laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף סגל

יוסף סגל (20 במרץ 1924 – 11 בינואר 2008) היה אדריכל נוף ישראלי. יוסף סגל נולד בשנת 1924 בתל אביב. בן יחיד להוריו רבקה ויחיאל. בשנת 1937 המשפחה עברה לשכונת קריית מאיר. לאחר סיום לימודיו בשנת 1942, בגימנסיה הרצליה, החל סגל לעבוד בשרטוט ותכנון צמחייה במשרדו של אביו, יחיאל סגל, אשר היה מראשוני מתכנני הגנים בארץ. בשנת 1952 סיים את לימודיו כאדריכל נוף, באוניברסיטת ורסאי בצרפת. במהלך הלימודים התנדב לסייע במחנה מעבר לפליטים יהודים ממלחמת העולם באזור מרסיי והפליג עמם ארצה. בתקופת מלחמת העצמאות הפסיק את לימודיו ושירת בחיל האוויר. עם חזרתו לארץ הצטרף למשרדו של אביו ועבד איתו בתכנון גנים. בשנות ה-50 לימד בבית הספר החקלאי כדורי. בשנת 1958 נישא לחיה ונולדו להם שני ילדים. משנת 1960 סגל שיתף פעולה עם אדריכל הנוף צבי דקל במסגרת משרד סגל-דקל, בהמשך הצטרף אליהם אדריכל הנוף אורי מילר ושם המשרד שונה ל"תכנון נוף". משרד תכנון נוף ממשיך בפעילותו כיום כחלק משרד האדריכלות מנעד. כן היה סגל ממקימי איגוד אדריכלי הנוף בישראל ושרת כמזכיר הארגון. עם פתיחת המסלול לאדריכלות נוף בטכניון, הרצה סגל במסלול, וייסד בשיתוף עם אגודת אדריכלי הנוף בישראל פרס על שם אביו. הפרס מוענק מדי שנתיים לפרויקט הסיום המצטיין במסלול. לאחר פטירתו של סגל שונה הפרס, לפרס על שם יחיאל ויוסף סגל. בסוף שנות השמונים יוסף החל בפעילות התנדבותית במסגרת המועצה לשימור אתרים. בשנים הראשונות לעבודתו ביצע סגל עבודות תכנון רבות עבור קיבוצים ברחבי הארץ, אשר דאגו לפתח אז את השטחים הציבוריים. בשנות ה-60 החלה רשות שמורות הטבע בהקמת פארקים וגנים לאומיים בארץ, וסגל תכנן את שמורת של-דן, שמורת המסרק, שמורת התנור (נחל עיון) ועוד. בעבודות אלו ניכרת תפישתו להנגשת הטבע תוך התערבות מינימלית. בשנת 1962 נבחר סגל לתכנן את פארק הירקון. עבודתו החלה עם הכנת תוכנית האב לפארק ובהמשך כללה את הקמת השטחים המרכזיים בפארק כפי שהוא קיים ופעיל כיום, כולל האגם, הגן הטרופי, אזור המופעים, והספורטק. בשנת 1979 קיבל סגל את פרס רוקח לאדריכלות על תכנון פארק הירקון. בשנות ה-70 הוקמו שכונות חדשות רבות בירושלים, וסגל לקח חלק בתכנון השכונות החדשות ביניהן: הגבעה הצרפתית, גילה, רמות, נווה יעקב ופסגת זאב. סגל תכנן פארקים וגנים רבים בירושלים עבור הקרן לירושלים ועיריית ירושלים, המוכר והמרשים ביניהם הוא גן וואהל לוורדים, אשר נמצא בין בנין הכנסת, משרדי הממשלה ובית המשפט העליון. גרסה ראשונית לתכנון גן במקום בוצעה בשנת 1950 על ידי אביו, יחיאל סגל. ב-11 בינואר 2008 נפטר סגל. פארק מנחם בגין (פארק דרום). גן קרטר וגן ברלין - בשכונת נאות אפקה גן כרונינגן. גן העיר. קריית ספורט בחולון. שכונת אפעל. שמורת טבע תל דן. פארק קנדה (לטרון). עין חמד (אקווה בלה). שמורת התנור כוכב הירדן עין גדי (החניון וחוף הרחצה, בית ספר שדה). גן לאומי מבצר יחיעם. גן לאומי בית שאן. תכנון סביבתי של השכונות החדשות אשר הוקמו בירושלים בשנות ה-70–80: גילה, רמות, הגבעה הצרפתית, שכונת נווה יעקב, גבעת זאב. קריית יובל (גן בוליבר). אוניברסיטת ירושלים (השתתפות בתכנון הקמפוס בגבעת רם). מצפה ארתור רובינשטיין. הטכניון, מודרניזם באדריכלות נוף בישראל ארכיון קיבוץ משמר העמק הריאה הירוקה של ירושלים (גן וואהל לורדים)
גיבארט

גיבארט (בהונגרית: Gibárt) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בין השנים 1984 ל-2006 היה הכפר חלק מאנץ'. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גיבארט קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-383 תושבים בשנת 2007 עד 312 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-19%). בגיבארט חיו מעט יהודים. מדיה וקבצים בנושא גיבארט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיבארט (בהונגרית)(בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
