laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבריסטו קרבליו

אבריסטו קרבליו (בפורטוגזית: Evaristo do Espírito Santo Carvalho;‏ 22 באוקטובר 1942 – 28 במאי 2022) היה נשיא סאו טומה ופרינסיפה וכן ראש ממשלת המדינה בשתי כהונות. קרביליו כיהן כראש ממשלת סאו טומה ופרינסיפה בין 7 ביולי–25 באוקטובר 1994 ושוב מ-26 בספטמבר 2001 עד 28 במרץ 2002. היה חבר במפלגת הפעולה הדמוקרטית העצמאית (ADI). קרבליו התמודד בבחירות לנשיאות המדינה בשנת 2011, בזמן שכיהן כדובר האספה הלאומית. הוא נתמך בקמפיין שלו על ידי ראש הממשלה המכהן פטריס טרובאדה. קרביליו סיים במקום השני בסיבוב הראשון עם 21.8 אחוזים מהקולות, אחרי הנשיא לשעבר, מנואל פינטו דה קוסטה. בסופו של דבר, קוסטה ניצח בבחירות עם 52.9 אחוז מהקולות. לאחר מכן הפך קרבליו לסגן נשיא המפלגה. בבחירות לנשיאות ביולי 2016, קרבליו זכה לרוב הקולות (49.8%) והמשיך לסיבוב שני מול הנשיא המכהן. עם זאת, קוסטה, הנשיא המכהן, פרש מהמירוץ בטענה להונאה בסבב הראשון. בכך למעשה קרביליו ניצח בבחירות. הוא הושבע לתפקיד ב-3 בספטמבר. הליך הבחירות התקבל היטב בזירה הבינלאומית, עם הודעה לעיתונות של מחלקת המדינה של ארצות הברית שקבעה כי "הבחירות הללו הן עוד הפגנה של המחויבות רבת השנים של סאו טומה ופרינסיפה לערכים דמוקרטיים. באמצעות התנהלותם המופתית, תושבי סאו טומה ופרינסיפה ממשיכים לשמש מגדלור של דמוקרטיה עבור מדינות אחרות." המנדט של אווריסטו קרוואלו הסתיים ב-5 בספטמבר 2021. סאו טומה ופרינסיפה עדיין לא בחר את יורשו והסיבוב השני בבחירות לנשיאות יתקיים רק ב-5 בספטמבר. מצב חסר תקדים, בשל מחלוקת על תוקף תוצאות הסיבוב הראשון שגרמה לדחיית ארגון הסיבוב השני פעמיים. הפרלמנט הצביע אפוא להארכת המנדט של אווריסטו קרוואלו. קרבליו נפטר בליסבון שבפורטוגל ב-28 במאי 2022. מדיה וקבצים בנושא אבריסטו קרבליו בוויקישיתוף "Should we celebrate when an African country has a peaceful election?". Nepad. 19 ביולי 2016. אורכב מ-המקור ב-7 בינואר 2018. נבדק ב-26 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Britannica Book of the Year 2012. Chicago: Encyclopædia Britannica, Inc. 2012. ISBN 978-1-61535-618-8. Lansford, Tom, ed. (2015). Political Handbook of 2015. Los Angeles: CQ Press. ISBN 978-148337-158-0. Peyton, Nellie (8 באוגוסט 2016). "Sao Tome's ex-prime minister elected president in one-man race". Reuters. נבדק ב-26 בנובמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Sao Tome and Principe president boycotts own run-off vote". BBC News. 8 באוגוסט 2016. נבדק ב-26 בנובמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Congratulations to Sao Tome and Principe's New President Evaristo Carvalho". U.S. Department of State. 3 בספטמבר 2016. נבדק ב-26 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
Upsahl

