laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פירורי לחם

פירורי לחם הם פירורים של לחם אשר יובשו (בשמש או באמצעות אפייה) ומשמשים כמוצר גלם המשמש להכנת מאכלים שונים. פירורי הלחם משמשים להכנת בסיס לפשטידות, לקסרולים ולמאפים שונים, או לציפוי מאכלים שונים (כגון שניצלים), וכן למילוי בשרים (בעיקר מילוי בשר עוף) ולהסמכת מרקים. פירורי לחם מיוצרים מלחם יבש ביותר אשר גורר. ייבוש הלחם מתבצע על ידי הנחתו לזמן רב באוויר יבש או בתנור אפייה, על מנת להוציא מן הלחם את הרטיבות שבו (וזאת על מנת למנוע עיפוש הלחם). לאחר ייבוש הלחם הוא מרוסק במעבד מזון או מגורר במגררת. גרסה יפנית של פירורי לחם - "פּנְקו", הפכה פופולרית במערב בשנות האלפיים. פנקו הם פירורי לחם גדולים יותר ואווריריים יותר מהמקובל במערב. ניתן להשתמש בהם לאותם מאכלים העושים שימוש בפירורי לחם רגילים. פירורי לחם משמשים בסיפור העם הנזל וגרטל שאומץ על ידי האחים גרים כניסיון של הנזל וגרטל למצוא את דרכם ביער באמצעות פירורי הלחם שפוזרו. בסיפור אוכלות הציפורים את פירורי הלחם והילדים לא מוצאים את דרכם חזרה אל ביתם. בתכנות הושאל מאגדת "הנזל וגרטל" רעיון פירורי הלחם כסימני דרך, ומשמש כשמו של אפיון הניתן ליישום בדפי אינטרנט, בדרך כלל בראש הדף: שמות הדפים (פירורי הלחם המטפוריים) מוצגים בשורה, כשביניהם חיצים המציגים את ההיררכיה של הדפים באתר. אפיון זה מאפשר למשתמש דרך מהירה לחזור מדף פנימי לדפים שהוגדרו מעליו בהיררכיית האתר. קרוטונים שקדי מרק
גנאש

גַנַאש או גַאנַאש (בצרפתית: Ganache; מילולית: "טיפש") הוא תערובת של שמנת מתוקה ושוקולד מריר או חלב או לבן המשמשת לעיטור, למילוי, הקצפה וזיגוג מיני מאפה (בעיקר עוגות ועוגיות, אך גם למילוי פטיפורים ולהכנת טראפלס). הגנאש הומצא בפריז בשנות ה-50 של המאה ה-19. הגנאש הקלאסי מיוצר על ידי הרתחת שמנת עתירת שומן וערבובה עם שוקולד מריר קצוץ או מגורר. מערבבים את השוקולד עם השמנת הרותחת עד להמסתו וליצירת קרם אחיד. מעשירים את הגנאש בליקרים או בחומרי טעם כגון תמצית רום או וניל. הגנאש המודרני דומה בצורת הכנתו לגנאש הקלאסי, אך שונה במרכיביו. בגנאש המודרני מחליפים את השמנת או מוסיפים לה נוזל שומני אחר, כגון נפאז', או מיץ פרי. השוקולד נשאר מריר או מוחלף בשוקולד לבן או חלב. לגנאש המודרני מוסיפים בדרך כלל תוספות טעם כדי להעשיר את הגנאש כמו פירות, מקל וניל, פירורי עוגיות, ועוד. היחס בין חומרי הגנאש משתנה ממתכון למתכון. נהוג כי היחס בין השוקולד לשמנת הוא יחס 1:1, אולם לצורך הכנת טראפל היחס הוא 2:1 (דהיינו, שתי מנות שוקולד למנת שמנת), ולצורך הכנת עיטור לעוגות היחס הוא 3:1. גלידת חורף ההונגרית מיוצרת עם מילוי גנאש. מדיה וקבצים בנושא גנאש בוויקישיתוף
Oh My Goddess!

