laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ונום

ונום (באנגלית: Venom) היא להקת מטאל קיצוני בריטית משפיעה מאוד. ונום גיבשה את המרכיבים של מה שנודע מאוחר יותר בתור ת'ראש מטאל, בלאק מטאל, ודת' מטאל, עם שני האלבומים הראשונים שלה, Welcome to Hell ו-Black Metal, שיצאו בסוף 1981 ו-1982, בהתאמה. הביקורות לאלבומים אלו היו מעורבות, הלהקה שנחשבה למגלומנית ובעלת תדמית שטנית גרמה לקשיים בהתייחסות והיו שקטלגו אותה בתור אחת מלהקות הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי. לאחר עוד אלבום, ונום נקלעה למשבר כשהאלבום Possessed התקשה לשחזר את ההצלחה של האלבומים הראשונים. כתוצאה מכך, מנטאס עזב והאלבום שוונום הקליטה בלעדיו התקשה להרים את הלהקה מהקרשים. קרונוס עזב ולקח את המחליפים של מנטאס איתו, כשמנטאס חזר והקים ונום חדשה עם הסולן טוני דולן, שהוציאה כמה אלבומים שלא הצליחו ולא היה בהם כמעט שום דבר שדומה לוונום המקורית. לאחר שורה ארוכה של אלבומי אוסף בשנות ה־90, קרונוס ומנטאס החליטו להתאחד והוציאו את Cast In Stone ושלוש שנים מאוחר יותר את מה שנחשב לאלבום הקאמבק שלהם, Ressurection, שנחשב לטוב ביותר של ונום מאז שלושת האלבומים הראשונים. ב-2005 עבד קרונוס עם הגיטריסט החדש מיקוס על האלבום Metal Black שיצא ב-2006, ומנטאס ששוב נפרד מהלהקה פועל בשם "מנטאס 666". קרונוס שר בפרויקט המטאל של דייב גרוהל - פרובוט ב־2004. קרונוס (קונרד לאנט) מיקוס (מיק היקי) אנטון לאנט מנטאס (ג'ף דאן) אבאדון (טוני בריי) טוני דולן ג'ימי קלייר אל בארנס אלבומי אולפן Welcome to Hell ‏ (1981) Black Metal ‏ (1982) At War with Satan ‏ (1984) Possessed ‏ (1985) Calm Before the Storm ‏ (1987) rime Evil ‏ (1989) Temples of Ice ‏ (1991) The Waste Lands ‏ (1992) Cast in Stone ‏ (1997) Resurrection ‏ (2000) Metal Black ‏ (2006) Hell ‏ (2008) Fallen Angels ‏ (2011) From the Very Depths ‏ (2015) Storm the Gates ‏ (2018) מדיה וקבצים בנושא ונום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ונום (באנגלית) ונום, ברשת החברתית פייסבוק ונום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ונום, באתר ספוטיפיי ונום, באתר AllMusic (באנגלית) ונום, באתר MusicBrainz (באנגלית) ונום, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ונום, באתר דיזר ונום, באתר Discogs (באנגלית) ונום, באתר Songkick (באנגלית) ונום, באתר Genius ונום, באתר בילבורד (באנגלית)
האזור המוטורי המשלים

האזור המוטורי המשלים (SMA) הוא חלק מקליפת המוח המעורב בהיבטים מגוונים של תכנון תנועה. הוא מעורב בלמידה וביצוע של התנהגויות הכרוכות ברצף של פעולות. האזור המוטורי המשלים מקבל מידע מגרעיני הבסיס. בדומה לקליפת המוח הקדם-מוטורית גם האזור המוטורי המשלים מוציא לפועל את ההתנהגות המתוכננת באמצעות הקשרים שלו לאזור המוטורי העיקרי. כחלק מתהליך התכנון של התנועה, האזור המוטורי המשלים תורם לניבוי התוצאות התחושתיות שלה עוד בטרם שהיא יוצאת אל הפועל. ניבוי התוצאות התחושתיות הוא היבט חיוני של התכנון המוטורי. זאת משום שמידע זה יכול לשמש כבסיס להשוואה עבור האותות המתקבלים בזמן אמת ולהגביר את דיוק התנועה של השרירים אל עבר היעד הרצוי. מדיה וקבצים בנושא האזור המוטורי המשלים בוויקישיתוף Makoshi, Z., Kroliczak, G., & van Donkelaar, P. (2011). Human supplementary motor area contribution to predictive motor planning. Journal Of Motor Behavior, 43(4), 303-309. Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates.
