laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נישואין נוסח איטליה

נישואין נוסח איטליה (באיטלקית: Matrimonio all'italiana) הוא סרט קולנוע איטלקי משנת 1964 בהפקתו של קרלו פונטי ובבימויו של ויטוריו דה סיקה, עם סופיה לורן ומרצ'לו מסטרויאני בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזה "Filumena Marturano" של אדוארדו דה פיליפו משנת 1946 שהוצג בכמה תיאטרונים בישראל בשם "פילומנה". הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר וזכה לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. סופיה לורן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וגם לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. מרצ'לו מסטרויאני היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. דומניקו סוריאנו (מרצ'לו מסטרויאני) פגש לראשונה את פילומנה מרטורנו (סופיה לורן) בשנת 1944 כשהגיע לקבל שירות בבית בושת. היא הייתה אז בת 17 והוא חילץ אותה מהבניין לאחר שהחלה הפצצה של בעלות הברית. לאחר מכן הם התראו מדי פעם וקיימו יחסים עד שדומניקו החליט לקחת אותה לביתו כדי שתטפל באמו הזקנה ותעזור לו גם במאפיה הגדולה שלו. כך עברו 22 שנים מבלי שינוי במעמדה של פילומנה שעבדה במאפיה, בכל עבודות הבית אך נחשבה כפילגשו של דומניקו. היא לא סיפרה לו שיש לה שלושה בנים משלושה גברים שונים שהיא מגדלת במשפחות אומנות. הם לא מכירים אחד את השני ואינם יודעים שהיא אמם הביולוגית. בסודה הזה שותפים גם המשרתים אלפרדו (אלדו פוליזי) ורוסליה (טקלה סקרנו). כעת דומניקו בן 50 ומתעתד לשאת את דיאנה (מרילו טולו), קופאית בחנות הצעירה ממנו ב-20 שנה. שמלת הכלה כבר נתפרה. פילומנה מחליטה לפעול כדי לשמור על מעמדה. היא מתעלפת ברחוב, נלקחת לדירה ועושה את עצמה גוססת. נקרא כומר לתת את התפילות האחרונות לפני המוות. פילומנה מבקשת בקול חנוק מדומניקו לשאת אותה לאישה לפני מותה. דומניקו מרחם ומסכים בהנחה כי היא תמות תוך זמן קצר והכומר מחתן אותם. כשהכומר עוזב קמה פילומנה לתחייה. דומניקו כועס על שרימתה אותו, הם הולכים לעורך דין שמבטל את הנישואין. אז מגלה לו פילומנה שיש לה שלושה ילדים שאחד מהם הוא שלו. דומניקו מנסה כל הזמן לבחון את הילדים כדי להחליט מי מהם שלו אך לא מצליח. לבסוף הוא מחליט לשאת את פילומנה וכל השלושה יקבלו את השם סוריאנו. מדיה וקבצים בנושא נישואין נוסח איטליה בוויקישיתוף נישואין נוסח איטליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "נישואין נוסח איטליה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נישואין נוסח איטליה", באתר נטפליקס "נישואין נוסח איטליה", באתר AllMovie (באנגלית) "נישואין נוסח איטליה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נישואין נוסח איטליה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נישואין נוסח איטליה, באתר TCM
פרס הווידאו קליפים של MTV לאמן החדש הטוב ביותר

פרס הווידאו קליפים של MTV לאמן החדש הטוב ביותר מוענק מאז שנת 1984. עד שנת 2006, הפרס נקרא האמן החדש הטוב ביותר בקליפ. בשנת 2007 שונה שמו לאמן החדש הטוב ביותר, מכיוון שהקטגוריה עברה שינוי פורמט כדי להכיר בגוף היצירה של האמן לשנה שלמה ולא בקליפ ספציפי. בטקס של 2008, הפרס שמר על שמו משנת 2007, אך חזר לפורמט של הענקה על קליפ מסוים ולא על מכלול עבודתו של האמן. מאוחר יותר שונה שמה של הקטגוריה ל-"Artist to Watch" מ-2013 עד 2015, תוך שמירה על פורמט הפרס לקליפ מסוים. בשנת 2020, פרס האמן החדש הטוב ביותר התמזג עם פרס אמן הפוש של השנה (2018–2019). בשנת 2021, MTV החזירה את הקטגוריה לשמה המקורי (האמן החדש הטוב ביותר), ובכך הפרידה אותה מיוזמת MTV פוש, ששוב קיבלה קטגוריה משלה (הופע הפוש של השנה). פרס