laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'וב ג'נין

ג'וב ג'נין (בערבית: جب جنين) היא עיירה בלבנון, בת כ-12,000 תושבים, במחוז אל-בקאע. ג'וב ג'נין הוא היישוב המרכזי בנפת מערב הבקאע, ומצוי בו בניין הממשל האזורי – הסראי (מצרפתית: Serail). העיירה, שגובהה 930 מטר מעל פני הים, מצויה מצפון מזרח לאגם קרעון בחלק הדרומי של בקעת הלבנון. ג'וב ג'נין נמצאת למרגלות מורדותיו הצפוניים של רכס ג'בל עראבה המתנשא לגובה של מעל 1,400 מטר מעל פני הים. נהר הליטני עובר כקילומטר ממערב לה במהלכו מצפון לדרום. היישובים הסמוכים אליה הם: ע'זה בצפון, כאמד א-לוז במזרח, לַאלַא בדרום וכפריא במערב. באזור העיירה נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות ונמצאו ממצאים שהבולטים שבהם מתוארכים לתקופות הפלאוליתית והנאוליתית. במלחמת שלום הגליל נכבשה העיירה ב-11 ביוני 1982, על ידי פלוגת שריון מגדוד 77 (חטיבה 7) שסופחה לחטיבת צנחנים במילואים 623. לאחר הפסקת האש מול הסורים (שנכנסה לתוקף גם היא ב-11 ביוני) עבר קו ההפרדה בין צה"ל ובין צבא סוריה בלבנון כשני קילומטרים מצפון לעיירה. מדיה וקבצים בנושא ג'וב ג'נין בוויקישיתוף ג'וב ג'נין, באתר localiban (באנגלית) תא"ל (מיל') איתן קינן, ‏חטיבה 7 במלחמת שלום הגליל – דגשים מפרי עטו של מפקד החטיבה, שריון 27, דצמבר 2007, עמ' 35, באתר "יד לשריון" ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוקול סראטוב

סוקול (ברוסית: Сокол Саратов) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר סראטוב המשחק בליגה הרוסית הראשונה. הקבוצה שיחקה בליגת העל הרוסית לאחר שהייתה לאלופת ליגת המשנה הרוסית בשנת 2000 ושיחקה בליגת העל הרוסית בעונת 2001/02 ובעונת 2002/03 אותה סיימה במקום האחרון. אגודת הספורט "סוקול" סראטוב הוקמה במרץ 1913. לאחר מהפכת פברואר, האגודה פורקה וכך גם קבוצת הכדורגל ורק בשנות ה-30 הוקמה דינמו סראטוב כיורשת לקבוצת הכדורגל "סוקול". סוקול סראטוב במתכונתה הנוכחית הוקמה מחדש ב-1962 על בסיס קבוצת לוקומוטיב סראטוב שהתקיימה בשנים (1956-1961) לאחר פירוקה של קבוצת דינמו סראטוב ב-1957 והחלפתה בקבוצת "אנרגיה" סראטוב. סוקול סראטוב נחשבת ליורשת ישירה לאותן קבוצות כדורגל קודמות וכיום הקבוצה נחשבת לקבוצה הבכירה ביותר בעיר ובמחוז סראטוב. סוקול סראטוב הוקמה כקבוצת "טרוד" ב-1962 והחל מ-1963 הקבוצה נושאת את שמה הנוכחי. לאורך כל תקופת ברית המועצות, הקבוצה התמודדה בליגה השלישית ובעיקר בליגה הסובייטית השנייה כשהישג השיא שלה הוא ההעפלה לליגת המשנה הרוסית, לאחר שסיימה במקום השמיני בליגה הסובייטית השנייה בעונת 1991 ואז ברית המועצות פורקה והקבוצה עברה להתמודד בליגה הרוסית הראשונה. בגביע הסובייטי הקבוצה העפילה פעמיים רצופות לשמינית גמר הגביע (1968, 1969) כשהישגה הגדול ביותר הוא ההעפלה לחצי גמר הגביע בעונת 1967. בשנות ה-90, הקבוצה התבססה בצמרת ליגת המשנה הרוסית ובשנת 2000 זכתה באליפות ליגת המשנה והעפילה לליגת העל הרוסית. בעונת הבכורה שלה בליגה היא סיימה במקום השמיני, אך עונה לאחר מכן נשרה בחזרה לליגה הראשונה, לאחר שסיימה במקום האחרון וכעבור 3 עונות נוספות נשרה לליגה השנייה ואחר כך הליגה השלישית, ולבסוף פורקה למשך עונה בודדת. ב-2006 הוקמה מחדש והחלה להתמודד בליגה השנייה ומאז היא מתמודדת בליגה הרוסית השנייה. הקבוצה העפילה פעמיים רצופות לרבע גמר הגביע הרוסי (2001/02, 2002/03),כשהישג השיא שלה הוא ההעפלה לחצי גמר הגביע בעונת 2000/01. מאז