laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרלוטה ביהלר

שרלוטֶה בִּיהלֶר (בגרמנית: Charlotte Bühler; ‏20 בדצמבר 1893, ברלין – 3 בפברואר 1974, שטוטגרט) הייתה פסיכולוגית התפתחותית והומניסטית יהודייה-גרמנייה. נולדה בשם שרלוטה מלכובסקי (Malachowski) למשפחה ממוצא יהודי-פולני בברלין בשנת 1893, והייתה אחות בכורה לאח. אביה ואלטר היה מהנדס ואדריכל מצליח ואמה רוז הייתה מוזיקאית ואינטלקטואלית, אשר הייתה מתוסכלת עקב חוסר היכולת של נשים להתקדם באותה תקופה. בנעורה הוטבלה לפרוטסטנטיות, כפי שהיה מקובל אצל היהודים מהמעמד העליון באותה תקופה. אולם לאחר תקופה ארוכה של לימודים וקריאת טקסטים דתיים, הגיעה למסקנה כי הדת אינה יכולה לענות על שאלותיה המטאפיזיות, ולכן פנתה לפסיכולוגיה. בשנת 1913 החלה ללמוד באוניברסיטת פרייבורג פילוסופיה, רפואה ופסיכולוגיה. אחר כך למדה באוניברסיטת ברלין אצל קארל שטומפף (Carl Stumpf), מבכירי הפסיכולוגים באותה תקופה, וכתבה בהנחייתו את הדיסרטציה (1914-15). שטומפף הפנה אותה ללימודים אצל אוסוולד קילפה במינכן, שם פתחה מעבדת מחקר. לאחר מותו המפתיע כשנה לאחר מכן, החליף אותו בתפקיד קארל ביהלר. בין שרלוטה וקארל נוצרה מערכת יחסים רומנטית, ובשנת 1916 נישאו. ב-1918 סיימה ביהלר את הדוקטורט שלה והייתה לדוקטור הצעירה ביותר והאישה הראשונה בעלת תואר זה בסקסוניה. הזוג קיבל הצעה לעבור לאוניברסיטת וינה, שם שהו במשך 16 שנה. הם הקימו במקום את המכון הפסיכולוגי של וינה. מחקריה של ביהלר עסקו בהתפתחות הפסיכולוגית מגיל הילדות לנעורים, וזכו לעניין רב. הזוג שימש למוקד משיכה לפסיכולוגים מכל רחבי היבשת. עם סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ברחה ביהלר לאנגליה, בעוד בעלה, שהיה קתולי, נשאר ונאסר על ידי הנאצים עקב דעותיו הליברליות, אולם בזכות מכרים הצליח להימלט. הזוג היגר לארצות הברית בשנת 1940, ולבסוף התיישבו בקליפורניה. משנת 1945 החלה ביהלר לעבוד בעיקר כפסיכולוגית קלינית בלוס אנג'לס. היא החלה להיות מעורבת בזרם הפסיכולוגיה ההומניסטית, ואף שימשה כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (The Association for Humanistic Psychology) לאחר מותו של אברהם מאסלו בשנת 1970. כן הייתה נשיאת הכנס הבינלאומי הראשון לפסיכולוגיה הומניסטית באמסטרדם בשנת 1970. הייתה אם לבן ובת. את שנותיה האחרונות בילתה בשטוטגרט, שם התגורר בנה. ילדות ונעורים: התהוותה של התודעה / שארלוטה ביהלר; תורגם מהמהדורה השלישית, המעובדת והמורחבת, על ידי שושנה איטיגין-לוי וש' זילברשטיין, בעריכת יעקב לוי, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תש"ז-1946–תש"ט-1949. (חלק א: שנת-החיים הראשונה, משנת החיים השנייה עד הרביעית. חלק ב: משנת-החיים החמשית עד התשע-עשרה.) הפסיכולוגיה בחיי זמננו / מאת שארלוטה ביהלר; תרגמו: י' בן-משה: עמ' 13–192, א' קדימה: עמ' 193–417, עריכה מדעית: חיים אורמיאן, ירושלים – תל אביב: אחיאסף, 1966. (מהדורה נוספת: 1969.) כדי שחייך יצליחו / שרלוטה ביהלר; עברית: א' אמיתן; עריכה: ח' אורמיאן, תל אביב: אחיאסף, 1970. מדיה וקבצים בנושא שרלוטה ביהלר בוויקישיתוף פרופיל (אורכב 20.03.2014 בארכיון Wayback Machine) שרלוטה בילר, דף שער בספרייה הלאומית
הוועידה הצפון-אמריקאית למען יהדות אתיופיה

