laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקלין סטיבנסון

אדגר מקלין סטיבנסון, ג'וניור (באנגלית: Edgar McLean Stevenson, Jr.;‏ 14 בנובמבר 1927 - 15 בפברואר 1996) היה שחקן אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה לשנת 1973 על תפקידו בתור הנרי בלייק, מפקד המחנה הצבאי בסדרה הצבאית הקומית "מ.א.ש". סטיבנסון נולד בעיר נורמל שבמדינת אילינוי ללוטי בל מקלין ולאדגר מקלין סטיבנסון. נכדו של עדלי סטיבנסון, שכיהן כסגנו של הנשיא גרובר קליבלנד. התחנך ב"אקדמיית לייק פורסט" לפני שהתגייס לצי ארצות הברית. לאחר שחזר משירותו הצבאי למד תיאטרון ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן" סטיבנסון החל את דרכו כשחקן בשנת 1969 בסיטקום בכיכובה של דוריס דיי "המופע של דוריס דיי" בתפקיד מייקל "ניק" ניקולסון עורך המגזין והבוס של דוריס מרטין (דיי). הוא הופיע בסדרה עד לשנת 1971 בה נבחן לסדרה הצבאית הקומית "מ.א.ש" בתפקיד "הוקאיי" פירס. סטיבנסון שוכנע לוותר על התפקיד הראשי ולהיבחן לתפקיד המשני של מפקד המחנה הצבאי רפואי האמריקאי בקוריאה הנרי בלייק . סטיבנסון הופיע בסדרה במשך 3 עונות וזכה בשנת 1973 בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. על אף הצלחת הסדרה סטיבנסון חש שמעמדו על סט הצילומים הוא נמוך בהשוואה לכוכב הראשי אלן אלדה ודרש להתיר את חוזהו בתום שלוש עונות. מהלך זה הסב נזק לקריירה של סטיבנסון ובראיון שהעניק הוא אף טען בעצמו שנטישת התוכנית הייתה טעות מצידו. סטיבנסון לא הצליח להתרומם מקצועית לאחר "מ.א.ש" והוא השתתף בעיקר כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה כמו "Hello, Larry", "ריקוד מושחת" ו"ספינת האהבה" ובסרט הקולנוע הבדיוני הקומי "החתול מהחלל החיצון". בשנת 1993 ביצע את תפקיד משחק האחרון שלו במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בערוץ 4 הבריטי ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין. סטיבנסון היה אב לשלושה ילדים ממערכותיו נישואיו לקארי ויליאמסון וג'יני פוסדיק. סטיבנסון סבל בשנותיו האחרונות ממחלת סרטן שלפוחית השתן ממנה התרפא. הוא נפטר מהתקף לב ב-15 בפברואר 1996 בלוס אנג'לס בגיל 68. הוא נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לאוון". מדיה וקבצים בנושא מקלין סטיבנסון בוויקישיתוף מקלין סטיבנסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מקלין סטיבנסון, באתר AllMovie (באנגלית) מקלין סטיבנסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מקלין סטיבנסון, באתר Discogs (באנגלית) מקלין סטיבנסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סעיד מורתזווי

סעיד מוֹרתָזָווִי (בפרסית: سعید مرتضوی; נולד בשנת 1967 בעיר תָפְת (אנ'), פרובינציית יזד, איראן), שנודע בכינוי "שוחט העיתונאים", הוא משפטן איראני, ממקורביו הבולטים של הנשיא לשעבר מחמוד אחמדינז'אד. שימש כתובע רשמי של בית הדין האסלאמי המהפכני, ובין השנים 2003–2009 בתפקיד התובע הכללי של טהראן. בשנת 2010 הוכרז על ידי המועצה הלאומית להתנגדות של איראן כמי שביצע פשעים כנגד האנושות ושהוא היה קשור לעינויים ומוות אסירים במרכז המעצרים קהריזאק. ב-15 בנובמבר 2014 הורחק מכל עמדה פוליטית או משפטית לכל ימי חייו. מורתזווי נולד בשנת 1967, ובגיל צעיר התייתם מאביו. כדי לסייע בפרנסת המשפחה החל, כנער, לעבוד בבית דפוס. בהגיעו לגיל 23, החל בלימודי משפטים, ובלימודי הדוקטורט שלו התמחה בקרימינולוגיה, וחוק העונשין. את הקריירה המשפטית שלו התחיל כסגן תובע, ולאחר מכן כראש הרשות השופטת בבאבאק, ובשנת 1994 כיהן כראש הענף למשפט ציבורי בטהראן. בהמשך כשופט בבית משפט לעובדי מדינה, ולאחר מכן כתובע הכללי של טהראן. מדיה וקבצים בנושא סעיד מורתזווי בוויקישיתוף איראן לאינטרפול: עיצרו "15 פושעי מלחמה ישראלים", באתר הארץ, 1 במרץ 2009 עלי רזה ג'האן, איראן: התובע האיראני מורטזאווי נמצא אחראי למות עצירים (אורכב 14.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר אפוק טיימס, 7 בינואר 2010 רויטרס‏, "שוחט העיתונאים" מאיראן הורחק לכל ימיו חייו, באתר וואלה, 17 בנובמבר 2014 דו"ח אודות איראן - ינואר 2010 באתר משמר זכויות האדם Human Rights Violator: Saeed Mortazavi - Justice For Iran Human Rights Violator: Saeed Mortazavi Political Prisoners - National Council of Resistance of Iran
בוקה וייט

