laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הכל עד לכאן

הכל עד לכאן הוא אלבום האולפן החמישי של הזמר והיוצר, עמיר בניון, אשר יצא ב-7 בפברואר 2006, כשנתיים לאחר אלבומו הקודם, ניצחת איתי הכל. כמו באלבומיו הקודמים, גם באלבום זה שיתף פעולה עם נדב ביטון ושמוליק דניאל בעיבודים ועם אסף אטדגי בכתיבה. כל שירי האלבום הולחנו על ידי בניון עצמו והוא גם כתב את רוב המילים לשירי האלבום. האלבום יצא תחת הלייבל "נבל עשור", שהקים בניון בעצמו, כחלק ממאבקו בחברות התקליטים ובמפיצים. מהאלבום יצאו הסינגלים "הכל עד לכאן", "שיגרה" ו"עיניה". בשיר "נשמתי", התארח הפסנתרן היהודי-אלג'יראי, מוריס אל מדיוני. בנובמבר 2006, לאחר התנזרות מהופעות שארכה כשנה, שב בניון להופיע עם המופע הנושא את שם האלבום. האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב לאחר שמכר מעל עשרים אלף עותקים כשבועיים לאחר יציאתו. מידע על האלבום הכל עד לכאן באתר MusicBrainz ביקורת אלבום(הקישור אינו פעיל) באתר יוסמיוזיק מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u מילים לשירי האלבום באתר lifemusic שירי האלבום באתר יוטיוב עמיר עמרמי: "שווה זהב" באתר נענע
חאזם סלאח אבו אסמאעיל

חאזם סלאח אבו אִסמאעיל (בערבית: حازم صلاح أبو إسماعيل; תעתיק מדויק: חאזם צלאח אבו אסמאעיל) הוא עורך דין ומדינאי סלפי, אסלאמיסטי, מצרי. אבו אסמאעיל היה מועמד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2012. מצעו של אבו אסמאעיל במסע הבחירות שלו לנשיאות בשנת 2012 כלל סיום הסכם השלום עם ישראל וקריאה לראות בשלטון המוסלמי באיראן דגם מוצלח של ממשלה שהיא עצמאית מהשפעת ארצות הברית. אבו אסמאעיל מתנגד למקומות עבודה משותפים לגברים ולנשים, וקורא להשבת הנשים למקומן הטבעי, כעקרות בית. הוא אף קורא לניתוק קשרי המסחר של מצרים עם מדינות המערב וטוען כי צעד זה יביא למצרים שגשוג כלכלי. בסקר דעת קהל שנערך במצרים בתחילת חודש אפריל 2012 זכה אבו אסמאעיל לתמיכה הרבה ביותר מבין המועמדים לנשיאות. אולם, ב-4 באפריל 2012 פורסם כי בהתאם לרישומי מדינת קליפורניה, אימו של אבו אסמאעיל הייתה לאזרחית אמריקאית בטרם מותה ואף הייתה רשומה בפנקס הבוחרים בלוס אנג'לס. על פי החוק במצרים, היותה של אמו בעלת אזרחות זרה פוסלת את אבו אסמאעיל מלשמש מועמד לנשיאות. לטענת אבו אסמאעיל, ידע שאמו קיבלה גרין קארד בארצות הברית, אבל לא אזרחות, ואילו דוברו טען כי ייתכן ומדובר בזיוף ובמזימה אמריקאית לפסול אותו מלרוץ לנשיאות. מדיה וקבצים בנושא חאזם סלאח אבו אסמאעיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חאזם סלאח אבו אסמאעיל (בערבית) David D. Kirkpatrick, In Egyptian Hard-Liner’s Surge, New Worries for the Muslim Brotherhood. The New York Times, April 1, 2012 David D. Kirkpatrick, Anti-American Egyptian Candidate May Be Tripped Up by Mother’s U.S. Ties. The New York Times, April 4, 2012
אינטי ריימי

