laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התפתלות

התפתלות (באנגלית: Spiral) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 2007. בסרט מככבים ג'ואל מור, אמבר טמבלין, זאקרי לוי וטרישה הלפר. את הסרט ביימו מור ואדם גרין. התסריט המקורי של הסרט נכתב על ידי מור וג'רמי בורינג. הסרט היה בחירה רשמית וזכה בפרס "Gold Vision" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנטה ברברה בשנת 2007. הפרס מוענק עבור "הסרט החדשני והייחודי ביותר עם חזון מעורר השראה ופורץ דרך". הסיפור עוקב אחר מייסון המופנם והבודד אשר עובד בשירות לקוחות בחברת ביטוח ביום וצייר מוכשר, כמו גם חובב ג'אז קלאסי, בלילה. חברו היחיד הוא הבוס שלו, ברקלי, שמשגיח עליו בקפדנות וצוחק על התנהגותו המוזרה. חייו של מייסון משתנים כאשר הוא פוגש בעובדת הצעירה החדשה שמגיעה לעבוד בחברה, אמבר. כאשר היא מגלה כי תחביבו הוא ציור דיוקנים, היא מציעה לו שיצייר גם אותה, אך אז הוא מתחיל לשמוע בראשו קולות מן העבר אשר גורמים לו לבצע מעשים המובילים אותו להרס עצמי. ג'ואל מור – מייסון אמבר טמבלין – אמבר זאקרי לוי – ברקלי טרישה הלפר – סאשה דייוויד מולר – ויל אנני ניל – דיאנה הסרט צולם בפורטלנד, אורגון. מכיוון שג'אז הוא חלק כל כך חשוב בעלילה, ג'ואל מור רצה להשתמש במוזיקה מקורית לחלוטין. היא הולחנה על ידי טוד קולדוול ומייקל הרינג וכוללת את בראד ליאלי בסקסופון אלט, ג'ון דייברסה בחצוצרה, רויס צ'יימברס מנגן בסקסופון טנור וסופרן, דון קולדוול, אביו של טוד, גם ניגן על סקסון טנור וטד גרינברג על תופים. הסרט הכניס 3,072 דולר בארצות הברית. הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. נכון ל-5 במרץ 2023, אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 50% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות, על סמך 10 ביקורות. האתר Metacritic דיווח שלסרט היה ציון ממוצע של 40 מתוך 100, בהתבסס על 4 ביקורות. "התפתלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "התפתלות", באתר נטפליקס "התפתלות", באתר AllMovie (באנגלית) "התפתלות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "התפתלות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "התפתלות", באתר Metacritic (באנגלית) "התפתלות", באתר אידיבי "התפתלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Spiral". תבנית:Cite podcast Kerns, William (9 ביולי 2006). "The Feeling of Intensity: Jazz Musician Todd Caldwell pours hundreds of hours into film". נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Spiral - Movie Reviews, Trailers, Pictures - Rotten Tomatoes". Rotten Tomatoes. נבדק ב-2008-02-17. "Spiral (2008): Reviews". Metacritic. נבדק ב-2008-02-17.
לורן המרסלי

לורן המרסלי (באנגלית: Lauren Hammersley, נולדה ב-8 בינואר 1971) היא שחקנית קנדית הידועה כליסה מייסון, בסדרת הסיטקום הקנדית Mr. D. של רשת CBC וכשרמיין בסדרה של נטפליקס וירג'ין ריבר. נולדה בקמפבל ריבר, קולומביה הבריטית, קנדה, וגדלה בסארי, קולומביה הבריטית. כיום היא מתגוררת בטורונטו. המרסלי החלה לשחק בגיל 12 בפרסומות. בנוסף למשחק, היא עבדה כצלמת עד שעברה ב-2012 למשחק במשרה מלאה כשחקנית בסדרה הקנדית Mr. D. בסדרה היא משחקת את ליסה מייסון - מורה ומנהלת לשעבר הידועה בסגנון ההוראה המסורתי שלה. בעונה השביעית היא הופכת ליועצת בית הספר. הסדרה ירדה אחרי 8 עונות. ב-2016 היא גילמה עורכת דין אלכוהוליסטית אך מתפקדת בסדרה אורפן בלאק. החל מ־2019 היא מככבת בתור שרמיין, בת זוגו ההריונית של ג'ק שרידן (מרטין הנדרסון) בסדרה המאד מצליחה של נטפליקס וירג'ין ריבר בכיכובה של אלכסנדרה ברקנרידג', המבוססת על סדרת הספרים של רובין קאר. ברשתות החברתיות היא ציינה כי היא הדמות עם ההריון הכי ארוך אי פעם בטלוויזיה. בשנת 2023 החלה לשחק