כביש 101 (ארצות הברית)

כביש 101 של ארצות הברית (באנגלית: U.S. Route 101 או U.S. Highway 101 או גם US 101) הוא כביש מהיר ממוספר בארצות הברית (אנ') שכיוונו מדרום לצפון ועובר במדינות קליפורניה, אורגון ווושינגטון על החוף המערבי של ארצות הברית. הכביש ידוע גם בשם אל קמינו ריאל (אנ') (בספרדית: "הדרך המלכותית") במקומות שהמסלול שלו לאורך החוף הדרומי והמרכזי של קליפורניה מקביל לדרך ההיסטורית שחיברה בין המיסיונים (אנ'), הפואבלו והפרסידיו (אנ') הספרדיים. הוא מתמזג בנקודות מסוימות עם דרך מדינת קליפורניה מספר 1 (SR 1). אף על פי שכביש 101 הוא עדיין נתיב מרכזי מצפון לדרום לאורך חוף האוקיינוס השקט מצפון לסן פרנסיסקו, הוא הוחלף בחשיבותו הכוללת לתחבורה במדינות החוף המערבי על ידי כביש בין-מדינתי 5 (I-5), שהוא מודרני יותר בעיצוב שלו ועובר בערים גדולות יותר, ויש בו קטעים רבים ישרים יותר בגלל גאוגרפיה קלה משמעותית בחלק גדול מהמסלול. כביש 101 הוא נתיב מקביל מרכזי בין לוס אנג'לס לסן פרנסיסקו, ומהווה חלופה לכביש הבין-מדינתי ברוב אורכו. בשנת 1964, קליפורניה קטעה את נקודת הסיום הדרומית של כביש 101 בלוס אנג'לס, כאשר I-5 החליף אותו. קטע הכביש הישן ידוע ככביש מחוזי S21‏ (CR S21) או כביש היסטורי 101 (Historic Route 101) בצפון מחוז סן דייגו. הקצה הצפוני של הכביש המהיר, שאורכו כמעט 2,500 קילומטרים, נמצא בעיירה טומווטר (אנ') בוושינגטון. מסלול הכביש לפני נקודת הקצה נשאר לאורך היקף החוף של חצי האי אולימפיק (אנ') ממערב, מצפון וממזרח ואז דרומה אל נקודת הקצה. הנקודה הצפונית ביותר על הכביש המהיר היא בפורט אנג'לס (אנ') בוושינגטון. הקצה הדרומי של כביש 101 נמצא בלוס אנג'לס במחלף מזרח לוס אנג'לס (אנ'), מחלף כביש מהיר בין העמוסים בעולם. על פי שיטות המספור של האגודה האמריקאית של עובדי הציבור של הכבישים והתחבורה המדינתיים (אנ') (AASHTO) עבור כבישים מהירים ממוספרים בארצות הברית (אנ'), מספרי כבישים תלת ספרתיים הם בדרך כלל דרכים משניות של כבישים דו ספרתיים. עם זאת, לנתיבי צפון–דרום עיקריים הוקצו מספרים המסתיימים ב-1. במקום למספר את כביש החוף המערבי כ"כביש 91", ולאבד ארבעה מספרים זמינים לכיוון צפון–דרום (93, 95 (אנ'), 97 (אנ') ו-99 (אנ')), אשר במסגרת תוכנית המספור, אמורים להיות ממערב לכביש 91, או להקצות לכביש הראשי של החוף המערבי מספר "נמוך יותר" (שלא מסתיים ב-1), ה-AASHTO החריג את הכלל הדו ספרתי שלו. לפיכך, מתייחסים לכביש 101 כמסלול ראשי דו ספרתי עם "הספרה ראשונה" של 10, במקום כשלוחה של כביש 1 (אנ'), שמסלולו לאורך החוף המזרחי, בצד הנגדי של ארצות הברית. כך, כביש 101, ולא כביש 99, הוא הנתיב המערבי ביותר מצפון לדרום במערכת הכבישים