laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפארק הלאומי ווד באפלו

הפארק הלאומי ווד באפאלו (באנגלית: Wood Buffalo National Park) הוא הפארק הלאומי הגדול בקנדה ומשתרע על פני 44,807 קמ"ר. הפארק נמצא בצפון מזרח אלברטה ובדרום הטריטוריות הצפון מערביות. הפארק הוקם ב-1922 במטרה לשמור על העדר הגדול בעולם של ביזון היערות, שאוכלוסייתו נאמדת כיום ביותר מ-5,000 פרטים. הפארק משמש גם כאתר הקינון היחיד של העגור האמריקאי, המצוי בסכנת הכחדה. הנקודה הנמוכה ביותר של הפארק נמצאת בנהר הבאפלו הקטן בגובה של 183 מטר, ואילו הנקודה הגבוהה ביותר היא בהרי הקאריבו ברום של 945 מטר. מטה הפארק נמצא בפורט סמית', ומשרד נוסף של הפארק נמצא בפורט צ'יפויאן, אלברטה. בפארק נמצאת דלתה של מים מתוקים מן הגדולות בעולם הנוצרת על ידי הנהר פיס (נהר) (Peace River), הנהר אתבסקה (Athabasca River) והנהר סלב (Slave River). הפארק ידוע גם בשל בולעני הקרסט שבו הנמצאים בצד של הטריטוריה הצפון מערבית. הפארק נמצא צפונה מחולות הזפת של אלברטה. ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומה של אוכלוסייה אנושית באזור כבר לפני כ-8,000 שנה. ב-1922 הוקם הפארק במטרה לשמור על שארית האוכלוסייה של ביזון היערות (Bison bison athabascae) בצפון קנדה. בין השנים 1925 ל-1928 הובאו לפארק ביזונים אשר הרחיבו את תחום מחייתם גם דרומה מהנהר פיס, ובעקבות זאת הורחבו גבולותיו של הפארק ב-1926. בפארק הלאומי ווד באפאלו חיים מגוון מינים של בעלי חיים בהם אייל קורא, דוב שחור אמריקני, זאב מצוי, שונר, דוב חום, ארנבת השלג, עגור קנדי, ביזון היערות, שכווי הצווארון ונחש בירית. ב-1982 הכיר איגוד השימור העולמי באתר הקינון הקיצי של העגור האמריקאי ובדלתה פיס-אתבסקה כאתרים בעלי חשיבות בינלאומית במסגרת אמנת רמסאר. ב-1983 הכיר אונסק"ו בפארק כאתר מורשת עולמית. בין הסיבות שהובילו להחלטה זו: המגוון הביולוגי העשיר בדלתה של נהרות אתבסקה ופיס, שהיא הדלתה הפנים יבשתית הגדולה בעולם, האוכלוסייה הגדולה של ביזון היערות החיה במקום ואתר הקינון האחרון של העגור האמריקאי המצוי בסכנת הכחדה. שקנאים אמריקאים מרמיטה צפון אמריקאית ביזון היערות אגם גרוסביק מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי ווד באפלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי ווד באפלו (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי ווד באפלו (בצרפתית) פארקים בקנדה הפארק הלאומי ווד באפאלו, קנדה באתר IUCN הפארק הלאומי ווד באפלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
היהאצ'ירו טוגו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא טוגו. הֵיְהַאצִ'ירוֹ טוֹגוֹ (ביפנית: 東郷平八郎)‏ (27 בינואר 1848 – 30 במאי 1934) היה אדמירל צי יפני ששירת כמפקד הכוחות הכללי של הצי היפני המשולב והצי הראשון של יפן במהלך מלחמת רוסיה–יפן. היהאצ'ירו טוגו נולד בחבל סצומה בעיר קגושימה והשתתף בהגנה על קגושימה נגד תותחני הצי הבריטי בשנת 1864. הוא התגייס לחיל הים האזורי ושימש כקצין תותחנות. לאחר עליית הקיסר מייג'י הצטרף לצי הקיסרי היפני כקצין צעיר. ב-1871 נשלח