laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מים שקופים

מים שקופים הוא שיר של הזמר עומר אדם, מתוך אלבומו השישי, Omer, אשר יצא לאור ב-1 בינואר 2020, ביחד עם שאר שירי האלבום, ויצא כסינגל ב-2 בפברואר. השיר, בדומה לשאר שירי האלבום, הוא בסגנון הפופ המזרחי. השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי דרור, והוא מתאר מערכת יחסים בין בני זוג שהתפרקה. אוחיון ודרור יצרו עבור אדם גם את השיר "לשון הרע לא מדבר אליי" מתוך האלבום Omer. עם צאת האלבום, זכה השיר להצלחה בסטרימינג, תוך שהגיע בשיאו למקום ה-20 במצעד שירי הספוטיפיי הישראליים השבועי, וצבר באותו השבוע כ-53,947 השמעות. נכון לספטמבר 2020, הוא עומד על כ-1.7 השמעות בפלטפורמה, וכ-7 מיליון צפיות באתר יוטיוב. במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו גלגלצ ואתר ynet הגיע השיר למקום ה-40. ערוץ 7, עומר אדם באלבום חדש: "לשון הרע לא מדבר אלי", באתר ערוץ 7, 1 בינואר 2020 מצעד שירי הספוטיפיי הישראליים השבועי, באתר ספוטיפיי, 9 בינואר 2020 מים שקופים, באתר ספוטיפיי עומר אדם - מים שקופים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:09) ynet, העם אמר את דברו: "שלמים" של עידן חביב הוא שיר השנה, באתר ynet, 17 בספטמבר 2020 היטליסט – מצעד המוזיקה הרשמי של ישראל, באתר מאקו, ‏26 בדצמבר 2023 המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר web.archive.org, ‏2 באוקטובר 2023 המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים | היטליסט, באתר web.archive.org, ‏26 בספטמבר 2023 כאן גימל, אושר כהן עדיין בפסגה ועומר אדם עם שני שירים חדשים במצעד! ומה יקרה בשבוע הבא? הצביעו עכשיו לעשירייה והכריעו 🗳, באתר אינסטגרם, ‏28 בספטמבר 2023
בית ג'אלא

בית ג'אלא (לפעמים מאוית גם בית ג'אלה, או בית ג'לא. בערבית: بيت جالا, ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיירה פלסטינית נוצרית, הסמוכה לבית לחם. שטחה 14 קמ"ר, אוכלוסייתה מונה כ-17,659 איש. יש סברה המזהה את העיירה עם מיקומה של גילה המקראית (כלומר זהו שיבוש השם), אולם זיהוי מקובל יותר של היישוב המקראי הוא עם תל הנקרא ג'אלא מצפון לחלחול. לפי סברה אחרת השם מזכיר את שמה של בית גַּלְיָא שבתלמוד. ברשימת שישק היא מוזכרת בשם גַלֶנָה. לפי מסורת ערבית היה שמה הקדום בית אֶפְרָתָה. הצורה ג'לא היא הצורה הערבית לשם העברי המקורי גולה, שבתוקף חוקי הדיסימילציה הפך לגילה. בימי הביניים קראוה עולי רגל נוצרים רָמָה (אליה מכוונים, לפי מסורתם, דברי הנביא ירמיהו, "קול ברמה נשמע"). בדורות קדומים שיבשו עולי רגל את שמה וקראו לה Bouticlla (בותיצלה). החוקרים הבריטים קונדר וקיצ'נר מהקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל זיהו את בית ג'אלא עם גלים, הנזכרת בגרסת תרגום השבעים לספר יהושע (ט"ו, נ"ט). בית ג'אלא שוכנת בגובה ממוצע של 750 מטרים מעל פני הים, בסמיכות לעיר בית לחם במזרח וליישוב הקהילתי הר גילה במערב. שכונת גילה בירושלים ממוקמת כמה מאות מטרים מצפון לה. תוואי נחל גילה עובר במרכז העיר. החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בבית ג'אלא בשלהי המאה ה-19 וכתב: "אם הנתונים שנמסרו לי מדויקים, יש בכפר הזה שלושת אלפים תושבים, ובהם אלפיים ושבע מאות יוונים אורתודוקסים ושלוש מאות יוונים קאתולים. מוסלמי לא יעז לשהות כהן זמן רב מפני שלפי אגדת קדומים שיש עדיין מאמינים בה בארץ, כל מוסלמי שיעז לגור בכפר הזה שלושה ימים ולא יתנצר מסתכן במיתה חטופה . מונים כאן חמש מאות וחמישים גברים המסוגלים לשאת נשק". הוא מוסיף כי "סביבתו פורייה מאוד, וליין המיוצר בה יצאו מוניטין". בנוסף, פירט על הכנסיות בכפר ועל קורותיהן של הקהילות הנוצריות שחיו בו. באוגוסט 1939 נפתח סניף דואר בבית ג'אלא. כ-75% משטח השכונה נכללה בשטח C. בשנת 2001 נערכה בשכונה מבצע בית מוגן. בעבר רובה המכריע של האוכלוסייה בעיר היה נוצרי, בדומה לבית לחם שכנתה. במאה השנים האחרונות רבים מתושבי בית ג'אלא היגרו לאמריקה הדרומית. יוצאי בית ג'אלא שם מהווים כ-70,000 איש (הערכה 2006). במקביל היגרו לעיר מוסלמים רבים, כך שעל אף שהנוצרים עדיין מהווים רוב, הוא אינו משמעותי כבעבר. בעיר נמצאים בתי ספר של זרמים שונים בנצרות, כולל הלותרנים (טליתא קומי), הקתולים, והאורתודוקסים. על אדמות הכפר נבנתה חומת ההפרדה שניתקה את בית ג'אלה מוואדי אחמד, שטח חקלאי של 3,500 דונם עם אלפי עצי זית. העיר בית ג'אלה מוזכר בשיר "אמצע הלילה בכפר" שבוצע על ידי הראל מויאל, בו מתוארות חוויותיו של מויאל משירותו הצבאי. מדיה וקבצים בנושא בית ג'אלא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית ג'אלא אתר הרשות הפלסטינית בערבית בי"ס טליתא קומי צילום אוויר של בית ג'אלה ובית לחם, 1945, קנ"מ 1:10,000, כולל אינדקס אתרים, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010 Conder and Kitchener, 1881, SWP III, p. 20 ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון : יהודה (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1982, עמ' 77 סניף דואר בבית ג'אלה, הַבֹּקֶר, 14 באוגוסט 1939 אורן זיו, עבור חומת ההפרדה: משרד הביטחון עוקר עשרות עצי זית בבית ג'אלה, באתר שיחה מקומית, 20 באוגוסט 2015
Read My Lips