אלכסיי יליסייב

אלכסיי סטניסלבוביץ' יליסייב (ברוסית: Алексей Станиславович Елисеев; ‏נולד ב־13 ביולי 1934) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות במסגרת תוכנית סויוז. אלכסיי יליסייב נולד בעיירה במחוז קלוגה לאב ליטאי בשם Stanislovas Kuraitis. אביו הואשם בבגידה בברית המועצות ונשלח למעצר ממושך במחנות גולאג. אימו של הקוסמונאוט התגרשה ואלכסיי הצעיר בגיל 16 החליף את שם משפחתו לשם משפחת נעורים של אמו. לאחר שחרורו אביו לא חזר למשפחתו ולמעשה אף פעם לא נפגש עם בנו לאחר השחרור. בשנת 1951 אלכסיי יליסייב סיים את לימודי בית הספר במוסקבה והחל ללימוד באוניברסיטה טכנית על שם באומן בעיר. לאחר סיומו בשנת 1957 הוא התחיל לעבוד כמהנדס מכונות בתעשיית החלל הסובייטית. בשנת 1962 לאחר סיום לימודי הדוקטורט יליסייב חזר לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה בוא החל לעבוד לאחר בהסמכת למהנדס. תחום עיסוקו היה תכנון מערכות ניווט. בשנת 1966 יליסייב התקבל לתוכנית הכנת קוסמונאוטים הסובייטית. את טיסתו הראשונה לחלל ביצע בחללית סויוז 5. הטיסה נערכה במשך קצת פחות מ-2 יממות. בטיסה זו לראשונה בוצע התחברות בין מספר חלליות ומעבר טייסים בין החלליות. יליסייב ביצע פעילות חוץ-רכבית במהלכה עבר לחללית סויוז 4 ואיתה הוא חזרה לכדור הארץ. באוקטובר 1969 יליסייב טס לחלל בחללית סויוז 8 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). המטרה המרכזית הייתה להתחבר לחללית "סויוז 7". עקב בעיה טכנית במערכת עגינה אוטומטית והעדר יכולת לבצע עגינה ידנית המשימה בוטלה. הם חזרו לכדור הארץ לאחר 5 ימי טיסה. בתקשורת הסובייטית דיווחו של יישום מלא של התוכנית וצוות הוענקו תוארים בהתאם. במרץ 1971 יליסייב טס לחלל בחללית סויוז 10 (ולדימיר שטאלוב היה מפקד צוות). המטרה המרכזית הייתה להתחבר לתחנת חלל סאליוט 1. עקב בעיה טכנית במערכת עגינה אוטומטית החיבור לא הושלם. לאחר התערבות צוות קרקע נמצא פתרון לניתוק מתחנת החלל. שטאלוב וצוותו חזרו לכדור הארץ לאחר 2 ימי טיסה. לאחר עזיבת יחידת הקוסמונאוטים יליסייב המשיך את עבודתו בתעשיית החלל הסובייטית. במשך שנים הוא היה מנהל מתקנים שונים השייכים לתעשייה זו. בשנים 1986-1991 יליסייב היה רקטור של אוניברסיטה טכנית על שם באומן במוסקבה. לאחר התפרקות ברית המועצות יליסייב כיהן בתפקידים שונים בתעשייה הפרטית שהתפתחה. יליסייב פרסם מספר ספרים בתחום תעשיית החלל והוא בעל חמש המצאות בתחום. מדיה וקבצים בנושא אלכסיי יליסייב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
עבדאללה עקל

עבדאללה עקל (בערבית: عبد الله عقل; נולד ב-13 ביוני 1998) הוא שחקן ערבי-ישראלי. עקל נולד וגדל ביפו. הוא החל להשתתף בתפקידי משנה קטנים בקולנוע ובטלוויזיה כבר כשהיה בן שבע. בין היתר, גילם תפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה "מילואים" (2005), "עבודה ערבית" (2010) ו"חטופים" (2011), בסרט הטלוויזיה "חצי טון ברונזה" (2010) ובסרטי הקולנוע "זרים" (2007), "לבנון" (2009), "מיראל" (2010), "עוד אני הולך" (2010), "בקבוק בים של עזה" (2011), "הדילרים" (2012) ו"רוק בקסבה" (2012). בשנת 2011 גילם לראשונה תפקיד ראשי בסרט קולנוע, "דוד וכמאל". על תפקידו בסרט זה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע שנערך בבראשוב שברומניה בשנת 