laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוביל המים של סן דייגו

מוביל המים של סן דייגו (באנגלית: San Diego Aqueduct, שם רשמי: מיזם סן דייגו, San Diego Project) הוא מערכת של ארבע אמות מים, המספקת כ-90% מתצרוכת המים של העיר סן דייגו במדינת קליפורניה בארצות הברית. המערכת מורכבת משתי תת-מערכות המכונות אמת המים הראשונה ואמת המים השנייה, הנושאות מים מנהר קולורדו מערבה למאגרי מים במבואות סן דייגו. האמה הראשונה (First Aqueduct) כוללת את הצינורות מספר 1 ומספר 2 באורך 110 קילומטרים, המובילים מים ממוביל המים של נהר הקולורדו בסמוך לסן יסינטו (San Jacinto) למאגר סן ויסנטה (San Vicente Reservoir), כ-24 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר. צינורות 3 ו-4 מהווים את האמה השנייה (Second Aqueduct) באורך 151 קילומטרים. הספיקה של כל הצינורות ביחד היא 24.3 מטרים מעוקבים בשנייה. ענף פולברוק-אושן (Fallbrook-Ocean Branch) מסתעף מהאמה הראשונה ונשפך למאגר מורו (Morrow Reservoir). ענף לה מסה-סוויטווטר (La Mesa-Sweetwater Branch) מסתעף גם הוא מהאמה הראשונה ונשפך למאגר סוויטווטר (Sweetwater Reservoir). האמה הראשונה תוכננה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית ונבנתה מ-1945 עד 1947 על ידי מחלקת הצי של ארצות הברית. צינור מספר 2 של האמה הראשונה נבנה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית מ-1952 עד 1957, והוא מקביל פחות או יותר לצינור מספר 1 ועובר באותן מנהרות. ב-1957 החל תאגיד המים של דרום קליפורניה ((Metropolitan Water District of Southern California), בראשי תיבות MWD) לבנות את צינור מספר 3 של אמת המים השנייה, והוא הושלם ב-1960. ב-1968 החלה בניית צינור מספר 4 של אמת המים השנייה. צינור מספר 4 הושלם ב-1971. ב-2005 החלה רשות המים של מחוז סן דייגו (San Diego County Water Authority) לבנות את צינור סן ויסנטה (San Vicente Pipeline), צינור שנבנה במנהרה תת-קרקעית בקוטר 2.6 מטרים ובאורך 18 קילומטרים, המחבר את מאגר סן ויסנטה לאמה השנייה ונועד לספק מים במצבי חירום. הצינור הושלם ב-2010. האמה הראשונה נבנתה משני צינורות בטון טרומיים מקבילים, שקוטרם נע בין 120 ל-240 סנטימטרים, שהסתעפו ממוביל המים של נהר קולורדו ב-33°49′19″N 116°58′03″W﻿ / ﻿33.821870°N 116.967520°W﻿ / 33.821870; -116.967520, סמוך לסן יסינטו צפונית לנהר סן יסינטו, לאורך 110 קילומטרים דרומה עד נקודת הסיום במאגר סן ויסנטה ב-32°55′13″N 116°56′26″W﻿ / ﻿32.920401°N 116.940687°W﻿ / 32.920401; -116.940687. לאורך המסלול יש שבע מנהרות שאורכן נע בין 150 ל-1,740 מטרים. הספיקה המקסימלית של האמה הראשונה היא 5.6 מטרים מעוקבים בשנייה. האמה השנייה מתחילה גם היא במוביל המים של הנהר קולורדו ב-33°47′27″N 117°01′50″W﻿ / ﻿33.790740°N 117.030487°W﻿ / 33.790740; -117.030487 ואורכה 151 קילומטרים. המים באמה זורמים תחילה לאגם סקינר (Skinner Reservoir) ואז למאגר אוטאי התחתון (Lower Otay Reservoir) ב-32°36′28″N 116°55′40″W﻿ / ﻿32.607857°N 116.927769°W﻿ / 32.607857; -116.927769, בסמוך לסן דייגו. צינור מספר 3 מתחיל כתעלה פתוחה שספיקתה 14 מטרים מעוקבים בשנייה ואורכה 26 קילומטרים, ממוביל המים של נהר קולורדו ועד אגם סקינר. יתר 126 הקילומטרים בנויים מצינורות בטון דרוך ופלדה בקוטר 180 סנטימטרים. צינור מספר 4 בנוי מבטון דרוך בספיקת שיא של 11 מטרים מעוקבים בשנייה. Metropolitan Water District of Southern California official website Aquafornia California Water News Blog Bureau of Reclamation. "San Diego Project". Dataweb Database. U.S. Department of the Interior. אורכב מ-המקור ב-2009-03-06. נבדק ב-2016-10-29. "San Vicente Pipeline". San Diego County Water Authority.
ארון פלהאבן

