laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריפמפיצין

ריפמפיצין (Rifampicin) היא תרופה אנטיביוטית המשמשת בעיקר לטיפול בחיידק השחפת Mycobacterium tuberculosis ויעילה גם בטיפול נגד סוגים אחרים של מיקובטריום, ונגד החיידק Haemophilus influenzae. ריפמפיצין נקשרת לתת יחידה בטא של האנזים RNA פולימראז של חיידקים ופוגעת בתהליך השעתוק מ-DNA ל-RNA. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עקב הברירה הטבעית, חיידקים בעלי מוטציות אקראיות שהקנו להם הגנה מפני התרופה שגשגו, וכך במהלך השנים עלו מספר החיידקים העמידים לאנטיביוטיקה. במקרה זה יש מנגנונים שונים של עמידות, לדוגמה: שינוי אתר המטרה של התרופה, במקרה זה שינוי במבנה האנזים RNA פולימראז של החיידק שאינו מאפשר עוד קישור לתרופה. ירידה בריכוז התרופה בחיידק. התרופה ניתנת בטבליות, ונספגת היטב במערכת העיכול, משם מתפזרת לדם וגם חוצה ה-BBB. התרופה עוברת מטבוליזם בכבד ומופרשת דרך השתן או המרה. התרופה יוצרת מטבוליט שעלול לשנות את צבע השתן לכתום-חום. רימפיצין מעלה את ביטוי הגנים למערכת האנזימים P-450. (הפועלת על חמצון-חיזור) של הכבד. תכונה זאת עלולה ליצור תופעות לוואי עם תרופות אחרות, שמסיבה זאת יעברו מטבוליזם מהיר יותר בכבד ולכן זמן החיים שלהם יתקצר. אחת הדוגמאות לשילובים בעייתיים עם תרופה זאת, היא מתן תרופה עם נוגד- הקרישה warfarin, או דיגוקסין. תרופה זאת עלולה להפחית את יעילותן של התרופות הללו. תופעות לוואי נוספות שעלולות להיות הן: פריחה, רגישות יתר, חום, בחילות והקאות. הערך "ריפמפיצין", באתר "ויקיתרופות" הערך "ריפמפיצין", באתר ויקירפואה מדיה וקבצים בנושא ריפמפיצין בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דרקולה (סדרת טלוויזיה, 2013)

דרקולה (באנגלית: Dracula) היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה שהופקה בשיתוף פעולה אמריקאי-בריטי שהופקה באולפני קרנבל שבלונדון, אנגליה, ושודרה ברשת NBC מ-25 באוקטובר 2013 ועד 24 בינואר 2014. הסדרה נוצרה על ידי קול האדון והיא הפקה טלוויזיונית מחודשת לספרו הקלאסי של ברם סטוקר, "דרקולה". בשנת 1896, דרקולה מגיע ללונדון ומתחזה ליזם אמריקאי בשם אלכסנדר גרייסון שמבקש להביא אנרגיה אלחוטית ומדע מתקדם אל החברה הוויקטוריאנית של אנגליה. למעשה מהווה זהותו כיסוי לרצונו לנקום נגד אלה שבגדו בו מאות שנים קודם לכן, חברי מסדר הדרקון החשאי. עם ההתקדמות בתוכניתו, דרקולה מתאהב במינה מאריי, אישה שמזכירה לו במראה את רעייתו שהוצאה להורג מאות שנים קודם לכן. אתר האינטרנט הרשמי של דרקולה (באנגלית) דרקולה, ברשת החברתית פייסבוק דרקולה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "דרקולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דרקולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דרקולה", באתר Metacritic (באנגלית) "דרקולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בעבר, תומאס קרצ'מן גילם את דמותו של דרקולה בסרט האיטלקי "דרקולה" מ-2012.
בטאניכול

בטאניכול (bethanechol) היא תרופה העובדת כאגוניסט על הקולטנים המוסקרינים במערכת העצבים הפאראסימפתטית ללא אפקט על קולטנים ניקוטינים. שלא כמו אצטילכולין, תרופה זו אינה עוברת הידרוליזה על ידי האנזים אצטיל - כולין אסטרז ולכן בעלת זמן החיים שלה ארוך יחסית. בתאנכול ניתנת דרך הפה או מתחת לעור על מנת להגביר את התנועתיות בשלפוחית השתן שנוצרת כתוצאה מהרדמה כללית, השפעות ארוכות טווח של סוכרת או כתופעת לוואי של שימוש בתרופות נגד דיכאון. הקולטנים המוסקרנים בשלפוחית השתן ובמערכת העיכול מגרים התכווצות של שלפוחית השתן, מתן שתן והגברת התנועה במערכת העיכול בהתאם. תופעות הלואי של התרופה כוללות: זיעה. סחרחורת. בחילה. צמרמורת. הגברת תדירות מתן השתן. יש להיזהר משימוש בתרופה על יד חולי אסתמה, כיב פפטי, חסימת מעיים והיפרתירואידיזם. הפעילות הפרה סמפטטית של התרופה עלולה להחמיר את הסמפטומים של המחלות הללו. Principals of Pharmacology. David E. Golan. Insb 978-1-60831-270-2 מדיה וקבצים בנושא בטאניכול בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לוראטדין

