laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נובי פאזאר (כדורגל)

מועדון כדורגל נובי פאזאר (בסרבית: ФК Нови Пазар) הוא מועדון כדורגל סרבי המשחק בעיר נובי פאזאר שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. המועדון נוסד בשנת 1928 בשם מועדון כדורגל סנדז'ק ובהמשך שינה את שמו למועדון כדורגל דז'בה. משנת 1962 המועדון נקרא נובי פאזאר. המועדון שיחק בליגה השנייה ביוגוסלביה ומשנת 1992 עם התפרקות יוגוסלביה בליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו. בסוף עונת 2001/2002 ירד מהליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו לליגה השלישית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית וחזר לליגה השנייה. בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק מעונת 2006/2007 בליגה השנייה בסרביה. בעונת 2009/2010 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת הכוכב האדום בלגרד. בסוף עונת 2010/2011 עלה בפעם הראשונה לליגת העל הסרבית. המועדון משחק ברציפות בליגת העל הסרבית מעונת 2011/2012. בעונת 2012/2013 הגיע בפעם השנייה לשלב שמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת ראד בלגרד. בעונת 2013/2014 הגיע בפעם השלישית לשלב שמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד בפנדלים לקבוצת וויבודינה נובי סאד . סרביה אחמד מוג'דרג'יץ' סרביה אדין פריזוביץ' סרביה אלדין גורדייליאק סרביה אמיר לוטינק מדיה וקבצים בנושא נובי פאזאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובי פאזאר פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
דוניי סרם

מועדון כדורגל דוניי סרם (בסרבית: Фудбалски клуб Дoњи Срем Пећинци) הוא מועדון כדורגל סרבי, המשחק בעיר פצ'ינסי שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. בעונת 2020/21 בליגה אזורית (ה-5 בחשיבותה בסרביה). המועדון נוסד בשנת 1927 בשם מועדון כדורגל בוראק פצ'ינסי ובהמשך שינה את שמו למועדון כדורגל דוניי סרם. המועדון שיחק בליגות הנמוכות ביוגוסלביה ומשנת 1992 עם התפרקות יוגוסלביה בליגות הנמוכות של סרביה ומונטנגרו. בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק בליגות הנמוכות של סרביה. בסוף עונת 2008/2009 עלה לליגה השלישית בסרביה. בסוף עונת 2010/2011 עלה לליגה השנייה בסרביה. בסוף עונת 2011/2012 עלה בפעם הראשונה לליגת העל הסרבית. המועדון משחק בליגת העל הסרבית מעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת יגודינה. בעונת 2014/2015 ירד לליגת המשנה הסרבית. בהמשך המועדון המשיך לרדת בליגות עד שבעונת 2020/21 הגיע לליגה אזורית שהיא ה-5 במדינה. סרביה מילוש יוסימוב סרביה נמניה לקיץ' פשיץ' אתר האינטרנט הרשמי של דוניי סרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net מידע על אצטדיון הקבוצה באתר המועדון https://www.national-football-teams.com/leagues/164/2020_1/Okruzna_Liga.html
מקלע PK

