laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קני ויליאמס

קנת' ריי "קני" ויליאמס (באנגלית: Kenneth Ray "Kenny" Williams; נולד ב-9 ביוני 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקני אשר שיחק באינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA, באירופה ובישראל, בעיקר בשורותיה של הפועל ירושלים. ויליאמס, שגובהו 2.06 מ' שיחק בעמדת הפורוורד, נולד באליזבת' סיטי, צפון קרולינה בשנת 1969. לאחר התיכון בו נבחר לאחד משחקני העתיד המבטיחים של ארצות הברית (יחד עם שון קמפ ואלונזו מורנינג). כבר בתקופה זו נודע בכינויו "המכשף" (The Wiz). ויליאמס נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA בשנת 1990, במקום ה-46 על ידי האינדיאנה פייסרס. הוא שיחק בקבוצה 4 שנים, וקלע בממוצע 4.8 נקודות למשחק. בעונת השיא שלו ב-93/94 קלע 6.3 נקודות ב-68 משחקים בהם שותף. שיא הקריירה שלו היה 25 נקודות. הוא גם השתתף בתחרות ההטבעות בסוף-שבוע האולסטאר ב-NBA של שנת 1991. לאחר קריירת ה-NBA שלו, עבר ויליאמס לשחק באירופה, בוילרבאן הצרפתית ובפורלי האיטלקית. בשנת 1997 עבר לשחק בשורות הפועל ירושלים בישראל. ויליאמס הפגין יכולת גבוהה, ובלט בכושרו האתלטי וביכולת ההטבעה המרשימה שלו. בעונה שלאחר מכן, הגיעה יכולתו לשיאה, כאשר לקבוצה הובאו המאמן אפי בירנבוים, הרכז אייץ' וולדמן והפורוורד דרק המילטון, איתם הייתה לוויליאמס כימיה מיוחדת. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון, אך לא זכתה באליפות או בגביע. ויליאמס המשיך בירושלים עד לשנת 2001, עם הפסקה קצרה באפס פילזן הטורקית. בשנה זו הסתבך לאחר שהתגלה שברשותו דרכון צ'כי מזויף. לאחר מכן המשיך ויליאמס לשחק בקבוצות נוספות בישראל. הוא שיחק לתקופה קצרה בבני הרצליה, מכבי רמת גן, הפועל תל אביב אותה הוביל לסדרת גמר הפלייאוף, מכבי גבעת שמואל, מכבי שהם ובית"ר בנימינה מהליגה הלאומית. ויליאמס התחתן עם ישראלית, אך אין ברשותו אזרחות ישראלית, והוא מתגורר בישראל בעזרת אשרת תייר. במרץ 2009 הוא נעצר על ידי רשות ההגירה בישראל בחשד שהוא שוהה בארץ באופן בלתי חוקי מאז אוגוסט 2006. עם זאת הוא המשיך לשחק בבנימינה, עד לפרישתו מהמשחק. באותה תקופה התגורר במקביל בתל אביב עם שני ילדיו, ובארצות הברית. גורש מישראל לארצות הברית במרץ 2013. בשנת 2010 הקים סוכנות שחקנים בשם "Solution Sport Management". בשנת 2011 כתב ספר בשם "The Gift and the Curse", המספר על הקריירה שלו. לספר מצורף DVD עם קטעים נבחרים מהקריירה של השחקן וראיונות עמו. באוגוסט 2013 נידון ויליאמס לתשעה חודשי מאסר בבית-דין פדרלי בארצות-הברית בגין אי תשלום מזונות. קני ויליאמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA גילעד פולדש ושי לוי, ‏תלמדו מהמכשף: וויליאמס עבר מקסמים לספרים, באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2011 דנה סידי, קני וויליאמס: "אני אוהב את ישראל, זה ביתי", באתר ynet, 26 בינואר 2007 איציק זיאת, ‏קני וויליאמס נעצר בגלל שהות בלתי חוקית, באתר ONE‏, 12 במרץ 2009 שרון קביליו, ‏סערה בנתב"ג: קני וויליאמס גורש מהארץ והשתולל, באתר ONE‏, 11 במרץ 2013 Former NBA Player Sentenced to Prison for Failing to Pay More Than $600,000 in Child Support באתר ה-FBI
סרבים

