laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הבית של יעל

הבית של יעל הוא ספר ילדים עברי שנכתב על ידי מרים רות ואויר על ידי אורה אייל. הספר ראה אור בספרית פועלים בשנת 1977, ונחשב לאחד מספרי הילדים הפופולריים ביותר לגיל הרך. לילדה בשם יעל יש רצון עז לבית משלה. יצאה לחפש מקום שיוכל לשמש לה למגורים. תחילה היא ניסתה את סל הכבסים של אמא. הסל היה יפה בעיניה, אך לא התאים לתפקיד, מכיוון שהיה צר מדי, ובסופו של דבר התהפך. הַבַּיִת יָפֵֶה גַּגּוֹ עֲגֹל הַבַּיִת צִבְעוֹנִי יָרֹק אָפֹר כָּחֹל. הַבַּיִת נֶחְמָד... אַךְ הוּא צַר, אֵין בּוֹ מָקוֹם לְשׁוּם דָּבָר! אֵיךְ תֵּשֵׁב יָעֵל? אֵיךְ תָּקוּם? אֵיךְ? יָעֵל נִסְּתָה וְהַסַּל הִתְהַפֵּךְ, נָפַל הַגַּג וְהִתְגַּלְגֵּל, רֹאשׁ עִם רֶגֶל הִתְבַּלְבֵּל, הַכֹּל סָבִיב הִסְתַּחְרֵר. צָרִיךְ לְחַפֵּשׂ בַּיִת אַחֵר! — הבית של יעל / מרים רות במקרה השני היא ניסתה להתגורר תחת שולחן אשר פרושה עליו מפה. השולחן התאים לתפקיד עד שהוסרה ממנו המפה. יעל הייתה נחושה להמשיך ולחפש מקום מגורים, והפעם יצאה אל מחוץ לביתה. בחוץ היא מצאה ארגז שהתאים לדרישות שלה. אולם בהיותה בתוך הארגז הגיעו שני בחורים והעמיסו את הארגז על טרקטור, מכיוון שלא ידעו שיש ילדה קטנה בתוכו. הטרקטור נסע והגיע ליעד יחד עם יעל שקולה לא נשמע. בסופו של דבר אמה של יעל מצאה אותה ויעל קיבלה את הארגז במתנה מהבחורים. הם העמיסו אותו שוב על הטרקטור והובילו אותו לחצר ביתה, שם שימש לה הארגז כבית משלה. הסיפור הפשוט לכאורה על ילדה שמחפשת בעצמה בית משלה, שנכתב בחרוזים על ידי מרים רות, שאף כתבה את הספר הפופולרי "מעשה בחמישה בלונים", כבש את לב הילדים. הספר זוכה להצלחה רבה, ונמצא כמעט בכל בית בישראל שיש בו פעוטות. במהלך השנים הוא הופיע בעשרות מהדורות וקיבל מעמד קלאסי בספרות הילדים הישראלית. הסיפור נלמד בגנים ובפעוטונים, הופק כסרטונים, וזכה לעיבודים בימתיים. "הבית של יעל" מבטא את עצמאותה ואישיותה של ילדה קטנה, שמחליטה לבחור לה בית משלה ולעצב אותו כרצונה. הוא מאפשר לפתח את דמיונו של הילד ומעודד בחירות אישיות. האיורים של אורה איל תורמים רבות להצלחת הספר והמחשת העלילה. הספר זכה למספר עיבודים של הקראת הסיפור על ידי מיטב האמנים. לדוגמה: ירון לונדון מספר ליה קניג מספרת יונה אליאן מספרת בנוסף זכה הספר לעיבודים לתיאטרון, לדוגמה: תיאטרון הילדים הישראלי - הבית של יעל תיאטרון חני - הבית של יעל מיכל הקטנה - הבית של יעל התיאטרון הקלאסי - הבית של יעל מיקי - הבית של יעל הבית של יעל, באתר הספרייה הלאומית רוני שגב, "20 ספרי ילדים שהם חובה בכל בית", מקו, 5 ביוני 2013 הבית של יעל - דפי חינוך ועבודה הבית של יעל - תיאטרון חני, הארץ, הצגות לילדים
קפה פילץ

קפה פּילְץ היה בית קפה היסטורי על שפת ימה של תל אביב ב"כיכר לונדון", שנוסד ב-1938 על ידי הקבלן אריה פילץ. ב-1951 נמכר למפא"י, ושימש אותה כמועדון חברים בשם "יחדיו". ב-1982 נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים. ב-2009 נרכש על ידי זכיין מקדונלד'ס בישראל עמרי פדן. מבנה בית הקפה הוא בעל כניסה מרחוב הירקון ומרפסת מעוגלת גדולה הפונה לים ומעליו בניין לבן בן שלוש קומות בסגנון בינלאומי. בית הקפה נפתח בשלהי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט על ידי בעליו של בית הקפה "תרשיש" ששכן מול "קזינו גלי אביב", אריה פילץ, כבית קפה מהודר שהצטיין בתזמורת, במלצרים לובשי פראק ובמטבח משובח בסגנון צרפתי שפנה אל עולי העלייה החמישית. שם המקום הוצע לפילץ על ידי אורי קיסרי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הפך