laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גרענת

גרענת (בלטינית: Trachoma) היא מחלה זיהומית מידבקת של העיניים הנגרמת על ידי הזנים A - C של החיידק כלמידיה טרכומטיס (Chlamydia trachomatis). השם הלועזי "טרכומה" – ביוונית עתיקה: לא חלק, מחוספס – מתאר את המראה הגרעיני-מחוספס של לחמית העפעפיים בשלב הפעיל של המחלה. המחלה מועברת במגע ישיר עם הפרשות מהעיניים, מהאף ומהגרון של החולים או מגע עם בגדים ומגבות שזוהמו בהפרשות האלה. הגרענת נפוצה במדינות עם תנאי דיור והיגיינה ירודים. זאת "מחלת עוני" מובהקת ומקננת בין בני משפחה כשאלה נתונים בתנאי דיור והיגיינה ירודים ("מחלת משפחה"). הגורמים שזוהו כאחראים להתפשטות מחלה זו הם חוסר במים זורמים, חוסר מתקני שירותים, עוני, זבובים, דיור בצמוד לבעלי חיים, צפיפות דיור ועוד. הגרענת ידועה עוד מימי קדם. ההתעניינות בה הופיעה בסוף המאה ה-18 כאשר חייליו של נפוליאון שכבשו את מצרים חלו שם בגרענת ובשובם הפיצו אותה בארצות אירופה. אז ניתן לגרענת המונח "קדחת עיניים מצרית" (Opthalmia Aegyptiaca). זמן הדגירה של החיידק הוא 5–12 ימים. בתחילה מופיעה דלקת של הלחמית. העין מאדימה ומתחילה הפרשה. בשלב מתקדם מופיעים תסנינים של לימפוציטים בלחמית העפעף העליון. תסנינים אלה מופיעים כגושים קטנים בצורה של גרעינים ומכאן שם המחלה בעברית. ההסננה יכולה להופיע גם בקרנית ולגרום לעכירות (Pannus). ללא טיפול עוברת המחלה לשלב הצלקתי. מופיעה הצטלקות בלחמית העפעף הגורמת להתעקמותו והפניית שפת העפעף פנימה (Entropion). בגלל זה מופנים הריסים כלפי העין (Trichiasis). במצב זה, כל מצמוץ של העפעפיים גורם לחיכוך הריסים בקרנית עד כדי הריסתה וגרימת עיוורון. בשנת 1909 היה ד"ר לודוויג הלברשטטר בין מגלי מחולל הגרענת. הגרענת הייתה נפוצה גם בארץ ישראל בקרב היהודים והערבים בגלל תנאי היגיינה ירודים. הטיפול במחלה זו היה לחם חוקו של כל רופא באזור זה. רופא העיניים היהודי הראשון שטיפל בגרענת בין השנים 1908–1911 היה ד"ר משה יהושע ארלנגר. בשנת 1914 התקיים בירושלים כנס של הרופאים העבריים בארץ ישראל בנושא הגרענת. כיום ירדה שכיחות המחלה, בזכות שיפור בתנאי החיים. היא עדיין נפוצה באזורים נחשלים באפריקה, באסיה, באמריקה הלטינית ובמזרח התיכון. בשנת 1996 לקח על עצמו ארגון הבריאות העולמי לחסל את הגרענת עד שנת 2020. התוכנית מטפלת בשלב החריף, בשלב הצלקתי ובשיפור תנאי ההיגיינה. בשלב החריף הטיפול הוא במנה יחידה של אזיטרומיצין דרך הפה (20 מ"ג/ק"ג) או מריחה של משחת טטרציקלין על העפעפיים, פעמיים ביום במשך שישה שבועות. כיום מעדיפים אזיטרומיצין במנה אחת. בשלב הצלקתי מבוצעים ניתוחים פלסטיים בעפעפיים כדי למנוע את מגע הריסים בקרנית. הואיל והמחלה מתחילה בילדות מופעלת תוכנית לחינוך לשטיפה וניקיון הפנים של הילדים. יש כיום עדיין 150 מיליון חולים בגרענת בעולם. 6 מיליון עיוורים כתוצאה ממחלה זו, רובם בגיל העמידה והזקנה. אורית נבות ואברהם גרוס, ‏המלחמה בגרענת: ראשית בריאות הציבור בארץ-ישראל, קתדרה 94, דצמבר 1999, עמ' 114-89 גרענת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גרענת, דף שער בספרייה הלאומית נסים לוי, יעל לוי, רופאיה של ארץ-ישראל 1799 - 1848, איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 183 נסים ויעל לוי, רופאיה של ארץ-ישראל 1799-1948, הוצאת איתי בחור ,זכרון-יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 105 Trachoma, www.who.int (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
BPM

