laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרקוס ויינצירל

מרקוס ויינצירל (בגרמנית: Markus Weinzierl, נולד ב-28 בדצמבר 1974 בשטראובינג, גרמניה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל גרמני. ויינצירל החל לשחק במועדונים קטנים בגרמניה, עד שהגיע לקבוצת המילואים של באיירן מינכן, בה שיחק במשך 4 שנים, הופיע במדיה 113 פעמים והבקיע עשרה שערים. לאחר תקופה מוצלחת זו עבר ויינצירל לסגל הקבוצה הראשונה, אך לא הספיק לשחק במדיה ולו משחק אחד. לאחר עונה ללא משחק רשמי במדי באיירן, עבר לקבוצת שטוטגרטר קיקרס ששיחקה בבונדסליגה 2, ליגת המשנה הגרמנית. במשך שתי עונות הופיע ויינצירל במדי הקבוצה 40 פעמים וכבש שער אחד. בסיום שתי עונות אלו הקבוצה ירדה לליגה השלישית ודרכיהם של הקיקרס ושל ויינצירל נפרדו. לאחר מכן עבר לחצי עונה במדי אונטרהאכינג ושתיים במדי יאהן רגנסבורג. ב-2004 פרש ממשחק פעיל. באפריל 2006 החל ויינצירל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה האחרונה שבה שיחק, יאהן רגנסבורג, ששיחקה אז בליגה השלישית וירדה בסיום העונה לרביעית. בנובמבר 2008 קודם לתפקיד המאמן הראשי במקומו של תומאס קריסטל שפוטר, כשהקבוצה נמצאת בליגה השלישית. בעונת 2011/2012 סיים עם רגנסבורג במקום השלישי בליגה ועלה איתה לבונדסליגה השנייה. מספר ימים לאחר העלייה חתם ויינצירל באאוגסבורג מהבונדסליגה כמאמן ראשי. בעונת 2015 האריך ויינצירל את חוזהו באאוגסבורג עד עונת 2019. שנה לאחר מכן, ב-3 ביוני 2016, חתם בשאלקה 04 כמאמן ראשי לקראת עונת 2016/2017 בבונדסליגה. בסיום העונה פוטר מאימון הקבוצה.. באוקטובר 2018 מונה ויינצירל כמאמן שטוטגרט, שפתחה בצורה חלשה את עונת 2018/2019, במקומו של טייפון קורקוט שפוטר. באפריל 2019, פוטר ויינצירל משטוטגרט לאחר רצף תוצאות חלשות וסכנת ירידה שריחפה מעל הקבוצה, כאשר במשחקו האחרון הפסידה הקבוצה 6-0 לאאוגסבורג. נכון לסיום עונת 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא מרקוס ויינצירל בוויקישיתוף מרקוס ויינצירל, באתר Transfermarkt מרקוס ויינצירל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרקוס ויינצירל, באתר WorldFootball.net מרקוס ויינצירל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt "Weinzierl and Reuter extend Augsburg deals". bundesliga.com. 5 באפריל 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-04-19. נבדק ב-13 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) AP reporter (3 ביוני 2016). "Dirk Schuster replaces Schalke-bound Markus Weinzierl as new Augsburg boss" (בגרמנית). Daily Mail. נבדק ב-19 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) שאלקה מינתה את דומניקו טדסקו בן ה-31 למאמנה, באתר וואלה, 9 ביוני 2017
איליה גלפרין