2012. בשנת 2013 גילם תפקיד ראשי בסרט נוסף, "להישאר בחיים", לצדו של סטיבן דורף. ב-2017 גילם את עיזאת אבו אל-קווידר בעונה השנייה של "פאודה". מ-2020 מגלם את סמי סלימאן בסדרה "מנאייכ". באותה שנה שיחק את חוסני (חייל סורי שאחראי על עינויים על חיילי צה"ל בשבי הסורי) בסדרה "שעת נעילה". בשנת 2021 שיחק בסרטו של הבמאי אבי נשר "תמונת הניצחון". עבדאללה עקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עבדאללה עקל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי עבדאללה עקל, באתר AllMovie (באנגלית) עבדאללה עקל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קרן נתנזון, עבדאללה יהיה אכבר, באתר ynet, 27 באפריל 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאנטיגולד

סאנטי ווייט (באנגלית: Santi White; נולדה ב-25 בספטמבר 1976), המוכרת בשם הבמה שלה סאנטיגולד (Santigold) ובשם הבמה הקודם שלה סאנטוגולד (Santogold) היא זמרת אמריקאית, כותבת שירים ומפיקה. אלבום הבכורה שלה, Santogold, יצא ב-2008 וזכה לביקורות חיוביות. אלבומה השני, Master of My Make-Believe, יצא באפריל 2012. ב-2008 זכתה בפרס ה-NME האמריקאי לאמן מבטיח בתחילת דרכו, ובשנת 2009 הייתה מועמדת לפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית הזמרת הבינלאומית. ווייט למדה בתיכון בעיר פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה בארצות הברית. היא בוגרת תואר דו חוגי במוזיקה ובלימודי אפרו-אמריקאיים. את שם הבמה העניקה לה חברה שחשבה עליו ככינוי שמתאים לה. לאחר מכן עבדה ככותבת ומפיקה. ווייט הייתה הסולנית של להקת הפאנק-רוק סטיפד. הלהקה הוציאה שני אלבומים. בעודה חברת הלהקה, קיבלה ווייט הצעה ממרטין הית' לחתום לחוזה סולו עם חברת התקליטים העצמאית מלונדון "ליזארד קינג רקורדס". Santogold, 2008. Master of My Make-Believe, 2012. 2008: "Creator" "L.E.S. Artistes" "My Drive Thru" "Lights Out" "Say Aha" 2011: "Go!" 2012: "Big Mouth" "Disparate Youth" "The Keepers" מדיה וקבצים בנושא סאנטיגולד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאנטיגולד סאנטיגולד, ברשת החברתית פייסבוק סאנטיגולד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סאנטיגולד, ברשת החברתית אינסטגרם סאנטיגולד, סרטונים בערוץ היוטיוב סאנטיגולד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סאנטיגולד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סאנטיגולד, באתר ספוטיפיי סאנטיגולד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סאנטיגולד, באתר Last.fm (באנגלית) סאנטיגולד, באתר AllMusic (באנגלית) סאנטיגולד, באתר MusicBrainz (באנגלית) סאנטיגולד, באתר דיזר סאנטיגולד, באתר Discogs (באנגלית) סאנטיגולד, באתר Songkick (באנגלית) סאנטיגולד, באתר Genius סאנטיגולד, באתר בילבורד (באנגלית) סאנטיגולד, באתר טיידל (באנגלית) Santogold changes her name to Santigold 12 בפברואר 2009
Celtic Frost

