laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חישוק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טבעת (גאומטריה) (נקראת גם "חישוק") – הצורה המישורית שמהווה השטח בין שני מעגלים קונצנטריים הולה הופ (נקרא לעיתים "חישוק") – צעצוע דמוי-חישוק חישוק (התעמלות אמנותית) – אביזר בהתעמלות אמנותית חישוק – כינוי לחלקו החיצוני של גלגל חישוק – כינוי לעיגול המתכת המחשק את לוחות העץ בחבית
חישוק (התעמלות אמנותית)

חישוק הוא אביזר דמוי חישוק בהתעמלות אמנותית ויכול להיות עשוי מפלסטיק או עץ, ובלבד שהוא שומר על צורתו במהלך השימוש. הקוטר הפנימי הוא 51–90 סנטימטרים, וחייב לשקול מינימום 300 גרם. החישוק יכול להיות בצבע טבעי או מכוסה באופן חלקי או מלא על ידי צבע או כמה צבעים, ועליו סרט דביק בצבע זהה או שונה מצבע החישוק. השימוש הבסיסי בחישוק כולל סיבוב סביב היד או הגוף, גלגול, נדנוד, יצירת מעגל, זריקה ומעבר בתוך החישוק. טכניקות רבות של ההתעמלות האמנותית אומצו על ידי ההופ דאנס המודרני. כדור התעמלות אמנותית מדיה וקבצים בנושא חישוק בוויקישיתוף חישוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תרגיל החישוק של לינוי אשרם, פזארו 2017, בעמוד הפייסבוק של הוועד האולימפי בישראל, 2 בספטמבר 2017
מנופני

מחוז מנופני (בטטום: Manufahi) הוא מחוז השוכן על החוף הדרומי של המדינה מזרח טימור. האוכלוסייה במחוז מונה 44,950 אנשים שחיים בשטח של 1,325 קמ"ר. המחוז גובל במחוזות מנטוטו מכיוון מזרח, איינרו ממערב ואילאו מצפון. בתקופת השליטה הפורטוגזית באזור המדינה מזרח טימור, נקרא המחוז בשם סיים (Same), כשמה של אחת הגזרות במחוז כיום. המחוז מחולק ל-4 גזרות מרכזיות והן: אלאס (באנגלית: Alas) (מס' תושבים: 7,179, שטח: 406.96 קמ"ר) פטוברליו (באנגלית: Fatuberlio) (מס' תושבים: 6,902, שטח: 375.92 קמ"ר) סיים (באנגלית: Same) (מס' תושבים: 27,554, שטח: 355.28 קמ"ר) טוריסכאי (באנגלית: Turiscai) (מס' תושבים: 6,993, שטח: 188.44 קמ"ר) מחוזות מזרח טימור מדיה וקבצים בנושא מחוז מנופני בוויקישיתוף לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2004 Direcção Nacional de Estatística: 2010 Census Wall Chart (English)
קופראי