בוקר טי וושינגטון "בוקה" וייט (באנגלית: Booker T. Washington "Bukka" White;‏ 12 בנובמבר 1909 (או 1906) – 26 בפברואר 1977) היה גיטריסט וזמר דלתא בלוז. הכינוי "בוקה" הוא שיבוש פונטי של השם שניתן לו בלידתו, על שם המנהיג האפריקאי אמריקאי בוקר טי. וושינגטון. השם "בוקה" הופיע לראשונה על אלבום שהקליט בשנת 1937. וייט נודע בנגינתו בסגנון סלייד בגיטרת רזונטור מסוג "נשיונל סטיל", בפריטה עוצמתית בטפיחות על המיתרים ובקולו הרם. וייט נולד ליד אברדין (מיסיסיפי) או ביוסטון (מיסיסיפי). אמו הייתה אחותה של סבתו של הזמר והגיטריסט בי בי קינג. וייט החל כנגן כינור בריקודים והושפע מחלוץ הבלוז צ'רלי פטון לעבור לנגן בגיטרת סטיל (וייט אף נהג לספר שפגש את פטון, למרות שאין לסיפור סימוכין). בשנת 1930 ראה אור תקליטו הראשון בתקליטי ויקטור בסגנון קאנטרי בלוז וגוספל בסגנונו של וילי ג'ונסון העיוור תחת השם "וושינגטון וייט". ב-1937 עבר לשיקגו בהזמנתו של ביג ביל ברונזי והוציא לראשונה תקליט תחת השם "בוקה וייט". כשנה מאוחר יותר נאסר לשלוש שנים בכלא Parchman Farm במיסיסיפי בעוון הריגה. ב-1939 הקליטו אותו בכלא ג'ון ואלן לומקס (בכינוי שניתן לו בכלא "Washington Barrelhouse White" כלומר וושינגטון בית מרזח). בעת שריצה את עונשו היה תקליטו "Shake 'Em on Down" ללהיט. עם שחרורו מהכלא ב-1940 שב לשיקגו וחבר ללסטר מלרוז (Lester Melrose), שסייע לו להקליט 12 שירים שהיו לטובים שבשיריו של וייט, בהם "Parchman Farm Blues", "Good Gin Blues," "Bukka's Jitterbug Swing," "Aberdeen, Mississippi Blues," ו-"Fixin' to Die Blues". אולם עקב דעיכת העניין בבלוז לקראת סוף שנות הארבעים, נאלץ וייט לעבוד כפועל במפעל לייצור טנקים. וייט "התגלה מחדש" ב-1963 על ידי אנשי דור הביט שהתלהבו מסגנון הבלוז השורשי והמחוספס שלו. בוב דילן ביצע שנה קודם לכן גרסת כיסוי לשירו של וייט Fixin' to Die Blues (השיר שובץ באלבומו הראשון, בוב דילן). ג'ון פייהי (אנ') ואד דנסון (Ed Denson) יצאו לחפש את מוזיקאי הבלוז המסתורי שחיבר את השיר, ושהכל היו סבורים שמת. הם מצאו אותו בממפיס, טנסי ובסוף 1963 כבר הקליט וייט תקליט חדש ובו השיר "1963 Isn't 1962 Blues". עד מהרה הקליט וייט שלושה אלבומים נוספים, שהאחרון והמשובח בהם היה התקליט הכפול "Sky Songs" שראה אור ב-1965. מאותה עת ועד סוף ימיו הופיע וייט בפסטיבלי פולק ובלוז ברחבי ארצות הברית ואירופה. בשנות השבעים הופיע עם האולין וולף ובי בי קינג. ב-2012 נבחר השיר Fixin' to Die Blues בביצועו להיכל התהילה של פרס גראמי. להקת לד זפלין ביצעה שני שירי על בסיס שירו "Shake 'Em on Down". הראשון הוא "Hats Off to (Roy) Harper" מן התקליט Led Zeppelin III והשני הוא "Custard Pie" מהתקליט Physical Graffiti. מדיה וקבצים בנושא בוקה וייט בוויקישיתוף בוקה וייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוקה וייט, באתר Last.fm (באנגלית) בוקה וייט, באתר AllMusic (באנגלית) בוקה וייט, באתר MusicBrainz (באנגלית) בוקה וייט, באתר Discogs (באנגלית) בוקה וייט, באתר Songkick (באנגלית) בוקה וייט, באתר Genius בוקה וייט, באתר SecondHandSongs ערן סבאג, על בוקה וייט בתוכנית "חיים של אחרים" דיסקוגרפיה מלאה ביוגרפיה ודיסקוגרפיה בוקה וייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הודעת פרס גראמי
נונאוויק

