laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רום (מסע בין כוכבים)

רום (באנגלית: Rom) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". רום הוא פרנגי, בנם של קלדאר ואישקה. הוא אחיו הקטן של קווארק ואביו של נוג. את הדמות מגלם השחקן האמריקאי מקס גרודנצ'יק. רום, אשר נולד בסביבות שנת 2335, איננו בעל החוש העסקי הטיפוסי המזוהה בדרך כלל עם הפרנגי. יש לו כישרון לתיקון דברים, אך עד לשנת 2372 הוא עובד באופן בלעדי כמלצר וכמחסנאי בעסק של אחיו קווארק - בר על תחנת החלל חלל עמוק 9. לעיתים קרובות רום מוצג כחסר ביטחון, דבר הנגרם במידה רבה ממנהגו של אחיו לזלזל בו. עם זאת, ישנן ראיות המצביעות לכך שקווארק מנסה להגן על רום מכישלון בלתי נמנע, על ידי מניעה ממנו להקים עסק עצמאי משל עצמו. למרות זאת, אחרי ארבע שנים שחיו על התחנה בין אזרחי הפדרציה ובאג'ור, ואולי בהשראת קבלתו של בנו נוג לאקדמיה של צי הכוכבים, רום מתפטר מעבודתו בבר, לטובת תפקיד של מהנדס תחזוקה בצוות הבאג'ורני. אודו תיאר את רום כ"אידיוט, אשר לא יכול לתקן קש אם היה כפוף". כפי שמתברר, כישוריו החברתיים של רום עומדים ביחס הפוך לכישרון העצום שלו כמהנדס, אשר לו תפקיד חשוב בהשתתפותה של תחנת החלל במלחמה בדומיניון. בשנת 2373, רום מעצב מוקש בעל יכולת לשכפל את עצמו, על מנת ליצור שדה מוקשים אשר יחסום את הגישה אל חור התולעת וימנע מתגבורת של הדומיניון להגיע אל רביע אלפא במשך מספר רב של חודשים. רעייתו הראשונה, פרינדורה, היא אם-בנו נוג. היא נשארה מאחור על כוכב הבית של הפרנגים, כאשר רום הגיע לחלל עמוק 9. הנישואים ביניהם התמוססו, ובסופו של דבר - רום התחתן עם ליטה, נערת דאבו באג'ורנית המועסקת בבר של קווארק. במהלך שבע שנותיו על חלל עמוק 9, רום עבר שינוי מרחיק לכת באישיותו, הן כקולגה, הן כהורה והן בכל היבט אחר של חייו הפרטיים והמקצועיים. הוא הוכיח את עצמו כבעל ערך, במספר הזדמנויות, בעזרתו לבני-עמו להתמודד עם נושאים חשובים שעומדים בפני החברה שלהם. בשנת 2375, הנגוס הגדול זק מינה את רום להיות יורשו, כנגוס הגדול הבא, ובכך הוא הפך למנהיג העם הפרנגי והכלכלה הפרנגית. נטיות הפוליטיות של רום, לעיתים קרובות, רמזו על היותו שמאלני-ליברלי, בניגוד לאחיו השמרן: הוא מקים את איגוד עובדי הבר של קווארק, ומביע את הערצתו לאחד מאבותיו של מיילס או'בריאן - מנהיג האיגודים המקצועיים בארצות הברית בראשית המאה ה-20 - שון אלויסיויס או'בריאן. Rom באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים) Rom (mirror) באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים) Rom באתר StarTrek.com בפרק הבכורה "Emissary" מופיעה דמות של פרנגי המגולמת על ידי השחקן מקס גרודנצ'יק, אולם שמה של הדמות לא נאמר; כמו כן, בפרק זה לא ידוע על קשר משפחתי בין דמות זו לבין דמויותיהם של קווארק או של נוג. ברשימת הקרדיטים של אותו פרק, במקום שמה של הדמות רשום: "Ferengi Pit Boss". הפרק "Bar Association" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
לימו

הלִימוּ (לימום בתקופת אשור הקדומה) הוא האפונים[דרושה הבהרה] האשורי. בתחילת שלטונו של מלך אשורי, ה"לימו" שהיה פקיד מלכותי ממונה, ניצח על פסטיבל השנה החדשה בעיר הבירה (הכוונה לשנה הראשונה למניין שנות מלוכת המלך). בכל שנה נבחר "לימו" חדש. למרות שנבחר על ידי ההמונים, סביר שהייתה רק קבוצה מצומצמת של בני משפחה של המשפחות הבולטות או אולי חברי אספת העיר שיכלו לבחור בו בפועל. האשורים השתמשו בשם ה"לימו" לאותה שנה לציון השנה על מסמכים רשמיים. מתקופת אשור הקדומה נמצאו רשימות של הלימום באשור ובכנש (לימום שבועי). כמו כן נמצאו רשימות מפורטות של ה"לימו" לכל שנה בין 892 לפנה"ס ו-648 לפנה"ס. בתקופה האשורית העתיקה, המלך בעצמו מעולם לא היה לימום ("limmum"). בתקופות במאוחרות יותר כתקופה האשורית התיכונה והמאוחרת, המלך לקח על עצמו גם את תפקיד זה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פליסטר ביטולה