הוועידה הצפון-אמריקאית למען יהדות אתיופיה (North American Conference of Ethiopian Jewry או בקיצור NACOEJ) הוא ארגון יהודי-אמריקאי העוסק בקידום רווחתם והעלאתם של יהודי אתיופיה לישראל. הארגון הוקם בשנת 1982 על ידי קבוצת יהודים-אמריקאים שהתאכזבו מעמדתה של האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה כלפי מדינת ישראל. מטרות הארגון לפי אתר האינטרנט שלו הן: לעזור ליהודי אתיופיה לשרוד באתיופיה לעזור ליהודי אתיופיה לעלות לישראל לעזור בקליטת יהודי אתיופיה בישראל לשמר את התרבות והמורשת העתיקה של יהודי אתיופיה מאז הקמתו היה מעורב הארגון בהקמת מחנות באתיופיה וסיוע בנושאי חינוך רווחה. בשנת 1991 היה הארגון פעיל בארגון וביצוע מבצע שלמה. כיום הארגון מסייע לבני הפלשמורה אשר נשארו באתיופיה ומעוניינים להגיע לישראל. אתר האינטרנט הרשמי של הוועידה הצפון-אמריקאית למען יהדות אתיופיה Mitchell G. Bard, From Tragedy to Triumph: The Politics Behind the Rescue of Ethiopian Jewry, 2002, ISBN 9780275970000, p. 121
אח"י תקומה (סדרת דולפין)

אח"י תקומה היא צוללת דיזל מהסדרה דולפין של חיל הים הישראלי, היא ושתי הצוללות הנוספות מאותה סדרה, אח"י לויתן ואח"י דולפין נבנו בגרמניה במספנות HDW. אח"י תקומה התחילה את שירותה בשנת 2000. אח"י תקומה חמושה ב-6 צינורות טורפדו של 533 מ"מ (21 אינץ') ו-4 צינורות טורפדו של 648 מ"מ, המסוגלים לשגר גם טילים כגון הטיל הרפון כנגד ספינות. תמונה מתקופה מאוחרת יותר. תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
Mi Delirio

Mi Delirio (ההזיה שלי) הוא האלבום החמישי של הזמרת והשחקנית המקסיקנית אנהי. האלבום יצא לאור ב-24 בנובמבר 2009 ומכר יותר מ-2 מיליון עותקים בכל העולם. האלבום מכיל שירי אלקטרופופ, דאנס ובלדות. רוב השירים נכתבו בעזרת ועל ידי אנהי בעצמה. בארצות הברית, Mi Delirio נכנס היישר אל המקום הרביעי במצעד האלבומים הלטיניים של מגזין הבילבורד. בנוסף, השיר נכנס היישר אל המקום השני במצעד אלבומי הפופ הלטיניים של הבילבורד. "Mi Delirio" - סינגל הבכורה מהאלבום. השיר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2009 להורדה דיגיטלית בחנות ה-iTunes. הווידאו קליפ לשיר צולם ב-16 באוקטובר 2009, והוצג לראשונה ב-17 בנובמבר. השיר הגיע למקום ה-29 במצעד שירי הפופ הלטיניים של הבילבורד. "Quiero" - נבחר לסינגל הבכורה בספרד. השיר יצא לאור ב-30 בינואר 2010, ולהורדה דיגיטלית ב-16 במרץ 2010. הווידאו קליפ לשיר הוצג לראשונה ב-26 במאי 2010. "Me Hipnotizas" - שיר דאנס-פופ. השיר יצא לאור כסינגל שני מהאלבום ב-22 בפברואר 2010, ולהורדה דיגיטלית ב-16 במרץ 2010. הווידאו קליפ לשיר הוצג לראשונה ב-1 ביוני 2010. "Alérgico" - הסינגל הרביעי מהאלבום, שנכלל בגרסת הדלוקס של האלבום. השיר יצא להורדה דיגיטלית ב-19 באוקטובר 2010. אנהי אישרה ב-MTV ברזיל, כי לשיר יהיו שלושה קליפים, אחד בספרדית, אחד בפורטוגזית, ואחד בשיתוף פעולה עם נואל סקאג'ריס. "Para Qué" - הסינגל החמישי. הסינגל כולל קטע וידאו לקידום ה-DVD של Mi Delirio World Tour. "Pobre Tu Alma" - מתוכנן לצאת כסינגל השישי ואחרון מהאלבום. השיר הושמע לראשונה ב-"Europe FM Spain" ב-22 בנובמבר 2010, ועתיד לצאת לאור להורדה דיגיטלית באפריל 2011. מידע על האלבום Mi Delirio באתר MusicBrainz Mi Delirio, אלבום של אנהי (פרטים) אנהי מדברת על אלבומה החדש, אתר Elmañana.com.mx, ‏24 באוגוסט 2009 היסטוריית המצעדים של אנהי - מצעד האלבומים הלטיניים, אתר הבילבורד היסטוריית המצעדים של אנהי - מצעד אלבומי הפופ הלטיניים, אתר הבילבורד Mi Delirio - Single, חנות ה-iTunes Me Hipnotizas - הסינגל השני מהאלבום, רדיו 893 FM Me Hipnotizas - סינגל, אתר iTunes
רוברטו ארלט

