laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כפר א-שיח'

כפר א-שיח' (בערבית: كفر الشيخ) היא עיר בצפון מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר ממוקמת כ-120 ק"מ מצפון לקהיר, בצפון הדלתא של הנילוס. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בעיר 198,197 בני אדם. ההתיישבות המקומית החלה לפני אלפי שנים. בשנת 2006 נפתחה בעיר אוניברסיטה. התעשייה העירונית מפותחת מאוד. מבין תושבי העיר הידועים, ניתן למנות את אחמד זוויל, חמדין סבאחי, חוסאם ע'אלי, מוחמד עטא, מחמוד חסן וסעד זע'לול. מדיה וקבצים בנושא כפר א-שיח' בוויקישיתוף place/Kafr-al-Shaykh-Egypt כפר א-שיח', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קינא

קינא (בערבית: قنا; תעתיק מדויק: קנא) היא עיר בדרום-מזרח מצרים ובירתו של מחוז בעל שם זהה. העיר ממוקמת במצרים העליונה, על הגדה המזרחית של הנילוס, כ-50 ק"מ מצפון-מזרח לעיר לוקסור. העיר נחשבת למוקד תחבורה מרכזי בין מצרים העליונה לים האדום. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 התגוררו בעיר 264,498 בני אדם. בעיר ישנו ריכוז גבוה של נוצרים קופטים - כ-35% מכלל התושבים. חיל האוויר של ארצות הברית ביצע תרגילים רבים באזור קינא משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לשנות ה-90. מדיה וקבצים בנושא קינא בוויקישיתוף קינא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בני סויף

בַּני סויף (בערבית: بني سويف, נפוצה גם ההגייה בני סואף) היא עיר בצפון-מרכז מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר משמשת כמרכז מסחרי וחקלאי חשוב על הגדה המערבית של נהר הנילוס ומרוחקת כ-110 ק"מ דרום-מערבית לבירה קהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מונה 294,125 בני אדם. מסגד עמר בן עבד אל-עזיז הכניסה למוזיאון הארכאולוגי אנדרטת קרב עם סוחוי Su-7 כנסיית הבתולה הקדושה אנדרטת מלחמת אוקטובר מסגד א-סיידה חוריה מדיה וקבצים בנושא בני סויף בוויקישיתוף בני סויף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דפנה בן-תור

דפנה בן תור (נולדה ב-18 בדצמבר 1947) היא ארכאולוגית, היסטוריונית ואגיפטולוגית ישראלית. נולדה בירושלים. בשנת 1971 קיבלה בוגר (B.A) בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1976–1981 שימשה עוזרת לאוצר במחלקה לתרבויות שכנות במוזיאון ישראל. ב-1982–1991 הייתה אוצרת-משנה במחלקה לארכאולוגיה של מצרים במוזיאון ישראל ומשנת 1992 ועד 2016 שימשה אוצרת אותה מחלקה במוזיאון. בשנת 1994 קיבלה תואר מוסמך (M.A) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית. בשנת 2006 קיבלה תואר דוקטור (Ph.D) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלה עסקה ביחסי מצרים וארץ ישראל בתקופת הביניים השנייה (1550-1700 לפנה"ס בקירוב) על פי חרפושיות מצריות וכנעניות בנות התקופה. נישאה לאמנון בן-תור, שהיה חופר תל חצור ופרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1997–1998 וכן ב-2001 הייתה עמית מחקר במחלקה לאמנות מצרית במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק. משנת 1993 עוסקת במחקר על קשרי מצרים וכנען בעיקר על סמך חרפושיות שנמצאו בשני האזורים. פרשה לגמלאות באפריל 2016. 1994 - מצרים, מעבר לנהר, מוזיאון רוקפלר, ירושלים, עם דפדפת נלווית. 1989 - החרפושית, ראי לתרבות מצרים הקדומה, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם קטלוג נלווה. 1997 - המצרים הקדמונים בני האלמוות: אמנות מצרים עתיקה מאוסף אברהם גוטרמן, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם קטלוג נלווה. 2000 - מוצג מיוחד: חיות מקודשות במצרים הקדומה, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם חוברת נלווית. 2001 - מוצג מיוחד: במחיצת האלים: פסלים פרטיים במקדשים מצריים, עם חוברת נלווית. 2005 - מוצג מיוחד: פסל זוגי ממוזיאון המטרופוליטן במסגרת חגיגות ה 40 למוזיאון ישראל, עם דפדפת נלווית. 2016 - פרעה בכנען, הסיפור שלא סופר, מוזיאון ישראל, ירושלים, עם קטלוג נלווה.
מיכל פלג

