laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרה (זמרת)

שרה סיני (נולדה ב-1982), הידועה בשמה הפרטי בלבד, היא זמרת ישראלית ששרה שירי פולק-רוק ופופ. בשנת 2005 הוציאה שרה את האלבום הראשון שלה, "חבק, יהיה משהו" בחברת התקליטים פה גדול הפקות של שי להב ודן תורן. תורן היה המפיק המוזיקלי של האלבום, ושרה התארחה בהופעותיו לעיתים קרובות. את שיריה כותבת שרה יחד עם אחיה, המחזאי והבמאי רוני סיני. ב-2012 הוציאה את אלבומה השני - "אתה אוהב אותי?", וב-2016 הוציאה את אלבומה השלישי "בית האופרה". שרה השתתפה בסרט העצמאי יותר איטי מלב שיצא ב-2012 בו היא משחקת בעלת פאב שגם שרה בו משיריה. שרה, ברשת החברתית פייסבוק שרה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שרה, באתר ספר הקולנוע הישראלי שרה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) שרה, באתר ספוטיפיי שרה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) שרה, באתר בנדקמפ שרה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) הדף של פה גדול באתר של דן תורן, בו ניתן להוריד שיר של שרה טל גורדון, קול ההתחלות: שרה, באתר הבמה, 6 בינואר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן

פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן (בצרפתית: Ferdinand-Philippe d'Orléans;‏ 3 בספטמבר 1810 – 13 ביולי 1842) היה בנו הבכור של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואביו של הטוען לכתר מבית אורליאן - הנסיך פיליפ, רוזן פריז. פיליפ נולד ב-3 בספטמבר 1810 בפאלרמו, לשם ברחו הוריו בעקבות המהפכה הצרפתית, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. בשנת 1814 ביקר פרדיננד פיליפ עם הוריו לראשונה בצרפת, במהלך הרסטורציה, ובשנת 1817 השתקעה המשפחה סופית בצרפת. פרדיננד פיליפ התחנך בבית ספר עממי, ובשנת 1819 הצטרף לצבא הצרפתי, שם שירת ברגימנט ההוסרים ה-1, ובשנת 1824 קיבל דרגת קולונל. במהלך מהפכת יולי 1830 פיקד פרדיננד פיליפ על חיל המצב בז'ואיני, והוביל אותו במהירות לפריז, על מנת לסייע למרד. ב-9 באוגוסט הוכתר אביו כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, ופרדיננד פיליפ קיבל את התואר "דוכס אורליאן". בשנת 1831 נשלחו פרדיננד פיליפ ואחיו לואי, דוכס נמור לבלגיה, תחת פיקודו של מרשל אטיין מוריס ז'ראר. בנובמבר 1831 נשלח פרדיננד פיליפ יחד עם מרשל ניקולא סולט לדכא את מרידות קאנוט, אותם דיכאו במהירות וללא שפיכות דמים. בשנת 1832 נשלח פרדיננד פיליפ בראש חטיבה לסייע למורדים הבלגים, ונחל הצלחה במשימתו. בשנת 1835 התלווה פרדיננד פיליפ למרשל ברטראן קלאוסה לאלג'יריה, להילחם נגד עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי, ואף נפצע בקרב חברה. לאחר מכן השתתף פרדיננד פיליפ בכיבוש הערים מסקארה ותלמסאן, ולאחר מכן חזר לפריז. בשנים 1839 ו-1840 הגיע פרדיננד פיליפ שוב לאלג'יריה, וטיפל שם בניהול הממשל הצרפתי. פרדיננד פיליפ היה מיועד להתחתן עם לואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה, אולם לאחר מהפכת יולי 1830 ביטלה משפחתה את ההתקשרות ביניהם. בשנת 1835 נעשה ניסיון לשדכו עם מריה תרזה מאוסטריה, בתו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, אולם ניסיון זה לא צלח, עקב התנגדותם של מטרניך וסופי, נסיכת בוואריה - אמו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. לאחר מכן הוצעו לו ז'נואריה, נסיכת ברזיל, בתו של פדרו הראשון, קיסר ברזיל, ואיזבלה, נסיכת ספרד, בתו של פרנסיסקו דה פאולה, אחיו של פרננדו השביעי, מלך ספרד, אולם שתיהן נדחו על ידו. בהמשך אף הוצעו לו נסיכות פרוטסטנטיות, ביניהם לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, מריה מסקסוניה-אלטנבורג וויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, אך עם אף אחת מהם לא השתדך