laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קוסטה קונקורדיה

קוסטה קונקורדיה (באיטלקית: Costa Concordia) הייתה אוניית תענוגות איטלקית בת 17 סיפונים וקיבולת של 3,700 נוסעים. בראשית 2012 עלתה האונייה על שרטון וטבעה חלקית כאשר היא נוטה על צידה. ב-2014 חולצה האונייה ונגררה לפירוק. האונייה נמצאת בבעלות חברת קוסטה קרוז, חברה בת של קבוצת קרניבל שבשליטת משפחת אריסון. קוסטה קונקורדיה הייתה מהאוניות הגדולות בעולם ואורכה הכולל היה 290.20 מטר ועלות בנייתה הסתכמה ב־450 מיליון אירו. הספא באונייה השתרע על שני סיפונים, וכלל בריכה פנימית. הסיפון העליון הכיל שתי בריכות שחייה, וגג הזזה מזכוכית, על מנת להבטיח לנוסעים נוף ים גם במזג אוויר סוער. האונייה שייטה בים התיכון. ב-13 בינואר 2012, במהלך הפלגה שגרתית מול חופי איטליה, עלתה האוניה על שרטון מול חופי מונטה ארג'נטריו וחור באורך של כ-50 מטרים נפער בצידה השמאלי. בעקבות חדירת מים, נטתה האוניה על צדה והחלה לשקוע, אולם לא טבעה כליל. מרבית הנוסעים חולצו ללא פגע, אך 32 נוסעים נספו ו-64 נוסעים נפצעו. התאונה אירעה בתשע בערב, שעתיים אחרי שהאונייה יצאה מנמל צ'יוויטווקיה בדרכה לסאבונה, תחנתה הראשונה בהפלגה מתוכננת בת שבעה ימים בים התיכון. בזמן האירוע, היו על סיפון האונייה 3,229 נוסעים ו-1,023 אנשי צוות. הנזק לחברות הביטוח בעקבות התאונה מוערך במיליארד דולר. חברת "קוסטה קרוז" הציעה סך 11 אלף אירו לכל אחד מהנוסעים שלא נפגעו גופנית במהלך הטביעה והחילוץ, כפיצוי על אובדן חפצים אישיים ונזק נפשי. חלק מהנוסעים קיבלו הצעה זו, ואחרים שקלו הגשת תובענה ייצוגית לפיצוי גבוה יותר. ב-16 בספטמבר 2013, לאחר הכנות ממושכות, החלו שתי חברות המתמחות בחילוץ אוניות בחילוץ האונייה לקראת פירוקה. בשלב הראשון בחילוץ הועמדה האונייה על כנים מבטון שנבנו בקרקעית הים. ב-26 בספטמבר 2013 נמצאו שתי גופות של בני אדם שנעדרו מאז האסון. השרידים נמצאו סמוך למבנה המרכזי של האונייה. ב-2 בפברואר 2014 נהרג צוללן ספרדי בעת שעבד בחילוץ שרידי האונייה. הוא נחתך ממתכת חדה מתחת למים ודימם למוות. הצולל חולץ בהכרה, אך מאמצי ההחייאה כשלו. ביולי 2014 הושלמה העברת האונייה למצב ציפה, לשם גרירתה לפירוק. קברניט האונייה, פרנצ'סקו סקטינו, הועמד לדין, הורשע בהריגה ונדון ל-16 שנות מאסר. מדיה וקבצים בנושא קוסטה קונקורדיה בוויקישיתוף ניצולים וכבאים על האירוע, באתר ynet ברבי לאטצה נאדואו, ‏חילוץ הסוררת, במדור סיינטיפיק אמריקן של מכון דוידסון, 1 בדצמבר 2013 סוכנויות הידיעות, 5 גופות נוספות נמצאו בקוסטה קונקורדיה, באתר nrg מעריב, 22 במרץ 2012 אסון קוסטה קונקורדיה: נזק מוערך של מיליארד דולר לתעשיית הביטוח, "עדיף", 25 בינואר 2012 הפיצוי המוצע לנוסעים של קוסטה קונקורדיה: 11 אלף יורו לכל אחד, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2012 AP, בדרך לגריטה: ה'קוסטה קונקורדיה' שוב צפה, באתר ynet, 14 ביולי 2014 רויטרס, קוסטה קונקורדיה: 16 שנות מאסר לקפטן, באתר ynet, 11 בפברואר 2015
סרבוס סרבורום דאי

סֶרְבוּס סֶרְבוֹרוּם דֶאִי (בלטינית: servus servorum dei) הוא מונח שמשמעו "משרת משרתי האל". מונח זה הוא אחד מתאריו הרשמיים של האפיפיור ומשמש בהתייחסות לאפיפיור בתחילתה של פנייה אפיפיורית במסגרת בולה אפיפיורית. האפיפיור גרגוריוס הראשון בסוף המאה השישית היה האפיפיור הראשון שהשתמש בתואר זה בהתייחס למשרת האפיפיור, כאשר המונח נכנס לשימוש סדיר אצל האפיפיורים רק במאה התשיעית. שליטים אחרים שהשתמשו בתואר חדלו להשתמש בו רק אחרי המאה ה-12, ומאז הוא משמש באופן בלעדי בהתייחסות לאפיפיור בלבד. בשנים שאחרי ויעוד הוותיקן השני השתמשו אפיפיורים במונח כדי להעניק למשרתם מראית עין פשוטה ומלכותית פחות. האפיפיור פאולוס השישי הפסיק להשתמש בכתר האפיפיורי, ויורשיו הלכו בעקבותיו בנוהג זה. יוחנן פאולוס הראשון, יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר חדלו מן הנוהג של טקס הכתרת האפיפיור והעדיפו במקומו את טקס כינון האפיפיור הצנוע יותר. במקום לקבל כתר אפיפיורות, שלושתם קיבלו את הפליום בעת חגיגת עלייתם לכס. כמו כן, נפטרו אפיפיורים אלו מהשימוש ב"אנחנו" המלכותי ובחרו במקומו ב"אני".