Oh My Goddess! (ביפנית: ああっ女神さまっ וברומאג'י: Aa! Megami-sama) הוא כותר מאנגה ואנימה המשויך לז'אנר הסיינן והמאהו שוג'ו. המאנגה נכתבה על ידי קוסוקה פוג'ישימה, הסדרה נכתבה במקור כקומדיה-רומנטית אך במשך הזמן נוספו לה קרבות ואקשן עם דגש על האספקטים המיסטיים בסדרה. הגיליון הראשון של המאנגה יצא ב-25 באוגוסט 1988 ועדיין מודפס כיום, עם יותר מ-34 גיליונות קיימים. המאנגה גם התפתחה לשלוש סדרות אנימה (אחת מהם יצא כ-OVA) שאחת מהם עדיין רצה, וסרט באורך מלא. המאנגה מספרת את סיפורו של קיישי מוריסאטו, שבגלל טוב ליבו נבחר על ידי מחשב גן העדן, יגדראסיל (Yggdrasil) לקבל משאלה אחת. האלה (Goddess) בלדנדי נשלחה לכדור הארץ כדי להסביר לקיישי על המשאלה שקיבל, שיוכל בעזרתה לבקש כל דבר שירצה. לקיישי בהתחלה יש הסתייגויות לגבי בלדנדי וחושב שהיא סוג של מתיחה אך במהרה לומד על האותנטיות של המפגש ביניהם וגם על כך שבלדנדי היא האדם היחידי שמבינה ומעריכה את קיישי ולכך משתמש במשאלתו כדי לבקש מבלדנדי להישאר עמו לנצח. הסדרה עוקבת אחרי מערכת היחסים שלהם והתקרבותם אחד לשני. קייצ'י מוריסאטו: סטודנט בן 21 אשר לומד במוסד הטכנולוגי של נקומי, קייצ'י נבחר על ידי מחשב השמיים לקבל משאלה והאלה בלדנדי נשלחה לחדר המעונות של קייצ'י כדי לספר לו על המשאלה, קייצ'י בהתחלה חושב שזוהי מתיחה שנעשתה על ידי חבריו למעונות משום חוסר המזל שלו עם נשים, קייצ'י במהרה מבין את אמינותה של בלדנדי ולכן מבקש ממנה שתישאר עמו. קייצ'י הוא גם מכונאי ונהג מרוצים מוכשר. בלדנדי: אלה רמה ראשונה ואחת משלוש האלות של גן העדן תתבקש על ידי קייצ'י להישאר לצידו. בלדנדי היא אלה טובת לב, סובלנית ואדיבה, יכולה להרגיש את רגשותיהם של אחרים ובעלת כוח קסם רב. אורד: אלה רמה שנייה ואחותה המבוגרת והאלה השנייה שהופיעה לקיישי. האלה בעלת כוחות הקסם החזקים ביותר מבין השלושה. היא יכלה להפוך להיות אלה רמה ראשונה עם אלמלא נטיותיה לשקר ואלמלא אנוכיותה. אורד, בניגוד לאחותה בלדנדי יכולה להיות עקשנית ודי אימפולסיבית אך גם מאוד מסורה לכל מה שהיא עושה. סקולד: אלה רמה שנייה ואחותה הקטנה של בלדנדי, היא האלה השלישית שהופיעה לקיישי. סקולד נטולת כוחות קסם, אך מפצה בכך בחוש האלתור שלה ובחוכמתה הרבה. סקולד נוטה לגונן על בלדנדי לרוב, ואף חוששת שמערכת היחסים בינה לבין קייצ'י תרחיק את בלדנדי ממנה, לכן היא מנסה להגביל את יחסיהם בכל הזדמנות. מדיה וקבצים בנושא Oh My Goddess! בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Oh My Goddess! האתר הרשמי של הסדרה - ביפנית OMGWiki - אתר ויקי על הסדרה. imdb
מרק בצל

מרק בצל (בצרפתית: Soupe à l'oignon gratinée) הוא אחד המרקים המזוהים כיום עם המטבח הצרפתי. מרק זה מתבסס בעיקר על הרבה בצלים, ומוגש בדרך כלל עם קרוטונים וגבינת גרויר. מקורו של מרק הבצל עוד בתקופה הרומית, אז שימש בעיקר כמזון של עניים, וזאת בשל המחיר הזול של הבצלים לאורך ההיסטוריה. הגרסה המודרנית של המרק מקורה בצרפת במאה ה-17, והיא כוללת פרוסות בצל בקרמל, קרוטונים וגבינה מוקרמת (מקובל להשתמש בגבינת גרויר). טעם המרק מתבסס על הליך הקרמליזציה של הבצלים, המטוגנים בשמן בחום נמוך עד שהסוכר הטבעי שבהם נמס. יש המוסיפים למרק קוניאק או שרי על מנת לחזק את טעם הבצלים. המרק מוגש עם קרוטונים וגבינה מוקרמת, או עם בצק עלים הנמתח על קערת המרק ונאפה בתנור. על פי המסורת, המרק הומצא על ידי מלך צרפת (לואי ה-14 או לואי ה-15): כאשר חש רעב, והטבח שלו גילה כי בבקתת הציד שלו ישנם רק בצלים, חמאה ושמפניה, הוא הורה לטבח שלו להכין מהם מרק. עם זאת, אין הוכחה למסורת זו. לימור לניאדו תירוש, מרק בצל: זה רק הדמעות שזולגות מעצמן, באתר הארץ, 13 בינואר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרה פונמית-גרפמית

