laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טיאנחה-2

טיאנחה-2 (בסינית: 天河-2; נקרא גם שביל החלב 2) הוא מחשב-על הממוקם בגואנגג'ואו, ברפובליקה העממית של סין. הוא פותח על ידי קבוצה של 1,300 מדענים ומהנדסים, ומגיע לביצועים של 33.86 פטה פלופס. על פי רשימת ה-TOP500 היה המחשב המהיר בעולם נכון לסוף נובמבר 2015, ונכון לפברואר 2017 הוא המחשב השני במהירותו בעולם לאחר ש-Sunway TaihuLight תפס את מקומו. הפיתוח של טיאנחה-2 תוקצב על ידי תוכנית 863, והעומדים מאחוריו היו ממשלת סין, הממשל של מחוז גואנדונג, ועיריית גואנגג'ואו. המחשב נבנה על ידי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, ושוכלל על ידי חברת טכנולוגיית המידע Inspur.‏ Inspur ייצרה את לוחות המעגלים המודפסים, ועזרה בהתקנת ובדיקת תוכנת המחשב. תאריך היעד המקורי לסיום המיזם היה בשנת 2015, אך לבסוף הוכרז עליו בשנת 2013. ביוני 2013 החל המחשב לעבוד באופן מלא, והגיע למלוא יכולותיו החישוביות בסוף 2013. ביוני 2013 הגיע המחשב לפסגת הדירוג של רשימת ה-TOP500 כמחשב המהיר בעולם. במקום השני היה המחשב טיטן בפער של כמחצית מיכולות הטיהנהה-2. הטיטן במחלקת האנרגיה של המעבדה הלאומית של אוק רידג' הגיע לביצועים של 17.59 פטה-פלופס, בעוד הטיהנהה-2 הגיעה ל-33.86 פטה-פלופס. ביצועי טיהנהה-2 הגבוהים החזירו את הבכורה לסין, לאחר שטיאנחה-1 היה אף הוא המחשב המהיר בעולם לתקופת מה. המוסד למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה אמר כי הניצחון של טיאנחה-2 "מסמל את רצינותה של סין לנצח במרוץ החימוש בתחום מחשוב העל". לסין יש 66 מחשבי על מתוך ה-500 הטובים ביותר, והיא שנייה מבחינת המספר רק לארצות הברית המחזיקה ב-252 מחשבים. ביוני 2013 דורג המחשב כשישי בעולם על ידי רשימת Graph500 של מחשבי העל. על פי בדיקתם המערכת הגיעה לביצועים של 2,061 ג'יגה TEPS, בעוד המערכת המובילה IBM Sequoia הגיעה ל-15,363 ‏TEPS. טיהנהה-2 מוקם במרכז מחשוב העל הלאומי בגואנגג'ואו. על פי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה, טיאנחה-2 משמש לסימולציות ניתוחים ויישומי אבטחה של הממשל בסין. טיאנחה-2 מריץ את מערכת ההפעלה Kylin, גרסה של הפצת לינוקס שפותחה על ידי האוניברסיטה הלאומית לטכנולוגיות הגנה. ניהול משאבי המערכת מבוסס על תוכנת SLURM. פין יין: tiānhé-èr - פירוש מילולי: "נהר השמים" - כינוי סיני לשביל החלב https://www.top500.org/lists/2015/11/ National University of Defense Technology (NUDT) קיצור של "traversed edges per second" נקרא גם NSCC-GZ, קיצור של National Supercomputing Center in Guangzhou קיצור של Simple Linux Utility for Resource Management "Visit to the National University for Defense Technology Changsha, China"PDF
מיתרניים

מֵיתְרָנִים (שם מדעי: Chordata) היא מערכה של בעלי חיים שניוני הפה המתאפיינים בקיום מיתר גב חלול. קבוצה זו כוללת מיתרני זנב, מיתרני ראש אך בעיקר את בעלי הגולגולת שבתוכה בעלי החוליות הכוללים את העופות, הזוחלים, הדגים, הדו-חיים והיונקים השונים והם רובם המוחלט של בני הקבוצה והחיות המשגשגות והמצליחות ביותר כיום. אצל חלק מהמיתרניים עוברים עצבים מרכזיים בתוך מיתר הגב; אצל האחרים (כגון האדם) התנוון המיתר במשך הדורות, אם כי הוא מופיע לזמן קצר במשך