laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'יימס דיקינסון

הנרי "האנק" ג'יימס ה. דיקינסון (באנגלית: Henry "Hank" James Dickinson) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, שירת כמפקד פיקוד החלל של ארצות הברית. דיקינסון נולד באסטס פארק שבקולורדו. הוא בוגר תואר ראשון בהנדסת מכונות מאוניברסיטת המדינה של קולורדו. ב-1985 התגייס לצבא ארצות הברית ושירת במערך ההגנה האווירית. פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט ההגנה האווירית השביעי והשתתף עמו בלחימה בעיראק ובאפגניסטן. פיקד על חטיבת ההגנה האווירית 35 של הארמייה השמינית המוצבת בקוריאה הדרומית. תפקידי מטה אותם מילא כוללים קצין מבצעים של הגדוד החמישי ברגימנט ההגנה האווירית 52, בתפקיד זה הוצב בערב הסעודית במסגרת משימת השמירה על אזור אסור לטיסה בעיראק. שימש קצין מבצעים של חטיבת ההגנה האווירית 11, שימש קצין פעולות חירום וקצין אג"ם במרכז הצבאי הלאומי של המטות המשולבים. שימש קצין אג"ם ועוזר ראש מטה של פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-32. שירת במטה פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. באוגוסט 2011 מונה למפקד פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-94, המשתייך לכוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט. ביולי 2012 מונה למפקד פיקוד האוויר וההגנה מפני טילים ה-32, פיקוד הפריסה העולמית המהירה של הצבא. שימש סגן המפקח הכללי של הצבא במשרד מזכיר הצבא של ארצות הברית. שימש ראש מחלקת ניסויים בסוכנות להגנה מפני טילים, ושירת כראש מטה הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. בינואר 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל מונה למפקד פיקוד החלל וההגנה מפני טילים של צבא ארצות הברית וראש אגף התכנון בפיקוד האסטרטגי. ב-2019 מונה לסגן מפקד פיקוד החלל של ארצות הברית ובאוגוסט 2020 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד הפיקוד. הוא שירת בתפקיד עד ינואר 2024. דיקינסון בעל תואר שני בניתוח מערכות וחקר ביצועים מבית הספר למכרות של קולורדו ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דיקינסון בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר פיקוד החלל של ארצות הברית SMDC welcomes new commanding general, אתר חיל האוויר של ארצות הברית
אמיל יונסון

אמיל יונסון (באיסלנדית: Emil Jónsson;‏ 27 באוקטובר 1902 – 30 בנובמבר 1986) היה ראש ממשלת איסלנד מדצמבר 1958 ועד נובמבר 1959. קודם לכן הוא שימש בתפקיד שר הדייג והרווחה. הוא היה מנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של איסלנד בין השנים 1956 – 1968 וחבר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנד) משנת 1934 ועד 1971. אמיל יונסון נולד בעיר הפנרפיירדיר ליון יונסון ולזיגבורג זיגורדרדוטיר. ב-1919 הוא סיים את לימודי התואר השני שלו וב-1925 את לימודי ההנדסה בקופנהגן. בין השנים 1925 – 1926 שימש יונסון כעוזר מהנדס בעיר אודנסה שבדנמרק. לאחר מכן ועד 1930 היה מהנדס העיר בעיר הולדתו. ב-1926 ייסד בעירו בית ספר תעשייתי והיה מנהלו עד 1944. בשנים 1930 ועד 1962 היה חבר במועצת העיר ומ-1930 ועד 1937 כיהן כראש העיר. בין השנים 1937 – 1944 כיהן כשר הדיג. לאחר מכן ועד 1949 שימש כשר התחבורה כשב-1947 קיבל על עצמו גם את