laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה

שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה (בטג'יקית: Мамнуъгоҳи давлатии табии Бешаи палангон, תעתיק "בשאי פלאנגון"; ברוסית: Тигровая балка, מילולית "עמק הטיגריס") נמצאת בטג'יקיסטן קרוב לגבול אפגניסטן שם מתחברים הנהרות ואחש (אנ') ופאנג' (אנ') ויוצרים את האמו דריה. השמורה משתרעת לאורך 40 קילומטרים מדרום-מערב לצפון-מזרח. שמורת הטבע הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשם "יערות הטוגאי של שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה" ונוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית. בהסבר להחלטה נאמר: נכס זה ממוקם בין הנהרות ואחש ופאנג' בדרום-מערב טג'יקיסטן. השמורה כוללת מערכות אקולוגיות נרחבות של צמחית גדות המכונה טוגאי, מדבר קשקה-קום החולי, פסגת בוריטאו, כמו גם הרי הודג'ה-קזיון. הנכס מורכב מסדרה של טרסות של מישורי הצפה מכוסות בקרקעות סחף, הכוללות יערות הטוגאי שעל גדות הנהרות עם מגוון ביולוגי ספציפי מאוד בעמק. יערות הטוגאי בשמורה מייצגים את יער הטוגאי הגדול והשלם ביותר מסוג זה במרכז אסיה, וזהו המקום היחיד בעולם בו השתמר יער הטוגאי, המערכת האקולוגית של עצי צפצפת הפרת, במצבו המקורי על פני שטח נרחב כזה. השמורה ששטחה 460 קילומטרים רבועים מתוארת על ידי הקרן העולמית לשימור חיות הבר כשמורת הטבע החשובה ביותר במרכז אסיה, בגלל גודלה והמגוון האקולוגי שבה. בנוסף, יש לה חשיבות גדולה עבור מערכות אקולוגיות של מינים נדירים של טוגאי (אנ'), או יער גדות. המקומות הגבוהים ביותר מגיעים לכ-1,200 מטר מעל גובה פני הים. האקלים יבשתי וצחיח, בתי הגידול השונים של טיגרובאיה בלקה כוללים מדבריות למחצה, שטחי עשב דמויי סוואנה עם עצי פיסטוק וצמחיית טוגאי עם צפצפה, יצהרון מכסיף (אנ') ועשבים גבוהים. האזור היה אחד המעוזים האחרונים של הטיגריס הכספי, שעקבותיו נראו בשמורה בפעם האחרונה ב-1953. נכון להיום, טיגרובאיה בלקה היא עדיין משכן הטרף הראשי המקורי של הטיגריס, אייל בוכרי (אנ') נדיר. מינים גדולים נוספים של השמורה כוללים צבועים מפוספסים, תנים זהובים, חתולי ביצות, חזירי בר, צבי הזפק, דורבנים, נוטריות שהובאו מבחוץ, זאבים אפורים, שועלים אדומים ובגבעות גם כבש אוריאל. השמורה זוהתה על ידי BirdLife International כאזור ציפורים בעלי חשיבות (IBA) מכיוון שהיא תומכת במספרים משמעותיים של אוכלוסיות מיני עופות שונים, בין אם כישיבים, או כשוהים בחורף, רבייה או כנתיב נדידה. אלה כוללים נטה אדומת-ראש, קורמורן גמדי, בז ציידים, אגמייה מצויה, עגור אפור, מין היונה Columba eversmanni (אנ'), שעיר משורטט, תחמס מצרי, מין הנקר Dendrocopos leucopterus (אנ'), עורב חום-עורף, ירגזי מצוי, עפרוני מדבר, מדברון, שיחנית אסייתית, מין הדרור Passer ammodendri (אנ') וסבכי מדבר. מדיה וקבצים בנושא שמורת הטבע טיגרובאיה בלקה בוויקישיתוף Nomination Text - UNESCO site Физико-географические особенности заповедника Tigrovaya Balka State Nature Reserve Tugay forests of the Tigrovaya Balka Nature Reserve
סמל טונגה

