laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החי במצרים

עולם החי במצרים כולל את כל בעלי החיים החיים בשטחה של מצרים. בעבר חיו בה מינים גדולים כמו היפופוטמים, פילים ואריות, אך עם הזמן הם נכחדו מן האזור. כמו כן, מצרים נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה וכמאתיים מינים של מינים חולפים עוברים בה פעמיים בשנה, כשתועדו בה בסך הכל עד היום כ-480 מינים של עופות. כמו כן, למצרים רצועות חוף ארוכות במיוחד בים התיכון ובים סוף, ובמהלך השנים נצפו בהם בעלי חיים רבים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ציורי קברים עתיקים במצרים מציגים ג'ירפות, היפופוטמים, תנינים ויענים, ופטרוגליפים בסילווה בהרי (אנ') שבנילוס העליון מציגים פיל סוואנה אפריקאי, קרנף רחב שפה, צבי ג'ירפי ויענים – עולם חי הדומה לזה של מזרח אפריקה של ימינו. כמו כן, אין במצרים מינים אנדמיים רבים, אלה כוללים את הסמור המצרי, גרביל חיוור, גרביל מקיליגין (העשוי להתפרש גם אל תוך סודאן) ועוד. מספר יונקי המדבר המערבי התמעט עם השנים, והדישון וראם הסהרה נכחדו מן המדינה, וכן, גם האריה הברברי ככל הנראה נכחד מן האזור. היונקים הנותרים כוללים את: צבי רים, צבי הנגב, כבש הרעמה, שועל החולות, ירבוע מצוי וגרביל. למדבר המזרחי במצרים יש מגוון שונה למדי של בעלי חיים ויש לו הרבה מן המשותף עם חצי האי סיני, מה שמראה על חשיבותו של הנילוס הרחב בהפרדה בין שני אזורי המדבר. באזור זה ניתן למצוא את: הצבוע המפוספס, היעל הנובי, יפה זנב, קוצן זהוב, שועל צוקים ושועל חולות. להרים הסלעיים הגבוהים של גבל אלבה בדרום יש מגוון ייחודי של בעלי חיים, כולל צבועון הרעמה, בואש אפריקני, גחן מצוי וייתכן כי חי עדיין באזור זה הערוד. עופות מצוים בשפע במצרים במיוחד בעמק הנילוס ובאזור הדלתא של הנילוס. העופות הדורסים כוללים נשרים, עיטים, נצים, בזים וינשופיים. עופות אחרים כוללים חסידות, פלמינגואים, אנפות, שקנאים, שלווים וצופייתים. עד היום תועדו במצרים כ-480 מינים של עופות, כאשר בסכנת הכחדה עולמית נמצאים ברנטה אדומת-חזה, צחראש לבן, רחם, נשר דרומי, בז ציידים ועוד. מצרים נמצאת בנתיב נדידת עופות מרכזי בין אירואסיה ומזרח אפריקה וכמאתיים מינים של מינים חולפים עוברים פעמיים בה בשנה. עופות בולטים במדבר המערבי במצרים כוללים את קטה סנגלית, אלימון ואת סלעית שחורת בטן. כשלושים מיני נחשים חיים במצרים, כמחציתם ארסיים. אלה כוללים את הקוברה המצרית, נחש כיפה ועכן. ישנם גם מינים רבים של לטאות. מעל סכר אסואן, חופי אגם נאצר עקרים ברובם, אך באגם אכן חיים תניני היאור האחרונים שנותרו במצרים וכן גם הצב הרך האפריקאי. למעלה ממאה מיני דגים חיים באזור הנילוס והדלתא של הנילוס. למצרים יש גם תעשיית חקלאות ימית גדולה המגדלת אמנון בבריכות דגים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. החיה הלאומית של מצרים היא עיט הערבות. החי בארץ ישראל Richard Hoath, A Field Guide to the Mammals of Egypt, American Univ in Cairo Press, 2009, ISBN 978-977-416-254-1. (באנגלית)
גאורג פון בקשי

גיאורג פון בקשי (בהונגרית: Békésy György, מבוטא [ˈbeːkeːʃi ˈɟørɟ]; ‏3 ביוני 1899 - 13 ביוני 1972) היה ביופיזיקאי הונגרי-אמריקאי. על מחקריו בתחום תפקוד השבלול באיבר השמיעה של היונקים, הוענק לו ב-1961 בפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה. מדיה וקבצים בנושא גאורג פון בקשי בוויקישיתוף גאורג פון בקשי, באתר פרס נובל (באנגלית) ביוגרפיה של בקשי ומידע על עבודתו, באתר פרס נובל גאורג פון בקשי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גאורג פון בקשי, באתר פרס נובל (באנגלית) גאורג פון בקשי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת פאפא

