laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אויאמה

אויאמה (ביפנית: 小山市) היא עיר במחוז טוצ'יגי שביפן. אויאמה היא העיר השנייה בגודל אוכלוסייתה במחוז טוצ'יגי ונכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית העיר 165,852 תושבים. במהלך תקופת אדו, הייתה אויאמה עיירת דואר (נקרא ביפנית שוקובה), עיירה בה מטיילים יכלו לנוח במהלך מסעותיהם ברחבי המדינה. ב-1 באפריל 1889, כחלק מהיווסדות מערכת העיריות, הוקמה אויאמה כעיירה. ב-31 במרץ 1954 אוחדה אויאמה עם הכפר הסמוך אוטאני והועלתה לסטטוס של עיר. בשנות ה-60 סופחו אל אויאמה העיירות הקטנות ממאדה, מיטה וקואקינו. כיום שטחה הכולל של העיר הוא 171.76 קמ"ר. אויאמה היא העיר השנייה בגודל אוכלוסייתה במחוז טוצ'יגי. נכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית העיר 165,852 תושבים וצפיפות האוכלוסייה בעיר הייתה 966 נפש לקמ"ר. שטחה הכולל של אויאמה הוא 171.76 קמ"ר והיא נמצאת בדרום מחוז טוצ'יגי. במכרז העיר זורם הנהר ווטאראסה (Watarase). אויאמה מקיימת קשרים עם 4 ערים תאומות: אוסטרליה קיירנס, אוסטרליה גרמניה לובס, גרמניה הרפובליקה העממית של סין שאושינג, ג'ג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין בנשי, ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין קוסוקה הגינו - שחיין ואלוף אולימפי מסאשי אבינומה - ג'ודוקא אולימפי הירומיצ'י קטאורה - מדען הירואקי טקאיה - שחקן בייסבול מדיה וקבצים בנושא אויאמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אויאמה (ביפנית) אויאמה, ברשת החברתית אינסטגרם אויאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט של אויאמה (ביפנית)
ברגין (מחוז משנה)

מחוז משנה ברגין (בבלארוסית: Брагінскі раён) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הומל בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר ברגין. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ברגין 14,211 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 91.84% בלארוסים, 4.3% רוסים, ו-3.07% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (85.64%) ורוסית (12.23%). מדיה וקבצים בנושא ברגין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברגין (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א-ראי

א-ראי (בערבית: الرأي; בתעתיק מדויק: אלראי) הוא עיתון בערבית היוצא לאור בירדן. העיתון בבעלות קרן העיתונות הירדנית, שהיא גוף ממשלתי. לאחר כיבוש יהודה ושומרון ביוני 1967, נזקקה ירדן לזרוע תקשורתית כדי להפיץ את דעותיה של הממשלה[דרושה הבהרה], ובאותה תקופה העיתון היחיד שהופץ בירדן היה א-דוסתור, שהוא עיתון עצמאי שיוצא לאור בעמאן. ב-13 במאי 1971 החליט ראש ממשלת ירדן וספי א-תל להקים את קרן העיתונות הירדנית שהיא המוציא לאור. העיתון יצא לאור לראשונה ב-2 ביוני 1971. ב-1975 החלה הקרן להוציא גם עיתון יומי באנגלית בשם The Jordan Times. ב-5 באוקטובר 2005 החלה לצאת מהדורה פלסטינית של א-ראי. באוגוסט 2008 החלה לצאת גם מהדורה אלקטרונית, ובמאי 2009 החל לצאת גם שבועון פרסומי. ב-1985 הוערכה תפוצתו של העיתון ב-45,000 עותקים, וב-2003 ב-90,000 עותקים. ב-2010 הציג העיתון תפוצה של 80,000 עותקים. אתר האינטרנט הרשמי של א-ראי א-ראי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Muath Freij (3 ביוני 2013). "Al Rai celebrates 42nd anniversary". The Jordan Times. Amman. אורכב מ-המקור ב-22 בספטמבר 2013. נבדק ב-21 בספטמבר 2013. {{cite news}}: (עזרה) William A. Rugh (2004). Arab Mass Media: Newspapers, Radio, and Television in Arab Politics. Greenwood Publishing Group. p. 123. ISBN 978-0-275-98212-6. נבדק ב-13 באוקטובר 2014. {{cite book}}: (עזרה)
Zemra