פליסטר ביטולה (במקדונית: КК Пелистер Битола), היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר ביטולה, המתמודדת בליגת העל המקדונית. הקבוצה הוקמה בשנת 1992 תחת השם "מלאדוסט מטלאץ". בשנת 1995 הפכה הקבוצה לחלק ממועדון הספורט "פליסטר", הכולל גם את ענפי הכדורגל והכדוריד. הקבוצה משתתפת בליגה המקדונית מאז הקמתה. בסיום עונת 1996/97 ירדה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה רק בסיום עונת 2002/03. בעונת 2008/09 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע המקדוני והפסידה לקבוצת אמאק אוחריד 70-66. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה, לאחר עונה אחת בליגה השנייה. ארגון האוהדים של המועדון הנקרא "צ'קמבארי" (Чкембари), ממלא את האולם בכל משחק ומפגין נוכחות מאסיבית במשחקי כל הענפים של המועדון. הקבוצה מארחת בהיכל הספורט מלאדוסט, המכיל 5,000 מקומות ישיבה. הליגה המקדונית: גמר: 2022, 2023, 2024 חצי גמר: 2006, 2007, 2009 הגביע המקדוני: גמר: 2009, 2024 חצי גמר: 2008 מדיה וקבצים בנושא פליסטר ביטולה בוויקישיתוף פרופיל המועדון באתר "eurobasket"
עבד א-רחמן עזאם

עבד א-רחמן חסן עזאם (בערבית: عبد الرحمن حسن عزام, מכונה גם עזאם פאשה; 1893–1976) היה מדינאי ודיפלומט מצרי, ששירת כמזכיר הכללי הראשון של הליגה הערבית בין 1945 ל-1952. עזאם התנגד להחלטת החלוקה של האו"ם שהביאה להקמת מדינת ישראל, וכן לאפשרות הקמת מדינה דו-לאומית. לדבריו, הסיבה לסירוב הייתה שאין קשר בין היהודים לבין ארץ ישראל: "הערבים מתעבים את עצם נוכחותם של היהודים בארץ ישראל. לדעת הערבים, היהודים הם אורגניזם זר אשר הגיע לכאן ללא הסכמתם, אורגניזם אשר מסרב להתבולל באורח החיים הערבי. זו בעיה". עזאם הגיב לפרסום דוח ועדת אונסקו"פ ב-1947: "אתם [היהודים] אינכם עובדה. אתם תופעה חולפת. לפני דורות רבים הצלבנים התבססו בקרבנו בניגוד לרצוננו, וכעבור מאתיים שנה עקרנו אותם... עד לרגע האחרון, ומעבר לו, הם [הערבים] יילחמו כדי למנוע אתכם מלהקים את מדינתכם. הם לא ישלימו עמה בשום אופן". יחד עם זאת, הוסיף כי הערבים "שלטו פעם בספרד ואחר כך איבדנו את ספרד והתרגלנו שלא להיות שליטיה... איני יכול לומר אם ברגע מסוים נתרגל לכך שלא יהיה לנו חלק בארץ ישראל, אבל הסיכויים לכך קלושים, שכן 400,000 מאחינו יהיו אזרחי מדינתכם בעל כורחם. הם לעולם לא יכירו בה והם לעולם לא יעשו שלום". ב-11 באוקטובר 1947 התייחס עזאם לאיום הפלישה של צבאות ערב לארץ ישראל במקרה של הקמת מדינה יהודית: "אני עצמי מקווה שהיהודים לא יכפו עלינו את המלחמה, מפני שזאת תהיה מלחמת השמד וזה יהיה טבח מסוכן, שיירשם בהיסטוריה כפי שנרשמו הטבח המונגולי ומלחמות מסעי הצלב". בשיחה עם אלק קירקברייד, הציר הבריטי בירדן, שאל אותו קירקברייד מהי הערכתו את הכוח הצבאי היהודי שבו ייתקלו הערבים. לדברי קירקברייד, עזאם "נופף בידיו ואמר: 'אין זה חשוב כמה הם. אנחנו נטאטא אותם אל תוך הים!'". ב-8 ביוני 1951, כתב חביב עיסא ביומון הלבנוני הניו-יורקי "אל-הודא", על הבטחתו של עזאם לערבים בכלל ועצתו לפלסטינים בפרט: "המזכיר הכללי של הליגה הערבית, עזאם פאשא, הבטיח לעמים הערביים שכיבוש ארץ ישראל ותל אביב יהיה פשוט כטיול צבאי... הוא הטעים כי הם עומדים כבר על הגבולות וכי כל המיליונים שהוציאו היהודים על קרקעות ופיתוח כלכלי יהיו ביזה קלה, כי עניין פשוט יהיה זה לזרוק את היהודים לים התיכון... עצת אחים ניתנה לערביי פלסטין לעזוב את אדמתם, בתיהם ורכושם ולשבת