laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם בניש

אברהם בֶּניש (באנגלית: Abraham Benisch;‏ 1811, סטראז'וב, בוהמיה – 31 ביולי 1878, לונדון, אנגליה) היה עיתונאי יהודי-אנגלי ממוצא בוהמי-אוסטרי. נולד למשפחה יהודית בעיירה דוֹרסַאוּ (אנ') שבממלכת בוהמיה, האימפריה האוסטרית (כיום סטרָאז'וב, בצ'כיה). במשך כמה שנים למד רפואה באוניברסיטת וינה, אך נטש את לימודיו לפני שהגיע לתואר. בשנת 1841 עזב את אוסטריה והתיישב באנגליה, שם חי למשך שארית חייו. למידת העברית ופעילותו הציבורית למען היהודים הבטיחו לו מוניטין רב בקרב היהודים באנגליה. הוא היה עורך ה"ג'ואיש כרוניקל" משנת 1864 ועד 1869, ושוב במהלך השנים 1875–1878, שנת מותו. קידם את הקמת ההתאחדות האנגלו-יהודית בשנת 1871. בניש נפטר בשכונת הורנסי (Hornsey) שבצפון לונדון ב-31 ביולי 1878. Is the Moral Law of Divine Origin, and therefore Binding upon the Jews?, 1842 Two Lectures on the Life and Writings of Maimonides, 1847. A translation of the Old Testament, published with the Hebrew Text, in 1851, Pentateuch and Haphtaroth, in Hebrew and newly translated into English (Rodelheim, 1864): vol. 1, Genesis-Leviticus; vol. 2, Numbers-Deuteronomy. בכורי הלמוד: Being a primer and progressive reading book, with an interlinear translation, preparatory to the study of the Hebrew Scriptures, Longman & Company, 1852 The Principal Charges of Dr. McCaul's " Old Paths" against Judaism, 1858 The question at issue between Judaism and Christianity, and Israel's mission: as exhibited in the controversy between the Eclectic review and the Jewish chronicle., London: Jewish Chronicle Office, 1858. An Essay on Colenso's Criticism of the Pentateuch and Joshua, 1863. Judaism Surveyed: Being A Sketch of the Rise and Development of Judaism from Moses to Our Days, a series of five lectures delivered at St. George's Hall, London, in 1874. כמו כן פרסם את הספר "Elementary Hebrew Grammar" ‏(1852), ואת "Manual of Scripture History" ‏ (1863). אברהם בעניש (1811-1878), דף שער בספרייה הלאומית Lee, Sidney (1885). "Benisch, Abraham". In Stephen, Leslie. Dictionary of National Biography 4. London: Smith, Elder & Co. Stearn, Roger T. "Benisch, Abraham (1811–1878)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. אברהם בניש
מאונגה טרוואקה

מאונגה טרוואקה (בשפת הרפה נוי: Ma′unga Terevaka) הוא ההר הגדול ביותר, הגבוה ביותר (507.41 מטרים) והצעיר ביותר מבין שלושת הרי הגעש הכבויים היוצרים את אי הפסחא, אי באוקיינוס השקט השייך לצ'ילה. את מורדותיו מעטרים כמה חרוטים געשיים ולועות, כולל לוע שבו יש שוכן האגם "ראנו ארוי" (Rano Aroi), אגם לוע שהוא אחד משלושת האגמים של מים מתוקים באי. כמו כן יש במורדותיו כמה מאות מערות כשהידועה בהם היא אנה טה פאהו (Ana Te Pahu), שאת פתחה מכסה צמחייה רבה והמכונה "מערת הבננות". אי הפסחא הוא אי געשי הבנוי בעיקר משלושה הרי געש כבויים שהתמזגו: מאונגה טרוואקה, הר פויקה וראנו קאו. טרוואקה, הפסגה הגבוהה ביותר באי הפסחא (507 מטרים), מהווה את עיקר המסה של האי, בעוד ששני הרי הגעש הנוספים יוצרים את הכפים המזרחי והדרומי ומעצבים את צורתו המשולשת של האי. פויקה וראנו קאו מתוארכים לפליסטוקן, בעוד שטרוואקה, מתוארך לתקופה שבין הפליוקן לפליסטוקן. על פי תיארוך אשלגן/ארגון, הר פויקה הוא בן שלושה מיליון שנים, הר הגעש טרוואקה הוא בן 300,000 שנים, וראנו קאו – אף שלא תוארך - נוצר בין שניהם. גיל שדה הלבה ברויהו (Roiho) תוארך בין 110,000 ל-150,000 שנים. הטיפוס לפסגת ההר קל ומתבצע בשביל המתחיל סמוך לאתר פסלי המואי באהו אקיווי, ברגל או על גבי סוסים. על הפסגה מנשבות רוחות חזקות לעיתים קרובות, אבל נשקפת ממנה תצפית פנורמית על האי כולו. מדיה וקבצים בנושא מאונגה טרוואקה בוויקישיתוף Karsten M. ,Peter Stoffers, C. Dieter Garbe-Schönberg, The Petrogenetic Evolution of Lavas from Easter Island and Neighbouring Seamounts, Near-ridge Hotspot Volcanoes in the SE Pacific Easter Island
עבירת ההחזקה

