laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכה פרלס

מיכה אשר פרלס (Micha A. Perles; נולד ב-1936) הוא פרופסור אמריטוס במכון איינשטיין למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. נולד בירושלים ולמד באוניברסיטה העברית, קיבל בה תואר מוסמך במדעים בהנחיית מיכאל רבין והשלים בה דוקטורט במתמטיקה בשנת 1964 בהנחיית הגאומטריקן ברנקו גרונבאום. נושא התזה היה אקספוננטים קריטיים של גופים קמורים. נושאי מחקריו הם: קמירות, גאומטריה קומבינטורית, קומבינטוריקה ותורת הגרפים. ב-1961 ניסח פרלס את למת הניפוח לשפות רגולריות יחד עם יהושע בר-הלל ואלי שמיר מהאוניברסיטה העברית בירושלים. למת הניפוח נועדה להוכיח ששפה כלשהי איננה שפה רגולרית. הלמה מגדירה תנאי הכרחי לרגולריות שפה, והשימוש העיקרי בה הוא בהוכחה בדרך השלילה ששפה איננה רגולרית על ידי הוכחת אי קיומו של התנאי עליו מדברת הלמה. לאחר הדוקטורט המשיך לפוסטדוקטורט באוניברסיטת וושינגטון (1965-66) ומרצה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1966-67). בשנת 1967 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, ב-1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1981 לפרופסור מן המניין. ב-2005 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס. פרלס העמיד תלמידים רבים, בהם נוגה אלון, גיל קלעי, יוסי שילוח, נתי ליניאל, זאב סמילנסקי ובני וגורן. מיכה פרלס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מיכה פרלס, באתר dblp הדף של פרופ' מיכה א' פרלס באתר האוניברסיטה העברית בירושלים זיוה דויטש, בנימין וייס ומיכה א. פרלס, מזיזים את הזוזים, באתר "אלף אפס" מיכה אשר פרלס, דף שער בספרייה הלאומית Y. Bar-Hillel, M. A. Perles, E. Shamir, “On formal properties of simple phrase structure grammars”, Zeitschrift für Phonetik, Sprachwissenschaft und Kommunikationsforschung 14 (1961) pp. 143-172. מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971 ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספילברג

האם התכוונתם ל... סטיבן ספילברג – במאי, תסריטאי ומפיק טלוויזיה וקולנוע יהודי-אמריקאי סויר ספילברג – שחקן ובמאי אמריקאי, בנו של סטיבן ספילברג אן ספילברג – תסריטאית ומפיקה יהודיה-אמריקאית, אחותו הצעירה של סטיבן ספילברג סשה ספילברג – שחקנית קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאית אמריקאית-יהודייה, המוכרת גם בשם הבמה באזי לי
דיגיטל

האם התכוונתם ל... חברת DEC (ראשי תיבות של Digital Equipment Cooperation) - חברת מחשוב הידועה גם בשם המקוצר "דיגיטל" ניו מדיה – תכנים המופצים בטכנולוגיות שנוצרו מאז המאה ה-20 דיגיטלי/אנלוגי – שיטות לייצוג אותות ונתונים וסטרן דיגיטל – חברה אמריקאית, אחת מיצרניות הדיסקים הקשיחים הגדולות בעולם מחשב דיגיטלי – הדגם הנפוץ של מחשבים, להבדיל ממחשב אנלוגי מדיה דיגיטלית – מדיה שבו המידע נשמר בצורה דיגיטלית
טונה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טוּנָה – שבט דגים ממשפחת הקולייסיים טוּנָה (סוג) – סוג דג משבט הטונה שבמשפחת הקולייסיים טוֹנָה – יחידת מסה השווה לאלף קילוגרם טונה (נהר) – נהר ביפן טונה (זמר) – ראפר ישראלי שארלוט אליזבת טונה – סופרת אנגלייה טון
פיטר דוסברג