קופראי (שם מדעי: Bos sauveli) הוא מין בקר בר שוכן יער הנפוץ בעיקר בצפון קמבודיה, ועם אוכלוסיות קטנות יותר בדרום לאוס, וייטנאם המערבית, ובמזרח תאילנד. מין זה נודע לזואולוגים בשנת 1937, ונחשב מאז לאחד מהגילויים הגדולים ביותר של הזואולוגיה עד גילויה של הסאולה בשנת 1993 (אף היא סוג של בקר נדיר מאוד). הקופראי נחשב כקרובם של שור הבר והגאור. בין הפרסתנים הגדולים, הקופראי יכול להתקרב לגודל דומה של תאו אסייתי. מידות בקר זה הוא 2.1-2.3 מטר לאורך הראש והגוף, לא כולל זנב באורך של מטר נוסף, ו-1.7-1.9 מטר בגובה הכתף. משקל המין נע בין 680–910 ק"ג. דיווחים לא מאומתים של משקל של כ-1,700 ק"ג מווייטנאם נחשבים למפוקפקים, שכן הם עולים בהרבה על המשקל המצוי עבור המין. לקופראי יש גוף גבוה אך צר, רגליים ארוכות וגב קמור. צבע המין הוא אפור, חום כהה או שחור. קרני הנקבה הן בצורת נבל ובעלי התפתלות כלפי מעלה, כמו לאנטילופה. קרני הזכר הן רחבות ומקומרות קדימה ולמעלה, והן מתחילות להישחק בקצוות בגיל שלוש שנים. לשני המינים יש נחיריים מחורצות וזנבות ארוכים. הקופראי חי בגבעות נמוכות, ומיוערות באופן חלקי, וניזון בעיקר עשבים. הוא פעיל יום, אוכל בשטח הפתוח בלילה ותחת מעטה היער במשך היום. הם חיים בעדרים של עד 20 פרטים, בדרך כלל רק של פרות ועגלים, אך גם שוורים במהלך העונה היבשה. הערכה היא שישנם פחות מ-250 קופראי שנותרו בעולם. מספרים נמוכים אלה מיוחסים לציד בלתי מבוקר על ידי מקומיים וחיילים, בשיתוף עם מחלות שעברו מבקר ואובדן בית הגידול. קופראי לא נצפה מאז 1983, ומספר חיפושים אחר בעלי החיים העלה חרס. דו"ח IUCN של שנת 2008 מסווג את הקופראי כמין הנמצא בסכנת הכחדה (וייתכן שנכחד מהעולם). אין אוכלוסייה בשבי. הפרט היחיד שהיה בגן חיות מערבי נשלח לגן החיות בווינסן שבפריז בשנת 1937 (תמונתו מופיעה למעלה); הוא שימש כהולוטייפ עבור אשיל אורבן. הפרט מת בתחילת מלחמת העולם השנייה. מחקר שפורסם על ידי אוניברסיטת נורת'ווסטרן ב-Journal of Zoology הלונדוני הצביע על כך כי השוואת רצפים של המיטוכונדריה מראה כי הקופראי יכול להיות הכלאה בין זבו ובנטנג, אך מחברי המחקר ביטלו את השערתם, לאחר שגולגולת קופראי מסוף הפליסטוקן או תחילת ההולוקן נמצאה. מחקר גנטי מאוחר יותר תומך במסקנה זו שהקופראי איננו בן-כלאיים. מדיה וקבצים בנושא קופראי בוויקישיתוף קופראי, באתר ITIS (באנגלית) קופראי, באתר NCBI (באנגלית) קופראי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קופראי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קופראי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קופראי, באתר GBIF (באנגלית) קופראי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע על קופראי קופראי באתר הרשימה האדומה של IUCN חיפוש אחר החיה הלאומית של וייטנאם, 4 במאי 2006 כתבה באתר http://www.wildcattleconservation.org שמירת טבע בצפון תאילנד, באתר www.gotravel.co.il קופראי, באתר הרשימה האדומה של IUCN Wildlife Extra, Petside (באנגלית אמריקאית) תמונה של הפרט בגן החיות, באתר ויקיפדיה האנגלית Northwestern biologists demote Southeast Asia's 'forest ox', EurekAlert! (באנגלית) G. J. Galbreath, J. C. Mordacq, F. H. Weiler (2007) An evolutionary conundrum involving kouprey and banteng: A response from Galbreath, Mordacq and Weiler. Journal of Zoology 271 (3), 253–254.
נילס בוהלין

נילס איוואר בוֹהלין (בשוודית: Nils Ivar Bohlin;‏ 17 ביולי 1920 – 26 בספטמבר 2002) היה מהנדס מכונות שוודי שהמציא את חגורת הבטיחות מסוג שלוש הנקודות (three point seat belt), שבה נעשה כיום שימוש במכוניות. בוהלין נולד בהרנוסאנד שבשוודיה. הוא למד באוניברסיטת הרנוסאנד ובשנת 1939 סיים תואר בהנדסת מכונות. בשנת 1942 התחיל לעבוד כמעצב מטוסים בחברת סאאב והיה בין המפתחים של מושבי המפלט. בשנת 1958 הוא עזב את סאאב ועבר לעבוד בחברת וולוו כמהנדס בטיחות, שם המציא ופיתח את חגורת הבטיחות מסוג שלוש הנקודות (על שם שלושת המיקומים שביניהם מתוחה החגורה). בוהלין עבד על פיתוח החגורה כשנה, וב־1959 הציג את המצאתו, שנרשמה כפטנט. אמנם פותחו כבר לפני כן חגורות בטיחות למכוניות, אך בוהלין היה הראשון שפיתח את המודל הזה של החגורה, שמשמש עד היום בכלי רכב. ב־1967 הציג בוהלין את המחקר שערך במסגרת עבודתו בוולוו, "A Statistical Analysis of 28,000 Accidents with Emphasis on Occupant Restraint Value", במסגרת כנס בטיחות כלי רכב. ב־1969 מונה בוהלין למנהל מחלקת המחקר והפיתוח בוולוו. הוא פרש לגמלאות ב־1985. ב־1974 קיבל את "פרס ראלף איסברנדט להנדסת בטיחות". ב־1989 זכה להירשם ב"היכל התהילה של הבטיחות והבריאות", וב־1999 ב"היכל התהילה של כלי הרכב". קיבל את מדליית האקדמיה השוודית המלכותית למדעי ההנדסה ב־1995. בוהלין נישא למאי-בריט בוהלין, היה אב חורג לשני ילדיה והוליד שני ילדים משלו. ב־2002 לקה בשבץ, ומספר חודשים לאחר מכן לקה בהתקף לב ומת בגיל 82. מיד לאחר מותו נכנס ל"היכל התהילה הלאומי של הממציאים" בארצות הברית. קורות חיים של נילס בוהלין (באנגלית) נילס בוהלין, באתר היכל התהילה הלאומי של הממציאים (באנגלית) נילס בוהלין, באתר safran-arts (באנגלית) Nils Bohlin, 82, Inventor of a Better Seat Belt, באתר הניו יורק טיימס (באנגלית) איור חגורת הבטיחות כפי שהוגשה למשרד הפטנטים האמריקאי ב-1959 יפעת גדות, מי הקליק ראשון?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 במרץ 2006 Nils Bohlin, Inventor, 82
ריצת שדה