גראמי לתגלית השנה פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע החדש הטוב ביותר פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הפוש הטוב ביותר Hautman, Nicholas (24 באוגוסט 2020). "MTV VMAs 2020: Meet the Nominees for Best New Artist". US Magazine. ארכיון מ-11 באוקטובר 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2020. MTV introduced the Best New Artist award at the inaugural VMAs in 1984... {{cite web}}: (עזרה) "7 Things to Know About the 2020 MTV Video Music Awards Nominations". Billboard. 30 ביולי 2020. נבדק ב-31 ביולי 2020. The Push best new artist category -- an apparent merging of MTV's best new artist and Push artist of the year awards {{cite web}}: (עזרה) Langford, Jackson (31 ביולי 2020). "Ariana Grande, Lady Gaga, Megan Thee Stallion lead nominations for 2020 MTV VMA's". NME (באנגלית בריטית). נבדק ב-3 באוגוסט 2020. MTV have combined ‘Best New Artist’ and ‘Push Artist Of The Year’ into one category – ‘Push Best New Artist’. {{cite web}}: (עזרה) Kohn, Daniel (11 באוגוסט 2021). "Justin Bieber, Megan Thee Stallion Lead 2021 MTV VMA Nominees". SPIN. נבדק ב-11 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) VMA nominations are here, with Taylor Swift, Post Malone leading the pack, TODAY.com, ‏2024-09-11 (באנגלית)
Hinnerk

Hinnerk הוא מגזין גרמני המיועד לקהילת הלהט"ב בהמבורג, ברמן ובצפון גרמניה. Hinnerk הוא מגזין חינמי המופץ בכ-25,000 עותקים מדי חודש. המגזין נוסד בנובמבר 1993. מייסדי Hinnerk היו ורנר הינצפטר ובורקהארד קנופקה. המנכ"ל הוא פיטר גבל. העורך הראשי כיום הוא סטפן מילצ'ן. המשרד הראשי של המגזין נמצא בהמבורג. Hinnerk יוצא לאור בשיתוף פעולה עם מגזיני להט"ב מקומיים אחרים, בהם EXIT (אנ') (שיוצא לאור בחבל הרוהר ובמינסטר), Gab (שיוצא לאור בפרנקפורט, מנהיים והיידלברג), Leo (מינכן), rik (קלן) ו-Siegessäule (אנ') (ברלין). אתר האינטרנט הרשמי של Hinnerk
רוי אוון וסט

רוי אוון וסט (באנגלית: Roy Owen West;‏ 27 באוקטובר 1868 – 29 בנובמבר 1958) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1928–1929 בממשלו של הנשיא קלווין קולידג'. רוי וסט נולד בג'ור'טאון, אילינוי, כבנם של הלן אנה יאפ ופליזנט וסט. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דה פאו, וב-1890 התקבל ללשכת עורכי הדין של אילינוי. וסט שימש כעוזר התובע של מחוז קוק באילינוי, ולאחר מכן כתובע העירוני של שיקגו. ב-1898 הוא נבחר למועצת הביקורת של עיריית שיקגו. וסט יצר ברית פוליטית הדוקה עם מושל אילינוי לעתיד, צ'ארלס דינין. בשנים 1924–1928 שימש וסט כמזכיר הוועדה הרפובליקנית הלאומית. ב-1928 מינה אותו הנשיא קלווין קולידג' כמזכיר הפנים של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של קולידג'. לאחר תום כהונתו הוא שב לאילינוי. בשנים 1936–1940 הוא היה חבר מועצת החינוך המתודיסטית הלאומית. במלחמת העולם השנייה שירת וסט כקצין שימוע פדרלי לסרבני מצפון. רוי וסט נפטר בשיקגו ב-29 בנובמבר 1958. הוא נטמן בבית הקברות רוזהיל שבעיר. על שמו נקראה ספריית רוי א. וסט שבאוניברסיטת דה פאו. מדיה וקבצים בנושא רוי אוון וסט בוויקישיתוף רוי וסט באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית) רוי אוון וסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ויי (יצרנית רכב)

