laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קטרין שפיר

קטרין שפיר (נולדה בשנת 2000) היא אלופת ישראל ובעלת מדליית ארד מהמכביה העשרים (2017) במשחה ל-200 מטר פרפר. שפיר שחיינית קבוצת מכבי נהריה. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2015 זכתה שפיר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.42 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי בינלאומי חדש של 2:13.52 דקות טמיר גונן כהן (2:20.20 דקות), שתיהן מהפועל דולפין נתניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.99 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 29.29 שניות. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר אותה שנה היא סיימה במקום 20 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:18.14 דקות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכתה שפיר בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.68 דקות, אחרי טמיר גונן כהן (1:01.66 דקות) ולפני אורי פרייבך מהפועל עמק חפר (1:02.94 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:17.36 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:09.69 דקות וטמיר גונן כהן (2:15.84 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2016 סיימה שפיר במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:20.43 דקות, במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04.00 דקות, במקום שישי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 29.11 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.09 דקות. באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה זכתה שפיר ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:15.68 דקות, אחרי קרן זיבנר (2:10.20 דקות) ולפני מאי לווי ממכבי קריית אונו (2:19.18 דקות), מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.82 דקות, אחרי קרן זיבנר (59.57 שניות) ולאה פולונסקי ממכבי חיפה (1:01.76 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:21.33 דקות, אחרי לאה פולונסקי (2:16.11 דקות) ואנסטסיה גורבנקו ממכבי קריית ביאליק (2:18.66 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקם רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.38 שניות. באליפות אירופה לנוער שנערכה בווינגייט בתחילת יולי 2017 סיימה שפיר במקום 20 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.25 דקות, במקום 36 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:03.52 דקות ובמקום 45 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.82 שניות. שבועיים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בווינגייט היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.30 דקות, אחרי קרן זיבנר שקבעה שיא מכביה חדש של 2:16.57 דקות ואיזבל הניג מארצות הברית (2:18.52 דקות). שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:17.31 דקות, לפני מאי לווי (2:18.21 דקות) ובר גולדין מהפועל חולון (2:22.67 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:02.65 דקות, אחרי קרן זיבנר (59.00 שניות) ועמית עברי מהפועל עמק חפר (59.22 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.47 שניות. קטרין שפיר, באתר Swimrankings (באנגלית)
תהילה מטמון

