laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאווי הארט המינגס

קוואי הארט המינגס (באנגלית: Kaui Hart Hemmings; נולדה ב-1975) היא סופרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות הרומן שלה "היורשים" משנת 2007, שעובד לסרט עטור פרסים בכיכובו של ג'ורג' קלוני. הארט המינגס נולדה וגדלה בהוואי. בתיכון היא למדה בבית הספר פונהאו וסיימה את לימודיה ב-1994. היא למדה בקולג' קולורדו וסיימה את לימודיה בשנת 1998. היא קיבלה את התואר השני שלה בשרה לורנס קולג' בשנת 2002. היא הייתה עשתה התמחות באוניברסיטת סטנפורד ב-2002. ב-2007 היא פרסמה את רומן הביכורים שלה, "היורשים" (The Descendants), פורסם ב-22 מדינות והיה לרב מכר של הניו יורק טיימס. הוא עובד לסרט "היורשים" משנת 2011, בכיכובו של ג'ורג' קלוני עם תסריט שנכתב על ידי אלכסנדר פיין, נט פקסון וג'ים ראש. המינגס פרסמה בעבר אוסף סיפורים, "בית הגנבים". היא כתבה שני רומנים נוספים למבוגרים, "האפשרויות"(2014) ו"איך לחגוג עם תינוק" (2016), ואחד לקוראים צעירים, "ג'וניורס" (2015). ב-2019 היא פרסמה את הרומן שלה "עדות מהילדה המושלמת שלך". אוספי סיפורים קצרים בית הגנבים (2005) מסת"ב 9781594200489 רומנים היורשים (2007) מסת"ב 1-4000-6633-6 - יצא בעברית בהוצאת מעריב, תרגום: אורית ירדן. האפשרויות (2014) מסת"ב 9781476725796 - יצא בעברית בהוצאת כתר. ג'וניורס (למבוגרים צעירים) (2015)מסת"ב 9780399173608 איך לחגוג עם תינוק (2016) מסת"ב 9781501100796 עדות מהילדה המושלמת שלך (2019) מסת"ב 9780698188426 Kavenna, Joanna (20 במאי 2007). "The Descendants - Kaui Hart Hemmings - Books - Review". The New York Times. {{cite news}}: (עזרה) אתר האינטרנט הרשמי של קאווי הארט המינגס (באנגלית) קאווי הארט המינגס, ברשת החברתית Goodreads קאווי הארט המינגס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ""היורשים": סרט המסע המושלם". הארץ. נבדק ב-2024-01-07. "Kaui Hart Hemmings '94". Punahou School (באנגלית). נבדק ב-2021-05-12. "Peak Profile: Kaui Hart Hemmings '98 | Bulletin". sites.coloradocollege.edu. נבדק ב-2021-05-12. "Opening Convocation Kicks Off 148th Academic Year - Colorado College". www.coloradocollege.edu. נבדק ב-2021-11-29. "Braving fierce competition, 10 new Stegner Fellows selected: 05/02". news.stanford.edu. נבדק ב-2021-11-29. "Kaui Hart Hemmings MFA '02". www.sarahlawrence.edu (באנגלית). נבדק ב-2021-11-29. "Local's Guide to Hawaii: Author Kaui Hart Hemmings". Hawaii Magazine (באנגלית אמריקאית). 2020-01-14. נבדק ב-2021-05-12. "The-Descendants - Cast, Crew, Director and Awards". Movies & TV Dept. The New York Times. 2011. אורכב מ-המקור ב-15 בספטמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) "2011 Films – Descendants". Toronto International Film Festival. 2011. אורכב מ-המקור ב-2011-09-15. Hart Hemmings, Kaui (2019). Testimony from Your Perfect Girl (באנגלית). Penguin USA. ISBN 978-1-9848-1470-8. OCLC 1088715249.
חוסה חוליו רודריגס פרנאנדס

