laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בריאן גרנט

בריאן וייד גרנט (באנגלית: Brian Wade Grant; נולד ב-5 במרץ 1972 בקולומבוס, אוהיו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 12 עונות בליגת ה-NBA בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גרנט היה מוכר בשל משחק ההגנה הקשוח שלו ויכולות הריבאונד הגבוהות. ממוצעיו של גרנט לאורך הקריירה עומדים על 10.5 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק. גרנט נבחר בבחירה השמינית בדראפט ה-NBA‏ 1994 על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס, והציג יכולת מרשימה כבר בעונת הרוקי כשרשם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. בסיום חוזהו עם הקינגס, לאחר שלוש עונות בקבוצה, חתם כשחקן חופשי בפורטלנד טרייל בלייזרס על חוזה ל-7 עונות עבור כ-56 מיליון דולר. בעונת 1998/1999 עזר גרנט לקבוצתו להעפיל לגמר המערב בפלייאוף, בו הובסו הטרייל בלייזרס לאלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס, בתוצאה 4-0. גרנט שימש כפאוור פורוורד הפותח של פורטלנד בכל 13 משחקי פלייאוף 1999, והעמיד לאורכם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק. בעונת 1999/2000 צירפה פורטלנד את הסמול פורוורד סקוטי פיפן, מהלך אשר העביר את ראשיד וולאס לעמדת הפאוור פורוורד ודחק את גרנט אל מחוץ לחמישייה הפותחת. בעונה זו חזרו הטרייל בלייזרס למעמד גמר המערב, אך הפסידו בו ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-3. ב-30 באוגוסט 2000 נשלח למיאמי היט כחלק מטרייד משולש ששלח את שון קמפ לפורטלנד ואת כריס גטלינג, קלרנס ות'רספון וגארי גרנט לקליבלנד קאבלירס. במסגרת העסקה יצא גרנט מחוזהו בפורטלנד וחתם על חוזה חדש ל-7 עונות עבור כ-86 מיליון דולר. גרנט חזר לשמש במיאמי כשחקן חמישייה קבוע, ובמשך ארבע עונותיו בקבוצה רשם 11.0 נקודות ו-8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בקיץ 2004 נשלח בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, יחד עם קארון באטלר, למאר אודום ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לכוכב העל שאקיל אוניל. בסיום עונתו היחידה בלייקרס, בה שימש כשחקן ספסל זניח, שוחרר גרנט מהקבוצה וחתם בשורות פיניקס סאנס. בעונת 2005/2006 שותף ב-21 משחקים בלבד, ובסיומה נשלח לבוסטון סלטיקס אשר שחררה אותו בטרם שיחק במדיה. ב-27 באוקטובר 2006 הודיע גרנט על פרישה מה-NBA, בגיל 34. כינויו של גרנט, "הגנרל", הוענק לו מכיוון שגדל באותו הכפר - ג'ורג'טאון, אוהיו - בו גדל הגנרל יוליסס ס. גרנט. בנובמבר 2005, בעודו שחקן הפיניקס סאנס, אובחן גרנט כסובל מתסמינים ראשונים למחלת פרקינסון, וב-2009 פרסם הודעה על מחלתו. בריאן גרנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל של השחקן, באתר nba.com סטטיסטיקות הקריירה של גרנט, באתר basketball-reference.com ממוצעי הקריירה של גרנט, באתר basketball-reference.com גרנט נשלח בטרייד למיאמי היט, באתר abcnews.com גרנט נשלח בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, באתר nba.com גרנט מודיע כי אובחן כחולה פרקינסון, באתר espn.com