התפתחות העובר. בנוסף, לכל המיתרניים יש זנב הנמשך אל מעבר לאגן. גם הזנב, בדומה למיתר הגב, התנוון במרוצת הדורות אצל חלק מהמינים, וגם הוא מופיע אצלם בדרך כלל במשך ההתפתחות העוברית. שיאנים מפורסמים מהמיתרניים הם החיה הגדולה בעולם: לווייתן כחול, והיצורים המהירים בעולם: בז נודד (בצלילה) והעטלף אשף מקסיקני (בקו ישר). יש למעלה מ-74,200 מינים של מיתרניים. תת-מערכה מיתרני ראש (Cephalochordata) משפחה Pikaiidae – נכחדה קבוצה Olfactores סוג Palaeospondylus – נכחד סוג Zhongxiniscus – נכחד תת-מערכה וטוליקוליה (Vetulicolia) – נכחדה תת-מערכה מיתרני זנב (Tunicata) תת-מערכה בעלי חוליות (Vertebrata) תת-מערכה מיתרני זנב (Urochordata) תת-מערכה מיתרני ראש (Cephalochordata) תת-מערכה בעלי גולגולת (Craniata) קבוצה בעלי חוליות (Vertebrata) קבוצה מיקסינים (Hyperotreti) – מיניה נכללו בעבר בחסרי לסתות סדרה מיקסינאים (Myxiniformes) קבוצה צמדאים (Hyperoartia) – מיניה נכללו בעבר בחסרי לסתות סדרה צמדאים (Petromyzontiformes) על-מחלקה חולייתנים לסתניים (Gnathostomata) מחלקת דגי סחוס (Chondrichthyes) קבוצה גרמיים (Teleostomi) קבוצה בעלי עצם (Euteleostomi) מחלקה מקריני סנפיר (Actinopterygii) – דגי גרם קבוצה בעלי סנפירים בשרניים (Sarcopterygii) – דגי גרם קבוצה בעלי ארבע רגליים (Tetrapoda) מחלקה דו-חיים (Amphibia) קבוצה בעלי שפיר עוברי (Amniota) מחלקה יונקים (Mammalia) קבוצה זאורופסידה (Sauropsida) קבוצה זאוריה (Sauria) קבוצה לפידוזאוריה (Lepidosauria) קבוצה ארכוזאוריה (Archosauria) מחלקה עופות (Aves) הערות: בשיטה המודרנית של המיון המדעי לא תמיד דרגת מיון מסוימת נכללת בדרגת המיון שמעליה. כלומר, סדרה של צמחים יכולה להיות כלולה במערכה ולא תהיה שייכת לאף מחלקה. קבוצה היא דרגת מיון בדיוק כמו מערכה, מחלקה, סדרה ומשפחה, אך ללא שם מאפיין. היא יכולה לכלול קבוצות מדרגות שונות. לדוגמה: קבוצת הארכוזאוריה כוללת את התניניים, המהווים משפחה, ואת העופות, המהווים בכלל מחלקה. דגי גרם כוללים את מקריני סנפיר ואת בעלי סנפירים בשרניים. מחלקת חסרי לסתות התבטלה. מערכת מיתרני פה קרובה יותר לקווצי עור מאשר למיתרניים. חיות קיימות: Stefano Guerrieri זהרון Himantura fai אילנית הקוף נחש מים אירופי (Natrix natrix) קיימן ממושקף מגלן לבן עיטם שטלר לוטרה חסרת-טופר אפריקאית גמל דו-דבשתי חיות שנכחדו: פיקאיה Cardiocephalus לידסיכתיס Endennasaurus טופנדקטילוס טריצרטופס Brithopus עם טרף Mimoperadectes למור Babakotia radofilai זאב טסמני ינשוף צוחק מדיה וקבצים בנושא מיתרניים בוויקישיתוף מיתרניים, באתר ITIS (באנגלית) מיתרניים, באתר NCBI (באנגלית) מיתרניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מיתרניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מיתרניים, באתר GBIF (באנגלית) מיתרניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מֵיתְרָנִים במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית hemichordate | marine invertebrate | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
ודיע א-סאפי

