צמחיית ארץ ישראל

צמחיית ארץ ישראל היא שם כולל לצמחים הגדלים בר ברחבי ישראל וסביבתה, מלבד צמחי תרבות הגדלים בזכות פעולת אדם. צמחיית הארץ כוללת כ-2,700 מינים המתחלקים ל-130 משפחות, מתוכם 264 מינים הוגדרו כצמחים מוגנים על פי חוק. הצומח בארץ מתאפיין בגיוון רב עקב ריבוי אזורי האקלים השונים של ארץ ישראל. החל מההאזור האירנו-טורני המאפיין את צפון ישראל וכלה באקלים המדברי של הנגב. צורות הצומח הנפוצות בארץ ישראל הם החורש הים-תיכוני, הבתה והגריגה. השיחי חורש האופייניים לארץ ישראל הם הזית, האלון, האלה, התאנה, החרוב והשיטה. בארץ ישראל מספר עצים עתיקים, שנשמרו הודות לפולחן מקומות וקברים קדושים וכן חקלאות מצד תושבי הארץ לאורך ההיסטוריה. עם הקמתה החלה קרן קיימת לישראל בנטיעת יערות רבים, רובם הם יערות מחטניים. בארץ ישראל פרחים רבים, כאשר האהובים והידועים ביותר ביניהם הם כלנית מצויה, רקפת מצויה, אירוסי ההיכל, צבעוני, נרקיס, תורמוס ההרים ושושן צחור – כולם צמחים מוגנים בישראל. לצידם פורחים בשפע גם חרציות, סביונים, לוטם, פרג אגסני, חרדל השדה, פשתה שעירה, מרגנית השדה ומספר מינים פולשים בהם החמציץ הנטוי וטיונית החולות. נוף צומח הוא המראה של חבל ארץ מסוים מבחינת הצמחים הגדלים בו – גודלם, צפיפותם, צורות החיים הנפוצות, שכיחות יחסית של צורות חיים וכדומה. נוף הצומח הוא ביטוי מדויק מאוד של תנאים פיזיים בשטח ושל ההיסטוריה של ההפרעות שעבר השטח. נופי הצומח האופייניים והנפוצים בארץ, הם: חורש – נוף צומח אופייני לחבל הים-תיכוני, המתאפיין בכיסוי צומח רצוף (כל מקום תפוס על ידי צמחים), בו שולטים עצים נמוכים, סבוכים מאוד, ירוקי-עד. החורש אופייני בעולם לאזורים ים-תיכוניים בעלי כמות משקעים נמוכה יחסית (400–800 מ"מ), חורף מתון וקיץ יבש. גריגה – נוף צומח אופייני לחבל הים-תיכוני, עם כיסוי צומח רצוף שגובהו עולה על מטר ושולטים בו שיחים שרבים מהם סבוכים וקוצניים. בתה: בתת-שיחים ובני-שיח – נוף צומח אופייני לחבל הים-תיכוני ולספר הים-תיכוני, עם כיסוי צומח רצוף שגבהו אינו עולה על מטר ובו שולטים שיחים, בני-שיח ועשבוניים. בתה עשבונית – נוף צומח אופייני לחבל הים-תיכוני ולספר הים-תיכוני, עם כיסוי צומח רצוף שגבהו לא עולה על מטר אחד ובו שולטים צמחים עשבוניים. הבתות (של שיחים ובני-שיח ובתות עשבוניות) אופייניות לשטחים עם תנאים דלים (אקלים ו/או קרקע) בחבל האקלים הים תיכוני ולשטחים שעברו הפרעה. צומח שטח – נוף צומח אופייני למדבר לא קיצוני, שבו הצמחים נמצאים בהסתברות גבוהה בכל השטח ולכל גובה המדרונות מראש המדרון (פרשת המים) ועד לתחתיתו. שיחיה מדברית – נוף צומח אופייני למדבר עם כיסוי צומח דליל ולא רצוף, שבו שולטים שיחים. צומח ערוצים – נוף צומח אופייני של מדבר קיצוני, שבו הצמחים מתרכזים רק במקומות שבהם בנוסף לגשם המעט שיורד, יש תוספת מי נגר ושיטפונות. זהו הצומח המאפיין את הנגב הדרומי, הערבה ואזור אילת. בערוצים ליד מקורות מים קיימת שפע של צמחייה ואז נוצרת נאת מדבר כמו בשמורת עין גדי, ובמקומות שבהם מצויים מי תהום סמוך לפני הקרקע, לרוב מלוחים (למשל: מלחת יטבתה, שבה נמצאת שמורת חי-בר או ערבת עברונה). התפתחות חברת הצומח ערך מורחב – התפתחות חברת הצומח חברות הצומח מתפתחות בהדרגה, כך שכל חברה משנה את תנאי בית הגידול באופן המאפשר את כניסתה של החברה הבאה. התפתחות הדרגתית זו נקראת "סוקצסיה", שלבי ההתפתחות נקראים "טור סוקצוסיוני" והחברה אליה הסוקציה מכוונת נקראת "חברת קלימקס". ברוב שטחו של האזור הים-תיכוני קיימים תנאים אקלימיים וקרקעיים המתאימים להתפתחות של צמחי חורש, אבל רק לאחר התפתחות של חברות צמחים הקדומים להם. טור הסוקצסיה הנפוץ בחבל הים תיכוני כולל את השלבים הבאים (לפי סדר): בתה, גריגה, חורש ויער. הגורמים המשפיעים על הרב-גווניות של המינים על פני כדור הארץ בכלל וכמובן גם בארץ ישראל הם אלה: גורמים אקלימיים: מידות החום, כמות הגשמים, משטר הרוחות ועוד. גורמים קרקעיים – סוג הקרקע, הקובע את הפוריות שלה, כושרה לאחוז במים הניגרים, דרכי ניקוזה ועוד. גורמים ביוטיים – בעלי החיים עם נגישות לצומח, מזיקים וחבלות בצומח, שימושי האדם בקרקע ועוד. ערך מורחב – אקלים מדברי ערך מורחב – אקלים ים תיכוני ערך מורחב – אקלים צחיח למחצה פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך מורחב – פיטוגאוגרפיה פיטוגאוגרפיה היא תחום בבוטניקה העוסק בחקר התפוצה הגאוגרפית של צמחים. מכונה גם גאובוטניקה. אזור גאוגרפי מוגדר של צמחים הוא מתוחם פיזית ומתאפיין על ידי אקלימו, צמחייתו והצומח שלו. כלל הגורמים המשפיעים על מאפייני הצמחייה האזורית: האקלים, הקרקע והטופוגרפיה הנקראים בשם הקולקטיבי סינדרום יש ארצות שכל שטחם הוא בתוך אזור אחד, כמו בארצות מרכז אירופה. יש ארצות, כמו ארץ ישראל בה נפגשים ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים: האזור הים-תיכוני, האזור האירנו-טורני, האזור הסהרו-ערבי והאזור הסודאני. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בנק הגנים לצמחי ארץ ישראל שבמנהל המחקר החקלאי הממוקם בקריה החקלאית בבית דגן משמש כבנק הזרעים של צמחי ארץ ישראל. הכלנית (Anemone coronaria) נבחרה לפרח הלאומי של ישראל במשאל שערכו החברה להגנת הטבע ו-ynet ב-2013 ובו השתתפו עשרות אלפי ישראלים. הכלנית פורחת בשלל צבעים (לבן, סגול-כחול, ורוד ואדום עז) ויוצרת מרבדי פריחה בתקופת החורף. במקורות היהודיים נקראה גם "שושנת המלך". הכלנית היא צמח מוגן וקטיפתו אסורה. בט"ו בשבט 2021, הוכרז עץ הזית כעץ הלאומי בתחרות שקיימה קק"ל לציון חגיגות ה-120 שנה לקרן קיימת לישראל. הזית הוא אחד משבעת המינים בהם נשתבחה הארץ. ענף עץ הזית מופיע בסמלים רבים, בראשם סמל מדינת ישראל, שבו ענפי זית משני צדיה של מנורת שבעת הקנים. היונה הלבנה, השבה אל תיבת נח ונושאת במקורה ענף זית, הופיעה בספר בראשית, סימלה את תום המבול והפכה לימים לסמל לשלום. ישנם מספר פרחים נוספים המזוהים במיוחד עם ישראל: שושן צחור – זוהה עם ישראל בתקופת המקרא ובית המקדש. פרחי שושן צחור היו קבועים במנורת שבעת הקנים וייתכן שצורת עלי הכותרת שלהם היא המקור לסמל המגן דוד. רקפת מצויה – נבחרה לייצג את ישראל בתערוכה בוטנית בבייג'ינג בשנת 