בית הקפה למועדון קצינים של הצבא הבריטי וכן של קציני אוסטרליה וניו זילנד, קנדה, ארצות הברית וצבא אנדרס הפולני, כאשר בפתחו ניצב שומר סף שהבטיח שחיילים פשוטים לא ייכנסו. כמו כן היה המקום חביב על סוכני הבולשת הארץ-ישראלית (ה-CID). יחד עם הקצינים בילו במקום אנשי תל אביב, מגויסי הבריגדה היהודית ואף אנשי אצ"ל ולח"י. פילץ, שהיה חבר "ההגנה", שכר למקום כמלצרים אנשי הגנה וש"י, שרקמו קשרי ידידות עם השוהים, שתו איתם ומחלו להם על תשלום בתמורה לשיחה ידידותית שבמהלכה שאבו ידיעות נחוצות. בדירתו של פילץ שמעל בית הקפה נפגשו בכירי הארגון, יגאל אלון, משה שרת, משה סנה, נחום זיו-אב ומיכאל בן-גל. סמוך למחסן בית הקפה שכן סליק מרכזי לנשק עבור ההגנה. הנשק פוזר בעיר בארגזי משקאות ריקים שהובלו בטנדר של בית הקפה. ב-1947 אירח ראש העיר ישראל רוקח בבית הקפה את חברי ועדת האו"ם שהחליטו על תוכנית החלוקה. בית הקפה נפתח מחדש כבית קפה ואולם אירועים ב-1982 והיה בית הקפה הגדול הראשון שנפתח על טיילת תל אביב-יפו המחודשת. תמר אבידר, "פילץ" חוזר לשפת-הים, מעריב, 22 באוקטובר 1982, המשך מועדון "יחדיו" יוקם בבניין קפה "פילץ" שנרכש על ידי מפא"י, דבר, 18 בספטמבר 1957 עמרי פדן הפך מבעלי הזיכיון של רשת מקדונלד'ס לכריש נדל"ן, נדל"ן היום, 29 ביולי 2009 מפת 'תל אביב יפו' מאת קלאוזנר בהוצאת סטימצקי, 1952 בערך, עם סימון בר פילץ. באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור קפה פילץ, באתר "מפת הזמן" לפי המידע באתר רשם החברות של משרד המשפטים – "חברת קפה פילץ - ארועים (1981) בע"מ". "חיסול מרצון" - שנת 1985 – מספר תאגיד: 510906308
תאונת הרכבת בבית יהושע (1963)

תאונת הרכבת בבית יהושע בשנת 1963 היא התאונה הראשונה בתולדות רכבת ישראל בה התנגשו חזיתית שתי רכבות נוסעים. התאונה אירעה מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע ונפצעו בה 51 נוסעים. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. ב-26 בדצמבר 1963, סמוך לשעה 17:30, התנגשו שתי רכבות נוסעים מצפון לתחנת הרכבת בית יהושע לאחר שהרכבת מתל אביב לחיפה לא עצרה בתחנה למפגש רכבות עם הרכבת מחיפה לתל אביב, כשהיא חוצה סימנור אדום. אחד הקטרים טיפס על הקטר השני ונדרש זמן לחלץ את הצוות שנתקע בתוכו. בתאונה לא היו הרוגים, אך 51 נוסעים נפצעו ושני הקטרים שמספריהם היו 105 ו-118 נהרסו לחלוטין. קטר 118 היה קטר חדש ושימש ברכבת ישראל פחות משנה עד לתאונה. התאונה השביתה שניים מתוך 20 הקטרים של רכבת ישראל וגרמה להשבתת חלק מפעילות הרכבת בישראל. מיד לאחר התאונה מונתה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות התאונה, בראשות ש. בר זאב המשנה למנכ"ל משרד התחבורה, י. מינץ היועץ המשפטי של משרד התחבורה, פרופ' קורט לוי מהטכניון וש. קלוסקי מהנדס התנועה של עיריית תל אביב. הנהלת הרכבת מצידה טענה מיד לאחר התאונה שמדובר בטעות של נהג הרכבת שלא עצר וכי כל הציוד היה תקין. לעומת זאת, עדי ראייה טענו שנהג הקטר נראה כמסמן שהבלמים אינם פועלים וכי הוא אינו יכול לבלום. הוועדה הטילה את האשמה לתאונה על נהג הקטר של הרכבת מתל אביב, אך נזפה בהנהלת הרכבת על שלא דאגה לסידורי בטיחות נאותים. הנהלת הרכבת מצידה דחתה את מסקנות הוועדה. כחצי שנה לאחר התאונה התפטר מנכ"ל הרכבת מנחם סבידור מתפקידו, לאחר שננזף על ידי מנכ"ל משרד התחבורה. סבידור טען שלא היה מקום לנזוף בהנהלת הרכבת ולחלופין שהנזיפה הייתה צריכה להיות בהנהלת החטיבה הטכנית. תאונת הרכבת בבית יהושע תאונת רכבת בית יהושע נזק התנגשות הרכבות נאמד בשני מיליון