laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנוק פטר

אנוק פטר (בהולנדית: Anouk Vetter; נולדה ב-4 בפברואר 1993) היא אתלטית הולנדית, שיאנית הולנד, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופת העולם (יוג'ין 2022) ואלופת אירופה (אמסטרדם 2016) בקרב שבע. פטר נולדה באמסטרדם בתם של רונלד פטר וגרטה בלוקזיל. אביה היה אתלט שהתחרה ביידוי פטיש ומאמן ספורט שאף מאמן אותה, אמה הייתה אלופת הולנד בהטלת כידון. באליפות אירופה באתלטיקה 2016 זכתה במדליית זהב בקרב שבע בשיא הולנדי של 6,626 נקודות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה במקום העשירי בתוצאה של 6,394 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בשיא הולנדי של 6636 נקודות, לאחר נפיסטו ת'יאם וקרוליין שפר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 סיימה במקום החמישי. ב-2019 זכתה באליפות הולנד בקפיצה לרוחק ובהטלת כידון, ב-2020 זכתה שוב באליפות הולנד בקפיצה לרוחק וב-2021 זכתה באליפות הולנד באולם בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 6.42 מטר. באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף בקרב שבע בשיא אישי של 6,689 נקודות, לאחר המנצחת נפיסטו ת'יאם. באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכתה במדליית כסף בשיא אישי של 6,867 נקודות וסיימה שוב אחרי נפיסטו ת'יאם. ריצת 100 מטר משוכות: 13.09 שניות, 2021 קפיצה לגובה: 1.81 מטר, 2013 הדיפת כדור ברזל: 16.25 מטר, 2022 ריצת 200 מטר: 23.65 שניות, 2021 קפיצה לרוחק: 6.52 מטר, 2022 הטלת כידון: 59.81 מטר, 2022 ריצת 800 מטר: 2:17.71 דקות, 2016 קרב שבע: 6,867 נקודות, 2022, שיא הולנד ריצת 60 מטר משוכות: 8.15 שניות, 2022 קפיצה לגובה: 1.77 מטר, 2015 קפיצה לרוחק: 6.42 מטר, 2021 הדיפת כדור ברזל: 15.45 מטר, 2016 ריצת 800 מטר: 2:24.48 דקות, 2015 קרב חמש: 4,548 נקודות, 2015 אתר האינטרנט הרשמי של אנוק פטר (בהולנדית) מדיה וקבצים בנושא אנוק פטר בוויקישיתוף אנוק פטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנוק פטר, ברשת החברתית אינסטגרם אנוק פטר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנוק פטר, באתר olympedia.org אנוק פטר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
מרקנזיניו

היכל הספורט ג'ינאסיו ג'ילברטו קרדוסו (בפורטוגזית: Ginásio Gilberto Cardoso) הוא שמו של אולם ספורט שהוקם בעיר ריו דה ז'ניירו ב-1954 בסמוך לאצטדיון מרקנה ולכן מכונה גם מרקנזיניו (Maracanãzinho) שמשמעותו מרקנה הקטן. האולם שימש במשך שנים בתור אולמה הביתי של נבחרת ברזיל בכדורעף. ההיכל נבנה ב-1954 תוך חמישה חודשים בלבד והאירוע הראשון שאירח היה אליפות העולם בכדורסל של 1954 בה השתתפה לראשונה גם נבחרת ישראל בכדורסל. באותו טורניר שיא נוכחות הצופים באולם היה 35,000 צופים ביציעים שהיו אז יציעי עמידה. מאז אירח היכל הספורט תחרויות ספורט נוספות לצד מופעים ואירועים אחרים. בין תחרויות הספורט החשובות שאירח ניתן למנות את אליפות העולם בכדורסל 1963 (בה גם זכתה נבחרת ברזיל בכדורסל בטורניר הביתי), אליפויות העולם לגברים ולנשים בכדורעף ב-1960 ואליפות העולם לגברים בכדורעף ב-1990. במשך השנים ביציעי העמידה הותקנו מושבים וקיבולת האולם ירדה ל-13,163 מושבים. לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה העיר ריו דה ז'ניירו ב-2007 עבר היכל הספורט שיפוץ מקיף שכלל התקנת מערכת מיזוג מרכזית, התקנת קוביית מסכים בגג האולם המשמשים גם כלוח תוצאות, נפערו פתחים בכיפת האולם המאפשרים חדירת אור יום טבעי וכן הוסדרו מחדש היציעים במטרה לשפר את זוויות הצפייה ומספר המקומות הוקטן בהם ל-12,300 מושבים (11,800 קבועים והשאר הסמוכים למגרש, הם טריבונות ניידות הניתנות להסרה). במהלך המשחקים אירח האולם את משחקי הכדורעף. ב-2013 אירח האולם את אליפות העולם בג'ודו. גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אירח ההיכל את תחרויות הכדורעף ולאחריה את תחרויות הכדורעף בישיבה לנכים במשחקים הפאראלימפיים. מדיה וקבצים בנושא מרקנזיניו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרקנזיניו מרקנזיניו באתר הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
החזית הדרום-מערבית (האימפריה הרוסית)

