laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנדרה לה נוטר

אנדרה לה נוטר (בצרפתית: André Le Nôtre;‏ 12 במרץ 1613 – 15 בספטמבר 1700) היה אדריכל נוף צרפתי והגנן של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בין השנים 1645 - 1700. לה נוטר עיצב את גני ארמון ורסאי ואת גני טווילרי, אשר תכנונם לכיוון מערב היווה לימים את ראשיתה של שדרת שאנז אליזה. עבודתו הנופית נחשבת מופת של סגנון הגנים הצרפתי הרשמי. לה נוטר שיתף פעולה עם לואי לה וו ושארל לה ברן בתכנון גני טירת וו-לה-ויקונט. לה נוטר נולד למשפחת גננים. אביו ז'אן לה נוטר, היה הגנן המלכותי. ז'אן ואביו (סבו של לה נוטר) היו ממתכנני גני ארמון הטווילרי, וקלוד מולה, בעלה של סנדקיתו, היה אחד הגננים הידועים ביותר באותה תקופה. לה נוטר למד מתמטיקה, ציור ואדריכלות, והתמחה אצל סימון וואה (Simon Vouet), הצייר המלכותי של המלך לואי השלושה-עשר. לה נוטר למד אדריכלות אצל פרנסואה מנסאר, חברו של שארל לה ברן. בשנת 1640 נשא לה נוטר לאישה את פרנסואז לאנגלואה (Françoise Langlois). בשנת 1643 מונה לה נוטר למתכנן הגנים של אן מאוסטריה, ובין השנים 1645–1646 עיצב את גני טירת פונטנבלו. בין השנים 1656–1661 תכנן לה נוטר את גני טירת וו-לה-ויקונט עבור ניקולה פוקה, יחד עם שארל לה ברן ולואי לה וו. עיצוב זה הפך את לה נוטר לאדריכל נוף מבוקש וידוע. ב-10 בספטמבר 1661 (שלושה שבועות לאחר שהמלך לואי ה-14 ביקר בגנים) נאסר ניקולה פוקה, ושלושת אומניו נלקחו לעבוד על ארמון ורסאי עבור המלך. לה נוטר נשכר על מנת לתכנן את גני הארמון. בנוסף, לה נוטר תכנן את העיר ורסאי. בשנת 1662 תכנן לה נוטר את פארק גריניץ' עבור צ'ארלס השני, מלך אנגליה. בין השנים 1662–1684 תכנן לה נוטר את גני טירת שאנטילי. לה נוטר תכנן גנים בגורדון בדרום צרפת. בשנת 1675 קיבל לה נוטר תואר אצולה ממלך צרפת בשל עבודתו עבורו. בשנת 1692 תכנן לה נוטר את גני טירת מארלי, ובשנת 1694 את גני ארמון שארלוטנבורג וטירת קאסל בגרמניה. בשנת 1698 תכנן את גני טירת וינדזור עבור ויליאם השלישי, מלך אנגליה. לה נוטר נפטר בספטמבר 1700, בהיותו בן 87, ונקבר בכנסיית סן-רוק קורות חיים באתר משרד התרבות של צרפת ביוגרפיה של לה נוטר אנדרה לה נוטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בת אל לזמי סוחניצקי

בת אל לזמי (נולדה ב-11 בספטמבר 1986 בישראל) היא כדורסלנית ישראלית ששיחקה בקבוצת אליצור חולון, בעמדת הפוינט-גארד (נכון ל-2009). הגובה של לזמי הוא 1.70 מטר. לזמי החלה את דרכה במחלקת הנערות של מ.ס אבן יהודה (אליפות) ובמקביל שיחקה בליגת התיכונים. בשנת 2004 זכתה עם קבוצת ויצו הדסים אבן יהודה באליפות ליגת העל לתיכונים. בשנת 2005 החלה לשחק בליגת העל בכדורסל נשים בקבוצת אס"א ירושלים שירדה באותה עונה לליגה הלאומית. בעונת 2006 עברה לקבוצת מכבי אשדוד. ובתחילת עונת 2009/10 חתמה בקבוצת אליצור חולון. הממוצע שלה הוא: 5.7 נק' למשחק, אך תרומתה נמדדת בעיקר בשמירת לחץ ובחטיפת כדורים רבים. בשנת 2012 נשאה לאורי סוחניצקי. לזמי משתייכת לסגל הרחב של הנבחרת והייתה שותפה בזכיית נבחרת העתודה של ישראל באליפות אירופה דרג ב' שנערכה בליטא ב-2005. נתונים אישיים ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בת אל לזמי סוחניצקי".
