laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כ"ח באלול

כ"ח באלול הוא היום העשרים ושמונה בחודש השנים עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושמונה בחודש השישי למניין החודשים מניסן. כ"ח באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". היום הרביעי מששת ימי בראשית לפי רבי אליעזר בן הורקנוס. ד'תרפ"ב – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה. ה'תקנ"א – האספה המכוננת הלאומית הצרפתית הכריזה על מתן שוויון זכויות מוחלט ליהודי צרפת - אמנסיפציה. ה'תשכ"ט – מלחמת ההתשה: אחד-עשר מטוסים מצריים מופלים בקרבות אוויר ה'תשמ"ב – מתחיל טבח סברה ושתילה במערב ביירות בלבנון ה'תש"ס – אריאל שרון מבקר בהר הבית, ביקור שלאחריו פרצה האינתיפאדה השנייה ה'תשי"א – יעקב כץ (כצל'ה), חבר הכנסת, ח"כ מטעם האיחוד הלאומי ה'תשט"ו – הרב ניסן דוד קיוואק, מרבני חסידות ברסלב. ה'תשכ"ג – רמי סערי, משורר ומתרגם ה'תשכ"ט – גיל קופטש, קומיקאי, תסריטאי ויו""ר עלה ירוק לשעבר ה'תשל"ה – חיליק בר, מזכ"ל מפלגת העבודה וח"כ מטעמה ה'תשמ"ד – ברק יצחקי, כדורגלן ישראלי על פי המדרש מתו שאול ושלושת בניו בגלבוע (רש"י שמואל א א' כב, כ"ז ז; ילקוט שמעוני רמז קל"ט; סדר עולם רבה ועוד) ה'תשמ"ג – הרב יואל הלפרן הרב של יאסלא עד השואה, ורב בברגן-בלזן ובאזור הכיבוש הבריטי בגרמניה (נולדו ב-ה'תרס"ד). ה'תשס"ג – עמירם סיון, מנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל בנק הפועלים כ"ז באלול – כ"ט באלול אלול פרקי דרבי אליעזר ח'.
יניב זוהר

האם התכוונתם ל... יניב זוהר (תסריטאי) – (יליד 1985) תסריטאי ועורך ישראלי יניב זוהר (צלם עיתונות) – (1969 – 2023) צלם עיתונות ישראלי
כ"ט באלול

כ"ט באלול הוא היום העשרים ותשעה בחודש השנים עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ותשעה בחודש השישי למניין החודשים מניסן. כ"ט באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ט אלול היא פרשת וילך, אם ראש השנה שלמחרת חל ביום שני או שלישי בשנת בר המצווה. לעומת זאת, אם ראש השנה שלמחרת חל ביום חמישי או בשבת, פרשת בר המצווה תהיה פרשת האזינו. ערב ראש השנה, בו נוהגים לעשות התרת נדרים ולהתפלל בסמיכות לקברות צדיקים. גורן למעשר בהמה, לדעת רבי עקיבא, רבי אלעזר בן שמוע ורבי שמעון בר יוחאי. היום החמישי מששת ימי בראשית לפי רבי אליעזר בן הורקנוס. ד'תתל"ד – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה ה'תש"ד – ממשלת המנדט הבריטי אישרה את הקמת הבריגדה היהודית (נודעה גם בשם החי"ל – חטיבה יהודית לוחמת) ה'תשמ"ב – מלחמת לבנון הראשונה: ישראל נסוגה מביירות ה'תקמ"ח – יצחק בר לווינזון (ריב"ל) – חלוץ תנועת ההשכלה ברוסיה (נפטר ה'תר"ך) ה'תקמ"ט – רבי מנחם מענדל שניאורסון (אדמו"ר הצמח צדק) האדמו"ר השלישי של חסידות חב"ד (נפטר ה'תרכ"ו) ה'תרנ"ח – חיים הזז, סופר והוגה דעות ישראלי והחתן הראשון של פרס ישראל לספרות (נפטר בה'תשל"ג) ה'תרפ"ג – אורי אבנרי, חבר הכנסת ועיתונאי ישראלי (נפטר בה'תשע"ח) ה'תרצ"ו – אהרן ברק, נשיא בית המשפט העליון של ישראל (בשנים ה'תשנ"ה – ה'תשס"ו) ה'תש"ח – אמנון ז'קונט, סופר ועורך ישראלי ה'תש"י – יגאל בשן, זמר ושחקן ישראלי ה'תשכ"א – יוסי כהן, ראש המוסד ה'תשכ"ג – אורי פינק, קומיקסאי ישראלי ה'תש"ל – גלעד ארדן, חבר הכנסת מטעם הליכוד ושגריר ישראל באו"ם ה'תשל"ו – שלומי קוריאט, שחקן וקומיקאי ישראלי ה'תשל"ז – עידן רייכל, מוזיקאי ישראלי ה'תשל"ט – ברק