laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוככאים

סוככאים (שם מדעי: Apiales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת את המינים ג'ינסנג, גזר, סלרי ורבים אחרים. בעבר, תחת מערכת המיון קרונקוויסט (1981) הכילה סדרת הסוככאים אך ורק את משפחת הסוככיים, אך מיון גנטי של קבוצת APG מ-2003 הוסיף לה משפחות רבות אחרות, ומיקם אותה בקבוצה Asterid (המכילה סדרות ומשפחות), יחד עם סדרות כגון האסטראים. סוככיים קיסוסיים Aralidiaceae Griseliniaceae Mackinlayaceae Melanophyllaceae Myodocarpaceae Pennantiaceae Pittosporaceae Torricelliaceae בארץ מיוצגת הסדרה על ידי שתי משפחות בלבד: הסוככיים הכוללת סוגים כגון הכרפס, הגזר, הסלרי ורבים אחרים; והקיסוסיים המיוצגת על ידי הקיסוס, ומתוכו מין יחיד, קיסוס החורש. סוככאים, באתר ITIS (באנגלית) סוככאים, באתר NCBI (באנגלית) סוככאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוככאים, באתר Tropicos (באנגלית) סוככאים, באתר GBIF (באנגלית)
אשנ"ב

אשנ"ב - אנשים למען שימוש נבון באינטרנט ע"ש ערן אדרת היא עמותה שהוקמה בישראל בשנת 1999 במטרה להגביר את מודעות הציבור להשפעות החיוביות והשליליות שיש לשימוש ברשת האינטרנט על החברה ועל ערכיה. עמותת אשנ"ב מבקשת לתרום להעלאת המודעות לבעייתיות שיש באינטרנט חסר הכללים, לעודד קבלת אחריות על השימוש בו ולסייע ביצירת קהילת אינטרנט אחראית. על פי תפישת העמותה, שימוש נבון ונאות באינטרנט יושג באמצעות הסכמות, ולא באמצעות אכיפה. לאור תפישה זו מאמינה העמותה כי השגת המטרה כרוכה בתהליך של חינוך במובן הרחב של המילה. עמותת אשנ"ב הוקמה ביוזמתו של ד"ר אבשלום אדרת להנצחת בנו ערן אדרת, שבזמן שירותו הצבאי נקלע למצוקה נפשית והתאבד בשנת 1997. בדיעבד גילה אביו כי במהלך התקופה שקדמה להתאבדות שוחח ערן בפורומים ובצ'אטים עם אנשים שהפגינו אטימות בכך שעודדוהו לשים קץ לחייו ואף הדריכוהו כיצד לעשות זאת. בעקבות הגילוי החליט ד"ר אדרת לפעול כדי ”שהציבור ידע על הסכנות, הפיתויים והרוע הקיימים ברשת וזאת כדי שאנשים יהיו זהירים בעת גלישתם, יגנו על ילדיהם ויכוונו אותם לפעילות חיובית ובעיקר בטוחה באינטרנט, וכדי שאנשים הנמצאים במצוקה ומחפשים סיוע ברשת יגיעו למי שיתמוך בהם, ולא למי שידרדר אותם לתהום.” ככלי מרכזי להגברת מודעות הציבור, אשנ"ב דוגלת בפעולות הסברה כגון: הרצאות, הדרכות, כנסים וימי עיון, החתמה על "אמנת אשנב לשימוש נבון באינטרנט", השתתפות בוועדות ציבוריות, פיתוח תכנים ודגמים לתהליכי חינוך בקהילה, ייעוץ מקצועי והדרכה על פי הזמנה, וכל זאת בשיתוף פעולה עם גורמים ממלכתיים, ארגונים עסקיים, גופים מהמגזר השלישי ועוד. בין הפעילויות של העמותה: הקמת סה"ר (סיוע והקשבה ברשת), שהיה פורום התמיכה הראשון ברשת. סה"ר, שעבר לפעול בהמשך כעמותה עצמאית, כבר הציל את חייהם של עשרות בני נוער. קיום כנסים בסוגיות הקשורות בהשלכות החברתיות, החיוביות השליליות שיש לאינטרנט (לדוגמה כנסים בנושאים: "השפעת האינטרנט על החברה", "תרומת האינטרנט לקהילה", "סוגיות משפטיות באינטרנט", "מחאה חברתית ברשת" ועוד) הגברת מודעות התלמידים בבתי ספר לגלישה בטוחה. במסגרת זו מתקיימות, בין היתר, הפעילויות האלה: הפעלת פרויקט חיילים מדריכים, בשיתוף עם בית הספר למקצועות המחשב של צה"ל ומשרד החינוך. במסגרת זו מופיעים בבתי הספר חיילים צעירים, היכולים לדבר עם תלמידי בבתי הספר "בגובה העיניים", ומדריכים את התלמידים כיצד לגלוש בתבונה ולהימנע מהסכנות שברשת. הענקת פרס אשנ"ב למורה היזם. העמותה עורכת תחרות שנתית למורים יזמים שפיתחו פעילות בנושא גלישה נבונה, ומעניקה פרס כספי לזוכים (בחירת הזוכים נעשית בשיתוף עם משרד החינוך). "מחנכים לגלישה נבונה" - שותפות עם משרד החינוך בבניית ערכת הדרכה לגלישה בטוחה שתופץ בכל בתי הספר בישראל. הרצאות בפני הורים במקומות עבודה ובמסגרות אחרות בקהילה כדי להדריך אותם כיצד להבטיח שילדיהם יגלשו בבטחה ברשת. השתתפות ביוזמת היום הלאומי לאינטרנט בטוח עם משרד החינוך, חברת מיקרוסופט ישראל ובסיוע קבוצת גופים מהמגזר העסקי וממשלתי. אתיקה ברשות ניירות ערך - שותפות בדיוני ועדת האתיקה של הרשות לניירות ערך, ויוזמה להפעלת "תו אשנ"ב לאתיקה באתרי אינטרנט". בפעילות העמותה, המתבצעת כולה בהתנדבות, משתתפים מדי שנה אלפים – ילדים, בני נוער והורים. אתר האינטרנט הרשמי של עמותת אשנ"ב אבשלום אדרת, סכנה בחדר הילדים, באתר הארץ, 4 באפריל 2007 אשנ"ב, באתר "גיידסטאר ישראל"
צוואר ממולא