לבריטניה כסטודנט ימי ולמד במכללה לאימונים ימיים בלונדון. הוא הפליג מסביב לעולם כמלח רגיל על סיפון אונייה בריטית. למד מתמטיקה בקיימברידג', ולאחר מכן פיקח על בניית אוניית מלחמה. כשחזר ליפן ב-1878 הוא קודם לדרגת לוטננט, לדרגת לוטננט קומנדר בשנת 1879, לדרגת קומנדר ב-1885, וב-1886 לקפטן. במשך תקופה זו פיקד טוגו על מספר רב של אוניות מלחמה, אולם עקב בריאות לקויה הוא כמעט ונאלץ לפרוש. כשהחלה מלחמת סין–יפן הראשונה מונה למפקד הסיירת נאניווה. ספינתו של טוגו האיצה את המלחמה בכך שהטביעה אוניית משא בריטית שהובילה יותר מ-1,000 חיילים סינים לקוריאה. כמו כן הוא השתתף בקרב נהר יאלו שבמהלכו קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה למפקד הצי הסדיר. לאחר מכן הוא מילא מספר תפקידים חשובים ביבשה וב-1898 הוא קודם לתפקיד סגן אדמירל. ב-28 בדצמבר 1903, כשישה חודשים לפני פרוץ מלחמת רוסיה–יפן בשעה שכיהן כמפקד הבסיס הימי מאזורו הוא מונה למפקד בפועל של הצי המשולב. לפני המלחמה הוא נחשב למפקד שגרתי, אולם הוא נבחר למעשה לתפקיד בשל כישרונותיו הטקטיים ונטייתו לעקביות במהלך קרב, תכונות שהפגין במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה. בתפקידו החדש פיקד טוגו על ההתקפה הראשונה על נמל פורט ארתור והמצור על המפרץ. ביוני 1904 הוא קודם לדרגת אדמירל ובאוגוסט הוא הביס את הכוח הימי של תת-אדמירל וילגלם ויטגפט בקרב הים הצהוב. תשעה חודשים מאוחר יותר הוא הוביל את הצי המאוחד בקרב צושימה כשהוא מנצח ניצחון מוחלט שלמעשה הביא לסיום המלחמה. ניצחון זה הדביק לו את הכינוי "נלסון של המזרח" ומיקם אותו בין האדמירלים הדגולים בהיסטוריה הימית. לאחר המלחמה בדצמבר 1905, טוגו מונה למפקד כללי של כוח אדם בחיל הים היפני, חבר המועצה הימית ב-1909 וקיבל את דרגת אדמירל הצי בשנת 1913. הוא זכה לתואר קזוקו בשנת 1907 וזכה באות הצטיינות מטעם בריטניה. הוא גם היה חבר במועצת המלחמה העליונה. בשנת 1912 טוגו החליף את גנרל נוגי מארסוקה שהתאבד וקיבל עליו את האחריות להשכלתו של הנסיך הירוהיטו. במהלך שנים אלו הוא נשאר בעל השפעה חזקה וקיבל לפני מותו תואר אצולה גבוה. כגיבור לאומי והיותו בעל תהילה בינלאומית הוא נחשב לאחד המנהיגים הצבאיים היפנים הדגולים בהיסטוריה המודרנית וכנראה הגדול ביותר בתחום הימי. לאחר מותו הוקם מקדש טוגו בטוקיו להנצחת זכרו. טוגו בתקופת לימודיו באירופה בשנת 1877 קפטיין סמפיל מציג בשנת 1921 בפני אדמירל היהאצ'ירו טוגו מטוס מסוג Sparrohawk אדמירל טוגו על גשר האוניה .Kowner Rotem, Historical Dictionary of the Russo-Japaneese War, The Scarecrow press, 2006 .History of the Russo-Japanese war,Volume V, Cassell's 1905-1906 מדיה וקבצים בנושא היהאצ'ירו טוגו בוויקישיתוף היהאצ'ירו טוגו, ברשת החברתית Goodreads היהאצ'ירו טוגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) היהאצ'ירו טוגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אורי פרוסקאוור, הקרב הימי ליד טושימה, 'מערכות ים', ינואר 1953, עמ' 8. אלי רהב מנהיגות ימית: היהאצ'ירו טוגו - נלסון היפני אתר משמר המורשת הימית, אוקטובר 2020.
