laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מבוא למדרשים

מבוא למדרשים הוא לקסיקון לספרות המדרשית מאת ענת רייזל. הספר יצא בתשע"א בהוצאת תבונות מכללת הרצוג. מהדורה מוקדמת של הספר פורסמה בין השנים 2005–2011 במסגרת פרויקט "מחלקי המים" באינטרנט. הספר מהווה לקסיקון לספרות המדרשית, בספר ערך על כל מדרש ובו מידע הכולל את שם המדרש, הזמן והמקום שבהם נוצר או נערך, שפת המדרש, מבנהו, חלוקתו, תוכנו, מהדורות המדרש וביבליוגרפיה. הספר הוא הלקסיקון למדרשים השני שנכתב לאחר ספרו של צונץ אך מכיוון שעברו מעל 100 שנה מאז פרסומו הוא הפך ללא רלוונטי מה שהביא את הספר ליחיד מסוגו. פרופסור גינטר שטמברגר כתב על הספר ש"ענת רייזל כתבה ספר אינפורמטיווי מאוד ונוח לקריאה, שזמין לכל מי שמתעניין בספרות המדרש, ועם זאת שימושי מאוד למומחים בתחום, בזכות ההצגה הבהירה של ההיסטוריה של המחקר עד ימינו ובזכות הביבליוגרפיה העדכנית מאוד, לפחות בכל הנוגע לפרסומים בעברית. הספר מאפשר היכרות מבורכת עם הכתיבה המדרשית, ועל כך ראויה המחברת לשבח. רייזל נולדה ב-1978 לעזרא ולאה נקר. ב-1997 החלה ללמוד במדרשת לינדנבאום. כשסיימה את הלימודים ב-1999 המשיכה ללימודי המשך במקום. ב-2000 למדה במסגרת המדרשה ליהדות בבר-אילן, והחלה ללמוד לקראת תואר ראשון באוניברסיטה העברית בחוג לספרות עברית ובלימודי יהדות. ב-2003 סיימה את התואר בהצטיינות והחלה לימודי תואר שני, שאף אותו סיימה בהצטיינות ב-2004. את עבודת המחקר כתבה בהדרכת אביגדור שנאן. בין 2010 ל-2016 סיימה את מחויבויותיה לקראת תואר שלישי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נושא הדוקטורט היה "מדרש איכה זוטא – טקסט, עריכה ומשמעות", המנחה היה פרופ' אורי ארליך. ב-2024 פורסמה מהדורה ביקורתית של המדרש בצירוף מבוא בעריכתה בהוצאת המכללה האקדמית הרצוג והאיגוד העולמי למדעי היהדות. במהלך לימודיה זכתה במספר פרסים באוניברסיטה, הפרס הבולט שבהם הוא "פרס על שם פרופ' נפתלי וידר, מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, לשנת 2014. רייזל עבדה בהוראה בתיכון קהלת בפילדלפיה, ובתיכון נוסף במקום, בין השנים 2017–2021. נכון ל-2024 מלמדת במחלקה ללימודים הומניסטיים בטכניון. רייזל נשואה לצחי, ביולוג, ונכון לתשע"א יש לה שלושה בנים. מתגוררת בחיפה. אתר האינטרנט הרשמי של מבוא למדרשים קורות חיים של ענת רייזל באתר המכללה האקדמית הרצוג מבוא למדרשים באתר הספרייה הלאומית הספר "מבוא למדרשים", באתר "סימניה" גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" הספר באתר ההוצאה לאור הספר באתר מחלקי המים אביגדור שנאן, מבוא לספר, עמ' 20 גינטר שטמברגר, מורה נבוכים לספרות המדרשים קתדרה גיליון 149, תשרי תשע"ד, עמ' 173–175 צחי רייזל באתר הטכניון ענת רייזל, מבוא למדרשים, פתח דבר מאת ענת רייזל, עמ' 22.
