laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חטיפות אריאל קסטרו

חטיפות אריאל קסטרו הן שלוש חטיפות שבוצעו בין השנים 2002 ל-2004 על ידי אריאל קסטרו. קסטרו חטף שלוש נערות צעירות - מישל נייט, אמנדה ברי וג'ורג'ינה "ג'ינה" דחסוס -ווחזיק אותן כשבויות בביתו בקליבלנד אוהיו. ב-6 במאי 2013 ברי הצליחה להימלט מהדירה עם ילדתה בת השש ויצרה קשר עם המשטרה. נייט ודחסוס שוחררו מהדירה על ידי שוטרים וקסטרו נעצר בתוך שעות. ב-8 במאי 2013 קסטרו הואשם בארבעה אישומי חטיפה ובשלושה אישומי אונס. כחלק מעסקת טיעון הודה באשמה ב-937 סעיפי אונס, חטיפה וניסיון לרצח. הוא נידון למאסר עולם ותוספת של 1,000 שנים בכלא מבלי יכולת לבקש חנינה. כחודש לאחר שהחל לרצות את עונשו התאבד בתאו בכלא. אריאל קסטרו נולד ב-11 ביולי 1960, סן חואן שבפוארטו ריקו. הוריו התגרשו כשהיה ילד. זמן קצר לאחר מכן היגר לארצות הברית עם אימו ושלושה קרובי משפחה. בשנות השמונים פגש את אשתו לעתיד, גרימילדה פיגוארה. הם עברו לבית בו כלא יותר מאוחר את החטופות בשנת 1992. מקום מגוריהם היה בית פרטי דו-קומתי בגודל של 130 מטרים רבועים, שכלל ארבעה חדרי שינה, חדר שירותים יחיד וחדר מחסן שבנייתו לא הושלמה בגודל של 71 מטרים רבועים. עם המעבר לדירה זו נרשם שינוי בצורת התנהגותו של קסטרו. שכניהם סיפרו שהוא תקף את פיגוארה ושבר את אפה, צלעותיה וידיה. הוא גם דחף אותה במורד המדרגות וגרם לשבר בגולגולתה. בשנת 1993 הוא נעצר בגין אלימות במשפחה, אך חבר המושבעים החליט לא להרשיע אותו. פיגוארה התלוננה על איומים ועל התנהגות אלימה נוספת מצדו והוציאה נגדו צו מניעה. היא נפטרה בשנת 2012 מגידול סרטני במוח. לפני מעצרו בגיל 52, קסטרו עבד בתור נהג של אוטובוס בית ספר. הוא פוטר מכיוון ש"הפעיל שיקול דעת לקוי": הוא ביצע פניית פרסה מסוכנת כשהיו תלמידים על האוטובוס, השאיר תלמיד באוטובוס בעודו מבצע קניות, וכן השאיר את הרכב פתוח בעודו ישן בדירתו. הוא התפרנס משכר שעתי של 18.91 דולרים. בתקופת המעצר דירתו הייתה מעוקלת בגין אי תשלום מיסים על הנכס. כל אחת מהחטופות נחטפה לאחר שעלתה לטרמפ אותו הציע קסטרו. הוא הסיע כל אחת מהן לביתו הכניס אותן למחסן וקשר אותן. שכנים וחברים ששהו בבית לאחר החטיפה סיפרו כי קסטרו נהג לנעול דלתות ולמנוע גישה לאזורים מסוימים בבית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. יש צורך לכתוב על 2 הבנות האחרות. שכן צעיר שניגש לבית כדי להביא לקסטרו את הדואר שלו, שבטעות נשלח לתיבת הדואר של אותו שכן שמע מתוך הבית צעקות של אישה הקוראת לעזרה. הוא שמע את אמנדה ברי צועקת לעזרה. ברי הייתה כלואה בדרך כלל במרתף, אך היא ניצלה הזדמנות בה קסטרו יצא מן הבית והשאיר דלת פתוחה. דלת הבית עם זאת הייתה נעולה. עובר האורח שחרר את ברי שהזעיקה משטרה. מישל נייט (נולדה ב-23 באפריל 1981) נעלמה ב-23 באוגוסט 2002, לאחר שיצאה מדירה של קרוב משפחה. בעת חטיפה נייט הייתה בת 21. ביום החטיפה היא הייתה אמורה להתייצב בבית המשפט כדי לדון במשמורת על בנה התינוק. לאחר גילויה ושחרורה של נייט, המשטרה הודתה כי הם הקצו משאבים מעטים כדי לאתרה והסיבה העיקרית לכך הייתה היותה בגירה. נחשד שהיא ברחה בעקבות כעס ומרמור על כך שהייתה צפויה לאבד את המשמורת על בנה. 15 חודשים לאחר חטיפתה, היא הוסרה ממאגר הנעלמים של קליבלנד ועל כך נמתחה ביקורת. מדיה וקבצים בנושא חטיפות אריאל קסטרו בוויקישיתוף 95 - אריאל קסטרו (אוהיו סלייב גירלס), בפודקסט "בואי נדבר רצח" רויטרס, אריאל קסטרו, "החוטף מקליבלנד", התאבד בכלא, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2013 "בית הזוועות" נחשף; "ראינו נשים זוחלות בעירום", באתר וואלה, 8 במאי 2013