צוואר ממולא (ביידיש: העלזעל) הוא מאכל מהמטבח היהודי האשכנזי. המאכל עשוי עור צוואר עוף (ולעיתים - כל עור העוף) ממולא ומבושל. המילוי עשוי להכיל קמח או פירורי לחם (ובפסח - קמח מצה), מחית תפוחי אדמה, בצל קצוץ מושחם (מטוגן בשמאלץ), שמאלץ, גריבען ותבלינים - מסורתית רק מלח ופלפל שחור, אך יש המוסיפים פטרוזיליה או שמיר. העור מנוקה ואם אינו שלם הוא נתפר כך שיישאר בו פתח יחיד. אזי הוא ממולא, הפתח נתפר כך שהמילוי לא יזלוג והמאכל מבושל בבישול ממושך, בחום נמוך במים, במרק או כחלק מהחמין. צוואר ממולא דומה לקישקע ומשמש לעיתים כתחליף לו. מנדלי מוכר ספרים מזכיר מאכל זה ואחרים ביצירתו "ספר הקבצנים": אף אני צמא ורעב. יצרי הרע מתגבר בי עוד יותר מבראשונה, והולך ומונה לפני את כל סדרם של מאכלי בית ישראל: בשר מצומק בדייסא, צלי קדרה, פשטידא עם עור של צואר עוף ממולא בתוכה, חצר-כבד מרוסק בבצלים. בולמוס אוחזני ואני רוצה לאכול בכל אַות נפשי. והוא בשלו: לביבות מטוגנות, קורקבן, פרק"יות, לשון בחרדל, צנון בשומן של תרנגולים, זפק של ברבור מצומק בלפת... האגיס מדיה וקבצים בנושא צוואר ממולא בוויקישיתוף דרור פילץ, העלזל'ך, מאתר "על השולחן" הלזלה מעור העוף כולו, מאתר מטעמים (כולל תמונה) מתכון + תמונות המדגימות הכנת צוואר ממולא, מפורום אוכל בוואלה
קאשה

קאשה (Kasha; ביידיש: קאשע) היא דייסה שמקורה במטבח המזרח-אירופי. בעברית ובאנגלית, הכוונה היא בדרך כלל לדייסת כוסמת, אך בשפות סלביות, קאשה היא שם כולל לדייסה מכל סוג, ויכולה להיות עשויה מכוסמת, חיטה, שיבולת-שועל או שיפון ועוד. כשם כללי לדייסה, קאשה היא אחת המנות הידועות הקדומות ביותר מהמטבח המזרח אירופי וגילה למעלה מאלף שנה. הלחם לבדו עולה על קאשה בחשיבותו ההיסטורית. חשיבותה של הקאשה בתרבות הרוסית באה לידי ביטוי בפתגם העממי: "щи да каша — пища наша" בתרגום חופשי: "מרק כרוב וקאשה הם כל מה שאנו צריכים", או בתרבות האוקראינית, "борщ и каша — пища наша" בתרגום חופשי: "חמיצה וקאשה הם האוכל שלנו". "קאשע מיט וורנישקעס" הוא שמה היידישאי של מנה המורכבת מקאשה ואיטריות או פסטה פרפר. אין להתבלבל עם מאכל בעל שם דומה ורניקס המוכר גם כקרפלך - כיסוני בצק ממולאים ומבושלים ומוכרים. המטבח הפולני מדיה וקבצים בנושא קאשה בוויקישיתוף ענבל קליין, קאשה - אוכל הנחמה של הפולנים, באתר ynet, 21 בינואר 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרדנר

האם התכוונתם ל... אישים: אדווארד גרדנר – מנצח אנגלי אינגליש גרדנר – אצנית אמריקאית אלכסנדר גרדנר – צלם אמריקאי, מצלמי מלחמת האזרחים האמריקנית אלן וביאטריס גרדנר – זוג חוקרים אמריקאים בתחום התנהגות בעלי חיים ארל סטנלי גרדנר – סופר אמריקאי, מחבר ספרות בלשית ארנסט ארתור גרדנר – ארכאולוג אנגלי הווארד גרדנר – בעל תאוריה על אינטליגנציות מרובות היידי גרדנר (אנ') – שחקנית, קומיקאית וסופרת אמריקאית מרטין גרדנר – בעל טור "שעשועים מתמטיים" בירחון "סיינטיפיק אמריקן" פרסי גרדנר – ארכאולוג אנגלי קורי גרדנר – פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת קולורדו מאז 2015 רנדי גרדנר – מחליק אמנותי על הקרח אמריקאי הרב גרדנר – מחזאי ותסריטאי אמריקאי אחר: גארדנר (מקלע) – סוג של מכונת ירייה מוקדמת גארנר גרטנר
Do They Know It's Christmas?

Do They Know It's Christmas? (בעברית: האם הם יודעים שזהו חג המולד?) הוא שיר שחיברו בוב גלדוף ומידג' יור ב-1984 על מנת לגייס תרומות לסיוע לקורבנות הרעב הגדול באתיופיה. הביצוע המקורי של השיר הופק על ידי יור וטרבור הורן ובוצע על ידי הבאנד אייד (אנ') ב-3 בדצמבר 1984. בוב גלדוף ומידג' יור, שהיה סולן אולטראווקס, חיברו את השיר לאחר שגלדוף ראה דיווח ב-BBC על הבצורת הקשה שפקדה את אתיופיה. בנובמבר קרא גלדוף בראיון ברשת "BBC One" לאמנים אחרים להצטרף ליוזמת הצדקה. גלדוף הרכיב את הקבוצה, באנד אייד - שבין חבריה היו זמרים אירים ובריטים ידועים בזמנו. השיר הוקלט מספר פעמים נוספות: לרגל הבאנד אייד השני (ב-1989) עם אמני סטוק אייטקן ווטרמן; לרגל יובל העשרים, בשנת 2004 ולרגל יובל השלושים, בשנת 2014. שני אמנים הופיעו ביותר מהקלטה אחת: בונו מ-U2 מופיע בהקלטה הראשונה, השלישית והרביעית; וחברות בננרמה מופיעות בהקלטה הראשונה והשנייה. We Are the World – שיר צדקה בביצוע אמנים אמריקאים למען רעבי אפריקה, שיצא לקראת חג המולד של שנת 1985 מידע על היצירה "Do They Know It's Christmas?" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Do They Know It's Christmas?" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Do They Know It's Christmas?" באתר Discogs סרטון השיר "Do They Know It's Christmas?" באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היום שבו מתה המוזיקה

היום שבו מתה המוזיקה (באנגלית: The Day the Music Died) הוא כינוי שניתן לתאריך 3 בפברואר 1959, בו נהרגו זמרי הרוקנ'רול הפופולריים באדי הולי, ריצ'י ואלנס וג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון, בתאונת מטוס קל בו טסו באיווה, ארצות הברית. השלושה היו בסיבוב הופעות במרכז ארצות הברית. הם סיימו הופעה בקליר לייק, איווה והיו בדרכם להופעה הבאה במונהד, מינסוטה. בשל השפעת הנסיעות הארוכות, הולי החליט לשכור מטוס. מיד לאחר ההמראה צלל המטוס לתוך שדה תירס בשל טעות של הטייס ותנאי מזג אוויר קשים והתרסק. שלושת נוסעי המטוס והטייס נהרגו. הביטוי "היום שבו מתה המוזיקה" נטבע על ידי דון מקליין בשירו על התאונה מ-1971, "אמריקן פאי". ב-2003 הקים מעריץ אנדרטה מפלדת אל-חלד, המעוצבת כגיטרה ושלושה תקליטים הנושאים את שמות הזמרים שנספו. האנדרטה ממוקמת בסמוך לאזור ההתרסקות. הנקודה המדויקת של ההתרסקות מצוינת על ידי ארבעה עצי אלון שניטעו במקום. ב-2007 הועברה גופתו של ביג בופר למיקום מתאים יותר בבית הקברות בו נקבר. בנו ניצל את ההזדמנות וביקש לנתח את גופתו על מנת לבדוק האם יכול היה לשרוד את התאונה ולנסות להזעיק עזרה, זאת בעקבות שמועות ותאוריות קשר שהופצו בנוגע לתאונה. ממצאי הנתיחה הפריכו את השמועות הללו. מספר השברים בעצמותיו של ביג בופר היה רב ביותר והסיכוי ששרד את ההתרסקות אינו סביר. מדיה וקבצים בנושא היום שבו מתה המוזיקה בוויקישיתוף ערן סבאג, "חיים של אחרים" על היום שבו מתה המוזיקה‏, 3 בפברואר 2013 היום לפני: 1959, "היום שבו המוזיקה מתה", באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2015 דנה קסלר, ‏התרסקות המטוס שהרסה את תמימות הפיפטיז, באתר מעריב אונליין, 2 בפברואר 2019 ניצן סדן, אמריקן פאי: המטוס שהרג את המוזיקה, באתר כלכליסט, 29 בספטמבר 2023
פחה

