laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בילי הארט

בילי הארט (נולד ב־29 בנובמבר 1940) הוא מתופף ומורה ג'אז אמריקאי. הארט נולד בוושינגטון הבירה, שם הופיע, בתחילת דרכו, עם הזמר אוטיס רדינג ועם הצמד "סם ודייב" ואחר כך עם נגן הסקסופון באק היל ועם הזמרת והפסנתרנית שירלי הורן. הוא ניגן והופיע עם האחים מונטגומרי (1961), נגן האורגן ג'ימי סמית' (1964–1966), והגיטריסט ווס מונטגומרי (1966–1968). לאחר מותו של מונטגומרי בשנת 1968, עבר הארט לעיר ניו יורק, שם הקליט עם הפסנתרן מק'קוי טיינר, נגן הסקסופון ויין שורטר והפסנתן ג'ו זאווינול וניגן עם הסקסופוניסטים אדי האריס, פרעה סנדרס והפסנתרנית מריאן מקפרטלנד. הארט היה חבר בשישייה של הרבי הנקוק (1969–1973) וניגן עם מקוי טיינר (1973–1974), סטן גץ (1974–1977) ועם להקת הג'אז Quest (1980), בנוסף לכך ניגן באופן עצמאי (כולל הקלטה עם מיילס דייוויס בתקליטו On the Corner מ -1972). מתחילת שנות התשעים, הארט לימד בקונסרבטוריון למוזיקה של אוברלין, באוהיו, והיה גם בסגל ההוראה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, ובאוניברסיטת מערב מישיגן. הוא גם לימד שיעורים באוניברסיטה הפרטית ניו סקול ובאוניברסיטת ניו יורק. הארט תרם לעיתים קרובות למחנה המוזיקה "the Stokes Forest Music Camp" וגם ל- "Summer Jazz Clinic" של Dworp בבלגיה. הוא הוביל הרכב עם נגן הסקסופון האמריקאי מארק טרנר, הפסנתרן איתן אייברסון ונגן הבס בן סטריט, והופיע בשלישייה בראשות הפסנתרן ז'אן מישל פיל, ובהרכב נוסף בראשות הגיטריסט הישראלי אסף קהתי, והופיע בהרכב המוזיקלי "הקוקרס" (the Cookers), עם אדי הנדרסון, דייוויד ווייס, קרייג הנדי, ג'ורג 'קייבלס וססיל מקבי, כולם סיירו בהרחבה והקליטו שני תקליטורים. הארט מתגורר במונטקלייר, ניו ג'רזי, שם יש לו אולפן מוזיקה שתואר על ידי JazzTimes כ"קודש הקודשים" שלו. · Enchance (Horizon, 1977) The Trio with Walter Bishop Jr. & George Mraz (Progressive, 1982) Oshumare (Gramavision, 1984) Rah (Gramavision, 1988) Amethyst(Arabesque, 1993) Oceans of Time (Arabesque, 1997) Billy Hart Quartet (HighNote, 2006) Route F (Enja, 2006) Live at the Cafe Damberd (Enja, 2009) Sixty-Eight (SteepleChase, 2011) All Our Reasons (ECM, 2012) One Is the Other (ECM, 2014) מדיה וקבצים בנושא בילי הארט בוויקישיתוף בילי הארט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בילי הארט, באתר ספוטיפיי בילי הארט, באתר AllMusic (באנגלית) בילי הארט, באתר MusicBrainz (באנגלית) בילי הארט, באתר Discogs (באנגלית) בילי הארט, באתר Songkick (באנגלית) בילי הארט, באתר בילבורד (באנגלית) בילי הארט - האתר הרשמי ראיון עם איתן איברסון בילי הארט - באתר Allmusic Billy Hart, Oberlin College and Conservatory, ‏2016-10-28 (באנגלית) Faculty, necmusic.edu (באנגלית) William R. Wood | Kalamazoo Gazette, Master jazz drummer Billy Hart returns to Western Michigan University drum choir, mlive, ‏2011-03-28 (באנגלית) Biography :: Billy Hart, www.billyhartmusic.com With Experience on their Side, The Cookers Heat Up Dizzy’s, downbeat.com, ‏2017-05-15 (באנגלית) The state of jazz, web.archive.org, ‏2008-09-27 Mitchell Seidel, Billy Hart, JazzTimes (באנגלית אמריקאית)
אינסומניה (סרט)

