laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עקדת יצחק (סיגל)

עקדת יצחק (באנגלית: Sacrifice of Isaac) הוא פסל מעשה ידי הפסל היהודי-אמריקאי ג'ורג' סיגל שנוצר בשנת 1973. הפסל מוצג בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו של מוזיאון תל אביב לאמנות. בשנת 1973, ממש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הזמינה קרן תל אביב לספרות ואמנות מסיגל את הפסל. סיגל השתמש באנשים חיים כמודלים לפסליו ועטף אותם בתחבושות גבס כך שנוצרה תבנית שאותה ניתן לצקת בחומר או להשאירה להתקשות. האמן פנה לידידו הפסל הישראלי מנשה קדישמן וביקש ממנו לבוא ולשמש מודל לפסל יחד עם בנו. קדישמן נזכר: "אני הייתי אברהם ובן היה יצחק. ג'ורג' התקשה מאוד למצוא את התנוחה הנכונה של הזרוע המניפה את המאכלת, תנוחה שתבטא את התנגדותו העזה של האב, שנצטווה להעלות את בנו לעולה". הפסל מתאר את יצחק שוכב על האדמה הסלעית ומביט מעלה אל אביו, העומד לידו. האב ספק מביט אל בנו ספק מכונס בעצמו ומאגרף את שתי ידיו, כשהסכין מופנית החוצה. סיגל יצר כאן גלגול מודרני של המיתוס היהודי של עקדת יצחק, והפנה ביקורת כלפי מדיניות פוליטית של הקרבת הבנים בשם המדינה וכלפי רוחות המלחמה של התקופה. לא הייתה זו הפעם היחידה שבה עסק סיגל בעקדת יצחק. בשנת 1977 הזמינה אוניברסיטת המדינה קנט (אנ') שבאוהיו, ארצות הברית, את פסל "אברהם ויצחק". הפסל מנציח טבח של ארבעה סטודנטים בידי חיילי המשמר הלאומי בעת הפגנה נגד מלחמת וייטנאם שנערכה ב-4 במאי 1970 (הטבח בקנט סטייט (אנ')). בפסל זה מתואר יצחק כנער בגיל גיוס, עירום בפלג גופו העליון, כפות בידיו וכורע על ברכיו כשהוא מביט בתחינה אל אברהם, העומד מעליו כשהוא לבוש וסכין אחוזה בידו בהחלטיות. בשנת 1979 דחתה האוניברסיטה את הפסל בטענה שהוא "מתאר אלימות". מאוחר יותר באותה שנה הוא נמכר לאוניברסיטת פרינסטון, וכיום הוא מוצג מחוץ לכנסייה שבקמפוס. השוואה בין שני הפסלים מדגימה כיצד השתמש סיגל באותו נושא כדי להציג רעיון הפוך. במקרה של העקדה הישראלית, האב מוצג כנאבק בכל כוחו בציווי של המדינה לשלוח את בנו אל המוות. תנוחת הגוף של קדישמן כפופה, כתפיו שמוטות, עיניו מושפלות ואגרופיו פונים לאחור. האב האמריקאי, לעומת זאת, מוצג כתוקפני, החלטי; הסכין מופנית קדימה והוא נראה כאילו הוקפא במהלך תנועה אל עבר בנו. סיגל ראה בסיפור עקדת יצחק מיתוס דתי מכונן המבטא גם את חוסר הצדק שבמלחמות כולן. ובמילותיו: "נושא אברהם ויצחק מבטא את הבסיס המוסרי של האמונות של כולם - את מסורות היהדות והנצרות". עקדת יצחק (קדישמן) ערך זה משלב תוכן ממאמרו של נעם טופלברג, עקדת יצחק, ג'ורג' סיגל, באתר עמלנט פייר רסטאני (אנ'), קדישמן; תרגום מצרפתית: אביבה ברק; עריכה אמנותית: מרדכי עומר, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, תשנ"ו 1996, עמ' 202. אברהם ויצחק, באתר אוניברסיטת המדינה קנט (באנגלית). ר' דקל, "עקדת יצחק ביצירתו של ג'ורג' סיגל ומלחמת וייטנאם", מותר 15 (2006), עמ' 143–146.
אניסה מח'לוף

