הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול

הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול (באנגלית: Hopewell Culture National Historical Park) הוא פארק לאומי בארצות הברית עם תוואי נוף מלאכותיים (אנ') ותלי קבורה מתרבות הופוול, עמים ילידים ששגשגו משנת 200 לפנה"ס לערך ועד שנת 500 לספירה. הפארק מורכב מארבעה אתרים נפרדים הפתוחים לציבור במחוז רוס, במדינת אוהיו, כולל "המונומנט הלאומי קבוצת עיר התלוליות" (Mound City Group National Monument). הפארק כולל משאבים ארכאולוגיים של תרבות הופוול. הוא מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של מחלקת הפנים של ארצות הברית. בשנת 2008, כללה מחלקת הפנים של ארצות הברית את הפארק הלאומי ההיסטורי של תרבות הופוול כחלק מ"התלוליות הטקסיות של ההופוול", אחד מ-14 אתרים ברשימה הראשונית של ארצות הברית, שממנה מוצעות מועמדויות לאתרי מורשת עולמית של אונסק"ו. אונסק"ו הכריז על התלוליות הטקסיות של ההופוול כאתר מורשת עולמית ב-19 בספטמבר 2023, הכולל את הפארק ואתרים נוספים של תרבות הופוול. משנת 200 לפנה"ס לערך ועד שנת 500 לספירה, עמק הנהר אוהיו היה אזור מרכזי של תרבות הופוול הפרהיסטורית. המונח הופוול (מקורו בשמו של בעל הקרקע שבה נמצא אחד ממתחמי התלים) מיושם על רשת רחבה של אמונות ומנהגים בקרב עמים אינדיאנים שונים אשר אכלסו חלק גדול ממזרח אמריקה הצפונית. התרבות מאופיינת בבניית מתחמים העשויים מקירות עפר, הבנויים לרוב בדוגמאות גאומטריות, ותלוליות בצורות שונות. שרידים גלויים של תרבות הופוול מרוכזים בעמק הנהר סיוטו (אנ') ליד צ'יליקותי (אנ') של ימינו באוהיו. אתרי הופוול הבולטים ביותר מכילים תלוליות עפר בצורה של ריבועים, עיגולים וצורות גאומטריות אחרות. רבים מהאתרים הללו נבנו בקנה מידה מונומנטלי, עם קירות עפר בגובה של עד 3.7 מטרים המתארים דמויות גאומטריות בקוטר של יותר מ-300 מטרים. תלוליות עפר בצורת חרוט ובצורת ריבוע בגובה של עד 9 מטרים נמצאות לעיתים קרובות בשילוב עם תלוליות העפר הגאומטריות. האנשים שבנו אותם היו בעלי ידע מפורט על הקרקעות המקומיות, והם שילבו סוגים שונים כדי לספק את מירב היציבות לתלוליות. זה דרש עבודה מאורגנת של אלפי שעות אדם, כאשר אנשים נשאו את האדמה בסלים קלועים ביד. "עיר התלוליות" (Mound City), הממוקמת כ-6 קילומטרים צפונית לצ'יליקותי לאורך נהר סיוטו (אנ'), היא קבוצה של 23 תלוליות עפר שנבנו על ידי תרבות הופוול. כל תל בתוך הקבוצה כיסה את שרידי בית המתים (אנ'). לאחר שאנשי הופוול שרפו את המתים, הם שרפו את בית המתים. הם בנו תל מעל השרידים. הם גם הציבו בתלוליות חפצים כמו דמויות נחושת, נציצים, חודי חצים וחניתות, קונכיות ומקטרות. אמריקאים אירופאים מיפו את האתר לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-19. הארכאולוגים אפרים ג'ורג' סקוויר (אנ') ואדווין המילטון דייוויס (אנ') היו החופרים הראשונים באתר וצברו אוסף גדול של חפצים מהתלוליות שנשמר כעת במוזיאון הבריטי. חלק ניכר ממנו נהרס במהלך מלחמת העולם הראשונה כאשר צבא ארצות הברית בנה במקום בסיס אימונים צבאי, מחנה שרמן (אנ'). לאחר המלחמה הצבא הרס את המחנה. האגודה ההיסטורית