laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איבר חונך

איבר חונך או מנגנון זרימת האוויר מתייחס לאיבר המווסת את זרם האוויר בגוף האדם על ידי תנועתו וכיוון זרימתו, כדרך ליצירת העיצורים. קיימים שלושה איברים המווסתים את זרם האוויר ושני כיוונים לזרימתו. רוב העיצורים מופקים במנגנון ריאתי מחוצן. מנגנון ריאתי מחוצן (Pulmonic egressive) הוא מנגנון המווסת את זרימת האוויר החוצה באמצעות תנועת הסרעפת העולה כלפי מעלה כשהיא מפעילה לחץ חיובי על בית החזה וגורמת להתכווצות הריאות ולשחרור האוויר החוצה דרך חלל הפה או האף. העיצורים ברוב השפות מופקים על ידי שימוש במנגנון זרימת אוויר זה. ישנם עוד חמישה מנגנוני זרימת אוויר אפשריים: מנגנון גרוני מחוצן (Glottalic egressive) הוא מנגנון המווסת את זרימת האוויר החוצה באמצעות תנועת פיקת הגרון העולה כלפי מעלה כשהיא מפעילה לחץ חיובי בחלל הפה מאחורי מקום חסימת זרם האוויר וגורמת לשחרור האוויר החוצה דרך חלל הפה או האף. העיצורים המסודקים מופקים על ידי שימוש במנגנון זרימת אוויר זה. מנגנון גרוני מפונם (Glottalic ingressive) הוא מנגנון המווסת את זרימת האוויר פנימה באמצעות תנועת פיקת הגרון היורדת כלפי מטה כשהיא יוצרת לחץ אוויר שלילי בחלל הפה מאחורי מקום חסימת זרם האוויר וגורמת לשאיפת האוויר פנימה לתוכה. העיצורים המפונמים מופקים על ידי שימוש במנגנון זרימת אוויר זה. מנגנון וילוני מפונם (Velaric ingressive) הוא מנגנון המווסת את זרימת האוויר פנימה באמצעות תנועת הווילון היורד כלפי מטה כשהיא יוצרת לחץ אוויר שלילי בחלל הפה מאחורי מקום חסימת זרם האוויר וגורמת לשאיפת האוויר פנימה לתוכו. העיצורים המצוצים מופקים על ידי שימוש במנגנון זרימת אוויר זה. ישנם שני מנגנונים אפשריים נוספים שאינם מוכרים משום שפה טבעית בעולם אלא רק משפה אחת שנקראת שפת הדאמין והיא כנראה מתוכננת: מנגנון ריאתי מפונם הוא מנגנון המווסת את זרימת האוויר פנימה באמצעות תנועת הסרעפת היורדת כלפי מטה כשהיא מפעילה לחץ שלילי על בית החזה וגורמת להתרחבות הריאות ושאיפת האוויר פנימה לתוכן. מנגנון וילוני מחוצן הוא מנגנון המווסת את זרימת האוויר החוצה באמצעות תנועת הווילון העולה כלפי מעלה כשהיא יוצרת לחץ אוויר חיובי בחלל הפה מאחורי מקום חסימת זרם האוויר וגורמת לשחרור האוויר החוצה דרך חלל הפה או האף.
