עמרם בלוי

עמרם בלוי (בלויא; 1900 - ט"ו בתמוז תשל"ד, 5 ביולי 1974) היה מנהיג ומייסד נטורי קרתא. נודע בגישתו הבדלנית ובהתנגדותו חסרת הפשרות לציונות ולמדינת ישראל. נולד בירושלים. אביו, יצחק שלמה בלוי (1857–1943) בנו של עמרם בלוי (1900-1829), היה יליד עיירה קטנה ליד פרשבורג, שעלה לארץ ישראל עם הוריו ב-1869, למד בישיבת עץ חיים ועבד בבית היתומים דיסקין. אמו, שיינא אסתר (שיינדל), הייתה בת הרב ישעיה אורנשטיין ונכדת הרב משה ריבלין, דור חמישי בירושלים למשפחה שעלתה לארץ-ישראל בשלהי המאה ה-18. הוריו של בלוי נמנו עם קהילת הפרושים בירושלים. אחיו היה משה בלוי, ממנהיגי אגודת ישראל לפני קום המדינה. את פעילותו הציבורית החל בשנות העשרים לחייו, עם תחילת תקופת שלטון המנדט בארץ ישראל. היה פעיל בוועד העיר ירושלים של העדה החרדית שהתפלגה בתקופה זו מקהילת היהודים בירושלים ובצעירי אגודת ישראל. ממאי 1926 ערך עמרם את השבועון "קול ישראל", שייצג את דעת צעירי אגודת ישראל, וכתב בו כשבע שנים. בלוי התנגד לרב אברהם יצחק הכהן קוק, שכיהן כרבה של ירושלים וכרב הראשי, ובעת שנאם בטקס הנחת אבן פינה לשכונת 'עץ חיים' בירושלים גידף אותו בפומבי. בנוסף, שפך על הרב קוק מי ביוב כשביקר בבית כנסת החורבה. בלוי עמד מאחורי פשקווילים שפורסמו בגנותו של הרב קוק. בעקבות פרסומים אלו, הוציאו ב־1933 בתי הדין האשכנזים של ירושלים פסק שבו כונה בלוי 'מומר לעבירת ביזוי תלמידי חכמים', הוטל עליו נידוי והציבור נקרא להחרים את עיתונו של בלוי 'קול ישראל'. בתקופה זו היה מעורב בלוי במעשים פליליים שעליהם הועמד למשפט, נקנס ונאסר, כדוגמת ניסיון למניעת מכירת תוצרת תנובה מנימוקי כשרות (על רקע טענה לבציר שנעשה בשבת) באמצעות איומים ושידול לחרם, והפרעה לאירוע ז' באדר של החברה קדישא שנערך בבית כנסת בשכונת מאה שערים. בנוסף הורשע בלוי על חסימת מכונית הקונסול הצרפתי שעברה בשבת במאה שערים (לאחר שזיהה אותו בטעות כיהודי), ועל שכרות בשמחת תורה. ב־1934 היה בלוי בין היחידים בירושלים שהפר שביתת מסחר שהוכרזה על ידי מוסדות היישוב במחאה על קיצוץ מכסות העלייה. לצורך כך דאג בלוי לעקירת דלת החנות ממקומה, כך שלא תוכל להיסגר. ב-1935 פרש עם הרב אהרן קצנלנבוגן ולייב וייספיש מאגודת ישראל, בשל שיתוף הפעולה שלה עם המוסדות הציונים, והקים את "חברת חיים", שאף הוציאה עיתון בשם זה. ב-1938 פרסמה הקבוצה כרוז נגד כופר היישוב שעליו חתמה בשם "נטורי קרתא" ומאז דבק בהם כינוי זה. ב-1940 ניתק את יחסיו עם אחיו משה, על רקע ההבדלים האידאולוגיים ביניהם. ב־1937 עמד בלוי בראש קבוצה שהפריעה למהלך הבחירות להנהגת קהילת ירושלים שנערכו בבית הכנסת זיכרון משה וגרמה נזק לרכוש, בלוי נקנס על אירוע זה. בלוי ניסה לשדל רבנים שונים לצאת נגד ההשתתפות בכנסת ישראל. לאחר הקמת מדינת ישראל התפרסם בלוי בעקבות ההפגנות הסוערות שהוביל נגד חילולי שבת, ניתוחי מתים, פתיחת בריכת ירושלים במתכונת מעורבת ועוד. הוא נעצר פעמים רבות בידי משטרת ישראל, הורשע פעמים אחדות עקב התפרעות, ואף נידון למאסר. בלוי ניהל מערכת הסברה בקרב הציבור החרדי נגד השתתפות בבחירות לכנסת והשתתפות במערכות השלטון, וכן נגד קבלת תקציבים ממשלתיים לישיבות ולמוסדות חינוך. בעודו יושב בכלא, הגיע מועד חתונת שניים מבניו. לאחר שכנועים הסכים שירות בתי הסוהר לאפשר לו להשתתף בחתונה, אך הוא סירב לחתום על מסמך שהוא מתחייב לשוב לכלא, בנימוק שזו הכרה בלגיטימיות של מדינת ישראל. כתוצאה מכך נשאר בסופו של דבר בכלא במהלך החתונות. בלוי נפטר בט"ו בתמוז תשל"ד ונקבר בהר