laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יאנוש פילינסקי

יאנוש פילינסקי (הונגרית: Pilinszky János‏; 27 בנובמבר 1921 – 27 במאי 1981) היה משורר הונגרי. פילינסקי, יליד בודפשט, עבד כעוזר לעורך כתב-העת "אלט" (Élet "חיים") עד שנת 1944, שבה גויס. במשך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה היה שבוי מלחמה ונחשף למראות של מחנות הריכוז הנאצים למשל בראוונסבריק שבגרמניה, וזוועות המלחמה הן אחד הנושאים המרכזיים בשירתו הנוצרית המטאפיזית. יאנוש פילינסקי נולד ב-1921 בבודפשט כילד השני מבין שני ילדיהם של זוג אקדמאים - ייאנוש פילינסקי האב, מהנדס ודוקטור למשפטים בעל שורשים פולניים רחוקים, וורוניקה לבית בייץ, ששני ענפי משפחתה - הענף בייץ והענף מרטן - הגיעו למרחב ההונגרי מצרפת. אבות משפחת בייץ היו קתולים מצפון לורנה, שהיגרו במאה ה-18 לחבל באנאט, והתיישבו בהתחלה בכפר קישקומולוש (כיום קמולושו מיק ברומניה) אז באימפריה ההבסבורגית. הורי המשורר הכירו בימי מלחמת העולם הראשונה בזמן שהאב החלים מפציעת מלחמה והאם התנדבה כאחות. אחרי המלחמה האב מצא עבודה בדואר ההונגרי בבודפשט. המשורר נולד בבית ששכן ברחוב גרוף קארוי 5 (כיום רחוב אישטוואן פרנצי). בילדותו סבל פילינסקי מאלימות מצד אביו. ב-1931-1927 בבית הספר היסודי ברחוב צוקור. המשיך ב-1939-1931 בגימנסיה פיאריסטית בה התעניין בעיקר בלימודי השפה ההונגרית וקיבל השראה מבחינה דתית מספרי לימודי הדת מאת הנזיר אנטל שיץ. אף על פי שציוניו היו פחות טובים היה פילינסקי בתיכון בעל ידע רב. ב-1935 בגיל 14 התחיל לכתוב שירים ובהמשך פרסם במגזין " Élét". התרשם מאוד מהרומן של דוסטויבסקי,"חלכאים ונדכאים" המתמקד בסבל האנושי. הסב מצד האב, ז'יגמונד פילינסקי, מייצר פעמונים. הוא התחתן עם אישה מהאצולה ההונגרית, אילונה טורי, שאמה הייתה סלובקית. דוד אחש מצד האב, ז'יגמונד פילינסקי הבן, היה לזמר אופרה ידוע, טנור שהופיע האופרות של ריכרד וגנר והשתתף בניו יורק בהקלטה הראשונה של אופרת טנהויזר. דוד אחר, גזה פילינסקי, היה כנר, כמו כן מורה לפיתוח קול, אחרי 1937 היה מספר שנים כנר בתיאטרון מטרופול בברלין. Halak a hálóban (1942) Trapéz és korlát (1946) "טרפז ומקבילים" Aranymadár (1957) "ציפור זהב" Harmadnapon (1959) "ביום השלישי" Rekviem (1964) "רקוויאם" Nagyvárosi ikonok (1970) Szálkák (1972) "צנינים" Végkifejlet (1974) A nap születése (1974) Tér és kapcsolat (1975) Kráter (1976) "מכתש" Beszélgetések Sheryl Suttonnal (1977) Válogatott művei (1978) מדיה וקבצים בנושא יאנוש פילינסקי בוויקישיתוף יאנוש פילינסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יאנוש פילינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יאנוש פילינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יאנוש פילינסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאנוש פילינסקי, באתר Discogs (באנגלית)
מיתולוגיה גרמאנית

מיתולוגיה גרמאנית הוא מושג כולל לכל המיתוסים המקושרים לפגניזם הגרמאני, הכולל בתוכו את המיתולוגיה הנורדית, המיתולוגיה האנגלו-סקסית, וגרסאות אחרות של המיתולוגיה של השבטים הגרמאניים. בסופו של דבר, המיתולוגיה הגרמאנית נבעה מהמיתולוגיה ההודו-אירופית, הידועה גם בכינויה מגרמנית "מיתולוגיה הודו-גרמאנית". הגרמאנים היו פוליתאיסטים והאמינו במספר רב של אלים, שמשכנם נקבע על–ידיהם במקומות מקודשים כמו חורשות מקודשות, מעיינות, אבנים ועצים. מקדשים פרימיטיביים שבהם פסילי עץ או מתכת התקיימו גם כן, בעיקר בתקופות מאוחרות יותר. המקורות