לבסוף. בסופו של דבר התחתן פרדיננד פיליפ ב-30 במאי 1837 עם הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וקרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנה היו לו שני ילדים. פרדיננד פיליפ אהב מאוד מדע, ספרות ואמנות, ואף השקיע ממון רב בקניית חפצי אמנות ועתיקות. ב-13 ביולי 1842 יצא פרדיננד פיליפ בכרכרה פתוחה, לסקור את חיילי הצבא באזור המארן. באמצע הדרך התהפכה המרכבה מסיבה בלתי ידועה, ופרדיננד פיליפ נחבט קשות בגולגולתו, וכעבור כמה שעות מת. ב-30 במאי 1837 התחתן פרדיננד פיליפ עם הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וקרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנה היו לו שני ילדים: הנסיך פיליפ, רוזן פריז (1838–1894) הנסיך רובר, דוכס שארטר (1840–1910) מדיה וקבצים בנושא פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן בוויקישיתוף פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הפרעות גופניות בזכרים

הפרעות גופניות בזכרים הוא מונח מטרייה לבעיות גופניות שהן ייחודיות, או כמעט בלעדיות לזכרים אנושיים ולעיתים גם לקופי אדם זכריים. לעיתים נקראים בעיות אלה גם בעיות זכרים או בעיות אנדרולוגיות. בעיות כאלה הן למשל גינקומסטיה, התקרחות הקרקפת או צמיחה מעטה של זקן, עקמת פין, השמנה בטנית בזכרים (בפרט "כרס"), אימפוטנציה וכן בעיות הקשורות לבלוטת הערמונית (פרוסטטה) כמו ערמונית מוגדלת ופרוסטטיטיס. הטיפול בבעיות אלה עשוי להיות כירורגי או אחר והסיבות להן אינן ברורות מספיק ונתונות למחלוקות מדעיות אשר המחקר אודותן מועט; רופאים ודיאטנים מסוימים טוענים כי סיבות לחלק מבעיות אלה הן כימיקלים שונים (בפרט במזון ומי השתייה) וכן קרינה אשר משבשים את המנגנונים ההורמונאליים הזכריים. הבעיות הללו גורמים לגברים רבים מבוכה רבה ולכן גברים אלה עשויים לחפש טיפול בהן: תחומים שונים ברפואה ובדיאטה הקלינית מטפלים בבעיות אלה: גינקומסטיה מטופלת על ידי אנדוקרינולוגים וכירורגים פלסטיים כאשר התקרחות הקרקפת וצמיחה מעטה של זקן מטופלים בעיקר על ידי רופאי עור (בפרט עם תת-התמחות בהירולוגיה). עקמת פין מטופלת על ידי אורולוגים והשמנה בטנית בזכרים מטופלת על ידי דיאטנים קליניים ולעיתים גם על ידי כירורגים פלסטיים. גינקומסטיה א-סימטרית, כלומר גינקומסטיה בה שד אחד גדול ממשנהו (אחרי ולפני הניתוח). דילול של השיער כחלק מתהליך התקרחות (Alopecia). עקמת קלה של הפין הנובעת מגודש קולגן בשל מחלת פיירוני. השמנה בטנית בזכר בעל משקל סביר, ללא התפתחות גינקומסטיה. השמנה בטנית בזכר עם עודף משקל, עם פסאודוגינקומסטיה. הפרעות אכילה בגברים מדיה וקבצים בנושא הפרעות גופניות בזכרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ג'אנג יינינג

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ג'אנג. גָ'אנְג יִינִינג (סינית מסורתית: 張怡寧, פין-יין: Zhāng Yíníng; ‏נולדה ב־5 באוקטובר 1981) היא טניסאית שולחן סינית, היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 16 מדליות מהן 10 מדליות זהב. באולימפיאדת אתונה זכתה ג'אנג בשתי מדליות זהב, בתחרות היחידות ובתחרות הזוגות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה שוב בשתי מדליות זהב בטורניר היחידות ובטורניר הקבוצתי. היא נשאה את השבועה האולימפית בפתיחת המשחקים. ביוני 2005 דורגה ראשונה בעולם גם בדירוג היחידות וגם בדירוג הזוגות. ג'אנג יינינג, באתר olympedia.org ג'אנג יינינג, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא סינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחזקאל סירקין

