laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נוצרים ידידי ישראל

נוצרים ידידי ישראל (באנגלית: Christian Friends of Israel,‏ CFI) הוא ארגון נוצרי-אוונגלי שמרכזו בירושלים ולו נציגויות ב-24 מדינות ברחבי העולם. הארגון מגייס תרומות ומפעיל מתנדבים במגוון פרויקטים חברתיים לרווחת תושבי ישראל מתוך אידאולוגיה נוצרית-ציונית המתבטאת באהבת ישראל ובתמיכה בה. בראש הארגון עומדים איש הדת האמריקאי ריי סאנדרס ורעייתו שרון, אשר ייסדו את הארגון בדצמבר 1985. הארגון מפעיל בישראל פרויקטים של תמיכה וסיוע לעולים חדשים, ניצולי השואה, מעוטי יכולת, חיילי צה"ל, נפגעי טרור, קהילת יוצאי אתיופיה ונוצרים מקומיים. הארגון רשום בישראל כעמותה. אחת לשנה, בסמוך לחג השבועות, מארגן מטה הידידים הנוצרים בירושלים כנס בינלאומי בהשתתפות מאות מאמינים וצליינים נוצרים-אוונגליים מרחבי העולם, להבעת תמיכה בישראל ולתפילה לשלום ירושלים. כארגונים נוצרים-ציוניים אחרים, לארגון זה הזדהות חזקה עם עמדות הימין הפוליטי הישראלי. יש בין אנשי הציונות הדתית המברכים על פעילותו ומשתפים עמו פעולה, אך גופים יהודיים-דתיים אחרים רואים בארגון זה גוף מיסיונרי שמטרתו הסופית המרת יהודים לנצרות. בין היתר נטען כי התמקדותו של הארגון בסיוע לאוכלוסיות חלשות נובעת מכך שאוכלוסיות אלו מהוות כר פעולה נוח להשפעה דתית מיסיונרית. בעקבות הביקורת מיתן הארגון את ניסוח כמה ממסריו האידאולוגיים באתר האינטרנט שלו, תוך הדגשה כי פעילותו בסיוע ליהודים נובעת מאהבה שאינה מותנית בדבר. ידידי ישראל באירופה ידידי ישראל במפלגה השמרנית יוזמת ידידי ישראל אתר האינטרנט הרשמי של נוצרים ידידי ישראל (באנגלית) נוצרים ידידי ישראל, ברשת החברתית פייסבוק נוצרים ידידי ישראל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נוצרים ידידי ישראל, ברשת החברתית אינסטגרם נוצרים ידידי ישראל, סרטונים בערוץ היוטיוב נוצרים ידידי ישראל, באתר "גיידסטאר ישראל" Are Christian Zionists Targeting Jews for Conversion? ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיבה, מלך מרסיה

פיבה או ויבה (באנגלית: Pybba או Pibba או Wibba או Wybba;‏ 570 לערך - 606 או 615) היה מלך ממלכת מרסיה. פיבה היה בנו של קודמו, קראודה, מלך מרסיה ואביהם של פנדה ושל אאווה. פיבה נולד בשנת 570 לערך ועלה לשלטון בשנת 593. פיבה מלך עד מותו בשנת 606 או 615. ב"כרוניקה האנגלו-סקסונית" פיבה מצוין כאביו של פנדה, אשר מלך אחריו, אולם בכרוניקה זו אין פרטים נוספים אודותיו. ב"היסטוריה בריטונום" נכתב כי היו לו 12 בנים, וכי פנדה, בנו, מלך אחריו. על פי ההיסטוריה בריטונום, כל אחד ממלכי בריטניה מאז פנדה ועד שלטונו של קאולוולף הראשון נחשב לאחד מצאצאיו של פיבה. לפיבה הייתה בת אחת, אשר שמה לא מצוין בכרוניקות, אולם ההיסטוריונים סבורים כי היא הייתה אשתו הראשונה של קנוואל, מלך וסקס. מדיה וקבצים בנושא פיבה, מלך מרסיה בוויקישיתוף פירוט גנאלוגי ההיסטוריה בריטונום, פרק 65
קראודה, מלך מרסיה

קראודה או קרידה (באנגלית: Creoda או Crida;‏ 540 לערך - 593) היה מלך ממלכת מרסיה בין השנים 584–593, נחשב למלך הראשון של מרסיה. קראודה היה בנו של קינוולד, נכדו של קנבה ונינו של איסל. גנאלוגיה זו מהווה בסיס להשערה כי קראודה היה דור רביעי בלבד לאנגלים שהתיישבו באנגליה. ישנה סברה לפיה אביו וסבו מלכו לפניו על השבט, ורק בתקופתו של קראודה עבר השבט להתיישב באזור בו ממוקמת ממלכת מרסיה. פרטים מועטים מצוינים בכרוניקות בדבר שנות מלכותו. "דברי הימים האנגלו סקסים" מציינים כי קראודה נפטר בשנת 593. מדיה וקבצים בנושא קראודה, מלך מרסיה בוויקישיתוף מידע גנאלוגי
צמד חמד