רוברטו ארלט (בספרדית: Roberto Arlt; ‏2 באפריל 1900 – 26 ביולי 1942) היה עיתונאי, סופר ומחזאי ארגנטינאי. בעל מדור קבוע בעיתון "אל מונדו", וממבשרי הניו ג'ורנליזם בדרום אמריקה. El diario de un morfinómano (1920) (יומנו של מורפימניאק) El juguete rabioso (1926) (הצעצוע הזועם) Los siete locos (1929) (השבעה המטורפים) Los lanzallamas (1931) (הלהבורים) El amor brujo (1932) (אשף האהבה) מדיה וקבצים בנושא רוברטו ארלט בוויקישיתוף רוברטו ארלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברטו ארלט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברטו ארלט (1900-1942), דף שער בספרייה הלאומית רוברטו ארלט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Biography of Roberto Arlt (בספרדית) https://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=8615421 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגנטינאים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Heartless (שיר של קניה וסט)

Heartless הוא שיר של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום הסטודיו הרביעי שלו, 808s & Heartbreak. זהו הסינגל השני מהאלבום, שיצא לאור 20 ימים לפני צאת האלבום. עם צאתו הגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד הוט 100, ובשיאו למקום ה-2 במצעד זה, בזמן שהגיע למקום הראשון במצעד שירי הראפ הלוהטים. בוצעו גרסאות כיסוי רבות לשיר, בעיקר על ידי דה פריי, להקת הרוק שמקורה בדנוור, וקריס אלן, זוכה העונה השמינית של אמריקן איידול. Heartless הוא אחד מהסינגלים הנמכרים בכל הזמנים, כשמכר מעל 3,000,000 עותקים דיגיטליים חוקיים בארצות הברית בשנת 2009, ומעל 5,500,000 עותקים ברחבי העולם. השיר בוצע לראשונה בזמן הופעה במהלך קמפיין של "האמנה הלאומית הדמוקרטית" בדנוור. השיר הופיע גם בהופעה של הראפר T.I. במועדון ה"Key Club" שבלוס אנג'לס. באותו מופע וסט הגיע להופעת אורח ואישר כי השיר יצא לאור בעתיד כסינגל. קטע מגרסה לא רשמית ולא גמורה של השיר הודלף לאינטרנט בתחילת אוקטובר 2008, ומספר ימים לאחר מכן וסט העלה לבלוג שלו את אותה הגרסה הלא רשמית המלאה. הסינגל יצא ל-iTunes ב-4 בנובמבר 2008, וב-8 בנובמבר העלה וסט לבלוג הרשמי שלו גרסה חדשה שונה לשיר להורדה חינמית. הקליפ לשיר הופק על ידי הייפ ויליאמס, והקליפ המונפש ל-Heartless הוא מחווה לסרטו של ראלף באקשי משנת 1981, American Pop. הקליפ מתאר את וסט משוטט בעיר לבדו בלילה, כאשר סצנות של נשים שונות מוצגות לאורך הקליפ. ניתן לראות את דמות המצוירת של אסטרו מסדרת הטלוויזיה "משפחת סילוני" במספר סצנות. מידע על היצירה "Heartless" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Heartless" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Heartless" באתר יוטיוב
דוקטיזם

דוֹקטיזם (מיוונית δοκέω, δόκησις תופעה, להיראות, להידמות) הייתה כת נוצרית גנוסטית שנוצרה במאה ה-2 לספירה וטענה שישו לא הופיע כבשר ודם אמיתי שנצלב וסבל אלא היה אשליה בלבד. אחד הקשיים שעמם מתמודד האדם באמונתו באל שאינו גשמי (טרנסצנדנטיות), הוא הקושי להתייחס לישות מופשטת. יש כאלו הפותרים דילמה זו באמצעות האנשה של האל (אצבע אלוהים, ויוציאנו ה' אלוהינו משם ביד חזקה ובזרוע נטויה) ומתן תכונות אנושיות (אל קנוא ונוקם ה', אל חנון ורחום) ואף תיאור בו אדם תופס את בגדו של אלוהים (אמר רבי אבהו: אלמלא מקרא כתוב אי אפשר היה לומר שהיה מקרה בו משה תפס את הקדוש ברוך הוא בדרך שאדם תופס את חברו בבגדו ואמר לפניו: ריבונו של עולם אין אני מניח לך עד שתמחל ותסלח להם). על פי הדוקטיזם לישו לא היו גוף וטבע אנושיים. הוא רק נראה כאדם ולמעשה היה יצור רוחני שלא התקיים בעולם הגשמי ואף לא נולד לידה של ממש. מסקנה הנובעת מנקודת מוצא זו היא שגם סבלו על הצלב לא היה אמיתי והוא אף לא קם לתחייה. רמז לגישה הזו מופיע כבר בכתבי הקודש, באיגרת הקורינתים אל פאולוס. התאוריה הזו פותרת את הסתירה בין הגשמי-הרע והרוחני-הטוב וגם את העובדה שמריה נותרה בבתוליה אחרי לידתו של ישו. היו אף כאלו שהאמינו שאימו של ישו, מרים, ירדה מהשמים כמלאך וזה חיזק את דעתם שישו לא התגשם כבשר ודם (כי מלאך לא יכול ללדת בן אנוש). אמונה זו הייתה למשל אצל הקתרים (קטארים). אווטאר (הינדואיזם) שלילת הגשמות כריסטולוגיה דוקטיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Remember the Time

