laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aka 7even

לוקה מרצאנו (באיטלקית: Luca Marzano; נולד ב-23 באוקטובר 2000), ידוע בשם הבמה שלו, Aka 7even, הוא זמר-יוצר וראפר איטלקי. משפחתו של מרצאנו מונה חמישה אחים, כשהוא הצעיר מביניהם. בגיל חמש היה מספר ימים בתרדמת, לאחר שלקה בהתקף אפילפסיה, שנבע מדלקת המוח. בריאותו חזרה למיטבה במהרה, והוא ואחיו הגדול, דומניקו, החלו להתעניין בתחום המוזיקה. בשנת 2017 השתתף בגרסה האיטלקית ל-"The X Factor", אך לא הצליח לעבור את שלב האודישנים. לאחר מכן הוציא לאור מספר סינגלים ואת המיני-אלבום Chiaroscuro.‏ לאחר תוכנית ה-"X Factor" החל מראצנו להוציא שירי היפ הופ תחת שם הבמה "Aka 7even". בין השירים שהוציא לאור נמנה "Coco", בהשתתפות ביונדו. בסוף שנת 2020 השתתף במהדורה ה-20 של תחרות הכישרונות Amici di Maria De Filippi. הוא הגיע למקום השני במקצה ה"זמרים" ולמקום הרביעי בתחרות הכללית. במאי 2021 הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, Aka 7even, שהגיע בשיאו למקום השלישי במצעד האלבומים של איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי. ב-14 בנובמבר 2021 זכה בפרס המוזיקה של MTV אירופה למופע האיטלקי הטוב ביותר. ב-4 בדצמבר 2021 הכריזה רשות השידור האיטלקית (RAI) כי Aka 7even עתיד להשתתף בפסטיבל סן רמו 2022, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2022. בגמר הוא הגיע למקום ה-13. שירו לאירוע, "Perfetta così" הגיע למקום ה-91 במצעד הסינגלים האיטלקי. מדיה וקבצים בנושא Aka 7even בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Aka 7even (באיטלקית) Aka 7even, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Aka 7even, ברשת החברתית אינסטגרם Aka 7even, סרטונים בערוץ היוטיוב Aka 7even, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Aka 7even, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Aka 7even, באתר ספוטיפיי Aka 7even, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Aka 7even, באתר Last.fm (באנגלית) Aka 7even, באתר AllMusic (באנגלית) Aka 7even, באתר MusicBrainz (באנגלית) Aka 7even, באתר Yandex.Music (ברוסית) Aka 7even, באתר Discogs (באנגלית) Aka 7even, באתר Genius Eleonora Gasparini (31 בינואר 2021). "Amici 20, chi è Aka7even? Biografia, Fidanzata, Curiosità sul cantante del talent show di Maria De Filippi". ComingSoon.it. נבדק ב-8 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Amici 20, Aka7even in lacrime: "Dopo il coma è stato terribile, gli amici pensavano che potessi infettarli"" (באיטלקית). 2021-03-09. נבדק ב-2021-10-23. Ilaria Costabile. "Quando Aka7even fece il provino a X Factor come Luca Marzano". Fanpage.it (באיטלקית). נבדק ב-2021-10-23. "Chi è Aka7even? Età, Ex Martina, Loca, Amici 20 e Instagram". ChieCosa.it (באיטלקית). 2021-08-31. נבדק ב-2021-10-23. Francesco Raiola (21 במאי 2021). "Aka7even: "Sapevo che non avrei vinto Amici" e svela con chi dei cantanti farebbe un duetto". Fanpage.it. נבדק ב-8 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Scarpone, Cristian (2021-12-04). "Sanremo 2022: Elisa, Emma Marrone, Mahmood and Ana Mena among 22 confirmed participants". Wiwibloggs. נבדק ב-2021-12-04. "Italian Charts - Aka 7even - Albums". Italiancharts.com. Hung Medien. נבדק ב-7 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Aka 7even". FIMI. נבדק ב-8 בדצמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
אליזבת' רידג'וויי

