laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שילומים (סרט)

שילומים (ברוסית: Контрибуция) הוא סרט קולנוע רוסי בבימויו של סרגיי סנז'קין, בהפקת אולפני לנפילם. מבוסס על הרומן מאת לאוניד יוזפוביץ' באותו שם. בסרט מככבים מקסים מטבייב (כקצין הצבא הלבן אנטולי פפליאייב) ויליזבטה בויארסקאיה (בתפקיד האלמנה). הסרט שוחרר לתפוצה נרחבת ב-17 במרץ 2016 ואורכו הוא שעה ו-40 דקות. גרסה מורחבת של הסרט (באורך של שעתיים ו-50 דקות) הוקרנה בבתי קולנוע מסוימים והיא שודרה גם בערוץ הראשון ב-5 בנובמבר 2018. הקרנת הסרט לוותה בקונפליקט בין הבמאי והמפיק, וכתוצאה מכך סנז'קין ויוזפוביץ' (התסריטאי) דרשו להסיר את שמם מהקרדיטים. הסרט מתרחש בשנת 1918 בעיר פרם בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. חיל משמר של הצבא הלבן במרכז סיביר תחת פיקודו של הגנרל הצעיר אנטולי פפליאייב כובש את העיר. הצבא מותש, אין מספיק תחמושת, מדים והוראות ברורות מפיקוד הצבא. הגנרל מזמין את סוחרי העיר לאסוף כסף עבור הצבא. האלמנה העשירה צ'אגינה מביאה כשיפוי יהלום יקר. למחרת, היהלום נעלם באופן מסתורי. החיילים מציעים לקצין הצ'קה השבוי בידיהם, אנדריי מורזין (שנידון כבר למוות), למצוא את הגנב תמורת חנינה. מקסים מטבייב — גנרל אנטולי פפליאייב יליזבטה בויארסקאיה — יקטרינה צ'אגינה, האלמנה העשירה נאדז'דה טולובייבה — ורה קאזאנקובה איליה נוסקוב — אנדריי מורזין, חוקר יבגני דיטאלוב — קוזמה נאסונוב, חוואי קונסטנטין וורוביוב — מסטיסלאב קאמנסקי, הבעלים של חברת הספנות ארתור ואחה — לאונרד קאלמיקוב, תעשיין יורי איצקוב — גריבושין, סוחר הגילדה הראשונה איגור צ'רנביץ' — אהרון זילברשטיין, בנקאי יהודי סרגיי פרגודוב — קפטן שאמארדין אנדריי גולנב — קונסטנטינוב, צורף גרגורי צ'אבאן — גנטוצ'קין, מטורף אנדריי פולישצ'וק — קפטן המטה פלשאקוב, ראש המודיעין הנגדי אלכסנדר שפיניוב — השליש של פפליאייב סרגיי גאמוב — קולונל קרפוצ'ה, מנהל לוגיסטיקה וסילי שצ'יפיצין — אוסטין סרגיי קודריאבצב — סאמוילוב אנדריי טרנטייב — זבצ'נקו הסרט צולם מינואר עד מרץ 2015 באולפני לנפילם בקרונשטאדט ובביתן החמישי של האולפנים בעיר סנקט פטרבורג, היכן שנבנתה התפאורה עבור מגוריו של מושל העיר. בצילומים השתתפו מלחי מקהלת "הרוח הבלטית" של מרכז ההדרכה 907 של הצי הרוסי, שגילמו את תפקיד חיל המשמר הלבן. "שילומים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שילומים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט באתר לנפילם טריילר הסרט באתר הערוץ הראשון ברוסיה "Релиз фильма Сергея Снежкина «Контрибуция» переносится на 17 марта". Режиссёр отказался от прокатной версии «Контрибуции» // Вечерняя Москва, 17.03.2016 "«Контрибуция»: как проходят съемки фильма с Лизой Боярской и Максимом Матвеевым". Собака.ru.
ניאו Eve