אליוט אנדרסון

אליוט אנדרסון (באנגלית: Elliot Anderson; נולד ב-6 בנובמבר 2002 בוויטלי ביי שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי-סקוטי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג. אנדרסון גדל במחלקות הנוער של וולסנד בויז קלאב וניוקאסל יונייטד. ב-9 בינואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ניוקאסל יונייטד, בהפסד 2-0 לארסנל במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA לעונת 2020/2021. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו. ב-31 בינואר 2022 הושאל אנדרסון לבריסטול רוברס מהפוטבול ליג השנייה עד לתום עונת 2021/2022. הוא ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שבעה שערים. לאחר תקופת ההשאלה חזר אנדרסון לניוקאסל, ובעונת 2022/2023 ערך 22 הופעות ליגה וסייע לניוקאסל יונייטד לסיים את העונה במקום הרביעי בליגה ולהעפיל לליגת האלופות. ב-19 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 0-0 נגד מילאן במסגרת שלב הבתים לעונת 2023/2024. ב-1 ביולי 2024 חתם אנדרסון לחמש שנים בנוטינגהאם פורסט. אנדרסון שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה וסקוטלנד. בחודש אוגוסט 2023 זומן אנדרסון לסגל נבחרת סקוטלנד לקראת משחק מוקדמות יורו 2024 נגד נבחרת קפריסין ומשחק הידידות נגד נבחרת אנגליה, אך נגרע מהסגל בשל פציעה. אליוט אנדרסון, באתר Transfermarkt אליוט אנדרסון, באתר Soccerway אליוט אנדרסון, באתר BDFutbol אליוט אנדרסון, באתר WorldFootball.net אליוט אנדרסון, באתר FootballDatabase.eu אליוט אנדרסון, באתר ESPN Elliot Anderson Signs For Rovers! באתר הרשמי של בריסטול רוברס, 31 בינואר 2022 (באנגלית) Steve Clarke confirms squad for Cyprus and England matches באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסקוטית, 28 באוגוסט 2023 (באנגלית) Elliot Anderson to snub Scotland as Newcastle star opts to chase England call באתר Daily Record, ‏ 13 בספטמבר 2023 (באנגלית)
מיגל צ'איווה

מיגל צ'אנגה צ'איווה (באנגלית: Miguel Changa Chaiwa; נולד ב-7 ביוני 2004 בלואנשיה שבזמביה) הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שפהאוזן מליגת האתגר השווייצרית ובנבחרת זמביה. צ'איווה גדל באקדמיית שאמואל ובאתלטיקו לוסקה בזמביה. ב-14 ביוני 2022 חתם על חוזה לארבע שנים ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית. הוא ערך שש הופעות ליגה והוסיף הופעה אחת בגביע השווייצרי בעונת 2022/2023, בה זכתה יאנג בויז ברן באליפות שווייץ ובגביע. ב-14 בפברואר 2024 הושאל לשפהאוזן מליגת האתגר השווייצרית. ב-18 במרץ 2022 ערך צ'איווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה, בהפסד 3-1 לנבחרת עיראק במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת זמביה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. יאנג בויז ברן אליפות שווייץ (1): 2022/2023 הגביע השווייצרי (1): 2022/2023 מיגל צ'איווה, באתר Transfermarkt מיגל צ'איווה, באתר Soccerway מיגל צ'איווה, באתר WorldFootball.net מיגל צ'איווה, באתר National Football Teams מיגל צ'איווה, באתר FootballDatabase.eu Miguel Chaiwa joins BSC Young Boys באתר Zambian Football, ‏ 14 ביוני 2022 (באנגלית) Here’s the final Zambia squad for the #AFCON2023! באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הזמבית, 30 בדצמבר 2023 (באנגלית)
טורקים ישראלים

