laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה

צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה (באנגלית: Toy Story Toons: Small Fry) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסוגת פנטזיה וקומדיה המבוסס על הזיכיון "צעצוע של סיפור". הסרט הוא הסרט השני מסדרת הסרטים "צעצוע של סיפור בקיצור", והוא מספר על באז שנקלע למפגש רעים של צעצועים נטושים במסעדת מזון מהיר, בזמן שגרסה קטנה שלו לוקחת את מקומו. הסרט בוים ונכתב על ידי אנגוס מקליין והופק על ידי קים יורגנסון. הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-23 בנובמבר 2011, לפני הקרנת הסרט "החבובות". בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-8 בדצמבר 2011, גם לפני הקרנת הסרט "החבובות". אורך הסרט הוא כ-7 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית, צרפתית ואיטלקית). במסעדת מזון מהיר נמצאת גרסה מוקטנת של באז שנות-אור, אשר מחליפה את מקומו בתוך תיקה של בוני. כשחבריו של באז האמיתי מגלים את זה הם עושים הכל בשביל להציל אותו, בזמן שבאז תקוע במפגש רעים עם צעצועי ארוחות ילדים שננטשו במסעדה. ערך מורחב – צעצוע של סיפור - דמויות במאי הדיבוב של הסרט בעברית היה שרון בורגאוקר, ומפיקי הדיבוב של הסרט בעברית היו עמי אופיר וענבר שטגר עזרא. בובת "איש הקונדור" מתייחסת לדמות בעלת אותו שם מסרט הלייב אקשן של דיסני "איש הקונדור" (אנ'). בראיון אמר במאי הסרט, אנגוס מקליין, שהוא מקווה שקבוצה קטנה של מעריצי דיסני תשים לב לדמות, ואולי זה יעורר קצת בז חדש לגבי הסרט. הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-23 בנובמבר 2011, לפני הקרנת הסרט "החבובות". בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-8 בדצמבר 2011, גם לפני הקרנת הסרט "החבובות". החל מיולי 2012, הסרט זמין להורדה דיגיטלית בפריים וידאו וב-iTunes. הסרט הופץ ב-13 בנובמבר 2013 ב-DVD וב-Blu-ray כחלק מאוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 2. הסרט שוחרר גם כבונוס במהדורת ה-Blu-ray של הסרט "צעצוע של סיפור: ההסתבכות" ב-19 באוגוסט 2014. צעצוע של סיפור אתר האינטרנט הרשמי של צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה "צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
Party Never Ends

Party Never Ends (בעברית: המסיבה אף פעם לא נגמרת) הוא אלבום האולפן השלישי של זמרת הפופ דאנס הרומנייה, אינה. האלבום יצא לאור ב-4 במרץ 2013, על ידי חברת התקליטים Roton. עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-10 במצעד האלבומים המקסיקני, וה-88 במצעד האלבומים שביפן. האלבום הופק על ידי סמיר אגרואל, די ג'יי פרנק, אמיל גנטוס, קית הטריק, סטיב מק, ולד לוקן ופליי & וין, והוא מכיל בתוכו שירים בסגנון הפופ, המשלבים בתוכם גם את סגנון הדאנס, שאפיין אלבומים קודמים של אינה. בין היתר, באלבום זה נכלל הלהיט "More than Friends", בו השתתף דדי יאנקי. על מנת לעזור בקידום האלבום, יצאה אינה לסיבוב ההופעות "Party Never Ends Tour". שמו נגזר משם האלבום והוא כלל הופעות ביעדים שונים ברחבי העולם. מידע על האלבום Party Never Ends באתר MusicBrainz מידע על האלבום Party Never Ends באתר AllMusic האלבום Party Never Ends באתר Discogs סמיר אגרואל, די ג'יי פרנק, אמיל גנטוס, קית הטריק, סטיב מק, ולד לוקן, פליי & וין Romanian Music Awards 2014: nominalizări, detalii despre vot, web.archive.org, ‏2015-06-07 インナ, ORICON NEWS Inna - Party Never Ends, Discogs (באנגלית) Party Never Ends, נבדק ב-2019-06-03 Spinnin' Records (2013-02-05), INNA feat. Daddy Yankee - More Than Friends (Official Music Video), נבדק ב-2019-06-03 Party Never Ends (Standard Edition) by Inna (באנגלית בריטית), נבדק ב-2019-06-03 Party Never Ends by Inna (באנגלית בריטית), נבדק ב-2019-06-03 Party Never Ends by Inna (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2019-06-03
יוחנן מויאל

