laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוט מתיחה

מוט מתיחה הוא יחידה מבנית דקה המשמשת למתיחה. בדרך כלל משמשים מוטות אלה לנשיאת עומסי מתיחה בלבד. במרכבי מטוסים ובכנפיהם נעשה לעיתים שימוש במוטות מתיחה. מוטות מתיחה משמשים במבנים מפלדה, למשל גשרים, מבנים תעשייתיים, טנקים, מגדלים ועגורנים. בקטרים המונעים בקיטור, מוטות מתיחה משמשים לחיבור מספר גלגלים ולהנעתם באמצעות התנועה הסיבובית שמפיק המנוע (דרך הטלטל). חישורים של גלגלי אופניים הם מוטות מתיחה. קשת היא מבנה יעיל לתמיכה במשקל רב. עם זאת, בהקמת קשתות מתגלה בעיה מבנית בכך שהיא מפעילה כוחות אופקיים בבסיסה אשר שואפים "לדחוף" את הקירות או העמודים עליהם היא נשענת לצדדים. במילים אחרות, הקשת מעבירה את הכוח המופעל עליה מלמעלה לכוחות דחיקה לצדדים. על כוחות אלו ניתן להתגבר בכמה דרכים: על ידי עיבוי עמוד או קיר בבסיס הקשת, על ידי בניית ארקדה - סדרת קשתות ברצף התומכות אחת בשנייה, או על ידי תמיכה חיצונית על צדי הקשת (כגון תמיכות דואות באדריכלות הגותית). באדריכלות האסלאם מתקיים פתרון ייחודי לבעיה המבנית של הקשת, מוט מתיחה בבסיס הקשת. המוט, העשוי ברזל או עץ, מנטרל את הכוחות האופקיים, ומאפשר את השענת הקשת על עמודים דקים ועדינים, שעליהם לשאת אך ורק את הרכיב האנכי (המשקל) של הקשת. מוט המתיחה מעניק לארקאדות האסלאמיות את המראה הקליל והעדין האופייני לאדריכלות האסלאמית. מוטות מתיחה משמשים לעיתים לחיזוק קשתות וקירות בניין שקועים כדי לאפשר להם לשאת כוחות צדדים המופעלים עליהם. עוגן מתיחה ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דינו שקוורץ

דינו שקוורץ (בקרואטית; Dino Škvorc, נולד ב-2 בפברואר 1990) הוא כדורגלן קרואטי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רודאר ולנז'ה. שקוורץ שיחק בכול נבחרות הנוער של קרואטיה, רשם 4 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וסומן כפוטנציאל גדול. גדל במחלקת הנוער של הקבוצה הקרואטית ווראזדין בה שיחק בין השנים 2007 ל-2011 וצבר בשורותיה 58 הופעות ושני שערים. בחודש יוני 2011, אחרי שלא קיבל את שכרו מקבוצת האם, התיר השחקן את חוזהו מול ווראזדין וחתם על חוזה לחמש עונות בקבוצת הפאר הקרואטית דינמו זאגרב. בתחילת אוגוסט 2011 הושאל לקבוצת לוקומוטיבה, בשורותיה רשם 8 הופעות, ואחרי חצי עונה, בחודש ינואר 2012, התיר את חוזהו מול דינמו זאגרב וזאת לאחר שלא רשם אפילו הופעה אחת במדי הקבוצה. בפברואר 2012, עבר שקוורץ לקבוצה הבלגית מכלן, אך גם בשורותיה לא רשם הופעה אחת ובתום העונה הסתיים חוזהו במועדון. בקיץ 2012 הגיע לישראל, וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים, במדיה שיחק עונה אחת. שקוורץ הגיע לקבוצה יחד עם דומיניק גלאבינה הקרואטי. בקיץ 2013 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובקיץ 2014 עבר לאוניברסיטאטה קלוז' מליגת העל הרומנית. בקיץ 2015 חזר לישראל, וחתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא מליגת העל הישראלית. בקיץ 2016 חתם בשריף טירספול מליגת העל המולדובית. באפריל 2017 חתם בספליט. בפברואר 2018 חתם באלאשקרט ירוואן הארמנית. ביולי 2018 חתם בבודפשט הונבד. ב-23 בינואר 2020 חתם ברודאר ולנז'ה. מדיה וקבצים בנושא דינו שקוורץ בוויקישיתוף דינו שקוורץ, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל דינו שקוורץ, באתר Transfermarkt דינו שקוורץ, באתר Soccerway דינו שקוורץ, באתר WorldFootball.net דינו שקוורץ, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דינו שקוורץ".
