laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריסטין קנגלו

כריסטין קרלה קנגלו (Christine Carla Kangaloo) (נולדה ב-1 בדצמבר 1961) היא פוליטיקאית מטרינידד, המכהנת בתור הנשיאה השביעית של טרינידד וטובגו מאז שנת 2023. היא הייתה נשיאת הסנאט של טרינידד וטובגו משנת 2015 ועד התפטרותה כדי לרוץ לנשיאות ב-2023. היא האדם היחיד שכיהן גם כנשיאה וגם כסגנית נשיא הסנאט של טרינידד וטובגו, האישה הראשונה שכיהנה כסגנית נשיא הסנאט והאישה השנייה (אחרי הנשיאה פולה-מיי ויקס) שכיהנה כנשיאה של טרינידד וטובגו ונשיאת הסנאט. קנגלו נולדה למשפחה הודו-טרינידית פרסביטריאנית לקרלייל וברברה קנגלו והיא החמישית מבין שבעת ילדיהם. היא למדה בבית הספר היסודי הפרסביטריאני גרנט ממוריאל; מנזר סנט ג'וזף, סן פרננדו. קנגלו סיימה את לימודי המשפטים באוניברסיטת איי הודו המערבית ויו וודינג בשנת 1983 וקיבלה את התואר במשפטים בשנת 1985. משנת 1985 עד 1992 עבדה קנגלו עם אביה, קרלייל, במשרד עורכי הדין שלו. בשנת 1992, קנגלו הצטרפה לרשות השופטת, כעוזרת רשמת, של בית המשפט העליון. היא כיהנה בתפקיד זה במשך 4 שנים, עד 1996. בעקבות פטירתו הפתאומית של אביה, היא חזרה למשרד עורכי הדין שלו, כדי להשלים את חובותיו. בשנת 1998, גב' קנגלו הצטרפה למשרד עורכי דין מבוסס בסן פרננדו. ב-12 בינואר 2001, קנגלו הפכה לראשונה לחברת פרלמנט כסנאטורית מהאופוזיציה תחת כהונתו של מנהיג האופוזיציה פטריק מאנינג. לאחר מכן כיהנה כסגנית נשיא הסנאט ב-2002 מונתה שרה בלשכת ראש הממשלה. בהמשך מונתה לשרה לענייני משפט בשנת 2005. בבחירות הכלליות בטרינידד וטובגו ב-2007, היא נבחרה לבית הנבחרים כמועמדת התנועה הלאומית העממית (PNM) עבור מחוז פוינט-א-פייר ושימשה כשרת המדע, הטכנולוגיה והחינוך התיכוני. ב-23 בספטמבר 2015 היא נבחרה לנשיאת הסנאט ב-48 קולות לעומת 21 הקולות שקיבל מועמד האופוזיציה. ונכנסה לתפקיד ב-20 במרץ 2023 לכהונה בת 5 שנים. קנגלו נשואה 24 שנים לקרווין גרסיה והיא מחלימת סרטן. מדיה וקבצים בנושא כריסטין קנגלו בוויקישיתוף Taitt, Ria (7 בינואר 2023). "FROM RED HOUSE TO PRESIDENT'S HOUSE". Trinidad Express Newspapers (באנגלית). נבדק ב-22 בינואר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "96.1 WEFM" (באנגלית). נבדק ב-15 ביולי 2020 – via Facebook. {{cite news}}: (עזרה) "Photos of the Day: President Inauguration". Trinidad and Tobago Newsday. 21 במרץ 2023. נבדק ב-24 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) טרינידד וטובגו - ינואר 2023, באתר idea (באנגלית) Mc Letchie, Alison (2013), "The Parasitic Oligarchy? The Elites in Trinidad and Tobago". [https://www.generationunlimited.org/he-ms-christine-carla-kangaloo H.E. Ms. Christine Carla Kangaloo President, Trinidad and Tobago], generation unlimited (באנגלית) "Kangaloo to act as President of Trinidad & Tobago". Trinidad and Tobago Government News. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "The Trinidad Guardian -Online Edition Ver 2.0". Trinidad and Tobago Guardian. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2020. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "The Trinidad Guardian -Online Edition Ver 2.0". Trinidad and Tobago Guardian. אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2020. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) Lord, Richard. "?PM: Two elections coming this year". Trinidad and Tobago Guardian (באנגלית). נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Battle over Marabella sports ground". Trinidad and Tobago Newsdday. 5 במרץ 2008. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "T&T Guardian" (באנגלית). נבדק ב-15 ביולי 2020 – via Facebook. {{cite web}}: (עזרה)
קורין אלאל (אלבום)

"קורין אלאל" הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית קורין אלאל. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים CBS ישראל, בשנת 1984, על גבי תקליט ותקליטור, שכונתה "מהדורת התפוז" בשל צבע אריזתה הכתום. הוא אופיין בשירים אלקטרוניים למדי, המושפעים ממוזיקת רוק, ניו וייב וסינת'-פופ לרוב. לאחר שהוקלט באולפני רולי בין החודשים אוגוסט–אוקטובר 1983 בוצעה הפקתו על ידי יזהר אשדות. קודם לפרסומו הוצאו ארבעה סינגלים לקידומו: "מותק", "מוכר זה לא מוכר", "בננ", ו"תן לי קצת ממך". כל הלחנים: קורין אלאל (חוץ מ"תן לי קצת ממך", לחן: יזהר אשדות) דיסקוגס, Corinne Allal = קורין אלאל דיסקוגס, קורין אלאל – קורין אלאל
הקוסם מעיר האיזמרגד (סרט)

הקוסם מעיר האיזמרגד (ברוסית: Волшебник Изумрудного города) הוא סרט פנטזיה רוסי שעתיד לצאת לאקרנים בשנת 2025. בסרט יככבו יקטרינה צ'רבובה, יורי קולוקולניקוב, יבגני צ'ומאק, ארתור ואחה, דמיטרי צ'בוטארב וסבטלנה חודצ'נקובה. הסרט מבוסס על ספרו של ליימן פרנק באום, "הקוסם מארץ עוץ", או ליתר דיוק על התרגום המעובד של אלכסנדר וולקוב "הקוסם מארץ האיזמרגד", שמספר על אלי סמית', נערה שבמהלך סופת טורנדו שיצרה המכשפה גינגמה, מגיעה לארץ אגדות צבעונית ויוצאת למסע יחד עם חבריה שמצאה בדרך, שלכולם, בדיוק כמוה, יש מטרה להשיג: הדחליל שצריך שכל, איש-הפח שצריך לב, האריה שצריך אומץ ואלי שרוצה להגיע הביתה. ילדה בשם אלי גרה בעיר מרוחקת. יום אחד, המכשפה המרושעת גינגמה, במטרה להשמיד את האנושות, העלתה סופת טורנדו שנשאה את אלי וכלבתה טוטושקה לארץ אגדות. כדי לחזור הביתה, אלי, יחד עם חבריה - הדחליל, איש הפח והאריה הפחדן - יצאו לדרך בכביש הלבנים הצהובות לעיר האזמרגד בחיפוש אחר קוסם שיגשים את משאלותיהם העמוקות ביותר. הפקת הסרט החלה עוד באפריל 2022, כאשר הפרויקט הוצג בפני בכירים במשרד התרבות של רוסיה, במטרה לעניין אותם במימון הסרט והסרט זכה במימון ממשלתי. לבמאי הסרט מונה איגור וולושין ועל הפקת הסרט עמלו חברת Kinoslovo בבעלות המפיק פיוטר אנורוב. חברת סנטרל פרטנרשיפ חתמה על חוזה הפצה. לתפקיד אלי לוהקה ב-2023, הילדה יקטרינה צ'רבובה, שחקנית-ילדה, שזה היה תפקידה הקולנועי הראשון. לצוות הצטרפו בהמשך ואסילינה מאקובצבה בתפקיד המכשפה הרעה, יורי קולוקולניקוב כאיש הפח, יבגני צ'ומאק בתור הדחליל, ארתור ואחה שדובב את האריה הפחדן, שנעשה כולו בעיבוד ממוחשב ודמיטרי צ'בוטארב בתפקיד אורפין ג׳וס. סבטלנה חודצ'נקובה גילמה את בסטינדה, אחותה של המכשפה המרשעת. הסרט צולם בקיץ 2023 באזורים שונים בדאגסטן שבדרום רוסיה. סנטרל פרטנרשיפ הודיעה כי הסרט יוקרן בבתי הקולנוע ברוסיה ב-26 