המהירים של ארצות הברית. כביש 101 נקרא "הכביש המהיר של חוף אורגון" באורגון, ו"הכביש המהיר הפסיפי" (Pacific Highway) בחלקים מקליפורניה. הוא קרוי גם "ה-101" (מבוטא "דה ואן או ואן") על ידי תושבי דרום קליפורניה או פשוט "101" על ידי תושבי צפון קליפורניה (אנ'), אורגון, ווושינגטון. מצפון לסן פרנסיסקו וממשיך כמעט עד אורגון הוא מופיע בשלטים גם כ"כביש המהיר רדווד" (Redwood Highway), אם כי הוא לא מכונה לעיתים קרובות ככזה, למעט על ידי ארגונים האחראים על שיווק התיירות. חלקים עירוניים של המסלול בדרום קליפורניה נקראים הכביש המהיר של סנטה אנה (אנ'), הכביש המהיר של הוליווד (אנ'), והכביש המהיר של ונטורה (אנ') בנקודות שונות בין מזרח לוס אנג'לס לקרפינטריה (אנ'). בשנת 2008, החלק של כביש 101 העובר מקונחו גרייד (Conejo Grade) לנפת העיר העתיקה של קמרייו (Camarillo) הוקדש כ"הכביש המהיר לזכר אדולפו קמרייו" (Adolfo Camarillo Memorial Highway) כדי לכבד את שם מייסד העיר ומשתרע דרך גבולות החווה המקורית של משפחת קמרייו. בשנת 2003, החלק של כביש 101 במחוז ונטורה נקרא "כביש הנשרים הצורחים" לכבוד הדיוויזיה המוטסת ה-101 של צבא ארצות הברית. חלקים עירוניים של הכביש באזור המפרץ נקראים "הכביש המהיר של ג'יימס ליק (אנ')", "הכביש המהיר ביישור (אנ')" ו"הכביש המהיר סנטרל (אנ')". חלק מהמסלול בין "כביש קוקרן" (Cochrane Road) במורגן היל (אנ') ל-SR 85 (אנ') בסן חוזה נקרא "הכביש המהיר של סיג סנצ'ז" (Sig Sanchez). קטע הכביש המהיר בין SR-85 במאונטיין ויו ו"כביש אמרקדרו" (Embarcadero Road) בפאלו אלטו ידוע רשמית כ"כביש המהיר של פרדריק טרמן (אנ')". מסלולי רחוב בסן פרנסיסקו נקראים יותר בשמות הרחובות שלהם ולא במספר המסלול. חלקים מהמסלול בין דרום קליפורניה לאזור המפרץ נקראים אל קמינו ריאל (El Camino Real) או "הכביש המהיר אל קמינו ריאל" (El Camino Real Freeway), אך שמות אלו משמשים רק לעיתים נדירות בלשון הדיבור; במקום זאת משתמשים רק במספר המסלול. בצפון קליפורניה הקטע של כביש 101 בין מחוזות סונומה למארין מכונה לעיתים קרובות "מיצרי נובאטו" (Novato Narrows) בגלל הירידה משישה נתיבים בכביש לארבעה. בדרום קליפורניה, הכביש המהיר הוא דרך פופולרית עבור עובדים הגרים בפרברים המשרתת את החלק הצפון-מערבי של אזור לוס אנג'לס רבתי; זה כולל קהילות של מחוז ונטורה במערב עמק קונחו (אנ') ובמישור אוקסנארד (אנ'), יחד עם קהילות מחוז לוס אנג'לס במזרח עמק קונחו ועמק סן פרננדו. הכביש הוא "הכביש המהיר סנטה אנה" ממזרח לוס אנג'לס למרכז העיר לוס אנג'לס. הוא הופך לכביש המהיר של הוליווד מצפון למרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס דרך מעבר קוונגה (אנ'), לפני