laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורד קוגה

פורד קוגה (באנגלית: Ford Kuga) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) קומפקטי מתוצרת קונצרן הרכב פורד אשר מיוצר משנת 2008 ועד היום. יוצר בין השנים 2008–2013. יוצר בגרמניה. מנועים: מנוע טורבו-בנזין, מנועי טורבו-דיזל סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4. יוצר מ-4 באפריל 2012 – 2019 יוצר בספרד, סין, טאיוואן, ארצות הברית ורוסיה. מנועים: מנועי טורבו-בנזין, מנועי טורבו-דיזל. סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4. מיוצר משנת 2019. סוג מנועים: מנועי טורבו-בנזין, מנועי טורבו-דיזל, מנוע משולב בנזין + חשמלי בגרסה היברידית. סוג הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4x4. פלטפורמה: פלטפורמת פורד C2. "פורד קוגה", דור ראשון "פורד קוגה", דור ראשון "פורד קוגה", דור ראשון "פורד קוגה", דור שני "פורד קוגה" שנת 2012 "פורד קוגה", שנת 2015 "פורד קוגה", שנת 2015 "פורד קוגה", שנת 2020 "פורד קוגה", דור שלישי "פורד קוגה", דור שלישי "פורד קוגה", דור ראשון - ניידת משטרה מדיה וקבצים בנושא פורד קוגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורד קוגה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של פורד קוגה (באיטלקית) פורד קוגה, סרטון באתר יוטיוב פורד קוגה, סרטון באתר יוטיוב "פורד קוגה" motor1.com/news/1979/ford-kuga-production-start "פורד קוגה" it.motor1.com/news/192570/ford-kuga "פורד קוגה" topgear.com/car-reviews/ford/kuga פורד קוגה" whatcar.com/ford/kuga/4x4/reviewf
אינפיניטי J30

אינפיניטי J30 (ביפנית: インフィニティ・J, באנגלית: Infiniti J30) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת הרכב אינפיניטי (באנגלית: Infiniti), חטיבה של יצרנית הרכב ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) היפנית אשר יוצרה בין השנים 1992 – 1997 ביפן. יוצרו 74,332 יחידות. 4 דלתות סדאן. 5 נוסעים (2 + 3). מנוע קדמי - אורכי, מנוע קירור מים. סוג הנעה: הנעה אחורית. מנוע בנזין 3.0 ליטר מתוצרת ניסאן, סדרה "Nissan VG engine" (אנ') סוג מנוע "VG30DE". סוג הנעה: הנעה אחורית. יחס כוח / משקל: 132.99 כ"ס ל-1,000 ק"ג. קיבולת מכל דלק - 72 ליטר. מקדם גרר - 0.35. צמיגים: 215/60 HR 15. קוטר הבלם הקדמי - 279 מ"מ, קוטר הבלם האחורי - 292 מ"מ. תאוצה בין 0–100 היא 8.4 שניות. "אינפיניטי J30", שנת 1997 "אינפיניטי J30" "אינפיניטי J30" "אינפיניטי J30" אינפיניטי Etherea אינפיניטי Q40 מדיה וקבצים בנושא אינפיניטי J30 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינפיניטי J30 אינפיניטי J30, סרטון באתר יוטיוב "אינפיניטי J30" - מפרט carfolio.com/specifications/models "אינפיניטי J30" motortrend.com/cars/infiniti/j30 "אינפיניטי J30" cars.com/research/infiniti-j30 "אינפיניטי J30" newcartestdrive.com/reviews/1995-infiniti-j30
אינפיניטי Q40

אינפיניטי Q40 (ביפנית: インフィニティ・Q40, באנגלית: Infiniti Q40) היא מכונית סלון קומפקטית מתוצרת חטיבת הרכב אינפיניטי (באנגלית: Infiniti), חטיבה של יצרנית הרכב ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) היפנית אשר יוצרה בין השנים 2014 – 2015 ביפן. 4 דלתות סדאן. 5 נוסעים. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4. מנוע בנזין מתוצרת ניסאן סדרה "Nissan VQ engine" (אנ') סוג מנוע "VQ37VHR". פלטפורמה: Nissan FM platform תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 5.5 שניות. דגם "אינפיניטי Q40" יוצא לארצות הברית כמודל 2015. סיום ייצור דגם "אינפיניטי Q40" היה ביוני 2015. אינפיניטי J30 אינפיניטי Etherea מדיה וקבצים בנושא אינפיניטי Q40 בוויקישיתוף אינפיניטי Q40, סרטון באתר יוטיוב אינפיניטי Q40, סרטון באתר יוטיוב אינפיניטי Q40, סרטון באתר יוטיוב "אינפיניטי Q40" topspeed.com/cars/infiniti/2015-infiniti-q40 "אינפיניטי Q40" usa.infinitinews.com/en-US/releases/us-2015-infiniti-q40 "אינפיניטי Q40" autotrader.com/car-reviews/2015-infiniti-q40
אשתי המועדפת

