laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנק סג'מן

פרנק ארתור סג'מן (באנגלית: Frank Arthur Sedgman; נולד ב-29 באוקטובר 1927) היה טניסאי אוסטרלי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם במשחקי זוגות בשנות ה-40 ושנות ה-50, כשלזכותו 22 זכיות בטורנירי גראנד סלאם מהם חמש זכיות יחיד. סג'מן החל לשחק טניס במועדון המקומי בו הוריו היו חברים. החל מגיל 14 הוא השתתף בתחרויות נוער. בשנת 1945 הוא ניצח בתחרות משמעותית ראשונה, ובשנת 1946 היה אלוף אוסטרליה לנוער. בשנת 1948 הוא לראשונה ניצח באליפות וימבלדון כאשר שיחק לצד ג'ון ברומיץ' בתחרות זוגות. בשנים 1949-1952 הוא היה השחקן המוביל בתחרויות יחידים ובמיוחד בתחרויות זוגות. בשנת 1951, לצד קן מק'גרגור, זכה בגראנד סלאם בתחרויות זוגות גברים. מאז (נכון לשנת 2014) לא חזר אף זוג על הישג זה. בשנים 1951/1952 זכו פרנק סג'מן ודוריס הארט בגראנד סלאם בתחרות זוגות מעורבים. במשחקי גביע דייוויס סג'מן היה שחקן חשוב בנבחרת ארצו. במהלך הקריירה הוא זכה בגביע שלוש פעמים ופעם זכה במקום השני. במחצית השנייה של שנת 1952 קיבל סג'מן הצעה לעבור לטניס מקצועי. במטרה למנוע את המעבר אסף מאמנו סכום לרכישת תחנת דלק על שמו של אשתו של הטניסאי. למרות זאת בשנת 1953 פרנק סג'מן עבר למקצוענים. בשנת 1953 הוא ניצח את ג'ק קרמר עם תוצאה 54-41 והיה הטניסאי הראשון שזכה מעל ל-100 אלף דולר בשנה אחד. הוא השתתף בתחרויות מקצוענים עד לשנת 1966 וזכה בתחרויות רבות. בשנות ה-70 חזר סג'מן להשתתף בתחרויות שנפתחו לכלל הטניסאים. בשנת 1976 הוא השתתף בפעם האחרונה באליפות אוסטרליה הפתוחה. הוא המשיך להשתתף בתחרויות ותיקים עד לשנת 1990. בשנת 1979 הוא נכלל באולם התהילה של הטניס. באותה שנה התקבל גם למסדר אוסטרליה. מדיה וקבצים בנושא פרנק סג'מן בוויקישיתוף פרנק סג'מן, באתר ה-ATP פרנק סג'מן, באתר ה-ITF פרנק סג'מן, באתר גביע דייוויס פרנק סג'מן, באתר היכל התהילה של הטניס
פול-ז'וסה אמפוקו

פול-ז'וסה אמפוקו אבונג (בצרפתית: Paul-Jose M'Poku Ebunge; נולד ב-19 באפריל 1992 בקינשאסה, זאיר) הוא כדורגלן קונגולזי המחזיק באזרחות בלגית ומשחק בעמדת הקשר באינצ'און יונייטד. אמפוקו נולד בזאיר ועבר לבלגיה עוד כשהיה ילד. בזמן הוא הצטרף לקבוצת הפרמייר ליג טוטנהאם הוטספר ביוני 2008, הוא שיחק בשורות סטנדרד לייז'. אמפוקו ייצג את טוטנהאם בליגה האקדמאית של הפרמייר ליג והרבה לכבוש שערים. בסוף ספטמבר 2014 אמפוקו עבר לחודש השאלה ללייטון אוריינט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד וולסול. לאחר שהרשים את מנג'ר הקבוצה, ראסל סלייד, הוארכה תקופת ההשאלה שלו בקבוצה עד ל-8 בינואר 2011. הוא כבש את שער הבכורה שלו במדי אוריינט ב-7 בדצמבר במשחק במסגרת הגביע נדרויילסדן. חוזהו הוארך עד סוף העונה. בסך הכל אמפוקו ערך 35 הופעות וכבש שני שערים בכל המסגרות בשורות אוריינט. ביולי 2011 חזר אמפוקו לסטנדרד לייז'. אמפוקו כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה ב-23 בנובמבר 2012 בניצחון 0–3 נגד לירסה. ב-1 בפברואר 2015 עבר אמפוקו בהשאלה עד סוף העונה לקליארי. אמפוקו ייצג את הנבחרות הצעירות של בלגיה, אולם החליט לייצג את נבחרתה הבוגרת של מולדתו קונגו, שם רשם שער במשחק הבכורה שלו בנבחרת נגד עיראק. מדיה וקבצים בנושא פול-ז'וסה אמפוקו בוויקישיתוף פול-ז'וסה אמפוקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פול-ז'וסה אמפוקו, באתר Transfermarkt פול-ז'וסה אמפוקו, באתר Soccerway פול-ז'וסה אמפוקו, באתר WorldFootball.net פול-ז'וסה אמפוקו, באתר National Football Teams פול-ז'וסה אמפוקו, באתר FootballDatabase.eu
