laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יללת תן

יללת תן הוא אלבומה השלישי של הלהקה הישראלית אתניX, אשר יצא לאור ביוני 1992. הלהיט הבולט מתוך האלבום היה השיר "תותים". השירים "האמת בקולה", "קלמנסי" ו"עדניה" מוקססו מחדש לגרסאות דאנס. האלבום לא שיחזר את הצלחת קודמו האלבום "מסאלה" ולא הגיע למעמד פלטינה. האלבום יצא לאור בתקופה שבה התקליטור תפס את מקום התקליט, וחברות התקליטים הפסיקו בהדרגה להוציא אלבומים בפורמט ויניל, והוא האלבום העברי האחרון שיצא בפורמט זה. יללת תן (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:17] תותים (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:04] קלמנסי (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:47] עדניה (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:39] קלנדיה (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:35] לודידו (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:15] האמת בקולה (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:44] כלה כלה (זאב נחמה/זאב נחמה, תמיר קליסקי וגיל אלון) [3:48] צל כבד (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:20] לא עוד עגונה (זאב נחמה/זאב נחמה, תמיר קליסקי וגל הדני) [5:15] עבריין (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [3:59] פרח פלסטיק (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:08] עדניה - גרסת דאנס (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:20] האמת בקולה - גרסת דאנס (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:25] קלמנסי - גרסת דאנס (באנגלית) (זאב נחמה/זאב נחמה ותמיר קליסקי) [4:21] זאב נחמה - שירה. תמיר קליסקי - קלידים. גיל אלון - גיטרות. גל הדני - תופים. ג'אקה - נגינה על בולבול טרנג ב"קלמנסי" וב"פרח פלסטיק". חנה אהרוני - שרה "שדמתי" ב"קלנדיה". עיבוד גרסאות ריקודים ל"האמת בקולה" ול"קלמנסי" - אתניקס ומרקי מרק רוטוול. עיבוד גרסת ריקודים ל"עדניה" - מלכיאל גרוסמן. דרור קליסקי - מפיק בפועל. רוני בראון - מפיק בפועל. מארקי רוטוול - הקלטה. האלבום יללת תן באתר Discogs תותים, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube יללת תן, באתר Discogs יללת תן, באתר Discogs עמית שהם, אתניX תיגמר כשנראה שאנחנו עושים תקליט בוגר, חדשות, 26 ביוני 1992 בן שלו, "הליקון" חוגגת 30 עם תקליטי ויניל של אריק איינשטיין ועידן רייכל, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2015
ג'נט מק'תיר

ג'נט מק'תיר (באנגלית: Janet McTeer; נולדה ב-5 באוגוסט 1961) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה, זוכת פרס טוני לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1997 על תפקידה כנורה במחזה בית בובות (1996–1997). היא גם זכתה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור הופעתה בתור מרי ג'ו ווקר בסרט כמו עשב בר (1999), והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב עבודה תפקידה בתור יוברט פייג' בסרט אלברט נובס (2011). תפקידיה על הבמה כוללים בין היתר את ילנה במחזה הדוד וניה, ורוניקה במחזה אלוהי הקטל ובתפקיד הראשי במחזה מרי סטיוארט. בטלוויזיה, היא שיחקה את דמותה של קלמנטיין צ'רצ'יל בסרט הביוגרפי של HBO בעין הסערה (2009); תפקידה אשר הקנה לה מועמדות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב. היא