laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – קטר

יחסי ארצות הברית – קטר הם היחסים הדיפלומטיים שבין ארצות הברית של אמריקה למדינת קטר. קטר וארצות הברית הן בעלות ברית אסטרטגיות. קטר מוגדרת כבעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו על ידי ארצות הברית מאז שנת 2022. היחסים בין שתי המדינות התחממו מאז פתיחת השגרירות האמריקנית בדוחה במרץ 1973. שגריר ארצות הברית התושב הראשון, רוברט פאגנלי, הגיע ביולי 1974. קטר וארצות הברית הסכימו על יוזמות מדיניות אזורית מזרח תיכוניות שמטרתן הגדלת הביטחון במפרץ הפרסי. בין שתי המדינות גם קישורים כלכליים נרחבים. קטר פתחה גם מוסדות חינוך בינלאומיים בארצות הברית כדי לשרת את הצעירים הקטרים באתניות שלהם אשר גרים בארצות הברית. בשטחה של קטר מתקן צבאי אמריקאי. מאות סטודנטים קטרים לומדים בארצות הברית. שש אוניברסיטאות אמריקאיות הקימו שלוחות בקטר, בית ספר לאומנויות של אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת', בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת טקסס A&M‏ (TAMUQ), אוניברסיטת קרנגי מלון (CMU-Q), בית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון (SFS-קטר), ואוניברסיטת נורת'ווסטרן אשר נוספה לקריית החינוך הקטרית בשנת 2008. אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ביקר בוושינגטון די. סי. ב-24 בפברואר 2015, והנשיא ג'ורג' ווקר בוש ביקר בקטר בשנת 2003 הנשיא דיבר בביקורו אל חיילי ארצות הברית המוצבים בקטר. דונלד רמספלד, מזכיר ההגנה ה-21 של ארצות הברית בשנים 2001 עד 2006 ביקר בקטר בשנת 2002. מזכירת המדינה הילרי רודהם קלינטון ביקרה בקטר בפברואר 2010. מזכיר המדינה ג'ון קרי ביקר גם הוא בקטר ואף נפגש עם האמיר בחודש מרץ 2013. החל משנת 1992, לקטר יש קשרים צבאיים קרובים עם ארצות הברית, וממוקם בה המטה המרכזי של הצבא במפרץ הפרסי ומרכז תפעול האוויר המשולב. נכון לשנת 2015, הבסיסים האמריקאים הבאים קיימים כיום: אל-חודייד - בסיס חיל האוויר האמריקאי אסליילה - בסיס הצבא האמריקאי בשנת 2003, נסגר הבסיס האמריקני הגדול ביותר בקטר - בסיס חיל האוויר האמריקאי בדוחה. בשנת 2014, ארצות הברית מכרה לקטר כלי נשק בשווי 11 מיליארד דולר אמריקאי, כולל מסוקי AH-64 אפאצ'י וטילי פטריוט. קטר גם הודיעה כי תרכוש מסוקים נוספים תמורת 2.76 מיליארד דולר אמריקאי. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – קטר בוויקישיתוף נדן פלדמן, כסף פה, כסף שם: דרכה של קטאר לעמדת השפעה עולמית, באתר TheMarker‏, 12 בפברואר 2024 "Background Note: Qatar" שמואל שגב, ארה"ב מגבירה נציגותה בנסיכויות המפרץ הפרסי, מעריב, 12 במאי 1974 "The Importance of Qatar to the US Economy" "Military Bases in Qatar" School of Foreign Service in Qatar: Georgetown University "Northwestern University in Qatar" "Obama, Qatar’s Amir Tamim After Their Meeting" "George W. Bush - Remarks to Troops - Sayliyah, Qatar" "Rumsfeld secures cooperation in the Gulf" "Public Liaison E-newsletter" "Kerry, Qatari Prime Minister Hamad in Doha, Qatar" U.S. downsizing in Gulf, quitting Camp Snoopy "Qatar buying US helicopters, missiles in multi-billion dollar deal" "Qatar spends big on American choppers and missiles"
גמר קופה אמריקה 2016

