laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף

ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף (באנגלית: Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2007 מבית פוקס ומארוול קומיקס, המבוסס על ספר קומיקס בעל אותו שם אשר נוצר על ידי סטן לי וג'ק קירבי. הסרט בוים על ידי טים סטורי, שביים גם את הסרט הראשון בסדרה. שנתיים לאחר סוף עלילת הסרט הראשון, ריד ריצ'רדס וסוזן מתכוננים לחתונתם. בעודם מתכוננים לחתונה, עב״מ כסוף חודר לאטמוספירת כדור הארץ, ופולט קרינה קוסמית שיוצרת אי יציבות מולקולרית וגורמת לחורים במקומות שונים בכדור הארץ. הממשלה פונה לריד בבקשה לבנות חיישן שיעקוב אחר תנועותיו של עצם זה. כאשר חתונתם של ריד וסוזן מתחילה, המערכת של ריד מבחינה בעצם שמתקרב לניו יורק וגורם להפסקת החשמל בעיר, ובכך נהרסת חתונתם של ריד וסוזן. ג'וני רודף אחר העצם הבלתי מזוהה, ומגלה שהוא דמוי אדם, אשר מקבל את הכינוי "הגולש הכסוף". ג'וני מתעמת עם הגולש, אשר גורר את ג'וני הרחק מאטמוספירת כדור הארץ, שם ג'וני מתעלף עקב מחסור בחמצן ולחץ אוויר נמוך. הגולש משליך את ג'וני חזרה אל כדור הארץ, ובעודו נופל הוא חוזר להכרה, מצליח להפעיל את כוחותיו מחדש ושורד את הנפילה. ג'וני חוזר לביתם של הארבעה ומספר את סיפורו. בעוד סוזן מנסה לנחם אותו, כוחותיהם של השניים מתחלפים: ג'וני נהפך לבלתי נראה וסוזן עולה באש. כאשר שניהם נוגעים זה בזה שוב, כוחותיהם המקוריים חוזרים אליהם. לנוכח האירוע שקרה, ריד בודק את ג'וני ומגלה שהחשיפה לגלשן שינתה את המבנה המולקולרי שלו ובכך אפשרה לו להחליף את כוחותיו עם כוחותיהם של שותפיו לצוות על ידי מגע. לאחר מעקב אחר הגולש הכסוף, ריד מגלה שכל הכוכבים שבהם ביקר הגולש לפני כדור הארץ, הושמדו. בסוף העלילה על ארבעת המופלאים מוטלת המשימה לעצור את הגולש הכסוף, לפני שיהרוס גם את כדור הארץ. יואן גריפית' – ריד ריצ'רדס/מיסטר פנטסטיק ג'סיקה אלבה – סוזן סטורם/האשה הבלתי נראית כריס אוונס – ג'וני סטורם/הלפיד האנושי מייקל צ'יקליס – בן גרים/הדבר דאג ג'ונס – נורין ראד/הגולש הכסוף (לכידת תנועה) לורנס פישבורן - נורין ראד/הגולש הכסוף (דיבוב) ג'וליאן מקמהון – ויקטור וון דום/דוקטור דום קרי וושינגטון – אלישיה מאסטרס בו גארט - קפטן פרנקי ריי אנדרה בראואר – גנרל האגר ונסה מינילו - ג'ולי אנג'ל סטן לי – אורח בחתונה את המוזיקה לסרט כתב והלחין ג'ון אוטמן, המוזיקאי של סרטי "אקס-מן" ושל הסרט הראשון בסדרה. הסרט קיבל ביקורות מעורבות עם ציון של 37% באתר Rotten Tomatoes וממוצע של 4.8 מתוך 10 בהתבסס על 168 חוות דעת. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון ממוצע של 45 מתוך 100, בהתבסס על 33 ביקורות. הסרט הצליח יחסית לפרק שקדם לו, והביא לרווח של 289 מיליון דולר עם תקציב הפקה של 130 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר נטפליקס "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר AllMovie (באנגלית) "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר Metacritic (באנגלית) "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר אידיבי "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
לוינסון