בלכהמר

בלכהמר (בגרמנית: Blechhammer) היה מחנה בשלזיה עילית (כיום בדרום-מערב פולין), כ-30 ק"מ ממערב לגליוויצה, בו התקיימו מפעלי כימיקלים תחת שלטונה של גרמניה הנאצית, וכן מחנות שבויי מלחמה ומחנות עבודת כפייה. אסירי מחנה העבודה החלו להגיע ב-17 ביוני 1942, וביולי 1944 הועברו 400-500 יהודים מגטו טרזין לבלכהמר. ב-1 באפריל 1944 החלו 4,000 אסירים בייצור שמן סינתטי בבלכהמר, ומחנה זה הפך באפריל 1944 למחנה לוויין של מחנה ההשמדה אושוויץ: Arbeitslager Blechhammer. שני מפעלים באזור, "בלכהמר צפון" שמדרום לסלאבייצ'יצ'ה (Sławięcice) ו"בלכהמר דרום" (8 ק"מ ממחנה בלכהמר), כונו "פטיש שחור" על ידי מטוסי בעלות הברית. המתקנים היו בנויים במרחק כ-3 ק"מ זה מזה. בדומה למפעלים בגלזנקירכן, גם במפעלי בלכהמר נעשה שימוש בפחם ביטומני בתהליך ברגיוס כדי לסנתז שמן חליפי. ביוני 1944 החשיב חיל האוויר של צבא ארצות הברית את בלכהמר כאחד מארבעה "מפעלי השמן הסינתטיים העיקריים תחת גרמניה הנאצית". חיל האוויר האמריקני הטיל 7,082 טון פצצות על בלכהמר. ב-25 בינואר 1945 הוצאו אסירים במחנה העבודה בצעדת מוות במשך חמישה ימים עד ברגן בלזן. כ-20% מתו בדרך. קבוצות קטנות הצליחו לברוח. במרץ 1945 פונו שבויים נוספים. אסירי מחנה אחד בבלכהמר הוצעדו לרגנסבורג ואסירי מחנה אחר בבלכהמר הוצעדו ללנדסהוט (Landshut). מפעלי בלכהמר פורקו לאחר המלחמה בידי הסובייטים. מדיה וקבצים בנושא בלכהמר בוויקישיתוף בלכהמר באנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם. פרנצ'ישק פיפר (אנ'), בלכהמר, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך I, חלק A, עמ' 227–228), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) Bohnstedt, Douglas (2004). "Blechhammer - 15af.org" (PDF). 15thaf.org. 15thaf.org. נבדק ב-25 בינואר 2018. In April 1944 Blechhammer became a satellite camp of Auschwitz, named Arbeitslager Blechhammer, a.k.a. Labor Camp Blechhammer. {{cite web}}: (עזרה) Schwarzfitter, Jacob (28 באוגוסט 1946). "Voices (Jacob Schwarzfitter)". Interview Archive. אורכב מ-המקור ב-2007-07-12. נבדק ב-2009-03-19. {{cite web}}: (עזרה) Withington, Ted (1993). Flight to Black Hammer: the letters of a World War II pilot. Biddle Publishing Company. ISBN 1-879418-06-1. "June 1944". 461st Bombardment Group Missions. Mission #52 Ludmer, Henry (28 במרץ 1946). "Oil in Germany" (pdf). No. 6, Vol. XLVII. University of Toledo. pp. 259–63. נבדק ב-2009-02-11. {{cite web}}: (עזרה) Cruickshank, Earl. "The Ploesti Mission of 1 August 1943". p. 3. נבדק ב-2009-05-09. (הקישור אינו פעיל, October 2010) Jones, Chris (19 בספטמבר 2004). "Message 1 - blechammer, el tahag and chieti". WW2 People's War - Dad's Journey. BBC.co.uk. נבדק ב-2009-04-21. the main one referred to as 'E3' in the Stalag labour system was to be found there, though the others in and around the area include: BAB 20, 21, 40 and 48; and E711, E711A, E769, E793 E794 (these last two were renamed BAB20 and 21) {{cite web}}: (עזרה) Hutson, Fred (באפריל 2006). "Fred Hutson". Tommy's Log: The Logbook of Tachus (Tommy) Constantine McNamee. MurrayArmstrong.com. אורכב מ-המקור ב-2009-03-16. נבדק ב-2009-04-22. {{cite web}}: (עזרה) Stranges, Dr. Anthony. "Fischer-Tropsch Archive". Washington, D.C.: Fischer-Tropsch.org. נבדק ב-2009-06-17.
