laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאניאל מלאפה

פאניאל קוקו מלאפה (בגרמנית: Peniel Kokou Mlapa; נולד ב-20 בפברואר 1991) הוא כדורגלן גרמני ממוצא טוגולזי המשחק בפנלו מליגת העל ההולנדית בעמדת החלוץ. מלאפה נולד בלומה, טוגו ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לגרמניה. הוא התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים קטנות, ובגיל 8 הצטרף לקבוצת הילדים של מינכן 1860. ב-12 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון נגד פ.צ היידנהיים. ב-17 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון במשחק הליגה נגד אלמניה אאכן. ב-4 באוקטובר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד פ.צ. סנט פאולי. בקיץ 2010 חתם בהופנהיים מהבונדסליגה ל-3 שנים. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בגביע נגד הנזה רוסטוק. במהלך תקופתו בהופנהיים, הוא היה חלק חשוב בהרכב הקבוצה וכבש 5 שערים ב-54 הופעות. במאי 2012 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך ל-4 שנים תמורת 3 מיליון אירו. במנשנגלדבך, לא זכה לדקות משחק רבות ובקיץ 2014 הושאל לנירנברג. בקיץ 2015 עבר לבוכום מליגת הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2017 חתם מלאפה בדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה. בקיץ 2018 מלאפה עזב לראשונה בקריירה את גרמניה וחתם בפנלו מליגת העל ההולנדית. ב-18 בינואר 2023 מלאפה חתם בא-נסר. מלאפה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה. באוקטובר 2009 זומן לסגל נבחרת טוגו, אך הוא דחה את הזימון כדי לשחק בנבחרת הצעירה של גרמניה. לאחר שהפך לחריג בנבחרת הצעירה, בשנת 2013 זומן שוב לסגל נבחרת טוגו והפעם הוא השיב בחיוב. ב-4 ביוני 2017, מלאפה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד קומורו. מדליית זהב במסגרת פרס מדליית פריץ ואלטר עד גיל 19: 2010 מדיה וקבצים בנושא פאניאל מלאפה בוויקישיתוף פאניאל מלאפה, באתר Transfermarkt פאניאל מלאפה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פאניאל מלאפה, באתר Soccerway פאניאל מלאפה, באתר WorldFootball.net פאניאל מלאפה, באתר National Football Teams פאניאל מלאפה, באתר FootballDatabase.eu
מקדונלד מאריגה

מקדונלד מאריגה וניאמה (באנגלית: ‏McDonald Mariga Wanyama‏Ⓘ‏; נולד ב-4 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר קנייתי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. מאריגה התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות בקניה. בשנת 2005 הצטרף לאנקופינג מהליגה השלישית בשוודיה. בסיום העונה חתם בהלסינגבורג בה הפך לחלק בלתי נפרד מהסגל וקבוצתו הציבה תג מחיר של 2.7 מיליון אירו. באוגוסט 2007 חתם בפארמה ל-4 שנים האיטלקית תמורת 2 מיליון אירו, כאשר 5 מיליון הועברו לאנקופינג, קבוצתו הראשונה של מאריגה. בעונת 2007/2008 לא זכה לדקות משחק רבות, אך עונה לאחר מכן שיחק 34 משחקים בליגה והבקיע 3 שערים ועזר לקבוצתו לעלות לסרייה א' לאחר היעדרות של שנה אחת. בינואר 2010 חתם במנצ'סטר סיטי אך הצליח להשיג רישיון עבודה רק לאחר סיום מועד חלון העברות באנגליה. ב-1 בפברואר 2010 חתם באינטר מילאנו תמורת 5 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו באינטר הוא ערך בחצי גמר קופה איטליה נגד סמפדוריה בו ניצחה אינטר 0-1. ב-16 במרץ 2010 נכנס כמחליף ברבע גמר ליגת האלופות נגד צ'לסי ובכך הפך לשחקן הקנייתי הראשון שרושם דקות משחק במפעל, ובסיום העונה זכה עם הקבוצה במפעל. בקיץ 2011 הושאל לריאל סוסיאדד הספרדית. בינואר 2012 חזר לאינטר אך לא