לוראטידין (Loratadine) היא תרופה אנטיהיסטמינית מדור שני, הפועלת על קולטן ה-H1 לטיפול באלרגיה. פועלת לטווח ארוך ומגיעה לשיאה לאחר כ 8–10 שעות. לוראטידין פותחה בחברת שרינג פלאו והופצה החל משנות ה-80 של המאה ה-20. הגנות הפטנט שלה פגו בשנת 1991 ומאז היא בשימוש נרחב, גם ללא מרשם רופא. נמכרת תחת מספר שמות מסחריים (לדוגמה, קלאריטין, לוראסטין), אך ניתן למצוא את התרופה גם לפי שמה הגנרי. היא עדיפה על פני תרופות אנטיהיסטאמיניות מדור ראשון כיוון שהיא גורמת לפחות עייפות. אחת הגרסאות של התרופה נקראת קלאריטין-די או קלארינייס (Claritin-D or Clarinase), בשילוב עם Pseudoephedrine, המקלה על גודש באף; התרופה משמשת לטיפול בהתקררות, כמו גם בתסמיני אלרגיה. לוראטידין מיועדת להקלה סימפטומטית באלרגיות כגון: חרלת (Urticaria), סרפדת (Hives) ונזלת אלרגית (Allergic Rhinitis או "קדחת השחת"). לוראטידין אפקטיבית לטיפול משולב של תסמיני אף ועיניים: התעטשות, נזלת, עיניים מגורות או מגרדות. כמו כן, לוראטידין יכולה להפחית כאבי ראש בעוצמה חלשה עד בינונית. לוראטידין, יכולה להקל על גירוד ממקור סרפדת או חרלת, ולכן יעילה כנגד Chronic Idiopathic Urticaria. התרופה ניתנת דרך הפה. זמינה בכדורים, תרחיף (oral suspension), וסירופ. כמו כן היא קיימת בשילוב עם Pseudoephedrine. בנוסף, התרופה זמינה בצורת כדורים בעלי ספיגה מהירה. בתור תרופה אנטיהיסטמנית מדור שני, היא גורמת לפחות עייפות וישנוניות בהשוואה לדור ראשון, אך עדיין לא ניתן להתעלם מתופעות אלו לחלוטין (החדירות של תרופות מדור שני את מחסום הדם-מוח היא פחות יעילה ולכן גורמות פחות לתופעות אלה). אף על פי שישנוניות היא תופעה נדירה במינון של 10 מ״ג, מי שנוטל לוראטידין צריך להיות מודע לכך שיכולה להיות ירידה בתפקוד של כישורים קוגניטיביים (כגון: נהיגה, עבודה, לימודים). במקרה של תחושת עייפות בעת לקיחת לוראטידין, יש להימנע מצריכת אלכוהול, שיכול להחמיר את התופעה ולגרום לעייפות ניכרת. תופעות לוואי נדירות כוללות נדודי שינה, חרדה, ועצבנות. כאבי ראש, אצירת שתן, יובש בפה, ראיה מטושטשת, דלקת הלחמית (conjunctivitis). רגישת לתרופה (Hypersensitivity), פגיעה קיימת בתפקודי כבד או כליה, ברקית צרת קרן (Narrow Angle Glaucoma). מדיה וקבצים בנושא לוראטדין בוויקישיתוף כל המידע על התרופה באתר Medscape הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פלוקונאזול

