laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נשיא (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נשיא – תואר תפקידו של אדם העומד בראש מדינה נשיא מדינת ישראל – העומד בראש מדינת ישראל אך תפקידו סמלי בעיקרו נשיא (ארגון) – תפקיד בארגונים של אדם העומד בראש ההירארכיה הארגונית נשיא הסנהדרין – אישיות מרכזית שישבה בראש הסנהדרין הגדולה נשיא שבט (מקרא) – ראש שבט לאחר יציאת מצרים ענן – התעבותם של אדי מים, מילה נרדפת לנשיא. נשיא (כדורגל) (אנ') – אדם העומד בראש קבוצת כדורגל, או: אדם העומד בראש ארגון, המאגד בתוכו מספר קבוצות כדורגל, או אף מספר ליגות. משטר משטר נשיאותי – שיטת שלטון שבו הציבור הוא זה שבוחר ישירות את ראש הרשות המבצעת דמוקרטיה נשיאותית – שיטת שלטון דמוקרטית לא ישירה ורפובליקאית, שבה הרשות המבצעת והרשות המחוקקת נבחרות על ידי העם בצורה ישירה אישים רבי יהודה הנשיא – מחבר המשנה אריאל נשיא – שחיינית אמנותית ישראלית דונה גרציה נשיא – נדבנית ומדינאית יהודייה דון יוסף נשיא – סוחר ומדינאי יהודי רחובות שדרות הנשיא (חיפה) – הרחוב הראשי בכרמל החיפאי. פרזידנט
אל-מסתמסכ

אל-מסתמסכ באללה (מילולית: הדבק בעקשנות באל), אבו אל-צבר יעקוב בן אל-מתוכל עלא אללה השלישי (בערבית: المستمسك بالله, ابو الصبر يعقوب بن المتوكل على الله الثالث) היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים בין השנים 1498-1509 ובשנית למספר חודשים בשנת 1516. כהונתו מסמלת את שלהי בית עבאס בקהיר, ואת נפילתם של הממלוכים נותני חסותם. אל-מסתמסכ באללה קרוי על שמו של מוחמד "אל-מסתמסכ" בן אל-חאכם הראשון, אשר יועד לח'ליפות אך נפטר טרם זמנו (1300 לערך). אל-מסתמסכ עלה לשלטון בשנת 1498 לאחר פטירתו של אביו אל-מתוכל השלישי. הוא שלט כ-11 שנים עד שוויתר על שלטונו למען בנו מוחמד אל-מתוכל הרביעי. לאחר מפלת הממלוכים בראשות הסולטאן קנסוה ע'ורי בקרב מרג' דאבק באוגוסט 1516 ונפילת הסולטאן בשדה הקרב, התרחשה הפיכת חצר שהשיבה את אל-מסתמסכ לשלטון לזמן קצר עד שהפיכת נגד השיבה את בנו אל-מתוכל הרביעי לשלטון לעת קצרה. אך הדבר לא הועיל, והכוחות העות'מאניים של סלים הראשון סגרו על קהיר, כבשוה והדיחו את אל-מתוכל הרביעי מכהונתו. לאחר הכיבוש הוגלה אל-מסתמסכ יחד עם בנו ויתר בני עבאס אל איסטנבול ומת שם בשנת 1521. בנו האריך ימים אחריו ונפטר ב-1543. ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השריר פושט האצבעות

השריר פושט האצבעות (TA: Musculus extensor digitorum) הוא אחד השרירים השטחיים במדור האחורי של האמה. הוא פועל לפשיטת (יישור) ארבע אצבעות כף היד (ללא האגודל) ומסייע בפשיטת שורש כף היד. תחילתו של השריר פושט האצבעות הוא בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, באזור המרפק. חלקו המרוחק של השריר מתפצל לארבעה גידים, הנכנסים לכף היד ונאחזים בחלק האחורי של האצבעות. בין הגידים בכף היד, בעיקר התיכונים שבהם (לאצבעות השלישית, הרביעית והחמישית), קיימים חיבורים. חלק מהגידים שבאצבעות מהווה חלק ממערכת מורכבת של רצועות ומפרקים שבין העצמות המרכיבות את האצבעות (הגלילים). נקשר גם לשריר פושט הזרת. השריר פושט האצבעות מעוצב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8), דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור. מדיה וקבצים בנושא השריר פושט האצבעות בוויקישיתוף
א-דהריה