זמרה (באנגלית: Zemra) הוא בוטנט זדוני המבצע מתקפות מניעת שירות מבוזרות אשר התגלה בחודש מאי 2012. לאחר ההדבקה הראשונית הקובץ הזדוני פותח דלת אחורית ומתקשר אל שרתי השליטה והבקרה באמצעות פורט 7710 בפרוטוקול TCP. בעזרת הדלת האחורית התוקפים שולחים פקודות מרוחקת אל מחשבי הקורבנות, אוספים מידע ומבצעים פעולות שונות: התקפות מניעת שירות - בעיקר הצפות SYN ו-HTTP. הורדה והרצת קבצים בינארים. איסוף מידע על מערכת ההפעלה. ניטור פעולות משתמש. ביצוע עדכונים והסרה עצמית. מחשב זומבי בוטנט וירוס מחשב סוס טרויאני כתבה אודות Zemra באתר The Hacker news (באנגלית) כתבה אודות Zemra באתר Softpedia (באנגלית) DDoS Attacks: The Zemra Bot, Symantec Security Response (באנגלית)
יחסי איי מרשל – טאיוואן

יחסי איי מרשל–טאיוואן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת איי מרשל לבין הרפובליקה הסינית. איי מרשל היא אחת מהמדינות המעטות בעולם שמכירות ברפובליקה הסינית ומנהלות עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים. במאי 2005, צ'ן שואי-ביאן, נשיא טאיוואן, הפך לראש המדינה הזרה הראשונה, שהגיע לביקור רשמי באיי מרשל. לאחר היבחרותו של נשיא איי מרשל ה-4, ליטוקוואה טומאינג ניבאו עיתונים רבים כי איי מרשל תסיר את תמיכתה מטאיוואן ותעביר אותה אל הרפובליקה העממית של סין, למרות זאת, המשיך הנשיא טומאינג בקו חם ואוהב כלפי הרפובליקה הסינית ואף ביקרה באיים סגנית נשיא הרפובליקה הסינית - אנט לו, מספר ימים לאחר שנבחר ב-29 בינואר 2008. איי מרשל מיוצגת בטאיוואן באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטאיפיי, בירת המדינה. טאיוואן מיוצגת באיי מרשל באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה במג'ורו, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי איי מרשל – טאיוואן בוויקישיתוף New Marshall Islands president elected, איילנד ביזנס, 7 בינואר 2008 President Litokwa Tomeing welcomes Vice President Annette LU of the Republic of China (Taiwan) to the Marshall Islands EMBASSY OF THE MARSHALL ISLANDS IN TAIPEI, TAIWAN EMBASSY OF TAIWAN IN MAJURO, MARSHALL ISLANDS
יורי ארטיוכין

יורי פטרוביץ' ארטיוכין (ברוסית: Юрий Петрович Артюхин; 22 ביוני 1930 – 4 באוגוסט 1998) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במשימה במסגרת תוכנית סויוז. יורי ארטיוכין נולד בכפר במחוז מוסקבה למשפחת טייס קרב בחיל האוויר הסובייטי. אביו נהרג במלחמת העולם השנייה. בשנת 1948 יורי ארטיוכין החל ללמוד בבית הספר לטכנאי חיל האוויר ובשנת 1951 החל לשרת בתפקיד טכני. בשנים 1958-1952 הוא למד באקדמיה טכנית וסיים אותה עם תואר מהנדס חשמל. הוא המשיך לעבוד באקדמיה בה למד במעבדות שונות. בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. הוא היה חבר בצוות משנה של מספר משימות והיה חבר צוות שליטת קרקע. בשנת 1974 יורי ארטיוכין השתתף בטיסת חללית סויוז 14 לצד פאבל פופוביץ'. בשנת 1982 הוא הוצא מיחידת הקוסמונאוטים בעקבות העברה לתפקיד ניהולי. בשנת 1980 יורי ארטיוכין סיים את עבודת הדוקטורט בתחום מודיעין חלל. בשנת 1988 הוא עזב את חיל האוויר הסובייטי בדרגת קולונל. לאחר סיום השרות הצבאי, יורי ארטיוכין עבד בתעשיית החלל וכיהן במספר תפקידים ציבוריים. יורי ארטיוכין התגורר בעיר הכוכבים ונטמן בבית עלמין מקומי. מדיה וקבצים בנושא יורי ארטיוכין בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגפריה מפורטת (ברוסית)
לב דיומין