יפה בן מנשה

יפה בן מנשה (1940 - ה' בניסן ה'תשע"ח מרץ 2018) הייתה סופרת ישראלית. נולדה בכורדיסטן העיראקית, לרב יצחק נח. במשפחתה ספגה חינוך דתי לאומי ציוני. עלתה ארצה כילדה עם הוריה במסגרת מבצע עזרא ונחמיה בשנת 1951. עם הגיעה לישראל התגוררה המשפחה באוהלים, ובהמשך עברה למעברת פחונים (מעברת יוחנן) הסמוכה ליבנה. כעבור מספר שנים עברה משפחתה למושב אלקוש בצפון ישראל, בשל ערכיו הציוניים של אביה. בן מנשה לא למדה עקב מצבה הכלכלי הקשה של המשפחה. בגיל שמונה עשרה נישאה וילדה ארבעה בנים. בהמשך אימצה את שיטת הלימוד של אביה הרב שלימד ב"חדר", והכינה נערים לבר מצווה בהתנדבות. לאחר מותו של אביה החליטה בן מנשה להמשיך את דרכו[דרושה הבהרה]. בהמשך כתבה שני ספרים. הראשון, "דומיה וסער", עוסק במחתרת טרום העלייה לארץ ישראל, בעליית "עזרא ונחמיה" בשנים 1950–1951, ובקליטתם של העולים בישראל. הספר תורגם לאנגלית, כורדית וערבית. ספרה השני, "צלו של נודד", מתאר את תלאותיהן של שלוש משפחות אשר איבדו את ילדיהן בעת גירוש ספרד. בנוסף, תרגמה בן מנשה משלים וסיפורים בחרוזים שמוסר השכל בצידם, ששמעה בילדותה, וכן יותר מ-300 אמרות כנף ואמרות אשר יש בהם מוסר השכל.[דרוש מקור] נפטרה במרץ 2018. דומיה וסער, הוצאת קיבוץ דליה, 2000 (קוטלג באוניברסיטת פרינסטון בשם "Dumiyah ṿa-saʾar") צלו של נודד, אופיר ביכורים, 2011 מדיה וקבצים בנושא יפה בן מנשה בוויקישיתוף יפה בן מנשה, ברשת החברתית פייסבוק כתבה בתוכנית הבית היהודי על לימוד לקראת בר המצווה בערוץ הראשון לא סיימה בית ספר - ומוציאה ספר שני, אדי גל, ידיעות הצפון, עמוד 38, 25 באפריל 2012 המורָה לבר מצווה – יפה בן מנשה, באתר (קולך) "אני חיה על קו התפר", באתר TheMarkerCafe, מירב בורשטיין, 12 באוגוסט 2012 דומיה וסער באתר אוניברסיטת פרינסטון
מרקוס יוניוס פארה

מרקוס יוניוס פארה (בלטינית: Marcus Iunius Pera; המאה ה-2 לפנה"ס) היה דיקטטור רומאי בתקופת המלחמה הפונית השנייה. הוא היה בנו של יוניוס ברוטוס פארה מצאצאיו של לוקיוס יוניוס ברוטוס. שימש כקונסול בשנת 230 לפנה"ס יחד עם מרקוס אמיליוס ברבולא, וכקנסור בשנת 225 לפנה"ס יחד עם גאיוס קלאודיוס קנטאו. לאחר קרב קאנאי בשנת 216 לפנה"ס מונה לדיקטטור יחד עם מרקוס פאביוס בוטאו, אולם בוטאו התפטר עוד באותו היום שמונה בטענה שלא ייתכן שיהיו שני דיקטטורים ברומא. הוא פעל בכל דרך אפשרית להגדלת הצבא הרומאי כולל גיוס פושעים ועבדים לשורותיו. אם כי סירב לפדות את השבויים שנפלו בידי חניבעל. חניבעל שלח את אחד מקציניו קרתאלו למשא ומתן, אולם פארה רק הורה לקרתאלו לעזוב את העיר. הוא ניהל גם את הקונסולאט של שנת 215 לפנה"ס מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר. יואנס זונאראס, "תמצית ההיסטוריה", ספר שמיני, 19. פלוטרכוס, "חיי פאביוס" 9. ולריוס מקסימוס, 7, 6, 1. ישראל שצמן, "תולדות הרפובליקה הרומית", עמ' 143. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 24 - 25.
