laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
העשירון האחר

העשירון האחר הוא תא סטודנטים להט"בי של האוניברסיטה העברית בירושלים. שם התא נגזר מן הטענה כי עשירית מן האוכלוסייה הכללית היא הומוסקסואלית, הנגזרת מהדו"ח "התנהגות מינית בזכר האדם" מאת אלפרד קינסי. "העשירון האחר" הוקם בשנת 1990 על ידי קבוצה של מרצים וסטודנטים להט"בים מן האוניברסיטה העברית, והוא הארגון הלהט"בי הראשון בירושלים. בשנים הראשונות נפגש התא במשרדו של פרופ' אלון הראל. המפגשים הללו התנהלו בחשאי מפני שמשתתפים רבים היו "ארוניסטים". החל משנת 2000, לאחר מעבר במקומות שונים באוניברסיטה, עבר התא לפעול במסגרת בית הלל בקמפוס הר הצופים. ב-2008 פרש התא מבית הלל בעקבות סכסוך, שנבע מהתערבות של בית הלל בתכני המפגשים. העשירון האחר מנוהל על ידי ועד של מתנדבים מקרב הסטודנטים הירושלמים. התא מקיים מפגשים פעמיים בחודש (ביום שני הראשון בכל חודש בקמפוס גבעת רם, וביום שני השלישי בכל חודש בקמפוס הר הצופים) המאפשרים לסטודנטים להט"בים להכיר אלה את אלה, לחזק את דימויים העצמי ואת ביטחונם העצמי כלהט"בים, ולהעמיק בתכנים הקשורים ללהט"ב. בנוסף, התא פועל לקידום זכויות להט"ב, כגון ביטול הסעיף המפלה הומוסקסואלים לתרום דם. המפגשים פתוחים לסטודנטים מכל מוסדות ההשכלה בירושלים, ולכלל שכבת הגיל הרלוונטית. יוצאי התא היוו את עיקר גרעין האנשים שחברו והקימו את "הבית הפתוח". כמה מיושבי ראש העשירון האחר היו לימים לפעילים בולטים בקהילה הלהט"בית: סער נתנאל שהיה חבר במועצת העיר ירושלים מטעם מרצ, וחגי אלעד שהיה מנכ"ל הבית הפתוח עד קיץ 2006. תא הסטודנטים הלהט"בי אשר קיים באוניברסיטה העברית כיום פועל במסגרת האחווה הסטודנטיאלית הגאה מבית האגודה למען הלהט"ב והתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות. סגול אתר האינטרנט הרשמי של העשירון האחר דף הפייסבוק של "העשירון האחר" ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנצירננה

אנצירננה (במלגשית: Antsiranana) היא עיר נמל הממוקמת במפרץ טבעי בצפון האי מדגסקר. העיר היא בירת מחוז דיאנה שהוא המחוז הצפוני ביותר במדגסקר. המרחק הרב של העיר מערים מרכזיות אחרות במדגסקר והכבישים הרעועים המקשרים את העיר עם הדרום, מנעו מהעיר להפוך לעיר נמל חשובה. העיר משמשת כמקום לינה למבקרים בשמורות הסמוכות - מונט ד'אמבר, השמורה המיוחדת אנלמרנה והשמורה המיוחדת אנקרנה. היא שמשה בעבר כנמל מרכזי לצי הצרפתי באוקיינוס ההודי, ומכאן שרידי המבנים הקולוניאליים הרבים. עד 1975 הייתה העיר קרויה "דייגו סוארס", שמו הספרדי של מייסד העיר - מגלה ארצות הפורטוגזי דיוגו סוארש, אשר הגיע למפרץ בשנת 1543. בשנת 1885 הפך האזור לשטח חסות צרפתי. נמל העיר הטבעי שימש כנמל הראשי באזור לספינות קיטור צרפתיות. ב-1942, במהלך הקרב על מדגסקר במלחמת העולם השנייה, כבש כוח בריטי את הנמל בדרכו לכיבוש מדגסקר, וזאת כדי לקדם חשש מהשתלטות יפנית על האי. לאחר קבלת עצמאות מדגסקר, צרפת המשיכה להחזיק באזור זה בסיסים צבאיים עד המהפכה הסוציאליסטית במדגסקר בשנת 1973. מדיה וקבצים בנושא אנצירננה בוויקישיתוף אנצירננה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוב חיים לבנון