אליזבת' רידג'וויי (באנגלית: Elizabeth Ridgeway; הוצאה להורג ב-24 במרץ 1684) הייתה אנגלייה שהורשעה ברצח בעלה והוצאה להורג בהעלאה על המוקד. היא הודתה גם בהרעלתם למוות של שלושה אנשים נוספים. רידג'וויי נולדה בסוף המאה ה-17 בלסטרשייר שבאנגליה. היא גרה בבית הוריה עד גיל 29, והרעילה את אמהּ למוות אחרי ויכוח. לאחר מכן היא עברה לשמש כמשרתת בבית בעיר סמוכה, והרעילה למוות משרת ששירת לצידה, לאחר שבין השניים התפתחה טינה. את כל קרבנותיה הרגה רידג'וויי באמצעות הרעלת המאכל או המשקה של הקרבן בכספית כלורית או בארסן. ב-1682 הרעילה רידג'וויי למוות את ג'ון קינג שחיזר אחריה, מפני שהעדיפה להיענות לחיזוריו של תומאס רידג'וויי העשיר, והשניים נישאו ב-1 בפברואר 1683. לאחר שהבינה שמצבו הכלכלי של בעלה הטרי למעשה קשה מאוד, היא הרעילה את המרק שלו בעת שהלך לכנסייה. רידג'וויי התלונן בפני ידידיו על טעמו של המרק, אך אכל אותו ומת כבר באותו ערב, שלושה שבועות ושלושה ימים אחר נישואיהם. ידידיו של רידג'וויי חשדו באליזבת', והיא ניסתה להרעיל אף אותם, אך נכשלה. היא ניסתה לשחד אותם, אך הם פנו לשופט המקומי, וזה ציווה על חוקר מקרי המוות לבחון את הגופה. לאחר שאושר שאכן תומאס רידג'וויי הורעל, אליזבת' נכלאה בלסטר עד למשפט. כדי לבחון את אשמתה, היא נאלצה לגעת בגופתו של בעלה, מתוך אמונה מקובלת בתקופה זו שגופת הקרבן תדמם באופן ספונטני בנוכחות הרוצח. אליזבת' טענה לחפותה, אך הורשעה ברצח ונידונה לשריפה. בבוקר הוצאתה להורג היא הודתה שהרעילה את אמה, את המשרת, את ג'ון קינג ואת בעלה. Telfer, Tori (2017). Lady Killers. New York, New York: HarperCollins. ISBN 978-0-06-243374-9. Newton, John (1684). The penitent recognition of Joseph's brethren. London: Printed for Richard Chiswel. p. 1. "On This Day in History: 24 March 1684". cottagecapers.com. A True Relation of Four Most Barbarous and Cruel Murders Committed in Leicestershire by Elizabeth Ridgeway. London: Printed by Geo[rge]. Croom, at the Sign of the Blew Ball over against Baynard's Castle in Thames-street. 1684 – via Google Books. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אליזבת' רידג'וויי".
קרל גאורג לברכט, נסיך אנהלט-קתן

קרל גאורג לברכט, נסיך אנהלט-קתן (בגרמנית: Karl Georg Lebrecht von Anhalt-Köthen;‏ 15 באוגוסט 1730 - 17 באוקטובר 1789), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ושליט נסיכות אנהלט-קתן. קרל גאורג לברכט נולד ב-15 באוגוסט 1730 בקתן, והיה בנו השני (אך הבכור שנותר בחיים) של אוגוסט לודוויג, נסיך אנהלט-קתן, מאשתו השנייה כריסטינה יוהנה אמיליה מפרומניץ-פלס, בתו של ארדמן השני, רוזן פרומניץ-פלס. כנסיך צעיר שירת קרל גאורג לברכט לזמן קצר בצבא הדני (1750–1751) ומנובמבר 1751 שירת בצבא הפרוסי. בשנת 1755, הוא ירש את אנהלט-קתן לאחר מות אביו. קרל גאורג לברכט עוטר כאביר מסדר העיט השחור בשנת 1780, ובשנת 1787 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. במהלך המלחמות העות'מאניות באירופה של שנות השמונים הוא חלה בקדחת ומת בסמלין ליד בלגרד. קרל גאורג לברכט התחתן בגליקסבורג ב-26 ביולי 1763 עם לואיזה שרלוטה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתו של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג וצאצאית של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק. נולדו להם שישה ילדים: קרולינה לואיזה מאנהלט-קתן (1767–1768). אוגוסט כריסטיאן, דוכס אנהלט-קתן (1769–1812). קרל וילהלם מאנהלט-קתן (1771–1793). לואיזה פרדריקה מאנהלט-קתן (1772–1775). לודוויג מאנהלט-קתן (1778–1802). פרדריקה וילהלמינה מאנהלט-קתן (1780–1781). מדיה וקבצים בנושא קרל גאורג לברכט, נסיך אנהלט-קתן בוויקישיתוף
בקע נסבר

