laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוף עידן התמימות

סוף עידן התמימות הוא סרט קולנוע ישראלי שעלה לאקרנים בשנת 2015 בכתיבתה בבימויה של וידי (ורדית) בילו, עם יחזקאל לזרוב, ריימונד אמסלם ויעל בן דור בתפקידים הראשיים. הסרט הוקרן לראשונה בטקס פרסי אופיר לשנת 2013 בשם "פלסטלינה" והועלה לאקרנים ב-2015 בשם "סוף עידן התמימות". בחו"ל הוא נקרא בשם Fragile (שביר) או Plasticine (פלסטלינה). העלילה מתרחשת בבניין ישן בירושלים בשנת 1966 כשהעיר עדיין חצוייה והכלכלה נמצאת בתקופת המיתון. בדירה משתמשים בתנור נפט, טלפון חוגה עם מנעול שנמצא רק בדירה אחת, רדיו טרנזיסטור, ילקוט תלמיד מעור שנישא על הגב, קומקום שורק ועוד. בסוף הסרט מושמע בפסקול השיר "סתיו" של שמשון חלפי ומשה וילנסקי בשירתה של אפרת בן צור שמלווה עצמה באוטוהארפ (אנ') בעיבודו של רן בגנו. הוא היה מועמד לארבעה פרסי אופיר: פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר - ריימונד אמסלם פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - חנה לסלאו פרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר - קרן רון, ירון אריה פרס אופיר לצילום הטוב ביותר - שי גולדמן רן בגנו זכה בפרס חג'ג' לצילום הטוב ביותר ווידי בילו הייתה מועמדת לפרס חג'ג' לסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. משפחת בכר גרה בבניין ישן בירושלים. האב אלי (יחזקאל לזרוב) נמצא רוב היום בעבודה. אשתו רותי (ריימונד אמסלם), סגורה בתוך עולמה ומבלה את רוב שעות היום במיטה בקריאת רומנים עבי כרס שבעלה מחליף לה בספרייה. בתם מיכל (יעל בן דור) בת ה-11, בודדה ומשועממת, נאלצת לחפש תשומת לב ועניין בקרב דיירי הבניין. בעיקר אצל האלמנה גב' ששוני (חנה לסלאו) שמשכירה חדרים בדירתה. בין דיירי המשנה שלה נמצא נמצא הנרי (אופיר וייל) שלא מדבר הרבה ואוהב להתבונן במיכל כשהיא מבצעת עמידת ידיים. מיכל מבקרת גם אצל לילי (מאיה גורקין) שמטפלת באמא חולה ועומדת להתגייס, ממנה היא לומדת איך להתנשק. היחסים בין רותי ואלי מתוחים והם כמעט לא מדברים. רותי רוצה למצוא עבודה כדי לעזור בכלכלת המשפחה אבל אבי לא עוזר לה בזה. הם לא מסוגלים לשמור בסוד את המתח הזה גם בפני חבריהם גדי (קובי מאור) ואשתו אביבה (דנה סמו). רותי רוצה לרשום את מיכל לקבוצת שחייה בימק"א ירושלים ולשם זה היא משכירה חדר בדירה ללא אישור מאבי. השוכרת היא סטודנטית צעירה בשם רנה (אנה דוברוביצקי) שמתיידדת עם רותי ומכניסה קצת שמחת חיים לחייה העגומים. הן יוצאות לטייל בירושלים ומשאירות את מיכל לבד. זה לא מוצא חן בעיני אבי שחוזר ממילואים ומוצא את מיכל אצל גב' ששוני. לבסוף חוזרת רנה אל החבר שלה (גרא סנדלר) ועוזבת אותם. רותי מוצאת עבודה כמזכירה אצל עורך דין. מאמן השחייה (מיכאל כורש) מסרב בתחילה לצרף את מיכל לנבחרת השחייה בגלל שהיא בת אבל רותי עומדת על כך בתוקף ומצליחה. העירייה מכריזה על הבניין כמבנה מסוכן והדיירים מתכנסים לישיבה בראשות גב' ששוני כדי להחליט מה לעשות. "סוף עידן התמימות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סוף עידן התמימות", באתר ספר הקולנוע הישראלי "סוף עידן התמימות", באתר אידיבי "סוף עידן התמימות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סוף עידן התמימות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לסוף עידן התמימות, באתר יוטיוב על הסרט, באתר יוטיוב אפרת בן צור שרה "סתיו" מפסקול סוף עידן התמימות, באתר יוטיוב סוף עידן התמימות, באתר פרויקט הקולנוע דף הפייסבוק של הסרט
