laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ימי בריין

ג'יימס "ג'ימי" בריין (באנגלית: James "Jimmy" Brain;‏ 11 בספטמבר 1900–1971) היה כדורגלן אנגלי. בריין נולד בבריסטול, והחל את הקריירה באופן לא מוצלח בקארדיף סיטי הוולשית, לפני שהפך לשחקן הרכב קבוע במועדון הוולשי טון פנטרה. בריין עבר לשחק בארסנל ב-1923, ובשמונה שנותיו במדי התותחנים הוא הפך לאחר ממבקיעי השערים הטובים ביותר בהיסטוריה של המועדון. בעונתו הראשונה בארסנל הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, וכבש את שער הניצחון בהופעת הבכורה שלו נגד טוטנהאם הוטספר ב-25 באוקטובר 1924. בריין היה חלוץ מצטיין לאורך כל הקריירה שלו, והיה המבקיע המצטיין של ארסנל במשך ארבע עונות רצופות (1924/1925–1928/1929), כולל 39 שערים בעונת 1925/1926, שבה הבקיע ארבע פעמים שלושער. שיא זה הוא שני רק ל-45 השערים של טד דרייק בעונת 1934/1935. בעונת 1926/1927 הוא הבקיע 34 שערים, מתוכם שתי רביעיות נגד שפילד ונסדיי וברנלי. המועדון הצליח להעפיל לגמר גביע ה-FA בעונת 1926/1927 בזכות שעריו של בריין, אך בגמר הפסיד לקארדיף סיטי כתוצאה מטעותו של השוער דן לואיס. בריין לא שיחק היטב בעונת 1929/1930, והודח מההרכב הראשון לטובת שחקני ההתקפה ג'ק למברט, דייוויד ג'ק ודייב הולידיי, כאשר בסך הכל הוא משתתף בשישה משחקים באותה עונה. בריין החמיץ את ניצחון ארסנל על האדרספילד טאון בגמר גביע ה-FA, כיוון שהמאמן העדיף את למברט. אולם, בעונת 1930/1931 הוא שיחק ב-16 משחקים והבקיע ארבעה שערים, ובסיום העונה זכה המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו. הופעתו האחרונה של בריין במדי ארסנל הייתה בניצחון 2 - 0 נגד שפילד ונסדיי ב-21 במרץ 1931. לקראת סוף דרכו בארסנל הוא כבר היה מבוגר, ואת מקומו כמבקיע השערים המוביל תפסו למברט וג'ק. בספטמבר 1931 הוא עבר לטוטנהאם הוטספר תמורת 2,500 £, והיה לאחד השחקנים הבודדים שעברו באופן ישיר בין שני המועדונים היריבים. בעונותיו בארסנל הוא הבקיע 139 שערים ב-232 משחקים, מספר המציב אותו במקום החמישי בטבלת כובשי השערים של המועדון, והוא גם היה לשחקן הראשון בארסנל שמבקיע למעלה מ-100 שערים. למרות זאת בריין מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה, למרות שזומן לאימוני הנבחרת. בריין היה בשנות ה-30 לחייו כאשר הצטרף לטוטנהאם, והבקיע במדי המועדון 10 שערים ב-47 משחקים. ב-1934 הוא עזב את טוטנהאם, ובשלהי הקריירה שלו שיחק בסוונסי טאון ובבריסטול סיטי. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן את קינגס לין ואת צ'לטנהאם טאון מ-1939 עד 1948, ולאחר מכן פרש לחלוטין מכדורגל. Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 ג'ימי בריין, באתר Transfermarkt
ג'יימס סטיינברג

ג'יימס בי סטיינברג (בשם מלא באנגלית: James Braidy "Jim" Steinberg; נולד ב-5 ביולי 1953) הוא יועץ פוליטי ואקדמי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמשנה למזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון (במקביל לג'ייקוב לו האחראי על התחום התקציבי), האחראי על תחום המדיניות. בנוסף הוא משמש כדיקן של בית הספר למדיניות ציבורית ע"ש הנשיא לינדון ג'ונסון באוניברסיטת טקסס, שבעיר אוסטין. שימש בעבר כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשל קלינטון, כיועץ לקמפיין של הנשיא ברק אובמה ובין מנהלי צוות המעבר שלו. סטיינברג בעל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד (1973) ותואר שני מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל (1978). היה חבר בכיר במכון המחקר הבריטי "המכון הבינלאומי ללימודים אסטרטגיים" (1985-1987), אנליסט בכיר במכון מחקר "תאגיד ראנד" (1989-1993), מנהל תכנון מדיניות (1994-1996), וסגן היועץ לביטחון לאומי בבית הלבן (1997-2001). הוא מכהן כיום גם כחבר בכיר במכון ברוקינגס. סטיינברג היה גם מבין צוות היהודים, דניס רוס ודן קרצר, שהכינו את נאומו של ברק אובמה כמועמד לנשיאות, בפני השדולה היהודית למען ישראל בוושינגטון, איפ"ק, ביוני 2008, זמן קצר לפני הבחירות לנשיאות. נאום זה נחשב לאחד הנאומים המפורטים ביותר עד אז של אובמה בנושאים בינלאומיים. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס סטיינברג בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר אוניברסיטת טקסס באוסטין ג'יימס סטיינברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קורי פלינטופ, מעבר: הביטחון של אובמה, MSNBC, פורסם ב-2 בדצמבר 2008 ג'יי סולומון, מומחי המזרח התיכון של אובמה שמים דגש על הידברות, וול סטריט ג'ורנל, 16 ביוני 2008, עמוד A7
אייל אלמושנינו