לוינסון או לוינזון הוא שם משפחה יהודי אשכנזי, שפירושו ביידיש "בנו של לוי". האם התכוונתם ל... אצטדיון לוינסון – אצטדיון ששימש גם כאמפיתיאטרון להופעות מוזיקה בניו יורק רוברט לווינסון – שבוי אמריקאי באיראן (למשך הזמן הארוך ביותר בתולדות ארצות הברית). אישים ששמם לוינסון: אברהם לוינסון – סופר עברי ויידי, עורך דין ופעיל ציוני, מתרגם ועורך יהודי-פולני בארי לוינסון – במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקני זוכה פרס האוסקר על סרטו "איש הגשם" גרשום לוינסון – מבכירי הוועד הפועל בהסתדרות העובדים וגזבר ההסתדרות. חיים לוינסון – עיתונאי ישראלי, כתב בעיתון "הארץ". יעקב לוינסון – מנהל ישראלי ששימש בתפקידי מפתח בחברת העובדים ובבנק הפועלים צבי הירש לוינסון – מאישי תנועת המוסר, ר"מ בישיבת ראדין וחתנו של החפץ חיים סם לוינסון – במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקני רינה לוינסון – טייסת בחיל האוויר הישראלי ריצ'רד לוינסון (אנ') – מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי אישים ששמם לבינסון: אברהם לבינסון – פרסומאי, צייר, גרפיקאי ומוציא לאור, מחלוצי ענף הפרסום בישראל; אביהם של מיכה לבינסון וגדעון לבינסון גדעון לבינסון – מלחין, מנצח ובסיסט, פרופסור וראש התוכנית לקומפוזיציה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן; בנו של אברהם לבינסון מיכה לבינסון – במאי תיאטרון; בנו של אברהם לבינסון אישים ששמם לוינזון: אליהו לוינזון – רב ועסקן יהודי-ליטאי, מאנשי הדור הראשון של תנועת המוסר אשר ניסן לוינזון – רב ליטאי, רבה של בירז'. אביו של מנחם נחום נתן לוינזון "העילוי מבירז'" יואל דוד סטרשונסקי לוינזון – "דער ווילנער בעל הבית'ל", חזן וילנאי נודע שמעון לוינזון (לביא) - מרגל ישראלי לטובת ברית המועצות תמורת בצע כסף אישים ששמם לווינזון: יצחק בר לווינזון – סופר עברי (ריב"ל)
ויק

האם התכוונתם ל... נינה ברוש – דוגמנית ישראלית, נודעה בכינוי "ויק" ויטוריו אריגוני – פעיל פוליטי איטלקי, שנחטף ונרצח ברצועת עזה מייקל ויק – שחקן פוטבול אמריקאי קלרה ויק – פסנתרנית ומלחינה, רעייתו של רוברט שומאן ג'ון וויק (סדרת סרטים) – סדרת סרטי פעולה המגוללת את קורותיו של מתנקש מיומן המחפש נקמה ומגולם על ידי קיאנו ריבס ויק (עיר) – עיר בספרד ויק 20 – מחשב ביתי מתוצרת חברת קומודור אינטרנשיונל ויקס ויקטור
אקטובה (כדורגל)

מועדון הכדורגל אקטובה (בקזחית: Ақтөбе Футбол Клубы) הוא מועדון כדורגל קזחי, המשחק בליגת העל הקזחית. המועדון זכה חמש פעמים לאורך ההיסטוריה באליפות קזחסטן, וכן זכה פעם אחת באליפות הליגה הקזחית הראשונה - הדרגה השנייה בחשיבותה. קבוצת הכדורגל מקיימת את משחקי הבית שלה באצטדיון המרכזי באקטובה. הקבוצה נוסדה בשנת 1967, תחת השם "אקטובינץ". היא שיחקה לאורך עשרות השנים הבאות בדרגה השלישית של מערכת ליגות הכדורגל של ברית המועצות. ב-1992, לאחר התפרקות ברית המועצות, הוקמה ליגת העל הקזחית ואקטובה הייתה מהקבוצות הראשונות ששיחקו בליגה החדשה. בעונה הראשונה להקמת הליגה העפילה הקבוצה לסיבוב השני, וסיימה בו במקום ה-12. בעונה שלאחר מכן היא סיימה במקום התשיעי. בעונת 1994 היא עשתה את התקדמותה הגדולה כאשר סיימה במקום הרביעי בליגה, שבע נקודות מתחת לאלופה ילימיי. עם זאת, בשנים הבאות היא לא הצליחה לשחזר את הצלחתה היחסית וסיימה במרכז הטבלה. ב-1996 שונה שם הקבוצה ל"אקטובמונאי", ושנה לאחר מכן הוא שונה פעם נוספת, ל"אקטובה". בשנת 1997 סיימה הקבוצה במקום ה-12 בליגה וירדה לליגות הנמוכות ("מחוץ לליגה") בקזחסטן, בהם היא נשארה במשך שתי עונות. בשנת 1999 היא עלתה לליגה הקזחית הראשונה, שכעת הייתה הליגה השנייה בחשיבותה בקזחסטן. היא זכתה באליפות ליגה זו, והעפילה בחזרה לליגת העל הקזחית. באותה שנה שונה שם הקבוצה ל"אקטובה לנטו". בעונה המחודשת שלה בליגת העל, 2001, סיימה אקטובה במקום השמיני, ובשנים הבאות סיימה באזור הצמרת של