laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברוסקטה

ברוסקטה (באיטלקית: Bruschetta) היא מנת פתיחה במטבח האיטלקי המורכבת מלחם צלוי עליו מגורר שום ומעליו שמן זית ומלח. גרסאות שונות עשויות לכלול תוספת עגבניות, ירקות, שעועית, בשר נקניק או גבינה. באיטליה מכינים ברוסקטה לרוב באמצעות גריל מיוחד המכונה ברוסטולינה. מנה פופולרית היא ברוסקטה עם עגבניות; מחוץ לאיטליה נפוץ מתכון הכולל בזיליקום, עגבנייה טרייה, שום ובצל או מוצרלה. ברוסקטה מוגשת בדרך כלל כחטיף או מתאבן. בחלק מהמדינות, התוספת או הממרח מעל הלחם משווקת כברוסקטה. במחוז אברוצו באיטליה מוגשת גרסה של ברוסקטה עם סלמי בשם ונטריצינה וממרח. המנה פותחה כדרך להצלת לחם שהחל להתייבש. בטוסקנה המנה נקראת פטונטה והיא מוגשת לרוב ללא תוספות, במיוחד בנובמבר, בכדי לטעום את השמן הראשון של העונה. המתכון לברוסקטה התפתח באיטליה במהלך המאה ה-15. עם זאת, ניתן לייחס את המנה לרומא העתיקה, כאשר מגדלי זיתים היו מביאים את הזיתים שלהם לבית בד מקומי וטועמים דגימה מהשמן הטרי שלהם יחד עם פרוסת לחם. שם העצם ברוסקטה (ברבים: bruschette; ברוסקט) מגיע מהפועל בניב הרומנסקו, bruscare - "ברוסקייר", המקבילה למילה האיטלקית abbrustolire שפירושה 'לצלות', או 'לצלות על גחלים'. קיימים תיעודים עתיקים על קליית לחם והשרייתו בשמן זית טרי, על פי כותבת האוכל דבורה הרץ-סילי, "נוהג עתיק כנראה כרומא עצמה". ברוסקטה עם עגבניות קצוצות ובזיליקום ברוסקטה עם שמן זית ופרושוטו לחם שום קרוטונים מדיה וקבצים בנושא ברוסקטה בוויקישיתוף "Bruschetta Trio". Oil and Vinegar company website. 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-12-08. נבדק ב-2015-12-05. "bruschetta". Hannah International Foods. 2010. אורכב מ-המקור ב-2010-02-27. נבדק ב-2010-01-05. "Fettunta Toasted bread with olive oil". נבדק ב-21 במרץ 2012. {{cite web}}: (עזרה) Sankalan Baidya. "11 Interesting Facts About Bruschetta". אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2018. נבדק ב-13 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Ayto, John (2003). An A to Z of Food and Drink. Oxford: Oxford University Press. p. 44. ISBN 0192803514. Hartz-Seeley, Deborah S (21 באוגוסט 2008). "The Toast Of Italy: Bruschetta South Florida Chefs Put Their Own Spin on Traditional Dish". South Florida Sun-Sentinel. p. E7. {{cite news}}: (עזרה)
אנטיוכוס השנים עשר

אנטיוכוס השנים-עשר (דיוניסוס) (? - 84 לפנה"ס) היה החמישי מבניו של אנטיוכוס השמיני (גריפוס) שקיבל את כתר המלכות. הוא ירש את אחיו דמטריוס השלישי (איוקרוס) כשליט נפרד בחלק הדרומי (דמשק וסביבתה) של מה שנותר מהממלכה הסלאוקית. ומלך בין השנים: 87 עד 84 לפנה"ס. בתחילה זכה אנטיוכוס השנים-עשר לתמיכה מגורמים בבית תלמי, אולם הוא נהרג בשנת 84 לפנה"ס במהלך מסע-קרב מול הערבים הנבטים, שכבשו את דמשק זמן קצר לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא אנטיוכוס השנים עשר בוויקישיתוף
אוצר מילדנהול

אוצר מילדנהול (באנגלית: The Mildenhall Treasure) הוא אוצר של כלי כסף מתקופה בה האימפריה הרומית שלטה באיים הבריטיים. האוצר התגלה באזור סאפוק בשנת 1942 וכיום מוצג במוזיאון הבריטי. האוצר נקבר ככל הנראה במאה הרביעית לספירה וכולל כלי כסף באיכות גבוהה ביותר, ובהם קערה שקוטרה 605 מ"מ ומשקלה 8,256 גרם. הקערה מתארת את בכחוס ואת השפעתו (והשפעת השתייה לשכרה) על אלים וגיבורים רומיים. האוצר כולל כלי כסף המתארים את פאן, והמנאידות, קערה שעליה מתוארים קנטאורים וכן צלחות וכפיות כסף. המלומדים סבורים שכלי הכסף נוצרו בצפון אפריקה ויובאו לבריטניה. מדיה וקבצים בנושא אוצר מילדנהול בוויקישיתוף תיאור המוצגים באתר בריטניה
גאריסון קילר