סמל טונגה עוצב בשנת 1875 עם חקיקת חוקת המדינה. לפי ההיסטוריון איאן קמפבל(אנ') הסמל עוצב בידי המיסיונר שירלי וולדמר בייקר(אנ') ששהה בממלכה במשך שלושים שנה ואף היה ראש ממשלתה. לפי מקורות אחרים הסמל עוצב בידי נסיך מקומי. סמל טונגה הוא שלט אצולה המחולק לארבעה חלקים. במרכז השלט מגן דוד וצלב. שלוש החרבות המצויות ברביע הימני התחתון של הסמל מסמלות את שלושת בתי המלוכה ששלטו בטונגה - השושלות: טואי טונגה, טואי האטאקאראלאואה והשושלת הנוכחית טורי קאנוקופולו. היונה עם ענף עץ הזית המופיעה ברביע השמאלי התחתון מסמלת את השאיפה לשלום בטונגה (סמל המתבסס על סיפור נח והמבול). שלושת הכוכבים המופיעים ברביע השמאלי העליון מסמלים את שלוש קבוצות האיים העיקריות של טונגה: טונגטאפו, ואואו והאאפאי. הכתר המופיע ברביע הימני העליון מסמל את העובדה שטונגה היא מונרכיה. סביב הכתר שני דגלי המדינה, בתחתיתו, על קלף רשום מוטו המדינה ובראש הדגל עלי זית וכתר המסמלים את בית המלוכה של טונגה. דגל טונגה המנון טונגה מדיה וקבצים בנושא סמל טונגה בוויקישיתוף עמית נאור, איך הגיע מגן דוד לכתר של המלכה הענקית של טונגה?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 12.04.2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיק נאז'י

אזקיאל טובצ'וקו "זיק" נאז'י (באנגלית: Ezekiel Tobechukwu "Zeke" Nnaji; נולד ב-9 בינואר 2001) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר, בקבוצת דנוור נאגטס מליגת ה-NBA. נאז'י נולד במיניאפוליס שבמינסוטה. בשנת 2019 החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה ביחד עם ניקו מאניון, ג'וש גרין וכריסטיאן קולוקו. בעונתו היחידה בליגת המכללות העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק. נאז'י נבחר בבחירה ה-22 של דראפט ה-NBA‏ 2020, על ידי דנוור נאגטס. ב-4 בדצמבר 2021 קלע שיא קריירה של 21 נקודות, במשחק מול ניו יורק ניקס. בעונת 2022/2023 זכה עם הנאגטס באליפות ה-NBA, לאחר שגברו בסדרת הגמר על מיאמי היט (4–1). לאורך כל פלייאוף 2023 שותף ב-12 דקות משחק בסך הכול. באוקטובר 2023 חתם על הארכת חוזה בדנוור ל-4 עונות נוספות (החל מ-2024), בסך כ-32 מיליון דולר. זיק נאז'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN
אוטו ולס