גמר קופה אמריקה 2016 התקיים באצטדיון מטלייף, מזרח רד'רפורד, שבניו ג'רזי, ארצות הברית ב-26 ביוני 2016, ובו ניצחה נבחרת צ'ילה את נבחרת ארגנטינה בבעיטות עונשין בתוצאה 2–4 לאחר 0-0 בתום הארכה וזכתה במהדורת 2016 של טורניר קופה אמריקה. משחק זה היה שחזור של גמר קופה אמריקה 2015, שגם בו ניצחה צ'ילה את ארגנטינה לאחר בעיטות עונשין. זו הייתה הופעתה השישית של נבחרת צ'ילה בגמר וזכייתה השנייה ברציפות בקופה אמריקה. נבחרת ארגנטינה השתתפה בגמר עשרים ושבע פעמים לפני כן. זכייתה האחרונה בטורניר (ובכל המסגרות הבינלאומיות) התרחשה בשנת 1993, כאשר גברה בגמר על נבחרת מקסיקו. ליונל מסי שהחטיא את הבעיטה הראשונה של ארגנטינה, הודיע לאחר ההפסד על פרישתו מהנבחרת, לאחר שזה היה הפסדו הרביעי ברציפות עם הנבחרת בגמר של טורניר בינלאומי. בעקבות מסי פרשו מהנבחרת גם סרחיו אגוארו, אנחל די מריה, לוקאס ביגליה, אסקיאל לאבצי ואבר באנגה. שופט: ברזיל הבר לופז קוונים: ברזיל קלבר לוסיו חיל, ברזיל ברונו בוסקוילצ'ה שופט רביעי: מקסיקו רוברטו גרסיה קרדוסו שופט חמישי: מקסיקו חוסה לואיס קמרגו מדיה וקבצים בנושא גמר קופה אמריקה 2016 בוויקישיתוף פרטי המשחק באתר הרשמי של קופה אמריקה 2016
בראונר

בראונר הוא שם משפחה ממקור גרמני. האם התכוונתם ל... אורי בראונר כנרות – מוזיקאי ישראלי הארי בראונר – מוזיקולוג וחוקר פולקלור יהודי-רומני; אחיהם של הצייר ויקטור בראונר והצלם טדי בראונר ויקטור בראונר – צייר יהודי-רומני שהיגר לצרפת, מייצג בולט של הסגנון הסוריאליסטי טדי בראונר – צלם ישראלי
פוסק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פוסק – שם תיאור לרב שעוסק בהכרעת שאלות הלכתיות פוסק הדור – כינוי לרב שפסקיו מקובלים על מרבית הציבור אישים: אליהו פוסק – רב באוקראינה, מחבר ספרים תורניים רבים הלל פוסק – רב ומחבר תורני, בנו של אליהו פוסק פסוק
בני בן ארי

בני בן ארי (נולד ב-18 באוקטובר 1970 בקיבוץ טירת צבי) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל המכהן כקצין מילואים ראשי. קודם לכן שימש כמפקד חטיבת הנגב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 התנדב ליחידת דובדבן ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בשירות המילואים ביצע מספר תפקידי פיקוד ובהם קצין אג"מ ומפקד גדוד 8114 בחטיבת הנגב, ולקח חלק במבצע עופרת יצוקה. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הנגב, ופיקד עליה במהלך מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן ושימש בתפקיד עד שנת 2016. לאחר מכן מונה לראש מטה חטיבת הקומנדו. ב-2 בספטמבר 2021 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לקצין מילואים ראשי. מדיה וקבצים בנושא בני בן ארי בוויקישיתוף איתי שטרן, סצינת סקס של "זגורי אימפריה" באנדרטת חטיבת הנגב הרתיחה את המח"ט, באתר הארץ, 8 ביוני 2015 יעל ליבנת, כחול וירוק, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 19 בינואר 2012 טל לב רם, ‏קצין המילואים הראשי על מחאת המילואימניקים: "משוכנע שביום פקודה כולם יגיעו", באתר מעריב אונליין, 26 באפריל 2023 דורון אביגד, ‏הקצין שמזהיר: אם לא נשנה את המציאות, "נמצא את עצמנו במיאמי", באתר גלובס, 10 בפברואר 2024 עמית קורח ואיתמר שגב, הדרבי, ביטאון ביבשה, גיליון 11, ספטמבר 2009, כפי שהועלה באתר "פרש". * גור רוזנבלט, ‏מי יפקד על חטיבות המילואים?, מערכות 465, 2016. תמר קונדה ועדי מנדל, "הקפטנים", במחנה, ‏ 26 במאי 2016, עמודים 40–43. קצין המילואים הראשי נכנס לתפקידו, באתר צה"ל, 2 בספטמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספירלת אוילר

