laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רתמים

רְתָמִים (נקרא גם כפר רתמים) הוא יישוב קהילתי דתי הנמצא בשוליים המזרחיים של חולות חלוצה, כ-3 ק"מ מצפון-מערב לרביבים וכ-20 ק"מ מדרום-מערב לבאר שבע. מסוף המאה ה-20 נמצא בקרבתו היישוב ביר הדאג'. היישוב משתייך למועצה אזורית רמת הנגב והוא הצפוני ביותר מבין יישוביה. בעבר היה קיים במקום קיבוץ, אשר השתייך לתנועה הקיבוצית. על הקמת היישוב הוחלט על ידי ועדת השרים להתיישבות באפריל 1978, ובעקבות זאת עלה גרעין מתיישבים שכלל עולים מאנגליה וישראלים בתחילת 1980 למחנה קרוואנים זמני ליד ביר עסלוג'. הקמת יישוב הקבע התעכבה עקב היעדר תקציב ולבסוף הקיבוץ עלה לקרקע בשנת 1983 על ידי גרעיני נח"ל מתנועת "הצופים", שתוגברו בגרעין של עולים מחו"ל. בשל קשיים חברתיים בגיבוש גרעין יציב ליישוב, התאחד הקיבוץ בשנת 1994 עם קיבוץ רביבים הסמוך. עם האיחוד, הוסבו חלק מהדירות לכפר הנופש "רותם במדבר", שנסגר בשנת 2000. בשנת 2002 הוקם ברתמים מרכז קליטה לעולים מאתיופיה שנסגר בסתיו 2009. בשנת 2007 החל להתגבש גרעין דתי ליישוב המקום, שהתיישב באופן זמני בטללים. ב-16 באוגוסט 2009 אוכלס המקום מחדש והפך ליישוב קהילתי דתי ובו קרוב ל-150 משפחות (נכון לאביב 2024). היישוב מתוכנן לגדול עד לאוכלוסייה של כ-300 משפחות ולהוות יישוב מרכזי במועצה אזורית רמת נגב. ענף החקלאות ברתמים כולל מטעי חוחובה, גפן היין, וארגן. בבוקר ה-7.10.2023 עם פרוץ מתקפת הפתע על ישראל (2023) חלק מחברי היישוב סייעו להגנת יישובי העוטף (ביניהם אברומי דויטש שנפצע מירי במהלך ניסיון חילוץ של תושבי קיבוץ חולית), ואחרים חסמו את כביש 222 למזרח למניעת חדירת מחבלים לרמת הנגב. חברים נוספים טיפלו בפצועים אנשי כוחות הביטחון וניצולי מסיבת הנובה שהגיעו לצומת רתמים. בהמשך, במהלך מלחמת חרבות ברזל, כ-90 אחוז מהגברים בכפר רתמים שרתו במילואים, וכיתת כוננות שהוקמה במקום נותרה להגן על תושבי היישוב הנותרים. בפברואר 2024 חדרו מספר פורצים מהפזורה הבדואית ליישוב, ונעצרו בידי כיתת הכוננות. חבר כיתת הכוננות ירה למוות באחד מהם. תיק החקירה נסגר מחוסר אשמה, לאחר שאומתה הטענה להגנה עצמית. יניר יגנה, ניסיון שני ברתמים: גרעין דתי במקום הקיבוצניקים שעזבו, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2009 עמר לחמנוביץ, ‏אנשי בראשית, באתר "ישראל היום", 8 בספטמבר 2010 רתמים, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אתר היישוב כולל פרטים על אפשרויות המגורים בו רתמים, באתר מועצה אזורית רמת הנגב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הקבה"מ: העדפת גוש אמונים פוגעת בקיבוצים צעירים בנגב, דבר, 12 בפברואר 1980 דורשים להקים ישוב הקבע לגרעין רתמים, דבר, 24 במרץ 1980 עודד בר מאיר, כפר הנופש" רותם המדבר" יהפוך למרכז קליטה, באתר ynet, 18 במרץ 2002 יניב מזומן, קהילה בשבוע: רתמים, קיבוץ טללים, באתר ynet, 5 ביולי 2007 https://www.makorrishon.co.il/magazine/dyukan/753264/ מור גורן, יובל חנינוביץ', מפגש מרגש בשיקום: הרבש"ץ שנפרד מהעולם ואיש מד"א שהציל אותו, באתר ynet, 6 בנובמבר 2023 פרקליטות מחוז דרום, הפרקליטות סגרה מחוסר אשמה את התיק כנגד חבר כיתת הכוננות ברתמים, ‏11.09.2024