Celtic Frost (קלטיק פרוסט, מילולית "כפור קלטי") הייתה להקת מטאל קיצוני שווייצרית משפיעה אשר הוקמה בידי הסולן טום ווריור שלא היה מרוצה מלהקתו הקודמת, הלהאמר, ורצה להרחיב את גבולותיו המוזיקליים. הלהקה נחשבת כאחת מהמשפיעות על סגנון הבלאק מטאל. הלהקה שינתה כיוונים מוזיקליים בקצב מהיר מאוד בשביל להקת מטאל: החל מאלבומי הת'ראש Morbid Tales ו-To Mega Therion שהזכירו את הבלאק מטאל בתחילת דרכו, דרך Into the Pandemonium האוונגרדי והגותי, והיישר אל הנפילה של הלהקה, אלבום הגלאם מטאל Cold Lake, שקלטיק פרוסט עדיין לא הצליחה להתאושש לגמרי מהנזק התדמיתי שנגרם לה בגללו. האלבום Vanity/Nemesis המאוחר יותר, הצליח לשחזר את הצליל המקורי של קלטיק פרוסט, לנסות כיוונים חדשים, וגם להחזיר חלק מהפופולריות של הלהקה. אלבום זה שילב בין ת'ראש מטאל מהיר לבין מטאל גותי מלנכולי ומהורהר יותר. ב-2003 קלטיק פרוסט התאחדה והתחילה לעבוד על אלבום הקאמבק Monotheist שיצא ב־2006 וזכה לביקורות משבחות. אלבום זה היה מושפע מאוד מדום מטאל, ושילב השפעות ממטאל גותי ומבלאק מטאל. אפשר לשמוע את טום ווריור גם בפרויקט המטאל של דייב גרוהל פרובוט מ־2004. טום ווריור ארול אונאלה מרטין איין ריד סט. מארק אלבומי אולפן Morbid Tales‏ (1984, רימאסטר ב-2004, הוצאה מחודשת בתקליט ב-2008) To Mega Therion‏ (1985, הוצאה מחודשת ב-1999) Into the Pandemonium‏ (1987, הוצאה מחודשת ב-1999) Cold Lake‏ (1988) Vanity/Nemesis‏ (1990, הוצאה מחודשת ב-1999) Monotheist‏ (2006) מיני אלבומים Emperor's Return‏ (1985, הוצאה מחודשת כחלק מ-Morbid Tales ב-1999) Tragic Serenades‏ (1986, הוצאה מחודשת כחלק מ-To Mega Therion ב-1999) אוספים Parched With Thirst Am I and Dying‏ (1992) Are You Morbid?‏ (2003) וידאוגרפיה Live at Hammersmith Odeon‏ (1989) מדיה וקבצים בנושא Celtic Frost בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Celtic Frost Celtic Frost, באתר ספוטיפיי Celtic Frost, באתר Last.fm (באנגלית) Celtic Frost, באתר AllMusic (באנגלית) Celtic Frost, באתר MusicBrainz (באנגלית) Celtic Frost, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) Celtic Frost, באתר דיזר Celtic Frost, באתר Discogs (באנגלית) Celtic Frost, באתר Songkick (באנגלית) Celtic Frost, באתר Genius Celtic Frost, באתר בילבורד (באנגלית) http://www.metallian.com/celticfrost.php
Losing My Religion

Losing My Religion הוא פזמון של להקת הרוק האלטרנטיבי אר.אי.אם. זהו הסינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי של הלהקה, Out of Time, שיצא ב-1991. המוזיקה בשיר מבוססת על ריף של מנדולינה. השיר הפך ללהיט הגדול ביותר של הלהקה בארצות הברית ונחשב לאחר השירים הבולטים של שנות ה-90. השיר קיבל מספר מועמדויות לפרס גראמי וזכה בשתיים מהן, בקטגוריות "ביצוע הפופ הטוב ביותר לשיר של צמד או להקה" ו"הקליפ הקצר הטוב ביותר". הצלחת הפזמון המינורי וחסר הרפרן הפתיעה את חברת התקליטים האחים וורנר, ששחררה אותו כסינגל ראשון מתוך האלבום. "Losing My Religion" מבוסס על מוזיקת מנדולינה שחיבר פיטר באק, בעת שלמד לנגן על המנדולינה שרכש. באק אמר "סוג המוזיקה שבשיר היא מסוג הדברים שאר. אי. אם משתמשת בהם המון, מעבר ממינור אחד לאחר... אתה לא יכול באמת לומר דבר רע על E מינור, A מינור, D ו־G – אני מתכוון, הם פשוט אקורדים טובים". כמו כן ציין באק שהשיר אופייני ללהקת אר. אי. אם. השיר כולל קטעי תזמורת ועושה שימוש בסולם מינורי. המונח "Lost My Religion" (איבדתי את דתי) הוא ביטוי שגור בדרום ארצות הברית שמשמעו 'התרגזתי עד אובדן השליטה