אוטו ולס (גרמנית: Otto Wels;‏ 15 בספטמבר 1873 - 16 בספטמבר 1939) היה יושב ראש ה-SPD, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית משנת 1919, וחבר הרייכסטאג בין 1920 ל-1933, מראשי ההתנגדות הגרמנית לנאציזם בתחילת שלטון המפלגה הנאצית בגרמניה. בשנת 1919 יצא ולס נגד הטענות שגרמניה הייתה אשמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. ולס נבחר בשנת 1923 לחבר הנהלה של האינטרנציונל הסוציאליסטי. ב-23 במרץ 1933 היה ולס היחיד בין חברי הרייכסטאג שיצא בגלוי כנגד חוק ההסמכה שהגה אדולף היטלר על מנת ליתן הכשר חוקי לשלטונו הרודני. החוק התיימר להעביר את סמכות החקיקה מן הרייכסטאג לממשלת הרייך בראשותו של היטלר לתקופה של ארבע שנים, ובכך להעניק להיטלר סמכויות דיקטטוריות בלתי מוגבלות. בהצבעה שהתקיימה באותו היום, בבית האופרה קרול בברלין (שכן הרייכסטאג עצמו נשרף מספר ימים קודם לכן, שרפה שהיוותה את התירוץ להעלאת החוק לדיון), גילה ולס אומץ לב אישי, כאשר על אף נוכחותם הבריונית של אנשי ה-SA לבושי החולצות החומות, והנציגים הנאצים ששרקו והריעו בעת נאומו, נשא נאום נוקב בו הצביע על הסכנה הטמונה בחוק שעלה לדיון. רבים מחבריו של ולס, עשרים ושישה חברי הרייכסטאג מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית כבר נעצרו, וולס עצמו יכל לצפות כי הוא עצמו ייעצר עוד בטרם יחל נאומו. ולס אמר בין היתר: "בשעה היסטורית זו, אנו הסוציאל-דמוקרטים הגרמנים, נשבעים אמונים לעקרונות ההומאניות והצדק, לחירות ולסוציאליזם. אף חוק הסמכה אינו יכול להעניק את הסמכות להרוס רעיונות נצחיים, שאינם ניתנים להשמדה... מרדיפות חדשות אלו יכולה הסוציאל-דמוקרטיה הגרמנית לשאוב כוחות מחודשים. אנו שולחים את ברכותינו למדוכאים ולנרדפים. אנו מברכים את חברינו ברייך. עמידתם האיתנה ונאמנותם ראויים להערצה. האומץ בו הם שומרים על אמונותיהם וביטחונם שאינו ניתן לשבירה מבטיחים לנו עתיד בהיר יותר". בהביטו ישירות אל היטלר, הצהיר ולס - "אתה יכול לקחת את חיינו ואת חירותנו, אך לא את כבודנו". מילותיו הבאות - "אנו חסרי מגן, אך לא חסרי כבוד", "Wir sind wehrlos aber nicht ehrlos.", הפכו לציטטה ידועה. כל 94 חברי ה-SPD ברייכסטאג הצביעו כנגד החוק, אך כל שאר חברי הרייכסטאג שנכחו בדיון (רבים נעצרו, הושלכו למחנות ריכוז, והתייצבותם להצבעה נמנעה בדרכים אחרות) הצביעו בעד. העברת חוק ההסמכה סימנה את סופו של המשטר הפרלמנטרי הדמוקרטי בגרמניה, והעניקה בסיס חוקי לשלטונו הדיקטטורי של היטלר. לאחר מספר שבועות אסר היטלר על קיום ה-SPD, ומפלגות פוליטיות אחרות בגרמניה, ולבסוף הכריז כי המפלגה הנאצית היא המפלגה החוקית היחידה בגרמניה. ולס יצא לגלות עוד בטרם הוכרז כי פעילות ה-SPD אינה חוקית. הוא הקים את מרכז המפלגה בתחילה בחבל הסאאר, אשר היה תחת שליטה של חבר הלאומים, ולאחר שגרמניה החזירה לעצמה את השליטה בחבל, יצא לפראג ולאחר מכן לפריז, שם מת בשנת 1939. מדיה וקבצים בנושא אוטו ולס בוויקישיתוף אוטו ולס, באתר Discogs (באנגלית) גרמניה האחרת - הסוציאלדמוקרטיה הגרמנית, חרות, 26 באוקטובר 1951 צורות־הארגון של תנועת־הפועלים הביךלאמית, הפועל הצעיר, 23 במרץ 1923 ברכות להופעת דבר, דבר, 1 ביוני 1925 ארנון מגן, ה-30 בינואר 1933, למרחב, 3 בפברואר 1963 הנוסח הרשמי של אסור הסוציאל דמוקרטיה ברייך של היטלר, דואר היום, 27 ביוני 1933
יחסי סנגל – ערב הסעודית

יחסי סנגל–ערב הסעודית הם היחסים הבילטרליים וההיסטוריים בין סנגל לערב הסעודית. מאז פרוץ מלחמת האזרחים בתימן, סנגל הייתה חלק מהקואליציה בראשות ערב הסעודית נגד החות'ים, ארגון טרור שיעי-זיידי הפועל בתימן. סנגל הבטיחה לשלוח למעלה מ-2,100 חיילים שיצטרפו לקואליציה. עם זאת, הבטחה זו מעולם לא קוימה.[דרוש מקור] למרות שלא ניתקה את יחסיה עם קטר, סנגל תמכה בערב הסעודית על שצמצמה את יחסיה עם קטר מאז החל המשבר הדיפלומטי הקטרי. אף על פי כן, מאוחר יותר מינתה סנגל שגרירה בקטר, בתקווה להפחית את המתיחות בין ערב הסעודית לקטר. לסנגל יש שגרירות בריאד. לערב הסעודית יש שגרירות בדקר. "Senegal to send 2,100 troops to join Saudi-led alliance". Reuters. 5 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Embassy of Senegal in Saudi Arabia, VisaHQ (באנגלית אמריקאית) Embassy of Saudi Arabia in Senegal, VisaHQ (באנגלית אמריקאית)
הבחירות ללוק סבהה (2009)

