יחסי איראן–ארמניה

יחסי איראן–ארמניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין איראן לארמניה. למרות הבדלים דתיים ואידאולוגיים, היחסים בין ארמניה לאיראן נותרים לבביים וארמניה ואיראן הן שותפות אסטרטגיות. שתי המדינות השכנות חולקות במידה רבה היסטוריה ותרבות דומות, והיו לה יחסים במשך אלפי שנים, החל מאימפריית מדי. שטחה של ארמניה של ימינו הפך חלק מאיראן עד שנת 1828, כאשר היא נמסרה בכוח לרוסיה האימפריאלית השכנה בעקבות השלכותיה של מלחמת רוסיה-פרס (1828-1826) וחוזה טורקמנצ'אי שהתקבל. אין סכסוכי גבולות בין שתי המדינות. המיעוט הארמני הנוצרי באיראן, אחת מהקהילות הוותיקות בעולם, נהנית מהכרה רשמית. חשיבות מיוחדת היא לשיתוף הפעולה בתחום אבטחת האנרגיה המפחית את תלותה של ארמניה ברוסיה ויכול בעתיד גם לספק גז איראני לאירופה דרך גאורגיה והים השחור. סטפן ספאריאן, מהמרכז הארמני למחקרים לאומיים ובינלאומיים, אמר כי "לאור הסביבה הגאו-פוליטית הזו, לארמניה יש את הזכות הלגיטימית לשתף פעולה עם איראן על מנת להבטיח את ביטחונה ... חוץ מזה, לארמניה יש עודף אנרגיה ושוק הייצוא הגדול היחיד שלה. כרגע היא איראן... אז יש גם הרבה אינטרסים כלכליים. בשל ההיסטוריה המשותפת הארוכה המשותפת, וכיוון שהארמנים נוכחים ילידים באזור צפון-מערב איראן של ימינו במשך אלפי שנים, רבים מהכנסיות והמנזרים הארמנים העתיקים ביותר נמצאים בתוך איראן, כמו מנזר סנט סטפנוס ומנזר סנט תדאוס, בין היתר. ארמניה ואיראן חולקות גם קשרי תיירות ומסחר נרחבים. איראן וארמניה היו בקשר הדוק מזה אלפי שנים. מאז ימי קדם תמיד הייתה אינטראקציה רבה בין ארמניה העתיקה לפרס (איראן). העם הארמני נמנה עם הקבוצות האתניות הילידות של צפון מערב איראן (המכונה אזרבייג'ן האיראנית), עם אלפי שנים שקלטו שם היסטוריה, בעוד שהאזור (או חלקים ממנו) היווה חלק מארמניה ההיסטורית פעמים רבות בהיסטוריה. רבים מהקפלים, המנזרים והכנסיות הארמניות העתיקים ביותר נמצאים באזור זה של איראן. ארמניה נכבשה על ידי האימפריה הפרסית פעמים רבות לאורך ההיסטוריה, במיוחד על ידי האימפריות החציוניות, האכמנידית, הפרתית והסאסאנית, ושושלות ספאוויד, אפשריד וקג'אר. בשל הקשרים התרבותיים וההיסטוריים הגדולים, ארמניה נחשבת לעיתים קרובות לחלק מאיראן הגדולה. ארמניה ואיראן נהנות מקשרים תרבותיים והיסטוריים שנמשכים אלפי שנים אחורה. על הכיתוב של בהיסטון בשנת 515 לפני הספירה, דריוס הגדול אישר בעקיפין כי אורארטו וארמניה הם שם נרדף כשתיארו את כיבושיו. ארמניה הייתה בשליטת אחשדרפן של האימפריה הפרסית במשך תקופה ארוכה. בלי קשר, היחסים בין ארמנים לפרסים היו לבביים. את הקשרים התרבותיים בין הארמנים לפרסים ניתן לייחס לתקופות הזורואסטריות. לפני המאה ה3 לספירה, לאף שכן אחר לא הייתה השפעה רבה על החיים והתרבות הארמניים כמו פרתיה. הם חלקו מאפיינים דתיים ותרבותיים רבים, ונישואי תערובת בין אצולה פרתית וארמנית היו נפוצים. במשך שתים עשרה מאות נוספות הייתה ארמניה בשלטון הישיר או העקיף של הפרסים. מה שעכשיו ארמניה המודרנית הופרדה לאחרונה מאיראן על ידי הניצחון הרוסי במלחמת רוסיה-פרס (1826-1828). הפסד זה במלחמת רוסיה-פרס בשנים 1826–1828 במחצית הראשונה של המאה ה-19 גרם לאיראן להפסיק באופן בלתי הפיך את שטחי ארמניה (בין שאר השטחים), שהפכה חלק מתפיסת איראן במשך מאות שנים לרוסיה הקיסרית אושר בחוזה טורקמנצ'אי משנת 1828.