ארון אדם פלהאבן (באנגלית: Aaron Adam Flahavan; ‏ 15 בדצמבר 1975 - 5 באוגוסט 2001) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת השוער בקבוצת פורטסמות', בזמן ששיחקה בליגה הראשונה של הפוטבול ליג. פלהאבן שיחק במחלקת הנוער של סאות'המפטון, ובשנת 1994 עבר למחלקת הנוער של פורסטמות' מהליגה הראשונה של הפוטבול ליג. ב-17 באוגוסט 1996 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 59 דקות עד שהורחק בכרטיס צהוב שני בהפסד 3-1 לברדפורד סיטי בליגה. בשלהי שנות ה-90 זכה פלהאבן לדקות משחק רבות יותר על חשבון אלן נייט הוותיק, והפך לשוער הראשון של הקבוצה. בסך הכל ערך פלהאבן 105 הופעות במועדון. במהלך הקריירה סבל פלהאבן משתי התעלפויות במהלך משחק: בפעם הראשונה בשל וירוס, ובפעם השנייה בשל ירידה בלחץ הדם. ב-5 באוגוסט 2001 נהרג פלהאבן בתאונת דרכים בבורנמות'. הוא נהרג כתוצאה משבר בגולגולת, שנגרם לאחר שאיבד שליטה על רכב ה-BMW בשל רמת אלכוהול בדם גבוהה פי 3 מרמת האלכוהול המותרת. לאחר מותו, הוחלט בסאות'המפטון ובפורטסמות' כי אף שחקן לא ילבש בעונת 2001/2002 את חולצה מספר 1, ששימשה את פלהאבן, כאות כבוד. אחיו הצעיר של פלהאבן, דריל, שיחק גם הוא כשוער, ואף היה בסגל פורטסמות' בעונת 2010/2011, אך לא שיחק במדיה. לדריל בן בשם ארון, לזכר אחיו. ארון פלהאבן, באתר Transfermarkt ארון פלהאבן, באתר FootballDatabase.eu Goalkeeper over drink-drive limit באתר BBC, ‏ 21 בנובמבר 2001 (באנגלית) Football: Burley and Francis show mutual respect באתר אינדפנדנט, ‏ 18 בספטמבר 1999 (באנגלית) Pompey keeper dies in crash באתר BBC, ‏ 5 באוגוסט 2001 (באנגלית) Hundreds pay tribute to Flahavan באתר BBC, ‏ 13 באוגוסט 2001 (באנגלית)
אלוהים אינו גדול

אלוהים אינו גדול: איך הדת מרעילה את העולם (באנגלית: God Is Not Great: How Religion Poisons Everything) הוא ספר רב-מכר אנטיתאיסטי מאת העיתונאי והסופר הבריטי-אמריקאי כריסטופר היצ'נס. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2007 בהוצאת הספרים Atlantic Books (אנ'), ובשנת 2009 יצא לאור בעברית בהוצאת הספרים כנרת זמורה-ביתן דביר. בספר, היצ'נס מבקר את הדת ומעלה את הטענה כי דתות מאורגנות הן אלימות, בלתי רציונליות, בלתי סובלניות, והן מקדמות בורות, צרות אופקים, גזענות, סקסיזם וצורות נוספות של אפליות. היצ'נס משלב בטענה שלו סיפורים מחייו האישיים, אנקדוטות היסטוריות וניתוח ביקורתי של טקסטים דתיים. הספר מותח ביקורת בעיקר על הדתות האברהמיות, אולם עוסק גם בהינדואיזם ובבודהיזם. יש אלוהים? - ספרו של ריצ'רד דוקינס מדיה וקבצים בנושא אלוהים אינו גדול בוויקישיתוף אלוהים אינו גדול - באתר אמזון אלוהים אינו גדול - גרסה קולית מלאה של הספר (בקולו של כריסטופר היצ'נס) Mary Riddell, The gospel according to Hitch, The Guardian, 3 June 2007 Christopher Hitchens, God Is Not Great, Slate, April 27 2007 Christopher Hitchens, ‘God Is Not Great’, The New York Times, May 13, 2007 Bishop Barron on Hitchens' God Is Not Great אלוהים אינו גדול, באתר OCLC (באנגלית)
סאבליים טקסט