פיטר ה. דוסברג (נולד ב-2 בדצמבר 1936 במינסטר, גרמניה) הוא דמות מרכזית בקהילת מכחישי האיידס, הטוענים כי ה-HIV אינו קשור למחלת האיידס. הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ופרופסור מן המניין באוניברסיטת קליפורניה בברקלי לביולוגיה מולקולרית ולביולוגיה של התא. דוסברג קיבל תשואות בתחילת הקריירה שלו בגלל מחקרו בנושא האונקוגן ובמחקר הסרטן, בכך שהיה הראשון שבודד גן סרטן. בעזרת פיטר וגט, הוא דיווח בשנת 1970 על ממצאים חשובים בקשר לסרטן ציפורים. בגיל 36, דוסברג קיבל את פרס "Tebure" מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ובגיל 49 נבחר להיות חבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. בנוסף קיבל בשנת 1986 את מענק החוקר המצטיין (OIG) מהמכונים הלאומיים לבריאות (NIH). בשנת 1987 החל לקבל בציבור שמות גנאי רבים בגלל מאמריו הרבים שהכחישו את גורמי האיידס הרגילים והעלו גורמי איידס אחרים ולא מוכרים למוקד כמו צריכת סמים, צריכה ארוכה של תרופות, וכי ה-HIV הוא וירוס מזיק בלבד, בניגוד לקונצנזוס המדעי שאומר ש-HIV הוא פתוגן מוביל איידס. ההשערה נדחתה על ידי רוב הקהילה המדעית. דוסברג פרסם מגוון דעות לגבי הפרשה בכתבי עת מדעיים, כגון Science וNature. דוסברג גדל בזמן מלחמת העולם השנייה, גדל כקתולי בגרמניה הנאצית. הוא עבר לברקלי, קליפורניה ב-1964 כדי לעבוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1970 זכה דוסברג להערכה בינלאומיות על עבודתו פורצת הדרך בחקר הסרטן. עבודתו המוקדמת במחקר הסרטן כוללת גילוי האונקוגן v-src מהגנום של וירוס Rous sarcoma, וירוס עופות, הגורם לגידול. דף הבית של דוסברג דף הסגל של דוסברג "הגאון המושמץ ביותר בעולם", ניוזוויק, 9 באוקטובר 2009 (באנגלית). AIDS contrarian ignored warnings of scientific misconduct (באנגלית)
קלים קמנקו

קלים קמנקו (1 ביולי 1962 – 31 במאי 2011) היה שחקן ישראלי. קמנקו למד בבית הספר לדרמה בקייב ובה שיחק בתיאטרון המקומי, בעיקר באופרות רוק. ב-1992 עלה לישראל מברית המועצות ושנה מאוחר יותר התקבל לתיאטרון גשר וכיכב בו במספר מחזות. ב-2003 שיחק ב"חלומות מתוקים" בתפקיד מישה לישנסקי. ב-2006 שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "הפיג'מות" בתפקיד יורי גרך גרוסביץ'. ב-2007 שיחק בסדרה "המובילים" בתפקיד ולרי, אשר שודרה בערוץ לוגי עד 2009. קמנקו הלך לעולמו בשנת 2011 בגיל 48, לאחר מאבק במחלת הסרטן, טקס האשכבה לזכרו נערך ב-1 ביוני 2011 על בימת תיאטרון גשר. בסיום הטקס, יצא מסע הלוויה אל בית העלמין ירקון, שם קמנקו הובא למנוחות. בנו החורג הוא השחקן הנרי דוד, ואשתו הייתה ליליאן רות חיילובסקי. מדיה וקבצים בנושא קלים קמנקו בוויקישיתוף קלים קמנקו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קלים קמנקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרב יודילוביץ', נפטר שחקן תיאטרון גשר קלים קמנקו, באתר ynet, 31 במאי 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
HOTOL

HOTOL (ראשי תיבות באנגלית של HOrizontal Take Off and Laning) היה מיזם בריטי לפיתוח מעבורת חלל לשימוש חוזר, המצוידת במערכת הנעה העושה שימוש בחמצן אטמוספירי בשלב ההמראה והטיפוס אל החלל. מטוס חלל זה תוכנן על ידי שתי חברות בריטיות גדולות - רולס-רויס ובריטיש איירוספייס (כיום BAE סיסטמס). מטוס החלל הוטול אמור היה לטוס לחלל ללא השלכת שלבים או טילי עזר, תפיסה המכונה SSTO - Single Stage To Orbit. המיזם החל במימון ממשלת בריטניה בשנת 1986, אולם בעקבות בעיות רבות בתכנונו, וחריגות בלוחות הזמנים, הופסק המימון בשנת 1988 ניסיונות לגיוס הון ממקורות אחרים נערכו, והכלי שתכנונו שונה באופן קיצוני - מטוס החלל אמור היה להמריא לאוויר על גבו של מטוס התובלה הענק אנטונוב An-225 כונה HOTOL 2, אולם גם מיזם זה נזנח. סקיילון (חללית) מדיה וקבצים בנושא HOTOL בוויקישיתוף
סמל מיזורי