נובוטאקה קונדו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קונדו. נובוטאקה קונדו (ביפנית: 近藤 信竹 ‏ Kondō Nobutake;‏ 25 בספטמבר 1886 – 19 בפברואר 1953) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. כמפקד הצי השני, הכוח העיקרי של הצי הקיסרי, נחשב קונדו שני בחשיבותו רק לאדמירל איסורוקו יממוטו. קונדו נולד בעיר אוסקה, וסיים את לימודיו במחזור ה-35 של האקדמיה הימית הקיסרית בראש כיתתו בשנת 1907. בהיותו פרח קצונה שירת קונדו על הסיירת "איצוקושימה" ועל אוניית המערכה מיקאסה. לאחר קבלת דרגות הקצונה שירת קונדו על הסיירת "אסו", על המשחתת "קיסראגי" ועל אוניית המערכה קונגו. בין השנים 1913-1912 מילא קונדו את תפקיד הנספח הצבאי של הצי הקיסרי בבריטניה. לאחר שובו ליפן שירת תקופה קצרה על אוניית המערכה "פוסו", ולאחר מכן מילא מספר תפקידי מטה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנים 1917-1916 שירת קונדו בתפקיד קצין תותחנות ראשי בסיירת "אקיצושימה". לאחר סוף מלחמת העולם הראשונה החל קונדו ללמוד במכללת המטה של הצי הקיסרי, וב-1 בדצמבר 1919 קיבלת דרגת לוטננט קומנדר. בשנת 1920 נסע קונדו לגרמניה כחלק מהמשלחת היפנית שהשגיחה על קיום הסכם ורסאי במדינה. עם שובו ליפן ב-1923 קיבל תפקיד פיקודי באוניית המערכה "מוצו", וב-1 בדצמבר קיבל דרגת קומנדר. בשנתיים שלאחר מכן שימש קונדו יועץ ליורש העצר הירוהיטו, ולאחר מכן מונה למדריך באקדמיה הימית הקיסרית וקיבל דרגת קפטן. בדרגה זו מילא קונדו מספר תפקידי מטה במטה הכללי של הצי הקיסרי, עד שב-1929 קיבל את הפיקוד על הסיירת הכבדה "קאקו", וב-1932 קיבל את הפיקוד על אוניית המערכה "קונגו". ב-15 בדצמבר 1933 קיבל קונדו את דרגת אדמירל משנה, ב-1935 התמנה לראש המטה של הצי היפני המשולב, וב-15 בדצמבר 1937 קיבל את דרגת תת-אדמירל. עם פתיחת מלחמת סין–יפן השנייה, פיקד קונדו על הצי החמישי, שהיה אחראי על מספר מבצעים בדרום סין. בעת ההתקפה על פרל הארבור פיקד קונדו על הצי השני, שהשתתף בפלישות למלאיה, לפיליפינים ולאיי הודו המזרחיים. במהלך קרב מידוויי פיקד קונדו על כוח הפלישה לאי, אך הפלישה נכשלה. לאחר מכן פיקד על יחידות שונות בצי הקיסרי לכל אורך המערכה באיי שלמה. במהלך הקרב הימי על גוודלקנל, בנובמבר 1942, הוביל קונדו כוח משימה שכלל את אוניית המערכה קירישימה ואת הסיירות "אטאגו", "נאגרה", "סנדאי" ו"טקאו" להתקפה על הכוחות האמריקנים בגוודלקנל, אך נתקל באוניות המערכה האמריקניות "וושינגטון" ו"דרום דקוטה", ובסוף הקרב טובעה קירישימה. הפסד זה סימן את נקודת המפנה בקרב על גוודלקנל. ההפסד בגוודלקנל הכתים את הקריירה הימית של קונדו, ולאחר מכן הורחק מכל תפקיד פיקודי-מבצעי. בשל הפוליטיקה הפנימית בתוך הצי הקיסרי הוא לא הורחק או ננזף, וב-29 באפריל 1943 קיבל את דרגת האדמירל. בדצמבר של אותה שנה התמנה קונדו למפקד העליון של הצי היפני של אזור סין, ונותר בתפקיד זה עד שהתמנה לחבר במועצת המלחמה העליונה. מדיה וקבצים בנושא נובוטאקה קונדו בוויקישיתוף Nishida, Hiroshi. Kondo, Nobutake. Imperial Japanese Navy. Klemen. Forgotten Campaign: The Dutch East Indies Campaign 1941-1942.
אולאשקובצה

אולאשקובצה (באוקראינית: Улашківці, נהגה: "אולאשקיבצי"; בפולנית: Ułaszkowce) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, הסמוכה לעיר צ'ורטקוב, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית. העיירה, היושבת על שתי גדותיו של נהר סרט (Seret), נזכרת לראשונה במסמך משנת 1464. העיירה השתייכה בתחילה למחוז קמניץ-פודולסקי, ונודעה בסחר הפרוות שנעשה בה. בראשית המאה ה-18 הוקם בה מנזר של מסדר הבזיליאנים. ראשיתו של היישוב היהודי באולאשקובצה היא כנראה בימים שנוסד בה יריד הסחורות השנתי שלה, אשר היהודים שימשו חלק מרכזי בהפעלתו. היישוב היהודי בעיירה התפתח במאה ה-19, ובשנות גידולו מנה כ- 100 משפחות. בעיירה התיישב בראשית המאה ה-19 הרב יוסף-יוסקא הלר ב"ר שמשון, חתנו של רבי מאיר מפרמישלאן, והלה כיהן כרב הקהילה, וייסד שושלת אדמו"רים. בשלהי המאה ה-19 הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה, בשל ההגירה לערים הגדולות ולארצות שמעבר לים. לאחר ההרס שנגרם לעיירה בזמן הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה כמעט שנתרוקן היישוב היהודי בה. בקהילת העיירה היו שני בתי עלמין, בית מדרש וקלויז של האדמו"ר. באמצע המאה ה-19 הוחל בבניין בית כנסת בעיירה, ובנייתו נסתיימה לקראת סוף המאה. בשמה "לשקוביץ" מופיעה אולאשקובצה היהודית בסיפוריו של ש"י עגנון. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיירה על ידי הצבא האדום. באותה עת חיו בעיירה 138 יהודים. כאשר נסוג הצבא האדום מהעיירה ביוני 1941 ערכו האוקראינים תושבי המקום פוגרום אכזרי ביהודים שבה, בעידוד הכומר המקומי, ושדדו את רכושם. 68 איש נרצחו, ובהם נשים וילדים. היהודים שנותרו בחיים קיבלו מכתבי איום מהאוקראינים, שציוו עליהם לנטוש את העיירה. יהודי העיירה הנותרים התפזרו בעיירות הסביבה, ורובם נספו בשואה. אולאשקובצה במרכז מורשת יהדות פולין Ulashkivtsi באתר JewishGen עדות על הפוגרום באולאשקובצה
כורש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כורש הראשון – מלך אנשאן בין השנים 600-580 לפני הספירה כורש השני – מייסד ממלכת פרס האחמנית כורש הצעיר – נסיך פרסי שהתפרסם בשל מרידתו באחיו ארתחששתא השני דייוויד כורש – מנהיג כת הדיווידים שהתבצרו והתאבדו בקרבת ווייקו, ארצות הברית, 1993 ההתנקשות בח'אלד משעל (נקראה גם: "מבצע כורש") - ניסיון של "המוסד" להתנקש בראש הלשכה המדינית של חמאס, ח'אלד משעל, בשנת 1997 אישים ששמם הפרטי הוא כורש סיירוס (הגרסה האנגלית לשם כורש)
גרייס מנג

גרייס מנג (באנגלית: Grace Meng; נולדה ב-1 באוקטובר 1975) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית. מכהנת כנציגת המחוז השישי של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית. מנג נולדה בשכונת אלמהורסט ברובע קווינס שבניו יורק, בת למהגרים מטאיוואן. ב-1997 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת מישיגן וב-2002 תואר JD במשפטים מישיבה יוניברסיטי. לאחר הלימודים עבדה כעורכת דין. ב-2008 נבחרה לאספת המחוקקים של מדינת ניו יורק, לאחר שניצחה בבחירות המוקדמות של המפלגה הדמוקרטית את הנציגה המכהנת אלן יאנג, וגברה עליה גם בבחירות הכלליות בהן התמודדה יאנג כמועמדה עצמאי. ב-2010 נבחרה לתפקיד פעם נוספת. ב-2012 נבחרה לנציגת המחוז השישי של ניו יורק בבית הנבחרים של ארצות הברית והושבעה לתפקיד בינואר 2013. ב-2014, 2016 ו-2018 נבחרה לתקופות כהונה נוספות. היא חברה בוועדת החוץ של בית הנבחרים ובתת הוועדה לענייני המזרח התיכון וצפון אפריקה. כמו כן היא חברה בוועדה לעסקים קטנים ובינוניים. היא משמשת עוזרת למצליף הסיעה הדמוקרטית וייסדה את השדולה הבין-מפלגתית לביטחון לילדים. מנג היא מהתומכות הבולטות של ישראל בבית הנבחרים, פעלה למען הקלות במתן אשרות כניסה לצעירים ישראלים, פעלה להחמרת הסנקציות הכלכליות על איראן והייתה הדמוקרטית הראשונה בבית הנבחרים שיצאה בפומבי נגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. מנג נשואה ואם לשני בנים. מדיה וקבצים בנושא גרייס מנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרייס מנג גרייס מנג, ברשת החברתית פייסבוק גרייס מנג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרייס מנג, סרטונים בערוץ היוטיוב גרייס מנג באתר בית הנבחרים גרייס מנג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) legislator Grace Meng an emerging pro-Jewish voice in Congress, אתר JNS, ‏3 ביוני 2014 Queens Democratic Congresswoman Slams Obama Iran Deal Read more at: http://tr.im/WzatT, אובזרבר, 29 ביולי 2015