הקמתה המחודשת ב-2006, הספונסר הראשי של הקבוצה הוא מפעל המתכות ОАО Завод металлоконструкций מהעיר אנגלס שבמחוז סראטוב. בהתאם לתוצאות עונת 2013/14 הקבוצה עלתה לליגת משנה. ברם, בעונת 2016/2017 נשרה חזרה לליגה השנייה וחזרה לליגה הראשונה רק בתום עונת 2022/2023. מגרש הבית של הקבוצה הוא אצטדיון "לוקומוטיב" בעיר, שבו ממוקמים גם משרדי הקבוצה ועד 2010 היה האצטדיון לרכושה של חברת רכבות רוסיה ומאז 2010 הוא נמצא בבעלותה של ממשלת מחוז סראטוב. בעקבות שיפוץ שנעשה ב-1997 במלאת 200 שנה לפלך סראטוב, האצטדיון מכיל 15,500 מושבים. בשנים 2008–2010 הקבוצה אירחה את משחקיה במגרש "טמפ" בעיר, שעבר שיפוץ מקיף בשנת 2007 ומכיל 1,252 מושבים ומשמש כיום כמגרש האימונים של הקבוצה. ליגת העל הרוסית: מקום שמיני (2001) הגביע הרוסי: חצי גמר 2001 הגביע הסובייטי: חצי גמר 1967 מדיה וקבצים בנושא סוקול סראטוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוקול סראטוב סוקול סראטוב, ביישום טלגרם סוקול סראטוב, ברשת החברתית אינסטגרם סוקול סראטוב, ברשת החברתית VK פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
איסט 17

איסט 17 (באנגלית: East 17) היא להקת בנים בריטית. הלהקה הוקמה בלונדון בשנת 1991. הלהקה הצליחה להכניס 18 שירים למצעד ה-Top 20 וארבעה אלבומים למצעד ה-Top 10, ונחשבה לאחת הלהקות הפופולריות ביותר בבריטניה במהלך המחצית הראשונה של שנות ה-90. הלהקה מכרה בסביבות 20,000,000 תקליטים ברחבי העולם. הלהקה התפרקה לקראת סוף שנות ה-90. בשנת 2006 התאחדו שלושת חברי הלהקה הנותרים, וחזרו לפעילות. הלהקה הוקמה בלונדון בשנת 1991 כאשר חברת התקליטים London Records הבטיחה לזמר טוני מורטימר חוזה הקלטות בתנאי שהוא יהיה חלק מלהקה. הלהקה נקראה "איסט 17" על שם המיקוד של מקום הולדתם - מחוז וולטהאמסטאון. הלהקה הצליחה להכניס 18 שירים למצעד ה-Top 20 בבריטניה בין 1992 ל-1998. אלבום הבכורה של הלהקה, "Walthamstow", אשר נקרא על שם המחוז בלונדון ממנו הגיעה הלהקה, הגיע במהרה למקום הראשון במצעדי האלבומים הבריטים. האלבום הכיל מספר סינגלים שזכו להצלחה רבה במצעדי הסינגלים, בהם השירים "House Of Love" ו־"Deep". בשנת 1994, עם שחרורו של האלבום השני של הלהקה, "Steam", הצליחה הלהקה להביא את הלהיט "Stay Another Day" למקום הראשון במצעד חג המולד של שנת 1994, והוא נשאר בפסגת המצעד במשך חמישה שבועות. אלבומם השלישי "Up All Night" זכה להצלחה מעטה בהשוואה לאלבומים הקודמים של הלהקה. בשנת 1997 הסתבך הארווי בשערוריית סמים כאשר לטענתו הוא צרך 12 כדורי אקסטזי בלילה אחד. אירוע זה, שזכה באותה העת לפרסום רב, פגע בדימוי של הלהקה, במיוחד לאחר שהארווי ציין בפומבי שאקסטזי "יכול להפוך אותך לאדם טוב יותר". כתוצאה מהשערורייה פוטר הארווי מהלהקה, ואיתו עזב גם מורטימור. עם זאת, הארווי, קולדוול והנדי ניסו לעשות קאמבק בשנת 1998 בשם "E-17" וזכו בתחילה להצלחה על הלהיט "Each Time" אשר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. אף על פי כן, בעקבות מכירות מאכזבות למדי של הסינגל הבא של הלהקה, "'Betcha Can't Wait", ושל האלבום "Resurrection", בסופו של דבר החליטה הלהקה להפסיק את פעילותה בשנת 1999. באמצע פברואר 2006, הלהקה התאחדה. הופעת האיחוד של הלהקה התקיימה ב-30 במאי 2006 בשפרדס בוש אמפייר שבלונדון. 