נונאוויק (בצרפתית: Nunavik; באינוקטיטוט: ᓄᓇᕕᒃ) הוא החבל הצפוני ביותר של פרובינציית קוויבק בקנדה. החבל משתרע צפונית לקו רוחב 55, שטחו 443,685 קמ"ר, בערך שליש משטחה של קוויבק. בנונאוויק מתגוררים 12,090 תושבים (מפקד 2011), 90% מהם אינואיטים. כמעט כל התושבים מתגוררים לאורך קו החוף. משמעות השם "נונאוויק" הוא "ארץ אדירה" בדיאלקט המקומי של שפת האינוקטיטוט. תושבי האזור קוראים לעצמם בשפתם בשם "נונבימיוט". עד 1912 היה האזור חלק ממחוז אונגבה של הטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה. יישובי החבל: מדיה וקבצים בנושא נונאוויק בוויקישיתוף
מאדן

האם התכוונתם ל... בנג'י מאדן – גיטריסט גוד שרלוט ג'ואל מאדן – סולן גוד שרלוט, אחיו של בנג'י מייקל מאדן – מוזיקאי אמריקאי ריצ'רד מאדן – שחקן סקוטי מדן מאדאן האי מאדן
עאטף סאלם

עאטף מוחמד סאלם סייד אל-אהל (בערבית: عاطف محمد سالم سيد الاهل, תעתיק מדויק: עאטף מחמד סאלם סיד אלאהל) הוא דיפלומט מצרי שכיהן כשגריר מצרים בישראל מה-1 בספטמבר 2012 עד 20 ביוני 2015. סאלם נולד וגדל בקהיר. הוא למד תקשורת המונים ומדעי המדינה באוניברסיטת קהיר. עבד בשגרירויות מצרים במספר מדינות בין היתר ברוסיה, תאילנד, סין, מאלי ובהולנד. בין השנים 2006–2009 שימש כקונסול המצרי באילת ובין היתר טיפל בסוגיית האסירים המצרים שנידונו למאסר בגין עבירות פליליות וכלואים בישראל ובעסקה לשחרור אילן גרפל. לאחר מכן מילא שורה של תפקידים במשרד החוץ בקהיר, בהם ראש אגף סין ומונגוליה במשרד החוץ המצרי, יועץ של שר החוץ לענייני צפון אמריקה, יועץ שר העבודה וההגירה ליחסים בינלאומיים ויועץ שר החוץ לענייני תרבות. במרץ 2012 מונה לשגריר בישראל והגיש את כתב האמנתו לנשיא המדינה שמעון פרס ב-17 באוקטובר. מינויו בא בזמן שלטונו של מוחמד מורסי בנשיאות מצרים ובתקשורת הערבית פורסם כי לרגל מינויו שלח מורסי איגרת לנשיא שמעון פרס. בתחילת מבצע עמוד ענן הוחזר השגריר עאטף לקהיר להתייעצויות, ומאז עד תום כהונתו לא שב לישראל. ריאיון עם השגריר, באתר ערב ערב אילת, 13 באוגוסט 2009 אריק בנדר, השגריר המצרי החדש: "בא בשליחות השלום", באתר nrg‏, 2 בנובמבר 2011 עיתון מצרי פרסם העתק מכתב ממורסי לפרס, באתר רשת ב', 18 באוקטובר 2012 (הקישור אינו פעיל, 22 בפברואר 2020) איתמר אייכנר, "ידיעות אחרונות", לפני החיסול: שגריר ישראל בקהיר הוחזר לארץ, באתר ynet, 15 בנובמבר 2012
שוק דאפר

