laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרד קורת'

פרדריק הרמן קורת' (באנגלית: Frederick Herman Korth;‏ 9 בספטמבר 1909 - 14 בספטמבר 1998) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1962–1963. בין השנים 1952–1953 הוא היה סגן מזכיר הצבא. פרד קורת' נולד ביורקטאון, שבטקסס, לאלינור מריה (לבית סטרק) ופריץ ר. ג'. קורת' שהיה בנקאי וחוואי. קורת' עסק בעריכת דין במגזר הפרטי. אחד התיקים הידועים יותר שהוא ניהל היה תיק גירושין ביוני 1948 במחוז טרנט שבטקסס, כאשר הלקוח שהוא ייצג, אדווין א. אקדהל, התגרש ממרגריט קלוורי אקדהל (נודעה גם כמרגריט אוסוואלד), שבנה מנישואין קודמים היה לי הארווי אוסוואלד, רוצחו של הנשיא קנדי. קורת' היה נשיא "קונטיננטל נשיונל בנק" בפורט וורת'. בנק זה היה אחד הבנקים שהשתתפו בקו האשראי עבור מיזם הF-111 ארדוורק של חברת ג'נרל דיינמיקס. כאשר נשאל במסיבת עיתונאים על ניגוד העניינים לכאורה של קורת', השיב הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי, "...אין בידי שום עדות שמר קורת' פעל באופן בלתי ראוי במיזם זה... אין בידי שום עדות שמר קורת' הפיק רווחים בלתי ראויים במהלך כהונתו כמזכיר הצי, ואין בידי שום עדות, וגם בידיכם אין, שכן אני מבין שהעיתונות לא מצאה שום עדות, וגם לא ועדת מקללן, שתרמז שהוא פעל בצורה זו או אחרת באופן בלתי ראוי במיזם. תמיד האמנתי שיש לבסס רמיזות לפני שהן מועלות, הן על ידי, הן על ידי הקונגרס והן על ידי העיתונות". לאחר תום נישואיו הראשונים ב-1964, ניהל קורת' מערכת יחסים רומנטית עם מארג'ורי מריוות'ר פוסט, בתו של יצרן הדגנים צ'. ו. פוסט, שהייתה מבוגרת ממנו ביותר מעשרים שנה. הוא היה אחד ממבצעי הצוואה שלה. חלק מעזבונה היה מעונה בפאלם ביץ', מאר-א-לאגו, שב-1980 נרכש על ידי דונלד טראמפ. באוגוסט 1980 נשא קורת' לאישה את האלמנה שארלוט ברוקס ויליאמס. פרד קורת' נפטר בספטמבר 1998 באל פאסו, טקסס ונטמן תחת עץ אלון בן 300 שנה בחוותו שבמחוז קארנס שבטקסס. בתו החורגת, מליסה ויליאם או'רורק, היא אמו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר, בטו או'רורק. מדיה וקבצים בנושא פרד קורת' בוויקישיתוף פרד קורת', באתר "Find a Grave" (באנגלית) Current Biography Yearbook, Volume 23, H. W. Wilson Co., 1963, p. 243. Kennedy, John F. (October 31, 1963). "NEWS CONFERENCE 63, OCTOBER 31, 1963". News Conferences (Interview). Interviewed by News Press. Washington, D.C.: John F. Kennedy Presidential Library and Museum. Hagan, Joe (March 13, 2019). "Riding Around with Beto O'Rourke as He Comes to Grips with a Presidential Run". Vanity Fair. Retrieved March 24, 2019
מוסנד אחמד בן חנבל