ישיבת-ארעי במדינות-אחיות שכנות, לבל יבואו תותחי הצבאות הערביים הפולשים ויקצרו בהם קציר". סלמאן מצאלחה, תש"ח בעיניים ערביות, באתר הארץ, 9 במרץ 2017 יובל ארנון-אוחנה, קו החריש והאש: מאה וחמישים שנות סכסוך על ארץ ישראל 1860–2010, נתניה, 2013, עמ' 157. בני מוריס, 1948, פרק 2, עמ' 67. בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 81; עמ' 146, הערה 147. ראו גם: תוכניות הערבים לכיבוש הארץ, הצופה, 16 בפברואר 1948, עמ' 2 בני מוריס, הדרך לירושלים : גלאב פשה, ארץ ישראל והיהודים, הערות לפרק 5: הערה 9, עמ' 278. שמואל כץ, אדמת מריבה, פרק 2: פליטים, עמ' 28-27. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סילביה קריסטל

סילביה מריה קאריסטל (בהולנדית: Sylvia Maria Kristel;‏ 28 בספטמבר 1952 – 17 באוקטובר 2012) הייתה שחקנית הולנדית ששיחקה ביותר מ-50 סרטים, אך נודעה בעיקר בזכות משחקה בתפקיד הראשי בסדרת הסרטים הארוטית "עמנואל". נולדה באוטרכט, הולנד, כבתם הבכורה של ז'אן-ניקולא ופִּיט קריסטל. הוריה התגרשו כשהייתה בת 14, לאחר שאביה עזב את בית המשפחה. בגיל 17 החלה לדגמן, וב-1973 זכתה בתחרות מיס TV אירופה. היא דיברה חמש שפות: הולנדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית ואיטלקית. ב-1974 הופיעה לראשונה בסרט הצרפתי הארוטי "עמנואל", שזכה להצלחה רבה, והפכה בין לילה לכוכבת. היא המשיכה לככב בסרטים אחרים בסדרת "עמנואל" שזכו להצלחה פחותה מהראשון, ובעשרות סרטים אחרים. ב- 1985 כיכבה בסרט מאטה הארי בתפקיד הראשי של מאטה הארי. לקריסטל הייתה מערכת יחסים עם הסופר הבלגי הוגו קלאוס, ממנו נולד לה בן. לאחר מכן הייתה במשך כחמש שנים בת זוגו של השחקן איאן מקשיין, אותו הכירה במהלך צילומי הסרט "המוסקטר החמישי", ואף העבירה את מקום מגוריה ללוס אנג'לס בעקבותיו. הקריירה שלה בהוליווד לא המריאה, ובני הזוג נפרדו. לאחר שנפרדה ממקשיין, נישאה פעמיים. ב-2001 אובחנה כחולה בסרטן הגרון, ועברה סדרת טיפולים שהאריכה את חייה. ביוני 2012 עברה שבץ מוחי ואושפזה במצב קריטי. היא מתה ממחלת הסרטן באוקטובר אותה שנה. סילביה קריסטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סילביה קריסטל, באתר AllMovie (באנגלית) סילביה קריסטל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סילביה קריסטל, באתר Metacritic (באנגלית) סילביה קריסטל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סילביה קריסטל, באתר AllMusic (באנגלית) סילביה קריסטל, באתר MusicBrainz (באנגלית) סילביה קריסטל, באתר Discogs (באנגלית) סילביה קריסטל, באתר Songkick (באנגלית) אמיר בוגן, הפיתוי האחרון: פרידה מסילביה קריסטל, באתר ynet, 18 באוקטובר 2012 פרידה מעמנואל - סילביה קריסטל, כוכבת הסרטים הארוטיים, מתה בגיל 60 מסרטן, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2012 נירית אנדרמן, עמנואל לנצח, בעקבות מותה של סילביה קריסטל, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2012 סילביה קריסטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אסור לפספס‏, סמים, התעללות וסצנת אונס: הצצה לחייה הטראגיים של כוכבת הפורנו הרך הראשונה בעולם, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2024
טירת צבי (אוניית מעפילים)