פרשן (עיתונות)

באמצעי התקשורת, פרשן הוא אדם המלווה את הדיווח על אירועי האקטואליה בפרשנות שלהם. דברי הפרשנות מלווים אירועים בעלי חשיבות, שאין להסתפק רק בהבאת הדיווח על התרחשותם, אלא נדרש דיון במשמעותם, במניע להם ובהתפתחויות עתידיות. פרשן עוסק בתחום מסוים, כגון פרשן צבאי או פרשן ספורט, והוא בעל מומחיות רבה בתחום שבפרשנותו הוא עוסק. פרשנים מגיעים לעיסוק זה בשלוש דרכים עיקריות: עיתונאי שעסק בסיקור תחום מסוים, וצבר מומחיות רבה המאפשרת לו לעסוק בפרשנות בתחום זה. חוקר שעיקר פעילותו היא באקדמיה, המוזמן לתת פרשנות בתחומי מחקרו. בעל ניסיון מעשי רב ומעמד בכיר בתחום הנדון, המשמש פרשן בתחום זה, לעיתים לאחר פרישתו מפעילות בתחום. תחומי פרשנות נפוצים: פרשן פוליטי: עוסק במתן פרשנות לאירועים בתחום הפוליטי. פרשן מדיני: עוסק במתן פרשנות לאירועים בתחום המדינאות, יחסי החוץ, יחסים בינלאומיים ודיפלומטיה. פרשן צבאי: עוסק במתן פרשנות לאירועים בתחומי צבא וביטחון. פרשן ספורט: עוסק במתן פרשנות לאירועי ספורט, בדרך כלל בענף ספורט מסוים. פרשן כלכלי: עוסק במתן פרשנות לאירועים בתחום הכלכלה. פרשן משפטי: עוסק במתן פרשנות לאירועים בתחום המשפט. לעיתים נדרשת באירוע מסוים פרשנות של פרשנים אחדים. לעיתים אלה פרשנים הפועלים באותו תחום, ומביעים פרשנויות שונות, ולעיתים אלה פרשנים מתחומים שונים, המציגים כל אחד בתחומו פרשנות לאירוע בעל השלכות מגוונות. דוגמה: חשד לפלילים כלפי פוליטיקאי מצריך פרשנות משפטית, שתבהיר את משמעות החשד, ופרשנות פוליטית, שתעסוק בהיבטים פוליטיים של האירוע. פרשנות ספורט נתן אוריאלי, אברהם מחרז, מיכאל בר-אלי, אסף מנע, פרשנות כדורגל בישראל כשדה של ייצור תרבותי וכתחום עיסוק מקצועי, מגמות מא (3), 2001, עמ' 395–423. חיים קאופמן, אורלי קיים, הרטוריקה הריגושית של פרשני כדורגל בישראל, בתנועה ז' (4-3), 2005, עמ' 224–253 .
התפוררות התמדתו של הזיכרון

התפוררות התמדתו של הזיכרון (La desintegración de la persistencia de la memoria) (שמן על בד, 1952 עד 1954) הוא ציור של האמן הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. זוהי יצירה מחדש של יצירתו המפורסמת ביותר, "התמדתו של הזיכרון". מידותיה הקטנות יחסית הן 25.4 × 33 ס"מ. היצירה נודעה במקור בשם "הכרומוזום של עין דג צבעוני המתחיל את הפירוק ההרמוני של התמדתו של הזיכרון", והוצגה לראשונה בגלריית קרסטיירס בניו יורק ב-1954. כיום היא מוצגת במוזיאון דאלי שבסיינט פיטרסברג, פלורידה. בגרסה זו, הנוף של היצירה המקורית, הוצף במים. התפוררות, מציגה את ההתרחשות מעל ומתחת למים. נופו של הקדאקס צף על פני המים. המישורים מחולקים לצורות דמויות לבנים שצפות. התפוררות זו מייצגת את פירוק החומר לאטומים, גילוי מתקופת מכניקת הקוונטים. מאחורי הלבנים, הקרניים שנעות כלפי האופק מסמלות טילים אטומים, אשר מדגישים שלמרות הסדר הקוסמי ביקום, האדם יכול להביא להרס עצמו. עץ הזית היבש, שעליו תלוי השעון שנוזל, החל להתפורר אף הוא. מחוגי השעונים צפים, גופים קוניים סובבים את השעונים במבנה המקביל ללבנים. שעון מותך נוסף (רביעי) התווסף ליצירה. האדם המעוות מהציור המקורי החל להיהפך לדג המשונה שצף מעליו. לפי דאלי, הדג הוא סמל החיים. דאלי גילה עניין בפיזיקה גרעינית, ומאז הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי באוגוסט 1945, תיאר את האטום כ"חומר למחשבה" המועדף עליו. ההבנה שהחומר מורכב מאטומים, אשר לא נוגעים זה בזה, מוצגת ביצירה. הוא שאף לשחזר תופעה זו ביצירותיו באותו הזמן - עצמים תלויים בנפרד אחד מהשני ללא שום כוח נראה לעין הקושר אותם יחד, ועם זאת נמנעים מלהיפרד. דוגמה נוספת לכך היא יצירתו המדונה של פורט ליגאט. נראה כי על פי דאלי, התמונה היא סימבולית, ומסמלת את הפיזיקה המודרנית, העולם הקוונטי שקיים בצורת חלקיקים וגלים. יצירתו המקורית, "התמדתו של הזיכרון", יכולה להתפרש כהצגה של תורת היחסות של אלברט איינשטיין (למרות שדאלי עצמו הכחיש את הקשר לתאוריה).
