laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שזאד לטיף

שזאד לטיף (באנגלית: Shazad Latif; נולד ב-3 ביולי 1988) הוא שחקן בריטי שהופיע בסדרת הדרמה "ספוקס" של ה-BBC בתפקיד טאריק מאסוד, מומחה מחשבים ומנתח מערכות מיומן. לטיף נולד בלונדון, וגדל בטאפנל פארק שבצפון לונדון. הוא למד בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק. על הבמה שיחק בין השאר בהפקה של המחזה "המלך ליר" בתפקיד קורנוול, ובמחזה "בית ספר לשערוריות" מאת ריצ'רד שרידן בתפקיד ג'וזף סרפייס. הוא הפסיק את לימודיו כשנה לפני שקיבל את התפקיד בסדרה "ספוקס". כשחקן מקצועי הופיע לטיף בתיאטרון בדמות ריקי רומה במחזה "גלנגרי גלן רוס" בפסטיבל הפרינג' באדינבורו, ובמחזה "Mumbai Tales" בתיאטרון בלו אלפנט בלונדון. התפקיד החשוב הראשון שלו בטלוויזיה היה בסדרת הריגול "ספוקס". הוא שיחק בתפקיד קלם פנדנגו בשלוש העונות של הסדרה הקומית "Toast of London" בכיכובו של מאט ברי. ב-2016 הצטרף לטיף לצוות שחקני הסדרה "פני דרדפול" לגלם את דמותו של ד"ר ג'קיל. בין 2017 ל-2019 שיחק לטיף בתפקיד ראשי בשתי עונותיה הראשונות של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: דיסקברי", דמותו היא של הקלינגון ווק שעליו הולבשה דמותו האנושית של אש טיילר כחלק ממשימת ריגול. שמו של לטיף הוזכר גם בהקשר של "מסע בין כוכבים: מדור 31", שם יחזור לגלם את דמותו של טיילר, אך נכון ל-2021 לא התקבל לכך אישור רשמי. בסדרה "ספוקס" גילם לטיף דמות של מומחה מחשבים, בעוד שהוא מעיד על עצמו שהוא טכנופוב. נכון ל-2012 חי לטיף בקמדן שבלונדון. מדיה וקבצים בנושא שזאד לטיף בוויקישיתוף שזאד לטיף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שזאד לטיף, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שזאד לטיף, באתר MusicBrainz (באנגלית) https://web.archive.org/web/20120426050726/http://www.richardarmitageonline.com/articles/EDP-31oct2009-lg.jpg "BBC One - Spooks - Tariq Masood". BBC. dailyrecord Administrator (4 בנובמבר 2009). "Spooks: Behind the scenes on the new series". Daily Record. {{cite web}}: (עזרה) "Spooks star launches new food-growing space in Camden". אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2012. {{cite web}}: (עזרה)
Fiddler

Fiddler הוא כלי גרפי למעקב אחר תעבורה בפרוטוקולי HTTP ו-HTTPS. בנוסף משמש גם לאיתור שגיאות ובדיקות אבטחה של יישומי אינטרנט. פותח על ידי אריק לורנס, ומתוחזק על ידי חברת טלריק. הכלי ניתן להורדה בחינם דרך האתר הרשמי וזמין למערכות ההפעלה Mac, Linux, ו-Windows. הגרסה הראשונה של הכלי שוחררה על ידי אריק לורנס בתאריך 6 באוקטובר 2003. ב-12 בספטמבר 2012 רכשה חברת טלריק את הזכויות על הכלי. ב-23 בדצמבר 2015 הודיע אריק לורנס כי הוא עוזב את חברת טלריק ועובר לגוגל. רחרחן (Sniffer) תעבורה בפרוטוקולי HTTP ו-HTTPS - הקלטה ושחזור של התעבורה. בדיקה ושינוי בקשות (Interception) העוברות מהלקוח אל השרת ולהפך. פענוח תעבורה מוצפנת בפרוטוקול HTTPS. בדיקת ביצועים, צפייה בנתוני הדף ומשקלו. פיתוח והרחבת אפשרויות הכלי, על ידי פיתוח צד שלישי או דרך רשימת ההרחבות. איתור שגיאות. רחרחן Wireshark Burp Suite מדיה וקבצים בנושא Fiddler בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Fiddler עמוד התוכנה באתר Github (באנגלית) רשימת ההרחבות של הכלי (באנגלית) פאביו ליאור רחמים, המדריך השלם ל-Fiddler
מוטיב (ספרות ואמנות)