טורקים ישראלים (או הטורקים בישראל) הם צאצאיהם של הטורקים האתניים, לרוב ממוצא אוע'וז אשר מתגוררים כעת בישראל. ההגירה של מתיישבים טורקיים לישראל, שאז הייתה בשליטת האימפריה העות'מאנית ואימפריות מוסלמיות אחרות, החלה במאה ה-12, והמשיכה לאורך כל התקופה שהאימפריה שלטה באזור. בתקופת המנדט הבריטי בפלשתינה, חיו שבטי הטורקים (בני סעדאן ובני אלעקמה) בעיקר באזור עמק יזרעאל; ובמשך השנים, עד לכיבוש הישראלי ב-1967, חיו השבטים הטורקמנים ברמת הגולן. בשנות ה-2000, מהגרי עבודה רבים היגרו מטורקיה לישראל. נכון לשנת 2007 ישנם 22,000 טורקים ישראלים, רובם מתגוררים ברמת הגולן ועמק יזרעאל. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא טורקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשים (כתב עת)

נשים (באנגלית: Nashim) הוא כתב עת מדעי בין-תחומי היוצא לאור מדי חצי שנה על ידי הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, כמיזם משותף של מכון הדסה-ברנדייס של אוניברסיטת ברנדייס ומכון שכטר למדעי היהדות, ועוסק בלימודי נשים ומגדר ביהדות. כתב העת החל לצאת לאור בשנת 1998, והוא כולל מאמרים בנושאי ספרות, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, ארכאולוגיה, תאולוגיה, הגות עכשווית, אמנויות ועוד. כל גיליון של כתב העת מתמקד בנושא מסוים. דוגמאות לנושאים שהוקדשו להם גיליונות: פרשנויות פמיניסטיות של ספרות רבנית; מגדר, מזון והישרדות; נשים, מלחמה ושלום בהקשרים יהודיים ומזרח תיכוניים. עורכת כתב העת מאז גיליונו הראשון היא דבורה גרנימן. בנוסף, לכל גיליון יש עורך יועץ, מומחה לנושא הגיליון. עם העורכים היועצים נמנו אליס שלוי (גיליון 6, על נשים, מלחמה ושלום), גרשון בקון (גיליון 7, על אוטוביוגרפיות וממוארים), ניצה דרויאן (גיליון 11, על נשים ביהדות תימן), סלביה פוגל-ביזאוי (גיליון 13, על נשים יהודיות בכלכלה), טובה הרטמן (גיליון 17, על מיניות בהקשרים יהודיים), דוד גולינקין (גיליון 21, על נשים בספרות השו"ת), דליה עופר (גיליון 27, על מגדר והשואה) ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של נשים Nashim: A Journal of Jewish Women's Studies & Gender Issues - ארכיון כתב העת באתר JSTOR
ג'ורג' זאמקה

ג'ורג' זאמקה (באנגלית: George D. Zamka; נולד ב-29 ביוני 1962 בג'רזי סיטי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. ג'ורג' זאמקה נולד בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי למשפחה בעלת שורשים מקולומביה ופולין. בילדות הוא עבר מספר מקומות מגורים וסיים לימודי בית ספר בשנת 1980 במישיגן. בשנת 1984 הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה מאקדמיה הימית של ארצות הברית. זאמקה התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית, סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס של "A-6 אינטרודר". בהמשך הוא עבר הסבה ל"מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט" והשתתף במלחמת המפרץ. בשנת 1994 זאמקה קיבל הסכמה כטייס ניסוי. בשנת 1997 זאמקה סיים לימודי תואר שני בניהול הנדסה מהמכון הטכנולוגי של פלורידה. זאמקה ביצע כ-2,700 שעות טיסה ב-30 מטוסים. בשנת 1998 זאמקה נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע. באוקטובר 2007 זאמקה השתתף במשימת STS-120 של מעבורת החלל דיסקברי כטייס (פמלה מלרוי הייתה מפקד הצוות). המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית, להמשיך בהרכבתה תוך חיבור מודול "הרמוני". בפברואר 2010 זאמקה טס בפעם השנייה במשימת STS-130 של מעבורת החלל אנדוור כמפקד צוות. המטרה הייתה להביא מודול מגורים חדש "טרנקוויליטי" (שלווה), ואת מודול "קופולה" ולבצע מספר ניסויים. בנוסף הובאו חלקי חילוף ומצרכים שונים. זאמקה החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון בשנת 2011. הוא פרש מנאס"א בשנת 2013. לאחר הפרישה הוא התחיל לעבוד ברשות התעופה הפדרלית. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' זאמקה בוויקישיתוף ביוגרפיה ביוגרפיה באתר נסא"א
