laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקדונל דאגלס MD-12

מקדונל דאגלס MD-12 (באנגלית: McDonnell Douglas MD-12) היה קוד התכנון למטוס נוסעים רחב גוף דו קומתי שתוכנן על ידי מקדונל דאגלס בשנת 1990. לחברה לא היו משאבים מספיקים לפיתוח מטוס כה גדול והפרויקט בוטל. תכנון המטוס החל בשנת 1990, והוא היה אמור להתחרות בבואינג 747. בנובמבר 1991 חתמה מקדונל דאגלס עם שתי חברות על שותפות בפיתוח המטוס, ובאפריל 1992 פורסמו תוכניות המטוס. למטוס היו יתרונות רבים על המטוס המוביל באותה התקופה, ה-747, בהם: שתי קומות מלאות (בבואינג 747 הקומה השנייה ממוקמת בשליש הקדמי בלבד), טווח טיסה גדול יותר, ומשקל המראה מרבי גדול יותר. טיסת הבכורה תוכננה לשנת 1995, ומסירת המטוסים הראשונים לשנת 1997. בעקבות עלויות הפיתוח הגבוהות, עזבה חברת טאיוואן אירוספייס (Taiwan Aerospace) את הפרויקט, מקדונל דאגלס לא יכלה להתמודד עם העלויות הגבוהות לבדה והיא הודיעה באוקטובר 1996 על ביטול הפרויקט. בואינג עשתה שימוש ברעיון מאוחר יותר במחקר המטוס New Large Airplane שנועד להחליף את ה-747, אך בסופו של דבר רעיון המטוס הדו-מפלסי יושם באיירבוס. איירבוס A380 בואינג 747-8 סוחוי KR-860 מדיה וקבצים בנושא מקדונל דאגלס MD-12 בוויקישיתוף מידע על המטוס (באנגלית)
טיט

טִיט היא מילה המתייחסת למספר סוגי חומרים, בעלי מרקם בוצי, אשר חלקם משמש לבנייה. האם התכוונתם ל... טיט (בניין) – תערובת המשמשת לטיח ולהדבקת לבני בניין, המורכבת לרוב מצמנט, סיד, חול ומים. טיט (חומר) (Adobe) – סוג מסוים של עפר דק גרגר מעורב במים שניתן לעצבו לצורה רצויה, המשמש להכנת מוצרים כגון כלי חרס ולבנים. טין – בארמית ובעברית ישנה הקבלה לעיתים בין טין וטיט. בוץ – תערובת נוזלית או חצי נוזלית של מים עם אבק, חרסית וחומרים אחרים הנמצאים באדמה. חרסית
מלון יערות הכרמל

יערות הכרמל - אחוזת בריאות וספא (בעבר: "נאות יערות הכרמל") הוא מלון נופש הממוקם בלב פארק הכרמל. בנוסף לשירותי האירוח והמזון מספק המלון גם שירותי טיפוח, ספא, אירוח אירועים וסדנאות. כיום המלון הוא חלק מרשת מלונות "ישרוטל". בשנת 2012 הצטרף המלון לקבוצת מלונות היוקרה של ישרוטל כחלק ממהלך אסטרטגי של הרשת. מקור השם "יערות הכרמל" הוא בניסיון התיישבות באזור ורכישת קרקעות משנת 1935 של חברה בשם "חברת כרמל השקעות" שהוקמה לצורך כך. החברה רכשה 6,000 דונם באזור ושיווקה אותו לקונים. השם שניתן לאזור בתוכניות השונות ובתב"ע היה "יערות הכרמל", הבנייה באזור התעכבה בעקבות החלטת השלטונות לייעד את השטחים להקמת פארק הכרמל. במסגרת המשא ומתן עם הממשלה הצליחה חברת "רסקו" שהשטח היה בבעלותה לבצע שינוי יעוד של הקרקע להקמת סנטוריום. ההחלטה אושרה בסוף שנת 1968. המלון הוקם בשנת 1967 באמצעות תקציבים שמקורם בגרמניה, בתכנונו של נחום זולוטוב והיה שייך לארגון יוצאי מרכז אירופה ונוהל בידי רסקו. יעודו המקורי היה הבראה וטיפול רפואי בניצולי השואה בישראל. המלון נחנך רשמית בסוף אוקטובר 1968. בתחילת 1969 הוחלט לפתוח את המלון גם לנופשים מהציבור הרחב, לאחר שהתפוסה מצד מחלימים על חשבון פיצויים מגרמניה הייתה נמוכה. בחלוף השנים ועם הירידה במספר ניצולי השואה שעודם בחיים, הוחלט למכור את המתחם,ליזם ישראל בן יקר שהקים את אחוזת הבריאות יערות הכרמל. במהלך השרפה בכרמל בדצמבר 2010 ניזוק המלון ופונה מיושביו. המבנה ניצל משריפה הודות למאמצי כיבוי אינטנסיביים, שבשיאם עקרו דחפורי די-9 צבאיים עצים בוערים שניצבו ליד המלון ואיימו להציתו. המלון נפתח מחדש בסוף ינואר 2011. מדיה וקבצים בנושא מלון יערות הכרמל בוויקישיתוף דף מלון יערות הכרמל, באתר ישרוטל יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2004, עמ' 262-261 סנטוריום "יערות הכרמל", מעריב, 25 באפריל 1968 נחנך סנאטוריום ביערות הכרמל למקבלי פיצויים, מעריב, 31 באוקטובר 1968 נאות יערות הכרמל יפתח שעריו גם לתיירים וכנסים, מעריב, 25 במרץ 1969 מלון יערות הכרמל בסכנה: "האש עטפה אותנו", באתר ynet, 3 בדצמבר 2010 אלעד שפינדל, כן דובים ולא יער, במחנה, 9.12.2010. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריישל גרנט