היה בתוכניות של המועדון והושאל לפארמה. ב-11 באפריל 2012 נפצע במשחק ליגה נגד נובארה וגמר את העונה. במאי 2014 שוחרר מאינטר, וכעבור 4 חודשים חתם רשמית בפארמה. בסוף עונת 2017/2018 פרש ממשחק פעיל. בשנת 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל נבחרת קניה כאשר הוא רק בן 17. ב-25 במרץ 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת נגד סווזילנד. אינטר אליפות איטליה: 2009/2010 קופה איטליה: 2010, 2011 ליגת האלופות: 2009/2010 הסופר קאפ האיטלקי: 2010 אליפות העולם לקבוצות: 2010 מדיה וקבצים בנושא מקדונלד מאריגה בוויקישיתוף מקדונלד מאריגה, באתר Transfermarkt מקדונלד מאריגה, באתר Soccerway מקדונלד מאריגה, באתר WorldFootball.net מקדונלד מאריגה, באתר National Football Teams מקדונלד מאריגה, באתר FootballDatabase.eu
יעקב מידד

יעקב מידד (מיו) (13 במרץ 1919 – 29 ביוני 2012) היה קצין בצה"ל וסוכן המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. מידד נולד בשם ארנסט מיודובסקי, בן יחיד להוריו. הוא גדל בעיר ברסלאו שבגרמניה. היה חבר תנועת הנוער "הבונים". ב-1934 עלה לארץ ישראל בגפו. במהלך השואה אביו, שעוטר בצלב הברזל במלחמת העולם הראשונה, נרצח על ידי הנאצים בטרזיינשטט ואמו נרצחה באושוויץ. למד בבית הספר הריאלי. ב-1936 גויס לארגון ההגנה, עבר קורס מ"כים ולאחר מכן קורס מ"מים ביבנאל מחזור י'. במקביל החל ללמוד הנדסת חשמל בטכניון. עם פלישת הנאצים לפולין בספטמבר 1939, התנדב מידד לצבא הבריטי והיה אחד מ-12 המתנדבים הראשונים של היישוב היהודי. הוא שובץ בסוללת תותחי החוף 6 אינץ' בגדוד 14, שהוצבה בבת גלים במטרה להגן על העיר חיפה. אחרי הקמת הבריגדה היהודית נשלח לקורס קצינים באנגליה. השתחרר מהצבא הבריטי ב-1946. בנובמבר 1947 התגייס לפלוגה ב' של גדוד 22 של חטיבת כרמלי ולחם במלחמת העצמאות. הוא השתתף בקרב על חיפה, קרב משמר העמק. היה מפקד גונדה בגדוד תותחנים 402, והשתתף בקרבות על בית דראס ובקרבות על משלט עיבדיס. הוא המשיך בשירות קבע בצה"ל בחיל התותחנים, בשנים 1951 עד 1953 פיקד על בסיס ההדרכה של החיל, בה"ד 9, ולאחר מכן שימש ראש ענף חיל רגלים במנהל הסגל. השתחרר ב-1955 בדרגת סגן-אלוף. עם שחרורו גויס למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. הוא נשלח לצפון אפריקה, הקים בתוניסיה רשת סיוע בפעילות חשאית של העלאת יהודים, ולאחר מכן בטנג'יר שבמרוקו. בהמשך שירותו במוסד היה חבר ביחידת "מפרץ" (לימים "קיסריה"). הוא השתתף במבצעים חשאיים ללכידתם וחיסולם של פושעים נאצים. הוא היה חבר בחוליה שתפסה והביאה לישראל את אדולף אייכמן והיה אחראי על החלק הלוגיסטי של המבצע. כמו כן לקח חלק מרכזי במבצע חיסול "התליין מריגה", הרברטס צוקורס, תחת הכינוי "אנטון קינצלה". על המבצע כתב יחד עם גד שמרון את הספר "חיסול התליין מריגה", שיצא לאור ב-1997 בהוצאת כתר. הוא נטל חלק בחיפושים אחר הורסט שומאן בגאנה. בשנות השמונים פרש מהמוסד. היה נשוי לשולה, ואב לשלושה ילדים. חיסול התליין מריגה (תחת השם "אנטון קינצלה". יחד עם גד שמרון) - הסיפור המלא על המבצע לחיסול הפושע הנאצי הרברטס צוקורס. תורגם לאנגלית, גרמנית ולטבית. הוצאת כתר, 1997 אפרים הלוי, "האיש עם החיוך הנצחי", מב"ט מל"מ (עמוד 32), אוקטובר 2012 המתנדב הראשון, מספר 8001, של היישוב היהודי לצבא הבריטי, ביטאון "רוח צוות", ספטמבר 2009 יוסי מלמן‏, מת יעקב מידד, "המהדורה הציונית של ג'יימס בונד", באתר וואלה, 2 ביולי 2012 עופר אדרת, סוכן המוסד יעקב מידד, אחד מחוטפי אייכמן, מת בגיל 93, באתר הארץ, 1 ביולי 2012 חיים הר-זהב, חדשות 10, מבצע אייכמן, באתר nana10‏, 16 בינואר 2007 אתר "Billiongraves" יוסי מלמן, ‏מראש הגסטפו ועד מנגלה: כך כשל המוסד במרדף אחר בכירים נאצים, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2017
