laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יער חניתה

יער חניתה משתרע על פני כ-2,300 דונם במורדות הרי הגליל המערבי, בין קיבוץ חניתה לשלומי. היער נטוע בעיקר בעצי אורן ובחלקו העליון דגם משוחזר של "חניתה תחתית". כיום זהו מקום מושבו של האתר "חומה ומגדל" שהיווה נקודה יהודית ראשונה באזור בו הקימו ראשוני מתיישבי חניתה את המחנה, בליל ה-20 במרץ בשנת 1938. היער מכיל ברובו עצים מחטניים, עצי חורש ובוסתן וראשית נטיעתו בשנות ה-40, אולם נטיעתו הושלמה רק בשנות ה-70 של המאה העשרים. אדמות הקרקע שעליה ניטע היער נקנו על ידי יוסף סינגליה שהיה נשיא הוועד המרכזי של קק"ל באיטליה. סינגליה השתמש בדרכונו האיטלקי לצורך קניית האדמות, בתקופה שבה ממשלת בריטניה הערימה קשיים ליהודים לרכוש את אדמות הארץ. באתר שהוקם על "חניתה תחתית" בנתה קק"ל שחזור של מגדל וחומה עשויים עץ, המהווים עדות חיה לסיפורם של המתיישבים ששהו במחנה בימיו הראשונים של הקיבוץ – תקופה שבה הקיבוץ הותקף בידי ערבים פעמים רבות. לאחר 6 חודשים נפרצה הדרך ל"חניתה עילית", מקום משכנו של הקיבוץ כיום. מצפה חניתה ממוקם מדרום-מערב לקיבוץ ובסמוך לגדר עם לבנון. המצפה משקיף על כפרי דרום לבנון ובקעת העיר צור. במדרונו נמצאת "מערת חניתה" (מערת סולם) שנתגלו בה כלי חרס מהתקופה ההלניסטית. המערה סגורה למבקרים בשל סכנה ביטחונית וקרבתה לגבול לבנון. שביל הנחל מתחיל בסמוך למבנה "חומה ומגדל", ולאתר ההנצחה ליהודה ברנר ויעקב ברגר שנורו בלילה הראשון להקמת המחנה בתקיפה ערבית. במעלה השביל נמצאת חורשת אורן ובה מבנה הבאר. את הבאר מבטון יצרו מתיישבי חניתה, בשל דרישת המשק למים לאחר שהמחנה עלה לקרקע. המבנה הוקם בשילוב עם בריכת אגירה ומשאבת דיזל, אולם מכיוון שהוא לא סיפק את צורכי המים של המתיישבים, הוא ננטש. בנובמבר 2014 נחנך מצפור שביט ביער חניתה על שם יהודה שביט שהיה ראש המועצה האזורית מטה אשר בשנים 1994–2013. מהמצפור הנמצא מזרחית לכביש העולה לחניתה, יש תצפית יפה על כל הגליל המערבי. עמדת שמירה מבטון שנבנתה ב-1943 ושימשה אחר כך כמחסן לציוד חקלאי של קיבוץ חניתה. נמצאת על גבעה ממערב לכביש העולה לחניתה. כיום נמצאת בתחום שלומי בשכונת מורד ההר. הגבעה מזוהה כמקומה של העיירה המוזכרת בתלמוד בשם "פי מצובה". בית הבאר הישנה שלט המכוון אל החומה והמגדל מגדל חניתה שביל ביער חניתה מצפור שביט מצדית חניתה מדיה וקבצים בנושא יער חניתה בוויקישיתוף יער חניתה, באתר קרן קיימת לישראל יער חניתה – אתר "חומה ומגדל" – חידוש ושדרוג האתר, באתר קרן קיימת לישראל מצפור שביט, באתר קרן קיימת לישראל נחנך מצפור ע"ש יהודה שביט סמוך לקיבוץ חניתה, באתר בלינקר, ‏10 בנובמבר 2014 מפת היער באתר קרן קיימת לישראל פנינה לבנון, אתר היסטורי, מעיין מסתורי וירוק מאופק עד אופק: טיול ביער חניתה, באתר הארץ, 13 ביוני 2019 המחלוקת על שם היער ביישוב שהפך לחזית במערכה: חזרה לנטיעות הראשונות בחניתה
יוסף רביקוב