המוקדמים ביותר על מיתולוגיה גרמאנית מגיעים ממקורות רומיים, אך העניין של הרומים בה ובדת היה מוגבל לכמה הן היו רלוונטית לנרטיב שלהם. המקורות הללו כוללים את "מלחמת גאליה" של יוליוס קיסר, שבו הוא השווה מעט בין המיתולוגיה של הגרמאנים לבין זו של הקלטים. לעומת זאת, בעבודתו "גרמניה", טקיטוס תיאר רבות מנהגים דתיים של הגרמאנים, ולעיתים גם תיאר אלים. כאשר האימפריה הרומית שקעה, נכתב פחות על הגרמאניים. מקורות מתחילת ימי הביניים הכתובים בשפה הלטינית כוללים את "גטיקה" של יורדנס, שכולל בין היתר תיעוד של האלים שהגותים סגדו להם, את "מקור שבט הלומברדים" של פאולוס הדיאקון, המתאר את מיתוס מקור הלומברדים, עם גרמאני ששלט בשטחים באיטליה המודרנית, את "תולדות הכנסייה של השפה האנגלית" של בדה ונרביליס, שהתעניין בהמרה של האנגלים ובמנהגים הקודמים שלהם, ואת "מעשי הבישופים של כנסיית המבורג" של אדם מברמן, שהרחיב מאוד על השוודים של זמנו, שהיו פגאניים. המקורות החשובים ביותר על המיתולוגיה הגרמאנית הם המקורות הכתובים בנורדית עתיקה, בייחוד האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, שנכתבו באיסלנד אחרי שכל העמים הגרמאניים הומרו לנצרות. האדה הפואטית היא לקט מהמאה ה-13 של קטעי שירה מוקדמים יותר שנכתבו כאשר איסלנד עוד לא התנצרה, והאדה הפרוזאית נכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון. הסאגות האיסלנדיות המאוחרות יותר גם כן שופכות מעט אור על המיתולוגיה הנורדית. ישנם גם מקורות מועטים על מיתולוגיה גרמאנית הכתובים בשפת הדיבור המקומית מעבר למקורות הנורדים. מקורות אלה כוללים את לחשי מרזבורג הכתוב בגרמנית עתיקה ואת שירת הניבלונגים הכתובה בגרמנית תיכונה, וכן מספר קטעים ספרותיים אנגלו-סקסוניים, החשוב מביניהם ביאוולף. חוקרים גם משתמשים בכתובות באבני רונות, ממצאים ארכאולוגיים שונים, ושמות מקומות כמקורות על מיתולוגיה גרמאנית. מדיה וקבצים בנושא מיתולוגיה גרמאנית בוויקישיתוף מיתולוגיה גרמאנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אליזבת אשמאן רו, Germanic Religion: An Overview, Encyclopedia.com, ‏2005 (באנגלית) Lindow, John., מבוא, Norse mythology : a guide to the Gods, heroes, rituals, and beliefs, Oxford: Oxford University Press, 2002, ©2001, ISBN 978-0-19-803499-5
דייוויד קרקוב

דייוויד קרקוב (אנגלית: נולד ב-1968) הוא צייר, אנימטור ופסל אמריקני הידוע במיוחד בזכות פסלי הלוני טונס הממוסגרים שיצר, ופסלי הקיר המתכתיים שלו. דייוויד קרקוב נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. בגיל 12, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות יצירה, הפך קרקוב לאחד האמנים הצעירים ביותר להציג את עבודותיו במוזיאון בוסטון לאמנות. ב-1990, לאחר קבלת תואר מבית הספר לעיצוב של רוד איילנד, עבר קרקוב ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירה כאנימטור. לאחר כמה שנות עבודה עבור אולפני דיסני, קיבל פנייה מאולפני וורנר ברד'רס בבקשה שייצור מהדורה מוגבלת של לוחות ודמויות שחמט תחת הכותרת "לוני-טריילס" עבור הגלריות של אולפני וורנר. כל 50 הסטים, שיצירתם ארכה למעלה משבעה חודשים, נמכרו בתוך יומיים. בעקבות הצלחתו הראשונית, קרקוב המשיך לעבוד עם אולפני וורנר, עד שבשנת 1998 רכש את הזכויות על כל דמויות הלוני-טונס, והפך לפסל המורשה הבלעדי שלהם. כמו כן הוא בעל זכויות בלעדיות ביצירת פסלים המבוססים על דמויות של האנה-ברברה, בטי בופ, ודמויות מתוך חתונת הרפאים של טים ברטון. בשנת 2011 נתבקש קרקוב על ידי חברת קוקה-קולה ליצור פסל