laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המחשבות הן חופשיות

המחשבות הן חופשיות (בגרמנית: Die Gedanken sind frei, "דִי גֶדַאנְקֶן זִינְד פְרַיְי") הוא שיר גרמני העוסק בחופש התודעה והמחשבה של האדם, וזכותו להרהר ולדמיין על תיקון העולם ככל אשר תאבה נפשו. השיר הופיע לראשונה בין השנים 1810–1820 בספר שנדפס בברן שבשווייץ, ומחברו לא ידוע, גם זהות המלחין לא ידועה. הגרסה הפופולרית שוכתבה על ידי אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן (שגם חיבר את המנון גרמניה) באוסף שירים משנת 1842. השיר היה להמנונם הבלתי-רשמי של חברי המחתרת האנטי-נאצית "הוורד הלבן", ונאסר להשמעה בתקופת גרמניה הנאצית. ב-1942 השמיעה חברת המחתרת סופי שול את השיר מחוץ לבית הכלא באולם, שבו היה עצור אביה. מילות השיר בגרמנית הן: ,Die Gedanken sind frei, wer kann sie erraten .sie fliegen vorbei wie nächtliche Schatten Kein Mensch kann sie wissen, kein Jäger sie schießen !mit Pulver und Blei: Die Gedanken sind frei !Ich denke was ich will und was mich beglücket .doch alles in der Still', und wie es sich schicket ,Mein Wunsch und Begehren kann niemand verwehren !es bleibet dabei: Die Gedanken sind frei ,Und sperrt man mich ein im finsteren Kerker .das alles sind rein vergebliche Werke Denn meine Gedanken zerreißen die Schranken !und Mauern entzwei: Die Gedanken sind frei Drum will ich auf immer den Sorgen entsagen .und will mich auch nimmer mit Grillen mehr plagen Man kann ja im Herzen stets lachen und scherzen !und denken dabei: Die Gedanken sind frei ,Ich liebe den Wein, mein Mädchen vor allen .sie tut mir allein am besten gefallen ,Ich sitz nicht alleine bei meinem Glas Weine !mein Mädchen dabei: Die Gedanken sind frei השיר תורגם לגרסה מקוצרת בעברית על ידי יוסף בן-סיון (רייכרודל) בשם המחשֶׁבֶת חופשית: תרגום אחר - המחשבות בנות חורין, מי יחשוף טיבן, בסביבה חולפות, כצללים בלילות. איש לא יידען, צייד לא יצודן, יוותר לעולמים: המחשבות בנות חורין. ויקטור פראנקל מדיה וקבצים בנושא המחשבות הן חופשיות בוויקישיתוף המחשבת חופשית, באתר זמרשת ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסולטאנים הממלוכים במצרים

להלן רשימת הסולטאנים הממלוכים במצרים, של השושלת הבחרית ושל השושלת הבורג'ית שמו של סולטאן ממלוכי יכול לכלול מספר מרכיבים אפשריים, אשר רובם יהיו קיימים בכל שם נתון. המרכיב הראשון הוא כינוי כללי המעיד על מידותיו - עוצמתו או חסידותו. כך כינויים כמו אל-מנצור, אל-נאצר, אל-מט'פר ואל-מֻעִז פירושם המנצח, וכינויים כמו אל-צאלח, אל-עאדל שפירושם עושה הצדק. החלק השני בשם הוא תואר המכיל את המילה "דין"(דת/אמונה) כנסמך. הכינוי הרווח ביותר הוא סיף אל-דין, דהיינו "חרב הדת" ומתייחס להיותם בני קאסטה צבאית לוחמת; כינויים אחרים הם רכן/חסאם/עמאד אל-דין שפירושם "עמוד/יסוד הדת", כינויים נוספים מצביעים על חסידותם לכאורה של הסולטאנים: זין אל-דין (היפה שבמאמינים), עלאא' (הנעלה ביותר), צלאח (המשקם) בדר ושעבאן (עושה הצדק והישועה) וכן הלאה. המרכיב השלישי והרביעי בשם הם הייחוס (נסב) - השם הפרטי של הסולטאן ושם אביו במידה והיה גם זה סולטאן בעצמו או אדם בעל מעמד מוכר אחר. שם האב לא תמיד מופיע בשל העובדה שהשושלות הממלוכיות היו בבסיסן שושלות של קליינט ופטרון, ובן של ממלוכ לא היה נחשב, לפחות בתחילה, ממלוכ בעצמו. לדוגמה: אל-מנצור סיף אל-דין אבו בכר בן אל-נאצר מחמד בן קלאוון ה"מנצח" (תואר כללי) "חרב הדת" (תואר דתי) שם פרטי ייחוס (אביו וסבו היו סולטאנים) הסולטאנים ברקוק, שיח', טטר, ברסבאי, ג'קמק, אינאל וקאיתבאי העמידו צאצאים שזכו למלוך אחריהם. לרוב אף צאצאים אלו מלכו מספר חודשים בלבד לאחר מות אביהם בטרם הופלו בהפיכה. עליית הממלוכים הסולטנות הממלוכית ממלוכים קיפצ'אקים צ'רקסים