מאליק אבונה

מאליק אבונה (בצרפתית: Malick Evouna; נולד ב-28 בנובמבר 1992 בליברוויל, גבון) הוא כדורגלן גבוני המשחק בעמדת החלוץ בספקסיין ובנבחרת גבון. לאחר שהבקיע 12 שערים ב-17 משחקים בעונת 2012-13 בעבור מונאנה מהליגה הגבונזית, חתם אבונה בשורות וידאד קזבלנקה המרוקאית, כאשר במדיה הבקיע 8 שערים בעונת הבכורה שלו. בקיץ 2015 הצטרף חתם לאל-אהלי המצרית. כעבור עונה הצטרף לטיינג'ין טדה הסינית. ב-9 בנובמבר 2012 ערך אבונה הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק נגד ערב הסעודית. אבונה נכלל בסגל לגביע אפריקה לאומות 2015 וכבש במשחק הפתיחה נגד בורקינה פאסו. מדיה וקבצים בנושא מאליק אבונה בוויקישיתוף מאליק אבונה, ברשת החברתית אינסטגרם מאליק אבונה, באתר Transfermarkt מאליק אבונה, באתר Soccerway מאליק אבונה, באתר National Football Teams מאליק אבונה, באתר FootballDatabase.eu אבונה כובש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת (הקישור אינו פעיל, 11 באוקטובר 2019)
משחקי הרצון הטוב

משחקי הרצון הטוב (באנגלית: The Goodwill Games) היו מפעל הספורט שנוצר על ידי טד טרנר כתגובה לחרם על אולימפיאדת מוסקבה; בשנת 1979 פלשה ברית המועצות לאפגניסטן, למרות דרישתה של ארצות הברית, ברית המועצות לא יצאה מאפגניסטן, בתגובה לכך ארצות הברית ועוד מספר מדינות החרימו את אולימפיאדת מוסקבה (1980). ובתגובה לכך, ברית המועצות ועוד מספר מדינות מהגוש המזרחי החרימו את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). בדומה למשחקים האולימפיים, גם משחקי הרצון הטוב נערכו פעם בארבע שנים (עם יוצא דופן אחד, המשחקים האחרונים שנערכו) והיו מחולקים לעונות משחקי קיץ ומשחקי חורף. משחקי הקיץ של הרצון הטוב נערכו חמש פעמים, בין השנים 1986–2001. משחקי החורף נערכו רק פעם אחת, בשנת 2000. המשחקים בוטלו בעקבות מדרוג נמוך, על ידי טיים וורנר, שקנתה את המשחקים בשנת 1996. המשחקים הראשונים נערכו בשנת 1986 במוסקבה. 3,000 אתלטים ב-79 מדינות שונות השתתפו במשחקים. מספר שיאי עולם נקבעו באותם משחקים, על ידי סרגיי בובקה (קפיצה במוט), ג'קי ג'וינר קרסי (קרב שבע), מיכאל היבנר ואריקה סלומה (אופניים). גם בגרסה השנייה של המשחקים שנערכה בסיאטל נשברו שיאי עולם, על ידי מייק בארומן (שחייה), ונדייז'דה ריאשקינה (הליכה תחרותית). המשחקים שנערכו ב-1994 בסנקט פטרבורג היו המשחקים הראשונים מאז התפרקות ברית המועצות. רוסיה השיגה חמישה שיאי עולם בהרמת משקלות במשחקים האלו. משחקים אלו היו גם אירוע הספורט הגדול הראשון עם תחרות רשמית של כדורעף חופים (כדורעף החופים נכנס לאולימפיאדה באטלנטה 1996). בשנת 1996 נקנו המשחקים על ידי טיים וורנר מטד טרנר כאשר נרכשה חברתו של טרנר, Turner Broadcasting System. בשנת 1999, זכו משחקי הרצון הטוב בפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר בגין טקס הפתיחה של האירוע (אנ'). בשנת 2001 נערכה באוסטרליה הגרסה האחרונה של המשחקים. לאחר מכן המשחקים בוטלו בעקבות מדרוג נמוך. טקס הפתיחה של המשחקים בשנת 1986 באתר יוטיוב.