ודיע א-סאפי (בערבית: وديع الصافي, תעתיק מדויק: ודיע אלצאפי; 1 בנובמבר 1921 – 11 באוקטובר 2013) היה זמר ומלחין לבנוני. הוא נחשב לאחד מגדולי הזמרים בעולם הערבי. לא-סאפי מקום חשוב ומכובד בהיסטוריה של הזמר הערבי והלבנוני בפרט. ודיע א-סאפי נולד בכפר ניחא (אנ') שבהרי השוף בשם ודיע בשארה יוסף פרנסיס (وديع بشارة يوسف فرنسيس), והוא הבן השני במשפחה בעלת שמונה בנים. אביו בשארה יוסף ג'יבריל פרנסיס, עבד בצבא הלבנוני. מאחר שהמשפחה סבלה מחיי עוני החליטה לעבור ב-1930 לביירות. שם הצטרף ודיע א-סאפי לבית ספר השייך למנזר קתולי, והתחיל לנגן בלהקה של בית הספר. אחרי שלוש שנים הוכרח לעזוב את הלימודים על מנת לעזור בפרנסת המשפחה. היציאה לעולם האמנות הייתה ב-1938, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות שירה שהתקיימה ברדיו הלבנוני, בתקופת המנדט הצרפתי (השיר הזוכה היה: "يا مرسل النغم الحنون"). כאשר החליטה הוועדה בתחרות להעניק לו את הכינוי "ודיע א-סאפי" בשל קולו הזך (סאפי – صافي – נקי, זך) ומאז דבק בו כינוי זה. הזמר המצרי הענק מוחמד עבד אל-והאב קרא לו האיש "בעל גרון מזהב". בעיתונות הלבנונית ובאמצעי תקשורת ערבים, היו לו כינויים נוספים, כמו: "זמר הארזים" (مطرب الأرز), קדוש הזמר (قديس الطرب) ועוד. בסוף שנות ה-50 הוא ייסד, יחד עם עוד מוזיקאים לבנוניים, את פסטיבל בעלבכ, כדי לקדם את השירה הלבנונית. עם פרוץ מלחמת האזרחים בלבנון ב-1976 הוא עבר למצרים ומשם לבריטניה, עד שבסופו של דבר התיישב בפריז. היו לו שלוש אזרחויות נוספות לאזרחותו הלבנונית: צרפתית, מצרית וברזילאית. במהלך חייו כתב והלחין מעל 1,000 שירים. ב-1989 הוזמן לקונצרט מחווה בפריז לרגל סיום יובל זהב לקריירה שלו כזמר. א-סאפי זכה בחמישה תארים להצטיינותו בתקופת הנשיאים כמיל שמעון, פואד שהאב, סולימאן פרנג'יה ואליאס הראווי. הנשיא אמיל לחוד העניק לו את תואר "אל-ארז". ב-1991 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רוח הקודש – אל-כסליכ (אנ') שבלבנון. הסולטאן העומאני העניק לו ב-2007 תואר מדרגה ראשונה. "אל-עורס פי אל-קריה" – בעלבכ 1959 פסטיבל ג'בייל – 1960 פסטיבל להקת אל-אנוואר – 1960–1963 פסטיבל אל-ארז – 1963 ארדנא אילא אל-אבד – בעלבכ 1964 פסטיבל בית א-דין – 1970–1972 בעלבכ – 1973–1974 "אל-ח'מסה גְנֵיה" ("חמש הלירות המצריות"; גְנֵיה – לירה מצרית) "ע'זל אל-בנאת" "מוואל" ו"נאר א-שוק" ב-1973 ב-1952, הוא התחתן עם מלפינא טאניוס פרנסיס, קרובת משפחה שלו, ולהם שתי בנות, דוניא ומארלין, וארבעה בנים, פאדי, אנטואן, ג'ורג' ומילאד. ודיע א-סאפי הלך לעולמו בגיל 92 באוקטובר 2013, טקס ההלוויה התקיים בקתדרלת סנט ג'ורג' במרכז ביירות, בהשתתפות קהל המונים ודמויות אמנותיות, פוליטיות וחברתיות רבות. הוא נקבר בעיר הולדתו ניחא (ער'), בשוף. מדיה וקבצים בנושא ודיע א-סאפי בוויקישיתוף ודיע א-סאפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ודיע א-סאפי, באתר AllMusic (באנגלית) ודיע א-סאפי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ודיע א-סאפי, באתר Discogs (באנגלית) הלך לעולמו הזמר ודיע א-סאפי באתר כרמל وفاة المغني اللبناني وديع الصافي, الجزيرة نت (בערבית) غنى أزيد من 5 آلاف أغنية ومثل ولحن… وديع الصافي أسطورة الطرب اللبناني والعربي, الجزيرة نت (בערבית) prestige, Wadih el Safi, Prestige Magazine, ‏2015-02-23 (באנגלית אמריקאית)
רונלד פורר