הקרן לחיפה

הקרן לחיפה היא עמותה שנוסדה בשנת 1983 על ידי אנשי ציבור במטרה "ליזום, לארגן, להקים, לבצע, להחזיק ולנהל בחיפה ובנותיה מפעלי תרבות, חברה, חינוך בריאות, חינוך גופני, מדע, ספרות, צדקה, סעד ומפעלי פיתוח אחרים וכן לתמוך ולהשתתף במפעלים כאלה". מייסדי הקרן היו ראש העירייה אריה גוראל, אנשי העסקים ג'רלד פרדמן, וילי אפטוביצר, דויד אדרס, ויוסי גלוזמן. עמרם מצנע, שכיהן כראש העיר אחרי אריה גוראל, שימש אף הוא כיו"ר הקרן ונתן תנופה גדולה לפיתוחה. יו"ר הקרן הנוכחי, יונה יהב, ממשיך גם כן בגיוס נרחב של תרומות למען העיר. פעילות הקרן בחיפה מתפרשת על תחומים שונים, כגון: דו-קיום, חינוך, תרבות, קהילה, ספורט, סביבה ורווחה. פעילויות בולטות: סיוע לבית הגפן (הקמת ספרייה רב-לשונית ומרכז תרבותי), סיוע למועדוניות של ילדים ונוער בסיכון, הקמת מרכזים לקידום למידה, הקמת מרכזי ספורט, שיפוץ תיאטרון חיפה והמרכז לתרבות ולאמנות, תמיכה במרכזי יום לקשישים, שיפוץ גן החיות הלימודי חיפה, הקמת גני משחקים וגנים ציבוריים בעיר, שיפוץ בית העם הטמפלרי במושבה הגרמנית, הקמת 'דרך נוף חיפה', התקנת מתקני כושר באוויר הפתוח בחוף הים, מעבדות טכנולוגיות בבתי ספר תיכוניים, ספסלי הנצחה בגנים ציבוריים, ועוד. בשנת 2009 הקימה הקרן אגודת ידידים בגרמניה בנוסף לאגודות ידידי הקרן הקיימות בארצות הברית, קנדה ובריטניה. מנכ"ל הקרן הוא ד"ר אמנון לשם, היו"ר הוא יונה יהב, ראש העיר חיפה. אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לחיפה סרטון תדמית, סרטון באתר יוטיוב הקרן לחיפה, באתר "גיידסטאר ישראל"
מרחב כוויץ

בטופולוגיה מרחב כוויץ (Contractible space) הוא מרחב טופולוגי השקול הומוטופית לנקודה. באופן אינטואיטיבי ניתן לדמיין מרחב כוויץ כמרחב אשר ניתן לכווץ לנקודה בודדת באופן רציף. כל מרחב כוויץ הוא פשוט קשר וקשיר מסילתית. יהי X {\displaystyle X} מרחב טופולוגי. נאמר ש- X {\displaystyle X} כוויץ אם קיים איבר x 0 ∈ X {\displaystyle x_{0}\in X} וקיימת הומוטופיה H : X × [ 0 , 1 ] → X {\displaystyle H:X\times [0,1]\rightarrow X} כך ש- ∀ x ∈ X : H ( x , 0 ) = x , H ( x , 1 ) = x 0 {\displaystyle \forall x\in X:H(x,0)=x,H(x,1)=x_{0}} . להלן שני תנאים שקולים: X {\displaystyle X} כוויץ אם ורק אם פונקציית הזהות עליו הומוטופית להעתקה קבועה. X {\displaystyle X} כוויץ אם ורק אם הוא שקול הומוטופית למרחב טופולוגי עם נקודה אחת. R n {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}} הוא כוויץ כאשר n סופי. אם נוריד מהמרחב נקודה אחת, לדוגמה הראשית, הוא יפסיק להיות כוויץ. כל תחום כוכבי (ובפרט קבוצה קמורה) הוא כוויץ. כל ספירה מדרגה גדולה מאחת היא פשוטת קשר, אך לא ניתן לכווץ אותה לנקודה באופן רציף. נסג של מרחב כוויץ הוא מרחב כוויץ. כל ההעתקות מכל מרחב למרחב כוויץ הן הומוטופיות. בפרט, מרחב כוויץ הוא n-קשיר לכל n ∈ N 0 {\displaystyle n\in \mathbb {N} _{0}} טבעי או אפס. בפרט, הוא קשיר מסילתית (0-קשיר) ופשוט קשר (1-קשיר). כל ההעתקות ממרחב כוויץ למרחב קשיר מסילתית הומוטופיות זו לזו. נאמר שמרחב טופולוגי הוא כוויץ מקומית (Locally contractible) אם לכל נקודה יש בסיס מקומי של מרחבים כוויצים. מרחביים כוויצים מקומית גם הם n-קשירים לכל n, ובפרט הם קשירים מקומית וקשירים מקומית מסילתית. מרחב כוויץ איננו בהכרח כוויץ מקומית, וגם ההפך לא תמיד נכון. נסג עיוותי מרחב כוויץ, באתר MathWorld (באנגלית)