פלוקונאזול (fluconazole) היא תרופה אנטי פטרייתית, המשתייכת למשפחת הטריאזולים (triazole). פלוקונאזול מעכב את הפעולה של האנזים 14α-sterol demethylase וכך מדכא ביוסינתיזה של ארגוסטרול שהוא מרכיב חיוני לבניית ממברנת התא של פטריות. פלוקונאזול מסיס במים ומסוגל לחצות את מחסום הדם-מח. פלוקונאזול מעכב את פעילותו של 14α-sterol demethylase הפטרייתי, האחראי על המרת לנוסטרול לארגוסטרול. בהיעדר כמות מספקת של ארגוסטרול ממברנת התא הפטרייתי אינה יציבה מה שמביא לחוסר איזון אוסמוטי ולמוות תאי. פלוקונאזול היא תרופה פונגוצידית- משמע מביאה למות הפטרייה ולא לעצירת התרבותה. לפלוקונאזול טווח טיפולי רחב המכסה: Criptococcus neoformans קנדידה (Candida) Blastomycosis Histoplasmosis Coccidioidomycosis פלוקונאזול אינו יעיל כנגד Aspergillus מבין משפחת האזולים, פלוקונאזול הוא האנטי-פטרייתי בעל הפעילות החלשה ביותר על אנזימי כבד. עובדה זו הופכת אותו לבטוח לשימוש במינונים גבוהים (אינדקס תרפואטי גבוה). פלוקונאזול משמש ל: קנדידה עורית ושל הריריות (מוקוזה). טיפול בדלקת קרום המח על רקע פטרייתי (חוצה את מחסום הדם-מח) זיהומים בנרתיק פלוקונאזול משמש גם כטיפול מניעתי (פרופילקסיס) לזיהומים פטרייתיים בחולים לאחר השתלת מח עצם ובחולי סינדרום כשל המערכת החיסונית-AIDS, אבל הופעתן של פטריות עמידות מעלות בסימן שאלה את אסטרטגיית הטיפול הזו. כשאר האזולים, פלוקונאזול רעיל לכבד (hepatotoxy), ורצוי לעקוב אחרי תפקודי כבד. תופעות הלוואי יכולות לכלול: כאבי בטן שלשולים שינויים באנזימי כבד צהבת - נדיר מדיה וקבצים בנושא פלוקונאזול בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ברוך פיינברג

ברוך פינברג (6 באוגוסט 1933 – 17 במאי 2007) היה אתלט ישראלי. שיאן ישראל כ-15 שנים ו-7 פעמים (5 פעמים ברציפות) אלוף ישראל בהטלת כידון. זוכה מדליית ארד במשחקי אסיה (טוקיו 1958), בעל 4 מדליות מ-4 מכביות, ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא 1960. פיינברג התאמן בקבוצת מכבי הצפון תל אביב ובהמשך בקבוצת מכבי חיפה. בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה פיינברג במדליית ארד, בהטלת כידון בתוצאה של 58.23 מטר, אחרי סיד קיוויט מארצות הברית (65.97 מטר) וצ. גריבלר מבריטניה (61.58 מטר). במשחקי אסיה שנערכו בטוקיו שביפן בשנת 1958 זכה פיינברג במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 63.78 מטר, אחרי מוחמד נאווז שקבע שיא אסיה חדש של 69.41 מטר וג'לאל חאן (66.00 מטר) שניהם מפקיסטן. באחת ההטלות שלו הוא קבע תוצאה של 68 מטר, אך השופטים פסלו אותה בטענה שהכידון לא נתקע בקרקע כראוי. באליפות ארצות הברית שנערכה ב-18 ביולי 1960 קבע פיינברג בהטלת כידון שיא ישראלי חדש של 67.10 מטר. חמישה ימים לאחר מכן, בתחרות בינלאומית שנערכה בבולטימור ארצות הברית ב-24 ביולי הוא קבע בהטלת כידון את הקריטריון האולימפי, לאחר ששבר את שיאו הישראלי שוב והעמידו על 70.72 מטר. באולימפיאדת רומא (1960) הוא סיים במקום 24, בהטלת כידון בתוצאה של 68.24 מטר שאותה קבע כבר בהטלה הראשונה במוקדמות. בתחרות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכה בספטמבר 1961 זכה פיינברג במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 59.24 מטר, אחרי ריצ'רד בוקס מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 67.07 מטר ולפני דוד גריבלד מבריטניה (55.29 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכה ברמת גן בשנת 1965 זכה פיינברג במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 57.42 מטר, אחרי טרסאליוס משוודיה (63.76 מטר) ולויט מארצות הברית (62.63 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכה באוגוסט 1969 זכה פיינברג במדליית ארד בהטלת כידון 56.75 מטר, אחרי יצחק סיגורה מישראל (66.37 מטר) וקרי רוס מארצות הברית (57.89 מטר). ביוני 1975 עבר פיינברג תאונת עבודה לאחר שמסור חשמלי ריטש את ידו ושתי אצבעות בכף ידו השמאלית (בה הטיל כידון) נקטעו. למרות ניתוחים ואשפוזים רבים שעבר, הוא לא פסק להשתתף בתחרויות בהטלת כידון בהן זכה בקביעות בתוארי אלוף ישראל לוותיקים. הוא היה מהנדס מכונות ובעל חברת השקעות. בנו, יוסי פינברג, היה אלוף ישראל לנוער בהטלת כידון בשנים 1986-7 והחזיק בשיא ישראל לנוער בשנים 1986-9. הטלת כידון: 70.72 מטר (1960) שיא ישראלי בעבר ישראל במשחקי אסיה ברוך פיינברג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ברוך פיינברג, באתר olympedia.org אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) שי שלו, ‏משפחת אדלר נכנעה: רכשה מניותיו של ברוך פיינברג תמורת 6.6 מ' ש', באתר גלובס, 27 בפברואר 1997 ספורטאי שלא הוזמן למכבייה, באתר הארץ, 26 ביולי 2001 ב. פיינברג במקום השלישי, מעריב, 26 במאי 1958 פיינברג שלישי בהטלת כידון, דבר, 27 במאי 1958 פיינברג הטיל כידון - 70.72 מ', על המשמר, 28 ביולי 1960 מחר הדיון על צירוף פיינברג למשלחת לרומא, מעריב, 28 ביולי 1960 גלעד ב-800 מ' ולהב ב-5000 מ' הציבו שיאים ישראלים חדשים, דבר, 4 בספטמבר 1961 מעריב לספורטאים - אלופי המכביה ה-7, מעריב, 1 בספטמבר 1965 שיא ישראלי ו-5 שיאי מכביה באתלטיקה-קלה, דבר, 4 באוגוסט 1969 יונתן הללי, הכידון לא נחת רחוק מהעץ, מעריב, 12 ביוני 1985
אג'קס (קומיקס)

