laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאל רובינוביץ

מיכאל רובינוביץ (נולד ב-1938) הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה למדעי הנתונים וההחלטות בטכניון בחיפה (פקולטה שעד 2023 נקראה, "הפקולטה להנדסה תעשייה וניהול"). רובינוביץ' עוסק בתחום תהליכים סטוכסטיים והסתברות שימושית. מיכאל רובינוביץ נולד בארץ ישראל המנדטורית וגדל ברעננה. הוריו, אהובה ויעקב רובינוביץ, עלו לישראל מפולין בשנות השלושים של המאה ה-20. בשנת 1964 סיים תואר ראשון (בהצטיינות) בפקולטה להנדסת תעשייה וניהול שבטכניון. בשנת 1969 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית. ב-1970 חזר לישראל ומאז נמנה עם סגל הפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון. הועלה לדרגת "פרופסור מן המניין" ב-1980. שימש דיקן הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בשנים 1980–1982, ממלא-מקום המשנה לנשיא לעניינים אקדמיים בשנת 1993–1994, חבר המועצה להשכלה גבוהה בשנים 1986–1991 ומשנה לנשיא הטכניון למינהל ופיננסים (מנכ"ל) משנת 1992 ועד יציאתו לגמלאות בשנת 2005 (עם הפסקה של שנה וחצי בשנים 2000 ו-2001). מיכאל רובינוביץ היה מחזיק הקתדרה בהנדסת תעשייה וניהול ע"ש ישראל פולק משנת 1987 וחבר נבחר באגודה "International Statistical Institute". שימש דירקטור בהתנדבות בארגון "יזמים צעירים", מוסד ללא כוונת רווח. רובינוביץ, המתגורר בחיפה, היה נשוי לסילביה עד פטירתה בשנת 2019, והשניים הורים לשלושה: אורי רובינוביץ', יו"ר בססח - החברה הישראלית לביטוח אשראי, ד"ר עידית מנוסביץ, ראש המחלקה לתקשורת באקדמית כנרת וניבה אבירם, אדריכלית וחברת סגל המרכז האקדמי ויצו חיפה. מחקרו של רובינוביץ הוא בתחום של תהליכים סטוכסטיים והסתברות יישומית. עבודתו בתחילת דרכו המקצועית עסקה בבעיות בסיסיות בתורת ההסתברות, בעיקר בתאוריה של תהליכים עם אינקרמנטים סטציונריים בלתי תלויים – תהליכי לוי. רוב עבודתו בהמשך דרכו, הייתה בניתוח מודלים מתמטיים לתופעות אקראיות לצורך ניתוח בעיות הנדסיות אמיתיות ובעיות בכלכלה. המאמץ העיקרי בעבודות מסוג זה הוא בבניית מודל הסתברותי המביא לידי ביטוי את המרכיבים העיקריים של מערכות המונעות על ידי תהליכים סטוכסטים ואז, דרך הניתוח המתמטי של המודל, קבלת תוצאות כמותיות ואיכותיות על התנהגות המערכת אותה הוא מייצג. חלק גדול מעבודותיו של רובינוביץ בתחום זה היה על מערכות סטוכסטיות בהנדסה כימית. חלק אחר עסק בבעיות בתורת התורים, הן במחקר, בשיטות של תורת המשחקים, של בעיית "השרת האיטי" – העסקתו או אי העסקתו של שרת איטי כעזר לשרת שאיננו איטי; והן בניתוח מערכות תורים הקשורות לבעיות בתקשורת מחשבים. Rubinovitch, M. (1971), Ladder phenomena in stochastic processes with stationary independent increments, Z. Wahrscheinlchkeitstheorie verw. Geb. 10, 58--74. Rubinovitch, M. (1974), The output of a buffered data communication system, Stochastic Processes and Their Applications 1 (4), 375--382. Barzily, Z. and Rubinovitch, M. (1979), On platoon formation on two lane roads, Journal of Applied Probability 16, 347--361. מיכאל רובינוביץ, באתר הפקולטה להנדסה ותעשייה בטכניון כדי להצטיין בטכניון דרוש "דיוק הנדסי", מעריב, 10 באוגוסט 1980 הסגל האקדמי בטכניון מוותר על 3.5% משכרו , באתר ynet, 4 בינואר 2004 ד"ר ישראל גרמן מונה למנכ"ל הטכניון, באתר ערוץ 7, 2 באוקטובר 2005 סילביה רובינוביץ ז"ל, באתר "אבלים", 10 ביולי 2019