שוק דאפר (בהולנדית: Dappermarkt) הוא שוק רחוב יומי הממוקם בשכונת דאפרבורט (Dapperbuurt) ברובע מזרח אמסטרדם של העיר אמסטרדם שבהולנד. הרחוב והשוק נקראים על שם אולפרט דאפר, היסטוריון ההולנדי מהמאה ה-17 שהיה ידוע במחויבותו לחברה רב-תרבותית. השוק נוסד בתחילת המאה ה-20. בשנת 1910 הפך באופן רשמי לשוק רחוב מסודר יחד עם שלושה רחובות נוספים. בשנת 2006 עבר השוק ארגון מחדש וקיבל את הפרס "השוק הטוב ביותר בהולנד" שנת 2006–2007. השוק מושך תיירים ומבקרים מכל רחבי הולנד, אורכו כ-600 מטרים ובהם מעל ל-200 דוכנים וחנויות המציעים מגוון מוצרים בינלאומיים. השוק פעיל כ-52 שבועות בשנה, 6 ימים בשבוע מיום שני עד שבת בין השעות 10:00-17:00. החנויות ברחובות הסמוכים פתוחות מעט מאוחר יותר. השוק הוזכר במגזין 'נשיונל ג'יאוגרפיק' בגיליון של חודש נובמבר-דצמבר בשנת 2007 בכתבה: 'עשרת רחובות קניות הטובים ביותר בעולם'. כניסה אל השוק הפגנה בשוק מדיה וקבצים בנושא שוק דאפר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שוק דאפר מידע על שוק דאפר מאמר בשפה האנגלית מידע על שוק דאפר מאמר בשפה ההולנדית
אלי הויס-קנאפ

אליזבת אלאונורה אנה ז'וסטין "אלי" הויס-קנאפ (בגרמנית: Elisabeth Eleonore Anna Justine "Elly" Heuss-Knapp; ‏25 בינואר 1881 – 19 ביולי 1952) הייתה כלכלנית, מדינאית וסופרת גרמנייה ליברלית, רעייתו של תיאודור הויס, הנשיא הראשון של גרמניה המערבית. נולדה בשטרסבורג, בתו של הכלכלן גאורג פרידריך קנאפ, פרופסור באוניברסיטת שטרסבורג ומייסד האסכולה הקרטאליסטית (Chartalism) בכלכלה, החוקרת את הכסף כמוסכמה חוקתית של המדינה. אמה, לידיה קוחנשבילי, שהייתה ממוצא גאורגי, חלתה במחלת נפש זמן קצר לאחר לידתה ואביה גידל אותה לבדו. ב-1899 סיימה לימודיה והייתה למורה בבית ספר תיכון. פגישתה עם הליברל פרידריך נאומן עוררה אותה להיכנס ללימודי כלכלה באוניברסיטה. דרך נאומן פגשה את תיאודור הויס. השניים נישאו ב-1908, הכומר שהשיא אותם היה ידיד משפחתה, אלברט שווייצר (זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1952). סיבוך קשה בלידת בנה הראשון ב-1910 גרם לכך שלא תוכל להרות וללדת עוד. באותה שנה התפרסם ספרה הפמיניסטי-כלכלי Bürgerkunde und Volkswirtschaftslehre für Frauen ("אזרחות וכלכלה לנשים") שקרא לשוויון זכויות אזרחי וכלכלי לנשים. בבחירות 1919 היו גם היא וגם בעלה מועמדי המפלגה הדמוקרטית הגרמנית לרייכסטאג. החל משנת 1922 העמיקה התקרבותה לפרוטסטנטיות הפציפיסטית. בקהילה שבה היה חבר מאוחר יותר גם מרטין נימלר, שהתפרסם כמתנגד הנאציזם (מחבר השיר "לא הרמתי את קולי"). ב-1932 פרסמה את ספרה האוטוביוגרפי Ausblick vom Münsterturm ("נוף ממגדל הקתדרלה"; הספר ראה אור בהוצאה מורחבת ב-1984). בתקופת הרייך השלישי שמרו בני הזוג הויס על קשר עם רשת של ליברלים גרמנים, שהובילה לקשר עם המחתרת הגרמנית לקראת סוף המלחמה. לפרנסת משפחתה יצרה בהצלחה פרסומות ברדיו. בין השנים 1946–1949 הייתה הויס חברת הלנדטאג (Landtag; הפרלמנט המדינתי) של באדן-וירטמברג, יחד עם בעלה, שכיהן גם כשר החינוך של המדינה. ב-1946 התפרסם ספרה Schmale Wege ("שבילים צרים"). ב-1949 נמנתה הויס עם מייסדי השדולה הגרמנית לאיחוד אירופה והייתה סגנית נשיא התנועה לאחדות אירופה בגרמניה. לאחר התמנות בעלה לנשיא, ייסדה את "מפעל ההבראה לאמהות" (Müttergenesungswerk), ארגון שתפקידו לדאוג לרווחתן של אמהות, שנקרא לאחר מותה על שמה, Elly Heuss-Knapp-Stiftung (קרן אלי הויס-קנאפ). הויס-קנאפ הלכה לעולמה ב-1952 בבון. Elly Heuss-Knapp: Bürgerkunde und Volkswirtschaftslehre für Frauen (1910) Elly Heuss-Knapp: Ausblick vom Münsterturm, 1932 Elly Heuss-Knapp: Schmale Wege, Verlag Wunderlich, 1946 Georg Friedrich Knapp, Elly Heuss-Knapp: Eine Jugend. Deutsche Verl.-Anst.; Auflage: 2., erw. Aufl. (1947) Elly Heuss-Knapp: Ausblick vom Münsterturm. Erinnerungen. Verlag R. Wunderlich, Tübingen 1984, ISBN 3-8052-0086-2 Elly Heuss-Knapp, Margarethe Vater: Bürgerin zweier Welten . Verlag Wunderlich, 1961 מדיה וקבצים בנושא אלי הויס-קנאפ בוויקישיתוף "האשה הראשונה", דר שפיגל תקציר קורות חיים, ביוגרפיות של אנשי באדן-וירטנברג כמפרסמת ברדיו אלי הויס-קנאפ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלי הויס-קנאפ, באתר Discogs (באנגלית)
הויס

