laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטיבן ריאה

סטיבן ריאה (באנגלית: Stephen Rea; נולד ב-31 באוקטובר 1946) הוא שחקן קולנוע צפון אירי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1992 על משחקו בסרט "משחק הדמעות". ריאה נולד בבלפסט בתור גרהאם ריאה, אחד מארבעה ילדים לאב נהג אוטובוס מהמעמד הבינוני, ריאה למד ב"תיכון בלפסט" ולאחר מכן באוניברסיטת המלכה בבלפסט. ריאה גילה לראשונה את יכולת המשחק בתיאטרון אבי שבדבלין והופיע לצידם של שחקנים איריים מהשורה הראשונה. לאחר קריירת משחק מקומית בקולנוע האירי והבריטי שבשיאם הופיע בפנטזיית האימה "חבורת זאבים", הופיע ריאה בשנת 1992 בדרמה הבריטית מועמדת 6 פרסי אוסקר "משחק הדמעות". בסרט גילם ריאה את דמותו הראשית של פרגוס לוחם במחתרת האירית לצידה של ג'וד האכזרית (מירנדה ריצ'רדסון) בת זוגו. על תפקידו בסרט היה ריאה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ומועמד לפרס באפט"א. בכך הפך ריאה לשחקן הצפון אירי השני בהיסטוריה שהיה מועמד לפרס האוסקר אחרי קנת בראנה. בשנת 1996 שיחק בסרט הטלוויזיה של ה־HBO "פשעי המדינה", ריאה שיחק בדרמה הביוגרפית "מייקל קולינס" בה גילם את נד ברודי, בלש מצליח בשירות הצבא האירי הרפובליקני. ב-1999 שיחק ריאה בדרמה "סוף הרומן", בסרט גילם ריאה את הנרי מיילס, פקיד אפרורי בשירות הציבורי בתחילת מלחמת העולם השנייה, שאשתו שרה הצעירה והמושכת (ג'וליאן מור) פוגשת בעת קבלת פנים בביתם את מוריס (רייף פיינס), מידידיו של הנרי ומתאהבת בו. ב-2006 השתתף ריאה במותחן הבדיוני "ונדטה" ושיחק את המפקח אריק פינץ, המתחקה אחר פעולותיו של V (הוגו וויבינג), לוחם אלמוני עטוי במסיכה פועל נגד הממשלה ונרדף על ידיה בקנאות. בשנת 2007 שיחק לצד הילרי סוונק בסרט האימה "עשר המכות" בבימויו של סטיבן הופקינס.  ריאה היה נשוי לחברת המחתרת האירית דולורס פרייס משנת 1983 עד 2003, לזוג נולדו שני ילדים. זעקת הרוח (1970) המקצוענים (1948) חבורת הזאבים (1984) מותק של חיים (1991) משחק הדמעות (1992) הנסיכה קראבו (1952) אנג'י (1994) ראיון עם הערפד (1994) משהו ללבוש (1994) אזרח איקס (1995) מייקל קולינס (1996) פשעי המדינה (1996) בגרות על תנאי (1996) אהבה על הדשא (1997) שוליית הקצב (1997) התפתלה העלילה (1997) פריצות (1997) עדיין משוגע (1998) זה אבא שלי (1998) אהבה מצילום ראשון (1999) סוף הרומן (1999) בחלומות (1999) המוסקיטר (2001) On the Edge‏ (2001) שלג באוגוסט (2001) פחד נקודה. קום (2002) אוולין (2002) שתי דקות (2003) בלום (2003) קונטרול (2004) ארוחת בוקר על פלוטו (2005) דלתות נפתחות (2005) River Queen‏ (2005) ונדטה (2006) שישים ושש (2006) Sisters ‏ (2006) משחק המוות (2007) עשר המכות (2007) תקוע (2007) רחמי השטן (2008) אונדין (2009) הכובד (2010) מתוך האפלה (2014) האלמנה (2018) 47 שחור (אנ') (2018) נשים ונפלאות (2023) אחיות (2006) עלילות דיקנס (2015) מלחמה ושלום (2016) מקביל (2017–2018) אדם זר (2020) בשר ודם (2020) האנגלייה (אנ') (2022) Prime Target‏(TBA) מדיה וקבצים בנושא סטיבן ריאה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן ריאה סטיבן ריאה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן ריאה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי סטיבן ריאה, באתר AllMovie (באנגלית) סטיבן ריאה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סטיבן ריאה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטיבן ריאה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אנילין