פרפרים מתכתי, בגודל מטר וחצי, לרגל יום-ההולדת ה-125 של החברה, כחלק מקמפיין "Open Happiness" שלה. בשנים האחרונות קרקוב צובר פופולריות גוברת בקרב האליטה ההוליוודית, ויצירותיו נמצאות, בין השאר, באוספים הפרטיים של סטיבן ספילברג, וופי גולדברג ומאט דיימון. אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד קרקוב דייוויד קרקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Licensing Bugs Bunny - Video, money.cnn.com "David Kracov: Metal sculptures". Incandescent Art (באנגלית אמריקאית). 2013-09-11. אורכב מ-המקור ב-2018-09-09. נבדק ב-2018-09-09. http://www.dailyartmuse.com/2012/03/08/david-kracov/, www.dailyartmuse.com (ארכיון) Kracov's Toons: A Career with Legs, www.animationmagazine.net (באנגלית)
פטר קנטור

פטר קנטור (בהונגרית: Kántor Péter; בודפשט, 5 בנובמבר 1949 – בודפשט, 21 ביולי 2021) היה משורר ומתרגם יהודי-הונגרי זוכה בפרסים רבים לרבות פרס אטילה יוז'ף. היה חבר באקדמיה לספרות דיגיטלית (2015) ובאקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (2017). פטר קנטור נולד בבודפשט בשנת 1949. למד באוניברסיטת אטווש לוראנד אנגלית ורוסית, ועבד בכתבי-עת שונים כמתרגם. לאחר מכן התפרנס קנטור בעיקר מהכתיבה ונחשב לאחד היוצרים הבולטים בשירה ההונגרית בת-ימינו. קנטור היה אורח פסטיבל המשוררים "משכנות שאננים" בשנת 1999. שיריו תורגמו לעברית, בין השאר, בידי משה גנן, רמי סערי, אגי משעול ויעקב ברזילי. "חצץ" (1976). "ציפור-דג" (1981). "פצע, חבורה ומכה טרייה" (1983). "מדרגות" (1985). "כיצד גדלים השמים" (1988). "יומן" (1981). "למעלה צמרת, למטה עלים" (1993). "מנטה" (1994). "פרידה והגעה" (1997). מדיה וקבצים בנושא פטר קנטור בוויקישיתוף
אזור הנופש הלאומי קניון גלן

אזור הנופש הלאומי קניון גלן (באנגלית: Glen Canyon National Recreation Area) הוא אזור נופש לאומי, יחידת נופש ושימור טבע של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית המקיף את אגם פאוול וקניון קטרקט במדינות יוטה ואריזונה על שטח של 5,076 קילומטרים רבועים שרובו מדברי. האזור גובל בפארק הלאומי קפיטול ריף ובפארק הלאומי קניונלנדס מצפון, במונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה במערב, במונומנט הלאומי צוקי השני (Vermilion Cliffs National Monument) ובקצה הצפון מזרחי של הפארק הלאומי גרנד קניון בדרום מערב, בשמורת הנאוואחו בדרום מזרח. היישובים הקרובים ביותר לאזור הנופש הם פייג' באריזונה ובולפרוג (Bullfrog) ביוטה. אזור הנופש משתרע בתחומי המחוזות סן חואן (San Juan County), קיין (Kane County), גרפילד (Garfield County) וויין (Wayne County) ביוטה, ומחוז קוקונינו באריזונה. אגם פאוול שסביבו הוקם אזור הנופש נוצר כאשר הושלם סכר קניון גלן בשנת 1966 והוא הציף את קניון גלן וחלק מקניון קטרקט. אזור הנופש הלאומי קניון גלן הוקם ב-1972 "לשימוש הציבור ולהנאתו ועל מנת לשמר את המאפיינים הנופיים, ההיסטוריים והמדעיים של האזור". המטרה המוצהרת של אזור הנופש הלאומי קניון גלן הייתה לנופש כמו גם לשימור (בעוד שבפארק לאומי הדגש העיקרי הוא על שימור הטבע). בהתחשב במטרה זו פותח האזור כך שתהיה גישה לאגם פאוול באמצעות חמש מרינות, ארבעה אתרי קמפינג, שני שדות תעופה, וזיכיונות להשכרת בתי סירה. לקצה הדרום מערבי של אזור הנופש הלאומי קניון גלן באריזונה אפשר להגיע באמצעות כביש 89 וכביש מדינתי 98 של אריזונה. כביש מדינתי 95 וכביש מדינתי 276 של יוטה מובילים לקצה הצפון מזרחי של אזור הנופש ביוטה. דיג - לאגם פאוול יש חופים באורך של כ-3,200 קילומטרים שלאורכם ניתן לדוג דגים דוגמת בס גדול-לוע, בס קטן-לוע ובס מנומר. גולף – מסלול גולף מלא שוכן על רמה המשקיפה על סכר קניון גלן, אגם פאוול ו"צוקי השני" (Vermillion Cliffs). ספורט מים – כמה מרינות משכירות בתי סירה, סירות מנוע, אופנועי ים, קאייקים, ציוד דיג וציוד נלווה למבקרים. סיורים – המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' שבו נמצאת הקשת הטבעית הגבוהה ביותר בארצות הברית הוא חלק מאזור הנופש הלאומי קניון גלן, וניתן להגיע לקרבתו בקלות יחסית באמצעות שיט מאחת המרינות שבאגם פאוול. בגאולוגיה של האזור שולטת חבורת קניון גלן (Glen Canyon Group) הבנויי מהתצורות (למעלה כלפי מטה): אבן חול נאוואחו, תצורת קיינטה (Kayenta Formation) ואבן חול וינגייט. החתך הסטרטיגרפי הכולל מכיל סלעים המתוארכים החל מתת-התור קרבון פנסילבני ועד תור הקרטיקון. מדיה וקבצים בנושא אזור הנופש הלאומי קניון גלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אזור הנופש הלאומי קניון גלן (באנגלית) האתר הרשמי של הפארק אתר זכיין רשמי של שירות הפארקים האגודה לתולדות הטבע של קניון גלן (אורכב 30.08.2006 בארכיון Wayback Machine) Five Year Annual Recreation Visitation Report for : 2008 to 2013 חתך סטרטיגרפי
אמסטרדם (נובלה)

"אמסטרדם" הוא נובלה מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן שיצאה לאור בשנת 1998. הספר תורגם לעברית בידי טל ניצן-קרן ויצא לאור בהוצאת עם עובד, בסדרת "ספריה לעם". הספר זיכה את מחברו בפרס בוקר. מולי ליין נפטרה בטרם עת ממחלה שפגעה בגופה ובמוחה. בלווייתה נפגשים בעלה ג'ורג', שהוא מו"ל עשיר, ושלושה ממאהביה בעבר: ג'וליאן גרמוני, שר החוץ של בריטניה החותר לראשות הממשלה, ורנון הולידיי, עורך העיתון "השופט" וקלייב לינלי, מלחין מצליח. המשך העלילה מתמקד בהולידיי ולינלי, אך גם לשני האחרים יש חלק בה. בעקבות החששות שמעורר בהם מותה הפתאומי של מולי ליין, מגיעים הולידיי ולינלי להסכם המתת חסד הדדי, במקרה שמישהו מהם יגיע למצבה. לינלי עסוק בהשלמתה של "סימפוניית המילניום" שאותה הוזמן לכתוב לקראת התחלפות המילניום. מרבית הסימפוניה כבר כתובה, וחסר רק קטע הסיום. לקבלת השראה הוא נוסע לאזור האגמים שבצפון-מערב אנגליה. הולידיי נאבק על שיפור התפוצה של עיתונו, וג'ורג' מגלגל לידיו הזדמנות פז לכך: תצלומים של גרמוני בבגדי אישה, שאותם צילמה מולי ליין. לינלי מותח ביקורת על כוונתו של הולידיי לפרסם תצלומים אלה, הפוגעים בפרטיותו של גרמוני, והדבר גורם לקרע ביניהם. באזור האגמים ניצב גם לינלי בפני דילמה מוסרית: בעודו מטייל ומהרהר במנגינה שיכתוב, ראה מרחוק אישה שגבר מאיים עליה. הוא התלבט האם להתקרב כדי להגן עליה, אך החליט להימנע מכך כדי שלא לפגוע בריכוז הנחוץ לו לכתיבת המנגינה. כאשר מתקרב מועד פרסום התצלומים, מוציא גרמוני את העוקץ מהפרסום, כאשר אשתו מכנסת מסיבת עיתונאים שבה היא מספרת על קיום הצילומים. האיבה בין הולידיי ללינלי גוברת, ומובילה את שניהם לאמסטרדם, שם נערכת חזרת התזמורת על הסימפוניה של לינלי, ושם מגיע הסיפור לשיאו הדרמטי. הספר זכה לשבחי המבקרים, בין השאר בעיתונים הניו יורק טיימס וגארדיאן, וזיכה את מחברו בפרס בוקר לשנת 1998. בטקס הענקת הפרס תיאר דגלאס הרד, לשעבר שר החוץ של בריטניה, את הספר: "בחינה צינית וחכמה של המוסר והתרבות של זמננו". הספר "אמסטרדם", באתר "סימניה" אמסטרדם, באתר OCLC (באנגלית) William H. Pritchard, Publish and Perish, הניו יורק טיימס, December 27, 1998 Michiko Kakutani, 'Amsterdam': Dark Tour De Force, הניו יורק טיימס, December 1, 1998 Nicholas Lezard, Morality bites, The Guardian, April 24, 1999 Sarah Lyall, 'Amsterdam' by Ian McEwan Wins Booker Prize, הניו יורק טיימס, 28 October 1998
