laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבו איוב אל-מסרי

אַבּוּ אַיּוּבּ אלְ-מַסְרִי (בערבית: أبو أيّوب المصري; נודע גם בשם אַבּוּ חַמְזַה אלְ-מֻהַאגִ'ר; 1968 – 18 באפריל 2010) היה טרוריסט ומי שנחשב למחליפו של אבו מוסעב א-זרקאווי בהנהגת סניף אל-קאעידה בעיראק. אל-מסרי החל את דרכו בארגון האחים המוסלמים במצרים, ובשנת 1982 הצטרף לארגון הג'יהאד האסלאמי המצרי. הוא עבר למחנה של אוסאמה בן לאדן באפגניסטן בשנת 1999, שם התאמן והפך מומחה בחומרי נפץ, בייחוד בתחום משאיות נפץ. לאחר הפלישה האמריקאית לאפגניסטן עבר לעיראק, שם פיקד על פעולות אל-קאעידה בדרום המדינה. הוא טען לאחריות על הוצאתו להורג של שבוי טורקי בשנת 2004. אל-מסרי היה מבוקש על ידי שלטונות עיראק ומחלקת המדינה של ארצות הברית, שהציעה עליו פרס כספי. בעבר היו מספר דיווחים כי נהרג, אך אף אחד מהם לא אומת. ב-18 באפריל 2010 נהרג אל-מסרי בהתקפה משותפת של הכוחות העיראקיים וצבא ארצות הברית על בית המחסה שבו שהה. יחד עמו נהרג אבו עומר אל-בגדאדי, שהיה אף הוא מראשי סניף אל-קאעידה בעיראק. בבית המחסה שבו נהרג נמצאו מחשבים, ובהם תכתובות במייל לאיימן א-זוואהירי ולאוסאמה בן לאדן. עיראק: שני מנהיגי אל-קאעידה במדינה נהרגו, באתר ynet, 19 באפריל 2010
אהבה אסורה (אופרת סבון)

אהבה אסורה (בגרמנית: Verbotene Liebe) הייתה אופרת סבון גרמנית אשר שודרה במשך עשרים שנים, מבכורתה ב-2 בינואר 1995 עד לסיומה ב-26 ביוני 2015. הסדרה התבססה במקור על אופרת הסבון האוסטרלית Sons and Daughters אך העלילה התרחקה מן הסיפור המקורי במהלך השנים. ישנם מספר קווי עלילה מקבילים המספרים על חייהן של דמויות צעירות ומבוגרות; מרבית ההתרחשות היא בערים קלן (שם מתרחשים רוב הצילומים) ודיסלדורף. בעונה הנוכחית העלילה מתמקדת במשפחת פון לאנשטיין האריסטוקרטית ומשפחת ברנדנר מן המעמד הבינוני. שני השחקנים שנשארו מימיה הראשונים של הסדרה הם גבריאלה מצגר (בתפקיד צ'רלי שניידר) וקונרד קראוס (בתפקיד ארנו ברנדנר). התוכנית הפכה פופולרית[דרוש מקור] בקרב קהילות הלהט"ב באירופה וארצות הברית בזכות הדמויות הלהט"ביות בה והעובדה שביסקסואליות והומוסקסואליות מוצגות בה כשוות למערכות יחסים הטרוסקסואליות. מדיה וקבצים בנושא אהבה אסורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אהבה אסורה "אהבה אסורה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבה אסורה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של הסדרה ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סימה קדמון

סימה קדמון (נולדה ב־1953) היא עיתונאית ישראלית ופרשנית פוליטית בעיתון "ידיעות אחרונות". קדמון נולדה בשנת 1953 בתל אביב. היא בתם של יפה ואברהם (בומה) שביט, תעשיין ונשיא התאחדות התעשיינים, מאנשי המפתח בכלכלת ישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20 (ונקראת על שם אמו, סימה שְצִ'יגְלִיק). גדלה בשכונת אפקה ולמדה בבית הספר העממי "אלחריזי" בתל ברוך ובגימנסיה הרצליה. התגייסה לצה"ל בשנת 1971, ואת שירותה עשתה כסמלת מבצעים בטייסת 201 של חיל האוויר. שירתה בתפקיד זה גם במלחמת יום הכיפורים. קדמון היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בספרות כללית, והמשיכה ללימודי תעודה בחוג לתקשורת באותה אוניברסיטה. עוד בזמן לימודיה החלה לעבוד במוסף "הארץ". בשנת 1987 עברה ל"מעריב", שם כתבה מנקודת מבט שמאלית בנושאים חברתיים ופוליטיים. הייתה שליחת העיתון לטקס החתימה על הסכם אוסלו בבית הלבן. בדצמבר 1994 החלה בכתיבת הטור