laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לארט פקראדה

לארט פקראדה (באלבנית: Leart Paqarada; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בברמן שבגרמניה) הוא כדורגלן קוסובני ממוצא אלבני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.צ. קלן. פקראדה נולד בברמן שבגרמניה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ורדר ברמן, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של באייר לברקוזן. בשנת 2012 החל פקראדה לשחק בבאייר לברקוזן II, קבוצת המילואים של באייר לברקוזן. לקראת עונת 2014/2015 עבר פקראדה לס.ו. זנדהאוזן מהבונדסליגה השנייה. ב-10 באוגוסט 2014 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן במסגרת המחזור השני בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך פקראדה 14 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה הוסיף 29 הופעות. ב-10 באוקטובר 2015 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו, כששיחק 57 דקות בניצחון 0–2 על נבחרת גינאה המשוונית במשחק ידידות. מדיה וקבצים בנושא לארט פקראדה בוויקישיתוף לארט פקראדה, באתר Transfermarkt לארט פקראדה, באתר Soccerway לארט פקראדה, באתר WorldFootball.net לארט פקראדה, באתר National Football Teams לארט פקראדה, באתר FootballDatabase.eu
קוניאספור

טורקו קוניאספור הוא מועדון ספורט טורקי מקוניה שבטורקיה. המועדון משחק עם מדים בצבעים ירוק ולבן, ועורך את משחקיו הביתיים בטורקו ארנה אשר בקוניה. המועדון הוקם בשנת 1922 תחת השם "קוניה גנצ'לרבירליגי" ושיחק עם מדים ירוקים-לבנים. בשנת 1965 המועדון התאחד עם "מראמספור" ו"סלצ'וקספור וצ'ימנטוספור" והצבע השחור נוסף למדי החוץ של המועדון. בשנת 1981 המועדון התאחד עם "קוניה אידמן יורדו". בעונת 1987/1988 העפיל המועדון לליגת העל לראשונה בתולדותיו. בעונת 1988/1989 קוניאספור הגיע לחצי גמר הגביע הטורקי בו הפסידה לבשיקטש. 4 שנים לאחר מכן המועדון חזר לליגה השנייה אחרי 5 שנים. בשנת 2003 קוניאספור חזרה לליגת העל. בשנת 2013 קוניאספור חנכה את אצטדיונה החדש טורקו ארנה שהוקם כתחליף לאצטדיון אטאטורק קוניה. בעונת 2015/2016 המועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים במקום השלישי שהקנה לה כרטיס לשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה העפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2016/2017 מול שחטאר דונצק, ק.א.א. גנט ובראגה. קוניאספור סיימה את שלב הבתים במקום האחרון, עם חמישה הפסדים ותיקו אחד. ב-31 בינואר 2018 חתם השחקן סמואל אטו בקבוצה לשנתיים וחצי. בעונת 2017/2018 המועדון העפיל פעם נוספת לשלב הבתים של הליגה האירופית. הפעם היא שיחקה בבית יחד עם מארסיי, ויטוריה גימראייש ורד בול זלצבורג. בעונה זו סיימה קוניאספור במקום השלישי לאחר ניצחון בודד, שלוש תוצאות תיקו ושני הפסדים. אותה עונה הייתה רעה מאוד מבחינת קוניאספור בליגה כאשר היא נאלצה להאבק במאבקי תחתית. נכון ל-20 בספטמבר 2022 גביע טורקי: 2016/2017 הסופר קאפ הטורקי: 2017 מדיה וקבצים בנושא קוניאספור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוניאספור קוניאספור, ברשת החברתית פייסבוק קוניאספור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוניאספור, ברשת החברתית אינסטגרם קוניאספור, ברשת החברתית טיקטוק קוניאספור, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
