laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אשלגן ברומי

אשלגן ברומי (Potassium Bromide) הוא מלח מסיס המורכב מקטיון אשלגן ואניון ברום המסודרים בסריג יוני: אריזה קובית צפופה (cubic close packed - ccp) - כל יון מוקף ב-6 יונים במטען מנוגד (קואורדינציה אוקטאדרית) בדומה למבנה הגביש של נתרן כלורי. החומר שימש כתרופה אנטי אפילפטית עד לשנות השבעים של המאה ה-20 ועדיין משמש בווטרינריה כתרופה נגד פרכוסים בכלבים וחתולים. כריכוז נמוך במים טעם התמיסה מתוק, בריכוז גבוה יותר הטעם הופך מר והעלאה נוספת בריכוז תיצור טעם מלוח, שמקורו ביוני האשלגן. כמו כל מלח אשלגן בליעה תגרום לגירוי של ריריות מערכת העיכול, בחילה והקאות. מייצרים אשלגן ברומי בתגובה של המינרל אשלגן פחמתי (K2CO3) עם ברזל ברומי Fe3Br8 4 K 2 C O 3 + F e 3 B r 8 ⇒ 8 K B r + F e 3 O 4 + 4 C O 2 {\displaystyle 4K_{2}CO_{3}+Fe_{3}Br_{8}\Rightarrow 8KBr+Fe_{3}O4+4CO_{2}} כיוון שהמלח עובר דיסוציאציה מלאה במים משתמשים באשלגן ברומי כמקור ליוני ברומיד למשל בתגובה עם כסף חנקתי בייצור כסף ברומי לסרטי צילום K B r ( a q ) + A g N O 3 ( a q ) ⇒ A g B r ( s ) + K N O 3 ( a q ) {\displaystyle KBr_{(aq)}+AgNO_{3(aq)}\Rightarrow AgBr_{(s)}+KNO_{3(aq)}} יון הברומיד בתמיסה יכול ליצור קומפלקסים התגובה עם הלידים של מתכות שונות כדוגמת נחושת ברומית 2 K B r ( a q ) + C u B r 2 ( a q ) ⇒ K 2 [ C u B r 4 ] ( a q ) {\displaystyle 2KBr_{(aq)}+CuBr_{2(aq)}\Rightarrow K_{2}[CuBr_{4}]_{(aq)}} השימוש בחומר כתרופה לאפילפסיה החל בשנת 1857. באותה תקופה האמינו כי המחלה נגרמת עקב אוננות ומי שגילה את יעילות החומר כנגד פרכוסים, צ'ארלס לוקוק (Sir Charles Locock) האמין כי יעילות החומר נובעת מהשפעתו המדכאת על הדחף המיני. המחצית השנייה של המאה ה-19 השתמשו באשלגן ברומי בכמויות גדולות לטיפול בהפרעות נוירולוגיות - בית חולים אחד צרך כמה טונות בשנה (חולים קבלו כמה גרמים ביום). שימוש נרחב זה בחומר נמשך עד לשנת 1912, אז נכנס לשימוש הפנוברביטל. מלחי ברומיד המשיכו לשמש כתרופה לכאבי ראש ולהרגעה ללא מרשם בארצות הברית עד שנת 1975, אז נאסרו לשימוש (פרט לתרופות במרשם) עקב רעילות כרונית - הברומיד מסולק מהגוף לאט ולכן עשוי ריכוזו לעלות בדם בשימוש מתמשך. בגרמניה החומר מאושר לשימוש לטיפול באפילפסיה, בעיקר אצל ילדים ומתבגרים. בוטרינריה משמש אשלגן ברומי לטיפול באפילפסיה אצל כלבים. כתרופה יחידה או כתוספת לפנוברביטל כשתרופה זו לא יעילה מספיק להפסקת הפרכוסים. השימוש בחתולים מוגבל בשל סכנה להתפתחות דלקת ריאות. אשלגן ברומי שקוף בטווח רחב של אורכי גל - מ-250 ננומטר באולטרה סגול ועד ל-25 מיקרון באינפרה אדום. לכן משתמשים בחומר לייצור חלונות אופטיים לספקטרוסקופיה. בספקטרוסקופיה בתחום האינפרה אדום (IR) טוחנים לעיתים את הדוגמה עם אבקת KBr ואז דוחסים את האבקה המתקבלת לדיסק שקוף. ניתן גם למרוח את הדוגמה הנוזלית על משטח שקוף של אשלגן ברומי. כיוון שהחומר היגרוסקופי יש לשמור חלונות KBr בתנאי יובש. מדיה וקבצים בנושא אשלגן ברומי בוויקישיתוף
אירוויזיון 1978