הפוליטי המרכזי במוסף השבת של "מעריב", במקום אמנון אברמוביץ' שעזב את העיתון. באוקטובר 1998 עברה לעיתון "ידיעות אחרונות". היא כותבת בעיתון טור פוליטי שבועי ב"מוסף השבת", מראיינת אישים מן האקטואליה, ולעיתים כותבת מאמרים בחלק החדשותי של העיתון. ב-2015 הוענק לה פרס מפעל חיים מטעם הנהלת אגודת העיתונאים בתל אביב. ב-2017 הגישה תנועת "אם תרצו" תביעת דיבה נגד קדמון ונגד "ידיעות אחרונות", לאחר שבטור של קדמון נכתב כי "אם תרצו" ודוברה, אהוד טנא, המציאו מכתב שנכתב כביכול בשם משפחות שכולות. ביוני 2020 חויבו "ידיעות אחרונות" וקדמון לפצות את "אם תרצו" ב-30 אלף ש"ח ואת טנא ב-70 אלף ש"ח, וכן לשלם לתובעים הוצאות משפט בסך 20 אלף ש"ח. ערעור שהגישו העיתון וקדמון נדחה והם חויבו ב-10 אלף ש"ח הוצאות בגינו. בספטמבר 2023, חמישים שנה לאחר מלחמת יום הכיפורים, שודרה ב"כאן 11" הסדרה "האחת" שיצרה קדמון עם אמנון רבי וגלעד טוקטלי, שבה משולבים גם זיכרונותיה כפקידת מבצעים בטייסת 201 בזמן המלחמה. נשואה לאמן וטייס הקרב לשעבר דובי קדמון, ואם לשניים. מתגוררת ברמת השרון. 1988 – פרס זיו לעיתונות טלוויזיה מטעם צדק-מדות-מוסר. סימה קדמון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סימה קדמון, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות פרס מפעל חיים לעיתונאית סימה קדמון, באתר ynet, 3 בנובמבר 2015 אורן פרסיקו, "ידיעות אחרונות" יפצה את ארגון "אם תרצו", באתר העין השביעית, 30 ביוני 2020 20727-09-20 האחת, באתר "כאן 11" יאיר לפיד, להבליט את הצד החיובי של המציאות, מעריב, 8 ביוני 1988
יוסי מוסטקי

יוסף (יוסי) מוּסְטָקִי (Joe Moustaki; נולד ב-3 בינואר 1939) הוא מלחין וזמר ישראלי. התפרסם כמחבר אחד הלחנים לשירה של רחל המשוררת, "זמר נוגה" וכמחבר והמבצע של השיר "ים ושקיעה". מוסטקי נולד בקהיר שבמצרים, בן ליוצאי קורפו (הוא קרוב משפחה רחוק של הזמר הצרפתי ז'ורז' מוסטקי). מגיל חמש למד בבית ספר קתולי "סן מארק". ב-1948, על רקע פרעות ביהודי מצרים בימי מלחמת העצמאות, נמלטה המשפחה למחנה מעבר באוסטיה שליד רומא, וכעבור חצי שנה, לאחר תום המלחמה, עלו לישראל ב-1949. בארץ נמנתה משפחתו עם 500 המשפחות הישראליות הראשונות שיישבו את באר שבע, שם שוכנו באוהל במתחם לעולים חדשים (בשטח שבו פועל היום השוק העירוני). לאחר שסיים את שירותו הצבאי בנח"ל, היה חבר בקיבוץ רוחמה, ושם החל לחבר לחנים להנאתו למרות שחסר כל חינוך מוזיקלי. הוא פגש ברוחמה את המוזיקאים שמעון כהן ונחום היימן, ולאחר שאלו שמעו את נגינתו ולחניו, עודדו אותו להמשיך בתחום המוזיקלי. היימן, שעבד באותה עת עם הפרברים, הביא להם את לחנו של מוסטקי ל"זמר נוגה" והשיר התפרסם בלחן זה ב-1964. לאחר נישואיו עזב את הקיבוץ, שב לבאר שבע והחל להופיע ב"מאהל השייח", מועדון הלילה של מלון נאות מדבר, שנהנה באותן שנים מפופולריות. לאחר מלחמת ששת הימים פרסם את השיר "הם לפנינו שוב" ("בישראל של שנת שישים ושבע") ללחנו ולמילים של עמוס אטינגר. באותה השנה הלחין והקליט לראשונה ביצוע לשירה של מרים ילן-שטקליס: ואמרתי לעצב הנני, אך עקב חוסר הסכמתה של האחרונה לא הוקלט השיר כחלק מתקליט. ב-1969 ראה אור בחברת CBS תקליט אריך-נגן שלו, "באר שבע עירי" ובו השיר "ים ושקיעה" שזכה להצלחה והריקוד "באר שבע עירי" על מלים של יעקב אביצוק. ב-1975, לאחר זכייתה הראשונה באליפות של קבוצת הכדורגל העירונית, הפועל באר שבע, הקליט מוסטקי יחד עם כדורגלני הקבוצה את שיר הקבוצה שחיבר, "לי הנך תבל ומלואה". מאז ועד היום ממשיך מוסטקי להתגורר בבאר שבע ומופיע