מיכל פלג (נולדה ב-1959) היא אמנית, עיתונאית, סופרת ומסאית ישראלית. נולדה בחיפה וחיה בילדותה באתיופיה עקב שליחות הוריה במדינה. למדה אמנות ועיצוב בבצלאל וקולנוע ברומא. עד שנת 1990 הייתה כתבת העיתונים "דבר" ו"מעריב" באיטליה, במקביל לעבודתה שם בתחום הקולנוע. הרצתה באקדמיה לאמנות "בצלאל" ובבתי-ספר לעיצוב ולתקשורת חזותית. מפרסמת מאמרים ומסות בעיתון "הארץ". מטיוליה המקיפים באזורי סכסוך ומתיחות בעולם פרסמה רשימות מברלין לאחר נפילת חומת ברלין, מנגורנו קרבאך, מקובה ומאתיופיה. עשייתה כוללת פעילות בארגון תעאיוש, לקידום שותפות יהודית-ערבית. שיר הרס וסיפורים אחרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997 - סיפורים העיר הפנימית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998 - רומן לאפריקה, הוצאת כרמל, 2005 - נובלה וסיפורים קצרים פנים: שיחות עם יאן ראוכוורגר, כרמל, 2007 נדיר, עם עובד, הספריה לעם, 2010 - רומן החתרנים: מסע בספרות ובמאה העשרים, הוצאת כתר, 2017 מיכל פלג, דף שער בספרייה הלאומית מיכל פלג, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מיכל פלג, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" מיכל פלג, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" מאמרי מיכל פלג, באתר "הארץ" מאמריה של פלג במגזין מסע אחר מיכל פלג, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל מיכל פלג, רק מילים לשחק בהן , באתר גרנטה בעברית על ספריה: דן לחמן, לאפריקה / מיכל פלג (ביקורת ספר), אימגו, 3 בפברואר 2006 קציעה עלון, "נדיר" מאת מיכל פלג/ כולל הכל, באתר הארץ, 24 במרץ 2010 עמוס נוי, ג'ויס, נבוקוב וטולסטוי, חתרנים בלתי־נלאים, באתר הארץ, 3 במאי 2017 תלמה אדמון, ‏הספר החדש של מיכל פלג: יצירה חד־פעמית שנכתבה בידי קוראת פעילה, באתר מעריב אונליין, 12 במאי 2017 ב.צ., מיכל פלג, אחותנו את, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2005 מתי גולן, ‏אילנה דיין והשטאזי, באתר גלובס, 25 בינואר 2016 נעמה גרשי, אף אחד לא חזר מאפריקה - אף אחד!, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2005 חמדה רוזנבאום, איך מציירים בית ואיך חיים בתוכו, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2007 הכינו את הסימניות | פרוזה מקור, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2009 רענן שקד, אז מה נקרא השנה? המלצות ספרים חמות מעורכי הוצאות הספרים המובילות, באתר ynet, 29 בספטמבר 2017
שטפן וייל

שטפן וייל (בגרמנית: Stephan Weil, נולד ב-15 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי גרמני מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD), אשר מכהן מאז פברואר 2013 כראש ממשלת מדינת סקסוניה התחתונה. בשנים 2013-2014 כיהן כנשיא הבונדסראט (הבית העליון של הפרלמנט הגרמני). וייל נולד ב-15 בדצמבר 1958 בהמבורג, אז גרמניה המערבית. בשנת 1965 עבר וייל עם משפחתו להתגורר בהנובר. למד משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת גטינגן. לאחר לימודיו, עבד וייל כעורך דין בהנובר, ולאחר מכן כתובע הכללי וכשופט במשרד המשפטים של סקסוניה התחתונה. בשנים 1997-2006 כיהן כגזבר הנובר. במאי 2006 נבחר וייל להיות מועמד ה-SPD לראשות עיריית הנובר. בבחירות שהתקיימו בספטמבר, ניצח וייל ברוב מוחלט בסיבוב הראשון. הוא עזב את תפקיד זה באופן אוטומטי עם היבחרו לראשות הממשלה. בשנת 2012 נבחר להנהיג את ה-SPD במדינה. וייל נבחר לתפקיד ראש ממשלת המדינה ב-19 בפברואר 2013 בתמיכת מפלגתו ומפלגת הירוקים. הוא נבחר שנית לתפקיד בנובמבר 2017 בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וה-המפלגה הנוצרית-דמוקרטית. במסגרת חברותו בבונדסראט, היה חבר וייל בוועדות לענייני אירופה לחיזוק הקשר עם ארצות הברית. התחתן בשנת 1987 ונולד לו בן אחד. מדיה וקבצים בנושא שטפן וייל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שטפן וייל (בגרמנית) שטפן וייל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
באבא גורגור