מוטיב (בעברית: תֶּנַע) הוא יחידת משמעות (מילה, ביטוי, רעיון, נושא, דמות, חפץ תבנית, רגש, תחושה, בעיה, יסוד), אשר מופיעה מספר פעמים ביצירות אמנות. המונח מתייחס לשני סוגים של מוטיבים: מוטיב החוזר בתוך היצירה, ובכך מעצים אותה או מחבר בין חלקיה. מוטיב החוזר ביצירות שונות – לעיתים אצל אותו יוצר ולעיתים בין יצירות של מספר יוצרים (המשתייכים לאותו הדור או לאותו זרם ספרותי או אמנותי). במובנו זה, נכתב גם "מוטיף" (Motif). החזרה על המוטיב נועדה ללמד על חשיבות האלמנט החוזר, ונועדה לגרום לתחושה של מקצב ואחדות ביצירה. הופעתו החוזרת של המוטיב מראה שיש לאותו רעיון תפקיד מרכזי ביצירה – לעיתים בנוגע למבנה היצירה ולעיתים בתוכנה (אפיון הדמויות, הרעיונות או המסרים). למוטיב נודע גם תפקיד חשוב בהנעת העלילה, כיוון שעצם החזרה על תופעה כלשהי, יש בה יסוד ידוע וחדש גם יחד – שבהתלכדם, הם מובילים ומניעים את העלילה. לעיתים מוטיב עשוי לכלול פרטים אשר יקדמו את העלילה ויעצימו את המתח (ראו רמז מטרים). סוג אחר של מוטיב הוא מוטיב משהה, אשר מתאפיין בפרטים המשהים את העלילה ועוצרים את התקדמותה, במטרה לגרום לקורא לתהות בנוגע להמשך העלילה ומגבירים את המתח ואת הציפייה להמשיך לקרוא על מנת להגיע לתשובות שמספק הסוף. עוד סוג של מוטיב הוא חפץ, אירוע, צירוף מילים וכדומה החוזר כמה פעמים ביצירה ומתקשר לתוכן היצירה. תפקיד המוטיב הוא להדגיש נושאים חשובים ולתרום להעמקת משמעותם המוטיב מאיר את היצירה ונוצר קשר של משמעות, שהיא מעבר להופעה המקומית של החפץ או הרעיון. רעיון מרכזי, שחוזר ביצירה מספר פעמים (לעיתים גם כצירוף משני), מארגן את היצירה סביבו ומקדם אותה נקרא "מוטיב מנחה" (leitmotiv). מוטיב הסעודה ב"סיפור פשוט" של ש"י עגנון, מוטיב אשר קושר בין חלקי היצירה ויוצר השוואה סמויה ביניהן. בכך המוטיב מעניק ליצירה משמעויות עמוקות. מוטיב הסעודה מופיע גם בסיפור "האדונית והרוכל" (גם הוא נכתב על ידי עגנון). זהו מוטיב אשר מעשיר כל יצירה בנפרד, אך גם קושר ביניהן ומעצים אותן יחדיו. מוטיב הגוזל בשירת חיים נחמן ביאליק – אשר חוזר במספר יצירות וכך מחבר ביניהן. מוטיב השיבה המאוחרת – אשר חוזר במספר רחב של יצירות ובין יוצרים שונים באודיסיאה של הומרוס וכן בסיפוריו של ש"י עגנון (כמו פרנהיים ווהיה העקוב למישור). האמנות המוסלמית משופעת במוטיבים של שריגי גפן וכנפיים. לייטמוטיב תמה אשר א' ריבלין, מונחון לספרות, הוצאת "אקדמון"
האקדמיה של סן לוקא