האם התכוונתם ל... Read My Lips (Enough Is Enough) - שיר של ג'ימי סאמרוויל Read My Lips (אלבום של סופי אליס בקסטור) – אלבום של סופי אליס בקסטור
יאיר לוי

האם התכוונתם ל... יאיר לוי (פוליטיקאי) – חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת ש"ס יאיר לוי (זמר) – זמר ויוצר ישראלי
קראטה קיד

האם התכוונתם ל... קראטה קיד (זיכיון) – זיכיון מדיה קראטה קיד (סרט, 1984) – סרט קולנוע משנת 1984 קראטה קיד 2 – סרט קולנוע משנת 1986 קראטה קיד 3 – סרט קולנוע משנת 1989 קראטה קיד (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה מונפשת משנת 1989 הקראטה קיד הבא (או: קראטה קיד 4) - סרט קולנוע משנת 1994 קראטה קיד (סרט, 2010) – סרט קולנוע משנת 2010 קארטה קיד (קומיקס) (אנ') – דמות של גיבור-על ביקום DC
אלן בריסטו

אלן מרסר בריסטו הבן (באנגלית: .Allan Mercer Bristow, Jr; נולד ב-23 באוגוסט 1951) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי. שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1973–1983, ולאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 7.8 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק. שימש כמאמן הראשי של קבוצת שארלוט הורנטס בין השנים 1991–1996, וכן היה הג'נרל מנג'ר של שארלוט (1990–1991), דנוור נאגטס (1997–1998) וניו אורלינס הורנטס (2004–2005). בריסטו נולד וגדל בעיר ריצ'מונד שבווירג'יניה, ובין השנים 1969–1973 למד באוניברסיטת וירג'יניה טק. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 23.1 נקודות ו-12.7 ריבאונדים למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1973 נבחר בריסטו בבחירה ה-21, על ידי קבוצת פילדלפיה 76'. בקיץ 1975, לאחר שתי עונות בפילדלפיה, שוחרר מהקבוצה. לקראת עונת 1975/1976 הצטרף לקבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-ABA, ולאחר עונה אחת עבר יחד עמה לליגת ה-NBA. לאורך תקופתו עם הקבוצה בשתי הליגות קלע 8.4 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 1979 עבר לשחק ביוטה ג'אז, במדיה קבע שיאי קריירה של 11.6 נקודות ו-6.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. באוגוסט 1981 הועבר עם ויין קופר בטרייד לדאלאס מאבריקס, תמורת ביל רובינזיין. בסיום עונת 1982/1983, לאחר שתי עונות בדאלאס, פרש בריסטו ממשחק בגיל 31. בשנת 1983, מיד עם פרישתו ממשחק, החל בריסטו את קריירת האימון שלו כעוזר מאמן בסן אנטוניו ספרס. שנה לאחר מכן עבר לצוות האימון של דנוור נאגטס, בה שימש כעוזרו של המאמן דאג מו במשך 6 עונות רצופות. בכל 6 העונות השתתפה דנוור בפלייאוף ה-NBA, ובעונת 1984/1985 אף העפילה לגמר האזור המערבי. בקיץ 1990 מונה בריסטו לג'נרל מנג'ר של שארלוט הורנטס, ושנה לאחר מכן עבר לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה, במקומו של ג'ין ליטלס. בעונתו השנייה כמאמן ההורנטס, 1992/1993, העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, לראשונה בתולדותיה, ואף גברה בסיבוב הראשון על בוסטון סלטיקס (3–1). בחצי גמר המזרח הפסידה שארלוט מול ניו יורק ניקס (1–4), על אף יכולת טובה של כוכבי הקבוצה אלונזו מורנינג, לארי ג'ונסון וקנדל גיל. בעונת 1994/1995 השיגו ההורנטס את המאזן הרביעי בטיבו באזור המזרחי (50–32), אך הודחו מהפלייאוף כבר בסיבוב הראשון. לאורך 5 עונותיו של בריסטו כמאמנה, רשמה הקבוצה מאזן כולל של 207 ניצחונות ו-203 הפסדים בעונה הסדירה, ו-5 ניצחונות ו-8 הפסדים בשלב הפלייאוף. בפברואר 1997 מונה לג'נרל מנג'ר של הנאגטס, וכשנה לאחר מכן הוחלף בתפקיד על ידי מייק ד'אנטוני. בעונת 2004/2005 שימש כג'נרל מנג'ר של ניו אורלינס הורנטס. בכל אחת משלוש תקופותיו כג'נרל מנג'ר, העביר בטרייד את הכוכב הגדול ביותר של קבוצתו: בינואר 1991 העביר את ארמן גיליאם (משארלוט) בטרייד לפילדלפיה 76', תמורת מייק ג'מינסקי; באוקטובר 1997 העביר את אנטוניו מקדייס (מדנוור) בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת 5 בחירות דראפט עתידיות; ובפברואר 2005 העביר את בארון דייוויס (מניו אורלינס) בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, תמורת ספידי קלקסטון ודייל דייוויס. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות המשחק של בריסטו ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון של בריסטו ב-NBA, באתר basketball-reference.com רשימת הפעולות של בריסטו כג'נרל מנג'ר ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק של בריסטו בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1973, באתר basketball-reference.com בריסטו וקופר נשלחים בטרייד לדאלאס, באתר הניו יורק טיימס, 21 באוגוסט 1981 בריסטו עוזב את ההורנטס, באתר greensboro.com,‏ 21 באפריל 1996
MVP של העונה הסדירה ב-MLB

MVP של העונה הסדירה ב-MLB (באנגלית: MLB Most Valuable Player Award) הוא תואר שמוענק לשני השחקנים הטובים ביותר (Most Valuable Player) בליגת ה-MLB. תואר אחד מוענק לשחקן המצטיין באמריקן ליג ותואר אחד מוענק לשחקן הטוב ביותר בנשיונל ליג. הפרס הוענק לראשונה ב-1911, ועד שנת 1914, הוענק על ידי קלמרס אוטומוביל. אחרי שנה זו, הופסקה חלוקת הפרס, ורק ב-1922 שבו להעניק אותו. משנת 1931 ועד היום, מעניק את הפרס ארגון כתבי הספורט BBWAA. מדיה וקבצים בנושא MVP של העונה הסדירה ב-MLB בוויקישיתוף
מריה נלבנדיאן

