laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יצחק מאיו

יצחק מאיו (נולד ב-14 בספטמבר 1954) הוא סגן-אלוף במילואים בחיל האוויר הישראלי ונווט קרב. היה אסטרונאוט הגיבוי לאילן רמון. מאיו, בן יחיד להוריו, גדל בכפר חיטים. ב-1974 סיים את קורס הטיס, שירת כנווט בטייסת העטלף. היה הנווט הראשון שיצא לקורס בקרי טיסה ושירת ביחידות הבקרה של חיל האוויר. ב-1979 השתחרר והחל בלימודי תואר ראשון בפיזיקה. במלחמת לבנון הראשונה השתתף בגיחות תקיפה בטייסת פנטום. סיים תואר שני בפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון. ב-1988 שב לחיל האוויר, עבר הסבה ל-F-16 ושירת כנווט במרכז ניסויי טיסה ובטייסת הקרב הראשונה. בשנת 1997 נבחר מאיו יחד עם אילן רמון לעבור הכשרה במרכז החלל על שם ג'ונסון שביוסטון, טקסס, על מנת לקבל הסמכה כמומחה מטען. מאיו נבחר מראש לשמש גיבוי לאילן רמון, שיועד להיות האסטרונאוט הישראלי הראשון. ביולי 1998 החל מאיו את אימוניו בנאס"א. עם הדחיות הרבות בשיגור מעבורת החלל, ועקב סיבות אישיות הכרוכות בשהיה ארוכה של שנים בארצות הברית, החליט מאיו לשוב לישראל. עבד ברפאל בתחום השיווק, ושימש נשיא אגודת החלל הישראלית. בשירות המילואים עבר לשרת כנווט בטייסת העטלף, ובהמשך החליט לעבור הסבה ולסיים את שירות המילואים שלו במערך הכטב"מ (כלי-טייס בלתי מאוישים) של חיל האוויר הישראלי. מאיו השתתף בניסוי MEIDEX של אוניברסיטת תל אביב, ושהה במרכז הבקרה של נאס"א במרילנד, בעת משימת החלל של מעבורת החלל קולומביה. מדיה וקבצים בנושא יצחק מאיו בוויקישיתוף נשאר באטמוספירה, בטאון חיל האוויר, גיליון 143, פברואר 2002 אנשיל פפר, "יצחק מאיו, האם בגלל ביטול הטיסות לחלל פספסת את הזדמנות חייך?", באתר הארץ, 22 ביולי 2011
בית הספר הניסויי אביחיל

בית הספר הניסויי "אביחיל" הוא בית ספר יסודי ממלכתי ייחודי במושב אביחיל, המועצה האזורית עמק חפר. בית הספר הוקם בשנת 1933, שנה לאחר ייסוד מושב אביחיל, וכלל כיתה אחת עבור בני כל הגילים שמספרם היה מצומצם באותה עת. עם השנים התרחב ונבנו מבנים נוספים; מספר השכבות בבית הספר עמד על שמונה (עד כיתה ח') ובהמשך הופחת לשש בלבד (עד כיתה ו'). במהלך השנים שימש בית הספר את ילדי מושב אביחיל ואת ילדי היישובים הסמוכים, בהם: חבצלת השרון, שושנת העמקים וצוקי ים. כן למדו בו תלמידים מנתניה, רובם ילדים שהתגוררו בסמוך לבית הספר הגובל ברחוב עמק חפר בנתניה. בשנות התשעים קלט בית הספר אוכלוסיית עולים גדולה מאתרי הקרוואנים "חצרות חפר" ו"חצר בארותיים", עד כדי 40% מהתלמידים. בשנת 2011 החלו להצטרף לבית הספר ילדי קיבוץ העוגן. בחודש אוקטובר 2008 זכה בית הספר ב"פרס קורצ'אק". בספטמבר 2010 הוכר על ידי משרד החינוך כמרכז הפצה למוסדות חינוך בכל הארץ. כיום לומדים בבית הספר "אביחיל" כ-330 תלמידים והוא הפך לבית ספר אזורי. מנהל בית הספר כיום הוא אלי ארביב. בחצר בית הספר נמצא קברו של יוסף בנימיני, מראשוני אביחיל, שנרצח במקום זה בשנת 1933. ליד הקבר נמצאת אנדרטה מעמוד שיש ועליו מנורה - סמל הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה. מדיה וקבצים בנושא בית הספר הניסויי אביחיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר הניסויי אביחיל לין גרנרוט-קפלן, בי"ס שרואה כל ילד וילד, באתר ynet, 24 בספטמבר 2010