אינסומניה (Insomnia) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 2002, שבוים על ידי כריסטופר נולאן ונכתב על ידי הילרי זייץ. הסרט מבוסס על הסרט הנורווגי אינסומניה (1997) (אנ'). שני בלשים חוקרים רצח באלסקה. אל פצ'ינו - ויל דורמר רובין ויליאמס - וולטר פינץ' הילרי סוונק - אלי בור מאורה טיירני - רייצ'ל קלמנט מרטין דונובן - האפ אקהרט פול דולי - צ'יף ניבאק הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-24 במאי 2002 וגרף למעלה מ-113 מיליון דולר ברחבי העולם, לעומת תקציב הפקה של 46 מיליון דולר. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ומחזיק בדירוג של 92% ב-Rotten Tomatoes בהסתמך על 202 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.7. רוברט ווסטברוק עיבד את התסריט לרומן שראה אור במאי 2002. אתר האינטרנט הרשמי של אינסומניה "אינסומניה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אינסומניה", באתר נטפליקס "אינסומניה", באתר AllMovie (באנגלית) "אינסומניה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אינסומניה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אינסומניה", באתר Metacritic (באנגלית) "אינסומניה", באתר אידיבי "אינסומניה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Insomnia (2002)". Box Office Mojo. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "אינסומניה", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) Westbrook, Robert (2002). Insomnia. Onyx. ISBN 9780451410498.
ברד דור

ברד דור (באנגלית: Barad-dûr, מסינדרין: "המבצר האפל") היה מגדל בדיוני, אשר הופיע בלגנדריום של הסופר ג'.ר.ר. טולקין. המגדל נודע ככזה שעינו של סאורון הייתה בראשו, והיא יכלה לראות למרחקים גדולים. ברד דור היה מעוזו העיקרי של אדון האופל סאורון במורדור, ושימש כבסיס הפעולות שלו בארץ התיכונה בעידן השני ולקראת סוף העידן השלישי. מסתו של ברד דור הוחזקה בחתיכה אחת על ידי קסמו האפל של סאורון, זאת גם מדוע הוא מתמוטט יחד עם חורבן הטבעת האחת. ברד דור היה המבצר הגדול ביותר בארץ התיכונה בזמנו. הוא נבנה במקור בעידן השני, וננטש לאחר תבוסתו של סאורון במלחמת הברית האחרונה. סאורון הקים את ברד דור מחדש בסוף העידן השלישי כשחזר לכוחו, אך המגדל נהרס לנצח מיד עם חורבן הטבעת האחת. בכתביו, ג'יי.ר.ר. טולקין מתאר מעט את המגדל מלבד אימתו וגודלו הסוריאליסטי. בכתביו המאוחרים יותר, הוא הוסיף כי גובהו של המגדל היה מעל לקילומטר, יותר גבוה מכל מגדל מודרני גם כיום. ברד דור נבנה על ידי סאורון בארץ מורדור, לא הרחק מהר הגעש המכונה הר האבדון. בניית המגדל החלה בסביבות שנת 1000 לעידן השני, ונמשכה שש מאות שנים. זו הייתה המצודה הגדולה ביותר שנבנתה מאז נפילת אנגבנד במלחמת החרון. במהלך מלחמת הטבעת, ברד דור נקלע למצור במשך שבע שנים על ידי הברית האחרונה של העלפים והאדין במהלך העידן השני, וננטש לאחר תבוסתו של סאורון בידי יסילדור. אך מכיוון שהוא נוצר באמצעות כוחה של הטבעת האחת, לא ניתן היה להשמיד את יסודותיו בזמן שהטבעת עצמה עדיין קיימת. מאחר שיסילדור לא הצליח להשמיד את הטבעת, בסופו של דבר נבנה המגדל מחדש כאשר סאורון חזר למורדור כעבור אלפי שנים. זמן מה לקראת סוף העידן השלישי (3009–3017 לעידן השלישי), נלכד גולום ונלקח לברד דור, בעוד שגנדלף וארגורן חיפשו אותו גם. הוא עונה בגלל מידע בנוגע למקום הימצאה של הטבעת האחת, מכיוון שלסאורון נודע כי הייתה ברשותו פעם אחת, וכך נודע לסאורון כי נמצא הטבעת האחת. מרוצה מכך שלמד מהיצור כל מה שהוא יכול, סאורון שחרר את גולום בשנת 3017 לעידן השלישי. רק כשפרודו בגינס השמיד את הטבעת האחת, סוף סוף נפל המגדל. בלי כוחו של סאורון מהטבעת לקיים אותו, הוא לא יכול היה לעמוד. ברגע שהטבעת אחת הושלכה ללבת הר האבדון ונמסה, ברד-דור התמוטט לחורבה, ולעולם לא נבנה מחדש. בסרט שובו של המלך, הוצג מודל ברד דור שנעשה על ידי סטודיו Rankin/Bass. המודל מוצג רק כמה פעמים. הוא מתואר כמבצר דמוי טירה בצלע ההר. העין של סאורון אינה חלק מהמגדל; אלא היא מופיעה בשמי מורדור לסרטי שר הטבעות מאת פיטר ג'קסון, ריצ'רד טיילור וצוות העיצוב שלו בנו "מודל" בגובה 25 מטר של ברד דור לשימוש בסרט. באמצעות סולם על הדגם, המגדל מוצג בגובה של כ -5,000 מטר, עם עינו של סאורון בקודקודו. שלמותו של ברד דור נראית בראייה פנורמית כלפי מעלה מנקודת מבטו של פרודו בסרט הראשון, כשהוא נמצא באמון הן. משמעות ברד דור בסינדרין היא: "המבצר האפל". "barad" משמעותה מבצר ו-"dûr" משמעותה אפל.
Calling All Girls