במתמטיקה, ספירלת אוילר היא עקומה אשר העקמומיות שלה משתנה בקצב ליניארי ביחס לאורך העקומה. ספירלת אוילר ידוע גם בשמות ספירוס, קלותואיד וספירלת קורנו. לספירלה יש שני מאפיינים חשובים, שהם: העקמומיות של הספירלה מתחילה באפס ועולה באופן ליניארי ביחס לאורך העקומה. כאשר מעוניינים לעבור מקו ישר לעקומה עגולה, ספירלת אוילר מאפשר לעשות את זה באופן הדרגתי ולהגיע לרדיוס העקמומיות של העקומה העגולה, בצורה מדורגת, ללא תלות ברדיוס העקמומיות. שני המאפיינים הללו גורמים לספירלה להיות חשובה בחישובי תהליכי עקיפה, בהנדסה של מסילות רכבת וכבישים היכן שנדרש שהכוחות הצנטרפוגליים לא ישפיעו על הנוסעים "בבת אחת". ניתן להגדיר את ספירלת אוילר בצורה פרמטרית כאוסף הנקודות (x,y) כך שמוגדר עבורם t, כך שמתקיים (x, y) = (C(t), S(t)), כאשר Cׂׂ(t) ו-S(t) הם אינטגרלי פרנל, שמוגדרים בדרך הבאה: S ( t ) = ∫ 0 t sin ⁡ ( x 2 ) d x , C ( t ) = ∫ 0 t cos ⁡ ( x 2 ) d x . {\displaystyle S(t)=\int _{0}^{t}\sin(x^{2})\,\mathrm {d} x,\quad C(t)=\int _{0}^{t}\cos(x^{2})\,\mathrm {d} x.} מדיה וקבצים בנושא ספירלת אוילר בוויקישיתוף ספירלת אוילר, באתר MathWorld (באנגלית)
עונת 1957 בליגה הארצית בכדורסל

עונת 1957 בליגה הארצית בכדורסל הייתה עונתה השלישית של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה כללה 10 קבוצות. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. העונה הסדירה החלה ב-11 בינואר 1957 הסתיימה ב-4 ביוני 1957 בניצחון של מכבי תל אביב בפעם השלישית ברציפות. במהלך העונה במחזור מספר 4 ששוחק בתאריך: 2 בפברואר 1957, שוחק משחק הדרבי בין הפועל חיפה למכבי חיפה שעקב קצב איטי בגלל מזג האוויר לטענת הקבוצות, הסתיים בסקור המתועד הכי נמוך עד היום למשחק כדורסל בליגה מקצוענית בישראל: 23:26 להפועל חיפה. מכיוון שבעונת 1955 הליגה כללה ל-12 קבוצות, שתי קבוצות שסיימו אחרונות לא שיחקו בליגה הארצית בעונת 1956/1957. מידע מאתר מנהלת הליגה אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי, עמודים 47-46 אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי, עמוד 47 - הסקור הכי נמוך
אח"י ניצחון

האם התכוונתם ל... אח"י נצחון (סער 4) – ספינת טילים מסדרת סער 4 אח"י ניצחון (סער 6) – ספינת טילים מסדרת סער 6
וילוובי שורטלנד

וילוובי שורטלנד (באנגלית: Willoughby Shortland;‏ 30 בספטמבר 1804 – 7 באוקטובר 1869) היה קצין בצי המלכותי הבריטי ומנהלן קולוניאלי. הוא היה המזכיר הקולוניאלי הראשון של ניו זילנד החל משנת 1841, לאחר שבינואר 1840 הוא הגיע לשם יחד עם סגן המושל, ויליאם הובסון. מאוחר יותר הוא היה המושל של האי נוויס ומושל טובגו. וילוובי שורטלנד נולד בעיר פלימות' שבאנגליה כבנו של קפטן תומאס ג'ורג' שורטלנד. אחיו היו אדוארד שורטלנד, שהיה רופא, מנהלן וחוקר בניו זילנד ופיטר פרדריק שורטלנד. וילוובי שורטלנד התחנך באקדמיה הימית המלכותית וב-9 בינואר 1818 הוא נכנס לשירות בצי. לאחר שב-18 באוגוסט 1828 הוענקה לו דרגת לוטננט, הוא הוצב על סיפון אה"מ גלטאה (HMS Galatea) ובשנה שלאחר מכן על סיפון אה"מ ריינג'ר (HMS Ranger) בג'מייקה. ב-21 במרץ 1831 הוא קיבל את הפיקוד על אה"מ סקיפג'ק (HMS Skipjack), ספינת סקונר שהייתה מחומשת בחמישה תותחים ובה הוא המשיך לשרת באיי הודו המערבית עד יוני 1883. ב-1839 התלווה שורטלנד לקפטן ויליאם הובסון, המושל הראשון של ניו זילנד, בדרכו למושבה, שעדיין לא סופחה על ידי בריטניה. שורטלנד מונה להיות המזכיר הקולוניאלי ושופט שלום של המושבה. בין התיקים המשפטיים הראשונים שם היה מקרה רצח של רועה צאן בריטי, פטריק רוני, על ידי בן שבט מאורי בשם קיהי שהוסגר לשלטונות על ידי בני שבטו. שורטלנד היה בעיצומה של בחינת המקרה המשפטי כנגד קיהי כאשר ב-20 באפריל 1840, הגיע הרטואה, ראש שבט מאורי בראש כוח לוחמים של כ-300 איש שהחל לבצע מחול האקה. שורטלנד, בהאמינו שכוונותיהם של הלוחמים עוינות, הזעיק סיוע צבאי. אדוארד מרש ויליאמס, שנכח במקום, שלט במאורית והכיר את מנהגי המאורים, הבין שכוונותיהם של הרטואה ושל לוחמיו אינן עוינות ושהם הגיעו כדי להביע באופן פומבי את שאט הנפש שלהם ממעשה הרצח. אדוארד ויליאמס שכנע את הרטואה ואת הלוחמים לעזוב את המקום והסביר להם שהזעקת הכוח החמוש נבעה מחוסר הכרות של שורטלנד