המרה פונמית-גרפמית היא התהליך הקוגניטיבי הכרוך בהמרת קלט פונולוגי (נשמע) לפלט אורתוגרפי (כתוב). יכולת המרה פונמית-גרפמית חיונית לצורך השימוש בשפה הכתובה עבור שפות בהן מערכת הכתב מייצגת את צלילי השפה (כמו בשפות המשתמשות בכתב אלפביתי). יכולת זו נדרשת הן לשם ייצוג המילים הדבורות באופן גרפי והן עבור הפענוח של הסימנים הגרפיים לצלילים אותם הם מיצגים בשפה הדבורה. כשאנו כותבים דבר ששמענו (למשל בזמן הכְתבה), מתרחש במוחנו תהליך מתמיד של קישור בין אופן הגייתן של המילים המוכתבות, הכתיב שלהן ומשמעויותיהן. במינוח בלשני-קוגניטיבי נאמר, שבזמן זה מתחוללים ביחס לכל מורפמה (מילה) תהליכים קוגניטיביים המשדכים בין ייצוגה הפונולוגי (הגייה), ייצוגה האורתוגרפי (כתיב) וערכה הסמנטי (משמעות). הצורך בהמרה פונמית-גרפמית עבור שימוש בשפה הכתובה הופך אותה לחלק מיכולת האוריינות של האדם. מסיבה זו בכיתות היסוד של בית הספר מוקדש זמן רב לפיתוח יכולת זו בקרב התלמידים. בבלשנות הקוגניטיבית נהוג לשער שקיימים מספר אופנים שונים שבהם תהליך ההמרה הפונמית-גרפמית מתרחש (ולבחון השערות אלו בניסויים): המסלול הלקסיקלי פעיל כשמדובר במילים מוכרות (מילים שכבר מאורכבות בלקסיקון). במהלכו, כל מילה שנקלטה מאותרת בלקסיקון והכתיב שלה נשלף משם: בזכרונו של כותב המילה קיים ייצוג מקובע של הכתיב והוא אינו זקוק לחוקים דקדוקיים כדי לדעת איך לכתוב אותה. מקובל להניח שהמסלול הלקסיקלי תמיד עובר דרך הערך הסמנטי של המילה, כלומר: במשך תהליך ההמרה מההגייה לכתיב תמיד מתרחש שלב ביניים של שיוך הקלט (מה שהוכתב) לערכו הסמנטי (משמעותו). מספר חוקרים מציעים אפשרות של מסלול לקסיקלי פונמי - גרפמי נוסף, אשר בו הקלט הפונולוגי משויך ישירות לייצוג האורתוגרפי בלקסיקון הפלט האורתוגרפי, בלי לעבור דרך השיוך הסמנטי, כלומר: הם מציעים את האפשרות שלעיתים, אם מדובר במילה המוכרת לאדם, הוא עשוי לדעת מה הכתיב של מילה שהוכתבה לו מבלי שהוא יזדקק לשלב של ידיעת משמעות המילה במשך תהליך ההמרה. המסלול הלקסיקלי לקוי אצל אנשים שיש להם סוג מסוים של דיסגרפיה (המכונה דיסגרפית שטח), סוג מסוים של דיסלקסיה וסוגים שונים של לקויות הקשת האוטיסטית. המסלול הסב-לקסיקלי פעיל כשמדובר במילים שאינן מוכרות לכותב (מילים הקיימות בשפה אך חדשות לו או מילות תפל). מילים כאלו אינן מאורכבות בלקסיקון שלו, ולכן אין הוא יכול להשתמש במסלול הלקסיקלי כדי לדעת מה הכתיב שלהן. במהלך המסלול הסב-לקסיקלי משתמש הכותב בחוקי הדקדוק של שפתו, הכוללים מערכות שיטתיות של חוקי התאמה בין פונמות (יחידות הגייה) וגרפמות (יחידות כתיב - אותיות, ניקוד וכדומה). בהתאם לחוקים אלה הוא מרכיב כתיב הנראה לו סביר. ישנן עדויות לכך, ששני המסלולים יכולים לתפקד באופן עצמאי זה מזה, שכן גם אם אחד המסלולים נפגם (דבר שמוליד סוגים מסוימים של ליקויים לשוניים - ראו דיסגרפיה), המסלול השני עדיין מסוגל לתפקד. עם זאת קיימות גם עדויות לכך, שבין שני המסלולים גם קיימת אינטראקציה. דיסקרביה (דיסגרפיית החלפת קוֹליוּת) מודעות פונולוגית Folk J.R.; Rapp B.; Goldrick M. The interaction of lexical and sublexical information in spelling: What's the point?(הקישור אינו פעיל), Cognitive Neuropsychology, 2002, 19, (7), 653-671 המונחים "מילה" ו-"מורפמה" אינם זהים, עיינו שם
דולר איי שלמה

דולר איי שלמה (באנגלית: Solomon Islands dollar; סימון לפי תקן ISO 4217: SBD) הוא ההילך החוקי של איי שלמה החל משנת 1975. מיוצג על ידי הסימן $SI. והוא מחולק ליחדות משנה של 100 סנט. מטבעות בשימוש: 5, 10, 20 ו-50 סנט וכן מטבעות של דולר אחד. מכיוון שמדינת איי שלמה היא חלק מחבר העמים הבריטי, מוטבע דיוקנה של אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, על המטבעות. שטרות בשימוש: 2, 5, 10, 20, 50, 100 דולר אתר הבנק המרכזי של איי שלמה