ריצת שדה (באנגלית: Cross Country Running) היא ספורט שבו קבוצות ויחידים מקיימים תחרות באוויר הפתוח על גבי קרקע טבעית. המסלול הוא בדרך כלל באורך של 4–12 קילומטרים ועשוי לכלול משטחים של דשא ואדמה, ולעבור ביערות ושטח פתוח, כולל גבעות, קרקע שטוחה, דרכי חצץ, זרמי מים ונחלים. הריצה מיועדת ליחידים ולקבוצות, הצוברות נקודות קבוצתיות. לרוב תחרויות מתרחשות במהלך הסתיו והחורף, ונערכות בכל תנאי מזג האוויר - גשם, שלג או ברד, וטווח רחב של טמפרטורות. תחרויות בשטח פתוח התקיימו בוודאי משחר ההיסטוריה. כללי התחרות נקבעו לראשונה בבריטניה, והתחרות הפכה ללאומית בשנת 1876. תחרות בינלאומית מתקיימת החל משנת 1903, ומשנת 1973 התחרויות מאוגדות ב-IAAF. תחרויות אישיות וקבוצתיות בריצת שדה נערכו בשלוש אולימפיאדות: אולימפיאדת סטוקהולם (1912), אולימפיאדת אנטוורפן (1920) ואולימפיאדת פריז (1924). פינלנד שלטה בתחרויות אלו, עם חמש מדליות זהב, שתיים מכסף ואחת מארד, מתוך שש אפשריות בסך-הכל. התחרויות היו פתוחות לגברים בלבד. אליפות ישראל במרוצי שדה רבקה צ'פטגיי מדיה וקבצים בנושא ריצת שדה בוויקישיתוף ריצת שדה, דבר, 26 בפברואר 1939 ליאור ברטל, ‏"רצי הסמטה" כובשים את אירופה: מקום 3 בנוער ו-7 בבוגרים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בפברואר 2019 ריצת שדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו למשל: ריצת שדה ויער, דבר, 1 בינואר 1939 ערך זה הוא קצרמר בנושא אתלטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סחר חליפין של הזמן