דגל צ'צ'ניה

דגל צ'צ'ניה הוא דגלה הרשמי של הרפובליקה האוטונומית צ'צ'ניה. צורת דגל זה היא מלבן ביחס צלעות של 2:3, אותו היחס כמו של צורת דגל רוסיה. הדגל מורכב משלושה מלבנים אופקיים; ירוק, המסמל את האסלאם, לבן ואדום. לצידם ישנה רצועה לבנה שמכילה את הקישוט הלאומי, עיצוב של ארבע צורות מגילה מוזהבות. מדיה וקבצים בנושא דגל צ'צ'ניה בוויקישיתוף דגל צ'צ'ניה, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דז'רז'וניוב

דז'רז'וניוב (בפולנית: Dzierżoniów, בגרמנית: Reichenbach im Eulengebirge, רייכנבאך בהרי הינשופים) היא עיירה בפרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. היא קרויה על שם הכומר, חוקר הדבורים והדבוראי הפולני יאן דז'רז'ון (Jan Dzierżon). בעבר, העיירה הייתה ידועה כרייכנבאך (Reichenbach), שילוב של המילה הגרמנית רייך (עשיר, חזק) ובאך (זרם), השם מתייחס לזרם החזק של נהר פילאבה (Pilawa). במהלך המאה ה-16, התפתח ברייכנבאך מרכז מסחרי, בייחוד לטקסטיל ופשתן. לאחר מלחמת שלזיה הראשונה, הפכה רייכנבאך לחלק ממלכת פרוסיה. בשנת 1762 במהלך מלחמת שבע השנים, באזור שבין רייכנבאך ושווידניצה התרחש קרב בורקטוף בין פרוסיה ואוסטריה. בשנת 1790 נציגים מאוסטריה, פרוסיה, הרפובליקה ההולנדית ופולין נפגשו ברייכנבאך לדון בעניין המלחמה העות'מאנית באירופה. בשנת 1855, התחברה רייכנבאך לרשת רכבות. בשנת 1871 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הגרמנית. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מחנה ריכוז גדול בשלזיה תחתית, גרוס-רוזן, עם סניפים חשובים בעיירה ובשתי עיירות סמוכות נוספות. היו שם בערך 20,000 ניצולים יהודים של המחנה, רבים מהם פולנים. אליהם הצטרפו מאוחר יותר על ידי יהודים פולנים הוחזרו מברית המועצות, ואחרים ששרדו במחבוא בפולין או חזרו ממחנות ריכוז בגרמניה. אחד מבתי הכנסת בעיירה (שנפתח בשנת 1875) שרד את המלחמה ושוחזר. לאחר המלחמה, בשנת 1945, העיירה הועברה מגרמניה לפולין. רוב תושביה הגרמנים נמלטו לפני סוף המלחמה ורוב אלה שכן נשארו גורשו לאחר מכן. הגרמנים הוחלפו במתיישבים פולנים, בעיקר מהחלק המזרחי של פולין שסופח לברית המועצות. בתקופה שלאחר המלחמה, העיירה הייתה ידועה בשמות שונים: ריכבאך (Rychbach - שמה הפולני המסורתי), רייכנבאך (Reichenbach) ודרובנישב (Drobniszew). בשנת 1936 כונתה העיירה גם דז'רז'וניוב (Dzierżoniów) או דז'רז'ון (Dzierżon) על שם אותו כומר, חוקר דבורים ודבוראי יאן דז'רז'ון. פולין סרוצק, פולין פולין קלושברוק, פולין הממלכה המאוחדת קרו, הממלכה המאוחדת צ'כיה לנשקרואון, צ'כיה גרמניה בישופסהיים, גרמניה מדיה וקבצים בנושא דז'רז'וניוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דז'רז'וניוב בראש השנה תש"ע סגרה הקהילה היהודית בדז'ורז'וניוב מעגל: מבנה שבמקורו היה ביה"כ ולאחר מכן השתמשה בו התנועה הנאצית בזמן השואה, יחזור לייעודו המקורי בית כנסת, שממנו יבקע קול התפילה. מעדותה של רבקה מרקוביץ' על החיים במחנה ספורטשולה ברייכנבאך "דז'רז'וניוב", באתר השטעטל הווירטואלי "דז'רז'וניוב", באתר JewishGen (באנגלית) דז'רז'וניוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דז'רזונוף (פולין), דף שער בספרייה הלאומית Baza Demografia: Stan ludności 2014, Ludność stan w dniu 30 VI, Ludność według płci i miast, Dolnośląskie ראיון עם Kamil Kijek בית הכנסת Rutika בית הכנסת נפתח מחדש http://src-h.slav.hokudai.ac.jp/coe21/publish/no15_ses/14_yoshioka.pdf