לב סטפאנוביץ' דיומין (ברוסית: Лев Степанович Дёмин; 11 בינואר 1926 – 18 בדצמבר 1998) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במשימה במסגרת תוכנית סויוז. לב דיומין נולד במוסקבה למשפחת פקיד. בשנת 1945 הוא התחיל ללמוד בבית הספר של חיל האוויר וממנה עבר לבית הספר לטיסה. עקב בעיות בריאות לא סיים אותה ועבר ללמוד הנדסה. לאחר שירות בחיל האוויר הסובייטי דיומין סיים תואר שני בהנדסה והתחיל לעבוד בתעשייה אווירית הסובייטית. בשנת 1963 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. באותה שנה הוא סיים עבודת הדוקטורט. בשנת 1974 הוא טס לחלל בחללית סויוז 15. בעקבות בעיות טכניות תוכנית הטיסה קוצרה וצוות חזר לכדור הארץ לאחר יומיים. בשנת 1978 דיומין עזב את יחידת הקוסמונאוטים והמשיך לעבוד בתעשיית החלל הסובייטית. לב דיומין התגורר בעיר הכוכבים ונטמן בבית עלמין המקומי. לב דיומין עסק רבות באיסוף בולים. בשנים 1977-1988 הוא היה יושב ראש ארגון הבולאים של ברית המועצות. מדיה וקבצים בנושא לב דיומין בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגפריה מפורטת (ברוסית)
קומפוט נעליים

קומפוט נעליים (בגרסה באנגלית: Smell and Smile) הוא סרט קומדיה ישראלי מסוגת סרטי בורקס משנת 1985 בבימויו והפקתו של יהודה ברקן שמשחק בו בתפקיד ראשי. העלילה היא על סוחר כלי רכב המקבל צו גיוס לשירות מילואים ביחידה שמפנה מוקשים. את המוקשים הם מפנים בצורה מקורית. חלק גדול מהעלילה מתרחש בבסיס טירוניות עם סצנות משעשעות המזכירות את הסרטים גבעת חלפון אינה עונה ומ.א.ש. יוני נמרי שר במסגרת הסרט את "שושנת פלאים" ללחנו של צביקה פיק ובסיום הסרט שרה הילדה דניאלה את שירו "התחלה חדשה" למילים של יונתן שם אור. השיר הולחן על ידי יוני נמרי, הושר על ידי רונית לבבי. השיר זכה לחידוש על ידי להקת הפרויקט של רביבו בשנת 2013. המבקרים קטלו את הסרט, דבר שלא מנע את הצלחתו בקופות, כמו רוב סרטי הבורקס בתקופה ההיא. כצל'ה (יהודה ברקן) ורפול (גבי עמרני) הם שותפים במגרש למכירת מכוניות משומשות. הם נוהגים "לעקוץ" את הלקוחות בעזרת שקרים ובעזרת העובד המסור שלהם, לנסקי (אריה מוסקונה). כצל'ה הוא גרוש, ואב אוהב לבתו דניאלה (עטר בירמן) בת העשר. העסק שלהם בצרות אך חמיו (זאב ברלינסקי) מסרב לעזור לו ודורש את פינויו מהמקום. כצל'ה משרת במילואים בחיל ההנדסה ביחידה לפינוי מוקשים. לאחר שג'יפ צבאי עלה על מוקש הוא מגויס בדחיפות ביחד עם חבריו ליחידה לפנות שדה מוקשים. מפקד היחידה הוא קקון (רמי ברוך) והוא מגייס גם את מושון (מושון אלבוחר), יוני (יוני נמרי) ולבסוף את איגור (איגור בוריסוב) שעובד כטבח במסעדה של אמו (ג'טה לוקה). לאיגור משקל עודף והוא סובל מנפיחות רבות וחזקות. היחידה מתמקמת בבסיס טירוניות עם מפקד בסיס "מטורלל" (סימון רוזנפלד) ונוצרים מצבים משעשעים ביניהם לבין החיילות. הם מבקרים גם בשבט בדואי סמוך לשדה המוקשים כדי להתריע על השדה כאזור מסוכן, וצופים ברקדנית בטן (ברי סימון), בחפלה שאליה הזמינו אותם הבדואים. הם מתחילים לפנות מוקשים ואיגור משחרר נפיחה ומפוצץ מוקש. עד מהרה הם עומדים על תכונה זו, ומבינים שביכולתם להשתמש בה לצורך פיצוצו של כל שדה המוקשים. בתוך זמן קצר הם מפוצצים את כל המוקשים בעזרת נפיחותיו של איגור, ותוך כדי עבודתם הם מגלים מכונית מפוארת גנובה קבורה בחול. בינתיים מגיע למגרש המכוניות לקוח, מאפיונר עשיר (אברהם רונאי), שזקוק למכונית לאחר שמכוניתו נגנבה. בעזרת לנסקי מצליח רפול לשכנע אותו לקנות מכונית מיוחדת אקסקלוסיבית המכונה "הקומבינה" שאפשר לנהוג בה גם מלפנים וגם מאחור. הלקוח משתכנע ומשלם 15,000 דולר ורפול מרוצה מכך שניצל מפינוי על ידי ההוצאה לפועל. לאחר שהלקוח בודק את המכונית במוסך מסתבר לו כי קנה למעשה גרוטאה שמורכבת מ"קומפוט" של כמה מכוניות. הוא מתקשר לרפול ומאיים עליו, אך רפול מתעשת וביחד עם לנסקי הם מסתלקים מהמקום באוטובוס שמשמש כמשרד שלהם לכיוון כצל'ה. הלקוח ושומריו רודפים אחריהם עם מכוניתו המוזרה. הם מגיעים לשדה המוקשים של כצל'ה ושם מגלה הלקוח את מכוניתו הגנובה ומתרצה, כאשר מתברר ששני גונבי הרכב שטמנו את הרכב בחול הם קרובי משפחתו העובדים בניהול גרר, והגיעו עם מנוף לקחת את המכונית, ונעצרו בידי כצל'ה וחבריו לאחר שנכנסו לשדה מוקשים ללא אישור. כצל'ה וחבריו מסיימים את ניקיון השדה ואת משימתם במילואים וממהרים למסיבת סיום של דניאלה באוטובוס של תזמורת גמלאים. הם מגיעים בזמן, והסרט מסתיים בשירתה של דניאלה את השיר "התחלה חדשה" בליווי התזמורת ובניצוחו של יוני. "קומפוט נעליים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קומפוט נעליים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "קומפוט נעליים", באתר אידיבי "קומפוט נעליים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קומפוט נעליים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ראמיה

