laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בגלאן (מחוז)

בגלאן (בפרסית/דארי/פשטו: بغلان) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בצפון-מזרח אפגניסטן, שטחו 21,118 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 910,800 איש (נכון לרישום משנת 2015). המחוז הוא מבין המתועשים ביותר בכל אפגניסטן ובירתו היא העיר פול-י ח'ומרי. בין השנים 2006–2016 היה פיתוח נרחב במחוז בעזרת תשתיות וכספים שהועברו מהונגריה. המחוז ממוקם 230 קילומטר מהבירה המדינית קאבול בנסיעה מהכביש המהיר קאבול-מזאר-י שריף. החשיבות האסטרטגית של בגלאן מתגברת ככל שהיא מתחברת לשבעת המחוזות הצפוניים ולבירת המדינה עם תשתיות חדשות ומשופרות. המחוזות פנג'שיר, תח'אר וקונדוז ממוקמות מצפון וממזרח לבגלאן, המחוזות סמנגאן ובאמיאן נמצאים ממערב, ואילו מחוז פרוואן ממוקם מדרום למחוז. על פי הרישום שנערך בשנת 2008, אוכלוסיית בגלאן מנתה לערך 750,000 איש. עם זאת, רישום שנערך בשנת 2013 העריך את אוכלוסיית בגלאן בכ־890,000 איש ורישום משנת 2015 עבר את ה-900,000 איש. למחוז שטח כולל של 18,252 קמ"ר. במחוז יש מזג אוויר רגוע ולא קיצוני. כפי שצוין קודם לכן בגלאן הוא בין אזורי התעשייה המפותחים ביותר באפגניסטן, במחוז יש מפעלים של טקסטיל, סוכר ומכרות פחם. למרות הפיתוח התעשייתי בגלאן הוא מחוז חקלאי ברובו. הקרקע הכוללת להשקיה חקלאית בכל המחוז היא בסך 98,101 דונם ואילו שאר 160,553 דונם הם שטחי אדמה פורייה הודות לגשם. במחוז ישנה אוכלוסייה רב-אתנית הכוללת טג'יקים, פשטונים, אוזבקים, הזארה וטטרים. לאחר מלחמת אפגניסטן (2001–2014), המאמצים האחרונים של נאט"ו והקהילה הבינלאומית שיקמו מפעל לייצור סוכר ליד פול-י ח'ומרי עם כמה פעולות זיקוק לסוכר שהחלו עוד בשנת 2006. בנייתו של מפעל שני לסוכר הסתיים בנובמבר שלאחר מכן, אך חנוכתו נפגעה לאחר פיגוע התאבדות בפיצוץ של איש הטליבאן. בגלאן הוא בין המחוזות בעלות נוכחות גבוהה של טליבאן וכוחות אפגניים לאומיים שכן נערכו קרבות קטלניים בחלקים של המחוז. רוב הנפות (יחידה שלטונית) מסווגות כמחלוקות בין כוחות שונים, כאשר נפה אחת נמצאת תחת שליטה מלאה של הטליבאן, ונפה אחת נמצאת תחת שליטה ממשלתית. 131 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 2.2 תקריות בשבוע). דוגמאות לאירועים כוללים חטיפות, התקפות טליבאן על מחסומי משטרה, אלימות בבירה בעת בחירות, פינוי ועקירת תושבים מצד כוחות הממשלה, פיגועי פצצות מרגמה על בתים אזרחיים ועוד. תועדו 261 נפגעים אזרחיים (68 הרוגים ו-193 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 27 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 17% בהשוואה לשנת 2017. הסיבות העיקריות לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות מעל פני הקרקע ואחריהם הטלת מטעני חבלה והרג ממוקד. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019, 491 אנשים נעקרו ממחוז בגלאן. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת מיסים שמטילים הטליבאן באזורים שבשליטתם ונזק לרכוש אזרחי. מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז בגלאן ואוכלוסייתן. אנדארב – 24,800 בגלאני ג'דיד – 12,020 בורקה – 52,200 דהאנה-י ע'ורי – 57,300 דיה צלאח – 31,100 דושי – 85,000 פראנג וא-גרו – 16,100 גוזורגי נור – 9,900 ח'ינג'אן – 29,600 חוסת וא-פראנג – 61,300 חווג'א היגואן – 23,200 נהרין – 67,200 פולי היסאר – 26,800 פול-י ח'ומרי – 203,600 טלא וא-ברפאת – 29,400 תיעוש הינדו-כוש מדיה וקבצים בנושא בגלאן בוויקישיתוף Background profile of Baghlan בגלאן - תוכנית ללימוד תרבות ומאבקים בגלאן - EASO (אורכב 23.12.2020 בארכיון Wayback Machine) בגלאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארנסט שטרן