קרויצלינגן

קרויצלינגן (בגרמנית: Kreuzlingen) היא רשות מקומית במחוז קרויצלינגן שבקטנון תורגאו, בצפון מזרח שווייץ. קרויצלינגן היא מקום המושב של המחוז, והיא העיר השנייה בגודלה בקנטון אחרי פראונפלד, עם כ-20,800 תושבים. ב-1874 שונה שמה של הרשות המקומית אגלסהופן לקרויצלינגן. היא הגיעה לגודלה הנוכחי לאחר האיחוד עם קורצריקנבך ב-1927 ועם אמיסהופן ב-1928. שם הרשות המקומית נובע מהמנזר האוגוסטיני קרוצלין, ובהמשך כקריציליגן אבי. היא נוסדה ב-1125 על ידי הבישוף של אולריך. במלחמת שווייץ ומלחמת שלושים השנים לאחר המצור של קונסטנץ על ידי חיילים שוודים, המנזר האוגוסטיני נשרף על ידי אנשיו של קונסטנס, שהאשימו את הנזירים בכך שתמכו באויב. ב-1650 המנזר נבנה מחדש במקומו הנוכחי. עם תהליך החילוניות ב-1848, הפך המנזר לבית ספר למורים. הקפלה הפכה לכנסייה קתולית. האזור היה מיושב עוד בתקופת הברונזה. מטבעות קלטים ורומיים וכלים שונים שנמצאו, העידו על התיישבות לאורך תקופות ממושכות. קורצריקנבך מוזכרת לראשונה כריהינבה ב-830, אגלשופן כאגולטשופן ב-1125 ואימשופן כאימנשובן ב-1159. שטח הרשות, למעט המנזר האוגוסטיני, היה שייך לבישוף של קונסטנס. כאשר Eidgenossen כבש את הקטנון ב-1460 ובהמשך כאשר התחוללה הרפורמציה הפרוטסטנטית, הקשרים עם הערים השכנות התרופפו. עד תחילת המאה ה-19 קרויצלינגן עסקה בעיקר בחקלאות. ספינות הקיטור הראשונות בימת קונסטנץ החלו להופיע ב-1824. מסילת הרכבת הראשונה לרומנשורן הושלמה ב-1871, והמסילה לוגינהואזן הושלמה ב-1875. הדבר הביא סחורות ותעשייה לאזור. ב-1874 קרויצלינגן הפכה לבירת המחוז במקום גוטליבן. יחד עם זאת, עד מלחמת העולם הראשונה, קרויצלינגן הייתה מעין פרבר של קונסטנץ. רוב התעשייה הייתה בידיים גרמניות. המלחמה הפכה את קרויצלינגן לעצמאית יותר. שטחה של קרויצלינגן הוא 11.49 קמ"ר, 3.13 מתוכם הם למטרות חקלאיות ו-3.24 קמ"ר הם יער. 4.87 קמ"ר הם שטח בנוי (כבישים או מבנים) ו-0.11 קמ"ר הם נהרות או אגמים. בשטח הבנוי 22.3% הם מבנים תעשייתיים, 5.7% למגורים, 0.7% לתשתית תחבורה, בעוד פארקים ומגרשי ספורט מהווים 8.4% מהשטח הבנוי. הרשות המקומית ממוקמת במחוז קרויצלינגן, באזור הגבול עם גרמניה, בקרבת העיירה הגרמנית קונסטנץ. שיעור האבטלה נכון לשנת 2007 עמד על 3.54%. בשנת 2000 היו 11,275 עובדים שגרו ברשות המקומית, מתוכם 31% עבדו מחוץ לקרויצלינגן. כ-4,700 עובדים נוסעים לקרויצלינגן מבחוץ. 8.4% מהעובדים משתמשים בתחבורה ציבורית ו-48.2% עושים זאת ברכב פרטי. בעבר, כלכלת קרויצלינגן התבססה על תעשיית היין, אך בעקבות מחלות ויבולים לא טובים, ענבי היין האחרונים גודלו ב-1938. כיום, הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על מסחר וייצור. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2000, 74.45% מהאוכלוסייה הם נוצרים, מתוכם 37% משתייכים לכנסייה הקתולית, 31% לכנסייה המתוקנת השווייצרית, 3.69% לכנסייה האורתודוקסית. 11 תושבים (כ-0.06%) הם יהודים, ו-12.06% מוסלמים. 8.95% הם אגנוסטים או אתאיסטים מדיה וקבצים בנושא קרויצלינגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרויצלינגן
אחינועם בת אחימעץ

