laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תנועת בוגרים

תנועת בוגרים היא קהילה של קבוצות המהווה המשך לתנועת הנוער, ממנה באו החברים. מאז הקמתן בשנות העשרים של המאה ה-20 היו תנועות הנוער החלוציות (הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, השומר הצעיר) נושאות הדגל החינוכי והרעיוני של החלוציות וההתיישבות, ומתוך כך שלחו את חניכיהן למסלול "הגשמה", שכלל שנת שירות, שירות בנח"ל והקמת קיבוצים ועיבוי קיבוצים קיימים. בסוף שנות השמונים, בד בבד עם תהליכי ההפרטה בחברה הישראלית ועם התפרקותם הרעיונית והפיזית של רבים מהקיבוצים (ראו גם: תהליכי השינוי בקיבוצים), החלו נרקמות קבוצות של צעירים בוגרי תנועות נוער, שלא ראו את עתידם במסלול ההגשמה הקיים. רוב הקיבוצים חדלו להוות יעד הגשמה רלוונטי מפני שחדלו להיות מקום שמגשים את רעיונות השיתוף והשוויון. גם החברה הישראלית נזקקה פחות להקמה של עוד יישובים באזורי ספר, ויותר לחיזוק הקיים - פעילות חינוכית ערכית לצמצום הפערים ובלימת התפרקות הסולידריות החברתית. מתוך ניתוח של המצב המדיני והחברתי, בחרו בוגרי תנועות הנוער החלוציות לעצב צורות חיים שתפניות-משימתיות אלטרנטיביות לקיבוץ, שמשימתן המרכזית תהיה שינוי פני החברה הישראלית באמצעות חינוך. כך קמו כמה עשרות קבוצות שהתאגדו במספר תנועות בוגרים, כשכל תנועת בוגרים הורכבה מבוגרי תנועת נוער אחרת. משנת 2012 הקבוצות השתפניות-משימתיות מאוחדות תחת מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות בישראל. תנועות הבוגרים הקימו וחידשו מספר קיבוצים (פעמים רבות במתכונת של "קיבוץ מחנכים"), ואולם רוב הקבוצות ממוקמות כיום בקומונות עירוניות, תוך ניסיון להוות חלק מהקהילה בעיר. הקבוצות מקיימות בתוכן חיי שיתוף ושוויון והערך המרכזי המנחה אותן הוא "שוויון ערך האדם". עיקר פעילותם של חברי הקבוצות היא בתחום החינוך, בתנועות הנוער ובמסגרות בלתי פורמליות ופורמליות אחרות. מרכזים של תנועות הבוגרים בישראל (נכון לשנת 2009): קיבוץ רביד, קיבוץ אשבל, גבעת הקיבוצים ברחובות, קיבוץ המחנכים בראשון לציון, קיבוץ המחנכים בעכו, קיבוץ המחנכים בחיפה, ועוד קומונות אחרות של "תנועת הבוגרים" של בוגרי הנוער העובד והלומד, ושל חברי "דרור ישראל". קיבוץ נערן, קיבוץ משעול בנוף הגליל, קיבוץ שושנה בראשון לציון, במגדל העמק ובבת ים של קבוצות הבחירה של המחנות העולים. מרכזים של בוגרי השומר הצעיר: קיבוץ פלך, קיבוץ המחנכים בגבעת חביבה, ״צפית (מוסד חינוכי) ״ במועצה אזורית יואב, מוסד חינוכי "מעלה הבשור", פנימיית "רעות" (מוכרת יותר כמוסד "הרי אפרים") וקומונות מחנכים עירוניות בחולון, חיפה, אשקלון ורחובות. קבוצת "יובל", במקור מתנועת הבונים דרור, אך כיום בקבוצות הבחירה בנוף הגליל (כחלק מקיבוץ משעול של קבוצות הבחירה של המחנות העולים). קהילות אמנים-מחנכים של תנועת תרבות בעפולה, ראשון לציון, נתניה, נהריה, בת-ים, טבריה, חצור הגלילית וקרית שמונה. תנועת הבוגרים של תנועת הנוער נוע״ם קמה בבאר שבע, כשהגרעין הבוגר הראשון של התנועה (גרעין ״כוורת״), המשיך שם לחיי קהילה בוגרים. נח"ל תנועות נוער קומונה ורס האס, תנועות הנוער ותנועות הבוגרים - מאידאולוגיה למעשה, הוצאת מועצת תנועות הנוער, 2021 ניצן הורוביץ, רוח עז (סרט), ערוץ 10 מחקר מעמיק של ניר מיכאלי על אופיין על תנועות הבוגרים בשנות ה-2000 (קובץ PDF) צמיחתן של תנועות הבוגרים - "קבוצות הבחירה" כדוגמה, באתר יסו"ד אתר מועצת הקבוצות והקהילות המשימתיות בישראל
אישיקווה (מחוז)