סבטלנה קרצ'בסקאיה

סבטלנה איוונובנה "אספיר" דולז'נקו-קרצ'בסקאיה (ברוסית: Светлана Ивановна "Эсфирь" Долженко-Крачевская; נולדה ב-23 בנובמבר 1944) היא אתלטית עבר יהודיה-סובייטית. היא סגנית אלופה אולימפית בהדיפת כדור ברזל (מוסקבה 1980). קרצ'בסקאיה נולדה בכפר בקרבת אודסה, אוקראינה למשפחה יהודית. באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.24 מטר, 11 ס"מ ממדליית ארד. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה 1974 סיימה קרצ'בסקאיה במקום שביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.02 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה ב-2 בספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.23 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בקטוביץ שבפולין 1975 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.04 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במינכן שבגרמניה זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.06 מטר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.36 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסן סבסטיאן שבספרד 1977 סיימה קרצ'בסקאיה במקום חמישי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, אז צ'כוסלובקיה ב-30 באוגוסט 1978 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בתוצאה של 20.13 מטר. באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.42 מטר, אחרי אילונה שלופיאנק ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.41 מטר ולפני מרגיטה פופה אף היא ממזרח גרמניה (21.20 מטר). הדיפת כדור ברזל: 21.42 מטר (24 ביולי 1980) הדיפת כדור ברזל: 20.06 מטר (22 בפברואר 1976) סבטלנה קרצ'בסקאיה, באתר olympedia.org סבטלנה קרצ'בסקאיה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית סבטלנה קרצ'בסקאיה, באתר Track and Field (נשים)
לב קולידז'נוב

לב קולידז'נוב (ברוסית: Лев Александрович Кулиджанов;‏ 19 במרץ 1924 – 17 בפברואר 2002) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי. הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1976), חתן פרס לנין (1982). על פעילותו הציבורית קולידז'נוב קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי ועוד. לב קולידז'נוב נולד בעיר טביליסי (גאורגיה הסובייטית, כיום בגאורגיה) למשפחת פקיד ממוצא ארמני. במהלך הטיהורים הגדולים בשנת 1937 אביו נעצר ולא חזר מהכלא, אמו נעצרה ושוחררה כעבור כמה שנים. קולידז'נוב הצעיר התגורר עם סבתו. כבר בגיל צעיר הוא אהב את התיאטרון והשתתף בהצגות בבית הספר בתפקיד תסריטאי, במאי ושחקן. בשנת 1942 קולידז'נוב החל ללמוד אוניברסיטת טביליסי בשעות הערב ובמהלך היום היה עובד במפעל לייצור נשק. קולידז'נוב חלה בדלקת ריאות ומחלה התפתחה לשחפת. כתוצאה מכך, הוא שוחרר מגיוס. בקיץ 1944 קולידז'נוב החלים ונסע למוסקבה במטרה להתקבל ללימודים ב-VGIK. הוא התקבל אך לאור מצבו הכלכלי לא היה יכול להמשיך וחזר לטביליסי. באותה תקופה גם אמו שוחררה ממעצר. בשנת 1948 קולידז'נוב חזר ללימודים והתקבל לקורס בהנחיית סרגיי גרסימוב ותמרה מקרובה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1955. בשנת 1955 קולידז'נוב ביים את סרטו הראשון. בשנת 1959 קולידז'נוב ביים את סרטו הראשון באורך מלא. בשנת 1961 הוא ביים את הסרט "כאשר עצים היו גדולים" (Когда деревья были большими) שנחשב אחד מסרטיו הטובים. בשנת 1969 קולידז'נוב ביים את הסרט על פי רומן של פיודור