טירת צבי הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם קיבוץ טירת צבי בעקבות עמידתו בקרב טירת צבי. האנייה הייתה במקור אניית משא, במשקל 600 טון. כהכנה למסע נבנו משטחי לינה על הסיפון, ואורגנו סליקים לאנשים ולמכשירי קשר בתוככי האנייה. מפקד האנייה היה איש הפלי"ם בצלאל פלדמן. האנייה הפליגה ב-3 באפריל 1948 ממעגן פורמיה (מפרץ גאטה) באיטליה, כשעל סיפונה 798 מעפילים. השלטונות האיטלקים לא התערבו בהכנות וביציאה של האנייה, אך בשל בעיות מקומיות מול השלטונות, לא הועלה תחילה מזון לאנייה, בניגוד לתכנון. תחילה הועלו 400 נוסעים, האנייה נאלצה לעזוב, והיא שבה למחרת בלילה כדי להעלות את שאר הנוסעים. רק אחר הצהרים באותו יום התקבל המזון מכלי שיט אחר. האנייה התעכבה בתחילת הדרך עוד פעמיים לצורך תיקון תקלות. ב-8 באפריל, סמוך לכרתים, החלה סערה חזקה להשתולל ונמצא מחסה באי קטן בשם סאריה. עם שיפור מזג האוויר, לאחר יומיים, המשיכה האנייה בדרכה. מטוס בריטי גילה את האנייה ב-12 באפריל, ומשחתת הצי המלכותי שהוזנקה למקום ליוותה אותה מאותו יום עד לנמל חיפה. על פי ההנחיות שהיו מקובלות בקרב המפליגים, חיבל הצוות בחדר המכונות, ולכן האנייה נקשרה לספינה גוררת, ונגררה ללא התנגדות לנמל חיפה. ב-13 באפריל הועברו המעפילים לאוניות גירוש ונשלחו למחנות המעצר בקפריסין. אנשי הצוות המלווה של הספינה הסתתרו בסליקים, ולאחר גירוש המעפילים הם התחזו לעובדי ניקיון ויצאו ממנה בחיפה יחד עם עובדי הניקיון האחרים. האונייה טירת צבי מוזכרת בספרו של הרב והסופר חיים סבתו "בואי הרוח", בו מסופר על קורותיו של משה פרקש, אחד מנוסעי האונייה, וקורותיה משולבים בסיפורו. "טירת צבי", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות ובנושא כלי שיט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפורצים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גדוד הפורצים – שמו של הגדוד הרביעי בחטיבת הראל של הפלמ"ח הפורצים (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים פריצה (פירושונים)
ניצנים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ניצנים – קיבוץ בתחומי המועצה האזורית חוף אשקלון הקרב על ניצנים – קרב בחזית המצרית של מלחמת העצמאות של ישראל כפר הנוער ניצנים – כפר נוער שפעל בעבר בשטח שאוכלס קודם לכן על ידי קיבוץ ניצנים ניצנים הישנה – כיום בית ספר שדה שקמים של החברה להגנת הטבע בישראל, ליד קיבוץ ניצנים. בט"ר ניצנים – בסיס טירונים ליד קיבוץ ניצנים חולות ניצנים – שמורת טבע של דיונות בין אשדוד לבין אשקלון שיירת ניצנים – פרשת התקלות כוח שנסע מניצנים לרחובות כרוב ניצנים – זן של כרוב הבר ניצנים – אחד משבטי בני עקיבא, לילדים בכיתה ה' ניצן (פירושונים)
אריה אמריקני

אריה אמריקני (שם מדעי: Panthera atrox) הוא מין של טורף נכחד הקרוב לאריה מהסוג פנתר שבמשפחת החתוליים. האריה היה אנדמי לאמריקה הצפונית ולצפון מערב אמריקה הדרומית. הוא חי בתקופת הפליסטוקן, לפני 340,000 עד 11,000 שנים, לערך. בדיקות גנטיות הראו שהוא קרוב לאריה המערות שחי באותה התקופה באירואסיה. האריה האמריקני הוא מהחתוליים הגדולים ביותר שהתקיימו אי פעם, גדול ב-25% לערך מהאריה האפריקני של ימינו. מקור אריה זה הוא אמריקה הצפונית. עם זאת, מעריכים שהאריות נדדו עד לצפון-מערב אמריקה הדרומית כחלק מהחילוף האמריקני הגדול. משערים שאורך גופו היה 2.5-1.6 מטרים, וגובה כתפיו היה 1.2 מטרים כשעמד. כלומר, הוא התחרה על טרף קטן יותר מאשר הדוב קצר-הפנים הענקי, שהיה הטורף הגדול ביותר באמריקה הצפונית בזמנו. הוא היה בנוי בצורה פחות מאסיבית מאשר הטיגריס השנחרבי, שייתכן והגיע למשקל של 360 ק"ג. גולגולתו דמתה לזו של היגואר. כמאה פרטים של אריות אמריקנים אותרו בבורות הזפת בלה בריאה שבקליפורניה, כך שמבנה גופם ידוע היטב. המאפיינים והשיניים שלהם מזכירים מאוד אריות מודרניים, אך הם גדולים מהם במידה ניכרת. מעריכים כי האריה האמריקני הוא תת-המין הגדול ביותר של האריה. האריות הקדומים ביותר באמריקה מדרום לאלסקה חיו בתקופת הפליסטוקן, לפני כ-340 אלף שנה. לאחר מכן, הם התפשטו בצורה נרחבת מאלברטה עד מרילנד ופרו. באמריקה הצפונית הם נמצאו ביותר מקומות במערב