לאחר התאגדותה של רוסיה, ארמניה נשארה בתחום הרוסי עד לפירוק ברית המועצות. מאמצי גישור שלום חדשים יוזמו על ידי נשיא איראן, אכבר האשמי רפסנג'אני במחצית הראשונה של שנת 1992, לאחר האירועים בחוג'אלי והתפטרותו של הנשיא אזריה עיאז מוטאליבוב. על ידי ניהול דיפלומטיה של הסעות בארמניה ובאזרבייג'ן במשך מספר שבועות, הצליחו דיפלומטים איראניים להביא את נשיא אזרבייג'ן יקוב ממדוב ונשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן לטהראן לשיחות דו צדדיות ב-7 במאי. הקומוניקט של טהראן נחתם על ידי ממדוב, טר-פטרוסיאן ורפסנג'אני בעקבות הסכמת הצדדים לנורמות משפטיות בינלאומיות, ליציבות הגבולות ולהתמודדות עם משבר הפליטים. עם זאת, מאמצי השלום הופרעו למחרת כאשר הכוחות הארמנים כבשו את העיר שושה ונכשלו לאחר לכידת העיירה לכין ב-18 במאי. בעוד שאיראן ניסתה לשמור על השלום בין שתי מדינות, הנהגת אזרבייג'ן האשימה את איראן בגיבוי שבשתיקה לארמניה, מה שהביא למתיחות בין אזרבייג'ן לאיראן, והגביר את הקשרים בין ארמניה לאיראן. הקהילה הארמנית באיראן היא אחת הקהילות הארמניות הגדולות והוותיקות בעולם, כמו גם הגדולות במזרח התיכון. למרות שלארמנים היסטוריה ארוכת שנים של אינטראקציה ורקורד חברתי-תרבותי שלובים עם פרס / איראן, הקהילה הארמנית של איראן התעוררה כאשר שאה עבאס העתיק את מקומו מאות אלפי ארמנים מנחיצ'בן, באותה תקופה על הגבול עם האימפריה העות'מאנית השכנה המתחרה., לאזור באיספהאן שנקרא ניו גויפה בראשית המאה ה-17, שנוצר כדי להפוך לרובע ארמני. איראן זיהתה במהירות את המיומנות של הארמנים במסחר. הקהילה הפכה לפעילה בפיתוח התרבותי והכלכלי של איראן. המיעוט הארמני שנותר ברפובליקה האיסלאמית של איראן הוא עדיין הקהילה הנוצרית הגדולה במדינה, לפני האשורים. הארמנים נותרו המיעוט הדתי החזק ביותר באיראן. הם מונו שני מושבים בפרלמנט האיראני (הגדול ביותר בענף המיעוט הדתי) והם המיעוט היחיד עם מעמד רשמי שומר במועצות האפוטרופוס וההבחנה המועילה. כיום באיראן נותרו כ-150,000-300,000 ארמנים, מחציתם גרים באזור טהראן. רבע מתגוררים באיספהאן, והרובע השני מתרכז בצפון מערב איראן. רוב הארמנים גרים בפרברי טהראן, בעיקר נרמק, מג'ידייה, נדרשה וכו'. חשיבות מיוחדת היא לשיתוף הפעולה בתחום אבטחת האנרגיה. צינור המספק גז טבעי איראני לארמניה הושלם לפני שנים רבות. בנוסף, שתי המדינות יישמו גם פרויקטים אחרים של מיליוני דולרים. אלה כוללים הקמת שני מפעלים הידרו-חשמליים על נהר אראקס המסמנים את הגבול הארמני-איראני, קו העברה שלישי במתח גבוה המקשר בין רשתות חשמל וסכרים, בין יתר הפרויקטים. ביולי 2007 נחתם תזכיר על תחילת מחקרי היתכנות על רעיונות הקמת מסילת ברזל ארמנית-איראנית ובית זיקוק נפט בבעלות רוסית שיעבד את הגולמי האיראני. בנוסף, ממשלות ארמניה ואיראן עבדו על הסכם סחר חופשי דו צדדי שיכול להיחתם עד סוף 2007. נשיא איראן לשעבר מחמוד אחמדינז'אד צוטט באומרו "הרפובליקה האיסלאמית של איראן מברכת