אַ-דַּהְרִיַּה (בערבית: الدهرية) היא אחת האסכולות הקדומות באסלאם שדחתה את הקיום הנצחי ואת העונש או הגמול בעולם הבא. חסידי הדהריה דגלו במימושם של דחפים ותאוות, משום שסברו שאין לאדם חיים אחרי המוות ואין הוא נושא בדין על מעשיו על האדמה. לפיכך, לא הקפידו חסידי התנועה במילוי המצוות הדתיות, כמו גם המצוות החברתיות של מתן צדקה וסעד לנזקקים. בספרות ההלכתית האסלאמית הדהריה זוכים ליחס רע ככופרים שהתנכרו לבורא, ואשר שוללים את איומיו. בקוראן מצוטטת תפישה דומה לזו של הדהריה בסורת אל-ג'אביה, 45, 24: وَقَالُوا مَا هِيَ إِلاَّ حَيَاتُنَا الدُّنْيَا نَمُوتُ وَنَحْيَا وَمَا يُهْلِكُنَا إِلاَّ الدَّهْرُ. ויאמרו: מה הם אלא חיינו הארציים? אנו מתים וחיים ולא ימחה זכרנו אלא הנצח. חסידי הדהריה דגלו בטענה שהזמן הוא ללא ראשית או סוף ושמהלכו הוא הכוח המשמעותי ביותר המעצב את החיים על פני האדמה. הם דחו את קיומו של בורא, וטענו שהעולם כפי שהוא עומד כיום הוא תוצר מקרי. אל-ג'אחז, המלומד האסלאמי שנפטר בקהיר בשנת 1325 כתב עליהם בספרו ש"הדהרי לא מבחין בין אדם לחיה. דבר רע הוא העומד בינו ובין מימוש מאוויו. כל דבר הנוגע לו סובב את השאלה אם הוא גורם לו עונג או כאב. הדבר היחיד שטוב לדעתו הוא הדבר שמביא לו תועלת, אף אם יעלה לאלף אנשים בחייהם שלהם" מנגד, מציין אל-ג'אחז את מגמותיהם הרציונליסטיות שהתבטאו בדחיית אמונות טפלות, האמונה במלאכים ובשדים, ופקפוק באפקטיביות של קסם וקריאת חלומות. המלומד והתיאוסוף אל-ע'זאלי (מת 1111) ייחס את שורשיהם לפילוסופיה היוונית, ובעיקר למחשבה בה הגורסת כי בעוד קיים בורא, הרי שלנשמה אין קיום נצחי. לדהריה הייתה השפעה מסוימת על היהדות, ורב סעדיה גאון נלחם לבלום את התרחבות מעגל חסידיה בקרב יהודי בבל. בספר היצירה, הוא מטיל דופי באמונתם בקיומו הנצחי של העולם. עוד הוא מגנה את אמונתם רק בדברים שניתן לתפוש באמצעות החושים האנושיים. הוא תרגם את ההתייחסות ל"אורח עולם" בספר איוב כהתייחסות לדהריה. אתאיזם Gibb (Ed.), "Dahriya", Shorter Encyclopedia of Islam, Leiden: Brill, 1961, pp. 67-69., אל-ג'אחז, כתאב אל-חיואן, כרך 5, פסקה 20. אל-ע'זאלי, אל-מנקד' מן אל-צ'לאל, כרך 8 Lambert (Translator), Sefer Jesirah, Paris 1891, pp. 63-65 ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השריר פושט הזרת

השריר פושט הזרת (TA: Musculus extensor digiti minimi) הוא אחד השרירים השטחיים שבמדור האחורי של האמה. בעת כיווצו השריר פושט (מיישר) את הזרת. תחילתו של השריר פושט הזרת בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע באזור המרפק. השריר נכנס לכף היד בנפרד מגידי השריר פושט האצבעות ומתפצל לשנים. אחד הפיצולים נאחז בגיד השריר פושט האצבעות והשני נאחז ישירות בחלק האחורי של מערכת הרצועות של הזרת. השריר פושט הזרת מעוצב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור. מדיה וקבצים בנושא השריר פושט הזרת בוויקישיתוף
ראש לימבו

רָאש לימבו (באנגלית: Rush Limbaugh;‏ 12 בינואר 1951 – 17 בפברואר 2021) היה שדרן רדיו ופובליציסט אמריקאי, זוכה העיטור האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית, מדליית החירות הנשיאותית. לימבו היה דמות מוכרת ובעל השפעה על תנועת הימין השמרני בארצות הברית. תוכנית הרדיו שלו הייתה בעלת מספר המאזינים הגדול ביותר בארצות הברית. בשנת 2001 הודיע לימבו כי הוא איבד את שמיעתו, ולאחר מכן החל להסתייע בשתל שבלולי. בשנת 2014 הושתל שתל שבלולי נוסף וחל שיפור