laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אולפן ליגת האלופות

אולפן ליגת האלופות היא תוכנית ספורט מבית ערוץ הספורט המשודרת בערוץ החל משנת 1995 ומסקרת את משחקי ליגת האלופות בכדורגל. התוכנית נחשבת לאחת מתוכניות הדגל של הערוץ, וזכתה בעבר בפרס האקדמיה לטלוויזיה לתוכנית הספורט הטובה ביותר. במשך מעל ל-25 שנים הוביל את התוכנית מודי בר און. בשלהי 2021 נאלץ בר און לפרוש עקב התמודדות עם מחלת הסרטן, ממנה נפטר לבסוף במאי 2022. לאחר פטירתו נבחר טל פרידמן כמחליפו בהגשת התוכנית, אך בסיום עונת שידורים אחת הודיע על עזיבה. בספטמבר 2023 נבחרה מירי נבו כמגישת האולפן החדשה. בשנת 1995 רכש ערוץ הספורט את זכויות השידור של ליגת האלופות, לאחר שעד 1994 זכויות השידור היו בידי רשות השידור ובעונת 1994/95 הזכויות היו בידי ערוץ 2. בכל ערב משחקים שודר משחק אחד בשידור ישיר, כאשר לפניו שודרה תוכנית אולפן לקראת המשחק, שכללה כתבות צבע ופרשנויות של הפאנל באולפן, ולאחר המשחק שודרו תקצירי יתר משחקי הערב. לאחר "עונת ניסיון" עם מגישים מתחלפים, בשנת 1996 מונה מודי בר און לתפקיד מגיש האולפן. לצדו התגבש פאנל קבוע שהורכב מפרשני הערוץ אבי מלר, שהגיש את תקצירי המשחקים, נדב יעקבי ושגיא כהן, אליו הצטרפו בהמשך גם כדורגלני עבר שונים, ובניהם אלי אוחנה ואיציק זוהר. את המשחקים שידרו לרוב רמי וייץ ויורם ארבל. בשנותיו הראשונות זכה האולפן לשבחים על גישה שונה וקלילה יותר שהציג לשידורי הספורט.[דרוש מקור] גישה זו התבלטה במערכונים אותם כתב מודי בר און מדי שנה עבור משדרי הגמר (כדוגמת "להיות רוי קין", פארודיה על הסרט "להיות ג'ון מלקוביץ'" ששודרה לפני משחק הגמר בשנת 2000), והחל משלב מסוים גם באירוח אמנים ולהקות שהופיעו באולפן בסיום כל ערב משחקים. בשנת 1998 זכה האולפן בפרס מטעם אופ"א כגוף המשדר המצטיין של המפעל באירופה. בשנת 2001 נוסף על ערוץ הספורט הבסיסי ערוץ נוסף, "ספורט חמש פלוס", ששידר משחק נוסף מהמפעל בכל ערב משחקים. בשנת 2007 השיק ערוץ הספורט שני ערוצים נוספים, "חמש לייב" ו"חמש גולד". בערוץ "גולד" שודר משחק נוסף, בעוד בערוץ "לייב" שודר "ערוץ הקיבוץ" - בו בר און והפאנל עוברים בין כל המגרשים בערב המשחקים ומעדכנים בשערים ובאירועים המשמעותיים בכל משחק. עם השנים חלו שינויים רבים בהרכב המשתתפים: וייץ וארבל עזבו את ערוץ הספורט ובמקומם הפכו יעקבי ועמיחי שפיגלר לשדרים הבכירים. בנוסף, צוות הפרשנים התרחב והצטרפו אליו, בין היתר, עמרי אפק, בוני גינצבורג, אלי גוטמן ודודו אוואט, לצד פינות שונות אותן הגישו כתבי הערוץ. זיו כהן, ראיון עם מודי בר און, באתר תל אביב, 21 במאי 1999
קנת קמרון

