laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דאבוס

דָּאבוֹס (בגרמנית: Davos, ברומאנש: Tavau) היא עיר בקנטון גראובינדן, שבמזרח שווייץ, בקרבת הגבול עם אוסטריה. העיר נחשבת לגבוהה ביותר באירופה. ליד העיר זורם נהר לנדוואסר. דאבוס ידועה בעיקר בזכות כנס הפורום הכלכלי העולמי הנערך בה מדי שנה מאז 1971, ואתר הסקי הגדול שסביבה, המשותף לה ולעיירה קלוסטרס (Klosters). עוד מתקיימים בעיר טורניר ההוקי קרח גביע שפנגלר וכנסים נוספים הנערכים במרכז הקונגרסים, בו מתכנס הפורום הכלכלי העולמי. דאבוס מוכרת גם בשל ספרו של תומאס מאן "הר הקסמים" שעלילתו מתרחשת בפסגת ההר המושלג בדאבוס. דאבוס התחרתה על אירוח אולימפיאדת החורף של 1928 אך המשחקים התקיימו בסופו של דבר בסנט מוריץ הסמוכה. מעל מאה שנים קיים בנין קהילה יהודית בשם "אתניא" במקום בית כנסת, מקווה, ובית מרפא. עד מלחמת העולם השנייה שימש לחולי שחפת, בהמשך ארגונים שונים לחולי עור ונשימה הפעילו את המקום לסירוגין. בדאבוס נפתחה ישיבה גבוהה חסידית החל מתקופת הקורונה, מחודש אייר תש"פ. בישיבה, בראשות הרב אליהו חיים שטרנבוך,הרב שמואל שפירא והרב מיכאל אריה רנד, בה למדו כ-70 תלמידים, בעיקר מאירופה, הישיבה התקיימה במלון קרסטה, הישיבה נסגרה.[דרוש מקור] בימי חודש אב (בין הזמנים) נופשים בעיר אלפים רבים של חרדים, בעחקר מבלגיה אנגליה וישראל. קיימים שם בזמן זה מספר בתי כנסת, מנינים רבים ושיעורי תפילה, ומכירת אוכל לשבת. מחוץ לדאבוס קיים בית עלמין יהודי. אתר האינטרנט הרשמי של דאבוס אתר האינטרנט הרשמי של דאבוס (בשפות מרובות) חופשה בדאבוס - אתר המידע התיירותי הרשמי של העיר דאבוס (שווייץ), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשוויל

אשוויל (באנגלית: Asheville) היא עיר במחוז באנקומב שבקרוליינה הצפונית. העיר נמצאת בלב המחוז, והיא הגדולה ביותר במערב קרוליינה הצפונית. נכון לשנת 2000 באשוויל התגוררו בה כ-68,889 תושבים, וב-2023 עלתה לכדי 93,776 תושבים. המטרופולין של אשוויל מונה כ-398,009 איש. אשוויל היא מקום הולדתם של ידוענים רבים כגון: תומאס וולף וצ'ארלס פרייזר. לפני הגעת האירופאים, היה שטחה של אשוויל חלק משטחו של השבט האינדיאני צ'ירוקי. החוקר הספרדי הרנדו דה סוטו הגיע לאזור ב-1540, יחד עם המבקרים האירופאים הראשונים. לאחר תקופת השתלטות, עבר השטח לידי האירופאים. אך למרות זאת הוא נותר אזור פרא עד המאה ה-19. ההיסטוריה של אשוויל מתחילה ב-1784. בשנה זו באו לאזור הקונסול סמואל דייוידסון ומשפחתו, והקימו בקתה על יד הנהר הסמוך. זמן קצר לאחר מכן, נחטף דיווידסון ונרצח על ידי אינדיאנים. אשתו, ילדיו ועוזרת הבית שלהם, ברחו לנמל דייוידסון שנקרא על שם אביו של סמואל. הנמל ממוקם כ-16 מייל משם. חודשים מספר לאחר מכן, חזרו למקום מייג'ור ויליאם דייווידסון, אחיו של סמואל, עם קרובי משפחה נוספים והתיישבו בפתחה של ביי טרי כריק. מפקד האוכלסין של שנת 1790 מצא כי באזור כ-1000 תושבים, מלבד בני הצ'ירוקי. המחוז הוכרז רשמית כמחוז באנקומב ב-1792. לב המחוז נקרא ב-1793 "מוריסטאון", על שמו של המישור אותו סימנו וחצו שני אינדיאנים קשישים. ב-1797 שונה שם המקום ל"אשוויל" ע"ש מושל קרוליינה הצפונית דאז - סמואל אש. ב-1861 עלה מספר התושבים הכולל באשוויל ל-2500. מלחמת האזרחים בארצות הברית פסחה על האזור, אם כי העיר תרמה מספר פלוגות לצבא ארצות הברית ומספר קטן של חיילים לצבא הקונפדרציה. מפעל הייצור של רובה ה"לי אנפילד" מוקם בעיר. "הקרב של אשוויל" התרחש בסביבת העיר בתחילת אפריל 1865 במקום בו נמצאת כיום האוניברסיטה של צפון קרוליינה. צמיחתה של אשוויל הואטה בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים. העיר נפגעה קשות מתוצאותיו של השפל הגדול. רוב הבנקים באשוויל נסגרו. חובות התושבים גדלו מאוד, והיו הגדולים ביותר לנפש בכל ארצות הברית. התאוששות העיר ממצב זה ארכה כ-50 שנה, מתחילת השפל ועד שנות ה-90. קצב הגדילה הכלכלית היה איטי ביותר. מאידך, גרם הקיפאון הכלכלי לשימור בנייני העיר העתיקים שבאזור המסחרי, שכן כתוצאה מהמחסור לא נהרסו הבניינים הללו כדי לבנות אחרים תחתיהם. כתוצאה מכך נותרה בעיר אדריכלות מרשימה, בסגנון אר דקו. גשמים כבדים והשפעות עקיפות של ההוריקנים יבן ופרנסס גרמו לשיטפונות כבדים בספטמבר 2004, במיוחד באחוזת בילטמור. אשוויל ממוקמת ליד הרי הבלו רידג' וליד מקורות מים. בעיר כ-106.0 קמ"ר של יבשה ו-1.0 קמ"ר מים מהווים 0.94% מכלל שטח העיר. אקלים העיר הוא כמו כל ערי דרום מזרח ארצות הברית, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בעיר היא כ-37 מעלות צלזיוס והייתה בשנת 1983 והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנקבעה שם היא -27 מעלת צלזיוס שיא זה נקבע ב-1985. הטמפרטורות בעיר כמעט כל שנה יורדות מתחת לאפס והרבה פעמים יש שלג או ברד. אשוויל היא העיר הגדולה ביותר ב"אזור המשותף סטטיסטית ברוורד-אשוויל" שכולל את אשוויל ואת אזורה המטרופוליני (שכולל את המחוזות באנקומב, הייווד, הנדרסון ומדיסון) ואת ברוורד ואת אזורה המטרופוליני (מחוז טרנסלבניה) שלפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 כולל 398,505 איש. לאשוויל 6 ערים תאומות: יוון קארפנסי, יוון. מקסיקו סאן קריסטובל דה לאס קאסאס, מקסיקו צרפת סומיר, צרפת ספרד ואיאדוליד, ספרד רוסיה ולדיקווקז, רוסיה ניגריה אוסוגבו, ניגריה מדיה וקבצים בנושא אשוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אשוויל (באנגלית) אשוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רידיק: זעם אפל

רידיק: זעם אפל הוא סרט אנימציה שבוים על ידי האנימטור הקוריאני פיטר צ'אנג (יוצר הסרט הקצר "Matriculated" מתוך האנימטריקס), כאשר וין דיזל מדבב את הדמות הראשית ריצ'רד ב. רידיק. הסרט הקצר ממשיך עלילה שהתחילה בסרט פיץ' בלאק וממשיכה בסרט רידיק: המסע מתחיל, אם כי עומד בזכות עצמו ואינו קשור לשני הסרטים מלבד שלוש הדמויות הראשיות ושכיר החרב טומבס, שממשיך לרדוף את רידיק בהמשך. לאחר שברחו מכוכב הלכת המדברי (ר' פיץ' בלאק), האסיר הנמלט רידיק, הבחורה ג'ק ואימאם עולים על ספינת חלל בשם "קובלה-חאן", שמתגלה כספינה של שכירי חרב. אפילו שרידיק מנסה להסוות את עצמו כויליאם ג'יי ג'ונס (שוביו בסרט פיץ' בלאק), זהותו מתגלה על ידי זיהוי קול. לאחר שהם נשבים בידי שכירי החרב, השלושה מגלים כי שוביהם מתכננים להשתמש בהם עבור מטרה כלשהי. מפקדת הספינה, אנטוניה צ'ילינגסוורת' אוספת פושעים, שאותם היא מקפיאה ושומרת אותם להנאתה האישית, במקום למסרם למושבות כליאה ולקבל עבורם פרס כספי. למרות הקפאתם, השבויים נשארים חיים ובהכרה מלאה. רידיק מהווה עבורה פריט אספנים מיוחד. רידיק, ג'ק ואימאם צריכים להילחם בצבאה העצום העומד לרשותה על הספינה, אחרת יסבלו גורל שגרוע מהמוות. לבסוף ג'ק מגלה את הצד האלים שבה כאשר היא יורה במפקדת הספינה בדיוק לפני שאנטוניה יורה ברידיק. בסוף שלושתם בורחים מהספינה. רידיק (וין דיזל) ג'ק (ריאנה גריפית) אימאם (קית' דייוויד) טומבס (ניק צ'ינלאנד) אנטוניה צ'ילינגסוורת' (טרס מקניל) ג'ונר (רוג'ר ג'קסון) לאחר שסרט הקולנוע רידיק: המסע מתחיל (שיצא באותה שנה) לא קיבל ביקורות נלהבות, הסרט הקצר זכה לתשבחות, כאשר רבים היללו את האנימציה ואת אפיון הדמויות. "רידיק: זעם אפל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רידיק: זעם אפל", באתר נטפליקס "רידיק: זעם אפל", באתר AllMovie (באנגלית) "רידיק: זעם אפל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רידיק: זעם אפל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי

ז'אן פרנסואה פול דה גונדי המכונה הקרדינל דה רֶה (Cardinal de Retz) (בצרפתית: Jean-François Paul de Gondi;‏ 20 בספטמבר 1613 - 24 באוגוסט 1679), סופר ומדינאי צרפתי. ז'אן פרנסואה פול דה גונדי נולד במונמיראי (כיום בחבל שמפאן-ארדן בצרפת), למשפחת בנקאים ממוצא איטלקי. אנשי משפחה זו נבחרו על ידי קטרינה דה מדיצ'י לשמש כבנקאים בעסקי המדינה. משפחת גונדי רכשה אחוזות גדולות בחבל ברטאן, ועמדה בקשרים אמיצים עם האצולה הצרפתית. ז'אן פרנסואה פול נועד לכמורה על ידי משפחתו, אך הוא היה מעוניין יותר בספרות, וקרא בין היתר את סלוסטיוס ואת פלוטרכוס. בהיותו בן שמונה עשרה שנה החל לכתוב את ספרו "הקנוניה של הדוכס דה פייסק" שיצא לאור ב-1639. ב- 1643 הוצג בפני המלך לואי השלושה עשר, ואחרי מות המלך התמנה על ידי אן מאוסטריה לעוזר הארכיבישוף של פריז שהיה דודו. בשנה שלאחריה התמנה לבישוף. הוא ניצל את תפקידו זה לחיזוק מעמדו האישי, התפרסם בפריז מהר מאוד כנואם וכדרשן, וחתר נגד הקרדינל מזראן. לקח חלק ניכר במרד הפרונד שהחל ב-1648 ובמשך ארבע השנים הבאות שמו נקשר במרד זה. התמנה לקרדינל ללא ידיעתו של האפיפיור אינוקנטיוס ה-10. ב-1652 הושם במעצר, אך נמלט כעבור שנתיים. במשך זמן מה היה נע ונד בחוץ לארץ. היה ברומא מספר פעמים, והייתה לו השפעה על בחירתו של האפיפיור אלכסנדר השביעי ב-1655. שבע עשרה השנים האחרונות לחייו היו מוקדשות בחלקן לתפקידיו הדיפלומטיים. ב-1662 זכה באמונו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שימש כשליחו לרומא והיה שם בעת בחירת האפיפיורים קלמנס התשיעי 1667 ו-קלמנס העשירי 1669. הסתבך בחובות כבדים וב-1675 נאלץ להעביר לנושיו את מרבית הכנסותיו. היה אויבו האישי והפוליטי של פרנסואה דה לה רושפוקו, וכל אחד מהם השאיר לנו את רשמיו על השני. ז'אן פרנסואה דה גונדי התפרסם בעיקר בשל זיכרונותיו, שאותם העלה על הכתב בעשר השנים האחרונות לחייו בספרו "זיכרונותיו של הקרדינל דה רֶץ". זיכרונות אלה מתייחסים לתקופה שעד 1655. הם מופיעים בצורת מכתבים לגברת מסוימת (כנראה לקרובתו מאדאם דה סבינייה שהיא המקור העיקרי לידע שלנו על אודותיו). במכתבים אלה מתוארות דמויותיהם של אנשים בני התקופה, ויש בהם גם תיאור מפורט של מרד הפרונד שבו לקח חלק. הספר "זיכרונותיו של הקרדינל דה רֶץ" פורסם לראשונה ב-1717 בצורה מצומצמת. ב-1844 הופיעה מהדורה מלאה ב-24 כרכים, והספר זכה לשלוש מהדורות נוספות ב- 1859, 1870 ו-1882. בעקבות ספר זה כתב אלכסנדר דיומא האב את ספרו "עשרים שנה מאוחר יותר". biography/Jean-Francois-Gondi ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מקור השם - בשם העיר העתיקה רָטִיאָטוּם (Ratiatum). במקורות עבריים מתורגמים לעיתים ניתן לפגוש את הצורה השגויה "רז" Jean Marie Pierret Phonétique historique du français et notions de phonétique générale, Louvain-la-Neuve, Peeters,1994 pp.103-104 ההיגוי המומלץ הוא "הקרדינל דה רה"; הקרדינל עצמו בחר ב-1672 בכתיב Vie du Cardinal de Rais, כלומר בהגייה "רה" ראו Sylvia Vance The Memoirs of the Cardinal de Retz, Gunter Narr Verlag,Tubingen 2005 .ע' 11 הערת שוליים 3;
מחוזא