בתוכנית משיריו בה הוא מלווה את עצמו בגיטרה ומלווה שירה בציבור. בשנת 2010 זכה מוסטקי בתואר יקיר באר שבע. בנובמבר 2012 קיבל מוסטקי פרס מפעל חיים מאיגוד אמני ישראל (אמ"י) על תרומתו לתרבות הישראלית לאורך השנים. מדיה וקבצים בנושא יוסי מוסטקי בוויקישיתוף יוסי מוסטקי, סרטונים בערוץ היוטיוב יוסי מוסטקי, באתר שירונט יוסי מוסטקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוסי מוסטקי, דף שער בספרייה הלאומית יוסי מוסטקי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) הדף האישי של יוסף מוסטקי באתר Combo Music צבי הנגבי, יוסף מוסטקי, זמר ומלחין באר-שבעי, מעריב, 30 באוקטובר 1969 משולם עד, המלחין מוסטאקי - איש באר-שבע, דבר, 30 בדצמבר 1969 אלי אלון, סיפור חיו של המלחין והזמר יוסף מוסטקי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 בדצמבר 2014 יוסף מוסטקי, הפרויקט של מפעל הפיס לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית עם יואב קוטנר, דצמבר 2015, תקציר יוסי מוסטקי באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן עודד בר-מאיר, מחפש את ותיקי באר שבע, mynet באר שבע, 31 באוגוסט 2008. לחן זה הקדים את לחנו של שמואל קראוס ל"זמר נוגה", הפופולרי יותר בישראל כיום. ואמרתי לעצב הנני, בביצוע יוסי מוסטקי, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב, ראו הסברי מעלה הקליפ עיריית באר שבע, יקיר העיר 2010, באתר עיריית באר שבע עושים כבוד: 11 אמנים יקבלו אות הוקרה מיוחד, nrg מעריב, 28 באוקטובר 2012; אסף נבו, פרסי מפעל חיים לכוכבה הררי, יוסף מוסטקי וצדוק סביר, mako,‏ 28 באוקטובר 2012; יוסי גרבר ואילן דר בין הזוכים בפרס מפעל חיים של אמ"י, וואלה!, 28 באוקטובר 2012; אותות הוקרה לוותיקי אמ"י בפתח תקווה, באתר "הבמה", 28 באוקטובר 2012.
אנג'י אברהארט

אנג'לה קיי "אנג'י אברהרט (באנגלית: Angela Kay "Angie" Everhart; נולדה ב-7 בספטמבר 1969) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, לשעבר דוגמנית שהופיעה מספר פעמים בשנות ה-90 בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, ודגמנה בעירום למגזין פלייבוי בשנת 2000. אברהארט נולדה באקרון, אוהיו. היא בתם של ג'יני, עקרת בית ובוב, מהנדס. אברהארט החלה לדגמן בגיל 15. ב-1987 סיימה את בית הספר התיכון פיירסטון, שם הייתה מעודדת וקמע בית הספר. אברהארט הופיעה בשערי כתבי העת Elle וגלאמור (שם היא הייתה האדמונית הראשונה שהופיעה על גבי השער). בהיותה בת 19 היא נפצעה בתאונת רכיבה שגרמה לה לשבור את גבה וכמעט שמה קץ לשאיפותיה, אך לבסוף היא התאוששה אחרי תרפיה גופנית. היא הופיעה בכמה מהדורות של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, החל מ-1995. אברהארט דגמנה בעירום עבור הפלייבוי בפברואר 2000. היא דורגה במקום ה-98 ברשימת הנשים הסקסיות ביותר לשנת 2003 בסקר של FHM. אברהארט ערכה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע ב-1993 לצידו של ארנולד שוורצנגר בקומדיית הפעולה "אחרון גיבורי הפעולה". מאז היא הופיעה בסרטים Tales From the Crypt Presents: Bordello of Blood ‏ (1996), Denial ‏ (1998), חולה הדק (1996) ו-and Gunblast Vodka ‏ (2000). בין הסרטים אחרים בהם שיחקה הם: ג'ייד (1995), ‏ Executive Target, ‏(1997) ‏ Another 9½ Weeks ‏ (1997), טירוף מיני (2001), "עדות אינטימית" (2001), וכן בסרט הטלוויזיה "תעלומה של אמהות הוליוודיות" (2004). היא גם הופיעה בתוכניות מציאות ב-2004 ב-Celebrity Mole: Yucatan. היא גם הייתה