laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליפות העולם באתלטיקה 1987

אליפות העולם באתלטיקה 1987 הייתה אליפות העולם השנייה באתלטיקה, שנערכה בין 28 באוגוסט ל-6 בספטמבר 1987 ברומא שבאיטליה. בתחרות השתתפו 1,451 אתלטים ואתלטיות מ-159 מדינות, ב-43 תחרויות. מזרח גרמניה (מזרח גרמניה) זכתה במקום ראשון באליפות עם 10 מדליות זהב ו-31 מדליות בסך הכל, לעומת ארצות הברית (ארצות הברית) שסיימה במקום שני עם 10 מדליות זהב ו-20 מדליות בסך הכל. באליפות זו נקבע שיא עולם אחד בקרב הנשים והשוואת שיא עולם אחד בקרב הגברים. זילקה מילר (מזרח גרמניה מזרח גרמניה) שזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר, מדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר ג'קי ג'וינר קרסי (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לרוחק ובקרב שבע טטיאנה דורובסקיך (ברית המועצות ברית המועצות) שזכתה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר. קרל לואיס (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-3 מדליות זהב פעם שנייה ברציפות, בריצת 100 מטר תוך כדי השוואת שיא העולם, בקפיצה לרוחק ובריצת שליחים 4x100 מטר. קלווין סמית (ארצות הברית ארצות הברית) הגן על תוארו בריצת 200 מטר. גרג פוסטר (ארצות הברית ארצות הברית) הגן על תוארו בריצת 110 מטר משוכות. אדווין מוזס (ארצות הברית ארצות הברית) הגן על תוארו בריצת 400 מטר משוכות. סרגיי בובקה (ברית המועצות ברית המועצות) הגן על תוארו בקפיצה במוט. אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם באתלטיקה 1987 (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם באתלטיקה 1987 בוויקישיתוף התוצאות הרשמיות של אליפות העולם באתלטיקה 1987 באתר IAAF
סמל שיתוף

סמל שיתוף הוא צלמית המשמשת בממשק משתמש גרפי של יישומים ברשת האינטרנט, שמטרתה לסמל פעולה של שיתוף מידע כלשהו, למשל קישור או תוכן, מהאתר למקורות חיצוניים. בשנת 2008 נוצר סמל השיתוף הפתוח על ידי חברת Shareaholic. צלמית זו, שנקראת גם "Shareaholic Icon", מהווה למעשה כפתור שניתן להטמעה באתרי אינטרנט, יישומים ודפדפנים. סמל השיתוף הפתוח מאפשר למשתמשים לשתף תכנים עם מעגלים נוספים של אנשים, ומאידך עוזר למפרסמים ולעסקים באינטרנט לאמוד את אפקטיביות התוכן שהם יוצרים. סמל זה נוצר בשנת 2006. ShareThis הוא למעשה כפתור אשר מתפקד כיישומון לרשתות חברתיות מקוונות. ניתן למצוא בבלוגים רבים שימוש בכפתור ה-ShareThis בזכות פיתוח תוסף עבור Blogger, TypePad ו-Wordpress. כפתור לייק (פייסבוק) מדיה וקבצים בנושא סמל שיתוף בוויקישיתוף
צ'ו

האם התכוונתם ל... צ'ואו – רובע טוקיו Ĉ – האות הרביעית באספרנטו. מבוטאת צ'וֹ. צ'ו (מדינה) – מדינה שהתקיימה בשטח סין בתקופת שושלת ג'ואו אישים: אמדאוס צ'ו – דמות בדיונית של גיבור על ביקום מארוול ארדן צ'ו – שחקנית אמריקאית ג'ון צ'ו – שחקן קוריאני-אמריקאי ג'ימי צ'ו – מעצב אופנה ממוצא מלזי-סיני מרגרט צ'ו – שחקנית, קומיקאית, זמרת-יוצרת, סופרת ומעצבת אופנה אמריקאית סטיבן צ'ו – פיזיקאי אמריקאי צ'ו אין-צ'ול – ג'ודוקא דרום קוריאני צ'ו גו-האם – ג'ודוקא דרום קוריאני צ'ו מין-סון – ג'ודוקא דרום קוריאנית צו (פירושונים) צ'או
טויוטה קאמרי

טויוטה קאמרי (Toyota Camry) היא סדרה של מכוניות סלון בגודל בינוני מתוצרת חברת טויוטה היפנית, המיוצרות משנת 1982. משמעות השם "קאמרי" ביפנית היא "כתר". דגם הקאמרי היא הדגם הנמכר ביותר של טויוטה בצפון אמריקה, והוא נמכר היטב גם באוסטרליה ומספר מדינות באסיה. למרות ההצלחה הבינלאומית, הקאמרי אינו נמכר ביפן וגם לא באירופה, שם הופסקה מכירתו עוד בשנת 2004. עבור מדינות המזרח ומדינות דרום-מזרח-אסיה, הקאמרי נחשבת כדגם אקסקלוסיבי ביותר. גוף צר V10 (1982–1986) V20 (1986–1990) V30 (1990–1994) V40 (1994–1998) גוף רחב XV10 (1991–1996) XV20 (1996–2001) XV30 (2001–2006) XV40 (2006–2011) XV50 (2011–2017) XV70 (2017-היום) מדיה וקבצים בנושא טויוטה קאמרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאמרי - טויוטה ישראל אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה קאמרי אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה קאמרי