לירות, דבר, 29 בדצמבר 1963 צבי אלגת, קטר התלבש על קטר, פלדה נקשה בפלדה, מעריב, 27 בדצמבר 1963 י. בר יהודה: מערכת האיתות ברכבות שהתנגשו פעלה כהלכה, דבר, 1 בינואר 1964 אריאל וינשטיין, נהג הרכבת התל אביבית אשם בתאונה, מעריב, 25 בפברואר 1964 ראובן בן צבי, הנזק: 2 מליון, מעריב, 29 בדצמבר 1963 הנהלת הרכבת מסתיגת ממסקנות דו"ח ועדת החקירה על התאונה, מעריב, 26 בפברואר 1964 ראובן בן צבי, מנהל הרכבת התפטר מתפקידו, מעריב, 16 ביוני 1964; המשך ראובן בן צבי, ממלא המקום קיבל ... קביעות, מעריב, 22 במרץ 1965
משפט האי-גדירות של טרסקי

בלוגיקה מתמטית, משפט האי-גדירות של טרסקי הוא משפט הטוען שאין דרך להגדיר בתוך תורה נתונה, מספיק עשירה, את אוסף המשפטים שנכונים בה. באופן לא פורמלי, המשפט אומר כי אם ניתן לנסח במסגרת תורה מסוימת חלק מספיק גדול מתוך האריתמטיקה של המספרים הטבעיים, ובפרט ניתן לקודד כל נוסחה באמצעות מספר טבעי, אז לא קיימת נוסחה עם משתנה חופשי x {\displaystyle x} שמשמעותה "המשפט המיוצג על ידי המספר x {\displaystyle x} הוא נכון". משפט זה התגלה באופן בלתי תלוי על ידי קורט גדל, במסגרת עבודתו על משפטי האי-שלמות ועל ידי טרסקי בשנת 1936. תהי T {\displaystyle T} תורה שלמה בשפה מסדר ראשון L {\displaystyle L} , שניתן להגדיר בתוכה חלק גדול מספיק מהאריתמטיקה של הטבעיים, כך שניתן לתאר בתוכה את מספרי גדל. אזי אין נוסחה True בשפה L {\displaystyle L} כך שלכל משפט A {\displaystyle A} מתקיים: True [ g ( A ) ] ⟺ A {\displaystyle {\text{True}}[g(A)]\iff A} (כאשר g ( A ) {\displaystyle g(A)} הוא מספר גדל המתאים לנוסחה A {\displaystyle A} ). ההוכחה בדרך השלילה, ומכילה רעיונות דומים לרעיונות של הוכחת משפטי האי-שלמות. נגדיר את פונקציית הלכסון: d ( g ( φ ) ) = g ( φ [ g ( φ ) ] ) {\displaystyle d(g(\varphi ))=g(\varphi [g(\varphi )])} הפונקציה שמקבלת מספר גדל של נוסחה ומחזירה את מספר גדל של הנוסחה המתקבלת מהצבת מספר גדל של הנוסחה המקורית במשתנה הראשון של הנוסחה המקורית (במידה והנוסחה המקורית היא חסרת משתנים נוסיף לה משתנה דמה). כיוון ש- d {\displaystyle d} ניתנת להגדרה בתוך L {\displaystyle L} ניתן גם להגדיר את הנוסחה הבאה במסגרת L {\displaystyle L} : ψ [ g ( A ) ] = ¬ True [ d ( g ( A ) ) ] {\displaystyle \psi [g(A)]=\neg {\text{True}}[d(g(A))]} כעת נברר את ערך האמת של ψ [ g ( ψ ) ] {\displaystyle \psi [g(\psi )]} : ψ [ g ( ψ ) ] ⟺ ¬ True [ d ( g ( ψ ) ] ⟺ ¬ True [ g ( ψ [ g ( ψ ) ] ) ] {\displaystyle \psi [g(\psi )]\iff \neg {\text{True}}[d(g(\psi )]\iff \neg {\text{True}}[g(\psi [g(\psi )])]} כלומר נוסחה זו נכונה אם ורק אם True תטען כי היא שגויה ולהפך, בסתירה להגדרת הנוסחה True. נעיר כי מתוך ההוכחה ניתן לראות כי אין צורך להשתמש במלוא הכוח של מספרי גדל (ההוכחה אינה מתייחסת לשאלות של רקוסיביות), וניתן להחיל אותה במקרים רחבים יותר. משפט האי-גדירות יכול לשמש כשלב בהוכחת משפטי האי-שלמות של גדל – אם כל משפט נכון היה ניתן להוכחה, אז כיוון שקיום הוכחה עבור משפט נתון ניתן להגדרה בשפות המכילות את האריתמטיקה, היינו מקבלים הגדרת אמת. האי-יכולת להגדיר את האמת עבור תורה מסוימת לא מונע את האפשרות שתהיה לה הגדרת אמת בתורה חזקה יותר. למשל בתורת הקבוצות יש הגדרת אמת עבור האריתמטיקה של הטבעיים, ולמעשה על כל מבנה המוגדר על קבוצה. בנוסף, ניתן לספק הגדרת אמת עבור השפה של תורת הקבוצות כולה בתנאי שאנחנו מגבילים את הסיבוך של הנוסחאות (במובן של מספר הכמתים המופיעים בנוסחאות).
