laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חוסה אוסקר הררה

חוסה אוסקר הררה קורומינס (בספרדית: José Oscar Herrera Corominas; נולד ב-17 ביוני 1965) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי, ששיחק בעמדת המגן. הררה שיחק ב-56 משחקים במדי נבחרת אורוגוואי והיה חלק מהנבחרת במונדיאל 1990 ושותף לזכייתה של הנבחרת בקופה אמריקה בשנת 1995. הררה החל את הקריירה בקבוצת פניארול והיה שותף לזכייה בשתי אליפויות (1985 ו-1986) ובגביע ליברטדורס בשנת 1987. בשנת 1989 עבר לשחק בקבוצת פיגרס בספרד. שנה לאחר מכן עבר לקליארי האיטלקית, בה שיחק כ-150 משחקים. בשנת 1995 עבר לשחק במדי אטאלנטה ובסיום העונה עבר לשחק בקבוצת קרוס אסול המקסיקנית. בעונת 1997/98 שיחק בקבוצת ניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית. בהמשך חזר לשחק באורוגוואי ועבר בין מספר קבוצות ביניהן פניארול, ראסינג קלוב דה מונטבידאו ומונטווידאו וונדררס. פניארול גביע ליברטדורס: 1987 אליפות אורוגוואי (2): 1985, 1986 נבחרת אורוגוואי קופה אמריקה: 1995 חוסה אוסקר הררה, באתר Transfermarkt חוסה אוסקר הררה, באתר National Football Teams חוסה אוסקר הררה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt Copa América 1995 squads
חצי האי פסטר

חצי האי פסטר (באנגלית: Pasteur Peninsula) הוא חצי אי בקצה הצפוני של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. חצי האי רחב - אורכו 9 קילומטרים (בכיוון צפון-דרום), ורוחבו בין 8 ל-13 קילומטרים (בכיוון מזרח-מערב). חצי האי ממוקם בין מפרץ גויו ומפרץ בוקה. בחצי האי מצוי החלק הצפוני של הרי סטריבוג. אל עבר חצי האי מתנקזים הקרחונים אושאנה, פודאייבה, בורבסטניק וליסטר. חצי האי מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905. שמו של חצי האי ניתן לו על ידי ז'אן-באטיסט שארקו. חצי האי נקרא על שמו של לואי פסטר, מדען, כימאי ובקטריולוג צרפתי, וחלוץ בתחום הרפואה המונעת (חיסונים). חצי האי פסטר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חצי האי פסטר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור חצי האי, וציון מקום האתרים שסביבו באתר copernix מידע גאוגרפי והיסטורי ההיסטוריה של שם חצי האי
היריבות בין מכבי תל אביב לבין הפועל ירושלים

היריבות בין מכבי תל אביב לבין הפועל ירושלים (מכונה גם הקלאסיקו הישראלי בכדורסל) הוא הכינוי ליריבות בין שניים ממועדוני הכדורסל הגדולים בליגת העל בכדורסל: מכבי תל אביב והפועל ירושלים. אף שאינו משחק דרבי במובנו הנכון, כל משחק בין שתי הקבוצות מהווה ליריבות ומתיחות שרק הדרבי התל אביבי משתווה לו. הקבוצות נפגשו ביניהן 136 פעמים, מהן מכבי ניצחה ב-108 משחקים בעוד הפועל ירושלים ניצחה רק ב-28 מהם. עם זאת, היריבות מהווה בעיקרה יריבות על רקע עירוני בין עיר המטרופולין תל אביב לעיר הבירה ירושלים, הוביל להתפתחותה של היריבות בין הקבוצות. במשחקים בין הקבוצות קיימים לעיתים קרובות עימותים מילוליים ולעיתים אף פיזיים. מכבי תל אביב שיא נקודות חיובי: 135 שיא נקודות שלילי: 56 ההפרש הגבוה ביותר: 52 ניצחונות טכניים: 1 הפועל ירושלים שיא נקודות חיובי: 111 שיא נקודות שלילי: 35 ההפרש הגבוה ביותר: 30 מכבי תל אביב נגד הפועל ירושלים באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קארזון