עם המנהגים המאורים. שורטלנד המשיך לפורט ניקולסון (ולינגטון) והמתיישבים שהתגוררו שם הכירו בריבונותה של המלכה ויקטוריה עליהם ובסמכותו של שורטלנד כשופט שלום. ב-5 במאי 1841 מונה שורטלנד להיות המזכיר הקולוניאלי הראשון של ניו זילנד. לאחר מותו של הובסון ב-10 בספטמבר 1842 ועד להגעתו של המושל החדש, קפטן רוברט פיצרוי ב-31 בדצמבר 1843, ניהל שורטלנד את המושבה. במהלך תקופת כהונתו כמושל הזמני אירעה תקרית וואיראו, שהייתה למעשה טבח שאירע ב-17 ביוני 1843. בתכתובותיו לממשלת בריטניה הביע שורטלנד את חוסר שביעות רצונו מהתנהלותם של המתיישבים שהובילה לטבח. צעד זה גרם לאי פופולריות של שורטלנד וכאשר עלתה מועמדותו להיות המושל, נשלחה עצומה שבה הובעה התנגדות למינויו. ב-31 בדצמבר 1843 הודח שורטלנד מתפקידו כמזכיר הקולוניאלי על ידי פיצרוי. ב-1845 מונה שורטלנד להיות המושל של האי נוויס שבאיי ליווארד. לאחר מכן, בשנים 1854–1856 הוא כיהן כמושל טובגו ועם סיום תפקידו הוא שב לאנגליה והתגורר באחוזתו שבמחוז דבון עד למותו. "Shortland, Willoughby". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900. “Shortland, Lieutenant Willoughby,” in The Dictionary of Australasian Biography, by Philip Mennell, London: Hutchinson & Co. (1892) Carleton, Hugh (1874). "Vol. II". The Life of Henry Williams: "Early Recollections" written by Henry Williams. Early New Zealand Books (ENZB), University of Auckland Library. p. 21. 'SHORTLAND, Commander Willoughby, RN', from An Encyclopaedia of New Zealand, edited by A. H. McLintock, originally published in 1966. Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 22-Apr-09
ניקי מורגן

ניקולה אן "ניקי" מורגן (באנגלית: Nicola Ann "Nicky" Morgan; נולדה ב-1 באוקטובר 1972) היא פוליטיקאית בריטית חברת המפלגה השמרנית המכהנת בבית הלורדים. מורגן כיהנה כחברת בית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז לאפבורו, כשרת החינוך בממשלתו של דייוויד קמרון וכשרת הדיגיטל, התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של בוריס ג'ונסון. מורגן נולדה בשכונת קינגסטון שעל התמזה בלונדון. היא סיימה תואר ראשון במשפטים בקולג' סנט יו של אוניברסיטת אוקספורד והוסמכה כעורכת דין ב-1996. עבדה בתחום דיני חברות במגוון חברות פרטיות וציבוריות עד 2010. ב-2001 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז דרום איזלינגטון ופינסבורי בפרלמנט של הממלכה המאוחדת. ב-2005 התמודדה ללא הצלחה בבחירות למושב מחוז לאפבורו בפרלמנט. בבחירות ב-2010 התמודדה שוב לתפקיד, היא זכתה ב-41.6% מקולות המצביעים לעומת 34.5% לחבר הפרלמנט המכהן מטעם מפלגת הלייבור. בבחירות 2015 זכתה ל-49.5% מקולות המצביעים ונבחרה לכהונה נוספת. ב-2012 מונתה לעוזרת מצליף המפלגה השמרנית ובאוקטובר 2013 מונתה לשרה זוטרה במשרד האוצר הבריטי. ב-15 ביולי 2014 מונתה לשרת החינוך בקבינט של דייוויד קמרון ובמקביל ממלאת תפקיד שרה לענייני נשים ושוויון הזדמנויות. לאחר מינויה של תרזה מיי לראשות הממשלה ביולי 2016, פוטרה מורגן מתפקידה במשרד החינוך. ביולי 2019 מונתה לשרת הדיגיטל, התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של בוריס ג'ונסון. בבחירות 2019 לא התמודדה לכהונה נוספת בבית הנבחרים. אף על פי כן היא נשארה בתפקידה כשרה בקבינט של ג'ונסון לאחר שמונתה ללורד לימי חייה. בפברואר 2020 התפטרה מממשלתו של ג'ונסון ומונתה לחברה בבית הלורדים. מורגן נשואה לג'ונתן ואם לבן אחד. מדיה וקבצים בנושא ניקי מורגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקי מורגן ניקי מורגן, ברשת החברתית פייסבוק ניקי מורגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניקי מורגן באתר הפרלמנט הבריטי פרופיל באתר הרשמי ניקי מורגן באתר משרד החינוך הבריטי