ראמיה (בערבית: رامية) הוא כפר לבנוני בנפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה בדרום לבנון, במרחק 126 ק"מ מביירות. בשנת 1596 היה הכפר תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, במחוז המשנה תבנין שבמחוז צפת. באותה שנה היו בכפר 49 משקי בית. כל האוכלוסייה הייתה מוסלמית. תושבי הכפר שילמו מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים כגון חיטה, שעורה, עצי זית, עצי פרי, עיזים וכוורות. האוכלוסייה התפרנסה מגידול עצי זית, ירקות, הפקת דבש, וגידול עיזים על שטח של 3,966 אקר (16,049 דונם). בשנת 1852 החוקר אדוארד רובינסון ערך מיפוי ארכאולוגי באזור הכפר. נתגלו מספר סרקופגים. בנוסף, נחשפו מספר בורות מים. בשנת 1875 החוקר ויקטור גרן גילה בכפר סרקופג. בשנת 1881 הקרן לחקר ארץ ישראל חקרה את האזור. החוקרים דיווחו על כמה סרקופגים גדולים מסביב לכפר, ובית בד אחד. באותה תקופה התגוררו בכפר 150 תושבים, כולם היו מוסלמים. הכפר תוכנן ללא תשתית של ניקוז מים. העמק ממערב הפך לביצה בחורף, בשל חוסר ניקוז. תוארו בשטח הכפר מספר בורות ומאגר בודד לאספקת מים. ערך מורחב – מבצע מגן צפוני ביום השני למבצע (5 בדצמבר 2018) החל צה"ל בחיפוש מנהרת טרור שנייה שיצאה מראמיה והגיעה בסמוך למושב זרעית, ובהמשך החלו פעולות לאיתור מנהרת טרור שלישית שיצאה מהכפר מיס אל-ג'בל. ביום הראשון למבצע (4 בדצמבר) אותרה מנהרת טרור שחצתה את הגבול מדרום כפר כילא אל מטולה. ב-9 בדצמבר אחר הצהריים צה"ל קרא לתושבי הכפרים הלבנוניים כפר כילא וראמיה, הסמוכים לגבול עם ישראל – לעזוב את בתיהם. דובר צה"ל בשפה הערבית, סא"ל אביחי אדרעי, פנה לתושבי הכפרים והזהיר אותם כי הם חיים באזור של "חבית חומר נפץ", כיוון שחזבאללה הקים מתחת לבתיהם רשת של מנהרות טרור. "צה"ל ממליץ לתושבי הכפרים לשקול ולעזוב באופן זמני את בתיהם עד סיום הפעולה". דובר צה"ל תא"ל רונן מנליס הוסיף: "התוואי מולכד על ידי צה"ל וכל מי שייכנס אליו מצדו הלבנוני מסכן את חייו". לאחר מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 ופריצת מלחמת חרבות ברזל, הצטרף חזבאללה ללחימה בחזית הצפון ושיגר מאות טילי נ"ט, פצמרים, רקטות וכטב"מים לעבר שטח ישראל. במסגרת הלחימה בין צה"ל לחזבאללה תקף חיל האוויר בכפר, מה שגרם למרבית תושבי הכפר להימלט ממנו, לראשונה מאז מלחמת לבנון השנייה.[דרוש מקור] נושא: "Memoir to Accompany the Map of the Holy Land" (Carel Willem Meredith van de Velde, שנת 1858) מדיה וקבצים בנושא ראמיה בוויקישיתוף ראמיה localiban.org/spip.php מנהל ואוכלוסייה במחוז צפת במאה ה-16, באתר academia.edu (הקישור אינו פעיל) מחקרים מאוחרים יותר בארץ ישראל, ובאזורים הסמוכים: יומן מסעות אדוארד רובינסון ממצאים של החוקר ויקטור גרן Guérin, 1880, pp. 125 הקרן לחקר ארץ ישראל - ראמיה Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 255 דניאל הרץ, ‏תיעוד לבנוני: מנהרת טרור נוספת נחשפה?, באתר כיכר השבת, 5 בדצמבר 2018. לילך שובל, צה"ל חושף: אותרה מנהרת טרור של חזבאללה שחצתה את הגבול מול מטולה, באתר ישראל היום, 4 בדצמבר 2018, ירון שניידר, כתב לענייני ערבים וניר דבורי, ‏תיעוד מהמנהרה שחצתה לשטח ישראל, באתר ‏מאקו‏, 4 בדצמבר 2018. צה"ל בקריאה חריגה לתושבי הכפרים הסמוכים לגבול "אתם חיים בחבית חומר נפץ", קורא צה"ל לתושבי הכפרים הלבנוניים הסמוכים לגבול, "חזבאללה הקים מתחת לבתיכם רשת של מנהרות טרור" הידברות, נעמה גרין, 9 בדצמבר 2018 טל לב רם, ‏צה״ל ביצע היום תקיפה נרחבת במרחבי הכפרים עיתא א-שעב, רמיה וכן במרחבים נוספים בדרום לבנון, באתר מעריב אונליין, 28 בדצמבר 2023
נדיתו