תהילה מטמון (11 בפברואר 1905 – 3 במרץ 1974) הייתה עורכת דין וכלכלנית, עסקנית ציבור ופעילה למען זכויות נשים ישראלית, ייסדה את הליגה לזכויות הנשים בישראל ועמדה בראשה, יסדה וערכה את הביטאון "האשה במדינה". מטמון נולדה בשם תהילה אנדלהיים ברודקי שליד לבוב, מזרח גליציה, בתם של שרה חנה לבית בארט וחיים צבי אנדלהיים. אחרי גמר הלימודים התיכוניים עבדה כפקידה בלבוב. בנוסף הייתה פעילה בתנועה הציונית, ב"התאחדות צעירי ציון", בקרן היסוד ובהסתדרות הפקידים. במרץ 1933 עלתה לארץ ישראל. בשנת 1934 נישאה לרופא ד"ר אברהם מטמון (בנם של יהודה לייב מטמון-כהן ופניה מטמון-כהן). הזוג התגורר בתל אביב. מטמון סיימה את לימודיה במשפטים ובכלכלה והוסמכה לעורכת דין. עסקה בעיקר במתן סעד משפטי לנשים במשפטי אישות. יסדה את "הליגה לזכויות הנשים בישראל" ועמדה בראשה. הייתה פעילה גם בהיקף בינלאומי בסוגיות של זכויות הנשים, כחברת ההנהלה של הברית הבינלאומית לנשים (אנ') וצירה בקונגרסים הבינלאומיים של ברית זו בשנים 1952, 1954, 1957, 1959. הייתה חברה בוועד התאחדות עולי פולין. בתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה חברת ההנהלה של הוועד למען החייל היהודי. הייתה פעילה בשרות ההגנה. בהמשך הייתה חברת בית הדין העליון של הסתדרות עורכי-הדין בישראל וחברה באיגוד נשים אקדמיות. יסדה וערכה את הביטאון "האשה במדינה" שיצא לאור בתל אביב על ידי האגוד לשווי זכויות נשים בישראל. פרסמה מאמרים רבים בעיקר בענייני התחיקה בנוגע לזכויות האישה, המעמד האישי בישראל ויחסים בינלאומיים במערבת ארגוני הנשים בעולם. בשנת 1960 ערכה ביחד עם בעלה מסע הרצאות בארצות הברית. מטמון נפטרה בשנת 1974. נטמנה בבית העלמין הדרום (בת ים). פמיניזם בישראל מעמד האישה בישראל דוד תדהר (עורך), "עו"ד תהלה מטמון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3722 שרון גבע, המכתב הזה נכתב לבן גוריון. הקורונה הוכיחה שהוא עדיין רלוונטי, באתר הארץ, 12 במאי 2020 שרון גבע, העיתון שהתריע כבר ב-1949: "גברים ושוב גברים – כאילו אין נשים בישראל", באתר הארץ, 24 במרץ 2021 תהילה מטמון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה הוועד הארצי למען החייל היהודי, באתר הספרייה הלאומית האישה במדינה - ביטאון לבעיות האישה במדינה, תש"ט, באתר הספרייה הלאומית תהילה מטמון באתר חברה קדישא ת"א–יפו
לסאת'

לֶסָאת' (מערבית لسعة "לַסְעַה" - עוקץ) או υ בעקרב, הוא כוכב שנמצא במרחק של כ-576 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים עקרב. הכוכב נמצא בקצה "הזנב" של העקרב ומייצג את העוקץ שלו. כחצי מעלה ממנו נמצא הכוכב הבהיר שאולה. לסאת' הוא תת-ענק כחול מסוג ספקטרלי B2 IV, מסתו כ-11.4 מסות שמש ורדיוסו כ-6.6 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-22,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 2,200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה רוב קרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת הארתו הכוללת היא למעלה מפי 12,000. למרות גילו הצעיר יחסית, שמוערך בכ-20 מיליון שנים, לסאת' נמצא בשלב מתקדם של חייו כאשר המימן שבליבתו הולך להיגמר ותהליכי ההיתוך עוברים לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם לו להתנפח ולהתקרר בתהליך שיהפוך אותו לענק אדום. בניגוד לכוכבים אחרים מסוגו שמראים אי יציבות ועוצמת הארתם משתנה, בהירותו של לסאת' יציבה. לסאת' באתר של ג'ים קלר לסאת', בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Lesath A. B. Underhill, L. Divan, M. L. Prevot-Burnichon, V. Doazan: Effective temperatures, angular diameters, distances and linear radii for 160 O and B stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, vol. 189, p. 601 (1979) N. Tetzlaff, R. Neuhäuser & M. M. Hohle: A catalogue of young runaway Hipparcos stars within 3 kpc from the Sun, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 410, Iss. 1, p. 190 (2011) H. Levato & S. Malaroda : Rotational Velocities of Some B Stars, Publications of the Astronomical Society of the Pacific, Vol. 82, No. 487, p. 744 (1970) S. J. Adelman: Research Note Hipparcos photometry: The least variable stars, Astronomy & Astrophysics, vol. 367, p. 297 (2001)
רג'י לי

רג'י לי (באנגלית: Reggie Lee; נולד ב-4 באוקטובר 1975) הוא שחקן פיליפיני-אמריקאי, המוכר משלל תפקידיו בטלוויזיה, בין היתר הוא שיחק את ויליאם "ביל" קים בסדרה של Fox, "נמלטים" (2006–2007) את סמל דרו וו בסדרה של NBC, "גרים" (2011–2017) ואת תומאס צ'וי בדרמה המשפטית של CBS, "בית המשפט!" (2019–2023). בקולנוע, הוא גילם את טאי הואנג בסרטי" שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" (2006) ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" (2007), גילם את הקצין רוס בסרטו של כריסטופר נולאן "עלייתו של האביר האפל" (2012) ואת לאנס בסרט "מהיר ועצבני" (2001). רג'י טלמו וולדז נולד בקזון סיטי, הפיליפינים, בנם של זנאידה טלמו ושל הרופא חסוס אספיריטו וולדז. בגיל חמש הוא עבר עם משפחתו ועם שניו אחיו הצעירים, ניית'ן ואר.וי, לאזור קליבלנד, אוהיו, בין היתר התגוררה המשפחה בפארמה וסטרונגוויל (אנ'). בעודו בתיכון, הוא הופיע על הבמה בתיאטרון גרינברייר (כיום תיאטרון קאסידי) בפארמה הייטס (אנ') והיה מתמחה ב-Cleveland Play House. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הפרנציסקני פדואה (אנ') בפארמה. למרות שהתקבל לאוניברסיטת הווארד, הוא החליט לעבור ללוס אנג'לס כדי לעסוק במשחק. מאוחר יותר הוא שינה את שם משפחתו מוולדז ללי, והצהיר בראיון משנת 2001 כי "הם כל הזמן קראו לי לתפקידים היספנים, ואני רחוק מאוד מלהיות היספאני"; הוא לקח את השם לי מסבו וסבתו. שפת האם שלו היא אנגלית אך הוא דובר גם טאגאלוג. ב-1992, בגיל 17, עבר לי ללוס אנג'לס, שם הצטרף לסיבוב הופעות ארצי של ההפקה "מיס סייגון". מאוחר יותר הוא עבד כרקדן עבור פרינס בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV, וערך סיבוב הופעות ארצי עם המחזמר "Heartstrings". הוא היה בקאסט המקורי של החידוש של המחזמר "קרוסל" בברודוויי ב-1994. ב-1997 הוא קיבל פרס דרמה-לוג על הופעתו בחמזה "F.O.B". שהוצג ב-East West Players, להקת תיאטרון אסייתי-אמריקאי בלוס אנג'לס. עבור תפקידו זכה לשבחי המבקרים. לי שיחק במספר סרטים פופולריים בהם "מהיר ועצבני", "קחי אותי לגיהנום" בתור סטו רובין, "קוד שמור" בתור קוואן צ'אנג, "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" בתור טאי הואנג, ו"עלייתו של האביר האפל". לי שיחק כניצב או כאורח בסדרות טלוויזיה רבות בהם "שיקגו הופ", "רפואה חזקה", "NCIS", "צווארון לבן", ו"אבא אמריקאי". בשנת 2006 גילם בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "נמלטים" את ביל קים, איש ה'חברה' והשירות החשאי. בין השנים 2011–2017 שיחק תפקיד משנה בסדרה של רשת NBC "גרים" בתור דרו וו - סמל במשטרת פורטלנד, במהלך הסדרה נהפך לווסן כתוצאה מסריטה של ווסן אחר במהלך מרדף. באותה שנה שיחק בקומדיה "טיפש, מטורף, מאוהב" לצד סטיב קארל. בשנת 2017 התארח בסדרות הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס" ו-"ברוקלין