נוסחת לוטשי העדשות

נוסחת לוטשי העדשות היא נוסחה שפיתח האיטלקי בונאוונטורה קאוואליירי במאה ה־17. הנוסחה מתארת את הקשר בין עוצמת העדשה (התלויה באורך המוקד של העדשה) לבין מקדם השבירה של החומר שממנו עשויה העדשה, עוביה במרכזה ורדיוסי העקמומיות של העדשה. הקשר הוא: D = 1 f = ( n 1 n 2 − 1 ) [ 1 R 1 − 1 R 2 + ( n 1 − 1 ) d n 1 R 1 R 2 ] {\displaystyle D={\frac {1}{f}}=\left({\frac {n_{1}}{n_{2}}}-1\right)\left[{\frac {1}{R_{1}}}-{\frac {1}{R_{2}}}+{\frac {(n_{1}-1)d}{n_{1}R_{1}R_{2}}}\right]} אם עובי העדשה קטן בהרבה מהרדיוסים שלה, ניתן להשתמש בנוסחה המקורבת: D = 1 f = ( n 1 n 2 − 1 ) ( 1 R 1 − 1 R 2 ) {\displaystyle D={\frac {1}{f}}=\left({\frac {n_{1}}{n_{2}}}-1\right)\left({\frac {1}{R_{1}}}-{\frac {1}{R_{2}}}\right)} כאן D היא עוצמת העדשה בדיופטרים. דיוקה של הנוסחה המקורבת טוב רק עבור עדשות דקות, כלומר עדשות שבהן עובי העדשה קטן לעומת אורך המוקד שלה. f הוא אורך המוקד של העדשה (חיובי - עדשה מרכזת, שלילי - עדשה מפזרת). n1 הוא מקדם השבירה של העדשה. n2 הוא מקדם השבירה של התווך שבו נמצאת העדשה. R1 ו־R2 הם רדיוסי העקמומיות של העדשה. R1 הוא רדיוסו של המשטח הקדמי, R2 הוא רדיוסו של המשטח האחורי. d הוא עוביה של העדשה במרכזה. כדי לחשב את אורך המוקד (ואת עוצמתה) של העדשה, מציבים בנוסחה את רדיוסי העקמומיות. סימנו של כל רדיוס נקבע כך: אם מרכז הכדור שיוצר את המשטח נמצא מאחורי העדשה, הרדיוס הוא חיובי. אחרת, הוא שלילי. לפיכך, במקרה של עדשה דו קמורה, הרדיוס של המשטח הקדמי הוא חיובי, והרדיוס של המשטח האחורי הוא שלילי. בעדשה דו קעורה, הרדיוס של המשטח הקדמי הוא שלילי, והרדיוס של המשטח האחורי הוא חיובי. וכן הלאה. הרדיוס של מישור (משטח ישר) הוא אינסוף. קיימת גם גרסה נוספת של הנוסחה, נפוצה פחות, ובה סימן המינוס בנוסחה מוחלף בסימן פלוס, ואז סימני הרדיוסים מוגדרים באופן אחר, ופחות אינטואיטיבי. כדי להימנע מבלבול בין "קמור" ו"קעור" ניתן לזכור שעדשה דו קמורה צורתה כתפוז. ישנם מספר סוגים של עדשות מרכזות ומפזרות: עדשות מרכזות: עדשה דו־קמורה (עדשה ששני צידיה קמורים):   R 1 > 0 , R 2 < 0 {\displaystyle \ R_{1}>0,R_{2}<0} עדשה קמורה־קעורה (מניסקוס קמור), עדשה שרדיוס העקמומיות של הצד הקמור שלה קטן מרדיוס העקמומיות של הצד הקעור:   R 1 < R 2 , R 1 > 0 , R 2 > 0 {\displaystyle \ R_{1}<R_{2},R_{1}>0,R_{2}>0} עדשה קמורה־ישרה:   R 1 > 0 , R 2 = ∞ {\displaystyle \ R_{1}>0,R_{2}=\infty } עדשות מפזרות: עדשה דו־קעורה (עדשה ששני צידיה קעורים):   R 1 < 0 , R 2 > 0 {\displaystyle \ R_{1}<0,R_{2}>0} עדשה קעורה־קמורה (מניסקוס קעור), עדשה שרדיוס העקמומיות של הצד הקעור שלה קטן מרדיוס העקמומיות של הצד הקמור:   | R 2 | > | R 1 | , R 1 < 0 , R 2 < 0 {\displaystyle \ |R_{2}|>|R_{1}|,R_{1}<0,R_{2}<0} עדשה קעורה־ישרה:   R 1 < 0 , R 2 = ∞ {\displaystyle \ R_{1}<0,R_{2}=\infty } חוק סנל עקרון פרמה דוגמאות כולל שרטוטים של סוגי העדשות השונים
תקופת הברזל