מחוזא (בארמית גם: מדינאתא; בערבית: المدائن מדאין ; בפרסית: مدائن) הייתה מטרופוליס באימפריה הבבלית, שהשתרעה לאורך גדת החידקל וכללה מספר ערים, ביניהן גם קטסיפון וסלאוקיה. קטיספון - בירת האימפריה הפרתית והאימפריה הסאסאנית אספאנבור - עיר מהתקופה הסאסאנית המאוחרת ווה אנטיוך-ח'וסרו - נוסדה ב-540 לספה"נ בידי ח'וסרו הראשון, שהושיב שם שבויים מאנטיוכיה ווה ארדשיר (מוכרת בשם "סלאוקיה על החידקל") - נוסדה על ידי סלאוקוס הראשון, מלך סוריה שבחלק מהזמן אף קבע אותה כבירת הממלכה הסלאוקית. בסביבות 230 לספה"נ ארדשיר הראשון שיפץ את העיר והקים אותה מחדש על בסיס העיר שבנה סלאוקוס ושינה את שמה לשם ארשדיר. בשנת 637 כבשו המוסלמים את המטרופוליס ורוב אנשי החצר והאצולה הסאסאנית ברחו. התושבים שנשארו נדרשו לשלם את מס הג'יזיה. בהמשך גם בני האצולה חזרו להתגורר שם, והקהילות היהודית והנוצרית המשיכו להתקיים. אל-מדאאין שמרה על חשיבותה זמן-מה, אך לאחר הקמת בגדאד והפיכתה לבירת האימפריה, הלכה ופחתה חשיבותה. תרומתה העיקרית הייתה בחקלאות ובייצור מזון. סלמאן הפרסי, אחד מחברי הנביא, שימש כמושל וכשמת נקבר שם. את הקבר שלו נוהגים לפקוד גם סונים וגם שיעים. הוא שופץ לאחרונה בידי הסולטאן העותמאני מוראט הרביעי בשנת 1905. בתקופת התלמוד התקיימה במקום ישיבה גדולה. את הישיבה ייסד רב יוסף בר חמא במאה ה-3. לאחר פטירתו ירש את מקומו בנו, רבא, שביסס את הישיבה והביא לפרסומה, במקביל לישיבת פומבדיתא בראשות חברו ובר הפלוגתא שלו, אביי. באותה תקופה פעל בעיר גם רב שימי מחוזנאה. רב חביבי מחוזנאה מדור השישי של אמוראים התגורר ופעל בעיר. מחוזא נחשבת בתלמוד למקום מגורם של אנשים עשירים, חכמים ומפונקים. על פי סדר עולם זוטא, לאחר רדיפות קשות של יהודי בבל בידי המלך הסאסאני קבאד הראשון, ששיאן היה בהוצאתו להורג של החכם רב יצחק, פתח מר זוטרא, ראש הגולה של הקהילה היהודית בבבל במרד כנגד השלטון הסאסאני, ולאחר שהביס את הצבא הפרסי בעזרת קומץ חיילים הקים שלטון עצמאי בעיר מחוזא ובסביבותיה למשך שבע שנים, כך שבמחוזא קמה האוטונומיה היהודית האחרונה עד לימינו. ידיעה זו אינה נחשבת לאמינה בעיני רוב החוקרים המודרניים. לבסוף עלו צבאות פרס על האוטונומיה היהודית במחוזא וכבשוה - לפי סדר עולם זוטא, הסיבה האלוהית לתבוסה הייתה ההידרדרות הרוחנית שאחזה ביהודים - ומר זוטרא וסבו, ראש הישיבה רב חנינא, נתלו על גשר מחוזא. דב מרדכי יודלביץ, מחוזא - מחיי היהודים בזמן התלמוד, מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ז מחוזא, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" יואל פלורסהיים, ייסודן וראשית התפתחותן של ישיבות בבל- סורא ופומבדיתא : חלקים ג-ד זאב דוב אלטר מאייער הלוי, מחוזא, פרשבורג תר"פ 1920, באתר היברובוקס אייל ברגר, בני מחוזא - מערביות על שפת החידקל הערך "ישיבת מחוזא", באתר המכלול Streck and Morony, “al-Madāʾin”, Encyclopaedia of Islam, 2nd ed., s.v. Geoffrey Herman, A Prince Without a Kingdom: The Exilarch in the Sasanian Era, Mohr Siebeck, 2012, pp. 295-296. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי

רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי (אנגלית: The Chronicles of Riddick: Escape From Butcher Bay) הוא משחק פעולה ממוחשב שנוצר על ידי חברת המשחקים השוודית Starbreeze Studios והוא מהווה הקדמה לסרטים פיץ' בלאק ורידיק: המסע מתחיל. וין דיזל - רידיק קול האוזר - ויליאם ג'יי ג'ונס קריסטין להמן - שירה אקזיביט - אבוט רון פרלמן - ג'אגר ולנס ויליס בורק השני - פופ ג'ו מייקל רוקר - ג'ק, סנטוריון דווייט שולץ - הוקסי סטיב בלום - ראסט העלילה עוקבת אחר רידיק, פושע מסוכן ביותר, כשהוא נכלא על ידי צייד הראשים ויליאם ג'יי ג'ונס במתקן כלא שמור ביותר בשם בוצ'ר ביי. רידיק בסופו של דבר נמלט לביבים לאחר שהוא ארגן מהומה. הוא עושה את דרכו תוך שהוא נלחם במוטנטים השורצים בביבים, עד שהוא מגיע לפופ ג'ו, הרמיט שחי מתחת לקרקע. רידיק עוזר לג'ו להשיג ידו על רדיו שאיבד בביבים, ובתמורה הוא מקבל את יכולת "ראיית הלילה" (ראו שכבה מחזירת אור). הוא ממשיך בבריחתו דרך הביבים, אך נלכד ומועבר חזרה לכלא, שם עובד בכפייה במתקן כרייה. במכרות הוא נתקל בפושע נמלט נוסף בשם ג'אגר ולנס, שמעוניין להימלט יחד איתו. לבסוף הוא נלכד ומועבר לאזור שמור ביותר, שבו האסירים מוכנסים לשינה קריוגנית ומתעוררים כל יום למשך שתי דקות בלבד לצורך אימון. רידיק מגלה פגם במערכת ומצליח להימלט, תוך שהוא חוטף רובוט מכני ובעזרתו נלחם לכל אורך הדרך עד להוקסי, הסוהר הראשי של בוצ'ר ביי. עם עזרתו של צייד הראשים ג'ונס, רידיק מערים על השומרים כדי שיהרגו את הוקסי. השניים גונבים ספינת חלל ובורחים מבוצ'ר ביי. מנוע המשחק של "רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי" היה הראשון שהשתמש במיפוי נורמלי (ובכך הקדים את Doom 3 במספר חודשים). הדבר העניק לטקסטורות המשחק מראה מחוספס ומעמיק יותר, והשרה על הדמויות מראה פוטו-ריאליסטי. ניתנת גם אופציה לשחק עם צללים רכים, שנתנו לצללים מראה חלק יותר בניגוד לצללים הנקיים שהופיעו ב-Doom3 וב-Quake4. המשחק מציג סצינות קרב תוך לחימה בגוף ראשון ושימוש בנשק. המשחק משלב גם בין התגנבות ולחימה, ומגביל את השחקן בשימוש בנשק. רידיק יכול להפטר מאויביו בקרב פנים מול פנים, וגם להשתמש במהלכים מיוחדים כמו שבירת עורפו של היריב, או תפיסת נשקו ושימוש בו נגדו. כמו כן, דרך הגילוי לפיה רידיק מוסווה בצללים גם היא חדשנית, כאשר המסך מוטה בצבע כחול. ב-21 במאי 2007 נודע כי המשחק יפותח מחדש לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 3, תחת שם חדש: The Chronicles of Riddick: Assault on Dark Athena. המשחק יצא ברביע הראשון של 2008. המשחק כולל שלבים חדשים, מהלכים חדשים ומצב רב-משתתפים. הרימייק יצא גם לחלונות ב-7 באפריל 2009 ולמקינטוש ב-16 באפריל 2010. אתר האינטרנט הרשמי של רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי "רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביקורת לגרסת ה-Xbox באתר IGN ביקורת לגרסת המחשב באתר IGN רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
שכבה מחזירת אור

שכבה מחזירת אור או רְפִידִית אוֹר (בלטינית: Tapetum Lucidum; בתרגום חופשי: "שטיח בהיר") היא שכבה משקפת שמאחורי (ולעיתים בתוך) רשתית העין של בעלי חוליות רבים. היא משמשת לשיקוף האור חזרה לרשתית, ובכך מגבירה את כמות האור שנתפסת ברשתית. הדבר משפר את הראיה באזורים בעלי אור נמוך, אך יכול לגרום לתמונה הנשקפת לרצד כתוצאה מהאור המשתקף. לכן, שכבה זו נמצאת בעיקר בחיות לילה בעלות ראיית לילה משופרת כמו חתולים, דולפיננים, כלבים, תנינאים ואייליים. אפקט ההשתקפות של השכבה מחזירת האור לעיתים נקראת "זוהר עין". השכבה מחזירת האור אינה מצויה בעין האדם, וזו הסיבה שלבני האדם יש ראיית לילה לקויה. בצילומי צבע של חיות מתרחש לעיתים אפקט עיניים אדומות, שנובע כתוצאה מהבזק של מצלמה המשקפת את אחורי העין לשבריר שנייה (בשכבת הרשתית). הבזק מצלמה גורם לעיניהן של חיות להיראות בצבעים שונים (כחול, ירוק, צהוב וורוד). השכבה לעיתים עובדת תוך עיקרון התאבכות של אופטיקה צרה, כמו שנראה ברקמות משתקפות כדוגמת כנפי פרפר. אולם, לזנים מסוימים קיימים מבנים שונים של רקמות, שמובילים למכניקת התאבכות משתקפת שונה. מדיה וקבצים בנושא שכבה מחזירת אור בוויקישיתוף
יחיאל בר לב