טיילור קמרון אופסל (באנגלית: Taylor Cameron Upsahl; נולדה 28 בנובמבר 1998), הידועה בשם הבמה שלה אופסל (באנגלית: Upsahl), היא זמרת, כותבת שירים אמריקאית. אופסל נולדה בעיירה פיניקס שבארצות הברית, אביה הוא מייק אופסל, מוזיקאי וחבר של כמה להקות, דוגמת להקת "Stereotyperider". סבתה וסבה היו מורים למוזיקה, והיא החלה לנגן בפסנתר ובגיטרה בגיל חמש. אופסל החלה לכתוב שירים בכיתה ו', ובגיל 14 החלה להלחין ולהוציא לאור מוזיקה מקורית שלה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר לאמנויות שבאריזונה בשנת 2017. אופסל הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Can You Hear Me Now", בשנת 2017. ב-8 במרץ 2019, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה Hindsight 20/20, יחד עם הסינגל "Drugs". בשנת 2020, הוציאה אופסל את הסינגל "12345Sex". באותו השנה כתבה את הסינגל "Boyshit", לזמרת מדיסון ביר. ב-15 בדצמבר, הוציאה את המיני-אלבום השני שלה Young Life Crisis, שכולל את הסינגלים "People I Don't Like", ‏"MoneyOnMyMind". ב-8 בינואר 2021, הוציאה אופסל את הסינגל "STOP!". ב-19 בפברואר, התארחה אופסל בסינגל "Happy Endings", של הראפרים מייק שינודה ואיאן דיור. ב-16 באפריל, התארחה אופסל בסינגל "Let There Be Drums" של המפיק המוזיקלי פדר. ב-14 במאי, הוציאה אופסל את הסינגל "Douchebag". 2021: Lady Jesus 2019: Hindsight 20/20 2020: Young Life Crisis 2022: Sagittarius 2022: This Is My First Live Album. מדיה וקבצים בנושא Upsahl בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Upsahl Upsahl, ברשת החברתית פייסבוק Upsahl, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Upsahl, ברשת החברתית אינסטגרם Upsahl, סרטונים בערוץ היוטיוב Upsahl, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Upsahl, באתר ספוטיפיי Upsahl, באתר AllMusic (באנגלית) Upsahl, באתר MusicBrainz (באנגלית) Upsahl, באתר דיזר UPSAHL Biography & History AllMusic, allmusic Rising Musician UPSAHL, lofficielusa RUPSAHL RELEASES “DRUGS” FEAT. BLACKBEAR TODAY, sonymusic Watch UPSAHL play ‘Drugs’, ‘People I Don’t Like’ and ‘12345SEX’ for NME Home Sessions, nme WCredits / Life Support / Madison Beer, tidal WINTERVIEW: UPSAHL releases new EP 'Young Life Crisis': "This EP Is the most honest and vulnerable I've gotten with any of my songs...I'm hoping people relate to it in some way, shape or form.", womeninpop Young Life Crisis is Upsahl’s most relatable release to date, celebmix UPSAHL has dropped a brand new “sexually empowering song”, ‘STOP!’, readdork MIKE SHINODA DROPS “HAPPY ENDINGS” VIDEO WITH IANN DIOR AND UPSAHL, altpress Feder & UPSAHL link up on new single 'Let There Be Drums, musicis4lovers 15 Minute Live Performances, spin UPSAHL’s Single “Douchebag” Probably Feels Too Familiar for Too Many People, worldofwonder
יחסי אוסטרליה–לוקסמבורג

יחסי אוסטרליה–לוקסמבורג הם יחסי החוץ בין אוסטרליה ללוקסמבורג. שתי המדינות חברות באו"ם. לוקסמבורג כיהנה לצד אוסטרליה כחברה לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם לתקופה 2013–2014. ההשקעה של לוקסמבורג באוסטרליה הוערכה ב-78.4 מיליארד דולר בשנת 2018. ההשקעה האוסטרלית בלוקסמבורג הוערכה ב-21.1 מיליארד דולר בשנת 2018. אוסטרליה מיוצגת בלוקסמבורג באמצעות שגרירותה בבריסל, בלגיה. לוקסמבורג מיוצגת באוסטרליה באמצעות שגרירות הולנד בקנברה, ובנוסף מחזיקה קונסוליות כבוד במזרח לינדפילד. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–לוקסמבורג בוויקישיתוף יחסי אוסטרליה–לוקסמבורג, באתר משרד החוץ האוסטרלי יחסי אוסטרליה–לוקסמבורג, באתר משרד החוץ האוסטרלי
פרס המוזיקה האמריקאית לסיבוב ההופעות של השנה

פרס המוזיקה האמריקאית לסיבוב ההופעות של השנה הוא פרס המוענק מאז שנת 2016. בשנת 2020 לא הוענק הפרס, מאחר שלא התקיימו סיבובי הופעות בשל מגפת הקורונה. 2 זכיות: קולדפליי 3 מועמדויות: אד שירן 2 מועמדויות: אלטון ג'ון, קולדפליי, ביונסה ו-U2 McIntyre, Hugh (20 בנובמבר 2016). "American Music Awards 2016: Full List of Winners". Forbes. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Here Are All the Winners From the 2017 AMAs". Billboard. 19 בנובמבר 2017. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "AMAs 2018: Taylor Swift Wins 'Tour of the Year' Award". Entertainment Tonight (באנגלית). נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite news}}: (עזרה) "The American Music Awards Announces 2019 Nominees". American Music Awards (באנגלית). 2019-10-24. נבדק ב-2019-10-24. Paul Grein, Paul Grein, Bad Bunny Leads 2022 American Music Awards Nominations: Full List, Billboard, ‏2022-10-13 (באנגלית אמריקאית)
יוחנן השביעי פלאולוגוס, קיסר האימפריה הביזנטית