יוחנן מויאל (נולד ב-2 באוקטובר 1965) הוא מתעמל עבר ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל (1974–1977, 1979–1980). אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984. מויאל נולד בישראל. אמו הייתה ניצולת השואה ובלרינה בעברה. הוא למד באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה ובאוניברסיטת אורגון שם התאמן בהתעמלות מכשירים. מויאל ייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984 כאשר היה בן 18. בתחרות הקרב רב הוא סיים במקום ה-67 לאחר שסיים עם ציון של 110.80. נוסף על כך הוא התחרה בשאר התרגילים בנפרד. בתרגיל הקרקע הוא סיים במקום ה-70, בתרגיל הקפיצות הוא סיים במקום ה-68, בתרגיל המקבילים הוא סיים במקום ה-63, בתרגיל המתח הוא סיים במקום ה-65, בתרגיל הטבעות הוא סיים במקום ה-62 ובתרגיל סוס הסמוכות הוא סיים במקום ה-64. לאחר פרישתו, מויאל החל לעסוק באימון. בשנת 1987, הוא ייסד בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה את אקדמיית ההתעמלות "Elite Gymnastics Academy" שם הוא מאמן ובעלים. בין חניכיו נמצאת קארלי פטרסון, האלופה האולימפית בתרגיל הקרב-רב מאולימפיאדת אתונה 2004 וחברת היכל התהילה של ההתעמלות האמריקאית. יוחנן מויאל, באתר olympedia.org פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com קת'י הרסטה,‏ "Baton Rouge still home for Patterson", ‏ 19 בספטמבר 2012, 'The Dallas Morning News' נתן מויאל, ‏ "Endurance",‏ 2016 ‏ "OUR OLYMPIAN IN OUR HEARTS", ‏ 'istanbullite.com' אנדריאה נייברס,‏ "Kids Have a Night Out at the Gym", ‏ 5 בנובמבר 1996, 'The Christian Science Monitor'
ליאת חנינוביץ

ליאת חנינוביץ (נולדה ב-2 בינואר 1966) היא מתעמלת אומנותית ישראלית אשר הייתה אלופת ישראל וייצגה את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). חנינוביץ השתייכה למועדון הפועל חולון והתאמנה תחת הדרכתן של רחל שוגר ואילנית לזר. חנינוביץ הייתה המתעמלת האומנותית הראשונה שייצגה את ישראל במשחקים האולימפיים כאשר השתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס 1984 בגיל 18. היא סיימה במקום ה-27 הכללי בקרב-רב לאחר שסיימה במקום ה-17 בתרגיל החישוק, במקום ה-20 בתרגיל הכדור, במקום ה-27 בתרגיל האלות ובמקום ה-31 בתרגיל הסרט. בשנת 1984 היא גם זכתה באליפות ישראל בהתעמלות אומנותית לאחר שזכתה במדליית הזהב בקרב-רב. ליאת חנינוביץ, באתר olympedia.org פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com תוצאות מתעמלים ישראלים לאורך השנים באליפויות עולם ואליפויות ישראל, 'jewsinsports.org'
רמי מירון