"צמד חמד" (1995) הוא מיצב מאת האמן הישראלי גדעון גכטמן. המיצב מכיל שתי דמויות פורצלן לבנות וכחולות של גבר ואישה בסגנון אירופי. דמויות אלו נשברו וחוברו מחדש, תוך שימוש בהעתקים של חלקי הפסל, המודגשים בעזרת צבע מוזהב. עירוב זה יצר שני פסלונים שונים מכל דמות, המוצבים על מעין כני שיש אפורים ומלבנים. בנוסף, מופיע ייצוג צילומי מוגדל של שתיים מהדמויות, הממוסגר במסגרת מוזהבת. בעוד שמה של היצירה - "צמד חמד" - מרמז על קשר חד פעמי וייחודי, הרי שהשימוש המודגש בהעתקים בעבודה מצביע על חוסר היכולת לייצוג אמיתי ונכון של המציאות. שימוש זה מלווה באירוניה הנוצרת מן העימות בין הייצוגים השונים. בנוסף, אלמנט הפירוק חושף גם ממד של מוות וכליון ביצירה, ובו כני השיש יכולים להיות מפורשים גם כרמזים למעין מצבות קבורה. על פי גכטמן השימוש בחיקוי ובתחליף נובע משני מניעים מקבילים - "האחד הוא מתחום האמנות - היחס בין דימוי למקור, הפער שביניהם ונקודת הדמיון והחפיפה. [...] המקור השני הוא ההקשר הכללי-תרבותי; השאלה מדוע התרבות שלנו מוצפת בתחליפים ומהן ההשלכות מרחיקות הלכת של התופעה" מצוטט בתוך: גל-עצמון, נטע, "גלגולים של מקור וחיקוי", דף לתערוכה גדעון גכטמן, חדווה, גדעון וכל השאר, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב, 2003.
ניצול משאבים מקומיים

ניצול משאבים מקומיים (באנגלית: In-situ resource utilization) הוא מונח במדעי החלל המתאר את השימוש והניצול של משאבים הנמצאים או מיוצרים על גבי גרם שמים כלשהו (הירח, מאדים, אסטרואיד וכו'). ניתן להפיק ממשאבים מקומיים חומרים לתמיכה בחיי האסטרונאוטים (למשל חמצן), דלק, חומרי בנייה, ואנרגיה. כיום, ניצול משאבים מקומיים מתבטא בעיקר בניצול של חלליות רבות את קרינת השמש על מנת ליצור אנרגיה סולארית. מעבר לכך, לא היה שימוש בשיטה זו עד היום. שיטה זו, של ניצול משאבים מקומיים, נתפסת כיום כאמצעי יעיל על מנת להפחית בצורה משמעותית את כמות ומשקל המטען והחומרים שנדרשים לשיגור ולהטסה מכדור הארץ לגרם שמים אחר וממנו חזרה לכדור הארץ. דוגמה לניצול משאבים מקומיים היא אחת השיטות שהוצעו על מנת לחסוך בדלק שישוגר מכדור הארץ במשימה מאוישת למאדים. לפי שיטה זאת, הדלק לשיגור חזרה ממאדים יופק באמצעות תגובה כימית פשוטה ומוכחת שנקראת תגובת סבטייה, בין מימן (שיסופק מכדור הארץ) ובין פחמן דו־חמצני שיילקח מהאטמוספירה של מאדים. כחלק מההכנות לקראת פיתוח טכנולוגיות מסוג זה, נאס"א תכננה להוסיף לרובר משימת מארס 2020, אשר יהיה דומה לרובר קיוריוסיטי, מכשיר ניסויי בשם MOXIE (אנ') שיפיק חמצן מהפחמן הדו־חמצני שבאטמוספירת מאדים. ב־20 באפריל 2021, ייצר מכשיר ה־MOXIE שבתוך הרובר פרסווירנס, חמצן מפחמן דו־חמצני באמצעות אלקטרוליזה (אנ'). זה היה הניסוי הראשון של הפקת משאב טבע בכוכב לכת אחר לשימוש האדם. משימות מאוישות למאדים תוכנית מאדים של SpaceX מדיה וקבצים בנושא ניצול משאבים מקומיים בוויקישיתוף משימות עתידיות ודרישות ניצול משאבים מקומיים (ISRU), הרצאה בערוץ "KISSCaltech", באתר יוטיוב (אורך: 23:07), 15 באוגוסט 2013 (באנגלית) ארבע הרצאות - ניצול משאבים מקומיים על מאדים, המכון הטכנולוגי של קליפורניה, 28 ביוני 2016 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של מכשיר הניסויי MOXIE (באנגלית) JSC Engineering: HSF Exploration Systems Development Bob Granath, NASA's Kennedy Space Center, Pioneering Space Requires Living Off the Land in the Solar System, nasa.gov, Sep 30, 2016. Loura Hall, Overview: In-Situ Resource Utilization, nasa.gov, Apr 3, 2020. Andrew Good, Jet Propulsion Laboratory, MOXIE Could Help Future Rockets Launch Off Mars, jpl.nasa.gov, Nov 24, 2020. Andrew Good, Jet Propulsion Laboratory, NASA’s Perseverance Mars Rover Extracts First Oxygen from Red Planet, nasa.gov, Apr 21, 2021.
בית תבור

