laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אינטר טורקו

אינטר טורקו (Football Club International Turku, ובקיצור FC Inter Turku) הוא מועדון כדורגל פיני, המשחק בעיר טורקו שבפינלנד. המועדון משחק בליגת העל הפינית. הקבוצה נוסדה בשנת 1990 כקבוצת נוער. בשנת 1992 הוקמה קבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה הפינית הרביעית. בשנת 1993 הקבוצה החליפה את קבוצת טורון טובריט שנכנסה לקשיים כלכליים בליגה הפינית השלישית. בסוף עונת 1993 סיימה את הליגה השלישית במקום הראשון והעפילה לליגה הפינית השנייה. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה מעונת 1994 ועד עונת 1995. בעונת 1995 הגיעה לחצי גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת מייפה. בסוף העונה סיימה את הליגה השנייה במקום הראשון והעפילה בפעם הראשונה לליגת העל הפינית. הקבוצה שיחקה בליגת העל מעונת 1996 ועד עונת 1997. בעונת 1997 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי. בסוף העונה ירדה לליגה הפינית השנייה. הקבוצה שיחקה עונה אחת בליגה השנייה והעפילה שוב לליגת העל. הקבוצה משחקת בליגת העל ברציפות מעונת 1999. בעונת 2000 הגיעה לחצי גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי. בעונות 2001, 2003 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצות טמפרה יונייטד וה.י.ק. הלסינקי בהתאמה. בעונת 2004 סיימה את הליגה במקום הרביעי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת גביע האינטרטוטו בשנת 2005. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת אקרנס מאיסלנד. בסיבוב השני הפסידה לקבוצת ואראז'דין מיוגוסלביה והודחה מהטורניר. בעונת 2007 הגיעה לגמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת לאהטי. בעונת 2008 זכתה באליפות פינלנד וזכתה בגביע הליגה הפינית. בעקבות זכייתה באליפות העפילה לליגת האלופות בעונת 2009/2010. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת שריף טירספול והודחה מהטורניר. בעונת 2009 זכתה בגביע הפיני והעפילה לליגה האירופית בעונת 2010/2011. בסיבוב המוקדמות השלישי הפסידה לקבוצת ראסינג גנק והודחה מהטורניר. בעונת 2010 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת מרייהאמן. בעונת 2011 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה לליגה האירופית בעונת 2012/2013. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת טוונטה והודחה מהטורניר. בעונת 2012 סיימה את הליגה במקום השני והעפילה לליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת וייקינגור גטה מאיי פארו והודחה מהטורניר. בעונת 2017/2018 זכתה בגביע השני. אליפות פינלנד: (1) (2008) הגביע הפיני: (2) (2009, 2017/2018) גביע הליגה הפינית: (1) (2008) פינלנד מגנוס באנה פינלנד ארי ניימן פינלנד מיקה אויאלה פינלנד סברי פאיאנן מדיה וקבצים בנושא אינטר טורקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינטר טורקו (בפינית) אינטר טורקו, ברשת החברתית פייסבוק אינטר טורקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
אפרים סגולי