ניאו Eve (קרוי גם: ניו Vision Car) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית סטיישן, שהוצגה על ידי יצרנית הרכב הסינית ניאו בשנת 2017. דגם ה-"ניאו Eve" הוצג לראשונה בסין. תצורת סטיישן 2 דלתות הזזה רחבות הבנויות על מסילה, במרכז גוף דגם ה- "ניאו Eve" מאפשרות כניסה לנוסעי המושבים הקדמיים והאחוריים פנים דגם ה-"ניאו Eve" מרווח, המושבים בתוך הרכב נועדו לתת גמישות ומרחב. פנים הרכב יכול לאחסן עד שישה אנשים. אזור הישיבה הראשי באזור השמאלי האחורי של הפנים. הנוסעים יושבים ב-2 מושבי "פנים אל פנים", מושבים עם שולחן המתקפל החוצה. הדגם "ניאו Eve" משתמש במערכת הנקראת "NOMI", שהיא בן לוויה דיגיטלי אינטליגנטי באופן מלאכותי, אשר תמיד לומד את הנהג, את האינטרס העצמי של הנוסעים ואת המידע, כדי לענות על הצרכים שלהם. התגלמויות המכשיר נמצאות בחזית ומאחור. על גוף דגם ה-"ניאו Eve" הורכבו חיישנים, המאפשר לדגם ה-"ניאו Eve" להיות מודע לסביבתו בעת נהיגה, ולהכיר כלי רכב אחרים. 2 מושבים קדמיים מרווחים גג שקוף - שטח הגג של השמשה הקדמית משמש כ-"מצפה כוכבים" בלילה, מראה את הנהג והנוסעים, הירחים, וכוכבי הלכת בשמיים. היצרן מתכנן להתחיל בייצור המוני של הדגם בשנת 2020. מכונית קונספט ניאו ES6 דגם "ניאו Eve" - תמונות מדיה וקבצים בנושא ניאו Eve בוויקישיתוף ניאו Eve, סרטון באתר יוטיוב ניאו Eve, סרטון באתר יוטיוב אתר היצרן "NIO" nio.io/about דגם קונספט "NIO Eve" carscoops.com/2018/04/new-nio-eve-concept-announced-auto-china דגם "NIO Eve" designboom.com/technology/nio-eve-vision-concept-car-03-28-2017 דגם "NIO Eve" autonews.gasgoo.com/new_energy דגם "NIO Eve" motor1.com/news/138907/nio-eve-concept-debut
אופיר ראול גרייצר

אופיר ראול גרייצר (נולד בשנת 1981) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע ישראלי, המתגורר בגרמניה. בטקס פרסי אופיר לשנת 2018 זכה בשלושה פרסים כמפיק, במאי ותסריטאי הסרט "האופה מברלין". גרייצר גדל ברעננה לאב דתי ואם חילונית, ובנערותו חזר בשאלה ויצא מהארון כהומוסקסואל. בוגר בית הספר לקולנוע במכללת ספיר. סרטו הקצר הראשון כסטודנט, "תפילה בינואר", הוקרן בכ-20 פסטיבלים בינלאומיים ונמכר להפצה ולשידור במדינות שונות. סרט הגמר שלו "דור" השתתף גם כן במספר פסטיבלים בינלאומיים, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל קאטוביץ' ובפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל קולנוע דרום. במקביל לעבודות הבימוי שימש גרייצר כעורך של מספר סרטים דוקמנטריים באורך מלא, וכמו כן ערך עבודות וידאו ארט עם האמנים יוסף-ז'וזף דדון ואיציק בדש. ב-2015 הוזמן להשתתף בפרויקט "צ'ילה פקטורי", במהלכו ביים סרט שהוקרן בשבוע הבמאים של פסטיבל קאן. סרטו הראשון באורך מלא, "האופה מברלין", הופץ בהפצה מסחרית ב-19 מדינות שונות והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים רבים, על אף תקציבו הנמוך הנאמד בכ-800,000 ש"ח. הסרט זכה בעשרה פרסים בינלאומיים, ביניהם "פרס מיוחד מטעם חבר השופטים" בפסטיבל קרלובי וארי ופרס העריכה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בטקס פרסי אופיר לשנת 2018 הסרט היה מועמד ל-9 פרסי אופיר והיה לזוכה הגדול של הטקס לאחר שזכה ב-7 פרסים, לרבות פרסי הסרט העלילתי הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר. בגיל צעיר התחיל גרייצר לעסוק בבישול, ולאורך השנים עבד כטבח בשורה של מסעדות ובתי אוכל. במקביל להפקת סרטו "האופה מברלין" העביר בברלין קורסים בבישול, שהתמקדו במאכלים מהמטבח הישראלי-פלסטיני. בנובמבר 2018 הוציא גרייצר ספר בישול בגרמנית בשם "Ofirs Küche" ("המטבח של אופיר") המשלב מתכונים מסורתיים ישראליים-פלסטיניים. מתגורר בברלין, ונשוי מאז שנת 2012 לבן זוגו הגרמני. "תפילה בינואר" (2007): סרט עלילתי קצר (10 דקות). "דור" (2009): סרט עלילתי קצר (30 דקות). "הדיסקוטק" (2015): סרט עלילתי קצר (15 דקות). הפקה צרפתית-צ'ילאנית, בימוי בשיתוף עם טרזיטה אוגרטה. "מניין" (2015): סרט תיעודי-ניסיוני (47 דקות). הפקה ישראלית-גרמנית. "האופה מברלין" (2017): סרט עלילתי (104 דקות). הפקה ישראלית-גרמנית. "אמריקה" (2022): סרט עלילתי (127 דקות). הפקה ישראלית-צ'כית. אופיר ראול גרייצר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אופיר ראול גרייצר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אופיר ראול גרייצר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אופיר ראול גרייצר, באתר ספר הקולנוע הישראלי נירית אנדרמן, הסיפור העצוב שמאחורי הסרט הישראלי הכי מצליח של התקופה, באתר הארץ, 2 בינואר 2018 רועי רובינשטיין, היוצר הרענני של "האופה מברלין": "עם כל ההצלחה, אני עדיין תפרן" (אורכב 18.01.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר mynetraanana.co.il,‏ 9 בינואר 2018 איתמר רונאל, ‏"האופה מברלין" הוא הזוכה הגדול באופיר 2018, באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2018 נירית אנדרמן, הסיפור העצוב שמאחורי הסרט הישראלי הכי מצליח של התקופה, באתר הארץ, 2 בינואר 2018 ביוגרפיה, באתר הרשמי של גרייצר מאיה נחום שחל, מפיק "האופה מברלין" מסביר איך מצלמים סרט ב־800 אלף שקל בלבד, באתר כלכליסט, 26 בדצמבר 2017 רשימת המועמדויות והזכיות של "האופה מברלין", באתר IMDb אמיר קמינר, הסרט הישראלי "האופה מברלין" זכה בפרס בפסטיבל קרלובי וארי, באתר ynet, 8 ביולי 2017 Ofirs Küche, באתר אמזון
אסטח'ר