רפאלי

האם התכוונתם ל... און רפאלי – שחקן ישראלי אליעזר רפאלי – פרופ' ישראלי להיסטוריה, נשיאה הראשון של אוניברסיטת חיפה אלכסנדר רפאלי – ממייסדי האצ"ל, תעשיין ירושלמי ויו"ר התאחדות התעשיינים בירושלים, יקיר ירושלים בר רפאלי – דוגמנית ישראלית דורון רפאלי – מתופף ישראלי ענת רפאלי – פרופ' בטכניון, אשתו של פרופ' שיזף רפאלי שמואל רפאלי – נומיסמט, סוחר עתיקות, איש ציבור, עורך ועיתונאי ירושלמי שיזף רפאלי – פרופ' ישראלי לניהול, בנו של אליעזר רפאלי, בעלה של פרופ' ענת רפאלי שולי מועלם-רפאלי – פוליטיקאית ישראלית רפאל
רות תקוע

רות תקוע (31 באוגוסט 1923 - 19 באוגוסט 2013) הייתה פעילה חברתית ישראלית שכיהנה כיו"ר ויצו בישראל. תקוע (לבית וידנפלד) נולדה ביאשי שברומניה, וגדלה בבית יהודי מסורתי. היא למדה בבית הספר הצרפתי בבוקרשט. עלתה לארץ ישראל בשנת 1940, בגיל 16, על רקע עליית המשטר הפשיסטי לשלטון ברומניה ופרוץ מלחמת העולם השנייה, והתגוררה בתל אביב. עם קום המדינה התקבלה לעבודה במחלקת יחסי ציבור במשרד החוץ, שם הכירה את הדיפלומט יוסף תקוע, והם נישאו ב-1951. היא התלוותה לבעלה בשליחויות בארצות הברית, בברזיל ובברית המועצות (1958-1965), וכן במסגרת תפקידו כשגריר ישראל באומות המאוחדות (1968-1975). משנת 1975 התגוררו רות תקוע ובעלה בעומר, לאחר שיוסף תקוע נבחר לנשיא אוניברסיטת בן-גוריון ואחר כך לנגיד אוניברסיטה זו. בתקופה זו החלה להתנדב באיגוד ויצו. בשנים 1980-1984 שימשה יו"ר סניף ויצו בירושלים ובשנים 1984–1991 יו"ר ויצו בישראל. במסגרת התפקיד נסעה למסעות גיוס כספים מטעם הארגון וביקרה במדינות אירופה, דרום אמריקה, דרום אפריקה וארצות הברית. בשנת 1987 נוסד ביוזמתה מוקד חירום טלפוני ראשון מסוגו בישראל לנשים מוכות. באותה שנה חנך ויצו מוסד ראשון מסוגו לטיפול בנערות במצוקה, אשר לימים נקרא על שמה. לאחר סיום תפקידה כיהנה כגזברית ארגון ויצו העולמי. היא חלתה במחלת הסרטן והחלימה ממנה, ולאחר מכן התנדבה כפעילה בעמותת "אחת מתשע". תקוע הייתה חברה בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי ויצו חיפה ובחבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון. נפטרה ב-19 באוגוסט 2013 בבית החולים איכילוב והובאה לקבורה בהר המנוחות, לצד בעלה. הם היו הורים לשני בנים ובת. אתר ויצו - היסטוריה (באנגלית) Lawrence Journal-World - Jan 27, 1994 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרה קיין

שרה קיין (באנגלית: Sarah Kane;‏ 3 בפברואר 1971 באסקס – 20 בפברואר 1999 בלונדון) הייתה מחזאית ובמאית בריטית. היא כתבה חמישה מחזות בין השנים 1995–1999, וביימה את מחזותיה ומחזות אחרים. קיין גדלה למשפחה אוונגליקלית, הוריה היו עיתונאים. היא למדה תיאטרון באוניברסיטת בריסטון וברמינגהאם. בינואר 1995 הועלה לראשונה המחזה "ארורים" (Blasted) בתיאטרון רויאל קורט. המחזה היה שנוי במחלוקת בגלל אופן הצגתם האכזרי והבוטה של יחסים בזמן מלחמה. אבל השערורייה הובילה להפקות רבות של המחזה ברחבי אירופה. במאי 1996 ביימה קיין את המחזה השני שלה, "פדרה מאוהבת", ב-1997 ביימה את "וויצק" מאת גאורג ביכנר. באותה שנה גם כתבה את "מטוהרים" (Cleansed), ואת התסריט "Skin". בשנת 1998 היא כתבה את "מתים לזה", ובחורף 1998\1999 את המחזה האחרון שלה "4.48 פסיכוזה", אותו השלימה זמן קצר לפני שהתאבדה. קיין סבלה מהתקפי דיכאון, בקיץ 1998 הם נעשו תכופים יותר, והיא נאלצה