קיבלה מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב עבור תפקידה במיני-סדרה "מלכה לבנה (2013). היא הופיעה לצד גלן קלוז בעונה האחרונה של סדרת הדרמה " Damages‏(2012), ובנוסף היא גם גילמה את הלן פירס בדרמת הפשע של נטפליקס "אוזרק" (2020-2018). מק'תיר נולדה בניוקאסל, בתם של ג'יין ואלק מק'תיר. היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, ולאחר סיום לימודיה החלה לשחק בתיאטרון. את קריירת המשחק שלה החלה מק'תיר במספר הפקות של ה-BBC. היא שיחקה בסרט מקצועני ראשון בשנת 1988, "רחוב חצי הירח". ב-1992 שיחקה בסרט המבוסס על הרומן מאת אמילי ברונטה, אנקת גבהים. כמו כן שיחקה מק'תיר בדרמה הביוגרפית "קארינגטון", בה גילמה את הציירת והמעצבת ונסה בל, חברה מן המניין בקבוצת בלומסברי ואחותה של וירג'יניה וולף. בשנת 1997 זכתה להכרה על משחקה הדרמטי בתחום התיאטרון כשקיבלה את פרס הטוני על תפקידה במחזהו של הנריק איבסן, בית בובות. מלבד פרס זה זכתה מק'תיר בפרסים נוספים בתחום התיאטרון כגון "שולחן הזהב" ו"פרס התיאטרון העולמי". בשנת 1999 שיחקה מק'תיר בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "כמו עשב בר", בה גילמה את דמותה של מרי ג'ו ווקר, אם חד הורית היוצאת עם בתה הנערה למסע על מנת לשפר את חייהן של השתיים. על משחקה בסרט זכתה מק'תיר בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ב-2005 הופיעה מק'תיר בדרמת הפנטזיה של טרי גיליאם "טיידלנד". לאחר מכן גילמה מק'תיר את דמותה של מרי, מלכת הסקוטים במחזה הבריטי של פרידריך שילר "מרי סטיוארט". ב-2009 השתתפה בסדרת הדרמה "בתוך הסערה", בה גילמה את קלמנטיין צ'רצ'יל, אשתו של המדינאי הבריטי וינסטון צ'רצ'יל. בשנת 2011 שיחקה בדרמה התקופתית "אלברט נובס" בתפקיד האבורט פייג', על הופעתה הועמדה מק'תיר לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה. בהמשך 2011 שיחקה בסרט האקשן "קאט רצה" לצד פאס וגה. בשנת 2016 שיחקה בדרמה הרומנטית "ללכת בדרכך" לצד אמיליה קלארק וסם קלאפלין. הסרט מבוסס על מחזה באותו שם שנכתב על ידי ג'וג'ו מויס. באותה שנה שיחקה בסרט "הנשיקה האחרונה של הקיסר", לצד כריסטופר פלאמר ולילי ג'יימס. מדיה וקבצים בנושא ג'נט מק'תיר בוויקישיתוף ג'נט מק'תיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'נט מק'תיר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'נט מק'תיר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'נט מק'תיר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'נט מק'תיר, באתר Metacritic (באנגלית) ג'נט מק'תיר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'נט מק'תיר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'נט מק'תיר, באתר Discogs (באנגלית) ג'נט מק'תיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רצון

האם התכוונתם ל... רצון (פסיכולוגיה) – תהליך קוגניטיבי שבו מחליט אינדיבידואל על ביצוע פעולה רצון (פילוסופיה) – תכונה של התודעה ומאפיין של פעולות אשר התבצעו בכוונת תחילה הנעה (מוטיבציה) – מכלול התהליכים אשר מעוררים, מכוונים ומשמרים את ההתנהגות האנושית לעבר מטרה מסוימת רצון חופשי (או בחירה חופשית) – ביטוי הבא לציין שמעשיו של האדם והחלטותיו הם פרי רצון עצמאי ובן-חורין, ואינם קבועים מראש ומוכתבים בידי הסיבתיות, הגורל, או כוחות עליונים הרצון הכללי – מושג מתוך הפילוסופיה הפוליטית של רוסו, המופיע בספרו "על האמנה החברתית" רצון (קבלה) נרודניה ווליה (רוסית: "רצון העם") – תנועה מחתרתית סוציאליסטית טרום-מרקסיסטית אשר פעלה ברוסיה בסוף המאה ה-19 אישים ששם משפחתם רצון: אבי רצון – פרשן ושדרן ספורט ישראלי גואל רצון – עבריין מין אשר הורשע בעבירות של פוליגמיה, אונס ועבירות מין נוספות מיכאל רצון – חבר הכנסת מטעם הליכוד מנחם רצון – איש ציבור וחבר הכנסת מטעם מפ"ם ציון רצון – קצין צה"ל, מפקד עוצבת ברעם