הדיוויזיה ה-25 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-25 (בגרמנית: 25. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, בקרבות שונים בחזית המזרחית, ולאחר מכן הוסבה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-25, והושמדה במבצע בגרטיון. הדיוויזיה הוקמה מחדש, ולחמה בחזית המערבית ובכלל זה במבצע נורדווינד. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בלודוויגסבורג לצורך כיבוש חבל הריין, והועמדה תחת פיקוד הוברט שאלר-קלידה, שהוחלף ב-6 באוקטובר 1936 על ידי כריסטיאן הנזן. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית, ובנובמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-3 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, והשתתפה בקרב אומן ובקרב קייב. בספטמבר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48. במהלך שנת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 והקורפוס ה-53 לסירוגין. ב-23 ביולי 1943 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-25. הדיוויזיה לחמה בתחילה כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן כחלק מהארמייה הרביעית. במהלך מבצע בגרטיון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-27 במסגרת הארמייה הרביעית, וביולי 1944 הושמדה הדיוויזיה על יד מינסק. בסתיו 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש, על בסיס חטיבת הפאנצר ה-107, והועמדה תחת פיקוד הקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה הראשונה. בינואר 1945 לחמה הדיוויזיה במבצע נורדווינד, ובפברואר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר אס אס ה-11 במסגרת הארמייה התשיעית. באפריל השתתפה הדיוויזיה בקרב על ברלין, ולאחר מכן נמלטו שרידי הדיוויזיה מערבה ונכנעו לבעלות הברית המערביות. הדיוויזיה ה-25 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-25 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
גסטון גורוסאגה

גסטון גורוסאגה (בספרדית: Gastón Guruceaga; נולד ב-15 במרץ 1995 בארטיגס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טיגרה מליגת המשנה הארגנטינאית. ב-16 באוגוסט 2015 ערך גורוסאגה את הופעת הבכורה שלו בפניארול מליגת העל האורוגוואית, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-0 על סרו במסגרת המחזור הראשון בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת ערך גורוסאגה 31 הופעות ליגה, וזכה עם קבוצתו באליפות אורוגוואי. גורוסאגה זומן לראשונה לסגל נבחרת אורוגוואי לקראת המשחק נגד נבחרת ונצואלה ב-7 באוקטובר 2016 במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, אך לא שיחק במשחק. פניארול אליפות אורוגוואי (2): 2015/2016, 2017 מדיה וקבצים בנושא גסטון גורוסאגה בוויקישיתוף גסטון גורוסאגה, ברשת החברתית פייסבוק גסטון גורוסאגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גסטון גורוסאגה, ברשת החברתית אינסטגרם גסטון גורוסאגה, באתר Transfermarkt גסטון גורוסאגה, באתר Soccerway גסטון גורוסאגה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גסטון גורוסאגה".
המטרייה הכחולה

המטרייה הכחולה (באנגלית: The Blue Umbrella) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קצר מבית היוצר של פיקסאר. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע לפני בית ספר למפלצות שיצא לאקרנים ב־21 ביוני 2013. הסרט בוים על ידי סשקה אנסלד (Saschka Unseld). במאי הסרט, סשקה אנסלד, אמר כי חשב על הרעיון לסרט כאשר ראה מטרייה שבורה בצידי הדרך בסן פרנסיסקו. אנסלד ושותפיו לסרט החלו לצלם חפצים דוממים ברחובות הערים ניו יורק, סן פרנסיסקו, שיקגו ופריז. אנסלד תיאר את הסרט כ״הצהרת אהבה לגשם״. מערכות המחשב של פיקסאר עודכנו על מנת ליצור אלמנטים של תאורה והשתקפות ריאליסטיים. בדומה לשאר הסרטים הקצרים של פיקסאר, הסרט אילם ללא כל דיאלוג, אלא מלווה במוזיקה ואלמנטים חזותיים על מנת לעורר תגובה רגשית אצל הצופים. העיר ניו יורק מתעוררת לחיים על ידי סופת גשמים. חפצים