האם התכוונתם ל... ניהול תהליכים עסקיים – תוכנת תשתית המתארת ומבצעת תהליכים עסקיים באמצעות מחשב. Beats per minute - שיטה למדידת מפעם מוזיקלי מכללת BPM – מוסד ישראלי ללימוד מקצועות המוזיקה, הסאונד וההפקה המוזיקלית 120 פעימות בדקה – סרט קולנוע צרפתי
קיסימי

קיסימי (באנגלית: Kissimmee) היא עיר הבירה של מחוז אוסיאולה בפלורידה שבארצות הברית. נכון ל-2020 מתגוררים בעיר 79,226 תושבים. העיר נוסדה באמצע המאה ה-19 בשם "אלנדייל" (Allendale). היא שינתה את שמה לקיסימי ב-1883 כאשר התאגדה רשמית כעיר. בעקבות מיזם יבוש ביצות שיזם המילטון דיסטון מפילדלפיה יובשו שטחים ניכרים (כ-8,000 קמ"ר) של שטחי ביצה ונבנו תעלות שאפשרו הבאת סחורות לעיר. ייבוש ובניית התעלות אפשר את התפתחותה של העיר. במקביל החלו להיבנות מסילות ברזל בפלורידה, וקישור העיר במסילת ברזל לסנפורד ולקווי מסילות הברזל הפך את העיר למרכז תחבורה. קישור זה הקל על התחבורה אל העיר מחד, אולם פגע בסחר באמצעות תעלות מאידך. בשנת 1885 קושרה העיר טמפה לקווי מסילות הברזל, ומעמדה של קיסימי ירד. השפל כלכלי שהחל בשנת 1893 עצר את הפיתוח של העיר, וכן קרות שפגעו בפרדסים בשנים 1894–1895 פגעו בענפי גידול ההדרים שהיוו מרכיב מרכזי בכלכלת העיר, שהתבססה החל מתקופה זו בעיקר על גידול בקר. השינוי במעמדה של העיר התרחש בשנת 1971 עם הקמת אתר הנופש דיסניוורלד. קרבת העיר לאתר נופש הפכה את אותה למרכז תיירותי, וכיום עיקר כלכלת העיר מתבססת על התיירות. ב-13 באוגוסט 2004 נפגעה העיר בצורה קשה מהוריקן צ'ארלי וזמן קצר לאחר מכן מהוריקן פרנסס והוריקן ג'ין; שלוש הסופות שפקדו את העיר במשך תקופה כה קצרה הרסו מבנים רבים בעיר. מאז ראשית המאה ה-20 התבססה כלכלת העיר בעיקר על גידול בקר. מצב זה השתנה עם הקמת אתר הנופש דיסניוורלד בשנת 1971 והחל משנה זו מבוססת עיקר כלכלת העיר על תיירות. שטחה של העיר הוא 44.9 קמ"ר, מתוכם 43.2 קמ"ר הם שטחי יבשה ו-1.7 קמ"ר שטחי מים (כ-3.7%). והיא שוכנת על גדת אגם טוהופוקלגה, כ-14 ק"מ דרומית לעיר אורלנדו. מדיה וקבצים בנושא קיסימי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיסימי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסוול ליון-וילרבאן

אסוול ליון-וילרבאן (מצרפתית: ASVEL Lyon-Villeurbanne) היא קבוצת כדורסל צרפתית המייצגת את שתי הערים ליון ווילרבאן. הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורוליג. המועדון נוסד בשנת 1948 כשמאז זכה ב-19 אליפויות צרפת וב-9 גביעי צרפת. המועדון הוא המעוטר ביותר בכדורסל הצרפתי, למרות שמשנות ה-80 החל המועדון בירידה דרסטית ביכולתו כשלא פעם המועדון נאבק במאבקי הירידה לPro B וכן כנגד סגירת המועדון בשל בעיות כלכליות. המועדון שייך מאז 2014 לכדורסלן הצרפתי טוני פארקר. פארקר החזיק בבעלות מיעוט בקבוצה מאז 2009 ואף שיחק במועדון בזמן השביתה בליגת ה-NBA ב-2011. ב-2014 הפך לבעל השליטה בקבוצה ולנשיאה. בעל מניות אחר בקבוצה הוא הכדורסלן הצרפתי ניקולה באטום שמשמש כסגן הנשיא שלה. בעונת 2011/12, השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג. בעונת 2019/2020 חזרה הקבוצה ליורוליג עם הרחבת הליגה ל-18 קבוצות. אולם הבית של המועדון הוא האסטרובל, המכיל כ-5,600 מקומות. הליגה הצרפתית: אליפות (21): 1949, 1950, 1952, 1955, 1956, 1957, 1964, 1966, 1968, 1969, 1971, 1972, 1975, 1977, 1981, 2002, 2009, 2016, 2019, 2021, 2022 מקום שני: 1954, 1959, 1965, 1967, 1976, 1978, 1985, 1986, 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003 הגביע הצרפתי: זכייה (10): 1953, 1957, 1965, 1967, 1996, 1997, 2001, 2008, 2010, 2021 גמר: 1954, 1955, 1959, 2002, 2016 גביע מחזיקות גביע: גמר: 1983 סופרוליג: פיינל פור: 1997 צרפת ג'ים בילבה צרפת אלן דיבאו קרואטיה ניקולה וויצ'יץ' צרפת טוני פארקר מדיה וקבצים בנושא אסוול ליון-וילרבאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסוול ליון-וילרבאן (בצרפתית) אסוול ליון-וילרבאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסוול ליון-וילרבאן, ברשת החברתית LinkedIn אסוול ליון-וילרבאן, סרטונים בערוץ היוטיוב סגל הקבוצה באתר היורוליג
אסטניסלאו באזורה

