laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טורסטן ויזל

טורסטן נילס ויזל (באנגלית: Torsten Nils Wiesel; נולד ב-3 ביוני 1924) הוא ביולוג אמריקני ממוצא שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה לשנת 1981, ביחד עם דייוויד הובל, על מחקריהם בתחום מערכת הראייה. ויזל נולד בעיר אופסלה שבשוודיה, ב-3 ביוני 1924. ב-1954 החל לעבוד במעבדות "קארל גוסטף ברנהרד" שבמכון קארולינסקה, אוניברסיטה לרפואה הממוקמת מעט מחוץ לסטוקהולם. ב-1955 עבר ויזל לארצות הברית כדי לעבוד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס תחת הנוירופיזיולוג סטיבן קפלר. ב-1958 פגש ויזל לראשונה את דייוויד הובל, והם החלו בשיתוף הפעולה המדעי ביניהם, שהתפרש על יותר מ-20 שנים. ב-1959 עבר ויזל לאוניברסיטת הרווארד, וב-1983 עבר לאוניברסיטת רוקפלר. מ-1991 ועד פרישתו ב-1998 כיהן ויזל כנשיא אוניברסיטת רוקפלר. ניסויהם של ויזל והובל הרחיבו מאוד את הידע המדעי על אופן עיבוד המידע החושי. בניסוי אחד, שנעשה ב-1959, החדירו מיקרואלקטרודה לקליפת הראייה העיקרית של חתול מורדם. לאחר מכן, הקרינו תבניות אור וצל על מסך הנמצא מול עיני החתול. הם גילו כי מספר תאי עצב ירו אותות עצביים במהירות כאשר הוצגו לעיני החתול קווים בזווית מסוימת (אורנטציה מסוימת), בעוד שתאים אחרים הגיבו בעוצמה הרבה ביותר לקווים בזווית אחרת. כמה מתאי עצב אלו הגיבו באופן שונה לתבניות אור ולתבניות צל. הובל וויזל כינו תאים אלו "תאים פשוטים". תאים אחרים, שכונו על ידם "תאים מורכבים", הגיבו באופן זהה לתבניות האור ולתבניות הצל. מחקרים אלו הראו איך מערכת הראייה מרכיבה יצוג מורכב כל כך של המידע החזותי מגירויים בעלי מאפיינים פשוטים כמו קו. הובל וויזל קיבלו את פרס נובל עבור שתי תרומות מרכזיות: האחת, עבודתם בנושא התפתחות מערכת הראייה, הכוללת גם את תיאורם של עמודות השליטה העיניות בשנות השישים והשבעים. השנייה, מעורבותם בייסוד בסיס נוירופיזיולוגי בחקר הראייה, תיאורם לדרך שבה אותות מן העין מעובדים במוח כדי ליצור גירויים ל"גלאי" קצוות, תנועה, עומק מרחבי וצבע, אבני הבניין של חוש הראייה. על ידי מניעת השימוש בעין אחת אצל חתלתולים, הם הראו כי העמודות בקליפת הראייה העיקרית המקבלות קלט מן העין השנייה, השתלטו גם על האזורים שבאופן רגיל היו מקבלים קלט מן העין העשוקה והלא משומשת. למחקר זה יש יישום חשוב להבנה של תופעת העין העצלה, סוג של ליקוי ראייה הנגרם מקיפוח חד-צדדי (של עין אחת) במשך תקופה קריטית מסוימת בילדות. חתלתולים אלו גם לא פיתחו אזורים המקבלים קלט משתי העיניים, דבר הדרוש לצורך ראייה דו-עינית. ניסויהם של הובל וויזל הראו כי העדפת קלט מעין אחת על מידע מהשנייה מתפתחת בשלב מוקדם בילדות, באופן בלתי הפיך. מחקרים אלו פתחו את הדלת להבנת וטיפול בקטרקט ילדות ופזילה. מחקרים אלו חשובים גם לשם הבנת הפלסטיות הקליפתית (תופעה בה קליפת הראייה, והמוח בכלל, משנים ומתקנים את עצמם במשך הזמן), וההבנה הכללית יותר, כי המוח הוא מבנה דינמי המשתנה ללא הרף. זאת ועוד, הבנת תהליך עיבוד המידע החושי בבעלי חיים שימש השראה ל-SIFT (ראשי תיבות של: Scale-invariant feature transform), שהוא אלגוריתם בתחום הראייה הממוחשבת, המזהה ומתאר מאפיינים מקומיים של תמונה. יישום של אלגוריתם זה נמצא במשימות כמו זיהוי חפץ על פי מספר נקודות וקצוות וכיוצא בזה, וזהו האלגוריתם שבו משתמשים בצורה הרחבה ביותר בעולם למשימות מעין אלה. דייוויד הובל קליפת הראייה נוירו-ויז'ן מדיה וקבצים בנושא טורסטן ויזל בוויקישיתוף טורסטן ויזל, באתר פרס נובל (באנגלית) טורסטן ויזל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הוענק פרס נובל לרפואה ופיזיולוגיה, מעריב, 11 באוקטובר 1981
