פרנסואז דולטו

פרנסואז דולטו (בצרפתית: Françoise Dolto; ‏ 1908–1988) הייתה רופאת ילדים ופסיכואנליטיקאית צרפתית. דולטו נולדה בשם פרנסואז מארט (Marette) למשפחת מלוכה ימנית אמידה וקתולית-מסורתית בפריז. אימה, Suzanne Demmler, הייתה ביתו של מהנדס, ואביה, Henri Marette, היה מהנדס גם הוא, שהפך בהמשך לתעשיין. דולטו הייתה הבת הרביעית במשפחה של שבעה. כתינוקת טופלה לעיתים קרובות על ידי אחות אירית; הוריה היו צריכים ללמוד לדבר באנגלית כדי לגרום לה לחייך. הוריה פיטרו את האחות כאשר היא הייתה בת שמונה חודשים. אליזבת רודינסקו (Élisabeth Roudinesco) תארה את החינוך המסורתי אותו קיבלה כמאוד קתולי, ימני-קיצוני. המורה האישי שלה קיבל הכשרה בשיטות של Friedrich Froebel. כשהיא הייתה בת שמונה, הדוד והסנדק שלה Pierre Demmler מת במלחמת העולם הראשונה. כשהיא הייתה בת 12, היא הושפעה מאוד ממות אחותה הגדולה ז'קלין, שהייתה הבת המועדפת על אימה. אימה שקעה לתוך מצב של דיכאון והאשימה אותה על כך שלא התפללה מספיק על חיי אחותה. אימה של דולטו הרגישה שלבנות אין אופק אחר אלא זה של נישואין, ולכן אסרה עליה להמשיך בלימודיה. בגיל 16 היא התעמתה עם אימה, שלא רצתה שתעשה בגרות מכיוון שזה ימנע ממנה להינשא. למרות זאת, דולטו החלה לימודיה ב- Lycée Molière בפריז וסיימה את התואר הראשון בפילוסופיה ב-1924–1925. ב-1930 היא קיבלה תואר בסיעוד. שנה לאחר מכן, היא החלה את לימודי הרפואה ביחד עם אחיה פיליפ, כשהיא "משלמת את לימודיה עם הכסף אותו הרוויחה". דולטו נחשבה על ידי מישל פוקו לאחת החותמות הבולטות על העצומה הצרפתית נגד החוקים שעסקו בגיל ההסכמה (French petition against age of consent laws). לדולטו נולדו שלושה ילדים: קרלוס (1943-2008); גרגואר (1944-) וקתרין (1946-). דולטו חלתה במחלת ריאות ב-1984. היא נפטרה ב-25 באוגוסט 1988 ונקברה בבית הקברות Bourg-la-Reine לצד בעלה בוריס. זהו גם מקום קבורתו של בנם, קרלוס, שנפטר ב-2008. על מצבתה כתוב: "אל פחד!" ב-1932 מארק שלומברגר הציג את דולטו בפני הפסיכואנליטיקאי רנה לפורג (Laforgue), שכבר החל לטפל באחיה פיליפ שנה קודם לכן. היא הייתה שותפה בתחילת הפרוידיאניזם הצרפתי. בסוף פברואר 1934, היא החלה אנליזה של שלוש שנים עם לפורג, שהייתה לו השפעה גדולה על חייה, בכך שעזר לה להשתחרר מהנוירוזה שלה - הקשורה להשכלתה, למקורותיה ולאימה הדיכאונית. לפורג חשב שלדולטו ישנה נטייה לאנליזה והציע לה להפוך לאנליטיקאית, רעיון אותו היא דחתה בהתחלה שכן הקדישה את עצמה לרפואה. במהלך הכשרתה הרפואית, תוך שהיא עובדת עם ד"ר ג'ורג' הויאר, היא פגשה את סופי מורגנשטרן, שהייתה הראשונה שטיפלה בילדים בצרפת באמצעות הפסיכואנליזה, ושהפכה ברבות הימים למנטורית שלה. דולטו החלה להקשיב לילדים חולים שהגיעו אליה לטיפול, והחלה להתמחות בפסיכולוגיה של ילדים, כרופאת ילדים פסיכואנליטית. המטופלים שלה היו בעיקר ילדים שסבלו מפסיכוזות, שאיתם היא החלה לפתח את אופן הטיפול הייחודי שלה. ההתמחות שלה הייתה ללמוד על השלבים המנטליים המוקדמים של תינוקות וילדים, ובעיקר בהתנסויות הראשונות שלהם בתקשורת באמצעות גופם. היא הדגישה את ההיבטים הגופניים של הדיאדה אם-תינוק, והדגישה את החשיבות שבתצפית ובהבנה של אופני התקשורת שבהם משתמשים ילדים עם בעיות פסיכולוגיות, לקויות למידה וקשיים חברתיים. עבודתה על דימוי-הגוף הלא מודע - האופן שבו ילדים משתמשים בשפת-גוף לפני השפה האקטואלית - הייתה בעלת השפעה מיוחדת, שאחר כך עברה פיתוח נוסף על ידי מוד מנוני. לאחרונה עבודתה תורגמה לאנגלית על ידי Francoise Hivernel. דולטו הייתה ידידה קרובה ובת ברית של ז'אק לאקאן, אותו ליוותה בהקמת ה- École Freudienne de Paris. היא טענה ש"זה היה בקרב אלה שעברו אנליזה אצל לאקאן שמצאתי את היכולת הטובה ביותר להבין ילדים... ונכונות להבין את הצרכים של הילדים, אפילו הצעירים ביותר, כסובייקטים בעלי איווי להתבטא". Psychanalyse et pédiatrie, medical thesis, 1971 Le Cas Dominique, Éditions