ג'אקומו בונאוונטורה

ג'אקומו בונאוונטורה (באיטלקית: Giacomo Bonaventura; נולד ב-22 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן איטלקי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת הכדורגל אל שבאב מליגת העל הסעודית ובנבחרת איטליה. את קריירת הבוגרים שלו החל בונאוונטורה בשנת 2007 בקבוצה אטאלנטה המשחקת בסרייה א'. כעבור 7 שנים, ב-2014, נרכש על ידי מילאן תמורת 7 מיליון יורו. בספטמבר 2020 חתם בפיורנטינה. את משחקו הראשון במדי הנבחרת האיטלקית ערך בונאוונטורה ב-31 במאי 2013, במשחק ידידות מול נבחרת סן מרינו. מדיה וקבצים בנושא ג'אקומו בונאוונטורה בוויקישיתוף ג'אקומו בונאוונטורה, באתר Transfermarkt ג'אקומו בונאוונטורה, באתר Soccerway ג'אקומו בונאוונטורה, באתר WorldFootball.net ג'אקומו בונאוונטורה, באתר National Football Teams ג'אקומו בונאוונטורה, באתר FootballDatabase.eu ג'אקומו בונאוונטורה באתר הרשמי של מילאן ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כחול ולבן (שיר)

כחול ולבן הוא פזמון עברי פטריוטי, שבשנות ה-70 היה לְהמנון "יהדות הדממה" (יהדות ברית המועצות) ואסירי ציון בפרט, וזכה לפופולריות גם בישראל. השיר מבטא רגשות ודימויים הקשורים בצבעים כחול (למעשה תכלת) ולבן, צבעיה הלאומיים של מדינת ישראל: השיר ולחנו נכתבו בראשית שנות השבעים על ידי ישראל רשל, יהודי תושב מינסק שבברית המועצות, שהיה אז כבן 21. רשל כתב את השיר בעברית על מנת לבטא את זיקתו לישראל. הוא נאבק על זכותו לעלות לישראל עד אשר זכה לממש אותה במרץ 1971. השיר בוצע סמוך לאחר כתיבתו על ידי חברי מקהלת הפולקלור היהודי בווילנה "אנחנו כאן", שעלו בעצמם לישראל ב-1971. הוא הפך לשיר מחאה ולאחד מסמלי מאבקם הממושך של יהודי ברית המועצות על זכותם לעלות לישראל. השיר זכה לביצועים נוספים, שמהם מוכר במיוחד זה של הזמרת נחמה ליפשיץ. השיר גם בוצע בתקליטון בשם "על נהרות" והושר בפי לילי שניידר ומקהלת ילדים בניצוח לסלו רוט. השיר זיכה את מחברו ב-1971 בפרס הוקרה מיוחד במסגרת פרס מילוא. הצבעים הלאומיים של ישראל "כחול ולבן" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "כחול ולבן" באתר שירונט אודות השיר, באתר מט"ח תקליט הגעגועים של יהודי רוסיה, מעריב, "ימים ולילות", 12 בפברואר 1971 רחל פרימור, מחבר "כחול לבן" בין העולים מבריה"מ שבאו הבוקר לישראל, מעריב, 30 במרץ 1971, המשך רשל היה לימים לשליח הסוכנות היהודית באודסה. אשתו עירית נהרגה בפיגוע במלון פארק בשנת 2002. פרסי "מלוא" לשנת 1970, דבר, 5 בפברואר 1971.
נחום גלבוע

נחום גלבוע (31 בדצמבר 1917 - 13 בדצמבר 2015) היה אמן וצייר ישראלי. נחום גלבוע נולד בשנת 1917 בעיר הבירה סופיה שבבולגריה הבן הבכור משני בניהם של יצחק ויפה פרץ. אביו היה ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה. נחום למד בבית ספר עברי ואחר-כך - בסמינר למורים עבריים בסופיה. בעת לימודיו ביקר גם באקדמיה הלאומית לציור ולאחר סיום לימודיו היה מורה בבית הספר העברי המרכזי בסופיה. כבן למשפחה ציונית מובהקת וכחניך תנועת הנוער "השומר הצעיר", ידע נחום מצעירותו שעתידו לעלות לארץ ישראל. בשלהי 1939, יממה לאחר שנודע לזוג כי נמצא להם מקום על ספינת מעפילים לארץ ישראל, נישא נחום לחברתו רחל, ילידת פלובדיב. ספינתם נתפשה על ידי הבריטים ונוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית, שבאותה תקופה קלט עולים בלתי חוקיים. כעבור זמן קצר שוחררו הזוג מהמחנה בעתלית והחלו את צעדיהם בקיבוץ גן שמואל. לאחר מכן, במצוות התנועה עברו לקיבוץ נגבה ולבסוף נמנו עם מקימי קיבוץ יקום. עם הקמת הפלמ"ח ב-1942 התנדב אליו גלבוע ועקב כישרונו הרב בציור הופנה להתמחות בהכנת מפות. לאחר שסיים בהצלחה את קורס מפקדי המחלקות עבר לשרת במטה המבצעים. ב"שבת