החזית הדרום-מערבית (ברוסית: Юго-Западный фронт) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. החזית הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה ניקולאי איוואנוב. החזית פלשה לגליציה שהייתה בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית, ונחלה ניצחון בקרב גליציה, שאיזן מעט את כישלונות החזית הצפון-מערבית בפלישה הכושלת לפרוסיה המזרחית. בהדרגה החלו הגרמנים להזרים גם כן כוחות אל גליציה, אולם הרוסים הביסו אותם בקרב על הוויסלה. מתקפה גרמנית נוספת לעבר ורשה בקרב לודז' נסתיימה ללא הכרעה ברורה. הגרמנים לא הצליחו לכבוש את ורשה אבל מנעו את המשך המתקפה הרוסית לעבר שלזיה. ב-1 במאי 1915 פתחו הגרמנים והאוסטרו-הונגרים במתקפת גורליצה-טרנוב, שהסתיימה בתבוסה רוסית מכרעת. הגרמנים נכנסו לוורשה ב-4 באוגוסט 1915. הרוסים הוכו מכה קשה על ידי הגרמנים והאוסטרו-הונגרים ששבו 250.000 חיילים רוסים. הסטאבקה הורה לחזית הדרום-מערבית לפתוח בנסיגה, שזכתה לכינוי "הנסיגה הגדולה", ובמסגרתה פינו הרוסים את שטחי פולין וגליציה. ב-29 במרץ 1916 קיבל אלכסיי ברוסילוב פיקוד על החזית, ופתח במה שנודע לימים כ"מתקפת ברוסילוב", שהייתה הצלחה מסחררת, אולם נבלמה בקרב קובל. החזית המשיכה להילחם בקרבות החזית המזרחית, ופורקה ב-1918 עם סיום המלחמה. הארמייה השלישית הארמייה החמישית הארמייה השמינית הארמייה הרביעית הארמייה התשיעית הארמייה השביעית הארמייה ה-11 הארמייה המיוחדת הארמייה הראשונה גנרל חיל הרגלים ניקולאי איוואנוב (19 ביולי 1914 – 17 במרץ 1916) גנרל חיל הפרשים אלכסיי ברוסילוב (29 במרץ 1916 – 21 במרץ 1917) לוטננט גנרל אלכסיי גוטור (21 במרץ 1917 – 10 ביולי 1917) גנרל חיל הרגלים לאוור קורנילוב (10 ביולי 1917 – 18 ביולי 1917) לוטננט גנרל פיוטר בלוייב (18 ביולי 1917 – 31 ביולי 1917) לוטננט גנרל אנטון דניקין (31 ביולי 1917 – 29 באוגוסט 1917) לוטננט גנרל פיודור אוגורודניקוב (29 באוגוסט 1917 – 9 בספטמבר 1917) לוטננט גנרל ניקולאי וולודצ'נקו (9 בספטמבר 1917 – 24 בנובמבר 1917) לוטננט גנרל ניקולאי סטוגוב (24 בנובמבר 1917 – עד הפירוק)
אליפות העולם למכוניות ספורט