רונלד (רוני) פורר (נולד בשנת 1951) הוא איש עסקים, אספן וסוחר אמנות ישראלי. פורר נולד בשנת 1951 בתל אביב. לאחר שירות צבאי ביחידת מודיעין, נסע לשווייץ, שם השלים תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת לוזאן. בין השנים 1976–1994 חי בלונדון, שם ייסד וניהל את חברת Contitrade Corporation, שעסקה בסחר בינלאומי בברזל ופלדה (1975–1987), את החברות לסחר באמנות Orinoco Foundation בשנים 1987–1990 ואת Golconda International בשנים 1990–1994. בשנת 1994 חזר לישראל והקים את גולקונדה אמנות, המתמחה באמנות ישראלית. בשנת 1998 יצא לאור ספרו "ציור ישראלי: מפוסט אימפרסיוניזם עד פוסט ציונות" בהוצאת Overlook Press בניו יורק. בשנת 2000 השלים את לימודי הדוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת St. George. תקציר מחקרו, "יצחק דנציגר ויגאל תומרקין: מפגשים", העוסק בהשוואת יצירתם של האמנים יגאל תומרקין ויצחק דנציגר, יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת "בבל". כיום מנהל את גלריה קונטמפוררי ביי גולקונדה וגולקונדה אמנות ומכהן במועצות המנהלים של Golconda International ומוזיאון נחום גוטמן. הוא מייצג אמנים שונים, כגון צומי היאשי, דוד ניפו ובני אפרת. לכבוד יום הולדתו ה-60 צייר האמן דוד ניפו את דיוקנו של פורר. בשנת 2013 נבחרה היצירה להיכלל בתחרות הדיוקנאות שעורך הנשיונל פורטרט גלרי בלונדון מדי שנה (BP Portrait Award 2013). הדיוקן הוצג ב-NPG ובגלריות נבחרות ברחבי אנגליה עד מאי 2014. בשנים 2014–2015 הדיוקן הוצג במוזיאון תל אביב לאמנות באגף הדיוקנאות של מחלקת האולד מאסטרס. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. בשנת 1998 יצא לאור ספרו של רוני פורר "ציור ישראלי: מפוסט אימפרסיוניזם עד פוסט ציונות" בהוצאת Overloo Press בניו יורק. תקציר מחקרו של רוני פורר, "יצחק דנציגר ויגאל תומרקין: מפגשים", העוסק בהשוואת יצירת של האמנים יגאל תומרקין ויצחק דנציגר, יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת "בבל". בשנת 2012 ייסד פורר בחלל העליון של גלריה קונטמפוררי ביי גולקונדה את "פרויקט המבחנה", שמטרתה לחשוף ולהציג אמנים צעירים ומבטיחים שטרם התבססו בעולם האמנות המקומי. 2012- אינלוזיו ליטל נדם 2013 - לבד רון ארליך 2014 – דריוס דניאל צאל, אוצר: רוני פורר 2015 – Black is A Colour דרור בן עמי, אטלנטיס כילי קורן. 2016 – האריסטוקרטית איתן בוגנים, שתיקת הפרפר יונתן דנציגר. דוד ניפו: סיפורו של דיוקן אלון הדר, האיש שמאחורי התמונה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2007 Contemporary by Golconda, חלל לאמנות עכשווית בבעלותו של רוני פורר הדיוקן באתר האינטרנט של תערוכת הדיוקנאות, אתר האינטרנט של הנשיונל פורטרט גלרי
פראיה דה פיפה

פראיה דה פיפה (למפת ריו גראנדה דו נורטה מוגדלת)   נאטאל מוסורו קאיקו אסו קוראיס נובוס סיארה פאראיבה האוקיינוס האטלנטי פראיה דה פיפה (למפת ריו גראנדה דו נורטה רגילה)   נאטאל מוסורו קאיקו אסו קוראיס נובוס סיארה פאראיבה האוקיינוס האטלנטי פראיה דה פיפה פראייה דה פיפה (בפורטוגזית Praia de Pipa, היינו, "חוף העפיפון") הוא חוף בברזיל, השוכן ליד העיירה טיבאו דו סול, כ-84 ק"מ מנאטאל בירת ריו גראנדה דו נורטה. עד שנת 1626, החוף נודע בשם Itacoatiara כלומר "הצוק הצבוע", מאוחר יותר הפך ל- Ponta do Cabo Verde ("הכף הירוקה"), וכיום ידוע בשם