מיגל מוניוס

מיגל מוניוס מוסון (בספרדית: Miguel Muñoz Mozún;‏ 19 בינואר 1922–16 ביולי 1990) היה כדורגלן ומאמן ספרדי. מוניוס שיחק במירב הקריירה בעמדת הקשר בריאל מדריד, לפני שעבר לתפקיד מאמן הקבוצה. הוא נחשב לאחד מגדולי מאמניה בהיסטוריה, הוביל אותה לתשע אליפויות ספרד, והיה לראשון בהיסטוריה שזוכה בגביע אירופה לאלופות גם כשחקן וגם כמאמן. בין היתר אימן מוניוס גם את נבחרת ספרד, אותה הוביל לגמר יורו 1984. מוניוס החל את דרכו בקבוצות מקומיות מעיר הולדתו מדריד. ב-1943, במקביל לשירותו הצבאי, החל לשחק ב-CD לוגרונייס, אז מהליגה השלישית. לאחר עונה אחת בקבוצה, עבר מוניוס לראסינג סנטנדר מליגת המשנה, בה שיחק במשך שתי עונות. בעונת 1946/1947 החל מוניוס את דרכו בליגה הבכירה, כשעבר לקבוצת סלטה ויגו תחת המאמן ריקרדו זאמורה. בעונתו השנייה בקבוצה סייע לה לסיים במקום הרביעי בליגה הראשונה, ולהעפיל לגמר הגביע הספרדי. מוניוס אמנם כבש את השער הראשון במשחק הגמר מול סביליה, אך סלטה הובסה 4-1 בסיום. עונה אחר כך חתם מוניוס בריאל מדריד, בה שיחק עד לסיום הקריירה שלו. עם הגעתו לקבוצה של אלפרדו די סטפנו ב-1953, הפכה הקבוצה לאחת הבולטות והחזקות בכדורגל הספרדי והאירופי. במהלך חמש העונות הבאות, זכה מוניוס עם קבוצתו בארבע אליפויות. במקביל, בעונת 1955/1956 החל טורניר גביע אירופה לאלופות הראשון בהיסטוריה. ב-8 בספטמבר 1955 היה מוניוס, שהחל לשמש אז כקפטן הקבוצה, לכובש השער הראשון של ריאל מדריד בגביע אירופה אי פעם, כשכבש בדקה ה-74 במשחק החוץ של ריאל מול סרבט ז'נבה, בדרך לניצחון 2-0. בסיום העונה היה מוניוס לקפטן הראשון בהיסטוריה שמניף את גביע אירופה לאלופות, לאחר שריאל גברה במשחק הגמר 4-3 על סטאד ריימס הצרפתית. מוניוס היה שותף כקפטן גם לזכייה השנייה ברציפות של הקבוצה בגביע אירופה, לאחר ניצחון במשחק הגמר מול פיורנטינה, ולזכייה השלישית ברציפות מול מילאן אף על פי שהחמיץ את משחק הגמר. בסיום העונה פרש מוניוס ממשחק פעיל בגיל 37. במהלך הקריירה שלו בריאל מדריד רשם מוניוס שבע הופעות רשמיות במדי נבחרת ספרד. מיד לאחר פרישתו ממשחק, הצטרף מוניוס לצוות המקצועי של המועדון. לאחר תקופת השתלמות קצרה בפלוס אולטרה, קבוצת המילואים של המועדון, הוביל מוניוס את ריאל מדריד, עם תצוגות התקפיות מרשימות של די סטפנו ושל פרנץ פושקש, לזכייה בגביע אירופה לאלופות לעונת 1959/1960, לאחר ניצחון מוחץ של 7-3 במשחק הגמר מול איינטרכט פרנקפורט. בכך, היה מוניוס לראשון בהיסטוריה שזוכה בתואר גם כשחקן וגם כמאמן. מוניוס הוביל את ריאל לאחת מהתקופות המוצלחות בהיסטוריה שלה. במשך 14 עונות הוביל מוניוס את הקבוצה לשתי זכיות בגביע אירופה, לאחר זכייה נוספת ב-1966, ולזכייה בתשע אליפויות ושני גביעים. תקופת האימון של מוניוס היא הארוכה ביותר והמוצלחת ביותר מבין כל מאמני ריאל מדריד בהיסטוריה. לקראת עונת 1975/1976 חזר מוניוס לראשונה לאחר שעזב את ריאל מדריד, כשהתמנה למאמן גרנדה מהליגה הבכירה, אותה הוביל לירידת ליגה. לקראת עונת 1977/1978 החל מוניוס לאמן את לאס פאלמס מהליגה הבכירה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הוביל אותה מוניוס