laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאפה

האם התכוונתם ל... מקומות באתיופיה (קַאפָה) ממלכת קאפה – ממלכה שהתקיימה בדרום-מערב אתיופיה בשנים 1390–1897 מחוז קאפה – מחוז באתיופיה שהתקיים עד שנת 1995 ונקרא על שם ממלכת קאפה קאפאים (אנ') – קבוצה אתנית החיה באתיופיה אחר קָאפַה או כֵּפֶא (Kaffa /‏ Kefe) – שמות היסטוריים של פאודוסיה, עיר ונמל בחצי האי קרים קַפָּא / קַאפָּה קפא – האות העשירית באלפבית היווני קאפה (חברה) (Kappa) – יצרנית בגדי ספורט איטלקית גדולה קאפה (חומר יצירה) – לוח פוליסטירן מוקצף מצופה נייר, המשמש לבניית מודלים מכוניות מתוצרת לנצ'יה: לנצ'יה קפא (1919) – מכונית פתוחה שיוצרה בשנים 1919–1922 בסגנון "טורפדו" ובגרסת לנדולט לנצ'יה קפא – מכונית סלון שיוצרה בשנים 1994–2001 רוברט קאפה (Capa;‏ 1913–1954) – היה צלם מלחמות יהודי-הונגרי-אמריקאי ידוע אחר קֶפָּה אריסבלאגה (Kepa; יליד 1994) – כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער קפה (פירושונים)
פוטי

האם התכוונתם ל... פותי – עיר בגאורגיה פוטי (אמנות) – דמות ילד שמנמן אישים: יאנוש פוטי – סופר יהודי-הונגרי סילביה פוטי – סופרת, עיתונאית ומורה אמריקאית שאמו פוטי – מתעמל וזורק דיסקוס יהודי-הונגרי פוט פטי
מחוז קאפה

קאפה היה מחוז בדרום-מערבה של אתיופיה, עיר הבירה שלה הייתה העיר ג'ימה. המחוז נקרא על שם ממלכת קאפה, ממלכה ששכנה באזור. קאפה גבלה בדרום מערבה ברפובליקת סודאן, בצפונה במחוז ילובור ובמחוז וואלאגה, בצפון מזרחה בשוואה, במזרחה במחוז סידאמו ובמחוז גמו גופה. אחרי שחרורה של אתיופיה במהלך המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה על ידי בעלות הברית מחוז קאפה נוצר מאיחודם של כמה ממלכות: הממלכות של אזור גיב, ג'אנג'ארו, קאפה, גולדייה, שאווה גימירה, באנאסו, גארפרדה, ומאג'י. כתוצאה מכך ממלכת קאפה, שנכבש על ידי מנליק השני בשנת 1897 נתן את שמו למחוז החדש, בזמן שממלכת ג'ימה, יריבתה הישנה של ממלכת קאפה, נתנה את עיר הבירה שלה העיר ג'ימה. עם האימוץ של החוקה החדשה בשנת 1995 קאפה נחלקה בין המחוזות האתניים החדשים, חלק קטן בצפונה נהפך להיות נפת ג'ימה שבמחוז אורומיה ורוב המחוז סופח למחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. זהו חלק מארגון הכללי מחדש שיזם הקיסר היילה סלאסי אחרי חזרתו לאתיופיה ב-1942. Paul B. Henze, Layers of Time: A History of Ethiopia (New York: Palgrave, 2000), p. 237. ISBN 1850655227
מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל

מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל (Congressional Space Medal of Honor) היא עיטור אמריקני, שנוסד בשנת 1969. זהו העיטור הרם ביותר המוקדש לאסטרונאוטים. המדליה מוענקת על ידי נשיא ארצות הברית, בהמלצת הקונגרס. המדליה מוענקת לאסטרונאוטים אשר "במסגרת מילוי חובותיהם הצטיינו באופן יוצא דופן, תוך הפגנת מאמץ בר כבוד, ותרמו תרומה לרווחת ארצות הברית והאנושות". אף על פי שהעיטור נחשב לעיטור אזרחי, בגלל מעמדו הגבוה במדרג עיטורי ארצות הברית, הוא מאושר לענידה כאות על מדים של המשרתים בכוחות המזוינים של ארצות הברית. מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל מורכבת מתצורה של זר ניצחון ירוק, עליו מונח כוכב בעל חמישה קודקודים. בין שני קודקודים סמוכים של הכוכב יוצאת להבה מוזהבת. במרכז הכוכב הגדול מעוצב ענן בצבע תכלת, ובמרכזו כוכב כחול. במרכז הכוכב הכחול קבוע יהלום במשקל רבע קרט. (זהו העיטור האמריקני היחיד הכולל יהלום). מעל זר הניצחון, קבוע עיט מוזהב עם כנפיים פרושות. מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל הוענקה לאחר מותם לאנשי הצוות של החלליות אפולו 1, מעבורת החלל צ'לנג'ר ומעבורת החלל קולומביה. מדליה זו הוענקה לאחר מותו לאסטרונאוט הישראלי הראשון, אילן רמון, שהיה לאזרח הלא אמריקני הראשון - והיחיד עד כה - שהוענקה לו מדליה זו. סימון כוכבית מציין כי המדליה הוענקה לאחר מות המעוטר.
מחוז ולגה (אתיופיה)