המונח "פחווה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פחווה (פירושונים). פֶּחָה (מקור ארמי שמגיע מאכדית) הוא תואר של מושל. במקור, שימש התואר באימפריה הפרסית, אשר הייתה מחולקת לאזורים אדמיניסטרטיביים הנקראים פחוות, שנכללו בתוך אזורים גדולים יותר, הנתונים למרותם של האחשדרפנים. נחמיה מתואר בתנ"ך כמי שנשא בתואר זה, ושלט בפַּחְוָות יהודה. בעברית היהודים השתמשו במונח "פחה" כמילה נרדפת לפאשה, שהיה תואר בכיר באימפריה העות'מאנית, אשר ניתן בדרך כלל למושל מחוז. כיום הקבלה זו אינה מקובלת. פֶּחָה, פַּחְוָוה באנציקלופדיית המקרא של "גשר"
קתדרלת ברזיליה

הקתדרלה המטרופוליטנית נוסה סניורה אפארסידה (בפורטוגזית: Catedral Metropolitana Nossa Senhora Aparecida), המוכרת יותר בשם קתדרלת ברזיליה היא הקתדרלה המרכזית של העיר ברזיליה, בירת הרפובליקה הפדרלית של ברזיל. אבן הפינה של הקתדרלה הונחה ב-12 בספטמבר 1958 והמבנה הוא ביטוי אמנותי של האדריכל הברזילאי המפורסם אוסקר נימאייר. כבר ב-1960 עמדה על תילה הסטרוקטורה הבסיסית - המבנה במתחם המעגלי, בקוטר 70 מטרים. משולי המעגל מתרוממים 16 עמודי בטון בעלי פרופיל משולש בגודל משתנה המשוכים לכדי צורת היפרבולה ושוקלים 90 טונות כל אחד. עמודים אלה יחדיו יוצרים מבנה של היפרבולואיד ונועדו לייצג זוג ידיים הנישאות לשמיים. בדומה לעיר כולה שנבנתה מן היסוד בגישה מודרניסטית ובה מבנים מודרניים בלבד, קתדרלה זו היא ביטוי ייחודי ופורץ דרך של אדריכלות מודרנית. ב-31 במאי 1970 נחנכה רשמית הקתדרלה, שכבר כללה את מעטפת הזכוכית החיצונית השקופה. ברחבה שממנה ניגשים לבית התפילה מצוים ארבעה פסלי ברונזה בגובה 3 מטרים, המייצגים את השליחים; אלה פוסלו בסיועו של הפסל דנטה קרוסה ב-1968. מהתקרה, בפנים אולם התפילה, תלוים בכבלי פלדה שלושה פסלי מלאכים. מידות ומשקל עבור כל פסל: הקטן - אורכו 2.22 מטרים ומשקלו 100 קילוגרמים; הבינוני - 3.40 מטרים אורכו ו-200 קילוגרמים משקלו; הגדול 4.25 מטרים אורכו והוא שוקל 300 ק"ג. אלה פוסלו על ידי אלפרדו ססצ'יאטי ב-1970, יחד עם דנטה קרוסה. ב-1977 כוסו קירותיו של בית הטבילה, שצורתו אובאלית, באריחים קרמיים צבועים (עבודתו של אטוס בולקאו). מגדל ובו ארבעה פעמונים, תרומה של ממשלת ספרד, משלים את המתחם האדריכלי. תקרת אולם התפילה מעוטרת בויטראז' הכולל 16 חלקי פיברגלס בגוונים של כחול, ירוק, לבן וחום, המשובצים בין עמודי הבטון. כל חלק כזה מותאם למשולשים שבסיסם 10 מטרים ו-30 מטרים גובהם, ואלה נצבעו בידי מריאן פרטי ב-1990. המזבח נתרם בידי האפיפיור פאולוס השישי, וצלם הקדושה המגנה של ברזיל, אפארסידה, הוא העתק מדויק של הצלם המקורי, השמור בעיירה אפארסידה שבמדינת סאו פאולו. הויה-סקרה (Via Sacra) היא יצירה של אמיליאנו די-קוולקנטי. בכניסה לקתדרלה מצוי עמוד תווך, בו תיאור דרכה בחיים של מרים, אם ישו (אלה צוירו בידי אטוס בולקאו, שיצר, כאמור, את הפאנל הקראמי באגף ההטבלה). כיום, אבי הקתדרלה הוא המונסיניור (מינוי כבוד של האפיפיור, בהתייעצות עם הבישוף המקומי) מרקוני ויניסיוס פריירה, הכומר הראשון שנולד בברזיליה ובה גם הוסמך לכמורה. כיוון שהקתדרלה ממוקמת בקרית משרדי הממשלה, הרכב קהילת המתפללים אינו קבוע; חלק גדול מהמבקרים בה הם תיירים או עובדי הממשלה. הקתדרלה פתוחה למבקרים בכל ימות השבוע, להוציא בשעות המיסה. קתדרלת ריו דה ז'ניירו מדיה וקבצים בנושא קתדרלת ברזיליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת ברזיליה Brasilia Cathedral, aboutbrasilia.com (באנגלית) Cathedral of Brasilia, https://www.designingbuildings.co.uk/, ‏27 אפריל 2022 (באנגלית)
ספרות ספקולטיבית