יוסף רביקוב (ז' בשבט תרס"ג, 4 בפברואר 1903 – ח' באדר א' תשמ"א, 12 בפברואר 1981) היה סופר ומתרגם ישראלי. נולד בסקידל שבפלך גרודנו של האימפריה הרוסית, ברוסיה הלבנה (כיום בבלארוס), לרבקה-לאה והרב משה יעקב רביקוב. בחודש ספטמבר 1913 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והמשפחה התיישבה בכפר אוריה. הרב קוק, שהיה אז רבן של יפו והמושבות, שכנע את אביו לעבור ליפו. הוא למד בבית הספר "תחכמוני" ביפו. בשנת 1920 החל ללמוד ב"בצלאל", בתמיכה כלכלית של "המזרחי", אולם לאחר שהתמיכה פסקה נאלץ להפסיק את לימודיו. בשנת 1925 החל לפרסם מאמרים ב"הפועל הצעיר". בשנת 1926 תרגם עבור העיתון סיפור קצר של הרצל בשם "קנייני החיים". למד באוניברסיטה העברית בירושלים. החל משנות ה-20 ועד קום המדינה עסק בעבודות מנהל ומזכירות שונות, בין השאר באגודת הקומיסיונרים בתל אביב ובהתאחדות בעלי בתי המלון והפנסיונים בארץ ישראל. משנות ה-50 הקדיש את כל זמנו לכתיבה, ובעיקר עסק בתרגום ועיבוד של ספרות ילדים ונוער. במשך השנים תרגם עשרות ספרים, רובם מספרות העולם הפופולרית באותה תקופה. בין תרגומיו: סדרת ספרי ז'ול ורן, וכן מספריהם של ויקטור הוגו, אמיל זולא, אונורה דה בלזק, ומסיפורי האחים גרים, הנס כריסטיאן אנדרסן ויוהנה ספירי. בשנת 1955 יצא לאור תרגומו של את אחת הגרסאות לספרו הנודע של מיגל דה סרוואנטס "דון קישוט" בשם "האברך המחונן דון קיחוט די לה מנשה". פרסם רשימות ומאמרים וכן סיפורים קצרים בעיתונים שונים, ובהם "החברה", "יוזמה", "חרות". את הפיליטונים פרסם בשם העט "רב אשי". רביקוב, כמו שלוש מאחיותיו, לא נישא מעולם. הרצל – פואמה מאת ברוך ירושלים (1956) מאגדות ערב מאגדות טורקיה האברך המחונן דון קיחוט די לה מנשה – מיגל דה סרוואנטס מבחר המשלים – ז'אן דה לה פונטן פניני גרים – מבחר אגדות וסיפורים פניני אנדרסן – מבחר אגדות וסיפורים וינצי המוזיקאי הקטן – יוהנה ספירי היידי בת ההרים – יוהנה ספירי ילדי גריטלי – יוהנה ספירי המצודה על הרי הקרפטים הנמרים פיל הקיטור (חלק שני של הנמרים) הרפתקאותיו של עיקש מסעותיו והרפתקאותיו של קפיטן קוק מרטין פז סודו של מדען גרמני קלוביס דארדנטור הקרן הירוקה געש הזהב מלגה למסע האורינוקו המופלא מולדת שנייה משפחה בלי שם כתבי יוסף רביקוב בפרויקט בן-יהודה רשימת הפרסומים של יוסף רביקוב, בקטלוג הספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "יוסף רביקוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3484 יוסף רביקוב, דף שער בספרייה הלאומית
ארנסט מנגנול

ג'יימס ארנסט מנגנול (באנגלית: James Ernest Mangnall‏: 18 בינואר[דרושה הבהרה] 1866, בולטון – ינואר 1932) היה מאמן כדורגל אנגלי. מנגנול התחיל את קריירת האימון שלו בברנלי בשנת 1900, אך ללא הצלחה. הוא הוחתם כמאמן במנצ'סטר יונייטד בשנת 1903. הקבוצה, ששיחקה בליגה השנייה, עלתה בשנת 1906 לליגה הבכירה בהנהגתו של מנגנול. בעונת 1907/1908 הקבוצה זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונה הבאה סיימה חמישית, אך זכתה בגביע הראשון שלה ועברה לאצטדיון אולד טראפורד. בעונה שלאחר מכן זכתה באליפות השנייה שלה. בשנת 1912 עבר מנגנול למנצ'סטר סיטי, היריבה העירונית, עמה לא זכה באף תואר במשך 12 השנים בהן אימן את הקבוצה. ארנסט מנגנול נפטר ב-13 בינואר 1932 בגיל 66. מנגנול זכור בתור הראשון שהוביל את מנצ'סטר יונייטד הן לאליפות, הן לגביע והן למגן הקהילה. כמאמן מנצ'סטר יונייטד (1903 – 1912) – אליפות הליגה האנגלית (1908 ו-1911), זכייה בגביע ה-FA ‏(1909) ומגן הצדקה (1908 ו-1911). מנצ'סטר סיטי (1912 – 1924) – סגנית אלופת הליגה האנגלית (1921). פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל אנגלי ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זא'ן דה לה ולט