מקלע PK (ראשי תיבות של "פולמיוט קלשניקובה", ברוסית: Пулемет Калашникова; "מקלע קלשניקוב") הוא מקלע קל תוצרת ברית המועצות אשר היה בשימוש נרחב של מדינות ברית ורשה ובעלות בריתם. למקלע יצאה גרסה משודרגת המוכרת בשם PKM שמשמעותו המקלע המעודכן של קלשניקוב (Пулемет Калашников Модернизированный). מקלע ה-PK תוכנן על ידי מיכאיל קלשניקוב בשנת 1958 ונכנס לשירות בצבא האדום ב-1969. הרעיון לפיתוח המקלע היה יוזמה של שר הביטחון הסובייטי שהיה מעוניין בפיתוחו של מקלע מתחרה למקלע הנפוץ של אותה תקופה, מקלע NSV. ה-PK נחשב בזמנו למקלע טוב והחליף מספר מקלעים ישנים שהיו בשימוש בצבא האדום, כגון SGM. מספר שנים לאחר פיתוח ה-PK החל קלשניקוב לפתח גרסה נוספת של המקלע, הידועה כיום בראשי התיבות שלה PKT. גרסה זו נועדה להיות מותקנת על גבי רכב קרבי משוריין וטנקים. היא מותקנת בין היתר במערכת Uran-9. ב-1969 החל הצבא האדום להשתמש בגרסת ה-PKM שכללה חצובה של שלוש רגליים. כיום, דגם ה-PKM עדיין מיוצר ומשמש את הצבאות של רוסיה ומדינות ברית המועצות לשעבר. גם צבאות של מדינות הגוש המזרחי לשעבר, כמו פולין ורומניה עדיין משתמשים במקלעי ה-PKM. כמו כן, המקלע נמצא בשימוש במדינות רבות באפריקה ובמזרח התיכון, שם הוא משמש בעיקר כוחות גרילה וארגוני מחבלים. ה-PKM שוכפל ונכון ל-2007 הוא מיוצר במדינות נוספות כגון בולגריה, סין, פולין, רומניה ומדינות יוגוסלביה לשעבר. מקלעי PK שנפלו שלל בידי צה"ל שימשו את יחידת אגוז בשנות ה-90 של המאה ה-20 ברצועת הביטחון בלבנון. במהלך מלחמת לבנון השנייה נפלה לידי צה"ל כמות לא מבוטלת של מקלעי PK, שהיו בשימוש החזבאללה. PK הוא מקלע בעל חגורת כדורים ממתכת עמידה, ובעל כוונות ברזל (אחת בחלקו הקדמי ואחת בחלקו האחורי). חגורת התחמושת למקלע נמצאת בארגזים של 100, 200, או 250 כדורים. ארגז הכדורים מולבש על המקלע ומכיל בתוכו את הכדורים כאשר הוא נמצא מצידו הימני של המקלע. הנצרה ממוקמת בצידו השמאלי של ההדק ומאחוריו, קת הרובה עשויה עץ או בקליט והדק מכני המתפעל את המקלע. ניתן לקפל את החצובה לפי הצורך. לגרסאות המקלע שמורכבות על טנקים יש הדק אלקטרוני וקת לכתף, ובכך הן מאפשרות תפעול יעיל שמתאפשר כאשר מורידים את המקלע בשעת הצורך מהמקום שבו הוא מותקן על הטנק. מדיה וקבצים בנושא מקלע PK בוויקישיתוף שי לוי, ‏מתנות מהאויב: ההיסטוריה המפותלת של נשק השלל, באתר ‏מאקו‏
רוקטנדה

הר רוקטנדה (באינדונזית: Gunung Rokatenda) או גם הר פאלווה (Gunung Paluweh) הוא הר געש שכבתי פעיל באי פאלאוה (Palue), חלק מאיי סונדה הקטנים, צפונית לאי פלורס במחוז איי סונדה הקטנים – מזרח (Nusa Tenggara Timur) באינדונזיה. האי פאלאוה הוא אי עגול קטן, קוטרו 8 קילומטרים, שטחו 41 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-10,000 תושבים בשמונה כפרים הרריים. אין באי כבישים או כלי רכב והקשר היחיד עם העולם החיצון הוא בשיט מהעיר מאומרה (Maumere) באי פלורס. הר הגעש הוא הנקודה הגבוהה ביותר באי, 875 מטרים מעל פני הים. מרבית הגעשיות באינדונזיה נובעת מקשת סונדה – קשת איים שנוצרה באזור הפחתה בו חודר הלוח ההודי אל מתחת ללוח האירו-אסיאתי. קשת זו תחומה מצדה הצפון-צפון-מערבי על ידי איי אנדמן – שרשרת של איים געשיים ממקור בזלתי, וממזרח על ידי קשת בנדה – שאף היא נוצרה כתוצאה מהפחתה. רוקטנדה הוא אחד מ-129 הרי הגעש הפעילים של אינדונזיה, חלק מטבעת האש, אזור המקיף את האוקיינוס השקט וכולל כמה מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. האי פאלאוה נוצר עקב פעילות הר הגעש. כאמור, גובהו מעל פני הים 875 מטרים, אבל גובהו מבסיסו על קרקעית האוקיינוס הוא 3,000 מטרים. פסגת ההר כוללת סדרה של לועות חופפים שקוטרם מגיע עד 900 מטרים. התפרצויות צדדיות יצרו כמה לועות לאורך סדק שכיוונו צפון מערב. ההתפרצות ההיסטורית הגדולה ביותר התרחשה בין ה-4 באוגוסט ל-25 בספטמבר 1928 (מדד התפרצות געשית 3) במהלכה התרחשה רעידת אדמה ונוצר צונאמי. ב-16 בינואר 2005, היו סימנים מקדימים להתפרצות געשית שלא התממשה שגרמו לרשויות להכריז על מצב חירום. בנובמבר 2012 ההר החל להיות פעיל שוב, כשהוא פולט אפר געשי, פעילות שנמשכה לתוך 2013, תושבים שהתגוררו בסמיכות להר פונו לעיר מאומרה באי פלורס. ב-10 באוגוסט 2013 ההר התפרץ שוב, הוא פלט עמוד התפרצות בגובה 2 קילומטרים, האפר כיסה את החוף הסמוך וגרם למותם של שישה תושבים. עקב כך, פונו מהאי כ-3,000 תושבים. מדיה וקבצים בנושא רוקטנדה בוויקישיתוף Paluweh – מידע על ההר באתר Global Volcanism Program הרוגים ו-3,000 מפונים בהתפרצות הר געש, באתר ynet, 10 באוגוסט 2013 אתר Global Volcanism Program Volcanoes of Indonesia: Highlights Mt. Rokutenda on alert status Mt. Rokutenda spews ash, hundreds evacuated Indonesia volcano eruption: Six dead on Palue
Cali & El Dandee