"Calling All Girls" הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קווין, מתוך האלבום Hot Space משנת 1982. הוא נכתב על ידי מתופף הלהקה רוג'ר טיילור. השיר יצא כסינגל עם השיר "Put Out the Fire" בצד B באוסטרליה, קנדה, ניו זילנד וארצות הברית. השיר היה הראשון שכתב רוג'ר טיילור שיצא כסינגל. טיילור כתב את השיר הזה לגיטרת פנדר סטראטוקסטר שלו וניגן עליה בכמה חלקים מהשיר. הוא ניגן גם בתופים, שתי גיטרות נוספות ומרימבה. בריאן מיי ניגן בגיטרה החשמלית Red Special, ג'ון דיקון ניגן בגיטרת הבס של פנדר ופרדי מרקיורי שר כסולן. את הקליפ של השיר ביים בריאן גרנט. הוא צולם ביולי 1982. הקליפ היה בהשראת סרטו של ג'ורג' לוקאס, "THX 1138". הקליפ מתרחש בעולם שבו רובוטים שולטים בהכל, ואנשים הם העבדים שלהם. כל חברי הלהקה עובדים בשבילם, אך מרקיורי מסרב לעשות זאת והם בורחים. עם זאת, עד מהרה הוא נתפס, נערכים עליו ניסויים, מכים אותו במקלות ומכניסים אותו לכלוב. בסופו של דבר, שאר הנגנים נחלצים לעזרתו, משחררים אותו, ויחד הם הורסים את הרובוטים. הצילומים מהקליפ שימשו בקליפ של השיר "The Show Must Go On". פרדי מרקיורי – שירה בריאן מיי – גיטרה חשמלית רוג'ר טיילור – תופים, כלי הקשה, גיטרה אקוסטית, ליווי ג'ון דיקון – גיטרה בס מידע על היצירה "Calling All Girls" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Calling All Girls" באתר יוטיוב Hot Space Review by Stephen Thomas Erlewine, AllMusic (באנגלית)
העין של סאורון

העין של סאורון (באנגלית: Eye of Sauron; נקראת גם העין הגדולה, העין חסרת-העפעפיים) היא מוטיב בדיוני, המופיע בלגנדריום של ג'יי.ר.ר טולקין. העין הייתה סמל שאומץ על ידי אדון האופל, סאורון בעידן השלישי. נאמר כי אך מעטים יכולים לעמוד תחת מבטה האיום. העין שימשה כסמל על שריון וכרזות של מורדור, המייצגת את כוחו הכל יכול של סאורון. איתה חיפש סאורון ועקב אחר דרכיו של נושא הטבעת פרודו בגינס בסוף העידן השלישי. לא ידוע מתי נוצרה העין של סאורון. עם זאת, העין תמיד מרחפת בקודקודו של המגדל ברד דור. העין תוארה ככזו שהייתה לה נוכחות בוערת, גלויה וברורה. אם כי אולי לא מוחשית. במהלך אירועי שר הטבעות, העין תוארה ככזו שכאילו "מסתכלת דרך חלון, אל עבר נקודה שנמצאת אל מעבר לנקודת מבטו של הצופה/קורא ובמבטה היא מאדה עננים הנמצאים בנתיב מבטה". בטרילוגיית סרטי "שר הטבעות" של פיטר ג'קסון, העין הגדולה היא גלגל עין ענק המורכב מאנרגיה היושבת על גבי ראש ברד דור. במשחק ההמשך של משחק המחשב The Shadow of Mordor: העין המתוארת בטרילוגיה של ג'קסון למעשה אינה מורכבת רק מישותו של סאורון, אלא גם מישותו של קלברימבור, העלף שחישל את טבעות הכוח. שתי הישויות נמצאות במצב של לחימה תמידית. כאשר הטבעת נהרסת וברד-דור נופל, העין מתפוצצת וקלברימבור יוצא לחופשי. ערפילית הסליל, נקראת גם "העין של סאורון" ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומינגו טראסקוני