פראייה דה פיפה. רצועת חוף זו נתגלתה על ידי מתיישבים פורטוגזים שקראו לחוף Orotapiry, או "הכפר של הגבר הלבן". עד לגילוי המקום על ידי גולשים ותרמילאים בשנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה פיפה כפר דייגים. חופי פיפה הם מן היפים בברזיל, בעלי חול רך וצחור, מים נקיים וצוקים בגובה של כעשרה מטרים. הנוף השליו המסיבות והגלים בסמוך לחוף מהווים מוקד משיכה לגולשים, תיירים וצעירים מהערים הסמוכות. בפיפה קיימים מספר חופים, הידועים בהם הם -Praia Da Amor האהוב על הגולשים, Praia Da Dolphin אל חוף זה מגיעים לעיתים דולפינים וחוף Praia do Madeiro. מרבית העסקים כיום מנוהלים על ידי זרים. יחד עם זאת, בשל העובדה כי קיימות מגבלות חוק ביחס להרחבת הפעילות באזור, שכן מדובר בסביבה מוגנת, בתי העסק ממוקמים בצפיפות יחסית. מדיה וקבצים בנושא פראיה דה פיפה בוויקישיתוף מידע על החוף, באתר אקספלורר מידע על החוף, באתר גרינגו
רימה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רימה – שלב הפגית במחזור חייו של הזבוב רימה (נשוא) – מושג בדקדוק רימה (מחוז) – מחוז במרכזה של תימן בית רימה – יישוב יהודי בארץ ישראל בתקופת בית שני, ממנו הועלו לבית המקדש מנחות של יין ז'יל רימה – נשיא התאחדות הכדורגל הצרפתית רמה רמאות
משה פינקל (רב)

הרב משה פינקל (תרמ"ג, 1883 - י"ז בתשרי תרפ"ו, 5 באוקטובר 1925) היה ר"מ בישיבת סלובודקה וישיבת חברון. בנו של רבי נתן צבי פינקל, ה"סבא מסלובודקה". למד בישיבת מיר אצל הרב אליהו ברוך קמאי, וכן אצל הרב אליעזר גורדון. כמו כן, נשלח על ידי אביו (יחד עם אחיו הרב אליעזר יהודה) ללמוד אצל הרב חיים סולובייצ'יק בבריסק. כמו כן, למד תקופה בישיבת ראדין אצל החפץ חיים. בסיוון תרע"ג נישא לשרה זלאטה, בתו של הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבת סלובודקה. חתונתו הייתה אירוע מכונן בישיבה, ובנוסף הרב אליהו ברוך קמאי הגיע להשתתף בה. לאחר שמסר את דרשתו, חזר עליה הרב אברהם אליהו קפלן בחרוזים. לאחר נישואיו, החל לכהן כר"מ בישיבה, והחל למסור שיחות מוסר. בהמשך, הקים מכינה לישיבת סלובודקה, בשם "אור ישראל", בראשה עמד הרב יחזקאל ברשטין, מחבר הספר ה"דברי יחזקאל". הרב פינקל היה מגיע מדי פעם למסור שיעורים במכינה זו. בחורף תרפ"ה עלה לארץ ישראל, לכהן כר"מ בישיבה בחברון. כעבור פחות משנה, בחול המועד סוכות תרפ"ו, נפטר באופן פתאומי, והוא בן 42. הרב מאיר שמחה הכהן התבטא עליו שהוא יהיה ה"קצות החושן" של הדור. במכתב תנחומים לאביו, כתב הרב ירוחם ליבוביץ עליו: "ארון ה'", "נר ישראל", "באורו נראה אור". אשתו זלאטה, נפטרה אף היא בצעירותה, בראשית אוגוסט 1939, והיא בת 46. בתו גולדה מרים, גדלה אצל סבה הרב אפשטיין ובהמשך אצל דודיה הרב יחזקאל סרנא, הרב אייזיק שר והרב אליעזר יהודה פינקל. נישאה לרב שמחה זיסל ברוידא, לימים ראש ישיבת חברון. בנו הרב דוד פינקל, חתנו של הרב הלל ויטקינד, היה למדן ומקורב לחזון איש ולרב מבריסק, נפטר בגיל 37 בשנת תשי"ז בנו ר' מאיר פינקל, חתנו של הרב שמעון מרדכי ברגשטיין עבר לארצות הברית. 'ראש ישיבת חברון ז"ל', דואר היום, 5 באוקטובר 1925, עמ' 1. הרב פינקל הלך לדבר עמו בלימוד, יחד עם הרב אהרן קוטלר, עת שהה סמוך לסלובודקה. על הרב קוטלר התבטא שיהיה רבי עקיבא איגר של הדור. זלאטה פינקל, הצופה, 2 באוגוסט 1939.
