רפאל אנקווה

רבי רפאל אנקווה (בערבית: رفائيل عنكاوا;‏ 16 בדצמבר 1847, ב' בטבת ה'תר"ח – 3 באוגוסט 1935, ד' באב ה'תרצ"ה) היה הוגה, פרשן ופוסק הלכה נודע במרוקו. נחשב לאחד מחשובי הרבנים במרוקו בעת החדשה. היה הראשון להתמנות לתפקיד הרב הראשי של מרוקו. נולד בעיר סלא שבמרוקו, לאביו רבי מרדכי, ולאימו ביידה, ביתו של רבי רפאל ביבאס כבן לשושלת רבנים ספרדית-מרוקאית ארוכה, שאחד מהם, רבי אפרים אנקווה, היה רב, רופא ופילוסוף ידוע מדור מגורשי ספרד שהתיישב בצפון אפריקה. רבי רפאל נודע בלימודיו השקדניים מצעירותו, והוא שילב את לימודיו עם עבודה במסחר. הוא למד תחת חסותו של הרב יששכר אצראף, ונשא את בתו לאישה. בעקבות עלייתו של הרב אצרף לארץ ישראל בשנת 1879, מונה רבי רפאל לדיין של בית הדין הרבני בסלא. בזכות למדנותו ופסיקותיו, שמו זכה להוקרה ברחבי קהילות יהודי מרוקו. סביב שנת ה'תר"ס, הקים ישיבה בעיר, מבין תלמידיו נמנו הרב דוד צבאח, רבי אברהם דוד ריווח, הרב אפרים שלום אנקווה, ובנו הרב מיכאל יששכר אנקווה. השלטון הצרפתי במרוקו בראשית תקופת הפרוטקטורט החליט שיש להקים מוסד של רב ראשי במדינה, כדי שייצג את היהודים. מועצת רבנים המליצה על רבי רפאל אנקווה לתפקיד, אך הוא מצדו כששמע על הבשורה הצטנע והתעקש שיש רבנים גדולים ממנו במרוקו כגון הדיין הרב משה אבן דנאן מפאס ואחרים. לאחר התייעצות עם הרבנים עליהם הוא המליץ, הוחלט שיתמנה לבסוף לתפקיד, וכך בשנת 1918 נהפך לראשון להתמנות לרב הראשי של יהדות מרוקו, וכן לראשות בית הדין הרבני ברבאט הבירה. רבי רפאל אנקווה חיבר מספר רב של ספרים הלכתיים וזכה לשם של מלומד גדול במרוקו ומחוצה לה. בשנת 1929 הוא קיבל מהממשל הצרפתי את עיטור לגיון הכבוד. כמו כן עמד בקשר עם כמה רבנים בני דורו לרבות את תלמידיו הרב דוד צבאח ורבי אברהם דוד ריווח. הרב אנקווה נפטר ב-3 באוגוסט 1935 בגיל 87. בהלווייתו שנערכה למחרת נכחו עד 50,000 משתתפים, כולל נציגים צרפתים ומוסלמים בכירים ומשלחות יהודיות מכל רחבי מרוקו. לאחר פטירתו ולאורך השנים חוברו לזכרו פיוטים ושירים רבים. מספר רחובות קרואים על שמו בערי ישראל. בנו היה הרב מיכאל יששכר אנקווה שכיהן לימים כרבה הראשי של מרוקו. ב- 24 ביוני 2024, י"ח בסיוון תשפ"ד, נחנך רחוב על שמו בשכונת הר חוצבים שבירושלים, בטקס שהתקיים במעמד ראש העיר, משה ליאון, במעמד צאצאיו ובהנחיית משה שטרן. קרני רא"ם, ירושלים: דפוס שמואל הלוי צוקערמן, 1910. פעמוני זהב חלק א', ירושלים: דפוס שמואל הלוי צוקערמן, 1912. פעמוני זהב חלק ב', ירושלים: הוצאת אהבת שלום, 1999. תועפות רא"ם חלק א', קזבלנקה: דפוס רבי מסעוד אדהאן, 1930. תועפות רא"ם חלק ב', ירושלים: דפוס הוצאת אהבת שלום, 1999. חידושי רא"ם, ירושלים: דפוס הוצאת אהבת שלום, 1999. חנניה דהן, הרב רפאל אנקווה: קורות משפחתו, תולדות חייו ומשנתו, הוצאת קמים, 1979 משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 113) אתר האינטרנט הרשמי של רפאל אנקווה מדיה וקבצים בנושא רפאל אנקווה בוויקישיתוף אברהם אלמליח, הרב הגאון ר' רפאל אלנקוה ז"ל ראש רבני מרוקו, דואר היום, 6 בספטמבר 1935. חלק ב': הרב הגאון ר' רפאל אלנקוה, דואר היום, 6 בספטמבר 1935. חלק ג': הרב הגאון ר' רפאל אלנקוה, דואר היום, 8 בספטמבר 1935. חכם רפאל אנקאווא, באתר "החכם היומי" ארכיון פוסטים עבור רבי רפאל אנקווה זצ"ל סאלי, מרוקו. רפאל בן מרדכי נקאוה (1848-1935), דף שער בספרייה הלאומית Le judaisme marocain en deuil, L'Avenir Illustré ,September 01, 1935 לעיתים "אלנקווה" או "אנקאווא" Eliezer Bashan and Michael M. Laskier, "Morocco", in The Jews of the Middle East and North Africa in Modern Times, Columbia University Press, 2003, p. 490 עיינו במה שכותב רבי רפאל בהקדמתו לספרו "קרני רא"ם". Norman A. Stillman. "Anqāwa (Al-Naqawa), Ephraim." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013 Norman A. Stillman. "Anqāwa (Al-Naqawa), Raphael." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013. Chief Rabbi of Morocco City Dead, JTA, August 27, 1935. עיין בהקדמה מאת הרב פרופ' משה עמאר, לספר "שושנים לדוד", ובערך של רבי דוד צבאח. ספר 'המלאך רפאל' עמ' 136. הלויתו של ראש רבני מרוקו, דואר היום, 19 באוגוסט 1935