אניסה אחמד מח'לוף (בערבית: أنيسة أحمد مخلوف; ‏1930 – 6 בפברואר 2016) הייתה אשת נשיא סוריה לשעבר, חאפז אל-אסד ואמו של הנשיא הנוכחי בשאר אל-אסד. משפחתו של אביה (אל-מח'לוף) ממחוז לטקיה (מבית ישואות (אנ') שבנפת ג'בלה). לאניסה אח יחיד, מוחמד מח'לוף, ואחות, פאטימה מח'לוף. היא נישאה לחאפז אל-אסד ב-1950, למרות התנגדותו של אביה לנישואין, עקב השתייכות אל-מח'לוף למפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית, בעוד אסד נמנה עם מפלגת הבעת' הערבית הסוציאליסטית. היא מתה ב-6 בפברואר 2016 בדמשק. מדיה וקבצים בנושא אניסה מח'לוף בוויקישיתוף רועי קייס, אימא של בשאר אסד מתה, באתר ynet, 6 בפברואר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא סוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Lane Boy

Lane Boy הוא סינגל מסוגת הרוק האלקטרוני שנכתב על ידי חברי הלהקה האמריקאית Twenty One Pilots. שיר זה הוא חלק מאלבומה הרביעי של הלהקה, Blurryface. השיר הועלה ליוטיוב ב-4 במאי 2015 והופץ כסינגל באמצעות Google Play באותו היום. הווידאו קליפ של השיר הופץ ב-20 ביולי 2015. בראיון ל- Alternative Press אמר טיילר ג'וזף כי כתב את השיר ורצה לדבר על מה שהוא מרגיש ועל תסכוליו, בניגוד למשהו אמנותי והוסיף כי, "אני זוכר שהראיתי את השיר הזה לאנשים מסוימים והם אמרו, 'אני לא חושב שאתה רוצה להגיד את זה ... '"כתוצאה מכך ג'וש דן, המתופף של הלהקה, אמר לו" תגיד את זה. " ג'וזף הצהיר גם במהלך ראיון ל- Fuse שהשיר היה" השיר הזה השיא שבו סוג של לשבור את הקיר הרביעי ואתה יכול לבדוק איך זה באמת להיות אדם נורמלי בעמדה שלנו. " מידע על הסינגל "Lane Boy" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Lane Boy" באתר Discogs סרטון השיר "Lane Boy" באתר יוטיוב Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
מלחמת האזרחים בתימן

האם התכוונתם ל... מלחמת האזרחים של צפון תימן (1962–1970) מלחמת האזרחים בתימן (1994) ההתקוממות השיעית בתימן (2004–2014) ההפיכה בתימן (2011) מלחמת האזרחים בתימן (2014–הווה) ההפיכה בתימן (2015)
אליפות אירופה בג'ודו 2015

אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2015 התקיימה בין התאריכים 24–28 ביוני כחלק מאירועי המשחקים האירופיים שהתקיימו בבאקו שבאזרבייג'ן. במקור הייתה אמורה האליפות להתקיים בגלאזגו שבסקוטלנד, אך במהלך חודש פברואר הודיע איגוד הג'ודו על צירוף התחרות למשחקים האירופאיים. המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בשלוש מדליות – שגיא מוקי הוכתר לאלוף אירופה במשקל 73 ק"ג, אור ששון זכה במדליית הכסף במשקל של מעל 100 ק"ג וירדן ג'רבי זכתה במדליית הארד במשקל 63 ק"ג לנשים. אורן אהרוני, ג'ודו: שגיא מוקי אלוף אירופה, ג'רבי זכתה בארד, באתר ynet, 26 ביוני 2015 אורן קורנפלד‏, אורי ששון הפסיד בגמר אליפות אירופה, וזכה במדליית כסף, באתר וואלה, 27 ביוני 2015
רזיאל

האם התכוונתם ל... אישים: איתי רזיאל – צלם ישראלי אנה בן מרדכי-רזיאל – קצינה משטרה ישראלית אסתר רזיאל-נאור – חברת כנסת ישראלית, אחותו של דוד רזיאל ישי רזיאל – זמר וקריין ישראלי דוד רזיאל – ממפקדי האצ"ל ורדה רזיאל-ז'קונט – פסיכולוגית ישראלית שושנה רזיאל – אשת חינוך ישראלית, אשתו של דוד רזיאל אחר: רחוב רזיאל – רחוב בצפונה של יפו אישים ששמם הפרטי הוא רזיאל רזאל
קומפר

האם התכוונתם ל... מרווין קומפר (Compper) – כדורגלן גרמני לואזה קומפר (Compère) – מלחין צרפתי
סרקומה