גאיוס אנטוניוס

גאיוס אנטוניוס (בלטינית: Gaius Antonius;‏ ? - 42 לפנה"ס), פוליטיקאי רומאי. אנטוניוס נולד ברומא. אביו, מרקוס אנטוניוס קרטיקוס, היה בנו של הנואם הגדול מרקוס אנטוניוס אוראטור, אשר הוצא להורג בידי אנשי גאיוס מריוס בשנת 86 לפנה"ס. דרך אמו היה קרוב רחוק של יוליוס קיסר. אביו מת בעודו בגיל רך, ואנטוניוס ואחיו לוקיוס ומרקוס נותרו בהשגחת אמם יוליה. יוליה נישאה לפובליוס קורנליוס לנטולוס סורה, אשר הוצא להורג בשל השתתפותו בקשר קטילינה להפלת הרפובליקה הרומית בשנת 63 לפנה"ס. נעוריו של אנטוניוס התאפיינו בהיעדרה של השגחה הורית. על פי היסטוריונים כפלוטרכוס הוא בילה את שנות נעוריו בהשתוללות ברומא עם אחיו, ועם ידידים כפובליוס קלודיוס פולכר (שנודע לשמצה בשל כך שחילל את טקס "האלה הטובה", אליו היו מוזמנות רק נשים, והוא הסתנן אליו בלבוש אישה). רעים אלו פיתחו אורח חיים פרוע, הימרו, שתו לשוכרה, וקיימו מערכות יחסים לא נאותות עם נשים. כמו יתר אחיו גם אנטוניוס היה מתומכיו של יוליוס קיסר ועם פרוץ מלחמת האזרחים כנגד פומפיוס הוא שירת כלגאטוס בצבאו של קיסר, הוא נלחם בצי הפומפיני ליד קוריקטה (כיום קרק שבקרואטיה) שהביסו ואילצו להיכנע להם. כאשר אחיו מרקוס כיהן כקונסול בשנת 44 לפנה"ס אנטוניוס כיהן כפראיטור, לאחר כהונתו הוא מונה למושל מוקדון אולם מינויו בוטל לאחר מכן על ידי הסנאט. אנטוניוס סירב לוותר על הפרובינקיה שלו והוא נלחם כנגד מרקוס יוניוס ברוטוס, אחד מרוצחיו של קיסר שיחד עם יתר הקושרים נמלטו לפרובינקיות המזרחיות, ברוטוס הבין את הסכנה שנשקפת למעמדו מצידו של אנטוניוס ולכן שינע את צבאו ופלש לאיליריה, חלק מצבאו של אנטוניוס ערק לצידו ואנטוניוס עצמו הובס במספר קרבות ונפל בשבי. למרות שיעצו לו להוציא את אנטוניוס להורג ברוטוס שמר עליו בחיים ונתן לו יחס נאות, ייתכן שהסיבה לכך היא שעדיין הייתה לו תקווה להגיע להסדר עם אחיו אולם כשאנטוניוס ניסה לעורר מרד בקרב צבאו של ברוטוס הוא נתפס והוצא להורג. מדיה וקבצים בנושא גאיוס אנטוניוס בוויקישיתוף
אולימפיאדת השחמט 1976

אולימפיאדת השחמט ה-22 אורגנה על ידי פיד"ה. בראשות ארגון האולימפיאדה עמד ישראל אשל, יו"ר הארגון הישראלי לשחמט והחבר הישראלי הראשון בוועד המרכזי של פיד"ה, וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בחיפה בין 26 באוקטובר ל-10 בנובמבר 1976. היה זה האירוע החשוב והחזק ביותר שהתקיים בישראל ואולימפיאדת השחמט השנייה שהתקיימה בישראל, לאחר אולימפיאדת השחמט שהתקיימה ב-1964 בתל אביב. עקב התנגדות לישראל הוחרמו המשחקים על ידי מדינות ערב והגוש הקומוניסטי השתתפו באולימפיאדה רק 48 קבוצות מתוך למעלה מ-90 המדינות החברות בפיד"ה. במקביל לאולימפיאדה ארגנה לוב אולימפיאדה אלטרנטיבית בטריפולי, שבה השתתפו 34 נבחרות. נבחרות איטליה, הפיליפינים ואורוגוואי שלחו נציגים הן לחיפה והן לטריפולי. באולימפיאדה