בית תבור ברחוב הנביאים 58 בירושלים נבנה בסוף המאה ה-19 כבית מגורים על ידי האדריכל קונרד שיק, ומשמש כיום את המכון התאולוגי השוודי. הארכאולוג והאדריכל הגרמני תושב ירושלים קונרד שיק היה מגדולי חוקריה ובוניה של ירושלים במחצית השנייה של המאה ה-19. בשנת 1882 הניח את אבן הפינה להקמת ביתו הפרטי ב"רחוב הקונסולים" של אז (רחוב הנביאים היום). היה זה הרחוב היוקרתי ביותר בירושלים הנבנית של אותה תקופה, ולאורכו שכנו מרבית הקונסוליות של המעצמות הזרות. עם השלמתו בשנת 1889 היה הבית אחד הבתים המפוארים והמרשימים בעיר. קונרד שיק התגורר בבית מהשלמת בנייתו ועד פטירתו בשנת 1901. אשתו פרדריקה נפטרה זמן קצר אחריו, ובנותיהם המשיכו לגור בבית עוד שנים אחדות. במלחמת העולם הראשונה הפקיעו השלטונות העות'מאנים את הבית, כדי שישמש למגורי קצינים טורקים. לאחר המלחמה עבר לידי הכנסייה המתודיסטית האמריקאית, ושימש כבית ספר למדעי האסלאם ושפות. במלחמת העצמאות השתלטו כוחות צה"ל על הבית, ולתקופה קצרה שימש לשיכון פליטים מהרובע היהודי. בשנת 1950 ננטש הבית, ובשנת 1951 נשכר על ידי הכנסייה הפרוטסטנטית השוודית שהקימה בו את המכון התאולוגי השוודי. בשנת 1996 רכשו השוודים את הבניין, והוא כיום בבעלותם. המכון מכשיר צעירים סקנדינבים בנושאי יהדות, מקרא, לשון עברית, ארכאולוגיה וחקר ארץ ישראל, במטרה לקרבם לעם היהודי וארץ הקודש. על הבית, צוטט ראש העיר טדי קולק כמי שאמר "אם הייתי יכול לבחור בית אחד בירושלים לגור בו - זה הבית שבו הייתי בוחר".[דרוש מקור] על הכניסה לבית חקק שיק, פרוטסטנטי אדוק, את השם THABOR בהשראת פסוק מספר תהילים פ"ט, י"ג: ”צָפוֹן וְיָמִין אַתָּה בְרָאתָם תָּבוֹר וְחֶרְמוֹן בְּשִׁמְךָ יְרַנֵּנוּ”. סגנונו המיוחד של הבית משלב גותיקה גרמנית עם אדריכלות מזרח תיכונית. הבית מוקף חומת אבן ירושלמית עם שער כניסה במבנה המזכיר שער למבצר גרמני של ימי הביניים, עם מגדל שמירה קטן. המבנה הראשי בנוי במתכונת המזכירה את בתי הערבים האמידים של אותה תקופה, עם קירות אבן בעובי מטר ויותר, גומחות בקיר ותקרות מקומרות. בקירות הבית, מפנים ומחוץ, שילב שיק ממצאים ארכאולוגיים המשקפים את אהבתו לארכאולוגיה ולארץ ישראל. למבנה המרכזי פינות דמויות קרנות מזבח. בין היתר שיבץ באחד מקירות החצר האחורית העתק מלט של כתובת תחום גזר, אך כיוון הכתב שם הוא הפוך. במתחם שתי חצרות מסוגננות, האחת בחזית הבית והאחת מאחוריו, כשמתחתיה בור מים גדול. באגפו המזרחי של המבנה שילב שיק אולם תפילה נוצרי. בשנת 2013 פגע דחפור שעבד ברחוב במבנה השער והסב לו נזק קשה, מרפסת השער והשלט "תבור" נשברו. המועצה לשימור אתרים והמכון התאולוגי השוודי שיקמו את השער על פי תיק התיעוד של המבנה. הכניסה למבנה מרפסת חזית הקומה השנייה מראה כללי של חזית המבנה פינות המבנה מעוצבות כקרנות מזבח השם THABOR בהשראת הפסוק מספר תהילים פ"ט, י"ג תבליט אבן בחזית אולם התפילה 1889 = שנת סיום הבניה CS = קונרד שיק FD = פרידריקה דובלר, אשתו אולם התפילה הנוצרי ציור קיר המתאר את הבאתו של ישו לבית המקדש ביום ה-40 לחייו. מימין: דמותו של שמעון הקדוש עטוף בטלית הצד האחורי של הבניין חצר פנימית העתק בטון הפוך של לוח מכתובות תחום גזר בחצר הפנימית לוח "תחום גזר" המקורי בכיוון הנכון (צילום ושחזור) פנים הבית כיום חצר הבית מדיה וקבצים בנושא בית תבור בוויקישיתוף תיק תיעוד של המבנה (אורכב 06.10.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר עיריית ירושלים
סירל, מלך מרסיה