אסקלנטה (נהר)

הנהר אסקלנטה (באנגלית: Escalante River) הוא יובל קטן של נהר הקולורדו שבמערב ארצות הברית. מוצא הנהר במפגש הערוצים בירץ' (Birch) ונורת (North) סמוך ליישוב הקטן אסקלנטה (Escalante) בדרום מרכז יוטה, ומשם הוא זורם לדרום מזרח לאורך 145 ק"מ לפני שהוא נשפך לאגם פאוול. אגן הניקוז של הנהר כולל את המדרונות המיוערים הגבוהים של רמת אקווריוס (Aquarius Plateau), המדרון המזרחי של רמת קייפרוביץ (Kaiparowits Plateau) ורמת המדבר צפונית לאגם פאוול. זהו הנהר האחרון מגודל זה שנתגלה בשטחן של 48 המדינות הרציפות של ארצות הברית. ספיקתו הממוצעת היא 4 מ"ק לשנייה. הנהר מופה וכונה בשם לראשונה על ידי אלמון תומפסון (Almon Thompson), חבר במשלחת נהר הקולורדו של 1872 אותה הוביל ג'ון וסלי פאוול. הנהר קרוי על שמו של המיסיונר הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante). ב-1776 יצאה משלחת בראשות אסקלנטה והאב הפרנציסקני הספרדי פרנסיסקו אטנסיו דומינגס (Atanasio Domínguez) מסנטה פה שבניו מקסיקו במטרה להגיע למונטריי בקליפורניה. המשלחת, המכונה משלחת דומינגס-אסקלנטה, לא הגיעה בסופו של דבר למטרתה, אבל במהלך מסע עברו חברי המשלחת ליד הגרנד קניון והיו לאירופאים הראשונים שהגיעו ליוטה. מרבית נתיבו של הנהר עוברת בנקיקים מפותלים של אבן חול. הנהר והקניונים המבותרים הנשפכים אליו יוצרים חלק חשוב במונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה. האזור המרהיב הוא יעד פופולרי לסיורים רגליים וטרקים. במרבית השנה נהר האסקלנטה הוא נחל קטן, שקל לחצות אותו ברגל או לבוסס דרכו. אבל במהלך השיטפונות של האביב והמונסונים של הקיץ הנהר יכול להפוך לזרם בוצי שוצף שספיקתו גדולה פי עשרה עד מאה. בשנים מסוימות אפשר לשוט בנהר תוך שימוש בקיאקים או בסירות קאנו (רפסודות גדולות מדי בהתחשב ברוחב הערוץ), אבל לכך נדרש הן תזמון טוב – עומק מים גדול או קטן מדי עלולים להפוך את השיט לבלתי אפשרי, ולעצור אותו באמצע הדרך - והן הנכונות לשאת את הסירות במורד תלול בסוף המסע. מדיה וקבצים בנושא הנהר אסקלנטה בוויקישיתוף Escalante River (Town to Bridge) History of the Escalante River in Utah Where is the Escalante Watershed a historical sketch of the scientific exploration of the region containing the grand staircase-escalante national monument Dominguez-Escalante Expedition
כל הטוב שבעולם

כל הטוב שבעולם הוא אלבום האולפן ה-36 והאחרון של הזמר אריק איינשטיין, שיצא בשנת 2007 בשיתוף עם המוזיקאי גיא בוקאטי. בוקאטי, ששיתוף הפעולה שלו עם איינשטיין החל ב-2005 וזכה לעיתים לביקורות שליליות, הלחין את כל שירי האלבום ועיבד את כולם יחד עם עדי גולדשטיין. בוקאטי אף כתב את מילות כל השירים מלבד "רגע לפני" (שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט) ו"רוקד את הטנגו לבד" (שנכתב על ידי איינשטיין ובוקאטי במשותף). כבר בסוף שנת 2006 יצאו לרדיו סינגלים מתוך האלבום, בהם "רגע לפני", "שוב אותו העצב", "איפה שלא תהיי" ו"פה אצלנו". האלבום, שיצא לחנויות בספטמבר 2007 (ראש השנה תשס"ח), זכה לביקורות מעורבות, ושיריו לא זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גיא בוקאטי, ועובדו על ידי גיא בוקאטי ועדי גולדשטיין, למעט "רגע לפני", מילים: יענקל'ה רוטבליט ו"רוקד את הטנגו