רחוב חיים לבנון בתל אביב הוא רחוב ראשי בשכונת רמת אביב בצפון תל אביב. בעבר נקרא הרחוב רחוב האוניברסיטה (על שם אוניברסיטת תל אביב השוכנת לצדו), ובשנת 1986, לאחר מותו של ראש העיר השישי של תל אביב חיים לבנון אשר יזם את הקמת האוניברסיטה בשנות ה-50, נקרא הרחוב על שמו. הרחוב מתחיל בדרך נמיר במערב, משם מתעקל צפון מזרחה ומגיע עד שדרות קק"ל והכניסה לשכונת רמת אביב ג', שם הוא נמשך כרחוב רקנאטי. צדו הדרומי-מזרחי של הרחוב מאוכלס רובו במוסדות ציבוריים. ממערב למזרח ואחר כך לצפון: מוזיאון ארץ ישראל, מרכז יצחק רבין, מחנה אביב (בו יושבות מפקדות החטיבה לקשרי חוץ, דובר צה"ל ותזמורת צה"ל), מוזיאון הפלמ"ח, מכללת שנקר הנדסאים, מכון התקנים הישראלי, אוניברסיטת תל אביב (בפרט המכון למחקרי ביטחון לאומי, בניין נפתלי של הפקולטה למדעי החברה, כיכר אנטין ומרכז עלית לספורט). הקטע הצפוני של הרחוב, החל מפינת רחובות קלצ'קין/טאגור ועד פינת קק"ל משמש למגורים בלבד. צדו הצפוני-מערבי של הרחוב משמש כמעט כולו למגורים, ובהם גם מעונות סטודנטים של אוניברסיטת תל אביב. בסמוך לקצהו המערבי של הרחוב נמצא תל קסילה - אתר ארכאולוגי המצוי בתוככי מוזיאון ארץ ישראל, שנחפר החל מ-1948. בתל נחשפו שרידים של עיר נמל פלשתית מהמאה ה-12 לפנה"ס ועיר פלשתית צפופה ושוקקת מהמאה ה-11 לפנה"ס. חלקו הדרומי של הרחוב נסלל לאורך תוואי דרך היסטורית שבין הכפר הערבי שייח מוניס, אשר תושביו נמלטו ממנו במלחמת העצמאות, לבין יפו. דרך היסטורית זו, שלאורכה נסללו לימים רחוב זה ובעיקר חלקה הדרומי של דרך תל אביב-חיפה היה בתקופה העות'מאנית ותקופת המנדט ציר האורך המערבי ביותר בארץ ישראל שקישר בין יפו וחיפה. בשנת 1974 שודרה בטלוויזיה החינוכית התוכנית "נעמי שמר וידידיה מרחוב האוניברסיטה" בהשתתפותה של נעמי שמר שגם כתבה בכל חודש שיר חדש לתוכנית. מגדל מגורים בפינת רחוב חיים לבנון ורחוב איינשטיין כיכר אנטין המקשרת בין אוניברסיטת תל אביב לרחוב סביל לזכר ראש עיריית תל אביב חיים לבנון. הסביל נמצא בחזית מוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנון הכניסה למוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנון שלט רחוב חיים לבנון מדיה וקבצים בנושא רחוב חיים לבנון בוויקישיתוף נעמי שמר - הביוגרפיה - וואלה תרבות, באתר וואלה, 27 ביוני 2004
דיאגרמת ראמצ'נדרן

דיאגרמת ראמצ'נדרן (באנגלית: Ramachandran plot; מכונה גם "מפת ראמצ'נדרן" או "תרשים ראמצ'נדרן", על שמו של גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן) ממפה את הזוויות הדו-מישוריות בין הקשרים הכימיים לאורך שרשרת חומצות האמינו המרכיבות חלבון נתון. הדיאגרמה משמשת לבחינת תכונות בסיסיות של החלבון, להשוואה בין חלבונים שונים ולחשיפת שגיאות במבנה חלבוני מוצע. ניתן לתאר את הדיאגרמה כגרף של פונקציה מהצורה: f : [ − π , π ] × [ − π , π ] → R + {\displaystyle f:\left[-\pi ,\pi \right]\times \left[-\pi ,\pi \right]\rightarrow \mathbb {R_{{}+{}}} } . הזווית   ϕ {\displaystyle \ \phi } בין האטומים C ′ − N − C α − C ′ {\displaystyle \mathrm {C^{\prime }-N-C^{\alpha }-C^{\prime }} } ממופה לציר האופקי x, והזווית   ψ {\displaystyle \ \psi } בין האטומים N − C α − C ′ − N {\displaystyle \mathrm {N-C^{\alpha }-C^{\prime }-N} } ממופה לציר האנכי y. הפרעות מרחביות הדדיות בין חומצות אמינו שכנות מאלצות את מרבית הזוויות בחלבון לתחומים זוויתיים מוגבלים (ראו איור). אילוצים חריפים ביותר קיימים על הזוויות המותרות בין הקשרים עם חומצת האימינו פרולין. לעומת זאת גליצין, חומצת האמינו הקטנה ביותר, מסוגלת ליצור זוויות חריפות יותר עם החומצות השכנות לה