אליפות העולם למכוניות ספורט (באנגלית: World Sportscar Championship) הייתה סדרת תחרויות במרוצי סיבולת למכוניות ספורט של ארגון ה-FIA אשר נערכה בין השנים 1953–1992. האליפות התפתחה מאוסף של מרוצי סיבולת עצמאיים החשובים ביותר שהתקיימו בשנים ההן באירופה ובארצות הברית, אל תוך סדרת אליפות עולם מקצוענית המנוהלת על ידי הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA), בה השתתפו מיטב יצרני המכוניות ומיטב נהגי המרוצים. לאורך השנים השתנה שמה הרשמי של האליפות אולם לרוב נותרה מוכרת בשמה המקורי בעת היווסדה: האליפות העולמית למכונית ספורט. בשנת 1992 בוטלה האליפות וחזרה לראשונה בשנים 2010–2011 תחת המיתוג גביע הלה מאן הבין יבשתי. החל משנת 2012 מתקיימת תחת השם אליפות העולם במרוצי סיבולת של FIA. אליפות העולם נוסדה בשנת 1953 על ידי הפדרציה הבין-לאומית לרכב (FIA) ובמקור הורכבה משבעה מרוצי סיבולת בין-לאומיים החשובים ביותר בתקופה. המרוץ הראשון שנערך כחלק מן האליפות היה מרוץ 12 השעות של סברינג. בין יצרניות הרכב העיקריות אשר השתתפו בה בשנים הראשונות להיווסדה ניתן למנות את פרארי, אלפא רומיאו, מזראטי, אסטון מרטין, יגואר, מרצדס-בנץ ופורשה. נהגי המרוץ שהתחרו באליפות היו מקצועניים וחלקם הגדול עם ניסיון נהיגה בפורמולה 1. בשנים הראשונות כל המכוניות המשתתפות התחרו יחד על ניצחון המרוץ, ובשנים מאוחרות יותר חולקו לקטגוריות נפרדות וסווגו על פי נתונים דומים. בשנת 1962 מיתג ארגון ה-FIA את אליפות העולם תחת השם החדש האליפות הבין-לאומית ליצרני GT. בנוסף בשנה זו הורחבה האליפות ל-15 מרוצים בעונה וכללה כעת שלוש קטגוריות שונות המיועדות למכוניות בעלי נפח דומה: קטגוריה עד 1,000 סמ"ק, עד 2,000 סמ"ק ומעל 2,000 סמ"ק. בשנת 1963 נוספו עוד שבעה מרוצים ונוספה גם קטגוריה בכירה למכוניות אבטיפוס (Prototype) ייעודיות. בשנת 1963 קטגוריית הבסיס עד 1,000 סמ"ק הורחבה ל-1,300 סמ"ק ושמה שונה לקטגוריה 1, שמה של קטגוריית עד 2,000 סמ"ק שונה לקטגוריה 2 ושמה של קטגוריית מעל 2,000 סמ"ק שונה לקטגוריה 3. קטגוריה 3 נועדה למשוך יצרניות אמריקניות מאחר שלא הגבילה את נפח המנוע של המכוניות המתחרות בה. חלק מן המרוצים העיקריים באליפות לאורך השנים: מרוץ 24 השעות של לה מאן מילה מילייה מרוץ אלף הקילומטר של נורבורגרינג מרוץ 12 השעות של סברינג קאררה פאנאמריקנה טארגה פלוריו מרוץ 24 השעות של דייטונה מרוץ 1,000 הק"מ של בואנוס איירס מרוץ אלף הקילומטר של סילברסטון מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם למכוניות ספורט בוויקישיתוף
החזית הצפונית (האימפריה הרוסית)

החזית הצפונית (ברוסית: Северный фронт) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. החזית הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, ולמפקדה מונה ניקולאי רוזקי. החזית הוקמה כאשר החליט הסטאבקה לפרק את החזית הצפון-מערבית לשתי חזיתות נפרדות, החזית הצפונית והחזית המערבית. החזית השתתפה במתקפת קרנסקי, אולם בפועל, פחות מחצי מהכוח הלוחם שלה השתתף בלחימה. השאר פשוט סירבו לתקוף. הייתה זו אחת הסיבות לכישלון המתקפה. החזית פורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918. הארמייה החמישית הארמייה השישית הארמייה ה-12 הארמייה הראשונה גנרל חיל הרגלים ניקולאי רוזקי (18 באוגוסט 1915 - 6 בדצמבר 1915) גנרל חיל הרגלים פאבל פלווה (6 בדצמבר 1915 - 6 בפברואר 1916) גנרל חיל הרגלים אלכסיי קורופטקין (6 בפברואר 1916 - 22 ביולי 1916) גנרל חיל הרגלים ניקולאי רוזקי (22 ביולי 1916 - 25 באפריל 1917) גנרל חיל הפרשים אברם דרגומירוב (25 באפריל 1917 - 1 ביולי 1917) גנרל חיל הרגלים ולדיסלב קלמבובסקי (1 ביולי 1917 - 28 באוגוסט 1917) גנרל מאיור מיכאיל בונץ'-ברוייביץ' (28 באוגוסט 1917 - 9 בספטמבר 1917) גנרל חיל הרגלים ולדימיר צ'רמיסוב (9 בספטמבר 1917 - עד הפירוק)
החזית המערבית (האימפריה הרוסית)

החזית המערבית (ברוסית: Западный фронт) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. החזית הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, ולמפקדה מונה מיכאיל אלכסייב. החזית הוקמה כאשר החליט הסטאבקה לפרק את החזית הצפון-מערבית לשתי חזיתות נפרדות, החזית המערבית והחזית הצפונית. החזית השתתפה בקרבות רבים עד שפורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918. הארמייה הראשונה הארמייה השנייה הארמייה השלישית הארמייה הרביעית הארמייה העשירית הארמייה המיוחדת גנרל חיל הרגלים מיכאיל אלכסייב (4 באוגוסט 1914 - 18 באוגוסט 1915) גנרל חיל הרגלים אלכסיי אברט (18 באוגוסט 1915 - 11 במרץ 1917) גנרל חיל הרגלים ולדימיר סמירנוב (11 במרץ 1917 - 31 במרץ 1917) גנרל חיל הפרשים וסילי גורקו (31 במרץ 1917 - 23 במאי 1917) לוטננט גנרל אנטון דניקין (23 במאי 1917 - 30 ביולי 1917) לוטננט גנרל פיוטר לומנובסקי (30 ביולי 1917 - 5 באוגוסט 1917) גנרל חיל הרגלים פיוטר בלוייב (5 באוגוסט 1917 - עד הפירוק)
החזית הרומנית (האימפריה הרוסית)