אפרים סגולי (נולד ב-28 בדצמבר 1951) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס פלמחים. סגולי נולד בירושלים ולמד בגימנסיה רחביה. התגייס לקורס טיס אותו סיים ב-1971 במגמת מסוקים. שירת כטייס בל 205 בטייסת המסוקים הראשונה, טייסת החרב המתהפכת. במלחמת יום הכיפורים שירת כקברניט בטייסת והשתתף בגיחות פינוי, אספקה והובלה. ב-1976 הצטרף ליחידת הניסוי של AH-1 קוברה, שהייתה הבסיס להקמת טייסת המסק"ר הראשונה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד טייסת אנפה ובהמשך לסגן מפקד טייסת המסק"ר. באחת הגיחות השמיד ספינת מחבלים בלבנון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כטייס מסוקי MD 500 דיפנדר ("להטוט") והשתתף בגיחות תקיפה של כוחות צבא סוריה. בתום המלחמה מונה למפקד טייסת ה"להטוט", טייסת 190 ושירת בתפקיד עד 1984, בתקופתו פיתחה הטייסת יכולות ביצוע משימות משותפות עם ספינות הטילים של חיל הים, שכללו המראה ונחיתה מסטי"ל דגם סער 4.5 ("חוחית"). ב-1985 מונה למפקדה הראשון של טייסת 161, הטייסת השנייה בחיל האוויר של מסוקי קוברה. בהמשך הקריירה הצבאית שלו כיהן כסגן מפקד היחידה לשיתוף פעולה וכמפקד בסיס פלמחים בשנים 1992 עד 1995 בדרגת תת-אלוף. במילואים שירת כטייס בטייסת 161 וכמדריך בבית הספר לטיסה. לאחר שחרורו הצטרף כחוקר למכון לחקר תורת המערכה, הוא ממשיך לשמש כחוקר במכון במתכונתו החדשה כמכון דדו. ב-2006 הצטרף למכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל ומכהן כראש המרכז לחקר הכוח האווירי והעימות האסימטרי, מרכז שמטרתו לבחון את מקומו ותרומתו של הכוח האווירי להתמודדות מול ארגוני טרור. אתגרי קליטת ה"אדיר" בחיל האוויר תא"ל (מיל') אפרים סגולי, מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, סרטון באתר יוטיוב ליעד ברקת, ‏צייר לי טייס, באתר חיל האוויר הישראלי אפרים סגולי באתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל אפרים סגולי, חשיבותה של תרבות השיח, אתר israeldefense.co.il שי לוי, ‏כשהשמיים נפלו, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013 מכתביו אפרים סגולי ורפי רודניק, ‏"מבצע "מוקד" – עוגן או משקולת תפיסתית, בין הקטבים ‏12, יוני 2017, עמ' 111–127
ירייה לא מכוונת

ירייה לא מכוונת (באנגלית: Potshot) הוא רומן מאת רוברט ב. פארקר, שיצא בעברית בשנת 2002 בהוצאת זמורה ביתן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פארקר, הבלש הפרטי ספנסר. זהו הספר ה-28 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו. עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, נשכר על ידי מרי לו בקמן, תושבת העיירה הקטנה פוטשוט שבמדבר הקליפורני, המשוכנעת שבעלה סטיב, מאמן פוטבול אשר שירת בשעתו בחיל הנחתים, נרצח משום שסירב לשלם דמי חסות לכומר, ראש כנופיית העמק, אשר סוחטת דמי חסות מתושבי העיירה. לרצח לא היו עדים, והמשטרה המקומית לא שיתפה פעולה בחקירה. ספנסר נדרש להתמודד עם הכומר וכנופייתו ומגייס לשם כך את חבריו הטובים ובהם הוק, שותפו וחברו הטוב. הספר "ירייה לא מכוונת", באתר "סימניה" דף הספר באתר כנרת זמורה ביתן פרוזה - תרגום, באתר הארץ, 23 במרץ 2003 ירייה לא מכוונת, באתר OCLC (באנגלית) בתיה גור, אף אחד לא מחפש את בילי בישופ, באתר הארץ, 15 באפריל 2003. רוברט ב. פארקר, "ירייה לא מכוונת", זמורה ביתן, 2002, עמוד 15. רוברט ב. פארקר, "ירייה לא מכוונת", זמורה ביתן, 2002, עמוד 237.
קיילור נבאס

קיילור אנטוניו נבאס גמבואה (בספרדית: Keylor Antonio Navas Gamboa; נולד ב-15 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן קוסטה ריקני המשחק בעמדת השוער. נבאס התחיל הקריירה שלו בדפורטיבו סאפריסה ב-6 בנובמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד אסוסיאסיון דפורטיבה כרמליטה. בעונת 2008/2009 הפך לשוער הראשון של המועדון. עם סאפריסה זכה ב-6 אליפויות ובליגת האלופות של CONCACAF. ביולי 2010 חתם באלבסטה מהליגה השנייה בספרד. הוא היה שותף ב-36 משחקי