דוסטויבסקי "החטא ועונשו". בשנת 1982 קולידז'נבו ביים סדרה טלוויזיונית על חייו של קרל מרקס ועבור יצירה זו הוענק לו פרס לנין. במקביל לביום סרטים קולידז'נוב היה פעיל ממסד. בשנת 1965 הוא התמנה ליושב ראש ארגון פעילי הקולנוע הסובייטי וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1986. בהיותו בתפקיד רם הוא לא עזר לפעילי קולנוע שנפגעו מרדיפות השלטונות. הוא פעל להקמת מוזיאון הקולנוע לשמירת ארכיון של סרגיי אייזנשטיין. בשנת 1986, בתחילת הפרסטרויקה קולידז'נוב נאלץ לעזוב את תפקיד היושב ראש וכצעד מחאה הוא אף עזב את הארגון. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא ביים מספר סרטים אך ללא הצלחה יתרה. בסך הכול במהלך הקריירה המקצועית קולידז'נוב ביים 12 סרטים ובחלק מהם הוא גם היה תסריטאי. החל מתחילת שנות ה-70 קולידז'נוב החל ללמד ב-VGIK בשנת 1977 התמנה לפרופסור. הוא המשיך ללמד עד לשנת 1995. הוא נפטר ב-17 בפברואר 2002. לב קולידז'נוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לב קולידז'נוב, באתר AllMovie (באנגלית) לב קולידז'נוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מלכת השלג (סרט)

מלכת השלג (ברוסית: Снежная королева) הוא סרט אנימציה ממוחשבת רוסי המבוסס על המעשייה "מלכת השלג" שנכתבה על ידי הנס כריסטיאן אנדרסן. הסרט הוקרן לראשונה ברוסיה בדצמבר 2012, כשבישראל הוא הוקרן במרץ 2013. במהלך השנה יצא לאקרנים סרט נוסף המבוסס על המעשייה, בשם "לשבור את הקרח" שהופק על ידי חברת וולט דיסני. מתוך תקווה ליצור עולם חדש בו גבולות ברורים מחליפים רגשות ורוח הקוטב מצננת את הנפש האנושית מלכת השלג כיסתה את העולם בקרח ויצאה למסע של הרס. התחזיות של מראת הקסם מציינות שהאיום האחרון על המלכה הוא יוצר זכוכית בשם וגארד, שמראותיו משקפות לא רק את המראה אלא גם את הנפש. יום אחד רוח הקוטב לוקחת עמה את וגארד ואשתו אונה. אבל הם מצליחים להסתיר את בנם התינוק קאי ואת בתם גרדה. הזמן עובר, משרתה של מלכת השלג מוצא את אחיה של גרדה, קאי, ומאמין שהוא יורשו של וגארד. אחרי שקאי נחטף ומובא לארמונה של המלכה, יוצאת גרדה למסע רצוף מכשולים לחציית ארץ הקרח במטרה לשחרר את אחיה, לנצח את מלכת השלג ולחמם את לבם של האנשים בכל מקום. משי קלינשטיין - גרדה שקד פרסי - קאי לירון אלידי - מלכת השלג דודו ניב - אורג הטרול מיכה אוזין סליאן - המלך / המספר גדי לוי - וגראד קובי ליקורמן - הנסיך אתר האינטרנט הרשמי של מלכת השלג "מלכת השלג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלכת השלג", באתר AllMovie (באנגלית) "מלכת השלג", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מלכת השלג", באתר Metacritic (באנגלית) "מלכת השלג", באתר אידיבי "מלכת השלג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדף הרשמי בפייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבקה גילמן

רבקה קלייר גילמן (באנגלית: Rebecca Claire Gilman; נולדה ב-1965) היא מחזאית אמריקאית ממוצא יהודי, מחזותיה מבוססים על דמויות בעלות אישיות מיוחדת שמוצאות עצמן במצבים קשים, לפעמים איומים. הם דנים בנושאים שנויים במחלוקת ומשקפים את ההתנהגות האנושית ללא כחל ושרק. רבקה גילמן נולדה וגדלה בטראסוויל, עיירה על יד ברמינגהאם (אלבמה), בתם של אב יהודי ואם "דרומית" נוצריה, בת למשפחה בפטיסטית. בילדותה אהבה לקרוא מחזות והעריצה במיוחד את אומנותו של ג'ורג' ברנרד שו. למדה במכללת מידלברי במדינת ורמונט ואחר כך החל משנת 1987 במכללת ברמינגהם-סאות'רן. כתבה מחזות עוד מימי המכללה. בהמשך