זו נעשה לראשונה שימוש במחשב שסופק על יד הטכניון. המחשב סייע בסידור הקבוצות המתמודדות על פי השיטה השווייצרית. נבחרת ישראל סיימה במקום 6. הרכבה היה: ולדימיר ליברזון (2540) 2+ 6= 2- יאיר קריידמן (2465) 2+ 5= 2- רומן ג'ינג'יחאשווילי (2525) 5+ 4= 1- לאון לדרמן (2420) 2+ 3= 3- שמעון כגן (2430) 5+ 2= 2- נתן בירנבוים 2+ 3= 1- להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד אורוגוואי 0.5:3.5 - ניצחון נגד אוסטריה 1.5:2.5 - ניצחון נגד שוודיה 1.5:2.5 - ניצחון נגד שווייץ 2.5:1.5 - הפסד נגד דנמרק 0.5:3.5 - ניצחון נגד ספרד 1:3 - ניצחון נגד הולנד 3:1 - הפסד נגד גרמניה 1.5:2.5 - ניצחון נגד אנגליה 2:2 - תיקו נגד ארצות הברית 3.5:0.5 - הפסד נגד ארגנטינה 2.5:1.5 - הפסד נגד הפיליפינים 1:3 - ניצחון נגד פרגוואי 1.5:2.5 - ניצחון אולימפיאדת ה-7 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: אלה קושניר (2365) 7+ 1= 0- לובה קריסטול 6+ 3= 1- אולגה פודרז'נסקיה (2120) 4+ 3= 1- לאה נודלמן (2060) 6+ 1= 0- הנבחרת זכתה במדליית זהב. תוצאות מוקדמות: נגד ארגנטינה - 0.5:2.5 - ניצחון נגד אוסטרליה - 1.5:1.5 - תיקו נגד קולומביה - 1:2 - ניצחון נגד אוסטריה - 0:3 - ניצחון גמר : נגד גרמניה - 1:2 - ניצחון נגד אנגליה - 0.5:2.5 - ניצחון נגד דנמרק - 0:3 - ניצחון נגד ספרד - 1:2 - ניצחון נגד ארצות הברית - 0.5:2.5 - ניצחון נגד אוסטרליה - 1:2 - ניצחון נגד הולנד - 0:3 - ניצחון מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 1976 בוויקישיתוף מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס (באנגלית)
מסקנה מחייבת מהנחה שוללת

מסקנה מחייבת מהנחה שוללת היא כשל לוגי הקיים כאשר המסקנה מסילוגיזם קטגורי היא חיובית, אך לפחות אחת מההנחות היא שלילית (נגטיבית). בגרסאות שונות, מופיע כשל זה גם בתצורות נוספות כמו זו שבלך תוכיח שאין לך אחות. דוגמאות: "סוקרטס אינו אפלטון, ואפלטון אינו סוס, לכן סוקרטס הוא סוס". "כל הסוסים הם חיות, וחלק מהחיות אינן מסוכנות, לכן חלק מהסוסים מסוכנים".
מוסטפא יוסף אל-לדאוי

מוסטפא יוסף אל-לדאוי (בערבית: مصطفى يوسف اللداوي; עזה, נולד ב-1964) הוא סופר וחוקר פלסטיני ששימש כנציג החמאס בסוריה ולבנון. מוסטפא נולד במחנה הפליטים ג'בליה שברצועת עזה למשפחה שמוצאה מהעיר לוד. הוא למד רפואה ביוגוסלביה, שם היה מעורב בפעילות של הסטודנטים האיסלאמים. ב-1986 החל את הלימודים בפקולטה למדעים באוניברסיטת ביר זית ועמד בראש ה"גוש האיסלמי" באוניברסיטה. הוא בעל תואר דוקטור במדעי המדינה ותואר ראשון במשפט אסלאמי. מוסטפא נעצר תשע פעמים על ידי ישראל בשנות השמונים. הוא גורש ללבנון ב-1991, מונה לנציג החמאס בסוריה וכיהן בתפקיד זה בשנים 1991–1993. לאחר מכן מונה לנציג החמאס בלבנון וכיהן בתפקיד זה בשנים 1993–1998. כיום הוא מתגורר בלבנון. אל-לדאוי כתב תשעה ספרים ומאות מאמרים. مجلة البيان صفحة الكاتب د. مصطفى يوسف اللداوي, albayan.co.uk https://plus.google.com/u/0/109168725824793941785, Google Inc, د. مصطفى يوسف اللداوي, Ektab (בערבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוטו אריך דויטש