סרבים (בסרבית קירילית: Срби, בסרבית לטינית: Srbi) הם עם סלאבי דרומי, החי בעיקר בשטחי סרביה שהיא מדינת הלאום הסרבי וכן ברפובליקה סרפסקה, חבל בעל שלטון עצמי בתוך בוסניה והרצגובינה ובמספר מדינות סמוכות שגם בהן הם נחשבים לקבוצה אוטוכטונית. ריכוזי האוכלוסייה העיקריים הם באירופה המרכזית ובחבל הבלקן (דרום-מזרח אירופה), בין הרי הקרפטים להרי הבלקן במזרח והים האדריאטי במערב. בבלקן כולו מתגוררים כ-8.5 מיליון סרבים, מהם 6.2 מיליון בסרביה עצמה (2002). מחוץ לבלקן קיימות קהילות גדולות של סרבים בגרמניה, שווייץ, אוסטריה, איטליה, צרפת, שוודיה וצפון אמריקה. הסרבים דוברים את השפה הסרבית שנקראה לפני פירוק יוגוסלביה בשם סרבו-קרואטית, והם בעיקרם נוצרים אורתודוקסים. מוצאם המדויק של השבטים הסרביים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות. שורש השם "סרבי" (Srbi) כנראה לא נובע מניב סלאבי עתיק. תאוריות שונות ניסו להסביר זאת על סמך מסמכים נדירים המעידים על נוכחות של עם באזור קווקז בתחילת המאה ה-1 לספירה, הנקרא "סרבוי". כמה חוקרים גורסים שהפרוטו-סרבים לא היו סלאבים, אלא ממקור סרמטי וקווקזי. לפי תאוריה זו, הפרוטו-סרבים שלטו בעמים הסלאביים המקומיים לאחר הגירה מערבה, כנראה לכיוון טרנסקרפטיה (אוקראינה). במהלך זמן זה, הם "נטמעו" באוכלוסיית השבטים הסלאביים בהדרגה, עד שהשאירו רק את שמם לנתיניהם הסלאביים. בכל אופן, מה שבטוח, הוא שבין המאה ה-1 למאה ה-4, הפרוטו-סרבים עזבו את ארץ הסלאבים באוקראינה כדי להתיישב באזור מוראביה (היום בצ'כיה) ולוסאטיה (היום גרמניה), באזור הקרוי "סרביה הלבנה" (הלבן מסמל את המערב אצל הסלאבים). שם הם נשארו עד למאה ה-7, כאשר הקיסר הביזנטי הרקליוס גייס אותם כדי להדחיק את האווארים מחוץ לשטחי האימפריה הביזנטית, ובמהלך גיוס המוני זה הם הגיעו לארצות הבלקן וכבשו את האזור, שבו שוכנת מדינת סרביה של היום. אף-על-פי-כן, חלק מהפרוטו-סרבים נשארו ב"סרביה הלבנה", והצליחו לשמור על מורשתם עד היום כחלק מהקהילה הסורבית. מדיה וקבצים בנושא סרבים בוויקישיתוף סרבים, דף שער בספרייה הלאומית הלשכה המרכזית המרכזית לסטטיסטיקה של סרביה CIA - The World Factbook - Bosnia and Herzegovina
אמינה גולבהר הטון

אמינה גולבהר הטון (בטורקית I. Gülbahar Hatun), הייתה אשתו של הסולטאן מהמט השני ואימו של יורשו, הסולטאן באיזיט השני. בעת ההיא טרם הוחל בשימוש במינוח ולידה סולטאן ועל כן נוסף רק התואר "הטון" לשמה, המעיד על מכובדותה. מוצאה ממשפחה יוונית מיוחסת מכפר באזור העיר טרבזון לחופי הים השחור וכפי הנראה המשפחה אוסלמה אחרי נפילת האימפריה של טרפזונטס ויושבה מחדש באזור אלבניה, או שילדיה נחטפו במסגרת הדוושירמה והועברו לאלבניה. מקורות נוספים, מייחסים לה מוצא סרבי, או צרפתי. מוראט השני שחזר לשלטון ב-1446 הגלה את בנו מהמט למגנסיה. הביי של וידין העניק למהמט כמתנה את אמינה גולבהר שהייתה שפחה בעת ההיא, נודעה ביופייה והוא התאהב בה. למורת רוחו של אביו, נישא מהמט לאמינה וב-3 בדצמבר 1447 נולד בנם הראשון באיזיט. מוראט איים על בנו בביטול הנישואים, התואר יורש העצר ואף בעונש מוות, אך לבסוף נמלך בדעתו, שכן מהמט היה בנו היחיד שנותר בחיים וממשיך שושלתו. ב-1453 עברה להתגורר בארמון הסולטאן באיסטנבול. במאבק בין בנה באיזיט לבין אחיו למחצה ג'ם סולטאן, הייתה לה השפעה מסוימת על התנהלות ההרמון ועל הענקת הירושה לראשון. היא הלכה לעולמה ב-1492 ונקברה באיסטנבול. בנה, באיזיט השני, הקים לזכרה מסגד ובית ספר. מדיה וקבצים בנושא אמינה גולבהר הטון בוויקישיתוף לאיגון, מוארט, שעורים מההרמון העות'מאני, אמינה גולבהר הטון (באנגלית). סטון-וולס, פלוריאן, החרב והמגן של הממלכה, "אמינה גולבהר הטון", באתר גוגל ספרים (באנגלית).