עבירת ההחזקה היא עבירה העוסקת באיסור החזקה של חפץ מסוים, כאשר ההחזקה דורשת זיקה לנכס ושליטה בו. עבירת ההחזקה מצויה בסעיף 34 (כ"ד) לחוק העונשין, וזו לשונה: "החזקה" - שליטתו של אדם בדבר המצוי בידו, בידו של אחר או בכל מקום שהוא, בין שהמקום שייך לו ובין אם לאו; ודבר המצוי בידם או בהחזקתם של אחד או כמה מבני חבורה בידיעתם ובהסכמתם של השאר יראו כמצוי בידם ובהחזקתם של כל אחד מהם ושל כולם כאחד; עבירת ההחזקה משמעותה איסור ההחזקה בחפץ כלשהו, כאשר לא נדרשת פעולה פיזית של אותו אדם בחפץ, אלא רק זיקה מיוחדת לחפץ ושליטה בדבר. עבירת ההחזקה מתקיימת גם אם אותו אדם לא עשה שימוש באותו החפץ. דוגמה לעבירת ההחזקה היא סעיף 7(א) לפקודת הסמים המסוכנים, החוק אוסר על כל אחד מאיתנו להחזיק ברשותו סם מסוכן. לפי מבחן השליטה האפקטיבית- ההחזקה יכולה להיות בידי יחיד, אך גם בידי מספר אנשים. במידה ורוצים להפליל את כולם בעבירת ההחזקה יש להוכיח שלכל אחד בנפרד הייתה יכולת להחליט מה יקרה לדבר האסור בהחזקה. ניתן לראות כ"מחזיק" גם מי שמשתייך לחבורה, ומסכים שתהיה לכל בני החבורה החזקה ממשית בחפץ. ע"פ 250/84 דן הוכשטט נ' מדינת ישראל מ (1) 813 (1986) החוק ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאיר שלום רבינוביץ

רבי מאיר שלום רבינוביץ (נפטר בי' בטבת תרס"ג, 1903) היה האדמו"ר מקאלושין, משושלת פוריסוב. נכדו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה. בנו של רבי יהושע אשר רבינוביץ האדמו"ר מפוריסוב. נישא לאחייניתו, בתו של רבי יעקב צבי רבינוביץ מפוריסוב. היה תלמיד של אחיו/חותנו, אך היה נוסע גם אל רבי יצחק מנישכיז, רבי יהושע מבעלז, רבי יחזקאל שרגא משינאווא, רבי דוד משה מטשורטקוב ורבי מרדכי מקוזמיר. כיהן ברבנות בפוריסוב, גרבולין וקאלושין. לאחר פטירת אחיו/חותנו בשנת תרמ"ט החל לכהן כאדמו"ר והצטרפו אליו חסידים רבים. התפרסם על ידי מופתיו ורוח הקודש הגלויה שלו. הוא דגל בשיטת חינוך רכה. דברי תורתו יצאו בספר "נהר שלום" על ידי תלמידו/אחיינו רבי יהושע העשיל שטרנפלד-הורוביץ (משושלת החוזה מלובלין). בניו היו רבי יהושע אשר השני מפוריסוב ורבי שמואל מרדכי מפאלניץ. חתניו היו רבי אלתר מאוז'רוב, רבי מאיר מבנדין ורבי אלעזר אלימלך מראדום. בין חסידיו המפורסמים היו המקובל רבי יהודה לייב אשלג, רבי אברהם ילין מחבר הספר "ארך אפים" ורבי אלעזר אלתר אליקים בריעה בידרמן משושלת לעלוב שכיהן באדמו"רות בקאלושין. הרב אברהם יעלין, דרך צדיקים (עמודים 38-15, היברובוקס), פיטרקוב תער"ב יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים בערכו. ספרו נהר שלום ([1], היברובוקס), ורשה תרס"ח
כריסטופר נימאן