בדצמבר 2024. "הקוסם מעיר האיזמרגד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקוסם מעיר האיזמרגד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Алина Репина. "Много спецэффектов и компьютерной графики: на Северном Кавказе снимают «Волшебника Изумрудного города»". НТВ (ברוסית). נבדק ב-2023-06-21. "В 2024 году выйдет фильм по «Волшебнику Изумрудного города»". אורכב מ-המקור ב-2022-12-07. נבדק ב-2022-12-07. "Юра Борисов станет Пушкиным! А что еще представили Фонду кино и какие проекты получили финансирование?". אורכב מ-המקור ב-2022-10-24. נבדק ב-2022-12-07. "Фото: стартовали съемки «Волшебника Изумрудного города» с Колокольниковым и Ходченковой". Российская газета. 2023-06-23. אורכב מ-המקור ב-2023-06-24. נבדק ב-2023-06-25. "Российский фильм «Волшебник Изумрудного города» обрел дату премьеры".
רחל שלום

רחל שלום היא שחיינית פאראלימפית ישראלית. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) הייתה חברת המשלחת המייצגת את ישראל והתחרתה בשני משחים: במשחה 50 מטר בסגנון חופשי התחרתה בדרגת נכות Special Class, במשחה המוקדמות סיימה בתוצאה של 46.60 שניות והעפילה למשחה הגמר שבו סיימה בתוצאה של 46.50 שניות וזכתה במדליית הכסף עם דירוג במקום השני. במשחה 100 מטר בסגנון חופשי התחרתה במשחה בדירוג פתוח וסיימה בתוצאה של 1:47.50 עם דירוג במקום הרביעי. בזמן האולימפיאדה שלום הייתה תושבת ירושלים. פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) שיאים בהרמת משקולות ותחרויות החץ וקשת באולימפיאדת הנכים, דבר, 8 בנובמבר 1968 חברת המעפיל זיכתה את ישראל במדלית זהב, על המשמר, 8 בנובמבר 1968
יוסי תמיר (כדורסלן)

יוסי תמיר הוא שחקן כדורסל כיסאות גלגלים ובעבר חבר נבחרת ישראל. תמיר היה שחקן כדורסל בקבוצת איל"ן תל אביב והשתתף עם הנבחרת במשחקי הליגה הלאומית לכדורסל נכים. היה חבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים ואיתה השתתף במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) בהם סיימו ברבע הגמר. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) אברהם תשובה, ניצחון לאיל"ן הרצליה בליגת הנכים, מעריב, 4 בינואר 1990
Tianzhou

Tianzhou (בסינית:天舟, Tiān Zhōu‏ "אוניית חלל") היא חללית מטען שפותחה בסין לצורך העברת אספקה לתחנת החלל הסינית. השיגור הראשון בוצע בשנת 2017. בגרסתה האחרונה החללית מסוגלת להביא לתחנת החלל אספקה בהיקף 6.5 טון. לאחר הוצאת כל המטען חללית מתנתקת מתחנת החלל ונשרפת בחזרה לכדור הארץ. החללית מצוידת במספר מדחפים לביצוע תמרונים לקראת עגינה בתחנת החלל. כמן כן על החללית הותקנו פאנלים סולאריים בשטח 24 מ"ר שמסוגלים לספק חשמל בהיקף עד 4,500 ו"ט. אורך של החללית כ-10 מ' עם נפח שניתן לניצול של כ-15 ממ"ק. בדגם מתקדם של החללית ניתן להתקין מטען מחוץ לגוף החללית. מטען זה יועבר לתחנת החלל בעזרת זרוע רובוטי. על החללית הותקנה מערכת עגינה אוטומטית שמאפשרת עגינה עם טעות לא יותר מ-18 ס"מ. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין. בשנת 2023 החלו שיגורים של דגם משופר עם יכולת להביא מטען של 7,400 ק"ג. כל השיגורים בוצעו מכן שיגור LC-2 במרכז שיגור הלוויינים ונצ'אנג בעזרת משגר מדגם צ'אנגג'נג 7. מדיה וקבצים בנושא Tianzhou בוויקישיתוף נתוני שיגורים תיאור החללית