ריישל לואיז גרנט דה לונגוויל (באנגלית: Rachel Louise Grant de Longueuil; הידועה יותר כריישל גרנט (באנגלית: Rachel Grant; נולדה ב-1977) היא שחקנית ודוגמנית. פרט לקריירת המשחק שלה, היא מדריכת אמנויות לחימה, המתמחה באמנות הלחימה הפיליפינית קאלי. רב-האמן דן אינוסנטו היה אחד ממוריה. ריישל גרנט נולדה באי לוזון, בפיליפינים ועברה לבריטניה בהיותה תינוקת. אביה, מישל גרנט, דוקטור בגמלאות, מהפנט ואיש אצולה, הוא הברון ה-12 דה לונגיי. היא קשורה למשפחת המלוכה האנגלית באמצעות סבה, הברון ה-11 רמון דה לונגיי (בן-דוד מדרגה שנייה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת) שאמו הייתה ליידי ארנסטין מוד בווס-ליון. אחותה הבכורה היא הדוגמנית אנג'לה גרנט (נולדה ב-1974), יש לה אח ואחות הצעירים ממנה, השחקנית רבקה גרנט (נולדה ב-1981) ודייוויד אלכסנדר (נולד ב-1984). גילמה את תפקיד נינה, מנחת תוכנית האימה Sci-fright, נערת בונד Peaceful Fountains of Desire בסרט "למות ביום אחר" וגילמה את כפרופסור מיאנג לי (Myang Li) בסדרת המדע הפופולרית Brainiac בערוץ Sky One. בנוסף לתפקידיה כשחקנית היא הייתה כפילה של אנג'לינה ג'ולי בסרט "טומב ריידר". הופיעה גם במספר פרסומות טלוויזיה בבריטניה כמו ל-Lynx וקרלסברג. בנוסף, התחרתה בתחרות מיס בריטניה. Emmerdale בתפקיד טניה (1999) Masters of Combat בתפקיד קאלי (2001) Sci-fright בתפקיד נינה (2001) Brainiac בתפקיד פרופסור מיאנג לי (2003) Blue Murder בתפקיד DC ג'ני צ'ן (2003) Zero to Hero בתפקיד נמסיס (2004) Casualty בתפקיד הדוקטורנטית לרפואה מרי וובסטר (2004) Starhyke בתפקיד וו אוף (Wu Oof) (צולמה ב-2004, אך טרם שודרה) Murder in Suburbia בתפקיד סנדרה פוי (Sandra Foy)‏ (2004) Miss Earth 2010 בתפקיד השופטת הראשית (2010) "למות ביום אחר" בתפקיד "Peaceful Fountains Of Desire"‏ (2002) The Purifiers בתפקיד לי (2004) Brotherhood of Blood בתפקיד ג'יל (2006) משחק המוות (Until Death) בתפקיד מריה רונסון (2007) The Tournament בתפקיד לינה סופיה (2009) מדיה וקבצים בנושא ריישל גרנט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריישל גרנט ריישל גרנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריישל גרנט, באתר AllMovie (באנגלית) ריישל גרנט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הפנים החדשות של 2003 - ריישל גרנט", bbc.co.uk‏, 24 בדצמבר 2003 "ראיון חרב האור: ריישל גרנט"(הקישור אינו פעיל), lightsabre.org.uk "מיני ביוגרפיה - ריישל גרנט", idomartialarts.com שושלת היוחסין של ליידי ארנסטין בווס-ליון, thepeerage.com
גרינוויל