Vignale Gamine

Vignale Gamine היא מכונית רודסטר, מתוצרת יצרנית גופי הרכב האיטלקית Vignale (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1967–1971 באיטליה. מפעל היצרן "Vignale" מוקם בטורינו. העיצוב החיצוני של דגמי "Vignale Gamine" דמה מאוד לעיצוב דגמי פיאט 508 באלילה ספיידר. יוצרו כ-300 יחידות שהיה הרבה מתחת לציפיות. בעקבות הכישלון המסחרי החברה נכנסה לחובות ונמכרה לחברת "דה טומאזו". המכונית הייתה ל-2 נוסעים.. בחלק האחורי של המכונית היה מותקן מנוע פיאט 500. עם קירור אוויר. המכונית הייתה הנעה עם אחורית ותיבת הילוכים ידנית בעלת 4 מצבים. תמורת תשלום נוסף היה ניתן לקבל מכונית עם גג. דגם "Vignale Gamine" שנת 1969 דגם "Vignale Gamine" שנת 1969 דגם "Vignale Gamine" שנת 1969 דגם "Vignale Gamine" שנת 1969 דגם "Vignale Gamine" דגם "Vignale Gamine" – מבט לתא הנהג דגם "Vignale Gamine" דגם "Vignale Gamine" שנת 1969 – מבט ללוח מחוונים מדיה וקבצים בנושא Vignale Gamine בוויקישיתוף Vignale Gamine, סרטון באתר יוטיוב Vignale Gamine, סרטון באתר יוטיוב היצרן Vignale web.archive.org/web/20091023133659 דגם "Vignale Gamine" .motor1.com/news/176294/fiat-500-gamine-vignale דגם "Vignale Gamine", שנת 1968 - תמונות classicdriver.com/en/car/fiat/gamine/1968 דגם "Vignale Gamine" - תמונה flickr.com/photos/28918289 דגם "Vignale Gamine" vignalegamine.net/index2 דגם "Vignale Gamine" conceptcarz.com/z25052/fiat-vignale-gamine
אחמד א-ד'אהר

אחמד כאמל א-ד'אהר (בערבית: أحمد كامل الظاهر; 1906 - 6 בפברואר 1984) היה חבר הכנסת בכנסת הרביעית ובכנסת החמישית וחבר מועצת עיריית נצרת במשך כ-30 שנה. א-ד'אהר, בן שני במשפחה בת שישה אחים (אח וארבע אחיות), מצאצאיו (נכד נינו) של שליט הגליל דאהר אל-עומר ששלט במאה ה-18 בתקופת העות'מאנים, כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת קידמה ופיתוח בכנסת הרביעית ובכנסת החמישית. א-ד'אהר היה חבר בוועד ההגנה הלאומי שהיה ועד ארצי בימי המנדט הבריטי אשר פעל בחסות הוועד הערבי העליון. חבר מועצת עיריית נצרת במשך כ-30 שנה. היה לו חלק בגיוס תרומות מהארץ ומחול לבניית מסגד אלסלאם בשכונה המזרחית בעיר, השכונה הגדולה בנצרת שהייתה ללא מסגד. ממייסדי בנק ערבי ישראלי[דרוש מקור] וחבר ועד ההנהלה לתקופה ארוכה. אחמד א-ד'אהר, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) אחמד א-ד'אהר, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בטי פריסו

בטי קרמייקל פריסו (באנגלית: Betty Carmichael Pariso; ב-1 בינואר 1956) היא מפתחת גוף מקצועית אמריקאית. הייתה מפתחת הגוף המבוגרת והפעילה ביותר בקרב נשים.(הקישור אינו פעיל, 25.12.2022) בטי סלייד (Betty Slade) נולדה בסינטיאנה שבקנטקי, ארצות הברית להרולד קולמן סלייד ולדורותי פלורנס סלייד. יש לה שתי אחיות, קיי ואן, ואח, טרי. פריסו גדלה בחווה ונהנתה מאורח חיים בריא ואתלטי שכלל אימוני כדוריד וריצות. נוסף על כך אהבה פריסו בצעירותה פינג פונג. היא גדלה ללא טלוויזיה אך הייתה מבקרת את סבתה כדי לצפות בתוכניותיה האהובות בילדותה. משבגרה, עבדה פריסו כדוגמנית במשרה חצי-מלאה, ונישאה בגיל צעיר. בטי פריסו גרה כיום בצפון ריצ'לנד הילס שבטקסס. נישאה מחדש לאד פריסו בשנות ה-90. יש לה שני ילדים מנישואיה הראשונים. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מטרתה המצקועית הייתה לנצח בתחרות ה-"Proshow" כמתחרה היחידה שבת למעלה מחמישים. הפכה לאחת מהמתחרות המוצלחות ביותר בקרב פיתוח הגוף המקצועי אצל נשים בזכות הגעתה למקום ה-6 בכמעט כל תחרות שהתחרתה בה. בשנת 2001 נצחה בטי פריסו בקטגוריית משקל כבד "Jan Tana Classic", מה שגרם לניצחון פרו הראשון בקריירתה. לאחר התחרות "Phoenix Pro Contest" שהתקיימה ב-2010' פרשה פריסו מפיתוח גוף כשהיא בת 54. 1992 AAU Ms America - 2nd (MT) 1992 Lee Labrata - 1st 1993 Lone Star - 1st 1993 NPC Junior Nationals - 13th (HW) 1994 NPC Junior Nationals - 1st (MW) 1994 NPC USA Championships - 4th (MW) 1995 NPC USA Championships - 3rd (HW) 1996 NPC Nationals - 1st (HW) 1996 NPC USA Championships - 3rd (HW) 1997 IFBB Jan Tana Pro Classic - 15th 1998 IFBB Jan Tana Pro Classic - 5th 1998 IFBB Ms. International - 11th 1999 IFBB Jan Tana Pro Classic - 4th 1999 IFBB Ms. International - 14th 1999 IFBB Pro Extravaganza - 4th 1999 IFBB World Pro Championships - 5th 2000 IFBB Jan Tana Pro Classic - 2nd (HW) 2000 IFBB Ms. International - 6th (HW) 2001 IFBB Jan Tana Pro Classic - 1st (HW) 2001 IFBB Ms. International - 5th (HW) 2001 IFBB Ms. Olympia - 6th (HW) 2002 IFBB Jan Tana Pro Classic - 2nd (HW) 2002 IFBB Ms. International - 5th (HW) 2003 IFBB Ms. International - 2nd (HW) 2003 IFBB Ms. Olympia - 6th (HW) 2004 IFBB Ms. International - 3rd (HW) 2004 IFBB Night of Champions - 2nd (HW) 2004 IFBB Show of Strength Pro Championship - 2nd (HW) 2004 IFBB Ms. Olympia - 4th (HW) 2005 IFBB Ms. International - 3rd (HW) 2005 IFBB Charlotte Pro Championships - 2nd (HW) 2005 IFBB Ms. Olympia - 8th 2006 IFBB Ms. International - 5th 2006 IFBB Atlantic City Pro - 5th 2006 IFBB Ms. Olympia - 6th 2007 IFBB Ms. International - 5th 2007 IFBB Ms. Olympia - 6th 2008 IFBB Ms. International - 4th 2008 IFBB Ms. Olympia - 7th 2009 IFBB New York Pro Championships - 2nd 2009 IFBB Tampa Bay Pro - 1st 2009 IFBB Ms. Olympia - 6th 2010 IFBB Phoenix Pro - 2nd 2010 IFBB Ms. International - 5th בטי פריסו, ברשת החברתית אינסטגרם Betty Pariso - Biography, Competition History, Stats, www.bodybuildingpro.com (ארכיון) The Weight Loss Diet and Exercise Guru » Blog Archive » Betty Pariso Wins IFBB Female Athlete of the Year at 51!, web.archive.org, ‏2015-02-10 Female Bodybuilder Betty Pariso, www.criticalbench.com
גיטרת פלדה הוואית