ליגה, ובסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה השלישית. בתחילת 2011/2012 הושאל ללבאנטה לעונה אחת. את רוב העונה העביר כמחליף לגוסטבו מונואה ורק ב-13 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד אתלטיק בילבאו. לאחר עזיבתו של מונואה בקיץ 2012 חתם נבאס בלבאנטה והפך לשוער הראשון של המועדון. בשנת 2003 השתתף נבאס עם נבחרת הנוער של קוסטה ריקה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17. באוגוסט 2006 זומן לראשונה לסגל הנבחרת, לקראת משחקי ידידות נגד אוסטריה ושווייץ, ולאחר שנתיים ערך את הופעת הבכורה שלו. הוא עלה עם נבחרתו לחצי גמר גביע הזהב 2009. נבאס זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014, ובטורניר זה נקבע הישג השיא של הנבחרת, הגעה לרבע הגמר. לאחר הטורניר, בתחילת אוגוסט 2014, עבר נבאס לריאל מדריד תמורת דמי העברה בסך 10 מיליון יורו ששולמו ללבאנטה, והוא חתם בקבוצה על חוזה לשש שנים. נבאס היה שותף לזכייתה של ריאל מדריד בליגת האלופות במשך שלוש עונות רצופות, בשנים 2015–2018. ב-2 בספטמבר 2019 עבר נבאס לפריז סן-ז'רמן הצרפתית. ב-31 בינואר 2023 הושאל נבאס לנוטינגהאם פורסט עד לסוף העונה. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022. סאפריסה ליגת האלופות של CONCACAF‏: 2005, מקום שני 2008 ליגת העל של קוסטה ריקה: 2005/2006, 2006/2007, 2007 ארפטורה, 2008 קלאסורה, 2008 ארפטורה, 2010 קלאסורה גביע העולם לקבוצות: מקום שלישי 2005 פריס סן ז׳רמן אליפות צרפת: 2019/2020, 2021/2022, 2023/2024 הגביע הצרפתי: 2019/2020, 2020/2021 גביע הליגה הצרפתית: 2019/2020 הסופר קאפ הצרפתי: 2020, 2022 ריאל מדריד אליפות ספרד: 2016/2017 ליגת האלופות: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 הסופר קאפ האירופי: 2014, 2016, 2017 אליפות העולם לקבוצות: 2014, 2016, 2017, 2018 הסופר קאפ הספרדי: 2017 אישיים שוער הטורניר - גביע הזהב 2009 שוער השנה של אופ"א - 2018 מדיה וקבצים בנושא קיילור נבאס בוויקישיתוף קיילור נבאס, ברשת החברתית פייסבוק קיילור נבאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיילור נבאס, ברשת החברתית אינסטגרם קיילור נבאס, באתר Transfermarkt קיילור נבאס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קיילור נבאס, באתר Soccerway קיילור נבאס, באתר BDFutbol קיילור נבאס, באתר WorldFootball.net קיילור נבאס, באתר National Football Teams קיילור נבאס, באתר FootballDatabase.eu קיילור נבאס, באתר ESPN ענבל מנור‏, שוער מכוכב אחר: ענבל מנור על קיילור נבאס, שוער קוסטה ריקה, באתר וואלה, 30 ביוני 2014 עזב את ריאל מדריד: נבאס חתם בפאריס סן ז'רמן, באתר ONE‏, 2 בספטמבר 2019 https://www.crhoy.com/deportes/oficial-los-26-jugadores-de-la-sele-para-la-copa-mundial-catar-2022/ באתר CRHoy, ‏ 3 בנובמבר 2022 (בספרדית)
קייטי

קייטי (באיטלקית: Chieti) היא עיר הבירה של נפת קייטי שבמחוז אברוצו שבאיטליה. העיר ממוקמת במרחק של 200 ק"מ מצפון-מזרח לרומא, על קו רכס המשתרע לאורך נהר פסקארה, במרחק ק"מ ספורים מחוף הים האדריאטי וכשממערב לה מתנשאים ההרים מאילה (Maiella) וגראן-סאסו (Gran Sasso). קייטי היא מבין הערים העתיקות ביותר באיטליה. על פי המיתולוגיה, העיר נוסדה בשנת 1181 לפנה"ס על ידי הגיבור היווני אכילס שקרא לה על שם אמו תטיס וכך העיר נקראה תאטה (ביוונית: Θεάτη, ובלטינית: Teate). מאוחר יותר נקרא העיר תאטה מרוקינורום (Theate Marrucinorum) והייתה לעיר הראשית של השבט הלוחם מרוקיני (Marrucini). על פי כתביו