פאזול עבדאללה מוחמד

פאזול עבדאללה מוחמד (בערבית: فاضل عبدالله محمد, כתיב נוסף של שמו, על פי הערבית: פאדל עבדאללה מוחמד; בערך 1974 - 8 ביוני 2011) היה חבר אל-קאעידה ומנהיגה במזרח אפריקה. נולד בעיר מורוני שבאי גרנד קומור שבקומורו והיה גם בעל אזרחות קנייתית. שלט במספר שפות, בהן צרפתית, סווהילית, ערבית ואנגלית. היה אחראי, בין היתר, למתקפות הטרור במומבסה ב-2002 ובין האחראים להתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה בשנת 1998. מוחמד היה בין הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI בקרן אפריקה ואחד מבכירי אל-קאעידה. מוחמד וטרוריסט נוסף שהיה עמו נהרגו ב-8 ביוני 2011 בידי כוחות סומליים הנאמנים לממשלה הזמנית, בתקרית אש במחסום דרכים ליד מוגדישו, בירת סומליה. ההסבר הרשמי לחיסול היה: "נהג הרכב סירב לעצור". מדיה וקבצים בנושא פאזול עבדאללה מוחמד בוויקישיתוף ליאור אסטליין, המבוקש מס' 1 באפריקה חוסל, באתר ישראל היום, 15 ביולי 2011
קלחים

קְלָחִים הוא מושב מצפון לכביש נתיבות–צומת קמה, המשתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי. המושב נוסד ביום א' אלול תשי"ד, 30 באוגוסט 1954 במסגרת מושבי השבלים וכונה באופן זמני שובל 4. התושבים עוסקים בחקלאות ובעבודות חוץ. מקור שם המושב בעולם הצומח והחקלאות (קלחים הם גבעולי הצמחים). המושב, כולל שטחיו החקלאיים, משתרע על 4,700 דונם ואוכלוסייתו כוללת 100 משפחות (76 בעלי נחלות ו־24 בעלי מגרשים). כמו כן קיימת הרחבה קהילתית של 50 מגרשים נוספים המשווקים כעת. אוכלוסיית המושב מגוונת וכחצי מהמשפחות הן משפחות חדשות שקנו מגרשים ונחלות, רובן על ידי בעלי מקצועות חופשיים. במושב גני ילדים מגיל שלושה חודשים ועד גיל שש שנים, משפחתון פרטי, מגרש כדורסל, ספרייה, בית כנסת, מקווה, בית עם וגני שעשועים לגיל הרך. במושב פעילות ועדות קליטה, חינוך, תרבות ופני המושב. המושב הוקם והיה מוכן להתיישבות בתחילת 1954, אולם התנועה המיישבת, העובד הציוני, לא הצליחה לגייס מתיישבים והוא עמד ריק במשך מספר חודשים עד שהגיעו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו, מאיראן ומתוניסיה. בהמשך הובאו אליו עולים ממרוקו הישר מהאנייה. בשנים הראשונות לקיומו היה המושב שדה מערכה על הזכות לחינוך דתי. בעיתונות הדתית נטען שלאחר שרוב ההורים ביקשו חינוך דתי, פעלו במוסדות לגרום להורים להתחרט. הורים שהסכימו לשלוח את ילדיהם לחינוך חילוני קיבלו הטבות שונות ואיומים הופנו כנגד הורים שבקשו חינוך דתי. בשנת 1958 לאחר מאבק מוצלח למען חינוך דתי, נשלחו הילדים שהיו מעוניינים בכך לבית ספר דתי בשרשרת. ההורים הפגינו מול משרד החינוך בדרישה לבית ספר דתי במושב עצמו. בשנת 1971 נמנתה קלחים בין 17 מושבים שסווגו כחלשים, בין 70 מושבים בדרום. פינת זיכרון לחללי צה"ל בית הכנסת רחוב במושב גן ילדים מבנה ציבור מדיה וקבצים בנושא קלחים בוויקישיתוף קלחים, באתר מועצה אזורית מרחבים קלחים, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ד"ר זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 1084 מי ומה בחדשות, הַבֹּקֶר, 22 ביולי 1956 ש. שחורי, מן האנייה אל