השחורה" ביוני 1946 נפלה בידי הבריטים רשימה שמית של חברי מטה הפלמ"ח והוא קיבל הוראה להסתתר ולשנות את שמו. כך הוא הפך מנחום פרץ, לנחום גלבוע. (שם משפחתו החדש נבחר בעקבות הצטרפות אחיו הצעיר, משה פרץ, כחבר בקיבוץ מסילות, אל מול הגלבוע). השירות בפלמ"ח נמשך חמש שנים, עד שנת 1947. עם שחרורו מהפלמ"ח עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה להתגורר בחדרה. גלבוע חזר למקצוע ההוראה ולציור, והפעם לתמיד. יום לאחר הקמת מדינת ישראל נולדה בתו היחידה, יעל. בשנים 1952-1953 זכה במלגה שאיפשרה את התמחותו המקצועית בפריז, הוא מנצל את השהות בעיר האורות כדי להשתלם באקדמיה לציור. בצד יצירתו העשירה, היה מורה לציור במשך שנים רבות. משנות ה-50 ערך יותר מעשרים תערוכות יחיד בישראל ובגלריות חשובות בניו יורק, לונג איילנד, שטוטגרט, קלן, בזל ועוד. כמו כן, השתתף בעשרות תערוכות קבוצתיות בארץ וברחבי העולם. ציוריו הוצגו בתערוכות רבות, והוא נחשב על ידי מבקרי אמנות כרומנטיקן ישראלי מבריק לא רק בשל סגנונו הריאליסטי-רומנטי, אלא גם ובעיקר, בשל הצבעוניות העשירה של ציוריו, הדיוק בפרטים ורוחב היריעה. ציוריו מאופיינים על ידי רצון לתת ביטוי נאמן ומדויק יותר לתמונה הוויזואלית הנוצרת בדמיונו, בהשפעת רגשותיו ותגובותיו לחיים, לזיכרונות ורשמים מהעבר בבולגריה ובארץ ישראל החלוצית. נפטר בתל אביב, ב-13 בדצמבר 2015. מקום מיוחד בעבודתו של גלבוע מקבלת מלאכת התיעוד והשימור של ראשית המדינה. ציוריו של גלבוע, מקימים לחיים את מראה ישראל של פעם, קורותיה, אנשיה ובתיה. מועט מאוד התיעוד האותנטי על נושאים אלו, וציוריו של גלבוע מהווים מקור מידע חשוב וזוכים לציטוט ולהתייחסות אצל כל העוסקים בתקופה. נחום גלבוע, דף שער בספרייה הלאומית למשל 'היו זמנים בארץ ישראל' - ד"ר מרדכי נאור, תל אביב, 1988
חואנס

חואן אסטבן אריסטיסאבל באסקס (בספרדית: Juan Esteban Aristizábal Vásquezׂ) הידוע יותר בכינויו המקוצר חואנֶס (בספרדית: Juanes, כינוי הנוצר מהלחם בסיסים של שני שמותיו הראשונים - Juan Esteban) הוא זמר קולומביאני. בראשית הקריירה שלו היה חואנס חבר בלהקת Ekhymosis. בשנת 1999 עזב את הלהקה והחל בקריירת סולו. בעוד שסגנון הלהקה היה הבי מטאל ות'ראש מטאל, בקריירת הסולו שלו התרכז חואנס בסגנונות אחרים, ובעיקר רוק ופופ רוק לטיניים. חואנס זכה פעמיים בפרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה וכן ב-20 פרסי גראמי לטיני, תשעה פרסי MTV, פרסי מגזין בילבורד ועשרות פרסים נוספים. על פי נתוני חברת התקליטים שלו, חואנס מכר יותר מ-15 מיליון אלבומים ברחבי העולם. שירו "Me enamora" הופיע עשרים שבועות רצופים במצעד הלטיני של מגזין בילבורד ובכך שבר את השיא, והחזיק בו במשך עשר שנים. במהלך הקריירה שלו שיתף חואנס פעולה עם אמנים רבים. בין השאר שיתף חואנס פעולה, הקליט שירים או הופיע במשותף עם חואקין סבינה, לאורה פאוזיני, נלי פורטדו, קולבי קאליי, שאקירה, חואן לואיס גרה, חואן ויווס, הראפר טאבו מלהקת בלאק אייד פיז, פאולינה רוביו, טוני בנט, טגו קלדרון, סרז'יו מנדז, לילה דאונס, איווטי סנגלו, קרלוס סנטנה ולהקת סנטנה, מאלומה, חוסה בלוויין ועוד. 1988 - Nunca nada nuevo (demo) 1989 - Desde arriba es diferente (sencillo) 1991 - De rodillas EP 1993 - Niño gigante 1994 - Ciudad pacífico 1995 - Amor bilingüe 1996 - Unplugged 1997 - Ekhymosis Fonovisa 2000 - Fíjate bien 2002 - Un día normal 2004 - Mi sangre 2007 - La vida... es un ratico 2010 - P.A.R.C.E. 2012 - Juanes MTV Unplugged 2014 - Loco de amor 2003 - El diario de Juanes 2008 - La vida... es un ratico (הופעה חיה) 2012 - Juanes MTV Unplugged 2004-06 Mi Sangre World Tour 2007-09 La vida World Tour 2011 P.A.R.C.E. Tour 2012 - Juanes MTV