סרקומה או בשרומת היא גידול ממאיר שמקורו ברקמת חיבור. הגידול יכול להופיע בכל חלק בגוף ולהתפתח מכל רקמת חיבור. נהוג להפריד בין סרקומה מרקמה רכה כמו סרקומה של השריר (ליומיוסרקומה/רבדומיוסרקומה), השומן (ליפוסרקומה, בעברית: בשרומת שומנית) וכלי הדם (אנגיוסרקומה), לסרקומה של רקמה קשה כמו סרקומה של העצם (אוסטאוסרקומה, בעברית: בשרומת גרמית) או הסחוס (כונדרוסרקומה). בניגוד לגידולים מסוג קרצינומה (גידולים סרטניים ממקור אפיתליאלי) המתאפיינים בתכונות פיזיולוגיות דומות לאיבר במקור, גידולי סרקומה אינם מקבלים את תכונות איבר המקור, תכונה זאת עלולה לעורר קשיים באבחון הגידול הראשוני. סרקומה מהווה כאחוז אחד מכלל הגידולים הסרטניים. מדיה וקבצים בנושא סרקומה בוויקישיתוף סרקומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נבחרת ונצואלה בכדורגל נשים

נבחרת ונצואלה בכדורגל נשים מייצגת את ונצואלה בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של ונצואלה. משחקה הראשון של הנבחרת נערך ב-1991 במסגרת אליפות אמריקה הדרומית הראשונה, שבסופה היא סיימה במקום השלישי. עד היום נחשב הישג זה להישג הטוב ביותר של הנבחרת בכל הזמנים. מאז היא השתתפה עוד חמש פעמים באליפות, אך מעולם לא הצליחה לעבור את שלב הבתים הראשון. בשנת 2014, נבחרת הנערות של ונצואלה הגיעה להישג מרשים, כאשר סיימה במקום הרביעי בגביע העולם עד גיל 17 שנערך בשנת בקוסטה ריקה. שנה לפני כן, היא סיימה כאלופת אמריקה הדרומית לגיל זה. הדירוג הנוכחי של נבחרת ונצואלה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-52 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 51 נמדד לראשונה במרץ 2023, והדירוג הכי נמוך 131 נמדד לראשונה בדצמבר 2012. 1991 - לא העפילה 1995 - לא נרשמה 1999 עד 2015 - לא העפילה 1991 - מקום שלישי 1995 - לא נרשמה 1998 עד 2014 - שלב הבתים מדיה וקבצים בנושא נבחרת ונצואלה בכדורגל נשים בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
הפועל בית שאן