ז'אן פריסו דה לה ולט (בצרפתית: Jean Parisot de la Valette‏; 1495 – 21 באוגוסט 1568) היה הגראנד מאסטר ה-49 של מסדר אבירי יוחנן הקדוש מירושלים. הוא הצטרף למסדר בפרובאנס שבצרפת ונלחם בהצטיינות נגד הטורקים ברודוס. הוא נכלא במלטה לזמן קצר בעת ההתקפה בגוזו ומאוחר יותר שרת כמושל בטריפולי, בה החזיק המסדר לזמן קצר. הוא נבחר לראש המסדר בשנת 1559 ונלחם כדי להדוף את הטורקים בעת המצור הגדול על מלטה בשנת 1565. אחרי ניצחון המסדר זכה דה לה ולט לתהילה רבה באירופה, אך דחה את ההצעה למנותו לקרדינל. אחרי המצור הגדול החל דה לה ולט בבניית העיר החדשה ולטה בשנת 1566. העיר, הקרויה על שמו, היא בירת מלטה עד היום. רוג'ר קראולי, אימפריות הים: הקרב הסופי על השליטה בים התיכון 1521–1580, מאנגלית: חגי אברבוך. תל אביב: אופוס, 2012. (לפי מפתח עמ' 388). מדיה וקבצים בנושא זא'ן דה לה ולט בוויקישיתוף Grand Master Jean Parisot de Valette, Order of Malta, ‏31 Aug 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאנדור

האם התכוונתם ל... סאנדור (איי פארו) – יישוב באיי פארו סאנדור (הודו) (או סַאנְדוּרוּ) - עיר בקרנאטקה סאן דור – חברת תעופה
נויפלד

נויפלד הוא שם משפחה ממקור גרמני, שפירושו "שדה חדש". האם התכוונתם ל... הנרי נויפלד – רופא ישראלי יוסף נויפלד – אדריכל עברי לוי נויפלד – חשוד ברצח בפרשת סטולרו-יכמן-צ'צ'קס פרי נויפלד – כדורגלן ישראלי שמוליק נויפלד – מוזיקאי ישראלי
המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)

המשחקים הפאראלימפיים ה-5 נערכו בטורונטו, בפרובינציית אונטריו שבקנדה בשנת 1976. באולימפיאדה התקיימו תחרויות ב-13 ענפים: אתלטיקה, הטלת חיצים, הרמת משקולות, חץ וקשת, טניס שולחן, כדורת דשא, כדורסל, כדורעף, כדור שער, סייף, סנוקר, קליעה ושחייה. במשחקים אלו השתתפו לראשונה קטועי גפיים ולקויי ראייה. בתחרויות האתלטיקה נוספו תחרויות בכיסאות גלגלים למרחק של 200 מטר, 400 מטר, 800 מטר ו-1500 מטר. קליעה וכדור שער הפכו לענפים רשמיים לאחר שהוצגו במשחקים הקודמים. ישראל במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) אתר האינטרנט הרשמי של המשחקים הפאראלימפיים טורונטו (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ובנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרודיטה

קְרוּדִיטֵה (בצרפתית: Crudités) הם מתאבנים מהמטבח הצרפתי המוגשים בראשית הארוחה. מנה זו כוללת רצועות של ירקות קשיחים המוגשים טריים ונאים (לא מבושלים), כשלצידם מטבל. הרצועות שוות באורכן וברוחבן, ולרוב מדובר ברצועת ירק שאורכה כ-5 ס"מ, ורוחבה בין חצי ס"מ לס"מ. לרוב כוללת המנה רצועות של סלרי, גזר, פלפל ואספרגוס, ולעיתים גם ברוקולי וכרובית. מקור המילה הצרפתית "crudité" במילה הלטינית: "crūdus", שפירושה "בלתי מבושל". מדיה וקבצים בנושא קרודיטה בוויקישיתוף
What Goes Around... Comes Around