אשתי המועדפת הללי האישה שלי (באנגלית: My Favorite Wife) הוא סרט קומדיה מטורפת אמריקאי משנת 1940 בבימויו של גרסון קאנין, עם קרי גרנט ואיירין דאן בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי לאו מקארי וסם ובלה ספיבק לפי סיפור של הזוג ספיבק בהשראת הפואמה "חנוך ארדן" (אנ') של אלפרד טניסון. כמחווה קראו היוצרים לגיבור הסרט בשם ארדן. מקארי ביים את קרי גרנט ואיירין דאן בסרט "האמת האיומה" (1937). הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על הסיפור הטוב ביותר, פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר. ניק ארדן (קרי גרנט) הוא עורך דין מטופל בבן ובת שאשתו אלן (איירין דאן) נעלמה באוקיינוס השקט לפני שבע שנים. לפי החוק הוא יכול לשאת אשה לאחר שבע שנים בהוראת שופט. הוא מגיע עם ביאנקה (גייל פטריק) כדי לקבל את אישור של השופט (גרנוויל בייטס) לנישואים. השופט מעיין במסמכים קובע כי אשתו מוכרזת כמתה מבחינה חוקית ומאשר את נישואיו. הוא לוקח את אשתו לירח דבש ביוסמיטי. באותו יום מגיעה אלן לאחר שנחלצה מהאי הבודד בו חיה שבע שנים. הילדים לא מכירים אותה אבל חמותה (אן שומייקר) כן ובעצתה היא טסה ליוסמיטי ופוגשת בניק הנדהם. ניק משתדל לא לגלות בינתיים את הסוד לביאנקה. הוא נעלם ומתנהג מוזר וזה הורס לביאנקה את ירח הדבש והם חוזרים הביתה שם נמצאת גם אלן שמוצגת לביאנקה כ"ידידת המשפחה". בינתיים מתברר לניק שאלן חיה על האי עם אדם בשם סטיבן ברקט (רנדולף סקוט). הוא מאתר אותו ומגלה אדם חסון ויפה שאומר לו שעל האי הוא קרא לה "חווה" והיא קראה לו "אדם". בינתיים ניק מתנהג מוזר לדעתה של ביאנקה והיא מזמינה לו פסיכיאטר (פדרו דה קורדובה) שמאבחן בעיה נפשית. ניק נעצר באשמת ביגמיה והוא, ביאנקה, אלן וברקט מובאים לפני אותו שופט שאישר את הנישואים השניים וכעת הוא מבטל אותם. ברקט מפציר באלן להתחתן איתו ולחזור לאי בו היו אבל היא קשורה לילדים ולאחר התלבטויות היא מגלה להם שהיא אמם ומתפייסת עם ניק. מדיה וקבצים בנושא אשתי המועדפת בוויקישיתוף "אשתי המועדפת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אשתי המועדפת", באתר נטפליקס "אשתי המועדפת", באתר AllMovie (באנגלית) "אשתי המועדפת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אשתי המועדפת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אשתי המועדפת", באתר אידיבי "אשתי המועדפת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לאשתי המועדפת, באתר יוטיוב
קורט בונדי