באבא גורגור (בערבית ובכורדית: بابا كركر; מילולית בכורדית "אב האש") הוא שדה נפט ליד העיר כירכוכ בצפון עיראק, בתחום השליטה של כורדיסטן העיראקית. במקום קיימת זרימת נפט על פני הקרקע או סמוך לפניה וכבר לפני אלפי שנים מתועדת בעירה טבעית של אש תמיד במרכז השדה. השדה, אשר התגלה בתקופה המודרנית ב-1927, נחשב לשדה הנפט הגדול ביותר בעולם עד לגילויו של שדה הנפט גוואר בערב הסעודית בשנת 1948. עלויות הפקת הנפט במקום זולות במיוחד. הנפט מובל בצינור נפט (צינור הנפט כירכוכ-ג'ייהאן) לעיר הנמל הטורקית ג'ייהאן, ממנו הוא מיוצא. בעקבות גילוי שדה הנפט במקום הוקמה חברת הנפט העיראקית. מדיה וקבצים בנושא באבא גורגור בוויקישיתוף ירון כהן צמח, תעלומת מכלית הנפט שנעלמה מול חופי ת"א - וחזרה לפתע כשהיא הרבה יותר קלה, באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2018 קמביז פורואר, בלומברג, ‏פתאום כולם רוצים להיות כורדים, באתר גלובס, 18 ביולי 2007
יחסי אלבניה – סן מרינו

יחסי אלבניה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אלבניה לסן מרינו כוננו ב-21 ביוני 1976. ב-18 במאי 2012, נחתם הסכם בין המדינות בדבר קידום ההשקעות בין ממשלת סן מרינו למועצת השרים של אלבניה. היחסים בין המדינות היו בדרך כלל טובים, בין המדינות מתקיים שיתוף פעולה בתחומי הכלכלה והמסחר. בין אלבניה לסן מרינו קיים שיתוף פעולה נרחב בתחום הכלכלה. אלבניה וסן מרינו שותפות מסחר, מדי שנה מייצאת סן מרינו סחורות בשווי מאות אלפי שקלים. לעומת זאת, אלבניה כמעט ולא מייצאת סחורה אל סן מרינו. בשנת 2007, סן מרינו ייצאה סחורה בשווי 232 אלף דולר, שכללה מכוניות, מצלמות, מכונות כביסה, מוצרי ספורט, בשמים, משאיות ועוד. בשנת 2009, אלבניה ייצאה סחורה בשווי 249 אלף דולר, שכללה לוחות בקרה חשמליים. סך הכל, בין השנים 2007-2009, סך הסחר בין שתי המדינות הגיע למיליון וחצי דולר, כאשר סן מרינו בלטה בייצוא הסחורות. בעשור השני במאה ה-21, אלבניה לא ייצאה לסן מרינו סחורה.. לעומת זאת, סן מרינו המשיכה לייצא סחורות בשווי של מיליון דולר אל אלבניה. בשנת 2013, סן מרינו ייצאה אל אלבניה סחורה בשווי 276 אלף דולר, שכללה מכונות ניקיון, מכוניות, חומרי הדברה, חומרי מזון ועוד. סן מרינו מיוצגת באלבניה על ידי קונסוליה כללית בטירנה, בירתה של אלבניה. אלבניה אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלבניה – סן מרינו בוויקישיתוף Bilateral Conventions - Bilateral agreements with other States - Ministry of foreign affairs - Republic of San Marino, www.esteri.sm Products that San Marino exports to Albania (2007), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that San Marino imports from Albania (2009), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that San Marino imports from Albania (2008), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that San Marino exports to Albania (2008), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that San Marino exports to Albania (2009), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) על פי נתוני OEC Products that San Marino exports to Albania (2013), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) מידע על הקונסוליה הכללית, באתר www.esteri.sm
אדם לכל עת (מחזה)