אחת מ"האדמוניות" בעונה השנייה של The Real Gilligan's Island, (האחרת הייתה Erika Eleniak), אבל עזבה את התוכנית בגלל שהיא חתכה את אצבעה, דבר שפגע בגידיה והיא נזקקה לניתוח. היא השתתפה גם בתוכנית To Tell The Truth מ-2000 עד 2001. אברהרט הנחתה את תוכנית המציאות של ה-ABC The Ex-Wives Club, לצידן של Marla Maples, ו- Shar Jackson ב-2007. היא חתומה בסוכנות הדוגמנות הלונדונית Models 1, ובסוכנות הדוגמנות הניו יורקית Model Manag אברהארט הייתה נשואה לאשלי המילטון מדצמבר 1996 עד למרץ 1997. היא יצאה במשך זמן קצר עם הווארד סטרן בשלהי שנת 2000 והייתה מאורסת למשך תקופה קצרה לסילבסטר סטאלון ב-1995 ולג'ו פשי ב-2007. ילדה הראשון, קיידן בובי אברהרט, נולד ב-24 ביולי 2009. מדיה וקבצים בנושא אנג'י אברהארט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנג'י אברהארט אנג'י אברהארט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנג'י אברהארט, ברשת החברתית אינסטגרם אנג'י אברהארט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנג'י אברהארט, באתר AllMovie (באנגלית) אנג'י אברהארט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנג'י אברהארט ב-Fashion Model Directory הביוגרפיה של אנג'י אברהארט. הביוגרפיה של אנג'י אברהארט ביאהו סרטים סקר FMH לשנת 2003 על מאה הנשים הסקסיות ביותר בעולם פשי ינשא לאברהארט, סן פרנסיסקו כרוניקל אנג'י אברהארט יולדת ילד, uk.eonline.com
קנדיס סוונפול

קנדיס סוואנפול (באפריקנס: Candice Swanepoel; נולדה ב-20 באוקטובר 1988) היא דוגמנית דרום אפריקאית שידועה במיוחד בשל עבודתה עם ויקטוריה'ס סיקרט וכאחת מהמלאכיות של החברה. סוואנפול נולדה בעיר מוי, בקוואזולו-נטאל, והתגלתה בידי צייד הדוגמניות בשוק הפשפשים בדרבן בגיל 15. בגיל 16, הרוויחה סוואנפול 5,000 אירו ליום צילומים. הרזומה של סוואנפול כולל צילומי שער בווג (יוון), Elle (גרמניה), ו-Ocean Drive (ארצות הברית) ופרסומות עבור נייקי, דיזל, Guess? ו-Versus Eyewear‏. סוואנפול הייתה דוגמנית מסלול בתצוגות של טומי הילפיגר, דולצ'ה וגבאנה, סאם ובייד, בטסי ג'ונסון, דיאן וון פירסטנברג ומעצבים רבים אחרים, כמו גם עבור ויקטוריה'ס סיקרט ב-2007, 2008, 2009, 2012, 2013, ו-2014 . בנוסף לדיגמון מותגי לבני נשים, היא גם דגמנה עבור קטלוג 2010 של "SWIM"‏ לצדן של לינדזי אלינגסון, רוזי הנטינגטון-וויטלי וארין הית'רטון. קנדיס החלה לצאת בגיל 17 עם הדוגמן הרמן ניקולי, ולהם שני ילדים. הזוג נפרד ב-2018. אתר האינטרנט הרשמי של קנדיס סוונפול (באנגלית) קנדיס סוונפול, ברשת החברתית פייסבוק קנדיס סוונפול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קנדיס סוונפול, ברשת החברתית אינסטגרם קנדיס סוונפול, סרטונים בערוץ היוטיוב קנדיס סוונפול, באתר פינטרסט קנדיס סוואנפול בפאשן מודל דירקטורי mako, ‏חג שמח עם קנדיס סוואנפול, באתר ‏מאקו‏, 28 במרץ 2010 ויטה דול, קנדיס קאן דו איט: קנדיס סוונפול היא גם סקסית וגם מתוקה, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2012 הדס שואף, חזית חמה: קנדיס סוונפול עולה על בגד ים, באתר Xnet‏, 13 בינואר 2013 SA's Greatest Model Exports". Cosmopolitan (South Africa). March 2010. "'VS has been my main client for about two-and-a-half years but I only became an Angel a couple months ago.'" "Mooiriver magic". Carte Blanche. 2005-05-29. FMD Profile of Candice Swanepoel Go Behind the Scenes of the Victoria's Secret Swim Catalog! ETonline.com.