הליגה. ב-2005 שונה שם הקבוצה בחזרה לאקטובה. בעונה זו היא זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ליגת העל הקזחית, לאחר שיפורים רבים שנעשו במועדון. ב-2006 היא סיימה במקום השני, אך בשתי העונות שלאחר מכן, 2007 ו-2008, היא זכתה בשתי אליפויות רצופות וביססה את מעמדה כקבוצה המובילה בכדורגל הקזחי. השחקן מוראט טלשב זכה ב-2009 בתואר "מלך השערים" כששיחק בשורותיה. לאחר שזכתה באליפות הראשונה בתולדותיה ב-2005, שיחקה אקטובה לראשונה בתולדותיה במסגרת ליגת האלופות, בעונת 2006/2007. היא לא הצליחה לעבור בעונה זו את הסיבוב הראשון במשחקי המוקדמות, לאחר שהפסידה לקבוצה הלטבית ליאפייס מטאלורגס. בעונה שלאחר מכן, 2007/2008, שיחקה הקבוצה במוקדמות גביע אופ"א, המפעל האירופי השני בחשיבותו. היא פגשה את מאטרסבורג האוסטרית בסיבוב המוקדמות הראשון, וניצחה 0–1 במשחק הראשון מבין שניים. עם זאת, היא הפסידה בתוצאה 2–4 במשחק הגומלין שנערך באוסטריה, והודחה מהמפעל. בעונת 2008/2009 היא נכנסה שוב למוקדמות ליגת האלופות, אך הפסידה בסיבוב הראשון לשריף טיראספול המולדובית. בעונת 2009/2010, עת שיחקה בליגת האלופות, התחילה אקטובה מסיבוב המוקדמות השני שם פגשה את הפנרפיירדיר האיסלנדית. היא הצליחה לנצח את האיסלנדים ולעבור לראשונה בתולדותיה שלב באירופה. בסיבוב המוקדמות השלישי, מול מכבי חיפה הישראלית, סיימה אקטובה בתיקו 0-0 במשחק הראשון. במשחק הגומלין היא הפסידה 3–4, על אף שכבר הובילה בתוצאה של 0–3. היא נשרה לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית (שהחליפה את גביע אופ"א) שם פגשה את ורדר ברמן הגרמנית, והודחה לאחר הפסד בתוצאה גבוהה של 3–6 במשחק הראשון ו-0–2 במשחק הגומלין. עונה לאחר מכן שיחקה אקטובה נגד הפועל תל אביב במוקדמות ליגת האלופות באותו סיבוב. אחרי שניצחה במשחק הראשון 0–1, במשחק השני הפסידה 1–3, מה שגרם להדחתה מהמפעל. ליגת העל הקזחית: 2005, 2007, 2008, 2009, 2013 הגביע הקזחי: 2008 הסופר קאפ הקזחי: 2008, 2010, 2014 מדיה וקבצים בנושא אקטובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקטובה (ברוסית) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net
תייסיר אליאס

תייסיר אליאס (בערבית: تيسير إلياس; נולד ב-1960) הוא מוזיקאי, מנצח, מלחין, מוזיקולוג ומרצה ערבי-ישראלי. אליאס ניהל וריכז את תחום המוזיקה הערבית בישראל מטעם משרד החינוך[דרושה הבהרה], כיהן כפרופסור במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן, והקים את המחלקה למוזיקה מזרחית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, החל מאוקטובר 2018 מכהן אליאס כפרופסור מן המניין וכראש החוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה. אליאס נולד בשפרעם, בה הוא עדיין מתגורר היום. בילדותו הוא למד מוזיקה קלאסית מערבית בקונסרבטוריון רובין בחיפה. אליאס נרשם בשנת 1980 לאקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ובשנת 1983 עבר ללמוד באוניברסיטה העברית בחוג למוזיקולוגיה. שנתיים לאחר מכן קיבל B.A במוזיקולוגיה והמשיך לימודיו לתואר מוסמך אותו קיבל בשנת 1991. לאחר הפסקה אקדמית בת עשר שנים החל אליאס לכתוב את עבודת הדוקטורט במוזיקולוגיה בהנחיית פרופ' אדווין סרוסי ופרופ' דליה כהן, אותה סיים בשנת 2007 בנושא "חשיפת חוקיות סמויה באימפרוביזציה של מוזיקה ערבית באמצעות סכמות טבעיות ונלמדות". תוך כדי לימודיו לא הפסיק אליאס לנגן ולכתוב מוזיקה מקורית. הכרותו הן עם המוזיקה הקלאסית המערבית והן עם המוזיקה הערבית הקלאסית ופתיחותו לתרבויות שונות