אנילין (Aniline) הנקרא גם פנילאמין או אמינו-בנזן הוא תרכובת שנוסחתה C6H7N. זהו האמין הארומטי הפשוט והחשוב ביותר המשמש כחומר מוצא לתרכובות מורכבות יותר. השימוש העיקרי לחומר הוא בייצור פוליאוריתן. כאמינים נדיפים אחרים גם לאנילין ריח אופייני המזכיר דגים סרוחים וטעם צורב. החומר רעיל ודליק, בבעירה מעלה עשן רב. האנילין משמש כממס בתעשיות כימיות רבות וכחומר מוצא בסינתזות אורגניות. אנילין מורכב מטבעת בנזן אליה קשורה קבוצת אמין. החומר מיוצר בשני שלבים: הכנת ניטרו-בנזן (אנ') בתגובה של בנזן עם חומצה חנקתית וחומצה גופרתית חיזור הניטרו-בנזן לאנילין באמצעות מימן בקטליזה של ניקל לחלופין, ניתן להכין אנילין מתגובת אמוניה ופנול. אנילין הופך בתהליך חימצון לאזו-בנזן (אנ') (azobenzene), חומר שיש בו קשר כפול בין שני אטומי חנקן שנקרא תרכובת אזו. צבעי אזו הם צבעים בהם קיימת קבוצת אזו. אנילין הוא חומר מוצא לצבעים רבים וזה היה השימוש הראשון בחומר מאז הופק מהצבען הצמחי אינדיגו ב-1826, ובאופן בלתי תלוי מזפת פחם (אנ'), בשנת 1834. השם אנילין מקורו בצמח ממנו הופק האינדיגו Indigofera anil (אחד המינים מהסוג ניל). צבעי אנילין (מכונים גם צבעי זפת פחם) משמשים כחומרי צביעה: מובאין (אנ') (mauveine) פוקסין (אנ') (fuchsine) וספראנין (אנ') (safranine). צבעי האזו משמשים כיום כחומרי צביעה וכצבעי מאכל. בין צבעי המאכל ניתן למצוא את אלה המצוינים על ידי הקודים E102, E104, E107, E110, E122, E123, E124, E127, E129, ועוד. כיום, עיקר השימוש באנילין הוא כחומר מוצא למתילן דיפניל דיאיזוציאנט (אנ') המשמש להכנת פוליאוריתן. אנילין רעיל בשאיפת אדים, ספיחה דרך העור ובליעה. חשיפה לאנילין גורמת לכאבי ראש, סחרחורת, כיחלון (הכחלה של העור והריריות עקב הצטברות המוגלובין לא מחומצן), בלבול ובמקרים חמורים: עוויתות. חשיפה ממושכת לאדים או מגע עור בחומר פוגעת במערכת העצבים והדם וגורמת עייפות כרונית, אובדן תיאבון, כאבי ראש וסחרחורות. אנילין לא הוכח כמסרטן אך צבעי אנילין הם גורם סיכון לסרטן שלפוחית השתן. מדיה וקבצים בנושא אנילין בוויקישיתוף science/aniline-dye אנילין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנילין, דף שער בספרייה הלאומית Anthony S. Travis, Perkin's Mauve: Ancestor of the Organic Chemical Industry, Technology and Culture 31 (1), 1990, עמ' 51-82 ICSC 0011 - אנילין, באתר International Labour Organization, ‏אפריל 2014 Aniline safety data sheet, ‏22-07-2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רם כספי

רם כספי (נולד ב-16 באוגוסט 1939) הוא עורך דין ישראלי. כספי נולד בשנת 1939 בירושלים למיכאל כספי, שייסד את משרד כספי ושות' בשנת 1932, היה חבר מפא"י ויועצו המשפטי של דוד בן-גוריון. בגיל 16 נשלח לאנגליה, ללמוד בפנימייה היוקרתית לילדים יהודים "כרמל קולג'", ושם השלים את לימודי התיכון. חזר לישראל והתגייס לחיל המודיעין. בשנת השירות השלישית שלו החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1962. את בחינות הלשכה השלים בשנת 1964, והתחיל להתמחות במשרד של אביו. הוא ייצג את דוד בן-גוריון בשנת 1969 במשפט בעקבות איגרת דה גול. בתחילת שנות ה-80 ייצג את אלפרד אקירוב בהתפתחות עסקיו. בשנות ה-80 שימש כיועץ משפטי (בפועל) לראש הממשלה, ובאותה תקופה הגה את חנינת אנשי השב"כ בפרשת קו 300, וטיפל בפרשת פולארד. בתחילת שנות ה-90, בעקבות תחקיר של עיתונאי "ידיעות אחרונות" מוטי גילת, הורשע כספי על ידי בית משפט בהטרדת עד בנסיבות מחמירות, ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר על תנאי, בפרשת הפגישה הלילית. כספי טבע את המונח שיטת השקשוקה, ששימש ככותרת לסרטו של מיקי רוזנטל, בעת שהסביר כיצד התנהל המשא ומתן לקראת העסקה בה רכשה החברה לישראל בבעלות האחים יולי וסמי עופר את צים מהמדינה. בספטמבר 2019 הצטרף כספי כיועץ לצוות ההגנה המייצג את בנימין נתניהו לקראת הליכי השימוע אשר החלו ב-2 באוקטובר. כספי מתגורר בתל אביב. הוא נשוי לאתי, אב לשלושה בנים. לכספי ולאחיו אסף, חווה חקלאית אורגנית במזרח רחובות. ביוגרפיה באתר הפירמה, כספי ושות' ביוגרפיה, באתר חדשות מחלקה ראשונה מאמרי רם כספי, באתר "TheMarker" הדס מגן, ‏בונה את עתידו, באתר גלובס, 3 בינואר 2002 שרה ליבוביץ-דר, כספי יסדר, באתר הארץ, 25 במרץ 2002 ליאת רון, ‏פורטפוליו / עו"ד רם כספי, באתר גלובס, 21 באוקטובר 2004 גידי וייץ, עוד תתחננו שנחזור, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2006 אלה לוי, ‏עו"ד רם כספי: "אותי הופכים לגזען? אני אוהב אתיופים", באתר גלובס, 14 באוקטובר 2007 אלה לוי-וינריב, ‏עו"ד רם כספי: "הממשלה לא מסוגלת להזיז כוס מצד אחד של השולחן לצד השני, בלי אישורים מפה עד סוף העולם וחזרה", באתר גלובס, 29 בספטמבר 2008 אלה לוי-וינריב, ‏רם כספי: "כל הטייקונים ישרדו את המשבר. שקשוקה - המאכל האהוב עליי", באתר גלובס, 17 בספטמבר 2009 ארי ליבסקר, תקציר מנהלים: ראיון עבודה מהיר עם רם כספי, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2010 גידי וייץ, פרשת קו 300, שלדון אדלסון ותוכנית שלום. עו"ד רם כספי יורה לכל הכיוונים, באתר הארץ, 8 באפריל 2010 חגית ברונסקי, ‏עו"ד רם כספי על הילדות בפנימייה יוקרתית: "גרנו בצריפים בקור אימים״, באתר גלובס, 7 ביולי 2010 אלה לוי-וינריב, ‏עו"ד כספי: "רה"מ צריך להביע נכונות לוותר על השטחים ולחלק את ירושלים", באתר גלובס, 18 באפריל 2011 שרי מקובר-בליקוב, רם כספי בריאיון לחג: תנו לי להביא שלום, באתר nrg‏, 28 בספטמבר 2011 דיאנה בחור ניר, כשאבי התייחס לשופטי העליון כמו לאלוהים אמי אמרה לו: "שופט עליון יש רק למעלה", באתר כלכליסט, 27 באוקטובר 2011 אבישי מתיה, ‏כספי: "לא אסלח להנהגה הנוכחית שמבססת מדינה דו-לאומית", באתר גלובס, 20 בינואר 2013 חגית ברונסקי, ‏עו"ד רם כספי על הילדות בפנימייה יוקרתית: "גרנו בצריפים בקור אימים", באתר גלובס, 7 ביולי 2010 גם אקירוב רוצה לרכוש את "בגד עור", דבר, 1 בינואר 1981 איתמר לוין ושלומית לן, ‏נתפסו בכלכלתם, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2006 חן מענית, ‏עו"ד רם כספי מצטרף לצוות ההגנה של בנימין נתניהו, באתר גלובס, 18 בספטמבר 2019
תרמוסטט

תֶרְמוֹסְטָט (מיוונית: תרמוס: חם; סטטוס: יציב) או וַסַת חום הוא מכשיר לבקרת הטמפרטורה של מערכת. מטרת התרמוסטט לגרום למערכת להימצא בתחום רצוי של טמפרטורה. מעגל הבקרה מורכב ממדידת הטמפרטורה ושינוי שלה אם נדרש. שינוי הטמפרטורה מתבצע על ידי הפסקת פעולת החימום או הקירור של המכשיר, או שינוי קצב זרימת החום. מגוון הסוגים והשימושים של תרמוסטטים רחב מאוד. בין השימושים הבולטים: בקרה של מערכות מיזוג אוויר, מקררים, חימום מים וקיטור, מנועים ועוד. ככל הנראה הדוגמאות המתועדות הקדומות ביותר של בקרה תרמוסטטית נבנו על ידי חדשן הולנדי, קורנליס דרבל (1572–1633), בערך ב-1620 באנגליה. הוא המציא תרמוסטט כספית כדי לווסת את הטמפרטורה של חממת עוף. זהו אחד