גיטרת פלדה הוואית היא סוג של גיטרת פלדה אשר מנגנים בה בדרך כלל עם הכלי במצב אופקי על ירך הנגן. הנגן משנה את גובה הצליל על ידי לחיצה על מוט מתכת או זכוכית כנגד המיתרים, לעומת גיטרה מסורתית שבה קצות האצבעות של הנגן לוחצים על המיתרים נגד הסריגים. מוט זה ממוקם נגד המיתרים ונקרא "מוט פלדה" או "מוט צליל". גיטרת הפלדה שונה מגיטרה רגילה בדרך שמנגנים בה. מחזיקים את גיטרת הפלדה על הירך כאשר היא פונה לכיוון המנגנים. המיתרים מורמים מעל הפינגרבורד ומוט הפלדה נלחץ על המיתרים. ב 1885 בהונולולו, ג'וזף קיקוקו, ילד בן 11 תלמיד בבית הספר קמהאמהא התנסה בדרכים שנות כדי לשנות את הצלילים המוזיקליים בגיטרה שלו. בעקבות זה הוא יצר כלי חדש שנקרא גיטרת פלדה הוואית. פעם אחת ג'וזף מצא בורג והחליק אותו על גבי המיתרים, מה שהפך להתנדנדות האופיינית הראשונה של גיטרת הפלדה ההוואית. במשך שבע שנים, ג'וזף לימד את עצמו לייצר את הצלילים הייחודיים במסרק שיער, בכוס. לבסוף, בבית המלאכה של בית ספרו, פיתח את מוט הפלדה החלק, שמשתמשים בו היום. עד מותו בבוסטון בשנת 1932, קיקוקו סייר בארצות הברית וברוב מדינות אירופה ושם הראה את הגיטרה ולימד לנגן בה. הפופולריות של גיטרת הפלדה הפכה למוכרת היטב בהוואי בתחילת המאה ה-20, זמן קצר לאחר מכן בשדה המוזיקה האמריקאי, פחתה באופן משמעותי כמות המורים לגיטרת הפלדה ההוואית. כך, בשנות ה-60 למאה ה-20 האומנות והטכניקה של הניגון בגיטרת הפלדה ההוואית כמעט אבדו. ישנו ארגון של נגנים וחובבי גיטרת פלדה הוואית שקוראים לעצמם איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות. איגוד גיטרות הפלדה ההוואי הוא ארגון ללא מטרת רווח בינלאומי אשר מקדם מוזיקה הוואית מסורתית ואת צליל ההיכר של גיטרת הפלדה. המטרה העיקרית של איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות הוא קידום והנצחה של מוזיקה הוואית מסורתית. אחד מהמטרות שלהם זה ליצור רשת גלובלית של נגנים וחובבי מוזיקה הוואית מסורתית. חברות באיגוד פתוחה לכל סוגי נגני גיטרות הפלדה (גם חובבנים וגם מקצועיים) וגם לאנשים שלא מנגנים שרוצים לתמוך באיגוד ובמה שהוא מייצג. באיגוד זה יש חברים ממקומות רבים מכל צפון אמריקה, במקומות שונים באירופה, בחלקים מאסיה, אוסטרליה ואפריקה. מדיה וקבצים בנושא גיטרת פלדה הוואית בוויקישיתוף סטייסי פיליפס, The Art of Hawaiian Steel Guitar, Mel Bay Publications, 2016 אשר, Asher Guitars & Lap Steels Store, ‏1982 ברד, Brad's page of steel וייסנבורן ס.ל, Lap steel guitars, ‏2005 ג'ון ממפורד, hawaiian steel guitar association, ‏2019
אפי אושעיה

אפי (אפלטון) אושעיה (נולד ב-2 ביוני 1956) הוא יועץ אסטרטגי לתאגידים ולוביסט פוליטי, לשעבר חבר כנסת מטעם מפלגת העבודה. אפי אושעיה נולד ב-2 ביוני 1956. שמו המלא הוא "אפלטון" על שם סבו. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר, בבסיס רפידים, שם שירת כשש שנים עד פינוי חצי האי סיני. בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת לקסינגטון שבאנגליה, ובמקצועו הוא יועץ אסטרטגי לתאגידים. בשירותו הציבורי כיהן אושעיה כיו”ר ההסתדרות במרחב נתניה, כחבר מועצת העיר נתניה מטעם מפלגת העבודה וכיושב ראש התנועה לקידום העבודה. כיהן בעבר כיושב ראש קרן ברל כצנלסון, חבר בוועד הנאמנים של המכללה האקדמית בית ברל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה למנהל. מכהן כחבר ועד מנהל במועצה לישראל יפה. אושעיה נבחר לראשונה לכנסת ב-1996, ובשנית ב-2001. בכנסת ה-14 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת וכמצליף סיעת העבודה ובכנסת ה-15 כיהן כיושב ראש סיעת העבודה-מימד וכיושב