איליה רומנוביץ' גלפרין (ברוסית: Илья Романович Гальперин, ‏אפריל 1905 סימפרופול, חצי האי קרים - 1 באפריל 1984, מוסקבה) היה בלשן ומילונאי יהודי רוסי, שפעל בברית המועצות וכיהן כפרופסור במכון הממלכתי לשפות זרות במוסקבה. גלפרין התמחה בשפה האנגלית ובחקר המשלב או הסגנון הלשוני, בין השאר של הסגנון העיתונאי. איליה גלפרין נולד בסימפרופול בשנת 1905 ובגיל 3 עבר עם משפחתו למוסקבה. גלפרין סיים בשנת 1929 את לימודיו במחלקה לספרות ולבלשנות בפקולטה לחינוך של האוניברסיטה הממלכתית השנייה של מוסקבה. באותה שנה התחתן עם נדז'דה גולדמן,(ילידת 1908). החל משנת 1937 הואעבד במכון הממלכתי הפדגוגי לשפות זרות, שנקרא אז על שם מוריס טורז. עמד בראש הקתדרה לשפה האנגלית העכשווית, היה דקאן של הפקולטה לאנגלית, ועמד בראש הקתדרה למילונאות ולסגנון לשוני של השפה האנגלית. בשנת 1940 סיים את עבודת ה"קנדידט" במדעים. בעקבות פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941 התפנה גלפרין עם המכון לשפות זרות לצ'ליאבינסק בהרי אורל. ובשנת 1962 את עבודת הדוקטורט בפילולוגיה אנגלית בנושא "חקר הסגנון (סטיליסטיקה) של השפה האנגלית". איליה גלפרין היה הדקאן הראשון של הפקולטה לתרגומים ולפירושים לשוניים שהוקמה במוסקבה, שהוקם בשנת 1942. בשנת 1967 יחד עם הפסיכולוג אלכסיי לאונטייב ארגן קבוצה שעסקה ב"פסיכו-בלשנות". בשנת 1972 בברית המועצות יצא לאור מילון אנגלי-רוסי במספר כרכים שכלל כ-160 אלף מילים. המילון הוכן על ידי צוות מדענים בערכיה כללית של איליה גלפרין. יורי אפרסיאן שהיה חלק של הצוות בשנת 1988 הוציא מהדורה מורחבת שכללה כ-250 אלף מילים. גלפרין היה נשוי לנדז'דה לבית גולדמן, גם היא בלשנית, מומחית בצרפתית, שלימדה במכון לשפות הזרות. בנם, יורי גלפרין, (2001-1932) היה אסטרופיזיקאי ידוע. עם חברי המשפחה נמנה הסופר והמשורר סמואיל מרשק. 1968 - An essay in stylistic analysis 1962, 1981 - English Stylistics - Стилистика английского языка 1972 New English-Russian Dictionary (המילון הגדול החדש אנגלי-רוסי) 1982 - (עורך) Учебник английского языка : Для II курса пед. ин-тов и фак. иностр. яз (ספר לימוד לשפה האנגלית - לפקולטות לחינוך ולשפות זרות)- עם 35,000 דוגמאות 1981 - Текст как объект лингвистического исследовани הטקסט כאובייקט מחקר לשוני (כולל 10000 דוגמאות) 1981 - Дополнение к Большому англо-русскому словарю = A supplement to the new Englich-Russian dictionary (כרך מילואים למילון האנגלי-רוסי) עם 12,000 מילים ו-65,000 דוגמאות 1980 - Лингвостилистика (על הסגנון הלשוני) 1977 - Лексикологические и стилистические проблемы функционирования слова и словосочетания קובץ מאמרים (סוגיות לקסיקולוגיות ושל סגנון בתפקוד המילים ושילובן) ביוגרפיה קצרה באתר "הספרייה הציבורית הרוסית ברשת באתר המכון לשפות זרות -והפקולטה לשפה האנגלית במוסקבה - הקתדרה לסגנון בשפה האנגלית דמיטרי סימוקוב - זכרונות מכפר הנופש של האקדמאים פאחרה
אביגדור מלר

אביגדור (ויקטור) מֶלֶר, (1913–1946) היה צייר וקריקטוריסט עברי. מלר נולד בשנת 1913 בעיר למברג שבגליציה. עלה לארץ ישראל בשנת 1933 והצטרף כחבר לקבוצת שילר. לאחר נישואיו עבר לקיבוץ יגור. בשנת 1941 עזבו מלר ומשפחתו את הקיבוץ ועברו להתגורר ברחובות. מלר החל לעבוד כמודד קרקעות בחברת סולל בונה, אך לאחר שהתברר כי הוא ניחן בכישרון ציור, הוא התבקש על ידי הנהלת סולל בונה לעבור לעבודה בפרויקט אישי מיוחד, בו יתעד בעזרת רישומים את פעילות החברה, ובפרט את חיי הפועלים העבריים שעבדו במחנות העבודה של הפרויקטים השונים של הצבא הבריטי בארץ. עבודותיו של מלר התפרסמו בעיתון "הד המחנה" שיצא לאור על ידי "ועד פועלי הבניין במחנות העבודה של המנדט הבריטי בארץ ישראל ובמדינות נוספות במזרח התיכון", וכן הוצגו בחדרי האוכל של מחנות העבודה. חלק מהרישומים והקריקטורות שצייר מלר הוצגו בחודש מרץ 1941 בתערוכה בתל אביב, וכן יצאו לאור בשנת 1942 בספר "אלה תולדות עבודה אחת", בהוצאת סולל בונה. לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה הרבה מלר לצייר את אימי השואה. ב-1 בספטמבר 1946 נמצאה גופתו המרוסקת של מלר על פסי הרכבת בסמוך לגבעת הקיבוצים. נסיבות מותו לא התבררו מעולם. הותיר אחריו רעיה, שרה (לבית שיץ), בן בשם נדב, ובת בשם אתי שהייתה תינוקת באותה העת. לאחר קום המדינה העבירה אלמנתו את מרבית ציוריו לארכיון תנועת העבודה. יצירות נוספות פרי עטו מתקופת "סולל בונה" שמורות בארכיון ההיסטורי של חברת שיכון ובינוי, ויצירות הקשורות לשואה שמורות בארכיון של יד ושם. איורים נשכחים של אביגדור מֶלֶר הד המחנות, באתר הארכיון ההיסטורי של שיכון ובינוי אלה תולדות, באתר הארכיון ההיסטורי של שיכון ובינוי
רוברט לייקוק