אייל אלמושנינו (נולד ב-10 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר והבלם. את הקריירה החל אלמושנינו במחלקת הנוער של עירוני אשדוד, ואת רוב הקריירה שיחק בקבוצה המקומית (שהפכה לאחר האיחוד ב-1999 למועדון ספורט אשדוד). לאחר 8 עונות באשדוד עבר אלמושנינו למכבי חיפה, שם זכה עם הקבוצה באליפות והיה שותף להופעת הקבוצה בליגת האלופות בעונת 2002/03. בינואר של אותה עונה חזר לאשדוד, כיוון שמיעט לשחק בחיפה. לאחר עונת השאלה בהפועל כפר סבא ועוד 3 עונות במדי מ.ס. אשדוד, עבר אלמושנינו בינואר 2008 לקבוצת בני לוד מהליגה הלאומית. לאחר שנה וחצי בלוד, עבר בקיץ 2009 לקבוצת מכבי באר שבע, אך לאחר מספר חודשים עזב את הקבוצה וחתם בעירוני קריית מלאכי, במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2010. לאלמושנינו הופעה אחת בנבחרת ישראל, במשחק ההפסד לנבחרת הונגריה ביוני 2000. מדיה וקבצים בנושא אייל אלמושנינו בוויקישיתוף אייל אלמושנינו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אייל אלמושנינו, באתר Transfermarkt אייל אלמושנינו, באתר National Football Teams אייל אלמושנינו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולי בארנס

וולי בארנס (אנגלית: Walley Barnes;‏ 16 בינואר 1920 - 4 בספטמבר 1975) היה כדורגלן ולשי ושדרן רדיו. בארנס נולד בעיירה ברקון שבוויילס, וכנער בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא החל לשחק כחלוץ אחורי בסאות'המפטון, היכן שאותר והוחתם על ידי ארסנל. הוא שיחק בכל עמדה במשחקי ארסנל שנערכו בזמן המלחמה (כולל שוער), אך ב-1944 סבל מפציעה קשה בברכו. בארנס התאושש למרות הפרוגנוזה הלא טובה, ואילץ את עצמו לשחק במדי קבוצת המילואים של המועדון נגד אוניברסיטת קיימברידג'. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הסגל הבוגר במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-9 בנובמבר 1946. בארנס התפרסם בזכות ביצועיו כבלם שמאלי, ויכולתו הגבוה להפריע למסירת כדורים לידו. עד מהרה הוא הפך לשחקן הרכב קבוע בארסנל, והיה חלק מהסגל שזכה באליפות בעונת 1947/1948. בתקופה זו הוא נמנה גם על הסגל הקבוע של נבחרת ויילס. בארנס ערך את הופעת הבכורה במדיה במשחק נגד נבחרת אנגליה ב-18 באוקטובר 1947, ומשימתו במשחק הייתה לשמור באופן אישי על הכוכב האנגלי סטנלי מתיוס; אנגליה ניצחה בתוצאה 3 - 0, ובארנס לא הצליח להתמודד עם מתיוס. בארנס לא התייאש, ולאחר מכן הופיע במדי הנבחרת 22 פעמים, חלקן כקפטן הנבחרת. בארנס עבר לעמדת הבלם הימני בעקבות פציעתו של הקפטן לורי סקוט, וזכה במדליה מיוחדת של גביע ה-FA לאחר ניצחון ארסנל על ליברפול בגמר של עונת 1949/1950. שנתיים לאחר מכן העפיל המועדון לגמר הגביע פעם נוספת, הפעם נגד ניוקאסל יונייטד. בארנס עיקם את ברכו כשניסה לתקל את ג'ורג' רובלדו, ונאלץ לנטוש את המגרש לאחר 35 דקות בלבד כאשר הקיצוני דון רופר ממלא את מקומו; באותה תקופה לא הותרו חילופי שחקנים, ושחקני ניוקאסל ניצלו את יתרונם המספרים על מנת לנצח במשחק. בארנס החמיץ את כל עונת 1952/1953 (שבה זכה המועדון באליפות) כתוצאה מהפציעה בברכו. למרות שהוא המשיך לשחק במדי ארסנל במשך שלוש העונות הבאות הופעותיו היו פחות סדירות, ובעונת 1955/1956 הוא שיחק בשמונה משחקים בלבד, כאשר לן ויליס וג'ו וייד מתחרים על מקומו בהרכב. בארנס פרש ממשחק פעיל בקיץ 1956, כתוצאה מהשילוב של גילו המתקדם ופציעתו. לאורך עונותיו בארסנל הוא שיחק ב-294 משחקים, בהם הבקיע 12 שערים. בתקופות מסוימות הוא היה בועט הפנדלים של המועדון. בשתי עונותיו האחרונות כשחקן פעיל הוא כיהן גם כמאמן נבחרת ויילס בין מאי 1954 לאוקטובר 1956. לאחר מכן הוא החל לעסוק בשידור ספורט, והצטרף ל-BBC. בארנס שידר מספר פעמים את גמר גביע ה-FA, וב-1964 שיתף פעולה עם קנת' וולסטנהולם בהגשת המהדורה הראשונה של התוכנית הידועה "Match of the Day". בארנס היה עוזרו של וולסטנהולם ששימש פרשן במשחק הגמר של מונדיאל 1966, שבו התמודדה נבחרת אנגליה נגד נבחרת גרמניה וגברה עליה. בארנס כתב את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "Captain of Wales". הוא המשיך לעבוד ב-BBC עד מותו ב-1975. Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 וולי בארנס, באתר Transfermarkt וולי בארנס, באתר National Football Teams וולי בארנס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הנפשה ממוחשבת