אינטי ריימי (בקצ'ואה: Inti Raymi; בתרגום חופשי: פסטיבל השמש) הוא פסטיבל המתקיים מדי שנה ב-24 ביוני במבצר סקסייוומאן שבעיר קוסקו. פסטיבל זה הוא החשוב מבין פסטיבלי האנדים והוא השני בגודלו באמריקה הדרומית (הראשון הוא הקרנבל הברזילאי בריו דה ז'ניירו). הפסטיבל, ששורשיו בתקופת האינקה, מביא מאות אלפי מבקרים לעיר. הוא נחוג לכבוד היום הקצר ביותר בשנה המסמן את היום הראשון של ראש השנה בלוח השנה של האינקה. היום הקצר ביותר חל אמנם ב-21 ביוני, אך לפי מסורת האינקה, השמש נשארת באותו מקום עד ה-24, ובסופו של דבר היא עולה. החגיגות מבוססות על טקסים דתיים מימי אימפריית האינקה בהם חולקים כבוד לאל השמש "אינטי" אשר מאמינים כי העניק חיים לראשוני שבט האינקה. בתקופת האימפריה הפסטיבל נמשך תשעה ימים ונהרו אליו אנשים מרחבי האימפריה שהשתרעה על פני פרו, אקוודור, בוליביה וחלקים מצ'ילה ומארגנטינה של ימינו. הטקס החל שלושה ימים לפני תחילת החגיגות, והמשתתפים בו עברו תקופת טיהור בה אכלו רק סוג מסוים של תירס לבן. משתתפי הטקס היו מנהיגי האינקה, האצולה ואנשי הצבא. ביום המרכזי היה על המנהיגים לעלות על במה לפני עולי הרגל ולשתות צ'יצ'ה, משקה המבוסס על תירס, לכבודו של אינטי. גברים ונשים צבעו את פניהם בצהוב ולבשו ראשי איילים שקרניהם שימשו כלי נגינה. למות שחורות נחתכו בעזרת סכין טקסית, ואיבריהן שמשו כלי לחיזוי העתיד. בסוף החגיגה מנהיג האינקה שב לארמונו בעוד הנשים השליכו עליו פרחים אדומים ונוצות בשלל צבעים. הפעם האחרונה בה נחגג הפסטיבל תחת אימפריית האינקה הייתה בשנת 1535 שלאחריה דוכא בעקבות הכיבוש הספרדי והכנסייה הקתולית בטענה כי הוא טקס פגאני ואינו עולה בקנה אחד עם הדת הקתולית. הגרסה המודרנית של הפסטיבל, המתארת אירועים בהיסטוריה ובמיתולוגיה של האינקה, נחגגה לראשונה בשנת 1928. האירוע כולל ריקודים ותחרויות שונות, וכן הקרבה סמלית של למה. האירוע מתחיל בהכרזתו של הקיסר במקדש השמש ומשם יוצאת תהלוכה לכיוון הכיכר בה נערך הטקס שבסיומו התהלוכה ממשיכה אל אתר העתיקות סקסאיוומאן. משתתפי התהלוכה לבושים בגלימות אדומות ונושאים דגלים בצבעי הקשת המסמלים את האימפריה, ולאחר מכן מתחילות החגיגות. בשנת 1944 נערך שחזור היסטורי של הטקס הדתי על בסיס כתביו של אינקה גרסילאסו דה לה וגה ומאז הוא נחגג במתכונתו הנוכחית. הטקס נחשב גם כסמל להתנגדות הילידים למאות שנים של קולוניזציה ודיכוי תחת שלטון האימפריה הספרדית. מדיה וקבצים בנושא אינטי ריימי בוויקישיתוף מולי שאול, ‏פולחן השמש העתיק בדרום אמריקה, "מסע אחר", 116 Inti Raymi, The Celebration of the Sun
לאוניד סובולב