סחר חליפין של הזמן הוא מושג בכלכלה, שבו יחידת המטבע האלטרנטיבי היא שעת עבודה של אדם. כל אדם שתורם מזמנו לטובת הזולת, זכאי לקבל זמן שווה לזמן תרומתו לפי רצונו וצרכיו. כך למשל אדם שהחליט להקדיש שעה שבועית, על מנת ללוות כלבים, בתמורה יכול לקבל שעה שבועית בלימוד ספרדית או בטיפול אלטרנטיבי, אם יש אדם המוכן לעשות זאת. הוגה הרעיון היה עורך דין אמריקני לזכויות אזרח בשם ד"ר אדגר כאהן, בשנות השמונים של המאה ה-20, ביסוד השיטה עמדה המחשבה לשמור על עצמאותם של קשישים ולספק להם שירותים. השיטה שכונתה על ידו Time Dollar (דולר זמן) ופורסמה בספרו "No More Throw Away People", הורחבה לקהילות שונות ומיועדת לקידום עזרה עצמית ולבניית הון אנושי באמצעות התנדבות הדדית. בבסיס הרעיון של סחר חליפין של הזמן, עומד רעיון השוויון בין בני אדם, וגישה הסוברת שזמנו של כל אדם באשר הוא, יקר במידה שווה. מדד הזמן מוחלט. כנגד כל שעה שהאדם נותן, איכותית ככל שתהיה, הוא יקבל רק שעה אחת מידי כל נותן שירות אחר, בכיר או זוטר. כך למשל עורך דין בכיר שרוצה לתת ייעוץ משפטי, ובתמורה ללמוד לגלוש באינטרנט, לא יוכל לטעון ששעת הייעוץ שווה חמש שעות לימוד, מכיוון ששכר שעת ייעוץ שלו שקול, לשכר של חמש שעות של מדריך מחשבים. בישראל אחד היישומים של מושג זה הוא בנק זמן שהוא מיזם שהופעל במתנ"סים בישראל בשנת 2002, ובוסס על העיקרון של סחר חליפין של הזמן. עוד לפני כן היה ידוע על אנשים הסוחרים בשיטה זו, במיוחד בטיפולים אלטרנטיביים, שבו היה מקובל להתחלף בטיפולים על בסיס זמן שווה. יתרונו של מיזם בנק הזמן הוא מיסוד של השיטה בהיקפים נרחבים, כאשר בתווך עומד מוסד מוכר שתומך בו ונותן לו גושפנקא רשמית. בדומה לבנק במערכת הפיננסית ממלא בנק הזמן תפקיד חשוב בהיותו מתווך בין אלו שיש להם כישורים שבזכותם הם יכולים לתרום ולסייע לאחרים, ובין אלה שזקוקים לעזרה בתחום מסוים, אך יכולים לתרום בתחומים אחרים. כך מצטרף בנק הזמן למוסדות שונים אחרים הנקראים 'בנק' בהשאלה, על אף שאינם עוסקים בהלוואות ופיקדונות כספיים - בנק הזרע ובנק דם. מתנ"ס קהילה רצונית סוציאליזם סחר חליפין מטבע מקומי בנק הזמן ניב גלבוע, לימור גליק, כלכלה חדשה-ישנה: המטבעות והשטרות יוצאים מתמונת הסחר, באתר nana10‏, 29 באפריל 2014 יעל אלנתן, ‏אפיית עוגה בתמורה לסידור המחסן: הכלכלה החלופית של "בנק הזמן", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בינואר 2017
יחזקאל פנט

האם התכוונתם ל... יחזקאל פנט (מראה יחזקאל) – מייסד חסידות דעש, מגדולי תלמידיו של ר' מנחם מנדל מרימנוב יחזקאל פנט (אדמו"ר) – האדמו"ר מדעש השני ומחבר שו"ת "כנסת יחזקאל" יחזקאל פנט (קצין) – מפקד חטיבת כרמלי, ראש הג"א, ומנהל מחוז חיפה והצפון במשרד השיכון יחזקאל פנט - מפקד הפנימייה הצבאית לפיקוד
כמוני

כמוני היא רשת חברתית מקוונת בתחום הבריאות. מטרתה לחבר בין אנשים המתמודדים עם מחלות, בני משפחה, רופאים ומטפלים. האתר מספק מקום מפגש וירטואלי לחולים ומאפשר להם להתייעץ עם מומחים, לשתף מניסיונם, ולהתעדכן במידע מקצועי ובחדשות בתחום. אתר כמוני הוא רשת הבריאות החברתית הראשונה בשפה העברית. האתר עלה באוגוסט 2009 והוא מופעל על ידי מכון גרטנר, מכון מחקר לאומי לחקר אפידמיולוגיה ומדיניות בריאות. האתר פועל כחברה לתועלת הציבור וכל השירותים בו ללא תשלום. יוזם הפרויקט הוא פרופ' מרדכי שני, לשעבר מנכ"ל משרד הבריאות, מנכ"ל בית החולים שיבא בתל השומר וחתן פרס ישראל לשנת 2009 על פעילותו בתחומי הבריאות והרווחה. באתר כמוני פועלות כארבעים קהילות המאגדות גולשים תחת מכנה משותף: מחלה או מצב בריאותי. בין הקהילות: סוכרת מסוג 2 ו-1, השמנה, מחלות לב, סרטן, טרשת נפוצה, אוסטיאופורוזיס, דיכאון וחרדה, נפגעי חוט השדרה, כאב, הפרעות קשב וריכוז, הפרעות אכילה, קרוהן וקוליטיס, ער"ן (עזרה ראשונה נפשית), שלפוחית רגיזה, גמילה מעישון, בעיות גדילה, סרטן השד ועוד. כל קהילה מנוהלת בידי רופאים ואנשי מקצוע בתחום, ואליהם מצטרפים "מובילי קהילה", חולים שצברו ידע וניסיון רב בהתמודדות עם המחלה. כל קהילה מורכבת מתכנים מקצועיים, לרבות מדריכים מפורטים לגבי המחלה, זכויות החולים, חדשות ומחקרים עדכניים, ותוכן גולשים, הכולל בלוגים אישיים, דפי שיחות, קבוצות דיון ותמיכה. ב-2018 זכתה "כמוני" באות סגן שר הבריאות לקידום זכויות במערכת הבריאות עבור פעילות יוצאת דופן לקידום, הנגשה ומימוש זכויות הנובעות ממצב רפואי. אתר כמוני כמוני ברשת החברתית פייסבוק כמוני באתר של מכון גרטנר יואב אבן, ‏נא להכיר: ה"פייסבוק של החולים", באתר ‏מאקו‏, 1 באפריל 2010 ד"ר יוסי בהגון, רשת בריאות: לקבל טיפול רפואי באינטרנט, באתר הארץ, 2 במרץ 2010 הושקה "כמוני" - הרשת החברתית שנותנת לחולים להשמיע את דעתם, באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2010 מהיום: רשת חברתית בריאותית - כמוני, באתר nrg‏, 25 במרץ 2010 אודות כמוני אות סגן שר הבריאות "מקדמי זכויות"
בורמן