המנוחות. עמרם נישא להינדה ובר, אחותו של הרב משה ובר. לבני הזוג נולדו ארבעה בנים ושש בנות. הינדה נפטרה בערב יום הכיפורים תשכ"ד (27 באוקטובר 1963). כוונתו של עמרם בלוי להתחתן עם הגיורת רות בן-דוד (שמה הקודם: מדליין פיריי) עוררה בשנת 1963 סערה ציבורית בקרב אנשי נטורי קרתא והעדה החרדית, בשל היות הכלה המיועדת קתולית לשעבר וצעירה ממנו באופן ניכר (בת 45 אז). תלמידיו ובניו ראו במעשה זה פחיתות כבוד עבורו. רבני העדה החרדית התנגדו לנישואין בנימוק שלמנהיג במעמדו אסור לשאת גיורת והטילו עליו חרם. בלוי נאלץ להעתיק את מגוריו לתקופה מסוימת לבני ברק, ובה נערכו נישואיו לרות בן-דוד ב-1965. רות בלוי, שומרי העיר, ירושלים 1979 יואל קרויס, משנתו של רבי עמרם - לדמותו של המנהיג הקנאי, ירושלים תשע"ב קימי קפלן, עמרם בלוי - עולמו של מנהיג נטורי קרתא, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2017 מדיה וקבצים בנושא עמרם בלוי בוויקישיתוף קימי קפלן, "חוצפדיקע שמוצדיקע גיורת": הפרשה של נישואי עמרם בלוי ורות בן -דוד, עיונים בתקומת ישראל 20 (2010) הראיון שלא פורסם עם רבי עמרם בלוי, יעקב זינגר, שעה טובה, באתר כיכר השבת נתן ינאי, שיחת חולין עם ר' עמרם בלוי, דבר, 30 בינואר 1959 דניאל בלוך, נישואין נוסח מאה שערים, דבר, 23 ביולי 1965 ירון דרוקמן, הרב הקיצוני, הגיורת, החתונה והסערה. השבוע לפני, באתר ynet, 5 בספטמבר 2015 כרמית ספיר ויץ, ‏לחם בציונות, המתין למשיח, נכנע לצרפתייה: סיפורו של מנהיג נטורי קרתא, באתר מעריב אונליין, 12 ביוני 2017 ראיון של פרופ' מנחם פרידמן עם בלוי ישראל שפירא, נישואי רבי עמרם בלוי והגיורת שהסעירו את הקנאים, בכיכר השבת. עמרם בן שלמה יצחק בלויא (1894-1974), דף שער בספרייה הלאומית לגבי שנת לידתו ישנם סתירות, ראה קימי קפלן, עמרם בלוי, עמ' 100. בעוז ותעצומות - אוטוביוגרפיה של הרב שלמה גורן (בעריכת אבי רט), הוצאת "ידיעות ספרים", ה'תשע"ג, עמ' 66. לפי בלוי אלו היו רק מים, ראו: קימי קפלן, עמרם בלוי - עולמו של מנהיג נטורי קרתא, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2017, עמ' 110 מנודים לשמים, דואר היום, 5 בפברואר 1933 הסערה בירושלים החרדית, דבר, 14 בפברואר 1933 דין מנהלי תעמולת החרם נגד תנובה, דבר, 23 בינואר 1933 הנאשמים בתעמולה נגד "תנובה" נמצאו חייבים, דבר, 8 בפברואר 1933 משפט עמרם בלוי, הצופה, 10 בינואר 1938 שבתון המחאה היה כללי בישוב - בעיר ובכפר, דבר, 24 במאי 1934 ירושלים - "החיים", הצופה, 25 בדצמבר 1938 מנחם פרידמן, החברה החרדית, עמ' 89-88 בחורי "אגודת ישראל" פורעים בתחנת בחירות לקהלת ירושלים, דבר, 28 בדצמבר 1937 ירושלים - עמרם בלוי נידון לקנס של 3 לא"י ולתשלום ערבות של 25 לא"י, הצופה, 17 בינואר 1938 קנאי מאגו"י איים על הרבי מבלז, המשקיף, 12 במאי 1944 התנגשות בין חרדים בירושלים ובין המשטרה הצבאית, דבר, 17 בדצמבר 1953 שוב נעצר עמרם בלוי, דבר, 22 בנובמבר 1954 עמרם בלוי נעצר שוב לאחר הפגנה סוערת, דבר, 5 בינואר 1955 עמרם בלוי נעצר שוב, דבר, 10 ביוני 1956 עמרם בלוי וחבריו הורשעו ונידונו לענשים קלים, דבר, 13 בפברואר 1958 עמרם בלוי למאסר 21 יום, דבר, 30 בנובמבר 1954 עמרם בלוי ובנו נדונו למאסר ארבעה חודשים, דבר, 3 באפריל 1958 קפלן, עמ' 266 הספר עמרם בלוי: עולמו של מנהיג נטורי קרתא מאת פרופ' קימי קפלן, סרטון בערוץ "יד יצחק בן-צבי", באתר יוטיוב (אורך: 02:09) מנהיג נטורי קרתא תקיף בדעתו לשאת את הגיורת רות בן-דוד, דבר, 14 ביולי 1965 עמרם בלוי נשא את רות בן-דוד, דבר, 3 בספטמבר 1965