הודות לשייר הקטן שלה - פרוטון בודד. לכן גליצין משמשת לעיתים כציר סיבוב בין חלקים שונים בחלבון. גם אספרגין ואספרטט מסוגלות להימצא לעיתים בזוויות חריגות על ידי יצירת קשר מימן נוסף המייצב את הקונפורמציה החריגה. הימצאות זוויות בין חומצות אמינו אחרות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה עשויה להעיד על אתר פעיל בחלבון. עם זאת, אם חלק ניכר (~רבע או יותר) מהזוויות בחלבון נתון פזורות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה, יש מקום לחשוד כי נפלו שגיאות בפענוח מבנה החלבון. בפרט, יש לצפות לגמישות זוויתית מועטה יותר בלב החלבון מאשר בשפתו. הדיאגרמה פותחה בשנת 1963 על ידי V. Sasisekharan, תלמידו של הפיזיקאי ההודי הנודע גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן. ניתן להשתמש בדיאגרמה באופן דומה לייצוג הזוויות ברב-סוכרים ומבנים פולימריים אחרים. מבנה שניוני קונפורמציה (כימיה) מדיה וקבצים בנושא דיאגרמת ראמצ'נדרן בוויקישיתוף DynoPlot - תוכנה חופשית לשרטוט דיאגרמות ראמצ'נדרן (אורכב 06.06.2017 בארכיון Wayback Machine) עוד על הזוויות המותרות בדיאגרמת ראמצ'נדרן Ramachandran Plot
מנחם עינן

מנחם עינן (נולד ב-17 ביוני 1939 בתל יוסף) הוא אלוף במילואים בצה"ל, שימש כראש אגף התכנון בצה"ל החל משנת 1983 והחל משנת 1986 שימש ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה וזאת עד סמוך לפרישתו מן השירות בשנת 1989. עמד בראש "ועדת עינן" לחקירת אסון צאלים ב', היה חבר בוועדת וינוגרד ושימש כמשנה ליו"ר קבוצת עזריאלי. עינן נולד וגדל בתל יוסף. התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושירת בנח"ל, בגולני ובחיל השריון השתחרר וחזר לקיבוצו. אחרי שלוש שנים חזר לשירות קבע, במלחמת ששת הימים לחם בקרב אום-כתף. במלחמת ההתשה שימש עינן כמפקד גדוד 13 (גדעון) של חטיבת גולני. בשנת 1974 מונה למפקד חטיבה 609. בשנת 1975 מונה למפקד חטיבה 459 ובשנת 1977 למפקד חטיבה 401. בשנת 1978 מונה לראש מחלקת מבצעים במטכ"ל. בשנת 1981 מונה למפקד עוצבת הפלדה, ובתפקידו זה הכין אותה לתפקידה במלחמת לבנון הראשונה. עינן עמד בראש האוגדה בלחימתה בגזרה המרכזית במלחמת לבנון. ב-1983 שימש נציג צה"ל בשיחות בין ישראל ללבנון. ביוני 1983 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התכנון. ביוני 1985 יצא ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושימש עמית מחקר במכון ראנד. ביוני 1986 מונה לראש אגף האפסנאות. בשנת 1989 מונה לעוזר הרמטכ"ל. בשנת 1989 פרש מצה"ל. לאחר שחרורו החזיק בתפקידים שונים, ביניהם: מנכ"ל המשביר לצרכן, יושב ראש חברת גרנית הכרמל, יושב ראש טמבור ומנכ"ל של חברות נדל"ן נוספות. בשנים 1992–2011 כיהן כמנכ"ל קבוצת עזריאלי ובין השאר הוביל את הנפקתה בשנת 2010. בשנת 2011 עבר לכהן כמשנה ליו"ר החברה. בשנת 2015 עזב את החברה לאחר 22 שנים. בשנת 2006 מונה עינן כחבר בוועדת וינוגרד. עינן מתגורר בכוכב יאיר, נשוי ואב לשלושה. בוגר תואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב ובית הספר הגבוה למלחמה בצרפת. מדיה וקבצים בנושא מנחם עינן בוויקישיתוף על האלוף מנחם עינן באתר אגף הלוגיסטיקה של צה"ל רותם שטרקמן, סיון קלינגבייל, "זה לא יקרה לי שוב", באתר הארץ, 27 בספטמבר 2007 ענת ג'ורג'י, רז סמולסקי, מנכ"ל קבוצת עזריאלי: שמרנות היא לא מלה גסה, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2009 אסא