laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוונסי סיטי

מועדון כדורגל סוונסי סיטי (באנגלית: Swansea City Association Football Club, בוולשית: Clwb Pêl-droed Cymdeithas Dinas Abertawe) היא קבוצת כדורגל וולשית מהעיר סוונסי שבוויילס. הקבוצה נוסדה בשנת 1912 והצטרפה לפוטבול ליג האנגלית בשנת 1921. בשנת 1981 העפילה סוונסי לראשונה לליגה הראשונה של הפוטבול ליג. בעונתה הראשונה בליגה סיימה במקום השישי, ועונה לאחר מכן נשרה לליגת המשנה. בסוף עונת 2010/2011 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לפרמייר ליג לאחר שניצחה במשחקי הפלייאוף של הצ'מפיונשיפ, ובכך הפכה לקבוצה הוולשית הראשונה שהצליחה להעפיל לפרמייר ליג. הקבוצה זכתה בפרס הפוטבול ליג בשנים 1994 ו-2006 ובגביע הוולשי 10 פעמים בין השנים 1913–1991. בעונת 2012/2013 זכתה הקבוצה בפעם הראשונה בגביע הליגה האנגלית והעפילה לסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית בעונת 2013/2014 שם ניצחה את קבוצת מאלמה משוודיה. הקבוצה עלתה לשלב הפליי אוף וניצחה את קבוצת פטרולול פלוישט מרומניה. הקבוצה עלתה לשלב הבתים. בשלב הבתים הקבוצה הוגרלה לבית הכולל את הקבוצות ולנסיה, קובאן קרסנודאר וסנט גאלן. הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום השני והעפילה לשלב 32 האחרונות. בסוף עונת 2017/2018 הקבוצה ירדה לצ'מפיונשיפ לאחר 7 עונות רצופות בפרמייר ליג. נכון ל-12 בספטמבר 2022 קארדיף סיטי אתר האינטרנט הרשמי של סוונסי סיטי סוונסי סיטי, ברשת החברתית פייסבוק סוונסי סיטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוונסי סיטי, ברשת החברתית אינסטגרם סוונסי סיטי, ברשת החברתית טיקטוק סוונסי סיטי, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע אי-גו

מבצע אי-גו (I-Go sakusen い号作戦) הייתה מתקפת נגד אווירית שערכו כוחות האימפריה היפנית נגד כוחות בעלות הברית בין 1 ל-16 באפריל 1943, במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה. במבצע תקפו מטוסים יפניים - בעיקר מטוסי הצי הקיסרי היפני - ספינות, מטוסים ומתקני יבשה של בעלות הברית בדרום מזרח איי שלמה ובגינאה החדשה. מטרת המבצע הייתה לעצור את התקדמות בעלות הברית באזורים אלה ולאפשר ליפן להיערך מחדש לאחר התבוסות שנחלו מידי בעלות הברית בגוודלקנל, בבונה-גונה בוואו ובים ביסמרק. המבצע כלל מספר גלי תקיפה של מפציצים ושל מטוסי קרב, שהמריאו מבסיסיהם ברבאול, בבוגנוויל ובאיי שורטלנד(Shortland Islands), ותקפו מטרות בגוודלקנל שבאיי שלמה, ובפורט מורסבי, במפרץ אורו ובמפרץ מילן שבגינאה החדשה. אף על פי שהיפנים טיבעו מספר ספינות, הם לא הצליחו להסב נזק רב למתקני בעלות הברית. בהתבססו על דוחות של צוותי האוויר שלקחו חלק במבצע - שהיו מוגזמים - החליט מפקד הצי היפני המשולב, אדמירל איסורוקו יממוטו, לעצור את המתקפה ב-16 באפריל מתוך מחשבה שהמבצע נחל הצלחה. עם זאת, המבצע נכשל מכיוון שלא האט את התקדמות בעלות הברית בדרום מערב האוקיינוס השקט. זמן קצר לאחר מכן נהרג יממוטו בעת שטס בין העמדות היפניות על מנת לברך את החיילים שהשתתפו במבצע. ב-1 באפריל 1943 יצאה טייסת בת 58 מטוסי A6M זירו לכיוון גוודלקנל וטולאגי. מטוסי הקרב של בעלות הברית ירטו את הטייסת מעל איי ראסל, ובקרב