אדם לכל עת (באנגלית: A Man for All Seasons) הוא מחזה מאת רוברט בולט המבוסס על חייו של סר תומאס מור. בגלגולו הראשון, המחזה נכתב עבור BBC Radio ב-1954. גרסה טלוויזיונית באורך שעה בשידור חי בכיכובו של ברנרד הפטון הופקה ב-1957 על ידי ה-BBC,‏ ולאחר הצלחתו של Flowering Cherry (מחזה שכתב בולט ב-1958) הוא עיבד את אדם לכל עת לבמת התיאטרון. הצגת הבכורה של אדם לכל עת התקיימה בלונדון בתיאטרון הגלוב (כיום נקרא Gielgud Theatre) ב-1 ביולי 1960. מאוחר יותר המחזה הועלה גם בברודוויי, וזכה שם לביקורות חיוביות מצד המבקרים כמו גם להצלחה מסחרית במשך יותר משנה. המחזה הועלה שוב מספר פעמים בהפקות מחודשות, ומאוחר יותר עובד לסרט קולנוע באותו השם משנת 1966 שזכה במספר פרסי אוסקר וכן לסרט טלוויזיה בשנת 1988 ושוב לרדיו בשנת 2006. העלילה מתבססת על סיפורו האמיתי של סר תומאס מור, לורד צ'נסלור אנגלי מהמאה ה-16, שסירב לאשר את בקשתו של הנרי השמיני, מלך אנגליה להתגרש מאשתו קתרין מאראגון, שלא ילדה לו בן, כדי שיוכל להינשא לאן בולין, אחותו של פילגשתו לשעבר. המחזה מציג את מור כאדם עקרוני, בו מקנאים יריביו, ביניהם תומאס קרומוול, ואותו אוהבים האנשים הפשוטים ומשפחתו. שם המחזה משקף את יחסו של רוברט בולט, המחזאי האגנוסטי מהמאה ה-20, כלפי דמותו של תומאס מור, אותו הוא מציג כאיש המצפון האולטימטיבי: במחזה, מור נשאר נאמן לעצמו, לעקרונותיו ולאמונותיו, תוך הסתגלות לנסיבות המתפתחות סביבו עם הזמן, על אף הלחצים הסביבתיים בהם הוא נתון. בולט שאל את השם מתוך "וולגריה" מאת רוברט ויטינגטון, בן תקופתו של מור, שבשנת 1520 כתב עליו: מור הוא אדם שנון כמלאך ובעל יכולת למידה ייחודית. אינני מכיר עוד אדם כמותו. כי היכן עוד ישנו אדם בעל כזו עדינות, ענווה ואדיבות? ואדם, כפי שנדרש ממנו באותה העת, בעל שמחה ועליצות מופלאים, ולעיתים אף עצבות. זהו אדם לכל עת. המקור באנגלית More is a man of an angel's wit and singular learning. I know not his fellow. For where is the man of that gentleness, lowliness and affability? And, as time requireth, a man of marvelous mirth and pastimes, and sometime of as sad gravity. A man for all seasons. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא אדם לכל עת בוויקישיתוף אדם לכל עת, באתר Internet Broadway Database "A Man for All Seasons Listing" InternetMovieDatabase, accessed 23 August 2011 "A Man for all Seasons: an Historian's Demur". Catholiceducation.org. 4 בדצמבר 1977. נבדק ב-28 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אגודל

