laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרי פיטרס פיזר

מרי פיטרס פיזר (באנגלית: Mary Peters Fieser‏; 27 במאי 1909 – 22 במרץ 1997) הייתה כימאית אורגנית אמריקאית, הידועה בעיקר בעקבות הספרים שכתבה והמולקולות שהיא סינתזה. האגודה האמריקנית לכימיה העניקה לה את מדליית גרוון-אולין בשנת 1971, והרווארד פתחו מעבדה לכימיה על שמה בשנת 1966. מרי נולדה בקנזס, ובגיל צעיר משפחתה עברה לגור בפנסילבניה, שם גדלה עם אחותה רות. אביה היה פרופסור לאנגלית באוניברסיטת קרנגי מלון שבפנסילבניה, ואימה ניהלה חנות ספרים. מרי ורות למדו יחד בתיכון פרטי לבנות, ולאחר מכן בשנת 1926 הלכו שתיהן ללמוד במכללת ברין מאר, שם מרי הכירה את לואי פיזר, פרופסור לכימיה, אשר לימד את רוב הקורסים של מרי. מרי סיימה את לימודיה בברין מאר עם תואר ראשון בכימיה בשנת 1930. באותה שנה, לואי פיזר עבר לעבוד באוניברסיטת הרווארד ומרי החליטה לעבור איתו ולהמשיך שם את לימודיה בכימיה. באותן השנים, אוניברסיטת הרווארד לא אפשרה לנשים ללמוד אצלם, ולכן מרי נאלצה להירשם ללימודים שלה באוניברסיטה קרובה, אוניברסיטת רדקליף, על מנת לקחת את הקורסים בהרווארד. היא הייתה אחת מארבע הנשים היחידות שלמדו כימיה ברדקליף בשנים אלו. אחד הפרופסורים שלה, גרגורי בקסטר, לא נתן לה להיכנס למעבדות עם הגברים, ובמקום לעבוד במעבדה הייתה צריכה לבצע את הניסויים שלה לבד, ללא השגחה ועזרה, במרתף נטוש בבניין סמוך. מרי הבינה שלא תוכל להצליח בתנאים אלו לבד כאישה, והתחתנה עם לואי פיזר בשנת 1932 בשנה בה קיבלה את התואר השני שלה בכימיה. השניים עבדו וחקרו יחד שנים רבות, ומרי יכלה לחקור בצורה בטוחה ונוחה במעבדה של לואי. אחרי שהתחתנה, מרי אמרה "אני יכולה לעשות את כל הכימיה שרק ארצה, כבר לא משנה מה פרופסור בקסטר חושב עלי". השניים עבדו יחד עד מותו של לואי פיזר בשנת 1977, ופרסמו 35 מחקרים, 8 ספרים, וסדרת ספרי לימוד של כימיה אורגנית. בשנים הראשונות של עבודתם, מרי ולואי פיזר התמקדו בכימיה של קינונים וסטרואידים. הם פיתחו סינתזות של ויטמין K וקורטיזון. בנוסף, במלחמת העולם השנייה מרי חקרה תרופות חדשות למלריה, זאת לאחר שהפלישה היפנית ב־1942 חיסלה תשע עשיריות מההיצע העולמי של כינין, תרופה למלריה שהשתמשו בשנים אלו. בעקבות העבודה של מרי, היא ולואי פיתחו גם סינתזה של לפינון, תרופה יעילה חדשה למלריה. מרי ולואי פיזר ידועים בעיקר בזכות הספרים הרבים שכתבו. הספר הראשון שכתבו יחד ב-1944, "כימיה אורגנית", הצליח מאוד ברחבי העולם כספר לימוד לאוניברסיטאות, ושימש כספר לימוד במדינות רבות ותורגם רבות. כימאים משבחים את ספרי הלימוד של הפיזרים על מקוריותם כמו גם על מצוינותם ועל הכתיבה הכוללת של מאמרים, ניסויים וגרפים. בשנת 1967 מרי ולואי התחילו לפרסם את סדרת הספרים החדשה שלהם, "ריאגנטים לסינתזה אורגנית". השניים פרסמו 6 כרכים לפני מותו של לואי פיזר. מרי המשיכה לפרסם את הסדרה עם שותפים שונים. מרי פיזר עבדה כמעט 30 שנה בהרווארד ללא תשלום, מכיוון שבאותו זמן אוניברסיטת הרווארד לא שילמה לנשים עבור עבודתן, אף לאחר שהוענק לה תואר עמיתת מחקר של הרווארד. מרי המשיכה לעבוד, לחקור, ולפרסם מאמרים