גאריסון קילר (Garrison Keillor, נולד ב-7 באוגוסט 1942) הוא סופר, עיתונאי ומוזיקאי אמריקני. קילר הוא המנחה והיוצר של תוכנית סוף-השבוע "שותף לחיים בערבה" ("A Prairie Home Companion"), אשר שודרה ברדיו הציבורי של מינסוטה משנת 1974 ועד 2017. בנובמבר 2017 פוטר קילר בשל התנהגות לא נאותה. גאריסון קילר (גארי אדווארד קילר) נולד בעיירה אנוקה במדינת מינסוטה בארצות הברית וגדל במשפחה נוצרית פונדמנטליסטית. בשנת 1966 הוא סיים את לימודיו לתואר ראשון באנגלית באוניברסיטת מינסוטה, שם גם החלה קריירת הרדיו שלו. קילר נשוי כיום בשלישית לכנרת ג'ני לינד נילסון, ולהם בת משותפת בשם מיה. בנוסף, לקילר בן נוסף (ג'ייסון) מנישואיו הראשונים. קילר ומשפחתו מתגוררים בסיינט פול, מינסוטה. בשנת 1969 החל קילר לעבוד ברדיו הציבורי של מינסוטה, כשדר של תוכנית בוקר בת שלוש שעות שכבר אז נקראה שותף לחיים בערבה. בנוסף לעבודה זו, כתב קילר עבור מגזין ה-"ניו יורקר". לאחר היכרות עם תוכניות רדיו אשר עסקו במוזיקת קאנטרי, החליט קילר ליצור תוכנית רדיו בשידור חי. גם זו נקראה בשם שותף לחיים בערבה, ועסקה בחדשות העיירה הדמיונית לייק וובגון (Lake Wobegon), שבה "כל הנשים חזקות, כל הגברים יפים וכל הילדים מעל הממוצע". התוכנית כללה הופעות חיות של מוזיקה ובידור, והזכירה במידה רבה את תוכניות הבידור ששודרו ברדיו כמה עשרות שנים קודם לכן. בכורת התוכנית התקיימה ב-1974, ולאחר שהתוכנית נחלה הצלחה בקרב ציבור המאזינים, היא המשיכה להיות משודרת עד שנת 1987. באותה שנה התפנה קילר לעסוק בפרויקטים אחרים ברדיו, ורק בשנת 1993 חזר להפיק את "שותף לחיים בערבה", ששודרה מדי שבוע ברדיו הציבורי של מינסוטה וכן ביתר מדינות ארצות הברית. בנובמבר 2017 פוטר בשל התנהגות לא נאותה כלפי גורם שעבד עמו. קילרכתב מאמרים רבים בעיתונות האמריקאית, וכן יותר מעשרה ספרים למבוגרים וילדים. הוא כתב עבור מגזין הניו יורקר, עבור כתב העת The Atlantic ואתר האינטרנט הפופולרי Salon.com. כמו כן, מנחה קילר את פינת The Writer's Almanac ברשת הרדיו הציבורית של ארצות הברית. למרות הרקע המשפחתי השמרני, ידוע קילר בביקורתו כלפי ממשלו של הנשיא ג'ורג' בוש. בשנת 2006 יצא לאקרנים הסרט "המדריך לחיים בכפר" ("A Prairie Home Companion"), בבימויו של רוברט אלטמן לפי תסריט של גאריסון קילר, ובו קילר אף שיחק את התפקיד הראשי - תפקיד של מנחה תוכנית רדיו. בספטמבר 2007 יצא לאור ספרו החדש, העונה לשם "Pontoon: A Novel of Lake Wobegon". מדיה וקבצים בנושא גאריסון קילר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גאריסון קילר גאריסון קילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גאריסון קילר, סרטונים בערוץ היוטיוב גאריסון קילר, ברשת החברתית Goodreads גאריסון קילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גאריסון קילר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) גאריסון קילר, באתר ספוטיפיי גאריסון קילר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) גאריסון קילר, באתר AllMusic (באנגלית) גאריסון קילר, באתר MusicBrainz (באנגלית) גאריסון קילר, באתר Yandex.Music (ברוסית) גאריסון קילר, באתר Discogs (באנגלית) גאריסון קילר, באתר Songkick (באנגלית) גאריסון קילר, באתר SecondHandSongs תוכניתו של קילר ברדיו של מינסוטה כתבת צבע אודות גאריסון קילר גאריסון קילר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנטיוכוס השלושה עשר