הרב יחזקאל סירקין (נולד בין ה'תקפ"א לה'תקפ"ח - נפטר בט"ז באלול ה'תרמ"ט, 12 בספטמבר 1889) היה רב רוסי, רבן של יאקובשטאדט שבלטביה וקאפוסט שברוסיה הלבנה במחצית השנייה של המאה ה-19. נולד בעיר טטורסק לרב משה סירקין מוויטבסק. לאחר נישואיו כיהן זמן מה כראש ישיבה בוויטבסק, כרבה של יאקובשטאדט ולאחר מכן במשך למעלה מ-30 שנה כרבה של קאפוסט ומנהיג עדת החסידים בעיר. היה מקורב לאדמו"רי חסידות חב"ד. ספרו הראשון "בנין יחזקאל" על מסכת נדרים ומסכת כתובות יצא לאור בוורשה בשנת תרכ"א בהסכמת רב העיר רבי דובעריש מייזליש, האדמו"ר רבי יצחק מאיר אלתר מגור והרב ישעיה מושקט רבה של פראגה. רבים מחידושיו התפרסמו בכתב העת הרבני "יגדיל תורה" שראה אור באודסה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. חיבור נוסף שלו בשם "בנין יחזקאל" נדפס באודסה תרמ"ה וכולל בעיקר דיון מחודש בנושאים שדן בהם על גבי גיליונות ה"יגדיל תורה". חידושים נוספים שלו משוקעים בכתבי בני דורו. כך למשל עוסק הסימן הראשון בספר "ראש לראובני" של הרב ראובן לוין מדננבורג במשא ומתן עם הרב סירקין על שיעור אורך חוטי הציצית. חידושים על מס' נדרים וכתובות מהגאון מוה"ר יחזקאל סירקין אבד"ק קאפוסט זצ"ל, בתוך: כרם שלמה (באבוב), חוברת ק"צ, תמוז תשנ"ז, עמ' יג-יח בן-ציון אייזנשטט, סירקין הרב ר' יחזקאל בן משה, בתוך: דורות האחרונים - ב, ברוקלין ת"ש, עמ' 174, באתר היברובוקס לוי אובצינסקי, הרב הד' ר' יחזקאל גאבד"ק קאפוסט ויאקובשטאדט, בתוך: נחלת אבות, וילנה תרנ"ד, דף כז., באתר היברובוקס ספריו בנין יחזקאל - חדושי הש"ס, ורשה תרכ"א, באתר היברובוקס בנין יחזקאל - עשרה סימנים, אודסה תרמ"ה, באתר היברובוקס אברהם שפירא, קאפוסט, טלגרמה ל"המליץ" (12 ספטמבר), המליץ, 25 בספטמבר 1889. המקורות להלן "קישורים חיצוניים" שגו בזה ונתנו תאריכים אחרים.
עונת 2010 בגביע ליברטדורס

עונת 2010 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-51 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-26 בינואר 2010 והתחרות הסתיימה ב-18 באוגוסט 2010. בתחרות השתתפו 40 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו. התחרות הסתיימה בניצחון של מועדון ספורט אינטרנסיונל, וזאת בפעם השנייה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 40 קבוצות: ארגנטינה - 6 ברזיל, מקסיקו - 5 כל אחת אקוודור, קולומביה, פרו, צ'ילה, בוליביה, אורוגוואי, פרגוואי, ונצואלה, מקסיקו - 3 (כל אחת) מקסיקו קיבלה פיצוי והרחבת הייצוג בעקבות בעיות שהיו בעונה הקודמת (בעקבות מגפת השפעת הקבוצות סירבו לנסוע למקסיקו ולא נמצא מגרש חליפי). קבוצות אלו הוכנסו ישירות לשלב השני. בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מארגנטינה) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים. קבוצות מנצחות מכל בית העפילו לשלב השני לקבוצות אלו התווספו 6 קבוצות החזקות שהגיעו למקום השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, חוק שערי חוץ, בעיטות עונשין. בסדרת הגמר חוק שערי חוץ לא בתוקף. במקומו הייתה תוספת זמן ובעיטות עונשין במידת הצורך. הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני. קבוצות ממקסיקו שהעפילו ישירות לשלב זה דורגו במקום 13 ו-14. לאחר בעיטות עונשין בזכות חוק שערי חוץ מדיה וקבצים בנושא עונת 2010 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
ביצה סקוטית

ביצה סקוטית (באנגלית: Scotch Egg) היא מאכל בריטי, המכיל ביצה קשה עטופה בבשר טחון ומצופה בפירורי לחם, מטוגנת או אפויה. הכלבו הלונדוני פורטנאם אנד מייסון טוען כי המציא את המתכון באמצע המאה ה-18, בהתבסס על מנה מהמטבח של האימפריה המוגולית בשם "נרקיסי כופתא". הביצה הסקוטית מוגשת בפאבים, בדוכנים ובסופרמרקטים ברחבי הממלכה המאוחדת והיא פופולרית גם כמזון לפיקניק. מדיה וקבצים בנושא ביצה סקוטית בוויקישיתוף גיל חובב, ‏ביצים סקוטיות, באתר ‏מאקו‏ ביצה סקוטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאול אורג