אוטו אריך דויטש (בגרמנית: Otto Erich Deutsch, ‏5 בספטמבר 1883 – 23 בנובמבר 1967) היה מוזיקולוג אוסטרי ממוצא יהודי. פרסומו העיקרי בא לו מן הקטלוג - הראשון המקיף - שיצר ליצירות פרנץ שוברט, הקטלוג יצא לאור בשנת 1951 באנגלית ובמהדורה חדשה בגרמנית ב-1978. מן הרשימה הזו לקוחים מספרי D המשמשים לזיהוי יצירות שוברט. בהמשך למחקריו בתולדות האמנות ובספרות בווינה ובגראץ, עבד דויטש כמרצה במחלקה לתולדות האמנות באוניברסיטת וינה וכספרן בארכיון המוזיקלי של אנתוני ואן הובוקן. על אף שהמיר את דתו לנצרות, בשל מוצאו היהודי נמלט מגרמניה הנאצית לאחר האנשלוס וחי בקיימברידג' שבאנגליה בשנים 1939 עד 1951, אז שב לווינה. דויטש גם כתב מאמרים רבים על שוברט ועל מוצרט וכן כינס וערך את "ביוגרפיות דוקומנטריות", קבצים של מסמכים תקופתיים הנוגעים לנושא) על שוברט, מוצרט והנדל. דויטש היה ידיד קרוב של היינריך שנקר. אחייניתו סופי דויטש הייתה תלמידתו עד למותה. הוא נטמן בקבר כבוד בבית הקברות המרכזי בווינה (חלקה 40, מס' 12). דויטש, אוטו אריך (1955). הנדל: ביוגרפיה דוקומנטרית דויטש, אוטו אריך (1965). מוצרט: ביוגרפיה דוקומנטרית. הוצאת אוניברסיטת סטנפורד דויטש, אוטו אריך (1995). הקטלוג התמאטי של שוברט. הוצאת דובר. ISBN 0486286851 פרנץ שוברט רשימת דויטש ליצירות שוברט מדיה וקבצים בנושא אוטו אריך דויטש בוויקישיתוף אוטו אריך דויטש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוטו אריך דויטש, באתר MusicBrainz (באנגלית) Deutsch Catalogue
כזב אנימיסטי

כזב אנימיסטי הוא כשל לוגי הקיים כאשר טוענים כי אירוע או מצב הוא עדות לכך שמישהו גרם לו במודע. שמו של הכזב שאוב מהאמונה האנימיסטית ששינויים בעולם הטבעי נובעים מפעולתם של אלים או רוחות. הביטוי כשל לוגי בהקשר זה אין משמעותו שחלק כלשהו (הנחות, מסקנות, אופרטורים) הוא כוזב. הכשל הלוגי טמון בצירופם יחד. בכזב האנימיסטי, הארגומנט הוא: אם קרה מאורע א', אז ב' הוא שגרם לו. שני החלקים יכולים להיות נכונים—רק הצירוף שלהם יחד מהווה כשל, משום שהמסקנה אינה נובעת מההנחות ומהשרשור הלוגי. הכזב האנימיסטי הוא דוגמה לטיעון סינתטי-אינפורמטיבי, ומעצם טבעו ככזה הוא בהכרח לא וודאי מבחינה לוגית. "הרבה אנשים קונים משקאות קלים. זו בוודאי תוצאה של הפרסומאים ששכנעו אותם באופן מתוחכם." (אפשרי שהרבה אנשים קונים משקאות קלים ושהפרסומאים משכנעים באופן מתוחכם, רק שאין שום קשר לוגי בין שתי הטענות) "מחירי הנפט עלו. זו בוודאי מזימה של בעלי ההון הקפיטליסטים." (גם כאן, עובדה א' וטענה ג'. שתיהן עשויות להיות נכונות, אך אין קישור ביניהן מבחינה לוגית). "המחירים נפלו היום. זו בוודאי תוכנית של סוחרים המוכרים בחסר." "התרחשו מספר התפרעויות השנה. האויבים שלנו בוודאי גרמו הצתות בקרב האוכלוסייה שלנו." "העולם קיים. מישהו בוודאי יצר אותו." ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עימאד עקל (ג'באליה)