רוברט אדוארד לייקוק (באנגלית: Robert Edward Laycock;‏ 18 באפריל 1907 - 10 במרץ 1968) היה מייג'ור גנרל סקוטי בצבא הבריטי אשר שימש כמפקד הקומנדו הבריטי בחלק ממלחמת העולם השנייה. לייקוק נולד וגדל בלונדון כבנו הבכור של בריגדיר ג'וזף פרדריק לייקוק. הוא התחנך באיטון קולג' ובשנת 1927 לצבא הבריטי נשלח לקורס קצינים בסנדהרסט. עם סיום הקורס נשלח לשרת כקצין ברגימנט משמר הסוסים. במלחמת העולם השנייה היה ממייסדי הקומנדו הבריטי. בשנת 1940 הקים את גדוד "קומנדו מספר 8" על בסיס מתנדבים יוצאי רגימנט המשמר הסקוטי. הגדוד בפיקודו נשלח למזרח התיכון. שם הפך לייקוק, שהועלה לדרגת לוטננט קולונל למפקד כוח שכלל חמישה גדודי קומנדו וכונה "כוח לאי". הכוח בפיקודו לחם בפעולות משמר עורפי במהלך הקרב על כרתים ולאחר מכן בשורת פשיטות במסגרת המערכה בצפון אפריקה, ובהם מבצע פליפר. לאחר מכן פורק הכוח ולייקוק נשלח לפקד על בריגדת השירות המיוחד ועל בית הספר ללוחמת קומנדו של הצבא הבריטי שבסקוטלנד, ולקח חלק בהקמת גדוד הריינג'רים ה-1 של צבא ארצות הבריתבהמשך נטל חלק בקרבות בסיציליה ובאיטליה. לאחר מכן מונה למפקד מטה המבצעים המשולבים. מדיה וקבצים בנושא רוברט לייקוק בוויקישיתוף רוברט לייקוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וירג'יניה קואלס, מפקד הרפאים, הוצאת מערכות, 1958, עמודים 19-21. ג'יימס אלטיירי, "ראשי-החנית", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 27-29.
קרסקו

קרסקו הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... יאניק קרסקו – כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת אתלטיקו מדריד מליגת העל הספרדית ובנבחרת בלגיה פרנסיסקו קרסקו – כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני בעיקר בקבוצת ברצלונה פרנסיסקו אנטוניו גרסיה קרסקו – איש צבא ספרדי ומושלה האחרון של צ'ילה לפני פרוץ המרד באזור
טבלנית זהובת-זר

טַבלׇנִית זְהוּבַת-זֵר או "טבלנית זהובת הזר (שם מדעי: Dytiscus circumflexus) היא מין חיפושית גדולה ממשפחת השחיניתיים. הטבלנית חיה במקווי מים מתוקים. היא שוחה בעזרת רגליה האמצעיות והאחוריות המשמשות אותה כמשוטים. זחלי מין אלו חיים במים ושוחים בעזרת רגליהם השעירות ופיתולי גופם. התגלמותה מתבצעת באדמה. את ביציה היא מטילה לתוך רקמת צמחים. הטבלנית נושמת דרך חלקה האחורי של הגוף המתרומם מעל פני המים, והאוויר נקלט בפתחי נשימה שמתחת לכנפי החפייה. החיפושית היא טורפת הניזונה מחרקים אחרים, סרטנאים, תולעים, ראשנים ודגים קטנים. מראה הטבלנית - חומה-שחורה ושוליה זהובים. אורכה מגיע עד 3.3 ס"מ. תפוצתה בעבר הייתה בצפון הארץ ובמרכזה, אך כיום, לאחר הכחדה עקב ריסוס בלתי מבוקר, נותרו פרטי המין רק בגולן. מדיה וקבצים בנושא טבלנית זהובת-זר בוויקישיתוף טבלנית זהובת-זר, באתר ITIS (באנגלית) טבלנית זהובת-זר, באתר NCBI (באנגלית) טבלנית זהובת-זר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טבלנית זהובת-זר, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טבלנית זהובת-זר".
אינגדשט

אינגדשט הוא שם משפחה יהודי-אתיופי. האם התכוונתם ל... אושרת אינגדשט – זמרת ושחקנית טלוויזיה ותיאטרון ישראלית איילה אינגדשט – זמרת R&B ישראלית מלכה אינגדשט – זמרת ישראלית
משה הרועה והגדי

