laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארנו ברקר

ארנו ברקר (Arno Breker; ‏ 19 ביולי 1900 – 13 בפברואר 1991) היה ארכיטקט ופסל גרמני, אשר מזוהה בעיקר עם עבודתו בתקופת הנאצים. המשטר הנאצי תמך ביצירה של ברקר, אשר נחשבה בעיניהם כ"אמנות גרמנית", שהייתה אנטיתזה לאמנות המודרנית, שבה הנאצים ראו אמנות מנוונת. ברקר נולד באלברפלד שבמערב גרמניה. הוא למד ארכיטקטורה, אנטומיה וסיתות באבן. בגיל 20 החל ללמוד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. הוא התמקד בפיסול, ולמד תחת וילהלם קרייס והברט נטזר. בשנת 1924 נסע לפריז, שם נפגש עם פבלו פיקאסו, ז'אן קוקטו, ז'אן רנואר ודניאל הנרי קאנווילר. בשנת 1927 עבר לפריז, והחל להתבסס בעולם האמנות. בשנת 1932 זכה בפרס מטעם משרד התרבות של פרוסיה, אשר איפשר לו להתגורר במשך שנה ברומא. בשנת 1934, חזר לגרמניה, בעצתו של הפסל מקס ליברמן. באותה תקופה טרם זכה להערכתם של הנאצים, ויצירתו אף הוזכרה על ידי אלפרד רוזנברג, עורך העיתון הנאצי פלקישר באובכטר, כ"אמנות מנוונת". בשנת 1937 נישא לדוגמנית היווניה דמטרה מסלה. באותה שנה הצטרף רשמית למפלגה הנאצית, מונה על ידי היטלר כ"פסל הרשמי" של גרמניה, ולצורך עבודתו קיבל סטודיו, מימון וכ-43 עוזרים ושוליות. עד לנפילת המשטר הנאצי שימש כפרופסור לאמנות בברלין. בשנת 1948 התיישב בדיסלדורף, שם התגורר עד סוף ימיו, ועסק בארכיטקטורה ובפיסול. הפסלים של ברקר התאפיינו בסגנון נאו-קלאסי, והתאימו לקו השולט בארכיטקטורה הנאצית של אותה תקופה. ברקר הוגדר כאחד מרשימת המבורכים ובשל כך זכה לקבל שחרור מהגיוס לצבא. לאחר סיום המלחמה, כ-90% מפסליו הציבוריים נהרסו על ידי בעלות הברית. בשנת 1985 נפתח מוזיאון ארנו ברקר, אשר נבנה במימון פרטי של משפחת בודנשטיין. פסלו של היינריך היינה מדיה וקבצים בנושא ארנו ברקר בוויקישיתוף מוזיאון ארנו ברקר ארנו ברקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארנו ברקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארנו ברקר, באתר Discogs (באנגלית) פסל היינריך היינה של ברקר בנורדרנאי פסל "המפלגה"
GeForce 700

סדרת מאיצי הגרפיקה GeForce 700 היא משפחת כרטיסים גרפיים שפותחה על ידי חברת Nvidia. בסדרה זו שומשה לראשונה ליבת המקסוול מדגם GM107 שהוטמעה בכרטיסים GTX 750 ו-GTX 750 TI. בסדרה זו נמצא גם הכרטיס היקר ביותר שהשיקה Nvidia בסדרת ה-GeForce, ה-Titan Z שמחיר השקתו עמד על 3000$ וכלל 2 ליבות קפלר מדגם GK110 ותחילה נאמר שיעודו הוא עבור עולם הגיימינג, אך זמן קצר לאחר מכן Nvidia שינתה את הכרזתה לגבי ייעודו של הכרטיס מגיימינג לתחנות עבודה, וכך הכרטיס הוא הראשון בסדרת ה-GeForce שמיועד לתחנות עבודה ולא למשחקי מחשב. GeForce 800M GeForce 900 מדיה וקבצים בנושא GeForce 700 בוויקישיתוף
אותיות אית"ן

אותיות אית"ן הן האותיות א, י, ת, נ. אותיות אלה מופיעות בתחילת הפועל ומעידות על זמן עתיד. בשפה העברית קיימים שלושה גופים: גוף ראשון מדבר: יחיד – אני. רבים - אנחנו גוף שני נוכח: יחיד/ה - את/ה. רבים/רבות - אתם/ן גוף שלישי נסתר: יחיד/ה – הוא, היא. רבים/רבות - הם/ן כאשר הפועל הוא בגוף ראשון יחיד, נוספת בזמן עתיד האות א' בתחילת הפועל לדוגמה: אני אלך לחנות ואקנה לי בגד שאלבש אותו בשבת. כאשר הפועל הוא בגוף ראשון רבים נוספת האות נ' בתחילת הפועל לדוגמה: אנחנו נלך לחנות ונקנה לנו בגד שנלבש בשבת. כאשר הפועל הוא בגוף שני יחיד, נוספת האות ת' בתחילת הפועל הן לצורת הזכר והן לצורת הנקבה. לדוגמה: אתה תלך לחנות ותקנה לך בגד שתלבש אותו בשבת. (את תלכי לחנות ותקני בגד שתלבשי אותו בשבת). גם לצורת הרבים נוספת האות ת' בתחילת הפועל לדוגמה: אתם תלכו לחנות ותקנו בגד שתלבשו אותו בשבת (אתן תלכנה לחנות ותקנינה בגד