קלאומנס

האם התכוונתם ל... קלאומנס הראשון – מלך ספרטה בין השנים 490-520 לפנה"ס קלאומנס השני – מלך ספרטה בין השנים 309-370 לפנה"ס קלאומנס השלישי – מלך ספרטה בין השנים 222-236 לפנה"ס
עונת 1967/1968 ב-NBA

עונת 1967/1968 היא העונה ה-22 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה העשירית בסך הכול של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-2. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה וילט צ'מברלין מפילדלפיה 76' בפעם השלישית ברציפות והרביעית בקריירה, כשבנוסף ל-24.3 הנקודות שקלע בממוצע למשחק, הוביל את הליגה בממוצעי ריבאונדים (23.8) ואסיסטים (8.6), והוליך את קבוצתו למאזן הטוב בליגה (62-20). בתחילת העונה הצטרפו ל-NBA שתי קבוצת – סיאטל סופרסוניקס וסן דייגו רוקטס – שהגדילו את מספר קבוצות הליגה ל-12 בסך הכול. מתוך 20 הסיבובים בדראפט 1967, 11 הראשונים התקיימו ב-3 במאי והתשעה הנותרים ביום שלמחרת, כולם בעיר ניו יורק. דטרויט פיסטונס ובולטימור בולטס, שסיימו אחרונות בבית שלהן בעונה הקודמת, שובצו כשתי הבוחרות הראשונות והסדר ביניהן נקבע על פי הטלת מטבע. בהגרלה זכו הפיסטונס, שבחרו במקום הראשון את ג'ימי ווקר ממכללת פרובידנס. בבחירה השנייה בדראפט, שביצעה בולטימור, נלקח חבר היכל התהילה לעתיד ארל מונרו, שבסיום העונה זכה בתואר רוקי השנה. בהמשך הדראפט נבחרו שלושה חברי היכל התהילה נוספים: וולט פרייזר (בחירה חמישית), מל דניאלס (9) ולואי דמפיר (38). כמו כן נבחרו בדראפט שניים מגדולי המאמנים בתולדות ה-NBA – פט ריילי (7) ופיל ג'קסון (17) – שחולקים ביניהם 16 אליפויות NBA כמאמנים. להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 20 סיבובים): משחק האולסטאר בעונה זו נערך ב-23 בינואר 1968 בעיר ניו יורק. המאמנים במשחק היו אלכס האנום מפילדלפיה 76' וביל שרמן מסן פרנסיסקו ווריורס. חמישיית המזרח כללה את אוסקר רוברטסון, דייב בינג, ג'רי לוקאס, ויליס ריד ו-וילט צ'מברלין, וחמישיית המערב כללה את לני וילקינס, ג'רי וסט, אלג'ין ביילור, בוב בוזר וזלמו ביטי. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 144-124, ובתואר ה-MVP של משחק האולסטאר זכה האל גריר מפילדלפיה, שעלה כמחליף וקלע 21 נקודות עבור הקבוצה המנצחת. ‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף. MVP של העונה הסדירה – וילט צ'מברלין, פילדלפיה 76' רוקי השנה – ארל מונרו, בולטימור בולטס מאמן העונה – ריצ'י גוארין, סנט לואיס הוקס וולט פרייזר (ניו יורק ניקס) ארל מונרו (בולטימור בולטס) אל טאקר (סיאטל סופרסוניקס) פיל ג'קסון (ניו יורק ניקס) בוב רול (סיאטל סופרסוניקס) סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ביל ראסל, ג'ון האבליצ'ק, סם ג'ונס, ביילי האוול, לארי זיגפריד, דון נלסון, סאץ' סנדרס, ויין אמברי, טום ת'אקר, מל גראהם, ג'וני ג'ונס וריק ויצמן. מאמן ראשי: ביל ראסל. מדיה וקבצים בנושא עונת 1967/1968 ב-NBA בוויקישיתוף סיכום עונת 1967/1968, באתר nba.com סיכום עונת 1967/1968, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1967, באתר basketball-reference.com סיכום משחק האולסטאר 1968, באתר nba.com דו"ח משחק האולסטאר 1968, באתר basketball-reference.com
ואווילוב

ואווילוב (ברוסית: Вавилов) הוא שם משפחה רוסי. האם התכוונתם ל... ניקולאי ואווילוב – ביולוג רוסי סרגיי ואווילוב – פיזיקאי רוסי ולדימיר ואווילוב (אנ') – מוזיקאי רוסי אנדריי ואווילוב (אנ') – איש עסקים ופוליטיקאי רוסי
ויל הארד