Systems Tool Kit

Systems Tool Kit (בעבר Satellite Tool Kit; מוכרת בדרך כלל בקיצור STK) היא חבילת תוכנות מפיתוח חברת Analytical Graphics Inc. מארצות הברית, המאפשרת תכנון וביצוע סימולציות דינמיות מורכבות של אירועים מהעולם האמיתי. במקור פותחה תוכנת STK לשם תכנון משימות לוויינים, הדמיית מסלולים ושיגורים לחלל, אולם ברבות השנים התווספו יישומים רבים מאוד, במיוחד בתחום הביטחוני. התוכנה מאפשרת הצגת תרחישים יבשתיים, ימיים, אוויריים וחלליים, כמו גם אינטראקציות מורכבות בין הסביבות הללו. התוכנה הפכה להיות כלי מרכזי לתכנון וניהול משימות חלל, והיא נמצאת בשימוש סוכנויות חלל רבות, ובהן סוכנות החלל האמריקנית נאס"א, סוכנות החלל האירופית, הרוסית, הצרפתית ואחרות. התוכנה מהווה כלי עיקרי לתכנון משימות חלל בחברות רבות העוסקות בבניית לוויינים, חלליות ומשגרים חלליים. התוכנה התפתחה מתוכנה ליישומי חלל בלבד למגוון פתרונות המחשה למשתמשים מגוונים. נכון ל-2010 מוצעות חבילות תוכנה העוסקות בתחומים הבאים: תקשורת לוויינים משימות מחקר במערכת השמש לוחמה אלקטרונית משימות של כלי טיס בלתי מאוישים תכנון משימות חלל ושיגורים הגנה מפני טילים תפעול משימות חלל ניהול משימות ימיות ניווט לווייני הגנה על לוויינים ניהול כולל של מודיעין, פיקוד, שליטה ובקרה על כוחות משימה צבאיים התוכנה הבסיסית ניתנת לשימוש ביכולות מופחתות לכל קונה. אולם, רכישה, התקנה ושימוש ביישומים הביטחוניים המתקדמים (דוגמת הגנה מפני טילים, לוחמת חלל ולוחמה אלקטרונית) דורשים אישור של מחלקת המדינה בארצות הברית, שכן על התוכנה הוחלו מגבלות הסחר בנשק ITAR. רכיבים מסוימים של התוכנה אינם נמכרים למדינות מחוץ לארצות הברית, ובמקרים בהם נמכרים חלקים שבפיקוח, על המדינה הרוכשת להתחייב בפני ארצות הברית על מטרות השימוש בתוכנה וכן על אי מכירתה לגורם אחר. אתר האינטרנט הרשמי של Systems Tool Kit אתר התוכנה
לואי פרנסואה, דוכס בופלר

לואי פרנסואה, דוכס בופלר, רוזן קאני (בצרפתית: Louis François, duc de Boufflers, comte de Cagny‏; 10 בינואר 1644, קריון - 22 באוגוסט 1711, פונטנבלו) היה מרשל צרפת. הוא התגייס לצבא ב-1663, נטל חלק במצור על מרסל והתמנה לקולונל של הדרגונים ב-1669. בכיבוש דוכסות לוריין הוא שירת תחת מרשל פרנסואה דה קרקי. בארצות השפלה הוא שירת תחת אנרי דה לה טור ד'אוברן, ויקומט טורן, והתבלט בזכות כישוריו ואומץ לבו בשדה הקרב; לאחר שטורן נהרג מפגיעת תותח ב-1675 הוא פיקד על נסיגת כוחות החיפוי של צבא צרפת. בתקופה זו החזיק בדרגת בריגדיר, וב-1677 קיבל דרגת מרשל דה קאמפ, השלישית בחשיבותה בהיררכיית הדרגות. בופלר שירת במערכות השונות באותה תקופה בהצטיינות רבה, וב-1681 קיבל דרגת לוטננט גנרל. הוא פיקד על הצבא הצרפתי במוזל, שפתח את מלחמת הברית הגדולה בשורה של ניצחונות. ב-15 באוקטובר 1688 הוא קיבל את הפיקוד על המבצר של מיינץ עם 20,000 חיילים, והוביל גיס לכיוון נהר הסאמברה, שם תיגבר את כוחותיו של פרנסואה אנרי דה