אצטדיון קובאן

אצטדיון קובאן הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר קרסנודאר שברוסיה. שימושו העיקרי הוא משחקי כדורגל והוא אצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל אורוז'אי קרסנודאר (בשנים 2009 - 2014 היווה גם את מגרשה הביתי של קרסנודאר). האצטדיון נפתח ב-30 באוקטובר 1960 ומכיל 35,200 מקומות ישיבה. כשנבנה האצטדיון, תכולתו הייתה 20,000, מאוחר יותר הורחב האצטדיון ונבנה צידו השני שהוסיף עוד 20,000 מקומות ישיבה שהעלו את הקיבולת ל-40,000. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון קובאן נערך ב-14 במאי 1961 כאשר קובאן קרסנודאר שיחקה נגד דינמו סטאברופול. בשנים 2008 ו-2009 האצטדיון שופץ באופן יסודי והותקנו מושבים חדשים אשר הפחיתו את קיבולת האצטדיון ל-35,200. האתר של קובאן קרסנודאר אצטדיון קובאן באתר Stadium Guide אצטדיון קובאן באתר World Stadiums
גרטל ברגמן

מרגרט "גרטל" ברגמן-למברט (באנגלית: Margaret "Gretel" Bergmann-Lambert; ‏12 באפריל 1914 – 25 ביולי 2017) הייתה אתלטית גרמניה-יהודיה, אלופה ושיאנית גרמניה בקפיצה לגובה בשנות ה-30, אלופת בריטניה בקפיצה לגובה (1934) ואלופת ארצות הברית בקפיצה לגובה (1937 ו-1938) ובהדיפת כדור ברזל (1937). מרגרט ברגמן נולדה וגדלה בלאופהיים שבדרום גרמניה, בתם של פאולה (שטרן) ומקס ברגמן, ספורטאי ואיש עסקים. באליפות דרום גרמניה שנערכה בשנת 1931 זכתה ברגמן במדליית זהב בשיא גרמניה חדש של 1.51 מטר. עם עליית הנאצים לשלטון, היא סולקה מקבוצתה בשל היותה יהודייה ולכן הוריה שלחו אותה לבריטניה. בשנת 1934 היא זכתה באליפות בריטניה בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.55 מטר. מאחר שהיו קריאות בעולם לחרם על אולימפיאדת ברלין (1936) בשל יחסה הגזעני של גרמניה כלפי היהודים והמדיניות של הרייך השלישי, ממשלת גרמניה רצתה שברגמן תחזור למולדתה על מנת להציג את המדינה כמדינה ליברלית וסובלנית כלפי היהודים לקראת המשחקים. בני משפחתה, שנשארו בגרמניה, קיבלו איום על חייהם אם היא לא תחזור. לבסוף, היא חזרה לגרמניה וזכתה באליפות וירטמברג שנערכה באולם בקפיצה לגובה בשנת 1935 בתוצאה של 1.55 מטר. חודש לפני פתיחת המשחקים, במבחנים של גרמניה למשחקים האולימפיים שנערכו בשטוטגרט ב-27 ביוני 1936, היא זכתה במקום הראשון בקפיצה לגובה תוך כדי השוואת השיא הלאומי בתוצאה של 1.60 מטר. שבועיים לפני פתיחת האולימפיאדה, היא קיבלה מכתב מרשויות הספורט הגרמנים שהיא סולקה מהנבחרת הלאומית למשחקים ושיאה נמחק מטבלת השיאים. היא הוחלפה על ידי דורה רטיין שסיימה במקום הרביעי במשחקים ומאוחר יותר התגלה שרטיין היא גבר שגדל כאישה. בשנת 1937 היגרה ברגמן לארצות הברית והתגוררה בניו יורק. היא נישאה לד"ר ברונו למברט. אותה שנה, באליפות ארצות הברית היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.51 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.45 מטר. שנה לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר והגנה על תוארה וסיימה במקום שלישי בהדיפת כדור ברזל. היא פרשה מספורט תחרותי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ובשנת 1942 קיבלה את אזרחותה האמריקאית. בספטמבר 2009 יצא לאקרנים הסרט "ברלין 36" (אנ') המספר את סיפור חייה של ברגמן. ב-23 בנובמבר אותה שנה שיאה הגרמני בקפיצה לגובה (1.60 מטר) הוכר רשמית והושב לטבלת השיאים הלאומית של גרמניה. ריצת 100 מטר: 12.6 שניות (1934) קפיצה לגובה: 1.60 מטר (1936) יהודים במשחקים האולימפיים מדיה וקבצים בנושא גרטל ברגמן בוויקישיתוף גרטל ברגמן, באתר olympedia.org מרגרט ברגמן, באתר Track and Field Statistics (באנגלית) גרטל ברגמן, באתר כוכבי ספורט יהודים גרמנים (באנגלית) Germany honours Jewish athlete banned from 1936 Olympics by Nazis, The Guardian (באנגלית) עופר אדרת, האתלטית היהודיה שהנאצים סילקו מהאולימפיאדה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2017 גרטל ברגמן באולימפיאדת ברלין (1936) וכאורחת כבוד באולימפיאדת אטלנטה (1996), ארכיון הסרטונים של AP (הקישור אינו פעיל) מקבץ תמונות של גרטל ברגמן, 2009 - 2010, בארכיון התצלומים של AP תמונה של גרטל ברגמן קופצת לגובה, שטוטגרט 1936, באתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה (הקישור אינו פעיל) אבינעם פורת, ברלין, אגדת ספורט יהודייה הונצחה באליפות אירופה, באתר ynet, 10 באוגוסט 2018 אליפות ארצות הברית 1937 אליפות ארצות הברית 1938 אלופי ואלופות בריטניה באתלטיקה 1919-1939 (באנגלית)
רחל ברכות

רחל בּרכות (נהגה: "רוֹחל בּרוֹכֶס"; בכתיב יידיש סובייטי: ראכעל בראָכיס, ראכל בראָכעס; 23 בספטמבר 1880, מינסק – 1942, גטו מינסק) הייתה סופרת יידית. רחל ברכות נולדה ב-1880 במינסק למשפחה ענייה. היא נתחנכה על ידי אביה וולף, שהיה משכיל וכתב חיבורים בעברית, אך מעולם לא פרסם את עבודותיו. בגיל תשע היא כבר יכלה לקרוא בקלות את התנ"ך ואת חיבוריו של מאפו. בהיותה בת תשע נפטר אביה, והיא נאלצה לצאת לעבוד. היא עבדה בתור תופרת, ועובדה זו עתידה הייתה להתבטא מאוחר יותר, בחיבוריה. היא לימדה את מקצועות התפירה במינסק, בבית ספר לבנות. היא הושפעה מסופרי היידיש הסוציאליסטיים אברהם רייזן ואברהם ליסין. היא הייתה נשואה לרופא שיניים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היא ומשפחתה גרו בכפר ליד סראטוב, וחזרו למינסק רק ב-1920. היא נרצחה בגטו מינסק ב-1942. פרסמה בעיתון "דער יוד" את סיפורה הראשון, "יענקעלע", שנכתב כשהייתה בת 16. בהמשך פרסמה שני סיפורים נוספים באותו עיתון. כמו כן פרסמה את סיפוריה בירחון "די צוקונפט" ובעיתון "דער פריינד", ששימש מאוחר יותר כביתה הספרותי. רחל ברכות הייתה ראשונה מבין סופרות יידיש שכתבה באורח סדיר בעיתון. הירש רלס תרגם חלק מיצירותיה לרוסית. כל כתביה היו אמורים לצאת לאור בשני חלקים במינסק ב-1941, אך עם פלישת הנאצים לברית המועצות נהרס בניין בית הדפוס. רחל ברכות, א זאמלונג דערציילונגען, וילנה: ווילנער פארלאג פון ב. א. קלעצקין, 1922. (קובץ סיפורים) (התוכן: 1) אונטער בארג. 2) א בלעטל. 3) די שכינה. 4) אין דער און דער גאס. 5) די זאגערין. 6) אין טשאד. 7) קבורה שמש’ס ווייב) (א זאמלונג דערציילונגען, בארכיון האינטרנט) ראכעל בראכיס, אינ פיאנערנ-לאגער, מינסק: מעלוכע-פארלאג ('ביבליאטעק יונגער לענינען'), 1936. (סיפורים) ראכעל בראכיס, שפינענ, מינסק: מעלוכע-פארלאג ('מאסן-ביבליאטעק'), 1940. נורית אורחן, יוצאות מארבע אמות: נשים כותבות בעיתונות ביידיש באימפריה הרוסית, מרכז זלמן שזר, 2013. Sarah Silberstein Swartz, Margie Wolfe (ed.), From Memory to Transformation: Jewish Women's Voices, Second Story Press, 1998, 308 p. גנאדי אסטרייך, רחל ברכות, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) פריידה יולס פורמן, רחל ברכות, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) רחל בראכעס (1880-1945), דף שער בספרייה הלאומית רחל ברכות, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית). יוצאות מארבע אמות, עמ' 269. From Memory to Transformation, p.26. יוצאות מארבע אמות, עמ' 70.