של אוהיו (אנ') ערכה חפירה ארכאולוגית של האתר בין השנים 1920–1922, ולאחריה שחזור התלוליות. בשנת 1923 הכריזה מחלקת הפנים של ארצות הברית על "קבוצת עיר התלוליות" (Mound City Group) כמונומנט לאומי, שינוהל על ידי הממשלה הפדרלית. בשנת 1992 הורחב המונומנט הלאומי "קבוצת עיר התלוליות" ושמו שונה ל"הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול". הפארק כלל שרידים של ארבע מערכות תלים ותלוליות עפר סמוכות נוספות. שני אתרים של מחוז רוס נמצאים במרחק של כמה קילומטרים מ"עיר התלוליות" ופתוחים לציבור. אתר "תלוליות סיפּ" (Seip Earthworks) שוכן כ-27 קילומטרים מערבית לצ'יליקותי על כביש 50 (אנ'). "קבוצת תלוליות הופוול" (Hopewell Mound Group) היא האתר של החפירה ב-1891 על הקרקע שהייתה שייכת למרדכי הופוול (Mordecai Hopewell, על שמו קרויה התרבות). אתר "תלוליות הופטון" (Hopeton Earthworks) ממוקם מעבר לנהר סיוטו מ"עיר התלוליות", ו"תלוליות הגדה הגבוהה" (High Bank Works), הסגורה לציבור. האגודה ההיסטורית של אוהיו מחזיקה גם במספר מערכות תלוליות ותוואי נוף מלאכותיים משוכללים באזור דרום אוהיו, כולל האתרים הלאומיים ההיסטוריים: פורט אנשנט, תלוליות ניוארק ותלולית הנחש (אנ'). 15 מתחמי תלוליות שזוהו קודם לכן במחוז אבדו בשל חקלאות או פיתוח עירוני. הפארק הלאומי מכיל משאבים ארכאולוגיים בעלי משמעות לאומית, לרבות מתחמי תלוליות עפר ותלים גדולים. אלה מספקים תובנה על החיים החברתיים, הטקסיים, הפוליטיים והכלכליים המתוחכמים והמורכבים של בני הופוול. מרכז המבקרים בפארק כולל סרט הכוונה, אזור מכירת ספרים וסיורים בהדרכה עצמית. הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול מורכב מחמש יחידות מופרדות גאוגרפית, ארבע מתוכן פתוחות לציבור: Squier, Ephraim G. and Davis, Edwin H., Ancient Monuments of the Mississippi Valley, Washington D.C.: Smithsonian Institution Press, 1998. (reprint of 1848 book) Woodward, Susan L. and McDonald, Jerry N., Indian Mounds of the Middle Ohio Valley, Blacksburg, VA: McDonald & Woodward Publishing, 1986. A. Martin Byers and DeeAnne Wymer, eds. Hopewell Settlement Patterns, Subsistence, and Symbolic Landscapes (University Press of Florida, 2010); 400 pages Christopher Carr and D. Troy Case, eds. Gathering Hopewell: Society, Ritual, and Ritual Interaction (Interdisciplinary Contributions to Archaeology, Springer Verlag, 2005)' 733 pages מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול (באנגלית) הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול, ברשת החברתית פייסבוק הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול, ברשת החברתית אינסטגרם "Secretary Kempthorne Selects New U.S. World Heritage Tentative List", Dept. of Interior, 25 Jan 2008 Hopewell Ceremonial Earthworks British Museum Collection Mound City Group Withrow, Brandon (2022-12-05). "The US' 2,000-year-old mystery mounds". BBC Travel. Seip Earthworks Hopewell Mound Group Hopeton Earthworks High Bank Works