הויס (בגרמנית: Heuß או Heuss) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלפרד הויס (גר') – היסטוריון של העת העתיקה תיאודור הויס – מדינאי גרמני ליברלי; הנשיא הראשון של מערב גרמניה אלי הויס-קנאפ – כלכלנית, מדינאית וסופרת גרמניה ליברלית; רעייתו של תיאודור הויס ארנסט לודוויג הויס (גר') – חבר בתנועת ההתנגדות לנאציזם בגרמניה, בנם של תיאודור הויס ואלי הויס-קנאפ האוס
בוצ'קו

בוצ'קו הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... סטיבן בוצ'קו (אנ') – יוצר טלוויזיה אמריקני צבי אביאל (בוצ'קו) – מחנך ומשורר ישראלי חיים בוצ'קו – לוחם אצ"ל ולח"י, ויזם נדל"ן ישראלי משפחה יהודית, שכמה מבניה שימשו בתפקידים רבניים: ירחמיאל אליהו בוצ'קו – מייסד ישיבת עץ חיים במונטרה שבשווייץ משה בוצ'קו – רב וראש ישיבה, בנו של הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו שאול דוד בוצ'קו – ראש ישיבת ההסדר היכל אליהו ורב היישוב כוכב יעקב, בנו של הרב משה בוצ'קו יחזקאל בוצ'קו – ראש ישיבת ההסדר היכל אליהו, בנו של הרב שאול דוד בוצ'קו
טמשניים

טמשניים (שם מדעי: Heliornithidae) היא משפחה קטנה של עופות מים טרופיים מסדרת העגוראים, קרוביה הרחוקים של האגמיה. רגליהם אדומות ומצוידות בקרומי שחייה. הם דומים במראם והתנהגותם לצוללנאים ולאגמיה אך, כאמור, יש רק קירבה רחוקה ביניהם. במשפחה זו שלושה מינים, כל אחד מהם חי באזור אחר: אפריקה, דרום-מזרח אסיה ואמריקה הדרומית. כיום ישנם שלושה מיני טמשניים. כל אחד במין יחיד: סוג ומין יחיד טבלן השמש (Heliornis fulica) סוג ומין יחיד טמשן אפריקאי (Podica senegalensis) סוג ומין יחיד טמשן המסיכה (Heliopais personatus) מדיה וקבצים בנושא טמשניים בוויקישיתוף טמשניים, באתר ITIS (באנגלית) טמשניים, באתר NCBI (באנגלית) טמשניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טמשניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טמשניים, באתר GBIF (באנגלית) טמשניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיצוב אלומה

עיצוב אלומה (באנגלית: Beamforming או Spatial Filtering) היא טכניקה בתחום עיבוד אותות, בשימוש מערכי שידור/קליטה לשידור זוויתי. התופעה מושגת על ידי שילוב של אלמנטים במערך מופע באופן שאותות בזוויות מסוימות יחוו התאבכות בונה ובזוויות אחרות התאבכות הורסת. עיצוב אלומה ניתן ליישום גם בקצה המשדר וגם בקצה הקולט כדי ליצור את אפקט הסלקציה המרחבית. התוספת בעצמה על שידור רב-זוויתי נקרא שבח (Gain). עיצוב אלומה נמצא בשימוש רחב במכשירים המשתמשים בגלי רדיו. הוא מיושם באפליקציות רדאר, סונאר, סייסמולוגיה, תקשורת אלחוטית, רדיו-אסטרונומיה, אקוסטיקה, וביורפואה. ניהוג אלומה ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוכס אלבה