שאול אורג (נולד ב-1970) הוא פסיכולוג ופרופסור להתנהגות ארגונית בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטה העברית בירושלים. בנם של דבורה ויוסף אורג. למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב וסיים בשנת 1994. את התואר השני, בפסיכולוגיה קלינית, למד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וסיים בשנת 1997. ב-1999 החל בלימודי דוקטורט בהתנהגות ארגונית בבית הספר ליחסי תעשייה ועבודה (School of Industrial and Labor Relations) באוניברסיטת קורנל. לאחר קבלת תואר דוקטור חזר לישראל והצטרף לסגל החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת חיפה. בשנת 2011 עבר אורג לבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית. אורג נשוי לאיילת, ואב ליונתן, דניאל ואביגיל. במחקריו מתמקד באופן בו מאפיינים אישיים, כגון תכונות אישיות וערכים אישיים, משתלבים עם גורמים חברתיים וארגוניים בניבוי עמדות והתנהגויות של החברים בארגון. בפרט, הוא מתמקד בניסיון להבין ולנבא תגובות של אנשים למצבי שינוי. במסגרת זו, ערך מחקרים המתמקדים בתופעת ההתנגדות לשינוי, המנבאים שלה והאופנים בהם היא באה לידי ביטוי. במחקרים אחרים מתמקד באישיות מנהיגים ובהשלכותיה על חברי הארגון ועל בעלי עניין אחרים. מבין כתבי העת בהם פרסם את מאמריו הם ה-Academy of Management Annals, Academy of Management Review, Journal of Applied Psychology, Journal of Organizational behavior, Personnel Psychology, Journal of Personality and Social Psychology, ו-Psychological Science. הוא עורך משנה של כתב העת Personnel Psychology וחבר מערכת ב-Journal of Organizational Behavior ו-Journal of Change Management. Oreg, S., Michel, A., & By, T. B., (Eds.)(2023), The psychology of organizational change: New insights on the antecedents and consequences of Individuals' responses to change, Cambridge University Press. Oreg, S., & Goldenberg, J., (2015), Resistance to Innovation: Its sources and manifestations, University of Chicago Press. Oreg, S., Michel, A., & By, T. B., (Eds.)(2013), The psychology of organizational change: Viewing change from the employee's perspective, Cambridge University Press. שאול אורג, באתר ResearchGate שאול אורג, באתר גוגל סקולר האתר האישי של פרופ' שאול אורג האתר האישי של פרופ' שאול אורג באתר אוניברסיטת קורנל פרופ' שאול אורג, באתר האוניברסיטה העברית
עבד אל-מאלכ סלאל

עבד אל-מאלכ סלאל (בערבית: عبد المالك سلال; נולד ב-1 באוגוסט 1948) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה מ-2014 עד מאי 2017. קודם לכן כיהן כראש הממשלה מ-3 בספטמבר 2012, עד שהוחלף ב-13 במרץ 2014. הוא מונה מחדש לתפקיד על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה. עבד אל-מאלכ סלאל נולד ב־1 באוגוסט 1948 בעיר קונסטנטין שבאלג'יריה. הוא הצטרף אל החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בשנת 1988 ואת דרכו הפוליטית החל בשנת 1995, כאשר עבד במשרד החוץ של אלג'יריה עד שנת 1996. באותה שנה כיהן כשגריר אלג'יריה בבירת הונגריה, בודפשט. הוא שימש בתפקיד זה עד שנת 1997. בשנת 1998 מונה על ידי ממשלת אלג'יריה לכהן כשר הפנים. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1999. לאחר מכן כיהן בשלל תפקידים שונים בממשלת אלג'יריה עד למינויו לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. בין השנים 1999–2001 מונה לשר הנוער והספורט. הוא כיהן כשר העבודות הציבוריות (2001–2002), כשר התחבורה (2002–2004) וכשר משאבי המים (2004-2012). בפברואר 2022, עבדאלמלק סלאל אושפז ב-CHU Mustapha-Pacha באלג'יר בגלל זיהום בגרסה Omicron של קוביד-19 והיו לו בעיות בריאות הקשורות לאחרון. בשנת 2012 מונה סלאל על ידי נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה. סלאל נחשב לטכנוקרט, והיה מעורב