משה שוואב

הרב משה שוואב (י' בניסן תרע"ז, 1917 – ב' באדר תשל"ט, 1979) היה המשגיח של ישיבת גייטסהד באנגליה. נולד בפרנקפורט, גרמניה, צעיר הבנים של יהודה (ליאופולד) שוואב וחנה, בת אברהם ארלנגר. שוואב האב היה אחד החלוצים ששלח את ילדיו מגרמניה לישיבות ליטא. אחיו הגדול של משה, שמעון שוואב, היה הראשון שעזב את בית המשפחה בגרמניה ונסע לישיבת קמניץ, כעבור זמן הצטרף אליו האח מרדכי, ובעקבותיהם נסע גם הבן השלישי, משה, שהגיע לקמניץ בשנת תרצ"ג (1933). בשנת תרצ"ה (1935) נסע לתקופה קצרה לישיבת אוהל תורה בברנוביץ. כעבור מספר חודשים, בקיץ תרצ"ה, נסע לישיבת מיר. כחודשיים לאחר בואו נפטר המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ. כעבור זמן שב לברנוביץ ושהה שם כשנתיים וחצי, ומשם שב לקמניץ. בקיץ תרצ"ח (1938), ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, עזב את קמניץ ונסע לבית הוריו בלונדון, אליה הם היגרו בשנת תרצ"ב (1932). הוא החל ללמוד בישיבת תורת אמת בראשות הרב משה שניידר, אולם עם פרוץ המלחמה גורש יחד עם כל הנתינים הגרמנים למחנה כליאה באיים הבריטיים. ידיד משפחה סידר לו נתינות בריטית וכעבור שלושה חודשים הוא שוחרר מן המחנה ושב ללונדון. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לכולל הרבנים בגייטסהד שהוקם אז על ידי הרב אליהו אליעזר דסלר, והיה הבחור היחיד בין קבוצת האברכים בכולל. בשנת תש"א (1941) נישא לרחל, בתו של הרב דוד בדיאל מגייטסהד. היה מקורב לרב דסלר ולרב אליהו לופיאן. בשנת תש"ז (1947), בהיותו בן 30, מונה למשגיח הרוחני של ישיבת גייטסהד. במקביל מסר שיעורים בישיבה. שימש בתפקידו שלושים שנה. מחותנו הוא הרב מסעוד ריוח. סדרת מערכי לב – שיחות ומאמרים על התורה והמועדים
אקדמיית קהאן

אקדמיית ח'אן (באנגלית: Khan Academy) הוא ארגון חינוכי אמריקאי ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2008 על ידי סלמאן ח'אן, מטרתו היא ליצור סדרה של כלים מקוונים שיסייעו בחינוך תלמידים.הארגון מפיק שיעורי וידאו קצרים.באתר האינטרנט שלו יש גם תרגילי תרגול והדרכה משלימים לצוותי חינוך. הארגון הפיק מעל 8,000 שיעורי וידאו המלמדים מגוון רחב של נושאים אקדמיים, כולל מתמטיקה, מדעים, ספרות, היסטוריה ומדעי המחשב. כל המשאבים זמינים בחינם למשתמשי האתר והאפליקציה.הפרויקט נתמך על ידי קרן ביל ומלינדה גייטס וחברת גוגל. בשיעורים המוקלטים אין רואים את פניו של המורה. הצופה רואה מסך שחור המדמה לוח כיתה שעליו מסביר המורה את השיעור באמצעות קולו תוך שהוא משרטט תרשימים באמצעות סמן עכבר ופותר תרגילים. בתי ספר בקליפורניה שהשתתפו בניסוי למידה על פי שיעוריו של ח'אן, הפכו למעשה את היוצרות בין לימוד פרונטלי ושעורי בית: שעורי הבית הם צפייה בסרטונים של ח'אן אודות חומר לימודי חדש ואילו בכיתה המורה רק עובר בין התלמידים הפותרים תרגילים ומסייע למתקשים. ראשית המיזם בסיוע מקוון בלימודי המתמטיקה שרצה ח'אן לתת לבת דודתו. ביוזמת שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, מכון דוידסון לחינוך מדעי ואיגוד האינטרנט הישראלי החל פרויקט של תרגום הסרטונים לעברית. שיעור הפוך למידה מקוונת וי הארט מדיה וקבצים בנושא אקדמיית קהאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקדמיית קהאן (באנגלית) אקדמיית קהאן, ברשת החברתית פייסבוק אקדמיית קהאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקדמיית קהאן, ברשת החברתית אינסטגרם אקדמיית קהאן, ברשת החברתית LinkedIn אקדמיית קהאן, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר אקדמיית קהאן אקדמית קהאן בעברית הרצאה של סלמאן קהאן, "הבה נשתמש בווידאו כדי להמציא מחדש את החינוך", במסגרת כנס TED, שנת 2011.