המכשירים הרשומים הראשונים שנשלטי משוב. בקרה תרמוסטטית מודרנית פותחה בשנות ה-30 של המאה ה-19 על ידי אנדרו אור (1778–1857), כימאי סקוטי. מפעלי הטקסטיל של אותה תקופה היו זקוקים לטמפרטורה קבועה ויציבה כדי לפעול בצורה מיטבית, ולכן תכנן אור את התרמוסטט הדו-מתכתי, שיתכופף כאשר אחת המתכות התרחב בתגובה לטמפרטורה המוגברת ונתק את אספקת האנרגיה. וורן ס. ג'ונסון (1847–1911), מוויסקונסין, רשם פטנט על תרמוסטט חדר דו-מתכתי ב-1883, ושנתיים לאחר מכן חיפש פטנט על מערכת הבקרה התרמוסטטית הרב-אזורית הראשונה. אלברט בוץ (1849–1905) המציא את התרמוסטט החשמלי ורשם עליו פטנט ב-1886. אחד השימושים התעשייתיים הראשונים של התרמוסטט היה בוויסות הטמפרטורה באינקובטורים של עופות. צ'ארלס הרסון, מהנדס בריטי, עיצב את החממה המודרנית הראשונה לביצים, שנלקחה לשימוש בחוות עופות ב-1879. טכנולוגיות לחיישני הטמפרטורה כוללות: פס דו-מתכת חשמלי או מכני גופי שעווה מתרחבים (אנ') תרמיסטורים אלקטרוניים והתקני מוליכים למחצה צמד תרמי שסתום רדיאטור תרמוסטטי (TRV) טכנולוגיות מוקדמות יותר כללו מדי-חום מכספית לתוכו הוחדרו אלקטרודות, כך שמעגל חשמלי נסגר בטמפרטורה מסוימת. אמצעים לשינוי הטמפרטורה יכולים להיות מכניים, חשמליים או פנאומטיים. מדיה וקבצים בנושא תרמוסטט בוויקישיתוף תרמוסטט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Thermostat Maker Deploys Climate Control Against Climate Change 11 July 2008 Johnson Controls Inc. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מודל הוטלינג

מודל הוטלינג (Hotelling Model) הוא מודל כלכלי שפותח על ידי הרולד הוטלינג. המודל מסביר התנהגות בסביבה מרובת סוחרים/מוצרים. מודל זה שימש גם לניתוח מצבים פוליטיים. המודל מניח את ההנחות הבאות (מנוסחות לסביבה מרובת סוחרים): לכל הסוחרים יש את אותה הסחורה. אין הבדלי מחירים בין הסוחרים (עבור סחורה מסוימת). קונה יעדיף לקנות בחנות הקרובה ביותר אליו (יש מחיר להליכה). אם יש יותר מחנות אחת באותו מרחק מהלקוח, הוא יבחר ביניהן בהסתברות אחידה. בחוף ים יש מספר חנויות, הממוקמות לאורך החוף, שמוכרות את אותם המוצרים באותו המחיר. הלקוחות מתפלגים בצורה אחידה לאורך החוף. כל מוכר ירצה למקם את חנותו במיקום שממקסם את הרווח שלו. בנוסף לרווח האישי של כל מוכר, נסתכל גם על פונקציית רווחה חברתית (social welfare) אותה נרצה למקסם (עבור תועלת חברתית) או למזער (עבור עלות חברתית). במקרה זה נבחר את פונקציית הרווחה להיות המרחק המקסימלי שקונה כלשהו צריך לעבור בדרכו אל החנות. (אפשרות נוספת היא לבחון ממוצע המרחקים שכל הלקוחות עוברים בדרכם לחנות הקרובה ביותר). נסמן את החוף [0,1] (הקטע הסגור בין 0 ל - 1) ונתייחס למיקומים האפשריים כמספרים בקטע זה. המרחק שכל לקוח עובר יהיה ההפרש בין מיקום הלקוח ומיקום החנות הקרובה ביותר. בראייה של תורת המשחקים, עבור כל מוכר, בחירת מיקום היא תכסיס/אסטרטגיה של אותו מוכר. ננתח כמה מקרים שונים: במקרה זה, למוכר כלל לא משנה מה יהיה מיקום החנות שלו, כיוון שבכל אופן כל הלקוחות יקנו אצלו. על מנת למזער את פונקציית העלות החברתית, נרצה שהמוכר ימקם את חנותו בדיוק באמצע החוף, בנקודה 0.5 (כיוון שהלקוחות ממוקמים לאורך החוף בהתפלגות אחידה). במקרה זה, שני המוכרים יבחרו למקם את חנותם בדיוק במרכז החוף, בנקודה 0.5. עבור מיקומים אלה, כל אחד מהמוכרים יקבל בדיוק מחצית מהלקוחות: עבור כל לקוח, שתי החנויות ממוקמות באותו מרחק, ולכן הלקוחות יתחלקו בצורה אחידה בין