כריסטופר "טוטה" אוקה סוואן נימאן (בשוודית: Christoffer "Totte" Åke Sven Nyman; נולד ב-5 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בנורשפין מליגת העל השוודית ובנבחרת שוודיה. נימאן משחק בעמדות הקישור וההתקפה. בסוף עונת 2010 כבש נימאן את שער הניצחון נגד אניילהולמס (Ängelholms FF), שהעלה את נורשפין בחזרה לאלסונסקאן. את עונת 2015 סיים נימאן כסגן מלך השערים עם 10 שערי ליגה, כאשר בין הבולטים בהם היו 3 שערי ניצחון (אחד מהם ב-3 במאי בדרבי של אסטרייטלנד נגד אוטבידברג), שני צמדים וכמו כן את שערה הראשון של הקבוצה לעונה (בדקה ה-6 נגד ארברו ב-5 באפריל 2015). בקיץ 2016 חתם נימאן באיינטרכט בראונשווייג. לאחר שנתיים בגרמניה, שב לקבוצת נעוריו לקראת עונת 2019. מדיה וקבצים בנושא כריסטופר נימאן בוויקישיתוף כריסטופר נימאן, באתר Transfermarkt כריסטופר נימאן, באתר Soccerway כריסטופר נימאן, באתר WorldFootball.net כריסטופר נימאן, באתר National Football Teams כריסטופר נימאן, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן, אתר התאחדות הכדורגל השוודית (בשוודית) כתבה על הצלחתו של נימאן, 17 באוקטובר 2010 (בשוודית). ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניסן פרז

ניסן ניסו פרז (באנגלית: Nissan N. Perez); (נולד ב-18 בדצמבר 1946) הוא היסטוריון, חוקר ואוצר צילום. בין השנים 1977 ו-2013 תפקד בתור אוצר הבכיר במחלקה לצילום ע"ש נואל והרייט לוין במוזיאון ישראל, אותה גם יזם והקים. במהלך שנותיו כאוצר תכנן ואצר מעל 180 תערוכות בישראל ובעולם ופרסם מספר משמעותי של מאמרים, קטלוגים וספרים. למד פסיכולוגיה, פילוסופיה ותולדות האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים, והוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברייטון שבאנגליה. Displaced Visions: Emigré Photographers of the 20th Century (2013) Double Take: The Tanenbaum and Willens Photography Collections (2013) Eugene Atget: As Paris Was (2012) Helmar Lerski: Working Hands, Photographs from the 1940s (2011) New in Photography : Recent Acquisitions (2010) A Rare Gift: The Noel and Harriette Levine Collection of Photographs (2010) Picturing Jerusalem (2007) Engagement: Israeli Photography Now (2007) Beyond Time: Photographs from the Gary B. Sokol Collection (2006) All That's Not Me: Kimiko Yoshida, Photographs (2006) Camera Sacra: Capturing the Soul of Nature (2005) Old-New Land: Pioneers of Photography in Israel (2003) Revelation: Representations of Christ in Photography (2003) Weegee's Story: A Photojournalist in the 1940s (2002) Travelogue 1927: Photographs by Luciano Morpurgo in Mandatory Palestine (2001) Time Frame: A Century of Photography in the Land of Israel (2000) Harold Edgerton: In a Flash (1997) Mendel John Diness: A Photographer in Jerusalem (1997) Dalia Amotz 1938-1994 (1995) אתר האינטרנט הרשמי של ניסן פרז אלי ערמון אזולאי, ניסן פרז מונה למשנה לנשיא במכון שפילמן לצילום, באתר הארץ, 28 ביולי 2013 ניסן פרז באתר ArtLab ניסן פרץ, דף שער בספרייה הלאומית "The Noel and Harriette Levine Department of Photography at the Israel Museum". The Israel Museum, Jerusalem. אורכב מ-המקור ב-2015-12-17. נבדק ב-2016-01-04. "Dr. Nissan N. Perez - The SIP". thesip.org. "Displaced Visions Emigré Photographers of the 20th Century". The Israel Museum. "Double Take: The Tanenbaum and Willens Photography Collections". The Israel Museum. "Eugene Atget: As Paris Was". The Israel Museum. "Helmar Lerski: Working Hands, Photographs from the 1940s". The Israel Museum. "New in Photography : Recent Acquisitions". The Israel Museum. "A Rare Gift: The Noel and Harriette Levine Collection of Photographs". The Israel Museum. "Picturing Jerusalem". The Israel Museum. "Engagement: Israeli Photography Now". The Israel Museum. "Beyond Time: Photographs from the Gary B. Sokol Collection". The Israel Museum. "All That's Not Me: Kimiko Yoshida, Photographs". The Israel Museum. "Camera Sacra: Capturing the Soul of Nature". The Israel Museum. "Old-New Land: Abel Pann Paints the Bible". The Israel Museum. "Revelation: Representations of Christ in Photography". The Israel Museum. "Weegee's Story: A Photojournalist in the 1940s". The Israel Museum. "Travelogue 1927. Photographs by Luciano Morpurgo in Mandatory Palestine". The Israel Museum. "Time Frame: A Century of Photography in the Land of Israel". The Israel Museum. "Harold Edgerton - In a Flash". The Israel Museum. "Mendel John Diness: A Photographer in Jerusalem (1854-1860)". The Israel Museum. "Dalia Amotz 1938-1994". The Israel Museum.
מיין סלטיקס