תשע-תשע". בשנת 2021 שיחק בסרט הפעולה של נטפליקס "צדק של אב" בכיכובו של ג'ייסון מומואה. בשנת 2022 גילם את אנג'לו סוטו בסדרה "סנגור במבחן" בנטפליקס, שנוצרה והופקה על ידי דייוויד אי קלי, המבוססת על הרומן "The Brass Verdict" מאת מייקל קונלי משנת 2008. מדיה וקבצים בנושא רג'י לי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רג'י לי רג'י לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רג'י לי, ברשת החברתית אינסטגרם רג'י לי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רג'י לי, באתר AllMovie (באנגלית) רג'י לי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בואינג 747-400

בואינג 747-400 (ג'מבו) הוא שיפור של מטוס ה-747-300, והוא המודל הנמכר ביותר של הבואינג 747 - מטוס סילון רחב גוף של חברת בואינג. ה-747-400 מגלם שינויים טכנולוגיים ומבניים רבים כדי לייצר מסגרת אוויר יעילה יותר. המטוס יוצר בין השנים 1988 ועד 2009 ובמשך 4 שנות ייצורו האחרונות הוא יוצר בגרסת מטען בלבד. ובסך הכול נבנו כ-694 מטוסים מדגם 400. דגם זה נחשב למוצלח ביותר מבין שאר הגרסאות. בואינג הכריזה על ייצורו באוקטובר 1985, הוא טס לראשונה באפריל 1988, וקיבל את אישור הרשויות בינואר 1989. לגרסה זו הוסף קוקפיט מזכוכית שביטל את הצורך במהנדס טיסה, מערכות רבות הוחלפו באוטומטיות. בכנפיים שולבו חומרים מרוכבים שהפחיתו ממשקלם, מוטת הכנפיים הוגדלה בכ-5 מטרים, המנועים משופרים ולהם בקרת מנוע אלקטרונית (FADEC), למטוס הוסף מערכת ממוחשבת לניהול טיסה. דגם זה שומר על הפריסה של ארבעה חלקים של קודמיו. המאפיינים הבולטים ביותר שלו לעומת דגמי 747 שקדמו לו הם כנפונים באורך 1.8 מטר על קצות הכנפיים הנמצאים בכל 747-400 למעט גרסאות השוק המקומי ביפן. נכון לשנת 2017 עדיין טסו (על פי פרסומי חברת בואינג) 253 מטוסי נוסעים, 374 מטוסי מטען ו-34 מטוסי VIP ממשפחת ה-747. 747-400 גרסה משופרת ל-300–747. בשנת 1989 טס מטוס מדגם זה בשירות קוואנטס בטיסה ישירה בין לונדון לסידני, מרחק של 18,001 ק"מ ב-20 שעות ו-9 דקות, ובכך קבעה שיא עולמי לטיסה למרחק שכזה. בואינג הפסיקה את ייצור דגם זה במרץ 2007, לאחר שנבנו 442 מטוסים מדגם זה. 747-400F גרסת מטוס מטען, המטוס טס לראשונה במאי 1993 ונכנס לשירות בחברת קרגולוקס בנובמבר אותה השנה. בין החברות שמפעילות דגם זה אטלס אייר, קוריאן אייר, צ'יינה איירליינס, וסינגפור איירליינס. חברת אל על הפעילה עד 1 ביולי 2019 ,מטוס אחד מדגם זה ומספר זנבו היה 4X-ELF. כיום, חברת Challenge Airlines IL מפעילה מטוס מדגם זה, בו הסיפון העליון קצר יותר, חרטום המטוס מתרומם דרכו ניתן להכניס מטענים בגובה 12 מטרים, בדגם זה גם מערכת מתקדמת להכנסת סחורות ללא צורך במנוף. מדגם זה יוצרו 126 מטוסים. 747-400M Combi גרסת נוסעים או מטען או בשילוב נוסעים ומטען על ידי מחיצה המחלקת את המטוס לשניים. מדגם זה יוצרו 61 מטוסים. 747-400D גרסה שפותחה עבור חברות התעופה היפניות, דגם זה מיועד לנשיאת נוסעים רבים לטווחים קצרים. בדגם זה הוספו כיסאות במקום בו מוצב המטבח האמצעי במרבית הדגמים. למטוס קיבולת מקסימלית של 660 נוסעים בתצורת מחלקה אחת, בסה"כ יוצרו 19 מטוסים מדגם זה. 747-400ER גרסה שיוצרה במיוחד עבור חברת התעופה האוסטרלית קוואנטס מטוס זה מסוגל לטוס 805 ק"מ יותר מדגם ה-400, ולשאת מטען של 6,800 ק"ג יותר. בסה"כ יוצרו שישה מטוסים מדגם זה. 747-400ERF גרסת מטען ל-747-400ER. במטוס זה הופחת מטען הדלק, כך שיוכל לשאת 9,980 ק"ג מטען יותר מדגם המטען הרגיל. המטוס טס לראשונה באפריל 2001 ונמסר לאייר פראנס באוקטובר 2002, סה"כ ייוצרו 40 מטוסים מדגם זה, אחד מהם מופעל בידי חברת Challenge Airlines IL. מדיה וקבצים בנושא בואינג 747-400 בוויקישיתוף שחר סמוחה, המגזינים של גלובס, באתר להתראות ג'מבו: פרידה מאייקון מהגדולים של המאה ה-20., ‏29-7-2017 מעריב אונליין, התעשייה האווירית לישראל מסרה לקבוצת Challenge מטוס מסוג בואינג 747, באתר מעריב, ‏17 ביוני 2024
