רעידות האדמה בליבורנו

רעידות האדמה בליבורנו היו מספר רעידות אדמה שפקדו בזו אחר זו את עיר הנמל האיטלקית שעל שפת הים הליגורי במהלך חודש ינואר 1742. לפי דיווחים בני התקופה, עוצמת הרעידה לא הותירה מבנה גדול בעיר ללא נזק משמעותי. בין מבני הציבור שנפגעו ידוע בית העירייה של ליבורנו (איט'). הרעידה והאירועים סביבה, היו משמעותיים כל כך, שהביאו ליצירת כמה חיבורים שהוקדשו להם. כומר בריטי שפעל בליבורנו באותם ימים, פרסם חוברת מיוחדת לתיאור מהלך ההתרחשויות. עדותו ועדויות נוספות על רעידת אדמה זו, כלולות בספרו של הכומר זכרי גריי (אנ') על כרונולוגיה של רעידות אדמה (להלן 'לקריאה נוספת'), שהוסיף על רשימת רעידות האדמה, דיון תאולוגי נוצרי במשמעותן. הקהילה היהודית בליבורנו, חוותה אף היא את רעידת האדמה ואת תקופת השיקום שבעקבותיה, ורבה של הקהילה, רבי רפאל מילדולה חיבר ספר מיוחד ובו דיווח מפורט של התלאות, בשפה מליצית, וסדרת תפילות וסליחות שתיקנו בליבורנו בתקופת הרעידה. הספר מעלה על נס את העובדה שלמרות ההרס הרב, לא נהרג איש מבני הקהילה. הספר כונה "שֶׁבֶר בַּמְצָרִים". על משקל המונח המקראי 'שבר במִצְרַים' שמתאר את המזון במצרים בשנות הרעב, כאן משמש המונח לתאר את "שבירת" האדמה, מצר, וגם רומז לצרה. המילה שב"ר רומזת בגימטריה לשנת תק"ב, השנה העברית שבה התרחשה הרעידה. להלן השתלשלות האירועים לפי מחבר "שבר במצרים": בליל י"ב בשבט ה'תק"ב, הלילה שבין 16–17 בינואר 1742, רעדה אדמת ליבורנו. התושבים חשו בשישה או שבעה זעזועים חזקים מלווים בקולות נפץ עזים. מזג האוויר אף הוא היה סוער ומעונן בכבדות ורק ביום חמישי, 18 בינואר, שככו רעשי המשנה. בקהילה היהודית התאספו בבית הכנסת המרכזי לדרשת התעוררות לתשובה. בצהרי יום שישי, 19 בינואר, רעדה האדמה שוב, הפעם בעוצמה חזקה יותר. רעידה זו פגעה בבתים רבים, חלקם קרסו וחלקם נסדקו. בהמשך אותו יום התרחשו עוד מספר רעשי משנה חלשים יותר. בבוקר השבת, ט"ו בשבט, 20 בינואר, רעדה האדמה שוב. בקהילה היהודית, גזרו תענית ציבור ליום שני הסמוך. במוצאי שבת, קרוב לחצות, אירעה רעידה נוספת, חזקה מקודמותיה, אך המשך השבוע היה שקט. בבוקר השבת הבאה, כ"ב בשבט, 27 בינואר, פגעה בעיר רעידה נוספת, קשה מקודמותיה, והותירה חורבן והרס רב ברחבי העיר. לאורך היום אירעו עוד רעשי משנה. מבנים רבים התמוטטו או נפגעו ונאסרה הגישה למבני הציבור בעיר מחשש למפולות. רבים מהתושבים נמלטו מן העיר וחלקם אל השטחים הפתוחים הסמוכים לחומת העיר. בימים הבאים השתכנו רבים באוהלים, בהם נאלצו לישן על מזרנים או על הקרקע עצמה. בקהילה היהודית התארגנו שיעורי תורה לחברי הקהילות והישיבות, שיעורים שאותם העביר רבי מלאכי הכהן, מגדולי רבני ליבורנו, שחיבר אף הוא ספר לזכר הימים ובו תפילות ותחינות, בשם "שבחי תודה". עם שוך הרעידות, הקצה הדוכס הגדול של טוסקנה, לימים פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ברזל בכמות גדולה במחיר זול ובפריסת תשלומים רחבה, לצורך שיקום וחיזוק המבנים בעיר. Marvin J. Heller, Studies in the Making of the Early Hebrew Book, Brill: Leiden-Boston, 2008. p.187 An Account of the Earthquakes which Happened at Leghorn in Italy: Between the 5th and 16th of January, 1742. London, 1750 Zachary Grey (אנ'), A Chronological and Historical Account of the most Remarkable Earthquakes, University of Cambridge, 1750. pp.76-78. מדיה וקבצים בנושא רעידות האדמה בליבורנו בוויקישיתוף שבר במצרים, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי רפאל מילדולה, שבר במצרים, ליוורנו תק"ב, 1742, באתר היברובוקס מלאכי הכהן, שבחי תודה, ליוורנו תק"ג, 1742, באתר היברובוקס הלר, להלן "לקריאה נוספת". הספרים "שבחי תורה" ו"שבר במצרים" המתוארים בערך זה, מכילים תפילות ותחינות שיוחדו ליום הצום הזה.