ארנולד לחובסקי

ארנולד בוריסוביץ לָחוֹבְסקי (ברוסית: Арнольд Борисович Лаховский; באנגלית: Lakhovsky;‏ 1880 – 1937) היה צייר יהודי יליד אוקראינה, שהיה אחד מן המורים הראשונים בבית הספר לאמנות "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. לחובסקי נולד בשם אהרן ברקוביץ' בשנת 1880 בעיר צ'רנוביל שבפלך קייב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). הוא למד אמנות באודסה ואחר כך במינכן. בשנת 1903 יצר לחובסקי פורטרט של חיים נחמן ביאליק, שהיה אחד התיאורים הראשונים של המשורר. בשנת 1909 עלה לחובסקי לארץ ישראל, בעקבות הזמנתו של בוריס שץ, ושימש כמחליפו של מורה בצלאל שמואל הירשנברג. עם בואו לארץ ישראל השתכן לחובסקי בביתו של הסופר ש. בן-ציון. נחום גוטמן, בנו של בן-ציון, תיאר בדיעבד את ביקורו של לחובסקי בביתם. על פי גוטמן יצר לחובסקי בביקור זה כמה עבודות ובהם "תמונת כושי יושב על שרפרף מעשן נרגילה, נופים של חול וים, ופורטרט שעשה מפרופסור שץ". לאחר כשנה חזר לחובסקי לסנקט פטרבורג. ב-1912 מונה שם כפרופסור לאמנות. בשנת 1925 היגר לחובסקי לפריז, שם הציג בכמה מוזיאונים וגלריות לאמנות. בשנת 1933 היגר לארצות הברית, שם לימד בבית הספר לאמנות של מוזיאון בוסטון לאמנות. לחובסקי נפטר בניו יורק בשנת 1937. לחובסקי (מימין) עם בוריס שץ לפני בניין בצלאל (1909) השיחה, 1935 בקירוב שמן על עץ, גובה 51 ס"מ, אורך 61 ס"מ דיוקן עצמי של לחובסקי לוריא, דורון, "אלברט רובין, פרופ' שץ ומחזור התלמידים הראשון ב"בצלאל"", בתוך: בר-אור, גליה; לוריא, דורון (אוצרים), אלברט רובין, התחלות, משכן לאמנות, עין חרוד, 2010, עמ' 28. ראו: גוטמן, נחום, "חולות ובדים", דבר, 1959.