אליפות ברזיל בכדורגל 2013

אליפות ברזיל בכדורגל 2013 הייתה הפעם ה-57 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-25 במאי 2013 והסתיימו ב-8 בדצמבר 2013. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו גויאס, קריסיומה, אתלטיקו פרנאאנסה וויטוריה. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. קרוזיירו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השלישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו פורטוגזה, ואסקו דה גאמה, פונטה פרטה ונאוטיקו. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו פלמיירס, שאפקואנסה, רסיפה ופיגיירנסה. תוך הורדת ארבע נקודות על שיתוף שחקן מושהה אדרסון, שחקנה של אתלטיקו פרנאאנסה כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים. אברטון ריביירו, שחקנה של קרוזיירו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. אברטון ריביירו, שחקנה של קרוזיירו זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2013 בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר קונפדרציית הכדורגל הברזילאית
עונת 2017/2018 בלה ליגה

עונת 2017/2018 הייתה העונה ה-87 במסגרת הלה ליגה, הנקראת "לה ליגה סאנטנדר" עקב חסות מסחרית. העונה התחילה ב-18 באוגוסט 2017 והסתיימה ב-20 במאי 2018. מליגת המשנה עלו לבאנטה, חטאפה וז'ירונה. ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-25 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על סביליה (שסיימה כסגנית בגביע הספרדי) בסיכום מפגש אחד שנערך בטנג'יר שבמרוקו בתוצאה- 1:2. דפורטיבו לה קורוניה, לאס פלמס ומלאגה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. בעונה לקחו חלק 20 קבוצות - 17 קבוצות ששיחקו בעונת 2016/2017, אליהן הצטרפו לבאנטה, חטאפה וז'ירונה, שעלו מהליגה הספרדית השנייה. פרס הפיצ'יצ'י למלך השערים של העונה: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה), ברצלונה, שכבש 34 שערים. בנוסף לכך זכה מסי גם בנעל הזהב האירופית. פרס ה"זאמורה" לשוער שספג הכי פחות שערים העונה הוענק: יאן אובלק (סלובניה סלובניה), אתלטיקו מדריד, שספג 22 שערים. "פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק: יאגו אספס (ספרד ספרד), סלטה ויגו, שכבש 20 שערים וזכה בתואר בפעם השנייה ברציפות. פרסי LFP הוענקו ל: השחקן המצטיין: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה) החלוץ המצטיין: ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה) השוער המצטיין: יאן אובלק (סלובניה סלובניה) ערך מורחב – שחקן החודש בלה ליגה אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2017/2018 בלה ליגה
כותב נאומים