אנטיוכוס השלושה-עשר פילדלפוס אסיאטיקוס ("אסייתי", ביוונית: Ἀντίοχος Φιλάδελφος Ἀσιατικός;‏ ? – 64 לפנה"ס) היה מאחרוני השליטים של הממלכה הסלאוקית. אסיאטיקוס היה בנם של אנטיוכוס העשירי (איוסבס) והנסיכה המצרית קלאופטרה סלנה. קלאופטרה שימשה כעוצרת עבור הנער לאחר מות אביו (בשנה לא ודאית בין 90 ל-83 לפנה"ס). בשנת 83 לפנה"ס נכבשה ממלכת סוריה בידי טיגרנס הראשון (מלך ארמניה) ואסיאטיקוס ואימו איבדו את כוחם. בשנת 75 לפנה"ס נסעה קלאופטרה, יחד עם אסיאטיקוס ואחיו, לרומא כדי לשכנע את הסנאט הרומאי להכיר בהם כמלכי מצרים וסוריה. הסנאט אומנם הכיר בזכויותיו של אסיאטיקוס על סוריה, אולם לא העניק עזרה ממשית במימושם. אסיאטיקוס שהה כשנתיים ברומא לפני שחזר למזרח והשתקע באסיה הקטנה. לאחר שטיגרנס הובס בידי הגנרל הרומי פומפיוס, הצליח אסיאטיקוס להשתלט על הממלכה והוא הוכר על ידי הרומאים כמלך-נתין בסוריה (69 לפנה"ס). על שום שהייתו זמן רב בקיליקיה שבאסיה הקטנה עד שחזר לסוריה, קיבל את התואר "אסייתי". תקופת מלכותו של אסיאטיקוס לא נמשכה זמן רב והוא סבל ממרידות באנטיוכיה וממלחמות קשות עם השבטים הנבטים והערבים בגבולותיו. בשנת 65 לפנה"ס הוא נשבה על ידי שמשי-גרם השליט הערבי של חמץ. הלה שחרר אותו בתחילת 64 לפנה"ס והוא חזר לכס המלכות לזמן מה, אולם באותה שנה פומפיוס הפך את סוריה לפרובינקיה רומית ואפשר לשמשי-גרם לשבות את אסיאטיקוס בשנית ולהרגו. ניתן לומר כי מותו של אנטיוכוס השלושה-עשר סיים את שושלת בית סלאוקוס, למרות שבמשך זמן קצר שלט אחריו פיליפוס השני פילורומאיוס, בנו של פיליפוס הראשון. מדיה וקבצים בנושא אנטיוכוס השלושה עשר בוויקישיתוף אברהם שליט, הורדוס המלך, עמ' 346, הערה 9.
אנדוני זוביזרטה

אנדוני זוביזרטה אורטה (בבסקית: Andoni Zubizarreta Urreta; נהגה סוביסרטה; נולד ב-23 באוקטובר 1961 בויטוריה), שוער כדורגל עבר ספרדי-בסקי, ששיחק בקבוצת ברצלונה ונבחרת ספרד בכדורגל, המחזיק בשיא ההופעות לשחקן בליגת העל הספרדית (622) יחד עם חואקין. אף ששיחק שש עונות בבילבאו קודם לכן, וארבע בוולנסיה אחר כך, עיקר הישגיו הושגו במדי קבוצת ברצלונה, בה שיחקו לצידו, בעידן המאמן יוהאן קרויף, שחקנים כחריסטו סטויצ'קוב, רומאריו, רונאלד קומאן ואחרים. עם ברצלונה הוא הכפיל את תאריו מבילבאו: ארבע אליפויות כנגד השתיים, ושני גביעי המלך כנגד האחד. עם בארסה גם זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע ב-1989 ובליגת האלופות ב-1992. בעונתו הראשונה בברצלונה, 1987-1986 זכה בפרס ריקרדו זאמורה – הפרס המוענק לשוער היעיל ביותר בליגה. במדי הנבחרת לא זכה בתארים, אולם עמד בשערה בלא פחות מארבעה טורנירי גביע העולם: מונדיאל 1986, 1990, 1994 ו-1998. כמו כן היה שוערה של ספרד ביורו 1988 ו-יורו 1996. פרט לטעות איומה שהובילה לשער במשחק מול נבחרת ניגריה בצרפת 1998, היו הופעותיו במסגרת גביע העולם מוצלחות בדרך כלל. אולם ספרד בימיו מעולם לא הגיעה רחוק יותר מרבע הגמר. בתום טורניר גמר גביע העולם של 1998 פרש מכדורגל. כיום הוא משמש כפרשן בשידורי הטלוויזיה והרדיו, לאחר ששימש כמנהל באתלטיק בילבאו כשלוש שנים. ביולי 2010 החל להיות מנהלה הספורטיבי של ברצלונה במקום צ'יקי בגיריסטיין. ב-5 בינואר 2015 הודיעה הנהלת המועדון על פיטוריו מתפקיד זה. מדיה וקבצים בנושא אנדוני זוביזרטה בוויקישיתוף אנדוני זוביזרטה, באתר Transfermarkt אנדוני זוביזרטה, באתר Soccerway אנדוני זוביזרטה, באתר BDFutbol אנדוני זוביזרטה, באתר WorldFootball.net אנדוני זוביזרטה, באתר National Football Teams אנדוני זוביזרטה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אגדות גביע העולם - אנדוני זוביזרטה רשימת כל הופעותיו הבינלאומיות באתר rsssf.com ‏ברצלונה: זוביזרטה פוטר, פויול עזב, באתר ספורט1, 5 בינואר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המדריך לחיים בכפר (סרט)