אירוויזיון 1978, הייתה תחרות האירוויזיון ה-23 והוא נערך ב-22 באפריל 1978 בפריז. את התחרות הנחו דניס פבר ולאון זיטרון. הזוכים בתחרות היו יזהר כהן ולהקת אלפא-ביתא מישראל, עם השיר אבניבי. זו הייתה זכייתה הראשונה של ישראל בתחרות האירוויזיון. בנוסף, נורווגיה קיבלה, לראשונה בשיטת ההצבעה החדשה, אפס נקודות. באותה תחרות חזרה דנמרק להשתתף באירוויזיון לראשונה מאז 1966, אחרי היעדרות בת 12 שנים. אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 1978 אירוויזיון 1978, באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1978 אירוויזיון 1978, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יניב שוורצמן

יניב שוורצמן (נולד ב-19 ביוני 1977) הוא עורך דין, מגשר ושדרן רדיו. שוורצמן גדל בעיר באר שבע, לשם עבר בהיותו בן עשר עם אביו פרופ' פסח שוורצמן ששימש כמומחה לרפואת משפחה באוניברסיטת בן-גוריון. שוורצמן סיים תואר ראשון ושני (בהצטיינות) בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. שוורצמן בוגר תואר שני בחוג ליישוב סכסוכים וחקר סכסוכים מהפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. נשוי למיכל ואב לשלושה בנים. בשנת 2009 שוורצמן הגיש עתירה לבג"ץ שבה ביקש להפסיק את העברתם של תיקים מבית המשפט למגשרים עד שיוגדרו קריטריונים אשר יגדירו מיהם המגשרים ומהם הכללים החלים עליהם לאחר שמופנים אליהם תיקים מבית המשפט. בעקבות העתירה הנושא הוסדר בחקיקה בדצמבר 2017. במסגרת הפעילות להנגשת שירותי הגישור בישראל, הקים שוורצמן את חברת "הבית לגישור ויישוב סכסוכים", המאפשרת לאנשים לקבל שירותי גישור במשרדים קרובים לביתם. במסגרת פעילות "הבית לגישור ויישוב סכסוכים" פועל שוורצמן להקים בכל עיר בישראל משרד גישור. בשנת 2010 נבחר שוורצמן ליו"ר לשכת המגשרים בישראל וכיהן בתפקיד מספר שנים. בשנים 2012-2014 שודרה ב-103FM תוכנית הרדיו "המגשר", בהשתתפותו של שוורצמן. משנת 2017 מנחה שוורצמן את התוכנית "הקופסה" בקשת 12. לשכת המגשרים בישראל אתר אינטרנט "יניב שוורצמן ושות'" יניב שוורצמן מדבר על יתרונות הגישור לפני בתי משפט בתוכנית "עושים סדר" עם גל גבאי יניב שוורצמן, עורכי הדין דואגים לעצמם - ולא ללקוחות, באתר TheMarker‏, 14 בינואר 2014 איתם לחובר, ‏כמה מרוויחים עורכי דין מסכסוכים במשפחה?, באתר ‏מאקו‏, 8 בינואר 2014 יניב שוורצמן, במקום עו"ד ושופט: למה בעצם צריך גישור?, באתר ynet, 12 בינואר 2014 בג"ץ 2630/09 יניב שוורצמן נ' משרד המשפטים ואחרים, ניתן ב־1 ביולי 2014 תקנות בתי המשפט (רשימת מגשרים), התשע״ח–2017, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט תוכנית הרדיו המגשר
גביע אסיה בכדורגל 1964

גביע אסיה בכדורגל 1964 של AFC (קונפדרציית הכדורגל של אסיה), נערך בישראל בין התאריכים 26 במאי ל-9 ביוני 1964. טורניר הגמר נערך בין 4 נבחרות בשיטת ליגה, כשכל אחת מהנבחרות נפגשה עם השנייה פעם אחת בלבד. המארחת, נבחרת ישראל, זכתה בגביע, לאחר שניצחה בכל משחקיה. לישראל, שאומנה באותה עת על ידי המאמן יוסף מרימוביץ', הבקיעו בטורניר: מרדכי שפיגלר - שני שערים; יוחאי אהרוני, משה (מוצי) ליאון, גדעון טיש - שער אחד. נבחרת ישראל בכדורגל זוכה בגביע אסיה 1964, באתר סינמטק ירושלים מ. רינקובסקי, "ישראל זכתה בגביע אסיה בכדורגל", 4 ביוני 1964, הבקר גביע אסיה בידי ישראל - גברה על קוריאה 1:2 במשחק הגמר בכדורגל, 4 ביוני 1964, חרות
אוניברסיטת חלוואן