רמי מירון (מישאייב) (נולד ב-17 בינואר 1957) הוא מתאבק עבר ישראלי אשר ייצג את ישראל באולימפיאדת מונטריאול 1976. מירון נולד למשפחה יהודית בבאקו שבאזרבייג'ן ועלה לישראל בצעירותו. בשנת 1975, מירון סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה במינסק, בלארוס ובמקום השישי באליפות העולם לנוער שנערכה בחאסקובו שבבולגריה. באותה השנה הוא זכה במדליית הזהב בתחרות הבינלאומית 'Tel Aviv International Wrestling Tournament'. בסיום אותה השנה הוא זכה בתואר ספורטאי השנה בישראל מטעם עיתון מעריב. באולימפיאדת מונטריאול 1976, מירון התחרה בסגנון חופשי (Freestyle) בקטגוריית המשקל הקל (עד 68 ק"ג) וסיים במקום השביעי לאחר שלושה ניצחונות ושני הפסדים. באותו הזמן היה זה הישג השיא של מתאבק ישראלי במשחקים האולימפיים. בתחרות הוא ניצח את רונלד ג'וזף מאיי הבתולה של ארצות הברית, לנארט לונדל משוודיה וזיגמונד קלביץ מאוסטרליה והפסיד ליאנוס קוצ'יש ההונגרי וברבע הגמר הפסיד שוב לאלוף העולם פאבל פיניגין מברית המועצות שלבסוף זכה בזהב. בשנת 1977 הוא סיים במקום הרביעי באליפות העולם לנוער שנערכה בלאס וגאס, נבדה. רמי מירון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רמי מירון, באתר olympedia.org רמי מרון באתר 'www.jewsinsports.org'. פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com בוב וקסלר,‏ "Day by Day in Jewish Sports History", ‏ KTAV Publishing House, ‏ 2008 ‏ "The Wisconsin Jewish Chronicle; Page 28", ‏ 15 באפריל 1976, The Wisconsin Jewish Chronicle רמי מירון באתר 'jewsinsports.org' יעקב ברוש, "רמי מירון שביעי, הפסיד לאלוף העולם", 1 באוגוסט 1976, דבר "ישראל במקום 10 באליפות העולם לנוער בהיאבקות", 19 ביולי 1977, דבר
עכסן מוהאבי

עכסן מוהאבי (שם מדעי: Crotalus scutulatus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום ארצות הברית ובמקסיקו. הוא קרוי על שם המדבר בו הוא מצוי - מדבר מוהאבי והוא הארסי מכל מיני העכסנים ונחשי צפון אמריקה. הוא חי בטבע רק באזורי המדבר ותת-המדבר שסביב דרום קליפורניה, דרום נבדה, דרום-מערב יוטה, אריזונה, דרום ניו מקסיקו וחלק מטקסס וכן במקסיקו דרומה עד לדרום פואבלה. עכסן זה מגיע עד לאורך 137.3 ס"מ, אך נפוץ יותר באורך מטר והוא בעל קשקשים אפורים בהירים המותאמים לצבעי הסלעים והחול של המדבר, למעט קשקשי העכסן השחורים שבקצה הזנב. הוא מסתתר ביום בין אבנים או מתחת לסבכים או קקטוסים ועצי יהושע וממתין ללילה הקריר. הנחש בעל ראש גדול עם לסתות בעלות שיני ארס ארוכות, בהם נוירוטוקסין קטלניים. הוא הקטלני מכל העכסנים וארסו יעיל לא פחות משל כמה פתניים. העכסן משתמש בארסו כדי להרוג טרף הכולל מיני מכרסמים ולטאות וכן נחשים אחרים. השימוש בארס להגנה הוא משני לחלוטין והנחש יעדיף להתרחק מהאיום. נחשים אלה מתרבים באזור יולי עד ספטמבר ומשריצים עד 17 צאצאים. לעכסן 2 תת-מינים: C. scutulatus salvini C. scutulatus scutulatus מדיה וקבצים בנושא עכסן מוהאבי בוויקישיתוף עכסן מוהאבי, באתר ITIS (באנגלית) עכסן מוהאבי, באתר NCBI (באנגלית) עכסן מוהאבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עכסן מוהאבי, באתר GBIF (באנגלית) עכסן מוהאבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אאודי סוג C

אאודי סוג C (בגרמנית: Audi Type C) היא מכונית פתוחה מתוצרת אאודי אשר יוצרה בין השנים 1912–1921 בגרמניה. יוצרו 1,116 יחידות. דגם "אאודי סוג C" לא יוצר בתקופת מלחמת העולם הראשונה. שלדת רכב - מסגרת נפרדת במארז פלדה. מנוע קדמי - אורכי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מתלים: מתלה קדמי - סרן קשיח, קפיצי עלים, מתלה אחורי - סרן קשיח, קפיצי עלים. מצמד - עם חרוט עור. מאייד מסוג "Zenith". צמיגים: 820x120. מחיר היחידה (מארז בלבד): 10,500 גולדמרק (בגרמניה, שנת 1912). בין השנים 1912-1914 דגם "אאודי סוג C" זכה בתחרות "Österreichische Alpenfahrt" (אנ') (Austrian Alpine Rally). "אאודי סוג C", שנת 1914 "אאודי סוג C", שנת 1914 "אאודי סוג C" "אאודי סוג C" "אאודי סוג C" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים מנוע "אאודי סוג C" מדיה וקבצים בנושא אאודי סוג C בוויקישיתוף "אאודי סוג C" web.archive.org/web/20110830204942 "אאודי סוג C" - תמונות (mad4wheels.com/audi/typ-c-1435-ps-alpensieger-1912) "אאודי סוג C" - תמונה (flickr.com/photos) "אאודי סוג C" - תמונה en.wheelsage.org/audi/typ_c/14379/pictures Oswald, Werner (2001). Deutsche Autos 1920-1945, Band (vol) 2 (in German). Motorbuch Verlag. ISBN 3-613-02170-6
גמרסלש