לבד" מילים: אריק איינשטיין וגיא בוקאטי. אריק איינשטיין: שירה גיא בוקאטי: גיטרות, קולות, הקלטות ומיקסים עדי גולדשטיין: פסנתר, קלידים, קולות שמוליק דניאל: תופים אבישי כהן: קונטרבס ("רוקד את הטנגו לבד") משה לוי: פסנתר ("פה אצלנו"), אקורדיון ("כל הטוב שבעולם", "פשוט אומר לך"), קולות ("כל הטוב שבעולם") יועד ניר: כלי קשת יניב פופיק: גיטרה בס אלון בלשן: קולות ("תן חיוך") מידע על האלבום כל הטוב שבעולם באתר MusicBrainz יוסי חרסונסקי, אריק איינשטיין גיא בוקאטי, כל הטוב שבעולם (אן.אם.סי, ספטמבר 2007) באתר חרסונסקי מיוסיק, 12 בספטמבר 2007 יואב קוטנר, לכפר על חטא: האלבום האחרון של אריק איינשטיין, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2016 עינב שיף‏, אריק איינשטיין בשיריו האחרונים: חייב להיפרד מגיא בוקאטי, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2011 בן שלו, יותר מדי בבית - אריק איינשטיין וגיא בוקאטי, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2007
הדר יוסף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הדר יוסף – שכונה בצפון-מזרח העיר תל אביב מרכז הספורט הלאומי תל אביב (נקרא גם "מרכז הספורט הדר יוסף") – מתחם בתל אביב הכולל מתקני ספורט רבים, ביניהם "אצטדיון האתלטיקה הדר יוסף" אולם הספורט הדר יוסף – אולם ספורט במרכז הספורט הלאומי בתל אביב יוסף הדר – מלחין ישראלי
תון (כדורגל)

תון (מגרמנית: FC Thun) הוא מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר תון אשר משחק נכון לעונת 2020/2021 בליגה השווייצרית השנייה. הקבוצה משחקת בארנה תון, אצטדיון הקבוצה עם קיבולת של עד 10,000 צופים. מדי הקבוצה הם בצבעי אדום ולבן. פ.צ. תון נוסדה בתאריך 1 במאי 1898. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה בשווייץ בשנים 1946-50, 1953-54, 1955-70 ו-1997-2002. משנת 2002 עד 2008 שיחקה הקבוצה בליגת העל השווייצרית ואז ירדה שוב לליגה השנייה. בעונת 2005/06 הצליחה הקבוצה לעלות לליגת האלופות והוגרלה עם הקבוצות ארסנל, אייאקס וספרטה פראג. תון החלה את קמפיין ליגת האלופות הראשון שלה אי פעם ב-14 בספטמבר 2005 במשחק חוץ נגד ארסנל, כאשר ארסנל הובילו בשער על תון, השווייצרי נלסון פריירה השווה את התוצאה ל-1:1, המשחק הסתיים בהפסד 2:1 של תון לאחר שער ניצחון בשניות הסיום של ההולנדי הידוע דניס ברגקאמפ. ב-27 בספטמבר תון אירחה את האלופה הצ'כית ספרטה פראג ב"משחק ביתי" באצטדיון סטאד דה סוויס ונקדורף של הקבוצה השווייצרית יאנג בויז ברן, בה נערכו כל משחקיה הבינלאומיים. הקבוצה ניצחה 1-0 את ספרטה פראג לאחר שער ניצחון של הודזיץ' הסלובני בדקה ה-80. תון סיימה את שלב הבתים במקום השלישי עקב הפסד 1-0 לארסנל במשחק בית והודחה מהמפעל. אולם, משחקה האחרון בקמפיין הסתיים בתוצאה 0-0 נגד ספרטה פראג, מה שעזר לה לעבור אל שלב 32 הגדולות של גביע אופ"א. הקבוצה הוגרלה נגד המבורג הגרמנית, שלושה ימים לפני המפגש בין הקבוצות פוטר מאמן תון ומונה מאמן חדש. למרות הכל, במשחק הבית תון הצליחה להפתיע את המבורג וניצחה 1-0. אולם, במשחק החוץ בפולקספארקשטדיון שבגרמניה המבורג הייתה חזקה יותר וניצחה 2-0 (2-1 בסיכום). המועדון עלה חזרה מהליגה השנייה לליגת העל בעונת 2009/10. בעונת 2019/2020 הקבוצה סיימה במקום התשעי בליגה הראשונה וירדה חזרה לליגה השנייה. מדיה וקבצים בנושא תון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תון (בגרמנית) תון, ברשת החברתית פייסבוק תון, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
מכ"ם חודר קרקע

