laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה

בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה הם מכלול של בית קברות צבאי ומבנה זיכרון השוכנים בחבל פלנדריה במערבה של בלגיה. זהו בית הקברות הצבאי האמריקני היחיד בבלגיה ממלחמת העולם הראשונה, והקטן שבין בתי הקברות הצבאיים האמריקניים באירופה. נקברו בו 368 חללים. בית הקברות והאנדרטה שוכנים בעיר וארכם (Waregem), כ-60 קילומטרים ממערב לבריסל. הם הוקמו בסמוך לאתר שדה קרב שבו נגרמו לדיוויזיה האמריקנית ה-91 אבדות רבות במהלך פעולתה (ביחד עם הדיוויזיות ה-37, ה-27 וה-30) בסוף אוקטובר ותחילת נובמבר 1918 – הפעולה הקרבית היחידה של כוחות אמריקניים בבלגיה במלחמת העולם הראשונה. המתחם משתרע על פני שטח של כ-25 דונמים. שטחו רבוע וסביב כל היקפו נטועים עצים, הממסכים אותו מסביבתו. במרכזו, באמצעה של כיכר פתוחה ושקועה, ניצב מבנה האנדרטה. ארבע חלקות הקבורה המלבניות משתרעות בצמוד לארבע פאות הכיכר. שני צירים אלכסוניים המצטלבים במבנה האנדרטה חוצים את המתחם. הם מחברים בין האנדרטה לבין שערי המתחם שבפינתו המערבית ופינות ישיבה מעוגלות ומוקפות עצים, שהוקמו בשלוש פינותיו הנותרות. בבית הקברות נקברו 368 חללים, מהם 21 אלמונים. שמונה מהחללים היו יהודים ומצבותיהם עוצבו בצורת מגן דוד. מצבות צלב ניצבות על קברי האחרים. האנדרטה היא מבנה אבן לבנה גבוה בעל חתך מתומן. בתוכה מצוי מזבח העשוי שיש שחור ולבן, שדגלים (של ארצות הברית, בלגיה, צרפת, בריטניה ואיטליה) ניצבים משני צדדיו. ריהוט המבנה עשוי עץ אלון. בתקרת המבנה קבועה יצירת מוזאיקה. על לוחות שיש על גבי קירותיה הפנימיים של האנדרטה נחרתו שמותיהם של 43 חללים אמריקנים שמקום קבורתם לא נודע. ציון מיוחד נקבע לצד שמם של אלו שגופותיהם אותרו לימים וזוהו. שטח בית הקברות נטוע דשא ומשופע בצמחייה. בקרבת שערי הכניסה לבית הקברות ממוקמים בניין המבקרים ומולו תורן הדגל האמריקני. בית הקברות והאנדרטה תוכננו על ידי האדריכל פול פיליפ קרה (Paul Pillippe Cret) מארצות הברית ועל ידי ז'אק גרבר (Jacques Greber) מצרפת (אדריכל נוף). הם הוקמו על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ונחנכו ב-8 באוגוסט 1937. ב-30 במאי 1927, יום הזיכרון האמריקני (ו-9 ימים לאחר טיסתו ההיסטורית לחציית האוקיינוס האטלנטי) טס חלוץ התעופה צ'ארלס לינדברג מעל האתר בטיסת הצדעה והטיל עליו פרחי פרג. ב-26 במרץ 2014 ביקר באתר נשיא ארצות הברית ברק אובמה בלוויית מלך הבלגים פיליפ וראש ממשלת בלגיה אליו די רופו, והם הניחו זרים במקום. לרגל ביקורם הוצבו דגלוני ארצות הברית ובלגיה לפני כל אחת מהמצבות. בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים אנרי-שאפל בית הקברות הצבאי טיין קוט בשדות פלנדריה מדיה וקבצים בנושא בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה סרטון על בית הקברות והאנדרטה בערוץ הוועדה האמריקנית למצבות קרב באתר YouTube
אלחוטאי