מיכל תשובה

מיכל תשובה (נולדה ב-15 באוגוסט 1969) היא קצינת צה״ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שבתפקידה האחרון כיהינה כראש מחלקת הסגל באגף כוח האדם. קודם לכן שימשה בתפקידים שונים בחיל הים עד תפקיד ראש מספן כוח האדם. תשובה נולדה בפתח תקווה למשפחה שעלתה מעיראק. היא התגייסה לצה"ל לחיל הים ב-1990. תחילה שובצה בתפקידי לשכה בזירת ים סוף בבסיס אילת ובהמשך עברה לתחום תנאי שירות במספן כוח אדם. לאחר שסיימה קורס קציני שלישות, מילאה שורת תפקידים בתחום כוח האדם בצה"ל. בשנת 1997 מונתה לראש מדור סגל טכנולוגי באגף כוח האדם והתמודדה בהצלחה עם סוגיית בריחת המוחות מחיל הים בשל התפתחות חברות הסטארט-אפ בישראל ובעולם.[דרוש מקור]. בשנים 2000–2004 חזרה לחיל הים ושימשה כמפקדת פלגת כוח אדם בזירת ים סוף. ב-2004 מונתה לראש מדור נגדים בחיל. בשנים 2006–2008 הייתה מפקדת פלגת כוח אדם בבסיס חיפה. ב-2008 מונתה לראש ענף חוגרים. בשנת 2010 הייתה לאישה הראשונה בתפקיד סגנית ראש מספן כח אדם. ב-22 בדצמבר 2011 מונתה לתפקיד ראש מספן כוח האדם והועלתה לדרגת אל"ם. תשובה הייתה האישה הראשונה בחיל הים שמילאה תפקיד של ראש מספן. בנוסף, הייתה זו הפעם הראשונה שמתמנה לתפקיד קצין שאיננו איש ים בעברו. בדצמבר 2015 מונתה לראש מחלקת הסגל. ביולי 2020 סיימה את תפקידה ופרשה משירות פעיל בצה"ל, בתפקיד החליף אותה תא"ל יוסי מצליח. תשובה נשואה ואם לשלושה. מיכל תשובה, ‏שחרור בגילאי הביניים הזדמנות לשינוי ולא סיבה למשבר, מערכות 406, 2006 אמיר בוחבוט‏, לראשונה בחיל הים: אישה מונתה לתפקיד ראש מספן, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2011 לראשונה אשה תשמש ראש מספן בצה"ל, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2011 תבל דמרי, ערב רעית הלוחם, באתר חיל הים, 3 בדצמבר 2014 מיכל תשובה מתארחת בתוכנית "פגישה אישית" עם טלי ליפקין-שחק, בגלי צה"ל, 17 בינואר 2015. ליאת קציר, דמותה של מפקדת - רמכ"א מיכל תשובה, "בין גלים", ספטמבר 2015, עמ' 34. חן ארצי סרור, צאו לחופשה בפקודה!, באתר "ידיעות אחרונות", 15 ביוני 2017 לראשונה בחיל הים: אישה מונתה לתפקיד ראש מספן, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2011
מקס תיילר

מקס תיילר (באנגלית: Max Theiler;‏ 30 בינואר 1899, פרטוריה, הרפובליקה הדרום-אפריקאית (לימים דרום אפריקה) – 11 באוגוסט 1972, ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית) היה וירולוג ורופא דרום אפריקאי-אמריקאי. תיילר זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1951 על פיתוח חיסון נגד קדחת צהובה, והיה יליד אפריקה הראשון שזכה בפרס זה. תיילר נולד בפרטוריה ב-30 בינואר 1899 לסר ארנולד תיילר, וטרינר דרום אפריקאי שעסק בתחום הבקטריולוגיה. הוא למד בבית הספר התיכון לבנים של פרטוריה, קולג' אוניברסיטת רודוס ובבית ספר לרפואה באוניברסיטת קייפטאון, וסיים את לימודיו ב-1918. הוא עזב את דרום אפריקה ועבר ללונדון, אנגליה ולמד בבית הספר לרפואה של בית החולים על שם תומאס הקדוש, קינגס קולג' לונדון ובית הספר להיגיינה ולרפואה טרופית בלונדון. בשנת 1922 קיבל תיילר תואר ראשון בהיגיינה ורפואה טרופית. תיילר רצה להתמיד בקריירת המחקר שלו, אז ב-1922 הוא החל לעבוד בבית הספר לרפואה טרופית