החנויות. נשים לב שמקרה זה הוא יציב מהבחינה הבאה: לאף מוכר לא כדאי לשנות את האסטרטגיה שלו. נקודה כזו נקראת שיווי משקל נאש. אם המוכרים ימקמו את החנויות שלהם בנקודות 0.25 ו - 0.75, עדיין כל אחד מהמוכרים יקבל בדיוק מחצית מהקונים: המוכר שממוקם בנקודה 0.25 יקבל את הקונים בקטע [0.5, 0], והמוכר שממוקם בנקודה 0.75 יקבל את הקונים בקטע [1, 0.5]. (הקונים בנקודה 0.5 יתפלגו בצורה אחידה בין 2 החנויות). המקרה השני עדיף מבחינה חברתית, כיוון שהמרחק שהלקוחות צריכים לעבור קטן יותר (במקרה הקודם, המרחק המקסימלי היה 0.5 ובמקרה זה הוא 0.25). בחירה זו של מיקומים אינה יציבה. כלומר, אחד המוכרים לא יהיה מרוצה ויעדיף לשנות את מיקומו: אם אחד המוכרים ימקם את חנותו לא בנקודת האמצע, כלומר במיקום x-0.5 (או במקרה השקול, במיקום x+0.5), הרווח שלו יהיה x/2 - 0.5, לעומת 0.5. כלומר, כל אסטרטגיה שאינה (0.5,0.5) אינה נקודת שיווי משקל. בנוסף, במקרה זה, כדאי יהיה למוכר השני למקם את חנותו במרחק קטן ϵ {\displaystyle \epsilon } מעל החנות השנייה, וכך להרוויח x + 0.5 − ϵ {\displaystyle x+0.5-\epsilon } . (האסטרטגיה הנוכחית שלו אינה התגובה הטובה ביותר). במקרה של שלוש חנויות לא קיים שיווי משקל נאש. בחירות פוליטיות: במערכת הדו-מפלגתית האמריקאית שימש המודל כניסון להסביר מדוע כל מפלגה צריכה לנסות ולפנות ל"אמצע המפה הפוליטית" - לנסות ולשכנע כמה שיותר מצביעים מהצד השני בעמדתם, תוך שמירה על המצביעים שכבר לצידם. תורת המשחקים שיווי משקל נאש התגובה הטובה ביותר Hotelling's Model
איולי

אַיוֹלִי (בצרפתית Aïoli; באוקסיטנית פרובנסלית: Alhòli) הוא רוטב המורכב משיני שום ושמן זית. יש הנוהגים להוסיף לרוטב גם חלמון ביצה. כמו כן עשוי הרוטב להכיל גם מחית חרדל, פלפל לבן ומיץ לימון. מקור הרוטב הוא בחבל הארץ פרובאנס, והשם "איולי" מורכב מהמילים "שום" ו"שמן" בשפת המקום. לרוטב מספר וריאציות, בהן רוטב האליולי. קיים דמיון בין גרסות מסוימות של האיולי למיונז. איולי עשוי משום ושמן זית שלעיתים מוסיפים לו חלמון, שמשמש כחומר מתחלב (מקשר בין השום לשמן) כדי ליצור אמולסיה אחידה. כמו כן, רוטב איולי עשוי להכיל גם חרדל ומיץ לימון או חומץ - מרכיבים זהים לאלו של מיונז. מתכון לרוטב איולי/מיונז ללא ביצים שעשוי מאגוזי קשיו ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיון (עיר)

סיון (בצרפתית: Sion, בגרמנית: Sitten – זיטן, באיטלקית: Seduno) היא עיר הבירה של קנטון ואלה, השוכנת בחלקו דובר הצרפתית, בעמק נהר הרון שבדרום-מערב שווייץ. בעיר נמצא פרלמנט הקנטון, בית המשפט וכל משרדי האדמיניסטרציה שלו. סיון היא אחת הערים העתיקות ביותר בשווייץ. בעיר מתגוררים 28,871 תושבים (2007), ויש בה שדה תעופה ותחנת רכבת, על ציר מרכזי של קווי הרכבת השווייצרית. מעל בתי העיר בולטות לעין שתי מצודות עתיקות. מצודת טורביון (Tourbillon), שנבנתה במאה ה-14, ומצודת ואלר (Valere) בה נמצאת כנסיית גבירתנו של ואלר (Notre Dame de Valere). סיון שמשה כעיר מרכזית במרד תושבי ואלה שכונה פרשת רארון, במאה ה-15. העיר מוקפת כרמים והאזור כולו נחשב לשלישי בייצור היין בשווייץ, בזכות האקלים הנוח של עמק הרון. סיון זוכה לאקלים נוח יחסית בזכות רכס האלפים הברניים, החוסם את רוחות הצפון הקרות, ורכס האלפים הפניניים, היוצר צל גשם ומיעוט משקעים יחסי. דרומה מסיון נמצא עמק ואל ד'ארן (Val d’Hérens), ממנו מתפצל עמק נוסף בשם ואל ד'ארמאנס (Val d’Hérémence), שבקצהו סכר גראן דיקסנס (Grande Dixence). הסכר בן ה-15 מיליון טון, שנבנה בשנת 1961, הוא הסכר הגבוה מסוגו (Gravity dam) בעולם – 285 מטר. מצודות ואלר הכרמים מעל סיון בית העירייה מצודות העיר עם רדת ערב מצודות ואלר הכרמים מעל סיון בית העירייה מצודות העיר עם רדת ערב מדיה וקבצים בנושא סיון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיון אתר התיירות של סיון כרמית וייס, ‏הענקים מעל העיר סיון, באתר GoTravel סיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אינגליש אלקטריק לייטנינג