לאון פרודובסקי

לאון פרודובסקי (נולד ב-24 במאי 1978) הוא יוצר קולנוע ישראלי. נולד בלנינגרד (סנקט פטרבורג), שאז הייתה שייכת לברית המועצות. הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. לילה אפל, 2005, הסרט שודר בערוץ 2, והיה מועמד לפרס אוסקר האמריקאי בקטגוריית סרטי סטודנטים וזכה בפרסים בפסטיבל הקולנוע ירושלים, פסטיבל ונציה, בייג'ינג, פאלם ספרינגס ועוד. כמו דג בלי מים, 2007, הסרט שודר בערוץ 2. חמש שעות מפריז, 2009, תסריט מאת ארז קו-אל וליאוניד פרודובסקי, בוים על ידי ליאוניד פרודובסקי, זכה בפרס הסרט והתסריט בפסטיבל חיפה 2009 ויצא להפצה בארץ ובצרפת, הוחרם להקרנה בחברת d'art et essai Utopia השכן שלי אדולף, 2022 - תסריט, הפקה ובימוי של לאון פרודובסקי טרויקה, 2010 - מיני סדרה בת 4 פרקים, שודרה בערוץ 3 של הכבלים (הוט 3) הנספח, 2019 - במאי שותף לצד אלי בן דוד שהוא גם יוצר הסדרה. שודרה ב-HOT3. לאון פרודובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאון פרודובסקי, באתר AllMovie (באנגלית) לאון פרודובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאון פרודובסקי, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים רן בוקר, "ישראל היא הבית, אין ויכוח על זה", באתר ynet, 20 במרץ 2016 [1] The Internet Movie Database לדברי העיתון לה פיגרו בפריז [2]
Brenda's Got a Baby

Brenda's Got a Baby הוא סינגל הבכורה של הראפר האמריקאי טופאק שאקור, והרצועה העשירית מתוך אלבום הבכורה שלו, 2Pacalypse Now. בשיר מתארח זמר ה-R&B דייב הוליסטר. השיר מספר על נערה בדיונית בת 12 בשם ברנדה (אך מבוסס על סיפור אמיתי), שגרה בגטו ויש לה תינוק שאינה מסוגלת לתמוך בו. השיר בוחן את סוגיית ההיריון של מתבגרת והשפעתה על האימהות של בחורות צעירות ובני משפחותיהן. כמו רבים משיריו של שאקור, Brenda's Got a Baby מושפע ממצוקתם של העניים. כשברנדה מייצגת אימהות צעירות ככלל, שאקור מבקר את הרמה הנמוכה של תמיכת האב של התינוק, את הממשלה, ואת החברה בכלל. שאקור כתב את השיר כשראה מודעה בעיתון על ילדה בת 12 שנכנסה להיריון מבן דודה, והשליכה את התינוק לפח אשפה בגלל שלא רצתה שהוריה יידעו. השיר קיבל שבחים על ידי אמנים רבים, כמו נאז, דה גיים ומרי ג'יי בלייג' כאחת היצירות הפואטיות הנוגעות ביותר של שאקור. דה גיים מתייחס לשיר בסינגל שלו "Hate It or Love It" בשורה "Pac is gone, and Brenda still throwing babies in the garbage". בשנת 1998 השיר הופיע באלבום הלהיטים הגדולים של טופאק, Greatest Hits. הראפר Bizzy Bone אמר שזהו השיר הראשון של שאקור שהוא שמע, וציין שזהו השיר של שאקור האהוב עליו ביותר. השיר הוזכר גם בסרט האימה מת לצעוק. מידע על היצירה "Brenda's Got a Baby" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Brenda's Got a Baby" באתר יוטיוב
אליפות העולם בשחייה 2011