1993 - Walthamstow 1994 - Steam 1995 - Up All Night 1996 - Around The World Hit Singles: The Journey So Far 1998 - Resurrection אתר האינטרנט הרשמי של איסט 17 אבי גולדברגר‏, מחוץ לקופסה 10: כך הפכה המתחרה הגדולה של טייק דאת ללהקת פאבים, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2016 איסט 17, ברשת החברתית פייסבוק איסט 17, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איסט 17, ברשת החברתית אינסטגרם איסט 17, סרטונים בערוץ היוטיוב איסט 17, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איסט 17, באתר ספוטיפיי איסט 17, באתר AllMusic (באנגלית) איסט 17, באתר MusicBrainz (באנגלית) איסט 17, באתר Discogs (באנגלית) איסט 17, באתר Songkick (באנגלית) איסט 17, באתר בילבורד (באנגלית)
סיומת קובץ

סיומת קובץ היא מספר אותיות, ספרות או סימנים המופיעים לאחר נקודה בסוף שם קובץ. משמעות הסיומת משתנה בהתאם למערכת ההפעלה ומערכת הקבצים. בגרסה המקורית של מערכת הקבצים FAT שם הקובץ חולק לשני שדות קשיחים של שם (שמונה תווים) וסיומת (שלושה תווים). מכאן נשאר הנוהג של סיומת בת שלושה תווים. מערכות הפעלה חדשות יותר ביטלו את המגבלה הזו אך עדיין נשאר הנוהג של סיומת בת שלושה או ארבעה תווים. במערכות הפעלה מתוצרת מיקרוסופט משמשת סיומת הקובץ להורות למערכת ההפעלה באמצעות איזו תוכנה להפעיל את הקובץ. כך לדוגמה סיומת "png" תורה למערכת, כי מדובר בקובץ מסוג PNG, ועל כן יש לפותחו בתוכנה לצפייה בתמונות. בנוסף על פי הסיומת ישתנו צלמית הקובץ והמפרט הטכני הקיימים בו. שינויים אלו מוגדרים ב-Registry. במערכות הפעלה מבוססות יוניקס (כגון לינוקס) הסיומת אינה בעלת משמעות תפעולית מבחינת המחשב, אלא אסתטית בלבד כגון התאמת צלמית לקובץ בהתאם לסוגו, כך קובץ בעל סיומת TXT יקבל צלמית של פתקון בשל היות הקובץ בפורמט טקסט פשוט. לעיתים מייצרות הסיומות בעיות אבטחת מידע. כך לדוגמה במערכת ההפעלה חלונות ניתן להסתיר סיומות, ובשל כך ניתן להטעות את המשתמש ולגרום לו להריץ קובץ נגוע מבלי שידע על היותו בר הרצה. הדבר יתבצע באמצעות שינוי שם הקובץ עצמו לכזה עם סיומת פיקטיבית מלבד הסיומת האמיתית אותה לא רואים במצב התצוגה הנוכחי. דוגמה לדבר יהיה קובץ תחת השם myfile.txt.exe שיראה כ-myfile.txt בלבד. פתרון לבעיה זו הוא הגדרת המחשב שיציג את סיומות הקבצים תמיד. MIME - דרך חלופית להגדיר סוגי קבצים מדיה וקבצים בנושא סיומת קובץ בוויקישיתוף לא לגמרי נכון: ר' לדוגמה תקן MIME של Freedesktop.org אשר מקובל בכל שולחנות העבודה המודרניים בלינוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי

שייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי בת 9 הצוללות, פעלה במשך שלוש שנים במהלך מלחמת העולם הראשונה כשהיא מסופחת לצי הבלטי. המשימה העיקרית של השייטת הייתה למנוע יבוא עפרות ברזל משוודיה לאימפריה הגרמנית. בנוסף להצלחתה של השייטת הבריטית במשימתה המקורית, היא גם גרמה לאוניות חיל הים הגרמני בים הבלטי להיצמד לבסיסיו ומנעה מצי הים הפתוח תנועה חופשית. בסיס השייטת היה בטאלין (שהייתה אז בשליטה רוסית) ולאורך רוב התקופה פיקד עליה קפטן פרנסיס קרומי. הצוללות מדגם E נכנסו לים הבלטי דרך המצרים הדניים במים שעומקם 10 מטרים בלבד. ב-19 באוגוסט 1915, עלתה הצוללת E15 על שרטון בארסונד, קרוב לאי סלטהולם. תוך הפרה של הנייטרליות הדנית, תקפה אותה ספינת טורפדו גרמנית ו-15 מאנשיה נהרגו. שאר הצוללות חדרו לים הבלטי ללא היתקלויות נוספות. הצוללות E18 ו-E19 חברו לשאר הכוח בספטמבר 1915. הצוללת E9 הטביעה 4 אניות קיטור ב-18 וב-19 באוקטובר 1915. הצוללת E18 אבדה בים הבלטי במאי 1916 בפעולה ליד טאלין. בדיקה של השרידים שהתגלו ב-2009 ליד היומאה העלתה את ההשערה שהיא נתקלה במוקש ימי תוך כדי ציפה. הצוללת E19 הטביעה 4 אניות קיטור גרמניות ב-10 וב-11 באוקטובר 1915. היא גם הטביעה את הסיירת הקלה הגרמנית, 'SMS Undine'. 