משה הרועה והגדי הוא מדרש על המילים הפותחות את פרק ג' בספר שמות: "וּמֹשֶׁה הָיָה רֹעֶה". המדרש מסביר את הסיבה שבגינה נבחר משה להנהיג את עם ישראל וקושר זאת להתנהגותו כרועה צאן ולמידת החמלה שגילה כלפי עדרו. המדרש מתאר סיפור המתרחש בתקופה שבה היה משה רועה צאן במדין, לפני שאלוהים התגלה אליו בפעם הראשונה. על פי הסיפור, בעוד משה שומר על עדר הצאן של יתרו, בורח גדי אחד מן העדר ומגיע לחָסוּת, שם הוא מוצא ברכת מים. משה, ששם לב כי הגדי ברח, רץ אחריו ומוצא אותו שותה מים מן הברכה. הוא אינו כועס על הגדי אלא מגלה כלפיו רחמים. משה רואה כי הגדי עייף מהריצה, ועל כן מחליט לשאת אותו על כתפיו חזרה למקום המרעה של העדר. בעקבות האירוע, מחליט הקדוש ברוך הוא כי משה מתאים להנהיג את עם ישראל. אָמְרוּ רַבּוֹתֵינוּ: כְּשֶׁהָיָה משֶׁה רַבֵּינוּ עָלָיו הַשָּׁלוֹם רוֹעֶה צֹאנוֹ שֶׁל יִתְרוֹ בַּמִּדְבָּר, בָּרַח מִמֶּנּוּ גְּדִי וְרָץ אַחֲרָיו עַד שֶׁהִגִּיעַ לַחָסוּת. כֵּיוָן שֶׁהִגִּיעַ לַחָסוּת, נִזְדַּמְּנָה לוֹ בְּרֵכָה שֶׁל מַיִם וְעָמַד הַגְּדִי לִשְׁתּוֹת. כֵּיוָן שֶׁהִגִּיעַ משֶׁה אֶצְלוֹ, אָמַר: אֲנִי לֹא הָיִיתִי יוֹדֵעַ שֶׁרָץ הָיִיתָ מִפְּנֵי צָמָא, עָיֵף אַתָּה! הִרְכִּיבוֹ עַל כְּתֵפוֹ וְהָיָה מְהַלֵּךְ. אָמַר הַקָּדוֹשׁ בָּרוּךְ הוּא: יֵשׁ לְךָ רַחֲמִים לִנְהֹג צֹאנוֹ שֶׁל בָּשָׂר וָדָם, כָּךְ, חַיֶּיךָ - אַתָּה תִרְעֶה צֹאנִי יִשְׂרָאֵל. הָוֵי: "וּמשֶׁה הָיָה רוֹעֶה". — שמות רבה, פרשה ב', פסקה ב' המדרש בוחר לתת למילים המקראיות "ומשה היה רועה" משמעות נוספת מעבר לתיאור העובדתי של מעשיו, כביטוי המאפיין את אישיותו של משה. מנהיגים נוספים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן: אברהם, דוד, הנביא עמוס, רבי עקיבא ואחרים. מקורות רבים מדגישים את הדמיון בין טיפול והובלה של עדרי צאן לבין הנהגה של בני אדם. המדרש על משה והגדי מדגיש את האכפתיות והדאגה לצרכים של כל אחד ואחת בקבוצה, בפרט החלשים ביותר, כתכונות שהופכות אדם למנהיג. ואולם הדגש אינו רק על יכולתו של משה לחוש אמפתיה לסבלו של האחר, אלא גם לנקוט פעולה ממשית. תכונת החמלה כמרכיב חשוב באישיותו של משה מובעת במקומות נוספים בספר שמות, כגון בהתנהגותו עם בנות יתרו: "וַיָּבֹאוּ הָרֹעִים וַיְגָרְשׁוּם, וַיָּקָם מֹשֶׁה וַיּוֹשִׁעָן וַיַּשְׁקְ אֶת-צֹאנָם ". המדרש "משה הרועה והגדי" מובא בשינויים קלים בספר האגדה של ביאליק ורבניצקי. עיבוד למדרש מאת אפרים סידון עם איורים של דני קרמן יצא ביזמת "ספריית פיג'מה" בהוצאת כתר. ספר שמות, פרק ג', פסוק א' בדפוס וילנה נכתב חסית ובדפוסים אחרים חסוח. זוהי מילה יחידאית שפירושה סתום. מילון בן יהודה פירש (על סמך מילה דומה בערבית) כי הכוונה היא ל"מקום אדמת חול שניתן למצוא בו מים". מילון אבן-שושן משער, כי הכוונה לגיא או ערוץ. מפרשים אחרים העריכו, כי הכוונה היא למקום מחסה, גדר קטנה או מין של ירק שגדל על המים. ספר שמואל א', פרק ט"ז, פסוקים י"א–י"ט ספר עמוס, פרק א', פסוק א' וכן פרק ז', פסוק ט"ו ד"ר רות וולף, בחינת מנהיגותו של משה כדגם למנהיגות רצויה, באתר אוניברסיטת בר-אילן ספר שמות, פרק ב', פסוק ט"ז על הספר באתר ספריית פיג'מה
דין פרוטה כדין מאה