אליפות העולם הארבע עשרה בשחייה נערכה בשאנגחאי, סין, ב-16 ביולי - 31 ביולי 2011. האליפות כללה את חמשת המקצועות האולימפיים: שחייה, קפיצה למים, שחייה צורנית, כדורמים, ושחייה במים פתוחים, בהשתתפות 2220 ספורטאים מ-181 מדינות. לראשונה נוספה לאליפות תחרות קבוצתית המשלבת אישה ו-2 גברים, במסגרת ענף השחייה במים פתוחים. ארצות הברית (ארצות הברית) ניצחה באליפות עם 17 מדליות זהב ו-32 מדליות בסך הכל, לפני סין (הרפובליקה העממית של סין) עם 15 מדליות זהב ו-36 מדליות בסך הכל ורוסיה (רוסיה) עם 8 מדליות זהב 7 מהן בשחייה צורנית ובסך הכל 18 מדליות. מליסה פרנקלין (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, רבקה סוני (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד ודנה ולמר (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. פדריקה פלגריני (איטליה איטליה) ואינגה דקר (הולנד הולנד) שזכו כל אחת בשתי מדליות זהב. ראיין לוכטה (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם וזכה ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 ארד ומייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-7 מדליות, 4 זהב, 2 כסף ו-1 ארד וסון יאנג (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבע שיא עולם וזכה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. בסך הכל נקבעו באליפות זו 2 שיאי עולם, שניהם לגברים. ראיין לוכטה (ארצות הברית ארצות הברית) קבע שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:54.00 דקות. סון יאנג (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבע שיא עולם במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:34.14 דקות. נבחרת הנשים של סין (הרפובליקה העממית של סין) בקפיצה למים זכתה בכל המדליות (זהב וכסף) האפשריות. נבחרת הגברים של סין (הרפובליקה העממית של סין) בקפיצה למים זכתה בכל מדליות הזהב האפשריות. לראשונה, נערכה תחרות קבוצתית מעורבת (אישה ו-2 גברים) במים פתוחים למרחק של 5 ק"מ. נבחרת רוסיה (רוסיה) בשחייה צורנית זכתה בכל 7 מדליות הזהב האפשריות. נטליה אישצ'נקו זכתה ב-6 מדליות זהב. משלחת של 7 שחיינים ייצגה את ישראל - 2 שחייניות ו-5 שחיינים. הישג השיא היה העפלתו של גיא ברנע לשלב הגמר במשחה ל-50 מטר גב שאותו סיים במקום השישי, והישווה בכך את מיקום השיא של שחיין ישראלי שהושג על ידי גל נבו באליפות הקודמת. 4 שחיינים נוספים העפילו לשלב חצי הגמר: גל נבו סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, נמרוד שפירא בר אור סיים במקום 15 במשחה ל-200 מטר חופשי, יעקב טומרקין סיים במקום 16 במשחה ל-200 מטר גב ועמית עברי סיימה במקום 16 במשחה ל-50 מטר פרפר. שני שחיינים השיגו את הקריטריון הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת לונדון. שני שיאים ישראלים חדשים נקבעו באליפות. אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם בשחייה 2011 (באנגלית) (הקישור אינו פעיל, 6 ביולי 2020)
זוגי

האם התכוונתם ל... מספר זוגי – מספר שלם המתחלק ללא שארית ב-2 זוגי (בלשנות) – מספר דקדוקי המציין את הכמות 2
אושה

אוּשָׁה הוא קיבוץ בעמק זבולון, מדרום לקריית אתא. בעבר השתייך לחבר הקבוצות, לאיחוד הקבוצות והקיבוצים ולתנועה הקיבוצית, וכיום הוא משתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ נכלל במועצה אזורית זבולון. מקור השם הוא העיר הקדומה אושא, שבה ישבה הסנהדרין לאחר מרד בר כוכבא, והשם נשתמר בכפר הערבי הושה. תחילה, בראשית שנות השלושים, ניתן השם לקיבוץ הנקרא היום רמת יוחנן. משניתן לקיבוץ רמת יוחנן שמו, 'התפנה' השם, וניתן, כאמור להלן, לקיבוץ סמוך. קיבוץ אושה נוסד בקיץ 1937, והיה לקיבוץ הראשון של תנועת הנוער הציוני. הגרעין המייסד שהורכב