What Goes Around... Comes Around (בעברית: מה שאתה עושה... חוזר בחזרה) הוא שיר של הזמר והיוצר האמריקאי ג'סטין טימברלייק, שהוא כתב והפיק יחד עם דנג'ה וטימבלנד. השיר מופיע באלבומו השני FutureSex/LoveSounds והוא יצא כסינגל ב-19 בפברואר 2007. What Goes Around... Comes Around זכה להצלחה במצעדי הפזמונים בייחוד בארצות הברית בה הגיע למקום הראשון בשניים ממצעדי הבילבורד: הבילבורד הוט 100 ומצעד שירי הפופ. השיר הגיע למעמד פלטינה כפולה באוסטרליה ולמעמד פלטינה בארצות הברית (למעלה ממיליון עותקים). בשנת 2008 השיר זכה בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הפופ הטוב ביותר לזמרים" והיה מועמד בקטגוריה "תקליט השנה". לשיר הופק וידאו קליפ אותו ביים סמואל באייר ומשתתפת בו, לצד טימברלייק, השחקנית סקרלט ג'והנסון. את התסריט לקליפ כתב התסריטאי והבמאי ניק קסאווטס. בשנת 2007, בטקס פרסי המוזיקה של MTV, זכה הקליפ בפרס "הבימוי הטוב ביותר" והיה מועמד לשני פרסים נוספים. ג'סטין טימברלייק – הפקה, כתיבה, שירה נתניאל הילס (דנג'ה) – תופים, קלידים, הפקה, כתיבה טימותי מוזלי (טימבלנד) – תופים, קלידים, מיקסינג, הפקה, הקלטה, כתיבה, קולות רקע ג'ימי דאגלס – מיקסינג, הקלטה תזמורת כלי מיתר לארי גולד – מנצח, עיבוד ג'ף צ'סטק – הקלטה ג'ון סטהל – עוזר הקלטה דייוויס ברנט – ויולה ג'ני דילורנצו – צ'לו גלוריה ג'סטין – כינור צ'ארלס פארקר ג'וניור – כינור אמה קומרואו – כינור איגור שווץ – כינור מידע על היצירה "What Goes Around... Comes Around" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "What Goes Around... Comes Around" באתר יוטיוב מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד הגרמני מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר מצעד דנמרק מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד הנורווגי מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על What Goes Around... Comes Around, באתר המצעד השוודי ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונדילומה

קוֹנְדִילוֹמָה (באנגלית: Condyloma או Genital Wart) היא יבלת, המופיעה בדרך כלל באיברי המין ופי הטבעת בקרב גברים ונשים. זוהי מחלת מין מדבקת מאוד הנגרמת כתוצאה מסוגים שונים של נגיף הפפילומה האנושי. ההידבקות במחלה נעשית כתוצאה ממגע ישיר עם עור נגוע, בעיקר במהלך יחסי מין. יבלות אלו הן התסמין הבולט ביותר להידבקות בווירוס זה. 90% מהיבלות נגרמות כתוצאה מסוגים 6 ו-11 , אך עם זאת הן מופיעות רק באחוז קטן של הנדבקים בווירוס. תפוצת הווירוס באוכלוסייה רבה מאוד, ועל פי הערכות 27% מכלל האוכלוסייה הפעילה מינית נגועה בו, ו-45% מאוכלוסיית בני ה-14 עד 19. ניתן לטפל ביבלות בצריבה על ידי לייזר או בצריבה כימית. פפילומה Information About Human Papillomavirus (HPV) http://www.aad.org/public/publications/pamphlets/viral_genital.html ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומדיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קומדיה – ז'אנר הקומדיה בתיאטרון סרט קומדיה – ז'אנר הקומדיה בקולנוע קומדיית מצבים – ז'אנר קומדיה נפוץ בטלוויזיה קומי
האנסמבל הקולי הישראלי