שהתפתח הפילו בעלות הברית 18 מטוסים יפניים לעומת אובדן שישה מטוסים משלהם. ב-7 באפריל יצאה המתקפה השנייה, בה השתתפו 67 מפציצי צלילה מדגם אאיצ'י D3A "ואל" בליווי 110 מטוסי זירו בדרכם לגוודלקנל. מולם המריאו 67 מטוסי בעלות הברית. בהתקפה זו טובעה המשחתת האמריקאית "ארון וורד", הקורבטה הניו זילנדית "מואה" והמכלית האמריקאית "קנאווה". בסופו של הקרב איבדו היפנים עשרים ואחד מטוסים, לעומת שבעה מטוסי בעלות הברית שאבדו. ב-11 באפריל תקפה טייסת בת 22 מפציצי צלילה ו-72 מטוסי קרב יפניים ספינות סוחר במפרץ אורו שבגינאה החדשה. מטוסי בעלות הברית שהמריאו על מנת ליירט את הטייסת הצליחו להפיל שישה מטוסים יפניים מבלי לספוג אבדות. ב-12 באפריל תקפו 131 מטוסי קרב מנושאות המטוסים זואיקאקו וזואיהו ו-43 מפציצים בינוניים מדגם מיצובישי G4M את פורט מורסבי. במתקפה הסבו היפנים נזק למספר כלי שיט קטנים ומספר מטוסים שלא הספיקו להמריא, אך איבדו בעצמם חמישה מטוסים, לעומת שני מטוסים לבעלות הברית. ב-14 באפריל תקפו 188 מטוסים יפנים במפרץ מילן. עשרים וארבעה מטוסי קרטיס P-40 וורהוק המריאו נגדם, ובקרב איבדו היפנים שבעה מטוסים לעומת שלושה שאיבדו בעלות הברית. ספינת המשא ההולנדית "ואן הימסקרק" ספגה מספר פגיעות, עלתה באש ואנשי צוותה נאלצו להחיף אותה על מנת להימנע מטביעה. ספינת המשא הבריטית "גורגון" ספגה מספר פגיעות גם היא ועלתה באש, אך אנשי צוותה הצליחו להשתלט על האש. מספר ספינות נוספות ספגו נזקים קלים בלבד. בהתקפה זו נהרגו ארבעה חיילי בעלות הברית ו-12 מלחים מאוניות הסוחר. המערכה בגינאה החדשה Morison, Samuel Eliot. Breaking the Bismarcks Barrier. Little Brown and Company, 1958. ISBN 0785813071 מדיה וקבצים בנושא מבצע אי-גו בוויקישיתוף דאגלס מקארתור, Reports of General MacArthur - Volume II, המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית. ווסלי פרנק קרייבן וג'יימס לי קייט, Chapter IV The Papuan Campaign. מקארתור, עמ' 207-206.
לקטון

לקטונים (Lactones) הם קבוצה של תרכובות אורגניות. הלקטונים הם אסטרים טבעתיים (ציקליים); הם מכילים, לפיכך, את הקבוצה הפונקציונלית COO. לקטון נוצר ממולקולות בנות למעלה מ-4 אטומי פחמן, אשר מכילות בקצה האחד קבוצת הידרוקסיל (בדומה לכהלים) ובקצה השני קבוצת קרבוקסיל, בדומה לחומצות קרבוקסיליות. שתי הקבוצות נוטות להגיב האחת עם השנייה בתגובת איסטור פשוטה, דבר הגורם לסגירת המולקולה לטבעת וליצירת לקטון. שמותיהם של הלקטונים מורכבים מתחילית, אות יוונית המציינת את גודל הטבעת (בטא עבור טבעת מרובעת, גמא עבור טבעת מחומשת וכן הלאה), ומהסיומת לקטון. מקרוליד (Macrolide) הוא לקטון גדול (בן 14, 15 או 16 אטומי פחמן) הקשור לחד-סוכר אחד או יותר. כמה מקרולידים מהווים תרופות חשובות, ביניהם אריתרומיצין, המהווה תחליף שכיח ביותר לפניצילין (עבור חולים בעלי אלרגיה לפניצילין). מדיה וקבצים בנושא לקטון בוויקישיתוף לקטונים(הקישור אינו פעיל) - מכון ויצמן למדע לקטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צ'בדאר ינקוב