במיני-סדרה "הלב של סאליבן" לצד השחקנים מורגן קוהאן, צ'אד מייקל מאריי וסקוט פטרסון. לורן המרסלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לורן המרסלי, ברשת החברתית אינסטגרם לורן המרסלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורן המרסלי, ברשת החברתית אינסטגרם "Lauren Hammersley – at Home Here in Nova Scotia « Sea and be Scene". אורכב מ-המקור ב-2013-02-02. נבדק ב-2012-08-01. She is a functional trainwreck. BBC America. Event occurs at 1:55. נבדק ב-1 בינואר 2021. {{cite AV media}}: (עזרה) New CTV Original Drama SULLIVAN’S CROSSING Premieres March 19 - Bell Media, New CTV Original Drama SULLIVAN’S CROSSING Premieres March 19 - Bell Media (באנגלית)
בניין אוויאנקה

בניין אוויאנקה (בספרדית: Avianca Building) הוא מגדל משרדים בגובה 161 מטרים ובעל 40 קומות. הוא נמצא בבוגוטה, בירת קולומביה. תכנון המבנה הסתיים בשנת 1963. 3 שנים לאחר מכן החלה בנייתו, והיא הסתיימה בשנת 1969. הוא נבנה עבור חברת התעופה אוויאנקה, ונקרא על שמה. בבוקר 23 ביולי 1973 פרצה בקומה ה־14 של הבניין שרפה. באותה קומה אוחסנו פרטים דליקים כמו שטיחים ומוצרי בנזין. הזרנוקים של הכבאים, שהגיעו כרבע שעה מפריצת השרפה, הגיעו רק עד לקומה ה־12. הלהבות המשיכו לעלות והגיעו עד לקומה ה־37 של הבניין. אנשים רבים שהיו בבניין באותה עת עלו לגג במדרגות וחולצו משם על ידי מסוקים ששיגרו לעבר השרפה סילוני מים. מספר אנשים לקו בתבהלה (פאניקה), קפצו מהבניין ונהרגו. האירוע הוביל בסך הכול ל־4 הרוגים ול־63 פצועים; למבנה לא נגרם נזק רציני. מדיה וקבצים בנושא בניין אוויאנקה בוויקישיתוף "Yo sobreviví al incendio del edificio de Avianca". Soho.co (בספרדית). נבדק ב-2021-01-28. ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא קולומביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקש Home

במקלדת מחשב, מקש Home‏(Home) הוא מקש המשמש למטרה ההפוכה ממקש End, ומוביל לראש דף אינטרנט או עמוד במחשב באופן כללי. בתוכנות מסוימות, דוגמת מעבדי תמלילים, המקש משגר את סמן הטקסט לראש השורה בה הוא נמצא. עקב פעולותיהם ההפוכות, שני המקשים Home ו-End נמצאים לרוב בסמיכות זה לזה. במקלדות קטנות (בעיקר במקלדות תוצרת אפל) החסרות את מקש Home, ניתן ללחוץ על שילוב המקשים Fn+←. במרבית עורכי הטקסט ומעבדי התמלילים הפועלים בסביבת Microsoft Windows, ובאופן דומה גם בלינוקס, משמש המקש בעיקר לחזרה לראש השורה בה נמצא סמן הטקסט. בדפדפני אינטרנט ותוכנות שונות המציגות טקסט לקריאה בלבד, לחיצה על המקש משמשת לחזרה לראש המסמך. הפעולה אפשרית גם בזמן עריכת טקסט; על מנת לחזור לראש המסמך בשעת עריכת טקסט יש להשתמש בקיצור המקשים Ctrl+Home. כמו כן, ניתן להשתמש במקש לצורך סימון כל הטקסט שנמצא מראש השורה ועד המיקום בו הסמן נמצא. לצורך כך יש להשתמש בקיצור המקשים Shift+Home. כאשר מעוניינים לסמן טקסט שנמצא במסמך לקריאה בלבד, יש ללחוץ עם העכבר על המיקום ממנו רוצים לסמן, ואז להשתמש בקיצור. התנהגותו של מקש Home במקינטוש דומה להתנהגותו בסביבת חלונות אך ורק כאשר המשתמש נמצא בתוך פקד טקסט בעל שורה אחת. בתוכנות ויישומים בהם יש פקד טקסט מרובה שורות (כגון עורך טקסט או מעבד תמלילים), לחיצה על מקש Home תחזיר את המשתמש לראש המסמך, כיוון שמערכת ההפעלה מקשרת את הלחיצה על המקש לחלון הפעיל, ולא לטקסט הנקרא/נערך בתוך תיבת הטקסט. על מנת לגרום למקש להתנהג באותה צורה בה הוא מתנהג בחלונות (החזרת הסמן לראשית השורה) יש להשתמש בצירוף המקשים Home+⌘ Command. מקש Home אינו בכל המקלדות של חברת אפל; במקרה שהמקש חסר, ניתן להשתמש בקיצור המקשים Fn+←. הסמל התקני עבור מקש ה-Home הוא ⇱ (וביוניקוד: U+21F1). הסמל נקבע לפי התקן הבינלאומי ISO/IEC 9995-7 (אנ'). הסמל אינו נפוץ, ובמקלדות בהן הוא מצוי הוא מחליף את הטקסט על גבי המקש.