גֶמֶרסֶלֶש (בהונגרית: Gömörszőlős) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית גמרסלש קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-119 תושבים בשנת 1990 עד 82 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-31%). בגמרסלש חיו מעט יהודים. מדיה וקבצים בנושא גמרסלש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גמרסלש (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
הט

הט (בהונגרית: Hét) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית הט קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-592 תושבים בשנת 1990 עד 439 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-25%). בהט חיו מעט יהודים. מדיה וקבצים בנושא הט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הט (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אימולה (הונגריה)

אימולה (בהונגרית: Imola) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית אימולה קטנה מ-130 תושבים בשנת 1990 עד 85 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-34%), בדומה ליישובים רבים באירופה. באימולה חיו מעט יהודים לתקופת זמן מוגבלת במפנה המאה העשרים. מדיה וקבצים בנושא אימולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אימולה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
יאקפלווה

יאקפלווה (בהונגרית: Jákfalva) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. במקום היה קיים בית קברות יהודי ממנו נשארה מצבה אחת. מדיה וקבצים בנושא יאקפלווה בוויקישיתוף הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 מצבה יהודית ביאקפלווה של "דוד בן יעקב יהודה לקס" מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עשרה מאמרות

האם התכוונתם ל... בעשרה מאמרות - שמו של הפרק החמישי במסכת אבות בעשרה מאמרות נברא העולם – מימרת חז"ל בה מתחיל הפרק עשרה מאמרות (ספר) – אחד מספריו של הרמ"ע מפאנו הכולל עשר מאמרים
סוחה בסקידזקה