"Remember the Time" הוא הסינגל השני מאלבום האולפן השמיני, Dangerous, של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון. שיר זה המשיך את הצלחת הסינגל הקודם, Black or White, כאשר חדר לחמשת המובילים בבריטניה, קנדה ובהוט 100 האמריקאי וחדר לעשרת המובילים כמעט בכל מצעד בו שהה, למעט באוסטריה שם הגיע בשיאו למקום ה-16. ג'קסון מופיע בסרטון כמו מכשף עם ברדס שנכנס ומנסה לבדר את אשתו של פרעה, מלך מצרים. שני בדרנים קודמים נכשלו ונשלחו על ידיה להוצאה להורג. המלכה רואה מכשף זה באופן שונה - במקום להטוטנות או אכילת אש, הוא צועד במעלה המדרגות אל כס מלכותה ושר לה. פרעה (בגילומו של אדי מרפי) לא מעריך את הצעד הזה ומזמן את שומריו. ג'קסון בורח לחדר אחר ומתחיל לרקוד בסגנון מצרי עם עבדי פרעה. כאשר השומרים מוצאים אותו, הוא נעלם בתוך מערבולת וענן אבק זהוב. הקליפ עורר ביקורות מפרגנות, ונראה תכופות בערוץ MTV. הוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים. מידע על היצירה "Remember the Time" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Remember the Time" באתר SecondHandSongs באתר הבילבורד האמריקאי, ארכיון מידע על Remember the Time במצעד הבריטי מידע על Remember the Time, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Remember the Time, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Remember the Time, באתר המצעד הנורווגי מידע על Remember the Time, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Remember the Time, באתר המצעד הספרדי מידע על Remember the Time, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Remember the Time, באתר המצעד השוודי
המאבק נגד תעשיית הצמר

המאבק נגד תעשיית הצמר הוא מאבק אידאולוגי שמניעות בעיקר תנועות שונות למען זכויות בעלי חיים. צרכנים רבים ורשתות הלבשה רבות ברחבי העולם נמנעים מצריכה וייבוא צמר, בגלל טענות שהפקתו כרוכה בסבל גדול הנגרם לכבשים בעיקר בתעשיית הצמר האוסטרלי. סרטון הסברה אליו התגייסה הזמרת פינק על תעשיית הצמר מטעם ארגון זכויות בעלי-החיים ששודר בתוכנית יומן חייתי, עורר הדים רבים בציבור, וביקורת על המיוסלינג, האלימות בהובלה, פשיטת העור, כריתת הגפיים והשחיטה שנעשים בהכרה מלאה . בנובמבר 2004 הכריזה התעשייה האוסטרלית על ביטול הדרגתי עד שנת 2010 של ניתוח המיולסינג (mulesing) – חיתוך עור "המכנסיים" של טלאים מגזע המרינו ללא משכך כאבים בתעשיית הצמר האוסטרלית, במטרה ליצור צלקת שאמורה למנוע מתקפות זבובים קטלניים מסוג flystrike הגורמים סבל רב לכבשים ויכולים אף לגרום למותם. האיסור הושג בעקבות קמפיין מוצלח של ארגון זכויות בעלי-החיים . בפברואר 2008 רשתות ההלבשה הגדולות בשוודיה, בגיבוי ממשלתי, הכריזו חרם על תעשיית הצמר האוסטרלי עקב התאכזרותה לכבשים. זאת בעידודו של ענק ההלבשה השוודי H&M, שברשותו 1,500 חנויות ב-28 מדינות שונות, הודיע כי לא ירכוש עוד צמר אוסטרלי, ויתור אחר מקורות חלופיים לצמר, זאת עקב התאכזרותה של תעשיית הצמר האוסטרלית לכבשים ובפרט אכזריותו של מנהג ה-Mulesing שזכה לביקורת חריפה ברחבי העולם. ההחלטה התקבלה בעקבות תכתובת בין נציגי החברה לארגון ההגנה על זכויות בעלי החיים, הפועל לכינון חרם בינלאומי על מוצרי הצמר האוסטרלים . במרץ 2008, הורחב החרם האירופי על תעשיית הצמר האוסטרלית. רשתות הביגוד וההלבשה בדנמרק הודיעו אף הן כי יחלו להחרים את מוצרי הצמר האוסטרלים – נורווגיה היא המדינה הבאה השוקלת את החרם. שר החקלאות של נורווגיה הודיע כי יחוקק חוק שימנע את מכירתו של צמר אוסטרלי שמקורו בכבשים שעברו תהליך מיולסינג. בכך תצטרף נורווגיה לשוודיה ולדנמרק, בהן הוטל חרם על מוצרי הצמר האוסטרלים בשל המנהג החל מפברואר 2008. במקביל, מנכ"ל החברה הבריטית G.Modiano, הקונה השני בגודלו לצמר האוסטרלי ברחבי העולם, הודיע כי משלוחי הצמר האוסטרלי בהם מטפלת חברתו בוטלו במהלך 10 השבועות האחרונים, והזהיר כי אם לא תפעל הממשלה הפדרלית לפתרון המשבר לשביעות רצונה של תעשיית הביגוד, יעלה הדבר לאוסטרליה בתעשיית הצמר שלה, למילותיו . הדוגמנית והשחקנית האוסטרלית אנליז בראקנסיק התגייסה גם היא ב-2006 לקמפיין נגד תעשיית הצמר . BBC NEWS | Programmes | Crossing Continents | Australia's bloody wool trade פינק נגד תעשיית הצמר באתר התוכנית יומן חייתי החרם הבינלאומי על תעשיית הצמר האוסטרלית "ענק ההלבשה מחרים צמר אוסטרלי" באתר התיירות "אל אוסטרליה" "שוודיה מחרימה את הצמר האוסטרלי" באתר התיירות "אל אוסטרליה" "הורחב החרם האירופי על צמר אוסטרלי" ארז ארליכמן, מתפשטים למען הכבשים, באתר ynet, 16 במרץ 2006
בלו איינג'לס

