מוד גאלט

מוד גאלט (באנגלית: Maud Galt‏; c. 1620 ל-c.1670) הייתה לסבית אשר הואשמה בכישוף במאה ה-17 בקירבארכן, סקוטלנד. מוד גאלט חייתה בקילבארכן שבסקוטלנד באמצע המאה ה-17. היא הסתירה את זהותה המינית, בכך שנישאה לג'ון דיקי, בעל מלאכה מקומי. הזוג התגורר עם שתי משרתות. לגאלט הייתה מערכת יחסים עם אחת המשרתות, אגנס מיטשל. היא הואשמה בכישוף כאשר מיטשל הגישה תלונה נגד המעסיקה שלה בעת עדות בכנסייה (ב"קירק סשן", בו יושבים זקני הכנסייה כמועצת שופטים קהילתיים) בספטמבר 1649. מיטשל טענה כי גאלט: (התעללה באחת ממשרתותיה עם כלי קרמיקה שדומה לאיבר המוצנע של הגבר) ‘abusing ane of hir servants with ane peis of clay formed lyk the secreit member of ane man’ בכנסייה, מיטשל הציגה לקהל שכניה את הפאלוס בו השתמשה גאלט לכאורה. היא הצהירה שהיא נמנעה מלדווח על כך קודם מתוך בושה. "נשים ברחבי אירופה נשרפו על המוקד בשל אחזקת כלים מסוג זה, במיוחד אם היו נוהגות להתלבש באופן גברי. נוהג זה באופן ספציפי נחשב ל'זיוף מעמד הבעל', סוג של מרמה שבו אישה איימה להחליף את הגבר, לא רק מבחינה כלכלית אלא גם מינית" . שני שכנים גם העידו לטובת עדותה של מיטשל. מריון סמפיל התערבה בוויכוח בין מיטשל וגאלט כדי לשכנע את מיטשל לא להתלונן בפני הליירד. מספר אנשים דיווחו שהם חוו "ביש מזל' לאחר עימותים עם גאלט. ההאשמות נגד גאלט מילאו מספר עמודים, בהם מיטשל תיארה מספר מקרים בהם גאלט לכאורה ניסתה לאנוס משרתות שלה, וכן משרתות של שכניה. לאחר שתיעדו את ההאשמות, המועצה הוציא צו לחקור את המקרה תחת אשמת כישוף. על פי ההיסטוריון ג'וליאן גודאר "הרשויות המזועזעות מצאו את הרעיון של כישוף קל יותר לעיכול מאשר הרעיון של לסביות." הכנסייה של גלאזגו שלחה את העדויות ועתירה לוועדת המשפטית המלכותית בבקשה לכנס בית משפט שישפוט את גאלט. על אף העתירה, אין ראיות לכך שהתכנס בית משפט בעניינה של גאלט, אז ייתכן שהתיק בוטל. ובכל זאת, ייתכן גם כי הטיפול בעניינה נמשך זמן רב, כי בעיקר בענייני כישוף, לא תמיד היה ברור לרשויות מקומיות איזה גוף ממשלתי מרכזי אמור לטפל בהן. אין תיעוד לכל פעולה משפטית נוספת בכל הקשור למוד גאלט. היא נפטרה בסביבות 1670. בהינתן שנשים רבות נשרפו על המוקד במקומות אחרים באירופה כתוצאה מהאשמות דומות, העובדה שהמקרה של גאלט הסתיים ללא כל השלכות משפטיות בסקוטלנד של המאה ה-17 היא מפתיעה ויוצאת דופן. ההיסטוריון בריאן דמפסי כתב על כך: "על אף שלסקוטלנד מקורות רבים לגבי ההיסטוריה של לסביות, הומוסקסואלים, ואנשים טרנסג'נדרים, זהו תחום אשר הוזנח מאוד בהיסטוריה הלאומית שלנו... בעיקר קשה למצוא תיעוד לגבי נשים שאהבו נשים." המילון הביוגרפי של נשים סקוטיות מתעד רק 11 ערכים תחת 'מיניות'. ג'קי פוסטר היא האישה הסקוטית היחידה שמוגדרת כלסבית, בעוד מוד גאלט, ג'יין פיירי ומריאן וודס (אשר סיפורה התפרסם בתור ההשראה למחזה של ליליאן הלמן משנת 1934 "שעת הילדים") רשומות רק כמי ש"הואשמו בלסביות". בהקשר זה, למקרה של גאלט יש משמעות בשל "הפוטנציאל להוסיף להיסטוריה החברתית הסקוטית באופן כללי". Goodare, Julian (2016-05-12). The European Witch-Hunt (באנגלית). Routledge. ISBN 9781317198307. Harrower-Gray, Annie (2014-03-11). Scotland's Hidden Harlots and Heroines: Women's Role in Scottish Society from 1690-1969 (באנגלית). Pen and Sword. ISBN 9781473834705. Hedrick, Laura E. "'Male and Female He created them': Counterfeit Masculinity and Gender Presentation as Social Structure in Scotland and England, c.1560 – 1707" (PDF). Journal of Irish and Scottish Studies. 6: 128–129. Ewan, Elizabeth L.; Innes, Sue; Reynolds, Sian; Pipes, Rose (2007-06-27). Biographical Dictionary of ScottishWomen (באנגלית). Edinburgh University Press. ISBN 9780748626601. Goodare, J. (2013-10-31). Scottish Witches and Witch-Hunters (באנגלית). Springer. ISBN 9781137355942. "A procession of notable Scottish women through time - PDF". docplayer.net. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוד גאלט".