מחניכי תנועת הנוער הציוני בפולין, התארגן עוד ב-1930 בפתח תקווה והכשירו את עצמם להתיישבות במושבות השרון כפר סבא, מגדיאל ופתח תקווה. לאחר שכוונה להתיישב באזור קריית ענבים התבטלה, עברו שני פלגים של הגרעין, שבינתיים התפצל לארבע, לכפר אתא, בהמתנה לעלייה לקרקע לאדמות הקרן הקיימת באושא, כאשר כל אחד משני הפלגים דורש להתיישב באדמות אושא. באוגוסט 1937 נמצאה פשרה, כאשר שטח האדמה שיועד להתיישבות באושא הוכפל ושני הפלגים עלו להתיישבות במרחק של כמה מאות מטרים זה מזה. אחד הפלגים נשא את השם "כפר אושה", והשני, שכונה תל יצחק, עזב את המקום בקיץ 1938 והתיישב בנקודת הקבע שלו בשרון. הגם שהעלייה להתיישבות של אושא לא לוותה בבניית חומה ומגדל, נחשבת אושה לאחד מיישובי חומה ומגדל. באוקטובר 1938 הונחה אבן פינה לשלושה בתים ראשונים של יישוב הקבע, עם תקווה להשלמת הבנייה תוך מספר חודשים. במלחמת העצמאות הותקפו אושה ורמת יוחנן הסמוכה בידי הגדוד הדרוזי של "צבא ההצלה" של פאוזי אל קאוקג'י, אולם תושבי היישובים הצליחו להדוף את ההתקפות. במקום היה מפעל לעדשות פלסטיות ("אופטיפלס"). כיום קיימים מספר ענפי משק הכוללים חוות סוסים, מטעי אבוקדו, נגריה, גידולי שדה ועוד. מדיה וקבצים בנושא אושה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אושה יערה שאלתיאל, חורבת אושה (אושא)- תוכנית לשימור האתר ולפיתוחו, אתר רשות העתיקות - מינהל שימור, 2008 אושה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 "הנוער הציוני" עלה לאושא, דבר, 6 באוגוסט 1937 אבן פינה לבית ראשון באושה, דבר, 9 באוקטובר 1938
Time After Time

Time After Time הוא שיר של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר, אשר יצא כסינגל שני מתוך אלבומה She's So Unusual. סינדי לאופר כתבה את השיר בפילדלפיה, בשיתוף פעולה עם חבר להקת ה-Hooters, רוב הימן, אשר אף שר את קולות הרקע בהקלטה. בראיון שהעניקה בשנת 2006 סיפרה לאופר כי רבות ממילות השיר מתייחסות לאירועים מחייה, ומחיי האולפן, באותה תקופה. לשיר הופק וידאו קליפ בו נראית לאופר שרה את השיר ומופיעים בו גם אמה, אחיה ובן זוגה, הקליפ הוקרן בשנות ה-80 לעיתים קרובות ברשת MTV. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100 ב-9 ביוני 1984 ושהה בפסגה במשך שבועיים. ברחבי העולם היה זה הסינגל השני המוצלח ביותר מבחינה מסחרית של לאופר, לאחר הסינגל "Girls Just Want to Have Fun", והוא הגיע למקום ה-3 במצעד הבריטי ולמקום ה-6 במצעד האוסטרלי. בישראל הגיע השיר למקום ה-17 בין 100 הגדולים, במצעד הלועזי של רשת ג' לשנת 1984. Time After Time היה מועמד לפרס "שיר השנה" בטקס פרס גראמי שנערך בפברואר 1985. הבלדה נחשבת לשיר קלאסי לשנות ה-80 של המאה ה-20, ומנוגנת עדיין לעיתים קרובות בתחנות רדיו המתמקדות במוזיקה עכשווית מבוגרת. שיר זה הוא אחד מהשירים הכי מחודשים בהיסטוריה של המוזיקה ובוצע במספר רב של גרסאות כיסוי, כולל גרסה אינסטרומנטלית של מיילס דייוויס וגרסאות ווקליות של טרייסי צ'פמן, אשלי טיסדייל, ננה מושקורי, וילי נלסון, איווה קסידי, מריה קארי ורבים אחרים. מידע על היצירה "Time After Time" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Time After Time" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Time After Time" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Time After Time" באתר יוטיוב The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) British Phonographic Industry