ויי (באנגלית: WEY; במנדרינית תקנית: 魏派; בתעתיק משפת המקור: וייפאי) היא יצרנית מכוניות קרוסאובר יוקרתיות, שבסיסה בבאודינג שבמחוז חביי שבסין. היא הוקמה בשנת 2016 על ידי גרייט וול מוטורס כחברת הבת שלה אשר מייצרת מכוניות קרוסאובר יוקרתיות. בנובמבר 2022 הושק המותג באירופה במטרה לשווק את דגמי המותג מחוץ לסין WEY Coffee01 - קרוסאובר חשמלי היבירדי והדגם ראשון שמשווק מחוץ לסין והושק לראשונה בישראל ב 2022 Wey Mocha, . WEY Coffee02 - קרוסאובר חשמלי היבירדי והדגם השני שמשווק מחוץ לסין והושק לראשונה בישראל compact crossover SUV launched in 2021, in replacement for VV6. compact crossover SUV launched in 2021, in replacement for VV5. Wey Lanshan, full-size crossover SUV launched in 2023. Wey Gaoshan, MPV launched in 2023. Tank 300 – דגם ה OFFROAD ,רכב שטח במרכב SUV, טנק 300 Tank400 - רכב שטח במרכב SUV בגודל בינוני Tank500 - רכב שטח בעל 7 מקומות, טנק 500 Wey P8, mid-size crossover SUV (2018–2020) WEY Tank 300, compact off-road SUV launched in 2020, and branched off towards the TANK brand as its first model. Wey VV5, compact crossover SUV launched in late 2017. (2017–2021) Wey VV6, compact crossover SUV sized between VV7 and VV5, launched in 2018. (2018–2021) Wey VV7 and VV7 GT, mid-size crossover SUV launched in early 2017. (2017–2021) מדיה וקבצים בנושא ויי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויי (בעברית) אתר האינטרנט הרשמי של ויי (בסינית) אתר האינטרנט הרשמי של ויי (באנגלית) ויי, ברשת החברתית פייסבוק ויי, ברשת החברתית אינסטגרם Great Wall launches new Wey brand but faces uphill struggle - Business - Chinadaily.com.cn, www.chinadaily.com.cn Zhao, Xinjie (15 בינואר 2021). "WEY全新SUV定名摩卡". pcauto.com. נבדק ב-31 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Great Wall presented a new premium cross Wey Macchiato". autotimesnews.com. 8 במרץ 2021. נבדק ב-21 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) James (10 בדצמבר 2020). "GWM WEY TANK 300 Goes Off Assembly Line, To be Launched Soon". chinapev.com. נבדק ב-31 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Costello, Mike (16 במאי 2018). "2018 Wey VV5 and VV7 quick drives". caradvice.com.au. נבדק ב-31 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Wang, Joey (6 בנובמבר 2017). "This Is The New WEY VV6 SUV From China". CarNewsChina.com. נבדק ב-31 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) de Feijter, Tycho (27 באפריל 2017). "WEY VV7 Launched On The Chinese Car Market". carnewschina.com. נבדק ב-31 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה)
ג'ארד ונדרבילט

ג'ארד ונדרבילט (באנגלית: Jarred Vanderbilt; נולד ב-3 באפריל 1999) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד. ונדרבילט נולד וגדל ביוסטון, טקסס, ובשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי. באותה שנה הצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "קנטקי ויילדקטס" – יחד עם ארבעה פרשמנים מבטיחים נוספים; קווין נוקס, פי. ג'יי. וושינגטון, שיי גילג'ס-אלכסנדר והמידו דיאלו. לאורך העונה סבל ממספר פציעות אשר הגבילו אותו להשתתפות ב-14 משחקים בלבד, בהם העמיד ממוצעים של 5.9 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק. חרף פציעותיו ותפוקתו הבינונית, עזב ונדרבילט את קנטקי כבר לאחר עונה אחת, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA. בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר ונדרבילט בבחירה ה-41 על ידי אורלנדו מג'יק, ומיד הועבר בטרייד לדנוור נאגטס. בעונת הרוקי שלו שותף ונדרבילט ב-17 משחקים בלבד, וקלע 1.4 נקודות בממוצע למשחק. בפברואר 2020, לאחר כעונה וחצי בדנוור, הועבר ונדרבילט למינסוטה טימברוולבס במסגרת טרייד בין ארבע קבוצות, בו השתתפו גם אטלנטה הוקס ויוסטון רוקטס. בעונת 2020/2021 ביסס את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע, ותרם 5.4 נקודות ו-5.