באוניברסיטת הרווארד בקיימברידג', מסצ'וסטס, ארצות הברית. במשך כמה שנים חקר את זן הדיזנטריה האמבי וניסה לפתח חיסון לקדחת נשיכת העכברוש (אנ'). תיילר מונה להיות העוזר של אנדרו סלארדס, והם החלו לחקור את הקדחת הצהובה. ב-1926 הפריכו את ההיפותזה של היידאיו נוגוצ'י, לפיה קדחת צהובה נגרמת מהבקטריה Leptospira icteroides. ב-1928, לאחר שהמחלה זוהתה בוודאות כוירוס, הם הוכיחו שהגרסה האפריקאית והדרום אמריקאית זהות מבחינה אימונולוגית. במהלך המחקר חלה תיילר בקדת צהובה אך החלים ופיתח חסינות. ב-1930 עבר תיילר לאוניברסיטת רוקפלר, ולאחר מכן מונה למנהל מעבדת הווירוסים. בין השנים 1964–1967 עבד כפרופסור לאפידמיולוגיה ובריאות הציבור באוניברסיטת ייל. הוא נישא לליליאן גרהאם ב-1928 והייתה להם בת אחת. תיילר נפטר ב-1972 בניו-הייבן, קונטיקט. מדיה וקבצים בנושא מקס תיילר בוויקישיתוף מקס תיילר, באתר פרס נובל (באנגלית) מקס תיילר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טל לב רם

טל לב-רם (נולד ב-1975) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כמפקד גלי צה"ל. קודם לכן שימש ככתב ופרשן צבאי ב"מעריב" ו"103fm" ובעל טור שבועי בעיתון סוף השבוע של "מעריב". נולד במושב גנות וגדל בקיבוץ כפר עזה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1995 בחר לשרת בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה לגדוד 50 ושירת כמפקד מחלקת סיור וכמפקד פלוגה ולקח חלק בפעילות מבצעית בדרום לבנון ובאינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש מ"פ וסמג"ד בבה"ד 1. בתפקידו האחרון שירת כדובר פיקוד הדרום בדרגת רס"ן בעת יישום תוכנית ההתנתקות, חטיפת גלעד שליט ומבצעים רבים ברצועת עזה. מעט לפני מבצע עופרת יצוקה, בשנת 2008, החליט מפקד גלי צה"ל יצחק טוניק, למנותו לכתב הצבאי של התחנה. במהלך שירותו בתחנה הגיש את התכנית "רצועת הביטחון" וערך והגיש את יומן הערב. בין היתר אחראי לב-רם לשורה של חשיפות אודות מבצע צוק איתן, ובהן תחקיר קרב רפיח שלאחר חטיפת גופת הדר גולדין, התחקיר המטכ"לי על הטיפול באיום המנהרות, שהצביע על כשלים רבים במוכנות צה"ל למבצע צוק איתן, וכן שמזכיר המדינה, ג'ון קרי הטעה את ישראל בנוגע למאפייני הפסקת האש עם חמאס במהלך המבצע. לב-רם שירת בתפקיד עד דצמבר 2017. לאחר שחרורו מצה"ל מונה לכתב והפרשן הצבאי של "מעריב" ו"103fm", והיה בעל טור שבועי בעיתון סוף השבוע של "מעריב". בנוסף שימש מגיש תוכניות ומנחה הפודקאסט "פק"ל לב-רם" ב-103fm. בין היתר היה אחראי לשורה של חשיפות ובהן שיחת ראש המל"ל ומפקד חיל האוויר בנוגע למטוס ה-F-35 לייטנינג II ללא אישור שר הביטחון והרמטכ"ל, המשא ומתן בין ישראל לחמאס בנושא השבויים והנעדרים, מחדלי תחקירי הקורונה בבה"ד 1, הדו"ח החמור שפרסם אייל בן ראובן בנוגע לטיפול הכושל בנכי צה"ל, וכן את הזינוק ב-30% במתן פטור נפשי בצה"ל. בינואר 2024 הודיע שר הביטחון יואב גלנט על בחירתו בלב-רם למפקד גלי צה"ל, ולב-רם נכנס לתפקיד ב-3 במרץ 2024. ללב-רם תואר ראשון בממשל, אסטרטגיה ודיפלומטיה מטעם המרכז הבינתחומי הרצליה, והוא בוגר תוכנית מכון מנדל למנהיגות צבאית. טל לב רם, ברשת החברתית פייסבוק טל לב רם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לי-אור אברבך, כתב צבאי חדש