גביע המדינה בכדורגל לנוער

גביע המדינה בכדורגל לנוער על שם אבי רן הוא המפעל השני בחשיבותו בליגות הנוער בישראל אחרי אליפות המדינה לנוער. המפעל משוחק רשמית מעונת 1943/1944 והזוכה הראשונה שהיא גם שיאנית הזכיות עם 14 זכיות היא קבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הגביע נקרא בעבר "גביע קרנר" (עד 1966) ו"גביע ירושלים" (עד 1987), והחל מ-1988 נקרא על שמו של שוער מכבי חיפה בעבר, אבי רן, שנהרג באופן טראגי בתאונת אופנוע ים בכנרת ב-1987. משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות הכדורגל לנוער הרשומות בהתאחדות לכדורגל. במפעל 8 סיבובים החל מהסיבוב הראשון (סיבוב א') בו מופיעות קבוצות מהליגות האזוריות לנוער עד לגמר הגביע בו מוכרעת הזוכה. הקבוצות אשר נרשמות למפעל מצטרפות לסבב המשחקים בשלבים שונים. המפגשים בכל סיבוב נקבעים על ידי הגרלה, בה נקבעת גם הקבוצה המארחת את המשחק. סבב המשחקים א' עד ד' הם הסיבובים המוקדמים של הגביע, כאשר: בסיבוב א' משתתפות קבוצות מהליגה המחוזיות לנוער (מרכז, שרון, שפלה, צפון, צפון1, יזרעאל) בסיבוב ב' מצטרפות קבוצות מהליגה הארצית לנוער (צפון ודרום) בסיבוב ג' מצטרפות קבוצות מהליגה הלאומית לנוער (צפון ודרום) בסיבוב ד' מצטרפות קבוצות מליגת העל לנוער שמינית הגמר רבע הגמר חצי הגמר גמר הגביע טבלה הבאה מסכמת את כלל גמרי גביע המדינה בכדורגל לנוער בסוגריים מסומנת תוצאת המשחק בסיום 120 דקות. כדורגל בישראל ליגת העל לנוער גביע המדינה לנוער באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ‏מחזיקות גביע באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל 100 שנות כדורגל 2006-1906 - אלישע שוחט, הוצאה עצמית, שנת 2006, עמוד 352 "משחקי גמר גביע המדינה לנוער (גביע קרנר עד 1966, גביע ירושלים עד 1987, גביע אבי רן מ-1988)" המשחק הראשון הופסק בתוצאה 1:1, שבוע לאחר מכן נערך הגמר החוזר הלוזונים לקחו את גביע המדינה לנוער, באתר וואלה, 5 ביוני 2004 גור מוטולה, מכבי פ"ת זכתה בגביע המדינה לנוער, באתר ynet, 5 ביוני 2004
תבליט האניירי

תבליט האניירי (גם תבליט גזבלי) הוא תבליט חתי על גבי מצוק סלע, השוכן ליד העיירה האניירי, השוכנת על הדרך המובילה מטופנבלי (Tufanbeyli) לדבלי (Develi) בנפת קייסרי (אנ') במרכז אנטוליה בטורקיה, כ-80 ק"מ מדרום-מזרח לעיר קייסרי. בתקופה החתית עברה במקום דרך עתיקה שעברה דרך מעבר גזבלי, שהתנשא לגובה של 1960 מטר, דרך הרי הטאורוס. דרך זאת קישרה בין לבה של הממלכה החתית בנהר הקיזילאירמאק עם קיליקיה. בצידו השני של מעבר ההרים בצד הצפון-מערבי נמצא תבליט אימאמקולו (İmamkullu relief). תבליט זה הוא אחד מחמישה תבליטים מהתקופה החתית שנמצאו באזור בין השנים 1880 ועד 1939, יותר מאשר בכל מקום אחר באנטוליה. ארבעת התבליטים האחרים הם: תבליט פירקטין, תבליט אימאמקולו (אנ'), ושני תבליטי טאשצ'י (אנ'). תבליט האניירי התגלה ב-1939 על ידי עלי ריזה ילין (Ali Rıza Yalgın), שהיה באותה עת המנהל של המוזיאון הארכאולוגי של אדנה. התבליט מתוארך למאה ה-13 לפנה"ס. התבליט מתנשא כ-4 מטר מעל פני השטח, גובהו כ-2 מטר ורוחבו 3.5 מטר. בצידו השמאלי של התבליט מתואר שור העומד על כתפיהן של שתי אלות ההר. כתובת הירוגליפית מציינת ששמו של השור הוא האל שרומה (Sarruma), שמשמעות שמו היא "מלך ההרים". הוא היה בנו של האל תשוב. במרכז התבליט עומד לוחם, כשפניו מופנים לצד שמאל, כשעל כתפו השמאלית תלויה קשת ובידו הימנית הוא אוחז בחנית. הלוחם לבוש בטוניקה קצרה, ונעליו מחודדות. כתובת על גבי התבליט מזהה אותו כ"בנו של מלך" ושמו כפי שזוהה הוא כנראה קולאנמואה (Ku(wa)lanamuwa). שם זה מופיע גם על גבי