סוחה בסקידזקה (בפולנית: Sucha Beskidzka; נודעה בעבר בתור סוחה בלבד) היא עיירה ברכס הרי הבסקידים בפרובינציית פולין קטן שבדרום פולין על נהר סקאווה, כ-48 קילומטרים דרומית לבירת הפרובינציה קרקוב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הקהילה היהודית התפתחה בסוחה במהלך המאה ה-19, ולא הייתה עצמאית אלא כפופה לקהילת ז'יבייץ (אנ'), יחד עם עוד יישובים באזור; ניסיונות יהודי סוחה לעבור לשליטה של קהילה קרובה יותר כמו יורדאנוב או לקבל עצמאות לא צלחו. ב-1868 נמנו בה 47 יהודים, ב-1880 היו בה 136 יהודים, ב-1900 היו בסוחה כ-200 יהודים וב-1921 כ-330 יהודים. רובם התפרנסו ממסחר זעיר ומרוכלות ומעטים מפקידות. נהר הסקאווה היה מקור ההכנסה הגדול של תושבי סוחה שממנו רוב התושבים התפרנסו מדייג ומסחר בנהר. יהודי סוחה חוו אפליה ואנטישמיות קשה מצד הפולנים בסוחה עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגזענות הובילה לפגיעה כלכלית והשחתת חנויות של יהודים. מהעירייה הגיע במאי יהודי מפורסם בשם בילי ויילדר אשר ברח מהמלחמה עם משפחתו. האנטישמיות בסוחה ובאירופה התחילה בתחילת המאה ה-20 והתגברה בשנת 1933 עם עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה. הגרמנים כבשו את סוחה בסקידזקה ב-4 בספטמבר 1939, והעיירה סופחה לרייך השלישי, למחוז שלזיה עילית המזרחית. בסוף 1939 הוטלו על היהודים הגבלות שונות הוקם בסוחה בסקידזקה יודנראט, וזה היה כפוף ל"צנטרלה", היודנרט המרכזי של האזור, בראשותו של משה מרין. בהמשך גורשו לסוחה יהודי ז'יבייץ, ראיצ'ה (אנ'), מילובקה (אנ') ויישובים נוספים ובאזור ובמרס 1941 היו בסוחה בסקידזקה 480 יהודים במעין גטו פתוח. בסוף 1941 הוקמה בעיירה מרפאה חינמית עבור היהודים. באותה שנה החלה גם סדרה של שילוחים של עשרות גברים מסוחה למחנות עבודה שונים. לאחר סלקציה גורשו כ-220 מיהודי המקום לאושוויץ, זאת לאחר שמשה מרין, שהיה נוכח באקציה, הצליח למנוע את גירושם של עוד 50 יהודים לאושוויץ וכן את שילוחם של 50 יהודים נוספים למחנה המעבר בסוסנוביץ. כ-300 יהודים שנותרו בעיירה הועבר למבשלת בירה בה הוקם גטו צפוף והיהודים הועסקו בעבודות כפייה קשות אך בתנאים סבירים יותר ביחס למחנה עבודה ממוצע. ב-8 במאי 1943 הגיע למחנה כוח של הגסטפו וערך סלקציה, במהלכה 120 "לא-כשירים" נשלחו למחנה ההשמדה אושוויץ והיתר פוזרו בין מחנות ריכוז ועבודה שונים. פולין פרומבורק (אנ'), פולין הונגריה יאסברן, הונגריה איטליה צ'ריאלה (אנ'), איטליה מדיה וקבצים בנושא סוחה בסקידזקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוחה בסקידזקה "סוחה בסקידזקה", באתר JewishGen (באנגלית) "סוכה", באתר השטעטל הווירטואלי קהילת יהודי סוחה באתר בית התפוצות סוחה בסקידזקה (Sucha Beskidzka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם סמואל פישמן, סוחה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 169–167), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) סוחה בסקידזקה באתר Polska w liczbach (בפולנית). קהילת יהודי סוחה באתר בית התפוצות היסטוריה של הקהילה היהודית בסוכה באתר השטעטל הווירטואלי (באנגלית) דמוגרפיה של סוכה באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית) סוחה בסקידזקה (Sucha Beskidzka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם סמואל פישמן, סוחה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 169–167), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אאודי 920

אאודי 920 (בגרמנית: Audi 920) היא מכונית סלון מתוצרת אאודי במפעל "Horch" (אנ'), בחברת האם Union AG (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1938–1940 בגרמניה. קבריולה - 2 דלתות. מכונית סלון - 4 דלתות. בשנת 1932, אוחדו אאודי, DKW (אנ'), הורך (אנ') וונדראר (אנ') לחברה אחת - AG Auto Union (אנ'). יוצרו 1,281 יחידות. מנוע קדמי - אורכי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. 5 נוסעים (בדגם 4 דלתות). דלתות קדמיות ודלתות אחוריות - "דלתות התאבדות" (בדגם 4 דלתות) (ציר תנועת פתיחת הדלת מנוגד לציר הנסיעה). מערכת חשמל - 12 וולט. "אאודי 920" בתצורת 4 דלתות סלון "אאודי 920", שנת 1939 - קבריולט "אאודי 920", שנת 1939 - קבריולט "אאודי 920" - קבריולט "אאודי 920" - קבריולט "אאודי 920" - קבריולט - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים (במרכז הלוח שעון אנלוגי) "אאודי 920", שנת 1939 - קבריולט "אאודי 920" - קבריולט אאודי אאודי סוג C אאודי פרונט מדיה וקבצים בנושא אאודי 920 בוויקישיתוף אאודי 920, סרטון באתר יוטיוב אאודי 920, סרטון באתר יוטיוב אאודי שנת 1939 - מפרט ומידות autounion1939.com/audi/index "אאודי 920" - תמונה flickr.com/photos/93207294 Werner Oswald, Deutsche Autos 1920-1945, Stoccarda, Motorbuch Verlag, 1996, ISBN 3-87943-519-7.
מונור