שהוא פונה מערבה והופך ל"כביש המהיר ונטורה". קהילות לאורך הדרך כוללות את הוליווד והקצה הדרומי של עמק סן פרננדו, והערים הידן הילס (אנ'), קלאבסס (אנ'), אגורה הילס (אנ'), וסטלייק וילג' (אנ'), ת'אוזנד אוקס (כולל ניוברי פארק (אנ')), קמרייו (אנ'), אוקסנארד, ונטורה, סנטה ברברה, סנטה מריה, פיזמו ביץ' (אנ'), סן לואיס אוביספו ואטסקדרו (אנ'). בצפון קליפורניה, כביש 101 הוא כביש החוף העיקרי שדרכו יש לנהגים גישה לתוך ומחוץ לאזור מפרץ סן פרנסיסקו, כמו גם דרך היוממות העיקרית בין סן פרנסיסקו לנורת' ביי. זהו אחד משני הכבישים המהירים העיקריים המקשרים את סן חוזה ועמק הסיליקון עם סן פרנסיסקו ונורת' ביי. הוא משמש כחלופה עירונית יותר לכביש בין-מדינתי 280 (אנ') (בקיצור I-280) הכפרי, מכיוון שכביש 101 עובר דרך ערי חצי האי סן פרנסיסקו (אנ') הקרובות יותר למפרץ סן פרנסיסקו, בעוד I-280 מתקרב להרי סנטה קרוז (אנ') וכביש 35 (אנ') של קליפורניה (SR 35). דרך צפון סן פרנסיסקו, כביש 101 מנותב ברחובות העיר הצפופים עקב מרד הכבישים המהירים (אנ'), ויוצא מהעיר לכיוון צפון דרך גשר שער הזהב. לאחר מכן הוא עוזב את קרבת החוף וממשיך דרך ארץ היין (אנ') ויערות הסקוויה הנאה עד שהוא צץ מחדש לצד החוף ביוריקה (אנ'). המסלול מספק גישה דרך השטח הטרשי בצורה יוצאת דופן והנופי של החוף הצפוני (אנ') ואל יערות גדולים מוגנים של עצי סקוויה נאה בפארקים באזור, כולל מערכת הפארקים רדווד, לפני ההגעה לגבול אורגון. באזורים שבהם כביש 101 פונה פנימה לתוך היבשת, מסתעפת ממנו דרך מדינת קליפורניה מספר 1 כדי לשרת את קהילות החוף. בניגוד לוושינגטון, קליפורניה אינה מסמנת על השלטים שבקטע הארוך מזרח-מערב של כביש 101 בין גביוטה (אנ') והצומת שלו עם הכבישים המדינתיים SR 134 (אנ') ו-SR 170 (אנ') בנורת' הוליווד (אנ') כמערב ומזרח. במקום זאת בחן משרד התחבורה של קליפורניה (אנ') את הכיוון הכללי של הכביש המהיר ומסמן את החלקים הללו כצפון ודרום. הפניות מקומיות לחלק זה של הכביש המהיר, כולל דוחות תנועה, מתייחסות בדרך כלל להנחיות בקטע זה כמזרח לנתיבים לכיוון דרום ומערב לנתיבים לכיוון צפון. בסוף שנות ה-90, החל משרד התחבורה של קליפורניה להציב שלטי הדרכה ברחובות מקומיים בעמק סן פרננדו בצמוד לכביש 101 אשר זיהו כניסות מזרחה ומערבה לכביש המהיר. מלבד החלפת שלטי הדרכה ישנים שהתייחסו בעבר להגדרות הרשמיות לכיוון צפון ודרום של הכביש המהיר, לא ביצע משרד התחבורה של קליפורניה שינויים אחרים בשילוט של הדרך הראשית או הרחוב, וככאלה, מתייחסים עדיין כל השלטים העיליים, השלטים בצדי הדרך ושלטי הכניסה לכביש המהיר, לצפון ודרום במקום למזרח ומערב. כביש 101 נכנס לאורגון 11 קילומטרים דרומית לברוקינגס (אנ'), ולעיתים