להתאשפז. קיין לא התייחסה לביקורות על המחזות שלה. מחזותיה הובילו לוויכוחים קשים, אך גם זיכו אותה בפרסים. מבקרים ראו ביצירותיה השפעות של שייקספיר, גאורג ביכנר, בקט, הווארד בייקר ואדוורד בונד. ערכים על מחזות שרה קיין מדיה וקבצים בנושא שרה קיין בוויקישיתוף אתר על שרה קיין יאיר אשכנזי, עולמה המטריד והמזעזע של המחזאית שרה קיין, באתר הארץ, 4 במאי 2015 שרה קיין, באתר "הבמה" "פדרה מאוהבת" באתר "תמונע" שרה קיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה קיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרה קיין, באתר Discogs (באנגלית) ראיון עם Graham Saunders, מצוטט ב-"Love me or kill me"
עסירה אל-קבלייה

עסירה אל-קיבלייה (ערבית: عصيرة القبلية, תעתיק מדויק: עצירה אלקבליה) הוא יישוב פלסטיני מוסלמי, כ-7 ק"מ דרום מערבית מהעיר שכם וכ-250 מטר להתנחלות יצהר. הכפר שוכן בגובה 570 מטרים. משמעות המילה "עסירה" (عصيرة) היא "יין היוצא מהיקב" או "שמן היוצא מבית הבד". התוספת "אל-קיבלייה" (קרי, "הדרומית") משמשת לצורך בידול מהכפר הצפוני עסירה א-שמאלייה. עסירה אל-קבלייה דרומית לעיר שכם ועסירה א-שמאלייה צפונית לה. על פי נתוני הרשות הפלסטינית, נכון ל-2016 מתגוררים בכפר 2,871 תושבים. בשנים 1922–1945 גדל הכפר מ-282 תושבים ל-410 תושבים. בשנת 1961 נמנו בכפר 718 תושבים ובשנת 1982 666 תושבים. ב-13 בספטמבר 2008 חדר מחבל בן 15 להתנחלות יצהר, הצית קרוואן ודקר ילד בן 9 מהיישוב. בתגובה ירדו עשרות מתושבי יצהר לכפר, אליו נמלט המחבל, השחיתו רכוש, תקפו תושבים ערבים ופצעו כמה מהם. שבוע לאחר מכן נורה למוות מחבל תושב הכפר שניסה לחדור ליצהר. אחיו נהרג בנסיבות דומות ב-2002‏. ב-9 בספטמבר 2014 נחנכה בכפר מערכת לאספקת מים, שמומנה על ידי הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. במהלך עבודות הבנייה, התנכלו מתנחלים מיצהר למתקנים. מדיה וקבצים בנושא עסירה אל-קבלייה בוויקישיתוף עסירה אל-קבלייה באתר Palestine Remembered ‘Asira al Qibliya Village Profile, ARIJ Aerial photo, ARIJ B'Tselem VIDEO: Israeli settlers attack Asira al-Qibliya at IMEU.net Why Israeli Settlers Shot an Unarmed Palestinian, MAY 21 2012, The Atlantic Israeli settlers filmed firing guns at Palestinians, 21 May 2012, The Guardian Settlers filmed shooting at Palestinian protesters, 21 May 2012 BBC Video: Settlers firing at Palestinians, 05/20/2012 Jpost Asira al-Qabliiya Asira-al-Qibliya מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה עמוס הראל, גורם ביטחוני בכיר: בתיהמ"ש סלחניים כלפי עברייני הימין, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2008 אבי יששכרוף ויובל אזולאי, תושב עסירה אל-קבלייה: המתנחלים עברו מבית לבית וירו על תושבים, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2008 אפרת וייס, סרטון של צה"ל: כך סוכל הפיגוע ביצהר, באתר ynet, 20 בספטמבר 2008 הודעה לעיתונות, 9 בספטמבר 2014, באתר USAID יהושע בריינר‏, בשל אלימות מתנחלי יצהר: ארה"ב ביקשה עזרת צה"ל, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'זארה מלדיני