המדריך לחיים בכפר (באנגלית: A Prairie Home Companion) הוא סרטו האחרון של הבמאי רוברט אלטמן לפי תסריט של גאריסון קילר, אשר יצא לאקרנים בארצות הברית ב-9 ביוני 2006 (ובישראל ב- 12 באוקטובר 2006). הסרט מציג את שידורה האחרון של תוכנית הרדיו בשם זהה, המשודרת מדי שבוע מזה יותר מארבעים שנה, בתיאטרון ה"פיצג'רלד" בסיינט פול, מינסוטה. התוכנית היא תוכנית רדיו הבנויה לפי פורמט ישן שכבר יצא משימוש במאה ה-21 וכוללת "בדיחות קרש", הופעות חיות של שירי קאנטרי ופרסומות המושרות בשידור חי על ידי משתתפי התוכנית, שחלקם לא התחלפו במהלך השנים בהם משודרת התוכנית. הסרט עוסק בדרכם של הצוות להתמודד עם העובדה שאכן מדובר בתוכנית האחרונה, שלאחריה תיפסק הפקת התוכנית. התוכנית מתבטלת בעקבות תכנונם של קבוצת יזמים טקסנים, אשר רכשה את התיאטרון הישן בו התוכנית משודרת, להרוס את התיאטרון. צוות התוכנית מתכנס לשידור האחרון, כשעליו משקיף מן היציע אחד היזמים, ואילו מאחורי הקלעים מתהלכת אישה מסתורית הלבושה לבן. את תוכנית הרדיו המוצגת בסרט, "המדריך לחיים בכפר", ביסס גאריסון קילר, תסריטאי הסרט, על תוכנית רדיו אמיתית שהוא עצמו, בדומה לבן דמותו בסרט, משדר מאז 1974. התוכנית ממשיכה בשידוריה עד היום (2015), ולאחרונה חודש אתר האינטרנט שלה, המאפשר להאזין לכל התוכנית או לצפות בקטעים ממנה ביו-טיוב. גאריסון קילר בתפקיד עצמו, מנחה ויוצר התוכנית יולנדה ורונדה ג'ונסון (מריל סטריפ ולילי טומלין) - צמד אחיות מאושקוש, ויסקונסין השרות יחד מאז ילדותן לולה ג'ונסון (לינדזי לוהן) - בתה המתבגרת של יולנדה, במהלך התוכנית עולה לשיר והיא מבצעת שיר שהיא כתבה העוסק בהתאבדות "דסטי ולפטי" (וודי הרלסון וג'ון סי. ריילי) - צמד קאובויים - זמרים מנהל הבמה ועוזרתו המגולמים בידי טים ראסל ומאיה רודולף תפקידו של קווין קליין הוא דמות שמקורה בתוכנת הרדיו המקורית "A Prairie Home Companion" בה הופיעה דמות של בלש חשאי המהווה פרודיה על סרטי הפילם נואר. בסרט הוא משמש כמנהל האבטחה של התוכנית. רובין ולינדה ויליאמס - בעל ואישה שמופיעים כצמד מוזיקלי צ'אק אייקרס (אל. קיו ג'ונס) - זמר קאנטרי מפורסם טומי לי ג'ונס מציג איש עסקים טקסני שבא במטרה לוודא את פינוי והריסת התיאטרון. וירג'יניה מדסן מציגה דמות של אישה מסתורית, אולי ייצוג של מלאך המוות. היו שציינו שהסרט, שכאמור עוסק בהתמודדות צוות התוכנית עם ביטולה, משקף את העובדה שבזמן הפקת הסרט היה ברור שזהו סרטו האחרון של אלטמן, שנפטר מספר חודשים לאחר יציאת הסרט לאקרנים. כמו כן היו שהזכירו שמאבק צוות התוכנית, שנועד לכישלון, לשמר את התוכנית המייצגת עולם תרבותי אחר, איטי, נאיבי ושונה מהמקובל במאה ה-21, משקף את מאבקו של אלטמן לשמר את סגנונו הייחודי, ולא להיכנע לתכתיבי התאגידים ההוליוודים. אתר האינטרנט הרשמי של המדריך לחיים בכפר "המדריך לחיים בכפר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המדריך לחיים בכפר", באתר נטפליקס "המדריך לחיים בכפר", באתר AllMovie (באנגלית) "המדריך לחיים בכפר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המדריך לחיים בכפר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המדריך לחיים בכפר", באתר Metacritic (באנגלית) "המדריך לחיים בכפר", באתר אידיבי "המדריך לחיים בכפר", באתר סרט "המדריך לחיים בכפר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יאיר הוכנר, ‏המדריך לחיים בכפר | ביקורת סרט, באתר "סרט"
הראל סקעת (אלבום)