מצחיקונת

האם התכוונתם ל... מצחיקונת (מחזמר) – מחזמר אמריקאי משנת 1964 מצחיקונת (סרט) - סרט קולנוע מוזיקלי אמריקאי משנת 1968 המבוסס על המחזמר מצחיקונת (פסקול) - פסקול סרט הקולנוע משנת 1968
מצחיקונת (מחזמר)

מצחיקונת (באנגלית: Funny Girl) הוא מחזמר משנת 1963 (עלה לראשונה בברודוויי בשנת 1964) שנכתב על ידי איזובל לנארט עם שירים מאת ג'ול סטיין (לחן) ובוב מריל (מילים). העלילה החצי-ביוגרפית מבוססת על החיים והקריירה של כוכבת ברודוויי, שחקנית הקולנוע והקומיקאית פאני ברייס ומערכת היחסים הסוערת שלה עם היזם והמהמר ניק ארנשטיין. השם המקורי של המחזמר היה My Man. המחזמר הופק על ידי ריי סטארק, שהיה חתנה של ברייס. ההפקה הייתה מועמדת לשמונה פרסי טוני אבל לא זכתה באף קטגוריה בה הייתה מועמדת, נוכח תחרות קשה מול המחזמר !‏Hello, Dolly. אלבום שירי המחזמר, בביצוע צוות השחקנים של ההפקה המקורית, נכנס להיכל התהילה של הגראמי בשנת 2004. עלילת המחזמר מתרחשת בארצות הברית, בעיקר בניו יורק ובסביבתה, זמן קצר לפני ובמהלך מלחמת העולם הראשונה. פאני ברייס, כוכבת המופע "שיגיונות זיגפלד", מחכה לשחרורו מהכלא של בעלה, ניקי ארנשטיין, ומעלה זכרונות על חייהם המשותפים. פאני ברייס היא שחקנית שאפתנית צעירה, שלראשונה מתקבלת למופע בוודוויל. אמה - גב' ברייס - וחברתה - גב' סטרייקוש - מנסות להניא אותה מעסקי השעשועים משום שפאני איננה בעלת יופי טיפוסי ("אם את לא מהממת"). אבל פאני מתמידה ("כוכבת על"), נעזרת ומעודדת על ידי אדי ריאן, כוריאוגרף אותו היא פוגשת מאחורי הקלעים. בעוד הקריירה שלה ממריאה, פאני פוגשת בניק ארנשטיין, מהמר חלקלק, והיא מתאהבת בו ("יחד"). השניים נפגשים לאכול ארוחת ערב פרטית במסעדה יוקרתית, ומצהירים על אהבתם ("זה גבר זאת אישה"). פאני מחליטה להינשא לניק, למרות ההתמכרות שלו להימורים ("לא יחרבו לי את המסיבה"). פאני וניקי נישאים, ועוברים לגור יחד באחוזה יוקרתית בלונג איילנד. פאני הופכת לכוכבת-על של מופעי שיגיונות זיגפלד, בעוד ניק פונה לעסקים. הוא פונה אל זיגפלד שישקיע מכספו, ולאחר שהוא מסרב - פאני מציע לניק כי היא תשקיע מכספה. המיזם של ניק נכשל, והזוג מפסיד כסף רב. ניק מחליט להיכנס לשוק האג"ח יחד עם שותפים מפוקפקים, אך מסתבך ונעצר בחשד למעילה. לאחר שחרורו מהכלא, פאני וניק נפגשים אך מחליטים להיפרד. פאני, שבורת לב, מחליטה לשקם את חייה. מערכה ראשונה מערכה שנייה ערך מורחב – מצחיקונת (סרט) בעיבוד הקולנועי משנת 1968, בבימויו של ויליאם ויילר, כיכבו ברברה סטרייסנד בתפקיד פאני ברייס ועומר שריף בתפקיד ניק ארנשטיין. קיי מדפורד שבה לגלם בסרט את דמותה של גב' ברייס, אותה גילמה בהפקה הבימתית. לתפקיד דמותו של פלורנץ זיגפלד לוהק וולטר פידג'ן. על הופעתה בסרט זה, זכתה סטרייסנד בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (במשותף עם קתרין הפבורן, שגילמה את דמותה של אלינור מאקוויטניה בסרט "אריה בחורף"). כמו כן, סטרייסנד זכתה בפרס גלובוס הזהב. הסרט, שהיה מועמד לאוסקר בסך הכל בשמונה קטגוריות, בהן הסרט הטוב ביותר, היה הסרט הרווחי ביותר לשנת 1968. מדיה וקבצים בנושא מצחיקונת בוויקישיתוף Funny Girl , באתר IBDB
נעדר (סרט)

נעדר (באנגלית: Missing) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 1982 בבימויו של קוסטה גברס עם ג'ק למון וסיסי ספייסק בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת תומאס האוזר (1979) המתאר את חטיפתו ורציחתו של העיתונאי האמריקאי צ'ארלס הורמן בעת מהפכת 1973 בצ'ילה ואת מאמצי אביו ואשתו לגלות מה עלה בגורלו. הסרט מתאר את שלטון הדמים של פינושה בצ'ילה ומעלה האשמה חמורה נגד ארצות הברית ששיתפה פעולה עם משטרו בהפיכה זו. הוא היה מוחרם בתקופת פינושה ונאסר להקרנה בארצות הברית במשך