רבים לאורך הרחוב (כגון: תמרורים, תיבות דואר, מרזבים, בניינים וחלונות) מתעוררים לחיים ו״מקבלים פנים״ (האנשה). אנשים עוברים ברחוב מתחת למטריות שלהם, כל המטריות שחורות בעלות פנים זעופות, למעט מטרייה אחת בצבע כחול הנראית שמחה וצוהלת מן הגשמים. הבעלים של המטרייה הכחולה נעצר במעבר החצייה ומחכה לרמזור ירוק. המטרייה הכחולה פוגשת לפתע במטרייה אדומה ויפה. השתיים מחליפות מבטים מבוישים ומלאי סקרנות, אך דרכיהם של הבעלים שלהן נפרדות. הבעלים של המטרייה הכחולה מתחיל לרדת לכיוון תחנת הסאבווי, אך המטרייה בורחת ממנו ומתעופפת לכיוון המטרייה האדומה. בחיפוש אחר המטרייה האדומה, המטרייה הכחולה נקלעת לסכנות בכביש המהיר אך נחלצת בעזרת חבריה, החפצים. המטרייה הכחולה נתקלת לבסוף בפגוש של משאית ומוטלת שבורה לצד הכביש. בעליה של המטרייה באים לקחת אותה ופוגשים במטרייה האדומה ובבעליה. שתי המטריות ובעליהן מתיישבות במסעדה בחוץ, בזמן הגשם השוטף, לשמחתן ולשמחת החפצים ברחוב. הסרט הוקרן לראשונה ב־12 בפברואר 2013 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-63. הסרט יצא לאקרנים כסרטון קצר טרום הקרנת הסרט בית ספר למפלצות, כנהוג בסרטי פיקסאר, ונכלל במהדורות ה-DVD והBlue Ray של הסרט. בשנת 2018 הופץ הסרט באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 3. פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ון בריון ומלווה בקולה של שרה יפה (Sarah Jaffe). הסרט הקצר זכה לשבחי המבקרים. אתר הסרטים Collider נתן לסרט ציון 100 ובביקורת נכתב: ״בלי להרוס את שאר הסיפור, אני רק רוצה לומר כי המטרייה הכחולה הוא סרטון מהנה בן שש דקות. זהו סיפור נחמד על ׳נער פוגש נערה׳ ומציג מספר דמויות בלתי נשכחות בעיר, שכשתסתכלו עליהן, יגרמו לכם לחייך ולראות פרצופים בכל מקום שתלכו. זה סרט חכם, חמוד, מוזר ופתיח הולם לבית ספר למפלצות״. אתר האינטרנט הרשמי של המטרייה הכחולה "המטרייה הכחולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המטרייה הכחולה", באתר AllMovie (באנגלית) "המטרייה הכחולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המטרייה הכחולה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "המטרייה הכחולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט המלא
פוקסיה (מערכת הפעלה)

פוקסיה (באנגלית: Fuchsia) היא מערכת הפעלה המפותחת על ידי חברת גוגל. בניגוד למערכות אחרות מבית גוגל, כגון ChromeOS או אנדרואיד אשר מבוססות על ליבת לינוקס, פוקסיה מבוססת על מיקרו-ליבה בשם "זירקון" (Zircon, לשעבר "מגנטה" Magenta) היא כתובה בשפות: C++, Dart, Go, Rust, Python ו-C. פוקסיה מיועדת לעבוד הן על טלפונים ניידים והן על מחשבים אישיים וגם על שעונים חכמים. באוגוסט 2016 דיווחו כלי תקשורת על קוד מסתורי שפורסם ב-GitHub שגילה כי גוגל מפתחת מערכת הפעלה חדשה בשם "פוקסיה". למרות שלא פורסמה הודעה רשמית, בחינה של הקוד הראתה כי ביכולתו לפעול על גבי כל המכשירים, כולל "מערכות מידע מקוונות למכוניות, למכשירים דוגמת רמזורים ושעונים דיגיטליים, וכלה בטלפונים חכמים, מחשבי לוח ומחשבים אישיים". הקוד שונה מאנדרואיד וממערכת ההפעלה Chrome OS בשל היותו מבוסס על ליבה חדשה בשם Magenta, ולא לינוקס. במאי 2017 נכתב באתר Ars Technica על ממשק המשתמש החדש של פוקסיה כי שדרוג ממשק שורת הפקודה בחודש אוגוסט יחד עם היזם שכותב כי פוקסיה "זה לא צעצוע, זה לא פרויקט של 20%", וכי הפרויקט עדיין נמצא בפיתוח. בנוסף כלי תקשורת רבים כתבו על הקשרים ההדוקים לכאורה שמקיים הפרויקט עם אנדרואיד, והעלו השערות לפיהן פוקסיה עשוי להחליף את אנדרואיד, בצורה שתפתור בעיות במערכת זו. בנובמבר 2017 נוצרה במערכת תמיכה ראשונית בשפת התכנות סוויפט. בינואר 2018 פרסמה גוגל מדריך כיצד להפעיל