שתלבשנה אותו בשבת). כאשר הפועל הוא בגוף שלישי יחיד, נוספת האות י' בתחילת הפועל, לדוגמה: הוא ילך לחנות ויקנה בגד שילבש אותו השבת. גם לצורת הרבים של גוף שלישי נוספת האות י', לדוגמה: הם ילכו לחנות ויקנו בגד שילבשו אותו בשבת. כאשר הפועל הוא בגוף שלישי נקבה יחיד או רבים, האות המתווספת לפועל היא יוצאת מן הכלל ואינה י', אלא ת'. לדוגמה: היא תלך לחנות ותקנה לה בגד שתלבש אותו בשבת. וברבות: הן תלכנה לחנות ותקנינה בגד שתלבשנה אותו בשבת. בשפה הערבית משמשות אותיות אית"ן (ايت"ن) בצורה כמעט זהה לעברית (מלבד בגוף שלישי רבים נקבה) אולם משמשות באותה צורה גם בזמן הווה. לדוגמה: אנא אחכי (أنا أحكي) הווַ יחכי (هوَ يحكي) אנתַ תחכי (أنت تحكي) נחנֻ נחכי (نحنُ نحكي) אני אביא או אני יביא? על צורות עתיד מדבר, באתר האקדמיה ללשון העברית
מטמורוס

ארואיקה מטמורוס (בספרדית: Heroica Matamoros, "מטמורוס ההרואית"), או בקיצור מטמורוס, היא עיר במדינת טמאוליפס במקסיקו. העיר נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו, על הגדה הדרומית של נהר ריו גראנדה (שמשמש גם כגבול של מקסיקו עם ארצות הברית), מול העיר בראונסוויל. הספרדים הגיעו לאזור צפון טמאוליפס לראשונה ב-1519, כאשר הגיעה למקום משלחת של אלונסו אלברס דה פינדה. עם זאת האזור הספציפי בו נמצאת כיום מטמורוס נחקר באופן פרטני רק ב-1686, כאשר משלחת של אלונסו דה לאון שטה במעלה נהר ריו גראנדה. ב-1774 התיישבו באזור מספר משפחות מערים שונות באזור כמו ריינוסה והקימו בו חוות. התיישבות זו היא המקור של העיר של היום. ב-1826, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, ההתיישבות נקראה מטמורוס על שמו של מריאנו מטמורוס, מורד מקסיקני שנהרג במהלך המלחמה. העיר שימשה כבסיס לכוחות המקסיקניים במהלך המהפכה הטקסנית שפרצה ב-1835. ב-1846 וב-1851 העיר עמדה מול התקפותיהם של מתנגדי שלטון אנטוניו לופס דה סנטה אנה, ועקב כך הוחלט להוסיף לשמה ב-1852 את התואר ארואיקה ("הרואית"). ב-1858 מטמורוס הוכרזה כמתחם סחר חופשי (אנ'). הדבר גרם לעיור ותיעוש נרחב של העיר ולהגדלת עיירת הנמל פוארטו בגדאד בקרבת העיר, שהייתה שער כניסה חשוב לקונפדרציית המדינות של אמריקה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שפרצה ב-1860. עם זאת, לאחר ההפסד של הקונפדרציה במלחמה ב-1865 העיר ירדה מגדולתה ונכנסה למשבר כלכלי. ב-1866, במהלך הניסיון של צרפת להשתלט על מקסיקו, התרחש קרב בפוארטו בגדאד בו ניצחו המקסיקנים. שורה של הוריקנים הרסניים הכתה באזור בעשורים שלאחר מכן והחריבה כליל את פוארטו בגדאד. בעקבות ההוריקנים כמחצית מאוכלוסיית מטמורוס עזבה את העיר ונגרם משבר כלכלי נוסף. במאה ה-20 העיר החלה להתאושש ולשגשג והיא נהפכה למרכז לייצוא כותנה. במחצית השנייה של המאה ה-20, ובמיוחד מאז חתימת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה, כלכלת העיר המשיכה לשגשג ואוכלוסייתה גדלה ממהגרים רבים מאזורים שונים במקסיקו. כלכלת העיר מסתמכת על מסחר עם ארצות הברית מצפון, תעשייה, חקלאות, גידול מקנה ודיג. ארצות הברית מקיימת קונסוליה כללית בעיר, בנוסף ל-שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי ארבעה גשרים בינלאומיים מקשרים בין מטמורוס וארצות הברית: הגשר הבינלאומי בראונסוויל ומטמורוס, הגשר הבינלאומי גייטוויי (Gateway), גשר הווטרנים הבינלאומי והגשר הבינלאומי "סחר חופשי". את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל סרבנדו קנלס, הנמצא במרחק של 9 קילומטרים מהעיר. ארצות הברית בראונסוויל, טקסס, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא מטמורוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מטמורוס מטמורוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.