איוואן רופט

איוואן רופט באנגלית Ivan Ropet‏ 1845-1908 היה אדריכל שנחשב כמי שחולל את התחייה הרוסית בארכיטקטורה, הנקראת לפעמים סגנון החבלים על שמו. עבודתו הוכתרה על ידי ולדימיר סטאסוב כ"עתיד האדריכלות שלנו". גדל במשפחת דודו, רופט למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל אלכסיי גורנוסטאייב, חלוץ התחייה הרוסית ואמן בעיצוב גגות אוהלים. יחד עם ויקטור הרטמן, שאף רופט להחיות סגנון אדריכלות לאומי, המבוסס בעיקר על בקתות עץ מקושטות של רוסיה הכפרית. ביסודו של דבר, המעגל החברתי של רופט הפיץ את אותן תיאוריות של הלאומיות הרומנטית כפי שהפיצו "החמישה" ביחס למוזיקה הרוסית. בין 1874 ל-1880, הם הוציאו סדרה של אלבומים של מוטיבים של אדריכלות רוסית שגרמו ליצירתם להיות ידועה ברחבי רוסיה. רוב יצירותיו היו בעץ. אחת היצירות הבודדות שעדיין קיימות היא האמבטיה באברמצבו. רופט השתמש באופנה הוויקטוריאנית לירידים בעולם כדי להפיץ את רעיונותיו באירופה. הוא עיצב את הביתנים הרוסיים ביריד העולמי בפריז (1878) ובשיקגו (1893). ברוסיה, הוא היה אחראי על ביתן בתערוכה הפוליטכנית של 1872 במוסקבה וביריד ניז'ני נובגורוד של 1896. בין העבודות הקבועות יותר המיוחסות לרופט ניתן למנות את בית הדירות באסין בסנט פטרסבורג ואת שגרירות רוסיה בטוקיו. הביתן ביריד העולמי בפריז 1878 בית העירייה בברנאול מדיה וקבצים בנושא איוואן רופט בוויקישיתוף Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 381. С. Н. Кондаков (1915). Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764-1914 (in Russian). Vol. 2. p. 38
תומאס לי

תומאס הסקל לי (באנגלית: Thomas Haskell Lee; ‏27 במרץ 1944 – 23 בפברואר 2023) היה איש עסקים ומשקיע אמריקאי. נחשב לאחד מחלוצי תחום קרנות ההשקעות הפרטיות, בדגש על רכישות ממונפות. החברה שהקים ב-1974 תומאס ה. לי פרטנרס (Thomas H. Lee Partners (THL)), היא בין חברות ההשקעות הפרטיות (Private Equity, ובקיצור PE) הוותיקות והגדולות בעולם. ב-2006 עזב את החברה שהקים ויסד את חברת ההשקעות הפרטיות Lee Equity Partners, שבה כיהן כשותף מנהל. עם מותו, בפברואר 2023, נאמד שוויו הנקי לפי פורבס, ב-2 מיליארד דולר. נולד ב-1944 בברוקלין, ניו יורק סיטי למשפחה יהודית. אביו, הרברט סי לי (בשמו המקורי: ליבוביץ) ומילדרד "מיקי" שיף לי. סבו היה רוברט שיף, מייסד ובעלי "תאגיד הנעליים של אמריקה" (Shoe Corporation of America, אין לבלבל עם "United States Shoe Corporation") ואביו עבד בתחילת דרכו בחברה. בהמשך התקדם אביו והיה ליו"ר "Shoe Corporation of Canada" ו-"Clark International Corp". הוא למד בבית הספר בלמונט היל (אנ') בבוסטון וסיים את לימודיו בהרווארד קולג' (אנ') ב-1965, כשבמקביל עבד זמן מה כאנליטיקאי במחלקת המחקר של בנק ההשקעות ל. פ. רוטשילד (אנ') בניו יורק. ב-1966 החל לעבוד בבנק הלאומי הראשון של בוסטון (אנ'), וכעבור שמונה שנים, ב-1973 הגיע לדרגת סגן נשיא הבנק. לפי