laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
על פשעים ועל עונשים

על פשעים ועל עונשים (באיטלקית: Dei delitti e delle pene) הוא חיבור חלוצי בתחום המשפט והענישה, מאת ההומניסט האיטלקי צ'זארה בקאריה. החיבור פורסם בשנת 1764, ועורר תהודה עצומה בכל רחבי אירופה ומעבר לה, שכן הוא קרא לרפורמה מוחלטת במערכת המשפט הפלילי והענישה המקובלת מזה מאות שנים: שוויון מלא בפני החוק לכל אזרח, ביטול העינויים כאמצעי לגביית הודאות, התייחסות לנאשם כאל חף מפשע כל עוד לא הוכח אחרת ועוד. החיבור פורס משנה רציונלית שיטתית ברוח עקרונות היסוד של עידן הנאורות, ובכך העניק מהשראתו לאסכולה הפילוסופית של התועלתנות וסלל את הדרך למדע הקרימינולוגיה ולשיטת הניתוח הכלכלי של המשפט. הספר יצא לאור בישראל בהוצאת שלם בשנת תשע"ח (2018), בעריכתו של פרופ' שחר אלדר ובתרגומה של עתליה זילבר. המהדורה האיטלקית של Dei delitti e delle pene (על פשעים ועל עונשים), 1764 תוכן העניינים והמבוא לספר מאת פרופ' שחר אלדר, באתר הוצאת 'שלם' 'על פשעים ועל עונשים ועל המודרניזציה של מערכת המשפט', סקירת הספר בבלוג של תומר פרסיקו מדיה וקבצים בנושא על פשעים ועל עונשים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בושה (מגדנאות)

בּוֹשֶׁה או בּוֹסֶה (בהולנדית: Bossche bol, "כדור בושה", או chocoladebol, "כדור שוקולד") הוא מאפה הולנדי שמקורו בעיר דן בוס. הבושה דומה מאוד לקרמבו, הוא ממולא בקצפת ומצופה בשוקולד אך הוא גדול ממנו. קוטרו של כדור בושה הוא 12 סנטימטרים, כדור הגדול יותר מכדור טניס. כדורי הבושה נאכלים כחטיף או כממתק לצד משקה חם כגון כוס קפה או כוס תה, ולא כמנת קינוח נפרדת. את המאפה נהוג לאכול בהולנד עם הידיים דווקא ולא להשתמש בסכין או במזלג. האכילה מתבצעת לרוב מלמעלה, מהציפוי, מטה אל תחתית הכדור. עוד לפני תחילה המאה העשרים, היה קיים מאכל דומה בהולנד. אופה בשם למברמונט פתח קונדיטוריה בשם "דה קאט" (החתול) והחל להכין גרסה של הבושה הממולאת בחביצה מתוקה. כדור הבושה הראשון נוצר בשנת 1920. אופה מהאג בשם הנרי ואן דר זיידה (van der Zijde) פתח קונדיטוריה ובה הגיש בושה ממולא בקצפת ומצופה בשוקולד. מתחרהו, למברמונט שחנויותיהם היו קרובות יחסית זו לזו, החל לאמץ גם הוא את אופן הכנה זה[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא בושה בוויקישיתוף Cultureel Brabant CuBra Koos Manders Recepten Bossche Bol, www.cubra.nl (בהולנדית) Rachel Lavi Dagan, Den Bosch דן-בוש | לטייל מחוץ למסלול המוכר בהולנד | רק-עתיק, באתר raqatiq, ‏2018-10-13
תזמורת הבמה הישראלית

תזמורת הבמה הישראלית היא תזמורת קאמרית ישראלית הפועלת בתחום החינוך המוזיקלי וביצירת קונצרטים לכל הגילים. תזמורת הבמה הישראלית נוסדה בשנת 1992 על ידי מייק לוין והמנצח רוני פורת במרכז לאמנויות "יד חריף" שבקיבוץ צרעה. בין השנים 2001 - 2007 פעלה התזמורת בעיר חולון. מנכ"ל ומנהל אמנותי: מייק לוין מנהלת מוזיקלית: טליה אילן כנרת ראשית: אווה יפרמוב בעבר ניהלו מוזיקלית את התזמורת המנצחים רוני פורת ודורון סלומון. התזמורת מופיעה ברחבי הארץ בסדרות למנויים והשתתפה בפסטיבלים כגון: פסטיבל ישראל, פסטיבל אבו גוש, צלילים במדבר, פסטיבל אישה (חולון), צלילי ילדות (חולון), ימי תרבות ועוד. התזמורת משלבת בין מוזיקה קלאסית לאמנויות הבמה השונות – תיאטרון, מחול, מולטימדיה ועוד לילדים וגם למבוגרים. תזמורת הבמה הישראלית נותנת במה לנגנים שעלו ארצה ולנגנים צעירים, המשתתפים בהפקות השונות. בנוסף, מעבירה התזמורת סדנאות לחינוך מוזיקלי במוסדות שונים במטרה להקנות לקהל הצעיר הרגלים להאזנה למוזיקה תזמורתית כבר מגיל צעיר. תזמורת הבמה הישראלית נתמכת על ידי משרד התרבות והספורט. תזמורת הבמה הישראלית, ברשת החברתית פייסבוק אתר תזמורת הבמה הישראלית, בארכיון האינטרנט פנטזיה לקוף ותזמורת – רוני פורת ותזמורת הבמה הישראלית המוזות של סטרוינסקי – קונצרט תיאטרון בבימויה של טל עומר "בטח יש ילד" – שיר סיום "חלום של קונצרט" נעם בן זאב, "בטח יש ילד" הוא מיוזיקל מרגש, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2012 נעם בן זאב, יד בוטחת, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2001
נגני הלובר