אלחוטאי (גם אלחוטן וקַשָׁר) הוא אדם שתפקידו הוא תפעול של מכשירי קשר רדיו. תפקידי אלחוטאי מתקיימים בהיקף נרחב בפעילות צבאית, לשם שמירת קשר בין הכוחות הלוחמים לבין עצמם ובינם לבין המטה. לשם כך מצויד האלחוטאי במכשיר קשר אחד או במכשירי קשר אחדים. תפקידי אלחוטאי אחדים: קַשָׁר: חייל בכוחות היבשה העוסק בתפעול ציוד קשר. קשרים פועלים בכל הרמות, החל מיחידה קטנה, כגון טנק או רכב פיקוד, וכלה במטה הכללי. בטנקים מודרניים יש בדרך כלל ארבעה אנשי צוות: מפקד טנק, תותחן, טען-קשר ונהג. אלחוטן אוויר או אלחוטן מוטס, היה מקצוע של אנשי צוות אוויר בחיל האוויר הישראלי עד לשנת 1972. אלחוטני אוויר שירתו במערך התובלה וטסו על מטוסי B-17 פליינג פורטרס, דקוטה, נורד, קטלינה, אנסון וסטרטוקרוזר. אלחוטן ימי: קצין אלחוט באוניית צי הסוחר. בחיל הים -איש צוות בספינה, הפועל במסגרת מחלקת גנ"ק בה. אלחוטן מורס: מפעיל ציוד לקשר בקוד מורס. תפקידי אלחוטאי קיימים גם בפעילות אזרחית, למשל באוניות. הצורך בקַשָׁר ציוד קשר נישא הוא העובדה שכדי לשמור על אמינות ערוץ התקשורת בעת לחימה יש צורך במכשירי קשר משוכללים בעלי הספקי שידור גבוהים. מכשיר קשר כזה שוקל כמה עשרות קילוגרמים ומקשה על תפקוד נוסף מלבד נשיאתו. על הקשר להיות בעל כושר קרבי מצוין. הרכבת המכשיר וכל האביזרים הנלווים אליו (מתאמים, אנטנות, סוללות, מצפין, מגבר, כבלים, אבד"שים ומנשא) קיבוע התדרים במכשיר הקשר קביעת מצבי הצפנה קביעת הספקי שידור האזנה לערוצים
קשר (מחתרת)

בפעילות של מחתרת, קַשָׁר הוא חבר המחתרת שתפקידו להעביר ידיעות ואמצעים בין חברי המחתרת לבין עצמם, ובינם לבין גורמים מסייעים, בזכות יכולתו לנוע באופן חופשי יותר מאשר יתר חברי המחתרת. קשר פעל לעיתים גם בצבא סדיר, כאשר הקשר בין הכוחות התקיים באמצעות העברת מסמכים כתובים. במחתרות היהודית שפעלו בתקופת השואה שימשו נשים כקשריות. לתפקיד נבחרו נשים שחזותן הייתה סלאבית או ארית ככל הניתן, ולעיתים הן צוידו בתעודות זהות מזויפות, שהקלו על תנועתן. קשריות קישרו בין לוחמים באזורים שונים של הגטו, ובין לוחמים יהודיים ללוחמים במחתרות אחרות, כגון המחתרת הפולנית. בלהה שילה, משחק הזיקית – סיפורן של הקשריות, באתר "יד ושם" שרון גבע, לא קשריות אלא חלוצות הלחימה, באתר הארץ, 11 באפריל 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חדר מלחמה (ספר)

חדר מלחמה (באנגלית: OP Center) הוא ספר מתח מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי, ד"ר סטיב פיצ`ניק, פסיכיאטר ודוקטור ליחסים בין-לאומיים אשר שירת בצוותי משא ומתן דיפלומטיים בראשותם של הנרי קיסינג'ר, סיירוס ואנס וג'יימס בייקר, והסופר ג'ף רובין. הספר, מתאר סוכנות מודיעין חשאית העוסקת בפתרון משברים בין-לאומיים ובסיכול טרור. החמ"ל (חדר מלחמה), אשר הוא סוכנות חדשה לניהול אירועי משבר קצרי זמן המתפרצים ללא התראה דוגמת משברי בני ערובה, סיכול פיגועי טרור ועוד משברים שמקים נשיא ארצות הברית, מייקל לורנס. בסוכנות נציגים מכל סוכנויות המודיעין, אכיפת החוק, המשפט והצבא. בראש הסוכנות עומד פול הוד, אשר שימש כראש עיריית לוס אנג'לס בעברו. סגנו של הוד הוא הגנרל מייקל "מייק" רוג'רס, יוצא הכוחות המיוחדים שלחם בווייטנאם ופיקד על חטיבה ממוכנת במלחמת המפרץ. הסוכנות מפעילה גם את צוות המחץ האמון על ביצוע פעולות מיוחדות, עליו מפקד לויטננט קולונל צ'ארלי סקוויירס, איש המבצעים המיוחדים של חיל האוויר האמריקני. המשבר הבין-לאומי הראשון בו נדרש החמ"ל לטפל הוא פיגוע שהתרחש בסיאול באצטדיון שבו קהל של אלפי צופים. בפיגוע נפגעים עשרות אנשים. בעקבות זאת מוזעק פול הוד לבית הלבן. המתיחות בין קוריאה הצפונית, הנתפסת כמי שיזמה את הפיגוע, לבין קוריאה הדרומית מביאה לפתע את האזור כולו אל סף המלחמה. הנשיא הטיל על הוד וצוות החמ"ל לנהל את המשבר העלול להסלים לכדי מלחמת קוריאה שנייה. הספר עובד למיני-סדרה בשנת 1995 בכיכובם של הארי המלין (בתפקיד פול הוד), קים קטרל (בתפקיד אשתו שרון) וקרל ווטרס (בתפקיד גנרל רוג'רס). הספר "חדר מלחמה", באתר "סימניה" אירי ריקין, והפעם, חצי האי הקוריאני, הארץ, 06 בדצמבר 1995, כפי שהועלה באתר "פרש". חדר מלחמה, באתר OCLC (באנגלית) גל פרל, "אסכולת הדיפלומטיה של ג׳ורג׳ פטון", הבלוג על הכוונת, 10 באפריל 2014. טום קלנסי, סטיב פיצ`ניק וג'ף רובין, "חדר מלחמה", "הוצאת מעריב", 1995, עמוד 59. טום קלנסי, סטיב פיצ`ניק וג'ף רובין, "חדר מלחמה", "הוצאת מעריב", 1995, עמוד 44.
אפאדג'אטו

