laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אטימה אדומה: תיאטרון

"אטימה אדומה: תיאטרון" הוא שמו של מיצב פיסולי אשר הציג האמן הישראלי משה גרשוני בשנת 1980. המיצב נתפש בהיסטוריה של תולדות האמנות כנקודת מפנה ביחס של האמנות הישראלית אל השואה. התערוכה, שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאמנות של ונציה בשנת 1980, כללה גם עבודות של מיכה אולמן. את התערוכה אצר אמנון ברזל והיא הוקדשה לזכר יצחק דנציגר. המיצב בא לאחר מיצב נוסף - "בדם ליבי", שאותו הציג גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות בשנה זו. במיצב ביצע גרשוני פעולות של איטום סדקים בחלל הביתן בצבע אדום עז. בנוסף יצר גרשוני פינות שונות בהן נבנו מעין בריכות אגירה עשויות מתכת אשר תחתיתן צבועה באדום ואליהן הובילו צינורות מתכת, שני דליים אשר צידם הפנימי צבוע בלבן ולצידם מגבת ותצלום משפחתי, כיסא עץ המופנה אל הקיר ותחתיו צלחת צבועה אדום. בפינה אחרת הוצג תצלום אוזנו של הפסנתרן סביאטוסלאב ריכטר, אשר תחתה מסומן כתם צבע אדום, כשהיא תלויה מן התקרה ועל הקיר מאחוריה היו כתובות המילים בגרמנית "DOCH" ו-"NOCH", שפרושן, בתרגום חופשי, הוא "עדיין", ו"למרות הכל". פעולת האטימה בעבודה התפרשה, בעיני גרשוני, כסמן וכנוכחות מהדהדת של עול אשר אינה יכולה להיעלם. בדיעבד גרשוני אף הציג את העבודה גם "כמו סצנה של רצח" אמנון ברזל, אוצר התערוכה, תיאר את העבודה באופן טרנסנדנטי, כמנגידה בין פעולת הטבע לבין פעולת האדם. אולם, בדברי גרשוני עצמו על העבודה היא מתוארת כזעקה אירונית אל מול עוולות העולם: אני מכנה את הפרויקט שלי בשם תיאטרון, משום שהספק שיצירת אמנות, או צבע אדום, מסוגלים להעיד על החיים עצמם או להגיב עליהם במידה מספקת [...] הצעקה של היחיד היא הצידוק היחיד לחברה, ויצירת אמנות הן ההצדקה היחידה לקיום בתוך אי-הצדק והמלחמות. רחל אנגל, אמנות ישראלית מתגוננת, מעריב, 11 באפריל 1980 טלמור, יאיר, "התרבות שועטת קדימה, ואנחנו איתה", אתר gogay. גרשוני, משה, שתי פגישות עם משה גרשוני, סטודיו, מס' 76, אוקטובר-נובמבר 1996, עמ' 63. גרשוני, משה, בתוך: ברזל, אמנון (אוצר), ישראל / הביינאלה של ונציה 1980, משרד החינוך והתרבות, 1980 (ללא מספרי עמודים).
Complicated

"Complicated" (בעברית: "מורכב") הוא הסינגל הראשון של אבריל לאבין מתוך אלבום הבכורה שלה, Let Go. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לסינגל הראשון של לאבין אשר הגיע לעשירייה הפותחת במצעד. בנוסף, הגיע הסינגל למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמקסיקו. זה הסינגל המצליח מכל הסינגלים שיצאו בשנת 2002. השיר נכתב על ידי דה מטריקס ועריכה מינורית של לאבין עצמה, והופק על ידי המטריקס. תוכן השיר מספר על בחורה הנהנית מחברת נער כאשר הם לבד אולם כאשר הם עם אנשים, הוא משנה את התנהגותו כלפיה. הגרסה הקנדית של הסינגל נמכרה בלמעלה מ-100,000 עותקים בקנדה ובנוסף הגיע למעמד פלטינה וזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי וזכה בפרס "Juno Award for Single of the Year". השיר התמודד בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר ‑ אישה" ובקטגוריה "שיר השנה". מידע על היצירה "Complicated" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Complicated" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Complicated" באתר Discogs סרטון השיר "Complicated" באתר יוטיוב Avril Lavigne, Billboard Artists, www.officialcharts.com (באנגלית) australian-charts.com - Avril Lavigne - Complicated, australian-charts.com Avril Lavigne - Complicated - swisscharts.com, www.swisscharts.com Certificazioni, FIMI (באיטלקית)
רוברט ריטר פון גריים