נגני הלובר (בצרפתית: Les Musiciens du Louvre) היא תזמורת שהוקמה בשנת 1982 על ידי המנצח מארק מינקובסקי. התזמורת מנגנת בכלים אותנטיים, ומטרתה להציג יצירות מן הבארוק הצרפתי, בעיקר משל מרן מארה (האופרה "אלסיון"), ז'אן-ז'וזף מורה (האופרה "אהבותיה של ראגונד"), מארק-אנטואן שרפנטייה, ז'אן-בטיסט לולי (האופרה "פאיטון" באופרה הלאומית של ליון) וז'אן-פיליפ ראמו (האופרה "איפוליט ואריסי"). האנסמבל החזיר לרפרטואר גם אופרות מוכרות פחות של הנדל, כמו "תזיאוס", "אמאדיג'י" "ריצ'רד הראשון" ו"אריודנטה" ואופרות אחדות של גלוק, בהן "ארמידה" (במרכז למוזיקת בארוק בורסאי), "אלצ'סטה" ו"איפיגניה בטאוריס" (בפסטיבל באך האנגלי בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן). נגני הלובר העתיקו ב-1996 את מקום מושבם אל גרנובל, כעמיתי בית התרבות של גרנובל. מדיה וקבצים בנושא נגני הלובר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נגני הלובר נגני הלובר, ברשת החברתית פייסבוק נגני הלובר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נגני הלובר, ברשת החברתית אינסטגרם נגני הלובר, באתר ספוטיפיי נגני הלובר, באתר AllMusic (באנגלית) נגני הלובר, באתר MusicBrainz (באנגלית) נגני הלובר, באתר Discogs (באנגלית) נגני הלובר, באתר Songkick (באנגלית) נגני הלובר, באתר בילבורד (באנגלית)
בזאריה

בזאריה (בערבית: بزّاريا, בתעתיק מדויק: בזּאריא, הגייה: בִּזַּ֫ארְיַא או בַּזַּ֫ארְיַא) הוא כפר פלסטיני במרכז השומרון, 13.3 ק"מ צפונית מערבית לשכם, בנקודה הצפונית ביותר של נפת שכם. הוא ממוקם בעמק, בגובה של 460 מטר מעל פני הים. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית בזאריה מנתה מעל 2,252 תושבים בשנת 2007. בזאריה ממוקם על הר אילן, שפסגתו היא בגובה של 588 מטר מעל פני הים. הגובה הממוצע של הכפר הוא 450 מטר מעל פני הים. החלק הישן של הכפר מורכב משני דונמים שברובם בתים חרבים חלקית, עם כמה בתים מודרניים יותר. היישובים הקרובים ביותר הם רמין מדרום, בורקה מדרום-מזרח, סילת א-ד'אהר מצפון-מזרח, אל-עטרה מצפון, כפר רמאן מצפון-מערב, וענבתא ממערב. ב-1838 ציין אדוארד רובינסון את בזאריה במסעותיו באזור, ושייך אותו לאזור המנהלי של ואדי א-שאיר, ממערב לשכם. ב-1870 ציין ויקטור גרן כי בזאריה הוא כפר של כמאה תושבים, מוקף במספר גנים נטועים ברימון ותאנה. ב-1882 תיאר סקר ארץ-ישראל המערבית בזאריה כ"ביצה קטנה" על קרקע מוגבהת, עם מעיינות במזרחה. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בבזאריה אוכלוסייה של 183 נפש, כולם מוסלמים. במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-217 נפש, שגרו ב-42 בתים. בשנת 1945 הייתה האוכלוסייה 320 נפש, כולם מוסלמים, כשברשותם היו 4,278 דונם אדמה. מתוך קרקעות אלו 357 דונם היו של מטעים ואדמות השקיה, 1,393 שימשו לגידולי דגנים, ואילו 52 דונם היו שטח בנוי. בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, הייתה בזאריה תחת שליטה ירדנית. במפקד הירדני של 1961 נמצאו 530 תושבים. בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, בזאריה נמצאת תחת שליטה ישראלית. 91% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח A, ואילו 9% הנותרים מוגדרות כשטח B. ב-1997 מנתה בזאריה 1,606 נפש, כשמתוכם 7.3% היו פליטים פלסטינים וצאצאיהם. המשפחות העיקריות בכפר הן חוסיין, סלים, חמאד, נאסר, ועודה. מדיה וקבצים בנושא בזאריה בוויקישיתוף Welcome To Bazzariya Survey of Western Palestine, Map 11: IAA, Wikimedia commons Bizzariya Village Profile, המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ) Bizzariya (aerial photo), ARIJ Development Priorities and Needs in Bizzariya, ARIJ ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומש

האם התכוונתם ל... חוּמָּשׁ (חֻמָּשׁ) חומש (יהדות) (במקור חֹמֶשׁ, "חמישית") – כינוי לספר הכולל כחמישית מהתורה, אחד מ"חמישה חומשי תורה" (ובהשאלה "ספר תורה" מלא, להבדיל מספרות תורנית אחרת). חוֹמֶשׁ חומש (הלכה) – קנס שעל פי ההלכה מוסיפים על תשלומים מסוימים, עד חמישית משווים. חומש (צדקה) – שיעור הלכתי מרבי לנתינת צדקה. ראו שיעור נתינת צדקה. חומש (יישוב) – התנחלות בשומרון שפונתה ב-2005 במסגרת "תוכנית ההתנתקות" ואושרה מחדש להתיישבות ב-2023. מקור שמה בחמישה כפרים שהיו קיימים באזור בתקופת המשנה והתלמוד. חומש תחילה – מטה פעולה ימני בישראל שפעל לביטול תוכנית ההתנתקות. שמו מתייחס להתנחלות חומש. תוכנית חומש – תוכנית כלכלית או מדינית המגדירה יעדים לתקופה בת חמש שנים.
לויד LP 250

לויד LP 250 (בגרמנית: Lloyd LP 250) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית "Lloyd Motoren Werke G.m.b.H" אשר יוצרה בין השנים 1956–1957. מקום מושב מטה וקו יצור החברה היה בברמן. סך הכול יוצרו 3,768 יחידות. דגם בסיסי "Lloyd LP 250" דגם מאובזר "LP 250 V" (יוצר מאפריל 1957) דגם ה-"לויד LP 250" התפרסם בגרמניה בהקשר ל"מדריך נהיגה למכוניות" ("Prüfungsangst-Auto") משום שבסיווג הרישיונות, כלי רכב בעלי קיבולת מנוע מתחת ל-250 סמ"ק נכללו בקטגוריה של רישיון נהיגה נגיש יותר (רישיון קטגוריה 4) מאשר מכוניות גדולות יותר. יש להניח כי בעת קביעתם של רישיונות הנהיגה, לא עלה על דעת המחוקק הגרמני כי קטגוריה כזו עשויה לכלול מכונית נוסעים בעלת ארבעה מושבים. בשנים מאוחרות יותר נהגו נהגים קשישים שמעולם לא רכשו רישיון נהיגה קונבנציונלי יותר, כי "כלי רכב" במקרה זה כללו דגמי מכוניות כהוכחה לכך שהם אכן. מורשים לנהוג במכוניות ולא צריכים לעבור את הבדיקה הנוספת בדרך כלל הכרחי לנהוג ברכב נוסעים (רישיון קטגוריה 3). 2 דלתות 4 נוסעים הדלתות הקדמיות היו "דלתות התאבדות" (נפתחות בניגוד לציר התנועה הקדמי) חלונות צד קדמיים - רכובים על מסילה, נפתחים כלפי אחורה, בשטח של כ-50% משטח החלון מראת צד בודדת (לנהג), מחוברת לבסיס התחתון השמאלי של החלון הקדמי מחיר דגם "לויד LP 250" עמד על 2,980 מרק גרמני (גרסת בסיס). באפריל 1957 נוספה גרסה מאובזרת יותר "LP 250 V", שמחירה עמד על 3,350 מרק גרמני לויד LT 500 לויד 300 לויד 400 מדיה וקבצים בנושא לויד LP 250 בוויקישיתוף דגם "Lloyd LP 250" car.info/en-se/lloyd/400/lp-250-v דגם "לויד LP 250" - מפרט automobile-catalog Peter Kurze/Ralf Kiese: Lloyd – der Wagen für Dich, Delius Klasing Verlag, Bielefeld 2006, ISBN 3-7688-1725-3 דגם "לויד LP 250" film-autos.com/oldtimer-mieten/2944-lloyd-lp-250-baujahr-1957
סימור

האם התכוונתם ל... אדוארד סימור, דוכס סומרסט ג'יין סימור – אשתו השלישית של הנרי השמיני ג'יין סימור (שחקנית) – שחקנית בריטית-אמריקאית דוד סימור – צלם יהודי-פולני-אמריקאי הורשיו סימור – פוליטיקאי אמריקאי סטיב סימור – אתלט יהודי-אמריקאי סטפני סימור – דוגמנית אמריקאית סמור אישים ששמם הפרטי הוא סימור
חומש (יהדות)