אה"מ אגממנון (1852)

אה"מ אגממנון (באנגלית: HMS Agamemnon) הייתה אוניית-מערכה בריטית עשויה עץ, נושאת 91 תותחים ומונעת על ידי מדחף ומפרשים גם יחד, שהושקה ב-1852. ב-1857 הוסבה לאוניית כֶּבֶל (אנ'). עיקר פרסומה הוא על הנחת כבל הטלגרף הטרנס-אטלנטי (אנ') הראשון ב-1858 יחד עם אוניית הצי האמריקאי "ניאגרה" (אנ'). "אגממנון" נבנתה כמענה לאוניות המערכה החדשניות מדגם "נפוליאון" (אנ') שהשיק הצי הצרפתי ב-1850. היא אוניית המערכה הראשונה של הצי הבריטי שתוכננה מלכתחילה להיות אוניית קיטור ומפרשים, להבדיל מאוניות אחרות בצי שמנוע הקיטור והמדחף הותקנו בהן לאחר השקתן או במהלך הבנייה. מעטה המפרשים היה רוחבי שלם, כמו באוניות-הקו של תקופתה: שלושה תרנים ועל כל אחד מהם שלושה מפרשים רוחביים – תחתי, עילי ועלעילי. את רוב דרכה בים עשתה האונייה במפרשים, משום שמנועי הקיטור של אותם זמנים היו בעלי נצילות נמוכה ותצרוכת הפחם שלהם גדולה. היא נקראה "אגממנון" על שם מלך מיקנה במיתולוגיה היוונית, שעמד בראש חילות היוונים במלחמת טרויה. חימושה של "אגממנון" כלל 91 תותחים נטעני-לוע וחלקי-קדח שסודרו לאורך שני סיפוני התותחים, כמקובל באוניות הקו מתקופת המפרשים. "אגממנון" הוצבה בצי הים התיכון ושרתה במלחמת קרים כאוניית הדגל של סגן-אדמירל אדמונד לאיונס. ב-17 באוקטובר 1854 השתתפה בהרעשת סבסטופול במהלך המצור על העיר (אנ'). בסערה הגדולה של שנת 1854 בים השחור (אנ') הוטלה לחוף הרוסי. היא השתתפה בהרעשת מבצר קינבורן בשפך הדנייפר ב-1855 (אנ'). ב-1857 הוסבה לאוניית כבל (cable ship), בשירותה של Atlantic Telegraph Company, והותקן בה מקום לכבל טלגרף תת-ימי במשקל 1250 טון. הניסיון הראשון להניח את הכבל הטרנס-אטלנטי נכשל, אבל המלאכה התחדשה שנה אחר כך. ב-29 ביולי 1858, באמצע האוקיינוס האטלנטי, השלימו "אגממנון" ואוניית הצי האמריקאי "ניאגרה" את חיבור הכבל. Lambert, A. (1984). Battleships in Transition, the Creation of the Steam Battlefleet, 1815–1860. London, Conway Maritime Press. Parkes, O. (1990). British Battleships. Annapolis, Naval Institute Press. Winfield, R. and Lyon, D. (2004). The Sail and Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815–1889. London, Chatham Publishing. מדיה וקבצים בנושא אה"מ אגממנון בוויקישיתוף "אוניית מערכה" (battle ship) היה בתקופת המעבר ממפרשים לקיטור כינוייה של אוניית מלחמה עשויה עץ, גדולת־ממדים וכבדת־חימוש, שהונעה על ידי מנוע קיטור שסובב מדחף ובנוסף להם מעטה מפרשים רוחביים שלם (full rigged ship). היא הייתה יורשתה של אוניית הקו (ship of the line, line of battle ship), ונועדה כמוה ליטול חלק בקרבות בין ציים. לימים קיבל המונח "אוניית מערכה" משמעות חדשה. הספק נומינלי (nominal horsepower) הוא ההספק התאורטי שמפתח מנוע קיטור כשהוא פועל בלחץ קיטור סטנדרטי של 7 ליברות לאינץ' מרובע ולא בלחץ הקיטור הממשי השורר בצילינדר שלו. פרמטר זה שימש לאומדן ההספק של מנועי הקיטור. הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ') Parkes (1990). Clowes, L. The Royal Navy: A history from the earliest times to the present.. Vol. 6. London, S. Low, Marston & Co., 1897. pp. 411-412. "The Gale in the Black Sea". The Times. No. 21912. London. 30 November 1854. col A, p. 7. "Launch of H.M.S. Agamemnon 90 Guns, at Woolwich Dockyard, May 22nd 1852". Royal Museums Greenwich. Retrieved 4 January 2022.