שנתיים בגלל תביעת דיבה של שגריר ארצות הברית בתקופה ההיא על סך 150 מיליון דולר. רק לאחר שהתביעה נדחתה חזר הסרט למסכי הקולנוע. הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן (ביחד עם הסרט הטורקי "יול"). ג'ק למון זכה באותו פסטיבל בפרס השחקן הטוב ביותר. קוסטה גברס ודונלד סטיוארט זכו בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס באפט"א לקולנוע על התסריט והעריכה. צ'ארלס הורמן (ג'ון שיאה) הוא עיתונאי אמריקאי צעיר המתגורר עם אשתו בת' (סיסי ספייסק) בסנטיאגו דה צ'ילה. הם נמצאים בחברה של עיתונאים אמריקאים הכותבים לעיתונים אמריקאיים בעלי נטיות שמאלניות. באחד הימים נמצא צ'אלס בעיר הנופש ויניה דל מאר ונפגש עם פקיד אמריקאי המוסר לו כי הוא נמצא בשליחות חשובה עם ראשי צבא צ'ילה. צ'ארלס רושם זאת ובחוזרו לסנטיאגו הוא נחטף ונעלם. אשתו בת' שנתקעה בחוץ בגלל עוצר לילי חוזרת לדירתם ההפוכה ומתחילה לחפש את בעלה. היא מודיעה על כך לאדמונד ("אד") הורמן (ג'ק למון), הוא מגיע בטיסה מארצות הברית ושניהם מתחילים בחיפושים אחרי צ'ארלס. הם נפגשים מספר פעמים עם שגריר ארצות הברית בסנטיאגו ואנשיו, הטוענים כי הם עושים את כל המאמצים למצוא את צ'ארלס, וכי לדעתם הוא בחיים ומסתתר. אד ובת' לא מאמינים להם וממשיכים בחיפושים. הם מקבלים אישור לבקר בחדר מתים בבית חולים, מסתובבים בין מאות גופות מדממות של אזרחים שנרצחו, מזהים את גופתו של פרנק טרוג'י חברו של צ'ארלס שנטען כי הוא בחיים אך לא מוצאים את גופת צ'ארלס (סצנה קשה לצפייה). הם מקבלים אישור להיכנס לאצטדיון הלאומי של צ'ילה בו נמצאים אלפי עצורים. הם קוראים לצ'ארלס ברמקול אך ללא תשובה. לבסוף מקבל אד ידיעה ממקור שמסרב להזדהות כי צ'ארלס נעצר והובא לאצטדיון הלאומי של צ'ילה ושם הוצא להורג. עם הידיעה הזאת הוא חוזר לשגרירות ארצות הברית שם ממשיך השגריר לטעון כי צ'ארלס כנראה מסתתר. אד מטיח בפניו האשמות של שיתוף פעולה עם משטר פינושה. השגריר מתוודה בפניו כי הדבר חיוני, שכן האמריקאים מגינים בכך על זכויותיהן של יותר מ-3000 חברות אמריקאיות הנמצאות בצ'ילי, ושיתוף הפעולה עם פינושה נעשה לטובת העם האמריקאי. לבסוף מודיעים לו מהשגרירות כי אכן צ'ארלס נרצח והם ידאגו להטסת הגופה תוך ימים ספורים. הגופה מוטסת מסנטיאגו לארצות הברית רק כעבור שבעה חדשים כדי שאי אפשר יהיה לבצע בה נתיחה שלאחר המוות. בסוף הסרט נאמר שהורמן הגיש 11 תביעות נגד הממשלה בארצות הברית אך כולן נדחו בגלל חיסיון וכי עד היום לא הודתה ארצות הברית על התערבותה בהפיכה. "נעדר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נעדר", באתר נטפליקס "נעדר", באתר AllMovie (באנגלית) "נעדר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נעדר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נעדר", באתר אידיבי "נעדר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט "נעדר", באתר יוטיוב ריאיון עם אשתו של צ'ארלס הורמן וקטעים מהסרט, באתר יוטיוב
מרי ליינס

מרי ליינס-סמית' (באנגלית: Mary Lines-Smith; ‏3 בדצמבר 1893 - דצמבר 1978) הייתה אתלטית בריטית, אלופת העולם (מונטה קרלו 1921 ופריז 1922) בקפיצה לרוחק, בריצות קצרות ובינוניות, בעלת 11 מדליות מהן 8 זהב. שיאנית עולם בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת 800 מטר. ליינס נולדה בלונדון. ב"משחקי מונטה קרלו" שנערכו במונטה קרלו במרץ 1921 זכתה לייס ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.70 מטר, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.2 שניות, בריצת 250 מטר בתוצאה של 36.3 שניות ובשתי ריצות שליחות 4x75 מטר ו-4x175 מטר. מדליית כסף, בריצת 800 מטר. במשחקי העולם לנשים הראשונים שנערכו בפריז, צרפת בשנת 1922 זכתה ליינס ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.06 מטר, בריצת 300 מטר בתוצאה של 44.8 שניות ובריצת שליחות 4x110 יארד בתוצאה של 51.8 שניות. מדליית כסף, בריצת 60 מטר בתוצאה של 7.7 שניות ומדליית ארד בריצת 100 יארד. היא פרשה מתחרויות בשנת 1924, והתחתנה עם מר סמית'. בעלה נפטר בשנת 1946. בשנת 1971 היא עברה מלונדון לאורת'ינג עם שתי אחיותיה הרווקות. בשנת 1978 היא נהרגה בתאונת דרכים. ריצת 100 מטר: 12.8 שניות (1922), שיא עולם ריצת 200 מטר: 26.7 שניות (1922), שיא עולם ריצת 800 מטר: 2:25.8 דקות (1922), שיא עולם ריצת 80 מטר משוכות: 13.6 שניות (1924) קפיצה לרוחק: 5.16 מטר (1924) קפיצה לגובה: 1.422 מטר (1923) מדיה וקבצים בנושא מרי ליינס בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר (ויקיפדיה באנגלית) התפתחות שיא העולם בריצת 200 מטר (ויקיפדיה באנגלית) התפתחות שיא העולם בריצת 800 מטר (ויקיפדיה באנגלית) מרי ליינס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מרי ליינס, באתר Track and Field (נשים) מרי ליינס, באתר Track and Field Statistics (באנגלית) תחרויות אתלטיקה לנשים שנערכו במונטה קרלו במרץ 1921 היו אירוע מקדים למשחקי העולם בהשתתפותן של כ-100 אתלטיות מ-4 מדינות, צרפת, איטליה, שווייץ ובריטניה.
וולוו C30

וולוו C30 היא מכונית האצ׳בק 3 דלתות קומפקטית בתצורת קופה, אשר הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2006, לאחר שפותחה בשנת 2005 על פלטפורמה משותפת עם חברת פורד. הוולוו C30 יוצרה על ידי חברת וולוו השוודית בשנים 2006–2013 והורכבה בבלגיה. מכל הגרסאות של ה-C30 יוצרו בסה״כ 208,652 יחידות. דגם הקונספט לינקולן C התבסס על פלטפורמת דגם "פורד פוקוס" ווולוו דגמי "וולוו C30" ו"וולווS40". 3 דלתות הצ'בק מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים 1,596 סמ"ק המפיק 74 כ"ס ו-94 כ"ס מנוע 1,798 סמ"ק המפיק 92 כ"ס ו-123 כ"ס מנוע 1,999 סמ"ק המפיק 107 כ"ס ו-143 כ"ס מנוע 2,435 סמ"ק המפיק 125 כ"ס ו-168 כ"ס מנוע טורבו, (T5), 5 צילינדרים, 20 בוכנות בנפח 2,521 סמ"ק המפיק 162 כ"ס ו-217 כ"ס מנוע דיזל 1,600 המפיק 80 כ"ס ו-108 כ"ס מנוע דיזל 2,000 המפיק 100 כ"ס ו-134 כ"ס מנוע דיזל 2,400 המפיק 132 כ"ס ו-178 כ"ס תמסורת 5 מהירויות - ידנית תמסורת 6 מהירויות - ידנית תמסורת 5 מהירויות - אוטומטית (GearTronic) אורך הרכב - 4,252 מ"מ (2007-2010), 4,266 מ"מ (2011-2013) רוחב - 1,782 מ"מ גובה - 1,447 מ"מ משקל - 1,331-1347 ק"ג נפח תא מטען - 364 ליטר, (מושבים מקופלים - 894 ליטר) תאוצה 0-100 קמ"ש 8.8 שניות (דגם 2.435 סמ"ק, 20 שסתומים) אלמנטים עיצוביים לדגם ""וולוו C30"" נלקחו ממכונית הקונספט וולוו SCC שהוצגה בשנת 2001 אזהרת התנגשות קדימה מידע המוקרן על השמשה הקדמית של הרכב טכנולוגיה מנטרת רכבים "הכתם העיוור" והתראות הנהג אזהרת מערכת להתריע לנהג את הסיכון של חריגה מהנתיב בקרת שיוט השומרת על מרחק קבוע מאחורי הרכב מול אורות מהבהבים בלם במהלך בלימה קשה מצלמות בטיחות פנסים מתקדמים כי לעקוב אחר העקמומיות של הכביש כאשר המכונית פונה גובה מתכוונן מושב אחורי מוצא פותח פסיבי מנוע (קדמי) תקשורת עם המכונית דרך מכשיר טלפון נייד ארבעה גלגלי מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS) תוכנית יציבות אלקטרונית (ESP) כריות וילון חזית פטנט ומבנה אחורי באמצעות ארבע דרגות שונות של פלדה לקלוט להפיץ אנרגיית השפעה סביב הגוף של הרכב מותחנים לחגורות הבטיחות 2006 - 1,596 יחידות 2007 - 46,726 יחידות 2008 - 39,966 יחידות 2009 - 32,409 יחידות 2010 - 35,981 יחידות 2011 - 27,090 יחידות 2012 - 19,256 יחידות 2013 - 5,628 יחידות שחר הזלקורן, וולוו C30 - שוודית, אבל אחרת, באתר ynet, 17 באפריל 2007 ניר בן טובים, ניר בן-טובים‏, וולוו C30  הסוף, באתר וואלה, 15 באוקטובר 2012 וולוו C30 (8:58 דקות), יו-טיוב וולוו C30 (23:37 דקות), יו-טיוב סקירה וולוו C30 (כארבויאר) וולוו C30 - מבחן דרכים Wheel, ששי כהן מדיה וקבצים בנושא וולוו C30 בוויקישיתוף