אינגליש אלקטריק לייטנינג הוא מטוס קרב על-קולי בן הדור השני מתוצרת בריטניה שנוצר בעידן המלחמה הקרה. זהו מטוס הקרב היחיד שמהירותו עולה על 2 מאך ויוצר כולו בבריטניה. המטוס היה ידוע בשל יכולות היירוט הטובות שלו, וזכור לרבים בשל מהירותו הרבה ומראהו המתכתי. שימש בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי וכן בחיל האוויר המלכותי הסעודי. המטוס הוצג רבות במפגנים אוויריים והיה אחד המטוסים העל-קוליים הבודדים בעלי יכולות גבוהות בתצוגות אווירובטיקה. רוב המטוסים מסוגו קורקעו זה מכבר ומוצגים במוזיאונים, אם כי שלושה מתוכם עדיין טסים במסגרת אזרחית בקייפטאון, דרום אפריקה. מדיה וקבצים בנושא אינגליש אלקטריק לייטנינג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
15 הדקות של אסף אמדורסקי

15 הדקות של אסף אמדורסקי הוא אלבום אוסף כפול של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי. האלבום יצא בשנת 2003, והוא מאגד שירים משלושת אלבומי הסולו הראשונים של אמדורסקי, בנוסף לשירים כשהיה שותף בלהקת תערובת אסקוט, וחומרים שלא פורסמו עד אותה עת: השיר "אהבה חדשה" בגרסה חדשה בהופעה והשיר "עכשיו אני בא" שהוקלט לאלבום מנועים שקטים אך לבסוף לא נכלל באלבום והופיע באלבומה של שרון רוטר הנושא את שמה. בנוסף, האוסף כולל את השיר "זה מכבר" (מילים לאה גולדברג, לחן מתי כספי) שבוצע על ידי אמדורסקי לפרויקט עבודה עברית. שם האלבום מתייחס לשיר "15 דקות" מתוך האלבום מנועים שקטים, וגם לביטוי "15 דקות של תהילה". "החדר האינטימי שלי" (מתוך תערובת אסקוט) "ואולי תבוא איזו נחמה" (מתוך תערובת אסקוט) "ראיתם ת'ילדה שלי" (מתוך תערובת אסקוט) "העיר הגדולה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "יקירתי" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "ליד עצמך" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "משהו שאני לא יכול" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "העיר לאט" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "אהבה חדשה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "רבים הימים" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "חרש, ביבבה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון) "זה מכבר" (מתוך עבודה עברית) "השמיים הכחולים" (מתוך אסף אמדורסקי השני) "הוא האמין לה" (מתוך אסף אמדורסקי השני) "שיעברו הימים" (מתוך אסף אמדורסקי השני) "אל תדאגי" (מתוך אסף אמדורסקי השני) "15 דקות" (מתוך מנועים שקטים) "כוכב" (מתוך מנועים שקטים) "חלום כהה" (מתוך מנועים שקטים) "רוך וקושי" (מתוך מנועים שקטים) "במערבולת" (מתוך מנועים שקטים) "התקפת לב" (מתוך מנועים שקטים) "שיטפון נקי" (מתוך מנועים שקטים) "מעיין live"‏ (מתוך Live) "עכשיו אני בא" "אהבה חדשה (גרסה חדשה)" מידע על האלבום 15 הדקות של אסף אמדורסקי באתר MusicBrainz
כריסטופר מינץ-פלאס