אג'קס (באנגלית: Ajax) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ודדפול ביקום מארוול קומיקס. אג'קס הראשון הופיע לראשונה בחוברת Incredible Hulk #379 ממרץ 1991, ונוצר בידי הכותב פיטר דייוויד והמאייר דייל קאוון. אג'קס השני הופיע לראשונה בחוברת Deadpool #14 ממרץ 1998, ונוצר בידי הכותב ג'ו קלי והמאייר וולטר מקדניאל. אג'קס הוא אלטר אגו אותו חלקו שתי דמויות - אג'קס הראשון ופרנסיס פאני. אג'קס הראשון הוא חבר בקבוצת "פנתאון" אשר חבריה מושפעים מגיבורי המיתולוגיה היוונית, ואילו אג'קס השני היה חבר בפרויקט נשק אקס. את דמותו של אג'קס השני מגלם בסרט הלייב אקשן "דדפול" השחקן והראפר אד סקריין. שמו האמיתי של אג'קס הראשון לא ידוע, והוא מצאצאיו של אגממנון האלמותי אשר נקרא על שמו של איאס וגדל בטקסס. הוא הצטרף לקבוצת "פנתאון" של אגממנון לצד צאצאיו הנוספים של אגממנון אשר כולם נקראים על שמם של גיבורים מן המיתולוגיה היוונית - אכילס, אטלנטה, דלפי, הקטור, קסיופיאה, פאריס, פרסאוס, פרומתאוס ויוליסס. הוא נלחם בענק הירוק במפגשם הראשון של הקבוצה עמו, וליווה את הקבוצה בהובלת הענק השבוי להר המשמש כבסיסם, והובס בידי הענק בקרב גומלין כאשר הוא השתחרר. כאשר הענק הצטרף לפנתאון, אטלנטה עזרה לאג'קס להתפייס עמו. פרט לכך שהיה חבר בסגל ההנהלה המקורי של צוות נשק אקס, דבר אינו ידוע על חייו הקודמים של אג'קס . בהופעתו הראשונה, הוא היה עוזרו של דוקטור קילברו בהוספיס אליו נשלחו סוכני ממשל כושלים, כשאחד מהם היה שכיר החרב וייד וילסון. במהלך שהותו כעוזרו של קילברו, האחרון מסיר את עצביו, ומשתיל בעורו שתלים המעניקים לו כוח על אנושי וזריזות גבוהה, דבר שהופך אותו ליריב עוצמתי אך מכריח אותו להיעזר בחליפת שאריון. לאחר מסכת התגרויות גדולה מצד וילסון, אג'קס קיבל אישור מד"ר קילברו להורגו. אג'קס החליט לענות את חברו של וילסון, המבצע המתת חסד על חברו הגוסס. בהתאם לחוקי ההוספיס הרג אג'קס את וילסון בכך שעקר את ליבו ממקומו. בהפעלה ראשונה של יכולת הריפוי העצמי שלו, וילסון מחדש את פעולת ליבו, אם כי שפיותו אובדת בתהליך זה. וילסון הזועם הורג לכאורה את אג'קס, ומאמץ את הכינוי דדפול. מאוחר יותר מתגלה כי אג'קס שרד, והוא חלק מצוות הניהול של נשק אקס הרודף אחר שאר חברי הפרויקט. אג'קס זוכה לנקמה ומענה את קילברו, אך מת שנית כשנופל מצוק. הוא שב פעם נוספת ורודף אחר דדפול, שהורס את בית שכנתו כדי להאט את התקדמותו. אג'קס לוכד את דדפול ואת קילברו, השופך דלי חומצה על ראשו של אג'קס ומצלק אותו. הוא רודף אחר דדפול עד לאגם, שם דדפול הורג אותו בכך שהוא זורק אותו לאגם ומנצל את התחשמלות שריונו כדי לשבור את מפרקתו. כאשר הישות הקוסמית ליידי מוות נעלמה, אג'קס הוקם לתחייה והחל לצוד את דדפול ותאנוס, שיצאו למסע חיפושים בעקבותיה. הוא איתר אותו בחלליתו של תאנוס הטיטאן המטורף, אשר חבר לדדפול נגד אג'קס והעיף אותו מחלליתו. הוא הובא חזרה לספינתו של תאנוס לצורכי עינויים. תאנוס ודדפול חשבו שמפיסטו הוא העומד מאחורי חטיפתה של מוות, ואג'קס הוקרב בריטואל פתיחת שער לגיהנום. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Incredible Hulk #379 Incredible Hulk #381-382 Weapon X: First Class #2 Deadpool #1-19 Deadpool vs. Thanos #1 Deadpool vs. Thanos #2 Deadpool vs. Thanos #3
מנהור