4 צוללות מדגם C נשלחו בספטמבר 1915 בדרך מפותלת ועקיפה. הן נגררו סביב נורדקאפ עד לארכנגלסק ומשם נלקחו על גבי ארבות לקרונשטאדט, דרך הנהרות והאגמים שיהפכו מאוחר יותר לתעלת בלומורקנאל. הצוללות הגיעו לסנקט פטרבורג בספטמבר 1916, אך בגלל בעיות מכניות הוכשרו לפעולה רק ב-1917. הצוללת C32 נתקעה ליד העיר פרנו בצידו הצפון-מזרחי של מפרץ ריגה ב-24 באוקטובר 1917 בניסון לעכב תנועת כוחות גרמניים לאיים האסטוניים היומאה, סארמאה ומוהו. ב-1918, עם פלישת הצבא הגרמני וחתימת חוזה ברסט-ליטובסק, נאלצה השייטת לעזוב להלסינקי תחת חסותה של הרפובליקה הפינית. התערבות הצבא הגרמני במלחמת האזרחים הפינית ונחיתתם של 10,000 חיילים גרמנים בהאנקו, אילצו את צוותי השייטת להטביע את 8 הצוללות שנותרו לאחר המלחמה ואת 3 אוניות הסיוע מחוץ לנמל הלסינקי. לגורל דומה זכה הצי הרוסי המקביל שהותיר בסיום המלחמה 4 צוללות בשוודיה והטביע אותן מחוץ לנמל האנקו. צוותי הצוללות פונו באוניות רוסיות לפטרוגרד ומשם ברכבת למורמנסק על מנת לחבור לכוחות מדינות ההסכמה בצפון רוסיה, כמה שבועות בלבד לפני שפעילות חבלנית פגעה במסילת הרכבת למורמנסק. מדיה וקבצים בנושא שייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי בוויקישיתוף British Submarines and the Baltic Sea British Submarine E13 The sinkings of E-9 BBC NEWS | UK | Sub's wartime grave discovered The Submarine Massacre of 1915 Eastern Front and Baltic Sea, Naval War
איווקו

איווקו (באיטלקית: Iveco; ר"ת של Industrial Vehicle Corporation) היא יצרנית משאיות, אוטובוסים, צמ"ה, מנועים, וכלי רכב צבאיים איטלקית שמרכזה בטורינו. החברה, שהוקמה בשנת 1975 כתוצאה מאיחוד של חמש חברות מאיטליה, צרפת וגרמניה. החברה נמצאת בבעלות קבוצת CNH Industrial. איווקו מייצרת מדי שנה כ-200,000 כלי רכב וכ-460,000 מנועים. בשנת 2008 הסתכמו הכנסות החברה ב-10.8 מיליארד אירו. יבואנית איווקו בישראל היא סמלת - סוכנות מכוניות לים התיכון לשעבר, שהחליפה את נ. פלדמן לפני כשנתיים. כמות כלי הרכב "על הכביש" (Running Park) נכון לשנת 2011 מוערכת בכ-6,500 כלי רכב, המחולקים לשישה סגמנטים: כלי רכב מסחריים ומשאיות קלות (Daily). משאיות בינוניות, בעיקר משאיות חלוקה (Eurocargo). משאיות כביש כבדות (Stralis). משאיות שטח כבדות, בעיקר מערבלי בטון והובלות עפר (Trakker). אוטובוסים ומיניבוסים. ג'יפים ורכבי שטח (למשל, Iveco LMV). איווקו דיילי - מסחרית להובלה, מיוצרת בתצורות גוף של וואן וקבינה. איווקו יורוקארגו - משאית קטנה בתצורת קבינה וקבינה גדולה כולל תא שינה, משווקת במגוון משקלים 10,12,15 ו 18 טון ובמגוון אורכי סרנים. איווקו SWAY - משאיות סמי-טריילר המיועדים למגוון שימושים להובלת סחורות כבדות למרחקים גדולים, ומשווק במספר סוגי הנעה 6x2, 6x4. איווקו XWAY - משאית סמי-טריילר 32 טון בהנעה של 8X4 השמווקת במגוון תצורות- רכינה, רמסע ומערבל בטון. איווקו Magirus - רכבי כבאות מאובזרים הנמצאים בשימוש שרותי הכבאות בישראל חברת משאיות ואוטובוסים איווקו 380 יורוקלאס איווקו יורוסטאר איווקו מאסיף איווקו סטרליס איווקו S וואי איווקו יורוקרגו נגמ"ש לחימה Dardo מדיה וקבצים בנושא איווקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איווקו (בעברית) אתר האינטרנט הרשמי של איווקו (באנגלית) איווקו, ברשת החברתית פייסבוק איווקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איווקו, ברשת החברתית אינסטגרם איווקו, ברשת החברתית LinkedIn דו"ח הכנסות קבוצת פיאט לשנת 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא יצרני רכב ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרץ (פירושונים)