החותם הגדול של מדינת מיזורי אומץ ב-11 בינואר 1882. השופט רוברט ויליאם ולס, שבנוסף היה חבר קונגרס, עיצב את הסמל. הסמל מכיל טבעת שאותה מקיפה הכתובת: "United We Stand", מצד שמאל קסדת אביר במרכז הטבעת, ומצד הימני לטבעת הכתובת: "Divided We Fall". שתי הכתובות הללו הן המוטו של המדינה. בתוך הטבעת, בצדה הימני, הסמל הגדול של ארצות הברית וסמלים המייצגים את המדינה. הצד השמאלי של תוך הטבעת מחולק לשניים: בחלק העליון חצי סהר מונח באופן אופקי, ובחלק התחתון דוב המייצג כוח גופני וגבורה. מחוץ לטבעת, באופן סימטרי עומדים שני דובי גריזלי על הכתובת הלטינית: "Salus Populi Suprema Lex Esto", המוטו הנוסף של המדינה, שפירושו בלטינית "תהי רווחת העם החוק העליון". דובי הגריזלי בטבעת המרכזית. מעל לקסדת האביר ומעל לדובים, מופיעים 23 כוכבים, מספר מדינות ארצות הברית לפני שקמה המדינה, שהייתה מספר 24. את כל זאת מקיפה טבעת חיצונית ובה כתוב: "החותם הגדול של מדינת מיזורי". הכתובת הלטינית: "Salus Populi Suprema Lex Esto" (בעברית: "תהי רווחת העם החוק העליון" ) מקורה בחוקתו של הקיסר מרקוס טוליוס קיקרו (ספר III, חלק III, פסקה VIII) בשינוי קל: "Ollis salus populi suprema lex esto". המשפט הוא מוטו מדינת מיזורי, ונמצא בסמל עצמו. המוטו הוא גם המוטו של אוניברסיטת דיוקינס למשפטים, של העיר סלפורד, ושל רובע לואישהאם בלונדון. ג'ון לוק השתמש בפתגם כאפיגרף בעבודתו הפילוסופית: "Two Treatises of Government". חותם בית הנבחרים של מיזורי חותם סנט מיזורי חותם מבקר המדינה חותם שירותי הנציבות דגל מדינת מיזורי הסמל באתר המדינה ראו: מרקוס טוליוס קיקרו, ובנוסף חוקת הקיסר בוויקיפדיה האנגלית (באנגלית)
יונה משה נבון

הרב יונה משה נבון (נפטר בירושלים, בכ"ג בטבת ה'תר"א) היה רב ארץ-ישראלי ששימש בתפקיד הראשון לציון באמצע המאה ה־19. נולד בירושלים לרב בנימין נבון, מחבר הספר "פי שניים" ובנו של הרב יונה נבון. למד בבית המדרש בית יעקב פירירא, ישיבה שבה למדו רבים מחכמי ירושלים. בשנת תקנ"ט (1799), בעקבות מסע נפוליאון בארץ ישראל שהביא להתרוששות הקהילה נשלח כשד"ר ירושלים לערי צפון אפריקה, לצד בן דודו הרב יונה סעדיה נבון. בשנת תקצ"ז (1837) עם פטירת הרב שלמה משה סוזין התמנה לראשון לציון תחתיו. סייע לגאול את "חורבת ר' יהודה החסיד" מהערבים, ולהקים בה את בית הכנסת "מנחם ציון". נקבר בהר הזיתים. אברהם יערי, פנקס שליחותם של ר' יונה משה נבון ור' יונה סעדיה נבון, בתוך: סיני, כה (מוסד הרב קוק, תש"ט) עמ' שכ-של. הרב יונה משה נבון בספר יהודי המזרח בארץ ישראל, מאת משה דוד גאון. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלחנן קליין