קארזון הוא אתר אינטרנט ישראלי המציג מידע על על מחירי כלי רכב חדשים. האתר מופעל על ידי חברת קארזון טכנולוגיות בע"מ. חברת קארזון טכנולוגיות הוקמה בשנת 2018 על ידי אמיר ווינשטוק, המייסד של אתר הנדל"ן מדלן. בשנת 2019 השיקה החברה את אתר קארזון. קארזון מנגישה מידע על רכבים, הכולל מידע על מחירונים, מחירונים היסטוריים והנחות שנתנו במבצעי מכירות ולמועדוני צרכנים, על מנת לשפר את ההחלטות שמבצעים רוכשי כלי רכב ולצמצם את תופעת אפליית המחירים בתחום . החברה אוספת ומנתחת מידע ממספר מקורות: משרד התחבורה, אתרי יבואני כלי רכב, פרסומי מבצעים והנחות בערוצים השונים, לקוח סמוי, רשתות חברתיות ומידע המוזן על ידי גולשי האתר, בנוסף למאגרי מידע שהחברה מפיקה בעצמה. אתר האינטרנט הרשמי של קארזון קארזון, ברשת החברתית פייסבוק רז סמולסקי, לקנות דירה באפליקציה: שוק הנדל"ן מתחיל לגלות את הסמארטפונים, באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2012 איתמר מינמר, ‏הצצה ראשונה למיזם החדש שיחסוך לכם עשרות אלפים. צפו, באתר ‏מאקו‏, 11 בספטמבר 2019 אודי עציון. "ההנחות הנסתרות על מכוניות חדשות", ידיעות אחרונות, 15 אוגוסט 2019. אודי עציון, עונת ההנחות על כלי הרכב: לא כל המבצעים שווים, באתר ynet, 3 בדצמבר 2019 אודות קארזון
קטיה בנוביץ'

קטיה בנוביץ' (נולדה ב-23 במרץ 1972) היא עורכת ומתרגמת ישראלית. בראשית דרכה עסקה בנוביץ' במוזיקה, ולמדה בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. בשנות ה-90 של המאה ה-20 השלימה תואר ראשון בספרות כללית באוניברסיטת תל אביב. לאחר שסיימה את שירותה הצבאי החלה לעבוד כעורכת בהוצאת מפה, זמן מה עבדה בעריכה גם בהוצאת חרגול. ב-2002 קיבלה עבודת תרגום ראשונה ומאז תרגמה עשרות רבות של ספרים לעברית. בנוביץ' עובדת כפרילנסרית ותרגומיה רואים אור בהוצאות הספרים הגדולות בישראל. החוחית מאת דונה טארט, הוצאת מודן, 2014 המצאת הכנפיים מאת סו מונק קיד, הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2015 "הנני" מאת ג'ונתן ספרן פויר, הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2015 "חלון פנורמי" מאת ריצ'רד ייטס, הוצאת אחוזת בית, 2008 "כל כללי הטקס" מאת אלן בנט, הוצאת אחוזת בית, 2006 "ללכת בדרכך" (2014), והחיים אחריך (2016) מאת ג'וג'ו מויס "מה ידעה מייזי" מאת הנרי ג'יימס, תרגום חדש בהוצאת תמיר, 2016 "מורשת של מרגלים" מאת ג'ון לה קארה, הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2020 "סרפינה" מאת רייצ'ל הרטמן, הוצאת מודן, 2014 "על היופי" מאת זיידי סמית', הוצאת כנרת, זמורה־ביתן, 2006 "ילדה אהובה" מאת מריאנה פרדריקסון, הוצאת כנרת, 2006 "אנשים נורמלים" (2019), ו"שיחות עם חברים" (2021) מאת סאלי רוני, הוצאת מודן "העדויות" מאת מרגרט אטווד, הוצאת מחברות לספרות, 2020 "המולת הזמן" מאת ג'וליאן בארנס, הוצאת כתר, 2018 גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטין, הוצאת אהבות וספרים בעלמא, 2024 ועוד מספריהם של: סלמאן רושדי, ג'ודי פיקו, לי צ'יילד, הרלן קובן וסופרים נודעים אחרים. קטיה בנוביץ', ברשת החברתית פייסבוק מידע על קטיה בנוביץ' בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים בתרגומה של קטיה בנוביץ' באתר "סימניה" ריאיון עם קטיה בנוביץ', במגזין המקוון 'קורא בספרים' עלית קרפ, האם דונה טארט היא צ'רלס דיקנס של המאה ה-21, באתר הארץ, 2 ביוני 2015 הארץ, ספרים חדשים, באתר הארץ, 1 במאי 2015 איתמר זהר, כשהאגו מנצח את מייקל שייבון וג'ונתן ספרן פויר, באתר הארץ, 1 בינואר 2017 עמרי הרצוג, פוליטיקה אנושית במלוא מורכבותה, באתר הארץ, 27 במאי 2008 עלית קרפ, ללכת בדרכך: גם ציניקנים מושבעים ימחו דמעה בסוף, באתר הארץ, 10 ביולי 2014 עלית קרפ, "החיים אחריך": מה עלה בגורלה של לואיזה קלרק, באתר הארץ, 29 ביוני 2016 אבנר שפירא, תרגומים חדשים לקלאסיקות של הנרי ג'יימס ותומאס מאן, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2016 אדם רז, "מורשת של מרגלים" של ג'ון לה קארה מזכיר שהעולם אינו באמת מתחלק לטובים ורעים, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2020 מאשה צור-גלוזמן, איך מתחזקים שלום קר (בין בני האדם לדרקונים), באתר הארץ, 29 ביולי 2014 יערה שחורי, כוחה של האמנות להיטיב וליצור יופי, אמת ואפילו צדק, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2006 דוד רפ, "אנשים נורמלים": הציפייה להציץ לחיי המילניאלס עושה עוול לסופרת המוכשרת, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2019 סהר שלו, "שיחות עם חברים": יצירה נפלאה של כוכבת ספרות עולה, באתר הארץ, 6 במאי 2021 צליל אברהם, "העדויות" של מרגרט אטווד: יצירה שמכוונת לצופים לא פחות מאשר לקוראים, באתר הארץ, 18 במרץ 2020 אמיר מנדל, "המולת הזמן": ג'וליאן בארנס נכשל בניסיונו להבין את שוסטקוביץ' ויצירתו, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2018
צ'ימני סוויפס