חוסה חוליו רודריגס פרנאנדס (בספרדית: José Julio Rodríguez Fernández; נולד ב-8 ביוני 1948) הוא גנרל בדימוס בחיל האוויר הספרדי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2008–2011. פרנאנדס נולד באורנסה ב-8 ביוני 1948. ב-1969 הוא התגייס לחיל האוויר הספרדי והחל ללמוד באקדמיית חיל האוויר. הוא סיים את לימודיו בדרגת לוטננט, והוכשר כטייס קרבי. הוא שרת בתחילה בכנף קרב 21, ובהמשך הועבר לכנף קרב 11. בפברואר 1982 הוא הועלה לדרגת מאיור והועבר לפיקוד התמיכה הלוגיסטית. ב-1991 הוא הועבר לכנף קרב 31, וב-1994 חזר לפיקוד התמיכה הלוגיסטית. בפברואר 1998 הוא מונה לראש המרכז הלוגיסטי לחימוש וניסויים (CLAEX). במרץ 2000 הוא מונה לראש אגף התכנון של חיל האוויר. ביוני 2003 הוא מונה למנהל מערכות פיקוד התמיכה הלוגיסטית. במרץ 2005 הוא נכנס לתפקיד סגן המפקח הכללי של תוכנית מנהל מערכות המידע והתקשורת. במאי 2006 הוא מונה למנכ"ל לענייני חימוש וציוד. ב-18 ביולי 2008 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 30 בדצמבר 2011. מדיה וקבצים בנושא חוסה חוליו רודריגס פרנאנדס בוויקישיתוף חוסה חוליו רודריגס פרנאנדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוסה חוליו רודריגס פרנאנדס באתר נאט"ו
עמוריה (נפת שכם)

עמוריה (בערבית: عمورية, בהגייה מקומית: עַמּ֫וּרְיַה) הוא כפר פלסטיני קטן ברשות הפלסטינית, בנפת שכם, הממוקם כ-20 ק"מ דרומית לשכם, ממערב ללובאן א-שרקיה, דרומית מזרחית לסלפית, בגובה של כ-720 מ' מעל פני הים. בשנת 2012 צורף הכפר, מִנהלית, לכפר לובאן א-שרקיה. במפקד האוכלוסין הכללי של הרשות הפלסטינית, בשנת 2017 נמנו בכפר 371 נפשות. בכפר וסביבו נמצאו שרידים מהתקופות: הברזל, ההלניסטית, הרומית, הצלבנית וכן מהתקופה הממלוכית. בחלק המערבי של הכפר, באזור אל-עין אל-ע'רביה יש כמה מערות קבורה חצובות בסלע, חלקן עם פתחי קשתות. עמוריה הופיעה ברישומי המס העות'מאניים, בשנת 1596. אדוארד רובינסון ביקר במקום בשנת 1838 ותיאר אותו כ"כפר קטן במחוז ג'ורת מרדא" (Jurat Merda). בתיאור של הקרן לחקר ארץ ישראל, בשנת 1882 תואר היישוב כ"כפר קטן על קרקע גבוהה". במפקד אוכלוסין שערכו שלטונות המנדט הבריטי ב-1922, נמצא שגרו בכפר 69 איש, כולם מוסלמים. במפקד שנת 1931 היו בכפר 85 איש. במפקד 1945, הגיעה אוכלוסיית עמוריה לכ-120 איש. במפקד שנת 1961 נמנו בכפר 157 נפש. והיא שויכה מנהלית, לנפת ג'מעין, במחוז שכם. במפקד 1967, נמנו בכפר 130 תושבים. בסקר האדמות שערכו הבריטים בשנת 1945 נמצא ששטח הכפר הוא 3,112 דונם, מתוכם: הכפר היה בנוי על 6 דונם, 1,753 דונם שימשו לחקלאות וְ-1,353 דונם היו אדמות בור. החקלאות היא המגזר הכלכלי העיקרי בכפר. התושבים מגדלים זיתים, תאנים, שקדים, עדשים, חיטה וכן ירקות. מדיה וקבצים בנושא עמוריה בוויקישיתוף צילום אוויר של הכפר. ‏"אותיות המולדת", עונה 12, פרק 5 – עמוריה (حروف وطن الموسم الثاني عشر - الحلقة ( 5 ) عمورية), סרטון באתר יוטיוב, מכוון לנקודה המתאימה שבה ניתן לשמוע את שם הכפר מפי מרואיין מקומי The Applied Research Institute – Jerusalem, Al Lubban ash Sharqiya Village Profile (including ‘Ammuriya Locality), 2014 Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS), Preliminary Results of the Population, Housing and Establishments Census, 2017, State of Palestine., 2018, עמ' 64–82. ראה סרטון יוטיוב: https://www.youtube.com/watch?v=nM3xJSCxyUM&ab_channel=PalestineTVتلفزيونفلسطين Robinson, E.; Smith, E., Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838. Vol. 3. ., Boston: Crocker & Brewster, 1841, עמ' 82, 127 Conder, C.R.; Kitchener, H.H., The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 2., London.: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1882, עמ' 283 Barron, J.B., ed., Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922, Government of Palestine, 1923, עמ' 25 Government of Palestine, Department of Statistics (, Village Statistics, April, 1945., 1945, עמ' 18, 105, 155 Government of Jordan, Department of Statistics, First Census of Population and Housing. Volume I: Final Tables; General Characteristics of the Population ., 1964, עמ' 26 זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 5856-5855 عموريه - 'Ammuriya, palestineremembered, ‏2007 قرية عمورية - כפר עמוריה, באתר palqura.com - אנציקלופדיה לכפרים הפלסטינים (בערבית)
אומיד אבראהימי