ארנסט שטרן (בגרמנית: Ernst Stern;‏ 1 באפריל 1876 – 28 באוגוסט 1954) היה צייר, ומעצב תפאורות יהודי גרמני - בריטי יליד רומניה. באמצעות שיתופי הפעולה שלו עם מרבית הבמאים הגרמנים הבולטים בתחילת המאה ה-20 סייע בהגדרת האסתטיקה של האקספרסיוניזם, הן בתיאטרון והן בקולנוע. שטרן נולד בבוקרשט שברומניה, להורים יהודים ממוצא גרמני והונגרי, ולמד אצל ניקולאוס גיזיס ופרנץ פון שטוק באקדמיה לאמנויות יפות במינכן החל משנת 1894. שטרן עבר לברלין בשנת 1905, שם שכר אותו מקס ריינהרדט כמעצב תפאורה עבור דויטשס תיאטר. הוא נשאר בשיתוף פעולה מלא של מקס ריינהרדט עד לעזיבתו של הבמאי בשנת 1921. שטרן תכנן בערך תשעים מופעים באותה תקופה, עם יצירות בולטות, כולל עיבודים של "הלילה השנים עשר" של ויליאם שייקספיר (1907), "המלט" (1909) ו"חלום ליל קיץ" (1913), הנס של קרל פלמלר (אנ') (1911), הקבצן של ריינהרד זורגה (אנ') (1917) ו"ג'ון גבריאל בורקמן" של הנריק איבסן (1917). הדויטשס תיאטר של ריינהרדט הפך למרכז התיאטרון האקספרסיוניסטי הגרמני, ולכן שטרן עיצב תפאורות רבות בסגנון זה. מכיוון שהאסתטיקה העיצובית של שטרן נטתה לשלווה ולריאליזם, אולם זיווג זה לא תמיד הצליח. אולי יצירתו האקספרסיוניסטית הראויה לציון ביותר הייתה סרטו האילם "ווקסוורקס" משנת 1924 של פול לני (1924), עבורו עיצב את התלבושות. שטרן שיתף פעולה בשלב כלשהו כמעט עם כל במאי הקולנוע הגרמניים החשובים של התקופה, כולל פרידריך וילהלם מורנאו, ארנסט לוביטש, ריכרד אוסוולד (אנ'), קרל פרליך (אנ') וויליאם דיטרלה (אנ'). בשנת 1924 עבר שטרן לגרוסס שאושפילהאוס (אנ'), שם עיצב תפאורות למספר מופעים מוזיקליות ולמחזמר הפופולרי "פונדק הסוס הלבן" (1930). בסוף שנות העשרים החל שטרן לבלות זמן ניכר בלונדון, שם עיצב את הסטים לסרט של נואל קאוורד (1929) ול-Ever Green של ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט (1930) העיצוב שלו הוגש לרופרט ד'אולי קארט עבור הסרטים "הגונדוליירים "ו"ילדי המשמר", המכילות איכויות עיצוב מסורתיות רבות, השונות מהמוניטין שלו לאקספרסיוניזם, אך הן לא הוכנסו להפקה (הציורים עדיין קיימים). כאשר המפלגה הנאצית תפסה את השלטון בגרמניה בשנת 1933, היה שטרן בפריז והשתתף בהופעה של "הפונדק הלבן". הוא נשאר בעיר זמן מה ואז התיישב לצמיתות בלונדון בשנת 1934. במשך כל חייו שיתף פעולה בעיקר עם סופרים בריטים בתיאטרון סבוי, בתיאטרון אלדוויץ' ובתיאטרון אדלפי. הוא גם עיצב את התצוגות עבור סלפרידג'ס לכבוד הכתרתו של המלך ג'ורג' השישי ושיתף פעולה עם דונלד ולפיט בכמה הפקות של שייקספיר במהלך מלחמת העולם השנייה. לשטרן הוענק קצבה על ידי ג'ורג' השישי והוא מת בלונדון. מדיה וקבצים בנושא ארנסט שטרן בוויקישיתוף ארנסט שטרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארנסט שטרן, באתר AllMovie (באנגלית) ארנסט שטרן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארנסט שטרן, באתר Discogs (באנגלית) My Life, my Stage. London o. J. Ins Deutsche übersetzt unter dem Titel Ernst Stern, Bühnenbildner bei Max Reinhardt. Henschel, Berlin 1955. . In: Hans Vollmer (Hrsg.): Band 4: Q–U. E. A. Seemann, Leipzig 1958, S. 358–359.