האם התכוונתם ל... מנהור (הנדסה אזרחית) – יצירת מנהרה מנהור (תקשורת נתונים) – שימוש בפרוטוקול תקשורת המאפשר הכמסה של פרוטוקול אחר בתוכו, באופן שבו שדה המטען של פרוטוקול המעטפת מכיל הודעות המקודדות על פי פרוטוקול הליבה מנהור קוונטי – תופעה פיזיקלית מתורת הקוונטים, שלפיה חלקיק יכול, בהסתברות נמוכה, לעבור דרך מחסום פוטנציאל מיקרוסקופ מנהור סורק – מיקרוסקופ שניתן לבחון בעזרתו משטחים ברמה האטומית
Rumors (שיר של לינדזי לוהן)

Rumors (בעברית: שמועות) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית לינדזי לוהן, מתוך אלבום הבכורה Speak. השיר יצא לאור ב-21 בספטמבר 2004, כסינגל ראשון מתוך האלבום על ידי חברת תקליטים יוניברסל וקזבלנקה רקורדס. צילום הקליפ בוים על ידי ג'ק נאווה, שהפיק באותה העת את הקליפ ללהיט My Prerogative של בריטני ספירס ונראה לעיני הקהל בפעם הראשונה ב-14 באוקטובר 2004 בערוץ המוזיקה MTV. בתחילת הקליפ נראית לוהן נעקבת על ידי פפראצי ונכנסת למכונית שלה ומתברר שזוהי כפילה שלה, בהמשך רואים את לוהן נמצאת במועדון ומצולמת על ידי מצלמה, בסצנות מסוימות רואים את לוהן רוקדת בתוך כלוב, מתנשקת עם בחור שאינה מכירה, רוקדת על הבמה עם קבוצת בנות ולקראת סוף הקליפ נראית לוהן מוקפת בפפראצי ובורחת במסוק מהמועדון וכך מסתיים הקליפ. בשנת 2005 הקליפ היה מועמד בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בקטגוריית "קליפ הפופ הטוב ביותר" אך לא זכה. מצד מבקרי המוזיקה זכה הקליפ לביקורות מעורבות וברובן טובות. מבחינת מצעדים זכה השיר להצלחה נאה, השיר נכנס למקום עשירי באוסטרליה ונשאר במצעד חמישה עשר שבועות וקיבל מעמד זהב (35,000 עותקים), בארצות הברית נכשל השיר ולא נכנס לבילבורד הוט 100 אך בכל זאת קיבל מעמד זהב (500,000 עותקים). באוסטריה, גרמניה ושווייץ נכנס הסינגל לשלושים המובילים ובמדינות נוספות הגיע לדירוגים גבוהים מהמקום ה-30. בישראל נכנס השיר למקום הראשון בגלגלצ. מידע על היצירה "Rumors" באתר מיוזיק בריינז לינדזי לוהן, טאריל ג'קסון, קורי רוני, TJ ג'אקסון
מטריצה מלווה