בקע נסבר או מעבר נסבר (באנגלית: Nesebar Gap; בבולגרית: седловина Несебър) הוא אוכף (מעבר הרים) בהרי טנגרה, במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. רוחבו של האוכף 1.3 קילומטרים. בקע נסבר מפריד בין רכס פליסקה שממערב לבקע נסבר, לבין המדרון הצפוני של הר פריזלנד שבהרי טנגרה, שממזרח לבקע נסבר; בקע נסבר מפריד בין אגן הניקוז של קרחון פרוניקה שמצפון לבקע נסבר, לבין האגן של קרחון הנטרס שמדרום לבקע נסבר. בקע נסבר משמש כמעבר בין שער אורפאוס שממערב לבקע נסבר, לבין מחנה אקדמיה ואוכף לוזן שממזרח לבקע נסבר. גובהו של בקע נסבר - 550 מטרים מעל פני הים. בקע נסבר מופה לראשונה בפירוט בשנת 1991 על ידי ה-Servicio Geográfico del Ejército. הבקע נקרא על שם עיירת הנופש נסבר, שבבולגריה, לחוף הים השחור. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
זונא סול (ריו דה ז'ניירו)

זונא סול (בפורטוגזית: Zona Sul) הוא אזור גאוגרפי בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. אזור זה כולל את השכונות קופקבנה, איפנמה, ולבלון, וכולל גם שלושה חופים נודעים. אזור זונא סול כולל את השכונות איפנמה, בוטפוגו, קטטה, קופקבנה, לגואה, פלמנגו, גאווה, גלוריה, הומאיטה, ג'ארדים בוטניקו, לרנג'ייראס, למו, אורקה, וידיגאל, קוסמה ולהו, סאו קונרדו, רוסינה ולבלון. אזור זונא סול הוא האזור המתוייר ביותר של ריו דה ז'ניירו בו נמצאים מרבית האטרקציות התיירות של העיר, רוב החופים ובתי המלון של העיר, וכמו כן נמצאים בן גם לגונת רודריגו דה פרייטס, חלק גדול מהפארק הלאומי טיז'וקה, הר הסוכר והרכבל הפופולרי שעולה אליו, גבעת קורקובדו אשר בפסגתו ניצב פסל ישו הגואל, ועוד פלאי טבע ואטרקציות תיירותיות רבות. זהו האזור האמיד ביותר בעיר, ומבקרים בו תיירים רבים לאורך כל השנה. לפי מפקד האוכלוסין של 2010 נכון לאותה השנה הכיל אזור זונא סול 639,522 תושבים. פסל ישו הגואל הר הסוכר והרכבל שעולה אליו הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו חוף איפנמה ערך זה הוא קצרמר בנושא ברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק בן מנחם

האם התכוונתם ל... יצחק בן מנחם (צייר) – צייר ישראלי יצחק בן מנחם (קצין) – קצין צה"ל
יצחק בן מנחם (צייר)

יצחק בן מנחם (15 בפברואר 1903 - 12 בנובמבר 1969) היה צייר ישראלי איש הקיבוץ. יצחק בן מנחם נולד בוורשה שבפולין הרוסית בשנת 1903. בנעוריו היה פעיל בתנועות הנוער הציוניות "השומר הצעיר" ו"החלוץ". בשנת 1924, לאחר שלמד אמנות בפולין, עלה לארץ ישראל במסגרת קבוצת "אלזס" והיה ממקימי קיבוץ משמר העמק. בשנת 1935 ייסד יחד עם אברהם (טושק) אמרנט את "ארגון הציירים והפסלים של הקיבוץ הארצי", שעסק בארגון הדרכות לאמנים ובארגון תערוכות. למרות שעיקר יצירתו היה בתחום הציור והרישום, בן יצחק עסק במדיה שונות ובהן חיתוך עץ, פיסול קרמי וקדרות. בנוסף, יצר דקורציות עבור אירועי הקיבוץ השונים. נושאי עבודותיו התמקדו בתיאור דמות האדם העובד ובתיאורי נוף בסגנון פוסט אימפרסיוניסטי. יצירה של בן מנחם נמצאת באוסף הכנסת. יצחק בן מנחם נפטר ב-12 בנובמבר 1969 ונקבר בבית קברות משמר העמק, שהיה המקום בו התגורר. יצחק בן מנחם, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל יצחק בן מנחם, באתר BillionGraves ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס דה מדרסו

