laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אינגה טיסלר

אינגה טיסלר (באסטונית: Inga Tislar; נולדה ב-26 באפריל 1996), ידועה בשמה הפרטי בלבד, היא זמרת אסטונית. בשנת 2008 סיימה את לימודיה בבית הספר למוזיקה על שם גאורג אוצה בטאלין. היא התמחתה במגמת מוזיקת דאנס. בשנת 2015 סיימה את לימודיה בבית הספר הצרפתי בעיר. בשנת 2019 התחרתה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2019, Eesti Laul 2019, יחד עם לומברב. הם הגיעו למקום החמישי עם השיר "Milline päev". טיסלר השתתפה גם בקדם של 2020, עם השיר "Right Time". בנובמבר 2023 נמנתה בין המשתתפים בקדם האסטוני לאירוויזיון 2024, Eesti Laul 2024, עם השיר "No Dog on a Leash".‏ היא השתתפה בחצי הגמר הראשון, וכשלה בניסיון להעפיל לגמר. אינגה טיסלר, ברשת החברתית פייסבוק אינגה טיסלר, ברשת החברתית אינסטגרם אינגה טיסלר, סרטונים בערוץ היוטיוב אינגה טיסלר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אינגה טיסלר, באתר Last.fm (באנגלית) "Selgusid Eesti Laul 2024 poolfinalistid" [The semi-finalists of Eesti Laul 2024 have been announced]. err.ee (באסטונית). ERR. 2023-11-06. נבדק ב-2023-11-06. Carabaña Menéndez, Hugo (20 בינואר 2024). "Eesti Laul 2024: Ewert And The Two Dragons, OLLIE y 5MIINUST x Puuluup, Peter Põder y Anet Vaikmaa clasificados para la gran final de la preselección estonia" [Eesti Laul 2024: Ewert And The Two Dragons, OLLIE and 5MIINUST x Puuluup, Peter Põder and Anet Vaikmaa qualified for the grand final of the Estonian preselection]. ESCplus España (בEuropean Spanish). נבדק ב-20 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה)
ילדים יוצרים סרטים

ילדים יוצרים סרטים הייתה סדרת טלוויזיה ששודרה בשנים 2000 עד 2016 בערוץ הילדים. יוצר הסדרה הוא ציון רובין והבמאי ברוב העונות הוא רן מגר. כיום עונות 2000–2010 של הסדרה ניתנות לצפייה דרך שירות הצפייה BIGI של ערוץ הילדים. הסדרה נוצרה כפרויקט משותף לערוץ הילדים ולעמותת להב NPA, שאמונה על קידום ערכים בקהילות באמצעות קולנוע. התסריטים נשלחו על ידי תלמידי כיתות ה'– ח' מבתי ספר בכל רחבי הארץ, ונבחרו מהם להפקה כ-6 בכל עונה על ידי עמותת להב. התסריטים שנבחרו עובדו ולאחר מכן הופקו על ידי התלמידים בשיתוך וליווי של אנשי מקצוע מהעמותה (במאים, תסריטאים, עורכים ועוד). במשך השנים הופקו 15 עונות לסדרה, עם כ-6 פרקים בכל עונה. בשנת 2002 ו-2003 זכו הסרטים "עוברים" ו"הסוד של מירי", בהתאמה, בפרס "אונסקו ע"ש פליני", לסרט החברתי הטוב יותר. ילדים יוצרים סרטים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ילדים יוצרים סרטים, באתר www.ishim.co.il החשבון שלי, באתר איגוד הבמאיות והבמאים ילדים יוצרים סרטים לצפייה ישירה - כל הפרקים, כל העונות, באתר ביגי BIGI TV LAHAV NPA, web.archive.org פרסים לערוץ הילדים, באתר ynet
Artificial Paradise

Artificial Paradise הוא אלבום האולפן השישי של הלהקה האמריקאית ואן ריפאבליק. האלבום יצא לאור ב-12 ביולי 2024, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ומוזלי מיוזיק גרופ. האלבום Artificial Paradise באתר ספוטיפיי האלבום Artificial Paradise באתר אפל מיוזיק "Just like Paradise: New OneRepublic album coming in July". KS95 94.5. 6 ביוני 2024. נבדק ב-12 ביולי 2024. {{cite web}}: (עזרה)
הרפתקאות פרז ופניני השיניים