מחוז אישיקווה (ביפנית: Ishikawa-ken 石川県) הוא מחוז באי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר קנאזווה. לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, אוחדו הנחלות קאגה ונוטו למחוז אחד, שקיבל את השם אישיקווה. המחוז שוכן לחופו של ים יפן, ובחלקו הצפוני נמצא חצי האי נוטו, והדרום הררי ברובו. הבירה קנאזווה שוכנת במישור החוף, ובשטח המחוז נכללים מספר איים בים יפן. 13% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים. במחוז אישיקווה 11 ערים: כלכלת המחוז מתבססת בעיקר על תעשיות טקסטיל וייצור מיכון כבד. מדיה וקבצים בנושא אישיקווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אישיקווה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של אישיקווה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אישיקווה (בסינית מפושטת) אתר האינטרנט הרשמי של אישיקווה (בקוריאנית) אתר האינטרנט הרשמי של אישיקווה (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של אישיקווה (בפורטוגזית) אישיקווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האתר הרשמי של מחוז אישיקווה אישיקווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולטר הייץ

גנרל-אוברסט ולטר הייץ (בגרמנית: Walter Heitz;‏ 8 בדצמבר 1878 – 9 בפברואר 1944), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה. הייץ נולד ב-8 בדצמבר 1878 בברלין שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1898 התגייס הייץ לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-36 (המערב פרוסי ה-2). לאחר מכן הועבר הייץ לרגימנט הארטילריה ה-72, ובשנת 1913 הועלה לדרגת האופטמן. במלחמת העולם הראשונה, לחם הייץ כמפקד סוללת ארטילריה, וקיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. לאחר המלחמה נשאר הייץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1934 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1936 מונה הייץ לנשיא בית הדין הצבאי בברלין, ובשנת 1937 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. עם פרוץ המלחמה מונה הייץ למפקד העיר דנציג ומערב פרוסיה. ב-25 באוקטובר 1939 מונה הייץ למפקד הקורפוס ה-8, במקום ארנסט בוש שמונה למפקד הארמייה ה-16. במהלך המערכה על צרפת לחם הייץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, והובילו באופן אישי בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940. על תפקודו בקרבות קיבל הייץ ב-4 בספטמבר 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם הייץ עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף עמו בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. לאחר התרעננות בצרפת השתתף הקורפוס שבפיקודו במתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942 כחלק מהארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. הייץ שהיה נאצי קנאי, הורה לירות בכל מי שינסה להיכנע לאויב. ב-21 בדצמבר 1942 קיבל הייץ תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-30 בינואר 1943 הועלה הייץ לדרגת גנרל אוברסט. למחרת ב-31 בינואר נכנע הייץ יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד ונלקח לשבי. הייץ סירב לשתף פעולה עם הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית, וב-9 בפברואר 1944 מת בבית חולים במוסקבה מסרטן הגרון. מדיה וקבצים בנושא ולטר הייץ בוויקישיתוף ולטר הייץ באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הייץ פיקד על הקורפוס במשך למעלה מ-3 שנים, מכיוון שעל אף שהיה מפקד מצוין, נחשב כמבוגר מכדי לקבל תפקידים יותר בכירים אמנם ב-29 בינואר לקראת סיום הלחימה, נתן הייץ יד חופשית לפקודיו להיכנע
מיאזאקי (מחוז)