הכפר, דבר, 27 באוגוסט 1954 משפחות מתיישבים לשובל 4 בנגב, על המשמר, 1 בספטמבר 1954 העולים שהגיעו מצפון אפריקה הועברו ישר מהאנייה להתיישבות, הצופה, 13 בספטמבר 1954 ה. בן עדי, ביקור אצל עולי מן האנייה להתיישבות, מעריב, 19 בספטמבר 1954 345 משפחות עולים נקלטו, דבר, 17 בנובמבר 1954 מנסים לבטל את הרישום החוקי בקלחים, שערים, 1 באוקטובר 1958 וראו גם: מסע כפיה חדש עם הרישום לבתיה"ס, שערים, 17 באפריל 1958 חיים פירקש, בתי הספר נפתחו - והמערכה על החינוך הדתי נמשכת - המאבק באזור "שבלים", הצופה, 4 בספטמבר 1959 הפגנת הורים משובלים, הצופה, 2 בספטמבר 1959 מערכת הרישום הדרמטית בשובלים טרם נסתיימה, שערים, 29 בספטמבר 1959 משולם עד, המושבים בדרום מתבססים, דבר, 14 בנובמבר 1971 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישע

יֵשַׁע (נקרא בעבר "מבטחים ג'") הוא מושב בדרום חבל אשכול המשתייך לתנועת המושבים. המושב הוקם בשנת 1957 על ידי קבוצת יהודים ממצרים שגורשו לישראל אחרי מבצע קדש. ברבות השנים, עזבו רובם את המושב ותושבים אחרים באו במקומם. השטחים החקלאיים של המושב הם בגודל של כ-2,000 דונם. בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה. ישע, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964 בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
רובידיום

רובידיום (Rubidium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות שסמלו הכימי Rb ומספרו האטומי 37. רובידיום הוא היסוד השני הכי פחות אלקטרושלילי מהמתכות האלקליות. זוהי מתכת רכה בצבע לבן-כסוף מתכתי הניתכת קרוב לטמפרטורת החדר (39 מעלות צלזיוס). היסוד פעיל מאוד ודומה בתכונותיו למתכות האלקליות האחרות, ניצת ספונטנית באוויר ומגיב עם מים תוך פליטת מימן. בעירתו בלהבה צהבהבה. כיוון שניתן ליינן אותו בקלות, הוא שימש במנועים יוניים של רכבי חלל (צסיום וקסנון יעילים יותר למטרה זו). יישומים נוספים: דלק גרעיני. שעונים אטומיים. עיניים אלקטרוניות. חומר מבודד בין חומרים רדיואקטיבים. מאיץ התנגשות יונים. אחד הרכיבים בתאים פוטואלקטריים. ל-RbAg4I5 יש המוליכות הגבוהה ביותר בטמפרטורת החדר מכל הגבישים היוניים ולכן משמש בייצור סוללות ויישומים אחרים. יישומים בפירוטכניקה. הרובידיום זוהה בשנת 1861 על ידי רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף במינרל לפידוליט באמצעות שימוש בספקטרוסקופ. ליסוד זה היה שימוש מזערי בתעשייה עד שנות העשרים של המאה ה-20. מבחינה היסטורית, השימוש החשוב ביותר ברובידיום היה במחקר ופיתוח, בעיקר ביישומים כימיים ואלקטרוניים. רובידיום הוא היסוד ה-16 בתפוצתו בקרום כדור הארץ ומופיע במספר מינרלים שונים. המינרל לפידוליט מכיל 1.5% רובידיום והוא המקור העיקרי בהפקתו, בנוסף לכמה מינרלי אשלגן שגם הם מכילים אותו בכמויות גדולות. לרובידיום 4 תחמוצות: Rb2O, Rb2O2, Rb2O3, RbO2. רובידיום מגיב עם מים באלימות ויכול לגרום לשרפה, לכן עדיף לשמור אותו תחת שמן או בסביבה אדישה כימית. מדיה וקבצים בנושא רובידיום בוויקישיתוף רובידיום ב-Webelements (באנגלית) רובידיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מבטחים (מושב)