נדיתו או נדתם היו קבוצות נשים בעלות מעמד משפטי מיוחד בחברה הבבלית, שחיו במקדשים, בעיקר מקדשים שומריים. הן היו אמורות בעיקרון להישאר בבתוליהן והיה מותר להן לעסוק בפעילות כלכלית, לצבור רכוש ולאמץ ילדים, בעיקר ילדי שפחות. בדרך כלל נשים אלו היו חלק מן האליטה, לעיתים קרובות ממשפחות המלוכה. עצמאותן הכלכלית התבססה על הנדוניה שלהן, שאותה לא הורשו להעביר לגבר, וזאת בניגוד לנשים נשואות שהיו משוללות רכוש משל עצמן. במותן עבר רכושן לקרובי משפחה גברים או לילדים שאימצו. במקדש איננה בארך, שם חיו כוהנות נדיתו, נמצאו לוחות ועליהן טקסטים מעלילות גלגמש, מכאן מסיקים שהן ידעו קרוא וכתוב. חוקי חמורבי מתייחסים למעמד הנדיתו במספר מקומות, בין השאר מוזכרת חובת בני משפחות הנדיתו לספק את צורכיהן, זכותן לאמץ ילדי שפחות. בנוסף, יש גם מספר רב של מסמכים משפטיים פרטיים בבבל העתיקה, שבהם נשים אלה פועלות כשותפות חוזיות בעסקאות ולעיתים קרובות כנושים. פעילות מינית מוגבלת הייתה מותרת לכוהנות גדולות ממעמד הנדיתו, במקדש נדיתו שבארך הכוהנת הגדולה בחרה למיטתה בחג השוויון כהירוס-גמוס גבר צעיר שייצג את דומוזיד. Rivkah Harris: The nadītu-woman. בתוך: Robert D. Biggs u. a.: Studies presented to A. Leo Oppenheim. Chicago, 1964, עמודים. 106–135. למשל חוקים 144–146 וכן סעיף 178
סויוז T-11