אלחנן קליין (29 בנובמבר 1916 – 17 ביוני 1978) היה קצין בצה"ל וקצין הנדסה ראשי (קהנ"ר) בשנים 1964–1969. נולד ב-1916 בתל אביב, בן לצבי קליין, איש העלייה השנייה, שעלה ב-1912 מקשאנוב שבפולין, ועבד במשרד הארצישראלי בתל אביב. בשנת 1919, כשהיה אלחנן בן 3, התמנה אביו למנהל מחלקת הכספים של קרן קיימת לישראל, והמשפחה עברה לירושלים. משפחתו הייתה ממייסדי שכונת תלפיות, שם גרו. לאלחנן היה אח צעיר, יצחק, ושתי אחיות. בצעירותו למד עברית, ערבית (מהשכנים הערבים) ואנגלית (מהחיילים הבריטים ששכנו במחנה סמוך), והתחנך בגימנסיה העברית רחביה, שאותה סיים בהצטיינות. אחרי סיום לימודיו הצטרף לארגון "ההגנה" אך כעבור זמן מה נסע ללונדון כדי ללמוד הנדסת בניין. בשנת 1937 חזר לארץ ישראל ול"הגנה", בה שירת לצד עבודה במקצועו. במלחמת העולם השנייה בנה קליין ביצורים עבור הצבא הבריטי במסגרת "סולל בונה". ב-1941 יצא לשליחות מטעמה בלבנון, אך נפצע קשה על ידי שודדים ערבים. ב-1948, עם הקמת חיל ההנדסה, הוא גויס על ידי עמנואל שחר, הקהנ"ר הראשון, ושירת בחזית הדרום. בין השאר פיקד על יחידת סיור הנדסית. במאי 1948 עזר לגדוד מוריה לבצר את מנזר נוטרדאם בירושלים אחרי שנכבש על ידי הגדוד. בזכות עזרתו החזיק הגדוד במנזר המבוצר ובלם את התקדמות הלגיון העבר-ירדני שכלל כוחות עדיפים של חיל רגלים ושריון. ב-1950 סיים קורס מג"דים והתמנה לקצין ההנדסה של חטיבה 8. ב-1951 מונה לקצין ההנדסה של פיקוד המרכז. ב-1954 מונה לקצין בינוי בחיל האוויר הישראלי. ב-1955 נתמנה למפקד בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ). במבצע קדש היה מפקד גדוד הנדסה. אחרי המלחמה למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם) בשנים 1957-1961. כאשר סיים את לימודיו שב לפקד על בהל"ץ. משם עבר למפקדת קצין ההנדסה הראשי, ובה שירת כראש ענף שדה. קליין קידם את נושא הצליחה וממקימי גדוד הגישור הראשון של החיל. ב-1964 מונה לקצין הנדסה ראשי והכין את החיל למלחמת ששת הימים. במלחמה זו נחל צה"ל ניצחון מזהיר, וחיל ההנדסה עבר מהר מאוד ממשימות מיקוש והתבצרות למשימות פריצה וסער. תחת השגחתו נבנה קו בר-לב על שפת תעלת סואץ, כאשר קליין הגה את הרעיון להשתמש בחומרים שהשאירו אחריהם המצרים בחצי האי סיני לבניית הביצורים שם. כמו כן היה ממתכנני מוצב החרמון. ב-1969 סיים את כהונתו כקהנ"ר והשתחרר מצה"ל. אחרי שחרורו התמנה לראש אגף בינוי ונכסים במשרד הביטחון. ב-1973 פרש ועסק בניהול חברת בנייה באזרחות. ב-17 ביוני 1978 נפטר ממחלה ממארת. היה נשוי ואב לשלושה. בנו, יוסף קליין, שירת כקצין בחיל השריון ונפל במלחמת יום הכיפורים בקרב על רכס "חמוטל" שבחזית הדרומית. אחיו של אלחנן קליין, יצחק קליין (לימים סלע), היה ממסיימי קורס הטיס הארצישראלים של חיל האוויר הבריטי ברודזיה במלחמת העולם השנייה (ע"ע ראשית התעופה העברית בארץ ישראל: אימון טייסים יהודיים בימי המלחמה), מטייסי הטייסת הראשונה של חיל האוויר, טייסת א', במסגרתה לחם במלחמת העצמאות, וקצין בכיר בחיל. היה נשוי לעליזה בת ירמיהו צוקרמן. אלחנן קליין, באתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית מקרבות הבלימה בירושלים (יצחק אלכסנדרוני) צבי קליין, דבר, 3 ביוני 1965 (נקרולוג). אתר "Billiongraves" ראשוני חיל האוויר: טייסי טייסת א', באתר עמותת חיל האוויר. דוד תדהר (עורך), "ירמיהו צוקרמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 821.
מדרון דיפ