למדה לתואר שני שפה וספרות באנגלית באוניברסיטת וירג'יניה. אחר כך סיימה תואר שני גם באמנויות בסדנה למחזאים של אוניברסיטת איווה (1991). היא עברה לגור בשיקגו, בה התפרנסה בהתחלה מעבודות פקידותיות. היא חברה בהנהלת אגודת המחזאים של אמריקה (Dramatists Guild of America). הייתה המחזאית האמריקאית הראשונה שזכתה בפרס העיתון "איבנינג סטנדרד" ובשנת 2008 זכתה בפרס הרפר, כמו כן שלוש פעמים בפרס ג'וזף ג'פרסון. יצירותיה הידועות ביותר הן "במערבולת" ("Spinning Into Butter") ‏ 1999, הדנה בנושאי ה"תקינות הפוליטית" והזהות הגזעית ו"בן לוקח בת" (Boy Gets Girl) ‏ 2000, שנכללה בשנת 2001 ברשימת ה"טיים מגזין" של המחזות ומחזות הזמר הטובים ביותר של העשור. רבקה גילמן מכהנת כמרצה בחוג לקולנוע ורדיו-טלוויזיה ובתוכנית לתסריטאות באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. בריאיון לכתב העת "אמריקן ת'יאטר" בשנת 2002 סיפרה שהמחזאים האהובים עליה הם ואלאס שון, כמו כן דונלד מרגוליס, קנת' לונרגן, קונור מקפרסון, קריל צ'רצ'יל, קייה קורתרון וג'יימי פצ'ינו משיקגו. לדבריה היא הושפעה במידה רבה בקריירה שלה על ידי הבמאים בוב פולס מתיאטרון גודמן בשיקגו וסוזן בות' מתיאטרון אליאנס. ב-2006 לקחה חלק בכתיבת התסריט לסרט הקולנוע "במערבולת", בכיכובם של שרה ג'סיקה פרקר ובו ברידג'ס. The American in Me Dollhouse עיבוד של "בית הבובות" מאת איבסן My Sin and Nothing More The Crime of the Century The Crowd You're In With The Land of Little Horses The Sweetest Swing in Baseball Spinning Into Butter - 1999 -ׁבמערבולת -זכה בשנת 2000 בפרס ע"ש רוג'ר ל. סטיבנס של קרן המרכז קנדי למחזות אמריקאים חדשים ובפרס ג'ף 2000 - Boy Gets Girl - בן לוקח בת The Glory of Living - היה מועמד לפרס פוליצר בשנת 2002 וזכה בפרס אוסבורן מטעם אליזבת אוסבורן בשנת 2001 בפרס "After Dark", דיפלומה ג'ף, פרס ג'ורג' דיוויין, ובפרס של העיתון "איבנינג סטנדרד" למחזאים מבטיחים ביותר Blue Surge (2001) The Heart Is a Lonely Hunter (2005), - לפי ספר של קרסון מקאלרס The Boys are Coming Home מחזמר על מוזיקה ופזמונים מאת לזלי אדמס 2007 Lord Butterscotch and the Curse of the Darkwater Phantom (ביחד עם ליזה דילמן וברט נווה) A True History of the Johnstown Flood 2012 - "בן לוקח בת" הוצג בסטודיו של יורם לווינשטיין בתרגומו ובבימויו של נועם שמואל, שיחקו בו הסטודנטים אז רז הראל, עידו וולפוביץ' ואחרים. Jones, Chris. "A Beginner's Guide to Rebecca Gilman" American Theatre Apr. 2000: 26-29. רבקה גילמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רבקה גילמן באתר הבוגרים של מכללת ברמינגהם-סאות'ווסטרן ביוגרפיה ב"מפה הספרותית של אלבמה" Whitney L Smith Tackling difficult dialogues A director's Approach to Rebecca Gilman's Spinning Into Butter תזה לתואר באוניברסיטת ביילי, בחוג לתיאטרון. מאי 2008 באתר "המפה הספרותית של אלבמה"
משה אשכנזי

האם התכוונתם ל... משה אשכנזי (שחקן) – שחקן וקומקאי ישראלי משה אשכנזי (רב) – רב קהילת חב"ד בתל אביב משה אשכנזי (שופט כדורגל) – שופט כדורגל ישראלי [1] משה אשכנזי (ראש מועצה אזורית) – ראש מועצה אזורית "יזרעאל" ב-1968, לפני איחוד המועצה עם מועצת קישון, ליצירת המועצה האזורית עמק יזרעאל משה דוד אשכנזי – רב ואדמו"ר בהונגריה ובצפת
רות פוקס