סאבו

האם התכוונתם ל... סאבו (אי) (Savo) - אי געשי באיי שלמה שבדרום האוקיינוס השקט קרב האי סאבו – קרב ימי במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, שהתחולל בקרבת האי סאבו סאבו הצפונית וסאבו הדרומית (Savo) - אזורים בדרום-מזרח פינלנד סאבו (אינדונזיה) (Savu) - (אנ') אי ששיך למחוז מערב נוסא טנגארה באינדונזיה סבו (Cebu) – אי בפיליפינים סאבו (מחוז היסטורי) – מחוז היסטורי בפינלנד. כיום סאבו הצפונית וסאבו הדרומית אישים: שם משפחה ממקור הונגרי שפירושו חייט אימרה סאבו – סופר, עיתונאי ומתרגם יהודי-הונגרי אישטוואן סאבו (Szabó) – במאי קולנוע יהודי-הונגרי אקטרינה סאבו (Szabó) – מתעמלת-עבר רומנייה ממוצא הונגרי ארווין סאבו – סוציולוג ומהפכן הונגרי אריק סאבו (Sabo) – כדורגלן סלובקי גבריאלה סאבו (Szabó) – אתלטית-עבר רומנייה ממוצא הונגרי ויולט סאבו (Szabo) – סוכנת מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית במהלך מלחמת העולם השנייה יוזף סאבו (Szabó) – שחיין-עבר הונגרי מגדה סאבו (Szabó) – משוררת, מחזאית, מתרגמת וסופרת הונגרייה קארוי סאבו (Szabó) – עובד הונגרי בשגרירות שוודיה בבודפשט בשנות מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם רונן סאבו – מוזיקאי ישראלי, ביצע מספר להיטים כחלק מהצמד סאבו וקותי סאבו (שחקן) – (Sabu Dastagir), כוכב הסרט הגנב מבגדאד שנודע בעיקר בשם הבמה שלו, סאבו סאבו (מתאבק) – מתאבק אמריקאי אישים ששמם הפרטי הוא סאבו סבוי סבויה (פירושונים) סבואה סבו (פירושונים)
ג'ון מיליקין

ג'ון מיליקין (באנגלית: John Millikin‏; 7 בינואר 1888 – 6 בנובמבר 1970) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. מיליקין נולד ב-7 בינואר 1888 בדנוויל, אינדיאנה, להוראס ואידה מיליקין. בשנת 1906 החל מיליקין את לימודיו באקדמיה צבאית, ובשנת 1910 סיים את לימודיו, והצטרף כלוטננט משנה לחיל הפרשים של צבא ארצות הברית. ב-1 ביולי 1916 הועלה מיליקין לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח מיליקין לצרפת, והשתתף שם בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. ב-22 ביוני 1918 הועלה מיליקין לדרגת מייג'ור, וב-16 בנובמבר אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-15 במרץ 1920 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - דרגת קפטן, וב-1 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור. מיליקין מילא תפקידי מטה שונים, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 ביוני 1939 הועלה מיליקין לדרגת קולונל, וב-9 בספטמבר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוקטובר 1940 מונה מיליקין למפקד חטיבת הפרשים ה-1, ולמחרת הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 1941 מונה מיליקין למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-16 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בספטמבר 1941 הוביל מיליקין את הדיוויזיה שבפיקודו במהלך תימרוני לואיזיאנה, כחלק מקורפוס השריון ה-1 במסגרת הארמייה השנייה. ביולי 1942 מונה מיליקין למפקד הדיוויזיה ה-83, ובספטמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-33. ביולי 1943 נשלחה הדיוויזיה להוואי, ובאוקטובר אותה שנה מונה מיליקין למפקד הקורפוס ה-3. בספטמבר 1944 נחת הקורפוס בשרבור שבצרפת, והוכפף לארמייה התשיעית. במשך שישה שבועות התארגן הקורפוס, וכן סייע למערכת אקספרס הכדור