הפועל עירוני בית שאן מסילות היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר בית שאן, המתמודדת בליגה א' צפון. הקבוצה השתתפה בשנות ה-90 בליגה הבכירה. הקבוצה נוסדה בשנת 1953 על ידי דוד זילברט. בתחילת דרכה נקראה הקבוצה הפועל בית שאן/שדה נחום, מפני שהחליפה את הפועל שדה נחום בליגה ב', שהייתה על סף פירוק. הקבוצה שיחקה בליגה ב' עד שנות ה-70, אז עלתה לליגה הארצית (הליגה השנייה אז), בהנהגתם של אבא גינדין, הלל קפלן ואלישע לוי. ב-1984, עם עזיבתו של אלישע לוי, חזרה הקבוצה לליגות הנמוכות, אך כשלוי חזר לאמן אותה בעונת 1989/1990 שבה לליגות הבכירות, בהנהגתם של שחקנים מקומיים כמו איתן טייב, מאיר כהן ושמעון דנן. בעונת 1993/1994 עשתה הקבוצה היסטוריה, והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה. הקבוצה הצליחה לשרוד בליגה 5 עונות. בעונת 1994/1995 נעשה על הקבוצה סרט תיעודי, המתאר את מאמצי ההישארות שלה בליגה הבכירה. "בית שאן: סרט מלחמה" שזכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 1996. בעונת 1997/1998 נאבקו על האליפות בית"ר ירושלים והפועל תל אביב. במחזור הלפני אחרון של העונה, בית"ר שיחקה נגד הפועל בית שאן באצטדיון קריית אליעזר (המשטרה אילצה את הפועל בית שאן להעביר את המשחק לקריית אליעזר כיוון שמגרשה הביתי של בית שאן לא היה יכול להכיל את הכמות הגדולה של אוהדי בית"ר שהייתה צפויה להגיע). בית"ר הוליכה בתוצאה 2–1 במחצית השנייה, אך בדקה ה-86 כבש אלמוג חזן את שער השוויון שהוריד את בית"ר זמנית למקום השני בטבלה. בדקה ה-93, בתוספת הזמן של המשחק, כבשה בית"ר את שער הניצחון מרגליו של אישטוון פישונט. טענות קשות הוטחו כלפי הקבוצה ובעיקר כלפי שחקנה, איתן טייב, מפני שלפני הקרן האחרונה של בית"ר, במצב של 2–2, קשר השחקן את שרוכיו. אמנם הוא הספיק לקום לפני חידוש המשחק, אך זה לא מנע את הביקורות כלפיו. טייב וקבוצתו נחשדו בהטיית תוצאת המשחק, אך לא הוענשו מחמת הספק, ומפני שנמצאו דוברי אמת לאחר בדיקת פוליגרף. אוהדי הפועל תל אביב נטרו טינה במשך שנים להפועל בית שאן על משחק זה. פרשה זו ידועה בשם "משחק השרוכים". מאז אותה עונה החלה הקבוצה להידרדר. בסיום עונת 2006 ירדה הקבוצה לליגה ב' והשלימה ירידה של ארבע ליגות בשמונה שנים. בסוף אוגוסט 2006 התפרקה הקבוצה, וארבע שנים לאחר מכן, הוקמה הקבוצה "הפועל בית שאן מסילות", ממשיכת דרכה של הפועל בית שאן המקורית. בסיום עונת 2012/13 העפילה הקבוצה לליגה א'. את עונת 2016/17 סיימה הקבוצה במקום החמישי והעפילה לפלייאוף העלייה לליגה הלאומית, אך הודחה לאחר הפסד להפועל רובי שפירא חיפה בחצי גמר. שנה לאחר מכן נשרה הקבוצה לליגה ב' לאחר שסיימה את העונה במקום הלפני האחרון. בסוף עונת 2023/24 הקבוצה עלתה לליגה א' הקבוצה משחקת באצטדיון בבית שאן (בצפון-מזרח העיר) שהכיל 4,800 מקומות ונבנה בשנות ה-90. את יציע האצטדיון שממוקם בצד המערבי תכנן האדריכל דני קידר שתכנן גם את אצטדיון עילוט ואת אצטדיון טוטו עכו. צפונית לאצטדיון קיים מגרש אימונים של הקבוצה וקבוצת הנוער. כעת הקהל מושב רק ביציע המערבי שמכיל 3,000 מקומות ישיבה. ישראלאיתן טייב ישראלמאיר כהן ישראלשמעון דנן ישראלניני עשור ארגנטינה קלאודיו קהימי הונגריה לאסלו צה ישראל אלישע לוי ישראל מאיר מליקה ישראל יחיאל צגאי ישראל קובי גנון ישראל גיא דיין ישראל אוהד כהן ישראל אלמוג חזן ישראל גיורא אנטמן ישראל נועם שוהם ישראל שגיא שטראוס לטביה איימנס זייברלינש ניגריה סאם איורינדה זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 261 - 262, הוצאת ישראגול, 2011 הפועל בית שאן, ברשת החברתית פייסבוק הפועל בית שאן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גדעון אברהם, הפועל בית שאן התפרקה, באתר nrg‏, 30 באוגוסט 2006
קיום מצוות בחלל