ולגה (למפת אתיופיה מוגדלת)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי ולגה (למפת אתיופיה רגילה)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי ולגה ולגה (געז: ወለጋ) הוא אזור היסטורי במערב אתיופיה. גבולותיו הם בני שנגול מצפון, נהר דידסה במזרח המשמש כגבול עם אזור לאקה, מורדות הרמה האתיופית על יד גבול סודאן במערב והנהרות ברו, גיב וגוג'ב בדרום. האזור נקרא על שמם של הולגה, תת-קבוצה של האורומו. בחלוקה המנהלית של תחילת המאה ה-20 היה ולגה למחוז שגבל במחוז סיבו מצפון-מערב, בגוג'ם מצפון, שאווה ממזרח, לימו מדרום מזרח, ילובור מדרום וקלם ממערב. בשנות ה-40 של אותה המאה נוספו לולגה המחוזות בני שנגול, סיבו וכן חלק ממחוז קלם, כך שגבולה המערבי היה גבול סודאן. עיר הבירה הייתה העיר נקמת. כיום[דרושה הבהרה] שטחי ולגה מחולקים בין המדינות גמבלה ובנישנגול-גומאז כאשר רוב השטח הוא חלק ממדינת אורומיה.[דרוש מקור] Bahru Zewde, A History of Modern Ethiopia, 1855-1991, (Second Edition), James Curry, Ohio University Press & Addis Ababa University Press, 2002, ISBN 0821414402, p. 86 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אתיופיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וואלגה

האם התכוונתם ל... אל-ולג'ה – כפר ערבי מדרום לירושלים. וואלגים – תת-קבוצה של עם האורומו. וואלגית – אחד מהניבים של שפת האורומו. פרובינציית וואלגה – פרובינציה אתיופית שהייתה קיימת עד 1995. וואלגה המזרחית – נפה במחוז אורומיה שבאתיופיה. וואלגה המערבית – נפה במחוז אורומיה שבאתיופיה.
וולו

המונח "וולו" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו וולו (פירושונים). וולו (למפת אתיופיה מוגדלת)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי וולו (למפת אתיופיה רגילה)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי וולו ווֹלוֹ (באמהרית: ወሎ, ) היה מחוז מרכזי בצפון מרכז אתיופיה. בעבר נקרא האזור בשם ביתא אמהרה והחל מן המאה ה-17 ואילך החל התיישבות אורומו באזור. בניגוד לחבשים שהמבנה החברתי שלהם התבסס על מחוזיות, מבנה האורומו היה שבטי והורכב משתי קונפדרציות שבטיות שנקראו ברטומה ובורנה שסה"כ מנו כ-50 שבטים. שבט הוולו והאחרים שהיגרו לאזור השתייכו לברטומה, וולו היה השבט הגדול לכן הוחלף שם האזור כולו לוולו. נפות בתוך המחוז נושאות גם שמות של שבטי אורומו יותר קטנים ובהם תולמה, ווצ׳אליה, אבונו, יג׳ו ורייה. לפני המאה השש עשרה, וולו (ביתא אמהרה) היה מרכז היסטורי, פוליטי, ודתי של האימפריה האתיופית. כאשר האימפריה האקסוּמית נדחקה דרומה עקב אתגרים פנימיים וחיצוניים, היא העבירה את מרכזה למקום שנקרא קובאר שממוקם באנגות, בוולו של ימינו. בעקבות קריסת האימפריה האקסומית, שושלת זגווה הצליחה להשתלט על שלטון המדינה וקבעה את מרכזה בלליבלה, בחלק הצפון-מערבי של וולו. בתקופת ימי הביניים, ביתה אמהרה, החלק הדרומי של וולו הפך למרכז המדינה. הקיסרים נאוד (בסביבות 1494 -1508) ולבנה דנגל (בסביבות 1508-1540) בנו את ארמונותיהם באזור, וניהלו משם את המדינה. לאחר שחרורה של אתיופיה במהלך מלחמת השחרור האתיופית במלחמת העולם השנייה על ידי בעלות הברית בשנת 1941, המחוזות אזאבו, לסתה, ראיה, וג ויג'ו נוספו לוולו. וולו כללה גם את צ'יפדום קללו שהייתה לנפה בתוכה. עם אימוץ החוקה החדשה בשנת 1995 וולו נחלק בין המחוזות האתניים החדשים, חצי מהמחוז שהיה מיושב בעפרים סופח למדינת עפר. לנפה השנייה, חלק קטן בצפון סופח למחוז תיגראי הדרומית שבמדינת תיגראי והיתר סופח למדינית אמהרה וחולק לשני מחוזות - דרום וולו וצפון וולו. מחוז וולו הוא ערש לידתם של שלושה סולמות מוזיקליים האופייניים למוזיקה האתיופית המסורתית ולנעימות יהדות אתיופיה: באטי, תזטה ואמבסל. שמות המחוזות לקוחות מהמפה שיצר גברו זאוודה מספרו "ההיסטוריה של אתיופיה המודרנית", מהדורה שנייה, עמוד 86 משה בר-יודא, חוברת האלבום ראס דשן, 2005
גמו גופה