קורקידי

האם התכוונתם ל... אברהם קורקידי – רב טורקי נחום קורקידי – רופא ישראלי נסים קורקידי – ממייסדי תל אביב
אוליבר כריסטנסן

אוליבר כריסטנסן (בדנית: Oliver Christensen; נולד ב-22 במרץ 1999 בקרטמינדה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת השוער בקבוצת פיורנטינה. כריסטנסן גדל במחלקות הנוער של קרטמינדה בולקלוב ואודנסה בולקלוב. ב-22 באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אודנסה בולקלוב, בתיקו 1-1 נגד ברונדבי במסגרת המחזור ה-13 בליגת העל הדנית לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך 66 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-26 באוגוסט 2021 חתם כריסטנסן על חוזה לחמש עונות בהרטה ברלין מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה במועדון שימש כשוער שני. ב-19 במאי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 להמבורג במסגרת פלייאוף הבונדסליגה לעונת 2021/2022. הוא שיחק גם במשחק הגומלין, בו ניצחה הרטה ברלין בתוצאה 0–2, ועזר לה להישאר בבונדסליגה. ב-10 באוגוסט 2023 חתם בפיורנטינה מהסרייה א'. ב-11 בנובמבר 2020 ערך כריסטנסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק, בניצחון 0–2 על נבחרת שוודיה במשחק ידידות. מדיה וקבצים בנושא אוליבר כריסטנסן בוויקישיתוף אוליבר כריסטנסן, ברשת החברתית אינסטגרם אוליבר כריסטנסן, באתר Transfermarkt אוליבר כריסטנסן, באתר Soccerway אוליבר כריסטנסן, באתר WorldFootball.net אוליבר כריסטנסן, באתר National Football Teams אוליבר כריסטנסן, באתר FootballDatabase.eu HERTHA BSC VERPFLICHTET OLIVER CHRISTENSEN באתר הרשמי של הרטה ברלין, 26 באוגוסט 2021 (באנגלית)
אוריאל דסקל

אוריאל דסקל (נולד ב-1982) הוא עיתונאי ספורט ישראלי לשעבר. היה עורך מדור הספורט בכלכליסט, הגיש את הפודקאסט "בכל יום נתון" וניהל קהילה ברשתות החברתיות באותו השם. אוריאל דסקל נולד בחיפה וגדל ברמת השרון. למד בתיכון רוטברג רמת השרון, ושיחק כדורסל בקבוצות הנוער של א.ס רמת השרון עד גיל 16. בגיל 16 החל לעבוד בעיתון הספורט "ראשון", תחילה בארכיון התמונות ובהמשך מונה לכתב עוד לפני שירותו הצבאי. לאחר שחרורו מהצבא בעקבות סגירת "ראשון" עבד ככתב ספורט של הארץ בין השנים 2006-2003, וב-2006 החל לעבוד כעיתונאי ספורט בגלובס. עם הקמת מערכת כלכליסט בסוף שנת 2007 מונה דסקל להיות עורך מדור הספורט. בשנת 2013 היה אחד מחברי הוועד הזמני בהתאגדות העובדים שהקימו עובדי ידיעות אחרונות. בשנת 2016 הקים יחד עם ראם שרמן את הפודקאסט "בכל יום נתון", שהיה אחד הפודקאסטים הראשונים בישראל שעסקו בספורט. עד סיום שידורי הפודקאסט ביוני 2023, הוקלטו 536 פרקים של הפודקאסט. בשנת 2021 הוציא לאור את הספר "דגו", ביוגרפיה של שחקן הכדורגל ברוך דגו, שנכתבה בשיתוף עם השחקן. ביוני 2023 הודיע דסקל על התפטרותו מכלכליסט ופרישתו ממקצוע עיתונאות הספורט. הוא הסביר את פרישתו בחוסר היכולת להתמודד עם העוולות המוסריות לטענתו שיש בעסקי הספורט, כאשר הקש ששבר את גב הגמל, לדבריו, היה קיומו של מונדיאל 2022 בקטאר. מתגורר בשכונת נווה שרת בתל אביב. הטורים של אוריאל דסקל ב"כלכליסט" אוריאל דסקל, ברשת החברתית פייסבוק אוריאל דסקל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בכל יום נתון - האתר המיזם של ידיעות לא מפקיר את הספורט: אוריאל דסקל מגלובס יערוך את מדור הספורט, ביזפורטל, 15 בנובמבר 2007, בארכיון האינטרנט אורן פרסיקו, "הכל היה מאוד גלוי", באתר העין השביעית, 24 ביולי 2013 אוריאל דסקל, שריקת הסיום: טור הפרידה של אוריאל דסקל, אחרי 25 שנה, באתר כלכליסט, 8 ביוני 2023 בכל יום נתון: פרק 534