למקום השביעי בטבלה, ולגמר הגביע הספרדי הראשון והיחיד עד כה של הקבוצה בהיסטוריה, שם הפסידה 3-1 לברצלונה. עונה אחר כך, הוביל מוניוס את לאס פאלמס למקום השישי בליגה. לקראת עונת 1979/1980 מונה לתפקיד מאמן סביליה, אך סיים את תפקידו לאחר שתי עונות וחצי בהן לא הצליח להוביל את הקבוצה להישגים ולמאבקי צמרת. לאחר טורניר מונדיאל 1982 בספרד, שהסתיים בהדחה מאכזבת כבר בשלב הבתים, החליף מוניוס את חוסה סנטמריה בתפקיד מאמן נבחרת ספרד. בעבר, אחז מוניוס בתפקיד למשך ארבעה משחקים כמאמן זמני, בשנת 1969. המשימה הראשונה של מוניוס כמאמן הנבחרת הייתה מוקדמות יורו 1984, ונבחרתו הוגרלה לבית שכלל גם את הולנד. ספרד הגיעה למשחק האחרון בשלב המוקדמות מול מלטה בידיעה שהיא חייבת ניצחון בהפרש של 11 שערים על מנת להעפיל לאליפות אירופה. מוניוס הדריך את נבחרתו לניצחון השני בגובהו בהיסטוריה שלה, 12-1, עם רביעיות של סנטיאנה והיפוליטו רינקון. התוצאה הספיקה לספרד על מנת להעפיל לטורניר. ביורו 1984 השיגה ספרד את ההישג הגדול ביותר שלה מאז הזכייה ביורו 1964, והעפילה לגמר הטורניר. ספרד השיגה ניצחון בודד בשלב הבתים, 1-0 במשחק האחרון מול גרמניה המערבית, שהספיק לה על מנת לסיים בראשות הבית עם מאזן נקי מהפסדים. ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין מול דנמרק הוביל אותה לגמר מול צרפת, שם נכנעה לנבחרת המארחת, שנהנתה מתמיכת הקהל הביתי ומיכולת מרשימה של מישל פלאטיני. מוניוס הוביל את ספרד למונדיאל 1986 במקסיקו. ספרד ספגה הפסד 1-0 לברזיל כבר במשחק הפתיחה שלה בטורניר, אך המשיכה לשני ניצחונות במשחקים הבאים בשלב הבתים, בהם 3-0 מרשים על אלג'יריה. ספרד הביסה בשמינית הגמר 5-1 את דנמרק עם רביעייה של אמיליו בוטרגניו, והפכה לאחת המועמדות לזכייה בתואר. אמנם, הפסד מאכזב לבלגיה בדו-קרב פנדלים סיים את דרכה של ספרד ברבע הגמר. הטורניר האחרון של מוניוס כמאמן הנבחרת היה יורו 1988. הוא הוביל את הנבחרת לחמישה ניצחונות משישה משחקים בשלב המוקדמות, אך בטורניר עצמו שובצה ספרד בבית קשה שכלל את הנבחרות המוכשרות של איטליה וגרמניה המערבית, שגם אירחה את הטורניר. ספרד השיגה ניצחון על הצלע הרביעית בבית, דנמרק, אך נכנעה לאיטליה ולגרמניה והודחה בסיום שלב הבתים. מוניוס סיים את דרכו בנבחרת לאחר הטורניר, והוחלף בלואיס סוארס מירמונטס. שנתיים לאחר סיום דרכו כמאמן, ב-16 ביולי 1990, נפטר מוניוס בביתו שבמדריד בגיל 68. ריאל מדריד גביע אירופה לאלופות (3): 1955/56, 1956/57, 1957/58 אליפות ספרד (4): 1953/54, 1954/55, 1956/57, 1957/58 הגביע הלטיני (2): 1955, 1957 ריאל מדריד גביע אירופה לאלופות (2): 1959/60, 1965/66 אליפות ספרד (9): 1960/61, 1961/62, 1962/63, 1963/64, 1964/65, 1966/67, 1967/68, 1968/69, 1971/72 הגביע הספרדי (2): 1961/1962, 1969/1970 הגביע הביניבשתי: 1960 נבחרת ספרד אליפות אירופה: 1984 (מקום שני) מדיה וקבצים בנושא מיגל מוניוס בוויקישיתוף מיגל מוניוס, באתר Transfermarkt מיגל מוניוס, באתר BDFutbol מיגל מוניוס, באתר National Football Teams מיגל מוניוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר הרשמי של ריאל מדריד