קנת קמרון (באנגלית: Kenneth Donald Cameron;‏ נולד ב-29 בנובמבר 1949, קליבלנד) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. קנת קמרון נולד בעיר קליבלנד. לאחר סיום בית ספר הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת וייטנאם כמפקד מחלקה ואחר כך שירת כמאבטח של חיל הנחתים בשגרירות בסייגון. בשנת 1972 הוא החל קורס טיס. לאחר סיומו הוא היה טייס של מטוס מדגם דאגלס A-4 סקייהוק. בשנת 1978 קמרון קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה ממכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובשנת 1979 קיבל תואר שני. לאחר סיום הלימודים קמרון המשיך בשירות בחיל הנחתים. בשנת 1983 הוא סיים הכשרה לטייס ניסוי. בשנת 1984 קמרון נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-37 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (סטיבן נגל היה מפקד צוות). המשימה העיקרית הייתה הצבת מצפה קרני גמא קומפטון על המסלול. במשימת STS-56 בשנת 1991 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות עשה מספר מחקרים תוך שימוש בספייסלאב של סוכנות החלל האירופית. בשנת 1994 קמרון עבר הדרכה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים בעיר הכוכבים. בשנת 1995 הוא היה מפקד צוות של STS-74 שהתחברה לתחנת החלל מיר. המעברות עגנה בתחנת החלל במשך 3 ימים. היא הביאה אספקה חדשה והחזירה לכדור הארץ ממצאים של המחקרים שבוצעו. בשנת 1996 הוא פרש מנאס"א. בשנת 2006 קמרון חזר לנאס"א. הוא מונה לתפקידי ניהול במרכז נאס"א בלנגלי. בשנת 2007 הוא עבר למרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2008 הוא פרש מנאס"א. בשנת 1996 קמרון פרש מנאס"א ועבר בתעשיית רכב עבור ג'נרל מוטורס וסאאב. בשנת 2002 קמרון קיבל תואר במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של מישיגן. לאחר פרישה סופית מנאס"א בשנת 2008 הוא החל לעבוד בנורת'רופ גראמן. מדיה וקבצים בנושא קנת קמרון בוויקישיתוף קורות חיים
נסיך פיימונטה

הלורדות של פיימונטה, לימים נסיכות פיימונטה (באיטלקית: Piemonte), הייתה במקור נחלה של רוזנות סבויה, ובעקבות כך הלורדים היו חברים בענף אכאיה של בית סבויה. את התואר ירש הענף המבוגר של השושלת ב-1418, אז בערך הועלתה סבויה למעמד דוכסות ופיימונטה למעמד נסיכות. כאשר בית סבויה קיבל את ממלכת סרדיניה, הסבויים השתמשו בסגנון נסיך פיימונטה (באיטלקית: Principe di Piemonte) עבור יורש העצר שלהם. התואר נכנס לראשונה לשימוש על ידי ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה. השימוש נשמר כאשר ויטוריו אמנואלה השני הפך למלך איטליה, "נסיך פיימונטה" הפך שווה ערך ל"נסיך ויילס" הבריטי, התואר שניתן לנסיך הכתר. ???? – 1233 טומאזו הראשון, גם רוזן סבויה 1233 – 1259 טומאזו השני, בנו של הקודם 1259 – 1282 טומאזו השלישי, בנו של הקודם 1282 – 1334 פיליפו הראשון, בנו של הקודם, גם נסיך אכאיה (1301 - 1307) 1334 – 1367 ג'אקומו, בנו של הקודם, הטוען לאכאיה 1368 – 1368 פיליפו השני, בנו של הקודם 1368 – 1402 אמדאו, אחיו של הקודם, הטוען לאכאיה 1402 – 1418 לואיג'י, אחיו של הקודם כאשר בית סבויה הפך לשושלת השלטת באיטליה ב-1861, הם המשיכו להשתמש בתואר נסיך פיימונטה ליורש העצר אך גם החלו להחליף אותו בתואר חדש, הנסיך מנאפולי. הדגל המלכותי של נסיך פיימונטה סמל של נסיך פיימונטה
מועצה אזורית הרי יהודה