וספרים עד גיל 80. בשנת 1971 האגודה האמריקנית לכימיה העניקה לה את מדליית Garvan-Olin. בשנת 1966 הרווארד פתחה מעבדת לכימיה על שם מרי ולואי פיזר, ובנוסף, בשנת 2008 פתחו מלגת פוסט-דוקטורט על שם מרי פיזר לתמיכה של נשים ומיעוטים בכימיה. מרי נפטרה במרץ 22, 1997 בבלמונט מסצ'וסטס. לזוג לא היו ילדים. מרי פיטרז פיזר באתר studocu (בספרדית) Spotlight Mary P Fieser, Harvard University Louis Fieser and Mary Fieser, Science History Institute Mary Fieser, The Bubbling Biochemist
משרוקית

משרוקית היא כלי שבאמצעותו ניתן להפיק צלילי שריקה באמצעים מלאכותיים. במשרוקית, נוצר הצליל מפיצול של זרם האוויר על פני חיץ או מכשול חד, כך שנוצרות מערבולות אוויר שהדהודן בתיבת תהודה יוצר את גל הקול. בדומה לשריקה באמצעות השפתיים, משמשת המשרוקית לתקשורת בלתי-מילולית. יתרונה הוא בעוצמתה הגבוהה, ובתפעולה שאינו דורש מיומנות מיוחדת. משרוקית משמשת, בין השאר, שופטי ספורט - למתן מסרים לספורטאים; פקחים וכרטיסנים בתחנות רכבת - להעברת מסר לנהג הקטר; שוטרים - לאזהרת עבריינים, שומרים - להזעקת עמיתיהם בעת סכנה, וכדומה. בחילות הים של מדינות שונות משתמשים במשרוקית מיוחדת הקרויה "משרוקית רב המלחים" (Boatswain's pipe; מבטאים "בוסן פייפ" - Bosun pipe). המשרוקית שימשה בעבר להעברת פקודות בספינה, וכיום למחוות כבוד והצדעה לאורחים רמי מעלה העולים לסיפון הספינה. וובוזלה משרוקית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו en:Boatswain's pipe ובאתר United States Navy - Bosun-M8 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלן גריינר

הלן גריינר (אנגלית: Helen Greiner; ‏נולדה ב־6 בדצמבר 1967) היא יזמת ומהנדסת רובוטים. ייסדה את חברת iRobot, שמייצרת רובוטים כמוצרי צריכה. היא יצרה את ה"iRobot Roomba Vacuum". קיבלה הרבה פרסים בהם "Entrepreneur of the Year" של "Good Housekeeping". גריינר תרמה רבות לשדה המחקר שלה. הלן גריינר נולדה בלונדון לאבא הונגרי ואמא בריטית. כשהייתה בת חמש, היא ומשפחתה עברו לניו יורק. כילדה, הלן קינאה באחיה הגדול מכיוון שהיו לו מכוניות עם שלט רחוק וצעצועים רובוטיים אחרים, אך היא הבינה את הרצון שלה לעבוד עם רובוטים, אחרי שראתה את הסרט "מלחמת הכוכבים". גריינר הבינה שרובוטים יכולים לעשות טוב לעולם, כמו R2-D2. היא הייתה מאוד משועשעת כשלמדה ש-R2D2 הוא פשוט בן אדם בתחפושת מפלסטיק. כל הילדות שלה היא רצתה לבנות רובוט כמו R2D2 אבל ההורים שלה לא חשבו שזה יקרה. למדה ב-MIT, וקיבלה תואר ראשון בהנדסת מכונות ותואר שני במדעי המחשב. עבדה במעבדה להנעה סילונית של נאס"א ובמעבדה לבינה מלאכותית של MIT. ב-1990 הקימה את חברת "iRobot" עם רודני ברוקס וקולין אנגל. החברה ייצרה רובוטים חדשים ומכרה אותם לצרכנים פרטיים. גריינר הייתה אחת מהיוצרות של ה-iRobot Roomba Vacuum, שואב אבק שמנקה בעצמו. היא הייתה הנשיאה של החברה עד 2004, ויו"ר עד 2008. ב-2008 גריינר הקימה חברה שנקראת "CyPhy" אשר עובדת עם רחפנים חכמים והיא עזבה את החברה ב-2018. ב-2018 היא הלכה לעבוד כראש צוות רובוטיקה בשביל הצבא האמריקאי, וב-2020 היא מונתה למנכ"לית של חברה חקלאית טכנית בשם"Tertill". גריינר קיבלה הרבה פרסים ותארים. ב-2003 היא קיבלה את התואר של אחת מה- "Top Ten Creators" של כתב העת "פורצ'ן". באותה השנה, היא וקולין אנגל קיבלו את התואר של "Ernst and Young New England Entrepreneurs" .