ספרות ספקולטיבית (Speculative Fiction) הוא כינויה של סוגה ספרותית, בדרך כלל בצורת סיפורת, סוגת-על הכוללת קבוצת סוגות (ז'אנרים) שבבסיסן השאלה "מה אם?" והניסיון לענות עליה. סוגות אלה כוללות: מדע בדיוני, פנטזיה, אימה, ספרות מוזרה (Weird Fiction), ספרות על-טבעית, ספרות גיבורי-על והיסטוריה חלופית. לאלה מצטרפות יצירות שאינן מתאימות לסוגות המנויות כאן, אך עונות להגדרה הבסיסית של סוגת העל. המונח "ספרות ספקולטיבית" הופיע לראשונה בשנת 1888 בכתב עת אמריקאי, במאמר העוסק בספרו האוטופי של אדוארד בלאמי, "במבט לאחור: 1887-2000". עם זאת, השימוש המוכר יותר הוא של רוברט היינליין במסה "על כתיבת ספרות ספקולטיבית" (1948), וייתכן שהיינליין לא הכיר את המאמר מהמאה ה-19 וחידש את המושג. במאמרו השתמש היינליין במונח כתחליף ל"מדע בדיוני" בלבד, ואף ציין מאוחר יותר כי סוגת הפנטזיה אינה נכללת בו. השימוש במושג "ספרות ספקולטיבית" כתחליף ל"מדע בדיוני" נפוץ במהלך שנות השישים של המאה העשרים, מתוך אי שביעות רצון של כותבים ועורכים מן המונח האחרון וההגבלות הנובעות ממנו, כחלק מתנועת "הגל החדש" של המדע הבדיוני. במהלך שנות השבעים הלך ודעך השימוש במונח. רק בשנות התשעים זכה המונח לתחייה, והפעם במשמעותו המקובלת כיום, כסוגת-על של כל הסוגות הספקולטיביות. Alexis Lothian, Old Futures: Speculative Fiction and Queer Possibility, New York University Press, 2019 (הספר בקטלוג ULI) Matthew J. Wolf-Meyer, Theory for the World to Come: Speculative Fiction and Apocalyptic Anthropology, University of Minnesota Press, 2019 (הספר בקטלוג ULI) Antónia Szabari, Natania Meeker, Radical Botany: Plants and Speculative Fiction, Fordham University Press, 2019 (הספר בקטלוג ULI) Sherryl Vint, Sümeyra Buran (eds.), Technologies of Feminist Speculative Fiction: Gender, Artificial Life, and the Politics of Reproduction, Palgrave Macmillan, 2022 (הספר בקטלוג ULI) Glyn Morgan, Imagining the Unimaginable: Speculative Fiction and the Holocaust, Bloomsbury Academic, 2020 (הספר בקטלוג ULI) חלומות באספמיה - כתב עת לספרות ספקולטיבית האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה פנטסיה 2000 - מגזין סיפורי מדע בדיוני שראה אור בשנות השבעים והשמונים בלי פאניקה - כתב עת אינטרנטי ישראלי לספרות ספקולטיבית. מגזין מרקורי - מגזין לסיפורי מדע בדיוני מדיה וקבצים בנושא ספרות ספקולטיבית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה ים קליפורני

אריה ים קליפורני (שם מדעי: Zalophus californianus, קרוי גם כפיר ים קליפורני) הוא מין של אריה ים השכיח באזורי החוף של האוקיינוס השקט הצפוני. המין שכיח יחסית ועל פי מדידות אשר נערכו ב-1995 קיימים כ-190,000 פרטים. אריות הים הקליפורניים נחשבים לבעלי אינטליגנציה גבוהה יחסית ויכולת הסתגלות גבוהה לשינויים בסביבתם ועל כן ניתן לאמנם ולבייתם בקלות. כתוצאה מכך, נפוץ השימוש בהם בקרקסים, בגני חיות ואפילו לצרכים צבאיים. אריה ים זה ניזון מדגים,סילוניות וסרטנאים. ארי ים ומאמנו הצבאי גור ארי ים קליפורני ראש של ארי ים קליפורני אריות ים בגן חיות מדיה וקבצים בנושא אריה ים קליפורני בוויקישיתוף אריה ים קליפורני, באתר ITIS (באנגלית) אריה ים קליפורני, באתר NCBI (באנגלית) אריה ים קליפורני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אריה ים קליפורני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אריה ים קליפורני, באתר GBIF (באנגלית) אריה ים קליפורני באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת התחתית הולבורן