הר אפאדג'אטו הוא ההר הגבוה ביותר בגאנה. ההר ממוקם ברכס אגומסטה, שבמחוז וולטה, ליד הכפרים ליאטי ווט וג'יביאלדי, ומתנשא לגובה של 885 מטר (2,904 רגל). מדיה וקבצים בנושא אפאדג'אטו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוזי בק

עוזי בק (1937 - מרץ 2022) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי (1954, 1956, 1958 ו-1961). החזיק בשיאי ישראל במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי. במקביל שיחק בנבחרת ישראל בכדורמים. בק התאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של שלום מאוטנר ובהמשך בהדרכתו של איזיה פייגנבוים. שירת בצה"ל בחיל הים. בתחרות שנערכה בחולון בספטמבר 1954 קבע בק במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 27.9 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר הוא זכה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.4 דקות, לפני נחום בוך (1:04.6 דקות) וגיורא אשכנזי מהפועל תל עמל (1:06.7 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1955, זכה בק במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות, אחרי יורם מנדלבאום מהפועל גבעת חיים (1:00.6 דקות) ולפני יובל תורן מהפועל אפיקים (1:03.2 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1956, זכה בק במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בהשוואת השיא הישראלי (1:00.6 דקות), לפני יורם מנדלבאום (1:01.7 דקות) וראובן שנפר מהפועל גבעת חיים (1:02.5 דקות). בתחרות שנערכה באוקטובר 1956 קבע בק במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 27.0 שניות שיפור לשיא הישראלי הוותיק בן 20 שנים של ארצי (27.2 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 1:00.2 דקות, שיא זה נשבר על ידי יורם מנדלבאום באוגוסט 1959 (1:00.1 דקות). באליפות ישראל שנערכה בחיםה בסוף ספטמבר 1958 זכה בק במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.3 דקות, לפני עמירם טראובר מברית מכבים עתיד (1:01.7 דקות) ויצחק לוריא מהפועל גבעת ברנר (1:01.7 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה בספטמבר 1959 זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.8 דקות, אחרי עמירם טראובר (1:01.5 דקות) ויצחק לוריא (1:01.8 דקות). נוסף לכך, במשחה ל-50 מטר חופשי הוא קבע שיא ישראלי חדש של 26.7 שניות. שיא זה נשבר בנובמבר 1965 על ידי יורם פן מברית מכבים עתיד (26.6 שניות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה באוקטובר 1960 זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות, אחרי דוד וייסמן מברית מכבים עתיד (1:01.2 דקות) ויצחק לוריא (1:01.5 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה באוקטובר 1961 זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.0 דקות. בק קבע במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 26.9 שניות. שיא זה נשבר על ידי עמית לובן בספטמבר 1962 (26.6 שניות). נפטר במרץ 2022. מדיה וקבצים בנושא עוזי בק בוויקישיתוף צבי כתבי, שחייה 1954: צעד קדימה, דבר, 26 בנובמבר 1954 שיאי ישראל בשחייה, מעריב, 28 בספטמבר 1966 תחרות שחייה ארצית, יומן כרמל הרצליה 312, 1960 נשבר שיא ישראלי אחרי 17 שנה, מעריב, 11 בספטמבר 1954 השחייה בראש ענפי הספורט ב-1954, חרות, 24 באוקטובר 1954 אווירה בינלאומית בבת גלים, חרות, 11 באוקטובר 1955 5 שיאים והפתעות באליפות ישראל בשחייה, חרות, 7 באוקטובר 1956 משהו על הכל, מעריב, 14 באוקטובר 1956 עמי לפר, מנדלבאום חתר 100 מ' בזמן - 60.1 ש', דבר, 9 באוגוסט 1959 4 מדליות זהב לריבנר, למרחב, 28 בספטמבר 1958 טראובר ולהב הצטיינו באליפות השחייה, על המשמר, 18 באוקטובר 1959 טראובר ניצח במשחה 1500 מ', מעריב, 27 בספטמבר 1959 זלץ חתרה 50 מ' - 30.9 ש', דבר, 14 בנובמבר 1965 שלמה מוזר, שחייני הפועל גוש-זבולון זכו באליפות ישראל, דבר, 16 באוקטובר 1960 במקום אליפות שחיה - שערוריה, מעריב, 15 באוקטובר 1961 לובן 100 מ': 59.2, מעריב, 2 בספטמבר 1962
OpenSSL