אמיר קרטס

אמיר קרטס (אפריל 1964 – 1 בינואר 2018) היה זמר, נגן וכותב שירים ישראלי. בשנת 1991 הקים קרטס את להקת רעש עם עודד פרח ורע מוכיח, ובהמשך הצטרף ללהקה ג'וני שועלי. בשנת 1994 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה "רעש רק רעש. ק.". את מרבית השירים באלבום כתב ושר קרטס, אך השירים שהתפרסמו היו בעיקר אלה שכתב שועלי, בייחוד "לעיתים". ההשמעות הרבות של "לעיתים" לא סייעו להצלחת האלבום, ונמכרו ממנו כ־5000 עותקים בלבד, אך הוא זכה לשבחים רבים מהמבקרים ונחשב לאחד האלבומים הטובים ברוק העברי. ב-1995 השתתף עם כל חברי להקת רעש בנגינה באלבום "האלף ואחד", אלבומו הראשון של שועלי. ב-1996 יצא האלבום השני של רעש, "תמימות", שנכתב והושר כמעט כולו על ידי קרטס. גם האלבום הזה זכה לביקורות טובות אבל למכירות מועטות ביותר. באותה שנה השתתף בנגינה באלבומה של יעל לוי "שוך הסערה". באמצע שנות התשעים עזב קרטס את תל אביב ועבר למושב עזוז שעל גבול מצרים. בעזוז המשיך קרטס את העיסוק במוזיקה, כשהקים אולפן הקלטות, "עזוזה ספייס זלמה", והחל לתת שיעורים. רעש וקרטס הופיעו מעט מאוד עד 2002, אך ב־1998 ניגנו כל חברי הלהקה באלבום הבכורה של זמר הרוק החסידי החוזר בתשובה עדי רן. בשנת 2000 יצא האלבום השלישי של רעש, "אני זה לא אתה". אף שהאלבום נשמע כמו יצירה של להקה מגובשת ושוויונית, שבה ניתנה הזדמנות לכל החברים לנגן את יצירותיהם, הלהקה התפרקה עוד לפני יציאתו למדפים. בשנת 2002 חזרו רעש לבמה בהופעה החגיגית לציון שלוש-עשרה שנים ("בר מצווה") לחברת התקליטים נענע דיסק, אך הדבר לא הוביל לאיחוד הלהקה או להקלטת אלבומים חדשים בשם "רעש". האלבום הראשון של קרטס, "ים צהוב", יצא בשנת 2003. העבודה על האלבום החלה כבר ב-1997, כשקרטס כותב את כל השירים. בהקלטות השתתפו מוזיקאים רבים, חלקם חבריו מתל אביב כמו ג'וני שועלי ואסף אמדורסקי, וחלקם תלמידיו לשעבר, מוזיקאים צעירים מן הנגב. "אופנה זה לא דבר ששייך לחיים שלי ולמוזיקה שאני מייצר", הסביר קרטס בקומוניקט לאלבום, שהוגדר כאלבום מסע לחיפוש אחר מקורות השראה. קרטס נפטר ב-1 בינואר 2018 ממחלת הסרטן בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו דינה ושלושה ילדים. ים צהוב (2003) מדיה וקבצים בנושא אמיר קרטס בוויקישיתוף אמיר קרטס, באתר ספוטיפיי אמיר קרטס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמיר קרטס, באתר Discogs (באנגלית) אמיר קרטס, דף שער בספרייה הלאומית אמיר קרטס, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אמיר קרטס דף יוצר בבמה חדשה בעקבות מותו: איתי שטרן, אמיר קרטס, ממייסדי להקת "רעש", מת בגיל 53, באתר הארץ, 2 בינואר 2018 בן שלו, אמיר קרטס היה שותף לכמה מהשיאים הסמויים של הרוק הישראלי, באתר הארץ, 2 בינואר 2018 שגיא בן נון‏, המוזיקאי אמיר קרטס (להקת "רעש") הלך לעולמו בגיל 53, באתר וואלה, 2 בינואר 2018 עמי פרידמן, השיר שאמיר קרטס לא הספיק להוציא, באתר ynet, 3 בינואר 2018
בוררות בין-לאומית

בוררות בין-לאומית היא שיטה ליישוב סכסוכים בין צדדים להסכמים מסחריים בין-לאומיים, באמצעות בוררות. בדומה לבוררות באופן כללי, בוררות בין-לאומית אף היא תולדה של חוזה, לפיו הצדדים מסכימים להביא סכסוך ביניהם להכרעת בורר או מספר בוררים, כשמינוי הגוף הבורר יתבצע בהתאם לכללים שעליהם הסכימו הצדדים. הסכם הבוררות מנוסח בדרך כלל כפיסקה בהסכם המסחרי העיקרי שבין הצדדים. תחום הבוררות הבין-לאומית התפתח באופן המאפשר לצדדים להסכם, הבאים מתרבויות שונות וממערכות משפט שונות, ליישב סכסוכים ביניהם, בדרך כלל ללא צורך בפנייה למערכות החוקים שאליהם כפוף כל אחד מן הצדדים במדינתו. הסיבה העיקרית בעטייה בוחרים צדדים לחוזים