laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וסט ברומיץ' אלביון

מועדון כדורגל וסט ברומיץ' אלביון (באנגלית: West Bromwich Albion Football Club) הוא מועדון הכדורגל הבכיר של העיר וסט ברומיץ', שהיא פרוור של העיר ברמינגהאם במרכז אנגליה. בשנת 1888 נמנה המועדון עם אחד מתריסר מייסדי הפוטבול ליג. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. וסט ברומיץ אלביון היה אחת מ-12 המועדונים שהקימו את הפוטבול ליג, הליגה המקצוענית הראשונה בעולם. בעונת 1919/1920 זכתה הקבוצה באליפות היחידה בתולדותיה. בעונת 1924/1925 הקבוצה סיימה במקום השני בליגה אחרי האדרספילד טאון. בעונת 1953/1954 זכתה הקבוצה בגביע ה-FA וסיימה במקום השני בליגה. בעונת 2004/2005 הקבוצה התמקמה במקום האחרון בחג המולד, ומאז הקבוצה השתפרה ונשארה בליגה במחזור האחרון. עונה לאחר מכן הקבוצה ירדה במחזור האחרון כשהיא חייבת ניצחון ובסופה הפסידה. בעונת 2007/2008 חזרה לפרמייר ליג לאחר שתי שנות היעדרות ובעונת 2008/2009 הקבוצה ירדה לאחר שסיימה במקום האחרון. בעונת 2009/2010 הקבוצה חזרה לפרמייר ליג. בעונת 2017/2018 הקבוצה ירדה לצ'מפיונשיפ לאחר שסיימה במקום האחרון. בעונת 2018/19 הפסידה הקבוצה לאסטון וילה בחצי גמר פלייאוף העלייה ונותרה עונה נוספת בצ'מפיונשיפ. בסיום עונת 2019/2020 שבה הקבוצה לפרמייר ליג תחת הדרכתו של סלאבן ביליץ' הקרואטי. את עונת 2020/2021 פתחה הקבוצה עם נקודה אחת בחמשת המחזורים הראשונים, הייתה זו פתיחת העונה הגרועה ביותר של הקבוצה בתולדות הפרמייר ליג, בסיום העונה ירדה ליגה והמאמן סם אלרדייס פוטר. ב-24 ביוני 2021 מונה ולריאן איסמאל לתפקיד המאמן בארבע השנים הקרובות. כעבור שמונה חודשים עזב איסמאל את המועדון ובמקומו מונה סטיב ברוס. בתחילת עונת 2022/23 הייתה הקבוצה ממוקמת בתחתית הצ'מפיונשיפ וסטיב ברוס פוטר. אחריו מונה כמאמן קרלוס קורבראן. בסיום העונה סיים המועדון במקום התשיעי ולא הצליח להעפיל למשחקי הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג. ב-13 בפברואר 2024 משפחת פטל מפלורידה קנו 87% מהמועדון ושילן פטל הפך ליו"ר המועדון. נכון ל-22 במאי 2024 אליפות אנגליה:(1) 1919/1920 סגנית האלופה: 1925, 1954 גביע אנגלי:(5) 1888, 1892, 1931, 1954, 1968 פיינאליסטית: 1886, 1887, 1895, 1912, 1935 גביע הליגה האנגלית:(1) 1966 פיינאליסטית: 1967, 1970 גביע ה-FA לנוער: 1976 מקום ראשון בליגת המשנה האנגלית: 1902, 1911, 2008 גביע אופ"א: רבע גמר (1): 1978/1979 סיבוב ראשון (2): 1979/1980, 1981/1982 גביע אירופה למחזיקות גביע: רבע גמר (1): 1968/1969 אנגליה רוני אלן אנגליה טוני בראון אנגליה סיריל רגיס אנגליה ג'ף אסטל אנגליה בובי רובסון אנגליה בריאן רובסון אנגליה בוב טיילור הולנד מרטין יול איטליה אנצו מרסקה ניגריה נוואנקוו קאנו סרביה ברניסלב איוואנוביץ' מדיה וקבצים בנושא וסט ברומיץ' אלביון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסט ברומיץ' אלביון וסט ברומיץ' אלביון, ברשת החברתית פייסבוק וסט ברומיץ' אלביון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וסט ברומיץ' אלביון, ברשת החברתית אינסטגרם וסט ברומיץ' אלביון, ברשת החברתית טיקטוק וסט ברומיץ' אלביון, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Albion appoint Valérien Ismaël as Head Coach | West Bromwich Albion, www.wba.co.uk (באנגלית) "West Bromwich Albion: Shilen Patel set to become chairman after takeover agreed". BBC Sport. 16 בפברואר 2024. נבדק ב-19 בפברואר 2024. {{cite news}}: (עזרה)
בובה ממולאת