ממזרח (פרס, טורקיה, הודו) קיבלה ביטוי רב ביצירתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, החל אליאס לנגן במסגרת להקת בוסתן אברהם, ובמסגרת פעילות זאת כתב יצירה שבה אירחה הלהקה את זקיר חוסיין והאריפראסאד צ'אוראסיה. להקות נוספות שאליאס היה חבר בהם הן שלישית זיריאב, להקת ערבנדי ופרויקט מוזאיק. במהלך השנים נפגש וניגן אליאס עם אמנים רבים בעלי שם, מזרחים ומערביים, כגון ודיע א-סאפי (وديع الصافي), מוניר בשיר (منير بشير), בליר חמדי (بليغ حمدي), יצחק פרלמן ופאקו דה לוסיה, וכן הופיע אליאס כנגן אורח בתזמורות סימפוניות מערביות רבות בישראל ובעולם. במקביל לקריירה המוזיקלית שלו, אליאס עבד כעורך ומנהל מוזיקלי בטלוויזיה הישראלית. בשנת 2001 שימש כמנהל מחלקת המוזיקה בקול ישראל בערבית. בעבר היה אליאס המנצח של התזמורת הערבית-יהודית של נוער מוסיקלי בישראל, שזכתה באותה שנה בפרס "וורט" על ביצוע, במהלך סיור קונצרטים בגרמניה. באותה שנה אליאס גם זכה בפרס פרנק פלג של משרד התרבות. במאי 2010 הוא שימש כמורה בתוכנית יצחק פרלמן שהתקיימה במשכנות שאננים. ב - 2017 קיבל פרופ' תייסיר אליאס את פרס הרקטור למרצה המצטיין באוניברסיטת חיפה. אליאס נשוי לזמרת מירנדה אליאס ולהם בת ובן. תייסיר אליאס, באתר MusicBrainz (באנגלית) תייסיר אליאס, באתר Discogs (באנגלית) תייסיר אליאס, דף שער בספרייה הלאומית תייסיר אליאס, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) תייסיר אליאס, מתוך אתר עמותת "נוער מוזיקלי בישראל" במסגרתה פועלת התזמורת הערבית יהודית הצעירה עליה מנצח אליאס תייסיר אליאס, באתר "הבמה" בין שני העולמות, אתר הארץ אהוד שישון, "אני חי כאן מצוין": בגובה העיניים עם תייסיר אליאס, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2011 الموسيقار البروفيسور تيسير الياس.. اشهر الشخصيات في العالم, موقع "فرفش" "מסע לעומקי המוזיקה הערבית", פודקאסט בשלושה חלקים (חלק 1, חלק 2, חלק 3), תוכנית הרדיו "המעבדה" של "כאן" תרבות שיחה עם תייסיר אליאס, בתוך: מוזיקה בישראל, עיונים - סדרת 'נושא' (2014), בעריכת מיכאל וולפה, גדעון כ"ץ וטוביה פרילינג, הוצ' מכון בן-גוריון, אונ' בן-גוריון קטעי נגינה תקסים בביצוע תייסיר אליאס, אוקטובר 1986. הקלטת שמע באתר הספרייה לאומית תייסיר אליאס, קטע נגינה בעוד, אתר יוטיוב תייסיר אליאס, אלתור (תקסים) בכינור, אתר יוטיוב החוג למוסיקה I אוניברסיטת חיפה I הפקולטה למדעי הרוח - פרופ' תייסיר אליאס, באתר music.haifa.ac.il
נבחרת מלזיה בכדורסל

נבחרת מלזיה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מלזיה. הדירוג הנוכחי של נבחרת מלזיה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-105 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. נבחרת מלזיה העפילה פעם אחת בתולדותיה לאליפות העולם בכדורסל בשנת 1986, אך הפסידה בכל חמשת משחקיה וסיימה במקום ה-24 האחרון. נבחרת מלזיה השתתפה פעמים רבות באליפות אסיה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בו סיימה פעמיים באליפויות אשר אותן אירחה בשנים 1977 ו-1985. נבחרת מלזיה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים. מדיה וקבצים בנושא נבחרת מלזיה בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אלהנה