של ההיסטוריון והגאוגרף סטראבון, העיר נוסדה על ידי הארקאדים ונקראה על ידם תאגאטה (Θηγεάτη). לאחר שהובסו על ידי הרומאים, נעשו אנשי שבט מרוקיני בעלי ברית נאמנים של כובשיהם והטריטוריה שלהם הוכפפה לשלטון מוניציפלי רומי לאחר מלחמת בעלות הברית. בתקופת האימפריה מנתה אוכלוסייתה של קייטי 60,000 תושבים, אך לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, נהרסה העיר על ידי שבטי הויזיגותים וההרולי (Heruli). מאוחר יותר הייתה העיר מקום מושבו של המושל הלומברדי. לאחר חורבן העיר היא הייתה לחלק מדוכסות בנוונטו. קייטי התאוששה מבחינה פוליטית וכלכלית תחת השלטון הנורמני ותחת השליטים שבאו אחריו. לאחר פריחה תרבותית ואדריכלית במהלך המאה ה-17, בחסות הקונטרה-רפורמציה, הוכתה העיר שוב על ידי מגפת דבר ב-1656. במאה ה-18 הוקמו בה בתי ספר ומוסדות להשכלה גבוהה שהרחיבו את המורשת האומנותית שלה. ב-1806 קייטי הפכה לעיר מבוצרת על ידי כוחות צרפת של נפוליאון. העיר הפכה לחלק של ממלכת איטליה ב-1860. במהלך מלחמת העולם השנייה נמנעו בנות הברית מלהפגיז את קייטי. בתקופה זו שיכנה העיר בתחומיה פליטים רבים שהגיעו מהעיירות והכפרים הסמוכים. העיר שוחררה ב-9 ביוני 1944, יום לאחר שהגרמנים עזבו אותה. הקתדרלה הגותית של קייטי נבנתה מחדש ב-1069. מבין חלקיה של הקתדרלה נותרו רק חלקים מתוך הקריפטה הרומנסקית. הכנסייה עוצבה מחדש במאה ה-14 כאשר מגדל הפעמונים הוגדל. לאחר כמה רעידות אדמה, הכנסייה נבנתה מחדש בסוף המאה ה-17 ובמאה ה-18 בסגנון הבארוק. מדיה וקבצים בנושא קייטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייטי Chieti abruzzo province south italy Chieti, Province of Chieti, Abruzzo, Italy קייטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דוד רימון

דוד רימון (27 בדצמבר 1916, ב' בטבת תרע"ז - 22 בנובמבר 2002, י"ז בכסלו תשס"ג) היה פעיל בהגנה, ממייסדי המשטרה הצבאית וסופר ישראלי. דוד רימון נולד בפתח תקווה למשורר יוסף צבי רימון ולאסתר מבית שכטין, אביו נולד בביז'ון, פולין. בילדותו, קיבל חינוך דתי ב'חדר', בבית הספר תחכמוני, וחינוך כללי בבית הספר התיכוני "ספרא" ובבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בין השנים 1938–1942 היה דוד רימון לנשיא התאחדות טניס-השולחן ליד אגודות הספורט לחובבים בא"י ויו"ר ועדת טניס-השולחן בהסתדרות "מכבי". התנדב בהגנה, ואף נפצע פעמיים בהגנה על יער בן שמן (1938). בשנת 1943 היה מזכיר מגבית ההתגייסות וההצלה ומזכיר כופר היישוב. בשנת 1948 היה קצין התרבות הראשון של המשטרה הצבאית והוציא לאור את עלוני המשטרה הצבאית הראשונים. בשנת 1949 היה עורך לשכת העיתונות הממשלתית. כמו כן, ייסד וניהל את הפרסום והתעמולה של מפעל הפיס. באותה שנה הקים את בית הספר למסחר 'רימון' בתל אביב, ובית דפוס. במהלך השנים חיבר ספר ללימוד כתיבה במכונה בשיטה עיוורת, שיצא במהדורות אחדות. רעייתו, ריטה, תרגמה אותו לאנגלית. פרסם מאמרים בעיתונים שונים, בייחוד על תרבות הגוף ומחקרים על התנ"ך, שירים, בדיחות וחידות. חקר את מכב"י העולמי, החל מראשיתו (חומרים רבים שאסף נמצאים בארכיון של מכב"י בכפר המכבי"ה). בשנת 1954 נשא לאישה את ריטה (שרה רבקה) לבית דומב, ילידת אנגליה. במלחמת העולם השנייה, היא פונתה מלונדון, עקב ה"בליץ", עם ילדים אחרים והייתה אצל משפחה אומנת בכפר רחוק מלונדון כ-3 שנים עד לתום המלחמה והמשיכה לקיים מצוות בסתר. עלתה לארץ לאחר קום המדינה, בתקופת הצנע, שם פגשה את בעלה לעתיד בצפת, כשביקרה את סבה שהגיע לעיר בערוב ימיו. היא הייתה נשיאת דוברות האנגלית של ארגון "בני ברית". ילדיו: נעמי פרימט, אפרים אליעזר, רות והרב יוסף צבי. ניהל את בית ספר 'רימון' ללימוד כתיבה במכונה, יחד עם רעייתו. המשיך לפתח את השיטה של דר. גוטסמן לאכול בריא ולהתעמל, כדי להימנע מהתקף לב. מסר הרצאות בהתנדבות במסגרות אחדות, כולל הנחיה לעוורים איך לאכול בריא. התעמל ורץ לסירוגין בכל בוקר, כחלק מהשיטה, עד גיל 85. בשנת תשנ"ח, 1998, קיבל את התואר 'יקיר תל אביב'. מכבי - חמישים שנות ה"מכבי" בעולם, 1894-1944, הוצאת הסתדרות מכב"י העולמית, התש"ד. המכב"י בארצות הבלקן, התש"ה. מכב"י רוסיה, התש"י. כתיבה במכונה : לימוד כתיבה במכונה עברית בשיטה עיוורת למתחילים ולמשתלמים, בהוצאת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. הסתדרות הפקידים. המחלקה לתרבות, התשכ"ה - 1964. אמנות הכתבנות : למזכירות ולכתבניות ולתלמידי כיתות י"ב במגמות מינהל ומזכירות, תל אביב, בהוצאת ספרית "במינהל" מיסודה של הסתדרות הפקידים, התשל"ג - 1973. מהתקף לב לאולימפיאדה העממית, תל אביב, בהוצאת "אגודת רצים למרחקים ארוכים בישראל", התשמ"ה - 1985. כתבי דוד רימון בפרויקט בן-יהודה רשימת הפרסומים של דוד רימון, בקטלוג הספרייה הלאומית דוד רימון, דף שער בספרייה הלאומית
ג'ני-ונדה ברקמן

ג'ני-ונדה ברקמן (בגרמנית: Jenny-Wanda Barkmann;‏ 30 במאי 1922 – 4 ביולי 1946) הייתה פושעת מלחמה נאצית. במהלך מלחמת העולם השנייה תפקדה בתור שומרת במחנה הריכוז שטוטהוף. לפי הסברה הרווחת היא העבירה את מירב שנות ילדותה ונעוריה בהמבורג גרמניה. בשנת 1944 מונתה לתפקיד שומרת (בגרמנית: SS-Aufseherin) במחנה הנשים מחנה הנשים ברומברג-אוסט שהיה במחנה הריכוז שטוטהוף, שם התאכזרה והתעללה באסירות, בחלקן למוות. כמו כן השתתפה בסלקציות של הנשים והילדים לתאי הגזים. בקרב נשות המחנה זכתה לכינוי "רוח הרפאים היפה" ונחשבה לרוצחת בדם-קר. נאמר עליה שלא היססה להכות את קורבנותיה למוות, שהיו לרוב נשים וילדים, ולא היססה בבחירתם לתאי הגזים. ברקמן נמלטה משטוטהוף עם התקרבות הצבא האדום לשטחים שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית, ונעצרה במאי 1945 לאחר שניסתה להימלט בתחנת הרכבת של העיר גדנסק. היא הועמדה לדין במסגרת משפטי שטוטהוף שנפתחו ב-8 באוקטובר 1946 בנוסף לחמישה עשר פושעי מלחמה נאצים נוספים ממחנה הריכוז שטוטהוף על פשעים שביצעו במחנה. על פי עדויות הנוכחים בבית הדין, היא צחקקה במהלך המשפט, פלרטטה עם שומריה וככל הנראה סידרה את שיערה בזמן שמיעת עדות על מעלליה במחנה. היא נמצאה אשמה, ולאחר מכן הכריזה: "החיים הם אכן תענוג, ותענוגות הם לרוב קצרים". ברקמן הוצאה להורג בגיל 24 בתלייה תוך שנשמטה מתא מטען של משאית יחד עם עשרה נאשמים נוספים מהמשפט, בין היתר גרדה שטיינהוף, ונדה קלאף ואליזבת בקר, בעיר גדנסק ב-4 ביולי 1946. נשים בשורות הנאצים Tony Rennell, Bitches of Buchenwald: Which death camp guard is the evil inspiration behind Kate Winslet's role in The Reader?, Mail Online, 24 January 2009 מדיה וקבצים בנושא ג'ני-ונדה ברקמן בוויקישיתוף גיא רייט, ‏הואשמה בפשעים נגד האנושות - וצחקה בבית המשפט: חייה ומותה של ג'ני ונדה ברקמן, באתר ‏מאקו‏, 6 במאי 2024 Jenny-Wanda Barkmann, www.liberationroute.com (באנגלית) Jenny-Wanda Barkmann#cite note-2 Rob Hopmans, The Bad Girls of Nazi Germany: Jenny Wanda Barkmann., WW2 Gravestone, ‏2019-06-09 (באנגלית אמריקאית) Tony Rennell, Bitches of Buchenwald: Which death camp guard is the evil inspiration behind Kate Winslet's role in The Reader?, Mail Online Biskupia Gorka, web.archive.org, ‏2008-01-25