דומינגו טראסקוני (בספרדית: Domingo Tarasconi;‏ 20 בדצמבר 1903 – 3 ביולי 1991) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ. טראסקוני החל את הקריירה הרשמית בשנת 1922 עם בוקה ג'וניורס מארגנטינה בה שיחק במשך העשר שנים הבאות. במהלך תקופה זו, ערך 225 הופעות רשמיות בליגה הארגנטינאית וכבש 187 שערים. עד היום טראסקוני ממוקם במקום הרביעי במלכות שערי בוקה ג'וניורס בכל הזמנים אחרי פרנסיסקו וראז'ו, רוברטו צ'רו ומרטין פלרמו. לאחר שכבר זכה איתה באליפות החובבים במדינה ארבע פעמים, היה טראסקוני חלק מהקבוצה שזכתה בליגה הארגנטינאית המקצועית הראשונה בשנת 1931. שנה לאחר מכן, ב-1932, עזב את בוקה ג'וניורס והצטרף לשורות ניואל'ס אולד בויס שם שיחק רק שני משחקים בליגה השנייה והפנה עורף למועדון אחרי שנה אחת בלבד. בסוף הקריירה שיחק טראסקוני בסן מרטין ובארחנטינוס ג'וניורס לפני שפרש בשנת 1936 כשהוא בן 33. טראסקוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה ב-10 בדצמבר 1922 בהפסד 1–0 לאורוגוואי. הוא היה שותף להצלחות של ארגנטינה בשנות ה-20 שהייתה נחשבת לאחת הטובות בעולם. באולימפיאדת 1928 כבש 11 שערים וסיים כמלך שערי הטורניר בפער גדול מהמקום השני שם הוצבו חברו לנבחרת מנואל פריירה ואדולפו באלונצ'יירי האיטלקי, שניהם עם שישה שערים. טראסקוני כיכב בסיבוב הראשון והשני עם רביעיות לרשתם של ארצות הברית ובלגיה, ושלושער על מצרים בחצי הגמר. צמד המשחקים היחידים בהם לא כבש היו דווקא הגמר נגד אורוגוואי בו נבחרתו הפסידה וזכתה במדליית כסף אולימפית. בנוסף להישג זה, טראסקוני זכה עמה שלוש פעמים בקופה אמריקה בשנים 1925, 1927 ו-1929. בסך הכול ערך במדיה 24 הופעות בהן כבש 18 שערים. בוקה ג'וניורס אליפות ארגנטינה (5): 1923, 1924, 1926, 1930, 1931 נבחרת ארגנטינה קופה אמריקה (3): 1925, 1927, 1929 מדליית כסף אולימפית: 1928 אישיים מלך השערים באולימפיאדה: 1928, 11 שערים מלך השערים בליגה הארגנטינאית (5): 1922, 1923, 1924, 1927, 1934 מדיה וקבצים בנושא דומינגו טראסקוני בוויקישיתוף דומינגו טראסקוני, באתר Transfermarkt דומינגו טראסקוני, באתר WorldFootball.net דומינגו טראסקוני, באתר FootballDatabase.eu
ואל-דה-רויל

ואל-דה-רויל (בצרפתית: Val-de-Reuil) היא קומונה במחוז אר בחבל נורמנדי הצרפתי. היישוב נמצא דרומית לרואן והוקם בשנת 1972 כעיר חדשה. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 ממשלת צרפת קיבלה החלטה על הקמת מספר ערים חדשות. במסגרת זו החל תכנון של עיר חדשה באזור. היא הוקמה רשמית בשנת 1981 תוך שילובה מספר יישובים ותיקים. ראש העיר הראשון היה ברנרד אמסלם שכיהן בתפקיד כ-20 שנים. בחלק המזרחי של העיר נבנתה תחנת רכבת בקו פריז-לה האבר. בהיותו עיר מתוכננת, היישוב מתאפיין בהתאמה לדרישות תכנון ערים מודרניות. בעיר ממוקמות מפעלים של חברות תרופות, תקשורת ולוגיסטיקה. מדיה וקבצים בנושא ואל-דה-רויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואל-דה-רויל (בצרפתית) ואל-דה-רויל, ברשת החברתית פייסבוק ואל-דה-רויל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ואל-דה-רויל, ברשת החברתית אינסטגרם ואל-דה-רויל, ברשת החברתית LinkedIn
דרגן שקוטה