הבחירות ללוק סבהה ב-2009 התקיימו בחמש פעימות מ-16 באפריל ועד ל-13 במאי, ונקבע בהם הרכבו של הלוק סבהה ה-15. הבחירות, בהם היו 716 מיליון בעלי זכות הצבעה, היו הבחירות הגדולות בעולם בעת עריכתן, והתמודדו בהם 8,070 מועמדים על 543 המושבים שבלוק סבהה. בבחירות ניצחה קואליציית הברית הפרוגרסיבית הלאומית שבהובלת מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, שזכתה ב-322 מושבים. הבחירות ללוק סבהה נערכות אחת לחמש שנים, אלא אם כן הלוק סבהה מפוזר קודם לכן. הבחירות הקודמות לוק סבהה התקיימו במאי עד אפריל 2004, וכהונתה עמדה לתום ב-1 ביוני 2009. ההצבעה נוהלה על ידי ועדת הבחירות של הודו, ובעקבות היקפה הגדול נוהלה בחמישה פעימות. לקראת הבחירות ב-2009 אומצה מפת מחוזות בחירה חדשה, שהתבססה על מפקד האוכלוסין שנערך ב-2001. גבולות 499 מתוך 543 מחוזות הבחירה שורטטו מחדש, כשהשינוי מקיף את כלל מדינות הודו פרט לארונאצ'ל פרדש, אסאם, ג'אמו וקשמיר, ג'הרקנד, מניפור ונאגאלנד, ואת שתי טריטוריות האיחוד דלהי ופודוצ'רי (דאמאן ודיו, דאדרה ונאגר האוולי וצ'אנדיגאר הן בעלות מחוז בחירה יחיד ולא נעשה בו שינוי). מועמד הקונגרס בבחירות אלו היה מאנמוהאן סינג, ראש ממשלת הודו המכהן. מפלגת העם ההודית והברית הדמוקרטית הלאומית, קואליציית המפלגות שבראשותה, הודיעו בספטמבר 2007 כי לאל קרישנה אדוואני יהיה מועמד המפלגה לראשות הממשלה בבחירות. מאנמוהאן סינג הושבע לראשות הממשלה בשנית ב-22 במאי 2009. מדיה וקבצים בנושא הבחירות ללוק סבהה בוויקישיתוף Dipu Rai, The rise of BJP and the shifting political landscape in India, India Today, ‏14 בדצמבר 2023 Advani is BJP's Prime Ministerial candidate, טיימס אוף אינדיה, ‏10 בדצמבר 2007
קאהי אסטיאני

קאהי אסטיאני (בגאורגית: კახი შალვას ძე ასათიანი‏; 1 בינואר 1947 – 20 בנובמבר 2002) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת קשר בקבוצת דינמו טביליסי ובנבחרת ברית המועצות. קאהי אסטיאני גדל במחלקת הנוער של המועדון דינמו טביליסי. בגיל 18 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון, בה שיחק את כל שנות הקריירה שלו. בגיל 28 נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגלל פציעה. בשנת 1968 זומן אסטיאני לנבחרת ברית המועצות. היה בסגל הנבחרת ליורו 1968, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בטורניר. לעומת זאת, במונדיאל 1970 לקח חלק בכל ארבעת משחקי הנבחרת בטורניר, והבקיע במהלכו שער אחד (במשחק מול בלגיה). לאחר הפרישה ממשחק פעיל עבד בצוות הניהול של דינמו טביליסי. בשנת 1987 אימן במשך כמה חודשים את הקבוצה. בהמשך עבד במשרד הספורט של גאורגיה. בתחילת שנות 2000 התמנה לסגן נשיא חברת תעופה גאורגית. קאהי אסטיאני נרצח ביריות ליד ביתו בטביליסי ב־20 בנובמבר 2002, במה שנראה כחיסול פלילי. רצח שלו לא פוענח עד היום. נקבר בפנתאון סבורתלו. קאהי אסטיאני, באתר Transfermarkt קאהי אסטיאני, באתר National Football Teams קאהי אסטיאני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt קאהי אסטיאני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי ונצואלה–סורינאם

יחסי ונצואלה–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים בין ונצואלה לסורינאם שכוננו בנובמבר 1975, זמן קצר לאחר שסורינאם קיבלה את עצמאותה. נכון ליוני 1978, אין חובת אשרה בין שתי המדינות. מאז תקופת ממשלתו של דסי באוטרסה התקיימו יחסים ידידותיים בין שתי המדינות. הוגו צ'אווס בירך את באוטרסה לאחר שניצח בבחירות. צ'אווס ערך ביקור רשמי בסורינאם ב-26 בנובמבר 2010. באוטרסה ביקר בוונצואלה בדצמבר 2011. ב-2019 סורינאם הצביעה נגד החלטת ארגון מדינות אמריקה שלא להכיר במשטרו של ניקולאס מדורו. היחסים הקרובים בין המדינות נמשכים גם תחת שלטונו הנוכחי של צ'אן סנטוכי (אנ'). במהלך ביקורו של מייק פומפאו בסורינאם בספטמבר 2020, אמר סנטוכי כי אי אפשר לדון על פעולות נגד ונצואלה, וכי המשבר הקיים בוונצואלה (אנ') צריך להיפתר על ידי תושבי המדינה. הסחר בין שתי המדינות מוגבל. בשנת 2019 ייצאה סורינאם סחורות בשווי 1.95 מיליון דולר לוונצואלה, כאשר מוצר הייצוא העיקרי הוא אורז. ונצואלה ייצאה מוצרים בשווי 2.87 מיליון דולר כשהמוצר העיקרי הוא נפט. לוונצואלה יש שגרירות בפרמריבו. לסורינאם יש שגרירות בקראקס. מדיה וקבצים בנושא יחסי ונצואלה–סורינאם בוויקישיתוף "Chavez komt vandaag naar Suriname". Star Nieuws (בהולנדית). נבדק ב-26 בדצמבר 2021. {{cite news}}: (עזרה) Embassy of Venezuela in Suriname, VisaHQ (באנגלית אמריקאית) Embassy of Suriname in Venezuela, VisaHQ (באנגלית אמריקאית)
בוורלי ביירון