את מערכת ההפעלה פוקסיה על מכשירי פיקסל מתוצרתה. בינואר 2019 אושרה תמיכה ביישומונים לאנדרואיד, שנכללים בבסיס המערכת. המערכת הושקה רשמית בסוף חודש מאי 2021. מדיה וקבצים בנושא פוקסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוקסיה (באנגלית) גוגל פוקסיה באתר GitHub קוד המקור של פוקסיה, באתר של גוגל. (unofficial) Google Fuchsia Wiki רונן מנדזיצקי, גוגל מפתחת את מערכת ההפעלה שתחליף את אנדרואיד תוך 5 שנים, באתר גאדג'טי, 19 ביולי 2018. גיא לוי, גוגל עובדת על מערכת הפעלה חדשה, באתר ynet, 15 באוגוסט 2016 "Google Is Building A New Operating System From Scratch: 'Fuschia'". Tom's Hardware. 2016-08-15. נבדק ב-2016-10-10. אילן גלר‏, הכירו את מערכת ההפעלה הסודית החדשה של גוגל, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2016 צבי קצבורג, פוקסיה של גוגל זורקת את Linux ובוחרת בליבה החדשה – Magenta, באתר אנשים ומחשבים, ‏10 במאי 2017 דארל את'רינגטון, מערכת ההפעלה החדשה של גוגל "פוקסיה" יכולה לפעול על כל דבר, באתר TC רון אמדאו, ל"פוקסיה" של גוגל יש ממשק משתמש חדש ופראי, באתר ars technica, ‏5 באוגוסט 2017 חיים גרטנברג, למערכת ההפעלה החדשה של גוגל יש ממשק משתמש חדש, באתר The Verge, ‏8 במאי 2017 קורבין דוונפורט, מערכת ההפעלה החדשה של גוגל מתפתחת עם עיצוב חדש, באתר Android Police, ‏8 במאי 2017 הצצה ראשונה לכל Fuchsia OS של גוגל, באתר IB Computing, ‏19 בינואר 2018 הוספת תמיכה של Fuchsia OS, ‏15 בנובמבר 2017 כן, גוגל מריצה את פוקסיה OS על Pixelbooks: תירגעו, באתר Chrome Unboxed, ‏1 בינואר 2018 עידן בן טובים, גוגל: ”לא בכל יום אנחנו משיקים מערכת הפעלה חדשה. היום זה היום”, 25 במאי 2021, אתר גיקטיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרגיי אגאשקוב

סרגיי אגאשקוב (‏נולד ב־6 בנובמבר 1962) הוא מאמן כדורגל ושחקן עבר סובייטי-טורקמני. אגאשקוב גדל בקבוצת קולחוזצ'י אשגבאט. בגיל 22 חתם בסק"א רוסטוב מליגת העל הסובייטית בה שיחק כשנתיים. בעונת 1987 חתם בטורפדו מוסקבה בה שיחק חמש שנים. לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית, אגאשקוב חתם בפוהאנג סטילרס מליגת העל של קוריאה הדרומית בה רשם רק 3 הופעות ובינואר 1993 עזב את המועדון וחתם בבית"ר תל אביב מהליגה הלאומית (הליגה הראשונה דאז), אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הארצית. בקיץ 1993 חתם באנקרגוצ'ו בה שיחק עונה אחת. בקיץ 1994 חזר לטופרדו מוסקבה בה שיחק 3 שנים בסיומן פרש. לאחר פרישתו, אגאשקוב מונה למאמן קבוצת המילואים של טורפדו מוסקבה. בשנת 2006 מונה למאמנה של דינאבורג הליגת העל הלטבית. בשנת 2007 מונה למאמנה של וולגה טבר. מדיה וקבצים בנושא סרגיי אגאשקוב בוויקישיתוף סרגיי אגאשקוב, באתר Transfermarkt סרגיי אגאשקוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר K-League
דניאל אוונס

האם התכוונתם ל... דניאל, דן או דני אוונס דניאל אוונס (משורר) (אנ') – משורר ולשי (1792–1846)  דניאל אוונס (שחקן) – שחקן ובמאי ולשי (נולד ב-1973) דניאל סילבן אוונס (אנ') - מלומד ומילונאי ולשי (1818–1903)  דניאל ג'. אוונס (אנ') – מושל וושינגטון וסנטור (נולד ב-1925)  דניאל אוונס (כומר) (אנ') – כומר ולשי (1774–1835) דניאל אוונס (בישוף) (אנ') – בישוף אנגליקני (1900–1962) דן אוונס (בייסבול) (אנ') – מנהל קבוצת בייסבול (נולד ב-1960) דני אוונס (אנ') – שחקן קריקט (נולד ב-1987) דניאל אוונס (שחקן רוגבי) (אנ') – שחקן רוגבי יוניון ולשי (נולד ב-1988) דניאל אוונס (טניס) (אנ') – שחקן טניס אנגלי (נולד ב-1990)
לגונת גאראבוגאזקול