סירל (באנגלית: Cearl) היה מלך ממלכת מרסיה בראשית המאה השביעית. סירל מלך בממלכה ככל הנראה בין שנת 606 לערך (או, לפי מספר מקורות משנת 615) ועד שנת 626 לערך. סירל הוא הראשון מבין מלכי מרסיה המוזכר בספרו של בדה ונרביליס "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית" (Historia ecclesiastica gentis Anglorum). לא ידועה שייכותו המשפחתית לגנאלוגיה המלכותית של מרסיה. "דברי הימים האנגלו סקסים" אינם מזכירים אותו בגנאלוגיה המלכותית. הנרי מהנטיגטון, ההיסטוריון בן המאה ה-12, ציין כי סירל מלך אחרי פיבה אך לא היה בנו, אלא בן שבטו. על פי בדה ונרביליס הייתה לסירל בת אחת, קוונבר (Cwenburh) אשר נישאה לאדווין, מלך ברניקיה, ונולדו להם שני בנים אוספרית' (Osfrith) ואדפירת' (Eadfrith). ההיסטוריונים למדים מנישואים אלה הן על ברית בין ברניקיה (לימים ממלכת נורת'מבריה עם מרסיה) והן על עצמאותה של מרסיה ועוצמתה. ישנה סברה כי ברית זו נועדה להגן על מרסיה מפני ממלכת מזרח אנגליה. לא ידוע הקשר בין סירל לבין פנדה אשר מלך אחריו, וייתכן כי היו יריבים. "ההיסטוריה אנגלורום" בתרגומה של דיאנה גרינווי, ספר שני, פרק 27, עמ' 111.
לדגייט

לדגייט (למפת לונדון מוגדלת)   קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקס לדגייט (למפת לונדון רגילה)   קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקס לדגייט (למפת הסיטי של לונדון רגילה)   לדגייט (למפת הסיטי של לונדון מוגדלת)   לדגייט לדגייט (באנגלית: Ludgate) היה השער המערבי ביותר בחומת לונדון. השער היה ממוקם בסמוך לגבעת לדגייט הנקראת על שמו ולקתדרלת סנט פול, וככל הנראה נקרא על שם המלך האגדי לוד בן הלי, אשר על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' היה מייסד העיר לונדון. חומת לונדון, כמו גם שער זה נבנו על ידי הרומאים אשר בנו את חומות העיר לונדוניום. השער נבנה בשנת 66[דרוש מקור] בפתחה של הדרך הראשית מערבה, מעל מעבורת הנהר פליט (הזורם כיום מתחת לאדמה). מסורות מאוחרות שייכו את בניית השער למלך לוד, אולם, כאמור מדובר במסורת מיתולוגית. השער נבנה מחדש בשנת 1215,[דרושה הבהרה] כאשר בחלקו העליון של השער נבנה בית כלא, אשר נקרא "כלא לדגייט", ובו נאסרו בעיקר בשל עבירות קלות כגון אי תשלום חובות. בית הכלא היה נוח, ובשנת 1419 התברר כי הכלואים העדיפו להישאר בכלא מאשר לשלם את חובותיהם, ולכן נסגר הכלא והכלואים הועברו לכלא ניוגייט. בשל הצפיפות הרבה בכלא ניוגייט, נפתח מחדש כלא לדגייט זמן קצר לאחר מכן. השער נבנה מחדש בשנת 1586 ביוזמת עיריית הסיטי של לונדון, ופסלו של המלך לוד הוצב בצידו המזרחי של השער, ופסלה של המלכה אליזבת הראשונה הוצב בצידו המערבי של השער. כיום שני הפסלים ניצבים לצד כנסיית סנט דנסטן שבמערב, ברחוב פליט. השער נהרס במהלך השרפה הגדולה של לונדון ונבנה מחדש ולאחר מכן נהרס סופית בשנת 1760 בעת הרס מרבית חומות לונדון. לדגייט מוזכר ברומן "שיר החרב" הנכתב על ידי ברנרד קורנוול, ומתרחש בתקופת שלטונו של אלפרד הגדול. בנוסף לדגייט מוזכר ב-Historia Regum Britanniae.שנכתבה בסביבות 1136 על ידי ג'פרי ממונמות'. לפי היצירה, השם מגיע מהמלך הוולשי לד, שלטענתו גם נתן את שמו ללונדון. לדגייט מוזכרת גם ברומן של מריה מקאן "כמו שבשר אוהב מלח". המתרחש במהלך מלחמת האזרחים באנגליה. כמו כן הוא מופיע בשירו של וולטר דה לה מארה" מעלה ומטה".
פידה, מלך מרסיה