מיין סלטיקס (באנגלית: Maine Celtics) היא קבוצת כדורסל מהעיר פורטלנד, מיין המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2009 ומסונפת לקבוצת הבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. ב-25 בפברואר 2009 הודיעה הנהלת ליגת הפיתוח של ה-NBA על הרחבת הליגה וצירוף קבוצה מפורטלנד, מיין לליגה בעונת 2009/10. שם הקבוצה הוחלט לאחר תחרות לבחירת השם. צייד סרטנים הוא ענף מסחר חשוב באזור ניו אינגלנד, בו נמצאת מדינת מיין. השם "קלאוס" (Claws בתרגום לעברית: צבתות של סרטן) ניתן לקבוצה כמחווה לענף. השם "רד" הוא מחווה למאמן העבר של הסלטיקס, רד אאורבך. ב-21 ביולי 2009 הודיעה הקבוצה על מינוי אוסטין אינג' למאמן הראשון של הקבוצה. ב-2 בספטמבר אותה שנה בחרה הקבוצה 10 שחקנים מתוך הסגל של קבוצות קולורדו 14' ואנהיים ארסנל במסגרת דראפט ההרחבה של שנת 2009, שחקנים שהיוו את בסיס הקבוצה בעונה הראשונה. במהלך השנים הראשונות שיתפה הקבוצה פעולה עם שרלוט בובקטס (2012-2009) ופילדלפיה 76' (2012-2011), במקביל לשיתוף הפעולה עם הבוסטון סלטיקס. ביוני 2012 חתמה הקבוצה על הסכם חדש עם הסלטיקס המעניק לבוסטון בלעדיות. בסיום עונת 2012/13 העפילה הראשונה לפלייאוף לאחר 4 עונות, אך הפסידה בסיבוב הראשון לריו גראנדה ואלי וייפרס. בעונת 2014/2015 זכתה הקבוצה באליפות הבית האטלנטי והעפילה שוב לפלייאוף, אך שוב הפסידה בסיבוב הראשון, הפעם לפורט ויין מאד אנטס. שנה לאחר מכן שוב סיימה בראשות הבית והודחה בסיבוב הראשון, הפעם על ידי קאנטון צ'ארג'. בעונת 2016/17 סיימה בראשות הבית, ניצחה את הסיבוב הראשון והפסידה בחצי הגמר לראפטורס 905, שזכו באליפות בסיום העונה. ב-24 במאי 2021, הבוסטון סלטיקס הכריזו שהרד קלאוס שינו את שמם לסלטיקס, ועם שם זה הם משחקים החל מתחילת עונת 2021-2022. אתר האינטרנט הרשמי של מיין סלטיקס (באנגלית) מיין סלטיקס, ברשת החברתית פייסבוק מיין סלטיקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיין סלטיקס, ברשת החברתית אינסטגרם מיין סלטיקס, סרטונים בערוץ היוטיוב NBA Development League Expands to Portland, Maine, NBA.com, 25 February 2009 28 Teams In 28 Days: Meet The Maine Red Claws, NBA G League (באנגלית אמריקאית) Austin Ainge named Red Claws head coach, NBA.com, 21 July 2009 Celtics take sole control of Red Claws, ESPN.com. 21 June 2012 Maine Red Claws Renamed Maine Celtics, OurSports Central, ‏2021-05-24 (באנגלית)
יונה רוזנקיאר