ערן קצנלנבוגן

ערן קצנלנבוגן (נולד ב-5 ביולי 1965) הוא פסנתרן, נגן ג'אז, ומורה למוזיקה ולאלתור ישראלי ואמריקאי. ערן קצנלנבוגן נולד בישראל כבן הצעיר למשפחה בת חמישה ילדים. הוא צאצא של משה מנדלסון. הוא למד פסנתר אצל אידה ברנבוים, אמו של דניאל בארנבוים. הוא סיים את הכשרתו המוזיקלית בקונסרבטוריון של בוסטון במסצ'וסטס. משנת 1996, מלמד קצנלנבוגן בחטיבת המכינה לצעירים ולימודי ההמשך למבוגרים של הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד אשר בבוסטון. במהלך עבודתו בקונסרבטוריון פיתח דרכי הוראה חדשניות ללימוד תלמידים עם צרכים ויכולות מיוחדים. בשנת 2005 הופיע בישראל במסגרת פסטיבל הג'אז בתל אביב. באוקטובר 2007 הופיע בצפון גרמניה ופגש את הפסנתרן הקלאסי אנדריי איוואנוביץ' (אנ'). השניים יצאו למסע הופעות משותף ששילב בין מוזיקה קלאסית לג'אז. בין השאר ניגנו השניים עיבוד מיוחד ל"תמונות בתערוכה" של מוסורגסקי. ב-2008 הופיע שוב בישראל, הפעם במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה. בשנת 2009 הוציא לאור את תקליטור הסולו העשירי שלו, "88 אצבעות", שכלל הקלטות מסיבוב הופעות שערך בארצות הברית, אירופה והמזרח התיכון. ביולי 2012 הופיע בקונצרט בעיירה קצנלנבוגן (אנ') בגרמניה לרגל חגיגות 700 שנים לייסוד העיר. הקלטותיו של ערן זכו לתשבחות על ידי פרסומי ג'אז כגון "ג'זאיז", "ג'ז טיימס" (אנ'), "ג'ז ג'ורנאל אינטרנשיונל" ו "אול אבאוט ג'ז" (אנ'), אשר ציין בביקורתו האחרונה: "88 אצבעות הוא באמת יצירה של וירטואוז. אולי קצנלנבוגן הוא באותה ליגה עם ארט טייטום בשל העובדה הבאה: הוא קובע את הרף שאליו צריכים פסנתרנים אחרים לשאוף." בשנת 2014 ערך סיבוב קונצרטים בשם Piano Fight בסין יחד עם טל זילבר. באותה שנה הופיעו השניים גם בישראל. מאז שנת 1991 ערן עסוק בכתיבת ספרו "זמן אחד". הספר הכתוב בעברית הוא יומן אוטוביוגרפי פילוסופי. קטעים מ"זמן אחד" פורסמו בעיתון "הזמן הוורוד", בשנתון העברי של אמריקה "הדור" בעריכתו של לב חקק (מהדורת 2006 תשס"ו) ובאתר "ישרא-בלוג(הקישור אינו פעיל)". בשנת 2016, פורסם תרגומו לעברית של ערן קצנלנבוגן למילות שיר עם סיני מן המאה השמונה-עשרה, "פרח יסמין". אתר האינטרנט הרשמי של ערן קצנלנבוגן ערן קצנלנבוגן, באתר AllMusic (באנגלית) ערן קצנלנבוגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערן קצנלנבוגן, באתר Songkick (באנגלית) ערן קצנלנבוגן באתר הניו אינגלנד קונסרבטורי All About Jazz דשפנדה, ג'יי (מרץ 18, 2009) "ערן קצנלנבוגן: "88 אצבעות" (2009)" Lyrics Translate "ערן קצנלנבוגן: "פרח יסמין" (תרגום, 2016)"
סופיות שמש

סופיות שמש (שם מדעי: Eurypygiformes) היא סדרה קטנה במחלקת העופות ובה שני מינים חיים: סופית שמש (Eurypyga helias) וקגו (Rhynochetos jubatus). סופיות השמש הם קרובי משפחה רחוקים של העגוראים, הסדרה בה העגורים והרליות. אלו הם עופות קרקע בינוניים החיים על קרקע היער ביערות גשם, אינם מעופפים לעיתים קרובות והם מגושמים מעט בתעופתם. הקגו הוא המין הגדול ביותר מהסדרה כיום. בסדרה נכללות המשפחות הבאות: משפחת קגואיים (Rhynochetidae) ובה מין יחיד קגו (Rhynochetos jubatus) משפחת אורופיגיים (Eurypygidae) ובה מין יחיד סופית שמש (Eurypyga helias) כמה חוקרים משייכים את המשפחה אפטורניים (Aptornithidae) לסדרה זו, אך בדרך כלל היא נחשבת למשפחה של עגוראים. מדיה וקבצים בנושא סופיות שמש בוויקישיתוף סופיות שמש, באתר ITIS (באנגלית) סופיות שמש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סופיות שמש, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגר אירופי