“Good Housekeeping” קרא לגריינר "Entrepreneur of the Year” ו-"Kennedy School של אוניברסיטת הרווארד in Conjunction with the US News & World Report" קרא לה אחת מהמנהיגות טובות ביותר בארצות הברית. גריינר קיבלה את ה-"Pioneer Award" מה-"Association of Unmanned Vehicle Systems Institute (AUVSI) " ב-2006. ב-2007 גריינר הוכנסה ל-"Women in Technology Hall of Fame". בנוסף, יש לה תואר כבוד מ-"Worcester Polytechnic Institute (WPI)" ותואר כבוד נוסף מ-Clarkson University." מדיה וקבצים בנושא הלן גריינר בוויקישיתוף הלן גריינר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הלן גריינר, ברשת החברתית LinkedIn עבודותיה של גריינר ב-“Massachusetts Institute of Technology (MIT)” מידע על הלן גריינר באתר HOWOLD גריינר באתר Go Science Girls Alissa Mariello Mallinson, Helen Greiner, MitMeche, ‏July 7, 2015 Helen Greiner Biography, Howold Angela, Helen Greiner - The Robot Queen, Go Science Girls, ‏April 21, 2021 Helen Greiner, Chairman & Co-Founder, iRobot Corporation, Women of Influence, October 31, 2007 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הלן גריינר".
מיטשל בייקר

ויניפרד מיטשל בייקר (באנגלית: Winifred Mitchell Baker;‏ נולדה ב-1957 וגדלה בברקלי, קליפורניה שבארצות הברית) היא המנהלת הכללית ויושבת ראש ההנהלה של קרן מוזילה (The Mozilla Foundation) ושל תאגיד מוזילה, חברת בת של קרן מוזילה, אשר פיתחה בין היתר את דפדפן האינטרנט מוזילה פיירפוקס. בייקר הוכשרה כעורכת דין. את רוב פועלה היא ביצעה בעמק הסיליקון, בצפון קליפורניה שבארצות הברית. בייקר התחילה את לימודיה האקדמאים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבלה תואר ראשון בהצטיינות בלימודי מזרח אסיה. לאחר מכן, בייקר למדה משפטים בבית הספר למשפטים ברקלי באוניברסיטת קליפורניה שם קיבלה את התואר דוקטור למשפטים. בשנת 1990 בייקר החלה לעבוד בתור עורכת דין לקניין תאגידי וקניין רוחני ב-פנוויק ו-ווסט, חברת עורכי דין הנותנת שירות לחברות טכנולוגיה גדולות. בין השנים 1993–1994, בייקר עבדה בחברת סאן מיקרוסיסטמס בתור יועצת עורכת דין כללית. בשנת 1994 בייקר החלה לעבוד בלשכה המשפטית של חברת נטסקייפ קומיוניקיישנס. בייקר הייתה אחראית על הגנת קניין רוחני ועל נושאים משפטיים הקשורים לפיתוח מוצרים. היא יצרה וניהלה את מחלקת הטכנולוגיה של הלשכה המשפטית. בייקר הייתה מעורבת בפרויקט מוזילה מראשיתו, וכתבה גם את הרישיון הציבורי שלו וכמו כן את הרישיון הציבורי של חברת נטסקייפ. בשנת 1999 מונתה בייקר למנכ"לית של ארגון מוזילה, אשר היה אחראי לפיתוח הקוד של מוזילה. בשנת 2001 בייקר פוטרה בעקבות קיצוצים בחברה, אך למרות זאת, היא המשיכה לתפקד כמנכ"לית של ארגון מוזילה בהתנדבות. בשנת 2002 בייקר הועסקה בחברת