גרינוויל (באנגלית: Greenville) היא עיר בצפון מדינת קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. זוהי העיר השלישית בגודלה במדינה, כאשר נכון לשנת 2020 אוכלוסייתה מונה כ-70,720 תושבים. גרינוויל נקראה בתחילה פלזנטבורג (Pleasantburg), אך בשנת 1831 שונה שמה לגרינוויל, ככל הנראה על שמו של גנרל ממלחמת העצמאות האמריקאית, גנרל נתן גרין (Nathanael Greene) או על שמו של אחד מתושביה הראשונים, אייזק גרין (Isaac Green). השטח שעליו שוכנת גרינוויל היה חלק מן האדמות המוגנות של שבטי הצ'רוקי לאחר חוזה פריז, שהביא לסיום מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. מתוקף היותו אזור מוגן, לא הורשה האדם הלבן להיכנס אליו, אך מספר משפחות של לבנים כבר התיישבו בגבולותיו וסוחרים לבנים היו עוברים דרכו בקביעות. האדם הלבן הראשון להתיישב בקביעות באזור היה ריצ'רד פיריס, אשר התחתן עם בת שבט הצ'רוקי וקיבל מן השבט מספר חלקות קרקע. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, תמכו אנשי הצ'רוקי בבריטים. בסוף אחד המבצעים בשנת 1776, הסכימו בני הצ'רוקי להסכם דוויט'ס קורנר, בוותרם על שטחים שכוללים את מחוז גרינוויל של היום למדינת קרוליינה הדרומית. בשנת 1831 שינתה העיר את שמה מפלזנטבורג לגרינוויל, ובפברואר 1869 תוקנה אמנת העיר על ידי האספה הכללית של קרוליינה הדרומית, כך שגרינוויל הפכה מעיירה לעיר. במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 נודעה גרינוויל בתור מרכז הטקסטיל של הדרום. בזמן מלחמת העולם הראשונה שימשה גרינוויל מרכז אימונים למתגייסים חדשים. בעקבות זאת, הוחלט להקים בה את בסיס חיל האוויר "דונלדסון", שנבנה במהלך מלחמת העולם השנייה. הבסיס היה חשוב מאוד לכלכלתה של העיר ושימש עד שנות ה-60 של המאה ה-20 בסיס צבאי, עת הוחזר השטח שעליו הוקם לעיר. במקום הבסיס נבנה אזור עסקים. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 היו השחורים באזור נתונים להפרדה גזעית. אחד הביטויים של ההפרדה הגזעית היו ההגבלות שהוטלו על השחורים בשימוש בספרייה העירונית. דבר זה היה אחד המניעים לפעילותו של ג'סי ג'קסון. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פצח ראש העיר דאז, מקס הלר, במיזם נרחב להחייאת מרכז העיר. הצעד הראשון והחשוב ביותר בתוכניתו היה שיווי מראה של רחובות למרכז. רחובות הוצרו מארבעה נתיבים לשניים, וכן נבנו כיכרות ופארקים ברחבי המרכז. שיפוץ זה של מרכז העיר הוביל להשקעות פרטיות נוספות וצמיחה ברחבי העיר. 70 מיליון דולר הושקעו בשיפוץ פארק פולס, שעל גדות נהר רידי ובבניית גשר תלוי להולכי רגל המשקיף על מפלי הנהר. גרינוויל שוכנת למרגלות הרי האפלצ'ים, במרחקים שווים כמעט בין אטלנטה לשארלוט. שטחה של העיר הוא 67.7 קמ"ר ובה גבעות רבות. בגרינוויל אקלים סובטרופי גשום עם חורפים קצרים ומתונים וקיצים חמים ולחים. בגרינוויל יש, נכון לשנת 2014, כ-62 אלף תושבים, מהם 62% לבנים, 32% שחורים, 3% היספנים והשאר מגזעים אחרים. זוהי העיר הגדולה במטרופולין גרינוויל-מולדין-איזלי בו מתגוררים כ-850,965 תושבים. מדיה וקבצים בנושא גרינוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרינוויל (באנגלית) גרינוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר הגנאלוגיה של קרוליינה הדרומית אתר מחוז גרינוויל
פרובולונה

פרובולונה (באיטלקית: Provolone) היא גבינה איטלקית אשר מקורה בדרום איטליה, שם היא מעוצבת במגוון צורות, בהן צורת אגס שאורכו 10–15 ס"מ, נקניק, או קונוס. גרסאות מקומיות של גבינת פרובולונה מיוצרות במדינות רבות. בתחילת המאה ה-21 רוב גבינות הפרובולונה מיוצרות בצפון איטליה. מקור הגבינה, לפי מקורות כתובים באזור לוקאניה שבדרום איטליה. בתקופת הרנסאנס הגיעה הגבינה גם לצפון איטליה. המונח פרובולונה (משמעותו "פרובולה" (Provola) גדולה) נטבע בשלהי המאה ה-19, כאשר החל יצור גבינה זו באזוריה הדרומיים של איטליה בגרסת האריזה הגדולה של הגבינה. הגבינה בגרסה קטנה נקראת פרובולה ומיוצרת בשני טעמים: מעושנת וזו שאינה