ראש הקואליציה. בשלהי הכנסת ה-16, הודיע חיים רמון על פרישתו ממפלגת העבודה, התפטרותו מן הכנסת והחזרת המנדט שלו למפלגת העבודה. ביום בו נכנסה ההתפטרות לתוקף, הודיע אושעיה, שנכנס תחתיו לכנסת, גם כן על התפטרותו מחברות בכנסת. התפטרותו נכנסה לתוקף לאחר ארבעה ימים, ותחתיו נכנסה טובה אילן. אושעיה היה מנכ"ל חברת השדלנות "פוליסי", שבבעלות בוריס קרסני, ובעבר כיהן כחבר בדירקטוריונים של "קבוצת דלק", "גרין" "איסתא" וחברת העובדים. בנובמבר 2021 הקים את חברת Plato consultants המייעצת ומלווה חברות ותאגידים בישראל ובעולם, והוא משמש כבעלים והמנכ"ל שלה. נשוי ליפה, אב לארבעה וסב לשבעה. מדיה וקבצים בנושא אפי אושעיה בוויקישיתוף אפי אושעיה, באתר הכנסת אפי אושעיה, באתר כנסת פתוחה hapoal list.pdf חברי הוועד המנהל, המועצה לישראל יפה אפי אושעיה, באתר חברת "פוליסי" חברת Plato consultants, באתר רשם החברות ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סקוואט (תרגיל)

סקוואט או כריעה (באנגלית: Squat) הוא תרגיל התנגדות נפוץ מאוד לחיזוק פלג הגוף התחתון. זהו תרגיל מורכב (רב מפרקי), שבעת ביצועו מפעילים את מפרקי הקרסול, הברך והירך. השרירים העיקריים הפעילים בתרגיל הם שריר הירך הארבע ראשי ושריר העכוז הגדול. על ידי הוספת משקל באמצעות משקולות יד או מוט אולימפי, ניתן להגדיל את ההתנגדות ובכך להעלות את רמת הקושי בעת ביצוע התרגיל. בנוסף, מערב הסקוואט קבוצות שרירים גדולות, מה שעשוי להוביל לשריפה מוגברת של קלוריות. קיימים סוגי סקוואטים שונים: סומו סקוואט - סקוואט מסוג זה דורש עמידה בפיסוק רחב כאשר אצבעות הרגליים פונות החוצה, הידיים נמצאות מול החזה כדי להישאר בשיווי משקל והרגליים מכופפות. האגן מתחיל את התנועה כלפי מטה עד שהירכיים מקבילות לרצפה ועולה בחזרה לרצפה עד יישור מלא של הרגליים ובעת העלייה כלפי מעלה מכווצים שרירי הישבן. * פרונט סקוואט - על עצמות הבריח והכתפיים מונח מוט מברזל ועליו משקולות, כאשר אצבעות הידיים תומכות במוט להישאר במקומו. מתרחשת ירידה איטית של הגוף על ידי כפיפת הברך וישיבה לאחור כאשר הרגליים רחבות מעט מרוחב אגן והכפות רגליים פונות מעט החוצה. איר סקוואט - בסוג של סקוואט הידיים שמופנות קדימה, החזה מורם ומבט המתאמן מופנה קדימה. בעת הכפיפה, האגן יורד נמוך מקו הברכיים ובעלייה הידיים מורמות כלפי מעלה. ב-8 באוקטובר 2011 ג'ונאס רנטנן מפינלנד ביצע סקוואט באליפות Bullfarm Powerlifting בהלסינקי ובכך הוא שבר את השיא הקודם של דוני תומפסון (ארצות הברית) שביצע סקוואט עם משקל של 573 ק"ג. עם חליפה רבת שכבות, ללא בדיקות סמים. במרץ 2019 בליין סמנר מארצות הברית שבר את שיאו העולמי בארנולד קלאסיק בדייטון אוהיו תחת חוקי ה-IPF והעמידו על 505 ק"ג בחליפה חד שכבתית ובדיקה בשימוש ב-PED המספר הגבוה ביותר של סקוואטים עם 130 ק"ג ב-2 דקות בוצע על ידי מריה סטריק מהולנד שביצעה 29 סקוואטים ב-2 דקות.** שיא עולם עם עוטף ברך ועם משקל של 500 ק"ג בוצע על ידי ולאד אלהזוב ב-22 ביולי 2017. בספטמבר 2017 מוג'טבה מלקי השווה לשיא הזה.