פידה (באנגלית: Peada; נפטר בשנת 656) היה מלך ממלכת מרסיה לאחר מותו של אביו, פנדה בנובמבר 655 ועד פטירתו שלו באביב 656, שנה לאחר מכן. פידה הומלך כמלך מרכז אנגליה על ידי אביו בשנת 653. בדה ונרביליס מתאר את פידה כ"צעיר משכמו ומעלה, הראוי לשאת את התואר מלך". פידה התכוון לשאת לאישה את אלכפלאד (Alchflaed) בתו של אוסוויו מלך ממלכת נורת'מבריה. אוסוויו התנה את הנישואין בהטבלתו של פידה לנצרות, כמו גם ממלכתו, מרכז אנגליה (אשר הייתה פגנית באותה עת). בדה מספר שפידה הסכים לתנאי וניצר את ממלכתו. בדה מספר עוד כי בנו של אוסוויו, אייפריד, נשא לאישה את סיבורגה - אחותו של פידה. המלך פנדה עצמו, אביו של פידה, הוטבל לנצרות על ידי פינן מלינדיספארן. ב-15 בנובמבר 655, הביס אוסוויו את פנדה בקרב וינוואד, והשתלט על ממלכת מרסיה. בדה מספר כי אוסוויו הרשה לפידה לשלוט בדרומה של ממלכת מרסיה (הדרומית לנהר טרנט). לדברי בדה בדרום הממלכה התגוררו כ-5,000 משפחות, ואילו בצפונה, בשליטת אוסוויו, התגוררו כ-7,000 משפחות. על פי "דברי הימים האנגלו-סקסונים" ייסד פידה מנזר בפטרבורו. דברי הימים האנגלו-סקסונים מציינים כי אשתו של פידה קשרה נגדו, והוא נרצח במהלך חג הפסחא בשנת 656. מדיה וקבצים בנושא פידה, מלך מרסיה בוויקישיתוף גנאלוגיה של פידה
מסילה גאודזית

בגאומטריה דיפרנציאלית, מסילה גאודזית היא מסילה המתארת באופן מקומי את הדרך הקצרה ביותר בין שתי נקודות במרחב. זוהי הכללה של מושג הקו הישר מהגאומטריה האוקלידית ליריעות כלליות. למשל, על פני הכדור, המסילות הגאודזיות הן המעגלים הגדולים שהרדיוס שלהם שווה לרדיוס הכדור. על פי תורת היחסות הכללית, גופים שלא פועלים עליהם כוחות מלבד כוח הכבידה, נעים בממוצע על פני מסילות גאודזיות במרחב-זמן. אם מוגדרת מטריקה דיפרנציאלית על המרחב האפיני, למשל באמצעות סמלי כריסטופל, המסילות הגאודזיות מקיימות את המשוואה הדיפרנציאלית הנובעת מן העובדה שהווקטור המשיק שלהן מקביל לעצמו לאחר טרנספורט מקבילי לאורך העקום. ניתן גם למצוא את המסילה הקצרה ביותר בין שתי נקודות במרחב עקום על ידי כתיבת משוואת אורך הקו לפי פרמטר כלשהו, ואז למצוא את המינימום של משוואה זו על ידי חשבון וריאציות. ביריעה רימנית עם טנזור מטרי g {\displaystyle g} , האורך של מסילה גזירה ברציפות γ : [ a , b ] → M {\displaystyle \gamma \colon [a,b]\rightarrow M} מוגדר על ידי L ( γ ) = ∫ a b g ( γ ˙ ( t ) , γ ˙ ( t ) ) d t . {\displaystyle L(\gamma )=\int _{a}^{b}{\sqrt {g({\dot {\gamma }}(t),{\dot {\gamma }}(t))}}\,\mathrm {d} t.} המרחק d ( p , q ) {\displaystyle d(p,q)} בין שתי נקודות p , q {\displaystyle p,q} ב- M {\displaystyle M} מוגדר כאינפימום של כל אורכי המסילות האפשריות הגזירות ברציפות למקוטעין γ : [ a , b ] → M {\displaystyle \gamma \colon [a,b]\rightarrow M} כך ש- γ ( a ) = p {\displaystyle \gamma (a)=p} ו- γ ( b ) = q {\displaystyle \gamma (b)=q} . במרחב בעל טרנספורט מקבילי, הטרנספורט המקבילי של וקטור משיק לאורך המסילה הגאודזית אינו משנה אותו: ∇ u u = 0 {\displaystyle \nabla _{u}u=0} כאשר u = ∂ ∂ τ {\displaystyle u={\frac {\partial }{\partial \tau }}} והעקומה היא x j ( τ ) {\displaystyle x^{j}(\tau )} . בהטלה למערכת צירים נקבל: ∂ 2 x j ∂ τ 2 + Γ i k j ∂ x i ∂ τ ∂ x k ∂ τ = 0 {\displaystyle {\frac {\partial ^{2}x^{j}}{\partial \tau ^{2}}}+{\Gamma _{i}}_{k}^{\!j}{\frac {\partial x^{i}}{\partial \tau }}{\frac {\partial x^{k}}{\partial \tau }}=0} כאשר e j {\displaystyle e_{j}} הם ווקטורי הבסיס, ו- Γ i k j {\displaystyle {\Gamma _{i}}_{k}^{\!j}} הם סמלי כריסטופל. מדיה וקבצים בנושא מסילה גאודזית בוויקישיתוף מסילה גאודזית, באתר MathWorld (באנגלית)
אגודת הסוציאליסטים העברים

אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון (בכתיב ארכאי: אֲגֻדַּת הַסָּצִיאַלִיסְתִּים הָעִבְרִים; באנגלית: The Hebrew Socialist Union in London) הייתה ארגון סוציאליסטי יהודי מיסודו של הסופר והמהפכן אהרון שמואל ליברמן (1845–1880), שפעלה במשך כשמונה חודשים בלונדון בשנת 1876. עם חבריה המרכזיים נמנו אליעזר (לזר) גולדנברג, מראשוני המהפכנים היהודים ברוסיה ולייב (לואיס) ויינר. היה זה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון בעולם. ליברמן הושפע מהוגי דעות מהפכניים ברוסיה, והיה בין מייסדיהם של חוגים מהפכניים יהודיים של הנוער בווילנה. עקב כך נמלט מרוסיה לברלין ומשם ללונדון. בלונדון הקים את "הארגון הסוציאל-מהפכני בקרב יהודי רוסיה". לאחר מכן, בהשפעה של התפיסה המרקסיסטית, ייסד בכ"ו באייר ה'תרל"ו (20 במאי 1876) את "אגודת הסוציאליסטים העברים בלונדון". תקנונה, שאותו חיבר בהשפעת המניפסט הקומוניסטי והאינטרנציונל הראשון, נכתב ביידיש ובעברית, כשהנוסח העברי היה ככל הנראה העיקרי. מטרת הארגון הייתה: הפצת הסוציאליזם בין בני ישראל וגם שאר העמים, לאחד את העובדים לקום נגד העושקים אותם ולבטל את החלוקות המעמדית והלאומית של האנושות. באופן מעשי עסקה האגודה בארגון פועלים יהודים בלונדון, במציאת מקומות עבודה עבורם ובניסיון לקצר את שעות עבודתם. ליברמן ייסד גם אגודה בשם "חברים כל בעלי-המלאכה", אשר ארגנה עשרות חייטים יהודים בלונדון. לאגודה קמו מתנגדים חריפים בדמות מעסיקים של העובדים חברי האגודה וארגונים יהודים לונדוניים, אשר ראו באגודה החילונית-סוציאליסטית אגודה מיסיונרית. התנגדות זו גרמה לפיזור האגודה וביטולה, וליברמן עבר לווינה, שם הוציא לאור את הביטאון הסוציאליסטי הראשון בעברית – ירחון בשם "האמת", שחדל להופיע כעבור 3 חודשים. בחודש יולי 1876 הוציא ליברמן מניפסט עברי סוציאליסטי ראשון בשם "אל שלומי בחורי ישראל", אשר פנה אל צעירים בישיבות יהודיות, בהם ראה ליברמן את גרעין האינטליגנציה היהודית-סוציאליסטית העתידית. אהרון שמואל ליברמן ואגודת הסוציאליסטים העברים שהיה שותף לייסודה היו למעשה הארגון הסוציאליסטי היהודי הראשון והמוציאים לאור הראשונים של חומר סוציאליסטי בעברית. פנקס אגודת הסוציאליסטים העברים (לונדון, מאי-דצמבר 1876) (תרגם: נפתלי גינתון), ירושלים: האוניברסיטה העברית - החוג להיסטוריה של עם ישראל והמפעל לחקר תנועת הפועלים היהודית, תשכ"ח-1968, ב פרויקט הקונטרסים של מרכז דינור לחקר תולדות עם ישראל אברהם לוינסון, אהרן שמואל ליברמן, בפרויקט בן-יהודה אהרון שמואל ליברמן, באתר תנועת העבודה הישראלית. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמבודיה במשחקים האולימפיים

קמבודיה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מלבורן (1956). היא השתתפה לסירוגין במשחקים עד אולימפיאדת מינכן (1972), שבה והשתתפה בהם לאחר 24 שנים, באולימפיאדת אטלנטה (1996), ומאז היא משתתפת במשחקים באופן רצוף. קמבודיה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. לאורך השנים שלחה קמבודיה משלחות בנות ספורטאים בודדים. השתתפותה של המשלחת במשחקים הייתה סמלית בעיקרה, ואיש מהספורטאים הקמבודים לא היה קרוב לזכייה במדליה. קמבודיה במשחקים הפאראלימפיים קמבודיה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא קמבודיה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף הוועד האולימפי הלאומי של קמבודיה באתר המועצה האולימפית של אסיה
צילום חזה