ישיבת עץ חיים - פאפא נוסדה בעיר פאפה בהונגריה בראשית המאה ה-19 על ידי הרב בנימין וולף רפופורט. לאחר מלחמת העולם הראשונה נפתחה הישיבה מחדש על ידי הרב עזריאל נפתלי גשטטנר, עד שחדלה להתקיים בעת מלחמת העולם השנייה. הישיבה בפאפה נוסדה לראשונה בידי הרב בנימין וולף רפופורט שכיהן כרב העיר בין השנים 1781-1837. ישיבה זו המשיכה להתקיים לסירוגין על ידי רבנים שונים בקהילה. ביניהם הרב שלמה זלמן ברויאר והרב משה אריה ראטה. החינוך בישיבה התנהל ברוח היהדות ההונגרית האשכנזית. לאחר שהרב ראטה הביע את תמיכתו בציונות, הרבנים האורתודוקסים של אותה תקופה איימו על תלמידיו והרחיקו אותם מהישיבה. כתוצאה מכך פסקה פעילות הישיבה. אחרי פטירתו של הרב ראטה בשנת תרס"ו (1906) נותרה משרת הרבנות של פאפה פנויה במשך כמה עשורים, מה שגרם שבמשך תקופה ארוכה לא התקיימה הישיבה. חיי הישיבה בפאפה חודשו רק לאחר מלחמת העולם הראשונה, אז נפתחה הישיבה מחדש על ידי הרב עזריאל נפתלי גשטטנר, בסיועו של הרב אברהם דירנפלד. שניהם הנהיגו יחד את הישיבה. באותו זמן פעלה הישיבה במתכונת של ישיבה קטנה. כאשר הרב שמואל גוטליב התמנה לרבה הראשי של פאפה בשנת תרפ"ז (1927), הוא פתח שם ישיבה גדולה. ישיבה אשכנזית זו פעלה כשנתיים ולאחר מכן חדלה להתקיים עם פטירתו של הרב גוטליב. בשנת תרפ"ט (1929) התקבל כרבה של פאפה הרב יעקב יחזקיה גרינוולד והוא ייסד במקום ישיבה חסידית. הישיבה התפרסמה ומשכה תלמידים רבים שמספרם הגיע לכ-300 תלמידים. היא הייתה באותם ימים מהישיבות הגדולות והחשובות בהונגריה. הרב גרינוולד נפטר בשנת תש"א (1941), ואת מקומו מילא בנו, הרב יוסף גרינוולד, ברבנות ובראשות הישיבה. בזמן השואה חוסלה הישיבה בפאפה. רק קומץ תלמידים שרדו את המלחמה. לאחר מלחמת העולם השנייה שב הרב יוסף גרינוולד לפאפה בניסיון לשקם את חיי הקהילה, אולם לאחר שנכשלו מאמציו עזב את הונגריה יחד עם עשרות תלמידי הישיבה. בשנות ה-50 עבר להתגורר בברוקלין, ניו יורק, שם כונן את "קהלת יעקב - פאפא" וייסד בה מחדש את ישיבתו. ספר זיכרון פאפא, יהודה לנג, עמוד 39. ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, אברהם פוקס, עמוד 285. מראש צורים - אלה מסעי, שמעון אליעזר זוסמן-סופר, עמוד 161.
שיהאן קרונטילאקה

שיהאן קרונטילאקה (באנגלית: Shehan Karunatilaka; נולד ב-1975) הוא סופר סרי לנקי. ספרו משנת 2010, "סיני: האגדה של פראדיפ מת'יו" (אנ'), זיכה אותו בפרס חבר העמים הבריטי (אנ'), פרס DSC (אנ') ובפרס גרטיאן (אנ'). ספרו משנת 2022, "שבעת הירחים של מעלי אלמיידה" (אנ'), זיכה אותו בפרס בוקר. שיהאן קרונטילאקה נולד בשנת 1975 בעיר גאלה שבסרי לנקה, וגדל בבירה קולומבו. למד בניו זילנד והתגורר בלונדון, באמסטרדם ובסינגפור. למד ספרות אנגלית ומנהל עסקים באוניברסיטת מאסי בניו זילנד. עבד במשרדי הפרסום מקאן, Iris ו-BBDO (אנ'), וכתב מאמרים בכתבי עת, בהם הגארדיאן, ניוזוויק, רולינג סטון, GQ ועוד. ניגן בלהקות רוק בסרי לנקה. Chinaman: The Legend of Pradeep Mathew (סיני: האגדה של פראדיפ מת'יו), 2010, רומן. זוכה פרס חבר העמים הבריטי, פרס DSC ופרס גרטיאן. Please Don't Put That In Your Mouth (בבקשה אל תשים זאת בפיך), 2019, ספר ילדים Chats with the Dead (שיחות עם המתים), 2020, רומן. The Seven Moons of Maali Almeida (שבעת הירחים של מעלי אלמיידה), 2022, רומן. זוכה פרס בוקר לשנת 2022. מדיה וקבצים בנושא שיהאן קרונטילאקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שיהאן קרונטילאקה (באנגלית) שיהאן קרונטילאקה, ברשת החברתית פייסבוק שיהאן קרונטילאקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שיהאן קרונטילאקה, ברשת החברתית LinkedIn שיהאן קרונטילאקה, ברשת החברתית Goodreads גרדיאן והארץ, פרס בוקר הוענק לסופר הסרי-לנקי שיהאן קרונאטילקה, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2022 "Shehan Karunatilaka". internationales literaturfestival berlin. "Shehan's winning googly", The Sunday Times, 12 February 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באייר לברקוזן (כדורגל נשים)

קבוצת הנשים של המועדון באייר 04 לברקוזן (בגרמנית: Bayer 04 Leverkusen Frauenfußball) היא קבוצת כדורגל נשים גרמנית מהעיר לברקוזן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה, המשחקת בבונדסליגה לנשים, ליגת הנשים הבכירה בגרמניה. הקבוצה הוקמה בשנת 2008, ומשחקת את משחקיה הביתיים במרכז מופעי הנוער קורטקוטן שבקלן. המועדון ממומן על ידי חברת באייר, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם, שמשרדיה הראשיים נמצאים בעיר. המועדון בו החל הפרויקט של קבוצת הנשים של באייר לברקוזן הוא ברגיש גלדבאך(אנ'), שבשנות ה-80 וה-90 היה המועדון הדומיננטי בכדורגל הנשים בגרמניה. באותה תקופה זכה המועדון בתשע אליפויות גרמניה, שיא בו מחזיק המועדון נכון לעונת 2022-23. לצד זאת זכה המועדון בגביע הגרמני שלוש פעמים. עם הקמת הבונדסליגה לנשים ב-1990 החלה התדרדרות בביצועי המועדון, מה שבסופו של דבר הוביל לירידת המועדון לליגה השנייה. ב-1996 עבר ניהול הקבוצה מברגיש גלדבאך למועדון ההתעמלות והספורט קלן(אנ'). במהלך תקופת הקבוצה בקלן, שיחקה הקבוצה בעיקר בליגה השנייה וכן מספר עונות בליגה השלישית. נקודת השיא של הקבוצה באותן שנים הייתה הופעה בחצי הגמר של הגביע הגרמני בעונת 2007-08. למרות זאת, לא עלה ביד המועדון להשיג חסות מסחרית שיסייעו לפתח את הפוטנציאל הטמון בקבוצה, ולנסות לגרום לקבוצה לעלות חזרה לבונדסליגה. במקביל, באותה תקופה בה קלן לא הצליחו למצוא נותני חסות עבור הקבוצה, הביע מועדון הספורט באייר לברקוזן את רצונו לפתוח קבוצת כדורגל נשים משלו. ב-28 ביולי 2008 התפרקה קבוצת הנשים של המועדון קלן וקמה מחדש כקבוצת כדורגל הנשים של באייר לברקוזן. בעונתה הראשונה של הקבוצה סיימה היא במקום ה-7 בגזרת דרום של הבונדסליגה השנייה לנשים(אנ'). בעונה שלאחר מכן, עונת 2009-10, זכתה הקבוצה באליפות הבונדסליגה השנייה, מה שהקנה לה את העלייה לבונדסליגה. בעונתה הראשונה בבונדסליגה סיימה הקבוצה במקום ה-8. בעונת 2011-12 סיימה הקבוצה במקום ה-11 המוביל לירידת ליגה, אך ניצלה מהירידה בעקבות ההודעה על פירוק קבוצת כדורגל הנשים של המועדון המבורג(אנ'). לאחר התפטרות המאמן תומאס אובליירס ב-2017, ירדה הקבוצה חזרה לבונדסליגה השנייה. לקראת עונת 2018-19 עלתה בחזרה לבונדסליגה. נכון ל-21 באוגוסט 2022 הבונדסליגה השנייה(אנ'): 2010 גביע האלן של ההתאחדות הגרמנית לכדורגל(אנ'): 2015 קבוצת המילואים של לברקוזן שיחקה בין השנים 2008-2010 בליגת ההתאחדות של הריין התיכון. בעונת 2010-11 עלתה הקבוצה לליגה השלישית המערבית(גר'). בתום עונת 2017-18 ירדה הקבוצה לליגת ההתאחדות של הריין התיכון. קבוצת הנוער של לברקוזן היא חלק מהבונדסליגה לנוער(גר') מאז הקמתה. מאז 2010, הקבוצה לוקחת חלק בטורניר האולמות של גוטרסלוה(גר'), טורניר כדורגל האולמות הגדול ביותר בגרמניה לקבוצות נוער, ובשנים 2018 ו-2019 אף זכתה בטורניר. מעונת 