ויל הארד (באנגלית: Will Hurd; נולד ב-19 באוגוסט 1977) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כנציג מחוז 23 של מדינת טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית. הארד נולד וגדל בסן אנטוניו שבטקסס. אביו בוב הוא אפרו-אמריקאי שעבד כסוכן נסיעות ואמו מרי אליס לבנה. בשנת 2000 סיים לימודי תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת טקסס A&M. בתקופת הלימודים עמד בראש אגודת הסטודנטים. הוא זכה לתשומת לב ציבורית, כשהוביל את שיקום הקמפוס והסטודנטים האבלים בעקבות אסון בו נהרגו 12 סטודנטים ועשרות נפצעו, במהלך אירוע באוניברסיטה ב-1999. בהמלצת רוברט גייטס התקבל ועבר הכשרה ב-CIA. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001, הועבר ליחידה מיוחדת ללוחמה בטרור שהוקמה במטרה לאסוף מודיעין באפגניסטן. למד אורדו ועבד במשך כעשור כקצין מבצעים וסוכן חשאי ב-CIA. בין השאר שירת במזרח התיכון ובדרום אסיה והיה אחראי על הסוכנים החשאיים של ה-CIA באפגניסטן. כמו כן סייע במאמצים הומניטריים בהודו בעקבות רעידת האדמה והצונמי באוקיינוס ההודי, ובפקיסטן לאחר רעידת האדמה בקשמיר. לאחר שירותו שימש יועץ בכיר לחברת ביטחון סייבר ויועץ אסטרטגי לעסקים בתחום הכניסה לשווקים גלובליים. הארד ציין כי החליט להיכנס לחיים הפוליטיים לאחר שנחשף לבורות של פוליטיקאים בתדריכים שנתן להם במהלך שירותו ב-CIA. ב-2010 התמודד ללא הצלחה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב המחוז ה-23 בבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-2014 זכה בבחירות לאחר שגבר ברוב דחוק על המועמד המכהן מהמפלגה הדמוקרטית פיט גאלגו. בחירתו נחשבה כהפתעה על רקע היותו רפובליקני וממוצא אמריקאי אפריקאי במחוז המאוכלס ברובו באוכלוסייה היספנית. ב-2016 נבחר לתקופת כהונה נוספת וב-2018 לתקופת כהונה שלישית. ביולי 2019 הודיע שאין בכוונתו להתמודד בבחירות 2020. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 גינה את דונלד טראמפ על אמירותיו בגנות מהגרים ממקסיקו והוא מהמתנגדים הבולטים לתוכניתו של טראמפ לבנות חומה לאורך הגבול עם מקסיקו, בטענה שהיא לא תמנע מסתננים, תפגע בסחר ותשדר מסר שלילי. הוא אב לשני בנים ובת. מדיה וקבצים בנושא ויל הארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויל הארד (באנגלית) ויל הארד, ברשת החברתית פייסבוק ויל הארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויל הארד, ברשת החברתית אינסטגרם ויל הארד, סרטונים בערוץ היוטיוב ויל הארד באתר בית הנבחרים ויל הארד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Will Hurd Is the Future of the GOP, פוליטיקו, 5 במאי 2017 In Congress, Hurd will be the spy who came in from the shadows, יוסטון כרוניקל, 14 בנובמבר 2014 Texan Will Hurd defies the odds for House Republicans. Can he last?, וושינגטון פוסט, 5 במרץ 2015 U.S. rep-elect comes through town The spy who infiltrated Congress: Meet Rep.-Elect Will Hurd, אתר Yahoo!, ‏18 בנובמבר 2014 ראסל ברמן, The 2020 Congressional-Retirement Tracker, באתר The Atlantic‏, 12 בדצמבר 2019 (באנגלית)
חמוטל בת ירמיהו

חֲמוּטַל בַּת־יִרְמְיָהוּ הייתה דמות מקראית, אשת יאשיהו ואמם של יהואחז וצדקיהו, מלכי יהודה בסוף המאה ה-7 ותחילת המאה ה-6 לפנה"ס. חמוטל נולדה בלבנה. היא ילדה ליאשיהו את יהואחז וצדקיהו. דעת מקרא מזהה את חמוטל עם הלביאה שבנבואת יחזקאל, ועפ"י זיהוי זה, חמוטל הייתה מעורבת במינויים של בניה למלכים, כי הייתה חברה מרכזית ב"עם הארץ" (גוף שייצג את גדולי המלכות). מסיפור גלות יהויכין בספר מלכים, ניתן ללמוד כי היה קיים הרמון נשים בזמנו[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. חמוטל