קורט ורנר בונדי (בגרמנית: Curt Werner Bondy;‏ 3 באפריל 1894, המבורג – 17 בינואר 1972) היה פסיכולוג ומחנך יהודי גרמני, מראשי יהדות גרמניה בשנות ה-30 ובין יוזמי הקמתן של חוות הכשרה לנוער יהודי גרמני, על מנת לסייע להם בהכשרה מקצועית לשם הגירה אל מחוץ לגרמניה הנאצית. בונדי החל ללמוד רפואה בשנת 1914. בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ להפסיק את לימודיו והשתתף במלחמת העולם הראשונה כחובש. לאחר מכן למד פסיכולוגיה בהמבורג וקיבל דוקטורט בשנת 1921 בנושא "תנועת הנוער הפרולטרית בגרמניה". הוא היה מייסד שותף של ארגון הסטודנטים הסוציאליסטי בהמבורג. וכבר במהלך לימודיו היה מעורב בחינוך חברתי, בין היתר בניסיון לרפורמה במערכת הכלא לנוער. בשנים 1923–1925 היה בונדי עוזר מתנדב במכון הפדגוגי באוניברסיטת גטינגן. הוא השלים את הפוסט-דוקטורט שלו בהמבורג בשנת 1925 על בעיות פדגוגיות במערכות כלא לנוער ועל פסיכולוגיה חברתית ולימד כעוזר פרופסור עד 1930. משנת 1930 היה פרופסור לחינוך חברתי בגטינגן ובמקביל ניהל בית כלא לנוער באייזנך עד שעזב את עבודתו ב-25 באפריל 1933. הוא נחשב בין מחדשיה של מערכת החינוך לרווחה ופדגוגיה של בית הסוהר. בשנת 1933 סולק מתפקידיו אלו עקב המדיניות הנאצית של סילוק היהודים ממשרותיהם, ועבד עם מרטין בובר בארגון הסיוע היהודי בפרנקפורט. בשנת 1936 מונה לראש מרכז ההדרכה גרוס ברזן בשלזיה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה – מרכז שפעל למרות עוינות מצד החוגים הציוניים. לאחר ליל הבדולח בשנת 1938 גורש בונדי ופעילי הכשרה אחרים למחנה הריכוז בוכנוואלד, ממנו שוחררו רובם בדצמבר תמורת הבטחה שיהגרו. בונדי שהה באנגליה והולנד. בשנת 1939 היגר לארצות הברית, שם היה מעורב בהקמת חוות הייד פארק במדינת וירג'יניה בניסיון להמשיך את גרוס ברזן, ולימד בקולג' ויליאם ומרי (אנ'). משנת 1949 היה פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת המבורג ועמד בראש המכון לפסיכולוגיה עד פרישתו בשנת 1959. בונדי תרם תרומה משמעותית לתקנון (סטנדרדיזציה) בינלאומית בתחומי פסיכולוגיה חברתית ומתודולוגיה פסיכולוגית. תחת הנהגתו של בונדי התקיימו מבחני האינטליגנציה הראשונים למבוגרים וילדים גרמניים סטנדרטיים. הידוע ביותר הוא מבחן המבורג-וקסלר למבוגרים. בונדי יזם קורס "פדגוגיה חברתית" באוניברסיטת המבורג, פיתח חיבור בין הכשרה אקדמית ומעשית במרכז לייעוץ חינוכי שיצר, והשפיע על התפתחות הפסיכולוגיה הקלינית. Pädagogische Problem im Jugendstrafvollzug, 1925 Problems of Internment Camps, Journal of Abnormal and Social Psychology, 1943. Bindungslose Jugend, 1952 מדיה וקבצים בנושא קורט בונדי בוויקישיתוף על בונדי וחוות ההכשרה בגרוס ברזן, באתר יד ושם https://web.archive.org/web/20060520111218/http://www.uua.org/re/faithworks/fall03/curriculumandlearningresourcese.html (באנגלית) https://web.archive.org/web/20060519021025/http://www.uua.org/re/faithworks/fall03/fall03.pdf https://web.archive.org/web/20061129101032/http://www1.uni-hamburg.de/psycholo/psychneu/seiten/info/geschichte.htm (בגרמנית)
Songs from the Superunknown

Songs from the Superunknown הוא מיני אלבום של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן שיצא לאור בנובמבר 1995 בחברת התקליטים A&M. המיני אלבום הוא למעשה גרסת הסאונד-בלבד של ה-CD-ROM מולטימדיה ששוחרר בצמוד אליו: "Alive in the Superunknown", והם כוללים חמש רצועות: מתוכם 4 מהאלבום האחרון שיצא שנה לפני כן "Superunknown", ושיר אחד שלא שוחרר מעולם. בנוסף בתקליטור (שבו ארבעת השירים הראשונים באוסף) ישנו גם חלק של מולטימדיה הכולל תמונות של הלהקה, משחק וידאו, וידאו קליפים של סינגלים מהאלבום (לשירים "The Day I Tried to Live", "Black Hole Sun", "My Wave", and "Fell on Black Days"), וידאו של אפקטים מיוחדים, וצילום מהופעה חיה של "Kickstand". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי כריס קורנל (למעט היכן שמצוין אחרת).  מאט קמרון – תופים כריס קורנל – שירה, גיטרת קצב קים ת'איל – גיטרה מובילה בן שפרד – בס מייקל ביינהורן, ברנדן אובראיין, סאונדגארדן - הפקה סוזן סילבר - ניהול מידע על האלבום Songs from the Superunknown באתר MusicBrainz האלבום Songs from the Superunknown באתר Discogs
קוואנאדאלסניוקור