משפט קנטור לרציפות במידה שווה

בחשבון אינפיניטסימלי, משפט קנטור (הידוע גם כמשפט קנטור-היינה) על רציפות במידה שווה קובע כי פונקציה שהיא רציפה על קטע סגור היא רציפה במידה שווה בו. המשפט נותר נכון גם אם נחליף את הקטע בכל קבוצה קומפקטית: כל פונקציה רציפה מקבוצה קומפקטית למרחב מטרי, היא רציפה במידה שווה. נציג כאן הוכחה המתבססת על ההגדרה של היינה לרציפות: פונקציה f {\displaystyle f} היא רציפה בנקודה x 0 {\displaystyle x_{0}} אם ורק אם עבור כל סדרה a n {\displaystyle a_{n}} השואפת לנקודה זו, a n → x 0 {\displaystyle a_{n}\rightarrow x_{0}} מתקיים f ( a n ) → f ( x 0 ) {\displaystyle f(a_{n})\rightarrow f(x_{0})} . כלומר, ערכי תמונות איברי הסדרה שואפים לתמונת גבול הסדרה. תהא כעת f ( x ) {\displaystyle f(x)} פונקציה רציפה בקטע הסגור [ a , b ] {\displaystyle [a,b]} . נניח בשלילה כי היא אינה רציפה במידה שווה בקטע זה, אז קיים ε 0 {\displaystyle \varepsilon _{0}} כך שעבור כל n ∈ N {\displaystyle n\in \mathbb {N} } קיימות שתי נקודות x n , y n ∈ [ a , b ] {\displaystyle x_{n},y_{n}\in [a,b]} כך שמתקיים | x n − y n | < 1 n {\displaystyle |x_{n}-y_{n}|<{\frac {1}{n}}} , אבל | f ( x n ) − f ( y n ) | ≥ ε 0 {\displaystyle |f(x_{n})-f(y_{n})|\geq \varepsilon _{0}} . נביט כעת בסדרה { x n } n = 1 ∞ {\displaystyle \left\{x_{n}\right\}_{n=1}^{\infty }} . כל אברי הסדרה שייכים לקטע [ a , b ] {\displaystyle [a,b]} , כלומר זוהי סדרה חסומה. על פי משפט בולצאנו ויירשטראס, כל סדרה חסומה מכילה תת-סדרה המתכנסת לגבול סופי. מסגירות הקטע נובע שגבול הסדרה נמצא בתוכו, כלומר x n k → x 0 ∈ [ a , b ] {\displaystyle x_{n_{k}}\rightarrow x_{0}\in [a,b]} . כעת נוכיח כי y n k → x 0 {\displaystyle y_{n_{k}}\rightarrow x_{0}} - כלומר, אם אנו לוקחים מהסדרה השנייה תת-סדרה שלאיבריה אותם האינדקסים כמו לתת הסדרה הראשונה, גם היא תתכנס לאותו גבול. כיוון ש- | x n − y n | < 1 n {\displaystyle |x_{n}-y_{n}|<{\frac {1}{n}}} נובע כי | x n k − y n k | < 1 n k {\displaystyle |x_{n_{k}}-y_{n_{k}}|<{\frac {1}{n_{k}}}} , כלומר סדרת ההפרשים שואפת לאפס ומאריתמטיקה של גבולות נובע כי lim k → ∞ ( y n k ) = lim k → ∞ ( x n k ) − lim k → ∞ ( x n k − y n k ) = x 0 {\displaystyle \lim _{k\to \infty }(y_{n_{k}})=\lim _{k\to \infty }(x_{n_{k}})-\lim _{k\to \infty }(x_{n_{k}}-y_{n_{k}})=x_{0}} על פי רציפות f {\displaystyle f} , מתקיים: f ( x n k ) → f ( x 0 ) , f ( y n k ) → f ( x 0 ) {\displaystyle f(x_{n_{k}})\rightarrow f(x_{0}),f(y_{n_{k}})\rightarrow f(x_{0})} . מאריתמטיקה של גבולות נקבל f ( x n k ) − f ( y n k ) → 0 {\displaystyle f(x_{n_{k}})-f(y_{n_{k}})\rightarrow 0} , וזו סתירה לכך שמתקיים | f ( x n ) − f ( y n ) | ≥ ε 0 {\displaystyle |f(x_{n})-f(y_{n})|\geq \varepsilon _{0}} לכל אברי הסדרות. לכן ההנחה שהפונקציה אינה רציפה במידה שווה איננה נכונה, וההוכחה הושלמה.