תקופת הברזל היא תקופה בתולדות האנושות שבה היכולת הטכנולוגית אפשרה לפתח כלים ואמצעים המבוססים על מתכת הברזל. עמידות הברזל, טמפרטורת ההתכה הגבוהה שלו ושכיחותן של עפרות ברזל הפכה את השימוש בברזל לנפוץ וזול יותר מאשר אפשרויות המסתמכות על ברונזה. תקופת הברזל היא האחרונה מבין שלוש תקופות אופייניות: תקופת האבן, תקופת הברונזה, ותקופת הברזל. גדרי זמן של תקופת הברזל אינם חופפים בתרבויות השונות במרחבי תבל. תחילתה של תקופת הברזל, על פי רוב הדעות, היא בגילוי טכניקות לעיבוד ברזל באנטוליה ובקווקז בסוף האלף השני לפנה"ס. בתחילת האלף הראשון לפנה"ס, כבר החליפו כלי הנשק העשויים ברזל את אלה העשויים ברונזה ברחבי המזרח התיכון. תקופת הברזל באזור ארץ ישראל החלה קודם לתקופת בית ראשון והמשיכה בקירוב עד חורבנו. בתקופה זו ירד כוחן של האימפריות הגדולות והתעצמו הממלכות המקומיות: ארם, עמון, פלשת, אדום, מואב, יהודה וישראל. ארכאולוגים מכנים תקופה זו גם בשם "התקופה הישראלית". ראו גם: לוח התקופות בארץ ישראל. תקופת הברזל נמשכה בבריטניה מהמאה החמישית לפנה"ס ועד הכיבוש הרומי במאה ה-1. באזורים שלא נכבשו נמשכה התקופה עד למאה ה-5. באותה תקופה נבנו מבנים הגנתיים מרשימים, כדוגמת ה"ברוכים" (Brochs) (אנ') בסקוטלנד, קראנוגים ומבצרי גבעה שנבנו ברחבי האי. הימצאותם של מבנים אלה מרמזת על מתח הולך וגובר בין הקבוצות השונות בבריטניה, אם כי מניחים כי בשלהי תקופת הברזל סימלו מבנים אלה גם את עושרם של בעליהם. ממצאים ארכאולוגיים מראים כי תועלתם ההגנתית של מבנים אלה הייתה מועטה מול הכוחות הרומיים. כמה מן המבצרים המשיכו לשמש את הבריטים כמקומות יישוב בזמן הכיבוש הרומי, ולאחר מכן שימשו את הסקסונים בימי הביניים. המלכים הבריטיים של אותה תקופה אימצו את המנהג האירופאי של כתיבת שמם על מטבעות, ואכן נמצאו בבריטניה עשרות אלפי מטבעות מאותה תקופה, שחלקן יובאו מהיבשת וחלקן יוצרו כהעתקים גסים בבריטניה עצמה. באותה תקופה חדרו לאירלנד השבטים הקלטים, שהיו חמושים בכלי נשק מברזל. ראו בואם של הקלטים לאירלנד. במרכז אירופה מתחלקת תקופת הברזל לשתי תקופות: התקופה המוקדמת מכונה תקופת תרבות האלשטאט (Hallstaat) והיא נמשכה בין השנים 800 עד 450 לפנה"ס. התקופה המאוחרת מכונה תקופת תרבות לה טאן (La Tène) (אנ') שנמשכה משנת 450 לפנה"ס ועד הכיבוש הרומי. בצפון גרמניה ודרום סקנדינביה מחולקת תקופת הברזל לשתי תקופות: התקופה הפרה-רומאית בה שלטה תרבות יאסטורף (Jastorf) (אנ') מהמאה ה-5 לפנה"ס ועד למאה ה-1, ותקופת הברזל הרומאית, שנמשכה עד המאה ה-5. תקופה זו לוותה בהגירה מסיבית של השבטים הגרמניים מערבה. בפולין ובמזרח אירופה, שלטו באותה תקופה התרבות הלוסאטיאנית (אנ') והתרבות הפומרנית (אנ'). שבטים סלאביים וגרמאניים הגיעו לאזור והתיישבו בו. בסין נמצאו כלים עשויים ברזל שנוצרו במאה ה-6 לפנה"ס בזמן שושלת ג'ואו. תקופת הברזל באזור הרמה הטיבטית מקושרת לתרבות הזאנג זונג, ומתוארת בפרטנות ברישומים טיבטיים עתיקים. תקופת הברזל בארץ ישראל מדיה וקבצים בנושא תקופת הברזל בוויקישיתוף ניר חסון, מחקר: שינוי אקלימי הביא לנפילת הכנענים ועליית הישראלים, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2013 שי שמש, ברזל מכוכב אחר, באתר מדע גדול, בקטנה, 18 בדצמבר 2017 מוזיאון תקופת הברזל בבריטניה תקופת הברזל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תקופת הברזל, דף שער בספרייה הלאומית תקופת הברזל, באתר רשות העתיקות
צפון ודרום (מיני-סדרה אמריקאית)

צפון ודרום (באנגלית: North and South) היא מיני סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר הופקה במקור לשידור ברשת ABC האמריקנית בין השנים 1985 עד 1994. הסדרה מבוססת על טרילוגית הרומנים העונה לאותו השם, מאת ג'ון ג'ייקס. עלילת הסדרה עוקבת אחר עלילותיהם של שני חברים, אחד מצפון ארצות הברית והשני מדרום ארצות הברית לפני, במהלך ולאחר מלחמת האזרחים האמריקנית. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. הסדרה למעשה מורכבת משלוש מיני סדרות, כל אחת מבוססת על ספר אחר בטרילוגיית הספרים. הסדרה הראשונה המורכבת משישה פרקים צולמה בשנת 1985, מבוססת על החלק הראשון של טרילוגיית הספרים בשם "צפון ודרום" (משנת 1982) ועוסקת בהתרחשויות עד פרוץ המלחמה. הסדרה השנייה המורכבת משישה פרקים צולמה בשנת 1986, מבוססת על החלק השני של טרילוגיית הספרים בשם "אהבה ומלחמה" (משנת 1984) ועוסקת בהתרחשויות במהלך מלחמת האזרחים. הסדרה השלישית המורכבת משלושה פרקים שודרה לראשונה בשנת 1994, מבוססת על החלק השלישי של טרילוגיית הספרים בשם "גן עדן וגהנום" (משנת 1987) ועוסקת בהתרחשויות לאחר המלחמה. הסדרות עקבו אחר עלילת הספרים בדיוק רב יחסית אף על פי שקיימים שינויים רבים במיוחד בהשוואה לספר השני. אורי מיין (מגולם על ידי פטריק סווייזי) ג'ורג' האזרד (מגולם על ידי ג'יימס ריד) מאדלין פאבריי לאמוטה (מגולמת על ידי לזלי אן דאון) קונסטנס פלין האזרד (מגולמת על ידי וונדי קילבורן) ברט מיין האזרד (מגולמת על ידי ג'ני פרנסיס) אשטון מיין (מגולמת על ידי טרי גרבר) ורג'יליה האזרד (מגולמת על ידי קירסטי אלי) צ'ארלס מיין (מגולם על ידי לואיס סמית') מוד האזר (אינגה סוונסון) "צפון ודרום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צפון ודרום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צפון ודרום", באתר Metacritic (באנגלית) "צפון ודרום, ספר ראשון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צפון ודרום, ספר שני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צפון ודרום, ספר שלישי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מבצע בייטאון

מבצע בייטאון היה נחיתה אמפיבית של בעלות הברית באיטליה שהתרחשה ב-3 בספטמבר 1943, חלק מפלישת בעלות הברית לאיטליה, במסגרת המערכה האיטלקית, במהלך מלחמת העולם השנייה. ההתקפה בוצעה על ידי הקורפוס הבריטי ה-13 בפיקודו של לוטננט גנרל מיילס דמפסי, שכלל את דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-1 (מייג'ור גנרל גאי סיימונס) ודיוויזיית הרגלים הבריטית ה-5 (מייג'ור-גנרל ג'רארד באקנל). הקורפוס ה-13 היה חלק מהארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של הגנרל ברנרד לו מונטגומרי. הקורפוס ה-13 חצה את מצר מסינה מסיציליה לרג'ו די קלבריה, תוך שהוא מסתייע במטח ארטילריה כבד מסיציליה וחיפוי אווירי של חיל האוויר המדברי שפעל משדות תעופה בסיציליה. הכוונה הייתה לרתק את הכוחות הגרמניים באזור ולהשיג דריסת רגל של בעלות הברית ב"בוהן" של איטליה. מונטגומרי התנגד למבצע כלא יעיל, והעדיף לתת עדיפות למבצע מפולת שלגים, אך מילא אחר הפקודות והתכונן לבצע אותו בכל זאת. עם זאת, כאשר ספינות נחיתה חיוניות ומשאבי הצי הופנו למבצע ההוא הוא התלונן שוב. המפקד הגרמני, גנרל-פלדמרשל אלברט קסלרינג, וצוותו לא האמינו שהנחיתה בקלבריה היא ההתקפה העיקרית של בעלות הברית, לה ציפו בסלרנו, או אולי מצפון לנאפולי, או אפילו ליד רומא. לכן הוא הורה לגנרל חיל השריון טראוגוט הר שפיקד על קורפוס הפאנצר ה-76, כחלק מהארמייה העשירית הגרמנית בפיקודו של גנרל-אוברסט היינריך פון ויטינגהוף, לסגת מהעימותים עם הארמייה השמינית ולדחות אותם על ידי הריסת גשרים ותשתיות אחרות. רגימנט גרמני יחיד הושאר בקצה הדרומי ביותר של איטליה כדי לתמוך בדיוויזיית החוף האיטלקית ה-211 וברגימנט הצנחנים ה-185 "פולגורה". ההתנגדויות של מונטגומרי הוכחו כנכונות: חיילים גרמנים סירבו להיכנס לקרב והארמייה השמינית לא ריתקה אף אחד מהם. המכשול העיקרי להתקדמות בעלות הברית היה השטח וההריסות הגרמניות. ההתנגדות לנחיתות הייתה קלה מאוד, משום שהחיילים הגרמנים המעטים באזור נסוגו במהירות צפונה. החיילים האיטלקיים על החוף, השייכים לדיוויזיות החוף, היו מצוידים בצורה גרועה, מדוכדכים מהמצב הפוליטי ומההפצצות המסיביות של בעלות הברית; הם לא התנגדו לנחיתה. יוצא דופן היה רגימנט הצנחנים ה-185 "נמבו" של דיוויזיית הצנחנים