אוגר אירופי או אוגר מצוי (שם מדעי: Cricetus cricetus) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת האוגרים, החי באירופה ובאסיה ומגודל כחיית מחמד נפוצה. האוגר האירופי קרוב למיני אוגרים נוספים כמו האוגר הסורי (Mesocricetus auratus) והאוגר הסיבירי (Phodopus sungorus sungorus) והוא נראה ומתנהג כמוהם. הוא אינו בסכנת הכחדה והוא מגודל בשבי כחיית מחמד, מה שמאריך בהרבה את תוחלת חייו. האוגר האירופי הוא אוגר חום שבטנו שחורה ומעט לבנה בצדדיו. משקלו של פרט בוגר 220–460 גרם ואורכו 20–35 ס"מ. האוגר חי באזורי אחו ובשטחים חקלאיים בעלי אדמה רכה או דשא. הוא נפוץ מבלגיה ואלזס במערב, לרוסיה במזרח ורומניה בדרום. הוא נפוץ גם באסיה עד לאזור של הרי אלטאי ונהר היניסיי. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. כשבוחנים את ההבדל בין סוגי האוגרים: אוגרים סוריים ואוגרים סיביריים אפשר לראות שקיימים שינויים עונתיים במשקל הגוף בעיקר על ידי שינוי מאגרי השומנים בפגר שלהם. אוגרים סוריים עולים במשקל ואילו אוגרים סיביריים יורדים במשקל בעקבות חשיפה קצרה לאור היום. אוגרים סוריים מתכוננים לחורף על ידי הגדלת האנרגיה הנאגרת כשומני הפגר. לעומת זאת, אוגרים סיביריים מורידים את המסה המטבולית שלהם ולכן דורשים צריכת אנרגיה נמוכה יותר לצורך תחזוקת אנרגיה.[דרושה הבהרה] באוגרים סוריים ואולי סיביריים השינויים הקצרים במשקל ביום מוגזמים על ידי דיאטות עתירות שומן. האוגר האירופי מגיע לבגרות מינית בגיל 43 ימים, והוא מתרבה מתחילת אפריל עד אוגוסט. ההריון נמשך 18–20 ימים, והשגר כולל 3–15 צאצאים. תקופת ההנקה נמשכת שלושה שבועות. האוגר האירופי אומנם לא נמצא בסכנת הכחדה אך קיימת עלייה בתמותה של המין. מאחר שאמצעי הגנה להפחתת תמותה במערב אירופה לא הצליחו לעצור את הירידה, המין נעלם גם מיותר מ-75% מהתפוצה שלו במרכז ומזרח אירופה. ב-48 מתוך 85 מחוזות רוסיה, בלארוס, אוקראינה ומולדובה, התפוצה היחסית שלה ירדה. תוכניות שימור של האוגר האירופי בצרפת למשל מראה את האיומים העיקריים על מכרסם זה בסכנת הכחדה חמורה הם ההתרוששות והפיצול של בית הגידול שלו עקב שינויים בשיטות החקלאות. מעמדו של מין זה השתנה ממזיק לסכנת הכחדה תוך כמה עשורים בלבד, חייב להוביל לקבלה של המין על ידי אזרחים ובמיוחד חקלאים, קיימת סכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא אוגר אירופי בוויקישיתוף ניו יורק טיימס וסטיבן ארלנגר, האוגר האלזסי ניצל מכרסום במעמדו, באתר הארץ, 12 ביוני 2011 אוגר אירופי, באתר ITIS (באנגלית) אוגר אירופי, באתר NCBI (באנגלית) אוגר אירופי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוגר אירופי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוגר אירופי, באתר GBIF (באנגלית) אוגר אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN Alexey Surov, Agata Banaszek, Pavel Bogomolov, Natalia Feoktistova, Stefanie Monecke, Dramatic global decrease in the range and reproduction rate of the European hamster Cricetus cricetus, Endangered Species Research 31, 2016-10-06, עמ' 119–145 doi: 10.3354/esr00749 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטאפאנג (פירושונים)