בשמיעתו. לימבו החל לעבוד כשדרן רדיו ב-1984 בסקרמנטו, קליפורניה. תוכניתו הייתה ייחודית משום שלא כללה אורחים, אלא תוכן פוליטי שמרני בלבד. לאחר ארבע שנים בהן זכתה תוכניתו להצלחה הוא עבר לניו יורק, שם תוכניתו צברה פופולריות ברמה הארצית. בשנות ה-90 הוא החל להופיע בטלוויזיה וכתב מספר רבי-מכר. בסוף חייו היה דמות מוכרת בתקשורת ובפוליטיקה השמרנית האמריקאית. מעל 13 מיליון האזינו לתוכניתו בכל שבוע, והוא היה חתום על חוזה בשווי מאות מיליוני דולרים. דמויות בולטות שהתארחו בתוכניתו הם ג'ורג' בוש האב וג'ורג' בוש הבן (בזמן כהונתם כנשיאי ארצות הברית), קולין פאוול, דיק צ'ייני, ארנולד שוורצנגר, דונלד רמספלד, קונדוליזה רייס ושרה פיילין. לימבו היה ידוע באהדתו לישראל, וב-1993 הוא ביקר בארץ. הוא נפגש עם חברי כנסת, עם אריאל שרון, בנימין נתניהו ועם ראש הממשלה, יצחק רבין. הוא ביקר גם בכותל המערבי, ביד ושם וברמת הגולן. בינואר 2020 אובחן כחולה בסרטן הריאה על כך הודיע בתוכנית הרדיו שלו. ב-4 בפברואר 2020 במעמד נאום מצב האומה, העניק לו הנשיא דונלד טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית. נפטר ממחלתו ב-17 בפברואר 2021 בגיל 70. טען שערוצי התקשורת העיקריים מוטים לצד ערכי המפלגה הדמוקרטית. קרא למפלגה הרפובליקנית לחזור לערכים שמרניים ולמתונים מבין חברי המפלגה לעזוב אותה. תמך בכלכלת שוק ובליברליזם כלכלי. תמך בהפעלת יד קשה במלחמה בטרור, ובפרט במאבקה של ישראל בטרור. התנגד למלחמה בהתחממות עולמית. סבר שעצם קיום התופעה מוטל בספק, קל וחומר אחריות האדם אליה. הוא האמין שמאחורי המלחמה בהתחממות העולמית עומדות כוונות פוליטיות נסתרות כמו הגדלת כוחה של הממשלה באמצעות העלאת המיסים וההוצאה הממשלתית, וכמו כן חבלה בשוק החופשי על ידי מתן יתרון לתאגידים מבוססים לעומת תאגידים מתפתחים. דעה זו הביע תוך תרעומת רבה לאחר התפוצצות פרשת אקלים-גייט. התנגד לפמיניזם ולהפלות מלאכותיות (ביקורת הפמיניזם הזאת גרמה לרָאש לטבוע בספרו "The way things ought to be" את המושג "פמינאציות" המהווה הלחם של המילים פמיניזם ונאציזם). התנגד בחריפות להגירה בלתי חוקית לארצות הברית. תמך בעונש מוות. אנטי-פמיניזם מדיה וקבצים בנושא ראש לימבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראש לימבו ראש לימבו, ברשת החברתית פייסבוק ראש לימבו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראש לימבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראש לימבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קטע מתוכנית טלוויזיה שהנחה ראש לימבו בו הוא מספר על ביקורו בישראל מערכת ישראל היום, ראש לימבו חשף: "אובחנתי בסרטן ריאות מתקדם", באתר ישראל היום, 4 בפברואר 2020 נטע בר, שדר העל השמרני ראש לימבו הלך לעולמו, באתר ישראל היום, ‏17 בפברואר 2021 YouTube
עיטור אנדריי הקדוש

עיטור אנדריי השליח הקדוש הקרוי ראשון (ברוסית: Орден Святого апостола Андрея Первозванного) הוא העיטור הגבוה ביותר של האימפריה הרוסית ושל רוסיה המודרנית. נוסד בסוף ימי רוסיה הצארית בידי פיוטר הגדול. העיטור נוסד על ידי פיוטר הגדול והוענק לראשונה בשנת 1699 לדיפלומט הרוסי פיודור גולובין. עד ליסוד עיטור זה, היה הצאר מעניק לאצילי המדינה פרסים כספיים או אחוזות. בנסיעתו לאירופה ראה פיוטר שהענקת העיטורים שהייתה מקובלת באירופה מתקבלת בכבוד על ידי מקבלי העיטור וזולה יותר למדינה מאשר השיטה שהייתה מקובלת