לאוניד ניקולאייביץ' סוֹבּוֹלֶב (בבולגרית וברוסית: Леонид Николаевич Соболев;‏ 6 ביוני 1844, הכפר קאפצב, מחוז טבר, האימפריה הרוסית – 13 באוקטובר 1913, האימפריה הרוסית) היה גנרל והיסטוריון רוסי אשר לחם בצבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ובהמשך כיהן כראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים של נסיכות בולגריה. לאוניד סובולב נולד למשפחת אצולה רוסית בכפר קטן בשם קאפצב בנפת טורופץ אשר במחוז טבר, בחלק האירופי של האימפריה הרוסית. ב-1864 סיים את בית הספר הצבאי לארטילריה וב-1868 סיים את האקדמיה הצבאית לפיקוד ומטה בסנקט פטרבורג. ב-1870 הוצב בחלק הרוסי של טורקסטן, הצטיין במהלך הקרבות לכיבוש שאחריסאבז ולאחריהן הועלה לדרגת פודפולקובניק. הוא הוצב בחיל הדנובה של צבא האימפריה הרוסית ובמהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) לחם במצור על פלבן ובקרב על מעבר שיפקה. לאחר סיום המלחמה הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1882, מספר חודשים לאחר ניסיון כושל להפיכה צבאית בנסיכות הבולגרית והטלת משטר צבאי על ידי הנסיך אלכסנדר בטנברג, ביקש בטנברג מראשי הממשל הרוסי לסייע בידו ולהציב קציני צבא רוסים בכירים בעמדות מפתח פוליטיות וצבאיות בנסיכות. לאוניד סובולב מונה לראש הממשלה, שר הפנים ושר האוצר, הברון אלכסנדר קאולברס (רוסית: Александр Каульбарс) לשר המלחמה והנסיך מיכאיל חילקוב (רוסית: Михаил Хилков) לשר לעבודות ציבוריות, מסחר וחקלאות בנסיכות. המינויים עוררו תרעומת רבה במערכת הפוליטית הצעירה בנסיכות. סובולב שלא היה מעורה היטב בחיים הציבוריים בבולגריה, התייחס בביטול למערכת הפוליטית הבולגרית והנושא הוביל לעימות מולה, אשר הגיע לשיאו על רקע מחלוקת סביב תקציב המדינה. הנסיך בטנברג לא גיבה את סובולב במהלך העימות ובמאי 1883, אף ביקש מראשי הממשל הרוסים להחזיר לרוסיה את בעלי התפקידים השונים. הרוסים סרבו. במערכת הפוליטית הבולגרית גברה ההכרה שהתערבותם של הרוסים בנעשה בבולגריה פוגעת בעצמאות הנסיכות. ב-6 בספטמבר 1883 הודיע הנסיך בטנברג בתמיכתה הגורפת של המערכת הפוליטית, על החזרת חוקת טרנובו לאחר שהוקפאה על ידו בעקבות ניסיון ההפיכה, ולאור צעד זה, ב-19 בספטמבר התפטר סובולב וחזר לרוסיה. עם שובו לרוסיה, מונה למפקד חטיבת רגלים ומאוחר יותר מונה לראש המטה הכללי של מחוז (גנרל-גוברנטורסטבו) מוסקבה. בראשית מלחמת רוסיה–יפן מונה סובולב למפקד הגיס הסיבירי ה-6 ולחם עמו במספר קרבות. לאחר המלחמה פרש משירות צבאי. במהלך השנים, כתב סובולב מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה של הקווקז ושל בולגריה בעת החדשה. לאוניד סובולב הלך לעולמו ב-1913 משבץ מוחי והוא בן 69 שנים. מדיה וקבצים בנושא לאוניד סובולב בוויקישיתוף לאוניד סובולב - תקציר ביוגרפי, באתר regiment.ru (ברוסית) Duncan M. Perry ‏, Stambolov and the Emergence of Modern Bulgaria, 1870-1895, ‏Duke University Press, ‏U.S.A, 1993, pp 61-65.
קא

קא (באנגלית: Kaa) הוא דמות בדיונית בספרו המפורסם של רודיארד קיפלינג - "ספר הג'ונגל" וכן בספר ההמשך "ספר הג'ונגל השני". קא הוא פיתון הודי שגר ביערות הגשם של הודו והוא בעל היפנוזה מיוחדת המאפשרת לו להפנט את מי שמתקרב אליו. כך למשל בהופעתו ב"צייד קא" הוא מחלץ את מוגלי משבט הקופים בזכות ההיפנוזה. בכל קובצי הסיפורים שבהם הופיע, קא היה המורה הרוחני הנבון ביותר של מוגלי. ובדומה לבאלו ובגירה, הוא חש צורך תמידי לגונן עליו. הופעתו הראשונה של קא הייתה בגרסת האנימציה הרוסית "הרפתקאות מוגלי" משנת 1967. בשנת 1967 קא הופיע בעיבוד האנימציה לספר מבית דיסני, בדיבוב סטרלינג הולוויי. לעומת אפיונו בספר, בסרט קא הוא יריבו המשני של מוגלי, ומדי פעם מנסה לטרוף אותו בעזרת ההיפנוזה שלו אבל נכשל בניסיונותיו. זאת מאחר שיוצרי הסרט לא חשבו שדמותו של הנחש העצום תתקבל על ידי הצופים כגיבור. קא הופיע בדיבובו של ג'ים קאמינגס בסרט ההמשך בשנת 2003 ובסדרת האנימציה המקדימה לסרט הראשון "גורי הג'ונגל". שם קא היה אחד מחברם של בלו ובאגירה. בסדרת האנימה היפנית "מסיפורי ספר הג'ונגל" קא חוזר לאפיונו כפי שהוא בספר והוא עוזר למוגלי ולחבריו בעת היתקלותם בבעיות. דמותו של קא הופיעה גם במחזמר הישראלי המבוסס על הסיפור משנת 1996 ואת תפקידו גילם יוסי טולדו. קא הופיע בסדרת האנימציה משנת 2010 - "ספר הג'ונגל" בדיבוב ג'וזף ג'יי. טרי. הופעתו האחרונה של קא בחלק זה היא בעיבוד משנת 2016, שם מינו של קא שונה לנקבה והוא דובב על ידי סקרלט ג'והנסון. דמותו של קא הופיעה שוב בסרט מוגלי: אגדת הג'ונגל מ-2018. גם בסרט זה קא היה בפעם שנייה ממין נקבה ודובב על ידי קייט בלאנשט אך עם זאת אופיו ותפקידו ישוב לזה שהיה בספר. מדיה וקבצים בנושא קא בוויקישיתוף
אגניה בוגוסלבה