Unplugged בחודש מאי 2015 הודיע חואנס, לראשונה בקריירה שלו, שיופיע בישראל. ההופעה התקיימה בחודש יוני 2015 באמפיתיאטרון שבפארק רעננה. אתר האינטרנט הרשמי של חואנס (בספרדית) אתר האינטרנט הרשמי של חואנס (באנגלית) חואנס, ברשת החברתית פייסבוק חואנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חואנס, ברשת החברתית אינסטגרם חואנס, ברשת החברתית טיקטוק חואנס, סרטונים בערוץ היוטיוב חואנס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חואנס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) חואנס, באתר ספוטיפיי חואנס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) חואנס, באתר Last.fm (באנגלית) חואנס, באתר AllMusic (באנגלית) חואנס, באתר MusicBrainz (באנגלית) חואנס, באתר דיזר חואנס, באתר Discogs (באנגלית) חואנס, באתר Songkick (באנגלית) חואנס, באתר Genius חואנס, באתר בילבורד (באנגלית) הזמר הלטיני חואנס יופיע בישראל ביוני הקרוב, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2015 חואנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חואנס מכר 15 מיליון אלבומים (בספרדית) הזמר חואנס יופיע בישראל, באתר ynet, 13 במאי 2015 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הזהב 2015

גביע הזהב של CONCACAF ב-2015 הוא הטורניר ה-13 של גביע הזהב והמהדורה ה-23 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. הטורניר נערך בארצות הברית ובקנדה בין ה-7 ביולי ל-26 ביולי 2015, בניהול CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בתחרות זכתה נבחרת מקסיקו, בפעם השביעית בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ג'מייקה בתוצאה של 3–1 במשחק הגמר. 7 שערים ארצות הברית קלינט דמפסי 6 שערים מקסיקו אנדרס גוארדאדו 4 שערים מקסיקו אוריבה פראלטה מדיה וקבצים בנושא גביע הזהב 2015 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע הזהב 2015 (באנגלית)
יהושע בן פרחיה

יהושע בן פרחיה (על פי כתב יד קאופמן: יהושע בן פרחייה), היה נשיא הסנהדרין בימי יוחנן כהן גדול. זוגו של נתאי הארבלי, ששימש לצידו כאב בית דין. הם הזוג השני בתקופת הזוגות. בסוף ימיו הפך יוחנן כהן גדול (המלך החשמונאי יוחנן הורקנוס הראשון) לצדוקי והחל לרדוף את הפרושים, ועל כן נאלץ יהושע בן פרחיה לברוח לאלכסנדריה. כאשר חלפה הסכנה שב לירושלים בעקבות הזמנתו של שמעון בן שטח תלמידו: "מיני ירושלים עיר הקודש, לך אלכסנדריה של מצרים: אחותי, בעלי שרוי בתוכך ואני יושבת שוממה" (תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ז, עמוד א'). באותו מקור מסופר כי יהושע בן פרחיה היה רבו של ישו, ותקרית שהתרחשה כשחזרו מאלכסנדריה לירושלים גרמה להתפקרותו (בתרגום לעברית): נזדמן יהושע בן פרחיה לפונדק והתייחסו אליו בכבוד רב, שיבח אותם, כמה נאה אכסניא זו, אמר לו ישו הנוצרי, עיניה של בעלת הפונדק טרוטות, אמר לו: רשע, בכך אתה עוסק, הוציא ארבע מאות שופרות ונידה אותו. כל יום היה בא ישו לפניו ולא קיבל אותו. יום אחד היה קורא ר' יהושע קריאת שמע, בא ישו לפניו, היה בדעתו לקבלו, סימן לו בידו שימתין אך ישו חשב שדוחה אותו לגמרי. הלך והעמיד לבנה ועבד אותה. אמר לו ר' יהושע: חזור בך, אמר לו: כך מקובלני ממך: כל החוטא ומחטיא את הרבים אין מספיקים בידו לעשות תשובה. מבחינה היסטורית, העלו כמה מבעלי התוספות (מפרשי התלמוד) את ההשערה כי אין מדובר כאן בישו מייסד הנצרות אלא באדם אחר, שהרי יהושע בן פרחיה חי יותר ממאה שנים לפני ישו מייסד הנצרות, וייתכן שגם במקומות אחרים בתלמוד שנזכר שם זה אין הכוונה לאותו האיש. מצד שני, אחרים רואים בזה אחת הראיות שהספירה הנוצרית להולדתו - שגויה. וכנ"ל לגבי כל סיפור חייו לפי הברית החדשה. מאמרו המפורסם המופיע במסכת אבות: "עשה לך רב וקנה לך