אַלְהֵנָה או γ בתאומים (נקרא לפעמים גם אַלְמֵיסָן) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים תאומים והוא גם אחד הכוכבים הבהירים בשמי הלילה. מקור שמו הוא מערבית الهنعه (אל-הנעה) - "הסימון" שמתייחס לסימון הנצרב על צווארו של סוס או גמל לזיהויו. אלהנה הוא כוכב כפול, אך ניתן להבחין בכך רק באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות. ב-13 בינואר 1991 הוסתר הכוכב על ידי האסטרואיד מירהה 381 שעבר על פניו. הסתרה זו הייתה ההסתרה של הכוכב הבהיר ביותר על ידי אסטרואיד שנצפתה אי פעם. תצפיות שנעשו בזמן ההסתרה אפשרו למדוד את גודלו של האסטרואיד (כ-140 קילומטרים) וכן להבחין לראשונה באופן ישיר בבן הזוג אלהנה B. אלהנה הוא תת-ענק מסוג ספקטרלי A במרחק של כ-105 שנות אור. רדיוסו גדול פי 5 מרדיוס השמש ומסתו קרובה ל-3 מסות שמש. היתוך המימן בליבת הכוכב הסתיים וכעת הוא מתבצע בשכבות חיצוניות יותר - תהליך המביא להתנפחות הכוכב ולעליה בבהירותו עד שיהפוך לענק אדום ולאחר מכן לננס לבן. הכוכב קורן בעוצמה של פי 150 מעוצמת ההארה של השמש וטמפרטורת פניו היא כ-9,200 קלווין. המדידות הספקטרוסקופיות הראו שבן הזוג העמום יותר מקיף את אלהנה A בזמן הקפה של 12.6 שנים. בזמן ההסתרה של אלהנה על ידי מירהה 381 ניתן היה להבחין לזמן קצר באלהנה B ישירות ואז הוא זוהה ככוכב הסדרה הראשית מסוג G עם עוצמת הארה ומסה דומות לשל השמש. המרחק בין הכוכבים נע בין יחידה אסטרונומית ל-19 יחידות אסטרונומיות ובממוצע 8.5 יחידות אסטרונומיות (דומה למרחק של שבתאי מהשמש). בשל ההבדל העצום בעוצמות ההארה של שני הכוכבים (אלהנה B פולט קצת יותר מחצי אחוז מהקרינה של אלהנה A) והמרחק הקטן ביניהם, לא ניתן להבחין ביניהם בתצפית ישירה. אלהנה באתר של ג'ים קלר אלהנה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
שירות חדרים (סדרת טלוויזיה)

"שירות חדרים" היא סדרת דרמה ששודרה לראשונה בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית רשת, החל מ-9 ביולי 2009. הסדרה עוקבת אחר שתי חדרניות בבית מלון תל אביבי, אתי ושימי, בגילומן של אסי לוי ונלי תגר, אליהן מצטרפים עובדי מלון שונים ואורחים מזדמנים הפוקדים את המלון. הסדרה מעמידה במרכז את האנשים שבדרך כלל הם שקופים – חדרניות, מלצרים, אנשי ביטחון ואנשי תחזוקה, שלרוב אינם זוכים למבט שני מהאורחים, ובסדרה זו הם הכוכבים, מעורים במתרחש, מתערבים ומתערבבים באירועים, מחוברים לאורחים בסיטואציות דרמטיות, קומיות, אנושיות ומפתיעות. הסדרה מתמקדת במתרחש בקומה 14 של בית המלון, שבה עובדות אתי, החדרנית הוותיקה, ושימי, החדרנית החדשה שמגיעה לתל אביב ממושב בדרום ומצטרפת אליה. אתי (אסי לוי) - חדרנית ותיקה ואחראית על קומה ארבע-עשרה. בעברה הייתה זמרת על סף הצלחה. שמרית ("שימי") (נלי תגר) - החדרנית החדשה. הגיעה ממושב תאשור לאחר ביטול חתונתה. תמימה ופועלת הרבה מתוך רגש ונכונות לעזור. סמיון (ישראל דמידוב) - מלצר ומשורר, אחראי על שירות החדרים של קומה ארבע עשרה. מאוהב (בסתר) באתי. אריאל (דני שטג) - סמנכ"ל קשרי הלקוחות של המלון. שוורץ (נטשה מנור) - אחראית החדרניות במלון. אם לבת אסירה. דורון (לירון ברנס) - קצין הביטחון של המלון. מתאהב בשימי. ג'ני (תמרה קליינגון) - הבת של שוורץ, משוחררת טרייה מהכלא. דנה זריהן (נועה אבשטיין) - הבת של אתי, שמתגוררת עם אביה בארצות הברית ובורחת לישראל נגד רצון אביה. דוד זריהן (מאיר סויסה) - גרושה של אתי, אבא של דנה. הגיע לארץ (ולמלון) בעקבות בריחת בתו לישראל. דני מקליש - כדורגלן אנגלי שמגיע למלון ונקשר לשימי. זיו - היה אמור להתחתן עם שימי, אך בעקבות סכסוך בין המשפחות החתונה התבטלה. במהלך הסדרה הוא חוזר מחו"ל, מגיע למלון ומציע לשימי לבוא איתו לתאילנד ולהתחתן איתו. אמיר (איתי תורג'מן) - המחליף של סמיון. נועם (יחזקאל לזרוב) - איש הייטק שמגיע למלון