כריסטופר צ'ארלס מינץ-פלאס (באנגלית: Christopher Charles Mintz-Plasse; נולד ב-20 ביוני 1989) הוא שחקן, קומיקאי, מדבב ומוזיקאי יהודי-אמריקאי. מוכר בשל תפקידיו בסרטים "סופרבאד - חרמן על הזמן" בסרט גיבורי העל "קיק אס" ובהמשכו "קיק אס 2" ובסרטי הקומדיה "שכנים" ו-"שכנים 2". מינץ-פלאס נולד וגדל בשכונת וודלנד הילס בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, ריי פלאס דוור במקצועו, הוא קתולי ממוצא פולני, צרפתי-קנדי ואירי, אימו, אלן (לבית מינץ) היא יועצת בית ספר ממוצא יהודי. מינץ-פלאס החל לשחק מהיותו ילד וכבר בכיתה א' החל ללמוד בסדנאות דרמה עד שהגיע לתיכון. את תפקידו הראשון קיבל פלאס בשנת 2007 עוד שהיה תלמיד בי"ב, בסרט הקומדיה "סופרבאד - חרמן על הזמן" בהפקת ג'אד אפאטו וסת' רוגן, בסרט גילם פלאס את דמותו של פוגל מק'לאבין, חברם של אוון וסת' והיחיד במהלך הסרט שמצליח לאבד את בתוליו. במהלך הצילומים נאלצה אמו של פלאס להיות נוכחת בסט הצילומים בעת סצנת הסקס של בנה, כיוון שפלאס היה בן 17 וחצי בלבד בזמן הצילומים. סרטו הבא של מינץ-פלאס היה הקומדיה "מודלים לחיקוי" משנת 2008, לצד שון ויליאם סקוט ופול ראד, שם גילם ילד משועמם בשם אוגי שמעדיף את העולם הדמיוני (ימי הביניים) מאשר את המציאות. בשנת 2009 הופיע פלאס בתור יצחק אבינו לצד מייקל סרה בקומדיית ההרפתקאות "פרה היסטרי" החולפת על פני ההיסטוריה התנ"כית. מינץ-פלאס שיחק מאז בסרטים רבים, בעיקר קומדיות כמו "רשימה לביצוע" בכיכובה של אוברי פלזה, או "קיק אס" ו-"קיק אס 2", שבסרט השני הוא שיחק את הנבל או בשמו: המאדרפאקר. בשנת 2014 שיחק בסרט הקומדיה "שכנים" ובסרט ההמשך "שכנים 2" משנת 2016 כדמות ראשית יחד עם זאק אפרון, דייב פרנקו, וסת' רוגן. דיבב גם בשלושת סרטי "הדרקון הראשון שלי" וגם בסדרת טלוויזיה שלה שבעלת אותו שם. ב-2016 תרם את קולו לסרט האנימציה "טרולים". במאי 2017 החל לככב בסיטקום "מרחבים סגורים" לצד ג'ואל מקהייל ברשת CBS. בשנת 2020 שיחק בסרט המותחן הפסיכולוגי הקומי "צעירה מבטיחה" שנכתב ובוים על ידי אמרלד פנל בהופעת בכורתה כבמאית. מדיה וקבצים בנושא כריסטופר מינץ-פלאס בוויקישיתוף כריסטופר מינץ-פלאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטופר מינץ-פלאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטופר מינץ-פלאס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי כריסטופר מינץ-פלאס, באתר AllMovie (באנגלית) כריסטופר מינץ-פלאס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) כריסטופר מינץ-פלאס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) כריסטופר מינץ-פלאס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כריסטופר מינץ-פלאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אין מחיר לחופש

אין מחיר לחופש הוא אלבום הבכורה של להקת בלוז ראש פינה, לאחר עשר שנות פעילות. האלבום יצא בחברת נענע דיסק. ליביו ולנטין פרקש (לויס) - שירה גרשון מלניקוב - שירה ומפוחית איתי אלוהב - גיטרות, שירה אלי טרגן - בס גלעד אריאל - תופים אורי בלק - תופים דני צוקרמן - גיטרות וקולות סוניה ג'ייקוב - סקסופון חליל אלוהב - פסנתר וקלידים רות וראנו - קולות שבחיה בת ישראל - קולות עידו אשד, בלוז ראש פינה:אין מחיר לחופש, באתר mooma. ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דפו (רכבת)