אוניברסיטת חלוואן (בערבית: جامعة حلوان) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר חלוואן, כ-20 ק"מ מדרום למרכז קהיר. האוניברסיטה נוסדה בצו נשיאותי ב-1975. בתחילה מוקמו מבני האוניברסיטה ברחבי העיר, עד שכונסו בקמפוס מרכזי. האוניברסיטה ידועה במיוחד בשתי הפקולטאות להנדסה שלה. ב-20 הפקולטאות הנוספות מתקיימים לימודי אמנות (אמנות יפה, אמנות שימושית וחינוך לאמנות), מוזיקולוגיה וחינוך מוזיקלי, רוקחות (המרכז הראשון לרוקחות קלינית במצרים), מנהל עסקים, מדעי המחשב, ספורט (לגברים ולנשים בנפרד), תיירות, עבודה סוציאלית, משפטים ומדעי הטבע. בקמפוס המרכזי של האוניברסיטה נמצאת ספרייה ציבורית-אוניברסיטאית גדולה. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת חלוואן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת חלוואן (בערבית) אוניברסיטת חלוואן, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת חלוואן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת חלוואן, ברשת החברתית אינסטגרם דירוג אקדמי
ז'ביב נואה

ז'ביב נואה (גם שקדים וצימוקים מסוכרים בערבית: اللوز والزبيب) הוא מאכל מרוקאי שנהוג להכינו בראש השנה. ז'ביב נואה מורכב משקדים וצימוקים בתוספת סוכר, שעברו תהליך של טיגון בשמן. תערובת השקדים והצימוקים (לאחר הטיגון) משולבת לרוב עם מנה של אורז לבן ומשמשת כמנה מתוקה שנהוג לאכול בראש השנה. טנזיה ז'ביב נואה - שקדים וצימוקים מסוכרים, מאתר "בישולי" ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לילי רייב

לילי רייב (באנגלית: Lily Rabe; נולדה ב-29 ביוני 1982) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית ממוצא יהודי, מועמדת פרס טוני על משחקה במחזה "הסוחר מוונציה" לשנת 2011. לילי רייב נולדה באפר וסט סייד בניו יורק סיטי, ניו יורק, בתם של השחקנית ג'יל קלייבורג והמחזאי דייוויד רייב. יש לה אח צעיר יותר, מייקל, הוא שחקן ומחזאי, ואח למחצה הבוגר ממנה מנישואיו הראושנים של אביה, ג'ייסון, הוא מוזיקאי. אביה הוא קתולי סבה מצד אמה היה יהודי, וסבתה מצד אמה הייתה פרוטסטנטית. רייב גדלה בעיירה בדפורד שבמדינת ניו יורק, ועברה ללייקוויל, קונטיקט כשהייתה בכיתה ז'. שם, היא למדה בבית הספר הוצ'קיס. רייב למדה ריקוד במשך עשר שנים. היא לימדה בלט במחנה קיץ לאומנויות בקונטיקט כאשר פנה אליה מדריך המשחק של המחנה, שביקש ממנה לבצע מונולוג בהפקה הגמר. רייב ביצעה מונולוג מהמחזה "פשעים שבלב"" מאת בת' הנלי. היא הצהירה, "זה היה הרגע הזה, בביצוע המונולוג הזה, שגרם לי לחשוב, 'אולי זה מה שאני רוצה לעשות'." לאחר מכן המשיכה רייב ללימודי משחק באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם סיימה את לימודיה ב-2004. רייב נכנסה לתודעה כשהשתתפה בסרט "חיוך של מונה ליזה" בשנת 2003. בשנת 2005 השתתפה בהעלאה המחודשת של ברודוויי למחזה "מגנוליות מפלדה" ולאחר מכן במחזה "התוכנית האמריקנית". בחודשים יוני ויולי 2010, רייב שיחקה את "פורשיה" בהצגה "הסוחר מוונציה" של ויליאם שייקספיר בתיאטרון הסנטרל פארק בניו יורק. רייב הייתה מועמדת לפרס טוני בקטגוריית השחקנית הראשית על תפקיד זה. היא המשיכה בתפקידה של פורשיה כאשר ההצגה עברה לברודוויי בחודש נובמבר 2010, והמשיכה בתפקיד זה גם בשנת 2011. משנת 2011 רייב נכנסה לקאסט הקבוע של סדרת הטלוויזיה האנתולוגית "אימה אמריקאית" של המפיק ראיין מרפי. החל מ-2012 רייב נמצאת בזוגיות עם השחקן האמיש לינקלייטר. בדצמבר 2016 פורסם כי רייב מצפה לילדה הראשון עם לינקלייטר. רייב ילדה את בתם הראשונה במרץ 2017. ביוני 2020, לזוג נולדה בתם השנייה. בספטמבר 2021, רייב הכריזה על הריונה השלישי. מדיה וקבצים בנושא לילי רייב בוויקישיתוף לילי רייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לילי רייב, ברשת החברתית אינסטגרם לילי רייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילי רייב, באתר AllMovie (באנגלית) לילי רייב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Vanessa Lawrence, Vanessa Lawrence, Lily Rabe Talks “Merchant of Venice”, WWD, ‏2010-07-15 (באנגלית אמריקאית)
תחרות השחמט הייסטינגס 1934–1935