יין שי

יִין שִׂי (סינית מסורתית: 尹喜 פין-יין: yǐn xǐ), הקרוי גם "יִי מהמעבר" (גְווָאן יִי) ו"אדון המעבר" (גונְג דוּ), שימש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ בתקופתו של המלך גָ'או מג'וֹאוּ, בתחילת המאה ה-10 לפנה"ס. על פי ספרי ההיסטוריה העתיקים, יִין שִׂי היה מי שקיבל לידיו מלאו דזה את הספר הנודע "דאו דה ג'ינג": לאו דזה התקין את "הדרך והסגולה", תלמודו קם על הנסתר ועל שאין לו שם. הוא חי זמן רב בג'וֹאוּ, אך משראה בהדרדרותה של ג'וֹאוּ, עזב לבסוף. כשהגיע למעבר ההרים, אמר שומר המעבר יִין שִׂי: "החכם מבקש את הנסתר! אזור כוח ועשה לי ספר." וכך כתב לאו דזה שני כתבים, תיאר את מחשבת הדרך והסגולה בכחמשת אלפים מילים והלך לו, ואיש לא ידע לאן — "רשומות ההיסטוריון", ביוגרפיות חלק 3, "הביוגרפיות של לאו דזה והָאן פֵיי", מגילה 63, תרגום ישיר. בספרות הדאואיסטית הורחב כבר הדיבור על יִין שִׂי, מעצם היותו מראשוני הדאואיסטים: בתקופת המלך קָאנְג מג'וֹאוּ שימש יִין שִׂי בתפקיד שר, ולאחר מכן חשב להשיג את הדאו בעזרת בחינת הלכי השמיים והארץ ובעזרת מדיטציה והתבודדות. יום אחד הביט למזרח וראה אות בר מזל: עננים סגולים עולים ובאים אל המערב, אז ידע כי איש קדוש עומד לחצות את המעבר, וביקש לשמש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ. כשפגש בלאו דזה, חלק לו כבוד של מורה, וביקש למצוא את הדאו, לפיכך כתב לאו דזה את "הדרך" ו"הסגולה" בחמשת אלפים סימנים ומסר אותם ליִין שִׂי. שִׂי שמח בהם וקרא בהם ללא לאות, והצליח בחיפושיו את הדאו. — "מראה באשר לנקיטת דרך הישר של בני האלמוות האמיתיים שעברו בעולם" בספר "הגדות על בני אלמוות מופתיים" מציין לְיוֹ שְׂיָאנְג בפרק על יִין שִׂי כי גם הוא השאיר כתבים: "נהנה לכתוב ספרים, סך כולם תשעה דפים, וייקרא שמם 'גְווָאן לִינְג דְזְה'". בחלק "תיעוד הספרות" בספר האן מוזכר הספר בשם "גְווָאן יִין דְזְה" בתשעה דפים ומיוחס ליִין שִׂי מתקופת ג'ואו. ספר זה כבר אבד, והגרסה הקיימת בימינו, אשר קיבלה מאוחר יותר את השם "קלאסיקת האמת של ראשית הספרות", מקורה בתקופת שושלת סונג הדרומית. גם בג'ואנג דזה מצוינים "גואן ין ולאו דאן", הם יִין שִׂי ולאו דזה, בנשימה אחת כמי שהבינו את הדרך. בדאואיזם מכונה יִין שִׂי "איש האמת של ראשית הספרות". מבין אסכולות הדאו, אסכולת ראשית הספרות ואסכולת שומרי המגדל רואים ביִין שִׂי את אבי האסכולה שלהם. 关尹 公度 函谷关 《历世真仙体道通鉴》, תרגום ישיר. 列仙传 刘向 关令子 关尹子 文始真经 כך בג'ואנג דזה בתרגומו לעברית של דן דאור, פרק 33 "העולם", קטע 33.5.