רז'ה טרק

הונגריה זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא Török. רז'ה טרק (במקור שפיצר, בהונגרית: Török Rezső; בודפשט, 12 בדצמבר 1895 – דונהבוגדאני, 7 בנובמבר 1966) היה סופר, עיתונאי, תסריטאי, מחזאי, יהודי-הונגרי. רז'ה טרק נולד במשפחה יהודית כבנם של מור שפיצר ואנה וייס. תחילה היה פקיד ואחר כך שחקן באזורים הכפריים. בשנת 1915 התגייס לצבא. משנת 1916 עסק בעיתונות. הוא היה גם סופר פורה פופולרי ביותר, גם מחזאי וזכה להצלחה ברומנים ההומוריסטיים שלו. יותר ממאה קומדיות, מחזמרים ואופרטות בני מערכה אחת כתב. אלה הושמעו בהצלחה גם מחוץ להונגריה. בשל יהדותו הוא נידון לשתיקה למשך שנים רבות כתוצאה מהחוקים האנטי-יהודיים (החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי). אין נתונים כיצד שרד את השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך בקריירת הכתיבה. אשתו הייתה מרגיט פצלי (1897–1969), אותה נשא ב-18 במאי 1919 בבודפשט. הם התגרשו בשנת 1953. רועה צאן רועה צאן מסכן (מחזמר, מחבר שותף: לאשלו מדיאר, בכורה: 1927) תפיסת הוסארים (אופרטה, מחבר משותף: אימרה הרמט, לחן ז'יגמונד וינצה) האיש העירום (1927) הרומן של אידה (מחזה מהרומן של גזה גארדוני, 1929) שתי נערות ברחוב (1929) בורצ'ה באמריקה (מחזה וסרט, 1929) כל גבר מטורף (רומן, 1930) הבעל הנושך (מחזמר בשלוש מערכות, בכורה: 1931) חתונה באיפפה (מחבר משותף: אמד טמאש, 1931) שלמי, גברת (מחבר שותף: אמד טמאש, 1932) צ'יפטקה (הולחן על ידי סאבולץ' פנייש, 1933) פיטיו (1935) פנטק רזי (רומן, 1937) קשה להינשא היום (רומן, 1938) גם הרעיה היא גם בן אדם (רומן, 1941) לבעל אסור (רומן, 1942) שלום בשלום (רומן, 1947) בית ספר של ווק (מחזמר, בכורה: 1958) האי ששט רחוק (רומן פנטסטי, 1963) חותר הפרא. המוסד הספרותי נובה, בודפשט, 1942 נערה אנוכית. המוסד הספרותי נובה, בודפשט, 1939 יש עדיין גברים (רומן; קומדיה, אהבה, הרפתקאות 1941) כל גבר מטורף (1937, עם מיקלוש ויטז) לקסיקון ביוגרפי הונגרי לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרית לקסיקון אומנויות הבמה ההונגריות (1929-1931, עורך. אלאדר שופפלין) רזיה טרק ב- PORT.hu יוצי שולטס: רז'ה טרק (1928) ליטרטורה, גיליון מס' 5 מקוון מדיה וקבצים בנושא רז'ה טרק בוויקישיתוף רז'ה טרק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Péczely Margit halotti bejegyzése a Budapest XI. kerületi polgári halotti akv. 1126/1969. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 1397/1919. folyószáma alatt". https://www.antikvarium.hu/konyv/torok-rezso-vadevezos-339826 https://www.antikvarium.hu/konyv/torok-rezso-az-onzo-lany-543340
קופ

קופ (בהונגרית: Kup) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בקופ מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 465 ובשנת 2020 רק 414 תושבים. בקופ חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא קופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קופ (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
לאסלו שלגו