לואיס דה מדרסו (בספרדית: Luis de Madrazo; ‏27 בפברואר 1825 – 9 בפברואר 1897) היה צייר דיוקנאות וסצנות דתיות ספרדי ממשפחה ידועה של אמנים שכללה את אביו חוסה דה מדרסו, ואת אחיו פדריקו, הצייר, פדרו, מבקר האמנות, וחואן שהיה אדריכל. סבו הפולני תדיאוש קונצה היה גם צייר. הוא נולד במדריד, למשפחת אמנים. אביו היה חוסה דה מדרסו, ואחיו היו פדריקו דה מדרסו ופדרו דה מדרסו. אחייניו ריימונדו דה מדרסו וריקרדו דה מדרסו הפכו שניהם לציירים בולטים. משפחת מדרסו תוארה כאחת משושלות הציור החשובות ביותר, ששלטה בציור של המאה ה-19 בספרד. הוא ואחיו קיבלו את שיעורי האמנות הראשונים שלהם בסטודיו של אביהם. מאוחר יותר, נכנס לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו. בשנת 1845, הוא מצא עבודה כמאייר עבור המגזין Seminario Pintoresco Español . מספר שנים לאחר מכן, הוא קיבל מלגה שאפשרה לו להשלים את לימודיו ברומא ולשפר את סגנונו. בתחילה, הוא למד באקדמיה של סן לוקא, ולאחר מכן נרשם לאקדמיית צרפת ברומא שבווילה מדיצ'י. בהיותו שם, הוא פגש את יוהאן פרידריך אורבק והושפע מתנועה הנצרתיים. לאחר לימודיו ברומא, הוא סייר באירופה, והתגורר זמן קצר בפריז, מינכן, ונציה וברלין. בתחילת שנות ה-90 הוא התיישב לזמן מה בפומפיי עם שניים מחבריו הציירים מספרד. הוא חזר למדריד כאשר השפעתם של אביו ואחיו הגדולים נתנה לו כניסה למעגלים האמנותיים של אותה עיר, מה שהוביל לאמונה שהצלחתו נבעה לחלוטין מהמוניטין של משפחתו. בתקופה האחרונה של חייו, הוא התמסר בעיקר להוראה ולציור דיוקנאות של האצולה. הוא קיבל דרגת מפקד במסדר איזבלה הקתולית ובסופו של דבר הפך למנהל ״בית הספר הגבוה לציור, פיסול וחריטה של מדריד". עם מותו, בעיר הולדתו מדריד, ירש אותו דיוסקורו פואבלה. הכרזת פלגיוס הראשון, מלך אסטוריאס, 1855 קבורתה של ססיליה הקדושה בקטקומבות של רומא, 1852 אדם מחזיק פגיון, 1850 תרסה מאווילה, 1855 מדיה וקבצים בנושא לואיס דה מדרסו בוויקישיתוף Caso, E.D., Les Orientalistes de l'école Espagnole, ACR edition, 1997, p. 158 Madrazo y Kuntz, Luis de (1825-1897) » MCNBiografias.com, www.mcnbiografias.com Los Madrazo, una familia de artistas: [Exhibition], Museo Municipal, 1985 [catálogo de la exposición, tapa del libro] Madrazo y Kuntz, Luis de - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
למור במבוק מערבי

למור חזרן מערבי (שם מדעי: Hapalemur occidentalis) הוא מין של פרימט מהסוג למור עדין החי באי מדגסקר. אורך הגוף והראש של למור זה הוא 27 עד 28 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו 36 עד 39 סנטימטרים ומשקלו 0.7 עד 1 קילוגרמים. למור זה הוא המין הקטן ביותר בסוגו. הלמור בעל פרווה בצבע חום-אפור ואוזניים קטנות. הלמור חי ביערות הגשם, יערות הבמבוק והיערות הנשירים של מזרח ומערב מדגסקר. הלמור ניזון כמו שאר המינים בסוג למור עדין והמין למור במבוק ענק מבמבוק וגם מפרחים. למור זה פעיל בעיקר ביום וגם בשעות הדמדומים. הלמור חי בקבוצות הכוללות את הזכר, כמה נקבות והצאצאים שלהן. הטורפים העיקריים של הלמור הם חנק קרקע מלגשי, עופות דורסים כמו עקב מדגסקר ואיה זרונית מדגסקרית וטורפי מדגסקר כמו הפוסה. הלמור נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות, ציד ושרפות. הפארק הלאומי מרוג'ג'י מדיה וקבצים בנושא למור במבוק מערבי בוויקישיתוף למור במבוק מערבי, באתר ITIS (באנגלית) למור במבוק מערבי, באתר NCBI (באנגלית) למור במבוק מערבי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למור במבוק מערבי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) למור במבוק מערבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) למור במבוק מערבי, באתר GBIF (באנגלית) למור במבוק מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
STS-51-B