OSAF (בסיס יישומי קוד פתוח) כשתפקידה להנחות את יחסי הקהילה והשותפים של החברה. משרתה של בייקר הייתה חלקית כדי שהיא תוכל להמשיך לפעול כמנכ"לית של ארגון מוזילה. בשנת 2003, בייקר פיתחה יחד עם חברת AOL שקנתה את חברת נטסקייפ, את קרן מוזילה – קרן ללא מטרות רווח שמטרתה ליצור בחירה וחדשנות באינטרנט על ידי הצעת חלופות. לאחר מכן בייקר מונתה לנשיאה של קרן מוזילה. בשנת 2005 תאגיד מוזילה הושק כחברת בת רווחית של קרן מוזילה, ובייקר מונתה לתפקיד המנכ"לית בחברה. בנוסף, בייקר הצטרפה למועצת המנהלים של מוזילה, תוך שהיא שומרת על תפקידיה בקרן מוזילה. בשנת 2008 הודיע תאגיד מוזילה כי בייקר לא תמשיך עוד לכהן כמנכ"לית. הסיבה להחלפתה כמנכ"לית נבעה מכך שבייקר כיהנה בכמה תפקידים חשובים מאוד במוזילה אשר צמחה במהירות ולפיכך לא ניתן היה להמשיך למלא מספר תפקידים כה חשובים בו-זמנית. בשנת 2020 בייקר חזרה לפעול כמנכ"לית של תאגיד מוזילה. בייקר נשואה לקייסי דאן (Casey Dunn) והם הורים לבן אחד. טיים 100, רשימת 100 המשפיענים והחושבים של מגזין טיים, 2005 EFF Pioneer Award, 2008 פרס אניטה בורג לנשים עם חזון פרס היכל התהילה של האינטרנט, 2012 מדיה וקבצים בנושא מיטשל בייקר בוויקישיתוף מיטשל בייקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Internet Hall of Fame - Official Biography: Mitchell Baker NNDB - Mitchell Baker The 25 most influential people in the world: scientists & thinkers, Time Magazine, 2005 The Guardian: Wrangling the web into an open future Blog.Wizardwrangler: הבלוג האישי של בייקר Internet Hall of Fame, Mitchell Baker, internet hall of fame NNDB, Mitchell Baker, NNDB The Guardian, Wrangling the web into an open future, The Guardian, ‏28.2.2008 Mozzila Zine, Mitchell Baker Joins OSAF Staff, Mozilla zine, ‏18.11.2002 Time Magazine, Scientists & thinkers - Mitchell Baker, Time Magazine, ‏21.1.2007 מיטשל בייקר, 7things you probably didn't know about me, blog.lizardwrangler, ‏21.1.2009
רב-מודד

רב-מודד (באנגלית: Multimeter) הוא מכשיר מדידה שתפקידו למדוד גדלים חשמליים כגון מתח, זרם, התנגדות, קיבול והשראות. מכונה לעיתים "אוומטר" (AVOmeter) מתוך ראשי התיבות של היחידות של הגדלים הנמדדים – A (אמפר), V (וולט) ו-O (אוהם). התצוגה ברב-מודד היא באחת משתי שיטות: רב-מודד אנלוגי, מציג את הקריאה על ידי מחט שמוזזת בצורה מגנטית ביחס לגודל החשמלי הנמדד, ומציגה את הגודל הנמדד על מסך התצוגה. רב-מודד דיגיטלי, פועל על עיקרון של המרת אותות אנלוגיים לדיגיטליים. יתרונו הגדול של רב-מודד דיגיטלי על האנלוגי הוא בכך שהוא מאפשר ממשק עם רכיבים דיגיטליים אחרים, כדוגמת מחשב. רב מודד מאגד למעשה מספר מכשירי מדידה. הדגמים הבסיסיים מאגדים בדרך-כלל: מד-מתח, מד-זרם ומד-התנגדות. המכשירים המתקדמים יותר מאגדים מודדים נוספים. כאשר רוצים למדוד מתח, מחברים את הרב-מודד לשתי הנקודות שביניהן רוצים למדוד את המתח. במצב זה מתפקד המכשיר כוולטמטר. כאשר רוצים למדוד זרם, מנתקים את המוליך בו זורם הזרם שאמור להימדד ומחברים את הרב-מודד