האקדמיה של סן לוקא (באיטלקית: Accademia di San Luca) היא איגוד של אוֹמָנים שנוסד ברומא בשנת 1593 במטרה לשפר את מעמדם של אוֹמנים: ציירים, פסלים וארכיטקטים וליצור אבחנה בינם לבין סתם אוּמנים ובעלי מלאכה. האיגוד עדיין (2020) פעיל ושמו כיום האקדמיה הלאומית של סן לוקא (Accademia Nazionale di San Luca). במהלך המאות ה-16 וה-17 התקבצו ברומא אוֹמָנים רבים מכל רחבי איטליה ומשאר אירופה. הם באו לקחת חלק בתנופת הבנייה הגדולה של העיר. אחרים באו להכיר את העתיקות הקלסיות שהלכו ונחשפו או ללמוד מגדולי האמנים שכבר פעלו שם. רבים מהם, בעיקר הצעירים, נתקלו בקשיים של מציאת מקומות דיור, עבודה ומורים. גם למנוסים יותר לא היה קל למצוא פטרונים ולהקים סדנאות משלהם. מכאן הצורך בהקמת "איגוד מקצועי" של אוֹמָנים. את הרעיון הציע האפיפיור גרגוריוס ה-13 כבר ב-1577. הכוונה הייתה לארגון שידאג לצרכים "החינוכיים, החברתיים, והמקצועיים של הציירים, הפסלים והארכיטקטים של רומא". השלב הבא היה פרסום, בשנת 1588, של בולה אפיפיורית, על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי, בולה שהורתה על פירוק גילדת הציירים (Università dei Pittori) הקיימת ועל הקמת האקדמיה. ניתן לה השם ה"אקדמיה של סן לוקא" על שם לוקאס הקדוש שלפי המסורת הנוצרית היה צייר האיקונות הראשון ולכן נחשב לפטרון של האומנים. בסופו של דבר האקדמיה הוקמה ב-1593 על ידי פדריקו צוקרי ששימש גם כמנהלה הראשון. הקמפוס של האקדמיה הוקם בתוך הפורום סביב כנסיית "הקדושים לוקא ומרטינה" (Santi Luca e Martina)(אנ'). כבר ב-1588 קיבלה האקדמיה את הכנסייה, ששמה עד אז היה "כנסיית סנטה מרטינה". לאחר הקמתה בפועל, ב-1593, האקדמיה שיפצה את הכנסייה, שינתה את שמה, ובנתה לעצמה מספר מבנים סביב לה. ב-1620 קיבלה האקדמיה, מהאפיפיור אורבנוס השמיני, את הסמכות לקבוע מי יחשב לאוֹמן ברומא. ב-1630 קיבלה סמכות לגבות מס מכל האומנים ומכל סוחרי האמנות. ֹהאקדמיה נקראת כיום "האקדמיה הלאומית של סן לוקא". היא ממוקמת ברומא, בפלצו קרפניה (Palazzo Carpegna), ארמון מהמאה ה-16, הנמצא בכיכר האקדמיה של סן לוקא (Piazza dell'Accademia di San Luca). היא כוללת מוזיאון ובו אוסף ייחודי של תמונות, פסלים ורישומים וגם כ-500 תמונות דיוקן של נשיאי האקדמיה לדורותיהם. ברניני גוארצ'ינו אל גרקו סימון וואה שארל לה ברן קלוד לורן ג'ובאני בטיסטה פיראנזי ניקולא פוסן פדריקו צוקרי אנג'ליקה קאופמן פייטרו דה קורטונה אנטוניו קנובה חוסה דה ריברה רוזלבה קריארה לוויניה פונטנה אליזבט ויז'ה-לה ברן למבר סיז'יסבר אדם ברטל תורוואלסן קלוד לורן לואיג'י ביינאה רינלדו רינלדי אנטוניו ראגי מדיה וקבצים בנושא האקדמיה של סן לוקא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה של סן לוקא אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה של סן לוקא (באיטלקית) האקדמיה של סן לוקא, ברשת החברתית פייסבוק היסטוריה של האקדמיה של סן לוקה באתר הגלריה הלאומי בוושינגטון (אנגלית). זוהי רשימה חלקית הכוללת רק אומנים שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית
תחנת ביאליק

תחנת ביאליק היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית הממוקמת מתחת לדרך ז'בוטינסקי ברמת גן בקטע שבין רחוב ביאליק לבין רחוב הרצל. התחנה נבנתה כחלק מהקו האדום של הדנקל. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים. התחנה נמצאת בעומק של 28 מטרים וכוללת קומת כרטוס וקומת רציפים. רציפי התחנה משתרעים לאורך של 10 מטרים. במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG (אנ') הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת ביאליק. בנובמבר 2015 החלו העבודות על התחנה, תוך כדי שינויים בהסדרי התנועה. מספר הנתיבים לכל כיוון צומצם בדרך ז'בוטינסקי לשניים. במאי 2020 התבצעו בתחנה, עבודות בניית הגג וקומות התחנה. בנובמבר 2020 הוצפו מנהרות הרכבת הקלה בסביבת התחנה. המים נשאבו ולא היו נפגעים. קומת הרציפים בתחנה קומת הכרטוס רכבת נכנסת לרציף מספר 1 אתר האינטרנט הרשמי של תחנת ביאליק אתר נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים תחנת "ביאליק", באתר נת"ע הדי כהן, ‏אריסון והסינים יכרו מנהרות הרכבת בת"א ב-2.9 מיליארד ש', באתר גלובס, 19 במאי 2015 רועי צוקרמן, היכונו לבלגן בז'בוטינסקי: תחנת ביאליק יוצאת לדרך, באתר ynet, 16 בנובמבר 2015 אסנת ניר, הגשמים גרמו להצפה במנהרות הרכבת הקלה, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2020
נובחנית שחורת-זנב