רוברט ריטר פון גריים (בגרמנית: Robert Ritter von Greim;‏ 22 ביוני 1892 – 24 במאי 1945) היה גנרל-פלדמרשל גרמני, טייס ומפקדו האחרון של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) בזמן מלחמת העולם השנייה. פון גריים נולד ב-22 ביוני 1892 בביירוית שבבוואריה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין תותחנים וב-1915 הועבר לחיל האוויר. בשנות המלחמה הפיל 28 מטוסים וזכה בעיטור פור לה מריט ובעיטור הבווארי הצבאי של מסדר מקס יוזף שהקנה לו תואר אבירות (Ritter) ורשות לשאת את התואר "von". כך הפך שמו מרוברט גריים לרוברט ריטר פון גריים. לאחר המלחמה למד משפטים, ולאחר מכן התבקש על ידי ממשלת צ'יאנג קאי שק לבוא לסין ולעזור לבניית חיל האוויר הסיני. לאחר מספר שנים חזר לגרמניה וב-1933 נתבקש על ידי הרמן גרינג לעזור לבניית חיל האוויר הגרמני. בשנת 1934 נתמנה למפקד בית הספר לטיסה לאחר שעד אז התאמנו הטייסים הגרמנים בברית המועצות בחשאי היות שהסכם ורסאי אסר על גרמניה לבנות כוח אווירי. במלחמת העולם השנייה פיקד תחילה על קורפוס האוויר ה-5, ומאז מאי 1943, לקראת קרב קורסק, פיקד על צי האוויר השישי של הלופטוואפה. בסוף 1942 הופל בתוניס מטוסו של בנו הוברט שהיה טייס כמוהו בלופטוואפה. הוא נלקח בשבי ושהה במעצר כשבוי מלחמה בארצות הברית עד לסיום המלחמה. בקרב קורסק הצטיין בהפעלת הכח האווירי וזכה בעיטור צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות. ב-26 באפריל 1945, כשחלק גדול מברלין נכבש על ידי הצבא האדום התבקש פון גריים להגיע בדחיפות לבונקר של היטלר. הוא טס לברלין במטוס קטן דו-מושבי מסוג פיזלר ביחד עם ידידתו, הטייסת הנאצית הידועה האנה רייטש. בעת הנחיתה במסלול נחיתה מאולתר בטירגרטן נפגע המטוס מאש הרוסים ופון גריים נפגע ברגלו. רייטש השתלטה על הגה המטוס והצליחה להנחיתו. היטלר קיבל בחמימות את פון גריים, העלה אותו לדרגת גנרל פלדמרשל ומינה אותו למפקד הלופטוואפה במקום גרינג שפוטר באשמת בגידה. השניים שהו בבונקר יומיים, במהלכם נתן להם היטלר כמוסות ציאניד אם ירצו להתאבד. כאשר שמע היטלר שהיינריך הימלר פתח במשא ומתן עם בנות הברית הוא הורה לרייטש ולפון גריים לטוס למפקדתו של קרל דניץ ולאסור שם את הימלר. ב-28 באפריל 1945 הם הצליחו להמריא תחת אפם של הרוסים שחשבו שזה מטוסו של היטלר המנסה להימלט. ב-8 במאי 1945 הסגיר עצמו פון גריים לחיילים אמריקנים. הוא היה אמור להיות מוסגר לרוסים וכתוצאה מפחד מפני עינויים והוצאה להורג, הוא התאבד בבליעת כמוסת ציאניד בתא המעצר בזלצבורג ב-24 במאי 1945. מילותיו האחרונות היו: "אני מפקד הלופטוואפה בלי לופטוואפה". ויליאם שיירר: עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, כרך ב', ע' 918, 1962. מדיה וקבצים בנושא רוברט ריטר פון גריים בוויקישיתוף רוברט ריטר פון גריים, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Sk8er Boi