מטריצה מלווה לפולינום המתוקן:   a 0 + a 1 x + a 2 x 2 + . . . + a n − 1 x n − 1 + x n {\displaystyle \ a_{0}+a_{1}x+a_{2}x^{2}+...+a_{n-1}x^{n-1}+x^{n}} היא המטריצה: [ 0 0 ⋯ 0 − a 0 1 0 ⋯ 0 − a 1 0 1 ⋯ 0 − a 2 ⋮ ⋮ ⋱ ⋱ ⋮ 0 0 ⋯ 1 − a n − 1 ] {\displaystyle {\begin{bmatrix}0&0&\cdots &0&-a_{0}\\1&0&\cdots &0&-a_{1}\\0&1&\cdots &0&-a_{2}\\\vdots &\vdots &\ddots &\ddots &\vdots \\0&0&\cdots &1&-a_{n-1}\\\end{bmatrix}}} כל מטריצה בגודל n על n אשר הפולינום המינימלי שלה הוא ממעלה n דומה למטריצה המלווה של הפולינום המינימלי שלה. במקרה שבו המעלה של הפולינום המינימלי קטנה מ-n המטריצה דומה לצורה הרציונלית קנונית שלה, שהיא מטריצת בלוקים אלכסונית שבלוקיה הם מטריצות מלוות. מטריצה מלווה, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טירת קנוסה

טירת קנוסה (באיטלקית: castello di Canossa) ממוקמת בקרבת העיירה בעלת אותו השם במחוז אמיליה-רומאניה, צפון איטליה. הטירה מוכרת בעיקר בשל הפגישה בין היינריך הרביעי קיסר האימפריה הרומית הקדושה והאפיפיור גרגוריוס השביעי שנערכה בין כתליה בשנת 1077 במהלך מאבק האינווסטיטורה בעניין הזכות למנות אנשי דת לכהונות כנסייתיות, ואשר ממנה נגזר הביטוי הליכה לקנוסה. טירת קנוסה ממוקמת במרכזה של שרשרת טירות וביצורים בשיפולי הרי האפנינים, בין בולוניה ופארמה, כ-18 קילומטרים מדרום מערב לבירת המחוז רג'ו אמיליה ועל גבול ממלכת טוסקנה. הטירה נבנתה בשנת 940 לערך על ידי אדלברטו אוטו, בנו של זיגיפרדו מלוקה נסיך לומברדיה, בפסגתה של גבעה סלעית בגובה 576 מטרים. המתחם כלל מבנה מגורים, כנסייה, ומנזר ל-12 נזירים בנדיקטינים. הטירה הייתה מוגנת בחומה משולשת כאשר בין השתיים התחתונות נבנו מגורי השומרים והמשרתים. במהלך ימי הביניים נחשבה הטירה לבלתי חדירה ובשנת 950 עמדה תחת מצור שנמשך 3 שנים ולא נפרצה. האפיפיור גרגוריוס השביעי היה מיודד עם מטילדה רוזנת טוסקנה, בת אצילים מטוסקנה שתמכה בו בתקופת האינבסטיטורה, העמידה את הטירה לשימושו, והורישה את כל רכושה לטובת הכנסייה. פגישת הפיוס בין קיסר האימפריה והאפיפיור בשנת 1077 היה האירוע המשמעותי ביותר בתולדות הטירה. ערך מורחב – הליכה לקנוסה בשנת 1255 נהרסו הטירה והכנסייה בידי אנשי רג'ו אמיליה והשטח הוחזר לבעלות משפחת קנוסה. בשנים 1321-1402 שוב עברה הטירה לשליטתה של רג'ו אמיליה, ובשנים שלאחר מכן ועד 1409 חזרה לבעלות המשפחה. משנת 1409 ועד 1796 הייתה הטירה בבעלות הענף הדרומי של שושלת הנסיכים מבית אסטה (Este). במשך השנים קבעו בטירה את משכנם מספר רוזנים ואצילים אחרים שהיו מקורבים לבית אסטה עד שסולקו במרד עממי של האוכלוסייה שתמכה בהקמת הרפובליקה של רג'ו אמיליה. בשנת 1846 התמוטט ונהרס חלק מן המבנה כתוצאה ממפולת סלעים. בשנת 1878 נרכשה הטירה על ידי ממלכת איטליה אשר הכריזה עליה כעל אתר מורשת לאומי. כיום הטירה עדיין עומדת בהריסותיה אם כי מספר פעולות שימור מנעו את המשך התדרדרות המבנה. במתחם פועל מוזיאון המציג את ההיסטוריה של הטירה וממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בשטחה ובין הריסותיה. מדיה וקבצים בנושא טירת קנוסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת קנוסה אתר הבית של מוזיאון הטירה (באיטלקית) טירת קנוסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיחזור פלסטיק