גוגל סקולר

גוגל סְקוֹלַר (באנגלית: Google Scholar) הוא מנוע חיפוש מקוון מבית היוצר של גוגל, הממפתח את הטקסט המלא של מאמרים, דוחות טכניים, דו"חות לפני הדפסה, תזות, ספרים, ומסמכים אחרים ממגוון רחב של הוצאות ובמקצועות שונים. מנוע החיפוש, הושק בגרסת בטא בנובמבר 2004. המנוע כולל כתבי עת מקוונים שרובם עברו ביקורת עמיתים מאירופה וארצות הברית ושייכים להוצאות הגדולות ביותר בתחום. הוא דומה בהתנהלותו למנועי החיפוש החינמיים Scirus מ-Elsevier, CiteSeerX, ו-getCITED או מנועים למנויים Scopus של Elsevier ו-Web of Science של Thomson ISI. מוטו גוגל סקולר - "עימדו על כתפי נפילים" (Stand on the shoulders of giants) – היא מחווה למלומדים שתרמו למדע במרוצת מאות שנים וסיפקו את היסודות להישגים אינטלקטואליים חדשים, ובמיוחד לאייזק ניוטון, שהסיסמה מבוססת על ציטוט ממכתב שכתב ובו נאמר "אם הרחקתי לראות, הרי זה משום שעמדתי על כתפיהם של ענקים." גוגל סקולר מאפשר למשתמשים לחפש עותקים דיגיטליים או פיזיים של מאמרים, באינטרנט או בספריות. התוצאות הרלוונטיות ביותר למילות החיפוש יופיעו בראש הרשימה, לפי דירוג המחבר, מספר האזכורים של המאמר ועדכניות האזכורים. חיפוש יעיל יכול להתבצע בסינון לפי שנת פרסום כדי לבחור מילות חיפוש מקצועיות ומתאימות, ניתן להיעזר במקורות משניים כגון ויקיפדיה. במסגרת איתור מאמר המערכת מציעה מאמרים הדומים לו או מאמרים שציטטו אותו. מכיוון שרבות מתוצאות החיפוש של גוגל סקולר מקושרות למאמרים מסחריים, רוב האנשים יוכלו לגשת רק לתקציר המאמר ולפרטיו הביבליוגרפיים, ויצטרכו לשלם דמי לגישה לכל המאמר. סטודנטים ממוסדות אקדמיים לרוב יכולים לקבל גישה למאמר המלא דרך ספריית המוסד. לגוגל סקולר מאגר משפטי נרחב של ארצות הברית. המאגר כולל חוות דעת שפורסמו במקרי ערעורי מדינה ובית משפט עליון בארצות הברית משנת 1950, כתובים מבתי משפט מחוזי ופדרליים בארצות הברית, ערעורים, מס ופשיטת רגל משנת 1923 וכתובי בית משפט העליון האמריקאי משנת 1791. גוגל סקולר מוסיף קישורים לציטוט בלחיצה בתוך המקרים והכרטיסיות המאפשרות לעורכי הדין לחפש תקדימים וציטוטים לאחר ההחלטה של בית המשפט. מדיה וקבצים בנושא גוגל סקולר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוגל סקולר (בשפות מרובות) גוגל סקולר - הגרסה העברית של האתר סיגל תפארת, איך לחפש מאמרים בגוגל סקולר? 8 במאי 2019 Rita Vine, Google Scholar, Journal of the Medical Library Association 94, 2006-01-01, עמ' 97-99 Google Scholar Library Links, scholar.google.com About Google Scholar, scholar.google.com Google Scholar Search Tips, scholar.google.com סיגל תפארת, איך לחפש מאמרים בגוגל סקולר?, ‏2019-05-08 How to Use Google Scholar for Legal Research, lawyertechreview.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארתור לונדון

ארתור לונדון (1 בפברואר 1915 – 8 בנובמבר 1986) היה מנהיג קומוניסטי צ'כוסלובקי ממוצא יהודי. עמד לדין במשפטי פראג ונידון למאסר. משפטי פראג היו סדרה של משפטי ראווה שנערכו בסוף 1952 בפראג בהשראתו של סטלין, ונועדו לבצר את שלטונו בארצות הגוש הקומוניסטי. לונדון פרסם ספר בשם "ההודאה" (L'Aveu) על המשפט שהיה לבסיס לסרט דוקומנטרי. לונדון נולד באוסטרבה למשפחה יהודית. בשנת 1937 הוא התנדב להילחם במלחמת האזרחים בספרד במסגרת הבריגדות הבינלאומיות. לאחר ניצחונו של פרנקו עבר לצרפת. במלחמת העולם השנייה נתפס על ידי הנאצים ונשלח למאוטהאוזן. בסיום המלחמה עבר לשווייץ אך עבר במהרה לפראג בה היה חבר מרכזי במפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית. סמוך לאחר תפיסת השלטון על ידי הקומוניסטים בשנת 1948 נתמנה לסגן שר החוץ. בשנת 1951 נעצר על ידי השלטונות ובמשך מעל שנה הוחזק בכלא, עונה והושפל כדי להביאו להודות בפשעים שיוחסו לו. ב-20 בנובמבר 1952 היה אחד מ-14 נאשמי משפטי פראג שהואשמו בריגול ובגידה במסגרת קשר של הציונות עם הטיטואיזם והאימפריאליזם המערבי. במהלך המשפט הודה בפשעים שיוחסו לו ובין השאר אמר שבהוראת רודולף סלנסקי החדיר סוכנים ציונים, טרוצקיסטים ולאומנים בורגניים שונים למשרד החוץ. אשתו כתבה מכתב בו נאמר: "לאחר שנאסר בעלי חשבתי ... שהוא נפל קורבן למזימות בוגדים ... כשקראתי את כתב האשמה נתבדתה תקוותי: בעלי לא היה קרבן אלא בוגד במפלגתו, בוגד במולדתו ... בשעת המלחמה היה אבי אומר: מוטב מת במשפחה מאשר בוגד ... יחד עם כל האנשים ההגונים מצהירה אני שבוגדים אלו שאתם חורצים את דינם בפראג מן הדין שיקבלו עונש כפי המגיע להם". באפריל 1956 זכה לונדון לטיהור שמו מידי השלטונות הצ'כוסלובקים ושוחרר מהכלא. בשנת 1963 היגר עם אשתו לצרפת. התגורר בפריז, שם נפטר בשנת 1986. מדיה וקבצים בנושא ארתור לונדון בוויקישיתוף ישראל נוימן, הודאתו של ארתור לונדון, דבר, 4 באפריל 1969 ארתור לונדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארתור לונדון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארתור לונדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) י. פס, בשולי הדברים - השלושה, דבר, 10 באפריל 1956., 10 באפריל 1956 יוסף קרוק, הדרמה של פועלי פריס, דבר, 20 ביוני 1958., 20 ביוני 1958 טוהרו שלושה מאנשי סלאנסקי, דבר, 4 באפריל 1956
אמי הגנרלית

אמי הגנרלית הוא סרט קולנוע בכיכובה של גילה אלמגור המגלמת אם דואגת המגיעה לבסיס נידח בסיני על מנת לדאוג שבנה יאכל כמו שצריך. הסרט מבוסס על המחזה "אמי הגנרלית" מאת אלי שגיא. זלדה בינשטוק (גילה אלמגור) היא אם דואגת אשר מאמינה כי בעלה נמצא במילואים בבסיס הסמוך ל"כפר הירוק" במרכז הארץ, ואילו בנה הוא מפקד בבסיס בחצי האי סיני. אולם בעלה (גדעון זינגר) משרת שלא בידיעתה כטבח במילואים באותו בסיס בסיני שעליו מפקד בנם גבי. הגעתה של האם לבסיס בסיני יוצרת קומדיה של טעויות. "אמי הגנרלית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אמי הגנרלית", באתר AllMovie (באנגלית) "אמי הגנרלית", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אמי הגנרלית", באתר אידיבי "אמי הגנרלית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אמי הגנרלית", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט אמי הגנרלית באתר וואלה(הקישור אינו פעיל) אהרון דולב, פסולת מתוצרת הארץ, מעריב, 10 ביולי 1979 (ביקורת) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאוריית מערכות אקולוגיות

תאוריית מערכות אקולוגיות, הנקראת גם התפתחות בהקשר או תאוריית אקולוגיה אנושית, היא ספציפיקציה של 5 סוגי מערכות סביבתיות, עם ההשפעה הדו-מגמתית ביחס שביניהן. התאוריה פותחה על ידי הפסיכולוג הרוסי-אמריקני יורי ברונפנברנר בשנת 1979, ומשתייכת לתחום של פסיכולוגיה התפתחותית. ברונפנברנר הושפע ברעיונותיו מלב ויגוצקי וקורט לוין. על פי התאוריה אי אפשר לבחון את התפתחות הילד אלא בהקשר של הסביבה בה הוא מתפתח, ובנוסף כדי לראות תמונה מלאה של התפתחות הילד אי אפשר להסתפק במבט צר, ויש לבחון את הסביבה בה האינדיבידואל חי (משפחה, בית-ספר, קבוצת השווים, אזור המגורים וטיפול בילד). ההקשרים לזה הם משפחתו, עמיתיו, בית-ספרו ואזור ת האינטראקציות הישירות