laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פליקס סאנצ'ס

פליקס סאנצ'ס (בספרדית: Félix Sánchez; נולד ב-30 באוגוסט 1977) הוא אתלט מניו יורק ארצות הברית המייצג את הרפובליקה הדומיניקנית. הוא זכה פעמיים בתואר אלוף אולימפי (אתונה 2004 ולונדון 2012) ופעמיים ברציפות בתואר אלוף העולם (אדמונטון 2001 ופריז 2003) בריצת 400 מטר משוכות. סאנצ'ס נולד וגדל בארצות הברית, אולם מייצג את הרפובליקה הדומיניקנית, בין השאר כיוון שהוריו נולדו בה. הוא לומד באוניברסיטת דרום קליפורניה פסיכולוגיה. באולימפיאדת סידני (2000) סיים סאנצ'ס במקום 20 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.69 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה סאנצ'ס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.49 שניות, לפני פבריציו מורי מאיטליה (47.54 שניות) ודאי טאמסו מיפן (47.89 שניות). בשנת 2002 זכה סאנצ'ס בתחרות "ליגת הזהב". באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה סאנצ'ס במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.25 שניות, לפני ג'וי וודי מארצות הברית (48.18 שניות) ופריקליס יקובקיס מיוון (48.24 שניות). באולימפיאדת אתונה (2004) זכה סאנצ'ס במדליית זהב, הראשונה אי פעם לזכות הרפובליקה הדומיניקנית בתוצאה של 47.63 שניות, לפני דני מקפרליין מג'מייקה (48.11 שניות) ונמה קטה מצרפת (48.26 שניות). בין השנים 2004-2001 ניצח סאנצ'ס ב-43 מרוצים ל-400 מטר משוכות. מאז 2004, סבל סאנצ'ס מפציעות חוזרות ונשנות, ומתקשה לשחזר את יכולות העבר שלו. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה סאנצ'ס במדליית כסף בתוצאה של 48.01 שניות, אחרי קירון קלמנט מארצות הברית (47.61 שניות) ולפני מארק פלאווגו מפולין (48.12 שניות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים סאנצ'ס במקום שמיני בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 50.11 שניות. הוא עלה מהמקום הרביעי לגמר לאחר שקבע תוצאה של 48.34 שניות. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה סאנצ'ס במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.63 שניות, לפני מייקל טינסלי מארצות הברית (47.91 שניות) וחאווייר קולסון מפוארטו ריקו (48.10 שניות). מדיה וקבצים בנושא פליקס סאנצ'ס בוויקישיתוף פליקס סאנצ'ס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פליקס סאנצ'ס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פליקס סאנצ'ס, באתר olympedia.org פליקס סאנצ'ס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פליקס סאנצ'ס, באתר ליגת היהלום פליקס סאנצ'ס, באתר Track and Field (גברים)
רימייק

רימייק (מאנגלית: Remake) הוא תיאור של יצירת אמנות מצורה מסוימת, אשר מבוססת בעיקר על עבודה מוקדמת יותר, באותו המדיום (ראו גם: ריבוט). זאת לעומת יצירה המבוססת על עבודה מוקדמת, אך במדיום אחר ונקראת אדפטציה. בתעשיית הקולנוע, רימייק הוא יצירה חדשה של סרט קולנוע, לרוב בהתבסס על התסריט המקורי עם שינויים, תוך שימוש באותו עולם ואותן דמויות ראשיות. האלמנטים החדשים בסרטי רימייק הם לרוב הבמאי ובימוי, צוות השחקנים והאפקטים המיוחדים. למעשה, שיפור ביכולות הטכניות של אפקטים מיוחדים ושילוב גרפיקה ממוחשבת, שלרוב לא היו זמינים בעת צילום הסרט המקורי, הם סיבה נפוצה לצילום רימייק. לעיתים יש גם שינויים בתסריט, ואם השינויים גדולים (ומהווים התחלה לסרטת סרטים חדשה) הסרט נקרא "ריבוט/אתחול". תהליך נפוץ פחות הוא עיבוד סרט או סדרה לחוברת קומיקס צילום (אנ') או קומיקס קולנועי. לפי קביעת האקדמיה ללשון העברית משנת תשע"ב, 2012, המונח העברי ל"רימייק" הוא "מֶחְדָש". סיקוול עיבוד קולנועי פריקוול ריבוט אורי קליין, האם כל רימייק נדון לכישלון כמו "הפיתוי" של סופיה קופולה?, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2017 מֶחְדָּשׁ במילון תקשורת המונים (תשע"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קריוובס באסקט