קוואנאדאלסניוקור (באיסלנדית: Hvannadalshnúkur או Hvannadalshnjúkur) היא פסגה בצורת פירמידה המצויה בשפתו הצפונית-מערבית של מכתש הפסגה של הר הגעש Öræfajökull (אנ') בפארק הלאומי ואטנאיוקול, אשר באיסלנד. הפסגה היא הנקודה הגבוהה ביותר במדינה, וכנגזרת מכך באי. מדידה רשמית שהושלמה באוגוסט 2005 קבעה כי גובה ההר הוא 2,109.6 מטר, וזאת לאחר שבעבר נקבע כי גובהו הוא 2,119 מטרים. הפסגה שוכנת בחלקו הדרומי של האי, כחלק מהפארק הלאומי ואטנאיוקול, המכיל את ואטנאיוקול, הגדול בכיפות הקרח של איסלנד. המסלול לפסגה הוא טיפוס פופולרי דרך נקיקים רבים ונסתרים לעיתים קרובות, ובשל כך הטיפוס מצריך הובלה של מדריכי טיפוס הרים מנוסים. מדיה וקבצים בנושא קוואנאדאלסניוקור בוויקישיתוף מידע על הפסגה (באנגלית) מידע על הפארק הלאומי (באנגלית) "The highest mountain in Iceland re-measured" Vatnajokull.com Retrieved 2013-08-09.
גארי סנט ג'ין

גארי סנט ג'ין (באנגלית: Garry St. Jean; נולד ב-10 בפברואר 1950) הוא מאמן ומנהל קבוצות כדורסל אמריקאי. היה בעברו המאמן הראשי של קבוצות ליגת ה-NBA סקרמנטו קינגס (1992–1997) וגולדן סטייט ווריורס (1999–2000), וכן שימש כג'נרל מנג'ר של הווריורס בין השנים 1997–2004. סנט ג'ין נולד וגדל בעיר צ'יקופי שבמסצ'וסטס, ובנערותו למד במכללת ספרינגפילד. בשנת 1980, לאחר 7 שנים כמאמן כדורסל בקבוצות ליגות תיכונים, מונה לעוזר מאמן בקבוצת מילווקי באקס מליגת ה-NBA, תחת המאמן הראשי דון נלסון. ב-3 מתוך 5 עונותיו בתפקיד העפילה מילווקי לגמר האזור המזרחי בפלייאוף ה-NBA. בין השנים 1986–1988 שימש כעוזר מאמן בניו ג'רזי נטס, וב-4 העונות הבאות חזר לשמש כעוזרו של נלסון, הפעם בגולדן סטייט ווריורס. לקראת עונת 1992/1993 מונה למאמן הראשי של סקרמנטו קינגס, במקומו של המאמן הזמני רקס יוז. בכל 4 עונותיו הראשונות בתפקיד רשמו הקינגס מאזן ניצחונות שלילי, חרף הצטיינותו של כוכב הקבוצה מיץ' ריצ'מונד. במרץ 1997 פוטר סנט ג'ין מאימון הקבוצה, לאחר כ-4 עונות וחצי, והוחלף על ידי עוזרו אדי ג'ורדן. לאורך התקופה העמידה סקרמנטו מאזן כולל של 159 ניצחונות ו-236 הפסדים (40.3%). ביולי 1997 מונה לג'נרל מנג'ר של גולדן סטייט ווריורס, במקומו של אל אטלס. פעולתו הראשונה כג'נרל מנג'ר הייתה שליחתו של כוכב הקבוצה ב-12 העונות הקודמות – כריס מאלין – בטרייד אינדיאנה פייסרס, תמורת אריק דמפיר. בשנים הבאות ביצע פעולות משמעותיות נוספות, בהן: בפברואר 1998 העביר את ג'ו סמית' ובראיין שו לפילדלפיה 76', תמורת ג'ים ג'קסון וקלרנס ות'רספון. בדראפט 1998 בחר את וינס קרטר בבחירה החמישית, ומיד העביר אותו לטורונטו ראפטורס תמורת אנטואן ג'יימיסון (שנבחר רביעי). בינואר 1999 העביר את לטרל ספריוול לניו יורק ניקס, תמורת ג'ון סטארקס, כריס מילס וטרי קאמינגס. בפברואר 2000 העביר את סטארקס יחד עם בחירת דראפט עתידית לשיקגו בולס, תמורת לארי יוז ובילי אוונס. בדראפט 2001 בחר את ג'ייסון ריצ'רדסון (בחירה חמישית), טרוי מרפי (בחירה 14) וגילברט ארינאס (בחירה 31). בדראפט 2003 בחר את מייק דאנליבי הבן בבחירה השלישית. באוגוסט 2003 העביר את ג'יימיסון, מילס, יירי ולש ודני פורטסון לדאלאס מאבריקס, תמורת ניק ואן אקסל, אייברי ג'ונסון, אנטואן ריגודו ופופאי ג'ונס. באף אחת מ-7 עונותיו בתפקיד לא העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, ובשתיים מתוכן (2001 ו-2002) רשמה את מאזן הניצחונות הנמוך ביותר באזור המערבי. בדצמבר 1999 מינה את עצמו למאמן הראשי של הווריורס, במקומו של פי. ג'יי. קרליסימו, ועד לסיום עונת 1999/2000 רשמו תחתיו הווריורס מאזן של 13 ניצחונות ו-42 הפסדים. באפריל 2004 פוטר מתפקידו כג'נרל מנג'ר, והוחלף על ידי כריס מאלין. סטטיסטיקות האימון של סנט ג'ין ב-NBA, באתר basketball-reference.com רשימת הפעולות של סנט ג'ין כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com מאלין מונה לג'נרל מנג'ר של הווריורס, באתר הניו יורק טיימס, 23 באפריל 2004
אינפיניטי אסנס