סאבליים טקסט (באנגלית: Sublime Text) הוא עורך קוד מקור, וסביבת פיתוח משולבת (IDE), חוצה-פלטפורמות וחופשי בעל ממשק תכנות יישומים המתקשר בפייתון. הוא תומך במגוון רחב של שפות תכנות ושפות תגיות, וניתן להרחבה על ידי תוספים שלרוב נוצרים על ידי הקהילה ומופצים בצורה חופשית. "Goto Anything" - מאפשר ניווט מהיר לקבצים, סמלים בשפה או שורות קוד "Command palette" - מיועד לשימוש מהיר וכקיצור לפקודות ושינוי הגדרות של עורך הטקסט עריכה ממוקבלת - מאפשר, בעזרת מספר סמנים, לערוך בכמה אזורים במקביל ממשק תכנות יישומים פייתוני הגדרות ייעודיות לכל פרויקט הגדרות תוכנה מבוססות JSON חוצה-פלטפורמות (לינוקס, Windows, מאק) מדיה וקבצים בנושא סאבליים טקסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאבליים טקסט (באנגלית) סאבליים טקסט, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שערי משפט (כתב עת)

שערי משפט הוא כתב עת משפטי היוצא בהוצאת המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. כתב העת יצא לראשונה בשנת תשנ"ז. בתחילה התפרסמו חוברות-נושא (ביניהם משפט ואינטרנט, משפט ורפואה, אשראי בנקאי וביטחונות). לאחר הפסקה זמנית בפרסום, בשנת הלימודים תשע"א חידש כתב העת את פניו ומאז הוא מופיע כשנתון, אך לא בצורה סדירה. במתכונת החדשה, מתפרסמים בכל כרך מאמרים במגוון נושאים. עורכי כתב העת הם חברי סגל המרכז האקדמי, ולצידם מערכת סטודנטים. מאמרים מתקבלים לפרסום על סמך ביקורת עמיתים. כתב העת מופק על ידי נבו הוצאה לאור ומתפרסם במאגר המידע של נבו. גליונות "שערי משפט" ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טורנוב

טורנוב (בצ'כית: Turnov) היא עיר במחוז ליברץ, בצפון צ'כיה, על גדת נהר ייזרה (Jizera), בלב שמורת "גן העדן הצ'כי" (Český ráj). קהילה יהודית התקיימה בטורנוב מאז ימי הביניים והתקיימה ברציפות עד השואה. ב-1943 גורשו כל היהודים לגטו טרזין. בתום המלחמה חזרו 19 ניצולים. ב-1719 נבנה בטורנוב בית כנסת. זה היה מבנה עץ שהוחלף בהמשך במבנה האבן הנוכחי. זה היה בית הכנסת היחיד בצפון צ'כיה שלא נהרס בתקופת השלטון הנאצי. לאחר המלחמה שימש כמחסן, עד ש-2008 שוקם, במימון הקהילה האירופית וקרן נורווגית, ונפתח לביקורים. ליד בית הכנסת נמצא בית הקברות היהודי. בית הכנסת. בית הקברות כנסיית ניקולאוס הקדוש, כנסייה גותית מהמאה ה-14, ששופצה בסגנון הברוק ב-1722. בית העירייה שנבנה ב-1526 בסגנון הרנסאנס. המנזר הפרנציסקני שנבנה בשנים 55- 1651 בסגנון ברוק מוקדם. מוזיאון "גן העדן הצ'כי". כנסיית ניקולאוס הקדוש. בית העירייה המנזר הפרנציסקני. מוזיאון "גן העדן הצ'כי". טורנוב נמצאת על הכביש הראשי מפראג לליברץ, ומהווה צומת של 3 מסילות ברזל. מדיה וקבצים בנושא טורנוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורנוב
הוביג דמירג'יאן

הוביג דמירג'יאן (ביוונית: Χοβίγκ Ντεμιρτζιάν, בארמנית: Հովիկ Դեմիրճյան; נולד ב-3 בינואר 1989) הוא זמר קפריסאי שנולד למשפחה ארמנית בניקוסיה, קפריסין. ייצג את קפריסין באירוויזיון 2017. בתחילת דרכו עסק במכירות ולאחר מכן כזמר. בתחרות שירה שנערכה בלרנקה זכה במקום השני והפך לזמר מוכר במדינתו. בשנת 2009 נבחן להשתתף בעונה השנייה של תוכנית המציאות The X Factor בגרסתה היוונית, תחת שמו הפרטי כשם במה. הוא צלח את שלב האודישנים, שובץ לנבחרת הבנים והודח מהתוכנית בשלב רבע הגמר עם מקום שביעי. בשנים 2010 ו-2015 התחרה בגמרים הלאומיים לייצוג קפריסין באירוויזיון. הוא הוכרז על ידי רשות השידור הקפריסאית לייצג את המדינה באירוויזיון 2017 וב-2 במרץ שוחרר שירו "Gravity" ששובץ במקום החמישה-עשר בסדר ההשמעה של חצי הגמר הראשון. השיר העפיל לגמר וסיים במקום ה-21. מדיה וקבצים בנושא הוביג דמירג'יאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוביג דמירג'יאן הוביג דמירג'יאן, ברשת החברתית פייסבוק הוביג דמירג'יאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוביג דמירג'יאן, ברשת החברתית אינסטגרם הוביג דמירג'יאן, סרטונים בערוץ היוטיוב הוביג דמירג'יאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הוביג דמירג'יאן, באתר ספוטיפיי הוביג דמירג'יאן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) הוביג דמירג'יאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) הוביג דמירג'יאן, באתר דיזר הוביג דמירג'יאן, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרכס הנשיאותי