דרגן שקוטה (בסרבית: Драган Шакота; נולד ב-16 ביולי 1952, בלגרד) הוא מאמן כדורסל סרבי, שעבד בעיקר בסרביה ויוון. דרגן שקוטה שיחק בקבוצת IMT מבלגרד. הוא שיחק בה במשך 11 עונות וזכה איתה באליפות לידת משנה היוגוסלבית בעונת 1982/83. לאחר סיום הקריירה כשחקן, הוא המשיך בקבוצתו כמאמן. בעונת 1987/88 הם הגיעו לרבע הגמר של גביע ספורטה בו הפסידו ללימוז' שבהמשך זכתה בגביע. בעונת 1988/89 שקוטה אימן את מועדון הכדורסל זאדאר והגיע איתו לחצי הגמר של גביע קוראץ'. בהמשך הוא אימן ציבונה זאגרב במשך עונה בודדת. בעונת 1990/91 דרגן שקוטה אימן בפאוק סלוניקי ואיתה ניצח בגביע ספורטה, גביע היווני וזכה במקום שני בליגת העל היוונית בכדורסל. לאחר מספר עונות בקבוצות אחרות ביוון, בעונת 1994/95 שקוטה חזר לפאוק וזכה איתה בגביע היווני. הוא הביא לקבוצה את פרדראג סטויאקוביץ' שאז היה בן 17 בלבד. בעונת 2001/02 שקוטה הגיע לא.א.ק. אתונה וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה היוונית. בעונת 2003/04 שקוטה החליף את סלובודן סובוטיץ' כמאמן אולימפיאקוס אך למרות שיפורים בביצועי הקבוצה היא לא זכתה באף תואר. בשנת 2005 שוקטה חזר לסרביה והחל לאמן הכוכב האדום. הוא שיתף בקבוצה מספר שחקנים סרבים ששיחקו תחתיו ביוון (מילן גורוביץ', פרו אנטיץ', מירוסילב רייצ'ביץ' ואיגור מילושביץ'). בשנת 2006 הוא זכה בגביע הסרבי. בעונת 2014/15 הוא חזר לא.א.ק. אתונה. בעונת 2018 הוא זכה עם הקבוצה בליגת האלופות בכדורסל ובגביע היווני. מדיה וקבצים בנושא דרגן שקוטה בוויקישיתוף סטטיסטיקת קריירה כמאמן
הקוטרים המרכזיים של מוסקבה

הקוטרים המרכזיים של מוסקבה (ברוסית: Московские центральные диаметры) היא מערך של קווי רכבת פרוורית במוסקבה ומחוז מוסקבה. הקוטרים המרכזיים של מוסקבה (MCD) מקשרים בין מוסקבה לערים הסמוכות במחוז מוסקבה: לובניה, דולגופרודני, אודינצובו, קרסנוגורסק ופודולסק. שני הקווים הראשונים נפתחו ב־21 בנובמבר 2019. אורכם של שני הקווים הראשונים עם 58 תחנות הוא 132 ק"מ. באתר של הרכבת התחתית הקוטרים המרכזיים של מוסקבה באתר Mos.ru https://www.mos.ru/mayor/themes/2299/6093050/ МЦД-1 «Белорусско-Савёловский». Новая линия наземного метро МЦД-2 «Курско-Рижский». Новая линия наземного метро МЦД-3 «Ленинградско-Казанский». Новая линия наземного метро МЦД-4 «Киевско-Горьковский». Новая линия наземного метро МЦД-5 «Ярославско-Павелецкий». Новая линия наземного метро ערך זה הוא קצרמר בנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייק מניאן