פרארי 599 GTB פיוראנו

הפרארי 599 GTB פיוראנו (הידועה גם בקוד F141) היא מכונית גראן טוריסמו איטלקית המיוצרת על ידי חברת פרארי. זוהי מכונית הדגל הדו-מושבית של פרארי, שהמחליפה את הפרארי 575M מראנלו החל משנת 2006. הפרארי נקראת 599 על שם המנוע בנפח 6,000 סמ"ק שלה, הסוג של גראן טוריסמו ברלינטה (GTB) ופיוראנו על שם המסלול המשמש את מכוניות פרארי. מגזין EVO בחר בפרארי 599 GTB כמכונית השנה בשנת 2006. כמו כן מגזין TOP-GEAR העניק לה תואר מכונית העל של 2006. לפרארי 599 GTB פיוראנו מנוע בנפח 6,000 סמ"ק V12 בעל 620 כ"ס ב-7,600 סל"ד, דבר שהפך אותה בתקופתה למכונית הפרארי החזקה ביותר שיוצרה סדרתית. זהו אחד המנועים הבודדים שמפיקים מעל ל-100 כ"ס לליטר ללא עזרים נלווים, כגון מגדש טורבו. למכונית תיבת הילוכים ידנית מסורתית בעלת 6 הילוכים או לחלופין תיבת הילוכים רובוטית מצמד יחיד בעלת 6 הילוכים. הפרארי 599 GTB מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 ב-3.5 שניות, מ-0 ל-200 ב-11 שניות ולהגיע למהירות מרבית של מעל ל-330 קמ"ש. באפריל 2010 פרארי חשפה פרטים רשמיים אודות ה-599 GTO. המכונית היא דגם כביש של ה-599XX, דגם שמיועד אך ורק למרוצים והוא לא חוקי על כבישים. ה-599 GTO היא, לטענת אנשי פרארי, המכונית המהירה ביותר של פרארי שאי פעם נבנתה. המכונית מסוגלת להקיף את המסלול בפיוראנו בדקה ו-24 שניות (שנייה מהיר יותר מהפרארי אנזו), דגם ה-F12 ברלינטה שהחליף את ה-599 הצליח להקיף את המסלול בזמן קצר יותר. ה-599 GTO מגיעה עם מנוע בעל 660 כ"ס ב-8,250 סל"ד. היא מסוגלת להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש בפחות מ-3.3 שניות ומגיעה למהירות מרבית של מעל 335 קמ"ש. ייצור המכונית יוגבל ל-599 פריטים בלבד. זהו דגם בעל גג נפתח של ה-599 שהוצג בתערוכת רכב בפריז בשנת 2010 כקולקציה ייחודית לכבוד המעצבים של פרארי. רק 80 מכוניות מדגם זה ייוצרו. המכונית בעלת מנוע הדומה לדגם ה-599 GTO המגיע למהירות מרבית של 325 קמ"ש ומאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.8 שניות. ה-599XX היא מכונית שנועדה למרוצים בלבד ואינה חוקית לנסיעה בכבישים. המכונית מבוססת על ה-599 GTB. הדגם הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה בשנת 2009. ה-599XX מגיעה עם מנוע המייצר 720 כ"ס ב-9,000 סל"ד ותיבת הילוכים חדשה עם יחסי העברה של 60 מילי-שניות. ה-599XX קיבלה בשנת 2011 חבילת EVO הכוללת הפחתה של 35 ק"ג במשקל המכונית ו-20 כ"ס נוספים המביאים אותה ל-740 כ"ס סה"כ. אתר האינטרנט הרשמי של פרארי 599 GTB פיוראנו כתבה באתר אוטו על ה-SA Aperta כתבה באתר אוטו על ה-599 GTO ירון אדרי‏, פרארי 599 מקבלת גרסת XX, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2011
שאו ציונה נס ודגל

שאו ציונה נס ודגל הוא שיר שחיבר המשורר והעיתונאי היהודי-רוסי נח רוזנבלום בסוף המאה ה-19, והופיע לראשונה במאסף "האשכול" בחודש סיוון תרנ"ח (1898). רוזנבלום חיבר את השיר בעקבות הקונגרס הציוני הראשון. באותה תקופה קמו כ-650 אגודות ציוניות, כשלכל אחת מהן מצע ותקנון משלה. בשיר מבוטא היעד העיקרי שהציב הקונגרס הציוני מאז היווסדו, והוא איחוד העם היהודי על אגודותיו השונות לתנועה גדולה שחבריה יעלו בהמוניהם לארץ ישראל. בין השאר, השיר קיבל השראתו מספר ירמיהו, פרק ד', פסוק ו': "שאו נס ציונה, העיזו אל תעמודו". הלחן עובד מנעימה חסידית עממית (שחוברה גם לפסוק "שאו שערים ראשיכם") על ידי נח זלודקובסקי. אברהם משה לונץ הכניס