בבחירות לנשיאות אלג'יריה בשנים 2004 ו-2009 בהם ניצח בותפליקה. ב-13 במרץ 2014 עזב סלאל את ראשות ממשלת אלג'יריה על מנת לפעול למען תעמולת בחירות של הנשיא החולה בותפליקה. לאחר שבותפליקה זכה בבחירות, מונה מחדש לתפקיד בכהונתו השנייה. את כהונתו סיים ב-25 במאי 2017. נשיא אלג'יריה מדיה וקבצים בנושא עבד אל-מאלכ סלאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הביוגרפיה של עבד אל-מאלכ סלאל באתר הרשמי של ראש ממשלת אלג'יריה (בערבית ובצרפתית) רויטרס, שלושה שבועות להיעדרות הנשיא, באלג'יריה מתחילים להתכונן לעידן חדש, באתר הארץ, 20 במאי 2013 Water minister Abdelmalek Sellal named new Algeria PM [1] Algeria’s new PM takes office
סנופטה

סנופטה (בנורווגית: Snøhetta) היא חברת אדריכלות נורווגית העוסקת באדריכלות נוף, עיצוב פנים, אדריכלות בניין, עיצוב תעשייתי ועיצוב גרפי. החברה מעסיקה כ-240 עובדים והיא בעלת סניפים באוסלו, בניו יורק, בסן פרנסיסקו, בסטוקהולם ובאינסברוק. סנופטה נוסדה על ידי האדריכל האמריקאי אדווארד קריג (אנ') והאדריכל הנורווגי קיטיל טרדאל (אנ'). המשרד הוקם בשנת 1989. בשנת 1989 הם ניגשו לתחרות אדריכלות עבור בניית ביבליותיקה אלכסנדרינה, שנעשתה בשיתוף פעולה עם האדריכל האוסטרי כריסטופר קפלר. מבניהם המפורסמים הם בניין ביבליותיקה אלכסנדרינה, אשר קיבלו בגינו את פרס אגא חאן לאדריכלות (הפרס התשיעי לשנים 2002–2004) ובנין בית האופרה של אוסלו, עליו זכו בפרס פסטיבל האדריכלות העולמי בקטגוריית תרבות לשנת 2008, בפרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית (אנ') - פרס מיס ון דה רוהה, בשנת 2009, בפרס האגודה למחקר עיצוב סביבתי (אנ') בקטגוריית פרס מקומות נהדרים (GPA) לשנת 2009 ובפרס האירופי למרחב ציבורי עירוני (אנ') לשנת 2010 ("גג בית האופרה מגיח בעדינות ממימי נמל ביורביקה (אנ') להציע לאנשים ההולכים עליו נופים מרהיבים של העיר והפיורד."). בנוסף זכו בפרס העולמי לאדריכלות בת קיימא (אנ') לשנת 2010 ובפרסים נוספים. מבנה האופרה באוסלו שאוב מהטבע הנורווגי, ובעל דמיון לקרחון מחליק. גם לביבליותיקה אלכסנדרינה עקרונות השאובים מעולם הטבע. מוזיאון האמנות בלילהאמר (אנ'), נורווגיה (1992) השגרירות הנורווגית המלכותית בברלין, גרמניה (2001) - חלק בלתי נפרד ממתחם השגרירויות הנורדיות (אנ') ביבליותיקה אלכסנדרינה, אלכסנדריה, מצרים (2002) בית האופרה של אוסלו, נורווגיה (2008) מרכז וולף לאמנויות, אוניברסיטת סטייט בבולינג גרין (אנ'), באולינג גרין, אוהיו (2011) ספריית ג'יימס ב' האנט ג'וניור (אנ') באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, ראלי, קרוליינה הצפונית (2013) האנדרטה הלאומית וה מוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר בניו יורק. (2014) מרכז למידה לסטודנטים באוניברסיטת ריירסון, טורונטו, קנדה (2015) הרחבת מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית (אנ'), סן פרנסיסקו, קליפורניה (2016) המרכז הבינלאומי מערת לאסקו הרביעי לאמנות מערות, מונטניאק, דורדון (אנ'), צרפת (2016) שחזור מחדש לכיכר טיימס בניו יורק (2017) הפקולטה לאמנות, מוזיקה ועיצוב, אוניברסיטת ברגן (2017) הספרייה המרכזית בקלגרי (אנ'), קלגרי, אלברטה, קנדה (2018) מסעדה מתחת למים, לינדסנס (אנ'), נורווגיה (2019) ספריית צ'ארלס באוניברסיטת טמפל, פילדלפיה, פנסילבניה (2019) מדיה וקבצים בנושא סנופטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנופטה (בנורווגית) סנופטה, ברשת החברתית פייסבוק סנופטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סנופטה, ברשת החברתית אינסטגרם סנופטה, ברשת החברתית LinkedIn Merging architecture and landscape "came very naturally" to Snøhetta says co-founder, Dezeen, ‏2019-12-11 (באנגלית)
מריה אמליה מנאפולי וסיציליה