ה-184 "נמבו", שגילה התנגדות נחושה יותר ברכס אספרומונטה, אך בסופו של דבר התגברו עליו ב-8 בספטמבר 1943. במהלך הלחימה, הקנדים הרגו שישה ולקחו 57 שבויים, כשהם סופגים שני קצינים שנהרגו. לאחר מבצע בייטאון בוצע מבצע סלפסטיק, עם הדיוויזיה הבריטית המוטסת ה-1 (מייג'ור-גנרל ג'ורג' הופקינסון), ומבצע מפולת שלגים, הנחיתה העיקרית בסלרנו על ידי גורמים מהארמייה החמישית של לוטננט גנרל מארק קלארק. שני המבצעים התרחשו ב-9 בספטמבר, לאחר הכניעה האיטלקית יום קודם לכן. הכניעה סוכמה ב-3 בספטמבר, אך לא הוכרזה בפומבי עד 8 בספטמבר, ולא הייתה לה השפעה ישירה על מבצע בייטאון. מדיה וקבצים בנושא מבצע בייטאון בוויקישיתוף Molony, pp. 223, 231–6, 238. Montgomery, pp. 190–2. Molony, pp. 23–42. Anon, Lewisham Gunners, p. 40. Montgomery, p. 194. Nicholson, p. 211: "The action marked the last Canadian encounter with the Italian Army". Montgomery, pp. 194–5.
שובו של מרטין גר

שובו של מרטין גר (בצרפתית: Le Retour de Martin Guerre) הוא סרט צרפתי משנת 1982 שבוים בידי דניאל ויניי ומבוסס על סיפור אמיתי שאירע בצרפת במהלך המאה ה-16 (ראו "מרטן גר"). הסרט מתאר מקרה של גנבת זהות לאחר מלחמה. אדם הופיע בכפרו שנים מספר לאחר עזיבתו, ואשתו קיבלה אותו כשלוש שנים בתור בעלה. במהלך הזמן התעוררו בקרב חבריו לשעבר ספקות לגבי זהותו. נטלי זימון דייוויס, היסטוריונית אמריקאית המתמחה בראשיתה של צרפת המודרנית, הייתה בשנת 1977 בשנתה האחרונה כפרופסור באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה, כשאחד מתלמידי המחקר שלה הראה לה את הספר מן המאה ה-16 "צו ראוי לציון", אותו שאל מן הספרייה למשפטים שבאוניברסיטה, מחבר הספר היה השופט ז'אן דה קורה. בו ברגע החליטה ההיסטוריונית, שחלמה בעת היותה סטודנטית לביים סרטים תיעודיים, כי הסיפור יהפוך לסרט. בשנת 1980 טסה זימון דייוויס לפריז על מנת לחפש במאי לסרט. כבר בשבוע הראשון לשהותה בעיר נתקלה בבמאי דניאל ויניי ובתסריטאי ז'אן-קלוד קרייר, שתכננו לעשות סרט על אותו נושא. יחדיו הם כתבו את התסריט וזימון דייוויס נכחה בצילומים והדריכה את השחקנים וצוות ההפקה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1982. שנה לאחר מכן הוציאה זימון דייוויס ספר בשם "שובו של מרטין גר", בו היא מספרת את הסיפור פעמיים, משתי נקודות מבט. פעם אחת כרונולוגית, כפי שנחווה על ידי בני הכפר, ופעם שנייה כפי שסופר על ידי השופטים ועורכי הדין ובכללם כותב הזכרונות עליו התבסס השופט דה קורה שכיהן במשפט. הסרט "סומרסבי" הוא וריאציה אמריקאית לסרט הצרפתי, השומרת על התשתית העלילתית המקורית אך מעתיקה את ההתרחשות למקום אחר ולזמן אחר. הסרט מתרחש בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים. בסרט כיכבו ריצ'רד גיר וג'ודי פוסטר. מיקרו היסטוריה "שובו של מרטין גר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שובו של מרטין גר", באתר נטפליקס "שובו של מרטין גר", באתר AllMovie (באנגלית) "שובו של מרטין גר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שובו של מרטין גר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שובו של מרטין גר", באתר אידיבי "שובו של מרטין גר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יונוספירה

