סלייטר-קיני

סלייטר-קיני (באנגלית: Sleater-Kinney, בעברית נכתב לעיתים בטעות "סליטר-קיני") היא להקת רוק אמריקאית מאולימפיה, וושינגטון. הלהקה הוקמה בשנת 1994 על ידי קורין טאקר (שירה וגיטרה), קארי בראונשטיין (גיטרה ושירה) וג'נט וייס (שירה, תופים ומפוחית). וייס פרשה בשנת 2019. להקת סלייטר-קיני הייתה חלק מתנועת הריוט גירל וזכתה להצלחה והערכה בסצנת האינדי רוק האמריקאית. הלהקה ידועה גם בעמדותיה הפמיניסטיות ובנטייה לשמאל הפוליטי. הלהקה הוציאה שבעה אלבומי אולפן בין 1994 ל-2005. בשנים שלאחר מכן חברות הלהקה השתתפו בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובראונשטיין עסקה בעיקר בסדרת הטלוויזיה פורטלנדיה. הן התאחדו בשנת 2014 והוציאו מאז ארבעה אלבומי אולפן ואלבום בהופעה חיה. להקת סלייטר-קיני הוקמה בתחילת 1994 באולימפיה, וושינגטון, על ידי קורין טאקר וקארי בראונשטיין. שם הלהקה נקבע כשמו של רחוב בסמוך לאולפן החזרות שלהן. טאקר ובראונשטיין ניגנו בלהקות ריוט גירל אחרות, Heavens to Betsy ו-Excuse 17, והקימו את סלייטר-קיני כפרויקט צדדי. כאשר הלהקות האחרות התפרקו, סלייטר-קיני הפכה לפרויקט המרכזי, בתחילה עם המתופפת לורה מקפרלן, שלאחר מכן הוחלפה בג'נט וייס באלבום "Dig Me Out" (אם כי מדי פעם מתופפות אחרות החליפו אותה). אלבום הבכורה הוקלט בשנת 1994, לאחר סיום לימודיה של טאקר בקולג'. הסגנון המוזיקלי היה צעקני ורועש, והושפע מרוק קלאסי ופאנק רוק. באלבומים הבאים הסגנון התמתן בהדרגה, עד לאלבום One Beat משנת 2002 שהצליח מסחרית וזכה לאהדת המבקרים. באותה שנה יצאו לסיבוב הופעות עם פרל ג'ם. בשנת 2005 יצא האלבום The Woods, שהיה שונה מקודמיו והתאפיין בצליל דחוס ועמוס בדיסטורשן. בשנת 2006 חדלו להקליט ולהופיע ביחד, מסיבה לא ברורה. משנה זו ועד 2014 השתתפו חברות הלהקה בפרויקטים מוזיקליים שונים, ובראונשטיין עסקה בעיקר בסדרת הטלוויזיה פורטלנדיה. הן התאחדו בשנת 2014 ושנה לאחר מכן הוציאו את האלבום "No Cities to Love", שנבחר לאחד מחמשת האלבומים הטובים של אותה שנה על ידי Time Out תל אביב. לאחר מכן ראו אור אלבום אולפן נוסף, ואלבום בהופעה חיה. ביולי 2019 פרשה וייס מהלהקה עקב חילוקי דעות אמנותיים, והוחלפה על ידי אנג'י בוילן. סלייטר-קיני נחשבת לאחת הלהקות המאוחרות בסגנון הריוט גירל, וסגנונה המוזיקלי הושפע מלהקות הפאנק רוק והאינדי של סצנת הרוק באולימפיה. מילות השירים נסובות סביב נושאים מגוונים, בהם נושאים אישיים, פמיניזם וליברליזם חברתי. בין השאר כתבו שיר מחאה לאוסף "Rock Against Bush" ושיר שהכנסותיו נתרמות לארגון "הורות מתוכננת". שיר נוסף שלהן נכלל באלבום שהכנסותיו נתרמות לבית הספר התיכון הארווי מילק. חברות הלהקה שיתפו פעולה עם מוזיקאים רבים, בהם פיטר באק. הסרטון לשיר A New Wave משנת 2015 נוצר בשיתוף פעולה עם ההמבורגרים של בוב. אלבומי אולפן: Sleater-Kinney (1995) Call the Doctor (1996) Dig Me Out (1997) The Hot Rock (1999) All Hands on the Bad One (2000) One Beat (2002) The Woods (2005) No Cities to Love (2015) The Center Won't Hold (2019) Path of Wellness (2021) Little Rope (2024) מדיה וקבצים בנושא סלייטר-קיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלייטר-קיני סלייטר-קיני, ברשת החברתית פייסבוק סלייטר-קיני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סלייטר-קיני, ברשת החברתית אינסטגרם סלייטר-קיני, סרטונים בערוץ היוטיוב סלייטר-קיני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר ספוטיפיי סלייטר-קיני, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר Last.fm (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר AllMusic (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר MusicBrainz (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר דיזר סלייטר-קיני, באתר Discogs (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר Songkick (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר Genius סלייטר-קיני, באתר בנדקמפ סלייטר-קיני, באתר בילבורד (באנגלית) סלייטר-קיני, באתר טיידל (באנגלית) פוסי, ריוט: סליטר־קיני בקאמבק מלא פאסון. ראיון, באתר Time Out תל אביב, ‏3 במרץ 2015 אבי פיטשון, הכוח הנשי של "סליטר קיני" ו"כאוס כאוס", באתר הארץ, 27 בינואר 2015 סלייטר-קיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חמשת האלבומים הכי טובים של 2015, באתר Time Out תל אביב, ‏31 בדצמבר 2015.