מכ"ם חודר קרקע (באנגלית: GPR, Ground-penetrating radar) הוא מערכת גאופיזיקלית המשתמשת למיפוי שכבות תת-קרקעיות באמצעות שידור לקרקע של קרינה אלקטרומגנטית בטווח מיקרוגל (UHF/VHF). המכ"ם קולט את החזרי הגלים מהשכבות התת-קרקעיות ויוצר תמונת קרקע דו-ממדית או תלת־ממדית. יכולת המכ"ם חודר הקרקע תלויה במוליכות האלקטרומגנטית ובשדה האלקטרומגנטי של שכבת הקרקע וכן בהספק הקורן במערכת. ככל שהמוליכות האלקטרומגנטית של הקרקע גבוהה יותר, כך יכולת המיפוי קטנה, כיוון שהגלים מתפזרים מהר יותר בקרקע. בקרקע בעלת מוליכות גבוהה עומק החדירה יהיה סנטימטרים ספורים בלבד, אך בתנאים מתאימים, יכולת החדירה של מכ"ם חודר קרקע היא עד עומק 15 מטר. המערכת יעילה בהרכבי קרקע שונים, ובהם סלע, אדמה, קרח, אריחים, ומאפשרת לזהות עצמים, חללים וסדקים מתחת לקרקע. האנטנה של המכ"ם יכולה להיות מחוברת לקרקע לקבלת החזר גל חזק יותר, אך ניתן גם להציב אותה מעל הקרקע. הגשושית הסינית יוטה מכילה מכ"ם חודר קרקע לצורך חקר הקרקע בירח. הגשושית האמריקנית MRO לחקר מאדים מכילה מכ"ם חודר קרקע רב-עוצמה המאפשר לבצע מיפוי קרקע לעומק של 1,000 מטר. ב-2009 טען גורם ביטחוני מצרי כי ארצות הברית משתמשת במכ"ם חודר קרקע בגבול עזה–מצרים לחשיפת מנהרות הברחה. מערכת mids (מתוצרת התעשייה האווירית) – רכב רובוטי לגילוי מוקשים המזהה על בסיס מכ"ם חודר קרקע. ביולי 2018, חוקרים טוענים כי בפרויקט משותף מטעם ארצות הברית ואיטליה נמצא מאגר מים נוזליים בכוכב מאדים סמוך לקוטב הדרומי של הכוכב בין היתר בעזרת מכ"ם חודר קרקע. מדיה וקבצים בנושא מכ"ם חודר קרקע בוויקישיתוף רדאר חודר קרקע, דף שער בספרייה הלאומית מעריב, ארה"ב מקימה מכ"ם "חודר קרקע" ברפיח, באתר nrg‏, 1 בפברואר 2009 עמיר רפפורט, ‏תע"א חשפה: גילוי מטענים על בסיס היתוך מידע, באתר "IsraelDefense"‏, 22 באוקטובר 2013
ארנה תון

ארנה תון (מגרמנית: Arena Thun) הוא אצטדיון בעיר תון שבשווייץ. האצטדיון מכיל 10,000 מקומות ישיבה ונפתח בשנת 2011. אצטדיון זה הוא בית למועדון הכדורגל תון מליגת העל השווייצרית ומחליף את האצטדיון הישן של הקבוצה. האצטדיון בערב פנים האצטדיון אתר האינטרנט הרשמי של ארנה תון אתר מועדון הכדורגל תון ארנה תון באתר Stadium Guide ארנה תון באתר World Stadiums
מזמור חג המולד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מזמור חג המולד – ספר מאת צ'ארלס דיקנס מזמור חג המולד (סרט, 1908) – סרט אילם בכיכובו של תומאס ריקטס מזמור חג המולד (סרט, 1910) – סרט אילם בכיכובו של השחקן האוסטרלי מארק מקדרמוט מזמור חג המולד (סרט, 1971) – סרט הנפשה קצר בכיכובו של אלסטייר סים חג שמח מיקי מאוס – ידוע גם בשם "מזמור חג המולד של מיקי", סרט הנפשה של אולפני וולט דיסני בכיכובן של הדמויות סקרוג' מקדאק ומיקי מאוס מזמור חג המולד (סרט, 1984) – עיבוד לספר בכיכובו של ג'ורג' סי סקוט מזמור חג המולד (מחזה) – הצגת יחיד של פטריק סטיוארט משנת 1988 מזמור חג המולד (סרט, 1997) – סרט הנפשה מזמור חג המולד (סרט, 1999) – סרט על פי הספר בכיכובו של פטריק סטיוארט מזמור חג המולד של החבובות – עיבוד קומי-מוזיקלי לספר בכיכובם של החבובות רוחות חג המולד – סרט הנפשה אמריקאי משנת 2009 ראו גם סקרוג'
סלמוניים