סויוז MS-07

סויוז MS-07 (ברוסית:Союз МС-07) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-17 בדצמבר 2017 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-3 ביוני 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית. רוסיה אנטון שקאפלרוב - מפקד ארצות הברית סקוט טינגל - מהנדס טיסה יפן נורישיגה קאנאי - מהנדס טיסה רוסיה סרגיי פרוקופייב - מפקד גרמניה אלכסנדר גרסט - מהנדס טיסה ארצות הברית ג'נט ג' אפס - מהנדס טיסה חללית "סויוז MS-07" שוגרה ב-13 בדצמבר 2017 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 54 בפיקוד אלכסנדר מיסורקין. צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. "סויוז MS-07" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-3 ביוני 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות. עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית. מדיה וקבצים בנושא סויוז MS-07 בוויקישיתוף מידע על הטיסה תיאור המשימה
ספרין

האם התכוונתם ל... אליעזר צבי ספרין – האדמו"ר חסידות קומרנה השלישי ברוך ספרין – אדמו"ר חסידות קומארנו החמישי הורצי ספרין – משורר ומתרגם פולני יצחק אייזיק ספרין – אדמו"ר חסידות קומארנה השני ספרן ספרי
גרייס ג'קסון

גרייס ג'קסון-סמול (באנגלית: Grace Jackson-Small; נולדה ב-14 ביוני 1961) הוא אתלטית ג'מייקנית בעבר. סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988), סגנית אלופת עולם באולם (בודפשט 1989), אלופת האוניברסיאדה (קובה 1985), אלופה ושיאנית ג'מייקה (1988–1990) בריצת 200 מטר. באותה העת דורגה במקום רביעי בכל הזמנים בריצה זו. שיאנית ג'מייקה (1988–2002) בריצת 400 מטר. באליפות העולם הראשונה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט 1983 היא סיימה במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.63 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:34.17 דקות. באולימפיאדת לוס אנג'לס היא סיימה 3 פעמים במקום חמישי, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.39 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 11.27 שניות ועלתה שלישית לריצת הגמר, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.20 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:27.51 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקים שמיני בריצת שליחות 4x100 מטר, לאחר החלפה גרועה של המקל. בשלב חצי הגמר הרביעייה מג'מייקה סיימה במקום שני בתוצאה של 43.05 שניות. באוניברסיאדה שנערכה בקובה, יפן בשנת 1985 זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.59 שניות ומדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.35 שניות. באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית במרץ 1987 היא זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.21 שניות, אחרי הייקה דרקסלר מגרמניה המזרחית (22.27 שניות) ובת ארצה מרלין אוטי (22.66 שניות). בתחרות שנערכה בניס, צרפת ב-10 ביולי 1988 היא קבעה בריצת 400 מטר שיא ג'מייקה חדש של 49.57 שניות. חודשיים וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת סיאול היא זכתה במדליית כסף בשיא לאומי חדש של 21.72 שניות, אחרי פלורנס גריפית' ג'וינר שקבעה שיא עולם חדש של 21.34 שניות ולפני הייקה דרקסלר מגרמניה המזרחית (21.95 שניות) ובכך קבעה את התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים באותה העת. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות, עם רוח גבית מעל המותר של 3.0 מטר/שנייה. הרביעייה מג'מייקה עלתה לגמר ריצת שליחות 4x100 מטר אך לא התייצבה לריצה. באליפות העולם באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה, במרץ 1989 היא זכתה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.95 שניות, אחרי מרלין אוטי (22.34 שניות) ולפני נטליה קובטון מברית המועצות (23.28 שניות). באולימפיאדת ברצלונה היא סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.58 שניות ולא הצליחה להגן על תוארה. בשנים 1986 ו-1988 זכתה בתואר ספורטאית השנה בג'מייקה. ריצת 100 מטר: 11.08 שניות (1988) ריצת 200 מטר: 21.72 שניות (1988), שיא ג'מייקה בעבר (1988–1990) ריצת 400 מטר: 49.57 שניות (1988), שיא ג'מייקה בעבר (1988–2002) גרייס ג'קסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי גרייס ג'קסון, באתר olympedia.org גרייס ג'קסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית גרייס ג'קסון, באתר Track and Field (נשים)
משלחת מס' 52 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 52 (באנגלית: Expedition 52) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-2 ביוני 2017 ועד ל-2 בספטמבר 2017. מפקד המשלחת היה פיודור יורצ'יחין מרוסיה. המשלחת פעלה במשך 92 ימים. במהלך פעילות המשלחת מתכונת תחנת החלל לא השתנתה ונותרה כפי שהייתה אחרי הוספת מודול BEAM באפריל 2016 במהלך פעילות משלחת מס' 47. פעילות המשלחת החלה ב-2 ביוני 2017 עם עזיבת חללית סויוז MS-03 בה היה חלק של משלחת מס' 51. באותה עת בתחנת החלל נותרו 3 אנשי צוות. נמשך טיפול בפינוי אספקה מחללית פרוגרס MS-05. החללית התחברה למודול "פירס" ב-19 ביולי עם 2,405 ק"ג אספקה. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-20 ביולי 2017. נמשך טיפול באספקה שהגיע עם חללית מטאן Cygnus CRS OA-7 ב-18 באפריל והתחברה למודול "יוניטי". עם החללית הגיעו 3,376 ק"ג אספקה כולל 34 לוויינים. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-4 ביוני. בהיותו בטיסה נפרדת בוצע ניסוי "SAFFIRE III" לחקר חוסר כבידה. ב-8 ביוני שוחררו למסלול 4 לווייני LEMUR-2 של חברת Spire Global ב-11 ביוני החללית נכנסה לאטמוספירה ונשרפה. ב-5 ביוני חללית מטען דרגון C106 במשימה "SpaceX CRS-11" נלכדה על ידי זרוע רובוטי קנדארם2 וחוברה למודול "הרמוני". עם החללית הגיעו 2,708 ק"ג אספקה כולל 5 לוויינים. לוויינים היו חלק של סדרה Birds-1 לשיגור לוויינים של יפן, ניגריה, בנגלדש ומונגוליה. הם שוחררו למסלול ב-7 ביולי. בחללית הגיע לתחנת החלל גם טלסקופ חלל NICER שפועל בתחום קרני רנטגן. הוא היה מתוכנן לעבודה בשמך 18 חודשים אך ממשיך פעילות גם בשנת 2024. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-3 ביולי. היא נחתה בכדור הארץ באותו יום בים בקרבת באחה קליפורניה. ב-14 ביוני חללית אספקה פרוגרס MS-06 התחברה למודול "זבזדה" עם 2,400 ק"ג אספקה. על החללית היו לוויינים: Tanjusha 2, Tanjusha 1, Sfera 53 2, ו-TNS0 2. החללית הייתה מחוברת עד לדצמבר 2017. ב-7 ביולי בוצע שחרור לוויינים של תוכנית בירדס שלב 2, שהגיעו בחללית "SpaceX CRS-11". ב-28 ביולי למודול "ראסווט" התחברה חללית "סויוז MS-05" וצוות המשלחת גדל ל-6 אנשים. ב-16 באוגוסט חללית מטען דרגון C113 במשימה "SpaceX CRS-12" נלכדה על ידי זרוע רובוטי קנדארם2 וחוברה למודול "הרמוני". עם החללית הגיעו 2,910 ק"ג אספקה כולל 5 לוויינים. הם שוחחרו למסלול ב-20 בנובמבר על ידי משלחת מס' 53. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-17 בספטמבר. ב-17 באוגוסט יורצ'יחין וריאזאנסקי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-7.5 שעות. במהלך הפעילות בוצעו פעולות תחזוקה ושוחררו למסלול 4 לוויינים שהגיעו ביוני ולוויין שהגיע בשנת 2016. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. ב-2 בספטמבר יורצ'יחין ויטסון ופישר נכנסו לחללית "סויוז MS-04" וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל הבין-לאומית עברה למשלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית. מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 52 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 52 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל נתוני משימה של חללית מטען פרוגרס MS-05 נתוני משימה של חללית מטען פרוגרס MS-06 משימה של Cygnus OA-7 משימה SpaceX CRS-11 משימה SpaceX CRS-12 שחרור לוויינים של פרויקט BIRDS שחרור לווייני Tanjusha 2, Tanjusha 1 Sfera-53 2 (TS-530-Zerkalo) לוויין TNS0 2 לוויין Tomsk-TPU-120
אתרי הנצחה לרצח העם: ניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו

אתרי הנצחה לרצח העם: ניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו (באנגלית: Memorial sites of the Genocide: Nyamata, Murambi, Gisozi and Bisesero) הם אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ברואנדה שבמזרח אפריקה. האתר כולל ארבעה אתרי הנצחה לרצח העם ברואנדה: בניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו. ערך מורחב – רצח העם ברואנדה סכסוכים אתניים ארוכי שנים בין הרוב מבני ההוטו, שגם הקימו את ממשלת רואנדה, לבין המיעוט מבני הטוטסי ותנועת המורדים שלהם, החזית הפטריוטית הרואנדית (אנ') (RPF), הובילו להפלת מטוס שהוביל את נשיא רואנדה ז'ובנל הביארימנה ב-6 באפריל 1994 כשחזר הביתה מביקור מחוץ למדינה, ולרצח עם. בני ההוטו האשימו את הטוטסי בהפלת המטוס, ובני הוטו קיצוניים מהמשמר הנשיאותי, הצבא, המשטרה, המיליציות והאוכלוסייה האזרחית רצחו כ-800,000 עד 1,000,000 בני אדם עד אמצע יולי 1994. כ-75 אחוז מהטוטסי שחיו ברואנדה נפלו קורבן לרצח עם, כמו כשליש מבני הבאטווה. הוטו מתונים שלא רצו לקחת חלק או התנגדו באופן פעיל לאלימות נרצחו גם הם. לאחר ניסיון ההתנקשות בהביארימנה, שוב התלקחה מלחמת האזרחים בין ה-RPF לבין חיילי הממשלה. ה-RPF הצליח לכבוש את רוב רואנדה עד אמצע יולי. ברגע שהוא תפס את השלטון באזור, נעצרו פעולות רצח העם שם. זה הביא לבריחה המונית של בני הוטו לזאיר השכנה. ה-RPF השתלט על המדינה וניסה מדיניות של שיקום ופיוס תחת הנשיא פול קגאמה. מאז 1995 נבנו אתרי הנצחה לזכר רצח העם במספר חלקים במדינה. במקרים מסוימים, נעשה שימוש במבנים