אֲגוּדָל הוא האצבע העבה (האצבע הראשונה) בכף היד ובעברית נקראת גם "בוהן" ו"גוּדָל", ומיקומו מהווה נקודה משמעותית באבולוציית האדם, תוצאה של הזדקפותו מעל הקרקע (לפני כמיליון שנה). הזדקפותו של האדם וחוסר הצורך להישען על ידיו בתנועה, הביאה להתפתחות היד ובמיוחד האגודל. דבר שאיפשר לאדם לאחוז כלים בידיו, וליצור באמצעותם כלים אחרים. מיקום האגודל כאצבע נגדית לשאר האצבעות מספק טווח תנועה נרחב ומאפשר לאדם להשתמש בכלים עדינים. בדומה לזאת, אצל קופים קטנים, שחיים על העצים וכמעט ואינם מגיעים אל הקרקע, כל ארבע הבהונות משמשות לשיפור אחיזת ארבע הגפיים בענפים. האגודל הוא מעין סמל של האדם הטכנולוגי. בו-זמנית עם האבולוציה של האגודל עבר גם מוח האדם התפתחות משמעותית. מרכיבים שאפשרו לו ליצור עליונות על שאר בעלי החיים, לרתום אותם לצרכיו ולפתח כלים שהפכו עם הזמן מורכבים מאוד טכנולוגית. לעיתים עלולה להופיע אצל תינוקות עד גיל חצי שנה, תופעת "אגודל הדק", שבה האגודל נותר מכופף ולא מתיישר. לעיתים זה עשוי להיות מולד. זקיפת אגודל בכיוון מעלה היא מחווה המסמלת אישור בתרבויות רבות בעולם, ובכוון מטה כשלילה. בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה שימשה התנועה בה האגודל פונה מעלה - את הצופים ועורך המשחקים לסמן בעד חנינתו של הלוחם המובס, וכנגדה התנועה בה האגודל פונה מטה על הריגתו. בתרבויות אחרות היא עשויה לסמל בקשה לעצירת טרמפ, או תנועה גסה. אפשר לשחק עם האגודל "מלחמת אגודלים", שבה היריבים מנסים להכניע אחד את השני בלחיצה על האגודל. לרוב תופעת מציצת האצבע תהיה על ידי מציצת האגודל, יותר מכל אצבע אחרת. מציצת אצבע היא תופעה שכיחה בקרב ילדים. לרב ילדים מוצצים אצבע כדי להירגע. בנוסף על כך, ילדים קטנים מגלים את העולם באמצעות הפה והכנסת אצבעות הידיים לתוכו היא אחת הדרכים לכך. ערך מורחב – מליקה הציפורן של האגודל שבדרך כלל היא הציפורן החזקה ביותר מבין ציפורני האצבעות והיא משמשת הן במליקה והן מצוות מילה. במליקה דרוש, כי השוחט יכרות בעזרתה בצורה נכונה את מפרקת העוף ובמילה, כי המוהל יגלה בעזרתה את עטרת הפין, מהקרום המכסה אותה. מלחמת אגודלים אגודלים (משחק) מציצת אצבע עורק האגודל הראשי אגודל סקי תסמונת דה קרוון אגודל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "על עקבה ועל ראש גודלה" משנה, מסכת נידה ח, א אגודל הדק מולד בילדים, באתר ויקירפואה
מרק אנדרה המלין

מרק אנדרה המלין (באנגלית: Marc-André Hamelin; נולד ב-5 בספטמבר 1961) הוא פסנתרן וירטואוז קנדי הידוע ביכולותיו הטכניות המרשימות כמו גם בפרשנותו המקורית ליצירות לפסנתר. המלין נולד במונטריאול, חבל קוובק, והחל את לימודי הפסנתר שלו בגיל חמש. אביו, שהיה רוקח במקצועו אך חובב מוזיקה, הכיר לו יצירות לפסנתר של אלקאן וגודובסקי כבר בגיל צעיר. הוא למד במונטריאול ובפילדלפיה, הופיע במיטב אולמי קונצרטים והקליט בחברות מובילות. זכה בפרס וירג'יניה פארקר (1989) ובפרס יונו (2008). הוא זכה לשבחים מפליגים מעיתונים דוגמת ה'ניו יורקר' וה'ניו יורק טיימס'. בין ביצועיו בולטים הפרלודים של רחמנינוף והקונצ'רטו לפסנתר של גרשווין. מדיה וקבצים בנושא מרק אנדרה המלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרק אנדרה המלין מרק אנדרה המלין, באתר AllMusic (באנגלית) מרק אנדרה המלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרק אנדרה המלין, באתר Discogs (באנגלית) מרק אנדרה המלין, באתר Songkick (באנגלית) Marc-André Hamelin, BSO (באנגלית אמריקאית) Marc-André Hamelin explores niches of the piano repertoire | Chicago Symphony Orchestra, Experience the Chicago Symphony Orchestra (באנגלית אמריקאית) Marc-André Hamelin, www.thecanadianencyclopedia.ca (באנגלית) 2024 Juno Award Winners: Charlotte Cardin, Karan Aujla & more | Billboard Canada, ca.billboard.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנוכלות

הנוכלות היא סדרת קומדיית פשע ישראלית המהווה המשכון לסיום הסדרה "אחד העם 101". הסדרה מגוללת את המשך עלילותיהן של האחיות מירי ותקווה שמחליטות לחזור לשתף פעולה בתור זוג נוכלות. הסדרה כללה 9 פרקים ושודרה בין ה-16 בנובמבר עד 28 בדצמבר 2019 בערוץ yes Comedy. מירי (אילן פלד) איבדה את כל מה שהיה לה: הכסף, הבית, החברים ועוד. היא פתחה בפרק ג' בחייה - עברה לבת ים שם התחילה לבנות הכל מחדש, והחלה לעבוד בעבודות מזדמנות. אחותה תקווה (יעל פוליאקוב) היא הסיבה לכל מה שמירי איבדה. תקווה הפילה על מירי את כל החובות, ההוצאות ועורכי הדין ובנוסף נכנסה לכלא לחמש שנים. במהלך כל התקופה השתיים לא דיברו ולא היו בקשר. בתקופת הכלא תקווה הכירה את כל ראשי המאפיה ויצרה קשרים עם העולם התחתון. היא יוצאת מהכלא עם מסמך מפליל ששווה הרבה כסף. מירי בן חיים / פסקל (אילן פלד) - איבדה את כל מה שהיה (הכסף, הבית, החברים ועוד), בעיקר בגלל תקווה אחותה. נכנסה לכלא לעשר שנים. לאחר שחרורה מהכלא עברה לבת ים ופתחה בפרק ג' בחייה. עובדת כמלצרית (במסעדה התקועה בשנות ה-70) וגם כנהגת מונית. ניתקה קשר עם תקווה אך לאחר זמן מה מחדשת את הקשר איתה וחוברת אליה כנוכלת ערמומית. תקווה בן חיים (יעל פוליאקוב) - גרמה לכך שמירי איבדה את כל מה שהיה לאחר שהפילה על מירי את כל החובות, ההוצאות ועורכי הדין עד שלא נשאר למירי שקל. בתקופת הכלא הכירה את כל ראשי המאפיה ויצרה קשרים עם העולם התחתון. לאחר שחרורה מהכלא היא יוצאת עם מסמך מפליל ששווה הרבה כסף. מירי ניתקה קשר איתה אך לאחר זמן מה מתחדש הקשר איתה והיא חוברת אליה כנוכלת ערמומית. אפי (אפי בן ישראל) – דמות המבוססת על חייה של אפי בן ישראל. חברה בפרלמנט של מירי. השתתפה בעברה בתוכנית "פרפר נחמד". תפארת (אסנת בן יהודה) – חברה בפרלמנט של מירי. יהודית (יהודית אוחיון) – חברה בפרלמנט של מירי. הופיעה גם בסדרות "אחד העם 1" ו"אחד העם 101" שפרה (עדה גולדפריינד) – חברה בפרלמנט של מירי. מנו (תום פטרובר) – שוטר והמאהב של מירי. הוא התאהב במירי כשצפה בהופעה שלה במסעדה ולאחר מכן הוא מתחיל לצאת איתה. רובי (אליאב חיים) – בנה של מירי. נולד עם זנב שצריך להסיר בניתוח יקר בשווייץ. בנוסף, משחקים בתפקידי אורח ארז בן הרוש בתפקיד חבשוש, אורי גוטליב בתפקיד שמי קיסר, ענת מגן-שבו בתפקיד אילנית, ויעל פוליאקוב בתפקיד שולה נמירוביץ' נמיר. את הרעיון הראשוני לסדרה קיבלה פוליאקוב מאמו של בעלה, יהודית מילוא. ב-20 במרץ 2018 שוחרר סרטון בערוץ היוטיוב של yes, בו אושרה עלייתה של סדרה חדשה בשם "הנוכלות" שתהיה המשך לעלילה של האחיות מירי ותקווה פסקל. את הסדרה יצרו וכתבו אילן פלד ויעל פוליאקוב, כאשר הם גם השחקנים הראשיים בה. על אף שהסרטון שוחרר במרץ 2018, הצילומים החלו רק בתחילת 2019. במרץ 2019 פורסם שארז בן הרוש (ששיחק באחד העם 1 ובאחד העם 101) יהיה הבמאי בסדרה, ובנוסף ישחקו בסדרה גם אפי בן ישראל, אורית שחף, תום פטרובר, ישי לוי, אילן ברזילי, אסנת בן יהודה, עדה גולדפריינד ועוד. אחד העם 1 אחד העם 101 "הנוכלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הנוכלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרומו הסדרה, באתר Youtube הצצה לסדרה, באתר Youtube אריאנה מלמד, "הנוכלות": למירי פסקל יש בן עם זנב, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2019 הילה רגב, יעל פוליאקוב: "אנשים אומרים שכסף זה לא העניין. זה עניין!", באתר Xnet‏, 17 בנובמבר 2019 רז ישראלי, התגעגעתם? צפו ב"סוכן חשאי" של תקוה ומירי פסקל, באתר ישראל היום, ‏21 במרץ 2019
חואן סולר