לאסלו שלגו (בהונגרית: Salgó László; בודפשט, 23 באפריל 1910 - בודפשט, 24 ביולי 1985) היה רב, חבר הפרלמנט ההונגרי. לאסלו שלגו קיבל סמיכה לרבנות בשנת 1935, לאחר מכן עבד כסגן רב ומורה לדת בבית הכנסת ברחוב נאג' פוברוש בבודפשט ברובע 8. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 הפך לרב בית הכנסת. באותו בית הכנסת פעל כחזן ראשי לאסלו שטרן אחיו הגדול של החזן משה שטרן. משנת 1959 עבד שלגו גם כמנהל הרבנות של בודפשט (כמפקח ראשי) וכמורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא היה חבר במועצת הרבנות הלאומית. משנת 1971 ועד מותו היה סגן רב ראשי ארצי והרב הראשי של בית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני. מ-8 ביוני 1980 עד 16 במרץ 1985 היה חבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט). לאסלו שלגו הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. ברייתא (1932); חיי דת של יהודי בודפשט הבירה (לוח שנה של "אוי אלט", 1959) זיכרונות מהעשור הראשון של הגימנסיה היהודית (MIOK 1970) מזכרונותי (MIOK Yearbook, 1983-84 ) לאסלו שלגו - לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1000-1990 לאסלו שלגו (tortenelmitar.hu) קרן הרב לאסלו שלגו מדיה וקבצים בנושא לאסלו שלגו בוויקישיתוף
יטי פרל

הנרייט נאנט "יטי" פרל (בהולנדית: Henriette Nanette "Jetty" Paerl‏; 27 במאי 1921 – 22 באוגוסט 2013) הייתה זמרת הולנדית ממוצא יהודי וחברת המחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה. פרל ייצגה את הולנד באירוויזיון 1956 עם השיר "De vogels van Holland" (בעברית: הציפורים של הולנד). היות שהיא שובצה ראשונה בסדר ההופעות של התחרות, היא נחשבת לזמרת הראשונה שעלתה על בימת האירוויזיון. פרל נולדה וגדל באמסטרדם, בירת הולנד. במאי 1940, היא, משפחתה והשחיינית ההולנדית וילי דן אודן, היגרו ללונדון, בירת הממלכה המאוחדת, בעקבות פלישת גרמניה הנאצית להולנד. פרל עבדה בלונדון כמעצבת בגדי ילדים בחנות ברחוב "ניו בונד". בנוסף, פרל הופיעה בתוכנית הרדיו ההולנדית "Radio Oranje" וביצעה שירים שלעגו בגלוי לנאצים. בשלהי המלחמה, פרל התגייסה לחיל העזר לנשים במחתרת ההולנדית. לאחר שחרור הולנד מידי גרמניה הנאצית במאי 1945, היא חזרה להולנד והוצבה על ידי צבא הולנד ברוטרדם. בשנת 1951, פרל התחתנה עם הצייר ההולנדי, סיז בנצינגר. בשנת 1956 היא זכתה במקום השני בקדם ההולנדי לאירוויזיון 1956, וזכתה לייצג את ארצה ביחד עם קורי ברוקן באירוויזיון 1956. עד היום לא נודע לאיזה מקום פרל הגיעה בתחרות היות שבאירוויזיון 1956 הכריזו על הזוכה בלבד. בשנת 1985, פרל התגרשה מבעלה משום שגילתה כי הוא היה חבר במפלגת הנאצים ההולנדית (N.S.B) במלחמת העולם השנייה. שבוע לאחר מכן בעלה התאבד בטביעה. פרל נפטרה ב-22 באוגוסט 2013, בגיל 92. 1957 – "Jetty Paerl" 1957 – "Jetty Paerl 2" 1970– "Jetje van Radio Oranje" "עולם במלחמה" מדיה וקבצים בנושא יטי פרל בוויקישיתוף יטי פרל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יטי פרל, באתר MusicBrainz (באנגלית) יטי פרל, באתר Yandex.Music (ברוסית) יטי פרל, באתר Discogs (באנגלית) JETTY PAERL Jetje van Radio Oranje Jetty Pearl died at the age of 92, גבריאל ויואס, 27 באוגוסט 2013 Jetty Paerl
להקה רטורית

להקה רטורית הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה לסירוגין בשנים 1983—1989 והונהגה בידי יוסי אלפנט. הלהקה זכתה להצלחה עם להיטיה "סדר יום" ו-"Last Night", אך פעלה זמן קצר בלבד. "להקה רטורית" הוקמה ב-1983 על ידי יוסי אלפנט וחברו עופר הררי (תופים) יחד עם דפנה שדה (גיטרה בס) בכרכור, שם התגוררו באותה עת. בהמשך החליף אריק צוקר את דפנה שדה. הלהקה ניסתה להשיג חוזה הקלטות עם חברת תקליטים, אך לא הצליחה וחברי הלהקה החליטו לממן בעצמם את ההקלטות של מקסי סינגל, עם ארבעה שירים ("סדר יום", "שומר אריות", "טריק מיפן" ו"הלם כרך"). לאחר שסיימו את ההקלטות חתמו על חוזה הדפסה של אלף עותקים עם חברת "ישראפון", בסיוע ניצן זעירא. הצ'ק שנתן זעירא לחברה חזר ואביו של ניצן זעירא, דב זעירא, שהיה בעלי חברת "התקליט חיפה" סייע לכיסוי החוב