אינפיניטי אסנס (באנגלית: Infiniti Essence) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט קופה המוגדרת כמכונית בעלת הנעה היברידית, אשר הוצגה על ידי חטיבת הרכב אינפיניטי, חטיבה של יצרנית הרכב ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) היפנית בשנת 2009. פירוש שמו של הדגם "Essence" מאנגלית לעברית: "מַהוּת". אינפיניטי אסנס" הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה בשנת 2009. מנוע היברידי משולב: מנוע בעירה פנימית מסוג מנוע בנזין ומנוע חשמלי. 2 דלתות. 2 נוסעים. מיקום סוללת-ליתיום-יון באזור תא המטען התחתון. תא המטען: סט מזוודות של בית האופנה הצרפתי לואי ויטון בן שלושה חלקים נכנס לתא המטען, והרצפה מחליקה החוצה כאשר תא המטען פתוח לגישה למטען (ראו תמונה). דגם "אינפיניטי אסנס" מכיל גם תכונות בטיחות למניעת התנגשויות בגב ובצד. חיישנים בצדדים ובגב מזהירים את הנהג כאשר הוא חש ברכב, ובלמים מופעלים אם מתעלמים מההתראה. "אינפיניטי אסנס" "אינפיניטי אסנס" "אינפיניטי אסנס" מכונית קונספט הנעה היברידית מכונית ירוקה מדיה וקבצים בנושא אינפיניטי אסנס בוויקישיתוף אינפיניטי אסנס, סרטון באתר יוטיוב אינפיניטי אסנס, סרטון באתר יוטיוב אינפיניטי אסנס, סרטון באתר יוטיוב "אינפיניטי אסנס" Jewett, Dale (3 March 2009). "Geneva motor show: Infiniti Essence joins luxury-coupe scene - Autoweek". www.autoweek.com. Archived from the original on 24 February 2012. Retrieved 4 April 2012. ז'נבה 2009: "אינפיניטי אסנס" Paukert, Chris (3 March 2009). "Geneva 2009: Consider The Show Stopped - Infiniti rolls out its Essence on a grand scale". www.autoblog.com. Retrieved 4 April 2012 "אינפיניטי אסנס" Infiniti Essence Concept". www.rsportscars.com. Archived from the original on 2 April 2012. Retrieved 4 April 2012. "אינפיניטי אסנס" carscoops.com/2014/03/infiniti-essence-could-gain-two-doors
דז'אניק פאיזייב