גיל השכל

גיל השכל (נולד ב-1965) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כראש הטקס במשרד החוץ. בשנים 2011–2014 כיהן כשגריר ישראל בקניה. השכל נולד וגדל בירושלים. הוא בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה ומדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית. בשנת 1992 התקבל לקורס הצוערים והחל את שירותו במשרד החוץ. עם סיום הקורס ב-1994, התמנה למזכיר ראשון ולממלא מקום שגריר ישראל בהודו, שם כיהן עד שנת 1998. התפקיד הבא של השכל היה ראש דסק טורקיה ומזרח אגן הים התיכון באגף אירופה במשרד החוץ ובשנת 2000 התמנה למנהל קורס צוערים. השכל כיהן כדיפלומט בהודו וביפן וניהל את מחלקת צפון-מזרח אסיה, מחלקת ארגונים בינלאומיים ומחלקה כלכלית במשרד החוץ. בשנת 2011 מונה לשגריר ישראל בקניה ושגריר לא תושב באוגנדה, זמביה, טנזניה, מלאווי וסיישל. בנוסף, תפקד כשגריר ישראל למוסדות האו"ם באפריקה (unon, unep, un-habitat). עם שובו לישראל בשנת 2014 תפקד כסמנכ"ל משרד החוץ, ראש אגף שיתוף פעולה בינלאומי ומנהל אגף מש"ב. החל משנת 2020 מכהן השכל בתפקיד ראש הטקס. 1998 - פרס עובד מצטיין במשרד החוץ 2019 - ציון לשבח ממשרד החוץ. גיל נשוי לדלית ולהם ארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא גיל השכל בוויקישיתוף גיל השכל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דוד בן בסט מראיין את גיל השכל, "הנבחרים", באתר YouTube, ‏ 9 ביוני 2022 טקס ואורחים רשמיים, אתר משרד החוץ החלטת ממשלה 2830: מינויים בשירות החוץ, 6 בפברואר 2011 אריאל כהנא, ‏בכיר במשרד החוץ: "אין בארץ סיקור אותנטי ואמיתי למצבה של ישראל בעולם", בעיתון מקור ראשון, 7 במאי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל אלימלך טורק

הרב שמואל אלימלך טורק (לעיתים טוירק) (1917–2009) היה ממייסדי ונשיאה הראשון של אגודת הרבנים בארצות הברית. רב קהילה באמריקה למעלה מ-40 שנה, ומחבר שו"ת כרם צבי. בצעירותו למד בבית הספר רבי יעקב יוסף, לאחר מכן למד בישיבת תורה ודעת אצל הרב שלמה היימן זצ"ל, שהיה רבו המובהק, וממנו קיבל סמיכה לרבנות. מאוחר יותר נסמך גם על ידי הרב משה פיינשטיין. הרבה לשאת ולתת בהלכה עם הרב מנשה קליין, והתכתבויותיהם הרבות מתועדות בספרו כרם צבי. התואר הראשון שלו היה מסיטי קולג', תואר שני מ-NYU ודוקטורט מ-Yeshiva University . במשך 40 שנה, הרב טורק כיהן כרב קהילת של מרכז קינגסברידג' בישראל בריברדייל". הרב טורק היה הנשיא הראשון ומייסד שותף של איגוד הרבנים בארצות הברית. הוא היה אחד הרבנים שצעדו בוושינגטון די.סי ב-1943 כדי לנסות להציל את יהודי אירופה מהנאצים, בתקופה בה הפגנות פומביות מצד אנשי דת היו מחזה נדיר. הרב טורק היה בעל טור קבוע בעיתון ובו כתב למעלה מ-1500 טורים, במגוון נושאים הנוגעים ליהדות, הלכה ומוסר. בשנת תשל"ג פורסם ספרו 'כרם צבי'. decades of columns in The Jewish Press Image of a 1986 column, including Rabbi Turk's photo Obit, Jewish Press, July 10, 2009, p. 58 Samuel Turk, prabook.com (ב־) "Wyman Institute Update: September 5, 2007". 5 בספטמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שמואל אלימלך טורק".