מוסנד אחמד בן חנבל (בערבית: مسند احمد ابن حنبل) הוא אוסף של חדית' שאוגד על ידי האימאם אחמד אבן חנבל. המוסנד של האימאם אחמד הוא אחד מאוספי החדית' הגדולים ביותר בהיסטוריה האסלאמית, והוא מכיל יותר מ-40 אלף חדית'ים. רבים מחכמי דת האסלאם שיבחו את המוסנד של האימאם אחמד. אבו מוסא אל-מדני אמר על המוסנד "ספר זה הוא מקור חשוב והפנייה אמינה עבור חוקרי החדית'. זאת מפני שהוא (האימאם אחמד) בחר מתוך מספר רב של חדית'ים שהוא מצא, ומתוך שפע המסורות שהוא שמע. הוא השקיע מאמץ רב להפוך את זה (את המוסנד) למקור מוביל, אמין ומשובח. כאשר נוגעים בנקודת מחלוקת, זה (המוסנד) מקור ומחסה טוב". חרף העובדה שבקרב רבים, המוסנד של האימאם אחמד נחשב לספר מאומת ואותנטי, מקובל בקרב פוסקי ההלכה ומומחי החדית' שגם יש בו הרבה מסורות שאינן מאומתות, ואף כאלו שלא הוכנסו לספר על ידי האימאם אחמד בעצמו אלא על ידי אחרים שבאו אחריו. ספרים רבים נכתבו על המוסנד של האימאם אחמד, להלן חלק מהם: "שרח אלמסנד" מאת אבי אלחסן מחמד בן עבד אל-האדי אל-חנפי "שרח התח'ריג' אלמסנד" מאת אחמד מוחמד שאכּר "עקוד אל-זברג'ד עלא מסנד אחמד" מאת ג'לאל אלדין אל-סיוטי. "שרח אל-מסנד" מאת אבי אלחסן בן עבד אל-האדי אל-סנדי. "ע'ריב חדית' אל-מסנד" מאת ע'לאם ת'עלב אל-נחווי "מח'תסר אל-מסנד" מאת אבל אלמקן א-שאפעי. "ת'לאת'יאת אל-מסנד" מאת יוסף בן עבד אל-האדי. "ת'לאת'יאת אל-מסנד" מאת אסמאעיל בן אסמאעיל אל-בעלבכּי. "ת'לאת'יאת אל-מסנד" מאת אסמאעיל בן עמר בן בכר אלמקדסי אלחנבלי. מדיה וקבצים בנושא מוסנד אחמד בן חנבל בוויקישיתוף Musnad Ahmad ibn Hanbal, The Reader Wiki, Reader View of Wikipedia (באנגלית) sifatusafwa Musnad Imam Ahmad, AUSTRALIAN ISLAMIC LIBRARY (באנגלית)
ניל טרוויס

הרברט ניל טרוויס (באנגלית: Herbert Neil Travis;‏ 12 באוקטובר 1936 בלוס אנג'לס שבקליפורניה – 28 במרץ 2012 בארויו גרנדה (אנ') שבקליפורניה) היה עורך קולנוע אמריקאי. לאחר שסיים תואר ראשון באמנות ותיאטרון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, התנסה טרוויס בעסקי הקולנוע והיה ב-1965 עוזר-עורך בסרט "Billie", ואחר כך עוזרו של העורך תומאס סטנפורד (אנ') בסרטים כמו "The Reivers" ו-"Hell in the Pacific". ב-1970 הורשה לראשונה להוביל לבדו את עריכתו של סרט, "The Traveling Executioner". בשנת 1977 הוענקו לו שתי מועמדויות לפרס אמי על עריכת סדרת הטלוויזיה "שורשים", שמהן הוא זכה בפרס אחד. הסרט שערך והיה מועמד לזכיות הרבות ביותר, שמהן גם זכה פעמים רבות, היה "רוקד עם זאבים". לא רק שטרוויס היה מועמד לפרס באפט"א, אלא גם זכה בפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר בשנת 1991. ניל טרוויס היה חבר בחברת עורכי הקולנוע האמריקאים (אנ'), וקיבל את פרס מפעל החיים של האגודה (אנ') בשנת 2010. 1965: Billie (עוזר עורך) 1968: Hell in the Pacific (עוזר עורך) 1969: The Reivers (עוזר עורך) 1970: The Traveling Executioner 1971: The Cowboys 1972: Climb an Angry Mountain 1977: שורשים 1978: מלתעות 2 1979: Hot Stuff 1979: שורשים: הדור הבא 1980: The Idolmaker 1980: Die Laughing 1983: קוג'ו 1983: Second Thoughts 1985: מארי 1984: ניסוי פילדלפיה 1987: ללא מוצא 1988: קוקטייל 1988: Hot Paint 1989: Shannon's Deal 1990: רוקד עם זאבים 1991: נבגדת 1992: משחקים פטריוטיים 1993: Bopha!‎ 1994: סכנה ברורה ומיידית 1996: מול פלנדרס 1997: על הסף 1998: אמא חורגת 1999: איש המאתיים 2001: שעת העכביש 2002: כל הפחדים כולם 2003: שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות 2007: תחושה מוקדמת אוסקר 1991: העריכה הטובה ביותר – "רוקד עם זאבים" מועמדות לבאפט"א 1992: העריכה הטובה ביותר – "רוקד עם זאבים" אמי 1977: עריכת הקולנוע המצטיינת בסדרת דרמה – "שורשים" (חלק ראשון) מועמדות: 1977: עריכת הקולנוע המצטיינת בסדרת דרמה – "שורשים" (חלק שני) ניל טרוויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל טרוויס, באתר AllMovie (באנגלית) ניל טרוויס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ראיון עם ניל טרוויס ניל טרוויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גרסת ארכיון של אתר פסטיבל הקולנוע של סן לואיס (באתר ארכיון האינטרנט) רשימת חברי "עורכי הקולנוע האמריקאים" 2012, גרסת ארכיון באתר ארכיון האינטרנט
חופש, חופש