את השיר לספרו "כינור ציון", והוא היה להמנון ציוני. באותה תקופה היה שלטון הטורקים בשלבי גסיסה והשלטונות החשדניים האשימו את לונץ כנושא מסר של בגידה ומרידה. ללונץ, שהיה עיוור, נערך משפט, ונגזר עליו לסגור את בית הדפוס. השיר היה להמנון ארגון אגודת העשרות וכן הגדוד עברי "מחנה יהודה" שהוקם בנס ציונה על ידי מיכאל הלפרן. בהשראת השיר הונף דגל דמוי דגל ישראל בחנוכת המושבה נס ציונה כאשר במרכזו הופיעו המילים "נס ציונה" רקומות בזהב. נכלל בין השירים האהודים שהומלצו בספרון פנקסי אשר הוענק לכל חבר וחברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר", בשנותיה הראשונות. לאור היותו שיר לכת ובשל זיקתו הרבה לתודעה והמורשת הציונית משמש השיר באופן מסורתי כפתיח מחרוזת שירי לכת לאומיים המושמעים במהלך טקס הדלקת המשואות בהר הרצל בו נפתחים אירועי יום העצמאות בעת כניסת דגלני צה"ל וביצועי תרגילי הסדר. "שאו ציונה נס ודגל" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שאו ציונה נס ודגל" והאזנה לו באתר זמרשת שאו ציונה נס ודגל - עמ 129–136, במלל ובזמר, באתר משרד החינוך דרורה חבקין וקהל בראש פינה, שאו ציונה נס ודגל, באתר הספרייה הלאומית אליהו הכהן, שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (א), בבלוג "עונג שבת", 24 באפריל 2020 אליהו הכהן, שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (ב), בבלוג "עונג שבת", מאי 2020 יעקב מזור, מן הניגון החסידי אל הזמר הישראלי, קתדרה, 115, תשס"ה עמ' 120. שובו, שובו ממרחקים: גלגוליו של השיר 'שאו ציונה נס ודגל' (א), אליהו הכהן 24 באפריל 2020, ע"פ ירמיהו הלפרין, אבי מיכאל הלפרן, הדר, תשכ"ד, עמ' 198-197 ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום

קוליסיאום הזיכרון של לוס אנג'לס (באנגלית: Los Angeles Memorial Coliseum) הוא אצטדיון שנפתח ב-1 במאי 1923 בשכונת "יוניברסיטי פארק" בעיר לוס אנג'לס בקליפורניה, ארצות הברית. הוא האצטדיון האולימפי היחידי שאירח פעמיים טקסי פתיחה וסיום של אולימפיאדות ותחרויות אתלטיקה אולימפיות וזאת למרות שלוס אנג'לס היא לא העיר היחידה שאירחה יותר מפעם אחת אולימפיאדה. בערים אחרות שאירחו שתי אולימפיאדות ויותר כמו אתונה, פריז ולונדון וב-2020 טוקיו, הוכשרו אצטדיונים אחרים לכל אולימפיאדה. גם בהצעת האירוח של לוס אנג'לס לאולימפיאדה ב-2024 הוצע להשתמש באצטדיון כאצטדיון האתלטיקה האולימפי כשלצורך כך יבוצע שיפוץ באצטדיון ויותקן בו קירוי חלקי לצד מתקני ספורט נוספים שיוקמו בקרבתו. בקיץ 2015 אירח האצטדיון את טקס הפתיחה של משחקי הספיישל אולימפיקס העולמיים. מספר המקומות באצטדיון השתנה במשך השנים. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) הכיל האצטדיון 101,574 מקומות ישיבה ובאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הכיל האצטדיון 92,498 מקומות ישיבה. מספר המקומות המרבי שהכיל האצטדיון היה 105,000 מקומות בין השנים 1944–1946 ובין 1952–1955. שיא הצופים במשחק באצטדיון היה במשחק בייסבול, שהתקיים ב-29 במרץ 2008 ובאו אליו 115,300 צופים. האצטדיון מכיל 93,607 מקומות ומשמש בעיקר כאצטדיון הביתי של קבוצת פוטבול המכללות "הטרויאנים" של אוניברסיטת דרום קליפורניה. מלבד זאת מארחים באצטדיון גם ענפי ספורט נוספים כמו כדורגל ובייסבול, הופעות מוזיקה גדולות ועוד. בעבר יש לאצטדיון היסטוריה עשירה של קבוצות פוטבול, בייסבול ועוד שהשתמשו בו כאצטדיון ביתי. האצטדיון אירח ב-1967 את משחק האליפות הראשון אי