מונמורנסי-בוטוויל, דוכס לוקסמבורג, ערב קרב פלורוס. ב-1691 הוא כיהן כלוטננט גנרל תחת פיקודו הישיר של המלך, ובמהלך כיתור העיר מונס נפצע בקרב. הוא נטל חלק ביחד עם המלך במצור על נאמור ב-1692, ונטל חלק גם בניצחון בקרב סטינקרק. כהוקרה על שירותיו הוא הועלה באותה שנה לדרגת מרשל של צרפת, וב-1694 הוענק לו תואר דוכס. ב-1694 הוא מונה למושל פלנדריה הצרפתית והעיירה ליל. כשפיקד על נאמור ב-1695 הוא היה נתון למצור קשה, ונכנע רק לאחר שרוב אנשיו נהרגו. הוא היה אחד מהנציגים הצרפתיים בוועידות שהסתיימו בשלום רייסווייק. במהלך המלחמה הבאה, מלחמת הירושה הספרדית, הייתה ליל תחת איום כוחותיהם של הדוכס הראשון ממרלבורו והנסיך אויגן מסבויה, ובופלר מונה לפקד על הגנת העיר, והצליח לעמוד מולם במשך שלושה חודשים. לואי ה-14 גמל לבופלר על הגנת ליל כאילו זכה שם בניצחון, בין השאר כיוון שגרם ליריביו להתיר לו להכתיב את תנאי הכניעה. ב-1708 הוא הפך לחלק מהאצולה של צרפת. ב-1709 הייתה צרפת תחת איום גדול מאוד, ובופלר הציע לשרת תחת תלמידו לשעבר קלוד-לואי-הקטור דה וילאר, והיה ביחד איתו בקרב מלפלקה שנערך ב-11 בספטמבר. בקרב זה הוא הפגין את שיא כישוריו, ולאחר פציעתו של וילאר פיקד על נסיגת צבא צרפת ללא איבוד של תותחים או אסירים. הוא מת בפונטנבלו ב-22 באוגוסט 1711. מדיה וקבצים בנושא לואי פרנסואה, דוכס בופלר בוויקישיתוף לואי פרנסואה דה בופלר במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה לואי פרנסואה, דוכס בופלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גרעין (אלגברה)

גרעין (באנגלית: Kernel) של הומומורפיזם בין מבנים אלגבריים הוא אוסף האיברים שההומומורפיזם מעביר אל האיבר הנייטרלי (לדוגמה: איבר האפס של מרחב וקטורי, איבר האפס של חוג, האיבר הנייטרלי של חבורה). הגרעין הוא תת-מבנה של המבנה שממנו מוגדר ההומומורפיזם, וחלות עליו גרסאות שונות של משפט האיזומורפיזם הראשון, על-פי סוג המבנה שבו מדובר. נהוג לסמן את הגרעין של העתקה f : A → B {\displaystyle f:A\to B} ב- Ker ( f ) {\displaystyle {\text{Ker}}(f)} או ker ⁡ ( f ) {\displaystyle \ker(f)} (לעיתים משמיטים את הסוגריים ורושמים ker ⁡ f {\displaystyle \ker f} ). אם T : V → W {\displaystyle T:V\to W} הומומורפיזם של מרחבים וקטוריים, הגרעין שלו Ker ( T ) = { v ∈ V : T ( v ) = 0 } {\displaystyle {\text{Ker}}(T)=\{v\in V:T(v)=0\}} הוא תת-מרחב של V {\displaystyle V} , שממדו dim ⁡ ( V ) − rank ( T ) {\displaystyle \dim(V)-{\text{rank}}(T)} . אם f : G → H {\displaystyle f:G\to H} הומומורפיזם של חבורות, הגרעין Ker ( f ) = { x ∈ G : f ( x ) = e H } {\displaystyle {\text{Ker}}(f)=\{x\in G:f(x)=e_{H}\}} הוא תת-חבורה נורמלית, וחבורת המנה G / Ker ( f ) {\displaystyle G/{\text{Ker}}(f)} איזומורפית לתמונה Im ( f ) {\displaystyle {\text{Im}}(f)} . אם f : R → S {\displaystyle f:R\to S} הומומורפיזם של חוגים, הגרעין Ker ( f ) = { x ∈ R : f ( x ) = 0 } {\displaystyle {\text{Ker}}(f)=\{x\in R:f(x)=0\}} הוא אידיאל דו-צדדי, וחוג המנה R / Ker ( f ) {\displaystyle R/{\text{Ker}}(f)} איזומורפי לתמונה Im ( f ) {\displaystyle {\text{Im}}(f)} . אם f : M → N {\displaystyle f:M\to N} הומומורפיזם של מודולים מעל חוג R, הגרעין Ker ( f ) = { x ∈ M : f ( x ) = 0 } {\displaystyle {\text{Ker}}(f)=\{x\in M:f(x)=0\}} הוא תת-מודול של