לגונת גאראבוגאזקול (בטורקמנית: Garabogazköl Aylagy, אגם המצר השחור) היא שקע טופוגרפי ממזרח לים הכספי, בשטחה של טורקמניסטן, המהווה לגונה של ים זה. הלגונה משתרעת על פני שטח של 18,000 קילומטר מרובע. בין הלגונה לבין הים הכספי מפריד רכס סלעי נמוך, שבו תעלה צרה שדרכה זורמים מי הים אל הלגונה. מפלס מי הלגונה משתנה מעת לעת בהתאם למפלס מי הים הכספי, ולעיתים הופכת הלגונה לרדודה מאוד. על גבי הרכס, כ-50 קילומטרים מצפון לתעלה, שוכנת העיירה גאראבוגאז (Garabogaz) ובה כ-10,000 תושבים. רמת המליחות של מי הלגונה - 35% - היא גבוהה מאוד, בדומה למימי ים המלח (מליחות מי הים הכספי היא 1.2% ושל מרבית הימים על פני כדור הארץ - 3-4%). בשל מליחותה אין בלגונה צמחייה מימית. הפקת מלח מהלגונה החלה בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנת 1973 הסתיימה הקמתו בגאראבוגאז של מפעל מודרני להפקת מלחים מהלגונה. בשנת 1980, על רקע דאגה מירידת מפלס מי הים הכספי עקב אידוי, נחסמה התעלה שהוליכה מים ממנו אל הלגונה. עד 1984 התייבשה הלגונה כליל. עקב כך התעוררו בעיות סביבתיות קשות, כאשר מלח שנישא ברוח מהלגונה היבשה המליח את הקרקע על פני שטח נרחב ממזרח לה. ביוני 1992, לאחר שמפלס מי הים הכספי שב לעלות, נפרץ המחסום בתעלה שבינו לבין הלגונה והיא הוצפה שוב. מדיה וקבצים בנושא לגונת גאראבוגאזקול בוויקישיתוף תמונת לוויין של התעלה שבין הים הכספי לבין הלגונה תקציר מאמר הערכה פיזית וכימית של הלגונה לגונת גאראבוגאזקול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוניברסיטת מיינץ

אוניברסיטת מיינץ על שם יוהאן גוטנברג (בגרמנית: Johannes Gutenberg-Universität Mainz) היא אוניברסיטה במיינץ, בירת מדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. האוניברסיטה נקראת על שם יוהאן גוטנברג, ממציא הדפוס, אשר נולד וחי במיינץ. באוניברסיטה לומדים, נכון ל-2014, כ-36,500 תלמידים ב-11 פקולטות, והיא אחת מעשר האוניברסיטאות הגדולות בגרמניה. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה). האוניברסיטה נחשבת לאחת האוניברסיטאות הטובות בגרמניה, במיוחד במדעי הטבע ובכלכלה. רעיון הקמתה של אוניברסיטה במיינץ החל בזמנו של אדולף השני מנסאו, ארכיבישוף מיינץ. באותו זמן, היה נדרש אישור של האפיפיור על מנת להקים מוסד לימודי, ואדולף השני יזם את קבלת האישור. עם זאת, בזמנו של אדולף לא הקומה האוניברסיטה, אלא בזמן כהונתו של יורשו בתפקיד הארכיבישוף, דיטר מאיזנבורג, בשנת 1477. החל משנת 1784 הותרה למידתם של פרוטסטנטים ויהודים באוניברסיטה. במהרה הפכה לאחת האוניברסיטאות הקתוליות הגדולות באירופה, עם עשר מחלקות רק בתאולוגיה. בעקבות הקמת רפובליקת מיינץ ב-1792 וכיבוש מיינץ על ידי הפרוסים שנה לאחר מכן, הפעילות האקדמית במיינץ נעצרה. ב-1798 האוניברסיטה חזרה לפעילות תחת הממשל הצרפתי. רק פקולטה אחת לתאולוגיה מתוך העשר שהיו באוניברסיטה בעבר המשיכה לפעול לאורך המאה ה-19, בתוך "הסמינר התאולוגי", ומאז 1877 בתור "המכללה לפילוסופיה ולתאולוגיה". האוניברסיטה הנושאת את השם "אוניברסיטת מיינץ" הוקמה בשנת 1946 על ידי כוחות צרפת ששלטו אז באזור. שרידי צריפים של נ"מ ממלחמת העולם השנייה שימשו כמבנה הראשון של האוניברסיטה, וממשיכים לשמש אותה גם כיום. הקשר בין המוסד שהוקם במיינץ בימי הביניים לבין המוסד שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה שנוי במחלוקת. בין שני המוסדות ישנן מאה שנים שבהן לא התקיים מוסד אקדמי זה, מלבד סמינר תאולוגי ומכללה למיילדות. פקולטות אוניברסיטת מיינץ כוללות: הפקולטה לתאולוגיה הפקולטה למדעי החברה הפקולטה למשפטים, ניהול וכלכלה הפקולטה לרפואה הפקולטה לפילוסופיה ובלשנות הפקולטה לתרגום ולימודי תרבות הפקולטה להיסטוריה הפקולטה למתמטיקה, פיזיקה ומדעי המחשב הפקולטה לכימיה, מדעי הרוקחות וגאוגרפיה הפקולטה לביולוגיה בית הספר למוזיקה בין בוגרי