מעושנת. בימינו גבינת פרובולונה מיוצרת מחלב פרות מלא ועיקר התוצרת מקורה במחלבות בעמק הפו במחוזות ונטו ולומברדיה. צורות העיצוב העיקריות של הגבינה הם: צורת נקניק גדול שקוטרו עד 30 ס"מ ואורכו כ-90 ס"מ, צורת אבטיח, צורת בקבוק קצר, או צורת אגס שבראשו לולאה המאפשרת את תלייתו על אונקל. הגבינה משווקת בדרך כלל במשקל של כ-5 ק"ג. פרובולונה היא גבינה חצי-קשה המיוצרת במגוון טעמים, החל מפרובולונה "חריפה" (Provolone Piccante) המיושנת כארבעה חודשים, ועד פרובולונה "מתוקה" ( Provolone Dolce) שטעמה עדין מאוד. טעמה העז של הפרובולונה החריפה נוצר מהוספת אנזים ליפאז המופק מעיזים, בעוד שבתהליך הייצור של הפרובולונה המתוקה מוסף ליפאז המופק מעגלים. שני סוגי פרובולונה - פרובולונה ואלפדנה (Provolone Valpadana) ופרובולונה דל מונקו (Provolone del Monaco) המיוצרות בנפת נאפולי - זכו להגנת כינוי מקור של הקהילה האירופית. בישראל מיוצרת גרסה מקומית של גבינת פרובולונה בשם "בשן" על ידי תנובה. Provolone Valpadana, הקונסורציום להגנת פרובולונה ואלפדנה (באנגלית) (באיטלקית) Provolone del Monaco(הקישור אינו פעיל), הקונסורציום להגנת פרובולונה דל מונקו (באיטלקית) פרובולונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) European Commission-Door:Provolone del Monaco European Commission-Door: Provolone Valpadana
הצטלבות

האם התכוונתם ל... הצטלבות – צומת, מפגש של שתי דרכים הצטלבות (נצרות) – בנצרות: הנעה טקסית של היד בצורת צלב הצטלבות (סרט) – סרט קולנוע משנת 1994
אוסטרזיה

אוסטרזיה (Austrasia; מילולית "האדמות המזרחיות") הייתה אחת משלוש ממלכות הפרנקים (יחד עם ממלכת בורגונדיה ונויסטריה), התקיימה לסירוגין בין המאות השישית לשמינית והשתרעה על חלקים משטחי צרפת, ארצות השפלה וגרמניה המודרניות. לאחר מותו של המלך כלוביס הראשון מהשושלת המרובינגית ב-27 בנובמבר 511, חולקה ממלכתו בין בניו בהתאם למסורת הגרמאנית. בנו הבכור תיאודריך הראשון קיבל את חלקי הממלכה שהפכו לאוסטרזיה, יורשיו של תיאודוריק שלטו בממלכה עד שילובה בתוך פרנקיה המזרחית. שלושת בניה של קלותילדה: כלודומר, כילדברט הראשון וכלותאר הראשון חילקו ביניהם את יתרת ממלכת אביהם. ערי הבירה של הממלכות השונות היו פריז, אורלאן, סואסון וריימס. ממלכת אוסטרזיה השתרעה על שטחם של הפרנקים הריפוארים ושטחי הקולוניזציה שלהם, שטח הכולל היום את מזרח צרפת, מערב גרמניה, בלגיה, לוקסמבורג והולנד. ברוב תקופת קיום הממלכה מץ הייתה עיר הבירה של הממלכה, אף כי מלכים מסוימים מלכו מריימס, קלן וטריר. המונח "אוסטרזיה" שימש גם לתיאור החלק הצפון-מזרחי של איטליה במקביל לשם "נויסטריה", שהתייחס לחלק הצפון-מערבי של איטליה. תיאודריך נפטר ב-533 ועל כס המלוכה עלה בנו, תיאודברט הראשון, אחרי מותו של תיאודברט ב-547 או 548 עלה על כס השלטון בנו, תיאודבלד בן ה-13. תיאודבלד נישא לדודתו החורגת, ולדרדה (Waldrada), בתם של ווקא, מלך הלומברדים ושל אשתו השנייה אוסטריגוזה (Austrigusa). שהייתה אחותה של ויזידארד אשת אביו. וכך חיזק את הברית בין אוסטרזיה לבין הלומברדים. עם פטירתו של תיאודבלד ב-555 עברה הממלכה לידי דוד-אביו, כלותאר הראשון. אחרי מותו של כאריברט הראשון, מלך פריז בדצמבר 567 ארבע הממלכות התאחדו לשלוש ממלכות, זיגברט הראשון, מלך אוסטרזיה נשאר השליט של אוסטרזיה, כילפריך הראשון שלט על נויסטריה וגונתרם, מלך בורגונדיה היה מלך בורגונדיה. ממלכות אלו הגדירו את החלוקה הפוליטית של צרפת אל תוך התקופה הקרולינגית. ברוב התקופה שחלפה מ-567 ועד מותו של זיגיברט השני, מלך אוסטרזיה ב-613, היו נויסטריה