תחרות הייסטינגס היא תחרות שחמט שנערכה בהייסטינגס (עיירת מרפא, המרוחקת כ-100 ק"מ מלונדון, שבאנגליה) והפכה למסורת. בין השנים 1934–1935 התקיימה תחרות מהחזקות ביותר בתולדות התחרות, בה השתתפו שחמטאים מהחזקים ביותר באותה תקופה. התחרות נערכה בין 27 בדצמבר 1934 לבין 5 בינואר 1935 והתנהלה בשיטת ליגה: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים. בסך הכל נערכו תשעה סיבובים. בתחרות השתתפה שחמטאית אלופת העולם דאז, ורה מנצ'יק). היה זה אירוע נדיר בתחרויות מסוג זו. בנוסף אליה, נטלו חלק בתחרות שלושה שחמטאים שהיו במהלך חייהם אלופי עולם בשחמט (מקס אויבה, חוסה ראול קפבלנקה, מיכאל בוטביניק). בכך הפכה התחרות לאחת החזקות שהתקיימו בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. בתחרות זכה מקס אויבה שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות, בהקדימו בהתרת שוויון נקודות את ג'ורג' אלן תומאס וסאלו פלור. אויבה ופלור סיימו את התחרות ללא הפסד ואילו תומאס צבר את מספר הניצחונות הרב ביותר. טבלת התוצאות בסיום התחרות: סיקור תחרות הייסטינגס 1935-1934, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וליאנו ג'מה

ג'וליאנו ג'מה (באיטלקית: Giuliano Gemma;‏ 2 בספטמבר 1938 - 1 באוקטובר 2013) היה שחקן קולנוע איטלקי שהתפרסם ככוכב מערבונים, שכונו באותה עת מערבוני ספגטי ובסרטי פעולה נוספים (בין השאר גילם את דמותו של מצ'יסטה). במיוחד התפרסם ג'מה בגילום דמותו של רינגו בסדרת סרטים שנשאה את שם הגיבור. ג'מה נולד ברומא. בלט בחזותו הבהירה והנאה ובאתלטיות שלו. כבר בגיל צעיר עבד בתעשיית הסרטים האיטלקית כפעלולן בזכות כישוריו האתלטיים. הראשון שזיהה את כישרונו היה הבמאי דינו ריזי שהציב אותו בתפקיד זעיר לצידו של אלברטו סורדי ב-"Venezia, la luna e tu". הוא שיחק בתפקיד זעיר נוסף בסרטו של ויליאם ויילר, האפוס ההיסטורי, בן חור. לאחר ששרת ככבאי במסגרת שירותו הצבאי, קודם ג'מה לתפקיד שחקן ראשי על ידי הבמאי דוצ'ו טסארי. ב-1962 שיחק בסרט בסוגה הקולנועית חרב וסנדל (אפוסים היסטוריים שעסקו בגיבורים מהעת העתיקה דוגמת הרקולס) "Arrivano i titani". ב-1963 גילם גנרל בצבא גריבלדי בסרטו של לוקינו ויסקונטי, "הברדלס". ב-1964 זכה להצלחה גדולה כשגילם את תפקיד רינגו במערבון הספגטי "Una pistola per Ringo" שבוים על ידי טסארי. באותה שנה שיחק בסרט אנג'ליק, בכיכובה של מישל מרסייה - הראשון בסדרת סרטי "אנג'ליק" שעסקו בהרפתקאותיה של צעירה בתקופת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. ג'מה המשיך ושיחק בסרט השני בסדרה "אנג'ליק והמלך" ב-1965. ב-1965 כיכב בשני סרטים נוספים שהצליחו: "Un dollaro bucato" ו"Il ritorno di Ringo". במחצית השנייה של שנות ה-60 כיכב ג'מה במערבוני ספגטי רבים, בין הבולטים בהם: "Adiós gringo", "I lunghi giorni della vendetta", "Per pochi dollari ancora" ו-"I giorni dell'ira". בחלק מהסרטים הופיע ג'מה בשם הבמה "מונטגומרי ווד". בשנות ה-70 החל ג'מה לגלם דמויות מסוגות קולנועיות שונות. בעיקר בלטה השתתפותו בסרטים בעלי גוון פוליטי וחברתי. ב-1976 זכה בפרס של תעשיית הקולנוע האיטלקית על תפקידו בסרט " Il deserto dei Tartari". נדמה היה כי ג'מה סיים את הקריירה הקולנועית שלו ב-2001 בסרטו של הבמאי הספרדי ויסנטה ארנדה, "Juana la Loca", והתמקד בקריירה החדשה שלו כפסל. אולם, ב-2012 שב לשחק בתפקיד משנה (מנהל המלון) בסרטו של וודי אלן, "לרומא באהבה" וכמו כן שיחק באותה שנה בקומדיה במרשתת, "Man Born Again". ג'מה נהרג בתאונת דרכים ב-1 באוקטובר 2013. מדיה וקבצים בנושא ג'וליאנו ג'מה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וליאנו ג'מה ג'וליאנו ג'מה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וליאנו ג'מה, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וליאנו ג'מה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וליאנו ג'מה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וליאנו ג'מה, באתר Discogs (באנגלית) ג'וליאנו ג'מה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הלוחם משום מקום היקום של אלי אשד, 2 באפריל 2009 Giuliano Gemma, באתר allmovie הודעה על פטירתו ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יח"ל