** שיא עולם ללא עוטף ברך בוצע ב-4 במרץ 2018 על ידי ריי ויליאמס שהרים משקל של 485 ק"ג. תחת חוקי ה־IPF המספר הגבוה ביותר של סקוואטים שבוצעו בשעה אחת הוא 4,708 על ידי פדי דויאל בנובמבר 2007. המספר הגבוה ביותר של סומו סקוואטים שבוצעו בשעה אחת הוא 5,153 על ידי ד"ר תיאנה הו בדצמבר 2007. * בסגנון זה אי אפשר להשיג את העומק הנדרש בסקווט בתחריות תחת חוקי ה-IPF בגלל HIP LOCK מוקדם ** לא במסגרת תחרות בלי 3 שופטים, לקבוע את איכות החזרות מדיה וקבצים בנושא סקוואט בוויקישיתוף קילוגרם-כושר ופיתוח גוף: כל הסיבות לעשות סקוואט מלא באתר Kilogram ניר הדס, סקוואט: על חשיבות התרגיל ואיך מבצעים אותו נכון, באתר Foods Pictionary, ‏21 במאי 2015 סהר אלנקרי, מי אתה תרגיל הסקוואט?, באתר Fitness Israel, ‏14 ביוני 2015 איתן קטן, סקוואט: התרגיל שמעצב את שרירי הרגליים והישבן, באתר ynet, 1 בינואר 2013 ד"ר איתי זיו ועמית אברהם, הכל על תרגיל הסקוואט, באתר sportweb, ‏21 בינואר 2013 (ארכיון)
רכב חירום

רכב חירום (בתקנות התעבורה הישראליות: רכב ביטחון) הוא כל כלי תחבורה המסומן ומורשה לטפל באירוע חירום בו נשקפת סכנה לחיים. הרכב משמש להעברת צוותי מטפלים, מטופלים, עצורים או ציוד הנדרש להצלת חיים או לביצוע פעולות המונעות סכנה לחיי אדם כגון מקרי אלימות, וכן גנבה או ונדליזם. רכב חירום יכול להיות כל כלי תחבורה המשמש למקרים בהם יש צורך להגיע בדחיפות למקום הנדרש, כגון בית חולים, מקור שרפה או כל מקרה בו האדם או קבוצת אנשים זקוקים לתגובה מהירה. אמבולנס אמבולנס רגיל, מספק עזרה ראשונה בסיסית, בעל ציוד עזרה ראשונה בסיסי (BLS). אמבולנס טיפול נמרץ (אט"ן) אמבולנס טיפול נמרץ או ניידת טיפול נמרץ משמש לטיפול בנפגעים קשים ובחולים אשר אינם יציבים. בעל יכולת טיפול מתקדמת (ALS). אופנוע להגשת ע"ר אופנוע המופעל על ידי חובש, פרמדיק או רופא ומשמש להגעה מהירה לאירועים כדי להימנע מפקקים בתוך העיר. מוגדרים בחוק כ"אופנוע להגשת ע"ר". אמבולנס 4*4 אמבולנס בעל יכולת לחלץ נפגע משטח שאינו עביר לאמבולנס רגיל. ניידת משטרה היא כלי תחבורה, לרוב מכונית, המשמש את המשטרה במגוון פעולות. אופנוע משטרתי עבור שוטר רכוב המשמש להגעה מהירה לאירועים כדי להימנע מפקקים בתוך העיר כבאית היא כלי רכב המסייע לצוות כיבוי אש, מסיע אותם לאזור החירום ומכיל ציוד רב לטיפול באירוע. בתקנות התעבורה מוגדר רכב ביטחון כרכב של אחד הארגונים המפורטים בתקנה כשהוא המפיץ אור מהבהב ומשמיע אזעקה בסירנה. בתקנה מפורטים 8 סוגים של רכבי ביטחון: אמבולנס של מגן דוד אדום (או של ארגון אחר בעל אישור ממשרד הבריאות) אופנוע להגשת עזרה ראשונה (בעל אישור ממשרד הבריאות) רכב של משטרת ישראל רכב של צבא ההגנה לישראל רכב שמשמש את שירות בתי הסוהר למשימות מבצעיות רכב לכיבוי שריפות רכב שיטור משולב עם שוטר רכב מסוים שרשות הרישוי אישרה אותו לכך תקנה 93 לתקנות התעבורה עוסקת בחובות משתמשי הדרך ביחס לרכב ביטחון והוראות לנוהגים ברכב ביטחון. רכב משטרה, משטרה צבאית, רכב הג״א, רכב צה״ל ורכב שב״ס – כחול או כחול-אדום רכב שיטור משולב – כחול-צהוב אמבולנס של מגן דוד אדום, אמבולנס של צה״ל ורכב לכיבוי אש – אדום רכב שאישרה רשות הרישוי כרכב ביטחון – אדום, רכב שאושר על ידי ועדה משותפת לרשות הרישוי ולאגף התנועה במשטרת ישראל – כחול על מנת לנהוג ברכב ביטחון יש צורך להוציא היתר מיוחד ממשרד התחבורה (בנוסף לרישיון נהיגה). המבקש לנהוג ברכב ביטחון נדרש לעמוד