מועצה אזורית הרי יהודה הייתה מועצה אזורית במחוז ירושלים בישראל. ב-1964 אוחדה המועצה עם כמה משכנותיה למועצה אזורית מטה יהודה. המועצה הוקמה בשנת 1949. בעת הקמתה היא כללה 11 יישובים, במרחב שבין מוצא לצרעה. בשטחי המועצה הוקמו יישובי עולים רבים וכבר ב-1952 נכללו בה כ-35 יישובים. ב-1958 התגוררו בה כ-9500 נפש. משרדי המועצה שכנו בירושלים. ב-1963 עלתה הצעה לאחד את ארבע המועצות האזוריות באזור ירושלים (הרי יהודה, גיזו, אבן העזר והאלה) למועצה אחת גדולה. הוקמה ועדה שדנה בכך, וראשי ארבע המועצות תמכו במהלך.. במאי 1964 הוחלט על איחוד ארבע המועצות למועצה אחת: מועצה אזורית מטה יהודה. בראשות המועצה עמדו: נפתלי אושפיז מקריית ענבים (1950) מנחם כץ ממעלה החמישה (1953-1955) אפרים בן-חיים מקריית ענבים (1958) יעקב הוכמן מבית זית (מ-1959) הוקמה מועצת איזור ירושלים, דבר, 16 באוקטובר 1949 רשויות מקומיות בחיי יום-יום, דבר, 14 במרץ 1958 הישובים החקלאיים בפרוזדור ירושלים תובעים הפחתת מחיר המים לתצרוכת חקלאית, קול העם, 3 בדצמבר 1952 יוסף בן שאול, המועצה האזורית המאוחדת של הפרוזדור תהיה הגדולה במדינה, מעריב, 28 באוקטובר 1963 50 ישובים בפרוזדור ייכללו במועצת "יהודה", הצופה, 26 במאי 1964
Blood 1983

Blood 1983 (בעברית: דָם 1983) הוא המיני-אלבום הראשון של להקת המטאל אלטרנטיבי האמריקאית In This Moment. המיני-אלבום יצא לאור ב-21 באוקטובר 2022, על ידי חברת התקליטים BMG רייטס מנג'מנט. במסגרת המיני-אלבום, הקליטה הלקה מחדש ארבעה שירים וקטע אינסטרומנטלי אחד. המיני-אלבום היה הראשון שיצא בהוצאת BMG רייטס מנג'מנט. בשנת 2012 הוציאה In This Moment את אלבום האולפן הרביעי שלה, Blood. במסגרת האלבום, הוקלטו ארבעת השירים "Adrenalize", "Burn", "Blood" ו-"Whore". הרביעי מתוכם הפך ללהיט בין-לאומי ונמכר במאות אלפי עותקים. בשנת 2022 הודיעה הלהקה כי בכוונתה להקליט מיני-אלבום קונספט, בהשראת שנת 1983. הלהקה הקליטה מחדש את אותם ארבעת השירים, בסגנון המאפיין את שנת 1983, כמו גם קטע אינסטרומנטלי בשם "1983", הפותח את המיני-אלבום. קטעים ויזואליים מתוך הגרסאות פורסמו בהמשך. מידע על האלבום Blood 1983 באתר MusicBrainz האלבום Blood 1983 באתר ספוטיפיי Blood 1983 - EP by In This Moment (באנגלית אמריקאית), 2022-10-21, נבדק ב-2023-03-06 Chad ChildersChad Childers, In This Moment Reimagine 'Blood' Favorites for 10th Anniversary EP, Loudwire (באנגלית) Release group “Blood” by In This Moment - MusicBrainz, musicbrainz.org Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) Editorial Team, IN THIS MOMENT To Release 'Blood 1983' EP This Fall, Single 'Whore 1983' Now Streaming, Sonic Perspectives, ‏2022-08-29 (באנגלית אמריקאית) Blabbermouth, IN THIS MOMENT Shares Visualizer For 'Adrenalize 1983' From 'Blood 1983' EP, BLABBERMOUTH.NET, ‏2022-10-21 (באנגלית)
ישראל אוסטרזצר