בובה ממולאת היא בובת פרווה או פילוסין הממולאת בקש, שעועית, כותנה או חומרים דומים. בובות בד תוצרת בית ממולאות קש נוצרו כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19, ואפשר שאף מוקדם הרבה יותר. בעבר נהגו ליצור בובות ממולאות לרוב על ידי פחלוץ - מילוי עורותיהם הריקים של בעלי חיים שניצודו. עם זאת, בעזרת הטכנולוגיה המודרנית, אפשר ליצור בובות ממולאות בצורה סינתטית לגמרי, ללא שימוש בפרווה אמיתית. מפעל הבובות הממולאות הראשון הוא ככל הנראה חברת שטייף של מרגרטה שטייף, שנוסדה בשנת 1880 בגרמניה. עם מותגי הבובות המצליחים נמנה המותג ובקינז של חברת גאנז שנוסדה בשנת 1950. סוגי בובות הפרווה הנפוצים והמפורסמים ביותר הם דובוני צעצוע וקופי גרב. ביפן מופצות בובות דיסני צום צום על בסיס דמויי דיסני. ידוע מציורי מערות ממצרים העתיקה ומסופוטמיה, שבובות ממולאות היו קיימות עוד בחברות אלו, למטרות פולחן וכנראה גם למטרות שעשוע.[דרוש מקור] באירופה של ימי הביניים נעשה שימוש בחיות ממולאות במחזות מסתורין כדי לייצג חיות תנ"כיות, כמו הנחש בגן עדן והאריות בספר דניאל. במהלך המהפכה התעשייתית באירופה, החל משנת 1760 ואילך, החלה תעשיית הצעצועים לקום. במהלך המאה התשע-עשרה תפס תאוצה הרעיון של חיה ממולאת (הידועה גם כ"צעצוע רך" בבריטניה) כמוצר בידור, ותאגידים מסחריים כחברת שטייף קמו במטרה לייצר צעצועי ילדים. במאה העשרים נעשתה האנשה מקובלת מאוד בקרב אנשים בקהילות עירוניות, שהיו לעיתים קרובות מבודדים ומנותקים ממגע עם חיות אמיתיות. צעצועים רכים נותרו אהודים עד היום. בובות ממולאות מככבות כדמויות בספרי וסרטי ילדים. דמויות הספר "פו הדב" נכתבו בהשראת הבובות הממולאות של בנו של הסופר, אלן אלכסנדר מילן. גיבורי הספרים "מכתבים מפליקס" ו"ארנב הקטיפה" הם בובות ארנב ממולאות. מדיה וקבצים בנושא בובה ממולאת בוויקישיתוף Boschma, Janie, "History of the sock monkey: Stuffed animal created during the Great Depression, באתר The Spectator
סיינט אוגוסטין

סיינט אוגוסטין (St. Augustine) היא מושב המחוז סיינט ג'ונס במדינת פלורידה שבארצות הברית, והעיר הראשונה שנוסדה על ידי אירופאים בצפון אמריקה שעדיין קיימת. העיר נמצאת באזור בפלורידה שנקרא "החוף הראשון", שנמתח מאי אמיליה בצפון דרך ג'קסונוויל דרומה לסיינט אוגוסטין ועד לפאלם קואסט. סיינט אוגוסטין נוסדה על ידי הספרדים. אף שכמה יישובים נוסדו לפני סיינט אוגוסטין, היא היישוב האירופאי המוקדם ביותר ששרד באמריקה, בעוד שהאחרים ננטשו. העיר נוסדה על ידי אדמירל ספרדי בשם פדרו מננדז דה וילס ב-28 באוגוסט 1565. מרטין דה ארוגלס נולד שנה אחר-כך ב-1566, והיה לראשון להיוולד להורים ממוצא אירופאי באמריקה עצמה. זה היה 21 שנה לפני שאנגליה הקימה את רוקנוק, בהתיישבות וירג'יניה, ו-42 שנה לפני ההתיישבות המוצלחת סנטה פה שבניו מקסיקו, וג'יימסטאון שבווירג'יניה. בשנת 2000 מנתה העיר, לפי מרשם האוכלוסין של ארצות הברית, 11,592 תושבים. גודל האוכלוסייה בשנת 2015 נאמד ב-14,128 תושבים. ספרד אבילס, אסטוריאס, ספרד מדיה וקבצים בנושא סיינט אוגוסטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיינט אוגוסטין פורטל סיינט אוגוסטין מפת סיינט אוגוסטין, 1759, אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית, סריקה מונגשת באתר ערים היסטוריות סיינט אוגוסטין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל ג'מייקה

