laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכלול התאולוגיה

מכלול התאולוגיה (בלטינית: summa theologiae, או סומה תאולוגיה) היא יצירה שחוברה במאה ה-13 על ידי התאולוג הנוצרי תומאס אקווינס. ביצירה מבצע תומאס סינתזה וניתוח באופן מלא ושלם של אמיתות התורה הקתולית. הסומה היא יצירתו הגדולה ביותר של תומאס, ושנים רבות לאחר מותו המשיכה להשפיע על תאולוגים נוצריים, למעשה עד ימינו אנו. לקראת סוף חייו, תומאס אקווינס הרבה בכתיבה תאולוגית. הסומה תאולוגיה היא אחד מחיבוריו המפורסמים והמשפיעים ביותר. תומאס התחיל לכתוב את החיבור כאשר לימד ברומא, בשליחותו של המסדר הדומיניקני. אולם תומאס נפטר בטרם הספיק להשלים חיבור זה. הוא מבסס את החיבור על כתביו ומחשבתו של אריסטו. דבר זה הוא מהפכני, כיוון שיש כאן קבלה של רעיונות ממקורות פגניים[דרוש מקור: מה עם כתבי אפלטון? הנוצרים קיבלו את כתבי אריסטו לאחר טיפול בהם על ידי מוסלמים ויהודים: "כופרים" ולא "פגנים"]. כתבי אריסטו לא היו נפוצים במערב עד המאה ה-12 והסיבה לכך הייתה הרעיונות הפגניים המובאים בהם, שלא עלו בקנה אחד עם הנצרות. אולם תומאס היה נכון לקבל רעיונות אלו. הוא מסביר זאת באופן ישיר למדי ו"פותר את הבעיה" (לפחות עבורו, ולא לכנסייה הקתולית), באומרו שכיוון שהאל ברא את הכל - את הטבע ואת התבונה האנושית - בלתי נמנע להגיע למסקנות דומות בחיפוש אחר האמת, בין אם זה דרך הכנסייה, התנ"ך או הוגה פגני. היצירה מורכבת מ-38 חלקים, הדנים ב-631 שאלות, ובהן כ-3,000 סעיפים . תומאס בחר בשיטת דיון סכולסטי. שיטת דיון זו היא בעלת מבנה ברור החוזר על עצמו במהלך כל החיבור. הדיון מתחיל בשאלה כלשהי, לדוגמה: "האם האל קיים?" ; "האם ניתן לתאר את האל במילים?" וכדומה. התשובה הראשונית היא "נראה שלא" או "נראה שכן". ולכך מובאים טיעונים לוגיים המחזקים את התשובה. לאחר שסיים למנות את הטיעונים הללו, תומאס אקווינס מבצע "מהפך" בתשובתו, ומספק הסבר אחר, הפוך מתשובתו הראשונה. בשלב זה הוא מתחיל לסתור את הטענות הראשונות לפי הסדר שמנה אותן. לבסוף תומאס מסיים בקביעה חד-משמעית כלשהי המסכמת ומיישבת את הקונפליקט בנושא הנדון. השפה בה כתובה יצירת "הסומה תאולוגיה" היא פשוטה למדי, כזו שיכולה להיות מובנת גם לאנשים הפשוטים ביותר שחיו בתקופתו של תומאס. הדבר ברור לאור היותה של הסומה תאולוגיה כספר לימוד לסטודנטים לתאולוגיה . חלק מהספר מוקדש לנושא ההצדקה לפעולה לוחמתית. אקווינס פיתח את הגותו של אוגוסטינוס וקבע שעבור שלום נדרשים ערך החסד וערך הצדק, ושלעיתים נדרשת הפעלת כוח למען עשיית צדק וכאמצעי להשגת שלום. לפי מסקנתו של אקווינס נדרשים שלושה תנאים ל"מלחמה מוצדקת" סמכות ריבונית, עילה מוצדקת, וכוונה ראויה. אחד הדברים שמשמשים "עילה מוצדקת" היא פעולת תגמול. מדיה וקבצים בנושא מכלול התאולוגיה בוויקישיתוף טקסט הסומה תאולוגיה (באנגלית) קישור לספר של אורה לימור "בין יהודים לנוצרים" (בעברית) מכלול התאולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אורה, לימור, בין יהודים לנוצרים: יהודים ונוצרים במערב אירופה עד ראשית העת החדשה. (תל אביב: הוצאה לאור האוניברסיטה הפתוחה, 1997-תשנ"ח), עמ' 182 Sparks, Kenton L. God's Word in Human Words: An Evangelical Appropriation of Critical Biblical Scholarship. Grand Rapids, Mich: Baker Academic, 2008. P.29 לימור, בין יהודים לנוצרים, עמ' 183 • לימור, בין יהודים לנוצרים. עמ' 183 • victor white in Davies, Brian. Aquinas's Summa Theologiae: Critical Essays. Lanham, Md: Rowman & Littlefield Publishers, 2006.p.20 רפאל בן לוי, ‏להשיב את הצדק למלחמה, השילוח, 13, פברואר 2019
פאג'ון