יוחנן השביעי פלאולוגוס (1370–1408) (ביוונית: Ιωάννης Ζ' Παλαιολόγος) היה קיסר ביזנטיון במשך חמישה חודשים בשנת 1390, וכן קיסר בשיתוף עם מנואל השני מ-1398 עד 1403. יוחנן השביעי היה בנו של הקיסר אנדרוניקוס הרביעי (אנ') ומרים מבולגריה, בתו של המלך יוחנן אלכסנדר ותאודורה מוולאכיה. כאשר אביו אנדרוניקוס הרביעי גזל את השלטון בשנת 1376, יוחנן היה קיסר משותף עם אביו בעזרתה של ג'נובה, אך ונציה החזירה את השלטון ליוחנן החמישי בשנת 1379, ואנדרוניקוס ובנו עוורו בעין אחת. לאחר מותו של אביו ב-1385 קיבל יוחנן את השלטון על הערים בחוף ים מרמרה, כוסל למעשה של הטורקים העות'מאנים. בתמיכתו של הסולטאן תפס יוחנן את השלטון בקונסטנטינופול בשנת 1390 משום שדודו מנואל השני היה בשביו של הסולטאן העות'מאני, באיזיט הראשון. מנואל הצליח לברוח אחרי חמישה חודשים בשבי, והשלטון נלקח חזרה מידיו של יוחנן השביעי, שנאלץ לחזור לסלימבריה. למרות זאת הכריז מנואל על יוחנן כיורשו משום שהיה חסר בנים לעת עתה. משנת 1397 עד 1402 קונסטנטינופול הייתה במצור הטורקים ויוחנן והיה בראשות הגנת הבירה כאשר מנואל השני נסע לחצרות המלכותיות באירופה בניסיון לגייס תמיכה בממלכתו. למרבה מזלה של הקיסרות, טימור לנג הביס וכבש את ממלכת באיזיט בקרב אנקרה ב-1402, המצור נגמר ויוחנן הצליח להחזיר לשלטון ביזנטיון את הערים על חוף ים מרמרה. ב-1403 קיבל את התואר "קיסר תראקיה" ושלט בה באופן עצמאי למעשה מסלוניקי עד יום מותו. היה לו בן, אנדרוניקוס החמישי שהיה גם קיסר משותף עם אביו ומנואל השני אך הוא מת לפני אביו. קיסרי ביזנטיון מדיה וקבצים בנושא יוחנן השביעי פלאולוגוס, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף יוחנן השביעי פלאולוגוס, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרסי המוזיקה האמריקאית 2019

טקס פרסי המוזיקה האמריקאית ה-47 התקיים ב-24 בנובמבר 2019 בתיאטרון מיקרוסופט, לוס אנג'לס, קליפורניה, תוך הכרה באמנים ובאלבומים הפופולריים ביותר בשנת 2019. פוסט מאלון היה לאמן עם מרבית המועמדויות בטקס (7). טיילור סוויפט הייתה לאמנית שזכתה במרבית הפרסים בטקס (6). לאחר הטקס, הוכרז כי נתוני הרייטינג שלו עמדו על כ-6.69 מיליון צופים בסך הכול. ביאורים שודר בשידור חי מבוסטון. מדיה וקבצים בנושא פרסי המוזיקה האמריקאית 2019 בוויקישיתוף פרסי המוזיקה האמריקאית 2019, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איאן קורטני, Dates Set For 2019 American Music Awards, ‏27 במרץ 2019 The American Music Awards Announces 2019 Nominees, ‏24 באוקטובר 2019 American Music Awards 2019: Taylor Swift takes artist of the decade in record-breaking haul, ‏25 בנובמבר 2019 American Music Awards, American Music Awards (באנגלית) שרה גונזלס, Taylor Swift will be able to perform her hits at the AMAs after all, ‏19 בנובמבר 2019 Global Icon Shania Twain to Perform a Medley of Her Greatest Hits at the "2019 American Music Awards(R)," Airing Live Sunday, Nov. 24, on ABC, ‏11 בנובמבר 2019
פרס המוזיקה האמריקאית לפסקול הטוב ביותר