הראל סקעת הוא שמו של אלבום הבכורה של הראל סקעת, אשר יצא בשנת 2006, שנתיים לאחר השתתפותו בתחרות כוכב נולד. האלבום כולל עשרה שירים, כולם בהפקה ועיבוד של יזהר אשדות. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים לרדיו: "ואת", שכתבה והלחינה קרן פלס, "כמה עוד אפשר" שכתבה והלחינה שגית שיר, "משהו ממני" שכתבה סמדר שיר והלחין דור דניאל, "כל הציפורים", אשר נכתב גם הוא על ידי קרן פלס, ו"אם הוא ילך" שכתב והלחין כפיר אפשטיין. בנוסף, השתתפו בכתיבת השירים דידי שחר, יעל טבת, אוהד חיטמן, אסתר שמיר, אורי זך ועמית צח. סקעת עצמו הלחין אף הוא שיר אחד לאלבום, "אפילו ששריפות" למילותיה של יעל טבת. לאלבום צורף דיסק בונוס במהדורה מוגבלת, הכולל את השירים "בתוך" ו"בדידות" ששר סקעת בכוכב נולד, בנוסף לחידוש לשירה של נורית גלרון "נפרדנו כך" בדואט עם גלרון, ושיר חדש אשר כתבה קרן פלס, "אלייך שר". האלבום הגיע למעמד זהב כחודש לאחר צאתו, עם מכירות של יותר מ-20,000 עותקים וזכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה. יזהר אשדות - גיטרה, קלידים, תכנותים, הפקה מוזיקלית דודו טסה - גיטרות פיטר רוט - גיטרות, בס, קולות אודי הניס - קולות רקע טל ברגמן - תופים, כלי הקשה גלינה גלושקין - כינור טל מטמור - גיטרות, תכנות, קלידים גליה חי - ויולה טל שגב - פסנתר אסף מעוז - כינור שי מיבר - צ'לו קרן פלס - פסנתר יניב טייכמן - עוד ניצן קאנטי - כינור כל הציפורים לא ממהר ואת אפילו ששריפות משהו ממני קבלי אותי כמה עוד אפשר אם הוא ילך הרוח תשנה את כיוונה ימים אחרים בתוך אלייך שר נפרדנו כך (דואט עם נורית גלרון) בדידות איתי שטרן, סינגולר, השיר "משהו ממני" + ביקורת, באתר nrg‏, 5 ביולי 2006 מילות שיר האלבום "הראל סקעת" באתר שירונט דיסקוגרפיה של הראל סקעת באתר שירונט קרן נתנזון, הכל זהב, באתר ynet, 29 באוגוסט 2006
יוסף פורת

יוסף פורת (Porath;‏ נולד היינץ יוזף פֶרדֶר, Heinz Joseph Foerder;‏ 7 ביוני 1909 – 18 במאי 1996) היה שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי, אלוף ישראל בשחמט וחבר נבחרות ישראל וגרמניה באולימפיאדות השחמט. פורת נולד בברסלאו שבגרמניה. הוא היה חבר הנבחרת האולימפית של גרמניה. בשנת 1927 הוא ניצח בתחרות בגליביצה לצד לודוויג שמיט (אדולף קרמר סיים במקום הרביעי). בשנים 1930, 1931 ו-1931 הוא ניצח בתחרות הקונגרס השילזי. ב-1933 איבד את עבודתו עם עליית הנאצים לשלטון, ועבר לריגה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, והתגורר ברמות השבים עד יום מותו. בישראל עִברת את שמו ליוסף פורת. הוא השתתף בשתי אולימפיאדות השחמט מטעם ארץ ישראל לפני קום המדינה (1935 ו-1939) ואף הצטיין באולימפיאדה של 1939 וקיבל מדליית זהב. פורת היה אלוף ישראל בשחמט 6 פעמים (1937, 1940, 1953, 1957, 1959, 1963). ב-1928 השתתף באולימפיאדת השחמט השנייה כאשר הוא מייצג את גרמניה. בשנת 1943 זכה במקום הראשון באליפות תל אביב. לפני מלחמת העולם השנייה השתתף פורת ב-3 אולימפיאדות לשחמט (ב-1928 בנבחרת גרמניה) ואחרי מלחמה זו השתתף בכל האולימפיאדות משנת 1952 עד 1968 (9 במספר). בשנת 1952 זכה ביחד עם משה צ'רניאק בתואר אמן בינלאומי. נפטר ברמות השבים ב-18 במאי 1996. יוסף פורת ייצג את גרמניה, פלשתינה וישראל באולימפיאדות השחמט. מדיה וקבצים בנושא יוסף פורת בוויקישיתוף יוסף פורת, באתר צ'סגיימס (באנגלית) דירוג המשתתפים באולימפיאדת השחמט החמישית, שנערכה בשנת 1939 בבואנוס איירס שאול, יוסף פורת - אלוף השחמט, מעריב, 27 באוקטובר 1957
קיצביל (מחוז)