ברוסיה הצארית לפניו. העיטור כלל: (1) סמל בצורת צלב שעליו מתואר אנדריי הקדוש (2) כוכב עם שמונה קודקודים והמילים "עבור אמונה ונאמנות". את האות היו עונדים על סרט כחול, ואת הכוכב היו עונדים על החזה בצד שמאל. במהלך קיומו עד לשנת 1917 קיבלו כ-1000 אנשים את העיטור. על פי רשימת מקבלי האות ניתן האות עבור גבורה בשדה הקרב כמו גם עבור שירות אזרחי. בו-זמנית לא היו יותר מ-12 אזרחי רוסיה בין מקבלי האות וביחד עם אזרחי חוץ המספר לא היה יכול לעלות על 24. בהתאם לנוהג, החל מפאבל הראשון כל נסיך גדול היה מקבל את האות בלידה ונסיך ממשפחת הקיסר עם קבלת הבגרות. בשנת 1855 סוכם שמקבלי האות עבור גבורה בשדה הקרב יקבלו גם תוספת של זוג חרבות שמוקמו מעל הכוכב. בשנת 1917 הממשלה החדשה ביטלה את העיטור. נציגי משפחת רומנוב בגולה שמרו על העיטור כאות של השושלת אך כמעט ולא היו הענקות העיטור. בהתאם לצו נשיאותי של בוריס ילצין מ-1 ביולי 1998 חודשה הענקת העיטור והוא מהווה עתה העיטור הגבוה של רוסיה. החל מ-1998 רק 16 אנשים קיבלו את העיטור, מהם רק 5 בחיים נכון לדצמבר 2016. הסופר אלכסנדר סולז'ניצין היה צריך לקבל את אות מס' 4 אך סירב. העיטור הנוכחי כולל סמל, כוכב, שרשרת והסרט. על סמל העיטור הוצבו אותיות S», «А», «Р», «R» - Sanctus Andreas Patronus Russiae - אנדריי הקדוש, נותן חסות לרוסיה. דמיטרי ליכצ'וב, מיכאיל קלשניקוב, נורסולטן נזרבייב, אלכסנדר סולז'ניצין, אלכסיי השני, ולרי שומקוב (אנ'), אלייבה פאזו (אנ'), היידר אלייב, בוריס פטרובסקי (אנ'), רסול גמזטוב, ליודמילה זיקינה, אירינה ארכיפובה, סרגיי מיכאלקוב, דניל גרנין (אנ'), מיכאיל גורבצ'וב, סרגיי שויגו, יורי גריגורוביץ', שי ג'ינפינג, ולנטינה מטוויינקו, נרנדרה מודי, אלכסנדרה פחמוטובה, גרברט יפרמוב, קיריל הראשון של מוסקבה, מינטימר שמייב (אנ'), ולרי זורקין (אנ'), ויאצ'סלב לבדב, נרנדרה מודי, אלכסנדר לוקשנקו. מדיה וקבצים בנושא עיטור אנדריי הקדוש בוויקישיתוף
באב א-שרקי

בַּאב אַ-שַּרְקִי (בערבית: الباب الشرقي, תעתיק מדויק: אלבאב אלשרקי; מילולית: (שכונת) השער המזרחי) היא שכונה ישנה במזרח העיר העתיקה בבגדאד, על הגדה המערבית של נהר החידקל. כיום השכונה ממוקמת במרכז העיר המודרנית, ושווקיה מהווים את אחד המעוזים החשובים ביותר של צבא המהדי, המיליציה השיעית הגדולה בעיראק. למן הכיבוש האמריקאי של עיראק, היה לאחד מהאתרים המרכזיים של פיגועי ההתאבדות בעיר. ב-22 בינואר 2007, ביום השני של חודש מוחרם שראשיתו מקודשת בשיעה לציון רצח האמאם חוסיין בכרבלא, שתי מכוניות התפוצצו ברחובות שוק באב א-שרקי וגרמו למותם של 88 אנשים ולפציעתם של 160 אחרים. פיגוע זה היה אחד הפיגועים העקובים ביותר בדם מאז הפלישה האמריקאית לעיראק במרץ 2003. הפיגועים תוזמנו במטרה לגרום לנזק מקסימלי והתרחשו בצהרי היום, הזמן העמוס ביותר בשווקים. כל אחת ממכוניות התופת נשאה כ-100 ק"ג של חומרי נפץ, והדי הפיגועים נשמעו בצידה השני של העיר מעבר לחידקל. לאחר הפיצוצים מספר גדול של גופות נערמו אחת על השנייה בארגזי עץ והועמסו על רכבי פינוי, בעוד שאחרות הושחתו ונקרעו לחתיכות קטנות מההדף. בעקבות הפיצוצים התלקחו לא פחות מתריסר מכוניות שחנו בקרבת מקום. ענני העשן הסמיכים נסחפו לתוך "האזור הירוק" של בגדאד, מרחק של כמעט קילומטר. הפיגוע בבאב א-שרקי לא ייחודי, ומהווה דוגמה טיפוסית לפיגועי ההתאבדות שזעזעו את עיראק בשנים הראשונות לאחר הכיבוש האמריקאי. הפיגועים כוונו אל מטרות אזרחיות מתוך המאבק העדתי על השליטה בעיראק בין הסונים לשיעים. קרוב לוודאי שהפיגוע היווה מעשה נקם סוני בעקבות רציחתם של עשרות סונים בידי שיעים בשבועות הקודמים באזור זה של בגדאד. מלחמת עיראק מארק סנטורה, מכוניות תופת הורגות עשרות בשווקים צפופים בבגדאד, הניו יורק טיימס