הרב ד"ר יחיאל אברהם הלוי בר לב (נולד באפריל 1943) הוא רב ומחנך ישראלי, מחבר סדרת ספרי "ידיד נפש" על הקבלה (זוהר ועוד) ועל התלמוד הבבלי והירושלמי. נולד בכ"ז באדר ב' ה'תש"ג (1943) בתל אביב לבנימין הלוי ומרים בר לב. למד בישיבת תל אביב, בישיבת היישוב החדש ובישיבת פוניבז' בבני ברק. את חינוכו האקדמי השלים בארצות הברית ובשנת 1975 קיבל תואר דוקטור בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת אריזונה. בשנת 1967 נסע לשיקגו ועסק בהוראה. בשנת 1968 חזר ארצה והתחתן עם רבקה. בשנת 1970 לימד בבי"ס הלל בלוס אנג'לס. בשנים 1971–1973 לימד בסן פרנסיסקו, כיהן כרב ביהכ"נ "רומניין אנשי ספרד", ושם קיבל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת סן פרנסיסקו. בשנת 1973 חזר ארצה לתקופה קצרה והוסמך לרבנות מהרב עובדיה יוסף. לאחר מכן שב לסן פרנסיסקו ומשם המשיך ללמד בבי"ס היהודי בפניקס אריזונה. בשנת 1975 סיים את התואר השלישי באוניברסיטת אריזונה ועם תום לימודיו חזרו הוא, אשתו ושלושת ילדיו (אסף, דפנה וענת) ארצה. בארץ המשיך לעסוק בהוראה ובמקביל למד אצל הרב חיים פרידלנדר (המשגיח של ישיבת פוניבז') את קבלת הרמח"ל. בעצתו של הרב פרידלנדר, כתב את החומר שהם למדו ביחד. ימים ספורים לפני פטירת הרב פרידלנדר, ביקר אצלו יחיאל בר לב, והראה לרב את מה שכתב. הרב פרידלנדר נתן ליחיאל כמה עצות, והספר "ידיד נפש, מבוא לתורת הקבלה" זכה להצלחה עצומה. (הספר תורגם לאנגלית, ספרדית, פולנית ורוסית). בהמשך כתב עוד כמה ספרים, ביניהם שלושה חלקים של "ידיד נפש כוונות התפילה", וכמו כן ערך את הספר "מגיד מישרים" לרב יוסף קארו. לאחר מכן כתב פירוש "ידיד נפש" על ספר הזוהר, ו"ידיד נפש" על התלמוד הירושלמי והבבלי. על מפעלו התורני כותב זאב גלילי: הסיפור המדהים של אדם שללא כל הכשרה אקדמית בתחום הקבלה, וכשברקורד שלו לימוד ישיבתי קצר יחסית, חיבר פרושים ותרגומים לשלושת המפעלים הגדולים ביותר בארון הספרים היהודי לאחר התנ"ך - התלמוד הבבלי, התלמוד הירושלמי, והזוהר. והכל בפחות מעשרים שנה. במשך 30 שנה מסר שיעורים בדף היומי בביכ"נ "מקור חיים" בפתח תקווה. כיום מתגורר בפתח תקווה ואב לחמישה. לפני מספר שנים התעוור כתוצאה מהסתבכות של גלואקמה, אך דבר זה לא מנע בעדו מלהמשיך את מפעלו. ידיד נפש על התלמוד הירושלמי (14 כרכים) - הוא הסבר הכולל את כל הפרשנים הקלאסיים על הירושלמי[דרוש מקור]. ידיד נפש על התלמוד הבבלי - פירוש לתלמוד הבבלי, ביאור משולב במילות התלמוד (מול תלמוד בבלי ב'צורת הדף' של דפוס וילנא) בתוספת 'עיונים'. העיצוב של הפירוש דומה למדי לעיצוב המודרני של פירוש שוטנשטיין לתלמוד הבבלי (בהוצאת ארטסקרול), שיצא לאור מעט לפניו; אבל הסגנון קצר יותר וקלאסי יותר. ידיד נפש מבוא לתורת הקבלה (כרך אחד) מבוא לתורת הקבלה על פי שיטתו של הרמח"ל ידיד נפש ביאור כוונות התפילה מהאריז"ל ומהרמח"ל (3 כרכים), כולל ביאור לכוונות תפילות ימי החול, שבת, חגי ישראל ספירת העומר וכו'. ידיד נפש סידור כוונות התפילה מהאריז"ל ומהרמח"ל - (2 כרכים) ימי החול, שבת. ידיד נפש על ספר הזוהר (14 כרכים) - פירוש הכולל תרגום מארמית וליקוט ממספר מפרשים. מלבד הליקוט ממפרשים אחרים, הפירוש כולל הסבר של הרב בר לב. נחלת בנימין - הלכות שבת וקרבנות. "ההיגיון שבתלמוד" - דוגמאות להכרת סוגיות בתלמוד, בקבלה, בחסידות, בהגות וחוויות וסיפורים אישיים. ד"ר לחינוך מבאר את התלמוד והזוהר, כתבה משיחת השבוע גיליון 999 יהודה יפרח, ‏שווה לכל נפש: הרב שאיבד את ראייתו לא עוצר לרגע, בעיתון מקור ראשון, 23 בינואר 2018 יחיאל אברהם בר לב (1943-), דף שער בספרייה הלאומית זאב גלילי, יחיאל בר לב, מחבר התרגום לזוהר: אין לי עניין במחקר האקדמי בקבלה, אתר "היגיון בשיגעון" הספר נחלת בנימין קרוי על שם אביו
מגדל ברודוויי