סטיבן דפור

סטיבן ארנולד דפור (בהולנדית: Steven Arnold Defour; נולד ב-15 באפריל 1988) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן את קבוצת מכלן. דפור התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכלן עיר הולדתו. בשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של גנק עקב בעיות כלכליות[דרושה הבהרה]. בעונת 2004/2005 ערך את הופעת הבכורה שלו והוא רק בן 17. בעונת 2005/2006 הפך לשחקן הרכב ראשון וסיים את העונה עם 26 הופעות ושער אחד. בקיץ 2006 ניסה לעבור לאייאקס אמסטרדם, אך גנק הערימה קשיים. דפור איים לעזוב דבר המותר לו לפי החוק הבלגי, אך לאחר שאייאקס לא הביעה עניין הוא חתם בסטנדרד לייז' ל-5 שנים. כבר בעונתו השנייה הפך לקפטן. בסיום אותה עונה זכה בנעל הזהב הבלגית וזכה עם הקבוצה באליפות ראשונה אחרי 25 שנים. ב-15 באוגוסט 2011, חתם בפורטו ל-5 שנים וליאז' קיבלה 6 מיליון אירו תמורתו ותמורת אליקים מנגאלה. בעונתו הראשונה הבקיע 2 שערים ב-37 הופעות בכל המסגרות וזכה עם הקבוצה באליפות. ב-18 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות במדי פורטו בניצחון 0-2 נגד דינמו זגרב. ב-13 באוגוסט 2014 חתם בקבוצה הבלגית אנדרלכט לחמש שנים. ב-16 באוגוסט 2016 חתם דפור בברנלי מהפרמייר ליג עבור 8.5 מיליון אירו. דפור ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה במאי 2006 והוא רק בן 18. ב-6 בספטמבר 2008, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-3 נגד אסטוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. דפור עלה עם הנבחרת למונדיאל 2014 והוא זומן לסגל הנבחרת לקראת המונדיאל. סטנדרד לייז' אליפות בלגיה: 2007/2008, 2008/2009 הגביע הבלגי: 2010/2011 הסופר קאפ הבלגי: 2008, 2009 פורטו אליפות פורטוגל: 2011/2012, 2012/2013 הסופר קאפ הפורטוגזי: 2012, 2013 אישיים נעל הזהב הבלגית: 2007 מדיה וקבצים בנושא סטיבן דפור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיבן דפור סטיבן דפור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיבן דפור, באתר Transfermarkt סטיבן דפור, באתר Soccerway סטיבן דפור, באתר BDFutbol סטיבן דפור, באתר WorldFootball.net סטיבן דפור, באתר National Football Teams סטיבן דפור, באתר FootballDatabase.eu סטיבן דפור, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה

המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה (בקטלאנית: Partit Socialista Unificat de Catalunya - PSUC) הייתה מפלגה קומוניסטית-סטליניסטית שנוסדה עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ב-1936 מאיחוד מספר גופים קודמים והייתה כוח מרכזי ורב-חשיבות בצד שלחם כנגד הפשיזם של פרנקו. כחברה בקומינטרן וכבעלת זיקה חזקה לברית המועצות היוותה המפלגה צינור להעברת סיוע מברית המועצות ומאיגודי פועלים קומוניסטים בעולם לטובת המלחמה. עם זאת, עמדה המפלגה בעימות גובר והולך עם מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי (POUM הטרוצקיסטית), שהוביל לפירור החזית העממית נגד הפשיזם. המפלגה התאגדה ב-23 ביולי 1936 בברצלונה שבקטלוניה. המפלגה היוותה את הזרוע הפוליטית של איגוד העובדים הסוציאליסטי (Unión General de Trabajadores - UGT) ודגלה בניצחון במלחמה בפשיזם כצעד הכרחי, תוך דחייה (אולי אף לעתיד הרחוק) של המהפכה וכינון ה"דיקטטורה של הפרולטריון". עמדתה הפרגמטית איפשרה לה לגדול לממדים של 70,000 חברים, בהם גם בני המעמד הבינוני, שהתקבלו כשותפים רצויים במאבק. עמידתם של