Britney 2.0 (מיני-אלבום)

Britney 2.0 (בעברית: בריטני 2.0) הוא מיני-אלבום מאת צוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה המוזיקלית Glee. הוא כולל שמונה שירים מפרק בעונה הרביעית של Glee באותו שם, "Britney 2.0", שהיה פרק המחווה השני שהוקדש לזמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. המיני-אלבום מורכב משישה שירים ושני מאש-אפים של שיריה מתוך אלבום הבכורה שלה ...Baby One More Time עד אלבום האולפן השביעי שלה Femme Fatale. המיני-אלבום הופץ בפורמטים דיגיטליים בלבד. המיני-אלבום הופיע במקום הראשון במצעד הפסקולים של בילבורד ובמקום ה-43 במצעד הבילבורד 200. האלבום Britney 2.0 באתר אפל מיוזיק Britney 2.0 by Glee Cast (באנגלית אמריקאית), 2012-09-20, נבדק ב-2022-09-14 Britney 2.0, 2012-09-20, נבדק ב-2022-09-14 Glee Cast, Billboard (באנגלית אמריקאית)
פולה אש

פולה אש (בצרפתית:Cercle sportif Fola Esch, בתרגום:מעגל הספורט פולה אש; בקיצור מכונה פולה) הוא מועדון כדורגל לוקסמבורגי מהעיר אש-סור-אלזט (Esch-sur-Alzette), שבדרום-מערב לוקסמבורג. צבעי הקבוצה הם אדום לבן וכחול (כצבעי הדגל הלוקסמבורגי), ואצטדיון הבית של המועדון הוא סטאד אמיל מיירש. הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות הוותיקות ביותר בכדורגל הלוקסמבורגי, כאשר היא זכתה בעברה ב-8 אליפויות הליגה, וב-3 גביעי מדינה לוקסמבורגים. פולה אש, שנוסדה בשנת 1906 על ידי המורה לאנגלית ז'אן רודר, הייתה מועדון הכדורגל הראשון במדינת לוקסמבורג. בתקופת הזוהר שלו, היה פולה המועדון הבכיר במדינה, וזכה בארבע אליפויות בליגה הבכירה ובשני גביעי לוקסמבורג בין השנים 1918-1924. פולה זכתה באליפות נוספת ב-1930 ובגביע לוקסמבורג ב-1955. פולה דחתה באופן עקבי מיזוג עם שכנותיה הגדולות, ג'אוניס אש, במהלך גל המיזוגים בכדורגל הלוקסמבורגי בשנות ה-90. ב-2004/2005, פולה ירדה לליגה השלישית של הכדורגל הלוקסמבורגי, אך עלתה בעונה שלאחר מכן. ב-2006/2007 הם סיימו במקום השלישי, והעפילו לפלייאוף עלייה, אך הפסידו לוויקטוריה רוספורט. בשנת 2008 הצליח המועדון להשיג את המקום השני בליגת המשנה, והעניק להם עלייה לליגת העל (הליגה הלאומית, הליגה הבכירה במדינה, שנקראה במרץ 2009 לליגת BGL עקב המשבר הפיננסי). במאי 2013 זכתה פולה אש באליפות הליגה הבכירה עם ניצחון היסטורי 5–1 מול יריבתה העירונית, ג'אוניס אש במחזור ה-25 של העונה. זו הייתה האליפות הראשונה למועדון מזה 83 שנים. סטפנו בנסי היה שחקן המפתח כאשר כבש 20 שערים במהלך העונה. פולה השתתפה בסיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות 2013/2014, אך הפסידה לדינמו זאגרב 0–5 במשחק הראשון (בבית) ו-0–1 במשחק השני (בחוץ). ב-2015 זכתה פולה שוב באליפות, לאחר שסיימה במקום השני ב-2014. ב-2016 היא שוב סיימה