מועדון הכדורסל קריוובס (באוקראינית: Кривбас баскет) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר קריבי ריה, המשחקת בליגת העל האוקראינית בכדורסל. הקבוצה הוקמה בשנת 2000 והחלה לשחק בליגה האזורית. בעונת 2002/03 זכתה באליפות הליגה השנייה, אך ויתרה על השתתפות בליגה הבכירה עקב בעיות תקציביות. בסיום עונת 2003/04 העפילה הקבוצה לסופרליגה. בעונת 2008/09 הייתה שותפה להקמת ליגה אוקראינית בכירה נפרדת, בסיום אותה עונה זכתה באליפות הליגה האוקראינית, עם המאמן זבזדן מיטרוביץ'. בעונת 2009/10, לאחר איחוד הליגות הבכירות של אוקראינה, חזרה הקבוצה לשחק בסופרליגה. הליגה האוקראינית: אליפות (1): 2009 אוקראינה ויקטור קונדרטובץ אוקראינה דמיטרי קורבלב ארצות הברית ג'ארט האוול ארצות הברית לואיס הינאנט ארצות הברית ג'רל אלן ליטא אנדריאוס אלכסנדרובס סלובניה מרקו אנטונייביץ' מונטנגרו בויאן באקיץ' סרביה מילאן פופוביץ' אוקראינה ויטאלי בליזניוק אתר האינטרנט הרשמי של קריוובס באסקט ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיטת UDC

בספרנות, שיטת UDC (ראשי תיבות של: Universal Decimal Classification - מיון עשרוני אוניברסלי) היא שיטה למיון וסימון ספרים הנהוגה בחלק מהספריות, הדומה לשיטת דיואי, ומהווה מעין הרחבה שלה. כמו בשיטת דיואי, נעשה מיון הספרים בשיטה זו על-פי נושאים והנושאים מחולקים לתת-נושאים וכך הלאה. הספרים מסומנים באמצעות מספרים, ובשונה משיטת דיואי, בתוספת סימנים שונים. שיטה זו מאפשרת לציין, למשל, כי ספר שייך לנושאים אחדים, ולא לנושא אחד בלבד כפי שמחייבת שיטת דיואי. שיטת דיואי שיטת ספריית הקונגרס שיטת קטר המתפשטת שיטת המיקום הקבוע מדיה וקבצים בנושא שיטת UDC בוויקישיתוף שיטת UDC, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטיאן אולסון

כריסטיאן אולסון (בשוודית: Christian Olsson, נולד ב-25 בינואר 1980) הוא אתלט שוודי. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן העולם הנוכחי באולם (17.83 מטר) בקפיצה משולשת. אולסון נולד בגטבורג שבשוודיה. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה אולסון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.47 מטר, אחרי ג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.92 מטר) ולפני איגור ספסווקודסקי מרוסיה (17.44 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2003 זכה אולסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.70 מטר. באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.72 מטר, לפני יוהנדרי בטנדוס מקובה (17.28 מטר) וליוון סאנדס מבהאמה (17.26 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 הגן אולסון על תוארו וזכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בהשוואת שיא העולם בתוצאה של 17.83 מטר. באולימפיאדת אתונה (2004) זכה אולסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי ושוודי חדש של 17.79 מטר, לפני מריאן אופריאה מרומניה (17.55 מטר) ודניל בורקניה מרוסיה (17.48 מטר). אותה שנה הוא זכה גם ב"ליגת הזהב" בצוותא עם טוניק ויליאמס-דרלינג מבהאמה וזכה בפרס כספי של 500,000 דולר. זכייה ב"ליגת הזהב" בשנת 2004. אולסון זכה פעמיים בתואר האתלט האירופאי של השנה בשנים 2003 ו-2004. אולסון זכה שבע פעמים באליפות שוודיה בקפיצה משולשת. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן אולסון בוויקישיתוף כריסטיאן אולסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי כריסטיאן אולסון, באתר olympedia.org כריסטיאן אולסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית כריסטיאן אולסון, באתר ליגת היהלום
כרם משה