אסטניסלאו באזורה אי ברונט (בקטלאנית: Estanislau Basora i Brunet; ‏18 בנובמבר 1926 בברצלונה שבספרד – 16 במרץ 2012) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי, שנודע בשל תקופתו בברצלונה. באזורה שיחק בעיקר בעמדת הקיצוני. ב-1974, בעת חגיגות 75 שנה להקמת המועדון, נכלל באזורה ברשימת 11 השחקנים הטובים ביותר במועדון אי פעם. באזורה שיחק במדי נבחרות ספרד וקטלוניה. במונדיאל 1950, במדי נבחרת ספרד, הבקיע חמישה שערים. באזורה החל לשחק כדורגל בקולוניה ואי, שכונת הולדתו, ומאוחר יותר עבר לקבוצה של העיירה הקטלאנית סוריה. ב-1943 הצטרף למנרזה. כעבור שלוש שנים הצטרף לברצלונה. במשך 12 שנים בברצלונה כבש 153 שערים ב-373 משחקים בכל המסגרות. הוא היה משחקניה החשובים של הקבוצה באחת מהתקופות המוצלחות ביותר שלה, לצד שחקנים כגון מריאנו מרטין, ז'וזפ גונסלבו, אדוארדו מנצ'ון וססאר. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות לה ליגה תחת אימונו של אנריקה פרננדס. ב-1949, בגמר הגביע הלטיני, הבקיע את שערה הראשון של קבוצתו, שניצחה את ספורטינג ליסבון 2-1. עונת 1950/51 הייתה המוצלחת ביותר עבורו - באזורה הבקיע 16 שערים ב-30 הופעות. בעונת 1951/52 זכתה הקבוצה בחמישה תארים בעזרת שורת ההתקפה המפורסמת שלה, שכללה את באזורה ולאזלו קובאלה בין היתר. בגמר גביע הגנרל של אותה עונה הבקיע את השער הראשון, שעזר לקבוצתו לנצח 2–4 את ולנסיה. בגיל 32, בשנת 1958, החליט לפרוש ממשחק מקצועי. במשחקו האחרון בקאמפ נואו במסגרת חצי גמר גביע הגנרל, הבקיע באזורה צמד, וכשהוחלף זכה לקימת כבוד על כל תרומתו למועדון. בסך הכול, זכה עם ברצלונה ב-4 אליפויות ו-4 פעמים בגביע הגנרל. בין 1949 ל-1957 הופיע באזורה ב-22 משחקי של נבחרת ספרד, בהם הבקיע 13 שערים. במשחק בכורתו ב-12 ביוני מול נבחרת אירלנד הבקיע את שערו הראשון. שבוע לאחר מכן, במשחק שנערך בקולומב הבקיע שלושער תוך רבע שעה לשערה של נבחרת צרפת. התקשורת הצרפתית כינתה אותו בשל כך "המפלצת של קולומב". באזורה שיחק במדי נבחרת ספרד במונדיאל 1950 שנערך בברזיל. באזורה שיתף פעולה בחוד ההתקפה עם תלמו סארה. במשחק הפתיחה מול נבחרת ארצות הברית הבקיע צמד בתוך פחות מדקה. במשחק השני הבקיע שער נוסף, ובשלישי בישל לסארה. בשלב הבא של המונדיאל, במשחק מול נבחרת אורוגוואי הבקיע באזורה צמד נוסף. בסוף הטורניר סיימה נבחרתו במקום הרביעי. לצד משחקו בנבחרת ספרד שיחק באזורה גם בנבחרת קטלוניה בשנים 1948–1958. במדיה שיחק 6 פעמים והבקיע ארבעה שערים. ברצלונה אליפות ספרד (4): 1947/48, 1948/49, 1951/52, 1952/53 הגביע הספרדי (4): 1951, 1952, 1952/53, 1957 הגביע הלטיני (2): 1949, 1952 גביע ערי הירידים: 58–1955 קופה אווה דוארטה (3): 1948, 1952, 1953 מדיה וקבצים בנושא אסטניסלאו באזורה בוויקישיתוף אסטניסלאו באזורה, באתר Transfermarkt אסטניסלאו באזורה, באתר Soccerway אסטניסלאו באזורה, באתר BDFutbol אסטניסלאו באזורה, באתר WorldFootball.net אסטניסלאו באזורה, באתר National Football Teams אסטניסלאו באזורה, באתר FootballDatabase.eu אסטניסלאו באזורה באתר הרשמי של ברצלונה סטטיסטיקה בנבחרת ספרד ב-rsssf
מרצה