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-1 ביולי 2022 הועבר בטרייד גדול לג'אז כחלק מעסקת ההעברה של רודי גובר בדרך ההפוכה לטימברוולבס. מדיה וקבצים בנושא ג'ארד ונדרבילט בוויקישיתוף ג'ארד ונדרבילט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ארד ונדרבילט, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN הסטטיסטיקות של ונדרבילט בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2018, באתר basketball-reference.com דנוור בוחרת בדראפט את פורטר ו-ונדרבילט, באתר הקבוצה, 22 ביוני 2018 מינסוטה מצרפת ארבעה שחקנים, באתר הקבוצה, 5 בפברואר 2020
בתרון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בִּתְרוֹן – גיא עמוק; ראו קניון (גאולוגיה), גיא בתרונות (אדמת זִיבּוּרִית) – תצורת נוף שבה מדרונות תלולים שנחרצו ובותרו על ידי מים משה בתרון – כימאי פיזיקלי ישראלי, מקימה של המחלקה לכימיה פיזיקלית במכון הביולוגי בנס ציונה ופרופסור באוניברסיטת תל אביב נחל בתרון – ואדי בדרום-מזרח ישראל בַּתְרוּן – עיר חוף צפונית בלבנון
סלאבים!

סלאבים! (באנגלית: Slavs!, ובשמו המלא: Slavs!: Thinking About the Longstanding Problems of Virtue and Happiness) הוא מחזה מאת טוני קושניר מ-1994, המתרחש בברית המועצות המתפוררת, במהלך לידתה המחודשת כאוסף של מדינות עצמאיות. ההצגה כוללת ארבע מערכות, המתרחשות בין השנים 1985 ל-1992. ההצגה עלתה לראשונה בתיאטרון השחקנים של לואיוויל (אנ') בלואיוויל, קנטקי ב-8 במרץ 1994. מאוחר יותר עברה ל-New York Theatre Workshop (אנ') בניו יורק ב-12 בדצמבר 1994, בהפקה בהשתתפות זוכת פרס האוסקר מריסה טומיי ומישה ברטון. העלילה מתחילה במוסקבה, מרץ 1985, כאשר מיכאיל גורבצ'וב מחליף את קונסטנטין צ'רניינקו בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. קתרינה היא מאבטחת לסבית נמרצת במתקן ארכיון סובייטי המחזיק את מוחם של מנהיגי ברית המועצות המנוחים. פופולטיפוב, בכיר בממשל הסובייטי אשר השיג לה את העבודה במתקן, מנסה לחזר אחריה. לרוע מזלו של פופוליטפוב, היא כבר מאוהבת באונקולוגית בונפילה, צאצאית של אחד מאבות המהפכה. סרג' הוא בולשביק שהאובססיה שלו לעתיד מביאה לתוצאות קטלניות. וודיה היא נערה צעירה שמתה מהרעלת פסולת גרעינית. היא מופיעה שוב בשנת 1992 בסיביר, אך הפעם חיה ואילמת. בסיביר, קתרינה ובונפילה מתמודדות עם הנפולת ועם הסבל האנושי שנגרם מהפסולת הגרעינית. רודנט, ביורוקרט לא אינטליגנטי במיוחד, נשלח גם הוא למשימת רצון טוב למען המדינה, ומתמודד עם מצוקותיהן של וודיה האילמת ואמה הזועמת. הפקת ניו יורק המקורית של המחזה זכתה לביקורות חיוביות מצד וינסנט קנבי מהניו יורק טיימס, שכתב כי המחזה הוא "יצירה של דמיון מבריק וחסר מנוחה". קנבי שיבח את קושנר, על דבריו ה"מסנוורים, עוקצניים ומעוררי צחוק בבטן", וכן את הופעתה המדהימה של טומיי. המגזין ניו יורק שיבח את הופעותיהם של ג'וזף וייסמן (אנ') (פרלפסריאנוב) ומישה ברטון (וודיה דומיק), עליה נכתב שהיא "ילדה קטנה וחמודה, המפגינה קסם מושלם אפילו במתן רטוריקה מופרזת מדי שקושנר משמיע לכולם". המגזין ציין לחיוב גם את עיצוב התפאורה של ניל פאטל (אנ'). המחזה יצא לאור על ידי Broadway Play Publishing (אנ') כחלק מאוסף מחזות מאת טוני קושנר. SUNDAY VIEW; In 'Slavs!' Kushner Creates Tragic Burlesque The New York Times. 18 December 1994 Steven Culp in "Slavs!" (אורכב 25.04.2012 בארכיון Wayback Machine) Steven Culp on TV. Retrieved on 24 December 2011 Simon, John. From "Slavs!" to Slavonia. New York Magazine. 9 January 1995