צמח מלכודת

צמחי מלכודת הם צמחים המשמשים חלק ממערכת אקולוגית בחקלאות, במטרה לטפל במזיקים. השימוש בצמחי מלכודת היה נפוץ לפני השימוש בחומרי הדברה סינתטיים. להבדיל מצמחים טורפים אשר תופסים והורגים חרקים, צמחי מלכודת משמשים כחלק מאסטרטגיה של חקלאים וגננים, שמגינים על הגידול העיקרי שלהם הן מפני חרקים ומזיקים, והן מפני צמחים טפילים באמצעות עיצוב המערכת האקולוגית, כך שהגידול העיקרי יהיה פחות אטרקטיבי וצמח המלכודת יהיה יותר מושך, או שהגידול העיקרי לא יהיה נגיש, בגלל דחייה מצמחי המלכודת שנמצאים בקרבת הגידול העיקרי. אחת ההגדרות המקצועיות לצמחי המלכודת היא "צמחים אשר מגדלים במטרה למשוך חרקים או מזיקים אחרים על מנת למנוע פגיעה בגידול העיקרי שנובעת ממתקפת המזיקים. זאת על ידי מניעת הגעתם לגידול העיקרי או על ידי ריכוזם בחלק מסוים של השדה בו ניתן לטפל בהם". בימינו חוזר השימוש בצמחי המלכודת ומתגבר עקב החשש מחומרי הדברה המזיקים לאדם ולסביבה, מקרים של פיתוח עמידות ושיקולים כלכליים וחקלאיים. אחת הדרכים לשימוש בצמחי המלכודת היא שיטת ה-Push-pull. שיטה זו משתמשת בהתנהגות החרקים המזיקים ואויביהם הטבעיים דרך יצירת גירוי הגורם לגידול העיקרי להיות פחות מושך, ובלתי מתאים למזיק (Push) תוך כדי פיתויים למקור משיכה (pull), אשר ממנו יוסרו המזיקים. שיטה זו אינה משתמשת ברעלים, ולכן היא משמשת כשיטה לצמצום אוכלוסיות, בעיקר בהדברה ביולוגית, ומורידה את הצורך להסתמך על מדבירי חרקים. כל אחד מחלקי השיטה אינו יעיל לגמרי כמדביר מזיקים, אולם שימוש מקביל במשיכה ובדחייה מגביר את היעילות. בשיטה זו יש להבין את הביולוגיה של ההתנהגות והאינטראקציה עם כל מזיק . דחייה ומשיכה של המזיקים הרחק מהגידול העיקרי ואל המלכודת, מתבצע בין השאר, באמצעות סימנים ויזואליים, חומרים נדיפים של הפונדקאי, פרומוני התקבצות ומין, גירויים להטלה או אי-הטלת ביצים וחומרים המסמנים את מקור ההאכלה. בשיטה זו נשתלים צמחי המלכודת סביב גידול המטרה ומשמשים כגבול אשר מעכב את הגעת המזיק אליו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. תמכה משמש כצמח מלכודת שדוחה חשופיות. שיפון מגן על פולי סויה מפני חרקים. פטוניה מגינה על סולניים כמו עגבניות וצמחי טבק מפני רחפניים ופשפשאים נושאי וירוס צהבון האמיר. Concepts and applications of trap cropping in pest management. Shelton and Badenes-Perez, (2006) The Use of Push-Pull Strategies in Integrated Pest Management, Cook S, Khan Z, Pickett J (2007) Developing sustainable pest control from chemical ecology, Pickett J, Wadhams L, Woodcock C (1997)
סביונטה

סביונטה (באיטלקית Sabbioneta) היא עיר במחוז לומברדיה, בצפון איטליה, בנפת מנטובה. העיר שוכנת 30 ק"מ צפונית לפארמה, על הגדה הצפונית של נהר הפו. היא הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 2008, יחד עם העיר מנטובה. העיר הנוכחית נוסדה בשנת 1591 על ידי הדוכס וספזיאנו הראשון לבית גונצגה (Vespasiano I Gonzaga). היא הוקמה בצד הדרך הרומאית העתיקה "ויה ויטליאנה" (Via Vitelliana). מיקום העיר הוא אסטרטגי, והיא חולשת על צדו המזרחי של עמק הפו הפורה והמאוכלס. העיר הוקמה בתור מצודה של הדוכס ובני-ביתו וכך היא גם נראית היום. העיר מוקפת חומה גבוהה יחסית עם חפיר לפניה. רחובות ישרים של בתי מגורים מקיפים את ארמון הדוכס בצורת מרובע. העיר הוקמה לפי העקרונות של ה"עיר האידיאלית" כפי שנתפסה בתקופת הרנסאנס. סביונטה כונתה "אתונה הקטנה של דוכסות גונצגה". בין המבנים המרכזיים בעיר ניתן למנות את: ארמון הדוכס - היום מושב