גמו גופה (למפת אתיופיה מוגדלת)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי גמו גופה (למפת אתיופיה רגילה)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי גמו גופה גמו גופה (געז: ጋሞ ጎፋ) מחוז שהיה קיים בדרום-מערבה של אתיופיה בין השנים 1941–1987. אזור גמו גופה נכבש וסופח לאימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-19. בתחילת המאה שלאחר מכאן שטחי גמו גופה השתייכו למחוז בקו. בשנות ה-40 הוקמה גמו גופה ושמה נלקח מתוך שתי הקבוצות האתניות הגדולות שחיו במקום הגמו והגופה. המחוז גבל בקניה בדרום, במחוז סידאמו במזרח ובצפון ובמחוז קאפה במערב. מלכתחילה בירת המחוז הייתה העיר צ'נצ'ה (אנ') עד שהועברה לגידולה (אנ') ואז חזרה לצ'נצ'ה עד שהועברה לארבה מנץ' (אנ'). בשנת 1987 תחת השלטון הסוציאליסטי בוטל מחוז גמו גופה תוך שהוא פוצל לשני מחוזות צפון אומו שבירתו העיר ארבה מנץ' ודרום אומו שבירתו ג'ינקה (אנ'). כיום שטחי המחוז נכללים בתוך מדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום. Bahru Zewde, A History of Modern Ethiopia, 1855-1991, (Second Edition), James Curry, Ohio University Press & Addis Ababa University Press, 2002, ISBN 0821414402, p. 86
שטוחלנדיה

שטוחלנדיה: רומאנסה רבת-ממדים (באנגלית: Flatland) היא נובלה מאת אדווין אבוט אבוט שנכתבה ב-1884. כסיפורת, שטוחלנדיה נחשבת לסאטירה מז'אנר הפנטזיה, המתארת חיים בעולם מישורי בעל שני ממדים, ובנוסף מותחת ביקורת על ההיררכיה החברתית בחברה הוויקטוריאנית בה חי אבוט. הספר עודנו פופולרי בקרב מתמטיקאים וסטודנטים הלומדים את המקצוע, בייחוד אלו הלומדים את רעיון הממדים המרובים. מספר סרטים יצאו בעקבות הסיפור, כולל שני סרטים שונים שיצאו ב-2007. הסיפור מתאר עולם דו-ממדי שתושביו הם מצולעים המתחלקים לקאסטות שונות בהתאם למספר צלעותיהם. העיגולים הם בני המעמד הגבוה ביותר, והנשים הן קווים ישרים. המְסַפֵּר, ריבוע צנוע (קאסטת הריבועים הוא מעמד הג'נטלמנים ואנשי המקצוע בשטוחלנדיה), מספר לקוראים על כמה מן השלכותיהם של החיים בשני ממדים. הריבוע חולם על ביקור בעולם בעל ממד אחד, בו הוא מנסה לשכנע את שליט הממלכה הבוּר כי אכן קיימים שני ממדים, אך מוצא כי לגרום לשליט החד-ממדי לראות מחוץ לקו הישר האינסופי בו הוא חי, הוא דבר בלתי אפשרי. לאחר מכן מבקר כדור תלת־ממדי את הריבוע, שאינו מסוגל לתפוס את דבר נפחו של הכדור עד שרואה הוא את חללנדיה (Spaceland, בתרגום חופשי: "ארץ המרחב") במו עיניו. הכדור מבקר בשטוחלנדיה בתחילת כל אלף שנים, כדי לשלוח מבשר חדש של רעיון הממד השלישי, בתקווה שיתחנכו סוף כל סוף תושבי שטוחלנדיה ויכירו בקיומה של חללנדיה. מחללנדיה הבטוחה, יכולים הכדור והריבוע להשקיף על העיגולים מנהיגי שטוחלנדיה המספרים בחשאי על ניסיונות קודמים להציג את דבר קיומה של ארץ אחרת, וקובעים שכל מי שיספר שזכה לביקור או להתגלות מארץ כזו גזר דינו יהיה מוות או מעצר (בהתאם לקאסטה שאליה הוא משתייך). לאחר שמוחו של הריבוע נפתח לממדים חדשים (תרתי משמע), הריבוע מנסה לשכנע את הכדור שקיימים ארבעה ממדים מרחביים, ואולי אף יותר. הכדור נעלב מעזות השערתו של הריבוע ואיננו יכול לתפוס את רעיון קיומם של ממדים אחרים ומסלק את תלמידו מחללנדיה בבושת פנים. כעבור זמן מה, חולם הריבוע שהכדור חוזר לבקרו, הפעם כדי להציג בפניו את נקודלנדיה, ארץ הנקודה (Pointland), לה אין ממדים כלל. הנקודה (תושבה היחיד של הארץ ושליטה) רואה בעצמו את כל היקום, ואינו מעלה על דעתו קיומם של ממדים או יצורים אחרים מלבדו. הריבוע נכשל לשכנע את הנקודה בקיומם של אלו, משום שהנקודה אינו מכיר בו כלל וסבור שהוא המדבר אל עצמו. לאחר מכן מתנצל הכדור בפני הריבוע על שכעס עליו, ומסכים שייתכנו עולמות בעלי ארבעה ממדים ואף יותר. בסופו של הסיפור, הריבוע נכשל בהפצת רעיון שלושת הממדים בשטוחלנדיה. הוא מושלך למאסר, ומגלה שעם הזמן גם הוא עצמו מתקשה יותר ויותר לדמיין בעיני רוחו צורות תלת-ממדיות. משל המערה של אפלטון מדיה וקבצים בנושא שטוחלנדיה בוויקישיתוף Flatland - המקור האנגלי באתר ויקיטקסט הפרק הראשון של הספר מתוך האתר מכונת קריאה שטוחלנדיה, באתר OCLC (באנגלית) ספר שמע - שטוחלנדיה באנגלית מאתר Librivox נקרא גם "מישוריה" בהוצאה מחודשת של הוצאת בבל, 2000.
נפת לנטחי