הנפשה ממוחשבת היא יצירת אשליה של תנועה באמצעות דגמים, ציורים או איורים שנוצרו באמצעות מחשב. השיטה הנפוצה ביותר ליצור התמונות היא גרפיקת תלת-ממד המאפשרת ליצור תמונות עשירות וריאליסטיות גם לצורך פעלולים בסרטים מצולמים וגם ליצירת סרטי הנפשה טהורים. הבסיס של ההנפשה הממוחשבת כבכל הנפשה הוא יצירת סדרת תמונות (24–30 תמונות בשנייה) שכל אחת שונה אך במקצת מרעותה. הקרנת סדרת התמונות ברצף יוצרת אשליה של תנועה. התמונות הבודדות נוצרות בדרך כלל בטכניקה הקרויה גרפיקת תלת-ממד (אף כי יש שיטות אחרות, מתוחכמות פחות). בטכניקה זו האמן מגדיר אובייקטים במערכת צירים קרטזית תלת־ממדית, וכן מקורות תאורה ומצלמות. לאחר קביעת כל ההגדרות המחשב מבצע תהליך הקרוי תיצוג (באנגלית: rendering) ובו מחושבת התמונה הסופית. כדי ליצור תנועה יש להגדיר כיצד האובייקטים, מקורות התאורה או המצלמות משתנים כפונקציה של הזמן. שלוש שיטות עיקריות מאפשרות לבצע הגדרות אלה. אנימציית תמונות מפתח (Keyframe animation) – בשיטה זו האמן בוחר נקודות מפתח על ציר הזמן ומגדיר את מיקומי האובייקטים (או ערכי הפרמטרים האחרים המשפיעים על התמונה) רק בנקודות זמן אלה. המחשב משלים את התנועה בין נקודות המפתח בשיטה הקרויה אינטרפולציה. לדוגמה, אם רוצים ליצור תנועה של כדור מנקודה א' לנקודה ב', ממקמים את הכדור בנקודה א' בזמן 0:00 ובנקודה ב' בזמן 0:10 (עשר שניות לאחר מכן). המחשב ישלים לבד תנועה רצופה בין שתי הנקודות שתמשך עשר שניות. לכידת תנועה (באנגלית: Motion capture) – בשיטה זו מלבישים אדם חי (או חיה אמיתית כלשהי) חליפה מיוחדת שמאפשרת למחשב לצפות ולהקליט כל תנועה שהוא עושה בגופו. את התנועות הללו ניתן להעתיק לאחר מכן לאובייקט דמיוני שהוגדר על ידי האמן. בשיטה זו נעשו חלק מהסצנות של שר הטבעות בהן הופיע גולום. השחקן ששימש ליצירת התנועה היה אנדי סירקיס. סימולציה – בשיטה זו מגדירים למחשב חוקים פיזיקליים כגון כבידה, והוא מחשב לבד כיצד יזוזו האובייקטים שבסצנה. שיטה זו שימושית עבור יצירת פיצוצים והתרסקויות למיניהם, בהם אלפי חתיכות מונעות באופן אוטומטי על ידי המחשב. אפשר לשלב שיטה זו גם עם השיטות הקודמות. אפשר, למשל, להוסיף בגדים ושער או פרווה לדמות שהונעה על ידי אחת הטכניקות האחרות והמחשב יחשב לבד כיצד התנועה תשפיע עליהם (כגון, מתי ייווצרו קפלים בבגד או תנודות בשער). כיום, הנפשה ממוחשבת היא התחום השולט בהפקות אנימציה. החברות השולטות בתחום כיום הן אולפני ההנפשה של וולט דיסני, פיקסאר ואולפני ההנפשה של דרימוורקס. חברות בולטות נוספות הן אולפני ההנפשה של ארמדן, אולפני ההנפשה Noice, סרטי סוני הנפשה, Blue Sky Studios והאחים וורנר. אמנות מדיה חדשה מדיה וקבצים בנושא הנפשה ממוחשבת בוויקישיתוף אנדרו סטנטון: איך כותבים סיפור גדול – הרצאה באנגלית על יצירת סרטי אנימציה. מאתר TED עם כתוביות בעברית הנפשה ממוחשבת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון טכנולוגיית המידע: טכניקות (השלמות) (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
עקלתון