דיווחי משפחתו, שנמסרו אחרי פטירתו, החל לי להשקיע עם כספי ירושה בסך 150,000$ בלבד. את חברת ההשקעות הראשונה שלו, "תומאס ה. לי פרטנרס" (אנ') הקים לי ב-1974 ובאמצעותה החל לרכוש חברות בעסקאות רכש ממונפות. חלק מהחברות ששיקם הונפקו על ידו לציבור ונמכרו בתשואות נאות, וחלקן גם קרס במהירות לאחר מכן תחת הניהול החדש שהפגין ביצועים גרועים. לפי אתר חברת THL, מאז הקמתה ועד 2006 (מועד פרישתו של לי) גייסה החברה יותר מ-22 מיליארד דולר בשש קרנות פרייבט אקוויטי. החברה עמדה במרץ 2006 ערב סיום גיוס הכספים עבור הקרן השישית שלה, כאשר החליט לי להתפטר ממנה בצורה ידידותית ולהקים חברה חדשה "Lee Equity Partners" שהתמקדה בקרנות צמיחה (Growth capital), אפיק השקעות שבדרך כלל אינו ממונף ומאפשר למשקיע לחלוק עם חברה מבוססת יחסית, חלק מתשואות הצמיחה שלה, מעמדת מיעוט של מחזיקי המניות, שאינה מערערת את מבנה השליטה בחברה הוותיקה. שינוי זה איפשר ללי לצמצם משמעותית את מעורבותו היומיומית במסחר והוא עבר להתגורר בניו יורק. לי היה פילנתרופ רב פעלים, ותרם סכומים גדולים למוסדות אקדמיה, אמנות ורפואה נודעים בעיקר בארצות הברית. הוא היה נשוי פעמיים ולו חמישה ילדים. לי היה אספן אמנות נלהב וחבר קרוב של בני הזוג ביל והילרי קלינטון, שלפי הדיווחים בילו בביתו כמה ימים בתקופה שלאחר הפסדה של הילרי בבחירות 2008 לנשיאות ארצות הברית. ב-23 בפברואר דווח כי לי שם קץ לחייו במשרדו במנהטן בגיל 78. האתר הרשמי של THL נקרולוג על אביו באתר הבוסטון גלוב, 5–6 באפריל 2012. US billionaire financier Thomas Lee found dead at 78, באתר ה-BBC, 24 באפריל 2023. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תומאס לי".
גאו וסטמארק

גאו וסטמארק (בגרמנית: Gau Westmark) היה חטיבה מנהלית של גרמניה הנאצית בין השנים 1933 עד 1945. מ-1925 עד 1933, הוא היה תת-חלוקה אזורית של המפלגה הנאצית. שיטת הגאו הנאצית (ברבים Gaue) הוקמה בוועידת המפלגה ב-22 במאי 1926 כדי לשפר את הניהול של מבנה המפלגה. משנת 1933 ואילך, לאחר תפיסת השלטון של הנאצים, הגאו החליף יותר ויותר את המדינות כחלוקות משנה מנהליות בגרמניה. מקורו של הגאו היה בשנת 1925 ב-"Gau Rheinpfalz", הכולל את חלקי בוואריה בגדה השמאלית של נהר הריין, הפפאלץ (בגרמנית: "Pfalz"). גם הטריטוריה של אולדנבורג בירקנפלד סופחה לגאו ב-1934. עם החזרת אגן הסאר לגרמניה ב-1 במרץ 1935, אוחדו שני האזורים ויצרו את "Gau Pfalz-Saar" החדש. שמו של גאו זה שונה ל-"Gau Saarpfalz" ב-13 בינואר 1936. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ותבוסת צרפת ב-1940, נוסף לגאו ב-30 בנובמבר 1940 המחוז הצרפתי של מוזל, ששמה שונה ל-"CdZ-Gebiet Lothringen" ‏ ב-7 בדצמבר 1940, שמו שונה שוב, ל-"Gau Westmark". הגאולייטר בירקל קיווה שווסטמארק יורחב עד לגבולה המערבי העתידי של גרמניה, במיוחד בהתחשב באזור העפרות של בריי – לונגווי במחוז מרת ומוזל. בירקל גם הטיל תביעות על חלקים מאלזס ואפילו על באדן. הגאו, לעומת זאת, נשאר כשהיה עד תבוסת גרמניה ב-1945. בראש כל גאו עמד גאולייטר, תפקיד שהפך חזק יותר ויותר, במיוחד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. גאולייטרים מקומיים היו אחראים על תעמולה ומעקב, ומספטמבר 1944 ואילך על הפולקסשטורם והגנת הגאו.