OpenSSL היא ספריית תוכנה חופשית שמממשת את פרוטוקול TLS (אבטחת שכבת התעבורה) וקודמו SSL. היא כתובה בשפת C, מממשת פרימיטיבים קריפטוגרפיים רבים ומספקת מגוון רחב של פונקציות והגדרות. כמו כן קיימים ממשקי מעטפת לשפות תכנות אחרות. קיימות גרסאות למערכות הפעלה דמויות יוניקס (סולאריס, לינוקס ומקינטוש ומערכות מבוססות BSD), מערכת ההפעלה OpenVMS וחלונות של מיקרוסופט. IBM מספקת תמיכה למערכת i על OS/400. TLS הוא פרוטוקול קריפטוגרפי שפותח לאבטחת תעבורת רשת האינטרנט ומיישם את תקן X.509 של ITU-T (מגזר קביעת תקנים בטלקומוניקציה) לתשתית מפתח פומבי, Public key infrastructure - PKI. ‏PKI משתמש בסרטיפיקטים וחתימה דיגיטלית להעברה ואימות של מפתח סימטרי. OpenSSL מבוסס על SSLeay של אריק א. יונג וטים הדסון, מפתחי תוכנה שסיימו באופן לא רשמי לעבוד על הפרויקט בדצמבר 1998 כאשר עברו שניהם לעבוד בחברת RSA. ספריית OpenSSL מופצת ברישיון דואלי לשימוש חופשי. שני הרישיונות דומים לרישיון BSD המקורי עם שינוי הקשור לפרסום. סעיף הפרסום ברישיונות, הדורש מחומרי הפרסום של תוכנות מבוססות OpenSSL לכלול תיעוד מפורש לכך, מנוגד לדרישות רישיון GPL ולכן עשוי להוות מגבלה במקרה שילוב הספרייה בתוכנות המופצות ברישיון זה. לדעת כותבי הספרייה, זו אינה מגבלה אם OpenSSL נחשבת חלק אינטגרלי ממערכת ההפעלה (לדוגמה: בהפצות לינוקס שונות). במקרה של הפצת דביאן, יהיה קשה לטעון שהיא "ספריית מערכת" וכנראה תידרש תוספת קטנה לרישיון. OpenSSL תומך במספר רב של אלגוריתמים קריפטוגרפיים למטרות שונות, בהם: צופנים סימטריים: AES‏, Blowfish‏, camellia‏, SEED‏, CAST-128‏, DES‏, IDEA‏, RC2‏, RC4‏, RC5‏, 3DES‏, GOST. פונקציות גיבוב: MD5‏, MD2‏, SHA-1‏, SHA-2‏, RIPEMD‏, NDC-2‏, GOST‏. מפתח ציבורי: RSA‏, DSA‏, דיפי-הלמן, ECC, GOST. באפריל 2014 התגלתה פרצת אבטחה בגרסת OpenSSL 1.0.1 ו-OpenSSL 1.0.2-beta ובמספר גרסאות נוספות, שבה ניתן לחטוף עד 64 קילובתים של מידע רגיש מהשרת באמצעות תת-פרוטוקול הנקרא Heartbeat, שהוא פרוטוקול סינכרון. ההתקפה, הנקראת HeartBleed (פרפרזה על שם הפרוטוקול), מנצלת את העובדה שלא נעשית בדיקת גבולות (Bound Checking), ועל ידי בקשת סינכרון 'מעושה' (הצבת הערך שגוי במשתנה המייצג את גודל ההודעה) גורמת לשרת להפיק תגובה משובשת המכילה מידע מזיכרון היישום. התוקף אינו שולט בתכולת המידע ולמעשה מכיל לרוב מידע אקראי לא מסודר. עם זאת, גוש המידע שנחשף עשוי להכיל אינפורמציה קריטית כמו עוגיות, סיסמאות ואף מפתח מאסטר של השרת. ההתקפה נקייה ואינה משאירה אחריה עקבות. עם המידע שנחשף ניתן לבצע גנבת זהות על ידי התקפת אדם באמצע על השרת. למעשה לחשוף את כל תעבורת הרשת. מפתחי התוכנה המליצו לעבור לגרסה OpenSSL 1.0.1g (שבה תוקנה הבעיה) או לבטל את האופציה Heartbeat. מומחים המליצו להחליף את כל הסיסמאות, ובכל מקרה לא ניתן להציל מידע שהוצפן בעבר. SSL מדיה וקבצים בנושא OpenSSL בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של OpenSSL (באנגלית) אשר שכטר, Heartbleed - "הבאג המשמעותי בהיסטוריה" שישנה את האינטרנט, באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2014 רישיונות השימוש ב־OpenSSL מאתר התוכנה רישיון OpenSSL וה־GPL - סקירה של מרק לקלוכלין, 2004
יוסף המדאני כהן