צ'בדאר קירילוב ינקוב (בבולגרית: Чавдар Кирилов Янков; נולד ב-29 במרץ 1984 בסופיה שבבולגריה) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. ינקוב הופיע לראשונה במדי נבחרת בולגריה בשנת 2004. את שערו הראשון בנבחרת הוא הבקיע ב-13 באוקטובר 2004 במשחק מול נבחרת מלטה בדקה ה-41, המשחק הסתיים 1:4 לזכות הבולגרים. קבוצתיים גמר הגביע האוקראיני - 2010/2009 (מטאלורג דונצק) צ'בדאר ינקוב, באתר Transfermarkt צ'בדאר ינקוב, באתר Soccerway צ'בדאר ינקוב, באתר WorldFootball.net צ'בדאר ינקוב, באתר National Football Teams צ'בדאר ינקוב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התגלמות

האם התכוונתם ל... הפיכה מזחל לגולם אינקרנציה – התגלמות האל בבן אדם אווטאר (הינדואיזם) – התגלמות אל באל אחר או באדם או בדמות אחרת
כריסטופר גורהאם

כריסטופר גורהאם (באנגלית: Christopher Gorham; נולד ב-14 באוגוסט 1974) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. גורהאם נולד בפרזנו, קליפורניה לדייוויד גורהאם, רואה חשבון מוסמך, ולקת'רין גורהאם, אחות בית ספר. יש לו תואר ראשון בקולנוע ותיאטרון מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בעת לימודיו בקולג', עסק בסוגי ספורט רבים, בין היתר באמנויות לחימה, סייף, גלגיליות וריקודים סלוניים. תפקידו הראשון היה בתפקיד אורח של דניאל&לוקאס בסדרה "Spy Game" ב-1997, ובהמשך השנה שיחק במשך ארבעה פרקים בסדרת הנעורים הפופולרית "שולחן לחמישה" ובסרט "חיים לא רגילים". בשנת 1999 קיבל גורהאם את אחת הדמויות ראשיות, בתפקיד של הריסון ג'ון בסדרה של The WB,‏ "צעירים לנצח", אותו גילם במשך שתי עונות עד לסיומה של הסדרה. בהמשך הופיע גורהאם במספר סדרות מדע בדיוני, וכיכב בסדרות "אודיסאה 5" ו"ג'ייק 2.0". שיחק גם בסדרות "פליסיטי" ו"ללא עקבות". ב-2001, כיכב בסרט הקולנוע "הצד האחר של גן עדן" לצד אן האת'וויי בשנת 2004 לוהק לתפקיד של ד"ר מיילס מק'ב בסדרה "חקירה רפואית" (NBC). שנה לאחר מכן, הוא לקח חלק בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "טיפול משפחתי" (CBS). הוא ביצע את התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה של ABC Family,‏ "Relative Chaos". שלוש שנים לאחר סיום הסדרה "ג'ייק 2.0", גורהאם עבד בשנית עם יוצר הסדרה סילביו הורטה, הפעם על תפקיד משני בסדרה "בטי". גורהאם משחק בסדרה את הנרי גראבסטיק, מושא אהבתה המרכזי של גיבורת הסדרה בטי סוארז (אמריקה פררה). החל מהעונה השנייה, הוא החל לעבוד במשרה מלאה בסדרה. ב-2008, הוא עזב את הסדרה, אך חזר לסיום העונה השלישית והרביעית. בשנת 2008 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה של CBS, "הארפר'ס איילנד" בתור הנרי דאן. בשנים 2010–2014 הוא שיחק במשך חמש עונות את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "פרשיות סמויות" ברשת הטלוויזיה USA, בה הוא משחק את הסוכן העיוור אוגי אנדרסון, שמדריך את המתלמדת הצעירה אנני ווקר (פייפר פראבו), סוכנת CIA זוטרה, בעבודתה החדשה. הסדרה צברה רייטינג גבוה בארצות הברית כבר מן הפרק הראשון, והוזמנה לה עונה נוספת. בשנת 2000 גורהאם נשוי לשחקנית אָנֵל לופז ששיחקה לצדו בסדרה "צעירים לנצח", והייתה בת זוגו בקולג'. לזוג שלושה ילדים; שני בנים שנולדו ב-2001 ו-2003 ובת, שנולדה בינואר 2009. בנו הבכור, לוקאס, אובחן כלוקה בתסמונת אספרגר. מדיה וקבצים בנושא כריסטופר גורהאם בוויקישיתוף כריסטופר גורהאם, ברשת החברתית פייסבוק כריסטופר גורהאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטופר גורהאם, ברשת החברתית אינסטגרם כריסטופר גורהאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטופר גורהאם, באתר AllMovie (באנגלית) כריסטופר גורהאם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רוברט פולטון