אסטח'ר (בפרסית: اصطخر) הייתה עיר קדומה בפרובינציית פארס ששימשה כבירת האימפריה הסאסאנית לתקופה קצרה. באסטח'ר עמד מקדש אש זורואסטרי שהוקדש לאלה אנאהיטה בתקופה האח'מנית. חלק מעמודי הענק של המבנה נותרו במקום וניתן לראותם גם כיום. תחת השלטון הסאסאני שכן בעיר האוצר המלכותי, שכלל, מלבד אוצרות וכסף, גם ספרים שונים. בעיר הייתה מטבעה משגשגת, שסימנה היה האותיות ST. המטבעה המשיכה להנפיק מטבעות גם לאחר הכיבוש הערבי בשנת 9–648. כפי שמספר בלאד'ורי, העיר נכבשה אחרי: ” לחימה עזה, השלכת אילי ניגוח והריגת 40,000 פרסים ומחיקת רוב משפחות האצולה יחד עם מנהיגי הלוחמים שחסו שם. ” העיר עמדה בהריסותיה לאחר מכן, ובמאה ה-9 מתאר ההיסטוריון אל-מסעודי את הריסות מקדש האש המפואר שעמד שם. הוא מוסיף כי האש המקודשת נלקחה מאסטח'ר למקום מבטחים יחד עם ספרים שנשמרו שם. אסטח'ר מוזכרת גם בשאה-נאמה של פירדוסי, שם מסופר כי המלך קאי-קובאד יצא לבקר בארמונו שבעיר. היסטוריה וארכאולוגיה של אסטח'ר Bivar and Boyce, "Eṣṭaḵr ", Encyclopedia Iranica, online edition. מצוטט אצל Boyce, Zoroastrians: Their Religious Beliefs and Practices, p. 156. Boyce, Zoroastrians: Their Religious Beliefs and Practices, p. 156.
גיבור (סרט, 2016)