סויוז T-11 (ברוסית: Союз Т-11) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-3 באפריל 1984 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל סאליוט 7. יורי מלישב - מפקד גנאדי סטרקאלוב - מהנדס טיסה הודו ראקש שרמה - קוסמונאטו חוקר לאוניד קיזים - מפקד ולדימיר סולוביוב - מהנדס טיסה אולג אטקוב - קוסמונאטו חוקר אנטולי ברזובוי - מפקד גאורגי גרצ'קו - מהנדס טיסה הודו רביש מלחוטרה- קוסמונאטו חוקר "סויוז T-11" שוגרה ב-3 באפריל 1984 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 31 בעזרת משגר סויוז U. החללית ביצע עגינה בתחנת החלל סליוט 7, שהייתה מאוישת על ידי צוות משלחת מס' 3 ראקש שרמה התרכז בצילומי הודו מהחלל ובמחקרים בתחום יוגה בחלל. ב-11 באפריל צוות המראה של החללית חזר לכדור הארץ בחללית סויוז 10. חללית "סויוז T-11" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. החללית סויוז T-11 חזרה לכדור הארץ ב-2 באוקטובר 1984, כאשר על סיפונה נכח צוות הקוסמונאוטים, שהגיע לחלל בסויוז T-10. מדיה וקבצים בנושא סויוז T-11 בוויקישיתוף נתונים מאנציקלופדיית החלל נתוני המשימה
חיים חזן

האם התכוונתם ל... חיים חזן (הראשון) - בנו של הרב יוסף חזן, אביו של הרב דוד חזן. מרבני אזמיר וירושלים. חיים דוד חזן – בנו של הרב יוסף רפאל חזן, מרבניה החשובים של ארץ ישראל, בה שימש כראשון לציון וחכם באשי. חיים חזן (אנתרופולוג) – פרופסור מן המניין לאנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. חיים חזן (כדורסלן) – כדורסלן ומאמן עבר.
יחסי טאיוואן–פלאו

יחסי טאיוואן–פלאו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הסינית לבין הרפובליקה של פלאו. פלאו היא אחת מהמדינות המעטות בעולם שמכירות ברפובליקה הסינית ומנהלות עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים. הרפובליקה הסינית מקדמת בברכה תלמידים פלאואנים ומעניקה מלגות ללימודים באוניברסיטאות טאיוואניות נחשבות. בשנת 2008 אמר שר החינוך הפלאואני מריו קאטוסנג כי טאיוואן תרמה רבות למערך הטכנולוגי-חינוכי בפלאו כשנתנה מאה יחידות של מחשבים ניידים עם Windows XP למשרד החינוך במקום מחשבי המקינטוש הישנים משנות השמונים של המאה העשרים שבהם השתמשו בפלאו עד כה. בשנת 2018 החלה הרפובליקה העממית של סין בלחץ אדיר על הרפובליקה של פלאו על מנת שתנתק את יחסיה עם הרפובליקה הסינית ותכונן יחסים עמה. בחודש מאי באותה השנה סירבה פלאו ללחצים הסינים בהצהרתו של נשיא פלאו טומי רמנגסאו: "היינו שמחים להכיר גם ברפובליקה הסינית וגם ברפובליקה העממית של סין אפילו מחר...אך, בהתחשב ביחסים ובחפיפה באידיאלים ובערכים בינינו לבין טאיוואן אנחנו מעדיפים להמשיך את היחסים עם הרפובליקה הסינית." באותה השנה החלו חיכוכים בין הרפובליקה העממית של סין לפלאו כאשר הרפובליקה הסינית מגבה את פלאו. פלאו מיוצגת בטאיוואן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטאיפיי, בירת המדינה. טאיוואן מיוצגת בפלאו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בקורור, העיר הגדולה ביותר במדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי טאיוואן–פלאו בוויקישיתוף אנדרה וולטק, Wooing the Islands, פוריין פוליסי אין פוקוס, 2008 Taiwan relations unchanged despite Chinese pressure: Palau president, אסיאן ריוויו, 18 במאי 2018 קייט ליונס, 'Palau against China!': the tiny island standing up to a giant, הגרדיאן, 7 בספטמבר 2018 EMBASSY OF PALAU IN TAIPEI, TAIWAN EMBASSY OF TAIWAN IN KOROR, PALAU
דיינה ריב