קולו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קולו – עיירה בפולין קולו-קולו – מועדון כדורגל צ'יליאני אישים: ננדו דה קולו – כדורסלן צרפתי סיאנדה קולו – כדורגלן דרום אפריקאי קול (פירושונים) קולון (פירושונים)
יאניס יואנידיס

יאניס יואנידיס (ביוונית: Γιάννης Ιωαννίδης; ‏26 בפברואר 1945 – 4 באוקטובר 2023) היה כדורסלן, מאמן כדורסל ופוליטיקאי יווני. נחשב לאחד מהמאמנים היוונים הגדולים בכל הזמנים ולעיתים אף הטוב מביניהם, מפני שזכה ב-19 תארים במהלך הקריירה שלו, שיא יווני (14 עם אריס סלוניקי ו-5 עם אולימפיאקוס). יואנידיס נולד בסלוניקי ב-26 בפברואר 1945. הוא למד חקלאות בפקולטה למדעי הגאוטכניה באוניברסיטת אריסטוטלס של סלוניקי. הוא היה נשוי והייתה לו בת אחת. הוא נפטר ב-4 באוקטובר 2023, בגיל 78. יואנידיס הצטרף למחלקת הנוער של אריס סלוניקי ב-1959. הוא הועלה לקבוצת הבוגרים של אריס מליגת העל היוונית בכדורסל ב-1960, ושיחק בה מאז ועד 1978, אז פרש. עם 4,970 נקודות במדי אריס, הוא סגן מלך הסלים של המועדון בכל הזמנים, אחרי ניקוס גאליס. ב-1977, כשהוא עדיין משחק במדי אריס, התחיל יואנידיס לאמן את ארגוטליס מהליגה השלישית. כשהוא מחלק את זמנו בין סלוניקי לכרתים, הצליח יואנידיס להעלות את המועדון לליגה השנייה. לאחר פרישתו ממשחק הפך יואנידיס למאמן במשרה מלאה. ב-1978 מונה למאמן אריס סלוניקי, והגיע עימה בעשר עונות להישגים חסרי תקדים: שמונה אליפויות יוון, מתוכן שש רצופות, חמישה גביעים, ארבעה מהם ברציפות, וזכייה אחת בסופר קאפ היווני בכדורסל. כמו כן, הוא הוביל את אריס שלוש פעמים לפיינל פור גביע אירופה לאלופות בכדורסל (ב-1988, 1989 ו-1990). בין שתי הקדנציות שלו באריס, בשנים 1979–1981, אימן יואנידיס את לאריסאס וזכה עימה באליפות ליגת המשנה. ב-1980 אף מונה למאמן נבחרת יוון בכדורסל. ב-1991 מונה יואנידיס למאמן אולימפיאקוס, אותה הוביל לזכיות בארבע אליפויות רצופות, גביע ושתי הופעות בגמר היורוליג, ב-1994 ו-1995. יואנידיס אימן את האדומים בניצחון הגדול ביותר שלהם על היריבה המושבעת פנאתינאיקוס במשחק האחרון של גמר הליגה היוונית 1995/96, בתוצאה 73–38. זה היה המשחק האחרון כמאמן אולימפיאקוס בקדנציה הראשונה. בשנה שלאחר מכן הוא הצטרף לא.א.ק. אתונה, אותה אימן שנתיים והוביל אותה לגמר יורוליג נוסף ב-1998. לאחר קדנציה נוספת באולימפיאקוס, בעונת 1999/2000, סיים יואנידיס את קריירת האימון שלו כמאמן נבחרת יוון באליפות אירופה בכדורסל 2003. ב-2022 הוא נבחר להיכל התהילה של הכדורסל היווני כמאמן. יואנידיס הודיע על פרישה מאימון ב-2004, אז נבחר לחבר הפרלמנט ההלני ממחוז הבחירה הראשון של סלוניקי מטעם מפלגת דמוקרטיה חדשה. הוא נבחר לפרלמנט מחדש ב-2007, אז מונה לסגן שר התרבות הממונה על הספורט. בבחירות 2014 הוא התמודד מול אפוסטולוס ציציקוסטאס המכהן על תפקיד מושל מחוז מרכז מקדוניה, אך הפסיד בסיבוב השני. בבחירות לפרלמנט ב-2015 הוא איבד גם את מושבו בפרלמנט. אלי סהר, חם מזג, יסודי ולוזר לא קטן, באתר הארץ, 22 בינואר 2002 יאניס יואנידיס, באתר הפרלמנט ההלני בגיל 78: יאניס יואנידיס הלך לעולמו, באתר ערוץ הספורט, 4 באוקטובר 2023 אבי סגל, הלך לעולמו אחד מגדולי המאמנים בתולדות הכדורסל האירופי, באתר ישראל היום, 4 באוקטובר 2023 Όταν ο Γιάννης Ιωαννίδης ανέβαζε κατηγορία τον Εργοτέλη!, Athletic.gr, ‏8 Φεβ 2016 מאמנים, באתר היכל התהילה של הכדורסל היווני Local elections: Dourou wins Attica, Kaminis reelected in Athens, To Vima, ‏26 May 2014
אזור היסטורי

