אברהם יצחק כלאב

הרב אברהם יצחק הלוי כלאב (נולד בשנת תרצ"ט, 1939) הוא דיין ישראלי, לשעבר אב"ד בבית הדין הרבני בירושלים, ראש בית המדרש בכולל הדיינות בפסגות, ראש בית דין לענייני ממונות בירושלים, לשעבר ר"מ בישיבת מרכז הרב. חתן פרס הרב קוק (תשס"א). נולד בירושלים, בנם של הרב יעקב כלאב, ר"מ בישיבת מרכז הרב, ובתיה, בתו של הרב דב בער הכהן קוק. נקרא על שמו של הראי"ה קוק, אחי סבו. למד בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'. לאחר פטירת אביו, בשנת תשי"ט, החל את קשריו עם ישיבת מרכז הרב. באלול תשכ"ו מונה על ידי הרב צבי יהודה הכהן קוק כר"מ בישיבה. במקביל למד במכון הרי פישל ולאחר מכן במכון אריאל, שהיה מעין סניף שלו. בשנת תשמ"ד התמנה לדיין בבאר שבע, ובעקבות זאת פסק מלכהן כר"מ בישיבת מרכז הרב. בשנת תשמ"ח שב לירושלים, וכעבור זמן מונה לאב בית דין בבית הדין הרבני בירושלים. עסק רבות בנושאי גרות, אישות ופוריות בהלכה. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת כהונתו בבית הדין הרבני, הקים בית דין מיוחד לדיני ממונות. בשנת 2006, בעקבות פסק הדין של בג"ץ שקבע כי לבתי הדין אין סמכות לפסוק בדיני ממונות, אף לא כבוררים, פסקה פעילותו של בית הדין. בשנת תשע"ב, לאחר פרישתו לגמלאות, הקים מחדש את בית הדין לדיני ממונות, בבית הכנסת ישורון בירושלים. הוא גם היה במשך כמה שנים ראש כולל של הכולל מכון בני דוד פסגות, השוכן ביישוב פסגות, עד שהרב דוד בר שלטון החליף אותו. הרב כלאב חיבר כמה ספרים, כגון "אבני ברקת" חידושים על התורה. וכן הוציא הגדה של פסח עם פירוש הגר"א. כמו כן הוציא את ספריו של אביו: "עקב ענוה" ו"עקב משפט" - על ענייני חושן משפט, עם הערות והוספות משלו. בשנת תשס"א (2001) זכה בפרס הרב קוק. היה נשוי לרבנית סימה (לבית וינברג). ולזוג חמישה ילדים: בנו הרב יעקב כלאב, מגיד שיעור בירושלים. בנו הרב חנן כלאב הוא מחבר הספר "חן השולחן" על חלקי השו"ע חושן משפט ואבן העזר. כמו כן עוסק בהכשרת טוענים רבניים, ונותן שיעור במסגרת גמרא עיון בבית הכנסת ישורון בירושלים. בתו רבקה רוקחת ראשית בקופת חולים כללית, נשואה לד"ר הלל אפלבום. בנו הרב מרדכי כלאב, חסיד חב"ד, הוא יו"ר ארגון "מקווה מים חיים" העוסק בהקמת מקוואות ברחבי הארץ. בתו רינה נשואה לרב חננאל פאטשינו ר"מ בישיבת נווה. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ההתערבות של בג"ץ היא לא רק נגד הדין אלא נגד החוק. הרי גם לפי החוק, העניינים הדתיים מסורים לבית הדין. היום כולם רואים שמה שבג"ץ עושה זה נגד תושבי המדינה. הם פשוט משתלטים על המדינה בלי שום היגיון. לא ייתכן שבית המשפט נהיה מחוקק. לא ייתכן שיישבו כמה אנשים שהתושבים במדינה לא בחרו אותם, והם קובעים מה שהם רוצים. הבג"ץ משתלט על המדינה בלי שום היגיון. איך הם יכולים להתערב בעניינים יהודיים כשהם בכלל לא מבינים בזה? איך מי שלא מבין במשהו יכול להביע דעה? בית דין זה דבר מאוד מורכב. באופן טבעי, מי שהפסיד יש לו תלונות. באופן כללי, רוב רובן של התלונות נגד בתי הדין הן לא מוצדקות. עצם זה שיש תלונות זה דבר טבעי, וזה לא אומר שהמערכת לא פועלת כמו שצריך. אדם צריך לקבל עליו להיות יהודי, במובן זה שהוא מקבל עליו את היהדות, דהיינו את התורה, כולל מצוות חכמים ומנהגי ישראל הכשרים. אבל באיזה מובן הוא מקבל את זה עליו? הרי גר לא יודע את התורה כולה כשהוא בא להתגייר, אלא הוא מסכים לקבל את מה שכתוב בה, ואת הפרטים הוא יידע אחר כך, וזה מספיק. לעומת זאת, אם הוא מקבל עליו להיות יהודי בלי לשמור את המצוות, וברור שזו הכוונה שלו, בעצם הוא לא מקבל עליו להיות יהודי, ולכן הגיור אינו תופס. עדת מעוזו - הערות וביאורים בשולחן ערוך אבן העזר (תשנ"ב) אבני ברקת – נתיבות למדרש חכמים (יצא בארבע מהדורות, מהדורה ראשונה: תש"מ) הגדה של פסח עם תוספת של שיר השירים בפירוש הגר"א: אבני ברקת (תשנ"ט) איבי הנחל-ביאור סוגיות מסוימות במסכתות "שבת" ו"בבא בתרא" הלל גרשוני, שורת הדין, באתר ערוץ 7, 24 במאי 2012 שיעורי הרב אברהם יצחק כלאב באתר ישיבה שיעוריו בערוץ מאיר. מאמר לזכרו של הרב אברהם שפירא, אתר מכללת אורות. אברהם יצחק בן יעקב כלאב (1939-), דף שער בספרייה הלאומית