המלאכים הכחולים (באנגלית: Blue Angels) היא טייסת ראווה השייכת לצי האמריקאי ויעודה הוא ביצוע מצעדים ומופעים בהם מוצגים כישורי האווירובטיקה של הטייסים. הטייסת הוקמה בשנת 1946 כטייסת ראווה להרמת המורל של אנשי הצי. בשנת 1949 קיימה הטייסת מופע ציבורי ראשון, עד אז מופעי הטייסת היו פתוחים לאנשי הצי הימי בלבד. בסיס הקבע של הטייסת מצוי באריזונה. הטייסת נוהגת להופיע ב-4 ביולי במגוון מקומות בארצות הברית, כולל ניו יורק, לוס אנג'לס ווושינגטון ומשמשת כפותחת אירועי יום העצמאות האמריקאי. פרט לכך מבצעת הטייסת 70 מופעים בשנה ב-34 בסיסים צבאיים שונים בארצות הברית. כל המופעים פתוחים לקהל הרחב ועלותם היא 5$ לכל צופה מעל גיל 15. F/A-18 הורנט צוות: F/A-18C: 1, F/A-18D: 2 אורך: 17.1 מטר (56 רגל) מטוסים בטייסת: 12 מוטת כנפיים: 12.3 מטר (40 רגל) גובה: 4.7 מטר (15 רגל 4 אינץ') שטח כנף: 30 מטר² (400 רגל²) משקל המראה מרבי: 23,500 ק"ג (51,900 ליברות) הנעה: 2 × General Electric F404-GE-402 turbofans ביצועים מהירות מרבית: 1.8 מאך מהירות שיוט: 890 קמ"ש טווח: 2,000 ק"מ קצב טיפוס: 50,000 רגל/דקה C-130 הרקולס צוות: 3 מטוסים בטייסת: 1 מדגם רגיל ו2 מדגם הרקולס c130j אורך:29.79 מטר מטוסים בטייסת: 12 מוטת כנפיים: 40.41 מטר גובה: 11.66 מטר שטח כנף: 162.12 מ"ר משקל המראה מרבי: 20,500 ק"ג הנעה: ארבעה מנועי טורבו-פרופ, מתוצרת אליסון או רולס-רויס, בעלי הספק של כ-4,508 כ"ס כל אחד מדיה וקבצים בנושא בלו איינג'לס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלו איינג'לס (באנגלית) בלו איינג'לס, ברשת החברתית פייסבוק בלו איינג'לס, ברשת החברתית אינסטגרם בלו איינג'לס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל אוברג