2013-14, קבוצת נערות ג' משחקת בליגה האזורית עד גיל 17. החל מעונת 2018-19, קבוצת נערות ד' משחקת בליגת הביצועים לנוער במחוז ברג. קורט-רייס-אנלגה (2008-2011) אצטדיון אולריך-האברלנד (2011-2016) מרכז מופעי הנוער קורטקוטן (2016-) 2008-2012: דורין מאייר 2012-2016: תומאס אובליירס 2017: מאלטה דרזן 2017-2019: ורנה הגדרון(אנ') 2019-2022: אכים פייפל 2022- רוברט דה פאו מדיה וקבצים בנושא באייר לברקוזן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באייר לברקוזן באייר לברקוזן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) באייר לברקוזן, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net
המשמרות האדומים (רוסיה)

המשמרות האדומים (ברוסית: Красная гвардия) היו ארגון פרה-צבאי המורכב בעיקר מפועלי המפעלים הרוסים במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. יחידות של המשמרות האדומים היו צורת הארגון העיקרית של הבולשביקים במהלך ההכנה והיישום של מהפכת אוקטובר 1917. ליחידות המשמרות האדומים לא היה פיקוד כל-רוסי, נוצרו ופורקו על ידי החלטות של גופים מפלגתיים וסובייטיים בשטח. המשמרות האדומים הם השלב המוקדם ממנו צמח הצבא האדום של הפועלים והאיכרים. מבשרי הצבא האדום היו פלוגות המשמרות האדומים, אשר בתורם נוצרו על המודל של חוליות הפועלים הקרביים של המהפכה של 1905–1907. הביטוי "המשמרות האדומים" הפך נפוץ ברוסיה בגלל החלטת הלשכה של הוועד המרכזי של הבולשביקי "על הממשלה הזמנית" שפורסמה ב-26 במרץ 1917. מועמדים למשמרות האדומים גויסו בהמלצת קולקטיבי עבודה, מועצות מקומיות, איגודים מקצועיים ותאים בולשביקים. למשמרות האדומים לא היו מדים אחידים, הם שירתו בבגדים אזרחיים ולצורך זיהוי הונפקו להם תעודות זהות ותגים או סרטי זרוע. מדיה וקבצים בנושא המשמרות האדומים בוויקישיתוף De la Armata țaristă la Armata Roșie (ברומנית)
האיש שבקיר (סרט)

האיש שבקיר הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2015 שיצא לאקרנים בשנת 2018 בבימויו של יבגני רומן, עם תמר אלקן וגלעד כהנא בתפקידים הראשיים. הסרט צולם במשך שישה ימים בדירה אחת בתל אביב והוא מתאר מה שקורה שם במשך 12 שעות לאישה שבעלה נעלם לפתע ובמהלך הלילה מגיעים אנשים שונים לביקור במפתיע ונחשפות סיבות אפשריות להיעלמותו. במרכז הסרט - השיר "האיש שבקיר" של יהודה פרדיס ומאיר הרניק, בעיבוד נועם ענבר ובביצועו עם ההרכב GREEDYADAM. תמר אלקן הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר וזכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע באודסה. יבגני רומן היה מועמד לפרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר, היה מועמד לפרס חג'אג' על הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים וזכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ברוטרדם. שיר (תמר אלקן) מתעוררת ביום שישי בערב מדפיקות בדלת. שכן דתי (זאב שמשוני) מביא את הכלב "ברונו" ומתלונן כי הכלב עשה את צרכיו בכניסה לבית. שיר תוהה היכן נמצא בעלה רמי (גלעד כהנא) שיצא לטיול עם הכלב וטרם חזר. היא מתנצלת בפני השכן. שיר מגלה שרמי השאיר את הטלפון הנייד ואת חפציו האישיים ומתקשרת למשטרה בתואנת שקר על כך שבעלה נעלם לאחר שהכה אותה. היא גם מתקשרת לחברו הקרוב דודי (יואב דונט) אך הוא אינו יודע היכן רמי. בינתיים מגיעים לדירה נדב (רוי מילר) וחברתו עדי (רות רסיוק) שהייתה חברתו הקודמת של רמי. הם שותים יין ושיר מספרת להם על רמי שנעלם. כשהם יוצאים מגיעים שני שוטרים (אמיתי יעיש בן אוזיליו ושלומי אברהם) שהוזעקו