האנסמבל הקולי הישראלי (כונה בעבר האנסמבל הקולי החדש) נוסד בשנת 1993 בידי מנהלו המוזיקלי יובל בן עוזר. בשנים שחלפו מאז כבש את מקומו כמקהלה הקאמרית המובילה בישראל. האנסמבל, המורכב מזמרים מקצועיים, מופיע במיטב האולמות והפסטיבלים בארץ וזוכה להצלחה הן בקרב הקהל והן בקרב מבקרי מוזיקה ומוזיקאים. לאנסמבל רפרטואר רחב של מוזיקה קאמרית קולית, ממוזיקת ימי הביניים ועד למוזיקה בת זמננו, מוזיקה אוונגרדית והקלטות פסקול לסרטים. האנסמבל מרבה להופיע עם התזמורות המובילות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון והקאמרטה הישראלית ירושלים. הוא עובד עם מנצחי מקהלות מן השורה הראשונה בעולם, בהם: פרידר ברניוס, ג'ון פול, אנתוני רולי ואנדרו פארוט. האנסמבל ביצע שלוש פעמים יצירות בביצועי בכורה במסגרת פסטיבל ישראל (רון וידברג: "רבי אמנון ממגנצה", יצירתו של דורי פרנס "משורר בניו-יורק" ועוד ) וזכה בפרסים ראשונים בתחרויות בינלאומיות למקהלות במלטה (1998), בטולוסה, ספרד (2000) ובבלגיה (2001). האנסמבל הקולי החדש מוזמן להשתתף בפסטיבלים בינלאומיים בגרמניה, צרפת ולוקסמבורג, קוריאה, סרדיניה, נורמנדי וליובליאנה. כמו כן מופיע האנסמבל בארץ, בסדרות קונצרטים משלו במוזיאון תל אביב לאמנות, בירושלים, במודיעין במשכן למוזיקה ואמנויות רעננה ועוד. בשנת 2009 פרס האנסמבל את חסותו על מקהלת עדי, אשר הוקמה שנים ספורות מוקדם יותר. אתר האינטרנט הרשמי של האנסמבל הקולי הישראלי עומר שומרוני, ביקורת קונצרט מ-26 בדצמבר 2010 האנסמבל הקולי הישראלי, באתר התזמורת הסימפונית ירושלים
פום אנה

פּוֹם אָנָה (בצרפתית: Pommes Anna - "תפוחי אדמה של אנה") הוא מאכל תפוחי אדמה מהמטבח הצרפתי. המאכל מכיל תפוחי אדמה שנפרסו לפרוסות דקות, נטבלו בחמאה ונאפו בתנור. במהלך האפיה הופכים את המאכל על מנת שיאפה משני צדיו. כלי ייעודי עשוי נחושת המכונה la cocotte à pommes Anna מאפשר הפיכת המאכל מבלי הוצאתו מהתבנית. המאכל במקורו הכיל רק תפוחי אדמה, חמאה וכן מלח ופלפל שחור, והוגש לרוב לצד בשר צלי. מקובל לשייך את המאכל לשף אדולף דוגלרה, אשר שימש כשף של קפה אנגלה בפריז - המסעדה הטובה בפריז בתקופת שלטונו של נפוליאון השלישי. על פי המסורת, המאכל נקרא על שם אנה דאמיין או על שם אנה דליון, שנחשבו לנשים היפות בעיר באותה עת. מדיה וקבצים בנושא פום אנה בוויקישיתוף ההיסטוריה של המאכל, ומתכון, באתר "טעמים"(הקישור אינו פעיל) מירי חנוך ואייל שני, פסטה של שלום, באתר הארץ, 19 ביולי 2006 מתכון מצולם מתכון באתר Epicurious (באנגלית) ההיסטוריה של המאכל (בצרפתית)
טיאנה

טיאנה (ביוונית: Τύανα, בלטינית: Tyana) הייתה עיר עתיקה באסיה הקטנה, בדרום מרכז טורקיה המודרנית של היום. זו הייתה בירת הממלכה לוויאן הניאו החתי באלף ה-1 לפנה"ס. טיאנה מיוחסת בהיסטוריה של הממלכות החתיות החדשות כעיר טואנואה (Tuwanuwa). באגדה היוונית נקראה העיר לראשונה טואנה (Thoana), עקב מייסדה המלך התראקי תואס (Thoas). טיאנה מוקמה בעמדה אסטרטגית על הדרך לסוריה דרך שערי קיליקיה, והייתה ידועה כמקום הולדתו של הפילוסוף הידוע אפולוניוס איש טיאנה. תחת שלטונו של הקיסר הרומי קרקלה העיר נקראה "אנטוניאנה קולוניה טיאנה" (Antoniana colonia Tyana), ובשנת 371 הקיסר הרומי ואלנס הפכה טיאנה למטרופוליס. בשנת 708 נכבשה טיאנה על ידי שושלת בית אומיה, ונשארה נטושה עד תקופתו של החליף הארון א-רשיד אשר כבשה מחדש, והפכה למרכז שלטונו. העיר נפלה מגדולתה אחרי שנת 933, כשאיום הכיבוש הערבי נסוג. כיום הריסות העיר טיאנה העתיקה נמצאות בעיר הטורקית המודרנית קמרהיסאר (Kemerhisar), מרחק כארבעה וחצי קילומטרים דרומית לעיר ניעדה (Niğde), שם ניתן לראות בין היתר את אמת המים הרומית הישנה, ומערות קבורה עתיקות. מדיה וקבצים בנושא טיאנה בוויקישיתוף
פוט-או-פה