מַרצה הוא אדם המעביר ידע בעזרת לימוד מול קהל מאזינים. הרצאה (דברי מרצה בפני קהל) יכולה להיות בכל תחום ידע. בשונה ממורה, מרצה בדרך כלל מלמד במסגרות על-תיכוניות. מאמצע שנות ה-30 החלו מרצים ללוות את הרצאותיהם באמצעי המחשה אודיו-ויזואליים, בהתאם לטכנולוגיה שעמדה לרשותם בכל תקופה: שקופיות ושקפים ובהמשך מצגות שנוצרו באמצעות תוכנות ייעודיות והקרנה של קטעי וידאו. לצד השכלולים הטכנולוגיים עדיין רווחת הגישה המסורתית של שימוש בלוח להמחשת החומר הנלמד. עם התפתחות האינטרנט הרצאות רבות מוקלטות, כך שמתאפשרת צפייה בהן באינטרנט. בעקבות פריצת מגפת הקורונה התפשט מאוד המנהג להעביר הרצאות מקוונות, באמצעות תוכנה כגון זום. בארצות הברית ובקנדה משמשת המילה "מרצה" לתיאור מורה בקורסים לא-אקדמיים באוניברסיטאות, במכינות וכן בקורסים שאינם בחסות אקדמית כלל. לעומת זאת, באוניברסיטאות בישראל, מרצה (Lecturer) הוא גם שמה של הדרגה הראשונה בסולם הדרגות של אנשי הסגל האקדמי הבכיר במסלול הרגיל. הדרגה הבאה אחריה קרויה מרצה בכיר(אנ'), שכן בשלב זה נדרש באקדמיה לערוך מחקרים עצמאיים ואף לעמוד בראש צוות מחקר. לרוב, דרגת "מרצה" מהווה דרגת מינוי ראשונה, ומצופה מחבר הסגל לעמוד בדרישות האקדמיות (פרסומים אקדמיים, נראות בין-לאומית, לעיתים אף זכייה במענקי מחקר, תרומה ייחודית למוסד האקדמי שבו הוא משמש כמרצה) כדי שיפתחו בהליכים למינויו כמרצה בכיר. באוניברסיטאות, קביעות (tenure) במסלול האקדמי הרגיל מוענקת רק לבעלי דרגת מרצה בכיר ומעלה, ומשכך, קיימת מגבלת זמן על מינוי כמרצה (לרוב, בין 3–5 שנים) שבסופה עשוי המרצה לסיים את תפקידו כחבר סגל אקדמי בכיר במוסד זה, או לעבור למעמד של "מרצה מן החוץ" (הגדרה העונה גם על מקרים בהם מדובר במרצה שבא מחוץ לאקדמיה, כגון שופטים או אמנים, שתרומתם הסגולית מצדיקה העסקתם כמרצים, מחוץ למסלול האקדמי השכיח). הדרגה הבאה בסולם הדרגות, "מרצה בכיר", נמצאת בתווך שבין הדרגה האמריקאית assistant professor (פרופסור משנה) לבין הדרגה associate professor (פרופסור חבר), דבר היוצר לעיתים קושי "לתרגם" דרגת "מרצה בכיר" לדרגות מקבילות בחו"ל. כדי שלא לפגוע במעמדם של המרצים הבכירים בזירה הבין-לאומית, הוחלט בשנת 2012 בטכניון לשנות את השם של דרגה זו במוסדם ל"פרופסור משנה". יחד עם זאת, לאור החשש שהדבר מטעה את הציבור, וכדי לאפשר אחידות בין המוסדות האקדמיים בארץ, החלטה זו שונתה בשנת 2014, לאחר שהמועצה להשכלה גבוהה הורתה לטכניון לחדול מלתת מינוי שכזה (אך לא לבטל רטרואקטיבית מינויים שכבר ניתנו). בנוסף, במדינות דוברות ספרדית, המילה 'פרופסור' משמעותה 'מורה', וגם איש חינוך העובד בגן ילדים מכונה כך, ומכאן שאין שום משמעות למונח המקביל המשמש במסורת האקדמית הרווחת בארץ ובארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מרצה בוויקישיתוף דרגה חדשה בטכניון: פרופסור משנה, הודעת הנהלת הטכניון מיום 12 באוגוסט 2012 רוני לינדר-גנץ, ליאור דטל, באקדמיה זועמים: מרצים בטכניון מקבלים תואר פרופסור משנה, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2013 רוני לינדר, מל"ג: הטכניון לא יוכל להשתמש בתואר "פרופ' משנה", באתר TheMarker‏, 9 בנובמבר 2014 החלטות מישיבת המועצה להשכלה גבוהה השתים-עשרה ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגם קורנטוסו