איי צ'ימני סוויפס (באנגלית: Chimney Sweeps Islands) הם שני איונים המצויים בחלקו הצפוני של מפרץ סיטי איילנד בעיר ניו יורק. אלה הם חלק מקבוצה של 20 איים שנמצאים בגבולות מחוז ברונקס המכונים "אבני המדרגות של השטן". על פי הפולקלור, על פי ההערכה, "אבני הצעד של השטן" נוצרו במהלך התכתשות בין שבט מקומי לשטן. בכל פעם שהשטן הניח את כף רגלו למים, הגיחה אדמת אדמה קטנה. האיים מהווים את ההפרדה בין מפרץ סיטי הרבור למפרץ פלהם, והם מהווים חלק מסלע היסוד עליו בנויה העיר ניו יורק. מקורו של שם האיים "איי מטאטאי הארובות" אינו ידוע. אגדה אורבנית מספרת שהאי נקנה על ידי מנקה ארובות שהתעשר, אולם ככל הנראה שם האיים מקורו בצורתם, הדומה לצורת המטאטא של מנקה הארובות. האיים מהווים חלק מפארק מפרץ פלהם ומנוהלים על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק. באיים קיני שחפים וכן קיני אנפה כחולה. nicholas reale, Abandoned NYC: Chimney Sweeps Island & High Island of The Devil’s Stepping Stones in the Bronx, untapped new york
ממבו