למקום. הם נוזפים בה על ההודעה השקרית שלה ומגלים לה כי לרמי נפתח בעבר תיק על תקיפת חברתו עדי. כשהם יוצאים מגיע דורון (אלי גורנשטיין), אביו של רמי ומגלה לה שרמי לווה ממנו לאחרונה 20,000 שקל. כשהוא יוצא מגלה שיר סמים שהשאיר רמי, מתחילה לעשן, שמה תקליט עם ביצוע של "האיש שבקיר", מתחילה לרקוד והוזה שיחה שלה עם אמה המנוחה (עלית קרייז). למקום מגיע גם המאהב שלה טומי (רודיה קוזלובסקי) והם מתנים אהבה. הם מופרעים על ידי דודי הנסער, הדורש משיר שתצא אתו מיד לחפש את רמי. טומי מסתתר בחדר ודודי מבחין בבגדי גבר זר, מבין ועוזב. שיר מתקשרת לאישה בשם אלה שמופיעה הרבה בטלפון של רמי. אלה (תום אנטופולסקי) מגיעה ומסתבר שהיא ספקית הסמים של רמי. לבסוף מגיע רמי בהפתעה ומסתבר שעשה לה תרגיל היעלמות ורישת את הדירה במיקרופונים ומצלמות. היא מתנפלת עליו בכעס והוא כמעט חונק אותה. היא מודיעה לו שהיא עוזבת והוא בולע קופסה שלמה של כדורי שינה. שיר מרחמת עליו, עוזרת לו להקיא ולקראת הבוקר הוא מתאושש ויוצא החוצה עם הכלב כששיר שקועה בשינה בסלון כמו בהתחלת הסרט. "האיש שבקיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האיש שבקיר", באתר נטפליקס "האיש שבקיר", באתר AllMovie (באנגלית) "האיש שבקיר", באתר ספר הקולנוע הישראלי "האיש שבקיר", באתר אידיבי "האיש שבקיר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האיש שבקיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לאיש שבקיר, באתר יוטיוב נועם ענבר ולהקת greedadam מי מכיר את האיש שבקיר, באתר יוטיוב האיש שבקיר, באתר קרן הקולנוע הישראלי
איינשפנר

אַיינשפֶּנֶר (בגרמנית: Einspänner) הוא משקה קפה אוסטרי, חלק מתרבות בתי הקפה הווינאים. האיינשפאנר הוא וריאציה של המוקה, ונהוג להגיש אותו בכוס זכוכית עם חלב ובתוספת קצפת. מקור השם "איינשפנר" הוא במרכבה הרתומה לסוס אחד, אשר בגרמנית נקראת איינשפנר (Einspänner). נהגי מרכבות איינשפנר נהגו להחזיק את הקפה שלהם ביד אחת, ואת המושכות ביד השנייה. בזכות השכבה העבה של הקצפת הסמיכה, נשמר בידוד תרמי, כך שהקפה נשאר חם במשך זמן רב וניתן היה לשתות אותו בהפסקות. נהוג להכין איינשפאנר בכוס זכוכית, עם או בל ידית. מוזגים לתוכה מנת מוקה או אספרסו רותחת, מוסיפים חלב, ומכסים בכמות נכבדת של קצפת. נהוג לפזר מעל הקצפת מעט אבקת סוכר. כדי להכין "דופלטה איינשפנר", פשוט מוסיפים מנה כפולה של מוקה. באופן מסורתי, את האיינשפנר לא מערבבים, ושותים את הקפה החם דרך הקצפת הקרה. מדיה וקבצים בנושא איינשפנר בוויקישיתוף הלן חזן, בתי הקפה של וינה, באתר ynet, 19 בספטמבר 2002 לירון בונאנו, להתחמם עם ספל ביד: משקאות חורפיים מסביב לעולם, באתר הארץ, 18 בינואר 2013 מיכאל דק, קפה הוא גם השקפת עולם: חמש מאות שנות תרבות קפה (עמ' 189), הוצאת כתר, ‏2003 Einspänner, was ist das? Kaffeezubereitungen (בגרמנית)
חוק מעמד היהודים

"חוק מעמד היהודים" או תקנון היהודים (בצרפתית: Statut des Juifs) שנחקק על ידי ממשל וישי ב-3 באוקטובר 1940, היה השינוי הבולט ביותר במעמד היהודים בצרפת. החוק שנוסח על ידי שר המשפטים של משטר וישי, רפאל אליבר ברוח חוקי נירנברג הנאצים, שלל מיהודים את אזרחותם הצרפתית. כתוצאה ממנו רוכזו, כבר למחרת היום, 4 באוקטובר 1940, יהודים שאינם אזרחי צרפת במחנות, ונשלחו לאחר מכן להשמדה. חוק זה נחקק אחרי ניסיון שערכה ממשלת צרפת ב-22 ביולי 1940, כאשר שללה מ-7,000 יהודים שהתאזרחו לאחר 1927 את אזרחותם הצרפתית מבלי לעורר התנגדות בקרב האוכלוסייה. ב-10 במאי 1940 תקפה גרמניה את מדינות מערב אירופה והשתלטה