פעם בין נציגות ליגת ה-NFL וה-AFL, במה שנהפך לעתיד לסופרבול וכן את משחק סופרבול VII ב-1973. ב-2016 חזר האצטדיון לשמש כמגרש הביתי של קבוצת הפוטבול מה-NFL, לוס אנג'לס ראמס. הלפיד האולימפי מוצב מעל שער עשוי שיש ומלבד הדלקתו בשתי האולימפיאדות שאירח האצטדיון הוא מואר לעיתים כסמל זיכרון לציון אירועים מיוחדים. ביניהם כל פעם שנערכת אולימפיאדה, לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, מותם של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ב-2004 והאפיפיור יוחנן פאולוס השני ואירועים נוספים. ב-2016 חזר האצטדיון לשמש באופן זמני כמגרש הביתי של קבוצת הפוטבול מה-NFL, לוס אנג'לס ראמס. על פי תוכנית עיריית לוס אנג'לס היא לבנות עבור הקבוצה אצטדיון חדש הצמוד להיכל הפורום, שייקרא בשם אצטדיון הוליווד פארק, ויכיל 80,000 מקומות ישיבה עם אופציה להרחבה ל-100,000 מקומות. האצטדיון אמור להיפתח באוגוסט 2019. במסגרת האירוח המיועד של אולימפיאדת 2028 בלוס אנג'לס, ישמש אצטדיון הוליווד פארק לאירוח טקסי הפתיחה והסיום כולל מצעד המשלחות והצתת הלפיד האולימפי. לאצטדיון הממוריאל קוליסיאום עצמו יש תוכנית מקיפה לשיפוץ ושדרוג ששולבה בתוכנית של העיר לאירוח המשחקים האולימפיים בקיץ 2028. על פי ההצעה האצטדיון יארח את תחרויות האתלטיקה באולימפיאדה ולצורך כך ישופץ ויוגבה מפלס המגרש לצד שיפוצים נוספים כגון שדרוג עמדות השידור ויציע הכבוד. מספר המקומות באצטדיון יופחת באולימפיאדה לכ-80,000 בלבד. כמו כן מרוץ הלפיד בטקס הפתיחה יחלוף בדרכו באצטדיון בדרכו לאצטדיון הוליווד פארק וכן גם באצטדיון יישבו קהל שיצפו בהופעות במסגרת הטקס. מדיה וקבצים בנושא לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום (באנגלית) לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום, ברשת החברתית פייסבוק לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום, ברשת החברתית אינסטגרם
מ"ח צורות הגלגל

מ"ח צורות הגלגל או 48 קבוצות הכוכבים של תלמי הם ארבעים ושמונה צורות אשר בגלגל השמים. הצורות מוכרות בכל רחבי העולם ומיוחסות לתלמי ("בטלמיוס", בלשון אברהם אבן עזרא) וספרו האלמגסט. מציאות צורות הללו זכו לתשומת לב מיוחד מאת הרב אברהם אבן עזרא בספרו "ראשית חכמה". הרב אברהם אבן עזרא מונה את כל מ"ח הצורות בספרו ראשית חכמה בסגנון מיוחד בקריאת שמותיהן: 12 המזלות המפורסמים - במישור המילקה הדרומיות למישור המילקה (אלו הנראות לצד דרום של השמים) הן חמש־עשרה: ארי הים, הכלב הגבור, הנהר, הארנבת, הכלב הגדול, הכלב הקטן, הספינה, החיה, הכוס, העורב, נושאת האריה (חציה צורת אדם וחציה צורת סוס), הנמר, המחתה, הנזר, הדג הדרומי. הצפוניות למישור המילקה הנראים לכיוון צפון השמים: עש ובניה, הדב הגדול, התנין, בעלת הלהב, הכלב הנובח, הנזר השמאלי, ההולך על ארכבותיו, הנשר הנופל, התרנגולת, היושבת על הכיסא, הנושא את ראש השטן, הרועה אשר בידו הרסן, עוצרת החיה, החיה, השטן, הנשר המעופף, דג הים, ראש הסוס, הסוס בעל הכנפים, האשה שלא היה לה בעל, המשולש. לפי דעתו של האבן עזרא כל הצמחים והחיים בארץ ואף העוף והבהמה והחיה והרמש וכל אדם, מזלם קשורים בארבעים ושמונה הצורות הללו. הרב יוסף הארוך אשכנזי מקשר את עניינם של הצורות הללו עם הפסוק "מי יספר שחקים בחכמה", ואומר כי הם קשורים עם חמישים שערי הבינה. הרב מאיר הכהן פופרש מוצא ענייני שותפות בין צורות הללו למ"ח הקרשים במשכן. אבן עזרא על ספר שמות, לג, כא. הקדמת יבש"ל לספר יצירה. ספר מאורי אור, ערך מ"ח.