סמל ג'מייקה הוענק לג'מייקה בשנת 1661 תחת צו מלכותי, והוא נחשב להורשה מהבריטים. מאוחר יותר נעשו בסמל מספר שינויים קטנים. הסמל המקורי עוצב על ידי ויליאם סנקרופט, הארכיבישוף מקנטרברי בזמנו. בעת נתינת שיקול הדעת אודות צורתו של סמל הולם לג'מייקה החופשית, גם הממשל וגם האופוזיציה הגיעו להסכמה על העיקרון הבא: הסמל הקיים יהווה "סמל של משמעות היסטורית רבה ללאום שצריך להישמר". כל ציור על הסמל מציג את ג'מייקה בהיבט שונה: האננס - כַפּרי הילידי, הטאינויים - כתושבים הראשונים והתנין - כזוחל הילידי של המדינה. השימוש בקסדה מלכותית ובמעטה הוא כבוד ייחודי התואם את ג'מייקה. בנוסף הוכרז שהסמל המקורי נוצר בפברואר בשנת 1662 ולא בשנת 1661. שנת 1661 היא שגיאה שמתייחסת לשינוי שנעשה בשנת 1752 מהסגנון הישן של התיארוך לסגנון חדש (השנה החדשה התחילה ב-24 במרץ כך שמה שבזמנו היה 1661 הוא 1662 כיום). סמל ג'מייקה עבר כמה שינויים קטנים, אך רק שלושה מהם נרשמו כרשמיים. שינויים אלה אירעו בשנים 1692, 1957 ו-1962. דגל ג'מייקה המנון ג'מייקה מדיה וקבצים בנושא סמל ג'מייקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צורך (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צורך – תנאי: משהו הנחוץ לקיומו של משהו אחר צורך – כל דבר שאדם או בעל חיים חש כי הוא זקוק לו עבור המשך קיומו הפיזי ורווחתו הנפשית. הגנת הצורך – הגנה במשפט פלילי צורך – אלבום של להקת האצולה צרכים – לשון נקייה להפרשת צואה או שתן תאוריית הצרכים – תאוריה של הפסיכולוג אברהם מאסלו, העוסקת במניעים של אדם
ביבר

האם התכוונתם ל... בֵּיבָר - מילה נרדפת לגן חיות, מקום בו מוחזקות חיות בר דרך קבע ומוצגות לעיני קהל ביבר הזכוכית – מחזה מאת טנסי ויליאמס בונה (בעל חיים) – מכרסם המפורסם ביכולתו לבנות סכרים, נקרא בגרמנית Biber ("ביבה") ובאנגלית Beaver ("ביוור") אישים: ג'סטין ביבר – זמר קנדי היינריך איגנץ ביבר – מלחין וכנר בוהמי-אוסטרי יהואש ביבר – סופר עברי, עורך ומורה שאול ביבר – איש פלמ"ח, פזמונאי ובדרן
בליני (מאכל)

המונח "בלין" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו באלין. ערך מורחב – פלאצ'ינקה בְּלִינִי (ברוסית: Блины́ - צורת רבים; וביחיד: בְּלִין - Блин), או בשמם הנפוץ: בְּלִינְצֶ'ס (ביידיש: בלינטשעס) או חֲבִיתִּיּוֹת (בעברית), הם סוג של פנקייק מהמטבח הרוסי, דקה ועדינה יותר מהפנקייק האמריקאי. המאכל נפוץ ברוסיה, אוקראינה, גאורגיה, רומניה ושאר מדינות מזרח אירופה. הבליני הם עלים דקים מטוגנים העשויים מבצק דליל. הבלילה ממנה מכינים את הבליני כוללת קמח חיטה וכוסמת, שמרים, חמאה, ביצים וחלב. היא עשויה להכיל תוספות כגון תפוח אדמה, תפוח או צימוקים. בליני מוגשים חמים, פעמים רבות כמאכל חגיגי עם קוויאר. נהוג גם להגישם עם בצל קצוץ או שמנת חמוצה, ריבה, סלמון, חסילונים, לובסטר, כבד אווז ובשר. הכפריים הרוסים נהגו לאכול בליני בחג המסלניצה, שציין את סיום החורף וזריחת השמש, שסומלה בצורתו העגולה של הבלין. הבליני הגאורגי זהה לבליני הרוסי אולם מוגש עם תוספות שונות, וכן נהוג לאכול בליני אלה מגולגלים. יהודים יוצאי מזרח אירופה אוכלים בלינצ'ס ממולאים גבינה בחג שבועות ובחנוכה. חביתית מדיה וקבצים בנושא בליני בוויקישיתוף בליני עם סלמון מעושן וקוויאר אדום - אוכל - ynet / רותי קינן, מתוך הספר "מטבח עולמי", באתר ynet בליני ברוטב פטריות - אוכל - ynet / אבי שטייניץ, באתר ynet רונית אבידן-שיינפלד‏, מדריך הבישול לבלינצ'ס ההונגרי, באתר וואלה, 11 במאי 2015 שפים מגישים: 8 מתכוני בלינצ'ס לשבועות, באתר ynet, 29 במאי 2019
המנון ניגריה

קומו, בני הארץ (באנגלית: Arise, O compatriots) הוא ההמנון הלאומי של ניגריה. מילותיו של המנון זה לוקטו מחמש הצעות שהוגשו במסגרת תחרות לאומית לכתיבת ההמנון והולחנו על ידי תזמורת המשטרה הניגרית בניהולו של פא בנדיקט אודיאסה (אנ'). ההמנון אומץ בשנת 1978, והחליף את ההמנון "ניגריה, אנו מצדיעים לך", ששימש את המדינה למן 1960. ההמנון מנוגן על פי רוב באירועי בעלי סממנים של גאווה לאומית, כגון נאומים נשיאותיים, משחקי ספורט חשובים ובבתי ספר, שם מדוקלמת אחריו השבועה הלאומית. דגל ניגריה סמל ניגריה מדיה וקבצים בנושא המנון ניגריה בוויקישיתוף
המנון בוטסואנה