בין הקצוות המנותקים. במצב זה מתפקד המכשיר כאמפרמטר. כאשר רוצים למדוד התנגדות מחברים את הרב-מודד במקביל לרכיב הנמדד, בזמן שהרכיב איננו מחובר למקור מתח או במקביל לרכיבים מוליכים אחרים. מדידת התנגדות מתבצעת גם בין כל שתי נקודות שרוצים לדעת את ההתנגדות ביניהן ובלבד שאין מתח בין אותן נקודות. במצב זה מתפקד המכשיר כאוהם-מטר. מדיה וקבצים בנושא רב-מודד בוויקישיתוף עידו גנדל, איך זה עובד: מפעילים מולטימטר, באתר ynet, 17 בפברואר 2012
שרלוט סקוט

שרלוט סקוט (באנגלית: Charlotte Scott;‏ 8 ביוני 1858 – 10 בנובמבר 1931) הייתה מתמטיקאית בריטית שחיה בארצות הברית ופיתחה רבות את החינוך המתמטי לנשים. היא הייתה האישה הבריטית הראשונה שהשיגה דוקטורט במתמטיקה, ופרסמה את המאמר הראשון באמריקה שהתקבל באירופה. סקוט נולדה ב-1858 לקיילב ואליזה סקוט. היא גדלה במשפחה של נוצרים נון-קונפורמיסטים שהאמינו ברפורמות חברתיות, ובין השאר חינוך נשים. אביה שכר לה מגיל צעיר מורים למתמטיקה, מה שגרם לה להתעניין במתמטיקה כבר בגיל שבע. הסיבה היחידה שהמורים הסכימו ללמד את סקוט היא שאביה היה מנהל של קולג' לנקשייר. באותה תקופה, מעט מאוד מקומות הסכימו ללמד נשים לימוד שאינו יסודי, ושום קולג' לא היה מקבל אותן. היא זכתה במלגה בגיל שמונה עשרה לקולג' גירטון בזכות לימודיה הביתיים. ב-1880, אחרי ארבע שנות לימוד, סקוט הגיע למבחנים הסופיים לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. סקוט קיבלה את הציון השמיני בגובהו באוניברסיטה, והייתה אמורה לקבל פרס בטקס חלוקת הפרסים של האוניברסיטה. אבל, האוניברסיטה לא נתנה באותה תקופה פרסים לנשים. בטקס, כשהכרוז הגיע לשמיני, כל המחזור של סקוט התחיל לצעוק את שמה ולדרוש שיתנו לה את הפרס, אם כי עדיין לא נתנו לה אותו. אבל, כתוצאה ממקרה זה אוניברסיטת קיימברידג' שינתה את חוקיה והתחילה לתת פרסים לנשים. בהמשך חייה עברה לארצות הברית, והייתה שם מתמטיקאית חשובה. במהלך כל חייה תמכה מאוד בשוויון זכויות פוליטיות ולימודיות לנשים, והאמינה שעל מנת להגיע לשוויון צריכים לדבוק בקונסרבטיזם במקומות בהם לא פגע בנשים. היא לא הסכימה עם נשים שעישנו או שמו מייקאפ, אבל כן הסתפרה בתסרוקות לא מקובלות לנשים. כשלימדה במכללת ברין מאר, שלחה את המכתב הבא לנשיא המכללה בנושא כיתות נשים: ” אני מוטרדת ומאוכזבת מאוד לגלות כעת, שאתה נוקט עמדה לפיה ראוי 'לדלל' את המקצועות האינטלקטואלים כדי שיתאימו לנשים, ושיש לאמץ סטנדרט נמוך יותר במכללה של נשים מאשר במכללה של גברים. אני לא מצפה מחברי הסגל האחרים בפקולטה להרגיש כך בנושא זה; הם, כמו (כמעט) כל הגברים שהכרתי, ללא ספק נוקטים יחס של סובלנות, משועשעים וחביבים למחצה, לגבי השאלה כולה; כי גם כאשר גברים מוכנים לסייע בחינוך נשים, הם עושים זאת מתוך מאגר פנימי של התנשאות.” לאחר שסקוט עברה לארצות הברית ב-1885, היא הייתה אחת מהמורים הראשונים מכללת ברין מאר לנשים. היא הייתה המתמטיקאית הראשונה בקולג', והובילה את מחלקת המתמטיקה בקולג'. מתוך תשע נשים שקיבלו תואר דוקטור במתמטיקה בברין מאר באותה תקופה, היא לימדה שלוש. בשנת 1894 פרסמה סקוט את ספרה "An Introductory Account of