ישראל אוסטרזצר (כ"ט בשבט ה'תרס"ד, 15 בפברואר 1904 – אב ה'תש"א, יולי 1941) היה היסטוריון וחוקר הספרות התלמודית. סגן מנהל המכון למדעי היהדות בוורשה (פול') ומרצה לתלמוד ולספרות ימי הביניים במכון. חיבר ספרים ומאמרים. נספה בשואת יהודי אירופה. נולד בקולומיאה שבפלך סטניסלבוב, גליציה. התחנך בחינוך מסורתי, תחילה למד אצל סבו, ר' אלטר פרנקל, ואחר כך אצל רבי מאיר שפירא בעת כהונתו כרבה של טרנופול. ב-1923 קיבל תעודת בגרות של הגימנסיון הקלאסי בקולומיאה. אחר כך למד פילוסופיה, היסטוריה ובלשנות קלאסית באוניברסיטת קרקוב ובאוניברסיטת ורשה שבה קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1927. בשנת 1928 התקבל לעבודה במכון למדעי היהדות בוורשה, תחילה כמזכיר וכעבור שנה כסגן מנהל המכון. משנת 1933 החל לשמש מרצה לתלמוד ולספרות ימי הביניים במכון זה. כן השתתף בוועדות הממשלתיות הפולניות שעסקו בנושאי הוראת דת ולימודי יהדות בבתי הספר התיכוניים בפולין. אוסטרזצר ריכז וערך את ספר הזיכרון לזכרו של המשורר מתתיהו שוהם, הספר אבד בתקופת השואה. מחקרו של אוסטרזצר התמקד במשפט התלמוד ובהיסטוריה של העת העתיקה. הוא כתב מאמרי ביקורת ומסות ביוגרפיות לרוב, וכן שלושה ספרים: לברור מצבם המשפטי של יהודי אלכסנדריה בתקופת רומא, ורשה: כתבי המכון לחכמת ישראל III, תרצ"א מוסד האפותיקי בדיני התלמוד, בודפשט, תרצ"א נכסיו של העבד בדיני התלמוד, ורשה: כתבי המכון לחכמת ישראל, תרצ"ה (בפולנית) יעקב בן-יוסף (עורך) הסמינר הממלכתי למורי דת-משה בוורשה: קובץ מחקרים ומאמרים, תל אביב, 1985, עמ' 179 ישראל אוסטרזצר, בתוך: ידיעות גנזים, 81 (ניסן תשל"ג), שנה 10 כרך ה: סופרים עברים שנספו בשואה, עמ' 309–313 מדיה וקבצים בנושא ישראל אוסטרזצר בוויקישיתוף ישראל אוסטרזצר (1904-1941), דף שער בספרייה הלאומית מידע על ישראל אוסטרזצר בקטלוג הספרייה הלאומית Ostersetzer Israel בספריית סנט אטיין לפי נתן עק, התועים בדרכי המוות: הווי והגות בימי הכיליון, ירושלים: יד ושם, תש"ך, עמ' 38. ‏ספריית סנט אטיין‏ (Q107075267) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ישראל אוסטרזצר".
The Best (אלבום של ג'סטין ביבר)

The Best (בעברית: המיטב) הוא אלבום אוסף השלישי של הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר. האלבום יצא לאור באופן בלעדי ביפן, ב-27 בפברואר 2019, על ידי חברות התקליטים דאף ג'אם וסקול בוי רקורדס (אנ'), לציון עשר שנים של ביבר בתעשיית המוזיקה (2009-2019). באלבום נכללים סינגלים מתוך אלבומי האולפן של ביבר: My World 2.0‏ (2010),‏ Under The Mistletoe‏ (2011),‏ Believe‏ (2012),‏ ו-Purpose‏ (2015), וכן מתוך המיני אלבום My World‏ (2009), אלבום הרמיקס Never Say Never: The Remixes‏ (2011) ומאלבום האוסף הקודם שלו, Journals‏ (2013). The Best באתר פאנדום מידע על האלבום The Best באתר MusicBrainz The Best (Deluxe Edition) [w/ DVD, Limited Edition Justin Bieber CD Album], CDJapan (באנגלית)
רדוגה (סדרת לוויינים)

רדוגה (ברוסית:Радуга, קשת בענן) הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים בוצעו בשנים 1975–2013. החלליות נוצלו בעיקר לצרכים צבאיים. החל משנת 1979 הם היו חלק של מערכת קשר לוויינית של צבא ברית המעוצות. כמן כן הם נוצלו לצורכי המשק הסובייטי. השיגורים בוצעו בעיקר מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון K". בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 בברית המועצות הוחלט לפתח רשת תקשורת לוויינית על בסיס לוויינים במסלול גאוסטציונרי במקום לווייני תקשורת מדגם "מולניה" שפעלו במסלול מולניה. תכנון הלוויינים הועבר ל"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב". התכנון הסתיים בשנת 1975. במקביל פותח משגר מדגם "פרוטון K". במרץ 1974 שוגרה חללית "קוסומוס 637" שהייתה דגם של לוויין תקשורת החדש. הלוויין המבצעי הראשון שוגר ב-22 בדצמבר 1975. מערכת תקשורת הופעלה לראשונה בשנת 1979 על בסיס שני לווייני "רדוגה". בשנת 1982 הוחלט לעבור למערכת מתקדמת שכוללת 4 לווייני מדגם מולניה 3 ו-4 לווייני "רדוגה". הלוויין היה במשקל כ-1950 ק"ג וצויד בפאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר. על הלוויין היו מותקנים ממסרים שפעלו ב-C band. אורך חיים של הלוויין היה 3 שנים. בשנת 1985 החל פיתוח דגם "רדוגה 1". דגמים אלו היו במשקל 2420 ק"ג. על הלוויין היו מתוקנים ממסרים שפעלו ב-C band, X band ו-L band. הלוויין הראשון שוגר בשנת 1989 והשמיני ואחרון בשנת 2009. אורך חיים של הלוויין היה 3 שנים. בשנת 2007 שוגר לראשונה לוויין מדגם "רדוגה 1M". דגמים אלו היו במשקל 2420 ק"ג. על הלוויין היו מתוקנים ממסרים שפעלו ב-C band, X band, L band ו-Ka-band. הלוויין השלישי ואחרון בשנת 2013. אורך חיים של הלוויין היה 10-12 שנים. על בסיס לווייני הסדרה פותחו לווייני "גוריזונט" ו-"אקרן" לצרכים אזרחיים. כיום לווייני הסדרה מוחלפים על ידי לוויינים מסדרה "מרידיאן". כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון לווייני רדוגה לווייני רדוגה 1 לווייני רודגה 1M תיאור השיגורים
אנדריי וורוניחין