כרם משה היא שכונה קטנה במרכז תל אביב. השכונה הוקמה באמצע שנות ה-20 על ידי הרב ד"ר שמואל שמעון בן-ציון ונקראה על שם סבו, משה-אלתר בן-ציון, ממייסדי שכונת מאה שערים בירושלים. היא נמצאת בחלק מרחוב רש"י, בסמוך לשכונת מרכז בעלי מלאכה. בן-ציון, שהיה מגדולי בוני הבתים בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, בנה את בתי השכונה והשכירם לדיירים. עם השנים נהרסו הבתים, שהיו בני קומה אחת, ובמקומם נבנו בתי קומות. דני רכט, כרם משה, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל אנדרה

קרל אנדרה (באנגלית: Carl Andre;‏ 16 בספטמבר 1935 – 24 בינואר 2024) היה אמן מינימליסטי אמריקאי. הוא נודע בזכות פסליו המורכבים מעשרות אלמנטים זהים המסודרים במבנים גאומטריים. בשנת 1988 נשפט וזוכה מאשמת רצח אשתו, האמנית אנה מנדייטה. נולד בקווינסי שבמסצ'וסטס. הוא למד באקדמיית פיליפס בין השנים 1951 ל-1953. באקדמיה התחבר עם הוליס פרמפטון, קולנוען ויוצר אקספרימנטלי רדיקלי, שהיה להשפעה על גישתו הייחודית לאמנות בעתיד. אנדרה שירת בצבא האמריקאי בצפון קרוליינה בין השנים 1955–1956. בשנת 1957, לאחר שהשתחרר נסע לניו יורק, שם הכיר לו פרמפטון את הפסל המפורסם קונסטנטין ברנקושי וגם את האמן פרנק סטלה, עמו חלק סטודיו בין השנים 1958–1960. באותה תקופה אנדרה כתב שירה. אנדרה החשיב את עצמו כאמן מרקסיסטי, אולם יותר בכיוון התרבותי מאשר הפוליטי. בשנת 1985 נרצחה אשתו השלישית, האמנית אנה מנדיטה. אנדרה היה חשוד ברצח, נשפט באשמה זו ויצא זכאי בשנת 1988, אולם מאז אירוע זה היה כצל על חיו האישיים ועל המוניטין שלו כאמן. אנדרה היה נשוי ברביעית לאמנית מליסה קרטשמר (Melissa Kretschmer). יצירותיו הראשונות של אנדרה היו פסלי עץ אשר הושפעו מברנקוזי. עם הזמן התפתח לפיסול בעזרת קבוצות של אלמנטים זהים ממגוון חומרים כמו גרניט, אבן, ברזל, נחושת ועוד. תצוגת היחיד הראשונה של אנדרה נערכה ב-Tibor de Nagy Gallery בניו יורק בשנת 1965. בשנת 1970 נערכה לו תערוכת רטרופרספקטיבה במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים בניו יורק. בין יצירותיו המוכרות נכללות Lament for the Children, משנת 1976. היצירה מורכבת ממאות גושי בטון הניצבים בשורות אנכיות של עשר בשורה כך שהוא יוצרים תבנית של רשת. היצירה הוצגה לראשונה בגן ילדים נטוש לכבוד חנוכת תערוכה חדשה ב-Contemporary Art Center. היצירה נהרסה לאחר מכן ונוצרה מחדש בשנת 1996 בעבור תערוכה בגרמניה ומשנת 2004 מוצגת ב־Paula Cooper Gallery בניו יורק. היצירה משרה תחושה קודרת בעקבות הדמיון של הגושים למצבות. השם של הפסל לקוח משיר סקוטי מהמאה ה-17 העוסק במותם של חמישה ילדים בשריפה מאת ג'יימס מק'קול. מדיה וקבצים בנושא קרל אנדרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרל אנדרה (באנגלית) For Carl Andre, Less Is Still Less, באתר הניו יורק טיימס, 17 ביולי 2011 קרל אנדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרל אנדרה, באתר Discogs (באנגלית)
שממית הצוקים הווייטנאמית