רחוקות הוא מחוץ לטווח הראייה של האוקיינוס השקט מלבד הקצה הצפוני ליד אסטוריה (אנ') ומפורט אורפורד (אנ') לפלורנס (אנ') מלבד קטע תצפית בן 3.2 קילומטרים דרומית לווינצ'סטר ביי (אנ'), עם יוצא מן הכלל נוסף הוא קטע פנימי משמעותי מדרום לטילמוק (אנ'). הוא חוצה את נהר הצ'טקו (אנ') בברוקינגס, את הנהר רוג בגולד ביץ' (אנ'), את הנהר קוקיל (אנ') ממש צפונית לבנדון (אנ'), מפרץ קוס (אנ') בנורת' בנד (אנ') דרך גשר מקולו (McCullough Bridge, על שם המהנדס שתכנן סדרת גשרים שנבנו על חוף אורגון בשנות ה-30 של המאה ה-20), האומפקווה ברידספורט (אנ'), הסיוסלאו (אנ') בפלורנס, מפרץ יאקינה (אנ') בניופורט (אנ'), ומפרץ יאנגס (אנ') ונהר הקולומביה באסטוריה. הקטע בין פלורנס ליאהאטס (אנ') נחשב לאחד הקטעים האטרקטיביים ביותר של הכביש המהיר הזה. ישנם לפחות 86 פארקים של מדינת אורגון לאורך חוף האוקיינוס השקט, כולל מגדלור הסיטה הד (אנ'). ישנם גם גשרים ציוריים רבים לאורך חוף אורגון שכביש 101 עובר עליהם, כמו גשר מפרץ יאקינה ביי (אנ') בניופורט. מכיוון שכביש 101 מהווה את הרחוב הראשי של כמעט כל עיירות החוף באורגון (למעט קנון ביץ' (אנ'), פסיפיק סיטי (אנ') ועוד כמה), התנועה היא לעיתים קרובות צפופה ואיטית בחודשי הקיץ. הכביש המהיר חוצה את שפך הנהר קולומביה על גשר אסטוריה-מגלר (אנ') באורך 6.4 קילומטרים באסטוריה אל מדינת וושינגטון, ועוקב אחרי קולומביה במורד הזרם לאילוואקו (אנ'). כביש 42 (אנ') של אורגון (OR 42 ו-OR 42S) השתלט על חלקים ישנים של כביש 101 סביב קוקיל (אנ') בעקבות מעקף. שיפוצים של כביש 101 בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה קיצרו מרחקים וחיסלו את הקטעים הצרים והצרים ביותר במקומות שונים בחוף אורגון. הכניסה למדינת וושינגטון בקצה הצפוני של גשר אסטוריה-מגלר (אנ') ממערב למגלר (אנ') בהצטלבות עם כביש 401 (אנ') של וושינגטון (SR 401) כביש 101 עוקב אחר הגדות הצפוניות של נהר קולומביה עד אילוואקו (אנ'). בנקודה זו הוא פונה לצפון-מזרח ועוקב אחר החוף של מפרץ וילאפה (אנ') והנהר וילאפה (אנ') עד לריימונד (אנ'), ממנו הוא ממשיך ישירות צפונה לאברדין, ומאפשר גישה מעיר זו אל הפארק הלאומי אולימפיק. ארגון הרכב האמריקני (אנ') (בראשי תיבות AAA) ייעד את הקטע הזה צפונה ואחר כך מזרחה לפורט אנג'לס (אנ') וסקווים (אנ') כדרך צדדית נופית, אבל כריתת עצים מוחלטת בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הפחיתה את הערך הנופי של הכביש המהיר שבו הוא חוצה את שמורת האינדיאנים קווינולט (אנ') ואת היער הלאומי אולימפיק. (אנ') בחלק הצפון-מערבי של חצי האי אולימפיק, פונה כביש 101 מזרחה, ועובר לאורך הקצה הצפוני של חצי האי, במקביל למצר חואן