תחנת הרכבת התחתית הולבורן (באנגלית: Holborn tube station) היא תחנה ברשת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה ממוקמת בהולבורן במרכז לונדון ועוברים בה קווי סנטרל ופיקדילי. התחנה הוקמה ב-15 בדצמבר 1906 על ידי החברה "קו הרכבת הצפוני של פיקדילי ברומפטון" (Great Northern, Piccadilly & Brompton Railway), חברה אשר מפעילה את קו פיקדילי. במקור נקראה התחנה בשם "הולבורן (קינגסווי)" אך שם זה קוצר בשנות השישים ל"הולבורן". התחנה תוכננה כך שתקיים מפגש עם מנהרות חברת "קו הרכבת המרכז-לונדוני" (Central London Railway), אשר מפעילה את קו סנטרל, הפעיל משנת 1900. התחנה הקרובה ביותר למקום, תחנת "בריטיש מיוזיאום" נמצאה במרחק של 250 מטרים מערבה מתחנת הולבורן. למרות הבנייה וההפעלה של קו הרכבת נפרדות, באותם ימים היה מקובל שמספר של חברות רכבת יתכננו במשותף תחנות, אשר ישרתו מספר רכבות של מספר חברות במקביל, זאת על מנת להקל על תפעולן. אך על אף שיתופי הפעולה שהתקיימו במשך השנים עם "חברת הקו המרכז-לונדוני" בתחנות "אוקספורד סירקוס" ו"טוטנהאם קורט רואד", מיקום תחנת הולבורן לצד תחנת "בריטיש מיוזיאום" גרמה לכך שבשנת 1933 הופסק השימוש בתחנה. על פי התכנון המקורי של "קו הרכבת הצפוני של פיקדילי ברומפטון", התחנה כללה ארבעה רציפים, שני רציפים יועדו לפעילות השוטפת של הקו ואילו השניים האחרים שירתו את שלוחת אלדוויץ', שהייתה מורכבת מתחנה אחת בשם "אלדוויץ'", שהתחברה לקו דרך תחנת הולבורן. מאחד מהרציפים יצאה תנועה לכיוון צפון ורציף אחר שימש תחנה סופית לחניית רכבות. בניגוד לתחנות אחרות שתכנן האדריכל לסלי גרין, חזית תחנת הרכבת נבנתה מאבן במקום מטרה קוטה, כמקובל. הרעיון לבנות את התחנה מתחת להולבורן ולנטוש את תחנת הרכבת "בריטיש מיוזיאום" הוצעה על ידי "קו הרכבת המרכז-לונדוני" בנובמבר 1913, אך הרעיון נזנח עם תחילת מלחמת העולם הראשונה. כמו תחנות אחרות ברכבת התחתית של לונדון, גם תחנת הולבורן חודשה בשנות ה-30. חזית התחנה נבנתה מחדש בסגנון מודרני יותר על פי תכנונו של צ'ארלס הולדן. המעליות הגדולות הוסרו על מנת ליצור מקום לארבעה גרמי מדרגות נעות ולרחבת ביניים לצד הרציפים החדשים של קו סנטרל. מלבד בתחנת אנג'ל, המדרגות הנעות בתחנת הולבורן הן הארוכות ביותר ברכבת התחתית של לונדון. לאחר זמן, נוספו שלושה גרמי מדרגות נעות כדי לאפשר לנוסעים גישה לרציפי קו פיקדילי. ב-9 ביולי 1980 התרחשה תאונה בתחנת הולבורן כאשר שתי רכבות התנגשו אחת בשנייה וגרמו לפציעת מפעיל אחת הרכבות. חקירת התאונה העלתה שהאחראי לתאונה הוא מפעיל הרכבת הפוגעת אשר לא שלט ברכבת במידה הנחוצה. היסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון ה"טיוב" - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון מוזיאון התחבורה של לונדון - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון
קונטיקט (נהר)