לגלי צה"ל, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2008. אלעד מן, נגיעות אישיות, באתר העין השביעית, 18 במרץ 2012. טל לב-רם, שבוע מתוח עבר על כוחותינו בתקשורת, גלי צה"ל, ‏ 24 במאי 2013. נועה פרייס‏, עמוד נוח: הכתב הצבאי של גל"צ, רס"ן טל לב-רם, יסיים את תפקידו, באתר וואלה, 28 בפברואר 2017. טל לאור, התקשורת בצוק איתן - אז מה באמת עשו הכתבים הצבאיים בשירותם הצבאי? חלק א', nrg, ‏ 18 באוגוסט 2014. מיכה פרידמן, חגיגה ורבע, באתר העין השביעית, 24 באוקטובר 2010. ציוץ שך טל לב-רם בטוויטר גלנט בחר: הכתב הצבאי טל לב-רם מונה למפקד גלי צה"ל, באתר ערוץ 7, 31 בינואר 2024 גיל משעלי, ‏טל לב-רם נכנס לתפקידו כמפקד גלי צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2024
פרסי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פַּרסי – בן לקבוצה אתנית שמרכזה באיראן פרסי – אי במפרץ הפרסי בית פֶּרסי – משפחת אצולה אנגלית הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן השלישי מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן הרביעי מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן החמישי מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן השמיני מנורת'מברלנד הנרי פרסי, הרוזן התשיעי מנורת'מברלנד הנרי פרסי (הוטספור) – בנו של הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד מרי פרסי, הרוזנת מנורת'מברלנד פרס אישים ששמם הפרטי הוא פרסי
מחוזות שווייץ

מחוזות שווייץ (בגרמנית: Bezirk, בצרפתית: Districts suisses) הם החלוקה המנהלית השנייה בשווייץ. רוב עשרים וששה הקנטונים של שווייץ מחולקים למספר מחוזות. בניגוד למדינות אחרות בהם גם החלוקה הראשונה היא מנהלית בלבד, בשווייץ כל קנטון הוא עצמאי לחלוטין לגבי הארגון הפנימי שלו. ולכן הגדרות וסמכויות המחוז שונות מקנטון לקנטון, אך בכל אופן מקובל לכנות את החלוקה השנייה בשווייץ באופן כללי כמחוזות. המחוזות קיימים ב-16 מתוך 26 הקנטונים השווייצרים.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] בשל המבנה הפדרליסטי של שווייץ, תפקידם עשוי להשתנות מקנטון אחד למשנהו. באופן כללי, הם משרתים רק את המינהל השיפוטי, לכל מחוז יש רק בית משפט אחד. בקנטון גראובונדן, למחוזות יש ריבונות פיסקלית ופוליטית משלהם. שבעה קנטונים (אורי, אובוולדן, נידוולדן, גלרוס, צוג, בזל-שטאדט וז'נבה) מעולם לא חולקו למחוזות, והחלוקה המנהלית המשנית בהם היא ברמת רשויות מקומיות. גם בקנטון אפנצל אינר-רודן ישנה רק חלוקה מנהלית אחת, אך היא נקראת בקנטון חלוקת מחוזות למרות שסמכויות המחוז שוות לסמכויות רשות מקומית בקנטונים האחרים של שווייץ. Le Parisien, Districts suisses
CURL

cURL הוא פרויקט תוכנה הנותן יכולת להעברת מידע באמצעות מגוון פרוטוקולים, וחושף לשם כך ממשק שורת פקודה. פרויקט cURL מייצר שני מוצרים: libcurl ו-curl. הוא הופץ לראשונה בשנת 1997. שם הפרויקט מגיע מclient URL, כלי צד לקוח לקישורים. ניתן לקריאה גם כ"see URL", "ראה קישור". ישנם גם ראשי תיבות בדיעבד רקורסיביים,Curl URL Request Library. libcurl היא תוכנת לקוח חינמית המעבירה מידע דרך פרוטוקולים התומכים ב-URL. היא תומכת ב-FTPS,‏ Gopher,‏ HTTP,‏ HTTPS,‏ SCP,‏ SFTP,‏ TFTP,‏ Telnet,‏ DICT (אנ'),‏ LDAP,‏ LDAPS,‏ IMAP,‏ POP3,‏ SMTP ו RTSP. הספרייה תומכת בטכנולוגיות הבאות: HTTPS,‏ HTTP POST,‏ HTTP PUT,‏ העלאת מידע ב-FTP,‏ Kerberos,‏ HTTP העלאה מבוססת טפסים,‏ שירותי פרוקסי,‏ cookies,‏ זיהוי "user-plus-password",‏ חידוש העברה שנקטעה, ומינהור פרוקסי HTTP ‏(HTTP proxy tunneling). הספרייה פועלת בפלטפורמות רבות, ניתן להשתמש בה במערכות הפעלה הבאות: Solaris,‏ NetBSD,‏ FreeBSD,‏ OpenBSD,‏ Darwin,‏ HPUX,‏ IRIX,‏ AIX,‏ Tru64,‏ Linux,‏ UnixWare,‏ HURD,‏ Windows,‏ Symbian,‏ AmigaOS,‏ OS/2,‏ BeOS,‏ Mac OS X,‏ Apple iOS,‏ Android,‏ Ultrix,‏ QNX Neutrino,‏ BlackBerry Tablet OS ו-BlackBerry 10,‏ OpenVMS,‏ RISC OS,‏ Novell NetWare,‏ DOS ועוד. היא תומכת גם ב-IPv6. שירותי תעבורה מאובטחת של מידע ב-TLS נתמכים דרך: OpenSSL,‏ GnuTLS,‏ NSS,‏ wolfSSL,‏ BearSSL, ‏ mbed TLS,‏ QSOSSL על IBM i,‏ Secure Transport על OS X, ו־iOS, ‏rustls‏ וכן SChannel על מערכות Windows. curl היא תוכנה המפעילה ממשק שורת פקודה כדי לקבל ולשלוח קבצים עם שימוש ב-URL. התוכנה משתמשת בספריית libcurl של אותו פרויקט, וחושפת את היכולות של הספרייה דרך ממשק פשוט ללא צורך לכתוב קוד. כתוצאה מכך היא תומכת ברוב הפרוטוקולים שהספרייה מממשת, כגון: HTTP,‏ HTTPS,‏ FTP,‏ FTPS,‏ SCP,‏ SFTP,‏ TFTP,‏ LDAP,‏ LDAPS,‏ DICT,‏ TELNET,‏ FILE,‏ IMAP,‏ POP3,‏ SMTP ו RTSP (ארבעת האחרונים רק מגרסאות 7.20.0 או מאז 9 בפברואר 2010). השימוש הטריוויאלי בתוכנה כולל הקלדה של מילת המפתח curl ולאחריה כתובת ה-URL. דוגמה לפקודה שתביא את דף הבית של האתר example.com: curl www.example.com curl מוציא כברירת מחדל את הפלט להתקן הפלט הסטנדרטי (בדרך כלל חלון הטרמינל). לכן הפקודה שלעיל, ברוב המערכות תציג את קוד המקור של האתר www.example.com בטקסט בחלון הטרמינל. כדי לכתוב את הפלט לקובץ בשם example.html, יש להשתמש בדגל o-: curl -o example.html www.example.com בזמן הורדת המידע curl יציג עקומת התקדמות אך לא יציג את העקומה כאשר הוא מתכונן להצגת המידע כדי שלא יפריע להצגת המידע. כדי לשמור קובץ באותו שם שהוא מופיע האתר יש להשתמש ב O-: curl -O www.example.com/example.html אם הקובץ (example.html) הועבר למיקום חדש (אשר מתאפיין בתשובה עם קוד שגיאה מהסדרה 3xx) אפשר להשתמש בדגל L- שיעקוב אחר ההפניות שמופיעות בשדות הכותרת (headers): curl -OL www.example.com/example.html cURL מציע תכונות נוספות כגון שימוש בשרת פרוקסי, אימות משתמש, העלאת קבצים ב FTP, HTTP Post, חיבור TLS, שימוש ב cookies, תכונת file transfer resume להעברות שנותקו במפתיע ועוד. מדיה וקבצים בנושא CURL בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של CURL (באנגלית) מאגר שאלות ותשובות טכניות בנושא cURL באתר StackOverflow מאגר שאלות ותשובות טכניות בנושא cURL באתר CodeProject What Is cURL, curl.se (האתר הרשמי של cURL) The Name, everything curl Does curl work with other SSL libraries?, curl.se
FN

האם התכוונתם ל... חברת FN Herstal - יצרנית נשק בלגית ותיקה שאחראית על תכנון מגוון כלי נשק מפורסמים מקש Fn – מקש במקלדת, לרוב במחשבים ניידים, שנועד לביצוע פונקציות מיוחדות במחשב אחד מכינויו של הרובה מאוזר K98