מייק מָנִיַאן (בצרפתית: Mike Maignan; נולד ב-3 ביולי 1995) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת השוער במילאן מהסרייה א' ובנבחרת צרפת. מניאן נולד בקאיין שבגינאה הצרפתית, לאב צרפתי ולאם מהאיטי. כילד עבר עם משפחתו לפריז, שם התחיל לשחק בקבוצה מקומית. בגיל 14 הצטרף לאקדמיה של פריז סן ז'רמן ושיחק בקבוצות הנוער של המועדון בתור שוער. ביוני 2013 חתם על חוזה מקצועי שאיפשר לו לשחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, שזכתה באליפות צרפת. הוא נכלל מספר פעמים בסגל של פריז סן ז'רמן למשחקי גביע ואף ליגה, אבל לא ערך הופעה אחת במדי הקבוצה. באוגוסט 2015 חתם בליל תמורת מיליון אירו. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובכלל בקריירת המשחק שלו, כשנכנס כמחליף במשחק הליגה מול ראן לאחר ההרחקה של השוער וינסנט אניימה. עם כניסתו למשחק, עצר בעיטת עונשין. בעונת 2017/2018 קודם על ידי מאמן ליל, מרסלו ביילסה, לעמדת השוער הבכיר של המועדון, באותה עונה נהנה מיכולת טובה שבמהלכה שמר על 17 משחקים עם שערים נקיים, זכה בתואר השוער המצטיין בצרפת ועזר לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה ולהבטיח מקום בליגת האלופות. בעונת 2020/2021 היה גורם משמעותי בזכייתה המפתיעה של ליל באליפות צרפת, זכייה שהובטחה במחזור האחרון של העונה. הוא סיים את העונה עם 21 משחקים ללא ספיגה. ב-27 במאי 2021 חתם במילאן סגנית אלופת איטליה על חוזה לחמש שנים עבור 13 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-23 באוגוסט 2021 בניצחון 0–1 על סמפדוריה, ב-13 באוקטובר עבר ניתוח בפרק כף היד שהשבית אותו למשך שישה שבועות. כבר בעונתו הראשונה זכה באליפות איטליה כשהוא שומר על רשת נקייה 17 משחקים. מניאן ייצג את כל הנבחרות הצעירות של צרפת ובמאי 2019 קיבל זימון בכורה לסגל הנבחרת הבוגרת, למשחקי מוקדמות יורו 2020. ב-7 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אוקראינה שהסתיים בניצחון 1–7 עבור צרפת. מניאן זומן לסגל הנבחרת הצרפתית ליורו 2020 והיה חלק מהנבחרת גם במשחקי ליגת האומות 2021. זומן כשוער הראשי בנבחרת צרפת לאחר פרישתו של הוגו לוריס לפני מוקדמות יורו 2024 והראה יכולות מרשימות במשחקי הבכורה שלו עם יכולות אתלטיות ובעצירת בעיטת עונשין במשחקו הראשון נגד נבחרת הולנד ב-24 במרץ 2023, שהסתיים בניצחון 0–4. נכלל בסגל נבחרת צרפת לטורניר יורו 2024. ליל אליפות צרפת: 2020/2021 מילאן אליפות איטליה: 2021/2022 נבחרת צרפת ליגת האומות: 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא מייק מניאן בוויקישיתוף מייק מניאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק מניאן, ברשת החברתית אינסטגרם מייק מניאן, באתר Transfermarkt מייק מניאן, באתר Soccerway מייק מניאן, באתר BDFutbol מייק מניאן, באתר WorldFootball.net מייק מניאן, באתר National Football Teams מייק מניאן, באתר FootballDatabase.eu מייק מניאן, באתר ESPN מייק מניאן ייעדר כ-10 שבועות, מילאן החתימה את אנטוניו מיראנטה, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2021 סגל הנבחרת בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 16 במאי 2024 (בצרפתית)
קלייד (נהר)

נהר הקלייד (באנגלית: River Clyde, בגאלית סקוטית: Abhainn Chluaidh) הוא נהר הזורם בדרום סקוטלנד ועובר דרך גלאזגו. הקלייד הוא הנהר השמיני באורכו בממלכה המאוחדת והשני באורכו בסקוטלנד. מוצא הנהר הוא ברכס גבעות לות'ר, משם הוא ממשיך לכיוון צפון, באזור העיירה ביגאר הוא משנה את מסלולו לכיוון צפון-מערב וממשיך לאורך אזורי הפרברים של גלאזגו בהם לנרק והמילטון, משם עובר דרך מרכז העיר של גלאזגו עד שנשפך לים בלשון הים של קלייד. מקור השם הוא ככל הנראה מבריטונית "קלוד'" (Clud) ובתקופה הרומאית הוכר בשם "קלוטה" (Clota). משמעות אפשרית לשם היא מהמילה הבריטונית "קלויד'" (Clywwd): רועש, משמעות מקובלת יותר מגיעה משם האלה הקלטית "קלוטה" (Clota) הנחשבת לאלת הנהר עוד מתקופת השבט הקלטי ששכן באזור ומשמעות שמה "הזורם בעוצמה" או "המטהר הקדום". באזור נהר הקלייד והעמק סביבו שכן השבט הקלטי דמנוניי (Damnonii) עד לתקופת סוף השלטון הרומי בבריטניה, אז התפתח לכדי ממלכת סטרת'קלייד ("עמק הקלייד") שהתקיימה באזור במהלך ימי הביינים המוקדמות ועד לייסוד ממלכת סקוטלנד בראשית המאה ה-11. במהפכה התעשייתית החל מהמאה ה-17 ועם התפתחותה המשמעותית של גלאזגו והתעשיות הכבדות באזור, בעיקר סביב תעשיית הספנות, הפך הנהר להיות עורק תחבורה חשוב שתרם להפיכת האזור לאחד ממרכזי התעשייה החשובים באיים הבריטים במאה ה-18 וה-19. מאז שנת 2000 מוגן שפך הנהר ולשון הים של קלייד תחת אמנת רמסר. קלייד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יונדאי קונה N