ג'אחונגיר חביבולאייביץ' (דז'אניק) פאיזייב (באוזבקית: Jahongir Habibullo ugli Fayziev; נולד ב-30 ביולי 1961, טשקנט, אוזבקיסטן הסובייטית, ברית המועצות) הוא קולנוען סובייטי, רוסי ואוזבקי, במאי קולנוע וטלוויזיה, תסריטאי ומפיק. מנכ"ל אולפן הקולנוע KIT (מאז דצמבר 2016). נולד ב-30 ביולי 1961 למשפחת שחקנים. אביו – הבמאי האוזבקי חביב פאיזייב, אמו – השחקנית אויידין נורבאייבה. הוריו התגרשו כשדז'אניק היה בן פחות משנה. בהמשך, האם נישאה לשחקן האוסטי בימבולאט וטאייב ומנישואין אלה, לדז'ניק יש אח צעיר, זארובק וטאייב. מאז ילדותו כיכב בסרטי טלוויזיה. בשנת 1983 סיים את לימודיו במחלקה למשחק של VGIK (סדנה של בוריס צ'ירקוב), בשנת 1991 סיים לימודים במחלקת הבימוי של VGIK (בסדנה של יורי אוזרוב). בסוף שנות השמונים הוא הפך לבמאי טלוויזיה והוציא לאור מספר פרויקטים, כולל סדרה של סרטי המוזיקה לשנה החדשה "שירים ישנים על העיקר" עבור רשת ORT. מאז 1993 הוא חי ועובד במוסקבה. בשנת 1995 הגיע לטלוויזיה, בשנת 2000 הקים את אולפן הפקת הטלוויזיה "FU-24". מנהל התוכנית "קינופנורמה" (1995, בערוץ 1 אוסטנקינו), מפתח הרעיון ומנהל התוכנית "יירוט" (1997, NTV) ושיתף פעולה באופן הדוק עם הערוץ הראשון. משנת 2002 עד 2005 היה מנהל הפקות הקולנוע של הערוץ הראשון. מתחילת שנות האלפיים הוא עוסק בעיקר בבימוי סרטים וסדרות טלוויזיה. הוא השתתף בפרויקט יצירת סרט הפנטזיה עתיר האפקטים "כלב זאב", אך בגלל חוסר מימון עזב אותו. הסרט הושלם בהמשך על ידי ניקולאי לבדב. בשנת 2005 ביים פאיזייב את הסרט "גמביט טורקי" המבוסס על הרומן מאת בוריס אקונין. באוגוסט 2005 הקים יחד עם עמיתו מהערוץ הראשון אנטולי מקסימוב את חברת דירקציה קינו כחברת הפקות ועד שנת 2010 עבד שם כסמנכ"ל ומפיק סרטים וסדרות, כולל הסרט "אדמירל" בבימויו של אנדריי קראבצ'וק. לאחר שעזב את החברה הוא יצר את אולפן "בוננזה" והפך למפיק העיקרי בחברה החדשה. בשנת 2012 ביים את הסרט "אוגוסט. השמיני". מאז אותה שנה הוא היה ראש הסדנה הניסויית במכון הקולנוע VGIK. מאז דצמבר 2016 מכהן כמנכ"ל אולפן KIT. האולפן מצוי בבעלותה של חברת האחזקות Gazprom-Media, שמפיקה באמצעות GPM Cinema and Television (GPM KIT LLC) סדרות טלוויזיה עבור ערוץ NTV. היה שותף להפקת סדרות הטלוויזיה משמרת רביעית, החתרן: סוף המלחמה, הסב מורוזוב, הקתדרלה והסרטים רוסלקה: אגם המתים, גבול. 1989 – מי אתה? 1991 – קאמי 2000 – עצירה לפי דרישה 2001 – פינה חמישית 2020 - מרד 2005 – גמביט טורקי 2012 – אוגוסט. השמיני 2017 – אגדת קולובראט 2020 – שוער הגלקסיה מדיה וקבצים בנושא דז'אניק פאיזייב בוויקישיתוף דז'אניק פאיזייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דז'אניק פאיזייב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דז'אניק פאיזייב, באתר MusicBrainz (באנגלית) הבמאי דז'ניק פאיזייב על קתרזיס בקולנוע המסחרי "Фаст-худ". Огонёк. "Сериалы и кризис: что ждет российское телевизионное кино". הד מוסקבה. Дмитрий Савельев (2012-02-29). "«Грузинский гамбит»" (ברוסית). Сеанс. אורכב מ-המקור ב-2012-06-07. "«Газпром-медиа» открыл киностудию. Холдинг увеличит производство сериалов". Коммерсантъ.
רחוב הלוחמים (חולון)

רחוב הלוחמים הוא רחוב ראשי ומרכזי בעיר חולון. הוא מתחיל במחלף וולפסון ומסתיים בכיכר הלוחמים (מעגל התנועה הגדול בישראל). הרחוב משתייך לציר אורכי שמתחיל ממחלף וולפסון ומסתיים במחלף חולון מזרח. ברחוב זה שוכנים אתרים מרכזיים וחשובים, ובהם בית החולים וולפסון, משרד הרישוי, קאנטרי חולון, אצטדיון הלוחמים ועוד. רחוב זה מהווה ציר תחבורה חשוב, מכיוון שהוא מסתעף עם רחוב תל גיבורים בתל אביב בצפון, מחלף וולפסון ממערב ושדרות לוי אשכול ממזרח. כמו כן, רחוב זה הוא מבין צירי התחבורה הציבורית המרכזיים ביותר בחולון כאשר נפח התחבורה הציבורית עולה על 500 אוטובוסים ושירותי תחבורה ציבורית אחרים ביממה לאורך הרחוב. ממול לבית החולים וולפסון שוכן מסוף אוטובוסים שמשרת מעל עשרה קווים עירוניים, פנימיים ובינ-עירוניים. במסגרת התכנית "מהיר לעיר" מתוכנן להיסלל נתיב תחבורה ציבורית לאורך כל הרחוב שעתיד להקל על עומסי התנועה ברחוב. בשנת 2009 סללה עיריית חולון נתיבי אופניים לאורך הרחוב, מהלך זה הוביל לביקורת שלילית מצד התושבים שטענו שנתיב זה מקצר את רוחב המדרכה מה שיוצר סכנה תמידית בקרב הולכי הרגל ברחוב. עיריית חולון, תכנית מתאר מקומית 2030 (עמ' 251) חולון: תושבי רחוב הלוחמים נגד שביל האופניים, באתר מקור ראשון
Screaming Life/Fopp