דה פוקה (אנ'). בפינה הצפון-מזרחית של חצי האי עובר הכביש המהיר דרך סקווים. מזרחית לסקווים פונה כביש 101 דרומה לאורך החוף המערבי של תעלת הוד (אנ'), המוביל לשלטון (אנ'). בהגיעו לשלטון, הופך כביש 101 לכביש עוקף דו-נתיבי המשתנה לכביש מהיר בצומת כביש 3 (אנ') של וושינגטון (SR 3), מתמזג עם כביש 8 (אנ') של וושינגטון (SR 8) ולבסוף מסתיים בכביש בין-מדינתי 5 בקצה ה"צפוני" שלו בטומווטר (אנ'), בצמוד לבירת המדינה אולימפיה. בין ההצטלבות עם כביש 113 (אנ') של וושינגטון (SR 113), בקצה המערבי של רכס הרי אולימפיק, השילוט של כביש 101 הוא בכיוונים מזרח–מערב, ובערך מדרום לצומת עם כביש 20 (אנ') של וושינגטון (SR 20) השילוט של כביש 101 הוא בכיוונים מצפון לדרום, אך לאחר שהכביש פונה ב-180°. המסלול הישיר בין העיירות אברדין (על החוף) לאולימפיה הוא כביש 12 (אנ') של ארצות הברית ו-SR 8. הקטע בוושינגטון של כביש 101 מוגדר בחוקי וושינגטון בסעיף 47.17.165‏§. עדיין ניתן למצוא חלקים מכביש 101 ההיסטורי במחוז סן דייגו בין אושנסייד והגבול עם מקסיקו תחת מגוון שמות שונים. באושנסייד הוא נקרא "כביש החוף המהיר" (Coast Highway). בקרלסבד הוא הופך לשדרות קרלסבד (Carlsbad Boulevard), אבל מדרום באנסיניטס (אנ') הוא הופך ל"כביש חוף 101" (Coast Highway 101). סולנה ביץ' (אנ') משמרת אותו עקבי עם "כביש מהיר 101", אבל דל מאר (אנ') משנה אותו לקמינו דל מאר (Camino Del Mar). כל אלה יחד מרכיבים את הכביש המחוזי CRS 21. משם הוא ממשיך לאורך כביש טורי פינס (Torrey Pines Road), רחוב לה הויה וילג' (La Jolla Village Dr) ורחוב גילמן (Gilman Dr) כדי להתמזג עם כביש בין-מדינתי 5 בלה הויה (אנ'). על הכביש בין-מדינתי 5, הוא מתנתק מהכביש המהיר כדי לעקוב אחר רחוב מישן ביי (Mission Bay Dr) לפני שהוא מצטרף מחדש לכביש בין-מדינתי 5. מסלול כביש 101 הישן ממשיך בכביש בין-מדינתי 5 בסן דייגו עד לכביש המהיר הפסיפי (Pacific Highway), הכביש המהיר US 101 הישן מעט מערבית לכביש הבין-מדינתי 5 הנוכחי. לאחר מכן הוא ממשיך ברחוב הרבור (Harbor Drive) וברודוויי דרך מרכז העיר סן דייגו וצ'ולה ויסטה, ואז אל שדרת נשיונל סיטי (National City Boulevard) בנשיונל סיטי (אנ'). כשהוא חוזר לסן דייגו בדרכו לגבול מקסיקו, הוא עוקב אחרי שדרות באייר (Beyer) דרך אוטאי מסה (Otay Mesa) ולאחר מכן דרך חלקים אחרים של סן דייגו ליד הגבול בשדרות באייר איסט (Beyer East) ושדרת סן איסידרו (San Ysidro Blvd) בסן איסידרו. החלקים הדרומיים של הכביש הבין-מדינתי 5 היו כביש 101 לתקופה לפני השלמת הכביש הבין-מדינתי 5. כולם הוצאו משימוש, אבל הכבישים עדיין קיימים ומדי פעם הם משולטים בתור הכביש ההיסטורי 101. רוב כביש 101 