מסחריים בין-לאומיים בכלי הבוררות לצורך ישוב סכסוכים היא כדי להימנע מניהול הליכים בבתי משפט של מדינות המוצא של הצדדים ולצורך לאכוף פסקי דין בבתי משפט זרים. הליך הבוררות הבין-לאומית אינו כבול לסדרי הדין של מדינה מסוימת, אלא אם כן הצדדים בחרו באופן מפורש לכבול אותו באופן זה ובחירה זו איננה מנוגדת לעקרונות ההליך ההוגן או לתקנת הציבור. בוררות בין-לאומית מתוארת לעיתים כבן-כלאיים של שיטות שונות ליישוב סכסוכים, אשר אינה מאמצת במלואה אף לא שיטה מסוימת אחת, אלא עירוב של כללים הלקוחים משיטות משפט שונות. קיימים הבדלים משמעותיים בין בוררות בין-לאומית לבין שיטות בוררות במדינות שונות בעולם. לא רק אופיו הבין-לאומי של הסכסוך מכתיב את שיטת הבוררות, אלא ששיטות הבוררות עצמן שונות והעוסקים בבוררות בין-לאומית מתמחים בדרך כלל אך ורק בתחום זה. אף שכללי סדרי הדין במדינות שונות בעולם מאפשרים קיומה של בוררות "בין-לאומית", בוררות בין-לאומית במובנה המלא, מתקיימת מחוץ לגדרם של כללי סדרי דין לאומיים, כאלה או אחרים, "לבוררות בין-לאומית לא יהיה בדרך כלל קשר למדינה שבה הבוררות מתקיימת, להוציא את העובדה שהיא מתקיימת בטריטוריה של אותה מדינה". היותה של בוררות בין-לאומית שיטה נייטרלית ליישוב סכסוכים והיכולת לאכוף פסקי בוררות אלה הם היתרונות המרכזיים בשיטה זו על פני ניסיון ליישב סכסוך בתחום המסחר הבין-לאומי בבתי המשפט של אחת המדינות בהן התנהל המסחר. פסק בוררות בין-לאומית אשר ניתן בבוררות שנערכה במדינה כלשהי בעולם החתומה על אמנת ניו יורק ניתן לאכיפה בכל מדינה אחרת החתומה על האמנה, כאילו ניתן בבית המשפט של המדינה בה מבקשים לאכוף את פסק הבוררות. כך למשל, אם צדדים להסכם הבאים ממדינות א' וב' הסכימו כי סכסוך ביניהם יתברר בבוררות שתערך במדינה ג', אשר כולן חתומות על אמנת ניו יורק, אזי פסק הבוררות יהא ניתן לאכיפה במדינות א' וב' כאילו ניתן בבתי המשפט של אותן מדינות. להבדיל, לא קיימת אמנה בין-לאומית דומה המאפשרת אכיפה אוטומטית של פסקי דין הניתנים בבתי משפט של מדינה אחת בכל המדינות האחרות החתומות על האמנה. על רקע אמנת ניו יורק, עליה חתומות למעשה כל המדינות התעשייתיות והרוב המוחלט של המדינות המפותחות, יכולים צדדים למסחר בין-לאומי להסכים על תניית בוררות בין-לאומית במדינה נייטרלית, אשר פסיקתה ניתנת לאכיפה קלה במדינות המוצא של הצדדים להסכם. globalarbitrationreview.com אתר סקירת חדשות בוררות בין-לאומית IAA Network Resources מידע בוררות kluwerarbitration.com אתר המכיל חקיקה, כללים, פסיקות וחומר אקדמי נוסף בוררות (משפט בינלאומי), דף שער בספרייה הלאומית Redfern, Hunter, Blackaby & Partasides, Law and Practice of International Commercial Arbitration. ISBN 0421862408. 1-21
באקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... באקו – עיר הבירה של אזרבייג'ן העיר העתיקה בבאקו – אתר מורשת עולמית בבאקו מועדוני כדורגל מהעיר באקו בשם זה: באקו (כדורגל) נפטצ'י באקו אינטר באקו ירוסלב באקו – כדורגלן עבר פולני ששיחק כשוער באקו - אחד מהגזעים המופיעים בסרט מסע בין כוכבים 9: מרד באקו (דמות דמיונית) – דמות מהפולקלור היפני אשר טורפת חלומות בקו (מותג)
בון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות בעולם: בון (Bonn) - עיר בגרמניה, הייתה בעבר בירת גרמניה המערבית בון (צרפת) (Beaune) - עיר בצרפת בון (אלג'יריה) – עיר נמל באלג'יריה כף בון – חצי אי בצפון תוניסיה אישים: רבין (אמורא) – מן האמוראים המפורסמים שחיו בארץ ישראל בדור הרביעי, מוכר גם כ"רבי בון" דניאל בון (Boon) - צייד, סייר וחלוץ אמריקאי מפורסם פאט בון (Boone) - זמר ושחקן אמריקאי רון בון – כדורסלן אמריקאי אחר: בון (קומיקס) (Bone) - סדרת קומיקס עצמאית שפורסמה מ-1991 עד 2004 "בון" - כינוי פרסי לשכבת האורז הפריכה שבתחתית הסיר בון (דת) – הדת המקורית של העם הטיבטי עוד לפני בוא הבודהיזם. בוני