חופש, חופש (בפורטוגזית: Liberdade, Liberdade) היא טלנובלה ברזילאית. הסדרה הוקרנה בשנת 2016 וכללה 67 פרקים. בסדרה הצטלמו אנדריה הורטה, מטאוס סולנו, נטליה דיל, ברונו פררי ושחקנים נוספים. הסדרה זכתה ל-2 פרסים של הטלוויזיה הברזילאית והייתה מועמדת במספר פרסים נוספים. חואקינה נולדה למהפכן ברזילאי במהלך המאה ה-19. בהיותה ילדה היא ראתה את ההוצאה להורג של אביה. חברים של אביה לקחו אותה לפורטוגל והיא גדלה תחת השם רוזה. לאחר מספר שנים היא חזרה לברזיל. הנערה הצעירה ראתה את הסבל של עבדים והחליטה להמשיך במאבק נגד עבדות של אביה. היא פגשה את סטודנט לרפואה וביחד הם מחליטים להיאבק נגד עבדות. קצין שהוציא להורג את אביה, פגש את רוזה ומעוניין להתחתן איתה בלי ידיעה מי זה אביה. כתוצאה מכך חייה הופכים לגהנום, אך בעזרת חברים היא מצליחה להתמודד עם המצב ולהמשיך במאבק. אתר האינטרנט הרשמי של חופש, חופש "חופש, חופש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חופש, חופש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יחסי בורונדי–תאילנד

יחסי בורונדי–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של בורונדי לבין ממלכת תאילנד. לבורונדי אין שגרירות בתאילנד, והשגרירות שלה בבייג'ינג אמונה על היחסים בין המדינות; לתאילנד אין שגרירות בבורונדי. בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-1.4 מיליון דולר. The Embassy of the Republic of Burundi, משרד החוץ של תאילנד Thailand exports from Burundi, Trading Economics Burundi exports from Thailand, Trading Economics
פוליטביורו

פּוֹלִיטְבִּיוּרוֹ (ברוסית: Политбюро) הוא מונח המהווה קיצור של "פוליטיצ'סקויה ביורו" (ברוסית: Политическое Бюро, "משרד פוליטי", בעברית נקרא "לשכה פוליטית"). בשם זה כונה הגוף המבצע במספר מפלגות קומוניסטיות, בהווה ובעבר, כשהבולטת בהן הייתה הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. כיום מצוי פוליטביורו בחמש מדינות: סין, קוריאה הצפונית, לאוס, וייטנאם וקובה. במדינות בעלות משטר מרקסיסטי-לניניסטי, המפלגה נתפסת כמייצגת העם ומגינתו, ולכן בידיה הכוח המוחלט לשלוט במדינה. חברי הפוליטביורו, הגוף המבצע במפלגה, מחזיקים בידיהם כוח ביצועי רב בדומה לממשלה במדינות דמוקרטיות פרלמנטריות. בברית המועצות, לדוגמה, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית לא היה בעל תיק בממשלה. חברי מפלגה נאמנים וותיקים הם שמונו כחברים בפוליטביורו והחזיקו בתיקים הביצועיים. במקרים אחרים, היה המזכ"ל מקבל לידיו גם תיק בכיר בפוליטביורו, לאחר שנים של הנהגת המפלגה. מיכאיל גורבצ'וב, למשל, לא היה בתחילה נשיא ברית המועצות. תואר זה ניתן כתואר כבוד לשר החוץ לשעבר אנדריי גרומיקו. סטלין היה מנהיג המפלגה הקומוניסטית למעלה מעשור שנים בטרם נטל לעצמו באופן רשמי את תפקיד ראש ממשלת ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. דה יורה, קונגרס המפלגה היה בוחר את הוועד המרכזי, וזה בחר את המזכיר הכללי של המפלגה ואת חברי הפוליטביורו. דה פקטו, הבחירות במדינות קומוניסטיות התבצעו בסדר הפוך: מזכ"ל המפלגה היה ממנה את הפוליטביורו ואת הוועד המרכזי בעצמו. בזמנים אחרים הושפע הרכב הפוליטביורו גם על ידי גורמים אחרים: סיעות ומאבקי כוח במפלגה, מידת כוחו של המזכ"ל, מידת האהדה בקרב חברי המפלגה או הסכמים בין קבוצות כוח בה. גורם חשוב יותר לגבי חברי הנהגה במדינות הקומינטרן היה מידת האהדה שרחשה להם מוסקבה. מידת הרצון של ברית המועצות לקדם או להדיח מנהיגים בגוש הקומוניסטי (במיוחד בשנות ה-30 וה-40) הייתה מכריעה במיוחד. הקו שהוכתב ממוסקבה היה נתון לשינויים, לעיתים חדים למדי, מה שדרש מהמנהיגים להתיישר במהירות עם ההכתבות החדשות. בין השנים 1952–1966 נודע הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשם "פרזידיום" (נשיאות). בכל תקופת קיומה של ברית המועצות מונתה רק אישה אחת (יקטרינה פורצבה) כחברה בפוליטביורו. אומנם בשנת 1990 מינה מיכאיל גורבצ'וב אישה למוסד זה, אך זמן קצר אחר כך התפרקה ברית המועצות. הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית הסינית מדיה וקבצים בנושא פוליטביורו בוויקישיתוף
קיקי רוטשטיין