ממבו (בספרדית: mambo) הוא ריקוד וסגנון מוזיקלי אפרו-קובני. מקור הממבו בפולחנים של כתות, שמוצאן בממלכת קונגו. הממבו פותח בקובה, בשנות ה-30 של המאה ה-20 בהשראת הדאנזון והסון. פירוש השם ממבו בשפה המדוברת בקונגו הוא "שיח עם האלים", ושמו מייצג את חופש התנועה ומורכבות הצעדים האופיינית לריקוד. בז'אנר זה לא נקבעה חוקיות של תנועות והוא דרש זריזות ומיומנות, על כן היה קשה מאוד ללימוד. הממבו תואר על ידי מעריציו כריקוד שבו התנועה היא חלק בלתי נפרד מהמלודיה. יסודות הריקוד פותחו על ידי מהגרים מהאיטי, שהגיעו לקובה אחרי המהפכה בארצם, שילוב של מוזיקת הסווינג והמוזיקה הקובנית, הפיק קצב ייחודי ונוצר ריקוד חדש. ריקוד הממבו משויך לפרץ פרדו, שהציג אותו לראשונה במועדון הלילה "לה טרופיקנה" בשנת 1943, בהוואנה, ומאז מנהלי להקות נוספים כמו טיטו רודריגז, פאפי קאמפו, טיטו פוואנטה, מחיטו וחוויאר פיתחו סגנון משלהם ונתנו תנופה למה שכונה "שיגעון הממבו". מוזיקת הממבו תפסה תאוצה ב-1947 והתחילה להתנגן בכל המועדונים. מדריכי ריקודים הסכימו שזה אחד מהריקודים היותר קשים מבין הסגנונות של הסלסה ומשום כך שיגעון הממבו לא החזיק זמן רב וריקוד הממבו הוגבל במידה רבה לרקדנים מתקדמים. הממבו הוביל להתפתחות של הצ'ה צ'ה צ'ה. מדיה וקבצים בנושא ממבו בוויקישיתוף Mambo Mania (באנגלית) סוגי ריקודים קלאסיים. סגנונות ריקוד: רשימה. סגנונות של ריקוד מודרני (אורכב 09.06.2020 בארכיון Wayback Machine) D. F. Garcia, Going Primitive to the Movements and Sounds of Mambo, The Musical Quarterly 89, 2006-12-01, עמ' 505–523 doi: 10.1093/musqtl/gdm006
שי הס

שי הס (נולד ב-2 בינואר 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. הס גדל בקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה ושיחק בקבוצה הבוגרת במשך שבע עונות. הס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, ולזכותו ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל. בשנת 1992 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של הפועל פתח תקווה, ואת הבכורה ערך בחודש יולי בהפסד למכבי חיפה במסגרת משחקי האינטרטוטו. בעונת 1992/1993 שימש כמחליפו של רפי כהן ושותף בעשרה משחקי ליגה. בסיום העונה עבר כהן למכבי חיפה ובמקומו הוחתם בקבוצה איציק קורנפיין. קורנפיין פתח בארבעה מחמישה המחזורים הראשונים, אך לאחר ההפסד לקבוצת הפועל באר שבע קיבל הס את תפקיד השוער הראשון, תפקיד אותו מילא במשך שש העונות הבאות. בסיום עונת 1998/1999 שוחרר מהקבוצה והוחלף על ידי רפי כהן. בעונות הבאות עבר הס בין מספר קבוצות: בני יהודה תל אביב, מכבי הרצליה, הפועל חיפה ומועדון ספורט אשדוד. בשנת 2002 עבר לקבוצת הפועל רמת גן מהליגה הארצית, בה שיחק עד לפרישתו בשנת 2007. בשנת 2021 מונה למאמן השוערים בהפועל באר שבע. שי הס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שי הס, באתר Transfermarkt שי הס, באתר FootballDatabase.eu שי הס - פרופיל באתר "מוזיאון פתח תקווה" ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היי איילנד

היי איילנד (האִי היי, באנגלית: High Island) הוא אי קטן המהווה חלק מקבוצת איי פלהם בעיר ניו יורק. האיים מצויים בין מפרץ סיטי איילנד לבין מפרץ פלהם במפרץ לונג איילנד. האי היי מחובר ללונג איילנד בגשר וכן, כאשר מתרחש שפל נמוך ביותר, הוא מתחבר ליבשה במצר יבשה צר. עד חלקה האחרון של המאה ה-19 נקרא האי "האי ספקטקל" (Spectacle Island). האי היה, ועודנו, אי פרטי. בעבר שימש אתר נופש והיו בו קוטג'ים להשכרה. כיום הוא מהווה רכוש של תחנות רדיו מבית CBS ונמצאים עליו מתקני שידור. האי אינו מיושב אולם עובדים בו צוותי תחנות הרדיו. גובהו של הגבוה במגדלי השידור - 165 מטרים. ב-27 באוגוסט 1967 התרסק מטוס פרטי ופגע במגדל השידור. בשל האירוע נבנה מגדל השידור מחדש, ונוסף לו מגדל גיבוי, נמוך יותר. תצלום לוויין של האי באתר גוגל תצלום לוויין של האי(הקישור אינו פעיל)
מחנה העקורים אשווגה