האם התכוונתם ל... זיגזג – קו עקום עולה ויורד מבוך – חידה הבנויה ממעברים מתפצלים מסלול עקלתון – מלעז: "סללום". מסלול נסיעה או החלקה הדורש לבצע זיגזוג בין אובייקטים נייחים. עקומה – קו חד־ממדי ורציף במתמטיקה. עקלתון (פסל) – פסל משנת 1975 של הפסל יצחק דנציגר עקלתון (מסילה) – מסילה צדדית המשמשת לתפעול רכבות עקלתון החולות של אראקיס – מין של תולעי ענק אימתניות בספר חולית מאת פרנק הרברט פתן עקלתון או נחש עקלתון - חיה מיתולוגית במיתולוגיות שונות
קוראים לי אף אחד

קוראים לי אף אחד (אנגלית: My Name is Nobody) הוא מערבון וקומדיה שבויים על ידי טונינו ואלרי ובכיכובם של הנרי פונדה וטרנס היל. הסרט שייך לסוגת סרטי המערבונים המבשרים את סיומה של תקופת המערבונים, בדומה לסרט בלתי נסלח. בסרט שני טיפוסים של אקדוחנים במערב. מצד אחד ג'ק בוגארד (פונדה) הוא אקדוחן קלאסי מזדקן. הוא ידוע כשולף המהיר ביותר, אך מעדיף לברוח מהתמודדות ומצרות, ומשתמש בכישרונו רק בלית ברירה. בוגארד עומד לפרוש ממקצועו ולעזוב את המערב. מצד שני "אף אחד" הוא אקדוחן מודרני, חסר פרוטה, שולף מהיר לא פחות, שמסכן את עצמו שוב ושוב, ובוטח בכישוריו. הוא מעריץ את בוגארד המפורסם בכך שהצליח פעם אחר פעם לגבור על מספר אקדוחנים. מטרתו היא להפוך את בוגארד לאגדה, על ידי שיגרום לו להתמודד כנגד 150 אקדוחנים בטרם יפרוש. אף שהסרט ממשיך את המסורת של המערבונים להציג אקדוחנים המפגינים ביצועים על טבעיים בכלי הנשק שלהם, הסרט מלגלג על מיתוס האקדוחן מן המערב הפרוע שהפך ל"אגדה" - תפקיד שלוהק פעמים רבות על ידי פונדה בעצמו. כנגד זה, מציג הסרט אקדוחן שבמהלך חלקים גדולים מן הסרט נאבק באמצעים אחרים ללא אקדח. בסוף הסרט מדובר במפורש על פער הדורות שבין הגיבורים, על המערב הפרוע שהשתנה, ועל אופי הפשיעה שהשתנה גם הוא. "קוראים לי אף אחד" הוא "מערבון" מסוג אחר המתרחק מן המערבון הקלאסי האמריקאי. מדיה וקבצים בנושא קוראים לי אף אחד בוויקישיתוף "קוראים לי אף אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קוראים לי אף אחד", באתר AllMovie (באנגלית) "קוראים לי אף אחד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קוראים לי אף אחד", באתר Metacritic (באנגלית) "קוראים לי אף אחד", באתר אידיבי "קוראים לי אף אחד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נעימת הפתיחה לסרט ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנדי ברגר

