laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אודי כבודי

אודי כבודי (נולד ב-27 במאי 1978) הוא מאמן כדורגל, וכדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בליגת העל והנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל. כבודי נולד וגדל בתל אביב. את דרכו החל במחלקת הנוער של בית"ר תל אביב, ובעונת 1996/1997, בגיל 18, עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון ששיחקה באותה עת בליגה הארצית (אז הליגה השנייה). בעונתו הראשונה בבוגרים כבש כבודי שער בודד, ובעונה השנייה מאזנו כבר עלה לחמישה כיבושים. עונת 1998/1999 הייתה עונת הפריצה של כבודי, שבה עבר למועדון המזוהה איתו יותר מכל – עירוני ראשון לציון. בעונה שלפני כן (1997/1998) הציגה עירוני ראשון לציון, תחת המאמן אייל לחמן, כדורגל הגנתי ואגרסיבי, שהתבטא ב-42 שערי זכות בלבד. בתום אותה עונה, פוטר לחמן, ובמקומו הוחתם אלישע לוי, במטרה ליצור קבוצה התקפית ואטרקטיבית. השחקן הראשון אותו החתים לוי היה כבודי, והחלוץ גמל לו מיידית. בעונה זו כבש כבודי 12 שערים, הוביל את הקבוצה למקום ה-7 (המיקום הגבוה בתולדות המועדון, למעט עונת 1980/1981), נבחר לכובש המצטיין של הקבוצה, השחקן המצטיין של הקבוצה, ועזר לשפר את מאזן שערי הזכות ל-58. יכולתו של כבודי לא נעלמה מעינו של מאמן הנבחרת האולימפית של ישראל באותה עת, יצחק שום – והוא זימן את כבודי לקמפיין הנבחרת לקראת יורו 2000 עד גיל 21. סה"כ רשם כבודי 7 הופעות בנבחרת האולימפית. כבודי המשיך להוביל את התקפת ראשון לציון עד לסוף עונת 2000/2001, אז חתם במכבי נתניה. בנתניה התקשה כבודי להתאקלם, וכבר בתום אותה עונה, חזר לעירוני ראשון לציון לשתי עונות נוספות. בתום השנה השנייה (2003/2004) ירדה ראשון לציון לליגת המשנה, וכבודי החל "לנדוד" ברחבי הליגה, כאשר מדי עונה הוא מחליף קבוצה. בתחילה הפועל נצרת עילית ומכבי פתח תקווה מליגת העל, הפועל הרצליה, וסקצייה נס ציונה מהליגה הארצית, ולבסוף, לאחר פציעה קשה שעבר, בית"ר תל אביב בת ים, מכבי עמישב פתח תקווה, והפועל קריית אונו מהליגות הנמוכות. ב-2011, לאחר שלא הצליח להתאושש מהפציעה, תלה כבודי את הנעליים, ופרש ממשחק מקצועני. מיד עם פרישתו ממשחק, החל כבודי בקריירת האימון. בעונתו הראשונה אימן את גבעת שמואל מליגה ג' (כאשר בחלק מהמשחקים, לקראת סופם, נכנס כשחקן מחליף), ובתום אותה עונה עזב לקריית אונו. בתום שלוש עונות מוצלחות, שבמהלכן הגיע עד למשחק המבחן לעלייה לליגה א' (אותו הפסיד למכבי יפו), חתם כבודי במכבי עמישב על חוזה לשתי עונות. בתום החוזה שב כבודי לעירוני קריית אונו, וב-2020, הוא מאמן את הקבוצה. כבודי החל לשחק בקבוצת החובבים "וותיקי הכח רמת גן" ובשנת 2022 עבר לשחק בקבוצה שהוקמה על ידיחברו שחקן העבר לירן כהן מ.כ. טומי מליגה ג' ואף שיתף שם פעולה עם יוסי אבוקסיס ומשה חוגג. כבודי נשוי בשנית למיטל, ולו ארבעה ילדים. מתגורר בפתח תקווה. בנו דולב, משחק בקבוצת הנערים של עמישב פתח תקווה. אודי כבודי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אודי כבודי, באתר Transfermarkt יונתן גינזבורג, ‏לירן כהן פותח קבוצה בליגה ג': מ.כ. טומי ת"א, באתר ONE‏, 5 ביולי 2022 יונתן גינזבורג, ‏חוגג, אבוקסיס ואודי כבודי שיתפו פעולה והפסידו, באתר ONE‏, 10 באוגוסט 2023
Higher Ground

האם התכוונתם ל... Higher Ground (אלבום של ברברה סטרייסנד) – אלבום של הזמרת האמריקאית ברברה סטרייסנד Higher Ground (שיר של רסמוסן) – שיר של הזמר הדני רסמוסן, ייצג את דנמרק באירוויזיון 2018 Higher Ground (שיר של סטיבי וונדר) – שיר של הזמר סטיבי וונדר
קביה ברזילאית