יונוספירה (באנגלית: Ionosphere, מקור השם: צירוף של יון ושל ספֵירה = שפת כדור) היא אזור באטמוספירת כדור הארץ בשכבת התרמוספירה, שבו קיימים אלקטרונים חופשיים אשר גורמים לאטמוספירה להתנהג בדומה למוליך חשמלי. היונוספירה מתחילה בגובה של 60–90 ק"מ מפני כדור הארץ (משתנה לפי שעות היממה המקומיות), ומסתיימת בגובה של מעל 500 ק"מ. באטמוספירה מתרחשים תהליכי יינון כתוצאה מקרינת השמש וקרינה קוסמית. סוג אחד של יינון נגרם על ידי קרינה על-סגולה ישירה מהשמש הפוגעת באטומים ומולקולות של אטמוספירת כדור הארץ, פגיעה שיכולה לשחרר אלקטרונים. סוג שני הוא תוצאה של פגיעת חלקיקים טעונים במהירות גבוהה מרוח השמש ומהקרינה הקוסמית. כאשר חלקיקים אלו פוגעים באטומים ובמולקולות האוויר הם גורמים להינתקות אלקטרונים מהם. בשני המקרים נוצרים נושאי מטען חופשיים - יונים בעלי מטען חיובי ואלקטרונים בעלי מטען שלילי. הצפיפות הנמוכה של מולקולות ביונוספרה מאפשרת לנושאי המטען להתקיים בנפרד למשך פרקי זמן ארוכים יחסית. מצב זה (הקרוי פלזמה) גורם לאטמוספירה להתנהג כמוליך חשמלי טוב, או כמראה עבור גלים אלקטרומגנטיים. זאת בניגוד לשכבות הנמוכות והצפופות יותר של האטמוספירה, בהן החלקיקים הטעונים מתקיימים רק לזמן קצר עד שהם פוגשים בחלקיקים בעלי מטען נגדי (התהליך ההפוך של יינון, הקרוי רקומבינציה), ולכן לאטמוספירה מתחת לאטמוספירה יש מוליכות נמוכה מאוד והיא מאפשרת העברה של גלים אלקטרומגנטיים. ליונוספירה חשיבות מעשית רבה, בין היתר כי היא מחזירה חלק מאורכי הגל בתדירויות גלי רדיו. תכונה זו איפשרה, החל מתחילת המאה ה-20, תקשורת רדיו בגלים קצרים בין נקודות רחוקות מאוד על פני כדור הארץ, על ידי "הקפצה" של אלומת השידור בין היונוספרה ובין הקרקע (או פני הים). כתוצאה מכך הושקעו משאבים רבים במחקר היונוספרה. עם עליית השימוש בלווייני תקשורת ובכבלי תקשורת תת-ימיים, ירדה חשיבותו של רדיו בגלים קצרים, וכיום הוא משמש בעיקר חובבי רדיו. תופעת זוהר הקוטב מתרחשת ביונוספירה, במקרים של סערות מגנטיות, עקב חדירת חלקיקים שזורמים מטה בשדה המגנטי של כדור הארץ. קיום היונוספירה הוכח על ידי אדוארד אפלטון ב-1924. ב-1947 קיבל על עבודתו פרס נובל לפיזיקה. היונוספירה גם אחראית לתהודת שומאן, תופעה בה מתחוללת תהודה של גלים אלקטרומגנטיים בין הקרקע ליונוספירה כתוצאה מפריקת ברק במקום כלשהו על פני כדור הארץ. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פסקה. עוד בשנת 1839, המתמטיקאי והפיזיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס שיער שקיומו של אזור בעל מוליכות חשמלית גבוהה באטמוספירה יכול להסביר את השינויים היומיים הנצפים בעוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ. הוא ציין כתימוכין להשערה הזאת את "התופעה האניגמטית של האורורה בוראליס (Aurora Borealis), אשר כל הראיות מצביעות על כך שחשמל בתנועה הוא מרכיב מרכזי ביצירתה". עיכוב יונוספירי אטמוספירת כדור הארץ מגנטוספירה זוהר הקוטב HAARP (תוכנית מחקר אמריקאית) תוכן אלקטרוני כולל מדיה וקבצים בנושא יונוספירה בוויקישיתוף אסף גלעדי, מחקר בנושא היונוספירה, אתר כנרת יונוספירה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסכת סינון אוויר

מסכת סינון אוויר (באנגלית: Respirator) היא אביזר שחובשים על הפנים כדי להגן על מערכת הנשימה בפני זיהום אוויר. המסכות מנקות את האוויר מזיהום באמצעות מסנן HEPA, המשאיר בחוץ מזהמים כמו בנזן ופולן. מגוון רחב של תעשיות משתמשות במסיכות סינון אוויר כולל שירותי בריאות ותרופות, שירותי ביטחון ובטיחות הציבור (הגנה, כיבוי אש ואכיפת חוק), תעשיות נפט וגז, ייצור (רכב, כימיקלים, ייצור מתכת, מזון ומשקאות, עיבוד עץ, נייר ועיסה), כרייה, בנייה, חקלאות וייעור, ייצור מלט, ייצור חשמל, בניית ספינות ותעשיית הטקסטיל. בעקבות התגברות זיהום האוויר בשנים האחרונות, גבר השימוש במסכות אלו ברחבי העולם, ובעיקר בערי המזרח הרחוק, ובכמה ערים במזרח התיכון. מדיה וקבצים בנושא מסכת סינון אוויר בוויקישיתוף "Respirator use and practices". U.S. Bureau of Labour Statistics. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.