אצבוע

אִצְבּוּעַ הוא מושג במוזיקה המתייחס למכלול האפשרויות של הנחת האצבעות השונות על כלי הנגינה לשם יצירת צלילים שונים. השימוש באִצבועים שונים (העדפת שימוש באצבע זו או אחרת) נועד לנוחות הנגן ולשם הפקת צליל טוב או מתאים יותר לקטע המוזיקלי. בכלי מיתר הצמדת המיתרים אל הגשר מקצרת אותם וגורמת להם להפיק צליל גבוה יותר. בכלים אלה מתייחס המושג אצבוע לבחירה באיזו אצבע לקצר מיתר, ובאיזה סדר להשתמש באצבעות. בכלי נשיפה ממתכת ישנם בדרך כלל שלושה עד חמישה שסתומים וכל צירוף מאפשר הפקת מספר צלילים על ידי שינוי מתח השפתיים ועוצמת הנשיפה. חלק מהצלילים ניתנים להפקה על ידי יותר מאצבוע אחד, עובדה שפותחת פתח לשימוש באצבועים חלופיים. בכלי נשיפה ממתכת ללא בוכנות, כמו ביוגל או טרומבון אין אצבוע משום שהשליטה על גובה הצליל לא נעשית בעזרת האצבעות. לכלי נשיפה מעץ בין שבעה לעשרים חורים (קלאפות). גם בכלי נשיפה מעץ ניתן להפיק חלק מהצלילים ביותר מאצבוע אחד. בכלי מקלדת קליד ייחודי לכל צליל. השימוש במושג אצבוע בכלי מקלדת מתייחס בדרך כלל לסדר השימוש באצבעות. הוראות אצבוע מסומנות בעזרת ספרות מעל התווים, המייצגות את האצבעות (1=אגודל, 2=אצבע, 3=אמה, וכן הלאה). בכלי נשיפה הוראות אצבוע משמשות בדרך כלל רק בשלבים הראשונים של לימוד הנגינה, כדי להזכיר לנגן כיצד להפיק צליל מסוים. בכלי מקלדת ומיתר הוראות האצבוע מנחות לבחירת האצבע האופטימלית שתאפשר למבצע תנועה ונוחות מרביות להשגת נגינה רציפה ומהירות. בדרך כלל ישאפו הוראות אצבוע בכלי מקלדת להציע דרך לנגן מבלי להרים את כף היד מהמקלדת. בניגוד לשימושן בכלי נשיפה, הוראות אצבוע משמשות בכלי מקלדת גם בנגינה ברמה גבוהה, כדי להציע פתרונות לדרישות טכניות מסובכות ביצירה. מאחר שנוחות היא סובייקטיבית, הוראות אצבוע הן בגדר המלצה בלבד. אצבוע חלופי (באנגלית Alternate Fingering או False Fingering) הוא מושג מתחום כלי הנשיפה. זהו אצבוע נוסף לאצבוע המקובל, אשר מפיק מן הכלי את אותו הצליל, בדרך-כלל בכיוון מעט שונה (גבוה או נמוך יותר מהאצבוע המקובל). אצבועים חלופיים משמשים למספר מטרות: הקלה על נגינה של קטע מוזיקלי מהיר, בו האצבוע המקובל לא נוח. במקרים כאלה גם אם האצבוע החלופי פחות מכוון לא יספיק המאזין לשמוע זאת. פתרון לבעיית כיוון של הכלי. בחלק מכלי הנשיפה, כמו הטובה, מקובלים מספר אצבועים שונים לאותו הצליל, ובהתאם למיקום הצליל במנעד ואופיו של הכלי הספציפי בוחר הנגן את האצבוע המכוון ביותר. אפקטים. לעיתים משמשת נגינה חוזרת של צליל אחד באצבועים שונים כאפקט, הנתפש על ידי המאזין כצליל חוזר המשנה גוון. נגני ג'אז רבים השתמשו באפקט זה, ביניהם סקסופוניסט הג'אז לסטר יאנג, שהפך אותו למאפיין בולט של סגנונו האישי. אפקט נוסף המושג בעזרת אצבועים חלופיים בכלי נשיפה מעץ הוא מולטיפוניק, נגינה של שני צלילים ויותר בו זמנית. ג'ון קולטריין היה מהראשונים לחקור אפשרות זו בנגינה בסקסופון. שימוש באפקטים אלה אופייני למלחיני מוזיקה קלאסית מודרנית. מדיה וקבצים בנושא אצבוע בוויקישיתוף הסבר על מולטיפוניקס בליווי דוגמאות מוקלטות (בתחילה מוסברים מולטיפוניקס בכלי נשיפה ממתכת, ולאחר מכן בכלי נשיפה מעץ).