מחנה העקורים אשווגה (בגרמנית: Eschwege) היה מחנה עקורים באשווגה אזור פרנקפורט בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. המחנה הוקם בינואר 1946 בשטחו של בסיס חיל האוויר הגרמני לשעבר במחוז פרנקפורט באזור הכיבוש האמריקני בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. בעת פתיחתו של המחנה היו בו כ-1,770 יהודים ניצולי השואה. אוכלוסייתו הצעירה של המחנה פיתחה במהירות קהילה מחודשת. באפריל 1947 התקיים במחנה גן ילדים ובו 50 ילדים. בבית הספר היסודי במחנה היו באותה תקופה 30 תלמידים. במחנה היו גם תלמוד תורה וישיבה, וכן בית ספר תיכון דתי "בית יעקב" לבנות. חיי הדת התקיימו במספר בתי כנסת של המחנה ובמקווה. במחנה היה מועדון ספורט ובו 100 פעילים, בית קולנוע, אודיטוריום בן 500 מקומות ישיבה ולהקת תיאטרון. המחנה פרסם את העיתון "אונדזער האפנונג" ("תקוותנו" ביידיש). בשיאו, ב-19 באוקטובר 1946, שכנו במחנה בערך 3,350 יהודים. המחנה נסגר ב-26 באפריל 1949. במחנה ביקרו ביקרו מנהיגי תנועות הפועלים הציוניות ובראשם דוד בן-גוריון שביקר במחנה באוקטובר 1946 ונשא נאום. במאמר זה משולב טקסט מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, טקסט שפורסם תחת הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו. מוזיאון השואה בארצות הברית - אשווגה תמונות ממחנה העקורים אשווגה תמונות ממחנה עקורים אשווגה, גרמניה 1946-1947 ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
21 גשרים

21 גשרים (באנגלית: 21 Bridges) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 2019 בכיכובם של צ'דוויק בוזמן, סיינה מילר, ג'יי קיי סימונס, סטפן ג'יימס, קית' דייוויד וטיילור קיטש. בלש משטרת ניו יורק אנדרה דייוויס (צ'דוויק בוזמן), שנחקר לא פעם במחלקה לחקירות שוטרים על כך שהפעיל כוח קטלני בשבעה מקרים שונים, מונה לחקור שוד לילי. שני נחתים לשעבר, ריי (טיילור קיטש) ומייקל (סטפן ג'יימס), נשכרו לשדוד משלוח סמים שהוסתר במרתף מסעדה, אולם השוד השתבש, והשניים ניהלו קרב יריות עם שוטרים שהגיעו למקום והרגו שמונה מהם. השודדים נמלטו על נפשם למנהטן ודייוויס מנהל אחריהם מצוד ברחבי העיר. אתר האינטרנט הרשמי של 21 גשרים 21 גשרים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "21 גשרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "21 גשרים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "21 גשרים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "21 גשרים", באתר Metacritic (באנגלית) "21 גשרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות נתנאל שלומוביץ, "21 גשרים": גם הצופה המנומנם ביותר באולם יישאר בלופ בסרט הזה, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2019 https://www.rottentomatoes.com/m/21_bridges https://m.imdb.com/title/tt8688634/ שירית גל, צ'דוויק בוזמן: "יכול להיות שסקורסזה לא ראה את 'הפנתר השחור'", באתר ynet, 21 בנובמבר 2019.
אתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן: ברזל, פלדה, בניית ספינות וכריית פחם

אתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן: ברזל, פלדה, בניית ספינות וכריית פחם (באנגלית: Sites of Japan's Meiji Industrial Revolution: Iron and Steel, Shipbuilding and Coal Mining; ביפנית: 明治日本の産業革命遺産 製鉄・鉄鋼、造船、石炭産業) הם קבוצה של אתרים היסטוריים אשר מילאו חלק חשוב בתיעוש של יפן בתקופות באקומאצו ו- תקופת מייג'י, והם חלק מהמורשת התעשייתית של יפן. בשנת 2009 הוגשו האנדרטאות לרישום משותף ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו תחת הקריטריונים ii, iii ו- iv . האתרים התקבלו במושב 39 של המורשת העולמית של אונסק"ו. שילובם של חלק מנכסים אלה כאתרי מורשת של אונסק"ו עוררו התנגדויות מצד קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית, בשל העובדה שאזרחים קוריאנים מגויסים ושבויי מלחמה סינים נאלצו לעבוד בתנאים קשים בשבעה מאתרים אלה במהלך מלחמת העולם השנייה ביפן. ממשלת יפן מתנגדת לטענה כי באתר האשימה היו עבודות כפייה של אסירים. בשנת 2009 ביקשה יפן לכלול את האי האשימה, לצד 22 אתרי תעשייה נוספים המפורטים לעיל ברשימה של אונסקו. ממשלת דרום קוריאה התנגדה לכך, בטענה כי עובדי כפייה קוריאנים וסינים הוכרחו לעבוד באי לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. גם ממשלת צפון קוריאה מתחה ביקורת על ההצעה בשל כך. שבוע לפני תחילת ישיבת וועדת המורשת העולמית ה -39 של אונסק"ו, בבון שבגרמניה, דרום קוריאה ויפן הסכימו על פשרה: יפן תציג את השימוש בעבודות כפייה בהסבר למבקרים במתקנים באתרים רלוונטיים, ושתי המדינות ישתפו פעולה לאישור המועמדים להיות אתרי מורשת אחת של השנייה. ביולי 2015, במהלך ישיבת וועדת המורשת העולמית ה -39 של אונסק"ו, משכה דרום קוריאה את התנגדותה לאחר ההכרה של יפן בנושא זה כחלק מההיסטוריה של האי, וציון במפורש כי "היו מספר גדול של קוריאנים ואחרים שהובאו בניגוד לרצונם ואולצו לעבוד בתנאים קשים בשנות הארבעים בחלק מהאתרים [כולל אי האשמה] " וכי יפן" הייתה מוכנה לשלב אמצעים מתאימים באסטרטגיה הפרשנית לזכר הקורבנות כאלה בהקמת מרכז מידע", ובעקבות הסכמה זו והסרת ההתנגדות, הוכר האי ב-5 ביולי כחלק מאתר המורשת העולמית - כחלק מאתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן. ההסכמה שהוסגה עוררה מחאה ציבורית בשתי המדינות; וכבר באותו יום, לאחר ההחלטה על אישור האתר, הודיע שר החוץ היפני פומיו קישידה כי כאשר נאמר "הובאו בניגוד לרצונם ואולצו לעבוד בתנאים קשים " אין מדובר ב"עבודות כפייה". בשל מחלוקת זו, הוקם מנגנון פיקוח על ידי וועד המורשת העולמית, לפקח על הנצחת זכר הקורבנות, וסטטוס ההנצחה הוצג במהלך מושב ועדת המורשת העולמית ביוני 2018. בפגישה זו הגיעה ועדת אונסק"ו למסקנה כי יפן לא עמדה בהתחייבותה להנציח את זכר הקורבנות, ויעצו ("strongly urged") ליפן לקיים את הבטחותיה. מדיה וקבצים בנושא אתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן: ברזל, פלדה, בניית ספינות וכריית פחם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אתרי המהפכה התעשייתית של תקופת מייג'י ביפן: ברזל, פלדה, בניית ספינות וכריית פחם (ביפנית ובאנגלית) אתרי המורשת התעשייתית של יפן באתר אונסקו קים בו און, האשימה - אי הטרגדיה הנשכחת, באתר הקוריאה טיימס (באנגלית) ליאו ביירן, ממשלת צפון קוריאה מתנגדת למועמדי יפן לאונסקו, אתר Nk*news (באנגלית) יפן וצפון קוריאה מסכימות על שיתוף פעולה בוועדת אונסקו דונלד קירק, יפן וקוריאה מסכימות על הצגת עבודות כפייה באתר מורשת עולמית, מגזין פורבס S. Korea and Japan debate comments about being “forced to work” כתבה באתר חדשות אריראנג
מקס נודלמן

מקסים (מקס) נודלמן הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, המכהן כסגן מפקד אוגדת איו"ש. נודלמן נולד בקישינב ועלה לישראל בגיל 11. התגייס להנדסה קרבית ועבר קורס מפקדים וקורס קצינים. שימש מפקד פלוגה בסמו"ר. בהמשך מונה לקצין הנדסה של אוגדת עזה. באוקטובר 2013 נפצע קשה במנהרה ליד עין השלושה: נודלמן נכנס למנהרה יחד עם כוח הנדסה ומטען רב עוצמה שהטמין החמאס פגע בו ובקצין נוסף. לאחר מכן מונה לראש ענף הנדסה במל"י. בהמשך פיקד על גדוד 603 בחטיבה 7 בין השנים 2015–2017. לאחר מכן כיהן כקצין הנדסה של פיקוד המרכז בדרגת אלוף-משנה. בשנת 2020 מונה לסגן מפקד אוגדת איו"ש. מדיה וקבצים בנושא מקס נודלמן בוויקישיתוף מקס נודלמן, ברשת החברתית LinkedIn נועם אמיר, ‏“הרחוב הפלסטיני הבין שהאלימות לא מביאה לו דברים טובים”, בעיתון מקור ראשון, 14 באוקטובר 2021 לילך שובל, מרגש: הפצוע מהמנהרה מקבל פיקוד, באתר ישראל היום, ‏10 ביולי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
DS 4