העירייה. התיאטרון, אשר נוספה לו חזית מודרנית. גלריות (מדרכות מקורות) ברחובותיה המרכזיים של העיר. ארמון גן לנוי ולשעשועים. הכנסייה בזכות המבנה האדריכלי שלה היא נבחרה לאתר מורשת עולמית. עיריית סביונטה החליטה להקדיש תשומת לב לשימור המורשת היהודית של העיר, על מנת להגביר את התיירות אליה. כך נותר בה אזכור לדפוס העברי, הדפוס של טוביה בן אליעזר ממשפחת פואה. הדפוס החל לפעול בשנת 1551 בהדפסת ספרו של יוסף שלוש "מרכבת המשנה" וסיים את פעולתו בשנת 1559 בהדפסת חושן משפט של יעקב בן הרא"ש. הודפסו בו ספרים נוספים כגון משנה תורה לרמב"ם וסידור לבני רומי. על כל ההדפסות הוטבע סמל המשפחה ובתוכו מגן דוד. בעיר היה גם בית דפוס נוסף של סלומון פורטי (Salomone Forti). לאחר האשמות כי בית הדפוס מדפיס ספרים העלולים לפגוע בנצרות, הוא עבר לבעלות נוצרית. הספרים שהיו בתהליך הדפסה הושלמו בבתי הדפוס העבריים בערים השכנות. היהודים, שהיו בעלי אחוזות באזור פורה זה של המדינה, גרו במקום החל משנת 1446, עוד לפני הקמת העיר. בשנת 1773 היו בה 63 יהודים ובשנת 1821 - 113. הכיבוש האוסטרי הביא לעזיבת היהודים לעיר מנטובה השכנה. כיום אין בעיר קהילה יהודית. בית הכנסת המקומי שוחזר והיה למוזיאון ליהדות. מתקיימות בו תערוכות קבע בנושאי יהדות ומדינת ישראל. הנהגת יהדות מנטובה מנהלת את האינטרסים היהודים בעיר, כולל החזקת בית הקברות העתיק. בית הכנסת נסגר עקב מצבו הרעוע. חמישה חומשי תורה - עם "אותות הקפיטולי". ההדפסה החלה בסביונטה ב-1557 והסתיימה בסוונוטו (Sevonoto). הרמב"ם, מורה נבוכים, 1553. יעקב בן אשר, אבן העזר (שחיבר יעקב בן הרא"ש), 1553. יהודה חייא בן שמואל ליירמה הספרדי, לחם יהודה, פירוש מסכת אבות, 1554. שער העיר חומת העיר סימטה בעיר בית הכנסת - היום מוזיאון ליהדות מדיה וקבצים בנושא סביונטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סביונטה "סַבְּיוֹנֵיטָא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ז, עמוד 134, באתר היברובוקס על המורשת היהודית של העיר על העבר היהודי בבאטון מורשת של יהודי מילאנו
זילנד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ניו זילנד – מדינה באוקיאניה זיילנד – פרובינציה בהולנד. העניקה את שמה לניו זילנד שלן – האי הגדול בדנמרק
שוב בן 17

שוב בן 17 (באנגלית: ‎17 Again) הוא סרט קולנוע קומי משנת 2009 בבימויו של בר סטירס. הסרט מתחיל בשנת 1989, בהצגת מייק אודונל (זאק אפרון), התלמיד המקובל ביותר בבית הספר, ובנוסף הטוב ביותר בכדורסל. ביום של משחק כדורסל חשוב חברתו הודיעה לו שהיא בהריון ממנו, והוא עוזב את המשחק אשר היה יכול להבטיח את עתידו בתור שחקן מבטיח, במטרה להתחתן עם אהובתו. לאחר עשרים שנה, מייק (מת'יו פרי) אב לשניים, הוא מאוכזב מחיי המשפחה, והקריירה שלו מדשדשת. מייק עומד להתגרש מאשתו, ובהחלטה של רגע הוא מגיע לבקר את התיכון בו הוא למד, ולהיזכר בימי התהילה שלו. כשהוא מציץ בתמונת קבוצת הכדורסל שלו, הוא נפגש עם שרת בית הספר, אשר שואל אותו אם היה עובר הכול מהתחלה, ונענה בחיוב מצידו של אודונל. בדרך חזרה לביתו, הוא רואה את השרת עומד לקפוץ מגשר. מייק בא לקראתו אבל מחליק מהגשר ובדרך מפתיעה חוזר הישר לגיל 17. הוא נרשם לתיכון בו לומדים ילדיו ומנסה להתחבר אליהם, ותוך כדי, הוא מבין את אהבתו לאשתו. זאק אפרון בתפקיד מייק אודונל, התלמיד המקובל ביותר בבית הספר . מת'יו פרי בתפקיד מייק אודונל המבוגר . לזלי מאן בתפקיד סקארלט אשתו של מייק מישל טרכטרברג בתפקיד מגי, בתו של מייק ומאוהבת במייק הצעיר, ללא הידיעה שהוא אביה סטרלינג נייט בתפקיד אלכס בנו של מייק. האנטר פאריש