סמואל ריצ'רד "סנדי" ברגר (בשם מלא באנגלית: Samuel Richard "Sandy" Berger‏; 28 באוקטובר 1945 – 2 בדצמבר 2015) היה איש ממשל יהודי-אמריקאי שכיהן כיועץ לביטחון לאומי ה-19 של ארצות הברית, תחת ממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון בשנים 1997–2001, היהודי השלישי בתפקיד זה. נחשב לאחד ממעצבי מדיניות החוץ הבולטים בתקופת ממשל קלינטון. במהלך כהונתו בבית הלבן תחת קלינטון, בלט בייעוץ לנשיא בנושאי פיגוע הטרור במגדלי חובאר שבסעודיה (1996), "מבצע שועל המדבר" להפגזת סדאם חוסיין (דצמבר 1998), מבצע כוח מאוחד כנגד יוגוסלביה (1999), תגובת ארצות הברית כנגד מתקפת הטרור על השגרירויות האמריקאיות בקניה וטנזניה (1998), ועיצוב מדיניות החוץ האמריקאית כלפי סין. כמו כן, מילא תפקיד מרכזי בועידת קמפ דייוויד, בהשתתפות אהוד ברק ויאסר ערפאת. לפני הצטרפותו לממשל קלינטון, עבד ברגר כעורך דין המתמחה בסחר בינלאומי. בשנותיו האחרונות כיהן כיושב ראש חברת ייעוץ לעניינים בינלאומיים ויושב ראש מועצה להשקעות בינלאומיות. באפריל 2005 הודה ברגר בסעיף אישום משני בדבר נטילה בלתי מוסמכת ואחזקה של חומר מסווג מהארכיון הלאומי של ארצות הברית בוושינגטון. על פי התובע הראשי בתיק זה, נטל ברגר רק העתקים של מסמכים בעלי מידע מסווג, ושום חומר מקורי לא הושמד. הרקע לפרשת נטילת המסמכים הייתה לפני עדותו בועדה לחקר אירועי ה-11 בספטמבר, על דרך התנהלות ממשל קלינטון כנגד תכנוני מתקפות טרור משולבות של ארגון אל-קאעידה לפתיחת המילניום בשנת 2000, שאחת מהן נתגלתה בטעות. בשנת 2008 שימש כיועץ מדיניות חוץ לקמפיין הבחירות המקדימות לנשיאות 2008 של הילרי קלינטון. התגורר בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון די. סי.. היה נשוי לסוזן ברגר, ולזוג נולדו שלושה ילדים. ברגר נפטר מסרטן בביתו שבוושינגטון ב-2 בדצמבר 2015, והוא בן 70, כשנה לאחר האבחון הראשוני. מדיה וקבצים בנושא סנדי ברגר בוויקישיתוף סנדי ברגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רויטרס, מת סנדי ברגר, היועץ לביטחון לאומי בממשל קלינטון, בגיל 70, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2015 Samuel Berger, Adviser to Clinton Who Shaped Foreign Ties, Dies at 70,‏ הניו יורק טיימס, 2 בדצמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסלול עקלתון

המונח "סלאלום" מפנה לכאן. לערך העוסק בסרט קולנוע איטלקי, ראו סלאלום (סרט). מסלול עֲקַלָּתוֹן, או סְלאלוֹם (בנורווגית: Slalåm), הוא מסלול נסיעה או החלקה שבו מבוצע זיגזוג בין אובייקטים נייחים. מקורו של המונח, והשימוש הנפוץ בו, הם בענף הסקי, עם זאת מסלולי עקלתון נמצאים בשימוש בענפי ספורט אתגרי נוספים והם: סקי מים שיט בקאנו או בקיאק החלקה על גלגיליות סקייטבורדינג החלקה על הקרח גלישת רוח גלישת שלג ערך מורחב – סקי אלפיני בענף הסקי האלפיני נהוגים ארבעה סוגי מסלולים, כולם מסלולי עקלתון הנבדלים זה מזה בצפיפות הדגלים שביניהם הגולש נדרש לזגזג: סללום; סללום ענק; סופר G (קיצור של "סופר ג'יאנט סללום"), וגלישה במורד ("דאון היל"). ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מודול

האם התכוונתם ל... מודול (מבנה אלגברי) – מבנה מתמטי מודול (תוכנה) – מושג בתכנות מחשבים מודול הנפח – מודול הגזירה או מודול האלסטיות - בתורת החומרים מודולריות – תכונה של אובייקט בו השלם מורכב מיחידות חזרתיות ערך מוחלט של מספר מרוכב
מנטיקור

המנטיקור או המנטיקורוס הוא יצור מיתולוגי אשר שורשיו בסיפורי המיתולוגיה היוונית ובמיתולוגיה הפרסית. הוא מתואר כיצור קסום ומפלצתי בעל ראש כשל בן אדם זקן, גוף של אריה, זנבו מלא קוצים רעילים אשר הוא יורה אל טרפו או אל אויביו. לעיתים המנטיקור ניחן ביכולת דיבור. המנטיקור מופיע בכמה ספרי פנטזיה, למשל "הארי פוטר" שבו הוא אחת החיות אשר יוצרות את הסקרוט פוץ התחת, ובספר השלישי של סדרת "פרסי ג'קסון והאולימפיים" (וקללת הטיטאן), מופיע מנטיקור בשם ד"ר קוטס. כמו כן המנטיקור גם מופיע בספרה של הולי בלק עלילות ספיידרוויק, בספרי אמבר מאת רוג'ר זילאזני ובמדריך השימושי מאת ארתור ספיידרוויק. המנטיקור מופיע גם בסדרה מרלין ובסרט ההנפשה קדימה משנת 2020. מדיה וקבצים בנושא מנטיקור בוויקישיתוף מנטיקור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפקט וסטרמרק