מריה נלבנדיאן (בערבית: ماريا نالبنديان, בארמנית: Մարիա Նալպանտեան; נולדה ב-1 באוגוסט 1985) היא זמרת לבנונית ממוצא ארמני. מריה נלבנדיאן נולדה ב-1985 בביירות, לבנון למשפחה ארמנית. החל מגיל 13 היא החלה להשתתף בפרסומות. בגיל 17 היא השתתפה בתחרות יופי במלטה וזכתה במקום הראשון (Miss Bikini Asia). לאחר סיום בית הספר מריה נלבנדיאן למדה שיווק. בשנת 2005 מריה נלבנדיאן הוציאה את האלבום הראשון שלה. קליפים לאלבום זה הופקו על ידי ג'אד שוירי. בשנת 2007 יצאה אלבום השני. במהלך שנת 2008 מריה נלבנדיאן הצטלמה בסרטים. בשנת 2013 היא החלה לשיר בארמנית, שזה שפת האם שלה. בשנת 2015 מריה נלבנדיאן הוציא את האלבום השלישי שכלל שירים בארמנית בלבד. החל משנת 2015 מריה נלבנדיאן בעלת אזרחות ארמנית ומאז היא מתגוררת לסירוגין בארמניה ובלבנון. באותה שנה היא זכתה בתחרות יופי לנשים ארמניות. ריאיון עם מריה נלבנדיאן מריה נלבנדיאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) Armenian Women and Girls are Beautiful. Photo Gallery, beauty-around.com (באנגלית)
סורת א-תחרים

סורת א-תחרים (בערבית: سورة التحريم, "האיסור") היא הסורה ה-66 בקוראן, והיא מונה 12 פסוקים. שם הסורה נגזר מהפסוק הראשון בה. חלק מהסוגיות המוזכרות בסורה זו הם: יום הדין ג'יהאד מונאפיקון כפירה נשותיהם של חלק מנביאי האסלאם כמו אשת לוט. פסוקים 1–2 ופסוק 4 מתארים את תמיכתו של אללה במוחמד. פסוק 3 מגדיר את תפקידן ומעמדן של נשותיו של מוחמד. פסוק 5 מזהיר את נשותיו של מוחמד מפני גירושים אפשריים אם הן תמשכנה לתכנן מזימות מאחורי גבו. פסוקים 6–9 עוסקים בחלק מחובותיהם של המוסלמים ושל מוחמד. פסוק 10 מתאר את מה שעלה בגורלן של הנשים של נח ולוט. פסוקים 11–12 מתארים את החסד שאללה יעניק לעאישה ולמרים, אם ישו. מדיה וקבצים בנושא סורת א-תחרים בוויקישיתוף סורת א-תחרים, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט TheLastDialogue, Surah At Tahrim Summary, The Last Dialogue, ‏7 במרץ 2019 (באנגלית) Surah al-Tahrim, Chapter 66, Al-Islam.org, ‏24 בינואר 2014 (באנגלית) Sura al-Tahrim, WikiShia (באנגלית)
ויליאם ג'יימס מולר