בכר, כדורגלן ישראלי ומאמן כדורגל על פי הגמרא, נביא השקר חנניה בן עזור, שניבא כי ישראל תנצח את בבל וגלות יכניה ואוצרות המקדש ישובו. ה'תש"ב – הלל צייטלין, סופר, משורר ועיתונאי יהודי בוורשה. ה'תשנ"ז – ענבל פרלמוטר, מוזיקאית ישראלית (נולדה בה'תשל"א). ה'תשס"ה – שרה לוי-תנאי, כוריאוגרפית ישראלית (נולדה בה'תרע"א). ה'תש"ע – הרב יעקב רבינוביץ, אדמו"ר מביאלא רמת אהרן. ה'תשע"א – הרב מנשה קליין אדמו"ר מאונגוואר, פוסק ידוע ובעל שו"ת משנה הלכות וראש ישיבת בית שערים. כ"ח באלול – א' בתשרי אלול כ-39.5% מכלל השנים. כ-60.5% מכלל השנים. תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק י"א, הלכה ה'. ספר ירמיהו, פרק כ"ח, פסוק י"ז
אלווין גולדנר

אלווין וורד גולדנר (באנגלית: Alvin Ward Gouldner; ‏29 ביולי 1920 – 15 בדצמבר 1980) היה סוציולוג שחקר את התנהגותם של ארגונים בירוקרטיים, וניתח את כשליהם, על בסיס ניתוח יחסי הכוחות בתוכם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. גולדנר נולד בניו יורק ורכש את התואר הראשון שלו במכללת ברוך (אנ')ואת התואר השני והשלישי שלו מאוניברסיטת קולומביה. לימד מסוף שנות הארבעים בארצות הברית במספר אוניברסיטאות וכן באירופה. מותו אירע במדריד, ספרד בסיבוב הרצאות באירופה. על פי גולדנר, קיימים יחסי כוחות באופן טבעי בכל ארגון בין הדרגים השונים בהיררכיה הארגונית, על בסיס הבדלי האינטרסים בתוכו. שימוש בשיטות פורמליות, שהן יסודה של הבירוקרטיה (כללים, תפקידים מוגדרים, סטנדרטים וכו'), מפחית את ההיראות (visibility) של יחסי כוחות אלו, בכך שהיא מטמיעה אותם במערכת והופכת אותם לבלתי אישיים (כלומר, לא תלויים באנשים השונים המאיישים את התפקידים). בכך משיג הארגון איזון יחסי בין העובדים לדרגים שמעליהם. גולדנר מוסיף כי כתוצאה מתהליך זה נוצרת בינוניות – עמידה של העובדים במינימום הנדרש מהם לפי התקנות, בלא מאמץ נוסף. ההנהלה מגיבה לבינוניות זו, שכן מטרתה לשפר את יעילות הארגון, בכך שהיא מגבירה את הפיקוח על העובדים. הגברת הפיקוח מגדילה את ההיראות של יחסי הכוחות בארגון (שכן היא מהווה הפעלת כוח על העובד), באופן המערער את הארגון (אף על פי שהשימוש בכללים הפורמליים הפחית במקור תהליך זה). אחת התרומות החשובות של גולדנר להגות הסוציולוגית והנאו מרקסיסיטית, היא פיתוח המושג מעמד חדש, מעמד השונה מהבורגנות או מהפרולטריון בהם עוסק קרל מרקס. כוחו של המעמד החדש, אשר בבסיסו הוא מעמד פגום, הוא בהפיכת הידע להון על ידי תרגומו של הידע למומחיות בשמה פועלים. הפרקטיקות אותן מפעיל המעמד החדש הן בחלקן פרקטיקות דיסקורסיביות (פרקטיקות של שיח) המעניקות לגיטימציה לשליטת מעמד זה, בעזרת הגדרת אמיתויות והחלתן על האובייקטים בשדה. בהתאם לכך, ממשיך גולדנר וטוען כי קיימת תרבות שיח ביקורתי המבוססת על הצדקה של טיעון, ולא מתוקף סמכות או מעמד הדובר. גולדנר, אשר ראה את המעמד החדש כמורכב מאינטלקטואלים ואינטליגנציה טכנית, העלה את האפשרות שמעמד זה משתמש בידע המיוחד שלו כדי לקדם את האינטרסים והכוח שלו, על מנת לשלוט בתנאי עבודתו. הוא תיאר מעמד זה כבורגנות תרבותית חדשה הצוברת כוח רב, למרות העדר של רכוש. מונחים במבנה ארגוני "ALVIN GOULDNER, 60, A RADICAL SOCIOLOGIST, DIES OF HEART ATTACK". The New York Times. 1981-01-10. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-05-09. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים ובנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדלים (שיר)