אֲחִינֹעַם בַּת־אֲחִימָעַץ היא דמות מקראית המוזכרת כאשתו של שאול המלך ואם בניו - יהונתן, מלכישוע, אבינדב וישוי שנקרא גם איש בושת ובנותיו - מרב ומיכל. בנוסף לאחינועם, אשת שאול, הייתה לשאול פילגש בשם רצפה בת איה. רש"י מביא את דברי חז"ל, לפיהם כשחטפו בני בנימין מבנות שילה שיצאו לחול בכרמים, היה שאול ביישן ולא רצה לחטוף, עד שבאה היא עצמה ורדפה אחריו. עניין זה גרם מאוחר יותר לשאול להעביר ביקורת על יהונתן בנו, כשהבין שאול כי הוא אוהב את דוד, ולומר לו שעלולים להאשים את אימו בזנות, שאחרת כביכול לא היה נולד לה בן שמתנגד לאביו. השם אחינעם מוזכר במקרא רק לגבי אישה אחת נוספת - אחינועם היזרעאלית, אחת מנשותיו של דוד המלך. בשל הנורמה על פיה לקיחת אשת המלך מבטאת את ירושת מקומו, יש מהחוקרים מי שסובר שמדובר על אותה אשה שדוד לקח לו כדי לרשת את מקומו של שאול. יצוין, כי זיהוי זה לא מופיע במקרא עצמו, ורבים החוקרים שסבורים שמדובר בשתי נשים שונות; בין השאר מפני שלפי זה דוד נשא אשה (אחינֹעם) ובתה (מיכל), בניגוד לאיסור הידוע. עניין זה נידון כבר בתקופת חז"ל, כמבואר במחלוקת חכמים ורבי יהודה בנוגע להבטחה שנאמרה לדוד: וָאתנה לך את בית אדוניך ואת נשי אדוניך בחיקך... לדעת חכמים נאמרה הבטחה זו על נשי בית שאול, ולא על נשי שאול עצמו. אמנם רבי יהודה לומד מפסוק זה היתר למלך לישא אלמנתו של מלך אחר - אך גם לדבריו, נתבאר בתלמוד הירושלמי שאין מדובר בנשיאת דוד את אחינֹעם. השם אחינועם נמצא בחרסי שומרון בכתיב אחנעם ומשמעותו - "נעם" (שמו או כינויו של האל) הוא אחי. אפשרות אחרות היא שהאל הוא נעם, כלומר טוב. אחינועם בת אחימעץ, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" על פי רבי משה אלשיך בשם רבי יצחק אברבנאל, אחינועם לא ילדה את איש בושת. בפירושו לספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק נ' ליאורה רביד, התנ"ך היה באמת, משכל (ידעות ספרים), 2009, עמ' 90 רש"י על ספר שמואל א', פרק כ', פסוק ל' וכן במצודות שם: כי הלא יאמרו הבריות: "אין זה כי אם זנתה אמו והוא אינו בן שאול, ולזה יאהב לשונאי שאול" מובא בתוך: אהובה אשמן, תולדות חוה: בנות, אמהות ונשים נוכריות במקרא, משכל (ידעות ספרים), 2008, עמ' 249 ראו כאן משה גרינברג ושמואל אחיטוב, מקרא לישראל: פירוש מדעי למקרא - מקרא לישראל: שמואל ב, רעננה: האוניברסיטה העברית בירושלים עם עובד י"ל מאגנס, 1996, עמ' 121 משנה, מסכת סנהדרין, פרק ב', משנה ב' ספר שמואל ב', פרק י"ב, פסוק ח' וכך ביארו את לשון הפסוק "נשי אדוניך": "נשים הראויות לו (ולא האסורות לו - רש"י) מבית המלך", כלומר מירב ומיכל (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"ט, עמוד ב' - וראו שם דיון בשאלה: כיצד נשא דוד שתי אחיות?) תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק ב', הלכה ג' וכן בתלמוד ירושלמי, מסכת יבמות, פרק ב', הלכה ד' אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - א: אב - אתרים, מוסד ביאליק, 1950, עמ' 219
אילן עזרן