ההמנון של בוטסואנה, ארץ זו שלנו, אומץ בשנת 1966, שנת העצמאות של המדינה. ההמנון נכתב והולחן על ידי קגאלמאנג טומדיסקו מוטסטה. דגל בוטסואנה סמל בוטסואנה מדיה וקבצים בנושא המנון בוטסואנה בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון בוטסואנה" באתר מיוזיק בריינז דף ביקורת על התרגום הספרותי לאנגלית של ההמנון (באנגלית)
רוטב חמאה שחורה

רוטב חמאה שחורה (בצרפתית: בר נואר - Beurre noir) הוא רוטב במטבח הצרפתי. הרוטב נוצר באמצעות המסת חמאה ובישולה על חום נמוך עד אשר מוצקי החלב נשרפים ומקבלים צבע חום כהה. לאחר השחמת מוצקי החלב מוסיפים לרוטב חומצת מאכל (לרוב מיץ לימון או חומץ). הרוטב מתובל בפטרוזיליה. רוטב זה משמש לתיבול מאכלי ביצים, דגים וירקות. רוטב חמאה לבנה חמאת אגוזים
בריכת יער

בריכת יער המוכרת גם בשם הישן בריכת עטא (מערבית: בירכּת עטא או באנגלית: Birket Ata), היא שלולית חורף, המתמלאת מים בעונת החורף. צמחייה מיוחדת נמשכת אליה ובעלי חיים אופייניים לה שוהים בה. היא חלק מפארק השרון, גן לאומי לצד כביש 4, כביש תל אביב חיפה. הבריכה היא שריד לביצות, שכיסו את כל האזור. הביצות האלה יובשו וברכת עטא היא השריד הגדול ביותר לביצות אלה. יער בריכת עטא הוא חלק מיער חדרה שהתפרסם באידיליה "ביער בחדרה" של המשורר דוד שמעוני. ברכת יער היא שטח קערורי המוצף מי-גשם בחורף. מי גשמים מתנקזים אליה מהשטח הקרוב, בייחוד מכיוון מזרח. זרמי המים נתקלים במחסום החוליות ונאגמים. קרקע הבריכה וסביבתה הקרובה, היא קרקע כבדה, המורכבת מטין מיובש, המונע את ספיגת המים וכך נוצר אגן הניקוז ובעקבותיו הבריכה. בקיץ הבריכה מתייבשת כמעט לגמרי בשל שאיבת המים להשקיית עדרי צאן ובקר של משפחות בדואיות אחדות שהגיעו למקום בשנות ה-70 מהנגב. הסביבה של פארק השרון מורכבת מחולות הסופגים את המים בקרקע, באופן יעיל ביותר ולכן גודלה של הבריכה אינו גדול. בבריכה ובביצה שסביבה גדלה צמחייה אוהבת מים ועופות הבאים לַחְנוֹת בה, לבלות את החורף ואף לדגור במקום. הצמח האופייני לביצה הוא בוציץ סוככני, השולט ומהווה חגורה בפני עצמו. עוד אפשר להבחין במקום באגמון האגם, דוחן זוחל ודמסון כוכבני. בריכת יער היא שריד לביצות חדרה. באזור זה היו במאה ה-19 ביצות. מקור ליתושי הקדחת שפגעה ביישובים הערבים עד כלותם ואשר עשו שמות במתיישבי חדרה הראשונים. כדי להילחם בקדחת החליטו אנשי חדרה למסור חלק מאדמות הביצות לידי הנדיב הידוע, הברון רוטשילד. בשנת 1895 הסכים רוטשילד, לאחר הפצרות רבות של מתיישבי חדרה ואגודת חובבי ציון, מייסדת המושבה, להתחיל בנטיעת האקליפטוס באזור הביצה. הסופר משה סמילנסקי ממייסדי חדרה מספר כי בקיץ 1896 הגיעו מאות "פועלים שחורים ממצרים, מומחים ליבוש ביצות ומנוסים בו וניגשו אל המלאכה". חלקם נפגעו ממחלת המלריה ובסופו של דבר נטעו במקום עצי אקליפטוס רבים והביצות יובשו. בעיתון מאותה תקופה מסופר: העבודה במושבה (חדרה) לייבש הבצות, אשר לקח עליו הנדיב, הולכת בזריזות: מאתיים אלף אלוני אקליפטוס יטעו שמה במרחק חמשה-עשר מטר בין אילן לאילן, למען יוכלו לזרוע בין האילנות. — 78 טיולים ברחבי ישראל, צבי אילן, עם עובד, תל אביב, 1977 מדריך זאב וילנאי משנת 1941 מספר כי "בימות הגשמים, בעונה גשומה מאד, המים מהביצה הזאת היו שוטפים את הכביש" (כביש חיפה-תל אביב, כביש 4, נסלל בשנת 1936). שלולית חורף פארק השרון נופי הצומח של הארץ, מיכאל זהרי, עם עובד, תל אביב, 1980 78 טיולים ברחבי ישראל, צבי אילן, עם עובד, תל אביב, 1977 מדריך ארץ-ישראל - תל אביב, השרון, השפלה והנגב, ד"ר זאב וילנאי, ירושלים, 1950 (מהדורה ראשונה 1941) פרקים בתולדות היישוב, משה סמילנסקי, הוצאת דביר, תל אביב. ת"ש. בריכת יער - באתר "טבע ונופים בישראל" איתן לשם, הלונה פארק של הטבע, באתר הארץ, 8 בפברואר 2022
ווסטוק 1