Cali & El Dandee ("קאלי ואל-דאנדי") הוא צמד זמרי פופ קולומביאני שהוקם על ידי האחים אלחנדרו (קלי) ומאוריסיו (אל דנדי) רנגיפו. מאוריסיו נולד ב-15 באוקטובר 1986 ואלחנדרו ב-3 בספטמבר 1993 בקלי שבקולומביה. הם החלו את הקריירה שלהם בשנת 2009 יחד, ומאז הם מופיעים כצמד. הם מוכרים בקולומביה בזכות השיר "לחזור" ("volver"), אך מחוץ לקולומביה הם מוכרים בעיקר בזכות השירים "לך אני אחכה" ("yo te esperare") ו-"גול" ("gol") שהקליפים שלהם זכו להכי הרבה צפיות ביוטיוב ספרד לשנת 2011 במקום השני והרביעי. "לך אני אחכה" היה השיר עם מספר הרכישות הגבוהה ביותר בחנות הדיגיטלית "iTunes" הספרדית בשנת 2011. בשנת 2012 הוציאו הצמד שיר שנקרא "אין 2 בלי 3" ("no hay 2 sin 3") שהוא גרסה חדשה לשיר "גול" יחד עם הזמר דויד ביסבל, לכבוד השתתפות ספרד ביורו 2012. הצמד מיוצג על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. בשנת 2019, השתתפו בשיר "+" של איתנה. בשנת 2012 הוציאו הזמרים את הדיסק הראשון שלהם שנקרא 3A.M. הדיסק מונה 12 שירים: Te Necesito La Playa Ft. Natalia Bautista Yo Te Esperaré No Hay 2 sin 3 (gol) Ft. David Bisbal Te Doy Mi Corazón 3 A.M. Ya Se Que Te Vas Ft. Lucca Perotti Hoy ft. Taqttiana Klauss No Digas Nada Tus Ojos Ft. Daniel Maldonado Besame Ft. caravan Gol בנוסף ל-12 השירים באלבום "3AM", הצמד הוציאו עוד מספר שירים. ביניהם: Felipe Santos - Olvidarte Ft. Cali Y El Dandee Volver Por Siempre Nicolas Mayorca - Mi Canción Ft. Cali y El Dandee Volar מדיה וקבצים בנושא Cali & El Dandee בוויקישיתוף Cali & El Dandee, ברשת החברתית פייסבוק Cali & El Dandee, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Cali & El Dandee, ברשת החברתית אינסטגרם Cali & El Dandee, סרטונים בערוץ היוטיוב Cali & El Dandee, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Cali & El Dandee, באתר ספוטיפיי Cali & El Dandee, באתר Last.fm (באנגלית) Cali & El Dandee, באתר AllMusic (באנגלית) Cali & El Dandee, באתר MusicBrainz (באנגלית) Cali & El Dandee, באתר דיזר Cali & El Dandee, באתר Discogs (באנגלית) Cali & El Dandee, באתר Songkick (באנגלית) Cali & El Dandee, באתר Genius
ג'ו מנטל