מאשר במזרח. נמצאו אף שרידים בדרום, עד לצ'יאפס, שבמקסיקו. הם לא נמצאו באותם אזורים בהם היגואר היה נוכח, שכן האחרון העדיף יערות וג'ונגלים, בעוד שהאריה האמריקני העדיף אזורים פתוחים. כמו יונקים גדולים רבים, הם נכחדו בסוף תקופת הפליסטוקן או בתחילת תקופת ההולוקן. המאובנים האחרונים שנמצאו, באדמונטון, מעריכים את תקופת חייהם לעד לפני 11,350 שנה. בחלק מהאזורים בהם היו נפוצים, האריות חיו בתנאי אקלים קרים. קרוב לוודאי שהם השתמשו במערות לצורך מחסה מהקור. ייתכן והם ריפדו את המאורות שלהם בעלים או בעשבים, בדומה לטיגריס הסיבירי של ימינו. בבורות הזפת בלה-בריאה נמצאו פחות מאובנים שלהם משל כל טורף אחר, כגון הטיגריס השנחרבי או זאב הבלהות. הדבר עשוי להצביע על כך שהם היו חכמים מספיק על מנת להימנע מהסכנה. האריה האמריקני צד איילים, סוסים, גמלים, טפירים, ביזון אמריקאי, ממותות ואוכלי צמחים גדולים אחרים. עצמותיהם נמצאו באתרים אינדיאניים- עובדה היכולה לרמז שציד על ידי האדם תרם להכחדתם. האריה האמריקני סווג תחילה כמין רחוק בסוג פנתר, וניתן לו השם המדעי Panthera atrox, שמשמעותו "פנתר אכזר" בלטינית. כמה כותבי מאמרים מודרניים קיבלו דעה זו, אולם רוב המומחים חושבים כי הוא קרוב של האריה האפריקאי ושל אריה המערות, הנכחד גם הוא. ישנם פלאונטולוגים מודרניים המסווגים אותו כתת-מין של האריה ולא כמין נפרד, אחרים חוזרים לסברה המקורית ומניחים שהוא מין נפרד שהתפתח באמריקה הצפונית בנפרד משאר האריות, כך שהוא מין עצמאי. אריה אמריקני הופיע בסדרה "מועדון הקרב הג'ורסי" במהלכה הוא טורף ביזון, אך נהרג על ידי דוב קצר-פנים. בנוסף הוא הופיע בסדרה "העולם החדש הפראי". מדיה וקבצים בנושא אריה אמריקני בוויקישיתוף אריה אמריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אריה אמריקני, באתר GBIF (באנגלית)
דניאלס

האם התכוונתם ל... אישים: ארין דניאלס – שחקנית אמריקאית אריק דניאלס – כדורסלן אמריקאי ג'ף דניאלס – שחקן ומחזאי אמריקאי ויליאם דניאלס (אנ') – שחקן אמריקאי מרקיז דניאלס – כדורסלן אמריקאי צ'ארלס דניאלס – שחיין אמריקאי הדניאלס – דניאל קוואן ודניאל שיינרט, קולנוענים אמריקאים אחר: ג'ק דניאל'ס – מותג טנסי ויסקי אמריקני דניאל
בת שישים

"בת שישים" (נכתב גם: "בת 60"; במילותיו הראשונות: "את ראשו של הגלבוע מישהו צבע אדום") הוא שיר עברי משנת 1981 של להקת הגבעטרון. השיר נכתב על ידי דידי מנוסי ב-1981, הולחן על ידי קובי אשרת והושר על ידי להקת הגבעטרון. מנוסי, יוצא קבוצת גבע, כתב את השיר לרגל מלאת שישים שנים להקמת הקבוצה. הוא היה הראשון בתקליטה "מקול הלב" (התקליט חיפה, 1982), זכה להצלחה רבה והפך לאחד משיריה המוכרים ביותר של הלהקה. השיר, הפותח בתיאור פיוטי של תחילתו של יום חדש בגבע, הוא שיר הלל לקבוצה – שהיא ותיקה וצעירה, רבת ניסיון ומתחדשת גם יחד: "היא גם סבתא וגם אמא / גם נכדה וגם נינה / בקיצור, היא מתחדשת / כמו עונות שנה". הפזמון החוזר קובע: "כי אמיתית היא ולא סמל / ולא דגל ולא אות / העבר מאחוריה – היא צופה אל הבאות". לימים הוקלט עיבוד חדש של השיר על ידי הגבעטרון והראפר סאבלימינל, בו שולבו מילים חדשות שחיבר סאבלימינל. שיר זה נבחר לשיר הרשמי של חגיגות יום העצמאות השישים למדינת ישראל (2008) והגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ח. השיר הושר בפי זמרים נוספים, בהם זהבה בן וגבי ברלין. בשנת 2004 פורסמה גרסת כיסוי של השיר על ידי "הפיג'מות". "בת שישים" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "בת שישים" באתר שירונט השיר בביצוע הגבעטרון, סרטון באתר יוטיוב השיר בביצוע הגבעטרון וסאבלימינל, סרטון באתר יוטיוב בת שישים, באתר "פזמונט" כך נכתב בתקליטה של הגבעטרון "מקול הלב" (1982).