אנדריי ורוניכין (ברוסית: Андрей Воронихин ‏ 28 באוקטובר 1759 - 21 בפברואר 1814) היה אדריכל וצייר רוסי. כנציג הקלאסיציזם הוא גם היה ממייסדי סגנון התחייה הרוסי המונומנטלית. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו על קתדרלת קאזאן בסנט פטרסבורג. אנדריי ורוניכין נולד בכפר במחוז פרם, למשפחת צמיתים של הרוזן אלכסנדר סטרוגנוב, נשיא ותיק של האקדמיה הקיסרית לאמנויות, שייתכן שהוא היה גם אביו. ורוניכין התאמן בציור בבית המלאכה של צייר האיקונות של אורל גבריאל יושקוב. כישרונות נעוריו משכו את תשומת לבו של סטרוגנוב, ובשנת 1777 שלח הרוזן את ורוניכין ללמוד במוסקבה. בין מוריו היה ואסילי בז'נוב ומטבי קזקוב. לאחר 1779 עבד ורוניכין בסנט פטרבורג. בשנת 1785 שוחרר ורוניכין. מ-1786 עד 1790 למד אדריכלות, מכניקה ומתמטיקה בצרפת ובשווייץ. בשנת 1797, האמן השיג את התואר ה"אקדמי" מהאקדמיה לאמנויות יפות ומתחילת המאה ה-19 לימד באקדמיה לאמנויות יפות. הארכיטקטורה המוקדמת ביותר של ורוניכין כוללת גימור הפנים של ארמון סטרוגנוב (1793). צורות הבארוק המפוארות, שהוצעו על ידי רסטרלי, הוחלפו בעזרת ורוניכין בקישוט קלאסי קפדני, המאופיין בפשטות ובעידון. יתר על כן, הוא שיחזר את פנים הדאצ'ה סטרוגנוב על הנהר השחור (1795 - 1796), וכן בנה אחוזות בגורודניה (1798). היצירה העיקרית של ורוניכין הייתה קתדרלת קאזאן בסנט פטרסבורג. הבנייה החלה ב-27 במרץ 1801, והעבודה הסתיימה ב-1811. לרגל שיפוץ הכנסייה, הוענקה לורוניכין פנסיה ואות מסדר אנה הקדושה. מספר יצירות אחרות של ורוניכין היו בניין מחלקת האוצר, בניין מכון הכרייה של סנט פטרבורג, מבנים בארמון פטרהוף, וארמונות בסטרלנה, גאצ'ינה ופבלובסק. האדריכל מת ב-5 במרץ 1814 בסנט פטרסבורג. מדיה וקבצים בנושא אנדריי וורוניחין בוויקישיתוף אנדריי וורוניחין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Collection of articles on Voronikhin at Leningrad Oblast Universal Scientific Library Olga Medvedkova, Mémoire de l'architecte V***, Paris : Triartis, 2015 Wladimir Berelowitch et Olga Medvedkova, Histoire de Saint-Pétersbourg, Paris, Fayard, 1996
תלמה בורדמן