Certain Modern Ideas and Methods in Plane Analytical Geometry". סקוט הייתה אחת מהמתמטיקאים הראשונים שהבדילו בין רעיון כללי לדוגמה ספציפית. היא היוותה חלק משמעותי מהמעבר של המתמטיקה להוכחות אבסטרקטיות. בשנת 1891 היא הפכה לאישה הראשונה באגודה האמריקנית למתמטיקה. היא שירתה כאישה הראשונה במועצה העליונה של האגודה האמריקנית, מה שהיה מעמד גבוה מאוד. המאמר שלה, "הוכחה למשפט היסודי של נתר", שמזוהה כמאמר האמריקאי הראשון שהפך למקובל בבריטניה. בשנת 1906 סקוט שירתה כסגנית הנשיא של האגודה האמריקנית למתמטיקה. האגודה האמריקאית למתמטיקה קיימברידג' מדיה וקבצים בנושא שרלוט סקוט בוויקישיתוף שרלוט סקוט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שרלוט סקוט, באתר MacTutor (באנגלית) שרלוט סקוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Oxford Dictionary of National Biography biographies of women in mathematics Women of mathematics encyclopedia of world scientists דף קטגוריה זה כולל את 3 הדפים הבאים, מתוך 3 בקטג
איסוף חתימות

איסוף חתימות הוא מנהג נפוץ שקיים, כפי הנראה, מזה אלפי שנים.[דרוש מקור] אספני חתימות אוספים חפצים או ניירות שעליהם חתמו אנשי שם, אמנים מפורסמים, או אישים ידועים אחרים. במזרח אסיה, קבלת חתימה מאדם מוכר בן המעמד הגבוה נחשבת לכבוד. ערכו של חפץ החתום בידי אישיות ממלכתית בכירה עשוי לעלות במידה מדהימה. בימי השושלות הקדומות של סין, חתימתו של קיסר בן השושלת הייתה יקרה לעין שיעור, אולם מכירת חפץ חתום שכזה הייתה פשע ונתפסה כמעשה מעליב. עד לפני כמה עשרות שנים, בקשת חתימה מאנשים מפורסמים נחשבה במערב לעיסוק ההולם ילדים בלבד. איסוף חתימות כתחביב הפך נפוץ מאוד בשנות השמונים, וכתוצאה מכך מסחר בחתימות הפך למקובל. מה שהיה תחביב תמים הפך להיות עסק של ממש, סוחרי מזכרות החלו לעסוק בסחר בחתימות, וידוענים החלו לדרוש תשלום תמורת חתימתם. יש לציין כי ידוענים רבים, כגון המתאגרף מוחמד עלי, שחקני הקולנוע רוברט דה נירו ואל פצ'ינו, נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון, ורבים אחרים עדיין אוהבים לחלק את חתימותיהם חינם אין כסף למעריצים, כך שאיסוף חתימות נותר תחביב מעניין גם בימינו. בשנות התשעים החלה להתפשט תופעה של זיוף חתימות, שנמכרו כמקוריות. במקרים מסוימים הבעיה החמירה עד כדי מעורבות של לשכת החקירות הפדרלית האמריקאית. בעולם אספנות הספרים, ערכו של ספר לאספנים, בעיקר כשמדובר בהדפסה ראשונה, עשוי לעלות עשרות ואף מאות מונים אם הוא חתום בידי הסופר (או בידי אישיות חשובה אחרת). במקרים רבים נמכרות מהדורות מיוחדות (מוגבלות וממוספרות) של ספרים כשהן חתומות בידי המחבר. סופרים נוהגים גם לחתום על עותקים מספריהם באירועים שונים, כגון שבוע הספר העברי, ובמפגשים עם קוראים. מדיה וקבצים בנושא איסוף חתימות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא שונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנה מריה קוארבו