אחורני-זימים

אחורני-זימים (שם מדעי: Opisthobranchia, נקראים בעברית גם אחור-זימאים או חינניות-ים) היא תת-מחלקה במחלקת החלזונות. היא כוללת בעיקר "חלזונות ערומים" החיים בים. פירוש שמה הוא 'בעלי זימים הקבועים בירכתי הגוף'. האחור-זימאים נחשבים לבעלי חיים יפים, צבעונים וססגוניים במיוחד ומכאן השם העברי "חינניות-ים". אחורני-זימים הם חלזונות ים שבהם הזימים נמצאים בחלק האחורי של הגוף. כמו כל החלזונות, כאשר הם צעירים מאוד חל תהליך של הסתובבות בשק הקרביים בו הזימים עוברים לחלק הקדמי של הגוף, אך כאשר הם מתבגרים קצת חל היפוך נוסף והזימים חוזרים לחלק האחורי של הגוף. החוקרים סבורים שתהליך הסתובבות כפול זה נבע מאורח החיים של האחורני-זימים הראשונים שהיו בעלי חיים מתחפרים שחיו בקרקעית הים. במקרה זה, אם פתח הזימים היה ממוקם בקדמת הגוף, במהלך תהליך ההתחפרות חול היה חודר לזימים וסותם את מערכת הנשימה. מאותה סיבה גם התפתחו אונות רחבות סביב הרגל. המאפיין הבולט ביותר של האחור-זימאים הוא קונכייה מנוונת, בדומה לחשופיות. הקונכייה התנוונה לקונכייה קטנה מאוד המכוסה בגלימה ובאונות הצד של הרגל. מאחר שהקונכייה איבדה את חשיבות הביטחונית כמבנה קשיח המספק הגנה עצמית לחילזון, האחור-זימאים עברו להגנה מבוססת-כימיה: הפרשת חומרי רעל, חומצות (כגון חומצה גופרתית חריפה) או ארס קטלני. חלקן גם יורות תאי צריבה. כדי להזהיר את הטורפים הימיים שלפניהם בעל חיים ארסי ורעיל שמוטב שלא ינסו לטרוף, הם פיתחו צבעי אזהרה בולטים, דבר המקנה להם את מראם הססגוני. האחור-זימאים הם הרמאפרודיטיים, כמו השבלולים, כלומר: כל פרט הוא בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה. אחור-זימאי מהמין Notodoris minor אחור-זימאי מהמין Berthella aurantiaca ארנבת ים מהמין Aplysia californica אחור-זימאי מהמין Pleurobranchus mamillatus המין השוחה Clione limacina יוסף הלר, "שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר", 1993 - עמ' 19-21. יוסף הלר, 2011, רכיכות הים של ארץ ישראל - אורחות חיים, הוצאת אלון ספר, 323 עמודים יוסף הלר, 1993, שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר, הוצאת משרד הביטחון, תל אביב מדיה וקבצים בנושא אחורני-זימים בוויקישיתוף אחורני-זימים, באתר ITIS (באנגלית) אחורני-זימים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אחורני-זימים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אחורני-זימים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מהן החינניות שאין להן קונכיה אבל יש להן רעל?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
סופה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סופה – תופעה מטאורולוגית סופה טרופית – המכונה הוריקן, טייפון או ציקלון, והיא סוג של שקע ברומטרי סופה (קיבוץ) – קיבוץ בנגב מעבר סופה – מעבר גבול בסמוך לקיבוץ סופה סופה (אלבום) – אלבום של הזמר הישראלי עמיר בניון "סופה" – כינויו של מטוס ה-F-16I בחיל האוויר הישראלי מבצע סופה – סידרה של התקוממויות מקומיות ברחבי פולין בשנת 1944 "סופה במדבר" – כינויה של מלחמת המפרץ, מלחמה שהתנהלה בשנת 1991 בין קואליציה של 34 מדינות לבין עיראק הסופות בנגב – כינוי לפוגרומים שפרצו כנגד היהודים ברוסיה בשנת 1881 סופה M-240 – רכב שטח מתוצרת "מפעלי רכב נצרת" סטורם – דמות בדיונית מחוברות הקומיקס אקס-מן של חברת מארוול קומיקס פרנץ פון סופה – מלחין אוסטרי הר סופה (הר סטורם) סערה (פירושונים)
קונכיתנים

קוֹנְכִיתָנִים (שם מדעי: Conchifera) היא תת-מערכה במערכה הרכיכות, היא כוללת את כל מחלקות הרכיכות בעלי שלד חיצוני, כגון חלזונות, צדפות, שיני-ים, אמוניטים, קונכיתנים קדמונים ועוד. הקבוצה המשלימה של חסרי שלד נקראת Aculifera. מונח טקסונומי זה משמש בעיקר בפלאונטולוגיה, מדענים החוקרים בעלי חיים חיים לרוב משתמשים במונח רכיכות. הקונכיתנים כוללים את המחלקות הבאות: חלזונות שיני-ים Scaphopoda סילוניות צדפות קונכיתנים קדמונים Monoplacophora Rostroconchia† Helcionelloida† מילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית
אהרן ליילס

אהרן (טוביה) לֶיֶילֶס (שם העט של אהרן טוביה גלנץ; בכתיב יידי: לעיעלעס-גלאַנץ ראו גם אהרן גלאנץ-לילס; באנגלית: Aaron Glanz-Leyeles;‏ 1889, ולוצלאווק, האימפריה הרוסית (פולין) – 1966, ניו יורק) היה משורר יידיש מזרם האינטרוספקטיביזם, עורך, עסקן יהודי רב פעלים, בעל טור, מתרגם ועיתונאי. אהרן (טוביה) גלאנץ נולד בשנת 1889 בעיר ולוצלאבק שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בפולין). בשנת 1892 הובא לעיר לודז', והשלים לימודיו בבית הספר למלאכה ולתורה שבו לימד אביו. בשנת 1901 עבר גם את הבחינה של בית הספר הרוסי למסחר. בהיות כמעט נער היגר ללונדון, בשנת 1905, ולמד באוניברסיטת לונדון כשלוש שנים, עד 1908. בשנים אלה נתפס לפעילות בתנועה הטריטוריאליסטית, שהתנגדה לציונות. בשנת 1909 יצא לניו יורק, בין השאר גם כשליח של הטריטוריאליסטים, והשתקע בה לכל ימי חייו. מטעמה של התנועה יצא כשליח לקהילות יהודיות בקנדה ואפילו באלסקה, בין השנים 1910 ו-1913. אהרן ליילס השלים לימודיו באוניברסיטת קולומביה והיה בין מייסדי מערכת חינוך ביידיש חדשה. היה בין מייסדי בית הספר היידי הראשון באמריקה. כטריטוריאליסט אדוק האמין בהגירת יהודים לאלסקה, ונפגש עם מושל אלסקה לצורך העניין בשנת 1912. וכן יצא לווינה לוועידה העולמית של התנועה, כדי לעשות נפשות להגירה לאמריקה. היה עסקן ציבורי וספרותי פעיל כל ימיו. ניהל והקים בתי ספר ביידיש, היה בין מייסדי ארגוני סופרים וארגוני תרבות יידישיסטים באמריקה. בשנת 1924 יצא לביקור ממושך בפולין, והרצה בערים רבות. ליילס גם סייע לארגוני העזרה לפליטים יהודים שלאחר מלחמת העולם הראשונה. היה עיתונאי שנים רבות, וכל שנות פעילותו כתב לעיתוני היידיש החשובים באמריקה ובאירופה. את שם העט שלו – ליילס (לעיילעס) – בחר על שם אמו לאה, בדומה לבשביס-זינגר, שקרא לעצמו על שם בת שבע אמו, וש. אנ-סקי, שקרא לעצמו על שם אמו חנה. ליילס החל לפרסם את שיריו בשנת 1909. בשנת 1914 פרסם לראשונה שיר תחת השם "א. ליילס". ספר שיריו הראשון, "לאבירינט" (מבוך), נדפס בניו יורק בשנת 1918. בשנת 1919 ייסד, יחד עם יעקב גלטשטיין ומשוררים אחרים, את כתב העת "אינזיך" (פנימה). זרם האינטרוספקטיבה של משוררי היידיש באמריקה חולל מהפכה בשירת היידיש, וחלקו של ליילס בו היה רב. במרוצת השנים חזר בו ליילס מכמה מחידושי האינזיכסטים, וכתב פואמות מחורזות על נושאים לאומיים. אהרן ליילס תרגם ליידיש משירתו של אדגר אלן פו, ובה "העורב", "אנבל-לי", "אלדורדו" ועוד. הוא פרסם בחייו כעשרים כרכי שירה, פואמות דרמטיות ושירה לירית חדשנית. לעברית תורגמו מבחרים מצומצמים בלבד משירתו. שירים וחזיונות / אהרן גלנץ-לילס (השירים תורגמו מיידיש בידי בנימין הרושובסקי; החזיונות תורגמו מיידיש בידי שמשון מלצר); בלווית מבוא מאת דב סדן, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ך-1960. אינטרוספקטיביזם בניו יורק, כולל מבחר משירי אהרון ליילס (תרגם: בנימין הרשב) תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997. יאבדו שמיים וארץ: שירת האפוקליפסה היידית, ושיריו של ליילס בתוך האנתולוגיה (תרגם: עידו בסוק), הוצאת קשב לשירה, 2002. שירת היחיד בניו יורק: דיוקנאות של ארבעה משוררי יידיש ומבחר משיריהם, בתרגום עברי: תרגם בנימין הרשב), ירושלים: הוצאת כרמל, 2002. בנימין הרשב, "לֶיֶלֶס (1889–1966) והאינטרוספקטיביזם היהודי בניו-יורק", בספרו משורר בניו יורק, הוצאת כרמל, 1990. ביוגרפיה (כולל דיוקנו)(הקישור אינו פעיל) ומשיריו(הקישור אינו פעיל), באתר Save The Mmusic (באנגלית) אהרן לעיעלעס-גלאנץ (1889-1966), דף שער בספרייה הלאומית