הֶרְץ (גרמנית: Hertz או Herz; לעיתים נהגה הָארְץ) הוא שם משפחה ושם פרטי גרמני נפוץ שפירושו לב. האם התכוונתם ל... אישים: היינריך רודולף הרץ – פיזיקאי גרמני נפתלי הרץ וייזל – בלשן ומשורר עברי, מאבות תנועת ההשכלה היהודית. מרכוס הרץ – רופא ומרצה לפילוסופיה יהודי גרמני נפתלי הרץ טור-סיני – פילולוג וחוקר מקרא ולשונות שמיות עתיקות נודע הנרייטה הרץ – סופרת יהודייה-גרמנייה גוסטב הרץ – פיזיקאי גרמני-יהודי, חתן פרס נובל לפיזיקה אסף הרץ – שחקן ישראלי. דליה הרץ – משוררת, מחזאית ומתרגמת עברית. נפתלי הרץ הלוי – הרב האשכנזי הראשון של יפו והמושבות מקס הרץ פאשה – אדריכל ומוזואולוג מצרי, יהודי גאורג הרץ-שקמוני – סוחר, פילוסוף ופעיל ציוני יוסף הרמן הרץ – הרב הראשי לבריטניה וחוקר תנ"ך הרב גדליה הרץ – ראש ישיבת חידושי הרי"ם. פירושים נוספים: ניסוי פרנק-הרץ – מהניסויים הראשונים שהצביעו על קוונטיזציה של רמות האנרגיה של האטום. הרץ – יחידת מידה לתדירות הרי הארץ (מאויתים לעיתים "הרי הרץ") - רכס הרים בגרמניה הרץ (חברה) – תאגיד בינלאומי להשכרת רכב הרץ (פסל) – פסל זכוכית בגובה 14 מטר שיצר קוסטאס ורוטסוס באתונה, יוון הרציג
מכללת רידמן

מכללת רידמן לרפואה משלימה ואינטגרטיבית היא מכללה לרפואה משלימה. למכללה חמישה קמפוסים בישראל, הקמפוס הראשי בתל אביב וקמפוסים נוספים בירושלים, חיפה, כנרת ובאר-שבע. כמו כן, המכללה מציעה קורסים ברפואה משלימה בעיר אילת באמצעות מכללת "ניהול פלוס". התארים של מכללת רידמן אינם מוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה. המכללה נוסדה בתל אביב בשנת 1987 על ידי סאלי רידמן, מרפאה הוליסטית מקליפורניה. בסניפי המכללה מועברים קורסים בתחומי הרפואה האלרטנרטיבית, ובתוכם רפואה סינית מסורתית,רפואה טבעית, תרפיית מגע, פסיכותרפיה הוליסטית, אימון הוליסטי, טיפול הוליסטי לילדים ותינוקות ומסלול הכשרת מטפלים בתפישת המטאיזם בשיתוף עם "מרחב מודעות". תוכניות לימוד אלה מוכרות הן על ידי מכללות מחוץ לישראל[דרוש מקור] והן על ידי האיגודים המקצועיים של מקצועות הרפואה המשלימה בישראל, באירופה, בארצות הברית ובסין[דרוש מקור]. חלק נרחב ממסלולי הלימוד במכללת רידמן בשיתוף מקצועי עם מרפאות "מכבי טבעי". לצד התוכניות השנתיות מציעה המכללה גם קורסים סמסטריאליים וחוגי העשרה והתפתחות אישית לקהל הרחב. הלימודים במכללת רידמן כוללים התמחות מעשית במסגרת קליניקות המתמחים של המכללה. מכללת רידמן מקיימת שיתופי פעולה עם בתי החולים בישראל - הן בשותפות במחקרים קליניים והן בביצוע שלב ההתמחות המעשית של הסטודנטים כתנאי להפיכתם למטפלים. במקביל, מתקיימים שיתופי פעולה ארוכי טווח עם גופים ממשלתיים, עיריות ומועצות מקומיות, מוסדות חינוך, חברות במגזר הציבורי והפרטי וארגונים חברתיים. רפואה סינית מסורתית טווינא שיאצו נטורופתיה תזונה טבעית - ייעוץ לאורח חיים בריא הרבליסט קליני - רפואת צמחים אינטגרטיבית (Phyto-Therapy) פסיכותרפיה גופנית פסיכותרפיה טרנס-פרסונאלית הילינג פסיכו-פיזי רפלקסולוגיה תרפיות עיסוי