פּוֹט-אוֹ-פֶה (בצרפתית: pot-au-feu, נהגה: potofø - "תבשיל קדרה על האש") הוא נזיד בשר בקר מהמטבח הצרפתי. המאכל מורכב מבשר בקר וכן ירקות. לרוב נעשה שימוש בזנב שור ובמח עצמות. הירקות בהם נהוג להשתמש הם: גזר, לפת, כרישה, סלרי ובצל. המאכל מתובל באמצעות בוקה גארני ("זר תבלינים"), מלח, פלפל שחור וציפורן. המאכל מוגש לצד חרדל (לרוב חרדל מדיז'ון) ומלפפונים חמוצים. סמיכות המאכל משתנה ממתכון למתכון. לעיתים המאכל דליל ומוגש כמרק, לעיתים הוא סמיך ומוגש כנזיד ולעיתים הנוזלים מועטים והמאכל מוגש כמנה עיקרית בשרית. הוט פוט
מרכז ציוד לחימה וחלפים

מרכז ציוד לחימה וחלפים (בראשי תיבות: מצל"ח 6800) היה הגוף הצה"לי האחראי על אחסון, תחזוקה ורכש של חלקי חילוף וציוד לחימה. מצל"ח היה מרכז לוגיסטי באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל), שהתפרס ברחבי הארץ בכעשרה בסיסים. כמרכז היה אחראי גם על הדרכת יחידות צה"ל השונות באשר לשימוש בצל"מ (ציוד לחימה מבוקר). המרכז היה כפוף פיקודית לאט"ל במטה הכללי, וכפוף מקצועית לחיל החימוש שבאגף. כמו במרכזי אט"ל האחרים, חולק מצל"ח לשלושה מרחבים: בה"ח (בסיס החסנה) מרכז (6820), הגדול מבין הבה"חים, בה"ח צפון (6810), ובה"ח דרום (6830). ב־2017 זכתה היחידה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בית תומכי הלחימה. ב־29 ביוני 2020 נערך טקס סגירת מצל"ח שהתמזג למרכז הספקה אחוד (מרה"ס). מפקדת מצל"ח (6800) נמצאת במחנה צריפין, והמפקד הוא קצין בדרגת אל"ם. מפקד מצל"ח הנוכחי הוא אל"ם הרצל איסקוב. בה"ח צפון (6810) ממוקם ליד מחלף גולני ולו בסיס לוויין – "הרדוף" שממוקם בבית שאן. בה"ח מרכז (6820) ממוקם בצריפין ולו בסיסי משנה לוויין – "גפן" שממוקם ליד רמלה, ו"סביון" שממקום בצריפין. בה"ח דרום (6830) ממוקם בבאר שבע ולו בסיס לוויין – "צלף" הממוקם במחנה פלוגות. אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה חיל החימוש מצל"ח, באתר עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה לילך שובל, פרס הרמטכ"ל: דובדבן במקום הראשון, גולני עוקפת את שייטת 13, באתר nrg טקס סגירת המצל"ח, באתר דף הפייסבוק הרשמי של אט"ל, ‏1 ביולי 2020
פיסלדייר