שממית הצוקים הווייטנאמית (שם מדעי: Cnemaspis psychedelica) היא מין אנדמי של שממית אשר נמצא באי הון-חאוי, כ-18 דרומית לחצי האי סה-מאו אשר בדרום וייטנאם. השממית מתאפיינת בצבעיה הססגוניים אשר מופיעים בשני המינים ובכל הגילאים. לשממית רגליים קדמיות ואחריות וזנב בצבע כתום בהיר, צוואר בעל נקודות צהובות, פנים ירוקות, וגב כחול. שממית הצוקים הווייטנאמית, באתר ITIS (באנגלית) שממית הצוקים הווייטנאמית, באתר NCBI (באנגלית) שממית הצוקים הווייטנאמית, באתר GBIF (באנגלית) A colorful new species of insular rock gecko (Cnemaspis Strauch 1887) from southern Vietnam Zootaxa 2346: 17–28, 2010, LLEE GRISMER In Southeast Asia, Scientists Find Geckos Galore שממית הצוקים הווייטנאמית באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרויקט פרסאוס

פרויקט פרסאוס (באנגלית: Perseus Project) הוא ספרייה וירטואלית המופעלת על ידי אוניברסיטת טאפטס שבבוסטון, ארצות הברית, ומכילה כתבי מקור ותרגומים בתחום מדעי הרוח, עם התמקדות בתרבות הקלאסית של יוון ורומא. בין השאר נמצא בפרויקט גם חלק ניכר מאוסף הפפירוסים של זנון. הפרויקט החל בשנת 1987 במטרה לקבץ מסמכים מיוון העתיקה. הוא פורסם תחילה בשני תקליטורים, ובשנת 1995 עלה לאינטרנט. עם הזמן נוספו לפרויקט גם מסמכים מהתקופה הרומית וכן מתקופת הרנסאנס האנגלי. עורך הפרויקט הוא גרגורי קריין (Gregory Crane). רוב המסמכים בפרויקט הם ברישיון חופשי, המאפשר את העתקתם ושכפולם ללא בעיות של זכויות יוצרים. אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט פרסאוס (באנגלית)
שזיף לב אדום

שזיף לב אדום הוא תת-סוג של עץ נשיר ממשפחת הורדיים שפירותיו נאכלים חיים או מבושלים. הזנים של שזיפי לב אדום מחולקים לשלוש קבוצות, הכוללות: שזיף אדום ציפה, שזיף פלמגרנט ושזיף אבטיח. הפירות נמכרים בישראל, ארצות הברית, דרום אמריקה, אפריקה, במזרח הרחוק ובאירופה. מחקר שנערך במכון וולקני על ידי פרופ' יוסי קנר מצא ששיעור נוגדי החמצון בשזיף אדום הציפה גבוה משמעותית מפירות אחרים[דרוש מקור]: פי 3 מאשר ברימון ופי 5 מאשר ביין אדום, תפוח או בננה. שזיפים אדומי ציפה מתאפיינים במראה של קליפה שחורה ובשר פרי אדום הבהיר לעומת שאר הזנים. גודל הפרי גדול וקליפתו מנוקדת. עונת ההבשלה של הפרי נמשכת לאורך כל עונת פירות הקיץ. זן נוסף מהמשפחה הוא שזיף מריל, זן של שזיף יפני עם ציפה בגוון אדום כהה, טעמו מורכב מעסיסי מתוק וחמיצות מועטה. שזיפים בעלי קליפה ירוקה שלעיתים מנוקדת באדום, בשר הפרי בגוון אדום כהה ומכיל עסיס רב. טעמם מושפע מאיזון בין רמות הסוכר והחומצה של הפרי. שזיפי האבטיח מבשילים מחודש מאי ועד ספטמבר. זן נוסף הוא קרוקודיל דנדי. השזיפים כהים מבחוץ ובשרם בצבעי ארגמן ושני המכיל רמות גבוהות של סוכר. הזנים של שזיף פלמגרנט מניבים פירות גדולים שהבשלתם ממאי ועד ספטמבר. כתבה מאתר news1 על השזיף לב אדום. ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיה בם