הרב יוסף המדאני כהן היה רבה הראשי של איראן בין השנים 1993 - 2007. הרב יוסף המדאני כהן נולד בפברואר 1922 במשפחה דתית מסורתית ביזד, איראן. אביו, אור חיים המדאני כהן, לימד תורה ופסק בענייני הלכה. גם סבו, חג' הילל, היה איש דת ידוע ביזד. יוסף המדאני כהן התחיל ללמוד תורה תחת הדרכת אביו וסבו, והמשיך את לימודיו בישיבה "מולה דוד" בה הוא הצטיין. בגיל שמונה עשרה עבר לשיראז שם המשיך בלימודי הסמכה לרבנות ולתפקיד של שוחט. בתום לימודיו חזר ליזד שם עסק בהוראה. בשנת 1946 נישא לנרג'יס לבית ריחניאן ונולדו לו שלושה בנים ושלוש בנות. בשנת 1977 עבר עם משפחתו לטהראן והתיישב בשכונת פול צ'ובי. הוא שימש במשך שנים רבות כרב בית הכנסת באג' סבא וכשוחט. בשנת 1993, לאחר שהרב הראשי של יהדות איראן, אוריאל דוידי, עזב את איראן, מועצת המנהלים של ועד יהודי איראן מינה לתפקיד זה את הרב יוסף המדאני כהן, בנוסף לתפקידיו כאב בית הדין, חבר במועצת הרבנים וראש המועצה ליישוב סכסוכים. בחודש אוגוסט 2000, הרב המדאני כהן נפגש עם נשיא איראן, מוחמד חאתמי, בפעם הראשונה. ב-2003, הרב המדאני כהן נפגש פעם נוספת עם ח'אתמי בבית הכנסת "סוכת שלום" שבשכונת יוסף-אבאד בטהראן. זו הייתה הפעם הראשונה שנשיא איראן מבקר את הקהילה היהודית מאז המהפכה האיראנית. הרב המדאני כהן אף כיבד את חאתמי לפתוח את ארון הקודש ונשא ביחד איתו תפילה. הרב המדאני כהן נפטר בטהראן בשבת כ"ז באדר ב' תשע"ד (29 במרץ 2014) לאחר מחלה קשה. את ההודעה על פטירתו מסר מנהיג הקהילה היהודית בפרלמנט האיראני. הוא נקבר בכ"ט אדר ב' תשע"ד בבית הקברות "בהשתייה" שבטהראן. דברי ההספד נאמרו בבית הכנסת באג' סבא בו הוא כיהן כרב במשך שנים רבות, בנוכחות כהל רב. הממשל האיראני שהיה בקשרים טובים עם הרב המדאני כהן שיגר להלוויה זרי פרחים לאות השתתפות באבל. אחרי פטירתו של הרב המדאני כהן שינו יהודים איראניים רבים את הסטטוס שלהם בפייסבוק ל"כתר שלנו הוסר" מדיה וקבצים בנושא יוסף המדאני כהן בוויקישיתוף כתבה על פטירת הרב המדאני כהן באתר כיכר השבת אלירן אהרן, רבה הראשי של איראן הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 30 במרץ 2014 יונה שוב, אבל בטהרן: הרב הראשי של איראן הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים דר משה חי הגיגת‏, מת יוסף המדאני כהן, הרב הראשי של איראן, באתר וואלה, 30 במרץ 2014 User@Editor, Rabbi Yosef Haim Hamadani Cohen, Iranian Jewish Culure, ‏2023-10-29 (באנגלית בריטית) Iran Chief Rabbi Yosef Hamadani Cohen Dies at 98, The Forward, ‏2014-03-31 (באנגלית) خبرگزاری فارس - مراسم درگذشت رهبر دینی یهودیان ایران برگزار شد, خبرگزاری فارس, ‏2014-04-01
השר הראשון של צפון אירלנד וסגנו