בתפקיד סטאן מלך השכבה, חבר של מגי ויריבו של מייק. תומאס לנון בתפקיד נד, חברו טוב של מייק. קתריה גרהאם בתפקיד ג'יימי ומאוהבת במייק מלורה הארדין בתפקיד מנהלת בית הספר ומנהלת רומן עם נד. אדם גרגורי בתפקיד דום אתר האינטרנט הרשמי של שוב בן 17 "שוב בן 17", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שוב בן 17", באתר נטפליקס "שוב בן 17", באתר AllMovie (באנגלית) "שוב בן 17", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שוב בן 17", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שוב בן 17", באתר Metacritic (באנגלית) "שוב בן 17", באתר אידיבי "שוב בן 17", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "שוב בן 17", באתר HBO Max (באנגלית) "שוב בן 17", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סוכנויות הידיעות, זאק אפרון שובר קופות, באתר nrg,‏ 20 באפריל 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לשון (איבר)

הלשון היא איבר שרירי המצוי בפיותיהם של בעלי חיים רבים. הלשון היא השריר היחיד בגוף האדם שמחובר רק בקצה אחד שלו. במבט על ההומונקולוס התחושתי (ראו תמונה) ניתן לראות כי ללשון יש ייצוג גדול יחסית לשאר איברי הגוף. לעומת זאת, בייצוג התנועתי, כמעט ואין ביטוי ללשון. המילה 'לשון' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה, אך כיום המין הנהוג הוא נקבה. הלשון היא איבר הטעם העיקרי. פקעיות טעם מכסות את רוב שטחה של הלשון, קולטות מולקולות מסוימות מהמזון ושולחות מידע למוח, המפרש אותו כ"טעם". אצל האדם קיימות בלשון כ-10,000 פקעיות; מספר זה משתנה ממין למין. פקעיות הטעם קולטות נוזלים בלבד; הרוק עוזר להמיס מזונות מוצקים ולפרק תרכובות שונות הנמצאות במזון. פקעיות הטעם אינן קובעות לבדן את חוויית האכילה; לשאר החושים, ובעיקר לחוש הריח, תפקיד חשוב בעיצוב החוויה. הלשון משמשת בולם נוסף לאזור הפה בעת חבטה או טראומה (במקרים רבים מונעת שבירה של השיניים בעת קרב לדוגמה). הלשון משמשת למניפולציה והנעה של מזון בפה. בבני אדם משמשת הלשון ליצירת חלק גדול מהצלילים המופקים בדיבור. את העיצורים ל', ס', צ', ד', ת', ז', ט' ו-נ' לא ניתן לבטא ללא הלשון. לאור תפקידה החשוב בדיבור משמש המושג לשון בהשאלה לציון שפת דיבור, וכן - לציון שפת אם, בתרגום האנגלי של המונח (mother tongue). גם במספר קטן של בעלי חיים, כגון תוכים, משמשת הלשון לדיבור; לשונם הבשרנית והעבה של חלק מהתוכים היא אחד הגורמים העיקריים המאפשרים להם להגות מילים. בבני אדם משמשת הלשון לעיתים בהתנשקות וביחסי מין. בבעלי חיים מסוימים, כגון כלב, משמשת הלשון להורדת חום הגוף באמצעות אידוי מים ממנה, בדומה לפעולת ההזעה. פעולה זו נקראת הלחתה ומבוצעת על ידי הלשון יחד עם חלל הפה והלוע. בבעלי חיים מסוימים, כגון צפרדעים, משמשת הלשון לציד בעלי חיים אחרים. לשון הצפרדע מכוסה חומר דביק ולחרקים שונים הנלכדים בה אין סיכוי רב להשתחרר. בבעלי חיים מסוימים, כגון חתול, משמשת הלשון לניקוי הגוף. חתולים נרתעים ממים ולא מקובל לרחצם; החתולים שומרים על ניקיון גופם בעצמם בעזרת הלשון שמלאה בזיזים זעירים המנקים מהפרווה את השומן המגן עליה שבו מצטברים אבק ולכלוכים שונים. הלשון האנושית ייצוג הלשון בהומונקולוס תחושתי לשונו הארוכה של הכלב משמשת להלחתה תקריב ללשון של חתול גלגול לשון גלגול לשון ליקוק גלוסיטיס לשון קשורה חולץ לשון מערכת וואלה! בריאות‏, הלשון היא איבר מוזר והסרטון הזה מוכיח עד כמה, באתר וואלה, 2 בספטמבר 2021 לשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גם זכר גם נקבה באתר "השפה העברית"