אומיד אבראהימי זרנדיני (בפרסית: امید ابراهیمی زرندانی; נולד ב-15 בספטמבר 1987) הוא כדורגלן איראני ממוצא מאזנדראני המשחק בעמדת הקשר האחורי בא-שמאל מליגת העל הקטרית. אבראהימי התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות באיראן. בשנת 2010 חתם בספהאן מליגת העל האיראנית במדיה שיחק 4 עונות. ב-10 ביוני 2014 חתם באסתקלאל טהראן. באסתקלאל שיחק 4 עונות וזכה פעמיים בתואר קשר העונה ועל אף היותו קשר אחורי הבקיע 28 שערי ליגה סך הכל. ב-10 ביולי 2018 חתם באל-אהלי (דוחה) מליגת העל הקטרית. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לא-ריאן. שבועיים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 4-1 לאום סלאל. ב-27 באוקטובר הבקיע צמד בניצחון 1-4 נגד א-סד. ב-1 בספטמבר 2019 הושאל אויפן מליגת העל הבלגית במדיה רשם 18 הופעות בליגה. ב-18 ביולי 2021 חתם באל-וכרה במדיה שיחק שנתיים. בקיץ 2023 חתם בא-שמאל. ב-9 בדצמבר 2012 אבראהימי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן במשחק נגד ערב הסעודית. ב-5 בינואר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד בורקינה פאסו. אבראהימי נכלל בסגל הנבחרת שלוש פעמים בגביע אסיה בכדורגל ובמונדיאל 2018. ספהאן ליגת העל האיראנית: 2010/2011, 2011/2012 גביע חאזפי: 2012/2013 אסתקלאל טהראן גביע חאזפי: 2017/2018 אישיים נבחרת העונה בליגת העל האיראנית: 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 קשר העונה בליגת העל האיראנית: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 נבחרת העונה בגביע אסיה בכדורגל: 2019 מדיה וקבצים בנושא אומיד אבראהימי בוויקישיתוף אומיד אבראהימי, באתר Transfermarkt אומיד אבראהימי, באתר Soccerway אומיד אבראהימי, באתר WorldFootball.net אומיד אבראהימי, באתר National Football Teams אומיד אבראהימי, באתר FootballDatabase.eu
לאופולד הראשון

האם התכוונתם ל... לאופולד הראשון, דוכס אוסטריה (1290 – 1326) לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1640 – 1705) לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (1676 – 1747) לאופולד הראשון, נסיך ליפה (1767 – 1802) לאופולד הראשון, מלך הבלגים (1790 – 1865) לאופולד
רחוב רחל אמנו