מגדל ברודוויי (באנגלית: Broadway Tower) הוא פולי ראוותני שעוצב כתרגיל אדריכלי הממוקם בראש גבעת ברודוויי, כ-1.6 קילומטר דרומית מזרחית לכפר ברודוויי וכ-30 קילומטרים מהעיר ווסטר במחוז ווסטרשר, אנגליה. בסיסו נמצא בגובה 312 מטרים מעל פני הים. ביום בהיר ניתן לראות מראש הגבעה שלושה עשר מחוזות שונים של אנגליה וויילס. המגדל מהווה מוקד משיכה לתיירים ומתקיימות בו תצוגות שונות שהכניסה אליהן בתשלום. גובה המגדל שבעה עשר מטרים. המגדל, הבנוי בסגנון האדריכלי הסקסוני, תוכנן על ידי האדריכל ג'יימס ויאט בשנת 1794. הוא נבנה עבור ליידי קובנטרי בשנת 1797. הגבעה עליה ניצב המגדל היא גבעה בולטת באזור שבראשה נהגו להדליק משואות באירועים מיוחדים. הליידי, שתהתה האם ניתן יהיה להבחין במשואה דולקת על ראש הגבעה מביתה בווסטר, מימנה את בניית המגדל כדי לברר את הסוגיה. עם סיום הקמתו התברר כי אכן ניתן לראות את המשואה על נקלה. מסלול ההליכה הארוך דרך הקוטסוולדס חולף בסמוך למגדל. אתר האינטרנט הרשמי של מגדל ברודוויי גלויות נוף ישנות של ברודוויי ומגדל ברודוויי ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב כ"ץ

האם התכוונתם ל... יעקב כ"ץ: רבי יעקב יוסף כ"ץ מפולנאה - מתלמידי הבעש"ט ומחבר הספר תולדות יעקב יוסף יעקב כ"ץ (היסטוריון) – מחנך, היסטוריון וסוציולוג ישראלי, חתן פרס ישראל יעקב כ"ץ (חבר הכנסת) – חבר כנסת דתי מטעם המפלגה החרדית של פועלי אגודת ישראל יעקב כ"ץ (רב) – משגיח בישיבת טלז ור"מ בישיבת אור החיים בסלבודקה יעקב כ"ץ (ישיבת הכותל) – ראש כולל אברכים בישיבת הכותל ובישיבת נתיב אריה יעקב כ"ץ (ראש ישיבה) – ראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד יעקב כץ: יעקב כץ (כצל'ה) – מראשוני גוש אמונים, חבר הכנסת וראש סיעת האיחוד הלאומי יעקב כץ (פיזיקאי) רבי יעקב כץ (פופרש) - אב"ד פפד"מ, ומחבר הספר "שב יעקב" יעקב כץ (פרופסור) ראש בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן, ראש המכון לחקר החינוך הדתי, ראש המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך ונשיא מכללת ירושלים יעקב כץ (עיתונאי) – עיתונאי ישראלי ממוצא אמריקאי
מזל קשת

מזל קֶשֶׁת הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל קשת" הוא מי שנולד בין 22 בנובמבר לבין 21 בדצמבר (לערך). במסורת היהודית מתייחס מזל קשת אל חודש כסלו. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל קשת לחודש חשוון. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל קשת האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית הקשת לבין אזור השמיים של מזל קשת בגלל נקיפת ציר כדור הארץ. קשת היו מלכי המזלות אשר לקחו את היסוד החזק מכל יסוד האש, את שלושת היסודות האחרים הם חילקו רנדומלית בין שאר המזלות. השם 'קשת' ניתן למזל ולקבוצת הכוכבים, כיוון שזו נראית מכדור הארץ כשרטוט של אדם האוחז בקשת. היוונים ראו בקבוצת כוכבים זו קַשָת אשר אוחז בקשתו ויותר מאוחר הפך לקנטאורוס, דמות בעלת גוף חיה וראש אדם. דווקא הסאטירים - מלוויו של דיוניסוס, אל היין, זוהו עם הקבוצה. אחד מהם, האהוד במיוחד בקרב המוזות, היה קרוטוס. שירתו הנפלאה היא שעמדה לזכותו. כמו כן היה פרש מצוין וצייד מעולה. כמחווה למוזות, העלה אבי האלים זאוס את קרוטוס לשמיים, והוסיף לו סוס וקשת לצייד. מזל קשת הוא אחד משלושת מזלות יסוד האש, יחד עם מזל טלה ומזל אריה. הוא משתייך לקבוצת המזלות המשתנים, יחד עם מזל תאומים, מזל בתולה ומזל דגים. הכוכב השליט של מזל קשת הוא צדק. ארבעת היסודות יעקב עציון, אין מזל קַשָּת לישראל, באתר האקדמיה ללשון העברית. ספר יצירה פרק ה' משנה ט"ו
מריו פינטו דה אנדרדה