האם התכוונתם ל... ישיבת חכמי לובלין יחידת לבגרות – דרך למדידת משקלו של מקצוע בבחינות הבגרות בישראל
אגם נטרון

אגם נטרון הוא אגם מלח השוכן בצפון טנזניה קרוב לגבול המדינה עם קניה, בהסתעפות המזרחית של הבקע המזרח אפריקאי. האגם רדוד ועומקו המרבי שני מטרים, רוחבו משתנה בהתאם לגובה המים המתאדים בקצב גבוה במיוחד. אידוי מי האגם משאיר מאחוריו תערובת של מלחים ומינרלים המכונים נטרון ומכאן שמו של האגם. טמפרטורת האגם מגיעה ל-60 מעלות צלזיוס ותלויה בגשמים. רמת הבסיסיות של האגם חריגה במיוחד, והיא אחת מהתכונות אשר בגינן האגם מפורסם, ועשויה להגיע לרמות בין 9 pH ל-pH 10.5, רמות הדומות לרמת הבסיסיות של אמוניה. הטמפרטורה הגבוהה של האגם, וכן בסיסיותו הגבוהה אינן מאפשרות התפתחות משמעותית של החי והצומח. עם זאת, האגם הוא בית גידול חשוב לפלמינגו ומספר מצומצם של מינים נוספים. באזורים מסוימים, מלוחים פחות, מצליחים לשרוד מספר מיני דגים. מדיה וקבצים בנושא אגם נטרון בוויקישיתוף אגם נטרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של טנזניה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גן לנדס

גן לַנְדֶס נמצא בצומת הרחובות יצחק שדה ויגאל אלון בשכונת יד אליהו בתל אביב. הגן הוקם ב-1985 בתכנונו של אדריכל הנוף חיים כהנוביץ. הוא נקרא על שמו של ד"ר סטפן לנדס, שנהרג במלחמת לבנון הראשונה ב-6 ביוני 1982 כשהמסוק בו טס עם אנשי צוות רפואי, הופל ליד נבטיה. הגן כולל פינת משחקים לילדים, מפל מים וגבעה מלאכותית שאוטמת את הרעש מהכבישים הסואנים בסביבה. על הגן כתב משה לרום בכתב העת "אדריכלות ישראלית" (גיליון 3): "תושבי הסביבה החיים בג'ונגל התעבורתי המאיים, יכולים למצוא בו מקום מפלט ומרגוע. הגבעה המלאכותית מתפקדת כחומת מגן לגן הנמצא מאחוריה מצד אחד, וכבסיס למפל המים משיב הנפש, שצליליו לוחמים בשאון התנועה, מצד שני". מדיה וקבצים בנושא גן לנדס בוויקישיתוף סטפן אלכסנדר לנדס
אלכסנדר אבדולוב