אילן עזרן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה,והוא מפקד כיום (במילואים) על האקדמיה למפקדי גדודים במילואים, הקורס להכשרת מג"דים במילואים בזרוע היבשה. בסדיר, שימש מפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בעברו פיקד על חטיבת ירושלים וקודם לכן על גדוד רותם של חטיבת גבעתי. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בשנת 2004 עזרן הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה ובהמשך בשורה של מבצעים ברצועת עזה לאחר חטיפת גלעד שליט וכן בלחימה בלבנון במסגרת מלחמת לבנון השנייה, שם פעל הגדוד ת"פ אוגדה 91. מיד לאחר מלחמת לבנון השנייה סיים את תפקידו. בשנים 2006–2008 שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי, לאחר מכן מונה לקצין אג"ם אוגדת הגליל ושימש בתפקידו בשנים 2008–2010. במהלך שנת 2010 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת ירושלים ובמקביל למפקד בסיס האימונים של פיקוד המרכז[דרוש מקור][מפני ש...], ב-2013 סיים תפקידיו אלו במקביל ללימודים במב"ל, ומונה בהמשך השנה לקצין אג"ם של הגיס המטכ"לי. לאחר שסיים תפקידו, מונה למפקד קורס פו"ם "אלון" במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר שחרורו, ולאור ניסיונו כמפקד פו"ם אלון, התבקש לבחון את אופן הכשרת מג"די המילואים בצה"ל על ידי מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים ומפקד הזרוע. אילן הקים צוות מומחים שמונה אנשי מקצוע מעולים. צוות זה הציע לשנות את מודל ההכשרה של מג"די המילואים וזאת על מנת לשפר משמעותית את ההכשרה ולהוריד את חסמי הכניסה לקורס. מחזור ראשון של האקדמיה נפתח במרץ 2021 בפיקודו. במרץ 2022 נפתח מחזור שני ואילן מונה למפקד האקדמיה (תפקיד אותו הוא מבצע במילואים). אילן בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר שני בצבא וביטחון מאוניברסיטת חיפה והוא בוגר מב"ל (המכללה לביטחון לאומי) חנן גרינברג, חייל נהרג ושניים נפצעו קשה בפיצוץ מוקש בלבנון, באתר ynet, 23 באוגוסט 2006. סמדר קרמפף, מגששים את דרכם, אתר זרוע היבשה, ‏ 15.11.2011. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Idler Wheel...

The Idler Wheel Is Wiser Than the Driver of the Screw and Whipping Cords Will Serve You More Than Ropes Will Ever Do, ובקצרה The Idler Wheel...‎, הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת האמריקאית פיונה אפל. האלבום יצא לאור ב-19 ביוני 2012 דרך חברת התקליטים אפיק רקורדס. שמו של האלבום, כמו שמו של אלבומה השני, When the Pawn..., הוא שיר שכתבה אפל. השיר הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, לאחר שמכר 72 אלף עותקים בשבוע הראשון להוצאתו. בטקס פרסי הגרמי בשנת 2013 הועמד האלבום לפרס האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר. באתר הביקורות Metacritic קיבל האלבום ציון ממוצע של 89 מתוך 100, בהסתמך על 35 ביקורות. בביקורת שפורסמה בלוס אנג'לס טיימס קיבל האלבום 100 נקודות, והאלבום הומלץ "לכל מי שמתעניין במוזיקה פופולרית כאמנות". מגזין בילבורד נתן לאלבום ציון של 92, ואף ציין כי "התוצאה היא אלבום ששווה שבע שנים של ציפייה". בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג האלבום במקום ה-213 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פיונה אפל.  מידע על האלבום The Idler Wheel... באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Idler Wheel... באתר AllMusic האלבום The Idler Wheel... באתר Discogs גיא בניוביץ', ביקורת: אלבום: "The Idler Wheel" - פיונה אפל, באתר כלכליסט, 1 ביולי 2012 Producer Behind Fiona Apple’s ‘Scary, Beautiful’ GRAMMY Album Revealed ביקורות על האלבום באתר Metacritic ביקורת על האלבום באתר לוס אנג'לס טיימס מידע על The Idler Wheel..., באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על The Idler Wheel..., באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על The Idler Wheel..., באתר המצעד הגרמני מידע על The Idler Wheel..., באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