מִבְטַחִים הוא מושב בחבל אשכול, סמוך לרצועת עזה, המשתייך לתנועת המושבים. שטחו 4,000 דונם. מקור השם מבטחים הוא הפסוק "וְיָשַׁב עַמִּי בִּנְוֵה שָׁלוֹם וּבְמִשְׁכְּנוֹת מִבְטַחִים" (ישעיהו ל"ב, י"ח). המושב הוא ישוב מסורתי - חילוני, וקיימים בו גם בית כנסת ומקווה. עיקר העיסוק ביישוב הוא בחקלאות: גידול ירקות, פרחים ומשתלות. בין שאר מוקדי התעסוקה ביישוב בתי מסחר, בתי אריזה, ומסגריה. היישוב מבטחים הוקם לראשונה ב-7 בפברואר 1947 כקיבוץ של העובד הציוני. ב-22 באפריל 1948 אירעה תקרית חמורה בין הצבא הבריטי ובין מגיני מבטחים. יחידה בריטית משוריינת שכללה מספר טנקים ונושאי ברן הגיעה לשערי הקיבוץ. הבריטים ביקשו להסגיר לידיהם מכונית משא שלטענתם הוחרמה מהערבים, ולהסגיר גם את נהג הקיבוץ לחקירה. כשנענו בשלילה החלו הטנקים להפגיז את בית הביטחון ואת עמדות הקיבוץ. שלושים פגזים נורו על הקיבוץ, שישה מהם פגעו בבית הביטחון והרגו את חבר הקיבוץ חיים פישר. לפנות ערב נסוגו הבריטים ממבטחים. עם תום מלחמת העצמאות החליטו חברי מבטחים לפנות את המקום ולחבור עם חברי קיבוץ ניצנים לייסד את קיבוץ ניצנים החדש. המושב מבטחים הוקם מחדש ב-1950 על ידי עולים מכורדיסטן ליד היישוב הישן הנטוש, כשאת אבן הפינה הניחו ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר החוץ משה שרת. בשנת 1954 הגיעו למבטחים עולים חדשים ממרוקו ומכורדיסטן. היישוב היה בסיס קדמי לצה"ל במלחמת סיני, מגודר ומוקף בעמדות ירי ובתעלות קשר, וממנו יצאו כוחות חי"ר למבצע. ממבטחים הישנה נותר רק בית הביטחון, שהוכרז ב-1982 כאתר לאומי. הבית נמצא במצב גרוע בין חממות החקלאים כשהוא מחורר מהפגזות ומט ליפול. בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה. אברהם אדן: עד דגל הדיו; הוצאת מערכות, עמ' 133–140, 1984 דן גזית, ״כוחות עלומים הכו שורשים בחוף מבטחים״, "ככה זה" גיליון 91, 6 ביולי 2011, עמ' 28 מדיה וקבצים בנושא מבטחים בוויקישיתוף מבטחים, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור מפת האזור שהודפסה על ידי מחלקת המדידות, 1952, עם סימון שני יישובים: 'מבטחים' ו-'מבטחים החדשה'. באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אתר לאומי בית הביטחון מבטחים, באתר טבע ונופים בישראל תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964 בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
סרגיי באלחנין

סרגיי ניקולייביץ' באלחנין (רוסית: Сергей Николаевич Балахнин; נולד ב-26 בנובמבר 1959) הוא כדורגלן עבר רוסי ועוזר מאמן בנבחרת רוסיה. שיחק בעמדות הקשר והחלוץ במועדונים סק"א רוסטוב, רוסטלמאש (כיום רוסטוב), קובאן קרסנודאר (שם הוא שיחק משחק אחד בגביע הסובייטי ו-4 משחקים בהרכב השני בהם כבש שער) ובקאיחה הפינית. באלחנין הוא שיאן ההופעות ברוסטוב עם 424 משחקים במדי הקבוצה מרוסטוב על הדון. הוא שיחק בה במשך 15 עונות (מ-1979 עד 1995). היה מאמן בתפקידים שונים ברוסטוב מ-1995 עד 2000. מאמן ראשי בקבוצה מדצמבר 2000 עד אפריל 2001, מאוגוסט 2002 עד דצמבר 2003, מאפריל 2004 עד דצמבר 2004, מאז יולי 2011 הוא המאמן הנוכחי של המועדון. ההישג הגבוה ביותר שלו הוא העפלה לגמר הגביע הרוסי 2002/03. נשוי ויש לו בן. אחיו הבכור גם מאמן כדורגלן עבר (שוער) וכיום מאמן שוערים בקבוצת הנוער של רוסטוב. רוסטוב גמר הגביע הרוסי - 2002/03 סרגיי באלחנין, באתר Transfermarkt סרגיי באלחנין, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקות ופרופיל באתר KLISF דף המאמן באתר הרשמי של רוסטוב