מדד תל אביב SME60

מדד תל אביב SME60 הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של 60 המניות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר בבורסה מבין המניות שאינן נכללות במדד תל אביב 125, ואשר עומדות בתנאי הסף של המדד. הוא החליף את "מדד תל אביב יתר 50" ב-2017. המדד התפרסם לראשונה כמדד יתר-30 על ידי הבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-2 בינואר 2005 בשווי של 538.59 נקודות. המדד הורחב למדד יתר-50 ב-1 ביולי 2007 לפי שווי בסיס של 735.55 נקודות (זהה למדד יתר-30 בסוף יום ה-28 ביוני 2007). משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות. ב-9 בפברואר 2017 הוחלף מדד תל אביב יתר 50 למדד תל אביב SME60, המכיל את 60 המניות של החברות הגדולות ביותר שאינן כלולות במדד תל אביב 125, עם מגבלת משקל של 3% למניה. הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר. מדד תל אביב SME60, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב יוסי פינק, זה מתקרב: הבורסה חושפת את המבנה של "רפורמת המדדים" - ויש שינוי דרמטי, באתר ביזפורטל, 27 בינואר 2016 הודעה לעיתונות: המדדים החדשים של תל אביב – החל מפברואר 2017, באתר הבורסה, 10 באוגוסט 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוצבת מרכבות האש

חטיבת מרכבות האש (חטיבה 263) הייתה חטיבת שריון במילואים של צה"ל, חלק מעוצבת געש השייכת לפיקוד הצפון. החטיבה הוקמה ב-5 ביוני 1983 כחלק מהצורך בחטיבת שריון נוספת לאור לקחי מלחמת לבנון הראשונה, היא הוקמה על בסיס טנקי המרכבה סימן 1 שנכנסו לשירות בתקופה. החטיבה פורקה ב-2014. מרכבה 1; אנשים 10, אתר זרוע היבשה ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסיכולוגיה הומניסטית

פסיכולוגיה הומניסטית היא אחת האסכולות בפסיכולוגיה, אשר התפתחה בארצות הברית, כמעט במקביל לזרם של הפסיכולוגיה האקסיסטנציאליסטית שהתפתח באירופה, כתגובה לביהביוריזם מצד אחד, ולפסיכואנליזה, מצד שני. האסכולה עוסקת במימד האנושי של הפסיכולוגיה וההקשר שלו להתפתחות התאוריה הפסיכולוגית. ניתן לסכם את עקרונותיה בחמשת יסודות הפסיכולוגיה ההומניסטית, כפי שפורסמו על ידי ג'יימס בוגנטל בשנות ה-60: לא ניתן לצמצם אנשים ל"מרכיבים" יש ייחוד לאנשים מעצם טבעם התודעה האנושית כוללת את תודעת העצמי בהקשר החברתי (של אנשים אחרים) לאנשים יש בחירות ואחריות האדם פועל באופן מודע ומחפש משמעות, ערכים ויצירתיות ניתן לאתר את שורשי הגישה ההומניסטית בפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית (קירקגור, ניטשה, היידגר, וסארטר). כמו כן, ניתן למקמה במסגרת יחסי הכוחות בין שלוש הגישות השולטות בפסיכולוגיה: ביהביוריזם, פסיכואנליזה והומניזם. הגישה הראשונה התפתחה ממחקריו של פבלוב לגבי רפלקסים מותנים והייתה אחת מאבני היסוד של הפסיכולוגיה המודרנית, בהנהגת ג'ון ווטסון. הגישה השנייה נבעה ממחקריו בתחום הפסיכואנליזה של פרויד ומהתאוריות של אדלר, אריקסון, יונג, פרום, ואחרים. ההתמקדות בגישה זו הייתה על עומק הנפש (פסיכה) האנושית, שחייב להיות משולב עם התודעה כדי ליצור אישיות בריאה. לקראת סוף שנות ה-50, התקיימו בדטרויט שתי פגישות בין פסיכולוגים אשר ביקשו לייסד אגודה מקצועית המוקדשת לחזון יותר הומניסטי וערכי. החזון היה ליצור תיאור שלם של משמעות הקיום האנושי תוך חקירת היבטים של הניסיון האנושי כמו אהבה, תקווה ויצירתיות. הפסיכולוגים הללו, ובכללם אברהם מאסלו עמדו במרכז יצירת גישה שלישית בפסיכולוגיה, "כוח שלישי", כפי שמאסלו כינה אותה. הפגישות הראשוניות הללו הובילו להתפתחויות אחרות, כמו פרסום של the Journal of Humanistic