קטאפאנג (באינדונזית: Ketapang) האם התכוונתם ל... קטאפאנג (קלימנטן) – עיר באינדונזיה במחוז מערב קלימנטאן ובירת נפת קטאפאנג נפת קטאפאנג – אחת מ-12 הנפות (ביחיד 'קָבּוּפּאטן' kabupaten) של מחוז מערב קלימנטאן (לחצו לצפייה במיקומו של המחוז באינדונזיה ובמיקומה של הנפה בתוך המחוז ) קטאפאנג (ג'אווה) – יישוב מצפון לעיר באניוואנגי בנפת באניוואנגי (Banyuwangi) שבמחוז מזרח ג'אווה; מעבורות היוצאות מנמל קטאפאנג מקשרות את האי ג'אווה עם נמל גילימנוק (Gilimanuk) שבמערב האי באלי
פנילאפרין

פנילאפרין (Phenylephrine) הוא אגוניסט אלפא-1-אדרנרגי. משמש בעיקר להפחתת גודש באף, אך גם עבור הרחבת אישונים והעלאת לחץ דם. פנילאפרין משמשת כתחליף לתרופה פסאודפרדרין שמכירתה אינה חוקית במדינות מסוימות כיוון ששימשה לייצור לא חוקי של מתאמפטמין, אך בישראל נמכרת במגוון תכשירים לייבוש אף (נגד נזלת, נגד שיעול), כגון אפלפי, היסטאפד, היסטאדקס, סינופד ורבות אחרות. פנילאפרין משמש גם כחומר פעיל בתרופות שונות לטיפול בטחורים, הנגרמים על ידי צבירים גדולים של דם על פני פי הטבעת. כיוון שפנילאפרין גורם לווזוקונסטריקציה (היצרות כלי דם), כלי הדם באזור פי הטבעת מוצרים וכך מופחת הכאב שנגרם בעקבות הטחורים. שימוש נוסף של פנילאפרין הוא עבור הרחבת אישונים בבדיקות עיניים ובניתוחי עיניים. גלאוקומה צרת-זווית היא התווית נגד לשימוש בתרופה זו. פנילאפרין נמצא בשימוש כווזופרסור להעלאת לחץ דם בחולים לא יציבים עם תת-לחץ דם, בייחוד כזה שנגרם בעקבות הלם ספטי. מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 שווקה פנילאפרין עבור הפחתת גודש, ונמכרה כתרופה אוראלית או כתרסיס לאף. והפכה המרכיב הנפוץ בתרופות הנמכרות נגד גודש באף. ב-1993 רופא בשם לסלי הנדלס פרסם מחקר בו טען כי פנילאפרין אמור היה לכווץ כלי דם ולהסיר גודש באף, אך הוא טען כי התרופה מושמדת בבטן ולכן לא מגיעה ברובה לזרם הדם, ובוודאי לא לאף. הנדלס יחד עם רופא נוסף מצא כי תזכירים של המנהל המזון והתרופות האמריקאי משנות ה-60 וה-70 מעידים כי מחקרים לגבי התרופה לא עברו ביקורת עמיתים. הם הריצו את נתוני המחקרים בתוכנת ניתוח מודרנית והגיעו למסקנה שהתרופה אינה יעילה יותר מפלצבו. הנדלס ניסה להתריע על כך בפני מנהל המזון והתרופות, אך לא קיבל תשובה. בינואר 2007 פרסם אזהרה רשמית מפני השימוש בתרופות נגד גודש המכילות פסודואפדרין, פנילאפרין או אפדרין לפעוטות. אחר כך גם בילדים, אך שיווק פנילאפרין לטיפול בגודש במבוגרים נמשך. בעקבות מגפת הקורונה, נכנסה לתוקף חקיקה שהגדילה את כוח האדם במנהל המזון והתרופות ושינתה את הנהלים לגבי תרופות ללא מרשם. בעקבות זאת צוות של המנהל ערך סקירה וכתב דו"ח שאישר את הממצאים של הנדלס ועמיתיו, וכן ציין הטיה, לכאורה, בחלק מהנתונים משנות ה-70 שהובילו לאישור הראשוני של התרופה. תופעת הלוואי העיקרית של התרופה היא יתר לחץ דם. לפיכך, היא לא תומלץ לשימוש בחולים עם לחץ דם גבוה. תסמינים של הגדלה שפירה של הערמונית (קושי בהטלת שתן ואף אצירת שתן) יכולים להחמיר בעקבות השימוש בתרופה. תרופה זו אינה ניתנת לחולים עם היסטוריה של חרדה או התקפי בהלה, או כאלה הנוטלים תרופות נוגדות פרכוסים לאפילפסיה. האינטראקציה עם התרופה עלולה לגרום להתקפים. השימוש בתרופה זו יכול לגרום להגברת קצב הלב (טכיקרדיה). תופעת לוואי שכיחה במתן תרופה זו דרך IV הוא רפלקס קושינג. מדיה וקבצים בנושא פנילאפרין בוויקישיתוף למרות הסכנה: ממשיכים למכור תרופות אסורות לפעוטות, באתר ynet, 3 בפברואר 2008 סכנה: בני נוער מתמכרים לתרופות ללא מרשם, באתר ynet, 19 בדצמבר 2011 הניו יורק טיימס, כבר עשורים