תבליט מנסינה (Manisa relief) ועל גבי תבליט אימאמקולו, אבל אין מידע אם הם מתייחסים לאותו אדם. הכתובת ההירוגליפית בשפה הלווית מופיעה משמאל לראשו של הנסיך. מאחורי גבו של הנסיך מופיעה כתובת נוספת והיא כנראה אינה קשורה לדמויות בתבליט. חוקר השפה הלווית דייוויד הוקינס (J. David Hawkins) קורא בכתובת את השם "טארהונטאביג'אמי" (Tarḫuntabijammi). ייתכן וכתובת זאת הוספה בשלב מאוחר יותר. הוקינס קישר שם זה לשם של הנסיך "טארהונטאביג'ה" (Tarḫuntabija), ששמו מופיע על גבי תבליט המייט (Hemite relief). בשנת 2013, האתר נמצא פגוע כשהדמויות והכתובת קשות לפיענוח. מדיה וקבצים בנושא תבליט האניירי בוויקישיתוף Gezbeli Rock Monument באתר hittitemonuments.com
תומאס גור בראון

סר תומאס רוברט גור בראון (באנגלית: Thomas Robert Gore Browne;‏ 3 ביולי 1807 – 17 באפריל 1887) היה פקיד קולוניאלי בריטי, שכיהן כמושל סנט הלנה, מושל ניו זילנד, מושל טסמניה ומושל ברמודה. תומאס גור בראון נולד באיילזברי (Aylesbury) שבמחוז בקינגהאמשייר שבאנגליה כבנם הבכור של רוברט בראון ושל שרה דורותיאה סטיוארד. אחיו הצעיר היה הרולד בראון, לימים הבישוף של וינצ'סטר. הוא שירת בצבא הבריטי באפגניסטן ובהודו. ב-1824 הוא קיבל דרגת סגן משנה (Ensign) ברגימנט הרגלים ה-44 ושלושה חודשים לאחר מכן הוא עבר לרגימנט הרגלים ה-28. ב-1829 הוא קודם לדרגת קפטן וב-1836, כשהוא כבר בדרגת מייג'ור, הוא עבר לרגימנט הרגלים ה-41. ב-1842 הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל וב-1849 הוא עבר לרגימנט הרגלים ה-21. מיולי 1851 ועד דצמבר 1854 הוא שימש כמושל האי סנט הלנה. לאחר סיום תפקידו זו הוא שב לרגימנט המקורי שלו, הרגימנט ה-44. ב-1857 הוא עבר לרגימנט ה-43. בספטמבר 1855 מונה גור בראון להיות מושל ניו זילנד והוא החליף את מנהלת הממשלה הזמני, רוברט ויניארד. דרך הטיפול שלו בקרקעות של האוכלוסייה המאורית הייתה גורם שתרם לפרוץ מלחמת טראנאקי הראשונה. למרות המחלוקות בקרב המאורים בנוגע לבעלות על הקרקעות, גילה גור בראון עקשנות בתהליך הרכישה, גישה שמאוחר יותר הציתה את המתחים בין המאורים לבין המתיישבים האנגלים. ב-5 במרץ 1860 הורה גור בראון על כיבושן הצבאי של הקרקעות שבמחלוקת, צעד שהוביל לפרץ המלחמה 12 ימים לאחר מכן. על שמו של גור בראון קרויה העיר גור (Gore) שבדרום האי הדרומי של ניו זילנד. בין השנים 1861–1868 שימש גור בראון בתפקיד מושל טסמניה. בין השנים 1870–1871 הוא שימש כמנהלן של האי ברמודה. תומאס גור בראון מת בלונדון ב-17 באפריל 1887. גור בראון נשא לאישה את הרייט, בתו של ג'יימס קמפבל מקרייגי שבמחוזות סקוטלנד דרום איירשייר שבסקוטלנד. היא האריכה ימים אחריו. לשניים נולדו כמה ילדים. בנם הבכור, הרולד, פיקד על גדוד הרובאים המלכותי הראשון במלחמת הבורים ולקח חלק בהגנת העיר ליידיסמית', כאשר הוטל עליה המצור. בתו, אתל, נישאה ליו לוק קינג ויחד הם בנו את מסלול מרוצי המכוניות בברוקלנדס שבמחוז סארי באחוזה שהייתה בבעלותם. בנו הצעיר, וילפריד, היה הבישוף של קימברלי וקורומן בדרום אפריקה. Amos, Helen M. (1969). "Browne, Sir Thomas Gore (1807–1887)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. Retrieved 3 May 2008. B. J. Dalton. 'Browne, Thomas Robert Gore', from the Dictionary of New Zealand Biography. Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 30-Oct-2012 תומאס גור בראון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אתר ממשלת סנט הלנה Lloyd, Ernest Marsh (1901). "Browne, Thomas Gore". In Sidney Lee. Dictionary of National Biography, 1901 supplement. London: Smith, Elder & Co. "District Information". Gore District, New Zealand. Retrieved 4 July 2015.