‏ את תפקידו של הגאולייטר החזיקו פרידריך ואמבסגאנס מפברואר 1925 עד 13 במרץ 1926 ויוזף בירקל מ-13 במרץ 1926 ועד מותו ב-28 בספטמבר 1944, אז השתלט וילי שטוהר על תפקידו וכיהן במשך כל קיומו של הגאו. מדיה וקבצים בנושא גאו וסטמארק בוויקישיתוף "Die NS-Gaue" [הגאו הנאצי]. dhm.de (בגרמנית). המוזיאון הגרמני להיסטוריה. נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Jacques Lorraine (Edmond Huntzbuchler): Les Allemands en France. Origines, Bretagne, Zone interdite Est, Bourgogne, Alsace et Lorraine, editions du Désert, Alger-Oran, 1945, p. 121-124. Kroener, Bernhard R.; Müller, Rolf-Dieter; Umbreit, Hans (2000). Germany and the Second World War: Organization and mobilization of the German sphere of power. Wartime administration, economy, and manpower resources 1939–1941. Oxford University Press. p. 169. ISBN 0-19-822887-2. "The Organization of the Nazi Party & State". nizkor.org. The Nizkor Project. נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Michael D. Miller and Andreas Schulz (2012). Gauleiter: The Regional Leaders of the Nazi Party and Their Deputies, 1925–1945, Vol. 1. R. James Bender Publishing. pp. 38–39, 48. ISBN 978-1932970210. "Übersicht der NSDAP-Gaue, der Gauleiter und der Stellvertretenden Gauleiter zwischen 1933 und 1945" [Overview of Nazi Gaue, the Gauleiter and assistant Gauleiter from 1933 to 1945]. zukunft-braucht-erinnerung.de (בגרמנית). Zukunft braucht Erinnerung. 24 בפברואר 2007. נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Gau Westmark". verwaltungsgeschichte.de (בגרמנית). נבדק ב-24 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה)
סאווה מאמונטוב

סאווה מאמונטוב (ברוסית: Са́вва Ма́монтов; ‏ 3 באוקטובר 1841 - 6 באפריל 1918), איש עסקים רוסי ופילנתרופ של אמנות. הוא היה בנם של הסוחר והתעשיין העשיר איוואן מאמונטוב ומריה טיכונובנה. בשנת 1841 עברה המשפחה למוסקבה. משנת 1852 למד בסנט פטרבורג, ואחר כך באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1862 שלח אותו אביו לבאקו כדי לעסוק בעסקים. בשנת 1864 ביקר סאווה באיטליה והחל לקחת שיעורי שירה, תוך כדי כך הוצגה לו בתו של הסוחר המוסקבאי גריגורי ספוז'ניקוב, אליזבת בת ה-17, שהפכה לאחר מכן לאשתו. החתונה התקיימה בשנת 1865 באחוזה צפונית מערבית למוסקבה. עם מות אביו בשנת 1869, הוא ירש את חלקו בחברת הרכבת מוסקבה-ירוסלבל, ובהמלצת חברו של אביו, פדור צ'יז'וב, הוא