ותומכת בפיתוח קשרים עם ארמניה באזורים שונים, במיוחד בתחום האנרגיה כמו גם תחבורה, ספורט ותיירות." נפח הסחר בין שתי המדינות גדל ל-200 מיליון דולר בשנת 2009, יחסי הסחר ממשיכים להיות חזקים. לסכום של 300 מיליון דולר עד שנת 2014. בשנת 2014, שרי האנרגיה האיראניים והארמנים הסכימו על הקמת קו העברת כוח חדש מארמניה לאיראן בהתאם למאמצי שתי המדינות להגביר את קשרי האנרגיה. ביוני 2015 שתי המדינות הסכימו להתחיל בבניית קו העברת הכוח השלישי. הושלם בשנת 2018. לאחר שהפרויקט יופעל בקיטור, הוא כמעט ישלש חילופי חשמל בין שתי המדינות השכנות. ארמניה ואיראן חולקות קשרים תיירותיים נרחבים. כ-35,000 תיירים איראנים ביקרו בארמניה במחצית הראשונה של 2014, מתוך סך של 495,967 תיירים שהגיעו לארמניה במחצית הראשונה של 2014. זה הראה עלייה של 17.3% לעומת התקופה המקבילה אשתקד. בשנת 2014 איראן דורגה במקום ה4 במספר התיירים הגדול ביותר שמבקרים בארמניה, מאחורי רוסיה (44% מסך התיירים), גאורגיה (28%) והאיחוד האירופי (גרמניה, צרפת, איטליה וסקנדינביה). נכון לשנת 2014 תיירים איראנים הסתכמו בכ־7% מסך התיירים הזרים המבקרים בארמניה. מספר התיירים האיראנים המבקרים בארמניה נמצא בעלייה מתמדת במשך שנים, ושתי המדינות כבר חשפו תוכניות לחתימה על מזכר בנושא שיתוף פעולה בתחום התיירות. "איראן היא שוק חשוב עבורנו. המדינה הזו היא לא רק שכנתנו, אלא יש לנו יחסי שכנות טובים איתה, וזה חשוב לתחום." אמר ראש מחלקת תיירות במשרד הכלכלה הארמני, מכח אפרסיאן, יולי 2014. לפרטנית ולפרסית האיראנית הייתה השפעה מילונית ואוצר מילים מסיבית על השפה הארמנית. למעשה, כאשר בלשנים ניסו לסווג את השפה ארמנית בסוף המאה ה-19, הם סיווגו (בטעות) אותה כשפה איראנית. בשל ההיסטוריות הארוכות המשותפות הארוכות מאוד, ניתן למצוא רבים מהקפלים, המנזרים והכנסיות הארמניות העתיקים בעולם באיראן של ימינו. חלקם הם בין היתר מנזר סנט סטפנוס ומנזר סנט תדאוס. הנספח התרבותי של איראן בארמניה, רזה אטופי, הודיע כי שתי המדינות הגיעו להסכם ראשוני להכנת סדרת טלוויזיה משותפת. לדבריו, המיזם המשותף יציג את החיים החברתיים והתרבותיים של איראן וארמניה וירחיב את הקשרים הקולנועיים בין שתי המדינות. כמה מאלפי המנזרים והכנסיות הארמניות בנות המאה העתיקות עד מאה שנים רשומים כבר מספר שנים (מאז 2008) ברשימת מורשת עולמית של אונסק"ו, בשם "אנסמבל המנזרים הארמני של איראן". מדיה וקבצים בנושא יחסי איראן–ארמניה בוויקישיתוף Timothy C. Dowling, Russia at War: From the Mongol Conquest to Afghanistan, Chechnya, and Beyond [2 volumes], ABC-CLIO, 2014-12-02, ISBN 978-1-59884-948-6. (באנגלית) 10 26 October 2012. IRNA English. Retrieved 20 November 2020. Timothy C. Dowling, Russia at War: From the Mongol Conquest to Afghanistan, Chechnya, and Beyond [2 volumes], ABC-CLIO, 2014-12-02, ISBN 978-1-59884-948-6. (באנגלית) Armenia in the Age of Columbus, web.archive.org, ‏2016-03-03 Iran, Armenia Form Commission to Boost Trade, Asbarez.com, ‏2014-10-20 (באנגלית אמריקאית) Iranian influences in Armenian Language, Encyclopædia Iranica