du Seuil (éd. du Seuil), Paris, 1971; engl. Dominique: Analysis of an Adolescent, Souvenir Press, 1974 L'Évangile au risque de la psychanalyse (interviewed by Gérard Sévérin, philosopher, theologian, psychanalyst), éd. Jean-Pierre Délarge, 1977 Au jeu du désir, éd. du Seuil, Paris, 1981 Séminaire de psychanalyse d’enfants (coop. Louis Caldaguès), éd. du Seuil, Paris, 1982, ISBN 2-02-006274-72-02-006274-7 Sexualité féminine, éd. Scarabée/A. M. Métailié, 1982 L'image inconsciente du corps, éd. du Seuil, Paris, 1984. ISBN 2-02-018302-12-02-018302-1 Séminaire de psychanalyse d’enfants (coop. Jean-François de Sauverzac), éd. du Seuil, Paris, 1985, ISBN 2-02-008980-72-02-008980-7 Solitude, éd. Vertiges, Paris, 1985, ISBN 2-86896-026-X2-86896-026-X La Cause des enfants, éd. Robert Laffont, Paris, 1985, ISBN 2-221-04285-92-221-04285-9 Enfances, Paris, 1986 Libido féminine, éd. Carrère, Paris, 1987 L'Enfant du miroir (with Juan David Nasio), éd. Rivages, Paris, 1987, ISBN 2-86930-056-52-86930-056-5 La Cause des adolescents, éd. Robert Laffont, Paris, 1988 Quand les parents se séparent (coop. Inès de Angelino), éd. du Seuil, Paris, 1988, ISBN 2-02-010298-62-02-010298-6; engl. When Parents Separate, David R Godine Pub, 1997 L'Échec scolaire, éd. Vertiges du Nord, 1989 Autoportrait d'une psychanalyste, éd. du Seuil, Paris, 1989 Paroles pour adolescents ou le complexe du homard, éd. Hattier, 1989 Lorsque l'enfant paraît, éd. du Seuil, Paris, 1990 Les Étapes majeures de l'enfance, éd. Gallimard, Paris, 1994 Les Chemins de l'éducation, éd. Gallimard, Paris, 1994 La Difficulté de vivre, éd. Gallimard, Paris, 1995 Tout est langage, éd. Gallimard, Paris, 1995 Le sentiment de soi : aux sources de l'image et du corps, éd. Gallimard, Paris, 1997 Le Féminin, éd. Gallimard, Paris, 1998 La vague et l'océan : séminaire sur les pulsions de mort (1970-1971), éd. Gallimard, Paris, 2003 Lettres de jeunesse : correspondance, 1913-1938, éd. Gallimard, Paris; revized and augmented in 2003, ISBN 2-07-073261-42-07-073261-4 Une vie de correspondances : 1938-1988, éd. Gallimard, Paris, 2005, ISBN 2-07-074256-32-07-074256-3 Une psychanalyste dans la cité. L'aventure de la Maison verte, éd. Gallimard, Paris, 2009, ISBN 978-2-07-012257-8978-2-07-012257-8 מדיה וקבצים בנושא פרנסואז דולטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנסואז דולטו נעמה גרשי, "כאן העיקר, לדעת שמישהו מקשיב לך", באתר הארץ, 25 בדצמבר 2005 יצחק לאור, "בני שותק לעתים קרובות", באתר הארץ, 3 באוגוסט 2005 Élisabeth Roudinesco, Histoire de la psychanalyse en France, Paris, Seuil, 1986, p. 169. Sexual Morality and the Law, Chapter 16 of Politics, Philosophy, Culture –Interviews and Other Writings 1977-1984. Edited by Lawrence D. Krizman. New York/London: 1990, Routledge, ISBN 0-415-90149-9, p.275 Guillerault, Gérard (2008). Comprendre Dolto: Une éthique positive du désir. Armand Colin. p. 38. E. Roudinesco, Jacques Lacan (2005) p. 235 Elisabeth Roudinesco et Michel Plon,, Paris, Fayard, 2011, p. 340 E. Roudinesco, Jacques Lacan (2005) p. 237-8 Élisabeth Roudinesco, Histoire de la Psychoanalyse en France, éd. du Seuil, Paris, 1986, p. 170. Dolto Dolto, Francoise (2013). Psychoanalysis and Paediatrics. Key Psychoanalytical concepts with sixteen Clinical Observations of Children. Karnac, London. p. 239. ASIN B00B9LFTPA. ISBN 978-1855758124. Quoted in E. Roudinesco, Jacques Lacan (2005) p. 237-8