עמאד חסן אבראהים עקל (בערבית: عماد حسن إبراهيم عقل, 10 ביולי 1971 – 24 בנובמבר 1993) היה המפקד הארצי של גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס. התחמקויותיו הרבות מכוחות הביטחון הישראליים הקנו לו את הכינוי "האיש בעל תשע הנשמות". עד להריגתו בנובמבר 1993 היה מעורב בהרג 11 חיילי צה"ל, וברצח אזרח ישראלי וארבעה תושבים פלסטיניים. עקל נולד במחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה. מוצא משפחתו בעיירה יבנא. עימאד השלים את לימודיו בשנת 1988 במחנה וביקש ללמוד רוקחות במכון אל אמל בעזה, אולם בספטמבר 1988 נאסר בשל חברותו בחמאס והשתתפותו באינתיפאדה וריצה 18 חודשי מאסר בישראל עד למרץ 1990. לאחר שחרורו ביקש ללמוד בעמאן את חוקי השריעה, אולם ישראל מנעה ממנו לצאת לירדן. בתחילת 1991 החל עקל לפעול במסגרת ההתארגנות הראשונה של גדודי עז א-דין אל-קסאם, שעיקר פעולתה הייתה רציחתם של משתפי פעולה עם ישראל ואיסוף נשקם לשימוש בפעולות עתידיות. במאי 1992, תחת לחץ השב"כ, נאלץ עקל, יחד עם פעילי חמאס נוספים כגון בשיר חמאד, מפקד גדודי עז א-דין אל-קסאם ברצועת עזה, ומוחמד דוחא, להעתיק את פעילותו לגדה המערבית. בגדה הקים עקל מספר חוליות צבאיות שהיוו את התשתית הצבאית העתידית של החמאס באזור. בסוף אותה שנה הפך עימאד עקל למפקד הארצי של חוליות עז א-דין אל-קאסם. עימאד עקל היה הרוח החיה בפעילות הצבאית של החמאס בחברון. הפיגוע הראשון שתכנן עקל היה ירי מן המארב כלפי כלי רכב ישראלי בכביש חברון–באר שבע ליד ההתנחלות בית חג"י, מדרום לחברון ב-22 באוקטובר 1992. בפיגוע ירתה החוליה כלפי מכונית רנו 5 צבאית שהתדרדרה לתעלה ושני יושביה נפצעו. באותו הזמן חוליה אחרת שאימן עקל תכננה לבצע פיגוע במערת המכפלה. ב-25 באוקטובר ירתה חוליה בפיקודו של עקל על עמדת שמירה ישראלית במערת המכפלה בחברון. מהירי נהרג אחד החיילים ואילו חברו נפצע באורח קל עד בינוני. בנובמבר 1992, לאחר שביסס מספר חוליות, ולאחר שפעילים רבים בגדודי אל-קסאם נעצרו בגדה, שב עקל לרצועת עזה. ב-7 בדצמבר 1992 השתתף עקל בפיגוע בסג'עיה, שהקנה לו את עיקר תהילתו. בפיגוע התקיפה חוליה בירי ג'יפ סיור של צה"ל, שנע על כביש עוקף עזה והרגה את שלושת חיילי המילואים שנסעו ברכב. ב-12 בדצמבר השתתף עקל בפיגוע ירי נוסף כלפי ג'יפ סיור של צה"ל בעיר חברון בו נהרג חייל אחד ונפצעו שניים. ב-19 בדצמבר ירתה החוליה לעבר מחסום צבאי ליד הכפר בני נעים ופצעה באורח קל חייל אחד. ב-24 בנובמבר 1993, אחרי מרדף בן כשנתיים, נהרג עקל, בכיר המבוקשים של עז א-דין אל-קאסם באותה העת, בפעילות יזומה של צוות מסתערבי יחידת שמשון, בפיקוד אורי אזולאי, במבצע סיכול ממוקד בשכונת שג'אעייה בעזה. למחרת הריגתו פרצו ברצועת עזה התפרעויות קשות, שהזכירו את ימי ראשית האינתיפאדה. עשרות פלסטינים יידו אבנים ובקבוקי תבערה לעבר סיורי צה"ל, מאחזים ובסיסים של כוחות הביטחון. במהומות נפצעו 33 תושבי הרצועה. החמאס והפת"ח הכריזו על שלושה ימי שביתה כללית לאות אבל. שקד רוני ושאבי אביבה, חמאס - מאמונה באללה לדרך הטרור, כתר, 1994. ע'סאן צוער, עמאד עקל - אסטורה אלג'האד ואלמקאומה, (עמד עקל - דרך הג'יהאד וההתנגדות), לונדון: מנשורת פלסטין אלמסלימה, 1994. עימאד עקל באתר החמאס שקד רוני ושאבי אביבה, חמאס - מאמונה באללה לדרך הטרור, כתר, 1994, עמ' 26 Matt Rees, Cain's field: faith, fratricide, and fear in the Middle East, עמ' 13, (מוחמד הוא אביו של עימאד עקל) אמיר ברנע, 30 שנה ולא למדנו דבר מלבד "הריגת X מהווה מכה קשה לחמאס", באתר הארץ, 16 בינואר 2024. ג'קי חורי, מחליפו המיועד של ג'עברי: איש חשאי שניצל מהתנקשות, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2012. גיא אביעד, "לקסיקון חמאס", הוצאת משרד הביטחון, 2008, עמוד 205.