קיימים שבהם ובסביבתם התרחשו מעשי טבח, כגון: בכנסייה בניאמטה או בית הספר הטכני במורמבי. אתרי הנצחה אחרים, כולל אלו בגיסוזי ובביססרו הוקמו במיוחד. בנוסף למבנים המציגים חלק משרידי הקורבנות ועדויות מהותיות נוספות לרצח העם, לרבות חניתות, מצ'טות, אלות, סכינים ותצלומים של חלק מהקורבנות, יש בכל אתר גם שטחי קבורה גדולים ובהם גופות של הקורבנות שנרצחו באתר או בסביבתו. רואנדה הצטרפה לאמנת המורשת העולמית בשנת 2000. בשנת 2012, ארבעה מאתרי ההנצחה לרצח העם נרשמו כהצעה הראשונה ברשימה המוצעת של רואנדה. הדברים הבאים צוטטו כדי להצדיק את המשמעות האוניברסלית הבולטת: אתרי ההנצחה המוצעים הם, מצד אחד, עדות לאי-סובלנות אנושית האחד כלפי השני, ומצד שני, סמל לנחישות למנוע הישנות רצח העם ברואנדה ובמקומות אחרים. לכן, הכרה באתרים אלה כאנדרטאות לאנושות היא אסטרטגיה יעילה להילחם בפשע של רצח עם ופשעים נגד האנושות, אידאולוגיה והכחשה של רצח עם. בשנת 2023, בהתבסס על החלטה של הישיבה ה-45 של הוועדה למורשת עולמית, נרשמו אתרי הנצחה ברשימת המורשת העולמית של אונסק"ו בשם "אתרי הנצחה לרצח העם: ניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו". הרישום התבסס על קריטריון המורשת העולמית מספר 6. אתר המורשת העולמית כולל ארבעה אתרים נפרדים, ששטחם הכולל 246.5 דונם. אזורי החיץ המקיפים את האתרים הנפרדים הם בשטח כולל של 1,361.6 דונם. מדיה וקבצים בנושא אתרי הנצחה לרצח העם: ניאמטה, מורמבי, גיסוזי וביססרו בוויקישיתוף Nomination Text - UNESCO site Rwanda Genocide Memorial Sites Rwanda Genocide Memorial Centres Memorial sites of the Genocide: Nyamata, Murambi, Gisozi and Bisesero Sites mémoriaux du génocide : Nyamata, Murambi, Bisesero et Gisozi Memorial sites of the Genocide: Nyamata, Murambi, Gisozi and Bisesero. Maps
חי לאהבה

חי לאהבה הוא האלבום החמישי של הזמר ליאור נרקיס אשר יצא לאור בשנת 1999, שכלל בעיקר מחרוזות ללהיטים מזרחיים מוכרים. הפקה: מיתר הפקות הפקה מוזיקלית ועיבודים: תמיר צור קלידים: תמיר צור תופים: אשר פדי בס גיטרה: אבי יפרח גיטרות: אבי סינגולדה, דודו קומה גיטרה סולו: יהודה קיסר בוזוקי: אריס נחום, דודו קומה דרבוקה: רוני דדון, יוסי גנגינה אקורדיון: בוריס אלייב כינור: ילמז טשצישמה חליל: אמיר שהסר סקסופון: ניצן עין הבר קולות רקע: טלי עמר מיקסים: איציק תקומי "צוק" האלבום חי לאהבה באתר ספוטיפיי
ליברדה פז

ליברדה פז (באנגלית: Librada Paz) היא אקטיביסטית מקסיקנית - אמריקאית שפעלה בעיקר עבור זכויות חקלאים, ובעיקר חקלאים ממוצא היספני. בעקבות פועלה בשיתוף עם ה R.M.M זכתה בפרס רוברט פ. קנדי לזכויות אדם לשנת 2012. פז נולדה בעיירה קטנה וענייה במחוז ואחאקה שבמקסיקו. בגיל 15 היא ואחותה חצו את הגבול אל ארצות הברית בתקווה לחיים טובים ומלאי הזדמנויות. הן עברו גזענות, שנאת זרים ומחסום שפתי, ומפאת חוסר ההזדמנויות זוג האחיות הצטרפו לאחיהן ועבדו כקוטפי עגבניות במדינת אוהיו. העבודה הייתה קשה ומפרכת, עם שעות ארוכות של עמידה כפופה בשמש בשדות, ללא תנאי מחיה בסיסיים וזכויות עובדים. פז נאלצה לישון על הרצפה בחדר קטן עם עוד עשרה אנשים, שם התעללו בה פיזית ומינית. היא ואחיה נאלצו לעבור ממקום למקום בארצות הברית: מקטיף עגבניות באוהיו למטעי תפוחים בניו יורק, ומשם