ההיסטורי בין גילרוי (אנ') לסן פרנסיסקו עדיין פעיל, משולט כ-Business US 101 או כ-SR 82 (אנ'). עם זאת, מעקף US 101A הוא ברובו לא רציף והוא מקביל לכביש המהיר בפועל, בחלק מהמקרים משמש ככביש גישה לכביש המהיר. חלקים גדולים מהכבישים של Business US 101 ו-SR 82 הישנים בין סן פרנסיסקו לסן דייגו מוגדרים אל קמינו ריאל (אנ') (הדרך המלכותית), ייעוד שניתן במקור לכל נתיב בסמכותו הישירה של מלך ספרד והמשנה למלך שלו. חלקים אלה מהווים את הדרך הראשית הראשונה בקליפורניה. לפני שגשר שער הזהב הושלם, היה כביש 101 מפוצל באזור מפרץ סן פרנסיסקו. כביש 101W (W כסימון למערב) היה זהה לכביש 101 של ימינו מסן חוזה לסן פרנסיסקו. כביש 101E (E כסימון למזרח) היה במסלול של כביש בין מדינתי 880 (I-880) של ימינו מסן חוזה לאוקלנד, ואז חצה את גשר קארקינז (אנ') כדי להמשיך בנתיב של מה שהוא כיום SR 37 (אנ'), והצטרף לכביש 101W. מכיוון שגשר שער הזהב לא היה קיים עדיין השתמש כביש 101W במעבורת על פני מצר שער הזהב. כמו היום המשיך כביש 101W במעלה ואן נס (Van Ness), אך ללא פנייה שמאלה בלומברד, והסתיים במזח הייד סטריט (Hyde Street Pier). משם, היו הרכבים עולים על ספינת מעבורת שחצתה את שער הזהב לסאוסליטו שם היו כלי הרכב יורדים מהמעבורת ישירות אל הרחוב הראשי של סאוסליטו, ששוּלט שוב כביש 101. הסימון כביש 101E בוטל בשנות ה-40 של המאה ה-20 והפך תחילה ל-SR 17 ואחר כך ל-I-880 ו-I580, בין סן חוזה לסנטה קרוז (אנ'). מכיוון שהכביש המהיר ביישור (Bayshore Freeway) נסלל לאורך הצד המזרחי של חצי האי סן פרנסיסקו בתחילת שנות ה-50, השלטים בכביש 101 הישן לאורך אל קמינו ריאל שונו ל"כביש 101 אלטרנטיבי" (US 101 Alternate) או כביש 101A, והכביש המהיר סומן "כביש 101 מעקף" (US 101 Bypass) או כביש 101B. בשנת 1964, כאשר קליפורניה מספרה מחדש מספר רב של כבישים מהירים של המדינה, אל קמינו מוספר מחדש כ-SR 82 והכביש המהיר ביישור איבד את הסימון של המעקף. מדיה וקבצים בנושא כביש 101 בוויקישיתוף נטע קלימי-עילם, ‏כביש 101: טיול לאורך חופי אורגון, באתר GoTravel Historic101.com Endpoints of U.S. Highway 101 Ballard, Mike (5 ביוני 2008). "East Los Angeles Interchange". Southern California Regional Rocks and Roads. {{cite web}}: (עזרה) Masters, Nathan (10 בנובמבר 2015). "Why Southern Californians Love Saying 'the' Before Freeway Numbers". KCET. {{cite web}}: (עזרה) Washington State Legislature. "§ 47.17.165: State Route No. 101". Revised Code of Washington. Washington State Legislature. Challenger Tom, Hyde Street Pier and the original surface alignment of US Route 101 in San Francisco