האוניברסיטה נכללים שני זוכי פרס נובל: ורנר פורסמן - זוכה פרס נובל לרפואה בשנת 1956 פול קרוצן - זוכה פרס נובל לכימיה בשנת 1995 בין בוגרי האוניברסיטה נכללים: קלמנס ונצל פון מטרניך - דיפלומט באימפריה האוסטרית החל משנת 1946: הלמוט קוהל - קנצלר גרמניה בין השנים 1982-1998 מלו דרייר - פוליטיקאית פרנץ יוזף יונג - פוליטיקאי מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת מיינץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת מיינץ אוניברסיטת מיינץ, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת מיינץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת מיינץ באתר דירוג שנגחאי Universität Mainz erreicht gute Platzierungen bei globalen Universitäts-Vergleichen, Kooperation-International Uni-Ranking: Mainz und Friedrichshafen bei Wirtschaft gut, Westfälische Nachrichten The Faculties, אתר אוניברסיטת מיינץ (באנגלית) Renowned Personalities, אתר אוניברסיטת מיינץ (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראו

האם התכוונתם ל... היינץ ראו – אדריכל ומתכנן ערים ישראלי טוביאס ראו – כדורגלן גרמני יוהאנס ראו – פוליטיקאי גרמני קליאמפודי ראדאקרישנה ראו – מתמטיקאי הודי, על שמו חסם קרמר-ראו, משפט ראו-בלקוול ועוד רו
עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-22 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-15 בספטמבר 1976 ותחרות הסתיימה ב-25 במאי 1977. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. משחק הגמר נערך בסטאדיו אולימפיקו, רומא. התחרות הסתיימה בניצחון של ליברפול בפעם הראשונה בתולדות המועדון. ניצחון זה היה הראשון בסדרה של שישה ניצחונות של קבוצות אנגליות בגביע. החל משנה זו, ליברפול השתתפה ב-5 משחקי גמר במהלך תשע שנים וניצחה ארבע פעמיים. גרד מולר זכה בתואר מלך השערים בפעם השלישית. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. בזכות שער חוץ גמר גביע אירופה לאלופות 1977 אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1976/1977 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א
מקסימיליאן גופל

מקסימיליאן גופל (בגרמנית: Maximilian Göppel; נולד ב-31 באוגוסט 1997 בוואדוץ שבליכטנשטיין) הוא כדורגלן ליכטנשטייני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ואדוץ מליגת העל השווייצרית ובנבחרת ליכטנשטיין. גופל נולד בואדוץ שבליכטנשטיין וגדל במחלקת הנוער של שאן, קבוצה מליכטנשטיין המשחקת בליגות הנמוכות בשווייץ, שכן בליכטנשטיין אין ליגת כדורגל פעילה. בשנת 2014 עבר לשחק בבלצרס. לקראת עונת 2016/2017 חתם גופל בואדוץ, מליגת העל השווייצרית. ב-21 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד יאנג בויז ברן במסגרת המחזור השמיני בליגה. ב-1 בינואר 2021 שוחרר מהקבוצה והיה שחקן חופשי עד שחתם בקבוצת אשן-מאורן מהליגה השלישית בשווייץ בתאריך 24 בפברואר 2021. ב-1 בינואר 2022 לקח הפסקה ממשחק פעיל, וחזר לשחק בקבוצת אשן מאורן ב-1 ביולי 2022. ב-6 ביוני 2016 ערך גופל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליכטנשטיין, כששיחק 90 דקות בהפסד 4-0 לנבחרת איסלנד במשחק ידידות. ב-9 באוקטובר 2016 הבקיע גופל את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-49 בהפסד 2-1 לנבחרת ישראל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. מקסימיליאן גופל, באתר Transfermarkt מקסימיליאן גופל, באתר Soccerway מקסימיליאן גופל, באתר WorldFootball.net מקסימיליאן גופל, באתר National Football Teams מקסימיליאן גופל, באתר FootballDatabase.eu מקסימיליאן גופל, באתר ESPN ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מקסימיליאן גופל".