נהר קונטיקט (באנגלית: Connecticut) הוא הנהר הגדול בשש מדינות ניו אינגלנד, שבצפון מזרח ארצות הברית. הוא זורם דרומה מאגמי קונטיקט צפונית לניו המפשייר, לאורך הגבול שבין המדינות ניו המפשייר וורמונט, דרך מערב מסצ'וסטס ומרכז קונטיקט, ונשפך ללונג איילנד סאונד (לשון ים החודרת מהאוקיינוס האטלנטי) בין קונטיקט ובין לונג איילנד, ליד אולד סייברוק. מקור הנהר הוא באגם קונטיקט הרביעי בניו המפשייר, ומצטרפים אליו מספר פלגים בדרכו לים. אורך הנהר כ-655 ק"מ, ואגן הניקוז שלו מתפרס על 29,138 קמ"ר. נפחו של הנהר גואה כ-97 ק"מ לפני שפכו, ליד העיירה וינדזור לוקס, וספיקתו סמוך לשפכו לים, היא 560 מ"ק לשנייה. הנהר נושא עמו כמות עצומה של טין, במיוחד בזמן הפשרת השלגים. השרטון הגדול שנוצר כתוצאה מכך סמוך לשפך הנהר, הקשה על השימוש בו כעורק תחבורה. מסיבה זו, אין עיר גדולה ליד שפכו לים, בניגוד למרבית הנהרות הגדולים באזור. הביצות שנוצרו על ידי סחף זה, מופיעות ברשימת האתרים לשימור המהווה חלק מאמנת רמסאר. מדיה וקבצים בנושא קונטיקט בוויקישיתוף Connecticut River Watershed Council קונטיקט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעד - התנועה לזכויות האזרח

סיעת יעד, הייתה שמה של התארגנות פוליטית קצרת ימים, במהלך הכנסת השמינית. הסיעה הראשונה, יעד - התנועה לזכויות האזרח הוקמה ב-3 ביוני 1975 על ידי שלושת חברי רצ, שולמית אלוני, בועז מואב, ומרשה פרידמן, במשותף עם חבר הכנסת אריה אליאב שפרש קודם לכן מהמערך. ב-27 בינואר 1976 פרשו פרידמן ואליאב מהסיעה והקימו את הסיעה הסוציאל-דמוקרטית, ואילו אלוני ומואב שינו את שם סיעתם בחזרה לרצ. הסיעה לא התמודדה כ"יעד" באף מערכת בחירות. בכנסת התשיעית פעלה סיעה בשם "יעד" בהנהגת אסף יגורי שפרש מד"ש. סיעה זו התמודדה במסגרת הבחירות לכנסת העשירית והתפרקה לאחר שכשלה מלעבור את אחוז החסימה. אתר האינטרנט הרשמי של יעד - התנועה לזכויות האזרח יעד, באתר הכנסת ועדת הכנסת אישרה השם: "יעד - תנועה לזכויות האזרח", דבר, 4 ביוני 1975 א. אליאב ומ. פרידמן - סיעה עצמאית, דבר, 28 בינואר 1976
הסיעה הסוציאל-דמוקרטית

סיעה סוציאל-דמוקרטית הייתה סיעה שכיהנה בכנסת השמינית. הסיעה הוקמה בידי אריה (לובה) אליאב ומרשה פרידמן ב-27 בינואר 1976 לאחר שפרשו מסיעת יעד (שהוקמה אף היא במהלך הכנסת השמינית, כאיחוד בין סיעת רצ לחבר הכנסת אריה אליאב שפרש מהמערך). ב-3 בפברואר 1976 שונה שם הסיעה ל"סיעה סוציאליסטית עצמאית". לקראת הבחירות לכנסת התשיעית נפרדו דרכיהם של חברי הסיעה: אליאב הצטרף לתנועות השמאל מוקד, מר"י, וכמה חברים בולטים מהפנתרים השחורים על מנת ליצור את מחנה של"י, במסגרתה נבחר לכנסת התשיעית, ואילו פרידמן התמודדה בראשות "מפלגת הנשים", שלא עברה את אחוז החסימה אתר האינטרנט הרשמי של הסיעה הסוציאל-דמוקרטית סיעת הסיעה הסוציאל-דמוקרטית בכנסת השמינית, באתר הכנסת
וולוורת' ברבור

