גיום אפולינר

גִיוֹם אַפּוֹלינֶר (בצרפתית: Guillaume Apollinaire;‏ 26 באוגוסט 1880 – 9 בנובמבר 1918) היה משורר, סופר, ומבקר אמנות. נחשב לאבי המונח "סוריאליזם" ולאחד המשוררים הצרפתים החשובים ביותר בתקופתו. אפולינר נולד ברומא, איטליה, תחת השם וילהלם אלברט ולדימיר אפולינאריס דה קוסטרוביצקי, להרפתקנית פולנייה מבית אצילים ולקצין צבא בית בורבון. בין גיל 10 ל-15 זכה בעשרים מלגות ופרסים. על אף מוצאו האיטלקי, החליט לקשור כבר בגיל 10 את גורלו עם צרפת. הוא זכה באזרחות הצרפתית הנכספת רק לאחר שסיים לשרת בחיל הרגלים והתותחנים הצרפתי. ביוני 1918, שישה ימים לאחר שההודעה על אזרחותו הצרפתית פורסמה ברשומות, חצה רסיס פגז את קסדתו וחדר לגולגולת. כשהוא מנסה להחלים, נפגע ממגפת השפעת הספרדית. ב-9 בנובמבר 1918, כשבפריז חגגו את הניצחון, מת. יצירותיו הידועות ביותר של אפולינר הן השיר 'תחת גשר מירבו' (Sous le pont Mirabeau) והספר 'המשורר הנרצח' (Le Poète Assassiné; תורגם לעברית בידי בני ציפר). שיריו של אפולינר נכתבו בדרך-כלל במקצב חופשי. מלבד אלה כתב אפולינר שני רומנים אירוטיים, 'אחד עשר אלף המלקות' (Les onze mille verges; תורגם לעברית על ידי בני ציפר) שהותר לפרסום בצרפת רק ב-1970 ו'עלילותיו של דון ז'ואן הצעיר', שהפך לסרט קולנוע בשנות השמונים. כמו כן כתב מחזה, שאותו הגדיר כסוריאליסטי – שם שלימים נטבע כשמה של התנועה הסוריאליסטית, שהסתייגה מחלק ניכר מהמשוררים והכותבים הידועים של התקופה, אך הבינה את גדולתו של אפולינר. אפולינר נהג לעיתים להשתמש בטכניקה של שירה טיפוגרפית, ובה במקום שיסודרו בשורות כחיילים, האותיות מקפצות על הדף. בין השאר ספג ביקורת מבני תקופתו על כי לא השתמש בסימני פיסוק. הסופר ג'ורג' דיהמל כתב עליו ב-1913: "כדי להיות ייחודי החליט אפולינר לשלוף את כל הנקודות והפסיקים מיצירתו. מאתיים דפים של ספר שבהם אתה מייחל לנקודה". על כך ענה אפולינר: "תודה, תודה רבה על המחמאות. בקשר לפיסוק, הוצאתי אותו כי הוא לא נראה לי נחוץ. הקצב לשיר נמצא בחלוקה לשורות. זהו הפיסוק האמיתי ואין צורך בנוסף". אפולינר גילה עניין מיוחד ביהודים, אולי בגלל שכמוהו, גם הם חשו "זרים". בפואמה "בית כנסת", הוא מתאר את מנהגי היהודים בחג הסוכות. ידידותו עם היהודי פרדיננד מולינה דה סילבה, שבאחותו לינדה אפולינר התאהב, סיפקה לו הזדמנות למלא את סקרנותו. אפולינר נודע בקשריו עם חבורת הקוביסטים ובמיוחד פבלו פיקאסו. עמיתים נוספים שלו היו ז'אן קוקטו, מארק שאגאל, ג'ורג'ו דה קיריקו ומרסל דושאן, שאף קרא לציור מפורסם שלו בשם "אפולינר באמייל". אפולינר פרסם מספר מאמרים חשובים על אמנות מודרנית, ביניהם המאמר אודות האורפיזם, ובו תיאר את עבודות האמנות של רובר דלונה ושאיפתו למופשט. האורפיזם הפך לאחת ההסתעפויות של הקוביזם. עלילת הסרט הצרפתי-צ'כי "La Chanson du mal-aimé" בבימוי קלוד וייס (1981) נסובה על חיי אפולינר. אחד-עשר אלף המלקות, תרגם מצרפתית והוסיף אחרית דבר - בני ציפר, בבל, תל אביב, 2005. מבחר שירים, מצרפתית - משה בן שאול, קשב לשירה, תל אביב, 2000. מבחר שירים, עם מבוא ואילוסטרציות ערוך על ידי מרסל ל. מנדלסון, תל אביב, 1968. המשורר הנרצח, תרגם מצרפתית והוסיף אחרית דבר בני ציפר, עם עובד, תל אביב, 1998. השדיים של תרזיאס, תרגום - קורינה שואף, תל אביב. שירים, תרגם מצרפתית וכתב מבוא יורם ברונובסקי, ספרית פועלים, תל אביב, 1980. השירים "סתיו חולה" ו"סתיו", תרגם מצרפתית דורי מנור, בתוך "מיעוט", שירים ותרגומים מאת דורי מנור, הקיבוץ המאוחד, 2001. גיום אפולינר, ברשת החברתית Goodreads עדית זרטל, משורר בין ציירים, דבר, 12 במרץ 1965, המשך ע. ז., גיום אפולינר: (50 שנה למותו), דבר, 15 בנובמבר 1968, המשך אורי קיסרי, אפולינר, ראשון לשירת המהפכה, מעריב, 6 בדצמבר 1968, המשך ערן סבאג, "חיים של אחרים" על גיום אפולינר‏, 30 במרץ 2011 רשימת תרגומים לשירים של גיום אפולינר באינדקס "פואטרנס" לתרגומי שירה גיום אפולינר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גיום אפולינר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי גיום אפולינר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) גיום אפולינר (1880-1918), דף שער בספרייה הלאומית מיצירותיו בתרגום עברי: בית הכנסת; העתיד, דבר, 15 בנובמבר 1968 (מצרפתית: ע. ז.) גשר מירבו (מצרפתית: ש. שלום), דבר, 27 בנובמבר 1970 גשר מיראבו; קלוטילד; 1909 (תרגם מצרפתית: יורם ברונובסקי), דבר, 6 ביולי 1973 יורם ברונובסקי, גיום אפולינר: אנתולוגיה קטנה: גשר מיראבו; קלוטילד; לורליי; אני, דבר, 15 בדצמבר 1978 גיום אפולינר, תהלוכה, באתר הארץ, 28 באפריל 2009 גיום אפולינר, שני שירי-מכתב ללו, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2008 גיום אפולינר, הגבעות, באתר הארץ, 14 באפריל 2008 גיום אפולינר, ארמון, באתר הארץ, 16 במאי 2008 חודש הבציר, באתר הארץ, 8 ביוני 2008 מרלין והזקנה (מצרפתית: דורי מנור), באתר הארץ, 9 באפריל 2010 בכלא ה-Santé, (מצרפתית: דורי מנור), באתר הארץ, 13 באפריל 2020 הרוח החדשה והמשוררים, הו! 19, דצמבר 2019–ינואר 2020, עמ' 124–132 באתר readingmachine באוסף הפואמות שלו "אלכוהול"