קלפנה צ'אולה

קלפנה צ'אולה (בהינדי: कल्‍पना चावला, בפנג'אבי: ਕਲਪਨਾ ਚਾਵਲਾ, באנגלית: Kalpana Chawla;‏ 17 במרץ 1962 – 1 בפברואר 2003) הייתה מדענית ואסטרונאוטית אמריקאית ילידת הודו. נספתה ב־1 בפברואר 2003, יחד עם כל צוות מעבורת החלל קולומביה, כשזו התפרקה עם חזרתה לאטמוספירה של כדור הארץ. צ'אולה נולדה בקארנל, בהריאנה שבהודו. האחות הצעירה לשתי אחיות ואח. בשנת 1983 נישאה לז'אן-פייר האריסון והיגרה לארצות הברית. צ'אולה התעניינה בתעופה מילדותה. בשנת 1982 סיימה לימודי הנדסה אווירונאוטית באוניברסיטה ההנדסית של פנג'אב בצ'אנדיגאר. תואר שני בהנדסת חלל קיבלה מאוניברסיטת טקסס בארלינגטון (1984) ודוקטורט בהנדסת חלל מאוניברסיטת קולורדו בבולדר (1988). עם קבלת הדוקטורט החלה לעבוד כחוקרת במרכז מחקר של נאס"א (NASA Ames Research Center). שם עסקה במחקרים בתחום הידרודינמיקה מחשובית (Computational fluid dynamics). ב-1993 הצטרפה כסגן נשיא וחוקרת מדעית לחברת Overset Methods בלוס אלטוס, קליפורניה, שם עסקה בין השאר בפיתוח ויישום שיטות יעילות לאופטימיזציה אווירודינמית. עבודותיה התפרסמו בכתבי עת מדעיים ובסיכומי כנסים. במרץ 1995 הצטרפה לצוות האסטרונאוטים של נאס"א. טיסת החלל הראשונה שלה הייתה במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-87 ששוגרה ב-17 בנובמבר 1997 לטיסה של 15 יום. בכך הייתה לאסטרונאוטית הראשונה ממוצא הודי. טיסת החלל השנייה שלה הייתה גם היא במעבורת החלל קולומביה, במשימה STS-107 ששוגרה ב-16 בינואר 2003 והתרסקה ב-1 בפברואר 2003. בהתרסקות המכונה "אסון הקולומביה" נספו כל שבעת חברי הצוות וביניהם צ'אולה. מדיה וקבצים בנושא קלפנה צ'אולה בוויקישיתוף קלפנה צ'אולה באתר נאס"א (באנגלית) קלפנה צ'אולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קלפנה צ'אולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים ובנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שער המרצחים

שער המרצחים (באנגלית: Assassins' Gate) הוא אחד מארבע נקודות הכניסה העיקריות ל"אזור הירוק" בבגדאד, עיראק. השער המונומנטלי נבנה מאבן חול מיובאת בימי סדאם חוסיין ושימש כשער הכניסה למתחם הארמונות שלו, ובמרכזו הארמון הרפובליקאי. שמו של השער ניתן לו בידי כוחות הכיבוש האמריקאים, על פי כינויה של היחידה שהוצבה לאבטח אותו. מקור השם הוא מ-Assassins Company, יחידת שריון של צבא ארצות הברית (פלוגת אלפא - אות קריאת רדיו "Assassins" - גדוד 4, סיירת שריון 64, חטיבה 2, דיוויזיית חיל הרגלים השלישית, אשר שולבה עם פלוגות הנדסה קרבית ופלוגות חי"ר כדי ליצור את "כוח משימה 464" בפלישה לעיראק ב-2003.). בכיבוש בגדאד ב-7 באפריל 2003, "יחידת המתנקשים" הובילה את המתקפה על מרכז הממשלה ורובע הארמון שהפך מאוחר יותר ל"אזור הירוק". ב-8 באפריל הדפה היחידה מתקפת נגד משמעותית לפני עלות השחר דרך שער המרצחים, ליד גשר ג'ומהוריה. מדווחים כי עד 60 חיילים עיראקים ומחבלי פדאיון נהרגו במהלך כארבע שעות של לחימה. בסביבות אמצע הבוקר, בעת חיפושים אחר חשוד משקיף ארטילרי קדמי עיראקי, נצפו במרפסת של "מלון פלסטין" שני