STS-51-B (מוכרת גם כ"ספייסלאב 3") היא המשימה ה-17 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השביעית של מעבורת החלל צ'לנג'ר. מפקד המשימה: רוברט אוברמייר (Robert F. Overmyer) טייס: פרדריק גרגורי (Frederick D. Gregory) מומחה למשימה: דון לינד (Don L. Lind) מומחה למשימה: נורמן ת'אגארד (Norman E. Thagard) מומחה למשימה: ויליהם טורונטון (William E. Thornton) מומחה מטען: הולנד לודווייק ואן דן ברג (Lodewijk van den Berg) מומחה מטען: טיילור וונג (Taylor G. Wang) המשימה המריאה בתאריך 29 באפריל 1985 בשעה 12:02:18 (שעון מזרח ארצות הברית). המשימה הייתה הראשונה שלקחה יונקים (פרט לבני אדם). שני קופים ו-24 מכרסמים הוחזקו בכלובים מיוחדים. הייתה זו משימת מעבדת החלל "ספייסלאב" השנייה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ומטרתה הייתה ביצוע ניסויים הדורשים תנאי חוסר כבידה. ניסויים מדעיים בכל התחומים התבצעו במשך 24 שעות ביממה. הצוות התחלק לזוגות, כל זוג פעל 12 שעות, ואז התבצע חילוף בין הזוגות. המשימה חזרה לכדור הארץ ב-6 במאי 1985 בשעה 9:11:04 בבוקר (שעון החוף המערבי בארצות הברית). משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-51-B בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א תקציר המשימה באתר הראשי של נאס"א סרטון על המשימה תיאור המשימה
קרטרייט

האם התכוונתם ל... אדמונד קרטרייט – ממציא אנגלי אנג'לה קרטרייט (אנ') – שחקנית אמריקאית ביל קרטרייט – כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי ג'ון קרטרייט – קצין בחיל הים האנגלי ג'ורג' קרטרייט – קצין בצבא האנגלי ורוניקה קרטרייט (אנ') שחקנית אמריקאית, אחותה הבכורה של אנג'לה קרטרייט מאט קרטרייט – פוליטיקאי אמריקאי מרי קרטרייט – מתמטיקאית בריטית ננסי קרטרייט – מדבבת אמריקאית ננסי קרטרייט (פילוסופית) – פילוסופית אמריקאית סילביה קרטרייט – המושלת הכללית של ניו זילנד
פדרו דה מדרסו

פדרו דה מדרסו (בספרדית: Pedro de Madrazo; ‏11 באוקטובר 1816 – 20 באוגוסט 1898) היה צייר, משפטן, סופר, מתרגם ומבקר אמנות ספרדי. הוא נולד למשפחה של אמנים. אביו היה הצייר חוסה דה מדרסו ואמו, איזבל קונץ ולנטיני, הייתה בתו של הצייר הפולני, תדיאוש קונצה. שניים מאחיו, פדריקו דה מדרסו ולואיס דה מדרסו היו גם ציירים. אחותו, קרלוטה, נישאה לעורך כתב העת El Artista, אאוחניו דה אוצ'ואה. הוא ואחיו פדריקו נולדו ברומא, בזמן שאביהם למד שם במענק מהמלך קרלוס הרביעי. השכלתו היסודית החלה במדריד, בבית ספר נוצרי שהופעל על ידי הישועים. לאחר מכן, המשיך לימודי משפטים בטולדו ובאוניברסיטת ואיאדוליד. ב-1837, הוא ופדריקו נסעו לפריז, וחזרו לרומא. זמן קצר לאחר מכן הוא נישא למנואלה רוסלס, בתו של הצייר, אדוארדו רוסלס. נולדו להם שלוש בנות ובן. בתקופה זו עבד כמורה לאמנות. מאוחר יותר, עבר למדריד. שם, הוא, אחיו פדריקו וגיסו לעתיד, אוצ'ואה, יצרו את המגזין, El Artista, שמילא תפקיד מרכזי בביסוס הסגנון הרומנטי בספרד. הוא גם תרם לפרסומי התרבות של אותם ימים - כולל הרנסאנס הספרדי, האיריס, הצלב והאיור הספרדי והאמריקאי. מאוחר יותר, שימש כעורך של El Domingo, שם פרסם פסוקי תהילים ותרגומים מהתנ"ך. הוא שילב את הקריירה העיתונאית שלו עם שירות משפטי - כעוזר ותובע. במסגרת תפקידו עבד במועצת המדינה הספרדית ב-1860. בין השנים 1870 ל-1871 ושוב בין 1875 ל-1880, הוא היה המזכיר הכללי של ארגון זה. בשנת 1888, הוא היה שר ב"טריבונל דה לו קונטנסיוסו אדמיניסטרטיבו". הוא פרש מפעילותו המשפטית ב-1897. הוא היה מתקדם במידה רבה בצעירותו, אך נעשה שמרן יותר בהתבגרותו, ובמהלך הרסטורציה, השתייך למפלגה השמרנית (PLC) של אנטוניו קאנובס דל קסטיו. בתפקידו כמבקר אמנות והיסטוריון, הוא קידם את האמנות הגותית כסגנון המייצג ביותר והציג את מושג האמנות כמורשת היסטורית. הוא גם עמד בראש ועדה לשימור מונומנטים היסטוריים פרובינציאליים וכתב את הקטלוגים למוזיאון פראדו. ככותב, העדיף שירה לירית עם דגש מוסרי מבחינה דתית, ומדי פעם גם שירה פטריוטית. הוא גם כתב שתי יצירות תיאטרליות, מספר לוחות מנהגים וכמה קטעי מסע. בחייו המאוחרים, הוא הפך למנהל המוזיאון לאמנות מודרנית במדריד (.M. A. M) ובשנת 1894 ירש את אחיו פדריקו כמנהל האקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו (RABASF), בה היה חבר מאז 1851. הוא גם היה חבר באקדמיה המלכותית הספרדית (RAE) ובאקדמיה המלכותית להיסטוריה (RAH), שם שימש כמזכיר. מדיה וקבצים בנושא פדרו דה מדרסו בוויקישיתוף פדרו דה מדרסו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי פדרו דה מדרסו בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Ignacio Peiró y Gonzalo Pasamar, Diccionario Akal de historiadores españoles contemporáneos (1840-1980). Madrid: Akal, 2002 Jaume Pont, "Pedro de Madrazo" GICES XIX UAB, 2008
תהילים נ"ט