רות גם-פוקס-הלמן (בגרמנית: Ruth Gamm-Fuchs-Hellmann;‏ 14 בדצמבר 1946 – 20 בספטמבר 2023) הייתה פוליטיקאית גרמנייה ואתלטית מזרח גרמניה. הייתה אלופה אולימפית פעמיים ברציפות (מינכן 1972 ומונטריאול 1976), אלופת אירופה פעמיים ברציפות (רומא 1974 ופראג 1978) ושיאנית עולם בהטלת כידון. פוקס הייתה מטילת הכידון הטובה ביותר בשנות ה-70, וזכתה בתואר ספורטאית העשור, על ידי עיתון "חדשות האתלטיקה" ("Track & Field News"). פוקס נולדה באגלן שבסקסוניה-אנהלט. בשנת 1964 החלה ללמוד בבית הספר לרפואה בקמניץ ובשנת 1966 קיבלה תואר טכנאית רפואית. משנת 1968 התאמנה בהדרכתו של קרל הלמן. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד באוגוסט 1971 זכתה פוקס במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 59.16 מטר. בתחרות שנערכה בפוטסדאם ב-11 ביוני 1972 קבעה פוקס בהטלת כידון שיא עולם חדש של 65.06 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת מינכן (1972) היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 63.88 מטר, לפני בת ארצה ז'קלין טודן (62.54 מטר) וקייט שמידט מארצות הברית (59.94 מטר). בתחרות שנערכה באדינבורו שבסקוטלנד ב-7 בספטמבר 1973 קבעה פוקס בהטלת כידון שיא עולם חדש של 66.10 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה בספטמבר 1974 זכתה פוקס במדליית זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 67.22 מטר. בתחרות שנערכה בברלין ב-10 ביולי 1979 קבעה פוקס בהטלת כידון שיא עולם חדש של 69.12 מטר. שבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 65.94 מטר, לפני מריון בקר ממערב גרמניה (64.70 מטר) וקייט שמידט (63.96 מטר) ובכך הגנה על תוארה והייתה למטילת כידון אישה הראשונה שזכתה פעמיים במדליית זהב אולימפית. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג אז צ'כוסלובקיה בספטמבר 1978 זכתה פוקס במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אירופה חדש של 69.16 מטר ובכך הגנה על תוארה. בתחרות שנערכה בדרזדן אז מזרח גרמניה ב-13 ביוני 1979 קבעה פוקס בהטלת כידון שיא עולם חדש של 69.52 מטר. בתחרות שנערכה בספליט אז יוגוסלביה ב-29 באפריל 1980 קבעה פוקס בהטלת כידון שיא עולם חדש של 69.96 מטר. חודשיים וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת מוסקבה (1980) היא סיימה במקום שמיני בהטלת כידון בתוצאה של 63.94 מטר ולא הצליחה לזכות בפעם השלישית ברציפות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 64.26 מטר. בשנת 1981 קיבלה פוקס תואר דוקטור בחינוך גופני בלייפציג. לאחר שפרשה מספורט תחרותי, בשנים 1990-1984 היא שימשה בתפקיד סגנית נשיא התאחדות האתלטיקה של מזרח גרמניה ועבדה כעוזרת מחקר באוניברסיטת פרידריך שילר בעיר יינה. לאחר איחוד גרמניה, הייתה חברת פרלמנט בבונדסטאג במפלגת השמאל, מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי (PDS) בשנת 1990 ובשנים 2002-1992. בשנים 2009-2004 היא הייתה חברת פרלמנט של תורינגיה. לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. פוקס הודתה שהשתמשה באימרוץ. בשנת 1966 נישאה לאצן למרחקים בינוניים אולריך פוקס. לאחר גירושיהם היא נישאה למאמנה בעבר, קרל הלמן. נפטרה ב-20 בספטמבר 2023. פוקס שיפרה את שיא העולם בהטלת כידון 6 פעמים. בשנים 1970 ו-1971 דורגה פוקס במקום השני בעולם, בשנים 1979-1973 דורגה במקום הראשון בעולם ובשנת 1980 במקום השלישי בעולם. הטלת כידון: 69.96 מטר (ספליט 1980) מדיה וקבצים בנושא רות פוקס בוויקישיתוף רות פוקס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רות פוקס, באתר olympedia.org רות פוקס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רות פוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רות פוקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Fear of the Future by Karin Helmstaedt