על בלגיה, הולנד, לוקסמבורג וצרפת. ב-14 ביוני 1940 צעדו חייליה במצעד ניצחון ברחובות פריז. צרפת חולקה לארבעה חלקים: אלזס לורן ש"הוחזרו" לגרמניה, השטח הכבוש, השטח החופשי, בשליטת ממשלת וישי האזור האיטלקי צרפת הייתה המדינה הראשונה בה זכו היהודים לשווי זכויות, ולכן חקיקת חוק מעמד יהודים היוותה הפתעה לציבור היהודי שחש עצמו צרפתי. אנו, מרשל צרפת, ראש המדינה הצרפתית, לאחר דיון בפני מועצת השרים, קובעים כדלהלן: סעיף 1 - יחשב כיהודי לצורך חוק זה, כל אדם שהוא צאצא של שלושה סבים מן הגזע היהודי, או שני סבים מגזע זה, אם בן זוגו הוא עצמו יהודי. סעיף 2 - מילוי תפקידים של עובד מדינה או אחד התפקידים המפורטים להלן אסור על היהודים... גרמניה לא הייתה היוזמת בחקיקתה האנטי-יהודית של ממשלת וישי, והיו אף מקרים בהם צעדי ממשלת וישי היו חמורים יותר מהדרישות הגרמניות. המילה "הגזע" שבחוק, גורמת לחוק הצרפתי להיות קיצוני מחוקי הגזע הגרמניים, בהם היהודי מוגדר על פי שייכותו הדתית, ואילו לגבי וישי, על פי שייכותו לגזע. החוק הדיח את היהודים מכל משרה בשירות הציבורי, מניהול מפעלים ציבוריים, מכל תפקיד בעיתונות, ברדיו, בקולנוע, מהקצונה בכל זרועות הצבא. החוק איפשר לממשל לכלוא במחנות אזרחים בני הגזע היהודי, על פי החלטת הממונה על מחוז מגוריהם, או לחלופין לצוות על מגורים כפויים בהוראתו. בנוסף, ביטל החוק את אזרחותם הצרפתית של יהודי אלג'יריה. החריגים היחידים עליהם לא חל החוק היו ותיקי המלחמות נושאי תעודות לוחם מהשנים 1914–1918, או כאלו שזכו בעיטור על לחימתם בשנים 1939–1940, או חברי לגיון הכבוד מטעם הצבא. המעמד האזרחי-משפטי של יהודי רומניה על תקנון היהודים באתר יד ושם חוק מעמד היהודים באתר עלומים Journal Officiel du 18 Octobre 1940, Les Juifs sous l'Occupation: Recueil des textes officiels français et allemands, 1940-1944 paris, 1982, pp 19-22
גז עצבים

גז עצבים הוא חומר לחימה כימי המבוסס על תרכובות זרחן אורגניות נוזליות בטמפרטורת החדר. תרכובות אלו משבשות את העברת המסרים בעצבי הגוף על ידי חסימת תפקוד האנזים אצטילכולין אסטראז, אשר באופן רגיל מווסת את פעילות הנוירוטרנסמיטור אצטילכולין. על פי החלטת מועצת האו"ם 687: מסווג כל הנשק הכימי, ובכלל זה גז העצבים, כנשק להשמדה המונית שייצורו ואגירתו אסורים החל מ-1997. תסמיני ההרעלה בגז עצבים הם התכווצות האישונים, הפרשת רוק מוגברת, פרכוסים ועוויתות, אובדן שליטה על הסוגרים ולבסוף מוות בחנק בשל אובדן השליטה על שרירי הנשימה. גז העצבים מגיע בדרך כלל לגוף קרבנו על ידי שאיפה של תרסיס או אדים שלו, אם כי הוא פוגע באדם גם במגע עם העור, ולכן נדרשת חליפת מיגון בנוסף למסכת אב"כ כדי להתגונן בפניו. כפי שמרמז שמם, גזי העצבים תוקפים את מערכת העצבים של האדם. כולם פועלים באופן דומה: שיבוש פירוקם של נוירוטרנסמיטורים השולטים בהתכווצות השרירים, כך נמנעת הרפיית שרירים בגוף. התסמינים של חשיפה לגז עצבים כסארין הם נזלת, קושי בנשימה והתכווצות האישונים, טשטוש ראייה והפרשה מרובה של דמעות. לאחר מכן ממשיך הקורבן לאבד שליטה על שריריו, חלה האטה בקצב הלב, הוא סובל מהזעה מרובה, בחילות, הקאות, בלבול והתכווצויות אפילפטיות. הסיבוכים במערכת הנשימה בשל שיתוק שרירי הנשימה עשויים להוביל למוות. לעיתים, השפעתו של גז עצבים היא ממושכת ומצטברת, ועלול להיגרם לו נזק נוירולוגי קשה. אולם אם הנפגע מקבל טיפול ראוי (כמו מתן זריקת אטרופין מיד לאחר התקפת סארין), הוא עשוי לעבור את התקפת הגז ללא נזק משמעותי. הטיפול באטרופין הוא טיפול עם אנטגוניסט מוסקריני החוסם רצפטורים מוסקריניים של אצטילכולין. סארין VX Tabun Soman ציקלוסארין נוביצ'וק איתי נבו, איך פועל גז עצבים?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 6 באפריל 2017 גז עצבים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פתית שלג (גורילה)

