laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוון אלקלעי

סוון אלקלעי (בסרבו-קרואטית: Sven Alkalaj; נולד ב-11 בנובמבר 1948) הוא דיפלומט ופוליטיקאי יהודי בוסני, החל מ-5 ביולי 2019 שגריר בוסניה והרצגובינה בארגון האומות המאוחדות בניו יורק. אלקלעי כיהן בשנים 2012–2014 כמזכיר בפועל של הוועדה הכלכלית של האו"ם לאירופה (UNECE), שמושבה בז'נבה. כיהן בעבר בשנים 2007–2012 כשר החוץ של בוסניה והרצגובינה. הוא חבר במפלגה למען בוסניה והרצגובינה בראשות חאריס סילייג'יץ'. יליד סרייבו, אביו בן למשפחה ממוצא יהודי ספרדי ואימו קרואטית. סוון אלקלעי מגדיר את עצמו יהודי חילוני. הוא למד הנדסת מכונות באוניברסיטת סרייבו עד שנת 1974. בשנת 1987 סיים תואר שני בכלכלה ויחסים בינלאומיים באותה אוניברסיטה. בשנים 1975–1985 הוא עבד כמנהל מסחרי של החברה המשותפת הצרפתית-יוגוסלבית "פטרולאינווסט" בסרייבו. בהמשך היה בשנים 1985–1988 היה מנהל אזורי של חברת "אנרגואינווסט" למזרח התיכון והמזרח הרחוק מנהל אזורי של "אנרגואינווסט", אחר כך עבד כמנהל של החברה בבנגקוק בשנים 1988–1993. בשנת 1999 סיים את בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד בתחום מימון חברות. בשנת 1993 פגש אלקלעי לראשונה את המנהיג הבוסניאקי האריס סילאייג'יץ' והצטרף בהמשך למפלגתו. הסתבר להם ששני האבות שלהם שרתו לפני מלחמת העולם השנייה באותה היחידה בצבא היוגוסלבי ואביו של אלקלעי עמד לצידו של אביו של סילאייג'יץ' שהיה אימאם, כשחיילים סרבים ניסו לכפות עליו לאכול בשר חזיר. בדומה לסילאייג'יץ', שאף אלקלעי לרוויזיה של הסכמי דייטון אשר במתכונתם הנוכחית מחריפים לדעתו את הקרע בין הלאומים של בוסניה והרצגובינה. בשנים 1993–2000 כיהן כשגריר ארצו בארצות הברית ובשנים 2000–2004 שגריר ליד ארגון מדינות אמריקה. כשגריר בוושינגטון עשה אלקלעי מאמצים לגייס את תמיכת ארצות הברית בעת מאבק ארצו עם סרביה. בתוקף התפקיד הוא היה מעורב במו"ם שהביא באוקטובר 1995 לחתימת הסכם דייטון לפיו חולקה בוסניה והרצגובינה לפדרציה בוסניאקית-קרואטית ולרפובליקה סרפסקה הסרבית, כל אחת עם ממשלה ונשיא משלה, לצד ממשלה מרכזית של כל בוסניה והרצגובינה ובראשה נשיאות מתחלפת לפי רוטציה. בשנים 2004–2007 היה שגריר של בוסניה והרצגובינה בבלגיה וראש המשלחת של ארצו במוסדות נאט"ו בבריסל. בין פברואר 2007–2012 כיהן כשר החוץ של בוסניה והרצגובינה. כשר חוץ של בוסניה והרצגובינה ייצג בשנת 2007 את ארצו בוועידת הארצות האסלאמיות באסלאמבאד. בהזדמנות, בהתאם למדיניות של בוסניה והרצגובינה סירב להזמנת מקבילו האיראני לבקר בטהראן ונעדר מהמפגש של שרי החוץ של הארצות המוסלמיות עם נשיא איראן, מחמוד אחמדינז'אד כשהלה ביקר בעצרת האו"ם בניו יורק. בשנת 2007 ביקר שר החוץ אלקלעי בישראל. בשנת 2012 התמנה על ידי מזכיר האו"ם באן קי מון למזכיר פועל של הוועדה הכלכלית של האומות המאוחדות לאירופה. בין 2019–2023 כיהן כשגריר בוסניה והרצגובינה לאו"ם. נמתחה עליו ביקורת חריפה, והוא נדרש להתפטר מתפקידו לאחר שקיבל גם את האזרחות של קרואטיה. באפריל 2010, במהלך ביקור באירלנד, הצהיר שעל סרביה להסגיר את הגנרל ראטקו מלאדיץ' לידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר. אלקלעי מדבר באופן שוטף אנגלית וצרפתית ויודע את שפת הלדינו. הוא נשוי בשנית והוא אב לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא סוון אלקלעי בוויקישיתוף אתר הוועדה הכלכלית של האו"ם לאירופה Perelman Divided Bosnia Puts Forward a Jewish Face in The Jewish Daily Forward 10 october 2007