השר הראשון של צפון אירלנד (באנגלית: First Minister; באירית: Céad-Aire) וסגנו (באנגלית: deputy First Minister; באירית: leasChéad-Aire) הם דיארכיה (שלטון משותף שווה-זכויות וסמכויות) הניצבת בראש הרשות המבצעת של צפון אירלנד ("המועצה המבצעת" או ממשלת צפון אירלנד). המשרה המשותפת נוצרה ב-1998 בעקבות הסכם יום שישי הטוב לפי עקרונות הדמוקרטיה ההסדרית. השניים מייצגים את שתי הקהילות המרכזיות, היוניוניסטים-פרוטסטנטים והקתולים-רפובליקנים. עד 2006 הייתה נחוצה הסכמה משותפת של שתי הקהילות על הצמד, ומאז הם נבחרים בנפרד על ידי המפלגה הקהילתית שזכתה ברוב קולות בבחירות לאספה של צפון אירלנד. השרה האחרונה הייתה ארלין פוסטר(אנ') אשר הודיעה על פרישה בינואר 2017, דבר אשר חייב גם את סגנה, מרטין מקגיניס להתפטר מתפקידו. לאחר הבחירות שנערכו ב-2 במרץ 2017 לא הצליחה פוסטר לגבש קואליציה ומכל מקום תקופת המשא ומתן לא הסתיימה עד לבחירות הבזק בבריטניה ביוני, כך שהמשא ומתן התעכב תקופה נוספת. התואר "השר הראשון" זהה לתואר בעלי התפקידים המקבילים בסקוטלנד ובויילס. שני נושאי התפקיד שווים בכול, והחלטותיהם מתקבלות יחדיו. עם זאת, בקבלות פנים רשמיות ניצב השר הראשון לפני סגנו. משרד השר הראשון של צפון אירלנד וסגנו (Office of the First Minister and Deputy First Minister - OFMDFM) אחראי על התוויית המדיניות ככלכלית, שוויון זכויות, התנהלות מול האיחוד האירופי, מנגנוני השלטון, מדיניות מינויים ציבוריים (בפרט שרי המועצה המבצעת) ותקני ההתנהלות הציבורית. לאחר חתימת הסכם יום שישי הטוב נערכו בחירות ב-1 ביולי 1998. דייוויד טרימבל (יוניוניסט) נבחר לשר הראשון, ולסגנו נבחר שיימוס מאלון(אנ'). ב-15 באוקטובר 2002, עקב סירובו של הצבא האירי הרפובליקני (ה-IRA) להתפרק מנשקו, נוצר אי-אמון בין שתי הקהילות, וממשלת בריטניה השעתה את פעילות המועצה המבצעת של צפון אירלנד וביטלה את תפקודה העצמאי, לאחר שהשעיה קודמת לשישה שבועות באוגוסט 2001 לא הביאה לפתרון. בתקופת ההשעיה ניהל את צפון אירלנד שר מטעם הממשלה הבריטית (במסגרת "שלטון ישיר" - Direct Rule). ב-26 במרץ 2007 הודיעו ראשי שתי המפלגות הגדולות של הקהילות, איאן פייזלי ומרטין מקגינס, על הסכמה ללכת לבחירות. משרת השר הראשון וסגנו שבה להתקיים לאחר הבחירות. מפתח מפלגות: DUP - מפלגת האיחוד הדמוקרטית UUP - מפלגת האיחוד של אלסטר SDLP - מפלגת הלייבור והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית ראש ממשלת צפון אירלנד (1921–1972) ראש השרים אתר משרד השר הראשון וסגנו אוריה בר-מאיר, ממשלה פריטטית - בצפון אירלנד ממשלת אחדות היא חובה, יס מיניסטר, 24 באפריל 2020 Stormont power-sharing talks deadline set for 29 June, BBC, 21 באפריל 2017 שרון שדה, הארץ‏, בריטניה השעתה הממשל בצפון אירלנד, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2001(הקישור אינו פעיל, 2.4.2020) חוק השעיית הסמכות 2002
סן פרנסיסקו דה מקוריס

סו פרנסיסקו דה מקוריס (בספרדית: San Francisco de Macorís) היא בירת מחוז דוארטה ברפובליקה הדומיניקנית. העיר נמצאת בצפון-מזרח המדינה, במרחק של 135 ק"מ מבירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו. העיר הוקמה ב-20 בספטמבר 1778, לאחר שספרד הסדירה את הגבולות בהיספניולה עם צרפת ב-1777. מקור השם סן פרנסיסקו דה מקוריס בפרנציסקוס מאסיזי, הקדוש המגן של מסדר הפרנציסקנים שהתיישבו באזור, ובשם האינדיאני של האזור- מקוריקס. בעיר פועלת שלוחה של האוניברסיטה האוטונומית של סנטו דומינגו, בה לומדים כ-20,000 סטודנטים, וגם האוניברסיטה הקתולית נורדסטנה, שנחשבת לאחת האוניברסיטאות הטובות במדינה. בעיר פועלים אוטובוסים, מונית רגילות ומוניות שירות וגם "מוטוקונצ'וס", אופנועים שפועלים כמוניות. אף על פי שישנן תוכניות לצמצם את השימוש בכלי הרכב הזה עקב הסיכון הגבוה בו, הוא עדיין נפוץ בחלקים שונים של העיר. מדיה וקבצים בנושא סן פרנסיסקו דה מקוריס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן פרנסיסקו דה מקוריס (הקישור אינו פעיל, 6 באוגוסט 2020) סן פרנסיסקו דה מקוריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קדושה דסידרא