במקום השני עם מספר שווה של נקודות עם האלופה, F91 דודלאנג'. בשנת 2016 חגגו פולה אש את יום הולדתם ה-110, והפך גם לחבר במועדון החלוצים האקסקלוסיבי, כמועדון הכדורגל הוותיק ביותר של לוקסמבורג. ב-2017 הצליחה הקבוצה לראשונה לעבור סיבוב במסגרת אירופית כשהגיעה לסיבוב המוקדמות השלישי במוקדמות הליגה האירופית. בהמשך נשארה הקבוצה כמתחרה בצמרת של הכדורגל הלוקסמבורגי. ב-2020/2021 לקחה את האליפות השמינית בהיסטוריה שלה, ובעונה שלאחר מכן השתתפה במוקדמות ליגת האלופות אך הודחה בסיבוב הראשון, ישירות לסיבוב השני של מוקדמות המפעל החדש, הליגה האזורית של אופ"א, שם הצליחה להגיע עד לסיבוב הפלייאוף אך הודחה נגד קאיראט אלמטי הקזחית. ליגת העל הלוקסמבורגית אליפות (8): 1917/1918, 1919/1920, 1921/1922, 1923/1924, 1929/1930, 2012/2013, 2014/2015, 2020/2021 סגנית אלופה (10): 1916/1917, 1918/1919, 1920/1921, 1928/1929, 1948/1949, 1953/1954, 1954/1955, 2010/2011, 2013/2014, 2018/2019 הגביע הלוקסמבורגי זכייה (3): 1922/1923, 1923/1924, 1954/1955 סגנית מחזיקת הגביע (2): 1972/1973, 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא פולה אש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פולה אש (בצרפתית) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net
סונג בום-קון

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא סונג. סונג בום-קון (בקוריאנית: 송범근; נולד ב-22 במרץ 1999 בסונגנאם שבקוריאה הדרומית) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ג'אונבוק יונדאי מוטורס מליגת העל הדרום קוריאנית ובנבחרת קוריאה הדרומית. סונג משחק בקבוצה הבוגרת של ג'אונבוק יונדאי מוטורס מליגת העל הדרום קוריאנית החל משנת 2018. ב-24 ביולי 2022 ערך סונג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, בניצחון 0–3 על נבחרת הונג קונג במסגרת אליפות מזרח אסיה 2022. נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר גביע אסיה 2023. מדיה וקבצים בנושא סונג בום-קון בוויקישיתוף סונג בום-קון, ברשת החברתית אינסטגרם סונג בום-קון, באתר Transfermarkt סונג בום-קון, באתר Soccerway סונג בום-קון, באתר WorldFootball.net סונג בום-קון, באתר National Football Teams סונג בום-קון, באתר ESPN 선수 명단 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית, 12 בנובמבר 2022 (בקוריאנית) 2023 AFC 아시안컵에 참가하는 🇰🇷축구국가대표팀의 명단을 공개합니다! בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית, 28 בדצמבר 2023 (בקוריאנית)
מזכר