גאל גרינוולד

גאל (חיים) גרינוולד (בצרפתית: Gael Grunewald; נולד ב-18 בדצמבר 1964) הוא סגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית ויו"ר החטיבה להתיישבות. לשעבר יו"ר המחלקה לחינוך בההסתדרות הציונית העולמית, סגן יושב-ראש קק"ל ומזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית. גרינוולד נולד בשטרסבורג שבצרפת, למד בבית ספר יסודי יהודי בעיר, ובישיבה התיכונית ישיבת עץ חיים שבמונטרה, שווייץ. לאחר סיום לימודיו התיכוניים עלה לישראל ולמד בישיבת בית אל, ולאחר מכן שירת במשך שנה ביחידה קרבית בצה"ל, במסגרת מתנדבי חוץ לארץ. בתום שירותו הצבאי שימש שליח וקומונר מטעם בני עקיבא העולמית בפריז, ולאחר מכן שב לארץ ולמד לתואר מהנדס מחשבים וכן לתואר בהוראת מדעים במכון לב. בהמשך ניהל את המכון להכשרת מדריכים של הסוכנות היהודית. היה נציג הסוכנות היהודית באירופה במשך ארבע שנים והיה יועץ חינוכי לוועידת רבני אירופה. בשנים 1998–2006 שימש כמזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית וכיו"ר מועצת תנועות הנוער העולמיות. ב-2006 נבחר להנהלת ההסתדרות הציונית העולמית וכיהן כראש המחלקה להגשמה בארגון. נבחר לחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית ביוני 2011. קודם לכן כיהן בחבר הנאמנים בין השנים 2001-2010. בינואר 2012 נבחר לשמש סגן יו"ר דירקטוריון הקק"ל, תפקיד בו שימש עד היבחרו ליו"ר החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית העולמית באוקטובר 2015. בנובמבר 2020 במסגרת ההסכם הקואליציוני של הקונגרס הציוני ה-38 מונה גאל לסגן יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית וליו"ר המחלקה לחינוך בההסתדרות הציונית העולמית. בנוסף לתפקידיו הציבוריים הוא שימש בהתנדבות כיו"ר שותפות בית שמש-מטה יהודה-וושינגטון-דרום אפריקה וכחבר ויו"ר במספר עמותות נוספות. בין היתר היה ממייסדי מכון צורבא מרבנן, המכון הגבוה להנחלת ההלכה למעשה בראשות הרב בן ציון אלגאזי, המפעיל כמאתיים מרכזי לימוד שבועיים בישראל ובתפוצות. גרינוולד משמש כיו"ר המכון. נשוי לשירה, המשמשת מנהלת אולפנה, ומתגורר בבית שמש. אב ל-7 ילדים וסב ל-3 נכדים. יהודה יפרח, מקור ראשון, ראש החטיבה להתיישבות: "נשמור על יכולתינו הביצועית", באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2016 גאל גרינוולד נבחר ליו"ר החטיבה להתיישבות, באתר ערוץ 7, 20 באוקטובר 2015 צביקה קליין, ‏הסכם קואליציוני במוסדות הלאומיים: קק"ל לימין, קרן היסוד לכחול לבן, בעיתון מקור ראשון, 22 באוקטובר 2020 יוני קמפינסקי, גאל גרינוולד: לקדם את החינוך הציוני לנוער היהודי, באתר ערוץ 7, 28 באוקטובר 2020 שילה פריד, עניין אישי עם גאל גרינוולד, מוסף "אתנחתא", בשבע 945, ט' בסיוון תשפ"א להיערך לגל עליה חדש. ערוץ 7, 30 ביולי 2020
יואן גריפיד'

יואן גריפיד' (בוולשית: Ioan Gruffudd ‏האזנה‏Ⓘ‏; נולד ב-6 באוקטובר 1973) הוא שחקן ולשי. גריפיד' מוכר בין היתר בשל תפקידו בתור הוריישיו הורנבלואר בסדרת הסרטים "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן". הוא התפרסם לראשונה בתור הקצין הרולד לאו (אנ') בסרט האסונות "טיטניק" (1997) שביים ג'יימס קמרון, ולאחר מכן גם בתור סר לנסלוט דו לאק בסרט "המלך ארתור" (2004), בתור ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק בסרט "ארבעת