נבחר לדירקטור בחברה. בשנת 1872 הוא נבחר ליושב ראש שלה. הארכת מסילת הרכבת מסרגייב פוסאד לירוסלבל, שהחלה בשנת 1868, נפתחה לתנועה ב-18 בפברואר 1870. בשנים הבאות הרחיב את המסילות והשתלט על חיבור ערים נוספות לרשת שלו. מאמונטוב גם פיקח על בניית מסילת הפחם של דוניץ, שחיברה בין 1875 ל-1878 רשת של כפרי כורים עם נמל מריופול. מערכת הרכבות מוסקבה-ירוסלבל הורחבה מאוד בשנות התשעים של המאה ה-19. החברה שלו החלה גם לרכוש ב-1895 קווי רכבת נוספים עד סוף המאה ה-19, כולל המסילה לארכנגלסק שנפתחה ב 1897. בשנת 1870 רכש מאמונטוב את אחוזת אברמצבו, הממוקמת צפונית למוסקבה, והקים בה מושבת אמנים שכללה את רוב האמנים הרוסים הטובים של תחילת המאה ה-20, כגון קונסטנטין קורובין, רפאיל לויצקי, מיכאיל נסטרוב, איליה רפין, וסילי פולנוב, ולנטין סרוב, מיכאיל ורובל, האחים ואסנצוב, הפסלים ויקטור הרטמן ומארק אנטוקולסקי ואחרים. במושבה התארחו האמנים במהלך שנות השבעים והשמונים של המאה ה-19. הכוונה הייתה להבליט את האיכות של האמנות הרוסית. מספר בתי מלאכה הוקמו שם ליצירת רהיטים בעבודת יד, אריחי קרמיקה ומשי בדימויים ובנושאים רוסיים מסורתיים. מאמונטוב גם תמך באופרה הפרטית הרוסית ובמלחיני האופרה הרוסיים, פיוטר צ'ייקובסקי, ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אלכסנדר בורודין, מודסט מוסורגסקי ורבים אחרים. דרמה ואופרה על נושאי פולקלור רוסי הופקו באברמצבו על ידי אנשים כמו קונסטנטין סטניסלבסקי, עם תפאורות שתרמו האחים ואסנצוב, מיכאיל ורובל ואמנים מכובדים אחרים. "האופרה הפרטית הרוסית" הייתה תרומתו העיקרית של מאמונטוב לאמנויות. מאמונטוב שימש כמנהל במה, מנצח ומורה לשירה. עולמו של מאמונטוב התמוטט כאשר בשנת 1899, בדיקה העלתה כי רווחיו מאז 1890 מהרכבת, נעשו דרך פעולה שעמדה בניגוד לחוק. הוא נאלץ להתפטר כיו"ר חברת הרכבת ב-30 ביולי 1899. וחברת הרכבות הולאמה על ידי משרד האוצר הקיסרי ב־1900. מאמונטוב לא היה מסוגל לשלם לנושיו, והוא החל למכור נכסים כדי לגייס כספים, אך המסלול הזה הופסק בפתאומיות ב-11 בספטמבר 1899, כאשר הוא נעצר ונשלח לכלא במוסקבה. מאמונטוב הואשם שלא בצדק במעילה. הוא שוחרר ממעצר בתחילת 1900, ובמשפטו נערך ביוני 1900, בו הוא זוכה. הזיכוי לא מנע את ההרס הכספי שלו, שכן ב-7 ביולי 1900 הוא הוכרז כחדל פירעון על ידי בית המשפט המחוזי במוסקבה, ורכושו נמכר במכירה פומבית. סאווה מאמונטוב נפטר באברמצבו לאחר מחלה ממושכת ב-6 באפריל 1918. מדיה וקבצים בנושא סאווה מאמונטוב בוויקישיתוף סאווה מאמונטוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Arenzon, E. Savva Mamontov. Moskva, "Russkaia kniga", ©1995 Bakhrevskii, V. A: Savva Mamontov. Moscow, Molodaia Gvardiia, 2000, 513 p. [15 ill.] Haldey, Olga (2010). Mamontov's Private Opera : the search for modernism in Russian theater . Bloomington: Indiana University Press eng.rzd.ru, page "Northern Railways.