קרל אלברכט אוברג (בגרמנית: Carl Albrecht Oberg; ‏27 בינואר 1897 – 3 ביוני 1965) היה מפקד אס אס גרמני שהיה אחראי, במסגרת תפקידו, להשמדתם ולגירושם של עשרות אלפי יהודים למחנות ההשמדה שבפולין. למרות הרשעתו בפשעי מלחמה ושני גזרי דין מוות נפרדים שנפסקו לו, קיבל אוברג חנינה מידיו של שארל דה גול נשיא צרפת וחזר לגרמניה. אוברג נולד בהמבורג ב-27 בינואר 1897. במלחמת העולם הראשונה לחם וזכה בכמה עיטורים. ב-1920 השתתף בניסיון ההפיכה הלאומני של קאפ ("Kapp Putsch"). בראשית שנות ה-20 היה אוברג איש הקשר בשלזוויג (Schleswig) בין ארגונים לאומניים לבין הצבא הגרמני (הרייכסווהר). ב-1926 עבד כמה חודשים בחברה לממכר פירות טרופיים, אחר-כך היה מובטל עד 1930, אז רכש קיוסק לממכר טבק בהמבורג. ב-1932 לקח אותו ריינהרד היידריך אליו למינכן ואחר כך לברלין, ואוברג היה ליד ימינו של היידריך בארגון האס דה. הוא עלה מהר בשורות האס אס, וב-1935 היה לשטנדרטנפיהרר (אלוף-משנה). ב-1938 פיקד על גדוד של האס אס במקלנבורג (Mecklenburg), ומינואר 1939 היה מפקד משטרת צוויקאו (Zwickau). בספטמבר 1941 מונה למפקד האס אס והמשטרה במחוז רדום שבגנרלגוברנמן, ושם היה אחראי להשמדת היהודים ולמשלוח פולנים לעבודת כפייה. במרץ 1942 הועלה לדרגת אס אס בריגדפיהרר (תת-אלוף), וב-12 במאי 1942 נשלח לפריז כמפקד הבכיר של האס אס והמשטרה של צרפת הכבושה. אוברג היה אחראי לפרסום הצו לנשיאת הטלאי הצהוב, לאמצעים חריפים נגד המחתרת הצרפתית, ובעיקר - למימוש "הפתרון הסופי" של יהודי צרפת. לפי הוראותיו גורשו כ-75,000 יהודים מצרפת למחנות ההשמדה שבפולין. רק כמה אלפים מהם שרדו. באוגוסט 1944 הועלה לדרגת אס אס אובר-גרופנפיהרר (אלוף) וגנרל במשטרה. בדצמבר 1944 נשלח לפקד על יחידת צבא במסגרת גיס שמפקדו היה ראש האס אס היינריך הימלר. ביוני 1945 נאסר אוברג בידי האמריקנים ונידון למוות. ב-10 באוקטובר 1946 הוסגר לצרפתים, וב-9 באוקטובר 1954 שוב נידון למוות. אך ב-10 באפריל 1958 הומתק עונשו למאסר עולם, וב-31 באוקטובר 1959 הומתק בצו חנינה נשיאותי ל-20 שנות מאסר ועבודות פרך. ב-1962 קיבל אוברג חנינה מידי נשיא צרפת שארל דה גול. הוא חזר לגרמניה, ומת כעבור שלוש שנים. מדיה וקבצים בנושא קרל אוברג בוויקישיתוף
Signs of a Struggle

Signs of a Struggle הוא אלבום הבכורה של הלהקה הבריטית מטאפיקס, והוא יצא לאור בשנת 2005 באירופה. הצמד ציין כי האלבום הוא השתקפות של מספר חוויות וקשיים שהם עברו. באלבום מופיע הסינגל "Big City Life", שזכה להצלחה במידה עולמית במדינות רבות (בעיקר באירופה) ובמצעדים. מידע על האלבום Signs of a Struggle באתר MusicBrainz מידע על האלבום Signs of a Struggle באתר AllMusic האלבום Signs of a Struggle באתר ספוטיפיי
Rhythm & Hymns

Rhythm & Hymns הוא אלבום האולפן השני והאחרון של הלהקה הבריטית מטאפיקס, יצא לאור בנובמבר 2007 באירופה, אך לא בארצות הברית. האלבום כולל את הסינגל "Living Darfur", שמטרתו לצדקה. למרות הצלחתו של האלבום Signs of a Struggle, אלבום זה לא זכה להצלחה רבה (מלבד באיטליה) והסינגל השני, "Things Have Changed", נכשל במצעדים. מידע על האלבום Rhythm & Hymns באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rhythm & Hymns באתר AllMusic האלבום Rhythm & Hymns באתר Discogs האלבום Rhythm & Hymns באתר ספוטיפיי
אשור-דן השני