דפו (Depot), קַרְפִּיף או מתחם תחזוקה הוא אתר לאחסנה, לטיפול, לתחזוקה ולתפעול בציוד נייד מסילתי - רכבות, רכבות קלות וקרוניות - ולעיתים הוא מתייחס גם למקום דומה המשמש טרוליבוסים. הדפו נדרש בראש ובראשונה כדי להעניק מענה לדיור הציוד הנייד בפרק הזמן בו אינו נמצא בשימוש, בעיקר מסוף יום העבודה ועד תחילת היום הבא, כך שלא יפריע לתנועה לאורך המסילות. משיקולי נוחות מתבצעים בדפו גם עבודות האחזקה השוטפות של הציוד הנייד, ולעיתים ממוקמים באתר גם משרדי התפעול ומתקני הבקרה המשמשים את החברה המפעילה. מקורו של הביטוי במילה הלטינית "deponere" שמשמעותה "להניח" או "להותיר בצד". בעבר מתקני דיפו כללו מגדל פחם. רכבת קלה: דפו הגבעה הצרפתית של הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים סמוך למחלף שער מזרח בדרום-מזרחה של שכונת שועפאט. דפו 25 של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים בצמוד לקריית הממשלה ומחלף קריית משה בבניה דפו נווה יעקב של הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים, בשכונת נווה יעקב בקצהו הצפוני של הקו. - בבניה דפו קריית אריה של הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב בקריית אריה בפתח תקווה מחובר במעבר תת-קרקעי לתחנת הרכבת קריית אריה. הדפו הדרומי של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים והקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים בצמוד לשכונת מלחה ואצטדיון טדי. - בבניה רכבת כבדה: מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת אשקלון מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת חיפה מזרח. "סדנאות הקישון" (או "סדנאות אפרים") מתחם תחזוקה של רכבת ישראל במפרץ חיפה, מצפון לתחנת חוצות המפרץ. מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לכפר ויתקין. מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת לוד. מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת דימונה. מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת באר שבע צפון. פוניקולור: הדפו של הכרמלית בחיפה נמצא בתחנת כיכר פריז. רכבל: הדפו של הרכבלית בתחנת טכניון עליון (תחנה E). רכבת קלה הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב בסמוך למחלף חולון מזרח. הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב בהרצליה, מדרום לאזור התעסוקה של הרצליה פיתוח. הדפו של הקו החום של הרכבת הקלה בתל אביב בסמוך למתחם ה־1000 ומחלף משה דיין וככל הנראה יחובר לתחנת רכבת משה דיין. הדפו של הקו הסגול של הרכבת הקלה בתל אביב בסמוך לצומת הטייסים ויהווה חלק ממתחם הטייסים. הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים בצמוד לשכונת גילה. רכבת כבדה: מתחם תחזוקה של רכבת ישראל באזור רג"מ. המוסך המטפל בקרונועים חשמליים של סימנס מסוג Desiro HC המוסך המטפל בקרונועים חשמליים של סימנס מסוג Desiro HC מתחם תחזוקה קישון (סדנאות אפרים). מתחם תחזוקה קישון (סדנאות אפרים). דיור רכבות תחנת רכבת תפעולית תפעול רכבות ברכבת ישראל קרפיף, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏17 באוגוסט 2023 קַרְפִּיף במילון תחבורה יבשתית (תשע"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית DEPO – Jerusalem Light Rail Network ליאור גוטמן, הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים יוצא לדרך: פורסם מכרז בהיקף של 10 מיליארד שקל, באתר כלכליסט, 7 באפריל 2020 שבועיים לפני ההגשה: שלוש קבוצות צפויות להתמודד במכרז הקו הירוק בירושלים, באתר גלובס, 28 באפריל 2019 רועי רובינשטיין, למרות ההתנגדויות: מתחם התחזוקה של הרכבת יוקם בין רמלה ללוד, באתר ynet, 27 במאי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.