אגניה בוגוסלבה (ברומנית: Agnia Bogoslava; ‏7 באוקטובר 1916 – 16 בנובמבר 2009) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע וזמרת יהודייה-רומנייה. שיחקה בעיקר ברומנית וביידיש. אחרי עלייתה לישראל בשנת 1968 שיחקה גם בעברית. הייתה, בין היתר, אחת הכוכבות של התיאטרון היהודי באראשאום ושל התיאטרון לקומדיה בבוקרשט. אגניה בוגוסלבה נולדה בסיביר, לשם הוגלו הוריה. מאוחר יותר משפחתה התיישבה בקישינב, "העיר עם ריח של תפוחים", כפי שנזכרה בה בערוב ימיה. כעבור זמן מה המשפחה עברה לגור בבוקרשט. אמה, לוניה, שחקנית וזמרת בעצמה, הייתה שרה במסעדה "La trei peşti" ("שלושת הדגים") ברובע דודשט. התגוררו חלק מהזמן בשכונת "קרוצ'ה דה פיאטרה" (Crucea de piatră - "צלב האבן"). בנעוריה עבדה אגניה בבית חרושת אבל בגיל 16 הופיעה לראשונה על במה באופרטה "סוריקה (שרל'ה - ברומנית), הרופאה המיומנת". שחקה בהתחלה בלהקה של אלנה זמורה (1897–1974) לצידם של ה. ניקולאידה, נ. סטרויה וואסילה ואסילקה, ושרה קופטים על מילים של פויו מקסימיליאן. הצטיינה במשחק ובזמרה על במות התיאטראות ברומניים "מג'סטיק" ו"אלחמברה - אקסלסיור". באחרון - עוררה את הערכתו של המלחין יון וסילסקו שביקש שתשיר את להיטו "קולם של גלגלי הרכבת" (Glasul roţilor de tren). דמות אחרת שהשפיעה מאוד על חייה ועל דרכה בתיאטרון היה הבמאי מיכאי זירא. אחרי שנת 1940 כשנאסר על אמנים יהודים להופיע על במות ובמוסדות תרבות רומניים הפכה בוגוסלבה לחברה בלהקת התיאטרון היהודי באראשאום שהורשה לפעול בבוקרשט למען קהל יהודי בלבד. ב-1 במרץ 1941 הופיעה בבכורה בתיאטרון באראשאום במופע "מה את עושה הלילה?", שבה שרה, בין היתר, את השיר "והלכו כמו הרוח...". בשנת 1942 נעצרה יחד עם סנדו אליאד ועמדה להישלח למחנות הגירוש בטרנסניסטריה. הזמרת מריה טנאסה והשחקן והבמאי יון יאנקובסקו התערבו לטובתה אצל השלטונות. אגניה בוגוסלבה הייתה נשואה פעמיים - לסנדו אליאד (1899–1979), במאי בתיאטרון היהודי, ולאחר מכן לצייר ז'ול פויו פרחים ששב לרומניה כקצין בצבא הסובייטי. נולדו לה שני בנים ובת, המשורר טודור אליאד (1944–2007), מאטיי פרחים ורוזליה פרחים. ב-31 בדצמבר 1968 התיישבה בישראל ובהמשך התגוררה ביפו. שיחקה בין השאר ב"אשה היהודיה" מאת ברטולט ברכט. 2001 - קיבלה את העיטור הלאומי "כוכב רומניה" בדרגת אביר - על מפעל חייה לרגל יובל 60 שנה להקמת התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט. לזכרה הופק הסרט "באראשאום" של ראדו גאבריה . גברת ג'יג'ה ב"נראה לי רומנטי" (Mi se pare romantic) מאת ראדו קוסאשו - 1961 סופיה ב"חתונה בארמון" (Nuntă la castel) מאת אנדראש שיטה (András Sütő)‏ - 1962 בעלת הבית ב"האי" מאת מיכאיל סבסטיאן - 1966 דודה קלאו ב"הרפתקה מנומנמת" (Somnoroasa aventură) מאת תאודור מאזילו - 1964 L'as des as (1982 - קומדיה צרפתית בבימויו של ז'ראר אורי (Es begann im September (Guerre en pays neutre (סדרת טלוויזיה צרפתית-שווייצרית, 6 פרקים, יוני 1984 – אוגוסט 1984) ספר זכרונות - עם קוסטל ספירמן "והלכו כמו הרוח..." - 2006 (Agnia Bogoslava, cu Costel Safirman - Şi s-au dus ca vântul,Bucureşti, Libra 2006 ) מדיה וקבצים בנושא אגניה בוגוסלבה בוויקישיתוף אגניה בוגוסלבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אגניה בוגוסלבה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אגניה בוגוסלבה, באתר Discogs (באנגלית) בוריס מהר - אגניה בוגוסלבה, כוכב של התיאטרון הרומני בעיתון "ריאליטאטיה אבריאסקה" Realitatea evreiască nr.263–262 (1063–1062) noiembrie- decembrie 2006. יוליה בלאגה - בכתבה בעיתון הרומני "רומניה ליברה", 15 בספטמבר 2006 שם שם בלוג של העיתונאי בוריס מריאן מהר Barașeum
קנוהל