פתית שלג (בקטלאנית: Floquet de Neu; בספרדית: Copito de Nieve;‏ 1964 – 24 בנובמבר 2003) היה הגורילה הלבקן הידוע היחיד בעולם עד כה. הוא הוחזק בגן החיות של ברצלונה בברצלונה, קטלוניה, ספרד משנת 1966 ועד מותו ב-2003. פתית שלג נלכד באזור "ריו מוני" בגינאה הספרדית (כיום גינאה המשוונית) ב-1 באוקטובר 1966 על ידי החוואי בניטו מאניה מהקבוצה האתנית פנג. מאניה הרג את שאר קבוצת הגורילות של פתית שלג (שלא היו לבקנים), והחזיק את פתית שלג בביתו במשך ארבעה ימים, עד שהעביר אותו לבאטה, שם הוא נרכש על ידי הפרימטולוג ג'ורדי סבאטר פי. פתית שלג כונה על ידי החוואי Nfumu Ngui (בשפת הפנג: "גורילה לבנה"), מאוחר יותר כונה Floquet de Neu (בקטלאנית "פתית שלג קטן") על ידי שומרו, ג'ורדי סבאטר פי. פתית שלג היה גורילה מתת-המין גורילת שפלה מערבית שלקה בלבקנות כוללת. ראייתו הייתה לקויה, אם כי בדיקות שנעשו כדי לקבוע האם יש לו נקודה עיוורת מרכזית לא מצאו כזו. חקר הגנום של פתית שלג קבע שלהוריו היה 12% מה-DNA במשותף, מכך הסיקו החוקרים שהוריו היו דוד ואחיינית. אותו המחקר גילה שהלבקנות שלו נגרמה ממוטציה של הגן SLC45A2. פתית שלג קיבל את הגן הרצסיבי משני ההורים, מה שגרם ללבקנות שלו. עם הגעתו לברצלונה בנובמבר 1966, הוא זכה לקבלת פנים רשמית על ידי ראש עיריית ברצלונה. הוא התפרסם בשם שניתן לו על ידי סבאטר כאשר נשיונל ג'יאוגרפיק הציג אותו על השער במרץ 1967, עם השם באנגלית "Snowflake" ושם זה התפשט בקרב העיתונות. סבאטר עצמו קרא לגורילה "Copi" או "Floquet", ובשנים מאוחרות יותר "Nfumu". הוא נודע גם כ"חמאה קטנה" וכ"גורילת ווניל". בתחילה, גן החיות של ברצלונה לא היה מודע לכך שפתית שלג הוא ייחודי והם ביקשו מסבאטר שישלח להם עוד גורילות לבנות. מאוחר יותר קיווה גן החיות לייצר זן גנטי ומשפחה שלמה של גורילות לבנות באמצעות רבייה סלקטיבית. גן החיות תכנן לחתוך את אשכיו של פתית שלג עם מותו ולהקפיא אותן כדי לשמור את האפשרות להביא ממנו צאצאים נוספים בעתיד. בשנת 1986 הזמין גן החיות של ברצלונה את הווטרינר הבריטי של גן החיות דייוויד טיילור לנסות לאסוף זרע מפתית שלג לצורך הזרעה מלאכותית והניסיון לא צלח. פתית שלג הוליד 22 צאצאים משלוש נקבות שונות, מהם שישה שרדו עד לבגרות. אף אחד מצאצאיו לא לבקן. נכון לספטמבר 2021, לפתית שלג יש בסך הכול 21 נכדים (11 שרדו) ושמונה נינים (כולם חיים). לאחד מנכדיו יש אצבעות ורודות, מה שמרמז אולי על לבקנות חלקית. בשנת 2001 אובחן פתית שלג כחולה בסוג חריג של סרטן העור, שקשור כמעט בוודאות ללבקנותו. מצבו הידרדר והוא החל לאבד עניין בפעילויותיו הרגילות. הוא התבודד מגורילות אחרות, והפגין סימני כאב, עד שב-2003 החליטו בגן החיות להרדים (אנ') אותו. ההחלטה פורסמה בספטמבר 2003. אלפי אנשים ביקרו את פתית שלג בגן החיות של ברצלונה לפני שהוא הורדם ב-24 בנובמבר 2003. בזמן מותו, הוערך גילו של פתית שלג בין 38 ל-40 שנים. מדיה וקבצים בנושא פתית שלג בוויקישיתוף אורן דותן, ‏גילוי העריות שיצר את הגורילה הלבקן היחיד בעולם, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2013 "Meet Snowflake The World's Only Known Albino Gorilla". thenigertimes.com. 29 בנובמבר 2003. אורכב מ-המקור ב-16 במרץ 2015. נבדק ב-25 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