ששון, מיכאל רוכוורגר, ראיון // מנחם עינן: “צריך להעלות את מסים לאנשים שמרוויחים כמוני”, באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2013 ענת ג'ורג'י, רז סמולסקי, מנכ"ל קבוצת עזריאלי: שמרנות היא לא מלה גסה, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2009. אורי מילשטיין, המג"ד שסירב לקבל צל"ש, דבר, 17 באפריל 1983 התקדמות בניסוח הסכם אי הלוחמה, דבר, 15 בפברואר 1983 אלוף חדש בצה"ל, מעריב, 7 ביוני 1985 יוסף ולטר, לא נאפשר למדינות ערב לפתח נשק גרעיני, מעריב, 5 ביולי 1985 יוסף ולטר, אלוף מנחם עינן מונה לראש אג"א במקום אלוף חיים ארז, מעריב, 6 ביוני 1986 דיויד נאג'י, עסקים מבית אבא, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2016
פיאטרה ניאמץ

פיאטרה ניאמץ (ברומנית: Piatra Neamț) היא עיר הררית בעמק הביסטריצה, במחוז ניאמץ שבחבל מולדובה, רומניה. במאה ה-15 שטפן הגדול בנה במקום חצר מלכותית שכללה מבצר, כנסיית יוחנן הקדוש ומגדל פעמונים שכונה "המגדל של שטפאן". מבנים אלה מהווים את המרכז ההיסטורי של העיר. הודות לאיכויות הארכיטקטוניות של העיר, המקום מכונה "פנינת מולדובה". בעיר התגוררו, נכון לשנת 2002, 105,499 תושבים. מספרם ירד ל-85,055 במפקד בשנת 2009. החל משנת 2017 מתקיים בעיר פסטיבל מוזיקה שנתי שייסד יליד המקום דניאל פטריקה צ'ובאנו. העיר נקראה במקור "פיאטרה", "האבן" ברומנית, כאן במובן של סלע. בימי הביניים העיר נקראה לעיתים גם "פיאטרה לוּי קרצ'ון" (Piatra lui Crăciun) שם הדומה לשמה ההונגרי Karácson-Kő – "הסלע של חג המולד", עם ההערה שברומנית "קרצ'ון" הוא גם שם פרטי של גבר) או "טרגו פיאטרה" (Târgu Piatra, עיר השוק של פיאטרה). מאוחר יותר נוסף לשם "פיאטרה" גם שם האזור "ניאמץ" (גרמני, זר) כדי להבדיל בינה ובין יישובים רומניים באזורים אחרים הקרויים "פיאטרה". הגרמנים קראו לעיר Kreuzburg an der Bistritz כלומר "קרויצבורג (עיר הצלב) שעל נהר ביסטריצה". פיאטרה ניאמץ שוכנת בעמק הנהר ביסטריצה, ומסביב לה הרים נמוכים בגובה ממוצע של 345 מטרים, עם מספר פסגות: פייטריצ'יקה (Pietricica‏, 590 מטרים), קוזלה (Cozla‏, 679 מטרים), צ'רנגורה (Cernegura‏, 852 מטרים), בטקה דואמניי (Bâtca Doamnei‏, 852 מטרים) וקרלומן (Cârloman‏, 617 מטרים). העיר נמצאת 350 ק"מ צפונית מבקרשט. נמל התעופה הקרוב ביותר הוא שדה התעופה הבינלאומי בבקאו, 60 ק"מ דרומית ממנה. פיאטרה ניאמץ מחוברת באמצעות קו הרכבת 509 לבוקרשט וליאשי, באמצעות הכביש הלאומי DN15 היא מחוברת לבקאו ועל ידי הכביש הלאומי DN2 עם בוקרשט, יאשי, סוצ'אבה, וטרגו מורש שבטרנסילבניה. לפני מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר קהילה יהודית גדולה ועל כך יעידו 23 בתי כנסת שהיו בעיר. בתקופת השלטון הקומוניסטי נהרסו בתי הכנסת בעיר מלבד בית הכנסת על שם הבעל שם טוב. בית כנסת זה נרשם כמונומנט היסטורי על ידי האקדמיה הרומנית. כיום נותרו בפיאטרה ניאמץ כ-100 יהודים. בית הכנסת על שם הבעל שם טוב נבנה בשנת 1776 כמבנה עץ כפי שנבנו אז כל בתי הכנסת בחבל מולדובה. על פי המסופר, הבעל שם טוב, בדרכו מגליציה לארץ ישראל, עצר בפיאטרה ניאמץ והתפלל בבית כנסת זה ומכאן שמו. אגדה ידועה מספרת כי בבית כנסת עתיק של פיאטרה ניאמץ מצא נסיך מולדובה במאה ה-16, פטרו רארש, מקלט מפני הטורקים כאשר רדפו אחריו. מסופר כי עזרו לו להתחפש ליהודי וכך ישב בבית הכנסת כשהוא עטוף בטלית וחייו ניצלו. ישראל לוד, ישראל איטליה ורבניה, פיימונטה, איטליה אתר האינטרנט הרשמי של פיאטרה ניאמץ (ברומנית)