קנוהל הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי. האם התכוונתם ל... אלישיב קנוהל – רבה של כפר עציון. דב קנוהל – מראשוני קבוצת אברהם וממקימי כפר עציון. ישראל קנוהל – חוקר מקרא.
הפארק הפרובינציאלי הר רובסון

הפארק הפרובינציאלי הר רובסון (באנגלית: Mount Robson Provincial Park) הוא פארק פרובינציאלי הנמצא בחלק הקנדי של הרי הרוקי, ומשתרע על פני 2,249 קמ"ר שכולם בשטחה של קולומביה הבריטית. הפארק גובל בפארק הלאומי ג'ספר שבאלברטה. מאז תחילת המאה ה-19 עברו בשטח שבו הוקם הפארק ציידים, חוקרים, ומחפשי אוצרות טבע, והם נעזרו רבות בתושבי האזור הילידים. הפארק עצמו הוקם ב-1913 על פי חוק שהועבר בממשלת קולומביה הבריטית, והוא היה השני מסוגו בפרובינציה. באותה שנה הפך מטפס ההרים האוסטרי קונרד קיין לאדם הראשון שמצליח להעפיל לפסגת הר רובסון שבשטח הפארק ומהווה את הנקודה הגבוהה ביותר בחלק הקנדי של הרי הרוקי. שבט הטקסקאלט שיישב בעבר את האזור כינה את הר רובסון ""יוה-האי-האס-קון", שמשמעותו היא "ההר של הדרך הספירלית". הסיבה לשם זה היא ככל הנראה המראה השכבתי של ההר. מלבד הר רובסון נמצאים בפארק גם תצורות סלע גדולות אחרות, בעיקר בגבול עם הפארק הלאומי ג'אספר, נהרות, בתי גידול מימיים, אגמים ואזורים אלפיניים רחבים. במעבר פרייזר הנמצא בפינה הדרום-מזרחית של הפארק נמצאים מקורותיו של נהר פרייזר, שזורם לאורך 100 קילומטרים בפארק ומתנקז לאוקיינוס הפסיפי ליד ונקובר שמרוחקת מהפארק כ-1,200 קילומטרים. עד כה תועדו בפארק 42 מינים של יונקים, 4 מינים של דו-חיים, זוחל אחד ו-182 מינים של עופות. בפארק יש ארבעה אזורים ביו-גאו-אקלימיים, ובכל אחד מהם יש בתי גידול של בעלי חיים שונים. חלק מבעלי החיים, כגון דובי גריזלי, אינם מוגבלים לאזור אחד. בעלי חיים נוספים הגדלים בפארק הם אייל פרדי שחור-זנב, אייל קורא, אייל קנדי, דוב שחור אמריקני וזאב ערבות. באביב מתחילות נקבות האייליים לגונן ביתר שאת על צאצאיהן, ובסתיו אלו הזכרים שנוטים להיות יותר מגוננים. עונת הייחום היא בין ספטמבר לאוקטובר. קיימת מסורת בפארק ולפיה בחודש יוני מתאספים בפארק צפרים רבים על מנת לצפות באוכלוסיית העופות המקומית. ב-1984 נכלל הפארק באתר המורשת העולמית "הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים", שהוכרז על ידי אונסק"ו. כיום עוברים בו הכביש המהיר הלאומי מספר 16, חלק ממערכת הסיבים האופטיים של קנדה, וצינור מים ראשי שמחבר בין האוקיינוס הפסיפי ובין הערבות הקנדיות. דרכי התעבורה דרך הפארק ממוקמות אך ורק בתוך עמק צר, וזאת על מנת להגן על שאר חלקי הפארק. מדיה וקבצים בנושא הפארק הפרובינציאלי הר רובסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הפרובינציאלי הר רובסון (באנגלית קנדית)
קרב שרלרואה