בורמן הוא שם משפחה, תעתיק עברי לשמות Borman, Burman, Boorman, Boreman, Bormann, Bourman. האם התכוונתם ל... יוסף ברנרד בורמן – מנתח לב-חזה ישראלי ג'ון בורמן (אנ') – במאי קולנוע בריטי לינדה בורמן – שמה האמיתי של לינדה לאבלייס, שחקנית פורנו אמריקנית מרטין בורמן – מראשי המשטר הנאצי בגרמניה סמיון מאירוביץ' בורמן – חייל רוסי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פעולותיו במהלך מלחמת העולם השנייה פרנק בורמן – אסטרונאוט אמריקני
פורטה קאפנה

פורטה קאפנה (בלטינית: Porta Capena) היה שער בחומת סרוויוס ברומא, לא הרחק מגבעת קאיליוס. על פי המסורת הרומית במקום נמצאה החורשה הקדושה בה נהגו להתרועע המלך נומה פומפיליוס והנימפה אֶגֶרְיָה. הייתה זו אחת הכניסות הראשיות לעיר רומא, מאחר שנפתחה אל ויה אפיה. מקור השם אינו ידוע, אך אפשר שהוא קשור לעובדה שהדרך מובילה אל קפואה, עיר חשובה בקמפניה, דרומית לרומא. לדברי המשורר יובנאליס בן המאה ה-1 לספירה היה פורטה קאפנה מקום בו התאספו קבצנים רבים ובמיוחד קבצנים יהודיים: "זֶה הַמָּקוֹם אֲשֶׁר נוּמָא נוֹעַד בּוֹ בַּלֵּיל עִם אֶגֶרְיָה, אֶפֶס עַתָּה מֻשְׂכָּרִים הַמִּקְדָּשׁ, עֵין הַקֹּדֶשׁ, הַחֹרֶשׁ לַיְּהוּדִים, שֶׁכָּל רְכוּשָׁם הוּא הַסַּל וְהַשַּׁחַת." בפורטה קאפנה שוכנים כיום המשרדים הראשיים של ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO). מ-1937 עד 2004 ניצב בו האובליסק מאקסום. יובנאליס, הסטירות. תרגמה מרומית והוסיפה מבוא, הערות ומפתחות רחל בירנבאום. ירושלים, מוסד ביאליק, תשס"ג (2003). יובנאליס, סטירה ג', 12-14 בתרגום רחל בירנבאום.
ויליס קרייר