צ'זארה מלדיני (באיטלקית: Cesare Maldini; ‏5 בפברואר 1932 – ‏3 באפריל 2016) היה כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי. מאלדיני העביר את מרבית הקריירה בקבוצת מילאן, איתה זכה בארבע אליפויות איטליה ובגביע אירופה אחד. בנו, פאולו מלדיני, הוא כדורגלן עבר ומחזיק בשיא ההופעות של כל הזמנים במילאן עימה זכה בשלל תארים, ונכדיו, כריסטיאן ודניאל, משחקים שניהם בקבוצת הנוער של מילאן (כריסטיאן), ובקבוצה הבוגרת של מילאן (דניאל). מלדיני נולד בטריאסטה, והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי טריאסטינה ב-1952. בשנת 1954 הוא עבר למילאן, במדיה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו - 12 שנים. בשיאו הוא אף שימש כקפטן הקבוצה, זכה עמה בארבע אליפויות איטליה בשנים 1955, 1957, 1959 ו-1962, וכן בגביע אירופה לאלופות ב-1963. הוא שיחק במשך מספר שנים גם בנבחרת איטליה, עמה השתתף בגביעי העולם (ה"מונדיאלים") של 1962 ו-1966. לאחר ששיחק ב-347 משחקי ליגה עבור מילאן הוא עבר לטורינו, במדיה סיים את הקריירה ב-1967. ב-1973 החל מלדיני לשמש כמאמנה של מילאן, אך כעבור שנה עבר לאמן בקבוצת פוג'ה, ואימן בהמשך גם את קבוצות טרננה קלצ'ו ופארמה. לאחר מכן מונה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית לתפקיד עוזר המאמן של נבחרת איטליה, והיה חלק מהצוות המקצועי של הנבחרת שזכתה במונדיאל 1982. ב-1986 מונה מלדיני למאמן הראשי של הנבחרת הצעירה של איטליה, תפקיד בו כיהן במשך כעשור. הוא הצעיד את הנבחרת לשלוש זכיות באליפות אירופה עד גיל 21, כאשר מספר מכוכבי הנבחרת שזכתה בתואר ב-1996 - פאביו קנבארו, ג'אנלואיג'י בופון ופרנצ'סקו טוטי - היו חלק מהנבחרת הבוגרת שזכתה עשר שנים מאוחר יותר במונדיאל 2006. לאחר אותו טורניר מונה מלדיני למאמן הנבחרת הבוגרת של איטליה, והוביל אתה במוקדמות מונדיאל 1998 להעפלה למונדיאל 1998, כאשר קפטן הנבחרת היה בנו, פאולו. באותו טורניר הודחה איטליה ברבע הגמר על ידי צרפת בדו-קרב בעיטות עונשין. לאחר אותו טורניר סיים מלדיני את תפקידו בהתאחדות האיטלקית. הוא אימן לתקופה קצרה את מילאן בשנית ב-2001, ותפקידו האחרון כמאמן היה בנבחרת פרגוואי, אותה הצעיד בטורניר מונדיאל 2002. ב-3 באפריל 2016 הלך מלדיני לעולמו. מילאן אליפות איטליה (4): 1954/55, 1956/57, 1958/59, 1961/62 גביע אירופה לאלופות: 1962/63 הגביע הלטיני: 1956 אישיים הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1962 הרכב השנה של World Soccer:‏ 1963 היכל התהילה של מילאן היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי: 2016 מילאן גביע המחזיקות: 1972/73 הגביע האיטלקי: 1972/73 נבחרת איטליה עד גיל 21 אליפות אירופה עד גיל 21 (3): 1992, 1994, 1996 מדיה וקבצים בנושא צ'זארה מלדיני בוויקישיתוף צ'זארה מלדיני, באתר Transfermarkt צ'זארה מלדיני, באתר WorldFootball.net צ'זארה מלדיני, באתר National Football Teams צ'זארה מלדיני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt צ'זארה מלדיני באתר הרשמי של מילאן (באנגלית) צ'זארה מלדיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) עוד אגדה: צ'זארה מלדיני הלך לעולמו בגיל 84, באתר ONE‏, 3 באפריל 2016
חירבת אום א-שקף

חירבת אום א-שקף היא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל בשיפוליו המערביים של דרום הר חברון, בגובה 425 מטר מעל פני הים. כ-3 ק"מ מדרום ליישוב שקף בחבל לכיש, בתוך שטח אש צבאי. האתר ממוקם כ-500 מטר מדרום מערב לתל עיטון. במקום נשתמרו שרידי מבנים גדולים, בנויים מאבן מסותתת, חלקם מעל הקרקע, וחלקם נמצאים מתחתיה, והם יוצרים מתחם תת-קרקעי גדול. במקום מערות רבות ובורות מים וגתות. חלק מהמערות טבעיות, אחרות הושלמו על ידי תושבי האזור בתקופות שונות. חלק מן המערות שימשו לאחסון מוצרי מזון בקירור טבעי. חלק נוסף של המערות שימש למגורים ובהן ניתן לראות חלוקה לחדרים גדולים, משקופים חצובים באבן עם פיתוחים, ובחלק מהמבנים נשאר הגג שלם. הכפר שהיה במקום, שתושביו הערבים