אלכסנדר אבדולוב (ברוסית: Александр Абдулов; ‏ 29 במאי 1953 - 3 בינואר 2008) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי, זוכה תואר אמן העם. לאלכסנדר אבדולוב הוענקו מספר עיטורים רוסים ופרסים בתחום התיאטרון. אלכסנדר אבדולוב נולד בעיר טובולסק שבמחוז טיומן. אביו היה במאי בתיאטרון המקומי. בשנת 1956 המשפחה עברה לפרגנה (באוזבקיסטן של היום) ובעיר זו עברה ילדות של אבדולוב. בגיל חמש הוא לראשונה השתתף בהצגת תיאטרון. לאחר סיום בית הספר הוא נסע למוסקבה במטרה להתקבל לבית הספר למשחק אך נכשל במבחני קבלה. אבדולוב חזר לעירו ושנה למד במכון לספורט ובמקביל עבד כפועל במה בתיאטרון. כעבור שנה הוא נסע בפעם השנייה והפעם התקבל ללימודי משחק באקדמיה רוסית לאמנויות התיאטרון אצל יוסיף רייבסקי. בשנת 1975 מארק זכארוב הזמין את השחקן הצעיר לתיאטרון לנקום. מייד עם הגעתו לאבדולוב ניתן תפקיד ראשי באחד ההצגות והוא קיבל פרס על גילום תפקיד זה. מאז כל הקריירה שלו הייתה קשורה לתיאטרון של זכארוב. במהלך הקריירה אבדולוב השתתף במספר רב של הצגות וקיבל מספר פרסים. החל ממחצית שנות ה-70 אבדולוב הצטלם בסרטי קולנוע. ההצלחה הגדולה הגיע לשחקן הצעיר לאחר השתתפות בסרט "הנס הגדול" לפי בימוי של מארק זכארוב על פי המחזה של יבגני שוורץ. בשנת 1979 הוא הצטלם בסרט חדש לצד אשתו באותה תקופה אירינה אלפיורובה. בהמשך הוא הצטלם בסרטים רבים, כ"צוערי הצי, קדימה!" ועוד. בשנת 1994 השתתף בתפקיד ראשי בסרט ישראלי דובר רוסית "קפה עם לימון". בשנת 1997 אבדולוב אף כתב תסריט של אחד הסרטים. בשנת 2000 אבדולוב ביים סרט וגם שיחק בו באחד התפקידים. אבדולוב פעל לחידוש פעילות של פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה ומספר שנים היה מנהלו. בפברואר 2007 אבדולוב סיים להצטלם בסרט "אנה קרנינה", הסרט יצא להקרנה כבר לאחר פטירת השחקן. באוגוסט 2007 אבדולוב נותח במהלך צילומי סרט חדש לאור בעיה חריפה של כיב פפטי. מספר שעות לאחר הניתוח החלו בעיות לב ולאחר שישה ימים בטיפול נמרץ הוא הוטס מסבסטופול למוסקבה. בתחילת ספטמבר אבדולוב הגיע למרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי ותוך זמן קצר הובחן אצלו סרטן הריאה. בינואר 2008 אבדולוב נפטר בהיותו בבית חולים במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר אבדולוב בוויקישיתוף אלכסנדר אבדולוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסנדר אבדולוב, באתר AllMovie (באנגלית) אלכסנדר אבדולוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלכסנדר אבדולוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכסנדר אבדולוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הכפר (תוכנית טלוויזיה)