יונה רוזנקיאר (נולד ב-10 באפריל 1981) הוא שחקן, במאי ותסריטאי ישראלי. נולד וגדל בקיבוץ יחיעם אשר בגליל המערבי בשנת 1981. אחיהם של השחקן יואל רוזנקיאר ושל האדריכל עודד רוזנקיאר. התחנך בקיבוצו ואחר כך בקיבוץ עברון ב״בית חינוך אופק״ אחרי שירות בחטיבת הצנחנים וטיולים בעולם, נרשם לאוניברסיטת תל אביב ולמד בחוג לקולנוע וטלוויזיה. מאז ביים מספר סרטים קצרים והשתתף בסרטים באורך מלא כשחקן. ב-2014 השתתף בסרט "יונה". כתב והופיע בקטעי סטנד-אפ לצד אחיו, יואל רוזנקיאר. בשנת 2017 החל לשחק בסדרת הפנטזיה "ג'ודה" ב-HOT3, בכיכובו של ציון ברוך. בסדרה הוא מגלם את אחיינו של מיסטר ז'ק. ב-1 באוגוסט 2018 הוקרן לראשונה סרט הביכורים שלו, "הצלילה", בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל בקיץ 2019. ב-2020 החל שידורה של סדרת הטלוויזיה "קיבוצניקים", אותה יצר. ב-2023 הוקרן סרטו "הדרך לאילת", העוסק ביחסים בין אב לבנו. מדיה וקבצים בנושא יונה רוזנקיאר בוויקישיתוף יונה רוזנקיאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נירית אנדרמן, "הפוסט טראומה תמיד תהיה שם": יונה רוזנקיאר צלל לנבכי נפשו בסרט "הצלילה", באתר הארץ, 27 ביוני 2019
כוח הסלעים

כוח הסלעים או כוח לבן גרון (שם מדעי: Varanus albigularis) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה באפריקה שמדרום לסהרה. הכוח נתגלה ב-1802 על ידי החוקר פרנסואה דאודין (François Marie Daudin‏; 1776 – 1803), ונחשב לתת-מין של כוח הסוואנה, אך הוגדר מחדש כמין נפרד עקב הבדלים מורפולוגיים. כוח זה הוא הכוח הכבד ביותר ביבשת אפריקה, והשני באורכו לאחר כוח הנילוס. הוא מגיע לאורך 0.85–1.5 מטרים והזנב מגיע לאותו אורך כמו הגוף. הוא מגיע למשקל 6–8 ק"ג בזכרים ו-3.2–5 ק"ג בנקבות. נתפסו אף פרטים באורך של 2 מטרים ומשקל של 17 ק"ג. צורת ראשו מעוגלת יותר מזו של קרוביו, והוא בעל לסת ענקית עם שיניים חדות ומעוקלות ובה לשון מפוצלת גדולה המרחרחת את האוויר. הרגליים והצוואר קצרים והזנב ארוך. צבע הקשקשים הוא אפור-חום עם פסים צהובים על הגב. כוח זה גם ידוע כטפסן טוב על סלעים ומכאן שמו, אף שהוא אינו חי באזורים הרריים. כוח זה הוא טורף פעיל החי בערבות אפריקה הטרופית, סוואנות וביצות, אך לא במדבריות או יערות סבוכים. הוא מצוי ממזרח, מערב ומרכז אפריקה עד לקצה דרום אפריקה. הוא פעיל יום וניזון מכל יצור קטן יותר שהוא תופס כולל לטאות קטנות, נחשים, כולל נחשים ארסיים ונחשי חנק קטנים, יונקים ועופות קטנים ואף דגים. הוא אוכל גם נבלות ואינו בוחל בקניבליזם. V. a. albigularis V. a. angolensis V. a. microstictus V. a. ionidesi מדיה וקבצים בנושא כוח הסלעים בוויקישיתוף כוח הסלעים, באתר ITIS (באנגלית) כוח הסלעים, באתר NCBI (באנגלית) כוח הסלעים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כוח הסלעים, באתר GBIF (באנגלית) כוח הסלעים, באתר monitor-lizards כוח הסלעים באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים ובנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוח הסוואנה