ג'ו מנטל (באנגלית: Joe Mantell;‏ 21 בדצמבר 1915 - 29 בספטמבר 2010) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1955 על הופעתו בסרט "מרטי". מנטל נולד בברוקלין לזוג הורים שהיגרו מאוסטריה. בשנת 1955 שיחק מנטל בדרמה של דלברט מאן "מרטי" בתפקיד אנג'י חברו הטוב של הדמות הראשית מרטי פילאטי (ארנסט בורגניין). על הופעתו בסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-1963 שיחק בסרט "הציפורים" של אלפרד היצ'קוק בתפקיד קטן. ב-1966 שיחק בתפקיד משנה בדרמה "מיסטר באדווינג". ב-1974 השתתף מנטל בדרמת הפשע של רומן פולנסקי "צ'יינהטאון" בתפקיד לורנס וולש שותפו של הבלש גיטס (ג'ק ניקולסון), עליו חזר גם בסרט ההמשך "ג'ק וג'ק". מנטל נפטר מנסיבות טבעיות ב-29 בספטמבר 2010 בשכונת טרזנה שבלוס אנג'לס כשהוא בן 94. השאיר מאחוריו אישה, מרי ושלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא ג'ו מנטל בוויקישיתוף ג'ו מנטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ו מנטל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ו מנטל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ו מנטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איתן בנצור

איתן בנצור (נולד ב-25 בספטמבר 1938) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד החוץ. עמית מחקר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. בנצור נולד בישראל בנם של שרה ושמואל בנצור, מבכירי משרד החוץ הישראלי. למד בגימנסיה העברית רחביה. לאחר שירותו הצבאי עבד כעיתונאי במעריב עד 1962, כיסה בעיקר את ענייני ירושלים וסטודנטים. לאחר מכן עבר קורס צוערים של משרד החוץ, שימש מזכיר שני בשגרירות ישראל בהונגריה, ב-1967 מונה לעוזר לשר החוץ וב-1971 למזכיר מדיני של השר. בשנת 1974 מונה ליועץ מדיני בשגרירות ישראל בארצות הברית וב-1981 מונה למנהל מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ. בשנים 1986 עד 1988 שירת כקונסול כללי בלוס אנג'לס. לאחר מכן קיבל דרגת שגריר ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ לנושאי צפון אמריקה. הוא היה ממובילי ההכנות לוועידת שלום אזורית והשתתף בוועידת מדריד ב-1991. בעקבות הוועידה מונה לסגן ראש המשלחת הישראלית למשא-ומתן עם המשלחת הירדנית-פלסטינית ושימש נציג בוועדת המולטילטרלית לפירוק נשק וביטחון אזורי. בינואר 1992 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ ובאוקטובר 1996 מונה למנכ"ל המשרד, תפקיד בו כיהן עד שנת 2000. בנצור בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעל תואר שני בלימודים סובייטים בבית הספר לכלכלה של לונדון. נשוי לנעמי בנצור, קואוצ'רית ומומחית לשפת הגוף. הדרך לשלום עוברת במדריד, הוצאת ידיעות אחרונות/ספרי חמד, 1997 להבה בלב אירופה - 133 ימי שלטונו של בלה קון : סיפורה של הרפובליקה הסובייטית בהונגריה ב-1919, הוצאת משכל, 2004 איתן בנצור באתר חדשות מחלקה ראשונה הספרים של איתן בנצור, באתר "סימניה" סיפורו של איתן בנצור: רגעים שחורים בבית הלבן, סרטון באתר יוטיוב איתן בנצור, דף שער בספרייה הלאומית
פול בנאסרף