תלמה בורדמן (באנגלית: Thelma Boardman‏ 31 באוקטובר 1909 – 21 באפריל 1978), נולדה בשם תלמה ג'ויס האברד (Thelma Joyce Hubbard), הייתה מדבבת אמריקאית הידועה בעיקר בזכות עבודתה באולפני וולט דיסני, במיוחד כמדבבת של מיני מאוס בשנים 1937–1938 ושוב ב-1941–1942. תלמה ג'ויס האברד נולדה באזור תעלת פנמה ב-31 באוקטובר 1909, לאדוארד לושיוס ורבקה ססיליה האברד. בשנת 1932 היא עבדה כמנהלת מסע הבחירות של אביה כשהגיש בקשת מועמדות דמוקרטית לקונגרס מקליפורניה. היא נישאה לראסל ארווין דיהל ב-7 ביולי 1929, לפני שהתחתנה עם השחקן טרו איימס בורדמן, איתו נולדו לה שני ילדים. היא החלה לתרום את קולה לדמותה של מיני מאוס כחלק מתוכנית רדיו בשנת 1937. בשנת 1938 עשתה את תפקיד הדיבוב הראשון שלה בסרט בתור המלאך של דונלד בסרט "Donald's Better Self". היא נפטרה ב-21 באפריל 1978 בלוס אנג'לס, קליפורניה. 1938 Donald's Better Self Mother Goose Goes Hollywood שלגיה ושבעת הגמדים – בתור שלגיה בדיבוב הספרדי 1941 הסופה הקטנה השנים הטובות אומנות הסקי 1942 ההחלטה של דונלד מסיבת יום ההולדת של מיקי במבי תלמה בורדמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תלמה בורדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Thelma Diehl directs campaign for father". The San Francisco Examiner. 25 ביולי 1932. p. 18. נבדק ב-11 ביולי 2020 – via Newspapers.com. {{cite news}}: (עזרה) Ancestry.com. California, Marriage Records from Select Counties, 1850–1941 [database on-line]. Provo, UT, USA: Ancestry.com Operations, Inc., 2014. Year: 1940; Census Place: Los Angeles, Los Angeles, California; Roll: m-t0627-00376; Page: 63A; Enumeration District: 60-55B "Join Ancestry". search.ancestry.co.uk. נבדק ב-2018-01-17. Hischak, T.S. (2011). Disney Voice Actors: A Biographical Dictionary. McFarland, Incorporated, Publishers. ISBN 9780786486946. נבדק ב-2018-01-17.
בריטן

האם התכוונתם ל... בריטאני – חבל ארץ בצרפת גלריית טייט בריטן – גלריה בלונדון בנג'מין בריטן – מוזיקאי אנגלי ויל בריטן – שחקן אמריקאי
1892 בצרפת