ליגת העל הגרמנית בכדורסל

ליגת ה-BBL (בגרמנית: Basketball Bundesliga) היא ליגת הכדורסל הבכירה בגרמניה. הליגה נוסדה בשנת 1939 כליגה חובבנית, וב-1966 הפכה לליגה מקצוענית. בתחילה חולקה לבית צפוני ודרומי כל אחד עם 8–10 מועדונים. בהמשך אוחדו הבתים ובעונת 1966/67 החלו גם משחקי הגביע הגרמני. מאז שנת 2009 הספונסר הרשמי של הליגה היה "Beko", למשך שש שנים. נכון לעונת 2022/2023 הספונסר הראשי הוא easyCredit. הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 34 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה. האלופה משחקת במפעל היורוליג, הקבוצות המסיימות במקומות 2–3 וזוכת הגביע הגרמני משחקות במפעל היורוקאפ, וכן הקבוצה המסיימת במקום 4–5 משחקת במפעל היורוצ'לנג'. נכון לעונת המשחקים 2022/2023: 1939: LSV שפנדאו 1947: MTSV שוובינג 1948: טורנרבונד היידלברג 1949: MTSV שוובינג 1950: דיגרלוך שטוטגרט 1951: טורנרבונד היידלברג 1952: טורנרבונד היידלברג 1953: טורנרבונד היידלברג 1954: באיירן מינכן 1955: באיירן מינכן 1956: ATV דיסלדורף 1957: טורנרבונד היידלברג 1958: טורנרבונד היידלברג 1959: טורנרבונד היידלברג 1960: טורנרבונד היידלברג 1961: טורנרבונד היידלברג 1962 טורנרבונד היידלברג 1963: אלמניה אאכן 1964: אלמניה אאכן 1965: גיסן 1846 1966: טורנרבונד היידלברג 1967: גיסן 1846 1968: גיסן 1846 1969: VfL אוסנברוק 1970: באייר ג'יינטס לברקוזן 1971: באייר ג'יינטס לברקוזן 1972: באייר ג'יינטס לברקוזן 1973: טורנרבונד היידלברג 1974: האגן SSV 1975: גיסן 1846 1976: באייר ג'יינטס לברקוזן 1977: טורנרבונד היידלברג 1978: גיסן 1846 1979: באייר ג'יינטס לברקוזן 1980: גטינגן SSC 1981: ריינאנרג'י קלן 1982: ריינאנרג'י קלן 1983: גטינגן ASC 1984: גטינגן ASC 1985: באייר ג'יינטס לברקוזן 1986: באייר ג'יינטס לברקוזן 1987: ריינאנרג'י קלן 1988: ריינאנרג'י קלן 1989: ביירוית באסקט 1990: באייר ג'יינטס לברקוזן 1991: באייר ג'יינטס לברקוזן 1992: באייר ג'יינטס לברקוזן 1993: באייר ג'יינטס לברקוזן 1994: באייר ג'יינטס לברקוזן 1995: באייר ג'יינטס לברקוזן 1996: באייר ג'יינטס לברקוזן 1997: אלבה ברלין 1998: אלבה ברלין 1999: אלבה ברלין 2000: אלבה ברלין 2001: אלבה ברלין 2002: אלבה ברלין 2003: אלבה ברלין 2004: סקיליינרס פרנקפורט 2005: ברוזה במברג 2006: ריינאנרג'י קלן 2007: ברוזה במברג 2008: אלבה ברלין 2009: באסקטס אולדנבורג 2010: ברוזה במברג 2011: ברוזה במברג 2012: ברוזה במברג 2013: ברוזה במברג 2014: באיירן מינכן 2015: ברוזה במברג 2016: ברוזה במברג 2017: ברוזה במברג 2018: באיירן מינכן 2019: באיירן מינכן 2020: אלבה ברלין 2021: אלבה ברלין 2022: אלבה ברלין 2023: רטיופארם אולם 2024: באיירן מינכן אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הגרמנית בכדורסל (בגרמנית)
קרנטן (נורמנדי)