וקטור פוינטינג

וקטור פוינטינג הוא גודל וקטורי המתאר את צפיפות שטף האנרגיה האלקטרומגנטית (כיוון הזרימה ועוצמתה), כלומר אינטגרל משטחי עליו על שפת נפח כלשהו ייתן את הספק האנרגיה הבוקע מאותו נפח. ממדיו הם הספק ליחידת שטח (או אנרגיה ליחידת זמן ליחידת שטח). ווקטור פוינטינג קרוי על שם הפיזיקאי האנגלי ג'ון הנרי פוינטינג (John Henry Poynting) שהגדיר אותו, אם כי גם אוליבר הביסייד הגדיר אותו באופן בלתי-תלוי בפוינטינג. ביחידות SI:   S → = E → × H → = 1 μ E → × B →   {\displaystyle \ {\vec {S}}={\vec {E}}\times {\vec {H}}={\frac {1}{\mu }}{\vec {E}}\times {\vec {B}}\ } ביחידות cgs:   S → = c 4 π E → × B →   {\displaystyle \ {\vec {S}}={\frac {c}{4\pi }}{\vec {E}}\times {\vec {B}}\ } כאשר: E → {\displaystyle {\vec {E}}} הוא השדה החשמלי. B → {\displaystyle {\vec {B}}} הוא השדה המגנטי, ו- H → {\displaystyle {\vec {H}}} הוא שדה העירור המגנטי. c {\displaystyle c} הוא מהירות האור. μ {\displaystyle \mu } הוא פרמאביליות החומר בו נמצא הווקטור. וקטור פוינטינג מצביע לכיוון אליו זורמת האנרגיה וגודלו הוא צפיפות שטף האנרגיה או צפיפות ההספק (האנרגיה ליחידת שטח וליחידת זמן) שחוצה את המשטח הניצב אליו. ניתן להסיק את קיומו על ידי שיקולים של שימור אנרגיה תוך לקיחה בחשבון ששדה מגנטי לא מבצע כל עבודה וכן ש-   E → × B → {\displaystyle \ {\vec {E}}\times {\vec {B}}} מייצג את צפיפות האנרגיה בנקודה. לדוגמה, וקטור פוינטינג ליד תיל מוליך אידיאלי הוא ניצב לתיל, כלומר אנרגיה אלקטרומגנטית זורמת מהתיל לסביבה שלו. עבור תיל מוליך בעל התנגדות חשמלית וקטור פוינטינג יהיה קטן יותר, שכן חלק מהאנרגיה נשאר בתיל, וגורם להתחממותו. משפט פוינטינג וקטור פוינטינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
במערב אין כל חדש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... במערב אין כל חדש – רומן מאת אריך מריה רמרק על מלחמת העולם הראשונה במערב אין כל חדש (סרט, 1930) – סרט דרמה משנת 1930, על פי ספרו של אריך מריה רמרק במערב אין כל חדש (סרט, 1979) – סרט דרמה משנת 1979, על פי ספרו של אריך מריה רמרק במערב אין כל חדש (סרט, 2022) – סרט דרמה משנת 2022, על פי ספרו של אריך מריה רמרק במערב אין כל חדש (שיר) – שיר של אלטון ג'ון משנת 1982
נווה ברבור

נווה ברבור היא שכונה בתל אביב שנקראת על שם וולוורת ברבור וממוקמת בחלק הדרום מזרחי של העיר. נווה ברבור נבנתה בשנות ה-70, יחד עם שכונות דומות, לאחר שחלקים מכפר שלם (סלמה) פונו מאוכלוסייתם היהודית. בניגוד לכפר שלם השכנה, נווה ברבור היא שכונה של בניינים רבי קומות. שכונת נווה ברבור ממוקמת בקצה המזרחי של תל אביב, כ-4 קילומטרים מחופי הים התיכון, בגובה של כ-40 מטרים מעל פני הים. היא גובלת בצפון בשכונות יד אליהו ותל חיים, במערב בנווה צה"ל, בדרום בנווה כפיר ובמזרח בכפר שלם. שטח השכונה גובל בצפון ברחוב דרך ההגנה, בדרום ברחוב מחל, במזרח ברחוב הרב אלנקווה ובמערב בשדרות דרך משה דיין. לפיתוח השכונה יש אופי של בנייה צפופה למגורים ברב קומות. בשנת 2007 התגוררו בנווה ברבור 4,403 תושבים. בשנת 2012 התגוררו בשכונה 4,950 תושבים. נווה ברבור וכפר שלם מערב, המרכז למחקר כלכלי וחברתי תל אביב יפו "Quarters and Subquarters" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-12-09. נבדק ב-2018-07-30. "שכונות רובע דרום מזרח". אורכב מ-המקור ב-2018-07-30. נווה ברבור וכפר שלם מערב, המרכז למחקר כלכלי וחברתי תל אביב יפו