psychology החל מ-1961 וכן הקמת ה"אגודה לפסיכולוגיה הומניסטית" (AHP) ב-1963. בין התאורטיקנים המרכזיים בתחום, ניתן למנות את אריך פרום בהתמודדות עם "הבדילות הקיומית" באמצעות "אמנות האהבה" ו"מנוס מחופש"; ויקטור פראנקל בהתמודדות עם "הריק הקיומי" באמצעות הלוגוס והמשמעות ("אדם מחפש משמעות"); אברהם מאסלו, אשר פיתח את "פירמידת הצרכים" וכיהן בין השאר כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (לאחר מותו החליפה אותו שרלוטה ביהלר); קארל רוג'רס, אשר פיתח את "הטיפול הממוקד בלקוח"; ופריץ ולורה פרלס, אשר היו בין מפתחי תיאורית הגשטאלט, אשר מחשיבים התנהגות באופן הוליסטי - "השלם גדול מסכום מרכיביו". מבקרי הגשטאלט, כמו קרל פופר, טענו כי אי אפשר לראות ישויות כ"שלם". הגישה ההומניסטית שוללת שימוש בשיטות כמותיות ללימוד ההתנהגות והחשיבה האנושית. זאת, בניגוד חריף לגישה הקוגניטיבית (המנסה ליישם שיטות מחקר "מדעיות" בלימוד הפסיכולוגיה). הגישה ההומניסטית מדגישה, מנגד, ראייה פנומנולוגית של החוויה האנושית, ומנסה להבין אנשים ואת התנהגותם באמצעות מחקר איכותי. קיימות מספר גישות לייעוץ ותרפיה בפסיכולוגיה ההומניסטית, בין היתר: ייעוץ - הממוקד באדם - כפי שפותח על ידי קרל רוג'רס. פסיכותרפיה: גשטאלט, פסיכותרפיה ניסיונית, פסיכודרמה, פסיכוסינתזה, לוגותרפיה. טיפול קבוצתי. Rorschach & Freudians – סרטון הסבר על תאוריות אישיות והערכה פסיכולוגית מתוך CrashCourse, כולל הסברים על הפסיכולוגיה ההומונסיטית (באנגלית) פסיכולוגיה הומניסטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פסיכולוגיה הומניסטית, דף שער בספרייה הלאומית
Slaughterhouse

Slaughterhouse (בתרגום חופשי לעברית: בית מטבחיים) היא להקת היפ הופ הכוללת את הראפרים: רויס דה ''9'5, ג'ו באדן, ג'ואל אורטיז ו-Crooked I. הם חתומים כעת בחברת התקליטים שיידי רקורדס (בבעלות אמינם), ובחברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. הלהקה הוקמה בסוף 2008 לאחר שג'ואל אורטיז, Crooked I, רויס דה ''9'5 וג'ו באדן הופיעו יחד בשיר "Slaughterhouse" מהאלבום "Halfway House" של ג'ו באדן. הם החליטו להקים ביחד להקה וקראו ללהקה על שם השיר שבו שיתפו פעולה יחד. כל ארבעת חברי הלהקה עוררו בעברם המוזיקלי מידה מסוימת של מחלוקת. הם התייחסו לעובדה זו בשיר "Move On" שם אמרו לכל השואלים, כי עברם מאחוריהם ושאלות הנוגעות לאירועים אלו אינן רלוונטיות, לדעתם. האלבום הראשון של הרביעייה בתור להקה יצא לאור ב-11 באוגוסט 2009 תחת חברת התקליטים E1 Music. דווח שהאלבום הוקלט במשך שישה ימים בתחילת חודש יוני. מפיקי האלבום היו די ג'יי ח'ליל, מיסטר פורטר, דה אלכימיסט ו-StreetRunner. ב-18 ביוני 2009 יצא לאור הסינגל הראשון (הלא רשמי) מתוך האלבום דרך חשבון הטוויטר של ג'ו באדן. שמו של הסינגל היה "(Woodstock (Hood Hop" ובו התארחו צמד הראפ .M.O.P. הסינגל הרשמי הראשון היה "The One". בסוף 2009 יצא לאור הקליפ השני מהאלבום לשיר "Microphone", שבוים על ידי ריק קורדארו. אלבום הבכורה שלהם מכר כ-18,000 עותקים בשבוע הראשון (רק כ-20,000 נשלחו לחנויות), ועד 5 בספטמבר עמדו המכירות על כ-31,000 עותקים בסך הכל. תחילה הלהקה תכננה להוציא לאור את אלבומם השני בשנת 2010 כש-Crooked I הציע לקרוא לו "No Muzzle", לעומת זאת רויס דה רויס דה "9'5 שניהל שיחות עם חברת התקליטים שיידי רקורדס (של אמינם הידוע כידידו של רויס דה "9'5) אמר, כי לדעתו את האלבום השני שלהם יש להפיץ בחברת תקליטים גדולה. השמועות על החתמת הלהקה בחברת התקליטים שיידי רקורדס גברו מאוד, ובסופו של דבר במרץ 2010 פרסם ג׳ואל אורטיז בחשבון הטוויטר שלו האשמות