נובחנית שחורת-זנב (שם מדעי: Cynomys ludovicianus) הוא מין של מכרסם ממשפחת הסנאיים המצוי בערבות אמריקה הצפונית. הנובחנית היא קרובת משפחה רחוקה של המרמיטה ושל סנאי הקרקע והיא חיה במאורות ברחבי מרכז ארצות הברית ובדרום קנדה וצפון מקסיקו. אורכה הממוצע 36–43 ס"מ ומשקלה 0.6-1.3 ק"ג. היא בעלת פרווה זהובה בהירה עם זנב קצר ושחור. הנובחניות חיות במושבות צפופות מתחת לקרקע ומתרחקות מהן רק לעיתים רחוקות. הן פעילות בחוץ וקוראות ללא הרף אחת לשנייה ומשם קיבלו את השם נובחניות. כאשר אחד הפרטים רואה סכנה הוא פולט קריאה חזקה וכולם רצים לתוך המחילות. מדיה וקבצים בנושא נובחנית שחורת-זנב בוויקישיתוף נובחנית שחורת-זנב, באתר ITIS (באנגלית) נובחנית שחורת-זנב, באתר NCBI (באנגלית) נובחנית שחורת-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נובחנית שחורת-זנב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נובחנית שחורת-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נובחנית שחורת-זנב, באתר GBIF (באנגלית) נובחנית שחורת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
MIUI

MIUI הוא ממשק משתמש (בשפה המקצועית נקרא "רום") שפיתחה חברת שיאומי הסינית המבוסס על אנדרואיד. MIUI כולל אפליקציות רבות בפיתוחה של שיאומי, בין השאר אפליקציות מוזיקה, מחשבון, סורק ברקוד, מערכת הרשאות לאפליקציות (עוד לפני שהאופציה נוספה כברירת מחדל באנדרואיד 6), סורק וירוסים, מנקה הטלפון החכם, רדיו FM, גלריה, מצלמה, אפליקציית הערות, אפליקציית ענן (שניתן לגבות דרכה תמונות, הערות, הודעות וכדומה), מצפן, מקליט, מזג האוויר ועוד. ה-MIUI מגיעה כברירת מחדל בטלפונים חכמים בייצורה של שיאומי, היא ניתנת להתקנה על מספר גדול של מכשירים מחברות שונות, וזמינה להורדה באתר הרשמי של החברה. באוקטובר 2023 הכריזה שיאומי כי תחליף את ממשק המשתמש "miui" בממשק חדש בשם "HyperOS". בכך, לאחר 13 שנה, תפסיק שיאומי את פיתוחו של הממשק "miui". לשיאומי באופן רשמי קיימות שתי גרסאות: גרסה סינית – מיועדת לשוק הסיני ואינה כוללת את שירותי גוגל באופן מובנה. גרסה זאת כוללת רק סינית ואנגלית כשפת מערכת. גרסה גלובלית – מיועדת לשאר העולם וכוללת את שירותי גוגל ואת כל השפות הנתמכות על ידי שיאומי (כולל עברית). לכל גרסה יש שתי הפצות, יציבה ומפתחים; גרסת המפתחים מתעדכנת אחת לשבוע, ואילו הגרסה היציבה אחת לתקופה. קיימות אף גרסאות רום שאינן רשמיות. לרום יש אתרי מעריצים שונים ברחבי העולם. ניתן להוריד את הרום מאתר ייעודי הכולל תרגומים שונים וביניהם השפה העברית ואף כולל את שירותי גוגל פליי. היתרון בגרסה זו הוא שהיא מבוססת על הגרסה הסינית כך שהיא נהנית מעדכונים מהירים ותמיכה במכשירים שלא פורסמה להם גרסה גלובלית. החיסרון הוא שהתקנה שלה דורשת ידע טכני. מדיה וקבצים בנושא MIUI בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של MIUI (בסינית) אתר האינטרנט הרשמי של MIUI (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של MIUI (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של MIUI (באיטלקית) MIUI, ברשת החברתית פייסבוק MIUI, ברשת החברתית אקס (טוויטר) MIUI, ברשת החברתית אינסטגרם MIUI, ברשת החברתית טיקטוק אתר שיואומי הבין-לאומי MIUI Official English Site, ‏2014-02-15 Xiaomi MIUI Official Forum, en.miui.com (ארכיון) דברים שכדאי לדעת על HyperOS - מערכת ההפעלה החדשה של שיאומי, באתר www.tgspot.co.il, ‏2024-04-14
נברן השדה

נברן השדה (שם מדעי: Microtus guentheri) הוא מין נברן ממשפחת האוגריים. זהו מכרסם נפוץ מאוד הפוגע בחקלאות ונחשב מטרד כבד בשדות מסוימים. הנברן הוא יצור קטן באורך 100–150 מ"מ ובמשקל 32–68 גרם. הוא בעל פרווה זהובה-חומה וראש גדול עם לסתות גדולות. הנברן מצוי במחילות באדמה ויוצא לחפש זרעים ושורשים או צמחים קטנים על פני השטח כשאין טורפים בסביבה. הוא מצוי בערבות, שדות מרעה ורמות נמוכות. נברן השדה נפוץ בישראל, וגם בלבנון, סוריה, עיראק, איראן, טורקיה, ירדן, בולגריה, יוון, סרביה ומונטנגרו, מצרים ולוב. מדיה וקבצים בנושא נברן השדה בוויקישיתוף נברן השדה, באתר ITIS (באנגלית) נברן השדה, באתר NCBI (באנגלית) נברן השדה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נברן השדה, באתר GBIF (באנגלית) נברן השדה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אל-חיד