ידוע שהתרופה הזו לא עובדת. מדוע ה-FDA פסל אותה רק עכשיו?, באתר TheMarker‏, 19 בספטמבר 2023 TheMarker digital, ה-FDA פירסם אזהרה רשמית מפני השימוש בתרופות ללא מרשם נגד צינון ושיעול לפעוטות, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2008 סוכנויות הידיעות, מינהל המזון והתרופות האמריקאי מזהיר משימוש במאות תרופות נגד שיעול וצינון בילדים, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2007 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ג'ובאני בטיסטה גראציולי

גובאני בטיסטה גראציולי (באיטלקית: Giovanni Battista Grazioli;‏ 6 ביולי 1746 – 6 בפברואר 1820) היה מלחין איטלקי מן התקופה הקלאסית, בן תקופתו של מוצרט. גראציולי נולד בווילאוטרו די גארניאנו. הוא עבר לוונציה, שם היה תלמידו של פרדיננדו ברטוני, נגן עוגב בקפלה של בזיליקת סן מרקו. ב-2 במרץ 1781 יצא ברטוני לחופשה של שנתיים וגראציולי מילא את מקומו. ב-28 במאי 1782, עם מותו של דומניקו ברטוני, נגן העוגב השני, תפס גראציולי את מקומו. במשרתו זו נשאר עד 1785, אז הלך בלדאסארה גאלופי לעולמו וגראציולי היה לנגן העוגב הראשון. בסביבות 1780 יצאו לאור בדפוס 12 סונאטות שלו לצ'מבלו ו-6 סונאטות לצ'מבלו עם כינור אובליגטו. נוסף לסונאטות לצ'מבלו, הניח אחריו גראציולי כ-400 יצירות, כמעט כולן שמורות בוונציה. ידוע בוודאות, שכתב מוזיקה ליטורגית לשימוש הקאפלה וייתכן שחלק ממוזיקת הקודש שלו נכתבה בהזמנה. גראציולי מת ממחלת השחפת ב-1820 בוונציה. בכפר הולדתו, וילאווטרו, נשמר הבית שבו נולד, ברחוב הקרוי כיום על שמו. שלט הנצחה מתנוססת על הבית. מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני בטיסטה גראציולי בוויקישיתוף ג'ובאני בטיסטה גראציולי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ובאני בטיסטה גראציולי, באתר Discogs (באנגלית) מרגריטה טומאסי ואלברטו יזואה, ביוגרפיה של ג'ובאני בטיסטה גראציולי באתר האירועים של גארניאנו על אגם גארדה אדג'ו בסול מינור מתוך סונאטה בסול מז'ור מאת גראציולי, סרטון באתר יוטיוב רונדו מתוך סונאטה מס' 1 לכינור וצ'מבלו מאת גראציולי, סרטון באתר יוטיוב סונאטה מס' 4 מאת גראציולי, סרטון באתר יוטיוב סונאטה מס' 5 מאת גראציולי, סרטון באתר יוטיוב קישור למספר יצירות של גראציולי,יוטיוב
תיבת גלטון

תיבת גלטון היא מכשיר שהומצא על ידי פרנסיס גולטון כדי להדגים את משפט הגבול המרכזי, ובפרט להדגים כיצד ההתפלגות הבינומית שואפת להתפלגות הנורמלית כאשר הפרמטר n (מספר ההטלות בבינומי) גדל. המכונה מורכבת מלוח אנכי ובו שורות מופרדות של סיכות. כדורים נזרקים מלמעלה, ומקפצים לשמאל ולימין כאשר הם נתקלים בסיכות. לבסוף, הם נאספים לתוך מיכלים, כאשר כל מיכל הוא ברוחב של כדור אחד. הגובה של עמודות הכדורים בתאים מקרב עקומה פעמונית. משולש פסקל מתאר את מספר המסלולים האפשריים כדי להגיע לכל מיכל דרך הסיכות. אם כדור קופץ ימינה k פעמים בדרכו למטה (ושמאלה בסיכות הנותרות) הוא מסיים את המסלול במיכל ה-k משמאל. נניח ש-n הוא מספר שורות הסיכות במכונה, מספר המסלולים למיכל ה-k נתון על ידי המקדם הבינומי ( n k ) {\displaystyle {n \choose k}} . אם ההסתברות לקפוץ ימינה מעל סיכה היא p (ששווה בערך ל-0.5 במכונה חסרת הטיה) ההסתברות של כדור לסיים את המסלול בתא ה-k שווה ( n k ) p k ( 1 − p ) n − k {\displaystyle {n \choose k}p^{k}(1-p)^{n-k}} . זאת פונקציית ההסתברות של ההתפלגות הבינומית. לפי משפט הגבול המרכזי, ההתפלגות הבינומית מתקרבת להתפלגות הנורמלית כאשר n, מספר שורות הסיכות במכונה, גדול. מדיה וקבצים בנושא תיבת גלטון בוויקישיתוף תיבת גלטון, באתר MathWorld (באנגלית)