Sk8er Boi הוא הסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של אבריל לאבין, Let Go. הסינגל יצא בשנת 2002 והגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לסינגל השני של לאבין אשר נכנס לעשרת המובילים בארצות הברית. בנוסף, הגיע הסינגל למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השלישי במצעד המוזיקה האוסטרלי. השיר נכתב על ידי אבריל לאבין ו"המטריקס" (סקוט ספוק, לאורן כריסטי וגרהם אדוורדס), והופק על ידי המטריקס. בשיר מסופר על סיפור חיזור סוער בין ה"סקייטר בוי" לבין הנערה ה"צפונית", אשר רוקדת בלט. למרות ששניהם רצו אחד את השני, הנערה התעלמה מחיזוריו בשל לחץ חברתי. בקליפ לשיר, לאבין לובשת חולצת טי עם לוגו של בית הספר "Wilkesboro Elementary School", בית ספר בצפון קרוליינה. לאחר יציאת הקליפ, הוגשו בקשות רבות לחולצת בית ספר, ולבסוף נפתח אתר המאפשר לקנות חולצות אלו. מידע על היצירה "Sk8er Boi" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Sk8er Boi" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Sk8er Boi" באתר Discogs סרטון השיר "Sk8er Boi" באתר יוטיוב Artist Search for "avril lavigne", AllMusic (באנגלית) Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) australian-charts.com - Avril Lavigne - Sk8er Boi, australian-charts.com The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) British Phonographic Industry
I'm with You (שיר)

I'm with You הוא הסינגל השלישי של הזמרת אבריל לאבין מתוך אלבומה, Let Go. השיר נכתב על ידי לאבין עצמה והמטריקס (סקוט ספוק, לאורן כריסטי וגרהם אדוורדס). שיר זה הוא הבלדה הראשונה שיצאה כסינגל. הסינגל הגיע למקום הראשון במקסיקו, הגיע לחמשת המובילים בארצות הברית, לעשרת המובילים בממלכה המאוחדת ולשנים עשר המובילים בקנדה. הסינגל לא יצא למכירה באוסטרליה והושמע רק בתחנות הרדיו, על-מנת להעלות את המכירות של האלבום. הקליפ לווידאו, בוים על ידי דייוויד לקפל. רוב הקליפ הוא ב"סלואו מושיין", אך השפתיים של אבריל זזות לפי קצב השיר. השיר היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2004 בקטגוריה "שיר השנה", ועבור הקטגוריה "ביצוע הפופ הווקאלי הנשי הטוב ביותר", אך הפסיד לשיר "Beautiful" של הזמרת האמריקאית כריסטינה אגילרה. בנוסף, הועמד לפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר". מידע על היצירה "I'm with You" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I'm with You" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "I'm with You" באתר Discogs סרטון השיר "I'm with You" באתר יוטיוב Avril Lavigne, Billboard
Losing Grip

Losing Grip הוא הסינגל הרביעי והאחרון (מלבד אוסטרליה וניו זילנד, שם הופץ השיר "Mobile" כסינגל אחרון) מאלבום הבכורה של אבריל לאבין, Let Go. הסינגל הופץ באביב של שנת 2003 לאחר ההצלחה הגדולה של הסינגל הקודם, "I'm with You". השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבהולנד. השיר מדבר על כך שאבריל "מאבדת את אחיזתה" עם בן זוגה, וכנראה הם לא נועדו להיות ביחד. "Don't Tell Me", הסינגל הראשון מתוך אלבומה השני של לאבין, Under My Skin, הוא "המשך" לשיר ונחשב לחלק השני שלו. בשיר, אומרת לאבין לבן זוגה שנמאס לה ממנו. השיר נכתב והופק על ידי לאבין וסי. מגנס. הסינגל היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה "Grammy Award for Best Female Rock Vocal Performance", אך הפסיד לשיר "Steve McQueen" של שריל קרואו. זהו השיר הכי רוקיסטי באלבום, לעומת שאר השירים בעלי המבנה הפופי, מה שכנראה מסביר את הכישלון של הסינגל, אשר המקום הכי גבוה שלו היה 64 בארצות הברית ונחשב לסינגל הכי פחות מצליח של לאבין. בנוסף, הסינגל הצליח להיכנס רק לעשרים המובילים באירלנד, הממלכה המאוחדת ובאוסטרליה. מידע על היצירה "Losing Grip" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Losing Grip" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Losing Grip" באתר יוטיוב מידע על השיר "Losing Grip" באתר iTunes Stichting Nederlandse Top 40, Top 40 week 27 van 2003, Top40.nl (בהולנדית)
מי ציוני ומי לא