כוח הסוואנה (שם מדעי: Varanus exanthematicus) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה בערבות העשב והסוואנות של אפריקה ומכאן שמה. בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס. לכוח זה גפיים קצרות והוא קטן יחסית לבני משפחתו. אורכו המרבי 105-155 ס"מ, אך נפוץ יותר באורך 60-76 ס"מ ומשקלו 300-2,000 גרם, כשהנקבות קטנות בהרבה מהזכרים. הראש מעוגל וקצר יותר מקרוביו ועל הגוף קשקשים גרמיים כהים לאורך הצלעות. הזנב ארוך ושרירי וכך גם הצוואר. הלשון גדולה וכחולה ועוזרת לו להריח ולהתמצא בסביבה. תפוצתם משתרעת לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במדינות: מאורטניה, סנגל, גמביה, גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, מאלי, חוף השנהב, בורקינה פאסו, גאנה, טוגו, בנין, ניז'ר, ניגריה, צ'אד, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, סודאן, דרום סודאן, אתיופיה, אריתריאה, קניה, אוגנדה ואולי גם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו וזימבבואה. כמו ששמם מרמז הם חיים בעיקר בערבות עשב וסוואנות ונמצאים מתחת לעצים ושיחים בשעות שאינם פעילים או מתחפרים במאורת טרמיטים או שנבובים. הכוח הוא אוכל בשר גדול הצד יצורים קטנים יותר כולל כוחי סוואנות קטנים יותר. הוא ניזון בעיקר מפרוקי רגליים שונים כמו מרבי רגליים, צרצרים שונים (בייחוד מהסוג Brachytrupes), עקרבים, עכבישים וכן רכיכות, דגים ודוחיים, ביצים ואף יונקים קטנים. מדיה וקבצים בנושא כוח הסוואנה בוויקישיתוף כוח הסוואנה, באתר ITIS (באנגלית) כוח הסוואנה, באתר NCBI (באנגלית) כוח הסוואנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כוח הסוואנה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) כוח הסוואנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כוח הסוואנה, באתר GBIF (באנגלית) כוח הסוואנה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוח אורנט

כוח אורנט (שם מדעי: Varanus ornatus) הוא מין של כוח החיה באפריקה שמדרום לסהרה. בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס וגם היום הוא נתון לוויכוח על סיווגו. כוח זה מזכיר מאוד את כוח הנילוס הגדול ממנו והוא מגיע לאורך 1.7-1.6 מטרים בממוצע (הארוכים שבהם מגיעים לאורך שני מטרים). צבעו מירוק זית עד לשחור ועליו פסים צהובים וגם הבטן צהובה. הזנב והצוואר שריריים ואפורים יותר משאר הגוף, והם עוזרים לכוח לנוע במהירות. הוא גם שחיין ומטפס די טוב. הלסתות מוארכות ובעלי שיניים חדות וכן הלשון ארוכה. כוחים אלה יכולים לחיות שנים רבות בשבי. הוא חי ביערות, ביצות וביצות מנגרובים במערב ומרכז אפריקה במדינות: גינאה, סיירה לאון, ליבריה, גאנה, ניגריה, קמרון, גינאה המשוונית, גבון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובנין. קיים קושי להבדיל בינו לבין כוח הנילוס. עם זאת, הוא כהה וקטן ממנו, וגם נפוץ הרבה פחות. לא ידוע מה מצב שימורו של הכוח אך הוא נפגע מציד, סחר למטרות גידול וכריתת היערות בהם הוא חי. מדיה וקבצים בנושא כוח אורנט בוויקישיתוף כוח אורנט, באתר ITIS (באנגלית) כוח אורנט, באתר NCBI (באנגלית) כוח אורנט, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) כוח אורנט, באתר GBIF (באנגלית)
שמשון בלוך (המבורג)