מדרון דיפ הוא מבנה גאולוגי הנוצר בשכבות מוטות בעקבות סחיפה. מדרונות דיפ מצויים על רכסים חד-נטייתים שבהם צד אחד תלול ונטול צורה מסודרת (מתלול) והצד השני, מדרון הדיפ, שצורתו מישורית וזווית השיפוע שלו זהה לזווית נטיית המישור (Dip - זווית הנטייה של המישור יחסית למישור האופקי) של השכבות הבונות אותו (כלומר הוא מקביל להן). הכיוון של מדרון הדיפ מכונה כיוון המישור (strike – כיוונו של קו החיתוך האופקי בין מישור השבירה למישור אופקי דמיוני). סוגי סלעים מסוימים (בדרך כלל סלעים רכים) נסחפים מהר יותר מסוגי סלעים אחרים. לדוגמה, פצלים מתבלים מהר יותר מאבן גיר. במצבים כאלו יכולה להתבלות כל השכבה של סלע הנסחף בקלות, בעוד שהשכבה של הסלע העמיד יותר תישאר פחות או יותר שלמה. תוצאה של תהליך כזה תהיה משטח שטוח כמעט לחלוטין שהוא גג השכבה העמידה יותר. כשתופעה כזו מתרחשת בשכבות שלא הופעלו עליהם כוחות דוגמת פעילות טקטונית, ולכן נשארו אופקיות, נוצרים הרי שולחן. כאשר השכבות מוטות נוצרים מבנים הקרויים רבדות (cuesta) - כאשר זווית הנטייה אינה גדולה, או מצלעות (hogback) - כאשר זווית הנטייה גדולה מ-30°. הרי שולחן מתאפיינים בפסגה שטוחה, בעוד שרבדות ומצלעות יראו כרכסים כשבהם צד אחד הוא מדרון דיפ והצד השני הוא מתלול. מדרונות דיפ יכולים להיווצר גם במבנים של סלעי יסוד כדוגמת סילים. כל מבנה גאולוגי מישורי יכול ליצור מדרונות דיפ, כאשר כוחות גורמים לו לנטייה מהמישור האופקי. מדרונות דיפ חשופים למדי למפולות, בשל הנטייה של משטח העובר סחיפה. ליריעות סלעים גדולות יש נטייה להחליק במורד מדרונות דיפ. לפי מילון המונחים של האוניברסיטה הפתוחה רכסים הבנויים משכבות שכולן נוטות לאותו כיוון Structural Control of Fluvial Landscapes
בילינים

בילינים הם קבוצה אתנית מקבוצות האגאו אשר חיה ברובה באריתריאה. הבילינם חיים ברובם בשתי טריטוריות היסטוריות: סנחתי, הדרומית, כוללת את העיר כרן, וחלחל, הצפונית, כוללת עיר עם שם זהה. הבילינים מהווים כ-2% מאוכלוסיית אריתריאה. הגאוגרף תלמי מהמאה ה-1 מזכיר עם בשם "בבאיללני" שחי מצפון לאקסומים. על פי המסורת הבילינים היגרו לאזור בו הם חיים כיום מאזור לסתה במאות ה-9 וה-10. מדיה וקבצים בנושא בילינים בוויקישיתוף Bilen of Eritrea Ptolemy, Geography ,Book IV, Chapter 7
סמל מיסיסיפי

חותמה הגדול של מדינת מיסיסיפי אומץ ב-1789, כשמיסיסיפי נכללה כבר כטריטוריה בארצות הברית, טריטוריית מיסיסיפי. כשהיא הפכה למדינה ב-1817, חותם הטריטוריה הפך לחותם המדינה. בסמל עיט גאה הממוקם במרכז החותם, וראשו מופנה גבוה וכנפיו פתוחות לרווחה. כוכבים וקווים מעטרים את חזהו. בטפריו נעוצים עלי זית וחצים, המסמלים את הרצון והשאיפה לשלום נגד החצים, השאיפה למלחמה ואנדרלמוסיה. במעגל החיצוני טבעת ובה מונצחת הכתובת: "The Great Seal of the State of Mississippi" (בעברית: חותמה הגדול של מדינת מיסיסיפי). דגל מיסיסיפי אתר האינטרנט הרשמי של סמל מיסיסיפי
שלמה אפשטיין