קיום מצוות בחלל הוא נושא הלכתי שעוסק בהיבטים שונים של קיום מצוות בחלל. רוב המחלוקות של הפוסקים העוסקים בנושא קשורות לקיום המצוות לפי זמן או מקום משום שמצוות רבות תלויות בזמן המתפלל ומקומו, וכן בקשיים לקיים מצוות שונות בתנאי החלל. קיימות בעיות בקיום מצוות הקשורות בזמנים בחלל משום שלא ניתן לדעת מהו הזמן המדויק שנמצאת החללית היות שהחללית כל הזמן בתנועה ומשנה את מיקומה. חלק מהרבנים טוענים כי יש להבחין בין לילה ליום בחלל על פי הארצות הצפוניות. בניגוד לטענתם, רבנים אחרים חושבים, כי יש למדוד את הזמן על פי עשרים וארבע שעות מרגע השיגור מכדור הארץ (על פי השעה המופיעה בשעון, מהמקום ששוגר), שתים עשרה שעות יום ושתים עשרה שעות לילה. לפי מדידה זו ניתן לקיים את המצוות התלויות בזמן. כמו כן, על פי מדידה זו, יש לקיים את המצוות שצריך לקיים ביום, באור (כאשר המעבורת חולפת באזור ששורר בו מקור אור). את המצוות שצריך לקיים בלילה, יש לקיים בחושך (כאשר המעבורת חולפת באזור ששורר בו חשיכה). קיימת בעייתיות בנסיעה במעבורת חלל בשבת. מי שאינו יודע מתי חל יום השבת ואיבד את חשבון הימים על פי הרבנים, עליו להימנע ממלאכה בכל ימות השבוע ולהתייחס לכל יום כיום שבת, רק אם אין לו אפשרות כלל לקיים את נפשו בצורה מינימלית (שאין לו סדר של ימים) הוא יכול לעשות מלאכה כדי שלא יחסר לו באוכל. קיימת אפשרות נוספת שאינה קשורה לאפשרות הראשונה; כל מצוות השבת התלויות בזמן אינן נהוגות שם, אך בכל זאת יש להתייחס אל האסטרונאוטים בחלל כאל מישהו שאבד לו חשבון הימים, ועליו לקבוע יום אחד בשבוע שהוא יהיה יום השבת ולקיים שם את הקידוש של כניסת השבת וביציאת השבת בקידוש והבדלה, כדי שלא ישכח את השבת ואת עשיית המצוות. מאמין שנמצא בחלל צריך לחשב את הזמן מתחילת השיגור וכשהוא מגיע ליום השביעי לפי החשבון שעשה, יצטרך לשבות מכל מלאכה, יקדש את השבת בכניסתו וביציאתו בקידוש ובהבדלה, ויתפלל בשבת את התפילות של השבת. קיים ספק האם אדם העומד על הירח יכול לברך את ברכת קידוש הלבנה, שהיא ברכה הנאמרת בחציו הראשון של החודש העברי, נמצאה תשובה, והיא לברך בחשכה מוחלטת, כאשר המעבורת חולפת באזור ששורר בו חשכה, כשהירח נראה טוב לעין וניתן ליהנות מאורו, ולאחר שעברו שבע מאות ושמונה שעות ועוד כארבעים וארבע דקות מעת מולד הלבנה הקודם. דיאנה בחור-ניר, שרים, כך נקיים מצוות בחלל, באתר ynet, 18 ביוני 2003 הרב מנחם מנדל כשר, האדם על הירח באתר היברובוקס. הרב לוי יצחק הלפרין, אם אסק שמים; קיום מצוות בחלל, מכון מדעי טכנולוגי להלכה, 2003
דוגית נוסעת