קביה ברזילאית (שם מדעי: Cavia aperea) הוא מין של מכרסם ממשפחת הקביתיים, השייך לסוג קביה והוא מצוי בטבע ברחבי אמריקה הדרומית במדינות: ברזיל, ארגנטינה, בוליביה, קולומביה, ונצואלה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי ואורוגוואי. מכרסם זה בוית בידי סביב שנת 1500 וממנו התפתח השרקן הנפוץ. הקביה היא מכרסם בינוני באורך של 20 ס"מ בממוצע ומשקל של 700 עד 1,500 גרם בממוצע. היא בעלת מבנה כדורי עם פרווה עבה בצבע אפור צהבהב או בהיר עד חום ולעיתים ישנם פרטים שחורים וכן פרטים בעלי כתמים כהים או לבנים על גופם. היא בעלת רגליים קצרות וזנב כמעט מנוון והלסתות מוארכות מעט, מזכירות חולדה. הקביות חיות בקבוצות גדולות לאורך שטחים פתוחים כמו סוואנה, ערבות עשב ואזורים הרריים עד לגובה 3,000 מטר. הקביה לא יוצרת מחילה ובמקום יוצרת בין העשבים תלי מנהרות ברוחב 8 עד 12 ס"מ. נקבות הקביה יכולות להמליט 5 פעמים בשנה, כשההריון לוקח 62 יום ובסופו הנקבות ממליטות 2 עד 5 גורים בממוצע. מין זה די נפוץ ולא מצוי בסכנה כיום. Cavia aperea aperea Cavia aperea guianae Cavia aperea hypoleuca Cavia aperea pamparum Cavia aperea patzelti Cavia aperea rosida מדיה וקבצים בנושא קביה ברזילאית בוויקישיתוף קביה ברזילאית, באתר ITIS (באנגלית) קביה ברזילאית, באתר NCBI (באנגלית) קביה ברזילאית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קביה ברזילאית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קביה ברזילאית, באתר GBIF (באנגלית) קביה ברזילאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ויליאם אבדי

ויליאם אבדי (בצרפתית: William Abadie;‏ נולד בשנת 1977) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה צרפתי. אבדי נולד בסן-רפאל בצרפת. הוא בוגר ל'אקול קלוד מתייה בפריז ומכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק. אבדי זכה לחברות כבוד לכל החיים באולפן השחקנים בשנת 2000. אבדי שיחק באוף ברודוויי במחזה "מודיליאני" של דניס מקינטייר בשנת 2002. הוא קיבל ביקורות חיוביות ממבקרת התיאטרון של הניו יורק טיימס, אניטה גייטס. אבן דרך זו הובילה אותו במהרה לקריירת הקולנוע והטלוויזיה המקצועית שלו בארצות הברית. אבדי גילם דמויות בכמה מסדרות הטלוויזיה המוערכות והאייקוניות ביותר באמריקה. בין היתר השתתף בסדרות סקס והעיר הגדולה, The O.C.‏, ER, הפמליה, בטי המכוערת, 90210, אחת שיודעת, ובסדרה זוכת פרסי גלובוס הזהב הומלנד. בקולנוע הופיע אבדי בין היתר בסרט פנתר הוורוד של שון לוי, בו שיחק לצד סטיב מרטין. אבדי משחק בעונה הראשונה של הדרמה החדשה של דארן סטאר "אמילי בפריז", שמוקרנת בנטפליקס מאוקטובר 2020. הוא מגלם את התפקיד של איש העסקים אנטואן למברט, לקוח חברת השיווק בו עובדת אמילי. אבדי תומך בארגוני צדקה כמו MMFA, Team for Kids, City Harvest. הוא איש סנובורד אלפיני מוכשר, טריאתלט, כמו גם רץ מרתון. אבדי מתגורר בין ניו יורק לפריז לסירוגין. ויליאם אבדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם אבדי, באתר AllMovie (באנגלית) ויליאם אבדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ארכאנודון