הרפתקאות פרז ופניני השיניים (בספרדית: El Ratón Pérez, באנגלית: The Hairy Tooth Fairy) הוא סרט קולנוע ספרדי-ארגנטינאי משנת 2006. הסרט משלב הנפשה ולייב אקשן. בשנת 2008 יצא לסרט המשכון בשם "הרפתקאות פרז ופניני השיניים 2". לוסיה הקטנה מאבדת את אחת משיניה, אביה מספר לה שפיית השיניים תבוא לאסוף אותה ותשאיר במקומה כסף. אך אף אחד לא מצפה שפיית השיניים היא עכבר חביב בשם פרז. פרז חי בספינה נטושה יחד עם מאות עכברים אחרים. העכברים עמלים יום וליל בצחצוח השיניים שהוא מביא לספינה כדי להפוך אותן לפנינים יקרות. בעוד פרז מתקרב אל יעדו כדי לבצע את המוטל עליו, חוטפים אותו קבוצת בריונים מרשעים הזוממים להשתלט על הספינה שלו ועל אוסף הפנינים היקר שהיא מכילה. למזלו של פרז, לוסיה הקטנה תבוא לעזרתו. מולי שולמן - פרז / גורדו מאיה מיטלפונקט - לוסי לורן סביר - רמירו מתי אטלס - סנטיאגו / רוק / שומר מיה בכר - פילאר / סבתא ענבל לורי - גברת עכברה / רוזנת / מורה / סמנתה דן קיזלר - מר מוריאנטס / עכברים ניב קייקוב - פיפו אריאל קוזלובסקי - רב חובל צ'ייסטר "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", באתר נטפליקס "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", באתר AllMovie (באנגלית) "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", באתר אידיבי "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "הרפתקאות פרז ופניני השיניים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הרפתקאות פרז ופניני השיניים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
בית הקברות הצבאי הבריטי ביער רייכסואלד

בית הקברות הצבאי הבריטי ביער רייכסואלד (באנגלית: Reichswald Forest War Cemetery) הוא בית קברות צבאי של האימפריה הבריטית השוכן ביער רייכסואלד שבגרמניה. הוא הגדול מסוגו בגרמניה ומן הגדולים באירופה. טמונים בו 7,672 חללים שנפלו במלחמת העולם השנייה. בית הקברות הוקם לאחר מלחמת העולם השנייה. מקומו נקבע בשל הקרבות המרים שניטשו בראשית 1945 ביער רייכסואלד השוכן על גבול גרמניה-הולנד בין כוחות בריטים וקנדים לבין כוחות גרמנים. האתר נקבע כבית קברות מאסף, והועברו אליו לקבורה חללים שנטמנו במקור באתרים רבים ושונים בגרמניה. חלקם היו חללי הקרבות ביער או חללי המבצעים לצליחת הריין ב-1945, לרבות מבצע נבחרת. רבים אחרים היו אנשי צוות אוויר שניספו במהלך המתקפה האווירית על גרמניה בשנות המלחמה המוקדמות. בית הקברות הוא מתחם מלבני ארוך, השוכן בליבו של היער ולצד אחת מהדרכים הראשיות העוברות בו. הוא מוקף עצים. במרכז צלעו הארוכה הפונה לכביש נקבע שער הכניסה למתחם, המסומן בעמודים גבוהים. לצד השער ניצבים שני ביתנים קישוטיים מאבן אפורה. מבנים קישוטיים נוספים ממוקמים ברחבי בית הקברות. בקו אחד עם השער ניצבים צלב ההקרבה ומצבת הזיכרון, שממוקמת במרכזו של בית הקברות. שורות המצבות מתמשכות לאורך צלעותיו הארוכות של המתחם. שטח בית הקברות נטוע דשא ועצים מסוגים שונים ניצבים בו. בית הקברות תוכנן על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth). הוא נבנה ומתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. החללים הטמונים בבית הקברות היו בני עשרה לאומים שונים: 6,264 בריטים, 705 קנדים, 327 אוסטרלים, 127 ניו זילנדים, 72 פולנים, ואחד מכל אחת מהארצות הבאות: דרום אפריקה, ארצות הברית, בלגיה, הולנד ונורווגיה. 176 (או 172) מן החללים הטמונים באתר הם אלמונים. 3,915 מן החללים שירתו בחילות האוויר. כמעט כל היתר (למעט כ-20) שירתו בכוחות היבשה. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הצבאי הבריטי ביער רייכסואלד בוויקישיתוף בית הקברות באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה בית הקברות, באתר Liberation Route Europe
טור דה פראנס 2024