אֵפֵקְט וֶסְטֶרְמַרְק הידוע גם כהיפוך החתמה מינית, הוא היפותזה פסיכולוגית הטוענת שכאשר שני אנשים גרים בסמיכות במהלך השנים הראשונות של חייהם, אחד מהם או שניהם לא יחושו לרוב משיכה מינית זה כלפי זו. התופעה נקראת על שם האנתרופולוג הפיני אדווארד וסטרמרק (Edvard Westermarck), שהעלה אותה בשנת 1891 בספרו "ההיסטוריה של נישואים בקרב בני-אדם". מאז נצפתה התופעה במקומות רבים ובתרבויות שונות ברחבי העולם, בהם הקיבוצים בישראל, "נישואי שים-פואה" (Shim-Pua) בסין (בהם בני הזוג גדלים יחד מילדותם), וכן בקרב משפחות בעלות קרבה ביולוגית. בקיבוצים בישראל, נהגו במשך שנים רבות לגדל ילדים באופן משותף בקבוצות גיל (במקום בקבוצות בה קיימת קרבה ביולוגית). מחקר של האנתרופולוג יוסף שפר משנת 1971, אשר עקב אחר דפוסי הנישואין של קבוצה גדולה של ילדי קיבוצים אשר גדלו בקבוצות גיל, גילה כי מתוך 2,769 נישואים של ילדי הקיבוצים, אף זוג לא גדל יחד במהלך שש השנים הראשונות לחייהם, ורק ארבעה עשר מהזוגות היו ילדים אשר גדלו באותה קבוצת הגיל בקיבוץ. תוצאות מחקר זה מספקות ראיה לנכונותו של אפקט וסטרמרק ולכך שהוא פועל במהלך התקופה הקריטית בין הלידה ועד גיל שש. בסין היו נהוגים בעבר "נישואי שים-פואה", שבהם הייתה נמכרת ילדה ממשפחה ענייה למשפחה עשירה כמשרתת, והייתה נישאת לבנה של המשפחה העשירה כאשר שני הילדים הגיעו לבגרות. עם זאת, אפקט וסטרמרק גרם פעמים רבות לרתיעה מינית בין בני הזוג, ובשל כך נישואין מסוג זה אופיינו במספר קטן יותר של ילדים ובמספר גדול יותר של גירושין ובגידות. במקרים בהם לא הייתה קיימת סמיכות במהלך התקופה הקריטית, למשל, כאשר אח ואחותו גדלו בנפרד ומעולם לא נפגשו, הם עלולים להימשך זה לזה אם ייפגשו כאשר יהיו בוגרים. תופעה זו ידועה בשם משיכה מינית גנטית. קיים מדרש בו מטרונה דנה עם רבי יוסי על למה ה' ברא את חוה כשהאדם ישן. רב יוסי אמר שהיה ניסיון לעשות זאת כשהיה ער, אבל הצפייה בתהליך המלא של היווצרות הגוף עשה את האשה לא מושכת בשביל האדם, וה' נאלץ לנסות שוב. המטרונה אמרה שלה קרה דבר דומה; היא הייתה אמורה להינשא לדודה, אבל מאחר שגדלו באותו בית, הוא לא מצא אותה מושכת ולכן התחתן עם אשה אחרת, למרות שהייתה פחות יפה. חינוך משותף משיכה מינית גנטית המודל הפסיכוסקסואלי דובי קננגיסר, גילוי עריות - טאבו מוסרי או סלידה מולדת?, באתר "האייל הקורא" גיל גרינגרוס, טאבו: הבסיס האבולוציוני לסלידה מגילוי עריות, בבלוג הומו סאפיינס בראשית רבה, פרשה י"ז, פסקה ז'
אובייקטיב