תהילים נ"ט הוא המזמור החמישים ותשעה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-58) המתייחס לאירוע מחיי דוד בו אנשי שאול המתינו לדוד כל הלילה ליד ביתו כדי להמיתו בבוקר. המזמור נחשב סגולה נגד עצת "היצר הרע". המזמור מכיל שמונה עשר פסוקים ובפתיחתו כותב המשורר על אירוע מחיי דוד "בִּשְׁלֹחַ שָׁאוּל וַיִּשְׁמְרוּ אֶת הַבַּיִת לַהֲמִיתוֹ". מספר כיצד אנשי שאול ממתינים לדוד כל הלילה ליד ביתו כדי להמיתו בבוקר. דוד ניצל בזכות אשתו, מיכל בת שאול, שעוזרת לו להמלט בעד החלון באישון לילה. בחלקו הראשון של המזמור המשורר מספר על הצורך בהצלה דחופה:"הַצִּילֵנִי מֵאֹיְבַי אֱלֹהָי מִמִּתְקוֹמְמַי תְּשַׂגְּבֵנִי הַצִּילֵנִי מִפֹּעֲלֵי אָוֶן וּמֵאַנְשֵׁי דָמִים הוֹשִׁיעֵנִי". הוא מבקש שאלוהיו יתעורר ויראה את המצוקה שבה הוא שרוי ויעשה משהו "עוּרָה לִקְרָאתִי וּרְאֵה... הָקִיצָה". בחלקו השני של המזמור המשורר כועס ופגוע והוא מבקש את נקמת האל באויביו:"אַל תַּהַרְגֵם" בשלב ראשון, אלא תשפיל אותם וטלטל אותם טלטלה נאמנה "הֲנִיעֵמוֹ בְחֵילְךָ וְהוֹרִידֵמוֹ". ובסוף, "כַּלֵּה בְחֵמָה כַּלֵּה וְאֵינֵמוֹ". או שפשוט תגרום להם לעליבות תמידית "יֶהֱמוּ כַכָּלֶב וִיסוֹבְבוּ עִיר" וילכו לישון רעבים. בסיום המזמור המשורר מודה לאלוהיו:"וַאֲנִי אָשִׁיר עֻזֶּךָ וַאֲרַנֵּן לַבֹּקֶר חַסְדֶּךָ כִּי הָיִיתָ מִשְׂגָּב לִי וּמָנוֹס בְּיוֹם צַר לִי". הפרק הוא אחד מעשרת המזמורים המרכיבים את התיקון הכללי. מדיה וקבצים בנושא תהילים נ"ט בוויקישיתוף תהילים נ"ט מתוך פרויקט 929 סגולות בספר תהילים במוקד התהילים הארצי הסיפור המלא בשמואל פרק א' פסוק י"ט
יוז'ף גריינר