חברי המיליציה של המפלגה בקרב ההגנה ההירואי על מדריד הקנה לה הילה בקרב מתנגדי הפשיזם. מצע המפלגה גרס כי: בשלב זה אין דבר חשוב מן הנצחון במלחמה; בלי ניצחון במלחמה הכל חסר משמעות. לכן אין זו השעה לדבר על קידום המהפכה. איננו יכולים להרשות לעצמנו לאבד את אהדתם של האיכרים אם נכפה עליהם קולקטיביזציה, ואסור לנו להפחיד את המעמד הבינוני שנלחם לצידנו.. בשלב זה איננו נלחמים למען הדיקטטורה של הפרולטריון אלא למען דמוקרטיה פרלמנטרית. מי שמנסה להפוך את מלחמת האזרחים למלחמה חברתית משחק לידיהם של הפשיסטים והוא בוגד בפועל... — ג'ורג' אורוול, מחווה לקטלוניה, עמ' 53 בין שתי המפלגות העיקריות של הרפובליקנים שנלחמו נגד פרנקו נבעו בקיעים פוליטיים וחברתיים עמוקים, שהלכו והעמיקו עד כדי איבה גלויה. בעוד PSUC דגלה בהשהיית המאבק המהפכני, סיסמת POUM הייתה ש"אין להפריד בין המלחמה למהפכה". בעוד ש-PSUC דגלה בשילוב אינטרסים עם בני המעמד הבינוני, ציינה POUM שה"דמוקרטיה" הבורגנית אינה אלא שם אחר לקפיטליזם וכמוה גם הפשיזם". חברים רבים ב-PSUC נטלו חלק במסגרות הממשל המרכזי והמקומי, בעוד שרבים חברי POUM הגיעו משורות האנרכיסטים הספרדים, שהתנגדו לכל צורת משטר ממוסד. PSUC הצטיירה במערב כעושת דברה של ברית המועצות ועוררה רתיעה במערב, על כן הצליחה דווקא POUM לגייס מתנדבים ממדינות המערב, למשל חברי מפלגת הלייבור העצמאית הבריטית. PSUC הייתה המפלגה הגדולה יותר ברפובליקה הספרדית השנייה ועם התמשכות המלחמה ניצלה את כוחה על מנת להשתלח ב-POUM בעיתונות. POUM הואשמה בכך שהיא גורמת לפיצול בקרב הכוחות האנטי-פשיסטיים והדגש שהיא שמה על מהפכנות הוא הרסני. POUM הואשמה שהיא אינה אלא "כנופיה של פשיסטים בתחפושת, המקבלים שכר מפרנקו ומהיטלר". ג'ורג' אורוול, שלחם בשורות מיליציית POUM אף סבר שמיליצייה זו צוידה בכוונה תחילה בנשק דל וגרוע, על מנת שנשק זה לא יפול לידיהם של האנרכיסטים לאחר הניצחון על פרנקו. בשנות שלטונו של פרנקו, 1939-1977, הייתה המפלגה מחוץ לחוק. המפלגה הוקמה מחדש ב-1977 והתפרקה ב-1997. ג'ורג' אורוול, מחווה לקטלוניה, עם עובד, 2012 מדיה וקבצים בנושא המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה ג'ורג' אורוול, מחווה לקטלוניה, עמ' 54
אבקת אלכוהול

אבקת אלכוהול, היא אלכוהול במארז מולקולרי (Molecular encapsulation), המשווק כאבקה, האבקה נמסה במים, ויוצרת משקה אלכוהולי. האבקה מאפשר שיווק של משקאות אלכוהוליים מסוגים שונים במארז קטן ובאחסון קל יותר מאשר כנוזל. ומספקת פתרון גם לשימושים רפואיים, כמו חיטוי בעזרת האבקה. אבקת אלכוהול היא מוצר חדשני, היא מיוצרת בארצות הברית בטכנולוגיית מיקרו אנקפסולציה(אנ') ומשווקת תחת המותג "פלכוהול" (palcohol). לעת עתה קיימת אי בהירות לגבי אישור מנהל המזון והתרופות האמריקאי לשיווק המוצר. ב-8 באפריל 2014 אישר ה-TTB, הגורם הרגולטורי המופקד על הפיקוח על סחר ומיסוי האלכוהול והטבק, את שיווק המוצר במספר גרסאות, אך ב-21 באפריל חזר בו. בעקבות הסכנות שבאבקת אלכוהול, החשש מפני צריכה מזיקה לבריאות כגון בהסנפה, במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה אבקת אלכוהול אינה חוקית כבר משנת 2015. בשאר מדינות העולם נעשו ניסיונות שיווק וחקיקה אך כמו בארצות הברית מעמד המוצר נותר לוט בערפל. כך במדינות כמו רוסיה, גרמניה, אנגליה, הולנד ויפן. "פלכוהול" - דף הבית דניאל בטיני, סערה בארה"ב סביב אבקה שהופכת לוודקה, באתר ynet, 24 באפריל 2014 לאורה סטמפלר ואלכסנדרה סיפרלין, Feds: Powdered Alcohol Approved in ‘Error’ באתר ה"טיים מגזין", 22/04/14.