הרכס הנשיאותי (באנגלית: The Presidential Range) הוא רכס הרים הממוקם באזור ההרים הלבנים (אנ') של מדינת ניו המפשייר שבארצות הברית. ברכס ממוקמות הפסגות הגבוהות ביותר של ההרים הלבנים, והוא נקרא בשם זה, שכן הבולטות בפסגות נקראות על שם נשיאי ארצות הברית, ואישי ציבוריים בולטים מהמאה ה-18 והמאה ה-19. רכס זה ידוע במזג האוויר הבלתי צפוי שבו, בעיקר בשל רוחות מהירות המופיעות בפתאומיות, ועל כן הרכס משמש להכשרת מטפסי הרים, המתאמנים לקראת טיפוס על הגבוהים בהרי העולם ובהם K2 והאוורסט. בפסגת הר וושינגטון, תועדו מהירות הרוחות הגבוהה ביותר על פני השטח של כדור הארץ - 372 קמ"ש. גובהו של ההר 1,917 מטרים. הרכס מצוי כולו במחוז קוז של ניו המפשייר. הפסגות העיקריות של רכס הנשיאים נקראות על שם נשיאי ארצות הברית, שגבוהה בפסגות נקראת על שם ג'ורג' וושינגטון - הנשיא הראשון של ארצות הברית, והשנייה הר אדמס, על שם הנשיא השני, וכן הלאה. ואולם, בשל שגיאת מדידה, פסגת הר מונרו גבוהה ב-6.7 מטרים מהר מדיסון (בניגוד לסדר הנשיאים). הפסגות העיקריות (ברצף מדרום-מערב לצפון-מזרח): הר ובסטר — על שם דניאל ובסטר הר ג'קסון — על שם צ'ארלס תומאס ג'קסון (מהמאה ה-19, גאולוג) הר פירס — על שם פרנקלין פירס (לשעבר הר קלינטון - על שם דה-וויט קלינטון) הר אייזנהאואר — על שם דווייט ד. אייזנהאואר. הר פרנקלין — על שם בנג'מין פרנקלין הר מונרו — על שם ג'יימס מונרו הר וושינגטון — על שם ג'ורג' וושינגטון (גנרל בזמן מתן השם להר, ורק לאחר מכן נשיא) הר קליי — על שם הנרי קליי (המדינה של ניו המפשייר, שינתה את השם להר רייגן על שם רונלד רייגן; ממשלת ארצות הברית עדיין משתמשת בשם "הר קליי"); הר ג'פרסון — על שם תומאס ג' פרסון הר סאם אדמס — על שם סמואל אדמס הר אדמס — על שם ג'ון אדמס הר קווינסי אדמס — על שם ג'ון קווינסי אדמס הר מדיסון — על שם ג'יימס מדיסון להר אדמס יש ארבע פסגות משנה ובהם שנים המפורטים לעיל (סאם אדמס, ג'ון קווינסי אדמס). הפסגות השלישית והרביעית הן: הר אביגייל אדמס (לשעבר אדמס IV) אדמס V פסגות נוספות של הר וושינגטון הן: צוק בול (1,861 מטרים) צוק נלסון (1,712 מטרים) פסגת בוט (1,676 מטרים) צפונית להר וושינגטון: הר בואומן (1,051 מטרים) דרומית להר וושינגטון: גבעת אנג'ין (944 מטרים) הר מייפל (792 מטרים) הר איירון (830 מטרים) רכס מונטאלבאן: הר איסולישן (1,220 מטרים) הר דייוויס (1,164 מטרים) הר סטיירס (1,055 מטרים) הר רזולושן (1,040 מטרים) רכס במיש: הר קרופורד (950 מטרים) הר הופ (763 מטרים) הר פארקר (915 מטרים) הר לנגדון (728 מטרים) הר פיקרינג (592 מטרים) הר סטנטון (523 מטרים) השביל הנשיאותי הוא שביל שחוצה את כל הפסגות המקוריות ולאורך 31 הקילומטרים של הרכס הנשיאותי. השביל כולל הפרש גבהים של 2,600 מטרים. ניתן לחצות את השביל ביום אחד, אולם בחורף, בשל הרוחות מעבר בשביל יכול להימשך כארבעה ימים של הליכה מאומצת. מדיה וקבצים בנושא הרכס הנשיאותי בוויקישיתוף שבילי הרכס הנשיאותי - תנאי מזג אוויר ומצב שבילים עדכני
גני הסמית'סוניאן