"דוגית נוסעת" הוא שיר ילדים קצר ונוגה שחיבר נתן יונתן, בשנת 1943. לחן השיר הוא לחן של שיר אחר, מסרט קולנוע רוסי שיצא כמה שנים לפני כן, שהולחן על ידי לב אלכסנדרוביץ שוורץ. דּוּגִית נוֹסַעַת, מִפְרָשֶׂיהָ שְׁנַיִם וּמַלָּחֶיהָ נִרְדְּמוּ כֻּלָּם. רוּחַ נוֹשֶׁבֶת עַל-פְּנֵי הַמַּיִם, יֶלֶד פּוֹסֵעַ עַל הַחוֹף דּוּמָם. גלגולו של השיר מתחיל ברוסיה ב-1912. מקסים גורקי, סופר ומחזאי רוסי שסבתו גידלה אותו לאחר שהתייתם בגיל 9, כתב ספר אוטוביוגרפי בשם "ילדות" ("Детство". תורגם מרוסית בידי לאה גולדברג ב-1943 ולאחר מכן בידי נילי מירסקי ויצא לאור בהוצאת "עם עובד" ב-1995). בספר, המתאר את ילדותו של נער בן שתים-עשרה שסבו וסבתו אמצו אותו, מזכיר גורקי שיר שהמציאו בילדותו ילדים שהכיר, כדי להקניטו בשל כך שלא זכר את שמה של העיר בה נולד. כל שזכר גורקי היה שהעיר שכנה לגדתו של נהר הקאמה (אחד מיובליו של נהר הוולגה ברוסיה, שאורכו למעלה מ-1,800 קילומטר), אך בשל אורכו העצום של הנהר והיישובים הרבים הפזורים לאורכו, התקשה גורקי להיזכר במקום הולדתו. השיר בשפת המקור, כפי שהופיע בספר: Город на Каме, Где — не знаем сами! Не достать руками, Не дойти ногами! ובתרגומה של לאה גולדברג: עיר על נהר קמה, לא נדע את שמה! ביד לא תשיגנה, ברגל לא תבואנה! ב-1938, כשנתיים לאחר מותו של גורקי, הופק בברית המועצות הסרט "ילדותו של גורקי" ("Детство Горького") בבימויו של מרק דונסקוי. בסרט שולב השיר מהספר, לאחר שהמילים שכתב גורקי עובדו על ידי טטיאנה סיקורסקיה, עורכת ומתרגמת שעבדה עם לב שוורץ שכתב את המוזיקה לסרט. השיר שעובד הולחן על ידי שוורץ. ייתכן שלב שוורץ שאל את הניגון ממקורות יהודיים, כי במנגינה הזאת (בשינויים קלים) שרים אנשי חב"ד את "שיר המעלות". כחמש שנים מאוחר יותר, ב-1943 בזמן מסע רגלי מקיבוץ אילון לחוף אכזיב, שמע המשורר נתן יונתן את השיר ברוסית מפיו של חברו לפלמ"ח דן בן-אשר, עולה חדש מגרמניה. נתן יונתן חיבר מילים עבריות ללחן הרוסי והקדיש את השיר לילדי קיבוץ שפיים. מלבד הנימה הנוגה המשותפת לשני השירים, המילים שכתב יונתן ללחן של שוורץ רחוקות מן המילים בשיר המקורי שכתב גורקי. שירו של גורקי מדבר על עיר הולדתו ש"אבדה" לו. לעומתו, שירו של יונתן מדבר על דוגית שצוותה נרדם ועקב כך ספק אם תגיע לביטחון שבחוף. במהלך השנים שונה פה-ושם נוסח השיר המקורי שכתב יונתן, בפי אלו ששרו אותו. לדוגמה, בבית הראשון כתב יונתן במקור: "רוח שוטפת על-פני המים," וכיום אנו שרים "רוח נושבת על-פני המים," . ברבות השנים, נוצרו ביצועים רבים לשיר זה. ביניהם ביצועים של: אריק איינשטיין (עיבוד: אבנר קנר), דני מסג (עיבוד: אפי נצר), עוזי חיטמן ("שירים קטנים"), "שלישיית שריד" (עיבוד: שלמה ורבנר), להקת "הכל עובר חביבי", דפנה דקל ואחרים. "דוגית נוסעת" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "דוגית נוסעת" והאזנה לו באתר זמרשת מילות השיר "דוגית נוסעת" באתר שירונט דוגית נוסעת - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il מילות השיר באתר "זמרשת" אתר "עונג שבת". "גלגולו של ניגון: מקסים גורקי נוסע בדוגית ושר אנעים זמירות" [1] על-פי מחקרו של ולדימיר לייקין, הפרק "על השיר" דוגית נוסעת - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il פרק "סיפור שיר" דוגית נוסעת - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il הפרק "מילים" דוגית נוסעת - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il דוגית היא סירת דיג קטנה או סירה קטנה המשמשת להובלת נוסעים ומטען קל מן הסירה הגדולה לחוף ובחזרה בהיעדר מזח נגיש.
לסלי ליזרוביץ

לֶסְלִי לֶיְזֶרוֹבִיץ (Leslie Leiserowitz; נולד ב-9 באפריל 1934) הוא פרופסור לכימיה במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה לשנת ה'תשע"ו וחתן פרס וולף לכימיה לשנת 2021. החל משנת 2022 הוא חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. ליזרוביץ נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה ולמד באוניברסיטת קייפטאון לתואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה ולתואר שני בפיזיקה בחקר קריסטלוגרפיה. היה תלמידו של רג'ינלד ג'יימס (אנ'). ב-1959 הגיע לישראל והיה תלמיד מחקר לתואר שלישי תחת קבוצת מחקר של גרהרד שמידט ובליווי של מנדל כהן. מחקרו עסק בחקר מבנה גבישים מולקולריים ובתחום התרמוכרומיזם. עם סיום לימודיו ב-1966 נסע למכון המחקר לכימיה בהיידלברג ועבד עם היינץ סטאב. ב-1968 חזר לישראל והצטרף לסגל מכון ויצמן למדע. ב-1983 התמנה לפרופסור מן המניין. מחקריו עוסקים בחקר גבישים ובפרט בתקשורת בין-מולקולרית ונטיית המולקולות ליצירת גבישים. ליזרוביץ נשוי לרוחמה ואב לשלוש בנות. קרוב משפחתו הוא ראש עיריית רחובות לשעבר, יעקב סנדלר. ב-1979 זכה בפרס ברגמן לכימיה. ב-2018 זכה בפרס א.מ.ת. בכימיה. מחקריו המשותפים עם מאיר להב מצאו, בין היתר, הוכחה לקשר שבין כיראליות מולקולרית ומאקרוסקופית. במשותף הם זכו ב-2009 במדליית החברה הישראלית לכימיה, ב-2016 בפרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה וב-2021 בפרס וולף לכימיה. לסלי ליזרוביץ, באתר ResearchGate פרופ' לסלי ליזרוביץ, באתר פרס ישראל ירדן סקופ, חתני פרס ישראל בכימיה ופיזיקה: הפרופסורים מאיר להב ולסלי ליזרוביץ ממכון ויצמן, באתר הארץ, 5 בפברואר 2016 אהרון ברנע מראיין את חתני פרס ישראל הפרופסורים מאיר להב ולסלי לייזרוביץ' בתוכנית "מחוץ לזמן" של ערוץ הכנסת, באתר יוטיוב, 1 במאי 2016 הודעה על בחירת חברים חדשים לאקדמיה איזי נבו, גבישים, RNA ומוזיקה פופולרית: פרסי וולף 2021, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 9 בפברואר 2021
יאבלונוב