חוּמָשׁ (במקור: חֹמֶשׁ, שמשמעו "חמישית" בעברית עתיקה) הוא כינוי למגילה או ספר שהכילו את הטקסט של ספר אחד מתוך טקסט התורה שחולק לחמשה חלקים, בשונה מספר תורה בה הובא הטקסט כולו. חומשים אלו נועדו לצורך לימוד התורה, וקדושתם ההלכתית פחותה מקדושת ספר תורה, אף אם נכתבו על פי דיני כתיבת סת"ם. בעת החדשה עם התפתחות הדפוס. נהוג אצל יהודי מזרח-אירופה, לכנות בשם "חומש" את כל הספרים המודפסים המכילים את טקסט התורה, במקרה שהודפסו בכרכים נפרדים, אך אם הודפסו יחד – אז נהוג לכנותם בשם חמשה חומשי תורה. לעיתים השתמשו במילה "חומש" כמקבילה למילה "תורה" כדי להבדילה ממשמעותה המופשטת של המילה "תורה" – מכלול ספרי הלימוד היהודיים. על פי החוקר ברוך שוורץ, עם סיום עריכת התורה הייתה התורה יצירה ספרותית גדולה מדי שלא הייתה יכולה להיכתב על מגילה אחת בלבד, ולכן חילקו את תוכנה לחמשה חלקים. כל חלק נכתב על מגילה נפרדת ונקראה "חֹמֶש", המכלול של חמשת החֳמָשִׁים נקרא "חמשה חמשי תורה" והם מרכיבים יחד את הנוסח השלם של התורה. בספרות התנאית מובאות שמותם של ארבעה מתוך החמשה: ספר אברהם יצחק יעקב, או בשמו האחר ספר הישר; תורת כהנים; חומש הפקודים; משנה תורה. אצל אמוראי ארץ ישראל הם כונו לפי המילה הפותחת: ספר בראשית; ספר שמות; ספר ויקרא; ספר במדבר; ספר דברים. גם ספר תהילים נחלק לחמשה חומשים, וכנראה קראו בשם חומש גם לחמש המגילות, כשהן כתובות בספר אחד. בעקבות החלוקה נהגו לקרוא לטקסט של כל התורה כולה בשם "חמשה חומשי תורה". לפי ההלכה, אף על פי שמותר לכתוב חומשים ואף יש בהם קדושת כתבי הקודש (אם נכתבו כדיני סת"ם), אין לקרוא בחומשים את קריאת התורה בבית הכנסת במקום בספר תורה שלם, מפני כבוד הציבור, כלומר שזהו בזיון הציבור שאין להם ספר תורה שלם. יש הסוברים שאם הציבור רוצה למחול על כבודו ולקרות בחומשים כשרים כשאין ספר תורה, הוא רשאי לעשות כן, ויש האוסרים. בחומשים מודפסים ודאי לא ניתן לקרוא קריאת התורה, אך למרות זאת, ראוי שבני עיר שאין להם ספר תורה ישמעו את קריאת התורה מתוך חומש בלא ברכה, כדי שלא תשתכח אצלם חובת הקריאה. קדושת החומש פחותה מספר תורה, ולכן אין להניח חומש מעל ספר תורה. בכל זאת קדושתו חמורה משאר ספרי המקרא ולכן יש להניחם מעל ספרי הנביאים ולא מתחתיהם. כמו כן אסור לעטוף את הנביאים במטפחות החומשים. חומש תהילים תניא דין חומש שנפל ישראל מ' תא-שמע, "הקריאה בחומשים 'שלנו' – שתי גישות בהלכה ותולדותיהן", מנהג אשכנז הקדמון, ירושלים: הוצאת מאגנס תשנ"ט, עמ' 171–181. מדיה וקבצים בנושא חומש בוויקישיתוף ברוך יעקב שורץ, 'התורה: חמשת חומשיה וארבע תעודותיה', ספרות המקרא: מבואות ומחקרים', כרך א, עמ' 161–162, 218. ראו: בראשית רבה, פרשה ו', פסקה ט'. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ג, עמוד א'. נחמיה אלוני, חמש, חומש, אנציקלופדיה מקראית, כרך ג, טור 190. על פי תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק ב', הלכה ד'. תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ד, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס', עמוד א'. רבי מרדכי יפה, לבוש התכלת, סי' קמג. פרי חדש שם ס"ק ב מתיר; ואילו הט"ז סימן נג ס"ק ב אוסר. תניא רבתי, עניין ספר תורה; והובא במשנה ברורה, סימן קמ"ג, סעיף קטן ט'. תוספתא, מסכת מגילה, פרק ג, הלכה כ
לויד LT 500