האם התכוונתם ל... מגדלים (שיר של אדם גורליצקי ודני בסן) מגדלים (שיר של נס וסטילה)
גשר ארקול

גשר ארקול (בצרפתית: Pont d'Arcole) הוא גשר קשת בודדת ממתכת שנבנה במאה ה-19 מעל נהר הסן, המחבר את האי איל דה לה סיטה לכיכר העירייה של פריז. הגשר הראשון שנבנה בוסס על שתי קשתות, ולאחר כמה שנים הוחלף בגשר מתכת על קשת אחת. הצורך לחבר את כיכר העירייה של פריז לאי איל דה לה סיטה התעורר כבר בתחילת המאה ה-19. ב-1828 הוחלט לבנות גשר במקום והמיזם נמסר לתכנונו של המהנדס מרק סגווין (אנ'). סגווין תכנן מעל הסן גשר תלוי להולכי רגל, עם שני מסלולים ברוחב 6 מטר כל אחד. הגשר נתמך על ידי אי מלאכותי שנבנה באמצע הנהר. לאחר בנייתו נקרא הגשר בשם "גשר בית העירייה" (Pont de l'Hôtel-de-Ville) ולאחר שנתיים שונה שמו ל"גשר ארקול". עם התגברות נפח תנועת המכוניות[דרושה הבהרה] שהגיעו לבית העירייה עלה הצורך בבניית גשר חדש. ב-1854 נמסרה עבודת תכנון הגשר החדש למהנדסים אלפונס אודרי (Alphonse Oudry) ושותפו ניקולאס קדיאט (Nicolas Cadiat). גשר המתכת החלופי שתכננו השניים היה הראשון בגשרי פריז שנבנה ללא תמיכה במרכזו. מתכנני הגשר השיגו זאת על ידי שימוש בברזל מחושל, החזק יותר מהברזל היצוק שהיה הנפוץ יותר בצרפת לבניית גשרים. גם מבנה הקשת הנמוך היה חדשני בעקבות שמוש במסבכים שחיזקו את מבנה הגשר. זמן בניית הגשר היה כשלושה חודשים והוא נחנך ב-1856. ב-1888 חלה תזוזה בגשר והעירייה נדרשה לבצע בו תיקון מקיף. באוגוסט 1944, במהלך שחרור פריז, עברו על הגשר כוחות דיוויזיית השריון השנייה של צרפת בדרכם לכיבוש בית העירייה. ב-1994 ביצעה עיריית פריז שיפוץ מקיף בגשר שכלל חיזוק, אטימה וצביעה. הפרויקט הסתיים ב-1995. קיימות שתי גרסאות למקור שם הגשר: גרסה אחת קושרת את שם הגשר לקרב ארקול (אנ') שהתחולל ב-1796 בצפון איטליה כחלק מקרבות צרפת כנגד הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה. בקרב זה הוביל נפוליאון בונפרטה, באופן אישי, את צבא צרפת כנגד צבאה של ממלכת הבסבורג תוך שהוא נושא את דגל צרפת בראש כוחותיו. לב המערכה היה קרב על גשר ארקול מדרום לורונה והניצחון הצרפתי במערכה הביא להנצחת הקרב בגשר בפריז. גרסה אחרת טוענת שהגשר נקרא על שם מורד רפובליקני שהשתתף במהפכת יולי 1830. לפי גרסה זו, רץ אותו מורד להניף את דגל צרפת על הגשר ונורה, ומילותיו האחרונות היו "זכרו שקוראים לי ארקול". כמו בגשרים נוספים הקיימים בלב פריז, גם מעקותיו של גשר ארקול משמשים לתליית "מנעולי אהבה". תחריט אבן של הגשר הראשון, התלוי, מ-1842. ניכר בציור המגדל שנבנה באמצע הנהר כדי להחזיק את הגשר צילום (צבוע) של הגשר השני מ-1900-1890. ברקע כיכר העירייה של פריז מבט מקרוב על מסבכי הגשר מנעולי האהבה בגשר ארקול היקף התנועה התגבר במיוחד לאחר הרחבת והארכת רחוב ריבולי שהיה דרך הגישה העיקרית לבית העירייה אודרי התמחה בתכנון גשרים במסגרת עבודתו בחברת "הנדסת גשרים ודרכים" (Ingénieur des Ponts et Chaussées) מדיה וקבצים בנושא גשר ארקול השני בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא גשר ארקול הראשון בוויקישיתוף גשר ארקול, באתר structurae.net גשר ארקול, באתר travelfranceonline.com גשר ארקול, באתר gettyimages Encyclopédie des gens du monde: Répertoire universel des sciences, des lettres et des arts, Vol. 2 (Treuttel et Würtz, 1833), p. 207 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גשר ארקול".