"גיבור" (הופץ במדינות המערב בשם "מורשת של אהבה") הוא סרט מלודרמה רוסי בבימויו של יורי וסילייב ובכיכובם של דימה בילאן (בתפקיד הקולנועי הראשון שלו) וסבטלנה איוואנובה. בכורת הסרט ברוסיה התקיימה ב-31 במרץ 2016. הסרט נחל כישלון קופתי ולביקורת פושרת. הסרט נעשה בתמיכת החברה הרוסית להיסטוריה צבאית, הקרן הנוצרית על שם באזיל, קרן הקולנוע הרוסי ומשרד התרבות של רוסיה. העלילה מגוללת סיפור אהבה בין נסיכת הכתר לבין חייל בצבא הצאר עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים הרוסית ומדלגת מאה שנה קדימה אל סיפורו של צעיר רוסי בפריז של שנת 2016 שמחפש את צאצאיתה של הנסיכה שהייתה מאוהבת בסבו. תחילת המאה העשרים. הנסיכה צעירה ורה צ'רנישבה וסגן אנדריי דולמאטוב נפגשים בנסיבות מוזרות מאוד. אהדה, אהבה, נראה שלפניהם רק חיים מאושרים. מלחמת העולם הראשונה לוקחת את אנדריי לחזית והיא מתנדבת כאחות בבית החולים. העולם מתהפך, מוצף שנאה, כעס ותאוות כוח. מלחמה אחת אחרי השנייה. אנשים נחלקים לשני מחנות יריבים ומתחילים לשפוט אחד את השני וגזר הדין מבוצע באלימות אכזרית. אש הזמן הורסת את כל מה שנקרה בדרכה, אבל האהבה היא נצחית, היא מחברת כמה דורות וגורלם הנורא של ורה אנדריי לא מפריע גם לסיפור אהבה להמשיך וללבב בלב צאצאציהם גם מאה שנה אחר כך. דימה בילאן - אנדריי דולמאטוב / אנדריי קוליקוב, נינו של דולמאטוב סבטלנה איוואנובה - ורה צ'רנישיובה / ליליטה אוזוליניה, נינתה של ורה ליליטה אוזוליניה - יליזבטה יזרסקאיה פון ליבן אלכסנדר באלוייב - מיכאיל טרשצ'נקו, שר החוץ ולאחר מכן שר האוצר של הממשלה הזמנית הרוסית "גיבור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גיבור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גיבור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "גיבור" (אורכב 13.11.2018 בארכיון Wayback Machine) באתר CSM Film Production טריילר הסרט באתר יוטיוב
La Résidence Ylang Ylang

La Résidence Ylang Ylang הוא סרט עלילתי קצר קומורי משנת 2008, בבימויה של השימיה אחמדה. את הדמות הראשית, ג'יבריל, גילם אבידין סעיד מוחמד. הסרט נבחר להקרנה ב"שבוע המבקרים" בפסטיבל הקולנוע בקאן, וזכה בפרסים במספר פסטיבלים בינלאומיים אחרים.  בדומה לעבודות אחרות של הבמאית, הסרט מבקש לספר על ההיסטוריה הקומורית דרך עיניהם של בני המקום, ועוסק בתמות של זיכרון וזהות. הסרט, שהוא הסרט הקומורי הראשון, הוקרן ביותר מ-60 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, ביניהם פסטיבל הקולנוע בקאן (בשבוע המבקרים), פסטיבל סרטי הנשים בצ'נאי, הודו, ופסטיבל הסרטים השחורים הבינלאומי במונטריאול, קנדה. בין הפרסים הרבים שזכה הסרט היו הגראן פרי לסרט קצר בפסטיבל Quintessence בבנין, התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הפרנקופוני וו, בצרפת, ווציון לשבח מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית במילאן. בכפר קומורי, ג'יבריל מטפל בווילה ריקה, שניטשה על ידי בעליה המתגוררים בצרפת. בזמן שהוא עובד שם, הבקתה שלו בכפר עולה באש. חסר בית, הוא חייב למצוא מקום לגור. Festival del cortometraje francófono Vaulx-en-Velin 2009 Festival internacional de cortometrajes Clermont-Ferrand (Prix Procirep) 2009 Quintessence, Ouidah IFF 2009 "La Résidence Ylang Ylang", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "La Résidence Ylang Ylang", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) African Film Festival of Cordoba-FCAT  Hachimiya Ahamada: Dreams from the Comoros,  Beti Ellerson, African Women in Cinema, 14 December 2011 Ellerson, Beti. "African Women of the Screen as Cultural Producers: An Overview by Country." Black Camera, vol. 10 no. 1, 2018, pp. 245-287. Project MUSE, muse.jhu.edu/article/707699. The Filmmakers: Hachimiya Ahamada, Africa I Will Fleece You
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2000

האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2000 הייתה התחרות ה-10 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. גמר התחרות נערך ב-15 ביוני 2000 ב-Grieg Hall בברגן שבנורווגיה. היא אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי יחד עם תאגיד השידור הנורווגי (NRK). מוזיקאים משמונה מדינות השתתפו בגמר הטלוויזיוני. בסך הכל 18 מדינות השתתפו בתחרות. המשתתפים ביצעו קטע קלאסי לבחירתם ולוו בתזמורת הפילהרמונית של ברגן, בניצוח סימון יאנג. קרואטיה, קפריסין ושוודיה פרשו מן התחרות לשנה זו, בעוד שבע מדינות חזרו לתחרות. סטניסלב דרז'ובייצקי מפולין זכה בתחרות, כשפינלנד ורוסיה ניצבו במקומות השני והשלישי, בהתאמה. Grieg Hall (בנורווגית: Grieghallen), אולם הקונצרטים בעל 1,500 המושבים בברגן שנורווגיה, היה המקום המארח של האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2000. זהו היה ביתה של התזמורת הפילהרמונית של ברגן מאז השלמת בנייתו ב-1978. האולם, שאירח גם את תחרות הזמר של האירוויזיון 1986, קרוי על שם המלחין יליד ברגן אדוורד גריג, שהיה המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ברגן בשנים 1880–1882. ארליד אריקסטאד היה המנחה של התחרות. להקת הג'אז הנורווגית "The Brazz Brothers" הופיעה במהלך ההפסקה. בסך הכל 18 מדינות השתתפו בתחרות, מתוכן 8 מדינות עלו לשלב הגמר. המדינות שלהלן לא הצליחו לעלות לגמר: בלגיה בלגיה בריטניה בריטניה אסטוניה אסטוניה גרמניה גרמניה אירלנד אירלנד לטביה לטביה סלובקיה סלובקיה סלובניה סלובניה ספרד ספרד שווייץ שווייץ פרסים הוענקו לשלוש המדינות המובילות. הטבלה הבאה מדגישה את המקומות הראשונים באמצעות זהב, כסף וארד. תוצאות הניקוד של שאר המשתתפות אינן ידועות ואף פעם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי. האירוויזיון למוזיקאים צעירים אירוויזיון 2000 אתר האינטרנט הרשמי של האירוויזיון למוזיקאים צעירים
השימיה אחמדה

השימיה אחמדה (בצרפתית: Hachimiya Ahamada; נולדה ב-1976) היא במאית ויוצרת קולנוע קומורית-צרפתייה. אחמדה נולדה בצרפת להורים קומורים, ובעבודתה הקולנועית היא משייכת את עצמה באופן חד למדינת האיים שבאוקיינוס ההודי. בתור נערה, השתתפה אחמדה בסדנה לווידאו, וכך החלה את צעדיה הראשונים בתור יוצרת. היא למדה קולנוע ב-INSAS ‏(Institut National Supérieur des Arts du Spectacle et de la Diffusion) בבריסל, וסיימה את לימודיה בשנת 2004. את סרטה העלילתי הראשון, סרט קצר בשם La Résidence Ylang Ylang (בית הילאנג ילאנג), הוציאה כעבור ארבע שנים. הסרט זכה להצלחה והכרה בעשרות פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, וכן זכה במספר פרסים. הסרט הזה הוא מעין "חלק ראשון" בטרילוגיה של היוצרת, המספרת על קומורו מתוך הסתכלות על היסטוריה וזהות. אמחמדה, שרואה את עצמה בתור "ילדה של התפוצה הקומורית", מבקשת להשוות בין החיים של אלה שעזבו את האיים לבין אלה שנשארו, וההשפעה של העזיבה ההמונית על ארץ מוצאה. ב"Ylang", למשל, אחמדה מייצרת השוואה בין הווילה המפוארת אך נטושה של מי שפעם ראה בקומורו יעד לנופש, לבין העוני המרוד של מי שעדיין חי שם, בבקתות של פח או קש. בסרטה הבא, Ivresse d’une Oasis (שיכרות של נווה מדבר) בוחנת אחמדה את היחסים בין תושבי קומורו לבין הקומורים שבתפוצות (בעיקר צרפת), כאשר אלה חוזרים לקומורו - בעיקר בתור מבקרים בנופש. היחס המתואר בסרט הוא בעיקר אמביוולנטי; תושבי האיים רואים את ה"הגעה" ממקומות אחרים כרצון להוכיח הצלחה או עליונות, אך בה בעת הם חולמים חלומות משלהם. קומורים רבים עוזבים את האיים "רק" כדי להרוויח מספיק כדי להקל על חייהם בארצם, אך בכך הופכים את עצמם לגולים, ולחלק מהתפוצות שראו בעין לא יפה. הסרט של אחמדה, Feu leur rêve (אפר של חלומות), הוא סרט תיעודי, אותו יצרה בסיום לימודיה. הוא מסופר תחילה בגוף ראשון יחיד, ואז עובר לגוף ראשון רבים. בסרט זה ביקשה היוצרת לחקור את קשרי המשפחה הנותרים שלה באיים, וגילתה שעל אף קשרי דם, הזמן מייצר שברים, ושהמצב של הגירה מונעת דחק כלכלי הרווח בקומורו הוא בסיס גם ליחסי תרבות ומשפחה. אחמדה פעילה בהקמה ובקידום של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של קומורו, אשר נוסד ב-2011, יחד עם מוחמד סעיד אומה, אשר יזם את הפרויקט, לאחר שהקים את FIFAI (פסטיבל הסרטים מאפריקה ואיי העולם - International Festival of Films from Africa and the Islands of the World) בראוניון. מטרתה היא לקדם את פיתוח הקולנוע הקומורי, תעשייה שכמעט ואינה קיימת, ואת עבודותיהם של יוצרים קומורים. השימיה אחמדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Interview / Hachimiya AHAMADA: A local filmmaker, Adjimael Halidi, No Man's Land Hachimiya Ahamada: Dreams from the Comoros,  Beti Ellerson, African Women in Cinema, 14 December 2011
יחסי מונגוליה–נפאל