החזית הרומנית (ברוסית: Румынский фронт) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. החזית הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1916, ולמפקדה מונה ולדימיר זכארוב. החזית הוקמה על בסיס המטה של ארמיית הדנובה. מטרתה של הארמייה הייתה לסייע לממלכת רומניה, בעלת בריתה של רוסיה, במלחמתה כנגד מעצמות המרכז. דה פקטו, מפקד החזית היה פרדיננד הראשון, מלך רומניה, אולם בפועל מפקדיה היו קצינים רוסיים שמונו בידי הסטאבקה. החזית כללה בתחילה רק יחידות רוסיות, אולם בהמשך סופחו אליה גם שתי ארמיות רומניות. בשנת 1918, בעקבות המהפכה הרוסית, התפוררה החזית, ורוב חייליה נמלטו אל הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית, או אל הרפובליקה העממית של אוקראינה. הארמייה הרביעית הרוסית הארמייה השישית הרוסית הארמייה התשיעית הרוסית הארמייה הראשונה הרומנית הארמייה השנייה הרומנית הארמייה השמינית הרוסית גנרל חיל הפרשים ולדימיר זכארוב (12 בדצמבר 1916 - 1 באפריל 1917) גנרל חיל הרגלים דמיטרי שצ'רבצ'וב (1 באפריל 1917 - 25 במרץ 1918)
מגנסיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מגנסיה – חצי אי ויחידה אזורית ביוון. מגנסים (אנ') – בני שבט יווני עתיק ששכן בחצי האי מגנסיה. מגנסיה שעל המאנדר (אנ') – עיר יוונית עתיקה באיוניה, אסיה הקטנה, כיום בטורקיה. מגנסיה אד סיפילום (אנ') – עיר עתיקה בלידיה, כיום מניסה שבטורקיה. קרב מגנסיה – קרב שנערך בשנת 190 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית לממלכה הסלאוקית בקרבת העיר מגנסיה אד סיפילום. תחמוצת המגנזיום (מגנזיום אוקסיד), המכונה לעיתים מגנסיה - תרכובת כימית אי-אורגנית בעלת הנוסחה הכימית MgO. מגנס
פייר רוק

גנרל של דיוויזיה פייר אוגיסט רוק (בצרפתית: Pierre Auguste Roques;‏ 28 בדצמבר 1856 – 26 בפברואר 1920) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה. רוק נולד ב-28 בדצמבר 1856 במחוז ארו שבקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בעלת אמצעים מועטים. האינטליגנציה הערה שלו זיכתה אותו במענק, שאפשר לו להירשם לאקול פוליטקניק בשנת 1877. בשנת 1879 הוא התגייס לצבא צרפת כקצין הנדסה, ושרת בקולוניות שונות של האימפריה הצרפתית, ותכנן מבנים כמו מסילות רכבת כבישים וגשרים בטונקין, אלג'יריה ומדגסקר. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל של בריגדה. רוק היה מאבות חיל האוויר הצרפתי, והוא המציא מילים רבות עבור חיל האוויר, וחלקן עדיין בשימוש בצרפתית כיום. ב-9 באפריל 1912 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה השביעית, והוא פיקד עליה עד 18 באוגוסט 1913. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה ב-18 באוגוסט 1913 הוא קיבל פיקוד על הקורפוס ה-12, והוא פיקד עליו גם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. ב-5 בינואר 1915 קיבל פיקוד על הארמייה הראשונה. הוא פיקד על הארמייה עד 25 במרץ 1916, עת ידידו משכבר הימים ז'וזף ז'ופר המליץ למנותו כשר המלחמה במקום ז'וזף גליאני שפרש מסיבות בריאותיות. ב-13 בדצמבר של אותה שנה, הקים אריסטיד בריאן ממשלה חדשה, הדיח את ז'ופר, והחליף את רוק בהוברט ליאוטיי. רוק הועבר לפקד על הארמייה הרביעית, והוא פיקד עליה עד 23 במרץ 1917. לאחר מכן מונה לתפקיד המפקח הכללי של העבודות והארגון בצבא צרפת. הוא פרש מהצבא ב-1919 בדרגת גנרל של דיוויזיה. לאחר המלחמה חי רוק בעיר סן-קלוד. הוא מת ב-26 בפברואר 1920 והוא בן 63 שנים. הוא נקבר בתחילה בעיר הולדתו, אולם בהמשך הועברה גופתו אל האינווליד בפריז.
מתילדה, מלכת בלגיה

