אנדז'ייובקה

אנדזייובקה (בפולנית: Andrzejówka, בעבר גם Jendrzejowka; באוקראינית: Андріївка - אנדריאיבקה) הוא כפר הנמצא בגמינה מושינה שבמחוז (פוביאט) נובי סונץ', בפרובינציה פולין קטן, בדרומה של פולין, קרוב לגבול עם סלובקיה. הוא שוכן כ-7 ק"מ מערבית למושינה, 32 ק"מ דרומית מנובי סונץ' ו-102 ק"מ דרומית-מזרחית מבירת האזור, קרקוב. הכפר נמצא בחבל ההיסטורי שנודע בעבר כארץ הלמקים (למקיבשצ'ינה). הכפר אנדז'ייובקה נמצא בחלק הדרומי של הרכס יבוז'ינה של הרי בסקיד סונדצקי (אנ') שהם חלק מרכס הבסקידים (אנ'), על הגדה הימנית של נהר פופרד ובעמק קטן של יובל שלו. משלושה צדדים מוקף הכפר בגבעות השייכות לבסקיד סונדצקי: סטאביסקה (759 מ'), סקאלה (769 מ'), פרהיבה (673 מ'), פיוטרוסינה (645 מ') וזפאלה (639 מ'). הכפר כולל שלושה יישובים קטנים: לוגי, מיינדזימוסטקי ואושרודק. היישוב נמצא בשטח "הפארק האזורי פופרד" על הדרך האזורית 971 ועל מסילת הרכבת 96. הערים בקרובות ביותר אליו הן מושינה (7 ק"מ) ופיבניצ'נה-זדרוי (21 ק"מ). אל מרכז היישוב ניתן להגיע בדרך אחת בלבד. שנת 1352 שבה הוענקו ליישוב זכויות מגדבורג נחשבת לשנת הקמתו. לדעת האב יוליאן ניקורוביץ' אנדז'ייובקה יחד עם עוד כמה כפרים שהיוו את "המפתח של מושין" היה קיים עוד בימי הנסיכות האליץ'-וולין (גליציה-וולין) והם סופחו לפולין בשנת 1340 על ידי המלך קז'ימייז' השלישי. בשנת 1391 העניק המלך ולדיסלב השני יגיילו את הכפר יחד עם שטחים נוספים לבישוף קרקוב, יוחנן. עוד מן המאה ה-14 פעלה במקום פרוכיה רומית-קתולית. פעמון וכלים כנסייתיים נוספים שמקורם בשנת 1484 מעידים על קיומה של כנסייה מקומית בשלהי המאה ה-15. לפי היסטוריונים פולנים במאה ה-16 התיישבו בו ולאכים, שהיו נוצרים אורתודוקסים ומאוחר יותר הפכו ליוונים-קתוליים. ההיסטוריונים האוקראינים טוענים שמדובר היה מלכתחילה בהתיישבות רוסינית-למקית ושהשם "ולאכים" ניתן על ידי הפולנים בגלל חוקי "משפט הוולאכים" שחלו עליהם באותה תקופה. עד לאמצע המאה ה-20 באזור חיו בעיקר למקים-אוקראינים. בשנת 1939 מנתה אוכלוסיית הכפר 540 תושבים מתוכם 505 היו אוקראינים ו-35 - שומרי גבול פולנים. ב-28 ביוני 1876 נחנך הענף טרנוב-פלאווץ' של מסילת הברזל "חוצה גליציה", שעבר דרך אנדרייבקה, אנדז'ייובקה של היום. בין נובמבר 1918-ינואר 1920 היה הכפר חלק מהרפובליקה הלמקית בכפר פעלה אגודה פילורוסית ע"ש מיכאיל קצ'קובסקי. כמו כן עד 1945 פעלה שלוחה של פארוכיית מיליק של הנציגות היוונית-קתולית (דקאנות או ויקאריות) במושינה. נשמרו בה פנקסי קהילה החל משנת 1784. אחרי מלחמת העולם השנייה ארץ הלמקים או למקיבשצ'ינה סופחה לפולין, אף על פי שתושביה רצו להשתייך לאוקראינה. האוכלוסייה האוקראינית עברה או גורשה ברובה לאוקראינה הסובייטית. בשנים 1945–1947 התנהלו עדיין קרבות בין הצבא הסובייטי ליחידות של המחתרת הלאומנית האוקראינית "צבא המרד האוקראיני". התושבים האוקראינים עוד נשארו בשטח גורשו בשנת 1947 במסגרת מבצע ויסלה (אנ') למחנה הריכוז יאבוז'נו או אזורים שסופחו לפולין על חשבון גרמניה במערב. בשנים 1975–1988 השתייכה אנדז'ייובקה לפרובינציית נובי סונץ'. בשנת 1866 חיו באנדז'ייובקה-אנדריאיבקה 303 תושבים שגרו ב-62 בתים. מתוכם 289 נוצרים יוונים-קתוליים ו-10 יהודים. בשנת 1921 מנה היישוב 73 בתי מגורים, 403 תושבים, כולל 372 יווניים-קתוליים, 27 רומיים-קתוליים ו-4 יהודים. 371 מתוכם הכריזו עצמם רוסינים ו-32 כפולנים. בשנת 1939 יהודי בשם בנימין קלאוזנר היה עדיין חבר במועצת הכפר. הוא גורש תחת הכיבוש הגרמני לגטו מושינה אחר כך לגטו נובי סונץ' ונספה באושוויץ עם מרבית בני משפחתו. חבר מועצה אחר, קז'ימייז' אולשוסקי כנראה ממוצא פולני, נספה גם הוא באושוויץ-בירקנאו רבים מקרב חברי מועצת הכפר - אוקראינים-למקים - היגרו אחרי מלחמת העולם השנייה לברית המועצות. כמה מהם גורשו למערב פולין בעת מבצע ויסלה או נעצרו. להלן מספר התושבים לאורך השנים: בכפר נבנתה בשנת 1864 כנסייה יוונית-קתולית מעץ ועם איקונוסטאזיס מיוחד, המוקדשת לעליית מרים השמיימה. היא נהפכה בימינו לכנסייה רומית-קתולית. בכפר נמצאים גם אסמים מעץ מן המאות ה-18–19. הכפר ידוע גם במעיינות של מים מינרליים ובשדות חומעה. מדיה וקבצים בנושא אנדז'ייובקה בוויקישיתוף אנטון שניידר - "אנציקלופדיה של גליציה" Antoni Schneider (ed) Enciklopedya Krajoznawstwa Galicyi, tom 1 Lwow 1871 (בפולנית) אתר על ארץ הלמקים (בפולנית) Łemkowskie Archivum Prasowe פרוטוקולים של מועצת היישוב באלמנך של מחוז מושין 1949-1939 (Małgorzata Krystyna Przyboś Protokoły Rady Gromadzkiej wsi Andrzejówka z lat 1939-1949) A.Schneider Lemkowskie Archivum שרדה רק אחת משתי בנותיו, סאלציה, שהתיישבה אחרי המלחמה בקרקוב ומתה ב-1956 M.K.Przyboś