דוכס אלבה (בספרדית: Duques de Alba de Tormes) הוא תואר אצולה ספרדי. התואר דוכס אלבה, היה במהלך ההיסטוריה הספרדית תואר נחשב מאוד, ובית אלבה היה לאחת ממשפחות האצולה החזקות באירופה. למעשה לא כל שושלת דוכסי אלבה מהווה שושלת רציפה אחת, והיא מורכבת משלוש שושלות שהחליפו האחת את רעותה; משפחתו של הדוכס הראשון מאלבה אלברס דה טולדו הייתה המשפחה הראשונה בשושלת, לאחריה באה שושלתו של פרננדו דה סילבה, הדוכס ה-12 מאלבה, ואחריה הבית הנוכחי של דוכסי אלבה, בית פיצג'יימס, שראשיתו בקרלוס מיגל פיצג'יימס סטיוארט, דוכס אלבה ה-14, וצאצאיו נושאים בתואר גם במאה ה-21. בנובמבר 2014, מתה הדוכסית ה-18 מאלבה, קאיטנה פיצג'יימס סטיוארט, ותחתיה מתהדר בתואר בנה, קרלוס פיצג'יימס סטיוארט. מדיה וקבצים בנושא דוכס אלבה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלרה מאפאי

אנה קלרה אנטוני קארארה ספינלי (באיטלקית: Elena Clara Antonia Carrara Spinelli ‏ 13 במרץ 1814 - 13 ביולי 1886) הייתה איטלקייה משכילה, פטרונית הריסורג'ימנטו, שנודעה בדרך כלל בשם נישואיה כרוזנת קלרה מאפאי, או קלארינה מאפאי. מאפאי, ילידת ברגמו, נישאה בגיל 17 ללבריתן אנדראה מאפאי, אבל הם נפרדו בהסכמה הדדית ב-15 ביוני 1846. היא קיימה קשר ארוך ומתמשך עם קרלו טנקה. קלרה מאפאי התפרסמה במפגשים שניהלה בטרקלין ביתה בוויה די טרה מונאסטרי במילאנו, שנודע בשם Salotto Maffei. המפגשים, שארגנו החל ב-1834 טומאזו גרוסי ומאסימו ד'אזליו, משכו אישים ידועי שם בתחומי הספרות, האמנות הפלסטית, המחקר וההלחנה ותומכי ריסורג'ימנטו, לשיחות בנושאי אמנות וספרות. בין אישים אלה היו אלסנדרו מנצוני, פרנצ'סקו אייץ (שצייר את דיוקנה של קלרה ונתן אותו לבעלה), ג'וזפה ורדי וג'ובאני פראטי. במכתב אל ידידתו הוותיקה, קלרה (קלרינה) מאפאי, סיפר ורדי על התרשמותו מן הספר "המאורסים" של מנצוני, שאותו קרא בגיל שש-עשרה ואשר הרשים אותו כיצירת מופת של המין האנושי. בשנת 1868 יזמה מאפאי פגישה בין ורדי לבין מנצוני, שהיה אז בן שמונים ושתיים. לאחר הפגישה כתב ורדי אל מאפאי: "כיצד אוכל לתאר לך את הרגשתי [...] לנוכח קדוש זה?" קלרה מאפאי הלכה לעולמה במילאנו מדלקת קרום המוח, בגיל 72. Barbiera, Raffaello, Il salotto della contessa Maffei, Milano, Treves 1895 (new edition) Cunigi, Davide, "Una gentildonna bergamasca del Risorgimento. La contessa Clara Maffei", in Rivista di Bergamo, XX, February 1941, pp. 49–53, and March 1941, pp. 74–78 Monti, Antonio, Una passione romantica dell'Ottocento. Clara Maffei e Carlo Tenca, Milano, Garzanti 1940 מדיה וקבצים בנושא קלרה מאפאי בוויקישיתוף Raffaello Barbiera, Il salotto della contessa Maffei, Milano, Treves, 1895 www.url.it Article on Clara Maffei in Corriere יהואש הירשברג, "קסם האופרות של ורדי", הוצאת כרמל 2014, עמ' 336
נטיית הפועל

נטיית הפועל היא אופן השינוי של פעלים בחלק מהשפות, כאשר הפועל מתייחס לאחד או יותר ממאפייניו, לדוגמה: זמן דקדוקי – כמו עבר, הווה, עתיד; אספקט – למשל פעולה מתמשכת, פעולה מושלמת (שהסתיימה), פעולה בלתי מושלמת (שלא הסתיימה עדיין); מודוס – למשל חיווי (אמירה רגילה), ציווי, תילוי, זירוז, איסור; גוף – למשל גוף ראשון ("מדבר"), גוף שני (נוכח/נמען), גוף שלישי (נסתר); מין דקדוקי – למשל נקבה, זכר, סתמי; מספר דקדוקי – למשל יחיד, רבים, זוגי. מאפייני הפועל האלה לא בהכרח מתממשים בנטייה. יש שפות שמביעות רק חלק מהמאפיינים הללו, ושפות אחרות מביעות את כולם, או מאפיינים אחרים נוספים. יתר על כן, המאפיינים הפועליים האלה עשויים להיות מסומנים באמצעות נטייה, כלומר שינוי הפועל העיקרי (לדוגמה "אכלתי" מסומן לזמן עבר או אספקט מושלם, לגוף ראשון, ולמספר יחיד), אך לעיתים המאפיינים ממומשים באמצעים אחרים, למשל בפועל עזר ("בואו נלך" למודוס הזירוז), או בתוארי-פועל ("כבר אכלנו" לאספקט מושלם), ועוד. נטיית שם הטיה (דקדוק) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רופרט איש זלצבורג