בת ירמיהו, הנזכרת בו לצד זבודה בת פדיה, אם יהויקים, מרמזת כי ליאשיהו היו כמה נשים. חמוטל קשרה קשרים עם גוף הנקרא "עם הארץ", כדי להמליך את בנה יהואחז. נראה כי ניצלה את מוצאה של זבודה בת פדיה, אשר לא הגיעה משבט יהודה אלא הייתה מזוהה עם שבטי הצפון. יש הסוברים כי שיקוליה היו אישיים וזאת כדי לזכות בתואר "גבירה", באמצעות המלכת בנה. אך לאחר זמן מה יהואחז הודח והוגלה למצרים בידי פרעה-נכה ואת מקומה תפסו זבודה, אשר בנה הומלך תחתיו, ונחשתא בת אלנתן. הכתוב בספר יחזקאל מרמז כי חמוטל הייתה מעורבת בהמלכתו של צדקיהו, בנה הצעיר, במקום יהויכין. ייתכן שלאחר המלכתו של צדקיהו, שבה חמוטל למעמדה הגבוה עם הגלייתה של נחושתא. לאחר 11 שנים הוגלתה גם חמוטל לבבל. ייתכן כי בניו של יאשיהו משתי נשותיו אלו מייצגים שתי תפישות מדיניות: הפרו-בבלית, אותה מייצג יהואחז בנה של חמוטל בת ירמיה, שהודח על ידי פרעה נכה. ותפישה פרו-מצרית, אותה מייצג יהויקים בן זבודה שהומלך על ידו. ייתכן כי זאת הסיבה לבחירתו של נבוכדנצר בצדקיהו. במשל הלביאה וגורי הכפירים המופיע בספר יחזקאל, נמשלה הלביאה לחמוטל בת ירמיהו אם שני המלכים, וכך גם רש"י בפירושו: "מה אמך לביא - כמה הייתה חשובה אמך אתה צדקיהו שנמשלה ללביאה". אמנם מחמוטל יצאו שני מלכים, אך יש הסוברים כי אין לראות בה את זו שמשחה אותם למלכות. יהואחז הומלך על ידי גוף שנקרא "עם הארץ" וצדקיהו הומלך על ידי מלך בבל לאחר שיהויכין הוגלה. מנגד, יש הטוענים שהלביאה במשל מייצגת את בית המלוכה ואין לייחס לה דמות מסוימת. זאת ועוד, ליאשיהו היו מספר נשים והן ילדו לו מספר ילדים. לדעת גרשון ברין, ספר יחזקאל השתמש ביצירה עתיקה יותר כאשר הוא עורך בה כמה שינויים למטרתו. 81 שנה לפני המלכת צדקיהו:הוא מלך בגיל 21 והיא הייתה לכל היותר בגיל 60 (אבות ה כא) 35 שנה לפני המלכת יהואחז:הוא מלך בגיל 23 והיא הייתה לכל הפחות בגיל 12 (יבמות יב ב) שנת המלכת צדקיהו, על פי דעת מקרא מלכים ב כד יח (שאומר שחמוטל הייתה מעורבת במינוי זה) ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל"א. שנת המלכת יאשיהו, שאז כבר יכולה להיות אשת המלך שנת הולדת יהואחז, שאז כבר הייתה אשת המלך דעת מקרא מלכים ב עמ' תתי"א ספר יחזקאל, פרק י"ח, פסוק ב' ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוק ט"ו. חיה כץ, ארץ דגן ותירוש ... ארץ זית יצהר ודבש: הכלכלה בממלכת יהודה בימי בית ראשון, ירושלים, יד יצחק בן צבי, 2008, עמ' 143 ספר יחזקאל, פרק י"ט, פסוקים ה'–ח'. גרשון גליל, עולם התנ"ך: יחזקאל, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 89. בוסתנאי עודד, עולם התנ"ך: מלכים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 211. ספר יחזקאל, פרק י"ט, פסוקים ב'–ט'. ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ל'. גרשון ברין, מחקרים בספרות הנבואה הקלאסית, ירושלים, מוסד ביאליק, 2006, עמ' 347-334
פול גאליקו

פול גאליקו (באנגלית: Paul Gallico;‏ 26 ביולי 1897 - 15 ביולי 1976) היה סופר אמריקאי שנחל הצלחה כבירה כמחבר רומנים וסיפורים קצרים. רבות מיצירותיו הוסרטו. אחת היצירות המפורסמות שלו היא הסיפור "אווזת השלג", שזכה לשבחים מן המבקרים, ומן הסרט המבוסס על ספרו "הרפתקה בפוסיידון". גאליקו נולד בניו יורק, לאב איטלקי ולאם אוסטרית, שהיגרו לאמריקה בשנת 1895. הוא למד באוניברסיטת קולומביה. משנת 1922 עד 1936 עבד בעיתון דיילי ניוז הניו יורקי כעורך ספורט, בעל טור ועוזר לעורך הראשי. בשנת 1936 קנה בית בראש גבעה בדרום דבון, שם התיישב למשך שנה עם דני ענק ועשרים ושלושה חתולים בני גזעים שונים ופתח בקריירה של כתיבה למגזינים. ספרו