מחוז מיאזאקי (ביפנית: Miyazaki-ken 宮崎県) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר מיאזאקי. לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, הפכה הנחלה העתיקה היוגה למחוז מיאזאקי. מחוז מיאזאקי שוכן לאורך החוף מזרחי של קיושו, והוא פונה לאוקיינוס השקט בדרום ובמזרח, גובל במחוז אויטה בצפון, ובמחוזות קוממוטו וקגושימה במערב. 12% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים. במחוז מיאזאקי 9 ערים: מדיה וקבצים בנושא מיאזאקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיאזאקי (ביפנית) מיאזאקי, ברשת החברתית פייסבוק מיאזאקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיאזאקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע תיירותי על מחוז מיאזאקי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בודלית דוד

בודלית דוד (שם מדעי: Buddleja davidii) הוא מין של צמחים בעלי פרחים מסוג בודליה המקומי לאזור סין ויפן. בודלית דוד נקראת על שם מיסיונר בסקי שנשלח לסין וזיהה את הצמח, ושמו ארמן דוד. הצמח מופיע כשיח מעוצה למחצה הפורח בתפרחות חרוטיות ומרשימות ברוב חודשי השנה. בודלית דוד הוא שיח עשבוני בעל גבעולים ארוכים (עד אורך של חמישה מטרים) המעוצים למחצה. קליפת הגבעולים נסדקת עם גיל הצמח. העלים מוארכים ונגדיים, בגודל 7-13 ס"מ, ובעלי מרקם שעיר בצעירותם. הפרחים צומחים בתפרחות חרוטיות בצבעים שבין סגול, ורוד ולבן, באורך של עד 20 ס"מ. ריחם מתוק ונעים והם מושכים פרפרים ודבורים. הפרחים מושלמים (כוללים איברים נקביים וזכריים על אותו הפרח). קיימים זני נוי שפותחו עם צבעים שאינם נמצאים בטבע, כגון מג'נטה וכחול. הבוטנאי הדני אנטוניוס לואנברג סיווג את בודליית דוד לשישה זנים המתקיימים בטבע, הפרדה שנשמרת גם כיום: Buddleja davidii var. alba Buddleja davidii var. magnifica Buddleja davidii var. nanhoensis Buddleja davidii var. superba Buddleja davidii var. veitchiana Buddleja davidii var. wilsonii שיחי בודלית דוד פופולריים בגינות הן באזורי המוצא שלהם באסיה והן במקומות אליהם יובאו כגון אמריקה ובריטניה. בבריטניה קיים אוסף מרשים של זנים בגלוסטשייר והמפשייר, כולל מספר זנים שפותחו לנוי. הצמח קיבל מעמד של זוכה פרס נכס לגן (Award of Garden Merit) בשנת 1941 מאת איחוד הגננים הבריטי. מנגד, הצמח נחשב כמין פולש בבריטניה ומתרבה בבתות ובקרקעות עזובות בכמויות גדולות. ניתן לראות אותו צומח פרא לצדי פסי רכבת וחומות לבנים. במדינות אורגון ווושינגטון בארצות הברית הוא מסווג כעשב שוטה. מדיה וקבצים בנושא בודלית דוד בוויקישיתוף בודלית דוד, באתר ITIS (באנגלית) בודלית דוד, באתר NCBI (באנגלית) בודלית דוד, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בודלית דוד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בודלית דוד, באתר Tropicos (באנגלית) בודלית דוד, באתר GBIF (באנגלית) בודלית דוד, באתר The Plant List (באנגלית) בודלית דוד, באתר IPNI (באנגלית)
וקאיאמה (מחוז)