האדום, ולאחר מכן הוכפף לארמייה השלישית באזור ורדן. הקורפוס השתתף בתקיפת מבצר ז'אן ד'ארק באזור מץ, וב-13 בדצמבר כבש את המבצר. במהלך הקרב על הבליטה הצטווה הקורפוס לנוע צפונה לעבר בסטון, וב-26 בדצמבר חבר הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-26, ה-80 והמשוריינת ה-4, לכוחות שהיו נצורים בבסטון. לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה הראשונה, וב-9 במרץ 1945 כבשו כוחות מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 שהייתה תחת פיקודו את גשר רמאגן. בשל אופיו ההססני הודח מיליקין מהפיקוד על הקורפוס, ובאפריל מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-13 שמפקדה נפצע קשה בקרבות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. ב-30 באפריל 1946 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - קולונל, וב-24 בינואר 1948 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-29 בפברואר 1948 פרש מיליקין מהצבא, וב-29 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. מיליקין התגורר בוושינגטון די. סי., וב-6 בנובמבר 1970 מת בביתו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון מיליקין בוויקישיתוף היסטוריה של הקורפוס ה-3 האמריקני ג'ון מיליקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אידון

אידוּן (בנורווגית: Iðunn, לעיתים עם סיומת נקבית: אידונה) היא אלה במיתולוגיה הנורדית שתפקידה לחלק את תפוחי העלומים שמשאירים את האלים צעירים לנצח. אם לא יאכלו אותם האלים יזדקנו. אשתו של בראגי (Bragi) - אל השירה והספרות. מסופר על אידון, אלת הנעורים והאביב של עמי הצפון, שהיה לה סל מלא תפוחי קסם, כל מי שטעם מהם התחדשו נעוריו, וכמה שאכלו מהם, הסל נשאר תמיד מלא בתפוחים ולא נתמעט. בעזרת 'תפוחי הקסם' שלה שמרה האלה אידון את האלים צעירים תמיד, והם הגנו עליה מניסיונות רבים לגנוב את התפוחים. לוקי הוא הגורם המניע בסיפור הפותח את הסְקַאלְדְסְקַאפַּארְמַאל ("שפת השירה"), החלק השני של האדה הפרוזאית. אודין, לוקי והוֹניר יצאו למסע ונתקלו בעדר שוורים. האלים בחרו לעצמם שור, התמקמו תחת עץ אלון, הדליקו מדורה והחלו לבשל את השור. אולם, על אף כל מאמציהם הבשר לא התבשל. נשר אשר ישב על צמרת האלון פנה לאלים ומסביר כי האש לא תבשל, אם לא יתנו לו האלים מספר נתחים מהבשר. האלים מסכימים ולאחר שהבשר מוכן, הנשר לוקח לעצמו את כל החלקים הטובים. התנהגותו של הנשר הכעיסה את לוקי והוא תפס מוט חד ושיפד את הנשר. הנשר זינק למעלה והחל לעוף עם המוט התקוע בגבו ועם לוקי האוחז במוט. לוקי ניסה לשכנע את הנשר להורידו אך לשווא. לבסוף, נאלץ לוקי להישבע לנשר, הוא הענק תְיאַצי (Thiazi), כי ישכנע את האלה אידוּן לצאת מחומותיה המגינות של אסגארד. לוקי מספר לאלה כי מצא יער ובו תפוחים טובים כשלה ומציע לה לבחון אותם. אידון מקבלת את ההצעה - והענק חוטף אותה. בלי תפוחיה הקסומים של אידון, מתחילים האלים להזדקן. לאחר דיון בעניין, מאיימים האלים על לוקי בעינויים ובמוות ודורשים שיחזיר את אידון. לוקי שאל את נוצות הבז של פריה ועף ליוטונהיים. לאחר שמצא את אידון, הפך אותה לוקי לאגוז, תפס אותה בטפריו ועף חזרה לאסגארד. כאשר שב הענק לביתו ומגלה כי אידון נעלמה, הוא שוב משנה את צורתו לצורת נשר ורודף אחרי צמד האלים. בזמן זה אוספים שאר האלים עצים ועורמים אותם על חומות אסגארד. לאחר שעוברים לוקי ואידון את החומות, מדליקים האלים את העצים, שורפים את כנפיו של הענק ולבסוף הורגים אותו. סְקַאד'י, ביתו של תיאזי, מגיעה לאסגארד במטרה לנקום את מות אביה. האלים מציעים לה להתחתן עם אחד מהם כפיצוי וסקאד'י מסכימה, בתנאי שהאלים יגרמו לה לצחוק, משימה בלתי אפשרית לדעתה. לוקי לקח חבל וקשר אותו לזקנו של תיש מצידו האחד ואשכיו מהצד השני. התיש החל למשוך לכוון אחד בעוד לוקי מושך לכוון אחר וכך הסתובבו השניים, צווחים מכאב. לאחר שנפל לוקי על ברכיה של סקאד'י, לא התאפקה האלה והחלה לצחוק. מדיה וקבצים בנושא אידון בוויקישיתוף אידון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אידון, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) מרים באסל, תפוח – כמיהה לגן עדן?, באתר דעת