מונור (בהונגרית: Monor) היא עיירה בהונגריה, הממוקמת כ-40 קילומטר מבודפשט. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יהודים החלו להתיישב במונור במחצית השנייה של המאה ה-19 וקהילה מסודרת נוסדה ב-1862, אשר לאחר הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה לזרם הנאולוגי. ב-1880 נמנו במונור כ-390 יהודים, וב-1910 הקהילה הגיעה לשיא של 570 יהודים. בפרעות טרור לבן שנערכו בהונגריה בסביבות 1920 נגרם נזק כלכלי ונזק ברכוש ליהודים, ויהודי אחד אף נהרג. באותה שנה החלה ירידה הדרגתית באוכלוסייה: ב-1920 נמנו 490 יהודים, ב-1930 נמנו 445 וב-1941 נמנו 344 יהודים בלבד, כשלושה אחוזים מכלל האוכלוסייה. רובם היו סוחרים ובעלי מלאכה, והיו בהם גם כמה פקידים, תעשיינים ובעלי מלאכה בתעשייה הזעירה. עוד בתחילת המלחמה היהודים במקום סבלו מחקיקה אנטי-יהודית בהונגריה ורבים מהגברים גויסו לעבודות כפייה בשירות העבודה. הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944. על-פי נתוני מפקד שנערך בשבוע השני של אפריל 1944 מנתה הקהילה הנאולוגית של מונור 254 נפשות. המִנהל ההונגרי נותר על כנו גם אחרי הכיבוש הגרמני, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו בהתאם לתקנות ולצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי. ב-12 במאי 1944 הורה ד"ר לסלו אנדרה (Laszlo Endre), סגן הממונה על המחוז ואנטישמי מושבע, להקים גטאות במחוזו. באותו היום הוקם במונור גטו לאורך כמה רחובות. נוסף על יהודי מונור הועברו אל הגטו גם יהודים מיישובי הסביבה ובסך הכל רוכזו בו כ-350 יהודים. היהודים בגטו נחקרו ועונו בניסיון לדלות מהם מידע היכן הסתירו חפצי הערך. כמה יהודים, ובהם גם מומרים, בחרו להתאבד כדי להימלט מן ההשפלה והעינויים. בית החרושת ללבנים במונור היה למרכז השילוח של יהודי גטאות מחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון (אנ') שמדרום וממזרח לבודפשט. ב-30 ביוני 1944 פונו היהודים מגטאות אלו למרכז השילוח, וכן הועברו אליו יהודי הגטאות של יאספאטי, יאסארוקסאלאש, יאסברן ויאסלדאן שבמחוז יאס-נאג'קון-סולנוק. כ-8,000 יהודים נדחסו במתחם בית החרושת ללבנים, תחת כיפת השמים, ללא מחסה וללא מים, וגם מזון סופק להם רק בצמצום, ולא בכל יום. כולם גורשו משם לאושוויץ בשלושה טרנספורטים שיצאו בין 6 ל-8 ביולי 1944. אלכסנדרה לוסה, מונור, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 354–355), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא מונור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונור קהילת יהודי מונור באתר בית התפוצות "מונור", באתר JewishGen (באנגלית) מונור (Monor), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם קהילת יהודי מונור באתר בית התפוצות מונור בתוך מספר האוכלוסייה היהודית לפי יישוב 1840–1941, בודפשט: משרד הסטטיסטיקה המרכזי (הונגריה) (אנ')‏, 1993 (בהונגרית) ISBN 9632150066. מונור (Monor), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
אלכסנדר זיסל בלסקי