מִזְכָּר (בלועזית: מֵמוֹרַנְדּוּם, מלטינית: memorandum"(זה) שיש לזכור", בקיצור memo , או mem, וברבים memoranda) הוא הודעה כתובה המשמשת בדרך כלל במסגרת מקצועית. הודעות אלו הן בדרך כלל קצרות ונועדו להיות מובנות בקלות ובמהירות, במטרה לתקשר מידע חשוב ביעילות על מנת לבצע שינויים בארגון. לעיתים נעשה שימוש גם במילה תזכיר להודעות מסוג זה. במשפט, מזכר הוא תיעוד של תנאי העסקה או החוזה, כגון מזכר מדיניות, מזכר הבנות, מזכר הסכם או מזכר התאגדות. בעסקים, תזכיר או מזכר משמש בדרך כלל על ידי חברות וארגונים לתקשורת פנימית בתוך הארגון, בעוד שמכתבים הם בדרך כלל לתקשורת חיצונית. פורמטים אחרים של מזכרים כוללים הערות תדרוך, דוחות ומכתבים. שעשויים להיחשב ספרות אפורה. עיצוב התזכיר עשוי להשתנות לפי המשרד או המוסד. לדוגמה, אם הנמען המיועד הוא שר בממשלה או מנהל בכיר, הפורמט עשוי להיות מוגדר בצורה נוקשה ומוגבל לעמוד אחד או שניים. אם הנמען הוא עמית, דרישות העיצוב לרוב גמישות יותר. האקדמיה ללשון העברית מגדירה את המילה "מזכר" כסיכּום דברים לזיכָּרון ולעדות. למזכרים מטרות רבות, בין השאר: הבאת תשומת לב לבעיות, וסיוע בפתרונן באמצעות תקשורת ברורה ותמציתית. מזכרים תומכים בקבלת החלטות וכדי לעזור (או לפעמים להשפיע) על מקבל החלטות לקבל החלטה טובה יותר במצב מסוים ממה שהוא יכול היה לקבל אחרת ללא הניתוח שמהזכר מספק. מטרות נוספות כוללות: העברת מידע; יידוע החלטות, הגשת בקשה, מתן מענה לשאלה, מתן הצעה, הצגת דוח לא רשמי, הצעת פתרון לבעיה או תיעוד הפניה לשימוש עתידי. מסמכים משפטיים רבים משתמשים במילה מזכר (memorandum), ביניהם: מזכר הבנות (באנגלית: Memorandum of understanding) סוג של הסכם בין שני צדדים או יותר, המבטא הסכמה ורצון לשיתוף פעולה בין הצדדים. הוא משמש לעיתים קרובות במקרים בהם הצדדים אינם מבקשים לייצור עדיין התחייבות משפטית או במצבים בהם הצדדים אינם יכולים ליצור הסכם בר אכיפה משפטית. זוהו מעין חלופה רשמית יותר להסכם ג'נטלמני. מזכר הבנות משמש לרוב בעולם העסקים ובעולם הדיפלומטיה בין מדינות. מזכר התאגדות (באנגלית: Memorandum of association) המסמך המקימים תאגיד ומהווה את הסכם הבסיס שלו, ומסדיר את מערכת היחסים המשפטית בין חברי התאגיד ובינם לבין התאגיד. מדיה וקבצים בנושא מזכר בוויקישיתוף memorandum | Search Online Etymology Dictionary, www.etymonline.com מזכר, באתר האקדמיה ללשון העברית
סברי אבו עלם

מֻחַמַּד סַבְּרִי אַבּוּ עַלַם (בערבית: محمد صبري أبو علم, תעתיק מדויק: מחמד צברי אבו עלם; 31 במרץ 1893–13 באפריל 1947) היה פוליטיקאי ועורך דין מצרי, שר המשפטים המצרי בממשלות מוסטפא א-נחאס פאשה וחבר פרלמנט מטעם מפלגת אל-ופד. נולד באל-מנופיה. למד משפטים בבית הספר למשפטים בקהיר. כחלק מפעילותו בתנועה הלאומית המצרית נעצר מספר פעמים בעת שהיה סטודנט. עסק בעריכת דין והשתתף במהומות 1919. היה מקורב לראשי מפלגת אל-ופד, סעד זע'לול ומוסטפא א-נחאס. כיהן כעורך ביטאון המפלגה, "אל-בלאע'" ובשנות ה-40 של המאה ה-20 כיהן כמזכיר המפלגה. ב-1924 נבחר לראשונה לבית הנבחרים וב-1942 נבחר