M {\displaystyle M} , ומודול המנה M / Ker ( f ) {\displaystyle M/{\text{Ker}}(f)} איזומורפי לתמונה Im ( f ) {\displaystyle {\text{Im}}(f)} . ניתן להגדיר גרעין גם עבור קבוצה מנוקדת (pointed set). אם f : ( X , x 0 ) → ( Y , y 0 ) {\displaystyle f:(X,x_{0})\to (Y,y_{0})} פונקציה בין קבוצות עם נקודות אז Ker ( f ) = { x ∈ X : f ( x ) = y 0 } {\displaystyle {\text{Ker}}(f)=\{x\in X:f(x)=y_{0}\}} . ההכללה המשותפת למקרים אלה נתונה בתורת הקטגוריות על ידי מושג הגרעין הקטגורי. מרחב פתרונות גרעין, באתר MathWorld (באנגלית)
ז'אן-פרנסואה שמפוליון

ז'אן-פרנסואה שמפוליון (צרפתית: Jean-François Champollion; מבוטא שנפוליון‏; 23 בדצמבר 1790 – 4 במרץ 1832) היה פילולוג, מזרחן שפענח לראשונה את כתב החרטומים המצרי, ומאז נחשב למייסד המדע של חקר מצרים העתיקה – אגיפטולוגיה. שמפוליון נחשב לילד פלא, כשכבר בגיל 10 ניסה לפענח את אבן רוזטה, שחייליו של נפוליאון גילו בעת פלישת נפוליאון למצרים ב-1799. בגיל 20 הוא כבר שלט במספר רב של שפות, בהן: עברית, ערבית, פרסית, לטינית, יוונית וסינית. אבן רוזטה הכילה כתב זהה בשתי שפות: יוונית (שפה שבה שלט שמפוליון), ומצרית כתובה בשני סוגי כתב: הכתב הדמוטי (כתב ששימש לצורכי יום-יום במצרים), וכתב החרטומים המצרי ששימש את כוהני הדת המצרית - כתב שלא היה מובן להמוני העם, ושהכוהנים השתמשו בו גם כשפת סתרים לצרכים הפנימיים שלהם. בפיענוח כתב החרטומים נעזר שמפוליון בעבודתו של הפיזיקאי הבריטי תומאס יאנג, שהראה כי הן הכתב הדמוטי והן הכתב ההירוגליפי מכילים גם סימנים אלפביתים וגם סמלים, שיש ביניהם קשר הדוק. את פריצת הדרך חולל שמפוליון בשנת 1822. תוך שהוא נעזר בשפה הקופטית, הצליח שמפוליון להבין את הערך הפונטי של ההירוגליפים. ובכך הוכיח את העובדה שההירוגליפים מייצגים "שפה מדוברת". הוא ידע שעל האובליסקים מצוינים שמות הפרעונים, ולכן החל לנסות לפרש את הציורים שהיו עליהם. משם, ובעזרת אבן רוזטה, דרכו לפענוח הכתב הייתה קצרה. את תמונות ההירוגליפים שהיו על האובליסקים הוא קיבל באמצעות הדואר מחבר ששהה במצרים. ב-1828 הפליג למצרים במשלחת מחקר צרפתית-טוסקנית. שמפוליון נפטר ב-1832 בגיל 41, לאחר אירוע של התקף לב. סיימון סינג, סודות ההצפנה, הוצאת פרוזה, 2003, עמ' 264–283 (בעמודים אלו מתאר סינג את תהליך פענוח כתב החרטומים המצרי העתיק, דרכי החשיבה לפיצוח הכתב ותהליך הפיצוח עצמו בשיטת ה"תרמילים"). ז'אן-פרנסואה שמפוליון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'אן-פרנסואה שמפוליון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'אן-פרנסואה שמפוליון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאופולד אידליץ

לאופולד אידליץ (באנגלית: Leopold Eidlitz;‏ 23 במרץ 1823 – 1908) היה אדריכל ניו יורקי בולט. אידליץ נולד בפראג, אז בתחומי האימפריה האוסטרית, לאברהם ויהודית אידליץ. את תחילת הכשרתו הטכנית עשה בבית ספר תיכון בפראג ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטה הטכנית של וינה, שם למד מנהל עסקים. בשנת 1843 עזב את וינה והיגר לארצות הברית. לאחר הגעתו לניו יורק, עבד שלוש שנים במשרדו של האדריכל ריצ'רד אפג'ון, בתקופה בה עבודתו על כנסיית השילוש הקדוש הייתה בעיצומה. בשנת 1846 הקים שותפות עם האדריכל הגרמני קרל אוטו בלש, שאת הכשרתו עבר אצל האדריכל פרידריך פון גרטנר במינכן. אחת מעבודותיהם המשותפות הייתה תכנון