אזורים היסטוריים הם אזורים גאוגרפיים שבשלב כלשהו בהיסטוריה, היה בהם בסיס תרבותי, אתני, לשוני או פוליטי, ללא קשר לגבולות של ימינו. ישנם כמה אזורים היסטוריים שניתן להחשיב כ"פעילים", לדוגמה: מוראביה, המוחזקת על ידי הרפובליקה הצ'כית, היא גם חלק מוכר במדינה וגם אזור היסטורי. האזורים ההיסטוריים משמשים להגדיר אזורים ללימוד וניתוח התפתחות חברתית של תרבויות ספציפיות ללא כל התייחסות למצב הקיים כיום. ההגדרות של אזורים משתנות, ואזורים יכולים לכלול אזורי מאקרו כגון אירופה, טריטוריות של מדינות ריבוניות מסורתיות או אזורים מיקרו- אזוריים קטנים יותר. אזורים מסוימים הומצאו לחלוטין, ללא סיבה היסטורית, כמו המזרח התיכון, מושג שהומצא ב-1902 על ידי האסטרטג צבאי, אלפרד תאיר מאהן, שמתייחס לאזור המפרץ הפרסי. מדיה וקבצים בנושא אזור היסטורי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגנוס פון ריט

מגנוס פון ריט (בפינית: Magnus von Wright‏; 13 ביוני 1805 – 5 ביולי 1868) היה צייר ומחנך שוודי-פיני. הוא נודע בציורי נוף ובציפורים. מגנוס פון ריט נולד בכפר בקואופיו, פינלנד. אבותיו היו סוחרים סקוטים שהתיישבו בנארווה במהלך המאה ה-17. אביו הנריק מגנוס פון ריט היה מייג'ור בדימוס שהיה הבעלים של האחוזה המשפחתית בהמינלאחתי. הוא היה הבכור במשפחה של תשעה ילדים. אחיו וילהלם פון ריט (1810–1887) ופרדיננד פון ריט (1822–1906) הפכו גם הם לאמנים. הם למדו בתיכון גימנסיה בטורקו בשנים 1823–1825. שם פיתח לראשונה את התעניינותו בציפורים, ואף שלא היה סטודנט באוניברסיטה, הצליח להצטרף לאגודה המדעית לפאונה ופלורה של פינלנד, שאורגנה על ידי קרל ריינהולד סהלברג (1779–1860). מ-1823 עד 1825, הוא למד באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות בסטוקהולם ולמד באופן פרטי אצל קרל יוהאן פאהלקרנץ (1774–1861). הוא גם הורשה לחקור את האוסף האורניתולוגי באקדמיה המלכותית השוודית למדעים. עבודתו המקצועית הראשונה הגיעה כאשר התבקש לספק איורים עבור חיבור בן שלושה כרכים על התרבות וההיסטוריה של פינלנד, ב-1828, שהוכן ופורסם על ידי קרל אקסל גוטלונד (1779–1860). לאחר שסיים את עבודתו באוטאבה, הוא הועסק על ידי האורניתולוג השוודי נילס בונד. בסיוע אחיו וילהלם, הוא סיפק איורים לפרסום רב הכרכים. עם שובו לפינלנד, הוא עבד כקרטוגרף במשרד המדידות. בין השנים 1845–1849, הוא היה מפחלץ במוזיאון הזואולוגי של אוניברסיטת הלסינקי ולימד רישום באוניברסיטה בין השנים 1849–1868. ב-1857 הוא ערך טיול לימודי לדיסלדורף, שם יצר סדרה של ציורי טבע דומם. שנתיים לאחר מכן פרסם עבודה משלו על ציפורים פיניות. הוא גם בילה שנים רבות בסיוע לשחזור האוספים הבוטניים והזואולוגיים שנהרסו בשריפה הגדולה של טורקו. ציוריו של הלסינקי וסביבתה נחשבים לבעלי ערך היסטורי רב. ב-1846 הוא נבחר לוועד המנהל של אגודת האמנות הפינית ומילא תפקיד זה עד מותו ב-1868 בהלסינקי. נוף בחוף מעגן נוף פיני מדיה וקבצים בנושא מגנוס פון ריט בוויקישיתוף "Magnus von Wright – the Finnish Art Society and cultural landscapes". 375humanistia.helsinki Jukka Ervamaa. "Magnus, Wilhelm ja Ferdinand". tunturisusi. "Sahlberg, Carl Reinhold". uppslagsverket. Helena Hätönen."Magnus von Wright" Lähteillä Wright, Magnus von (1805–1868)". kansallisbiografia "Otava eli suomalaisia huvituksia". doria
אשטון הולמס