פינאר קרשיאקה

פינאר קרשיאקה (בטורקית: Pınar Karşıyaka) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר איזמיר. נכון לעונת 2016/2017 הקבוצה מתמודדת בליגת העל הטורקית ובליגת האלופות. הקבוצה, הוקמה בשנת 1966 והיא בין הקבוצות שהקימו את ליגת העל הטורקית בכדורסל. בעונת 1967/68 ירדה הקבוצה לליגה השנייה. ובסיום עונת 1973/74 העפילה חזרה לליגה הבכירה. בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הטורקית. בעונת 2004/05 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה לקבוצת אולקר 73-41. בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע הטורקי, כשניצחה בגמר את קבוצת אנאדולו אפס 65-66. בנוסף הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף ונוצחה על ידי פנרבחצ'ה אולקר 3-0. בעונת 2014/15 זכתה באליפות השנייה בתולדותיה. ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 1986/87 בגביע קוראץ'. בסיום עונת 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לשלב רבע הגמר של היורוצ'לנג' ובעונת 2012/13 הגיעה עד לגמר והפסידה לקבוצת קרסניה קריליה סמרה 77-76. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה ביורוקאפ. הליגה הטורקית: אליפות (2): 1987, 2015 מקום שני: 1984 חצי גמר: 2004, 2013, 2014 הגביע הטורקי: זכייה (1): 2014 גמר: 2005 חצי גמר: 2007 גביע הנשיא: זכייה (1): 1987 יורוצ'לנג' גמר: 2013 רבע גמר: 2011 מדיה וקבצים בנושא פינאר קרשיאקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פינאר קרשיאקה
אדסחר דייקסטרה

אֶדְסְחֶר וִיבֶּה דֶיְיקְסְטְרָה (בהולנדית: Edsger Wybe Dijkstra, אלפבית פונטי בינלאומי: [ˈɛtˌsxər 'ʋibə ˈdɛɪkˌstra]; ‏האזנה‏Ⓘ‏ ‏ 11 במאי 1930 – 6 באוגוסט 2002, נינן, הולנד) היה מהבולטים במדעני המחשב והמתכנתים במאה העשרים. דייקסטרה נולד ברוטרדם שבהולנד, לאב כימאי ולאם מתמטיקאית. למד מתמטיקה ופיזיקה תאורטית באוניברסיטת ליידן. בשנים 1952–1962 עבד כמתכנת, ובמהלכן השלים את הדוקטורט במדעי המחשב (שעדיין לא התגבש כתחום עצמאי) באוניברסיטת אמסטרדם. עבודת הדוקטור שלו, שהוגשה בשנת 1959, נושאת את הכותרת Communication with an Automatic Computer, והתבססה גם על ניסיונו כמתכנת. בשנים 1962–1984 היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת איינדהובן, ובשנים 1973–1984 היה עמית מחקר של חברת בורוז. בשנים 1984–1999 היה פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת טקסס באוסטין. דייקסטרה הוא חתן פרס טיורינג לשנת 1972 ועמית ACM משנת 1994. על שמו של דייקסטרה נקרא פרס דייקסטרה של ה־ACM (האגודה הבינלאומית של מדעני מחשב). הפרס מוענק כל שנה למאמר שהייתה לו השפעה מרובה (במשך עשר שנים לפחות) על תחום החישוב המבוזר. דייקסטרה היה מהזוכים הראשונים בפרס (לפני שנקרא על שמו), בזכות מאמר הייצוב העצמי. האלגוריתם של דייקסטרה, למציאת מסלול קל ביותר בגרף, כשנתונות משקולות לא שליליות על הקשתות. האלגוריתם מוצא את המסלולים מקודקוד מסוים בגרף אל כל אחד מהקודקודים האחרים (במסגרת תורת הגרפים). "Go To Statement Considered Harmful", מכתב למערכת הירחון Communications of the ACM שהתפרסם בשנת 1968 ויצר תפנית בתחביר של שפות תכנות, בהסבו את תשומת הלב לקושי שגורם השימוש בפקודת goto לקריאותן של תוכניות. בעקבות מכתב זה נוצר התכנות המובנה, שבו יש מבני בקרה המאפשרים קריאות גבוהה. ביסוס מדעי של תהליך התכנות. פעולות הנעילה והשחרור של מנעול לסינכרוניזציה של תהליכים במערכת מבוזרת. מאמריו על מערכות מבוזרות נחשבים על ידי רבים להתחלת תחום המחקר של החישוב המבוזר. מאמרו על ייצוב עצמי, תכונה המבטיחה כי מערכת מבוזרת שתתחיל ממצב כלשהו תתכנס לבסוף למצב חוקי ותישאר חוקית. המאמר התחיל את תחום המחקר הזה (תת-תחום של תחום מערכות מבוזרות). פיתוח מהדר ראשון לשפת התכנות ALGOL, שפה שהפכה למודל בבהירותה ובקפדנותה המתמטית. דייקסטרה נודע בשנינותו, ואחדות מאמרותיו זכו לציטוט נרחב בקרב כותבים העוסקים במדעי המחשב: מדעי המחשב אינם עוסקים במחשב יותר משאסטרונומיה עוסקת בטלסקופ. — אדסחר דייקסטרה השאלה האם מחשב יודע לחשוב דומה לשאלה האם צוללת יודעת לשחות. — אדסחר דייקסטרה Structured programming (with O.J. Dahl and C.A.R. Hoare), Academic Press, 1972 A Discipline of Programming, Prentice-Hall, 1976 Selected Writings on Computing: A Personal Perspective, Springer Verlag, 1982. בעיית הפילוסופים הסועדים סמפור (מדעי המחשב) אדסחר דייקסטרה, ברשת החברתית Goodreads אדסחר דייקסטרה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אדסחר דייקסטרה, באתר MacTutor (באנגלית) אדסחר דייקסטרה, באתר dblp אדסחר דייקסטרה, באתר Semantic Scholar In Pursuit of Simplicity, the manuscripts of Edsger W. Dijkstra, הטקסט המלא של 1,300 מאמריו של דייקסטרה אדסחר דייקסטרה באתר פרס טיורינג (באנגלית) אדסחר דייקסטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Edsger Dijkstra, Go to Statement Considered Harmful, Communications of the ACM, 3 11, מרץ 1968, עמ' 147–148 doi: 10.1145/362929.362947
ביאמו

ביאמו (Bayamo) היא עיר הבירה של מחוז גרנמה במזרח קובה. את ביאמו הקים דייגו ולאסקס דה קואיאר ב-15 בנובמבר 1513. לאורך רוב המאה ה-16 הייתה העיר אחד המרכזים החקלאיים והמסחריים החשובים באי. מיקומה בפנים הארץ הבטיח לה ביטחון יחסי מול שודדי הים שפשטו על הימים באיי הודו המערבית באותה תקופה. סחר ההברחות המשגשג, שהגיע אל הים דרך העיר מנסניו ודרך הנהר קאוטו, שבו ניתן היה להשיט ספינות שמשקלן 200 טון, גרם לכך שבפתח המאה ה-17 הייתה ביאמו למובילה בערי קובה. סתימתו של אפיק הנהר קאוטו בעצים ושברי ספינות לאחר הצפה חמורה ב-1616 מנע את המשך השימוש בו לטובת המסחר. המסחר החשאי דרך מנסניו לאיי האזור, בהם קוראסאו, עוד המשיך לפרוח במאות ה-17 וה-18 ובאותה תקופה אף הייתה העיר מוקפת במטעים משובחים. ב-1827 קיבלה ביאמו זכויות עיר. במהלך מלחמת עשר השנים (1868-1878) הייתה העיר אחד ממעוזי ההתקוממות ובקרבתה נערכו כמה מן הקרבות הקשים ביותר, וכמעט שנהרסה בידי הכוחות הנגדיים. בעיר יושבת אוניברסיטת גרנמה. מדיה וקבצים בנושא ביאמו בוויקישיתוף ביאמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אסקישהיר (כדורסל)

אסקישהיר (בטורקית: Eskişehir Basket) היה מועדון כדורסל טורקי מהעיר אסקישהיר, שהתמודד בליגת העל הטורקית במשך שבע עונות. האולם הביתי של המועדון היה אולם הספורט של אוניברסיטת אנאדולו שמכיל 5000 מקומות ישיבה. המועדון הוקם בשנת 2006. ביולי 2018 המועדון פרש מליגת העל הטורקית ולאחר מכן הוא נסגר. המועדון הוקם בשנת 2006 בשם אולין גנצ'יליק (Olin Gençlik) הוא שיחק במשך שתי עונות הראשונות שלו בליגה האזורית . ב-2008 עלה המועדון לליגה השנייה. בעונת 2009–2008, העונה הראשונה של המועדון בליגה השנייה המועדון סיים במקום החמישי. בסיום עונת 10–2009 העפיל המועדון לראשונה לליגה הבכירה. לפני ההתחלה של עונת 11–2010 שינה המועדון את שמו לאולין אדירנה (Olin Edirne) בעונה הזו סיים המועדון במקום השביעי בליגה, בנוסף באותה העונה הגיע המועדון עד לרבע גמר הגביע הטורקי, ולרבע גמר הפלייאוף. ההופעה האירופאית היחידה של הקבוצה הייתה בעונה בעונת 12–2011 במסגרת היורוצ'לנג' בו היא הודחה בשלב הבתים. במשך שלוש עונות (2011-12, 2012-13 ו-14–2013) הקבוצה סיימה במקום ה-14 (כאשר המקום ה-15 וה-16 ירדו ליגה) ונשארה בליגה. בעקבות הפסקת התמיכה של אדירנה במועדון, הקבוצה עברה לשחק בעיר אסקישהיר והמועדון שינה את שמו לפני עונת 15–2014. בעונה הזו הקבוצה סיימה במקום ה-15 וירדה לליגת המשנה הטורקית. הקבוצה שיחקה שתי עונות בליגה המשנה וחזרה לליגת העל הטורקית בעונת 18–2017 שבה סיימה במקום השביעי. ב-13 ביולי 2018 המועדון פרש מליגת העל הטורקית. מדיה וקבצים בנושא אסקישהיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסקישהיר אסקישהיר, ברשת החברתית פייסבוק אסקישהיר, ברשת החברתית אינסטגרם "Eskisehir withdraws from Basketball Champions League and Turkish BSL League - Eurohoops". 