יוז'ף גריינר (בהונגרית: Greiner József; זאלהסנטגרוט, 12 ביולי 1901 – ברית המועצות, 16 בינואר 1945), ובשמו הבדוי ארנה שטיינר (Steiner Ernő), היה עיתונאי, עובד מפלגה, עורך עיתון, פקיד יהודי-הונגרי. הוצא להורג בברית המועצות לאחר "משפט ראווה". יוז'ף גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו גריינר, סוחר יליד צ'אברנדק ושל רוז'ה שטרן, תופרת ילידת 1872, שאביה היה יחזקאל שטרן, חקלאי. אחיו הגדול היה פרנץ גריינר. יוז'ף למד בבית ספר יסודי בזאלהסנטגרוט ולאחר מכן הפך לעובד במזקקה המקומית כמנהל חשבונות. הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP) ב-1917, וב-25 באוקטובר 1918 הקים בכפר הולדתו את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית המקומית והפך למזכיר שלה. מיומו הראשון (של הקמתו) ב-1919 נטל חלק בעבודתו של העיתון "עיתון זאלהוולדי (Zalavölgyi Hírlap) כעורכו ולאחר מכן במחצית השנייה של השנה נטל חלק בארגון מפלגת הקומוניסטים של ההונגריה (KMP) ולמעשה בארגון מדור הנוער שלה. הוא ארגן את עבודתו של "ברית הקומוניסטים הצעירים של הונגריה" (KIMSZ) בזאלהסנטגרוט, אך לאחר נפילת הרפובליקה נתפס. הוא ואחיו נמלטו וחיו בבודפשט באופן בלתי חוקי. עד מהרה היגר לווינה, שם לקח חלק בעבודת ה-KMP, כולל הובלת עלונים להונגריה, והשתייך לסיעת לנדלר. בשנת 1921 נסע להונגריה בשליחות בלתי חוקית, שם נטל חלק בהקמת הארגונים ההונגריים של ה-KMP, וכן השתתף בהפצה ובפרסום של כלי תקשורת קומוניסטיים בלתי חוקיים, כמו "הקומונה" או "הפרולטריון הצעיר". בין היתר, משימתו הייתה לארגן שירות שליחים סדיר בין בירת הונגריה לבין אוסטריה. עם זאת נעצר שוב ב-1923 ונידון ל-13 שנות מאסר, אך בנובמבר של השנה שלאחר מכן הורשה לצאת לברית המועצות כחלק מחילופי השבויים ההונגרי-סובייטי, שם בברית המועצות ערך את כתב העת Za industrializaciju. מאוחר יותר פעל כעורך הראשי של Nachrichten בשפה הגרמנית. משנת 1934 היה העורך הראשי של "גודוק" עיתון של עובדי הרכבת ולאחר מכן כראש חברת הוצאת העיתונים של הרכבות בברית המועצות. הוא הפך לקורבן של משפט ראווה. Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000. (צ'אבה נאג': לקסיקון של ספרות מהגרים הונגרית. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi המוזיאון הספרותי והמרכז לספרות העכשווי, 2000). Munkásmozgalom-történeti lexikon. (לקסיקון תנועת הפועלים. עורך ארנה קאבוש. 1972) HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1922 - 5772 (רשימות השבטיים) יוז'ף גריינר. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי לקסיקון ביוגרפי של מחוז זאלה . עורך אנדרה ג'ימשי. זאלאגרסג, השלטון המקומי של מחוז זאלה, 1994. לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969. "Szülei házasságkötési bejegyzése a zalaszentgróti polgári házassági akv. 41/1896. folyószáma alatt".
סכרין