חיה בֶּם (1913–1986) הייתה מייסדת הספרייה הראשונה בישראל לעיוורים - "הספרייה המרכזית לעיוורים כבדי ראייה ומוגבלים" - והמנהלת הראשונה של הספרייה מאז הקמתה ועד 1977. לבם הוענק תואר יקירת העיר נתניה לשנת 1976 וכן עיטור "אות הנשיא למתנדב" מטעם נשיא מדינת ישראל. במרץ 2024 נקרא בנתניה רחוב על שמה, סמוך למקום בו הייתה בשעתו הספרייה. נולדה בשם חיה משיוף, בירושלים, ב-1913, דור שישי לרבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד ודור חמישי בארץ. בת הזקונים משבעת ילדי משפחתה. אביה נהרג בתאונה, כשהייתה בת שלוש בלבד, וגם שנים משלושת אחיה נפטרו בצעירותם. אימה נסעה לארצות הברית עם האח הבכור, כדי לפרנס משם את המשפחה ואחת משתי האחיות הגדולות, היא שגידלה אותה ואת האחות הנוספת ששרדה. בם הייתה חברה ב"הגנה" כבר כנערה והשתתפה בפעולות המחתרת במאורעות תרפ"ט. ב-1936 נישאה לד"ר הנס בם, שעלה לארץ ישראל מגרמניה והיה לרופא השיניים הראשון של נתניה, ועברה לגור שם. "ההגנה" הפיקה תועלת מרובה מהמידע שבם הוציאה ממטופליו הבריטים של ד"ר בם. גם אנשי ההגנה עצמם, כמו גם חברי האצ"ל והלח"י טופלו באותה מרפאת שיניים, כל צד בנפרד. לאחר קום המדינה שימשה בם כמורה מתנדבת לעברית בוויצו. בנה הצעיר, רענן בם נשוי למדענית לאה בם. בשנת 1951 הגיע לארץ ולנתניה, לביקור על פי הזמנת משרד הביטחון, מומחה הולנדי בשם ד"ר לודוויג כהן, עיוור בעצמו, שהוזמן כיועץ לשיקום נכים עיוורים מקרב נכי צה"ל ממלחמת העצמאות. הוא המליץ על הקמת ספרייה לעיוורים וכבדי ראיה. על המלצותיו סיפר גם לקבוצת חברים יהודים יוצאי גרמניה שגרו בנתניה, בהם בני הזוג בם. חיה בם פעלה על פי המלצותיו. היא ארגנה קבוצה של מתנדבים מקרב אותם "ייקים" תושבי נתניה, לרבות היא עצמה, בעלה ושני ילדיה. יחד הם החלו, בעזרת סרגלי העתקה מתאימים שכהן שלח להם מהולנד, בלימוד כתיבת ברייל והעתקת ספרים לשפה זו. כך הוקמה ב-1951 הספרייה בנתניה, שהחלה במספר מצומצם מאוד של ספרים בודדים, שהועתקו על ידי בם, משפחתה וחבריה ואשר משכנה הראשון היה במרתף ביתה הפרטי של בם. אט אט התפתחה הפעילות והספרייה גדלה הן בהיקף החומר והן בגיוונו. משהגיעה מכונת ההעתקה הראשונה לכתב ברייל, בנוסף לסרגלים המיושנים, הפך הבעל, ד"ר הנס בם, לפעיל העיקרי בהעתקת הספרים לכתב ברייל. ב-1955 קיבלה הספרייה לראשונה משכן נפרד משלה, גם הוא בנתניה. בם ניהלה את הספרייה לעיוורים במשך 27 שנים, עד 1977, והביאה אותה להישגים ברמה בינלאומית. רבים באו ללמוד ממנה. הספרייה זכתה לביקורים ולתמיכות של אישים ומוסדות רבים. במסגרת זו נפגשה בם גם עם הלן קלר בעת ביקורה בארץ. על פעילותה ותרומתה לציבור זכתה בם לתעודת הוקרה מידי גולדה מאיר, לפרס "אות הנשיא למתנדב" מידי נשיא המדינה יצחק נבון ולאות "יקיר העיר" נתניה במלאת חצי יובל לספרייה. במרץ 2024 נקרא בנתניה רחוב, על שמה, סמוך למקום בו הייתה בשעתו הספרייה. ספרייה לעיוורים ודיסלקטים חיה בם יקירת העיר נתניה(הקישור אינו פעיל), באתר "מורשת נתניה" הצאצאים, עמוד 316 קטע 919. אודות אביה ואמה יעקב זבולון משיוף ושרה צירל משיוף: עמוד 265 קטע 412. דור מעל: עמוד 204 קטע 160. ודור מעל זה עמוד זה קטע 58
לה סטמפה