יחסי מונגוליה–נפאל הם היחסים הדיפלומטיים בין מדינת מונגוליה והרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל. מונגוליה ונפאל כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 בינואר 1961. בדרג המדיני, לשתי המדינות אין שגריר קבוע, ושגריר נפאל בבייג'ינג מוסמך לפעול בעניינים הקשורים למונגוליה, בעוד שגריר מונגוליה בניו דלהי, מוסמך לפעול בעניינים הקשורים לנפאל. אחד המאפיינים הבולטים של שתי המדינות, זה ששתיהן מדינות ללא מוצא לים ושתיהן גובלות בסין. מונגוליה ונפאל הן חברות פעילות ומשתפות פעולה בפורום המדינות הבלתי-מזדהות. במרץ 1995 ביקר ראש ממשלת נפאל מאנמוהאן אדהיקארי, ביקור רשמי במונגוליה. ב-2001 בין 5 ל-7 בינואר ביקר נשיא מונגוליה נצגין באגאבנדי בנפאל. לאור הזמנתו של שר החוץ הנפאלי לשעבר, פראקאש שראן מהאט, ביקר שר החוץ המונגולי Tsend Munkh-Ogil, ביקור רשמי בנפאל בין 18 ל-20 בדצמבר 2016. בין מונגוליה לנפאל קיימת מדיניות סחר חופשי. הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות די מוגבלים. על פי נתוני היקף הסחר בין שתי המדינות, עולה כי בשנים 2015–2016, סך הייצוא והייבוא בין מונגוליה לנפאל, הסתכם ב-3.75 מיליון ו-38.03 מיליון רופי נפאלי.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא יחסי מונגוליה–נפאל בוויקישיתוף יחסי מונגוליה-נפאל באתר משרד החוץ הנפאלי ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופימץ (כדורסל)

אופימץ (ברוסית: Уфимец) הוא מועדון כדורסל רוסי לגברים מהעיר אופה. מתמודד בסופרליגה הרוסית ובגביע רוסיה. הקבוצה הוקמה בספטמבר 2012 על בסיס בית ספר לספורט באופה. הקבוצה התמודדה לראשונה באליפות הלאומית של המחוז הפדרלי אוראל-הוולגה בנובמבר 2014. בעונת 2014/2015 הקבוצה סיימה במקום השלישי של האליפות המחוזית. בעונת 2015/2016 הקבוצה זכתה בגביע אוראל, שהתקיים בעיר ברזובסקי, שבמחוז סברדלובסק לזכרו של המאמן מהעיר אופה יורי מקסימוב. הקבוצה סיימה את אותה עונה ללא הפסד, כשהיא מנצחת את כל 20 המשחקים. בעונת 2016/2017 הקבוצה התמודדה לראשונה בליגות המקצועניות ברוסיה, כשהורשתה להתמודדה בסופרליגה 2, הליגה השלישית בחשיבותה במערך הליגות בכדורסל ברוסיה. בעונת 2018/2019 העפילה לשלב 16 האחרונות אך הפסידה. בעונת 2019/2020 מתמודדת בליגה השנייה בחשיבותה במדינה, סופרליגה 1. אתר האינטרנט הרשמי של אופימץ
אורל אופה

אורל אופה (ברוסית: Ура́л Уфа) הוא שמה של קבוצת כדורעף מקצוענית מהעיר אופה שבבשקורטוסטן. נוסד בשנת 1992 ומתמודד באליפות רוסיה בכדורעף. הישג השיא הוא סגנות אליפות רוסיה בעונת 2012/2013, העפלה לגמר גביע האתגר האירופי בעונת 2012/13 וגמר הגביע הרוסי בכדורעף בעונת 1999. הישג השיא במפעלים האירופיים הוא העפלה לרבע גמר גביע קונפדרציית הכדורעף האירופית בעונת 2006/2007. מדיה וקבצים בנושא אורל אופה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורל אופה אורל אופה, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ברוסיה ובנושא כדורעף. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורי וולדן