אשטון הולמס (באנגלית: Ashton Holmes נולד ב-17 בפברואר 1978) הוא שחקן אמריקאי. הולמס נולד באולבני, ניו יורק. אמו, סוזן, היא עובדת סוציאלית. בגיל צעיר החל לקחת שיעורי משחק והופיע בתיאטרון קהילתי. הוא למד באקדמיית אולבני. במהלך שנתו האחרונה בתיכון, הוא השתתף בתוכנית המתמחים של מכון התיאטרון של מדינת ניו יורק. הולמס היה מעורב בסצנת המוזיקה של אולבני, והיה הסולן של הלהקה המקומית "Method of Groove". הופעת הבכורה של הולמס הייתה בטלוויזיה עם תפקיד חוזר באופרת הסבון "לחיות את החיים". בשנת 2005 שיחק בסרטו של דייוויד קרוננברג, היסטוריה של אלימות. בשנה שלאחר מכן, שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה בוסטון ליגל ששודרה בערוץ ABC . בשנת 2006 הופיע בסרט לתפוס את הרגע וב-2007 הופיע בסרטים, What We Do Is Secret and Normal Adult Behavior. באותה שנה כיכב הולמס יחד עם אמילי בלאנט בסרט האימה "משב רוח". ב-2008 הופיע בסרט הדרמה הקומית "אנשים חכמים". בטלוויזיה הוא הופיע בפרקים של חוק וסדר: מדור מיוחד, פשע מן העבר, הלוחשת לרוחות ו- CSI. בשנת 2010 גילם הולמס את סיד פיליפס במיני-סדרה הפסיפיק. מ-2010 עד 2011, הוא כיכב בתור תום בסדרת הטלוויזיה ניקיטה. מ-2011 עד 2012, הוא הופיע בתור טיילר בארול בסדרת הדרמה נקמה. ב-21 בפברואר 2013, דווח כי הולמס לוהק לתפקיד וויאט ביקפורד בפיילוט הדרמה Reckless של ABC. בשנת 2018 שיחק בסרט חטופות לצד ברוס ויליס וארון אשמור. מ-2002 עד 2005, הולמס שיחק במחזמר של ג'ונתן לארסון, רנט, שבו גילם את אחת הדמויות הראשיות, מארק כהן. מדיה וקבצים בנושא אשטון הולמס בוויקישיתוף אשטון הולמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אשטון הולמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אשטון הולמס, באתר AllMovie (באנגלית) אשטון הולמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Actor Ashton Holmes comes home to honors". 12 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) BFP Music Presents... Method of Groove (אורכב 02.06.2002 בארכיון Wayback Machine) Ashton Holmes biography HBO: The Pacific: Cast & Crew 'Nikita' star Ashton Holmes joins 'Revenge' Ng, Philiana; Goldberg, Lesley (21 בפברואר 2013). "Lou Taylor Pucci, Ashton Holmes to Co-Star in ABC's 'Reckless' Pilot". The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media. נבדק ב-11 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה)
היום הבין-לאומי של כוחות שמירת השלום של האו"ם

היום הבין-לאומי של כוחות שמירת השלום של האו"ם (באנגלית: International Day of United Nations Peacekeepers) מצוין ב-29 במאי, והוא היום הבין-לאומי "להוקרה לכל הגברים והנשים ששירתו וממשיכים לשרת בפעולות שמירת השלום של האו"ם על רמת המקצועיות הגבוהה, המסירות והאומץ שלהם ולהנצחתם של אלה שאיבדו את חייהם למען השלום". ב-11 בדצמבר 2002, התקבל בהחלטה 57/129 במהלך העצרת הכללית של האו"ם להקדיש יום ייעודי לכוחות שמירת השלום. הבקשה הרשמית לאו"ם על יום זה הוגשה על ידי התאחדות שומרי השלום האוקראינית וממשלת אוקראינה, היום צוין לראשונה ב-2003. התאריך, 29 במאי, מציין את יום השנה להקמת ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האו"ם (UNTSO) בשנת 1948, שמטרתו הייתה לפקח על הפסקת האש לאחר מלחמת העצמאות, שהייתה המשימה הראשונה אי פעם של האו"ם לשמירת השלום. היום מצוין במטה האומות המאוחדות בניו יורק עם הצגת מדליית דאג המרשלד, הצהרות של נשיא העצרת הכללית והמזכיר הכללי, וכן הודעה לעיתונות בנוגע למצב המשימות של האו"ם לשמירת השלום והנחיצות המתמשכת של עבודתם. היום מצוין גם ברחבי העולם; לעיתים קרובות מדינות מוקירות כבוד לשומרי השלום מטעמן בחו"ל, אבל האו"ם מארגן