מחוז וקאיאמה (ביפנית: Wakayama-ken 和歌山県) הוא מחוז בחבל קנסאי, יפן. בירת המחוז היא העיר וקאיאמה. לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, הפכה הנחלה העתיקה קיאי למחוז וקאיאמה. מחוז וקאיאמה שוכן בחצי האי קיאי, והוא פונה לאוקיינוס השקט בדרום. המחוז גובל במחוזות מיאה ונארה במזרח, באוסקה בצפון, ומשקיף לכיוון מחוז טוקושימה מעבר למצר קיאי במערב. 12% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים. בשטח המחוז נמצא מפל נאצ'י, מהמפלים הידועים ביפן. במחוז וקאיאמה 9 ערים: הרפובליקה העממית של סין שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין ספרד גליסיה, ספרד מקסיקו סינלואה, מקסיקו ארצות הברית פלורידה, ארצות הברית צרפת הפירנאים המזרחיים, צרפת מדיה וקבצים בנושא וקאיאמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וקאיאמה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של וקאיאמה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של וקאיאמה (בסינית) אתר האינטרנט הרשמי של וקאיאמה (בקוריאנית) האתר הרשמי של מחוז וקאיאמה וקאיאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וקאיאמה, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דטלף בלונק

דטלף קונרד בלונק (בדנית: Detlev Conrad Blunck; ‏22 ביוני 1798 – 7 בינואר 1853) היה צייר ואמן רישום דני, מאמני תור הזהב הדני (אנ'), שפעל בגרמניה ובאוסטריה. וילהלם בנץ, אמן צעיר (בלונק בצעירותו) בוחן סקיצה במראה תאודור רבניץ, פורטרט של דטלף בלונק מדיה וקבצים בנושא דטלף בלונק בוויקישיתוף דטלף קונרד בלונק באתר ארטנט (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ציירים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קגאווה (מחוז)

מחוז קגאווה (ביפנית: Kagawa-ken 香川県) הוא מחוז באי שיקוקו, יפן. בירת המחוז היא העיר טקמאצו. בעבר נקרא האזור בו שוכן המחוז נחלת סנוקי, אך לאחר רסטורציית מייג'י וביטול שיטת ההאן ב-1871, סופח האזור למחוז אהימה, אך ב-1888 נפרדו שני המחוזות ונוצר מחוז קאגווה. מחוז קאגווה שוכן בפינה הצפון-מזרחית של האי שיקוקו, והוא גובל במחוז אהימה במערב, ובטוקושימה בדרום, ומשקיף לכיוון מחוז אוקיאמה מעבר לים הפנימי סטו בצפון. עד לבנייתו של נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, היה מחוז אוסקה הקטן ביותר ביפן מבחינת שטח, אך לאחר שנבנה האי המלאכותי עליו שוכן שדה התעופה, הפך מחוז קאגווה למחוז בעל השטח הקטן ביותר ביפן. 11% משטח המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים. במחוז קאגווה 8 ערים: מדיה וקבצים בנושא קגאווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קגאווה (ביפנית) קגאווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קגאווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי של מחוז קאגווה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השרפה הגדולה בבוסטון (1872)

השרפה הגדולה בבוסטון הייתה השרפה המתועדת הגדולה ביותר בבוסטון, ואחת מהשרפות הגדולות בתולדות ארצות הברית. השרפה התלקחה בשעה 7:20 ב-9 בנובמבר 1872, במרתף של מחסן ברחוב סאמר (אנ'), והסתיימה בצהרי היום ב-10 בנובמבר. הדלקה נפסקה לאחר 12 שעות שבמהלכן נשרפו כ-260 דונם במרכז בוסטון ו-776 מבנים. השרפה גרמה נזק שמוערך ב-73.5 מיליון דולר, ולפחות 30 איש נספו. בנוסף לכך 1,000 אנשים נותרו חסרי בית ועוד 20,000 ללא מקומות עבודה. המצב הוחמר כתוצאה מכמה גורמים: העיר התחתית כללה ברובה בנייני עץ גבוהים שהיו מלאים בחומרים דליקים, במכבי האש היה מחסור בכוח אדם, אספקת המים לא הספיקה וסוסי העיר רק התחילו להתאושש. שיטת בנייה צפופה עשויה בעיקר מעץ. לא היה תמריץ לבעלי בתים ליישם אמצעי בטיחות אש כי כמעט כל הבתים היו מבוטחים בביטוח מפני נזקי שריפות. לקח זמן להזעיק את מכבי האש שכן לתיבות אזעקת אש (אנ') היו מפתחות מיוחדות שרק חלק מהאנשים החזיקו במטרה למנוע אזעקות שווא (אנ'). השרפה הגדולה של שיקגו (1871) מדיה וקבצים בנושא השרפה הגדולה בבוסטון בוויקישיתוף HOW THE GREAT BOSTON FIRE WAS FOUGHT השרפה הגדולה בבוסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Boston Fire History Society (BFHS), Great Boston Fire of 1872 Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Boston fire of 1872 United States history ערך זה הוא קצרמר בנושא אסונות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לירן סרדל