פרשת נערות הליווי

פרשת נערות הליווי הייתה פרשה העוסקת בשחקני נבחרת ישראל בכדורגל, במהלך משחקי מוקדמות יורו 2000, שאירחו נערות ליווי בחדרי המלון שבו שהו. נבחרת ישראל, שלראשונה מאז השתייכה לאירופה עלתה לשלב הפלייאוף של המוקדמות, שיחקה במפגש כפול נגד נבחרת דנמרק, שבו הובטחה למנצחת העפלה ליורו 2000. ערב המשחק הראשון, שנערך באצטדיון רמת גן ב-13 בנובמבר 1999, אירחו אחדים משחקני הנבחרת זונות בחדרי המלון שלהם. הפרשה נחשפה בתקשורת הספורט בישראל לאחר ההפסד של הנבחרת ועוררה סערה. אף שהשחקנים לא ביצעו עבירה פלילית, הוטחה בהם ביקורת רבה, הן מכיוון שחלקם היו נשואים, והן מכיוון שהועלו טענות כי הדבר הפריע להכנות למשחק. זאת, במיוחד לאור העובדה כי שחקני הנבחרת מייצגים את מדינת ישראל, ואמורים לשמש דוגמה. על פי טענתו של שאול אייזנברג בספרו "סדום ועמורה 2", היה זה מאמן הנבחרת, שלמה שרף, שאירח את הזונות ולא השחקנים, אך לא היה אימות לטענותיו ושרף הכחיש את הדברים. למרות הציפיות הגבוהות מהנבחרת, בעיקר לאחר הניצחון הביתי 5-0 על נבחרת אוסטריה, הובסה ישראל במשחק הביתי בפלייאוף 5-0, והובסה בגומלין 3-0. נבחרת דנמרק עלתה למשחקי היורו, שם נחלה 3 הפסדים ב-3 משחקים. לאחר הכישלון הוחלף שרף על ידי ריצ'רד מולר נילסן. ועדת הקוד האתי שהוקמה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל בעקבות פרשת נערות הליווי, פרסמה את מסקנותיה, ובראשן המלצה להדיח ארבעה שחקנים עקב התנהגות לא נאותה. לא הוזכרו שמות המעורבים בפרשה. לפי דו"ח הוועדה, ארבעה שחקנים ניהלו קשר עם נערות ליווי במהלך מחנה האימונים לפני המשחק מול דנמרק, ואינם ראויים ללבוש את מדי הנבחרת הלאומית. עוד עולה מהדו"ח כי שני גופי החקירה, "מודיעין אזרחי" ו"ש.ח.מ.ט", הגיעו למסקנות דומות במהלך חקירתם את הפרשה. הוועדה קבעה כי לא נתגלו עדויות למעשים פליליים או שימוש בסמים. הוועדה מסרה בדו"ח כי סביר להניח כי אירועים דומים קרו גם בעבר, במהלך מחנות האימונים של הנבחרת. שחקני הנבחרת בתגובה הכחישו את מעורבותם. בעקבות פרסום הקוד האתי הודיע עו"ד דן חי, אשר ייצג את כל שחקני הנבתרת הבוגרת בפרשה, כי שחקן שלא יוזמן לנבחרת ידרוש הבהרה פומבית לאי מעורבותו בפרשת נערות הליווי. אברהם גרנט, שהחליף מאוחר יותר את נילסון בתפקיד, טען שלא היה מדובר במקרה יחיד, אלא חלק מדפוס התנהגות של שחקני נבחרת ישראל. שמות השחקנים המעורבים בפרשה לא פורסמו מעולם. אייל לוי, "גילינו עוד דברים חוץ מנערות הליווי. הבנתי שהייתי נאיבי ושכולם רמאים", באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2009 מה למדנו מאז? 19 שנים לפרשת נערות הליווי, באתר ערוץ הספורט, 13 בנובמבר 2018 אלחנן מלמוד ואור אבולעפיה, ‏"זו הנורמה". בתוך הוועדה של פרשת נערות הליווי, באתר ערוץ הספורט, 13 בנובמבר 2019 שאול אייזנברג, "סדום ועמורה" 3 כבר בדרך פגישה עם רוני קובן עונה 6 | פרק 3 – שלמה שרף, כתבה בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב, 28 ביוני 2022 פרשת נערות הליווי: המלצה להדיח ארבעה שחקני נבחרת, באתר וואלה, 2 בפברואר 2000 משה כהן, ‏שחקן שלא יוזמן לנבחרת - ידרוש הבהרה פומבית לאי מעורבותו בפרשת נערות הליווי, באתר גלובס, 6 בפברואר 2000 ynet, אברהם גרנט: "נערות הליווי היו נורמה", באתר ynet, 20 באפריל 2005