חבר, והוי דן את כל האדם לכף זכות" עומד בסתירה למעשה זה, וישנם הסוברים כי יהושע בן פרחיה הבין כי טעה ולכן אמר משנה זו: "הוי דן את כל האדם לכף זכות" ללמד אחרים שלא יחזרו על טעותו[דרוש מקור]. מתוך תיאור עיסוקו של יהושע בן פרחיה בשריפת פרה אדומה אני ראיתי את יהושע בן פרחיה ששרפה בגדול א"ל אנו ראינו ששרפה בלבן — ספרי זוטא (הורוביץ) במדבר (פרשת חקת) פרק יט פסוק ג יש שסוברים שהיה ממוצא משפחת כהנים וגם שירת בתפקיד הכהונה גדולה, אך יש שחולקים ואומרים שלא עסק בעצמו בשריפתה אלא נעשתה על פי הוראתו, אך לא היה בעצמו הכהן הגדול. בנימין לאו, "יהושע בן פרחיה ונתאי הארבלי", בספרו: חכמים, כרך ראשון: ימי בית שני, ידיעות ספרים, 2006, עמ' 121-108. הרב אהרן הימן, "יהושע בן פרחיה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 648-647, באתר היברובוקס יהושע בן פרחיה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" יעקב מדן, בין כהונה למלכות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, פברואר 2011 יהושע בן פרחיה, מתוך מיזם רגע של חכמה עם הרב אליהו שוויכה. תוס' הרא"ש סוטה מ"ז ע"א משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ו' האנציקלופדיה לתוארי כבוד בישראל, ערך "זוגות", דף תתק"מ "כדמובא בפרה פ״ג מ״ה, שיוחנן כה״ג עשה פרה ובל״ס נעשית ע״י יהושע ב״פ שהורה איך לעשות אותה", אהרן הימן, "רבי יהושע בן פרחיה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע
שאול בלכרוביץ'

שאול בּלֶכָרוביץ' היה מוזיקאי, מלחין, מעבד ומנצח מקהלות יהודי ליטאי. בן למשפחת חזנים (אחיו אברהם בלכרוביץ היה חזן נודע בארגנטינה). ניצח בקובנה על המקהלה ע"ש יואל אנגל, שמנתה 40 זמרים וזמרות וביצעה אורטוריות, קנטטות ושירי עם בעברית ויידיש (הסולנית הייתה יונה (אנה) ורשבסקי). הוא לימד זמרה בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה. בעת המלחמה נדדה המשפחה בברית המועצות, והוא הועסק על ידי מקהלות הצבא האדום. אחריה שבו לווילנה, כעת בירת ליטא הסובייטית. ב-1956 היה ממייסדי מקהלת הפולקלור היהודי בווילנה "אנחנו כאן", בעזרת בתו עליזה, והיה מנצחה הראשון (חברי הלהקה עלו לארץ ב-1971). המקהלה התפרסמה ב-1970 עם שירם "כחול ולבן" ("כחול ולבן זה צבע שלי"). השיר, שחיבר ישראל רשל (שבעצמו עלה ב-1971), היה להמנון מחאה של "יהודי הדממה" – יהודי ברית המועצות שביקשו לעלות לישראל. שני ילדיו, שעלו לישראל בראשית שנות ה-70, גם הם מוזיקאים. בתו עליזה בלכרוביץ-גולדברג היא מנצחת מקהלות וזמרת, ניצחה על מקהלת "אנחנו כאן". בנו מישה בלכרוביץ' הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, מנהל מוזיקלי, מנצח ופסנתרן, הפעיל בעיקר בתחום המוזיקה לתיאטרון. בניו של מישה אף הם מוזיקאים: שחר בלכרוביץ' הוא נגן סקסופון וטל בלכרוביץ' הוא זמר-יוצר. שאול בלכרוביץ, דף שער בספרייה הלאומית 'Blecharovitz, Abraham,' in: Who's Who in World Jewry, 1955, p. 86. דב לוין (עורך), ליטא (כרך ח של פנקס הקהילות), ירושלים תשנ"ו, עמ' 537; זבולון פורן (עורך), ספר הזיכרון לקהילת יורבורג-ליטא, ירושלים: איגוד יוצאי יורבורג בישראל, תשנ"א 1991, עמ' 108. ראו תצלום קבוצתי של המקהלה בשנת 1930, בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא (תל אביב תשל"ב), בעמוד התמונות הראשון שאחרי עמ' 287 בכרך ב (תמונה 1043). ל. קניג, מוקדם מדי!: תיאטרון יהודי בוילנה, דבר, טור 1, 12 בפברואר 1960. אתר להקת "אנחנו כאן"; מרב יודילוביץ', להקת "אנחנו כאן" מציינת יובל, באתר ynet, 5 בנובמבר 2006; "אנחנו כאן" - להקת הפולקלור הישראלית חוגגת יובל, באתר "הבמה", 15 בנובמבר 2006. כחול ולבן, באתר שירונט. רחל פרימור, מחבר "כחול לבן" בין העולים מבריה"מ שבאו הבוקר לישראל, מעריב, 30 במרץ 1971, המשך.