לירן סרדל (נולד ב-2 ביולי 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל חיפה מליגת העל. סרדל נולד בקריית מוצקין, לאביו אילן סרדל, ניצב משנה בדימוס במשטרת ישראל. אחיו הבכור ניב סרדל הוא כדורגלן המשחק בהפועל אום אל-פחם, ואחיו הצעיר ירין סרדל אף הוא כדורגלן המשחק בהפועל חיפה. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל רעננה. במהלך אותה עונה ערך 17 הופעות בקבוצה הבוגרת ולסירוגין שיחק גם בקבוצת הנוער, עמה הגיע לגמר גביע המדינה לנוער. בעונת 2014/2015 הצטרף באופן מלא לסגל הקבוצה הבוגרת וערך 26 הופעות ליגה, ברובם פתח בהרכב. בעונת 2015/2016 ערך 23 הופעות ליגה במדי הפועל חיפה, ובעונת 2016/2017 ערך 31 הופעות וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–2 על עירוני קריית שמונה במשחק שנערך ב-1 באפריל 2017. בעונת 2017/2018 חל פיחות במעמדו בקבוצה והוא שותף רק ב-18 משחקי ליגה, רובם כמחליף, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 2018/2019 שותף ב-13 משחקי ליגה. ב-26 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 בניצחון 2–4 מול קפריסין עד גיל 21, ועד תום שנת 2016 ערך בסך הכל שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה. בנובמבר 2022 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, לקראת משחקי הידידות מול זמביה ומול קפריסין. ב-20 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה, במשחק הידידות מול קפריסין שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–3. הפועל חיפה גביע המדינה: 2017/2018 אלוף האלופים: 2018 לירן סרדל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל לירן סרדל, באתר Transfermarkt לירן סרדל, באתר Soccerway לירן סרדל, באתר National Football Teams לירן סרדל, באתר FootballDatabase.eu
סאגה (מחוז)

מחוז סאגה (ביפנית: Saga-ken 佐賀県) הוא מחוז באי קיושו, יפן. בירת המחוז היא העיר סאגה. בעבר נקרא האזור בו שוכנים המחוזות סאגה ונגסאקי נחלת היזן, והוא שימש מרכז חקלאי חשוב עוד מהעת העתיקה. מתקופת קמקורה עד תקופת אשיקאגה שלטו באזור כמאה שבטי סמוראים שונים. בתקופת סנגוקו השתלט שבט ריוזוג'י על האזור, אך עד סוף התקופה עברה השליטה לשבט נבשימה. בתקופת אדו נקרא האזור האן סאגה, ובשל קרבתו לנמל נגסאקי ומושבת הזרים שבו, נהנה המחוז מגישה לטכנולוגיה מערבית יחסית מוקדם. לאחר מלחמת בושין השתתפו רבים מבני המחוז ברסטורציית מייג'י, ולאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 הפך ההאן למחוז סאגה. סאגה הוא המחוז הקטן ביותר בקיושו והוא שוכן בפינה הצפון מערבית של האי, לחופי מצר צושימה. קרבתו של המחוז ליבשת אסיה הפכה אותו לשער כניסה ליפן ולמרכז תרבותי ומסחרי. 68% משטח המחוז מוקדש לשטחים חקלאיים או לפארקים לאומיים. במחוז סאגה 10 ערים: כלכלת המחוז מתבססת בעיקר על חקלאות, יערנות ודיג חופים, והיא היצרנית העיקרית ביפן של אורז דביק ושל מנדרינות. מדיה וקבצים בנושא סאגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאגה (ביפנית) סאגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי של מחוז סאגה
אנדראס בלונק