פול בֶּנאַסרָף (צרפתית: Paul Benacerraf; נולד ב-26 במרץ 1931) הוא פילוסוף של המתמטיקה, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת פרינסטון, חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים; יהודי אמריקאי. פול בנאסרף הוא בן להורים יהודים ילידי צפון אפריקה (אביו נולד במרוקו ואמו הייתה ילידת אלג'יריה). אחיו הוא חתן פרס נובל לרפואה ברוך בנאסרף. בנאסרף מלמד בפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת פרינסטון החל מ-1960. הוא חיבר מספר רב של ספרים וחיבורים בתחום הפילוסופיה של המתמטיקה; שני החיבורים שהוא ידוע בזכותם ביותר הם "מה מספרים לא יוכלו להיות?" (What Numbers Could Not Be?;‏ 1965) ו"אמת מתמטית" (Mathematical Truth;‏ 1973), וכן האנתולוגיה על פילוסופיה של המתמטיקה שערך ביחד עם הילרי פטנאם. בשנת 1998 הוא נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. Benacerraf, Paul (1960) Logicism, Some Considerations, Princeton, Ph.D. Dissertation, University Microfilms. Benacerraf, Paul (1965) What Numbers Could Not Be, The Philosophical Review, 74:47-73. Benacerraf, Paul (1967) God, the Devil, and Gödel, The Monist, 5l: 9-33. Benacerraf, Paul (1973) Mathematical Truth, The Journal of Philosophy, 70: 661-679. Benacerraf, Paul (1981) Frege: The Last Logicist, The Foundations of Analytic Philosophy, Midwest Studies in Philosophy, 6: l7-35. Benacerraf, Paul (1985) Skolem and the Skeptic, Proceedings of the Aristotelian Society, Supplementary Volume 56: 85-ll5. Benacerraf, Paul and Putnam, Hilary (eds.) (1983) Philosophy of Mathematics : Selected Readings 2nd edition, Cambridge University Press: New York. Benacerraf, Paul (1996) Recantation or Any old ω-sequence would do after all, Philosophia Mathematica, 4: 184-189. Benacerraf, Paul (1996) What Mathematical Truth Could Not Be - I, in Benacerraf and His Critics, A. Morton and S. P. Stich, eds., Blackwell's, Oxford and Cambridge, pp 9–59. Benacerraf, Paul (1999) What Mathematical Truth Could Not Be - II, in Sets and Proofs, S. B. Cooper and J. K. Truss, eds., Cambridge University Press, pp. 27–51. Zimmermann, Manfred (1995) Wahrheit und Wissen in der Mathematik. Das Benacerrafsche Dilemma, 1. Auflage, Transparent Verlag, Berlin. Gupta, Anoop K. (2002) Benacerraf's Dilemma and Natural Realism for Mathematics. Ph.D. Dissertation, Ottawa University. Hilton, P. What 'What Numbers Could Not Be', by Paul Benacerra', is. Ebert, Philip A. (2007) What Mathematical Knowledge Could Not Be(הקישור אינו פעיל), in St Andrews Undergraduate Philosophy Society Journal, 1 (1) pp. 46–70. Hale, Bob and Wright, Crispin (2002) Benacerraf's Dilemma Revisited(הקישור אינו פעיל) European Journal of Philosophy, Issue 10:1. Lucas, J. R. (1968) Satan stultified: a rejoinder to Paul Benacerraf, The Monist, vol.52, No.1, pp. 145–158. Benacerraf Interview by The Dualist and the Stanford Philosophy Department "Whatever I am now, it happened here" by Caroline Moseley פול בנאסרף, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פול בנאסרף באתר המחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת פרינסטון (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדרות המאירי

שדרות המאירי היא שדרה מרכזית בשכונת קריית משה בירושלים. השדרה, שתוכננה במקור כחלק משכונת גנים, נקראת על-שם הרב משה אוסטרובסקי-המאירי (1947-1886), ממנהיגי תנועת המזרחי בארץ ישראל, מורה ועסקן ציבורי, שהתגורר בה. כיום זוהי שדרה להולכי רגל אשר מהווה את מרכז השכונה, משני צדיה נטועים עצי ברוש ולאורכה ספסלי ישיבה. כבר בהקמת שכונת קריית משה בשנת 1924 השדרה היוותה חלק בלתי נפרד ממנה, שכן היא תוכננה כשכונת גנים בידי האדריכל ריכרד קאופמן (שתכנן שכונות גנים נוספות כגון תלפיות, בית הכרם, רחביה ובית וגן), ועל פי עקרון התכנון הסטנדרטי של עיר גנים, הייתה שדרה מרכזית שחצתה את השכונה מצפון לדרום, ובקצה עמד מבנה ציבור. השדרה היא שדרות המאירי, ומבנה הציבור שבסופה הוא "בית הכנסת אוהל יצחק", בתכנונם של האדריכלים אליעזר ילין ווילהלם הקר. האדריכלים ילין והקר חברו לריכרד קאופמן בתכנון השדרה ונקבע כי לכל אורכה יינטעו עצי ברוש. ראשיתה של השדרה היא בפינת הרחובות הרב צבי יהודה (לשעבר בן-דור)-העילוי-ימין אבות-המאירי, וסופה בהצטלבות עם רחוב קוסובסקי, שם עומד המבנה הציבורי - בית הכנסת. כיום רציפותה של השדרה נקטעת בהצטלבות עם רחוב קריית משה בשל קיוסקים שנבנו על השדרה וכיום היא מחולקת לשני חלקים קטנים וחלק אחד גדול כאשר כיכר מחבר בניהם. לאורך השדרה ובסביבתה מספר מבני ציבור, בהם ישיבת המאירי, קופת חולים כללית, מכון מאיר, מכבסה, גן משחקים (״גן הסוס״), מינימרקטים, חנות כלבו (״רונית״), בתי כנסת, בית קפה חברתי-קהילתי והקיוסקים ״מדיצ׳י בכיכר״ ו״פלאפל דני״. בשנת ה'תשפ"ב, כאשר נערכו עבודות תשתית לרכבת הקלה בצומת הרחובות הרב צבי יהודה ושדרות הרצל, למשך כמה חודשים הפך הרחוב לרחוב מרכזי דרכו היה מעקף מרחוב הרב צבי יהודה דרך רחוב קריית משה אל רחוב שדרות הרצל. לשם כך בוטלו החניות לארכו, ואף נוספה בו תחנת אוטובוס, בעקבות של העברתם של קווי התחבורה הציבורית דרכו. תצלומי בתים ורחובות בשדרות המאירי ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חבורת רננים

