הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי

הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי (באנגלית: British Indian Ocean Territory) מכילה 2,300 איים שמשתייכים לארכיפלג צ'גוס. הם ממוקמים במרכז האוקיינוס ההודי, בערך במחצית הדרך בין אפריקה לאינדונזיה, 6 מעלות דרומית לקו המשווה, כ-1,770 ק"מ מסיישל, 2,000 ק"מ ממאוריציוס וכ-2,500 ק"מ דרומית להודו. הטריטוריה שייכת לממלכה המאוחדת (בריטניה), אם כי יש לה מעמד עצמאי. האי הגדול ביותר והיחיד שמיושב הוא דייגו גרסיה, והוא הדרומי ביותר. היישוב היחיד על האי הוא בסיס צבאי אמריקאי-בריטי. הארכיפלג משתרע על שטח של 54,400 קמ"ר, שממנו כלל השטח היבשתי של האיים הוא רק 60 קמ"ר, רובו (44 קמ"ר) בדייגו גרסיה. אוכלוסיית הטריטוריה הוערכה ב-2018 ב-3,000 נפשות, כולם אנשי צבא ועובדים בבסיסים ובני משפחותיהם. האיים התגלו בשנים הראשונות של המאה ה-16, על ידי שייטים פורטוגזים שנתנו לאי דייגו גרסיה את שמו. במשך שלוש מאות שנה נשכחו האיים עד אשר בסוף המאה ה-18 (1763 ואילך) הגיעו מספר משלחות בריטיות וצרפתיות לאיים, וסקרו ומיפו אותם. בעקבות המשלחות הללו ניסו הצרפתים והבריטים לישב את האיים, אך ללא הצלחה. שני הצדדים ניסו להקים במקום נמל שישמש כנקודת עצירה בשיט באוקיינוס ההודי. במהלך התקופה שהו באי מספר חיילים שננטשו או ששרדו מאוניות שטבעו. הם חיו ברעב ובחולי. לבסוף ב-1793 הצליחו הצרפתים ששלטו במאוריציוס ליישב את האי, והקימו בו מפעל לעיבוד תוצרי הקוקוס. הם הביאו עימם לאיים עבדים שחורים מאפריקה. לאחר נפילת נפוליאון, בשנת 1814, השתלטו הבריטים על כל הטריטוריות הצרפתיות באוקיינוס ההודי ובכללן ארכיפלג צ'גוס, סיישל ומאוריציוס. תחת השלטון הבריטי התבססו המטעים בדייגו גרסיה והוקמה שם אף מושבת מצורעים. המקום שימש גם כתחנת הצטיידות בפחם לאוניות בדרכן לאוסטרליה. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1859 נספרו שם 267 גברים, 45 נשים ו-46 ילדים. מתוך האוכלוסייה רק 20 היו ממוצא אירופי. הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי (BIOT) נוסדה ב-8 בנובמבר 1965 ואיגדה בתוכה את הארכיפלגים צ'גוס, אטול אלדברה, פרקוור ואיי דה-רוש. הם הופרדו מהקולוניה הבריטית במאוריציוס, כדי למנוע את איבוד השליטה הבריטית בהם עם יציאתה של מאוריציוס לעצמאות. לטענת הבריטים הם שילמו מענק של 3 מיליון לירות שטרלינג כפיצוי למאוריציוס על ההפרדה. כאשר הוקמה סיישל, ב-1976, הועברו לשליטתה הארכיפלגים אלדברה, פרקוור ואיי דה-רוש. כתוצאה מכך נשארה הטריטוריה עם ארכיפלג בודד. בשנת 1966, בשיאה של המלחמה הקרה, החלה ארצות הברית בשיתוף בריטניה לבנות בסיס אווירי בדייגו גרסיה. לצורך בניית הבסיס הוגלו כ-2,000 תושבי האי למאוריציוס ולסיישל. בשנת 2000 הכיר בית משפט בריטי בזכויות של התושבים הללו, העניק להם אזרחות בריטית והורה למצוא פתרון לבעיה. עד היום לא נמצא פתרון כזה. בשנות ה-80 העלתה מאוריציוס תביעה להחזיר לשליטתה את איי צ'גוס. ב-2017 קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות החלטה המסמיכה את בית הדין הבינלאומי לצדק לדון בתביעתה של מאוריציוס, וב-2019 פסק בית הדין כי על בריטניה להשיב את האיים, כיוון שניתוק הטריטוריה מהמושבה מאוריציוס בוצע בניגוד לדין הבינלאומי ולהחלטה 1514 של האומות המאוחדות מ-1960, העוסקת בדה-קולוניזציה. הפסיקה אינה מחייבת את בריטניה. ב-3 באוקטובר 2024, הסכימה בריטניה למסור את הריבונות בארכיפלג צ'גוס למאוריציוס, למעט הבסיס הצבאי המשותף של ארצות הברית ובריטניה בדייגו גרסיה. הטריטוריה שייכת לכתר הבריטי ולכן הריבון שלה הוא המלך צ'ארלס השלישי. הוא אחראי למנות את הנציב ששולט באיים ואת עוזרו המנהלי. שניהם יושבים דרך קבע במשרד החוץ והמושבות הבריטי בלונדון. מדיה וקבצים בנושא הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי בוויקישיתוף היסטוריה מפורטת (מאוד) של האיים (באנגלית) הרשמי של הטריטוריות בממשל הבריטי כתבה של ה-BBC על תושבי הטריטוריות שהוגלו כתבה של הלוס אנג'לס טיימס על פסיקת בית הדין הבריטי בנוגע לתושבים הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021 טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם לפי הערכה משנת 2018 מתוך ספר העובדות העולמי של ה-CIA מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות הגרדיאן, האו"ם הורה לבריטניה להחזיר איים באוקיינוס ההודי לידי מאוריציוס, באתר הארץ, 26 בפברואר 2019 Andrew Harding, UK hands sovereignty of Chagos Islands to Mauritius, BBC, ‏October 3 2024 (באנגלית)