Amelia

Amelia הוא אלבום בכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית מימי וב. האלבום יצא לאור ב-3 במרץ 2023, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "House on Fire", ‏"Ghost of You" ו-"Red Flags". שבוע לאחר יציאת האלבום, וב יצאה לסיבוב ההופעות הנקרא "Amelia Tour", שהתקיים בבריטניה ובאירופה. וב עבדה על האלבום במשך שלוש שנים. היא כינתה אותו "הגרסה הטובה ביותר שלה" וביקשה מהמאזינים "לקבל פגיעות ללא שיפוט בזמן שאתה מאזין לתקליט הזה". Amelia נקרא על שם שמה הפרטי המלא של וב, כאשר וב מצהירה שיש בה "שני צדדים" שהיא רוצה ש"אנשים יכירו [... ] אמיליה, הילדה מהאזור הכפרי של בריטניה שאוהבת להיות בבית עם המשפחה, החברים והכלבים שלה; ומימי, אמנית הפופ שאוהבת לעלות על הבמה ולטייל בעולם". וב הכריזה על האלבום ב-12 באוקטובר 2022, לאחר יציאת הסינגל השני "Ghost of You". מידע על האלבום Amelia באתר MusicBrainz מידע על האלבום Amelia באתר AllMusic האלבום Amelia באתר Discogs האלבום Amelia באתר אפל מיוזיק האלבום Amelia באתר Last.fm Eyre, Bethan (3 במרץ 2023). "Mimi Webb: Amelia review – she has her Hannah Montana moment". The Line of Best Fit. נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) Kate French-Morris; Cat Woods; Emma Harrison; Kathleen Johnston, ‏Punk star Slowthai provides a breath of fresh air from self-help platitudes – the week’s best albums, The Telegraph, 3 March 2023 Murray, Robin (12 באוקטובר 2022). "Mimi Webb Announces Debut Album 'Amelia'". Clash. נבדק ב-16 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Holden, Finlay (12 באוקטובר 2022). "Mimi Webb has announced the arrival of her debut album, 'Amelia', early next year". Dork. נבדק ב-15 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Mimi Webb releases new single 'Red Flags' ahead of debut album 'Amelia'". Women in Pop. 13 בינואר 2023. נבדק ב-15 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Major, Michael (12 באוקטובר 2022). "Mimi Webb Announces Debut Album 'Amelia' and UK Tour". BroadwayWorld. נבדק ב-16 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Amelia release formats: "Amelia Music Bundle with Signed Inserts". Mimi Webb | Official Store. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2023. נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Amelia – Digital Album". Mimi Webb | Official Store. אורכב מ-המקור ב-2 במרץ 2023. נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Amelia by Mimi Webb". Apple Music. ארכיון מ-3 במרץ 2023. נבדק ב-3 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)
הסכם אי-תוקפנות סובייטי-פיני

הסכם אי-תוקפנות סובייטי–פיני הוא הסכם אי-תוקפנות בין ברית המועצות לפינלנד שנחתם ב-22 בינואר 1932. ברית המועצות פרשה מהסכם זה ב-1939, אחרי שהפגיזה את הכפר הסובייטי מיינילה באירוע דגל כוזב, על מנת לספק עילה למלחמה כנגד פינלנד. הפגזה זו איפשרה לה לבטל את ההסכם, ולצאת כעבור מספר ימים למלחמה נגד פינלנד. אחרי הפלישה היפנית למנצ'וריה ב-1931, פתחה ברית המועצות במגעים לחתימה על הסכמי אי-תוקפנות עם שכנותיה, כדי לבצר את ביטחונה. השיחות עם פינלנד היו האחרונות להתחיל, אך הראשונות להסתיים, בינואר 1932. עם זאת, ההסכם אושרר בפרלמנט הפיני רק אחרי שהמדינות הבלטיות - אסטוניה, לטביה וליטא חתמו וחידשו את הסכמיהן עם ברית המועצות. בהסכם, התחייבו שני הצדדים לכבד את גבולותיהם, ושכל צד יישאר נייטרלי במקרה של סכסוך בו אחד מהצדדים יהיה מעורב. בנוסף, נקבע שהמחלוקות ייפתרו בדרכים דיפלומטיות. באביב 1934 הציעה ברית המועצות לקבוע שתוקף ההסכמים שלה עם המדינות הבלטיות ופינלנד יוארכו לתקופה של עשר שנים. כל המדינות אישרו, כשפינלנד הייתה האחרונה. כך, ההסכם עם ברית המועצות הוארך עד סוף 1945 בטקס שנערך במוסקבה ב-7 באפריל 1934, בחתימת