ויליס האווילנד קֶרִיֵר (באנגלית: Willis Haviland Carrier;‏ 26 בנובמבר 1876 – 7 באוקטובר 1950) היה מהנדס וממציא אמריקאי, שהמציא את מיזוג האוויר המודרני. קרייר נולד למשפחה פרסביטריאנית בעיירה אנגולה (אנ') שליד באפלו, ניו יורק. בנם של ויליאמס דוויין (1836–1908) ואליזבת (1845–1887). אמו מתה כאשר היה בן 11 שנים. ב-17 ביולי 1902, הציג קרייר לראשונה את איוריו ורעיונותיו למערכת מיזוג אוויר שכוללת ארבע פעולות מרכזיות: בקרת טמפרטורה. בקרת לחות. בקרה על זרימת האוויר והאוורור. טיהור האוויר. לאחר מספר שנים נוספות של שכלול הרעיון, ב-2 בינואר 1906, רשם קרייר פטנט אמריקאי (מס.808897) על המצאתו, לה קרא "מתקן לטיפול באוויר". קרייר היה נשוי לשלוש נשים: קלייר הסימור, ג'ני מרטין ואליזבת מארש וייז. הוא ושלוש נשותיו קבורים בבית העלמין פורסט לון בבאפלו, ניו יורק. קרייר היה אב לילד אחד. שחר סמוחה, וויליס קרייר ביטל את החום לפני 100 שנה, באתר הארץ, 19 ביולי 2002 הלית ינאי-לויזון, ‏הבונים וויליס קרייר ממציא המיזוג, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2010 הערוץ הראשון‏, האיש שהציל לכם את החיים ואתם לא מכירים, באתר וואלה, 12 ביולי 2010 ויליס קרייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליס קרייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Willis Carrier ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מושבת פלימות'

מושבת פלימות' (באנגלית: Plymouth Colony, לפעמים ניו פלימות', או מושבת מפרץ פלימות') הייתה מיזם קולוניאלי אנגלי בצפון אמריקה בין השנים 1620–1691. היישוב הראשון של מושבת פלימות היה בניו פלימות, מיקום שנסקר בעבר ושמו ניתן על ידי קפטן ג'ון סמית. היישוב, ששימש כעיר הבירה של המושבה, הוא כיום העיר המודרנית פלימות'. בשיאה כבשה מושבת פלימות את רוב החלק הדרום-מזרחי של המדינה המודרנית מסצ'וסטס. המושבה נוסדה על ידי קבוצה של בדלנים אנגליקנים, שמאוחר יותר כונו עולי הרגל, מושבת פלימות הייתה, יחד עם ג'יימסטאון, וירג'יניה, אחת מהמושבות הראשונות המוצלחות שהוקמה על ידי אנגלים בצפון אמריקה וישוב הקבע המשמעותי הראשון באזור ניו אינגלנד. בעזרת סקוואנטו, יליד שבט אינדיאני, הייתה המושבה מסוגלת לבסס הסכם עם צ'יף מסאסויט כדי להבטיח את הצלחת המושבה. הסכמים אלו שיחקו תפקיד מרכזי במלחמת המלך פיליפ, אחת מהמלחמות המוקדמות ביותר ממלחמות האינדיאנים. סופו של דבר, המושבה מוזגה עם מושבת מפרץ מסצ'וסטס ושטחים אחרים ב-1691 כדי ליצור את מחוז מפרץ מסצ'וסטס. למרות ההיסטוריה הקצרה יחסית של המושבה, יש לפלימות מקום מיוחד בהיסטוריה האמריקנית. שלא כמו רבים ממתיישבי ג'יימסטאון, חלק משמעותי מאזרחי פלימות נמלטו מחמת רדיפה דתית וחיפוש מקום שיאפשר להם להתנהג כראות עיניהם. המערכות החברתיות והמשפטיות של המושבה היו קשורות קשר הדוק לאמונתם הדתית, וכן למנהג האנגלי. רבים מהאנשים והאירועים סביב מושבת פלימות' הפכו לחלק מהפולקלור האמריקאי, כולל המסורת הצפון האמריקאית הידועה כחג ההודיה ומצבת סלע פלימות'. סקוואנטו הקולוניזציה האירופית של אמריקה מדיה וקבצים בנושא מושבת פלימות' בוויקישיתוף מסצ'וסטס, היסטוריה, 1620-1691, ניו פלימות, דף שער בספרייה הלאומית מושבת פלימות', באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
טקסס אינסטרומנטס