בתנאי סף, לעבור הכשרה ייעודית, ולעבור בהצלחה מבחן נהיגה מעשי על רכב החירום. יש להוציא היתר נפרד לכל סוג של רכב חירום (לדוגמה, בעל היתר נהיגה על כבאית אינו רשאי לנהוג בניידת משטרה). מד"א משטרת ישראל כבאות והצלה לישראל הצלב האדום כבאית ניידת משטרה אמבולנס מדיה וקבצים בנושא רכב חירום בוויקישיתוף יצחק בן אהרן, תקנות התעבורה, ‏2 לאפריל 1961 תזכיר חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2019), התשע"ח-2018 – פרק ___': כבאות, הופץ ב-18 בינואר 2018 על ידי משרד האוצר באתר החקיקה הממשלתי
מארי נחמיאס

מארי (ממו) נחמיאס (נולדה ב-1926) היא ניצולת שואה, ששימשה אם אומנת ל-52 ילדים, בהם ילדים בעלי צרכים מיוחדים שננטשו. נחמיאס השיאה משואה בערב יום העצמאות ה-71 למדינת ישראל. מארי היא כלתו של רבי שלמה נחמיאש בן רבי שאול נחמיאש. מארי נחמיאס נולדה בתוניס שבצפון אפריקה בשנת 1926, לשלום וחנה סבח. כשהייתה נחמיאס בת 6 עברה עם הוריה ואחיה לאלג'יר, שם פתח אביה קונדיטוריה. כשהייתה בת 14 התעקשו האחים לחזור לתוניס. כשהייתה בת 16 וחצי, נישאה לאברהם נחמיאס בנו של רבי שלמה נחמיאש זצוק״ל ונכדו של רבי שאול נחמיאש זצוק״ל. באותה תקופה פלשו הנאצים לתוניס, ומארי סבלה מרדיפות. אביה גויס כמתורגמן ובזכות זה הוא ניצל. בתוניס נולדו לה ארבעה ילדים. בשנת 1950 עלתה עם משפחתה לישראל ושוכנה בתחילה במעברה בחדרה. במעברה ילדה מארי בת נוספת. ממעברת חדרה עברה המשפחה למעברת עפולה וממנה לעפולה עילית, שם נולדו למארי עוד שלושה ילדים. בזמן הזה גם הוריה של מארי עלו לארץ, והיא סעדה אותם וטיפלה בהם. כאשר גדלו מרבית ילדיה של מארי, היא החליטה לפתוח את ביתה ל-52 ילדים, ומשפחתה שימשה להם כמשפחת אומנה. חלקם הגיעו מבתים הרוסים וחלקם היו ילדים שנולדו עם צרכים מיוחדים, וזכו לטיפול מסור ממנה עד שהלכו לעולמם. נשיא המדינה, יצחק נבון, העניק לה את אות הנשיא למתנדב פרס על הנתינה המרובה. בערב יום העצמאות ה-71 של מדינת ישראל, השיאה נחמיאס משואה בטקס המסורתי ברחבת הר הרצל בירושלים. שרת התרבות והספורט מירי רגב אמרה על בחירתה: "הבחירה במארי, ממו, נחמיאס להשיא משואה ביום העצמאות ה-71 מייצגת בעיניי את רוחו של פתחון הלב הישראלי במיטבו. מארי, שורדת שואה, נציגה מפוארת של משפחות האומנה בישראל, אימצה אל ליבה ואל חיק משפחתה חמישים ושניים ילדים״. בנימוקי הוועדה הבוחרת: "נחמיאס מייצגת בפעולתה את עולי העלייה הגדולה שהשתיתו את החברה הישראלית על ערבות הדדית ועזרה לנזקק ואת אלפי משפחות האומנה בישראל שפותחות את ליבן ומסייעות לילדים במצוקה". במהלך השאת המשואה, קם הקהל על רגליו ומחא כפיים. בעשור האחרון איבדה נחמיאס שניים מילדיה. לכל אורך השנים האחרונות, למרות גילה המתקדם, ממשיכה מארי בפעילות עבור הקהילה. כיום מתגוררת מארי בביתה שבעפולה. לתפארת מדינת ישראל, אתר משרד התרבות והספורט מדליקת המשואה שגרמה לקהל לקום, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2019 נעם ברקן, "עברתי הרבה סבל, אבל קמתי לתחייה", באתר "ידיעות אחרונות", 11 במאי 2019 נעם ברקן, "עברתי הרבה סבל, אבל קמתי לתחייה", באתר "ידיעות אחרונות", 11 במאי 2019 מדליקת המשואה שגרמה לקהל לקום, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2019