דִּין פְּרוּטָה כְּדִין מֵאָה הוא כלל במשפט העברי המנחה את הדיינים להתייחס באותה חשיבות לדין על סכום פעוט כמו לדין עם סכום שערכו רב. הוא משמש גם כניב בשפה העברית המתאר את הצורך בשוויון בין עשירים לעניים. אסור לדיין להקדים דין של מאה פרוטות, על פני דין פרוטה בגלל ערכו הכספי של הדיון, וודאי שאין לו לזלזל בשקילת והכרעת הדין מחמת הסך הנמוך. ”'כקטן כגדול תשמעון' (דברים, א', י"ז) אמר ריש לקיש: מכאן, שיהא חביב עליך דין של פרוטה כדין של מאה מנה” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ח', עמוד א'). יצחק ברט, "האמנם דין פרוטה כדין מאה?", גיליונות פרשת השבוע של המחלקה למשפט עברי במשרד המשפטים, גיליון 435, פרשת יתרו תשע"ד, באתר דעת. (הקובץ להורדה באתר משרד המשפטים) תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ח', עמוד א'. ערך זה הוא קצרמר בנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בירגיטה יונסדוטיר

בירגיטה יונסדוטיר (באיסלנדית: Birgitta Jónsdóttir; נולדה-17 באפריל 1967) היא פוליטיקאית ומשוררת איסלנדית. כיום היא חברת פרלמנט באלת'ינגי מטעם המחוז המערבי, ומייצגת את מפלגת הפיראטים, לאחר שנבחרה בבחירות 2013. היא הייתה בעבר חברת פרלמנט מטעם מחוז רייקיאוויק הדרומי מ-2009 ל-2013. בשנת 2016 התפטר ראש הממשלה האיסלנדי סיגמונדור דויד גונלאוגסון. בעקבות כך התקיימו בחירות במדינה, ובהן קיבלה מפלגתה של יונסדוטיר מנדט להרכבת הממשלה החדשה, לאחר שהגיעה למקום השלישי באותן הבחירות. מדיה וקבצים בנושא בירגיטה יונסדוטיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בירגיטה יונסדוטיר (באנגלית) בירגיטה יונסדוטיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפיראטים באיסלנד קיבלו מנדט להרכיב ממשלה, באתר ynet, 3 בדצמבר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא איסלנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרשה פיצאלן

ליידי מרסיה מרי ג'וזפין פיצאלן הווארד (באנגלית: Lady Marcia Mary Josephine Fitzalan-Howard; נולדה ב-10 במרץ 1953), המוכרת בשם מרשה פיצאלן (Marsha Fitzalan), היא שחקנית אנגלייה. מרסיה פיצאלן הווארד נולדה בעיר בון שבגרמניה המערבית. היא בתם של מיילס פיצאלן-הווארד, דוכס נורפוק ה-17 (אנ') ושל אן פיצאלן-הווארד, דוכסית נורפוק. פיצאלן למדה בבית הספר "Convent of the Sacred Heart" בוולדינגהאם שבמחוז סארי. פיצאלן למדה משחק באקדמיית ובר דאגלס (אנ'). היא השתתפה במגוון סרטים ותוכניות טלוויזיה. בין השאר גילמה את שרה ב'סטרד בסדרה הסאטירית "The New Statesman", ואת מיס בינגלי במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", עיבוד מ-1980 לרומן מאת ג'יין אוסטן. עוד השתתפה בסדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים", בפרק סדרה "המקצוענים", בסרט הטלוויזיה "Spymaker: The Secret Life of Ian Fleming" ובסדרה "Murder Most Horrid" ב-2014 היא הייתה ממלאת מקום של המלכה אליזבת בחזרות לטקס פתיחת הפרלמנט. פיצאלן הייתה נשואה לשחקן האנגלי פטריק רייקרט, ולהם שלושה ילדים. בני הזוג התגרשו ב-1995. ביוני 2007 התחתנה עם ניק ג'ורג'. היא הייתה גיסתו של סר דייוויד פרוסט, שאשתו הייתה אחותה הבכורה, ליידי קארינה פיצאלן הווארד. אחיה הוא אדוארד פיצאלן-הווארד דוכס נורפוק (אנ'). אחות אחרת שלה נשואה לרוזן בלפור החמישי. אחייניתה היא המחזאית ליידי קינווארה בלפור (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מרשה פיצאלן בוויקישיתוף מרשה פיצאלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרשה פיצאלן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) The Queen shows us who isn't boss Rhodes, Michael "George/Fitzalan-Howard Engagement" Google group Peerage News, 9 May 2007
מסוגלות הורית