טוגאן סוחייב

טוגאן סוחייב (Tugan Sokhiev) הוא מנצח אוסטי, שקיבל את הכשרתו המוזיקלית בסנקט פטרבורג. סוחייב היה המנהל המוזיקלי של האופרה הוולשית הלאומית בעונת 2003-2004. כמי שמוצאו מרוסיה, ניצח על האופרה הרוסית "יבגני אונייגין" של צ'ייקובסקי בהפקה של להקת האופרה הוולשית. כמו כן היה ממונה על הסדרה הרוסית של להקת האופרה, שכללה יצירות משל מלחינים רוסים רבים. סוחייב התפטר מן האופרה הוולשית באופן פתאומי, בשנת 2004, עקב בעיות עם הצוות שהתקבל לביצוע ההפקה החדשה של "לה טרוויאטה" מאת ורדי. אף כי נועדו לו עוד הופעות רבות עם הלהקה, פרש לאחר שניצח רק על ליל הפתיחה ועל ההצגה השנייה בתיאטרון החדש בקארדיף. בשנת 2006 התמנה סוחייב למנצח אורח ראשי וליועץ מוזיקלי לתזמורת הקפיטול הלאומית של טולוז, צרפת. ב-2008 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת. בספטמבר 2010 נקבע למנצח הראשי והמנהל האמנותי הבא של התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין, תפקיד שנכנס לתוקף בשנת 2012, בחוזה ראשוני ל-4 שנים. תואר המנצח הראשי המיועד ניתן לו באופן מיידי. סוחייב פרש מתפקיד והחל מעונת הקונצרטים 2017 - 2018 המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי הבא של התזמורת הוא המנצח הבריטי הצעיר רובין טיקיאטי. סוחייב ניצח כאורח על תזמורת פילהרמוניה, התזמורת הסימפונית של סידני, התזמורת הלאומית של צרפת, תזמורת הקונצרטחבאו, הפילהרמונית של מינכן, האופרה הממלכתית של בוואריה, התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין ותזמורות ה-BBC, בין השאר. כמו כן ניצח בתיאטרון מריאינסקי ובמטרופוליטן אופרה. מדיה וקבצים בנושא טוגאן סוחייב בוויקישיתוף טוגאן סוחייב, באתר ספוטיפיי טוגאן סוחייב, באתר MusicBrainz (באנגלית) טוגאן סוחייב, באתר Discogs (באנגלית) טוגאן סוחייב, באתר Songkick (באנגלית)
טרגו ניאמץ

טֶרגוּ נְיאַמץ (ברומנית: Târgu Neamţ; משמעות השם: "היריד ניאמץ" - "ניאמץ" = "גרמני" או "נכרי", לפי מצודת ניאמץ או ניאמצולוי (Cetatea Neamţului) - "המבצר של הגרמני" או "המבצר של הנכרי"; ביידיש: נְיאַמץ) היא עיר במחוז ניאמץ, בחבל מולדובה, רומניה. העיר, שהיא מן העתיקות בערי מולדובה, מוזכרת במסמך המתוארך לשלהי המאה ה-14. נכון לשנת 2002 חיים במקום 20,496 תושבים. בעיר שוכן מצודת ניאמץ שנבנתה בסוף המאה ה-14. באזור נמצא גם "המנזר ניאמץ" (Mânăstirea Neamţului), שהוא מהמנזרים העתיקים ביותר ברומניה. בשנת 1710 הופצה בעיר עלילת הדם הראשונה בהיסטוריה הרומנית. מסוף המאה ה-19 ועד לשואה כיהן בה הרב חיים מרדכי רולר כרב העיירה. בפסח של שנת 1944 גורשו כל יהודי העיירה לבוחוש בגירוש כפוי באיומי נשק שהתבצע ברגל ובעגלות. לאחר השואה היה רבה של העיר הרב שלום דרמר, שלאחר מכן עלה לישראל וכיהן כרבה של העיר קריית גת. בזכות פעולתו של הרב דרמר הייתה טרגו ניאמץ מהקהילות היחידות ברומניה בהם המשיך להתקיים תלמוד תורה לאחר שהשלטונות פעלו לסגירת תלמודי התורה ברחבי רומניה. עלילות דם בהיסטוריה הרומנית מדיה וקבצים בנושא טרגו ניאמץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרגו ניאמץ "טרגו ניאמץ", באתר JewishGen (באנגלית) טרגו ניאמץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וע 001161/02, 17 באוגוסט 2003, וע 001909/03, 10 באוגוסט 2004 הרב ד"ר משה רוזן, אחיה של אנה פאוקר, המנהיגה הקומוניסטית הידועה, לימד בתלמוד תורה, מעריב, 12 באוקטובר 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק האפס של התרמודינמיקה