לראשונה לסנאט. אבו עלם מונה לשר המשפטים בממשלותיו של מוסטפא א-נחאס. לכהונתו הראשונה מונה ב-9 במאי 1936, וכיהן בתפקיד עד 29 בדצמבר 1937. בתקופה זו היה ממנסחי אמנת מונטרה שביטלה את משטר הקפיטולציות במצרים. כמו כן, דרש כי התכתובת עם בתי הדין המעורבים במצרים, כמו גם עם משרד המשפטים, תתנהל בערבית בצירוף תרגום צרפתי. כהונתו השנייה נמשכה מ-6 בפברואר 1942 עד 10 באוקטובר 1944. בין השנים 1945–1947 היה מנהיג האופוזיציה בסנאט. ייצג את מצרים בוועידות בין-לאומיות והיה נשיא לשכת עורכי הדין המצרית. נפטר ב-13 באפריל 1947. על שמו נקרא רחוב בקהיר. מדיה וקבצים בנושא סברי אבו עלם בוויקישיתוף רויטרס, שעה אחרונה, הארץ, 6 באוגוסט 1942
מונמות'שייר

מונמות'שייר (בוולשית: Sir Fynwy, אנגלית: Monmouthshire) הוא מחוז בדרום-מזרח ויילס, בממלכה המאוחדת. המחוז הוקם בשנת 1996 עם הסידור מחדש של מחוזות ויילס, הוא התבסס על מחוז מונמות'שייר ההיסטורי שנוסד ב-1535 ועד לשנת 1974 היה שייך באופן רשמי לאנגליה. עיר הבירה ההיסטורית של המחוז, שעל שמה הוא קרוי, היא מונמות', אולם כיום הבירה האדמיניסטרטיבית היא אסק (Usk). ברחבי המחוז מתגוררים 93,000 תושבים. מחוז מונמות'שייר גובל מדרום עם תעלת בריסטול ושפך נהר הסוורן, ממזרח הוא גובל עם המחוזות האנגליים הרפורדשייר וגלוסטרשייר, מצפון הוא גובל במחוז פוויס וממערב הוא גובל עם המחוזות ת'ורפן וניופורט. לאורך הגבול המזרחי של המחוז מתפרס עמק וואי שהוא אזור יופי טבעי יוצא דופן, בצידו המערבי נמצא קצהו של הפארק הלאומי ברקון ביקונס ובנוסף ברחבי המחוז נמצאים יישובים ואתרים רבים המושכים אליהם מבקרים ותיירים רבים לאורך השנה. בחלקו הדרומי של המחוז עובר עורק התחבורה החשוב והכביש המהיר M4 המחבר את לונדון לערי דרום ויילס, הוא חוצה את שפך נהר הסוורן (לצד ה-M48 שמתפצל ממנו למספר קילומטרים) בגשר סוורן וגשר נסיך ויילס לפני שהוא נכנס למחוז באזור קלדיקוט. עורקי התחבורה העיקריים הנוספים במחוז כוללים את כביש ה-A40 (ציר לונדון-דרום ויילס ההיסטורי) החוצה את המחוז במרכזו ממזרח למערב בין מונמות' לאברגווני, והכבישים A449 וה-A465 (שה-A4042 ממשיך אותו) אשר חוצים את המחוז מצפון לדרום. מלבד עיר הבירה של המחוז אסק (Usk) עם 2,834 תושבים, ערים ועיירות נוספות המחוז כוללות את אברגווני (Abergavenny) עם 12,515 תושבים, צ'פסטו (Chepstow) עם 12,350 תושבים, קלדיקוט (Caldicot) עם 12,230 תושבים ומונמות' (Monmouth) עם 10,508 תושבים. מלבד יישובים אלו שאר המחוז מאופיין בהתיישבויות קטנות ובעלות אופי כפרי. טירת צ'פסטו טירת רגלאן הברקון ביקונס תעלת מונמת'שייר וברקון סוללת אופה מנזר טינטרן אתר האינטרנט הרשמי של מונמות'שייר מונמות'שייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נכון לשנת 2021. נתוני האוכלוסייה מתייחסים לשנת 2011.