ופל (חטיף)

וָפֶל או וַפְלָה או בַּפְלָה (כולן מילות סלנג. בעברית: אפיפית) הוא מאפה, ביסקוויט או חטיף, העשוי עלי בצק דקיקים אפויים שביניהם מלית. החטיף פריך, מתוק, יבש וצורתו לרוב כשל תיבה מאורכת, אם כי קיים גם בצורות נוספות, למשל קוביות. לוופל מרקם ייחודי של שתי וערב בדומה למאפה ופל. בישראל מיוצרים הוופלים במגוון מילויים, הוותיקים שבהם הם מילויי קרם שוקולד, וניל או לימון וכן בציפוי שוקולד. הופל המצופה החל להימכר בשקם בשנות ה-50. מילויים וציפויים חדשים יותר הם קרם אגוזים, פירורי שוקולד, חלווה, עוגת גבינה, טראפל, סוכרייה ועוד. ופלים משווקים באריזה אישית ובאריזה משפחתית. וופלים מיוצרים על ידי מספר רב של חברות מזון ואף מיוצאים לשווקים בינלאומיים. מערכון "המכונית המגויסת" של הגשש החיוור נפתח בניסיון לא מוצלח להשיג בפלה בשק"ם. בשנת 2010 ערכה חברת עלית מסע פרסום בו נבחנה גישת הציבור בישראל לשאלה האם יש לקרוא ופלה או בפלה. בהצבעה השתתפו מאות אלפים, ובעקבותיה שינתה החברה את שם המוצר לבפלה. לואקר שטראוס-עלית מנעמים ליבר מאפיית מן פסק זמן מילים טעימות, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏29 בינואר 2012 דייויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: נלחמים נגד הציידים ונסיקה של ענף ההדרים, באתר ישראל היום, 13 באוקטובר 2022 ענת ביין-לובוביץ', ‏קרב הוופלות של עלית - הפרסומת הזכורה ביותר השבוע, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתדרלת בורדו

קתדרלת בורדו (בצרפתית: Cathédrale Saint-André de Bordeaux) היא קתדרלה קתולית ומושב הארכיבישוף של בורדו-באזה, ונמצאת בבורדו, צרפת. הקתדרלה נחנכה ב-1096 על ידי האפיפיור אורבנוס השני. מהמבנה הרומנסקי המקורי נותר רק קיר בספינה הראשית. ב-1137 נישאה בכנסייה זו אלינור מאקוויטניה ללואי השביעי, מלך צרפת, מספר חודשים לפני שהוכתר כמלך. השער המלכותי הוא מהמאה ה-13 בעוד ששאר המבנה נבנה במאה ה-14 והמאה ה-15 בסגנון גותי מאוחר. בחזית המערבית חלון רוזטה בסגנון הלהבות (Flamboyant) וצמד צריחי תחרה מחודדים. מבט כללי על הקתדרלה הגותית בית המקהלה והאפסיס מגדל Pey Berland העוגב מדיה וקבצים בנושא קתדרלת בורדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת בורדו קתדרלת בורדו - מידע ותמונות, ב-Structurae.de תמונות בפליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האלשטאט

האלשטאט (Hallstatt) הוא כפר באזור הדאכשטיין במדינת אוסטריה עילית באוסטריה. הכפר כלוא בין חופי אגם האלשטאט (Hallstätter See) שרוחבו 2 ק"מ בלבד לבין מורדותיו התלולים של רכס דאכשטיין, הממשיכים לעומק של 135 מטר במעמקי האגם הצר. בשנת 2001 מנתה אוכלוסיית הכפר 946 תושבים. מעבר ליופיו, הכפר מפורסם משתי סיבות: תרבות האלשטאט אשר הייתה תרבות קלטית מתקופת הברזל המוקדמת, ואשר העניק לה את שמו; ומכרה המלח הראשון בעולם הנמצא בהר המלח (Salzberg)‏. כל אלה הביאו את ארגון אונסק"ו להכריז על הכפר כעל אתר מורשת עולמית בשנת 2001. בשנת 2011 פורסם כי לאחר שאספו במשך שנים מידע על הכפר, החלו הסינים להקים העתק שלו (אנ') במחוז גואנגדונג. בשל עושרו של האזור במלח היו האלשטאט וסביבתה מיושבים כבר