שלמה אפשטיין (22 באוגוסט 1940 – 6 ביוני 1967) היה חובש שנהרג בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים במהלך טיפול בפצוע, ועוטר בעיטור העוז על הקרבתו ואומץ לבו. שלמה אפשטיין ("מוימה") נולד בירושלים. למד בבית ספר גאולה בחיפה ולאחר מכן למד מכונאות בבית ספר המקצועי בבת גלים. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל המוצנח. אפשטיין עבר קורס חובשים ומילא תפקיד של חובש מחלקתי. לאחר שחרורו עבד בחקלאות בחצרים. בפרוץ מלחמת ששת הימים הוצב בירושלים בגדוד 28 של חטיבה 55 (צנחנים במיל') והוא בדרגת טוראי. ב־6 ביוני 1967, יומה השני של המלחמה, פרץ הגדוד משכונת בית ישראל לכוון העיר העתיקה. בעוד פלוגתו של אפשטיין מסתערת רגלית באזור פתוח, פתחו עליה חיילי הלגיון הירדני בהפגזת מרגמות כבדה. חלק גדול מהצנחנים נפגעו ונותרו בשטח. שאר הלוחמים התפזרו למקומות מחסה. במהלך ההפגזה נותר אפשטיין בשטח המופגז והחל בטיפול בפצועים. בהגיעו אל הצנחן הפצוע יוסף חגואל שרגליו רוסקו, גרר אותו בסמוך לקיר וגהר מעליו כשהוא חשוף. בשלב זה התפוצץ לידם פגז. אפשטיין ספג בגופו את רסיסי הפגז ונהרג. בכך מנע מן הרסיסים לפגוע בפצוע. אפשטיין נטמן בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. לאחר מותו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל, אשר הומר בעיטור העוז בשנת 1973. בדברי ההסבר לעיטור נאמר: תיאור המעשה: ביום ה-6 ביוני 1967, בקרב על שחרור ירושלים, שירת טור' שלמה אפשטיין ז"ל כחובש בגדוד צנחנים. בשעת הקרב ניתכה על היחידה אש ארטילרית כבדה ונגרמו לה אבדות. טור' שלמה אפשטיין ז"ל חבש את הפצועים בעת ההפגזה ודאג לפינויים. בעת שחבש את אחד הנפגעים והגן עליו בגופו בפני רסיסי הפגזים, נפצע פצעי מוות. על מעשה זה הוענק לו עיטור העוז. ניסן תשל"ג אפריל 1973, דוד אלעזר, רב-אלוף, ראש המטה הכללי. חיי הצנחן חגואל ניצלו בזכות חילוצו וטיפולו של אפשטיין. לאחר מותו פנו הוריו של אפשטיין לאפי נצר שהיה ידידם והלחין את השיר "בלדה לחובש" וביקשוהו להתחשב ברגשותיהם ולפעול לאי השמעת השיר ברדיו. זאת מאחר שסיפור נפילת בנם דומה מאוד למילות השיר והאזנה לו גורמת להם צער. בשל בקשה זו ובקשות של משפחות שכולות אחרות לא הושמע השיר ברדיו אלא ביום הזיכרון. בנו של הצנחן חגואל, שנולד סמוך לתום המלחמה, נקרא שלמה על שמו של אפשטיין. לאחר בקשתו של חגואל הסכים אביו של אפשטיין לשמש סנדק בטקס ברית המילה של הבן. משה נתן, המלחמה על ירושלים, תל אביב: אותפז, 1968 קורות החיים של שלמה אפשטיין, באתר "יזכור" של משרד הביטחון עיטור העוז שהוענק לשלמה (מומה) אפשטיין, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל טוראי שלמה אפשטיין ז"ל - עיטור העוז, באתר הגבורה טוראי שלמה אפשטיין ז"ל: בגופו הציל פצוע, מעריב, 30 באוקטובר 1967 החוב של יוסף חגואל, אוקטובר 2013 רב"ט שלמה (מומה) אפשטיין, באתר "בעוז רוחם"
ארבל

האם התכוונתם ל... ארבל – ישוב מתקופת בית שני, מקום הולדתו של נתאי הארבלי הר ארבל – הר הצופה אל הכנרת, ידוע יותר בכינוי מצוק ארבל ארבל (מושב) – מושב ליד ההר בקעת ארבל – בקעה למרגלות הר ארבל נחל ארבל – נחל למרגלות הר ארבל, נקרא גם בשם ואדי חמאם מבצר הארבל גן לאומי ארבל – ‏גן לאומי ארבל‏ (Q107904562) רמת ארבל – יישוב בגליל התחתון ארבל (מערכת נשק) – מערכת נשק ממוחשבת לרובים מתוצרת חברת IWI הישראלית אישים ששם משפחתם ארבל: בנימין ארבל – מתרגם דן ארבל – כיהן כמנהל בתי המשפט בישראל, נשיא בית המשפט המחוזי ונשיא בית משפט השלום בתל אביב והמרכז דן ארבל – סוכן "המוסד" חיה ארבל – מלחינה ישראלית יורם ארבל – שדרן ספורט ומנחה תוכניות טלוויזיה מ. ארבל – (יאיר וינשטוק) סופר חרדי מיכל ארבל – חוקרת ספרות עברית משה ארבל – חבר כנסת ושר בממשלת ישראל מטעם מפלגת ש"ס סיון ארבל – במאית טלוויזיה עדנה ארבל – בעבר פרקליטת המדינה ושופטת בית המשפט העליון נפתלי ארבל – עורך בידיעות ספרים
סמל מינסוטה

