גריטוויקן

גריטוויקן (משוודית: Grytviken, "מפרץ הסיר") הוא יישוב באי ג'ורג'יה הדרומית אשר בטריטוריה הבריטית איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים. היישוב נקרא כך בשנת 1902 על ידי החוקר השוודי יוהאן גונאר אנדרסון (Johan Gunnar Andersson) שמצא במקום סירים אנגלים ישנים ששימשו להגשת שומן טורפים ימיים. זהו הנמל הטוב ביותר באי המבוסס על מפרץ טבעי. האתר מוגן היטב ובמקום נמצאת קרקע שטוחה המתאימה לבנייה וכן יש שם אספקת מים טריים. היישוב גריטוויקן הוקם ב-16 בנובמבר 1904 על ידי רב החובל הנורווגי קארל אנטון לארסן (Carl Anton Larsen) כתחנה לציד לווייתנים עבור חברת הדיג הארגנטינאית שהייתה בבעלותו. בעונה הראשונה קצר לארסן הצלחה כאשר ניצודו 195 ליווייתנים והציידים ניצלו את כל חלקי גופם של הלווייתנים. פילי ים ניצודו אף הם בשל השומן שלהם. כ-300 איש עבדו בתחנה בשיא עונת הציד בחודשים אוקטובר עד מרץ. כמה מהם נשארו במקום לעונת החורף כדי לתחזק את הסירות ואת המפעל. פעם בכמה חודשים ספינת אספקה הייתה מביאה מצרכים חיוניים לתחנה ולקחה עמה את השומן ואת שאר התוצרים. בשנה שלאחר מכן הקימה ממשלת ארגנטינה במקום תחנה מטאורולוגית. לארסן, שקיבל אזרחות בריטית, נולד בנורווגיה. הוא התגורר במקום עם אשתו, שלוש בנותיו ושני בניו. כמנהל חברת הדיג ניהל לארסן את בנייתו של היישוב גריטוויקן. הייתה זו משימה שהושלמה תוך חמישה שבועות בחודשים נובמבר-דצמבר 1904. לארסן בחר באתר להקמת תחנת הציד בביקורו במקום ב-1902 בעת שפיקד על ספינה במסגרת המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בניהולו של אוטו נורדנשלד. באותו ביקור ניתן השם גריטוויקן למקום על ידי הארכאולוג והגאולוג יוהאן גונאר אנדרסון שביצע סקר בחלק מחצי האי ת'אטצ'ר (Thatcher) ומצא בו מספר רב של ממצאים שהותירו אחריהם ציידי לווייתנים בריטים. מנהלים של תחנות הציד גרו לעיתים קרובות במקום עם משפחותיהם. ביניהם היה פרידהוף יקובסן (Fridthjof Jacobsen) שהתגורר במקום עם אשתו שאף ילדה במקום שניים מילדיהם ובתם הייתה האדם הראשון שנולד מדרום לרכס האנטארקטי. אוכלוסיית היונקים הימיים מסביב לאיים פחתה בשישים השנים הבאות עד שהתחנה נסגרה בדצמבר 1966. גם כיום מפוזרים בחוף מסביב לגריטוויקן עצמות ליווייתנים יחד עם שרידיהם החלודים של מפעלי העיבוד והספינות הנטושות. ערך מורחב – המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית תולדותיה של גריטוויקן קשורים לחוקר האירי ארנסט שקלטון. המשלחת המפורסמת ביותר בהנהגתו של שקלטון הפליגה מלונדון ב-1 באוגוסט 1914 והגיעה לים ודל ב-10 בינואר 1915, שם מחסום קרח מנע מספינתם אנדיורנס להמשיך בדרכה. הספינה התרסקה על הקרח ב-27 באוקטובר 1915 ו-28 חברי הצוות הצליחו להימלט לאי הפיל ולהביא איתם שלוש סירות קטנות. כולם שרדו כאשר שקלטון וחמישה אנשים נוספים הצליחו להגיע לחוף הדרומי של ג'ורג'יה הדרומית על סיפונה של הסירה ג'יימס קירד (James Caird).הם הגיעו למערת המפרץ ומשם חצו את האי לחלקו הצפון-מזרחי. בהגיעו לגריטוויקן ארגן שקלטון מבצע הצלה להשיב הביתה את שארית אנשיו. שקלטון שב לגריטוויקן בפעם האחרונה לאחר מותו. הוא מת באופן פתאומי ב-1922 מהתקף לב במהלך משלחת נוספת לאנטארקטיקה. אלמנתו בחרה בג'ורג'יה הדרומית כמקום קבורתו והוא קבור שם לצדם של ציידי הלווייתנים שמתו באי. ב-27 בנובמבר 2011 נקבר אפרו של פרנק ויילד שהיה יד ימינו של שקלטון לצד קברו של זה האחרון. ערך מורחב – מלחמת פוקלנד במהלך מלחמת פוקלנד גריטוויקן נכבשה על ידי הכוחות המזוינים של ארגנטינה בראשית אפריל 1982 לאחר קרב קצר עם חיל הנחתים המלכותי הבריטי. יחידות הקומנדו הבריטיות SAS והSBS כבשו מחדש את היישוב שלושה שבועות מאוחר יותר בלא שנורתה אפילו ירייה אחת. בסיועה של קורבטה של הצי הארגנטינאי נחת כוח של הנחתים הארגנטינאים ותקף מחלקה של הנחתים המלכותיים שהוצבה בגריטוויקן. בסיומו של הקרב בן השעתיים ניזוקה נחתת ארגנטינאית ומסוק ארגנטינאי הופל. לארגנטינאים היו 3 הרוגים ו-3 פצועים ולבריטים פצוע אחד. אבדותיהם של הארגנטינאים מנעו מהם להמשיך ולכבוש את שאר חלקי האי ורק גריטוויקן נותרה תחת שליטתם. ב-25 באפריל גרם הצי המלכותי נזק ושבה צוללת ארגנטינאית בג'ורג'יה הדרומית. חיל המצב הארגנטינאי בגריטוויקן נכנע מבלי לירות ירייה אחת. יחד עם סביבתה, גריטוויקן הוכרזה כאזור תיירותי מיוחד (ASTI). היישוב הוא תחנת עצירה פופולרית לספינות תיירים המבקרים את אנטארקטיקה והתיירים עוצרים בדרך כלל במקום כדי לפקוד את קברו של שקלטון. המוזיאון המקומי שוכן בביתו של מנהל תחנת צייד והוא פתוח בתקופת הקיץ הדרומי. הכנסייה המקומית היא המבנה היחידי במקום שעדין משמש לייעודו המקורי ולעיתים מתקיימות בו תפילות. בכנסייה נערכו כמה טקסי חתונה במשך השנים. מראה כללי קברו של שקלטון כלבי ים ליד שרידי ספינה שרידי ספינות דיג קרחון במפרץ גריטוויקן כנסיית גריטוויקן Britain's Small Wars: The Argentine Invasion of South Georgia R.K. Headland, The Island of South Georgia, Cambridge University Press, 1984, p. 64 British Antarctic Survey (1962), Scientific reports, vol. 101-105, British Antarctic Survey, p. 44,