הצי החמישי של ארצות הברית

הצי החמישי הוא יחידה מבצעית של צי ארצות הברית ומהווה את הכוח הימי העיקרי בפיקוד מרכז של ארצות הברית. הצי מחזיק באזור המפרץ הפרסי כוח גלוי המהווה גורם הרתעה. הצי החמישי הוקם ב-26 באפריל 1944, ופורק לאחר המלחמה. בעידן מלחמת המפרץ הראשונה, נערכו באזור המפרץ הפרסי סיורים של ספינות מהחוף המזרחי והחוף המערבי של ארצות הברית, ולא היה צי מוגדר לשם כך. ביולי 1995, רצף האירועים באזור העלה את הצורך בצי נוסף. לאחר תרדמת של 48 שנים, הצי החמישי של ארצות הברית הופעל מחדש וכיום הוא משייט במפרץ הפרסי, בים סוף ובים הערבי. מפקדות הצי ממוקמות במנאמה, בחריין. בשנים הראשונות של קיומו, כוחו של הצי התבטא בנושאות מטוסים, חיל יבשה לוחם, צוללות, ספינות סיור ימי, מטוסים שהיו מבצעים גיחות לשטח האויב וספינות תחזוקה ולוגיסטיקה. בעקבות המלחמה בטרור, שונתה האסטרטגיה של צבא ארצות הברית. הפריסה הרגילה מתקופת המלחמה הקרה היא חלק מן העבר. עקב כך, המדיניות של אחזקת מספר ספינות בחלקים שונים של העולם תמה גם היא. בתחילת שנת 2003 כוחו של הצי החמישי היה בשיאו, כשהרכבו היה חמש נושאות מטוסים, שש ספינות מלחמה ואניות הליווי והאספקה שלהן, ומעל ל-30 ספינות של הצי המלכותי הבריטי שהיו תחת פיקודו. עם נפילת בגדאד באפריל 2003, חלק גדול מן הכוח הוצא מן האזור. באוגוסט 2021 התקיים לראשונה תרגיל משותף לצי החמישי ולחיל הים הישראלי, בעקבות העברת ישראל מאחריות פיקוד אירופה לאחריות פיקוד מרכז של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא הצי החמישי של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הצי החמישי של ארצות הברית (באנגלית) על רקע המתיחות עם איראן: חיל הים התאמן עם הצי האמריקני בים האדום, באתר ישראל היום
אוניית תענוגות

אוניית תענוגות (באנגלית: Cruise ship) היא אוניית נוסעים שנועדה לשמש לטיול ולהנאה של נוסעיה, כאשר עצם ההפלגה באונייה היא חלק בלתי נפרד ממטרת השהייה בה. אוניות תענוגות מפליגות בדרך כלל בנתיבים מעגליים המחזירים את הנוסעים לנמל היציאה. זאת בניגוד לאוניות נוסעים המפליגות ב"קו" ומשמשות אמצעי תחבורה לנוסע לצורך הגעה מנקודה אחת לאחרת. בדומה לאוניות תענוגות המפליגות בים קיימות ספינות תענוגות לנהרות, אשר נתיבן בדרך כלל קצר יותר. אוניות תענוגות הפכו לחלק משמעותי בתעשיית התיירות באזורים רבים בעולם ובכל שנה מפליגים בהן מיליוני נוסעים. ענף תיירות זה עובר בתחילת המאה ה-21 תהליך מהיר של צמיחה, במיוחד בצפון אמריקה, ומאז 2001 נבנות בכל שנה לפחות תשע אוניות תענוגות חדשות לספק את צורכי הנוסעים, בעוד אוניות ישנות מוצאות משירות. מגפת הקורונה עצרה צמיחה זו בדומה למה שקרה בשאר תעשיית התיירות. נכון ל-2018, אוניות תענוגות הגדולות בעולם הן אוניות התענוגות מסדרת אואזיס. בישראל פועלות מספר ספינות של שיט תענוגות מנמל חיפה, הספינה הגדולה ביותר נקראת קראון איריס[דרוש מקור] שנבנתה בשנת 1992 במקור וכיום שייכת לחברת מנו ספנות, לשעבר הייתה הספינה בבעלות חברת Majesty Cruise Line (בשמה הקודם "רויאל מג'יסטי"), ולאחר מכן הייתה בבעלות חברות ספנות בינלאומית שונות: Norwegian Cruise Line, Star Cruises, Celestyal Cruises. הספינה נרכשה על ידי מנו ספנות בשנת 2018. הספינה מכילה 750 חדרים ו-11 סיפונים המסוגלים לשהות בהם כ-2,000 נוסעים. ישנן מספר חברות שיט בינלאומיות המפעילות קווי שייט תענוגות מישראל. טיטניק, 1911 לווייתן, 1923 קווין מרי, 1936 קווין אליזבת, 1940 סאן פרינסס, 1995 וויאג'ר אוף דה סיז, 1999 נביגייטור אוף דה סיז, 2002 קווין מרי 2, 2004 אינדפנדנס אוף דה סיז, 2006 ‏אלור אוף דה סיז, 2010 גולדן איריס, 2011 ספקטרום אוף דה סיז, 2019 