פַּאג'וֹן (בקוריאנית: 파전) הוא מאכל קוריאני. הפאג'ון הוא מאכל העשוי מבלילה של ביצים, קמח ובצל ירוק, ורכיבים נוספים שאינם קבועים: פירות ים (דיונון, צדפות או חסילונים), בשר בקר, בשר חזיר או קימצ'י. פאג'ון המכיל פירות ים מכונה האמול פאג'ון (해물파전). סוג נוסף של פאג'ון, דונגלה פאג'ון (동래파전) נקרא על שם אזור הסמוך לפוסן. פאג'ון זה מכיל אורז, קמח אורז, ביצים, גוצ'וג'אנג, בצלצלים, בשר בקר, צדפות וחסילונים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחרות העל בלונדון 2012

תחרות העל בלונדון 2012 הייתה הרביעית במסגרת תחרויות העל בלונדון, בירת אנגליה. התחרות, שהתקיימה בין התאריכים 1 בדצמבר ל-10 בדצמבר 2012, נערכה בשיטת ליגה וכללה שמונה סיבובים. בתחרות זו שבר מגנוס קרלסן את שיא כל הזמנים בנקודות מד הכושר בו החזיק גארי קספרוב במשך 13 שנים. מגנוס קרלסן - רב אמן נורווגי המדורג במקום ה-1 בעולם בשחמט עם 2848 נקודות במד כושר (נכון לנובמבר 2012). לבון ארוניאן - רב אמן ארמני המדורג במקום ה-2 בעולם בשחמט עם 2815 נקודות. ולדימיר קראמניק - רב אמן רוסי, המדורג במקום ה-3 בעולם בשחמט עם 2795 נקודות, אלוף העולם בשחמט בין השנים 2000 ל-2007. וישוואנתן אנאנד - רב אמן הודי בשחמט ואלוף העולם דאז. אנאנד מדורג במקום ה-6 בעולם עם 2775 נקודות. היקארו נקמורה - רב אמן אמריקאי, המדורג במקום ה-13 בעולם בשחמט עם 2753 נקודות, ובמקום הראשון בארצות הברית. לוק מקשיין - רב אמן אנגלי, המדורג במקום ה-29 בעולם בשחמט עם 2713 נקודות. השחקן האנגלי החזק ביותר. מייקל אדמס - רב אמן אנגלי, המדורג במקום ה-33 בעולם בשחמט עם 2710 נקודות. יהודית פולגאר - שחקנית הונגרית בדרגת רב אמן לגברים, המדורגת במקום ה-41 בעולם בשחמט עם 2705 נקודות. השחקנית החזקה ביותר אי פעם. ג'ון גויין - רב אמן אנגלי, המדורג במקום ה-112 בעולם בשחמט עם 2644 נקודות. אתר האינטרנט הרשמי של תחרות העל בלונדון 2012 (באנגלית) דיווח על הסיבוב הראשון וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית)י דיווח על הסיבוב השני וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב השלישי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב הרביעי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב החמישי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב הששי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב השביעי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב השמיני וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) דיווח על הסיבוב התשיעי וניתוח המשחקים, באתר theweekinchess (באנגלית) [1] [2] [3] [4] [5] [6] [7] [8] [9]
רני גילת