דיינה ריב (באנגלית: Dana Reeve;‏ 17 במרץ 1961 - 6 במרץ 2006), הייתה שחקנית קולנוע ורעייתו של כריסטופר ריב, שנפטר שנתיים לפניה. נולדה כדיינה צ'ארלס מורוסיני בטינק, ניו ג'רזי, וגדלה בגרינבורג, ניו יורק. בשנת הלימודים הלפני אחרונה שלה היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. באפריל 1992, היא נישאה לשחקן כריסטופר ריב במסצ'וסטס, ויש להם בן אחד בשם ויליאם שנולד ב-7 ביוני 1992. ב-1996 הקימו בני הזוג ריב את "קרן כריסטופר ריב", אשר מימנה מחקר למחלות שגורמות שיתוק, ועזרה לשפר את חייהם של הנכים, ולאחר מותו של בעלה כריסטופר ריב, עמדה בראש הארגון עד מותה. כיום עומדים בראש הארגון מתיו ואלכסנדרה ריב, ילדיו של כריסטופר ריב מנישואיו הקודמים. באוגוסט 2005, אובחנה ריב כחולת סרטן הריאה. ב-2005, ריב קיבלה את פרס "האמא של השנה" מהחברה האמריקנית לסרטן. במרץ 2006, נפטרה כתוצאה מהמחלה, בגיל 44. 1995 - Above Suspicion 2004 - The Brooke Ellison Story 2006 - Everyone's Hero דיינה ריב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיינה ריב, באתר AllMovie (באנגלית) דיינה ריב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דיינה ריב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) CNN.com - Dana Reeve dies of lung cancer at 44 - Mar 8, 2006, www.cnn.com ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתחם האירועים והספורט הפטרבורגי

מתחם האירועים והספורט הפטרבורגי, או מתחם הספורט "פטרבורגסקי" (ברוסית: Петербургский Спортивно-Концертный Комплекс) היה זירת ספורט רב תכליתית בסנקט פטרבורג, רוסיה. בתקופת ברית המועצות נקרא בשם מתחם האירועים והספורט על שם ו. א. לנין (ברוסית: Спортивно-концертный комплекс им. В. И. Ленина). המתחם אירח אירועי ספורט בשלל ענפים כולל הוקי קרח, החלקה על הקרח, כדורעף, כדורגל, באולינג, טניס, קטרגל, טייקוונדו, סייף וג'ודו ושימש גם לאירוח קונצרטים והופעות מוזיקה של אמנים שונים. אחרי גם את גביע קונדראשין בלוב. בינואר 2020 קרס גג המבנה במהלך עבודות לפירוק ההיכל. במקומו נבנה היכל הקרח סק"א ארנה. בניית המתחם הושלמה בשנת 1979 לקראת אולימפיאדת מוסקבה (1980) והוא נפתח ב-19 במאי 1980. במהלך הופעות, האולם יכול להכניס עד 20,000 אנשים. למעט קונצרטים, הזירה משמשת גם לתחרויות ספורט שונות, בעיקר טניס והוא האולם המרכזי המארח את אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה בטניס, מאז 1995. ההיכל גם מארח תחרויות באולינג, טניס שולחן וסייף ומשמש גם לאירוח ירידים. המתחם אירח את טורנירי הכדורגל על שם גרנאטקין, המכונים ממוריאל גרנאטקין, כמו כן אירח את משחקי הגמר של גביע חבר המדינות בשנים 2012-2016 ואת טורנירי החורף של אליפות צפון מערב רוסיה בכדורגל. בשנת 2018 הוצע להעמיד את המתחם להריסה ולבנות במקומו את סק"א ארנה, היכל ההוקי קרח מהגדולים בעולם, שמתוכנן להכיל 21,500 מושבים. ההחלטה על כך אושרה על ידי מינהל העיר סנקט פטרבורג. האולם החדש הוכרז באופן רשמי ב-24 במאי 2019 כאולם המרכזי שיארח את אליפות העולם בהוקי קרח ב-2023. הריסתו החלה באוגוסט 2019 ונמשכה עד ינואר 2020, אז המבנה קרס במהלך עבודות הפירוק שלו. מדיה וקבצים בנושא מתחם האירועים והספורט הפטרבורגי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מתחם האירועים והספורט הפטרבורגי (ברוסית) "В Петербурге при демонтаже обрушилась кровля СКК. Есть пострадавшие". tass.ru. נבדק ב-2020-01-31. "В Петербурге обрушилась крыша спортивно-концертного комплекса" (ברוסית). РИА Новости. 2020-01-31. נבדק ב-2020-01-31. Снести нельзя реконструировать. Нанятые ХК СКА проектировщики предложили демонтировать СКК «Петербургский» Градсовет рассмотрел эскизный проект Петербургского Спортивно-Концертного Комплекса Рабочий пытался зацепиться за люльку: как рухнул СКК "Петербургский", vesti.ru ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ברוסיה ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דודו רושצ'יץ'