אוקזיונליזם

אוקזיונליזם (באנגלית: Occasionalism) היא תפיסה שפותחה בעקבות תורתו של דקארט, המחלקת את העולם לחומר ולרוח. מפתחה העיקרי של התפיסה הוא ארנולד חלינקס. הבעיה העולה מהחלוקה לחומר ורוח, הידועה בשם "הבעיה הפסיכו-פיזית", היא מהי מידת ההשפעה של הרוח על החומר: איך עצם חומרי מסוגל להשפיע על הנפש, ולהפך? לדעת דקארט, הרוח והחומר משפיעים זה על זה, למשל בתהליך של הבנה (בו נפש מבינה התרחשות חומרית), או של בחירה (בו הרצון לנקוט בפעולה גורם לגוף האנושי לנקוט באותה פעולה). הפתרון של דקארט, לפיו הקשר בין הרוח לחומר מתבצע בתוך בלוטת האצטרובל במוח האדם, נגד את האינטואיציה והשכל הישר, עד למצב בו גם הפילוסופים שהלכו בדרכו התקשו לקבל פתרון זה. לפי האוקזיונליזם, שפותח בעיקר על ידי ארנולד חלינקס, החומר והרוח אינם משפיעים זה על זה, אלא אלוהים הוא המקשר ביניהם. כל תהליך חומרי שמתרחש, מאפשר לאלוהים להשפיע, בעקבות ההתרחשות החומרית, על נפש האדם. כמו כן, אלוהים יכול לבחור גם לא להשפיע על הנפש במצב שכזה, או כן להשפיע על הנפש במקרים אחרים. עם זאת, מתוך ההנחה שאלוהים ישר והגון מבחינה אינטלקטואלית (הנחה אופיינית לתאולוגיה הנוצרית), האוקזיונליסטים מאמינים שאלוהים לא יעשה כן. אוקזיונליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Occasionalism from the Catholic Encyclopedia International Society for the Study of Occasionalism ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר גלאטה

גשר גלאטה (בטורקית: Galata Köprüsü) הוא גשר באיסטנבול, החוצה את קרן הזהב ומחבר בין העיר העתיקה והעיר החדשה, שתיהן בצידה האירופי של איסטנבול. לגשר חשיבות רבה בתרבות, בתיאטרון, בשירה ובספרות הטורקית החל מהמאה ה-19. את הגשר הראשון במקום זה בנו הטורקים במהלך המצור העות'מאני על קונסטנטינופול, שהחל בשנת 1453 ונועד להביא לנפילתה. בין השנים 1501–1503 הוכנו תוכניות לבנות גשר של קבע. אחת התוכניות הוכנה על ידי לאונרדו דה וינצ'י, שתכנן גשר יחיד הנישא על ידי שני עמודים בכל קצה באורך 240 מטר. בשל סיבות טכניות לא ניתן היה לבנות גשר זה, ומיכלאנג'לו הוזמן לתכנן את הגשר, אולם הוא דחה את בקשת השלטונות הטורקיים. בראשית המאה ה-19 הורה הסולטאן מהמט השני להקים גשר מעל קרן הזהב. הגשר נפתח ב-3 בספטמבר 1836 וחיבר בין אזאפקאפי לאונקפאני. אנשי הצי הטורקי בנו את הגשר על סירות צפות, ואורכו היה בין 500 ל־540 מטרים. הגשר נקרא בשם חָיְרָאטִייֶה - בטורקית "תמיכה". גשר גלאטה הראשון נבנה בפתח קרן הזהב בשנת 1845 בידי אמו של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון. גשר זה היה ידוע בשם ג'יסר-אי ג'דיד (Cisr-i Cedid) או "הגשר החדש", להבדילו מן הגשר הישן יותר במעלה קרן הזהב אשר כונה ג'יסר-אי אטיק (Cisr-i Atik) - "הגשר העתיק". לאחר בניית הגשר הורשו תושבי איסטנבול לעבור בו בחינם במשך שלושה ימים. לאחר מכן הוטלה אגרה על החוצים אשר שולמה לקופת הצי. האגרה נגבתה בין 25 בנובמבר 1845 ועד 31 במאי 1930, בידי גובי מס רשמיים שעמדו בשני צידי הגשר. האגרה הייתה כדלקמן: חינם: אנשי צבא ושלטון, כוחות כיבוי אש בתפקיד, אנשי כמורה. 5 פארות: הולכי רגל. 10 פארות: סבלי משא. 20 פארות: בהמות משא. 100 פארות: כרכרות רתומות לסוסים. 