כתובת מצודת רבת עמון

כתובת מצודת רבת עמון היא כתובת עמונית, שנמצאה בשימוש משני במבנה במצודת רבת עמון. בכתובת שמונה שורות, מתוכן ניתן לקרוא שבע. על פי הפענוח, הכתובת מתוארכת בין אמצע המאה ה־9 לפנה"ס לתחילת המאה ה־8 לפנה"ס. נושאה הוא מלך עמון, שמלכם האל מצווה עליו לבנות "מבואות־סובבות", ככל הנראה שערים, פרוזדורים, שיפועים או מדרגות המקיפים את המזבח, ומבטיח לו להכחיד (להכניע ולהשמיד) את אויביו ולהשליט צדק. הכתובת שמורה כיום במוזיאון לארכאולוגיה של ירדן, המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה ברבת עמון. הכתובת ידועה בסימון KAI 307. כל x בתעתיק מסמל אות שאינה ברורה.  ]לכמ.בנה.לכ.מבאת.סבבת[  ].ככל.מסבב.עלכ.מתימתנ[   ]כחד.אכחדמ.וכל.מערב[  ]ובכל.סדרתילננצדק[ ]ל.תדלת.בדלת.בטנכרה[  ]נה.תשתע.בבנ.אלמ.[       ]ושxxה. ונxxxx[     ].xשלמ.לכ.ושל[ תעתיק הכתובת עם השלמות על פי שמואל אחיטוב (הניקוד לא משקף את ההגייה המקורית אלא נועד להקל על הקורא המקורב לעברית המקראית): וַיֹאמֶר לִי מִ]לְכֹּם בְּנֵה לְךָ מְבֹאֹת סֹבְבֹת[                ] כִּכָל מְסֹבֵב עֲלֵךָ מֹת יְמֻתֻן[              ]כַּחֵד אַכְחִדֵם וְכָל מַעֲרִב[                ]וּבְכֹל סְדֵרֹת יִלֹנֵן צֶדֶק[          תִנְעַ]ל תַּדֶלֶת בְּדֶלֶת בֶּטֶן כרה[                 הִ]נֵה תִּשְׁתַּע בְּבֵן אֵלִם [                        ]  ?  ?  ?  ? [                         ] שָׁלֹם לְךָ וְשָׁלֹ[ם לְבֵיתְךָ כתובות עמוניות כתובת בקבוק תל סיראן רשימת כתובות כנעניות וארמיות שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 349–350 שמואל אחיטוב, ‏שתי כתובות עמוניות, קתדרה 4, יולי 1977 The Amman Citadel Inscription (כולל ביבליוגרפיה) שמואל אחיטוב, ‏שתי כתובות עמוניות, קתדרה 4, יולי 1977
AZCA

AZCA (ראשי תיבות של Asociación Mixta de Compensación de la Manzana A de la Zona Comercial de la Avenida del Generalísimo - אגודה שיתופית להקמת אזור עסקים בשדרת גנרליסימו) הוא אזור עסקים במדריד, בירת ספרד. אזור העסקים AZCA ממוקם במרכז מדריד, לאורך שדרת קסטיאנה (לשעבר שדרת גנרליסימו) החוצה את העיר מצפון לדרום. הקמת אזור העסקים עלתה בתוכנית הניהול הכללית של מדריד שאושרה בשנת 1946, במסגרתה נקבע גם שמו של האזור. מטרת התוכנית הייתה להקים אזור בנייני משרדים מודרני שיהיה נגיש באמצעות רכבת תחתית ורכבת רגילה, ושימוקם בסמוך לאצטדיון סנטיאגו ברנבאו ולמתחם הממשלתי החדש נואבוס מיניסטריוס. לאחר עיכובים רבים, החלה בניית המתחם בשנות ה-70. כיום המתחם כולל כמה מגורדי השחקים המודרניים והגבוהים במדריד, ובהם מגדל פיקאסו, מגדל אירופה ומגדל בנק בילבאו. עד שנת 2005 ניצב באזור גם מגדל וינדזור, שעלה באש ונהרס מאוחר יותר. תוכנית הבניה המקורית כללה גם הקמתם של גן בוטני, ספרייה ובית אופרה, אך אלו לא נבנו מעולם. מדיה וקבצים בנושא AZCA בוויקישיתוף AZCA באתר גורדי השחקים העולמי Emporis (אנגלית)
קרתאלה

הקרתאלה הוא הר געש השוכן בקומורו שבאוקיינוס ההודי. הר קרתאלה מתנשא לגובה 2,361 מטרים, והוא מרכיב את רוב שטחו של האי גרנד קומורו, האי הגדול ביותר בארכיפלג קומורו. הארכיפלג ממוקם במצר מוזמביק כ-300 קילומטר מזרחית לחופי אפריקה, צפון מערבית למדגסקר. מדיה וקבצים בנושא קרתאלה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות אירופה בכדורסל 1947