לפני אלפי שנים, על ידי אוכלוסייה אשר כרתה את המלח, ארזה אותו בצורת לבבות וסחרה בו. הממצאים המוקדמים ביותר שנמצאו במקום מתוארכים לשנת 5000 לפנה"ס לערך. עושרו של המקום במלח והסחר בו הביא להתפתחותה של תרבות מתקדמת במשך האלף הראשון לפנה"ס, אשר זכתה לשם "תרבות האלשטאט" (Hallstattzeit). תרבות זו אשר השתרעה על פני כל מרכזה של אירופה מיוחסת לקלטים או לאבותיהם, והיא פרחה בתקופת הברזל המוקדמת באירופה, דהיינו, בין 800 ל-450 לפנה"ס. בשנת 1846 התגלה ליד הכפר על ידי רמזאואר בית קברות פרהיסטורי ובו 4,000 קברים וכן התגלה בסמוך לו בית מלאכה מוקדם לנפחות. שני אלה מיוחסים לתרבות האלשטאט. תרבות האלשטאט התחלפה בתרבות לה טן (La Tène) אשר התקיימה עד לכיבוש הרומי, ומתקופות אלה, כמו גם מימי הביניים המוקדמים, לא התגלו בכפר ממצאים מיוחדים. ידוע, עם זאת, כי הכפר שמר על חשיבות מסחרית והתקיים בו שוק לפחות משנת 1311. בנוסף, כריית המלח נמשכה גם בימי הביניים ומ-1595 הוא הועבר בצורת מי מלח בצינור שנבנה מ-13,000 גזעי עצים חלולים ואשר הוביל לאורך 40 ק"מ עד לאבנזה (Ebensee). עד לסוף המאה ה-19 ניתן היה להגיע אל האלשטאט רק באמצעות שיט על האגם או באמצעות שבילים צרים. האדמה המעטה בין ההרים וגדות האגם נוצלה לבנייה, ואפילו התנועה בין בתי הכפר נעשתה בסירות או בשביל שעבר על המורדות התלולים שמעליו. מצוקת השטח בכפר הביאה לכך שעצמות המתים הוצאו מקבריהם אחת לעשר עד 15 שנים שנים והועברו לאחסון בגלוסקמא, ובמוזיאון העצמות בכפר (Beinhaus) שהוקם במאה ה-12 מוחזק אוסף של יותר מ-1,200 גולגולות, חלקן צבוע ומעוטר בדוגמאות פרחים. הדרך הראשונה להאלשטאט נסללה לאורך חופו המערבי של האגם בשנת 1875, והיא פולסה בחלקה באמצעות פיצוץ המסלע שלאורך החוף. רק ב-1966 נסלל כביש מודרני דרך מנהרות שנחפרו בהר שממערב לכפר. כריית המלח נמשכת, אך עיקר כלכלת הכפר נשען כעת על ענף התיירות, ומוזיאון מורשת מקומי (Heimatmuseum) מתאר את ההיסטוריה הארוכה של המקום. תפוצה תרבותית של תרבויות האלשטאט ולה טן בתקופת הברזל. אוסף הגולגולות בהאלשטאט. צילום מהרי האלשטאט לכיוון העיירה אוברטאורן הנמצאת סמוך. זווית נוספת, צילום מנקודה גבוהה יותר. מגלשות במכרות המלח אתר האינטרנט הרשמי של האלשטאט (בגרמנית) אתר הכפר האלשטאט אתר אודות הכפר מידע אודות האלשטאט אטרקציות תיירותיות בהאלשטאט אסף רוזן, בכפר שהיווה השראה לארנדל מ"פרוזן" נמאס מהמוני התיירים, באתר ynet, 7 בינואר 2020 רוני קיפרמן, ‏לנחות בשומר מסך: ככה נראה באמת הכפר שיש לכם במחשב, באתר ‏מאקו‏, 20 ביולי 2022 Hallstatt's White Gold - Salt כפר אוסטרי עתיק ופסטורלי, תוצרת סין, באתר הארץ, 19 ביוני 2011 Prehistoric Necropolis Beinhaus
דאכשטיין