אורה גוד קאט

אורה גוד קאט (באנגלית: ORA Good Cat; קרויה גם אורה ההאומאו) היא מכונית חשמלית במרכב האצ'בק, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אורה חברת הבת של גרייט וול מוטורס משנת 2020. היא נחשפה בסין ב-24 ביולי 2020. העיצוב הוא רטרו. בסין היא משווקת תחת השם ההאומאו אך מספטמבר 2021 משווקת גם באירופה תחת השם פאנקי קאט. היא כוללת מנוע חשמלי המספק 143 כ"ס או 171 כ"ס בדגם ה-GT, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 46.0 או 47.8 קוט"ש המספקת 401 ק"מ או סוללה בקיבולת 59.1 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 480 או 501 ק"מ בדגם ה-GT. מדיה וקבצים בנושא אורה גוד קאט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאנקי קאט (בעברית) אתר האינטרנט הרשמי של אורה גוד קאט (בסינית) Tate, GWM ORA ES11 Leaks, or debut on Chengdu Auto Show, China Car News, Reviews and More, ‏21 ביולי 2020 (באנגלית) Ora Haomao: cheerful, retro and electric, Techzle, ‏6 באוגוסט 2020 (באנגלית) cartube, גרייט וול חוזרת לאירפה עם מותג ORA החשמלי ומותג הפרימיום Wey, באתר Cartube
I Got You (שיר של ביבי רקסה)

"I Got You" (בעברית: "תפסתי אותך") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ביבי רקסה, מתוך המיני-אלבום השני שלה, All Your Fault: Pt. 1. השיר יצא לאור ב-28 באוקטובר 2016, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר, כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום. הוא הופק על ידי צוות המפיקים קפטן קאטס. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הרשמי של חברת המדינות. "I Got You" הוא שיר פופ, וטרופיקל האוס, שנכתב בסולם של לה מינור, בקצב של 98 פעימות בדקה. רוב השיר עוקב אחר התקדמות האקורדים של Am–C–F–G–Am. הגשר המוזיקלי בשיר עוקב אחר רצף האקורדים של F–C–G–F–C–G–Dm–Em–F. רקסה ביצעה אותו בפעם הראשונה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה ב-6 בנובמבר 2016. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-325 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-6 בינואר 2017 בערוץ היוטיוב של ביבי רקסה. הוא בוים במקור על ידי במאי הווידאו קליפים האמריקאי דייב מאיירס, אך לאור העובדה שהוא היה "חושפני" ו"מפורש" מדי, החליטה רקסה לגנוז אותו; על כך סיפרה בריאיון עם רדיו DJ. לבסוף, בוים וידאו קליפ חדש שגם פורסם בהמשך. נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-345 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "I Got You" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "I Got You" באתר Discogs מילות השיר "I Got You" באתר Genius סרטון השיר "I Got You" באתר יוטיוב בן ברגר, לורן כריסטי, יעקב כשר, ראיין מקמהון, ראיין רבין, ביבי רקסה I Got You, נבדק ב-2021-09-13 Bebe Rexha — I Got You, נבדק ב-2021-09-13 Bebe Rexha’s ‘All Your Fault Pt. 1’: EP Review, idolator, ‏2017-02-22 Bebe Rexha: Expectations review – fiercely trite pop, the Guardian, ‏2018-06-22 (באנגלית) Hindlin Jacob, Rexha Bleta, Rabin Ryan, McMahon Ryan, Christy Lauren, I Got You, Musicnotes.com, ‏2016-12-19 Watch Bebe Rexha Perform 'I Got You' at 2016 MTV EMAs, Billboard (באנגלית) Bebe Rexha - I Got You [Official Music Video], נבדק ב-2021-09-13 Bebe Rexha Is A Literal Oasis In “I Got You”: Watch The Desert-Themed Video, idolator, ‏2017-01-06 Deepa Lakshmin, Bebe Rexha's New Music Video