קורנטוסו (בספרדית: Correntoso) הוא אגם בדרום-מערב פרובינציית נאוקן בארגנטינה, צפונית לוויז'ה לה אנגוסטורה. שטחו של האגם 27 קמ"ר, והוא מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי נאוול ואפי. האגם הוא אחד מהאגמים שלאורך דרך שבעת האגמים. 3 נחלים נשפכים לאגם: פִּיצ'וּנְקוֹ ממזרח (מכיוון הר בלוורדה), נֶאוּקֶנְקוֹ מצפון, ורוּקָה מָאלֶן, שאורכו כ-2 ק"מ, ומנקז את מימיו של אגם אֶסְפֶּחוֹ צ'יקו מצפון-מערב. האגם עצמו מתנקז בדרומו לנהר קורנטוסו, שאורכו כ-250 מ' בלבד, ונשפך לאגם נאוול ואפי. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארגנטינה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת קרנגי מלון

אוניברסיטת קרנגי מלון (באנגלית: Carnegie Mellon University; בראשי תיבות: CMU) היא אוניברסיטת מחקר פרטית בעיר פיטסבורג, במדינת פנסילבניה, שבארצות הברית. שטח הקמפוס המרכזי הוא 570 דונם והוא מרוחק כ-5 ק"מ ממרכז העיר פיטסבורג. האוניברסיטה נוסדה ב-1900 על ידי התעשיין אנדרו קרנגי וב-1967 התאחדה עם מכון מלון למחקר תעשייתי וקיבלה את שמה הנוכחי. הקולג' לאמנויות (אנ') (1900) הקולג' להנדסה (אנ') (1905) הקולג' למנהל עסקים (אנ') ע"ש טפר (אנ') (1949) הקולג' למדעים (אנ') ע"ש מלון (1967) היינץ קולג' (אנ') ע"ש היינץ (אנ') (1968) הקולג' למדעי הרוח והחברה (אנ') ע"ש דיטריך (אנ') (1969) הקולג' למדעי המחשב (אנ') (1988) מאז היווסדה הפכה קרנגי מלון למכון מחקר בעל שם עולמי, עם תוכניות רבות המדורגות בעקביות בין הטובות בעולם. בסקר האחרון של 200 האוניברסיטאות הטובות בעולם שנערך על ידי העיתון טיימס, דורגה קרנגי מלון במקום ה-20 הכללי. במהדורת 2009 של העיתון U.S. News & World Report, דורגו תוכניות התואר הראשון של קרנגי מלון במקום ה-22 בארצות הברית, בעוד התוכניות לתארים מתקדמים במדעי המחשב דורגו במקום ה-4, הנדסה במקום ה-21, מנהל עסקים במקום ה-17, מדיניות ציבורית במקום ה-10, אמנויות במקום ה-7 ופסיכולוגיה במקום ה-9. במהדורת 2010 של אותו העיתון, דורג התואר השני במדעי המחשב במקום הראשון בארצות הברית. האוניברסיטה מושכת אליה תלמידים מכל רחבי ארצות הברית ומ-93 מדינות ברחבי העולם, היא גם נמנית עם אחת מה-"New Ivies" על פי העיתון ניוזוויק. האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות, חברה בברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות, חברה איגוד אוניברסיטאות המחקר וחברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי. 7 מבין בוגרי האוניברסיטה הם חתני פרס נובל (שניים בפרס נובל לפיזיקה וחמישה בפרס נובל לכלכלה) בהם ג'ון פורבס נאש, זוכה פרס נובל לכלכלה, ומי שהיה מושא הספר נפלאות התבונה והסרט המבוסס על ספר זה. 5 בוגרים הם זוכי פרס טיורינג ובוגר אחד זוכה פרס וולף למתמטיקה. בוגר אוניברסיטה נוסף, שהיה גם מרצה באוניברסיטה, הוא רנדי פאוש, שהתפרסם בזכות נאומו "ההרצאה האחרונה" ובוגר אחר הוא מפיק הטלוויזיה הידוע סטיבן בוצ'קו. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קרנגי מלון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קרנגי מלון (באנגלית) אוניברסיטת קרנגי מלון, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קרנגי מלון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קרנגי מלון, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת קרנגי מלון, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת קרנגי מלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביהם

האם התכוונתם ל... ביהם – בוהמיה, חבל ארץ בצ'כיה אישים: אלי ביהם – מדען מחשב ישראלי עאדלה בייהם – פמיניסטית סורית רחל ביהם – פעילת מחתרת בגטו לודז' בהם בוהם בם (פירושונים)
אומגה (כוחות מיוחדים)