הדאכשטיין (גרמנית Dachstein - "אבן גג") או רכס הדאכשטיין (Dachsteingebirge) הוא מסיב הרים באוסטריה המגיע לפסגתו בהוהר דאכשטיין (Hoher Dachstein - "אבן הגג הגבוה") שגובהה 2,995 מטר. האזור שוכן בתחומן של מדינות אוסטריה עילית, שטיריה וזלצבורג, עובדה שהעניקה לו את הכינוי "הר שלוש המדינות" (Drei-Länder-Berg). פסגת המסיב היא השנייה בגובהה ברכס האלפים הגיריים הצפוני החוצה את אוסטריה במרכזה ממזרח למערב. אורכו של המסיב הוא 30 ק"מ ורוחבו 20 ק"מ, והוא מגיע לשיא גובהו בצידו הדרומי והדרום-מערבי. בעוד שחלקו הצפוני של המסיב משתפל בהדרגה לכיוון הזאלצקמרגוט ורכס טוטס, צידו הדרומי תלול ומסתיים בקיר מאונך הצולל אל קרקעית עמק נהר אנס, בהפרש גבהים של 2,136 מטר, המדורג שמיני בהרי האלפים. הדאכשטיין עשוי אבן גיר הקרויה על שמו (Dachsteinkalk) והוא נוצר בטריאס. מאז התעצב המסיב בתהליכים קרסטיים מתמשכים, והוא עשיר במערות הידועות שבהן הן מערת הממוטה (Mammuthhöhle), מערת הירלץ (Hirlatzhöhle) ומערת אייסריזן (Eisriesenhöhle). עוד ידוע המסיב במאובנים שנמצאו בו. קרחונים אינם נפוצים ברכס האלפים הגיריים הצפוני, אך בדאכשטיין שלושה קרחונים גדולים - קרחון האלשטאט (Hallstätter Gletscher), קרחון גרוסר גוזאו (Großer Gosaugletscher - "קרחון גוזאו הגדול") וקרחון שלאדמינג (Schladming glacier). שלושה אלה הם הקרחונים הגדולים ברכס, והצפוניים והמזרחיים ביותר ברכס האלפים כולו. קיימים מספר קרחונים קטנים יותר כמו קרחון קליינה גוזאו (Kleine Gosaugletscher - "קרחון גוזאו הקטן") וקרחון שניילוך (Schneelochgletscher - "קרחון חור השלג"), ואלה כמו גם הקרחונים הגדולים נסוגים במהירות ועתידים להיעלם לחלוטין בקצב הנוכחי בתוך 80 שנים. פסגת הדאכשטיין נכבשה לראשונה ב-1832 על ידי פטר גאפמאיר, ושנתיים לאחר מכן הוצב צלב עץ על הפסגה. ב-14 בינואר 1847 הגיע פרידריך סימוני אל הפסגה לראשונה בחורף. שתי ההעפלות נעשו מכיוון צפון, בעוד שההעפלה הראשונה אל ההר מדרום נעשתה רק ב-22 בספטמבר 1909. מאז הפך הטיפוס אל ההר לפופולרי. מדיה וקבצים בנושא דאכשטיין בוויקישיתוף לשכת התיירות דאכשטיין-טאורן תמונות מהדאכשטיין אתרי הסקי במערב הדאכשטיין אודות הדאכשטיין דאכשטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זאלצקמרגוט

הזאלצקמרגוט (בגרמנית: Salzkammergut) הוא אזור בצדו הצפוני של רכס האלפים הגיריים הצפוני החוצה את אוסטריה במרכזה ממזרח למערב, ומשתרע בתחומן של המדינות הפדרליות אוסטריה עילית, שטיריה וזלצבורג. נופו של הזאלצקמרגוט נשלט על ידי מערכת הניקוז של נהר טראון (Traun) על 76 האגמים ששוכנים בה, והזורם לאורך 153 ק"מ אל הדנובה. נהר זה מנקז את רכסי ההרים הגבוהים שמדרום וממזרח לזאלצקמרגוט - צדו הצפוני של הדאכשטיין (Dachstein) מדרום, רכס טוטס (Totes Gebirge) ממזרח ורכס הלן (Höllengebirge) הניצב במרכזו. מבחינה טופוגרפית משתפל אזור הזאלצקמרגוט מגבהים של למעלה מ-2,000 מטר בדרומו לאזור מישורי בגובה של כ-400 מטר בצדו הצפוני. האזור עוצב בפעילות קרחונים שעם נסיגתם הותירו עמקים רחבים ומספר רב של אגמים, שהגדולים שבהם הם אגם אטרזה (Attersee) בתווך (47 קמ"ר), אגם טראונזה (Traunsee) במזרח (24.5 קמ"ר), והאגמים הקטנים יותר אגם מונדזה (Mondsee ששטחו 14.2 קמ"ר) ואגם וולפגנגזה (Wolfgangsee בשטח של 12.84 קמ"ר) במערב. הזאלצקמרגוט לא מהווה יחידה גאוגרפית הומוגנית. בבסיסו הוא שטח שתיחומו הוכתב בעבר על ידי משק המלח של האזור, וכיום הוא מתוחם ומוגדר בעיקר כאזור תיירות. עושרו של האזור במלח נוצל כבר באלף השני לפנה"ס ולאחר מכן על ידי הקלטים שלהם מיוחסת תרבות האלשטאט (Hallstattzeit) ולאחריה תרבות לה