צילום חזה הוא צילום רנטגן של בית החזה. זוהי אחת מבדיקות ההדמיה הנפוצות ביותר. צילום חזה יכול לסייע באבחון מגוון מצבי חולי בבית החזה, לרבות דלקת ריאות, שברים בצלעות, גידולים סרטניים בבית החזה, גודש ריאתי, מצבים לבביים שונים וחזה אוויר. המנח הסטנדרטי לצילום חזה באנשים בוגרים הוא מנח אחורי-קדמי (Posterior-Anterior - PA), שבו הנבדק עומד עם הפנים אל קסטת הרישום, בידיים פשוטות לצורך הרחבת השכמות, וקרני הרנטגן מוקרנות מאחור ונקלטות מן הצד הקדמי של הנבדק. במקרים שבהם הנבדק אינו יכול לעמוד, ניתן לצלם בשכיבה במנח קדמי-אחורי (Anterior-Posterior), אולם הדבר מקשה את הפענוח של הצילום וגורם ללב ולשער הריאה בצילום להיראות מוגדלים. בילדים קטנים ובתינוקות אפשר לצלם צילום עמידה גם במנח קדמי-אחורי, כיוון שעובי גופם לא מספיק גדול כדי לגרום להגדלה משמעותית של צל הלב. לפי המקובל מבצעים בנוסף לצילום הישר גם צילום צדי מצד שמאל, כדי לתת זווית נוספת על בית החזה. הנבדק עומד כשצד שמאל שלו צמוד למערכת הרושמת, על מנת שהלב יהיה קרוב אליה כמה שיותר. צילום צדי זה ניתן לביצוע גם בשכיבה. ידיו של הנבדק מורמות למעלה, על מנת שעצמות הזרוע לא יוטלו על חלל בית החזה ויופיעו בצילום. על מנת להרחיב את בית החזה כמה שיותר, ישנה העדפה לבצע את הצילום בשאיפה מלאה, שכן במצבים אחרים בית החזה נראה בצילום צפוף יותר, והדבר עלול לרמז באופן שגוי על תסנין ריאתי. זה גם מאפשר לצלעות להתרווח יותר, כך שאם יש פתולוגיה כלשהי שהן מוטלות עליה, היא תיחשף. במקרה של חשד לחזה אוויר נהוג לבצע צילום בשאיפה ובנשיפה, כדי לראות אם נשאר אוויר מיותר לאחר הנשיפה. כמו כן, כאשר הנבדק נמצא בזווית אל המערכת הרושמת, הדבר גורם לעיוות גאומטרי של בית החזה, ולאבחנות שגויות אפשריות. משום כך, בפענוח של צילום חזה נבחנת הסימטריה של הצילום, כאשר במצב סימטרי המרחק בין הזיז הקוצי של חוליות עמוד השדרה לעצם הבריח שווה בשני הצדדים. שני פרמטרים נוספים נבחנים בצילום חזה: חדירה וחשיפה. החדירה נקבעת לפי הגדרות המתח בשפופרת הרנטגן, והיא משפיעה על מעבר הקרניים בגוף. בחדירות גבוהה ניתן לראות היטב את החוליות, על חשבון איברים קדמיים יותר. חשיפה נקבעת לפי כמות קרני הרנטגן שמגיעות אל הגלאי, או לחלופין לפי הגדרות הזמן והזרם בשפופרת קרני הרנטגן. בחשיפה גבוהה הריאות, שבהן יש אוויר, נראות שחורות יותר מן הרגיל, ואילו החשיפה נמוכה, הצילום נראה הרבה יותר בהיר. צילום בטן מדיה וקבצים בנושא צילום חזה בוויקישיתוף
מיכאל פוקס

האם התכוונתם ל... מייקל פוקס – עורך דין ישראלי מייקל ג'יי. פוקס – שחקן קולנוע קנדי-אמריקאי מיכאל ו. פוקס – חוקר מקרא יהודי אמריקאי מייקל פוקס (אנ') – שחקן אופי יהודי-אמריקאי
תותח M-71