רופרט איש זלצבורג או רופרט הקדוש (660?-710) היה קדוש נוצרי, המקודש עבור הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית המזרחית, מייסד העיר זלצבורג ובן דורו של כילדבר השלישי. המסורת טוענת כי היה צאצא של השושלת המרובינגית, ודודה של הקדושה ארנטרוד. בתחילת שלטון כילדבר השלישי, שימש כבישוף של וורמס, אך בשנת 697 הוגלה מן העיר לרגנסבורג, שם המיר את דתו של שליט בוואריה, תאודו. לאור ההצלחה המשיך במסעו להמרת דת המקומיים, בעיר אלטטינג. בהמשך עודד את כריית המלח באזור העיר זלצבורג, בה השתקע ונחשב למייסדה. רופרט מת, על פי המסורת, בחג הפסחא של שנת 710. מדיה וקבצים בנושא רופרט איש זלצבורג בוויקישיתוף רופרט איש זלצבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) האנציקלופדיה הקתולית
GFS (גוגל)

GFS (ראשי תיבות באנגלית: Google File System; מכונה גם GoogleFS) היא מערכת קבצים מבוזרת מבית גוגל המותקנת בסביבת לינוקס. המערכת תוכננה לספק יעילות ואמינות בגישה למידע תוך שימוש במספר רב של שרתים. החל מ-2010, גרסה חדשה יותר של מערכת הקבצים נקראת Colossus. ReFS מדיה וקבצים בנושא GFS בוויקישיתוף Ghemawat, S.; Gobioff, H.; Leung, S. T. (2003). "The Google file system
ג'ק ראיין (סדרת סרטים)

סדרת סרטי ג'ק ראיין היא סדרת סרטי מותחן ריגול ופעולה אמריקאים המבוססים על דמות שיצר המחבר טום קלנסי בסדרת ספרי מותחן. בסדרה של חמישה סרטים ארבעה שחקנים שונים גילמו את הדמות: אלק בולדווין, האריסון פורד, בן אפלק וכריס פיין. חרף תחלופת שחקנים גבוהה, כל סרטי ג'ק ראיין הופצו על ידי סרטי פרמאונט למן ההתחלה. מייס ניופלד מפרמאונט היה שותף להפקה בכל אחד מהסרטים. יחד עמו עבדו על הסרטים גם המפיקים רוברט רהם ("משחקים פטריוטיים" ו"סכנה ברורה ומיידית") ולורנצו די בונאוונטורה ("ג'ק ראיין: גיוס הצללים"). הסרטים הרוויחו יחד 922,650,731 מיליון דולר והיו מועמדים לפרס אוסקר 8 פעמים וזכו רק בקטגוריית עריכת הסאונד על "המרדף אחר אוקטובר האדום". המשכיות הסרטים שונה מאשר בסדרת הספרים. אם בספרים עלילת "משחקים פטריוטיים" מתרחשת לפני "המרדף אחר אוקטובר האדום", בסרטים הסדר הפוך. בנוסף, "כל הפחדים כולם" מהווה אתחול לזיכיון ועלילתו שונה לגמרי מאשר בספר, כשהעלילה מתרחשת בשנת 2002 בעוד בספר העלילה מתרחשת בשנים 1991-1992. בשנת 2014 שוב נעשה ניסיון לאתחל את הזיכיון עם יציאת הסרט "גיוס צללים", שאינו מבוסס על אף ספר אלא מהווה אתחול נפרד עם תסריט מקורי. ערך מורחב – המרדף אחר אוקטובר האדום (סרט) מבוסס על ספר באותו שם. עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1984 ומגוללת את קורותיו של מנתח המודיעין ג'ק ראיין (אלק בולדווין), שמגויס למשימה למניעת הגעת הצוללת "אוקטובר האדום" מלהגיע לחופי ארצות הברית. ערך מורחב – משחקים פטריוטיים (סרט) מבוסס על ספר באותו שם. ג'ק ראיין (האריסון פורד), מנתח ה-CIA לשעבר הוא כעת פרופסור באקדמיית הצי בארצות הברית שנפצע קשות בעת מתקפה על מזכירות המדינה הבריטית של צפון אירלנד בלונדון. ראיין מצטרף שוב לסוכנות הביון על מנת לעצור את ארגוני הטרור האיריים. ערך מורחב – סכנה ברורה ומיידית (סרט) מבוסס על ספר באותו שם. ג'ק ראיין (האריסון פורד) מתמנה לממלא מקום סגן מנהל המודיעין של ה-CIA, זאת לאחר שקודמו בתפקיד סגן האדמירל ג'יימס גריר חלה במחלה חשוכת מרפא. כשמשפחתו הקרובה של נשיא ארצות הברית נרצחת בשנתה על ידי קרטל סמים, ראיין נקרא כדי לחקור. מבלי ידיעתו, סוכנות הביון שולחת סוכן מבצעי להוביל כוח צבאי בפעילות חשאית בקולומביה. תוך סיכון חייו ועתידו המקצועי, ראיין מחליט לחשוף את האמת שמאחורי התפתחות המצב. ערך מורחב – כל הפחדים כולם (סרט) מבוסס על ספר באותו שם. לאחר שנשיא רוסיה מת ומוחלף באיש בעל עבר מסתורי, ארצות הברית חוששת מפני התחדשות המלחמה הקרה ומנהל סוכנות הביון מגייס את מנתח המודיעין הצעיר ג'ק ראיין (בן אפלק) כדי לספק ייעוץ. ראיין מגלה שארגון טרור נאו-פאשיסטי מתכנן לעורר מלחמה בין רוסיה לארצות הברית, באמצעות פיצוץ פצצה גרעינית בעת משחק פוטבול בבלטימור, ארצות הברית. ערך מורחב – ג'ק ראיין: גיוס הצללים לאחר אירועי ה-11 בספטמבר, ג'ק ראיין (כריס פיין), סטודנט לכלכלה בלונדון, נשלח לאפגניסטן כנחת אמריקאי, אך הוא נפצע קשות בגבו ונשלח לשיקום בבית החולים הצבאי שבו הוא מכיר את שותפתו לחיים, קטי. עד מהרה הוא מגויס על ידי ה-CIA כמנתח מודיעין ובחסות עבודתו כפקיד מניות בוול סטריט. במסגרת עבודתו הוא עולה על מזימה רוסית למוטט את כלכלת ארצות הברית, במבצע שמונהג בידי איש העסקים, ויקטור צ'רבין. הסרט מתבסס על דמויות שיצר קלנסי ולא על ספר מסוים. ערך מורחב – ג'ק ראיין (סדרת טלוויזיה) ג'ק ראיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יעקב גינצבורג