"מי ציוני ומי לא" הוא שמו של מיצב של האמן הישראלי משה גרשוני, אשר הוצג בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב בשנת 1979. במסגרת התערוכה, נצבעו על קירות הגלריה אותיות גדולות בגירי פסטל שמן ("פנדה") בצבע ורוד-אדום. האותיות יצרו את המשפט "מי ציוני ומי לא" על גבי שני קירות המקבילים זה מול זה. מלבד הכיתוב הוצבו בגלריה גם פנסי תאורה בעוצמה גבוהה. הפרדיגמה העומדת בפני הצופה בעבודה, כאפשרות לפרשנות של העבודה, מרמזת להיבט חברתי-פוליטי. הצופה בעבודה הוזמן לבחינה של מושג ה"ציונות" ללא כל עזרים נוספים זולת הטקסט שעל הקיר. חלוקת המשפט לשני חלקים מנוגדים הדגישה ממד זה. בו בזמן, הצפייה בטקסט לא יכולה הייתה להימנע מהתייחסות לערכים האסתטיים אשר באו לביטוי במילוי האותיות בגירי הפסטל, טכניקה המדגישה את מגע היד של הצייר ואת הטקסטורה המועצמת על ידי הצבע העז והתאורה החמה. אנגל, רחל, "מהי תערוכה ומה לא", מעריב, 2 במרץ 1979
גאורג טינטנר