המופלאים" (2005) ובהמשכו "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" (2007) ובזכות הופעתו בתור ויליאם וילברפורס בסרט "רוחות של חופש" (2006). גריפיד' נולד בוויילס שבממלכה המאוחדת. שני הוריו מורים. בילדותו עברה המשפחה לעיר קארדיף. בתיכון ניגן באבוב. לגריפיד' אח בשם אלון (Alun) ואחות בשם סיוון (Siwan). קריירת המשחק של גריפיד' החלה בנעוריו כאשר שיחק באופרת הסבון הוולשית שנקראה "Pobol y Cwm" (אנ'). בגיל 18 החל ללמוד ב"האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה". בתחילה התקשה לקבל תפקידים רציניים ואף פרש כמה פעמים אך בשנה האחרונה ללימודיו לוהק לתפקיד ראשי במחזה הדה גאבלר. לאחר משחקו במחזה קיבל הצעה לשחק בסדרת הטלוויזיה "פולדארק". ב-1997 הופיע בסרט "ויילד" בתור המאהב של אוסקר ויילד. בהמשך אותה שנה שיחק בסרט שובר הקופות "טיטניק" של ג'יימס קמרון. באותה שנה החל לשחק בתפקיד הראשי בדמותו של הוריישיו הורנבלואר, בסדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", סדרת טלוויזיה בריטית שכללה 8 סרטים אשר שודרו בין 1998 ל-2003. בשנת 2001 הופיע בקליפ לשיר "Uptown Girl" של להקת הבנים וסטלייף לצידה של קלאודיה שיפר. גריפיד' הופיע בהפקות שונות כמו "תקוות גדולות" עיבוד לרומן מאת צ'ארלס דיקנס, "ההגדה לבית פורסייט", "102 כלבים וגנבים" שם פגש את אשתו לעתיד ו"המלך ארתור" לצידו של קלייב אואן. בשנת 2005 שיחק את ד"ר ריד ריצ'רדס, גיבור-העל הידוע בכינוי מיסטר פנטסטיק, בסרט שובר הקופות "ארבעת המופלאים" ובסרט ההמשך שיצא ב-2007. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "לחזור בקיץ" לצידם של ג'וליה רוברטס וראיין ריינולדס. בשנת 2009 שיחק את תפקידו של טוני בלייר בסרט "W." לצידו של ג'וש ברולין. בשנת 2017 החל לשחק בתור המנתח אנדרו ארלהם בסדרת הדרמה והמתח "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV; ב-2020 שבה הסדרה לעונה שנייה. ב-14 בספטמבר 2007, התחתן עם השחקנית אליס אוונס, אותה הכיר במהלך צילומי הסרט "102 כלבים וגנבים". שושבינו של גריפיד' בחתונה היה השחקן הוולשי מת'יו ריס, חברו משכבר הימים ושותפו לדירה מזה שמונה שנים. לגריפיד' ואוונס יש שתי בנות, שנולדו ב-2009 וב-2013. אוונס הודיעה על פרידתם של בני הזוג בינואר 2021. ב-1 במרץ 2021, גריפיד' הגיש בקשה לגירושין. באוקטובר 2021, גריפיד' אישר כי הוא נמצא במערכת יחסים עם ביאנקה וואלאס. ב-14 בפברואר 2022, גריפיד' הגיש בקשה לצו הרחקה נגד אוונס בטענה לאלימות במשפחה. זה כלל את ההגנה על בת זוגו ביאנקה וואלאס. יואן גריפיד', ברשת החברתית אקס (טוויטר) יואן גריפיד', ברשת החברתית אינסטגרם יואן גריפיד', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואן גריפיד', באתר AllMovie (באנגלית) יואן גריפיד', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) יואן גריפיד', באתר Box Office Mojo (באנגלית) יואן גריפיד', באתר Metacritic (באנגלית) יואן גריפיד', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יואן גריפיד', באתר MusicBrainz (באנגלית) יואן גריפיד', באתר Discogs (באנגלית)
הצעת נישואין