רבי יעקב גינצבורג (תק"ג, 1743, פראג – תקע"ה, 1814, פראג) היה רב ודיין בפראג ומחבר הספר זרע יעקב. נולד בפראג לרבי יצחק דוד בכ"ב באלול תק"ג (ספטמבר 1743). רבו היה רבי מאיר פישלס, ולאחר פטירתו התמנה ללמד בישיבה בפראג לצד רבי ליב פישלס בן רבו. שימש כדיין בבית הדין של רבי יחזקאל סגל לנדא בעל הנודע ביהודה. בספרים רבים נדפסה הסכמה ממנו בין השנים תקכ"ח-תק"ס. לאחר פטירת הנודע ביהודה כיהן בבית הדין לצד בנו הרב שמואל לנדא ולצד הדיין הרב מיכאל בכרך. תלמידו הוא רבי נחום טרייביטש שאף מילא את מקומו לאחר פטירתו. נישא לשפרינצה. נפטר בי"א בחשון תקע"ה (אוקטובר 1814) ונקבר בפראג. ספרו זרע יעקב על מסכת ברכות ושבת יצא לאור בחייו בפראג תקע"ד, את ספרו ערך תלמידו רבי נחום טרייביטש ביחד עם רבי אפרים ליב טעבלס כ"ץ. (זרע יעקב באתר היברו בוקס) בשנת תשס"ג הוציא לאור שלמה מתתיהו לוונטהל את כתביו על פרשיות השבוע, מועדים, הגדה של פסח וחידושי אגדות. קטעים מחידושיו שנדפסו למסכת מגילה, מוריה שנה ג' גיליון י-יב עמודים ג-ח חידושים, מוריה שנה י"ג גיליון ה-ו עמודים יד-כ לתורה ולשולחן ערוך, מוריה שנה י"ג גיליון י-יב עמודים כג-לח לתורה, ישורון ח"ז עמודים תנט-תסג חידושים על כמה מסכתות נמצאים בכתב יד (באתר הספרייה הלאומית) שלמה מתתיהו לוונטהל, הקדמת המעתיק, לספר זרע יעקב, סדר פרשיות השבוע, ירושלים תשס"ג יעקב בן יצחק דוד גינצבורג, דף שער בספרייה הלאומית רשימת ספרים להם נתן הסכמה: פעמני זהב, בינת ישכר, שאילת שלום, אהבת דוד, מגלת סתרים, איגרת ארחות חיים, דגול מרבבה, תורת נתנאל דב בר וואכשטיין, מפתח ההספדים, וינה תרצ"ב, ב, עמ' 23, באתר אוצר החכמה.