אל-חיד (בערבית: الحد; תעתיק מדויק: אלחד) היא עיירה בבחריין, הממוקמת על לשון יבשה בדרום־מזרחו של האי מוחארק. בעיירה אוכלוסייה גדולה של מוסלמים סונים, של בדואים משבט הואלה ושל ערבים ממוצא אפריקאי גובהה של אל-חיד הוא 3 מטרים. לפני שגילו את מרבצי הנפט הקיימים בבחריין, תושבי אל-חיד עסקו בעיקר בדיג ובתעשיית שליית הפנינים. להקות רבות בבחריין שסוגתן העיקרית היא מוזיקת פיג'ירי הוקמו באל-חיד. אל-חיד התנהלה בעבר כרשות מקומית בפני עצמה, אך לאחר שינויים מנהליים במדינה ב-2002 היא הפכה לחלק ממחוז מוחארק המתפקד כרשות המקומית של כל האי. מדרום לעיירה קיים אזור תעשייה שנקרא "אזור תעשייה אל-חיד", שנוצר באמצעות אחזור קרקע. בנוסף למספר מפעלים, אזור התעשייה כולל בתוכו, תחנת כוח, מפעל להתפלת מים להשקיה ולשתייה (המספק 75% מדרישות המים של בחריין) ומבדוק (מתקן לטיפול בכלי שיט וסירות). אל-חיד נמצאת דרומית לנמל התעופה הבינלאומי בחריין ולעיר עראד. הגשר (causeway) על שם השייח' ח'ליפה מחבר את אל-חיד לג'ופאיר שנמצאת על האי הגדול של בחריין. מטהו של הארגון לנמלים, ספנות ועניינים ימיים של משרד התחבורה הבחרייני נמצא בבניין 702 באל-חיד. משרד החינוך הבחרייני מפעיל בעיירה כמה בתי ספר ממשלתיים. בתי ספר לבנים הקיימים בעיירה הם: חטיבת הביניים לבנים באל-חיד ובית הספר היסודי לבנים דרום אל-חיד. בתי ספר הממשלתיים לבנות בעיירה הם: חטיבת הביניים לבנות על שם אסמה ד'את אל-נקווין ובית הספר היסודי אל-חיד לבנות. R. B. Serjeant, Fisher-Folk and Fish-Traps in Al-Baḥrain, Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, Vol. 31, No. 3 (1968), pp. 486-514 "Tip Top Globe". נבדק ב-3 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Contact Us" Ministry of Transportation. "Directory."
דגו (מכרסם)

דגו (שם מדעי: Octodon degus) הוא מין של מכרסם ממוצא נאוטרופי, השייך למשפחת האוקטודוניים. הוא נפוץ כחיית מחמד בכל העולם. הדגו מצוי בטבע רק בערבות השיחים של מרכז צ'ילה בסמוך לחופי האוקיינוס השקט. הדגו מזכיר קביה שמנמנה. אורכו 25–30 ס"מ ומשקלו 170–400 גרם. הפרווה עבה ושעירה והראש גדול עם אוזניים קטנות. הכפות לבנות והזנב ארוך ואפור. הדגו שוכן בערבות השיחים של מרכז צ'ילה ומצוי במאורות במשך רוב הזמן. הוא חי בלהקות קטנות של זכרים ונקבות. מכרסמים אלה הם פעילי יום ומחפשים בחוץ עלים, זרעי ודגנים. הדגו רגיש לסוכר ונוטה לפתח סוכרת, ולכן לא מומלץ להאכיל אותו בפירות וירקות עתירי סוכר. מדיה וקבצים בנושא דגו בוויקישיתוף דגו, באתר ITIS (באנגלית) דגו, באתר NCBI (באנגלית) דגו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דגו, באתר GBIF (באנגלית) דגו באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסי קרמר