שנת 1892 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 905 שנות לאום. נשיא צרפת: מארי פרנסואה סדי קארנו ראש ממשלת צרפת: עד 27 בפברואר: שארל דה פרייסין 27 בפברואר–6 בדצמבר: אמיל לובה מ-6 בדצמבר: אלכסנדר ריבו 12 ביולי: אגם חבוי מתפרץ מתוך קרחון במונט בלאנק, וגורם להצפה של העמק בה נהרגים 200 תושבים ונופשים בסנט–גרבי לה–באיין. 8 בנובמבר: מטען של פעילים אנרכיסטים הורג 6 בני אדם בתחנת משטרה בשדרת האופרה בפריז. 17 בנובמבר: כוחות צבא צרפת כובשים את אבומה, בירת ממלכת דהומיי. שערוריית פנמה: פשיטת הרגל של חברת תעלת פנמה מערבת את כספם של 800 אלף צרפתים, ביניהם 15 אלף נשים רווקות שמאבדים את השקעותיהם בשווי כולל של 1.8 מיליון פרנק. מתגלה פסל ונוס של ברסמפואי. 22 בינואר: מרסל דאסו, תעשיין מטוסים יהודי ומייסד דאסו תעופה (נפטר ב-1986). 24 בפברואר: מוריס מוניי בוטון, ספורטאי חתירה ומדליסט אולימפי (נפטר ב-1965). 10 במרץ: ארתור הונגר, מלחין (נפטר ב-1955). 22 במרץ: גאו שארל, משורר (נפטר ב-1963). 15 באפריל: ז'וזף שארל לפבוור, קרדינל (נפטר ב-1973). 18 באפריל: יוג'ין אודרי, מהנדס מכונות (נפטר ב-1962). 19 באפריל: ז'רמן טאפייר, מלחין (נפטר ב-1983). 26 באפריל: אדריאן מונייה, משוררת ומוציאה לאור (נפטר ב-1955). 29 באפריל: אנרי בארד, כדורגלן (נפטר ב-1951). 8 במאי: אנדרה אובי, מחזאי (נפטר ב-1975). 10 ביוני: ארמנד לונל, סופר (נפטר ב-1972). 18 ביוני: ויקטור פונטאן, רוכב אופניים (נפטר ב-1982). 1 ביולי: ז'אן לורקה, צייר ומעצב טפטין (נפטר ב-1966). 19 ביולי: מרסל גרומייר, צייר (נפטר ב-1971). 26 ביולי: פיליפ ז'רנך, מלחין (נפטר ב-1982). 28 ביולי: פיליפ קאטו, סייף ומדליסט אולימפי (נפטר ב-1964). 15 באוגוסט: לואי דה ברויי, פיזיקאי וחתן פרס נובל (נפטר ב-1987). 21 באוגוסט: שארל ואנל, במאי סרטים ושחקן (נפטר ב-1989). 4 בספטמבר: דריוס מיו, מלחין (נפטר ב-1974). 15 בספטמבר: לואי פאבר, צייר (נפטר ב-1956). 26 בספטמבר: אמיל דיוטן, תעשיין תעופה (נפטר ב-1979). 26 באוקטובר: אנדרה שאפלן, מהנדס מכונות ומעצב קטר הקיטור (נפטר ב-1978). 11 בנובמבר: גסטון יו, אתלט ומדליסט אולימפי (נפטר ב-1979). 14 בנובמבר: דיודן קוסטה, טייס ואיש תעופה (נפטר ב-1973). (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1892) 22 באפריל: אדואר לאלו, מלחין (נולד ב-1823). 1 ביוני:לואי ז'נמו, צייר ומשורר (נולד ב-1814). 22 ביוני: פייר אוסן בונה, מתמטיקאי (נולד ב-1819). 30 בספטמבר: הקטור ג'ונתן קרמו, לברית ומחזאי (נולד ב-1828). 6 באוקטובר: ז'אן אנטואן ולמין, רופא (נולד ב-1827). 12 באוקטובר: ארנסט רנן, פילוסוף וסופר (נולד ב-1823). 4 בנובמבר: הרווה, לברית, מלחין ומבצע (נולד ב-1825). 15 בנובמבר: פייר לואי שארל דה פיילי, גנרל (נולד ב-1810). 26 בנובמבר: שארל לבינגרי, קרדינל (נולד ב-1825). מדיה וקבצים בנושא 1892 בצרפת בוויקישיתוף
בית עזרא

בֵּית עֶזְרָא הוא מושב הנמצא במישור החוף הדרומי, בין אשדוד לאשקלון, ומשתייך לתנועת המושבים. הוא נקרא ע"ש עזרא הסופר, שעלה לארץ מבבל (458 לפנה״ס בקירוב). המושב נוסד על ידי עולים מעיראק ב-28 במרץ 1950, על אדמות הכפר בית דראס שתושביו גורשו במלחמת העצמאות. בתחילה היה המקום מעברה ששמה הזמני היה אשדוד א'. בשנת 1991 החלו לתכנן את שכונת ההרחבה. בהרחבה מתגוררות כ-80 משפחות רובן בני מושב שחזרו לגור במושב. מדרום למושב בית עזרא נמצאת גבעה 69, ששימשה משלט וזירת קרבות במלחמת העצמאות. בקרבתו נמצא גם גשר עד הלום, שבו נבלם הצבא מצרי בניסיונו לפלוש לתל אביב. חלק מאנשי המושב מתפרנסים מהפרדסים, לולים, חוות סוסים. היישוב הוא חלק ממועצה אזורית באר טוביה. מדיה וקבצים בנושא בית עזרא בוויקישיתוף בית עזרא (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010 מיכל יעקב יצחקי, הלוחם, ישראל היום, 04.05.2017
אורי צוויק

אורי צוויק הוא מדען מחשב, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. אורי צוויק הוא בנם של אברהם צוויק, שהיה מנכ"ל רכבת ישראל, ושל חוקרת הספרות יהודית הלוי-צוויק. קיבל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון, ובשנת 1989 קיבל תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה בהנחייתו של פרופ' נוגה אלון, שכותרתה "Lower Bounds on the Complexity of Boolean Functions". המשיך לשנתיים של פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ווריק באנגליה. בשנת 1991 הצטרף לסגל בית הספר למדעי המחשב של אוניברסיטת תל אביב. מחקרו עוסק בתורת הגרפים, ובפרט באלגוריתמים בתורת הגרפים. אלגוריתם קרלוף-צוויק (אנ'), שאותו הציג, יחד עם האוורד קרלוף, בשנת 1997, קרוי על שמו. בשנת 2011 הוענק לו פרס רובינס מטעם האיגוד האמריקאי למתמטיקה (MAA). בשנת 2021 הוענק לו פרס Test-of-Time בכנס STOC, בקטגוריית מאמרים שהשפיעו לאורך כ-20 שנה. אורי צוויק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אורי צוויק, באתר dblp אורי צוויק, באתר גוגל סקולר אורי צוויק, באתר של אוניברסיטת תל אביב (באנגלית) Uri Zwick, UC Berkeley David P. Robbins Prize, Mathematical Association of America The following Test of Time Awards were given at STOC 2021, Sigact
אחריק צווייבה