גאורג טינטנר (בגרמנית: Georg Tintner;‏ 22 במאי 1917 – 2 באוקטובר 1999) היה מנצח יהודי-אוסטרי. טינטנר נולד בווינה ושר בילדותו במקהלת הנערים של וינה, בניצוח פרנץ שאלק. באקדמיה הממלכתית של וינה למד קומפוזיציה אצל יוזף מרקס וניצוח אצל פליקס ויינגרטנר. לאחר זמן לא רב התמנה לעוזר מנצח של האופרה העממית של וינה. בגלל רדיפת היהודים, עזב טינטנר את וינה בשנת 1938 והגיע לאוקלנד שבניו זילנד בשנת 1940. הוא ניצח עם מקהלת כנסייה עד אחרי המלחמה, כשקיבל לניהולו את האגודה הכוראלית של אוקלנד (ב-1947) ואת "קשתני אוקלנד, (ב-1948). בשנת 1946 התאזרח בניו זילנד. ב-1954 עבר לאוסטרליה והיה למנצח הבית של האופרה הלאומית של אוסטרליה לפני שהצטרף לאופרה של קרן התיאטרון האליזבתני בשנת 1957. לזכותו של טינטנר נזקפת ראשוניותו בהעלאת אופרה טלוויזיונית באוסטרליה. טינטנר עשה שנה עם התזמורת העירונית של קייפטאון בדרום אפריקה (1966-1967) ושלוש שנים עם האופרה של סדלר'ס ולס (1967–1970) לפני שחזר לאוסטרליה כמנהל מוזיקלי לאופרה של מערב אוסטרליה. הוא חזר אל האופרה האוסטרלית (קודם האופרה של קרן התיאטרון) בשנת 11974, והיה למנהל מוזיקלי של תזמורת תיאטרון קווינסלנד בשנת 1976. בשנת 1987 עבר לקנדה, שם היה למנהל תזמורת נובה סקוטיה. ב-2 באוקטובר 1999, אחרי מאבק של שש שנים בסרטן התאבד בקפיצה ממרפסת דירתו בקומה ה-11 בעיר הליפאקס. טינטנר תואר כ"אחד הגדולים במנצחי ברוקנר החיים." מחזור של סימפוניות ברוקנר שהקליט כתקליטורים לחברת נקסוס זכה לשבחים רבים. סדרת ההקלטות (בשנים 1995–1998) הושלמה זמן קצר לפני מותו. נוסף לכך מוציאה נקסוס "מהדורת זיכרון לטינטנר", המכילה הוצאות חוזרות של כמה מהקלטותיו הקודמות של מלחינים אחרים פרט לברוקנר. המילים הבאות הן תמליל של הקלטה משידור תעודה ברדיו ABC האוסטרלי, דברים שאמרה מירי היל, מלחינה בעצמה ואשת המלחין אלפרד היל (1870-1960). אלפרד פונה אל קהל המאזינים ומירי מתארת את האירוע: זה היה בניו זילנד, בפסטיבל מוזיקה שהוא הוזמן אליו, והיה זה קונצרט מיוחד מאוד: המושל ואשתו וכן הלאה, שתי תזמורות, כל מיני דברים; ואלפרד, זו הייתה לו הפעם הראשונה לשמוע תזמורת מקצועית למחצה וחובבנית למחצה, והוא שמע גם תזמורות מקצועיות יותר, אבל הוא התרשם מאוד מרמת הניצוח על אותה תזמורת חובבים למחצה ומשום כך ביקשו ממנו לדבר אחרי הקונצרט. הוא לא הכיר את המנצח, מלבד שמו, ושאל עליו ואז סיפרו לו, שהמנצח הזה הוא זר ומעוניין מאוד בניצוח, אבל הוא מתגורר מחוץ לאוקלנד, שם הוא ואשתו מנהלים חוות עופות. אלפרד קם איפוא ופנה אל הקהל הרב הזה. אני (כלומר, מירי) חשבתי, ,מעניין מה הוא יגיד. הוא כל כך נלהב לנושא'. הוא החל, "אני רוצה לספר לכם, שאשתי אומרת, שהדבר הטיפש ביותר על שתיים הוא תרנגולת. אני חושב, שיש אנשים טיפשים יותר. אלה הם אנשי העיר הזאת, שנותנים לאדם לנהל חוות עופות במקום לנצח על תזמורת." דממת מוות. והאיש הזה היה גאורג טינטנר. האירוע הזה התרחש במהלך ביקורו של אלפרד היל בניו זילנד, ביוני/יולי 1952 (הקונצרט התקיים ב-1 ביולי עם "קשתני אוקלנד", שהיו כולם חובבים). ביוני 1953 עוטר היל בתואר כבוד מטעם ממשלת אוסטרליה ובין מכתבי הברכה היה מכתב מטינטנר. ב-1954 נסע טינטנר לאוסטרליה כמנצח הבית של האופרה הלאומית, משרה שאלפרד היל סייע בהשגתה. גאורג טינטנר, באתר AllMusic (באנגלית) גאורג טינטנר, באתר MusicBrainz (באנגלית) גאורג טינטנר, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה (באנגלית) ביוגרפיה (באנגלית)
1372

שנת 1372 היא השנה ה-72 במאה ה-14. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. מגדל פיזה נחנך עם פעמון יחיד בכיכר פיאצה די מיירקולי שבפיזה, איטליה 18 בפברואר – אבן חג'ר אל-עסקלאני, חכם הדת אסלאמי (נפטר ב-1449) 13 במרץ – לואי הראשון דוכס אורליאן, דוכס אורליאן ועוצר צרפת, בנו של שארל החמישי (נפטר ב-1407) בגרט הראשון הקטן מלך גאורגיה 21 במרץ – רודולף השישי, מרקיז באדן להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1372‎ נפטרים ב-1372‎ מדיה וקבצים בנושא 1372 בוויקישיתוף
Don't Tell Me (שיר של אבריל לאבין)

Don't Tell Me הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין מתוך אלבום האולפן השני שלה, Under My Skin. השיר יצא לאור ב-1 במרץ 2004, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס. השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב והופק על ידי אוון טאובנפלד ולאבין עצמה. השיר לא היה מועמד לשום פרס, אך הווידאו קליפ לשיר היה מועמד לפרס בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. הסינגל מוקם במקום 22 במצעד הבילבורד הוט 100, מקום עשירי במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר מדבר על בן זוגה של לאבין, אשר רוצה לקיים יחסי מין עמה והיא לא מרגישה מוכנה עדיין. מידע על היצירה "Don't Tell Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Don't Tell Me" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Don't Tell Me" באתר Discogs סרטון השיר "Don't Tell Me" באתר יוטיוב ®R&R :: Going For Adds™ :: CHR/Top 40, web.archive.org, ‏2015-12-08 Get millions of songs. All ad-free., Apple Music (באנגלית) Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
1376