בוורלי ברטון ביירון (באנגלית: Beverly Barton Byron; נולדה ב-27 ביולי 1932) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מרילנד בין השנים 1979–1993. בוורלי ברטון בוצ'ר נולדה בבולטימור שבמרילנד לרות (לבית ברטון) והארי בוצ'ר, שדרן רדיו ב-CBS ושליש צבאי לגנרל דווייט אייזנהאואר במהלך מלחמת העולם השנייה. בילדותה התגוררה משפחתה במלון וורדמן פארק, והקשרים של אביה בוושינגטון הבירה אפשרו לה לפגוש ולהתיידד עם דמויות מובילות כמו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט והגברת הראשונה אלינור רוזוולט. היא גם הייתה מכרה אישית של דווייט ומיימי אייזנהאואר. העסקן הפוליטי ג'ור'ג אדוארד אלן היה הסנדק שלה. בשנת 1950 סיימה ביירון את לימודיה בבית הספר הקתדרלה הלאומית שבוושינגטון הבירה, וב-1962 השלימה את לימודיה הגבוהים במכללת הוּד שבפרדריק. בתום לימודיה הגבוהים השתלבה ביירון במוסדות ללא כוונות רווח ובגיוס כספים עבור המפלגה הדמוקרטית. בבחירות 1978 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית אל מושבו הריק של בעלה המנוח גודלו ביירון (אנ'), שמת מהתקף לב כחודש טרם הבחירות. היא נבחרה לאחר מכן לשש תקופות כהונה נוספות, וכיהנה עד לינואר 1992. היא הייתה חברה בוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים, בוועדה המיוחדת להזדקנות ובוועדה לענייני פנים. במהלך כהונתה בקונגרס התמקדה ביירון בענייני צבא וביטחון לאומי. היא ישבה בראש הפאנל המיוחד של בית הנבחרים בנושא בקרת נשק בשנים 1983–1986, ותמכה במיזם לפיתוח טילי LGM-118 Peacekeeper (אנ'). היא הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שטסה על סיפון לוקהיד SR-71 של חיל האוויר האמריקאי, עליו טסה כאישיות חשובה מאוד בנובמבר 1985. ביירון הייתה דמוקרטית שמרנית. היא התנגדה להפלות ותמכה במדיניות הפיסקלית של הנשיא הרפובליקני רונלד רייגן. ב-1987 התמנתה ליו"ר ועדת המשנה לענייני כוח אדם ופיצויים צבאיים לאחר שגברה בבחירות פנים-סיעתיות על הדמוקרטית הליברלית ובת חסותו של יו"ר ועדת הכוחות המזוינים לס אספין, פט שרודר (אנ') מקולורדו. ביירון נודעה לשמצה בשל עמדותיה השמרניות החריגות במפלגה הדמוקרטית, ובבחירות לנשיאות ב-1988 הצביעה למועמד הרפובליקני ג'ורג' הרברט ווקר בוש. עמדות אלה הניאו ממנה מצביעים ליברליים רבים במרילנד הדמוקרטית בין כה וכה, וכוחה הפוליטי נחלש במרוצת השנים. בבחירות 1992 הפסידה ביירון בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למועמד ליברלי הרבה יותר, חבר בית הנבחרים המדינתי תומאס האטרי, שבבחירות הכלליות הפסיד למועמד הרפובליקני רוסקו ברטלט. לאחר שעזבה את הקונגרס מונתה בשנת 1995 בידי הנשיא ביל קלינטון לחברה במועצת המבקרים של האקדמיה הימית של ארצות הברית, והייתה חברה במועצת העוצרים של מכון פוטומק לחקר מדיניות. היא מתגוררת בהווה בפרדריק שבמרילנד. מדיה וקבצים בנושא בוורלי ביירון בוויקישיתוף בוורלי ביירון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) BYRON, Beverly Barton Butcher, באתר history.house.gov (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בוורלי ביירון".
עז תלם