הספרייה היהודית המקוונת

הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית: Jewish Virtual Library) היא אנציקלופדיה מקוונת בשפה האנגלית, המתפרסמת על ידי התאגיד לשיתוף אמריקאי-ישראלי (AICE). היא נוסדה ב-1993 על ידי מיטשל בארד ומהווה אנציקלופדיה יהודית המכסה את ישראל, העם היהודי והתרבות היהודית. היא זכתה להכרה ופרסים מטעם אנציקלופדיה בריטניקה, העיתון יו.אס.איי טודיי והסוכנות היהודית. הספרייה היהודית המקוונת מכילה למעלה מ-13,000 ערכים וכ-6,000 תמונות ומפות. הספרייה היהודית המקוונת מכילה 13 שערים: כל אחד מהשערים הללו מכיל תת-קטגוריות. השער של "דת", לדוגמה, מכיל את הטקטס המלא של התנ"ך ומובאות אחרות מארון הספרים היהודי, ערכים על החגים היהודים, כמו גם ערכים הנוגעים ליחסים שבין יהודים, נוצרים ומוסלמים. ניתן גם למצוא בספרייה כרוניקה של מצבת אוכלוסיות היהודים בכל מדינה שבה יש מספר יהודים משמעותי, כמו גם ערכים הנוגעים ליחסים שבין ישראל ורבות ממדינות בעולם. התאגיד לשיתוף אמריקאי-ישראלי (AICE), היושב בארצות הברית, הוא ארגון ללא מטרות רווח (הפטור ממס עקב סטטוס חוקי זה), ארגון א-פוליטי שמגדיר את מטרתו כ"חיזוק יחסי ארצות הברית–ישראל, על ידי הדגשת העקרונות של הברית". מלבד ההכרה לה זכו מאיגוד הספריות האמריקאי כמו גם הערוץ הציבורי באמריקה (PBS), הספרייה היהודית המקוונת, נמצאת בשימוש אקדמי וברשימת ההפניות והביבליוגרפיות של אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת וושינגטון, קינגס קולג' לונדון, המרכז ללימודי שואה, רצח עם ושלום באוניברסיטת נבדה ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) הספרייה היהודית המקוונת, ברשת החברתית פייסבוק הספרייה היהודית המקוונת, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) About Us - Awards, באתר הספרייה היהודית המקוונת Penn State Harrisburg Library, באתר אוניברסיטת PennState Michigan State University Libraries,‏ Connect to "Jewish Virtual Library"‎, באתר אוניברסיטת Michigan State University Libraries,‏ Middle East and North Africa, באתר University of Washington
עימאד עקל (נוסייראת)

עימאד עקל (בערבית: عماد عقل, תעתיק מדויק: עמאד עקל), הוא ראש מערך העורף, ופעיל בכיר בזרוע הצבאית של חמאס, משמש בתפקידו כאיש חבלה בכיר, המסייע רבות באימון והכנת אמל"ח לאנשי ועדות ההתנגדות העממית. ב-9 באוקטובר 2002 חוליה בראשותו של עימאד עקל חיסלה את ראג'ח אבו אל-יחיא, מפקד משטרת ההפגנות בעזה. אל-יחיא, בן 47, נסע במכוניתו עם שומרי ראשו בעיר עזה כאשר באחד הצמתים הומי האדם פתחה לפתע קבוצה של רעולי פנים בירי לעבר המכונית. אל-יחיא נהרג מיד, ושומרי ראשו נפצעו. גופתו של אל-יחיא נלקחה לבית החולים "שיפא" בעזה. חולית החמאס לבשה מדים של הביטחון הלאומי הפלסטיני ושל המודיעין הצבאי. לאחר החיסול דרשה המשטרה הפלסטינית להסגיר לידיה את אנשי החוליה שביצעו את הרצח ובראשם עימאד עקל. על ההתנקשות נטלו אחריות בני חמולת עקל, שאחד מבניה הוא אחד מששת ההרוגים שנורו על ידי שוטרים פלסטינים סמוך לאוניברסיטה האיסלאמית. האירוע התרחש במהלך פיזור הפגנת תמיכה באוסאמה בן לאדן בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. בני משפחת עקל טענו כי הרשות הפלסטינית לא הגיבה לרצח המפגינים, ולא טיפלה כלל בנושא. ב-20 באוקטובר 2003 נעשה ניסיון לחסל את עימאד עקל, כאשר מסוקי צה"ל שיגרו טילים אל טנדר פז'ו במרכז עזה. ברכב נסעו שני בכירים בזרוע הצבאית של החמאס, וכן נהג הרכב, שנהרגו מהירי. בתקיפה נפצעו 11 בני אדם, בהם חמש נשים ושני