מבנה הכנסייה האפיסקופלית של סנט ג'ורג' (1846–1849), בניין אשר עומד עד עצם היום הזה. קהילת הכנסייה האפיסקופלית הייתה מרוצה כל כך מהתכנון כך שלאחר ששרפה הרסה את המבנה בשנת 1865 הוקם המבנה מחדש בדיוק על פי התוכניות המקוריות. בשנים 1876–1881 היה אידליץ מעורב בתכנון בניין הקפיטול של מדינת ניו יורק, פרויקט שיחד עם היותו אולי המפורסם ביותר שלו, הביא לפגיעה מסוימת במוניטין האישי עקב מחלוקת ציבורית שנוצרה סביב פיטוריו של האדריכל תומאס פולר לאחר שכבר החל בתכנון הבניין. על אף שכונה האדריכל האמריקאי היהודי הראשון, התאמץ אידליץ להסתיר את מוצאו היהודי. נישואיו, למשל, נערכו על ידי כומר אפיסקופלי. אידליץ התערה היטב בחברה הניו יורקית ואף היה חבר במועדון חברים ניו יורקי יוקרתי. בשנת 1857 נמנה עם מייסדי המכון האמריקאי לאדריכלים. בנו, סיירוס לזלי וורנר איידליץ, היה גם הוא אדריכל נודע. הקפיטול של מדינת ניו יורק, אולבני, ניו יורק בית פי. טי. ברנום בברידג'פורט, קונטיקט (1848) כנסיית פטרוס הקדוש (הברונקס, 1853) בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק (1866 - 1868, נהרס ב-1927) כנסיית United Church of Christ בברודוויי, ניו יורק (1859, נהרסה כנראה ב-1907) השלמת בניין בית המשפט המחוזי בניו יורק (מוכר גם בשם בית המשפט טוויד) (1876 - 1881) בנוסף, חיבר מאמרים רבים שפורסמו בכתבי עת מקצועיים. אידליץ כתב (1881) את הספר "The Nature and Function of Art, More Especially of Architecture", בו העלה תאוריה המחברת בין רעיונות גרמניים של אמנות ומדע לטרנסצנדנטליזם אמריקאי. מדיה וקבצים בנושא לאופולד אידליץ בוויקישיתוף
אתיקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אֵתִיקָה – פילוסופיה של המוסר, שמה הכללי של תורת המוסר מטא-אתיקה – ענף של הפילוסופיה של המוסר, החותר להבין את טבעם של תכונות, אמירות, השקפות ושיפוטים מוסריים האתיקה של אריסטו (או אתיקה ניקומכייה) – כתביו המוכרים ביותר של אריסטו בתחום האתיקה (קיימת מהדורה משנת 1566) אתיקה רפואית וכן ביואתיקה – מכלול של סוגיות העוסקות בקשר שבין הרפואה למוסר, חלק ניכר מהן עוסקות בתחילת החיים ובסופם אתיקה צבאית – מכלול של סוגיות העוסקות בקשר שבין האתיקה לפעולות הצבא וניהולו; מונח ידוע באתיקה צבאית בחברה הישראלית הוא "טוהר הנשק" האתיקה של סירת ההצלה – דימוי המייצג את הבעיה המוסרית של חלוקת משאבים בין תושבי כדור הארץ תורת המידות (אתיקה) (Ethica) – ספרו המרכזי של הפילוסוף היהודי-הולנדי ברוך שפינוזה אשר יצא לאור בשנת 1677 אטיקה (פירושונים)
טוני אלן (כדורסלן)

אנתוני "טוני" אלן (באנגלית: Anthony "Tony" Allen; נולד ב-11 בינואר 1982 בשיקגו שבאילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. נחשב בשיאו לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בליגת ה-NBA. אלן, בוגר אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה, נבחר על ידי בוסטון סלטיקס במקום ה-25 בדראפט ה-NBA לשנת 2004. כבר בעונת הרוקי שלו, תופקד אלן כשחקן השישי של הסלטיקס ופתח בחמישייה ב-34 מתוך 77 המשחקים בהם שותף. את העונה הסדירה סיים עם ממוצעים סבירים של 6.4 נקודות, 3 כדורים חוזרים וחטיפה אחת למשחק. גם בעונה שלאחר מכן שמר על יכולת סבירה ושיפר במעט את ממוצעיו ל-7.2 נקודות, 2.2 כדורים חוזרים, 1.3 אסיסטים וחטיפה אחת למשחק. את עונת 2006/2007, התחיל אלן בצורה מצוינת וב-33 משחקיה של בוסטון שבר