סלמוניים (שם מדעי: Salmonidae) היא משפחה של דגי גרם החיים במים מתוקים וגם בים והיא המשפחה היחידה בסדרת הסלמונאים (Salmoniformes). בני משפחה זו כוללים מספר מינים של דגי מאכל חשובים. חלק מהסוגים ידועים בשמות העממיים סלמון וטרוטה, שאינם טקסונומיים וחלק ממיני הסלמונים והטרוטות שייכים יחדיו לאותו הסוג. דגים אלה חיים בקבוצות גדולות והם ידועים במנהגם של חלקם להגר ממקווי מים מלוחים כמו הים לעבר נהרות ואגמים, בעודם מזנקים מעל מפלים. הצעירים הבוקעים עושים את הדרך חזרה לים, שם הם מתבגרים. לדגים אלה חוש ריח וטעם חדים ביותר, ואלה מאפשרים להם לזהות הן את מזונם והן את הנהרות בהם נולדו. הם מושכים אחריהם טורפים רבים וגם נידוגים כדגי מאכל נפוצים. חלק מדגי הסלמון גדולים יחסית והגדול שבהם הוא המין סלמון סיבירי מנהרות סיביר שמגיע למשקל מרבי של 105 ק"ג. משפחה סלמוניים (Salmonidae) תת-משפחה Coregoninae סוג Coregonus - בו 78 מינים, ביניהם האומול. סוג Prosopium - בו 6 מינים. סוג Stenodus - בו 2 מינים, ביניהם סטנודוס לאוכיכטיס שנכחד בטבע. תת-משפחה Thymallinae סוג Thymallus - בו 13 מינים. תת-משפחה Salmoninae סוג Brachymystax - בו 3 מינים. סוג אאוסלמו (Eosalmo) - נכחד. סוג Hucho - בו 5 מינים. סוג אלתית פסיפית (Oncorhynchus) - בו 12 מינים. סוג סלמו (Salmo) - בו 43 מינים. סוג Salvelinus - בו 51 מינים. סוג ומין יחיד - Salvethymus svetovidovi. מדיה וקבצים בנושא סלמוניים בוויקישיתוף סלמוניים, באתר ITIS (באנגלית) סלמוניים, באתר NCBI (באנגלית) סלמוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סלמוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סלמוניים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המכון ללימודים עירוניים ואזוריים

המכון ללימודים עירוניים ואזוריים הוא מוסד אקדמי ללימודי תכנון ערים ואזורים וגאוגרפיה עירונית. המכון הוקם בתחילת שנות ה-80 בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים על ידי הגאוגרף פרופ' אריה שחר, שגם ניהל אותו בשנותיו הראשונות. המכון פועל במסגרת המחלקה לגאוגרפיה של הפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית בקמפוס הר הצופים. המכון עוסק גם במחקר, פיתוח ותיעוד של תכנון עירוני בארץ ובעולם. בנוסף עורך המכון כנסים והשתלמויות בנושאים עירוניים ואזוריים, מוציא ספרים ומפעיל אתרי אינטרנט. אל המכון מתקבלים תלמידי תואר שני באדריכלות, גאוגרפיה, משפטים, חקלאות, מנהל עסקים, עבודה סוציאלית ואנשי חינוך המתמחים בנושאים עירוניים. מסלול הלימודים מתבצע בשני מסלולים: "התמחות בתכנון עירוני ואזורי" ו"התמחות בלימודים עירוניים ואזוריים". ראשי המכון הוא פרופ' ערן רזין ופרופ' דניאל פלזנשטיין. אתר האינטרנט הרשמי של המכון ללימודים עירוניים ואזוריים אתר "הקליניקה האורבנית" של המכון ללימודים עירוניים ואזוריים
יוז'ף טורנאי

יוז'ף טורנאי (בהונגרית: Tornai József;‏ 9 באוקטובר 1927 – 31 בינואר 2020) היה משורר, מתרגם וסופר הונגרי. יוז'ף טורנאי נולד בדוּנַהָרַסְטי שבקרבת בודפשט בשנת 1927 ועבד שנים רבות כפועל וכמנהל עבודה בבית-חרושת למכוניות. לאחר מכן ערך את כתב-העת "קוֹרְטָרְשׁ", ובין השנים 1992 ו-1995 כיהן כיו"ר אגודת הסופרים ההונגרים. טוֹרְנַאִי היה מקורב לזרם העממי בשירה ההונגרית, והוא הרבה לתרגם להונגרית משירת האינדיאנים באמריקה ומשירת אוקיאניה. ספר הביכורים שלו, "ציפור גן-עדן" ראה אור בשנת 1959. עם שאר ספריו נמנים "שער זהב" (1967), "מתחת לראשי ירח מלא" (1979) ו"האני ברבים" (1982). אחדים משיריו תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בעיתון "הארץ" ובכתב-העת "הליקון". נפטר ב-31 בינואר 2020. מדיה וקבצים בנושא יוז'ף טורנאי בוויקישיתוף מר ת”ס אליוט מבשל אטריות מאת יוז'ף טורנאי בתרגום רמי סערי ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא הונגרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.