עונת 1977/1978 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1977/1978 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-23 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 באוגוסט 1977 ותחרות הסתיימה ב-10 במאי 1978. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. משחק הגמר נערך באצטדיון ומבלי הישן, לונדון. התחרות הסתיימה בניצחון של ליברפול בפעם השנייה ברציפות. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. בזכות שער חוץ 3:0 לאחר בעיטות עונשין גמר גביע אירופה לאלופות 1978. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1977/1978 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא עונת 1977/1978 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל בוויקישיתוף נתונים מאתר אופ"ה
רבש"ץ

רכז ביטחון שוטף צבאי (בראשי תיבות: רבש"ץ, נכתב גם: רבש"צ) הוא האחראי על אבטחת יישוב בשגרה ובחירום עד הגעת כוחות צה"ל או משטרה. עליו מוטל התפקיד להיות חוליית הקישור בין גורמי ביטחון אזוריים וחירום כלליים, היישוב ותושביו. הרבש"ץ כפוף מנהלית למזכיר היישוב ככל שמדובר בוועד מקומי במועצה אזורית או לממונה חירום וביטחון ברשות המקומית. וכפוף מקצועית למפקד החטיבה שהיישוב נמצא בתחומה. באזורים הכפופים לצה"ל ביהודה ושומרון, עוטף עזה וישובי ספר סמוכי הגדר בגבולות הארץ, עובד הרבש"ץ מול הכוחות עליהם מוטלת אבטחת היישוב בו הוא מתגורר, ואחראי על מערכת הביטחון ביישוב או המועצה המקומית עליה הוא ממונה, בחיבור ישיר של ביטחון שוטף בין התושבים יחד עם כיתת כוננות, אל מול גורמי צה"ל בגזרתו. בפנים הארץ הוא כפוף למשטרת ישראל ונקרא: רב"ש (רכז ביטחון שוטף). את שכר הרבש"צים מממן משרד הביטחון מתקציבו. הרבש"צים ממלאים את תפקידם מתוקף כתב מינוי, הניתן להם מאת מפקד החטיבה המרחבית (חטמ"ר), אשר בגזרתה הם פועלים. המינוי ניתן בהתאם לצו בדבר הסדרת השמירה ביישובים. ניהול הביטחון השוטף ביישוב ניהול השמירה ביישוב בעת חירום קיום קשר עם גורמי הביטחון באזור היישוב ניהול המתקנים והציוד שבתחום אחריות הרבש"ץ הפעלת כיתת הכוננות והתיאום מול כוחות הביטחון בגזרתו תיאום אזרחי עם התושבים ביישוב או המועצה המקומית בגזרתו, לגבי הביטחון השוטף ביישוב או במועצה המקומית. ההכשרה של הרבש"ץ מתבצעת במסגרת צה"ל בקורסים של בית הספר להגנת היישוב. אחת לשנה מתקיים בבית הספר להגנת יישובים בבסיס האימונים לכיש של פיקוד המרכז קורס ייחודי המכשיר רבש"צים מכל רחבי הארץ לפיקוד על כיתת הכוננות ביישוב בו הם גרים. בפקודות צה"ל נקבע, כי הרבש"ץ ישמש כמפקד היישוב בשגרה וכממונה על השמירה. מינוי הרבש"ץ יבוצע על ידי אלוף הפיקוד או על ידי מי שהוסמך על ידיו - מפקד החטמ"ר. הרבש"ץ ממלא את תפקידו בשליחות צה"ל, וכפוף למפקדת החטמ"ר. הרבש"ץ אחראי בתחום היישוב, בין היתר, על הטיפול בחיילי הגנ"ש (הגנת יישובים), במרכיבי הביטחון ובכיתת הכוננות. הרבש"ץ חייב לעבור הכשרה במסגרת קורס רבש"צים