יאסר טבאש

יאסר טבאש (בערבית: ياسر طباش; נולד ב-30 במאי 1955) הוא ראש המועצה המקומית כעביה-טבאש-חג'אג'רה. נולד למוסטפא ומרים וגדל בכפר טבאש שבגליל התחתון. אביו מוסטפא שימש מוכתאר של הכפר. הבכור מתוך 12 אחים ואחיות. למד בבית ספר יסודי בבסמת טבעון ובתיכון עירוני נצרת. לאחר התיכון החל ללמוד לתואר ראשון במדע המדינה והיסטוריה כללית וסיים בשנת 1978. לאחר מכן עבד ככתב פרילנסר לענייני צפון בטלוויזיה הישראלית במקביל עבד כמורה לערבית בבית הספר רמות בחיפה. בהמשך שימש מורה לערבית בבית ספר מקיף כפר יהושע ומורה בבית ספר יסודי בסמת טבעון. בשלב מאוחר יותר מונה לכתב קבוע בטלוויזיה הישראלית ושימש בתפקיד עד לשנת 1988. בשנים 1988–1998 שימש כקצין הממונה על מחוז צפון במשרד הפנים. בשנת 1998 מונה מטעם משרד הפנים לראש המועצה הממונה של ערערה בנגב וכיהן בתפקיד עד לשנת 1999. בשנת 1999 מונה מטעם משרד הפנים לראש המועצה הממונה של כסייפה וכיהן בתפקיד עד לשנת 2000. בשנים 2000–2004 שימש יו"ר ועדה קרואה של המועצה המקומית בענה. בשנת 2004 היה בצוות ההקמה של המועצה אזורית אבו בסמה יחד עם מנכ"ל משרד הפנים עמרם קלעג'י. ביולי 2004 התמודד בבחירות לראשות המועצה כעביה-טבאש-חג'אג'רה ונבחר. בתקופת כהונתו שימש גם כיו"ר הפורום ראשי הרשויות הבדואיות. כיהן כראש מועצה עד לשנת 2008. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התמודד לראשות המועצה בשנית זידאן כעביה והפסיד עם 43.85% מהקולות לעומת 56.15 לזידאן. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד לראשות המועצה בשלישית מול מוחמד כעכיה, חסן כעביה, ראפע חג'אג'רה וזידאן כעביה. בסיבוב הראשון של הבחירות זכה טבאש ל-31.27% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול זידאן כעכיה שזכה ל-29.33% מהקולות. בסיבוב זה הפסיד עם (44%, 1,195 קולות) לעומת (56%, 1,521 קולות) לכעכיה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לראשות המועצה מול חסין כעביה וראפע חג'אג'רה. בסיבוב הראשון זכה ל-30.99% מהקולות ולא עלה לסיבוב שני. בשנים 2018–2024 שימש בשנית חבר מועצה מקומית כעביה-טבאש-חג'אג'רה וכיהן כיו"ר ועדת המכרזים. בבבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול זידאן כעכיה וניצח עם 50.79% מהקולות לעומת 49.21% לכעכיה. בעבר עבד כמרצה לתיירות על המגזר בדואי והתיישבות הבדואית. ומשמש חבר ועד מנהל מעון כפר כנא. הוא נשוי ואב לחמישה. מתגורר בכפר טבאש. יאסר טבאש, ברשת החברתית פייסבוק יאסר טבאש, ברשת החברתית אינסטגרם יאסר טבאש, באתר מועצה מקומית כעביה-טבאש-חג'אג'רה זיו ריינשטיין‏, כעביה-טבאש-חג'אג'רה: כך חיים יחד בדואים ויהודים בגליל, באתר וואלה, 27 בינואר 2023 אלי אשכנזי‏, שומר השדות של עמק יזרעאל שחיבר בין הבדואים ליהודים, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2022 אלי אשכנזי, ראשי רשויות: ההתנגדות למינוי בדווי כיו"ר ועדת תכנון – גזענית, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2005 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 5875, עמ' 771 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 6702, עמ' 1666 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 8014, עמ' 3690 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12193, התשפ"ד, 14 במרץ 2024, עמ' 5086
תמיד אוהב אותי