קרב שרלרואה (בצרפתית: Bataille de Charleroi) היה קרב שהתחולל ב-21 באוגוסט 1914 בין צבא הקיסרות הגרמנית לצבא צרפת בסמוך לעיר שרלרואה שבבלגיה כחלק מהמערכה על הגבולות בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. במהלך הקרב תכננו הצרפתים לפתוח במתקפה על נהר הסמבר, אולם הגרמנים פתחו במתקפה משלהם וניצחו בקרב. ב-20 באוגוסט החלה הארמייה החמישית הצרפתית בפיקודו של הגנרל שארל לנרזאק להתרכז בחזית של 40 ק"מ לאורך נהר הסמבר, כאשר מרכזה של הארמייה היה בשרלרואה ושוליה המזרחיים באזור המבצר הבלגי בנאמור. לשמאלה של הארמייה ניצב קורפוס הפרשים של הגנרל סורדה, אשר קישר בין הארמייה לבין חיל המשלוח הבריטי שבמונס. הארמייה של לנרזאק, בת 15 האוגדות, שנחלשה בעקבות העברה של חיילים ממנה לחבל לורן, עמדה מול 18 האוגדות של הארמייה השנייה הגרמנית בפיקודו של קרל פון בילוב ושל הארמייה השלישית בפיקודו של מקס פון האוזן אשר נעו בכיוון דרום-מזרח. אף שלנרזאק ידע כי נסיגה תהיה הכרחית עוד מתחילת המלחמה, ואף שהתריע נגד הסכנה של מעבר מהיר של הגרמנים דרך בלגיה, האמין רמטכ"ל הצבא הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, שצרפת צריכה לפעול לפי תוכנית 17, ללא קשר למתרחש בבלגיה, ולכן התעלם מהתרעותיו של לנרזאק והורה לו לתקוף על גדות הסמבר. אולם, בטרם פעל לנרזאק בבוקר 21 באוגוסט, פתחה הארמייה השנייה הגרמנית בקרב שרלרואה, בהקימה ראשי גשר על הנהר, אשר הצרפתים נעדרי הארטילריה לא יכלו לסכל. בילוב תקף שוב ב-22 באוגוסט עם שלושה גייסות את חזיתה של הארמייה החמישית הצרפתית. הלחימה נמשכה עד 23 באוגוסט, עת המרכז הצרפתי בשרלרואה החל לקרוס. באותו הזמן חצתה הארמייה השלישית הגרמנית את נהר המז ופתחה במתקפה נגד הימין הצרפתי, שהוחזק בידי הקורפוס הצרפתי ה-1 בפיקודו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה. מתקפת הארמייה השלישית איימה לנתק את קו הנסיגה של לנרזאק, אולם הכוח בפיקוד ד'אספרה עצר את ההתקדמות הגרמנית במתקפת נגד מוצלחת. אולם, עם פינויה של נאמור והידיעות בנוגע לנסיגתה של הארמייה הרביעית הצרפתית מן הארדנים, הורה לנרזאק על נסיגה פן יכותר וינותק מיתר הצבא הצרפתי. ייתכן שנסיגתו של לנרזאק לאחר קרב שרלרואה הצילה את הצבא הצרפתי מתבוסה מכרעת, שכן היא מנעה את האיגוף המיוחל לפי תוכנית שליפן הגרמנית. לאחר לחימה הגנתית נוספת בקרב סן קנטן, הוסגו הצרפתים למרחק של קילומטרים ספורים מפריז, אלא שקו הלחימה הצרפתי נשמר, אף במחיר הקריירה של לנרזאק, שהוחלף לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא קרב שרלרואה בוויקישיתוף
שלכת (אלבום)