קרנטן (בצרפתית: Carentan) היא עיירה בצפון מערב צרפת. העיירה ממוקמת במחוז מאנש שבחבל נורמנדי. העיירה ממוקמת על נהר הדוֹב (Douve), אשר נשפך לתעלת למאנש כ-7 ק"מ צפון-מזרחית לעיירה. נכון לשנת 1999, חיים בעיירה 6,340 בני אדם. העיירה מוכרת במיוחד על היותה יעד אסטרטגי חשוב במהלך הפלישה לנורמנדי. שפך נהר הדוב מפצל את חופי הנחיתה חוף אומהה וחוף יוטה והעיירה נחשבה לעיר מפתח שהשליטה עליה תבטיח את חיבור שני החופים. כחלק מהיעדים של כוחות הצנחנים שצנחו בליל הפלישה, הוגדרה גם קרנטן כיעד חשוב שיש להחזיק עד להגעת הכוחות מהחופים. מדיה וקבצים בנושא קרנטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרנטן אתר IMDb - הסדרה אחים לנשק - Band of Brothers (2001) - פרק 3 - הקרב על קרנטן של פלוגת Easy במסגרת המלחמה במערב צרפת לאחר הפלישה לנורמנדי. ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היסב

היסב (באנגלית: Porting) היא התאמת קוד תוכנה מסביבת העבודה שבה הוא נכתב, לסביבת עבודה חדשה, בין אם סביבת חומרה כגון מעבד אחר או סביבת תוכנה כגון מערכת הפעלה. גרסת התוכנה המותאמת לסביבה חדשה נקראת "היסב", "פורט", או "port". מונח זהה קיים בתקשורת מחשבים, אך במשמעות שונה בתכלית. דוגמה לפעולת היסב היא כאשר תוכנה שנכתבה למערכת ההפעלה חלונות אינה מתאימה למערכת ההפעלה לינוקס, וכדי להתאימה (על מנת שתוכל לרוץ על לינוקס) יש לבצע שינויים בקוד התוכנה. בתחום משחקי הווידאו, בשנות ה-80 וה-90, המונח היסב התייחס תכופות לא להסבה פיזית או ישירה של משחק ממערכת אחת לאחרת, אלא לבניית גרסה חדשה לחלוטין של משחק שנוצר במקור עבור מערכת אחת, למערכת אחרת. למשל, כדי להסב משחק שנוצר במקור למחשב אישי לגרסה שתתאים לקונסולת משחקים או ההפך, או הסבת משחק ארקייד למערכות הביתיות, כמו גם (במקרים נדירים יחסית) הסבת משחק מחשב או קונסולה ביתית לארקייד. במקרים רבים, מדובר היה בתכנות גרסה חדשה לחלוטין של המשחק, עם גרפיקה, צליל, פסקול, מנוע משחק וחוויית משחק שונים (במקרים קיצוניים אף ברמה גבוהה יותר מאשר הגרסה המקורית של המשחק), ואשר תכופות לא פותחה או הופצה על ידי החברה של המשחק המקורי. לעומת זאת, נכון לעשור השני של המאה ה-21, הסבת משחק בין מחשב אישי לקונסולה, דומה להסבת תוכנה בין מערכת הפעלה אחת לאחרת. מונחים בתוכנה לדוגמה, ההיסב של משחק המחשב דום לקונסולה פלייסטיישן, כלל לא דמה למשחק בגרסתו המקורית למערכת ההפעלה MS-DOS, או להיסבו לחלונות 95 (מנוע משחק שונה, פסקול שונה, גרפיקה שונה, שלבים ודמויות מקוריות שלא היו קיימים במשחק המקורי ל-MS-DOS), ולא פותח והופץ על ידי המתכננים והמפיצים המקורים של המשחק, חברת ID Software. ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפואת מין

רפואת מין (בלועזית: וֶנֶרולוגיה, Venereology) הוא ענף ברפואה העוסק בלימוד וטיפול במחלות המועברות על ידי יחסי מין. השם נגזר מהאלה היוונית ונוס. תחום זה כולל את הטיפול באיידס. רופא המתמחה ברפואת מין נקרא ונרלוג. לעיתים מומחה לרפואת עור מתמחה גם ברפואת מין, שכן לא מעט מחלות עור מועברות ביחסי מין. בעבר התמחויות ברפואת עור ומין היו כמעט מאוחדות, לפני עידן האיידס ודלקת הכבד הנגיפית ובשנים האחרונות יש יותר משמעות למומחיות במחלות המועברות באמצעות יחסי מין. רפואת עור גינקולוגיה סקסולוגיה מדיה וקבצים בנושא רפואת מין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יד יערי