גני הסמית'סוניאן (באנגלית: Smithsonian Gardens) הם חטיבה של מוזיאוני הסמית'סוניאן, האחראית על "גנים, גננות ואוספים ותערוכות הקשורים לגנים וגננות". השלוחה הוקמה ב-1972 והיא אחראית על 526 דונמים במול, ועל 5,945 מטר מרובע של חממות, וכן על הארכיון של הגנים האמריקאים, אוסף הכולל למעלה מ-60,000 צילומי ארכיון ורשומות בנושא גננות ונוף בארצות הברית משנת 1870 ועד ימינו. בשנת 1972, המזכיר השמיני של הסמית'סוניאן, ס. דילן ריפלי, הקים את משרד הגננות (Office of Horticulture), מתוך כוונה לקדם את מאמצי המחקר והחינוך של ארגון הסמית'סוניאן לחללים חיצוניים (מחוץ לבנייני המוזיאונים). ריפלי שכר את ג'יימס ר. באטלר כמנהל הראשון של משרד הגננות במוסד. המשרד נוצר בעת בו גדלה הפופולריות של גינון כתחביב ברחבי ארצות הברית, ותחום המחלקה גובה ברוח גבית של גל של עניין בנושא בקרב הציבור. המשימה הראשונה של באטלר הייתה לחקור ולתכנן גן ויקטוריאני שהיה מותקן בין טירת הסמית'סוניאן לשדרת העצמאות לרגל חגיגות ה-200 ליום העצמאות של ארצות הברית ב-1976. הפופולריות של הגן הוויקטוריאני היוותה ההשראה לגן אניד א. הופט. באטלר כהן כמנהל משרד גננות במשך 23 שנים. את באטלר החליפה בתפקיד ננסי ג'י. בקטול, אשר שישמה כמנהלת המשרד בין השנים 1995 ו-2002 . בשנת 2009, מכון סמית'סוניאן שינה את שם המחלקה מ"משרד הגננות" ל"גני הסמית'סוניאן"; הודעה על כך נמסרה לציבור בשנת 2010. בין הגנים, והשטחים הפתוחים המנוהלים על ידי הסמית'סוניאן ניתן למנות את: גן מגורי הפרפרים בין המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע לבין גן הפסלים של הגלריה הלאומית לאמנות; החצר של גלריית פריר גן אניד א. הופט - גינת גג מעל מרכז ס. דילן ריפלי, גלריית ארתור מ. סקלר, המוזיאון הלאומי של אמנות אפריקאית, בין טירת הסמית'סוניאן לבין שדרת העצמאות; הגן ההיסטורי שליד המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית; גן הפסלים והרחבה של מוזיאון וגן הפסלים הירשהורן; גן הוורדים על שם דולן פולג'ר, בצד המזרחי של טירת הסמית'סוניאן, למול החזית הראשית של בניין האמנויות והתעשייה; גן מרי ליווינגסטון ריפלי, בין בניין האמנויות והתעשייה ומוזיאון וגן הפסלים הירשהורן; גני מוזיאון האוויר והחלל הלאומי; גני הנוף הילידי במוזיאון האינדיאנים הלאומי; חצר רוברט וארלין קוגוד במרכז דונלד וו ריינולדס לדיוקנאות אמריקאיות; גן המוזיאון הלאומי של ההיסטוריה האמריקאית, מצדו המערבי של המוזיאון; גן בית הגידול לציפורים, ממזרח לכניסה אל המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפינה של שדרת החוקה ורחוב ה-12. גני הסמית'סוניאן משתמשים בשיטת הדברה משולבת כדרך לשלוט במזיקים בכל גנים ונופים. שיטות אלה נועדו למעט בפגיעה באנשים בסביבה ככל האפשר בעת ההדברה. אוסף הסחלבים של הסמית'סוניאן החל עם חשיבה פרחי סחלב בשנת 1974. האוסף גדל וכיום הוא כולל כ-8,000 צמחי סחלבים מ-256 סוגים טקסונומיים שונים. ארכיון הגנים האמריקאיים הוא ארכיון מחקר המנוהל על ידי מחלקת גני הסמית'סוניאן, ומיועד לתת למתכנני גנים ונוף, להיסטוריונים ולציבור מידע על ההיסטוריה של גנים בארצות הברית. הארכיון כולל מסמכים אודות 6,300 גנים שונים בארצות הברית (ובהם גנים היסטוריים, וכן גנים בני זמננו). אוסף ריהוט הגנים כולל כ-2,500 פרטי ריהוט גן. מדיה וקבצים בנושא גני הסמית'סוניאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גני הסמית'סוניאן מידע על גני הסמית'סוניאן האתר הרשמי של גני הסמית'סוניאן ההיסטוריה של גני הסמית'סוניאן ההיסטוריה של גני הסמית'וניאן תפקידו של ריפלי, באתר ארכיון הסמית'וניאן קורות חייו של ג'יימס באטלר ארכיון ננסי בקטול התוכנית האסטרטגית של גני הסמית'וניאן לשנים 2010 - 2015. גן בית הגידול לציפורים, בגני הסמית'וניאן אתר ארכיון הגנים
מל פטון