מריה אמליה מנאפולי וסיציליה (באיטלקית: Luisa Maria Amalia Teresa di Napoli e Sicilia; 26 באפריל 1782 – 24 במרץ 1866), הייתה אשתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים. מריה אמליה נולדה ב-26 באפריל 1782 בנאפולי, לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה. עם פרוץ המהפכה הצרפתית לא התנגד לכך אביה, אולם לאחר הריגתם של דודיה לואי השישה עשר, מלך צרפת ומארי אנטואנט, מלכת צרפת, חבר אביה לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ובשנת 1798 ברחה עם משפחתה לסיציליה. בשנת 1800 ברחה מריה אמליה עם אמה לאוסטריה, שם שהתה בשנתיים הבאות. בשנת 1802 חזרה המשפחה לנאפולי, אולם בשנת 1806 שוב ברחו לסיציליה. ב-25 בנובמבר 1809 בעודם בגלות, התחתנה מריה אמליה עם לואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן, שהיה אף הוא בגלות באותה תקופה. בשנת 1814 חזר לואי פיליפ יחד עם מריה אמליה לצרפת, אולם עם חזרתו של נפוליאון נמלטו שוב מצרפת, ורק בשנת 1817 חזרו אליה שוב. בשנת 1830 בעקבות מהפכת יולי הוכתר בעלה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, נגד דעתה של מריה אמליה, ותחת לחציה של אחותו אדלייד, נסיכת אורליאן. מריה אמליה לא התערבה בשום אופן בפוליטיקה ובניהול הממשל, ואף עשתה כל שביכולתה על מנת להתרחק מכך. בשנת 1832 לאחר ניסיון ההפיכה של אחייניתה מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי שנכשל, פנתה אליה מריה קרולינה בבקשה שתתערב למען שחרורה מהכלא, אולם מריה אמליה סירבה לעשות שום דבר למענה. מריה אמליה שמרה אף בתור מלכה על אורח חיים פשוט, והרבתה בפילנתרופיה למען העניים והנזקקים. בשנת 1843 אירחה מריה אמליה את ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בנורמנדי, אולם לא הצטרפה לבעלה לביקור גומלין בבריטניה בשנת 1844. הברונית בטי סלומון דה רוטשילד פיתחה איתה ידידות קרובה. במהלך מהפכת פברואר בשנת 1848 לחצה מריה אמליה על בעלה שלא ייכנע ויוותר על הכתר, אלא יילחם למענו, על אף שמלכתחילה לא רצתה שיקבל אותו עליו. לבסוף נכנע בעלה והתפטר מהשלטון, ובני המשפחה נמלטו בחשאי לאנגליה. בבריטניה התקבלו בני המשפחה בסבר פנים יפות על ידי המלכה ויקטוריה, שאף העמידה לרשותם את בית קלרמונט, ומכיוון שכספם לא הוחרם על ידי הממשלה הצרפתית, לא סבלו מבעיות כספיות. כעבור שנתיים, בשנת 1850 מת בעלה לואי פיליפ, וב-24 במרץ 1866 מתה מריה אמליה בביתה. ב-25 בנובמבר 1809 התחתנה מריה אמליה עם לואי פיליפ, מלך הצרפתים. לבני הזוג היו 10 ילדים: פרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן (1810–1842), התחתן עם הלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. לואיז, נסיכת אורליאן (1812–1850), התחתנה עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים. מארי, נסיכת אורליאן (1813–1839), התחתנה עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג. לואי, דוכס נמור (1814–1896), התחתן עם ויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה. פרנסואז, נסיכת אורליאן (1816–1818) קלמנטין, נסיכת אורליאן (1817–1907), התחתנה עם אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה. פרנסואה, נסיך ז'ואנוויל (1818–1900), התחתן עם פרנסיסקה, נסיכת ברזיל. שארל, דוכס פנתייבר (1820–1828) אנרי, דוכס אומאל (1822–1897), התחתן עם מריה קרולינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות. אנטואן, דוכס מונפנסייה (1824–1890), התחתן עם האינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה. מדיה וקבצים בנושא מריה אמליה מנאפולי וסיציליה בוויקישיתוף מריה אמליה מנאפולי וסיציליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מריה אמליה מנאפולי וסיציליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דרק וילסון, רוטשילד : העושר והעוצמה, עמ' 86.