DS 4 היא מכונית משפחתית קטנה יוקרתית וקומפקטית, אשר משנת 2010 על ידי חטיבת רכבי היוקרה DS אוטומובילס בבעלות יצרנית הרכב הצרפתית קבוצת PSA הצרפתית לאחר שיוצרה בין השנים 2010–2015 בשם המותג סיטרואן DS4 על ידי יצרנית הרכב סיטרואן. במלזיה הדגם יוצר על ידי יצרנית המכוניות המלזית Naza Automotive Manufacturing (אנ') חברת בת של הקונגלומרט Naza (אנ'). ה-"DS" הוכרז לראשונה בתחילת 2009 על ידי יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן כמותג משנה מוביל המיושם על חלק מהדגמים שלה, הפועל במקביל למותג הזרם המרכזי שלה. השם "DS" הוא גם מחזה על מילים, כמו שבצרפתית מבוטא כמו המילה "déesse", שפירושו "אלילה". ה-"DS" הוא סימן רכב עצמאי מאז 2015 (מאז 2012 בסין). 5 דלתות - הצ'בק. 5 נוסעים. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה קדמית. בין השנים 2016 – 2018 יוצר דגם קרוסאובר קומפקטי הקרוי "DS 4 קרוס-בק". דגם "DS 4", שנת 2016 דגם "DS 4" דגם "DS 4" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים דגם "DS 4" קרוס-בק דגם "DS 4" קרוס-בק סיטרואן DS4 DS 3 DS 4S מדיה וקבצים בנושא DS 4 בוויקישיתוף דגם "DS 4" dsautomobiles.co.uk/inside-ds/the-world-of-ds/citroen-ds/citroen דגמי "DS 4", שנת 2015 (בצרפתית) largus.fr/francfort/citroen-ds4-2015-la-version-restylee-est-prete דגם "DS 4" (בספרדית) web.archive.org/web/20140107155038
הרצל פיטוסי

הרצל פיטוסי הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. בעונת 1981/82 היה מלך השערים בליגה הבכירה עם 22 כיבושים. פיטוסי גדל במחלקת הנוער של קבוצת מכבי נתניה. בעונת 1970/1971 ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בקבוצת מכבי הרצליה, וכעבור שנתיים שב לעונה נוספת במכבי נתניה. בעונת 1974/1975 עבר לשחק בקבוצת בית"ר נתניה מליגת המשנה. בינואר 1977 כבש שלושער בניצחון 3–1 על הפועל ראשון לציון, אך שתי דקות לסיום המשחק הורחק, לאחר שפגע בשחקן יריב. בקיץ 1977 חתם בקבוצת מכבי פתח תקווה ששיחקה בהליגה הארצית. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגה הבכירה. במהלך העונה עמד לדין משמעתי לאחר שהתחמק מבדיקת סמים. במחזור ה-23 של עונת 1978/1979 התדרדרה הקבוצה אל מתחת לקו האדום המוביל לירידת ליגה. רצף של ניצחונות שיפרו את מצבה, ושער ניצחון של פיטוסי במחזור ה-30 הבטיח את הישארותה בליגה לעונה נוספת. בעונת 1980/81 הבקיע 22 שערים והוכתר כמלך השערים. לאחר שמונה עונות במכבי פתח תקווה, החל פיטוסי במעברים רבים בין קבוצות, ביניהן הפועל רמת גן, הפועל באר שבע, מכבי חדרה, בית"ר חיפה, הפועל אשדוד ועירוני אשקלון. אשר גולדברג‏, "בבאר שבע שמו לי רגליים, אביטן עשה הכול כדי שלא אשחק", באתר וואלה, 30 במרץ 2023 הרצל פיטוס כבש שלושער-והורחק, מעריב, 30 בינואר 1977, עמ' 38 פיטוסי יועמד לדין: התחמק מבדיקת סמים, מעריב, 18 בדצמבר 1978, עמ' 29 הרצל קבע: מכבי פתח תקווה בלאומית, מעריב, 27 במאי 1979, עמ' 40 הליגה הלאומית - אפורה, בינונית, "קפואה" וכמעט חסרת הפתעות, דבר, 31 במאי 1981 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה ניידיץ'