כותב נאומים הוא אדם המשכיר את שירותיו כמחבר נאומים עבור אנשים אחרים. ההסתייעות בכותב נאומים מקובלת בקרב אישים עסוקים מאוד, כגון ראש ממשלה או שר, וגם על ידי אנשים עסוקים פחות, המעוניינים בנאום באיכות טובה יותר מזו שהם מסוגלים להגיע אליה בכתיבה. בדומה לסופרי צללים, כותבי נאומים, על פי רוב, אינם מקבלים קרדיט על יצירתם. תפקידו של כותב נאומים הוא לסייע למועמד או הדובר לבטא את דעתו, מטרותיו וערכיו בצורה ברורה, רהוטה ומשכנעת. כותב הנאומים עובד בשיתוף פעולה עם המועמד או הדובר כדי להבין את מטרותיו, את קהל היעד שלו ואת הנושאים שהוא רוצה להתייחס אליהם. לאחר מכן, הוא כותב את הנאום בהתאם לצרכים הללו. על פי מידע באתר משרד העבודה, עיסוק בתחום זה בישראל מצריך בדרך כלל השכלה אקדמית, מיומנויות הבעה בכתב ובעל פה, יכולת הקשבה פעילה. השכר הממוצע בתחום הוא כ-12,000 ש"ח לחודש והיקף המשרה כ-36 שעות עבודה שבועיות. כותבי נאומים ישראלים מדיה וקבצים בנושא כותב נאומים בוויקישיתוף סוניה מרמרי, ‏הישראלית שכותבת את הנאומים לבכירים בישראל, באתר גלובס, 10 במאי 2013 כותב נאומים - ספרות וכתיבה, באתר עבודאטה ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק ברלין הגדולה

חוק ברלין הגדולה (או "ברלין רבתי"; בגרמנית: Groß-Berlin-Gesetz), בשמו המלא החוק על יצירת קהילה עירונית חדשה ברלין (בגרמנית: Gesetz über die Bildung einer neuen Stadtgemeinde Berlin) היה חוק שהתקבל על ידי הממשל הפרוסי ב-1920 והרחיב מאוד את גודלה של עיר הבירה הגרמנית ברלין. ברלין הייתה חלק מפרובינציית ברנדנבורג מאז 1815. ב-1 באפריל 1881, הפכה העיר למחוז העירוני ברלין (Stadtkreis Berlin), מחוז עירוני נפרד מברנדנבורג. חוק ברלין הגדולה הועבר על ידי הפרלמנט הפרוסי ב-27 באפריל 1920, ונכנס לתוקף ב-1 באוקטובר באותה שנה. האזור שנקרא בשעתו "ברלין הגדולה" רכש שטחים מפרובינציית ברנדנבורג, והוא מורכב מהשטחים הבאים: העיר ברלין (Alt-Berlin); שבע עיירות סביב ברלין: שרלוטנבורג, קפניק, ליכטנברג, נויקלן, שנברג, שפנדאו ווילמרסדורף; 59 קהילות כפריות ו-27 מחוזות נכסים מהמחוזות הסובבים נידרבארנים, אוסטהאפלאנד וטלטוב; השטח של ברלינר שטאטשלוס אשר עד נקודת זמן זו יצר מחוז נכסים בפני עצמו. החוק הגדיל את שטחה של ברלין פי 13, מ-66 קמ"ר ל-883 קמ"ר והאוכלוסייה הוכפלה מכ-1.9 מיליון לכמעט 4 מיליון איש; כמעט 1.2 מיליון מתושבים חדשים אלה הגיעו משבע העיירות המקיפות בלבד. "ברלין הגדולה" חולקה ל-20 רבעים (Verwaltungsbezirke): מהעיר ברלין שטרם ההרחבה: מיטה, טירגארטן, ודינג, פרנצלאואר ברג, קרויצברג ופרידריכסהיין; רובע עבור כל אחת משבע הערים העצמאיות לשעבר: שרלוטנבורג, קפניק, ליכטנברג, נויקלן, שנברג, שפנדאו ווילמרסדורף; שבעה רבעים חדשים שנוצרו מאזורים נוספים, כל אחד נקרא כשמו של הכפר הגדול ביותר באזור: פנקאו, רייניקנדורף, שטגליץ, טמפלהוף, טרפטו, וייסנזה וצלנדורף באמצעות החוק החדש, ניתן היה ליישם תכנון ערים משולב בכל ברלין הגדולה. יישום החוק היה בסיס חשוב לעלייתה של ברלין כמרכז התרבותי של אירופה בשנות ה-20. מלבד שינויים קלים, גבול העיר המוגדר בחוק הוא אותו גבול כמו בעשור השני של המאה ה-21, אף על פי שהאופי שלו השתנה מספר פעמים במשך השנים. בתחילה היה זה גבול מוניציפלי בלבד, אך הוא הפך לקו תיחום בין אזורי הכיבוש אחרי 1945, ולחלק ממסך הברזל לאחר 1949, כשחומת ברלין לאורכו בין 1961 ו-1990. מאז איחודה מחדש של גרמניה זהו הגבול בין עיר-המדינה ברלין למדינת ברנדנבורג. נוסח החוק, באתר Verfassungen.de (בגרמנית)
גדעון תדמור