פרס המוזיקה האמריקאית לפסקול הטוב ביותר הוא פרס המוענק מאז שנת 1996. סדרת הסרטים פיץ' פרפקט היא הזיכיון היחיד אשר כל אלבומי הפסקול שלו זכו בקטגוריה. "Brooks turns down artist of year award". CNN. 30 בינואר 1996. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Slain Rapper Wins American Music Award". Los Angeles Times. Associated Press. 28 בינואר 1997. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Spice Girls Clean Up At American Music Awards". Rolling Stone. 28 בינואר 1998. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "1999 American Music Awards Winners". Awards and Winners. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "American Music Awards: List of winners". CNN. 18 בינואר 2000. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2001 American Music Awards Winners". Awards and Winners. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2002 American Music Awards Winners". Awards and Winners. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2002 American Music Awards Winners". Billboard. 14 בינואר 2003. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2007 American Music Awards Nominees and Winners". Los Angeles Times. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2008 American Music Awards Winners". New York Daily News. Associated Press. 24 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-2011-11-16. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "2009 American Music Awards winners". The Baltimore Sun. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "AMA 2010 Winners: The Full List". CBS News. 5 ביוני 2012. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "American Music Awards 2013: List of AMA winners in full". The Independent. 25 בנובמבר 2013. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "American Music Awards 2014: The Complete Winners List". The Hollywood Reporter. 23 בנובמבר 2014. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "American Music Awards 2015: Full Winners List". Variety. 22 בנובמבר 2015. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) McIntyre, Hugh (20 בנובמבר 2016). "American Music Awards 2016: Full List of Winners". Forbes. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Here Are All the Winners From the 2017 AMAs". Billboard. 19 בנובמבר 2017. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Here Are All the Winners From the 2018 AMAs". Billboard. 9 באוקטובר 2018. נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Post Malone, Ariana Grande, Billie Eilish Lead 2019 AMAs Nominations". The Hollywood Reporter. 24 באוקטובר 2019. נבדק ב-24 באוקטובר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "2020 American Music Awards: The Complete Winners List!". Entertainment Tonight. 23 בנובמבר 2020. נבדק ב-24 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
עיניים כחולות

האם התכוונתם ל... צבע עיניים כחול העין הכחולה – אטרקציה תיירותית באלבניה לעיניך הכחולות – אלבומו החמישי כסולן של יהודה פוליקר עיניים כחולות (סרט) (אנ') - סרט קולנוע עיניים כחולות (סדרת טלוויזיה) (אנ') - סדרת טלוויזיה קוסקוס כחול-עין קורמורן כחול-עין Blue Eyes (פירושונים)
פולקסווגן ID.6

פולקסווגן ID.6 (באנגלית: Volkswagen ID.6) היא מכונית במרכב קרוסאובר בעלת שבעה מקומות, שמיוצרת על ידי פולקסווגן משנת 2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי ב-18 באפריל 2021. כרגע (שנת 2021) ה-ID.6 מיועדת לשוק הסיני בלבד. ה-ID.6 הוא השלישי בסדרת ה-ID של פולקסווגן. בשנת 2017 הציגה פולקסווגן דגם קונספט מקדים בשם פולקסווגן I.D קרוז קונספט. היא כוללת מנוע חשמלי המספק 180 כ"ס או 204 כ"ס עם מומנט מרבי של 31.5 קג"מ, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 58 או 77 קוט"ש המאפשרות טווח נסיעה חשמלי של 436 או 588 ק"מ. או בגרסת הנעה כפולה, שני מנועים חשמליים המספקים 306 כ"ס. התאוצה במנועים אורכת 9.3 שניות, 9.1 שניות ו-6.6 שניות בהתאמה, המהירות מוגבלת בכל המנועים ל-160 קמ"ש. מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן ID.6 בוויקישיתוף קרוסאובר חשמלי 7 מושבים: 2021 פולקסווגן ID6 נחשף בסין, באתר קארטיוב, ‏18 באפריל 2021 ג'יימס ברודי, Volkswagen ID.6 seven-seat electric SUV for China revealed, באתר אוטואקספרס, ‏17 באפריל 2021 פולקסווגן I.D Crozz קונספט: הצעה לקרוסאובר חשמלי, באתר קארטיוב, ‏18 באפריל 2017
יחסי הונגריה–תאילנד

יחסי הונגריה–תאילנד הם יחסי החוץ בין הונגריה לבין תאילנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1973. שגרירות הונגריה נפתחה בבנגקוק בשנת 1978 ושגרירות תאילנד בבודפשט הוקמה בשנת 1989. ב-26 בספטמבר 2018 חתמו שתי המדינות על הסכם הסגרה. שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים: הסכם להימנעות ממס כפול (1989); הסכם הגנת השקעות (1991); הסכם תעופה (1993); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1999); הסכם לשיתוף פעולה חקלאי (2000); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי (2004). בשנים 2013 ו-2014 תאילנד הייתה השותפה הגדולה ביותר של ASEAN בהונגריה, ואילו בשנת 2015 היא הייתה השנייה אחרי סינגפור. בשנת 2015 הסתכם היבוא ההונגרי מתאילנד ב-508.73 מיליון דולר, ואילו היצוא ההונגרי לתאילנד הסתכם ב-52.25 מיליון דולר. תאילנד מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט. הונגריה מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק. יחסי הונגריה–תאילנד באתר שגרירות תאילנד בבודפשט HUNGARIAN-THAI RELATIONS EVER CLOSER, SIGNING OF THE EXTRADITION TREATY באתר משרד החוץ התאילנדי יחסים כלכליים בין המדינות באתר משרד החוץ התאילנדי שגרירות תאילנד בבודפשט שגרירות הונגריה בבנגקוק
וירג'יל אקסנר

וירג'יל אקסנר (באנגלית: Virgil Exner;‏ 24 בספטמבר 1909, אן ארבור – 22 בדצמבר 1973, רויאל אוק) היה מעצב מכוניות, שעבד עבור קרייזלר וסטודיבייקר. וירג'יל אקסנר נולד באן ארבור וגדל במשפחה מאומצת. כבר בגיל צעיר הוא התעניין באמנות ועיצוב. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת נוטרדאם, אך בשנת 1928 נשר מחוס יכולת לשלם עבור שכר לימוד. בשנת 1931 וירג'יל אקסנר התחתן ובשנת 1933 נולד בנו הראשון. באותה תקופה הוא התחיל לצייר פרסומות עבור סטודיבייקר. בשנת 1938 הוא התחיל לעבוד בעיצוב מכוניות עבור ג'נרל מוטורס, בעיקר עבור מכוניות צבאיות. בשנת 1944 וירג'יל אקסנר פוטר והתחיל לעבוד בסטודיבייקר. הוא היה המעצב הראשי של סטודיבייקר סטארליט. תוך זמן קצר, בעקבות חילוקי דעות עם ריימונד לואוי אקסנר עזב ועבר לקרייזלר. בשנת 1952 הוא היה מעצב של קרייזלר C-200, מכונית קונספט של היצרן. בהיותו בקרייזלר הוא התקדם והיה אחראי על כמה סדרות של מכוניות. בשנת 1956, בזמן שעבד על מודלים של שנת 1961 וירגיל אקסנר עבר התקף לב. בעקבות כך, הוא עזב תפקידי ניהול אך המשיך לעבוד כיועץ. בין המכוניות האחרונות שהוא עיצב היה Lincoln Continental. בהמשך הוא פתח משרד עיצוב פרטי ביחד עם בנו. וירג'יל אקסנר נפטר בשנת 1973 בעקבות התקף לב. מדיה וקבצים בנושא וירג'יל אקסנר בוויקישיתוף ביוגרפיה תיאור פעילותו של וירג'יל אקסנר
שמעון ברוך אוחיון

רבי שמעון ברוך אוחיון (1906–1990) היה ראש ישיבת "כתר-תורה", ראש השוחטים והבודקים בעיר קזבלנקה שבמרוקו, ורבה של יפו. מחבר הספר "הליכות-שב"א". אוחיון נולד, בכ"ב בסיון ה'תרס"ו (יוני 1906), לרבי אברהם וסולטנה, בעיר אסואירה שבמרוקו. עד גיל 11 למד בבית הספר אליאנס בעיר, אז ביקר בביתם יעקב איפרגן ששכנע את הוריו לשלוח אותו לישיבה. היות שבאסואירה לא היו ישיבות נשלח ללמוד בישיבות מרקש. במרקש קיבל את פניו מי שיהיה רבו, רבי יוסף נחמיאש. ביום הגעתו סידר לו הרב נחמיאש לינה ואכילה בבית הגביר דוד מור יוסף, אצלו התגורר כשנתיים. באותה התקופה נוסדה ישיבה בשם "עץ-חיים" באסואירה עיר מולדתו, ואביו העביר אותו אליה. בישיבה זו למד אצל רבי דוד עטר כשלוש שנים (ה'תרפ"א - ה'תרפ"ד). במהלך תקופה זו עזבו הוריו את אסואירה לקזבלנקה ואוחיון התגורר בבית שותפו של אביו לעסקים, רבי אברהם הלוי בן שושן. בשנת ה'תרפ"ד נוסדה בעיר אספי ישיבה חדשה, שאף היא נקראה בשם "עץ-חיים". מנהליה פנו להנהלת "עץ-חיים" באסואירה שימליצו להם על ר"מ. המנהלים באסואירה המליצו על אוחיון וכך הוא התקבל ללמד בישיבה באספי. הוא שימש כר"מ כשנה וחצי וכל אותה התקופה הוא התגורר בביתו של מי שכיהן כרב העיר, רבי ברוך אסבאג. בשנת ה'תרפ"ה ביקר בישיבה באספי רבי אברהם אביטבול. הרושם שהותיר עליו רבי אברהם גרם לרבי שמעון לעזוב את משרתו באספי ולנסוע עם רבי אברהם על מנת ללמוד בישיבתו במרקש. יחד עם רבי אברהם, שבו הוא ראה את רבו המובהק, למד במשך שעות תלמוד, רמב"ם, ארבעה טורים ושולחן ערוך. באותה התקופה התגורר בבית רבי יעקב הכהן. בשנת ה'תרפ"ז (בהיותו כבן 21) נשא את סולטנה בת רבי יהודה צרפתי. באותה התקופה המשיך את לימודיו כשהוא נתמך כלכלית על ידי גיסו הגביר שמעון צרפתי. בשנת ה'תרצ"א מונה לר"מ בישיבת "כתר-תורה" בקזבלנקה, אותה ייסד והנהיג רבי משה מאיר חי אליקים. בשנת ה'תרצ"ז מונה ידידו רבי שמעון אביקציץ שכיהן אז כראש הישיבה לדיין, ואוחיון מילא את מקומו בראשות הישיבה. בשנת ה'תש"ח מונה על ידי הקהילה והרבנות הראשית למרוקו לשוחט ובודק. לשם השתלמות והכנה לתפקיד נשלח למקנס שם שהה כארבעה חודשים, כשהוא מתגורר שם בבית דוד בן שימול. לאחר שנסמך לשוחט ובודק בשנת ה'תש"י, שב לקזבלנקה שם שימש בתפקיד. לאחר תקופה נחשב לראש השוחטים בעיר, כשבמקביל עמד בראשות ישיבת "כתר-תורה". בשנת ה'תש"ז הופיע בקזבלנקה רבי רפאל עבו מטעם רשת מוסדות החינוך אוצר התורה. פעולותיו עשו רושם טוב על הרב אליקים והוא נאות לצרף את ישיבת כתר תורה תחת חסות הרשת. הרושם לטובה התקבל גם אצל אוחיון, והוא הפקיד את משרת ראש ישיבה בידי הרשת לטובת עבודתו כראש השוחטים והבודקים בעיר. תקופה קצרה לאחר שעזב את "כתר-תורה" נקרא ללמד בישיבת "אם-הבנים" בקזבלנקה. בשנת ה'תשט"ו קיבל כרטיס הלוך חזור לישראל מהסוכנות היהודית, כפרס הצטיינות על פיקוח הכשרות באוניות העלייה. בהגיעו לארץ החליט להתפטר מתפקידיו במרוקו ולעלות לישראל. הוא ניגש לבחינה ברבנות הראשית לישראל, עבר אותה בהצלחה והוסמך לרבנות. בתחילה כיהן כרב במגדים ואחר כך כרב, שוחט ובודק בקריית מלאכי. בשנת ה'תשי"ח התקבל כרבה של יפו, באישור רבי יעקב משה טולידאנו ורבי איסר יהודה אונטרמן. נפטר בי"ג בטבת ה'תשנ"א (שלהי דצמבר 1990) ונטמן בהר הזיתים בירושלים. ספר "הליכות-שב"א" - שלושה כרכים ובהן שו"ת, יצאו לאור בתל אביב בשנת ה'תשל"ב. שמעון ברוך אוחיון, מאמר אוטוביוגרפי בתוך ספרו: הליכות שב"א א, עמ' 21 -30, תל אביב, תשל"ב. "הליכות שב"א" כרך א באתר: hebrewbooks. שמעון ברוך אוחיון, דף שער בספרייה הלאומית כרטיס הקבר של רבי שמעון ברוך אוחיון באתר הר הזיתים.
המכביה האירופית הראשונה

המכביה האירופית הראשונה נערכה באוסטרבה, צ'כוסלובקיה, ב-29 וב-30 ביוני 1929. במסגרת קונגרס מכבי עולמי שנערך, באוסטרבה נערכו תחרויות ספורט שניקראו המכביה האירופית הראשונה. נערכו תחרויות אתלטיקה לגברים ונוער בלבד. צ'כוסלובקיה מכבי אוסטרבה 1 - 1 הכח וינה אוסטריה צ'כוסלובקיה מכבי פרוסניץ 1 - 0 הגיבור פראג צ'כוסלובקיה יהודים וספורט יהודים במשחקים האולימפיים Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
המכביה האירופית השנייה

המכביה האירופית השנייה נערכה באנטוורפן, בלגיה, מ-4 ביולי ועד 6 ביולי 1930 בתחרויות המכביה האירופית השנייה שנערכו באנטוורפן השתתפו כ-900 ספורטאיות וספורטאים מרחבי העולם. התחרויות נערכו במענד ראש עיריית אנטוורפן ונפתחו רשמית על ידי יו"ר מכבי אנטוורפן ד"ר ליליוור. תחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון בירקום לעיני 4000 צופים. לא ידוע על תוצאות נערך טורניר בין מועדון בין בר כוכבא לונדון לבין מועדון ספורט מכבי אנטוורפן. הטורניר כלל יחידים גברים, יחידים נשים, זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים, כל אחד עם ארבעה משתתפים. לונדון ניצחה בטורניר. נערך משחק ראווה בין דניאל פרן (גרמניה גרמניה) מול שחקן מבלגיה (בלגיה). פרן ניצח בקלות. חצי גמר בר כוכבא ברלין 6 - 1 בר כוכבא לונדון (מחצית: 2 - 0) מועדון ספורט מכבי אנטוורפן 5 - 0 מכבי פריז (מחצית: 0 - 0) גמר בר כוכבא ברלין 2 - 1 מועדון ספורט מכבי אנטוורפן (מחצית: 0 - 0) יהודים וספורט יהודים במשחקים האולימפיים Maccabiah Games before World War II (באנגלית) כינוס "המכבי" באנטוורפין, באתר הארץ, 21 ביולי 1930
צווטאן טודורוב