מקורם בהר חברון באזור דורא, היה מיושב לסירוגין עד 1948. את האתר תיעד לראשונה הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בשנת 1870. את האתר סקר הארכאולוג צבי אילן, בשנות ה-80 של המאה ה-20, והוא זיהה מבנה ציבורי שנראה שימש ככנסייה (במאה ה-4 וה-5), ושייתכן שהיה קודם בית כנסת. לפי החוקר והיזם צבי מסיני, רוב תושבי דרום הר חברון הם צאצאי יהודים שהתנצרו ואחר אימצו את האסלאם, אך עד ימינו שימרו מסורות יהודיות, כולל נוהל קבורה יהודית השונה מהותית מהנהוג באסלם: שימוש במערות קבורה, שימור הקברים ועלייה אליהם כל שנה. בשנת 2006, במסגרת סלילת כביש 358, נערכו באזור חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות, בהן נחפרו מספר מערות ומבנה אחד באופן מקיף. במבנה נמצא מכלול מגוון של כלי חרס מן התקופות הביזנטית, האומיית וראשית התקופה העבאסית (המאות ה-6 עד ה-8): כולל קערות, קדרות, סירי בישול, קנקנים, ובהם קנקן עזה המתוארך לתקופה הביזנטית, פכים ונרות. הכלים אופייניים ליישובים ולמבני חווה בצפון הנגב בתקופות אלו. על פי ממצא זה ומיקום המבנה בראש גבעה שעל מדרונותיה השתרעו שטחים מעובדים ומתקנים חקלאיים האופייניים לשלהי התקופה הביזנטית ולתקופה האומיית, אפשר לקבוע כי המבנה היה בית חווה שהתקיים בתקופות אלו ואף אל תוך ראשית התקופה העבאסית. מדיה וקבצים בנושא חירבת אום א-שקף בוויקישיתוף סיור מצולם בחירבת אום א-שקף - ספטמבר 2013, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 14:19) מרדכי היימן, ‏מערת א-זע, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 122, 25 באוגוסט 2010 ויקטור גרן, "תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שני: יהודה (ב)", הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1982, ח'רבת אם אשקף, עמוד: 249 צבי אילן, סקר בתי כנסת בשפילת יהודה, חדשות ארכיאולוגיות, כרך צג (התשמ"ט - 1989), עמודים 83-84 צבי מסיני, ההתחברות - בעיית ארץ ישראל שורשיה ופתרונה, הוצאת ליעד, 2014, עמוד 42
קבוע בולצמן

קבוע בולצמן הוא קבוע פיזיקלי מתחום התרמודינמיקה הממיר יחידות של טמפרטורה ליחידות של אנרגיה. הקבוע נקרא על שמו של לודוויג בולצמן. קבוע בולצמן נתון על ידי:   k B = 1.380649 × 10 − 23   J   K − 1 = 1.380649 × 10 − 16   erg   K − 1 = 8.6 × 10 − 5   eV   K − 1 {\displaystyle \ k_{B}=1.380649\times 10^{-23}\ {\mbox{J}}\ {\mbox{K}}^{-1}=1.380649\times 10^{-16}\ {\mbox{erg}}\ {\mbox{K}}^{-1}=8.6\times 10^{-5}\ {\mbox{eV}}\ {\mbox{K}}^{-1}} חשיבותו העיקרית של קבוע בולצמן היא היותו היחס שבין הטמפרטורה T במעלות קלווין לבין האנרגיה התרמית:   ϵ = k B T {\displaystyle \ \epsilon =k_{B}T} כמו כן מסמנים: τ = k B T {\displaystyle \tau =k_{B}T} כאשר τ {\displaystyle \tau } נקרא הטמפרטורה המוחלטת. במערכות תרמיות גדולות האנרגיה הפנימית הממוצעת של המערכת מתכונתית לטמפרטורה שלה, וקבוע בולצמן מופיע בנוסחאות חשובות רבות בתרמודינמיקה. למשל, האנרגיה הקינטית הכוללת של גז אידיאלי מקיימת:   E k = 3 2 N k B T {\displaystyle \ E_{k}={\frac {3}{2}}Nk_{B}T} כאשר N מספר החלקיקים. כמו כן, מופיע קבוע בולצמן במשוואת המצב של גז אידיאלי:   P V = N k B T = n R T {\displaystyle \ PV=Nk_{B}T=nRT} כאשר P הלחץ, V הנפח, n מספר החלקיקים במולים ו-R קבוע הגזים. הקשר בין קבוע בולצמן לבין קבוע הגזים הוא: k B = R N A {\displaystyle k_{B}={\frac {R}{N_{A}}}} כאשר   N A {\displaystyle \ N_{A}} מספר אבוגדרו. קבוע בולצמן מופיע גם בהתפלגות בולצמן - בהינתן מערכת שמצומדת לאמבט