מלווין אמרי "מל" פטון (באנגלית: Melvin Emery "Mel" Patton; ‏16 בנובמבר 1924 – 9 במאי 2014) היה אצן אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948) בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר ושיאן עולם בריצת 100 יארד ובריצה ישרה ל-220 יארד. פטון נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה. למד והתאמן באוניברסיטת דרום קליפורניה בהדרכתו של דין קרומוול. במלחמת העולם השנייה שרת פטון בצי ארצות הברית. באליפות המכללות שנערכה בשנת 1947 זכה פטון במדליית זהב בריצת 100 יארד. בתחרות שנערכה במודסטו, קליפורניה ב-24 במאי אותה שנה הוא קבע שיא עולם חדש בריצת 100 יארד בתוצאה של 9.4 שניות ובתחרות שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-15 במאי 1948 הוא שיפר שיא זה וקבע תוצאה של 9.3 שניות. בשנת 1948 הוא זכה באליפות המכללות שוב במדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת לונדון (1948) סיים פטון במקום שני בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.3 שניות (10.44 שניות) לאחר שהפסיד באופן מפתיע לבארני איוול ולפני הריסון דילארד וראשון בריצת 200 מטר בשיא ארצות הברית חדש של 20.7 שניות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.1 שניות, לפני בארני איוול (21.1 שניות) ולויד לה ביץ' מפנמה (21.2 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר, ביחד עם בארני איוול, לורנזו רייט והריסון דילארד בתוצאה של 40.6 שניות, לפני בריטניה (41.3 שניות) ואיטליה (41.5 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 100 מטר. בשנת 1949 זכה פטון במדליות זהב באליפות המכללות בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. הוא קבע בריצה ישרה ל-220 יארד שיא עולם חדש של 20.2 שניות, שיפור לשיאו של ג'סי אוונס. לאחר שפרש מספורט תחרותי החל פטון לאמן אתלטיקה קלה ואחר כך עבד בתעשיית האלקטרוניקה. בשנת 1985 זכה פטון להיכלל בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית. ריצת 100 יארד: 9.30 שניות (1948) ריצת 100 מטר: 10.30 שניות (1948) ריצת 200 מטר: 20.7 שניות (1948) ריצת 220 יארד: 20.20 שניות (1949) מדיה וקבצים בנושא מל פטון בוויקישיתוף מל פטון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מל פטון, באתר olympedia.org מל פטון, באתר Track and Field (גברים) מל פטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מל פטון, Track and Field Statistics (באנגלית)
התקשרות

האם התכוונתם ל... היקשרות – תהליך בו מתפתח קשר של קרבה ביחסים בין-אישיים תאוריית ההתקשרות – תאוריה פסיכולוגית התפתחותית, אשר עוסקת בדינמיקה של מערכות יחסים ארוכות-טווח בין אנשים התקשרות (שבועון) – שבועון בהוצאת צעירי אגודת חב"ד התקשרות לצדיק – מערכי היסוד של תנועת החסידות, היוצק תוכן במעמד הצדיק החסידי, האדמו"ר, בקרב חסידיו ראו גם: היקשרות
וסט איילנד

וסט איילנד (באנגלית: West Island - מילולית: האי המערבי; מלאית: Pulau Panjang, מלאית איי קוקוס: Pulu Panjang) היא עיר הבירה של איי קוקוס (קילינג), טריטוריה של אוסטרליה. העיר נמצאת באי באותו שם ("וסט איילנד") בעיר מתגוררים כ- 120 תושבים. האי הוא השני במספר תושביו מבין שני האיים המיושבים של איי קוקוס (האי המיושב ביותר באיים הוא הום איילנד). אי זה היה חלק מהמטעים של משפחת רוס- קלוניס. בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנה באי מנחת מטוסים. באי מצויים כל בנייני הממשל, וכן שדה התעופה הנוכחי של האיים, חנות לתיירות ואכסניית התיירים היחידה באי. בנובמבר 2013 נחשף כי צבא אוסטרליה מפעיל תחנת האזנה במערב האי. מדיה וקבצים בנושא וסט איילנד בוויקישיתוף מתוך ספר העובדות העולמי של ה-CIA, כפי שפורסם ב-11 באוקטובר 2015 דורלינג, פיליפ תחנת האזנה באיי קוקוס, הקנברה טיימס, 1 בנובמבר 2013
קפא