ארכאנודון (שם מדעי: Achaenodon) הוא סוג נכחד של יונק מהסדרה מכפילי פרסה שהתקיים באמצע עד לסוף תקופת האאוקן באמריקה הצפונית שלפני 43 עד 39 מיליון שנה מזמננו בקירוב. היונק הקדום דמה במעט לחזיר בר אך היה גדול ובעל מבנה מגושם יותר. הוא הגיע לאורך שני מטרים, לגובה של מטר בכתפיים ולמשקל מוערך של 170 עד 285 ק"ג בקירוב, מהחיות הגדולות ביותר באמריקה של האאוקן. ליונק זה היו לסתות חזקות מאוד והגולגולת הייתה עבה ושרירית ומעט נמוכה. מבנה השיניים כלל טוחנות רחבות באחורי הפה שסייעו לאכילת צמחייה, שיניים חותכות במרכז הלסת וניבים בחלק הקדמי. לעומת מכפילי הפרסה המודרניים היו לו 4 אצבעות ברגליו והרגליים היו קצרות יחסית, האחוריות ארוכות מעט יותר מהקדמיות. לא ברור לאיזו קבוצה הוא שייך, אך מבנה הרגליים מרמזים על קירבה למכפילי הפרסה. ייתכן היה מאבותיהם של האנטלודונטיים דמויי-החזיר או לקבוצה קדומה יותר. כיום משייכים אותו לקבוצה צטנקודונטמורפה, יחד עם ההיפופוטמיים והיונקים שהתפתחו ללווייתנאים. היונק הקדום חי באמריקה הצפונית וניזון כנראה מצמחייה. עקב גודלו הוא לא היה טרף קל, מאחר שלא היו הרבה חיות גדולות באמריקה של האאוקן. למעשה עד הופעת הארכיאותריום הוא היה מכפיל הפרסה הגדול ביותר באמריקה הצפונית. מדיה וקבצים בנושא ארכאנודון בוויקישיתוף ארכאנודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכאנודון, באתר GBIF (באנגלית)
נפרורוס לויס

נפרורוס לויס (שם מדעי: Nephrurus levis) הוא מין של לטאה דמוית-שממית ממשפחת הקרפודטיליים, החיה באוסטרליה. לטאה זו היא קטנה ביותר, אחת מהקטנות בעולם ואורכה רק 8 עד 10 ס"מ עם זנב עבה וקצר באורך 2 ס"מ, הזכרים מעט קטנים מהנקבות אך שני הזוויגים דומים בגודלם. בדומה למרבית הלטאות היא בעלת יכולת להשיל את זנבה תחת לחץ. הלטאה בעלת גפיים קצרות וראש מעוגל וגדול ביותר עם עיניים גדולות בעלות "גבות" עגולות בולטות. צבע הלטאה ורדרד-אפור בהיר והגב בעל גוון אדמדם-ורוד עם פסים לבנים לרוחבו. הבטן והצידיים לבנים והראש כתום עד חום-זית למעט העיניים והפה הכהים. הלטאה יכולה לשרוד 15 שנה בשביה. לטאה זו חיה ברחבי אוסטרליה במגוון בתי חיות בכל המדינות למעט בויקטוריה ובטריטוריית הבירה האוסטרלית. היא יכולה להימצא בחורשים, ערבות עשב, חוליות ומישורים ואף במדבריות אוסטרליה הצחיחים. היא פעילה בעיקר בלילה, אז היא משחרת לטרף של חרקים שונים. היא ניזונה מכל חרק קטן שהיא מוצאת כמו חגבים, חיפושיות וצרצרים וגם מעכבישים, עקרבים, נדלים ואף מלטאות קטנות ממנה. כשהיא עצמה מותקפת היא יכולה לאבד את זנבה להגנה ובנוסף יכולה להרתיע את האויב בעזרת "נביחות" חזקות. מדיה וקבצים בנושא נפרורוס לויס בוויקישיתוף נפרורוס לויס, באתר ITIS (באנגלית) נפרורוס לויס, באתר NCBI (באנגלית) נפרורוס לויס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נפרורוס לויס, באתר GBIF (באנגלית) נפרורוס לויס באתר הרשימה האדומה של IUCN
נפרורוס

נפרורוס המכונה שממית זנב-כפתור (שם מדעי: Nephrurus) הוא סוג של לטאות אוסטרליות דמויות-שממית ממשפחת הקרפודטיליים. לטאות אלה קטנות ביותר, לעיתים רחוקות עולות על 10 ס"מ והם בעלות ראשים גדולים מאוד ביחס לאורך גופם. הם פעילי לילה ובעלות עיניים גדולות וכהות העוזרות להם לראות היטב בחשיכה. זנבם קצר ביותר ועגלגל, דומה בצורתו לגזר והוא בעל יכולת השלה עם השממית נמצאת בסכנת טריפה. בניגוד ללטאות אחרות הזנב מנותק במלואו ולא במקטעים. הלטאות קצרות הגפיים חיות באזורים צחיחים לאורך אוסטרליה והם טורפות חרקים או זוחלים קטנים מהם. ישנם 10 מינים בסוג זה: Nephrurus amyae Nephrurus asper Nephrurus cinctus Nephrurus deleani Nephrurus laevissimus נפרורוס לויס (Nephrurus levis) תת-מין Nephrurus levis levis תת-מין Nephrurus levis occidentalis תת-מין Nephrurus levis pilbarensis Nephrurus sheai Nephrurus stellatus Nephrurus vertebralis Nephrurus wheeleri מדיה וקבצים בנושא נפרורוס בוויקישיתוף נפרורוס, באתר ITIS (באנגלית) נפרורוס, באתר NCBI (באנגלית) נפרורוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נפרורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נפרורוס, באתר GBIF (באנגלית)