הצעת נישואין מתרחשת בין שני בני זוג, כאשר אחד מהם מציע לשני לבוא בברית הנישואין. אם בן הזוג מסכים להצעת הנישואין, מתחילה תקופת האירוסין, אשר נמשכת מיום הצעת הנישואין ועד לחתונה (או עד ביטול האירוסין). אף על פי שלא קיימת מגבלה מגדרית על הצעות נישואין, ההצעות הנפוצות ביותר בתרבות המערבית מתרחשות ביוזמתו של הגבר, והן עשויות להיות מלוות בהצעת טבעת אירוסין לאישה [דרוש מקור]. המושג "הצעת נישואין" לא היה קיים עד לפני 1,000 שנה.[דרוש מקור] רוב הנישואים נערכו בעקבות שידוך בין משפחות או כהסכמים פוליטיים בין מדינות. נכון ל-2013, חלק ניכר מהזוגות הנשואים בחברה המערבית הם זוגות שעברו את שלב הצעת הנישואין. התיעוד הראשון בהיסטוריה להצעת נישואין שמלווה בטבעת יהלום הוא משנת 1477, כאשר מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הציע נישואין למארי, דוכסית בורגונדיה. על ידי הנישואים האלו הוא סיפח לידו את נחלותיה של בורגונדיה. רוב הצעות הנישואין נעשות על ידי הגבר, ללא ידיעה מוקדמת על כך מצד האישה, וישנן הכנות שנעשות לפני ההצעה עצמה. הצעד הראשון הוא רכישת טבעת האירוסין. רוב הגברים מעדיפים לא לערב את בת הזוג בבחירת טבעת האירוסין כדי לשמור על אפקט ההפתעה. יש כאלו שמערבים את חברותיה של הכלה המיועדת או בנות משפחתה כדי להצליח לקלוע לטעמה של בת הזוג בטבעת האירוסין. לאחר רכישת טבעת האירוסין בא שלב תכנון ההצעה עצמה. מחווה נפוצה להצעת נישואין היא כריעת ברך של הגבר מול בת זוגו והצגת השאלה: "התינשאי לי?". אולם בשנים האחרונות חלק מהצעות הנישואין עברו שינוי, ובניסיון לשמור על מקוריות, מחפשים הגברים דרכים שונות להציע נישואין, החל מקפיצה ממטוס, ועד לפרסום הבקשה בשלט חוצות. מדיה וקבצים בנושא הצעת נישואין בוויקישיתוף הצעת נישואין ואתה: איך לבקש ולקבל "כן", באתר מעריב אונליין, 16 ביוני 2015 אורי טלשיר, גברים מציעים נישואין לנשים. אולי די עם זה?, באתר הארץ, 12 ביולי 2018 מהפכות - נקודות המפנה שעיצבו את עולמנו, פרק 1 חלק א', האוניברסיטה המשודרת, פרופסור יובל נח הררי, בדקה 15:30 לערך אורי טלשיר, גברים מציעים נישואין לנשים. אולי די עם זה?, באתר הארץ, 10 ביולי 2018
פטר נצ'אס

פטר נצ'אס (בצ'כית: Petr Nečas;‏ נולד ב-19 בנובמבר 1964) הוא פוליטיקאי צ'כי, כיהן כראש ממשלת צ'כיה וכראש מפלגת האזרחים הצ'כית. התפטר מתפקידיו ב-17 ביוני 2013, לאחר מעצר מנהל משרדו, יחד עם פוליטיקאים נוספים, באשמת שחיתות ומרמה. נצ'אס, מונה לסגן-שר הביטחון בשנת 1995 וכחבר בבית התחתון של הפרלמנט שנה מאוחר יותר. ב-4 בספטמבר 2006 מונה לסגן ראש הממשלה ושר העבודה והרווחה עד ל-8 במאי 2009. במרץ 2010 החליף את מירק טופולנק בתפקיד ראש המפלגה, והמפלגה בראשותו הגדילה את כוחה בבחירות שהתרחשו חודשיים לאחר מכן, במאי 2010. ב-28 ביוני 2010 מונה נצ'אס לתפקיד ראש הממשלה על ידי נשיא צ'כיה ואצלב קלאוס. ב-13 ביוני פשטה היחידה למלחמה בפשע המאורגן על משרדי ראש הממשלה, ועצרה כמה מבכיריו, וכן פקידי ממשל בכירים נוספים. בין השאר דווח, כי ראשי סוכנות המודיעין של צ'כיה ריגלו אחרי אשתו של נצ'אס כדי לאסוף כנגדה מידע, במטרה להשתמש בו בהליך הגירושין שנצ'אס החל בו. בנוסף, נעצרה קבוצה של לוביסטים, בחשד לשיחוד בכירים בממשל. במהלך הפשיטה הוחרמו 120–150 מיליון קורונה צ'כית (כ-7 מיליון דולר) ועשרות קילוגרמי זהב. בתחילה, סירב נצ'אס להתפטר, והודיע כי לא היה מודע למעשי העצורים. אך ב-17 ביוני הודיע על התפטרותו המיידית, והחזיר את המנדט לידי הנשיא מילוש זמאן. מדיה וקבצים בנושא פטר נצ'אס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטר נצ'אס פטר נצ'אס, ברשת החברתית פייסבוק סיקור נרחב על הפרשיה באתר ה-BBC. "האם זהו סופו הפוליטי של פטר נצ'אס?", האקונומיסט, 14 ביוני 2013.