וזאת כתנאי להעסקתו. ניתן להעמידו לדין צבאי על כל עבירה הנוגעת לנושאים המוטלים עליו. לרבש"צ יש אפשרות לסגן רבש"ץ שממלא את מקומו בהיעדרויות קצרות. בפקודות צה"ל נקבע, כי נוהל מינוי ממלא מקום הרבש"ץ הוא כנוהל מינוי רבש"ץ ותפקידיו של ממלא מקום רבש"ץ הם כתפקידיו של רבש"ץ. תפקידו של רבש"ץ ביהודה ושומרון ועוטף עזה, וכן בישובי ספר סמוכי גדר בגבולות, תפקידו הוא מקיף ומורכב יותר מאשר תפקידו בשאר חלקי הארץ. הוא פועל גם מחוץ לתחום היישוב, מטפל בשאלות ביטחון פנים ועובד באופן ישיר מול כוחות צה"ל בגזרתו, כולל הפעלת כיתת הכוננות של היישוב או המועצה המקומית. עוזי ברוך, "הרבש"ץ נושא על כתפיו אחריות רבה", באתר ערוץ 7, 26 בנובמבר 2015 סמכויות רבש"צים, אתר הפרקליטות הצבאית רענן בן צור ואילנה קוריאל, מאות בהלוויית הרבש"ץ של נירים: "יום כואב", באתר ynet, 28 באוגוסט 2014 אילן בן שבת - אין רבש"צ בעירו (נוב' 2011) עיתון מטה בנימין יישובים ב״עוטף עזה״ — מקרה בוחן לחוסן החברתי בישראל (2006-2016) ירדן בן גל הירשהורן, הרבש"צים נמצאים בכוננות 24/7 ומסכנים את חייהם – עבור כ-5,000 שקל בחודש, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2023 יהודה והשומרון צו מס' 432, תשל"א-1971 (להלן: "צו השמירה")
לואיס אברם

לואיס אלפונסו אברם אוגרלי (בספרדית: Luis Alfonso Abram Ugarelli; נולד ב-27 בפברואר 1996 בלימה שבפרו) הוא כדורגלן פרואני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אטלנטה יונייטד ובנבחרת פרו. אברם החל את הקריירה המקצוענית שלו בספורטינג קריסטל מליגת העל הפרואנית. ב-18 במאי 2014 ערך אברם את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע את שער הבכורה שלו בדקה ה-30 בהפסד 1–2 לסן סימון במסגרת הגביע הפרואני. ב-14 באוגוסט 2014 ערך אברם את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לספורט אואנקיו. ב-21 בנובמבר 2014 הבקיע אברם את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-79 בניצחון 2–3 על אליאנסה לימה. אברם זכה עם ספורטינג קריסטל באליפות פרו בעונת 2014, כשהוא עורך 21 הופעות ליגה ומבקיע שער אחד. בעונת 2015 ערך אברם 10 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-31 ביולי 2021 חתם בגרנדה מהלה ליגה הספרדית. בינואר 2022 הושאל לקרוס אסול מהליגה המקסיקנית. ב-24 במאי 2016 ערך אברם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרו, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בניצחון 0–4 על נבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות. אברם היה חלק מסגל נבחרת פרו לקופה אמריקה 2016, אך לא לקח חלק בטורניר. מדיה וקבצים בנושא לואיס אברם בוויקישיתוף לואיס אברם, ברשת החברתית אינסטגרם לואיס אברם, באתר Transfermarkt לואיס אברם, באתר Soccerway לואיס אברם, באתר BDFutbol לואיס אברם, באתר WorldFootball.net לואיס אברם, באתר National Football Teams לואיס אברם, באתר FootballDatabase.eu