תאו

תְּאוֹ (או בּוּפָלוֹ; שם מדעי: Bubalus) הוא סוג בתת-משפחת הפרים. התאו הוא בעל חיים גדול וחזק, בעל פרווה דקה שחורה-חומה וקרניים חזקות. באנגלית נקרא התאו באפלו ובערבית ג'מוס - ושני השמות הללו משמשים לעיתים גם ככינוי נוסף עבור התאו בשפה העברית. שמו של התאו המקובל היום, מקורו בזיהויו המוטעה עם בעל החיים המכונה "תאו" במקרא, שהוא ככל הנראה שור הבר. יש המזהים את בעל-חיים המכונה בלשון חז"ל "כּוֹי" כתאו. זיהוי נוסף שנפוץ בימי הביניים, היה עם הראם המקראי. זיהוי זה נשלל על ידי בעלי התוספות. לדעת רב סעדיה גאון, בעל חיים זה הוא המכונה במקרא מריא. לדעת מספר חוקרים התאו המקראי הוא שור הבר המוזהה גם עם הראם. התאו שהיה נפוץ בארץ ישראל שייך למין תאו מים (Bubalus bubalis). התאו הוא בהמה מעלת גרה וצמחונית. מזונו כולל צמחים, קש וכולי. ישנם תאואים אשר חיים בקרבת מים, כגון, ביצות, אגמים ונהרות, וניזונים מצמחי הגדות. הם רובצים ברוב שעות היום במים, ובכך מתרעננים ומונעים עקיצות חרקים. התאואים חיים בלהקות גדולות, ובכך מקטינים את הסכנות הצפויות להם. הלהקה מסוגלת להתגונן כנגד טורפים על ידי דריסה או ניגוח. בלהקה מעורבים גם זכרים וגם נקבות. כאשר התאו מזדקן הוא עובר לגור לבדו בטריטוריה משלו, שם אין לו אויבים וסכנות, מלבד אריות, שאותם הוא יכול לנגוח למוות. התאו הוא בעל חיים גדול וכבד, משקלו עולה על 500 ק"ג ויכול להגיע ללמעלה מטונה. אורכו נע בין 2.5 ל-3 מטרים ואורך קרני הזכר יכול להגיע ל-1–2 מטרים. תאו הפיליפינים, הנקרא גם "תאו מינדורו" משום שהוא חי אך ורק באי מינדורו, הוא החיה הגדולה בפיליפינים. הוא נמצא בסכנת הכחדה ומונה פחות ממאה פרטים[דרוש מקור]. בסוג תאו קיים תת-הסוג "אנואה" ובו שני מינים: "אנואה השפלה" (Bubalus depressicornis) ו"אנואה ההרים" (Bubalus quarlesi). המין המכונה תאו אפריקני, אשר נפוץ בערבות אפריקה דומה לתאו אך הועבר לסוג סינצרוס. ההריון של נקבת התאו נמשך 11 חודשים, ובסופו נולד עגל אחד שמשקלו 30–40 ק"ג. הוא נעמד על רגליו תוך פחות מחצי שעה, ומתחיל לינוק חלב מאמו. כעבור כמה ימים הוא מסוגל לנוע כשאר חברי הלהקה. האדם ביית את התאו לפני אלפי שנים והחל להשתמש בו לנשיאת משאות, חריש וטחינה, במקביל המשיך צייד של תאו הבר. התאו הפיליפיני (מינדורו) ניצוד בידי האדם עד כדי סכנת הכחדה. התאואים נדחקו למקומות הנידחים באי, וכדי להגן על עצמם, הם החלו לפעול בלילה. בהודו משתמשים בחלב התאו, כתחליף לחלב הפרות, האסור בשימוש מטעמים דתיים. התאואים מגודלים בהודו בעדרים של מאות ומסביבם התפתחה תעשיית חלב ענפה. גבינת הברי וכן מוצרלה במקורה מיוצרת מחלב נקבת התאו[דרוש מקור]. נקבת התאו מזן Murrah Buffalo מניבה כ-10–16 ליטר חלב ביום בדרך כלל תקופת ההנקה היא של 270–300 ימים בזן זה. לארץ ישראל הובא תאו המים ככל הנראה בתקופה הערבית והוא היה נפוץ בה בנופי ביצה ומים עד סיום תקופת המנדט, בשנת 725 לערך הגיע ויליבלד הקדוש לארץ ישראל ומצא את המריאים (ג'מוסים) משוטטים סמוך לאגם החולה. התאו החל להיעלם בתקופת המנדט ולאחר הקמת מדינת ישראל נעלם לחלוטין. עדר קטן של תאואים שרד בבטיחה והתגלה לאחר מלחמת ששת הימים, פרטים מהעדר הועברו לשמורת החולה וממנו הועברו פרטים גם לשמורת עין אפק. קיימות גם בישראל שתי חוות לגידול תאואים. במושב ביצרון בשפלה נמצאת חווה גדולה ומחלבה לייצור מוצרים מחלב נקבת התאו. תאו המים ההודי (Bubalus bubalis) תאו אסייתי (Bubalus arnee) תאו הפיליפינים (Bubalus mindorensis) אנואה השפלה (Bubalus depressicornis) אנואה ההרים (Bubalus quarlesi) מינים נכחדים Bubalus cebuensis תאו מים קצר-קרניים (Bubalus mephistopheles) תאו מורנסיס (Bubalus murrensis) buffalo Bubalus Bubalus grovesi מדיה וקבצים בנושא תאו בוויקישיתוף תאו, באתר ITIS (באנגלית) תאו, באתר NCBI (באנגלית) תאו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תאו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תאו, באתר GBIF (באנגלית) זהר עמר וירון סרי, ‏מתי הגיעו הג'אמוסים לנופי המים של ארץ-ישראל?, קתדרה 117, אוקטובר 2005, עמ' 70-63 רבי ישראל ליפשיץ, תפארת ישראל, מסכת נזיר, יכין, פרק ה', משנה ז'; ראו עוד: ד"ר מנחם דור, בספרו "החי במקרא, במשנה ובתלמוד"; פרופסור מרדכי כסלו, במאמרו כוי - כשרותו של בע"ח מיובא, תחומין יז (תשנ"ז), עמ' 416-417. משנה מסכת חולין פרק ו משנה א מסכת זבחים, קי"ג, ב', דיבור המתחיל "אורזילא דרימא". תפסיר רס"ג על ישעיהו, א', י"א. וכן היא דעת רבי ישעיה די טראני ספר שמואל ב', פרק ו', פסוק י"ג. מנחם דור, החי בימי המקרא המשנה והתלמוד, עמ' 37-40 זהר עמר וירון סרי, מתי הגיעו הג'מוסים לנופי המים של ארץ ישראל ? משה דוד קאסוטו אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - א : אב - אתרים ירושלים מוסד ביאליק תש"י - 1950 עמוד: 665 זהר עמר וירון סרי, מתי הגיעו הג'מוסים לנופי המים של ארץ ישראל ? הבופאלו או התאו, באתר מועצת החלב(הקישור אינו פעיל)