יד יערי - המרכז לתיעוד וחקר של השומר הצעיר הוא הארכיון המרכזי של תנועת "השומר הצעיר", על אגפיה, הקיבוץ הארצי, מפ"ם, וגופים נלווים אחרים ומרכז תיעוד ומחקר. המכון הוקם בגבעת חביבה, המרכז התנועתי של "השומר הצעיר", ונקרא על שמו של מאיר יערי, מי שהיה מהמנהיגים המוכרים של התנועה, בארץ ובגולה, חבר הכנסת וממנהיגי מפ"ם. ראשיתו של ארכיון יד יערי היא ביוזמתו של שלמה רכב בשנת 1937 לאסוף את החומר הארכיוני של תנועת השומר הצעיר ובהחלטה של התנועה להקים ארכיון. בתחילת 1938 נחנך בית התנועה בקיבוץ מרחביה, בתוכו הוקצו חדרים עבור הארכיון. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה פעלו בארכיון לאסוף חומר ארכיוני על התנועה מהציבור וכשעלה חשש לפלישה גרמנית לארץ ישראל הוטמן החומר הארכיוני במחבוא. ב-24 במאי 1964, במלאת שנה לפטירתו של שלמה רכב, נקרא הארכיון במרחביה על שמו של שלמה רכב. מספטמבר 1964 נסגר הארכיון למשך כ-3 שנים. באוקטובר 1982 עבר הארכיון ממרחביה למשכן מרכז תיעוד וחקר בגבעת חביבה. המרכז נחנך ב-4 בספטמבר 1983 ואיחד את ארכיון השומר הצעיר וארכיון מורשת על השואה. לאחר פטירתו של מאיר יערי נקרא המרכז על שמו "יד יערי". מנהל יד יערי הוא ד"ר עומר עינב. היועץ המדעי הוא פרופסור אלי צור. במסגרת הארכיון נערכים מחקרים היסטוריים בתחומי חקר השואה, היהדות ותנועת העבודה, וכן מפעלים חינוכיים שונים, הכוללים הדרכת נוער וצעירים בתחומי המידע האצורים בארכיון. הארכיון מחולק לשני אגפים עיקריים: ארכיון "השומר הצעיר" ומה שמסביבו, ואגף המחקר, שבמסגרתו רואים אור פרסומי מחקר ויוצאים לפועל פעולות חינוכיות שונות. הארכיון משתמש באמצעי שימור אלקטרוניים, מפעיל מערכות מידע מקוונות והוא כולל גם אוספי אמנות ואוספים חזותיים ומגוונים. הקטלוג המקוון של הארכיון זמין ברשת, כולל תמונות רבות ומסמכים סרוקים (ראו קישור למטה). מדיה וקבצים בנושא יד יערי בוויקישיתוף אתר יד יערי קטלוג יד יערי ברשת ארכיון יד יערי באתר הספרייה הלאומית מיכאל יעקובסון: סיבוב ביד יערי שבגבעת חביבה בתכנון חיליק ערד, באתר 'חלון אחורי', 4 ביולי 2018 דבורה דור, בית אוצר התנועה, על המשמר, 24 במאי 1964 חנוכת בית השומר הצעיר במרחביה, השומר הצעיר, 1 במרץ 1938; המשך ארכיון השומר הצעיר, אמר, 12 בפברואר 1940 דוד גורן, בית הגנזים של עברנו, על המשמר, 1 בספטמבר 1967 במלאת שנה לפטירתו של שלמה רכב, על המשמר, 21 במאי 1964 ארכיון התנועה יישא את שמו של ש. רכב, על המשמר, 25 במאי 1964 ארכיון השומר הצעיר, על המשמר, 30 בספטמבר 1964 ארכיון הקיבוץ הארצי, דבר, 15 באוקטובר 1982 מרכז תיעוד וחקר של "השומר הצעיר" בגבעת חביבה, דבר, 2 בספטמבר 1983 נחנך המרכז לתיעוד של השומר הצעיר, דבר, 5 בספטמבר 1983
מוזיאון פילדלפיה לאמנות

מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית: Philadelphia Museum of Art; בקיצור: PMoA) הוא אחד המוזיאונים לאמנות הגדולים בארצות הברית. הבניין הנוכחי שלו, בצורת שלושה מקדשים יוונים מקושרים, נפתח בשנת 1928. ג'וליאן אבל (אנ'), המתכנן הראשי והבוגר האפרו-אמריקאי הראשון של בית הספר לעיצוב (אנ') של אוניברסיטת פנסילבניה, קיבל השראה מהמקדשים שראה בעת שנסע ליוון. המוזיאון הוקם בשנת 1876 ונמצא בקצה המערבי של שדרת בנג'מין פרנקלין פארקוויי (אנ') בפילדלפיה. באוספים שלו יותר מ-225,000 יצירות. בין המוצגים במוזיאון "אפיפניה" (1475) מאת הירונימוס בוש, "שריפת בתי הפרלמנט (אנ')" מאת ויליאם טרנר (1835) "המתרחצות הגדולות" (1906) מאת פול סזאן, וכן אוסף גדול מיצירות מרסל דושאן שנתרם על ידי לואיז וולטר ארנברג (אנ'), ובהם "הזכוכית הגדולה", "נתון". בקומה העליונה, מבקרים נושמים תרבויות אחרות בזמנים דרך יותר מ-80 חדרים תקופתיים, מהמנזר מימי הביניים ועד המקדש הינדי (אנ'). אולם המדרגות הגדול כולל מוזיקה חיה, קוקטיילים וכיבוד קל. ימי שישי האחרונים של כל חודש, הם חגיגיים אף יותר, עם הופעות ופעילויות בנושאים שונים. מוזיאון פילדלפיה לאמנות זכה לפרסום בקהל הרחב לאחר שעל מדרגותיו צולמה אחת מהסצנות בסרט רוקי, בה נראה סילבסטר סטאלון באגרופים קמוצים וידיים מונפות. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון פילדלפיה לאמנות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית) מוזיאון פילדלפיה לאמנות, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון פילדלפיה לאמנות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון פילדלפיה לאמנות, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון פילדלפיה לאמנות, סרטונים בערוץ היוטיוב מוזיאון פילדלפיה לאמנות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוזיאון פילדלפיה לאומנות, דף שער בספרייה הלאומית „The Philadelphia Museum Expands Into a Landmark“, New York Times, ספטמבר 2007 VISIT PHILADELPHIA, Philadelphia Museum of Art ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה ה-65 (ברית המועצות)

הארמייה ה-65 הייתה ארמייה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהשתתפה בקרבות נגד כוחות הציר בחזית המזרחית, כולל בקרב סטלינגרד. הארמייה הוקמה בסוף אוקטובר 1942 על בסיס המפקדה של ארמיית הטנקים הרביעית, שפורקה לאחר שספגה אבדות כבדות בלחימה על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד. היא סופחה לכוחות חזית הדון מצפון לסטלינגרד, וערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה 10 דיוויזיות חי"ר ובריגדת טנקים עצמאית, תחת פיקודו של פאבל באטוב. במסגרת מבצע אורנוס השתתפה הארמייה ה-65 במתקפה של כוחות החזית על האגף המשמאלי של הארמייה השישית הגרמנית. לאחר כיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד בסוף נובמבר 1942, השתתפה הארמייה בינואר 1943, ביחד עם שש ארמיות סובייטיות נוספות, במבצע לחיסול כוחות הציר שנלכדו ב"כיס סטלינגרד" (מבצע קלחת). לאורך כל המלחמה מפקד הארמייה היה פאבל באטוב. מדיה וקבצים בנושא הארמייה ה-65 בוויקישיתוף תיאור מפורט של היחידה (ברוסית) ראו, אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000, נספח א', עמ' 364 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.