Will Make You Thirsty, MTV News (באנגלית) 2017 Accreds.pdf, Dropbox (באנגלית) Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (ב־) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) CERTIFICADOS – Pro-Música Brasil, pro-musicabr.org.br BPI Trofeoversikt - IFPI - Gull og Platina (ב־) ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - Wyróżnienia - Platynowe płyty CD - Archiwum, bestsellery.zpav.pl Les certifications, SNEP (ב־) Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית אמריקאית) "I Got You - Single by Bebe Rexha", music.apple.com Mompellio, Gabriel (3 בנובמבר 2016). "Bebe Rexha - I Got You (Radio Date: 04-11-2016)". Warner Music. EarOne. נבדק ב-23 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Top 40/Mainstream > Future Releases". All Access. 16 בנובמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-16 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "BBC - Radio 1 - Playlist". 15 בינואר 2017. אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
מנון לסקו (פוצ'יני)

מנון לסקו (בשפת המקור: Manon Lescaut) היא האופרה בת ארבע מערכות של ג'אקומו פוצ'יני. הלברית לאופרה נכתבה על בסיס הרומן של אבה פרבו על ידי מרקו פראגה, דומניקו אוליבה, לואיג'י איליקה, ג'וזפה ג'אקוזה, ג'וליו ריקורדי, רוג'רו ליאונקוואלו והמלחין בעצמו. היצירה נכתבה בין השנים 1891–1892. הבכורה התקיימה בהצלחה רבה ב-1 בפברואר 1893 בתיאטרון רג'ו (Teatro Regio=התיאטרון המלכותי) בטורינו. ברומן האהבה שלו אבה פרבו מתח ביקורת על התנאים החברתיים של צרפת "האמיצה" העכשווית. באופרה הביקורת הזו פחות בולטת, העלילה מציגה דווקא פרק חטוף מחייהם של שלושת הגיבורים. פוצ'יני עצמו עבד רבות על הליברטו, ככל הנראה גם כדי שהסיפור לא יעקוב אחר האופרה של ז'יל מאסנה באותו שם. במנון לסקו אנו מוצאים מספר שברי לחנים שניתן לשמוע באופרות המאוחרות של פוצ'יני, טוסקה ומאדאם באטרפליי. ביצירה זו התגלו שני מאפיינים של אמנות המאסטר: שפע הניגונים ותחושת אפקטים הבימתיים והתזמורתיים. בנוסף לשברי המלודיה הקטנים, ישנם קשתות מלודיות רחבות האופייניות ליצירות מאוחרות יותר של פוצ'יני. מקום ההתרחשות: צרפת ואמריקה הצפונית בתחילת המאה ה-18 אורך זמן האופרה: שעתיים ורבע מקום ההתרחשות: כיכר לפני פונדק בגבול העיר אמיין לפני בפונדק אנשי העיר משתעשעים. מכונית הדואר מגיעה ויוצאים ממנה ג'רונטה מנון ואחיו הסמל. הסמל חייב ללוות את אחותו הצעירה למנזר, אבל האביר דה גריו מתאהב בנערה במבט ראשון. בעוד לסקו מוכר את אחותו לבעל נכס עשיר וזקן תמורת מעט כסף, האביר, בעזרת חבריו הסטודנטים, מבריח את הנערה. מקום ההתרחשות: סלון יוקרתי בביתו של ג'רונטה מנון לא הייתה יכולה לסבול את המצוקה והמחסור לצד האביר במשך זמן רב ולכן בעצת אחיה נמלטה מאהבתה ובחרה באדון הזקן העשיר. בביתו של ג'רונטה הפכה לגברת מכובדת מאוד, אך היא חלמה על אהבתה הישנה. בהזמנתו של לסקו, דה גריו מבקר את מנון, שנופלת לזרועותיו תוך שכיחה עצמית. הרגע האידילי מופרע בהופעתו של ג'רונטה, שמעיר לנערה על כך שלא מעריכה את רגשותיו, למרות שצברה כל כך הרבה מתנות. בתגובה, מנון מושיטה בלעג את מראת היד שלה מול פני האדון הזקן. ג'רונטו נשבע לנקום ואז בורח מהמקום. עד מהרה פורצת קבוצת משמר לחדרה של מנון והיא נחטפת. כלא והגלייה מחכים לה. מקום ההתרחשות: כיכר מול הכלא בנמל לה האבר בנמל לה האבר, מול הכלא, לסקו ודה גריו ממתינים לשחר. הם הצליחו לשחד שומר ומקווים לשחרר את מנון. הבריחה נכשלת. בכאוס שנוצר העם יוצא לרחובות. הצבא מנסה להרגיע את המצב. הסמל קורא בזה אחר זה את שמות המורשעים כדי לעלות