), שירת כתובע הכללי של וירג'יניה בשנים 1800–1819 לפני שהיה לשופט בבית משפט של המדינה. אחת מאחיותיהם, אליזבת קרטר ניקולס, נישאה לאדמונד רנדולף, שהיה מושל וירג'יניה השביעי, התובע הכללי הראשון של ארצות הברית, ומזכיר המדינה השני. כמקובל לבן מעמדו, קיבל ניקולס חינוך פרטי, ובהמשך למד בקולג' ויליאם ומרי. הוא למד משפטים בקריאה עצמית, ככל הנראה בהדרכת אביו או בהדרכתו של ג'ורג' ויית' (אנ'). במלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת ניקולס כלוטננט במיליציה של מחוז אלבמארל. ב-1778 התקבל ניקולס ללשכת עורכי הדין של וירג'יניה ושב למחוז אלבמארל לאחר המלחמה. ב-1794 הוא כבר ישב עם משפחתו באחוזת מטעים ליד נהר ג'יימס, שלה הוא קרא "מאונט וורן". כמו אביו וקרובי משפחתו, הפעיל ניקולס את אחוזתו תוך שימוש בעבדים. במחוז אלבמארל היה הגידול החקלאי המרכזי הטבק. ועדיין, בשנות ה-90 של המאה ה-18 שכנע הסוחר מריצ'מונד רוברט גמבל את ניקולס לעבור לגידול חיטה כאשר הכול היו מודעים לנזק שהטבק גרם לקרקע המקומית, ומחירי החיטה עלו. עם זאת, לניקולס היה סכסוך ממושך עם משפחת סקוט בנוגע למיקום מחסני הטבק והחיטה לאורך נהר ג'יימס. ב-1789 הייתה ידו של ניקולס באופן זמני על העליונה, כאשר הוקמה העיירה וורן על אדמותיו. ועדין, עד 1817 הייתה העיירה סקוטסוויל הקצה של כביש האגרה רוקפיש גאפ. בשנים 1784–1785, ושוב בשנים 1788–1789, כיהן ניקולס כנציג מחוז אלבמארל בבית הנבחרים של וירג'יניה. הן ניקולס, והן אחיו ג'ורג', שכיהן גם הוא בתקופות מסוימות בבית הנבחרים, ייצגו את המחוז בוועידת האשרור של וירג'יניה לחוקת ארצות הברית ב-1788. הם העדיפו את קיומה של חוקה פדרלית. במהלך דיוני הוועידה, ב-6 ביוני התעמת ניקולס מול התנגדותו של פטריק הנרי שניתן יהיה לערער על תיקון ליקויים בחוקה הלאומית החדשה על פי ההצעה בפרק 5. בסופו של דבר הצביעה הוועידה על אשרור החוקה הפדרלית, זאת על אף התנגדות הנציגים האחרים ממחוזות פידמונט. משפחת ניקולס נותרה במשך שנים בשורות המפלגה הפדרליסטית, זאת על אף הפופולריות של תומאס ג'פרסון במחוז. בשנים 1794–1799 כיהן ניקולס שוב בבית הנבחרים של וירג'יניה. ב-1799 בחרו בניקולס עמיתיו בבית המחוקקים כנציג וירג'ינה בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית במקומו של הנרי טאזוול שנפטר. הוא כיהן בסנאט מדצמבר אותה שנה ועד מאי 1804 כאשר התפטר כדי לשמש כגובה המס של נמל נורפוק, תפקיד בו הוא שימש עד 1807. באותה שנה שב ניקולס לזירה הפוליטית כאשר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד ממרץ 1807 ועד התפטרותו בנובמבר 1809. ב-1814 הוא נבחר כמושל וירג'יניה וכיהן בתפקיד עד 1816, כאשר באותה תקופה הגבילה חוקת וירג'יניה את כהונת המושל לתקופת כהונה אחת. ב-1816 מונה ניקולס לתפקיד נשיא הסניף בריצ'מונד של הבנק השני של ארצות הברית (אנ'), שקיבל את הזיכויון שלו מהנשיא בן וירג'יניה, ג'יימס מדיסון, זאת לאחר שבתו של ניקולס, ג'יין, נישאה לתומאס ג'פרסון רנדולף (אנ'), נכדו הבכור של ידידו ושכנו משכבר הימים של ניקולס, הנשיא לשעבר תומאס ג'פרסון. הבנק העמיד כמה הלוואות לנשיא לשעבר, שהיו כרוכות בהוצאות גבוהות בשל מבקרים רבים באחוזת מונטיצ'לו. ניקולס היה גם מעורב בעסקי קרקעות במערב, שהכניסו אותו לחובות במהלך הפאניקה של 1819 (אנ'). ג'פרסון הסב שניים מהשטרות עליהם היה חתום ניקולס בשווי של 10,000 דולר כל אחד, בהאמינו שאחוזותיו של ניקולס היו שוות יותר מ-350,000 דולר. אף על פי כן, לאחר מותו של ניקולס, עמד שווי קרקעותיו על שליש בלבד מסכום זה, אחוזתו נקלעה לפשיטת רגל, והחובות החמירו את מצבו הפיננסי של ג'פרסון עוד יותר. וילסון קרי ניקולס נפטר ב-11 באוקטובר 1820 באחוזה של בתו ג'יין ובעלה תומאס ג'פרסון רנדולף, טאפטון, שכיום היא חלק מאחוזת מונטיצ'לו שליד שארלוטסוויל. הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית שבמונטיצ'לו. ב-1818 נקרא על שמו מחוז ניקולס, שכיום נמצא בתחומי וירג'יניה המערבית. על שמו נקרא גם בניין מעונות סטודנטים בקולג' ויליאם ומרי. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1631-1632 מדיה וקבצים בנושא וילסון קרי ניקולס בוויקישיתוף וילסון קרי ניקולס באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) וילסון קרי ניקולס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) וילסון קרי ניקולס באנציקלופדיה של וירג'יניה (באנגלית) וילסון קרי ניקולס באתר The Political Graveyard (באנגלית) וילסון קרי ניקולס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Magazine of Albemarle County History, Volumes 35–36. Albemarle County Historical Society. 1980. p. 143. John Hammond Moore, Albemarle: Jefferson's County, 1727-1976 (Charlottesville: University Press of Virginia for the Albemarle County Historical Society, 1976) pp. 87-88. John Hammond Moore, Albemarle: Jefferson's County, 1727-1976 (Charlottesville: University Press of Virginia for the Albemarle County Historical Society, 1976) p. 98. John Hammond Moore, Albemarle: Jefferson's County, 1727-1976 (Charlottesville: University Press of Virginia for the Albemarle County Historical Society, 1976) p. 88.