ההנחה הרווחת בכל התרבויות האנושיות היא שהילדים הם קניינם החוקי של ההורים הביולוגיים. שאלת המסוגלות ההורית מתעוררת רק כאשר מדובר בהורה שהוא קטין, או בהורה-בוגר שלגביו קיימים סימנים שתפקודו לקוי, ושילדו נמצא בסיכון. המסוגלות ההורית נגזרת מצורכי הילד ובדיקתה מתחילה בבדיקת מצבו של הילד. מסוגלות הורית תיבדק בכל פעם ביחס להורה המסוים ולילד המסוים. המסוגלות ההורית מתייחסת לצרכים של הילד או של הילדים, וליכולתו של ההורה לספק להם את צורכיהם. כאשר מאובחנים אצל ההורה ליקויים כמסוגלות ההורית, יש להעריך באיזו מידה ניתן לשקם את המסוגלות החסרה או הלקויה לרמה של הורות סבירה לילד. ייתכנו מצבים שבהם תהיה הערכה שהליקוי איננו ניתן לשיקום. ייתכנו קשיים בשיקום המסוגלות ההורית אם להורה חסרה תובנה לצורך בטיפול ובשינוי, אם חסרה לו מוטיבציה או אמונה בכוחו, או יכולת. המסוגלות ההורית מתייחסת למילוי צורכי הילד בתחומים רבים ומגוונים וככזו ניתן להבין כי הנושא איננו דיכוטומי, שהרי ההורה יכול להיות בעל מסוגלות טובה בנושאים מסוימים ובעל מסוגלות חסרה או לקויה בנושאים אחרים. מקורות המידע להערכת מסוגלות הורית: ממצאים עובדתיים - בדרך כלל מובא מידע רב ומגובש בתסקיר שמכינה פקיד הסעד. יש לתת להורים הזדמנות לערער על אמירות שנכתבו בתסקיר. שיחות עם כל ילד ועם כל הילדים, עם ההורים כזוג ועם כל הורה בנפרד. חשוב שלאיש המקצוע תהיה הכרות ישירה עם כל הנוגעים בדבר. כמובן שאופי השיחה צריך להיות מותאם לגיל של הילד. חשוב שאיש המקצוע ישמע ישירות כיצד אלה שהוא מדבר עמהם רואים את המצב. תצפיות אינטראקציה בין הילד וההורה, או הילדים וההורה. במידת האפשר רצוי שהתצפית באינטראקציה תהיה בסביבה טבעית עבור הילדים. מבחנים פסיכודיאגנוסטיים לכל הורה ולכל ילד מגיל 6. המבחנים האלה מאפשרים לקבל הערכה על מצבו הנפשי של הנבדק, הערכת הבשלות של האישיות, הגמישות שלו ויכולתו להשתנות, והכוחות שלו להשתתף בתהליך טיפולי. ככל שהאדם בשל יותר, בעל כוחות וגמישות, כך יוכל ללמוד ולשפר את היכולת ההורית שלו. הסוגיה של מסוגלות הורית נדונה כאמור במסגרת של כמה נושאים וחוקים: חוק אימוץ ילדים, חוק הנוער (טיפול והשגחה) ובמסגרת דיונים על משמורת בהליכי גירושין. דוד יגיל, שיקולים ולבטים באבחון מסוגלות הורית, הפקולטה למשפטים אוניברסיטת חיפה, 2008 יורם צדיק, איך להעריך מסוגלות הורית, נובמבר, איך להעריך מסוגלות הורית, רפואה משפט- ספר היובל, 2011 מיכל אביב, מהי מסוגלות הורית ואיך היא משפיעה על משמורת?, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏25/07/2016
גדור

האם התכוונתם ל... גדור (עיר מקראית) – עיר מקראית בנחלת שבט יהודה נחל גדור – נחל אכזב בהרי יהודה גדור (שבט בנימין) – יישוב מקראי בנחלת שבט בנימין שמורת גדור – שמורת טבע בשרון גדר (פירושונים) גדרות (פירושונים) גידור (פירושונים)
גידור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גידור – במימון, אסטרטגיית השקעה שבאמצעותה ניתן לנטרל, לצמצם או לבקר הפסדים פוטנציאלים העלולים להיווצר מההשקעות השוטפות קרן גידור – קרן השקעה הנוקטת אסטרטגיה המתימרת להביא לרווח בכל מצב שוק גידור (המשפט המקובל) – התהליך במשפט המקובל, שבו קרקע שבה יש לציבור זכויות הופכת לקרקע בבעלות פרטית מלאה ולשימוש פרטי גבריאל גידור – מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל בעבר גדר (פירושונים) גדרות (פירושונים) גדור (פירושונים)
אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בלטרון

אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בלטרון נמצאת לצד הכביש המחבר את כביש 3 עם נווה שלום על גבעה נמוכה הצופה על אזור הקרב בו נלחמה החטיבה במבצע בן נון א' במלחמת העצמאות. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יהודה יהב והוצבה במקום במאי 2004. אתר הזיכרון מורכב מלוח שיש עליו חקוקים פרטי הקרב, אנדרטה עליה כתובים שמות הנופלים וקיר פיסולי שבמרכזו פתח עגול ממנו אפשר לצפות על אזור הקרב. מעל הפתח נמצאת הכתובת "וְשַׂמְתִּים לִתְהִלָּה וּלְשֵׁם" (צפניה, ג', י"ט). באנדרטה מונצחים 54 לוחמים מגדוד 32 של החטיבה, מהם 48 מפלוגה ב' וכן חבלנים שסופחו אליהם ממחלקת החבלה הגדודית. בספטמבר 2016 הוצבה בסמוך אנדרטת מחנה המעצר בלטרון, שהיה באותו אזור. אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני מדיה וקבצים בנושא אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בלטרון בוויקישיתוף אנדרטת אלכסנדרוני בלטרון, באתר "יד לשריון". האנדרטה לנופלים בלטרון מגדוד 32 של חטיבת אלכסנדרוני, באתר "יזכור"
הדיוויזיה ה-106 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-106 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, והתפרסמה בעקבות כניעת רוב חייליה לגרמנים בשְנֶה אייפל (אנ') במהלך הקרב על הבליטה, במה שהיה אחת הכניעות הגדולות בהיסטוריה האמריקנית. לאחר המלחמה הוקמה הדיוויזיה מחדש בשנת 1948, אולם פורקה כעבור זמן קצר בשנת 1950. ב-5 במאי 1942 הוחלט על הקמת הדיוויזיה, והחלה הקמת מטה הדיוויזיה, וב-15 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה בפורט ג'קסון, דרום קרוליינה בפיקודו של אלן ג'ונס. ב-28 במרץ 1944 עברה הדיוויזיה לטנסי, שם השתתפה בתמרונים כחלק מהארמייה השנייה. ב-11 בדצמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לחזית המערבית, ונפרסה בשנה אייפל בארדנים, כסיוע לדיוויזיה ה-2. על אף שלפי מדריך השירות של צבא ארצות הברית אמורה דיוויזיה לתפוס לא יותר מ-5 ק"מ של חזית, הייתה הדיוויזיה פרוסה על פני 42 ק"מ. ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפת הארדנים, וכחלק מכך פתחו בהפגזה ארטילרית על עמדות הדיוויזיה ה-106. ההפגזה לא גרמה נזק רב, אך הצליחה לשבש את התקשורת בין מפקדת הדיוויזיה בסן וית, לכוחותיה הקדמיים בשנה אייפל. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-18 נועדה ללכוד את הכוחות האמריקאים, שהחזיקו בבליטת שנה אייפל, באמצעות איגוף כפול, כאשר שתי הזרועות של תנועת המלקחיים נועדו לחבור באזור שנברג, על נהר אור. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-62, חסרת הניסיון, נועדה לסייע לזרוע הדרומית של תנועת המלקחיים. ביום הראשון של המתקפה הצליחו הגרמנים להשיג התקדמות מועטה בלבד; בשעות הבוקר המוקדמות של ה-17 בדצמבר חידשו הגרמנים את המתקפה ועד לשעות החשיכה חברו שתי הזרועות של תנועת המלקחיים הגרמנית באזור שנברג והשלימו את כיתור שני הרגימנטים האמריקאים (ה-422 וה-423) מהדיוויזיה ה-106 שהחזיקו בשנה אייפל. במהלך היומיים הבאים (18–19 בדצמבר), הידקו דיוויזיות הפולקסגרנדיר ה-18 וה-62 את טבעת הכיתור סביב הכוחות האמריקאים הלכודים בבליטת שנה אייפל. בשעות הבוקר של ה-19 בחודש עשו הכוחות המכותרים מאמץ אחרון לפרוץ את טבעת הכיתור, ולחצות את המרחק הקצר שנותר עד לשנברג, אך הגרמנים פתחו בהפגזה ארטילרית כבדה עליהם, והתקדמותם נבלמה באש מתותחים מתנייעים ותותחי נ"מ גרמניים. הם הותקפו מכל העברים על ידי כוחות חי"ר גרמניים, שלכדו את הארטילריה המסייעת שלהם, ועל ידי השריון של בריגדת "משמר הפיהרר" (שנשלחה לסייע להתקפת הקורפוס ה-66 על סן-וית), ומלאי התחמושת שלהם כמעט אזל. בשלב זה החליט קולונל דשנו, מפקד הרגימנט ה-422, שאין טעם להמשיך בהתנגדות, ובשעות אחר הצהריים נכנעו שרידי שני הרגימנטים, וכ-8,000-7,000 חיילים אמריקאים, נפלו בשבי הגרמני. קבוצות קטנות של חיילים אמריקאים, שכללו כ-500 איש, המשיכו בלחימה באזור שנה אייפל עד ה-21 בדצמבר. שרידי הדיוויזיה המשיכו להילחם נגד הגרמנים, ואף השתתפו בקרב סן וית. לאחר מכן לחמו הכוחות בבלגיה, וב-16 במרץ הוקמה הדיוויזיה מחדש, על ידי צירוף הרגימנטים ה-3 וה-159 לרגימנט ה-424. הדיוויזיה עסקה בעיקר בשמירה על שבויים, ובסוף המלחמה פורקה וחייליה שבו לארצות הברית. ב-15 באפריל הוקמו הרגימנטים ה-422 וה-423 מחדש בצרפת, וצורפו לדיוויזיה ה-66, שהייתה דיוויזיית אימונים, ולא הספיקה להשתתף בקרבות. בשנת 1948 הוקמה הדיוויזיה מחדש בפוארטו ריקו, אולם בשנת 1950 בעקבות קיצוצים בצבא פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-106 נהגה שְנִי אייפל זו הכניעה השנייה הגדולה ביותר של חיילים של צבא ארצות הברית במלחמה, לאחר הכניעה בבטאן
ימיני