רחוב רחל אמנו הוא רחוב מרכזי בשכונת קטמון הישנה בדרום ירושלים, הכולל מספר מוקדים מרכזיים והיסטוריים. לאורך השנים שכנו ברחוב מוסדת דיפלומטיים רבים, בין היתר הקונסליות של בלגיה, לבנון, מצרים, סוריה, צ'כוסלובקיה, פולין, ונצואלה ויוון, ושגרירויות חוף השנהב ואורוגוואי כמו גם השגרירות הנוצרית הבינלאומית. תחילתו של הרחוב בשכונת המושבה הגרמנית, בהתפצלות מרחוב עמק רפאים בכיכר חכמי יוון מול בית הקברות הטמפלרי, דרך המושבה היוונית ומשם הרחוב חוצה את שכונת קטמון. בית ד"ר פוטיוס אפקלידס (רחוב רחל אמנו 3), שמשמש היום כמוזיאון קטן לעדה היוונית-אורתודוקסית. מדרשיית הרטמן לבנות (רחוב רחל אמנו 18) - במתחם בו פעל עד 1948 הגדוד הירושלמי של האצ"ל. וילה ברחל אמנו (רחוב רחל אמנו 20) - בעבר קונסוליית צ'כוסלובקיה, ולאחר מלחמת העצמאות שגרירות חוף השנהב, מכון הרטמן, ומאז 1997 השגרירות הנוצרית הבין-לאומית ירושלים. מגרש קטמון (רחוב רחל אמנו 16) - בעבר היה מגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הפועל ירושלים, כיום מחתם גני קטמון וגן אופירה נבון. הקונסוליה הסורית (עד 1948) - ברחוב יהואש פינת רחל אמנו. גן דטרויט בצומת הרחובות חזקיהו המלך ורחל אמנו, בו בור מים בן כ-1,500 שנה, מהתקופה הביזנטית וממערה תת-קרקעית גדולה. בית הספר ליפתא (רחוב רחל אמנו 27) - תיכון עיוני לשילוב אמנויות. הקונסוליה היוונית בירושלים (רחוב רחל אמנו 31) - השוכנת במבנה ההיסטורי של קונסוליית מצרים בירושלים בית מילקן (בעבר נקרא וילת מורקוס) ברחוב רחל אמנו פינת רחוב תל חי, בעבר שגרירות אורוגוואי (1957-1980) והיום שוכן בו המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. סביב "כיכר רחה פריאר" - אותה חוצים רחוב בוסתנאי ורחוב כובשי קטמון: בית לואיזידיס (רחוב רחל אמנו 39) - הבנוי אבן ירושלמית באדריכלות הסגנון הבין-לאומי. בית עבדין בי חושיימי ששימש בהמשך כקונסוליה הפולנית, ולאחר מכך כקונסוליה של ונצואלה (עד 1980), כיום משמש כמטה עמותת משפחה אחת הבית ברחוב כובשי קטמון 32 ששימש את הקונסוליה של לבנון. פנסיון לוירר (רחוב רחל אמנו 35), שהיה בבעלות המשפחה הווינאית-יהודית לוירר, ששימש נופשים יהודיים ולאחר מכן שיש כמשכנה של הקונסוליה הבלגית במשך 25 שנה. דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, כתר הוצאה לאור, 2002 דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור מדיה וקבצים בנושא רחוב רחל אמנו בוויקישיתוף מידע על רחוב רחל אמנו בקטלוג הספרייה הלאומית דן ארקין, 13 שגרירויות שכנו בירושלים, מעריב, 22 באוגוסט 1980 נחנך איצטדיון "הפועל" בירושלים, על המשמר, 2 במאי 1955 מאגר מים בן 1500 שנה מתחת לארגז חול, ערוץ 7, 22.01.19
לאופולד השני

האם התכוונתם ל... לאופולד השני, מרקיז אוסטריה (1050 - 1095) לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1747 - 1792) לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה (1797 - 1870) לאופולד השני, מלך הבלגים (1835 - 1909) לאופולד
אולר קפיצי

אולר קפיצי הוא אולר עם להב המאוחסן רוב הזמן בתוך הידית, ואשר אותו ניתן לשלוף בקלות ובמהירות החוצה באופן אוטומטית על ידי לחיצה על כפתור או מתג על הידית של האולר אשר מוציא את הלהב החוצה באופן מיידי באמצעות קפיץ, כאשר לאחר מכן הלהב ננעל במצב הפתוח. האולר הקפיצי מכיל גם מנגנון המאפשר להכניס אותו חזרה לתוך הידית ולנעול אותו במקומו בתוך הידית. האולר הקפיצי הומצא במהלך אמצע המאה ה-18. המעמד החוקי של האולר הקפיצי משתנה ממקום למקום ברחבי העולם. בחלק גדול מהמדינות כיום יש תקנות מחמירות לגבי החזקה, מכירה או נשיאה של אולר קפיצי. בעקבות התקנות המחמירות עם השנים חלה ירידה ניכרת בפופולריות של הפריט. בשנת 1958 נחקק בארצות הברית חוק האולר הקפיצי (The Switchblade Knife Act) אשר מסדיר כל התקנות הנוגעות לייצור, הייבוא, ההפצה, ההובלה והמכירה של אולר קפיצי בארצות הברית. נכון ל-2024 וושינגטון די. סי. וארבע מדינות נוספות בארצות הברית (דלאוור, הוואי, ניו מקסיקו, וושינגטון) אוסרות מכירה, רכישה, בעלות או נשיאה של אולר קפיצי. החוקים משתנים בכל אחת מיתר מדינות ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא אולר קפיצי בוויקישיתוף Erickson, Mark (2004). Antique American Switchblades. Krause Publications, 0873497534, 9780873497534 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסכסוך הקוריאני