צבי (קיקי) רוטשטיין (נולד ב-25 במרץ 1950) הוא זמר, מלחין, מעבד וחבר ההרכבים להקת חיל התותחנים, "אף אוזן גרון" ו"הכל עובר חביבי". קיקי רוטשטיין שירת בלהקת התותחנים, ובשנת 1971 השתתף בתוכניתה "לה בומבה". מתוכנית זו הצליח השיר "פרחים בקנה". יחד עם חבריו ללהקת התותחנים יובל דור ועמי מנדלמן הצטרף רוטשטיין לשלישיית אף אוזן גרון. השלישייה ליוותה שלושה שירים בפסטיבל הזמר והפזמון 1973: "יעלה ויבוא" של גידי גוב, "ליל חניה" של ירדנה ארזי, חנן יובל ואפרים שמיר ו"שיר בבוקר בבוקר". השיר "שיר בבוקר בבוקר" דורג במקום השלישי במצעד השנתי תשל"ג (1973). ערך מורחב – הכל עובר חביבי לאחר מכן חברה השלישייה לשלומית אהרון, וכך נוצרה להקת הכל עובר חביבי. שירה הראשון של הלהקה במצעדים השנתיים היה "החגיגה נגמרת", שאותו שרו חבריה בחגיגת הזמר 1976. בשנת 1981 זכתה להקת הכל עובר חביבי בתחרות קדם-אירוויזיון 1981 עם השיר "הלילה". השיר הגיע למקום השביעי באירוויזיון 1981, ולמקום החמישי במצעד השנתי תשמ"א (1981). שיר נוסף של הלהקה שהצליח באותה שנה היה "עודני ילד". בהמשך שנות השמונים דורגו במצעדים השנתיים שני שירים נוספים של הכל עובר חביבי: "תלווי אותי" בשנת 1983 ו"האורח", שדורג במקום השביעי במצעד השנתי תשמ"ד (1984). בשנת 1983 הלחינו חברי הלהקה את השיר "עוד ועוד", שאתו התחרתה אילנה אביטל בקדם אירוויזיון של אותה שנה. השיר האחרון בהשתתפותם של חברי הלהקה במצעדים השנתיים היה שיר הצדקה "עם אחד שיר אחד", בשנת 1985. היה חבר הלהקה עד שנת 2002, ובנוסף עבד (גם בזמן החברות בלהקה וגם לאחר מכן) כמפיק מוזיקלי וכמנהל האישי של שלומית אהרון. בעונה 2 של ארץ נהדרת (2004-2005) הופיע מערכון עם חיקוי של להקת הכל עובר חביבי, ובה נטען שכל חברי הלקה נקראים 'קיקי'. מדיה וקבצים בנושא קיקי רוטשטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיקי רוטשטיין קיקי רוטשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קיקי רוטשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) קיקי רוטשטיין, באתר Discogs (באנגלית) קיקי רוטשטיין, באתר "פזמונט" אלי אלון, מת המפיק והזמר אמנון ברנזון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בנובמבר 2018 יעקב בר-און, ‏לא רק חביבי: בגיל 64, שלומית אהרון מוציאה אלבום סולו חדש, באתר מעריב אונליין, 18 במאי 2015
בית הכנסת בנאה