חום בטמפרטורה קבועה T, ניתן לבטא את ההסתברות להמצא באנרגיה מסוימת E בעזרת ניתוח המערכת כצבר קנוני, וזאת בהתאם לפונקציית חלוקה קנונית. במערכת זו, ההסתברות להיות ברמת אנרגיה   E {\displaystyle \ E} נתונה על ידי:   Prob ( E ) = 1 Z e − E k B T {\displaystyle \ {\mbox{Prob}}(E)={\frac {1}{Z}}e^{-{\frac {E}{k_{B}T}}}} כאשר Z היא פונקציית החלוקה של המערכת. במוליכים למחצה נעשה שימוש בקבוע בעל יחידות מידה של מתח חשמלי הנקרא המתח התרמי ומוגדר:   V T = k B T q {\displaystyle \ V_{T}={k_{B}T \over q}} כאשר q מטען האלקטרון. קבוע בולצמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייק בראון

מייק בראון (באנגלית: Mike Brown; נולד ב-5 במרץ 1970 בקולומבוס שבאוהיו) הוא מאמן כדורסל אמריקאי המשמש כמאמן הראשי של סקרמנטו קינגס. לאחר סיום לימודיו בבית הספר וירצבורג שבגרמניה, התקבל בראון לנבחרת הכדורסל של מכללת קהילת מסה, בה למד ושיחק במשך שנתיים. לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת סן דייגו, במדיה שיחק שנתיים שלאחריהם קיבל תואר בעסקים. בשנת 1992 מונה לחמש עונות לסקאוט קבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA,‏ במה שהייתה למשרתו הראשונה בליגה. בשנת 2000 מונה בראון לתפקיד עוזר המאמן של גרג פופוביץ' בקבוצת סן אנטוניו ספרס ובמהלך כל שנותיו בה, לא ירדה הקבוצה מ-58 ניצחונות בעונה. הוא תיפקד גם כמאמן הראשי של הספרס בליגת הקיץ של ה-NBA. לאחר זכייתה של סן אנטוניו באליפות בשנת 2003, מונה לעוזרו של ריק קרלייל בקבוצת אינדיאנה פייסרס ובעונתו היחידה בקבוצה, העפיל עימה לגמר המזרח. את הקריירה כעוזר מאמן סיים בראון כשלזכותו 341 ניצחונות לעומת 201 הפסדים בתפקיד. ב-2 ביוני 2005 מונה בראון לתפקיד המאמן הראשי של קבוצת קליבלנד קאבלירס כמחליפו של ברנדן מלון, והפך למאמן השני הצעיר בהיסטורית הליגה, מבוגר רק מלורנס פרנק שאימן את ניו ג'רזי נטס. ב-2 ביוני 2007 ניצחו הקאבלירס בהובלתו של בראון את דטרויט פיסטונס בגמר המזרח והעפילו לראשונה בהיסטוריה גמר ה-NBA, אך הפסידו בסדרת הגמר לקבוצתו הקודמת של בראון, סן אנטוניו ספרס. ב-1 בפברואר 2008, זכה בתואר מאמן החודש באזור המזרחי של ינואר 2008.‏ בינואר 2009 נבחר בראון לאמן את נבחרת המזרח לקראת משחק האולסטאר.‏ בכך הפך למאמן השני בהיסטוריה של קליבלנד שנבחר לתפקיד, אחרי לני וילקינס ב-1989. ב-20 באפריל 2009 זכה בראון בתואר מאמן השנה ב-NBA, לאחר שהוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה עם 66 ניצחונות לעומת 16 הפסדים בלבד. עם זאת לא הצליח להוביל את קליבלנד לגמר ה-NBA, לאחר שהפסיד בסדרת גמר המזרח לאורלנדו מג'יק. בעונת 2009/2010 שוב הוביל את קליבלנד למאזן הטוב בליגה (21-61). עם זאת, קליבלנד נכשלה שוב בניסיונה להעפיל לגמר הפלייאוף לאחר שהודחה כבר בשלב חצי גמר המזרח על ידי בוסטון סלטיקס. בעקבות הכישלון שוחרר בראון מהקבוצה, על אף שהיה לו חוזה לעונה נוספת. במאי 2011 מונה למאמן לוס אנג'לס לייקרס. לקראת עונת 2012/2013 הובאו כוכבים כסטיב נאש ודווייט הווארד לקבוצה, אולם במשחקי קדם העונה הפסידה הלייקרס שמונה משחקים רצופים, ובנובמבר 2012, בעקבות פתיחת עונה של ארבעה הפסדים מול ניצחון בודד, פוטר בראון מהקבוצה. מדיה וקבצים בנושא מייק בראון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org דף הפרופיל של בראון באתר NBA.com אלעד זאבי, מייק בראון: מכסח דשא, סטנדאפיסט, מאמן האלופה?, באתר הארץ, 1 ביוני 2017 דף הפרופיל של בראון באתר nba.com .כתבה באתר nba.com .כתבה באתר nba.com כתבה באתר הרשמי של קליבלנד קאבלירס כתבה באתר Yahoo! לוס אנג'לס לייקרס פיטרה את מייק בראון, באתר וואלה, 9 בנובמבר 2012