הסכסוך הקוריאני הוא סכסוך מתמשך בין קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית אשר שתיהן מתיימרות להיות הממשל הלגיטימי היחיד שצריך לשלוט על כל חצי האי הקוריאני. במהלך המלחמה הקרה, קוריאה הצפונית נתמכה על ידי ברית המועצות, סין ובעלות ברית אחרות, בעוד שקוריאה הדרומית נתמכה על ידי ארצות הברית, הממלכה המאוחדת ובעלות ברית מערביות אחרות. החלוקה של חצי האי הקוריאני על ידי ארצות הברית וברית המועצות התרחשה בשנת 1945 לאחר תבוסת יפן במלחמה אשר הובילה לסיום הכיבוש היפני של קוריאה, ולכך ששתי המעצמות הקימו בפועל ממשלות נפרדות בשנת 1948. המתיחות פרצה במלחמת קוריאה אשר נמשכה בין 1950 ל-1953. כאשר המלחמה הסתיימה שתי המדינות היו הרוסות, אך הן הפילוג ביניהן נמשך. בשל כך המשיך העימות הצבאי בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, כאשר מעת לעת התנהלו קרבות בין הצדדים. הסכסוך לא הסתיים עם סיום המלחמה הקרה והוא נמשך בפועל עד היום. לארצות הברית יש נוכחות צבאית בקוריאה הדרומית במטרה לסייע לקוריאה הדרומית בהתאם להסכם ההגנה ההדדי בין ארצות הברית לקוריאה הדרומית. בשנת 1997 נשיא ארצות הברית ביל קלינטון תיאר את חלוקת קוריאה כ"פיצול האחרון שנותר מתקופת המלחמה הקרה". בשנת 2002, נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש תיאר את קוריאה הצפונית כחברה ב"ציר הרשע". מול הבידוד הגובר, קוריאה הצפונית פיתחה טילים מתקדמים ויכולות גרעיניות. בעקבות מתיחות הגוברת במהלך השנים 2017 ו-2018 נערכו מספר פסגות בהן נכחו קוריאה הצפונית, קוריאה הדרומית, וארצות הברית, אשר נועד להבטיח שלום באזור ושהצדדים המעורבים יחתרו לפירוק מנשק גרעיני. הפסגות הובילה בהמשך להצהרת פנמונג'ום ב-27 באפריל 2018, במסגרתה המנהיגים של קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית הסכימו לעבוד ביחד על מנת על חלוקת קוריאה לעבוד יחד על מנת לחתור לפירוק מוחלט מנשק גרעיני של חצי האי הקוריאני, לשפר את היחסים בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית, לסיים את הסכסוך באופן רשמי ולהתקדם לעבר איחוד קוריאה. בשנים שלאחר מכן, המאמצים הדיפלומטיים התערערו והעימות הצבאי בין הצדדים חזר לקדמת הבמה. הגבול בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית נותר האזור עם הנוכחות הצבאית הגדולה ביותר בעולם, כאשר כוחות צבא העם הקוריאני מתפרשים לאורך החלק הצפוני של הגבול, הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה והכוחות של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה מתפרשים לאורך החלק הדרומי של הגבול, וישנה נוכחות של כוחות או"ם באזור המפורז הקוריאני. מטוסים אמריקאים מפציצים את העיר וונסן שבקוריאה הצפונית, 1951 האי יאונפיונג תחת מתקפה של קוריאה הצפונית, 23 בנובמבר 2010 קים ג'ונג-און ומון ג'יאה-אין לוחצים ידיים באזור המפורז הקוריאני במהלך הפסגה הראשונה בין המדינות שהתקיימה ב-2018 קים ג'ונג-און ודונלד טראמפ לוחצים ידיים בפסגת סינגפור היסטוריה של קוריאה הצפונית היסטוריה של קוריאה הדרומית איחוד קוריאה Hyung Gu Lynn (2007). Bipolar Orders: The Two Koreas since 1989. Zed Books. p. 3. Cumings, Bruce (2005). Korea's Place in the Sun: A Modern History. New York: W. W. Norton & Company. p. 504. ISBN 0393327027. Bluth, Christoph (2008). Korea. Cambridge: Polity Press. p. 112. ISBN 978-0745633572. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הסכסוך הקוריאני".
תשתית