יונדאי קונה N ׁ(באנגלית: Hyundai Kona N) היא מכונית ספורט במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יונדאי N משנת 2021. היא הוצגה באפריל 2021. היא מהווה כגרסת הספורט ליונדאי קונה. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-280 כ"ס ומומנט מרבי של 40 קג"מ בין 1,950 ל-4,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 5.5 שניות והמהירות המרבית עומדת על 240 קמ"ש. מבט אחורי מדיה וקבצים בנושא יונדאי קונה N בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יונדאי קונה N יונדאי קונה N, באתר טופ גיר, 18 באוגוסט 2021 ביצועים: 2021 יונדאי קונה N נחשף עם 280 כ"ס, באתר קארטיוב, ‏27 באפריל 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בן-ציון כ"ץ (רב)

הרב בן-ציון כ"ץ (19 באוגוסט 1887 – 1934) היה אב בית דין בצ'רנוביץ וראש הקהילה האורתודקסית בה בשנים 1934-1922. הרב כ"ץ נולד ב-19 באוגוסט 1887 בסירט שבמחוז בוקובינה. בצעירותו למד תורה אצל אריה לייבוש הורוביץ, הרב הראשי של סטאניסלב, ולאחר מכן המשיך את לימודיו אצל הרב יצחק יהודה שמלקיש בלבוב. ב-1907 הוסמך לרבנות על ידי הרבנים הורוביץ ובנימין אריה וייס, אב"ד של קהילת יהודי צ'רנוביץ. בשנים 1914-1911 כיהן כרבה הראשי של קהילת בראשוב. ב-1913 חיבר פירוש לסדר קדשים בשם "גאון צבי", שנדפס בדרוהוביץ'. ב-1922, עשר שנים לאחר מותו של הרב וייס, מונה כ"ץ להחליפו כאב"ד וראש הקהילה האורתודוקסית בצ'רנוביץ, תפקיד שאותו מילא עד מותו ב-1934. החליף אותו בתפקיד הרב משולם ראטה. (הרב כ"ץ היה) ענק הממלא בנפח גופו רבע של החדר, הנושם כמכונת קיטור ומוציא קולות מפיו כמקהלה שלמה. ניצוץ פלאי היה בו, ביהודי כביר זה. לא דיברנו בינינו בעניינים פרטיים, ובכל זאת בהתחמץ הלב בקרבי ממשהו שלא כשורה בחיי או בחיי סביבתי, ביצרי או ברוחי, הייתי מתוודה לפניו בחצי הברה, מבליע רמזים בסוגיה שלמדנו, והוא הבין והביא מרפא ללב. — ש. שלום, משורר, סופר, מתרגם ומתלמידיו של הרב כ"ץ מספר עליו לאו גולדהמר, "ערים ואמהות בישראל", חלק רביעי, מוסד הרב קוק, 1950, עמ' 161 On the history of the Jews in Czernowitz (cont'd), באתר Jewish Gen (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המעורר (סדרת טלוויזיה)

המעורר (בפורטוגזית: O Doutrinador: A Série; מילולית: המעורר: הסדרה) היא סדרת טלוויזיה ברזילאית מסוגת מותחן פעולה, המבוססת על סדרת הקומיקס שיצר לוצ'יאנו קוניה. פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-1 בספטמבר 2019 ברשת Space והשלימה את אירועי הסרט באותו השם שהופץ בנובמבר 2018. קיקו פיסולאטו בתפקיד מיגל מונטסנט ("המעורר") טיינה מדינה בתפקיד נינה סמואל דה אסיס בתפקיד אדו קרלוס בטאו בתפקיד אנטרו גומס ניקולה טרוויג'אנו בתפקיד דיוגו אוקיר דה סוזה בתפקיד דפוטאדו דג'למה דיאס מריליה גבריאלה בתפקיד מיניסטרה מרתה רג'ינה אדוארדו מוסקוביס בתפקיד סנדרו קוראה גוסטבו ואז בתפקיד אנטרו גומש פילו (אנטריניו) נטליה לאג' בתפקיד איזבלה מונטסנט טוקה אנדרדה בתפקיד טנטנטה סיקירה נטליה רודריגס בתפקיד פנלופה הלנה רנאלדי בתפקיד ג'וליה מצ'אדו לוסי ראמוס בתפקיד מרינה סאלס ריקרדו דנטאס בתפקיד דנטאו הלנה לוז בתפקיד אליס מונטסנט  "המעורר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המעורר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Anti-herói brasileiro que mata corruptos: O Doutrinador - A Série ganha 1º trailer". UOL (בפורטוגזית). 6 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) "O Doutrinador - A Série estreia em setembro no Space". Omelete (בפורטוגזית). 16 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המעורר (סרט)