ברוחי'. לדברי סולן הלהקה ומחבר מילות השיר, מייקל סטייפ, מדובר בשיר על אהבה נכזבת שחיבר לאחר שהתאהב בבחור. מידע על היצירה "Losing My Religion" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Losing My Religion" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Losing My Religion" באתר Discogs סרטון השיר "Losing My Religion" באתר יוטיוב R.E.M. - Losing My Religion | The story behind the song | Top 2000 a gogo, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:01) https://americansongwriter.com/losing-my-religion-r-e-m-behind-the-song/ What to Listen for in Rock: A Stylistic Analysis, קן סטפנסון, 2002, עמ' 89 https://storyofsong.com/story/losing-my-religion The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) Rock Digital Song Sales, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
Stormbringer

Stormbringer (מביא הסערה) הוא אלבומה התשיעי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל. האלבום יצא לאור בנובמבר 1974. האלבום מכיל השפעות ניכרות של פאנק (Funk) ומוזיקת נשמה, השפעות שכבר החלו להופיע באלבומה הקודם של הלהקה Burn. בעקבות זאת, הסכסוכים בלהקה שכבר התגלעו עוד קודם לכן על רקע חילוקי דעות בנוגע לסגנון, הלכו והחמירו. בלקמור לא אהב את הסגנון החדש אליו צעדה הלהקה, והביע בפני חברי הלהקה את דרישתו לחזור למקורות הרוק הכבד השורשיים. בלקמור גם רצה לבצע גרסת כיסוי לשיר "Black Sheep Of The Family" של להקת קוואטרמאס, וגם רצון זה נדחה על ידי חבריו ללהקה. בלקמור חש שחזונותיו ושאיפותיו אינם מתגשמים כפי שהיה רוצה, והחליט לפרוש. מיד לאחר מכן הקים את להקת ריינבו כשהוא מצרף אליו את חברי להקת Elf לשעבר, ביניהם את הזמר רוני ג'יימס דיו. עטיפת האלבום מבוססת על תמונה שצולמה בשנת 1972 במינסוטה על ידי הצלמת לוסיל הנדברג. כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, דייוויד קוברדייל, גלן יוז, ג'ון לורד ואיאן פייס, למעט היכן שצוין אחרת: צד ב' ריצ'י בלקמור - גיטרה דייוויד קוברדייל - שירה ג'ון לורד - אורגן, קלידים איאן פייס - תופים גלן יוז - גיטרה בס, שירה מידע על האלבום Stormbringer באתר MusicBrainz מידע על האלבום Stormbringer באתר AllMusic האלבום Stormbringer באתר Discogs האלבום Stormbringer באתר ספוטיפיי ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נסיכות פינד ומקדוניה

נסיכות פינד ומקדוניה (בארומנית: Printsipatu di la Pind; יוונית Πριγκιπάτο της Πίνδου) הייתה ישות מדינית ארומנית בחצי האי הבלקני, מדינת חסות של הכיבוש האיטלקי בתקופת מלחמת העולם השנייה. נסיכות פינד, שהוקמה על ידי כוחות הכיבוש האיטלקיים, כללה טריטוריות מדרום אלבניה ומקדוניה ומצפון מערב יוון, טריטוריות שכללו אוכלוסייה ארומנית, בהרי פינדוס. בראש הנסיכות הועמד המנהיג הארומני אלקיביאדס דיאמנדי די סאמארינה והבירה נקבעה בעיירה מטסובו (השם הארומניה הוא "אמינצ'יו") בחבל אפירוס, אך השלטון ישב למעשה בטריקלה. המדינה הוכרזה בקיץ 1941 ובראשה ניצב פעיל ותיק למען הארומנים. בקיץ 1942 עזב השליט, אלקיביאדס דיאמנטי, את מדינתו ומצא מקלט ברומניה. את מקומו של דיאמנטי תפס, לזמן קצר, ניקולאוס מטוסי ואחריו מונה הנסיך יוליוס ממשפחת Cseszneky de Milvány, אך הוא כבר לא החזיק בשלטון של ממש. למרות היותה מדינת חסות של איטליה וגרמניה, הנסיכות לא הנהיגה מדיניות אנטישמית ויהודים מקומיים שולבו בבירוקרטיה השלטונית. מדיה וקבצים בנושא נסיכות פינד ומקדוניה בוויקישיתוף