שנת 1376 היא השנה ה-76 במאה ה-14. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 22 ביולי – פרסום החלילן מהמלין מעמדה המנהלי של ירושלים הועלה מ"ולאיה" ל"ניאבה". מעתה מושל העיר ייבחר ישירות על ידי הסולטאן הממלוכי בקהיר. 8 ביוני – אדוארד, הנסיך השחור, בן של אדוארד השלישי, מלך אנגליה (נולד ב-1330) 16 באוגוסט, 1379 או 1327 – רוכוס הקדוש, צליין, מוודה ו"מרפא באמצעות נסים" (נולד ב-1348 או ב-1295) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1376‎ נפטרים ב-1376‎ מדיה וקבצים בנושא 1376 בוויקישיתוף
חמאת אגוזים

חמאת אגוזים (בצרפתית Beurre Noisette על שם צבעה ולא מרכיבה) או חמאה חומה היא חמאה לא-מומלחת מומסת בחום נמוך ומופרדת לשומן-חמאה ומוצקי-חלב. באופן טבעי, מוצקי-החלב שוקעים לתחתית המחבת ואז, אם הם מחוממים בעדינות, עוברים תגובת מייאר ומתחילים להשחים ולשנות את טעמם. כשמתקרב גון מוצקי-החלב לצבעם של אגוזים קלויים, מורחקת המחבת ממקור החימום. חמאת אגוזים קלה לשימוש הן בצורתה הנוזלית והן בצורתה המוצקה, המקוררת. תהליך הפקתה מקנה לה טעם חמים[דרושה הבהרה] ואגוזי, והיא נודעת במיוחד כחלק מבלילות של עוגיות מדלן ופיננסייר. נמצאת בשימוש רב במטבח הצרפתי. רוטב חמאה לבנה רוטב חמאה שחורה ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חובצה

חֻבְצָה, רוויון או חלב חמאה היא נוזל לבן וסמיך הנותר מהכנת חמאה משמנת, במהלך תהליך החיבוץ. טעמה של החובצה חמוץ קמעה. לחמים רבים נאפים עם החובצה, והיא משמשת במתכוני מאפים כגון סקונס ופנקייק. היא אף משמשת להכנת מרקי שמנת ורטבים למיניהם. רוב החובצות המודרניות שניתן לרכוש במרכולים ובחנויות המכולת (למשל לֶבֶּן) אינן חובצות אמיתיות, אלא חלב רזה שחיידקי חומצה לקטית הוספו אליו כדי לחקות את המוצר המסורתי. לחובצת תרבית טעם חמצמץ כתוצאה מתהליך ההתססה שבו החיידקים הופכים את הלקטוז לחומצה לקטית. חמיצות החלב עולה ככל שה-pH יורד. בנקודה זו, קזאין, חלבון חלב, מופרד משום שאינו מסיס בתנאים חומציים כאלה, ובכך נגרמת החמצה או התקרשות. חומציות החובצה מדכאת התרבות חיידקים, ודבר זה מאפשר לחובצה עמידות רבה יחסית בתנאי קירור נאותים. בשינויים קלים, ניתן לחזור על תהליך זה ליצירת שמנת חמוצה. חובצה מסורתית היא רזה וחומצית במקצת, בעוד שחובצת תרבית מלאה וחמוצה יותר. באפייה, ניתן להחליף חובצה בחלב רגיל בכף אחת של מיץ לימון או חומץ או 1.75 כפיות אשלגן דו-טרטרי לכל כוס חלב רגיל. יש לאפשר לחלב החמוץ לעמוד במשך כ-10 דקות בטרם ניתן להוסיפו למתכון הדרוש. לצורך מתכונים טבעוניים אפשר לעשות שימוש בשיטה זו אף עם חלב אורז וחלב סויה. מדריך להכנת חובצה (באנגלית) topic/cultured-buttermilk חובצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חֻבְצָה במילון כלכלת הבית (תשל"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית Buttermilk(הקישור אינו פעיל, 27.2.2020) Buttermilk Storage
סלט קפרזה