רני גילת (נולד ב-1970) הוא קדר ואמן קרמיקה ישראלי. בין השנים 1993–2005 היה גילת בעל מעבדת צילום מקצועית וחנות צילום בתל אביב-יפו אשר שרתה בעיקר לקוחות מקצועיים. בשנת 2006 החל בלימודי קרמיקה במחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל בירושלים. פרויקט הסיום שלו כלל גופים גדולים, עשויים באבניים, שהוצגו כ"צלמיות" מודרניות. בעשור השני של המאה ה-21 החל גילת ליצור את מרבית יצירותיו בפורצלן, בטכניקה של שימוש באובנים. בעבודותיו הוא משלב בעבודתו צביעה בעזרת מלחים, המדגישה את מבנה הכלי. בשנת 2012 הנחה את "פרויקט גילת", קבוצה של חובבים מטעם "הועד למלחמה באיידס", עמה יצר פיסול קרמי בטכניקות שונות. לצד עבודות קדרות זו הוא יוצר גם יצירות אמנות לא שימושיות, העוסקות ביחס שבין האובייקט למסורת האמנות והאומנות. גילת היה בעבר שותף בגלריית של קואופרטיב הקרמיקאים "רוח כדים" בירושלים וכיום הוא מציג מעבודותיו בגלריה השיתופית "שלוש שלושים", בתל אביב-יפו. 2017 - פורצלן ועוד, 8 ביפו, גלריה לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו 2018 - שִׁתּוּךְ, גלריה B.Y5, תל אביב-יפו. 2006 - "כלי פרי כלי", מוזיאון מטולה 2007 - "כלי פרי כלי", גלריית חנקין, חולון 2010 - "אגרטל עכשיו", בית האמנים, תל אביב-יפו 2010 - "חיבור נגיעה", משכן לאמניות הבמה, תל אביב-יפו 2011 - תערוכת קרמיקה בינלאומית, פסטיבל גנגג'ין (Gangjin), קוריאה 2012 - "חומר חיובי", בית בנימיני, תל אביב-יפו [קטלוג] 2013 - "חומר זוכר", הביאנלה ה-7 לקרמיקה, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו [קטלוג] 2013 - "2013/ סל צריחה(הקישור אינו פעיל)", בית בנימיני, תל אביב-יפו 2014 - "המשתה", בית בנימיני, תל אביב-יפו 2015 - "החומר הלבן, פיסול עכשווי בפורצלן", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע 2015 - In House, בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו 2015 - "להפוך את הקערה על פיה", שלוש שלושים, גלריה לקרמיקה, תל אביב-יפו 2016 - רטוב/שרוף - הביאנלה השמינית לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו 2018 - לא הכל זהב, המבשלה לאמנויות הקרמיקה, קריית טבעון. 2010-2006 - תואר ראשון בעיצוב קרמי וזכוכית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים 2010-2012 - תואר שני באמנות בינתחומית, הפקולטה לאמנויות, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב-יפו. החל משנת 2004 - מלמד בסטודיו פרטי בתל אביב-יפו 2014-2012 - פורצלן ושריפות מיוחדות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים 2012 - קורס פורצלן, קדרות ומשטחים, בית בנימיני, תל אביב-יפו. פרס קרן מנדל לאמנות 2012 - מלגת AIDASHED לסדנה בינלאומית בגבעת חביבה. אתר האינטרנט הרשמי של רני גילת רני גילת, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
משי (תרנגול)

תרנגול משי הוא גזע תרנגול מבוית. המאפיין העיקרי של גזע המשי הוא ניצוי רך כשל פלומת אפרוח. רכות זו מזכירה רכות של בד משי, ומכאן שמו. התיעוד הכתוב המוקדם ביותר הידוע של תרנגול משי מגיע מכתביו של מרקו פולו, אשר במהלך מסעותיו באסיה במאה ה-13 תיאר תרנגול פרוותי. אין בנמצא מידע מדויק על מקום מוצאו של גזע המשי, אך מספר כתובים מצביעים על סין העתיקה, דרום-מזרח אסיה, הודו ואף האי ג'אווה שבאינדונזיה. אוליסה אלדרובנדי, חוקר טבע איטלקי, כתב בשנת 1599 על תרנגול "הלבוש בפרווה המזכירה פרוות חתול שחור". הגזע יובא לאירופה ככל הנראה על ידי סוחרים שעברו בדרך המשי או בנתיבים ימיים, והוכר רשמית בצפון אמריקה בשנת 1874. פרט לייחודיות הנוצות שלו, לתרנגול המשי מספר מאפיינים נוספים המייחדים אותו מיתר גזעי התרנגולים המבויתים: הצבע האופייני של העור ורקמות הבשר שלו הוא כחול-אפור כהה, תנוכי אוזניו כחולים, וכן יש לו חמש אצבעות בכל כף רגל, בעוד ליתר גזעי התרנגולים יש רק ארבע. תרנגול המשי נפוץ בצבעים שחור, לבן, חום-צהבהב (buff), אפור וכחול. לעוף זה קיימת גם גרסת בנטם מוקטנת, שממדיה כשני שלישים מממדי הגזע המקורי. תרנגולי המשי ידועים במזגם הרגוע, השלו והכנוע. לפיכך, המשי הוא אחד מגזעי התרנגולות המתאימים ביותר לגידול כחיית מחמד. במקרים מסוימים, תרנגולי משי אף לא יתנגדו לאדם שינסה להרימן. תרנגולות המשי ידועות כדוגרות מעולות וכאמהות נאמנות. בשל-כך, נהוג להשתמש בתרנגולות משי כאומנות לביצים מופרות ולאפרוחים של תרנגולות מגזעים אחרים. אפרוחים שגדלו בקרב אומנת מגזע משי נוטים להיות רגועים בבגרותם, ביחס לתרנגולים אחרים מאותו הגזע, וזאת משום שגדלו בקרבת אם רגועה ושקטה. מאפייניו השונים של תרנגול המשי עוררו שאלה אם הוא עונה להגדרה של עוף כשר ואם מותר לאכלו ולאכול את ביציו. הנטייה בקרב פוסקי ההלכה היא להחמיר בשאלה זו, בעיקר מכיוון שכשרות עופות מבוססת על מסורת רציפה של אכילת העופות האלה, ואין מסורת רבת שנים לאכילת תרנגול משי.. על פי פסיקת הרב מחפוד עוף זה כשר. מדיה וקבצים בנושא משי בוויקישיתוף פסק הלכה של הרב אשר וייס באתר תבונה.
באר עינות ניסנית