רוברט פולטון (באנגלית: Robert Fulton;‏ 14 בנובמבר 1765 – 24 בפברואר 1815) היה מהנדס וממציא אמריקאי המוכר כמפתח ספינת הקיטור המסחרית המוצלחת הראשונה, המונעת על ידי מנוע קיטור ימי. רוברט פולטון נולד בכפר ליטל בריטיין במחוז לנקסטר בפנסילווניה, ב-14 בנובמבר 1765. היו לו לכל הפחות שלוש אחיות - איזבלה, אליזבת ומרי, וכן אח צעיר בשם אברהם. אביו, רוברט פולטון, נולד באירלנד והיגר לפנסילווניה, שם הוא נשא את מארי סמית. האב עבר עם משפחתו לאחר מכן ללנקסטר, שם למד פולטון הצעיר בבית הספר יסודי קוויקרי. פולטון הראה נטייה רבה להמצאות, ועוד בעודו בן 14 הכין גלגל משוטות בצדה של סירת הדיג של אביו. הוריו היו עניים מאוד ופולטון הצעיר נמסר לצורף זהב, על מנת שילמד מקצוע. אך הסתבר שפולטון מוכשר יותר בציור, ובגיל 17 החליט הנער שברצונו להיות צייר. הוא צייר פורטרטים וציורי נוף וכך יכול היה לשלוח כסף לכלכלת אמו. בשנת 1785 הוא קנה בכסף שחסך משק קטן בעיר הופוול שבפנסילווניה והעביר את אמו ומשפחתו לשם. בגיל 23 החליט פולטון לנסוע ללונדון על מנת להשתלם שם באומנות הציור. בלונדון צייר פולטון פורטרטים לאצילים ולעשירים ובזה הוא הרוויח די מחייתו, אך המשיך ללא הרף גם לפתח המצאות מכניות. המצאותיו הראשונות היו מכונת טווייה לפשתן, מכונה לשזירת חבלים, מכונת חיתוך לשיש וכן מכונות שונות לחפירת תעלות. פולטון עבר בשלב זה לפריז, שם למד צרפתית, גרמנית, מתמטיקה וכימיה. בפריז התמסר להמצאה שהייתה מוזרה בימים ההם - צוללת. אך ההמצאה הזו לא נתקבלה ולא הכירו בערכה. ב-1800 הסכים נפוליאון בונפרטה לממן את תכנון את ה"נאוטילוס" - אך לא הצי הצרפתי ולא הצי הבריטי התעניינו בהמצאה זו בסופו של דבר. אחר כך המציא פולטון סירת קיטור ששטה על פני נהר הסן בפריז, אך גם המצאה זו לא זכתה לתשומת לב נאותה. אולם פולטון לא ויתר על חלומו הגדול; ידידו העשיר רוברט ליווינגסטון, שגריר ארצות הברית בצרפת באותו הזמן, סיפק לו את המימון, והממציא חזר למולדתו לבנות שם ספינת קיטור גדולה ומשוכללת. בתחילה לעגו לפולטון, אך כשספינת המשוטות "קלרמונט" יצאה לנסיעתה הראשונה בנהר ההדסון, מניו יורק לאולבני, היא עוררה התלהבות רבה. אחרי הספינה "קלרמונט" בנה פולטון ספינות קיטור נוספות, וממשלת ארצות הברית הזמינה אצלו גם אוניית מלחמה המונעת על ידי קיטור "דמולוגוס", שלכבודו נקראה בשם "פולטון" כאשר בנייתה הושלמה בשנת 1814. פולטון מת בטרם הגיעו לגיל חמישים, בשנת 1815, ממחלת השחפת. מדיה וקבצים בנושא רוברט פולטון בוויקישיתוף Torpedo war and submarine explosions בארכיון האינטרנט רוברט פולטון והצוללת, ספר מ-1922 בארכיון האינטרנט רוברט פולטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט פולטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט פולטון באתר www.intellectualventureslab.com
ברנדה ואקרו