מתילדה, מלכת בלגיה (בצרפתית: Mathilde Marie Christiane Ghislaine d'Udekem d'Acoz‏ נולדה ב-20 בינואר 1973), היא מלכת בלגיה ורעייתו של פיליפ, מלך הבלגים. מתילדה מארי כריסטיאן חיסליין ד'אודקם ד'אקוז נולדה ב-20 בינואר 1973 בעיר אוקל (Ukkel) שבבלגיה, אביה פטריק ד'אודקם ד'אקוז הוא רוזן ממשפחת אצולה בלגית, ואמה אנה מריה קומורובסקה היא בת למשפחת אצולה פולנית (צאצאים אחרים למשפחתה הם תדיאוש בור קומורובסקי וברוניסלב קומורובסקי), היא הבכורה מבין חמישה ילדים ולה שלוש אחיות ואח. היא למדה קלינאות והפרעות בתקשורת במוסד מארי האפס ללימודים אקדמיים וב-1994 סיימה את התואר, היא עבדה כקלינאית תקשורת במרפאתה הפרטית בעיר וב-2002 סיימה תואר שני בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה הקתולית של לוון. ב-1999 נישאה לפיליפ, יורש העצר הבלגי ולזוג ארבעה ילדים. ב-2001 ייסדה את "קרן הנסיכה מתילדה" המקדמת התנדבות וצדקה. מ-2009 היא משמשת כנשיאת הכבוד של הסניף הבלגי של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים. בשנת 2013 ויתר חמיה אלברט השני, מלך הבלגים, אביו של בעלה פיליפ, על המלוכה לטובת בנו, ומאז נושאת מתילדה בתואר "מלכת בלגיה". ב-4 בדצמבר 1999 התחתנה מתילדה עם פיליפ, מלך הבלגים, ממנו נולדו לה 4 ילדים: הנסיכה אליזבת (נולדה ב-2001) - אמורה לרשת את הכתר אחריו, עקב השוויון בין המינים בירושת המלוכה הבלגית הנסיך גבריאל (נולד ב-2003) הנסיך עמנואל (נולד ב-2005) הנסיכה אלאונור (נולדה ב-2008) מדיה וקבצים בנושא מתילדה, מלכת בלגיה בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר בית המלוכה הבלגי מתילדה, מלכת בלגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מתילדה, מלכת בלגיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יחסי סין–קטר

יחסי סין–קטר הם היחסים הדיפלומטיים, הרשמיים והמלאים שבין הרפובליקה העממית של סין למדינת קטר. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-9 ביולי בשנת 1988. בינואר 2012 ראש ממשלת הרפובליקה העממית של סין דאז וון ג'יאבאו ביקר בקטר ופגש את האמיר. במאי באותה השנה, האמיר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ביקר ברפובליקה העממית של סין והיה נוכח בטקס הסחר ההוגן הבינלאומי, במהלך הביקור, האמיר ביקר באתרים תיירותיים בקרבת בייג'ינג. סין החלה לייצא לאזור קטר משנת 1950 בשנת 2012 היקף הסחר הכולל בין שתי המדינות היה 8.45 מיליארד דולר אמריקאי, הייצוא הסיני לקטר עומד על 1.2 מיליארד דולר אמריקאי והייצוא הקטרי לסין עומד על 7.25 מיליארד דולר אמריקאי. המוצרים העיקריים שסין מייצאת לקטר הם מוצרי חשמל, מכונות, ציוד בנייה ומתכות. המוצרים העיקריים שקטר מייצאת לסין הם 5 מיליון טונות של גז טבעי ומיליון טונות של נפט גולמי. 中華人民共和國駐卡塔爾國大使館官方網站 中華人民共和國駐卡塔爾國大使館經濟商務參贊處官方網站 双边关系概况
סנצ'ז המלוכלך

סנצ'ז המלוכלך (באנגלית: Dirty Sanchez) הוא מונח המתאר אקט מיני בו צואה נמרחת מעל השפה העליונה של אחד מן המשתתפים, בדרך כלל בעזרת הפין לאחר קיום יחסי מין אנאליים. העיתונאי דן סאבאג' טוען כי המונח הוא בדיוני לחלוטין. הסופר בריאן בולדריי שכתב את הספר "Dirty Words: A Literary Encyclopedia of Sex" טוען כי המונח הוא אגדה אורבנית. במילון "The New Partridge Dictionary of Slang and Unconventional English" שנכתב על ידי הסופר אריק פרטרידג' כתוב כי למרות שנראה שהמצאת המונח כוונה כדי לעורר הלם, אין ספק כי חלק מן האנשים יתנסו בכך. שמו של המונח נובע מן הלכלוך של הצואה והעובדה שהמריחה מזכירה שפם. העיתונאי גוסטבו ארלנו טוען כי המונח מעורר קונוטציה סטראוטיפית כנגד שפמים מקסיקנים. השימוש במונח החל בקהילה הגאה של בריטניה בשנת 1960. בסרט "בתול בן 40", מוג' שמגלה כי אנדי הוא בתול, מספר לו על חדוות המין ועל אקטים מיניים ובתוכם סנצ'ז המלוכלך וטרומבון חלוד. בסרט "דודג'בול", חברי קבוצת ה"ממוצעים" חוגגים את העפלתם לטורניר המחניים בלאס וגאס בפאב שנקרא "סנצ'ז המלוכלך". השדרן הווארד סטרן משתמש במונח בתכיפות. בסדרת האנימציה "איש משפחה" נעשה שימוש במונח המומצא "רמירז הבוצי" (באנגלית: Muddy Ramirez) כדי להימנע מקנסות וצנזורה שכן רשות התקשורת הפדרלית בארצות הברית הגדירה את המונח כבלתי מהוגן. קופרופיליה Baker, Paul (2004). Fantabulosa: A Dictionary of Polari and Gay Slang. Continuum International Publishing Group. p. 109
אנטואן דה מיטרי

אנטואן דה מיטרי (בצרפתית: Antoine de Mitry;‏ 20 בספטמבר 1857 – 18 באוגוסט 1924) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שפיקד על הארמיות התשיעית, והשביעית. אנטואן דה מיטרי נולד ב-20 בספטמבר 1857 בלמני-מיטרי. בשנת 1875 התגייס דה מיטרי לצבא הצרפתי ושירת בחיל הפרשים. בשנת 1898 מונה דה מיטרי למפקד גדוד ברגימנט הספהאים האלג'ירי ה-2, ובשנת 1910 מונה למפקד רגימנט הדרגונים ה-29. עם פרוץ המלחמה מונה דה מיטרי למפקד חטיבת קירסירים, ובאוקטובר 1914 מונה למפקד קורפוס הפרשים ה-2. ב-17 בדצמבר 1916 מונה דה מיטרי למפקד הקורפוס ה-6, ופיקד עליו במהלך הקרב השני על האן. ב-6 ביולי 1918 מונה דה מיטרי למפקד הארמייה התשיעית שהוקמה מחדש, ופיקד עליה בקרב השני על המארן. ב-23 באוקטובר 1918 מונה דה מיטרי למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. ב-18 באוגוסט 1924 מת דה מיטרי בביתו שבפריז. מדיה וקבצים בנושא אנטואן דה מיטרי בוויקישיתוף אנטואן דה מיטרי, פרויקט רונברג
פמלה באך

פמלה באך (באנגלית: Pamela Bach; נולדה ב-16 באוקטובר 1963) היא שחקנית אמריקאית. פמלה אן וייסנבאך (Pamela Ann Weissenbach) נולדה בטלסה שבאוקלהומה כאמצעית מבין שלוש בנות, אמה הייתה דוגמנית וגם היא דגמנה כנערה. היא התפרסמה כששיחקה בסדרה "משמר המפרץ" ונבחרה בגרמניה כאחת השחקניות האהובות על הנוער הגרמני. היא שיחקה פסיכולגית בסדרת הטלוויזיה "סירנות". ב-1998 שיחקה בסרט "מסלול 66" לצד דיאן לאד. ב-2000 שיחקה בשני סרטים. היא שיחקה תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "חופשי על הבר", "צעירים חסרי מנוח" ו"נחש צפע". הייתה נשואה לשחקן דייוויד הסלהוף בשנים 1989–2006, ולהם שתי בנות. מדיה וקבצים בנושא פמלה באך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פמלה באך פמלה באך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פמלה באך, באתר AllMovie (באנגלית) פמלה באך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת הארמיות ה-18

קבוצת הארמיות ה-18 הייתה קבוצת ארמיות של בעלות הברית, שלחמה במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. קבוצת הארמיות ה-18 הוקמה בפברואר 1943 בתוניסיה, והועמדה תחת פיקוד הרולד אלכסנדר. קבוצת הארמיות השתתפה במערכה בתוניסיה, כשתחת פיקודה פועלים הארמייה הבריטית הראשונה והארמייה הבריטית השמינית, ובנוסף פעלו תחתיה הקורפוס האמריקני ה-2 והקורפוס הצרפתי ה-19. בתחילה ספגו כוחות הקבוצה אבדות רבות, בין השאר בקרב מעבר קסרין, אולם לבסוף הביאו לכניעת כוחות מדינות הציר ב-13 במאי 1943, ויומיים לאחר מכן פורקה קבוצת הארמיות. קבוצת הארמיות ה-18 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זהר מילר