ואוסטרזיה מסוכסכות ובורגונדיה ניסתה להשכין שלום ביניהן. מאבקים אלו הגיעו לשיאם במאבקים שהתחוללו בין ברונהילדה מלכת אוסטרזיה לבין פרדגונד מלכת נויסטריה. מרד של האריסטוקרטים נגד ברונהילדה גרם ב-613 להעברת השליטה על הממלכה לידי כלותאר השני. זו הייתה הפעם הראשונה בה ממלכה פרנקית מאוחדת נשלטה מפריז והתקופה בה עלה כוחם של המאיורדומוס מבית פפין. ב-623 אחרי שאנשי אוסטרזיה ביקשו מכלותאר מלך משל עצמם, מינה הוא את בנו דגוברט הראשון כשליט אוסטרזיה, עם פפין מלאנדן כמאיורדומוס ואת נויסטריה יחד עם בורגונדיה העניק לבנו כלוביס השני. ב-629 התאחדו אוסטרזיה ונויסטריה תחת שלטונו של דגוברט הראשון, עד שב-633 הוא העניק את אוסטרזיה לבנו הבכור סיגיברט השלישי שנחשב על ידי ההיסטוריונים למלך עושה-כלום (Roi fainéant) שנשלט על ידי המאיורדמוס שלו. ב-657, לאחר מותו של סיגברט השלישי, המאיורדומוס גרימולד הזקן הצליח להדיח את בנו של סיגברט, דגוברט השני, ולמנות את בנו שלו קילדברט המאומץ על כס המלכות, שם הוא נשאר עד 662. ב-678 כוחות נויסטריה תחת פיקודו של המאיורדומוס אברואן הכניעו את אוסטרזיה. ב-687 המאיורדומוס האוסטראסי פפין מהרסטל הביס בקרב טרטרי (כפר קטן בפיקרדיה קרוב לעיר פרון) את כוחות נויסטריה והשתלט עליה בשם מלכו, כך הפכה נויסטריה לכפופה לאוסטרזיה. על אף שלא הכריז על עצמו כמלך באופן רשמי, הפך פפין לאחר הניצחון לשליט הממלכה הפרנקית בפועל. מעמד זה עבר בירושה גם לבניו. נעשה לעיתים שימוש במונח "אוסטרזיה" לתיאור החלק המזרחי של האימפריה הקרולינגית, כלומר פרנקיה המזרחית, וזאת אף שהזהות בין שתי הטריטוריות אינה מדויקת. מדיה וקבצים בנושא אוסטרזיה בוויקישיתוף
מרדכי לייפר

רבי מרדכי לייפר מנדבורנה (י"ט באייר תקפ"ד – ט"ו בתשרי תרנ"ה) היה האדמו"ר השני לחצר המרכזית של חסידות נדבורנה ובן נין של רבי מאיר הגדול מפרמישלאן, מייסד השושלת. נולד בנדבורנה לרבי ישכר בערצ'י, ולרחל,. הסנדק היה דודו של אביו, רבי מאיר מפרמישלאן, שאמר לרבי יששכר דב ברצ'ה לקרוא לתינוק על שם רבו, רבי מרדכי מקרמניץ. נישא לחיה בת רבי שמואל שמעלקא טויבש רבה של יאשי, בנו של הרב אהרן משה טויבש, לאחר פטירתה בח' בתשרי תרנ"ב נישא לפריידא, אלמנת רבי גרשון מאולינוב. עם התמנותו לאדמו"ר לאחר נישואיו, עבר לנדבורנה שם שימש אביו כאדמו"ר. כיוון שאחיו רבי אהרן לייב כיהן גם הוא כאדמו"ר בנדבורנה, עבר להונגריה ושם שימש כאדמו"ר במקומות שונים ובהם בקיביושד בהונגריה ובחוסט. מחוסט עבר לבושטינה. היה מגדולי האדמו"רים בתקופתו ושמו פורסם כ"בעל מופת" בקרב יהודים וגויים. נודע כצדיק ובעל רוח הקודש ואלפים נהרו אליו מכל רחבי אירופה עד ליום פטירתו. על קברו הוקם הכנסת אורחים, בית מדרש ומקווה טהרה. לציונו נוהרים אלפים בכל מהלך השנה ובפרט בתשעת הימים שהבטיח ישועות לעולים לקברו. רבי מאיר אמר על בן אחיינו ששורש נשמתו מנשמת מרדכי היהודי וכן כינה אותו. כשהגיע לגיל מצוות עלה לתורה בפרמישלאן בבית המדרש של רבי מאיר שהעלה אותו בעלייה השישית המכובדת וקרא לו: "יעמוד מורנו הרב". גדולי הדור וצדיקיו שיבחוהו בהיותו אברך צעיר. הרב אברהם יהודה שוורץ, רבה של מאד בהונגריה ומחבר שו"ת "קול אריה" שהיה מגדולי דורו, התייחס אליו כאיש קדוש ונזהר מהקפדתו; רבי ישראל הגר מויז'ניץ אמר "הרבי ר' מרדכי'לה הוא למעלה מן הזמן ולמעלה מן השכל" וכן רבי ישראל מרוז'ין ורבי חיים הלברשטאם מצאנז שנהגו יראה וחביבות כלפיו עוד שהיה אברך צעיר. אדמורי״ם ורבנים רבים נהגו לנסוע אליו, תלמידיו המפורסמים רבי ישעיה שטיינר (מכונה ר' ישעיה'לה מקרסטיר) והרב משה גרינוולד. רבי יצחק לייפר מסטניסלב. רבי