שלכת הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והיוצר עמיר בניון, אשר יצא בשנת 2002. כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי עמיר מלבד "געגועים לדמיון" שהולחן ביחד עם אחיו, אבי בניון, והשיר "את אינך", ביצוע מחודש בעברית וערבית לשיר, Now you're gone, של ג'ף לין, סולן להקת E.L.O. מהאלבום יצאו הסינגלים "געגועים לדמיון" ו"שלכת". האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב לאחר שמכר למעלה מעשרים אלף עותקים. ניתוח מוזיקלי של השיר שלכת באתר מלודיה, Melodia.me ביקורת אלבום בחרסונסקי מיוזיק שושנה גבאי, אשכנזים מתים על זה, באתר ynet, 20 ביוני 2002
תה שעורה

תה שעורה (ביפנית: 麦茶, תעתיק mugicha; בסינית: 大麦茶; בפין-יין màichá; בקוריאנית 보리차, תעתיק Boricha) או תה שעורה קלוי הוא משקה ללא קפאין שעשוי מגרעיני שעורה, אשר נפוץ במטבחים הסינים, היפנים, והקוריאנים. הוא משמש גם כתחליף ללא קפאין של קפה אמריקאי. מי שעורה הוא גם משקה הנפוץ בבריטניה. מדיה וקבצים בנושא תה שעורה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תימן במשחקים הפאראלימפיים

תימן השתתפה במשחקים הפאראלימפיים לראשונה כששלחה משלחת של שלושה ספורטאים אל המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) ולאחריהם חזרה להתחרות רק במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020). במשחקי החורף לא נטלה תימן חלק מעולם. נציגי תימן לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים. תימן במשחקים האולימפיים תימן במשחקים האולימפיים לנוער רשימת המשתתפים במשחקים בברצלונה
יחידת שליטה במצלמת אולפן

יחידת שליטה במצלמת אולפן, הנקראת גם יחידת בקרת המצלמה (באנגלית: Camera Control Unit, ר"ת CCU) - היא מערכת כיוון ושליטה במצלמות וידאו, משמשת בעיקר בשידור חי באולפן טלוויזיה, כחלק ממערך האולפן. יחידה זו אחראית על תפעול מצלמת ווידאו מקצועית באולפן באמצעות שליטה באותות הווידאו היוצאים מהמצלמה לחדר הבקרה ושליטה בתפקודי המצלמה (הצמצם, מהירות התריס, ההגבר האלקטרוני, איזון לשחור וללבן, ביצוע כיוונים מדויקים: Black Contrast ,Knee ,Detail). יחידת השליטה יכולה לשלוט בכמה מצלמות אולפן בו זמנית, להשוות בין רמות האור והצבע בכל המצלמות, לאזן את הצבעים וליצור אחידות בין התוצרים של המצלמות. יחידת השליטה משמשת למעשה כשלט רחוק המאפשר למפעיל היחידה לתפעל את הצד הטכני של המצלמות מחדר הבקרה ומשחרר את צלם האולפן להתמקד בכיוון הפריים ללא צורך בכיוון הפרמטרים האחרים. כמו כן, מעבדת יחידת השליטה את אותות הווידאו המגיעים מהמצלמה (RGB - אדום, ירוק וכחול) לאותות קומפוננט (YUV) או SDI או קומפוזיט על מנת להשוותם למקורות הווידאו הנוספים בתוכנית האולפן ועל ידי כך ליצור אחידות באיכות השידור ובפורמט ההקלטה. בדרך כלל נמצאת יחידת השליטה בחדר הבקרה סמוך למשגוח גל (WaveForm Monitor) ויחידת מדידית הצבעוניות (Vectorscope) על מנת לשלוט מרחוק ולתאם בין מספר מצלמות בו זמנית. ליחידת השליטה יש בדרך כלל מספר פרמטרים נפוצים לשליטה במצלמה. מתפעל היחידה קרוי בקר תמונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה ובנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'אדור

צ'אדור (בפרסית: -چادر "אוהל") הוא בגד מסורתי לנשים מוסלמיות, לרוב לבן, כחול או שחור, הנפוץ באיראן. הצ'אדור נלבש מחוץ לבית, ומכסה את האישה מהראש ועד הרגליים. החלק בצ'אדור שמסתיר את הפנים עשוי בדרך כלל מבד מוסלין, ואילו החלק שמכסה את השיער עשוי בדרך כלל מכותנה. רזא שאה פהלווי, השאה הראשון באיראן, דגל בהתמערבות. לכן, ב-1936 חוקק חוק על איסור לבישת צ'אדור או רעלה בציבור. שוטרים אכפו את החוק על ידי קריעת הבגד מעל ראשן של הנשים שהלכו איתו ברחובות. בעקבות זאת הצ'אדור הפך להיות סמל פוליטי מצד מנהיגים דתיים. לאחר המהפכה האיראנית, הוחלט כי חובה על הנשים לעטות בציבור צ'אדור או רעלה, והאכיפה מתבצעת על ידי משמרות המהפכה. מדיה וקבצים בנושא צ'אדור בוויקישיתוף more veils lift as topic loses political punch in Iran מחמוד פרגו באתר Almonitor.com ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל קולת