לו גריג: גאוות היאנקים, על כוכב הבייסבול לו גריג, עובד לסרט קולנוע מצליח בכיכובו של גרי קופר. את שמו כסופר בתחום הסיפורת, עשה בשנת 1941 עם פרסום אווזת השלג, סיפור קלאסי קטן על מבצע דינמו, שזיכה אותו בפרס או. הנרי לסיפור הקצר בשנת 1941 והיה לרב-מכר עולמי. רבים מן הרומנים שלו, לרבות "אווזת השלג", הם גרסאות מורחבות של סיפורי המגזינים שלו. גאליקו הגדיר את עצמו סופר עלוב ואפילו לא איש ספרות, אלא פשוט אדם שאוהב לספר סיפורים. לו חי לפני 2,000 שנה, הוסיף ואמר, היה בוודאי מתדפק על פתחי מערות, מבקש אוכל בתמורה לסיפור ומספר לשוכני המערה: "היה היו פעם שני קופים" - סיפור על שני שוכני מערות. בזמן מלחמת העולם השנייה שירת גאליקו ככתב צבאי, שנלווה אל כוח משלוח אמריקאי בשנת 1944. פול גאליקו חי במונקו והצטיין בסייף ובדיג ימי. הוא כתב יותר מ-40 ספרים, ביניהם ג'ני (יצא תחילה בשם "The Abandoned")‏, (1950) אהבת שבע הבובות (1954), תומסינה (1957), ורבים אחרים. ספרו "אהבת שבע הבובות" עובד לסרט הקולנוע המפורסם לילי, בכיכובם של לסלי קארון ומל פרר. גם הסרטים "The Clock" ("השעון", 1945), עם ג'ודי גארלנד, פרחים לגברת האריס (גברת האריס נוסעת לפריז) (1958) ו-"Merry Andrew" ("אנדרו העליז", 1958), עם דני קיי ופייר אנג'לי, נעשו לפי סיפורים של פול גאליקו.גאליקו היה תסריטאי פעיל ובשנות החמישים הוכנס לרשימה השחורה (המקארתיזם) והיה מוחרם מספר שנים. ספרו משנת 1969, הרפתקה בפוסידון, על קבוצת נוסעים המנסה להימלט מאוניית אוקיינוסים שהתהפכה, לא עורר תשומת לב רבה בשעתו. לעומת זאת, הסרט המבוסס על ספרו של גאליק "הרפתקה בפוסידון" משנת 1972, עורר התעניינות מחודשת בספר, והביא את יצירתו להצלחה רבה. עיבוד קולנועי מחודש לספרו של גאליק על "ספינת הפוסידון" יצא לאקרנים בשנת 2006, "פוסידון (סרט)", נחל הצלחה שהופק בתקציב כספי אדיר, בו נראו מראות ואפקטים הממחישים את אסון טביעת הספינה, ואת מלחמת ההישרדות של נוסעיה. סרט זה הוליד עשור של סרטי אסונות, ונחשב כיום לסרט פולחן קלאסי. ספרו "ג'ני" מעיד אולי יותר מכל על אהבתו לחתולים והבנתו את טבעם. הוא מספר על ילד בן שמונה, אוהב חתולים מושבע, ההופך לחתול לבן לאחר תאונת דרכים קשה. מי שמצילה את חייו, מלמדת אותו מה פירוש להיות חתול ומלווה אותו בכל הרפתקותיהם היא ג'ני, חתולת בית קטנה שהייתה לחתולת רחוב עקב מקרה טרגי, המשנה את מהלך חייה. ספרי חתולים נוספים שלו הם תומסינה: החתולה שחשבה שהיא אלה, 1957 (הוסרט בשנת 1964 בשם שלושת החיים של תומסינה), והחתול הנכבד, 1972. ג'ני הרפתקה בפוסיידון אהבת שבע הבובות פרחים לגב' האריס, הוצאת מסדה, תרגום: נורית לוינסון. אהבה, אל תניחי לי לרעוב, הוצאת מ. מזרחי - תל אביב, 1977 יהודה אטלס, "פול גאליקו: להיות חתול", בספר ילדים גדולים (כרך 2, עמ' 132-127), הוצאת ידיעות אחרונות, 2003. מדיה וקבצים בנושא פול גאליקו בוויקישיתוף פול גאליקו, ברשת החברתית Goodreads פול גליקו (1897-1976), דף שער בספרייה הלאומית
מטגנס

מטגנס (ביוונית עתיקה: Μεταγένης) היה אדריכל וממציא שפעל במאה ה-6 לפני הספירה בקנוסוס שבכרתים. מטגנס היה בנו של האדריכל הכרתי כרסיפרון (אנ'). תכנון מקדש ארטמיס באפסוס (באסיה הקטנה), שנחשב אחד משבעת פלאי העולם העתיק, מיוחס לשניהם. בניית המקדש הסתיימה בשנת 550 לפני הספירה. האב והבן אף מוכרים בזכות המצאת שיטות לשינוע אבנים גדולות ששימשו לבנייה. האדריכל והסופר הרומאי, ויטרוביוס, תיאר את השיטה אותה פיתח מטגנס בספרו, "על אודות האדריכלות", וכתב כי הוא יצר עגלה שהייתה מורכבת משני גלגלי עץ גדולים שבצירם היה חור בתבנית האבן וסביב הגלגלים הייתה מסגרת שנרתמה לבהמות שסחבו את המשא. באתר הארכאולוגי של בית שאן העתיקה נמצא שחזור דגם של כלי זה. מבט צידי על דגם משוחזר של שיטת מטגנס (אתר בית שאן העתיקה) מבט אלכסוני על דגם משוחזר של שיטת מטגנס (אתר בית שאן העתיקה) שלט הסבר על שיטת מטגנס ויטרוביוס, על אודות האדריכלות, תרגום: רוני רייך, הוצאת דביר, 1997. מדיה וקבצים בנושא מטגנס בוויקישיתוף גלגלי ענק, באתר הקרן למורשת הכותל המערבי ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתנאל כהן