טרומפטיני

טרומפטיני (באנגלית: Trumptini) הוא קוקטייל קר המיוצר על ידי חברת בקרדי העולמית ומכיל תערובת חמוציות ומיץ חמוציות. המשקה מוגש באופן קבוע בכוס מרטיני עם מלח יחד עם קוויאר מסלמון ופרוסה שעשויה מקליפת לימון בצורת "T" (האות הראשונה בשמו של טראמפ ושמו של המותג). עם זאת המשקה אינו מרטיני אמיתי, אבל הוא אחד ממספר רב של המשקאות הרבים שמשלבים את המונח בשמותיהם. החלק המזכיר את השם "טראמפ" בא משמו של איש העסקים ונשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. הטרומפטיני הוא קוקטייל הדגל של אתר הנופש החוף הבינלאומי טראמפ שבמיאמי, פלורידה. ונקרא על שמו של טראמפ לקראת פתיחת המלון בשנת 1992, על אף העובדה כי טראמפ עצמו הוא טטוטליט (מתנגד לשימוש באלכוהול או לכל דבר שמזוהה עם אלכוהוליזם). ביוני 2016 הועברה הבעלות המסחרית של טרומפטיני מארגון טראמפ לחברת משקאות אמריקה. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, מסעדה כפרית ביוסטון הגישה גרסה של הטרומפטיני אך השתמשה בוודקה במקום בקרדי והשתמשה בפתיתי זהב במקום בקליפת לימון. גם בתל אביב שבישראל הגישו לקראת הבחירות בארצות הבריית קוקטייל מיוחד על שם טראמפ וכמו כן גם קוקטייל על שמה של יריבתו למירוץ, הילרי קלינטון שלא בהכרח היה עשוי מאותם חומרים או רק ממרכיבים דומים. טראמפ וודקה טראמפ אייס מגלוטראמפיה: מה תרצו לשתות, טראמפטיני או טראמפ אנד טוניק?, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2006 Luscombe, Richard (12 באוקטובר 2018). "What's in a Trumptini? A cocktail of rum, citrus and caviar made for a tycoon". The Guardian. נבדק ב-25 באוגוסט 2020. {{cite news}}: (עזרה) סוכנות הידיעות AP, ‏"נתגבר על ההתמכרויות באמריקה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 באוקטובר 2017 Mordok, Jeff (1 ביוני 2016). "Donald Trump moves more than 110 trademarks to Delaware". Delaware Online. נבדק ב-25 באוגוסט 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Pick Your Poison at The Rustic on Super Tuesday". Nation's Restaurant News. 25 בפברואר 2016. נבדק ב-25 באוגוסט 2020. {{cite news}}: (עזרה) משה כהן, ‏"קוקטייל טראמפ ומשקה הילרי": תל אביב נערכת לבחירות בארה"ב, באתר מעריב אונליין, 7 בנובמבר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רנואידה ספלנדידה

רנואידה ספלנדידה (שם מדעי: Ranoidea splendida) היא מין של צפרדע ממשפחת האילניתיים (תת-משפחת הפלודריאדיים), המצויה בטבע בצפון אוסטרליה. חלק מהחוקרים משייכים אותה לסוג ליטוריה, לצד האילנית האוסטרלית הלבנה, הקרובה לה מאוד. צפרדע זו חיה רק בשטחים הלחים של אזור קימברלי שבצפון אוסטרליה המערבית וצפון-מערב הטריטוריה הצפונית. הצפרדע נחשבת לחיית מחמד נפוצה באוסטרליה. אורך הצפרדע הירוקה הוא 10.4 ס"מ בזכרים, בעוד הנקבות גדולות מעט יותר באורך 10.6 ס"מ, גדול יחסית לצפרדע. צבעה ירוק-זית עם גוונים צהובים על הבטן והצידיים ולאורך הגוף ישנם נקודות לבנות רבות. הרגליים שלה ארוכות מאוד ועוזרות לצפרדע לזנק בין העצים. על ראשה של הצפרדע ישנה בליטה היכולה להפריש רעלים נוירוטוקסינים בעת מתקפה. הצפרדעים מצויות במגוון סביבות לחות לרבות ביערות גשם, נהרות איטיים ובמערות אליהם הן נכנסות במשך היום כדי להתקרר. באזורים בקרבת האדם הן יכולות להיכנס לפתחי ניקוז ואף לשירותים, אך יימנעו מאזורי מים מלוחים המסוכנים להם. הצפרדע היא פעילה ליילית, אז היא מחפשת חרקים למאכל, אותם היא תופסת בלשונה