לספינה, כולל מנון. דה גריו מנסה לפרוץ את חומת קו החיילים כדי לשחרר את אהובתו, אך הם עומדים מולו עם הרובים שמביטים בהם. הוא מתחנן בפני רב חובל הספינה לתת גם לו לעלות על הספינה, בסופו של דבר רב החובל מתרצה ומאפשר לו לעקוב אחר אהבתו לגלות. מקום ההתרחשות: מדבר ליד ניו אורלינס במדבר ניו אורלינס, מנון ודה גריו גוררים את עצמם מותשים. האביר הולך לחפש מים, אך חוזר ללא הצלחה למצוא. הנערה לא יכולה לשאת עוד את הסבל ומתה בזרועותיו של דה גריו. Anthony Tommasini, The New York Times Essential Library of Opera, Times Books (Henry Holt and Company), 2004. Julian Budden, Manon Lescaut, Grove Music Online, 2005. Giacomo Puccini, Manon Lescaut. Full score. Milan: Ricordi, 1958. מדיה וקבצים בנושא מנון לסקו בוויקישיתוף מידע על היצירה "מנון לסקו" באתר מיוזיק בריינז מנון לסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוליבר גלסנר

אוליבר גלסנר (בגרמנית: Oliver Glasner; נולד ב-28 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אוסטרי המאמן את קבוצת קריסטל פאלאס בהווה. משנת 1995 ועד שנת 2011 שיחק גלסנר ברציפות בריד מהבונדסליגה האוסטרית (מלבד עונת השאלה לא מוצלחת בל.א.ס.ק. לינץ), כשהוא עורך במדיה 570 הופעות, עד שבאוגוסט 2011 פרש ממשחק פעיל בשל דימום מוחי. בשנת 2012 הצטרף לצוות המקצועי של רד בול זלצבורג, וביולי 2012 לעוזר מאמן הקבוצה הבכירה, רוג'ר שמידט. במאי 2014 מונה למאמנה של קבוצת נעוריו, ריד, מהבונדסליגה האוסטרית. במאי 2015 עזב את הקבוצה. ביולי 2015 מונה למאמן ל.א.ס.ק. לינץ, ששיחקה בליגה האוסטרית השנייה, ובתום עונת 2016/2017 העפיל עימה לליגה הבכירה. לאור הצלחתו הרבה בל.א.ס.ק., ביולי 2019 הוא מונה למאמנה של וולפסבורג מהבונדסליגה. במאי 2021 הפך למאמנה של איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה, וחתם על חוזה לשלוש עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה הקבוצה בליגה האירופית, לראשונה מאז 1980. בגמר ניצחה הקבוצה את ריינג'רס הסקוטית בדו-קרב פנדלים. בבונדסליגה הקבוצה סיימה במקום ה-11, ובגביע הגרמני הודחה עוד בסיבוב הראשון על ידי וולדהוף מנהיים. בעונה שלאחר מכן סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה, ובליגת האלופות הצליחה להעפיל עד לשלב שמינית הגמר, בו הודחה על ידי נאפולי. הקבוצה הגיעה גם לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה 0–2 לר.ב. לייפציג. בתום העונה שוחרר גלסנר מהמועדון. בשנת 2006 השלים גלסנר תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת האגן. כשחקן ריד הגביע האוסטרי: 1997/1998, 2010/2011 כמאמן איינטרכט פרנקפורט הליגה האירופית: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא אוליבר גלסנר בוויקישיתוף אוליבר גלסנר, באתר Transfermarkt אוליבר גלסנר, באתר Soccerway אוליבר גלסנר, באתר WorldFootball.net אוליבר גלסנר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt "Maierhofer joins Salzburg, Glasner retires". UEFA. 23 באוגוסט 2011. נבדק ב-21 באוגוסט 2020. {{cite news}}: (עזרה) Blutgerinnsel bei Oliver Glasner entfernt, DER STANDARD (ב־Austrian German) "Oliver Glasner wird neuer Trainer der SV Ried". nachrichten.at. 11 במאי 2014. נבדק ב-24 באוקטובר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Club Brugge v LASK facts". UEFA. 22 באוגוסט 2019. נבדק ב-2 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Oliver Glasner to take over". vfl-wolfsburg.de. 23 באפריל 2019. נבדק ב-23 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Oliver Glasner leaves Wolfsburg to coach Frankfurt". AP News. 26 במאי 2021. נבדק ב-2 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Oliver Glasner wird neuer Cheftrainer" (בגרמנית). eintracht.de. 26 במאי 2021. נבדק ב-26 במאי 2021. {{cite news}}: (עזרה) Zusammenarbeit mit Oliver Glasner endet nach der Saison, Eintracht Frankfurt (בגרמנית)