יעקב עמר

יעקב עמר הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד 51, וחטיבת ירושלים. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה. בשנת 1982 מונה למפקד גדוד 51 בדרגת רס"ן. עמר הוביל את גדודו במלחמת לבנון ונפצע קשה במהלך הקרב על הבופור. בשנת 1984 נענה לבקשתו של מפקד חטיבת גבעתי דאז יהודה דובדבני והקים את בא"ח גבעתי בבסיס קציעות בנגב. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד חטיבת ירושלים בין השנים 1989–1992. בשנים 1993–1996 שירת כראש מחלקת בקרה ומעקב. עדי לרנר, ניצן קינר וברק גולדנברג, חלום בן 30, ביטאון ביבשה, גיליון 25, ספטמבר 2013. אביגדור קהלני, כיבוש הבופור, מערכות 413, יולי 2007, עמ' 40-41. יהודה דובדבני, "כך הקמתי את גבעתי" באתר חטיבת גבעתי. יגאל מוסקו, רומן סוער עם שר הביטחון, באתר העין השביעית, 1 בפברואר 1997. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עידו בנבג'י

עידו מרדכי בנבג'י (נולד ב-16 בפברואר 1992) הוא עיתונאי ישראלי ששימש הכתב הפוליטי של גלי צה"ל בין השנים 2014–2018. קודם לכן שימש הכתב לענייני השטחים וההתנחלויות. בנבג'י נולד וגדל בירושלים ליצחק, פרופ' לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ולחגית פרופסור לפילוסופיה. הוא למד בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות. בנעוריו שימש חבר הנהגת נוער מרצ-יחד החדשה. התגייס בשנת 2011 לגלי צה"ל ושובץ ככתב במחלקת החדשות של התחנה. לאחר מכן שובץ ככתב לענייני שטחים והתנחלויות. במאי 2014 החליף את הכתב הפוליטי עידן קוולר לאחר שזה מונה למנהל תחום הספורט בתחנה. בפברואר 2015, במהלך הבחירות לכנסת העשרים, חשף לראשונה בגלי צה"ל כי תמונות המעידות על מצב לקוי של בית ראש הממשלה צולמו בשל המאבק בדו"ח מבקר המדינה שיצא באותו החודש. במרץ 2018 עזב את גלי צה"ל לשם לימודים והוחלף במיכאל האוזר טוב. הוא מתגורר בירושלים. עידו בנבג'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קבלו את הנהגת נוער מרצ -יחד החדשה, באתר מרצ (ארכיון) אלכסנדר כץ, שינויים בגל"צ: קוולר ינהל את תחום הספורט - בנבג'י יחליפו ככתב פוליטי, באתר אייס עידו בנבג'י, נתניהו נערך לדו"ח המבקר: נחשפות תמונות מתוך מעון בית רה"מ, גלי צה"ל, 21 בפברואר 2015
קדחת לסה

קדחת לסה (באנגלית: Lassa hemorrhagic fever או LHF) היא זיהום המורגי נגיפי נפוץ במערב אפריקה: גינאה, ליבריה, סיירה לאון וניגריה. אדם הנדבק עלול לא לפתח תסמינים כלל, ובכל זאת לפתח מצב קשה שיכול להוביל למוות. הקדחת הנגרמת מהנגיף Lassa mammarenavirus, השייך למשפחת הנגיפים Arenaviridae (אנ'), ותוארה לראשונה בשנת 1969 בעיר לסה, שבמחוז בורנאו, ניגריה. במערב אפריקה נדבקים מאות אלפים כל שנה ומוערכים כ-5,000 מקרי מוות שנתיים כתוצאה מהקדחת. תקופת הדגירה של המחלה נעה בין 6 ל-21 ימים. חולה עלול לפתח חום, עייפות, כאבי ראש, כאבי גרון, שיעול, בחילות, הקאות, שלשולים, כאבי שרירים, חזה וכאבי בטן. מדיה וקבצים בנושא קדחת לסה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אנה מוזיצ'וק