ווסטוק 1 (ברוסית : Восто́к, "מזרח") הייתה הטיסה המאוישת הראשונה לחלל. כחלק מתוכנית ווסטוק, ווסטוק 1 שוגרה ב-12 באפריל 1961, כשהיא נושאת את הקוסמונאוט הרוסי יורי גגארין. זו הייתה הפעם הראשונה בה אדם שייט מעבר לאטמוספירה, והפעם הראשונה בה אדם שהה במסלול סביב כדור הארץ (לאחר שהכלבה לייקה הייתה היצור החי הראשון בחלל, על גבי ספוטניק 2). לזכר המשימה מציינים מדי שנה (בעיקר ברוסיה) את יום הקוסמונאוטים ב-12 באפריל. המשימה החלה בשעה 06:07:00 לפי שעון גריניץ' מנמל החלל בייקונור, וכללה הקפה בודדת סביב כדור הארץ. למרות מספר בעיות טכניות הטיסה עברה בהתאם לתוכנית. הנחיתה התרחשה ב-07:55:00 שעון גריניץ' באזור כפר סמלובקה (Смеловка) במחוז סראטוב. גגרין נחת תוך שימוש במצנח קרוב לחללית עצמה. תוך זמן קצר לאזור הגיעו אנשים מקומיים וצוות חילוץ. המשימה עברה במשטר אוטומטי - כך שיורי גגארין היה למעשה נוסע ולא טייס. גרמן טיטוב היה קוסמונאוט גיבוי. מרקורי-רדסטון 3 מדיה וקבצים בנושא ווסטוק 1 בוויקישיתוף תיאור המשימה טיסת ווסטוק 1
רוטב חמאה לבנה

רוטב חמאה לבנה או בר בלאן (בצרפתית: Beurre blanc) הוא רוטב עשיר העשוי מצימצום (בישול על חום נמוך עד לאידוי הנוזלים) של חומץ, יין לבן ובצלי פנינה (שאלוט) קצוצים אליו מוסיפים חמאה קרה. יש המחליפים את החומץ במיץ לימון ויש המוסיפים לרוטב גם ציר בשר. מקורו של רוטב זה במטבח הצרפתי ובייחוד במטבח עמק הלואר. המלומדים חלוקים בדבר מקורו של הרוטב. לפי אחת הסברות הומצא הרוטב במטבחו של המרקיז דה גולן (Marquis de Goulaine) - כאשר השף הורה לעוזרו להכין רוטב ברנייז עבור הדגים, אולם העוזר שכח להוסיף את הטרגון ואת חלמוני הביצה. מאחר שלא היה זמן להכין רוטב חדש, הוגש הרוטב שהכין העוזר וזכה להצלחה רבה. לעיתים מוסיפים לרוטב שמנת במטרה למנוע היפרדות הרוטב למרכיביו, אולם שפים רבים מתנגדים למרכיב זה (בהם השף אנתוני בורדיין). רוטב חמאה שחורה חמאת אגוזים מדיה וקבצים בנושא רוטב חמאה לבנה בוויקישיתוף
המנון הרפובליקה העממית של סין

ההמנון הלאומי של הרפובליקה העממית של סין (כולל הונג קונג ומקאו), הנקרא מארש המתנדבים (סינית מפושטת: 义勇军进行曲; פיניין: Yìyǒngjūn Jìnxíngqǔ; תעתיק לעברית: יִיְ-יוֹנְגְּג'וּן גִ'ינְשִׁינְגְּצ'וּ), חובר במהלך מלחמת סין–יפן השנייה בידי המשורר טיאן האן. בספטמבר 1949, זמן קצר לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון במדינה, אומץ השיר כהמנון הלאומי תוך שינוי חלק מהמילים כך שיתאימו לאידיאולגיה של מאו דזה-דונג. במהלך מהפכת התרבות, הוחלף ההמנון הסיני ונאסר לשיר את 'מארש המתנדבים'. השיר חזר לשמש כהמנון של סין בשנת 1978, תוך שינוי נוסף במילותיו. ב-1997 הפך ההמנון גם להמנון של הונג קונג עם הפיכתה לחלק מהרפובליקה העממית של סין, וכן של מקאו ב-1999. בטאיוואן נאסר על השמעת ההמנון הסיני עד לתחילת שנות ה-90. במסגרת השינויים בחוקה הסינית במהלך 2004, הוכנס ההמנון כחלק רשמי ואינטגראלי מהחוקה. דגל הרפובליקה העממית של סין סמל הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא המנון הרפובליקה העממית של סין בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון הרפובליקה העממית של סין" באתר מיוזיק בריינז
המנון גבון