ויליאם ג'יימס מולר (באנגלית: William James Muller‏; 28 ביוני 1812 – 8 בספטמבר 1845) היה צייר נוף ודיוקנאות בריטי, האמן הידוע ביותר של אסכולת בריסטול. מולר נולד בבריסטול, בנו של ג'. ס. מולר, פרוסי מדנציג, שהיה אוצֵר מוזיאון בבריסטול. תחילה למד ציור אצל ג'יימס בייקר פיין. תמונותיו המוקדמות היו בעיקר מהנוף של גלוסטרשייר בויילס, והוא למד הרבה ממחקרו על קלוד לוריין וציירי נוף קודמים. הוא היה עד לפרעות בבריסטול בשנת 1831 והנציח כמה מהסצנות בסדרת "רישומי שמן ואקוורל גולמיים ומבריקים". בשנת 1833 הציג לראשונה באקדמיה המלכותית לאמנויות והציג את הרס גשר לונדון העתיק. בשנה שלאחר מכן ערך סיור דרך צרפת, שווייץ ואיטליה. הוא ביקר פעמיים במזרח התיכון. הביקור הראשון היה בשנים 1838–1839 כאשר ביקר באתונה ונסע הלאה לאלכסנדריה ולקהיר, שם בילה שבועיים לפני שהמשיך במעלה הנילוס ללוקסור, שם עשה ציורים של ההריסות והנופים לפני שחזר לקהיר באמצע ינואר. זמן קצר לאחר שובו, עזב את בריסטול והתיישב בלונדון, שם הציג באופן קבוע. סצנותיו ברחובות ובשוק המצרי היו פופולריות במיוחד. ביקורו השני היה בליקיה שבדרום מערב טורקיה בשנים 1843–1844. המסע שלו היה לפי בקשתו של הארכאולוג צ'ארלס פאלו. מולר ותלמידו הארי ג'ונסון ליוו את המשלחת הממשלתית לליקיה. הוא בילה שלושה חודשים בשרטוט הנוף ואנשים מקומיים סביב קסנתוס, פינארה ותלוס. לאחר חזרתו לאנגליה הוא צייר בעיקר בצבעי מים וכמה ציורי שמן של מסעו בטורקיה. העבודות שביצע בליקיה נחשבות לטובות ביותר שלו. בשנת 1840 ביקר שוב בצרפת, שם ביצע סדרת רישומים של אדריכלות הרנסאנס, שעשרים וחמישה מהם נחרטו בליטוגרפיה ופורסמו בשנת 1841 בעיתון בצרפת. מולר נפטר בבריסטול ב־8 בספטמבר 1845, בגיל צעיר מאוד. הוא קבור בבית העלמין ברונסוויק, בריסטול. קברו מסומן על ידי לוח אבן שחור מלוטש ופשוט כתוב עליו "לזכרו של ויליאם ג'יימס מולר שמת 8 בספטמבר 1845 בן 35 שנים". לאחר מותו היה ביקוש גדול מאוד לעבודתו, מה שהוביל ליצירת מספר לא מבוטל של זיופים. ביוגרפיות של מולר נכתבו על ידי נתנאל ניל סולי (בשנת 1875), באנט (1948) וגרינאקר וסטודארד (1991). פסל חזה של הצייר ממוקם בכניסה למנזר בקתדרלת בריסטול. המוזיאון הבריטי ירש מג'ון הנדרסון אוסף עשיר של רישומי מולר. המהומות בבריסטול שריפת בית הבישוף בבריסטול הכניסה לוונציה גשר רילטו ונציה ונציה ילדים בדייג מפל מים ודייג צעיר טורקי מדיה וקבצים בנושא ויליאם ג'יימס מולר בוויקישיתוף Encyclopædia Britannica, Ninth Edition/William James Müller, ויקיטקסט Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Müller, William James". Encyclopædia Britannica. 18 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 963–964. Mathew, James Charles (1894). "Müller, William John". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 39. London: Smith, Elder & Co.
ג'יימס וורד (פסיכולוג)