12 ביולי 2018. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
HTC Flyer

HTC FLYER הוא מחשב לוח שעוצב ויוצר על ידי חברת HTC ומריץ את מערכת ההפעלה אנדרואיד 3.2 ("Honeycomb"). המחשב הוכרז ב-Mobile World Congress בשנת 2011 ויצא לשוק בחודש מאי באותה שנה. המחשב הוא בעל מעבד חד-ליבה של 1.5 GHz. ניתן לרכוש עט דיגיטלי מתוצרת HTC, אשר באמצעותו המשתמש יכול לכתוב הערות על המסך ולצייר ציורים. העט פועל על בסיס סוללות מיוחדות, AAAA, הניתנות להחלפה. המחשב כולל Wi-Fi ,GPS ובלוטות' 3 וקיים גם דגם הכולל אפשרות ל-SIM סלולרי. כולל שני מיקרופונים לשיפור ההקלטה, ושתי מצלמות, אחת מאחור בת 5 מגה פיקסל ואחת נוספת מצידו הקדמי של המחשב. תומך ביישומי אדובי פלאש בגלישה באינטרנט. המחשב מגיע עם ממשק של HTC בשם HTC Sense 3.0, אשר כולל מסך בית מעוצב ומסך נעילה. מדיה וקבצים בנושא HTC Flyer בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של HTC Flyer מידע על המחשב, באתר היצרן HTC (באנגלית) הודעה על עדכון המחשב, באתר gadgety ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימת צ'ינגהאי

צִ'ינְגהָאי (בסינית: 青海, בפין-יין: Qīnghǎi), או צו נגומפו (בטיבטית: མཚོ་སྔོན་པོ།), היא ימה מלוחה במחוז צִ'ינְגְהָאי שבצפון-מזרח טיבט. הימה נמצאת בחלקו הנמוך ביותר של אגן טקטוני סגור, שבין שלוחה דרומית של הרי נאן שאן לבין הרי קוקו נור, שלוחה צפון-מזרחית של הרי קונלון. האוכלוסייה באזור הימה היא דלילה, ומורכבת ברובה משבטי נוודים. מקומה וצורתה של הימה נקבעו על ידי מורנות של קרחונים שגלשו בעבר מההרים, המקיפים את הימה משני צדדיה. יש תנודות עונתיות גדולות בהיקפה ובעומקה של הימה. בשוליה המערביים יש שטחי ביצות רחבים. הימה קפואה 4-5 חודשים בחורף. סביב הימה מצויות האוכלוסיות האחרונות של צבי יעלי פרז'וואלסקי האנדמי לאזור. ימת צ'ינגהאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארגוב (אתר מקראי)

חבל אַרְגֹּב היה שמו של חבל ארץ בבשן בעבר הירדן המזרחי בתקופת המקרא. בקרב חוקרי המקרא וארץ ישראל ניתנו הצעות שונות באשר לזיהוי חבל הארגוב. ארגוב נכבש על ידי שבטי ישראל לפני כניסתם לארץ ישראל שממערב לירדן; לפי המסופר בספר דברים, יצאו הלוחמים של שבטי ישראל אל הבשן שכלל את "חבל ארגוב", שם נתקלו בכוחות הצבא של עוג בסמוך לעיר אדרעי, והתנהלה מערכה צבאית שהסתיימה בניצחונם של שבטי ישראל: ”וַנֵּפֶן וַנַּעַל דֶּרֶךְ הַבָּשָׁן וַיֵּצֵא עוֹג מֶלֶךְ הַבָּשָׁן לִקְרָאתֵנוּ הוּא וְכָל עַמּוֹ לַמִּלְחָמָה אֶדְרֶעִי: וַיֹּאמֶר ה' אֵלַי אַל תִּירָא אֹתוֹ כִּי בְיָדְךָ נָתַתִּי אֹתוֹ וְאֶת כָּל עַמּוֹ וְאֶת אַרְצוֹ וְעָשִׂיתָ לּוֹ כַּאֲשֶׁר עָשִׂיתָ לְסִיחֹן מֶלֶךְ הָאֱמֹרִי אֲשֶׁר יוֹשֵׁב בְּחֶשְׁבּוֹן: וַיִּתֵּן ה' אֱלֹהֵינוּ בְּיָדֵנוּ גַּם אֶת עוֹג מֶלֶךְ הַבָּשָׁן וְאֶת כָּל עַמּוֹ וַנַּכֵּהוּ עַד בִּלְתִּי הִשְׁאִיר לוֹ שָׂרִיד: וַנִּלְכֹּד אֶת כָּל עָרָיו בָּעֵת הַהִוא לֹא הָיְתָה קִרְיָה אֲשֶׁר לֹא לָקַחְנוּ מֵאִתָּם שִׁשִּׁים עִיר כָּל חֶבֶל אַרְגֹּב מַמְלֶכֶת עוֹג בַּבָּשָׁן:” בהמשך ספר דברים מסופר על יאיר בן מנשה אשר חלש על חבל ארגוב, שנקרא מאז על שמו "חות יאיר": ”יָאִיר בֶּן מְנַשֶּׁה לָקַח