ישכר בער לייפר מסאטמר (תר"ה-כ"ב באלול תרס"ו). רבי מאיר רוזנבוים מקרעטשניף (תר"ח-ל' בסיון תרס"ח). רבי ישראל יעקב לייפר מחוסט ( -ט' באדר ב' תרפ"ט). רבי אהרן משה לייפר (תרט"ו-ז' בחשוון תרפ"ו) מז'וליניה (ז'ולין בפי היהודים) ולאנצוט. רבי יוסף לייפר מדברצן ונירדהאז. בינה, אשת הרב אברהם יוסף איגרא מז'וליניה וקישינב וקראקא ( -כ"ד באלול תרע"ח). יוכבד, נפטרה בצעירותה מאמר מרדכי אורות מרדכי גדולת מרדכי תפארת מרדכי מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, בערכו. אנציקלופדיה לחסידות בהוצאת מוסד הרב קוק, כרך ג', בערכו מרדכי גינצבורג, תפארת מרדכי עם פרשת מרדכי ח"א, באתר היברובוקס ישכר בורשטין, מספד מר, קול מחזיקי הדת, 26 באוקטובר 1894 ר' מרדכי מנאדבורנא - א' סוכות תרנ"ה בפורום היידי "אידישע וועלט" (ביידיש) אברהם יעקב קאפל לייפר, מכתב למשמרת א, ב, ג, ד, ה, ו, ז, ח, ט, י, יא, באתר היברובוקס מרדכי בן יששכר דב ברצי לייפער מנדבורנה, דף שער בספרייה הלאומית בת הרב אברהם לייב בלוך, בן הרב חיים גבריאל מחבר הספר "יפה נוף", בן הרב יוסף בלוך מאלסק, מחבר הספר "גנזי יוסף".
נוריאל

נוּרִיאל הוא מלאך המוזכר בספר הזוהר כאחד משבעים המלאכים הסובבים את כסא הכבוד, והנחשבים כבית דין של מעלה. הזוהר מגדיר את פעולתו ותפקידו כמלאך של דין. משמעות שמו "נור" היא אש בארמית, והזוהר מדמה אותו במובן הרוחני לאש, שטבעה לעלות תמיד למעלה בעניין של "רצוא". לפי האר"י, המלאך נוריאל נקרא לעיתים גם בשם אורפניאל, ולפעמים גם בשם אוריאל. יש המייחסים את המלאך נוריאל כמלאך שנגלה לאברהם אבינו בברית בין הבתרים. ספר הזוהר, פרשת פינחס. זוהר חדש דף קטז. רעייא מהימנא לזהר חלק ג דף רכט: נוריאל..נקרא אורפניאל כשיונק מהפנים שעולה חשמ"ל -כתבי אר"י כרך יד דף תנט הערה לרבינו בחיי בראשית יח:ב (הוצאת מוסד הרב קוק) ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדים בצד אסתן ותאסר

בהלכה, עדים בצד אסתן ותאסר הוא כלל האומר שאם לדבר מסוים יש חזקת כשרות, אין צריך לחשוש שקיימים עדים היודעים שהוא אסור. דין זה אמור רק בחפץ או אדם שיש לו חזקת כשרות, האומרת שהוא מותר כל עוד לא יתברר אחרת, אבל בשר בהמה או עוף שאין לו חזקת כשרות, אלא הוא בחזקת איסור אבר מן החי, אין לאכלו עד שיתברר שנשחט כראוי. אמרה זו שנאמרה על ידי רבי חנינא נאמרה בשבויה, שבאה לפניו, והוא התירה מכח הפה שאסר הוא הפה שהתיר. אף על פי שהדין אומר שאם אשה נשבתה בידי אויבים קיים חשש שמא באו עליה באונס ומכאן שהיא פסולה מלהנשא לכוהן, ניתן להתיר את נישואיה מכח הדין "הפה שאסר הוא הפה שהתיר" האומר כי אם מסתמכים על עדותה שלה עצמה לגבי העובדה שנשבתה, יש להסתמך גם על עדותה האומרת שהיא טהורה ולא נאנסה מעולם, ומכאן שיש להתיר את נישואיה. אמרו לפניו, שיש עדי טומאה בעיר ששמה "אסתן" שיודעים שהיא אסורה מכיוון שהיא נאנסה, על כך התבטא רב חסדא: "עדים בצד אסתן ותאסר", וכי אשה נאסרת על סמך עדים שעדיין לא באו לבית דין להעיד שהיא טמאה? במקרה אחר, המוזכר במסכת קידושין אדם קידש אשה בדבר ששוויו פחות מפרוטה, כך שעל פי ההלכה היא לא מקודשת. אמרה לפניו שיש עדים היודעים, כי הדבר היה שווה פרוטה באותו יום שקידשה, במדי, ולכן היא מקודשת. אמר רב חסדא: עדים בצד אסתן ותאסר? הגמרא מספרת, על יהודית, אשתו של רבי חייא, שילדה תאומים וסבלה מכך, לכן ביקשה לאסור את עצמה על בעלה. היא אמרה לרבי חייא, שאמה אמרה לה, שאביה קיבל עבורה מעות קידושין בהיותה קטנה, ולכן היא נחשבת לאשת איש ואסורה על רבי חייא. על כך אמר רבי חייא: אין לאמך נאמנות להעיד בדבר, שכן היא פסולה להעיד, שהרי היא אשה