רבי שמשון בלוך (בכתיב היידי שנהג בזמנו: בלאָך; בגרמנית: Schimschon Bloch), המכונה רבי שמשון חסיד (? - י' בכסלו תצ"ח, 3 בדצמבר 1737), היה דיין בהמבורג ומחבר ספרי הלכה ידועים. נולד לרבי משה מהמבורג. שימש כדיין בבית דינו של הרב יחזקאל קצנלבוגן, הידוע בספרו "כנסת יחזקאל". למד בבית המדרש שהקים הנדיב רבי יששכר בר כהן בהמבורג, ואחרי פטירתו של זה עמד בראש בית המדרש. על פי החרות על מצבתו, נהג לחזור על ספר הזוהר מדי חודש, ועל ששת סדרי המשנה מדי שבוע. נקבר בבית העלמין היהודי באוטנסן שסמוך לאלטונה. אלמנתו האריכה ימים אחריו, ועזבונה עורר פולמוס הלכתי בהשתתפות רבי יהונתן אייבשיץ. נזירות שמשון - חידושים על שולחן ערוך אורח חיים, ובפרט על המגן אברהם. החידושים לא נכתבו כספר להדפסה אלא הועתקו מגיליון השולחן ערוך של המחבר. יצאו לאור בשנת תקכ"ד עם הסכמות מאת חשובי הרבנים באותה תקופה, כמו רבי יונתן אייבשיץ. נכללו במהדורת "שולחן ערוך השלם". חידושים על המשנה, נכללו בתוספות חדשים שנדפסו לראשונה באמסטרדם תקל"ה, ומאז בכל דפוסי המשניות ובמשניות דפוס וילנא. התוספות חדשים כוללים חידושים מכמה חכמים, וחידושיו של הרב בלוך מצוינים תחת השם "מוהרש"ח", מורנו הרב שמשון חסיד. בנו הראשון, הרב משה בלוך, דיין במזריץ'. טיפל בהדפסת ספרו של אביו "נזירות שמשון" בנו השני, הרב יששכר בר בלוך, מחבר הספר בינת יששכר, רב קהילות סמניץ, מטרסדורף, ועוד חתנו (בזיווג ראשון), הרב מרדכי הענא, דיין בהמבורג, מחבר "אגדת מרדכי" ו"דרישת מרדכי" וספרים נוספים שעדיין בכתב יד חכמי אה"ו עמ' 24-26 נזירות שמשון, ברלין תקכד, באתר היברו בוקס משניות סדר זרעים, אמסטרדם תקלה, באתר גוגל בוקס שמשון בן משה בלוך, דף שער בספרייה הלאומית Isaak Markon, “Rabbi Schimschon Bloch, Genannt „chassid",” Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums 83 (N. F. 47) (1939): 342–345, on JSTOR התפרסם ב'מוריה' רכג, עמ' כד-כז
אריה וולניץ

אריה וולניץ הוא מוזיקאי, בסיסט, נגן קונטרבס, מפיק מוזיקלי ומעבד ישראלי. וולניץ מכהן כראש מגמת ביצוע ומחלקת בס בבית הספר למוזיקה רימון. וולניץ שירת בצבא כמעבד בתזמורת חיל האוויר וכנגן בס בלהקת פיקוד דרום. וולניץ' הוא בוגר Mannes College of Music בניו יורק (שם למד בין היתר אצל פסנתרן הג'אז ריצ´י ביירק) ומכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. וולניץ הופיע בפסטיבלי ג’אז רבים בארץ ובעולם, ונחשב לנגן אולפן מבוקש. הוא הקליט והופיע עם אמנים ישראלים רבים ביניהם: שלמה ארצי, דני סנדרסון, גידי גוב, נורית גלרון, שלמה גרוניך וניר נקב (סיילם). וניגן עם אמני ג'אז בין לאומיים כמו: דני גוטליב, מארק טרנר, דוני מקסלין, ג’ון ריילי, אדם נוסבאום, לו סולוף, וריי אנדרסן. היה חבר בהרכב הג'אז "משיכת יתר". בין השנים 1996-2001 וולניץ היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת חיל האוויר, ובין השנים 2003-2004 כיהן כסגן המנהל לעניינים אקדמיים ברימון בשנת הלימודים. בשנת 2006 הקליט והופיע עם המעבד השווייצרי ג'ורג' גרונץ ועם נגן הסקסופון דייב ליבמן. אריה וולניץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) אריה וולניץ באתר בית הספר למוסיקה רימון. arie volinez ערוץ היוטיוב הרשמי. טוקבק פרק מס׳ 6 - אריה וולניץ באתר YouTube https://www.rimonschool.co.il/team/arie-volnitz/ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איגואנת צווארון מלגשית