דונלד סאמפטר

דונלד סאמפטר (באנגלית: Donald Sumpter; נולד ב-13 בפברואר 1943) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי. סאמפטר החל להופיע באמצע שנות השישים של המאה הקודמת. אחת מהופעותיו הראשונות על המרקע הייתה בסדרה דוקטור הו בשנת 1968, כשהוא הופיע פעם נוספת בסדרה ב-1972 ואף הופיע בסדרת הבת הרפתקאות שרה ג'יין. בקולנוע החל להופיע בסוף העשור, בסרט הפנתר השחור משנת 1977 כפושע הבריטי דונלד נילסון. סאמפטר הופיע בעיבודים רבים של צ'ארלס דיקנס כגון "תקוות גדולות" (1999) ו"ניקולס ניקלבי" (2001). הוא הופיע בפרק של הסדרה פוארו וכן בסדרות הולבי סיטי, רציחות במידסומר ו-The Bill. הוא הופיע גם בדרמת האימה כמעט אנושיים. בשנים 2011‏-2012 הופיע כמלומד לואין בסדרה משחקי הכס של רשת HBO. סאמפטר הופיע בסרטי קולנוע שונים, כדוגמת אניגמה (2001), קיי-19 (2002), ואולטרה-נחתים: הסרט (2010). מדיה וקבצים בנושא דונלד סאמפטר בוויקישיתוף דונלד סאמפטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מרסיפול פייט

מרסיפול פייט (אנגלית: Mercyful Fate; "גורל מלא רחמים") היא להקת הבי מטאל דנית משנות השמונים, שזוהתה עם השירה האופראית המייללת של הסולן קינג דאיימונד, עם הסולואים הטכניים, הארוכים והמהירים של גיטרה חשמלית, ועם הטקסטים השטניים שגרמו למחלוקות לא-קטנות בתוך הלהקה ומחוצה לה. הלהקה נחשבת כאחת מהמשפיעות על סגנון הבלאק מטאל. לאחר שני האלבומים הראשונים, קינג דאיימונד עזב את הלהקה (על רקע האג'נדה השטנית שלו שלא מצאה חן בעיני שאר החברים, וכן על רקע מוזיקלי) ולקח את האנק שרמן איתו כדי להקים את להקת קינג דאיימונד. ב־1993 התאחדה מרסיפול פייט (למעט קים ראז) והחלה להוציא אלבומים במקביל לקינג דאיימונד, כששתי הלהקות מחליפות ביניהן את הסולן לפי התור. אלבומים אלה נחשבים לפחות טובים משני האלבומים הראשונים. בשנת 1998 הוציאה להקת המטאל האמריקאית מטאליקה (אשר המתופף שלה, לארס אולריך, הוא חבר של קינג דאיימונד), במסגרת אלבום הקאוורים Garage Inc.‎, מחרוזת של גרסאות כיסוי לשירי מרסיפול פייט, אשר נקראה כשם הלהקה ואורכה מגיע לכ-11 דקות. משיריה המפורסמים ביותר של מרסיפול פייט: A Corpse Without a Soul ("גווייה ללא נשמה"), Curse of the Pharaohs ("קללת הפרעונים") ו-Evil ("רשע"). קינג דאיימונד (קים בנדיקס פטרסון) האנק שרמן מייק וויד שארלי ד'אנג'לו ביארן ט. הולם מדיה וקבצים בנושא מרסיפול פייט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרסיפול פייט מרסיפול פייט, ברשת החברתית פייסבוק מרסיפול פייט, ברשת החברתית אינסטגרם מרסיפול פייט, באתר ספוטיפיי מרסיפול פייט, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מרסיפול פייט, באתר Last.fm (באנגלית) מרסיפול פייט, באתר AllMusic (באנגלית) מרסיפול פייט, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרסיפול פייט, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) מרסיפול פייט, באתר דיזר מרסיפול פייט, באתר Discogs (באנגלית) מרסיפול פייט, באתר Songkick (באנגלית) מרסיפול פייט, באתר Genius מרסיפול פייט, באתר SecondHandSongs מרסיפול פייט, באתר בנדקמפ מרסיפול פייט, באתר בילבורד (באנגלית)