אליפות אירופה בכדורסל 1947, הידועה גם בשם יורובאסקט 1947, הייתה האליפות החמישית המאורגנת על ידי פיב"א אירופה. 14 נבחרות השתתפו בטורניר, אותו אירחה צ'כוסלובקיה בעיר פראג. אליפות זו הייתה הראשונה בהשתתפות נבחרת ברית המועצות, שהייתה בין הנבחרות הדומיננטיות באירופה ובעולם עד לפירוקה בשנות ה-90 של המאה ה-20. נבחרת ברית המועצות אף זכתה באליפות לאחר שניצחה בכל משחקיה בטורניר. ברית המועצות צ'כוסלובקיה מצרים בלגיה צרפת פולין הונגריה בולגריה איטליה רומניה הולנד אוסטריה יוגוסלביה אלבניה הטורניר כלל שלב מוקדם, בו ארבעה בתים: שניים בני ארבע נבחרות ושניים בני שלוש נבחרת. כל נבחרת שיחקה פעם אחת מול כל נבחרת אחרת בבית שלה, ושתי הקבוצות הראשונות בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר והתמודדו על מקומות 1–8. יתר הקבוצות התמודדו במשחקי הדירוג על מקומות 9–14. בשלב חצי הגמר חולקו שמונה הנבחרות לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. כל נבחרת שיחקה פעם אחת מול כל נבחרת אחרת בבית שלה. הנבחרות שסיימו ראשונות התמודדו במשחק הגמר, הנבחרות שסיימו במקום השני בבתים התמודדו במשחק על המקום השלישי, הנבחרות שסיימו במקום השלישי בבית התמודדו במשחק על המקום החמישי והקבוצות שסיימו במקומות האחרונים התמודדו במשחק על המקום השביעי. באופן דומה, הנבחרות שהתמודדו על מקומות 9–14 חולקו לשני בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. כל נבחרת שיחקה פעם אחת מול כל נבחרת אחרת בבית שלה. הנבחרות שסיימו ראשונות התמודדו במשחק על המקום התשיעי, הנבחרות שסיימו במקום השני התמודדו במשחק על המקום ה-11 והנבחרות שסיימו במקום האחרון התמודדו במשחק על המקום ה-13. האליפות באתר פיב"א אירופה
לבנון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לַבְנוּן: לבנון (דג) – סוג של דג לבנון הירקון – מין בסוג לבנון האנדמי לישראל לבנון החולה – מין בסוג לבנון האנדמי לישראל לבנון הכנרת – מין בסוג לבנון, המין הנפוץ ביותר בכנרת לְבָנוֹן: לבנון – מדינה במזרח התיכון, לחוף הים התיכון הר הלבנון – רכס הרים במזרח התיכון הרי מול הלבנון – רכס הרים במזרח התיכון ארז הלבנון – זן ארז הגדל בהרי הלבנון לבנון (סרט) – סרט קולנוע ישראלי בבימויו של שמוליק מעוז לבנון (סדרת טלוויזיה) – תוכנית טלוויזיה תיעודית-צבאית, המשודרת בערוץ כאן 11. "הלבנון" – העיתון העברי הראשון בארץ ישראל "לבנון" – כינוי בעבר לערוץ המזרח התיכון לֶבָּנוֹן (ההגייה האנגלית של השם): לבנון (ניו המפשייר) – עיר במדינת ניו המפשייר בארצות הברית לבנון (קונטיקט) – עיר במדינת קונטיקט בארצות הברית ארזי הלבנון ארזי הלבנון (קינה) – קינה הנאמרת בתשעה באב בקהילות אשכנז המזרחי וחלק מקהילות אשכנז המערבי ארז הלבנון – מין עץ ארז במשפחת האורניים אנציקלופדיית ארזי הלבנון – אנציקלופדיה בעברית שנערכה על ידי שמעון ואנונו, המרכזת ערכים על חכמי יהדות ספרד והמזרח אישים ששמם לְבָנוֹן: אליהו יהושע לבנון – עיתונאי, פקיד ציבור ופעיל ציבור ישראלי. הרב אליקים לבנון – רב היישוב אלון מורה אריה לבנון – מלחין מעבד ומנהל מוזיקלי ישראלי הרב דוד לבנון – אב"ד הרבני באשקלון ורב "קהילת נעם" בקריית משה. חיים לבנון – ראש עיריית תל אביב-יפו השישי (בין השנים 1953–1959) יעוד לבנון – במאי קולנוע, מפיק, תסריטאי ועיתונאי ישראלי יצחק לבנון – סופר ומתרגם ישראלי יצחק לבנון (שגריר) – דיפלומט ישראלי, היה שגריר ישראל במצרים ישראל לבנון – פעיל ציוני דתי ברומניה מרדכי לבנון – צייר נוף ישראלי. זוכה פרס דיזנגוף (1940) מרדכי לבנון – עיתונאי, עורך, מחזאי ופזמונאי ישראלי נחמיה לבנון – איש קהילת המודיעין הישראלית, דיפלומט, ראש ארגון העלייה החשאי נתיב
מאסטרינג