נפת לֶנטֵחִי (בגאורגית: ლენტეხის მუნიციპალიტეტი, לֶנטֵחִיס מוניציפליטי) או סוואנתי תחתית היא נפה במרכז מחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית שבגאורגיה. הנפה גובלת הנפה גובלת מצפון ברוסיה ובנפת מסטיה (סוואנתי עילית); מצפון-מערב ומערב בנפת מסטיה; מדרום-מערב בנפת מרטווילי ונפת צ'חורוצחווי; מדרום בנפת צאגרי ונפת אמברולאורי; ומדרום-מזרח בנפת אוני. עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי ("הגוברניה של כותאיסי") באוייזד לצ'חומי. משנת 1921–1930 באוייזד לצ'חומי, ומשנת 1930 הופרדה כנפה נפרדת. משנת 1953 נקראה נפת סוואנתי תחתית. שטח הנפה מאופיין בתוואי נוף הררי. בשטח הנפה עובר נהר הצחניסצקאלי. הנפה מאוכלסת ב-4,386 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3.26 איש לקמ"ר. העיירה לנטחי (דאבא) מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנם 58 כפרים המחולקים ל-7 תמי: זָ'אחוּנדֶרִי, רצחנֶלוּרִי, צִ'יחַארֶשִי, צ'וֹלוּרִי, צַאנַא, חֶלַדִי וחוֹפּוּרִי. אתר האינטרנט הרשמי של נפת לנטחי (בגאורגית) מדיה וקבצים בנושא נפת לנטחי בוויקישיתוף תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה אזורית" בישראל או לקומונה בצרפת. אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד שפרבר

האם התכוונתם ל... דוד שפרבר (רב) ("הגאון מבראשוב"; 1875–1962) – מגדולי הפוסקים ביהדות רומניה, מחבר שו"ת "אפרקסתא דעניא", אב בית דין, מחברי מועצת גדולי התורה דוד שפרבר (מבקר אמנות) (יליד 1974) – אוצר, ד"ר לאמנות, רב, חוקר ומבקר אמנות; נינו של הרב
כנסיית אורנס