ברנדה בואל ואקרו (באנגלית: Brenda Buell Vaccaro; נולדה ב-18 בנובמבר 1939) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב ומועמדת פרס אוסקר בשנת 1976 על הופעתה בסרט "פעם אחת זה מספיק". ואקרו נולדה בברוקלין לזוג מהגרים איטלקים, כריסטין ומריו ואקרו. גדלה בטקסס, שם הוריה היו בעלי מסעדה איטלקית ידועה. לאחר שסיימה את לימודיה נסעה לניו יורק ולמדה תיאטרון בבית הספר "Neighborhood Playhouse". בתחילת שנות ה-70 ניהלה ואקרו מערכת יחסים מתוקשרת בת שש שנים עם השחקן מייקל דאגלס. לוואקרו היו ארבע מערכות נישואים: הראשונים היו למנהל התיאטרון מרטין פריד, השניים היו לעורך הדין ויליאם בישוף והשלישיים היו לצלם צ'ארלס קאניזרו. ואקרו נשואה לבעלה הרביעי, בעל המסעדה גיא הקטור, משנת 1986. הופיעה לראשונה בברודוויי במחזה "כולם אוהבים לשם", עליו קטפה את פרס התיאטרון העולמי. ואקרו הועמדה בכל 30 שנותייה כשחקנית תיאטרון לשלושה פרסי טוני על הופעותייה במחזות "פרח הקקטוס", "אנשי הלהתראות" ובמחזמר "איך עכשיו, דאו ג'ונס". התפרסמה בקולנוע בסרטו של ג'ון שלזינגר "קאובוי של חצות" בתור שירלי המשלמת לג'ו בק (ג'ון ווייט) כדי שישכב איתה. על ההופעה בסרט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. באמצע שנות ה-70 זכתה להצלחה משמעותית בקריירה שלה, כשקטפה את פרס אמי על הופעתה הקומית בסרט הטלוויזיה "מצב הדברים" ואת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט "פעם אחת זה מספיק". את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לו הייתה מועמדת הפסידה ללי גרנט, איתה הופיעה בסרט האסונות "שדה תעופה 77". ואקרו שיחקה לאחר מכן בסרט "קפריקורן 1" בתפקיד קיי אשתו של קולונל חיל האוויר צ'ארלס ברובייקר, בפרודיה על הגיבור "זורו" בתור פלורינדה אשתו של קפטן אסטבן (רון ליבמן) ובעיבוד הקולנועי לקומיקס "סופרגירל" בתור ביאנקה העוזרת של סלינה (פיי דאנאוויי). ואקרו דיבבה במשך שבע שנים בסדרת האנימציה המצליחה "ג'וני בראבו" את דמותה של באני אמו של ג'וני. שיחקה בסרטה של ברברה סטרייסנד "שתי פנים למראה" ובהפקה הטלוויזיונית של בארי לוינסון "ד"ר מוות ומיסטר ג'ק" בתור מרגו ג'נוס, אחותו של הרופא ג'ק קבורקיאן (אל פצ'ינו). בשנת 2017 שיחקה וארקו בסדרת המותחן פסיכולוגי של נטפליקס "צוענייה", בכיכובה של נעמי ווטס. ב-9 בדצמבר 2021 עלתה לאוויר סדרת הספין אוף ל"סקס והעיר הגדולה", "פשוט ככה", בה משתתפת ואקרו בתפקיד גלוריה מרקט. קאובוי של חצות (1969) עץ הקיץ (1971) הולכים הביתה (1971) פעם אחת זה מספיק (1975) שבוע המוות (1976) קפריקורן 1 (1977) שדה תעופה 77 (1977) חטא קטלני (1980) זורו, הלהב הגאה (1981) הגאווה של ג'סי האלם (1981) סופרגירל (1984) לב של חצות (1988) האינדיאנים הקטנים (1989) קוקי (1989) סיפור של אהבה (1994) שתי פנים למראה (1996) סאני (2002) מועדון החוף בוינטון (2005) ד"ר מוות ומיסטר ג'ק (2010) - סרט טלוויזיה קובו: אגדה של סמוראי (2016) - דיבוב המופע של אדי (2018) היו זמנים בהוליווד (2019) הנמלט (1963) בלשית יקרה (1979) צוענייה (2017) אי מחנה הקיץ (2018) - דיבוב פשוט ככה (2021-הווה) מדיה וקבצים בנושא ברנדה ואקרו בוויקישיתוף ברנדה ואקרו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנדה ואקרו, באתר AllMovie (באנגלית) ברנדה ואקרו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברנדה ואקרו, באתר Discogs (באנגלית)