עליזה ורדי

עליזה ורדי (30 בדצמבר 1935 - 6 בינואר 2014) הייתה גנטיקאית ישראלית שהתמחתה בתחום ההדרים, ופיתחה יחד עם צוותה לפחות 14 זני הדרים שונים. יקירת ענף ההדרים וזוכת אות קנט לשנת 2011. עליזה ורדי נולדה ב-1935 בארץ ישראל. למדה בגימנסיה הריאלית בראשון לציון. לאחר שירות בצה"ל למדה ביולוגיה לתואר מוסמך באוניברסיטה העברית והמשיכה כתלמידת מחקר בחוג לגנטיקה. ב-1970 קיבלה תואר דוקטור על עבודתה בנושא "היברידים טריפלואידים בקבוצת החיטה (Triticum-Aegilops) ומשמעותם האבולוציונית בהתפתחות יחידות פוליפלואידיות בקבוצה זו". ורדי יצאה לשנה של פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג' ולאחר מכן הייתה שנתיים אסיסטנטית במעבדה של פרופ' דניאל זוהרי. ב-1972 התקבלה לעבודה כחוקרת במכון המטעים, מכון וולקני. החל מקיץ 1973 ניהלה פרויקט חשוב להשבחת הדרים, בכדי לתת מענה לחוסר הריווחיות של ענף הפרדסנות הישראלי. בשנות ה-80 של המאה העשרים פותחו במסגרת הפרויקט זני הדרים חדשים, שהחשוב ביניהם היה אור. בשנת 1998 מונתה לתפקיד מנהלת המחלקה להשבחה וגנטיקה מולקולארית של עצי פרי. ב-2001 פרשה לגמלאות, אך המשיכה לשמור על קשר עם חוקרי מכון וולקני ולסייע בעצות. ב-6 בינואר 2014 נפטרה. במכון וולקני פותח זן הדרים דמוי אשכולית בשם עליזה, שנקרא כך לזכרה. עליזה ורדי באתר של מנהל המחקר החקלאי - מרכז וולקני דר' עליזה ורדי - משביחת ההדרים המפורסמת ביותר בעולם - הלכה לעולמה מספד של חבריה ענבל אביב, המועצה לשיווק פרי הדר העניקה לד"ר עליזה ורדי תואר יקירת ענף ההדרים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 בפברואר 2003 איתי נבו, המדעניות פורצות הדרך שנשכחו: אור לגויים: החוקרת שהצילה את ענף ההדרים, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 8 במרץ 2017 קנט, הקרן לביטוח נזקי טבע בחקלאות, פתחה בהרשמה לתחרות ’אות קנט 2012’ השפעות סוג הכנה ומועד הקטיף על איכות וטעם של פירות 'עליזה', זן הדרים חדש
זוונו

זְוֶונוֹ (בבולגרית: Звено, מבולגרית: קישור במשמעות של חוליה בשרשרת. במקצת המקורות בעברית מתועתק גם כ: זבנו) הוא שמה של תנועה פוליטית בבולגריה, אשר נוסדה ב-1927 כחוג רעיוני על ידי אינטלקטואלים וקציני צבא בולגריים ומרבית חבריה נודעו בעמדותיהם האנטי מלוכניות. רבים מחבריה של זוונו הגיעו מהליגה הצבאית והיא שימשה כזרוע פוליטית ורעיונית לליגה. זוונו הייתה כוח פוליטי מרכזי בבולגריה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. חוג זוונו נוסד ב-1927 על ידי שורת אינטלקטואלים ואנשי צבא חברי "הליגה הצבאית", אשר גרסו כי תוצאות מלחמת העולם הראשונה הן תולדה של כישלון בית המלוכה הבולגרי ובראשם פרדיננד הראשון. היחס ליורשו, בוריס השלישי היה דו-ערכי. חלק מחברי זוונו התנגדו בגלוי למלוכה אך סירבו לנקוט צעדים אלימים כנגדה, וחלקם החזיקו בעמדות אנטי-מלוכניות דה יורה אף על פי שדה פקטו היו נאמנים לשלטון ומהם נמנו בעלי תפקידים רשמיים בשכר. מסוף שנות העשרים ועד אמצע שנות ה-30 הייתה זוונו אחד מחמשת הכוחות הפוליטיים המובילים בבולגריה. ב-1934 חוללה הליגה הצבאית