כנסיית קורות העץ באורנס (בנורווגית Urnes stavkirke) היא כנסייה הנמצאת באורנס שבמחוז סוגן והפיורדים במערב מרכז נורווגיה. הכנסייה הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1979 ועדיין נערכות בה מיסות מעת לעת. הכנסייה פתוחה למבקרים רק בחודשי הקיץ. לפי ממצאים ארכאולוגיים, ניצבו במקום, כנסייה או שתי כנסיות מוקדמות יותר, שהוקמו לכל המוקדם במאה ה-11. מאחת הכנסיות המוקדמות האלה שרד הקיר הצפוני, והוא משמש כאחד הקירות החיצוניים גם של הכנסייה הנוכחית. הכנסייה הנוכחית הוקמה בשנת 1132 לערך והיא נחשבת לכנסיית קורות העץ העתיקה בעולם. כמו כן נחשבת הכנסייה לגשר בין הסגנון הוויקינגי המסורתי שהתאפיין בעיטורים מעולם החי לבין הסגנון הנוצרי המאוחר יותר. במשך השנים נערכו מספר שינויים במבנה הכנסייה. בית המקהלה (שהיה צר מהספינה) הורחב במאה ה-17 באופן זמני, והספינה הוארכה לכיוון דרום. במאה ה-18 נוספו מספר חלונות בקירותיה של הכנסייה, אך היא שקעה עקב בהזנחה. במאה ה-20 שופצה הכנסייה באופן מקיף. עם זאת, חלקים ניכרים מהמבנה הם מקוריים: הגג, חלק מקורות העץ של הקונסטרוקציה וכיסויי העץ. ספינת הכנסייה היא בצורת מלבן ובמרכזה כמו גם במרכזו של בית המקהלה ניצב שטח מורם. כיסויי העץ של הגמלונים ודלת הכניסה בקיר הצפוני שרדו מכנסייה מוקדמת יותר, אם כי יש שטוענים כי הדלת הייתה קבועה במקור בקיר המערבי של הכנסייה ושימשה ככניסה הראשית אל המבנה. הדלת מעוטרת בעיטורים עשירים שזכו לשם "סגנון אורנס" (Urnes Style). מקובל שהדוגמה על הדלת מייצגת נחשים המתפלים בדרכם מעלה. מתחת לנחשים ניצב בעל חיים שלו ארבע רגליים - ככל הנראה אריה - הנושך את הנחש, ופירוש רווח למראה הוא שהוא מתאר את המאבק הנצחי בין הטוב בדמות האריה המייצג את ישו, לבין הרוע, השטן המיוצג על ידי הנחש. מאידך ייתכן כי הסצנה לקוחה מהמיתולוגיה הנורדית ומתארת את הראגנארוק, אחרית הימים במיתולוגיה זו. לפי פירוש זה הנחש הוא בעצם ייגדראסיל (Yggdrasil) או עץ העולם) הנאכל על ידי הדרקון נידהוג (Níðhöggr). גם כותרות העמודים בכנסייה עשירים בעיטורים שונים. הדלת הצפונית תקריב: האריה בדלת הצפונית כותרת של עמוד בכנסייה ובה נראים צמחים כותרת של עמוד בכנסייה ובה נראה קנטאור מדיה וקבצים בנושא כנסיית אורנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית אורנס מידע מקיף ותמונת באתר רשות השידור הנורווגית (נורווגית)
לומביני