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: ויקיזיציה. חואן סולר ואלס קירוגה (בספרדית: Juan Soler Valls Quiroga; נולד ב-19 בינואר 1966) הוא שחקן ארגנטינאי ודוגמן עבר. סולר נולד בסן מיגל דה טוקומאן שם נודע כשחקן רוגבי והיה דוגמן, תחום שממנו התחבר לעולם המשחק. הוריו ממוצא קטלוני וגליסיאני, ויש לו שלושה אחים: פאקונדו, מריה חוזה ומריה אינס. הוא החל את הקריירה שלו בבואנוס איירס, שם השתתף בסיטקום ״רכבת הרים״ (Montaña Rusa) יחד עם השחקנים ננסי דופלה, גסטון פולסר ואחרים. ב-1991 עבר למקביקו, שם שיחק באופרות סבון עבור רשת ״טלוויזה״ (Televisa) ובמקביל השתתף בתיאטרון המקומי. ב-20 בדצמבר 2003 התחתן באקפולקו עם השחקנית הארגנטינאית מאקי מוגילבסקי והיה נשוי לה חמש עשרה שנה, עד שהתגרשו ב-2018. לסולר יש שלוש בנות: ולנטינה, ממערכת יחסים קודמת, נולדה ב-1991 ומתגוררת בארגנטינה; הבת השנייה, מיה, נולדה ב-18 בדצמבר 2004, ובתו השלישית, אז'ל, נולדה ב-20 בפברואר 2007. למיה יש מצב שנקרא סיטוס אינברסוס. במרץ 2005, מאקי, אשתו, איבדה הריון של שלושה חודשים. בשנת 2013 עבר סולר לרשת "טלמונדו״ (Telemundo) המקסיקנית, שם חתם על חוזה בלעדי. הטלנובלה הראשונה שלו ברשת הייתה ״בעל להשכרה״ (Marido en alquiler) לצד סוניה סמית'. אני מת על השכנה – Me fascina mi vecina‏ (2000) נ.ב. החתול שלך מת – P.S. Your Cat Is Dead ‏(1999) מתחת לסדינים – Bajo las sábanas‏ (1997) משחק חברה – Juego de sociedad ‏(1993–1994) מדיה וקבצים בנושא חואן סולר בוויקישיתוף חואן סולר, ברשת החברתית פייסבוק חואן סולר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חואן סולר, ברשת החברתית אינסטגרם חואן סולר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חואן סולר, באתר AllMovie (באנגלית) חואן סולר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Juan Soler ya es de Telemundo - laopinion.com, web.archive.org, ‏2014-02-01
סקייטים