אלכסנדר זיסל בלסקי, המכונה "זוס", (19 באוקטובר 1912 – 18 באוגוסט 1995) היה מנהיג יחידת הפרטיזנים של בלסקי שהצילו כ-1,200 יהודים מהצבא הגרמני הנאצי בבלארוס במהלך מלחמת העולם השנייה. נולד ב-19 באוקטובר 1912 לדוד ובילה בלסקי, משפחה פולנית יהודית יחידה בכפר סטאנקיביץ' (כפר קטן הממוקם בין העיירות נובוגרודק ולידא באזור הקרסי בפולין הכבושה, כיום אזור מערב בלארוס). עם בני המשפחה נמנים אחיו של אלכסנדר: טוביה, עשהאל ואהרון. לאחר כיבוש הכפר על ידי הגרמנים, זוס ואחיו טוביה ועשהאל התבקשו להצטרף לצבא הסובייטי ולהילחם לצידו במבצע ברברוסה (תוכנית המבצעים, שהוכנה על ידי המטה הכללי של צבא גרמניה למלחמה נגד ברית-המועצות וכיבושה על ידי הנאצים ובעלות בריתה) אך לאחר תום המבצע זוס ואחיו ברחו לכפר הולדתם סטאנקיביץ׳, היכן שהוריהם התגוררו. לאחר הגעת הצבא הגרמני לכפר ולקיחתם של בני משפחתם, הצליחו זוס, עשהאל, טוביה ואהרון לברוח ליער. בני משפחתם נרצחו בגטו נובוגרודק באוגוסט 1941. לאחים בלסקי הצטרפו פליטים יהודים מהכפרים הקרובים שהצליחו לברוח, וזוס ואחיו הקימו את יחידת בלסקי, יחידת פרטיזנים אשר התחבאה ביערות בלארוס במהלך המלחמה. זוס ואחיו הצליחו להציל 1,236 יהודים על ידי כך שהבריחו אותם מהגטאות זמן קצר לפני שפינו אותם ליערות וכך הצילו אותם מהצבא הגרמני ושליחתם למחנות העבודה. זוס עזב את יחידת הפרטיזנים ועבר להילחם לצד הצבא האדום למשך כמה חודשים ולאחר מכן חזר ליחידה. במהלך המלחמה איבד את אשתו הראשונה, קיריל ברובסקי, ואת בתו הפעוטה, שתיהן נרצחו על ידי הצבא הגרמני. במהלך המלחמה התחתן זוס בפעם השנייה עם אחת הפליטות, סוניה בולדו בת ה-18. זוס ואחיו טוביה ואהרון לאחר שהייה בפולין עלו לארץ ישראל ונלחמו במלחמת העצמאות, אך ב-1956 היגר זוס לניו יורק, שם קנה צי מוניות והקים חברת הובלות עם אחיו טוביה. אלכסנדר זיסל בלסקי נפטר בגיל 82 ב-18 באוגוסט 1995. לזוס ואשתו סוניה נולדו שלושה בנים: דוד, ג׳י וצבי. ג׳י שירת בהתנדבות בצה"ל ב-1973 ובמהלך מלחמת לבנון הראשונה. בניו של ג׳יי, מתתיהו ואלן, שירתו בכוחות המיוחדים בצה״ל. Tec, Nechama., Defiance : the Bielski partisans, New York: Oxford University Press, 1993 Nazi Crimes against Jews and German Post-War Justice, Berlin, München, Boston: DE GRUYTER Zukor, Adolph, (7 Jan. 1873–10 June 1976), Chairman of Board Emeritus, Paramount Pictures Corporation, Who Was Who, Oxford University Press, 2007-12-01
אלה גרטנר

אלה גרטנר (פולנית: Ala Gertner‏ 12 במרץ 1912 - 5 בינואר 1945) הייתה אחת מארבע הנשים שסייעו למרד הזונדרקומנדו ונתלו באשמת גנבת אבק שרפה ממפעל "אוניון" שבאושוויץ-II (בירקנאו) והעברתו לזונדרקומנדו. גרטנר נולדה בבנדין, פולין למשפחה יהודית משגשגת. הייתה אחת משלושה אחים. בנעוריה למדה בגימנסיה של בנדין. גרטנר נשלחה מגטו בנדין לאושוויץ עם שאר יהודי העיירה. גרטנר, אסתר וייסבלום ורגינה ספירשטיין שוכנעו על ידי רוז'ה רובוטה, שעבדה איתן במפעל "אוניון", להבריח כמויות קטנות של אבק שרפה וחומר נפץ מהמפעל על גופן, כדי לתמוך במרד שהתרחש בגטו. את חומר הנפץ העבירו לרובוטה שהעבירה אותו לרובל, איש הזונדרקומנדו. המרד פרץ ב-7 באוקטובר 1944, ומנהיגיו היו העובדים ממשרפה מספר 4. הזונדרקומנדו הצליחו להרוג את המנהיג של פלוגת האס-אס שנשלחה להכניסם לתאי הגזים, אך המרד נכשל ודוכא על ידי הגרמנים, וארבע הנשים נאסרו ב-10 באוקטובר 1944. לאחר שנתפסה, גרטנר נחקרה בעינויים. כאשר התברר שהיא אחת המבריחות, הוציאו ממנה, בעינויים, את שמות הנשים שעבדו איתה, ולאחר מכן עינו את רוז'ה רובוטה, שהיו לה קשרים עם המחתרת והוציאו את ארבעת הנשים להורג בתלייה ב-6 בינואר 1945. ארבעתן נתלו בגרדום נייד שנבנה בין שני מבנים במחנה הנשים החדש. שתיים מול משמרת היום, ושתיים מול משמרת הלילה, כדי שכל השומרים יקבלו את אותו ה"בידור" בדיוק. גרטנר הייתה בת 32 במותה. לזכר ארבע הנשים הוקמה אבן זיכרון באתר ההנצחה לקדושי זגלמביה, חבל הארץ שממנו הגיעה, ליד העיר מודיעין. מדיה וקבצים בנושא אלה גרטנר בוויקישיתוף * על גרטנר בכתב העת המקוון "בשביל הזיכרון" באתר יד ושם, ע' 36. אלה גרטנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-II ארגון עולמי של יוצאי זגלמביה(הקישור אינו פעיל) יד ושם - המכון הבין-לאומי לחקר השואה ההתנגדות היהודית בשואה - התקוממות באושוויץ, באתר ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות רוז'ה רובוטה, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה אבן זיכרון לזכר 4 גיבורות המחתרת היהודית באושוויץ-בירקנאו, באתר ארגון עולמי של יוצאי זגלמביה
אלברטו ישראל אררה