ישראל קוֹלָת (קופילוביץ) (Israel Kolatt;‏ 20 בספטמבר 1927 – 29 במרץ 2007) היה היסטוריון ישראלי, חוקר הציונות, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. קולת נולד בעיר וילנה, ובשנת 1935 עלה ארצה כילד עם משפחתו. המשפחה השתקעה בתל אביב, ובה גדל. אביו, חיים קופילוביץ, כיהן בווילנה כיו"ר הליגה למען ארץ ישראל העובדת, פועלי ציון צ"ס וראש המשרד הארצישראלי. בארץ היה למנהל הוצאת "עיינות" של מפא"י, ומשנת 1957, כשהתמזגה עם "עם עובד", היה למנהלה עד 1963, אז הוחלף על ידי אליעזר פרי. כן היה ממנהלי התאחדות המו"לים וכיהן במשך שנים רבות כיו"ר ארגון יוצאי וילנה בתל אביב. קולת היה פעיל ומדריך בתנועות הנוער של תנועת העבודה. למד בחוגים להיסטוריה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1955 קיבל תואר שני. היה תלמידו של יעקב טלמון. נושא עבודת הדוקטור שלו, שהוגשה בתשכ"ד (1964), היה: "אידאולוגיה ומציאות בתנועת העבודה בארץ ישראל, 1905-1919". בשנים 1964–1965 שהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1965 התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית, ולימים פרופסור במכון ליהדות זמננו. מתלמידיו: אריה מורגנשטרן, יעקב גולדשטיין ואליקים רובינשטיין. בנו הוא צפריר קולת. דרכי איש: שלוש מסות על ברל כצנלסון, ביחד עם משה שרת ודב סדן, כינס זאב גולדברג, צופית, בית-ברל, תשכ"ח, 1967. אבות ומייסדים, ירושלים: האוניברסיטה העברית, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ו 1976. דוד בן-גוריון, ביחד עם גרשון ריבלין, ערכו: נורית ברוורמן, יהואש ביבר, הוצאת מרכז הסברה - שירות הפרסומים, תשנ"ו, 1995. הציונות וישראל בראי ההיסטוריון: אסופת מאמרים, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2008. ערך את שני הכרכים על התקופה העות'מאנית, בסדרת תולדות היישוב היהודי בארץ-ישראל מאז העלייה הראשונה (עורך: משה ליסק), ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תש"ן 1989-תשס"ט 2009. הציונות וישראל בראי ההיסטוריון: אסופת מאמרים (ירושלים תשס"ח 2008). הקדמה על תולדותיו. רשימת פרסומים, עמ' 399–415. רשימת הפרסומים של ישראל קולת, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של ישראל קולת באתר רמב"י ישראל קולת, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ישראל קולת (1927-2007), דף שער בספרייה הלאומית ישראל קולת, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מפרי עטו: ישראל קולת, התנועה הציונית והערבים, באתר מט"ח ישראל קולת, אין להחיות את המת - אפשר לצפות למולד חדש, מפנה, באתר kibbutz מת חיים קופילוביץ, דבר, 28 בינואר 1972. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיגון (מחשוב)

פעולת עיגון (באנגלית: mount) במחשוב מתבצעת לפני גישת המחשב אל התקנים שונים (כגון החסנים ניידים, מחיצות נוספות, וכונני CD-ROM). משמעות העיגון היא הצמדת ההתקן אל מערכת הקבצים הבסיסית של מערכת ההפעלה, והקצאת מספר סידורי שיהיה מזהה ייחודי להתקן, ובכך לאפשר למחשב והמשתמש גישה אליו. נקודת עיגון (ידועה יותר בשם האנגלי Mount point) היא מיקום בקובצי מערכת ההפעלה המשמש כבסיס לעגינת התקנים, שכאשר יעוגן התקן הוא יוצמד אליו. העיגון יכול להתבצע אוטומטית על ידי המחשב לדוגמה בעת עליית מערכת ההפעלה, או ידנית על ידי פקודות שיתן המשתמש. במערכות הפעלה מבוססות לינוקס, ניתן לעגן התקנים ידנית על ידי שימוש בפקודה mount, או לעגנם אוטומטית על ידי עריכת הקובץ fstab. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.