האם התכוונתם ל... נתנאל כהן (קצין) – קצין קשר ותקשוב ראשי ומנכ"ל משרד התקשורת נתי כהן – מאמן כדורסל ישראלי
אילירים

אילירים היו קבוצה של שבטים קדומים דוברי שפות הודו-אירופיות שאכלסו בעת העתיקה את אזור איליריה שבחבל הבלקן. על פי המיתולוגיה היוונית האילירים היו צאצאים של אילירוס בנו של קדמוס. עם זאת, המינוח 'אילירים' מתייחס לקבוצה של עמים או שבטים אשר המכנה המשותף העיקרי ביניהם היה העובדה כי דיברו שפות איליריות. עמים אלה לא הגדירו את עצמם באופן משותף כאילירים. קיימת כיום הסכמה כי האילירים היו למעשה עם אחד אשר ישב באזור החופף כיום לאלבניה ומונטנגרו, וכי היוונים היו אלה אשר העניקו את הכינוי הגורף "אילירי" לעם זה, ולעמים נוספים אשר ישבו לאורך חופי הים האדריאטי עד מישורי הונגריה כמו הדאלמטים, הליבורנים והפאנונים. במאה הרביעית לפנה"ס הקימו האילירים ממלכה עצמאית באזור איליריה, שנקראה על שמם. הם היו לרוב שודדי ים, והיוו מטרד גדול לערי החוף היווניות ולממלכת מוקדון השכנה. פיליפוס השני, מלך מוקדון כבש את איליריה, אולם האילירים תחת הנהגתו של קלייטוס, מרדו בבנו אלכסנדר הגדול שהצליח להכריע אותם שוב, והם שירתו בצבאו במהלך מלחמותיו, אם כי השליטה המוקדונית עליהם לא הייתה מוחלטת, ולאחר מותו של אלכסנדר זכו האילירים שוב בעצמאות. תחת שלטונה של המלכה טאוטה הגיעו לשיא עוצמתם, עד שחשו בטוחים לבזוז ספינות איטלקיות וכך לגרור הכרזת מלחמה רומית עליהם. הרומאים הביסו את טאוטה, וכוננו ממשלת בובות תחת הנהגתו של דמטריוס מפארוס שהיה לפני כן אחד מקציניה של טאוטה. אולם במהלך המלחמה האילירית השנייה סולק גם דמטריוס. בשנת 168 לפנה"ס הובס גנטיוס אחרון מלכי האילירים, ואיליריה הפכה לפרובינקיה הרומית איליריקום. ככל הנראה נטמעו ונעלמו האילירים סופית כעם במהלך המאה ה-2. האילירים נודעו כקשתים מצוינים, ונוצלו לעיתים קרובות כשכירי חרב בצבאות מוקדון ואפירוס. תראקים אלבנים מדיה וקבצים בנושא אילירים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגריאנים

האגריאנים היה שבט תראקי שחיו באזור השפך העליון של הנהר סטרימון (כיום מערב בולגריה ודרום מזרח סרביה). בעת העתיקה הם חיו בשכנות לשני שבטים תראקים נוספים, הטריבאלים והמדים. הם היו קשורים בקשרי ידידות עוד עם פיליפוס השני, מלך מוקדון. עם מותו של זה התמרדו המדים והטריבאלים תחת השלטון המוקדוני, אולם האגריאנים תחת הנהגת מלכם לנגארוס החליטו להישאר נאמנים למוקדונים. מלך מוקדון אלכסנדר הגדול תגמל את לנגארוס על ידי כך שתכנן להשיא אותו לאחת מבנות האצולה המוקדונית, אולם החתונה נמנעה עקב מותו של לנגארוס. אגריאנים רבים לחמו בצבא מוקדון במהלך מלחמותיו של אלכסנדר הגדול . הם לחמו לרוב כפלטסטים בעלי חימוש קל, הם נשאו עצמם לרוב חבילת כידונים חרב קלה ולא לבשו שריון. הם השתמשו בקסדה ומגן קלים והיו ניידים מאוד בשטחים הרריים. האגריאנים המשיכו להיות נאמנים למוקדון, והם נזכרים לעיתים קרובות כמשרתים בצבא המוקדוני במהלך התקופה ההלניסטית. הם התבוללו ככל הנראה במהלך התקופה הרומית או מאוחר יותר במהלך נדידת העמים. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.