אינטגרטיבי מטפל רב-תחומי במגע - HHP אימון הוליסטי ספורט טיפולי הוליסטי לילדים ותינוקות NLP טיפול בתפיסת המטאיזם מכללת רידמן היא מכללה בינלאומית, המייצגת בישראל אוניברסיטאות ומכללות שונות לרפואה משלימה מרחבי העולם, כגון: The Zhejiang Chinese Medical University, Hangzhou, China The Chengdu University of Traditional Chinese Medicine TCM, China EABP - European Association of Body-Psychotherapy AHG – The American Herbalist Guild EUROTAS - The European Transpersonal Association ABMP - Associated Bodywork & Massage Professionals אתר האינטרנט הרשמי של מכללת רידמן מכללת רידמן - המכללה הבין-לאומית ללימודי רפואה משלימה, דף שער בספרייה הלאומית מכללת רידמן, ברשת החברתית פייסבוק מכללת רידמן, ברשת החברתית אינסטגרם טלי חרותי-סובר, "מה שנשיאת מכללת רידמן בעצם אומרת זה 'לכו איתי ותבריאו מסרטן'", באתר הארץ, 10 ביולי 2022
ההורים שלי (סדרה תיעודית)

ההורים שלי היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בה במאים מצלמים את מערכת היחסים של ההורים שלהם. בסדרה 4 פרקים והיא שודרה בערוץ yes דוקו. פרק ראשון – "תמי ויעקב" - ציון לשבח - פסטיבל דוקאביב 2011. ההורים של ניר חיים יחד בקיבוץ ארבעים שנה. הפרק מצולם על פני שלוש שנים כאשר תמי מטפלת ביעקב שחולה בפרקינסון בשלב מתקדם. ניר מצלם את אבא שלו במקלחת, בשירותים ובמיטה, נתמך ותלוי לגמרי באשתו, ואותה כשהיא מאבדת את מידת הרחמים, צועקת ומשתוללת מול גבר חסר אונים. ניר מסתכל עליהם ורואה גיהנום. בשיאו של הגיהנום משהו נרגע, הרגעים מתחלפים והקרבה ביניהם פיזית וחזקה. ניר מצלם רגעים של חסד. אמא שלו לא מותרת על בעלה, והיא נשארת לטפל בו. ניר מצלם אהבה. בימוי, צילום, תחקיר ומכותבי התסריט: ניר הורוויץ. פרק שני – "שנטי ומרטין" - התחרות הרשמית - פסטיבל דוקאביב 2011. אמא של ג'ייסון עזבה את אביו אחרי 22 שנות נישואין. כשהיא עזבה את הבית ג'ייסון ואחותו ניתקו איתה קשר, כי הם הרגישו נטושים. עכשיו, שלוש שנים אחרי פירוק התא המשפחתי, ג'ייסון יוצא לראשונה לבקר את אמו, שחיה מאז בחושה באחד החופים בסיני. שנטי חושפת לראשונה בפני בנה, את הסיפור שלה ושל מרטין, אביו. היא מקריאה לו מהיומנים שכתבה לאורך השנים והתמונה הזוגית המושלמת שאחז בה נשברת ומתחלפת באמת חדשה. ג'ייסון מגלה ששנטי היא קודם כל אשה, הרבה לפני שהיא אמא. בימוי, צילום והקלטה: ג'ייסון דנינו-הולט. פרק שלישי – "ציפורה ויעקב" - התחרות הרשמית - פסטיבל חיפה 2011. התחרות הרשמית - פסטיבל רחובות לסרטי נשים 2011. ציפורה ויעקב, ההורים של גיתית, נשואים כבר 50 שנים. ציפורה הייתה מורה מחנכת בבית ספר יסודי, יעקב עבד בתפקיד בכיר במשרד האוצר. אנשים רגילים. גרים בבית הכרם בירושלים, שלושה ילדים, אחד עשר נכדים. במשך שנה וחצי צילמה גיתית את הוריה מתמודדים עם פחדים ותסכולים מודחקים, שמתפוצצים ברגע שהגורל טורף עבורם את הקלפים. יעקב עובר אירוע מוחי ואחרי חודשים ארוכים של שיקום חוזר הביתה בכיסא גלגלים ועם מטפל פיליפיני צמוד. ציפורה שנאלצת לקבל את השינויים שחלים בגבר שלה בבית וביחסים, מרגישה אבודה ורוצה לעזוב. צלילה עמוקה אל תוך משבר קשה בזוגיות מצולמת דרך עיניה של הבת. בימוי וצילום: גיתית כבירי. פרק רביעי – "ניצה ודיק": אוהב נולד לפני 40 שנה בקומונה בראש פינה. קומונה של היפים אנרכיסטיים שהוקמה על ידי הוריו. פעם בשנה הוא נוסע לביקור אצל ההורים שלו שחיים באוסטרליה בבית מקסים ומבודד. ההורים של אוהב, ניצה