פאסט

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] פאסט (באנגלית: Fast) הייתה חברה ישראלית, שעיקר פועלה היה אספקת שירותי אינטרנט בישראל. חברת "לוילנס" נוסדה בפברואר 2005, ופועלה העיקרי הוא בשירות אחסון שרתים ואתרים בחוות השרתים שברשותה. בשנת 2009 קיבלה החברה רישיון לספק שירותי אינטרנט במדינת ישראל, ובשנת 2010 כחלק מפעילות החברה, הקימה את חברת הבת "פאסט" כדי שזו תהיה ספקית אינטרנט נוספת בישראל. בשנת 2012 החברה יצאה בקמפיין פרסומי בהפקתו וביצועו של השחקן דודו זר. החברה יצאה עם מחירים נמוכים במיוחד לאותה תקופה בשוק האינטרנט, ולמרות זאת החברה נשארה קטנה יחסית לעומת המתחרות שלה לנתח שוק זה. בראיון שנערך עם מנכ"ל החברה, אייל תמיר בדצמבר 2012, ציין שהחברה היא החמישית בגודלה בענף בישראל מבחינת היקף לקוחות, אבל היא מקום ראשון מבחינת היקף תעבורת האינטרנט שעובר דרכה. באפריל 2013, האשים מנכ"ל החברה אייל תמיר, את חברת נטוויז'ן בכך שלקוחות החברה נחסמו ולא יכולים לגשת לאתרי אינטרנט שמאוחסנים אצלה, הוא אף שלח מכתב רשמי בנושא למשרד התקשורת, כמה ימים מאוחר יותר החסימה השתחררה בהתערבות משרד התקשורת בנושא. אתר האינטרנט של פאסט. סיקור- Fast ספקית האינטרנט החדשה, בבלוג שזיף, 11 בפברואר 2012. אבי וייס, Fast מהממת את שוק האינטרנט, ב-23 ביוני 2013 מירב קריסטל, FAST: אינטרנט בכל המהירויות ב-5 שקלים, באתר ynet, 24 ביוני 2013 בעלי רישיון מיוחד למתן שירותי גישה לאינטרנט, באתר משרד התקשורת לב ליידרמן, חבר חדש ב"שכונת" ספקיות האינטרנט - FAST, ב-12 בדצמבר 2010 אמיתי זיו, ספקית אינטרנט חדשה בישראל: FAST, באתר TheMarker‏, 29 בנובמבר 2010 פרסומת לאינטרנט FAST עם דודו זר, פרסומת באתר יוטיוב אמיתי זיו, יש עוד לאן לרדת: Fast מציעה אינטרנט ב-15 שקל לחודש, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2012 מתן חודורוב, ספקית האינטרנט פאסט מציעה אינטרנט מהיר ב-10 שקלים לחודש, באתר nana10‏, 11 בדצמבר 2012 אבי וייס, ריאיון עם מנכ"ל החברה, אייל תמיר, 25 בדצמבר 2012 אבי וייס, Fast מתלוננת נגד נטוויז'ן על חסימת האינטרנט, 28 באפריל 2013 מכתב שנשלח למשרד התקשורת על ידי מנכ"ל החברה, אייל תמיר, 29 באפריל 2013 אבי וייס, החסימה של נטוויז'ן הוסרה בהוראת משרד התקשורת, 2 במאי 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרסון

האם התכוונתם ל... אישים: אדוארד קרסון – פוליטיקאי ומשפטן אירי אדית קרסון – ראש ממשלת צרפת לשעבר בן קרסון – נויורכירורג ופוליטיקאי אמריקאי ג'וני קרסון – קומיקאי ומנחה טלוויזיה אמריקאי וורדר קרסון – דיפלומט אמריקאי סקוט קרסון – כדורגלן אנגלי קיט קרסון – איש סְפר אמריקאי רייצ'ל קרסון – ביולוגית ימית אמריקאית אחר: קרסון (קליפורניה) – עיר בקליפורניה קרב קרסון – קרב בין הצלבנים והמוסלמים קרסון סיטי – בירת נבדה
אלן בול

האם התכוונתם ל... אלן בול (תסריטאי) – במאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי אלן בול (כדורגלן) – שחקן ומאמן כדורגל אנגלי בינלאומי
קשרי דם

קשרי דם (אנגלית: Blood Ties) הוא סרט דרמה צרפתי-אמריקאי משנת 2013 בבימויו של גיום קנה. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסרט עוקב אחר שני אחים הגדלים בברוקלין (ניו-יורק) בשנות השבעים, האחד הופך לשוטר והשני לפושע רב השפעה. כאשר כריס משתחרר מהכלא על התנהגות טובה בשנות ה-50 לחיו, ממתין לו מחוץ לתחומי הכלא אחיו הצעיר פרנק- שוטר עם עתיד מזהיר לפניו. פרנק פותח את ביתו בפני כריס ומסייע לו לזכות מחדש בליבה של אשתו לשעבר, אך כריס אינו יכול להתייצב ולנהל שגרת חיים רגילה כיוון שהפשע זורם לו בדם. כריס ופרנק תמיד היו שונים אחד מהשני ואביהם לאון דווקא העדיף את כריס הפושע על פני פרנק שומר הצדק. למרות הניסיון של פרנק להחזיר את אחיו הגדול לדרך הישר, סדרה של אירועים מצערים הופכת את האחים לאויבים. אתר האינטרנט הרשמי של קשרי דם "קשרי דם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קשרי דם", באתר AllMovie (באנגלית) "קשרי דם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קשרי דם", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קשרי דם", באתר Metacritic (באנגלית) "קשרי דם", באתר אידיבי "קשרי דם", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "קשרי דם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)