דגל ראש המטה הכללי של צה"ל

דגל הרמטכ"ל מונף באירועים רשמיים בהם ראש המטה הכללי (הרמטכ"ל) משתתף. במעמד החלפת הרמטכ"ל, נהוג שהרמטכ"ל היוצא מעביר לרמטכ"ל הנכנס דגם מוקטן של דגל הרמטכ"ל. לדגל הרמטכ"ל קיימת גרסה ימית עם רקע בצבע תכלת כהה, המונף על אוניות חיל הים כאשר הרמטכ"ל נמצא על הסיפון. אורך הדגל 120 סנטימטר ורוחבו 80 סנטימטר. רקע הדגל בצבע ארגמן בגרסה היבשתית או תכלת כהה בגרסה הימית, ובקנטון הדגל נמצא דגל ישראל באורך 58 סנטימטר וברוחב 35 סנטימטר. בפינה הימנית התחתונה של הדגל נמצאים רקומים בצבע זהב סמל המטה הכללי של צה"ל ולצידו שני ענפים. בשולי הדגל בגרסתו היבשתית ישנם גדילים ברוחב 5 סנטימטר. דגלי יחידות צה"ל "דגלי ישראל שאתם לא מכירים", כתבה בבלוג "הדגלן" דגל ראש המטה הכללי של צה"ל, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל ובנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגוצ'י אוניאו

אוגוצ'יאלו צ'יאוקה "אוגוצ'י" אוניאו (באנגלית: Oguchialu Chijioke "Oguchi" Onyewu; נולד ב-13 במאי 1982) הוא כדורגלן עבר אמריקאי ממוצא ניגרי ששיחק בעמדת הבלם. לזכותו 69 הופעות במדי נבחרת ארצות הברית. אוניאו החל לשחק כדורגל לראשונה באקדמיות ובתי ספר שונים לכדורגל באמריקה וב-2004, זומן לראשונה לנבחרת ארצות הברית. באותה השנה עבר לסטנדרד לייז', שם השתלב בהרכב הראשון כבר בתחילת דרכו. בקיץ 2009, הצטיין בגביע הקונפדרציות, ועזר להוביל את ארצות הברית לגמר, שם הפסידו לברזיל 3:2. אחרי הטורניר, חתם במילאן. לאחר שלא זכה לקבל דקות במילאן, הושאל אוניאו לטוונטה אנסחדה בינואר 2011 עד לסיום העונה. ב-28 ביוני 2011 חתם בספורטינג ליסבון ל-3 שנים. עם הקבוצה הוא הגיע לחצי גמר הליגה האירופית. ב-31 באוגוסט 2012 הושאל למאלגה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בסיום העונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-24 באוקטובר 2012 במשחק נגד מילאן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות המשחק הסתיים בניצחון 0–1 למאלגה. מדיה וקבצים בנושא אוגוצ'י אוניאו בוויקישיתוף אוגוצ'י אוניאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוגוצ'י אוניאו, ברשת החברתית אינסטגרם אוגוצ'י אוניאו, באתר Transfermarkt אוגוצ'י אוניאו, באתר Soccerway אוגוצ'י אוניאו, באתר BDFutbol אוגוצ'י אוניאו, באתר WorldFootball.net אוגוצ'י אוניאו, באתר National Football Teams אוגוצ'י אוניאו, באתר FootballDatabase.eu אוגוצ'י אוניאו, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
TEAC

TEAC Corporation (בעברית: טיאק) היא חברת אלקטרוניקה הממוקמת ביפן. TEAC נוסדה בשנת 1953 בטוקיו. חברת TEAC מחולקת לארבע מחלקות: TASCAM - מוצרי אודיו מקצועיים, בעיקר להקלטה. ESOTERIC - מוצרי אודיו עם דרישות גבוהות. TEAC Consumer Electronics - מוצרי אלקטרוניקה שונים. Data Storage and Disk Publishing Products - כונני תקליטורים DVD ו-CD, נגני MP3, אוזניות וכו'. TEAC ידועה בשל ציוד האודיו שהיא מיצרת. TEAC מיצרת גם קלטות שמע המבוססות על סלילים, ורבים השתמשו בקלטות אלה בשל האיכות המצוינת. בשנות 80-90 הפכו כונני התקליטורים לפופולרים בשל האיכות הגבוהה. מדיה וקבצים בנושא TEAC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של TEAC TEAC, ברשת החברתית פייסבוק TEAC, ברשת החברתית אקס (טוויטר) TEAC ברחבי העולם - אתר טיאק
אבן כמאל