המעורר (בפורטוגזית: O Doutrinador) הוא סרט מתח פשע ברזילאי משנת 2018, בבימויו של גוסטבו בונפה, המבוסס על סדרת הקומיקס באותו שם שיצר לוצ'יאנו קוניה. הסרט נכתב על ידי גבריאל וויינר, לוצ'יאנו קוניה, ל.ג. באיאאו, רודריגו לאגס וגילרמה סימאן ובו מככבים קיקו פיסולאטו בתפקיד הראשי, לצד סמואל דה אסיס, טיינה מדינה, ניקולה טרוויג'אנו, אדוארדו מוסקוביס, טוקה אנדרדה, נטליה לאג', הלנה רנאלדי, אוקיר דה סוזה ומריליה גבריאלה. מיגל (קיקו פיסולטו) הוא סוכן פדרלי של סוכנות ממשלתית בשם "DAE" ("המחלקה החמושה המיוחדת"), בעל הכשרה גבוהה ומומחה בכלי נשק. לאחר שחווה טראומה, הוא יוצא למסע נקמה אישי, ועוטה את זהותו של דמות עוטה מסכה הידועה בכינוי "המעורר", שמחליט לעשות צדק במו ידיו ולהשמיד פוליטיקאים ואנשי עסקים של חברות בנייה מושחתות. כעת, מטרתו הגדולה ביותר היא להילחם בחבורת פוליטיקאים ושודדים שהובילה את הפוליטיקה בברזיל והחלה לשלוט במדינה תוך מחשבה רק על האינטרסים שלהם. קיקו פיסולאטו בתפקיד מיגל מונטסנט / המתעורר טיינה מדינה בתפקיד נינה סמואל דה אסיס בתפקיד אדו ניקולה טרוויג'אנו בתפקיד דיוגו אוקיר דה סוזה בתפקיד סגן דג'למה דיאס מריליה גבריאלה בתפקיד השרה מרתה רג'ינה אדוארדו מוסקוביס בתפקיד סנדרו קוראה קרלוס בטאו בתפקיד אנטרו גומס אדוארדו שאגאס בתפקיד אוליביירה נטליה לאג' בתפקיד איזבלה מונטסנט טוקה אנדרדה בתפקיד טנטנטה סיקירה נטליה רודריגס בתפקיד פנלופה הלנה רנאלדי בתפקיד ג'וליה מצ'אדו לוסי ראמוס בתפקיד מכירות מרינה הלנה לוז בתפקיד אליס מונטסנט באותה שנה עם פרסום הכרך הראשון של חוברת הקומיקס O Doutrinador, אושרה על שותפות עם Paris Filmes ו-Downtown Filmes כדי להפיק סרט לייב אקשן המבוסס על ספר הקומיקס. באוגוסט 2013 פורסם הטיזר הרשמי הראשון ביוטיוב כצעד שיווקי. מאוחר יותר קוניה וגבריאל וויינר החלו לעבוד על התסריט של הסרט. פיתוח הסרט החל באמצע שנת 2017. ב-15 באפריל, Downtown Filmes הודיעה רשמית על שחרורו של הסרט במהלך CCXP Tour Nordeste אירוע שנערך באולינדה, פרנמבוקו. הסרט שוחרר בברזיל ב-1 בנובמבר 2018. הסרט נבחר להקרנה בשבוע סרטי הפעולה של ג'קי צ'אן 2019. "המעורר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המעורר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Lopes, Larissa (1 בנובמבר 2018). "'O Doutrinador': anti-herói que luta contra a corrupção chega aos cinemas". Galileu (בפורטוגזית). נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Venâncio, Kelson (15 במאי 2019). "'O Doutrinador'". Diário de Uberlândia (בפורטוגזית). נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) Vinha, Felipe (18 ביולי 2018). ""O Doutrinador é o personagem certo, que estava no momento certo"". Legião dos Heróis (בפורטוגזית). נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Comic Con reúne quase 200 quadrinistas e atores de seriados e filmes em Olinda". G1 (בפורטוגזית). 13 באפריל 2017. נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Brasil ganha sua liga de super-heróis com a expansão do Universo Guará". O Tempo (בפורטוגזית). 27 ביולי 2019. נבדק ב-1 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה)
בן-ציון כ"ץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בן-ציון כ"ץ – עיתונאי, סופר והיסטוריון ישראלי בנציון כץ – פרופסור ללימודים קלאסיים ורקטור באוניברסיטת תל אביב בן-ציון כ"ץ (רב) – אב בית דין בצ'רנוביץ