תמר וילרפורט, בעקבות השמש: אוניות לנופש צף, באתר כלכליסט, 16 בדצמבר 2010 חיים הנדוורקר, הצצה לאוניית הנוסעים הגדולה בעולם: שבוע בקניון צף, באתר TheMarker‏, 25 בדצמבר 2010 משה גלעד, ספינת האהבה? - הייאוש הנוח של שיט תענוגות, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2013 משה גלעד, הגל החדש: איך נהפכו הפלגות נופש לתחום התיירות הצומח בעולם, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2016 גילי מלניצקי, איים פרטיים, מסעדות שף ומגרשי גולף - זה מה שיגרום לכם לעבור ממטוס לאונייה?, באתר TheMarker‏, 28 באוגוסט 2017 הדי בירן, קרוז קונטרול, באתר "ידיעות אחרונות", 24 בספטמבר 2018 איתן לשם, לא המג'יק 1 אבל גם לא לכל אחד: היתרונות והחסרונות של הקרוז, להיט הטיולים שכובש את ישראל, באתר הארץ, 6 במרץ 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 1927

אולימפיאדת השחמט הראשונה אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בלונדון שבאנגליה בין 18 ביולי ל-30 ביולי 1927. מדליית זהב - ג'ורג' אלן תומאס (אנגליה עם תוצאה 12 מ-15 (80%) מדליית זהב - הולגר נורמן הנסן (דנמרק עם תוצאה 12 מ-15 (80%) מדליית ארד - ריכרד רטי (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 11.5 מ-15 (76.7%) מקום 4 - גזה מארוצי (הונגריה) עם תוצאה 9 מ-12 (75%) מקום 5 - ארנסט גרינפלד (אוסטריה) עם תוצאה 9.5 מ-13 (73.1%) מקום 6 - מקס אויבה (הולנד) עם תוצאה 10.5 מ-15 (70%) מידע על התחרות, באתר אולימפבייס (באנגלית)
מרטין קאסרס

חוזה מרטין קאסרס סילבה (בספרדית: José Martín Cáceres Silva; נולד ב-7 באפריל 1987) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדות הבלם או המגן בלוס אנג'לס גלאקסי ובנבחרת אורוגוואי. את קריירת הכדורגל שלו החל קאסרס בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג. בשנת 2006 שיחק לראשונה במדי קבוצת הבוגרים. בעונה זו שותף ב-16 משחקים שבהם הבקיע ארבעה שערים. בעונה שלאחריה שיחק בתשעה משחקים בלבד, כיוון שעבר באמצעה קבוצה אחרת. בקיץ 2007, עזר קאסרס לנבחרתו להגיע למקום השלישי באליפות עד גיל 20 של אמריקה הדרומית. לאחר מכן, קאסרס שיחק היטב באליפות העולם לנוער שנערך בקנדה. הצלחתו בטורנירים אלו הביאה להתעניינות קבוצות אירופיות בו, ולכן וויאריאל החתימה אותו. הוא הושאל מיידית לרקראטיבו ולבה למשך עונה אחת כדי לצבור ניסיון. בעונתו היחידה במועדון שיחק ב-34 משחקים, הבקיע שני שערים, צבר עשרה כרטיסים צהובים ועזר לקבוצה להישאר בלה ליגה. בסוף העונה הוגדר על ידי אופ"א כאחד מן השחקנים העולים בכדורגל האירופי, לצד שחקנים כמו בויאן קרקיץ'. ביצועיו בעונה זו זיכתה אותו בזימונים ראשונים לנבחרת אורוגוואי. קאסרס הפך לשחקן קבע בנבחרת. בקיץ 2008 חתם בברצלונה על חוזה לארבע שנים. דווח כי ברצלונה שילמה עבורו 16.5 מיליון אירו.[1] בקיץ 2009 הושאל קאסרס למועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס בו שיחק עונה אחת, ובקיץ 2010 הושאל לסביליה הספרדית. לאחר שהצליח בסביליה, החליטה סביליה לקנות אותו מברצלונה תמורת 3 מיליון אירו. בינואר 2012, חזר קאסרס ליובנטוס, שוב בהשאלה. ב-8 בפברואר ערך הופעת בכורה מחודשת במדי הגברת הזקנה, כששיחק 90 דקות מול מילאן במשחק שהסתיים 1–2 לטובת יובנטוס, כאשר קאסרס כובש את שני הגולים. ב-16 בפברואר 2017 חתם בסאות'המפטון עד לסוף העונה. ב-5 באוגוסט 2017 חתם בקייבו ורונה. ב-8 בינואר 2018 חתם בלאציו לשנה אחת. ב-29 בינואר 2019 חזר ליובנטוס והושאל עד לסוף העונה. ב-30 באוגוסט 2019 חתם בפיורנטינה לעונה אחת. ב-31 באוגוסט 2021 חתם בקליארי. ב-30 בינואר 2022 חזר לספרד וחתם לשנה בלבאנטה. ב-25 