אבן כמאל (בטורקית:‏ ibn-i Kemâl, בפרסית: Kemal Paşa-zade, מילולית בנו של קמאל פאשה‏, 1468, אדירנה או טוקט, האימפריה העות'מאנית - 16 באפריל 1534, קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית), היה היסטוריון חצר באימפריה העות'מאנית, בתקופתם של שלושה סולטאנים: באיזיט השני, סלים הראשון וסולימאן הראשון. כן כיהן כשייח' אל-אסלאם (אנ') והמופתי באימפריה העות'מאנית. אבן כמאל נחשב לאחד ההיסטוריונים העות'מאנים החשובים ביותר של המאות ה-15 וה-16. אבן כמאל נולד בעיר טוקט אשר בנפת טוקט, שבאנטוליה בשם אהמט שמסאדין (בטורקית: Ahmet Şemseddin) ומאוחר יותר זכה לכינוי "אבן כמאל". בנוסף להיותו היסטוריון, כיהן כקאדי, בעיר אדירנה וסביבתה וכן כיהן כפקיד ממשל. הוא כתב בטורקית, בערבית ובפרסית. ב-1484, כאשר חזר ביאזיט השני מהמערכה בנסיכות מולדובה, הוא ציווה לתעד בכתב את כל המסורות והסיפורים, שהיו עד אז מסורות שבעל פה לגבי האבות המייסדים של הממלכה. רבות מהכרוניקות החשובות פורסמו לאחר נקודת זמן זו, עת בה ניסה ביאזיט למצוא את המינון המתאים לפיוס בממלכה, לאחר שנות שלטונו הריכוזי והקשוח של אביו. מעשים אלה וכתבים רבים אודות חיי האבות הקדושים כללו את גרסתם העצמית של העות'מאנים לגבי תולדות כיבושיהם ולא מפי מקורות זרים. הכתבים מצאו קהל קוראים אוהד בעידן של התעוררות אידאולוגית, שאפיינה את הממלכה העות'מאנית בסוף המאה ה-15, עת היסטוריוני החצר עסקו בהאדרת האבות המייסדים כלוחמי קודש (ראזים), אף שכלל לא היו כאלה. אבן כמאל, אשר מסוף המאה ה-15 כיהן כהיסטוריון חצר, מילא תפקיד חשוב באיסוף המסורות והסיפורים השונים, לכלל היסטוריה מתועדת וכתב כ-300 פרקי היסטוריה שונים. ב-1505 השלים כתיבת היסטוריוגרפיה מקיפה בת 10 פרקים, על תקופת שלטונו של באיזיט השני. ב-1516 הוא נלווה למסעו של הסולטאן סלים הראשון נגד הממלוכים ותיעד את הקרבות והניצחון מהשטח. אבן כמאל היה מקובל מאוד בקרב חוגים נרחבים בחצר הסולטאנים השונים. עד מותו נחשב להיסטוריון (מתעד), המועדף על סולימאן הראשון, אשר רחש לו כבוד מיוחד ואף מינה אותו כ"שייח' אל-אסלאם". אבן כמאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Inalcik ,Halil ,The Ottoman Empire, The Classical Age 1300-1600, The Trinity Press, London, 1973 pages 19-40.
קיישה קאסל-יוז

קיישה קאסל-יוז (באנגלית: Keisha Castle-Hughes; נולדה ב-24 במרץ 1990) היא שחקנית ניו זילנדית שעלתה לגדולה תודות לגילומה של פאיקיאה "פאי" אפרינה בסרט "לרכב על הלווייתן" (2002). היא הייתה מועמדת למספר פרסים, כולל פרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר (האדם השני הצעיר ביותר). קאסל-יוז הופיעה בהמשך בסרטים "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'" (2005), בסרטה של קתרין הארדוויק "The Nativity Story"‏ (2006) בתור מרים, אם ישו ובסרט המלחמה "כשגיבורים חוזרים" (2017). בשנים 2015–2017 היא גילמה את אובארה, נחשית החול בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של רשת HBO, גילמה את דונה מנסיני בסדרת הדרמה של שואוטיים "רואדיז" (2016) והחל משנת 2020 היא מגלמת את האנליסטית האנה גיבסון בסדרה "FBI: המבוקשים ביותר" של רשת CBS. קאסל-יוז נולדה בעירה דוניברוק (אנ'), אוסטרליה המערבית לאם מאורית, דיסרי יוז, וטים קאסל, אב ממוצא אנגלי-אוסטרלי. היא הבכורה מתוך חמשיה אחים, והיא ומשפחתה עברו לאוקלנד, ניו זילנד כשהייתה בת ארבע. היא קיבלה אזרחות בשנת 2001. קאסל-יוז למדה בבית הספר התיכון פנרוז (אנ') והמשיכה ללמוד שנתיים נוספות בתיכון קדם-אקדמאי ACG Senior College באוקלנד. בתחילת 2014, קאסל-יוז חשפה שיש לה הפרעה דו-קוטבית, לאחר התאבדותה של מנחת הטלוויזיה שרלוט דוסון (אנ'). יוז נבחרה