כוח המשימה המיוחד "אומגה" (בגאורגית: "განსაკუთრებული დანიშნულების ქვედანაყოფი "ომეგა) הייתה יחידה גאורגית של כוחות מיוחדים, הראשונה מסוגה בגאורגיה באותם ימים, שפעלה בין השנים 1993-1995. אומגה נוסדה בשנת 1993 תחת פיקוחה של "הלשכה לאיסוף מידע וניתוח אינפורמציה", כיורשת של הסניף הגאורגי של הק.ג.ב. הסובייטי, בראשות אירקלי בתיאשווילי. היחידה התמחתה בעיקר במשימות למניעת טרור ולמניעת הברחות. מפקדיה הבכירים של היחידה אומנו בארצות הברית, שסיפקה חלק מהחימוש המיוחד. בתקופת קיומה, 1993-1995, הייתה היחידה כפופה למשרד לביטחון המדינה של גאורגיה, וביצעה למעלה מ-200 מבצעים מיוחדים, רובם בהצלחה. לאחר שידוד מערכות בצמרת הצבא הגאורגי, בעקבות מלחמת האזרחים הגאורגית, ושינוי האוריינטציה הזמני של הממשל הגאורגי להעדפת רוסיה, ירדה קרנה של היחידה, במיוחד תחת הנהגתו של איגור גיאורגדזה, השר לביטחון לאומי של גאורגיה באותם ימים. גיאורגדזה העדיף את היחידות המיוחדות שאומנו על ידי הרוסים, יחידה אלפא. מפקדי אומגה נתפסו כלא נאמנים לממשלה. בספטמבר 1995, הואשמו מספר קצינים של אומגה, בכך שהיו מעורבים בניסיון ההתנקשות בנשיא גאורגיה דאז, אדוארד שוורדנדזה, ב-29 באוגוסט של אותה שנה. היחידה הוכפפה לנשיא המדינה ישירות באופן רשמי, ולמעשה פוזרה בפועל. מפקד היחידה, ניקולוז קווזרלי, נאסר והואשם בארגון ההתקפה על שוורדנדזה. יחד עם זאת הוא לא נמצא אשם בכך בבית המשפט, וגזר עליו שבע שנות מאסר בגין שימוש לרעה בתפקידו. מאוחר יותר, נאסרו גם מספר קציני אומגה אחרים, וחלקם נמצאו מתים בנסיבות חשודות. מאוחר יותר קיבל קווזרלי מחילה ושוחרר, ובין השנים 1999-2008, הוא היה חבר הפרלמנט של גאורגיה. גנרל זאזא גוגאווה, מפקד צבא גאורגיה בין השנים 2006-2008, שרת ביחידת אומגה. ‏ דו"ח מצב זכויות האדם בגאורגיה לשנת 2000, 3.2.2001, מחלקת המדינה של ארצות הברית, (באנגלית) ‏דוד דרצ'יאשווילי ואחרים, (מרץ 1999), צבא וחברה בגאורגיה, המכון הקווקזי לשלום, (באנגלית)
אומגה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אומגה – האות העשרים וארבע והאחרונה באלפבית היווני אומגה (כימיה אורגנית) – הפחמן האחרון בשרשרת. משמש למשל באפיון חומצות בלתי רוויות כמו אומגה-3, אומגה-6, אומגה-7 ואומגה-9. אומגה (כוחות מיוחדים) – יחידה גאורגית של כוחות מיוחדים, שפעלה בין השנים 1993–1995 אומגה (מתקן גלישה) – מתקן גלישה על חבל הידוע בכינוי "אומגה" אומגה (יצרנית שעונים) – חברה שווייצרית לייצור שעונים שייצרה שעונים לאסטרונאוטים ולג'יימס בונד אומגה (קומיקס) – דמות בדיונית של חברת מארוול קומיקס אומגה (חברה) – חברה לייצור חומרי יצירה. אופל אומגה – דגם של מכונית ששווק על ידי יצרנית מכוניות גרמנית אופל בשנים 1986–2003 מתמטיקה: קבוע אומגה – Ω {\displaystyle \Omega } , קבוע מתמטי טרנסצנדנטי, שערכו הוא בקירוב ...0.5671432904097838729999686622 אומגה (מספר סודר) – ω {\displaystyle \omega } , המספר הסודר האינסופי הראשון אומגה (מנוף האופציה) – גמישות ערך האופציה ביחס למחיר נכס הבסיס ביווניות – דהיינו השינוי באחוזים בערך האופציה כתוצאה משינוי של אחוז אחד בערך נכס הבסיס
בית ספר למשחק