כתבים אירופאים. מפקד הטנק, שחשב שהם תצפיתנים, הורה בפקודת אש, והרג אותם. לאחר מכן, התקשורת ניסתה לעורר עליהום על הלוחמים אך בית המשפט קבע שלא הייתה מטרת זדון במעשה. לשם שער המרצחים אין כל מקור עיראקי, והשער מתואר כ"קשת אבן חול". שער זה היה גם מקום להתקפה הרסנית של חומר נפץ מאולתר שנשא כלי רכב והשאיר מכתש בעומק של 0.9 מטר ב-18 בינואר 2004. אזרחים רבים נהרגו כשנכנסו לשער לצורך עבודתם היומיומית בתוך האזור הירוק. מדיה וקבצים בנושא שער המרצחים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בגדאד ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביל או'ריילי

ויליאם ג'יימס "ביל" או'ריילי ג'וניור (באנגלית: .William James "Bill" O'Reilly, Jr; נולד ב-10 בספטמבר 1949) הוא מנחה טלוויזיה לשעבר, סופר, בעל טור ופובליציסט אמריקאי. או'ריילי הנחה את התוכנית "האו'ריילי פקטור" ברשת פוקס ניוז משנת 1996 עד הדחתו ב-2017. הוא בעל השקפות שמרניות ברובן. כתב עשרה ספרים והיה בעברו שדרן רדיו, ולפני כן כתב בערוצי חדשות מקומיים. או'ריילי נולד בניו יורק, לאב שמוצאו מאירלנד ואם שמוצאה מצפון אירלנד. בגיל צעיר משפחתו עברה להתגורר בכפר לוויטאון שבמחוז נסאו, ניו יורק. הוא היה בין שדרני הטלוויזיה הראשונים שסקרו את נפילת חומת ברלין והיה הראשון שסיקר את מהומות לוס אנג'לס שהתרחשו ב-1992 ממקום האירועים. לאחר שסיים את לימודיו לתואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד ב-1995, גויס על ידי רשת פוקס הצעירה להנחיית התוכנית "האו'ריילי פקטור". התוכנית הייתה בעלת אחוז הצפייה הגדול ביותר מבין שלושת ערוצי החדשות העיקריים בארצות הברית. עד 2009 היה או'ריילי גם בעל תוכנית רדיו במעל 400 תחנות רדיו, עם מעל 3 מיליון מאזינים. או'ריילי כתב עשרה ספרים, מתוכם חמישה רבי-מכר. הוא כתב טור שבועי במספר עיתונים, ביניהם הניו יורק פוסט. באפריל 2017 דווח כי חברת פוקס ניוז שילמה בסתר מיליוני דולרים כדי להסדיר תביעות מצד 5 נשים על הטרדה מינית נגד או'ריילי, וכתוצאה מכך קרוב לכ-50 חברות מסחריות הסירו את פרסומותיהן מתוכניתו. ב-9 באפריל 2017 אישרה חברת פוקס ניוז כי היא פתחה בחקירה בנוגע לתלונות של הטרדה מינית נגד א'וריילי, וב-19 באפריל הודיעה כי לא יחזור להנחות את התוכנית ויעזוב את פוקס. או'ריילי אינו מזהה עצמו רשמית עם המפלגה הרפובליקנית וחבר המפלגה העצמאית של ניו יורק, אך היה רפובליקני רשום בעבר, ואף כי רוב השקפותיו שמרניות. מתנגד לסוציאליזם, למדיניות הרווחה ולמסים גבוהים. קורא להידוק הפיקוח על הגבולות למניעת הגירה בלתי חוקית לארצות הברית. תומך בהפעלת יד קשה במלחמה בטרור. תומך בניהול דיונים בבתי ספר בנושא תכנון תבוני לצד לימודי אבולוציה. מתנגד לאקטיביזם שיפוטי. תומך בהעדפה מתקנת. מדיה וקבצים בנושא ביל או'ריילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביל או'ריילי ביל או'ריילי, ברשת החברתית פייסבוק ביל או'ריילי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביל או'ריילי, ברשת החברתית אינסטגרם ביל או'ריילי, סרטונים בערוץ היוטיוב ביל או'ריילי, ברשת החברתית Goodreads ביל או'ריילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קטע וידאו מחדשות פוקס בו או'ריילי מציג את העמדה הישראלית בזמן מלחמת לבנון השנייה איתמר זהר, פוקס ניוז שילמה מיליוני דולרים כדי להשתיק תלונות על הטרדה מינית של ביל אוריילי, באתר הארץ, 2 באפריל 2017.