3 פארות: כבש, עז או כל בעל חיים אחר. הגשר הראשון הוחלף בשנת 1863 בגשר עץ נוסף שבנה את'ם פרטב פשה, במצוות הסולטאן אבדילאזיז לקראת ביקורו של נפוליאון השלישי באיסטנבול. בשנת 1870 כרת הממשל העות'מאני חוזה עם החברה הצרפתית "Forges et Chantiers de la Mediteranée" להקמת גשר במקום, אך בשל פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה נדחתה הבנייה, וניתנה לחברה הבריטית "G. Wells" ב-1872. העבודות הושלמו ב-1875. הגשר היה באורך 480 מטרים וברוחב 14 מטרים ונתמך על ידי 24 עמודים צפים. עלות הבנייה הייתה 105,000 לירות זהב. גשר זה הועבר בשנת 1912 במעלה קרן הזהב להחליף את גשר ג'יסר אי אטיק, ובמקומו נבנה גשר חדש. הגשר הרביעי במקום נבנה בשנת 1912 על ידי החברה הגרמנית "MAN AG" עבור 350,000 לירות זהב. היה זה גשר צף באורך 466 מטרים ורוחב 25 מטרים. הגשר נפגע בשריפה ב-1992, והוזז ממקומו על מנת לבנות במקום גשר חדש. את הגשר הנוכחי בנתה חברת הבנייה הטורקית STFA, ובנייתו הושלמה בדצמבר 1994. גשר זה הוא גשר מתרומם, הגדול בעולם. אורכו 490 מטרים ואורך המפתח המתרומם 80 מטרים. רוחבו 42 מטרים ויש עליו שלושה מסלולים לרכב ומדרכה לכל כיוון. כמו כן חוצה את הגשר החשמלית המודרנית המקשרת בין רובע קבאטש ורובע בג'לר. גשר גלאטה משמש קשר סמלי בין העיר העתיקה של איסטנבול, שבה נמצאים ארמון טופקאפי והמסגדים העיקריים של האימפריה העות'מאנית (ובהם המסגד הכחול), לבין האזורים החדשים יותר של העיר - גלאטה, בייאואולו, שישלי והרבייה, שבהם התגוררו עיקר האוכלוסייה הלא מוסלמית, הסוחרים והדיפלומטים במהלך המאה ה-19. בכך שימש הגשר לא רק אמצעי תחבורה, אלא גם גשר תרבותי בין שתי תרבויות שונות - תרבות מערב אירופה ותרבות מזרחית. הגשר מוזכר בספרות הטורקית כנקודת חציה בין תרבויות, וכן מתואר בספרים רבים ובציורים בשל מיקומו והנוף הנשקף אליו וממנו. מדיה וקבצים בנושא גשר גלאטה בוויקישיתוף
טרור בישראל

האם התכוונתם ל... טרור פלסטיני טרור ערבי בישראל טרור יהודי בישראל ראו גם קטגוריית טרור בישראל
גאול מכליס

גאול מכליס (21 במאי 1918 – 19 בפברואר 1995) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. מכליס נולד בארץ ישראל. החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה, ועלה לקבוצה הבוגרת כבר בגיל 16. בעונת 1934/1935 בישל את שער הניצחון בזכיית פתח תקווה בגביע הארץ ישראלי הראשון של הקבוצה. ב-1935 עבר בהצלחה קורס למאמני חינוך גופני. ב-1936 מכליס עבר למכבי תל אביב ואף הצטרף לנסיעה של הקבוצה לארצות הברית. במהלך ההפלגה ערך לשחקני מכבי תרגילי כושר והתעמלות כהכנה למפגשים בארצות הברית. ב-7 באפריל 1937 הורחק מכליס לשנה מכל פעילות מאגודת מכבי תל אביב בעקבות חלקו בשביתת השחקנים ואי עליה למשחק נגד קבוצת אריס היוונית בערב פסח. ב-1939 היה מכליס שותף לנסיעה לאוסטרליה, ואף היווה גורם משמעותי במשחקים כאשר סיים כסגן מלך השערים עם 22 כיבושים. לזכותו שלוש הופעות בנבחרת ארץ ישראל: שתיים בצמד המשחקים נגד נבחרת יוון ב-1938 במסגרת מוקדמות גביע העולם 1938, וכן במשחק ידידות ב-1940 נגד נבחרת לבנון בו כבש מכליס. בעונת 1951/1952 זכה עם מכבי פתח תקווה בגביע המדינה השני שלה, הפעם כמאמן, לאחר ניצחון במשחק הגמר נגד מכבי תל אביב. בעונת 1952/1953 היה מאמן מכבי תל אביב. את עונת 1953/1954, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, החל מכליס כמאמן הקבוצה, אך לאחר מחזור אחד עזב ובמקומו התמנה ג'רי בית הלוי. נפטר בגיל 77. כשחקן: גביעי מדינה: 1 עם מכבי פתח תקווה (1): 1934/1935 כמאמן: גביעי מדינה: 1 עם מכבי פתח תקווה (1): 1951/1952 אשר גולדברג, דני דבורין, מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006, עמ' 81 מדיה וקבצים בנושא גאול מכליס בוויקישיתוף גאול מכליס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גאול מכליס, באתר Transfermarkt עמוד השחקן של גאול מכליס באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אשר גולדברג, "אבשלום גיסין, וילי ברגר וגאול מכליס סידרו ללוזונים מסורת", באתר הארץ, 27 באפריל 2003 אשר גולדברג, "גביע ועונה למזכרת", באתר טלספורט, 9 בפברואר 2010 פולאק ומכליס מאמנים, הארץ, 15 באפריל 1955. גאול מכליס, קטגוריה: הקבוצה הבוגרת, אתר מכבי תל אביב