המונח "סטודיו למשחק" מפנה לכאן. לערך העוסק בתוכנית האירוח, ראו סטודיו למשחק (תוכנית טלוויזיה). בית ספר למשחק הוא בית ספר העוסק בהוראת משחק בלבד. בתי ספר למשחק פועלים כמוסדות עצמאיים או במסגרת אוניברסיטה. הלימודים בבית ספר למשחק כוללים מידה רבה של הכשרה מעשית, ששיאה הוא העלאתן של הצגות בפני קהל. באירופה הוקמו בתי ספר להכשרת שחקנים עוד מסוף המאה ה-19. לימים התפתחו בתי הספר למשחק והתרחבו למוסדות בעלי היקף הוראה רחב יותר להוראת אמנויות הבמה, בתי ספר לאמנויות הבמה, וכללו מקצועות רבים נוספים מעבר ללימודי משחק. בית ספר למשחק הראשון בישראל הוקם בסוף שנות השלושים במסגרת הסטודיו הבימה. כיום מתקיימים לימודי משחק במסגרת חוגים לתיאטרון הפועלים באוניברסיטאות אחדות (האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה) ובסמינר הקיבוצים. לימודי משחק מתקיימים גם בבתי ספר עצמאיים אחדים. בית ספר לאמנויות הבמה ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולפן השחקנים

אולפן שחקנים (באנגלית: Actors Studio) הוא בית ספר למשחק שנוסד במנהטן בשנת 1947 על ידי איליה קאזאן, שריל קרופורד, רוברט לואיס ואנה סוקולוב, על בסיס שיטת סטניסלבסקי. הבמאי לי סטרסברג הצטרף לאולפן, ובו פיתח בו את שיטת המשחק שלו. אולפן השחקנים הוא המשך לעבודת קבוצת תיאטרון בשנות השלושים בניו יורק. שטרסברג ניהל את המקום מהיווסדו ועד מותו בשנת 1982. הוא מנוהל כיום על ידי השחקנים הידועים אל פאצ'ינו, אלן בורסטין והארווי קייטל. רוברט דה נירו סטיב מקווין רוברט דובאל ג'יימס דין פיי דאנאוויי מונטגומרי קליפט ביאטריס ארתור מרלון ברנדו ברוס דרן ג'ון גודמן דסטין הופמן ג'ין ויילדר ג'יין פונדה בראדלי קופר ראובן אדיב מדיה וקבצים בנושא אולפן השחקנים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולפן השחקנים (באנגלית) אולפן השחקנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת תיאטרון

קבוצת תיאטרון (באנגלית: Group Theatre) הייתה קבוצת חברים שפעלה בניו יורק בשנות השלושים של המאה העשרים והניחה את היסודות לאמנות המשחק בארצות הברית על בסיס שיטת סטניסלבסקי. קבוצת תיאטרון הייתה מורכבת משחקנים, מחזאים, במאים ומפיקים בהם לי סטרסברג וסטלה אדלר. מדיה וקבצים בנושא קבוצת תיאטרון בוויקישיתוף קבוצת תיאטרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוקו אובוצ'י

יוקו אובוצ'י (ביפנית: 小渕 優子; נולדה ב-11 בדצמבר 1973 ברובע בונקיו שבטוקיו) היא חברת בית הנבחרים של יפן משנת 2000. בשנים 2009-2008, כיהנה כשרה לענייני קצב הילודה והשוויון בין המינים בממשלת טארו אסו ובשנת 2014 כיהנה זמן קצר כשרת הכלכלה, מסחר ותעשייה. אובוצ'י, בתו של ראש ממשלת יפן לשעבר קייזו אובוצ'י היא השרה הצעירה ביותר (גבר או אישה) בתולדות יפן המודרנית. אובוצ'י, הצעירה מבין שלושה ילדים למשפחת אובוצ'י, סיימה ב-1996 לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת סייג'ו, עבדה שנתיים ברשת הטלוויזיה הציבורית TBS ושימשה כמזכירה במשרד של אביה. היא למדה באוניברסיטת אוקספורד כשאביה לקה בפתאומיות בשבץ מוחי ונפטר לאחר חודש. אובוצ'י נבחרה על ידי משפחתה להמשיך את השושלת הפוליטית והתמודדה בשנת 2000 על המושב החמישי במחוז גונמה, מטעמו כיהן אביה בבית הנבחרים. למרות שחסרה כל ניסיון פוליטי משמעותי, נבחרה אובוצ'י ברוב גדול לתפקיד ומאז עסקה בעיקר בענייני חינוך, היא הייתה חברת ועדת החינוך בפרלמנט ועוזרת השר לענייני חינוך, מדע וטכנולוגיה. לאחר בחירתו של טארו אסו כראש ממשלת יפן ב-24 בספטמבר 2008, מונתה לשרה בממשלה, תפקיד בו נשאה עד למפלת המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות 2009. לאחר חזרת המפלגה לשלטון בדצמבר 2012, מונתה אובוצ'י לסגנית שר האוצר טארו אסו, בממשלה שהקים שינזו אבה. בספטמבר 2014 מונתה לשרת הכלכלה, המסחר והתעשייה בקבינט של אבה. היא התפטרה לאחר כחודש ימים בעקבות אי סדרים כספיים שהתגלו במערכת הבחירות שלה. אובוצ'י נשואה למפיק ברשת TBS ולזוג שני ילדים. ב-2007 סיימה תואר במנהל ציבורי באוניברסיטת ואסדה. מדיה וקבצים בנושא יוקו אובוצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוקו אובוצ'י (ביפנית) יוקו אובוצ'י, ברשת החברתית אינסטגרם Same Old, Same Old כתבה במגזין Time Asia, יוני 2000. Nepotism under fire in land of the rising daughter ‏ The Independent יוני 2000 דוגמה אישית ביפן: השרה לילודה נכנסה להריון, באתר ynet, 15 בפברואר 2009 רויטרס, יפן: התפטרו שתי שרות שהואשמו בשחיתות, באתר ynet, 20 באוקטובר 2014
פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון

פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון הוא פסטיבל של מוזיקה קאמרית הנערך מדי שנה, מאז שנת 1985, בכפר בלום שבגליל העליון. את הפסטיבל ייסדה הפסנתרנית עדית צבי, שהייתה עורכת תוכניות מוזיקה קלאסית ומפיקה בתחנת קול המוסיקה – רשות השידור. עדית צבי הייתה המנהלת האמנותית של הפסטיבל בעשר השנים הראשונות לקיומו. הפסטיבל עוצב בהשראת פסטיבל מרלבורו, שבו השתתפה עדית צבי כפסנתרנית בשנת 1968. הרעיון המנחה בעת הקמת הפסטיבל היה: לכנס כשלושים – ארבעים מוזיקאים, כשליש מהם ישראלים שמרכז פעילותם בחו"ל, ואמנים בעלי שם אחרים. האמנים לא יקבלו שכר אך יוכלו להגיע עם משפחותיהם והאירוח יהיה כל שכרם. האירוע יימשך שבועיים, והאמנים ישהו במקום מתחילתו עד תומו. השבוע הראשון ייוחד להתכנסות וחזרות ראשונות של ההרכבים הקאמריים, ובשבוע השני יתקיימו חזרות פתוחות לקהל הרחב וקונצרטים המשודרים בשידור ישיר בקול המוסיקה. מאז שנתו הראשונה של הפסטיבל משולבות בתוכניותיו יצירות ישראליות, בהן יצירות שהוזמנו במיוחד עבור הפסטיבל. שמו הראשון של הפסטיבל היה "ימי המוסיקה הקאמרית בגליל העליון". בניהול הפסטיבל מתחילתו משתתפת המועצה האזורית גליל עליון. הפסטיבל מתקיים מדי שנה בחודשי הקיץ, והוא משתלב בשאר אירועי הנופש, התיירות והתרבות באזור זה. המנהלים האמנותיים של הפסטיבל: עדית צבי 1985–1994 רפי קינן 1995 אבי חנני 1996–1997 יונתן זק ואורי פיאנקה 1998–1999 מיכאל מלצר 2000–2010 צבי פלסר 2011–2021 עפרה יצחקי מאז 2021 היום הפסטיבל משלב מסורת וחדשנות, וכולל שלל מופעים מוזיקליים: מוזיקה קאמרית מאת מגוון רחב של מלחינים, אופרות, מוזיקה בשילוב אמנות וידאו, שירי תיאטרון, שירים עבריים בעיבודים אמנותיים, מופעי מחול ועוד. ביצירות נכללים גם מופעי בכורה ליצירות מאת מלחינים ישראלים. מסורת החזרות הפתוחות, המאפשרות לקהל לעקוב אחר אופן הכנתו והתפתחותו של הביצוע המוזיקלי, נשמרה לאורך השנים ומאפיינת את הפסטיבל גם היום. לעומת זאת, מסורת השידורים החיים של קונצרטי הפסטיבל לא שרדה, ושידורים כאלה אינם מתקיימים עוד. המנהלת האמנותית של הפסטיבל, מאז שנת 2021, היא הפסנתרנית עפרה יצחקי. אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון מור גבריאל, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, באתר "אסימון" פסטיבל "קול המוסיקה בגליל העליון" ייפתח בסערה, באתר "הבמה" יוסי שיפמן, בתום עשרה פסטיבלים, על המשמר, אוגוסט 1994 דוד ויצטום, פסטיבל של יצרים, ידיעות אחרונות, אוגוסט 1994 מיכאל אוהד, מארלבורו תוצרת הארץ, הארץ, יולי 1985 ישראל דליות, קח מקל, קח תרמיל, בוא אתנו..., עיתון דבר, 11.8.85