אורס פישר

אורס פישר (בגרמנית: Urs Fischer; נולד ב-20 בפברואר 1966) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ומאמן כדורגל בהווה. פישר שיחק בליגת העל השווייצרית במהלך 19 עונות, בהן ערך 545 הופעות ליגה במדי פ.צ. ציריך וסנט גאלן (שבשתיהן שימש כקפטן, והוא שיאן ההופעות בליגה בכל הזמנים. במהלך שנותיו כשחקן זכה רק פעם אחת בתואר, כשזכה עם פ.צ. ציריך בגביע השווייצרי בעונת 1999/2000. בין השנים 1989–1991 הוא ערך ארבע הופעות במדי נבחרת שווייץ, תחת המאמן אולי שטיליקה. לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל פישר לאמן את מחלקות הנוער השונות של פ.צ. ציריך, ואף שימש כעוזר מאמן הקבוצה הבכירה. באפריל 2010 הוא מונה למאמן זמני, ולאחר מכן הפך למאמן הקבוע של הקבוצה הבכירה. הוא פוטר מתפקידו ב-12 במרץ 2012. מ-1 בינואר 2013 עד ליוני 2015 שימש כמאמנה של תון. ביוני 2015 מונה למאמנה של פ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית, וחתם על חוזה לשנתיים. באפריל 2017 הודיעה הנהלת המועדון כי לא תאריך את חוזהו של פישר, אף על פי שזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. ביוני 2018 מונה למאמנה של אוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה. בתום עונתו הראשונה במועדון, הצליח פישר להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה הראשונה לראשונה בהיסטוריה שלה. בדצמבר 2020 האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2023. בתום עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום השביעי בטבלה, והעפילה לשלב הפלייאוף של הקונפרנס ליג. בעונת 2022/2023 סיימה אוניון תחת פישר במקום הרביעי והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות. ב-15 בנובמבר 2023 עזב פישר את תפקידו כמאמן אוניון ברלין, כאשר הקבוצה נמצאת במקום האחרון בבונדסליגה. כשחקן פ.צ. ציריך הגביע השווייצרי (1): 1999/2000 כמאמן פ.צ. בזל אליפות שווייץ (2): 2015/2016, 2016/2017 הגביע השווייצרי (1): 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא אורס פישר בוויקישיתוף אורס פישר, באתר Transfermarkt אורס פישר, באתר Soccerway אורס פישר, באתר WorldFootball.net אורס פישר, באתר National Football Teams אורס פישר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt "07.04.1984 Sion - FCZ 6:1". FC Zurich Stats. נבדק ב-23 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) FC Basel 1893 (2015). "Urs Fischer ist der neue Trainer des FC Basel 1893" (בגרמנית). FC Basel 1893. נבדק ב-18 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) FC Basel 1893 (2017). "Der FCB geht mit einem neuen Trainer in die Saison 17/18" (בגרמנית). FC Basel 1893. נבדק ב-28 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Union Berlin appoint Urs Fischer as head coach". www.fc-union-berlin.de (באנגלית). נבדק ב-2 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Union Berlin win first Bundesliga promotion". Deutsche Welle. 2019-05-27. נבדק ב-2021-05-26. Ventham, Dale (2020-12-08). "Union Berlin Manager Urs Fischer Signs Contract Extension". Last Word on Football. נבדק ב-2021-05-26. סוף עידן: אוניון ברלין נפרדה מאורס פישר, באתר ערוץ הספורט, 15 בנובמבר 2023