שלום בן-משה

שלום בן-משה (נולד ב-1950) הוא תת-אלוף במילואים וראש עיריית ראש העין לשעבר. בן-משה שימש קצין החינוך הראשי וקצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר). בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2013, נבחר לכהן כראש עיריית ראש העין. שלום בן משה נולד בראש העין, בנו של זכריה משה, ראש המועצה הראשון של ראש העין. בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, תעודת הוראה ממכללת בית ברל ובעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה. בן משה התגייס לצה"ל באוגוסט 1966, החל את דרכו בפלוגת ההכנה למ"כים של בה"ד 4 בצריפין. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס הוצב בחטיבת גולני, שם התקדם במעלה הדרגות והתפקידים. כמפקד פלוגה א' בגדוד 13 (גדעון) לחם במלחמת ההתשה, ובין היתר ירה והפיל מטוס מצרי באמצעות מקלע. בעבור פעולה זו הוענק לפלוגה בפיקודו צל"ש מאת מפקד חיל האוויר, מוטי הוד. בשנת 1970 לקח חלק במרדף אחר חוליית מחבלים שחדרה לרמת הגולן סמוך לחושנייה שבסופו הרג הכוח את המחבלים ושבה אחד מהם. בעת ששימש כסמג"ד השתתף גם במבצע יונתן. בהמשך שירותו שימש כמפקד גדוד 51 בגולני, ב-1981 מונה למפקד חטיבת החרמון. במלחמת לבנון הראשונה שימש סגן מפקד עוצבת הגליל וב-1987 מונה לסגן מפקד יק"ל. התקדם בתפקידי הפיקוד ובשנים 1991–1989 שימש כקצין משטרה צבאית ראשי. בשנים 1995–1991 שימש כקצין חינוך ראשי. בשנים אלו היה בין היתר חבר בצוות אשר ניסח את הקוד האתי הראשון של צה"ל. לאחר שחרורו מצה"ל שימש בן-משה כמנהל האגף להכשרה מקצועית במשרד התמ"ת. בבחירות אשר נערכו ב-22 באוקטובר 2013 נבחר שלום בן משה לראשות עיריית ראש העין לאחר קבלת תמיכתם של 56% מכלל המצביעים. בבחירות הסיבוב השני שנערכו ב-13 בנובמבר 2018, זכה שלום בן משה ב-52% מקולות המצביעים, גבר על המועמד רז שגיא ונבחר לראשות העיר בפעם השנייה. בספטמבר 2023 הודיע כי לא יתמודד לכהונה שלישית. מדיה וקבצים בנושא שלום בן-משה בוויקישיתוף אורה קורן, קושי במציאת עבודה, מסוי כבד וגישה יהירה: כל המחלות שמחכות באזרחות לפושטי המדים, באתר TheMarker‏, 17 בספטמבר 2010 אבי שחר, תא"ל (במיל') שלום בן-משה מתמודד על ראשות עיריית ראש העין, מתוך אתר המקומון "local",‏ 2 באפריל 2013 מהפך בראש העין: שלום בן משה ניצח את ראש העיר משה סיני, באתר ynet, 23 באוקטובר 2013 באתר "הגבורה" מצוין שהופל מטוס מיג באמצעות מקלע מאג (7.62), במקור לא מזוהה צוין שהמטוס היה מסוג סוחוי 7 והופל באמצעות מקלע M2 0.5 מפקד הפלוגה סגן משה בן משה קיבל את תעודת הצל"ש בשם הפלוגה ממוטי הוד, מפקד חיל האוויר, צה"ל, באתר הגבורה, מתוך "אתר הגבורה". אפרים חירם, "פיחוטקה – הדלקנו את אורות הבוקר", ידיעות ספרים, 2021, עמ' 42–45 אורי שגיא, "אורות בערפל". תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998, עמוד 21, "לפני אנטבה, למשל, בחרתי באופן אישי מי יטוס איתי. לקחתי את גבי אופיר, היום אלוף, ואמרתי לו שאני זוכר אותו לטובה עוד כררנ"טיסט; את שלום בן-משה, שהגיע לדרגת תא"ל ושימש כקצין חינוך ראשי" אבי שחר, תא"ל (במיל') שלום בן-משה מתמודד על ראשות עיריית ראש העין, מתוך אתר המקומון "local",‏ 02.04.2013 משטרה צבאית מפקדים, אתר דובר