האחווה (בצרפתית: La Concorde) הוא ההמנון הלאומי של גבון. השיר נכתב והולחן על ידי ז'ורז' אלקה דמה אומץ בשנת 1960, שנת קבלת העצמאות של המדינה, ומושר בצרפתית. דגל גבון סמל גבון מידע על היצירה "המנון גבון" באתר מיוזיק בריינז
המנון מאוריטניה

ההמנון הלאומי של מאוריטניה חובר כשיר עממי כבר במאה ה-19 על ידי באבא ולד א-שייח' סידיא. הוא הולחן על ידי טוליה ניקיפרובצקי, מנהל תזמורת שירות השידור הצרפתי, לבקשתו של הנשיא הראשון של מאוריטניה. השיר אומץ כהמנון של המדינה עם קבלת העצמאות ב-1960. בשל מקצבו המסובך ההמנון הוא קשה לשירה, ועל כן לעיתים הוא מתואר כחסר מילים. דגל מאוריטניה סמל מאוריטניה סרטון של המנון מאוריטניה, סרטון באתר יוטיוב התייחסות לחובה המוטלת על כל מוסלמי "לצוות את הטוב ולאסור את המגונה" (الأمر بالمعروف والنهي عن المنكر), עקרון המבוסס על הקוראן שהפך לסימן היכר של עדת המאמינים המוסלמית. "הנבחר" (בערבית: المصطفى, אל-מוסטפא) - כינויו של מוחמד. רמיזה להג'רה של הנביא מוחמד ממכה לאל-מדינה בשנת 622 לספירה.
פתניים

המונח "פתן" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פתן (פירושונים). פִּתְנִיִּים (שם מדעי: Elapidae) הם משפחה בתת-סדרת הנחשים (מסדרת הקשקשאים) הכוללת בתוכה את סוגי הנחשים המסוכנים ביותר, כגון הקוברה, הממבה, הטאיפן, פתן האלמוגים, פתני הים, הקרייט והרב-פתן המלכותי. משפחה זו כוללת כ-410 מינים. 71 מתוכם חים בימים ובאוקיינוסים. הפתניים עשויים להופיע במקומות צחיחים ומדבריות וגם באזורים חמים בעלי צמחייה רבה. אורכם מגיע עד חמישה מטרים וחצי והם עשויים להופיע בצבעים רבים אשר מקנים להם יכולת הסוואה מעולה נגד אויבים וגם לארוב לטרפם. מבנה גופם מזכיר את משפחת הזעמניים. כך למשל, הראש אינו עבה יותר מהצוואר. הגדול בהם הוא קוברה מלכותית (רב-פתן מלכותי) שאורכו 5.6–5.7 מטרים (18–19 רגל) ומשקלו כ-12 ק"ג. הקטנים ביותר הם בני הסוג Drysdalia שאורכם לפעמים 18 ס"מ. הפתניים ניזונים מדו-חיים, מזוחלים, מציפורים ומיונקים בתנאי שכל אלה קטנים מהם. נחשי הים ממשפחת הפתניים ניזונים בעיקר מדגים. אם הפתניים מבחינים באויב מתקרב הם זוקפים כשליש מהחלק הקדמי של גופם ונושפים על מנת ליצור איום. בכל מיני הפתניים שיני הארס גדולות במידה משמעותית מאשר השיניים הרגילות והן נמצאות בלסת העליונה. רבים מן המינים אינם מסתפקים בהכשה אחת כדי להביס את טרפם אלא בכמה הכשות מהירות. יש ביניהם מינים המתיזים ארס לעבר עיני יצורים התוקפים אותם, כגון קוברה יורקת. כמה מן המינים חונקים את הטרף בנוסף להכשה. קיימת תת-משפחה פתני הים שארסם מסוכן אף יותר מנחשי היבשה הארסיים ביותר, אך כיוון שאינם מצויים בקרבת בני אדם, אין מהם סכנה. רק מין אחד חי בארץ ישראל, פתן שחור מצוי החי באזורים המדבריים: הנגב, מדבר יהודה וסיני. מדיה וקבצים בנושא פתניים בוויקישיתוף פתניים, באתר ITIS (באנגלית) פתניים, באתר NCBI (באנגלית) פתניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פתניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פתניים, באתר GBIF (באנגלית) פתניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
המנון רואנדה