ביותר עם סוכנים חיברות: ההורים, עמיתים, מורים וכיוצא בכך. האינדיבידואל הוא לא רצפטור פסיבי ביחס הניסיו מסייע לבנייתו. יחסים בין הקשרים בסביבה הקרובה (מזו-מערכת) - מערכת שממנה את הקשרים בין סביבות ישירות (כמו של בית הילד עם בית הספר); היחסים בין מיקרו-מערכות או קשרים בין ההקשרים – היחס של חוויות משפחה לחוויות בית-ספר, חוויות בית-ספר לחוויות בית הכנסת וחוויות משפחה לחוויות עמיתים. לדוגמה, ייתכן וילדים שהוריהם דחו או הזניחו אותם יתקשו לפתח מערכת-יחסים חיובית עם מוריהם, כאופי סמכות בוגר. ההקשר החברתי-כלכלי (אקזו-מערכת) - הגדרות סיסטמה חיצוניות שאין נוגעות לילד במישרין, כגון מקום העבודה של ההורים; החוליה בין רקע סוציאלי בו לאינדיבידואל אין תפקיד אקטיבי לקונטקסט הישיר שלו. למשל, חוויותיהם של בעל או בן בבית עלולות להיות מושפעות מאלו של האם בעבודה. ייתכן שהאם תקבל קידום שדורש יותר נסיעות בעבודה, מה שלא יתאים לאב, ויצור אטמוספירה מתוחה וקונפליקטית שתשנה את אורח ההדדיות עם הילד עצמו. ההקשר התרבותי (מקרו-מערכת) - ההקשר הגדול ותרבותי - הערכים והכללים של התרבות שבה נמצא הילד (לדוגמה: ערכי המזרח מול ערכי המערב), כלכלה לאומית, קולטורה פוליטית, תקשורת, תת-תרבות (תרבויות שונות בתוך מדינה אחת); ההשפעה התרבותית, סוציו-כלכלית ומיצבית. בהמשך עבודתו של ברונפנברנר, הוא הוסיף מערכת סביבתית חמישית לארבע הקודמות עליהן כתב: כרונו-מערכת - הרובד של אירועים סביבתיים ותעבורות שבמהלך החיים; ההסתגלות ונורמליזציה לשינויים שאולי לא התקבלו היטב או הפתיעו בפרק זמן בו התרחשו. הכרונו-מערכת גם מתייחסת לקונטקסט סוציו-היסטורי – לדוגמה, המשוואה בחילופיות של אתיקה, חקיקה, תנאים וזכויות: כמו ההשפעה הפסיכולוגית של המהפכה המינית או התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. לפי מבנה תאורטי זה, כל מערכת מכלילה חוקים, ניגודיות, נורמות ותקנים שמעצבים את ההתפתחות הפסיכולוגית. למשל, משפחה שמתגוררת באזור אורבני נתקלת בקשיים שמשפחה אשר מתגוררת בקהילת שער לא, ווייס ורסה. המודל יכול לשמש כאבן-פינה למחקר אנתרופולוגי של היחס בין בני-אדם וכמו כן לדיסציפלינות של פסיכולוגיה חברתית, פסיכוהיסטוריה, ופסיכולוגיה חברתית היסטורית. הגישה האקולוגית בעבודה סוציאלית לא נולדים אלימים - החיים הרגשיים והחברתיים של ילדים קטנים, מרים רוזנטל, ליהי גת וחנה צור, הקיבוץ המאוחד, 2008, עמוד 81, מעגלי השפעה משולבים - המודל האקולוגי להתפתחות התפתחות הילד - טבעה ומהלכה, אלן סרוף, רוברט קופר וגאני דהארט, האוניברסיטה הפתוחה, 2004, פרק 2 אורי ברונפנברנר, האקולוגיה של התפתחות האדם, אוניברסיטת הרווארד, 1979 אורי ברונפנברנר, מודלים אקולוגיים של התפתחות אנושית, 1997, באתר "שפ"ינט"
צ'יף (הרלדיקה)

הצ'יף הוא מטען הרלדי המופיע על שלט אצולה בדוגמת פס רחב לרוחבו של מגן ובגבולו העליון. ישנה מחלוקת בין הכרוזים לגבי רוחבו של הצ'יף, כאשר הוא נע בין חמישית לשליש מרוחבו של המגן כולו, ואולם, אם הצ'יף מוטען במטען כלשהו לרוב רוחבו יהיה שליש. ברוב המקרים יופיע הצ'יף מעל כל מטען אחר, אולם כאשר מדובר במטען כגבול אשר מוענק על מנת להבדיל בין השלט המוטען לשלט אחר, יופיע הגבול מעל הצ'יף. מדיה וקבצים בנושא צ'יף בוויקישיתוף Fox-Davies, Arthur Charles (1909). A Complete Guide to Heraldry. pp 134 New York: Dodge Pub. Co. ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזייפי המטבעות