אנחנו לא לבד

אנחנו לא לבד הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2012 בבימויו של ליאור הר-לב. זוהי דרמה קומית רומנטית בעלת אופי של סרטי אינדי העוסקת בבדידות וניכור אורבני. הסרט הופק בעזרת "קרן הקולנוע הישראלי" והופץ על ידי יונייטד קינג. הקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל חיפה שנערך באוקטובר 2011 והוא עלה לאקרנים בפברואר 2012. אדי (אוהד קנולר), הוא איש ביטחון בודד ותמהוני הבודק את הנכנסים בשערי הקניון הגדול בו הוא עובד (דיזנגוף סנטר). אדי מאמין בכל ליבו בתאוריה המבוססת על נבואה עתיקה, אשר חוזה את קיצה הקרוב מאוד של התרבות האנושית. אותה תאוריה מבטיחה כי אלו שיגיעו לאי הפסחא בתאריך ה-23 במאי, יינצלו על ידי תרבות חוצנית מתקדמת. בזמן שאדי עסוק בהכנות האחרונות לקראת הנסיעה בה הוא תולה את תקוותו להינצל, הוא פוגש במאי (אפרת בן יעקב), צעירה מרדנית וחסרת בית אשר משתכנת זמנית בקניון. בימים המעטים שנותרו לו לפני נסיעתו המיועדת מכניסה את עצמה מאי בהדרגה לחייו ולליבו עד שלבסוף על אדי לבחור האם להישאר איתה ולוותר על תקוותו להימלט מהקץ הקרב, או לצאת לדרכו לעתיד חדש ולוותר על האפשרות לאהבה וקשר אמיתי. 45th Annual WorldFest-Houston International Film Festival won a gold Remi award Festoria Film Festival, Portugal UK JFF Boston JFF Nice JFF San Francisco JFF Singapore Israeli FF מדיה וקבצים בנושא אנחנו לא לבד בוויקישיתוף "אנחנו לא לבד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנחנו לא לבד", באתר AllMovie (באנגלית) "אנחנו לא לבד", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אנחנו לא לבד", באתר אידיבי "אנחנו לא לבד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אנחנו לא לבד", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "אנחנו לא לבד" באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה נחום מוכיח, ריאיון - רגע לפני סוף העולם, באתר הבמה, 20 במרץ 2012 מרט פרחומובסקי‏, "אנחנו לא לבד": סרט חמוד שעובד למרות הבעיות שבו, באתר וואלה, 21 במרץ 2012 מתן שירם, ‏דרוש קהל: אכזבה מהכנסות הסרטים הישראליים ב-2012, באתר גלובס, 8 בפברואר 2013
משה אשכנזי (רב)

הרב משה אשכנזי (כ"א באב תר"פ, 5 באוגוסט 1920 - כ"ג בטבת תשס"ז, 13 בינואר 2007) היה רב קהילת חב"ד בתל אביב וחבר בהנהלות מוסדות חב"ד בישראל. הרב משה אשכנזי נולד בולדיווסטוק לרב מאיר אשכנזי, ששימש כרב הקהילה היהודית במקום, וליונה (טוייבע ליבא), בת הרב חיים אליעזר סולובייצ'יק. בגיל שלוש עברה משפחתו מוולדיווסטוק לשאנגחאי שבסין, ואביו החל לשמש כרב הקהילה בעיר. בשנת תרצ"ד, עלה לארץ ישראל ביחד עם סבו הרב שניאור זלמן אשכנזי והחל ללמוד בישיבת תורת אמת שבירושלים. במהלך שנים אלו הושפע מדמותו של הרב אלתר שימחוביץ, משפיע הישיבה. בה' באלול תש"ב נשא את מרת דבורה, בתו של הרב אליעזר קרסיק, רבם של חסידי חב"ד בתל אביב ושם התגורר ולמד בכולל. התגייס לצה"ל ושירת במלחמת העצמאות, כלוחם ואחר כך כמש"ק דת. לאחר שחרורו מצה"ל נכנס לעסקי מסחר ביהלומים. בשנים אלו תמך בכספו במוסדותיו של חותנו. באלול תשי"ד קנה לרבי מלובביץ' ספר תורה קטן שמיוחס להאחים מסלאוויטא, המעיל ספר התורה הוקדש לעילוי נשמת האביו הרב מאיר אשכנזי. בשנת תשי"ח על פי הוראת הרבי עקר לברזיל וניהל (יחד עם גיסו, הרב צבי הירש חיטריק) את מוסדות חב"ד. בשנת תש"כ, עם פטירת חמיו, חזר לישראל ונטל על עצמו את תפקידיו של חמיו כרב קהילה חב"ד בתל אביב. היה חבר בהנהלת ישיבת תומכי תמימים המרכזית בישראל. היה מזוהה עם הפלג המשיחסטי בחב"ד. בימי התרגיל המסריח היה ממובילי הקו שטען כי על חב"ד לתמוך ביצחק שמיר, קו שזכה מאוחר יותר לאישורו של הרבי מחב"ד. בשנת תשנ"ו התנגד, כחבר באגודת חסידי חב"ד, לקמפיין "נתניהו טוב ליהודים", בטענה שלחב"ד אסור להתערב בפוליטיקה. בשנת תשס"ד הוביל את ההתנגדות למינוי יוסף יצחק אהרונוב ליו"ר אגודת חסידי חב"ד[דרוש מקור]. במשך קרוב לחמישים שנה שימש כרב קהילת חב"ד בתל אביב. אשתו דבורה הייתה היו"ר הראשון של ארגון נשי ובנות חב"ד. במשך שנים חילק צדקה לנזקקים עם המשפיע הרב משה וובר. בין הנזקקים היו גם חלק מ'חבורת הצדיקים הנסתרים' של תל אביב (עליהם נמנו גם הרב משה יעקב רביקוב והרב יוסף וולטוך). נפטר בהמרכז הרפואי זיו בצפת בשבת, כ"ג בטבת תשס"ז, לאחר התקף לב קשה. נקבר למחרת בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה. בנו הרב מרדכי שמואל, היה רב היישוב כפר חב"ד. בנו הרב חיים, מילא את מקומו ברבנות הקהילה ובית הכנסת בתל אביב. בנו הרב נתן, היה שו"ב וחזן ובעל תפילה בבית הכנסת בית מנחם חתנו הרב יוסף יצחק וילשאנסקי הוא ראש ישיבת חב"ד בצפת. חתנו הרב נחמן יוסף טברסקי ר"מ בישיבת אהלי תורה בניו יורק (בנו של האדמו"ר רבי ישראל מרדכי טברסקי מחסידות רחמסטריווקא). "משה אמת" תולדות חייו, בית משיח מס' 586 עמ' 30–37 [1] מכתב תודה של הרבי לרב משה אשכנזי, אגרות קודש חלק כא אגרת ח'לא [2] חברי הכנסת שסרו למרות חב"ד - אברהם ורדיגר ואליעזר מזרחי [3]
פלרגוניום הגננים

פלרגוניום הגננים (שם מדעי: Pelargonium hortorum) ידוע גם כגרניום, הוא מין של פלרגוניום ממשפחת הגרנאים בעל שימושים רבים, במקורו מדרום אפריקה. הוא אחד מהצמחים הפופולריים בגינות ביתיות, תודות לתפרחת העמידה שלו ולצורכי ההשקיה הנמוכים שלו. אף על פי שהצמח משווק תחת השם גרניום, הוא אינו מין מהסוג גרניום, אלא קרוב משפחה בסוג פלרגוניום. אחד מההבדלים הברורים בין שני הסוגים הוא בתצורת הפרח - פרחי גרניום הם בעלי סימטריה כוכבית (ניתן לסובבם על הציר ולקבל דמיון), ופרחי הפלרגוניום בעלי סימטרית מראה (צד ימין הוא תמונת מראה של צד שמאל). את הצמח מגדלים מזרעים או מייחורים, והוא משגשג היטב בשמש מלאה ובתנאי השקיה מועטים. לפרחים אין ריח בולט, והם פורחים בתפרחות דמויות מטרייה, הקרויה Pseudoumbel (אך בניגוד לצמחים כמו גזר קיפח, בעלי פריחת מטרייה מלאה - Umbel, פלרגוניום הגננים נוטה לסגל תצורת כדור בפריחה מלאה). הפרחים יכולים להיות בצבעים שונים - ורוד, אדום, לבן, סגול ואף שילובים שונים. פלרגוניום הגננים שומר על עלים ופרחים לאורך כל השנה, והוא ירוק עד ורב שנתי. בתנאים מתאימים הוא יכול לשגשג ולפרוח ללא הפסקה. לאחר הפריחה, הפרחים הבודדים בתפרחת מתנוונים לאט ונושרים, ולבסוף גבעול התפרחת מתנוון ונושר אף הוא. ניתן לדרבן פריחה מחודשת על ידי גיזום עמוד התפרחת לאחר שיאה. העלים מסורגים, צורתם עגולה וללא שינון. לפרחים חמישה עלי כותרת. פלרגוניום הגננים, באתר ITIS (באנגלית) פלרגוניום הגננים, באתר NCBI (באנגלית) פלרגוניום הגננים, באתר Tropicos (באנגלית) פלרגוניום הגננים, באתר GBIF (באנגלית) פלרגוניום הגננים, באתר The Plant List (באנגלית) פלרגוניום הגננים, באתר IPNI (באנגלית) פלרגוניום הגננים
ניל דה-גראס טייסון