והפיץ את התקליט. במהלך ההקלטות הגיע העיתונאי אייל גודלשטיין לראיין אותם, באותה עת הלהקה חיפשה נגן קלידים וגודלשטיין הצטרף להרכב כנגן סינטיסייזר. מתוך המקסי סינגל זכה השיר "סדר יום" להשמעות ברדיו וצעד במצעד הפזמונים של רשת ג'. מאוחר יותר התחלפו חברי "להקה רטורית" עם מוסא נחמיאס (בס), ירון בכר (קלידים) ויניב עצמון (תופים). בסוף 1984 נסעו אלפנט ונחמיאס לניו יורק, לאחר שהרגישו שהקהל לסוג המוזיקה שלהם בישראל מצומצם, שם הקליטו תחת השם "חדר 101" (מקור השם בספר "1984" מאת ג'ורג' אורוול) עם בת זוגו עדנה דה-בר ודויד גרוואי. ב־1986 חזר אלפנט לישראל השתתף באופרת הרוק מאמי והצטרף לאהוד בנאי ו"הפליטים" כנגן גיטרה ומעבד מוזיקלי. בתחילת 1988 החליטה חברת "האוזן השלישית" להדפיס מחדש את המקסי סינגל "סדר יום", והוא נמכר תוך זמן קצר במאות עותקים. בקיץ 1988, ערכה "להקה רטורית" מספר הופעות איחוד ב"מועדון הפינגווין" בתל אביב. באיחוד השתתפו בנוסף לאלפנט, עופר הררי בתופים ומשה נחמיאס בבס, ואת מקומם של ירון בכר ויניב עצמון תפסו אורי מילס, בקלידים (שהיה אז גם חבר בלהקת בטאטו), וישראל נחום בכלי הקשה. באוקטובר 1989, התאחדה הלהקה שוב להופעת מחווה ליוסי אלפנט "הדיל של פיל", ולכבוד יציאת האלבום "הופעה רטורית", אלבום שהוקלט בהופעה חיה בקיץ 1988 וכלל גם חמישה שירים חדשים שהלהקה ניגנה במסגרת הופעות האיחוד. באיחוד זה ניגנו: מוסה נחמיאס בבס, עופר הררי בתופים, יניב עצמון בכלי הקשה ורני עפרון בקלידים. יוסי אלפנט – סולן, גיטריסט ירון בכר – קלידים דני אברהם – גיטרה בס עופר הררי – כלי הקשה אייל גולדשטיין – סינתיסייזר אריק צוקר – גיטרה בס "סדר יום", מקסי סינגל, התקליט חיפה (1983) "הופעה רטורית", אלבום הופעה חיה, נענע דיסק (1989) ביקורת על המקסי סינגל - גידי אביבי, הטריק מיפן - ,להקה רטורית', כותרת ראשית, 4 בינואר 1984 יוסי חרסונסקי, "להקה רטורית": מחתרת כחול-לבן?, מעריב, 9 בפברואר 1984 מקום בצמרת - מצעד הפזמונים הישראלי, דבר, 15 בספטמבר 1983 אבי מורגנשטרן, חדר 101 של להקה רטורית, מעריב, 5 בספטמבר 1985 יוני הראל, מי שאומר שהיה נפלא, משקר, חדשות, 29 באוקטובר 1987 בחזרה לעבר, מעריב, 2 במרץ 1988 גיורא פרבר, שובה של להקה רטורית, חדשות, 26 במאי 1988 דני אמיר, לא למות מסומם בסוהו, חדשות, 23 ביוני 1988 ביקורת על ההופעה - אבי מורגנשטרן, הערה רטורית, מעריב, 3 ביולי 1988 גיורא פרבר, אולי יגמרו את הערב ביחד, חדשות, 19 באוקטובר 1989 אבי מורגנשטרן, יוסי אלפנט - איש הפיל, מעריב, 20 באוקטובר 1989 למה פיל? יוסי אלפנט מארח, ה' 21:00, קולנוע אלנבי ת"א, חדשות, 20 באוקטובר 1989
אלפרד קובין

אלפרד לאופולד איזידור קובין (בגרמנית: Alfred Leopold Isidor Kubin‏; 10 באפריל 1877 – 20 באוגוסט 1959) היה מוציא לאור, מאייר וכותב מזדמן. קובין נחשב לנציג חשוב של סימבוליזם ואקספרסיוניזם. קובין נולד בבוהמיה בעיירה לייטמריץ (ליטומיריצה (אנ')), באימפריה האוסטרו-הונגרית. בין השנים 1892–1896 הוא למד אצל צייר הנוף אלואה באר, אף שלמד זמן קצר. בשנת 1896, הוא ניסה להתאבד על קבר אמו, ותפקידו בצבא האוסטרי נמשך רק שנה שהסתיימה בהתמוטטות עצבים. בשנת 1898 החל קובין בתקופת לימודים אמנותית באקדמיה פרטית שהונהגה על ידי הצייר לודוויג שמיט-רוטה, לפני שנרשם לאקדמיה במינכן בשנת 1899, אבל לא סיים את לימודיו שם. במינכן גילה קובין את יצירותיהם של אודילון רדון, אדוורד מונק, ג'יימס אנסור, הנרי דה גרוקס ופליסיאן רופס. הוא הושפע עמוקות מהדפסים של מקס קלינגר, ואחר כך סיפר: "כאן נפתחה אלי האמנות החדשה, שהציעה משחק חופשי לביטוי הדמיוני של כל עולם התחושות המתקבל על הדעת... נשבעתי שאני אקדיש את