אנה אולהיבנה מוזיצ'וק (באוקראינית: Ганна Олегівна Музичук; נולדה ב-28 בפברואר 1990, סטרי, אוקראינה הסובייטית) היא שחמטאית אוקראינית בדרגת רב-אמן. בין השנים 2004 ו-2014 שיחקה עבור סלובניה, ומאז 2014 חזרה לשחק עבור אוקראינה. אחותה הצעירה, מריה מוזיצ'וק, זכתה באליפות העולם בשחמט לנשים בשנת 2015, שנערכה בסוצ'י. נכון למאי 2019, היא מדורגת במקום ה-35 בדירוג הכללי באוקראינה, לפי מד כושר ושנייה לאחותה בין הנשים האוקראיניות. מוזיצ'וק זכתה בגיל 11 בתואר אמן (נשים) בשנת 2001, ובתואר אמן בינלאומי (נשים) בשנת 2002. היא החלה לשחק עבור סלובניה במקרה: בגיל 14 הוצע לה חוזה מטעם איגוד השחמט הסלובני, והיא נהנתה מתמיכת האיגוד במשך עשר שנים. היא שיחקה במסגרת מועדון בליובליאנה, והשתתפה בנבחרת האולימפית של סלובניה בשחמט משנת 2004. במהלך אותן שנים הפכה לשחקנית החזקה בסלובניה, והגיעה למקום השלישי בדירוג העולמי לנשים. מוזיצ'וק המשיכה לשחק עבור סלובניה גם לאחר ששבה לגור באוקראינה. באולימפיאדת השחמט 2004 הביסה, בין השאר, את אלופת העולם לשעבר, אנטואנטה סטפנובה. באותה שנה זכתה בתואר רב אמן (נשים). באולימפיאדת השחמט 2006 עלתה מהמקום ה-17 למקום ה-10. בשנת 2007 זכתה בתואר אמן בינלאומי ובשנת 2012 בתואר רב אמן. באפריל 2014 זכתה מוזיצ'וק באליפות העולם בשחמט בזק לנשים. במאי 2014 שבה לאיגוד השחמט האוקראיני. באולימפיאדת השחמט 2014 השתתפה בנבחרת האוקראינית שזכתה במקום השלישי, אחרי רוסיה וסין. בשנת 2017 החליטה להחרים את אליפות העולם שנערכה בסעודיה כיוון שסירבה לעטות על עצמה כיסויי גוף וראש (עבאיה וחיג'אב) כמקובל במדינה זו. היא שיתפה החלטה זו ברשתות החברתיות וזכתה לתמיכה רבה, בין היתר של שחמטאים נוספים, בהם היקארו נקמורה שכתב כי "תחרויות עולמיות לא יכולות להתקיים במקומות שבהם מפרים זכויות אדם בסיסיות". בין השנים 2006 ל-2022 השתתפה אנה מוזיצ'וק ב-9 אולימפיאדות שחמט: להלן רשימת אליפויות שבהן זכתה מוזיצ'וק במקום הראשון: אליפות אירופה לנוער בשנים 1996 (בנות עד גיל 8), 1998 (בנות עד גיל 10), 2000 (בנות עד גיל 10), 2002 (בנות עד גיל 12), 2003 (בנות עד גיל 14), ו-2004 (בנות עד גיל 14). אליפות אוקראינה בשנים 2000 (בנות עד גיל 10), 2002 (בנות עד גיל 12), 2004 (נשים עד גיל 20) ו-2014 (נשים). אליפות העולם לנוער בשנת 2005 (בנות עד גיל 16) אליפות אירופה בשחמט בזק לנשים 2007 אליפות מוסקבה הפתוחה, נשים, 2008 אליפות סקנדינביה הפתוחה, נשים, 2008 אליפות העולם 2010 לנשים עד גיל 20 אליפות העולם בשחמט בזק לנשים 2014 אליפות העולם בשחמט מהיר ובשחמט בזק לנשים 2016. מדיה וקבצים בנושא אנה מוזיצ'וק בוויקישיתוף אנה מוזיצ'וק, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אנה מוזיצ'וק, באתר פיד"ה (באנגלית) דיאנה בחור ניר, השחמטאית שסירבה לעטות חיג'אב: "המצפון חשוב יותר מהתואר אלופת העולם", באתר כלכליסט, 4 בינואר 2018 ידיעה על הזכייה (אנגלית) באתר פיד"ה. כתבה על מוזיצ'וק והחזרה לאוקראינה (אנגלית), באתר Chess-news.ru. תוצאות הטורניר (אנגלית) באתר Chess-Results.com. Muzychuk, Anna - Women's Chess Olympiads, באתר OlimpBase http://chess-results.com/tnr368909.aspx?lan=1&art=20&fed=UKR&flag=30 http://chess-results.com/tnr653632.aspx?lan=1&art=20&fed=UKR&flag=30 אתר התחרות (אנגלית) "Ukrainian Leads Women’s Blitz Chess World Championship" באתר Worldwide News Ukraine,‏ 28 באפריל 2014.