תהליך של מיחזור פלסטיק משתנה על פי סוג הפולימר הממוחזר. ישנם שישה סוגי פולימרים עיקריים הניתנים למיחזור. פלסטיק ניתן למיחזור 2-3 פעמים, ולאחר מכן איכותי יורדת לרמה שלא ניתן למחזרו יותר. מחזור של פלסטיק מתחלק לארבעה סוגים: מיחזור ראשוני, שכולל עיבוד מכני ליצירת מוצר בעל תכונות דומות לחומר שמוחזר. זה סוג המיחזור היעיל ביותר, אך הצלחתו מותנית בהפרדה ומיון מוקפדים של הפסולת. מיחזור שניוני, שכולל עיבוד מכני ליצירת מוצר עם תכונות "נמוכות" יותר מהמוצר המקורי. זהו סוג המיחזור הנפוץ ביותר. מיחזור שלישוני מפרק את הפלסטיק פירוק כימי למרכיבים בסיסיים כמו נפט, שמהם אפשר לייצר פלסטיק חדש או חומרים סינתטיים אחרים. מיחזור כזה, בשיטת הפירוליזה למשל, הוא הכלכלי ביותר - שכן עלוית המיון, השטיפה והעירבוב זניחות. מיחזור רביעוני הוא שריפה של הפלסטיק ליצירת אנרגיה (חשמל, למשל.) פעולה זו הכי פחות יעילה משום שאינה מפחיתה את צריכת הנפט הגולמי לצורך ייצור פלסטיק והיא מלווה בפליטה של פחמן דו-חמצני וחומרים מזהמים. עיקר מיחזור הפלסטיק בישראל הוא של פלסטיק מסוג פוליאתילן טרפתאלט (P.E.T), המשמש לרוב בייצור בקבוקי שתייה חד פעמיים. בתהליך המיחזור, הבקבוקים נשטפים, נגרסים ועוברים עיבוד, עד לקבלת פתיתים (Flakes). מפתיתים אלו מיוצרים מוצרים כגון סלסילות לפירות וירקות, תבניות לביצים, סרטי קשירה ומוצרי טקסטיל שונים, וכן בד פליס המשמש לייצור שטיחים, שמיכות מעילים וכובעים. מפלסטיק שאינו P.E.T (כגון הפקקים של בקבוקי השתייה, בקבוקי חלב, בקבוקי חומרי ניקוי וכדומה) מפיקים לוחות דמויי-עץ, מהם מייצרים ריהוט גן וריהוט רחוב (ספסלים, פחי אשפה, גדרות, אדניות, שולחנות פיקניק, פרגולות ומתקנים מיוחדים). יתרון הלוחות בהיותם עמידים מאוד בתנאי מזג אוויר משתנים, וכן שאינם דורשים תחזוקה לאורך זמן. סמל מיחזור מדיה וקבצים בנושא מיחזור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיחזור פלסטיק אתר האינטרנט הרשמי של מיחזור פלסטיק המשרד להגנת הסביבה, אסטרטגיה למשק פסולת בר קיימא 2021–2030 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פולינום מתוקן

פולינום מתוקן (באנגלית: monic polynomial) הוא פולינום שהמקדם המוביל בו הוא 1. כלומר הוא מהצורה: x n + a n − 1 x n − 1 + ⋯ + a 2 x 2 + a 1 x + a 0 {\displaystyle x^{n}+a_{n-1}x^{n-1}+\cdots +a_{2}x^{2}+a_{1}x+a_{0}} לדוגמה, הפולינום   x 2 + 5 x + 7 {\displaystyle \ x^{2}+5x+7} הוא פולינום מתוקן, בעוד ש-   2 x 2 + 10 x + 14 {\displaystyle \ 2x^{2}+10x+14} אינו מתוקן. כאשר הפולינום מוגדר מעל שדה (למשל פולינום שמקדמיו רציונליים או ממשיים), אפשר לתקן אותו על ידי חילוק במקדם העליון. אם הפולינום מוגדר מעל חוג כללי יותר, התיקון לא תמיד אפשרי. שורש של פולינום מתוקן בעל מקדמים שלמים נקרא שלם אלגברי. פולינום מתוקן, באתר MathWorld (באנגלית)
אנוביס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אנוביס – אל במיתולוגיה המצרית הקשור למוות שגופו גוף אדם וראשו ראש תן בידור ותרבות: שערי אנוביס – רומן פנטזיה ומדע בדיוני אשר נכתב בשנת 1983 בידי הסופר האמריקני טים פאוורס רציחות אנוביס – ספר ראשון בטרילוגיה "מסעות מסוכנים" מאת הסופר האמריקני גארי גייגקס בית אנוביס – סדרת מתח-דרמה אמריקאית-בלגית-בריטית המיועדת לבני נוער אנוביס (סטארגייט) – גואולד שסולק מאדוני המערכת בסדרת מדע בדיוני אמריקאית/קנדית סטארגייט SG-1 אנוביס "דוגי" קרוגר – האחראי על מרכז כוח דלתא בחלל והריינג'ר הצל בסדרת פעולה אמריקאית לילדים פאוור ריינג'רס כוח דלתא בחלל טכנולוגיה: אנוביס (צופן) – צופן בלוקים שפותח על ידי וינסנט ריימן ופאולו ס. ל. מ. בארטו אנוביס (שפת תכנות) – תכנות פונקציונלי שיצר בשנת 2000 המתמטיקאי הצרפתי אלן פְּרוּטֶה (Alain Prouté) אחר: אנוביס (1912) – אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-1960 וקרוי על שמו של האל המצרי אנוביס
פלוג