חבורת רננים הייתה מקהלה ישראלית, שהוקמה בשנת 1962 על ידי המוזיקאי גיל אלדמע, ביוזמת חנוך חסון. המקהלה הוקמה במטרה לשמש חבורת זמר של קול ישראל, אשר תקליט ביצועים לשירים עבריים שטרם הוקלטו בצורה מקצועית. זמרי המקהלה נבחרו מתוך חברי מקהלת רינת בניצוחו של גארי ברתיני. רוב העיבודים הקוליים נכתבו על ידי אלדמע עצמו. החבורה שרה והקליטה מאות שירים ממיטב הרפרטואר של הזמר העברי המוקדם, שירים מראשית הציונות, שירי העליות ותנועות הנוער, שירי התיישבות ועוד. מלבד הקלטות אולפן השתתפה המקהלה במופעים פומביים של קול ישראל ובתוכניות זמר שונות, כגון שרתי לך ארצי. גרשון אצבעוני, יעל ארז, דבורי בורשטיין, נחום דקל, אורה זיטנר, ורדה זליג, עודד זמר, גילה ירון, ניצה ישראלי, אילנה עברון, חנה צור, אבי שילה, מרדכי (מוטקה) שלף, סילביה שמאי. חבורת רננים, באתר זמרשת חבורת רננים, באתר MusicBrainz (באנגלית) חבורת רננים, דף שער בספרייה הלאומית האזנה לשירי חבורת רננים, באתר שירה עובדת
זית רענן

האם התכוונתם ל... "זית רענן" - ספרו של רבה של קוטנו, הרב משה יהודה לייב זילברברג "זית רענן" - רחוב בשכונת קריית צאנז בירושלים, על שם ספרו של הרב זילברברג "זית רענן" – פירוש על ילקוט שמעוני מאת הרב אברהם אבלי הלוי גומבינר בעל ה"מגן אברהם" (ייד') נריה#זית רענן – שכונה בנריה שבגוש טלמונים, על שם הרב שלמה רענן
המכון לארכיאולוגיה גלילית