סכרין (Saccharin) הוא הממתיק המלאכותי הראשון. הוא התגלה בשנת 1879 על ידי קונסנטין פאלברג, כימאי שעבד במעבדה של אירה רמסן באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. הוא חש טעם מתוק על ידיו בערב, וקישר זאת לחומר עליו עבד במעבדה במשך היום. הסכרין מתוק פי 300 מסוכרוז, אבל משאיר אחריו טעם לוואי מתכתי מר, במיוחד בריכוזים גבוהים. טעם לוואי זה מוזכר לשמצה בספרו של ג'ורג' אורוול 1984. טעם הלוואי שימש זרז לפיתוח הציקלמאט שאמנם מתיקותו נמוכה יותר (רק פי 200 מסוכרוז) אבל הוא נטול טעם לוואי. בניגוד לממתיק החדש יחסית אספרטם, הסכרין נשאר יציב גם כשמחממים אותו או בנוכחות חומצות. כמו כן, הוא אינו מגיב כימית יחד עם חומרי מזון אחרים ונשמר היטב לאורך זמן. ערבוב של ממתיקים שונים עוזר להתגבר על החסרונות של כל אחד מהם בנפרד. לדוגמה, במשקאות דיאטטיים רבים נעשה שימוש בסכרין מעורבב עם אספרטם; האספרטם מבטל את טעם הלוואי המר של הסכרין, והסכרין שומר על מתיקות גם אחרי שחיי המדף הקצרים של האספרטם פגים. במצבו החומצי, לסכרין מסיסות נמוכה במים, לכן השימוש העיקרי כממתיק הוא בסכרין כמלח - נתרן. מלח-סידן נמצא בשימוש, בעיקר על ידי אנשים המעוניינים להגביל את צריכת הנתרן בדיאטה שלהם. שני סוגי המלחים מסיסים ביותר: 0.67 גרם לכל מ"ל מים בטמפרטורת החדר. מחקר על אנשים בריאים שהתפרסם באוגוסט 2022 טוען שסכרין גרם לשינוי משמעותי ביכולת הגוף להתמודד עם סוכר. הוא שינה את הרכב חיידקי המעי ופעילותם וכתוצאה מכך נפגע חילוף החומרים. החוקר מציין, כי שינויים אלה משתנים מאוד מאדם לאדם, שכן לכל אדם יש הרכב חיידקי מעי שונה וייחודי. לצד זאת החוקר ציין כי "יש להדגיש שאין להסיק מהממצאים שצריכת סוכר עדיפה על צריכה של תחליפי סוכר, וכי הנזקים לבריאות האדם מצריכת סוכר מגובים בעדויות ממחקרים רבים”. מאז שהתגלה עורר הסכרין דאגות לגבי נזקיו לבריאות. כבר בתקופת כהונתו של נשיא ארצות הברית, תאודור רוזוולט, נשאלו שאלות רבות בנוגע להשפעות הממתיק על מערכת העיכול. רוזוולט, שבאותו זמן היה בדיאטה עקב סיכון לסוכרת, אמר לשואלים: "כל מי שחושב שסכרין מסוכן, הוא אידיוט!". במשך שנות ה־60 של המאה ה־20 נעשו מספר מחקרים כדי לברר האם סכרין מעודד סרטן. הדאגה הציבורית הגיעה לשיא כאשר בשנת 1977 פורסם מחקר כי חולדות שהואכלו בכמויות גדולות של סכרין הראו עלייה בסרטן שלפוחית השתן. באותה שנה ממשלת קנדה הורתה על איסור שימוש בסכרין. גם ה-FDA האמריקני הציע לאסור את הסכרין אך מכיוון שזה היה הממתיק המלאכותי היחיד באותה תקופה, ההצעה עוררה התנגדות ציבורית נרחבת, בעיקר אצל חולי סוכרת. בסופו של דבר הקונגרס האמריקני החליט כי יותר השימוש בסכרין אך הוא יחויב במדבקת אזהרה המבהירה שהחומר חשוד כמסרטן. מאז ועד היום, עשרות מחקרים נעשו לגבי אופי הקשר בין סכרין לסרטן (בעיקר שלפוחית השתן). חלקם טענו לקורלציה מסוימת וחלקם לחוסר קשר מוחלט. הניסויים שנערכו בשנות ה-70 זכו לביקורת רבה מפי הממסד המדעי בעיקר בגלל הכמות העצומה של סכרין שהוזרקה לחולדות, הרבה מעבר לכמות הנצרכת באופן טבעי. ניסויים אחרים הוכיחו כי החולדות מפתחות סרטן באופן ספונטני גם כאשר הוזרקו לגופן מים. היו אף שטענו שהסרטן נגרם בגלל התפוררות של חלקי גומי מהמזרקים בתוך גופן של החולדות. ב-1991, לאחר 14 שנה, הסיר ה-FDA את המלצתו מ-1977 לאסור את השימוש בסכרין. מדיה וקבצים בנושא סכרין בוויקישיתוף סכרין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מכון ויצמן, ‏בלי קלוריות אבל לא בלי מחיר: איך משפיעים תחליפי הסוכר על גוף האדם, באתר "הידען", 20 באוגוסט 2022