מריו פינטו דה אנדרדה (21 באוגוסט 1928 - 26 באוגוסט 1990) היה פוליטיקאי ומשורר אנגולי. דה אנדרדה נולד ב-Golungo-Alto בשנת 1928. הוא למד בלשנות באוניברסיטת ליסבון שבפורטוגל וסוציולוגיה בסורבון שבפריז. במהלך שהותו מחוץ לארצו היה דה אנדרדה פעיל במאבק נגד הקולוניאליזם הפורטוגלי ששלט באנגולה וכתב מספר שירי מחאה נגד שלטון זה. בשנת 1956 הוא היה ממייסדי התנועה העממית לשחרור אנגולה, ומשנת 1960 ועד לשנת 1962 כיהן כנשיא התנועה. הוא התנגש עם יורשו, אגושטיניו נטו, ובשנת 1974 עזב את התנועה העממית לשחרור אנגולה. בשנת 1975 הפורטוגלים עזבו את אנגולה, אך דה אנדרדה המשיך להתגורר בגלויות במקומות שונים, מהם בגינאה ביסאו, כף ורדה ובמוזמביק. מריו פינטו דה אנדרדה מת ב-26 באוגוסט, בשנת 1990 בלונדון. מדיה וקבצים בנושא מריו פינטו דה אנדרדה בוויקישיתוף מריו פינטו דה אנדרדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם בויד

האם התכוונתם ל... ויליאם בויד (סופר) ויליאם בויד (שחקן) ויליאם בויד (נגן בס)
ויליאם בויד (סופר)

ויליאם בויד (באנגלית: William Boyd; נולד ב-7 במרץ 1952), סופר ותסריטאי אנגלי בן-זמננו. בויד נולד באקרה גאנה (מדינה במערב אפריקה). הוא חיבר מספר ספרים, ביניהם את "חוף בראזוויל" (Brazzaville Beach), ספר העוסק בדמותה של מדענית החוקרת את התנהגות השימפנזים באפריקה. בויד זכה בפרס "Whitbread Book award" בשנת 1981, על ספרו "A Good Man in Africa" (אדם טוב באפריקה). הוא היה מועמד לפרס "Booker Prize for Fiction" בשנת 1982 על ספרו מלחמת הגלידה, אשר זכה באותה השנה בפרס "John Llewellyn Rhys Prize". בשנת 1988, בויד כתב ספר נוסף, ששמו הוא – Nat Tate. הספר עוסק באמן אמריקאי, שחי בין השנים 1928–1960. הספר מבוסס על סיפור חייו הטרגי של נט טייט, שלמעשה לא התקיים מעולם. בשנת 1992 השתתף בכתיבת התסריט לסרט צ'פלין. בשנת 1999 ביים את סרטו הקולנועי הראשון "השוחה" לו גם כתב את התסריט אודות הקרב על הסום במלחמת העולם הראשונה. מדיה וקבצים בנושא ויליאם בויד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויליאם בויד (באנגלית) ויליאם בויד, ברשת החברתית Goodreads ויליאם בויד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביוגרפיית חייו של ויליאם בויד
שרה פינטו קואליו

שרה פינטו קואליו (Sara Pinto Coelho‏, 30 בנובמבר 1913 – 3 בדצמבר 1990) הייתה סופרת של סיפורים ומחזות בשפה הפורטוגזית. העיתונאי הפורטוגזי קרלוש פינטו קואליו הוא בנה. שרה פינטו נולדה בשנת 1913 באי פרינסיפה שהיה אז בשליטת פורטוגל, ושם גדלה. את רוב חייה בילתה במוזמביק שבאפריקה, שם למדה בבית ספר יסודי, ושם גם כתבה מחזות רדיו, רומנים, סיפורים קצרים, וסיפורי ילדים. קואליו שימשה לאחר מכן כבמאית של תיאטרון ברדיו, בשם Rádio Clube de Moçambique, בין השנים 1967–1972. היא מתה בשנת 1990 בפורטוגל. Confidências de Duas Raparigas Modernas (יצא לאור בשנת 1946) O Tesouro Maravilhoso (יצא לאור בשנת 1947) Aventuras de um Carapau Dourado (יצא לאור בשנת 1948) Memórias de uma Menina Velha (יצא לאור בשנת 1994, לאחר מותה)