הגדת הזהב

הגדת הזהב הנקראת לעיתים גם בשם הגדת ברצלונה היא כתב יד מאויר שנוצר ב־1320 בקטלוניה בעברית הכולל את טקסט ההגדה של פסח. הוא נקרא כך בשל הרקעים המוזהבים המעטרים את המיניאטורות שלו ולעיתים באותיות ראשונות במילים בולטות הממוקמות בתוך עיצובים צבעוניים. זה אחד מכתבי היד המפוארים ביותר שנוצרו בימי הביניים. כתב היד נמצא בספרייה הבריטית (Add.27210). הוא כולל 322 עמודים וב־128 מהם יש איורים. כתב היד אינו מכיל כל אינדיקציה לחסות על מיזם ההפקה שלו או למקום כתיבתו. על פי סגנונו הוא נכתב בכתב ספרדי מרובע ועוטר בתחילת המאה ה־14 על ידי שני מאיירים השייכים לאותה סדנה הממוקמת באזור ברצלונה. אלה הם ללא ספק אמנים נוצרים שעבדו בהדרכתו של מעסיק יהודי. העקבות ההיסטוריים הראשונים של כתב היד מובילים לאמצע המאה ה-15. מתוך ההקדשות הנמצאות בכתב היד ניתן לראות שכתב היד נמכר על ידי שלום לטיף מירושלים לרבי משה בן אברהם מבולוניה בשנת 1459 בעבור חמישים דוקטים זהב. כמו כן יש חתימת צנזור המכהן בבולוניה. הבעלים הידוע הראשון היה רבי יואב גאליקו ד'אסטי בפיימונטה שנתן אותו ב-1602 כמתנת חתונה לחתנו אליהו, בנו של מנחם רבא, כפי שמצוין בדף השער שלו. חתימה אחרת של הצנזור קמילו יגל מתווספת ב־1613 (עמוד 101v) ושל רנאטו דה מודנה ב־1626 (עמוד 101v). במאה התשע עשרה, היה שייך כתב היד לביבליופיל האיטלקי ג'וזפה אלמנצי. הספרייה שלו, המכילה 322 ספרים מימי הביניים בעברית, נרכשה כולה על ידי המוזיאון הבריטי באוקטובר 1865 בסכום של 1,000 לי"ש דרך הסוחר הברלינאי אדולפוס אשר. כתב היד כתוב בכתיבה ספרדית מרובעת. הוא נוצר ב־1320 אך כולל גם הוספות מן המאה ה-17 בדפים שעד אז נותרו ריקים (3v-16) ציור השער מתקופה זו נוסף לדף 2r. ניתן לחלק את ההגדה לשלושה חלקים: מיניאטורות התופסות עמוד שלם. טקסט ההגדה. פיוטים ותפילות של פסח. רוב ההגדות הספרדיות כוללות סדרה של מיניאטורות המספרות סיפור וממוקמות לפני תחילת טקסט ההגדה. כך גם בהגדת הזהב. כתב היד מפורסם, במיוחד, בשל 14 דפי המיניאטורות מן השנים 1320–1330 המתארים את ספרי בראשית ושמות. כל אחד מהם מכיל 4 מיניאטורות ממוסגרות ומסודרות מימין לשמאל. האיורים פותחים באדם הראשון הנותן שמות לבעלי החיים ומסתיימים בריקוד מרים אחרי יציאת מצרים. הן מאוירות על ידי שתי ידיים. המאייר הראשון מציג דמויות צפופות ובעלות הבעות פנים מוגזמות. השני מציג סצינות עדינות יותר עם ארגון מרחבי טוב יותר. הן נמצאות לפני תחילת טקסט ההגדה עצמו. המאייר הראשון אחראי לאיור רוב ספר בראשית והשני אייר את ספר שמות מלבד אחד. מלבד המיניאטורות בתחילת כתב היד יש שני איורים גדולים נוספים בהגדה: של מצה ומרור ואיור נוסף של שתיית יין. איורים אחרים הם בעיקר בפיוטים והם נמצאים במילים ראשונות של פסקאות שונות ובשוליים. Bezalel Narkiss, Hebrew Illuminated Manuscripts New York: Macmillan, 1969, p. 56. Bezalel Narkiss, The Golden haggadah. London: The British Library, 1997 Katrin Kogman-Appel, ‘Coping with Christian Pictorial Sources: What Did Jewish Miniaturists Not Paint?’ Speculum, 75 (2000), 816-858. מדיה וקבצים בנושא הגדת הזהב בוויקישיתוף הגדת הזהב, סריקה של כתב היד ומידע אודותיו באתר כתיב של הספרייה הלאומית יציאת מצרים, הגדת הזהב, 1320 הגדת הזהב תיאור של British Library Golden Hagadah הגדת ברצלונה Elisa Foster, The Golden Haggadah Julie Harris, Polemical images in the Golden Haggadah (British Library ADD. MS 27210) קטרין קוג'מן-אפל, המודלים האיקונוגראפיים של ההגדות המאוירות מספרד B. Narkiss, The Golden Haggadah, British Library, עמ' 15 Golden Hagadah, British Library Elisa Foster, The Golden Haggadah, Khan academy Katrin Kogman-Appel, Illuminated Haggadot from Medieval Spain : Biblical imagery and the Passover holiday, The Pennsylvania University Press, 2006, עמ' 15, ISBN 0-271-02740-1 הגדת ברצלונה, באתר Facsimile Editions Detailed record for Additional 27210, Catalogue of illuminated manuscripts Julie Harris, Polemical images in the Golden Haggadah (British Library, ADD. MS 27210), Medieval Encounters 8, 2002, עמ' 106 doi: https://doi.org/10.1163/15700670260497006 איל חיות-מן, גלגולה של הגדה, באתר ישראל היום, 18 באפריל 2024