האחר

האחר הוא שמו של אלבומו החמישי במספר של מוזיקאי הרוק הישראלי ברי סחרוף. האלבום יצא ב-2001 על ידי חברת התקליטים נענע דיסק, בהפקת ניצן זעירא. האלבום כולל גרסת כיסוי לשירו של אהוד בנאי "עיר מקלט". האלבום זכה לביקורות משבחות, אף על פי שכלל פחות להיטים מאלבומו הקודם של סחרוף, "נגיעות". באלבום זה חזר סחרוף לשתף פעולה עם המתופף והמפיק רע מוכיח. בעקבות אלבום זה הוציאו סחרוף ומוכיח אלבומים חדשים. את השם לאלבום הביא סחרוף מעולם הפילוסופיה בו החל להתעמק, ובעיקר בתפיסת "האחר" של הפילוסוף היהודי-צרפתי עמנואל לוינס, שציטוט מדבריו מופיע בחוברת האלבום. ברי סחרוף - שירה, לחנים, הפקה מוזיקלית, גיטרות, קלידים. אורן לוטנברג - עיבודים, גיטרות, סמפלר, תכנותים, קולות. חיים לרוז - לחנים, עיבודים, הפקה מוזיקלית, בס, תכנותים, סמפלר, תופים. דודוש קלמס - עיבודים, קלידים. גיל סמטנה - קונטרבס, קולות. דני מקוב - תופים. רונן שפירא - עיבודים, קלידים. ניר מנצור - תופים. רע מוכיח - גיטרה, בס, תופים, פסנתר. גידי רז - קלידים. אמיר בן עמי - גיטרות. ג'וני שועלי - עיבודים, מפוחית. זהר פרסקו - דרבוקה. מידע על האלבום האחר באתר MusicBrainz האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף ביקורת על האחר, באתר השרת העיוור (עותק שמור) נדב מנוחין‏, ברי סחרוף: סיפורו של האלבום "האחר" במלאת עשור לצאתו, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2011
אליהו חזן

האם התכוונתם ל... אליהו בכור חזן – החכם באשי, רב בלוב ובמצרים, מחבר "תעלומות לב" אליהו חזן (ראש ישיבה) – ראש ישיבת תורה ודעת רחמים אליהו חזן – מחבר "ארח משפט", דודו של רבי אליהו בכור חזן אליהו יצחק חזן – רב בסין, מחבר "ידי אליהו"
אליהו חזן (ראש ישיבה)

הרב אליהו שמחה הלוי חזן (רֶבּ אֶלֶ'ה חזן; תרס"ו, 1906 - י"ט בטבת ה'תשמ"ב, 14 בינואר 1982) היה רב וראש ישיבה אמריקאי, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. נולד לחיה ביילע ולרב חיים הלוי חזן, למד במשך שתים עשרה שנים בישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ, והיה לתלמידו המובהק של רבי ברוך דב ליבוביץ; בזמן שהותו של רבו זה בארצות הברית למטרת גיוס כספים עבור הישיבה, למד בישיבת מיר אצל הרב אליעזר יהודה פינקל. בשנת ה'תש"א שהה כמו בחורי ישיבה רבים בווילנה ושמע את שיעוריו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק "הרב מבריסק". ניצל מן השואה, בה נהרגו הוריו ואחיו. הוא היגר לאמריקה ונישא לפרל בת הרב יעקב בן ציון וייס (נפטרה בי"ד בסיון תשמ"ז). בתקופה הראשונה אחרי מלחמת העולם השנייה כיהן כרב בית המדרש "חברה ש"ס" במונטריאול שבקנדה, והיה חבר בוועד הרבנים של העיר. הוא כיהן גם כר"מ בישיבת "מרכז התורה". בראשית שנות ה-60 הגיע לארצות הברית כדי לעמוד בראש ישיבת תורה ודעת וכראש המתיבתא של חסידי גור בניו יורק. במקביל היה בשנות ה-60 וה-70 מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, והוציא לאור את ספרו "דברי אליהו" על משנה תורה לרמב"ם בחמישה כרכים. הוא גם פרסם מאות מאמרים תורניים בכתבי עת שונים. נפטר מהתקף לב בניו יורק בי"ט בטבת ה'תשמ"ב, 14 בינואר 1982 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים. הותיר אחריו את בנו הרב בן ציון חיים חזן, בתו חיה לאה ובעלה הרב יהושע סלומון, ר"מ בישיבת נחלת דוד בפתח תקווה. לאחר פטירתו הדפיסו תלמידיו ובני משפחתו את חידושיו למסכתות הש"ס. הרב משה דוד שטיינוורצל - ראש ישיבת באבוב בברוקלין הרב ראובן שיינר - מראשי ישיבת תורה ודעת הרב ישראל צבי ברוידא - רב קהילת " שערי אורה" בברוקלין יעקב הייזלר, גאון התורה - פרקים בתולדות רבי אליהו חזן, ירושלים חש"ד הלויה בירושלים של הרב ר' אליהו שמחה חזן זצ"ל, הפרדס, שנה נו גיליון ה עמ' 27, באתר היברובוקס א. מאיר, הגאון ר' אליהו שמחה חזן זצ"ל (שלושים להסתלקותו), הפרדס, שנה נו גיליון ה עמ' 25–26, באתר היברובוקס כרטיס הקבר של אליהו חזן, באתר הר הזיתים אליהו שמחה חזן (1906-1982), דף שער בספרייה הלאומית