לה סטמפה (באיטלקית: La Stampa) הוא אחד העיתונים הנפוצים והמשפיעים בתקשורת האיטלקית. העיתון יוצא לאור בעיר טורינו. בעליו הנוכחיים היא חברת פיאט בבעלות משפחות ג'אני אניילי ונכדו ג'ון אלקן. העיתון נוסד בשנת 1867 בשם "גזטה פיימונזה" (Gazzetta Piremontese). בשנת 1895 שונה שם העיתון ל"לה סטמפה" (בעברית- "הדפוס"). בשנת 1924 רכשה את העיתון משפחת אניילי האיטלקית, מבעלות תעשיית הרכב פיאט ושל קבוצת הכדורגל יובנטוס. בשנת 1999 החלה להתפרסם מהדורת האינטרנט של העיתון. בין אנשי הרוח שכתבו בעיתון נמנים פרימו לוי, נטליה גינצבורג, פיאמה נירנשטיין וא.ב. יהושע. העיתון פרסם בשנת 2006 את הקריקטורות של מוחמד. מדיה וקבצים בנושא לה סטמפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה סטמפה (באיטלקית) לה סטמפה, ברשת החברתית פייסבוק לה סטמפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לה סטמפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקום (גאוגרפיה)

בגאוגרפיה, מיקום הוא איתור וזיהוי מרחב מוגדר נקודת ציון (נ"צ) או אזור, בכדור הארץ ובחלל. מיקום במדעי הטבע וברפואה, הוא גם איתורו והגדרתו של שטח או נפח. על המיקום, אשר ניתן למדידה גאומטרית, מושלכת בתודעה האנושית משמעות של תרבות, זהות, לאומיות וכלכלה. משמעות המונח בשפה העברית היא גם הנחת חפצים באתר וקביעתם בו. קרטוגרפיה GPS בוויקיפדיה תבנית:מפת מיקום תבנית:מיקום מפורט בישראל ארן פרסלר, אופטימיזציה של מדידות מיקום ואקטיביות עם גלאי קרינת גאמא, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ח 2008. דוד נחמן, תחרות מיקום עם בידול מחירים מיזוגים ושיפורים טכנולוגיים, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ח 2008. מריה סולומון, אלגוריתם חדיש למציאת מיקום במערכות GPS, עבודת דוקטור, אוניברסיטת תל אביב, תשס"ו 2005. עמירם גונן, השפעתם של תנאי ייצור וקשרי מסחר על מיקום חרושת בגלעין המטרופולין של תל אביב, מחקרים בגאוגרפיה של ארץ-ישראל, ח, תשל"ב, עמ' 42–64. מדיה וקבצים בנושא מיקום בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בי.סי. דניפרו

מועדון הכדורסל דניפרו (באוקראינית: Дніпро баскетбольного клубу) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר דניפרו, המשחקת בליגת העל האוקראינית בכדורסל. הקבוצה היא ההמשך הישיר של קבוצת דינמו דניפרופטרובסק. בשנת 2003, כששיחקה בסופרליגה האוקראינית, שונה שם הקבוצה מדינמו לדניפרו. בעונת 2008/09, הקבוצה הייתה שותפה להקמת ליגה בכירה נפרדת בשם הליגה האוקראינית, שהתאחדה לאחר עונה בודדת עם הסופרליגה. בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בגביע הסופרליגה האוקראינית, שהוא התואר הראשון בתולדותיה. הקבוצה השתתפה ביורוצ'לנג' בעונת 2004/05. ובעונת 2006/07 השתתפה יורוקאפ צ'לנג', בו הגיעה עד לשלב חצי הגמר והפסידה לקראבנוס הקפריסאית בסיכום שני מפגשים. בעונת 2011/12 הקבוצה השתתפה בטורניר המזרח-אירופאי הליגה המאוחדת של VTB אך חדלה מלהשתתף בה מאז 2014. בעונת 2020 זכתה לראשונה באליפות ליגת העל האוקראינית בכדורסל. אוקראינה דניאל קוזלוב אוקראינה אלכסי שחפקין אוקראינה סטניסלב טימופיינקו ארצות הברית מריו אוסטין ארצות הברית סטיב בארט קנדה דנהאם בראון ארצות הברית פטריק בוורלי אליפות הסופרליגה (1): 2019/2020 גביע הסופרליגה (2): 2011/12, 2015/2016 גביע המדינה (2): 2016/2017, 2017/2018 מדיה וקבצים בנושא בי.סי. דניפרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בי.סי. דניפרו ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדאר

מדאר – המרכז הפלסטיני למחקרים על ישראל הוא מכון מחקר פלסטיני הנוסד בשנת 2000 שבסיסו ברמאללה העוסק בחקר ישראל והחברה ישראלית. מטרת המרכז היא לספק לפלסטינים מידע אמין ועדכני, ניתוחים ופרשנות אודות ישראל, הכלכלה, הפוליטיקה והחברה הישראלית. במרכז אגף מחקר המעסיק חוקרים במגוון תחומים הרלוונטיים לחקר ישראל בהם היסטוריונים וסוציולוגים. המרכז מוציא כתב עת בערבית בשם "נושאים בחברה הישראלית". אגף נוסף במרכז עוסק בתרגום ספרים ומאמרים מעברית לערבית. בין השאר עובדים במכון אנטואן שלחת וסלמאן נאטור. המכון מקיים סקרי עמדה בקרב הציבור הישראלי. מנכ"לית המרכז היא ד"ר הוניידה ע'אנם. אתר האינטרנט הרשמי של מדאר
גביע ארגנטינה

גביע ארגנטינה (בספרדית: Copa Argentina) הוא טורניר כדורגל רשמי הנערך על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית (AFA), בהשתתפות כל הקבוצות מכל הליגות בארגנטינה. הטורניר משתייך לרשימת הגביעים הלאומיים הרשמיים שהתקיימו בארגנטינה במהלך ההיסטוריה. המפעל נוסד במתכונתו הנוכחית בשנת 2011. בעבר, בשנים 1969 ו-1970, נערך מפעל בשם זהה אך במתכונת שונה, לפיכך קיים ויכוח אם המפעל הנוכחי הוא המשכו של זה שהתקיים בעבר. במתכונת הנוכחית שוחקו, נכון ל-2017, 8 מהדורות, והאלופה המכהנת היא ריבר פלייט. הזוכה בגביע מעפילה לגביע הליברטדורס, וכן מתמודדת מול אלופת ארנטינה על הסופר קאפ הארגנטינאי (Supercopa Argentina). בשנת 1970 החלה התאחדות הכדורגל של דרום אמריקה (CONMEBOL), לארגן מפעל חדש בשם "קופה גנאדורס דה קופה", אשר היה מקביל לגביע המחזיקות של אופ"א. ההתאחדות הארגנטינאית החליטה, בשנה שלפני כן, לארגן טורניר בין כל הקבוצות בליגה הראשונה, למעט אלו שכבר העפילו לליברטדורס (ולס, ריבר פלייט ואסטודיאנטס בשנה הראשונה; בוקה, ריבר ואסטודיאנטס בשנה השנייה) וקבוצות אורחות מחוצה לה (אלופת הליגה השנייה ו-12 אורחות מהליגות האזוריות בפנים המדינה) גביע אשר המנצחת בו, תעפיל להשתתף בטורניר ה"קופה גנאדורס דה קופה" בשנת 1970. במתכונת ישנה זו הוכתרה זוכה אחת בלבד, בוקה ג'וניורס ב-1969, מכיוון שמהדורת 1970 לא הסתיימה (2-2 בין ולז סרספילד לסן לורנסו במשחק הגמר הראשון). המפעל נערך רק שנתיים ולאחר מכן הוחלט לבטלו. בשנת 2011 החליטה התאחדות הכדורגל הארגנטינאית להחזיר את המפעל לראשונה מאז 1970. המנצחת בטורניר תיטול חלק בגביע הליברטדורס בעונה שלאחר מכן (בעונה הראשונה של הטורניר המחודש הזוכה העפילה לגביע הסודאמריקנה) ובגמר הסופר קאפ הארגנטינאי. המפעל נערך כולו בשיטת הנוקאאוט במשחק אחד במגרש נייטרלי (ללא הארכה) כאשר קבוצות הליגה הראשונה יצטרפו למעגל המשחקים רק בשלב 32 הקבוצות האחרונות. מדיה וקבצים בנושא גביע ארגנטינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע ארגנטינה (בספרדית)
וישניצה (לובלין)