אנדראס בלונק (בגרמנית: Andreas Blunck; ‏20 בדצמבר 1871 – 12 באפריל 1933) היה פוליטיקאי גרמני חבר המפלגה הדמוקרטית הגרמנית. שר המשפטים בממשלתו הראשונה של הרמן מילר ברפובליקת ויימאר, בין מרץ ליוני 1920 עד שהוחלף על ידי אויגן שיפר. נולד בשלזוויג-הולשטיין, למד בגימנסיה בגליקשטאדט ואחר כך למד משפטים וסינית בברלין. בראשית המאה ה-20 החל במעורבות פוליטית בהמבורג, וב-1912 נבחר לראשונה לרייכסטאג. בעת המהפכה הגרמנית נעצר בידי חברי מועצת הפועלים הרדיקליים, בדצמבר 1918. בין השנים 1919–1920 היה חבר המפלגה הדמוקרטית הגרמנית (DDP) באספה הלאומית של ויימאר (אנ'), ובין 1920 ל-1924 כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה. לאחר הפוטש של קאפ, הצטרף עם המפלגה לממשלתו של הרמן מילר וכיהן כשר המשפטים עד התפטרות הממשלה ביוני 1920 לאחר הבחירות לרייכסטאג. הוא מת באומיל (אנ') ב-12 באפריל 1933. מדיה וקבצים בנושא אנדראס בלונק בוויקישיתוף אנדראס בלונק באתר הבונדסארכיב ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלונק

בלונק (Blunck) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אויבינד בלונק (אנ') – שחקן וקומיקאי נורווגי אנדראס בלונק – פוליטיקאי גרמני דטלף בלונק – צייר ואמן רישום דני
גרד ביניג

גרד ביניג (בגרמנית: Gerd Karl Binnig; נולד ב-20 ביולי 1947) הוא פיזיקאי גרמני שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1986 על חלקו בפיתוח מיקרוסקופ מנהור סורק. יליד פרנקפורט, משפחתו חייה לפרקים בעיר זו ולפרקים באופנבך על המיין ולכן למד בבתי ספר בשתי הערים. בגיל עשר עלתה בראשו המחשבה להפוך לפיזיקאי. בשנות נעוריו למד מוזיקה וניגן בלהקה. בגיל 15 החל לנגן בכינור והיה חלק מתזמורת בית הספר. ביניג למד פיזיקה באוניברסיטת פרנקפורט, את התואר הראשון סיים בשנת 1973 והמשיך ללימודי דוקטורט. בשנת 1969 נישא ללור ווגלר, פסיכולוגית. בתם הבכורה נולדה בשווייץ ובנם השני נולד בקליפורניה. תחביביו של ביניג הם קריאה, שחייה וגולף. בשנת 1978, נעתר להצעה של חברת IBM והצטרף לקבוצת המחקר שלהם בציריך, שם עבד עם היינריך רורר, כריסטוף גרבר ואדמונד וייבל. יחד, הם פיתחו את המיקרוסקופ מנהור סורק, מיקרוסקופ אשר בעזרתו ניתן לבחון משטחים ברמה האטומית. ועדת נובל תיארה את ההשפעה של המכשיר על עולם המדע באומרה "תחומים חדשים לחלוטין נפתחו לחקר מבנה החומר". העקרונות הפיזיקליים עליהם מתבסס הממ"ס היו ידועים עוד לפי שחברת IBM יצרה אותו, אך ביניג ועמיתיו היו הראשונים שהתגברו על הקשיים הטכניים הכרוכים בהרכבתו. צוות המחקר של IBM בציריך זכה בתוך זמן קצר בפרסים רבים ויוקרתיים. בשנת 1986, ביניג ורוהר חלקו מחצית מפרס נובל לפיזיקה, והחצי הנוסף חולק לארנסט רוסקה. ביניג, כריסטוף גרבר וקלווין קווייט המשיכו לפתח את מיקרוסקופ הכוח האטומי. בשנת 1994, פרופסור ביניג הקים את חברת "דפיניאנס". החברה מתמקדת בפיתוח מוצרים לתועלת תחומי מדעי החיים ומדעי כדור הארץ. בשנת 2014 החברה נרכשה על ידי תאגיד אסטרה בסכום של 150 מיליון דולר. "מרכז הננוטכנולוגיה ביניג-רורר", הממוקם באחד ממחוזותיה של ציריך ובבעלות IBM קרוי על שם היינריך רורר וגרד ביניג. מדיה וקבצים בנושא גרד ביניג בוויקישיתוף גרד ביניג, באתר פרס נובל (באנגלית) גרד ביניג, באתר dblp גרד ביניג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דובז'ין על נהר ויסלה