"תמיד אוהב אותי" הוא סינגל מאת יאיר אליצור, הסינגל יצא ב-18 ביוני 2024 באופן עצמי. "תמיד אוהב אותי" נכתב על ידי הרב שלום ארוש ואליצור, שגם הלחין אותו לצד הרב אורן לוי. על הפקתו המוזיקלית היה אוהד דרשן אחראי. השיר מתאר אמונה עמוקה ואופטימית בלתי מעורערת כלפי הקשר בין האדם לאלוהים, תוך התמקדות באהבתו ללא תנאים. הדובר בשיר מבטא תחושות חיבה, חמלה ותמיכה שמקבל מאלוהים הן ברגעי משבר וחולשה והן בשמחה ובאושר. הוא מאמין שאלוהים רואה את כוונותיו הטובות שלו, גם כשבפועל מעשיו נכשלים. הפזמון החוזר נכתב בהתאם למשפט המפורסם של ארוש, "השם יתברך תמיד אוהב אותי, ותמיד יהיה לי רק טוב ועוד יותר טוב ועוד יותר טוב". בנוסף, הדובר מבקש מאלוהים ברכות שונות כמו פרנסה, בריאות איתנה, ואושר לזולת. העטיפה מציגה את דמותו של אליצור עם זקן וכיפה, לבוש בקפוצ'ון צבעוני, כשהוא מביט הצידה. הרקע צהוב, עליז ומלא בכתמי צבע כחולים ואדומים. מעל לדמות מופיע שם השיר באותיות גדולות ובולטות בצבע ורוד, וכותרת חוזרת לפזמון. סביב הדמות ישנם איורים קטנים כמו לב, סמיילי וחץ. ב-17 בספטמבר 2024 הוציא הזמר ששון איפרם שאולוב גרסת כיסוי לשיר, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. גרסה זו קצרה בכ-40 שניות מהשיר המקורי, ומלוות לווידאו קליפ רשמי שפורסם בערוץ היוטיוב של שאולוב. גרסתו של שאולוב הצליחה יותר מזו של המבצע המקורי, והגיעה בשיאה למקום השביעי במצעד ה"היטליסט" של מאקו. העטיפה מציגה את הזמר במרכז התמונה כשהוא מחייך, לבוש בחולצה לבנה וז'קט כחול ופתוח. הוא מושיט את ידיו קדימה באווירה משוחררת ושמחה. ברקע רואים אנשים נוספים, חלקם עם כלי נגינה כמו חצוצרה וגיטרה, שצבועים בשחור-לבן. שם השיר מופיע בצבע כתום בולט מעל שאולוב. אלייצור - תמיד אוהב אות, סרטון בערוץ "אלייצור – הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:37) ששון איפרם שאולוב - תמיד אוהב אותי Prod. By Eli Keshet & Shai Reuveni (קאבר), סרטון בערוץ "ששון איפרם שאולוב", באתר יוטיוב, 17 בספטמבר 2024
מריה דו קרמו סילבריה

מריה דו קארמו טרוואדה פירס דה קרוואלו סילבירה (בפורטוגזית: Maria do Carmo Trovoada Pires de Carvalho Silveira; נולדה ב-14 בפברואר 1961) כיהנה כראש הממשלה ה-13 של סאו טומה ופרינסיפה בין 8 ביוני 2005 ל-21 באפריל 2006. סילבירה למדה תואר שני במדעים וכלכלה, עם התמחות ב"תכנון כלכלי", באוניברסיטה הלאומית של דונצק (אוקראינה), תואר שני במינהל ציבורי מבית הספר הלאומי למינהל בשטרסבורג ותואר דוקטור בפיתוח סוציו-אקונומי באוניברסיטת ליסבון. בשנים 2008–2011, הייתה פרופסור באוניברסיטת לוסיאדה של סאו טומה ופרינסיפה. סילבירה כיהנה כראשת הממשלה ושרת התכנון והאוצר של סאו טומה ופרינסיפה בין 8 ביוני 2005 ל-21 באפריל 2006. סילבירה, ראשת הממשלה האישה, השנייה במדינה, היא חברה בתנועה לשחרור, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה (MLSTP-PSD) והייתה חברה בהנהלת המפלגה. סילבירה הצהירה כי היציבות המקרו-כלכלית היא בראש סדר העדיפויות שלה והטביעה את חותמה בין היתר על ידי פתרון סכסוך השכר עם איגודי המגזר הציבורי, הבטחת סיוע מקרן המטבע הבין-לאומית (IMF) והשגת הסכם עם אנגולה על שיתוף פעולה בתחום הנפט. כהונתה כראשת ממשלה הסתיימה לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2006, כאשר האופוזיציה ניצחה את מפלגתה, והיא הוחלפה כראש ממשלה על ידי טומה ורה קרוז (אנ') ב-2006. סילבירה הייתה הנגידה השלישית של הבנק המרכזי של סאו טומה ופרינסיפה מ-1999 עד 2005, ושוב מ-2011 עד 2016 כנגידה השישית. בשנים 2009–2010 הייתה נשיאת ועדת התקנות של חברת הנפט הלאומית (PETROGÀS). בינואר 2017, סילבירה נכנסה לתפקיד המזכירה המבצעת של חבר העמים הלוסופון,CPLP כשהיא יורשת את מוראד אייזק מוררגי (אנ') ממוזמביק. היא הוחלפה על ידי פרנסיסקו ריביירו טלס (אנ') הפורטוגלי בינואר 2019. מאז 2004, היא נשיאת פורום הנשים של סאו טומה ופרינסיפה. סילבירה נשואה, עם שלושה