איגואנת צווארון מלגשית (שם מדעי: Oplurus cuvieri) היא מין של לטאה קוצנית מקבוצת דמויי איגואנות החיה באי מדגסקר. ללטאה זו "קולר" סביב הצוואר וזנב קשקשי וקוצני. זהו המין הגדול ביותר בסוגו. זוהי לטאה דמוית-איגואנה (אך לא איגואנה אמיתית) המגיעה לאורך 35 ס"מ בממוצע והיא בעלת זנב וגפיים קוצניים וגדולים עם ראש מעוגל, עיניים בולטות וכתומות. הגוף בצבע כתום בהיר ועליו פסים אפורים. הנקבות הקטנות מהזכרים, בעלי צבעים חומים. הנקבות מטילות ביצים לאחר הזדווגות קצרה וממרות להטיל אותם באדמה במקום מוסתר. הלטאה חיה רק ביערות שונים (יערות גשם, קוצניים ונשירים) ובאזורים סלעיים במדגסקר ובאיי קומורו. היא מגושמת ומתחממת על גבי סלעים בשמש. לתזונתה היא טורפת יצורים קטנים יותר כמו חרקים ולטאות קטנות. ישנם שני תת-מינים: Oplurus cuvieri cuvieri - החיה במדגסקר Oplurus cuvieri comorensis - החיה באי קומורו מדיה וקבצים בנושא איגואנת צווארון מלגשית בוויקישיתוף איגואנת צווארון מלגשית, באתר ITIS (באנגלית) איגואנת צווארון מלגשית, באתר NCBI (באנגלית) איגואנת צווארון מלגשית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) איגואנת צווארון מלגשית, באתר GBIF (באנגלית) איגואנת צווארון מלגשית באתר הרשימה האדומה של IUCN
קורל

האם התכוונתם ל... אלמוגים – בעל חיים ימי יחידת קורל – יחידה מיוחדת בחיל האוויר הישראלי קרקס קורל – קרקס באנטארקטיקה אישים: קורל (זמרת) – זמרת ישראלית-צרפתייה ברגוזאר קורל – שחקנית טורקייה רוברט קורל – כימאי אמריקאי קרול כוראל
חרדון מוואנזה

חרדון מוואנזה (שם מדעי: Agama mwanzae) הוא מין נפוץ של חרדון החי ברחבי אפריקה. הוא חי במדינות: טנזניה, רואנדה וקניה על גבי סלעים בסוואנות. החרדון יכול להגיע לאורך 32 ס"מ. הוא בעל צבעים ורודים בולטים עם פלג גוף אחורי וגפיים כחולים, אצל הזכר. הנקבות הקטנות יותר הן חסרות צבע יחסית (חום בהיר-אפור) ומתמזגות היטב בין הסלעים. לעיתים מתבלבלים בינם לחרדון אדום ראש, החי באותם אזורים. מבנה גופם של החרדונים הוא חזק והרגליים ארוכות, בעלות טפרים והם יכולים להיאחז במשטחים אופיים. הם יודעים לטפס על עצים או סלעים בקלות והצעירים נמצאים שם יותר מהבוגרים. חרדונים אלה מתחממים על סלעים בשעות הבוקר והצהריים של היום. לעיתים מאות חרדונים באותו מקום בדיוק, מה שגורם לזכרים לנסות להזדווג עם כמה שיותר נקבות ולגרש זכרים יריבים באמצעות מתקפה אגרסיבית. הם ניזונים מחרקים קטנים שונים ומכמה צמחים. הם עצמם עלולים להיטרף על ידי נחשים, חתולים, נמיות ועופות דורסים שונים. בשעת סכנה הם מתחבאים ויורדים אל מתחת לקרקע או אל בין העצים. מדיה וקבצים בנושא חרדון מוואנזה בוויקישיתוף חרדון מוואנזה, באתר ITIS (באנגלית) חרדון מוואנזה, באתר NCBI (באנגלית) חרדון מוואנזה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חרדון מוואנזה, באתר GBIF (באנגלית) חרדון מוואנזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חומט הקשת

חומט הקשת (שם מדעי: Trachylepis margaritifera) הוא מין של חומט קטן החי בדרום אפריקה והוא בעל צבעים מקושטים ובולטים. חומט זה מגיע לאורך 20 ס"מ והוא בעל צבעים בולטים ביותר, התלויה בגודל ובמקום והצבע הבסיסי הוא חום-זית או כהה. הוא בעל 3 פסים מבריקים בצבעי צהובים כתומים ואחרים לבנים מנוקדים מעט והזנב כחול מתכתי. לפרטים מוגרים יותר הצבעים והפסים פחות בולטים ומבריקים. מבנה ראשם מחודד עם עיניים בולטות ורגליים חומות, קצרות וחזקות בעלות טפרים קטנים. הצלעות צהבהבות והבטן לבנה. חומטים אלה חיים בערבות ברחבי אפריקה מקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה לדרום מלאווי. נמצאו גם פרטים מבודדים בטנזניה וקניה. הוא ניזון בעיקר מחרקים קטנים. מדיה וקבצים בנושא חומט הקשת בוויקישיתוף חומט הקשת, באתר NCBI (באנגלית) חומט הקשת, באתר GBIF (באנגלית) חומט הקשת באתר reptile-database חומט הקשת באתר הרשימה האדומה של IUCN