יצחק שטרנהל

רבי יצחק שטרנהל (נכתב גם: שטערנהעלל) (תר"ע - תש"מ) היה ראש ישיבה בעיר מונקאטש לפני השואה, רבה של שארית הפליטה בזלצבורג אחרי המלחמה, ורב קהילת "מחזיקי הדת" בבולטימור. מחבר הספרים כוכבי יצחק ועורך ומוציאו לאור של כתב העת הכוכב. נולד בי' באדר ב' תר"ע בעיר גארליץ לרבי דוד ולרבקה (בת נתן ליב טארים). באמצע מלחמת העולם הראשונה עזבו משפחתו את גארליץ ועברו לצאנז שם למד בילדותו ובישיבה שם. באותו הזמן למד גם בעיר אושפיצין אצל רבי יעקב דוד הכהן בארנפריינד. לאחר מכן למד בישיבת "דרכי תשובה" במונקאטש. בשנת תרצ"ה החל להוציא את כתב העת הכוכב, ממנו יצאו עשר חוברות. בשנת תרצ"ט נישא בראשונה לרחל לאה בת רבי אהרן צבי קסטנבוים מו"ץ בטיסא – אילאק. להם נולדו שני ילדים נתן ליב ושפרה בונה. אשתו ושני בניו, חמיו וחמותו, נהרגו בשואה. בשנת תש"ג הגיע לבדו לעיר פעסט ונשאר בה עד סיום המלחמה. בערב פסח תש"ו הגיע לעיר זלצבורג באוסטריה, וכעבור שנה נתמנה לכהן כרב שארית הפליטה בעיר. שם כיהן ארבע שנים. בשנת תש"ט נישא בזיווג שני לרבקה בת יהושע זיידנפלד. בשנת תשי"א הגיע לניו יורק וחזר להוציא את הירחון "הכוכב". כעבור שנתיים נבחר לכהן כרב קהילת "מחזיקי תורה" בעיר בולטימור. בסוף שנת תשל"ט עבר תאונת דרכים קשה, ובכ"ח בניסן תש"מ נפטר, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לדמותו של המחבר, בסוף הספר כוכבי יצחק על הירושלמי ח"ב, ניו יורק תשנ"ג הספרים כוכבי יצחק באתר היברו בוקס: חלק א (זכר דוד), ברוקלין תשכ"ט חלק ב (אהל רחל), ברוקלין תשל"ב חלק ג (זכר יהושע), ברוקלין תש"מ כרכי הירחון הכוכב באתר היברובוקס: מונקאטש שנה א חוברת א, תרצ"ה ארצות הברית שנה א חוברת א, תשרי תשי"ב 1952 ארצות הברית שנה א חוברת ב, חשון תשי"ב 1952 ארצות הברית שנה א חוברת ג, חנוכה תשי"ב 1952 ארצות הברית שנה א חוברות ד ה, אדר ניסן תשי"ב 1952 למכה מלכים, מונקאטש תרצ"ב דוד שטרנהל, מגילת יוחסין, באתר אוצר החכמה
ג'ורדאש ישראל

ג'ורדאש ישראל (באנגלית: Jordache) היא קונצרן החזקות, אשר נמצאת בשליטת האחים ילידי-ישראל ג'ו, רפי ואבי נקש. החברה משקיעה בנדל"ן, מלונאות, תעופה, חקלאות ותעשייה. מנהלת נכסים בהיקף של מעל למיליארד דולר. בסוף שנות ה-60 הקימו האחים נקש חנות בגדים בברוקלין שממנה צמחה ענקית הג'ינס האמריקאית "ג'ורדאש" (אנ'), שהאחים ייסדו. בהמשך הם עברו לעסקי נדל"ן ומלונאות. בבעלות הקבוצה מספר בתי מלון ברחבי הארץ ובאירופה (בעלות, ניהול או בעלות וניהול). בישראל: רשת מלונות אורכידאה, לה מלונות בתל אביב ובאילת רשת מלונות הרברט סמואל, לה מלונות בירושלים ("הרברט סמואל ירושלים"), באילת (ה"ריף"), מלון בוטיק ביער ביריה ("בית בגליל"), בהרצליה ("אוקיינוס סוויטס"), בים המלח ("מילוס") ובתל אביב ("אופרה תל אביב") מלונות "סטאי" בתל אביב ובכנרת מלון "הוד המדבר" בים המלח לקבוצה מספר מלונות מושכרים: מלונות "יערים" ו"גורדוניה" ליד מעלה החמישה, בהרי ירושלים, מלון "Be קלאב" באילת ומלון כפר הנופש רמות ליד מושב רמות מעל הכנרת. בנוסף לבתי המלון בישראל, בבעלות הקבוצה גם מספר בתי מלון באירופה אשר מנוהלים על ידי גורם חיצוני. מותג שמן הזית "חלוצה", מפעל השימורים "פריניר", חברת "אמרז", חברת "אקוואטק פישריז" המתמחה בגידול דגי מאכל בטכנולוגיה עילית באזור רמת הנגב. חברת התעופה הישראלית, ארקיע, שנרכשה בשנת 2006. 50% מקבוצת אמפא נדל"ן, בין נכסיה נמצאים: מגדל אלקטרה, מתחם אמפא, בית WeWork (תל אביב), בית אמפא ובית אמצור (הרצליה פיתוח), מתחם ביג (בית שמש), מתחם אמטל - מגדלי אמפא (רחובות) ועוד. נמל אילת – חברת הבת פפו ספנות בע"מ, היא בעלת הזיכיון לחכירת נמל אילת למשך 15 שנים עם אופציה להארכה נוספת. אתר האינטרנט הרשמי של ג'ורדאש ישראל אופיר ארצי, ‏אגדות האחים, באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2019