לויד LT 500 (בגרמנית: Lloyd LT 500) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית "Lloyd Motoren Werke G.m.b.H" אשר יוצרה בין השנים 1953–1957. מסחרית מיניוואן - 6 מושבים (יוצר מאפריל 1954) 3 דלתות בדגם המיניוואן 6 מושבים (כולל נהג) ב-3 שורות מנוע הנעה קדמית יחס כוח/משקל: 95 ק"ג ל-1.0 כ"ס לויד 300 לויד 400 לויד LP 250 מדיה וקבצים בנושא לויד LT 500 בוויקישיתוף לויד LT 500, סרטון באתר יוטיוב (מסחרית) לויד LT 500, סרטון באתר יוטיוב (מיניוואן) Peter Kurze/Ralf Kiese: Lloyd – der Wagen für Dich, Delius Klasing Verlag, Bielefeld 2006, ISBN 3-7688-1725-3 דגם " "לויד LT 500" car.info/en-se/lloyd/lt-500 דגמי ""לויד LT 500" מפרט automobile-catalog.com/make/lloyd/lt-500/lt-500/1953 Vor 20 Jahren: Test Lloyd LT500 (ie a page of extracts from the same magazine's edition of exactly twenty years earlier". Auto Motor u. Sport. Heft 9 1974: Seite 20. 27 April 1974. דגמי "לויד LT 500" - תמונות cars--reviews.com/content/lloyd-lt-500
יחסי אתיופיה–ג'יבוטי

יחסי אתיופיה–ג'יבוטי הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה לבין רפובליקת ג'יבוטי. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1984. היחסים בין שתי המדינות היו טובים בדרך כלל. שתי המדינות חולקות בעלות על מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי. הרכבת עוברת דרך נמל ג'יבוטי, אשר דרכו ג'יבוטי מקיימת קשרי מסחר עם אתיופיה. אתיופיה מחזיקה בשגרירות בג'יבוטי העיר. מאידך, ג'יבוטי מחזיקה בשגרירות באדיס אבבה ובקונסוליה בדירה דאווה. יחסי ג'יבוטי-סומליה "Ethiopia – Djibouti relations" (אורכב 25.03.2012 בארכיון Wayback Machine), Ministry of Foreign Affairs website (accessed 9 October 2009) שגרירות אתיופיה בג'יבוטי נציגויות ג'יבוטי באתיופיה
Eniak Antique

Eniak Antique היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר מתוצרת Eniak, בארגנטינה, בואנוס איירס, אשר יוצרה בין השנים 1983–1989 חברת Eniak התמקדה בעיקר בענף האלקטרוניקה. דגם Eniak Antique היה הדגם היחיד שבנתה החברה. "הדגם העתיק" היה בעל גוף מתכת, ופגושים מפיברגלס. לדגמי ה"Eniak Antique" היו קווי דמיון למכוניות הספורט הקלאסיות משנות השלושים של המאה העשרים מספר יחידות מהדגם יוצאו ליפן. , רודסטר דו-מושבי 2 דלתות מנוע ה"Eniak Antique" היה זהה למנוע דגמי "פולקסווגן 1500" (Volkswagen 1500) שיוצרו בארגנטינה תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 9.4 שניות מדיה וקבצים בנושא Eniak Antique בוויקישיתוף Eniak Antique, סרטון באתר יוטיוב Eniak Antique, סרטון באתר יוטיוב דגם "Eniak Antique" - מבחן דרכים testdelayer.com.ar/pruebas/eniak-antique דגם "Eniak Antique" - מפרט .taringa.net/posts/autos-motos/13762563/Eniak-Antique דגם "Eniak Antique" registroantique.com.ar דגם "Eniak Antique" autoblog.com.ar/2014/12/16/el-eniak-antique-cumplio-30-anos
קהילת יהודי צ'רטוריסק