צבי בן הבעל שם טוב

רבי צבי בן רבי ישראל (ה'תפ"ה בערך – ז' בטבת תק"ם) היה בנו ותלמידו של רבי ישראל בעל שם טוב מייסד תנועת החסידות. נולד בשנת ה'תפ"ה, לערך. היה תלמידם של אביו וכן של דודו, רבי אברהם גרשון מקיטוב. קיימת מסורת חב"דית מאוחרת שלפיה, לאחר פטירת הבעל שם טוב בשנת ה'תק"ך, הנהיג את תלמידי אביו שנה אחת, ואז העביר את ההנהגה לתלמידו של אביו, רבי דב בער ממעזריטש. רבי צבי נישא למלכה, ממנה נולדו לו ילדיו. לאחר פטירת אשתו הראשונה נישא לביילא, בתו של רבי שמואל חסיד מפינסק. אחר נישואיו עבר לגור בפינסק על יד חותנו ופתח שם בית כנסת. נפטר בז' בטבת תק"מ ונקבר בפינסק. בנו, רבי דב בער, כיהן כאדמו"ר באולינוב, והיה בעל מופת גדול. בנו של רבי דב בער היה רבי צבי הירש שכיהן כאדמו"ר בצ'ודנוב. בתו סימא הייתה נשואה פעמיים. שמו של בעלה הראשון לא ידוע וממנו ילדה את בתם אדל ליבא. בעלה השני היה רבי צבי מנחם אוירבך בנו של רבי זושא מאניפולי. בתה אדל ליבא נישאה לאחיה החורג רבי אלימלך, בנו של רבי צבי מנחם ולאה בתו של רבי משה מאיבניץ. בנו של בנו רבי צבי היה רבי אהרן מסלחוב חתן רבי דב בער מטלוסט. בנו רבי אהרן מטיטיוב לא שימש כאדמו"ר. התגורר בקונסטנטין ולאחר מכן עבר לטיטיוב. בסוף ימיו עבר לפאבלוץ'. על צאצאיו נמנים חלק מאדמו"רי צ'רנוביל. בנו רבי ישראל כיהן כאדמו"ר בפבלוץ'. כונה רבי ישראל השותק. בתו שיינא רחל אשת רבי יעקב בנו של הרב מנחם מן ('מנלה') מקרלין (דודו של רבי אהרן הגדול מקרלין). גדל אצל רבי שלמה מקרלין. עלה בסוף ימיו לטבריה עם בנו רבי נפתלי צבי (שהיה מכונה בטבריה 'ר' הערש בעלשמ'ס' על שם היותו נינו של הבעל שם טוב). אחיו של רבי יעקב, רבי יצחק (ארצ'ייק) נסע אף הוא לארץ ישראל אך אונייתו טבעה בדרך. רבי יעקב נפטר בכ"א בכסלו תקצ"ד. בנו רבי צבי נפטר בכ"ז באלול תרכ"ד. בתו רייזל אשת רבי משה זאב אוירבך אשר התגורר בחמלניק. חתנו של רבי משה זאב היה רבי דב בער מחווסטוב בנו של רבי ישראל חיים מלודמיר (בנו של רבי אברהם המלאך וחתנו של רבי שלמה מקרלין). יוסף ירוחם פישל הגר, אבן ישראל: תולדותיהם של צדיקים ראשונים כמלאכים הקדוש רבי צבי ממעזיבוז-פינסק זי"ע... ובנו הקדוש רבי אהרן מטיטיוב זי"ע, ירושלים, תש"ס. מידע על צבי בן ישראל בן אליעזר (בעש"ט) בקטלוג הספרייה הלאומית אברהם אביש שור, הרה"ק רבי צבי, קובץ בית אהרן וישראל מס' 49, תשנ"ד דוד הלחמי, רבי צבי בן הבעל שם טוב, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' קנ"ו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) הרב ד"ר יצחק אלפסי, רבי ישראל בעל שם טוב - חייו ותורתו, באתר דעת 'תורת שלום – ספר השיחות', עמ' 83–84. יש השערה שאחותה הייתה אשת רבי אברהם שמשון מרשקוב בנו של רבי יעקב יוסף מפולנאה אך אינה מבוססת. ראו גם באידישע וועלט פארומס בסוף העמוד. לפי מקור אחר (מובא במאמר בקובץ בית אהרן וישראל) בתו רייזיל נולדה מאשתו השנייה. יחד עם רבי שלום שכנא ורבי ישראל חיים בני רבי אברהם המלאך ורבי אשר מסטולין (הראשון). כאן כתוב שהיה חתנו של רבי ישראל מפיקוב בנו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. אביו של רבי משה זאב היה רבי אברהם דב מפולנאה חתנו של רבי יעקב יוסף מפולנאה.