תשתית היא מכלול האמצעים החומריים, המוסדיים והאנושיים והמידע הזמינים אשר תורמים, בהינתן הקצאת משאבים הולמת, לקיום שוויון בתגמול של תשומות דומות. תשתית חומרית היא ההון אשר מגולם באמצעים דוגמת תחבורה, חינוך, בריאות, אספקת חשמל ומים, מתקני ביוב ופינוי פסולת, טיהור אוויר, היקף בנייה וכמות בתי המגורים וכן מתקנים אדמיניסטרטיביים ושימור משאבי טבע. תשתית חומרית מכונה גם שירותים ציבוריים, מתקנים ציבוריים וכן הון תקורה חברתי. תשתית מוסדית היא החוק של הקהילה, וכן המתקנים והתהליכים המבטיחים את קיום החוקים הללו כדוגמת אסדרה, ביטחון לאומי ועוד. על פי רוב, הגוף האחראי לתשתית המוסדית הוא המדינה. הון אנושי הוא תצורה של תשתית, הכוללת את נתוני האוכלוסייה (היקף ההשכלה וההכשרה, שיעור ילודה, שיעור תמותה, הגירה ועוד) ואת מאפייניה. מדיה וקבצים בנושא תשתית בוויקישיתוף Buhr, Walter (2003). "What is infrastructure?" (PDF). Volkswirtschaftliche Diskussionsbeiträge. 107–03.
פרננדו גרסיה סאנצ'ס

פרננדו גרסיה סאנצ'ס (בספרדית: Fernando García Sánchez; נולד ב-25 בספטמבר 1953) היה אדמירל ספרדי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2000–2004. סאנצ'ס נולד בגרנדה ב-25 בספטמבר 1953. ב-1971 הוא התגייס לצי הספרדי ולמד בבית הספר הצבאי הימי. הוא שרת בשלל תפקידי פיקוד שונים: כמפקד יחידת הצוללנים, כמפקד ספינת הסיור "וילאמיל", כמפקד הקורבטה "אינפנטה אלנה", כמפקד מכלית הנפט "המרקיז דה לה אנסנדה", וכמפקד מרכז ההערכה וההסמכה הקרבית. הוא היה מפקד קבוצת הליווי והשייטת ה-41. ב-1 בינואר 2012 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 24 במרץ 2017. מדיה וקבצים בנושא פרננדו גרסיה סאנצ'ס בוויקישיתוף El almirante Fernando García Sánchez será el nuevo jefe de la cúpula militar
רג'ה צ'ארי

רג'ה צ'ארי (באנגלית: Raja Chari;‏ נולד ב-24 ביוני 1977, מילווקי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט שטס לתחנת החלל הבין-לאומית ונכלל בצוות תוכנית ארטמיס. רג'ה צ'ארי נולד למשפחה מעורבת - אביו הוא ממוצא הודי. הוא גדל באיווה בה סיים לימודי בית ספר בשנת 1995. בהמשך הוא למד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1999 הוא סיים לימודי הנדסה וקיבל תואר ראשון. צ'ארי סיים קורס טיס והיה טייס מטוס "F-15E". צ'ארי שירת במספר בסיסים של החיל ותמך בפעילות במלחמת המפרץ. הוא סיים לימודים במכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית וכיהן בתפקיד פיקודי בפיקוד מרכז של ארצות הברית. בשנת 2017 צ'ארי נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2020 הוא נכלל בצוות של תוכנית ארטמיס. בנובמבר 2021 צ'ארי טס לחלל בחללית דרגון C210 אנדורנס במשימה SpaceX Crew-3 כמפקד צוות. זו הייתה הפעם הראשונה משנת 1981 שאסטרונאוט בטיסתו הראשונה כיהן כמפקד צוות. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אנטון שקאפלרוב. לאחר סיום פעילות המשלחת הם הצטרפו למשלחת מס' 67 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אולג ארטמייב. במהלך שהות בחלל צ'ארי ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-14 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 176 ימים בחלל. מדיה וקבצים בנושא רג'ה צ'ארי בוויקישיתוף ביוגרפיה רג'ה צ'ארי, ברשת החברתית פייסבוק רג'ה צ'ארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רג'ה צ'ארי, ברשת החברתית אינסטגרם רג'ה צ'ארי, ברשת החברתית LinkedIn
פרננדו אלחנדרה מרטינז

פרננדו אלחנדרה מרטינז (בספרדית: Fernando Alejandre Martínez; נולד ב-1956) הוא גנרל ספרדי בדימוס, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2017–2020. מרטינז נולד במדריד ב-1956. ב-1979 הוא התגייס לצבא ספרד, עבר הכשרה בהנדסה קרבית, והחל לשרת בגדוד מעורב צנחנים-הנדסה. ב-1991 הוא נשלח לטורקיה כדי לסייע בהיערכות הכוחות הספרדים שנשלחו להשתתף במלחמת המפרץ. ב-1994 הוא מונה למפקד כוחות מהנדסים שנשלחו לבוסניה והרצגובינה. לאחר שחזר לספרד, שימש כראש מטה פיקוד ההנדסה הקרבית, לפני שב-2003 מונה למפקד אגף המבצעים של כוח קוסובו. ב-2010 הוא מונה לראש אגף המבצעים במטה הכללי הספרדי. ב-2012 הוא מונה לסגן ראש אגף המשאבים במפקדה העליונה של כוחות בעלות הברית באירופה. באוקטובר 2015 הוא מונה לסגן מפקד פיקוד הכוחות המשותפים של נאט"ו בעיר ברונסום שבהולנד. ב-24 במרץ 2017 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 15 בינואר 2020. מדיה וקבצים בנושא פרננדו אלחנדרה מרטינז בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר משרד ההגנה הספרדי מאמרים פרי עטו
לווטובי

לְווֹטוֹבִּי (באינדונזית: Gunung Lewotobi) הוא הר געש כפול פעיל, בעל פסגות חרוטיות תאומות, הממוקם בחלק הדרום מזרחי של האי פלורס, שבאינדונזיה. הוא מורכב מהרי הגעש לווטובי לאקילאקי (לווטובי-זכר) ולווטובי פרמפואן (לווטובי-נקבה). צורות ישנות יותר של שמו כוללות את לובטאבי, לובוטיבו ולובי טובי. בהר הגעש ההתפרצות מתמשכת מאז 23 בדצמבר 2023 בפסגת לווטובי-זכר "לווטובי לאקילאקי". מדיה וקבצים בנושא לווטובי בוויקישיתוף "Flores", Encyclopaedia Britannica, vol. IX (9th ed.), 1878, p. 337.
יום טוב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יום טוב – תאריך בלוח השנה היהודי שבו קבעה התורה חג ואסרה על קיום מלאכה יום טוב – חג ומועד יום טוב – שם מקובל למסכת ביצה יומטוב – אירוע התרמה טלוויזיוני בישראל אישים: יורם יום-טוב – זואולוג ישראלי
דאוד אכרם