מתוך אלפי ילדות, לאחר חיפוש קפדני בכל רחבי היבשת כדי לגלם את דמותה של פאיקיאה "פאי" אפרינה, ילדה המנסה למלא את מקומו של אחיה התאום שנפטר בלידה שנועד להיות ראש שושלת "רוכבי הליווייתנים" בסרט "לרכב על הלווייתן". יוז הייתה בת 11 בתחילת צילומי הסרט ולא הייתה בעלת ניסיון משחק כל שהוא. על הופעת הבכורה שלה בסרט קיבלה יוז תגובות מצוינות מקרב מבקרי הקולנוע ובשנת 2004, בהיותה בת 13, הפכה יוז לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 2005 הופיעה יוז בחלק השלישי בטרילוגיה השנייה בסאגת סרטי "מלחמת הכוכבים", "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'", בסרט גילמה יוז בתפקיד קטן את דמותה של מלכת נאבו. ב-2006 גילמה יוז את דמותה של מרים, אם ישו בדרמה המשפחתית של קתרין הארדוויק "סיפור הולדת ישו". בשנים 2015–2017 שיחקה בסדרת הפנטזיה האמריקאית "משחקי הכס". באוקטובר 2006, כשהייתה בת 16, פורסם שקאסל-יוז ובן זוגה בראדלי הול מצפים לילד משותף. בתם נולדה ב-2007. קאסל-יוז והול נפרדו ב-2010 לאחר שבע שנים ביחד. בשנת 2012, קאסל-יוז החלה לצאת עם ג'ונתן מוריסון. לאחר שישה שבועות ביחד, הזוג התארס באוגוסט 2012 חתונתם התקיימה ביום האהבה 2013. הם התגרשו בדצמבר 2016. בתחילת 2021 היא נישאה לדוני גרהמר בעיר ניו יורק. חודש לאחר מכן הודיעה שהיא בהריון עם ילדה השני, בת שנולדה ביוני 2021. מדיה וקבצים בנושא קיישה קאסל-יוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיישה קאסל-יוז קיישה קאסל-יוז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיישה קאסל-יוז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיישה קאסל-יוז, באתר AllMovie (באנגלית) קיישה קאסל-יוז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קיישה קאסל-יוז, באתר MusicBrainz (באנגלית)
של (מילת יחס)

שֶׁל היא מילת יחס בעברית. כאשר מצטרפים אליה כינויי הגוף החבורים היא משמשת יסוד לכינוי הקניין. מילת היחס "של" משמשת למספר משמעויות: שייכות: "הבית של משה" חומר: "חרב של זהב" תכולה: "סיר של אורז" ייעוד: "ספר של לימוד" המילה 'של' מקורה בצירוף של כינוי הזיקה ש- עם מילת היחס ל-, ובצורה זו היא מופיעה במקרא: ”מִטָּתוֹ שֶׁלִּשְׁלֹמֹה” (שיר השירים ז', ג). בכתבי יד של ספרות חז"ל מוצאים על פי רוב את הצורה החבורה (ש + ל + שם עצם), כגון בכתב יד קאופמן, במסכת שבת א, א: "ידו שלעני" (= ידו של העני). אבל גם בכתבי יד טובים מופיעה "של" לעיתים באופן פרוד, כגון בכתב יד אנאלאו של התלמוד הבבלי. על הפרדת "של" משם העצם הבא אחריה מעיד גם אופן הניקוד, כגון "שֶלְשְבִיעִית" בכתב יד פאריס. עם זאת, הדעה כיום היא שחרף הכתיב החבור ברוב כתבי היד של המשנה, בלשון חז"ל נתפסה "של" כמילה בפני עצמה, ואילו הכתיב החבור בכתבי היד משקף נוהג כתיבה ארכאי. לכך יש לצרף את העובדה שכבר באגרות בר כוכבא (המאה השנייה לספירה) מוצאים עדות לעצמאותה של המילה "של", כגון: "של הגואין". בעת החדשה, עם התפתחות הדפוס, הופרדה בדרך כלל המילה "של" מהמילה הבאה אחריה. הפרדה זו נעשתה באופן מכני, והדבר הביא במקרים מסוימים ללשון מגומגמת. כך למשל במקום הנזכר לעיל במסכת שבת: "שלעני" הפך ל"של עני", מבלי לתת את הדעת לכך שהפרדת המילים דורשת הכנסה של ה"א הידיעה ("של העני"). שיבושים אלו מאפיינים את הטקסט של המשנה גם במהדורות ימינו. צורה זאת נשתמרה ביהדות תימן עד היום, וכך מופיע בכל כתבי היד התימניים של הרמב"ם וכן בתלמודים מכתבי היד התימניים. וכן בברכת נר שבת נוסח הברכה אצל התימנים הוא: ”בָּרוּךְֿ אַתָּהֿ ה, אֱלֹהֵינוּ, מֶלֶךְֿ הָעוֹלָם, אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בְּמִצְוֺתָֿיו, וְצִוָּנוּ לְהַדְֿלִיק