ימיני הוא שם משפחה עברי במשפחות תימניות השם במקור הוא יַמַאנִי כשמה של תימן בערבית اليمن יַאמַן. האם התכוונתם ל... יחיא ימיני – צורף ישראלי (1894–1986) יעקב ימיני – צורף ישראלי (2010-1929) בן-דרור ימיני – עיתונאי ישראלי דב ימיני – איש ציבור ישראלי יחיעם ימיני – מדען מחשב ישראלי ימין
לגעת בשטן

לגעת בשטן (באנגלית: Touch the Devil) הוא ספר מאת הסופר הבריטי ג'ק היגינס. הספר יצא לאור ב-1987. עלילת הספר מתרחשת בעיצומה של המלחמה הקרה ועל רקע המערכה שמנהלים שירותי הביון של בריטניה במחתרת האירית וכנגד ברית המועצות. פרנק בארי הוא מתנקש. את ראשית הקריירה שלו עשה במחתרת האירית עתה הוא פועל למען ברית-המועצות וכל המרבה במחיר. אנשי הביון הבריטי, בריגדיר צ'ארלס פרגוסון ושלישו הארי פוקס, בעברו קצין ברגימנט הכחולים והמלכותיים שאיבד את כף ידו בהתפוצצות מטען בבלפסט, מחליטים כי בארי הגדיש את הסאה פעם אחת יותר מדי ויש לחסלו. השניים מגייסים שוב לפעולה את פרופסור ליאם דוולין, חוקר ספרות באקדמיה, משורר ובעבר מתנקש בשורות המחתרת האירית. הוא לחם במלחמת האזרחים בספרד בשרות חטיבת וושינגטון ונפל בשבי האיטלקי ובהמשך הועבר לאבווהר, המודיעין הצבאי הגרמני. דוולין פעל בשירותם באירלנד ובשנת 1943 נשלח לאנגליה לסייע למבצע ההתנקשות בוינסטון צ'רצ'יל. דוולין נחטף מביתו שבאירלנד בידי כוח משירות האוויר המיוחד בפיקוד קפטיין אנטוני וילייארס. פרגוסון מטיל על דוולין לחלץ מן הכלא הצרפתי את פקודו הוותיק מן המחתרת, מרטין ברוסנן, בעברו שירת ברוסנן כסמל ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית, לחם בווייטנאם ועוטר על גבורתו בשדה הקרב. בהמשך, בעיקר בשל מוצאו האירי, הפך למתנקש בשורות המחתרת האירית וליד ימינו של דוולין. בשנת 1975 נשלח לצרפת לתווך בעסקת נשק עבור המחתרת. הוא נלכד בידי המשטרה הצרפתית ונשלח למאסר באי בל, כלא הצרפתי הידוע לשמצה באכזריות תנאי הכליאה בו ובכך שכמעט בלתי ניתן להימלט ממנו. שירות הביון הבריטי מציע לברוסנן כי יבריחו אותו מכלאו בתמורה לכך שיהרוג את בארי. דוולין, ותיק משימות ביון מורכבות בעבור הביון הגרמני והמחתרת האירית, נדרש הפעם לכל כישוריו כדי להשלים את משימתו, ואילו ברוסנן עתיד לגלות שהעימות כנגד בארי הוא משחק מתוחכם וכי גם שולחיו אינם נקיים מכוונות רעות. הספר "לגעת בשטן", באתר "סימניה" ג'ק היגינס, "לגעת בשטן", הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמוד 52. ג'ק היגינס, "לגעת בשטן", הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמוד 48, "כוח גרמני מוצנח, בראשו של הקולונל קורט שטיינר. נאמר שמטרת התרגיל הייתה ללכוד את צ'רצ'יל" לניסיון של צנחנים גרמנים לחטוף את צ'רצ'יל ב-1943". ג'ק היגינס, "לגעת בשטן", הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמודים 51-60. ג'ק היגינס, "לגעת בשטן", הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמוד 12, "קומאנדו. מוטס. סמל מרטין ברוסנן". ג'ק היגינס, "לגעת בשטן", הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמוד 40. ג'ק היגינס, "לגעת בשטן", הוצאת זמורה ביתן, 1988, עמוד 42. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.