בית הכנסת רבי יוסי בנאה המוכר גם כבית הכנסת הצדיק הלבן הוא בית כנסת קדום, שנוסד במאה ה-15 על ידי עולים מצפון ספרד בעיר העתיקה של צפת. לבית הכנסת שני כינויים: "בית הכנסת בנאה" ו"בית הכנסת הצדיק הלבן". מסורות שונות וסותרות המתייחסות לדמויות שונות נקשרו בשמות אלו. מסורת אחת טוענת כי "הצדיק הלבן" הוא ראש חכמי צפת ומנהיגו של קהל אראגון, רבי יוסף סרגוסי, בשל האגדה המסופרת עליו כי פעם אחת נצטוו יהודי העיר לתת לפחה תרנגול לבן, שהיה נדיר, ומשלא מצאו פנו לרבי יוסף לעזרה. רבי יוסף הורה להביא לו תרנגולים שאינם לבנים, ובזכות תפילתו הם הלבינו. מסורות אחרות מציינות במקום את קברו של אבא יוסף הבנאי שכינו אותו "רבי יוסי הבנאי" (או בנאה). הקבר מצוין שם עד היום. מסורות אלו קושרות את אגדת התרנגול הלבן למקום, משום שכדי להלבין את התרנגולים הביאום לקברו של אבא יוסף הבנאי. בית הכנסת נבנה במאה ה-15 על ידי יהודים ספרדים שעלו מאראגון, עוד לפני גירוש ספרד, ושימש את "קהל אראגון". בית הכנסת נפגע מספר פעמים ברעידות האדמה הרבות שפקדו את צפת, ונחרב לחלוטין (למעט מתחם הקבר) ברעידת האדמה הגדולה ב-1759. שיקומו החל בראשית המאה ה-19, עת משפחת עבו ובראשה רבי שמואל עבו התיישבה בצפת וקבעה את מקום תפילתה בבית הכנסת. גם הקהילות היהודיות בסמרקנד ובבוכרה תרמו הון רב לשיפוץ בית הכנסת. כתובות בבית הכנסת מציינות שני תאריכים משמעותיים בשיקום הית הכנסת: 1873 ו-1905. כיום עדיין מצוי בבית הכנסת ספר התורה של משפחת עבו, ומבית הכנסת יוצאת התהלוכה המרכזית של המשפחה מצפת לקבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון מדי שנה בל"ג בעומר. . מנחם מיכלסון, יהודה סלומון, משה מילנר, מקומות קדושים וקברי צדיקים בארץ ישראל, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1996, עמ' 153. אייל מירון, צפת וכל נתיבותיה, יד יצחק בן צבי, 2006, עמ' 101 - 103. הרב חיים הורוויץ, חבת ירושלים סימן לב
מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיינג'ין

מגדל הרדיו והטלוויזיה טיאנג'ין (בסינית: 天津广播电视塔) הוא מגדל בטיינג'ין, סין, בגובה 415.2 מטרים (1,362 רגל), שמשמש בעיקר לתקשורת. נכון ל-2020, זהו המגדל השמיני בגובהו בעולם. המגדל נבנה בשנת 1991 בעלות של 45 מיליון דולר. בגובה של כשני שלישים במעלה המגדל, נמצאת מרפסת תצפית בשטח רצפה של 253 מטרים רבועים (2,720 רגל רבוע), המשמשת בעיקר לציוד תקשורת. רשימת המגדלים הגבוהים בעולם מדיה וקבצים בנושא מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיינג'ין בוויקישיתוף הפדרציה העולמית של מגדלים גדולים מגדל הרדיו והטלוויזיה של טיאנג'ין באתר Skyscraperpage.com "Tianjin Radio and Television Tower". נבדק ב-20 בנובמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה)
ביואיק לה קרוס

ביואיק לה קרוס היא מכונית סדאן מבית ביואיק. תחת המותג ביואיק לה-קרוס הוצגו במשך השנים ארבעה דורות. הלה-קרוס הוצגה בתערוכת שיקגו בשנת 2004 כמחליפת הסנצ'ורי והריגל. היא סימלה את המהפך של ביואיק, למרות הממדים הסאלוניים (כ-5 מטר אורך ו-2.8 מטר בין הסרנים), מדובר במכונית הבסיסית בהיצע של ביואיק. היצע המנועים של הלה-קרוס כולל V6 בנפח 3.8 ליטר (200 כ"ס, 31.8 קג"מ) ו-V6 בנפח 3.6 ליטר (240 כ"ס, 31 קג"מ). דווקא המנוע הקטן יותר יקר יותר ממקבילו בשל היותו מודרני יותר. המכונית היא בעלת הנעה קדמית ומבוססת על פלטפורמת W של ג'נרל מוטורס בשיפורים קלים, כמו השברולט אימפלה ופונטיאק גרנד פרי. הדור השני של הלה קרוס הושק בשנת 2009 בתערוכת הרכב הבין-לאומית של אמריקה הצפונית שנערכה בדיטריוט. תוכננה מחדש והפכה למכונית יוקרה ולספינת הדגל של מכוניות הנוסעים של ביואיק. הדור השלישי הוצג לראשונה תערוכת הרכב של לוס אנג'לס, בשנת 2015 כמודל המיועד ל-2017. בשנת 2023 הציגה ביואיק את הדור הרביעי של הלה קרוס. מדיה וקבצים בנושא ביואיק לה קרוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביואיק לה קרוס (בסינית) אתר האינטרנט הרשמי של ביואיק לה קרוס SAM ABUELSAMID, https://www.autoblog.com/2009/01/08/detroit-preview-2010-buick-lacrosse-breaks-cover/, AutoBlog, 8/1/2009 Greg Gardner, Buick's 2017 LaCrosse unveiled in L.A, Detroit Free Press, 18/11/2015 Buick to Introduce New-Generation LaCrosse Flagship Sedan with Expressive Styling and Premium Technologies, PRESSROOM, ‏4/5/2023
קוטג' (ראפר)