הכפר היא תוכנית מציאות ישראלית אשר שודרה בערוץ 10 מ-2 באוקטובר 2013 עד ה-18 בדצמבר 2013. התוכנית מבוססת על חמש משפחות ישראליות שגרות בכפר באווירה של לפני קום המדינה, המשפחות מבצעות משימות וחיות בתנאים בסיסיים. כל משפחה גרה באוהל נפרד ועל כל משפחה להסתדר אחת עם האחרות: לאכול, ללון, ולשרוד ביחד. ההדחות מתבצעות באופן הבא: כל המשפחות מתאספות יחד ב"אספת הכפר", בה מדברים ודנים על הימים והחוויות האחרונות בכפר, לאחר מכן כל משפחה מציינת בתורה איזו משפחה הייתה רוצה להרחיק מהכפר. בן מהמשפחה שמקבלת את רוב הקולות - מודח. כל מתמודד בתורו לוקח אבן, ושם בפחית של המתמודד שברצונו שיודח מהכפר הבן משפחה שמקבל הכי הרבה קולות מורחק מהכפר. המשפחה השורדת תזכה בפרס - מיליון שקלים, מנחה התוכנית הוא בוקי נאה. תוכנית "הכפר" הוגדרה כתוכנית הדגל של ערוץ 10 והיה צפי לאחוזי צפייה גבוהים, אך אחוזי הצפייה בה היו נמוכים במיוחד. על פי נתוני הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו תוכנית הבכורה זכתה ל-10.4% צפייה בלבד והוגדרה ככישלון, ובפרקי ההמשך עמדו על כ-5% אחוזים בלבד. משפחת דגמי - דניאלה (אם המשפחה), משה (אב המשפחה), דודי (הבן הבכור) וקארין (הבת הצעירה) משפחת אזולאי - שושי (אם המשפחה), שוקי (אב המשפחה), דורין (הבת הבכורה) ועדן (הבת הצעירה) משפחת הימלמן - אורית (אם המשפחה), הדר (אב המשפחה), שהם (הבת הבכורה) ובארי (הבן הצעיר) משפחת זנד - חלי (אם המשפחה), רוני (אב המשפחה), שרוליק (הבן הבכור) וליאור (הבן הצעיר) משפחת שוובר - סיגלית (אם המשפחה), עדי (אב המשפחה), חן (הבת הבכורה) וגדי (הבן הצעיר) מידע וכתבות: עמוד התוכנית באתר נענע10 ערן בר-און, בלי ביקיני וחוטיני: על הסט של "הכפר", באתר ynet, 1 באוקטובר 2013 ביקורות: סמדר שילוני, "הכפר": להדיח את אבא בסבבה, באתר ynet, 2 באוקטובר 2013 לילך וולך‏, "הכפר": הריאליטי שמחזיר את השד העדתי, באתר וואלה, 3 באוקטובר 2013 אלקנה שור, "הכפר": פוקושימה גזענית עם דליפה, באתר nrg‏, 3 באוקטובר 2013 "הכפר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
סיסימיוט

סיסימיוט (בגרינלנדית: Sisimiut) בעבר נקראה הולשטיינסבורג (Holsteinsborg) היא בירת מחוז קקאטה שבמערב גרינלנד, והעיר השנייה בגודלה במדינה. העיר ממוקמת לחוף מצר דייוויס, ומרוחקת כ-320 צפונית מהבירה נוק. ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בסביבות העיר, מעידים על התיישבות אנשי תרבות סאקאק (Saqqaq), שהגיעו מהאזור הארקטי של קנדה לפני כ-4,500 שנה, והתיישבו באזור החוף המערבי של גרינלנד. באותם הימים, קו החוף היה עשרות מטרים מעל לקו הנוכחי, והוא נדחק עקב הפשרת הקרחונים, לאחר עידן הקרח. אנשי הסאקאק נשארו באזור כאלפיים שנה, והם השאירו מספר לא מבוטל של פריטים. ממצאים ארכאולוגיים רבים מתקופתם, נמצאו לחופי מצר דייוויס ומפרץ דיסקו. חפירות שנערכו בשטח שליד שדה התעופה המקומי, חשפו את המעבר מבתים בודדים, לכפרים שבהם מספר משפחות. אנשי הסאקאק התגוררו באוהלים העשויים מעורות יונקים שצדו, ובהם אח עשוי אבן. הפריטים שנמצאו לא מעידים על אורח חיים קהילתי, אולם הם מעידים על שיתוף פעולה למטרת צייד איילים. דגימות שיער שנמצאו, גילו באמצעות ה-DNA, את מקור אנשי הסאקאק, אולם הם לא הוכיחו מדוע נכחדה תרבות זו. בסביבות שנת 500 לפני הספירה, הגיעו מקנדה גל מהגרים מתרבות דורסט, והם ישבו באזור ב-700 שנים הבאות. בסביבות העיר נמצאו מספר פריטים מתרבות זו, בהם צלצלים ועצמות בעלי חיים. בני עם התולה הגיעו לאזור במאה ה-13 וה-14. הם היו מתקדמים טכנולוגית מקודמיהם; אנשי הדורסט, גם הם התקיימו מציד ניבתנים, איילים, ופרוות דובי ים. לסיסימיוט הסכם ערים תאומות עם: דנמרק אלברטסלונד, דנמרק איי פארו קלאקסוויק, איי פארו בנוסף, לסיסימיוט הסכם ידידות עם: הממלכה המאוחדת וויטסטייבל, אנגליה, הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא סיסימיוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיסימיוט (בדנית) אתר האינטרנט הרשמי של סיסימיוט (בדנית) סיסימיוט באתר התיירות הרשמי של גרינלנד (באנגלית) סיסימיוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האקלים בסיסימיוט באתר המכון המטאורולוגי הדני
איל ניגוח ימי