M-71 (חתרן) הוא תותח הוביצר 155 מילימטר נגרר תוצרת סולתם מערכות ששימש בין היתר ביחידות מילואים בחיל התותחנים של צה"ל. תותח ה-M71 מבוסס על דגם קודם יותר, תותח סולתם M-68 ומשתמש באותה מערכת רתע, בריח ומרכב, אך עם קנה ארוך יותר (39 קליברים לעומת 33 קליברים של ה-M68). על התותח מותקן הלמן כדי לאפשר טעינה קלה ומהירה בכל זוויות העלרוד וכן כדי לאפשר להתקין סוללה נטענת מימין כדי לספק עוד אנרגיה. התותח יכול לירות פגז נפיץ במשקל 43.7 ק"ג למרחק של 23,500 מטרים במהירות לוע של 820 מטר לשנייה. זווית העילרוד נעה בין 5- מעלות ל-75 מעלות. החתרן שוקל 9,200 ק"ג, ובעל תותח בקליבר של 155 מילימטר באורך 39 קליברים (6,045 מילימטר). החתרן הוא תותח נגרר המופעל על ידי צוות של 8 תותחנים ונחשב למדויק מאוד. התותח פותח בשנות ה-70 של המאה ה-20 ונכנס לייצור ב-1975 על ידי סולתם מערכות. בנוסף לישראל, תותח M-71 נמצא בשירות צ'ילה, סינגפור, תאילנד, דרום אפריקה, סלובניה ומיאנמר. גרסה של ה-M71, שסימנה M-72, פותחה כדי להיות מותקנת על תובת טנק צנטוריון, אך מעולם לא נכנסה לייצור. תותח זה היה אמור להימכר לאיראן של השאה, אך בעקבות המהפכה האסלאמית באיראן הרכש בוטל וצה"ל רכש את התותחים. התותח לקח חלק גם במלחמת לבנון השנייה כאשר כוחות מילואים של חיל התותחנים ירו בו לעבר לבנון. ב-2014 נסגר האגד האחרון שהשתמש בתותחים. ישראל ישראל: במילואים עד 2014. צ'ילה צ'ילה: חיל הים הצ'יליאני. סינגפור סינגפור: מפעילה גרסה משודרגת M-71S בשירות מילואים. דרום אפריקה דרום אפריקה תאילנד תאילנד סלובניה סלובניה: תחת הציון TN-90. מיאנמר מיאנמר הפיליפינים הפיליפינים - הפיליפינים הזמינה כשישה תותחים מסוג זה והם יסופקו עד מרץ 2017. ATMOS - תותח מתנייע בקליבר 155 מ"מ המורכב על משאית תותח M-68 - תותח הוביצר 155 מ"מ שקדם ל- M-71 כלי ארטילריה של צבא סינגפור כלי נשק בסכסוך הישראלי-ערבי "Soltam Systems 155 mm M-71 gun-howitzer (Israel)". Jane's Armour and Artillery. "Chilean Army Profile". www.mundoandino.com/Chile. "Singapore artillery pieces". United States, Library Of Congress. נעם ויטמן, נפרדים מהאמל"ח המיושן: נסגר הכוח האחרון של תותחי M-71, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 22 באפריל 2014 עמי רוחקס דומבה אלביט תמכור לפיליפינים שישה תותחים נגררים באתר ישראל דיפנס, 28 באוגוסט 2016.
המתופפת הקטנה (סרט)

המתופפת הקטנה (באנגלית: The Little Drummer Girl) הוא עיבוד קולנועי משנת 1984, בבימויו של ג'ורג' רוי היל, לספר בשם זהה מפרי עטו של ג'ון לה קארה שיצא לאור ב-1983. הסרט היה מועמד לפרס "אדגר" על שם אדגר אלן פו בשנת 1985, בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר". חוליית המוסד בראשות מרטין קורץ (קלאוס קינסקי) מנסה להתחקות אחרי מרכיב מטענים פלסטיני, "ח'ליל", המעורב בפיגועי טרור כנגד מטרות יהודיות ברחבי אירופה. המוסד מגייס שחקנית אמריקנית, צ'ארלי (דיאן קיטון), על-מנת שתתחזה לחברתו של אחיו של ח'ליל, שנתפס על ידי המוסד. למרות נטיותיה הפרו-פלסטיניות, צ'ארלי נרתמת למשימה, בשל יצר הרפתקנות ומפני שהתאהבה בסוכן המוסד ג'וזף שגייס אותה תוך התחזות לפעיל פלסטיני. צילומי העיבוד הקולנועי של הספר החלו כחצי שנה לאחר יציאתו לאור של הספר, באוקטובר 1983, חלק מהצילומים נעשו בישראל. את דמותה של צ'רלי גילמה השחקנית דיאן קיטון, ואת דמותו של קורץ גילם השחקן קלאוס קינסקי. הסרט יצאה לאקרנים באוקטובר 1984. בסרט משחקים שורה של שחקנים ישראלים, בהם: אלי דנקר, יהונתן סגל, ג'וליאנו מר, דורון נשר, דור צויגנבום, אורי לוי, סוהיל חדאד, שמעון פינקל, סמדר ברנר ועוד. "המתופפת הקטנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המתופפת הקטנה", באתר AllMovie (באנגלית) "המתופפת הקטנה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המתופפת הקטנה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המתופפת הקטנה", באתר אידיבי "המתופפת הקטנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יעקב ארז, אף מלה על "המוסד", מעריב, 2 בנובמבר 1984 "המתופפת הקטנה" עשתה להם מיגרנה, דבר, 28 באוקטובר 1983 דיאן קיטון מתופפת, חדשות, 24 באוקטובר 1984 יגאל סרנה, התחכום, האכזריות והשחיטה השקטה, חדשות, 21 בדצמבר 1984