שירי ארץ אהבה

שירי ארץ-אהבה הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר הישראלי, עמיר בניון, שיצא בשנת 2013. האלבום מורכב כולו מגרסאות כיסוי של בניון לשירים עבריים קלאסיים של יוצרים בולטים כדוגמת נעמי שמר, נתן יונתן, מאיר אריאל, שמוליק קראוס, ארקדי דוכין ועוד. בעקבות האלבום יצא בניון לסיבוב הופעות הנושא את שם האלבום. מידע על האלבום שירי ארץ אהבה באתר MusicBrainz
בן כושים

בן כושים (Black Boy) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת ריצ'רד רייט אשר יצא לאור בשנת 1945. הספר מספר על ילדותו של הסופר בצל האפליה הגזעית בדרום ארצות הברית, ואודות שאיפתו להגיע לצפון המדינה ולחירות. בתחילת הספר רייט מתאר את ילדותו המוקדמת במיסיסיפי, ואת ההגירה בגיל צעיר לממפיס. בממפיס אב המשפחה נוטש אותם, והמשפחה נקלעת לעוני ולרעב. בעקבות העוני, נאלצת המשפחה לעבור לחיות אצל סבתו בג'קסון. אצל סבתו הנוהגת כנוצרייה אדוקה, נכפה עליו אורח חיים דתי ושמרני. במהלך נעוריו הוא חוסך כסף על מנת להגר צפונה, במקום בו נמצא החופש, לכאורה. לבסוף, הוא מהגר לממפיס ומאוחר יותר ביחד עם משפחתו לשיקגו הצפונית. במהלך הספר, מתאר רייט כיצד נחשף לתאוריות כמו מרקסיזם ואתאיזם וכיצד חושל אופיו, והוא למד לפתח דעה עצמית. בסוף הספר, מבקר רייט לא רק את הממסד הלבן, אלא גם את הציבור השחור, אשר מאפשר לאפליה כנגד השחורים להתקיים. בעברית נתפרסם הספר בשם "בן־כושים" ויצא לאור בשנת 1947 בהוצאת עם עובד בתרגומו של נח שטרן. בתקופה בה התפרסם הספר בעברית, המילה "כושי" עוד נחשבה תקינה פוליטית. בן כושים, באתר OCLC (באנגלית) בן כושים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גן פסלים

גן פסלים הוא גן אשר ייעודו העיקרי הוא הצגת פסלים. זאת להבדיל מגן אשר ייעודו העיקרי שעשוע או ריאה ירוקה, ואשר עשוי להכיל גם יצירה פיסולית דקורטיבית או אנדרטה. בגן פסלים היצירות צפופות יחסית. גני פסלים נמצאים לעיתים קרובות במוזיאונים, ומשמשים להצגת הפסלים הגדולים יותר, או אלו אשר הצגתם דורשת אינטראקציה מיוחדת עם הטבע (למשל אינטראקציה עם בריכת מים). בנוסף נמצאים גם גני פסלים כמתחם עצמאי. גני פסלים נמצאים לעיתים גם בגנים ציבוריים, שם הם נגישים יותר לציבור, אך חשופים יותר לסכנה של ונדליזם וגנבה. מוזיאון תל אביב מוזיאון ישראל בירושלים גן הפסלים התת-ימי באילת גן הפסלים בחיפה (פסלי אורסולה מלבין) גן הפסלים בגן הטכנולוגי מלחה גן הפסלים של משה ציפר בצפת גן הפסלים של יחיאל שמי בקיבוץ כברי גן הפסלים של יגאל תומרקין במושב בורגתא גן פסלים בית החולים בילינסון גן הפסלים ע"ש טופור, במרכז הרפואי שיבא גן הפסלים של יגאל תומרקין בגן לאומי כוכב הירדן וליד סביל אבו נבוט גן פסלים ע"ש יואב דגון ברמת השרון גן פסלים בגליל בכפר כאוכב אבו אל-היג'א גן פסלים במושבה יקנעם גן פסלים בקיבוץ כפר סאלד גן פסלים של הפסל יומה שגב בגדרה גן הפסלים בבסיס חיל האוויר תל נוף גן פסלים בשכונת גבעת נשר בעיר נשר גן פסלים של קטה אפרים מרכוס בכפר שמריהו גן פסלים של ברנרד רדר באוניברסיטת רייכמן אם וילד מס' 2, 1941-45, ברונזה. מוצג בגן הפסלים במוזיאון ישראל "רוכב אופניים", יצירתו של דוד גרשטיין, בגן הפסלים ע"ש טופור, במרכז הרפואי שיבא "אישה עם שלבי סולם", יצירתה של עפרה צימבליסטה, גן הפסלים ברמת השרון המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ארצות הברית מוזיאון הירשהורן, וושינגטון די. סי., ארצות הברית גן הפסלים סוקרטס בקווינס, ניו יורק, ארצות הברית גן מוזיאון רודן, פריז, צרפת מוזיאון קרולר-מילר, הולנד גן הפסלים, מוסקבה המוזיאון הפתוח בהאקונה, יפן גן ויגלנד אוסלו מוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרסי מרסל בזנסון