דובז'ין על נהר ויסלה (בפולנית: Dobrzyń nad Wisłą, בגרמנית: Dobrin (דוברין) או Dobrin an der Weichsel (דוברין על נהר ויסלה)) היא עיירה במחוז ליפנו שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר לראשונה במאה ה-11, ובמהלך המאה ה-13 שימש כמקום מושב למסדר אבירים, וקיבל זכויות עיר. במאה ה-15 נכללה העיירה בשטחי ממלכת פולין, ושימשה כתחנת ביניים בנתיב המסחר על נהר ויסלה. במהלך הפלישה השוודית לפולין נפגעה העיירה קשות. בשנת 1765 נמנו בעיירה 757 יהודים, ולקהילה השתייכו 330 יהודים נוספים מכפרי הסביבה. תחת שלטון פרוסיה מסוף המאה ה-18 סבלו יהודי העיירה מהגבלות כלכליות, שהביאו לעזיבה של רבים מהם את היישוב. בין מלחמות העולם התקיימו בעיירה סניפים של המפלגות הציוניות השונות, לצד סניף של אגודת ישראל, אשר רוב חבריו נמנו על חסידות גור, וסניף של הבונד. כמו כן, פעלו בעיירה בית ספר מרשת תרבות ושתי ספריות יהודיות. בתקופה זו נמנו בעיירה 775 יהודים, מתוך כ-2,693 תושבים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בתושביה היהודים מעשי התעללות וביזה, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. ב-24 בספטמבר 1939 הועלו באש בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, וכן השטיבל של חסידות גור במקום. בתחילת אוקטובר 1939 גורשו יהודי העיירה לגנרל גוברנמן, שם נספו מאוחר יותר. בית העלמין היהודי של העיירה נהרס גם הוא בתקופת השואה. מדיה וקבצים בנושא דובז'ין על נהר ויסלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דובז'ין על נהר ויסלה דובז'ין על נהר ויסלה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "דובז'ין על נהר ויסלה", באתר השטעטל הווירטואלי "דובז'ין על נהר ויסלה", באתר JewishGen (באנגלית) דובז'ין נאד ויסלא (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
Versus the World

Versus the World (מאנגלית: נגד העולם) הוא האלבום החמישי של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'. האלבום יצא לאור בנובמבר 2002. בשנת 2005, האלבום דורג במקום ה413 ברשימת 500 אלבומי הרוק והמטאל הגדולים בכל הזמנים של מגזין Rock Hard. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת'. אמון אמארת' יוהאן הג - שירה אולאבי מיקונן - גיטרה יוהאן סדרברג - גיטרה טד לונדסטרם - גיטרה בס פרדריק אנדרסון - תופים מידע על האלבום Versus the World באתר MusicBrainz האלבום Versus the World באתר Discogs ביקורת על האלבום באתר Rock Hard ביקורת על האלבום באתר Allmusic ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל אלהבל