כנגד חברת E1 Music, שלדבריו ניסו לחסום את ההתקשרות שלהם עם חברת שיידי רקורדס ורמז שגורם אחר מעורב בעניין. בתגובה לטענות מצד חברת Amalgam Digital אמר ג'ו באדן, כי סיבוכים עם חברת E1 Music היו הגורם לכך שהעסקה עם שיידי רקורדס לא יצאה לפועל בעבר. הלהקה הוציאה לאור את השיר "(Beamer, Benz or Bentley (ShadyMegaMix" כשהם עדיין חתומים ב-E1 Music. הלהקה (ללא ג'ו באדן) התארחו באלבום Recovery של אמינם בשיר "Session One", גם זה בעודם חתומים ב-E1 Music. הלהקה התארחה בשיר "Loud Noises" של Bad Meets Evil. ב-8 בפברואר 2011 הוציאה הלהקה לאור את המיני אלבום "Slaughterhouse EP", שכלל ארבעה שירים חדשים ושני רמיקסים לשירים ישנים. ב-12 בינואר 2011 אושר באופן רשמי שהלהקה חתמה יחד עם הראפר Yelawolf בשיידי רקורדס. שניהם הופיעו יחד עם אמינם בשער של המגזין XXL במרץ 2011. ב-19 באוגוסט 2012 הוציאה הלהקה לאור את המיקסטייפ "On The House". תשעה ימים לאחר מכן (ב-28 באוגוסט) הלהקה הוציאה לאור את אלבומם השני, "Welcome to: Our House". בשבוע הראשון לצאת האלבום נמכרו כ-52 אלף עותקים בארצות הברית. 2012 - On the House Slaughterhouse, ברשת החברתית פייסבוק Slaughterhouse, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Slaughterhouse, באתר ספוטיפיי Slaughterhouse, באתר Last.fm (באנגלית) Slaughterhouse, באתר AllMusic (באנגלית) Slaughterhouse, באתר MusicBrainz (באנגלית) Slaughterhouse, באתר Discogs (באנגלית) Slaughterhouse, באתר Songkick (באנגלית) Slaughterhouse, באתר בילבורד (באנגלית)
נתן שפירא הירושלמי

רבי נתן שפירא הירושלמי (נקרא גם: נתן בן ראובן דוד (טעביל) שפירא, החיד"א מזכיר אותו בשם "הרב הנשי"א" - ה'רב נ'תן ש'פירא י'שמרהו א'להים; נולד בקרקוב, ונפטר ברגיו שבאיטליה בסביבות שנת תכ"ז, 1667), היה רב, דיין ומקובל ושד"ר בירושלים. בשנת תט"ו (1655) הוא נשלח על ידי עדת האשכנזים בירושלים לאיטליה, הולנד ואשכנז והשתמש באמצעי תעמולה רבים לאיסוף כספים, ולא נמנע מלקבל תרומות מנוצרים. נמצא חתום על תעודה בירושלים בשנת תי"ז (1657). הוא חי באיטליה כעשר שנים עד פטירתו. בספר "גינת ורדים" מאת ר' אברהם הלוי מסופר שרבני ירושלים התירו לו לקחת אשה נוספת פרט לאשתו הראשונה בחתימת היתר מאה רבנים, והוא גר עם שתי נשיו בחצר בית הכנסת הספרדים. כאשר יצא לשליחות מארץ ישראל לאירופה, הוא נפגש בוונציה עם ר' משה זכות אשר אחר שנפטר כתב את נוסח מצבתו. שם הוא חיבר את ספרו טוב הארץ, והדפיס אותו בוונציה בשנת 1655. חלקו הראשון של הספר עוסק בבירור מעלתה של הארץ ומעלת המגורים בה. בהקדמת הספר הוא כותב כי דבריו מיוסדים על תורת האר"י ותלמידו רבי חיים ויטאל וגם על תורת רבי משה קורדובירו ורבי אברהם אזולאי. ערך את כתבי האר"י שנכתבו על ידי ר' חיים ויטאל, במקביל לעריכה הנפוצה של בן דורו, ר' מאיר פאפרוש. חלק ראשון בשם מאורות נתן נדפס בספר "פרי עץ חיים", בקוריץ בשנת תקמ"ב. החלק השני של ספר "מאורות נתן" נקרא בשם מחברת הקודש ונדפס גם הוא בקוריץ בשנת תקמ"ג. נקרא גם בשם "ספר הכוונות". אביו הרב ראובן דוד טעביל שפירא זצ"ל היה דיין מצוין בקראקא, דודו, גם הרב נתן נטע שפירא, היה מפורסם ונקרא בשם "המגלה עמוקות". שתי בנותיו נישאו לר' יחיאל ור' נתנאל פואה שהיו רבנים בריגיו. טוב הארץ נדפס לראשונה בויניציאה בשנת תט"ו (1654)., טוב הארץ, חלק א' על מעלת ארץ ישראל חלק ב' על משניות דעשר קדושות במס' כלים על פי סוד חלק ג' "שפר תיקונים" כולל סדר תיקון חצות וביאור המזמורים,נדפס בשנית בזאלקווא שנת תקמ"א, אח"כ ירושלים, תרנ"א (1890), באתר היברובוקס. מהדורות נוספות, ירושלים,תשס"א (2001) ותשס"ו, (2006) יין המשומר, על שתיית "סתם יינם" והשחתת הזקן בקבלה, נדפס בוויניציאה בשנת ת"כ (1659). מצת שמורים, ביאור סוד מצוות מזוזה, תפילין וברכת השחר על פי קבלת האר"י, נדפס בוויניציאה בשנת ת"כ (1659). הגהות על ספר אוצרות חיים ופרי עץ חיים. הגהות על כוונת האר"י נדפס בשם פרי עץ חיים בקארעץ בשנת תקמ"ב (1781). תורת נתן - נדפס לראשונה בשנת תרנ"ד (1893) פירוש על ההגדה, בכתב יד אוקספורד, בו הוא חותם: נתן המכונה נטע בן ראובן טעבל הדיין המצוין מק"ק קראקא, השוכן לעת עתה בירושלים. דרשות, בכתבי יד, דרשה אחת במעלת הכוונה בקריאת שמע ובנפילת אפים נדפסה - מן הגנזים, מודיעין עילית תשע"ד הוצאת קהילות ישראל. א. יערי, שלוחי ארץ ישראל, עמ' 277, ירושלים, תשי"א ישעיהו זנה, קובץ על יד כרך ה' (טו), מקיצי נרדמים, 1950, עמ' עמ' ריד שלום הלל (עורך), מן הגנזים, מודיעין עילית: אהבת שלום, תשע"ד, עמ' עמ' 54 פרי עץ חיים -- ויטל, חיים בן יוסף, קוריץ תקמ"ב, באתר hebrewbooks.org פרי עץ חיים -- ויטל, חיים בן יוסף, ירושלים תשכ"א, באתר hebrewbooks.org תולדות חכמי ירושלים, פרומקין ח"ב, עמ' 39-42.
NetBus

נטבאס (אנגלית: NetBus) היא תוכנת מחשב המאפשרת שליטה מרחוק. תוכנה זו תומכת במערכות הפעלה חלונות 95, חלונות 98, חלונות ME וחלונות NT 4.0. למרות מטרתה העיקרית של התוכנה לשליטה מרחוק, תכונות נוספות כלולות בה. נטבאס פותחה על ידי קרל פרדריק נייקטר (Carl-Fredrik Neikter) והופצה לראשונה במרץ, 1998. התוכנה פותחה כחלק ממעשה קונדס אך במהרה הפכה לתוכנה פגיעה המשמשת דלת אחורית במערכות ההפעלה השונות. ישנם שני מרכיבים לתצורת שרת-לקוח, קובץ הלקוח (netbus.exe) וקובץ השרת (patch.exe, בגודל 500 קילו בייט). קובץ השרת חייב להיות מותקן במחשב המרוחק בו רוצים לשלוט. לאחר שקובץ השרת מופעל לראשונה, הוא מתקין את עצמו באופן אוטומטי ומבצע שינויים ב-Registry של מערכת ההפעלה. קובץ הלקוח מכיל ממשק הפעלה פשוט המאפשר לבצע פעולות שונות: רישום הקשות לכידת מסך כקובץ תמונה כיבוי המערכת מנהור פתיחה / סגירה של כונן התקליטורים הפעלת קבצים מקומיים שליטה בתזוזות העכבר העלאה והורדת קבצים רוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסירות אותה מהמחשב באופן אוטומטי. Teamviewer פרוטוקול VNC לשליטה מרחוק פרוטוקול תקשורת DarkComet Back Orifice Bomgar אתר האינטרנט הרשמי של NetBus יוני שדמי, ‏פיסגת הפחד, באתר גלובס, 6 בדצמבר 1998 (בעברית) מידע אודות נטבאס - באתר סימנטק (באנגלית)
מלי קמפנר

מלכה קמפנר רנד (נולדה ב-13 ביוני 1962) היא עיתונאית ודוקומנטריסטית ישראלית. נולדה וגדלה בפתח תקווה, בתם של יהודה וצפירה קמפנר. בסוף שנות ה-80 החלה לכתוב בידיעות אחרונות. כעבור זמן הצטרפה לצוות תחקירני העיתון, בראשות מרדכי גילת. בתחילת שנות ה-90 הייתה שותפה לגילת בסדרת התחקירים על אריה דרעי שהובילה למשפטו ולמאסרו. בשנת 1991 חשפה יחד עם גילת את סיפורו של הפסיכולוג "אלי פלח" שנחשד בביצוע עבירות מין בלקוחותיו. בשנת 1997 פרסמה תחקיר על שרה נתניהו. בעשור הראשון של המאה ה-20 עסקה בעיקר בנושאי משפחה ובריאות, וכתבות רבות שלה פורסמו במוספים "7 ימים" ו"זמנים מודרניים" של ידיעות אחרונות וכן באתר ynet. בהמשך הייתה מספר שנים עיתונאית ב"גלובס". במרץ 2012 הוקרן ברשת 13 במסגרת תוכנית "הסיפור", סרטה "ילדים תחת חוזה" שעסק בתופעה של בני זוג שמביאים ילד לעולם במסגרת חוזה הורות משותפת. כיום חברה קמפנר בצוות התוכנית זמן אמת של כאן 11, במסגרתו היא יוצרת סרטים דוקומנטריים ומשמשת כתחקירנית. בשנת 2005, בעת שערכה כתבת תחקיר בנושא החזנות, הכירה את החזן ישראל רנד, וכעבור זמן