חיי ליצירת עבודות דומות". טכניקת האקווטינט בה השתמשו קלינגר וגויה השפיעה על סגנון עבודותיו בתקופה זו, שהן בעיקר רישומי דיו של נושאים פנטסטיים, לעיתים קרובות מקאבריים. קובין הפיק מספר קטן של ציורי שמן בשנים 1902–1910, אך לאחר מכן תפוקתו כללה רישומי עט ודיו, צבעי מים וליטוגרפיות. בשנת 1911 הוא נקשר לקבוצת "הפרש הכחול" (Blaue Reiter) והציג איתה בגלריה דר שטורם בברלין בשנת 1913. לאחר אותה תקופה הוא איבד קשר עם האוונגרד האמנותי. קובין נחשב לנציג חשוב של הסמבוליזם והאקספרסיוניזם והוא ידוע בפנטזיות חשוכות, ספקטרליות, סמליות, המורכבות לעיתים קרובות מסדרות ציור נושאיות. כמו אוסקר קוקושקה ואלברט פריז גוטרסלו, גם לקובין היה כישרון אמנותי וגם ספרותי. הוא אייר בין השאר את עבודותיהם של אדגר אלן פו, הופמן ופיודור דוסטויבסקי. קובין אייר גם את מגזין הפנטזיה הגרמני Der Orchideengarten. משנת 1906 ועד מותו הוא חי בבית אחוזה מהמאה ה-12 באוסטריה עילית. בשנת 1938, באנשלוס של אוסטריה וגרמניה הנאצית, הוכרזה עבודתו כ"אמנות מנוונת", אך הוא הצליח להמשיך לעבוד במהלך מלחמת העולם השנייה. יצירתו הכתובה היחידה של קובין הייתה "Die andere Seite" (מגרמנית: "הצד השני") (1908), רומן פנטסטי המתרחש בארץ דמיונית מוזרה. ברומן קיימת אווירה של אבסורד קלסטרופובי בדומה לכתביו של פרנץ קפקא, שהתפעל מהספר. האיורים לספר יועדו במקור ל"גולם" מאת גוסטב מירינק, אך מאחר שספר זה התעכב, קובין העביר את איוריו לרומן משלו. המדינה חלום שכיח עבר שלא נבלע הגברת על הסוס המלך האחרון רגע הלידה אגדה סיבירית חרדה מסה שחורה מדיה וקבצים בנושא אלפרד קובין בוויקישיתוף אלפרד קובין, ברשת החברתית Goodreads אלפרד קובין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אלפרד קובין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Kubin, Alfred, Grove Art Online (באנגלית) Rosenberg, Karen (2008-10-15). "Mapping the Shadowy Corners of the Subconscious (Published 2008)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-12-24. Karl-Heinz Meissner, Alfred Kubin, Städtische Galerie im Lenbachhaus München, Edition Spangenberg, 1990 (p.114). "Artist creates a nightmare novel". The Canberra Times. Australian Capital Territory, Australia. 24 October 1970. p. 13. Franz Rottensteiner,The Fantasy Book: An Illustrated History from Dracula to Tolkien (p. 143) Collier Books, 1978
Dancing with a Stranger

"Dancing with a Stranger" (בעברית: "רוקדת עם זר") הוא שיר של הזמר האנגלי סם סמית' והזמרת האמריקנית נורמני. הוא נכתב על ידי סמית', נורמני, ג'ימי נייפס, מיקל ס' אריקסן, טור הרמנסן, והופק על ידי סטארגייט ונאפס. "Dancing with a Stranger" יצא לאור כסינגל על ידי חברת קפיטול רקורדס ב-11 בינואר 2019. השיר זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום הראשון במקסיקו, איסלנד ולבנון, מקום שלישי בבריטניה ומקום 7 בארצות הברית. השיר גם הגיע לעשרת הגדולים בעשרים ואחת מדינות נוספות. הוא מופיע באלבום האולפן השלישי של סמית 'Love Goes. הסינגל הגיע לתואר פלטינה משולשת בארצות הברית, ולמעמד פלטינה ומעלה בעשר מדינות נוספות. השיר היה שיר הרדיו המושמע ביותר לשנת 2019, על פי פורבס. השיר זכה בפרס שיר השנה בטקס פרסי BMI לונדון 2020, והיה מועמד בקטגוריית שיר השנה לשנת 2019 בטקס פרס בחירת הקהל, ולשיר השנה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2020. "Dancing with a Stranger" נחשב בעיני מבקרים רבים לאחד השירים הטובים ביותר בשנת 2019. ב־4 במרץ 2022 הוגשה תביעה בבית המשפט