טן (La-Tène), שתיהן מהאלף הראשון לפנה"ס. משמעותו של השם "זאלצקמרגוט" – "אחוזת אולם המלח", והוא זכה לו בשל כך שהשתייך ללשכת המלח הקיסרית שהופקדה על מכרות המלח בתקופת בית הבסבורג, החל ב-1419. בתחילה נחשבה העיירה באד אישל וסביבותיה מאגם טראונזה בצפון ועד הדאכשטיין בדרום ללבו של הזאלצקמרגוט. עד המאה ה-19 המשיך האזור והשתייך ישירות למשרד האוצר בווינה אשר שלט במונופול על המלח, ובראשית המאה ה-20 נוסף לו גם אגם אטרזה וסביבותיו. מאז אמצע המאה ה-20 מקובל לכלול בהגדרת האזור שטח נרחב המשתרע מהדאכשטיין בדרום ועד קו העובר מצפון לאגמיו הגדולים, ומנהר אלם במזרח ועד לפאתי העיר זלצבורג במערב. ב-2002 התאגדו 54 היישובים בזאלצקמרגוט והקימו את "לשכת התיירות והשיווק זאלצקמרגוט בע"מ" (Salzkammergut Tourismus-Marketing GmbH) המחולקת לעשר לשכות תיירות אזוריות. עיקר כלכלת האזור מתבסס על תיירות, עם מסורת בת למעלה ממאה שנים. תיירות הקיץ כוללת רכיבה על אופניים, טיולים ברגל, טיפוס הרים, גולף, שיט ורחצה וסוגים שונים של ספורט מים. עיסוק בספורט חורף נוהג במספר אתרי סקי קטנים יחסית בדרום האזור ובעיקר בדאכשטיין המערבי. לאלה מצטרפים מספר אתרי ספא שהידוע שבהם הוא בעיירה באד אישל. לכריית המלח שוב לא נודע מקום מרכזי בכלכלת האזור, אך את מקומה תפסה תעשיית העץ. ההיסטוריה העשירה של האזור, נופיו המגוונים והשמירה על מסורתו הביאו את ארגון אונסק"ו להכריז עליו בשנת 1997 כאתר מורשת עולמית. האלשטאט מדיה וקבצים בנושא זאלצקמרגוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאלצקמרגוט אודות האזור פורטל זאלצקמרגוט בוויקיפדיה הגרמנית זאלצקמרגוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נטע קלימי עילם, ‏לגלות את זלצקמרגוט: טיול באזור האגמים של אוסטריה, באתר GoTravel
אולימפיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אתרים גאוגרפיים: אולימפיה – פוליס ביוון העתיקה אולימפיה (וושינגטון) – בירת מדינת וושינגטון שבארצות הברית הפארק הלאומי אולימפיק – פארק לאומי במדינת וושינגטון שבארצות הברית אולימפיה (פריז) – אולם מופעים מפורסם בפריז יצירות אמנות: אולימפיה (ציור) – יצירתו של אדואר מאנה אולימפיה (1938) – סרט קולנוע בבימוייה של לני ריפנשטאהל משנת 1938 המתאר את אולימפיאדת ברלין אולימפיה (1998) – סרט קולנוע בבימויו של בוב בילנגטון תחרויות פיתוח גוף: מר אולימפיה – תחרות פיתוח גוף לגברים הנערכת על ידי IFBB מיס אולימפיה – תחרות פיתוח גוף לנשים הנערכת על ידי IFBB פיגר אולימפיה – תחרות גזרה לנשים הנערכת על ידי IFBB פיטנס אולימפיה – תחרות תזונה לנשים הנערכת על ידי IFBB ספורט: אולימפיה מילאנו – קבוצת כדורסל איטלקית אולימפיה ליובליאנה (כדורסל) – קבוצת כדורסל סלובנית קלוב אולימפיה – קבוצת כדורגל מהעיר אסונסיון, פרגוואי אולימפיה (טגוסיגלפה) – קבוצת כדורגל מהעיר טגוסיגלפה, הונדורס אולימפיה (ונדו טוארטו) – קבוצת כדורסל מהעיר ונדו טוארטו, ארגנטינה אולימפיה וולגוגרד – קבוצת כדורגל מהעיר וולגוגרד, רוסיה אחר: אולימפיה דוקאקיס – שחקנית אמריקנית אופל אולימפיה A – מכונית משפחתית מתוצרת אופל אשר יוצרה בין השנים 1970–1967 ב-גרמניה
הארכת זמן