קיצביל (בגרמנית: Kitzbühel) הוא מחוז במזרח מדינת טירול שבאוסטריה. המחוז גובל בבוואריה בצפון, במחוזות קופשטיין ושוואץ במערב ובמדינת זלצבורג במזרח ובדרום. המחוז משתרע על 1,163.28 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 59,191 תושבים לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2001. במחוז 19 עיירות ועיר אחת, הבירה קיצביל. קיצביל פיברברון הופפגארטן סנקט יוהאן אין טירול אוראך ביי קיצביל בריקסן אים תאלה גואינג אם וילדן קייזר הוכפילצן איטר יוכברג קירכברג אין טירול קירכדורף אין טירול קזן אוברנדורף אין טירול ראיט ביי קיצביל סנקט יאקוב אין האוס סנקט אולריך אם פילרזה שוונדט ואידרינג וסטנדורף מדיה וקבצים בנושא קיצביל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיצביל
האי הצפוני

האי הצפוני (מאורית: Te Ika-a-Māui, אנגלית: North island) הוא הצפוני מבין שני האיים הגדולים של ניו זילנד. הוא מצוי בין ים טסמן לדרום האוקיינוס השקט כ-2000 ק"מ דרום מזרחית מאוסטרליה. האי הצפוני הוא האי ה-14 בגודלו בעולם ומשתרע על 113,729 קמ"ר. כ-76% מאוכלוסיית ניו זילנד מתגוררת באי הצפוני ורוב הערים המרכזיות ממוקמות בה. בהן אוקלנד, העיר הגדולה ביותר בניו זילנד שנמצאת בצפון האי ועיר הבירה, ולינגטון, בקצה הדרומי של האי. מקור שמו המאורי של האי ,Te Ika-a-Māui (הדג של מאווי), הוא האגדה המאורית על היווצרותה של ניו זילנד. על פי האגדה שט האל מאווי בקנו עם אחיו והעלה דג גדול בחכתו. כשמאוי לא שם לב, התקקוטטו האחים על הדג וחבטו בו בעוצמה. הקנו הפך לאי הדרומי והדג הפך לאי הצפוני, כאשר העמקים וההרים שבאי הם תוצאותיה של מריבת האחים. שמו האנגלי של האי North island ניתן לו כיוון שהוא הצפוני מבין שני האיים הגדולים של ניו זילנד. האי הצפוני מחולק לשמונה חבלים (Regions) המנוהלים על ידי מועצות אזוריות - נורת'לנד, אוקלנד, ואיקטו, ביי אוף פלנטי, הוקס ביי, טראנאקי, מנוואטו-ונגנאוי, ולינגטון. חבל נוסף מנוהל על ידי המועצה העירונית גיזברן. בשנת 1843 בדרום האי התרחשה רעידת אדמה משמעותית. רעידות קלות נמשכו עד לשנת 1845. חוף תשעים המיילים בחלק הצפוני של האי שימש בשנת 1932 מסלול המראה למטוסי שרות אוויר לאוסטרליה. האי הצפוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Subnational population estimates: At 30 June 2018 (final) – NZ.Stat tables". Stats NZ Tatauranga Aotearoa. 14 November 2018
כ"ה בתשרי