פרסי מרסל בזנסון (באנגלית: Marcel Bezençon Awards) הם פרסים הניתנים כל שנה בתחרות האירוויזיון ובתחרות המלודיפסטיבלן בשוודיה לאמנים נבחרים בקטגוריות שונות בנפרד מהתחרויות עצמן. יוזמי הפרסים הם כריסטר ביורקמן (מייצג שוודיה באירוויזיון 1992 וכעת ראש המשלחת של שוודיה באירוויזיון) וריצ'רד הריי (חבר להקת הרייס שייצגו את שוודיה וזכו באירוויזיון 1984). הפרסים נקראים על שמו של מרסל בזנסון, הוגה רעיון האירוויזיון, וניתנים בשלוש קטגוריות: פרס התקשורת - ניתן לאמן המבצע הטוב ביותר שנבחר על ידי אמצעי התקשורת הרשמיים המסקרים את האירוע. הפרס האמנותי - ניתן לאמן עם הביצוע האמנותי הטוב ביותר שנבחר על ידי זוכי אירוויזיון לשעבר (עד לשנת 2009), ועל ידי השופטים (משנת 2010). פרס המלחין - ניתן למלחין השיר עבור ההלחנה המקורית ביותר והטובה ביותר שנבחרה על ידי מלחיני השירים המשתתפים. בשנים 2002 ו-2003 ניתן פרס החובבים (שנבחר על ידי הארגון הכללי של חובבי האירוויזיון). פרס זה הוחלף ב"פרס המלחין" ב-2004. בשנת 2008 ניתן שוב "פרס החובבים" באופן חד-פעמי (שנבחר על ידי מועדון החובבים Spotlight). עד שנת 2009 בחירת זוכה "הפרס האמנותי" נעשתה על ידי זוכי אירוויזיון לשעבר, אך מכיוון שזוכי אירוויזיון ותיקים אינם מעורים באירוויזיונים כמו השופטים המייצגים את המדינות המשתתפות בתחרות, אשר צופים בחזרות לאירוע, עברה בשנת 2010 בחירת הזכייה בפרס לשופטים. פרסי מרסל בזנסון מאפשרים לאמנים שונים המשתתפים באירוויזיון שלא בהכרח מגיעים למקומות גבוהים בתחרות עצמה בכל זאת להגיע להישגים ולהכרה בינלאומית. כך למשל, שירו של הראל סקעת "מילים", שהגיע למקום ה-14 באירוויזיון 2010 הגיע להישג חסר תקדים כשזכה בכל שלושת הפרסים באותה שנה. החל מ-2010 שדרני תחרות האירוויזיון הם אלה הבוחרים את זוכי הפרס במקום זוכי אירוויזיון לשעבר. פרס זה, שהחליף את "פרס החובבים", ניתן לראשונה בשנת 2004. "פרס החובבים" ניתן בשנים 2002 ו-2003 לזוכים שנבחרו על ידי הארגון הכללי של חובבי האירוויזיון. בשנת 2004 החליף אותו "פרס המלחין". בשנת 2008 בלבד ניתן "פרס החובבים" על ידי מועדון חובבי האירוויזיון השוודי Poplight. משנת 2005 הטלוויזיה השוודית (SVT) מעניקה את פרסי מרסל בזנסון בגרסה משלה לשירים אשר הגיעו לגמר בתחרות המלודיפסטיבלן. הקטגוריות בגרסה השוודית זהות לאלה שבגרסת האירוויזיון. פרס זה ניתן רק בשנת 2008, כמו באירוויזיון עצמו, על ידי מועדון חובבי האירוויזיון השוודי Poplight. אתר האינטרנט הרשמי של פרסי מרסל בזנסון (באנגלית) פרסי מרסל בזנסון, באתר חובבי האירוויזיון השוודי Poplight Israeli grand slam in the Marcel Bezençon Awards, באתר האירוויזיון www.eurovision.tv, ב-30 במאי 2010 ‏
החזית המערבית

האם התכוונתם ל... החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה – זירת קרבות במערב אירופה במהלך מלחמת העולם הראשונה החזית המערבית במלחמת העולם השנייה – זירת קרבות במערב אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה החזית המערבית (ברית המועצות) – קבוצת ארמיות סובייטיות במהלך מלחמת העולם השנייה החזית המערבית (האימפריה הרוסית) – קבוצת ארמיות רוסיות במהלך מלחמת העולם הראשונה
וולטר אייזקסון