ילדים. הפוליטיקה של סאו טומה ופרינסיפה מדיה וקבצים בנושא מריה דו קרמו סילבריה בוויקישיתוף "At-a-glance: Women Prime Ministers". SBS News. 23 אוג' 2013. נבדק ב-2014-08-04. {{cite news}}: (עזרה) "Maria do Carmo Silveira". www.cplp.org. נבדק ב-2019-12-02. Seibert, Gerhard (1 במאי 2006). Comrades, Clients and Cousins: Colonialism, Socialism and Democratization in São Tomé and Príncipe (באנגלית). BRILL. ISBN 9789047408437. {{cite book}}: (עזרה) do Carmo Silveira, Maria, International Year Book and Statesmen's Who's Who Skard, Torild (2014) "Maria do Carmo Silveira" in Women of power female presidents and prime ministers worldwide, Bristol: Policy Press, מסת"ב 978-1-44731-578-0, pp. 300-01 "Banco Central de S.Tomé e Príncipe". www.bcstp.st.
מרגרט קורטנאי-לטימר

מרגרט קורטנאי-לטימר (באנגלית: Marjorie Courtenay-Latimer;‏ 24 בפברואר 1907 – 17 במאי 2004) הייתה פקידת מוזיאון דרום אפריקאית, שבשנת 1938 הביאה לידיעת העולם את קיומו של הקוילקנת, דג שעד אז נחשב כנכחד לפני 65 מיליון שנה. ב-1938 ספינת דיג דרום אפריקאית לכדה דג חי כזה והוא הגיע למוזיאון. לטימר הזעיקה למוזיאון את גל"ב סמית (אנ') ביולוג מומחה שהעיד כי נדהם וכי "לא הייתי מופתע יותר אילו ראיתי דינוזאור מתהלך ברחוב". על שמה של לטימר קרא סמית לסוג לטימריה (Latimeeria). דגים אלו, יחד עם דגי הריאות קרובים יותר לבעלי ארבע רגליים (הכוללים דו-חיים, זוחלים, עופות ויונקים) מאשר לרוב סוגי הדגים. קורטנאי-לטימר נולדה באיסט לונדון, דרום אפריקה. היא הייתה בתו של מנהל תחנה של רכבות דרום אפריקה. היא נולדה חודשיים לפני הזמן והייתה חולה לאורך ילדותה וכמעט מתה בהזדמנות אחת בגלל דיפתריה. אף על פי שבריריותה, מגיל צעיר הייתה חוקרת טבע נלהבת ונהנתה מפעילויות במרחבים. כשביקרה את סבתה על החוף, היא הוקסמה מהמגדלור באי הציפורים. בגיל אחת עשרה היא נשבעה שתהפוך למומחית לציפורים. אחר הלימודים, היא הוכשרה להיות אחות בקינג ויליאמז טאון, אבל רגע לפני שסיימה את הכשרתה, היא קיבלה התראה על משרה שנפתחה לאחרונה במוזיאון איסט לונדון (אנ'). אף על פי שמעולם לא קיבלה הכשרה רשמית כלשהי, היא הרשימה את המראיינים שלה בידע הנרחב שלה על מדעי הטבע בדרום אפריקה והתקבלה לעבודה בגיל 24 באוגוסט 1931. היא מעולם לא נישאה עקב "אהבת חייה" שמתה בשנות העשרים לחייה. קורטני-לטימר בילתה את שארית הקריירה שלה במוזיאון. היא פרשה לחווה בציציקמה (אנ'), שם כתבה ספר על פרחים ולאחר מכן חזרה לאיסט לונדון. היא עבדה במרץ באיסוף סלעים, נוצות, צדפים וכדומה עבור המוזיאון שלה, והתעניינה במיוחד לראות דגימות יוצאי דופן המוכרות לדייגים. ב-22 בדצמבר 1938 היא קיבלה שיחת טלפון שדג כזה הובא. היא הלכה לרציפים כדי לבדוק את התפיסה של קפטן הנדריק גוזן (Captain Hendrik Goosen). "הסרתי את שכבות הרפש כדי לחשוף את הדג הכי יפה שראיתי אי פעם", אמרה. "אורכו היה 150 ס"מ, כחול סתום בהיר עם כתמים חלשים של כתמים לבנבנים; היה לו ברק סגוני כסוף-כחול-ירוק כולו. הוא היה מכוסה בקשקשים קשים, והיו לו ארבעה סנפירים דמויי גפיים. וזנב גור מוזר." היא סחבה את הדג במונית למוזיאון שלה וניסתה למצוא אותו בספריה ללא הצלחה. קורטני-לטימר הייתה להוטה לשמר את הדג, ומכיוון שלא היו מתקנים במוזיאון, היא לקחה אותו לחדר המתים, שסירב לסייע לה. היא ניסתה ליצור קשר עם ג'יי ל.ב. סמית', חבר שלימד באוניברסיטת רודוס, כדי לעזור לה לזהות אותו, אבל הוא לא היה. בלית ברירה קורטנאי-לטימר שלחה את הדג לפחלוץ. כשסמית' הגיע לבסוף ב-16 בפברואר 1939, הוא זיהה מיד את הדג כקוילקנת. "לא היה צל של ספק", אמר. "זה יכול היה להיות אחד מאותם יצורים מלפני 200 מיליון שנה שחזרו לחיים". סמית היה נותן לו את השם המדעי Latimeria chalumnae על שם לטימה ונהר Chalumna (אנ'), שם הוא נמצא. עברו עוד ארבע עשרה שנים עד שנמצא דג נוסף מאותו מין. נשים במדע מאובן חי טיקטאליק מאובן מעבר מדיה וקבצים בנושא מרגרט קורטנאי-לטימר בוויקישיתוף ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל, 2010, עמ' 160–163