תפקיד שר המסחר. ב-1949 הוא מונה לתפקיד שר החוץ, תפקיד בו שימש עד 1956. לאחר מכן שימש בתפקיד ניהולי בבנק האיסלנדי Landsbankinn. ב-23 בדצמבר 1958 נבחר לתפקיד ראש ממשלת איסלנד ובמקביל כיהן גם כשר הדיג והתחבורה. ב-19 בנובמבר 1959 סיים את תפקידו כראש הממשלה לאחר שמפלגתו נוצחה בבחירות על ידי מפלגת העצמאות בראשותו של אולאפור תורס שירש אותו בתפקידו והוא עצמו לא נבחר לפרלמנט. בממשלתו של תורס כיהן יונסון כשר הדיג והרווחה עד 1965, אז מונה לתפקיד שר החוץ, תפקיד בו הוא שימש עד 1971. מדיה וקבצים בנושא אמיל יונסון בוויקישיתוף מידע אודותיו באתר האינטרנט של האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) (באיסלנדית) ראש ממשלת איסלנד לא נבחר לפרלמנט, למרחב, 1 ביולי 1959
סרגיי ריבלקה

סרגיי אולכסנדרוביץ' ריבלקה (באוקראינית: Сергій Олександрович Рибалка; נולד ב-1 באפריל 1990 בכפר ימנה שבמחוז סומי) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקשר בקבוצת צ'רקסי מהליגת העל האוקראינית . בעבר שיחק בנבחרת אוקראינה. ריבלקה החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל ארסנל חרקוב. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2006 קודם לקבוצה הבוגרת. בשנת 2008 עבר לקבוצת הצמרת האוקראינית דינמו קייב. הוא שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של דינמו. להרכב הקבוע של הקבוצה שובץ בעונת 2010/2011. בעונה של 2013/2014 הושאל לקבוצת סלובן ליברץ מהליגה הצ'כית. בתום העונה חזר לשחק בדינמו קייב. בעונת 2017/2018 הושאל לקבוצת סיוואספור הטורקית. בתום העונה - חתם על חוזה קבוע בסיוואספור ריבלקה שיחק במשך שנה וחצי בנבחרת הנוער של אוקראינה. ב-2009 השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל לנבחרות עד גיל 19 וזכה עמה במקום הראשון. במהלך האליפות הבקיע שער אחד במהלך אחד המשחקים בשלב הבתים. מנבחרת הנוער המשיך ריבלקה לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 12 משחקים, הבקיע 6 שערים. בשנת 2011 היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות. בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק ריבלקה מאז מרץ 2015. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול לטביה. הוא היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בתחרות. מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 אליפות אוקראינה : 2014/2015, 2015/2016 הגביע האוקראיני: 2014/2015 סרגיי ריבלקה, באתר Transfermarkt סרגיי ריבלקה, באתר Soccerway סרגיי ריבלקה, באתר WorldFootball.net סרגיי ריבלקה, באתר National Football Teams סרגיי ריבלקה, באתר FootballDatabase.eu
1090-1099 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1099 - 1090 לפני הספירה 1090 לפנה"ס - שנת הצבוע במצרים אשר נשלטת על ידי רעמסס ה-11. שנה איומה במצרים, יובש גדול עקב היחלשות בזרימת היאור, מצרים רבים מתים מרעב שפוקד את מצרים בעקבות היובש, אובדן אמון גדול באילי מצרים שהונהג על ידי הכהן הגדול בנוסף לקריסת כלכלת מצרים והחברה בה דבר שמוביל לכאוס בן עשר שנים שפוקד את מצרים. בעקבות כך תופעת שדידת הקברים הופכת לנפוצה יותר וסיום השימוש בעמק המלכים כאתר קבורה. רעמסס ה-11, מלך מצרים. שמשון הגיבור. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איטליה של ערכים

איטליה של ערכים (באיטלקית: Italia dei Valori) היא מפלגת מרכז קטנה באיטליה. המפלגה הוקמה בשנת 1998 על ידי אנטוניו די פייטרו. אנטוניו די פייטרו היה שר התעשייה בממשלתו של רומנו פרודי. הוא התפטר בנובמבר 1996 התפטר לאחר שהיה נתון בחקירה. כמועמד עצמאי, נבחר דה פייטרו בנובמבר 1997 לכהן כחבר בסנאט האיטלקי. במרץ 1998 הקים את המפלגה. בשנתיים שלאחר מכן ה-IDV לקחה חלק במסגרות פוליטיות שכללו גם מפלגות נוספות, ועדיין לא התמודדה בבחירות. המפלגה התמודדה לראשונה כמפלגה עצמאית בשנת 2001, עם מצע פופוליסטי שכלל התנגדות חזקה להגירה ומחאה נגד בזבוז כספי ציבור. המפלגה קיבלה 3.9% בבחירות לבית הנבחרים, 0.1% מתחת לאחוז החסימה. מטעם המפלגה נבחר סנאטור אחד, שעבר כמה ימים לאחר הבחירות למפלגה אחרת. בשנת 2004 די ייטרו נבחר מטעם המפלגה לפרלמנט האירופי. לקראת הבחירות ב-2008 ה-IDV כרתה ברית עם המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות, שבהן היא הגיעה לשיא כוחה והייתה המפלגה הרביעית בגודלה בפרלמנט האיטלקי- 29 נציגים בבית הנבחרים ו-14 סנאטורים. למרות ההישג והשותפות עם המפלגה הדמוקרטית, ה-IDV פעלה כסיעה עצמאית מתוך האופוזיציה. באותה השנה המפלגה הגיעה אף לשיא כוחה בפרלמנט האירופי, עם כ-8% מהקולות ו-7 מושבים. בשנת 2009 נוצרו קרעים קשים בהנהגת המפלגה ונתגלו בה כמספר פרשות שחיתות. פילוגים אלו אף גרמו לעזיבתם של חברי פרלמנט (גם ברמה הארצית וגם ברמה האירופית). למרות היחלשויות אלו, הצליחה המפלגה בשנים 2011–2012 להגיע להישגים ברמה המוניציפלית, בכך שניצחה בבחירות המקומיות בנאפולי ובפלרמו. בסוף 2012 המפלגה נגררה למשבר נוסף, לאחר שהתקשורת הארצית דיווחה על סתירות במימון המפלגה. בנוסף על כך, המפלגה נפגעה בדעת הקהל לאור עלייתה של תנועת חמשת הכוכבים. בבחירות שנערכו בשנת 2013 המפלגה הפסידה את כל כוחה בפרלמנט, לאחר שקיבלה רק 2.2% מהקולות, ולא עברה את אחוז החסימה. לאחר הכישלון די פייטרו התפטר מראשות המפלגה. מנהיגים רבים נוספים עזבו גם הם את המפלגה. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2014, המפלגה קיבלה רק 0.65% מהקולות ולכן לא הכניסה נציגים גם לפרלמנט זה. באופן כללי, המפלגה ממוקמת במרכז-שמאל, אך בתוכה מתקיים מגוון דעות (שמגיע לעיתים עד לשמאל קיצוני). המפלגה תומכת בבחירות בשיטה הרובנית, פדרליזם, מאבק בשחיתות וחיזוק היעילות של המגזר הציבורי. במאי 2012 הייתה ה-IDV למפלגה הפוליטית הראשונה באיטליה שתמכה בנישואים חד-מיניים. מדיה וקבצים בנושא איטליה של ערכים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איטליה של ערכים (באיטלקית) איטליה של ערכים, ברשת החברתית פייסבוק
1100-1109 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1109 - 1100 לפני הספירה 1104 לפנה"ס - ייסוד העיר קדיס על ידי מתיישבים פיניקים מצור. 1100 לפנה"ס - תגלת-פלאסר הראשון מלך אשור כובש את הממלכה החתית. 1100 לפנה"ס - הדורים פולשים ליוון. 1100 לפנה"ס - קריסת התרבות המיקנית ביוון מתחילה. 1100 לפנה"ס - קריסת התרבות המינואית. 1100 לפנה"ס - תקופת המעבר ביוון מתחילה. 1100 לפנה"ס - תחילת תקופת תרבות הפרוטו-וילנובן בצפון איטליה. 1100 לפנה"ס - סיום תקופת הממלכה החדשה במצרים העתיקה. 1100 לפנה"ס - סיום שליטת שושלת שאנג בסין מתקרב. שמשון הגיבור שופט בישראל. זרטוסטרא חי בפרס. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הברית למען איטליה

הברית למען איטליה (באיטלקית: Alleanza per l'Italia) הייתה מפלגת מרכז באיטליה. המפלגה תוארה במניפסט שלה כ"דמוקרטית, ליברלית, עממית", והתנגדה "לשמאל הסוציאל-דמוקרטי ולימין הפופוליסטי". המפלגה התפלגה מהמפלגה הדמוקרטית בנובמבר 2009, ורבים מ-APL הגיעו ממפלגה זו. המפלגה פורקה באופן רשמי בסוף שנת 2016. פרנצ'סקו רוטלי, שהנהיג את מפלגת "דמוקרטיה היא חופש" (שהרכיבה בשנת 2007 את המפלגה הדמוקרטית) היה אישיות מרכזית במפלגה הדמוקרטית. בשנת 2009 רוטלי הסתכסך עם המפלגה הדמוקרטית, לאחר שזו ראתה אותו כסממן שמאלי מדי. ב-27 באוקטובר של אותה השנה, לאחר חודשים של ספקולציות, רוטלי פרסם כי הוא עוזב את המפלגה, בטענה שהיא לא מציעה מענה ראוי לפיצול שמובל על ידי הליגה הצפונית. ב-11 בנובמבר 2010 הציג רוטלי את המפלגה שם מפלגתו ואת הלוגו הזמני שלה. כחודש לאחר מכן נערך הקונגרס הראשון של המפלגה בפארמה שבצפון המדינה. באותה השנה נוצרו סיעות ראשונות של המפלגה בבית הנבחרים ובסנאט. בחודשים שלאחר מכן המפלגה ניסתה למשוך אליה קהלים ליברליים וירוקים. בסוף מארס 2010 נערכו בחירות אזוריות במדינה, והמפלגה נערכה בארבעה אזורים בצפון איטליה. בכל אחד מאזורים אלו המפלגה קיבלה אחוזים בודדים מהקולות, ולכן לא היה לה כוח ממשי באזורים אלו. לאור התוצאה (שחשבה למאכזבת מאוד), נשמעו ביקורות רבות ממנהיגי המפלגה בצפון איטליה, ודרשו את התפטרותו של רוטלי ויצירת מבנה קונפדרלי למלגה. רבים ממנהיגים אלו עזבו בהמשך השנה. בשנת 2012 ניסתה המפלגה להיערך מחדש בקואליציות ובסיעות חדשות, אך ניסיונות אלו לא צלחו. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2014, המפלגה קיבלה רק 0.7% מהקולות, ולא הצליחה להכניס שום נציג מטעמה אל פרלמנט זה. בסוף שנת 2016 המפלגה פורקה. מדיה וקבצים בנושא הברית למען איטליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הברית למען איטליה (באיטלקית) הברית למען איטליה, ברשת החברתית פייסבוק הברית למען איטליה, סרטונים בערוץ היוטיוב
המפלגה הדמוקרטית (לוקסמבורג)

המפלגה הדמוקרטית (בלוקסמבורגית: Demokratesch Partei, בצרפתית: Parti Démocratique, בגרמנית: Demokratische Partei, מכונה בקיצור גם ה-DP) היא מפלגה ליברלית בלוקסמבורג, ואחת משלוש המפלגות המרכזיות במדינה. כיום המפלגה מובילה את ממשלת לוקסמבורג, אם כי היא רק המפלגה השנייה בגודלה. ה-DP ממוקמת במרכז-ימין מבחינה פוליטית, ותומכת בליברליזם כלכלי מתון, עם דגש חזק על אינטרנציונליזם ורעיון זכויות האדם. המפלגה מונהגת על ראש ממשלת לוקמבורג קסאבייה בטל. מעוז המפלגה הוא העיר לוקסמבורג, שם ניצחה ברציפות בבחירות לראשות העיר מאז שנת 1970. המפלגה נחשבת לאחת המפלגות הליברליות החזקות באירופה, זאת בעיקר בשל כוחה הפוליטי, מעורבותה בממשל הלוקסמבורגי, ותפקידה במוסדות הבינלאומיים. אמנם בלוקסמבורג התקיימו פלטפורמות ליברליות עוד משנת 1904, המפלגה נוסדה במתכונת הנוכחית ב-24 באפריל 1955. בתחילתה הייתה ה-DP מפלגה קטנה, וקיבלה 6 מושבים בבחירות הראשונות שלה, שנערכו בשנת 1955. בבחירות שנערכו בשנת 1959 קיבלה 11 מושבים בפרלמנט ולקחה חלק מסוים בממשלה של המפלגה הסוציאליסטית. בשנת 1964 המפלגה חזרה לשישה מושבים. בשנת 1968 קיבלה שוב 11 מושבים וחזרה אל חיק הממשלה. בשנת 1974 קיבלה המפלגה 22% מהקולות, עובדה שאפשרה לה לנהל משא ומתן עם המפלגות הגדולות ממנה. כתוצאה מכך, קיבלה תפקידים מרכזיים בממשלה. בשנים שלאחר מכן התרחש משבר כלכלי במדינה, והממשלה ניסתה לצמצם את נזקיו ולמנוע אבטלה המונית בתעשיית הפלדה. עם זאת, המפלגה הצליחה להוביל רפורמות רבות, בהן ביטול עונש המוות וקיצור תהליכי הביורוקרטיה של הליכי הגירושים. בשנת 1979 קיבלה המפלגה כ-15 מושבים בפרלמנט, והייתה למפלגה השנייה בגודלה- הישג שיחזור על עצמו רק בשנת 1999. באותה השנה המפלגה זכתה בשני מושבים בפרלמנט האירופי, הישג שלא יחזור לעצמו. בשנים 1984-1999 פעלה המפלגה באופוזיציה. המפלגה אמנם נוטה לימין הפוליטי, אך בעשורים האחרונים היא נוטה להרכיב ממשלות עם מפלגות משני צידי המתרס הפוליטי. בכך היא דומה יותר למפלגה הליברל-דמוקרטית בבריטניה או המפלגה הדמוקרטית החופשית בגרמניה, מאשר מפלגות ליברליות קלסיות אחרות בבלגיה או בהולנד. המפלגה מאמינה בליברליזם כלכלי, סחר חופשי וכלכלת שוק. המפלגה תומכת בנחרצות בחירויות האזרח ובזכויות האדם, ובכך גם בזכויותיהם של מהגרים ובזכויות להט"ב. דוגמה לתמיכת המפלגה בזכויות אדם היא ביטול עונש המוות ותמיכה בזכות להפלות מלאכותיות. בנוסף על כך, המפלגה תומכת בחיזוקם של האיחוד האירופי, נאט"ו והאומות המאוחדות. מרבית מהכוח הפוליטי של המפלגה מגיע ממצביעים מן מעמד הביניים. רוב תומכי ה-DP הם צעירים, אנשי צווארון לבן, עובדי מדינה, עצמאים ואנשים בעלי הכנסה גבוהה. המפלגה זוכה להצלחה בעיר לוקסמבורג ובפרבריה העשירים. המפלגה (וגם הפלטפורמות הליברליות שקדמו לה) זכו להצלחה רבה מאוד בבחירות המוניציפליות בעיר. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הדמוקרטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית (בלוקסמבורגית) אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית (בצרפתית) המפלגה הדמוקרטית, ברשת החברתית פייסבוק המפלגה הדמוקרטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המפלגה הדמוקרטית, ברשת החברתית אינסטגרם המפלגה הדמוקרטית, סרטונים בערוץ היוטיוב
עונת 1992/1993 בפרמייר ליג

עונת 1992/1993 הייתה העונה הראשונה של פרמייר ליג שהיא הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-15 באוגוסט 1992 והסתיימה ב-11 במאי 1993. הליגה כללה 22 קבוצות. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. איפסוויץ' טאון, מידלסבורו ובלקברן רוברס היו הקבוצות שעלו מליגת המשנה. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם השמינית בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו קריסטל פאלאס, מידלסבורו ונוטינגהאם פורסט. במקומן לליגה הבכירה עלו ניוקאסל יונייטד, וסטהאם יונייטד וסווינדון טאון. טדי שרינגהאם מטוטנהאם הוטספר כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים. קריס וודל משפילד וונסדי זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. פול מקגראת' מאסטון וילה זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol Premier League Player Stats - Goals, www.premierleague.com (באנגלית) Premier League Player Stats - Assists, www.premierleague.com (באנגלית)
זיו דשא

זיו דשא (נולד ב-22 באוגוסט 1968) הוא פוליטיקאי ישראלי ששימש ראש מועצת זכרון יעקב מאז יולי 2016 ועד מרץ 2024. דשא נולד בזכרון יעקב. הוא למד בבית ספר יסודי במושבה ובבית ספר תיכון, בפרדס חנה. הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה, בחטיבת חיל רגלים, והשתחרר בדרגת רב-סרן. הוא בוגר הטכניון, בפקולטה להנדסה חקלאית, במגמת מים קרקע ואיכות סביבה. בעל תואר שני במנהל עסקים. דשא עבד בתכנון וניהול פרויקטים הנדסיים, בתחום התשתיות העירוניות וב-16 השנים שלפני היבחרו, עסק בתפקידי ניהול שונים בהיי טק. בו זמנית, הוא היה חבר מועצת זכרון יעקב ויושב ראש ועדת הביקורת של המועצה. הוא היה גם חבר הנהלות בעמותות ומטות מאבק ציבוריים שונים וחבר הנהלת בנק הלוואה וחסכון, המסייע לחבריו בתמיכה כלכלית בעת הצורך. דשא נבחר בבחירות לראשות המועצה, שהתקיימו בלא בחירות למליאת המועצה, לאחר שקודמו לתפקיד, אלי אבוטבול, התפטר מתפקידו, בעקבות המלצת המשטרה להעמידו לדין, בחשד לאיומים. דשא גבר על המועמדת עלוית פרוינד, לאחר שארבעת המועמדים האחרים הסירו את מועמדותם לקראת יום הבחירות. אחוזי ההצבעה עמדו על קרוב ל-50%. אחת המשימות הראשונות של דשא בתפקידו, במהלך גל השרפות בישראל, בסוף נובמבר 2016, הייתה התמודדות עם שרפה בזמן אמת, ושיקום נזקיה. באוקטובר 2018 נבחר דשא כמועמד בתמיכת הליכוד לקדנציה שנייה כראש מועצת זכרון יעקב ברוב של 50.01% מול שני מועמדים אחרים. לאחר הפעלת תוכנית הבראה כלכלית שזכתה לתמיכת כל המועצה, התייצב מצבה הכלכלי של המועצה. סקר נכסים שנעשה על פי חוק, העביר את המועצה למצב של שיפור מתמיד, הן בחזות, בניקיון ובאירועי תרבות שזכו לכיסוי בתקשורת. בבחירות 2024 התמודד לכהונה נוספת, קיבל כ-36% מהקולות ולא נבחר לאחר שיריבו, אלי אבוטבול, ראש העיר הקודם, קיבל מעל 45% מהקולות ונבחר לתפקיד. דשא נשוי לדפנה ואב לארבעה ילדים. ריקי לוי, ריאיון עם זיו דשא, ראש מועצת זכרון יעקב, באתר גפן – מגזין המושבות, 15 ביוני 2018 אלכסנדרה בויאר דוברת המועצה - אוסף כתבות שהתפרסמו באתר גפן בהן מוזכר זיו דשא, ראש מועצת זכרון יעקב. איתי טטרו, ראש המועצה, זיו דשא, גפן – מגזין המושבות, 24 ביוני 2016 נעה שפיגל, מסתמן: זיו דשא ניצח בבחירות לראשות המועצה המקומית זכרון יעקב, באתר הארץ, 22 ביוני 2016 אלי לוי, ראש מועצת זכרון יעקב התפטר מתפקידו בעקבות ההמלצה להעמיד אותו לדין, באתר nana10‏, 17 באפריל 2016 פוראת נסאר ניר דבורי, ‏נאבקים בלהבות: "סכנת חיים", באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2016 המנצחים המפסידים: תוצאות האמת, באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2018 אריק זיו ויזר, רשימת מועמדים בתמיכת הליכוד לבחירות המוניציפליות, באתר "ליכודניק", ‏2 באוגוסט 2018 אלכסנדרה בויאר דוברת – מועצה מקומית זכרון יעקב, חיי התרבות בזכרון יעקב פרי עשיה נמרצת, גפן, מרץ 2022 סיבוב שני בבנימניה, אלי אבוטבול ניצח את ראש מועצת זכרון יעקב המכהן, באתר ynet, 28 בפברואר 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1993/1994 בפרמייר ליג

עונת 1993/1994 הייתה העונה השנייה של פרמייר ליג שהיא הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 באוגוסט 1993 והסתיימה ב-8 במאי 1994. הליגה כללה 22 קבוצות. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. ניוקאסל יונייטד, וסטהאם יונייטד וסווינדון טאון היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם התשיעית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. בסוף העונה ירדו לליגת המשנה שפילד יונייטד, אולדהאם אתלטיק וסווינדון טאון. במקומן עלו לליגה הבכירה קריסטל פאלאס, נוטינגהאם פורסט ולסטר סיטי. אנדי קול מניוקאסל יונייטד כבש 34 שערים וזכה בתואר מלך השערים. אלן שירר מבלקברן רוברס זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. אריק קנטונה (צרפת צרפת) ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol Premier League Player Stats - Goals, www.premierleague.com (באנגלית) Premier League Player Stats - Assists, www.premierleague.com (באנגלית)
עונת 1994/1995 בפרמייר ליג

עונת 1994/1995 הייתה העונה השלישית של פרמייר ליג שהיא הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-20 באוגוסט 1994 והסתיימה ב-14 במאי 1995. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. קריסטל פאלאס, נוטינגהאם פורסט ולסטר סיטי היו הקבוצות שעלו מפוטבול ליג. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. בלקברן רוברס זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון. הזכייה הקודמת התרחשה עוד לפני מלחמת העולם הראשונה בעונת 1913/1914. לאור החלטה להקטין את הליגה ל-20 קבוצות, בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו קריסטל פאלאס, נוריץ' סיטי לסטר סיטי ואיפסוויץ' טאון. במקומן לליגה הבכירה עלו מידלסבורו ובולטון וונדררס. אלן שירר מבלקברן רוברס כבש 34 שערים וזכה בתואר מלך השערים. יורגן קלינסמן (גרמניה גרמניה) מטוטנהאם הוטספור זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. אלן שירר מבלקברן רוברס זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol Premier League Player Stats - Goals, www.premierleague.com (באנגלית) Premier League Player Stats - Assists, www.premierleague.com (באנגלית)
יוהאן הפסטין

יוהאן הפסטין (באיסלנדית: Jóhann Hafstein;‏ 19 בספטמבר 1915 – 15 במאי 1980) היה ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1970 – 1971 ומנהיג מפלגת העצמאות של איסלנד בין השנים 1970 – 1973. הוא היה חבר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) משנת 1946 ועד 1978 ויושב ראש הבית התחתון שלו בין השנים 1959 – 1961 ובין השנים 1962 – 1963. בין השנים 1952 – 1963 הוא שימש כמנהל הכללי של בנק הדיג של איסלנד. במהלך שנות השישים הוא שימש בתפקידי שר המשפטים, הדתות, התעשייה והבריאות. הוא ייצג את איסלנד בדיוני העצרת הכללית של האומות המאוחדות ב-1953, 1959 ו-1974. הפסטין נולד בעיר אקוריירי שבצפון איסלנד ליוליוס הווסטינס, לימים נציב המחוז, ולת'ורונר יונסדוטיר. הוא השלים את בחינות הבגרות שלו ב-1934 וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת איסלנד ב-1938. בתקופת לימודיו הוא היה יושב ראש מועצת הסטודנטים של האוניברסיטה. לאחר מכן הוא למד לימודי המשך במשפט בינלאומי פומבי עד סתיו 1939 באוניברסיטת לונד שבשוודיה וכן בדנמרק ובגרמניה. ב-1938 הוא נשא לאישה את ראגהיידר תורס, בתם של הוקס תורס, אחיו של אולאפור תורס, ושל סופיה הפסטין, בתו של הנס הפסטין, מי שהיה השר לענייני איסלנד הראשון שהיה תושב איסלנד, למעשה, ראש ממשלת איסלנד הראשון. ב-1935 ייסד הפסטין את אגודת הסטודנטים ווקה (Vaka) באוניברסיטת איסלנד והיה יושב הראש הראשון שלה. ב-1939 הוא היה לחבר במפלגת העצמאות של איסלנד ונבחר להיות יושב ראש המשמרת הצעירה של המפלגה (Heimdallur), תפקיד