וולטר אייזקסון (באנגלית: Walter Isaacson; נולד ב-20 במאי 1952) הוא סופר וביוגרף יהודי-אמריקאי. היה היו"ר והמנכ"ל של רשת CNN ועורך המשנה של המגזין טיים. מכהן כיום כנשיא ומנכ"ל מכון המדיניות אספן (Aspen) בוושינגטון. כתב ביוגרפיות על הנרי קיסינג'ר, בנג'מין פרנקלין, אלברט איינשטיין, לאונרדו דה וינצ'י, סטיב ג'ובס ואילון מאסק. זוכה אות הרצאת ג'פרסון לשנת 2014. אייזקסון נולד בניו-אורלינס שבלואיזיאנה, בן בכור מתוך שניים, למשפחה יהודית. אביו, ארווין אייזקסון היה מהנדס ואמו בטסי מתווכת מקרקעין. לאחר סיום לימודיו בבית הספר הפרטי "איזידור ניומן" בעירו החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד אותם סיים בשנת 1974 כאשר קיבל תואר בהיסטוריה ובספרות. לאחר מכן למד מטעם קרן רודז באוניברסיטת אוקספורד פילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה. הוא החל את קריירת הכתיבה שלו בעיתון הבריטי סאנדיי טיימס ובעיתון המקומי The Times-Picayune. בשנת 1978 הצטרף למגזין טיים ככתב פוליטי ואחר כך בתפקידי עריכה, ובשנת 1996 מונה לעורך הראשי של המגזין. בשנת 2001 מונה ליושב ראש ומנכ"ל של רשת הטלוויזיה CNN, ובשנת 2003 מונה לנשיא ומנכ"ל של מכון אספן בוושינגטון. הוא מכהן כחבר בכמה מועצות מנהלים של חברות וקרנות בארצות הברית. אייזקסון פרסם במשך השנים מספר ספרים בהם הביוגרפיות של אלברט איינשטיין, הנרי קיסינג'ר ובנג'מין פרנקלין. בשנת 2011 פרסם את ספרו "סטיב ג'ובס" שהפך במהרה לרב-מכר בינלאומי ושבר את שיאי המכירות של ספרי ביוגרפיה. הספר, המספר את סיפורו של מייסד אפל, סטיב ג'ובס בהתבסס על שיחות עם ג'ובס עצמו ועם בני משפחה וחברים. בשנת 2012 נבחר על ידי טיים מגזין לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם. The Wise Men: Six Friends and the World They Made (1986) Kissinger: A Biography (1992) Benjamin Franklin: An American Life (2003) Einstein: His Life and Universe (2007) American Sketches (2009) Steve Jobs (2011) The Innovators: How a Group of Hackers, Geniuses, and Geeks Created the Digital Revolution (2014) Leonardo Da Vinci (2017) The Code Breaker: Jennifer Doudna, Gene Editing, and the Future of the Human Race (2021) - ביוגרפיה על ג'ניפר דאודנה חמישה מספריו תורגמו לעברית: איינשטיין: חייו והיקום שלו, בהוצאת משכל, 2011 סטיב ג'ובס, בהוצאת מודן, 2011 החדשנים: על חבורת ההאקרים, הגאונים והגיקים שיצרה את המהפכה הדיגיטלית, תרגומו של אסף שור בהוצאת כנרת זמורה-דביר, ספטמבר 2017 לאונרדו דה וינצ'י: הביוגרפיה, בהוצאת מודן, 2019 אילון מאסק, בהוצאת כנרת זמורה דביר, 2023 מדיה וקבצים בנושא וולטר אייזקסון בוויקישיתוף וולטר אייזקסון (1952-), דף שער בספרייה הלאומית וולטר אייזקסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וולטר אייזקסון, ברשת החברתית Goodreads על וולטר אייזקסון, באתר NEH ברברה אורטוטאי, אי-פי, האיש שפיצח את חידת ג'ובס, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011 The World's 100 Most Influential People: 2012, באתר ה-TIME, אפריל 2012 (באנגלית)
איי CpG

בגנומיקה, איי CpG (באנגלית: CpG islands) אלו אזורים גנומיים בעלי שכיחות גבוהה של אתרי CpG. ה"p" ב-CpG מייצג את הקשר הפוספודיאסטרי שבין ציטוזין (C) לגואנין (G), הנוצר בעת פילמור חומצת הגרעין. ה-C וה-G מצויים זה לצד זה ברצף ה-DNA או ה-RNA עקב קישורם הכימי בקשר הפוספודיאסטרי שהוא קשר קוולנטי, להבדיל מקשרי המימן הנוצרים בעת זיווג בסיסים בין ציטוזין וגואנין המצויים זה מול זה בחומצת גרעין בעלת מבנה דו-גדילי, כדוגמת DNA המצוי בתאים. אין הגדרה אובייקטיבית לאיי CpG וההגדרה הפורמלית הרווחת של אי CpG היא - אזור בעל לפחות 200 זוגות בסיסים, בעל שכיחות C ו-G הגבוהה מ-50% ובעל יחס observed-to-expected של CpG (המחושב על ידי הנוסחה - ((Num of CpG/(Num of C × Num of G)) × Total number of nucleotides in the sequence)) הגבוה מ-60%. בגנומים של יונקים, איי CpG הם לרוב באורך של 