אדם בכור (נולד ב-1971), ידוע בשם הבמה קוטג', הוא ראפר ישראלי. קוטג' החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1998 כאשר הקים יחד עם הראפרים קוואמי ונמרוד רשף את ההרכב "בויאקה". ב-2001 הוציאו את אלבומם הראשון והאחרון, "בויאקה". האלבום לא זכה להצלחה מסחרית, אך השפיע רבות על הראפ וההיפ הופ הישראלי. ב-2004 הופיע כדי ג'יי בסרט "אהבה קולומביאנית". ב-2009 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "קוטג'", תחת חסותה של חברות התקליטים היי פידליטי. 2001: בויאקה (בהרכב בויאקה) 2009: קוטג' (סולו) קוטג', ברשת החברתית פייסבוק קוטג', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קוטג', באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אסף נבו, ‏"אעשה פרסומת לקוטג' רק אם ייצא לי מזה קוטג'", באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2009 רפי ברבירו, קוטג' באריזה חדשה, באתר ynet, 26 באוגוסט 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Strangers by Night

Strangers by Night (בעברית: זרים בלילה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת ההולנדית סי. סי. קאץ', מתוך אלבום הבכורה שלה, Catch the Catch. השיר יצא לאור ב-14 באפריל 1986, על ידי חברות התקליטים הנסה רקורדס ואריולה רקורדס, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום העשירי במצעד השירים שבספרד. השיר נכתב והופק על ידי דיטר בוהלן, איתו שיתפה פעולה סי. סי. קאץ' במהלך רוב הוצאת אלבומי האולפן והסינגלים שלה. בשנת 1988, לאור העובדה שצברה להיטים רבים שזכו להצלחה בעיקר במדינות אירופה, הוציאה קאץ' את אלבום הלהיטים הראשון שלה Diamonds: Her Greatest Hits, בו נכלל השיר. בנוסף לכך, השיר הוא שיר בסגנון הסינת'פופ, אשר בדומה לשמו, מדבר על מישהו שקאץ' מחבבת ועובדת איתו. בלילה הם כמו "שני זרים" שנפגשים יחדיו במועדון לילה. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-25 בפברואר 2008. בקליפ, ניתן לראות את סי. סי. קאץ' שרה את השיר בלילה, תוך שבחור בו היא מאוהבת נפגש עמה במועדון לילה. הקליפ צבר למעלה מ-33 מיליון צפיות. קליפ נוסף של השיר צבר למעלה מ-7.3 מיליון צפיות, תוך שהחידוש שלו שלו צבר למעלה מ-2.5 מיליון צפיות. בנובמבר 2014, עלה האלבום עצמו ליוטיוב ובתוכו גם השיר, תוך שהוא הצליח לצבור למעלה מ-19 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Strangers by Night" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Strangers by Night" באתר יוטיוב C.C. Catch - Strangers By Night, Discogs (באנגלית) C.C. Catch - Catch The Catch, Discogs (באנגלית) C.C. Catch - Shake Your Head 2003 - swisscharts.com, www.swisscharts.com Salaverri, Fernando (September 2005). Sólo éxitos: año a año, 1959–2002 (1st ed.). Spain: Fundación Autor-SGAE. ISBN 84-8048-639-2. C.C. Catch, Genius (באנגלית) C.C. Catch – Strangers By Night (באנגלית), נבדק ב-2020-04-17 Greatest Hits by C.C. Catch, Genius (באנגלית) C. C. Catch - Strangers By Night C C CATCH - Strangers by night (Long 12 Version Video Clip) C C Catch Strangers by night Ayur Tsyrenov rework C.C.Catch - Catch The Catch (Full Album) 1986: including "I Can Lose My Heart Tonight" *& "Strangers By Night"
פלזמפרזיס