אל-מקתדר

אל-מקתדר באללה (מילולית: המתגבר בעזרת האל), אבו אל-פצ'ל (קרי: אל-פדל) ג'עפר בן אל-מעתצ'ד (קרי: אל-מעתדד) באללה הראשון (בערבית: المقتدر بالله, ابو الفضل جعفر بن المعتضد بالله الاول), נולד בשנת 895 והיה הח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד בין 908 ל-932. תקופתו בשלטון התאפיינה בחוסר יציבות פוליטי מבית, בהיחלשות צבאית ונסיגה מחבלי ארץ בקצוות הממלכה. אל-מקתדר זכור כהדוניסט חלש אופי שהיה כלי שרת בידי נשות הרמונו. לאחר שהח'ליף הקודם, אל-מכתפי, היה מרותק למיטת חוליו במשך מספר חודשים, החלו תככים בחצר הח'ליפות באשר לזהות יורשו. ההתלבטות הייתה בין צאצא של אל-מעתז באללה ואשר היה הבחירה המועדפת בעיני אל-מכתפי, לבין אחיו הקטן ג'עפר שהיה קטין בן 13 באותו הזמן. התערבותו של הוזיר הגדול הכריע את הכף לטובת ג'עפר, שנטל לעצמו את השם "אל-מקתדר באללה". המערכה המתמשכת שהתקיימה באזורי הספר עם הביזנטים תחת ניקפורוס השני החלה לנטות לצידם, ושטחים נרחבים אבדו לח'ליפות. במקביל, פשיטות בולגריות על הספר הצפון-מערבי של האימפריה הביזנטית אילצו אותם להסיט ממשאביהם ולהפנות כוחות לחזית זו. בשנת 917 שלחה הקיסרית הביזנטית, זואי קרבונופסינה משלחת דיפלומטית לבגדאד במטרה לדון בתנאי הפסקת האש ופידיון השבויים. המשלחת התקבלה בהוד ובהדר, והוסכם על הפסקת הלחימה ועל תשלום כופר של 120,000 דינרי זהב לפידיון השבויים המוסלמים. הכניעה העבאסית לביזנטים שילהבה את המון זועם של תושבי בגדאד והם החלו לזעוק קריאות בגנותו, על כך שהוא מפקיר את אדמות האימפריה בידי כופרים ומרצו מוקדש אך ורק למרדף אחר נשות החצר. בתפילות יום השישי אף נסקל אימאם שדקלם את שמו בתפילת יום שישי. בשנת 929, קשרו קשר אנשי חצר מובילים נגד אל-מקתדר. אל-מקתדר אולץ לוותר על כיסאו לטובת אחיו הקטן אל-קאהר, אך לאחר פרוץ מהומות הרס וביזה שבמהלכם נהרגו אלפי אנשים התברר שהח'ליף החדש לא זכה לתמיכת הצבא. אל-מקתדר, שהסתתר במהלך הפרעות, הושב לכס שלטונו. אך אליה וקוץ בה, שכן לאחר הפיכת החצר הכושלת לא נותר די כסף באוצר כדי לשלם למשמר העיר. ב-932 אל-מקתדר הומת לבסוף בידי מתנקש בשערי העיר, לאחר שהתגלעה מחלוקת בינו ובין אחד מפקידי החצר. ניסיונות הייצוב של הח'ליפות בימי שלושת קודמיו בתפקיד כשלו כישלון חרוץ מיד עם עלותו לשלטון. ימיו של אל-מקתדר עמדו בסימן פריחתם הגדולה האחרונה של התרבות והמדעים האסלאמיים. אבן פדלאן, חוקר הארצות הנודע, יצא למסעותיו בשליחותו של אל-מקתדר אל רוסיה ובולגריה. א-טברי, ההיסטוריון והתאולוג הערבי הנודע מכולם, כתב אחדות מיצירותיו הגדולות תחת שלטונו בבגדאד ונפטר ב-923. המלומד, הרופא והאלכימיסט א-ראזי (Rhazes) חי ופעל בעיר עד למותו בשנת 930. בימיו של אל-מקתדר פעל בעיר גם הצופי המפורסם חסין בן אל-מנצור אל-חלאג' (אנ'), אשר הכריז על עצמו שהוא "האמת", הוקע ככופר ונצלב בהוראתו של אל-מקתדר בשנת 922. ימי שלטונו הארוכים של אל-מקתדר הביאו את האימפריה לשפל המדרגה. מחוץ אבדו לח'ליפות שטחים נרחבים באפריקה, מצרים והספר הביזנטי. מבית היה הח'ליף מצוי בשליטת אנשי ונשות החצר, ותחת איום תמידי מצד הממלוכים הטורקיים שנטו למרוד בסמכותו לעיתים קרובות מדי. ב-24 שנות כהונתו שלטונו התחלפו לא פחות מ-13 וזירים גדולים, שעלו ונפלו זה אחר זה לאחר שסר חנם בעיני אל-מקתדר או שנרצחו. היוקרה הרבה, וחלק ניכר מהכוח הממשי של הח'ליפות אבדו לה לנצח. מדיה וקבצים בנושא אל-מקתדר בוויקישיתוף דליה מזוגי, כתובת של אל-מקתדר התגלתה בירושלים, חדשות nrg