הפסולה להעיד, וכן קרובה הפסולה לעדות. אמרו לפניו: והלא יש עדים שאביה אכן קיבל עבורה קידושין, הגיב רבי חייא: עדים בצד אסתן, כלומר: כל עוד לא יתברר הדבר, אין לי לחשוש לכך. אמוראים אחרים במסכת קידושין חלוקים על רב חסדא, וטענו שהדין "עדים בצד אסתן ותאסר" אמור רק בשבויה, המותרת מהתורה, וגם מפני שישנה סברא נוספת להתירה, שכן היא מנוולת ומכערת את עצמה על השובים אותה כדי שלא יחשקו בה, ולכן יש לנו להניח שהיא טהורה, ומה שאסרוה לכוהן היא רק חומרא מדרבנן, אך באיסור אשת איש שהוא מהתורה אין לנו להקל אם נודע לנו שיש עדים במקום אחר. בסערה שהתחוללה בשנת תשס"ד אודות הפאות הנכריות, לאחר שהתעורר חשש שמייבאים אותן ממרכזים בהודו שם נחתכו לשם עבודה זרה ונאסרו מדין אביזרייהו של עבודה זרה האסורים בהנאה, פסק הרב מנחם מנדל שפרן כי כל עוד אין עדות ברורה שהפיאות אסורות אין סיבה לאסור אותן ויש להעמידן על חזקת כשרות, וזאת על פי הכלל עדים בצד אסתן ותאסר. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף כ"ג, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף י"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף י"ב, עמוד ב'. שתי הסיבות מובאות בתוספות שם בשם י"מ
יהודית (אשת רבי חייא)

יהודית הייתה אשתו של רבי חייא, ואמם של האמוראים רבי אושעיא ברבי חייא, יהודה וחזקיה וכן של התאומות פזי וטוי. לפי הגמרא במסכת יבמות, יהודית מררה את חיי בעלה, אך למרות זאת הוא נהג לכבדה, וכאשר היה מוצא דבר העשוי לגרום לה שמחה, היה מביא לה. שאל אותו אחיינו רב, למה הוא משתדל לשמח אותה, בעוד שהיא מצערת אותו; השיב לו רבי חייא: די לנו להכיר טובה לנשותינו, על כך שהן מגדלות את בנינו, ומצילות אותנו מחטא של הרהור בנשים אחרות. לאחר שילדה כמה זוגות תאומים, דבר המגביר את סבל הלידה, היא רצתה להפסיק לקיים יחסי אישות עם בעלה. בעקבות זאת, היא אמרה לרבי חייא בשם אמה, שאביה קידשהּ בהיותה קטנה, ולכן היא נחשבת לאשת איש של בעלה הראשון, ואסורה על רבי חייא. על כך ענה רבי חייא שעדות האם לא מהימנה שכן היא פסולה להעיד משתי סיבות, כאשה היא פסולה להעיד, וכן מעצם היותה קרובה הפסולה לעדות. מקרה דומה שהתרחש לאחר מכן, מסופר במסכת יבמות: יהודית רצתה לגרום לעצמה עקרות כדי למנוע מעצמה לידות נוספות, אך חששה מהאיסור הנובע מביטול מצוות פרייה ורבייה. היא שינתה את לבושיה, ובאה לפני רבי חייא בשאלה אם נשים מחויבות במצוות פרייה ורבייה, ומשנענתה בשלילה, שתתה סם שגרם לה להיות עקרה. כאשר שמע זאת רבי חייא, הוא נענה בצער: הלוואי והיית יולדת לי עוד כרס אחת, והיו לי עוד שני ילדים נוספים. בניה התאומים היו רבי יהודה ורבי חזקיה, ובנותיה התאומות נקראו בשם פזי וטוי. עיינו "תולדות תנאים ואמוראים", ערך רבי אושעיה ברבי חייא הרב אהרן הימן, "יהודית (אשת רבי חייא)", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 616, באתר היברובוקס פרופ' אביגדור שנאן, "אישה, מסכה ותחפושת בספרות האגדה של חז"ל", מגוון דעות והשקפות על פנים מסכה והתחפשות בספריות תרבותנו, ישראל, משרד החינוך תשנ"ו., באתר סנונית ד"ר ענבר רווה "סיפורו של צער נשי. קריאה מגדרית בסיפור יהודית אשת רבי חייא", אקדמות כ"ו, ירושלים תשע"א. עמודים 157-170. ראו: תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף מ"ו, עמוד ב'. ראו: תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ה, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ג, עמוד א'. ורש"י שם תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ה, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ו, עמוד א'.