באוגוסט 2022 חתם בלוס אנג'לס גלאקסי. אליפות ספרד - 2008/2009 גביע המלך הספרדי - 2008/2009 ליגת האלופות - 2008/2009 סרייה א' - 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2018/2019 הגביע האיטלקי - 2014/2015, 2015/2016 הסופר קאפ האיטלקי - 2012, 2013, 2015 קופה אמריקה - 2011 מדיה וקבצים בנושא מרטין קאסרס בוויקישיתוף מרטין קאסרס, באתר Transfermarkt מרטין קאסרס, באתר Soccerway מרטין קאסרס, באתר BDFutbol מרטין קאסרס, באתר WorldFootball.net מרטין קאסרס, באתר National Football Teams מרטין קאסרס, באתר FootballDatabase.eu
המוזיאון לתרבות הרומית

המוזיאון לתרבות הרומית או המוזיאון לתרבות רומא העתיקה (באיטלקית: Museo della Civiltà Romana) הוא מוזיאון השוכן באזור EUR של העיר רומא, בירת איטליה. המוזיאון מוקדש לתרבות רומא העתיקה והאימפריה הרומית. נכון לאוקטובר 2018 המוזיאון סגור לרגל שיפוצים. המוזיאון נבנה בין השנים 1939–1941 ביוזמתו של שליט איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי האדריכלים פייטרו אשרי, ד. ברנרדיני וצ'זארה פאסקולטי. במוזיאון 59 אולמות תצוגה המציגות את ההיסטוריה של רומא העתיקה החל מהמאה הרביעית לפנה"ס ועד שיאה של האימפריה הרומית באמצעות דגמים ורפרודוקציות. בין המוצגים העיקריים שני דגמים של רומא העתיקה מעשה ידי אטיאלו גיסמונדי: האחד המציג את רומא בשיאה של התקופה הרפובליקנית, והשני מציג את רומא בתקופת שלטונו של הקיסר קונסטנטינוס הראשון (דגם ביחס של 1:250, שנבנה בין השנים 1935–1971). כמו כן מוצגת במוזיאון אמנות נוצרית קדומה, והעתק של התגליפים של עמוד טראיאנוס המוצגים בגובה הצופה, דבר המאפשר צפייה בהם. מוצג ידוע נוסף במוזיאון הוא שחזור של חדר הספרייה של וילה אדריאנה. אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לתרבות הרומית שחזור חדר הספרייה של וילה אדריאנה Chiuso il Museo della Civiltà Romana, באתר מוזיאוני רומא, 8 באוקטובר 2018
ציפורי לילה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ציפורי לילה – תוכנית רדיו דורסי לילה – סדרת עופות ציפורי הלילה – ציור מאת אדוארד הופר
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (רומא)

הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (באיטלקית: Galleria Nazionale d'Arte Moderna) ובקיצור GNAM הוא מוזיאון בעיר רומא בירת איטליה המוקדש לאמנות מודרנית. המוזיאון ממוקם בוויה דלה בל ארטי, בסמוך למוזיאון האטרוסקי. במוזיאון 75 אולמות תצוגה, המציגים יצירות רבות מהמאה ה-19 והמאה ה-20, ובין היתר יצירות מעשה ידי האמנים האטלקים ג'אקומו באלה, אומברטו בוצ'וני, ג'ורג'יו דה קיריקו, ג'ובאני פאטורי, אמדאו מודיליאני, ג'ורג'י מוראנדי, ג'יאקומו מאנצו, אלברטו בורי, אנטוניו קנובה, ג'ובאני דיפרה ולוצ'יו פונטנה, וכן יצירות של אמנים שאינם איטלקיים בהם: אלכסנדר קלדר, פול סזאן, וסילי קנדינסקי, פיט מונדריאן, קלוד מונה, ג'קסון פולוק, אוגוסט רודן, וינסנט ואן גוך, ג'ון סרג'נט סינגר ואיב קליין. ראשיתו של המוזיאון בשנת 1887 לאחר איחוד איטליה כאשר ממשלת איטליה החליטה להקים מוסדות לאומיים לאיטליה המאוחדת, ובהן מוסדות תרבות ואמנות. בשלושים השנים שלאחר הקמתו, מוקם המוזיאון בארמון התצגות שתוכנן על ידי פיו פיאצ'נטיני בשנת 1883. המוזיאון עבר למשכנו הנוכחי בשנת 1915. מבנה זה תוכנן על די צ'זארה באוזני עבור התערוכה שציינה 15 שנים לאיחוד איטליה בשנת 1911. תצוגות המוזיאון סודרו לפי אזורי איטליה השונים, וכן הוקצו שטחי תצוגה לאמנים זרים. בין שתי מלחמות העולם נרכשו בעיקר יצירות של אמנים איטלקיים בני התקופה. בין השנים 1933–1934 הקים האדריכל באוזני אגף חדש למוזיאון, ואגף זה הציג עד שנת 1945 תערוכה המוקדשת לעשור לעליית הפשיסטים לשלטון באיטליה. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, תחת הנהלתו של פאלה בוקארלי, רכש המוזיאון יצירות רבות של אמנים זרים כגון מונדריאן, מודיליאני, מור ופולוק, לצד יצירות של אמנים בני התקופה. כמו כן הציג המוזיאון תערוכות מושאלות של פיקאסו, מונדריאן ופולוק. מראה חדש לגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ברומא: המנהלת החדשה, כריסטיאנה קולו, לא בזבזה זמן בהצגת חזונה מאז הגעתה לבירה בשנת 2015. קולו תיארה את השינויים במוזיאון כ"ארכאולוגיים ", הנוגעים ל"גילוי מחדש של הארכיטקטורה שלו דרך האור והחלל." עבודות השיפוץ, שהסתיימו בסוף שנת 2016, מדגישות את האירוח, ויש להן את הגיבוי של שר התרבות דאריו פרנצ'שיני. רצפת זכוכית המראות של אלפרדו פיררי במרכז סאלה דלה קולון, הוחלפה בשטיח עבה, עם ספות ושולחנות. האזור פתוח לציבור ואנשיו יוכלו ליהנות מקפה שם גם אם לא יבקרו במוזיאון עצמו. השיפוצים של המעצב הספרדי Marti Guixé כוללים שינויים בחנות הספרים ופתיחת הגנים. מדיה וקבצים בנושא הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית, ברשת החברתית פייסבוק הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית, ברשת החברתית אינסטגרם הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית, סרטונים בערוץ היוטיוב הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית, באתר פינטרסט Changes at Galleria Nazionale d'Arte Moderna, wantedinrome.com, ‏10-8-2016
אבי זמיר

אבי זמיר (נולד ב-22 במאי 1958 בגבעתיים) הוא אלוף במילואים בצה"ל, בתפקידו האחרון בין השנים 2008–2011 כיהן כראש אכ"א. כיום מכהן כמנכ"ל חברת גינדי TLV. זמיר נולד בגבעתיים, התגייס לצה"ל ב-1977 במסגרת גרעין נח"ל בנערן בבקעת הירדן. הוא עזב את הגרעין לאחר מספר חודשים. שובץ מחדש בחיל השלישות ומילא שורה של תפקידים בחיל, בהם קצין שלישות באגד ארטילרי, קצין שלישות של חטיבה 500, קצין שלישות של חטיבת מילואים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה, מפקד קורס קציני שלישות, ראש ענף קצינים בבה"ד 11, קצין שלישות באוגדה, ראש ענף תכנון כוח אדם מילואים בחתומכ"א, שתחת פיקוד אכ"א, ראש מנהל הגיוס וראש מחלקת סדיר במפקדת זרוע היבשה. ב-2001 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת תכנון ומנהל כוח אדם (רח"ט תומכ"א) באכ"א. ב-2005 מונה לראש מטה אכ"א והוביל את חטיבת הפרט באגף. ביולי 2008 הועלה זמיר לדרגת אלוף ומונה לראש אגף משאבי האנוש במקום אלעזר שטרן. שבוע לאחר כניסתו לתפקיד שונה שם האגף, על-פי המלצתו של זמיר, בחזרה ל"אגף כוח האדם". זאת לאחר שקודמו בתפקיד יזם ב-2006 את שינוי השם ל"אגף משאבי אנוש". זמיר פרש מצה"ל בשנת 2011. לאחר פרישתו מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש בחברת פרטנר, אך עזב את החברה לאחר חודשיים בתפקיד. בין השנים 2011–2014 שימש כמנכ"ל חברת תדיראן הולדינגס. החל משנת 2015 מכהן כמנכ"ל חברת גינדי TLV. כמו כן, החל משנת 2015 מכהן כדירקטור בלתי תלוי בדירקטוריון חברת חד-אסף תעשיות בע"מ והחל מפברואר 2021 מכהן כדירקטור בלתי תלוי בדירקטוריון שומרה חברה לביטוח. זמיר הוא בעל תואר BA רב-תחומי במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן, הוא בוגר הקורס הניהולי הבכיר של מערכת הביטחון. זמיר מתגורר בנס ציונה, נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא אבי זמיר בוויקישיתוף אבי זמיר באתר צה"ל דנה ויס, ‏פגוש את העיתונות עם אבי זמיר - חלק א', באתר ‏מאקו‏, 20 בפברואר 2010 גד פרץ, ‏אבי זמיר - סמנכ"ל משאבי אנוש בפרטנר, באתר גלובס, 11 ביולי 2011 גד פרץ, ‏עוד עזיבה מפרטנר: אבי זמיר פורש לאחר חודשיים בתפקיד, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2011 אביב לוי, ‏המנכ"ל אבי זמיר עוזב את תדיראן, באתר גלובס, 6 באפריל 2014 אמיתי גזית, מהו התפקיד החדש של ראש אכ"א לשעבר?, באתר כלכליסט, 1 ביוני 2015 דיווח על מינוי דירקטור, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, מיום 27 בינואר 2015 הדוחות הכספיים של שומרה חברה לביטוח לשנת 2021, עמ' א-35