דודו רושצ'יץ' (בגרמנית: Doroteja Roščić; נולדה ב-11 בספטמבר 1972) היא מנחת טלוויזיה אוסטרית ילידת סרביה. רושצ'יץ נולדה בבלגרד, סרביה וגדלה בלינץ שבאוסטריה. היא למדה ספרות השוואתית ולימודי גרמנית באוניברסיטת וינה. נושא התזה שלה היה "תדמית אמריקה בספרות האוסטרית העכשווית". ב-1997 החלה לעבוד כעיתונאית בווינה. ב-1998 התקבלה לעבודה ברשות השידור האוסטרית - "ORF" (אנ'), שם הגישה מספר תוכניות. בין היתר הנחתה את התוכנית "Taxi Orange", המהווה פורמט דומה לאח הגדול. ב-2007 הגישה את תוכנית האירוח "Extrazimmer". בנוסף, הייתה אחראית להבאת מספר פורמטים של תוכניות מציאות לטלוויזיה האוסטרית. הציגה את תוצאות הניקוד של אוסטריה בתחרויות האירוויזיון בשנים 1999–2006, למעט שנת 2001, שבה אוסטריה נעדרה מהתחרות. דודו רושצ'יץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דודו רושצ'יץ באתר projektxchange.at [1] [2] [3]
היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג

היכל הספורט "זניט" (ברוסית: Дворе́ц спорти́вных игр «Зени́т») הוא מתחם ספורט בעיר סנקט פטרבורג, המשמש למשחקי קטרגל וכדורגל אולמות והוא המתחם המקורה היחיד בעיר המיועד למשחקי כדורגל. שימש בעבר כאולם הבית של מועדון הקטרגל זניט. משמש בעיקר את בתי הספר לכדורגל ואת קבוצות הילדים של זניט סנקט פטרבורג. המתחם ממוקם ברחוב בוטלרוב 9 ברובע קלינין בעיר. ההיכל נבנה בשלהי 1976 על ידי האדריכלים ג. מורוזוב וו. סאבלייבה, בשיתוף פעולה עם המהנדסים א. קורבאטוב, ל. ביילין וו. פוסטניקוב. תחילה ההיכל תוכנן לשמש כבסיס אימונים, אבל אחרי שהושלמה הבנייה הוא שימש לאירוח משחקים רשמיים. מאז נחנך ההיכל אירח תחרויות כדורגל, טניס, הוקי שדה, כדוריד ובדמינטון. יש גם אזור לאירוח משחקי טניס שולחן ואולם לפיתוח גוף. קומפלקס הספורט מצויד במלתחות ומקלחות ומרפסת עבור האוהדים. יחד עם קומפלקס "פטרבורגסקי" המתחם אירח את משחקי גביע חבר המדינות בשנים 2008 ו-2011 . ב-2011, בית המשפט לבוררות מצא כי מבנה מתחם הספורט "זניט" לא נמצא בשליטת העירייה אלא בבעלות פדרלית. דבר המעלה לדברי השופטים את הסיכון לפינוי הדיירים ומכירת הבניין. המתחם כולל מגרש כדורגל במידות סטנדרטיות עם משטח דשא סינתטי וחלל שמסוגל להכיל 3,500 צופים. חלונות ויטראז' ענקיים מספקים תאורה מעולה של המשחק באור טבעי. מדיה וקבצים בנושא היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג (ברוסית) "Теннис". אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-2011-01-05.