צה"ל תא"ל שלום בן משה פלורית שויחט, על המוסר ועל העוקץ, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 7 ביוני 2011 מנהל האגף להכשרה מקצועית במשרד התמ"ת, שלום בן משה: לראשונה יפתח בשנת הלימודים הקרובה, שתחל בשבוע הבא, בית ספר מקצועי עם חיל הים באזור חיפה להכשרת בעלי מקצוע בתחום המתכת, באתר משרד התמ"ת,‏ 26 באוגוסט 2008 ירון דורון, דרמה פוליטית בראש העין: שלום בן משה, ראש העיר בעשור האחרון, החליט שלא להתמודד בבחירות, באתר ישראל היום, 3 בספטמבר 2023
ישיבת אופקים

ישיבת אופקים - תורת חיים היא ישיבה גדולה באופקים המיועדת בעיקר לבחורים בוגרי ישיבות תיכוניות. לאחר פטירתו של ראש הישיבה הרב חיים קמיל, בשנת תשס"ה, נקראת הישיבה "תורת חיים", על שמו. הישיבה נוסדה על ידי הרב דוד שטרן, הרב יוסף גולדנטל והרב דוד צבי קצבורג, הוקמה בשיתוף ראש מועצת אופקים, בספטמבר 1963, כישיבה קטנה עבור בוגרי בית ספר יסודי. למדו בה כ-25 תלמידים שלא היו תושבי המקום. בראשותה עמדו הרבנים ארנטרוי וירחמיאל בירנצוייג. הלימודים התקיימו בבית הכנסת "אהבת ישראל". בתחילת 1964 הוקצה לישיבה שטח של 20 דונם. באוגוסט 1964 הונחה אבן פינה לישיבה על פי תוכנית של יוסף שנברגר, שכללה ישיבה קטנה ל-180 תלמידים, ישיבה גדולה ל-150 תלמידים, כולל ל-50 אברכים, מבנה משרדים ומגורים לר"מים. מועצת אופקים הקציבה לישיבה יותר מחצי מיליון לירות. בשנת תשל"ו, בהתייעצות עם הרב אלעזר מנחם מן שך, הוזמן הרב יעקב הורוביץ לכהן כראש הישיבה. עם כניסתו לתפקיד שינה הרב הורוביץ את הרכב הישיבה. הוא הביא לישיבה גרעין של חמישה עשר בחורים מישיבות תיכוניות (בהן: ישיבת נחלים, מדרשית נעם, הישיבה התיכונית חורב וישיבת מרכז הרב לצעירים). בשנת תש"מ צירף הרב הורוביץ את הרב חיים קמיל שלמד עד אז בכולל של ישיבת מיר, לכהן לצידו בראשות הישיבה. במשך תקופה מסוימת כיהן גם הרב שמשון דוד פינקוס כראש ישיבה ומסר בה שיעורים כלליים, עד שמונה לרב הקהילה החרדית באופקים. בישיבה לימדו הר"מים: הרב יונתן פרלמן, הרב דוד אוסטרן והרב מרדכי הלר. בעבר היה הרב יהודה עמית ר"מ בישיבה, אך בעקבות חילוקי דעות בינו לבין הרב הורוביץ עזב את הישיבה והקים את ישיבת קריית מלאכי. לאחר עזיבתו מונה הרב אליעזר איינהורן, שהיה ראש הכולל בישיבה, לר"מ של שיעור א'. רבים מבוגריה של הישיבה התיישבו באופקים והישיבה השתלבה בקהילה החרדית במקום. לאחר פטירת הרב קמיל בתשס"ה מונה הרב אליעזר אינהורן לתפקיד ראש הישיבה (לצידו של הרב יעקב הורוביץ). המנהל הרוחני הוא הרב אלחנן פרבשטיין (בנו של הרב אברהם פרבשטיין), שהגיע לישיבה בתשמ"ה. הר"מים הם הרבנים שי כהן ומנחם גולדברג. ראש הישיבה הרב אינהורן מוסר שיעורים לשיעור ג'. אחת לשבוע נמסרת שיחת מוסר, על ידי הרב אינהורן או הרב פרבשטיין. בשבתות נערך "עונג שבת" לתלמידי הישיבה בבתי הר"מים ובבתי אברכי הקהילה. בישיבה יש שילוב בין בוגרים של ישיבות תיכוניות חרדיות, כגון מערבא, נהורא ונהרדעא, ובין בוגרי ישיבות תיכוניות ציוניות, כגון שעלבים. לומדים בה כשבעים בחורים וכשלושים אברכים. על פי הדרכת הרב שך, סגנון הלימוד הוא בדרך המקובלת הישיבות הליטאיות. בשונה מרוב הישיבות השיעור היומי נמסר בתחילת סדר בוקר. בסדר ערב לומדים את אותם נושאים שלומדים בסדר בוקר. סדר בוקר