ג'יימס פרגוסון

סר ג'יימס פרגוסון (באנגלית: James Fergusson; 14 במרץ 1832 – 14 בינואר 1907) היה איש צבא, פוליטיקאי מטעם המפלגה השמרנית ופקיד קולוניאלי בריטי. פרגוסון נולד באדינבורו, בירת סקוטלנד כבנם הבכור של סר צ'ארלס פרגוסון ושל אשתו, הלן, בתו של דייוויד בויל. הוא התחנך בבית הספר צ'ם שבמחוז המפשייר ובבית הספר רגבי שבעיר רגבי שבמחוז ווריקשייר ולמד בקולג' של אוניברסיטת אוקספורד, למרות שהוא לא סיים את התואר. ב-1851 הוא נכנס לשירות במשמר הגרנדירים ולחם במלחמת קרים, שם הוא נפצע. ב-1859 פרש מהצבא. פרגוסון נבחר מטעם מחוז הבחירה של איירשייר וייצג אותו בפרלמנט בין השנים 1854–1857 ובין השנים 1859–1868. בין השנים 1866–1867 הוא כיהן כתת-מזכיר המדינה לענייני הודו תחת הלורד דרבי ובין השנים 1867–1868 כתת-מזכיר המדינה במשרד הפנים גם תחת הלורד דרבי ותחת בנג'מין דיזראלי וב-1868 הוא נכנס כחבר במועצה המלכותית. בין השנים 1868–1873 הוא כיהן כמושל אוסטרליה הדרומית, בין השנים 1873–1874 כמושל ניו זילנד, תפקיד שממנו התפטר ובין השנים 1880–1885 כמושל בומביי. לאחר פרישתו הוא שב לפרלמנט כנציג של מחוז הבחירה של צפון-מזרח מנצ'סטר, שאותו הוא ייצג בין השנים 1885–1906. בין השנים 1886–1891 הוא החזיק שוב בתפקיד פוליטי בתור תת-מזכיר המדינה במשרד החוץ וכשר הדואר (Postmaster General) בין השנים 1891–1892 בממשלתו השמרנית של הלורד סולסברי. ב-1859 נשא פרגוסון לאישה את ליידי אדית כריסטיאן, בתו של ג'יימס ברון-רמזי, מרקיז דלהאוזי הראשון, שהיה המושל הכללי של הודו. לשניים נולדו שני בנים ושתי בנות. ליידי אדית נפטרה באוקטובר 1871 בגיל 32. ב-1873 נישא פרגוסון בשנית לאוליב, בתו של עורך הדין ג'ון הנרי ריצ'מן. לשניים נולד בן אחד. בינואר 1882 מתה אוליב מכולרה. ב-1893 נישא פרגוסון בשלישית לאיזבלה אליזבת, בתו של ריצ'רד טוויסדן ואלמנתו של צ'ארלס יו הואר. לשניים לא נולדו ילדים. בנו של פרגוסון, צ'ארלס פרגוסון ונכדו, ברנרד פרגוסון, היו שניהם מושלים כלליים של ניו זילנד. ג'יימס פרגוסון נהרג ברעידת אדמה בג'מייקה ב-1907 בגיל 74. העיר ג'יימסטאון שבאוסטרליה הדרומית, האי פרגוסון שבפפואה גינאה החדשה וקולג' פרגוסון שבעיר פונה שבהודו, נקראים על שמו. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס פרגוסון בוויקישיתוף מידע מתוך אתר בית המושל הכללי של ניו זילנד Edgeloe, V. A. (1972). "Fergusson, Sir James (1832–1907)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. Retrieved 14 April 2008. Mennell, Philip (1892). "Wikisource link to Fergusson, Right Hon. Sir James". The Dictionary of Australasian Biography. London: Hutchinson & Co. Lee-Warner, William (1912). "Fergusson, James". In Lee, Sidney. Dictionary of National Biography, 1912 supplement. London: Smith, Elder & Co. Hansard 1803–2005: contributions in Parliament by Sir James Fergusson, Bt