לוּמְבִּינִי (בנפאלית: लुम्बिनी) הוא אחד מארבעת אתרי העלייה הקשורים בחייו של גאוטמה הבודהה. לומביני שוכנת במרכזה של דרום נפאל כ-7 ק"מ בלבד מגבול הודו, ובה, לפי המסורת הבודהיסטית, ילדה מאיה דווי את בודהה. למרות שהאתר אינו מרשים בחזותו ורוב המבנים שבו שוחזרו או נהרסו, הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו, בשל היותו אחד המקומות הקדושים ביותר לאחת הדתות הגדולות בעולם, ובשל כך שהוא מעיד על טיבם של מרכזי העלייה לרגל הבודהיסטים כבר בתקופה מוקדמת. על פי המסורת, בודהה נולד בלומביני בשנת 563 לפנה"ס, כאשר אימו, המלכה מאיה דווי, הייתה בדרכה מבית בעלה לבית משפחתה. אותה עת השתרע גן במקום, והמלכה טבלה בבריכה וצעדה 20 צעדים צפונה, שם אחזה בעץ וכרעה ללדת. בשנת 249 לפנה"ס ביקר במקום אשוקה, מלך הודו, אשר סימן את מקום לידתו המדויק של בודהה באבן. בנוסף וכפי שנהג לעשות במקומות אחרים הקים אשוקה עמוד הנקרא על שמו, ועליו חרט את דבר ביקורו: "Hida Budhe jateti Lummini game." — "כאן ממש נולד הבודהה, בכפר לומביני הזה." עד המאה ה-15 הייתה לומביני אתר עלייה לרגל, ובין היתר פקדו אותה הנוסעים הסינים פשיין בשנת 403 והסואן טסאנג ב-636. לאחר מכן חדלו העדויות הכתובות אודות מבקרים באתר, עד שבשנת 1312 פקד את לומביני המלך ריפו מלה והוסיף כיתוב משלו על עמוד אשוקה. לאחר מכן, חדל המקום לשמש כאתר עלייה לרגל, הוא נשכח ומבניו נהרסו והוקפו בצמחיית פרא. רק בדצמבר 1896 נתגלתה לומביני מחדש. ב-1995 טענו חוקרים כי הצליחו לאתר את האבן שסימנה את מקום הולדתו המדויק של בודהה 5 מטרים מתחת לרצפת מקדש מאיה דווי המקורי. האבן בגודל של 40 ס"מ על 70 ס"מ נחה על שבע שכבות לבנים, והיא מוצגת במקדש. שטח האתר המוכרז על ידי אונסק"ו אינו גדול. אורכו 150 מטר, רוחבו 130 מטר והוא משתרע על פני 19.5 דונם. "בריכת מאיה דווי" המכונה גם "בריכת שאקיה" היא הבריכה בה לפי המסורת רחצה מאיה דווי בטרם ילדה את בודהה. לבריכה צמודים מצפון עמוד אשוקה ושרידי מקדש מאיה דווי שנבנה לפני ביקורו של המלך אשוקה בשנת 249 לפנה"ס. המקדש האדום שנבנה במאה ה-20 נהרס בשנת 1993 במסגרת עבודות המחקר באתר. האתר כולו מוקף על ידי סוללה בצורת מעגל שקוטרו 900 מטר. בתוך המעגל שוכנים שרידיהם של מספר מנזרים בודהיסטים (ויהארה) המתוארכים לתקופה שבין המאה ה-3 לפנה"ס ועד למאה ה-5, הנמצאים כ-100 עד 150 מטר מזרחית לבריכה. עוד נמצאים באתר שרידים של מספר מקדשים בודהיסטים (סטופה) שנבנו בין המאה ה-3 לפנה"ס והמאה ה-15. מדיה וקבצים בנושא לומביני בוויקישיתוף אתר מקיף אודות לומביני אתר מקיף נוסף אודות לומביני המקום באתר בודהה.נט לומביני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לומביני, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) LUMBINI - The birthplace of Lord Buddha מקום הולדתו המדויק של בודהה שרידי הויהרה (מנזר) של ניגרודהאראמה עמוד אשוקה וחלק ממקדש מאיה דווי המודרני שנהרס ב-1993 לידת הבודהה בלומביני
מחוז ארסי

ארסי (למפת אתיופיה מוגדלת)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי ארסי (למפת אתיופיה רגילה)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי ארסי ארסי (געז: አርሲ) היה מחוז שהתקיים במרכזה של אתיופיה. בעבר שטח המחוז היה חלק מהמדינות האסלאמיות סולטנות דוורו והדייה. המחוז נקרא על שם הארסי תת-קבוצה של האורומו שפלשו והתיישבו באזור מהמאה ה-16. ארסי נכבשה על ידי ממלכת שאווה תחת דרגה סהלה סלסה בשלהי המאה ה-19 והפכה למחוז בה כאשר גבולה הדרומי היה נהר הובה שבלה והצפוני נהר האווש. בחלוקה המנהלית של שנות ה-40 של המאה ה-20 ארסי גבלה בצפונה ובמערבה בשאווה, בדרום-מערבה במחוז סידאמו, בדרומה במחוז בלה ובמזרחה במחוז הררג. בירתה הייתה העיר אסלה. כיום מחוז ארסי הוא מחוז במדינת אורומיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אתיופיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן חואן

סן חואן או בשמה המלא סן חואן באוטיסטה (בספרדית: San Juan Bautista) היא בירת הטריטוריה האמריקאית פוארטו ריקו. שמה הנוכחי של העיר ניתן לה רשמית ב-1521, והיא נקראת על שמו של יוחנן המטביל. ב-1508 הקים חואן פונסה דה ליאון את היישוב המקורי, כפארה (כיום פואבלו חייבו בעיר גואנבו). שנה לאחר מכן הוחלט להעתיק את היישוב למיקום שהיה ידוע אז כפוארטו ריקו. לאחר מותו של דה ליאון, העיר התחזקה ובנתה ביצורים על מנת להגן על עצמה מפני התקפות של אירופאים מכיוון הים או החוף. במשך הזמן הפכה העיר למרכז כלכלי והמסחר בכותנה, תבלינים, סוכר וטבק פרח. אך עם זאת, גדל גם הסחר בעבדים אפריקניים. כמו כן התושבים, בעיקר אנשי המעמד הבינוני והחקלאים, החלו להשתלט על העיר ואט אט השתחררו מהשלטון הספרדי. במאות ה-18 וה-19 החלה להתגבש הזהות הלאומית החדשה של הפורטוריקנים, עד שהעיר נכבשה מידי הספרדים על ידי ארצות הברית בשנת 1898. בשנת 1917, קיבלו תושבי העיר ביחד עם כל תושבי האי אזרחות אמריקאית כדי שיוכלו להתגייס לצבא האמריקאי ולהשתתף במלחמת העולם הראשונה. אסונות טבע והשפל הכלכלי בשנות העשרים פגעו באי בכלל, ובסן חואן בפרט. הודות לכסף שהזרימה ארצות הברית בשנות ה-30 החלה העיר לצמוח בשנית, ובשנים 34–1933 שופצה העיר והבניינים הישנים שוחזרו. בעקבות כך, הפכה העיר למרכז תיירותי. בשנת 1983 הוכרזו האתר ההיסטורי הלאומי בסן חואן ומצודת סן חואן כאתר מורשת עולמית. ארצות הברית קילין, טקסס, ארצות הברית אתר האינטרנט הרשמי של סן חואן סן חואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקריביים ובנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פדורה