ניל דה-גראס טייסון (באנגלית: Neil deGrasse Tyson; נולד ב-5 באוקטובר 1958 בניו יורק) הוא אסטרופיזיקאי ואסטרונום אמריקאי, ומנהלו של פלנטריום היידן במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, בו הקים את המחלקה לאסטרופיזיקה ב-1997. טייסון נולד ב-1958 במשפחה קתולית מברונקס. אביו, סיריל דה גראס-טייסון היה סוציולוג ממוצא אפרו-אמריקני, ששימש כיועץ למשאבי אנוש של ראש העיר ניו יורק, ג'ון לינדסי. אמו, סונצ'יטה מריה לבית פליסיאנו, הייתה גרונטולוגית ממוצא פורטוריקני. טייסון למד באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת טקסס באוסטין ובאוניברסיטת קולומביה. בין השנים 1991 ל-1994 הוא עסק במחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בין השנים 1995 ל-2005, כתב טייסון מאמרים בנושאי היקום עבור מגזין Nature History האמריקאי, שחלקם פורסמו מאוחר יותר בספריו "מוות מחור שחור" ו"אסטרופיזיקה למי שאין לו זמן". במהלך אותה תקופה, כתב טור חודשי במגזין Star Date, וענה על שאלות בנושאי היקום תחת השם "מרלין". טייסון שירת בוועדה הממשלית של ארצות הברית ב-2001 שעסקה בעתידה של תעשיית התעופה והחלל האמריקאית, ובוועדת "הירח, מארס, ומעבר" בשנת 2004. הוא זכה במדליית שירות יוצא דופן של נאס"א במהלך אותה שנה. נוסף למחקרו האקדמי הוא ידוע בכך שהוביל את ההחלטה להחריג את כוכב הלכת פלוטו ככוכב לכת ולהגדירו מחדש ככוכב לכת ננסי. טייסון מתראיין רבות בגופי תקשורת ואף מנחה את תוכנית רדיו אינטרנטית שבועית הנקראת StarTalk. בשנת 2014 הנחה את הסדרה הדוקומנטרית המדעית "קוסמוס: מסע לחלל", שהייתה הגרסה המחודשת לסדרת המדע "קוסמוס" שנוצרה במקור על ידי קרל סייגן בשנת 1980, ושודרה ברשת פוקס בארצות הברית ובנשיונל ג'יאוגרפיק בשאר העולם. הוא הנחה גם את סדרת ההמשך "קוסמוס: עולמות אפשריים" שעלתה לאוויר ב־9 במרץ 2020. טייסון הופיע בטלוויזיה ובקולנוע גם כשחקן ומדבב, פעמים רבות בתפקיד עצמו. בשנת 2010 הופיע בקומדיית המצבים "המפץ הגדול" בתפקיד עצמו, והתנצל בפני שלדון קופר על חלקו בהגדרת פלוטו מחדש ככוכב לכת ננסי. ב-2018 הוא הופיע שנית בקומדיה וניהל ויכוח בטוויטר עם ראג'ש קוטרפאלי. בשנת 2015 הופיע בקומדיית המצבים "ברוקלין תשע-תשע" בתפקיד עצמו, הכין את ג'ינה לקראת מבחן באסטרונומיה והתגלה שהוא חבר באותו מכון כושר כמו טרי. בשנת 2016 דיבב דמות של סמור המבוסס עליו בסרט האנימציה "עידן הקרח: מסלול התנגשות" בסדרת סרטי "עידן הקרח". בשנת 2023 דיבב בפרק של הסדרה "Pantheon" מבית אמזון פריים וידאו, את ד"ר מור, המנהל של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן. אתר האינטרנט הרשמי של ניל דה-גראס טייסון (באנגלית) ניל דה-גראס טייסון, ברשת החברתית פייסבוק ניל דה-גראס טייסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניל דה-גראס טייסון, ברשת החברתית אינסטגרם ניל דה-גראס טייסון, ברשת החברתית Goodreads ניל דה-גראס טייסון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ניל דה-גראס טייסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אהוד אמיר, ‏ניל דה-גראס טייסון, מגיש הסדרה קוסמוס: "אילו סייגן היה חי, הוא היה מופתע יותר מכל מהעובדה שעדיין עלינו לטעון שלמדע יש חשיבות עבור החברה.", באתר "הידען", 13 במרץ 2014 ניל דה-גראס טייסון, איך לגדל ילדים חכמים יותר, סרטון באתר יוטיוב (הרצאה עם כתוביות בעברית) שיחה עם ניל דה-גראס טייסון, סרטון באתר יוטיוב ניל דה-גראס טייסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניל דה-גראס טייסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.