גדעון תדמור (נולד ב-9 בינואר 1963) הוא איש עסקים ישראלי העוסק בתחום חיפושי נפט וגז והפקתם. בעשור השני של המאה ה-21 החל לעסוק גם בהפקת סרטי קולנוע, במסגרת חברת Sipur (אנ'). גדעון תדמור נולד בתל אביב וגדל בהרצליה פיתוח. למד בתיכון גימנסיה הרצליה. אביו עקיבא כהן שינה את שם משפחתו לתדמור. סבו של תדמור רכש קרקעות בארץ ישראל. אביו ודודו ד"ר דוד כהן בנו על הקרקעות שכונות מגורים במסגרת חברת "כהן פיתוח". את שירותו הצבאי כקצין בחיל התותחנים סיים בדרגת רב-סרן. לאחר מות אביו, תדמור השתלב בחברת כהן פיתוח ומבני תעשייה בע"מ והחל להחזיק בחלק ממניות החברה. לתדמור תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1991 הקים יחד עם דודו, אמו חנה והגאולוג אלי רוזנברג את חברת אבנר קידוחים, שותפות לחיפוש גז ונפט. ב-1999 התגלה מאגר ים תטיס בו החזיקה אבנר 23%. במקביל לתפקידו בחברת אבנר השתלב תדמור בקבוצת דלק. בשנת 2001 מונה למנכ"ל דלק אנרגיה, וב-2007 מונה ליו"ר דלק קידוחים. בזמן כהונתו כיו"ר דלק קידוחים התגלה מאגר תמר בשנת 2009 ומאגר לוויתן בשנת 2010. הוא הוביל לחיבור בין חברת נובל אנרג'י לדלק קידוחים. במקביל שימש כמנכ"ל חברת אבנר חיפושי נפט. בשנת 2016 סיים את תפקידו בחברה והקים את חברת נאוויטס פטרוליום העוסקת בחיפושי נפט וגז בצפון אמריקה. תדמור עמד בחזית המאבקים מצד קבוצת דלק לאורך פעילותם של ועדת ששינסקי, ועדת צמח ובמאבקים סביב מתווה הגז. חבר בוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. תדמור הקים את חברת Tadmor Entertainment, (כיום Sipur (אנ')) העוסקת בהפקת סרטים. במסגרת החברה הופקו בין היתר הסרט נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי בבימויו של יוסף סידר, והסרט ג'נקשן 48. שלומית לן, ‏גדעון תדמור: "כאשר התחלתי את פעילות הקידוח אנשים הסתכלו עליי כאילו אני פנטזיונר", באתר גלובס, 23 בינואר 2010 מגזין המושבות, יואב איתיאל, גדעון תדמור רוצה דיאלוג ישיר עם התושבים, ‏21 במאי 2010 יהודה שרוני, שלב השאלה הזהה: יחימוביץ' ותדמור ראש בראש על דוח ששינסקי, באתר nrg‏, 8 בינואר 2011 ליאור גוטמן ועמיר קורץ, "בעלי ההון הם לא אויבים. זה המשחק, והכללים הותוו על ידי כולם", באתר כלכליסט, 28 בדצמבר 2011 חזי שטרנליכט, גדעון תדמור תוקף את מתנגדי מתווה הגז: "מחאה פוליטית", באתר ישראל היום, 24 בנובמבר 2015 דיאנה בחור ניר, גדעון תדמור מציג: החיים הטובים אחרי תשובה, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2017 גדעון תדמור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נאוויטס פטרוליום - אודות ליאור גוטמן, גדעון תדמור עוזב את דלק, אבל אולי יתחרה בה בקרוב, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2016 מלכיאור: "ועדת ששינסקי נכנעה לסחטנות של גדעון תדמור ומרעיו", באתר דה מרקר, 3 בינואר 2011
קונסטנדינוס קוואפיס

קונסטנדינוס פ. קוואפיס (ביוונית: Κωνσταντίνος Π. Καβάφης; באנגלית: K. Cavafy;‏ 29 באפריל 1863 – 29 באפריל 1933) היה משורר בן הקהילה היוונית של העיר אלכסנדריה, שבה חי רוב חייו. שירתו של קוואפיס נטועה בהיסטוריה היוונית והנוצרית-מזרחית. את עצמו כינה קוואפיס "משורר הלני". בנוסף לנושאים היסטוריים ומיתולוגיים, כתב קוואפיס גם שירה אישית מאוד על חוויותיו כהומוסקסואל, שירה שלעיתים קרובות הייתה חדורת פסימיות. כמה משירים אלה התכתבו עם המסורת היוונית הקלאסית של אפיגרמים ושירי אהבה חד-מיניים. קוואפיס נולד בשנת 1863 באלכסנדריה שבמצרים למשפחה זעיר-בורגנית. בשנת 1870 נפטר אביו. בין השנים 1872–1879 התגוררה המשפחה בלונדון ובמנצ'סטר שבאנגליה, ובין השנים 1882–1885 התגוררה בקונסטנטינופול, שם התוודע קוואפיס אל מקורות יווניים וביזנטיים. הוא החל לכתוב בשפה האנגלית שירי אהבה ותרגומים. בתום השהות בקונסטנטינופול חזר קוואפיס לאלכסנדריה ומיעט לצאת ממנה עד למותו. הוא הועסק כעיתונאי ואחר כך כפקיד במשרד ההשקיה שבמיניסטריון העבודות