אייקון פופ

אייקון פופ (מאנגלית: Pop icon) היא הגדרה לידוען, דמות או אובייקט, שניתנת בדרך כלל על ידי התקשורת או הציבור הרחב. אייקון הפופ משפיע רבות על תרבות הפופ. אדם שנחשב אייקון הפופ מוגדר ככזה עקב הערצת המונים, נשיאת אידיאל מסוים, מראה חיצוני יוצא דופן או התנהגות מיוחדת. אייקוני פופ רבים מתו בגיל צעיר וחלקם נהפכו לאייקונים רק אחרי מותם. אייקון יכול להיות גם דמות מצוירת, להקה, סרט או אפילו חפץ. פעמים רבות מעטרת תמונתו או ציורו של אייקון הפופ בגדים וחפצים. כמו כן, אמרות בולטות של אייקון הפופ עשויות להופיע על הדפסים שונים. אליל נוער רשימת 100 סמלי התרבות הגדולים (Top 100 greatest pop culture icons), באתר Manchester Evening News (באנגלית) The Liberty Bell: From Obscurity to Icon, באתר National Park Service (הקישור אינו פעיל)
דן האג (כדורגל)

דן האג (בהולנדית: Alles Door Oefening Den Haag, בקיצור: ADO Den Haag) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר האג, המשחק בליגת המשנה ההולנדית. פירוש המילים Alles Door Oefening בהולנדית הוא, הכל באימון. המועדון הוקם ב-1905, ומתחילת דרכו התקשה לבסס את מעמדו כנגד המועדנים היריבים, בעיקר לאור הפופולריות של הקריקט בעיר האג. מאז שירד המועדון לליגה השנייה בטיבה בהולנד בשלהי 2021, חברת ההשקעות האמריקאית Global Football Holdings שבבעלות איש העסקים האמריקאי-יהודי דייוויד ס. בליצר (אנ'), רכשה את מניות הרוב של המועדון מחברת יונייטד ואנסן הסינית. דן האג זכתה ב-2 אליפויות הולנד בשנים 1942 ו-1943, ובגביע ההולנדי בשנים 1968 ו-1975. הקבוצה הגיעה לגמר הגביע ההולנדי 6 פעמים נוספות. השלב המתקדם ביותר אליו הצליחה הקבוצה להגיע באירופה הוא רבע גמר גביע המחזיקות ב-1976. בשלב זה הודחה הקבוצה על ידי וסטהאם יונייטד. אוהדי דן האג מקיימים קשר חזק עם המועדון הוולשי סוונסי סיטי. אוהדי הקבוצות מניפים לעיתים קרובות את דגלי הקבוצה השנייה ובין הקבוצות מתקיימים בדרך כלל משחקי הכנה לפני פתיחת העונה הרשמית. אוהדי לגיה ורשה, קלאב ברוז' ויובנטוס מקיימים אף הם קשר עם אוהדי הקבוצה. מדיה וקבצים בנושא דן האג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דן האג (בהולנדית) דן האג, ברשת החברתית פייסבוק דן האג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דן האג, ברשת החברתית אינסטגרם דן האג, ברשת החברתית טיקטוק דן האג, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu "Football club ADO Den Haag taken over by American company". DutchNews.nl. נבדק ב-7 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Real Salt Lake Players Set for Short-Term Training Stints in Europe". rsl.com. נבדק ב-7 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה)
וואשו