זהר מילר (27 ביולי 1946 - 18 בדצמבר 2015) היה יקיר העיר אילת, רואה חשבון, יוזם הרעיון להקמת אזור סחר חופשי באילת. זהר מילר נולד בתל אביב לרבקה ואבא מילר. בשנת 1973 עבר להתגורר יחד עם אשתו נחמה באילת, ובמהלך השנים שימש בתפקידים ציבוריים רבים. בשנים שימש 1975 – 1976 יועץ כלכלי לראש עירית אילת גדי כץ. בראשית שנות ה-80 יזם את הרעיון להפוך את אזור אילת לאזור סחר חופשי, ויחד עם ראשי העיר פעל להקמה והיה חבר בוועדה הציבורית מטעם ממשלת ישראל להקמת אזור סחר חופשי באילת, שעל פי המלצתה חוקק לבסוף חוק אזור סחר חופשי באילת. ב-1983 – 1988 שימש יועץ כלכלי לראש עיריית אילת רפי הוכמן. בשנים 2003 - 2015 שימש כיועץ כלכלי גם לראש עיריית אילת מאיר יצחק הלוי ולהנהלת העירייה. בנוסף היה מילר חבר המועצה הארצית לאזורי נמל חופשיים בשנים 1986 – 1993. בשנים 1986 - 1994 היה חלק מיוזמי הקמת עמותת מכללת אילת ויו"ר הנהלת העמותה, וכן שימש כיו"ר הראשון של מכללת אילת. ב-1999 – 2001 שימש בשנית יו"ר הנהלת מכללת אילת ויזם את הקמת בית הספר הבינלאומי למלונאות באילת, וכן את המסלול ללימודי מלונאות לתואר ראשון בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. יזם הקמת קמפוס אילת של אוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1993 שכל את בתו אסנת, ופעל יחד עם משפחתו להנצחתה באמצעות "יום המתנדב" - שבמסגרתו מכירה העיר בכל שנה תודה למתנדבי העיר. יזם את הקמת מועצת ארגוני המתנדבים בראשותו של סגן ראש עיריית אילת פיליפ עירון, ומנסח אמנת ארגוני המתנדבים אשר נחתמה ב-20 באוקטובר 1993. בשנת 2010, על פי בקשתו של ראש עיריית אילת מאיר יצחק הלוי, החל לשמש כיו"ר אגודת הכדורסל של הפועל אילת, בהתנדבות. פעילותו תרמה להקמת בית ספר לכדורסל לילדים ונוער בעיר אילת. בשנת 2014 החליטה מועצת העיר אילת להעניק לזהר מילר את אות יקיר העיר אילת וזאת לאור תרומתו הרבה למען קידום ופיתוח העיר אילת ולמען הקהילה כולה. היה חבר בדירקטוריונים שונים. בשנים 2004 – 2008 חבר דירקטוריון החברה הכלכלית לאילת (חכ"א) בע"מ וב 2005 – 2010 חבר דירקטוריון חניוני מבואות אילת בע"מ (חברה קשורה לחכ"א). ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זהר מילר".
הפיגוע בהיפרקור

הפיגוע בהיפרקור היה פיגוע מכונית תופת שהתרחש ב-19 ביוני 1987 במרכז הקניות היפרקור בברצלונה שספרד. 21 בני אדם נהרגו ו-45 נפצעו. אט"א נטל אחריות לפיגוע. זהו היה הפיגוע הקטלני ביותר שביצע הארגון. בשנתיים שלפני הפיגוע, פוצץ אט"א שש מכוניות תופת בברצלונה, שכתוצאה מהם נהרגו שלושה בני אדם. עד לנקודה זו, הפיגוע הקטלני ביותר בהיסטוריה של ספרד היה הפיגוע במסעדת אל דסקנסו, שאותו ביצעו טרוריסטים אסלאמיים ב-12 באפריל 1985. בפיצוץ מטען חבלה שהוטמן במסעדה נהרגו 18 בני אדם ו-82 נפצעו. בין הפצועים היו 11 חיילים אמריקנים שכנראה היו היעד לפיגוע. הפיגוע הקטלני ביותר שביצע אט"א אירע במדריד ב-14 ביולי 1986, אז התפוצצה מכונית תופת על ידי אוטובוס שבו נסעו טירונים של המשמר האזרחי. 12 בני אדם נהרגו ו-50 נפצעו. הפיגוע אירע באחר צהרי יום שישי, 19 ביוני 1987. מכונית תופת, שהוחבאה בתוך תא מטען של רכב, הונחה בקומה הראשונה של החניון התת-קרקעי בן שלוש הקומות של מרכז הקניות היפרקור שבברצלונה. בשעה 16:12 לערך, טיימר הפעיל את מכונית התופת והיא התפוצצה. כתוצאה מעוצמת הפיצוץ נהרסו 20 כלי רכב שעמדו בסמוך ונפער חור של 5 מטרים ברצפת הקומה הראשונה של מרכז הקניות. ההרס במקום היה כה גדול, שמלאכת מציאת הגופות לקחה שעות וזיהוי הגופות היה כמעט בלתי אפשרי. 15 בני אדם, בהם 10 נשים (אחת מהן הייתה בהריון), שלושה ילדים ושני גברים נהרגו מיד, ושישה נוספים נפטרו בבית החולים לאחר מכן מפצעיהם. בנוסף, 45 בני אדם נפצעו, וכמחצית מהם נשארו נכים. אט"א נטל אחריות לפיגוע, ומסר שהזהיר את המשטרה בשיחה טלפונית על קיום הפצצה אך היא התעלמה. המשטרה טענה שהשיחה הגיעה אליה רק כמה דקות בלבד לפני הפיצוץ. מדיה וקבצים בנושא הפיגוע בהיפרקור בוויקישיתוף פאול דילייני, ‏בספרד חוששים שהפיגוע מבשר הגדלה במתקפות הטרור, New York Times, ‏23 ביוני 1987 (באנגלית)
פרידריך כריסטיאנסן