קדושה דסִדרא (או קדושת ובא לציון) היא לקט של פסוקים מהתנ"ך, הנאמרים בסדר התפילה היהודי, לרוב בתפילת שחרית של ימות החול ובתפילת מנחה של שבתות וחגים. התפילה כוללת פסוקי קדושה מנבואת המרכבה של ישעיהו ויחזקאל עם התרגום הארמי שלהם, וכן פסוק 'ה' ימלך לעולם ועד' מספר שמות עם תרגום אונקלוס שלו, ולקט של פסוקים נוספים, בעיקר מספר תהילים. לקראת הסוף נאמרת תפילת "יהי רצון", ”שֶׁנִּשְׁמר חֻקֶּיךָ (וּמִצְותֶיךָ) בָּעולָם הַזֶּה. וְנִזְכֶּה וְנִחְיֶה וְנִרְאֶה וְנִירַשׁ טובָה וּבְרָכָה לִשְׁנֵי יְמוֹת הַמָּשִׁיחַ וּלְחַיֵּי הָעוֹלָם הַבָּא”. קדושה דסידרא נאמרת בתפילת שחרית בימי חול לאחר תחנון וקריאת התורה, ובשבת ויום טוב בתחילת תפילת מנחה, לאחר פתיחת אשרי יושבי ביתך. בבית האבל ובתשעה באב, משמיטים את הפסוק השני הפותח במילים "ואני זאת בריתי". כמו כן, היא נאמרת לאחר תפילת העמידה בתפילת ערבית של מוצאי שבת, בהשמטת שני הפסוקים הראשונים, ומתחילה במילים "ואתה קדוש". כמו בקדושת יוצר, נחלקו הראשונים אם יחיד, המתפלל בלא מניין, רשאי לומר קדושה זו. למעשה, נהוג ברוב הקהילות לומר קדושה זו אף ביחיד, ומכיוון שאין איסור להפסיק בחלק הזה של התפילה, נראה שמותר גם לראשונים שאוסרים לאומרו ביחיד לאומרו כקורא בתורה. עיקר חשיבות קדושה דסידרא הוא בהיותה המסיימת הרשמית של תפילת שחרית. המשמעות היא שנוהגים רק לחלוץ תפילין רק לאחר אמירת קדושה דסידרא. לאחר קדושה דסידרא שליח הציבור אומר קדיש תתקבל, ובכך מצוין סיום התפילה. התלמוד הבבלי משבח את תפילת קדושה דסידרא, באומרו שהעולם מתקיים עליה, כלומר קיים בזכות אמירתה. ובא לציון, באתר ויקיטקסט קדושה דסידרא, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" מידע על קדושה דסידרא בקטלוג הספרייה הלאומית שתי הדעות מובאות בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן קל"ב, סעיף א'. שולחן ערוך או"ח כה:יג תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ט, עמוד א' הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
GnuTLS

GnuTLS היא ספריית תוכנה חופשית שמממשת רכיבי קריפטוגרפיה רבים, בהם TLS, היא כתובה בשפת C, אך יש לה ממשקים לשפות תכנות רבות. OpenSSL אתר האינטרנט הרשמי של GnuTLS (באנגלית) [1] [2] ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחש נהרות אפריקני

תחש נהרות אפריקני (שם מדעי: Trichechus senegalensis), מין תחש נהרות החי במימי החופים הרדודים של מערב אפריקה. אורכו של תחש הנהרות האפריקני מגיע עד לכ-4.5 מטרים ומשקלו הוא 360 קילוגרמים. צבעו של תחש הנהרות האפריקני, הוא אפור כשעל גופו גדלות שערות קטנות, חסרות צבע .על השערות גדלים לעיתים קרובות אצות ואורגניזמים זעירים שגורמים לפעמים לצבע חום או ירקרק. תחשי הנהרות האפריקנים מאוד איטיים, והם נעים במהירות של 3 ק"מ לשעה, אל כשהם חוששים מטורפים הם יכולים להגיע עד למהירות של 32 ק"מ לשעה. מאפיין ייחודי (כחלק ממשפחת תחשי הנהרות) הוא התחלופה המתמדת של השיניים הטוחנות - שיניים חדשות מגיחות מאחורי הלסת ומחליפות את השיניים הבלויות שבקדמתה. מדינות רבות באפריקה שבהם נמצא תחש הנהרות האפריקני הוציאו בול של התחש בין המדינות: קמרון, גאנה, חוף השנהב, מאלי, מאוריטניה, ניז'ר, טוגו וצ'אד. מדיה וקבצים בנושא תחש נהרות אפריקני בוויקישיתוף תחש נהרות אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) תחש נהרות אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) תחש נהרות אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תחש נהרות אפריקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תחש נהרות אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תחש נהרות אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) תחש נהרות אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN בול של תחש נהרות אפריקני מצ'אד
מריו דה סא-קרנירו