פיסלדייר או פיסאלאדייר (בצרפתית: Pissaladière) הוא מאפה מהמטבח הצרפתי, המקובל בדרומה של צרפת באזור פרובאנס, ובייחוד באזור הערים ניס, מרסיי וטולון, וכן בצפון מערב איטליה באזור ליגוריה. המאכל הוא מאפה שטוח, העשוי בצק הדומה לבצק פיצה, עליו שמים בצלים מבושלים או מאודים וכן שום, ואנשובי (דגים שלמים או ממרח אנשובי). באיטליה, באזור סן רמו נהוג להגיש את המאפה שעליו מוצרלה. המאפה נאפה באופן הדומה לאפיית פיצה, ומוגש כשהוא חם. כיום המאפה מוגש כמתאבן בראשית הארוחה, אולם בעבר נאכל כארוחת בוקר. שמו של המאכל מקורו בשילוב בין המילה הצרפתית הקדומה pescion, מלטינית: piscis - דג, ו"salat" - מלח, היינו "דג מומלח" בשל האנשובי המלוח המצוי על המאפה. מדיה וקבצים בנושא פיסלדייר בוויקישיתוף מתכון(הקישור אינו פעיל) מתכון מספרה של ג'וליה צ'יילד
ראס גמב

ראס גמב (בגעז: ራስ ግምብ - "טירת הראס") היא טירה השוכנת בעיר גונדר, כ-350 מטרים צפונית-צפונית-מזרחית לפאסיל גמב, המתחם המלכותי ההיסטורי של השושלת הגונדרית. הטירה שימשה, בין היתר, כמעונו של מיכאל סהול שהיה הראס של תיגראי בשנים 1748-1771 ו-1772–1779, ונחשב לדמות פוליטית חשובה החל בתקופת הקיסר ייאסו השני ועד מותו ב-1779. מסיבה זו מכונה המבנה גם בשם "טירת מיכאל סהול". מועד הקמתו של המבנה הצופה אל פאסיל גמב, אינו ידוע בוודאות, וייתכן אף שהוקם כבר בימיו של הקיסר פאסילידס, בערך באמצע המאה ה-17. לחלופין ייתכן כי הוקם על ידי הקיסר ייאסו הראשון, נכדו של פאסילידס, כאשר יצר את תפקיד הראס. עם זאת, מיכאל סהול שהיה האיש החזק בקיסרות בעשור השמיני של המאה ה-18 התגורר בו, ומאז הוא מזוהה בעיקר עמו. לפני שהטירה שוחזרה על ידי הכובש האיטלקי בשנות ה-30 של המאה ה-20, היא הייתה הרוסה כמעט לחלוטין. האיטלקים הפכו את המבנה למעון המושל, ומאוחר יותר שימש את הקיסר היילה סלאסי בעת ביקוריו בעיר. בעת שלטון החונטה הצבאית האתיופית שכן במבנה בית סוהר. המבנה הרבוע מתנשא לגובה של שתי קומות, ובצידו המזרחי צמודים לו שני מגדלים עגולים אופייניים לסגנון הגונדרי. אחד המגדלים נושא כיפה ואילו גגו של האחר עשוי בצורת אוכף. בפינתו הדרום-מזרחית של המבנה מתנשא מגדל רבוע נושא שינות, כמו גג המבנה העיקרי, ומרפסות עץ תולות ממנו. גרם מדרגות חיצוני הוביל אל הפינה הדרום-מערבית של הקומה הראשונה. בקומת הקרקע שלושה חדרים, אחד מהם קטן ורבוע וניצב בבסיסו של המגדל הרבוע. בקומה השנייה ארבעה חדרים וגרם מדרגות מוליך ממנה אל הגג. גרם מדרגות נוסף עשוי עץ מוקם במגדל הרבוע. "Ethiopia, the unknown land", Stuart Munro-Hay, I.B.Tauris publishers, (2008), ISBN 9781860647444 מדיה וקבצים בנושא ראס גמב בוויקישיתוף "I Castelli di Gondar", Alessandro Augusto Monti Della Corte, Societa' Italiana Arti Grafiche Editrice in Roma (1938)
סאנדרינגהאם

סאנדרינגהאם (באנגלית: Sandringham) הוא כפר בצפון מחוז נורפוק, אנגליה. הכפר ידוע בעיקר כמקום הולדתה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. ליד הכפר נמצא בית סאנדרינגהאם המפורסם, אשר בבעלות בית המלוכה הבריטי. מקום זה נודע כאתר מועדף על המלכה אליזבת השנייה, אשר הרבתה לבקר בו. מדיה וקבצים בנושא סאנדרינגהאם בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מותו של איוואן איליץ'