מאסטרינג (באנגלית: Mastering) הוא שלב סופי של בקרה והפקת המאסטר הסופי של קטע או רצף של קטעים מוזיקליים המיועדים ליצור תקליט או תקליטור, וזאת לאחר שלב ההקלטה. המאסטר הסופי מופק לשם שכפול וייצור העתקים לצורך ההוצאה לאור. לעיתים קרובות יש צורך בשלב המאסטרינג בטיפול בצלילים או במרווחים בין הקטעים במיוחד בהפקת אלבומי אוסף כשהקטעים המוזיקליים מגיעים ממקורות שונים ומגוונים. המאסטרינג עדיין עושה שימוש במערכות אנלוגיות בשילוב עם מערכות דיגיטליות. בתחילת תעשיית הקלטות המוזיקה, ההקלטה נעשתה ישירות ממכשיר איסוף הצליל, אל מערכת אשר חרטה את האנרגיה האקוסטית שהועברה על פלטת מאסטר ממתכת רכה או משעווה. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, לאחר המצאת המיקרופון, נעשה התהליך אלקטרו-מכני אך עדיין ההקלטה נעשתה ישירות לפלטת המאסטר. כך שעד להמצאת מכשירי ההקלטה של הסרט המגנטי, כל ההקלטות נעשו כבהופעה חיה. כניסת הרשמקול המגנטי בסוף שנות הארבעים של אותה מאה יצרה מהפכה בתחום ההקלטות בכך שאפשרה חיתוך בין קטעים שונים וחיבור בין קטעים אחרים. כניסת רשמקול עם מספר ערוצים אפשר להקליט כל כלי או זמר בנפרד ורק לאחר סיום ההקלטות, חיבורם יחדיו בעזרת מערבל אותות (Mixer) לדיסק מאסטר עם ערוץ אחד (Mono) או שני ערוצים (Stereo). לפני הקלטת המיקס לדיסק המאסטר החלו לעיתים טכנאי המאסטרינג לטפל בצלילים. במהרה נמצא כי טיפול באיזון הצלילים ועוצמתם יכול ליצור אופטימיזציה של איכות המוזיקה במיוחד למוזיקת פופ. מאסטרינג הפך למקצוע הדורש מיומנות גבוהה במיוחד והוכר שביכולתו של המאסטרינג להפוך תקליט להצלחה או לכישלון. בתקופת הפריחה של מוזיקת הפופ בין השנים 1950–1980, אומני המאסטרינג הפכו למאוד מבוקשים. עם כניסת הטכנולוגיה הדיגיטלית בשנות התשעים עבר תחום המאסטרינג שינוי ואומני המאסטרינג החלו להשתמש במערכות הדיגיטליות החדשות אשר אפשרו מגוון חדש נוסף לטיפול בצלילים. עם זאת, עד היום משתמשים אמני המאסטרינג באקולייזרים וקומפרסורים אנלוגיים ודיגיטליים גם יחד. המוזיקה עוברת תהליך של איזון (איקווליזציה), קימפרוס, הדגשה או הפחתה של תדרים מסוימים, הפחתת רעשים והגבלת עוצמה. טיפול טוב במאסטרינג יעניק לדיסק גוון אחיד וייחודי. בשלב זה נקבעים סדר השירים וסוג החיתוך ביניהם (fade in - Fade out). בסופו של התהליך, המוזיקה מוקלטת למדיה דיגיטלית או אופטית שתשמש כמאסטר שאיתה ישוכפלו העתקים. מדיה וקבצים בנושא מאסטרינג בוויקישיתוף לומדה על הפיזיקה של הצלילים (באנגלית)
יגאל כהן (חוקר)

יגאל כהן (נולד ב-1940) הוא פרופסור אמריטוס לפיתופתולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. חתן פרס ישראל לחקר החקלאות. כהן פיתח זן קנאביס עמיד למחלות, אשר אינו מצריך הדברה בעת גידולו, ולכן הוא בריא יותר לשימוש. [1]. בעבודה אחרת, היה שותף לפיתוח של זן ריחן מצוי העמיד למחלת הכשותית [2]. כהן סיים לימודי תואר ראשון בחקלאות (1963) ותואר שני בפתולוגיה של צמחים (1965) במסגרת הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1969 הוסמך כדוקטור והצטרף כמרצה למחלקה למדעי החיים של אוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1972–1973 ערך פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מקגיל שבקנדה. בשובו לישראל קודם באוניברסיטת בר-אילן לדרגת מרצה בכיר (1974), דרגת פרופסור חבר (1977) ודרגת פרופסור מן המניין (1980). ב-2009 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס בשנים 1977–1979 שימש כהן דקאן הפקולטה למדעי הטבע, ומשנת 1980 הוא חבר סנאט האוניברסיטה. כפרופסור אורח שימש באוניברסיטת קנטקי (1979–1980) ואוניברסיטת קליפורניה בריוורסייד (1984). כמו כן שימש כהן נשיא האגודה הישראלית לפיתופתולוגיה (1986–1988), היה חבר מערכת בביטאונים המקצועיים "Phytopathology" ו-"Phytoparasitica"‏ (1985–1988), ומשנת 1990 משמש עורך “Phytoparasitica”. בשנת 1999 הוענק לכהן פרס ישראל לחקר החקלאות. אתר הבית של פרופ' כהן באתר אוניברסיטת בר-אילן, ובו רשימת תרומותיו המדעיות ופרסומיו בר-אילן העניקה תוארי "פרופסור אמריטוס" ל-9 חוקרים ומרצים באוניברסיטה, 24 במרץ 2009, באתר אוניברסיטת בר-אילן