עֹז תלם (נולד ב-18 בנובמבר 1986) הוא בלוגר אוכל ומדריך בישול ישראלי. הבעלים של הבלוג "The Kitchen Coach". תלם השתתף בעונה הראשונה של תוכנית המציאות היפה והחנון ממנה הודח ראשון. למד לימודי בישול בסיסי ועבד כטבח במשך 3 שנים במסעדות "מסה" של אביב משה, "שגב" של משה שגב ו"כתית" של מאיר אדוני. את כתבות האוכל הראשונות כתב למגזין הסטודנטים של המרכז הבינתחומי בשנת 2008. בשנת 2011 עבד כעורך תוכן שיווקי ב־Nana10. פרסם טור אוכל קבוע במשך שנה וחצי, מינואר 2014 בשם "מאמן המטבח" באתר וואלה. בסיום שנה זו, הקים את בלוג האוכל שלו "The Kitchen Coach" בו הוא מציג מתכונים פרי עטו הכוללים הסבר נרחב על המרכיבים ושיטות הבישול תוך מחקר שמבצע תלם לפני כתיבת כל מתכון. בין השאר מוצגים היסטוריית המנה והרקע התרבותי שלה והצעות להתאמות המנה להעדפות קולינריות שונות (טבעונות, צמחונות, ללא גלוטן). בשנת 2017 יצא לאור בהוצאה עצמית ספר הבישול הראשון שלו "ספר הכרובית" שהודפס בשלוש שפות: עברית, אנגלית וספרדית. היה אחד ממגישי ערוץ האוכל. תלם נשוי לעדי, בעלת תואר שני באגרונומיה ומדריכת שיטת מונטסורי. הם גרים עם שני בניהם בכפר סבא. בעל תואר שני במנהל עסקים מהבינתחומי הרצליה. אתר האינטרנט הרשמי של עז תלם עז תלם, ברשת החברתית אינסטגרם ‏The Kitchen Coach בלוג האוכל של עז תלם בואו להכיר את עז תלם, באתר "רעבים ברעבך", ‏21 בינואר 2020 לירן אוהלי, אחי, מה הקטע עם הכרובית? מדור "פה גדול" עם עז תלם, באתר ישראל היום, 7 בפברואר 2022 עז תלם, המדריך: איך להכין סלט כרוב מושלם | The Kitchen Coach, באתר The Kitchen Coach, ‏14 במרץ 2017
סמל לסוטו

סמל לסוטו אומץ רשמית ב-4 באוקטובר 1966 בעקבות עצמאותה של המדינה. הסמל עודכן ב-2006. הסמל מכיל מגן מסוג באסותו עליו ניצב תנין. המגן מסמל את הקבוצה האתנית העיקרית של לסוטו. מאחורי המגן מצויים שני רובים מוצלבים. למגן שני תומכים - שני סוסי באסותו. בחזית הסמל סרט מוזהב שעליו רשום מוטו לסוטו - באותיות לטיניות: Khotso, Pula, Nala (שלום, גשם, רווחה). דגל לסוטו המנון לסוטו מדיה וקבצים בנושא סמל לסוטו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיגוע הירי במוזיאון השואה בוושינגטון די. סי. (2009)