טור דה פראנס 2024 (בצרפתית: Tour de France 2024) היה המהדורה ה-111 של הטור דה פראנס, מרוץ האופניים השנתי המתקיים בצרפת. הטור נפתח בפירנצה, איטליה, ב-29 ביוני והסתיים בקטע ה-21 בניס, צרפת, ב-21 ביולי. לראשונה בתולדותיו, המרוץ לא הסתיים בפריז או בקרבתה בשל ההכנות לאולימפיאדת הקיץ 2024 בעיר. טאדיי פוגאצ'אר הסלובני מקבוצת יו. איי. אי. אמירטס (שניצחה בקטגוריית הקבוצות) זכה בהכי הרבה קטעים (6) ובמרוץ כולו, לאחר שהקדים את יונאס וינגגור הדני ב-6 דקות ו-17 שניות. ביניאם גירמאי האריתריאי זכה בקטגוריית הנקודות, ריצ'רד קאראפאס האקוודורי זכה בקטגוריות הרוכב ההתקפי וההרים ורמקו אוונפול הבלגי זכה בקטגוריית הרוכב הצעיר. במהלך המרוץ זכה מארק קוונדיש הבריטי בקטע ה-35 בקריירה שלו בטור, ושבר את שיאו של אדי מרקס הבלגי שזכה ב-34 קטעים. 22 קבוצות אופניים משתתפות בטור. כל 18 קבוצות ה-UCI World Tour הוזמנו אוטומטית, ואליהן הצטרפו 4 קבוצות UCI ProSeries: שתי הקבוצות המדורגות ראשונות בשנת 2023, לוטו–דסטני וישראל - פרמייר טק, יחד עם Uno-X Pro Cycling Team וטוטאל אנרג'יס (Team TotalEnergies) שנבחרו על ידי ארגון אמאורי שמארגן את הטור. הקבוצות הוכרזו ב-18 בינואר 2024. אלפסין–דקונינק ארקאה–סאמסיק אסטנה קופידיס דקתלון–AG2R לה מונדיאל EF Education–Nippo Groupama–FDJ אינאוס גרנדיירס אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו לידל–טרק קבוצת מוביסטאר בורה–הנסגרוהה קוויק-סטפ אלפא וייניל קבוצת בחריין–ויקטוריוס Team DSM קבוצת ג'ייקו - אלולה ויסמה–ליס א בייק יו. איי. אי. אמירטס ישראל - פרמייר טק לוטו–דסטני קבוצת טוטאל אנרז'י קבוצת Uno-X Pro לראשונה בהיסטוריה אירחה איטליה את ה-Grand Départ, הקטע הראשון בטור, לרגל 100 שנים לניצחונו של אוטביו בוטקיה, האיטלקי הראשון שזכה בטור, ב-1924. המסלול עבר גם בסן מרינו, מה שהפך אותה למדינה ה-14 המארחת קטע בטור. כמו כן, לראשונה בתולדותיו, הטור לא הסתיים בפריז בשל ההכנות למשחקים האולימפיים והפראלימפיים בעיר שיחלו ב-26 ביולי. במקום זאת הסתיים הטור בניס עם מרוץ נגד השעון – הפעם הראשונה מאז 1989 שהמרוץ מסתיים בקטע כזה. בקטעים 3 ו-4 לבש ולנטין מדואס, שדורג שני בדירוג ההרים, את החולצה המנוקדת, מפני שאברהמסן לבש את החולצה הירוקה. מדואס לבש את החולצה במנוקדת גם בקטע 5 כשדוררג במקום השלישי, לאחר שאברהמסן שמר על החולצה הירוקה והמדורג שני טאדיי פוגאצ'אר לבש את החולצה הצהובה בקטע 2 לבש מקסים ואן גילס, שדורג שני בדירוג הצעירים, את החולצה הלבנה, מפני שוואן דן ברק לבש את החולצה הירוקה בקטעים 12–14 לבש יונאס אברהמסן, שדורג שני בדירוג ההרים, את החולצה המנוקדת, מפני שפוגאצ'אר לבש את החולצה הצהובה. בקטעים 15–19 לבש יונאס וינגגור את החולצה המנוקדת מדיה וקבצים בנושא טור דה פראנס 2024 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טור דה פראנס 2024 (באנגלית) נחשף: המסלול של טור דה פראנס 2024, באתר ערוץ הספורט, 25 באוקטובר 2023 אורן אהרוני, בגלל האולימפיאדה ב-2024: הטור דה פראנס יסתיים לראשונה מחוץ לפריז, באתר ישראל היום, 1 בדצמבר 2022 רוכב היסטורי: פוגצ`אר זכה בטור דה פראנס, באתר ערוץ הספורט, 21 ביולי 2024 היסטוריה בטור דה פראנס: מארק קבנדיש בן ה-39 שבר את שיא הניצחונות, באתר ynet, 3 ביולי 2024 2024 Tour de France wildcards awarded to Uno-X Mobility and TotalEnergies, Cycling News, ‏18 בינואר 2024 2024 Grand Départ: First time's a charm for Italy, טור דה פראנס, ‏21 בדצמבר 2022 A time trial from Monaco to Nice to wrap up the 2024 Tour de France, טור דה פראנס, ‏3 בדצמבר 2022 המסלול, באתר טור דה פראנס
Storm Shadow (טיל)