אשור-דן השני היה מלך אשור בשנים 934–912 לפנה"ס, ירש את אביו תגלת פלאסר השני. אשור נעורה מרבצה בשנת 934 לפנה"ס עם עלייתו של אשור-דן השני לכס המלוכה. מלך זה הוא הראשון עליו קיימות ידיעות על מסעות מלחמה לאחר תקופה ארוכה של העדר אזכור למסעות כאלו בכתובות אשוריות. מימיו החלו להגיע גם 'אנלים' (לוחות שנה מלכותיות) מסודרים. מבין האזורים המזוהים אליהם ערך אשור-דן השני מסעות, יש למנות שלושה מסעות נגד הארמים במערב, נגד ארץ כותמוחי באזור מלטיה באסיה הקטנה, נגד ארץ מוצרי (ג'בל מקלוב), הנמצאת כ-45 ק"מ מצפון-מזרח לנינוה, ונגד ארץ כירורי שבין נינוה לאגם אורמיה. מסעות אלו נערכו, אם-כן, בכיוון מערב, צפון ומזרח, וחלקם היו ארוכים. בתיאור מסעות אלו התגלתה מדיניות אשורית חדשה כלפי האזורים הנכבשים: סיפוחם לממלכת אשור. מדיניות זו ננקטה כלפי המדינות הארמיות הקרובות לממלכת אשור. במקביל, וככל הנראה במטרה לשקם את השבויים על ידי השלל שהביא עמו אשור-דן השני ממסעותיו, הוא ביצע פעולות פיתוח בכל ממלכת אשור, וכך הוא כתב: "בכל ארץ אשור בניתי בניינים ועשיתי מחרשות. הגדלתי אוצרות התבואה מעל לאלו שהיו בימי אבותי והגדלתי את מספר הסוסים". על פעולות הבניה שלו יש בידינו עדויות משלימות מכתובת הבניה שלו שנחשפה בעיר אשור, בה הוא מספר על כך שהקים את "שער עובדי המתכת" – השער הראשי של העיר אשור לכיוון מערב, דבר המרמז על חידושה של התנועה המסחרית בימיו מערבה. אחרי מותו, עלה לשלטון בנו, אדד ניררי השני. A. Kirk Grayson, Assyrian Rulers of the Early First Millennium BC I (1114-859 BC), University of Toronto press, 1991
פורצ'למה

פּוֹרְצַ'לְמָה (בהונגרית: Porcsalma) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג (Szabolcs-Szatmár-Bereg) שבצפון-מזרח הונגריה, כ-300 ק"מ מהבירה בודפשט. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנת 1944 מנתה אוכלוסיית הכפר כ-3,000 נפש, מהם כ-170 יהודים. בפסח 1944 גורשו יהודי הכפר – תחילה לגטו בעיר מאטסלקה, מרחק 25 קילומטר מהכפר, וכעבור חודש וחצי, בחג השבועות, הובלו ברכבות מהגטו לאושוויץ. לפחות 146 מיהודי הכפר לא שרדו את השואה. רובם בשעה שהגיעו אל מחנה ההשמדה אושוויץ בתחילת חודש יוני 1944. כיום בכפר שני בתי קברות יהודיים. הישן, כמעט אינו ניכר. החדש, מתוחזק, מוקף גדר וניתן לבקר בו. ספר יזכור לקדושי טשענגער פורצ'למה וסביבתה / כתב וערך: שלמה פרידמן, תל אביב: (דפוס ניאוגרפיקה), תשכ"ז-1966. פורצ'למה בפנקס הקהילות הונגריה, עמודים 450–451 קהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמודים 341 מדיה וקבצים בנושא פורצ'למה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורצ'למה (בהונגרית) פורצ'למה באתר בית התפוצות "פורצ'למה", באתר JewishGen (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום האסיר הפלסטיני