יוסי קרמר (נולד ב-9 באפריל 1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן ולעיתים כבלם וכקשר. קרמר היה משחקניה הבולטים של מכבי חיפה בשנות ה-80, ובמשך רוב הקריירה שיחק עם הספרה 7. קרמר גדל בשכונת קריית שפרינצק, ולמד בבית הספר "עין הים" ו"בתיכון שפרינצק". הוא החל את דרכו בגיל 11 במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת 1973/1974 הועלה לקבוצה הבוגרת על ידי המאמן אברהם מנצ'ל, מחמת היעדר מספר שחקנים בקבוצה הבוגרת עקב מלחמת יום הכיפורים. את הופעת הבכורה שלו ערך באצטדיון בלומפילד. בעונה זו שיחק קרמר שני משחקים ועלה כמחליף פעם אחת ואף הספיק להבקיע שער בכורה. בתום העונה ירד עם מכבי חיפה לליגה א', ובליגה זו שיחק כ-14 משחקים ועלה עם הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית. באותה העונה הוסט קרמר על ידי מאמן הקבוצה, אורי ויינברג, מקיצוני ימני למגן ימני, עמדה בה המשיך לשחק ברוב הקריירה שלו. את הפריצה הגדולה עשה קרמר בחמשת המשחקים האחרונים של הקבוצה בעונת 1983/1984, בה זכתה מכבי חיפה באליפות הראשונה בתולדותיה. בעונה זו גם שיחק רק כ-14 משחקים, אך בסוף העונה כאשר הבלם הקבוע ירון פרסלני נפצע, הציג קרמר יכולת גבוהה כמחליפו. שנה לאחר מכן, בעונת 1984/1985, זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, והפעם כבר היה שותף מלא כאשר פתח ב-23 משחקים, נכנס 5 פעמים כמחליף ואף הספיק לבשל 2 שערים. בגיל 27 עזב קרמר את מכבי חיפה למורת רוחו של מאמן הקבוצה דאז שלמה שרף. הוא הושאל להפועל תל אביב למשך חודש ואחר כך עבר למכבי תל אביב, שם שיחק כשנתיים וזכה איתה בגביע המדינה בעונת 1986/1987. במשחק גמר הגביע באותה שנה ניצחה מכבי תל אביב את מכבי חיפה במשחק סוער אשר הסתיים בתוצאה 3–3 והקבוצות ניגשו לפנדלים, וקרמר אשר נחשב לבועט פנדלים מוצלח סירב לבעוט בטענה כי שוער חיפה באותו המשחק, אבי רן, מכיר את בעיטותיו ועשוי לעצור את הבעיטה שלו. לאחר התקופה במכבי תל אביב חזר קרמר למכבי חיפה, ולאחר תקופה נוספת בה ישב רבות על הספסל החליט לנסות את מזלו שוב בקבוצה אחרת והושאל להפועל חיפה אשר שיחקה בליגה הארצית, שם שיחק כמגן וקשר. כעבור שנה חזר שוב למכבי חיפה ואף חזר להיות שחקן הרכב קבוע תחת המאמן אמציה לבקוביץ', באותה עונה זכה באליפותו השלישית בקבוצה (1988/1989) ונבחר בסוף השנה בכלי תקשורת שונים כבלם העונה. בשנת 1990 הגיע שוב שלמה שרף לאמן את מכבי חיפה, והחליט לבנות קבוצה אשר מושתתת על שחקנים צעירים. קרמר בן ה-31 נפרד בעקבות זאת מהקבוצה ועבר שוב להפועל חיפה. כעבור שנה עבר לבית"ר ירושלים, עמה עלה לליגה הבכירה בתום העונה, ובהמשך שיחק גם בעירוני אשדוד ועלה עמה גם כן לליגה הבכירה. בגיל 37 פרש ממשחק והחל לאמן בדלית אל-כרמל, ואחר כך עבר לאמן במחלקת הנוער של מכבי חיפה, שם אימן 4 שנים. קרמר הוא הבכור מבין חמישה אחים. הוא נולד לאמא ילידת רומניה ואבא יליד פולין, שהיה כדורגלן לפני שעלה לישראל. הוא נשוי בשנית, ויש לו שני ילדים מאשתו הראשונה ושניים מאשתו השנייה. לאחר שפרש מתחום הכדורגל, עבר לעבוד בתפקיד ניהולי בחברת הספנות "צים", בה עבד גם כשהיה שחקן פעיל. כיום הוא פנסיונר של החברה. מדיה וקבצים בנושא יוסי קרמר בוויקישיתוף יוסי קרמר, באתר Transfermarkt יוסי קרמר באתר הרשמי של מכבי חיפה אשר גולדברג‏, "אוחנה ואני שנאנו אחד את השני שנאת מוות. ואז חתמתי בבית"ר", באתר וואלה, 15 בפברואר 2024
צ'ינצ'ילה קצרת-זנב