Storm Shadow (באנגלית: Storm Shadow בצרפתית: Système de Croisière Autonome à Longue Portée – Emploi Général) הוא טיל שיוט ארוך טווח בריטי-צרפתי, בעל יכולת תמרון נמוכה, המיועד לתקיפות עומק כנגד מטרות בעלות ערך גבוה קבועות או נייחות. הטיל פותח בשיתוף פעולה צרפתי-בריטי מאז 1994 על ידי Matra ובריטיש אירוספייס, וכיום מיוצר על ידי MBDA. הטיל נחשב לטיל מתקדם ביותר מסוגו ובעל יכולות תמרון גבוהות המאפשרות לו להימנע ממערכות הגנה אווירית. הוא מצויד במערכת הנחיה משולבת הכוללת ניווט אינרציאלי, תיאום תמונה ו-GPS, המאפשרת לו לפגוע במטרה בדיוק רב. הטיל נכנס לשירות בשנת 2003 בחיל האוויר המלכותי הבריטי וחיל האוויר של צרפת, ושימש במלחמות עיראק, ובתקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב נגד משטר מועמר קאדפי. במאי 2023 דווח ב-CNN כי בריטניה סיפקה לאוקראינה טיל מסוג Storm Shadow. ביולי 2024 דווח בבלומברג כי קיר סטארמר, ראש ממשלת בריטניה, רמז כי אוקראינה יכולה להשתמש בטילי Storm Shadow לפגיעה במטרות צבאיות בעומק רוסיה. מדיה וקבצים בנושא Storm Shadow בוויקישיתוף The U.K. Has Given Ukraine the Storm Shadow: A Western Missile on a Soviet Warbird, Popular Mechanics, ‏2023-05-11 (באנגלית אמריקאית) נשק שובר שוויון? הטיל המתקדם שבריטניה סיפקה לאוקראינה, באתר www.maariv.co.il, ‏2023-05-11 דיווח: בריטניה מאשרת שימוש בטילי שיוט בתוך שטח רוסיה | Israel Defense, באתר www.israeldefense.co.il, ‏2024-07-11
רפאל סנטוס בורה

רפאל סנטוס בורה (בספרדית: Rafael Santos Borré; נולד ב-15 בספטמבר 1999) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת החלוץ באינטרנסיונל. בורה התחיל את הקריירה שלו בדפורטיבו קאלי וכבר בגיל 14 עלה לקבוצה הבוגרת וכבש במדיה 14 שערים ב-26 משחקים. ב-28 באוגוסט 2015 חתם באתלטיקו מדריד מליגת העל הספרדית לשש שנים והושאל בחזרה לקאלי. ב-13 באוגוסט 2016 הושאל לויאריאל. ב-23 בפברואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד רומא במסגרת שמינית גמר הליגה האירופית. ב-1 במרץ כבש צמד תוך 5 דקות בניצחון 1-4 נגד אוססונה. ב-7 באוגוסט 2017 בורה הושאל לריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית. ב-23 בנובמבר 2019 הבקיע בגמר גביע הליברטדורס בו הפסידה ריבר 2-1 לפלמנגו. עונה לאחר מכן היה מלך שערי הליגה עם 12 שערים ב-20 משחקי ליגה. ב-21 במרץ 2021 הבקיע רביעייה בניצחון 1-4 נגד גודוי קרוס. ב-5 ביולי 2021 חתם בהעברה חופשית באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-5 במאי 2022 הבקיע בניצחון 0-1 נגד ווסטהאם יונייטד במסגרת חצי גמר הליגה האירופית. בגמר נגד גלאזגו ריינג'רס בורה הבקיע את השער האחרון בדו-קרב בעיטות הכרעה שהביא לקבוצתו את הזכייה בתואר. ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לוורדר ברמן עד לסיום העונה. ב-17 בינואר 2024 חתם לארבע שנים באינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית תמורת כ-5.5 מיליון אירו. בורה שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של קולומביה ואף השתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2015. ב-20 במרץ 2015 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת לקראת משחקי ידידות נגד בחריין וכווית. ב-6 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד ברזיל. ב-5 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד ערב הסעודית. השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2021 וקופה אמריקה 2024. דפורטיבו קאלי ליגת העל הקולומביאנית: 2015 (אפרטורה) הסופר קאפ הקולומביאני: 2014 ריבר פלייט קופה ליברטדורס: 2018 גביע רקופה סודאמריקנה: 2019 גביע ארגנטינה: 2016/2017, 2018/2019 הסופר קאפ הארגנטינאי: 2017, 2019 איינטרכט פרנקפורט הליגה האירופית: 2021/2022 אישיים מלך שערי הקופה קולומביה: 2015 מלך שערי גביע העולם למועדונים 2018 מלך שערי ליגת העל הארגנטינאית: 2019/2020 השחקן השנה באמריקה הדרומית: 2020 נבחרת העונה בגביע ליברטדורס: 2020 מלך שערי נבחרת העונה בקופה דה ליגה פרופשיונל: 2021 נבחרת העונה בהליגה האירופית: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא רפאל סנטוס בורה בוויקישיתוף רפאל סנטוס בורה, באתר Transfermarkt רפאל סנטוס בורה, באתר Soccerway רפאל סנטוס בורה, באתר BDFutbol רפאל סנטוס בורה, באתר WorldFootball.net רפאל סנטוס בורה, באתר National Football Teams רפאל סנטוס בורה, באתר FootballDatabase.eu
חאווייר קמארה