האם התכוונתם ל... פדורה (כובע) (Fedora) - מגבעת לבד ובה כפל (בחלקה העליון) עם שיקועים משני צדיו פדורה (מחזה) (Fédora) - מחזה של ויקטוריאן סארדו משנת 1882 פדורה (אופרה) – אופרה של אומברטו ג'ורדאנו משנת 1898 פדורה (סרט) – סרט בבימויו של בילי ויילדר משנת 1978 פדורה (הפצת לינוקס) – הפצת לינוקס המבוססת על Red Hat Linux פרויקט פדורה – ארגון קהילתי האחראי על פיתוח הפצת הלינוקס פדורה Fedora Directory Server – שרת שירותי ספרייה מבוסס פרוטוקול LDAP בפיתוח פרויקט פדורה פדורה (תוכנה) (Flexible Extensible Digital Object Repository Architecture) - תוכנה המספקת ארכיטקטורה לאחסון דיגיטלי, בפיתוח אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת וירג'יניה פדורה - נקודת יישוב קהילתי (אשר אינה משויכת לרשות מקומית כלשהי) במדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית
הררג

הררג (למפת אתיופיה מוגדלת)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי הררג (למפת אתיופיה רגילה)   אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן קניה סומליה ג'יבוטי הררג הררג (בגעז: ሃረርጌ) היה מחוז שהתקיים בדרום-מזרחה של אתיופיה. הררג היה המחוז הגדול ביותר בשטחו ובירתו הייתה העיר הרר. אוכלוסיית המחוז הייתה מוסלמית ברובה עם רוב סומלי. האזור סופח לאימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה שלאחר מכן הוקם מחוז הררג. תחת השלטון האיטלקי האזור היה לחלק ממחוז סומליה ומחוז הרר. בין השנים 1941–1963 המחוז כלל גם מחוז בלה. הררג גבלה במזרחה בסומליה, בצפון מזרחה בג'יבוטי, בצפונה בוולו, בצפון מערבה בשוואה, במערבה במחוז ארסי ובדרום מערבה במחוז בלה. המחוז הכיל את אזור אוגדן הסומלי. בשנת 1987 תחת השלטון הסוציאליסטי בוטל מחוז הררג תוך שהוא פוצל לארבעה מחוזות: מערב הררג שבירתה אסבה תפרי, מזרח הררג שבירתה הרר, דירה דאווה שבירתה דירה דאווה ואוגדן, כששני האחרונים היו למחוזות אוטונומיים. בשנת 1995 מחוז הררג חולק על פי מפתח אתני ורוב שטחי המחוז הפכו למדינת סומלי, שטחים בצפונו שבו חיו עפרים סופח לעפר ושטחים שיושבו באורומו בחלק הצפון-מערבי סופחו לאורומיה, סביב העיר הרר הוקמה מדינת הררי והעיר דירה דאווה קיבלה מעמד של עיר עצמאית. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אתיופיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרך ארץ פלשתים