פיגוע הירי במוזיאון השואה בוושינגטון די. סי. היה פיגוע ירי ופשע שנאה על רקע אנטישמי, שהתרחש במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, בסביבות השעה 12:50 ב-10 ביוני 2009. מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה היה בעבר יעד לטרור מצד אנשים הדוגלים בעליונות לבנהן עוד מהקמתו ב-1993. בשנת 2002 סוכלה תוכנית של שני אנשים הדוגלים בעליונות לבנה אשר זממו לתקוף את המוזיאון באמצעות פצצת דשן. בסביבות השעה 12:50 ב-10 ביוני 2009, ג'יימס וונקר פון ברון בן ה-88 נכנס למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון די. סי., עם רובה וירה למוות בשוטר שאיבטח את המוזיאון. שוטרים אחרים במוזיאון השיבו באש ופצעו את פון ברון אשר נתפס לאחר מכן. פון ברון הואשם בבית המשפט הפדרלי ב-11 ביוני 2009 ברצח מדרגה ראשונה. ב-29 ביולי 2009 חבר מושבעים פדרלי הגיש נגד פון ברון כתב אישום שכלל שבעה סעיפים כללו שלושה אישומים בפשעי שנאה, וכן ארבעה אישומים שהפכו אותו כשיר לעונש מוות. בספטמבר 2009, שופט הורה שפון ברון יעבור הערכת כשירות כדי לקבוע אם יוכל לעמוד לדין או לא. ב-6 בינואר 2010 פון ברון מת מסיבות טבעיות בעת שהמתין למשפטו. פון ברון דגל בעליונות לבנה, היה מכחיש שואה ונאו-נאצי. פון ברון הורשע בעבר בכניסה לבניין הפדרל ריזרב עם כלי נשק שונים במהלך שנת 1981 ובניסיון לבצע מעצר אזרחי לחברי מועצת הנגידים של הפדרל ריזרב. טרור בארצות הברית Halsey III, Ashley; Paul Duggan (2009-06-11). "Was He Capable of This? Yes". Washington Post. ארכיון מ-2012-11-08. נבדק ב-2009-06-13. "Guard Slain in Museum Shootout ID'd; Gunman Hospitalized". WJLA-TV. 2009-06-10. אורכב מ-המקור ב-2009-06-13. נבדק ב-2009-06-10. Wilgoren, Debbi; Branigin, William (2009-06-10). "2 People Shot at U.S. Holocaust Museum". The Washington Post. ארכיון מ-2009-08-26. נבדק ב-2009-06-10. Del Quentin Wilber, Von Brunn, white supremacist Holocaust museum shooter, dies (אורכב 03.02.2017 בארכיון Wayback Machine), Washington Post (January 7, 2010), B01. "Criminal Complaint (U.S v. James Wenneker von Brunn)". FindLaw. 2009-06-11. ארכיון מ-2009-06-14. נבדק ב-2009-06-11. [1] Wilber, Del Quentin (2009-07-29). "Holocaust Museum Shooter Indicted on First-Degree Murder". The Washington Post. ארכיון מ-2012-11-08. נבדק ב-2009-07-30. "James Von Brunn Indicted for Murder of Special Police Officer Stephen Johns and Hate Crimes Charges for Attack on the United States Holocaust Memorial Museum" (הודעה לעיתונות). Federal Bureau of Investigation. 2009-07-29. ארכיון מ-2017-05-12. נבדק ב-2009-07-30. "North Carolina: Shooting Defendant Is Transferred". The New York Times. Associated Press. 2009-09-28. pp. A23. ארכיון מ-2015-11-08. נבדק ב-2009-09-29. Pilkington, Ed (ינואר 7, 2010). "Holocaust museum shooting suspect dies". The Guardian. London: guardian.co.uk. ארכיון מ-ספטמבר 9, 2013. נבדק ב-ינואר 7, 2010. "Suspect is seized in Capital in threat at Federal Reserve". The New York Times. United Press International. 1981-12-08. ארכיון מ-2016-03-24. נבדק ב-2017-02-20.
מאיה צ'יבורדאנידזה