אותו מילא עד 1942, עת נבחר להיות מזכיר המפלגה. בשנים 1943 – 1955 הוא שימש גם כיושב ראש של מועצת הנציגים של האיגודים העצמאיים של רייקיאוויק. ב-1946 נבחר הפסטין כחבר האלת'ינגי וכיהן בו עד 1978. ב-1963 הוא מונה לתפקיד שר התעשייה והמשפטים. ב-1965 הוא נבחר לתפקיד סגן מנהיג מפלגת העצמאות ולאחר מותו הטרגי של ביארני בנדיקטסון ב-10 ביולי 1970 הוא ירש אותו בתפקיד ראש המפלגה, בשלושת החודשים הראשונים הוא כיהן כראש הממשלה בפועל ולאחר מכן נבחר לתפקיד כמינוי של קבע והמשיך לכהן במקביל כשר התעשייה. לאחר תבוסתה של מפלגת העצמאות בבחירות שנערכו ביולי 1971 עבר הפסטין להיות יושב ראש האופוזיציה. בסתיו 1973 הוא פרש מתפקידו זה מטעמי בריאות. ב-1976 פורסם קובץ המאמרים שלו, "יסודות הפוליטיקה והממשל" (Þjóðmálaþætti). יוהאן הפסטין מת ב-15 במאי 1980 לאחר מחלה קשה וארוכה. מדיה וקבצים בנושא יוהאן הפסטין בוויקישיתוף מידע אודותיו באתר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) (באיסלנדית)
לוטוס סימן 6

לוטוס סימן 6 (באנגלית: Lotus Mark VI) היא מכונית ספורט, בתצורת קבריולה, רודסטר, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ והספורט "לוטוס מכוניות" (אנ') הבריטית אשר יוצרו בין השנים 1952–1957. השלדה הייתה עשויה מאלומיניום, המנוע וחלקים מהמארז נלקחו מפורד פרפקט E93A. את הדגם תכנן, בנה ועיצב קולין צ'פמן מייסד "לוטוס מכוניות". תאוצת ה-"לוטוס סימן 6" בין 0–100 קמ"ש היא 15 שניות ויוצרו ממנה 110 יחידות. לוטוס סימן 6 לוטוס סימן 6 לוטוס סימן 6 - מבט לתא הנהג לוטוס סימן 6 לוטוס סימן 6 לוטוס סימן 2 לוטוס 32 מדיה וקבצים בנושא לוטוס סימן 6 בוויקישיתוף לוטוס סימן 6 (2:12 דקות), יו-טיוב לוטוס סימן 6 (1954 Lotus Mark VI - conceptcarz.com) Setright, L.J.K, "Lotus: The golden mean", in Northey, Tom, ed. World of Automobiles (London: Orbis, 1974), Volume 11, p.1223 לוטוס סימן 6 conceptcarz.com/z20136/lotus-mark-vi ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שער 11

האם התכוונתם ל... מכבי פנאטיקס – ארגון אוהדי מכבי תל אביב בכדורגל שפעילותו בשער 11 באצטדיון בלומפילד. The GATE – ארגון אוהדי מכבי תל אביב בכדורסל שפעילותו בשער 11 בהיכל מנורה מבטחים. GATE 11 – ארגון אוהדי מכבי תל אביב בכדורסל הנקרא בעברית "שער 11" שפעילותו הייתה בשער 11 בהיכל יד אליהו.
דמויות (אלבום)

דמויות הוא אלבומו השני של הראל סקעת שיצא ב-1 בספטמבר 2009. ב-20 במאי 2009 יצא לתחנות הרדיו סינגל הבכורה מהאלבום, "מובן לי עכשיו", שכתב והלחין עפר בשן. ב-8 ביולי יצא לתחנות הרדיו סינגל שני, "בואי היום"' שכתב והלחין יהלי סובול וב-1 בספטמבר 2009 יצא האלבום המלא. במקביל לצאת האלבום יצא סינגל נוסף, "סוף", שכתב סקעת עצמו והלחין עילי בוטנר. לאחר מכן יצא סינגל נוסף "עוד יאיר עלי" בנובמבר 2009. באלבום זה גדל חלקו של סקעת בכתיבת השירים. פרט ל"סוף", הוא כתב גם את מילות השיר "דמויות", והשתתף בכתיבת השירים "ציפור" (עם מאיר גולדברג) ו"עוד יאיר עלי" (עם עפר בשן ובני בשן). סקעת גם עיבד את השיר "תמימותי" (מילים ולחן של אופיר קידר), הפותח את האלבום. ההפקה המוזיקלית של שאר השירים התחלקה בין פיטר רוט, יזהר אשדות וזיו קוז'ו. מידע על האלבום דמויות באתר MusicBrainz ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.