Screaming Life/Fopp הוא אלבום אוסף הראשון של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן, שיצא במאי 1990 בחברת סאב פופ. האלבום יצא בהוצאה מחודשת ב-24 בנובמבר 2013 (כ-23 שנים לאחר ההוצאה המקורית). אוסף זה שהוא האלבום אוסף הראשון של הלהקה, הוא למעשה שילוב של שני המיני-אלבומים הראשונים של הלהקה: "Fopp" ו"Screaming Life" שיצאו ב-1987 ו-1988 שאוחדו לשחרור אחד, וזאת לאחר שחרור שני אלבומי אולפן מלאים ששוחררו בשנתיים לפני האלבום: "Ultramega OK" (מ-1988) ו-"Louder Than Love" (מ-1989), שצברו פופולריות רבה, וחברת התקליטים רצתה ליצור רצף תודעתי של שחרורים של הלהקה. השחרור המחודש ב-2013 כולל רצועת בונוס שנקראת "Sub Pop Rock City" שלא קיימת בשחרור המקורי מ-1990. שיר זה הוקלט בתקופת הקלטת אלבום הבכורה, והיה זמין רק באוסף "Sub Pop 200" (אוסף שירי גראנג' של חברת התקליטים סאב-פופ). מילות השירים נכתבו על ידי כריס קורנל, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי קים ת'איל, למעט היכן שמצוין אחרת. מאט קמרון - תופים כריס קורנל - שירה קים ת'איל - גיטרות הירו ימאמוטו - בס ג'ק אנדינו - הפקה, עיבוד (רצועות 1-6) סטיב פיסק - הפקה (רצועות 7-10) דרו קנולטה - תכנותים (רצועות 7-10) סאונדגארדן - הפקה (רצועות 1-6) צ'ארלס פיטרסון - צילומים סוזן סילבר - ניהול אמנים מידע על האלבום Screaming Life/Fopp באתר MusicBrainz מידע על האלבום Screaming Life/Fopp באתר AllMusic האלבום Screaming Life/Fopp באתר Discogs האלבום Screaming Life/Fopp באתר ספוטיפיי
גרוס ברזן (חוות הכשרה)

גרוס ברזן (בגרמנית: Groß Breesen) היה שמה של חוות הכשרה לא ציונית לנוער יהודי גרמני בכפר השלזי גרוס ברזן (כיום בז'ז'נו טשבניצה, Brzezno Trzebnica, פולין), ליד טרבניץ (כיום טשבניצה, Trzebnica (אנ'), בדרום מזרח פולין). החווה הוקמה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה ב-1936, בתגובה לרדיפת יהדות גרמניה על ידי המשטר הנאצי, והתקיימה עד 1942. בגרמניה הנאצית התקשו המוסדות היהודיים יותר ויותר להקנות חינוך והכשרה מקצועית לנוער. כדי לפתור בעיה זו, הקימו המוסדות היהודיים, בעיקר הנציגות הארצית של יהודי גרמניה, מרכזי הכשרה מקצועית לנוער יהודי שביקש להגר מגרמניה, לאו דווקא לארץ ישראל, וזאת כדי לפתור את בעייתו של הנוער היהודי בן לבתים מתבוללים, שהיה מרוחק, הן מהדת והן מהציונות.  בינואר 1936 הקימה הנציגות מסלול הכשרה ליהודים לא ציונים לשם הכנתם להגירה. כ-125 בני נוער נועדו לקבל במסגרת זו הכשרה בענפי חקלאות, עבודות ייצור ומשק בית, וכן ללמוד שפות זרות. בניגוד להכשרות ציוניות, הושם דגש בהכשרה על לימודי תרבות גרמנית ויהודית. בין המעורבים בהקמת מסלול ההכשרה היו יוליוס זליגזון (גר'), יוליוס ברודניץ (גר'), אוטו הירש, ליאו לוונשטיין, אוטיליה שנוואלד (Ottilie Schoenewald) (גר'), קורט בונדי ומקס ורבורג. בשנת 1938, כ-5,500 בני נוער יהודיים, מתוך כ-60,000 בני נוער יהודיים שהיו אז בגרמניה, למדו ב-94 מרכזי הכשרה כאלה, רובם בקורסים דו שנתיים. הם למדו מלאכות יד ועבודות משק בית. אחרי ליל הבדולח צנח מספרם בחדות.  התוכניות להגירה משותפת של כל בוגרי חוות ההכשרה בגרוס ברזן אל מעבר לים נכשלו. רובם יצאו מגרמניה באופן עצמאי, כבודדים, לפני ליל הבדולח. יום למחרת ליל הבדולח, ב-10 בנובמבר 1938, הותקפה החווה על ידי אנשי אס אס. הנערים, המדריכים, המחנכים וכמעט כל מנהלי העבודה גורשו למחנה הריכוז בוכנוולד. לאחר שישה שבועות שוחררו כמעט כולם תמורת התחייבות להגר מיד מגרמניה. גרוס ברזן המשיך להתקיים כמתקן הכשרה וקיבל 114 משתתפים לקורס שלישי.  בשנת 1942 נסגר מרכז ההדרכה על ידי הגסטפו. היהודים שעדיין התגוררו בגרוס ברזן בשנת 1942 הועברו לאושוויץ. גוט וינקל (חוות הכשרה) על חוות ההכשרה בגרוס ברזן, באתר יד ושם
שטאוב