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] סקייטים (באנגלית: SkyTeam) היא ברית חברות תעופה אשר נוסדה ב־22 ביוני 2000 והיא ברית חברות התעופה השנייה בגודלה בעולם, אחרי סטאר אלייאנס. החל מינואר 2024, סקייטים מורכבת מ־19 חברות תעופה פעילות מחמש יבשות ופועלת עם הסלוגן "דואגים לך יותר". צוות הניהול המרכזי שלה, ממוקם באמסטלפיין, הולנד. מטוסי חברות סקייטים מקיימים 10,770 טיסות ביום בממוצע, ל־1,050 יעדים ב־166 מדינות. נכון ליולי 2024 הטיסה סקייטים 437 מיליון נוסעים בשנה (נכון לשנת 2023). לצד שירותי הנוסעים, מפעילה סקייטים ברית מטענים בשם "סקייטים קרגו (אנ')", המשותפת לעשר חברות תעופה, ובה חברות כל חברות הברית. איסוף ושימוש במיילים באופן נוח בכל חברות הברית. הדדיות בנגישות ליותר מ־750 טרקליני שדה תעופה של כל חברות הברית ברחבי העולם. מקום מובטח ללקוחות העלית של תוכניות הנוסע המתמיד של חברות הברית. הרחבת היצע הטיסות ללקוחות כל אחת מהחברות החברות. מעבר נוח בין טיסות. היצע רחב של תעריפים. הליכי בידוק אחידים ללקוחות כל החברות. הנהגת שירות לקוחות ברמה דומה בחברות הברית. מערך הזמנות מאוחד לכל חברות הברית. הנוסעים מקבלים מידע מדויק ומתוזמן בטיסה. בנוסף לשפת האם של כל מוביל, מדברים אנגלית בכל טיסה. נכון לאוגוסט 2023, חברות התעופה הבאות חברות בסקייטים: צרפת אייר פראנס – צרפת (חברה מייסדת) מקסיקו אארומקסיקו – מקסיקו (חברה מייסדת) ארגנטינה אארולינאס ארחנטינס – ארגנטינה איטליה איי.טי.איי. איירווייז – איטליה ארצות הברית דלתא איירליינס – ארצות הברית (חברה מייסדת) צ'כיה צ'ק איירליינס – צ'כיה הולנד KLM – הולנד (חברה מייסדת) קוריאה הדרומית קוריאן אייר – קוריאה הדרומית וייטנאם וייטנאם איירליינס – וייטנאם. רומניה טארום – רומניה. ספרד אייר אירופה – ספרד, מקושרת לאייר פראנס. קניה קניה איירווייז – קניה, מקושרת ל-KLM. הרפובליקה העממית של סין צ'יינה איסטרן איירליינס – סין טאיוואן צ'יינה איירליינס – טאיוואן ערב הסעודית סעודיה – ערב הסעודית דנמרק נורווגיה שוודיה סקנדינביאן איירליינס – דנמרק, נורווגיה, שוודיה לבנון מידל איסט איירליינס – לבנון הרפובליקה העממית של סין שיאמן איירליינס - סין אינדונזיה גארודה אינדונזיה – אינדונזיה בריטניה וירג'ין אטלאנטיק - בריטניה איטליה אליטליה – איטליה איטליה אליטליה אקספרס – איטליה איטליה אליטליה סיטיליינר (אנ') – איטליה ארגנטינה אאוסטרל ליניאס אאריאס – ארגנטינה צרפת בריט אייר – צרפת צרפת Joon – צרפת רוסיה דונאוויה – רוסיה ארצות הברית נורת'ווסט איירליינס – ארצות הברית אירלנד סיטיג'ט - אירלנד הרפובליקה העממית של סין צ'יינה סאות'רן איירליינס – סין ארצות הברית קונטיננטל איירליינס – ארצות הברית פנמה קופה איירליינס - פנמה צרפת רז'יונל – צרפת רוסיה אירופלוט – רוסיה שותפות קוד Oneworld סטאר אלייאנס ברית חברות תעופה מדיה וקבצים בנושא סקייטים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סקייטים סקייטים, ברשת החברתית פייסבוק סקייטים, ברשת החברתית אינסטגרם Skyteam, Facts & Figures Skyteam, Vietnam Airlines SkyTeam & Members Fact Sheet
יצחק ברזילי

יצחק "איציק" ברזילי (נולד ב-1940) הוא בכיר לשעבר במוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים, כיהן כראש אגף תבל. ברזילי נולד בבגדאד שבעיראק. ב-1951 עלה לישראל עם משפחתו. הוא גדל בקיבוץ גבעת השלושה כחבר קבוצת עליית הנוער. כדובר ערבית ואנגלית גויס כנער לקורס קדם-צבאי ושירת בצה"ל בשנים 1958–1962 ביחידה 8200 בתחום ההאזנות. לאחר שירותו הצבאי שירת במוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים במשך כ-37 שנים עד פרישתו ב-1999. הוא הוצב בין השאר בפריז ובאיראן בתקופת שלטון מוחמד רזא שאה פהלווי. שימש בין השאר עוזר לראש המוסד, ראש שלושה אגפים כולל ראש אגף תבל, האגף שמופקד על הקשרים המודיעיניים והדיפלומטיים וראש מטה המוסד. לאחר סיום תפקידיו במוסד עבר למשרד הביטחון שם שירת ביחידה לענייני איראן בראשות אורי לוברני. ברזילי הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי. ב-2010 פרש מתפקידו במשרד הביטחון לאחר כ-52 שנות שירות במערכת הביטחון. הוא שימש כיו"ר עמותת גמלאי המוסד. ברזילי עוסק בציור ותיעד ביצירותיו את חוויותיו מהשירות במוסד. אריאל ימיני, 70 שנה 70 פנים: מה מסתתר מאחורי האיורים של בכיר המוסד לשעבר? (אורכב 03.05.2018 בארכיון Wayback Machine), mynetherzliya.co.il, ‏11 במרץ 2018 יוסי מלמן, האיראנים של משרד הביטחון הלכו הביתה, באתר הארץ, 25 ביוני 2009 כשבכיר המוסד צייר בחשאי את נתניהו ורבין במהלך דיון סודי, באתר וואלה, 8 במרץ 2018 הציור היה כלי הביטוי המיוחד שלי לחוויות המסעירות שעברתי, לוקאל, 25 במרץ 2018