אנסון

האם התכוונתם ל... אנסון (מיין)(אנ') – עיירה במיין, ארצות הברית אה"מ אנסון (1940) – אוניית מערכה של הצי המלכותי הבריטי אוורו אנסון – מטוס דו מנועי רב-משימתי אישים: ג'ורג' אנסון, ברון אנסון הראשון
דנמרק באירוויזיון 1961

דנמרק באירוויזיון 1961 השתתפה עם השיר "Angelique" (בעברית: "אנג'ליק"), שבוצע על ידי הזמר הדני דריו קמפוטו. זוהי השתתפותה החמישית של דנמרק בתחרות הזמר של האירוויזיון. השיר והזמרת נבחרו בתחרות ה-"Dansk Melodi Grand Prix" של אותה שנה. בחירת השיר והזמרת נערכה בפרדריסיה, בהנחייתה של סג'ר וולמר-סורנסן. שבעה שירים השתתפו בתחרות. השיר הזוכה נבחר על ידי עשרה אנשים. ב-18 במרץ 1961, ליל האירוויזיון, שר קמפוטו 13 בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי נורווגיה. לבסוף הגיע השיר למקום החמישי עם 12 נקודות. Eurovision 1961 Results: Voting & Points
סמי (שמואל) מרציאנו (קצין משטרה)

שמואל (סמי) מרציאנו (נולד ב-1970) הוא קצין במשטרת ישראל בדרגת ניצב המכהן בתפקיד המזכיר הביטחוני לשר לביטחון לאומי. שמואל (סמי) מרציאנו נולד בשנת 1970 במרוקו ועלה ארצה בשנת 1978. התגייס לצה"ל בשנת 1988 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. לאחר סיום קורס קציני ח"יר מונה למפקד מחלקה בחטיבה ובהמשך למפקד מחלקת צוערי אג"מ במסגרת קורס קצינים בצה"ל בבה"ד 1. מרציאנו התגייס למשטרת ישראל בשנת 1993 ושירת כשוטר סמוי (עוקב) ביחידה הסמויה במחוז דרום במשך 7 שנים. בשנת 2001 ,בתום קורס קציני משטרה, מונה לראש לשכת מודיעין ובילוש במרחב שמשון. בשנת 2004 מונה לשמש כראש לשכת מודיעין ובילוש במרחב אילת ושנה לאחר מכן מונה לקצין החקירות והמודיעין במרחב אילת וקודם לדרגת רב פקד. בשנת 2012 מונה לקצין אגף החקירות והמודיעין במרחב לכיש וקודם לדרגת סגן ניצב. שנה לאחר מכן מונה למפקד תחנת קריית מלאכי למשך כשלוש שנים ובשנת 2016 מונה למפקד מרחב אילת וקודם לדרגת ניצב משנה. במסגרת תפקידו הוביל את הקמת נקודת המשטרה בשדה התעופה הבינלאומי "רמון", הקמת יחידת היס"מ המרחבית לצורך מענה לאירועי סדר וחירום, הקמת יחידת "גרניט" העוסקת בלחימה בפשיעה חמורה, הקמת יחידת התנועה העירונית ועוד. בספטמבר 2019 מונה לקצין אגף המבצעים במחוז דרום והתמודד עם אתגרי המשטרה בתקופת הקורונה. מרציאנו מונה בשנת 2021 לתפקיד מפקד מרחב קדם במחוז ירושלים וקודם לדרגת תת-ניצב. במסגרת תפקידו פיקד על גזרת המרחב במזרח ירושלים בעת אירועי "מבצע שומר החומות והמהומות בעיר". בספטמבר 2024 הועלה לדרגת ניצב ומונה למזכיר הביטחוני לשר לביטחון לאומי. ניצב שמואל מרציאנו משמש כחונך ומפקד בתוכנית המצוינות המשטרתית "ברק" שמטרתה לפתח ולהעצים קצינים זוטרים מצוינים, כעתודה פיקודית הפועלת לקידום יעדי הארגון. בנוסף, הוא עמית בתוכנית העמיתים של "מעוז" המכשירה ומרשתת מנהיגות ומנהיגים ערכיים, מקצועיים וממלכתיים בעלי תפקידים בכירים. בעל תואר ראשון במדעי ההתנהגות והחברה מהאוניברסיטה הפתוחה, תואר שני בדמוקרטיה רב תחומית: פוליטיקה ודמוקרטיה מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני נוסף באכיפה, חוק ומשפט מאוניברסיטת חיפה. מרציאנו נשוי לאמילי ואב לשישה, מתגורר בעיר אשקלון.