ילדים. מקורות פלסטיניים מסרו כי המכונית שהותקפה שייכת לפעיל החמאס עימאד עקל, אולם הוא לא נהרג. אל הרכב שנפגע חשו עשרות פלסטינים, ובהם צוותי רפואה. אז ירו המסוקים שני טילים נוספים, מהם נהרגו 5 אזרחים, בהם רופא, וכ-50 בני אדם נפצעו. עימאד עקל מעורב בניסיון הפיגוע במעבר קרני ב-26 באפריל 2006. הפיגוע בוצע על ידי חוליית מחבלים המשתייכים לפלג ועדות ההתנגדות העממית מעזה בראשות מומתאז דוע'מוש. ב-2 בינואר 2009, במסגרת מבצע עופרת יצוקה, הפציץ חיל האוויר הישראלי את ביתו שבמחנה הפליטים נוסייראת. בתקיפה נהרגו שלושה מחבלים, אך עקל, שלא שהה בביתו בעת התקיפה, לא נפגע. מוחמד דחלאן מאיים על עימאד עקל עלי ואקד וחנן גרניברג, צה"ל תקף את ביתו של בכיר חמאס, עימאד עקל, באתר כלכליסט, 2 בינואר 2009
אנתוני ואן הובוקן

אנתוני ואן הובוקן (בהולנדית: Anthony van Hoboken; ‏23 במרץ 1887 – 1 בנובמבר 1983) היה מוזיקולוג הולנדי. נולד ברוטרדם שבהולנד ומת בציריך, שווייץ. ערך מורחב – קטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן הובוקן נודע בעיקר בחיבורו Thematisch-bibliographisches Werkverzeichnis, רשימה נושאית-ביוגרפית של יצירות יוזף היידן, שיצא לאור ב-1957, ובקטלוג הובוקן ליצירות יוזף היידן. במקרים רבים מתייחסים אל יצירות היידן על פי "מספר הובוקן" (המקוצר על פי רוב ל-"Hob" או "H" בלבד), הלקוח מקטלוג זה. הקטלוג של הובוקן מחולק במבנה הבא: היצירות מחולקות קודם על פי קטגוריות, ובתוך כל קטגוריה סודרו ברשימה מספרית-כרונולוגית (על אף שבמקרים רבים קיים חוסר דיוק רב בסדר הכרונולוגי). לדוגמה: הסימפוניות הן קבוצה I, ובתוך קבוצה זו מסודרות כל 108 הסימפוניות הידועות. הסימפוניה שלדעת הובוקן היא הראשונה במספר נכתבת I\1. רביעיית כלי הקשת אופוס 76 מס' 1 היא Hob. III\75 ברשימת הובוקן (ה-75 בקבוצה 3) וכן הלאה. קיימות יותר מ-30 קבוצות שונות, וביניהן קבוצת אופרות, אורטוריות, טריו פסנתר, יצירות קאמריות עם פסנתר, רביעיות כלי קשת, רביעיות שונות, כאשר הקבוצה האחרונה היא עיבודים לשירי עם. המוזיקולוג האוסטרי אוטו אריך דויטש, מחבר רשימת דויטש ליצירות פרנץ שוברט, עבד במהלך הקריירה שלו כספרן בארכיב של הובוקן בווינה, אוסטריה. מדיה וקבצים בנושא אנתוני ואן הובוקן בוויקישיתוף אנתוני ואן הובוקן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראובן קלינסקי

ראובן קלינסקי (נולד ב-21 ביולי 1963) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי. נולד בבת ים. בוגר החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ומכון כרם להוראה בירושלים. בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ביים את "האסקוריאל", מאת מישל דה גלדרודה, ו"סיפור גן החיות", מאת אדוארד אלבי. ב-1986 ב-1989 ביים את הצגה "החתול והירח" מאת ויליאם בטלר ייטס אשר את הוצגה לראשונה בפסטיבל עכו באותה השנה. ב-1990 כתב וביים לפסטיבל ישראל את המחזה "סוחר הציפורים". ב-1994 כתב וביים עיבוד לסיפור קצר מאת גבריאל גרסיה מרקס, "הסיפור העצוב שלא יאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית", ההפקה עלתה במסגרת התחרות פסטיבל עכו 1994. ב-2009 תרגום, עיבוד ובימוי - טריינספוטינג על פי מחזה מאת הארי גיבסון ורומן מאת אירווין וולש.. ב-2008 "אמסטרדם. בלוג", בבימוי דליה שימקו קריאה מבוימת, פסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין . "אמסטרדם בלוג" כתיבה ובימוי, בפסטיבל עכו ב-2014 ובתיאטרון תמונע מינואר 2015 עד אוגוסט 2017. ההצגה עלתה בתמונע, בית מזי"א ותיאטרון הפרינג' של באר שבע. אמסטרדם