המכון לארכיאולוגיה גלילית בשיתוף פעולה עם מכון מילר לחקר יהדות זמננו באוניברסיטת מיאמי, הוא מכון לארכאולוגיה שנוסד כדי לקדם את המחקר הארכאולוגי בגליל והוא פועל במסגרת המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן. המכון לארכאולוגיה גלילית הוקם בשנת 2005 על ידי הארכאולוג ד"ר מרדכי אביעם ופעל שלוש שנים תחת המחלקה לדתות ולימודים קלאסיים באוניברסיטת רוצ'סטר ניו יורק. בשנת 2008 החל המכון לפעול באוניברסיטת מיאמי ובשנת 2009 הציעה המכללה האקדמית כנרת לקלוט את המכון אליה, מתוך הנחה שפעילות ארכאולוגית גלילית תשתלב בפעילותה המחקרית של המכללה וזאת בשיתוף פעולה עם מכון מילר לחקר יהדות זמננו שבאוניברסיטת מיאמי בארצות הברית. במכון חברים ד"ר מוטי אביעם המשמש כמנהל, פרופ' חיים בן דוד ראש המחלקה ללימודי ארץ ישראל במכללה האקדמית כנרת, פרופ' יעקב אשכנזי, ד"ר דינה שלם, ד"ר צבי גל ומר אהרוני אמיתי. הגליל הוא אזור בעל מספר ייחודים בתחום ההיסטורי-ארכאולוגי, בגליל צמחה תנועת ישו, בו החל המרד הראשון נגד הרומאים ופעילותו של יוסף בן מתתיהו, נערכו המשנה והתלמוד הירושלמי ופעלו בו חכמים. בגליל נמצא הריכוז הגדול ביותר של בתי כנסת עתיקים, נמצאים בו אתרי קודש נוצריים ועוד. המטרות העיקריות של המכון הן לקדם את המחקר הארכאולוגי בגליל, לעסוק בחפירות ובסקרים, להתמקד בפרסומים מדעיים של תוצאות החפירות והסקרים כמו גם מאמרים תאורטיים ולקיים מפגשי חוקרים. בנוסף לכך רואה המכון את מטרתו בהבאת תוצאות המחקרים אל הציבור הרחב כולל גם בני נוער. לקידום מטרה זו החל המכון בסוף שנת 2012 בהרצאות וכנסים פתוחים לציבור. הכנס הראשון התקיים בדצמבר 2012 "מצודות ומבצרים בצפון הארץ – מהכנענים ועד צה"ל". פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. טרם צירופו של המכון למכללת כנרת, התבצעו שתי חפירות ארכאולוגיות במסגרת המכון. האחת בשנת 2005 בחורבת זגג בה קיימים שרידי מנזר מהתקופה הביזנטית בכרמיאל שנחפר על ידי תלמידי תיכון מכרמיאל ומהכפר עראבה במסגרת פעילות נוער משותפת יהודית-ערבית. החפירה השנייה נערכה בשנת 2007 בחורבת בזע שבגוש שגב ובה נחשפו שרידים של כפר יהודי מתקופת המשנה שתי החפירות היו בחסות אקדמית של המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה. בקיץ 2010 השתלב המכון בחפירה של אוניברסיטאות יפניות בתל רכש החופרות את השכבות המקראיות שבתל. המכון לקח על עצמו את חפירת מכלול המבנים מהתקופה הרומית שבראש התל. בקיץ 2011 נחפרו, ביחד עם סטודנטים של אוניברסיטת מיאמי, שרידי מנזר עם רצפת פסיפס בשבי ציון ושם התגלה גם רליקואריום (תיבת שרידים קדושים) קטן, נייד, עשוי אבן ומעוטר בצלבים. בקיץ 2012 ובהמשך בקיץ 2013 החל המכון בחפירה משולבת עם אוניברסיטת סמפורד באלבמה והאוניברסיטה הנוצרית בקנטקי, בחפירת הכפר היהודי הקדום בשיחין שליד ציפורי. המכון מפעיל את "סדנת חוקרים לארכאולוגיה גלילית". במסגרת סדנה זו נפגשים פעם בחודש לערך, כעשרים חוקרי הגליל ממכללות, אוניברסיטאות ורשות העתיקות, ודנים לעומק בכל פעם בנושא אחר. במסגרת פעילות עריכת סקרים, נכון לשנת 2013 ביצע המכון ארבעה סקרים בבתי קברות יהודיים עתיקים בגליל: ציפורי, באר שבע הגלילית (קרוב לצומת שבע, מזרחית לראמה), כפר חנניה וחוקוק. אתר המכון במכללת כנרת מכון לחקר הארכאולוגיה הגלילית במכללת כנרת בפורטל לימודים אינפו כנס ממגדל נוצרים ועד עיר מבצר, מבצרים ומצודות בצפון הארץ מהכנענים ועד צה"ל חורבת זגג: עוד מנזר בכרמיאל חורבת בזע - בית בד עתיק מימי בית שני באתר מטיילים בלב הגליל בתי הקברות של ציפורי מרדכי אביעם ואהרוני אמיתי, קתדרה, 141, עמ' 26-7
שמואל הרשקוביץ

שמואל הרשקוביץ הוא איש מינהל ציבורי ישראלי. כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים, המשרד להגנת הסביבה ומנהלה הראשון של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. הרשקוביץ השתחרר משירותו בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. בתפקידו האחרון בצבא שימש ראש ענף בטיחות בדרכים, בשנים 1982–1986. לאחר שחרורו שימש יועץ מקצועי בתחום הבטיחות בדרכים לארגונים שונים, משרדי ממשלה ולמשטרת ישראל. ב-1997 מונה למנהלה הראשון של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שהחליפה את מינהל הבטיחות בדרכים במשרד התחבורה. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2000. בשנת 2001 מונה ליועץ מיוחד לשר לאיכות הסביבה צחי הנגבי, ביוני 2002 מונה למנכ"ל המשרד וכיהן בתפקיד עד מרץ 2003. לאחר מינויו של הנגבי לשר לביטחון הפנים, מונה הרשקוביץ ב-2003 למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, הוא התפטר מתפקידו בספטמבר 2004 על רקע חקירה נגדו בפרשת המינויים הפוליטיים של הנגבי. נגד הרשקוביץ הוגש כתב אישום בחשד למרמה והפרת אמונים, הוא זוכה על ידי בית המשפט ביולי 2010. במהלך המשפט יוצג על ידי עורך הדין עפר ברטל. בינואר 2005 מונה למנכ"ל התאחדות הקבלנים, אך כיהן בתפקיד פחות משנה. גיא פלג, ‏שמואל הרשקוביץ מספר על השנים האבודות, באתר ‏מאקו‏, 14 ביולי 2010 הארץ, שמואל הרשקוביץ', מנכ"ל המשרד לבטחון פנים, התפטר מתפקידו כדי "להתכונן לחקירה", באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2004
איסיס (אונייה)