הקהילה היהודית בסטארי צ'ורטוריסק (באוקראינית: Старий Чорторийськ; בפולנית: Czartorysk, צ'ורטוריסק) כפר במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סטיר, התקיימה מ-1577 עד להשמדתה בשואה. הידיעה הראשונה על היהודים בעיר היא משנת 1577, אומנם משערים כי עוד לפני כן חיו יהודים בצ'ורטוריסק. בתחילת שנת 1700 הוטל על יהודי צ'ורטוריסק מס-גולגולת כסכום של 100 זהובים. המספר מעיד על כך שמספר היהודים בעיירה היה קטן. באותה תקופת קהילת צ'ורטוריסק הייתה כפופה אז הראשית לוצק. בשנת 1897 היו 822 יהודים בעיר, היהודים היוו כ-30 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בסוף המאה ה-19 נסללה מבילת הברזל סארני-קובל ובמרחק 10 ק"מ מהעיירה נקבעה תחנת-רכבת ששמה כשם היישוב. בהמשך עברו יהודים מצ'ורטוריסק לגור בסביבת תחנת הרכבת החדשה. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היהודים גורשו מהעיירה ובתי העיירה נשרפו. אחרי שהתבסס השלטון הפולני חזרו לעיירה רק כרבע מתושביה. בין השנים 1921-1941 חיו בצ'ורטוריסק כ- 300 יהודים. בעיירה היו מורים פרטיים ליהדות ולעברית, הילדים למדו בבית-הספר הפולני הממלכתי ואחרי-הצהריים השלימו את השכלתם היהודית והעברית אצל המורים הפרטיים. בתקופה זו הייתה פעילה קבוצה של השומר הצעיר בצ'ורטוריסק, בקבוצה הם עברו הכשרה לחיים בקיבוץ בארץ-ישראל. צ'ורטוריסק נכבשה בידי הצבא הגרמני ב-28 ביוני 1941. זמן קצר לאחר מכן כמה גברים יהודים נתפסו ונורו למוות על ידי הגרמנים. בחודש יולי הגרמנים החרימו את חיות המשק שהיו בבעלות יהודית. יהודי העיירה רוכזו בגטו פתוח, ונשלחו לעבודות כפייה בתחנת הרכבת ובכריתת עצים ביערות הסמוכים. ביום י"א באלול תש"ב (24 באוגוסט 1942) כל יהודי צ'ורטוריסק – בעיקר נשים, ילדים ואנשים זקנים, נורו למוות על ידי יחידת הגרמני ליד בית הקברות של העיירה. צ'ורטוריסק שוחררה בידי הצבא האדום ב-3 בפברואר 1944. רק 10 איש שברחו ניצלו וזכו להגיע ליום השחרור. העיתונאי יונה רוזנפלד השחקן מיכאל וואקס צ'ארטוריסק CZARTORYSK | מרכז מורשת יהדות פולין, באתר moreshet.pl רצח יהודי צ'רטוריסק באתר יד ושם (באנגלית) http://www.yadvashem.org/yv/he/research/ghettos_encyclopedia/ghetto_details.asp?cid=866, www.yadvashem.org יוסף שמיר, השומר הצעיר בפולין 1913-1950 משחר ימיה של התנועה בגלציה, ספריית פועלים, 1991
אמוראי בבל

אמוראי בבל הם אמוראים שפעלו בבבל בתקופת התלמוד. בבל הייתה מרכז תורני גדול בתקופת התלמוד, ופעלו בה שתי ישיבות שתחילתן בישיבת סורא מיסודו של רב וישיבת נהרדעא מיסודו של שמואל, כשבמהלך התקופה נדדו הישיבות למקומות שונים. תלמידי הישיבות הבבליות שחיו ופעלו בערי בבל מסרו את מסורות התורה שבעל פה שלמדו בישיבות, ולימים הועלו מסורותיהם בתלמוד הבבלי. תקופת אמוראי בבל נמשך מאז ימי רב ושמואל, עד לתקופת רבינא ורב אשי. תקופה זו נמשכה כשמונה דורות ונסתיימה בחתימת התלמוד. הדור הראשון (עד שנת 250): רב - מתלמידיו של רבי יהודה הנשיא חותם המשנה, בעל סמכות לחלוק על תנאים ("רב תנא ופליג") שמואל - ראש ישיבת נהרדעא והבר פלוגתא העיקרי של רב בדיוני התלמוד רב שילא רב כהנא (הראשון) רב אסי, תלמיד-חבר של רב הדור השני (עד שנת 280 לערך): רב הונא - ראש ישיבת סורא רב יהודה בר יחזקאל ראש ישיבת פומבדיתא ומייסדה רב נחמן רבה בן איסי תלמיד של רב הדור השלישי (עד שנת 310 לערך): רב חסדא - ראש ישיבת סורא רבה בר רב הונא - ראש ישיבת סורא רב ששת רבה רב יוסף בר חייא רב זביד הראשון רבי זירא הדור הרביעי (עד שנת 340 לערך): אביי - ראש ישיבת פומבדיתא. רבא - ראש ישיבת מחוזא. רמי בר חמא הדור החמישי (עד שנת 380 לערך): רב נחמן בר יצחק - ראש ישיבת פומבדיתא. רב פפא רב זביד רב כהנא מפום נהרא הדור השישי (עד שנת 430 לערך): רב אשי - חידש את ישיבת סורא במתא מחסיא, פרבר העיר סורא. רבינא הראשון - בצעירותו היה תלמידו של רבא, ובזקנתו היה כתלמיד-חבר לרב אשי, ויחדיו הם חתמו את התלמוד כמעט סופית. אמימר - ראש ישיבת נהרדעא. מר זוטרא הדור השביעי והשמיני (עד שנת 500 לערך): מר בר רב אשי רבה תוספאה רבינא השני - ראש ישיבת סורא ואחרון האמוראים. אמוראים אמוראי ארץ ישראל אהרן היימאן, ספר תולדות תנאים ואמוראים, מכון "פרי הארץ", 1987 (דפוס צילום של המהדורה המקורית משנת תר"ע) מרדכי מרגליות (עורך), אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורה מחודשת בידי יהודה איזנברג, הוצאת יבנה, 2006. משה בר, אמוראי בבל - פרקים בחיי הכלכלה, אוניברסיטת בר-אילן, 1982. אמוראים, חכמי התלמוד, חכמי בבל, באנציקלופדיה יהודית "דעת". רשימות כרונולוגיות של אמוראים מפורטל הדף היומי אמוראי בבל - שיטות פסיקה, ד"ר ברק שלמה כהן, סרטון באתר יוטיוב הערך "ישיבות בבל בזמן התלמוד", באתר המכלול אהרן הימן, תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע. חלק א' חלק ב' חלק ג יהושע שוורץ, ‏עלייה מבבל בתקופת האמוראים, קתדרה 21, אוקטובר 1981 מתוך אתר פשיטא: יהדות בבל ומוסדותיה, מאמר מבוא מאת פרופ' ישעיהו גפני, לקוח מספרו מחקרים בתולדות ישראל בתקופת המשנה והתלמוד, בעריכת: ישעיהו גפני, בהוצאת: מרכז זלמן שזר, 1994. מאמרים מהספר מבוא לתורה שבעל פה (בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1991-1996): מוסד הנשיאות בתקופת האמוראים
תאג' א-דין א-סובכי