כ"ה בתשרי הוא היום העשרים וחמישה בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וחמישה בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. כ"ה בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז". ה'ו' – הממלוכים מביסים את ממלכת ירושלים ואת בני בריתה בקרב הירביה ה'תרס"ו – נוסדה ביפו הגימנסיה העברית הרצליה, הגימנסיה העברית הראשונה בעולם ה'תרפ"א – נתכנסה אספת הנבחרים הראשונה ליהודי ארץ-ישראל ה'תרפ"ו – התאריך המיוחס להקמת "המחנות העולים", תנועת נוער חלוצית ארץ-ישראלית ה'תש"ט – דגל ישראל הופך לדגל הרשמי של מדינת ישראל פרשת הבר מצווה של ילד שנולד בכ"ה תשרי היא פרשת נח, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת בראשית ברוב השנים. ה'תקצ"ט – רבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב אדמו"ר ומייסד חסידות סוכטשוב, מחבר הספרים: "אגלי טל" ו"אבני נזר" (נפטר בה'תר"ע) ה'תרכ"ט – הרב יצחק ניסנבוים, מהוגי הציונות הדתית (נפטר בתש"ג) ה'תשל"ג – אלי כהן, שר המודיעין וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד ה'תקס"א – שמואל זביטקובר, סוחר ובנקאי יהודי פולני, סוכן החצר של מלך פולין סטניסלאב פוניאטובסקי. (נולד בה'תפ"ז) ה'תק"ע – רבי לוי יצחק מברדיצ'ב (נולד ה'ת"ק) ה'תקצ"ה – רבי צבי הירש הלר, מחבר ספר 'טיב גיטין' (נולד ה'תקל"ו) ה'ת"ר – החת"ם סופר, אב"ד וראש ישיבה במטרסדורף ובפרשבורג, ומגדולי הרבנים והפוסקים בדורות האחרונים, ממעצבי ההשקפה היהודית-אורתודוקסית. (נולד בה'תקכ"ג) ה'תר"ץ – הרב מנחם גרינוולד - רבה של שופרון, הונגריה (נולד ה'תר"ה) ה'תשמ"ח – הרב מרדכי מנטליק, ראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית - 770 בניו יורק וחבר הנהלת "אגודת חסידי חב"ד העולמית" (נולד תרע"ג) ה'תשנ"א – ליאונרד ברנשטיין, מלחין ומנצח יהודי-אמריקני (נולד ה'תרע"ח) ה'תשנ"ח – רבי דוד מתתיהו רבינוביץ האדמו"ר מביאלא בני ברק ה'תשס"ז – ראובן דיין, שחקן ישראלי (נולד ה'תש"ג) ה'תשע"ג – רבי אברהם גנחובסקי כ"ד בתשרי – כ"ו בתשרי תשרי כ-31.9% מכלל השנים. כ-68.1% מכלל השנים.
נתן בירנבוים (שחמטאי)

נתן בירנבוים (נולד ב-27 בנובמבר 1950, תל אביב). הוא שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי וחבר נבחרת ישראל לשעבר, שזכה שלוש פעמים באליפות ישראל. בוגר החוג למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב ומנכ"ל חברה לקידום אתרים ושיווק באינטרנט. לשעבר שימש כבעלים של חברת I.C Conecpt, חברה לבניית אתרי אינטרנט שנסגרה. נכון לאוגוסט 2023, מדורג במקום ה-80 בישראל לפי מד כושר. 1967, 1968 - זכה באליפות ישראל לנוער (עד גיל 20) 1976, 1980, 1986 - זכה באליפות ישראל 2011 - זכה באליפות ישראל לסניורים 2013, 2016, 2021 - היה חבר בנבחרת ישראל לסניורים, שזכתה באליפות אירופה 2019 - זכה במדליית ארד באליפות אירופה לסניורים 2021 - זכה באליפות אירופה לסניורים אליפות ישראל בשחמט 2014 אליפות אירופה בשחמט 2015 אליפות ישראל בשחמט 2016 אליפות ישראל בשחמט 2021 השתתף בנבחרת ישראל בחמש אולימפיאדות שחמט: באולימפיאדת השחמט 1976 שהתקיימה בחיפה (2+,1-,3=) באולימפיאדת השחמט 1978 שהתקיימה בבואנוס איירס (4+, 0-,4=) באולימפיאדת השחמט 1980 שהתקיימה בוולטה, מלטה (4+,4-,4=) באולימפיאדת השחמט 1982 שהתקיימה בלוצרן (4+,1-,3=) באולימפיאדת השחמט 1984 שהתקיימה בסלוניקי (2+,2-,3=) מדיה וקבצים בנושא נתן בירנבוים בוויקישיתוף נתן בירנבוים, באתר צ'סגיימס (באנגלית) נתן בירנבוים, באתר פיד"ה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסימפוניה התשיעית

האם התכוונתם ל... קללת הסימפוניה התשיעית הסימפוניה התשיעית של בטהובן הסימפוניה התשיעית של דבוז'אק ("מן העולם החדש") הסימפוניה התשיעית של מאהלר הסימפוניה התשיעית של שוברט ("הגדולה") הסימפוניה התשיעית של ברוקנר
קרל לנדשטיינר