ג'יימס וורד FBA (באנגלית: James Ward; ‏27 בינואר 1843 – 4 במרץ 1925) היה פסיכולוג ופילוסוף אנגלי, חבר בקבוצת "שליחי קיימברידג'" (אנ'). נשא את הרצאות גיפורד באוניברסיטת אברדין בשנים 1896–1898. בצעירותו למד בגרמניה ועסק בתאולוגיה, בפילוסופיה ובחקר הפיזיולוגיה, אך ב-1880 חזר לבריטניה ועבר לעסוק בפסיכולוגיה בקיימברידג'. וורד כתב את ההגדרה לערך "פסיכולוגיה" במהדורה התשיעית של אנציקלופדיה בריטניקה, שהשפעתה הייתה רבה, ובה הדגיש את הקשב האקטיבי של נפש האדם אל סביבתו. גישתו הפילוסופית הייתה פנפסיכיזם, והוא התנגד למטריאליזם ולדואליזם. בין תלמידיו היו הפילוסופים ג. א. מור וברטראנד ראסל. אשתו מארי וורד הייתה מרצה בתחום האתיקה וסופרג'יסטית בריטית ידועה. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס וורד בוויקישיתוף ג'יימס וורד באנציקלופדיית סטנפורד לפילוסופיה (באנגלית) ג'יימס וורד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך פסיכולוגיה במהדורה התשיעית של אנציקלופדיה בריטניקה, 1902
מי אוהב?

"מי אוהב?" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית יובל דיין. השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2019, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק. השיר נכתב והולחן על ידי יובל דיין והופק על ידי תמיר מוסקט, והוא בסגנון הפופ. עם צאתו, זכה השיר להצלחה בתחנות הרדיו, כשהגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט, צבר באותו השבוע כ-102 השמעות וצעד במצעד כשמונה שבועות רצופים. במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל לשנת ה'תש"ף הגיע השיר למקום ה-26. יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת: "יש כאן ביצוע של נחישות ועוצמת הבעה בקצב שאינו משתמע לשתי פנים. אני חופרת, אבל חושפת הכי ישיר וכן. יובל דיין שרה כמי שאינה מתלבטת מול בן הזוג. כשהיא שואלת 'מי אוהב' - זה נשמע כשאלה רטורית. אז כן, יכול להיות שהתרגלתי לשמוע אותה בטון מסוים, שהפך לסימן ההיכר המוזיקלי שלה. כאן היא מנסה להשתחרר ממנו, לגוון את עצמה, להכניס אלמנט רוקיסטי מבורך לרפרטואר. אני מאשים את האוזן המפונקת יותר בהסתיגות הראשונית מהשיר. יש כאן שינוי טוב, יציאה מבורכת מבחינתה ומבחינת המאזין מחוץ לקופסה". אתר פרוגי העניק לשיר ביקורת חיובית: "'מי אוהב?' הצליח לגעת לנו בלב. הקצב המקסים של השיר, שמשתלב עם הקול הייחודי של הזמרת יצרו ביחד סינגל כיפי ומיוח. מילות השיר מלאות באהבה, בכיף ובטוב – והסטייל הייחודי שלו עושה לנו רק טוב בלב. כרגיל, דיין מצליחה לגעת לנו בעוד נקודה ולגרום לנו להרגיש מדהים אחרי האזנה לשיר אחד בלבד". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית המצעד השבועי, שבוע 51, 2019, באתר מדיה פורסט ישראל המצעד השבועי, שבוע 04, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל יוסי חרסונסקי, מי אוהב, באתר "יוסמיוסיק", 13 בדצמבר 2019 הילה זבולון, מי אוהב? יובל דיין חוזרת עם סינגל חדש וממכר, באתר פרוגי, 1 בדצמבר 2019
ליברטי רקורדס