הדביקה. לא ידוע הרבה על הרגלי הרבייה של צפרדע זו, אך היא מתרבה בעונה הרטובה, אז הזכרים פולטים קריאות קולניות עמוקות החוזרות על עצמם מספר פעמים עד שנקבה מגיעה ואז הזכרים קופצים עליה ומתרבים. מדיה וקבצים בנושא רנואידה ספלנדידה בוויקישיתוף רנואידה ספלנדידה, באתר ITIS (באנגלית) רנואידה ספלנדידה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רנואידה ספלנדידה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רנואידה ספלנדידה, באתר GBIF (באנגלית) רנואידה ספלנדידה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלכסנדרוס מברוקורדאטוס

אָלֶכְּסַנְדְּרוֹס מָבְרוֹקוֹרדַאטוֹס (ביוונית: Αλέξανδρος Μαυροκορδάτος;‏ 11 בפברואר 1791 – 18 באוגוסט 1865) היה מדינאי יווני וממנהיגי מלחמת העצמאות היוונית נגד שלטון האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה שימש כראש ממשלת יוון מספר פעמים תחת שלטון אותון, מלך יוון. המדינאי חרילאוס טריקופיס היה אחיינו. אלכסנדרוס היה יליד של בית אצולת פנרים היווני (בית אצולה אשר התגורר ברובע היווני של קונסטנטינופול), אשר זה זמן רב במובהק שימש לשירות הפאדישאה (סולטאן עות'מאני) הטורקי. משנת 1812 היה אלכסנדרוס מזכיר במשרדו של יואן גאורגה קאראג'ה, שליט נסיכות ולאכיה אשר הייתה מדינת חסות לעות'מאנים, ומאוחר יותר יצא לגלות עם אדונו אשר ברח ממכווני החודים לכיסאו (בהם הרוסים אשר רצו להפילו ולהחליפו בשליט הנאמן לחסותם) אל פיזה. בשנת 1821 הצטרף אלכסנדרוס לארגון פיליקי אטריה של מהפכנים ביוון שזה עתה מרדו בטורקים והחלו את מלחמת העצמאות היוונית; למרות החשדות של המורדים להימצאות מרגל בין בני משפחת פנרים (אשר כאמור רובם שמרו על אמון הטורקים), הוא התבסס במהרה כראש ממשלה אזורית במיסולונגי, במערב יוון. במהלך דצמבר 1821 ועד ינואר 1822 אלכסנדרוס עמד בראש האספה הלאומית הראשונה, באפידאורוס, והוביל את עריכת החוקה. אלכסנדרוס, לאחר שהשיג את אמון המורדים נבחר לנשיא הראשון של הרפובליקה ההלנית הראשונה. הממשלה החדשה הפעילה מעט כוח של ממש, ואלכסנדרוס חזר במהרה למיסולונגי, שם ניהל הגנה מוצלחת נגד הטורקים (נובמבר 1822 - ינואר 1823). הוא ייצג את השלטון הלאומי כמושל כללי (1823-1825) במיסולונגי, וקיבל שם את ביקורו של לורד ביירון, המשורר-פרטיזן האנגלי המפורסם שתמך בעניין העצמאות היוונית. מאוחר יותר אלכסנדרוס הפך למנהיג הראשי של המפלגה הפרו-אנגלית, אף שלא אישר את דרישת יוון להפוך למדינת חסות של האימפריה הבריטית. לאחר שעבר התעלמות במהלך נשיאותו של הרוזן יואניס אנטוניוס קפודיסטריאס בין 1827-1831), מונה אלכסנדרוס לשר האוצר (1832) ולאחר מכן לראש ממשלת יוון (1833) תחת אותון, המלך הראשון של יוון. בהמשך שימש כשליח יווני במינכן, ברלין, לונדון ולבסוף בקונסטנטינופול. לאחר שנקרא בשנת 1841 בידי המלך אותון לשוב ולהנהיג את משרד החוץ, הוטל על אלכסנדרוס להקים ממשלה חדשה מתוך משבר פוליטי שהביא לקריסת הממשלה הקודמת. הממשל הרפורמיסטי שלו התברר כחסר השפעה במהירות לנוכח האבסולוטיזם המלכותי, וב-20 באוגוסט 1841 הוא נאלץ להתפטר. לאחר המהפכה של 1843 אשר דרשה את סיום ההשפעה של ממלכת בוואריה על הממשל של המלך אותון, חוקה, מונרכיה פרלמנטרית וזכות בחירה אוניברסלית אלכסנדרוס שוב שירת בתור ראש ממשלה בשנת 1844 ומאוחר יותר בין 1854 ל-1855, לאחר מכן יצא לגמלאות ונפטר באגינה בשנת 1865, בעודו בן 74. אלכסנדרוס דבר 8 שפות מבחינה שוטפת, בהם אנגלית, צרפתית וטורקית. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרוס מברוקורדאטוס בוויקישיתוף אלכסנדרוס מברוקורדאטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אילן יוחסין של אלכסנדרוס אלכסנדרוס מברוקורדאטוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סקאניה-ואביס L10/L40/L51