רנו 16

רנו 16 מכונית משפחתית 5 דלתות האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1965–1980. יוצרו 1,845,959 יחידות בצרפת, יוגוסלביה, קנדה ובאוסטרליה. הרנו 16 זכתה בתואר מכונית השנה באירופה בשנת 1966. דגם L (יצורו הופסק ב-1977) דגם TL (יצור הדגם האוטומטי הופסק ב-1979) דגם TS (יצורו הופסק ב-1977) דגם TX (יצורו התחיל באוקטובר 1973) מנוע, 4 צילינדרים, 1,470 סמ"ק, בהספק 40 כ"ס ו-54 כ"ס, בדגמי Grand Luxe וסופר מנוע, 4 צילינדרים, 1,565 סמ"ק, ממרץ 1968 בדגם TS, (הגיע למהירות שיא של 160 קמ"ש) מנוע 1,647 סמ"ק בדגם TX תמסורת 4 מהירויות – ידנית תמסורת 5 מהירויות – ידנית (הוצגה לראשונה באוקטובר 1973 בדגם רנו 16 TX) תמסורת 3 מהירויות – אוטומטית (הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה בתחילת שנת 1969) אורך הרכב – 4,240 מ"מ רוחב – 1,628 מ"מ גובה – 1,450 מ"מ בסיס גלגלים 2,650 מ"מ מימין, 2,720 מ"מ משמאל. שני צירי הגלגלים אינם זהים, כדי להתאים את ההשעיה רבת הפיתול. משקל – 980–1,060 ק"ג בדגם TX – חלונות חשמל מקדימה, נעילת דלתות מרכזית, מגב חלון אחורי ומיזוג אוויר משנת 1970 – חגורות בטיחות מותקנות בכל דגמי רנו 16 משנת 1979 – חגורות בטיחות 3 נקודות אחוריות מותקנים בכל דגמי רנו 16 בשנת 1966 זכתה הרנו 16 במקום הראשון, בתואר מכונית השנה באירופה עם 98 נקודות. למקום השני הגיעה רולס-רויס סילבר שאדו עם 81 נקודות, ובמקום השלישי זכתה האולדסמוביל טורנדו עם 59 נקודות. מדיה וקבצים בנושא רנו 16 בוויקישיתוף רנו 16 (2:32 דקות), יו-טיוב רנו 16 (2:04 דקות), יו-טיוב רנו 16, מבט מבפנים (1:41 דקות), יו-טיוב רנו 16 מפרט ותכונות (3:09 דקות), יו-טיוב
ארמין

האם התכוונתם ל... Armin - שם פרטי ושם משפחה בעל מספר מקורות: בפרסית: שם פרטי זורואסטרי עתיק שפירושו "הפטרון של איראן" בשפות גרמאניות: גרסה מודרנית לשמו של ארמיניוס, מצביא גרמני בן המאה הראשונה לפנה"ס ביוונית עתיקה: שם פרטי שפירושו "להלל את הארים" ארמין ואן ביורן – DJ הולנדי פרידריך זיקסט פון ארמין – גנרל גרמני שפיקד על קורפוס ואחר כך על ארמייה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ארמין - שמה של ארמניה תחת הממלכה האחמנית Ermine: ארמין (הרלדיקה) – מונח בהרלדיקה הרמין – מין של סמור אישים ששמם הפרטי הוא ארמין
פסטיבל הוט דוקס

הפסטיבל הבינלאומי הקנדי הוט דוקס (באנגלית: Hot Docs Canadian International Documentary Festival) הוא פסטיבל הסרטים הגדול ביותר בצפון אמריקה, המתקיים מדי שנה בטורונטו, אונטריו, קנדה. ב-2015 ביקרו בו 200,500 איש. פסטיבל הוט דוקס הוא פרי יוזמה של וינדהם וייז (אנ'), שהיה באותה עת מזכיר איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי, כיום איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי (אנ'). הוט דוקס הוקם ב-1993 בידי צוות בראשותה של דבי נייטינגייל. הוט דוקס מפעילים את קולנוע טד רוג'רס בטורונטו. אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הוט דוקס פסטיבל הוט דוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אתן לסינג, "בכיר הוט דוקס שון פרנל עוזב", בעיתון הוליווד ריפורטר, 20 ביוני 2011 לינדה ברנרד, "הסרט האמריקאי התיעודי Unbranded זוכה בפרס בפסטיבל הוטדוקס", באתר thestar, ‏4 במאי 2015