אֶת כָּל חֶבֶל אַרְגֹּב עַד גְּבוּל הַגְּשׁוּרִי וְהַמַּעֲכָתִי וַיִּקְרָא אֹתָם עַל שְׁמוֹ אֶת הַבָּשָׁן חַוֹּת יָאִיר עַד הַיּוֹם הַזֶּה:” ואילו, בספר מלכים, חבל ארגוב בבשן וחות יאיר בן מנשה בגלעד מתוארות כשתי יחידות מנהל נפרדות, שעליהן הופקד בן גבר אשר ישב ברמת גלעד, הנכללות בממלכת שלמה. ”בֶּן גֶּבֶר בְּרָמֹת גִּלְעָד לוֹ חַוֹּת יָאִיר בֶּן מְנַשֶּׁה אֲשֶׁר בַּגִּלְעָד לוֹ חֶבֶל אַרְגֹּב אֲשֶׁר בַּבָּשָׁן שִׁשִּׁים עָרִים גְּדֹלוֹת חוֹמָה וּבְרִיחַ נְחֹשֶׁת:” אונקלוס מתרגם תמיד את "כל חבל הארגב" כ"כָּל בֵּית פֶּלֶךְ טְרָכוֹנָא". טרכונא היא טרכון. אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), הציע לזהות את האתר המקראי עם העיר "רגב" (כיום ראג'ב) שבהרי הגלעד, אך זיהוי זה מוטל כיום בספק. טרכון הערך: ארגב, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 73. יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 113. ספר דברים, פרק ג', פסוקים א'–ד'. ספר דברים, פרק ג', פסוק י"ד. ספר מלכים א', פרק ד', פסוק י"ג. אונומסטיקון 16, שורה 21. י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, 100-107.
פליקס ורבורג

פליקס מוריץ וַרבורג (באנגלית: Felix Moritz Warburg;‏ 14 בינואר 1871, המבורג, הקיסרות הגרמנית – 20 בספטמבר 1937, ניו יורק) היה בנקאי, יו"ר ראשון של הסוכנות היהודית המורחבת ומצנט יהודי גרמני-אמריקאי. אבות אבותיו הגיעו לגרמניה מאיטליה במאה ה-17 והתיישבו בוורבורג שבווסטפאליה (וממנה לקוח שם משפחתו). במאה ה-18 נדדו בני משפחת ורבורג לאלטונה שליד המבורג. משה מרקוס ורבורג ואחיו גרשון ייסדו ב-1798 בהמבורג את הבנק מ"מ ורבורג ושות' (M. M. Warburg & Co). פליקס ורבורג היה נכדו של מייסד החברה משה מרכוס ורבורג ואחד משבעת ילדיהם של מוריץ ורעייתו שרלוטה לבית אופנהיים. כמו אחיו מקס ופאול, היה גם פליקס בנקאי, ואילו אחיו אבי (Aby) התעניין עוד מילדותו בספרות והיסטוריה ונעשה לחוקר תולדות האמנות. בשנת 1894 היגר פליקס לארצות הברית והיה לשותף בבנק Kuhn, Loeb & Co (קוהן, לוב ושות') בניו יורק. הוא נשא לאישה את פרידה שיף, בתו של השותף הבכיר יעקב שיף. לזוג נולדה בת בשם קרולה (Carola) שהתחתנה עם ולטר נ' רוטשילד ונולדו להם ארבעה בנים: פרדריק, מרכוס, ג'רלד פליקס, פאול פליקס ואדוארד מורטימר מוריס ורבורג. ורבורג היה דמות מפתח באליטה הגרמנית-יהודית-אמריקאית של ראשית המאה ה-20. הוא היה חבר מרכזי בג'וינט שלקח על עצמו לתמוך ביהודים הנצרכים באירופה אחרי תום מלחמת העולם הראשונה. כבר ב-1919 הוא יצא לסיור באירופה ודיווח על ממצאיו בדו"ח שבו הסביר, כפי שפורסם בניו יורק טיימס", שהאוכלוסייה היהודית במזרח אירופה סבלה מן המלחמה יותר מכל אוכלוסייה אחרת. ב-1925 היה יחד עם הארי סאקר (Sacher), חיים ויצמן, אלברט איינשטיין, מרטין בובר וזיגמונד פרויד בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית שזה עתה נוסדה. כמו כן היה פעיל במועצות המנהלים של אוניברסיטת קולומביה ושל בית המדרש לרבנים באמריקה (The Jewish Theological Seminary of America), מוזיאון פוג לאמנות (Fogg Art Museum) באוניברסיטת הרוורד. ב-1931 נקרא על שמו האולם הגדול בו כאות הוקרה על פעילותו רבת השנים (מ-1913) למען המוסד. את האוסף המקיף שלו של עיתונות ודפוסים אירופיים קיבל המרכז לאמנות של מכללת ואסר.