צ'ינצ'ילה קצרת-זנב (שם מדעי: Chinchilla chinchilla) הוא מין של מכרסם קטן מהסוג צ'ינצ'ילה שבמשפחת הצ'ינצ'יליים. היא קטנה ונדירה יותר מקרובתה צ'ינצ'ילה ארוכת זנב. אורכה של הצ'ינצ'ילה 28–49 ס"מ ומשקלה 0.5–0.8 ק"ג. היא בעלת פרווה עבה ואפורה, ראש גדול, אוזניים ורודות וארוכות וזנב קצר. חיה במורדות של הרי האנדים בארגנטינה, צ'ילה, בוליביה ופרו וניזונה בעיקר מצמחים הרריים ומעשבים. היא פעילה במשך היום ומסתתרת במחילות. הצ'ינצ'ילה נמצאה בסכנת הכחדה עקב פגיעה מציידים שרוצים לסחור בפרוותה. היא משמשת כחיית מחמד כמו קרובתה ארוכת הזנב. Chinchilla chinchilla boliviana Chinchilla chinchilla chinchilla מדיה וקבצים בנושא צ'ינצ'ילה קצרת-זנב בוויקישיתוף צ'ינצ'ילה קצרת-זנב, באתר ITIS (באנגלית) צ'ינצ'ילה קצרת-זנב, באתר NCBI (באנגלית) צ'ינצ'ילה קצרת-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צ'ינצ'ילה קצרת-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צ'ינצ'ילה קצרת-זנב, באתר GBIF (באנגלית) צ'ינצ'ילה קצרת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
יסעור (סוג)

יסעור (שם מדעי: Puffinus) הוא סוג של עוף ימי ממשפחת היסעוריים המעופף בכל הימים והאוקיינוסים. מיני הסוג בעלי נוצות כהות-אפורות, רגליים קטנות בעלות קרומי שחייה ומקור בינוני עם בליטה מעליו. הם יכולים לדאות בלב ים במשך שבועות ויכולים לשחות ולצלול. הם ניזונים מדיונונים ודגים העולים למעלה. היסעורים מקננים בחופים שונים ברחבי העולם בצוקים, מאורות ואיים שונים, שם יש פחות טורפים יבשתיים. Puffinus nativitatis יסעור אטלנטי (Puffinus puffinus) יסעור מצוי (Puffinus yelkouan) Puffinus mauretanicus Puffinus bryani Puffinus opisthomelas Puffinus auricularis Puffinus newelli Puffinus myrtae Puffinus gavia Puffinus huttoni Puffinus lherminieri Puffinus persicus Puffinus bailloni Puffinus subalaris Puffinus bannermani Puffinus heinrothi יסעור קטן (Puffinus assimilis) Puffinus elegans Puffinus baroli Puffinus boydi בעבר נכללו מינים נוספים בסוג שהועברו לסוגים אחרים. יסעור אטלנטי מדיה וקבצים בנושא יסעור בוויקישיתוף יסעור, באתר ITIS (באנגלית) יסעור, באתר NCBI (באנגלית) יסעור, באתר GBIF (באנגלית)
יסעור אפור

יסעור אפור (שם מדעי: Ardenna) הוא סוג של עופות ימיים ממשפחת היסעוריים החיים בימים והאוקיינוסים הפתוחים. בעבר מיני הסוג השתייכו לסוג יסעור (Puffinus). היסעורים דואים על הרוחות של האוקיינוס במשך שבועות מבלי לנוח. הם גדולים יותר מבני הסוג יסעור ובעלי ראשים גדולים יותר. רבים מהמינים נודדים בקיץ לאזורים הארקטיים והאנטארקטיים שם יש הרבה מזון בים. יסעור מחודד-זנב (Ardenna pacifica) Ardenna bulleri יסעור כהה (Ardenna grisea) יסעור קצר-זנב (Ardenna tenuirostris) Ardenna creatopus Ardenna carneipes יסעור שחור-כיפה (Ardenna gravis) מדיה וקבצים בנושא יסעור אפור בוויקישיתוף יסעור אפור, באתר NCBI (באנגלית) יסעור אפור, באתר GBIF (באנגלית)
לבנית ים סוף

לבנית ים סוף (מכונה גם לבנית שונית מערבית כדי לא לבלבל עם לבנית שונית פסיפית; שם מדעי: Egretta gularis) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה בביצות ובחופי ימים. היא נפוצה באירופה, אפריקה ודרום אסיה עד להודו וכן בישראל. אורכה של הלבנית 86-204 ס"מ ומשקלה 280-710 גרם. היא בעלת נוצות אפורות-סגולות עם לחיים וגרון וכן בטן לבנים והמקור והרגליים צהובים וארוכים. הבוגרים לבנים ומזכירים במראם לבנית קטנה אך המקור כתום והם קטנים יותר. הלבנית מעופפת באגמים, בריכות, ביצות וחופי ימים רדודים בסביבות שוניות אלמוגים וזה מקור שמה באנגלית (Western reef heron). היא לוכדת יצורי מים קטנים לרבות דגים, סרטנים ורכיכות שונות. הלבנית מחבבת במיוחד את היבשתנים העולים לחוף. היא צדה את הטרף הן מהמים והן מהיבשה אך היא אינה יכולה לשחות. Egretta gularis gularis Egretta gularis schistacea מדיה וקבצים בנושא לבנית ים סוף בוויקישיתוף לבנית ים סוף, באתר ITIS (באנגלית) לבנית ים סוף, באתר NCBI (באנגלית) לבנית ים סוף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לבנית ים סוף, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לבנית ים סוף, באתר GBIF (באנגלית) לבנית ים סוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרארי פורטופינו