הפדרלי בלוס אנג'לס על ידי כותבי השיר "Dancing With Strangers" של הזמר ג'ורדן וינסנט שיצא לאור בשנת 2017. בתביעה נטען כי לשני השירים יש את אותו הפזמון והמלודיה: ”ההוק/פזמון בשני השירים - החלק המשמעותי והאמנותי ביותר של יצירות אלה - מכיל את המילים 'dancing with a stranger' המבוצע על גבי מנגינה ומלודיה כמעט זהים”. בנוסף, התלונה כוללת השוואה בין הוידאו קליפים של השירים, אשר גם להם נטען שיש דמיון. Dancing with a Stranger, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Dancing with a Stranger, באתר Last.fm (באנגלית) מידע על הסינגל "Dancing with a Stranger" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Dancing with a Stranger" באתר Discogs מילות השיר "Dancing with a Stranger" באתר Genius סרטון השיר "Dancing with a Stranger" באתר יוטיוב סם סמית', ג'ימי נייפס, מיקל סטורליר אריקסן, טור אריק הרמנסן, נורמני The biggest music collaborations of 2019 Tyler Aquilina, Sam Smith and Normani sued for alleged 'Dancing With a Stranger' copyright infringement, אנטרטיינמנט ויקלי, ‏5 במרץ 2022 ARIA Accreditations Documents, Dropbox (באנגלית)
טום יורק (שחקן)

טום יורק (באנגלית: Tom York) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע מהופעותיו בתפקיד סמואל "סם" קארן בסדרה "פולדארק" ובתפקיד הירו בסדרה "אולימפוס". יורק למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). ב-2015 לוהק יורק לתפקיד הראשי בסדרת הפנטזיה "אולימפוס". לפני כן הופיע בשני פרקים בסדרה "הרודן". ב-2016 שיחק בתפקיד מייק מדוקס בסדרה "אנדוור", בתפקיד מיטש מקורדן בפרק בסדרה "רציחות במידסומר", בתפקיד לאו ריצ'רדס בסדרה "Death in Paradise", ובתפקיד זאק ליסון בסדרה "Agatha Raisin". ב-2017 לוהק יורק לתפקיד סם קריין בסדרה "פולדארק" של ה-BBC. טום יורק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "BBC One - Poldark - Sam Carne". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-03-05. "Hero". SYFY (באנגלית). נבדק ב-2019-03-06. "Tom York". IMDb. נבדק ב-2019-03-06. "BBC - Tom York is Sam Carne - Media Centre". www.bbc.co.uk. נבדק ב-2019-03-05.
The 10%ers

The 10%ers (בתרגום חופשי לעברית: אנשי ה-10%) היא סדרת קומדיה בריטית המשודרת ב-ITV. הסדרה מתרחשת במשרדו של סוכן כישרונות, והיא התחילה כפיילוט בשנת 1993 שהוצג כחלק מה"Comedy Playhouse" קצר הימים של ITV (לא להתבלבל עם ה-Comedy Playhouse ארוך הימים של ה-BBC), ואז המשיכה כשתי סדרות שהוצגו בשנת 1994 ו-1996. השחקנים הקבועים היו: קלייב פרנסיס, שגילם את הדמות הראשית דומיניק עדן, בנדיקט טיילור בתפקיד אטין, קולין סטינטון בתפקיד טוני, ואליזבת בנט בתפקיד ג'ואן. היו הופעות קמע של ג'ונתן רוס וניקולס פרסונס. הפיילוט נכתב על ידי רוב גרנט ודאג ניילור, אם כי הסדרות הראשונה והשנייה נכתבו על ידי ניילור וכותבים משותפים שונים, כולל סטיב פונט ופול אלכסנדר. המפיק היה אד ביי, ואז מרקוס מורטיימר. "The 10%ers", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "The 10%ers", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקינת רכש פדרלית