סלט קַפְּרֵזֶה או אינסלטה קפרזה (באיטלקית: Insalata Caprese) הוא סלט איטלקי המורכב מירקות ומגבינה. הסלט נחשב לסלט פשוט יחסית, ומורכב מעגבניות, פרוסות מוצרלה, עלי ריחן, שמן זית ותבלינים. מקורו של הסלט בחבל קמפניה שבדרום איטליה, ופירוש שמו הוא "סלט מקפרי", כלומר מהאי קפרי הסמוך לנאפולי, העיר הגדולה בחבל קמפניה. המרכיבים הם רכיבי המזון המרכיבים גם פיצה מרגריטה שהיא מאכל קמפני ידוע, אולם המרכיבים טריים ואינם מבושלים. סלט קפרזה אידיאלי מוכן מעגבניות וריחן שגדלו תחת השמש בדרום איטליה, שמן זית כתית מעולה (Extra Virgin) המופק מזיתים שגדלו בחצי האי סורנטו שבחבל קמפניה, וגבינת מוצרלה מחלב באפלו. לעיתים מוסיפים לסלט פרוסות בצל דקות, ומתבלים בפלפל שחור ובמעט מלח. המנה מייצגת את צבעיו של דגל איטליה - אדום, לבן וירוק. פנצנלה ברנרדו בלחוביץ, סלט קפרזה קייצי, מאתר "אכול ושתה" אבי שקרל, סלט קפרזה, מאתר וואלה
סקסונים

הסקסונים (Saxons) היו השבטים הגרמאנים אשר יישבו במאות הראשונות לספירה את חופי הים הצפוני. הם היו קרובים לשבטים כגון יוטים (Jutes), פריזים (Frisians) ואנגלים (Angles). מספרם של הסקסונים היה תמיד רב, ועל כן חיפשו תמיד אדמות חדשות לעיבוד על מנת שיוכלו לכלכל את עצמם, מאחר שהתנאים בצפון אירופה אינם אידיאליים. בעוד ששבטים גרמאנים דרומיים פלשו לחצי האי האפניני, לחצי האי האיברי, לגאליה ולארצות אחרות לגדות הדנובה, לסקסונים לא הייתה אפשרות להתפשט אלא דרך הים. שמם של הסקסונים, בדומה לשמם של שבטים גרמאנים אחרים, נגזר משם כלי נשקם - 'Seax' שפירושו באנגלית עתיקה: סכין או פגיון. שבטים אלו דיברו בשפה הסקסונית, שפה מערב-גרמאנית שהן האנגלית העתיקה והן האנגלית החדשה התפתחו ממנה. במהלך המאות ה-8 וה-9, הסקסונים בסקסוניה היו בעימות מתמשך עם הפרנקים, שממלכתם נשלטה באותה תקופה על ידי השושלת הקרולינגית. לאחר 33 שנות כיבוש עקב מסעות צבאיים שהוביל קרל הגדול בשנים 772 עד 804, ניצחו הפרנקים את הסקסונים, אילצו אותם להתנצר תפסו את שטח סקסוניה העתיקה, וסיפחו אותה לממלכתם. הוקמה דוכסות סקסוניה. חלק משבטים אלה, ביחד עם יוטים, פריזים ואנגלים, פלשו במאות החמישית והשישית לספירה לשטחים בפריזיה, בנורווגיה ובאי בריטניה, אך בעוד שבמקומות אחרים הם מוגרו, תושבי בריטניה החלשים לא הצליחו לעמוד לאורך זמן מול התוקפנות של הפולשים. הסקסונים, היוטים, האנגלים והפריזים שפלשו לבריטניה התמזגו ויצרו את הקבוצה האתנית הקרויה אנגלו-סקסונים. האנגלו-סקסונים עלו למעמד דומיננטי בבריטניה תוך שהם דוחקים את הבריטונים שקדמו להם אל ויילס, קורנוול, צפון-מערב אנגליה (קאמבריה) וסקוטלנד. האנגלו-סקסונים שמרו על מעמדם הדומיננטי באי עד פלישת הנורמנים. סקסונים טרנסילבנים מדיה וקבצים בנושא סקסונים בוויקישיתוף סקסונים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סקסונים, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) מי היו הסקסונים ואיך הם הפכו לאנגלו-סקסים?, באתר אנציקלופדית אאוריקה המונח אנגלו-סקסונים (Anglo-Saxons) מתייחס לסקסונים שעזבו את אירופה היבשתית, בניגוד לסקסונים הישנים (Old-Saxons) שנשארו בארצות השפלה של צפון מערב אירופה. מקור השם ויילס, וכן החלק "וול" בשם קורנוול, במילה הגרמאנית Walha, שפירושה "זר" או "נוכרי".
מר קליין