בית ספר למטומטמים

בית ספר למטומטמים (ברוסית: Школа для дураков; באנגלית: A School for Fools) הוא רומן מאת הסופר הרוסי-קנדי סשה סוקולוב. הטיוטה הראשונה של הספר נכתבה ברוסית, הושלמה ב-1973 והודפסה בהפצה עצמית (סָאמִיזְדָאט). ב-1975 הוגש כתב היד להוצאה האמריקנית לספרות רוסית ארדיס. הספר יצא לאור בארצות הברית ב-1976. בשנת 1977 הוציאה ארדיס את המהדורה האנגלית, בתרגומו של קארל פרופר. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כרמל בשנת 2022, בתרגומו של טינו מושקוביץ. לרומן אין עלילה ליניארית. הוא מתאר אירועים המסופרים על ידי הדמות הראשית. הגיבור הוא תלמיד הסובל מהפרעת זהות דיסוציאטיבית ומתפיסת זמן לא ליניארית, שלדעתו ירש מסבתו. הוא נמצא בדיון מתמיד עם "האני האחר" שלו, ומתקשה להבחין בין "אתמול", "היום" ו"מחר". הוא לומד בבית ספר לילדים מיוחדים, בכיתה שבה מלמד המורה האהוב עליו, הגאוגרף פאבל פטרוביץ' נורווגוב, שהמְספר-גיבור מכנה אותו גם סול פטרוביץ'. הוא גם מאוהב במורָה ששמה וטה. תיאור חייהם וחייהן של כמה דמויות משניות אחרות מדגיש את המציאות של המשטר הסובייטי הדכאני. לאחר סיום הלימודים עובר הגיבור לעבוד בעבודות שונות, מ"השחזת עפרונות" ועד ניצוח על תזמורת. העלילה מסתיימת בפתאומיות כאשר למְספר נגמר הנייר. וולפגנג קסאק תיאר את הספר כ"יצירה הסוריאליסטית ביותר של הספרות הרוסית המודרנית". מיכאיל ברג הדגיש את חשיבותה של השקפת העולם הנוצרית ביצירה, וציין כי השפה הייחודית והמוזרויות הקומפוזיציוניות של הספר הן נכס יוצא דופן שמקורו במוזרויותיו של הגיבור. מארק ליפובצקי ציין כי בית ספר למטומטמים מתכתב ישירות עם המסורת הספרותית של ולדימיר נבוקוב, ופורץ את הדרך לתופעות החשובות והמעניינות ביותר של הפרוזה הרוסית של המאה ה-21, כולל יצירות של אלכסנדר גולדשטיין, דניס אוסוקין, ניקולאי קונוב, אנדרו לבקין, אלכסנדר איליאנן, סטניסלב לבובסקי ואחרים. ניסן שור, "בית ספר למטומטמים": יצירה מסחררת, שחותרת תחת האידיאולוגיה הסובייטית, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2022 Дмитрий Волчек, Беседа с Сашей Соколовым, Радио Свобода, ‏4 באוגוסט 2003 בית ספר למטומטמים - כרמל ספרים, באתר כרמל ספרים, ‏3 ביוני 2022 Казак, Вольфганг (1996). Лексикон русской литературы XX века [Lexicon of Russian literature of the XX century] (ברוסית). M.: РИК «Культура». pp. 392–393. ISBN 5-8334-0019-8. Berg, Mikhail (1985). "Новый жанр (читатель и писатель)" [New genre (reader and writer)]. А—Я: Литературное издание (ברוסית) (1): 6. Lipovetsky, Mark (2014). "«Ардис» и современная русская литература: тридцать лет спустя" ["Ardis" and modern Russian literature: thirty years later]. Новое литературное обозрение (ברוסית) (125).
ריימונד ויליס

ריימונד יוג'ין ויליס (באנגלית: Raymond Eugene Willis; 11 באוגוסט 1875 – 21 במרץ 1956) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אינדיאנה בשנים 1941–1947. ויליס נולד בווטרלו (Waterloo) שבצפון-מזרח אינדיאנה, ולמד בבתי ספר ציבוריים בטרם השלים את לימודיו הגבוהים במכללת ואבאש (אנ') בשנת 1896. בעיר הולדתו למד את מקצוע המדפיס ולאחר מכן עבר לעיר אנגולה שגם כן שוכנת באינדיאנה, והחל ב-1898 לעסוק בהוצאה לאור של עיתונים. בשנים 1910–1914 היה המנהל הכללי של שירותי הדואר באנגולה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש ויליס כיושב ראש מועצת ההגנה של מחוז סטובן בין השנים 1917–1918. מ-1919 עד 1921 היה ויליס חבר בית הנבחרים של אינדיאנה (אנ'), וב-1938 התמודד לראשונה לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד בבחירות הכלליות לדמוקרט המתון פרדריק ואן נאיס (אנ') בפער של כ-5,100 קולות. בבחירות 1940 נבחר ויליס לסנאט של ארצות הברית, לאחר שבקושי רב גבר על הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, שרמן מינטון, וכהונתו החלה ב-3 בינואר 1941. בבחירות שלאחר מכן ב-1946 לא העמיד עצמו לבחירה מחדש, וחידש את עיסוקיו בתחום ההוצאה לאור כנשיא החברה "".Steuben Printing Co". בנוסף, היה ויליס חבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת טריי-סטייט (שהפכה בהמשך לאוניברסיטת טריין). במרץ 1956 הלך לעולמו, ונטמן בבית העלמין סירקל הייל. ריימונד ויליס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ריימונד ויליס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריימונד ויליס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)