קורי וולדן (באנגלית: Corey Walden; נולד ב-5 באוגוסט 1992) הוא כדורסלן אמריקאי-אוקראיני המשחק בעמדות הרכז והקלע בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית. בנו של קלייטון ולואנה. וולדן למד לימודים כלליים במדעי הבריאות. וולדן שיחק בתיכון דייטונה ביץ' שבפלורידה, שם הוא קלע סך הכל 57 שלשות והעמיד ממוצעים של 28.4 נקודות ו-4 חטיפות למשחק. כאשר סיים את הלימודים בתיכון, היה וולדן מקום ראשון בקלעי כל בזמנים של התיכון עם 1,647 נקודות ומקום ראשון גם בחטיפות. ההופעה הטובה ביותר שלו הייתה בגמר האזורי בשנת 2009 שבו הוא קלע 38 נקודות נגד מלבורן. וולדן החל את קריירת המכללות שלו באוניברסיטת סטטסון, שם הוא פתח בכל 24 המשחקים בהם שיחק והעמיד ממוצעים של 12.0 נקודות, 3.3 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק. לאחר עונת 2010/2011, הוא הועבר לאוניברסיטת מזרח פלורידה אבל לא שיחק במהלך העונה עקב פציעה. לאחר מכן, הועבר וולדן לאוניברסיטת מזרח קנטקי, שם שיחק את שלושת שנות הקולג' האחרונות שלו. בשנת 2014 וולדן העמיד ממוצעים של 23.3 נקודות, 3.7 חטיפות ב-66 אחוזים מהשדה ונבחר ל-MVP. בעונתו האחרונה במכללה, הוא העמיד ממוצעים של 18.6 נקודות, 4.0 ריבאונדים, 3.8 אסיסטים ו-3.1 חטיפות ב-34.6 דקות למשחק. לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 2015, הצטרף וולדן לבוסטון סלטיקס עבור ליגת הקיץ של ה-NBA שבה הוא עמד על 2.0 נקודות, 2.5 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-3.5 חטיפות ב-16.5 דקות למשחק. ב-25 בספטמבר 2015, הוא חתם בבוסטון סלטיקס. ב-24 באוקטובר לאחר שהופיע בארבעה משחקי קדם עונה בלבד, בוסטון סלטיקס ויתרו על וולדן, וב-31 באוקטובר הוא הועבר למיין רד קלאוס מליגת הפיתוח של ה-NBA כשחקן של בוסטון סלטיקס. וולדן הצטרף שוב לבוסטון סלטיקס לליגת הקיץ של ה-NBA בשנת 2016 שם לא הרבה להרשים. ב-17 ביולי 2016, חתם וולדן בקבוצה הבלגית אוסטנדה. ב-26 ביולי 2017, הגיע וולדן לישראל וחתם בהפועל חולון לעונה. ב-5 בדצמבר 2017 קלע וולדן שיא קריירה של 31 נקודות, עם 9 מ-13 מהשדה, בניצחון 94-90 על אולדנבורג. שלושה ימים לאחר מכן, וולדן נבחר ל-MVP של המחזור בליגת האלופות. וולדן זכה עם חולון בגביע המדינה על חשבון מכבי תל אביב, וכן עזר לחולון להגיע לגמר הליגה שם הם הפסידו למכבי תל אביב. ב-32 משחקים ששיחקו בעונת 2017/2018 (בליגה הישראלית ובליגת האלופות), קלע וולדן 10.4 נקודות, 3 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק. ב-11 ביולי 2018, חתם וולדן על הארכת חוזהו לשנה עם הפועל חולון, באותה העונה זכה וולדן בשחקן המצטיין של ליגת ווינר סל, לאחר שהוביל את חולון בנקודות והיה שחקן משמעותי בליגה, באותה עונה קלע וולדן 18.7 נק', 5.1 ריב' ומדד ממוצע של 23.0.. ב-24 ביולי 2019 חתם בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית, המתמודדת גם במפעל היורוקאפ ובליגה האדריאטית. מדיה וקבצים בנושא קורי וולדן בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket דובי פיק, ‏הפאזל מתחבר: קורי וולדן חתם בהפועל חולון, באתר ONE‏, 26 ביולי 2017 השני באירופה: 90:94 לחולון על אולדנבורג, באתר ערוץ הספורט, 5 בדצמבר 2017 הפועל חולון זכתה בגביע בפעם השניה בתולדותיה, באתר ערוץ הספורט, 16 בפברואר 2018 מכבי תל אביב זכתה באליפות אחרי ניצחון 75:95 על הפועל חולון בגמר, באתר וואלה, 14 ביוני 2018 אור שקדי‏, הפועל חולון: קורי וולדן חתם לעונה נוספת, באתר וואלה, 11 ביולי 2018 קורי וולדן חתם בפרטיזן בלגרד, באתר ynet, 24 ביולי 2019
משה דוידוביץ