באופטיקה אובייקטיב (באנגלית Objective, בעברית תקנית, גם: עַצְמִית) הוא עדשה או מראה במיקרוסקופ, טלסקופ, מצלמה או כל מכשיר אופטי אחר האוסף את האור המגיע מאובייקט הנצפה, וממקד אותו לכדי תמונת דמות אמיתית. האובייקטיב נקרא לעיתים גם עדשת האובייקט, או זכוכית האובייקט. האובייקטיב הוא האלמנט האופטי הקרוב ביותר לאובייקט הנצפה, ומכאן שמו. במובן זה, "עדשה" היא אוסף של עצמיות המרכיבות אותה לכלל מערכת מרוכבת המתפקדת כיחידה אופטית סופית, נתונה. למשל: "עדשת מצלמה", "עדשת טלסקופ", "עדשת מיקרוסקופ" וכדומה. במיקרוסקופים לרוב מספר אובייקטיביים המאפשרים הגדלות שונות. האובייקטיביים בנויים באופן כזה שהחלפת אובייקטיב אינה פוגעת בפוקוס משום שהאובייקטיבים שומרים על מישור פוקוס אחיד. האובייקטיב מאופיין בשני פרמטרים מרכזיים – הגדלה ומפתח נומרי (NA - Numerical Aperture), ההגדלה היא לרוב בטווח שבין פי 5 לפי 100. המפתח הנומרי הוא מכפלת סינוס מחצית זווית כניסת האור לעדשה במקדם השבירה, ערך המפתח הנומרי נע בין 0.14 ל־1.45, וככל שההגדלה גדולה יותר גדול גם ערך המפתח הנומרי. באובייקטיביים בעלי הגדלה של 40 ומעלה האובייקטיב קרוב מאוד לאובייקט, האור נשבר בתווך האוויר שבין האובייקטיב לאובייקט ואינו יכול לחדור לאובייקטיב. כדי להשתמש באובייקטיביים אלו יש להחליף את האוויר שבתווך בחומר בעל מקדם שבירה גדול מזה של האוויר - 1, וקרוב יותר לזה של זכוכית (מקדם שבירה של כ־1.5) - בעדשות בהגדלה של פי 40 החומר הוא מים (מקדם שבירה 1.33) או שמן אימרסיה (מקדם שבירה של כ־1.5) ובהגדלות פי 60 ומעלה תווך הוא כמעט תמיד שמן אימרסיה. במיקרוסקופים מודרניים האובייקטיב הוא גליל ובתוכו מספר רב של עדשות. העדשה הראשונה והקרובה ביותר לאובייקט היא עדשת האובייקטיב בעוד העדשות הנוספות מפצות על עיוותים אופטיים הנגרמים מסיבות שונות או עדשות הממקדות את הקרן. ככל שההגדלה גדולה יותר יש צורך ביותר אלמנטים אופטיים באובייקטיב. ההגדלה הסופית של המיקרוסקופ היא מכפלה ההגדלה של האובייקטיב בהגדלת העינית או האוקולר. חברת אולימפוס, האובייקטיב (אורכב 01.11.2008 בארכיון Wayback Machine). עַצְמִית במילון פיזיקה: אופטיקה (תשל"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
בוב ג'ון

רוברט פרדריק "בוב" ג'ון (אנגלית: Robert Frederick "Bob" John;‏ 3 בפברואר 1899 - 17 ביולי 1982) היה שחקן ומאמן כדורגל וולשי. ג'ון נולד בבארי, וכשחקן נוער השתתף במשחקים של בארי טאון וצ'ירפילי, לפני שהצטרף למועדון הכדורגל האנגלי ארסנל בינואר 1922, תמורת סכום של 750£. ג'ון ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-28 באוקטובר 1922, בהפסד הביתי לניוקאסל יונייטד, ועד מהרה הפך לשחקן הרכב קבוע במקום הקיצוני השמאלי טום ויטאקר. ג'ון הפגין יכולת משחק גבוהה, ותוך זמן קצר הוא זמן לסגל של נבחרת ויילס, וערך את הופעת הבכורה שלו במדיה במשחק נגד נבחרת סקוטלנד ב-17 במרץ 1923; היה זה משחקו הראשון מתוך 15 בנבחרת. ג'ון הפסיד את מקומו בהרכב של ארסנל בעונת 1923/1924 בעקבות התחרות בין בילי בליית' לאנדרו יאנג, אך לאחר שעבר לשחק בעמדת הבלם השמאלי כדי לחפות על חסרונו של אנדי קנדי, הוא הפך לשחקן כמעט קבוע בהרכב בעונת 1924/1925. בסופו של דבר ג'ון חזר לשחק בעמדת הקיצוני השמאלי, הפעם כשחקן הרכב קבוע. ג'ון היה בעל יכולת גבוהה בחטיפת הכדור ומסירותיו היו יעילות, והוא הצליח להעפיל עם ארסנל לגמר גביע ה-FA בעונת 1926/1927; אולם, במשחק הגמר ניצחו שחקני קארדיף סיטי כתוצאה מטעות של דן לואיס, שוער ארסנל וחברו הטוב של ג'ון. ג'ון ניחם את חברו הטוב לאחר המשחק והבטיח לו כי תהיה לו הזדמנות נוספת לזכות בגביע, אך זו מעולם לא קרתה. ג'ון שיחק בהרכב הראשון של ארסנל לאורך המחצית הראשונה של שנות ה-30, למרות שהיו מספר שחקנים כגון צ'ארלי ג'ונס שהתחרו עמו על התפקיד. בעונת 1929/1930 הוא הצליח לזכות בגביע FA ראשון בקריירה, ולאחרים בשלוש אליפויות. ג'ון הבקיע את השער היחיד של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1932, שבו גבר המועדון על ניוקאסל יונייטד בנסיבות שנויות במחלוקת. בתקופה זו הוא היה אחד מהשחקנים המבוגרים בארסנל, והדריך מספר שחקנים צעירים חדשים שהגיעו למועדון, ביניהם אלכס ג'יימס. ג'ון היה שחקן מילואים בשלוש העונות האחרונות שלו בארסנל, לאחר שאיבד את מקומו בהרכב לווילף קופינג, ולפיכך לא קיבל מדליה על הזכייה של ארסנל באליפות בעונת 1934/1935. ג'ון פרש ממשחק פעיל ב-1938. בסך הכל הוא הופיע במדי ארסנל ב-470 משחקים, יותר מכל שחקן אחר של המועדון בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה. לאחר פרישתו ב-1938 הוא הצטרף לצוות האימון של וסטהאם יונייטד. לאחר מכן הוא הצטרף לטורקי יונייטד כעוזר מאמן, ועבד תחת חברו לשעבר מארסנל ג'ק באטלר. ג'ון עבר ביחד עם באטלר לקריסטל פאלאס במאי 1947, והמשיך לעבוד כעוזרו. ב-1949 הוא החל לעבוד בקארדיף סיטי כמאמן-מתלמד, והחזיק במשרתו עד מרץ 1950 כשהתמנה למאמן טורקי יונייטד. ג'ון לא זכה להצלחה רבה בטורקי, והוביל את המועדון לשבעה ניצחונות בלבד מתוך 28 משחקי ליגה, לפני שעזב את תפקידו בנובמבר 1950. תפקידו האחרון היה מאתר כישרונות בקארדיף סיטי. הוא מת בבארי ב-1982. בשנת 2008 החליטו צאצאיו להשאיל למוזיאון ארסנל את החולצות שלו ממשחקי גמר הגביע שבהם השתתף (1927, 1930 ו-1932). Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4 בוב ג'ון, באתר Transfermarkt בוב ג'ון, באתר WorldFootball.net בוב ג'ון, באתר FootballDatabase.eu
הסכם טרואה