צווטאן טודורוב (בבולגרית: Цветан Тодоров; בצרפתית: Tzvetan Todorov; ‏1 במרץ 1939 – 7 בפברואר 2017) היה הוגה צרפתי יליד בולגריה. עיסוקו העיקרי היה חקר תורת הספרות, בה הוא נחשב לחוקר סטרוקטורליסט ופוסט-סטרוקטורליסט ולמתרגם חשוב של ההפורמליזם הרוסי והצגתו במערב. הגותו השפיעה על לימודי תרבות, אנתרופולוגיה, סמיוטיקה, סוציולוגיה והיסטוריה של הרעיונות. תחומי העיסוק שלו ושיטתו קרובים לאלו של בת-ארצו, ז'וליה קריסטבה. כן עסק רבות בחיים ובהתגברות רוח האדם על מוראות מחנות הריכוז (הן בגרמניה הנאצית והן בברית המועצות ובולגריה) כמאפיין מרכזי של המאה ה-20. נולד בסופיה, בירת בולגריה. ב-1963 עבר לצרפת, לאחר שהשלים לימודי תואר שני בפילולוגיה באוניברסיטת סופיה ובשנת 1966 השלים לימודי דוקטור לפסיכולוגיה בהדרכתו של רולאן בארת. בשנת 1968 התקבל למרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS) בפריז, שם פעל רוב חייו המקצועיים. נוסף על כך היה מרצה אורח באונברסיטאות הארוורד, ייל, קולומביה וברקלי. את רוב הקריירה המקצועית שלו פיתח טודורוב ב-CNRS. בשנת 1970 היה ממייסדי כתב העת Poétique. בשנים 1983–1987 ניהל את מכון המחקר לשפות ואמנות, מכון משותף של המרכז ושל בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה (EHESS). פרסומו הראשון בא מניתוחו את סוגת הפנטזיה בספרות בספרו מ-1970, Introduction à la littérature fantastique. במקביל הציג שני חיבורי יסוד במחקר הסטרוקטורליסטי The Poetics of Prose (1971) ו-(1981) Introduction to Poetics. במהלך שנות השמונים תרגם הוגים מרכזיים של הפורמליזם הרוסי, בפרט מיכאיל בכטין, שבתיווך תרגומו ופרשנותו של טודורוב הכה גלים במערב. בין היתר היה זה טודורוב שהגדיר בספרו Mikhail Bakhtin: The Dialogical Principle (1984) את מושג ה"דיאלוגיזם" המרכזי בהגותו של בכטין, מבלי שבכטין עצמו השתמש במושג זה בכתביו המקוריים. בשנות התשעים הרחיב את הגותו לתחומי התרבות והאנתרופולוגיה. ב-1991 ראה אור ספרו Facing the Extreme: Moral Life in the Concentration Camps, בו חקר עדויות של ניצולי השואה וניצולי מחנות הגולאג. התזה המרכזית שהעמיד היא, שעל אף תנאי המחיה הקיצוניים, המעודדים "מלחמת הכל בכל" של האסירים, התנהגות חייתית וביטול המוסר האנושי - הרי שהעדויות מדגישות שקשה מאוד לשבור את רוח האדם ואת המוסר האנושי. שגם בתנאי חיים בלתי נסבלים וגם על סף מוות בטוח, היו גילויים של אחווה אנושית, הקרבה עצמית ומצפן מוסרי של האסירים. בהמשך כתב עוד על הנושא בספריו Voices from the Gulag: Life and Death in Communist Bulgaria (1999),Memory as a Remedy for Evil (2010) ו-The Totalitarian Experience (2011). 2001 - פרס לה ברייר של האקדמיה הצרפתית (פרס גבוה בפילוסופיה) 2008 - פרס נסיך אסטוריאס במדעי החברה חבר מסדר האמנויות והספרות ואביר לגיון הכבוד. אשתו הראשונה הייתה מרטינֶה ון-ווקנס (Martine van Woerkens), עמה היה לו בן אחד. אשתו השנייה הייתה הסופרת ילידת קנדה ננסי יוסטון (Nancy Huston), לשניים נולדו שני ילדים. ג'ון לכט, 50 הוגים מרכזיים בני זמננו, כרך ב', תרגמה אנה ברויר, הוצאת רסלינג, תל אביב 2004. מדיה וקבצים בנושא צווטאן טודורוב בוויקישיתוף צווטאן טודורוב, ברשת החברתית Goodreads Tzvetan Todorov, essayiste et historien des idées, est mort, לה מונד, 8 בפברואר 2017 נקרולוג (בצרפתית) Le philosophe et historien Tzvetan Todorov est mort, ל'אקספרס, 7 בפברואר 2017, נקרולוג (בצרפתית) The Books Interview: Tzvetan Todorov, ראיון בניו סטייטסמן, 11 בינואר 2010 מושגים הקשורים בהגותו של טודורב, אנציקלופדיה של הרעיונות צווטאן טודורוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תזת הדוקטורט
מקאפה

מקאפה (בפורטוגזית: Macapá) היא בירת מדינת אמאפה שבברזיל. העיר קרויה על שם פרי הדקל המקומי, בשפת הטופי. בעיר מתגוררים 368,367 (2006) תושבים. העיר ממוקמת בגובה של 14 מטרים מעל פני הים, ואקלימה הוא אקלים טרופי. העיר ממוקמת על קו המשווה. עיקר כלכלת העיר מתבססת על כריית מחצבים - בעיקר עפרות ברזל, זהב, מנגן וכן על כריתת עצים, עיבוד עורות ודיג. התעשיות העיקריות של העיר הן תעשיות הגומי והמכוניות. האזור בו נמצאת העיר התגלה לראשונה למתיישבים אירופאים בשנת 1544. במקום הוקם בשנת 1688 מוצב צבאי במטרה להגן על פתח נהר האמזונאס. העיר עצמה נוסדה ב-4 בפברואר 1758. העיר גדלה בהדרגה עד שהפכה לבירת המדינה בשנת 1944. המצודה העתיקה ממנה התפתחה העיר משמשת כיום כמוזיאון להתפתחות העיר. מדיה וקבצים בנושא מקאפה בוויקישיתוף מקאפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מקאפה, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טודורוב

האם התכוונתם ל... גאורגי טודורוב – היה גנרל בצבא בולגריה סטאנקו טודורוב – היה ראש ממשלת בולגריה (1971–1981) צווטאן טודורוב – היה הוגה צרפתי יליד בולגריה