גשטאט

גשטאט (בגרמנית: Gstaad) הוא כפר נופש השוכן בקנטון ברן בשווייץ המערבית. בגשטאט מתגוררים 2,500 תושבים והוא שוכן בגובה של 1,050 מטר מעל פני הים. גסטאד הוא אחד מעשרה כפרים ייחודיים המרכיבים את האזור המכונה Saanenland. באתר הסקי שסביב הכפר מערכת מסלולי גלישה באורך כולל המגיע ל-250 ק"מ, המחולקת למספר אזורים, שאינם מחוברים זה לזה. המדרונות פונים צפונה ומפצים בכך על גובהם הנמוך יחסית. מראש קרחון גסטאד נראות 24 פסגות המתנשאות לגובה של מעל 13,000 רגל כולל האלפים הברניים, מון בלאן והמטרהורן המפורסם. גשטאט ידוע ביוקרתו וגם בזכות מפורסמים שביקרו בקביעות בכפר דוגמת מייקל ג'קסון, הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה. החל מ-1956, בכל שנה בחורף מתקיים במקום פסטיבל מוזיקה קלאסית. אתר האינטרנט הרשמי של גשטאט (באנגלית) גשטאט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Terri Marshall, Fun in the Swiss Alps, TRAVER SQUIRE.COM ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייקל סאבג'

מייקל סאבג' (באנגלית: Michael Savage), נולד ב-31 במרץ 1942, הוא שם העט של מייקל אלן וינר (Michael Alan Weiner) שדרן רדיו, סופר ופובליציסט יהודי אמריקאי. בנו הוא המיליארדר ראסל ויינר. תוכנית הרדיו של סאבג' משודרת ביותר מ 350 תחנות רדיו ברחבי ארצות הברית עם כ9 מיליון מאזינים בממוצע, והיא השלישית בגודלה. השקפותיו של סאבג' ידועות כשמרניות ולאומיות מאוד, עד כדי כך שכניסתו לאנגליה נאסרה. מלבד בנושאים פוליטיים, תוכניתו עוסקת לעיתים ברפואה אלטרנטיבית, תזונה, מוזיקה, ספרות, הורות מתוכננת, היסטוריה, דת, פילוסופיה, תרבות וסיפורים אישיים במיוחד אוהב לספר על מדינת ישראל וערכים המשותפים לה לארצות הברית כמו גם האויבים המשותפים. סאבג' כתב שלושים ושמונה ספרים בנושאי בריאות, חברה ופוליטיקה, כאשר ארבעה מתוכם הפכו לרבי-מכר. המוטו שלו: "גבולות, שפה, תרבות". מתגורר ומשדר כיום מסן פרנסיסקו, קליפורניה מייקל וינר נולד בניו יורק למשפחת מהגרים יהודית מרוסיה. הוא סיים תואר ראשון בהוראה ובסוציולוגיה והיה מורה תיכון מספר שנים. לאחר מכן סיים תואר שני בבוטניקה רפואית ותואר שני נוסף באנתרופולוגיה רפואית באוניברסיטת הוואי, ותואר שלישי בתזונה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את מחקרו לדוקטורט ערך באיי פיג'י. הוא כתב מספר ספרים על צמחי מרפא והומאופתיה ומאמרים בנושא אפידמיולוגיה. ב-1994, לאחר שמאמר שכתב בנושא הקשר בין מגפות ומהגרים לא פורסם עקב חשש להתססה, הוא הקליט תוכנית רדיו בנושא והפיץ אותה לתחנות רדיו בכוונה לחפש עבודה כשדרן רדיו. הוא קיבל תפקיד כממלא מקום בתחנת רדיו בסן פרנסיסקו ולאחר פחות משנה קיבל תוכנית יומית משלו תחת הסיסמה: "מימין לראש לימבו ומשמאל לאלוהים". תוכניתו (The Savage Nation) צברה פופולריות ועברה לשעות השיא. באמצע העשור השני של המאה ה-21, מאזינים לסאבג' בין 8 ל-10 מיליון מאזינים בכל שבוע ובכך הוא בעל מספר המאזינים הרב ביותר לאחר ראש לימבו ושון האנטי. תוכניתו נמשכת שלוש שעות, במהלכן הוא מקבל מספר שיחות ממאזינים ולעיתים הוא מראיין אנשים שונים. העיתונאי אהרון קליין, למשל, מופיע בתוכנית מפעם לפעם עם עדכונים בנושא המזרח התיכון. הידוק הפיקוח על הגבולות למניעת הגירה בלתי חוקית. מתנגד בתוקף להעדפה מתקנת. שמירה על מעמד השפה האנגלית ועל התרבות האמריקאית כתרבות ייחודית (בניגוד לגישת הרב-תרבותיות). מתנגד למלחמה בהתחממות עולמית. מתנגד לחינוך מיני בבתי הספר. מתנגד לנישואים חד-מיניים ולהורות הומו-לסבית. קורא להפעלת יד קשה במלחמה בטרור ונגד האסלאם הקיצוני. מתנגד לטיפול תרופתי בהפרעת קשב וריכוז בקרב ילדים. מתנגד להורות מתוכננת. תומך בדונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מייקל סאבג' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל סאבג' מייקל סאבג', ברשת החברתית Goodreads http://www.dailymail.co.uk/news/article-1390738/Barred-Shock-jock-Michael-Savage-U-K-ban-reaffirmed.html