האם התכוונתם ל... הארכה – תוספת זמן למשחק ספורט שצריך להסתיים בניצחון, במקרה של שוויון בסיום הזמן הקצוב תוספת זמן – סך זמן שנוסף על ידי השופט למשחק כדורגל, לאחר סיום המחציות התארכות זמן יחסותית כתוצאה של תנועה במהירות קרובה למהירות האור או בהשפעת כבידה חזקה
איוואן אבאזאסדזה

איוואן אַבָּאזָאסְדזֶה (בגאורגית: იოანე აბაზასძე) היה אציל גאורגי בן המאה ה-11 מבית אבאזאסדזה, שהיה האריסתווי ("דוכס") של כארתלי בתקופת שלטונו של בגרט הרביעי (1027-1072). בתקופת ילדותו של המלך בגרט מונתה אימו, מרים מווַסְפּוּרַקַאן (אנ') לעוצרת הממלכה. בתקופה זו מילא אבאזאסדזה מקום חשוב בממשלת האצולה האריסטוקרטית של הממלכה. לצד ליפריט הרביעי, דוכס קלדקארי (אנ') משושלת ליפריטים. בשנת 1030 הוא סייע להביס אל-פאדי איבן מחמוד (אנ'), אמיר גנג'ה משושלת שאדאדיד (אנ'), ובשנת 1032, סייע בלכידתו של ג'עפר השלישי אבן עלי (גאו'), אמיר טביליסי, שהגאורגים נישלו ממצודת בִּירְתְּווִיסִי (אנ'). בתקופת כהונתו בממשלת האצולה האריסטוקרטית של המדינה קידם אבאזאסדזה את עמדות האצולה הגבוהה שבגראט ניסה להגביל את השפעתה כאשר קיבל על עצמו את מלוא השלטון. אף על פי שמילא תפקיד בכיר בממשלה, עוררו הוויתורים של בגרט לדוכס החזק ליפריט קנאה בקרבו. על פי הויטה של גיאורגי אָתוֹנֶלִי (אנ') מאת גיאורגי הקטן, איוואן וארבעת אחיו התארגנו כאופוזיציה למלך וזממו להרוג אותו. אולם, בגראט הצליח ללכוד אותם, להשליך אותם לכלא ולשלול מהם את תואריהם. שאדאדיד (אנ') - היא שושלת מלוכה כורדית ששלטה בחלקים נרחבים של ארמניה ואראן (אנ') בשנים 951-המאה ה-12 ‏Arrian Chanturia‏ (Q124859039) (2014), תולדות כארתלי או חיי כארתלי (גאו') בתוך כַּרתְּלִיס צחוֹברֶבָּה (הרשומות הגאורגיות), תרגום Donald Rayfield, עמוד 141 (באנגלית) ויטה או חיי קדושים - סוגה ספרותית מימי הביניים המתארת חיי קדושים (שנקראה בימי הביניים הגיוגרפיה של קדושים). התחילית של חיבור כזה מתחיל במילה Vita שמשמעותה ביוגרפיה בלטינית. גיאורגי אָתוֹנֶלִי (אנ') או גיאורגי מההר הקדוש אתוס, היה נזיר גאורגי ששרת כהגומן (אנ'), חבר קהילות נזיריות גאורגיות של האימפריה הביזנטית בהר אתוס (אנ'). היצירה המקורית החשובה ביותר שלו, 'הוויטה של אבותינו המבורכים יוחנן ואוותימוס ותיאור הישגיהם הראויים' (ცხოვრება ნეტარისა მამისა ჩუენისა იოანესი და ეფთჳმესი და უწყებაჲ ღირსისა მის მოქალაქობისა მათისაჲ) היא יצירה המוקדשת למבשריו מהר אתוס. החיבור הוא משלב של הגיוגרפיה עם מסר דתי ופוליטי ותיעוד היסטורי. החיבור נכתב זמן מה אחרי 1040, וידוע בזכות הפרוזה הקצבית הגרפית שלה המתארת את הנזירים העובדים בגן ובכרמים. בשנת 1066, שנה לאחר מותו, הפך גיאורגי אתונלי לנושא לביוגרפיה דומה מאת תלמידו גיאורגי הקטן (גאו'). דונלד ריפיילד (אנ'), Edge of Empires: A History of Georgia‏, מסת"ב 1780230303, (הספר בקטלוג ULI), עמ' 67–68, 2012 מָרְיָם לוֹרתּכִּיפָּאנִידזֶה (אנ'), Georgia in the XI-XII Centuries, עמ' 52–53, טביליסי 1987 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שומרת אחותי