גנרל פרידריך כריסטיאנסן (בגרמנית: Friedrich Christiansen;‏ 12 בדצמבר 1879 – 3 בדצמבר 1972) היה מפקד בכיר בלופטוואפה שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. כריסטיאנסן נולד ב-12 בדצמבר 1879 בויק אאוף פהר שבשלזוויג-הולשטיין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה בנו של רב חובל ממשפחה עם מסורת ימית ארוכת שנים. בשנת 1895 הצטרף כריסטיאנסן לצי הסוחר הגרמני, והגיע לדרגת קצין שני. בשנת 1913 הוציא כריסטיאנסן רישיון טיס, והפך למדריך טיסה אזרחי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף כריסטיאנסן לצי הגרמני הקיסרי, ושירת כטייס מטוס ימי. ב-15 במאי 1917 הפיל כריסטיאנסן מטוס אויב, וב-11 בדצמבר 1917 קיבל את עיטור הפור לה מריט, לאחר שהשלים למעלה מ-440 משימות סיור והפצצה. במהלך 1918 הפיל כריסטיאנסן עוד מטוסים, ואף הטביע צוללת אויב, וכן הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה פרש כריסטיאנסן מהצבא, וחזר לשרת בצי הסוחר עד לשנת 1929. לאחר מכן שירת כריסטיאנסן כטייס אזרחי, ואף הטיס בשנת 1930 את הדורניר Do X שהייתה ספינת הטיס הגדולה בעולם, במהלך טיסת הבכורה שלה לניו יורק. בשנת 1933 הצטרף כריסטיאנסן ללופטוואפה, ובשנת 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1937 מונה כריסטיאנסן למפקד קורפוס התעופה הנציונל-סוציאליסטי, והועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-1 במאי 1939 הועלה לדרגת גנרל חיל טייסי הקרב. לאחר כיבוש הולנד מונה כריסטיאנסן למפקד העליון של כוחות הורמאכט בהולנד, תפקיד אותו מילא עד ל-7 באפריל 1945, כשבנוסף הוא גם כיהן כמפקד קורפוס התעופה הנציונל-סוציאליסטי עד ה-26 ביוני 1943. ב-10 בנובמבר 1944 מונה כריסטיאנסן למפקד הארמייה ה-25, שהוצבה בהולנד, ונועדה להגן לאורך המאס מארנהם עד הים הצפוני, תפקיד אותו מילא עד ה-29 בינואר 1945. לאחר המלחמה נעצר כריסטיאנסן ונשפט בארנהם ונדון ל-12 שנות מאסר על פשעי מלחמה, אולם שוחרר בדצמבר 1951. לאחר שחרורו התגורר בעיר אאוקרוג, עד למותו ב-3 בדצמבר 1972. מדיה וקבצים בנושא פרידריך כריסטיאנסן בוויקישיתוף פרידריך כריסטיאנסן (בגרמנית) שאותו קיבלו רק 3 טייסים מהצי סך הכל הפיל כריסטיאנסן 21 מטוסי אויב אמנם עד אפריל 1945 תפקדה הארמייה בעיקר כמפקדת הונאה
גדליה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גדליהו בן אחיקם – דמות מקראית, היה נציב יהודי שמונה על ידי הבבלים צום גדליה – אחד מארבעה צומות החורבן אישים: דוד גדליה – תת-אלוף בצה"ל, קצין המודיעין של פיקוד הדרום במלחמת יום הכיפורים נדב גדליה – עיתונאי, שחקן ומוזיקאי ישראלי עמי גדליה – סופרת ילדים ישראלית אישים ששמם הפרטי הוא גדליה אישים ששמם הפרטי הוא גדליהו