לואיס לין

לואיס פילדס לין (באנגלית: Lewis Fields Linn‏; 5 בנובמבר 1796 – 3 באוקטובר 1843) היה רופא ופוליטיקאי שייצג את מדינת הולדתו מיזורי בסנאט של ארצות הברית משנת 1833 ועד מותו. לין נולד ליד לואיוויל, קנטקי, ב-5 בנובמבר 1796. הוא זכה לחינוך אקדמי זעום בגלל מות הוריו. הוא גודל על ידי אחיו למחצה הבכור, הנרי דודג' והחל ללמוד רפואה בלואיוויל. במהלך מלחמת 1812 הוא שירת כמנתח עם חיילים בפיקודו של הנרי דודג', למרות שהיה עדיין נער; לאחר המלחמה סיים את לימודיו בקולג' לרפואה בפילדלפיה ב-1816. לין הוא בין מאות חברי הקונגרס שהיו בעלי עבדים. לין התקבל לעסוק כרופא ולאחר מכן עבר לסט. ז'נבייב, מיזורי. בתחילת הקריירה שלו הוא זכה להכרה על תפקידו העיקרי במאבק בשתי מגפות כולרה. הוא שירת בסנאט של מיזורי ב-1827. בשנת 1832 הוא מונה לוועדה המדינתית שיישרה תביעות קרקע בהתבסס על מענקים שניתנו על ידי ממשלת צרפת לפני שטריטוריית מיזורי הפכה לחלק מארצות הברית. בשנת 1833 נבחר לין לסנאט של ארצות הברית כג'קסוניאני, ומילא את התפקיד הפנוי שנוצר בעקבות מותו של אלכסנדר באקנר. הוא נבחר מחדש כדמוקרט ב-1836 וב-1842, וכיהן מ-25 באוקטובר 1833 עד מותו. במהלך הקריירה שלו בסנאט לין היה יושב ראש הוועדה לתביעות קרקע פרטיות מ-1835 עד 1841 (הקונגרסים ה-24 עד ה-26), והוועדה לחקלאות מ-1841 עד 1843 (הקונגרס ה-27). לין מת בסט. ז'נבייב, מיזורי ב-3 באוקטובר 1843. הוא נקבר בסט. בית הקברות לזכר ז'נבייב. לארבע מדינות יש מחוזות על שמו: איווה, קנזס, מיזורי ואורגון. העיירות לינאוס, מיזורי, לין, מיזורי, וסט לין, אורגון ולינטון, אורגון, נקראו גם הן על שמו של לין. לין היה גיסו של ג'יימס יו רלף, אחיו למחצה של הנרי דודג' ודודו של בנו של הנרי אוגוסטוס דודג'. הוא היה דודו של ויליאם פופ מקארתור, קצין בצי ארצות הברית שהיה בולט בסקרים שלו בחוף האוקיינוס השקט. לואיס לין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Zauzmer, Julie. "Who owned slaves in Congress? A list of 1,800 enslavers in Senate, House history". Washington Post. נבדק ב-2022-06-11. Douglas C. McVarish (באוקטובר 2001). "National Register of Historic Places Registration Form: Ste. Genevieve Historic District" (PDF). Missouri Department of Natural Resources State Historic Preservation Office. נבדק ב-1 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. U.S. Government Printing Office. p. 187. "The Political Graveyard: Doty-Martin family of Salem and Martinsburg, New York".