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית

האם התכוונתם ל... הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית – ברומא שבאיטליה הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית – בניו דלהי שבהודו הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית – באדינבורו שבסקוטלנד
The Gutter Twins

The Gutter Twins (הגאטר טווינז) היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית, שהוקמה על בסיס שיתוף פעולה מוזיקלי בין גרג דולי ומרק לאנגן. שירי הלהקה מתאפיינים בצליל אפל ולעיתים גותי, ומילים שמושפעות מהביוגרפיות המורכבות של שני המוזיקאים. הקריירה המוזיקלית של גרג דולי ומארק לאנגן החלה בשנות ה-80, דולי כמנהיג האפגן ויגס ולאנגן כסולן סקרימינג טריז. שתי הלהקות היו חתומות בחברת סאב פופ, ופעלו מחוץ לסצנת הגראנג' המרכזית באותה תקופה שהייתה ממוקמת בסיאטל. השניים נפגשו כבר בשנת 1989, אך לא שיתפו פעולה עד לשנות ה-2000, לאחר ששתי הלהקות שלהם התפרקו. באותו הזמן לאנגן הקליט אלבומי סולו ושיתף פעולה עם אמנים רבים, ודולי הזמין אותו להקליט ולהופיע עם הטוויילייט סינגרז, להקתו החדשה. במקביל השתתף דולי באלבומי הסולו של לאנגן. בשנת 2003 התגבש הרעיון שהשניים יקימו פרויקט חדש. דולי מספר ששמע לראשונה על שיתוף הפעולה ביניהם כשנשאל על כך בריאיון עם עיתונאי איטלקי, לו סיפר לאנגן על הרעיון וקבע את שם הלהקה. ההקלטות לקראת אלבום חדש החלו בסוף אותה שנה. לאנגן ודולי הקליטו שיר אחד בשנת 2003, אך זנחו את ההקלטות לתקופה ארוכה בעקבות פרויקטים אחרים בהם היו מעורבים - דולי עם הטוויילייט סינגרז והלהקה האיטלקית Afterhours, ולנאגן כסולן קווינז אוף דה סטון אייג' ואמנים נוספים. השניים הופיעו לראשונה כ-The Gutter Twins בשנת 2005 במועדון ברומא. בשנת 2006 השתתף לאנגן בשני אלבומים של הטוויילייט סינגרז ואף הצטרף לסיבוב ההופעות שלה. באותו הזמן חזרו השניים לעבוד על הפרויקט המשותף ולהקליט שירים חדשים. הלהקה חתמה בלייבל איתו התחילו את דרכם, סאב פופ. בספטמבר 2007 הודיעו כי העבודה על האלבום הסתיימה, ו-Saturnalia יצא מספר חודשים לאחר מכן, במרץ 2008. בספטמבר 2008 הוציא ההרכב מיני-אלבום בשם Adorata הכולל שמונה שירים, שישה מתוכם הם גרסאות כיסוי לשירים של אמנים שונים. מרבית ההקלטות לאלבום נערכו בזמן העבודה על אלבום הבכורה של הלהקה. The Gutter Twins יצאו לסיבוב הופעות בארצות הברית ובאירופה באוגוסט 2008, ובמסגרתו הופיעו בישראל. אלבומי אולפן Saturnalia ‏ (2008) מיני אלבומים Adorata ‏ (2008) אתר האינטרנט הרשמי של The Gutter Twins ביקורת על האלבום Saturnalia, באתר Pitchforkmedia סיימן קוסינס, We meet The Gutter Twins, הסאן, 28 בפברואר 2008 אור ברנע, לנגן עם דולי, באתר ynet, 22 באוגוסט 2008 ליאת שי, גאטר טווינז הצליחו בזכות הקהל, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2008 The Gutter Twins, באתר AllMusic (באנגלית) The Gutter Twins, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Gutter Twins, באתר Discogs (באנגלית) The Gutter Twins, באתר Songkick (באנגלית) The Gutter Twins, באתר בילבורד (באנגלית)