ומבקש מאתי עזרה לפני פרזנטציה, בסופו של דבר הוא מצליח ומתעשר ומתכנן לעזוב עם אתי לארצות הברית. יסמין (אפרת אביב) - חדרנית חדשה, באה מקיבוץ ברמת הגולן. מיכל (הילה וידור) - מחליפה את שוורץ, אחראית על החדרניות, אישה קשוחה ורצינית, בקושי הגיעה - וכבר מבקשת לפטר 2 חדרניות, אחיינית של הבעלים של המלון. עודד (ערן איוניר) - בעלה של ג'ני "שירות חדרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שירות חדרים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שירות חדרים" באתר "רשת", כולל כל הפרקים לצפייה חופשית
מצפה הכוכבים פולקובו

מצפה הכוכבים פולקובו (ברוסית: Пу́лковская Астрономи́ческая обсервато́рия) הוא מצפה כוכבים ראשי של האקדמיה למדעים הרוסית. הוא ממוקם באזור העיר סנקט פטרבורג (במרחק של כ-19 ק"מ מהמרכז ההיסטורי של העיר), על גבעות פולקובו, הנמצאות בגובה של כ-75 מטרים מעל פני הים. מצפה הכוכבים נפתח בשנת 1839 ומנהלו הראשון היה פרידריך פון שטרובה. בשנת 1861 הבן שלו אוטו וילהלם פון שטרובה נעשה מנהל המתקן. המצפה היה מצויד בטלסקופים מתקדמים, כולל טלסקופ שובר-אור בקוטר של 38 ס"מ שהיה אז הגדול בעולם. בשנת 1885 נרכש טלסקופ שובר-אור נוסף, בקוטר 30 אינץ', עבודת המצפה התמקדה בקביעת קואורדינטות של הכוכבים וקבועות אסטרונומיות (נקיפת ציר כדור הארץ, אברציה אופטית). כמו כן עובדי המצפה התמקדו בגילוי וחקר כוכבים כפולים. לסיכום הפעילות פורסמו קטלוגים של כוכבים בשנים 1845, 1865, 1885, 1905 ו-1930. לקראת יובל ה-50 של המצפה, בשנת 1889, נוסדה מעבדה אסטרופיזית עם טלסקופ בקוטר 76 ס"מ שהיה אז הגדול באירופה. בשנת 1923 הותקן ספקטרוגרף חדש ובשנת 1940 טלסקופ מיוחד לחקר השמש. בזמן מלחמת העולם השנייה האתר היה בין המטרות של התקפות הגרמנים ונהרס כולו. השיקום החל בשנת 1946 ובשנת 1954 הפעילות מדעית באתר חודשה. באותה תקופה התווספו מספר מכשירים נוספים, כולל טלסקופ בקוטר 65 ס"מ. בשנת 1953 הוקמה מחלקה לרדיו-אסטרונומיה בניהול סמיון חייקין. אתר מצפה הכוכבים הוכרז על ידי אונסק"ו חלק מאתר מורשת עולמית של סנקט פטרבורג. החל משנת 2016 מתנהלים דיונים על תחילת בנייה בקרבת המתקן. עובדי המצפה התנגדו לכך. בסופו של דבר בשנת 2019 סוכם על צמצום היקף הבנייה, במקביל הנהלת האקדמיה הרוסית למדעים קילבה החלטה על צמצום הפעילות המדעית במצפה והעברתו הדרגתית לאזור עם תנאיים אקלימיים טובים יותר לביצוע תצפיות אסטרונומיות. מדיה וקבצים בנושא מצפה הכוכבים פולקובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצפה הכוכבים פולקובו מצפה הכוכבים פולקובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרידריך פון שטרובה

פרידריך גאורג וילהלם פון שטרובה (בגרמנית: Friedrich Georg Wilhelm von Struve;‏ 15 באפריל 1793 – 11 בנובמבר 1864) היה אסטרונום רוסי ממוצא גרמני-בלטי, חלק משושלת אסטרונומים בת 5 דורות. פון שטרובה נולד באלטונה, אז דנמרק, גרמניה של היום. במטרה להימנע משרות צבאי, אב המשפחה עבר לליבוניה שבאימפריה רוסית. בשנת 1808 פון שטרובה התחיל לימודים באוניברסיטת טרטו ועם סיומה המשיך ללמד שם. בשנת 1820 התמנה למנהל מצפה הכוכבים של האוניברסיטה. בשנת 1839, עם הקמת מצפה הכוכבים פולקובו, פון שטרובה עבר לסנקט פטרבורג והתמנה למנהל הראשון של המתקן. בשנת 1843 פון שטרובה היה הראשון שחישב את ההיסט של כוכב וגה. הוא התעניין בחישובים גאודזיים ויזם את הקשת הגאודזית של שטרובה שאורכה 2,820 ק"מ והיא מוכרת כאתר מורשת עולמית. בשנת 1826 פון שטרובה קיבל את מדליית הזהב של החברה