מתתיהו הינדס

ד"ר מתתיהו (מתאוס) הינדס (יוני 1894 – 13 בפברואר 1957) היה עיתונאי, בנקאי, פעיל ציבור ושגריר ישראל באורוגוואי. הינדס נולד לד"ר טוביה ורחל (בת יוסף גזונדהייט) הינדס בירושלים. אביו היה רופא שעלה לארץ ישראל מאוקראינה, ניסה להתיישב בטבריה ואחר כך בירושלים בבית החולים ביקור חולים, אך אחרי הולדת בנו מתתיהו החליט לחזור לאירופה. הינדס למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטאות בוורשה, סנקט פטרבורג, היידלברג וברסלאו וקיבל תואר דוקטור למשפטים. היה מזכירם של נחום סוקולוב וליאו מוצקין בוועד המשלחות היהודיות לוועידת ורסאי. ב-1922 היה חבר המערכת של העיתון ראזסוויט שחזר לפעול בברלין עד להתפטרותו ביולי 1923 על רקע אי הסכמות עם דעותיו של ז'בוטינסקי, וב-1924 פרסם קובץ מאמרים "התגשמות" ברוסית. עבד כבנקאי בגרמניה ובפולין שם קודם להיות מנהל בנק בוורשה. הינדס היה ציר לקונגרס הציוני ה-16 ועד ה-24 (למעט אחד), חבר הוועד הפועל הציוני, יו"ר קרן היסוד בפולין, חבר "משלחת סוקולוב" לדרום אפריקה ב-1927, נציג הסוכנות היהודית במשא ומתן כספי עם ממשלת פולין ב-1936–1937. בסוף שנות ה-30 נחשב כמועמד להתמנות למנכ"ל "לודז'קי בנק דפוזיטובי", בנק שהיה בבעלות אוצר התיישבות היהודים. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. הינדס מונה למנהל סניף אפ"ק בהדר הכרמל במקומו של מתתיהו לונץ שחזר לנהל את סניף הבנק בעיר התחתית. הינדס המשיך בתפקידו זה עד 1954 עת עבר לנהל את הבנק בירושלים. בארץ ישראל המשיך את פעילותו הציבורית כיו"ר ועד הנאמנים של בית הספר הימי בחיפה, חבר הוועד הפועל של החבל הימי לישראל, חבר הוועד המנהל של הטכניון ועוד. כיו"ר המועדון הימי בחיפה עסק בהוצאתן של ספינות המעפילים מצי הצללים לשימוש מחודש. אחרי קום מדינת ישראל מונה לשגריר ישראל באורוגוואי. הוא נפטר לאחר מחלה במונטווידאו, בעודו בתפקיד. ארונו הובא ארצה והוא נקבר בבית הקברות בנחלת יצחק לצד אמו. השאיר אחריו בת יחידה, חנה. על שמו רחוב בחיפה. דוד תדהר (עורך), "ד"ר מתתיהו הינדס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2169 לזכר נעדרים, דבר, 25 במרץ 1957 אמציה פלד, רחוב הינדס, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה עוד על הבנק והפרשה ראו ב-איתן בורנשטיין, האחות הפולנייה של בנק לאומי, רבעון לבנקאות, אייר-סיון תשע"ב מאי 2012 רחוב הרצל ומקביליו, ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
קצר פה כל כך האביב

קצר פה כל כך האביב הוא שיר ישראלי שכתב דויד גרוסמן והלחין יהודה פוליקר, שאף מבצע את השיר. דויד גרוסמן כתב את השיר הזה על בנו, סמ"ר אורי גרוסמן, שנפל במלחמת לבנון השנייה. הוא פנה לזמר יהודה פוליקר בבקשה שילחין את השיר, וזה ראה אור ב-9 במרץ 2011. גרוסמן אמר שבעיניו זהו שיר על מלאות החיים, על הצמיחה והלבלוב שבהם ועל האובדן. הוא פנה לפוליקר בבקשה להלחנת השיר, מכיוון שהרגיש שיש בפוליקר "שילוב חזק ונוגע ללב של כאב ושמחת חיים". זהו השיר השני שנכתב לזכרו של אורי גרוסמן. ב-2010, נכתב השיר הראשון "הודעה נמסרה למשפחה" על ידי יואב גינאי, ידידה של משפחת גרוסמן. גם את השיר הזה הלחין פוליקר, וירדנה ארזי שרה אותו. במהלך הקריירה שלו הלחין וביצע פוליקר שירים נוספים שיוחסו לבנים או לבנות שנפלו או הלכו לעולמם, ביניהם השירים "יורם" ו"פרח". שירו "כשתגדל" הפך לשיר המזוהה עם אבל על נפילת בן, גם אם לא לכך התכוון יעקב גלעד, שכתב אותו. השירים הנוספים שהלחין פוליקר כוללים גם שירים שנכתבו על השואה, ביניהם "אפר ואבק" ו"חלון לים התיכון". "קצר פה כל כך האביב" סיים במקום ה-31 במצעד השירים השנתי של וואלה! ושל רשת ג' תשע"א. במצעד שירי העשור של וואלה! NEWS לשנים תש"ע - תשע"ט, הגיע השיר למקום הרביעי. סרטון השיר "קצר פה כל כך האביב" באתר יוטיוב מילות השיר "קצר פה כל כך האביב" באתר שירונט אסף נבו, ‏פוליקר בשיר שכתב דוד גרוסמן לזכר בנו, באתר ‏מאקו‏, 9 במרץ 2011 הליקון‏, יהודה פוליקר - "קצר פה כל כך האביב", באתר וואלה, 8 במרץ 2011 עופרה עופר אורן, מה מצא דויד גרוסמן ברגע קצר בין אדר לניסן, ואיך הכל השתנה בקיץ, באתר Xnet‏, 13 באוגוסט 2017 נדב מנוחין‏, מברי סחרוף ועד נטע ברזילי: השירים שעשו את העשור - מקומות 1-25, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019
שלישיית המעפיל

שלישיית המעפיל הייתה להקת זמר עברי שהורכבה משלושה חברי קיבוץ המעפיל: עירית סנדנר, אהוד שחם ודן שרון. השלושה הופיעו יחדיו בין השנים 1965 ל-1990 והקליטו שלושה אלבומים. ההרכב המקורי של השלישייה כלל את סנדנר, שחם וגדי אלון. השלושה נהגו לשיר ולהופיע בפני חברי הקיבוץ כתחביב. ב-1965 הקליטו השלושה תקליטון ראשון, בעיבודו של אריה לבנון, שכלל בין היתר גם שיר שכתבה בת הקיבוץ רונית אופיר. התקליטון לא זכה להצלחה. במקביל, הקליטה סנדנר תקליטון סולו, והשתתפה בהפקות שונות כזמרת עצמאית. ב-1970 השתתפה השלישייה בפסטיבל הזמר והפזמון, בו ביצעה את השיר "שמלת כלולות", שאף שלא זכה בפסטיבל, זכה להצלחה בעקבותיו. כן השתתפו באותה שנה בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "ולירושלים עירך". ב-1971 וב-1974 נטלו חלק במופע "ניחוחי חציר", שכלל יצירות של בני ההתיישבות העובדת. ב-1971 ביצעו את השיר "ונזכה ונחיה" וב-1974 את השירים "בין אדם לאדם" שכתב והלחין שייקה פייקוב ו"ליל גליל". בשנת 1975 יצא האלבום הראשון של השלישייה באורך מלא, "אהבת ערב", שכלל הן שירים חדשים כ"אהבת ערב" ו"אניטה" הן גרסאות כיסוי לשירים כ"אלעד ירד אל הירדן" שכתב והלחין אברהם זיגמן ו"חופים". בשנת 1978 הקליטה את אלבומה השני "שירים לאורך הדרך", שאף הוא שילב בין שירים חדשים, בהם "כשאומרים לי שמש" (שכתבה רחל שפירא והלחין מוני אמריליו), "היה הייתה עלמה", "מותו של הקיץ" ועוד, וגרסאות כיסוי ("לפנות ערב", "שלג על עירי" ואחרים). אופי דומה נשא האלבום השלישי, "הלילה הוא שירים" (1984), שכלל חידושים ל"הכניסיני תחת כנפך" ו"בית הערבה" לצד שירים חדשים כ"מזמור לדוד" ו"הנך יפה רעייתי". ב-1990 התפרק ההרכב, וב-1998 יצא אלבום אוסף ממיטב שיריו, "שלישיית המעפיל - המבחר". שלישיית המעפיל, באתר MusicBrainz (באנגלית) שלישיית המעפיל, דף שער בספרייה הלאומית שלישיית המעפיל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
אחמד ג'יבריל