קַפָּא (אות גדולה:   K {\displaystyle \ \mathrm {K} } , אות קטנה:   κ {\displaystyle \ \kappa } ) היא האות העשירית באלפבית היווני. בספרות יווניות האות שקולה כנגד המספר 20. האות קפא נהגית ככ"ף דגושה (/k/ ‏:IPA). האות מוכרת בתוך הצמד phi beta kappa אשר משמש שמו של חברת מופת אקדמית. במתמטיקה,   κ {\displaystyle \ \kappa } מייצגת את עקום קפא. בפיזיקה מייצגת האות את קבוע הדיפוזיה, בעיקר במשוואה הדיפרנציאלית המתארת תהליך זה. באסטרונומיה על מנת לציין את הכוכב העשירי בבהירותו במערכת כוכבים. מדיה וקבצים בנושא קפא בוויקישיתוף
דוד שפירא (דינוב, השני)

רבי דוד שפירא (ה'תרל"ז – כ"ו בתשרי ה'תרצ"ד) היה אדמו"ר חסידי בגליציה המערבית ופולין, החמישי בשושלת דינוב. דוד שפירא נולד בשנת ה'תרל"ז לרבי יוסף שפירא מדינוב (האדמו"ר הרביעי מדינוב). נישא לחיה טובה בת דודו-זקנו רבי מאיר יהודה שפירא מבוקובסק. זמן מה לאחר נישואיו נסע לסאניק והקים לו מרכז חסידי, לאחר פטירת אביו בי"ז באדר א' ה'תרצ"ב, מונה שפירא למלא את מקומו ברבנות העיר דינוב. למרות היותו אז בווינה לרגל ניתוח, הוא מיהר לחזור לדינוב למלא מקום אביו אף באדמו"רות, אך מפאת מחלתו נאלץ לחזור לסאניק ובה נפטר תוך זמן קצר. בתקופה שלאחר-מכן הודפס ספרו (שנאבד בשואה) שחיבר בחייו. רבי דוד נפטר בכ"ו בתשרי ה'תרצ"ד, ובנו רבי אלעזר שפירא מילא את מקומו כאדמו"ר השישי מדינוב. ר' מנחם מנדל שפירא, (נספה בשואה) (מילא את מקום אביו ברבנות; בבית כנסת בעיירת דינוב – כנראה בזה שכונה "הגדול") ר' אלעזר שפירא ישראל שפירא הניה הלברשטאם ד"ר יצחק אלפסי, טרקליני החסידות, 2016
יעקב גוטמן

הרב יעקב גוטמן (22 באפריל 1845 – 29 בספטמבר 1919) היה תאולוג יהודי-גרמני, פילוסוף של הדת. אביו של יוליוס גוטמן. גוטמן נולד בביטום למשפחה דתית. הוא למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, ואחרי שסיים את לימודיו היה למורה ודרשן בברסלאו. בשנת תרנ"א הוא נתמנה לרב של יהדות ברסלאו. כתב עליו שמואל אברהם פוזננסקי: "הוא היה רב בברסלא לעדת החפשים, אבל בארחות חייו היה מן המחזיקים בנושנות וגם בזה היה גדול כחו לתווך בין הזרמים השונים עד כי היה גדול כבודו על פני כל המפלגות." גוטמן היה סגן יושב ראש החברה להפצת חכמת ישראל שנוסדה על ידי לודוויג פיליפסון, והרוח החיה בה. בשנת 1912 הוא הועמד בראש פרויקט ההוצאה של מהדורה מדעית של כתבי התנאים. לאחר פטירתו של פיליפסון מלא גוטמן את מקומו כנשיא החברה. בנוסף היה יושב ראש אגודת רבני אשכנז. בתפקידו זה היה לאחד מרבני המחאה שהתנגדו לציונות. יעקב גוטמן השתייך לאסכולת בית המדרש לרבנים בברסלאו, והמשיך את הדגש המחקרי שהושם שם על חקר הפילוסופיה היהודית בימי הביניים. בהקשר זה פרסם מחקרים על אברהם אבן דאוד, רב סעדיה גאון, יצחק בן שלמה הישראלי, אברהם בר חייא, שלמה אבן גבירול, שמעון בן צמח דוראן, יצחק אברבנאל, יהודה אברבנאל. בדומה לעמיתו מנואל יואל, הקדיש גוטמן תשומת לב מיוחדת לזיקות ההשפעה בין הפילוסופיה הנכרית לזו של הפילוסופיה היהודית בימי הביניים: יניקתם של ההוגים היהודיים מהמקורות היווניים והערביים שלפניהם, ואז השפעתם שלהם על סכולאסטיקנים נוצריים שבאו אחריהם. הוא כתב על יחסו של תומאס אקווינס ליהדות ולספרות היהודית (1891) וכן על יחסה של הסכולסטיקה במאה ה-13 ליהדות ולספרות היהודית (1902). הוא המשיך את תרומתו של מנואל יואל בהדגשת עומק השפעתו של הרמב"ם על הסכולאסטיקה הנוצרית והשתתף בעריכת ספרי הזיכרון לרמב"ם במלאת 700 שנה לפטירתו. שמואל אברהם פוזננסקי, פרופיסור יעקב גוטמאן, המצפה, 21 בנובמבר 1919 המשך נמצא בסוף חלק זה למטה, המצפה, 21 בנובמבר 1919 יעקב גוטמן (1845-1919), דף שער בספרייה הלאומית תורת התנאים, המצפה, 3 במאי 1912 זכרון להרמב"ם, הצפירה, 11 בדצמבר 1904
ציפורים מתות בסתר (מיני-סדרת טלוויזיה)