האסטרונומית המלכותית, בשנת 1832 נבחר לאקדמיה הרוסית למדעים ובשנת 1833 נבחר להיות חבר באקדמיה השוודית למדעים. עבודתו התמקדה בעיקר בחקר כוכבים כפולים. פון שטרובה גילה כוכבים רבים מסוג זה ובשנת 1827 פרסם קטלוג Catalogus novus stellarum duplicium. (Observationes Dorpatenses (Dorpat, 1817-39, 8 Bände (Catalogus novus stellarum duplicium (Dorpat, 1827 (Stellarum duplicium mensurae micrometricae (St. Petersburg, 1831 (Stellarum fixarum, imprimis compositarum positiones mediae (St. Petersburg, 1852 פון שטרובה היה נשוי פעמיים ונולדו לו 18 ילדים. אוטו וילהלם פון שטרובה - אסטרונום ידוע קארל הרמן שטרובה - אסטרונום, עבר לגרמניה גוסטב לודביק שטרובה - אסטרונום אוטו שטרובה - אסטרונום אמריקאי ברנרד שטרובה - פקיד ממשלתי בכיר, מושל אסטרחן ופרם. פיוטר שטרובה - פעיל פוליטי, בין מקימי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בהמשך היה שר בממשלות של התנועה הלבנה והתגורר בפריז. מדיה וקבצים בנושא פרידריך פון שטרובה בוויקישיתוף פרידריך פון שטרובה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פרידריך פון שטרובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שושנה בן עדי

שושנה בן עדי (נולדה בשנת 1944) היא משוררת ופסלת העוסקת בפיסול פיגורטיבי ורישום. נולדה בוקרשט, רומניה כרוזיקה לבלוביץ, בת למשפחת לבלוביץ שעלתה לישראל בשנת 1949 ושוכנה במעברת תלפיות. למדה מדעי דתות המזרח. בשנים 1974–1988 ניהלה את בית הסופר ע"ש חיים הזז בעיר העתיקה בירושלים. בשנים 1993–1995 הייתה חברת-ועד וגזברית של סניף ירושלים של אגודת הסופרים העברים. בן-עדי נשואה ואם לשניים. מספריה: אנשי הבקבוקים, 1985 בית הערבה 15, 1989 שתי קריעות וצעקה, 1992 אחוזת מלח, 1996 בתוך הרטוב, 2002 נולד עירום דרך פשפש, שירה, הוצאת צור-אות, 2009 שירים ופסלים, הוצאת צור-אות, 2009 לבטן אין חלון, דרמה, הוצאת נור, 2011 ניסיתי לאחוז בזמן שירים, הוצאת נור, 2014 בן-עדי זכתה במענק בשנת 1985 בקרן עמו"ס ובשנת 1997 בפרס ינקולוביץ. מדיה וקבצים בנושא שושנה בן עדי בוויקישיתוף שושנה בן עדי, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" שושנה בן עדי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" "וְהַשִּירִים בָּאִים" - שירה של בן-עדי, אתר "מוֹדָע מִזְּמָן אַחֵר" מנחם פרי, אנו באנו - שושנה בן עדי ברשת א' מידע על בן עדי, שושנה, 1944- בקטלוג הספרייה הלאומית שושנה בן עדי, דף שער בספרייה הלאומית שושנה בן עדי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים ישראלים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאנשיין בע"מ

סאנשיין בע"מ (בארצות הברית: Sunshine Cleaning) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2008, מסוגת הדרמה. הסרט בבימויו של כריסטיאן ג'ף. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2008, ויצא לאקרנים ב-13 במרץ 2008. רוז לורקווסקי, מעודדת לשעבר ואמא חד הורית בהווה, מתפרנסת מעבודות ניקיון. רוז רוצה לשלוח את בנה לבית ספר פרטי, וכך היא ואחותה, נורה, מתחילות לעבוד בתור מנקות בתי מתים. יום אחד, כשנורה הולכת לבד לנקות בית, היא גורמת לשריפתו. וכך האחיות מאבדות את עבודתן. אתר האינטרנט הרשמי של סאנשיין בע"מ "סאנשיין בע"מ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סאנשיין בע"מ", באתר נטפליקס "סאנשיין בע"מ", באתר AllMovie (באנגלית) "סאנשיין בע"מ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סאנשיין בע"מ", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סאנשיין בע"מ", באתר Metacritic (באנגלית) "סאנשיין בע"מ", באתר אידיבי "סאנשיין בע"מ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת סינגפור בכדורסל