וישניצה (בפולנית: Wisznice) הוא כפר במזרח פולין, הנמצא בפרובינציית לובלין. הוא ממוקם כ-28 ק"מ מדרום לביאלא פודולסק, וכ-75 ק"מ מצפון מזרח ללובלין, בירת הפרובינציה. בווישניצה התקיימה במשך שנים קהילה יהודית. בתחילת אוקטובר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת תשלום סכומי כופר גבוהים. בסוף שנת 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה. בגטו שררו תנאי צפיפות ורעב קשים, והתפשטו בו מגפות. בסוף ספטמבר 1942 הועברו כ-1,000 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה לגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי, ומשם שולחו כעבור כחודש לטרבלינקה. במהלך האקציה שהתקיימה בווישניצה התנגדו לגרמנים מספר צעירים יהודים עם נשק שאספו, ויהודים רבים הצליחו להימלט מהגטו. חלקם נתפסו לאחר מכן במצוד שערכו אחריהם הגרמנים. ב-17 בנובמבר 1942 נרצחו כ-120 היהודים האחרונים שנותרו בעיירה. מדיה וקבצים בנושא וישניצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וישניצה "וישניצה (לובלין)", באתר JewishGen (באנגלית) "וישניצה", באתר השטעטל הווירטואלי וישניצה (Wisznice), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם לאורה קרגו, וישניצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 728–730), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אין להחליף בעיירה Nowy Wiśnicz, שנקראה אף היא וישניצה בפי היהודים. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקטור בראקמונטה

הקטור אנדרס בראקמונטה (בספרדית: Héctor Andrés Bracamonte; נולד ב-16 בפברואר 1978 בריו קוארטו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ. התחיל לשחק ב-1998 בבוקה ג'וניורס. ב-2003 עבר לטורפדו מטאלורג. בעונה הראשונה שלו ברוסיה הוא שיחק 9 משחקים בהם כבש 5 שערים. העונה הבאה הייתה הטובה ביותר שלו ברוסיה - ב־30 משחקים הוא הבקיע 10 שערים והיה מלך השערים בקבוצה. הוא קיבל מהאוהדים את הכינוי "פושקין" בגלל שערו הארוך והמתולתל. ב-2005 הבקיע הקטור 6 שערים ב־27 משחקים. בעונת 2006 כבש ב־26 משחקים רק 3 שערים. בעונת 2007 הקטור כבש כבר במחזור הראשון את שער הניצחון מול לוצ'-אנרגיה, שער זה גם הפך לשער הראשון בליגה. הקטור בראקמונטה הוא השחקן שערך הכי הרבה הופעות במועדון הכדורגל מוסקבה (השם הנוכחי של טורפדו מטאלורג) - 145, והבקיע הכי הרבה שערים בתולדות הקבוצה - 36. ב-28 ביוני 2009 עבר לטרק גרוזני. ב-14 ביוני אחרי פיטור מאמן הקבוצה הראשי רוד חוליט הצטרף בראקמונטה לצוות האימון ונהיה מאמן-שחקן. ב-1 באוגוסט 2011 חתם חוזה עם רוסטוב. כבר בהופעת הבכורה שלו במשחק מול וולגה הוא כבש את שערו הראשון והביא ניצחון לקבוצתו החדשה. קבוצתיים גביע ליברטדורס - 2003 (בוקה ג'וניורס) מקום שני בליגת העל הארגנטינאית - 2002, 2003 (בוקה ג'וניורס) גמר הגביע הרוסי - 2006/2007 (מועדון הכדורגל מוסקבה) מדיה וקבצים בנושא הקטור בראקמונטה בוויקישיתוף הקטור בראקמונטה, באתר Transfermarkt הקטור בראקמונטה, באתר Soccerway הקטור בראקמונטה, באתר WorldFootball.net הקטור בראקמונטה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)