ספר האותיות

ספר האותיות הוא ספר ילדים שכתב ש"י עגנון בשנת 1919, על פי הזמנת שלמה זלמן שוקן, ויצא לאור רק כעבור 64 שנה, בשנת 1983, לאחר פטירתו של עגנון. בספר 22 שירים, אחד לכל אחת מ-22 אותיות האלפבית העברי. בשנת 1919 החליטה ועדת התרבות של ההסתדרות הציונית, בראשותו של שלמה זלמן שוקן, על הפקת ספר מאויר לילדים העוסק באותיות האלפבית העברי. שוקן הטיל על עגנון את כתיבת הטקסט, ועל תום פרויד - את האיור, והשניים עסקו בכך במינכן בשנת 1920. השניים הסכימו על פרויקט משותף נוסף - ספר אגדות. בסופו של דבר, "ספר האותיות" של עגנון ופרויד לא יצא לאור. כתב היד של הטקסט נותר אצל שוקן, והאיורים הוחזרו לפרויד. תום פרויד התאבדה בשנת 1930 לאחר שאיבדה את אביה, אחיה, ובעלה. בנוסף לגרסה זו של הספר, נותרו לו עוד שתי גרסאות בארכיונו של עגנון: אחת בכתב ידו, ואליה צורף דף עם הערות ותיקונים, ואחת בכתב ידה של אשתו אסתר, שאחריה חיזר עגנון בעת כתיבת "ספר האותיות", לאחר שבאה למינכן כדי ללמוד באקדמיה לציור. בשנת 1983 יצא הספר לאור בהוצאת שוקן עם איורים חדשים מאת יוני בן שלום. אוריאל אופק, "'ותן לילדים פירות מתוקים', על 'ספר האותיות' לש"י עגנון", מעריב, 2 בדצמבר 1983 נחמה בן אדרת, "אני קטן ושר לילדים קטנים": על ספר האותיות מאת ש"י עגנון, עי"ן גימ"ל, 2011 ספר האותיות, באתר של הוצאת שוקן
ארתור אברונין

ארתור אברונין (נולד ב-6 באוגוסט 1982 בליטא) הוא כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.12 מטרים. אברונין גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון, והגיע עמה עד גמר הפלייאוף, שבו הפסידה לבני הרצליה. במקביל, שיחק בליגות לבתי הספר עם קריית שרת חולון. בגיל 18 עבר לבוגרים של הפועל גליל עליון. את משחק הבכורה שלו שיחק במדי קבוצת הפועל גליל עליון נגד עירוני חדרה. הישגו הבולט ביותר עד כה הוא העפלה בעונת 2002 עם עירוני רמת גן לגמר פלייאוף, חצי גמר גביע המדינה ורבע גמר גביע קוראץ'. במהלך עונת המשחקים 2002/3, שהייתה השנייה שלו במכבי רמת גן, היה אברונין מעורב בתקרית אלימה במועדון שבה נקרע גיד ברגלו וגם שריר ארבעת הראשים נפגע. באמצע עונת 2008/09 חתם בקבוצת עיר מגוריו, מכבי אשדוד. בתחילת עונת 2009/10 החליט לחזור להליגה הארצית וחתם בקבוצת הפועל גליל עליון/קצרין. עונה לאחר מכן חתם בנצרת עילית. במהלך עונת 2010–2011 עבר לשחק במכבי פתח תקווה בליגה הארצית. בתחילת עונת 2012/13 חתם בקבוצת מכבי גדרה. בספטמבר 2012 פרש השחקן מכדורסל. אברונין שיחק בצעירותו בנבחרות השונות של ישראל. בנבחרת הנוער (מקום 10 אליפות אירופה 2000). ובנבחרת העתודה (מקום 10 אליפות אירופה 2002). ארתור עלה לישראל עם הוריו מליטא בשנת 1991. ומאז הוא מתגורר באשדוד. אביו, איגור אברונין, הוא שיאן ישראל בזריקת דיסקוס והיה שיאן ישראל בהדיפת כדור ברזל. אחותו אנג'לינה אברונין הייתה אלופת ישראל לנוער בזריקת דיסקוס וחברת נבחרת ישראל. אלי לוי, ארתור אברונין - נער החידות מאשדוד, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 9 ביולי 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.