שומרת אחותי (באנגלית: My Sister's Keeper) הוא רומן בדיוני שכתבה הסופרת ג'ודי פיקו, זהו ספרה ה-11 של הסופרת והוא יצא לאור בשנת 2004. הספר תורגם מאנגלית לעברית בידי מיכל קירזנר-אפלבוים ויצא לאור בישראל בשנת 2006 על ידי הוצאת הספרים כנרת-זמורה-ביתן. הספר עובד בשנת 2009 לסרט קולנוע בעל אותו השם, בבימויו של ניק קסווטס. הספר מספר את סיפורה של אנה פיצג'רלד, נערה מתבגרת בת 13, אחות לקייט וג'סי, שהוריה הביאו אותה לעולם באמצעות הפריה מלאכותית כדי שתהיה תורמת אידיאלית לאחותה קייט, החולה בלוקמיה. מאז שנולדה, אנה עוברת הליכים רפואיים לטובת קייט: לקיחת דם טבורי מחבל הטבור מיד לאחר הלידה, ובהמשך חייהן תרומת מח עצם ועירויי דם באופן תכוף. יום אחד, מערכות גופה של קייט קורסות, והיא זקוקה להשתלת כליה מגופה של אנה. אנה מתנגדת ופונה לעורך הדין אלכסנדר קמבל, בכוונה לתבוע את הוריה כדי לקבל את הזכות לעשות בגופה כרצונה. התביעה גוררת את כל המשפחה לעימותים וחשבון נפש, והספר מדבר על חייהם. ג'סי, ממשיך להסתבך בצרות שביניהן גנבה, עישון סמים ואלכוהול. האם שרה, שעזבה את עבודתה כעורכת דין כדי להיות עקרת בית כשג'סי נולד, מקדישה את כל זמנה לטיפול בבתה החולה; והאב בריאן, כבאי שנשאר קרוע בין ילדיו. בנוסף לכך, מסופר על היחסים בין קמבל עורך הדין המייצג את אנה לבין לג'וליה רומנו, האפוטרופוסית לתביעה. אם המשפחה, שרה, מנסה בהתחלה להפעיל לחץ על אנה כדי שתבטל את התביעה, אך מאוחר יותר מייצגת את עצמה. המשפט מסתיים בכך שאנה זוכה ומוענקות לה הזכויות הבלעדיות על גופה. אבל, אנה וקמבל נקלעים לתאונת דרכים. קמבל מצליח להישאר בחיים, אך אנה במצב של מוות מוחי. הכליה נתרמת לקייט והספר מסתיים בכך שקייט מספרת מה קרה כמה שנים לאחר מכן. ג'וליה וקמבל התחתנו, קייט מלמדת ילדים לרקוד, ג'סי נהיה שוטר ומקבל צל"ש על חלקו במבצע מעצר של סוחרי סמים, בריאן מתמכר לאלכוהול ונגמל. הספר מעלה שאלות נוקבות: מהי האחריות שמוטלת על אחות והיכן היא עוברת את הגבול? מי קובע מהו הגבול וכמה ילד אחד יכול להקריב לילד אחר? האם האחריות היא גם הקרבה עצמית ופגיעה בבריאות האח התורם? האם יכול הורה להכריח את ילדיו לעשות משהו בניגוד לרצונו? מה פירוש להיות הורה טוב? הספר נכתב מנקודת מבטן של הדמויות בסיפור. כל פרק מתאר את מחשבותיה והרגשותיה של דמות אחרת מנקודת מבטה ומציג אותה כדוברת. ג'ודי פיקו הסבירה שהרעיון לרומן "שומרת אחותי" עלה במהלך קריאת מאמר על המשפחה הראשונה בארצות הברית שהביאה לעולם תינוק כדי שיהיה תורם פוטנציאלי של מח עצם לאחותו החולה. האח תרם את מח העצם לאחותו אבל היא נשארה צמח. הסופרת המשיכה לחשוב מה היה קורה לו התעוררה האחות: האם האח היה חש אחריות כלפיה? איך היה מרגיש לו הוריו היו מזכירים לו שילדו אותו בשביל אחותו החולה? איזה מתבגר יהיה ילד כזה הנושא על כתפיו תפקיד כה כבד משקל? ערך מורחב – שומרת אחותי (סרט) סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים בשנת 2009. את אם המשפחה מגלמת קמרון דיאז, אלק בולדווין בתפקיד עורך הדין, ג'ואן קיוזאק בתפקיד השופטת, אביגייל ברסלין בתפקיד אנה וסופיה וסילייבה בתפקיד קייט. במאי הסרט הוא ניק קסווטס. אתר הבית של ג'ודי פיקו יעל ישראל - לידת ילדים בכל מחיר? ג'ודי פיקו, שומרת אחותי, נענע 10 שומרת אחותי, באתר OCLC (באנגלית)