לפרדסי תפוזים בפלורידה. לאחר שלוש שנים של עבודה בשדות, פז עברה לברוקפורט, ניו יורק והתחילה ללמוד בתיכון. באותו זמן לקחה שיעורים בקולג' הקהילתי של מונרו, ואז עברה ללמוד באונ' RIT, שם בשנת 1998 סיימה תואר ראשון בהנדסה מכנית. במקביל היא המשיכה לעבוד בשדות כדי לממן את לימודיה, וקבלה אזרחות אמריקאית ב־1998. בזמן הפנוי המועט שהיה לה העלתה מודעות לתנאי העבודה המחפירים של החקלאים בארצות הברית, בעקר באמצעות הפגנות. כך פגשה את ריצ'רד וויט, המנהל בפועל של ארגון המהגרים הכפריים (RMM) שאיתו המשיכה לעבוד גם בעתיד. בזכות הבנתה העמוקה של סבלם של החלקאים הזרים, ליברדה פז הפכה לאוזן הקשבת והמגשרת בין אותם עובדים למחוקקים וארגוני אקטיביזם אמריקאים שיכולים לסייע למטרתם. בעזרת ארגון RMM היא הפגינה בעד זכויות והגנות משפטיות בעד אותם עובדים הנתונים לניצול בגלל מעמדם הנמוך כמהגרים ובגלל משבר השפה שלהם. בשנת 2012 פז והRMM זכו יחדיו בפרס רוברט פ. קנדי לפעילי זכויות אדם על פועלם עבור זכויות החקלאים, ופז זכורה כאחת מהאנשים המשמעותיים ביותר בתהליך בקבלת הזכויות של אותם העובדים. בשנה שלאחר מכן, ממשלת מדינת ניו יורק כמעט העבירה את הצעת החוק לנהגי עבודה הוגנים, שהייתה עוצרת את האפליה נגד עובדי חקלאות ונותנת להם מגוון זכויות בעבודה וזכויות משפטיות, אך החוק לא הועבר. Librada Paz' Acceptance Speech, נבדק ב-2023-11-26 Juan Gonzalez, The amazing journey of Librada Paz: She came to U.S. via scary desert trek, got degree & citizenship and wins RFK award for aiding farm workers, New York Daily News, ‏2012-07-04 (באנגלית אמריקאית) From farmworker to advocate, RIT (באנגלית) Librada Paz | RFK Human Rights, ROBERT F. KENNEDY HUMAN RIGHTS (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליברדה פז".
מוזיקת גלישה

מוזיקת גלישה (באנגלית: Surf music) הוא ז'אנר של מוזיקת רוק אשר היה אחד מהז'אנרים הפופולריים ביותר בארצות הברית בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 ושאב השראה במיוחד מתרבות גלישה הגלים של דרום קליפורניה. לז'אנר שתי תתי סוגות בולטות – מוזיקת גלישה אינסטרומנטלית בהן מנוגנות גיטרות חשמליות עם reverb, ותת הסוגה השנייה היא מוזיקת גלישה ווקאלית אשר שילבה אלמנטים ממוזיקת הגלישה האינסטרומנטלית עם הרמוניות ווקאליות וזכתה לפופולריות במיוחד בזכות להקת הביץ' בויז. דיק דייל פיתח את הסאונד של מוזיקת הגלישה ושיריו היווה השראה לרוב הלהקות המובילות בז'אנר. כמו כל תתי הז'אנרים האחרים של מוזיקת הרוק שזכו להצלחה בשנות ה-60, גם הפופולריות של מוזיקת הגלישה, יחד עם הקריירות של כמעט כל האמנים בז'אנר, דעך כמעט לחלוטין בעקבות העלייה המאסיבית בפופולריות של להקות "הפלישה הבריטית" שהחלה בתחילת 1964. דיק דייל הביץ' בויז הצלליות הוונטצ'רס (אנ') The Chantays (אנ') The Surfaris (אנ') The Tornadoes (אנ') שנות ה-60 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית מדיה וקבצים בנושא מוזיקת גלישה בוויקישיתוף מוזיקת גלישה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Surf Music Style Overview, באתר AllMusic (באנגלית) Surf music | Beach Culture, Instrumental Rock & 60s Pop, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.