שר החוץ הסובייטי, מקסים ליטבינוב ושר החוץ הפיני, ארנו איריו–קוסקינן. ההסכם בוטל על ידי ברית המועצות ב-28 בנובמבר 1939, יומיים לפני שפלשה לפינלנד. זאת אחרי שטענה שהפינים הפגיזו כפר סובייטי באמצעות 7 פגזי ארטילריה שנורו לעבר עמדת שמירה בסמוך לכפר, השוכן בצד הגבול הסובייטי בין המדינות. על פי הודעת הצבא האדום, 4 חיילים נהרגו ועוד 9 חיילים נוספים נפצעו. ההפגזה נצפתה על ידי 3 עמדות גבול פיניות. הטענה שהפינים ביצעו את ההפגזה התגלתה לימים כטענה שקרית שכן ברית המועצות ביצעה זאת כדי לספק לעמה עילה למלחמה. על פי ההסכם, על שני הצדדים היה להקים ועדה משותפת לחקירת נסיבות התקרית, אולם ברית המועצות סירבה לבקשתה של פינלנד לכונן ועדה מעין זו. Turtola, Martti (1999). "Kansainvälinen kehitys Euroopassa ja Suomessa 1930-luvulla". In Leskinen, Jari; Juutilainen, Antti (eds.). Talvisodan pikkujättiläinen (בפינית) (1st ed.). Werner Söderström Osakeyhtiö. pp. 13–46. ISBN 951-0-23536-9. Treaty of Non-Aggression and Pacific Settlement of Disputes between the Soviet Union and Finland, concluded on January 21, 1932 Trotter (2000), עמוד 21
רוזנות הסן-הנאו

רוזנות הסן-הנאו (בגרמנית: Grafschaft Hessen-Hanau) הייתה טריטוריה באימפריה הרומית הקדושה. היא הופיעה כאשר הרוזנות לשעבר של הנאו-מינצנברג הפכה להיות נחלה משנית של הסן-קאסל ב-1760. כאשר הרוזן השליט, וילהלם התשיעי, הפך גם לרוזן הסן-קאסל ב-1785, החלו שתי הממשלות להתמזג, אם כי התהליך התעכב תחילה על ידי הכיבוש הצרפתי, ולאחר מכן על ידי שילוב בדוכסות הלוויין הצרפתית פרנקפורט. ההתאגדות של הסן-הנאו עם הסן-קאסל הושלמה רק ב-1821. כאשר נסיך הכתר של הסן-קאסל, מאוחר יותר פרידריך השני, המיר את דתו לקתוליות, החליט אביו, הרוזן השליט וילהלם השמיני לעשות ככל יכולתו כדי להגביל את נחלתו העתידית של בנו. לכן הוא הפך את רוזנות הנאו-מינצנברג, שהתאגדה עם הסן-קאסל ב-1736, למחוז משנה של הסן-קאסל, והעביר אותו לבנו הבכור של פרידריך, הרוזן לעתיד וילהלם. כיוון שהרוזן וילהלם היה קטין, אמו, מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, שלטה כאפוטרופוס החוקי שלו. לאחר עלייתו לשלשטון בהסן-קאסל בשנת 1760, ניסה פרידריך השני שוב ושוב לאחד את הסן-הנאו עם הסן-קאסל, אך מאמציו כשלו עקב התנגדות בריטניה הגדולה והאצולה הפרוטסטנטית. כהגנה נוספת, חיילים מהנובר הופקדו בהנאו. כאשר וילהלם הגיע לבגרות בשנת 1764 הוא השתלט על ממשלת הרוזנות. במותו של פרידריך השני ב-1785, הפך וילהלם לרוזן הסן-קאסל. ממשלת הסן-הנאו נותרה באופן כללי נפרדת מהסן-קאסל. עם זאת, הקבינט ומשרד המלחמה אוחדו עם אלה בהסן-קאסל, ובית המשפט לערעורים של קאסל קיבל סמכות שיפוט על הנאו בשנת 1792. עד אז נשלטה הסן-הנאו כמדינה עצמאית, שעברה מודרניזציה נרחבת עם הקמת מבנים משמעותיים בבירתה הנאו. האמצעים לכך הגיעו מהסובסידיות שקיבל הרוזן השליט מדודו, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בתמורה, הסן-הנאו העמידה לרשותו קבוצה של 2,400 חיילים לשימוש תחת הכתר הבריטי במלחמת העצמאות של ארצות הברית. הסן-קאסל הפכה לנסיכות הבוחר ב-1803, ואילו הסן-הנאו הפכה לנסיכות הנאו. עם זאת, בשנת 1806 התפרקה האימפריה הרומית הקדושה והסן-קאסל שולבה בממלכת וסטפאליה. הנאו עברה כיבוש צבאי צרפתי, ובשנת 1810 שולבה בדוכסות הגדולה פרנקפורט, מדינת חסות צרפתית נוספת. רק לאחר מלחמת השחרור הגרמנית ב-1813 הוחזרה ריבונותה של הסן-קאסל. עם זאת, השילוב של הנאו בהסן-קאסל לא הושלם עד מותו של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן בשנת 1821, והרפורמות המנהליות תחת יורשו וילהלם השני, כאשר הרוזנות הפכה למחוז הנאו. Nöding 1836, pp. 231-240. Arnd 1858, pp. 347-348. Arnd 1858, pp. 348-349. Dietrich 1993, pp. 208-211. Kügler 1980, pp. 120. 158. Arnd 1858, pp. 349-357.
קלייבר

האם התכוונתם ל... אריך קלייבר – מנצח ארגנטינאי קרלוס קלייבר – מנצח ארגנטינאי, בנו של אריך קלייבר שון קלייבר – כדורגלן הולנדי-סורינאמי קליבר