חותמה הגדול של מדינת מינסוטה הוא חותם מדינת מינסוטה. בסמל משולבים דימויים של מתיישב ומעדר הנמצאים על נהר המיסיסיפי, ורובה אשר נח על עץ כרות, לצד הגרזן. כלי העבודה מוסרים על חיי חקלאות ויצירה; וכלי הנשק של המתיישב, מראים על מוכנותו להגן על עצמו בכל עת. כמו כן, שולב דימוי יליד אמריקאי, אינדיאני, דוהר על סוס כביכול לעבר שקיעת החמה. דגל מדינת מינסוטה ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל מונטנה

חותמה הגדול של מדינת מונטנה או הסמל הגדול של מדינת מונטנה אומץ ב-1865, כשמונטנה הייתה שטח טריטוריאלי בארצות הברית. כשהפכה למדינה ב-1889, הוחלט להשתמש באותו החותם. ב-1891, הוצע לשנות את הסמל לסמל חדש לגמרי. לא עברה אפילו הצעה אחת. בטבעת החיצונית של הסמל מונצחת הכתובת:"The Great Seal of the State of Montana" (בעברית: "חותמה הגדול של מונטנה"). בתוך הטבעת נוף הררי, יערות והמפלים הגדולים. כלי חפירה מצוירים מקדימה, המייצגים את תעשיית המדינה. למטה סרט ובו מוטו המדינה: "Oro Y Plata"(בספרדית) (באנגלית:"Gold and Silver" בעברית:"זהב וכסף). דגל מונטנה מדיה וקבצים בנושא סמל מונטנה בוויקישיתוף "מוטו מדינת מונטנה" 24 בספטמבר 2010.
תשוקות

תשוקות (באנגלית: Passions) היא אופרת סבון של רשת NBC האמריקנית. משודרת בארצות הברית ובמדינות נוספות ברחבי העולם החל משנת 1999; "תשוקות" עלתה למסכים בארצות הברית בקיץ 1999, והיא נמכרה לרשתות שידור וערוצים רבים ברחבי העולם, ובכללם ערוץ 3 בישראל (2002). הסדרה זכתה לשיעורי צפייה נמוכים וירדה מהמסכים ב-2008. הסדרה עוקבת אחר קורות חייהם של מספר משפחות המתגוררות בעיירה קטנה בניו אינגלנד העונה לשם "הרמוני" (הרמוניה). משפחת קריין העשירה (ג'וליאן קריין, אייבי קריין ובנם איתן קריין הם מהדמויות הראשיות) משפחת בנט (בפרק הראשון של הסדרה מתמנה אב המשפחה לשריף העיירה); משפחת לופז-פיצג'רלד בני המעמד הנמוך; משפחת ראסל (איב ראסל היא רופאה ובעלה הוא מורה לספורט). חלק נכבד מהסדרה מתרכז במכשפה המקומית, טאביתה לנוקס (המגולמת על ידי השחקנית הבריטית ג'ולייט מילס), המנסה להביא הרס וחורבן לתושביה של הרמוני. בשנת 2002, השחקן ג'וש ריאן אוונס, שגילם את טימי, הבובה של הדמות טאביתה לנוקס, עזב את הסדרה על מנת לעבור סדרה של טיפולים רפואיים. בסדרה כתבו את מותו ותכננו להחזיר אותו מן המתים לאחר מספר חודשים. אולם, באותו היום שבו שודר הפרק שבו טימי מת, מת גם ריאן אוונס שגילם אותו מסיבוכים בניתוח. מקרה דומה קרה עם שחקן אחר של הסדרה: לאחר 5 שנים בהן צופי הסדרה רק שמעו את קולו של אליסטר קריין, ולא ראו את פניו, הוחלט בהפקה לגייס שחקן שישחק את הדמות. השחקן הנבחר, דייוויד ביילי, הפך ללהיט בקרב המעריצים, אך בחג ההודיה של שנת 2004 טבע השחקן בבריכת שחייה. גם מקרה זה אירע באותו היום שבו שודר הפרק בו דמותו מתה. לבסוף הוחלט להביא שחקן אחר (ג'ון ריילי) שיגלם את דמותו של אליסטר. "תשוקות", סדרת רכש בולטת של ערוץ הוט 3, ירדה מהמסך בישראל לאחר כארבע שנים בשל אחוזי צפייה נמוכים וקיצוצים. זאת, לאחר התראה קצרה של שישה ימים בלבד. ב-26 במרץ 2006, שודר "הפרק האחרון" בסדרה (לפי הודעת הערוץ), כשבפועל הסדרה עדיין מצולמת ומשודרת מדי יום בארצות הברית. הפרק האחרון ששודר בישראל הוא פרק מספר 780. רבים ממעריצי "תשוקות" זעמו לגלות את הבשורה שבוע לפני הורדת התוכנית על ידי פרסום בפורומים באינטרנט, ולתדהמתם גילו שנותרו להם שישה פרקים לצפייה. זאת, לאחר צפייה בסדרה במשך ארבע שנים, חמש פעמים בשבוע. רק שישה ימים לפני הורדת הסדרה, הערוץ המשדר, הוט 3, פרסם כתובית קצרה שהודיעה על תאריך השידור האחרון של הסדרה, והופיעה למספר שניות מועט. מעריצי הסדרה ארגנו מחאות למיניהן, הקימו אתרי אינטרנט בניסיון להציל את הסדרה, ואף שלחו מכתבים לעיתונות. נעשתה פנייה לערוצים שונים על ידי המעריצים על מנת שאלה ירכשו לשידור את המשך הסדרה, אך ללא הצלחה. אתר האינטרנט הרשמי של תשוקות (באנגלית) "תשוקות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תשוקות", באתר Metacritic (באנגלית) "תשוקות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תשוקות ב-NBC העצומה להצלת "תשוקות" פורום תשוקות באתר "תפוז" תשוקות ב-ynet
כרמלה כהן