מזייפי המטבעות (בצרפתית: Les faux-monnayeurs) הוא רומן צרפתי משנת 1925 מאת אנדרה ז'יד, אשר פורסם לראשונה ב-Nouvelle Revue Française. התרגום העברי נעשה בידי יהושע קנז. מבחינות רבות, ספר זה נחשב כמבשר ה"רומאן החדש". מזייפי המטבעות מציג מספר ניכר של דמויות גברים הומוסקסואלים או ביסקסואלים - המתבגר אוליבייה, ברנאר, עמיתיו ללימודים גונתראן ופיליפה, ולבסוף הסופר המבוגר קומטה דה פאסוואן, ואדואר הנדיב. חלק חשוב מהעלילה הוא תיאור אפשרויות מערכות יחסים הומו-ארוטיות שליליות או חיוביות. עם הופעתו זכה הרומן לקבלת פנים צוננת, ככל הנראה בשל התמות ההומוסקסואליות והמבנה הבלתי רגיל שלו, לתקופתו. עם זאת, הרומן זכה למוניטין בשנים שלאחר מכן ובאופן כללי נחשב כיצירת מופת בקאנון המערבי של הספרות. הכנת הרומן, הכולל מכתבים, גזירי עיתון וחומרים אחרים, תועדה על ידי ז'יד בשנת 1926 ב-"Journal of The Counterfeiters". במרכז העלילה עומדת דמותו של ברנאר - חברו ללימודים של אוליבייה המתכונן למבחני הבגרות שלו. ברנאר מגלה כי הוא ממזר ומשתמש בכך כאמתלה לבריחה מן הבית. הוא מבלה לילה במיטתו של אוליבייה (שם הם מנהלים שיחה על מיניות במהלכה אוליבייה חושף את דבר ביקורו אצל זונה, אשר לא מצא כחוויה מהנה במיוחד). לאחר שברנאר גונב את המזוודה השייכת לאדואר, דודו של אוליבייה, הוא נהפך למזכירו האישי. אוליבייה מקנא ומסיים בזרועותיו של קומטה דה פאסוואן, אדם ציני ושטני, והשניים נוסעים יחדיו לים התיכון. בסופו של דבר, ברנאר ואדואר מחליטים שאינם מתאימים זה לזה כפי שציפו, וברנאר עוזב לטובת משרה בעיתון, ולבסוף מחליט לחזור לבית אביו. אוליבייה הופך תחתיו למזכירו האישי של אדואר, ולאחר ערב רב אירועים במהלכו הוא מביך אותו בצורה גמורה, אוליבייה מסיים את הערב במיטתו של אדואר, והשניים סופסוף מממשים את תשוקתם שעד כה לא העזו לגלות. עלילות משנה שונות נשזרות סביב אלמנטים אלה. סיפורו של אחיו הצעיר של אוליבייה, ז'ורז', ומעורבותו עם זייפני מטבעות, וסיפורו אחיו הבכור, ונסאן, ויחסיו עם לורה, אישה נשואה, עימה הביא ילד מחוץ לנישואין. במובנים מסוימים מזכיר הרומן את התמות העולות במחזה של פרנק ודקינד "האביב המתעורר", כמו למשל אופן השיחה והפעולה, שאינו מותאם לגילם, של המתבגרים בספר, ולצד זאת אי כשירותם של המבוגרים (במיוחד של האבות), כמו גם המוטיבים של התפתחות וזהות מינית מבולבלת. מזייפי המטבעות חולק עם המחזה את התפישה fh מערכות יחסים הומוסקסואליות טובות יותר, תחת תנאים מסוימים, מהטרוסקסואליות, כאשר האחרונות לפיו מובילות באופן בלתי נמנע לתוצאות הרסניות. מלבד זיהוי של ז'יד עצמו עם חלק מהדמויות, דמויות אחרות ברומן מזוהות עם אנשים אמיתיים. קומטה דה פאווסאן נתפס כמרמז לז'אן קוקטו, אוליביה למארק אלגרה, ולורה לבת דודתו של ז'יד, ובהמשך אשתו, מדליין. אלפרד ג'רי נוכח גם הוא בסצנת המסיבה תחת שמו האמיתי ואובו רוי מוזכר גם הוא. מסיבות אלו, נראה כי עלילת הרומן מתקיימת בין 1896 (הפרמיירה של אובו רוי) לבין 1907 (מותו של ג'רי). רישום ביומנו של אדואר בפרק 12 בחלקו השלישי, מציין שנת בציר של יין משנת 1904, מאשר את החשד לטווח ספציפי יותר של זמן שבו ממוקם ככל הנראה הרומן. André Gide: The Counterfeiters. ISBN 0394718429 André Gide: Journal of The Counterfeiters. List of books portraying paedophilia or sexual abuse of minors "Gide's Rhetoric of Acceptance in Les Faux-monnayeurs" by Eric Mader "Gide's Fictional Technique" by Justin O'Brien "La Séduction du lecteur-André Gide" by Maya Nestelbaum, Sorbonne Paris IV מזייפי המטבעות, באתר OCLC (באנגלית) מזייפי המטבעות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)