באר עינות ניסנית הוא שמה של באר עתיקה מהתקופה הנאוליתית הנמצאת ליד צומת כביש הגישה למושב היוגב. זוהי אחת הבארות הקדומות ביותר שנתגלו עד כה בארץ ישראל. הבאר היא חלק מאתר ארכאולוגי הנקרא "עינות ניסנית" השוכן על שוליו המערביים של עמק יזרעאל משני צידי כביש 66, הכביש מיקנעם למגידו, מצפון מערב לתל מגידו. בשנת 2003 נערכה באתר חפירת הצלה ונתגלה אתר רב-תקופתי. בשנת 2012 נערכה באתר חפירת הצלה נוספת מטעם רשות העתיקות בראשותו של יותם טפר, בה התגלתה הבאר. הבאר מיועדת לשימור כאתר ארכאולוגי. על פי ממצאי החפירה, הבאר היא בעומק של 8 מטר עם פתח סגלגל בקוטר של 1.3 מטר. חלקה העליון הסמוך לקרקע בנוי מאבני גוויל בגודל בינוני בגובה מטר, חלקה התחתון של הבאר בעומק 7 מטר חצוב בסלע. הבאר נחצבה עד מפלס מי התהום. הבאר נחשפה במרכזו של מפלס חיים, והייתה כנראה חלק מיישוב חקלאי קדום. על פי הבאר נמצאו שתי אבנים גדולות שהצרו את פתחה. הממצאים שנמצאו במפלס החיים ליד הבאר ובתוכה כוללים להבי צור בעלי שינון עמוק ששימשו כנראה לקציר אשר על פי הארכאולוגים הם אופייניים לתרבות הירמוכית. בנוסף נמצאו ראשי חץ וכלי אבן, וחומר אורגני הכולל עצמות בעלי חיים. בתחתית הבאר נמצאו עצמות של אישה וגבר. במפלסי החפירה השונים לא נמצאו כלי חרס, העדרם הביא את החופרים להשערה שהבאר והיישוב סביבה התקיימו בתקופה הנאוליתית קדם קרמית ג' (האלף השביעי לפנה"ס). בכוונת החופרים לבצע בדיקות תיארוך פחמן-14 לממצאים האורגניים שהתגלו בתוך הבאר, על מנת לתארך אותה בדיוק רב יותר. באר מתקופה זו מעידה על יכולת ארגונית של תושבי היישוב ועל ידע בהידרולוגיה וגאולוגיה שאפשרו את חפירתה. בארץ ישראל נמצאו שתי בארות נוספות מהתקופה הנאוליתית, אחת באתר הטבוע עתלית-ים המתוארכת לתקופה הנאוליתית הקדם-קרמית ג', ובאר מאוחרת במקצת, מהתרבות הירמוכית של התקופה הנאוליתית הקראמית באתר שער הגולן. מדיה וקבצים בנושא באר עינות ניסנית בוויקישיתוף שלמה פיוטרקובסקי, באר מהקדומות בעולם נחשפה ב'עינות ניסנית', באתר ערוץ 7, 8 בנובמבר 2012 נחשפה באר מים נדירה, מהקדומות שנתגלו בעולם: שימשה את החקלאים הראשונים של עמק יזרעאל (נובמבר 2012) באתר רשות העתיקות זיו ריינשטיין, באר מים מהעתיקות בעולם נחשפה בעמק יזרעאל, באתר ynet, 8 בנובמבר 2012 יותם טפר, ‏עינות ניסנית (צומת היוגב) - דוח סופי, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 119, 8 בנובמבר 2007 תקציר ההרצאה על גילוי הבאר בכנס חפירות ומחקרים בצפון הארץ, אוניברסיטת חיפה 2012 יוסף גרפינקל, שער הגולן - אמנות קדומה בעמק הירדן, הוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בשיתוף מוזיאון התרבות הירמוכית ע"ש יהודה רות בקיבוץ שער הגולן, והמכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, 2002, 184 עמ'.
היפה והגלדיאטור