איבאר בלאנגרוד

איבאר אויגן בלאנגרוד (בנורווגית: Ivar Eriksen Ballangrud;‏ 7 במרץ 1904 - 1 ביוני 1969) היה מחליק מהיר נורווגי, אלוף אולימפי ארבע פעמים בהחלקה מהירה. כיחיד שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936), בלאנגרוד היה האתלט המצליח ביותר שם. בלאנגרוד נולד בלונר, נורווגיה. הוא היה אחד מטובי המחליקים המהירים בעולם למשך 15 שנים, מ-1924 עד 1939. מקום הולדתו, לונר, נמצא באזור האדלנד שבנורווגיה, שממנו באו שני מחליקים אחרים נוספים, מיכאל סטקסרוד והנס אנגנסטנגן, והשלושה נודעו כ"שלישיית האדלנד". הוא ייצג את מועדון Trondhjems SK. הקריירה הבינלאומית של בלאנגרוד החלה ב-1924, כשהוא בן 19, מיד לאחר אולימפיאדת החורף שנערכה באותה שנה. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, במקצה ה-10000 מ', זווג עם יוליוס סקוטנב, האלוף האולימפי במקצה. בלאנגרוד הדהים כשהביס את סקוטנב בזירת ההחלקה הביתית שלו. במהלך השנים הבאות, בלאנגרוד זכה באליפות העולם בקטגוריה הכוללת ארבע פעמים (בתקופתו עוד לה נערכה אליפות עולם במרחקים השונים), ארבע פעמים באליפות אירופה בקטגוריה הכוללת, חמש פעמים באליפות נורווגיה בקטגוריה הכוללת, ובארבע מדליות זהב אולימפיות. באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) זכה בשלוש מדליות זהב, ב-500 מ', 5000 מ' ו-10000 מ', כשהמדליה האחרונה נחשבה להפתעה (התמחותו של בלאנגרוד הייתה במרחקים הארוכים). באירוע הרביעי באולימפיאדה, 1500 מ', זכה בלאנגרוד במדליית הכסף, כשהוא מפסיד לבן ארצו צ'ארלס מאתייסן. הצלחה זו באה 8 שנים לאחר מדליית הזהב הראשונה שזכה בה, 5000 מ' באולימפיאדת סנט מוריץ (1928). שם הוא גם זכה במדליית ארד ב-10000 מ'. באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), זכה בלאנגרוד במדליית כסף ב-10000 מ'. התחרויות שם נערכו בשיטה האמריקאית, לפיה הוזנקו כל המתחרים יחד, ולא לפי השיטה האירופאית, בה המתחרים יוצאים זוגות-זוגות. לו התחרויות היו נערכות בשיטה האירופאית, הוא היה מועמד בכיר לזכייה במדליות זהב שם. בשנת 1930, בלאנגרוד עלה לראש דירוג האדלסקלנדר, המשקלל את שיאיהם האישיים של כל המתחרים, לאחר שבראשו ישב אוסקר מאתייסן במשך 21 שנים. במשך 7 השנים הבאות יישאר בלאנגרוד בראש הדירוג, עד שמיכאל סטקסרוד יחליף אותו. במהלך חייו קבע בלאנגרוד 5 שיאי עולם - 3 ב-5000 מ', אחד ב-3000 מ', ואחד ב-10000 מ'. בנוסף לכך, במסגרת תחרויות הניסיון (הלא רשמיות) לבחינת השיטה האמריקאית בהחלקה מהירה ערב אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932), קבע בלאנגרוד זמן של 16:46.6. זמן זה לא נחשב שיא עולם (כי התחרות לא הייתה רשמית), אך זה יהיה הזמן המהיר ביותר להחלקת 10000 מ' במשך 20 שנים, עד שהיאלמר אנדרסן יקבע את שיאו המפורסם 16:32.6. מדיה וקבצים בנושא איבאר בלאנגרוד בוויקישיתוף איבאר בלאנגרוד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איבאר בלאנגרוד, באתר olympedia.org איבאר בלאנגרוד באתר האולימפי איבאר בלאנגרוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דפוס בארי