חַאוִיֶיר קַמָארָה (בספרדית: Javier Cámara; נולד ב-19 בינואר 1967), שחקן קולנוע ספרדי. קמארה נולד בלה ריוחה, ספרד. הוא סיים את לימודי האמנות במדריד, הוא עבד כסדרן בתיאטרון פיגארו ולאחר מכן החל לשחק שם. הצגתו הראשונה הייתה "El caballero de Olmedo" בשנת 1991. בשנת 1998 כיכב בסרט הקומדיה "Torrente, el brazo tonto de la ley" לצד הכוכב העולה חאווייר ברדם. בשנת 1999 הוא זכה להצלחה גדולה בעקבות השתתפותו בסדרה "vidas‏ 7" ולאחר מכן הוא החל להופיע בסרטיו של פדרו אלמודובר, כדוגמת הסרט זוכה פרס אוסקר "דבר אליה", בתפקיד הראשי, וכן בסרט "חינוך רע", ואחרים. בשנת 2008 שיחק במשך שתי עונות בסדרה הדרמה-קומית של אנטנה 3 "LEX" בתור עורך הדין מריו אסטרדה. בשנת 2011 שיחק בתפקיד הראשי של גיירמו בסרט הקומדיה "¿Para qué sirve un oso?". בשנת 2013 זכה בפרס גויה לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט "Vivir es fácil con los ojos cerrados", ובשנת 2015 זכה בפרס זה בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, עבור משחקו בסרט "טרומן - חברים עד הסוף". בשנת 2016 גילם את דמותו של החשמן גוטיירז בסדרת הטלוויזיה "האפיפיור הצעיר". בשנת 2017 השתתף בסרט הקומדיה "חתונה על תנאי, בסרט "ממתינים להוראות" ובסדרה נרקוס. בשנת 2020 שיחק בסרט הקומדיה "השכנים מלמעלה" בתור חוליו; תפקיד זה הקנה לו מועמדות לפרס גויה לשחקן הטוב ביותר. בהמשך השנה, שב לגלם את דמותו של גוטיירז בסדרת ההמשך "האפיפיור החדש". באותה שנה שיחק בסדרת האנתולוגיה הצ'יליאנית-אילטקית "תוצרת בית" (אנ') שעלתה בשירות הסטרימינג נטפליקס. בשנת 2023 שיחק בסרטה של פאולה אורטיז "מעבר לנהר ואל בין העצים" המבוסס על הספר באותו שם מאת ארנסט המינגוויי. מדיה וקבצים בנושא חאווייר קמארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חאווייר קמארה חאווייר קמארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חאווייר קמארה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חאווייר קמארה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי חאווייר קמארה, באתר AllMovie (באנגלית) חאווייר קמארה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמיר בוגן, "פדרו אלמודובר שבר את דמות המאהב הלטיני", באתר ynet, 23 באפריל 2013 יעל שוב, מאלמודובר לתפקיד צנוע בסרט קטן: חוויאר קמארה מדבר, באתר Time Out ישראל, 26 בינואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור סויפר

ויקטור סויפר (ברוסית: Виктор Александрович Сойфер‏; נולד ב-18 ביוני 1945, קויבישב) הוא מדען סובייטי-רוסי עם שורשים יהודים. הוא התמחה בעיבוד ממוחשב של תמונות. ויקטוק סויפר נולד בשנת 1945 בקויבישב למשפחה מעורבת יהודית-רוסית. סבו מצד אבא היה מהפכן יהודי מאוקראינה שעזב את תחומי האימפריה הרוסית לאחר מהפכת 1905. בעקבות מהפכת אוקטובר הוא חזר והתמנה לתפקיד ניהולי בכיר באוקראינה הסובייטית. הוא נפטר בשנת 1922. בנו אלכסנדר היה מהנדס, מומחה לחוזק חומרים עבר לקויבישב וכיהן כפרופסור באוניברסיטה. אמו של ויקטור הייתה ממוצא רוסי. לאחר סיום בית ספר סויפר החל ללמוד במכון לתעופה בקויבישב וסיים אותו בשנת 1968. הוא נותר במכון ללימודי תואר שלישי אותם סיים בשנת 1971. בשנים 1975–1983 הוא היה דקאן של פקולטה במכון בו למד ועבד. בשנת 1979 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט ובשנת 1981 התמנה לפרופסור. בשנת 1982 הוא מונה לראש קתדרה. החל משנת 1990 הוא היה רקטור של מכון לתעופה. בשנת 1994 סויפר מונה למנהל מכון לעיבוד תמונה של אקדמיה רוסית למדעים. הוא היה מנהל המכון עד שהוא שולב כיחידה במכון קורצ'טוב. בשנת 2016 סויפר התקבל כחבר בפעול לאקדמיה רוסית למדעים. סויפר היה מומחה לעיבוד תמונה והולוגרפיה. הוא כתב כ-300 מאמרים מדעיים כולל 7 ספרים ובבלותו 50 פטנטים בתחום התמחותו. סויפר הדריך 21 עבודות תואר שלישי ו-13 עבודות פוסט-דוקטורט. על פעילותו המדעית לסויפר הוענקו מספר פרסים לרבות פרס ברית המועצות בשנת 1992. הוא קיבל מספר עיטורים כולל עיטור ההצטיינות למען המולדת פעמיים. ב-6 במרץ 2022 סויפר חתם על מכתב תמיכה לפלישת רוסיה לאוקראינה. הוא נכלל במספר רשימות של עיצומים בעקבות פעילות תמיכתו בהמשך הלחימה. אתר האינטרנט הרשמי של ויקטור סויפר ביוגרפיה (ברוסית)
אוניברסיטת סמרה

אוניברסיטת סמרה (ברוסית: Самарский университет, Самарский национальный исследовательский университет имени академика С. П. Королёва) היא אוניברסיטה השוכנת בעיר סמרה. היא הוקמה בשנת 2015 תוך איחוד מוסדות השכלה גבוהה קיימות. באותה שנה היא קיבלה מעמד מכובד של "אוניברסיטה לאומית למחקר". בדירוג של מסודות להשכלה גבוהה ברוסיה האוניברסיטה ממוקמת בעשירייה החמישית. באוניברסיטה לומדים כ-16 אלף סטודנטים וסגל שלה כולל 1,373 מרצים. בשנת 1941 לעיר הועברו מפעלים רבים של תעשיית התעופה הסובייטית. בעקבות כך הוחלט להקים מוסד להשכלה גבוהה בתחום תעופה שהחל לפעול בשנת 1942. בשנת 1957 המכון החל להכין מהנדסים לעבודה בתעשיית החלל. השנת 1966 המכון נקרא על שם סרגיי קורוליוב ובשנת 1967 למכון הוענק עיטור הדגל האדום של העמל. בשנת 1991 שם העיר שונה מ"קויבישב" ל"סמרה" והחל משנת 1992 שם של המוסד שונה ל"אוניברסיטה לתעופה של סמרה". בשנת 1990 לרקטור מונה ויקטור סויפר שהיה בנו של מייסד ומנהל ראשון של המכון. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1969 במטרה לתת השכלה גבוהה בתחום מדעי הטבע ומדעי החברה. מכון לתעופה וחלל מכון למנועים ומתקני אנרגיה מכון לכלכלה וניהול מכון למדעי החברה פקולטה להיסטוריה פקולטה לפילולוגיה ועיתונות פקולטה לסוציולוגיה פקולטה לפסיכולוגיה מכון למדעי הטבע פקולטה לכימיה פקולטה לפיזיקה פקולטה לביולוגיה פקולטה למתמטיקה ומכניקה מכון למדעי המחשב וקיברנטיקה מכון למשפטים מכון להשכלה משלימה אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת סמרה אוניברסיטת סמרה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת סמרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת סמרה, ביישום טלגרם אוניברסיטת סמרה, ברשת החברתית VK דירוג אוניברסיטאות ברוסיה
יפים חזנוב

יפים חזנוב (ברוסית: Ефим Аркадьевич Хазанов‏; נולד ב-12 בנובמבר 1965, גורקי) הוא פיזיקאי רוסי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בתחום אופטיקה ולייזרים. חזנוב בעל מדד הירש 79. יפים חזנוב נולד בשנת 1965 בגורקי למשפחה יהודית. לאחר סיום בית ספר חזנוב החל ללמוד במכון הפוליטכני בגורקי ובשנת 1988 סיים את הלימודים בהצטיינות תוך התמחות באלקטרופיזיקה. הוא התחיל לעבוד במכון לפיזיקה שימושית של אקדמיה רוסית למדעים. בשנת 1990 הוא התחיל לעבוד על תואר שלישי וסיים את העבודה בשנת 1992. בשנת 2005 חזנוב סיים עבודת פוסט-דוקטורט. בשנת 2008 חזנוב התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה הרוסית למדעים ובשנת 2016 קודם למעמד של חבר בפועל. משנת 2012 ועד לשנת 2022 חזנוב היה סגן מנהל המכון בו עבד. במקביל לעבודה במכון מחקר חזנוב מלמד באוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד ומבהן בדרגת פרופסור. חזנוב חבר באגודת "אופטיקה" ו-SPIE. חזנוב מתחמה בניית מערכות לייזר. הוא הציע שיטות לבניית לייזרים בעלי הספק גבוה. על בסיס שיטות שפיתוח הוא הציע לבנות ברוסיה לייזר בעל הספק הגבוה בעולם. הפרויקט קיבל תמיכה ממשלתית אך בסופו של דבר לא מומש. חזנוב היה שותף בפיתוח פרויקט LIGO. חזנוב פרסם כ-160 מאמרים מדעים. הוא הדריך 7 עבודות תואר שלישי. חזנות הוא חבר מערכת של מספר כתבי עת בתחום התמחותו. על פעילותו הוא קיבל מספר עיטורים לרבות פרס הפדרציה הרוסית בשנת 2018. חזנות פעיל בזירה הציבורית. בשנת 2013 הוא התנגד לרפורמה של האקדמיה הרוסית. בשנת 2016 הוא חתם על מכתב בו הועברה בקשה לבחינה מחודשת של הענקת תואר מדעי לולדימיר מדינסקי. באפריל 2021 חזנוב נעצר על פוסט בפייסבוק עם פירוט המצב הרפואי של אלכסיי נבלני. הוא שוחרר תוך זמן קצר. זה היה המקרה הראשון בו חבר אקדמיה למדעים נעצר על פעילות ציבורית. בשנת 2022 חזנוב חתם על מכתב בגנות פלישת רוסיה לאוקראינה. מדיה וקבצים בנושא יפים חזנוב בוויקישיתוף ביוגרפיה (ברוסית) יפים חזנוב, ברשת החברתית פייסבוק יפים חזנוב, באתר גוגל סקולר
קילבי

האם התכוונתם ל... ג'ק קילבי – מהנדס חשמל אמריקאי סטיב קילבי – זמר-יוצר וגיטריסט אוסטרלי תומאס קילבי – פוליטיקאי אמריקאי
קוזיי טונצ'לי