מותו של איוואן איליץ' (ברוסית: Смерть Ивана Ильича) הוא נובלה שכתב הסופר הרוסי לב טולסטוי. הסיפור פורסם בשנת 1886 ומאז תורגם לשפות רבות, ובכללן מספר פעמים לעברית. הסיפור הוא אחת מיצירות המופת של ספרות העולם והריאליזם הקלאסי ואחת מיצירותיו החשובות של הסופר. עלילת הסיפור נפתחת כשנודע מותו של איוואן איליץ לחבריו במקום עבודתו בבית המשפט. הבשורה מתקבלת באדישות ובהקלה, נוכח הקידום שלו יכולים כמה מהם לצפות בעקבות מותו. אחד מהם, פיוטר איוונוביץ׳ נאלץ לבקר בבית המת, שם הוא פוגש באלמנתו, אותה מעסיקה בעיקר האפשרות להוציא סכום כסף נוסף מאוצר המדינה. מכאן שב הסיפור אל ילדותו של איוואן איליץ׳ ומתאר את מהלך חייו, שעמדו בסימן שאיפתו להסתפח אל העשירים ובעלי המעמד, ליהנות מהשררה שמזמן לו תפקידו המשפטי, לבלות ולהשתעשע, ועיקר העיקרים, להימנע מכל ״אי נעימות״ או מכל קיצוניות שתשבש את הליכתו השלווה בתלם. בצוק העתים, כשהוא מבין כי מסלול ההתקדמות שלו מוגבל, מחליט איוואן איליץ׳ להשיג לו משרה בשכר גבוה יותר בבירה, ואחרי השגתה הוא מרהט ומעצב את בית המשפחה החדש בקפידה. לרוע מזלו של איוואן איליץ׳ כשהוא מנחה את עושה הטפטים במלאכתו, הוא נחבל בצידו. פגיעה זו, הנראית תחילה זניחה, מולידה עם הזמן כאב עמום, ההופך בהדרגה למחלה המכלה את כוחו של איוואן איליץ׳. כשהוא נופל למשכב, מתהפך עולמו. אותה אדישות שהפגין כל חייו לגורלם של בני משפחתו והסובבים אותו, שנתפשו בעיניו רק כמי שמפריעים או אינם מפריעים לחייו הקלים והנעימים, שבה אליו בדמות אותה אדישות ממש כשהיא מופנית כלפיו: בתו מוטרדת מכך שגוויעתו המזוויעה משבשת את תוכניותיה לצאת לתיאטרון, אשתו בוחנת את משטר התרופות שלו בעיקר מצד הרצון להאריך את חייו כך או כך כדי להמשיך וליהנות ממשכורתו. רק בנו הקטן מפגין עדיין מידה של חמלה אנושית כלפיו. באופן דומה, אותה שררת שרד ואותם שקרים ששמע והשמיע בבית המשפט, מתוך ביטחון גמור כי כך דרכו של עולם, שב איוואן איליץ׳ ושומע מפי הרופאים השונים בהם הוא נועץ. כל חייו, הוא נוכח לדעת, היו קודש למניעת חדירתה של ״אי נעימות״ לתוכם, וככל שהוא שוקע עמוק אל תוך מחלתו ומותו הופך וודאי יותר הוא הולך ונלכד באי יכולתו לפרוץ את מחסום ״אי הנעימות״ הזו של השקר המוסכם. היחידי שמאפשר לו הצצה לאפשרות אחרת הוא המשרת גראסים, איכר שעבר העירה, ומשרת אותו במסירות שאינה מסתירה את הבנתו שמדובר בשירות למי שיעבור מן העולם עד מהרה. הסיפור נגמר במותו מתוך הבנה כי כל חייו חי בשקר. מות איבן איליץ', לב טולסטוי, תרגום: אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ, יפו : יפת, תרע"ב-תרע"ג, 1913. מותו של איוון איליץ', לב טולסטוי, תרגמה מרים ברנשטיין-כהן. כרוך יחד עם השבוי מקווקז, סיפור נוסף של טולסטוי, 144 עמ', ספריית תרמיל, 1965. איוואן איליץ' ואחרים, ל.נ. טולסטוי, תרגום: פטר קריקסונוב, 320 עמ׳, תשנ"ט / 1999. הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה. מותו של איוואן איליץ, לב ניקולאייביץ טולסטוי, הוצאת דביר, 195 עמ׳, תרגום: א"ד יציב, 2005. הספר כולל עוד שתי נובלות: האב סרגי והשטן מדיה וקבצים בנושא מותו של איוואן איליץ' בוויקישיתוף מותו של איוואן איליץ', באתר OCLC (באנגלית) מות איבן איליץ' בתרגום אז״ר בפרויקט בן-יהודה מותו של איוואן איליץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)