הרב יהודה ניידיץ' (באנגלית: Judah Nadich;‏ בולטימור, 13 במאי 1912 – ניו יורק, 26 באוגוסט 2007) היה רב קונסרבטיבי, ששירת קהילות בבפאלו ובשיקגו, ובהמשך היה איש הדת היהודי הבכיר של הצבא האמריקני באירופה עם שחרור מחנות הריכוז הנאציים על ידי כוחות בעלות הברית. מאוחר יותר היה נשיא האספה הרבנית, האיגוד הבינלאומי לרבנים השמרנים. ניידיץ' היה בנם הבכור של יצחק ולנה נתנזון ניידיץ' שהיגרו מרוסיה בתחילת המאה העשרים. אביו היה בעל מכולת. אמו נפטרה כשהיה בן שבע, והוא ושתי אחיותיו גודלו על ידי אמם החורגת, נטי גיפטר ניידיץ', מהגרת מליטא. ליצחק ונטי הייתה בת מנישואיהם. בשנת 1932 סיים ניידיץ' את לימודיו ב-City College. בשנת 1936 סיים את לימודי לתואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת קולומביה והוסמך בבית המדרש לרבנים באמריקה. הוא היה רב קהילות שמרניות בבפאלו ובשיקגו. ב-1942 התגייס לצבא כאיש דת. בשנת 1945, כשהיה סגן אלוף בצבא ואיש הדת היהודי הבכיר של הצבא באירופה, נקרא הרב ניידיץ' לתפקיד היועץ היהודי של גנרל דווייט אייזנהאואר. הוא התבקש לייעץ כיצד להתמודד עם מאות אלפי העקורים היהודים המוחזקים תחת משטר צבאי. בספרו משנת 1953, "אייזנהאואר והיהודים", כתב ניידיץ' שהוא ואחרים שכנעו את בעלות הברית לנטוש מדיניות המחייבת להחזיר את העקורים למדינות מולדתם. בשנת 1947 התחתן הרב ניידיץ' עם מרתה הדסה ריבאלוב, בתם של רוז ומנחם ריבאלוב, מייסד ועורך השבועון הראשון בעברית באמריקה, "הדואר". הוא כיהן בקהילה "קהילת ישראל" בברוקליין, מסצ'וסטס, במשך 10 שנים. משנת 1957 ועד פרישתו בשנת 1987, שימש כרב בית הכנסת בפארק אווניו בניו יורק. שם סייע בפיתוח תוכנית חינוכית לאחר הלימודים, המכונה כיום "התיכון העברי על שם הרב יהודה ניידיץ'." בשנת 1974 קרא ניידיץ', כנשיא האספה הרבנית, לוועדת החוק של התנועה "לתת תשומת לב מדוקדקת" להצעתו להסמיך נשים לרבנות. ההצעה התקבלה בשנת 1985. מחווה לרב יהודה ניידיץ' ומרתה הדסה ריבאלוב ניידיץ', בלוג שנוצר ומתוחזק על ידי משפחתם. Dennis Hevesi (2 בספטמבר 2007). "Judah Nadich, Rabbi Who Improved Care of Holocaust Survivors, Is Dead at 95". New York Times. {{cite news}}: (עזרה) "Judah Nadich; Rabbi Advised Eisenhower in Europe". Associated Press. 4 בספטמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) Claire Levenson (29 באוגוסט 2007). "Rabbi Judah Nadich, Eisenhower Adviser, Obituary". Daily Jewish Forward. {{cite news}}: (עזרה)
סיליגו

סיליגו (באיטלקית: Siligo) הוא כפר, שנמצא בנפת סאסארי, שבמחוז סרדיניה שבאיטליה. הכפר נמצא כ-149 ק"מ מקליארי, בירת המחוז וכ-336.5 ק"מ מרומא, בירת איטליה. הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (5 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 892 מילימטרים בשנה. חודש נובמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (169 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (14 מ"מ גשם). הכפר נמצא ליד הכבישים SP23 ו-SP41bis. מדיה וקבצים בנושא סיליגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיליגו Siligo, Siligo (ב־) "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.