סקאניה-ואביס L10/L40/L51 (בשוודית: Scania-Vabis L10/L40/L51) הם סדרות משאיות בינוניות וכבדות (8.5–11.5 טון), אשר יוצרו על ידי חברת סקאניה השוודית בין השנים 1944–1959. יוצרו 14,090 יחידות. "F10" – יוצרו בין השנים 1944–1949. "L10,F10" – יוצרו בין השנים 1944–1949. "L40,F40" – יוצרו בין השנים 1949–1953. "L51" – יוצרו בין השנים 1953–1959. סקאניה-ואביס L51 סקאניה-ואביס L51 סקאניה-ואביס L51, שנת 1954 סקאניה-ואביס L44, שנת 1949 סקאניה-ואביס L12, שנת 1946 סקאניה-ואביס L12, שנת 1947 סקאניה-ואביס L51, שנת 1957 סקאניה-ואביס L51, שנת 1957 סקאניה סדרה 0 סקאניה סדרה 1 סקאניה-ואביס L75 מדיה וקבצים בנושא סקאניה-ואביס L10/L40/L51 בוויקישיתוף משאיות סקאניה-ואביס / ראו בין השנים 1950-1946 swedishbrasscar.com/scaindex ההיסטוריה של סקאניה truckerlinks.dk/engelsk/scania הזרקה עקיפה במנוע בעירה פנימית היא הזרקת דלק כאשר דלק אינו מוזרק ישירות לתא הבעירה Lindh, Björn-Eric (1992). Scania: fordonshistoria 1891-1991. Stockholm, Sweden: Streiffert & Co. ISBN 91-7886-074-1. "סקאניה-ואביס L40" - תמונה pinterest.se/pin/857161741555725624
הארווי (סרט)

הארווי (באנגלית: Harvey) הוא סרט קומדיה אמריקאי בשחור-לבן משנת 1950 בבימויו של הנרי קוסטר, עם ג'יימס סטיוארט וג'וזפין האל בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזה "הארווי" מאת מרי צ'ייס (אנ') שהועלה בברודוויי ב-1944, זכה להצלחה עצומה במשך חמש שנים וזיכה את המחברת בפרס פוליצר. המחזה עבר עיבוד לטלוויזיה ב-1958, 1972 ו-1996. אלווין פ. דוואד (ג'יימס סטיוארט), הוא רווק חביב בן 42. לכל אדם שהוא פוגש הוא נותן כרטיס ביקור שלו. יש לו "חבר שקוף" צמוד בשם הארווי שהוא ארנב בגובה 6 רגל ו-3.5 אינץ'. אלווין אוהב גם לשתות בבר של צ'רלי ומזמין כל פעם שתי כוסיות מרטיני ושני כיסאות - עבורו ועבור הארווי. הוא מסביר שהארווי הוא הפוקה שלו, דמות בלתי נראית מהפולקלור הקלטי. אלווין גר בבית גדול עם אחותו וטה (ג'וזפין האל) ובתה המבוגרת מירטל מיי (ויקטוריה הורן). וטה אוהבת את אלווין אבל מתביישת בו. היא מזמינה אליה לחוג בית נשים נכבדות כאשר אלווין יושב בבר אבל כשהוא חוזר פעם אחת מוקדם יותר הוא עושה לה "בושות" בהציגו לפני כל הנשים הכבודות את חברו הארווי הבלתי נראה וגורם לכולן לעזוב במהירות... וטה מחליטה שהמצב לא יכול להימשך ובעצת העורך דין, השופט גפני (ויליאם לין), הם מחליטים לאשפז את אלווין בסנטריום לחולי נפש. הם מתקבלים על ידי האחות קלי (פגי דו), הסניטר וילסון (ג'ס ווייט) וד"ר סנדרסון (פרנק דרייק). וילסון דוחף את אלווין לתוך המעלית בדרך לטיפול באמבט. ד"ר סנדרסון משוחח עם וטה המבולבלת שמספרת לו על אלווין והוא משתכנע שהיא החולה ומורה לאשפז אותה ולשחרר את אלווין. אלווין לא נפגע מהאשפוז הוא מחלק לרופא ולאחות כרטיסי ביקור ומזמין אותם לשתות איתו בבר הקבוע שלו. לאחר זמן מתגלה הטעות למנהל הסנטורים, ד"ר קאמלי (ססיל קלאוויי). וטה מאיימת לתבוע אותו במאה אלף דולר. הוא מפטר את ד"ר סנדרסון והאחות ונזעק למצוא את אלווין. וילסון מחפש את אלווין בדירתו אך במקומו הוא מוצא את מירטל מיי וניצתת ביניהם אהבה. ד"ר סנדרסון והאחות קלי מגיעים לבר ומוצאים את אלווין ביחד עם "הארווי". הוא מספר שד"ר קאלמי שוחח איתו ונעלם. הם מנהלים שיחה ארוכה ואלווין מספר להם על היכרותו עם הארווי. הם משכנעים את אלווין ואחותו לקבל טיפול בתרופה 977 שתחזיר