laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עמראן (מחוז)

מחוז עַמְרָ֫אן (בערבית: محافظة عمران) הוא מחוז בצפון-מערב תימן. בירת המחוז היא העיר עמראן. המחוז הוא ה-10 בגודלו בתימן מבחינת גודל האוכלוסייה (877,786 איש) והמחוז ה-14 בגודלו מבחינת שטח (9,013 קמ"ר). המחוז גובל בצפון עם סעדה, במערב הוא גובל עם חג'ה, בדרום עם אל-מחוית, בדרום מזרח עם המחוז צנעא ובמזרח עם אל-ג'וף. היהודים במחוז התגוררו בעיר עמראן עצמה ובכפרים ובעיירות סביבותיה כדוגמת: בית עד'אקה, בנא'ל עוואם, ג'בל עמר, כוחלאן, ד'חייאן, עת'אר ועוד. מדיה וקבצים בנושא עמראן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של תימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיקת בלוגראס

בלוגראס (באנגלית: Bluegrass) הוא סוג של מוזיקת עם אמריקנית. שורשי הבלוגראס עוד במוזיקה העממית האירית, אנגלית וסקוטית שהגיעה באמצעות מהגרים לארצות הברית לאזור האפלצ'ים. בתוספת עם שירי עם אפרו-אמריקאים, ג'אז, בלוז ומוזיקת פולק עממית אמריקנית החל מתפתח ז'אנר מוזיקלי זה בשנות ה-30 של המאה ה-20. כיום קנטקי היא "מדינת הבלוגראס", לפחות לפי כינויה. כלי הנגינה בבלוגראס הם כלי מיתר ובעיקר כינור, בנג'ו, מנדולינה, גיטרה אקוסטית, גיטרת רזונטור וקונטרבס. צורת הנגינה מתאפיינת בכך שבכל קטע מתבלט כלי אחר בעוד הכלים האחרים עוברים לשמש לו כרקע. בשנת 2000 זכה הבלוגראס לתחייה מפתיעה בזכות סרטם של האחים כהן "אחי, איפה אתה?", שפסקול הבלוגראס והקאנטרי שלו (בהתאמה מעניינת לעלילת הסרט עצמו) הגיע למכירות של תקליט פלטינה. מדיה וקבצים בנושא מוזיקת בלוגראס בוויקישיתוף מוזיקת בלוגראס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ההיסטוריה של מוזיקת הבלוגראס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צנעא (מחוז)

מחוז צנעא (בערבית: محافظة صنعاء; תעתיק מדויק: מחאפט'ת צנעאא) הוא מחוז במערבה של תימן. בירת המחוז היא העיר צנעא שהיא גם בירת המדינה, למרות שהעיר היא מחוז נפרד בפני עצמו. המחוז הוא ה-9 בגודלו בתימן מבחינת גודל אוכלוסייה (919,215 איש) והמחוז ה-10 בגודלו מבחינת שטח (13,730 קמ"ר). המחוז גובל בצפון עם אל-ג'וף ועם עמראן, בצפון מערב הוא גובל עם אל-מחוית ועם אל-חודיידה, בדרום עם רימה ועם דמאר ועם אל-ביידא ובמזרח עם מאריב. מדיה וקבצים בנושא צנעא בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של תימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דהראן

דהראן (בערבית: الظهران, תעתיק מדויק: אלט'הראן; נקראת גם זהראן) היא עיר במחוז א-שרקייה שבמזרח ערב הסעודית לחוף המפרץ הפרסי, מזרחית לבחריין וכ-20 ק"מ דרום-מזרחית לדמאם. דהראן קרובה גם למרכז ח'ובאר. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 גרו בדהראן 143,936 בני אדם. העיר היא מרכז מנהלי חשוב לתעשיית הנפט הסעודית. המטה של חברת עראמקו הסעודית ממוקם בה. העיר בנויה על גבעה סלעית, והיא הייתה למעשה אחד האזורים הראשונים בהם קדחו נפט מסחרי בסעודיה, כולל באר הנפט הראשונה, "באר השפע" (דמאם) שעדיין מפיקה נפט. מעריכים כי באזור דהראן מצוי כרבע מפוטנציאל הנפט העולמי. חלק ניכר מתושבי העיר הם זרים שהגיעו לסעודיה על מנת לעבוד בתעשיית הנפט. מדיה וקבצים בנושא דהראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דהראן דהראן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Eastern Region Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובה חצי-אוטומטי

רובה חצי-אוטומטי, או רובה מִטַעֵן, הוא רובה המנצל את אנרגיית הרתע או את לחץ הגזים בקנה הנוצרים בעת ירי כדור, על מנת לגרוף כדור נוסף אל בית הבליעה. רובה כזה מוזן בדרך כלל ממחסנית ולעיתים רחוקות יותר מתוף כדורים או משרשיר. רוב הרובים האוטומטיים והחצי-אוטומטיים מבוססים על בריח נדרך גז. בעת היריה מופנים חלק מהגזים המצטברים בקנה לדחוף אחורה את הבריח ובאמצעות קפיץ מחזיר הוא גורף כדור נוסף מהמחסנית ונדרך בשנית. מקור הרובים החצי-אוטומטיים ברובים הבריחיים שפותחו בשלהי המאה ה-19. לרובים אלה הייתה מחסנית פנימית, אולם הזנת הכדור מהמחסנית אל בית הבליעה הצריכה את הרובאי לדרוך את הרובה בין כל כדור וכדור (דבר שגרם לרובאים לא מספיק מיומנים לעיתים "לצאת מהכוונות" בעת הדריכה). הרובה החצי-אוטומטי הראשון היה "רובה מונדרגון" (אנ') אשר הומצא על ידי הגנרל המקסיקני מנואל מונדרגון בשנת 1882 ואשר נרשם כפטנט בשנת 1897. רובה זה היה בעל יכולת טעינה עצמית, אך עדיין ירה בבודדות ולא בצרורות כמו מכונת ירייה. במלחמת העולם השנייה בלט בשימוש רובה M1 גאראנד החצי-אוטומטי של ארצות הברית לצד שימוש בתתי-המקלעים החדשניים. הגאראנד נחשב לאחד הרובים הטובים של המלחמה, ובלט על רקע הלי אנפילד הבריטי ורובי המאוזר K98 הגרמניים, שניהם רובים בריחיים. מצד הצבא האדום, היה ה-SVT-40 הרובה החצי-אוטומטי הנפוץ ששירת לאורך כל המלחמה. לאחר תחילת מבצע ברברוסה, בשנת 1941, החלו הגרמניים בפיתוח רובה חצי אוטומטי משלהם (המבוסס על ה-SVT-40), רובה זה היה ה-Gewehr 41 (שנחשב לבעייתי ולא מוצלח) ויותר מאוחר ה-Gewehr 43. בשנות ה-50 של המאה ה-20, לאחר מלחמת קוריאה מרבית הרובים החצי-אוטומטיים הוחלפו ברובי סער כמו ה-AK-47 הסובייטי וה-M14 וה-M16 האמריקאיים שהיו נפוצים במלחמת וייטנאם ובשאר מלחמות המחצית השנייה של המאה. בצה"ל שירת הרומ"ט (רובה מטען) FN FAL הבלגי שהיה רובה חצי-אוטומטי משנות ה-50 של המאה ה-20 עד החלפתו במלחמת יום כיפור ברובי הסער M16 ומאוחר יותר בגליל ובתבור. בשוק הנשק האמריקאי, בה התיקון השני לחוקת ארצות הברית מאפשר מכירה ורכישה של כלי נשק לשימוש אישי, יש ביקוש רב לרובים חצי-אוטומטיים להגנה עצמית, ציד וירי ספורטיבי, וזאת עקב מגבלות בחוק על נשק אוטומטי מלא. חברות רבות מציעות גרסאות חצי-אוטומטיות של רובי סער צבאיים לשוק האזרחי האמריקני ואלה זוכות לפופולריות רבה בקרב הקונים. גרסאות הקרבין החצי-אוטומטיות של התבור TAR-21 והתבור X-95 (מיקרו-תבור) אף זכו בפרס "רובה השנה" של איגוד הרובאים הלאומי של ארצות הברית. המונח באנגלית לרובה כזה הוא Semi-Automatic Rifle, שמכונה בקיצור semi-auto. התרגום התקין לשונית הוא "רובה אוטומטי למחצה" אך הביטוי "רובה חצי-אוטומטי" השתרש ללא תקנה. רובה כזה מכונה באנגלית גם Self-Loading Rifle ועל כן המונח העברי שנבחר לתיאור רובה כזה הוא "רובה מִטַעֵן", כלומר: רובה הטוען את עצמו. שם זה היה נפוץ עד שנות ה-70 של המאה ה-20 כשם נרדף לרומ"ט FN FAL והשימוש בו דעך מאוד בעקבות החלפת ה-FN FAL ברובי הסער גליל ו-M-16, שמסוגלים גם לירי אוטומטי מלא. מדיה וקבצים בנושא רובה חצי-אוטומטי בוויקישיתוף
שישה דגלים מעל טקסס

שישה דגלים מעל טקסס (אנגלית: Six flags over Texas) הוא סלוגן המשמש לתיאור שש האומות אשר החזיקו בריבונות על כל או על חלק מהטריטוריה המודרנית של מדינת טקסס. הסלוגן שולב אל תוך מרכזי קניות, פארקי שעשועים (סיקס פלאגס) ומיזמים אחרים. ששת הדגלים מופיעים גם על צידו האחורי של חותם המדינה של טקסס. ערך מורחב – דגל ספרד הדגל הראשון אשר הונף מעל שמי טקסס היה דגל ספרד, אשר שלטה על רובה של טקסס משנת 1529 ועד 1685 ומ-1690 עד 1821. שתי גרסאות לדגל הספרדי היו בשימוש בתקופות הללו, שתיהן הציגו את סמל "האריה והטירה" - סמל הכתר של קסטיליה. הדגל אשר נמצא בצידו האחורי של חותם המדינה הוא הדגל אשר אומץ בידי המלך קרלוס השלישי. הדגל בנוי מפס ספרדי אדום-זהב-אדום אשר מושחת בסמל קסטיליה ולאון. דגל זה היה בשימוש בספרד בין השנים 1793 ועד 1931 ושוב משנת 1936 ועד ימינו בשינוי הסמל המוטבע. ערך מורחב – דגל צרפת הדגל השני אשר הונף מעל שמי טקסס היה הנס המלכותי של צרפת משנת 1685 ועד 1690. בשנת 1684 האציל הצרפתי רנה-רובר קוואלייה, אדון לה-סאל ייסד קולוניה לחופי מפרץ מקסיקו אשר נקראה פורט סנט לואי. הקולוניה לא שגשגה ולאחר רציחתו של לה-סאל היא נינטשה. במהלך תקופה זו לא היה דגל צרפתי רשמי ועל כן עיצובים שונים קיימים בשימוש בהצגת מוטיב ששת הדגלים. ערך מורחב – דגל מקסיקו הדגל השלישי הוא דגלה של מקסיקו אשר הונף בין השנים 1821 ועד 1836. מקסיקו קיבלה את עצמאותה מספרד בשנת 1821 והדגל המקסיקני. הדגל אשר מונף באוסטין הוא הדגל המקסיקני אשר היה בשימוש בין 1823 עד 1864 השונה בעיצוב הסמל אשר משחית אותו. הדגל הונף בטקסס עד הכרזת העצמאות של טקסס בשנת 1836. ערך מורחב – דגל טקסס הדגל הרביעי הוא דגלה של רפובליקת טקסס משנת 1836 ועד 1845. במהלך תקופה זו היו לרפובליקה שני דגלים לאומיים. הדגל הראשון היה "דגל בורנט" ואילו הדגל השני "דגל הכוכב הבודד" משמש כיום כדגל המדינה המודרנית. ערך מורחב – דגל קונפדרצית המדינות של אמריקה הדגל החמישי היה דגלה של קונפדרציית המדינות של אמריקה משנת 1861 ועד 1865. במהלך תקופה זו היו לקונפדרציה שלושה עיצובים שונים לדגל הלאומי. העיצוב אשר מונף כחלק ממוטיב ששת הדגלים היה הדגל הראשון של הקונפדרציה אשר כלל שלושה פסים אדום-לבן-אדום וקנטון כחול ובתוכו שבעה כוכבים במעגל. ערך מורחב – דגל ארצות הברית הדגל השישי אשר הונף מעל שמי טקסס הוא דגל ארצות הברית משנת 1845 ועד 1861 ושוב לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית משנת 1865 ועד ימינו. הדגל האמריקני הראשון אשר הונף מעל טקסס היה בעל עשרים ושמונה כוכבים בקנטון, עת צורפה טקסס לאיחוד. מדיה וקבצים בנושא שישה דגלים מעל טקסס בוויקישיתוף Flags of Texas from the Handbook of Texas Online Texas Almanac The Portal to Texas History Reverse of Texas State Seal Six Flags of Texas Texas State Preservation Board Texas Register (scroll down page to "Six Flags Over Texas" information on pages 5959-5967) Mexico - Filibustering: Republic of the Rio Grande
ג'ורג' מורל

ג'ורג' מורל (באנגלית: George Morrell) היה מאמן כדורגל סקוטי. מורל החל לעבוד כמאמן לוולוויץ' ארסנל ביוני 1908, לאחר שקודם לכן עבד בגרינוק מורטון מסקוטלנד. למרות שבעונתו המלאה (1908/1909) הראשונה המועדון סיים במקום השישי בליגה, המצב הכלכלי החל להתדרדר כתוצאה ממיעוט צופים והמועדון נאלץ ב-1908 לשחרר מספר שחקנים מובילים כגון טים קולמן, ברט פרימן, ג'ימי שארפ, ג'ימי אשקרופט וויליאם גארבט. בעונה שלאחר מכן המועדון הצליח לסיים רק במקום ה-18 בליגה. הנרי נוריס רכש את ארסנל ב-1910, והחליט להשאיר את מורל בתפקיד המאמן. המועדון הצליח לסיים במקום העשירי בליגה בעונת 1910/1911 ובעונת 1911/1912. מורל ניסה לקבל את משרת המאמן של לידס סיטי ב-1912, אך לבסוף החליט לא להתמודד על המשרה לאחר ששוכנע על ידי הנהלת ארסנל להישאר במועדון; הרברט צ'פמן התמנה לתפקיד המאמן בלידס, ובבוא היום הוא עתיד היה לאמן את ארסנל. בעונת 1912/1913 חלה ירידה חדה ברמת המשחק של ארסנל. המועדון סיים במקום האחרון בליגה, ומורל "זכה" להיות המאמן היחיד בהיסטוריה של ארסנל שמאמן את המועדון בזמן ירידת ליגה. מורל נותר בארסנל למרות הירידה, והיה מעורב בהעברת המועדון לאצטדיון הייבורי. בעונת 1913/1914 המועדון סיים במקום השלישי בליגה השנייה והחמיץ את המקום השני (שממנו עולים) בגלל ממוצע שערים. בעונה שלאחר מכן המועדון סיים במקום החמישי. מיקום זה היה מספיק על מנת שהמועדון יצורף לליגה הראשונה שהורחבה ב-1919 לאחר חידוש המשחקים שהופסקו בגלל מלחמת העולם הראשונה; עם זאת, המועדונים וולבס ובארנסלי שסיימו מעל ארסנל לא צורפו לליגה הראשונה, ונטען כי הדבר היה בגלל שחיתות של הנרי נוריס. מורל כבר לא היה המאמן של ארסנל בתקופה זו, כיוון שהתפטר מתפקידו ב-1915 בעקבות שמועות על כך שהנהלת המועדון מתכוונת לפטרו בגלל השעיית המשחקים. לאחר חידוש המשחקים הוא לא היה בתוכניות של הנהלת ארסנל, ולא ידוע מה עלה בגורלו לאחר המלחמה. מרטין טיילר ופיל סואר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 32, 39 - 40), המלין, 2005 (ISBN 0-600613-44-5) פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מאמני ארסנל באתר הרשמי של המועדון
הוגו בקר

הוגו בקר (באנגלית: Hugo Becker; ‏13 בפברואר 1864 – 30 ביולי 1941) היה צ'לן, מורה ומלחין גרמני חשוב. בגיל צעיר למד אצל אלפרדו פיאטי ואחר אצל פרידריך גריצמאכר בדרזדן. בקר נולד בשטרסבורג. אביו, יאן בקר היה כנר מפורסם. האב ניסה ללמד את הוגו בן השש נגינה בכינור, אבל הבן העדיף את הצ'לו, ובגיל תשע עבר לנגן בכלי האהוב עליו. בגיל חמש-עשרה יצא למסע הופעות עם רביעיית מיתרים, שחבריה היו הוא, אביו, אחותו ואחיו. הוא היה לצ'לן ראשון בתזמורת החצר במנהיים. בשנת 1884 התמנה בקר לצ'לן סולן בתזמורת האופרה של פרנקפורט, ובשנה שאחריה היה למורה הראשי לת'לו בקונסרבטוריון של פרנקפורט. משנת 1909 עד 1929 היה פרופסור לצ'לו בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. במשך הזמן הזה גם הרבה במסעות קונצרטים וניגן מוזיקה קאמרית עם אז'ן איזאיי ופרוצ'ו בוזוני בשלישיית פסנתר, ולאחר מכן, בין 1914 ל-1921, עם ארתור שנאבל וקרל פלש כטריו שנאבל השלישי. בקר החזיק בשני צ'לי סטרדיוואריוס: כריסטיאני סטרדיוואריוס משנת 1720 ושני, שנבנה בשנת 1719 וידוע כיום בשם בקר סטרדיוואריוס. אנדנטה רליגיוזו שלושה קטעים לצ'לו בליווי פסנתר תמונות אהבה (Scènes d'amour), דואו שני קטעים: רומנס (Deux Morceaux: Romance) דואו שני קטעים: ולס חינני (Valse gracieuse), דואו קונצ'רטו לצ'לו בלה מז'ור Aus dem Leben des Waldschrat, סוויטה המכניקה והאסתטיקה של הנגינה בצ'לו מדיה וקבצים בנושא הוגו בקר בוויקישיתוף הוגו בקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Hugo Becker, Cellist". Internet Cello Society. נבדק ב-2007-05-26. Artur Schnabel: Musiker 1882-1951, page 19-21, pub: Archives of the Academie der Künste / Wolke Verlag, 2001
פרשת הקורבנות

פרשת הקרבנות (לפעמים בקיצור רק "קרבנות") במקורה נועדה כדי ללמוד מספר קטעים מן המקרא המשנה והתלמוד לאחר ברכות התורה, היא הורחבה בידי מקובלי צפת[דרוש מקור] והפכה להיות זכר לסדר העבודה היומי בבית המקדש. יש קהילות אשכנז שלא קיבלו הוספות אלו, ואומרות רק עיקר הקרבנות, דהיינו פרשת התמיד (בתוספת פסוקי מוסף של שבת ושל ראש חודש בימים אלו), פרק איזהו מקומן, וברייתא דרבי ישמעאל. פרשת הכיור (למנהג האשכנזים): על הכהנים הייתה חובה ליטול את ידיהם ורגליהם בטרם עבודתם. זכר לכך אומרים כיום את פרשת הכיור (ספר שמות, פרק ל'). פרשת תרומת הדשן (למנהג האשכנזים): בפרשת קורבן עולה (ספר ויקרא, פרק ו'), מובא בין השאר סדר הכנסת הכהן לעבודתו (לבישת הבגדים) וסדר הכנת המזבח (הוצאת הדשן הנשאר מקורבנות אמש מחוץ למקדש) ועוד. זכר לכך אומרים כיום את פרשת תרומת הדשן. פרשת קרבן התמיד: הקרבן הראשון שהוקרב בבוקר היה "תמיד של שחר". אחר הצהריים הוקרב "תמיד של בין הערביים". תהליך ההקרבה, המנחה המצורפת ופרטי הקורבן מובאים בפרשת קרבנות המועדים (במדבר, כ"ח-כ"ט). במקור היא נאמרה לצורך אמירת קטע מן המקרא. כיום אומרים אותהּ כזכר להקרבת קרבן התמיד. פרשת הקטורת: בזמן בית המקדש, הקטירו לאחר התמיד את הקטורת. הקטורת הורכבה מ-11 סממנים ודרך הכנתה והקטרתה הייתה מהמלאכות הקשות שבמקדש. זכר לכך אומרים כיום את הפסוקים העוסקים בציווי הקטורת למשה (ספר שמות, פרק ל'), ברייתא העוסקת בהכנת הקטורת, סממניה, כמותם, דרך הכנתה ועוד (מסכת כריתות ו') וכן מספר פסוקים נוספים העסוקים בציפייה לגאולה. סדר המערכה: במסכת יומא (דף ל"ג) מובא סדר המערכה על המזבח במקדש ("אביי הוה מסדר"). בסדר זה נזכרות העבודות הקבועות שנעשו במהלך היום במקדש, לפי סדרן. פרשת קרבן מוסף (למנהג האשכנזים): בשבתות, בראשי חודשים ובמועדים הוקרב קרבן מיוחד לכבוד היום. תהליך הקרבתו כמו קרבן התמיד מובא בפרשת קרבנות המועדים (במדבר, כ"ח-כ"ט). זכר לכך אומרים כיום בשבתות ובראשי חודשים את פרשת קרבן מוסף (במועדים לא נוהגים לומר קרבן מוסף כחלק מהקרבנות שבתחילת התפילה). משנת הזבחים: פרק "איזהו מקומן" ממסכת זבחים (פרק ה') שבו מובאים כל סוגי הקורבנות שהוקרבו בבית המקדש עם הלכותיהם ופרטי דיניהם (קדשי קדשים, פרים ושעירים הנשרפים, חטאת הציבור והיחיד, עולה, שלמי ציבור ואשם, תודה ואיל נזיר, שלמי יחיד, בכור, מעשר ופסח). בשולחן ערוך כתב שפרק זה נאמר "כדי שיזכה כל אדם ללמוד בכל יום מקרא משנה וגמרא (ברייתא דרבי ישמעאל)" (אורח חיים, סימן נ') ואילו בבית יוסף כתב (שם) שתיקנו לומר פרק איזהו מקומן "לפי שאין באותו הפרק מחלוקת והיא משנה ברורה למשה מסיני", וזה לקיים "אין עומדים להתפלל אלא מתוך הלכה פסוקה". ברייתא דרבי ישמעאל: כדי להוסיף לסדר הלימוד גם קטע תלמוד מובאת ברייתא של רבי ישמעאל של 13 מידות שאיתן ניתן להסיק הלכות "אליבא דהלכתא" (לפי דיני התורה). לדוגמה: קל וחומר, גזירה שווה, כלל ופרט ועוד. בסוף הברייתא מובאת תפילה לבניין בית המקדש (מסכת אבות פרק ה'). יצחק אליעזר יאקאב, 'ביאור דברי הגמרא אביי הווה', ביאור והבנה נכונה (בדרך פשט, דרוש, סוד) הגמרא שאומרים יום יום אחרי 'אמירת הקרבנות' הנקרא אביי הווה. יצחק אליעזר יאקאב, ברייתא דרבי ישמעאל המבוארת: י"ג מידות שהתורה נדרשת בהם : ביאור והבנה נכונה (בדרך פשט, דרוש, סוד) לברייתא שאומרים יום יום לפני תפילת הודו (ברוך שאמר) הנקראת ברייתא דרבי ישמעאל. הרב אליעזר מלמד, סדר קרבנות באתר פניני הלכה תפילות ימי החול באתר של מכון מורשת אשכנז. שולחן ערוך או"ח מח. לא מדובר בקטע מספר התלמוד אלא לקטע שכתוב בצורת תלמוד, כלומר לימוד בעזרת ההיגיון. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
הנחה (לוגיקה)

הנחה בתורת ההיגיון היא שם כולל לכל הטענות והאקסיומות בהיסק שאינן מסקנתו. בהיסק תקף המסקנה מקיימת יחס של נביעה מן ההנחות: כלומר המסקנה נגזרת מן ההנחות. בהיסק מבוסס המסקנה היא אמיתית משום שההנחות אמיתיות. מנגד, אין כל הכרח שההנחות תהיינה אמיתיות על מנת שההיסק יהיה תקף. בפרט, כל היסק שבין הנחותיו יש סתירה, הוא היסק תקף. עובדה זו מנוצלת היטב בהוכחות בדרך השלילה המבוססות במכוון ובמודע על קיומה של סתירה בהנחות, כלומר על אי אמיתותן. למשל, ההוכחה שאין מספר ראשוני גדול ביותר מבוססת על ההנחה (המתגלית בסוף ההוכחה כשקרית) שיש מספר ראשוני גדול ביותר, ההוכחה שאין לשתיים שורש רציונלי מבוססת על ההנחה (המתגלית בסוף ההוכחה כשקרית) שיש לשתיים שורש רציונלי וכדומה. בפילוסופיה נהוגה לעיתים ההבחנה בין הנחות וקדם-הנחות. הבחנה זו מקורה בלוגיקה של השאלות. קדם-הנחה לפסוק הוא טענה שאלמלא היא אמיתית, הפסוק עצמו מלכתחילה חסר מובן. לדוגמה, קדם-ההנחות של פסוק השאלה "האם הפסקת להביא פרחים לאשתך?" הן א. אתה גבר. ב. אתה נשוי. ג. נהגת להביא פרחים לאשתך. הנחה מובלעת (או הנחה חבויה) משמעה הנחה שעומדת בבסיס של טיעון לוגי, דרך פעולה, החלטה או שיפוט שלא הושמעה במפורש והשפעתה לא זוקקה על ידי בעל הטיעון, מקבל ההחלטות או השופט. הנחות מסוג זה עשויות להתבסס על חוויות חיים אישיות או מידע מוטה, ואינן נראות במודע בסביבת קבלת ההחלטות. הנחות אלו יכולות להיות מקור לפרדוקסים לכאורה, אי הבנות והתנגדות לרפורמות ושינויים כלל-אנושיים. הנחת יסוד לוגיקה ובדיקת הנחות יסוד, חלק א – אתר למשכיל. לוגיקה ובדיקת הנחות יסוד, חלק ב – אתר למשכיל. לוגיקה ובדיקת הנחות יסוד, חלק ג – אתר למשכיל. ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים (גופן)

חיים הוא גופן עברי, שעוצב בשנות העשרים בהונגריה על ידי פסח עיר-שי, שקרא לגופן על שמו של חיים נחמן ביאליק. עיר-שי עלה לארץ ישראל ב-1925 ועיצב כרזות עם הגופן. יאן לוויט, שביקר בארץ ישראל ב-1929, הכליל את האות בקובץ טיפוגרפי פרי עטו ועל כן היא רשומה במקרים רבים על שמו של לוויט. הגופן עוצב בהשפעת סוגי הכתב החדשים של אותה התקופה, שאופיינו באותיות פשוטות וחסרות תגים (סן-סריף), ותאמו את אסכולת הבאוהאוס. חשיבותו של הגופן היא בכך שהיה הגופן העברי הראשון שהציג את האות העברית בקוויה הבסיסיים בלבד, ללא עיטורים נוספים, תוך שימוש בקווים ישרים ובצורות הגאומטריות הפשוטות ביותר האפשריות. עיצוב זה נתפס כחדשני כיוון שהיווה ניגוד לסגנונות עיצוב האות שהתבססו על הכתב המסורתי והתנ"כי, כדוגמת כתב סת"ם. חידוש נוסף בעיצוב הגופן הוא בכך שעובי הקווים האופקיים והקווים האנכיים ברוב האותיות זהה. כיום נפוצות גרסאות רבות של הגופן, חלקן רגילות או מודגשות ("חיים שמן") וחלקן מוצרות ("חיים צר"). הגרסה הפופולרית ביותר היא הגרסה שעוצבה על ידי המעצב שמואל גוטמן, מכיוון שהיא מופצת ביחד עם תוכנת Microsoft Office. השימוש המרכזי כיום בגופן "חיים" הוא בכותרות ראשיות בעיתונות היומית בישראל, וכן במודעות אבל ובפשקווילים. הגופן נתפס בדרך כלל כ"חזק" ו"עוצמתי", בניגוד לגופנים העדינים יותר המשמשים בכתבות בעיתון או בספרים, כגון פרנק-ריהל. השימוש השיטתי הראשון בישראל בגופן זה היה במגזין העולם הזה, אשר עשה בו שימוש לטובת כותרות צעקניות ומעוררות מחלוקת. מאוחר יותר עברו גם העיתונים היומיים המרכזיים בישראל ("חדשות", "ידיעות אחרונות" ו"מעריב", אך לא "הארץ") להשתמש בגופן זה לטובת הכותרות הראשיות שלהם. לעיתים, בעיקר סביב אירועים אקטואליים ייחודיים, נעשה שימוש בעיתונים אלה בכותרות ראשיות בעלות מילה אחת או שתיים, כאשר עיצובו של הגופן "חיים" מעניק להן עוצמה וחשיבות. אחד השימושים המוכרים בגופן "חיים" הוא בלוגו של תנועת "שלום עכשיו", שעוצב בידי דוד טרטקובר. המילה "שלום" כתובה בגופן קורן, שהוא בעל קונוטציות תנ"כיות ומסורתיות, ואילו המילה "עכשיו" כתובה בגופן "חיים" שמשדר הרגשה של מודרניות ועוצמה. טרטקובר עצמו העיד כי השילוב בין שני הגופנים, המייצגים כל אחד אסכולה עיצובית שונה, נחשב כפריצת דרך וסתר את החוקים המקובלים בעיצוב. שימוש מוכר נוסף בגופן הוא בלוגו של קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב. חנוך מרמרי, הגמיש, הפטיש ובת הים הקטנה - על הגופן בעיתונות העברית, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2007 אורנה אושרי, האות חיים, באתר הארץ, 26 באפריל 2006 מי עיצב את גופן "חיים", באתר משפחת עזר יצחק למפרט, תנו אות "חיים" באתר פרוג. הערה לביוגרפיה אסתי סגל, ‏דוד טרטקובר - תבנית נוף מולדתו, באתר גלובס, 14 במאי 2008
ג'יימס מק'יואן

ג'יימס מק'יואן (באנגלית: James McEwen;‏ 16 באוקטובר 1872, ליברפול – 1942, ברנס), הידוע גם כג'ימי מק'יואן או "פאנץ'" (אגרוף) מק'יואן, היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי. מק'יואן החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל בוטל (Bootle), לפני שעבר דרומה והצטרף ללוטון טאון. לאחר עונה אחת הוא הצטרף למועדון גלוסופ נורת' אנד ששיחק לראשונה בפוטבול ליג. בסיום העונה המועדון העפיל לליגה הראשונה. לאחר מכן שונה שם המועדון לגלוסופ, ובעונת 1899/1900 הוא סיים בתחתית הטבלה. לאחר מכן מק'יואן עבר למועדון ברי, עמו זכה בגביע ה-FA ב-1903 לאחר ניצחון 6 - 0 בגמר נגד דרבי קאונטי. לאחר שלוש שנים בברי הוא חזר למשך תקופה קצרה ללוטון טאון (כעת בליגה הדרומית, לפני שהצטרף לנוריץ' סיטי כשחקן ומאוחר יותר כמאמן. מק'יואן היה המאמן השני של