האם התכוונתם ל... נח פלוג – כלכלן ישראלי ודיפלומט קרנית פלוג – נגידת בנק ישראל, בתו של נח פלוג האפאג לויד פלוג – חברת תעופה לא פלוג רבנן – לא חילקו חכמים בגזירותיהם ובתקנותיהם פלג הפלוג
קרל הקירח

קרל השני "הקירח" (בצרפתית: Charles II le Chauve, שארל הקירח; 13 ביוני 823 – 6 באוקטובר 877), בן לשושלת הקארולינגים, מלך על פרנקיה המערבית מ-843 עד מותו. קרל היה בנם של מלך הפרנקים לואי "החסיד", ושל אשתו השנייה, יהודית מבוואריה (אנ'). עם לידתו אביו רצה לצרף את שמו לרשימת יורשי האימפריה הרומית הקדושה, אך נתקל בהתנגדותם של בניו מאשתו הראשונה: לותאר הראשון, לודוויג (או לואי) ופפין. בשנת 831, בגיל שמונה שנים בלבד, הכתיר אותו אביו ליורשו כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולמלך איטליה. בשנת 833 הביסו שלושת האחים את אביהם, כלאו אותו ואת קרל, ושלחו את יהודית, אמו של קרל, למנזר, אך בשנת 835 חזר לואי החסיד לכס המלוכה. בשנת 838, עם מותו של אחיו פפין, קרל הוכתר למלך אקיטן על ידי אביו, אך האצילים בחרו למלך אקיטן את בנו של פפין. בשנת 840, אחרי מותו של המלך לואי החסיד, פרצה מלחמה על הירושה בין קרל לשני אחיו הנותרים. המלחמה נסתיימה בחוזה ורדן, (אוגוסט 843) שעל פיו חולקה האימפריה בין השלושה. קרל ירש את ממלכת פרנקיה המערבית בשם קרל השני. ממלכה זו השתרעה על שטח דומה לזה של צרפת של ימינו, בתוספת אזור הגבול עם ספרד עד נהר האברו. לותאר, אחיו הבכור של קרל, ירש את ממלכת פרנקיה התיכונה – רצועה בין הממלכות המערבית והמזרחית, שכללה את פלנדריה, את אזור נהר הריין, את בורגונדיה ואת צפון איטליה, ואחיו לודוויג הגרמני ירש את ממלכת פרנקיה המזרחית (גרמניה של ימינו). שנות שלטונו הראשונות של המלך קרל הקירח עברו בשקט יחסי, עד מותו של אחיו לותאר בשנת 855, כאשר החל מאבק על נחלותיו בין קרל ללודוויג הגרמני. בשנת 858 פלש לודוויג לממלכתו של קרל בפרנקיה המערבית. קרל נמלט לבורגונדיה וזכה בתמיכתם של הבישופים שהתנגדו לשלטונו של לודוויג הגרמני. בשנת 869 ניסה קרל לכבוש את נחלותיו של לותאר, אך על פי חוזה מרסן (שנת 870) נאלץ להתחלק בהן עם לודוויג הגרמני. קרל הקירח נלחם נגד הוויקינגים שהשחיתו את צפונה של ממלכתו, בעמק הנהר סן ובעמק הנהר לואר, והגיעו עד לגבולו של חבל אקוויטניה. הוא ניסה להילחם בהם באמצעות הקמת גשרים מבוצרים על הנהרות, אולם פעמים רבות נאלץ לשלם להם עבור הסכמתם לסגת. בשנת 875 נסע קרל הקירח לאיטליה וב-29 בדצמבר קיבל את התואר קיסר האימפריה הרומית הקדושה מידי האפיפיור יוחנן השמיני. באותו זמן פלש לודוויג הגרמני פעם נוספת לפרנקיה המערבית, וקרל נאלץ למהר ולחזור לממלכתו. בשנת 876, לאחר מות לודוויג הגרמני, פלש קרל לפרנקיה המזרחית, אך ללא הצלחה. האפיפיור יוחנן השמיני קרא לו לשוב לאיטליה שהותקפה על ידי המוסלמים. בשנת 877, בדרכו בחזרה לממלכתו נפטר קרל הקירח, ובנו לואי ירש את הכתר בשם לואי השני. מדיה וקבצים בנושא קרל הקירח בוויקישיתוף קרל הקירח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שארל ה-2, (823-877), מלך צרפת, דף שער בספרייה הלאומית