חוק האפס של התרמודינמיקה הוא חוק פיזיקלי בסיסי, הקובע כי: שני גופים הנמצאים, כל אחד בנפרד, בשיווי-משקל תרמי עם גוף שלישי, נמצאים בשיווי-משקל תרמי האחד עם השני גם כן. בניסוח מתמטי יותר, יחס שיווי-המשקל התרמי הוא טרנזיטיבי. שיווי-משקל תרמי בין שתי מערכות הוא מצב שבו הפרמטר התרמודינמי של הטמפרטורה קבוע בין מערכות, אך הפרמטרים האחרים רשאים להשתנות (למשל, לחץ, נפח, אנטרופיה, מספר חלקיקים ופוטנציאל כימי), במילים אחרות – במצב זה לא מתקיים מעבר של חום בין המערכות. למשל, כוס תה חם אינה נמצאת בשיווי-משקל תרמי עם חדר ממוזג, עד אשר תתקרר לטמפרטורה של הסביבה, אך למרות השוואת החום, עדיין ישנו אידוי של מים מהכוס לאוויר (מספר חלקיקים משתנה). השם "חוק האפס של התרמודינמיקה" מקורו בכך שחוק זה נוסח ונקבע כחוק פיזיקלי רק בשנות ה-30 של המאה ה-20, אחרי ששלושת החוקים הראשונים של התרמודינמיקה נוסחו ומספורם השתרש. הסיבה לניסוח המאוחר היא שחוק זה נראה לפיזיקאים רבים מובן מאליו ולכן קביעתו כחוק פיזיקלי נפרד נראתה מיותרת. עבור מערכת קנונית המצומדת לאמבט תרמי ניתן להגדיר טמפרטורה דרך פרמטר שיווי המשקל β = 1 K B T {\displaystyle \beta ={\frac {1}{K_{B}\,T}}} כאשר   K B {\displaystyle \ K_{B}} הוא קבוע בולצמן.
היפרסתן

היפרסתן הוא השם שניתן בעבר למינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות), בעלי שרשרת בודדת. ההיפרסתן היה שייך לקבוצת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הקרויה "קבוצת האנסטטיט", שנוסחתה הכללית Mg,Fe)SiO3). המינרלים שבקבוצת האנסטטיט מכונים גם אורתופירוקסנים משום שהם שייכים לקבוצת הפירוקסן והמבנה שלהם אורתורומבי. מינרלים אלו נפוצים ומצויים בסלעי יסוד, סלעים מותמרים ומטאוריטים. הקבוצה מתחילה במינרל אנסטטיט המכיל בעיקר מגנזיום, ומסתיימת במינרל הנדיר פרוסיליט המכיל בעיקר ברזל (FeSiO3). את הכינוי היפרסתן קיבל מינרל המצוי באמצעיתה של קבוצת האנסטיט והמכיל כמויות שוות של מגנזיום וברזל. ב-1988 קיבלה תת-וועדה של "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים" (CNMMN) באגודה הבינלאומית למינרלוגיה (ה-IMA) שעסקה במינרלים של פירוקסן החלטה לאסור שימוש בשם היפרסתן וקבעה כי במקומו להשתמש בשם אורתופירוקסן ולציין את כמות האנסטטיט (En) או הפרוסיליט (Fs) בהתאם ליחס מגנזיום/ברזל במינרל (לדוגמה En80Fs20). גבישים בודדים מפותחים של היפרסתן הם נדירים והמינרל מצוי בעיקר כגושים עלעליים המשובצים בסלעי היסוד נוריט ואנדזיט-היפרסתן, שבו הוא מרכיב חיוני. הדוגמאות הבולטות ביותר של המינרל הגיעו מהסלע גס הגרגיר לברדוריט-היפרסתן (נוריט) שבאי פאול שמול חוף חצי האי לברדור שבקנדה, זו הסיבה שהמינרל היה ידוע גם כ-הורנבלנדה של לברדור או פאוליט. כמו במינרלים אחרים בקבוצת האנסטטיט, עשויה בליה לגרום לדוגמיות של המינרל לקבל ברק תת-מתכתי שצבע דמוי ארד (ברונזה) והקרויים ברונזיט. במקרים מסוימים עשוי להופיע על משטחים של המינרל ברק בצבע אדום נחושת זוהר שמקורו דומה לזה של הברונזיט, אך צבעו עז יותר. בשני הסוגים נעשה שימוש כאבן חן. מקור השם מיוונית - "חוזק יתר". שם זה רומז לקשיות הגדולה שלו בהשוואה לאמפיבול, מינרל שלעיתים קרובות טועים בינו לבין ההיפרסתן. מדיה וקבצים בנושא היפרסתן בוויקישיתוף Mineral galleries Webmineral Mindat locations