הוא סדר חזרה על השיעור וסדר ערב הוא סדר הכנה לשיעור של מחר. ישיבת אופקים, דף שער בספרייה הלאומית אבל: ראש ומייסד ישיבת אופקים הגר"י גולדנטל זצ"ל, באתר בחדרי חרדים קבוצה של המשמרת הצעירה של המפד"ל התיישבה באופקים, הצופה, 14 באוגוסט 1962 מבחן פומבי בישיבת אופקים בנגב הצפוני, הצופה, 8 באפריל 1964 מים מזוהמים בעיירה אופקים, למרחב, 19 באוגוסט 1970 מסיבת חנוכה בישיבת אופקים, הצופה, 10 בדצמבר 1964 אופקים - נפתחה ישיבה, מעריב, 1 בספטמבר 1963 הוקצה שטח להקמת ישיבה באופקים, הצופה, 13 בינואר 1964 אבן פינה לישיבה באופקים, הצופה, 14 באוגוסט 1964; אבן מאסו הבונים, למרחב, 5 באוגוסט 1965 הישיבה באופקים תשתרע על 20 דונם, חרות, 19 באוגוסט 1964 א. בן יצחק, אופקים חדשים ל"ישיבת אופקים", הצופה, 6 בספטמבר 1964
מגשימים

מַגְשִׁימִים הוא מושב בדרום השרון, ליד העיר יהוד השייך למועצה אזורית דרום השרון. המושב הוא הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית. היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי ארגון חיילים משוחררים מצה"ל, באמצעות חברת רסקו, על אדמות הכפר הערבי יהודייה (עבאסייה), שתושביו גורשו על ידי האצ"ל במלחמת העצמאות[דרוש מקור]. בתחילה פעל כקומונה שיתופית שפורקה. אל היישוב הצטרפו עם הזמן תושבים מהארץ, יוצאי גרמניה מכפר סירקין ועולים מפולין ורומניה . הסרט הישראלי "לילסדה" משנת 1995 צולם באחת מן הווילות שבמושב[דרוש מקור]. כיום כמעט ופסקה החקלאות במושב אך נשארו עדיין שטחים חקלאיים רבים שחלקם אף מעובדים על ידי מספר משפחות. במושב פועל סניף של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי מאז שנות השמונים שעורכת מדי שבוע פעולות לילדי המושב מכיתה ד-יב וכן עוזרת בטקסי המושב ואחראית על אירועי החגים במושב לאורך השנים. יום העלייה לקרקע בית העם בית הכנסת הכיכר בכניסה למושב אנדרטה לחללי מלחמת יום כיפור שמות בני המושב שנפלו מטע רימונים מגרש כדורגל רחוב דוד נבון במושב דגלי המדינה והאיחוד החקלאי נוף המושב בעונת הקציר אתר המושב הרשמי מגשימים (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית פייסבוק המושב סניף מגשימים של תנועת הנוער של האיחוד החקלאי אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מגשימים ־ ישוב המעמד הבינוני התנחל ליד פתח־תקוה, הַבֹּקֶר, 9 בדצמבר 1949
החלטה 1583 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 1583 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-28 בינואר 2005, והיא עוסקת בהארכת המנדט של יוניפי"ל לשמירת השלום בגבול ישראל–לבנון בשישה חודשים, עד 31 ביולי 2005. ההחלטה מבוססת על החלטות 425, 426 ו-1553 של מועצת הביטחון של האו"ם והתקבלה פה אחד על ידי 15 המדינות החברות במועצת הביטחון. עיקרי ההחלטה: ההחלטה קראה ללבנון וישראל שלא להפר את ריבונות המדינה השכנה באוויר, בים וביבשה. ההחלטה קראה ללבנון לפרק את המליציות שבדרום לבנון ולהשליט שם את מרותה. ההחלטה קראה לשתי המדינות לאפשר חופש תנועה ליוניפי"ל וליוניפי"ל לדווח על כל הפרה של ההחלטה על ידי אחד הצדדים. ההחלטה משבחת את יוניפי"ל על פועלה לפינוי שדות מוקשים וקוראת לכל הצדדים לספק מפות עדכניות של מיקומי שדות המוקשים. החלטה 1583, באתר האו"ם (באנגלית)