את כל שיאי הקריירה שלו עם 11.5 נקודות, 3.8 כדורים חוזרים, 1.7 אסיסטים ו-1.5 חטיפות בממוצע למשחק. ב-10 בינואר 2007, בשניות האחרונות של המשחק נגד אינדיאנה פייסרס, נפצע בברכו הימנית ונעדר עד לסיום העונה. אלן חזר למגרשים ב-2 בנובמבר, אך התקשה לשחזר את יכולתו מהעונה הקודמת וממוצעיו הידרדרו ל-6.6 נקודות, 2.2 כדורים חוזרים ו-1.5 אסיסטים למשחק. עם זאת, בהובלתם של שחקנים בכירים כמו קווין גארנט, פול פירס וריי אלן, זכו הסלטיקס באליפות ה-NBA. לאחר עונת האליפות, הפך אלן לשחקן ספסל ושותף רק ב-46 משחקים במהלך העונה הסדירה, אותה סיים עם ממוצעים של 7.8 נקודות, 2.6 כדורים חוזרים ו-1.3 אסיסטים למשחק. ביולי 2010 אלן חתם על חוזה לשלוש עונות בממפיס גריזליס, וב-2013 חתם על הארכת חוזה ל-4 עונות נוספות. ב-6 מתוך 7 עונותיו בממפיס נבחר לאחת מחמישיות ההגנה של העונה. באוקטובר 2017 הודיעה הנהלת ממפיס גריזליס שגופייתו של אלן, שמספרה '9', תופרש לאחר שיפרוש ממשחק מקצועני. בקיץ 2017 חתם על חוזה בניו אורלינס פליקנס. בפברואר 2018, לאחר 22 משחקים בניו אורלינס, הועבר עם עומר אשיק וג'מיר נלסון בטרייד לשיקגו בולס, תמורת ניקולה מירוטיץ'. כשבוע לאחר מכן שוחרר מהבולס, ולמעשה פרש ממשחק, בגיל 36. בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN אלון פרימו, טוני אלן, הכי לא סקסי שיש, באתר הארץ, 11 במאי 2015 אלן חותם על חוזה בניו אורלינס, באתר הקבוצה, 15 בספטמבר 2017 שיקגו מצרפת את אלן, אשיק ונלסון, באתר הקבוצה, 1 בפברואר 2018
איזופרופנול

2-פרופנול (2-propanol) הנקרא גם איזופרופנול (isopropanol), איזופרופיל אלכוהול או בראשי תיבות IPA הוא תרכובת כימית דליקה, חסרת צבע ובעלת ריח חזק. הנוסחה הכימית C3H7OH והוא הכוהל השניוני (כהל בו קשור הפחמן הכהלי לשני פחמנים אחרים) הפשוט ביותר. שימושו העיקרי הוא כחומר ניקוי. איזופרופנול מתקבל בתגובה של מים עם פרופן (CH3-CH=CH2) ישירות או באמצעות תגובה עם חומצה גופרתית. התגובה נותנת בעיקר 2-פרופנול ולא את הכהל הראשוני 1-פרופנול בהתאם לכלל מרקובניקוב הקובע כי בספיחה על קשר כפול יסופח המימן לפחמן המותמר פחות. 2-פרופנול משמש בעיקר כנוזל ניקוי בשל יכולתו להמיס שמנים, רעילותו הנמוכה והתנדפותו המהירה. כך למשל הוא משמש לניקוי מכשירים אלקטרונים, עדשות לייזר ב-DVD, מסכי זכוכית ו-LCD. החומר הוא מרכיב עיקרי בתכשירים ביתיים לניקוי זגוגיות. משתמשים ב־2-פרופנול להסרת כתמים מבדים ומעץ. פדים לחיטוי מכילים תמיסה של 60-70% 2-פרופנול במים ובריכוזים של 90-99% משמש החומר במקום פורמלדהיד לשימור דוגמאות ביולוגיות. 2-פרופנול משמש גם כתוסף לדלק. החומר גורם למים להתמוסס בבנזין ובכך מונע הפרדות של מים מהדלק וקפיאתם בצנרת. בניגוד לכהלים כמתנול או אתנול ניתן להפריד בין 2-פרופנול למים על ידי הוספת מלח כדוגמת NaCl. הוספת המלח גורמת להיווצרות פאזה נפרדת של 2-פרופנול מרוכז בתהליך הקרוי באופן כללי "Salting out". ניתן לחמצן איזופרופנול לאצטון על ידי חומצה כרומית H2CrO4 או בחימום בקטליזה של נחושת. 2 C H 3 − C H O H − C H 3 ⇒ 2 C H 3 − C O − C H 3 + H 2 {\displaystyle 2CH_{3}-CHOH-CH_{3}\Rightarrow 2CH_{3}-CO-CH_{3}+H_{2}} כרוב הכהלים, 2-פרופנול יגיב עם מתכות לקבלת אלקוקסידים כדוגמת אלומיניום - איזופרופוקסיד. 