אפריקה המרכזית

האם התכוונתם ל... הרפובליקה המרכז-אפריקאית – מדינה במרכז אפריקה מרכז אפריקה – אזור גאוגרפי במרכז יבשת אפריקה
אפריקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אפריקה – היבשת השנייה בגודלה בכדור הארץ צפון אפריקה – שם קיבוצי למדינות השוכנות בחלקה הצפוני של יבשת אפריקה אפריקה הדרומית – שם קיבוצי למדינות השוכנות בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה מזרח אפריקה – אזור גאוגרפי בחלק המזרחי של יבשת אפריקה מרכז אפריקה – אזור גאוגרפי בחלק המרכזי של יבשת אפריקה מערב אפריקה – אזור גאוגרפי בחלק המערבי של יבשת אפריקה קרן אפריקה – חצי אי במזרח אפריקה דרום אפריקה – מדינה השוכנת בקצה הדרומי של יבשת אפריקה בצבא: קורפוס אפריקה – קורפוס שריון של הוורמאכט, שלחם בזירת צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה אה"מ אפריקה – אוניית קו היסטורית של הצי המלכותי הבריטי אפריקה (מלחמת יום הכיפורים) – כינוי לשטח שכבש צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים אחרים: אפריקה (פרובינקיה רומית) – פרובינקיה רומית בצפון אפריקה 1193 אפריקה – שמו של אסטרואיד בחגורת האסטרואידים אפריקה (סדרת טלוויזיה) – סדרת טבע תיעודית של ה-BBC בהנחיית דייוויד אטנבורו אפריקה (סרט) – סרט ביכוריו של הבמאי אורן גרנר משנת 2019 אפריקה ישראל – קונצרן השקעות בינלאומי Africa – שיר של להקת טוטו Africa – אלבום משנת 1991 של מרים מקבה Africa (כתב עת מדעי) – כתב עת של מכון ללימודי אפריקה הבריטי
אנטולי דמיאננקו

אנטולי ואסילייביץ' דמיאננקו (באוקראינית: Анатолiй Васильович Дем'яненко; נולד ב-19 בפברואר 1959) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת המגן בקבוצות דנייפר דנייפרופטרובסק ודינמו קייב. הוא שיחק גם תקופה ארוכה בנבחרת ברית המועצות. אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל לאמן את קבוצת דינמו קייב, בהמשך אימן נפטצ'י באקו, נאסאף האוזבקית ואת ווהלין לוצק כשחקן מקום שני באליפות אירופה - 1988 אליפת ליגת העל הסובייטית - 1980, 1981, 1985, 1986, 1990 גביע אירופה למחזיקות גביע - 1986 הגביע הסובייטי - 1982, 1985, 1987, 1990 כדורגלן השנה בברית המועצות - 1985 הכדורגלן האוקראיני של השנה - 1982, 1985 אליפת אוקראינה - 1993 הגביע האוקראיני - 1993 כמאמן אליפות אוקראינה - 2007 הגביע האוקראיני - 2006, 2007 מדיה וקבצים בנושא אנטולי דמיאננקו בוויקישיתוף אנטולי דמיאננקו, באתר Transfermarkt אנטולי דמיאננקו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אנטולי דמיאננקו, באתר WorldFootball.net אנטולי דמיאננקו, באתר National Football Teams אנטולי דמיאננקו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (ניו דלהי)

הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (באנגלית: National Gallery of Modern Art) ובקיצור (NGMA) הוא שמו של מוזיאון לאמנות מודרנית שהוקם בשנת 1954 על ידי ממשלת הודו. הגלריה ממוקמת בעיר ניו דלהי ובאוספיה למעלה מ־14,000 יצירות, בין היתר של האמנים תומאס דניאל, רבינדרנת טאגור, אבינדרנת טאגור, נדנדאלא בוס, ואמריטה שר-גיל. ההחלטה על הקמת המוזיאון התקבלה בשנת 1949 בוועידה בנושא אמנות שנערכה בכלכותה. המוזיאון נחנך ב-29 במרץ 1954 בבית ג'ייפור בסמוך לשער הודו שבניו דלהי. הגלריה נחשבת למוסד האמנות החשוב בהודו, והיא מנוהלת על ידי משרד התרבות של ממשלת הודו. בשנת 1996 נפתח סניף של המוזיאון במומביי בו מוצגות, בין היתר, יצירות של פבלו פיקאסו. בשנת 2006 נפתח סניף בבנגלור. מדיה וקבצים בנושא הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית