laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בריון אלן

בריון אלן (באנגלית: Bryon Allen; נולד ב-1 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל אילת. ב-14 באוגוסט 2016, חתם אלן בנימבורק הצ'כית. הוא העמיד שם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-3.1 אסיסטים ב-42 משחקי ליגה. ב-18 ביוני 2017, חתם אלן במועדון הכדורסל אולדנבורג מהליגה הגרמנית. ב-12 בדצמבר 2017 עזב אלן את אולדנבורג וארבעה ימים לאחר מכן, הוא חתם במועדון הטורקי פינאר קרשיאקה. ב-30 ביוני 2018, חתם אלן במועדון האיטלקי, ברשיה לאונסה. ב-20 בדצמבר 2018, חתם אלן בפלקנסטרו רג'אנה. ב-14 באוגוסט 2019, חתם אלן במועדון הכדורסל זאדאר. הוא קלע שם 18 נקודות בממוצע למשחק. ב-9 באוקטובר 2020, אלן חזר לגרמניה וחתם בלובן בראונשווייג. ב-2 באוגוסט 2021, חתם אלן בהפועל אילת מהליגה הישראלית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג אילת מתחזקת: בריון אלן חתם לעונה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏2 באוגוסט 2021
הציפור הכחולה (סרט, 1940)

הציפור הכחולה (באנגלית: The Blue Bird) הוא סרט ילדים וסרט פנטזיה משנת 1940, בכיכובה של שירלי טמפל, בהפקת דריל זאנוק מאולפני המאה ה-20. הסרט ביקש להיות "תגובת נגד" של אולפני המאה ה-20 לסרט המצליח "הקוסם מארץ עוץ" של אולפני MGM (בכיכובה של ג'ודי גרלנד), שהופק שנה לפני כן. כמו "הקוסם מארץ עוץ", גם "הציפור הכחולה" הוא חלום המצולם בטכניקולור, כאשר המציאות הלא-חלומית מופיעה כפרולוג בשחור-לבן. הסרט מבוסס על המחזה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר, אך היה כישלון קופתי. במאי הסרט היה ולטר לאנג ומלחין הפסקול היה אלפרד ניומן. ערך מורחב – הציפור הכחולה (מחזה) עלילת הסרט מתרחשת בעת מלחמות נפולאון. הסרט פותח בפרולוג בשחור-לבן. הילדה, מיטיל (שירלי טמפל), מוצאת ציפור מיוחדת ביער ומסרבת להעניק אותה לשכנתה החולה אנג'לה. אמה ואביה מוטרדים מאוד מהתנהגותה האנוכית של בתם. בערב נקרא אב המשפחה לשירות צבאי במלחמה. באותו לילה חולמת מיטיל חלום ובו מבקרת אותה הפיה הטובה ברילון (ג'סי ראלף), הלוקחת אותה ואת אחיה (ג'רי ראסל) למסע לחיפוש ציפור האושר. כך מתחיל מסעם החלומי של הילדים, יחד עם הטובה ברילון, הכלב טיילו (Tylo), החתולה טיילט (Tylette) ואור המנורה, כולם נהפכו על ידי הפיה לדמויות אנושית בחלום. המסע החלומי מוביל את הילדים למקומות רבים ושונים, בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו. המסע גורם למיטיל להעריך את האושר שבביתה ומשפחתה. עם בוקר מתברר שנחתם הסכם שלום והאב משוחרר. מיטיל מסכימה לתת את הציפור (שכעת, כאשר הצילום צבעוני, מבינים הצופים שהיא כחולה) לשכנתה אנג'לה. כל סיפור המסגרת על המלחמה, חייב המשפחה לפני החלום, האב המגויס והשכנה אנג'לה אינו קיים כלל המחזה והוא תוספת של הסרט. הדמות הראשית בסרט שונה, הוא מתמקד בעיקר במיטיל הבת, בעוד המחזה נוטה לשים במרכז את טילטיל הבן. האנוכיות של מיטיל אף היא אינה קיימת במחזה. מדיה וקבצים בנושא הציפור הכחולה בוויקישיתוף "הציפור הכחולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הציפור הכחולה", באתר נטפליקס "הציפור הכחולה", באתר AllMovie (באנגלית) "הציפור הכחולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הציפור הכחולה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הציפור הכחולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הציפור הכחולה, סרטון באתר יוטיוב - הסרט המלא פרסים ומועמדויות לפרס האוסקר ה-13
יחסי אורוגוואי–סרביה

יחסי אורוגוואי–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לרפובליקה של סרביה. שתי המדינות חברות באו"ם. אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם יוגוסלביה בספטמבר 1950. שר החוץ הסרבי א' מרקיץ' השתתף במסגרת משלחת סרבית בראשות הנשיא טומיסלב ניקוליץ', בפסגת הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות (CELAC)–האיחוד האירופי, ב-26 בינואר–27 בינואר 2013 בסנטיאגו דה צ'ילה, באותה הזדמנות הוא נפגש עם הנשיא חוסה מוחיקה. בשנת 2015 הסתכם היצוא מסרביה לאורוגוואי ב-241 אלף אירו, והיבוא מאורוגוואי לסרביה ב-794 אלף אירו. בתקופה שבין ינואר לספטמבר 2016 היצוא עמד על 248 אלף אירו והיבוא על 171 אלף אירו. סרביה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה. אורוגוואי מיוצגת בסרביה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה. אורוגוואי וסרביה באתר משרד החוץ הסרבי
הציפור הכחולה (סרט, 1976)

הציפור הכחולה (באנגלית: The Blue Bird; ברוסית: Синяя птица) הוא סרט פנטזיה משנת 1976, בבימויו של ג'ורג' קיוקור. קופרודוקציה אמריקאית-סובייטית בכיכובם של אליזבת טיילור, ג'יין פונדה, אווה גרדנר, סיסלי טייסון, רוברט מורלי ואחרים, שנועד להיות הצלחה ונחל כישלון חרוץ. עלילת הסרט מבוססת באופן חופשי למדי על המחזה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק. בניגוד לסרט בשם זה משנת 1940, בו כיכבה שירלי טמפל והיה סרט ילדים, סרט זה אינו שם את הילדים במרכז, אלא את הכוכבים המבוגרים. ערך מורחב – הציפור הכחולה (מחזה) הילדה מיטיל (פטסי קנזיט בת השמונה) והילד טילטיל (טוד לוקינלנד), יוצאים לחפש אחר ציפור האושר הכחולה, בסיועה של מלכת האור (אליזבת טיילור, שמגלמת גם את אמם של הילדים ואהבת הנצח), שמעניקה להם כובע קסמים עם יהלום שמאפשר לקרוא לנשמת כל חי ודומם בעולם. כמו במחזה, מלווים הילדים בייצוגים מואנשים של כלב (ג'ורג' קול), חתולה (סיסלי טייסון), סוכר, לחם, חלב ואש (המגולמים על ידי רקדני בלט רוסים, ששורות הטקסט הבודדות שלהם מדובבות לאנגלית). המסע החלומי מוביל את הילדים למקומות רבים ושונים, בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו. בסופו של דבר מתברר שהציפור הכחולה הייתה בחצר ביתם כל אותה העת. אליזבת טיילור - מלכת האור, אמם של הילדים ואהבת הנצח ג'יין פונדה - הלילה אווה גרדנר - העושר החומרי סיסלי טייסון - טיילט החתולה רוברט מורלי - "אבא" זמן לאוניד נבדומסקי - אבא טיל הארי אנדרו - עץ אלון טוד לוקינלנד - טילטיל פטסי קנזיט - מיטיל ויל גיר - סבא מונה וושברן - סבתא ג'ורג' קול - טיילו הכלב נדז'דה פבלובה - הציפור הכחולה אולג פופוב - ליצן הסרט צולם בין ינואר לאוגוסט 1975 במוסקבה ולנינגרד. הן שירלי מקליין והן קתרין הפבורן הוזמנו לככב בו, אך לא הגיעו לסיום ההפקה. הצוות האמריקאי סבל מתנאי קיום בסיסיים ביותר. מחוסר בשפה משותפת והבדלי תרבות עמוקים, כמעט ולא היה קשר בין אנשי הצוות האמריקאים לרוסים, והבמאי קיוקור עשה שימוש בשפת סימנים על מנת להבהיר את כוונותיו לשחקנים הרוסים. הביקורת על הסרט הייתה קטלנית. התוצר הסופי היה, לדברי הביקורת, מוזר ולקוי מכל בחינה אפשרית. אופיו של הסרט היה לא ברור והוא כלל חלקים שנראו סובייטיים וחלקים הוליוודיים, כאשר חלקים אלה לא התחברו כלל, וככלל נראה שהסרט הורכב משאריות שנותרו על רצפת חדר העריכה של סרטים סובייטיים ואמריקאים משובחים יותר. הסרט המלא, אתר dailymotion "הציפור הכחולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הציפור הכחולה", באתר AllMovie (באנגלית) "הציפור הכחולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הציפור הכחולה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "הציפור הכחולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורת של VINCENT CANBY, ניו יורק טיימס, 14 במאי 1976 ביקורת ואניטי פייר, 31 בדצמבר 1976
יחסי אורוגוואי–נורווגיה

יחסי אורוגוואי–נורווגיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לממלכת נורווגיה. שתי המדינות חברות באו"ם. אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם האיחוד השוודי-נורווגי ב-1 ביוני 1838, וב-24 ביולי 1874 מונה קונסול כבוד בנורווגיה. בשנת 1905 נעשתה נורווגיה מדינה עצמאית, ובאפריל 1906 הוסמך שגרירה בבואנוס איירס, ארגנטינה גם עבור אורוגוואי. ב-4 באפריל 1936 נחתם "הסכם מסחר וניווט וידידות" בין המדינות, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות חלק מבעלות הברית. נורווגיה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו. אורוגוואי מיוצגת בנורווגיה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אורוגוואי–נורווגיה בוויקישיתוף אורוגוואי ונורווגיה באתר שגרירות אורוגוואי בשוודיה נורווגיה באורוגוואי באתר משרד החוץ הנורווגי קונסוליית נורווגיה באורוגוואי באתר משרד החוץ הנורווגי
סלגינל

סלגינל (שם מדעי: Selaginella) הוא סוג יחיד בסדרת הסלגינליים, סדרה של צמחים צמחים וסקולריים חסרי זרע במחלקת האיזוטופסידים הנפוצים בעיקר בעולם הישן ובעולם החדש. מדיה וקבצים בנושא סלגינל בוויקישיתוף סלגינל, באתר ITIS (באנגלית) סלגינל, באתר NCBI (באנגלית) סלגינל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סלגינל, באתר Tropicos (באנגלית) סלגינל, באתר GBIF (באנגלית) סלגינל, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אורוגוואי–בולגריה

יחסי אורוגוואי–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לממלכת נורווגיה. שתי המדינות חברות באו"ם. אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של בולגריה ב-21 במאי 1958. כיום חיים באורוגוואי בין 1,000–2,000 אנשים ממוצא בולגרי. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם. בולגריה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו. אורוגוואי מיוצגת בבולגריה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסופיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אורוגוואי–בולגריה בוויקישיתוף כינון יחסים דיפלומטיים של בולגריה (בבולגרית) שגרירות בולגריה בארגנטינה באתר משרד החוץ הבולגרי קונסוליית בולגריה באורוגוואי באתר משרד החוץ הבולגרי קונסוליית אורוגוואי בבולגריה באתר משרד החוץ של אורוגוואי ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלעד קינן

גלעד קינן (נולד בשנת 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף וטייס קרב בחיל האוויר הישראלי המכהן כראש להק מבצעי אוויר. קינן התגייס בשנת 1994 וסיים קורס טיס מס' 134 בהצטיינות בשנת 1996 במגמת קרב. עבר קורס אימון מבצעי בטייסת 116. שירת כטייס F-16 נץ בטייסת 140 ובטייסת 253. בשנים 2001–2002 שימש סמ"ט ב' בטייסת 144, יצא ללימודים ובשנים 2006–2008 שירת כסמ"ט א' בטייסת 106. ב-2008 מונה לראש מדור תשתיות בלהק האוויר. ב-2010 מונה למפקד טייסת 133 וב-2012 מונה לראש ענף עומק במחלקת מבצעים של חיל האוויר, כראש הענף עסק בתכנון המערכה בין המלחמות. ב-2014 מונה למפקד טייסת 253. ביוני 2016 מונה לראש מחלקת התקפה אווירית בלהק מבצעי אוויר. כראש המחלקה פיקד על תא השליטה במהלך העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן (פברואר 2018), תקיפת שדה התעופה T-4 (אפריל 2018), תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה (אפריל 2018) ומבצע בית הקלפים. ביולי 2018 מונה למפקד בסיס רמון. באוגוסט 2021 מונה למפקד בסיס נבטים, תפקיד בו כיהן עד יולי 2023. ב-9 באוגוסט 2023 נכנס לתפקיד ראש להק מבצעי אוויר. קינן הוא בן קיבוץ רעים, נשוי ואב לשלושה ילדים. בעל תואר ראשון בהנדסת ביוטכנולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובעל תואר שני בניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי.. מדיה וקבצים בנושא גלעד קינן בוויקישיתוף נועם אמיר, ‏"הטייסים שלי היו בכל הזירות שאתה יכול לדמיין", בעיתון מקור ראשון, 3 באוגוסט 2020 גל קמרס, ‏מפקד חדש לבסיס נבטים: תא"ל גלעד קינן, באתר חיל האוויר הישראלי, 4 באוגוסט 2021 רוני קולמן, ‏25 שנים עברו מהר: כנפי הכסף הוענקו לקורס 134 ו-133, באתר חיל האוויר הישראלי, 24 בנובמבר 2021 אמיר בוחבוט‏, "תקיפה באיראן תכאיב להם מאוד, אך צריך לומר ביושר שגם אנחנו נספוג", באתר וואלה, 21 באפריל 2023 לילך שובל, "זו היתה השנה הכי אינטנסיבית מאז שהחלה המערכה שבין המלחמות", באתר ישראל היום דובר צה"ל, ראש להק מבצעי אוויר נכנס לתפקידו, ‏9 באוגוסט 2023
יחסי סלובניה–צ'כיה

יחסי סלובניה–צ'כיה הם יחסי החוץ בין סלובניה לצ'כיה. שתי המדינות היו חלק מממלכת הבסבורג מאז המאה ה-16, ולאחר מכן חלק מהאימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היו שתי המדינות חלק מממלכת יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה, אשר היו חברות בברית ההסכמה הקטנה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הוקם בשתי המדינות משטר קומוניסטי. בשנת 1991 הכריזה סלובניה על עצמאותה מיוגוסלביה, וב-1 בינואר 1993 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, לאחר שצ'כיה נפרדה מסלובקיה. צ'כיה נמצאת במקום ה-11 מבין שותפות הסחר החוץ של סלובניה. אף על פי שלסלובניה יש גירעון סחר קבוע עם צ'כיה, היא נותרה אחת משותפות הסחר החשובות ביותר של סלובניה. בשנת 2001 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-416.7 מיליון דולר. היצוא הסלובני היה בשווי 168 מיליון דולר, עלייה של 11.4 אחוזים לעומת השנה שקדמה לה, והייבוא מצ'כיה היה 248.7 מיליון דולר, ירידה של 1.4 אחוזים. כל ההסכמים הרלוונטיים מהתחום הכלכלי נחתמו והמדינות הן חברות ב-CEFTA, הסכם הסחר החופשי המרכזי של אירופה. סלובניה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג. צ'כיה מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה. מדיה וקבצים בנושא יחסי סלובניה–צ'כיה בוויקישיתוף היחסים בין המדינות באתר שגרירות צ'כיה בסלובניה סלובניה וצ'כיה באתר משרד החוץ הסלובני שגרירות צ'כיה בסלובניה
עקומת הסינוס של הטופולוגים

בטופולוגיה, עקומת הסינוס של הטופולוגים היא דוגמה קלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאינו קשיר מסילתית. עקומת הסינוס של הטופולוגים מוגדרת כתת המרחב של   R 2 {\displaystyle \ R^{2}} , המורכב מגרף הפונקציה   sin ⁡ ( 1 x ) {\displaystyle \ \sin \left({\frac {1}{x}}\right)} בקטע   ( 0 , ∞ ) {\displaystyle \ (0,\infty )} ומהקטע הסגור   { 0 } × [ − 1 , 1 ] {\displaystyle \ \{0\}\times [-1,1]} . כלומר, מדובר בתת-הגרף של המישור האוקלידי המוגדר על ידי הקבוצה:   { ( x , sin ⁡ ( 1 / x ) ) : x > 0 } ∪ { 0 } × [ − 1 , 1 ] {\displaystyle \ \{(x,\sin(1/x)):x>0\}\cup \{0\}\times [-1,1]} ניתן להוכיח שעקומה זו קשירה, אך אינה קשירה מסילתית ואינה קשירה מקומית. זוהי הדוגמה הקלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאיננו קשיר מסילתית. עקומת הסינוס של הטופולוגים היא קומפקטית מקומית ואף קומפקטית. עם זאת עקומת הסינוס של הטופולוגים הפתוחה, בפירוט, תמונת הפונקציה הרציפה המוגדרת   f ( x ) = ( x , sin ⁡ ( 1 / x ) ) {\displaystyle \ f(x)=(x,\sin(1/x))} לכל   x > 0 {\displaystyle \ x>0} , ו-   f ( x ) = ( 0 , 0 ) {\displaystyle \ f(x)=(0,0)} עבור   x = − 1 {\displaystyle \ x={-1}} של המרחב   { − 1 } ∪ ( 0 , ∞ ) {\displaystyle \ \{-1\}\cup (0,\infty )} היא תמונה רציפה של קומפקטית מקומית בעוד שאינה קומפקטית מקומית בעצמה. עקומת הסינוס של הטופולוגים, באתר MathWorld (באנגלית)
וילאייט סלוניקי

וילאייט סלוניקי (בטורקית עות'מאנית: ولايت سلانيك) היה חטיבה מנהלית מהרמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית משנת 1867 עד 1912. בסוף המאה ה-19, לפי הדיווחים, שטחו היה 12,950 מילים רבועים (33,500 קילומטרים רבועים). הווילאייט הייתה תחומה על ידי נסיכות בולגריה בצפון; רומליה המזרחית בצפון מזרח (לאחר חוזה ברלין); וילאייט אדירנה ממזרח; הים האגאי בדרום; וילאייט מונסטיר והסנג'ק העצמאי של סרפיג' במערב (אחרי 1881); וילאייט קוסובו בצפון מערב. הווילאייט כלל חלקים מרכזיים ומזרחיים של מקדוניה היוונית ופירין מקדוניה בבולגריה. האזור של פירין מקדוניה כיום נוהל כקאזה של קומה-איי באלה, פטריץ', נברקופ, מלניק, דווין ורזליג. הווילאייט התפרק לאחר מלחמות הבלקן וחולקה בין ממלכת יוון, ממלכת סרביה וממלכת בולגריה בשנת 1913. הסנג'קים של הווילאייט: סנג'אק סלניק (סלוניקי, קסנדיר, קארפריי, וודינה, ייניס-אי ורדר, לנגאזה, קילק (נקרא גם אברת'יסאר), קתרין, איינארוז, דויראן, אוסטורמקה, תקבס, גבגילי) סנג'ק סירוז (סרז, ז'הנה, דמירהיסאר, רזליק, קומה-איי באלה, מלניק, נברקופ) סנג'ק דרמה ( דרמה, קוואלה, סרישאבאן, טאשוז (הפך מאוחר יותר לסנג'ק), פראבישטה, דווין) סנג'ק טאוז (זה היה בתחילה חלק מסנג'ק דרמה, המרכז שלה היה וולגרו) על פי מפקד האוכלוסין העות'מאני 1881/82-1893 אוכלוסיית הווילאייט מנתה סך של 1,009,992 אנשים, המורכבת מבחינה אתנית כמו: מוסלמים - 450,456 יוונים - 282,013 בולגרים - 231,606 יהודים - 41,984 קתולים - 2,654 פרוטסטנטים - 329 ארמנים - 48 אזרחים זרים - 1,272 על פי מפקד האוכלוסין העות'מאני 1906/07 בווילאייט היו אוכלוסייה כוללת של 921,359 בני אדם, המורכבים אתנית כ: מוסלמים - 419,604 יוונים אורתודוקסים - 263,881 בולגרים אורתודוקסים - 155,710 יהודים - 52,395 וולכים (ולאכים) - 20,486 צוענים - 4,736 יוונים קתולים - 2,693 ארמנים מזרחיים - 637 פרוטסטנטים - 329 ארמנים קתולים - 58 לטינים - 31 סורים - 4 אזרחים זרים - 795 על פי הערכה של ארם אנדוניאן בשנת 1908 הייתה ההתפלגות האתנית הבאה בווילאייט: בולגרים אורתודוקסים - 446,050 טורקים מוסלמים - 333,440 יוונים אורתודוקסים - 168,500 בולגרים מוסלמים - 98,590 יהודים - 55,320 ולכים אורתודוקסים - 24,970 צוענים מוסלמים - 22,200 מעורב - 16,320 מדיה וקבצים בנושא וילאייט סלוניקי בוויקישיתוף Rumelia, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Europe by Éliseé Reclus, page 152 Selanik Vilayeti | Tarih ve Medeniyet Kemal Karpat (1985), Ottoman Population, 1830-1914, Demographic and Social Characteristics, The University of Wisconsin Press, p. 158-159 Kemal Karpat (1985), Ottoman Population, 1830-1914, Demographic and Social Characteristics, The University of Wisconsin Press, p. 168-169 Defeat in Detail: The Ottoman Army in the Balkans, 1912-1913; Edward J. Erickson; Greenwood Publishing Group, 2003; p.41
ג'ייקוב אוואנס

ג'ייקוב אוואנס השלישי (באנגלית: Jacob Evans III; נולד ב-18 ביוני 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בהפועל אילת. אוואנס דורג בארבעה כוכבים במחזור 2015 של התיכונים. הוא קלע 8.4 נקודות בממוצע בעונתו הראשונה באוניברסיטת סינסינטי. בעונתו השנייה הוא שיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-13.5 נקודות. בעונתו השלישית, אוואנס נבחר לקבוצה הראשונה של העונה, והוא היה פיינליסט של פרס הסמול פורוורד של העונה על שם ג'וליוס ארווינג. בטורניר ה-NCAA, קלע אוואנס 19 נקודות בסיבוב 32 האחרונות, במהלך ההפסד 73–75 לאוניברסיטת נבדה. אוואנס העמיד ממוצעים של 13.0 נקודות, 4.7 ריבאונדים, 3.1 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק באותה עונה. בתום העונה, אוואנס הכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA ‏2018. בדראפט נבחר אוואנס בבחירה ה-28 שבסיבוב הראשון על ידי אלופת ה-NBA בעונה החולפת, גולדן סטייט ווריורס. ב-2 ביולי 2018 הוא חתם בקבוצה. באותה עונה, הווריירס העפילו עד לגמר ה-NBA, אך הפסידו שם בשישה משחקים לטורונטו ראפטורס. ב-24 באוקטובר 2019, אוואנס קלע את שיא הנקודות שלו ב-NBA, כשקלע 14 נקודות בהפסד 122–141 ללוס אנג'לס קליפרס. ב-6 בפברואר 2020, אוואנס עבר בטרייד יחד עם דיאנג'לו ראסל ועומארי ספלמן למינסוטה טימברוולבס, עבור אנדרו וויגינס ושתי בחירות דראפט. ב-24 בנובמבר 2020, עבר אוואנס בטרייד לניו יורק ניקס, אך שוחרר ב-9 בדצמבר בלי שרשם הופעה בקבוצה. ב-26 בינואר 2021, חתם אוואנס באירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA. הוא שוחרר מבייהוקס ב-2 בפברואר, שהביאה במקומו את ג'ורדן בל. ב-23 בפברואר 2021, חזר אוואנס לסנטה קרוז ווריורס, שבמדיה שיחק גם במהלך תקופתו בגולדן סטייט. ב-5 באוגוסט 2021, חתם אוואנס לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית. ג'ייקוב אוואנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ייקוב אוואנס, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN גולדן סטייט מצרפת את ויגינס, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2020 ג'ייקוב אוואנס חתם בהפועל אילת לעונה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏5 באוגוסט 2021
יוסי לב

יוסי לב (נולד ב-1 בפברואר 1945) הוא מוזיקאי ישראלי ועורך ומבצע ערבי שירה בציבור. יוסי לב נולד בנשר וגדל בהרצליה. למד בתיכון פנימיית הכפר הירוק. לקראת הגיוס לצה"ל עבר בהצלחה מבחני כניסה ללהקת הנח"ל כנגן אקורדיון, אך התנדב לשרת בחיל השריון. הוא היה אורח קבוע ב"חוג הזמר" של המלחין והמשורר עמנואל זמיר ובהדרגה הצטרף לנגן אתו ברחבי הארץ. בכפר הירוק פגש לב את גיל אלדמע, אריה לבנון ודרורה חבקין שחשפו אותו לסגנונות מוזיקה שונים. בגיל צעיר החל להופיע כמוזיקאי ברחבי הארץ כמנחה שירת רבים (שירה בציבור) ב-1974 הוא הקים מועדון ראשון לשירה בציבור בבאר שבע, מועדון שפעל במשך 15 שנה. בשנות ה-70 הקים הרכב נגנים."תזמורת מחולות עם באר שבע" שהקליטה ריקודי עם נגינה במרתונים, בפסטיבלים והושמעה ברדיו. עם הזמן החל להשתתף באירועים ופסטיבלים גדולים ואירח אמנים שונים בהופעותיו. לב היה חלק מצוות ההקמה של פסטיבל ערד הראשון ב-1983 והיה שותף פעיל בפסטיבלי כרמיאל, טבריה, צפת ונהלל. עד היום הוא מפיק תוכניות נושא ואירועים בזמר העברי, כמו כן הוא פעיל במסגרות כמו "תרבות לישראל" ואמ"י. לב ערך והפיק ערב לזכרו של מורו, עמנואל זמיר. אתר האינטרנט הרשמי של יוסי לב יעקב בר-און, ‏"ישראל היא ייחודית בתחום השירה בציבור": דני כץ בראיון מיוחד, באתר מעריב אונליין, 5 ביוני 2021 יוסי לב באינדקס בידור ובמה יוסי לב, דף שער בספרייה הלאומית יוסי לב מארח את נורית הירש יוסי לב מארח את דודו זכאי 3/8/2012 יוסי לב וחבורת האש במחרוזת עמנואל זמיר
איילט סלוניקי

איילט סלוניקי (בטורקית עות'מאנית: ایالت سلانیك) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. האיילט הוקם בשנת 1826, כחלק מפיצולו של איילט רומליה. האיילט כלל חלקים מרכזיים ומזרחיים של מקדוניה היוונית ופירין מקדוניה בבולגריה. בשנת 1864, בעקבות חוק הווילאייטים שונה האיילט לווילאייט סלוניקי. הסנג'קים של האיילט באמצע המאה ה-19: סנג'ק טירלה (טריקלה) סנג'ק סלניק (סלוניקה) סנג'ק סירוז (סרס) סנג'ק דרמה "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ‏The three eras of Ottoman history, a political essay on the late reforms of ..., באתר גוגל ספרים By James Henry Skene
הר פרדוהל