היפה והגלדיאטור (באיטלקית: Gladiatori di Roma) הוא סרט הנפשה איטלקי משנת 2012 בבימויו של איג'יניו סטראפי. הסרט הופץ בישראל ב-14 בפברואר 2013. את הסרט הפיקה חברת ההנפשה האיטלקית "Rainbow S.p.A", שידועה בהפקת הסדרה "מועדון ווינX". טימו הגלדיאטור הלא מוצלח הצעיר אומץ על ידי הגנרל קרינו, וגדל באקדמיה המפורסמת ביותר לגלדיאטורים שברומא, אבל טימו לא קורץ מאותו חומר ממנו עשויים גלדיאטורים. כל שברצונו לעשות הוא להסתובב עם חברים שלו ולהימנע מהאימונים הקשים של אביו החורג. כשטימו פוגש את לוסילה המקסימה, הוא מחליט לשנות את חייו כדי להראות לה את הגיבור החבוי בו. דרך כישופים ואימונים נוראיים של דיאנה המאמנת, טימו צריך להפוך לגלדיאטור הגדול של כל הזמנים בשביל להראות ללוסילה מי הוא באמת. אף שהסרט נקרא במקור "Gladiatori di Roma" ("גלדיאטורים מרומא") הוחלט בישראל לקבוע לו שם אחר. בעמוד הפייסבוק של החברה המפיצה פורום פילם התבקשו הגולשים להציע שמות לסרט בעברית, ולבסוף נבחר השם "היפה והגלדיאטור". טימו הגלדיאטור (ג'ון שווב/תובל שפיר) לוסילה היפה (ג'ו וייט/אליאנה תדהר) דיאנה המאמנת (פלמיניה פגרוטי/דנה פרידר) קורונה (גלן ורג'/יורם יוספסברג) קציוס (בעברית: סער בדישי) פריסקה (בעברית: טלי בן-יוסף) וליה (בעברית: בת חן סבג) קסיו (טים בקמן/תום שוורצברג) שלום שמואלוב אתר האינטרנט הרשמי של היפה והגלדיאטור "היפה והגלדיאטור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היפה והגלדיאטור", באתר AllMovie (באנגלית) "היפה והגלדיאטור", באתר אידיבי "היפה והגלדיאטור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אצטדיון אזאדי

אצטדיון אזאדי (בפרסית: استاديوم آزادی) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם במערב טהראן שבאיראן. האצטדיון מכיל 90,000 מקומות ישיבה והוא הגדול במדינה. האצטדיון משמש את נבחרת איראן במשחקי הבית שלה. כמו כן, הוא משמש כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל אסתקלאל טהראן ופרספוליס. האצטדיון הוא חלק ממתחם הספורט אזאדי הכולל גם מספר מגרשי אימונים, וכן שטחים גדולים של דשא האצטדיון נחנך במסגרת חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית. ב-1974 אירח האצטדיון את משחקי אסיה. בעבר נקרא האצטדיון "אריאמהר" (آریامهر, מילולית: "האור של הארים"), שהיה תוארו של מוחמד רזא שאה פהלווי, אך השם שונה לאחר המהפכה האיראנית ב-1979. ב-2002 החלה באצטדיון סדרת שיפוצים שבמסגרתה הותקנו 35,000 מושבים ביציעים התחתונים, המשטח נזרע מחדש והותקנה מערכת חימום תת-קרקעית. התקנת המושבים גרמה להפחתת תכולת האצטדיון מ-100,000 ל-90,000 מקומות. השיפוצים הושלמו ב-2003 וב-2004 הותקן מסך טלוויזיה עצום שהחליף את לוח התוצאות הישן. המסך, שגודל שטח התצוגה שלו הוא 104 מ"ר, הוא אחד הגדולים בעולם. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון אזאדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון אזאדי
Kites