אלברטו ישראל אררה (יוונית: Αλβέρτος Ερρέρα; 15 בינואר 1913 – אוגוסט 1944) היה יהודי יווני, חבר בתנועת ההתנגדות היוונית וחלק מהזונדרקומנדו של אושוויץ בירקנאו ממאי עד אוגוסט של שנת 1944. אלברטו ישראל אררה נולד בסלוניקי והתגורר בלאריסה שם התחתן והקים סופרמרקט. היה סרן בצבא ההלני, בחיל הים עד פרוץ המלחמה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לצבא הפרטיזני בתור מייבא מזון. ב-24 במרץ 1944 אררה נעצר על ידי המשטרה הגרמנית ונשלח למחנה הריכוז חיידרי. ב-2 באפריל הוא גורש וב-11 באפריל הגיע לאושוויץ. מספרו היה 182,552. הצוות של אררה היה אחראי לצילומם של תמונות הזונדרקומנדו, העדות המצולמת היחידה לרצח בתאי הגזים ולשריפת הגופות במחנה ההשמדה. אררה הנהיג את היהודים היווניים במסגרת מרד הזונדרקומנדו באושוויץ. הוא ניסה לברוח מהמחנה ב-12 באוגוסט 1944, אך נתפס והוצא להורג. גופתו נתלתה על גבי שער הכניסה למחנה, כדוגמה לשאר האסירים. ב-7 באוקטובר 1944, לאחר ש-60 איש מתוך אנשי הזונדרקומנדו נשארו והבינו שהגרמנים מתכוונים לחסלם, הם הציתו את המשרפות ותקפו את שומרי האס-אס באמצעות פטישים, גרזנים ואבנים. הם הרגו קאפו וכמה אנשי אס-אס. כמאה אסירים נמלטו מבירקנאו אך כמעט כולם נתפסו ונרצחו על ידי האס-אס. אררה צוין לשבח בשנות ה-80 על ידי ממשלת יוון על פועלו במלחמת העולם השנייה. ליאון כהן מדיה וקבצים בנושא אלברטו ישראל אררה בוויקישיתוף גדעון גרייף, ואיתמר לוין, מרד באושוויץ, 2017 אתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה Steven B. Bowman, The Agony of Greek Jews, 1940–1945, סטנפורד קליפורניה, 2009
אאודי סוג E

אאודי סוג E (בגרמנית: Audi Typ E) היא מכונית פתוחה בסגנון "Torpedo (car)" (אנ') מתוצרת אאודי אשר יוצרה בין השנים 1911–1924 בגרמניה. יוצרו 350 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. "אאודי סוג E" "אאודי סוג E" "אאודי סוג E", שנת 1913 "אאודי סוג E", שנת 1924 "אאודי סוג E", שנת 1924 "אאודי סוג E", שנת 1923 אאודי אאודי סוג C אודי סוג M אאודי סוג P אאודי סוג R אאודי סוג T אאודי סוג SS מדיה וקבצים בנושא אאודי סוג E בוויקישיתוף אאודי דגמי שנת 1921 web.archive.org/web/20090204194240 Schrader, Halwart: Deutsche Autos 1885-1920, Motorbuch Verlag Stuttgart, 1. Auflage (2002), ISBN 3-613-02211-7