פלזמפרזיס (באנגלית: Plasmapheresis) הוא תהליך רפואי שבמהלכו נשאב הדם אל מחוץ לגוף, רכיבי הפלזמה מופרדים מתאי הדם, מטופלים (או מוחלפים באחרים) ומוחזרים למחזור הדם (או במקרה של תרומה, נשמרים לשימוש עתידי). פלזמפרזיס הוא שם כולל למגוון אפשרויות טיפול בסינון רכיבי הפלזה מן הדם, ניתן להבחין בין כמה סוגים של פלזמפרזיס: הסרת הפלזמה מהמטופל, טיפול בה בדרך כלשהי (למשל סינון הנוגדנים) והחזרתו לגוף המטופל. החלפת פלזמה (PLASMA EXCHANGE), הפלזמה מופרדת מדם החולה ומסולקת (אך תאי הדם מוחזרים), והחולה מקבל פלזמה תחליפית מתרומה, אלבומין או שילוב של אלבומין ומלח (בדרך כלל 70% אלבומין ו-30% מלחים) או נוזל פזיולוגי בעל הרכב דומה לזה של הפלזמה. תרומת פלזמה, הסרת פלזמת הדם הפרדתה לרכיבים, כשחלקם מוחזרים לתורם וחלקם נשמרים ומוקפאים לצורך שימוש עתידי בטיפול רפואי או לייצור תרופות. פלזמפרזיס הוא אמצעי טיפולי חשוב אצל חולים במחלות אוטואימוניות (שבהן הגוף מייצר נוגדנים התוקפים תאים ורקמות), בתהליך הפלזמפרזיס מוסרים הנוגדנים הגורמים למחלה מהפלזמה של החולה, הטיפול נפוץ במחלות נוירולוגיות כמו תסמונת גייאן-בארה או מיאסטניה גראביס. לפני ביצוע התהליך, מבצעים בדיקות דם, ספירה, תפקודי כבד וכליות וכן בדיקות לאיתור נוכחות נגיפים. מרכיבים לחולה צנתר ורידי מרכזי באזור המפשעה או בוורידי הצוואר, ומחברים את החולה למכונה למשך כשעתיים, בדרך כלל ניתנים כמה טיפולים במרווחים של יומיים ביניהם. במהלך הטיפול ולאחריו תיתכן ירידה בלחץ הדם, הפרעה בקצב הלב, ונטייה לדימום (עקב רמות נמוכות של פרותרומבין). ייתכנו גם סיבוכים הקשורים בהכנסת הצנתר המרכזי למשל דימום או זיהום. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לירון בסיס

לירון בסיס (נולד ב-26 במרץ 1974 בחיפה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר. לירון בסיס החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. לאחר שלא מצא את מקומו הושאל למועדון הכדורגל נווה יוסף מהליגה הארצית לנוער. בסיס הצטיין בשורות נווה יוסף, כבש שערים רבים ועלה איתה לליגה העילית. כעבור שנתיים הוא חזר למכבי חיפה, ועלה לבוגרים בגיל 18, אבל שותף רק במשחקים בודדים כמחליף. בעונת 1994/95 הגיע בסיס להפועל חיפה, ושיחק בקבוצה גם בעונה שאחריה, אבל לא בלט במיוחד. ב-1996 הוא הצטרף להפועל באר שבע שהודרכה על ידי אלי גוטמן. בבאר שבע הוא התגלה כחלוץ מצטיין, כשהוא משתף פעולה עם ג'ובאני רוסו. באותה עונה הם זכו בגביע המדינה לאחר שבסיס בישל לרוסו את שער הניצחון בגמר. כשגוטמן הגיע להפועל חיפה ב-1997 הוא הביא עמו את רוסו ובסיס מבאר שבע. בסיס הפך לאחד השחקנים החשובים במערך של גוטמן בעמדת הקיצוני השמאלי. באותה עונה הוא הוכתר כמלך השערים של הקבוצה עם 11 שערים וזומן לסגל הנבחרת. זכורים במיוחד שני השערים שכבש בניצחון 2–4 על מכבי חיפה בדרבי. בעונת 1998/99 היה בסיס אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, שזכתה באליפות ההיסטורית, וכבש שבעה שערים. לאחר האליפות הוא עזב את הפועל חיפה והצטרף למכבי תל אביב, אבל לא השתלב בהרכב ועבר למ.ס. אשדוד ומשם לבית"ר ירושלים ומכבי פתח-תקווה. בעונת 2002/03 חזר אלי גוטמן להפועל חיפה, כדי להעלות אותה בחזרה לליגת העל. הוא צרף פעם נוספת את לירון בסיס שכבש שבעה שערים, אך הקבוצה כשלה במשימה ושניהם עזבו בסיום העונה. לאחר מכן שיחק עונה אחת במכבי פתח תקווה ובמכבי נתניה. ב-2005 הוא הצטרף למכבי עמישב פתח תקווה בליגה ב', עלה איתה ליגה, ובהמשך מונה למאמן הקבוצה. ב-1994 זומן לנבחרת ישראל הצעירה. בשורותיה, הופיע בשישה משחקים, בהם כבש שני שערים. ב-2002 נישא למפיקת האירועים אירית רחמים. ב-2012 הם התגרשו. להם שני בנים משותפים. ב-2016 התחתן בשנית עם רחלי ולהם בת משותפת. ב-29 במאי 2024 דווח בכלי תקשורת ברוסיה כי בסיס נעצר במוסקבה על ידי האינטרפול בחשד להונאה, לבקשת הרשויות בגרמניה, זאת בעקבות צו מעצר שהוצא נגדו. לפי הפרסומים, חושדות רשויות האכיפה בגרמניה שבסיס וישראלים נוספים, שחלקם קשורים לעבריינים בארץ ובאירופה, הקימו בבניין משרדים בטביליסי בירת גאורגיה סניף של רשת הונאה גדולה, שבו הועסקו עשרות מקומיים וכמה אזרחים מאירופה דוברי השפה הגרמנית. על פי החשד היה בסיס גורם בכיר ברשת ההונאה והיה בקשר עם אותם מוקדנים במשרדים בגאורגיה ששכנעו אזרחים גרמנים להשקיע באופציות בינאריות ובסחר במטבעות קריפטו. אותם משקיעים גילו יום אחד שאיבדו את כספם. הפועל באר שבע גביע המדינה: 1996/97 הפועל חיפה ליגת העל: 1998/99 מכבי נתניה גביע הטוטו לאומית: 2004/05 לירון בסיס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל לירון בסיס, באתר Transfermarkt לירון בסיס, באתר FootballDatabase.eu איתמר אייכנר, דיווח ברוסיה: כדורגלן העבר לירון בסיס נעצר בחשד להונאה, באתר ynet, 30 במאי 2024 שמעון איפרגן, ‏"לירון בסיס וישראלים נוספים הונו פנסיונרים במיליונים", באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2024
פרנסואה בושה