ציפורים מתות בסתר (באנגלית: The Thorn Birds) היא מיני סדרת-טלוויזיה אמריקאית של רשת ABC. מככבים בה ריצ'רד צ'מברלין, רייצ'ל וורד, ברברה סטנוויק, כריסטופר פלאמר, ג'ין סימונס, ריצ'רד קיל, בריאן בראון, מייר וינינגהם ופיליפ אנגלים. הסדרה בוימה על ידי דריל דיוק, והיא מבוססת על רומן מאת קולין מקאלוג בעל אותו שם. הסדרה הצליחה מאוד, והפכה למיני סדרה השנייה הנצפית ביותר, לאחר שורשים. שתי הסדרות הופקו על ידי דייוויד ל. וולפר. הסדרה שודרה מ-27 במרץ עד 30 במרץ 1983 ובעקבותיה הפכו שניים מהגיבורים הראשיים רייצ'ל וורד ובריאן בראון לזוג גם בחיים. הסדרה מתרחשת בדְרוֹהְדָה, חוות כבשים בערבות אוסטרליה, בקרב המהגרים האירים החיים במקום. הסיפור עוסק בשלושה דורות של משפחת קלירי, בין דצמבר 1902 לדצמבר 1962.  ערך מורחב – ציפורים מתות בסתר הרומן מתמקד במשפחת קלירי ובחייה באחוזת דרוהדה המבודדת, מקום דמיוני באוסטרליה ובו נחלה לעדרי כבשים. העלילה מתפרשת על פני יבשות ונמתחת לאורך כ-42 שנים, החל משנת 1920 ועד 1962. קיימים הבדלים בין הסדרה לספר, חלקם משמעותיים יותר וחלקם פחות. לדוגמה, הספר מתחיל בניו זילנד ב-8 בדצמבר 1915, יום הולדתה של מגי, ואילו הסדרה מתחילה באוסטרליה, חמש שנים מאוחר יותר. בספר, שיערה האדמוני ("טיציאני") של מגי מוזכר לעיתים קרובות, והסופרת משתמשת בו לצורכי עלילה פעמים רבות. לרייצ'ל וורד, מי ששיחקה את מגי בסדרה, היה שיער ערמוני או חום-אדמדם. ברומן יש למגי שמונה אחים. בעוד במיני סדרה, ישנם רק חמישה. בסדרה מגי וסטיוארט מבקרים את פרנק בכלא, בו פרנק מת בסופו של דבר. בספר, המשפחה לא רואה את פרנק עד שהוא משתחרר מהכלא לאחר 30 שנה. הסדרה מסתיימת במותו של ראלף, ואילו הספר ממשיך עם סיפורים של ג'סטין וריינר. ציפורים מתות בסתר "ציפורים מתות בסתר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ציפורים מתות בסתר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ציפורים מתות בסתר", באתר Metacritic (באנגלית) "ציפורים מתות בסתר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
צבי קרש

צבי קרש הוא ספורטאי פאראלימפי זוכה מדליות בכדורעף ובאתלטיקה, לשעבר קפטן נבחרת כדורעף נכים. קרש נכה צה"ל קטוע רגל בעקבות פגיעה שספג במלחמת ששת הימים. היה שחקן נבחרת הנכים של כדורעף בעמידה. השתתף חמש פעמים בנבחרת הכדורעף שיצאה למשחקים הפאראלימפיים, מהמשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ועד המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000). בתחרויות הכדורעף היה שותף לשתי זכיות במדליות זהב (1980, 1984) וזכייה במדליית כסף (1988). במשחקים הפאראלימפיים של 1980 ו-1984 התחרה גם בהדיפת כדור ברזל. ב-1980 זכה במדליית כסף וב-1984 דורג במקום התשיעי. במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) היה נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)