‏ העיזבון הכתוב שלו (הפרטי והעסקי) הגיעו לארכיון האמריקאי היהודי (American Jewish Archives) בסינסינטי. כאות הוקרה לפעילותו ההומניטרית נקרא ב-1939 יישוב על שמו בארץ ישראל – כפר ורבורג. Jerome M. Kutnick, "FElix M. Warburg and The Jewish Agency", Herzl Year Book 8 (1978), 117-131. Rafael Medoff, "Felix Warburg and the Palestinian Arabs: a reassessment", American Jewish Archives Journal 54,1 (2002), 11-36. מדיה וקבצים בנושא פליקס ורבורג בוויקישיתוף פליקס ורבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פליקס מוריץ ורבורג (1871-1937), דף שער בספרייה הלאומית Felix M. Warburg Papers in The Jacob Rader Marcus Center of the American Jewish Archives (Biographische Notiz und Bestandsübersicht) Felix M. Warburg Collection Sonja P. Wentling, "A non-Zionist on Eretz Israel: observations and suggestions by Max Warburg in a letter to his brother Felix (1929)", American Jewish Archives Journal 51,1-2 (1999), 93-108 Felix M. Warburg Papers Tells sad plight of Jews, New York Times, 12 November 1919. Bulletin of the Fogg Museum of Art, November 1937. The Felix M. Warburg Print Collection.
צ'ינג הי

האם התכוונתם ל... ימת צ'ינגהאי – ימה מלוחה בטיבט צ'ינגהאי – פרובינציה בסין ליד טיבט
אייל שליין

אייל שליין (נולד ב-1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן בעברו כמפקד עוצבת עידן וכמפקד חטיבת גבעתי. שליין נולד בתל אביב וגדל במושב משגב דב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1978 התנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים החל מסלול לוחם ביחידה. ב-8 באפריל 1980 השתתף שליין בפעולת שחרור בני הערובה במשגב עם. לאחר מכן יצא שליין לקורס קציני חי"ר, ובסיומו עבר ליחידת שלדג ומונה למפקד צוות ושימש כמפקדו במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך מונה למפקד פלגה ביחידה. לאחר מכן עבר לחטיבת גבעתי שאך זה הוקמה, והיה למפקדה השני של סיירת גבעתי. בהמשך שב לשלדג, שימש כסגן מפקד היחידה והשתתף במבצע עיניים ירוקות. בשנים 1990–1992 פיקד על גדוד שקד והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון, ובכלל זה במבצע תשובה מהירה. לאחר מכן מונה למפקד יחידת שלדג בשנים 1992–1994. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה המרכזית באוגדת עזה בין השנים 1994–1995, ולאחר שהחטיבה אוחדה עם חטיבת קטיף, מונה למפקד חטיבת קטיף, וכיהן בתפקיד בין השנים 1995–1996. בהמשך שימש כסגן מפקד אוגדת עזה בין השנים 1996–1997. לאחר מכן מונה לשמש כמפקד חטיבת גבעתי וכיהן בתפקידו בין השנים 1997–1999. בשנת 2001 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת עידן, ושימש בתפקיד עד שנת 2003. בין היתר פיקד על האוגדה במבצע חומת מגן. בתחקיר צה"ל על הקרב בג'נין נמתחה ביקורת על אופן ניהולו את הקרב. לאחר מכן החליט לפרוש מצה"ל. אייל שני, עיתון במחנה, דצמבר 1997 מדיה וקבצים בנושא אייל שליין בוויקישיתוף אל"ם אייל שליין, מתוך האתר הרשמי של חטיבת גבעתי. אחי רז וקרינה שטוטלנד, "ניתוק מערכת התביעה מהשטח גורם לעיתים לשיקולים מוטעים", במחנה, ‏ 5 בדצמבר 1997, . אביחי בקר, עולים ללבנון, הארץ, כפי שהועלה באתר פרש, 10 בפברואר 1998. גל פרל פינקל, חוזרים ללבנון, דרך הטלוויזיה, באתר זמן ישראל, 28 באפריל 2020. אביחי בקר, "עולים ללבנון", הארץ, ‏ 10.02.1998. יואב לימור ואלון בן דוד, מקום שביעי: סיירת גבעתי, באתר ynet, 22 בינואר 2008. מבצע "תשובה מהירה", מתוך אתר חטיבת גבעתי. יהודה גורן, שישה אנשי חזבאללה חוסלו בפשיטת כוח "גבעתי" בלבנון, מעריב, ‏ 22 באפריל 1990. עמוס הראל, "בית הגידול" החדש לגנרלים: יחידת שלדג, באתר הארץ, 18 ביולי 2003 אל"ם אייל שליין, מתוך האתר הרשמי של חטיבת גבעתי. עמירה הס, צה"ל השלים ההשתלטות על מחנה ג'נין, באתר הארץ, 12 באפריל 2002 עמוס הראל, הקצינים בחמ"ל צפו חסרי אונים בקרב: "מי שהרים ראש נורה", באתר הארץ, 10 באפריל 2002. עמוס הראל, תחקיר הקרב בג'נין: ליקויים בהכנה ובפיקוד, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2002.
ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד

ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי רוברט פורד הפחדן (במקור: The Assassination of Jesse James by the Coward Robert Ford) הוא מערבון דרמטי אמריקאי משנת 2007 מאת הבמאי אנדרו דומיניק, בכיכובם של בראד פיט כג'סי ג'יימס וקייסי אפלק כרוברט פורד. הסרט הוא עיבוד לרומן מאת רון הנסן משנת 1983 באותו השם. רוברט (בוב) פורד (קייסי אפלק) הוא צעיר חסר ביטחון-עצמי ולא פופולרי, אשר גדל כשהוא מעריץ את העבריין הפופולרי, הרוצח ושודד הבנקים ג'סי ג'יימס (בראד פיט). בוב מנסה להתקבל אל חבורתו של ג'יימס, המתכננת לשדוד רכבת, בעזרתו של אחיו צ'ארלי (סם רוקוול), אשר גויס לאחרונה. ג'סי מצרף את בוב לחבורה, על מנת שיוכיח את עצמו, וזאת על אף חוות הדעת השלילית עליו מצידו של פרנק (סם שפרד), אחיו של ג'סי. בעקבות הצלחת השוד, הערצתו של בוב כלפי ג'סי מתחילה להפוך לאובססיה. עם הזמן, בוב מאבד כבוד לג'סי, מגלה התנגדות למזגו הרע ולאלימותו, ואף סובל מנחת זרועו, כולל בניסיון להטיל עליו מורא בהצמדת סכין לגרונו. לילה אחד בסלון, מזמין ג'סי את פורד לקחת חלק בשוד בנק בעיר פלאט, אך בוב, שכבר גמר אומר להרוג את ג'סי ואף עשה עסקה עם המושל כדי שלא ייכלא עקב כך, מחליט להרוג אותו קודם. בבוקר שלאחר מכן ג'סי נכנס, כדי לראות אם האחים פורד מוכנים לצאת לכיוון פלאט. לאחר התבוננות קצרה בשקט, ג'סי לוקח את החגורה שלו (בה נמצאים אקדחיו) ומניח אותה על הספה. ג'סי נעמד על כיסא, כאשר פניו אל הקיר ובידו מטלית נוצה ביד אחת על מנת לנקות תמונה התלויה על הקיר. בוב שולף אקדח ויורה בראשו של ג'סי, שנהרג במקום. לאחר הרצח, האחים פורד הופכים לסלבריטאים ומשחקים במופע תיאטרון במנהטן, המשחזר את הרצח, כאשר בוב מגלם את עצמו ואילו צ'ארלי מגלם את ג'סי ג'יימס. צ'רלי, מוכה אשמה, כותב מכתבים לזי (מרי-לואיז פרקר), אלמנתו של ג'יימס, לבקש את סליחתה, אבל לא באמת שולח אותם. מוצף ייאוש, צ'רלי מתאבד במאי 1884. לאחר מותו של צ'רלי מתעצמת הביקורת הציבורית נגדו, והוא מנודה כבוגד פחדני. עשר שנים לאחר מותו של ג'יימס, בוב נרצח על ידי אדם בשם אדוארד או'קלי, אך בניגוד לג'יימס, בוב לא זוכה לשום תהילה לאחר מותו. הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי וציון 75% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 166 ביקורות. אתר האינטרנט הרשמי של ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", באתר נטפליקס "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", באתר AllMovie (באנגלית) "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", באתר Metacritic (באנגלית) "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", באתר אידיבי "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד, קדימון הסרט באתר יוטיוב ביקורות אורי קליין, מתי הוא יתלה את התמונה, באתר הארץ, 3 במרץ 2008 אורון שמיר, עכבר העיר, לא כזה פחדן, באתר הארץ, 4 במרץ 2008 פבלו אוטין, ‏גיבור מת מהלך, באתר גלובס, 5 במרץ 2008 "ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג", 20 באפריל 2008 "The Assassination of Jesse James by the Coward Robert Ford‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)