נבחרת סינגפור בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של סינגפור. הדירוג הנוכחי של נבחרת סינגפור ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-128 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 3 מקומות לעומת דירוג קודם. נבחרת סינגפור העפילה פעם אחת למשחקים האולימפיים בשנת 1956. בשלב הבתים היא הובסה על ידי נבחרות צרפת, ברית המועצות וקנדה. במשחקי הדירוג הפסידה סינגפור לאוסטרליה וסין, אך ניצחה את נבחרות תאילנד וקוריאה הדרומית וסיימה במקום ה-13. נבחרת סינגפור השתתפה 17 פעמים באליפות אסיה בכדורסל. הישג השיא שלה הוא המקום השביעי בו סיימה בשנת 1975 מתוך 13 נבחרות שהשתתפו. הנבחרת סיימה במקום השביעי גם באליפות הראשונה שהשתתפה בה בשנת 1963, אולם באליפות זו השתתפו שמונה נבחרות בלבד. נבחרת סינגפור מעולם לא העפילה לאליפות העולם בכדורסל. דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
סוציאליזם בארץ אחת

סוציאליזם בארץ אחת הוא מושג בתאוריה הסטליניסטית לפיה יש לסגת מרעיון המהפכה המתמדת (הדוגל במהפכה עולמית) ולהתרכז תחילה בבניית הסוציאליזם בברית המועצות. במאמר של לנין מ-1915, נטען כי אפשר להתחיל את פיתוח הסוציאליזם בקבוצה של מדינות ואפילו במדינה אחת בלבד ואין מחויבות לחכות למהפכה הכלל עולמית. זו לא הייתה המדיניות הקומוניסטית, אלא רק משפט במאמר שהתייחס למצב אפשרי, אך לא סביר מבחינת האידאולוגיה הקומוניסטית. בעקבות מלחמת העולם הראשונה פרצו מהפכות קומוניסטיות במדינות שונות כגון גרמניה, הונגריה ועוד, אך הן דוכאו ורק המשטר הקומוניסטי של ברית המועצות שרד וגם הוא היה שרוי בקשיים גדולים מאוד. על פי המרקסיזם הקלאסי, המהפכה הקומוניסטית אמורה הייתה לפרוץ במערב אירופה, שם היה פרולטריון (מעמד פועלים) מפותח, בעוד מדינות דוגמת רוסיה, שכלכלתה הייתה מבוססת על חקלאות, נחזו כלא מסוגלות למהפכה ללא עזרת הפרולטריון המערב אירופאי. המציאות בה המהפכות הקומוניסטיות במערב אירופה נכשלו ורק ברוסיה הצליחה המהפכה, הצריכה התאמה של האידאולוגיה למצב בשטח. את התאוריה, על פיה אפשר לבנות את הסוציאליזם במדינה אחת, הגה יוסיף סטלין בשנת 1924, לאחר מותו של לנין, כשנראה שהמהפכה העולמית הולכת ומתרחקת. האידאולוגיה החדשה לא התנערה לחלוטין מהתמיכה במהפכה המתמדת, אך איפשרה העברת הדגש של מדיניות החוץ הסובייטית מתמיכה בקומינטרן להתדיינות עם המדינות הקפיטליסטיות השונות. סטלין טען בספרו "יסודות הלניניזם", שיצא לאור ב-1924, שסוציאליזם במדינה אחת בלבד לא מספיק, אך במהדורה השנייה של הספר, באותה שנה, שינה את עמדתו מקצה לקצה וטען ש"הפרולטריון יכול וצריך לבנות את הסוציאליזם במדינה אחת". ניקולאי בוכארין פיתח את התאוריה באפריל 1925, בעבודה הקרויה "היכולים אנו לבנות את הסוציאליזם במדינה אחת בלבד בהיעדר ניצחון הפרולטריון המערב אירופאי?" והיא אומצה כמדיניות רשמית של ברית המועצות ב-1926, לאחר צאת חיבורו של סטלין "על בעיות הלניניזם" (К вопросам ленинизма). לאון טרוצקי תחילה ובהמשך גריגורי זינובייב התנגדו לקו זה ולזניחת המהפכה המתמדת וסיפקו בכך לסטלין את הרקע האידאולוגי להדחתם מההנהגה. סטלין, ששינה למעשה את הקו הקלאסי של מפלגתו, האשים את האחרים ברוויזיוניזם ואפילו בהיותם מרגלים. Marxist.com בנושא 'סוציאליזם במדינה אחת' (באנגלית)