אחמד ג'יבריל (בערבית: أحمد جبريل; 1938 – 7 ביולי 2021) היה טרוריסט פלסטיני, המנהיג והמייסד של ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית". ג'יבריל נולד ב־1938 ביאזור (במקום שבו שוכנת בימינו אזור). ב-1948 נכבשה העיירה והתרוקנה מתושביה. המשפחה נמלטה לסוריה. ג'בריל למד באקדמיה הצבאית בקהיר, וסיים את לימודיו ב-1959. באותה עת יסד את "החזית לשחרור פלסטין". הוא שב לסוריה, התגייס לצבא ושירת כקצין בחיל ההנדסה. במהלך השירות צבר ניסיון בשימוש בחומרי נפץ. הוא סיים שירותו בצבא ב-1963. הקים יחד עם ג'ורג' חבש ב־1967 את החזית העממית לשחרור פלסטין, ארגון בעל אידאולוגיה מרקסיסטית שהתנגד לתנועת הפת"ח הלאומנית של יאסר ערפאת. בשנת 1968, על רקע סכסוך עם ג'ורג' חבש התפלג מהחזית העממית וייסד את ארגון "החזית העממית - המפקדה הכללית", שהצטרף לאש"ף. ג'יבריל נותר נאמן לסורים ומפקדת ארגונו נותרה בדמשק. מבחינה אידאולוגית לא היה הבדל גדול בין ארגונו לבין "ארגוני סירוב" אחרים, אך הוא דגל מאז ומעולם בטרור אלים כדרך היחידה לשחרור הפלסטיני, והוביל פעולות טרור רבות, בהן "ליל הגלשונים". ב-21 במאי 1985 נערכה עסקת ג'יבריל - עסקת חילופי שבויים בין ישראל לבין ארגונו של ג'יבריל, במסגרתה שוחררו 1,150 אסירים ועצירים ביטחוניים שהיו כלואים בישראל כנגד שלושה שבויי צה"ל. ג'יבריל היה גם בין ראשוני הפלסטינים שנהנו מתמיכת איראן, חזבאללה והג'יהאד האיסלאמי. בהיותו מוסלמי, שלא כחבש הנוצרי, עלה בידו לשלב את האידאולוגיה שלו ביתר קלות עם האסלאם הקיצוני. עם עליית כוחו של החמאס הפסיק להיות ארגונו של ג'יבריל בבחינת איום ממשי. ג'יבריל נפצע קשה בפיצוץ במהלך תרגיל בבקאע בשנת 1997. כמו כן, בשנת 2000, נעשה ניסיון להתנקש בו בירי על רכבו סמוך למפקדת החזית העממית - המפקדה הכללית מדרום לביירות. בנו הבכור של ג'יבריל, ג'יהאד אחמד ג'יבריל, אשר אמור היה לרשת את אביו בהנהגת הארגון, נהרג בפיצוץ מכונית תופת בביירות ב־20 במאי 2002. אביו האשים את ישראל באחריות למותו. בראיון לערוץ הטלוויזיה אל-מיאדין בפברואר 2017 הביע תקווה שהמשטר האיראני יתמוך צבאית בפלסטינים בעימות עתידי עם ישראל. בשנותיו האחרונות סבל ג'יבריל משורת בעיות רפואיות. אחמד ג'יבריל מת בבית חולים בדמשק, ב־7 ביולי 2021, בגיל 83. מדיה וקבצים בנושא אחמד ג'יבריל בוויקישיתוף עופר אדרת, אחמד ג'יבריל, מת בגיל 83, באתר הארץ, 7 ביולי 2021 John W. Amos II, Palestinian Resistance: Organization of a Nationalist Movement, Pergamon Press, 1980, p. 92 אייל ערביד, אחמד ג'יבריל, מייסד ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין", מת בדמשק, באתר ynet, 7 ביולי 2021
ארסינואי

ארסינואי – ביוונית עתיקה: Ἀρσινόη, מבוטא גם אָרסינואֵה, מקורו של השם ממקדוניה. האם התכוונתם ל... אישים ארסינואי ממקדוניה – אמו של תלמי הראשון ארסינואי הראשונה – אשתו הראשונה של תלמי השני ובתו של ליסימכוס מלך תראקיה ארסינואי השנייה – בתם של תלמי הראשון וברניקי הראשונה, אחותו ואשתו השנייה של תלמי השני ארסינואי השלישית – בתם של תלמי השלישי וברניקי השנייה ואחותו ואשתו של תלמי הרביעי. ארסינואי הרביעית – בתו של תלמי השנים עשר, אחות למחצה של קלאופטרה השביעית ותלמי השלושה עשר מקומות - שמם של מספר ערים במצרים התלמיית שונה לארסינואי על שם בנות בית תלמי קרוקודילופוליס – עיר במצרים. תלמי השני שינה את שמה לארסינואי על שם אחותו ארסינואי השנייה פמגוסטה – עיר בקפריסין נקראה בעבר גם ארסינואי פאטרה – עיר בליקיה ההיסטורית (טורקיה המודרנית) שנודעה גם כארסינואי ארסינואי (כרתים) ארסינואי (קיליקיה) ארסינואי (צפון קפריסין) ארסינואי (דרום קפריסין) ארסינואי (מפרץ סואץ)