אנה מריה קוארבו (בספרדית: Ana Maria Cuervo; נולדה ב-14 ביולי 1966) היא חוקרת, פיזיקאית וביולוגית אמריקאית ממוצא ספרדי, פרופסור לביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה התפתחותית וביולוגיה מבנית, וגם לאנטומיה ורפואה. היא מנהלת שותפה של המכון לחקר הזדקנות בקולג' אלברט איינשטיין לרפואה, וידועה בעיקר בזכות עבודת המחקר שלה על אוטופגיה. קוארבו נחשבת למובילה בתחומה והוזמנה להציג את עבודתה במוסדות בינלאומיים רבים. זכתה בפרסים רבים: פ. בנסון (2005), עמית קית' פורטר (2005), נתן שוק (2006), וינסנט קריסטופלו (2008), פרס בנט ג'יי כהן (2010), פרס מרשל הורוויטץ (2012), ופרס סול קורי ברפואה מתרגמת (2015) ונבחרה להיות חברה באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. קוארבו נולדה ב-14 ביולי 1966 בברצלונה שבספרד. קוארבו עשתה את הדוקטורט שלה ברפואה, ביוכימיה וביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת ולנסיה (אנ') בשנים 1990 ו-1994 בהדרכתו של ארווין קנכט. בקיץ עבדה במעבדה של פרד דייס באוניברסיטת טאפטס, על ליזוזומים משום שהמעבדות הספרדיות היו סגורות באותו הזמן. דייס התחיל לאבד את הראייה שלו, והמליץ לקוארבו לעבור לעבוד במעבדה אחרת, אבל קוארבו סירבה והמשיכה את מחקרם המשותף. קוארבו עברה פוסט דוקטורט באוניברסיטת טאפטס. היא פרסמה, ככותבת שותפה, את המאמר האקדמי הראשון שלה, העוסק בפירוק ליזוזומים, בשנת 1993. בשנים 1996 ו-2000 קוארבו ודייס פרסמו את מה שהם גילו על ליזוזומים וכינו את זה "chaperone-mediated autophagy" ו-"CMA" בקצרה, הם גילו שפעילות הליזוזומים פוחתת עם הגיל, המחקר של קוארבו הראה שכישלון פרוטאוסטזיס יכול לנבוע מהזדקנות ומחלות הקשורות לגיל, ואוטופגיה היא תהליך שניתן להשפיע עליו כדי להאריך את החיים של אנשים. ב-2002 היא התחילה מעבדה בקולג' אלברט איינשטיין לרפואה והתמקדה ב-CMA וההשפעה שלו. קוארבו גם חקרה של את ההשפעה של CMA על מחלת פרקינסון ביחד עם דויד סולזר. ב-2017 היא נבחרה לחברה באקדמיה הספרדית המלכותית למדעים וב-2018 היא נבחרה לחברה באקדמיה האמריקאית לאומנויות ומדעים, קוארבו היא אחת מהמדענים הכי מצוטטים בעולם והיא פרסמה מעל 270 מאמרים. קוארבו נשואה לפרננדו מאסיה, אימונולוג שאותו הכירה כשהיו ביחד בבית ספר לרפואה. אנה מריה קוארבו, באתר גוגל סקולר Ana Maria Cuervo, Albert Einstein College of Medicine Profile of Ana Maria Cuervo, PNAS Megan Scudellari, Waste-Management Consultant, The Scientist, ‏1/11/2013 (באנגלית) Ana Maria Cuervo, MD, PhD, Metabesity2021, ‏2021 (באנגלית) Ana Maria Cuervo, National Academy of Sciences (באנגלית) Aniento F, Uptake and degradation of glyceraldehyde-3-phosphate dehydrogenase by rat liver lysosomes Ana Maria Cuervo, A Receptor for the Selective Uptake and Degradation of Proteins by Lysosomes, 1996 doi: 10.1126/science.273.5274.501 Ana Maria Cuervo, Age-related Decline in Chaperone-mediated Autophagy, 2000 doi: https://doi.org/10.1074/jbc.M002102200 Ana Maria Cuervo, Impaired Degradation of Mutant α-Synuclein by Chaperone-Mediated Autophagy, 2004 doi: 10.1126/science.1101738 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנה מריה קוארבו".