טקסס אינסטרומנטס (באנגלית: Texas Instruments, ובקיצור TI) היא חברה אמריקאית שעוסקת בפיתוח ובייצור של מוצרי מחשוב בתעשיית המוליכים למחצה - לרבות מעגלים משולבים לטלפונים סלולריים, מעבדים ומחשבונים. החברה נחשבת לאחת מהחברות הגדולות ביותר בעולם בתחומה. מטה החברה נמצא בדאלאס שבטקסס, ארצות הברית ויש לה גם מרכז פיתוח באזור התעשייה הצפוני של רעננה ומפעלי ייצור במדינות שונות ביניהן במדינת טאמיל נאדו בהודו. החברה נוסדה בשנת 1951, בעקבות ארגון מחדש של גאופיזיקל סרוויס - חברה שעסקה בגאופיזיקה ובפיתוח מוצרי ביטחון משנת 1930. החברה עסקה במוצרי תת-אדום מסוף שנות ה-50, ובהמשך ייצרה טרנזיסטורים, מערכות מכ"ם ומערכות הנחיה ושליטה לטילים ולפצצות. בשנת 1954 החברה פיתחה את הרדיו טרנזיסטור, ובשנת 1958 פיתחה את המעגל המשולב. בשנת 1961 החברה פיתחה את המחשב הראשון שהתבסס על מעגל משולב, ונמסר לחיל האוויר האמריקני. בשנת 1967 החברה פיתחה את המחשבון. בשנות ה-70 ובשנות ה-80 החברה התמקדה בפיתוח מכשירי חשמל ביתיים - לרבות שעונים, מחשבונים, מחשבים אישיים וחיישנים. בשנת 1997 חטיבת מוצרי הביטחון נמכרה לחברת ריית'יאון. מניות החברה נסחרות בבורסת נאסד"ק, ונכללות במדד S&P 500. החברה עוסקת כיום גם בפיתוח וייצור שבבים ומוצרי ננו-טכנולוגיה. מדיה וקבצים בנושא טקסס אינסטרומנטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקסס אינסטרומנטס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של טקסס אינסטרומנטס טקסס אינסטרומנטס, ברשת החברתית פייסבוק טקסס אינסטרומנטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טקסס אינסטרומנטס, ברשת החברתית אינסטגרם טקסס אינסטרומנטס, ברשת החברתית LinkedIn טקסס אינסטרומנטס, סרטונים בערוץ היוטיוב טקסס אינסטרומנטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע עסקי על חברת טקסס אינסטרומנטס באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) טקסס אינסטרומנטס, בגוגל פיננסים טקסס אינסטרומנטס, באתר Crunchbase (באנגלית) טקסס אינסטרומנטס, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחידות cgs

מערכת היחידות cgs היא מערכת של יחידות מידה אשר הוצעה בשנת 1832 על ידי המתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס (ולכן נקראת לעיתים "המערכת הגאוסיאנית"). מערכת cgs נהוגה מאוד בעולם המדע לצד מערכת הMKS ונגזרתה, מערכת ה-SI שהונהגה בשנות ה־40 של המאה ה־20. המערכת קיבלה את שמה על שום האותיות הראשונות של יחידותיה הבסיסיות ביותר, הסנטימטר (centimeter), הגרם (gram) והשנייה (second). ההבדלים המשמעותיים בין יחידות cgs ליחידות MKS הן היחידות האלקטרומגנטיות. בעוד היחידות המכניות נבדלות זו מזו רק בחזקות של 10, היחידות האלקטרומגנטיות מוגדרות באופן שונה בתכלית. במערכת MKS הגודל הבסיסי הוא האמפר, שהוגדר לפי הכוח הפועל על שני תיילים ובהם זרם. ביחידות cgs הוגדרה יחידת המטען esu כך שבחוק קולון הקבוע K יהיה שווה ל-1. במערכת היחידות cgs לשדה החשמלי ולשדה המגנטי אותם ממדים (כוח ליחידת מטען), בעוד שבמערכת היחידות mks לשדה החשמלי והמגנטי ממדים שונים. להלן טבלת מעבר בין יחידות במערכת cgs ליחידות במערכת SI: מערכת היחידות הבינלאומית יחידות פלאנק יחידות מידה על שם אישים
סגן נשיא ארגנטינה

סגן נשיא ארגנטינה הוא התפקיד הפוליטי השני בחשיבותו בארגנטינה אחרי הנשיא, הוא מתחלף מדי ארבע שנים יחד עם הנשיא ונבחר יחד איתו. סגן הנשיא מחליף את הנשיא במקרה של היעדרות, חוסר יכולת, מוות או התפטרות של הנשיא. הוא משמש כנשיא הסנאט, ומצביע רק כדי להכריע במקרה של תיקו. משרת סגן הנשיא נוצרה מכוח חוקת ארגנטינה משנת 1853. לא בכל המקרים אוישה המשרה, ולחלופין בתקופת המשטרים הצבאיים בארגנטינה מילאו תפקיד זה גנרלים בכירים משורות הצבא. מאז 10 בדצמבר 2023 סגנית הנשיא הנוכחית של ארגנטינה היא ויקטוריה ויז'רואל. מדיה וקבצים בנושא סגן נשיא ארגנטינה בוויקישיתוף Honorable Senado de la Nación Argentina, www.senado.gov.ar (בספרדית)
עבד א-רחמן עארף