משה דוידוביץ (נולד ב-9 בנובמבר 1967), הוא ראש מועצה אזורית מטה אשר משנת 2018. בעברו מנכ"ל הרשות לפיתוח הגליל ומנכ"ל עיריית עכו. דוידוביץ שירת כקצין חימוש בחיל השריון. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית אונו. את דרכו הציבורית החל משה דוידוביץ בעיריית עכו בשנת 1992, אז החל לעבוד כעוזר מנכ"ל העירייה. עם השנים התקדם בסולם הדרגות, שימש כראש מינהל איכות סביבה בעירייה ובהמשך כמנכ"ל עיריית עכו בתקופת כהונתו של שמריהו בירן כראש העירייה. בשנת 2004 פנה לכיוון עבודה ציבורית ברמה הארצית, והשתלב כחשב מלווה במשרד הפנים. במסגרת העבודה במשרד ליווה את עיריית חצור הגלילית בתהליכי הבראה. בין השנים 2005–2010 שימש כמנכ"ל הרשות לפיתוח הגליל, תחת שרביטם של שלושה שרים: שמעון פרס, יעקב אדרי וסילבן שלום. לאחר תקופה זו, עשה דוידוביץ פסק זמן של שלוש שנים מהמגזר הציבורי, ושימש כמנכ"ל פרויקט ארנה נהריה, להקמת הקניון משלבי התכנון ועד שלבי הביצוע. בשנת 2013, חזר דוידוביץ לעבודה ציבורית עת מינויו למנכ"ל מועצה אזורית מטה אשר על ידי ראש המועצה יהודה שביט אשר נפטר באופן פתאומי כשנה לאחר מכן והותיר את דוידוביץ כמנהל בכיר יחיד במועצה, נוכח העובדה כי באותה קדנציה שביט עבד ללא סגנים. לאחר פטירתו של שביט, המשיך דוידוביץ לשמש כמנכ"ל גם בתקופת ראש המועצה הנבחר יורם ישראלי. בשנת 2014, לאור רצונו של ישראלי לחזור ולעבוד במודל המקובל במטה אשר של ראש מועצה ושני סגנים, ולאור בקשתו של ישראלי מדוידוביץ, נבחר האחרון לתפקיד סגן ראש המועצה, וכיהן בתפקיד זה עד לבחירות באוקטובר 2018 בהן התמודד לראש הרשות. בבחירות אלה נבחר לראש המועצה האזורית ברוב של 66% מכלל הבוחרים והיה לראש המועצה הראשון במטה אשר שאיננו מתגורר בקיבוץ בתחומי המועצה. בדצמבר 2018 נבחר לכהן כיו"ר פורום קו העימות וכסגן יו"ר אשכול רשויות גליל מערבי.[דרוש מקור] בפברואר 2024 נקבע שימשיך בתפקידו כראש המועצה האזורית מטה אשר, בהיותו המועמד היחיד לתפקיד. דוידוביץ, נשוי ואב לשלושה, מתגורר במושב בוסתן הגליל. מדיה וקבצים בנושא משה דוידוביץ בוויקישיתוף קרני עם-עד, הבחירות במועצות האזוריות: במגידו ובגלבוע אין שינוי, ראש חדש למטה אשר ולחוף הכרמל, באתר mynet‏ קיבוץ, 31 באוקטובר 2018
יחסי נפאל–רואנדה

יחסי נפאל-רואנדה הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת רואנדה ובין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל. נפאל ורואנדה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 ביולי 2018. נפאל אינה מיוצגת ברואנדה בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. רואנדה אינה מיוצגת בנפאל בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. נפאל ורואנדה כוננו יחסים דיפלומטיים, באתר משרד החוץ הנפאלי, ‏20 ביולי 2018 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי זמביה–נפאל

יחסי זמביה-נפאל הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת זמביה והרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל. זמביה ונפאל כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 בספטמבר 1986. בדרג המדיני, שגרירות נפאל בפרטוריה, דרום אפריקה, מוסמכת לפעול בעניינים הקשורים לזמביה, בעוד שגרירות זמביה בניו דלהי, הודו, מוסמכת לפעול בעניינים הקשורים לנפאל. שתי המדינות הן מדינות ללא מוצא לים והן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. מ-8 עד 10 בספטמבר 1970, ביקר מהנדרה, מלך נפאל בזמביה כדי להשתתף בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות ה-3. ב-2018, בהזמנת ראש מטה צבא נפאל, ביקר סגן-אלוף צבא זמביה, פאול מוהיבה בנפאל מ-3 עד 9 בינואר. יחסי זמביה-נפאל באתר משרד החוץ הנפאלי ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.