הר פרדוהל (באנגלית: Mount Predoehl) הוא הר ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. ההר מכוסה בחלקו בשלג. גובהו של ההר 1,710 מטרים מעל פני הים; הר פרדוהל הוא ההר ה-1,491 בגובהו באנטארקטיקה. ההר ממוקם בסמוך מצפון לחלקו התחתון של קרחון פאבלאק. ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1962. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא על שמו של מרטין סי. פרדוהל (Martin C. Predoehl), מהתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, שהיה מטאורולוג בתחנת מקמורדו בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 – 1962 ו -1962 – 1963. הר פרדוהל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר פרודהל באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר פרודהל באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר פרדוהל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר פרדוהל באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי מידע על גובה ההר באתר הר אנטארקטיקה לפי גובהם נכתב כי הר פרדוהל הוא ההר ה-2,412 בגובהו באנטארקטיקה.
לעיסה

לעיסה היא התהליך שבאמצעותו מועכים וטוחנים מזון על ידי השיניים. זהו השלב הראשון של העיכול והוא מגדיל את שטח הפנים של המזונות כדי לאפשר פירוק יעיל יותר על ידי אנזימים. במהלך תהליך הלעיסה, המזון ממוקם על ידי הלחי והלשון בין השיניים. שרירי הלעיסה מניעים את הלסתות ומביאים את השיניים למגע לסירוגין. ככל שהלעיסה נמשכת, האוכל נעשה רך וחם יותר, והאנזימים ברוק מתחילים לפרק פחמימות במזון. לאחר הלעיסה, האוכל (הנקרא עתה בולוס (אנ')) נבלע. הוא נכנס לוושט ובאמצעות הפריסטלטיקה ממשיך אל הקיבה, שם מתרחש השלב הבא של העיכול. חיות מתת הסדרה מעלי גירה לועסות מזון יותר מפעם אחת כדי להפיק יותר חומרים מזינים. לעיסה מעוררת את ייצור הרוק ושולטת בבליעת המזון. לעיסה נפוצה בעיקר אצל יונקים אוכלי-צמחים שנוהגים לטחון את המזון הצמחי היטב לפני שהוא עובר לכיבה.. טחינת המזון מאפשרת פירוק מהיר וקל יותר של המזון הצמחי בכיבה מאשר בליעתו בשלמותו או בנתחים כפי שנוהגים בעלי חיים מסדרות אחרות או יונקים טורפים הניזונים מבשר. בניגוד לשיניי טרף חדות המסייעות לחתוך את הטרף, שיניים טוחנים שטוחות ומאפשרות לטחון את המזון בין השן העליונה והתחתונה. לא ניתן לטחון את המזון עם שן אחת עליונה או תחתונה ולכן שיני יונקים רבים אינן מתחדשות ומתחלפות פעם אחת בחיים כדי לשמור על איזון בין מספר השיניים העליונות לתחתונות[דרושה הבהרה]. אצל רוב בעלי החיים מסדרות אחרות השיניים מתחלפות באופן תדיר וכל שן שנפגעת מוחלפת בשן אחרת תוך זמן קצר. דינוזאורים מאינפרת הסדרה אורניתופודה פיתחו שיניים מקבילות לשיניים חותכות ולשיניים טוחנות שיש ליונקים. שיניים אלו אפשרו להם להשיג יותר מזון מהצמחים והם שגשגו עד שנכחדו בהכחדת קרטיקון-פלאוגן. לעיסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לעיסה, באתר טיפה סגולה -הילה עוגן-מירקם, ‏2015-10-22 (הקישור אינו פעיל) Marie-Agnès Peyron, Isabelle Gierczynski, Christoph Hartmann, Chrystel Loret, Role of Physical Bolus Properties as Sensory Inputs in the Trigger of Swallowing, PLOS ONE 6, 2011-06-27, עמ' e21167 doi: 10.1371/journal.pone.0021167 (PDF) Mastication, Food Transport and Swallowing, ResearchGate (באנגלית)