עפיפונים (באנגלית: Kites) הוא שיר מאת האל האקאדיי ולי פוקריס בביצוע להקת סימון דופרה והצליל הגדול (אנ') מסוג בלדה פסיכדלית שהיה להיט בשנת 1967. חברי הלהקה, האחים שולמן, שלא אהבו את עיבוד השיר, פרשו ממנה לאחר זמן מה על מנת להקים את להקת ג'נטל ג'ייאנט. הגרסה המקורית של השיר הוקלטה על ידי שלישיית ה Rooftop Singers ב-1967. השיר הוקלט באולפני אבי רוד ומשלב בין כלי הנגינה מכונת רוח, מלוטרון, ויברפון וגונג, וכן דקלום בסינית מפי השחקנית הבריטית-סינית ידידת הלהקה, ג'קי צ'ן. בשיר פונה הדובר לאהובתו ומבטיח לה שאם לילותיה יהיו חשוכים, ידאה לחלונה על גבי עפיפון לבן כשלג (snow white kite) ויזרע בשמיים ירח וכוכבים של נייר וכתובת שתאמר "אני אוהב אותך". השיר דורג במקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי בשלהי 1967. להקת נקמת הטרקטור הקליטה גרסה עברית לשיר ("עפיפונים") בתקליט הבכורה שלה ב-1990. מידע על השיר "Kites" באתר AllMusic אודות הלהקה מילים ואקורדים מילים לגרסת נקמת הטרקטור בעברית תורגם השם באותה עת כ"סימון דופרה והקול הגדול"
מתתיהו בן תאופילוס

האם התכוונתם ל... מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) – כהן גדול בבית המקדש השני בזמן שלטון הורדוס מתתיהו בן תאופילוס (השני) – כהן גדול בבית המקדש השני בזמן פרוץ המרד הגדול
אתנחתא

האם התכוונתם ל... קונצרט אתנחתא – סדרת קונצרטים ותיקה המתקיימת בתיאטרון ירושלים בהפקת קול המוזיקה בית אתנחתא – מרכז סיוע ודיור זמני לבני נוער בשכונת תלפיות בירושלים אתנחתא - אחד מטעמי המקרא אתנחתא - מוסף של העיתון בשבע
ישנן בנות

"ישנן בנות" הוא שיר שכתב יורם טהרלב ללחן של יאיר רוזנבלום, לתוכנית העשרים של להקת הנח"ל "הנחלאים באים, הנחלאים באים" בשנת 1967. השיר בוצע על ידי בנות להקה, כשהסולנית הייתה שולה חן. השיר מתאר בצורה הומוריסטית את עולמן של בנות קלות דעת, צרות אופקים והמוניות; והוא כתוב כמו לא מעט שירים אחרים של טהרלב - בגוף ראשון נקבה, כאשר הדוברת מתיימרת לא להיות כמו אותן בנות ומתנהגת בסוף בדיוק כמותן ("אני קוראת זאת עד הסוף אבל יודעת שזה בלוף"): ... ישנן בנות, ישנן בנות אשר קוראות ללא בושה את השטויות ב"לאישה" וזה, אם תשאלו אותי, כל עולמן התרבותי. ... "ישנן בנות" הוקלט בשנת 1994 על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. את השיר הקליטה במסגרת האלבום אומפטמפה (1994), והוא יצא לאור כסינגל השלישי מתוכו לאחר יציאתו של "נוסעת לפטרה" כסינגל השני. השיר יצא לאור באוקטובר 1994 ובמרוצת השנים נכלל באלבום האוסף, דיווה – האוסף (1998). השיר זכה להצלחה ארצית רבה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'. "ישנן בנות" הוא חידוש קצבי לשיר של להקת הנח"ל משנת 1967. הוא מתאר בצורה הומוריסטית בנות קלות דעת שמושכות את כל הגברים לכאורה. מבצעת השיר, מסבירה שהיא לעומת אותן הבנות אינה כזו ("אבל אני – איני כזאת"). החידוש (בעיבודו של עופר ניסים) כולל קטע ממארש צה"ל, כאשר מהגרסה המקורית הושמטו חלק מהבתים וסדרם השתנה. בריאיון לפנאי פלוס שאירע בינואר 1995 הצהירה אינטרנשיונל: "אני ועופר ניסים חיפשנו שירים לאלבום החדש שלי, ושמענו את האלבומים של להקת הנח"ל. מכל השירים, 'ישנן בנות' היה הטוב ביותר. זה שיר כל כך יפה, התאהבתי בו מיד. לא רק כיוון שיש לו מנגינה גדולה, אלא גם בגלל המילים הנפלאות המבטאות את הסיפור שלי בדיוק". "ישנן בנות" הפך ללהיט ארצי והגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ה. בכתבה שהתפרסמה בראש אחד באוגוסט 1994 נכתב: "דנה שינתה מעט את המלים והוסיפה כמה גניחות לשיר. עופר נסים, המנהל המוזיקלי והאישי של דנה, ומי שהוציא את הגרסה החדשה, הוסיף אקורדיון והמנון של מצעד צבאי. כשהיא שרה 'אבל אני איני כזאת' אנחנו בהחלט יכולים להאמין לה, אבל כשהיא שרה 'אני צנועה בדרך כלל ואיש אליי אינו נטפל' אנחנו יכולים בהחלט לא להאמין לה". בינואר 2014 עלתה בערוץ 24 סדרה בכיכובה של אינטרנשיונל, "ישנן בנות"; שמה של הסדרה נגזר משמו של השיר. במופע "ארץ ישראל המתחדשת" (1996), ביצעה אינטרנשיונל את השיר עם שולה חן, הסולנית בגרסה המקורית. בנוסף, נכלל באלבום "יש מסיבה ישראלית" (2005). "ישנן בנות" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "ישנן בנות" באתר שירונט השיר "ישנן בנות" המקורי - באתר של יורם טהרלב ישנן בנות - בביצוע להקת הנח"ל באתר יוטיוב ישנן בנות (שיר), באתר Dana International community נוסעת לפטרה, באתר Dana International community דיווה - האוסף, באתר Dana International community ישנן בנות – פזמונט, באתר pizmonet.co.il ישנן בנות עם דנה אינטרנשיונל - העונה הראשונה לצפייה ישירה | makoTV, באתר mako הביצוע המשותף, סרטון באתר יוטיוב
מגנטו