פְרַנְסוּאָה בּוּשֶׁה (בצרפתית: François Boucher;‏ 29 בספטמבר 1703 – 30 במאי 1770) היה צייר צרפתי. פרנסואה בושה נולד בפריז לניקולא בושה, שהיה דקורטור ובעל חנות לממכר חפצי אמנות ליד ארמון הלובר, ולמד מאביו את יסודות הציור והפיסול. ב-1720 שימש כשוליה אצל הצייר ז'אן פרנסואה למואן ואצל התחריטן לורנט קאר. בושה הוכיח את כישרונותיו והתקדם מהר מאוד, וב-1723 זכה בפרס רומא. ב-1727 נסע לרומא, שם התחקה אחרי ציוריהם של רפאל ומיכלאנג'לו, אך התרשם בעיקר מציוריו של ג'ובאני בטיסטה טייפולו שעבד באיטליה באותה תקופה. ב-1731 שב לפריז, וב־1733 נשא לאישה את ז'אן בוסו, ששימשה כמודל בסטודיו שלו. בושה השתמש בנושאים מהמיתולוגיה יוונית ומהמיתולוגיה רומית, וב-1734 זיכה אותו הציור "רינאלדו וארמידה" בחברות באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול. ב-1737, עם פתיחתו מחדש של הסלון בפריז, זכו ציוריו של בושה לפרסומת רבה. הוא הצטיין ברישומים ובציורי עירום שנקנו על ידי אנשי האצולה על מנת לקשט את חדרי המיטות שלהם. ב-1742 צייר את "דיאנה מתרחצת" וב-1749 צייר ציורי סתיו וקיץ פסטורלי שבהם עצים, שדות, נחלים ושמים כחולים משמשים כרקע לדמויותיו המתוארות בצבעי פסטל בהירים. ציוריו התקבלו בביקורת נוקבת מצדו של הסופר והפילוסוף דני דידרו, שהיה גם מבקר אמנות נודע. בושה עסק גם בדקורציה, בקישוט אולמות אופרה ותיאטרון, ובעיצוב דגמים של שטיחי קיר. ב-1755 מינה אותו המלך לואי החמישה עשר למנהל מפעל "גובלן" בפריז לייצור שטיחי קיר, שהיה בבעלות המדינה. בושה היה בן חסותה של מאדאם דה פומפדור, מאהבתו ויועצתו הראשית של המלך לואי החמישה עשר, שנודעה כפטרונית האמנות של תקופתה, ובמיוחד של סגנון הרוקוקו אשר בושה היה אחד ממייצגיו הבולטים. ב-1750- 1759 צייר בושה את דיוקנותיה של מאדאם דה פומפדור כשהיא לבושה בשמלות צבעוניות אופנתיות. היא העמידה לרשותו דירה בארמון הלובר, קיבלה ממנו שיעורים בחריטה, והתייעצה איתו בענייני הדקורציה של טירותיה ובנושאים הקשורים בעידוד האמנות. בושה קישט את ארמונות בית המלכות בוורסאי, בפונטנבלו ובשואזי, התעשר אך המשיך לצייר. ב-1765 התמנה לצייר החצר של המלך לואי החמישה עשר. בושה נפטר ב-1770 בסטודיו שלו בפריז, בעת שעסק בציור. משנודע לדידרו על מותו של בושה אמר הפילוסוף: "דיברתי בו סרה יתר על המידה. אני חוזר בי." רינאלדו וארמידה (1734) דיאנה מתרחצת (1742) סתיו פסטוראלי (1749) מארי לואיז או'מרפי (1752) מאדאם דה פומפאדור (1750 - 1759) מדיה וקבצים בנושא פרנסואה בושה בוויקישיתוף פרנסואה בושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנסואה בושה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנסואה בושה, באתר Discogs (באנגלית)