סעיף 197 לחוק התכנון והבניה

סעיף 197 לחוק התכנון והבניה קובע את חובת ועדה מקומית לתכנון ולבנייה לפצות בעלי מקרקעין הנמצאים בתחום תוכנית העוברת שינוי או גובלים עמה, בגלל השינוי בתוכנית. מימון הפיצויים מגיע בעיקרו מהיטל השבחה הנגבה מבעלי מקרקעין שערך המקרקעין שלהם עולה בגלל השינוי בתוכנית. במשך שנים, נהגה בישראל פרקטיקה על פיה יזמים נדרשו לתת לוועדה המקומית כתב שיפוי כתנאי לאישור שינוי תוכנית שהם הציעו. בסופו של דבר נוהל זו עוגן בחוק ב-2017 בסעיף 197א לחוק התכנון והבניה. סעיף 197 קובע: "נפגעו על ידי תוכנית, שלא בדרך הפקעה, מקרקעין הנמצאים בתחום התוכנית או גובלים עמה, מי שביום תחילתה של התוכנית היה בעל המקרקעין או בעל זכות בהם, זכאי לפיצויים מהוועדה המקומית, בכפוף לאמור בסעיף 200." סעיף 200 קובע: "לא יראו קרקע כנפגעת אם נפגעה על ידי הוראה שבתוכנית הנמנית עם אחת ההוראות המפורטות להלן ובלבד שהפגיעה אינה עוברת את תחום הסביר בנסיבות העניין ואין זה מן הצדק לשלם לנפגע פיצויים: (1) שינוי בתחום אזורים ובתנאי השימוש בקרקע שבהם; (2) קביעת המירווח מסביב לבנינים וביניהם; (3) הגבלת מספר הבנינים בשטח מסוים; (4) הסדרת אתריהם של בניינים, גדלם, גובהם, תכנון צורתם או מראם החיצוני; (5) איסור הבניה או הגבלתה, לצמיתות או לשעה, במקום שהקמת בניינים על הקרקע עלולה, בגלל מקומה או טיבה, להביא לידי סכנת שיטפון, סחף קרקע, סכנה לבריאות או סכנת נפשות או לידי הוצאה יתירה של כספי ציבור להתקנת דרכים או ביבים, להספקת מים או לשירותים ציבוריים אחרים; (6) איסור השימוש בקרקע או הגבלתו שלא בדרך איסור בניה או הגבלתה, כשהשימוש עלול להביא לידי סכנה לבריאות, סכנת נפשות או פגיעה רצינית אחרת לרעת הסביבה; (7) הגבלת דרכי השימוש בבנינים; (8) קביעת קו במקביל לדרך, שמעבר לו לא יבלוט שום בנין; (9) חיוב להתקין על יד בנין המיועד לעסק, למלאכה או לתעשייה מקום לטעינת כלי רכב, פריקתם וציודם בדלק, הכל כדי למנוע חסימת דרך לתעבורה; (10) חיוב להתקין בבנין המיועד לעסק, למלאכה או לתעשייה, למגורים, לבית לינה או לשימוש על ידי הציבור, או על יד בנין כאמור, מקום לחניית כלי רכב, למקלט או למחסה בפני התקפה אווירית; (11) הוראה בתוכנית שחל עליה סעיף 81." "נוסח הסעיף חל הן על נזקים ישירים שעשויים להיגרם לבעלי מקרקעין בשל פעילות של רשויות התכנון, כגון הפחתת הערך של המקרקעין עקב שינוי הנורמות המשפטיות החלות עליהם בתוכנית (למשל על ידי הפחתת אחוזי הבנייה הניתנים לניצול ביחס למקרקעין), והן על נזקים עקיפים יותר של פגיעה שאינה נגרמת על ידי התוכנית עצמה, אלא נובעת מתחולת התוכנית על מקרקעין סמוכים." חובת הפיצוי חלה על הוועדה המקומית גם לגבי תוכניות שאושרו על ידי הוועדה המחוזית או הוועדה הארצית, בניגוד לעמדתה של הוועדה המקומית, בגלל שהכנסות היטל השבחה מגיעות לידיה. עם זאת, סעיף 119ב(1) לחוק התכנון והבניה קובע מקרים מסוימים בהם היזם צריך לשפות את הוועדה המקומית ב-70% מהפיצויים. ע"א 5958/15 פרחי ביקל בע"מ נ' הועדה המקומית לתכנון ולבניה - ראשון לציון, סעיף 30 ע"א 5958/15 פרחי ביקל בע"מ נ' הועדה המקומית לתכנון ולבניה - ראשון לציון, סעיף 36