300-3,000 זוגות בסיסים, ונמצאים בתוך או בסמיכות ל-40% מהפרומוטורים של הגנים. אצל בני אדם - כ-70% מהפרומוטורים מכילים ריכוז CpG גבוה ועקב כך איי CpG הם דרך נוחה לזיהוי מיקומם של גנים. מחקר שנערך ב-2002, המבוסס על סקירה נרחבת של רצף הכרומוזומים ההומניים 21 ו-22 מצא כי בניגוד לאזורים גנומיים העשירים ב-GC כגון חזרות מסוג Alu, איי CpG "אמיתיים", המקושרים לאזורי ה5' של גנים, הם אזורים באורך של יותר מ-500 זוגות בסיסים, בעלי לפחות 55% של GC ובעלי יחס observed-to-expected של CpG הגבוה מ-65%. איי CpG מאופיינים בשכיחות CpG של לפחות 60% מהשכיחות המצופה, שהיא בערך 4-5% (בגנום האנושי כ-42% מהנוקליאוטידים הם G או C ולכן ההסתברות לקבל אתר CpG צריכה להיות 0.21*0.21=4.41%), כלומר שכיחות של לפחות 2.6% (0.6*0.0441=0.02646), בעוד שבשאר הגנום שכיחות ה-CpG נמוכה יותר - פחות מ-1%. בניגוד לאתרי CpG באזורים המקודדים בתוך גנים, ברוב המקרים אתרי CpG באיי CpG שבתוך פרומוטורים אינם ממותלים במידה והגן מתבטא. ההבחנה בתופעה זו הובילה להבנה כי מתילציה של אתרי CpG בפרומוטורים יכולה להוביל להשתקה של ביטוי הגן. בגנים שמתבטאים - רוב המתילציות מתבצעות במרחק קצר מאיי ה-CpG (באזורים הנקראים "חופי CpG") ולא באיים עצמם. הרצף CpG הוא רצף פלינדרום ולכן לאחר ההכפלה האנזימים שיוצרים את המתילצייה מזהים את ה-C הממותל מה-CpG בגדיל המקורי וממתלים את ה-C החדש, המשלים ל-G המקורי. הסיבה לנדירות היחסית של אתרי CpG בDNA של חולייתנים היא שציטוזין בסידור כזה נוטה לעבור מתילציה וציטוזין ממותל נוטה לעבור דה-אמינציה (הסרת קבוצת אמין) ספונטנית ולהפוך כתוצאה מכך לתימין. בבני אדם אמנם קיים אנזים בשם Thymine-DNA glycosylase היודע לתקן תימינים ממוטציות T/G אך הוא אינו יעיל מספיק כדי למנוע את קצב המוטציות הגבוה יחסית בדינוקלאוטיד CpG. כתוצאה מכך הדינוקלאוטיד CpG הולך ונעלם במהלך האבולוציה וקיומם של צברי CpG הוא לא דבר מובן מאליו. איי CpG לרוב נמצאים באזורי תחילת השעתוק של גנים (במיוחד ליד housekeeping genes, בחולייתנים). קיומם של איי CpG מוסבר לרוב על ידי כוחות סלקטיביים המובילים לרמות מתילציה נמוכות באזורים גנומיים אלו. היות שמתילציות באזור זה מעלות את ההסתברות לדה-אמינציות ספונטניות של הציטוזינים, שיכולות להוביל להרס הפונקציה או הבקרה של הגן קיימת סלקציה אבולוציונית חזקה נגד אותן מתילציות. מדיה וקבצים בנושא איי CpG בוויקישיתוף
ערן זינגר

ערן זינגר (נולד ב-8 בינואר 1977 בחיפה) הוא עיתונאי וכתב רדיו ישראלי. למד ערבית באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בר-אילן. את עבודתו בקול ישראל החל בשנות ה-90, ככתב רשת ב' בחיפה. היה ממונה על סיקור אירועים מיוחדים, בהם הנסיגה מדרום לבנון בשנת 2000, אירועי הטרור באינתיפאדה השנייה וכן סיקור שוטף מהשטח במהלך מלחמת לבנון השנייה. באמצע שנות האלפיים שידר מוזיקה ב-88FM, ובמשך כמה שנים ערך לפרקים את חדשות קול ישראל מירושלים. משמש ככתב לענייני ערבים בכאן 11 מחטיבת כאן חדשות ומגיש התוכנית "מרחאבית" ברדיו כאן ב' ומשמש כמגיש מחליף בתוכנית "העולם היום" המשודרת בכאן 11. מסקר את העולם הערבי ואת ערביי ישראל בסיועם של קשבי רדיו מכאן. ערן זינגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מהצד של החיג'אב, באתר העין השביעית, 28 בפברואר 2017 ערן זינגר: "מן הראוי שיהיה כתב ערבי שיסקר את החברה הערבית", מתוך הפודקאסט "מה קורה כאן" בהגשת לי-אור אברבך, כאן- תאגיד השידור הישראלי, 23 באוגוסט 2018 אורן פרסיקו, חשוב, מעניין וכן, יש גם רייטינג, באתר העין השביעית, 23 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.