מר קליין (בצרפתית: Monsieur Klein) הוא סרט צרפתי משנת 1976 שביים ג'וזף לוסי ובו מככב אלן דילון בתפקיד הראשי. הייתה זו שנת 1942, המלחמה התנהלה במלוא עוזה וצרפת הייתה כבושה בידי הנאצים. רוברט קליין לא שת ליבו לכל ההתרחשויות הללו. בתור סוחר אומנות הוא גרף סכום נאה כתוצאה ממצבם העגום של היהודים, שהוכרחו למכור בחופזה את נכסיהם על מנת לעזוב את הארץ. מר קליין אינו מחזיק בשום נטיות פוליטיות ובוחר להישאר אדיש. כהלם ביום בהיר השתנה מצבו. עיתון יהודי נשלח בטעות לכתובתו, והוא מגלה כי ישנו רוברט קליין נוסף המתגורר בפריז, יהודי הנרדף על ידי המשטרה. משלא עולה ביד המשטרה לאתר את קליין האחר, מתעוררים בקרבם של השלטונות חשדות לגביו וסוחר האומנות נאלץ להביא הוכחה להיותו ממוצא נוצרי. לא חולף זמן רב והוא מצוי בעיצומו של מרדף על מנת ללכוד את בעל השם הדומה לו ולגלות מה קרה. אף על פי שלוסי משלב מרכיבים היסטוריים לתוך הסרט (כגון Rafle du Vel'd'hiv), הרי זה יותר מאשר שחזור של הווי החיים של היהודים בזמנו של משטר וישי. ניתוח מדוקדק של הסרט ערך מבקר הסרטים דומיניק אוביה והוא מחשיב אותו כיצירת מופת של הקולנוע הצרפתי. ניתן להבחין בסרט כי הוא מושפע מהסיפור מעבודתו של פרנץ קפקא, הסיפור "הגלגול" מספר את שינוי הצורה האכזרי והפתאומי של אדם שנהפך כהלם ביום בהיר לחרק. ניתן לראות פה גם את עקבות הרומן "הטירה" של קפקא, המתאר את מסעו של אדם בחיפוש אחר זהותו שלו על ידי התוודעות ל"אחר". ב"משפט" מדגים קפקא כיצד אדם נאשם נהפך מוצא אל מחוץ לחוקיה של החברה. ביטוי לעמדותיו הפוליטיות של הבמאי, ג'וזף לוסי, כלפי ישראל, ניתן למצוא באחת הסצינות האחרונות של הסרט. במרכז האיסוף (כנראה דראנסי) מקריא אחד הז'אנדרמים הצרפתים שמות של היהודים המיועדים לגירוש ברכבת. השם הראשון ברשימה הוא "מחמוד המשארי", כשמו של בכיר אש"ף שנהרג בפריז על ידי המוסד בשל מעורבותו בטבח הספורטאים הישראלים במינכן ב-1972. בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך ב-1976 היה הסרט מועמד לפרס דקל הזהב, אך הפסיד ל"נהג מונית". מר קליין זכה בפרס הסזאר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, בעוד שלוסי זכה בפרס הסזאר כבמאי הטוב ביותר. אלכסנדר טראונר זכה בפרס הסזאר עבור העיצוב הטוב ביותר ופרט לכך היה הסרט מועמד לפרסי סזאר בארבע קטגוריות נוספות. "מר קליין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מר קליין", באתר נטפליקס "מר קליין", באתר AllMovie (באנגלית) "מר קליין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)