בוריס רוזינג

בוריס לבוביץ' רוזינג (ברוסית: Бори́с Льво́вич Ро́зинг;‏ 23 באפריל 1869 - 20 באפריל 1933) היה מדען רוסי וממציא בתחום הטלוויזיה. בוריס רוזינג נולד בסנקט פטרבורג ובשנת 1881 השלים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג, והמשיך במסלול לפרופסור. בשנת 1907 הוא הגה מערכת טלוויזיה המשתמשת בשפופרת קרן קתודית (CRT) בצד הקולט. רוזינג הגיש בקשה לרישום פטנט על המערכת בגרמניה, ב-26 בנובמבר באותה שנה, ולאחר כשלוש שנים וחצי רשם פטנט נוסף על גרסה משופרת של אותה מערכת. מגזין המדע האמריקני "סיינטיפיק אמריקן" סיקר בהרחבה את ההמצאה, כולל תרשימים והסברים מפורטים על דרך הפעולה של המערכת. רוזינג המשיך את מחקריו בתחום הטלוויזיה עד שנת 1931, עת הואשם בהתנגדות למהפכה. הוא הוגלה לעיר קוטלס, במחוז ארכנגלסק, ונשללה ממנו הזכות לעבוד. בעקבות בקשות של מדענים סובייטים ומדענים מחוץ לברית המועצות ב-1932 עבר לעיר ארכנגלסק, ותוך קבלת מינוי לראש מחלקת לפיזיקה במכון המקומי ליערנות. רוזינג נפטר ב-1933, בעודו בגלות, כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי. בשנת 1957, יותר מ-20 שנה לאחר מותו של רוזינג, ביטל בית המשפט העירוני של העיר לנינגרד את גזר דינו, וניקה אותו מכל אשמה. המערכת של רוזינג הושתתה על עיצוביו של פול ניפקו והמערכת המכנית שלו לסיבוב עדשות ומראות. לכן, המערכת של רוזינג הכילה התקן מצלמה מכני, אך השתמשה בשפופרת קרן קתודית (פותחה בגרמניה על ידי קרל פרדיננד בראון) בתור התקן תצוגה. המערכת הייתה פשוטה למדי, אך הייתה אחד מהנסיונות הראשונים להשתמש בשפופרת קרן קתודית עבור טלוויזיה. ולדימיר זבוריקין, מחלוצי טכנולוגיית הטלוויזיה בארצות הברית ובאירופה, היה תלמידו של רוזינג, וסייע לו בחלק ממחקריו. מדיה וקבצים בנושא בוריס רוזינג בוויקישיתוף VLADIMIR K. ZWORYKIN (1889-1982) ‎, ‏פברואר 2000 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנטליי קיסלוב

פנטליי קיסלוב (בבולגרית: Пантелей Киселов; ‏23 באוקטובר 1863, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 14 באוקטובר 1927, סופיה ממלכת בולגריה) היה גנרל בצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר תהילתו באה לו בזכות הניצחון בקרב טורטוקאיה שנערך בתחילת ספטמבר 1916. קיסלוב נחשב לאיש צבא מקצועי ואמיץ לב, אשר נלחם שכם אל שכם עם חוד אוגדתו במהלך הקרבות. פנטליי קיסלוב נרשם לאקדמיה הצבאית בסופיה בשנת 1880 וסיים בהצטיינות בשנת 1883. הוא פיקד על פלוגת הגנה אזורית בגזרת וידין בעת המצור הסרבי, במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885). קיסלוב פיקד על חטיבה בגזרת קירקלרלי שבמזרח תראקיה והשתתף בקרב קירקלרלי בו הביסו הבולגרים את העות'מאנים. בהמשך פיקד על חטיבה בחזית הסרבית במלחמת הבלקן השנייה, ובמהלכה אף נפצע מרסיסי פגז סרבי. במלחמת העולם הראשונה קיבל פיקוד על אוגדת חיל רגלים, שכונתה "הרביעית של פרסלב". האוגדה השתתפה בקרבות בחזית הרומנית, ובכלל זה בדוברוג'ה, ותחת פיקודו השתתפה בקרב טורטוקאיה, אשר במהלכו הובס הצבא הרומני. על חלקו בקרב זה עוטר על ידי הגרמנים באות צלב הברזל דרגה שנייה. לאחר המלחמה, בראשית שנת 1919, השתחרר הגנרל קיסלוב משירות פעיל ועבר להתגורר בעיר סופיה, שם הלך לעולמו בתאריך 14 באוקטובר 1927 והוא בן 64 שנים. לאחר מותו שונה שם הכפר במחוז וארנה בו התגורר בצעירותו לקיסלובו. בולגריה במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא פנטליי קיסלוב בוויקישיתוף