הציבוריות, שם עבד משנת 1892 ועד תחילת שנות העשרים של המאה ה-20. בשנים אלו פרסם שירים בכתבי עת בשפה היוונית. קוואפיס, קונסטנדינוס, כל השירים, תרגום יורם ברונובסקי, הוצאת כרמל, ירושלים, 1993. Constantine P. Cavafy, זכור, גוף קונסטנדינוֹס קָוָואפיס, שירי זיכרון ותשוקה, תרגום דורי מנור עם ישראלה אזולאי-נחום, הוצאת נהר ספרים,2017. ראשיתם, ארבעה תרגומים לשיר מאת שמעון הלקין, אריה זקס, יורם ברונובסקי ודורי מנור עם ישראלה אזולאי. באתר הארץ, 26 באפריל 2023 "איתקה", בתרגומו של יורם ברונובסקי מיוונית, אחד משיריו המפורסמים ביותר של קוואפיס ynet, שר טוב לוי, באתר ynet, 21 בדצמבר 2007, בביצוע המלחין שם טוב לוי "על דמטריוס סוטר" בתרגום אהרן אמיר מאנגלית, דבר, 19 ביולי 1968 "טרם ישנה אותם הזמן", בתרגום שמעון הלקין (1982). אתר הספריה החדשה. קונסטנדינוס קוואפיס, תירגם מן האנגלית והצרפתית דורי מנור, שישה שירים, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2011 קונסטנדינוס קוואפיס, תירגם מן האנגלית והצרפתית דורי מנור, שירים ארוטיים, באתר הארץ, 5 ביולי 2012 שלושה שירים (ארכיון), בתרגומו של שמעון בוזגלו. בני ציפר, אותו תענוג שאין ממנו מוצא, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2017 נוית בראל, מראה גופי בעלומיו הבליח לי והשיב גם זיכרונות עגומים, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2017 רות אלמוג, איש אחר, העשוי בדמותי, עוד יופיע ויפעל חופשי, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2017 עופרה עופר אורן, סיפורו של שיר: "מחכים לברברים", בבלוג "סופרת ספרים", 18 בינואר 2022 קונסטנטינוס קוואפיס – העיתונאי והשדרן רון נשיאל מראיין את רמי סערי קונסטנדינוס קוואפיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי קונסטנדינוס קוואפיס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) קונסטנדינוס קוואפיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קונסטאנטינוס קוואפיס (1863-1933), דף שער בספרייה הלאומית קונסטנדינוס קוואפיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קונסטנדינוס קוואפיס, באתר AllMusic (באנגלית) קונסטנדינוס קוואפיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קונסטנדינוס קוואפיס, באתר Discogs (באנגלית) סקירה על הספר: טינו מושקוביץ, "זכור, גוף": כל מה שרע בתרגומו של דורי מנור לשירי החשק של קוואפיס, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות ברזיל בכדורגל 2014

אליפות ברזיל בכדורגל 2014 הייתה הפעם ה-58 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-19 באפריל 2014 והסתיימו ב-7 בדצמבר 2014. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו פלמיירס, שאפקואנסה, רסיפה ופיגיירנסה. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. קרוזיירו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון והשנייה ברציפות בסיום העונה לליגת משנה ירדו ויטוריה, באהיה, בוטפוגו וקריסיומה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו ז'וינוויל, פונטה פרטה, ואסקו דה גאמה ואוואי. פרד, שחקנה של פלומיננסה כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים. ריקרדו גולארט, שחקנה של קרוזיירו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. אברטון ריביירו, שחקנה של קרוזיירו זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2014 בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf(הקישור אינו פעיל) נתונים מאתר futpedia