ליברטי רקורדס (באנגלית: Liberty Records) היא חברת תקליטים אמריקאית, שהקים יושב הראש סימון ורונקר יחד עם אל בנט כנשיא ותיאודור קיף כמהנדס ראשי בשנת 1955. החברה ידועה בהפקותיה ארוכות הטווח של אמנים ולהקות מפורסמים רבים, בהם קנד היט, ג'ולי לונדון, הנרי מנסיני, בובי וי, וילי נלסון ועוד. החברה נסגרה וחידשה את פעילותה מספר פעמים, כשהפעם האחרונה הייתה בשנת 2001. החברה הוקמה על ידי סיימון ורונקר בהוליווד, קליפורניה. ורונקר, שנולד ב־1915, נודע כבר מגיל צעיר מאוד כ"ילד פלא" מוזיקלי, וניגן על שלל כלים שונים. בשנות ה-30 נסע לצרפת כדי ללמוד נגינה, ומאוחר יותר המשיך לגרמניה שם נשאר עד לעלייתו של היטלר לשלטון. כשחזר לעיר הולדתו לוס אנג'לס, הציע לו בן דודו, הרב ניומן, להקים חברת תקליטים. כך נולדה חברת ליברטי, בשיתוף פעולה עם אל בנט ותיאודור קיף. בתחילה החברה הוציאה בעיקר הקלטות של תזמורות והרכבי ג'אז. בשנות החמישים החברה גדלה ויותר אמנים החלו לעבוד איתה, חלקם הגדול התפרסמו בהמשך. למשל, הסינגל cry me a river מאת ג'ולי לונדון היה אחד מהסינגלים הראשונים של החברה, ובהמשך הפך לקלאסיקה ואף הגיע למקום ה־9 במצעד הבילבורד הוט 100. בשנות השישים החברה צמחה מאוד וחתמה על חוזי הקלטות ארוכי טווח עם להקות שונות, בהן גארי לואיס והפלייבויז, קנד היט, המחפשים ועוד. החברה הפיקה אלבומים רבים שהצליחו עד מאוד, כגון Boogie with Canned Heat שהגיע למקום 5 במצעד המצעד האלבומים הבריטי ו־ Green-Eyed Lady של להקת סאגרלואף שהגיע למקום 1 במצעד האלבומים הקנדי. בשנות ה-80 ושנות ה-90 חלה ירידה בכמות האמנים שחתמו אצל החברה, בעיקר בשל בעיות כלכליות שנקלעה אליהם. החברה נסגרה זמנית, ונפתחה זמן מה לאחר מכן. מאז שנת 2001 פועלת החברה בבריטניה, עם אמנים כמו החונקים, הבאנגלס או פרפב ספראוט. החברה לא מתאפיינת בז'אנר מרכזי אחד, אלא קשת גדולה של סגנונות מוזיקליים, בהם מוזיקת רוק, מוזיקת פופ, בלוז, רגאיי, ג'אז, פאנק ואף מוזיקה קלאסית וביג בנד. מדיה וקבצים בנושא ליברטי רקורדס בוויקישיתוף Liberty Records Story, www.bsnpubs.com Julie London Songs ••• Top Songs / Chart Singles Discography ••• Music VF, US & UK hits charts, musicvf.com boogie with canned heat | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) Library and Archives Canada, Image : RPM Weekly, www.bac-lac.gc.ca, ‏2013-07-17
פיטר דה וינט