2-פרופנול כבד מהאוויר והוא דליק מאוד, יש לאחסנו הרחק ממקורות חום או להבה. החומר מתחמצן בכבד לאצטון על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז. סימני הרעלה כוללים כאבי ראש, סחרחורת, דיכוי מערכת העצבים המרכזית, בחילה, הקאה, ערפול הכרה ואבוד הכרה. יש לעבוד עם 2-פרופנול רק במקום מאוורר היטב ובכפפות. הרעלה אפשרית בבליעה, שאיפת אדים או ספיחה. 2-פרופנול והמטבוליט שלו, אצטון הם מדכאי מערכת העצבים המרכזית. ללא טיפול, 15 גרם של החומר רעילים לאדם שמשקלו 70 ק"ג. החומר רעיל פחות ממתנול או אתילן גליקול. 1-פרופנול גיליון בטיחות MSDS של 2-פרופנול איזופרופנול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זולותורן

זולותורן (בגרמנית: ‏Solothurn‏Ⓘ‏) היא עיר הבירה של קנטון זולותורן. היא שוכנת בצפון-מערב שווייץ, 35 ק"מ צפונית לברן ו- 60 ק"מ דרומית לבזל. בעיר מתגוררים 15,086 תושבים (נכון לשנת 2006), רובם דוברי גרמנית. בעיר העתיקה של זולותורן נשמרו בתים אחדים מימי הביניים ובתים רבים מתקופת הבארוק. היא נחשבת לעיר השמורה ביותר מתקופת הבארוק בשווייץ. בשנת 1980 זכתה העיר בפרס Wakker Prize בזכות השימור הקפדני על הארכיטקטורה שלה. הקתדרלה המרכזית בעיר, קתדרלת סנט. אורסן (St.Ursen), נבנתה במאה ה-18 והיא בנויה אבן לבנה מרשימה ביותר. את העיר חוצה נהר ארה (Aare) שעליו נבנו שבעה גשרים המחברים את שני חלקי העיר. מצפון-מערב לעיר נראה רכס וייסנשטיין (Weissenstein) שהוא חלק מהרי היורה. מדיה וקבצים בנושא זולותורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זולותורן (בגרמנית) אתר האינטרנט של זולותורן כרמית וייס, ‏אחד עשר מי יודע נוסח זולותורן, באתר GoTravel זולותורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרד 1698

מרד 1698 (ברוסית: Стрелецкий бунт 1698 года) היה מרד יחידות צבאיות במוסקבה שהתרחש במהלך שלטונו של פיוטר הגדול. במרץ 1698 הופיעו במוסקבה 175 חיילים שערקו מהיחידות שהשתתפו במערכות אזוב. בהתאם לטענותיהם הם הושארו תקופה מסוימת באזוב אך הובטח להם שבשנת 1697 הם יוחזרו לבירה. במקום זאת, הם נשלחו לעיר שדה. ניסיון שלטונות העיר לעצור אותם לא הצליח. הם יצרו קשר עם נסיכת סופיה שהייתה עצורה במנזר נובודוויצ'י. באפריל 1698 הצליחו חיילי היחידות נאמנות לשלטון לגרום לחיילים המורדים לעזוב את העיר והם חזרו ליחידותיהם. התסיסה נמשכה וב-6 ביוני מרדו החיילים במפקדיהם, בחרו בנציגות והחלו להתקדם למוסקבה. המורדים, שכוחם הגיע לכ-4,000 איש, רצו להכריז על נסיכת סופיה כצארינה, ואם תסרב, התכוונו להציע את השלטון לוסילי גוליצין שהיה בגלות במחוז ארכנגלסק. השלטונות שלחו יחידות צבא נאמנות ובקרב שהתרחש ב-18 ביוני הובסו המורדים. במהלך חודש יוני 1698 הוציא להורג אלכסיי שאין, שהיה המפקד הצבאי העליון, כ-130 מורדים. כ-2,000 מורדים פוזרו לערי שדה שונות ולמנזרים. ב-25 באוגוסט 1698 חזר פיוטר הגדול למוסקבה מאירופה. הוא החליט על ביצוע חקירה מחודשת. במהלך התקופה עד לפברואר 1699 הוצאו להורג כ-1,200 חיילים מהיחידות המורדות. בהתאם להוראת הצאר, היו בויארים ופקידי שלטון בכירים צריכים להשתתף בהוצאות להורג באופן אישי. לפי עדויות, נהרגו חלק מהנידונים על ידי פיוטר הגדול בעצמו. חלק מהוצאות להורג בתלייה בוצעו מול חלונות החדר בה התגוררה נסיכת סופיה. כתוצאה מהמרד, היא הוכרחה להתנזר. בסופו של דבר פוזרו כל היחידות הצבאיות המורדות. משפחות החיילים המורדים הוצאו ממוסקבה ורכושם נלקח לטובת המדינה. החקירות וההוצאות להורג נמשכו עד לשנת 1707. מדיה וקבצים בנושא מרד 1698 בוויקישיתוף