דרך ארץ פלשתים היא הדרך הקרובה והקצרה ממצרים לארץ ישראל. דרך זו קישרה את מצרים עם ארץ ישראל, ועברה לאורך צפון סיני סמוך לחוף. המצרים הקדומים קראו לה "דרכי הורוס". אחד המסעות בנתיב זה היה של פרעה סתי הוא סתי הראשון בשנת 1303 לפנה"ס. תיאור מסעו מופיע בתבליטים במקדש כרנך בכרנך. הדרך שימשה גם לכובשים אחרים של ארץ ישראל. בין השאר בעת החדשה: במאה ה-18 מסע נפוליאון בארץ ישראל. ובמאה ה-20 היו אלה הבריטים במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ולקראת מלחמת העצמאות היה זה הצבא המצרי שפלש לארץ ישראל. לראשונה בכתובים אנו קוראים על דרך ארץ פלשתים בספר שמות. לאחר יציאת בני ישראל, אלוהים מצווה על משה כי בני ישראל לא יעלו לארץ ישראל בדרך זו. שכן, היה חשש כי יתקלו באויב ואז יבקשו לסגת חזרה למצרים וכך כתוב במקרא: "וַיְהִי בְּשַׁלַּח פַּרְעֹה אֶת הָעָם וְלֹא נָחָם אֱלֹהִים דֶּרֶךְ אֶרֶץ פְּלִשְׁתִּים כִּי קָרוֹב הוּא, כִּי אָמַר אֱלֹהִים: 'פֶּן יִנָּחֵם הָעָם בִּרְאֹתָם מִלְחָמָה וְשָׁבוּ מִצְרָיְמָה'. וַיַּסֵּב אֱלֹהִים אֶת הָעָם דֶּרֶךְ הַמִּדְבָּר יַם סוּף, וַחֲמֻשִׁים עָלוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל מֵאֶרֶץ מִצְרָיִם." — ספר שמות, פרק י"ג, פסוקים י"ז–י"ח . צבי אילן בספרו מביא תיאור מסעו של פרעה סתי ב"דרך ארץ פלשתים". התבליט מתאר את שובו של פרעה סתי מארץ כנען, כאשר הוא מוביל שלל ושבויים. בתחילת המסלול: נחש של מלך - כנראה רפיח. כעשר תחנות מתוארות בדרך, 25 ק"מ מרחק ביניהם - מהלך יום של שיירה. בכל תחנה בארות מים. יוצא כי את מדבר סיני עברו בעשרה ימים. בסופו של המסלול מתוארות תחנות הקרובות זו לזו: המים המפרידים - נהר עם תנינים וצמחים אולי סּוף. בצידו המזרחי מצוי מבצר מעליו מעין גשר. כנראה הכוונה לזרוע המזרחית של הנילוס הקרויה הזרוע הפֶלוּסית על שם העיר פלוסיון ששכנה לידם. המים הנפרדים נקראים במקרא "שִיחוֹר" שעליו נאמר שהוא גבול מצרים. קטע מים ובו דגים - מסמל את הים התיכון. מבצר הקרוי "סילה" - "קנטרה" של ימינו. בית אריה מגדל של סתי - כנראה מִגדוֹל המקראית - אחת התחנות הראשונות של בני ישראל בדרך לארץ ישראל. באר חפר - ליד המגדל של סתי. בהמשך הדרך עוד בארות כמו באר סתי המנצח. הפרעונים הקימו בארות ומצודות לאורך הדרך לשם אספקת מים ומזון וכן להגנה מפני ה"בדווים" של אז "שוסי המדבר". סמוך לימת ברדוויל, ליד היישוב ביר אל-עבד, ממערב להיאחזות הנחל "נחל ים" לשעבר, נערכו חפירות ארכאולוגיות על ידי חוקרי אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. התחנה השתרעה על 50 דונם. נחשפו בה שרידי מצודה, ארבעה אסמים גדולים שעל רצפת שלושה מהם התגלו גרגירי תבואה. במקום התגלו גם סימנים לבריכת אגירה. שרידים אלה מספרים לנו על תפקידה של תחנה בדרך: מתן הגנה באמצעות מצודה. אספקת מזון על ידי אסם. אספקת מים מבריכה. בין הממצאים נכללו חרפושיות וכן ידיות של קנקני אגירה ועליהן טביעת חותם של סתי הראשון. ערך מורחב – דרך הים דרך הים (בלטינית Via Maris - וִיאָה מָרִיס) היא דרך עתיקה עוד מתקופת הברונזה שחיברה בימי קדם את מצרים עם סוריה, אנטוליה, ומסופוטמיה (איראן ועיראק של ימינו) כאשר חלק ממנה עבר בתחומה של ארץ ישראל. שמה המקורי של הדרך היה דרך ארץ פלשתים, תזכורת לעובדה שהדרך עברה דרך מישור פלשתים. הדרך התפצלה באזור קיסריה לשתי דרכים, דרך אחת חצתה את הרי מנשה לכיוון מגידו, והשנייה המשיכה לאורך הים עד דאר, שם חצתה את ההרים. הדרכים התאחדו שוב על חוף ימת הכנרת והמשיכו צפונה. כיום, תוואי הדרך ברצועת עזה נקרא דרך צלאח א-דין. צבי אילן, סיני ורצועת עזה, תרבות וחינוך - תל אביב, 1968. צבי אילן, אתמולים - מחקרים ותגליות בעברה של ארץ ישראל, מודן - הוצאה לאור - תל אביב, 1988