בנוסף פסטיבלים, פורומי דיונים ואנדרטאות בשיתוף פעולה עם קבוצות מקומיות ולאומיות. בשנת 2009, האו"ם שם דגש מיוחד על התפקיד והצורך של נשים בשמירה על השלום, הן כמודל לחיקוי והן לשרת במספר תפקידים המותאמים למגדר שלהן. יום שומרי השלום הלאומי מונצח בקנדה ב-9 באוגוסט לזכר אובדן החיים כאשר מטוס נוסעים לבן שסומן על ידי האו"ם הופל על ידי סוריה. יום השלום הבין-לאומי אתר האינטרנט הרשמי של היום הבין-לאומי של כוחות שמירת השלום של האו"ם (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא היום הבין-לאומי של כוחות שמירת השלום של האו"ם בוויקישיתוף אתר שמירת השלום של האו"ם האגודה הקנדית של חיילים משוחררים בשמירה על השלום של האו"ם אתר UNDOF הרשמי האתר הרשמי של צבא אוסטריה – UNDOF (גרמנית) "Resolution 57/129 International Day of United Nations Peacekeepers".(הקישור אינו פעיל, January 2020) "Women in Peacekeeping: Power to Empower". www.un.org. "National Peacekeepers' Day – August 9th - Veterans Affairs Canada". www.veterans.gc.ca. 30 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה)
הליך Damus–Kaye–Stansel

הליך Damus-Kaye-Stansel (בקיצור - DKS) הוא הליך כירורגי קרדיו-וסקולרי (לב וכלי דם) המשמש כחלק מתיקון של כמה מומי לב מולדים. בהליך זה מחברים את עורק הריאה ואבי העורקים במצבים בהם מחזור הדם המערכתי חסום. הוא משמש בדרך כלל כאשר למטופל יש שילוב של חדר שמאל קטן והיפוך יציאת כלי הדם הגדולים של הלב (TGA). במקרה זה ביצוע ההליך מאפשר זרימת דם מהחדר השמאלי לאבי העורקים. הליך DKS נקרא על שם שלושה רופאים - פול דאמוס, מייקל פיטר קיי וה.סי. סטנסל - שדיווחו באופן עצמאי על ההליך הזה בספרות בשנות ה-70. באותה תקופה, ההליך שימש עבור מטופלים עם TGA עם פגם במחיצה הבין-חדרית (VSD). עד סוף שנות ה-2000, ההליך הופעל במצבים שבהם החדר הימני גדול יותר מהחדר השמאלי והחדר השמאלי מתחבר לעורק הריאה במקום לאבי העורקים. דוגמאות כוללות חדר שמאלי כפול כניסה, TGA עם אטרזיה תלת-פסיגית ו-TGA עם תסמונת לב שמאל היפופלסטי (Hypoplastic left heart syndrome). בהליך ה-DKS המקורי, המנתחים הפרידו את עורק הריאה הראשי (MPA) ממש מתחת לנקודה שבה הוא מתפצל לעורק הריאה הימני והשמאלי. קצה ה-MPA חובר לאחר מכן לצד אבי העורקים העולה, מה שאיפשר לדם מהלב השמאלי לתקשר ישירות עם אבי העורקים. ההליך בוצע מאוחר יותר באמצעות טכניקת "חבית כפולה" שהביאה לאבי עורקים חדש עם שני מסתמים. מאוחר יותר, דווח על DKS שונה שבו נעשה שימוש בטכניקת דש אבי העורקים. כירורגיית לב-חזה Mazur, Wojciech; Siegel, Marilyn; Miszalski-Jamka, Tomasz; Pelberg, Robert (2013). CT Atlas of Adult Congenital Heart Disease. Springer Publishing. pp. 303–306. doi:10.1007/978-1-4471-5088-6_27. ISBN 978-1-4471-5087-9. Gaca, Ana Maria; Jaggers, James; Dudley, L. Todd; Bisset, George (ביוני 2008). "Repair of Congenital Heart Disease: A Primer–Part 1". Radiology. 247 (3): 617–631. doi:10.1148/radiol.2473061909. PMID 18375837. {{cite journal}}: (עזרה) Yang, C. K.; Jang, W. S.; Choi, E.; Cho, S.; Choi, K; Nam, J.; Kim, W. (באוגוסט 2014). "The clinical outcomes of Damus-Kaye-Stansel procedure according to surgical technique". Korean Journal of Thoracic and Cardiovascular Surgery. 47 (4): 344–349. doi:10.5090/kjtcs.2014.47.4.344. PMC 4157496. PMID 25207242. {{cite journal}}: (עזרה) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.