פיטר דה וינט (באנגלית: Peter De Wint‏; 21 בינואר 1784 – 30 בינואר 1849) היה צייר נוף אנגלי. דה וינט היה בנו של רופא אנגלי ממוצא הולנדי שהגיע לאנגליה מניו יורק. הוא נולד בסטון, סטפורדשייר. בשנת 1800 נרשם פיטר דה וינט לבית הספר המלכותי של האקדמיה. משנת 1802 היה חבר של הצייר ויליאם הילטון, שלמד יחד איתו. הם למדו אצל ג'ון רפאל סמית', חרט וצייר דיוקנאות. הוא קנה את עצמאותו מסמית בשנת 1806, בתנאי שיספק 18 ציורי שמן בשנתיים שלאחר מכן. בשנת 1806 ביקר בפעם הראשונה בלינקולן, עם חברו הצייר ויליאם הילטון, שעם אחותו הרייט הוא התחתן בשנת 1810. דה וינט והילטון גרו יחדיו ברחוב ברוד, שם התגורר גם הצייר ג'ון וארלי. וארלי העביר שיעורים בציור והציג את דה וינט לד"ר מונרו, שניהל אקדמיה בלתי פורמלית לאמנים צעירים. דה וינט הציג לראשונה באקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1807, ובשנה שלאחר מכן בגלריה של אמנים נלווים בצבעי מים. בשנת 1809 נכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית. הוא נבחר לחבר של החברה הוותיקה לצבעי מים בשנת 1810 והפך לחבר מלא בשנה שלאחר מכן. באותה תקופה, הוכר כמאסטר לרישום, הוא בילה את הקיץ בלימוד רישום וציור אנשים משפחות אמידות. בשנת 1812 היה חבר באגודת הציירים בצבעי מים, שם הציג שנים רבות, וכן באקדמיה. חייו של דה וינט הוקדשו לאמנות. הוא צייר להפליא בצבעי שמן, וכן דורג כאחד מציירי המים האנגלים הראשיים. "אף אמן", טען אלפרד ויליאם ריץ', "מעולם לא התקרב לציור תמונה מושלמת יותר ממה שעשה פיטר דה וינט." הוא ביקר לעיתים קרובות בעיר הולדתו של אשתו לינקולן, ורבים מהנופים הפנורמיים שלו וסצינות החציר צוירו בלינקולנשייר. מדי פעם הוא סייר בויילס, ובשנת 1828 נסע לנורמנדי. הוא נקבר בקבר משפחת הילטון בקפלת סבוי (שנהרסה בשריפה ב־7 ביולי 1864). הקפלה שוחזרה בשנת 1866 ואשתו, הרייט דה וינט, הציבה מבנה זיכרון גדול חדש בתוך הקתדרלה, לזכר אחיה ויליאם הילטון ובעלה פיטר דה וינט. שדה תירס סנט אולבנס כפר ליד הנהר מפרץ אנגלי כפר ביורקשייר הקוצרים הטחנה ליד הנהר מדיה וקבצים בנושא פיטר דה וינט בוויקישיתוף פיטר דה וינט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיטר דה וינט, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיטר דה וינט, באתר Discogs (באנגלית) Tate, Peter De Wint 1784–1849, Tate David Scrase, Drawings & Watercolours by Peter De Wint, exhibition catalogue, Fitzwilliam Museum, Cambridge (1979)
איפה הרומנטיקה

איפה הרומנטיקה הוא סינגל של הצמד המוזיקלי הישראלי כרקוקלי, אשר יצא לאור ב-11 בנובמבר 2019, כחלק מתוך אלבומן השני, 9. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי בן זוגה של לירון כרקוקלי, סתיו בגר. השיר הוא בלדת פופ המתארת מערכת יחסים שהתפתחה דרך הסמארטפון. הווידאו קליפ של השיר יצא לאור בערוץ היוטיוב של הצמד בסמוך לצאת הסינגל עצמו, ובוים על ידי מורן מורדי וסתיו בגר, מפיק השיר. נכון לספטמבר 2020, הוא עומד על כ-600 אלף צפיות. בן שלו מהארץ העניק לשיר ביקורת שלילית: "אחד הטרנדים היותר מאוסים בפופ הישראלי של השנים האחרונות הוא ההתרפקות על העידן האבוד שבו הסמארטפון לא שלט בחיינו. הו, הכל היה כל כך עמוק ואמיתי כשלא היינו משועבדים למסכים! יכול להיות שהאנשים שכותבים את השירים האלה כל כך צעירים, שהם לא זוכרים את הימים שלפני האינסטגרם, ולכן לא יכולים לדעת שגם אז התבונה לא מילאה את הארץ". דודי פטימר ממעריב אונליין העניק ביקורת מעורבת לאלבום בו השיר נכלל, אם כי אמר על השיר כי הוא מבין ה"הפתעות שמצליחות לחדש". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית כרקוקלי - איפה הרומנטיקה (Prod. By Stav Beger), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:50) בן שלו, עומר אדם תקוע עם אותם ארבעה אקורדים שחוקים, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2019 דודי פטימר, ‏אחיות מעשיות: "כרקוקלי" מציגות טקסטים רדודים ולחנים קליטים, באתר מעריב אונליין, 1 בדצמבר 2019
קאוסאר מוחמד