יאבלונוב (באוקראינית: Яблунів - יאבלוניב; בפולנית: Jabłonów) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, כ-15 ק"מ דרומית לקולומיאה ועל גדות נהר לוצ'קה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. יאבלונוב נוסדה בסוף המאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר. במחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה העיירה, הגם שלא חוברה לקו מסילת הברזל. במהלך הכיבוש הרוסי של העיירה במלחמת העולם הראשונה הציתו אלו רבים מבתיה. לאחר המלחמה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-18, ובסוף אותה מאה הוקם בה בית ספר יהודי. במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 נמנו בה 1,105 יהודים. בשנים אלה עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בין מלחמות העולם נקלעו יהודי העיירה למצב כלכלי קשה. בשנים אלה נמנו בה 834 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופת הכיבוש הסובייטי של העיירה בתחילת מלחמת העולם השנייה הגיעו אליה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, ומספר היהודים ביישוב הגיע לכ-1,700 איש. ב-8 באפריל 1942, במהלך הכיבוש הגרמני של האזור, ערכו אנשי גסטאפו ושוטרים אוקראינים טבח ביהודי העיירה. היהודים שניצלו מהרצח גורשו ב-8 בספטמבר 1942 לגטו קולומיאה, ושם חלקו את גורל יתר יהודי העיר. מדיה וקבצים בנושא יאבלונוב בוויקישיתוף יאבלונוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "יאבלונוב", באתר השטעטל הווירטואלי "יאבלונוב", באתר JewishGen (באנגלית)
מאיר להב

מאיר להב (נולד ב-27 ביוני 1936) הוא פרופסור לכימיה בפקולטה לכימיה מכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה לשנת 2016 וחתן פרס וולף לכימיה לשנת 2021. החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. להב נולד ב-1936 בסופיה בירת בולגריה, ובשנת 1948 עלה לישראל. הוא למד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1962 סיים לימודי תואר שני בכימיה פולימרית. לאחר מכן החל בלימודי תואר שלישי במכון ויצמן למדע, אותם סיים ב-1967 בהנחיית גרהרד שמידט. את הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת הרווארד במחקר משותף עם פול בארטלט, וב-1971 חזר לישראל. תחום מחקרו של להב התמקד ביצירה של מערכות אופטיות באמצעות קריסטלוגרפיה. להב הוא פרופסור מן המניין במכון ויצמן מאז 1982 והוא ראש הקתדרה לכימיה. להב היה נשוי למורה יונה להב ואב לשלושה. בתו, מיכל, היא מדענית סגל בכירה במחלקה לכימיה של חומרים במכון ויצמן, וחתנו הוא פרופ' פרננדו פטולסקי מאוניברסיטת תל אביב. ב-1975 הוענק לו פרס ברגמן לכימיה וב-1985 זכה בפרס קולטהוף. בשנת 2018 זכה בפרס א.מ.ת בכימיה. מחקריו המשותפים של להב עם לסלי ליזרוביץ מצאו בין היתר הוכחה לקשר שבין כיראליות מולקולרית ומאקרוסקופית. במשותף הם זכו ב-2009 במדליית החברה הישראלית לכימיה, ב-2016 בפרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה וב-2021 בפרס וולף לכימיה. מאיר להב, באתר ResearchGate מאיר להב באתר מכון ויצמן פרופ' מאיר להב, באתר פרס ישראל ירדן סקופ, חתני פרס ישראל בכימיה ופיזיקה: הפרופסורים מאיר להב ולסלי ליזרוביץ ממכון ויצמן, באתר הארץ, 5 בפברואר 2016 אהרון ברנע מראיין את חתני פרס ישראל הפרופסורים מאיר להב ולסלי לייזרוביץ' בתוכנית "מחוץ לזמן" של ערוץ הכנסת, באתר יוטיוב, 1 במאי 2016 מאיר להב באתר פרס א.מ.ת הודעה על בחירת חברים חדשים לאקדמיה אתר החברה הישראלית לכימיה איזי נבו, גבישים, RNA ומוזיקה פופולרית: פרסי וולף 2021, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 9 בפברואר 2021
שלווה (מושב)