יחסי קזחסטן–קירגיזסטן

יחסי קזחסטן–קירגיזסטן הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת קזחסטן לבין הרפובליקה הקירגיזית. היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות שחולקות גבול משותף נחשבים לחזקים מאוד, וזאת הודות לקרבה התרבותית, הדתית והלשונית ביניהן. קזחסטן וקירגיזסטן היו שתיהן רפובליקות תחת שלטון ברית המועצות. הן החלו את דרכן כאוטונומיות תחת רוסיה הסובייטית וב-1936 חולקו לשתי רפובליקות נפרדות, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית. במהלך שנות שלטונו של סטלין, בין השנים 1930 ל-1944, הועברו לקזחסטן וקירגיזסטן מספר קבוצות אתניות כמו כורדים, קלמיקים, צ'צ'נים, אינגושים ובלקרים, שעה שקזחים הועברו למקומות אחרים. בשנות ה-80, בדומה לתהליך שהתחולל בשאר ברית המועצות, רגש הלאומיות החל לגאות תחת שלטונו של מיכאיל גורבצ'וב, וביתר שאת במהלך הגלאסנוסט והפרסטרויקה. במרץ 1991 קזחסטן וקירגיזסטן ערכו כחלק משאר ברית המועצות, משאל עם כללי בדבר הפיכת ברית המועצות לפדרציה רב-לאומית, דבר שזכה לרוב גדול. זמן קצר אחרי ניסיון הפיכה שהתחולל ברוסיה באוגוסט 1991, קירגיזסטן (ב-31 באוגוסט) וקזחסטן (ב-16 בדצמבר) הכריזו על עצמאותן, זאת עד לפירוקה הסופי של ברית המועצות ב-26 בדצמבר אותה שנה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1992. ב-26 באפריל 2007, נשיאי שתי המדינות חתמו על הסכם ליצירת ועדה בינלאומית עליונה משותפת לשתיהן. קזחסטן משחקת תפקיד חשוב בצפון קירגיזסטן, ולמשך תקופה מסוימת בשנות ה-90, הסגירה של נמל התעופה הבין-לאומי מאנאס בבישקק, בירת קירגיזסטן, הפכה את בירת קזחסטן, אלמטי לשער הכניסה העיקרי לקירגיזסטן. ב-2017, במהלך מערכת הבחירות לנשיאות קירגיזסטן האשים הנשיא אלמאזבק אטמבייב את קזחסטן בסיוע לאחד המועמדים מולו. הוא גם האשים את הפקידות הקזחית בכך שהיא מושחתת וכן שהיא בוזזת את הכנסות הגמלאים. ב-9 באוקטובר ביטל את השתתפותו בפסגת ראשי מדינות חבר העמים בעיר סוצ'י שברוסיה, אירוע שבמסגרתו היה פוגש את נשיא קזחסטן, נורסולטן נזרבייב. עקב ההאשמות, פקידי הגבול הקזחים עלו לכוננות גבוהה בגבול בין המדינות, האטו את מעבר המטיילים ושלחו מספר משאיות של חיילים לגבול. לפי הדיווחים, הכוחות היו אמורים להישאר שם עד אחרי הבחירות בקירגיזסטן. בתגובה, קירגיזסטן הכריזה גם היא על רמת כוננות גבוהה. ההשקעה הישירה של קזחסטן בשכנתה צמחה במהירות מאז ראשית שנות ה-2000. כיום, הנוכחות הכלכלית שלה במדינה מורגשת בכל צפון קירגיזסטן, מבנקים ועסקים קטנים, דרך מכוניות בעלות לוחית רישוי קזחית ותיירים רבים. לרוב, הקירגיזים מקבלים בחיוב את שכניהם לאור הקרבה התרבותית. יש הטוענים שאיחוד בין המדינות יהיה טוב לכלכלה שלהן: "אני לא רואה שום בעיה באיחוד עם מדינה אחרת. בעתיד אנחנו נצטרך להתאחד עם מדינה זו או אחרת, בכל מקרה. איחוד עם קזחסטן יהיה מאיץ טוב להתפתחות הכלכלית שלנו", אמר מחוקק קירגיזי ב-2011. בשנת 2007 הציע נשיא קזחסטן נזרבייב להקים קרן שתסייע לפיתוח הכלכלי של קירגיזסטן, והקמתה יצאה לדרך ב-2011. הקרן הוקמה בתקציב של 100 מיליון דולר, ומטרתה העיקרית היא להעניק סיוע פיננסי לכלכלת קירגיזסטן באמצעות סיוע לעסקים קטנים ובינוניים. בשנת 2021 דווח כי מחזור הסחר בין שתי המדינות הגיע ל-680 מיליון דולר, צמיחה של 9% בתשעת החודשים הראשונים של השנה. Meri Bekeshova, A Kyrgyz-Kazakh Step Towards Regional Union, IPS (ארכיון) Central Asia: A Kyrgyz-Kazakh Step Towards Regional Union, Caucaz Europenews, ‏25 במאי 2007 Assel Satubaldina, Trade Between Kazakhstan and Kyrgyzstan Grows Nine Percent In 2021, The Astana Times, ‏9 בדצמבר 2021