קוזיי טונצ'לי (בטורקית: Kuzey Tunçelli; נולד ב-30 באוגוסט 2007) הוא שחיין טורקי, אלוף אירופה (בלגרד 2024) ושיאן עולם לנוער במשחה ל-1500 מטר חופשי ואלוף עולם לנוער (נתניה 2023) במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי. באליפות טורקיה שנערכה באדירנה ב-27 באפריל 2023 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר בשיא לאומי חדש של 14:56.67 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה בן 15 ומטה ששחה במשחה מתחת ל-15 דקות. באליפות העולם לנוער שנערכה במכון וינגייט, נתניה ישראל בספטמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.75 דקות, לפני פטאר מיצין מבולגריה (7:49.36 דקות) וג'אנג ג'אנשו מהרפובליקה העממית של סין (7:50.03 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:59.80 דקות, לפני קים יון-וו מקוריאה הדרומית (15:01.94 דקות) וג'אנג ג'אנשו (15:11.94 דקות). באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בפברואר 2024, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:59.76 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 14:54.98 דקות והקדים את אלוף העולם גרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:55.19 דקות) שסיים תשיעי. נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:48.53 דקות. באליפות אירופה שנערכה בבלגרד שבסרביה ביוני אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:55.64 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (15:00.99 דקות) וזאלאן שרקן מהונגריה (15:06.67 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.12 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 7:53.92 דקות ועלה חמישי לגמר. שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער שנערכה בווילנה שבליטא בתחילת יולי, הוא זכה בשתי מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:48.01 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש לנוער של 14:41.89 דקות. 400 מטר חופשי: 3:51.42 דקות (2024) 800 מטר חופשי: 7:48.01 דקות (2024), שיא טורקיה 1500 מטר חופשי: 14:41.89 דקות (2024), שיא טורקיה ושיא עולם לנוער 400 מטר חופשי: 3:45.88 דקות (2023) 800 מטר חופשי: 7:41.42 דקות (2023), שיא טורקיה 1500 מטר חופשי: 14:38.61 דקות (2023), שיא טורקיה מדיה וקבצים בנושא קוזיי טונצ'לי בוויקישיתוף קוזיי טונצ'לי, באתר Swimrankings
Heaven Knows I'm Miserable Now

"Heaven Knows I'm Miserable Now" הוא שיר של להקת הסמית'ס. השיר יצא כסינגל במאי 1984 והגיע למקום ה-10 במצעד הסינגלים הבריטי מה שהופך אותו לסינגל הראשון של הלהקה בעשירייה הראשונה. מאוחר יותר הוא נכלל באלבום האוסף Hatful of Hollow מנובמבר 1984 ובאלבום האוסף Louder Than Bombs ממרץ 1987. השיר מופיע ברשימת 500 השירים שעיצבו את הרוק אנד רול בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. המוזיקה נכתבה על ידי ג'וני מאר בתוך שעה בחדר מלון בניו יורק ב-2 בינואר 1984, באמצעות גיטרת גיבסון ES-355 אדומה שנרכשה עבורו באותו יום על ידי סימור שטיין. לאחר שסיים את השיר, הוא כתב את המוזיקה לבי-סייד "Girl Afraid" באותו ערב. מאר מחשיב את שני השירים כ"צמד". השיר בולט בכך שהוא מסמל את תחילת מערכת היחסים של המפיק סטיבן סטריט עם הלהקה. כאחד מתפקידיו הראשונים כ"מהנדס פנימי" באולפני Fallout Shelter של איילנד רקורדס, סטריט תכנן את הסשן. הוא היה מודע ללהקה והתלהב מהאפשרות ואמר בריאיון ל-HitQuarters: "ראיתי אותם זמן קצר לפני כן ב-Top of the Pops מבצעים את 'This Charming Man', וכמו רוב האנשים האחרים באותה תקופה שהיו בקטע של מוזיקה ממש התרגשתי מהם". למרות שלא יצרו קשר לקראת ההקלטה הבאה של "William, It Was Really Nothing", סטריט התבקש להנדס את האלבום הבא של הסמית'ס, Meat Is Murder, עם מוריסי ומאר שהפיקו בפעם הראשונה. על העטיפה מופיעה ויו ניקולסון, שהתפרסמה בשנת 1961 בבריטניה לאחר שזכתה בסכום כסף גדול על בריכת הימורים ולאחר מכן ביזבזה אותו במהירות. שם השיר נכתב בהשראת הסינגל "Heaven Knows I'm Missing Him Now" של סנדי שו משנת 1969. הביצוע של הלהקה לשיר בתוכנית Earsay של ערוץ 4 הבריטי ב-31 במרץ 1984 כולל קטעים מעורבים של הלהקה מנגנת באולפן וקטעים של מוריסי מסתובב בשממה הממוקמת בסמוך לאולפני הווארט (כיום אולפני קפיטל) בוונדסוורת', לונדון, שם הוקלט Earsay, עם פרחי נרקיס בידיו ועלווה לא מזוהה בכיס האחורי של מכנסי הג'ינס שלו. מידע על היצירה "Heaven Knows I'm Miserable Now" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Heaven Knows I'm Miserable Now" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Heaven Knows I'm Miserable Now" באתר Discogs "Interview With Stephen Street", survey-smiles.com Search | Official Charts, www.officialcharts.com David Renshaw, Johnny Marr plays 'Heaven Knows I'm Miserable Now' for first time in 25 years - watch, NME, ‏2013-02-14 (באנגלית בריטית) Video, NME (באנגלית בריטית)