אבו נצר תאג' א-דין עבד אל-והאב בן עלי בן עבד אלכאפי א-סובכּי, אשר ידוע יותר בשם תאג' א-דין א-סובכּי (בערבית: تاج الدين السبكي. תעתיק מדויק: תאג' אלדין אלסבכּי). נולד בשנת 1327 ונפטר בשנת 1370. היה מגדולי פוסקי ההלכה שבאסכולה השאפעית בתקופת הממלוכים. היה מומחה בתחום החדית' וההלכה, וכמו כן גם בלט כהיסטוריון תאג' א-דין א-סובכי נולד בקהיר. בצעירותו התחנך ורכש השכלה אצל אביו, איש הדת המפורסם תקי א-דין א-סובכי. בהיותו בן 11 העתיקו הוא ומשפחתו את חייהם לדמשק, אשר לימים הפכה למוקד הידע וההשכלה העיקרי עבור תאג' א-דין. בדמשק זכה תאג' א-דין ללמוד אצל גדולי אנשי הדת בדורו, כגון א-ד'הבי ואבן א-נקיב. בהגיעו לגיל 18 החל תאג' א-דין לעסוק בהוראה, ובשנות העשרים המאוחרות של חייו החל לעזור לאביו במשרתו כשופט העליון של דמשק. בחלוף הזמן, הוא מונה באופן רשמי כמחליפו של אביו, ולמשך שארית חייו המשיך לאייש את משרת השופט העליון של דמשק. בין שאר התארים שלהם זכה תאג' א-דין היו קאדי, מופתי, ופרופסור, הן בקהיר והן בדמשק. כמו כן, הוא היה נואם מפורסם במסגדים תאג' א-דין א-סובכּי נפטר בשנת 1370, בהיות בן 44. במהלך 43 שנות חייו הספיק תאג' א-דין לחבר מספר רב של ספרים, בהם ספרי הלכה, ביוגרפיות, חיבורים בתחום הדקדוק הערבי ועוד. בעיני רבים, הן בעולם האסלאמי והן מחוץ לו, חיבורו "טבקאת א-שאפעיה" (בערבית: طبقات الشافعية), אשר עוסק בחכמי דת מהאסכולה השאפעית, נחשב כלא פחות מיצירת מופת. The Encyclopaedia of Islam., New edition, Leiden: Brill, 1960-2009 Camilla Adang, Ibn Ḥazm of Cordoba : the life and works of a controversial thinker, Leiden: Brill, 2012. (באנגלית) Taj al-D, www.sunnah.org Taj ad-Din Subki, www.masud.co.uk
איקה קומפורטי-עובדיה