שלווה (שַׁלְוָה) הוא מושב ציוני דתי באזור דרום השפלה בקרבת העיר קריית גת מיסודה של תנועת הפועל המזרחי השייך למועצה אזורית שפיר. משמעות שם המושב – שלווה ורוגע. מקור השם מפסוק מספר תהילים "יהי שלום בחילך שלווה בארמנותייך...". תושבי היישוב הם דתיים לאומיים או מסורתיים. רובם הגיעו מלוב, וחלקם הקטן מתוניס. לאורך שנות קיומו התפרנסו רוב תושבי המקום מחקלאות, אך עם היחלשות ענף החקלאות באזור, נטשו רובם את התחום. בשנים האחרונות הוקם הרחבה למושב של משפחות מחוץ ומבני המושב. במושב קיימים מגוון מוסדות ציבור כגון בית כנסת, כולל אברכים "שלווה בארמנותייך", מקווה טהרה, גן ילדים רב-גילאי, וסניף בני עקיבא. רבה הראשון ומייסד המושב, היה הרב גבריאל מגידיש עד לפטירתו בשנת 1997. בשנת 2003 התמנה הרב דוד זנו לרב המושב. מדיה וקבצים בנושא מושב שלווה בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
טרוביץ

טרוביץ (באוקראינית: Торговиця; בפולנית: Targowica) היא עיירה קטנה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טרוביץ נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1569, ובתחילה היו יהודיה כפופים לקהילת לוצק. בשנת 1720 נערך בעיירה כינוס של גליל ווהלין מטעם ועד ארבע הארצות. בשנת 1897 נמנו בעיירה 891 יהודים, רוב מוחלט בקרב תושביה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות בין האוסטרים והרוסים בקרבת העיירה, ורוב בתיה ניזוקו. לאחר המלחמה התעמרו ביהודי העיירה חיילי הצבא הכחול. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 660 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, כאשר חלק מבוגרי תנועות הנוער בה עלו ארצה. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-25 ביוני 1941, לאחר נסיגת הסובייטים מהאזור בתחילת מבצע ברברוסה, ערכו אלו בסיוע האוקראינים המקומיים פרעות ביהודי העיירה, תוך שוד רכוש רב ורצח של כ-20 יהודים. ב-1 באוגוסט 1941 אספו הגרמנים והאוקראינים 130 גברים יהודים מהעיירה, ובהם רב הקהילה, ורצחו אותם מחוץ ליישוב. באביב 1942 גורשו יתר יהודי העיירה לגטו שהוקם באוסטרוז'ץ הסמוכה, שם שוכנו בתנאי צפיפות קשים. ב-9 באוקטובר 1942 נרצחו בירי כ-900 מיהודי העיירה, וכן היהודים הנוספים מהגטו. כ-200 יהודים מהעיירה שהצליחו להימלט מהאקציה נתפסו ברובם, ונרצחו במקום. לאחר מכן ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד אחר היהודים המעטים שעוד הסתתרו ביערות הסביבה של העיירה. מדיה וקבצים בנושא טרוביץ בוויקישיתוף טרוביץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין טרוביץ באתר JewishGen (באנגלית)
Fairly Local

Fairly Local הוא סינגל מסוגת הרוק האלטרנטיבי, שנכתב על ידי חברי הלהקה האמריקאית Twenty One Pilots. שיר זה הוא חלק מאלבומה הרביעי של הלהקה, Blurryface. 'Fairly Local' הועלה ליוטיוב ב-16 במרץ 2015, והופץ כסינגל יום לאחר מכן. מידע על הסינגל "Fairly Local" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Fairly Local" באתר יוטיוב המילים לשיר באתר MetroLyrics