קרל לנדשטיינר (בגרמנית: Karl Landsteiner; ‏14 ביוני 1868 – 26 ביוני 1943) היה ביולוג ורופא אוסטרי אמריקאי, יהודי מומר. פרסומו בא לו בזכות פיתוח השיטה המודרנית לסיווג הדם ב-1900, וזאת על יסוד זיהוי נוכחות נוגדנים לכדוריות האדומות. בשנת 1930 קיבל פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. בשנת 1937 הוא גילה את גורם ה-Rh. בשנת 1946, לאחר מותו, הוענק לו פרס לסקר על גילוי גורם ה-Rh. לנדשטיינר נולד בשנת 1868 בווינה שבאוסטריה ללאופולד לנדשטיינר (1875-1818) ופאני לבית הס. אביו היה דוקטור למשפטים ונודע כעיתונאי ועורך ראשי של העיתון "די פרסה". האב נפטר כאשר קרל היה בן שש ואמו גידלה אותו לבדה. על כך העריץ אותה עד יום מותו. בשנת 1890, בגיל 22, המיר לנדשטיינר את דתו לנצרות הרומית-קתולית, הדת ששלטה באימפריה. עוד בהיותו סטודנט פרסם לנדשטיינר מאמר על השפעת סוגי התזונה על הרכב הדם. בשנת 1891 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת וינה. במשך חמש שנים לאחר תום לימודיו התמחה בכימיה ובביוכימיה במעבדות שונות באירופה. בשנת 1909 יחד עם קונסטנטין לוואדיטי ועם ארווין פופר הראה שניתן להעביר את מחלת שיתוק ילדים לקופים ושהמחלה נגרמת על ידי נגיף. בשנת 1911 התמנה לפרופסור לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטת וינה. בשנת 1916 התחתן עם הלן וולסטו ונולד להם בן אחד. לאחר מלחמת העולם הראשונה עזב את מולדתו ועבר להולנד. בשנת 1922 הצטרף לסגל מכון רוקפלר למחקר רפואי בניו יורק ונשאר שם במשך שארית חייו. בשנת 1939 פרש לגמלאות, אך המשיך לעבוד במעבדתו. לנדשטיינר נפטר מהתקף לב בעת שעבד במעבדה. לנדשטיינר פרסם מאמרים רבים ופורצי דרך בתחום האנטומיה הפתולוגית, תורת החיסון והיסטולוגיה. אולם זכור בעיקר כמי שקבע את שיטת סיווג הדם. על עבודתו בתחום זה הוענק לו פרס נובל לרפואה. אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 162–169. מדיה וקבצים בנושא קרל לנדשטיינר בוויקישיתוף קרל לנדשטיינר, באתר פרס נובל (באנגלית) קרל לנדשטיינר, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. לנדשטיינר באתר פרס לסקר אבי בליזובסקי, ‏148 שנים להולדתו של קרל לנדשטיינר – מגלה סוגי הדם ומאבות תחום האימנולוגיה, באתר "הידען", 14 ביוני 2016 הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון לכבוד יום הולדתו ה-148 של קרל לנדשטיינר, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית) קרל לנדשטיינר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קרל לנדשטיינר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נצחון האדם על מארת דורות, חרות, 1 במאי 1955
חנה בר

חנה בר (נולדה ב-1945) היא סופרת ומשוררת ויועצת חינוכית לילדים ונוער. בר נולדה בחיפה בשנת 1945, וגדלה בקריית שמואל. שירתה בצבא בנח"ל. לאחר תום שירותה הצבאי למדה פסיכולוגיה וייעוץ חינוכי באוניברסיטת חיפה ועבדה שנים רבות כיועצת בבית ספר. חברה באגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, באקו"ם, בסומליו"ן ובאגודה הבינלאומית לספרות ילדים (IBBY). חנה בר מקיימת מפגשים עם ילדים על יצירותיה במסגרות שונות מתגוררת בפתח תקווה, נשואה ואם לשלוש בנות. ספרה הראשון - ספר שירים לילדים בשם "מחר חגיגה" יצא לאור בשנת 1974. בר פרסמה 14 ספרי ילדים. בין יצירותיה נימנים: מגירות מקראה בעריכת עודד בארי, הוצאת דני ספרים, 1998. אוגדן לכתה א'- בהוצאת משרד החינוך והתרבות. הפעלוטף - אנציקלופדיה לפעילות חברתית למשפחה ולגיל הרך, הוצאת החברה למתנ"סים, משרד החינוך, ספרי חמ"ד, 1999 שמור בלב - אנתולוגיה בעריכת עפרה גלברט ונורית יובל, הוצאת דני ספרים, 2000 המסע המופלא אל עצמי - בעריכת פרופ' אדיר כהן, הוצאת שמעוני 2001. מסע בעקבות סוד. סדרת "דודה פטרוזיליה ואני" (2009-2013). מדיה וקבצים בנושא חנה בר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חנה בר ביוגרפיה באתר הסתדרות המורים בישראל מידע על הסופרת באתר סומליון של נענע חנה בר, דף שער בספרייה הלאומית אתר סומליו"ן לקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.