איקה קומפורטי-עובדיה (בבולגרית: Ика Kомфорти-Овадия‏; 7 באוגוסט 1920 - 19 בספטמבר 2011) הייתה אדריכלית שהתמחתה גם בתכנון ערים. עבדה בשותפות עם בעלה האדריכל ביטוש קומפורטי ויחדיו השתתפו בתחרויות רבות ותכננו מבני ציבור ובתים פרטיים. נולדה בסופיה שבממלכת בולגריה כחוֹרְסִי עובדיה לאב יליד אדירנה, אשר היה רב לשוני ועסק בבנקאות, ולאם עקרת בית. במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940–1942 למדה חינוך והתמחתה בתחום הגיל הרך. במאי 1943 גורשו יהודי סופיה לערי השדה ואיקה ומשפחתה גורשו לפלבן. בעת שהותה בפלבן שימשה איקה גננת וארגנה מסגרת חינוך לגיל הרך עבור ילדי העקורים. לאחר סיום המלחמה החלה בלימודי ארכיטקטורה בפוליטכניקום בסופיה, אותם סיימה ב-1950. היא נישאה לאדריכל ביטוש קומפורטי וב-1950 עלתה לישראל עם בעלה ובתם התינוקת. בתחילת דרכה בארץ עבדה איקה כאדריכלית העיר חולון. בהמשך, בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבדה בעיריית תל אביב כחברה בצוות התכנון של תוכנית האב של העיר. במסגרת זו ערכה מחקר מקיף על שכונות העוני בעיר. בנוסף לעבודתה זו שימשה איקה אדריכלית עצמאית של בנייני מגורים וציבור וכמתכננת ערים. יחד עם בעלה ביטוש קומפורטי תכננה מבני ציבור שונים. בני הזוג השתתפו בתחרויות ארציות ובינלאומיות ואף זכו בפרסים וכמו כן תכננו ועיצבו יחד דירות במגזר הפרטי. איקה עיצבה תכשיטים, ויצרה בקרמיקה ובחומרים מתכלים. ב-1988 לאחר פטירתו של בעלה ביטוש, החלה מפעל התנדבותי עצמאי במסגרתו סייעה לעשרות רבות של עולים חדשים מבולגריה בגל העלייה של שנות ה-90, להיקלט בארץ ולמצוא דיור ועבודה במקצועות הטכניים. נפטרה בתל אביב בספטמבר 2011. ב-2023 הוציא הבמאי ג'קי קומפורטי לאור את הסרט הדוקומנטרי "מונומנט לאהבה". הסרט עטור הפרסים בו אמו איקה קומפורטי-עובדיה היא הדמות המרכזית, מבליט את חוויית הנשים והילדים בתקופת השואה בבולגריה דרך עיניה של נשואת הסרט, אשר גם הייתה מעורבת בעריכת התחקיר לסרט. מבין הפרויקטים שתוכננו ונבנו על ידי בני הזוג קומפורטי ניתן למנות את הפרויקטים הבאים: האנדרטה להנצחת זכרם של חללי קרבות הגליל בנבי יושע, 1957 מצודת כ"ח המרכז לחקר ההתיישבות ברחובות (1961) בית ספר מקיף באילת על שם גולדווטר (1970) אולם ספורט בשער הנגב בית הכנסת הקונסרבטיבי באשקלון. בני הזוג קומפורטי השתתפו בתחרויות ארציות ובינלאומיות לעיצוב אנדרטאות, פארקים ומבני ציבור. הפרויקטים בהם זכו היו: פרס שלישי לעיצוב האנדרטה לחללי העיר תל אביב במלחמת העצמאות בכיכר מלכי ישראל, 1952 פרס קניה של ההצעה לאנדרטה לבוני העיר ולכובשי יפו - 1952. פרס ראשון לעיצוב האנדרטה בנבי-יושע להנצחת זכרם של חללי קרבות הגליל העליון, 1953. ציון לשבח בתחרות הבינלאומית לתכנון אנדרטה באושוויץ, 1958. פרס שלישי (ראשון ושני לא חולקו) בתחרות לעיצוב פארק הירקון בתל אביב, 1964. עיריית תל אביב-המשרד לתוכנית אב, דו"ח מס. 20: אזורי שיקום בתל אביב יפו, 1966. מדיה וקבצים בנושא איקה קומפורטי-עובדיה בוויקישיתוף אתר "נשמה" Monument to Love. מעוז עזריהו, במותם ציוו: אדריכלות בתי הקברות הצבאיים בישראל - השנים הראשונות, היחידה להנצחת החייל משרד הביטחון, 2002, עמ' 46 - 49. שירילי גלעד - אילסר, תפיסות על הטבע בנופה של תל אביב, ההיסטוריה הסביבתית והתכנונית של פארק הירקון, חיבור מחקר לצורך מילוי חלקי של הדרישות לקבלת תואר בדוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת חיפה, 2015, עמ' 115 - 148.
מלון יו מג'יק פאלאס אילת

מלון יו מג'יק פאלאס אילת הוא בית מלון הממוקם בחלק הצפוני של העיר אילת על שפת הלגונה. המלון כולל 324 חדרים שרובם משקיפים אל בריכת המלון. המלון מנוהל על ידי רשת מלונות פתאל. במלון קיימות 2 מסעדות - מסעדת המלון הראשית שמגישה אוכל בערב ובבוקר ומסעדה הפועלת בכל שעות היום. במלון קיימים 2 ברים בבריכה החיצונית. בנוסף, המלון כולל מכון כושר הפתוח 24 שעות ביממה. במלון שירותי ספא. בראשית שנת 2000 שהוקם נקרא המלון מג'יק פאלאס, בשנת 2013 במסגרת מיתוג מחודש של רשת "פתאל" מותג בשמו החדש "יו מג'יק פאלאס". בשנת 2019 צולמו במלון זה ובמלון לאונרדו פלאזה אשדוד סדרת מערכונים עבור העונה ה-17 של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת". אתר האינטרנט הרשמי של מלון יו מג'יק פאלאס אילת
משבר איראן

השם "משבר איראן" ניתן למספר משברים שהתרחשו ברפובליקה האסלאמית של איראן. האם התכוונתם ל... משבר איראן (1946) משבר בני הערובה באיראן (1979-1981) הבחירות לנשיאות איראן ותנועת המחאה 2009 ההפגנות באיראן (2017–2018)