כרמלה כהן (1934 – 2011) הייתה ציירת ישראלית, ומורה לציור במרכז התרבות בית רוטשילד. כהן נולדה ביאסי, רומניה. אביה ארתור ליבוביץ' היה צייר, והיא רכשה מאביה מיומנויות של רישום אקדמי, וציור שמן על בד. עלתה לישראל ב-1950 ונישאה לחנן כהן. נולדו להם בן ובת. למדה ציור מהאמנים אברהם ישכיל, ואברהם נסטי. כן למדה אצל הציירת פליס פזנר מלכין, ובתקופה בה ייסדה את מרכזי התרבות והקהילה בית רוטשילד ובית הגפן, העלו השתיים מספר תערוכות משותפות במוסדות אלו. עסקה בהוראת ציור, במרכז התרבות בית רוטשילד. במקביל עבדה בתכנון בתים ומבני ציבור בחברת "שיכון עובדים". בשנת 1968 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בבית הגפן. הייתה חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל, ולתקופת מה כיהנה כיו"ר סניף חיפה והצפון של האגודה. סגנון הציור של כהן היה בתחילה סגנון ציור מופשט, אך לאורך השנים עברה לציור דוממים, דמויות ונוף כנושאים מרכזיים. טכניקת הציור כוללת טיפול בשכבות צבע תוך ניצול האור מבעדן, עיסוק במעברים בין צבעים, וטכניקת הספומאטו הכוללת יצירת הדרגתיות איטית וערפל עדין בצבעים. ציוריה הופיעו במספר תערוכות יחיד, בהן תערוכות במוזיאון העירוני בחיפה. עבודותיה נמצאות באוספים רבים בארץ ובעולם. בית רוטשילד - חיפה - 1965 בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב - 1966 הגלריה בבית הגפן - חיפה - 1968 בית האומנים ע'ש שאגאל - חיפה - 1968 הגלריה בבית הגפן- חיפה - 1969 בית ציוני אמריקה תל אביב - 1969 גלריה נחמני - חיפה - 1972 גלריה נחמני - חיפה - 1976 בית האומנים ע"ש שאגאל - חיפה - 1977 תיאטרון חיפה - תערוכה קבוצתית - "הים" - 1977 גלריה ריץ - חיפה - 1981 בית יד לבנים - פתח תקווה 1981 בית אריאלה- תל אביב - 1981 אודיטוריום חיפה - 1981 המוזיאון העירוני - נהריה - 1982 המוזיאון העירוני - נהריה - 1983 בית נגלר - קריית חיים - 1983 המוזיאון הימי הלאומי - חיפה - 1984 מוזיאון חיפה לאמנות - חיפה - 1985 האודיטוריום בעכו - 1985 אודיטוריום חיפה - 1987 אודיטוריום חיפה - 1988 בית האומנים ע"ש שאגאל - 1990 אודיטוריום חיפה - 1994 "סירות", שמן על קנבס, 1991 "הים", שמן על קנבס, 1976 אוטופורטרט - איור 1975 "ספינה" - שמן על קנבס, 1976 "שתי נשים" - שמן על קנבס, 1984 כרמלה כהן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל