laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אניטה קר

אניטה ז'אן קר (לבית גרילי; 13 באוקטובר 1927 – 10 באוקטובר 2022) הייתה זמרת, מעבדת, מלחינה, מנצחת, פסנתרנית ומפיקה מוזיקלית אמריקאית. היא הקליטה והופיעה עם קבוצת ההרמוניה הקולית שלה בנאשוויל, לוס אנג'לס ואירופה. 1965: האלבום We Dig Mancini זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של הרכב ווקאלי". 1965: האלבום Southland Favorites של ג'ורג' בוורלי שיי, לו תרמה רביעיית אניטה קר, זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הגוספל או הדתית הטובה ביותר (מחזמר)". 1966: הסינגל "A Man and A Woman" זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של הרכב ווקאלי". 1970: האלבום The Anita Kerr Singers Reflect on the Hits of Burt Bacharach & Hal David זכה בפרס אדיסון. 1976: האלבום Gentle as Morning הועמדה לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע מעורר ההשראה הטוב ביותר". 1976: האלבום Walk a Little Slower זכה בפרס GMA Dove בקטגוריית "אלבום הגוספל הטוב ביותר של השנה על ידי אמן לא-גוספל". 1977: האלבום Precious Memories הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע מעורר ההשראה הטוב ביותר". אתר האינטרנט הרשמי של אניטה קר (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אניטה קר בוויקישיתוף אניטה קר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אניטה קר, באתר AllMusic (באנגלית) אניטה קר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אניטה קר, באתר Discogs (באנגלית) Anita Kerr, www.anitakerr.com Louis Nunley Obituary - Nashville, TN, Dignity Memorial (באנגלית) Obituary for Dorothy Ann Dillard at Gorman-Scharpf Funeral Home, Inc., www.gormanscharpf.com (באנגלית)
דייוויד קולינס (מעצב פנים)

דייוויד קולינס (באנגלית: David Collins;‏ 1 במרץ 1955 – 17 ביולי 2013) היה אדריכל אירי שהתמחה בעיצוב פנים של ברים ומסעדות בלונדון. דייוויד קולינס נולד בדבלין, אירלנד ב-1 במרץ 1955. הוא למד אדריכלות בבית הספר לארכיטקטורה ברחוב בולטון בדבלין. הוא הקים את סטודיו דייוויד קולינס, משרד לעיצוב פנים שבסיסו בלונדון, ב-1985. אחד מעיצובי הפנים הראשונים שלו היה לה טאנטה קלייר (אנ') של השף פייר קופמן בצ'לסי. לאחר מכן עיצב את מסעדת הארוויס (אנ') של השף מרקו פייר וייט ב-1988. מאוחר יותר, הוא עיצב את מלון סנט פנקראס, מסעדתו של השף מרקוס ורינג (אנ') במלון סנט פנקראס רנסאנס. מסעדה נוספת של ורינג שהוא עיצב הייתה הבלו בר בבלגרביה. הוא המשיך ותכנן את וולסלי (אנ'), מלון דלאוני, ג'יי שיקי, בראסרי זדל, קולברט, גורדון רמזי ברויאל הוספיטל רואד, ורחוב נובו ברקלי. הוא גם עיצב עבור ג'ימי צ'ו, אלכסנדר מקווין והרודס. בנוסף לכך, הוא תכנן את הצ'ארלס (אנ'), בניין דירות באפר איסט סייד בניו יורק. בנוסף לכך, הוא היה חבר קרוב של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה: הוא עיצב את דירותיה בלונדון ובניו יורק והיא השתמשה בפואמה שכתב כבסיס לשירה הידוע "Drowned World/Substitute for Love" משנת 1998, שעליו קיבל קרדיט לכתיבה משותפת. לעיצוב ולאסתטיקה של דייוויד קולינס הייתה השפעה עצומה, שהייתה חלק ממה שהוביל אותו להיבחר לרשימת AD100 לשנת 2012. מגזין Simon Mills of Wallpaper* אמר כי "אין זה מוגזם לומר שמהפכת המסעדות והמלונאות בלונדון בשני העשורים האחרונים לא הייתה זהה בלעדיו". קולינס נפטר בלונדון ב-17 ביולי 2013 ממלנומה שלושה שבועות בלבד לאחר שאובחן. ספר שקולינס עבד עליו פורסם לאחר מותו במאי 2014 והסטודיו חגג 35 שנה להיווסדו ב-2020. דייוויד קולינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Condé Nast, David Collins's Architecture and Design, Architectural Digest, ‏2013-06-30 (באנגלית אמריקאית) David Collins: Designer of some of London's finest bars and, The Independent, ‏2013-07-18 (באנגלית) Condé Nast, London's Great Interior Designer David Collins Dies, British Vogue, ‏2013-07-17 (באנגלית בריטית) Satow, Julie (2014-03-07). "Higher Prices Migrate to Far Upper East Side". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-15. "The Tribute: Madonna on Mr David Collins". David Collins (Obituary), The Telegraph, 17 July 2013 Condé Nast, 2012 AD100: David Collins Studio, Architectural Digest, ‏2012-01-01 (באנגלית אמריקאית) David Collins Studio | Wallpaper, wallpaper.com (באנגלית) David Collins, ABCDCS: David Collins Studio, Assouline, 2014, ISBN 978-1-61428-229-7. (באנגלית) Daven Wu last updated Contributions from Lauren Ho, David Collins Studio celebrates 35 years in the business, wallpaper.com, ‏2020-10-12 (באנגלית)
ריק נואלס

ריצ'רד רייט נואלס ג'וניור (באנגלית: Richard Wright Nowels Jr.) הוא פזמונאי, מפיק מוזיקלי, רב-נגן ומעבד אמריקאי. הוא היה שותף לכתיבה והפקה של למעלה מ-90 להיטים ואלבומים לאמנים שונים. אותם הלהיטים והאלבומים נמכרו ביותר מ-250 מיליון עותקים. בשנת 2020, הוא נכנס להיכל התהילה של כותבי השירים. בשנת 1985, סטיבי ניקס הקליטה את השיר "I Can't Wait" של נואלס בלוס אנג'לס, והעניקה לריק את הקרדיט הראשון שלו בכתיבת השירים וההפקה שלו. מאוחר יותר הוא התבקש להפיק את אלבומה של ניקס, Rock a Little, לצד ג'ימי איובין. האלבום יצא לאור ב-1986 והכיל חמישה שירים בהפקתו של נואלס. "I Can't Wait" הגיע בשיאו למקום ה-16 במשך שבועיים במצעד הבילבורד הוט 100 והוא אחד מארבעת הסינגלים היחידים של ניקס שנכנסו למצעד שירי הדאנס קלאב. ב-1987 הפיק נואלס את אלבומה של בלינדה קרלייל, Heaven on Earth. האלבום כלל גם ארבעה שירים שנכתבו על ידי נואלס, כולל "Heaven Is a Place on Earth" ו-"Circle in the Sand" שהגיעו למקום הראשון ולמקום השביעי בהתאמה, במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 1989 הפיק נואלס גם את אלבומה השלישי של בלינדה קרלייל Runaway Horses. נואלס כתב 6 מתוך 10 השירים, כולל "Leave a Light On" שהגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הרביעי בממלכה המאוחדת. נואלס היה שותף לכתיבת השירים באלבום של סלין דיון, Falling into You, שזכה בפרס גראמי לאלבום השנה ב-1997. בזמן שנואלס היה בניו יורק לרגל טקס פרסי גראמי ב-1997, הוא פגש את מדונה במהלך מסע קניות בבארניז. מאוחר יותר היא בילתה עם ריק במשך שבועיים באולפן שלו בהוליווד הילס. יחד הם כתבו את "The Power of Good-Bye", "Little Star" ו-"To Have and Not to Hold", כולם נכללו באלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light. Ray of Light זכה באלבום הפופ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי לשנת 1998, שם הודתה מדונה לנואלס מהבמה במהלך נאום הקבלה שלה. האלבום זכה גם בעטיפת האלבום הטובה ביותר, בהקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר ובקליפ הקצר הטוב ביותר. בשנת 2014, נואלס ומדונה שיתפו פעולה שוב בשיר, "Beautiful Scars", עבור אלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart. מדיה וקבצים בנושא ריק נואלס בוויקישיתוף ריק נואלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריק נואלס, באתר ספוטיפיי ריק נואלס, באתר AllMusic (באנגלית) ריק נואלס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריק נואלס, באתר Discogs (באנגלית) ריק נואלס, באתר SecondHandSongs Mariah Carey, The Neptunes, & Rick Nowels Will Be Inducted Into The 2020 Songwriters Hall Of Fame, Genius (באנגלית) ShieldSquare Captcha, www.songfacts.com Holden, Stephen (1986-02-09). "HIGH-GLOSS POP ALBUMS FLOURISH ONCE AGAIN". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-15. TOM PETTY AND THE HEARTBREAKERS MOVE IN SPIRITED TRACKS, Chicago Tribune Stevie Nicks - Rock a Little Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2023-04-15 Belinda Carlisle | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com "39th Annual GRAMMY Awards (1996)", www.grammy.com Rick Nowels Interview - Hit Songwriter, Producer, And Musician, www.songwriteruniverse.com, ‏2015-06-11 (באנגלית אמריקאית) Hits of the World Madonna: The ‘Ray of Light’ Cover Story, ‘Madonna Chooses Dare’ L. A. Times Archives, General Categories, Los Angeles Times, ‏1999-02-25 (באנגלית אמריקאית) Madonna – Beautiful Scars, נבדק ב-2023-04-15
קיץ (שיר)

"קיץ" הוא שיר של כרמלה גרוס ואגנר, שיצא בשנת 1995 ונכלל באלבומם השני עיוור בלב ים. ערן צור כתב את המילים לשיר, ויובל מסנר הלחין אותו. צור ביצע בין היתר את השיר יחד עם שלומי שבן בנפרד ובהשתתפות רונה קינן, ועם גבע אלון. צור כתב את השיר על אהבה נכזבת: שרתי לה את השיר החדש שנכתב בשבילה והיא התרגשה, היא בכתה, והיא הייתה יפה מאוד. חשבתי שעשיתי את העבודה, שנגעתי בעומקים שלה, ברצון העתידי לאימהות. ״את יכולה להיות האמא של הבן שלי,״ שרתי. מהר מאוד התברר שלא הבנתי, ודמעותיה נבעו מהידיעה שהיא אף פעם לא תצליח לאהוב אותי כפי שאני אוהב אותה. למחרת היום היא הודיעה לי שבינינו זה נגמר. הייתי על הקרשים. לא הפנמתי אז שהשיר שנולד לי מאוד משמעותי, ואני עומד לבצע אותו בהופעות שלי מאז ועד בכלל. השיר הופיע בגרסה מחודשת באלבומו של צור "פרפרי תעתוע", ולאחר מכן במהדורה המיוחדת של עיוור בלב ים משנת 2022. יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וטען כי קיץ הוא ”אחד השירים הדרמטיים המפעימים של ערן צור מהאלבום "עיוור בלב ים" של להקת "ערן צור-כרמלה גרוס וגנר" שיצא ב- 1995.” ערן צור ושלומי שבן - קיץ | מתוך 'חי בגימל' - שלומי שבן מארח, נבדק ב-2023-04-15 ערן צור, רונה קינן, שלומי שבן, פתאום נהיה קיץ, סינגלים,סינגלים חדשים, יוסמיוסיק, מוסיקה ישראלית, יובל מסנר, באתר yosmusic.com, ‏2013-07-10 ערן צור מארח את גבע אלון במועדון בארבי - קיץ, נבדק ב-2023-04-15 Facebook, www.facebook.com
קוואנט

האם התכוונתם ל... קוואנט (מגזין) – ירחון מדע פופולרי רוסי לפיזיקה ולמתמטיקה מרי קוואנט – מעצבת אופנה ואייקון אופנה בריטית פריץ קוואנט – צייר ומעצב גרמני אבי דה קוואנט – חלילנית הולנדית קוונטום (פירושונים)
מומיות (סרט)

מומיות (באנגלית: Mummies, בספרדית: Momias) הוא סרט קולנוע ספרדי בהנפשה ממוחשבת בשפה האנגלית משנת 2023. הסרט, בבימויו של חואן ז'סוס גרסיה גלוצ'ה, נעשה על פי תסריט של חוויאר לופז בארירה וג'ורדי גאסול, וסיפור מאת גאסול. בעיר תת-קרקעית, המומיות של מצרים העתיקה קמות לתחייה וממשיכות לנהל חיים רגילים. הן נבדלות מאנשים חיים רק כאשר הן מוארות באור חזק. בעיר המומיות שולט הפרעה. בתו, הנסיכה נפר, מואסת בחיים המשעממים בארמון המלוכה וחולמת להיות זמרת. לרוע מזלה, היא משודכת בטעות לתוט, נהג מרוצים מהולל לשעבר, וכיום מטפל באחיו הקטן סקהם. גם נפר וגם תוט לא מרוצים מהשידוך, אולם נאלצים לקבל אותו בלית ברירה. אלא שאז, טבעת הנישואים שלהם נגנבת בידי לורד קרנבי, ארכאולוג בריטי חסר מצפון, והם נאלצים לצאת למסע אל לונדון של המאה ה-21 כדי להחזיר אותה. ג'ו תומאס - תות אלינור טומלינסון - נפר קארינה פאסיאן - נפר (שירה) סיליה אימרי - אמא קרנבי יו בונוויל - לורד סילבסטר קרנבי שון בין - פרעה שקה - אד סנטיאגו ווינדר - סקהם דן סטרקי - דני אוליבר לידרט - זמר ראשי באופרה "אאידה" רייצ'ל אדדג'י - זמרת ראשית באופרה "אאידה" אורי זלצמן - תות אלונה אלכסנדר - נפר שיר כהן - סקהם צביקה פורמן - סילבסטר קרנבי דן שצברג - פרעה / דניס גדי לוי - דני / כומר אורלי קטן - אמא קרנבי דדי זהר - אד / רמדס אורנה כץ - אוסי לורה שופוב - אאידה עידן זילברמן - מנהל במה טליה ברקאי תומר קאופמן ספיר רון ארגמן אליאור בן חמו אתר האינטרנט הרשמי של מומיות (באנגלית) "מומיות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מומיות", באתר AllMovie (באנגלית) "מומיות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מומיות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה מייבסקי

משה מייבסקי (1935 - ד' בסיוון ה'תשע"ו, 6 באוקטובר 2016) היה פוליטיקאי חרדי ישראלי, כיהן כראש המועצה המקומית אופקים בין 1962 ל-1969 וכראש המינהלת המקומית קריית ארבע בין 1976 ל-1978. נולד בברית המועצות ב-1935 לשבתי ורחל, משפחה המשתייכת לחסידות סלונים. עלה לארץ עם משפחתו בגיל שנה, והתגורר בתל אביב. למד בישיבה קטנה בתל אביב, בישיבת היכל התלמוד ובישיבת בית אברהם - סלונים אצל רבי שלום נח ברזובסקי. שרת בגרעין הנח"ל החרדי "סנה', ולאחר מכן המשיך לתפקיד פיקודי בקבע. השתחרר לאחר שש שנות שירות צבאי. לאחר שחרורו למד בתיכון ערב של בני עקיבא, שם הכיר את רעייתו. לאחר נישואיו התגורר בבאר שבע, והחל בפעילות מפלגתית בסניף המפד"ל בעיר. ביוני 1962 התמנה על ידי שר הפנים לראש המועצה המקומית אופקים כנציג המפד"ל, לאחר שנציגי מפא"י החרימו את מליאת המועצה משלא קיבלו בה רוב. בבחירות של שנת 1965 עמד בראש רשימת המפד"ל שזכתה ל-5 מנדטים, והוא נבחר לראשות המועצה. בבחירות של 1969 מייבסקי לא התמודד. בבחירות 1973 התמודד שוב, ורשימת המפד"ל בראשותו זכתה ב-3 מושבים, לעומת 5 מושבים למערך. ב-1968 החל לעבוד כמנהל כוח אדם במפעל הטקסטיל אופ-אר באופקים. בשנים 1976–1978 כיהן כראש מינהלת קריית ארבע (הגוף שקדם למועצה המקומית). המשיך לכהן כחבר המועצה המקומית שנים נוספות לאחר מכן. באחרית ימיו התגורר בירושלים, בה נפטר ב-ד' בסיוון ה'תשע"ו, 6 באוקטובר 2016. נקבר בהר הזיתים. היה נשוי ואב לשמונה. שמעון כהן, קריית ארבע נפרדת מראש המועצה הראשון, באתר ערוץ 7, 13 ביוני 2016 חיים פיקרש, משה מייבסקי משקם עיירה, הצופה, 21 בספטמבר 1962 המועצה הממונה באופקים לא משקפת את הרכב האוכלוסיה, דבר, 1 ביוני 1962 מפא"י מחרימה את מועצת אופקים, על המשמר, 3 ביוני 1962 שלמה גבעון, אופקים: היריבים נערכים ל"סיבוב שני", מעריב, 11 בספטמבר 1973 ילקוט הפרסומים 1987, עמ' 811 - 812 משולם עד, ראש מועצת אופקים ויתר על משכורתו אך שומר על תפקידו, דבר, 30 באוקטובר 1968 חנן שלאין וטל שחף, שילנסקי למתנחלי חברון: נפנה את בוש לתנ"ך, מעריב, 8 במרץ 1991 משה מייבסקי, באתר Gravez מנחם תלמי, בדרך לחברון, מעריב, 1 באוקטובר 1976
אוקרטלקום

אוקרטלקום (ברוסית: Укртелеко́м) היא חברת תקשורת אוקראינית המספקת שירותי טלפון ואינטרנט. החברה הוקמה ב-1991 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת במדינה, כאשר משרד התקשורת האוקראיני החזיק ב-92% ממניות החברה. ב-2007 תוכנן להפריט את החברה, אך המהלך נדחה ל-2011, אז נמכרה החברה לאוליגרך רינאט אחמטוב באמצעות חברת האחזקות שלו SCM. זו אחת מהחברות הגדולות באוקראינה ונסחרת בבורסת קייב. לחברה 9 מיליון מנויים. מטה החברה בקייב. מדיה וקבצים בנושא אוקרטלקום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוקרטלקום (באוקראינית) אוקרטלקום, ברשת החברתית פייסבוק אוקרטלקום, סרטונים בערוץ היוטיוב
בנג'מין אבוט דיקסון

בנג'מין אבוט דיקסון (באנגלית: Benjamin Abbott Dickson;‏ 18 בדצמבר 1897 - ‏ 14 בפברואר 1976) היה קולונל בצבא ארצות הברית, אשר שימש כקצין מודיעין במהלך מלחמת העולם השנייה. התפרסם בעיקר כמי שחזה את מתקפת הפתע הגרמנית שהחלה את הקרב על הבליטה. דיקסון נולד בספרינגפילד, מסצ'וסטס לטרייסי קמפבל דיקסון ואיזבלה קנדריק דיקסון (לבית אבוט) ב-18 בדצמבר 1897. אביו, טרייסי, היה בריגדיר בצבא ארצות הברית. לדיקסון היה אח גדול אחד, טרייסי קמפבל דיקסון ג'וניור, שהיה גם הוא קצין בצבא ארצות הברית. בנג'מין דיקסון המשיך את המסורת המשפחתית, וב-1916 החל ללמוד באקדמיה הצבאית וסט פוינט. בתקופה זו, זכה דיקסון לכינוי "הנזיר" שדבק בו עד סוף הקריירה הצבאית שלו. ב-1918 הוא סיים את לימודיו והוצב בגבול מקסיקו. לאחר מכן נשלח לרוסיה כדי לסייע לחלץ חיילים צ'כים שנותרו בארץ לאחר סיום מלחמת האזרחים הרוסית. לאחר שובו מרוסיה, החל ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והשלים תואר בהנדסת מכונות. באוקטובר 1940 הוא חזר לשירות פעיל, ועם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, הוא מונה לקצין המודיעין הראשי של הגנרל עומר בראדלי. הוא נלווה אל בראדלי במהלך המערכה בתוניסיה, ועד מהרה נודע כאיש מודיעין יעיל ויסודי. באחת הפעמים הוא נפצע כאשר יצא בעצמו לאסוף מידע בחזית. כמו כן, הוא היה אחד הקצינים האמריקניים הבודדים שהייתה להם גישה לשידורי אולטרה בבלצ'לי פארק. מנגד, הוא נודע גם כרואה שחורות וזהיר יתר על המידה. באוגוסט 1944 הועבר בראדלי לפקד על קבוצת הארמיות ה-12, ודיקסון הועבר לשרת את קורטני הודג'ס שמונה כמחליפו בתפקיד הארמייה הראשונה. תחת פיקודו של הודג'ס, הוא השתתף בקרבות בחזית המערבית. בדצמבר 1944, האמינו מרבית הגנרלים של בעלות הברית שהצבא הגרמני הובס הלכה למעשה, וכניעתה של גרמניה היא עניין של זמן ותו לא. דיקסון, יחד עם עמיתו הבריטי קנת סטרונג, האמינו שלצבא הגרמני נותרו עתודות גדולות, והם ינצלו אותם בקרוב לצורך מתקפת נגד גדולה במערב. ב-10 בדצמבר הגיש דיקסון את דו"ח "אומדן מודיעין G-2 מס' 37" אשר בו הזהיר מפני המתקפה הקרבה. הדו"ח זכה להתעלמות. ב-14 בדצמבר הגיש דיקסון דו"ח נוסף אשר בו חזר והזהיר מפני המתקפה הקרבה, ואף הצביע על מיקומה - יער הארדנים. לאחר מכן, יצא לחופשה בפריז כדי לחגוג את יום הולדתו. יומיים לפני כן, ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפה שהפכה לקרב על הבליטה. כשנודע לדיקסון על כך, הוא עזב את פריז ומיהר חזרה לחזית. דיקסון המשיך לשרת בחזית המערבית עד סיום המלחמה. הוא עזב את הצבא ב-19 בנובמבר 1945. לאחר פרישתו, הוא התגורר בביתו שבדבון, פנסילבניה, עד מותו ב-14 בפברואר 1976. בסרט "יום לפני הכניעה", דיקסון מכונה דניאל קיילי, והוא מגולם בידי הנרי פונדה. בנג'מין אבוט דיקסון (באנגלית) בנג'מין אבוט דיקסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליאס קורנליוסן

אליאס קורנליוסן (בנורווגית: Elias Corneliussen‏; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה קונטר-אדמירל בצי הנורווגי אשר שימש כמפקד הצי הנורווגי במהלך רוב מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה. קורנליוסן נולד בכריסטיאנה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא היה בנם של אנדראס מרטין קורנליוסן (1852-1916) וקלרה ת'ין (1856-1936). ב-1899 הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים וב-1905 סיים את לימודיו והתגייס לצי הנורווגי. בין 1909-1913, הוא שירת במועצה הימית של משרד ההגנה, ובין 1913–1922 למד באקדמיה הימית של הצבא המלכותי. הוא התקדם בסולם הדרגות של הצי המלכותי, אולם ב-1940 נכבשה נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, וקורנליוסן נמלט לבריטניה. ב-1941 הוא מונה למפקד הצי הנורווגי הגולה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, קורנליוסן סייע לבנות מחדש את הצי הנורווגי. בסוף שנת 1945 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה - מקביל לרמטכ"ל. עם זאת, כבר ב-31 במאי 1946, הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא. אליאס קורנליוסן, באתר הביוגרפיה הנורווגית אליאס קורנליוסן באתר Store norske leksikon
גיל מקיני

גיל מקיני (באנגלית: Gil McKinney; נולד ב-5 בפברואר 1979) הוא שחקן אמריקאי. מקיני נולד ביוסטון, ב-2003 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט ההמשך של סרט האימה ג'יפרס קריפרס, ב-2004 הופיע בסרט הקומדיה השחורה "Elvis Has Left the Building", ב-2006 שיחק את אחד התפקידים הראשיים בסרט האימה הטינה 3. בטלוויזיה גילם את הרופא ד"ר פול גריידי בסדרה הרפואית ER, הוא הופיע במספר פרקים של דרמת הספורט "Friday Night Lights", הוא שיחק את אריק, הנסיך של אריאל בת הים בסדרה עד עצם היום הזה. ב-2011 דיבב במשחק הווידאו L.A. Noire. גיל מקיני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גיל מקיני, באתר AllMovie (באנגלית) גיל מקיני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גיל מקיני, באתר Discogs (באנגלית)
STS-75

STS-75 הייתה המשימה ה-19 של מעבורת החלל קולומביה. המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין Tethered ולבצע ניסויים בתחומים שונים. מפקד המשימה - ארצות הברית אנדרו אלן טייס - ארצות הברית סקוט הורוביץ מומחה משימה 1 - ארצות הברית ג'פרי הופמן מומחה משימה 2 - איטליה מאוריציו קלי מומחה משימה 3 - שווייץ קלוד ניקולייה מומחה משימה 4 - ארצות הברית/קוסטה ריקה פרנקלין צ'אנג-דיאז מומחה מטען - איטליה אומברטו גווידוני השיגור בוצע ב-22 בפברואר 1996 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי. המטרה העיקרית הייתה הצבה במסלול של מערכת Tethered Satellite System שפותחה על ידי סוכנות החלל האיטלקית. ניסיון קודם בוצע במשימה STS-46 ולא הצליח. המטרה הייתה להציב את המערכת במרחק של כ-21 ק"מ מהמעבורת. כאשר המרחק הגיע ל-19 ק"מ כבל קישור נתקע ונשבר לאחר 5 שעות. החללית עצמה נותרה במסלול. הדבר איפשר להמשיך בביצוע מחקרים מתוכננים והתקבלו נתונים רבים. ניסויים נוספים היו קשורים בעיקר לחקר חוסר משקל. בנוסף לכך בוצעו ניסויים בתחומים שונים. בטיסה זו הוחלפה מערכת הפעלה של מחשב המעבורת והוא עבד תחת מערכת לינוקס. הצוות עבד ב-2 משמרות. ג'פרי הופמן וסקוט הורוביץ ממוצא יהודי חלקו אותו מקום שינה והצמידו למיטה מזוזה. המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-6 במרץ 1996. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-75 בוויקישיתוף סיכום המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה
לודייק מרולד

לודייק מרולד (בצ'כית: Luděk Marold;‏ 7 באוגוסט 1865 – 1 בדצמבר 1898) היה צייר ומאייר צ'כי, הידוע בעיקר בזכות הפנורמה שלו המתארת את קרב ליפאני, שנערך ב-1434. זהו הציור הגדול ביותר בצ'כיה, ולו ביתן משלו בגני התערוכה Výstaviště. הוא נולד מחוץ לנישואין וקיבל את שם המשפחה של אמו. אביו, שהיה קצין בצבא שנהרג בשנה שלאחר מכן במהלך מלחמת אוסטרו-פרוסיה ואמו מתה שש שנים מאוחר יותר. תשע השנים הבאות לחייו אינן מתועדות ברובן, ככל הנראה ניסה להיכנס לבית הספר לצוערים, אך נכשל בבחינות. בגיל שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות, אך למד רק שנה וגורש. לימודיו התחדשו שנרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, במינכן, שם מדריכיו היו לודוויג פון לופץ וניקולאוס גיזיס. כשהיה שם, הוא החליף רעיונות עם ציירים צ'כים אחרים כמו מיקולש אלס ואלפונס מוכה. הצלחותיו המקצועיות הראשונות הגיעו כמאייר עבור מספר מגזינים גרמניים וצ'כיים. במהלך תקופה זו החל לסבול מקדחת שיגרון ולכן שב לפראג בשנת 1887, שם עבד בסטודיו של מקסימיליאן פירנר וערך פרסומים ל"איגוד מאנס החדש לאמנויות יפות", בראשות על ידי חברו הוותיק מיקולש אלס. שנתיים לאחר מכן, הוא קיבל מלגה ממלכתית ללימודים בפריז, שם מצא משרה בסטודיו של פייר-ויקטור גאלנד. בשנת 1891 הוא התחתן. בשנה שלאחר מכן, לאחר מותו של גאלנד, הוא ויתר על המלגה שלו כדי להפוך לאמן עצמאי. הוא המשיך ליצור איורים לכתבי עת וספרים של סופרים צ'כים וקיבל מדליית זהב בתערוכה במינכן בשנת 1892. מאוחר יותר אימץ את סגנון האר נובו והחל לקבל הזמנות לפוסטרים. בשנת 1895, הוא נבחר כחבר ב"האקדמיה הצ'כית לאמנויות ולמדעים". ב־1897 חזר לפראג, שם הציע ליצור לתערוכה פנורמה ענקית של קרב ליפאני, שהתרחש ליד פראג במאה ה-15. הצעתו התקבלה ולאחר שערך סקיצות של שדה הקרב, הוא החל לעבוד עליה בתחילת 1898. הוא שיתף פעולה עם קארל רשקה (1861–1918), צייר הנוף ואצלב יאנסה, האמן תיאודור הילשר (1866–1930). הפנורמה הוא ציור ענק: גובהו 11 מטרים ואורך 95 מטרים. ללחץ להשלמת העבודה הענקית הזו על פי לוח הזמנים הייתה השפעה קטלנית על בריאותו השברירית ממילא והוא מת זמן קצר לאחר שהוצגה הפנורמה ב-1898. רטרוספקטיבה גדולה של עבודתו נערכה בשנה שלאחר מכן. שלושה רחובות נקראו על שמו; בדצ'ין, קלדנו ופראג. שוק הביצים בפראג יושב על כורסה נהג הכרכרה מודעת פרסום על מדרגות המבצר החדש מדיה וקבצים בנושא לודייק מרולד בוויקישיתוף כתבי לודייק מרולד בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Rodon - knihovna, umění, hudba, fotogalerie, www.rodon.cz V. Kratinová: "Marold Luděk". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 6, Austrian Academy of Sciences,
קרנר

האם התכוונתם ל... אישים אוטו קרנר – משפטן ופוליטיקאי אמריקני אלפרד קרנר – כדורגלן ומאמן אוסטרי יוסטינוס קרנר – סופר, משורר, רופא ומחבר ספרי רפואה גרמני משה קרנר – תאודור קרנר – פוליטיקאי אוסטרי תאודור קרנר (סופר) – משורר וחייל גרמני שונות גביע קרנר - שם קודם של גביע המדינה בכדורגל לנוער קרן קרמר
ואצלב יאנסה

ואצלב יאנסה (בצ'כית: Václav Jansa; ‏ 22 באוקטובר 1859 – 29 ביוני 1913) היה צייר ומאייר נוף צ'כי, הידוע בעיקר בזכות צבעי המים שלו את העיר העתיקה בפראג. יאנסה נולד בכפר סלטיניצה. כשהיה עדיין ילד, הוריו נשכרו כמשרתים עבור יוהאן יוזף, הרוזן הרברשטיין. (1854–1944), והם עברו לסולאני, במחוז ליטומז'יץ'. כשהיה שם, הוא היה חניך אצל סוחר, אבל צייר כתחביב. בסופו של דבר, הוא הצליח להתקבל לאקדמיה לאמנויות יפות, פראג, שם למד אצל אנטונין להוטה. מאוחר יותר, הוא עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, וינה, שם מדריכיו היו אדוארד פון ליכטנפלס ולאופולד קרל מולר. לאחר זמן שהיה כצייר בפראג, החל לטייל, ועבד בעיקר בדרום בוהמיה ובקרקונושה. הוא גם סיפק איורים מגזינים. בשנים 1894–1895, יחד עם קארל ויטזסלב מאשק ו-וויטצ'ק ברטונק, הוא עבד על ציור מונומנטלי בעיצובו של מיקולש אלס. הוא נקרא ("טבח הסקסונים ב-Hrubá Skála, לזכר ניצחון צ'כי במאה ה-"13) בגודל ב-8.5 על 10 מטרים. הוא גם היה אחד מכמה אמנים ששיתפו פעולה ביצירת פנורמה של קרב ליפאני, שתוכנן על ידי לודק מרולד, שגובהה 11 מטר ואורכה 95 מטר. באותה תקופה החלה עיריית פראג לפתח מחדש חלקים מהעיר העתיקה (Staré Město) והגטו היהודי. הוקמה ועדה ליצירת תיעוד המבנים ורישומם, אלה שהיו מיועדים להריסה. בהתאם לכך, "איגוד מאנס לאמנויות יפות" העסיק את יאנסה לצייר כמה שיותר באזור. במהלך שנות ה-90 המאוחרות, הוא הפיק למעלה מ-150 צבעי מים המתארים את העיר העתיקה והעיר החדשה. רבים מהם פורסמו בצורת ספר ב-1908 וב-1911. מדיה וקבצים בנושא ואצלב יאנסה בוויקישיתוף Brief biography IPAC: Cosmotron Bohemia, s r o- www.cosmotron.cz, Jansa, Václav, 1859-1913, ipac.svkkl.cz (ב־) Miloš Pistorius, Praha v Díle V. Jansy, (catalog) City of Prague Museum, 1981 Digitální knihovna Kramerius, ndk.cz Stará Praha, Beaufort publishers, 1938, Complete text online @ the Kramerius Digital Library
ארתור בלוק

ארתור בלוק (באנגלית: Arthur Blok;‏ 19 במרץ 1882 – 14 באוקטובר 1974) היה מהנדס חשמל בריטי שכיהן כנשיאו הראשון של הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל בחיפה בשנים 1924–1925. בלוק נולד בהורנסי, צפון לונדון, ולמד בבית הספר אוון. הוא היה בוגר הנדסת חשמל ביוניברסיטי קולג' לונדון, והיה עוזרו האישי של פרופסור ג'ון פלמינג. בלוק היה המנהל האדמיניסטרטיבי הראשון של הטכניון בחיפה, אז בארץ ישראל המנדטורית, בין השנים 1924–1925. הוא הוחלף בתפקיד על ידי מרדכי הקר. הוא מונה לקצין במסדר האימפריה הבריטית ב-1945, וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון ב-1972. בלוק נפטר ב-14 באוקטובר 1974, בגיל 92, בלונדון. נשיאי הטכניון, באתר הטכניון Encyclopaedia Judaica: Year book. אנציקלופדיה יודאיקה. 1982. רובינשטיין, ויליאם; ג'ולס, מייקל (2011). The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History. הוצאת שפרינגר. ISBN 9780230304666 – via Google Books. יאנג, אלק דייוויד (1986). The Technion and Future Developments in Civil Aviation. אוניברסיטת לידס – via Google Books. נפטר ארתור בלוק - מנהלו הראשון של הטכניון, מעריב⁩, 16 אוקטובר 1974, באתר הספרייה הלאומית Light and Lighting and Environmental Design. Illumiating Engineering Society. 1974 – via Google Books. ערך זה הוא קצרמר בנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.