בלוג זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והתאורה בפסטיבל עכו 2014. המחזה תורגם לאנגלית - שיר פרייבך. אמסטרדם בלוג תורגם לצ'כית - Sára Foitová ועלה בקריאה מבוימת בפראג ב- Švandova divadla, דצמבר 2017. בשנת 2016 גילם עמיר חלימי בסדרה מטומטמת. מלמד בימוי ומשחק בתיכון לאומנויות, בירושלים. חבר בעמותה אי״ב - ארגון יוצרים עצמאים בתיאטרון. ראובן קלינסקי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "אמסטרדם בלוג" – מסע בפנטזיה על לידה מחדש, ‏17 בפברואר 2016 ראובן קלינסקי באתר מחזאי ישראל רומי נוימרק, מי יהיה יואן מקרגור הישראלי?, באתר nrg‏, 25 באוקטובר 2007 מרב יודילוביץ', מחזאי נולד, באתר ynet, 5 באוגוסט 2008 צבי גורן, המצרך הנדיר של קשר, באתר הבמה, ‏03 בינואר 2016 מטומטמת, באתר אישים התיכון לאמנויות ירושלים, חוברת מידע לתלמיד - בעלי תפקידים בבית הספר, ‏2014 אי"ב - ארגון יוצרים עצמאיים בתיאטרון, חברי העמותה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומר אפור

חומר אפור (TA: Substantia grisea) הוא מרכיב עיקרי של מערכת העצבים המרכזית, מורכב מגופי תא עצב, תאי גלייה (אסטרוציטים ואוליגודנדרוציטים), נימים ותאי עצב קטנים השולחים שלוחות (אקסונים ודנדריטים) לאתרים אחרים במוח ומעבדים מידע. החומר האפור מורכב מגופי התאים, בניגוד לחומר הלבן הבנוי רובו מאקסונים. צבעו האפור-חום של חומר זה בא מן הנימים המשרתים את התאים ומן גופי תאי העצב. בגיל ההתבגרות, בעוד שהחומר הלבן עובר התעבות הדרגתית ושווה בין כל אזורי המוח, התפתחות החומר האפור משתנה מאזור לאזור. כתוצאה מכך יש אזורים שבהם החומר האפור יתעבה עקב גידול במספר הסינפסות ויש אזורים שבהם החומר האפור יירד בעוביו עקב הגיזום בסינפסות. החומר האפור מרכיב את קליפת המוח של המוח הגדול, את שכבתו החיצונית של המוח הקטן, את מעמקי המוח הגדול (התלמוס, ההיפותלמוס, הסובתלמוס, גרעיני הבסיס, גרעין האקומבנס ועוד), מעמקי המוח הקטן וגזע המוח, ואת השכבה הפנימית של חוט השדרה. תפקידו של החומר האפור הוא לנתב מידע על גירויים חושיים או תנועתיים לתאי ביניים עצביים של מערכת העצבים המרכזית כדי ליצור תגובה לגירויים דרך סינפסות בתגובה כימית. מבני חומר אפור, כמו קליפת המוח, מעבדים מידע שמקורו באיברי החישה או במבני חומר אפור אחרים. מידע זה מועבר דרך שלוחות תאי עצב (אקסונים ארוכים) מיוחדים המרכיבים את חלק הארי של החומר הלבן של המוח הגדול, הקטן, וחוט השדרה. בתרבות נעשה פעמים רבות שימוש במושג "התאים האפורים", אם כי גם "החומר האפור" בשימוש. כשמשתמשים במושג הזה בהקשרים לא אנטומיים רפואיים, הכוונה בדרך כלל לשכל, וליכולת חשיבה לוגית. המערכת העצבית בכלל, והחומר האפור בפרט, אחראים לכל התפקוד העצבי: כמו מוטורי, סנסורי, אמוציונלי ולוגי, אך בתרבות, כשמדברים על "התאים האפורים", הכוונה בדרך כלל לחשיבה לוגית, ולא לשאר התפקידים של החומר האפור. אחת הדמויות הספרותיות שהרבתה להשתמש בביטוי "התאים האפורים" בהתייחסות ליכולת הסקת מסקנות לוגיות הוא הבלש הרקול פוארו, מגיבוריה של הסופרת אגאתה כריסטי. באנגלית, וגם בעברית ובשפות נוספות, הביטוי "התאים אפורים", או "החומר האפור" משמש למעשה מעין סיסמה למצבים בהם נדרשת יכולת חשיבה לוגית והסקת מסקנות גבוהה, כמו פתרון חידות ותשבצים, והתמודדות עם אתגרים בעולם המעשה. מדיה וקבצים בנושא חומר אפור בוויקישיתוף חומר אפור, מתוך מילון המונחים הרפואי שבאתר InfoMed. ynet, דברו עם התינוק גם באנגלית, באתר ynet, 14 באוקטובר 2004 מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.