מגנטו (Magneto) הוא רכיב במערכת ההצתה המספק פולסים חשמליים למצת של מנועי בעירה פנימית, בעיקר מנועים קטנים של אופנועים, מכסחות דשא ומסורי בנזין וכן במטוסים קטנים, בדומה לפולס שאותו מספק הסליל (קויל) במנועי מכוניות. במטוסים יש, בדרך כלל, שני מצתים לכל בוכנה, שכל אחד מהם מופעל על ידי מגנטו משלו. יתירות זו מבטיחה שרידות במקרה של תקלה במגנטו אחד, וכן מספקת הצתה טובה יותר. המגנטו מבצע את הפעולות שמבצעים הדינמו, ה-contact breaker והסליל גם יחד. מדיה וקבצים בנושא מגנטו בוויקישיתוף מגנטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ק ויילד

ג'ק ויילד (באנגלית: Jack Wild; ‏30 בספטמבר 1952 - 1 במרץ 2006) היה שחקן קולנוע אנגלי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1968 על תפקידו בסרט "אוליבר!". ויילד נולד בעיירה רוייטון שבמחוז מנצ'סטר רבתי למשפחה ממעמד הפועלים והעביר את רוב ילדותו בעיירה האנסלואו שבמערב לונדון. התגלה לראשונה בתור כישרון ביחד עם אחיו ארתור על ידי סוכן כישרונות, ווילד ואחיו לוהקו הופיעו ביחד במחזמר "אוליבר!". בשנת 1968 זכה ווילד בתפקיד העבריין הצעיר דודג'ר בגרסתו של קרול ריד למחזמר המצליח. ויילד בן ה-16 היה מועמד על ההופעה לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. לאחר שהפך לכוכב קולנוע צעיר פנה ויילד לטלוויזיה והופיע לראשונה בארצות הברית בתוכנית הילדים "בר-זנב וחבריו", בתמורה לשכר של מיליון דולרים. שיחק בנוסף גם בסרט הקאלט "מלודי" בתפקיד הילד הבעייתי אורנסשואו ובסרט הרפתקאות "רובין הוד: נסיך הגנבים". בנוסף להיותו שחקן, הקליט ויילד בצעירותו 3 אלבומים "The Jack Wild Album" באדיבות חברת התקליטים "קפיטול רקורדס", "Everything's Coming Up Roses" ו"A Beautiful World". ויילד החל לשתות ולעשן באופן תדיר מגיל 12 ובגיל 21 כבר הצטייר כאלכוהוליסט ואובחן כחולה סוכרת. התמכרויותיו הקשות של ויילד למעשה גמרו את קריירת המשחק שלו כבר בגיל 24 והרסו את חיי הנישואים שלו עם אשתו השחקנית גיינור ג'ונס. בשנת 1988 החל ויילד תהליך גמילה שהצליח להחזיר אותו לתלם ולמספר הופעות קולנועיות וטלוויזיוניות קצרות. בשנותיו האחרונות עבד ויילד בעיקר כשחקן תיאטרון. ויילד נאבק כ-6 שנים במחלת סרטן חלל הפה שבמהלכן נאלץ לכרות את מיתרי הקול ואת הלשון. בשל הניתוחים לא היה יכול לתקשר עם סביבתו ועם אשתו השנייה השחקנית קלייר הארדינג. ויילד נפטר ב-1 במרץ 2006 מהמחלה שנגרמה כתוצאה מאלכוהול ועישון מרובה. נקבר בבית הקברות "טודיגנטון פריש" שבמחוז בדפורדשייר, מזרח אנגליה. מדיה וקבצים בנושא ג'ק ויילד בוויקישיתוף ג'ק ויילד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ק ויילד, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ק ויילד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ק ויילד, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ק ויילד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ק ויילד, באתר Discogs (באנגלית) ג'ק ויילד, באתר Genius ג'ק ויילד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מתתיהו בן תאופילוס (הראשון)