אותו לשפיות. כולם מגיעים לסנטוריום שם נמצא ד"ר קאמלי שכעת משוכנע באמיתותו של הארווי ומפחד ממנו. הוא שוכב על המיטה ואלווין מרגיע אותו... אלווין נכנס לקבל את התרופה. נהג הטקסי (וולאס פורד) מבקש את שכרו ולווטה ולשופט גפני אין כסף. וטה נכנסת לחדר הטיפולים ומבקשת מאלווין כסף לנהג. הוא יוצא ובחביבות ובנימוס משלם לו. הנהג מזהיר את וטה מהזריקה. מניסיונו, כל אלה שקבלו אותה הפכו מאנשים טובים ונימוסיים לאנשים נורמלים מעצבנים וצועקים. וטה משתכנת ומוציאה את אלווין מחדר הטיפולים. אלווין יוצא מהשער עם ידידו הארוויי בדרך לעוד כוסית בבר של צ'רלי. ג'וזפין האל זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא זכתה גם בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. ג'יימס סטיוארט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה. הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה. מדיה וקבצים בנושא הארווי בוויקישיתוף "הארווי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הארווי", באתר נטפליקס "הארווי", באתר AllMovie (באנגלית) "הארווי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הארווי", באתר אידיבי "הארווי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הארווי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קדימון להארווי, באתר יוטיוב אלווין הולך עם "הארווי" לבר, באתר יוטיוב אלווין משוחח על "הארווי" באתר יוטיוב
אלפרד ביקל

אלפרד ביקל (בצרפתית: Alfred Bickel;‏ 12 במאי 1918 – 18 באוגוסט 1999) היה כדורגלן ומאמן שווייצרי, ששיחק בעמדת החלוץ. ביקל נולד ב-12 במאי 1918 באפשטיין שבאימפריה הגרמנית. לכל אורך הקריירה שיחק בגראסהופרס ציריך עימה זכה ב-7 תוארי אליפות ובתשעה גביעים, חלקם תחת המאמן קרל רפן. בסך הכל הוא ערך 405 משחקי ליגה וכבש 202 שערים. במדי שווייץ עשה את הופעת הבכורה לאחר שזה עתה מלאו לו 18, ב-18 ביוני 1936 מול נורווגיה באוסלו. שלושה ימים לאחר מכן כבש ביקל את שערו הראשון בהפסד 5–2 לשוודיה. קרל רפן מאמנו לקבוצה גראסהופרס נכנס לתפקיד בתור מאמן שווייץ מספטמבר 1937 וחודש אחר כך נפצע ביקל עקב שבר בעצם הבריח במשחק נגד איטליה, וחזר לשחק בה כעבור כמעט ארבעה חודשים אחר כך. ביקל היה שותף במונדיאל 1938 יחד עם עוד שישה מחבריו לקבוצה גראסהופרס, והם פגשו בשמינית הגמר את גרמניה הנאצית. לאחר תוצאת 1–1 במשחק הראשון המפגש הוכרע עם משחק חוזר בו השווייצרים ניצחו 2–4 כשביקל אחד הכובשים. ברבע הגמר הם הפסידו להונגריה שהמשיכה משם עד לגמר. 12 שנים אחר כך במונדיאל 1950, השתתף פעם נוספת ובכך היה לשחקן היחיד יחד עם אריק נילסון השוודי ששיחק בטורניר מונדיאל לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה. שווייץ סיימה את דרכה כבר בשלב הראשון. את הופעתו האחרונה בנבחרת ביקל עשה רגע לפני תחילת מונדיאל 1954 במשחק הכנה נגד הולנד. בסך הכל הוא ערך בה 71 הופעות בהן כבש 15 שערים במשך 18 שנים. גראסהופרס ציריך אליפות שווייץ (7): 1936/37, 1938/39, 1941/42, 1942/43, 1944/45, 1951/52, 1955/56 הגביע השווייצרי (9): 1936/37, 1937/38, 1939/40 1940/41, 1941/42, 1942/43, 1945/46, 1951/52, 1955/56 מדיה וקבצים בנושא אלפרד ביקל בוויקישיתוף אלפרד ביקל, באתר Transfermarkt אלפרד ביקל, באתר Soccerway אלפרד ביקל, באתר WorldFootball.net אלפרד ביקל, באתר National Football Teams אלפרד ביקל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אלפרד ביקל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קורלאונה