סוהר חובה

בישראל, סוהר חובה הוא חייל שהוצב לשרת בשירות בתי הסוהר. בשנת 2005 החליטה הממשלה להעביר את האחריות להפעלתם של בתי הכלא הביטחוניים, קציעות, עופר ומגידו, מצה"ל לשירות בתי הסוהר. זמן קצר לפני העברת האחריות, התברר כי אין בשירות בתי הסוהר כוח אדם מספיק להחזקתם של בתי הכלא. על כן, הוחלט להיעזר בחיילים - כאלה שמשרתים במקומות אלה ממילא, וכאלה שיתגייסו בעתיד. מאחר שמדובר בשירות מחוץ לצה"ל, נדרש לשם כך תיקון חקיקה. בהליך שארך פחות משבוע, אישרה הכנסת בפברואר 2005 תיקון בחוק שירות ביטחון המאפשר את שיבוצם של חיילים בשירות בתי הסוהר, למטרת אבטחתם של אסירים ביטחוניים בבתי הכלא הביטחוניים בלבד, בהיקף מוגבל. התיקון נקבע כהוראת שעה לתקופה של שלוש שנים, על מנת שבעתיד ניתן יהיה לבחון אם עדיין יש בכך צורך, והאם הפרויקט מצליח. בדומה להוראות לגבי שירות חיילים במשטרה, נקבע כי חייל שהוצב בשירות בתי הסוהר יוכל להביע את התנגדותו לכך, ולשרת במסגרת צה"ל. כן נקבע כי על חיילים אלה יחולו חוקי השיקום וחוק קליטת חיילים משוחררים. אף שבחוק נקבע כי החיילים יוכלו להיות מוצבים רק בבית כלא ביטחוניים, בפועל, שירתו חיילים רבים גם בבתי כלא אחרים. זאת, משום שמשיקולים ארגוניים, העביר שירות בתי הסוהר אסירים ביטחוניים רבים לאגפים ביטחוניים בבתי הסוהר בהם כלואים אסירים פליליים. רק בשנת 2009 תוקן החוק שאיפשר את הצבתם של החיילים גם באגפים הביטחוניים של בתי הסוהר המעורבים. באותו תיקון נקבע גם כי ניתן יהיה להציב חיילים גם בתפקידים של שירותי מינהלה הנוגעים לארגון כוח אדם וטיפול בפרט שיינתנו רק לאותם חיילים, כלומר רכזי כוח אדם ומש"קי ת"ש. מאז נחקקה הוראת השעה היא הוארכה שש פעמים, ותוקפה עומד כעת עד ה-31 בדצמבר 2021.
שח"מ

האם התכוונתם ל... שטח חתך מכ"ם – מידת ההחזרה המכ"מית של עצם, ובהתאם יכולת הגילוי שלו. שירות חובה במשטרה – מסלול שירות בצה"ל שבמסגרתו משרתים המגויסים במשטרת ישראל.
פוטותרפיה (טיפול רפואי)

פוטותרפיה (Phototherapy, מיוונית: "טיפול באור"), הוא שם לטיפול רפואי באמצעות חשיפת העור לקרני אור. מחלות מסוימות מטופלות באמצעות חשיפה לאור במטרה להשיג הקלה או לריפוי. מחלות עור מטופלות בדרך כלל באמצעות חשיפה לאור אולטרה סגול באורך גל של 280–400 ננומטר. ויטיליגו, פסוריאזיס ודלקת עור אטופית (מין אקזמה) מטופלות כיום בעיקר באמצעות בשימוש מנורות UVB נרובנד אשר פולטות קרינה בתחום צר (Narrow Band) של 311–313 ננומטר. בבתי חולים נפוץ שימוש ב-PUVA הכולל לקיחה של כדור פסורלן ולאחר שעה חשיפה לאור אולטרה סגול UVA. בעת הטיפול באור אולטרה סגול, מורכבות משקפי-מגן או מסכה לפנים החוסמים אור אולטרה סגול למניעת כווייה בעיניים וקטרקט. קיימות בעולם עשרות אלפי מרפאות פוטותרפיה ומקבלים בהן מיליוני מטופלים בכל שנה. הטיפול בישראל כלול בסל הבריאות וניתן על ידי קופות החולים ללא תשלום וללא הגבלה. אין לטיפול תופעות לוואי כפי שיש לסטרואידים הניתנים לטיפול במחלות עור. שימוש אחר לקרינת אור בשילוב עם חומרים כימיים, הוא טיפול בסרטן העור, כאשר החומר הרגיש נספג רק בתאים הסרטניים ופוגע בהם כאשר הוא מוקרן באור באורך גל מסוים. טיפול נוסף בפוטותרפיה ניתן לתינוקות אשר נולדו עם צהבת, ורמת הבילירובין גבוהה, ועור גופם של התינוקות צבוע בגוון צהוב. התינוקות מושכבים למספר שעות באינקובטור, אשר