אחריק סוקרטוביץ' צווייבה' (ברוסית: А́хрик Сокра́тович Цве́йба, ; נולד ב-10 בספטמבר 1966) הוא כדורגלן עבר סובייטי, אוקראיני ורוסי, ממוצא אבחזי, ששיחק בעמדת המגן בקבוצות דינמו טביליסי, דינמו קייב, גמבה אוסקה. צווייבה הוא שחקן הכדורגל היחיד בעולם, אשר שיחק ב4 נבחרות לאומיות שונות: ברית המועצות, חבר המדינות, אוקראינה ורוסיה. צווייבה התחנך בבית הספר לכדורגל בעיר הולדתו גודאותה. בגיל 17 זומן לסגל של קבוצת דינמו סוחומי, אך לא שותתף במשחקי הליגה. כעבור שנה הוא עבר לקבוצת סק"א חברובסק, בה שיחק במשך 3 חודשים, עד שהתגלה על ידי ציידי הכישרונות של קבוצת הצמרת הסובייטית דינמו טביליסי. צווייבה שיחק בשורות המועדון עד שנת 1990. באותה שנה הודיעה הנהלת דינמו טביליסי שבכוונתה לעזוב את ליגת העל של ברית המועצות ויחד עם קבוצות אחרות לייסד ליגה גאורגית נפרדת. החלטת ההנהלה הביאה לכך שחלק מהשחקנים הבכירים של הקבוצה עזבו אותה. צווייבה היה אחד מן העוזבים - הוא שוכנע על ידי ולרי לובנובסקי לעבור לדינמו קייב. צווייבה שיחק בשורות דינמו קייב במשך 3 שנים. זכה עם הקבוצה בדאבל (אליפות ברית המועצות וגביע ברית המועצות) ב-1990. בשנת 1993 עבר צווייבה לרוסיה, שם שיחק תקופה קצרה בקבוצת קאמאז נאברז'ניה צ'לני. לאחר מכן עבר ליפן, לקבוצת גמבה אוסקה, בה שיחק במשך 3 שנים. הוא שב לרוסיה לתקופה קצרה ואז עבר לסין, לקבוצת צ'ונצ'ינג ליפאן. בשנת 1999 שב לרוסיה סופית. את קריירת הכדורגלן שלו סיים בשנת 2001 בשורות דינמו מוסקבה צווייבה זומן לנבחרת הראשית של ברית המועצות לקראת מונדיאל 1990. הוא היה בסגל הנבחרת למונדיאל, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בתחרות בשל פציעה במשחק אימון. צווייבה השתתף בכל משחקי הנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 1992. לאחר התפרקות ברית המועצות הצטרף לסגל נבחרת חבר המדינות, איתה נטל חלק ביורו 1992 - הוא השתתף בשני משחקים ראשונים של הנבחרת, בהם ספג שני כרטיסים צהובים ולכן לא יכל להשתתף במשחק השלישי. באוגוסט 1992 שיחק משחק אחד בשורות נבחרת אוקראינה - משחק ידיות נגד הונגריה. בשנת 1993, לאחר שעבר לרוסיה, זומן לנבחרת הרוסית. הוא יועד לסגל הנבחרת למונדיאל 1994, אך לא השתתף בו בשל פציעה. למעשה הוא שותף בנבחרת רק בשנת 1997, במהלכה נטל חלק ב8 משחקים. אליפת ברית המועצות - 1990 גביע ברית המועצות - 1990 מדיה וקבצים בנושא אחריק צווייבה בוויקישיתוף אחריק צווייבה, באתר Transfermarkt אחריק צווייבה, באתר Soccerway אחריק צווייבה, באתר WorldFootball.net אחריק צווייבה, באתר National Football Teams אחריק צווייבה, באתר FootballDatabase.eu