מַרְיוּ דֶה סָא-קַרְנֶיְרוּ (פורטוגזית: Mário de Sá-Carneiro ‏; 19 במאי 1890 - 26 באפריל 1916) היה משורר וסופר בן פורטוגל וחברו הקרוב של המשורר והסופר פרננדו פסואה. כתביו משקפים את השתייכותו לזרם המודרניסטי, וברבים מהם באים לידי ביטוי בדידות, שנאה עצמית, אובססיביות ועיסוק מתמיד בטירוף ובשאלות הקשורות בזהות מינית. סא-קרנירו נולד בליסבון, בן יחיד למשפחה אמידה מן המעמד הבינוני. הן סבו והן אביו, שהיה מהנדס וקצין בצבא פורטוגל, היו אנשי צבא. סא-קרנירו התייתם מאמו כשהיה בן שנתיים ומסבתו כשהיה בן תשע. אביו שהיה טרוד במסעות לא נטל חלק מרכזי בטיפול בבנו. אחרי מות אמו נמסר סא-קרנירו לטיפול בידי אומנת במשק של סבו וסבתו. בתחילת שנות העשרה שלו לקח אותו אביו לטייל בפריז, בשווייץ ובאיטליה, וכבר בשנות לימודיו בתיכון גילה סא-קרנירו כישרונות אומנותיים והתבלט בכתיבה ובמשחק. כשהיה בן עשרים ואחת נסע לעיר קואימברה כדי ללמוד משפטים, אולם עוד לפני תום השנה הראשונה באוניברסיטה הוא זנח את לימודיו. לאחר מכן למד משפטים בפריז בין השנים 1911 ו-1912, אולם הוא מיהר לזנוח את לימודיו לטובת עיסוקו הספרותי שהחזיר אותו פעמיים לפורטוגל, לביקורים שבמהלכם הקדיש את רוב זמנו לכתב העת אורפאוס, ביטאון ספרותי בעל אופי מודרניסטי. בשנת 1912 נסע שוב לצרפת כדי ללמוד בסורבון. שנתיים לאחר מכן נסע אביו למוזמביק וחדל לתמוך כלכלית בבנו. סא-קרנירו שקע אז בדיכאון עמוק, שגורמיו המשוערים היו מצוקה כלכלית ובעיות בזהות המינית. לפני התאבדותו בפריז בבליעת סטריכנין הספיק סא-קרנירו לפרסם את המחזה "חברוּת" (1912), את הרומן "הווידוי של לוּסְיוּ" (1913), את קובצי הסיפורים הקצרים "התחלה" (1912) ו"שמים עולים באש" (1915) ואת קובץ השירים "התפזרות" (1913). קובץ השירים "אותות זהב" ראה אור אחרי מות יוצרו, בשנת 1937. הספר הווידוי של לוסיו תורגם לעברית בידי רמי סערי וראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2006. מדיה וקבצים בנושא מריו דה סא-קרנירו בוויקישיתוף מריו דה סא-קרנירו, ברשת החברתית Goodreads מריו דה סא-קרנירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי מריו דה סא-קרנירו בפרויקט גוטנברג (באנגלית) מריו דה סא-קרנירו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
על כל פנים

על כל פנים היה מדור קריקטורות שיצר זאב (יעקב פרקש) ופורסם בעיתון "הארץ" בין השנים 1963–1990. בשנת 1962 נשכר זאב לעבודה בעיתון "הארץ" כקריקטוריסט. בתחילה צייר קריקטורה יומית ששובצה בין דפי המאמרים והדעות. בשנת 1963 קיבל מדור שבועי קבוע במוסף העיתון של יום שישי בשם "על כל פנים". המדור הודפס על גבי כפולת עמודים וכלל לרוב כמה קריקטורות שונות שאוחדו בעזרת מוטיב מרכזי. בכל מדור שיבץ זאב דיוקן עצמי שלו. בשנת 1968 הופיע קובץ של קריקטורות מן המדור כספר. זאב, על כל פנים; הקדמה: אפרים קישון, ירושלים: א' לוין-אפשטין, 1968. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.