איל הניגוח היה כלי הנשק העיקרי של אוניות המלחמה הים-תיכוניות בעת העתיקה, מהמאה התשיעית ועד שלהי המאה הראשונה לפנה"ס. האיל היה חלק מגוף האונייה, ובלט מקצה השדרית בגובה קו המים לערך. באמצעותו ניתן היה לנגח ולהטביע את אוניית האויב או לשתק את תנועתה. הוא נקרא ביוונית 'אֶמְבּוֹלוֹס' (ἔμβολος) ובלטינית 'רוֹסְטְרוּם נָאוִויס' (rostrum navis). בתלמוד הוא נזכר בשם 'אילָא דספינתא'. קודם המצאת איל הניגוח מילאה אוניית המלחמה העתיקה הים-תיכונית שני תפקידים. הראשון והקדום בהם היה הובלת לוחמים מחוף אחד לשני, כשהלחימה עצמה נערכת ביבשה; מאמצע האלף השני לפנה"ס לערך היה הקרב הימי מעין גרסה "ימית" של הלחימה ביבשה: האונייה שימשה משטח צף, עליו נלחמו חיילים בקרב פנים-אל-פנים כביבשה. הופעת איל הניגוח במאה ה-9 לפנה"ס לערך חוללה מהפכה של ממש בלוחמה הימית: איל הניגוח הפך את האונייה עצמה לכלי נשק, שמטרתו להטביע את אוניית האויב על אנשיה או לשתק את תנועתה כך שלא תוכל ליטול חלק פעיל בקרב. יש המשווים את חשיבות המצאתו של איל הניגוח להעלאת התותח על סיפוני אוניות במאה ה-16 לספירה. איל הניגוח הביא לשינויים מפליגים במבנה אוניית המלחמה העתיקה. כדי לנגח ביעילות, נדרשה הספינה להיות מהירה ובעלת כושר תמרון, תכונות המושפעות במידה רבה על ידי עוצמת כוח ההנעה שלה, כלומר על ידי מספר החותרים. הבעיה, כיצד להגדיל את מספר החותרים מבלי להגדיל במידה ניכרת את ממדי האונייה, על מנת לא להחלישה ולערער את יציבותה, מצאה את פתרונה בדמותה של הדו-חתרית וזמן קצר אחר-כך של התלת-חתרית, מלכת הזירה הימית בתקופה הקלאסית. תור הזהב של לוחמת הניגוח בים היה במאות ה-5 וה-4 לפנה"ס, והיא הובאה לביטויה הנעלה ביותר בעיקר בידיהם של ציי אתונה, רודוס וקרתגו. הופעת אוניות הענק הרב-חתריות בתקופה ההלניסטית העלתה את חשיבות לוחמת הסיפונים וירי כלי הקלע ודחקה במעט את תמרוני הניגוח אך לא העבירה אותם מן העולם. איל הניגוח הלך ואיבד בהדרגה את חשיבותו רק לאחר קרב אקטיום (31 לפנה"ס), כשהים התיכון הפך ל"אגם רומאי" ולא נותרו עוד אויבים ימיים ראויים לשם להתמודד עימם בקרבות סדורים. ניסיון להחיות את לוחמת הניגוח נעשה במאה ה-19, במלחמת האזרחים האמריקנית ובקרב ליסה, אך הוא היה בלתי יעיל ועל כן קצר-ימים. Casson, L. and J.R. Steffy (editors). The Athlit Ram. College Station, Texas A&M University Press, 1991. רודולף א' היימן, "התפתחותה של אוניית המלחמה המשוריינת". "מערכות ים", י"ח, מרץ 1954, עמ' 30-31. (על איל הניגוח הימי במאה ה-19.) שָׂשׂ, מאיר ושמחה בינות. "לוחמת הניגוח בים בעת העתיקה". המוזיאון הימי הלאומי חיפה, "ספונים" ז', תשמ"ט. עמ' 61–72. מדיה וקבצים בנושא איל ניגוח ימי בוויקישיתוף תמונות של אילי ניגוח מהעת העתיקה תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף נ', עמוד א' ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.