2007. אירוסי ההיכל – פרחים הדורים, מינים רבים מהם אנדמיים לארץ ישראל. אירוס מופיע בסמל החברה להגנת הטבע. חצב. בסדרת-טבע התיעודית, ישראל הפראית, מופיעים צמחים ארץ-ישראלים שונים במהלך הפרקים. רקפת מצויה שושן צחור, כמעט שנכחד מארץ ישראל מאחר שנקטף על ידי צליינים חמציץ נטוי, מין פולש שהתגייר והפך לנפוץ גם בבר אירוס הגלבוע, אחד מאירוסי ההיכל חרצית עטורה, מפרחי האביב הנפוצים בארץ ישראל צבעוני ההרים – מההדורים שבפרחי ישראל מרגנית השדה נפוצה בישראל בעיקר במופע הכחול שלה סביון – מפרחי החורף הנפוצים של ישראל פשתה שעירה תורמוס ההרים ציפורני חתול נרקיס מצוי הצומח הים תיכוני בישראל קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל רשימת צמחי בר גרים ומוברים בישראל החי בארץ ישראל עזי פליטמן, קלרה חן, אבינעם דנין, אבישי שמידע, צמחי ישראל בתמונות, הוצאת מסדה, 1983. עזריה אלון, 300 פרחי-בר בצבעי הקשת, בהוצאת החברה להגנת הטבע, 1987. מיכאל זהרי, נופי הצומח של ארץ ישראל – סיורים מונחים ללימוד האקולוגיה של הצומח בארץ, הוצאת עם עובד – תל אביב, 1980 צומח וצמחים בארץ ישראל,האוניברסיטה הפתוחה, 1978 מיכאל זהרי, מדריך חדש לצמחי ישראל, הוצאת ספרים עם עובד – תל אביב, 1986 – הדפסה אחת-עשרה אמיר קיטרון, צמחי מרפא של סְפָר מדבר יהודה בתוך חוברת ההרצאות כנס ספר המדבר בארץ ישראל בהוצאת מרכז סיור ולימוד סוסיא, תשס"ו (2006). על אזובית המדבר לשימוש כלכלי Amzallag, N., Larkov, O., Ben Hur, M. and. Dudai, N. (2005) Soil microvariation in the wild as a source of variability : the case of secondary metabolism in Origanum dayi Post J. Chem. Ecol. 31(6): 1235–1254 צמח השדה – אתר צמחי הבר של ישראל. צמחית ישראל ברשת – מאגר מידע ותמונות על צמחי הבר של ארץ-ישראל, האוניברסיטה העברית, ירושלים BioGIS – מערכת מידע גאוגרפי הכוללת מידע על תפוצת מיני צמחים ובעלי חיים בישראל, האוניברסיטה העברית, ירושלים. מרכז מחקר ופיתוח אזורי – יהודה, משרד המדע, התרבות והספורט זהר עמר, ‏אבן אל-ביטאר – חוקר צמחי אש-שאם, קתדרה 76, יולי 1995, עמ' 48–76 (צמחייה באזור סוריה-רבתי בתקופה הצלבנית) מילון מונחים לצמחי ארץ ישראל | 1913 | 1946 | 2003 | באתר האקדמיה ללשון העברית צפריר רינת, ישראל היא מוקד עולמי חשוב של צמחי בר שהם אבות לצמחי תרבות, באתר הארץ, 10 במרץ 2021 משה גלעד,גיל אליהו, תומר אפלבאום, אליהו הרשקוביץ, רמי שלוש, 13 פריחות מרהיבות, בלוג צילום, באתר הארץ, 24 בפברואר 2022 צחי אבנור, פרחים בישראל, פליקר (אלבום עם למעלה מ-2,000 תמונות) מקור: מיכאל זהרי, נופי הצומח של ארץ ישראל – סיורים מונחים ללימוד האקולוגיה של הצומח בארץ סקר שערכה החברה להגנת הטבע ב-2007 מצא שהכלנית היא הפרח המוכר והאהוב ביותר בקרב הישראלים. מירב לוי, פרח הבר האהוב ביותר על הישראלים: כלנית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בפברואר 2007 הפרח האהוב ביותר על הישראלים: כלנית, אפוק טיימס, 16.2.2007. הכלנית: הזוכה בתחרות "הפרח של ישראל", באתר ynet, 25 בנובמבר 2013