הפיכה בבולגריה. ראשי הליגה הקולונלים קימון גאורגייב ודמיאן ולצ'ב שהיו גם חברי זוונו, קיבלו את תמיכת תנועת זוונו להפיכה. הפרלמנט פוזר, נאסרה פעילות פוליטית וכן פעילותם של איגודים מקצועיים. כדי לשמור על כסאו אולץ המלך בוריס השלישי להסכים למשטר החדש ולמנות את קימון גאורגייב לראש הממשלה. בהמשך, מינה בוריס השלישי לראש הממשלה את הגנרל פנצ'ו זלאטב שהיה חבר זוונו והליגה הצבאית, אך שמר אמונים למלך בוריס השלישי. לאחר ביצור השלטון ומעמדו של המלך, פיטר בוריס השלישי את זלאטב ומינה תחתיו את אנדריי טושב. החל ממועד זה הפך שלטונו של המלך לאבסולוטי וזוונו איבדה מכוחה הפוליטי. בהמשך, פעל דמיאן ולצ'ב לביצוע הפיכה נוספת אך הוא נלכד, הועמד לדין ונדון למוות. בהמשך, זכה לחנינה. ב-1943, הצטרפה זוונו לחזית המולדת של בולגריה ולחמה נגד השלטון המלוכני שהצטרף למדינות הציר לאחר החתימה על ההסכם התלת-צדדי. ב-9 בספטמבר 1944 חוללה חזית המולדת הפיכה ונטלה את השלטון. קימון גאורגייב מונה לראש הממשלה ודימו קזאסוב אף הוא איש זוונו מונה לשר התעמולה. בהמשך, עם ההשתלטות האלימה של הקומוניסטים על השלטון, פוטר ולצ'ב ובהמשך גלה מבולגריה. רשמית התקיימה תנועת זוונו עד 1949 כחלק מחזית המולדת, אך תפקידה היה ריק מתוכן. ניר ברוך, הכֹּפֶר-בולגריה ויהודיה במשך הדורות, הוצאת שבילים, תל אביב, 1990, עמודים 49, 53. מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 29-28. ניר ברוך, הכֹּפֶר, עמוד 59-58.
חלבון הביצה

חלבון הביצה הוא הכינוי הנפוץ לנוזל השקוף שנמצא בתוך ביצה. למעשה, הביצה היא תא ענק, וחלבון הביצה הוא הציטופלזמה שלו. חלבון הביצה מקיף את החלמון הצהוב, שמכיל שומן עבור תזונת העובר (עובר האפרוח, אם זו ביצה של עוף), אם הביצה מופרית. מטרתו של החלבון בביצה היא להגן על הגרעין, ולספק חומרים מזינים להתפתחותו של העובר, שכן חלבון הביצה עשיר בתרכובות חלבונים המומסים במים (בעיקר חלבון האלבומין), שהם יותר מ-50% מהחלבונים בביצה. בחלבון ביצת תרנגולת יש כעשרה אחוזים של חלבונים, הכוללים בתוכם אלבומין, גליקופרוטאין וגלובולין. חלבון ביצה זו מכיל בין היתר את החלבון אבידין (Avidin), אשר נקשר לביוטין בחוזקה ומונע את ספיגת הוויטמין במעי. חלבון הביצה כמעט ולא מכיל שומן. ביצי עופות, בעיקר ביצי תרנגולת, הן מצרך חשוב במטבח המודרני. ניתן להפריד בין החלבון לחלמון באמצעות מפריד ביצה. חלבון הביצה משמש במתכונים רבים, בדרך כלל כאלה המשתמשים בחלבון מוקצף, דוגמת מרנג. הלחץ הפיזי שמופעל על החלבון בתהליך ההקצפה יוצר קצף. המקצפת גוררת את הנוזל של החלבון דרך עצמו באופן שפורש את המולקולות, בתהליך המכונה דנטורציה. ההקצפה גורמת גם לערבוב של אוויר עם חלבון הביצה, אשר גורם למולקולות שלו לשנות את מצבן. דבר זה מתרחש משום שחלבון הביצה מורכב מחומצת אמינו שחלקן בעלות אופי הידרופילי נמשך למים וחלקן בעלות אופי הידרופובי שנדחה מהם. טמפרה היא אחת השיטות העתיקות לציורי הקיר. בטמפרה משתמשים בחומר מחבר המבוסס על חומרים מתחלבים כדוגמת חלבון הביצה וחלמון הביצה מהולים במים. מדיה וקבצים בנושא חלבון הביצה בוויקישיתוף