ההמנון הלאומי של רואנדה, רואנדה היפה, אומץ ב-1 בינואר 2002, עם סיומה של מלחמת האזרחים במדינה. בכך הוחלף ההמנון הקודם שהיה בשימוש מאז קבלת העצמאות ב-1962. Rwanda nziza Gihugu cyacu Wuje imisozi, ibiyaga n'ibirunga Ngobyi iduhetse gahorane ishya. Reka tukurate tukuvuge ibigwi Wowe utubumbiye hamwe twese Abanyarwanda uko watubyaye Berwa, sugira, singizwa iteka. orana Imana, murage mwiza byo tugukesha ntibishyikirwa; muco dusangiye uraturanga rurimi rwacu rukaduhuza bwenge, umutima,amaboko yacu ibigukungahaze bikwiye uko utere imbere ubutitsa. bakurambere b'intwari itanze batizigama araguhanga uvamo ubukombe tsinda ubukoroni na mpatisbihugu yayogoje Afurika yose one uraganje mu bwigenge ubukomeyeho uko turi twese. omeza imihigo Rwanda dukunda uhagurukiye kukwitangira go amahoro asabe mu bagutuye ishyire wizane muri byose rangwe n'ishyaka, utere imbere hamye umubano n'amahanga yose aze ijabo ryawe riguhe ijambo. דגל רואנדה סמל רואנדה מדיה וקבצים בנושא המנון רואנדה בוויקישיתוף
רוטב ביארנז

רוטב ביארנז (בצרפתית: Sauce Béarnaise - רוטב ביארן; נהגה בעברית לעיתים קרובות גם "רוטב ברנז") הוא רוטב העשוי מחמאה וחלמוני ביצים המתובלים בטרגון, בצלצלי פנינה ועירית המבושלים ביין וחומץ. המלומדים סבורים כי הרוטב הומצא בידי השף קולינה (Collinet) (אשר המציא גם את תפיחת תפוחי האדמה - pommes de terres soufflés), והוגש לראשונה בפתיחת מסעדת "ביתן אנרי הרביעי" ("Le Pavillon Henri IV") בסן-ז'רמן-אן-לה בשנת 1836. הרוטב נקרא בשם זה לכבודו של המלך אנרי הרביעי אשר נולד באזור ביארן (Béarn) בדרום-מערב צרפת. רוטב זה דומה לרוטב ההולנדז בכך שהוא תערובת של חמאה וחלמוני ביצים. ההבדל בין שני הרטבים הוא בתבליניהם בלבד (ברוטב הולנדז משתמשים במיץ לימון במקום בחומץ ובטרגון). רוטב ביאנז מועשר בעגבניות מרוכזות נקרא "רוטב שורון" על שם אלכסנדר אטיין שורון שהמציא אותו. אופן הכנת הרוטב פורט לראשונה בספרו של פרנאן פואן (Fernand Point) "הגסטרונומיה שלי" (Ma Gastronomie). הרוטב משמש כתוספת לאומצה (סטייק). מדיה וקבצים בנושא רוטב ביארנז בוויקישיתוף מתכון באתר על השולחן מתכון(הקישור אינו פעיל) באתר וואלה! רון כהן, הולנדייז - אמולסיות חמות, באתר ynet, 27 בספטמבר 2005
שבזיה

"שבזיה" הוא פסל ראש אישה מאת הפסל הישראלי יצחק דנציגר. הפסל, אשר נוצר בשנת 1939, עשוי אבן חול וגובהו 56 ס"מ. הפסל מצוי כיום באוסף "הפניקס חברה לביטוח". הפסל מציג ראש של אשה בעלת מראה "מזרחי", עיניה בולטות וכך גם עצמות-לחיה. שיערה ארוך וראשה מוטה מעט. בנימין תמוז מספר במאמרו "בין עדן לאופיר" (1988) כי האבן ממנה נוצר הפסל הייתה בתחילה טורסו של אישה, עליה עבד תמוז בסטודיו של דנציגר ברחוב גרוזנברג בתל אביב. דנציגר ביקש להחליף עמו גוש אבן בתמורה לגוש אבן חלופי. הפסל נוצר לאחר יצירת פסלו של דנציגר נמרוד, ונחשב בעיני רבים כבן זוגו הרעיוני של פסל זה. השפעה ליצירת פסל זה הגיעה מהפסלים היוונים מהתקופה הארכאית ומהפיסול המצרי.[דרוש מקור] על פי נורית רכס, בתו של דנציגר, מקור שמו והשראתו של הפסל הוא ב"נשים של שכונת שבזי, היפיפיות התימניות שסימלו בעיניו את האווירה של שכונת שבזי". חיים גמזו תיאר את הפסל כבעל אקספרסיביות עזה "שהייתה אופיינית למסכות-יון הקדומות". נמרוד (פסל) תימני ותימנייה מדיה וקבצים בנושא שבזיה בוויקישיתוף תמוז, בנימין, "בין עדן לאופיר", בתוך: קינן, עמוס (אוצר), אמנות הפיסול בישראל: חיפוש הזהות, המוזיאון הפתוח, תפן, 1988. ליבנה, נרי, "אגדת דנציגר", הארץ, 12.2.2002. גמזו, חיים, ציור ופיסול בישראל, אשכול הוצאת ספרים, תל אביב, תשי"א, 1951, עמ' 53-54.
פחלוץ