נישאה לו. בעקבות נישואיהם חזרה בתשובה. מלי קמפנר, ברשת החברתית פייסבוק ילדים תחת חוזה: הפרק המלא, באתר חדשות 13, 16 במרץ 2012 זמן אמת, עונה 3 - פרק 13 - ים של סודות חלק א', באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 בינואר 2020 זמן אמת, עונה 3 - פרק 14 - ים של סודות חלק ב', באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 22 בינואר 2020 זמן אמת, עונה 4 - פרק 13 - בראש של המוסד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בדצמבר 2020 אורנה לנדאו, טובלים ושרץ בידם, באתר העין השביעית, 1 בינואר 1999 מיכל גרייבסקי, אמירה לם, מלי קמפנר-קריץ, תיק שרה נתניהו, באתר ynet, 9 בדצמבר 2009 שלומית טבת וכרמית גיא, שוברים את קשר השתיקה, באתר העין השביעית, 1 בדצמבר 1997 מוריה זלצר-וולשטיין, בעל תפילה: סיפור האהבה של החזן והעיתונאית, באתר ynet, 22 ביולי 2007
ולדימיר קוקובצוב

ולדימיר ניקולביץ' קוקובצוב (ברוסית: Владимир Николаевич Коковцов‏; 30 באפריל 1853 – 29 בינואר 1943) היה מדינאי רוסי, ראש הממשלה של האימפריה הרוסית בשנים 1911–1914. ולדימיר קוקובצוב נולד בגוברניית נובגורוד באחוזה משפחתית. הוא למד בבית הספר בסנקט פטרבורג ואחר כך סיים את ליקיאון האימפריה הרוסית היוקרתי. בשנת 1872 הוא הגיש מסמכים לתחילת הלימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג אך לאור כך שאביו נפטר הוא החליט להתחיל לעבוד בשרות הממשלתי. בשנים 1873-1878 קוקובצוב עבר במשרד המשפטים. בשנת 1879 הוא עבר לשירות בתי הסוהר ועבד שם בתפקידים שונים עד לשנת 1890. בשנים 1890-1895 הוא עבד במזכירות המדינה. בשנת 1895 קוקובצוב התמנה לסגן של ויאצ'סלב פלבה שכיהן מזכיר המדינה. בשנת 1896 קוקובצוב התמנה לסגן של שר האוצר סרגיי ויטה. בשנים 1904-1905 קוקובצוב היה שר האוצר. לאחר הפסקה קצרה הוא התמנה לתפקיד פעם נוספת באביב 1906 וכיהן בתפקיד עד לשנת 1914. למרות שקוקובצוב היה סגנו של ויטה במשרד האוצר, הוא לא קיבל מינוי שר בממשלת ויטה. מעריכים שזה קשור להבדלי השקפת עולם על המדיניות הכלכלית של רוסיה לאחר המלחמה עם יפן. בהיותו שר האוצר קוקובצוב הוביל מספר רפורמות בתחום הפיננסי ופעל לקבלת הלוואות גדולות ממדינות המערב. הוא היה חבר במספר וועדות בתחום הכלכלי ובתחום יחסי העבודה. בשנת 1911, מיד לאחר רצח פיוטר סטוליפין, ניקולאי השני החליט למנות את קוקובצוב לתפקיד ראש הממשלה. בכוונת הקיסר היה למנות לשר הפנים אלכסיי חבוסטוב. קוקובצוב סירב למינוי וציין שהוא לא מוכן לשבת באותה ממשלה עם חבוסטוב. בסופו של דבר הדברים הסתדרו, חבוסטוב לא קיבל את המינוי וקוקובצוב החל לכהן כראש הממשלה. במשך כל תקופת כהונתו כראש הממשלה קוקובצוב כיהן גם כשר האוצר של רוסיה. במהלך כהונתו קוקובצוב פעל להידוק הקשרים עם צרפת וניסה להקטין חיכוכים עם האימפריה הגרמנית. בתחילת מלחמת הבלקן הראשונה נשלקה אפשרות לגיוס כוחות מילואים שנדחתה בלחץ של קוקובצוב. במהלך כהונתו כשר האוצר וכראש הממשלה פעל לאיזון תקציבי. בינואר 1914 קוקובצוב פוטר מתפקידיו בממשלה אך נישאר חבר במועצה המדינית והוענק לו תואר רוזן. במהלך שרותו הוענקו לו עיטורים רבים של האימפריה הרוסית ושל מדינות אחרות. בשנת 1918, לאחר מהפכת אוקטובר קוקובצוב נעצר אך שוחרר. הוא הצליח ביחד עם משפחתו לעזוב את רוסיה הסובייטית ובנובמבר 1918 התיישב בצרפת. בהיתו בצרפת פרסם את ספר זיכרונות על פעילות הממשלה בתחילת המאה ה-20. קוקובצוב נפטר בפריז והוטמן בבית העלמין הרוסי. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר קוקובצוב בוויקישיתוף ולדימיר קוקובצוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)