המונח "Far" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו Far (פירושונים). תקינת רכש פדרלית (באנגלית: Federal Acquisition Regulation, בראשי תיבות: FAR) היא מערכת הכללים העיקרית בנוגע לרכש ממשלתי בארצות הברית, והיא מפורטת בפרק 1 של "Title 48" של אסופת התקינה הפדרלית (CFR). הוא מכסה רבים מהחוזים שהונפקו על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ונאס"א, כמו גם סוכנויות פדרליות אזרחיות אמריקאיות. החלק הגדול ביותר של FAR הוא "Part 52", המכיל תנאים קדם-חוזיים סטנדרטיים וסעיפי חוזה. תנאים קדם-חוזיים (solicitation provisions) הן דרישות הסמכה, הודעות והוראות שהופנו כלפי חברות שעשויות להיות מעוניינות להתמודד על חוזה ספציפי. הוראות וסעיפים אלה הם משישה סוגים: הוראות שידול נדרשות הוראות שידול נדרשות מתי חלות הוראות שידול אופציונליות סעיפי חוזה נדרשים סעיפי חוזה נדרשים מתי חלים סעיפי חוזה אופציונליים אם ה-FAR מחייב לכלול סעיף בחוזה ממשלתי, אך סעיף זה הושמט, הפסיקה עשויה לקבוע כי הסעיף החסר ייחשב כלול. זו ידועה בשם "הדוקטרינה הנוצרית", המבוססת על העיקרון הבסיסי שלתקנות ממשלתיות מסוימות יש תוקף ותוצאה של החוק, ואנשי ממשל אינם רשאים לחרוג מהחוק ללא אישור מתאים. יש להניח כי קבלנים עתידיים מכירים את החוק, כולל גבולות סמכותם של אנשי הממשלה. לפיכך, סעיף חובה המבטא חלק משמעותי או מושרש עמוק של מדיניות הרכש הציבורי, ישולב בחוזה ממשלתי מכוח החוק, גם אם הצדדים השמיטו אותו בכוונה. ניתן לערער על זכייה בחוזה ולבטלו אם טוען כנגדו יכול להוכיח כי הסוכנות הקבלנית או מקבל החוזה לא עמדו בדרישות הקדם חוזיות. טענה מוצלחת יכולה לגרום לבחינה מחודשת של ההחלטה להעניק את החוזה או להעניק את החוזה לטוען במקום הזוכה המקורי. למרות שמפגין מצליח לא יקבל בסופו של דבר את החוזה, ייתכן שהסוכנות הממשלתית תצטרך לשלם את הצעת הטוען ואת עלויות ההצעה. יש שהציעו כי המורכבות הגדולה של עמידה בדרישות FAR מרתיעה את התחרות, במיוחד מצד חברות קטנות. ראה, למשל, משרד האחריות הממשלתי, ניהול בסיס הספקים במאה ה-21. Acquisition.gov - Federal Acquisition Regulations (אורכב 21.07.2011 בארכיון Wayback Machine) Defense FAR Supplement NASA FAR Supplement (אורכב 28.06.2017 בארכיון Wayback Machine) FARSite eCFR Report GAO-06-533SP
לואי קלוד דאקן

לואי קלוד דאקן (בצרפתית: Louis-Claude Daquin;‏ 4 ביולי 1694 – 15 ביוני 1772) היה מלחין צרפתי ממוצא יהודי, שכתב בסגנונות בארוק וגאלאנט. דאקן היה וירטואוז בנגינת עוגב וצ'מבלו. לואי קלוד דאקן נולד בפריז, למשפחה יהודית מומרת מקארפנטרה, שבאה במקור מאיטליה (שם היה שמם ד'אקואינו). אחד מאחי סבו היה פרופסור לעברית מן הקולז' דה פראנס. דאקן היה ילד פלא מוזיקלי, שהופיע בחצר המלך לואי ה-14 כבר בגיל שש. במשך זמן מה היה תלמיד של לואי מרשאן. בגיל 12 התקבל לעבודה כנגן עוגב ב"סנט שאפל" וכעבור שנה התמנה למשרה דומה בכנסיית פטי סן אנטואן. בשנת 1727 התמנה דאקן לנגן עוגב בכנסיית סן פול בפריז, לאחר שגבר על ז'אן-פיליפ רמו בתחרות על המשרה. חמש שנים אחר כך היה לנגן עוגב, כמחליפו של לואי מרשאן, בקורדיליר. בשנת 1739 היה לנגן העוגב של המלך. בשנת 1755 החליף את אנטואן קאלווייר כנגן עוגב בשם בלבד בקתדרלת נוטרדאם בפריז. שמו של דאקן יצא ברבים כרב-אמן מזהיר בכלי המקלדת. הוא זכה להוקרה רבה בחוגי האצולה ומיומנותו שאין לה שיעור בנגינה בעוגב משכה המונים לשמוע אותו. בין היצירות המוזיקליות שנשארו אחריו ארבע סוויטות לצ'מבלו, מוזיקה לפסטוראלות לחג המולד (נואל), קנטטה ושיר שתייה ( air à boire). בין המפורסמות שביצירותיו "חג מולד שווייצרי" (נואל סוויס) ו"הקוקייה" (לה קוקו). מדיה וקבצים בנושא לואי קלוד דאקן בוויקישיתוף לואי קלוד דאקן, באתר AllMovie (באנגלית) לואי קלוד דאקן, באתר ספוטיפיי לואי קלוד דאקן, באתר AllMusic (באנגלית) לואי קלוד דאקן, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואי קלוד דאקן, באתר Discogs (באנגלית) לואי קלוד דאקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)