יום האסיר הפלסטיני (בערבית: يوم الأسير الفلسطيني) הוא יום לאומי פלסטיני הנערך כל שנה ב-17 באפריל החל משנת 1974, ובו מביעים הפלסטינים הזדהות עם אסירים פלסטינים הכלואים בישראל ובני משפחותיהם. התאריך 17 באפריל נבחר מפני שבו שוחרר לראשונה אסיר פלסטיני, מחמוד בכר חג'אזי, תמורת שמואל רוזנווסר, בשנת 1971. במהלך היום נערכות בערי יהודה ושומרון ובעזה תהלוכות, טקסים, הפגנות מחאה, תערוכות ועצרות להזדהות עם אסירים פלסטינים הנמצאים בישראל בהשתתפות פוליטיקאים אנשי ציבור פלסטינים וכן קונסולים ושגרירים של מדינות ערב. בנוסף מתקיימות פעילויות לזכר אסירים פלסטינים שנהרגו על ידי ישראל ומשמרות מחאה מול בתי סוהר ישראליים. בנוסף מפרסם משרד האסירים ברשות הפלסטינית כל שנה ביום זה, דו"ח שנתי אודות האסירים הפלסטיניים הכלואים בישראל. פעילויות מתקיימות גם בתוך ישראל, לדוגמה בתהלוכת לפידים בכפר עראבה בשנת 2010. בשנים האחרונות, נוהגים האסירים הפלסטינים לשבות שביתת רעב ביום זה. מדי שנה מתקיים ביום זה טקס הדלקת "לפיד החופש" בביתו של אסיר פלסטיני. בשנת 2010 נערך הטקס בביתו של האסיר נאיל ברגותי בכפר כובאר, בהשתתפות שר האסירים הפלסטיני, ובשנת 2011 התקיים הטקס בהשתתפות ראש הממשלה הפלסטיני סלאם פיאד בביתו של אכרם מנסור, אסיר שמשפחתו מתגוררת בקלקיליה. החמאס מאיים: נחטוף חיילים נוספים למען שחרור אסירים פלסטיניים, באתר הארץ, 17 באפריל 2010 מאירועי יום האסיר בשנת 2010 שביתת הרעב של האסירים הפלסטינים, מאי 2012, מאתר תנועת מאבק סוציאליסטי אסף גבור, יום האסיר: עימותים בין צה"ל לפלסטינים, באתר nrg‏, 16 באפריל 2015 רונית מרזן, אסירים במלכוד, באתר הפורום לחשיבה אזורית, 10 במרץ 2017 ידיעה על שביתת רעב ביום האסיר באתר סוכנות הידיעות של כווית, 17 באפריל 2011 יום האסיר, דבר, 16 באפריל 1980 סקירת תקשורת פלסטינית 20-26.4.1998 ניר יהב‏, יום האסיר: 10,000 פלסטינים בכלא הישראלי, באתר וואלה, 17 באפריל 2008 `הוועד למען האסירים הפלסטיניים` מזמין אתכם למשמרת מחאה לציון יום האסיר הפלסטיני ניר יהב‏, חג החירות? 6,000 פלסטינים כלואים בישראל - וואלה חדשות, באתר וואלה, 17 באפריל 2011 סוכנויות הידיעות, ג'קי חורי, החמאס מאיים: נחטוף חיילים נוספים למען שחרור אסירים פלסטיניים, באתר הארץ, 17 באפריל 2010 מה נעשה בשטחים הכבושים - סכום שבועי: השבוע צוין בשטחים `יום האסיר הפלסטיני`. האסירים הביטחוניים בבתי הכלא בישראל הכריזו על שביתת רעב של יום אחד לציון האירוע. אלפי אסירים פלסטיניים בבתי הכלא בישראל ישבתו היום שביתת רעב, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 11 באפריל 2007 אירועים לציון יום האסיר הפלסטיני בשבת
משואה (מכון)

מַשּׂוּאָה – המכון ללימודי השואה הוא מכון ללימודי השואה השוכן בקיבוץ תל יצחק. בתחומי המכון נמצאים מוזיאון ומרכז סמינרים בינלאומי. כמו כן, ממוקם בקמפוס משואה בית ספר מרכזי להוראת השואה, שבו מועברות פעילויות בנושא מורשת השואה. לצורך כך, קיימים במכון ארכיון, ספרייה, פנימייה, אולמות דיון ואמפיתיאטרון. בתיאטרון זה מתקיימים טקסים לזכר השואה והגבורה כל שנה ובמשך שנים רבות בהשתתפותם של פוליטיקאים, אנשי צבא בכירים ואמנים ידועי שם. במכון ניתן לארח קבוצות למשך תקופות קצרות, היות שיש בו מבנים המיועדים ללינה במקום. מכון משואה הוקם בשנת 1972 על ידי חברי קיבוץ תל יצחק אשר היו הגרעין המייסד בזמן הקמתו (1938). חברי הקיבוץ שהקימו את המכון היו עולים חדשים מפולין שהצליחו לעלות לארץ ישראל לפני השואה. רבים מתושבי הקיבוץ הם ניצולי השואה וחברים אחרים שנולדו בקיבוץ או עלו מדרום אמריקה, ויוצאי תנועת הנוער הציוני מגליציה ומזגלמביה שבמערב פולין. במסגרת פעילות המכון נערכים בו סמינרים לבני נוער, לאנשי כוחות הביטחון וכן לסטודנטים ולמורים מהארץ ומהעולם והם מתארחים במקום. מטרת המכון לקרב את הקהל הרחב לדיון בקשר שבין זיכרון השואה לשאלות מרכזיות העומדות על סדר היום הציבורי. הסמינרים מפגישים את הלומדים עם ניצולי שואה ומנסים להעמיק את הבנת האסון מנקודת מבט אישית של מי שחוו את החוויה על בשרם, או באמצעות כלים, כמו הקלטות של מי שאינם בחיים. המכון מזמין פרופסורים ומומחים בתחום כדי ללמד את הנושאים המגוונים שבנדון. יו"ר מכון משואה הוא פרופסור יצחק קשתי, ניצול שואה מהונגריה ובין יתר תפקידיו חקר את ההיסטריה החברתית של יהדות הונגריה. מנכ"לית משואה כיום היא איה בן-נפתלי, בת הקיבוץ, שנולדה בתל יצחק למשפחת ניצולים מליטא. מדיה וקבצים בנושא משואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משואה משואה, סרטונים בערוץ היוטיוב משואה - יד לחברי תנועות נוער ציוניות בשואה ובמרי, דף שער בספרייה הלאומית משואה, באתר "גיידסטאר ישראל" ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.