דפוס בארי הוא בית דפוס בקיבוץ בארי שבנגב. מפעל הדפוס מהווה את מקור הכנסתו העיקרית של הקיבוץ. בית הדפוס הוקם בשנת 1950, כארבע שנים לאחר הקמת הקיבוץ, ושנתיים לאחר קום המדינה, באחד המבנים הנטושים בקיבוץ. שמונה שנים לאחר מכן עבר בית הדפוס למקומו הנוכחי. זהו בית הדפוס הראשון בנגב. מאז הפך לאחד מבתי הדפוס המרכזיים של ישראל. לזר זורע, אחיו של מאיר זורע, היה בנו של לוי זרודינסקי בעל בית דפוס מחיפה. לזר, יחד עם שלושה מחבריו, הבין שהצלחת בית הדפוס של אביו יכולה לשמש דגם למפעל של הקיבוץ הצעיר. האב עזר למייסדים בהקמת הדפוס. בית הדפוס מתמחה בהדפסה בטכנולוגיות מתקדמות, ויצירת מסמכים הבטוחים מזיוף, לרבות פנקסי צ'קים, תווי קנייה ותעודות רשמיות לצד כרטיסי חיוב וכרטיסי אשראי. מאז שנת 1992, דפוס בארי אחראי באופן בלעדי על הדפסת רישיונות הנהיגה הישראליים. בית הדפוס משרת לקוחות השולחים דואר בהיקף נרחב, כמו חברת החשמל, בנקים וחברות אשראי, אך תחום פעילות זה הצטמצם עם מעבר משלוח חשבונות אלו בדואר אלקטרוני. חברה הבת "מסר", שהוקמה ב-2002, עוסקת בהפצתו של דואר כמותי לנמענים (כמתחרה בדואר ישראל). ב-1986 הוענק לדפוס בארי ולעובדיו פרס קפלן, על פיתוח ה"מעטפית", המצאה המוגנת בפטנט, המשלבת את המכתב והמעטפה יחדיו בדף יחיד. חברה בת נוספת היא "בארי אריזות", העוסקת בייצור אריזות ותוויות, שבה שולבו חברת "גרפיקה בצלאל", שנרכשה ב-2019, וחברת "חרט תעשיית אריזות", שנרכשה ב-2020. הכנסות החברה הוערכו במאות מיליוני ש"ח בשנה. מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, בה נרצחו לפחות 89 מתושבי בארי ותושבים אחרים פונו ממנו, הביאה להשבתה זמנית של המפעל שלא נפגע פיזית. המפעל שב לפעילות חלקית ב-15 באוקטובר. מסר - חברה להפצת דואר בישראל, אשר הוקמה כחברת בת של דפוס בארי מדיה וקבצים בנושא דפוס בארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דפוס בארי דפוס בארי, ברשת החברתית פייסבוק דפוס בארי, ברשת החברתית LinkedIn דפוס בארי באתר ויקיבוץ בארי: האנציקלופדיה של קיבוץ בארי דפוס בארי לאורך ציר הזמן, 1950–2010, סרטון באתר יוטיוב (סרטון מגלריית המבקרים) הייחוד והאיכות שבדפוס בארי, דבר, 26 ביוני 1979 יעל אינגל, דפוס בארי – מפעל הדפוס של המדינה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 21 באוקטובר 2023 נתנאל גאמס, "נחושים להפוך את הטרגדיה לסיפור של תקומה": מפעל דפוס בארי שב לפעילות, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2023 נווית זומר, החשבונות עוברים למייל: קיבוץ בארי משקיע באריזות, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2020 בארי חוגגת 5 שנים להאחזותה בנגב, על המשמר, 6 בינואר 1952 מ. יסוד, בארי צופה אל מול שערי עזה, למרחב, 14 בספטמבר 1956 לזר זורע באתר יזכור של קיבוץ בארי שבתאי גל-און ויאיר ספרן, אומנויות הדפוס בחיפה - דורות מספרים - מאה שנות דפוס בחיפה, דצמבר 2004, עמ' 101 יעל אינגל, הספרייה הלאומית, דפוס בארי - ההיסטוריה של מפעל הדפוס החלוצי, באתר ynet, 25 באוקטובר 2023 60 שנה לדפוס בארי בבלוג הדפוס יובל אזולאי ושחר אילן, מנכ"ל דפוס בארי: "רוחנו לא נשברה. נוכל לחזור לעבודה בתוך עשר דקות", באתר כלכליסט, 10 באוקטובר 2023 אורי בינדר, "מעטפית" סודית זיכתה קיבוצניקים מבארי בפרס קפלן, מעריב, 29 בספטמבר 1986 נווית זומר, לא רק נייר: קיבוץ בארי רכש חברה העוסקת בהדפסה דיגיטלית, באתר ynet, 17 ביוני 2019