אִיסִיס (בלטינית: Isis) הייתה אוניית-דגן רומית ענקית מאמצע המאה ה-2 לספירה בקירוב. היא השתייכה לצי הדגן הרומי שהוביל מדי שנה כ-150 אלף טונות דגן מאלכסנדריה שבמצרים אל העיר רומא. האונייה מתוארת על ידי הרטוריקן היווני לוקיאנוס בחיבורו "האונייה או המשאלות" (Πλοἶον ἢ Εὐχαί, בלטינית: Navigium). רוחות הסיטו את האונייה מנתיבה והיא נאלצה להיכנס אל פיראוס, נמלה של אתונה, וכך הייתה ללוקיאנוס ההזדמנות לראות אותה במו עיניו. אורכה על פי המסופר היה 180 רגל (55 מ'), רוחבה 45 רגל (13.7 מ') ועומק הספנה (ה"מחסן") 43.5 רגל (13.25 מ'). חישובים מעלים כי תפוסתה הייתה בין 1,200 ל-1,300 טונות. ממדיה הענקיים של האונייה הותירו ודאי רושם עצום על לוקיאנוס, כמו על שאר תושבי אתונה, וכך הוא מספר: "איזו אונייה ענקית! אורכה מאה ושמונים רגל, כך סיפר נגר האונייה, רוחבה יותר מרבע אורכה, ועומקה מן הסיפון אל התחתית, עד המקום הנמוך ביותר בקרקעיתה, ארבעים וארבע רגל. והתורן אשר לה, עם הסקריה התלויה עליו והסמוך הקדמי המייצב אותו! מזוזת הירכתיים, ובקצהַ ראש-אווז מוזהב, התעקלה והתנשאה מעלה בהדרגה, כשמן העבר האחר מתרומם החרטום בעיקול מתון יותר ודיוקנה של איסיס, האלה על שמה נקראה האונייה, מתנוסס משני צדדיו. ואשר ליתר הקישוטים, הציורים, הדגל האדום בקצה הסקריה הראשית, העוגנים, הכננים והכננות על הסיפון הקדמי, מבני המגורים מלפנים לירכתיים – כל אלה נראו כפלא בעיני! צוותה היה ודאי גדול כצבא ממש. סיפרו לי שהובילה כמות כזו של דגן, שדי היה בה כדי להאכיל את כל הפיות באתונה למשך שנה. וכל כולה הייתה תלויה לביטחונה באיש קטן וזקן אחד, שסובב את משוטי ההגה העצומים שלה באמצעות ידית-הגה דקה. הם הראו לי מיהו; ברנש בעל שיער צמרי, קרח למחצה. הֶרוֹן היה שמו, כמדומני." Lionel Casson, Ships and Seamanship in the Ancient World. Baltimore and London, Johns Hopkins University Press, 1995. (2nd edition). Lionel Casson, The Ancient Mariners. Princeton, Princeton University Press, 1991. (2nd edition. First published 1958.). Lucianus, Navigium, in: The Works of Lucian of Samosata. Translated by Fowler, H.W. and F.G. Oxford: The Clarendon Press. 1905. Digitized copy in: The Lucian of Samosat Project. Casson (1995), p. 188. Casson (1995), p. 188. Lucianus, Navigium, 5-7; התרגום על פי Casson (1991), p. 209 .
מתוק ומרושע

מתוק ומרושע (באנגלית: Sweet and Lowdown) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי שנכתב ובוים על ידי וודי אלן בשנת 1999. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. עלילת הסרט אשר מתרחשת בשנת 1930 עוסקת בגיטריסט ג'אז בדיוני בשם אמט ריי (מגולם על ידי שון פן) שמתאהב באישה אילמת (מגולמת על ידי סמנתה מורטון). אמט ריי מחשיב את עצמו לגיטריסט השני המוצלח ביותר בעולם, אחרי המומחה הגדול- ג'אנגו ריינהארדט. "מתוק ומרושע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מתוק ומרושע", באתר נטפליקס "מתוק ומרושע", באתר AllMovie (באנגלית) "מתוק ומרושע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מתוק ומרושע", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מתוק ומרושע", באתר Metacritic (באנגלית) "מתוק ומרושע", באתר אידיבי "מתוק ומרושע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.