הצטלבות (נצרות)

הצטלבות היא מנהג נוצרי המתבצע על ידי יצירת סימן צלב בחזית גוף המצטלב, באמצעות היד הקמוצה. לעיתים מתלווה להצטלבות גם דקלום הנוסח של השילוש הקדוש ("בשם האב, הבן ורוח הקודש"). נוצרים נוהגים להצטלב לעיתים קרובות, כשהם מתחילים תפילה וכשהם מסיימים אותה, כשמתחילים לקרוא ספר קודש וכשמסיימים את הקריאה, כשמשכימים בבוקר וכשהולכים לישון בערב, כשמתיישבים לאכול וכשקמים מהארוחה, בראשיתו של מעשה (נסיעה, פרויקט כלשהו ועוד) ובסיומו, כשמטרידה אותם דאגה או מחשבה רעה או כשמקבלים בשורה רעה. ההצטלבות מיועדת לזמן את הגנת האל כנגד מזיקים ואסונות. על פי אמונות נוצריות מסוימות, סמל הצלב יעיל לגירוש שדים החוששים מפניו. בזרמים נוצרים שונים יש הבדלים בדרך ביצוע ההצטלבות: שתי אצבעות מול הבוהן או שלוש אצבעות מול הבוהן, האם את הקו המאוזן מסמנים מימין לשמאל או משמאל לימין. הבדלים אלה הם סממן מובהק לזרם הנוצרי שאליו משתייך המצטלב. קריאת שמע (המקבילה ביהדות) שהאדה (המקבילה באסלאם) מדיה וקבצים בנושא הצטלבות בוויקישיתוף סימן הצלב בוויקי-אורתודוקסיה (באנגלית) סימן הצלב באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית) הצטלבות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקדונל דאגלס MD-90

מקדונל דאגלס MD-90 (באנגלית: McDonnell Douglas MD-90) הוא מטוס נוסעים צר-גוף לטיסות בינוניות מתוצרת מקדונל דאגלס. טיסת הבכורה של המטוס הייתה ב-22 בפברואר 1993. ייצור המטוס הופסק בשנת 2000, לאחר שנבנו 116 מטוסים. המטוס הוא פיתוח של מטוס MD-88, הוא נכנס לשירות בשנת 1995 בחברת התעופה דלתא איירליינס. לדגם זה מנועים מתוצרת יצרנית המנועים הבינלאומית "International Aero Engines". סדרת מטוסים זו (דאגלס DC-9 ו-מקדונל דאגלס MD-80) זכתה להצלחה רבה, והם מדורגים במקום השלישי במכירות, אחרי איירבוס A320 ובואינג 737. ההבדלים העיקריים בין סדרת הMD-90 לסדרות הDC-9 והMD-80 שקדמו לה הוא שימוש במנועי טורבו מניפה בעלי מעקף גבוה שהם חסכוניים ושקטים משמעותית ממנועי הJT8D בעלי המעקף הנמוך בסדרות הקודמות, ואווירונאוטיקה מתקדמת יותר הכוללת שימוש בצגים דיגיטליים בתא הטייס. ייצור המטוס הופסק בשנת 2000. דגם חדיש יותר של המטוס היה אמור להיקרא בשם MD-95, אולם בואינג (שרכשה ב-1997 את מקדונל דאגלס) ייצרה את המטוס תחת השם בואינג 717. MD-90-30 ו-MD-90-30IGW הגרסאות הראשונות למטוס. MD-90-30ER פיתוח של MD-90-30 לטווחים ארוכים יותר, נבנו שני מטוסים מדגם זה. MD-90-30T Trunkliner מספר מטוסים מדגם זה יוצרו ברישיון מקדונל דאגלס על ידי יצרנית המטוסים הסינית "China Aviation Industry Corporation I" באוגוסט 2009 הפעילו את המטוס החברות הבאות: סֻּעוּדִּיָּה, דלתא איירליינס, ג'פאן איירליינס, צ'יינה סאות'רן איירליינס, EVA אייר, בלו 1, הלו, Uni Air, ו-Lion Air. מקדונל דאגלס MD-90 באתר בואינג תמונות המטוס באתר Airliners.net תמונות המטוס באתר "JetPhotos"