עבד א-רחמן מוחמד עארף אל-ג'מילי (בערבית - عبد الرحمن محمد عارف الجميلي, בתעתיק עברי מדויק: עבד אלרחמן מחמד עארף אלג'מילי; 1916 - 24 באוגוסט 2007) היה נשיא עיראק וראש ממשלתה. עארף, יליד בגדאד, היה קצין בצבא עיראק ותמך בהפיכה ביולי 1958. בפברואר 1963 הוא השתתף במהפיכת הרמדאן(אנ') שהביאה את אחיו עבד א-סלאם עארף לתפקיד הנשיא. לאחר המהפיכה, מינה אותו אחיו לגנרל בצבא. ביוני 1964 היה סגן הרמטכ"ל, ושימש כרמטכ"ל בפועל. תחת פיקודו הידק הצבא העיראקי את שיתוף הפעולה עם מצרים וברית המועצות. בראשית 1966 הסתכסך עארף עם שר ההגנה עקויילי, על רקע מינויים שביצע באופן עצמאי. בנוסף, עוקיילי תמך בהמשך המלחמה נגד הכורדים, בעוד עארף ביקש להגיע להפסקת אש. לאחר מותו של אחיו, עבד א-סלאם עארף, בהתרסקות מטוס, מונה לנשיא השלישי של עיראק, ב-16 באפריל 1966. מינויו של עארף לנשיא נחשב זמני, ונקבע למקסימום של שנה. בממשלה שהוקמה לאחר מינויו לא נכלל שר ההגנה עוקיילי, עמו היה עארף מסוכסך. בסוף יוני סיכל עארף ניסיון הפיכה נגדו, שבוצעה בסיוע מצרים. עארף הנהיג מדיניות פייסנית כלפי כווית והצהיר כי הוא מחויב לעצמאותה. ביוני 1968 התגברה התסיסה בעיראק נגד הממשלה, על רקע המצב הכלכלי. ב-17 ביולי 1968 הודח עארף מתפקידו בהפיכה צבאית. עארף הוגלה ללונדון והתיישב לאחר מכן בטורקיה. הוא שב לעיראק לאחר שסדאם חוסיין תפס את השלטון בשנת 1979. בשנת 2004 עבר להתגורר בממלכת ירדן, בה נפטר. במשך חודש, מ-10 במאי עד 10 ביוני 1967, כיהן כראש ממשלה. עארף היה מוסלמי סוני. מדיה וקבצים בנושא עבד א-רחמן עארף בוויקישיתוף משלחת צבאית עיראקית יוצאת לרוסיה, חרות, 29 במאי 1964 הרמטכ"ל העיראקי יצא למוסקבה בראש משלחת צבאית — "לסייר במיתקנים צבאיים", חרות, 5 ביוני 1964 נכשל נסיון הפיכה, חרות, 10 בספטמבר 1964 בגדד: ברית־המועצות מוכנה לספק נשק חדיש לעיראק, דבר, 19 באוגוסט 1964 משלחת צבאית עיראקית יוצאת לברית המועצות, דבר, 3 בדצמבר 1965 סכסוך בין הרמטכ"ל ומיניסטר־ההגנה בעיראק, דבר, 2 בפברואר 1966 שר ההגנה אל עוקיילי לא נכלל בממשלה החדשה, מעריב, 19 באפריל 1966 עבד־א־רחמן עארף נבחר לנשיא עיראק, דבר, 17 באפריל 1966 עארף נבחר לשנה בלבד; בגדד חוששת להפיכה חדשה, דבר, 18 באפריל 1966 שמואל שגב, גנרל עארף סיכל בפעם השנייה נסיון הפיכה פרו מצרית, מעריב, 1 ביולי 1966 שמואל שגב, עושרה של כווית - מקור צרותיה, מעריב, 23 באפריל 1967 עארף מודה: אי־שקט פוליטי בעיראק!, מעריב, 25 ביוני 1968 הפיכה בעירק - ה"ימין" תפס את השלטון הנשיא עארף הוגלה וראש הממשלה טאהר יחיה הודח, מעריב, 17 ביולי 1968 גנראל אל־בקר - נשיא עיראק במקום עארף שהוגלה, דבר, 18 ביולי 1968 "Iraq ex-president dies in Jordan", Middle East Online, August 24, 2007 at age 91. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.