ודיק חיים יחד תחת אותה קורת גג, אבל ישנים בחדרים ובמיטות נפרדות. אוהב מצלם שני אנשים שחיים יחד באותו חלל אבל מרגישים לגמרי לבד. התמונה המתעתעת של זוג היפים משוחררים ופתוחים שמזדקנים בכיף ומעשנים את החומר הטוב ביותר, מתחלפת ותחתיה מתגלה מערכת יחסים מלאה בכעסים על פגיעות ישנות. ניצה לא מצליחה לסלוח לדיק על עשורים של בגידות והשפלות והוא מתמודד עם החיים במחיצת אישה שהחליטה להפסיק לעשות איתו סקס לפני 15 שנה. הביקור של אוהב מטלטל את השקט התעשייתי של ניצה ודיק. בימוי וצילום: אוהב פלנץ. ההורים שלי, באתר yes וואלה! אורון שמיר, צלם את אביך ואת אמך: אובססיית התיעוד המשפחתי על המסך, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011 ניב שטנדל, "תמי ויעקב": רגעים טלוויזיוניים נדירים, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011 מורן שריר, "ההורים שלי": דלק דוקומנטרי, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011 דינה חלוץ ההורים שלי: ג'ייסון דנינו הולט סוגר חשבון עם אמא, לאישה Xnet, ‏30 באוקטובר 2011 סקירה והמלצות של בית אבות לתשושים ועצמאיים בישראל באתר אחד - ההורים שלי (myparents.co.il)
אנטר שיקארי

אנטר שיקארי (באנגלית: Enter Shikari) היא להקה בריטית, המשלבת פוסט הארדקור עם אלמנטים של ז'אנרים אלקטרוניים שונים. הוקמה בשנת 2003 בסנט אלבנס, הרטפורדשייר. הלהקה נקראת על שם ספינה השייכת לדודו של הסולן רויטון "ראו" (המשוגע) ריינולד (באנגלית: Roughton "Rou" Reynold) ודמות שהופיעה במחזה שכתב לפני הקמת הלהקה, ששניהם נקראו שיקארי. שיקארי (באנגלית: Shikari) פירושו גם "לצוד" במרטהי, בפרסית, בהינדית, בנפאלית, באורדו, בבנגלית ובפנג'אבי. אלבום הבכורה שלהם Take to the Skies ("קח אל השמיים") ראה אור ב-19 במרץ 2007 והגיע למקום הרביעי בבריטניה. אלבומם השני Common Dreads ("פחדים נפוצים") ראה אור ב-15 ביוני 2009 והגיע למקום ה-16 בבריטניה. האלבום השלישי שלהם A Flash Flood of Colour ("שיטפון של צבע") יצא לאור ב-16 בינואר 2012. אלבומם הרביעי The Mindsweep ראה אור ב-19 בינואר 2015 וקיבל שבחים רבים מצד המבקרים. רויטון "ראו" ריינולד (Roughton "Rou" Reynold) - סולן, תכנות, קלידים, סינתיסייזרים, גיטרה אקוסטית. ליאם "רורי" כילוולאו (Liam "Rory" Clewlow) - גיטרות, קול שני. כריס באטן (Chris Batten) - בס, קול שני. רוב רולף (Rob Rolfe) - תופים, כלי הקשה, קול שני. רשימה מלאה כולל סינגלים: Enter Shikari discography Take to the Skies (2007) Common Dreads (2009) A Flash Flood of Colour (2012) The Mindsweep (2015) מדיה וקבצים בנושא אנטר שיקארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנטר שיקארי אנטר שיקארי, ברשת החברתית פייסבוק אנטר שיקארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנטר שיקארי, ברשת החברתית אינסטגרם אנטר שיקארי, ברשת החברתית טיקטוק אנטר שיקארי, סרטונים בערוץ היוטיוב אנטר שיקארי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר ספוטיפיי אנטר שיקארי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר Last.fm (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר AllMusic (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר דיזר אנטר שיקארי, באתר Discogs (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר Songkick (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר בילבורד (באנגלית) אנטר שיקארי, באתר טיידל (באנגלית)