וואשו (באנגלית Washoe, ספטמבר 1965 - 30 באוקטובר 2007) הייתה שימפנזה אשר הייתה לחיה הראשונה שתקשרה באמצעות שפת הסימנים, כחלק מניסוי בנושא רכישת שפה אצל בעלי חיים. וואשו נולדה במערב אפריקה ב-1965, וניצודה על ידי חיל האוויר האמריקאי למטרת ניסויים בתוכנית החלל. היא נקראה "וואשו" על שם מחוז וואשו שבנבדה, המקום שבו גודלה ובו למדה את שפת הסימנים. בשנת 1967, החלו אלן וביאטריס גרדנר בפרויקט ללימוד שפת הסימנים לוואשו, באוניברסיטת נבדה. ניסיונות קודמים ללמד שימפנזות לחקות שפה אנושית קולית נכשלו. בני הזוג גרדנר האמינו שניסיונות אלו היו פגומים משום ששימפנזות לא מצוידים ביכולת הפיזית להפיק את הצלילים לחיקוי שפה אנושית. הפתרון שלהם היה לאפשר לקופים לתקשר באמצעות מחוות גופניות. במהלך חייה למדה וואשו כ-350 מילים בשפת הסימנים האמריקאית. מאז 1980 חייתה וואשו באוניברסיטת מרכז וושינגטון וב-30 באוקטובר 2007 מתה וואשו בגיל 42. Livingston, John A., William Vitek, Wes Jackson (ע), other selves, Rooted in the land: essays on community and place, Yale University Press, 1996, עמ' 133 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונה צליוק

יונה צַלְיוּק (1903 – 18 בינואר 1988) הייתה ציירת ישראלית. צליוק נולדה באודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית בשנת 1903 להוריה משה שכטר וגולדה לבית לובושיץ. בשנת 1905 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה, שהתיישבה בגדרה. בשנת 1909 עברה המשפחה לתל אביב. לאחר לימודיה ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות" למדה באקדמיה הממלכתית לאמנות בברלין, ובשנות ה-20 למדה בפריז אצל אנדרה לוֹט (Lhote) והושפעה מן האמנות המודרניסטית. בפריז עבדה למחייתה ברישום אופנה. בשנת 1926 שבה לארץ והייתה חלק מדור האמנים המודרניסטים של "תקופת מגדל דוד". השתתפה בחלק מתערוכות "האוהל", ואחר כך מיעטה לצייר. נפטרה ב-18 בינואר 1988 והובאה לקבורה בבית העלמין חוף הכרמל. מדיה וקבצים בנושא יונה צליוק בוויקישיתוף יונה צליוק, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל בית המשפחה, שהיה הבית הראשון בן שתי קומות, מוקם ברחוב יהודה הלוי 15. ראו: דוד תדהר (עורך), "משה שכטר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 453 אוסף מרישומי האופנה שלה נתרם לארכיון לאופנה וטקסטיל ע"ש בנט ופאולין רוז, שנקר שלמה שבא, לצייר ארץ כמולדת: סיפורו של דור האמנים הראשון, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב 1992, עמ' 174. יונה צליוק באתר חברה קדישא חיפה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התומר

"התומר" (בכתיב חסר, שהיה מקובל בזמנו: התֹמר) הוא שמה של קבוצת אמנים שפעלה בשנת 1920 בתל אביב-יפו. חבריה היו מן הראשונים שתמכו באמנות מודרניסטית בארץ-ישראל. הקבוצה הוקמה כקואופרטיב על ידי האספן יעקב פרמן וכללה את האמנים יצחק פרנקל פרנל, הפסל ליב הלפרין, מרים חד גדיא, יהודית ויוסף קונסטנטינובסקי (לימים קונסטנט). היא נתמכה על ידי "משרד העבודה של הפועל הצעיר" ביפו. הקואופרטיב ביקש להתפרנס מעיטור בניינים ומכירת יצירות אמנות אולם בעקבות מיעוט ההזמנות עסקו בעיקר בעיטור כלי קרמיקה ובהקמת בית ספר לאמנות ביפו. הקבוצה הציגה מעבודותיה ב"תערוכה האמנותית הראשונה" שארגנו פרמן וקונסטנט בהגימנסיה העברית "הרצליה". התערוכה הוצגה למשך שבוע ימים משום שבאותה עת פרצו מאורעות תר"פ. דונר, בתיה, מאוסף פרמן למוזיאון תל אביב, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2002. Alek D. Epstein, Hagai Sasson, Moshe Castel Museum holds exhibit on art of Isaac Alexander Frenkel, The Jerusalem Post, ‏9 September 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.