פחלוץ, או אדר (טקסידרמיה, ביוונית "סידור העור") היא אמנות השיפוץ והשחזור של בעלי חיים מתים למטרות תצוגה (לדוגמה, שלל ציד) או מחקר. זוהי פרקטיקה הנעשית בדרך כלל עם בעלי חוליות, אך לעיתים גם עם חסרי חוליות דוגמת חרקים. השיטות שהמפחלצים עושים בהן שימוש השתפרו רבות במהלך המאה העשרים, ברוממן את איכות הפוחלצים. המפחלצים עשויים להיות מקצוענים העובדים בעבור מוזיאונים, או חובבים, כגון תחביבנים, ציידים ודייגים. כדי להכין פוחלץ, על המפחלץ להיות בעל ידע באנטומיה, ביתור, פיסול, ציור ועיבוד עורות. ככל שהביקוש לעור איכותי גבר, השיטות נעשו יותר ויותר מתוחכמות. במאה השמונה-עשרה, כמעט בכל עיירה קטנה פרחו עסקי עיבוד העורות. במאה התשע-עשרה, ציידים החלו להביא את שללם לחנויות ריפודים בהן הרפדים היו ממלאים את עורות החיות בסמרטוטים וכותנה ותופרים אותם מחדש. המונח "פחלוץ" או "חיות מפוחלצות" צמח מתוך צורה גסה זו של פחלוץ. מפחלצים מקצועיים מעדיפים את המונח "שחזור" על-פני "פחלוץ" ועשויים להעלב מזה האחרון. בתחילת המאה העשרים, מלאכת הפחלוץ החלה להתפתח לצורתה המודרנית תחת הנהגתם של בעלי-מלאכה דוגמת קארל א. אייקלי, ג'יימס ל. קלארק, ויליאם ט. הורנאדיי, קולמן ג'ונאס, פרדריק ויליאם קאמפפר ולאון פריי. אישים אלו, ומפחלצים אחרים, יצרו דמויות מדויקות אנטומית שכללו כל פרט קטן והוצבו בתנוחות איכותיות אמנותיות ובמיקומים התואמים את טבע המין. היה זה שינוי גדול בהשוואה לצורות הקריקטוריות שהיו בשימוש נרחב עד אז להצגת שלל-ציד. אחת הטכניקות השכיחות ביותר שבשימוש המפחלצים בני־זמננו נפתחת בהקפאת גוויית בעל־החיים במקפיא ענק, לרוב של בית מטבחיים. לאחר מכן, המפחלץ מקלף את העור על מנת לעבדו והכנתו לשימוש מאוחר יותר. רקמות השרירים והעצמות הנותרות משוקעות בטיח, כדי ליצור את חלקי הפוחלץ. בעזרת חלקים אלה, נוצר שלד, שאליו אפשר לחבר מחדש את העור או הפרווה. אפשרות חלופית היא ליצור שלד עץ ולשייפו כך שיתאים לעור המקורי. לאחר מכן, אפשר להוסיף עיני זכוכית לתצוגה, ואולי גם שיניים מזויפות, בהתאם למצב השיניים המקורי של בעל־החיים. שיטה חלופית שנמצאת בתנופה היא יבוש בהקפאה. בשיטה מיוחדת זו נעדרים חסרונות ההפשרה הרגילה והיא מאפשרת לשמר את הצורה המקורית של הגוף המוקפא. דבר זה ניתן להעשות עם זוחלים, ציפורים, יונקים קטנים כחתולים וכמה סוגים של כלבים, וזו שיטה מהירה ופשוטה מזו המסורתית. בדרך כלל עונדים לתוצר שרשרת למזכרת. שיטה חדשה אחרת היא יצירת פוחלצי דגים מלאכותיים לחלוטין מתצלומים בעבור דייגים חובבים. קריפטו־טקסידרמיה היא יצירת פוחלצים של בעלי־חיים שאינם קיימים במציאות, כמו הכלאה של ארנב ואנטילופה. ניתן ליצור פוחלצים כאלו לדימוי יצורים מיתולוגיים דוגמת דרקונים, יצורים פרי דמיונו של המפחלץ, מינים שנכחדו או נמצאים בסכנת הכחדה. ניתן לייצרם מחלקים של בעלי־חיים (למשל כדי ליצור דגמים של כימרה, גריפון, גדי הים או חד-קרן) או כמוצר מלאכותי לגמרי. בנדיקוט חוטמני מפוחלץ. תרנגול הודו מפוחלצת במוזיאון לייטנר שבפלורידה. עגל בעל שני ראשים מפוחלץ במוזיאון הטבע שבירושלים. פוחלץ של כחל מצוי במוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט גליה יהב, כיצד פילסו הפוחלצים את דרכם למוזיאונים?, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2012 איילת שני, יש אנשים שרוצים שאפחלץ את החתול שלהם, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2018 פחלוץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)