מגדל אלהבל (ידוע גם בשם מגדל 13, או קֻבּת אל-ערוּס, قبة العروس) היה מבנה בן ארבע קומות ששימש לקבורה בעיר העתיקה תדמור. המגדל, שנבנה באבן חול, היה אחד מסדרת מגדלי קבר שהוקמו מחוץ לחומות העיר תדמור, ב"עמק הקברים" (אנ'). בקבר שבמגדל נמצאו חוטי משי מסין, שתוארכו למאה הראשונה לספירה, ממצא מוקדם בסוגו בתולדות תעשיית הטקסטיל. המגדל, שנכלל באתר המורשת העולמית של תדמור, נהרס על ידי ארגון המדינה האסלאמית באוגוסט 2015. המגדל היה חלק ממתחם של מגדלי קבורה בעלי מספר קומות בנקרופוליס של תדמור שנמצא כמה מאות מטר מחוץ לחומת העיר. הנקרופוליס נמצא באזור גבעות מדרום וממערב לעיר. המגדל נבנה בשנת 103 לספירה  והוא שכן בתחתיתו של גבעת אום אל-ביקיס במרחק של כ-500 מטר ממערבו של מגדל דומה (מגדל ימבליכוס) שנבנה בשנת 83 לספירה. המגדל נבנה על ידי אציל תדמורי בשם מרקוס אולפיוס אלהבלוס (Marcus Ulpius Elahbelus) ושלושת אחיו: מנאי (Manai), שקאיי (Shakaiei) ומאלקו (Malku). שלושתם היו בנין של ואהבלאט שהיה בנו של מנאי אלהבל. ההשערה היא שבונה המגדל קיבל אזרחות רומית בתקופת מלכותו של הקיסר הרומי מרקוס אולפיוס טראיאנוס שהיה קיסר רומא בין השנים 117-98 לספירה וזאת הסיבה ששמו כלל את השם מרקוס אוליפיוס כשמו של הקיסר. אלהבל היה ידוע גם מכתובת שנמצאה במקדש לאל נבו בתדמור. המגדל היה מבנה מרובע בעל ארבע קומות, בנוי מלבני אבן חול גדולות. קומת הבסיס הייתה קצת גדולה יותר מהקומות העליונות. המעבר בין המרובע של הקומה הראשונה לבאות אחריה נעשה באמצעות שלוש מדרגות שנכנסו פנימה והקטינו את גודל השטח של הקומות שמעל. הכניסה לתוך המגדל נעשתה  בקומה הראשונה באמצעות דלת אחת בצידו הדרומי של המגדל. בקיר הדרומי נמצאה כתובת ומעליה נישה עם עיטור דמוי חלון. חלקו הפנימי של המבנה חולק לתאים שעוטרו בצידם הפנימי עם אומנות בעצוב קורינתי. התקרה עוטרה במשושים מצוירים. בשנת 1900 ביקרה במגדל גרטרוד בל ארכאולוגית בריטית. המגדל עבר שיפוץ בשנים לאחר ביקורה. בתוך המגדל נמצא גרם מדרגות שאִפשר למבקרים לעלות לתא הקבר העליון וגם לגג. חלקו הפנימי של המגדל חולק לתאים קטנים נפרדים בקומות  דמויי קולומבריום ששימשו לאחסון סרקופגים של אנשי תדמור העשירים. כל תא נחתם בציור וגילוף דמותו של הנקבר בתא. תדמור נכבשה על ידי ארגון המדינה האסלאמית במאי 2015.  חלק מהתגליפים שהיו במגדל שניתן היה להעבירם הוסרו מסיבות ביטחוניות עוד לפני הכיבוש. חלקים אחרים הוסרו והועברו בשנים שלפני כן ונמצאו במוזיאונים שונים.  בחודש אוגוסט 2015 הרס ארגון המדינה האסלאמית את מקדש בעל שמין ואת מקדש בל. על פי הדיווחים הארגון פוצץ גם את מגדל אלהבל וכן את מגדל ימבליכוס. מדיה וקבצים בנושא מגדל אלהבל בוויקישיתוף Islamic State 'blows up Palmyra funerary towers באתר BBC צילום המגדל שנעשה במאי 1900 על ידי גרטרוד בל Roman Palmyra: Identity, Community, and State Formation מאת Andrew M. Smith II, עמ' 93