X-55

לוקהיד מרטין X-55 (מאנגלית: Lockheed Martin X-55) הידוע גם בשם ACCA‏ (Advanced Composite Cargo Aircraft) הוא מטוס תובלה נסיוני דו-מנועי, המשמש כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין עבור מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי. ה-X-55 נבנה כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים והוא אינו מתוכנן ליצור סדרתי. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין על בסיס ה-Fairchild Dornier 328JET והועדף על פני המטוס שתוכנן על ידי אורורה פלייט סיינסס (שהתבסס על האנטונוב An-72). שלדתו של ה-Fairchild Dornier 328JET, העשויה מאלומיניום הוחלפה בשלדה חדשה החל מאזור דלת הכניסה הקדמית ועד לזנב המטוס. כמו כן השלדה החדשה נבנתה מחומרים מרוכבים והוכחה כעמידה יותר מהקודמת. בנוסף לכך הורחב מבנה המטוס וניתן להעמיס ציוד למטוס באמצעות רמפה אחורית. המבנה החדש של המטוס יוצר כמקשה אחת גדולה הכוללת מייצב כיוון. כאשר מחובר הגוף אל אף מטוס כלשהו (מהדלת ועד לחרטום) אורכו 16.8 מטרים וקוטרו 2.74 מטרים. המטוס ביצע את טיסת הבכורה ב-2 ביוני 2009 על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי בשיתוף לוקהיד מרטין. ה-ACCA קיבלת את הסימון X-55A על ידי חיל האוויר האמריקאי באוקטובר 2009. מטוסי ה-X Why Aurora Flight Sciences is still bitter about X-55 http://www.airforcesmonthly.com/view_news.asp?ID=931
לשון פרה מס' 74

"לשון פרה מס' 74" הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי ישראל הרשברג. הציור מציג שולחן עץ ועליו לשון פרה. על הבשר מוטבע סימון מספרי בצבע כחול-סגול, ממנו ניתן לראות את הספרות 74. האיקונוגרפיה של תיאורי טבע דומם קשורה למסורת תאורי ה"ואניטאס". היא מדגישה את ארעיות החיים האנושיים, המתגלמת בבשר המת. בציור הרשברג בחר לתאר את השולחן במבט מלמעלה, אולם הוא ממקם את השולחן במרחק משולי הבד. יגאל צלמונה טוען, בהקשר לציור זה, כי בתרבות היהודית תיאורי שולחן קשורים אל תיאורי מזבחות. בשנת 2005 הוצג הציור בתערוכה "יופי וקדושה" במוזיאון ישראל, והחל משנת 2010 הוא מוצג בתצוגת הקבע של אוסף האמנות הישראלית במוזיאון. לשון פרה מס' 74 באתר מוזיאון ישראל ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 412.
מתח (פסל)

מתח (1966) הוא פסל מאת האמן הישראלי מנשה קדישמן. הפסל הוא עיבוד לפסל מוקדם של קדישמן, משנת 1964 העשוי מאבן ועץ. פסל זה עשוי מגושי אבן חצובים המונחים זה על זה כמעין מזבח. הפסל המאוחר הוזמן על ידי מוזיאון ישראל עבור גן האמנות ע"ש בילי רוז. הוא עשוי מתכת צבועה בצהוב והוא גבוה יותר מן הפסל המוקדם. המבנה של הפסל משקף את ענינו של קדישמן בפיסול מינימליסטי, אליו נחשף בעת תקופת לימודיו בלונדון. קדישמן יצר איזון בין הצורות השונות, הנראות שעונות זו על גבי זו. קדישמן טען כי הצבע הצהוב נבחר בשל הזרות של הצבע בנוף. הוא נתפש בעיניו "כמו טרקטור בטבע". בשנת 2010, עם פתיחתו המחודשת של המוזיאון הועבר הפסל מגן הפסלים והוצב ברחבת הכניסה של המוזיאון, ניצב במרכזה של בריכת השתקפות. לפסל זה עותקים נוספים. אחד מהם, "Open Suspense"‏ (1968) מצוי באוסף מוזיאון הירשהורן ומוצג בגן הפסלים אנמארי (Annmarie). פסל זה הוא ללא צבע. גרסה נוספת צבועה בצבע כחול. מדיה וקבצים בנושא מתח בוויקישיתוף מתח בגן הפסלים, דבר, 28 בדצמבר 1966 מתח, באתר מוזיאון ישראל ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 266.