נוריץ', ואימן את המועדון ב-43 משחקים בין 1907 ל-1908. מאזן המועדון במשחקים הללו היה 13 ניצחונות, 20 הפסדים ו-10 תוצאות תיקו. לאחר שעזב את נוריץ' הוא חזר לשחק בגלוסופ בעונת 1911/1912. לאחר מכן הוא החל לעבוד פולהאם כמגלה כישרונות, ובשנת 1914 הצטרף לצוות האימון של ארסנל בראשותו של ג'ורג' מורל. לאחר התפטרותו של מורל ב-1915 מק'יואן לקח על עצמו את הטיפול בנושאים הקשורים לסגל הבכיר של המועדון, עד לסיום מלחמת העולם הראשונה, והפך דה פקטו למאמן המועדון ששיחק אז בליגה הלונדונית. לאחר שהמלחמה הסתיימה הוא הוחלף על ידי לזלי נייטון בתחילת עונת 1919/1920, אך למרות זאת המשיך לעבוד בארסנל כאחראי על חדר ההלבשה וכמאמן תחת הרברט צ'פמן. ברנרד ג'וי, !Forward Arsenal (עמוד 26‏), Phoenix House, 1952 (ISBN 0-600613-44-5) ג'יימס מק'יואן, באתר WorldFootball.net מאמני נוריץ' סיטי
הונג קונג במשחקים האולימפיים

הונג קונג משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952). מאז נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980), בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. אף שהונג קונג אינה מדינה עצמאית (עד 1997 הייתה מושבה בריטית ומאותה שנה היא אזור מנהלי מיוחד ברפובליקה העממית של סין), יש לה ועד אולימפי נפרד, ולכן שלחה גם משלחת נפרדת, שלא הייתה חלק מהמשלחת הבריטית או מהמשלחת הסינית. הספורטאית ההונג קונגית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית הייתה השייטת לי לאי שאן, שזכתה במדליית זהב באולימפיאדת אטלנטה (1996) בתחרויות בדגם מיסטרל. בטקס חלוקת המדליות נוגן ההמנון הבריטי. באולימפיאדת סידני (2000) הסתפקה לי במקום השישי, ובאולימפיאדת אתונה (2004) במקום הרביעי. באתונה בלטו ספורטאים הונג קונגים אחרים, טניסאי השולחן קו ליי צ'ק ולי צ'ינג, שזכו במדליית כסף. תחרויות הרכיבה של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערכו בהונג קונג, אך הרוכבים ההונג קונגים לא הגיעו להישגים גבוהים. להישג הגבוה ביותר במשחקים אלה הגיע הגולש צ'אן קינג יין, שהתחרה בדגם ניל פרייד, וסיים במקום השישי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה רוכבת האופניים לי ואי-סזה במדליית ארד בקיירין. נבחרת הגברים בטניס שולחן סיימה במקום הרביעי במשחקים אלה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה לי ואי-סזה במקום השישי בספרינט ובמקום השביעי בקיירין. גולש הניל פרייד צ'ון לאונג מייקל צ'נג סיים במקום השמיני ונבחרות הטניס שולחן הודחו שתיהן ברבע הגמר. הונג קונג משתתפת גם באולימפיאדות החורף מאז אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), אך לא הגיעה בהן להישגים משמעותיים. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: הונג קונג במשחקים הפאראלימפיים הונג קונג במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא הונג קונג במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר פדרציית ענפי הספורט והוועד האולימפי של הונג קונג (אורכב 20.12.2008 בארכיון Wayback Machine) "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-26 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-26 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)