קוֹרְלֵאוֹנֶה (באיטלקית: Corleone, בסיציליאנית: Curliuni) היא עיירה קטנה המונה כ-12,000 תושבים במחוז פלרמו שבסיציליה, אי בדרום איטליה. היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי מאפיה: מיקלה נווארה, לוצ'אנו לג'ו, לאולוקה בַגארלה, סלבטורה רינה ובֵרנרדו פְּרובנצאנו. המאפיה שלטה בציבור המקומי שנים, ורק לאחרונה החלו תושבים אחדים להתקומם נגד השפעה זו. נוסף על כך, הסופר מַרְיוֹ פּוּזוֹ כתב ספר המספר על המאפיה קורלאונה, בשם "הסנדק", ומאוחר יותר גם סרט שמבוסס עליו. העיירה בעבר נשלטה על ידי הערבים, אשר הוסיפו לכלכלה ולפוליטיקה באזור, ונתנו לה את השם קוּרְלָיוּן (قُرْلَيُون), ולאחר מכן הנורמנים השיגו הכרה. מגדל פיקוח שנבנה בין המאות ה-11 וה-12, הידוע בשם סַרַצֵנָה, עדיין עומד. הנוף הנראה מן המגדל כולל את הקסְקטָה דֶלֶּה דוּאֶה רוֹקֶה (Cascata delle Due Rocche), סטייה קלה ממסלול נהר הקורלאונה. בעבר הוקפה העיירה בכותלי הגנה אשר חיברו בין הקסטלו סוֹפְּרָנוֹ והקסטלו סוֹטָנוֹ. הקסְטֵלוֹ סוֹטָנוֹ היה משומר יותר מהקסְטֵלוֹ סוֹפְּרָנוֹ, אך לא איפשר ביקור מאז ששימש כמפלט פרנציסקני. קורלאונֵה היו ידועים כ"אזרחים אמיצים" בשל עמידתם בחזית ראשונה בכל מאבקי סיציליה. במחצית הדרך בין פלרמו ואַגְרִיקֵנְדוֹ, העיירה שלטה באחד מן העורקים הראשיים ולכן הייתה לאחד המקומות האסטרטגיים הטובים ביותר באי. קורלאונה הפכה לנכס מלכותי בסביבות סוף המאה ה-14, ומאוחר יותר עמדה במבחן בנכסים של סכסוך בין משפחות של פֵדֵרִיקוֹ וֵנְטִימִילְיָה. צמיחה דמוגרפית גדולה מאוד דווחה במאות ה-15 וה-16, עקב הופעתם של כמה מסדרים דתיים. "כנסיית האם" (Chiesa Madre), המוקדשת למרטין בישוף הקדוש, התחילה בסוף שנת 1300. המראה שלה כיום הושפע מהרבה שיפוצים ושינויים. במרכז הכנסייה ישנם מקומות ישיבה המחולקים לקפלות שונות הכוללות עבודת אמנות יקרה, אנדרטה העשויה מעץ לזכרו של סַאן פיליפּוֹ דַאגִירָה משנת 1600, אנדרטה נוספת לזכר סַאן בִּיַאג'וֹ משנת 1500 ופנל משיש משובח המתאר את טבילתו של ישו מאותה התקופה. "כנסיית האבל" (Chiesa dell'Addolorata) משנת 1700, המוקדשת לבַּסִילִיאָן, אב המנזר והקדוש המגן סַאן לֵאוֹלוּקָה, "כנסיית סַנְטָה-רוֹזלִיָה", ולכנסייה הקטנה סַנְט-אַנְדרֵאָה (משנת 1600), יחד עם ציורים ואיורי פְרֶסְקו (ציורי קיר בצבעי מים). ה"סַנְטוּאָרְיוֹ דֶלָּה מַדוֹנָה דֵל רוֹזָרְיוֹ דִי טַלְיָאבִיָּה" (Santuario della Madonna del Rosario di Tagliavia), מבנה דתי מהמאה ה-19, המשמש כעת כיעד לצליינים ביום העלייה לשמיים. קורלאונה הוא שם נפוץ למהגרים של סיציליה שבאים לאליס איילנד, ומספר רב של איטלקים נקראים על שם העיירה הזו. שמות נוספים מסתעפים מקורלאונה: קוֹלֵיאוֹן, קוֹלֵיאָנוֹ, קוֹנְדוֹ, קוֹנְדוֹן וקוֹרְלֵיאוֹנֶי. בנוסף, קורלאונה היא גם מרכז פנטקוסטליזם סיציליאני. בתחילתה של שנת 1960, העיירה הפכה להיות מפורסמת (או ידועה לשמצה) בשל המאפיה שלה, בהיותה העיירה אשר בה כמה משפחות ידועות הקימו את מפקדותיהן (הקלאן דֵיי קורלאונֵזי). אחד מן המאפיונרים הידועים הוא טוֹטוֹ רינָה. האירוע הידוע ביותר בקורלאונה הוא מאסרו של פרובנצאנו, שנחשב ל"בוס של הבוסים", למשך יותר מארבעים שנה. מאסרו הביא לחגיגות רבות. "יום החירות" ב-11 באפריל (התאריך שבו פרובנצאנו נתפס) וקריאת רחוב בשם ה-11 באפריל מראים עד כמה מאסרו השפיע על קורלאונה. שֵם העיירה אומץ כשמה של הדמות הראשית בספרו של מריו פוזו ובסרטו של פרנסיס פוֹרד קוֹפּוֹלָה, "הסנדק". בשיווקם של הספר והסרט יחד. מדיה וקבצים בנושא קורלאונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קורלאונה קורלאונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)