קאוסאר מוחמד (באנגלית: Kausar Mohammed; נולדה ב-11 בפברואר 1992) היא שחקנית, קומיקאית ומדבבת אמריקאית. ידועה בעיקר ממשחקה בסרטים "מה גברים רוצים", "בוסית בקטנה" ובדיבוב בסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון". מוחמד נולדה ב-11 בפברואר 1992 בסן חוזה, קליפורניה להורים ממוצא בנגלי ופקיסטני. היא התחנכה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בה גם הצטרפה לקבוצה "UCLA Spring Sing". היא כתבה מספר פרויקטים דיגיטליים כמו "סמייל" או "נמסטה", אשר הופיעו באתרי החדשות הפינגטון פוסט וברשת NBC. כמו כן מונתה להיות השגרירה הדיגיטלית של קמפיין המפקד בקליפורניה.. היא החלה להופיע החל משנת 2016 בקומדיית המצבים "השייקריות" בפרק אחד. בשנת 2019 שיחקה בסרט "בוסית בקטנה" בתור גברת פארקר ושיחקה גם בסרט "מה גברים רוצים" בתור ג'נה אבידי. בנוסף היא דיבבה דמויות שונות, ביניהן יאז פדולה בסדרה "עולם היורה: מחנה הקרטיקון" בנטפליקס. בשנת 2022 החלה לדבב את דמותה של קליאו דה נייל בסדרת ההנפשה הממוחשבת "מונסטר היי" בערוץ ניקלודיאון. מדיה וקבצים בנושא קאוסאר מוחמד בוויקישיתוף קאוסאר מוחמד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאוסאר מוחמד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קאוסאר מוחמד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) https://californiacensus.org/wp-content/uploads/2020/04/4-21-2020-BIOS-AMBO-IV.pdf
אמאדו היידארה

אמאדו היידארה (באנגלית: Amadou Haidara; נולד ב-31 בינואר 1998) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר בר.ב. לייפציג ובנבחרת מאלי. היידארה החל את הקריירה שלו באקדמיית במקו JMG המקומית בשנת 2015. בחודש יולי של השנה החולפת, הוא הוחתם בשורות הקבוצה האוסטרית, רד בול זלצבורג. בשנה הראשונה שלו במדי המועדון, הוא הושאל לקבוצת ליפרינג מהליגה השנייה, המשמשת כקבוצת הבת של רד בול זלצבורג. כמו כן, הוא שותף במשחקי זלצבורג במסגרת ליגת האלופות לנוער. בעונת 18–2017, היידארה נטל חלק בהגעתה של הקבוצה לשלב חצי הגמר של הליגה האירופית. ב-22 בדצמבר 2018, היידארה הוחתם על חוזה בר.ב. לייפציג הגרמנית. את הבכורה שלו במדי נבחרת מאלי הוא ערך ב-6 באוקטובר 2017 מול נבחרת חוף השנהב במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. שערו הראשון בנבחרת הגיע ב-1 ביולי 2019 בניצחון 0–1 על נבחרת אנגולה במסגרת גביע אפריקה לאומות 2019. נכלל בסגל נבחרת מאלי לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. רד בול זלצבורג אליפות אוסטריה (3): 2016/17, 2017/18, 2018/19 הגביע האוסטרי (2): 2016/17, 2018/19 ליגת האלופות לנוער (1): 2016/17 ר.ב. לייפציג הגביע הגרמני: 2021/2022, 2022/2023 הסופר קאפ הגרמני: 2023 מדיה וקבצים בנושא אמאדו היידארה בוויקישיתוף אמאדו היידארה, ברשת החברתית אינסטגרם אמאדו היידארה, באתר Transfermarkt אמאדו היידארה, באתר Soccerway אמאדו היידארה, באתר BDFutbol אמאדו היידארה, באתר WorldFootball.net אמאדו היידארה, באתר National Football Teams אמאדו היידארה, באתר FootballDatabase.eu אמאדו היידארה עובר לרד בול לייפציג CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023 באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
עוד יום

האם התכוונתם ל... עוד יום (שיר של גלי עטרי) עוד יום (שיר של מרגלית צנעני ואיתי לוי) עוד יום (שיר של פול טראנק) עוד יום אחד