נֵר שֶׁלַּשַּבָּתֿ”. וכן בברכת נר חנוכה: ”בָּרוּךְֿ אַתָּהֿ ה', אֱלֹהֵינוּ, מֶלֶךְֿ הָעוֹלָם, אֲשֶׁר קִדְּשָׁנוּ בְּמִצְוֺתָֿיו, וְצִוָּנוּ לְהַדְֿלִיק נֵר שֶׁלַּחֲנֻכָּהֿ” אין זה אומר שהנוסח שונה, אלא אופן הגיית המילית שונה. לא ברור מה גרם לפירוק הצירוף "ש + ל + שם עצם" וליצירת המילה העצמאית "של". בעבר סברו שמדובר בהבדלי מסורת בין הענף הארץ-ישראלי של המשנה לבין הענף הבבלי, אולם דעה זו הופרכה[דרוש מקור]. בין הדעות לסיבות ההתפרקות ניתן למנות: תהליך פונטי: ביטול המכפל בלמ"ד והתאפסות השווא הנע, כפי שקרה גם במילה "מִלְמעלה" (סגל). השפעת הארמית: בהשפעת "די" הארמית, שגם יסודה בצירוף זיקה חבור לשם העצם ונתפרדה ממנו (בנדויד). השפעת הכינויים החבורים: השפעת הצירופים "שלי", "שלך" וכו', שבהם "של" משמשת במעמד עצמאי, הביאה ליצירת המילה העצמאית "של" (בר-אשר). תהליך תחבירי: ש' הזיקה התרוקנה ממשמעותה ועל כן נוצר צורן חדש "של" המציין שייכות ונכתב בנפרד כדרך כל הצורנים בעלי יותר מאות אחת (ברויאר). חנוך ילון, מבוא לניקוד המשנה, ירושלים תשכ"ד, עמ' 26–27 משה בר-אשר, פרקים במסורת לשון חכמים, ירושלים תש"ם, עמ' 8, 104 יוחנן ברויאר, העברית בתלמוד הבבלי, ירושלים תשס"ב, עמ' 78–79 יצחק אבינרי, יד הלשון, הוצאת יזרעאל, 1964, הערך "של", עמ' 544–546 אוריאל פרנק, ידו של עני: לאן נעלמה ה' היידוע של "העני"?, באתר "השפה העברית" אבא בנדויד, על ספרי עתיקות, לשוננו לעם כג, תשל"ב, עמ' 242–248 יצחק אבינרי, עוד על "שֶל", לשוננו לעם כד, תשל"ג, עמ' 23–25
חזון עובדיה (ספר)

חזון עובדיה היא סדרת ספרים בת 22 כרכים שחיבר הרב עובדיה יוסף. הספרים עוסקים בעיקר בהלכות המועדים. בשנת תשי"ב (1952) פורסם ספר "שו"ת חזון עובדיה" על הגדה של פסח ועל הלכות הפסח. הספר זכה להסכמות, בין השאר, משני הרבנים הראשיים, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג וכן מהרב עזרא עטייה ראש ישיבת פורת יוסף ולאחר מכן הוציא את חלק ב' העוסק גם הוא בשאלות ותשובות בהלכות פסח. לאחר שנים רבות החל להוציא סדרה של הלכות על המועדים. שו"ת חזון עובדיה פסח שו"ת הלכתי חלק א' (תשי"ב- כולל חזו"ע פסח, תשנ"א) שו"ת חזון עובדיה פסח, שו"ת הלכתי, חלק ב' (תשי"ב- כולל חזו"ע פסח, תשנ"א) [בשנת תשע"ח יצא שו"ת חזון עובדיה פסח במהדורה חדשה ומתוקנת, בתוספת גליונות וכתבי יד מהרב]. חזון עובדיה פסח ח"א - הלכות פסח (כלול בתוכו קיצור התשובות משו"ת חזון עובדיה, תשכ"ז, תשל"ט, תש"ס, תשס"ג) חזון עובדיה פסח ח"ב - הלכות סדר ליל פסח, ופירוש על ההגדה של פסח (כלול בתוכו קיצור התשובות משו"ת חזון עובדיה, תשכ"ז, תשל"ט, תש"ס, תשס"ג) ימים נוראים סוכות פורים, פירוש על מגילת אסתר ופירוש על הפיוט מי כמוך ואין כמוך של רבי יהודה הלוי יום טוב והלכות חול המועד, ספירת העומר, חג השבועות ועירוב תבשילין וכן פירוש על מגילת רות חנוכה והלכות ראש חודש וברכת הלבנה ט"ו בשבט והלכות ברכות הלכות ארבע תעניות והספדים פרוזבול - דיני שמיטת כספים [במהדורת תשע"ה נוסף גם הלכות שמיטת קרקעות מכת"י] [במהדורה תשפ"ב נוספו הלכות שמיטת קרקעות וקונטרס השמיטה] אבלות - חלק א' אבלות - חלק ב' אבלות - חלק ג'. בסוף הספר הספדים. שבת חלק א' שבת חלק ב' שבת חלק ג' שבת חלק ד' שבת חלק ה' שבת חלק ו'. יצא לאור חודש לאחר פטירתו (כסלו תשע"ד). תרומות ומעשרות, בשילוב חידושיו מימי צעירותו, כאשר למד ב"מדרש בני ציון". בשנת תשע"ו יצא לאור הספר 'קיצור חזון עובדיה - הלכות שבת' בשני חלקים, על ידי מכון 'מאור ישראל'. ובשנת תש"פ יצאה מהדורה שנייה מחודשת עם תוספות בכרך אחד. ספר חזון עובדיה - הגדה של פסח, באתר Hebrew Books ספר חזון עובדיה - הגדה של פסח, כרך ב' באתר Hebrew Books