מתתיהו בן תּאוֹפילוֹס (הראשון) היה כהן גדול בבית המקדש השני, הכהן הגדול החמישי בזמן שלטון הורדוס. מייסד משפחת הכהונה הגדולה בית קתרוס. בשנת 5 לפנה"ס, לאחר שגילה את דבר ניסיון הרעלתו, האשים הורדוס את אשתו, מרים בת הכהן הגדול שמעון בן ביתוס, שידעה על כך והסתירה זאת ממנו. בתגובה, הדיח את אביה ממשרתו ומינה לכהונה הגדולה את מתתיהו בן תאופילוס, בן למשפחה ירושלמית. לדעת דניאל שוורץ, מתתיהו היה כנראה נשוי לאחותם של שלושה כהנים גדולים בני ביתוס: שמעון, יועזר ואלעזר; ובניהם של מתתיהו ואשתו היו שמעון קנתרס, אליהועיני קנתרס, ויוסף קיפא, שהיו גם צאצאי בית ביתוס. בזמן כהונתו, ביום הכיפורים, מנע מעצמו מתתיהו לשרת ככהן, בהיותו טמא כבעל קרי, ומסיבה זאת מינה ליום אחד כהן אחר למלא את מקומו בכהונה הגדולה: ”למתתיה הכוהן נראה בחלום בלילה שלפני הצום שנזדווג (לאשה), ומשום כך לא יכול לשרת ככוהן, וכיהן אתו יוסף בן עלים קרובו”. פסילתו זו של מתתיהו מלשמש בכהונה, היא כנראה הסיבה לחוק, לפיו 7 ימים לפני יום הכיפורים "מתקינין לו (לכהן-גדול) כהן אחר תחתיו, שמא יארע בו פיסול" וגם משתדלים שלא ירדם בליל הכיפורים. לאחר פרשת הריסת נשר הזהב, מתנת הקודש שתלה הורדוס לקישוט מעל השער הגדול של בית המקדש, הדיח הורדוס בשנת 4 לפנה"ס את מתתיהו מהכהונה הגדולה כמי שאשם באופן חלקי באירוע ומינה במקומו את יועזר, אחי אשתו, מרים בת הכהן הגדול. אשמתו של מתתיהו באירוע הייתה אחריותו ככהן הגדול על שוטרי המקדש, שנכשלו בהגנה עליו. להבדיל ממתתיהו בן תאופילוס (השני), הכהן הגדול בזמן פרוץ המרד הגדול. פרופ' יוסף קלוזנר, היסטוריה של הבית השני, כרך ד, שיעור 8, פרק 2, עמוד 163. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ד, פסקה ב, סעיף 78. דניאל שוורץ, אגריפס הראשון, נספח שלישי: על בית בייתוס וייחוסו של שמעון קנתרס, עמ' 202–203. תלמוד ירושלמי, סדר מועד, מסכת יומא, דף ה, עמוד א; פרק א, הלכה א; תלמוד ירושלמי, סדר מועד, מסכת מגילה, דף יד, עמוד א; פרק א, הלכה י. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ו, פסקה ד, סעיפים 166-165. משנה, סדר מועד, מסכת יומא א. פרופ' יוסף קלוזנר, היסטוריה של הבית השני, כרך ד, שיעור 8, פרק 2, עמוד 165. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ו, פסקה ד, סעיפים 164, 167. ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיר השטלק

שיר השַׁטְלָק (בצ'צ'נית: Шатлакхан Илли, תעתיק עברי: שַׁטְלַקָן אִילִּי, תעתיק אנגלי: Şatlaqan Illi) הוא המנון הרפובליקה הצ'צ'נית ברוסיה. כותב ההמנון הוא חוֹדְשִׁי אָחְמָד קַדִירוֹב והמלחין הוא עוּמָאר בֶּקְסוּלְטָאנוֹב. האזנה לפזמון (ברוסית) מילות הפזמון (ברוסית ובצ'צ'נית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.