לואיז, נסיכת אורליאן (1812–1850)

לואיז, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Louise d'Orléans;‏ 3 באפריל 1812 – 11 באוקטובר 1850), הייתה בתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואשתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים. לואיז נולדה ב-3 באפריל 1812 בפאלרמו, לשם ברחו הוריה בעקבות המהפכה הצרפתית, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. בשנת 1817 השתקעה משפחתה בצרפת, ולואיז קיבלה חינוך מעולה כראוי לנסיכה הקרובה למשפחת המלוכה. במהלך מהפכת יולי 1830 הוכתר אביה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, ולואיז קיבלה את התואר "נסיכת אורליאן". ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים. לואיז הייתה רעייה מסורה ואם אוהבת, ובגלל אופייה הביישני נתפסה בפומבי רק לעיתים רחוקות. לואיז הייתה פופולרית מאוד בקרב העם הבלגי, בעקבות יופייה הרב ונדבנותה הרבה. ב-11 באוקטובר 1850 מתה לואיז משחפת, בזמן היותה באוסטנדה. ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים: לואי פיליפ, נסיך הכתר של בלגיה (1833–1834) לאופולד השני, מלך הבלגים (1835–1909) הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה (1837–1905), אביו של אלברט הראשון, מלך הבלגים שארלוט, נסיכת בלגיה (1840–1927), אשתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו מדיה וקבצים בנושא לואיז, נסיכת אורליאן בוויקישיתוף לואיז, נסיכת אורליאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי סרביה – ערב הסעודית

יחסי סרביה–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של סרביה והממלכה הערבית הסעודית. סרביה כוננה את היחסים עם ערב הסעודית ב-17 באפריל 2013. הביקור הרשמי הראשון הסרבי בערב הסעודית התרחש ב-4 בנובמבר 2015 כאשר הנסיך הסעודי סולטאן בן סלמאן בן עבדול עזיז אאל סעוד ומשלחתו אירחו את ראש ממשלת סרביה אלכסנדר ווצ'יץ' ומשלחתו. בביקור הרעיפו הסעודים שבחים על סרביה ואמרו כי יש עתיד לשיתוף הפעולה הבינלאומי-דיפלומטי בין סרביה לערב הסעודית. נציגי סרביה חתמו בביקור על הסכם שיתוף פעולה בתחום התיירות והכלכלה בתקווה כי הסכמים אלו יועילו לשני הצדדים. היחסים הכלכליים בין סרביה לערב הסעודית עוד בחיתוליהם והייצוא הסרבי לערב הסעודית עמד על 2.4 מיליון אירו בשנת 2013 בעוד הייבוא הסרבי מערב הסעודית עמד על 5.6 מיליון אירו. Ministry of foreign affairs of the republic of serbia ,The establishment of diplomatic relations with Saudi Arabia B92, Serbia signs first inter-state agreement with Saudi Arabia Ministry of foreign affairs of the republic of serbia, Bilateral relations with Saudi Arabia