רחל דובסון

רחל דובסון (נולדה ב-1948 לערך) היא שחקנית ישראלית. רחל דובסון נולדה בסין. סבה וסבתה של רחל דובסון עברו מרוסיה לסין לצורכי מסחר, הוריה ודובסון גדלו בסין, היא עלתה לישראל עם הוריה ב-1956, בהיותה בת שמונה, והם התגוררו ברמת גן. בגיל שש עשרה עזבה את בית הספר ולמדה משחק במשך שנה בסטודיו של נולה צ'לטון. היא ממייסדי "תיאטרון הפרסה", בו שיחקה בהצגותיה הראשונות, אחר-כך שיחקה בתיאטרון הפתוח, אותו הקים הלל נאמן, אחר-כך הצטרפה למשך תקופה קצרה לבימת השחקנים של התיאטרון הקאמרי. מראשית שנות השבעים ועד ראשית שנות השמונים שיחקה בהצגות רבות בתיאטרון חיפה, בתקופת כהונתו של עודד קוטלר כמנהל האמנותי של התיאטרון, באותה עת הוא נתן במה ראשונית למחזאים מקוריים ישראלים כמו חנוך לוין, יהושע סובול והלל מיטלפונקט, שהיו אז בתחילת דרכם. ב-1971 שיחקה בהצגה התיעודית "הימים הבאים", מאת יהושע סובול, בבימויה של נולה צ'לטון. ההצגה התבססה על ריאיון זקנים ושיחקו בה אמנון מסקין, גדליה בסר, אילן תורן ולאורה ריבלין. ב-1973 שיחקה ב"החטא ועונשו", קופרודוקציה של הקאמרי ותיאטרון חיפה. עודד קוטלר גילם את דמותו של רסקולניקוב ודובסון גילמה את דמותה של סוניה. ב-1975 שיחקה בתפקיד דופה בהפקה הראשונה של "קרום", מאת ובבימויו של חנוך לוין. ב-1981 שיחקה בהצגה "יושבות חלוצות על חצץ", הצגה תיעודית מאת אסתר (ביצי) איזביצקי, שגם ביימה. היא עיבדה יומנים של חלוצות, בשיתוף ארבע שחקניות. דובסון גילמה את דמותה של חלוצה שמתאבדת לבסוף. דובסון שיחקה פעמיים בהצגה "סופמשחק" מאת סמואל בקט. בהפקה הראשונה ב-1971, שיחקה בתפקיד נל לצידם של אהרון מסקין בתפקיד הראשי, גדליה בסר כעוזרו וכן איציק רחמימוב. ב-1974 שיחקה בתפקיד הראשי של פם בהצגה "הצילו", פרי עטו של אדוארד בונד, בבימויו של עודד קוטלר. הפרטנר שלה היה שרגא הרפז בתפקיד הבחור הטוב ואת הבחור הרע שיחק יוסי יבלונקה. בשנות השמונים שיחקה בהצגה התיעודית "חמש", בבימויה של נולה צ'לטון, במרכז התיאטרוני בנווה צדק. זוהי הצגה שהתבססה על ראיונות עם ניצולי שואה. ב-1990 שיחקה בתיאטרונטו הראשון, בהצגה "כסף קטן", פרי עטה של יהודית הנדל, בבימויו של הלל נאמן. זוהי הצגת יחיד שעוסקת בזיכרון מוות של אמא שרודפת את הגיבורה בצורות שונות בתוך הסיפורים. בנובמבר 2012 החלה לשחק בהצגה "אברם", מאת דוד לוין, בבימויו של עודד קוטלר, בתיאטרון אנסמבל הרצליה. ואחר כך שיחקה בהצגה "קיגלר: חייו ומותו", מאת ובבימויו של עודד ליפשיץ בתיאטרון הרצליה, שעלתה בספטמבר, בכיכובו של דוד קיגלר. היא שיחקה בסרטים כמו "אהבות ביתניה", "ילדי סטלין", "עץ הדומים תפוס" "כרורדניה" ובסדרות טלוויזיה כגון "המקום", "קשר משפחתי", "הכול דבש", "אחרי הצלצול" ו"סדר פסח". דובסון למדה משחק מול מצלמה, מתוך זה במשך שנתיים אצל רות דייכס. היא השתלמה במשך שלושה חודשים ב"רויאל שייקספיר קומפני" בלונדון והשתלמה במשך ארבעה חודשים ב"תיאטרון רויאל קורט" בלונדון. היא למדה שלוש שנים פסיכודרמה בסמינר הקיבוצים, למדה שנה דרמה-תרפיה במכללת תל חי. היא מדריכה ילדים מבוגרים בדרמה ובפסיכודרמה התפתחותית ומשמשת כמורה פרטית למשחק. דובסון גרושה פעמיים ואם לבת. הייתה נשואה לבמאי ולשחקן גדליה בסר ואחר-כך לשחקן רן ורד. רחל דובסון, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב רחל דובסון באתר של זוהר יעקובסון רחל דובסון באתר הבמה רחל דובסון באתר תיאטרון הבימה רחל דובסון באתר אישים רחל דובסון, בארכיון הבימה יובל בן עמי, עכבר העיר, אברם: איך מדברים על התחנה המרכזית בלי פוליטיקה?, באתר הארץ, 29 באפריל 2012 מיכאל הנדלזלץ, אנשי התחנה המרכזית, באתר הארץ, 6 במרץ 2012 מיכאל הנדלזלץ, על החיים ועל המוות, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2012 טל אימגור, עכבר העיר, המלצות במה לשבוע: דוד קיגלר משחק את עצמו, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2012