מאיה צ'יבּוּרדאנידזֶה (בגאורגית: მაია ჩიბურდანიძე; נולדה ב-17 בינואר 1961) היא שחמטאית עבר גאורגית בדרגת רב-אמן, שהייתה אלופת העולם בשחמט לנשים במשך 13 שנים. בגיל שבע-עשרה הפכה לשחקנית הצעירה ביותר שזכתה אי פעם בתואר "אלופת העולם לנשים", ונישלה מהתואר שחמטאית גאורגית אחרת בשם נונה גפרינדשווילי. צ'יבורדאנידזה פרשה מפעילות שחמטאית ביוני 2011. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ'). מאיה נולדה בעיר כותאיסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). היא החלה לשחק שחמט בהיותה בגיל 8. בשנת 1976 היא זכתה בתואר אלופת ברית המועצות לנערות ושנה לאחר מכן, בשנת 1977, היא זכתה בתואר אלופת ברית המועצות לנשים. באותה שנה הוענק לה התואר רב אמן. היא זכתה בצורה משכנעת בהופעתה הבכורה בתחרות השחמט הבינלאומית לנשים בבראשוב כשהייתה עוד בגיל 13, ושנה לאחר מכן, ב-1975, בתחרות בטביליסי, שהייתה התחרות האחרונה לפני שהחלה להשתתף בתחרויות שחמט בינלאומיות לנשים. סגנון המשחק שלה הוא סולידי אמנם אבל אגרסיבי ומבוסס היטב על עקרונות קלאסיים כפי שניתן לצפות משחקנית שאומנה בתחילת דרכה על ידי אדוארד גופלד, מראשי מאמני השחמט הסובייטים. צ'יבורדאנידזה הוכיחה שהיא מתחרה רצינית כבר בתחרות הראשונה לנשים שנערכה ב-1976 בטביליסי כאשר סיימה במקום השני באינטרזונל (Interzonal) לנשים. הזכייה במקום השני איפשרה לה להיות מועמדת במשחקי אליפות העולם של 1978. היא הפתיעה את כל המועמדים האחרים והלכה כל הדרך אל חצי גמר בו ניצחה את אלה קושניר בתוצאה ½7‏-½6 לזכותה (41 מהלכים). היא המשיכה להפתיע גם בגמר שנערך בביצ'וינתה (אבחזיה, גאורגיה) וניצחה את מי שהייתה אלופת העולם במשך 16 שנים ב-52 מהלכים (מאיה שיחקה בשחור). נבחרת ברית המועצות שלטה באולימפיאדות השחמט לנשים של שנות ה-80 בזכותה של צ'יבורדאנידזה. לאחר שגאורגיה קיבלה את עצמאותה מברית המועצות לשעבר, היא שיחקה על הלוח הראשון של גאורגיה, שזכתה ב-3 מדליות זהב, בתחילת שנות ה-90. מאיה נחשבת לאחת משחקניות השח הגדולות של כל הזמנים. היא ייצגה את ברית המועצות ב-7 אולימפיאדות וגאורגיה ב-8 אולימפיאדות נוספות. בשנת 2008, באולימפיאדת דרזדן, שיחקה על הלוח הראשון של גאורגיה, למרות גילה המבוגר יחסית, הציגה ביצועים ברמת יכולת של :2715, וגאורגיה זכתה שוב במקום הראשון, ובמדליית הזהב, ומאיה בעצמה גם זכתה במדליית זהב אישית, בזכות רמת הביצוע האישית, הגבוהה ביותר. מדיה וקבצים בנושא מאיה צ'יבורדאנידזה בוויקישיתוף מאיה צ'יבורדאנידזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאיה צ'יבורדאנידזה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מאיה צ'יבורדאנידזה, באתר פיד"ה (באנגלית) מאיה צ'יבורדאנידזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://web.archive.org/web/20061016172633/http://hem.bredband.net/b153434/Index.htm (באנגלית) מאיה צ'יבורדאנידזה שחקנית שח גאורגית, באתר צ'סמניאק, 5 במרץ 2006 (באנגלית) אינטרזונל (Interzonal) - היו תחרויות שחמט שאורגנו על ידי פיד"ה והיוו תחנה בדרך לאליפות העולם בשחמט. בת 17 - אלופת העולם בשחמט, מעריב, 6 באוקטובר 1978
זורקו צ'נאדי

זורקו צ'נאדי (בסרבית: Зорко Чанади‏; 25 ביולי 1925 – 24 באוגוסט 2003) היה גנרל יוגוסלבי אשר כיהן כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1985–1987. צ'נאדי נולד ב-25 ביולי 1925 בעיר אורחוביצה. לאחר שסיים את לימודיו היסודיים, הוא החל לעבוד כעוזר מכירות. ב-1943 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה והתגייס לפרטיזנים של טיטו. הוא לחם עם הפרטיזנים עד סוף המלחמה, ושימש כמפקד פלוגה וכקומיסר פוליטי. לאחר המלחמה למד בבית ספר לקצינים עד 1948. בין 1950–1953 הוא למד באקדמיה הצבאית היוגוסלבית בבלגרד. בין 1974–1978 הוא שימש כסגן מפקד הארמייה ה-1, בין השנים 1980–1985 הוא שימש כמפקד הארמייה ה-5. ב-1 בספטמבר 1985 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי. הוא סיים את תפקידו ב-15 בספטמבר 1987 ופרש מהצבא. הוא נפטר בבלגרד ב-24 באוגוסט 2003. Vojni leksikon. „Vojnoizdavački zavod“ Beograd, 1981. godina. Ivetić, Velimir (2000). Načelnici generalštaba 1876—2000.* Beograd: Novinsko-informativni centar VOJSКA.
לינץ-בינדרמיכל

לינץ-בינדרמיכל (בגרמנית: Linz-Bindermichl) הוא פרבר של העיר לינץ באוסטריה עילית, שהיה אתר של מחנה לעקורים יהודים באזור הכיבוש האמריקאי לאחר מלחמת העולם השנייה. את מחנה העקורים ניהל הג'וינט בשיתוף עם ועדה מקומית יהודית. תמונות היסטוריות של לינץ (גרמנית) מדריך שמע גרמני לטיול בבינדרמיכל תמונה ממחנה לינץ-בינדרמיכל באתר בית לוחמי הגטאות United States Holocaust Memorial Museum, Linz-Bindermichel, אתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, ‏7.11.2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליפקה

האם התכוונתם ל... גיא ליפקה – כדורגלן ישראלי יאניס ליפקה – חסיד אומות העולם ליטאי פאול ליפקה – שחמטאי יהודי-גרמני ליפקין