ווֹלְווֹרְת' בַּרְבּוֹר (באנגלית: Walworth Barbour;‏ 4 ביוני 1908 – 21 ביולי 1982) היה שגריר ארצות הברית בישראל בשנים 1961–1973. ברבור סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בשנת 1930. עם סיום לימודיו הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית, וקודם למינויו לתפקיד שגריר בישראל החזיק בשורה של תפקידים דיפלומטיים בדרג נמוך יותר. בין השאר, הוצב באיטליה, יוון, עיראק, ברית המועצות ובריטניה. לאחר שסיים כהונה בת חמש שנים בלונדון, הוא החל תפקידו בשגרירות ארצות הברית בישראל ב-6 ביוני 1961. מינויו נעשה ביוזמת ממשלו החדש של הנשיא קנדי, ולאחר שהשגריר הקודם בישראל, אוגדן ריד, אשר היה מינוי פוליטי של הממשל הרפובליקני, הגיש את התפטרותו מיד לאחר בחירת קנדי לנשיאות. ברבור הגיע לישראל בתקופה שבה יחסי ארצות הברית–ישראל היו עדיין מתוחים בעקבות מלחמת סיני, אז הצטרפה ארצות הברית לדרישת ברית המועצות להסיג את כוחות צה"ל, בריטניה וצרפת מסיני. בניגוד לתקופות מאוחרות יותר, בתחילת שנות ה-60 עיקר התמיכה הביטחונית בישראל באה מצרפת ובמידה מסוימת אף מבריטניה ואילו ארצות הברית נמנעה מלספק לישראל מוצרים צבאיים. בקיץ 1962, בתקופת כהונתו של ברבור, הודיעה ארצות הברית לראשונה על כוונתה לצייד את ישראל בנשק אמריקאי. תחילה היה זה נשק הגנתי בלבד, בדמות טילי הוק. בתחילת שנות ה-60 היה ברבור מעורב אף בניסיון לקדם את תוכנית ג'ונסון לפתרון בעיית הפליטים הפלסטינים, תוכנית לפיה היה על ישראל לקבל בחזרה לשטחה חלק מן הפליטים אשר יחפצו לשוב לגבולותיה ואילו לפליטים אחרים יוצע להגר לארצות אחרות ולהתיישב שם במימון אמריקאי. תוכנית זו מעולם לא הבשילה לכדי הסכם ממשי. ברבור השתתף במאמצי השכנוע של ארצות הברית, בשנות ה-60, להניא את ישראל מלנקוט בפעולות תגמול נגד סוריה וירדן, ותחת זאת לברר באומות המאוחדות את פעולות החבלה אשר יצאו ממדינות אלה. עם זאת, בנובמבר 1966 קיבל משגרירות ארצות הברית בעמאן מכתב אישי מחוסיין מלך ירדן לראש הממשלה לוי אשכול המגנה את פעולת התקיפה נגד רכב של מג"ב ליד חברון, אולם התעכב בהעברתו לראש הממשלה, וישראל החליטה לפתוח במבצע מגרסה, ובו שאפה להלום בכפרים תומכי פת"ח באזור חברון – פעולה שהסתבכה והייתה אחת מהזרזים למלחמת ששת הימים. משרת השגריר בישראל הייתה שליחותו הדיפלומטית האחרונה של ברבור. עם סיום תפקידו בשנת 1973 החליף אותו בתפקיד השגריר קנת קיטינג. בית הספר האמריקאי הבין-לאומי באבן יהודה, כמו גם שכונת נווה ברבור ובית ברבור בתל אביב, נקראים על שמו. מדיה וקבצים בנושא וולוורת' ברבור בוויקישיתוף קורות חיים מפורטים באנגלית, אוניברסיטת הרווארד ריאיון עם ברבור בספריית הנשיא קנדי דן פתיר, וולוורת בארבור הצ'יף האמריקאי בישראל, דבר, 14 באוגוסט 1970, המשך, המשך מיכאל אורן, שישה ימים של מלחמה, עמ' 54-55
יעד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יעד – מטרה, תכלית, מצב ששואפים אליו מושב יעד – מושב במשגב שבגליל סיעת יעד – סיעה שהוקמה במהלך הכנסת השמינית סיעת יעד – סיעת יחיד נפרדת שהוקמה במהלך הכנסת התשיעית על ידי אסף יגורי יד
יעד (הכנסת התשיעית)

סיעת יעד הייתה סיעת יחיד שהוקמה במהלך הכנסת התשיעית על ידי חבר הכנסת אסף יגורי. הסיעה הוקמה ב-14 בספטמבר 1978 בעקבות הפיצול בד"ש שגרר את הקמתן של התנועה הדמוקרטית והתנועה לשינוי ויוזמה. תחילה דובר על כך שיצטרף לקבוצת עמית של מאיר עמית, אך לאחר שהחליטו להצטרף לתנועה לשינוי ויוזמה בחר יגורי שלא להצטרף לאף אחת מהסיעות החדשות, והקים במקום זאת את יעד כסיעת יחיד. במהלך כהונת הכנסת התשיעית עלה שמו מספר פעמים כמי שעשוי להצטרף למפלגת מרכז חדשה בראשות משה דיין, מהלך זה לא יצא למעשה לפועל, כמו כן לקראת הבחירות לכנסת העשירית ניהל מגעים עם מפלגת הליכוד על שיבוצו ברשימה אך משהוצע לו מקום לא ריאלי ברשימת המפלגה החליט להתמודד לכנסת באופן עצמאי, בבחירות לכנסת העשירית נרשמו לזכות יעד 1,228 קולות, אך היא כשלה לעבור את אחוז החסימה, ובעקבות כך נעלמה מהמפה הפוליטית. הכנסת התשיעית (1977-1981) מנדט אחד: אסף יגורי מועמדי המפלגה בבחירות לכנסת העשירית (1981) אסף יגורי, משה ישי, יוסף קולק לרשימת מועמדים מלאה ראו [1] אתר האינטרנט הרשמי של יעד יעד, באתר הכנסת