פרארי פורטופינו (באיטלקית: Ferrari Portofino) היא מכונית ספורט גראן טוריסמו בתצורת 2+2 מבית פרארי, אשר החליפה את פרארי קליפורניה. המכונית ערכה את הופעת הבכורה הציבורית שלה בתערוכת פרנקפורט בספטמבר 2017, והיא צפויה להגיע לישראל בתחילת 2018. כמו לקליפורניה, גם לפורטופינו גג קשיח-נפתח, אך מרכב האלומיניום קשיח יותר והמשקל נמוך מבעבר. מקור שם המכונית הוא בכפר הדייגים האיטלקי, פורטופינו, שבנפת ג'נובה על חוף הריביירה האיטלקית. לפורטופינו מנוע V8 קדמי-מרכזי בנפח 3.9 ליטר וצמד מגדשי טורבו אשר הודות לעדכונם, כעת המנוע מפיק 600 כ"ס ב-7,500 סל"ד, 40 כ"ס יותר מבקליפורניה T היוצאת. שיא המומנט עומד על 77.5 קג"מ בהילוך שיוט והוא משתנה בהתאם להילוך הנבחר. תוספת הכוח מאפשרת תאוצה ל-100 קמ"ש ב-3.5 שניות, ולמהירות מרבית של 320 קמ"ש. המנוע משודך לתיבה של שבעה הילוכים כפולת-מצמד המקנה חלוקת משקל של 54 אחוזים לטובת הציר האחורי. פרט להגה להגה חדש מתוגבר חשמלית לפורטופינו גם דיפרנציאל אחורי אקטיבי (E-Diff3) וכיול מתלים שונה לצורך הפחתת זוויות הגלגול ושיפור נוחות הנסיעה. בנוסף, עדכנה פרארי את מערכת הבולמים האדפטיבית (SCM-E) עם קפיצים כפולים המאפשרים לפי החברה להקטין את זוויות לספיגה משופרת של מהמורות. צריכת הדלק עומדת על כ 9.5 ק"מ לליטר. הפורטופינו הוארכה בכ-1.6 סנטימטר ביחס לקליפורניה לאורך של 458.6 סנטימטר והתרחבה ב-3 סנטימטר ל-194 סנטימטר. העיצוב החדש כולל בחרטום אגרסיבי יותר בהשראת פרארי 812, עם מסיטי אוויר המפחיתים את רעשי הרוח ב-30% ומשפרים את היעילות האווירודינמית. בתוך תא הנהג התווסף מסך מגע בגודל 10.2 אינץ' הממוקם בקונסולה המרכזית. כמו גם התווספו צג לתצוגת נתונים מול הנוסע והגה שונה עם מתג למענה שיחות טלפון. היא גרסה בעלת אותו מנוע אך כאן המנוע מספק 620 כ"ס במקום 600 כ"ס. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.45 שניות במקום 3.5 שניות ותיבת ההילוכים בעלת שמונה הילוכים במקום שבעה. היא נחשפה בספטמבר 2020. מדיה וקבצים בנושא פרארי פורטופינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרארי פורטופינו (באנגלית) דני קושמרו, רקוויאם לבנזין, באתר "ידיעות אחרונות", 10 בדצמבר 2018 אלדר מנורי, פרארי חושפת את הפורטופינו, מחליפת הקליפורניה, באתר גיר, ‏23 באוגוסט 2017 ניר בן זקן, מכונית בסיסית וזולה לפרארי - אבל הכל יחסי, באתר ynet, 23 באוגוסט 2017 חדש על הכביש: פרארי פורטופינו, באתר השטח הישראלי, ‏24 באוגוסט 2017 אופיר דואק, חגיגה איטלקית לקראת פרנקפורט, באתר ערוץ הספורט, ‏24 באוגוסט 2017 cartube, פרארי פורטופינו: מחליפת הקליפורניה T נחשפת, ‏23 באוגוסט 2017 Drive Time, פרארי פורטופינו – מחליפת הקליפורניה, ‏24 באוגוסט 2017 בן חסון, פרארי פורטופינו – ביי ביי קליפורניה, ‏24 באוגוסט 2017 נעם וינד, ביי ביי קליפורניה: פרארי חשפה את הפורטופינו (עמ' באתר The Car), ‏24 באוגוסט 2017 דן בר-דוב, פרארי חושפת את הפורטופינו, היורשת של קליפורניה T, באתר מגפון, ‏24 באוגוסט 2017 Ferrari Portofino M Revealed With More Power And Eight-Speed Auto, באתר מוטור 1, ‏16 בספטמבר 2020