הסכם טרואה (או חוזה טרואה) שנחתם ב- 21 במאי 1420 בין הנרי החמישי, מלך אנגליה לבין שארל השישי, מלך צרפת. החוזה מסמן את שיא עליונותה של אנגליה במלחמת מאה השנים. על פי הסכם זה, שנחתם בקתדרלת טרואה בצרפת, הוכר הנרי החמישי כיורש העצר החוקי של ממלכת צרפת והיה אמור לרשת את הכתר אחרי מותו של שארל השישי. בהסכם נקבע גם כי הנרי החמישי יישא לאישה את קתרין דה ולואה, בתם של שארל השישי ושל אשתו איזבו מבוואריה. ההסכם נחתם אחרי קרב אז'נקור (25 באוקטובר 1415) שבו הנחיל הנרי החמישי מפלה ניצחת לצרפת. הוא שב לצרפת ב-1417 והטיל מצור על העיר רואן שבנורמנדיה, עד שתושביה שגוועו ברעב נכנעו לו. ב-1419 הוא התקדם אל עבר פריז, מה שגרם לכניעתה של צרפת ולחתימה על הסכם טרואה. שארל השישי, שמאז 1392 סבל מהתקפי שיגעון חוזרים ונשנים, לא היה מסוגל לנהל משא ומתן. במקומו "ייצג" את צרפת במשא ומתן על הסכם טרואה פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, שכרת ברית עם אנגליה. הוא עשה יד אחת עם הנרי החמישי כדי למנוע משארל (לימים שארל השביעי, מלך צרפת) את מילוי תפקידו כיורש עצר, בטענה שהיה מעורב ברצח ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה (10 בספטמבר 1419). ב-1 בדצמבר 1420 נכנס הנרי החמישי לפריז והסכם טרואה אושר על ידי אספת המעמדות הצרפתית. שארל יורש העצר נמלט אל העיר בורז' שבמרכז צרפת ומשם ניהל את ההתנגדות לכיבוש האנגלי. ב-31 באוגוסט 1422 מת הנרי החמישי, וב-21 באוקטובר של אותה שנה מת גם שארל השישי. בנו של הנרי החמישי, שהיה בן עשרה חודשים בלבד, הוכרז למלך צרפת ואנגליה בשם הנרי השישי, אך ג'ון הראשון, דוכס בדפורד, אחיו של הנרי החמישי, שלט בצרפת כעוצר בשמו. ב-1429 הטילו האנגלים מצור על העיר אורליאן. כאן הופיעה ז'אן ד'ארק שהובילה את ההתקפה הצרפתית על האנגלים וגרמה להתעוררות לאומית. ניצחונותיו של שארל יורש העצר, שהפך בינתיים לשארל השביעי, מלך צרפת, הפכו את הסכם טרואה לחסר משמעות לחלוטין. אולם, מלכי אנגליה המשיכו להחזיק בתואר "מלך צרפת" עד הסכם אמיין ב-1802. מדיה וקבצים בנושא הסכם טרואה בוויקישיתוף העתק מצולם של ההסכם בלטינית בארכיון הלאומי הצרפתי