אלן קורבי

אלן הנסן קורבי (באנגלית: Ellen Hansen Corby.;‏ 3 ביוני 1911 - 14 באפריל 1999) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ושלושה פרסי אמי על תפקידה בסדרת הדרמה "משפחת וולטון" (אנ'). קורבי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1948 על הופעתה בסרט "כזאת הייתה אמא"). קורבי נולדה בשם אלן הנסן בעיר רסין שבוויסקונסין וגדלה בפילדלפיה במשפחה ממוצא דני. בצעירותה עסקה במשחק חובבני על במה וניסתה את מזלה בהוליווד בעבודות מזמנדות. קורבי החלה את הקריירה שלה כשחקנית קולנוע בתחילת שנות ה-30 אך פרצה לתודעה רק בשנת 1948 בקומדיה של ג'ורג' סטיבנס "כזאת הייתה אימא" בתפקיד דודה טרינה, תפקיד מוערך ביותר של קורבי בעבורו היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנת 1950 שיחקה קורבי בדרמת כותלי העלא של ג'ון קרומוול "כלואה" בתפקיד האסירה אמה ברבר. בהמשך שנות ה-50 הופיעה קורבי עבור אלפרד היצ'קוק במותחן הפסיכולוגי "ורטיגו" בתפקיד מנהלת בית המלון, עבור בילי ויילדר בדרמה הקומית "סברינה" בתפקיד גברת מקריידל המזכירה של ליינוס לרבי (המפרי בוגרט) ובמערבון הקלאסי "שיין" בתור גברת ליז טרורי. קורבי הופיעה במהלך הקריירה שלה בעשרות של סדרות טלוויזיה, אך היא התפרסמה באופן רשמי בסדרת הדרמה המשפחתית "משפחת וולטון" בתפקיד אסתר וולטון הסבתא של משפלת וולטון. בעבור התפקיד זכתה קורבי בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה ובשלושה פרסי אמי. קורבי הייתה נשואה במשך 10 שנים לצלם הקולנוע פרנסיס קורבי, לא נולדו לה ילדים. קורבי סבלה בשנותיה המאוחרות בעיות רפואיות חוזרות ונשנות שכללו מקרה של שבץ מוחי. קורבי נפטרה ב-14 באפריל 1999 ב"בית החולים Motion Picture" שבוודלנד הילס, קליפורניה בגיל 87. היא נקברה ב"פארק הזיכרון פורסט לאוון" שבעיר גלנדייל. הפינה האפלה (1946) אלו חיים נפלאים (1946) כזאת הייתה אימא (1948) סודה של אישה (1948) נשים קטנות (1949) מאדאם בובארי (1949) כלואה (1950) האקדוחן (1950) קצה האבדון (1950) הרייט גרג (1950) הנה בא החתן (1951) עונת הייחום (1951) במפרץ אור הירח (1951) אריה ברחובות (1953) סיפור שלוש האהבות (1953) שיין (1953) סברינה (1954) לא חוקי (1955) לגבי גברת לסלי (1954) סוזן ישנה כאן (1954) כרכרה אל הזעם (1956) הכול שלי לתת (1957) נסיעת לילה (1957) מקבר (1958) ורטיגו (1959) כיס מלא ניסים (1961) ביקור על כוכב קטן (1960) 4 לטקסס (1963) הדואגים (1963) שרלוט המתוקה (1964) הנאבק (1964) הרוח וגברת תרנגול (1966) לילו של הגריזלי (1966) ספינת תת-הכוס (1966) תמוך באקדוחן המקומי שלך (1971) נפוליאון וסמנתה (1972) משפחת וולטון (1971–1980) מדיה וקבצים בנושא אלן קורבי בוויקישיתוף אלן קורבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלן קורבי, באתר AllMovie (באנגלית) אלן קורבי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלן קורבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)