בחלקו העליון מורכבת מיתקן המפיק אור כחול (לא אולטרה סגול). האור מסייע לגוף להיפטר מתאי הדם האדומים המתים בשבוע הראשון לאחר הלידה. אקנה מטופלת באור נראה באורך גל של 415 ננומטר, ההורג את חיידק האקנה. יישומים רפואיים אחרים לפוטותרפיה כוללים ניהול כאב, ריפוי פצעים מואץ, הצמחת שיער, שיפור במחזוריות הדם ובמחלות סינוס. ברבים מהם משתמשים בתרפיה בלייזר רך ובאור אדום בטווחי גל של 620–660 ננומטר. אחת הדרכים לטיפול בתסמונת פאזת השינה הדחויה היא חשיפה בשעת הקימה הרצויה לאור השמש, למנורה ייעודית או למנורה ביתית חזקה. טיפול בפוטותרפיה נמצא יעיל לסובלים מדיכאון עונתי. הלוקים בהפרעת SAD שוהים בחדר מואר שיש בו מנורה ייעודית המפיצה אור לבן בעוצמה גבוהה למשך מחצית השעה עד שעה. חשיפה לאור לייזר ברמה נמוכה מגרה או מעכבת תפקוד תאים. הלייזר הרך פועל על פני העור, ובו-זמנית חודר דרך העור ללא אפקט של חימום וללא פגיעה בעור. לייזר רך הוא אור לייזר בעוצמה נמוכה בטווח של 1mW עד 1000mW. תרפיה בלייזר רך נמצאת בשימוש במרפאות כאב, בקרב פיזיותרפיסטים ומטפלים אלטרנטיביים ברחבי העולם, בעיקר בתחום הטיפול בכאבים מוסקולוסקלטליים, בשיפור תנועתיות, הורדת נפיחות, ובריפוי דלקות ורקמות רכות פגועות. האם פוטותרפיה היא טיפול בטוח לפסוריאזיס ? מתוך פורום רפואת עור בתפוז, ד"ר קובי פסח נילס פינס חלוץ הפוטותרפיה נילס ריברג פינסן פוטותרפיה, דף שער בספרייה הלאומית הנחיות קליניות לטיפול פוטותרפי במחלות עור, פורסם על ידי משרד הבריאות, מנהל רפואה, 2011. יובל רמות, לחיות עם פסוריאזיס: ההשפעות הנסתרות שלא רואים בעור, באתר ynet, 9 ביולי 2023 מחלת הפסוריאזיס והטיפול בה, סקירת מרכז המחקר והמידע של הכנסת, פורסם בשנת 2020 טיפול פוטותרפי באקנה, באתר ישראל היום, ‏2018 מיכל חמרי, הכן נפשך לחורף, באתר ישראל היום, 24 בנובמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קריוס ובקטוס

קריוס ובקטוס (מנורווגית: Karius og Baktus) הוא ספר ילדים נורווגי מפורסם, אשר נכתב ואויר על ידי הסופר הנורווגי תורביורן אגנר בשנת 1949 ותורגם לשפה העברית על ידי אריאלה אנדרסן. הדמויות הראשיות בסיפור הם קריוס - שחור השיער ששמו נגזר ממחלת העששת (בנורווגית: karies), ובקטוס - בעל השיער האדום, ששמו נגזר מהמלה בקטריה. סיפורם של קריוס ובקטוס, עם איוריו המשעשעים והמסר החינוכי החשוב שבו, הפך לסיפור ילדים נורווגי קלאסי. מאז הפרסום שלו שימש הרעיון של "טרול שיניים" ככלי חינוכי לדורות של ילדים סקנדינביים. קריוס ובקטוס הם שני טרולים של שיניים החיים בתוך חורים בשיניים של ילד בשם עוזי (במקור היה שמו ינס). יש להם חיים טובים מאוד, במיוחד כאשר הוא אוכל חלה עם ריבה ולא מצחצח את שיניו לאחר מכן. הבתים שלהם לבסוף מושמדים על ידי רופא שיניים והם נשטפים מפיו של עוזי לאחר טיפול הולם בשיניו. הסיפור הוצג בישראל בתוכנית "מה פתאום?!" ולאחר מכן עובד למחזה לילדים על ידי אבירמה גולן, אשר גם כתבה תשעה שירים עבור המחזה. שירים אלו הולחנו על ידי מישה בלכרוביץ. המחזה הועלה החל משנת 1983 על ידי דובי גל וזכה להצלחה גדולה. עד שנת 1988 הועלו 300 הצגות ובהמשך הועלה עוד מאות פעמים. לטענת גל, מבקרים הכתירו את ההצגה כנכס צאן ברזל של התרבות הישראלית. מדיה וקבצים בנושא קריוס ובקטוס בוויקישיתוף זיו גולדפישר, קריוס ובקטוס בהלם: דובי גל הפסיד לאבירמה גולן בקרב על המחזה, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2010