דאוד אכרם (דוד אפרים, בערבית: داود اكرم; 1920 – 17 במאי 1989) היה כנר ומלחין שצמח בקהילת המוזיקאים היהודים בבגדד ועלה לישראל בשנת 1951. אכרם נולד למשפחת סוחרים. בגיל שבע היה אחד מקבוצה גדולה של ילדים שנפגעו מנגיף הגורם לעיוורון. הוא רכש את השכלתו הבסיסית בבית הספר לעיוורים של הקהילה היהודית בבגדד. בהמשך חזר אל בית הספר כאחד המורים המתנדבים. אכרם התגורר ברמת גן, היה נשוי לדייזי ואב לשלושה ילדים. הוא נפטר ב-17 במאי 1989 ונטמן בבית העלמין בחולון. בבית הספר לעיוורים, ששם לו למטרה להקנות מקצוע לילדים, זוהה כישרונו המוזיקלי של דאוד והוא אימץ לעצמו ככלי עיקרי את הכינור. את המשך לימודיו עשה במכון למוזיקה של בגדד, מוסד אקדמי ששילב, פרט למוזיקה, גם לימודים כלליים. בסיום לימודיו, בשנת 1942, הקים הרכב מוזיקלי בשם "פירכת איחוואן אל פאן" (فرقة اخوان الفن), בתרגום: להקת האחים לאמנות, שהקליט והופיע בשירות השידור בבגדד. אכרם היה מהבולטים במוזיקאים היהודים שיצרו את הפסקול של העם העיראקי והוא הושפע ממוזיקה מערבית, בתוכן המוזיקלי וגם בצורה. הוא הקשיב למלחינים אירופיים של תחילת המאה העשרים, דוגמת ראוול, ועשה ניסיון לכתוב אופרטות. עיקר כוחו היה ביצירת מוזיקה אמנותית אינסטרומנטלית ונוסף על כך הוא היה כנר וירטואוז. דאוד עזב את עיראק בעלייה של 1951. עם אחרים היה ממקימי תזמורת קול ישראל בערבית והיה אחד המנהיגים המוזיקליים של התזמורת. במסגרת התזמורת הלחין, ניגן והקליט חומרים רבים. הסרט התיעודי "צ'לרי בגדד", בבימוי אייל חלפון, משנת 2002, מתעד את האמנים של התזמורת. בשנת 2023 נכלל השיר "אחיבכ", שאותו הלחין אכרם למילים של נעים רג'ואן, באלבום "Jarak Qaribak" של היוצר הישראלי דודו טסה עם ג'וני גרינווד. האלבום יצא בחברת "World Circuit" בהפצה בינלאומית. את השיר שרה זמרת מדובאי בשם Safae Essafi. ארבעים מהיצירות שהלחין אכרם מופיעות במאגר אקו"ם. יצירותיו, באתר יוטיוב. בערוץ הקלטות של 34 יצירות עשר רשומות באתר הספרייה הלאומית מתעדות את עשייתו המוזיקלית ענבל פרלסון, שמחה גדולה הלילה. מוזיקה יהודית-ערבית וזהות מזרחית, תל אביב: רסלינג, 2006, עמ' 80 אמנון שילוח, המסורת המוסיקאלית של יהודי בבל, אור יהודה: מרכז מורשת יהדות בבל, 1983
מיגל אנחל וייארויה

מיגל אנחל וייארויה וילאלטה (בספרדית: Miguel Ángel Villarroya Vilalta; נולד ב-15 במאי 1957) הוא גנרל בדימוס בחיל האוויר הספרדי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2020–2021. וייארויה נולד בלה גלרה ב-15 במאי 1957. בגיל 17 הוא קיבל רישיון טיס אזרחי. שנה לאחר מכן, הוא הצטרף לאקדמיה של חיל האוויר הכללי בסן חאווייר. ב-1980 הוא סיים את לימודיו והחל לשרת בחיל האוויר הספרדי בדרגת לוטננט. ב-1981 הוא הוצב בכנף קרב 31 - יחידת התובלה של חיל האוויר. בין השנים 2000-2005 הוא שימש כסגן מפקד בסיס חיל האוויר טוריחיאן. בין 2005–2011 הוא שימש כמפקד הבסיס. באפריל 2012 הוא מונה לסגן מנהל קבוצת האוויר האירופית עד מאי 2014, אז מונה למפקד פיקוד האיים הקנריים. ב-15 בינואר 2020 וייארויה מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-27 בינואר 2021, וייארויה נאלץ להתפטר מתפקיד ראש מטה ההגנה לאחר שנחשף שיחד עם 100 קצינים נוספים, הוא עקף את התורים לקבלת חיסון קורונה. לאחר פיטוריו, הוא מונה ליועץ צבאי במשלחת המשקיפים הספרדית לארגון מדינות אמריקה. מדיה וקבצים בנושא מיגל אנחל וייארויה בוויקישיתוף מיגל אנחל וייארויה באתר משרד ההגנה הספרדי El general del Aire Miguel Ángel Villarroya, nuevo Jemad de las Fuerzas Armadas Spanish military chief quits after skipping vaccine line Politico Europe. "Defensa recoloca al dimitido Jemad Miguel Ángel Villarroya en Washington en un destino de oro".