שטאוב הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני שפירושו "אבק". האם התכוונתם ל... איוו שטאוב – שחיין שווייצרי גרשון שפט – איש ציבור ישראלי, מראשי גוש אמונים וממייסדי קיבוץ עין צורים, שמו המקורי גרשון ולטר שטאוב צ'לסי קיין – שמה המקורי הוא צ'לסי קיין סטאוב
מבצע איזבלה

מבצע איזבלה הייתה תוכנית מגירה נאצית להשגת בסיסים בספרד ופורטוגל, ותוכננה לצאת לפועל אחרי הפלישה הגרמנית לברית המועצות, זאת במטרה להקשיח את המצור שהוטל על בריטניה. בסופו של דבר, עקב השינויים במהלך המלחמה, המבצע לא יצא לפועל. אחרי נפילת צרפת, גרמניה שלטה בחלקים נרחבים באירופה מגבול צרפת-ספרד עד ברית המועצות. ספרד, שנטתה לצד מדינות הציר, קיימה מגעים עם גרמניה במטרה להצטרף אליהן, ומגעים אלו הולידו בין היתר את מבצע פליקס לכיבוש גיברלטר. עם זאת, שליט ספרד, פרנסיסקו פרנקו העלה במהלך ועידת אנדאי, בה נפגש עם היטלר, דרישות רבות ויקרות שהביאו את היטלר לוותר על צירופו למלחמה. גם אחרי המגעים הללו המשיכו הגרמנים לפעול בנושא חצי האי האיברי, וב-11 ביוני 1941 הוציא היטלר את דירקטיבה מס' 32, בה נכתב כי "בעתיד הקרוב, על ספרד יהיה להחליט אם היא מתכננת לשתף פעולה במלחמה נגד הבריטים או לא." בהמשך להוראתו של היטלר, החלו בפיקוד הגרמני לתכנן את כיבושן של ספרד, פורטוגל, גיברלטר, האיים האזוריים וכף ורדה. מבצע איזבלה הייתה תוכנית ראשונית לפלישה שבהמשך כונתה "מבצע אילונה". בדומה למבצע פליקס, התוכנית כללה פלישה לספרד, פורטוגל, גיברלטר, האיים האזוריים וכף ורדה. יחד עם זאת, הנחת המוצא שבידלה את מבצע איזבלה ממבצע פליקס הייתה שהכוחות הספרדיים יגלו אהדה לגרמנים וכי מהות הפלישה לספרד היא לסייע לכוחותיה למקרה של פלישה מצד בעלות הברית. כדי לאבטח את האגף הדרומי בפלישה, על הוורמאכט הוטל לכבוש את נמל דקר שהיה בשליטת צרפת של וישי. המטרה האסטרטגית של המבצע הייתה לחסום בפני הבריטים את דרכי הגישה למזרח התיכון ולהודו. תעלת סואץ, מלטה וגיברלטר היו נקודות אסטרטגיות מבחינת הבריטים שכן בלעדיהן הים התיכון היה נחסם עבורם. על אף שהמבצע מעולם לא יצא לפועל, בזיכרונותיו כתב פרנץ האלדר כי בסיס לוגיסטי הוקם בבורדו, כהכנה למבצע איזבלה. Christopher Chant (18 באוקטובר 2013). "Isabella". The Encyclopedia of Codenames of World War II. Routledge. p. 354. ISBN 978-1-134-64787-3. {{cite encyclopedia}}: (עזרה) Gerard F. Rutan (1970). "Hitler's Frustrated Conquest". University of Portland Review. Portland: University of Portland. 22: 3–17. ISSN 0041-9923. OCLC 655675137. Stanley G. Payne (1987). The Franco regime, 1936–1975. Univ of Wisconsin Press. p. 677. Operation Isabella, Code Names Führer Directive 32, ויקיטקסט