הומר ווטסון

הומר רנספורד ווטסון (באנגלית: Homer Ransford Watson‏; 14 בינואר 1855 – 30 במאי 1936) היה צייר נוף קנדי. הוא היה חבר ונשיא (1918–1922) באקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה, וכן היה חבר מייסד ונשיא ראשון (1907–1911) של מועדון האמנות הקנדי. הומר רנספורד ווטסון נולד ב-14 בינואר 1855 בדון שבאונטריו, השני מחמשת ילדיהם של רנספורד וסוזן מור ווטסון. ווטסון צאצא ממתיישבים מנוניים גרמנים שהגיעו לאונטריו בתחילת המאה ה-19. אביו, בעל טחנה ובעל מפעל, נפטר בשנת 1861 כאשר ווטסון היה בן שש. לאחר מותו של רנספורד, מקור ההכנסה היחיד של המשפחה היה עבודתה של סוזן כתופרת. רנספורד הותיר אחריו ספרייה ממנה למד ווטסון והשפיע על רישומיו המוקדמים. מתנה של סט צבעים מדודתו גרמה לו להחליט להיות אמן. הוא ביקש את עצתו של תומאס מואר מרטין בטורונטו ועבר לשם בשנת 1874.הוא העתיק עבודות בבית הספר הרגיל של טורונטו ובעיקר היה אוטודידקט, אך הכיר אמנים אחרים בטורונטו בזמן שעבד במשרה חלקית בסטודיו לצילום נוטמן-פרייזר. בשנת 1876 נסע ווטסון למדינת ניו יורק, וייתכן שראה את עבודתו של הצייר ג'ורג' איננס. אף שמעולם לא פגש את איננס, הוא הושפע מאסכולת נהר ההדסון וצייר לאורך נהרות ההדסון וסוסקנה בהרי אדירונדאק. בשנת 1880 פתח המרקיז של לורן את התערוכה הראשונה של האקדמיה הקנדית. עבודתו של ווטסון הוצגה והוא נבחר לחבר באקדמיה. באותה שנה, הוא מכר יצירה מרכזית, The Pioneer Mill, לאוסף של המלכה ויקטוריה. ווטסון התחתן עם רוקסנה בכטל בשנת 1881, והזוג עבר לגור בבית דרייק בדון. הם קנו את הבית בשנת 1883, והוא שמר על הבית כמגורי הקבע שלו עד מותו. ווטסון צייר את כפרי גרנד ריבר במשך רוב חייו. הוא ציין את מחויבותו לנופים קנדיים לדבריו, בהרצאה בנושא "השיטות של כמה ציירי נוף גדולים" באוניברסיטת טורונטו בשנת 1900. האמנים שאליהם היה קשור ווטסון לרוב היו צייר הנוף האנגלי ג'ון קונסטבל (1776–1837) ואמני ברביזון צרפתיים כמו תאודור רוסו (1812–1867), ז'ול דופרה (1811–1889) הדמיון התימטי, הפורמלי והפסיכולוגי בין ווטסון, ג'ון קונסטבל לאומני ברביזון היה חזק. הם הוקדשו לנופים שאת טופוגרפיה ותושביהם הם הכירו מקרוב. בשנת 1882, בזמן שסייר בקנדה, אוסקר ויילד ציין לראשונה את הדמיון בין ווטסון לקונסטבל, וכינה אותו כ"קונסטבל הקנדי" בשל הדמיון בין יצירתו של ווטסון לבין צייר הנוף האנגלי הגדול. ווטסון עבר לאנגליה בשנת 1887 לשלוש שנים (1887–1890), וביסס עוד את המוניטין שלו. במהלך השנים הבאות יצירותיו הפכו פופולריות בקרב אספנים וקיבלו פרסים בתערוכות ברחבי צפון אמריקה. בשנת 1902, בשיא הקריירה הבריטית שלו, הציג את "שער המבול". בשנת 1904 הוא זכה במדליית ארד בתערוכה הקנדית בתערוכה העולמית בסנט לואיס, מיזורי. עקב מפולת שוק המניות בשנת 1929 בה איבד את חסכונותיו, הוא נאלץ למסור עבודות רבות מהאוסף האישי שלו לחברת החיסכון והלוואות המקומית, שהחזיקה אותן לביטחון ואז ניסתה למכור את הציורים עצמם. הומר ווטסון נפטר בדון ב-30 במאי 1936 רבות מיצירותיו של ווטסון עדיין מוצגות בביתו הישן, אותו הוא ואחותו הפכו לגלריה לאמנות. מכתביו של הומר ווטסון, כתבי היד שטרם פורסמו וציוריו, רישומיו והדפסיו מתעדים את הנושאים שהכי עניינו אותו כאמן. הנצחתם של חלוצי המתיישבים בדרום אונטריו וההתיישבות המוקדמת והביטוי החזותי של זהויות אזרחיות ולאומיות קנדיות מאתרים את ווטסון היטב בתוך הסביבה של רבים מעמיתיו האמנים באותה תקופה. בנוסף לסדרי העדיפויות הללו, מסירותו לשמירה על הסביבה הטבעית הייתה יוצאת דופן. ב-27 במאי 2005 הוציא דואר קנדה לכבודו זוג בולי דואר, המתארים שתיים מיצירותיו, שחר בלורנטידים ושערי המבול. ווטסון הוגדר כאדם בעל חשיבות היסטורית לאומית בקנדה. ביתו לשעבר של ווטסון בדון, כעת בית הספר של דון לאמנויות יפות, הוגדר כאתר היסטורי לאומי של קנדה בשנת 1980. טחנה ליד הנהר דרך האבן במורד הלאורנטידים יום סוער מלקטי אגוזים ביער נהר באור ירח שיח ורוד לילה חורפי נחל הררי מדיה וקבצים בנושא הומר ווטסון בוויקישיתוף Foss, Brian (2018). Homer Watson: Life & Work. Toronto: Art Canada Institute Bloomfield, Elizabeth (1995). Waterloo Township Through Two Centuries. Kitchener: Waterloo Historical Society. Jennifer Watson, Homer Watson in the Kitchener-Waterloo Art Gallery, RACAR : Revue d'art canadienne / Canadian Art Review 14, 1987, עמ' 143–150 doi: 10.7202/1073457ar Williamson, Moncrieff. "Robert Harris: An Unconventional Biography". search.library.utoronto.ca. McClelland & Stewart, Toronto. p. 180-183. Canada Post - Collecting, web.archive.org, ‏2013-10-17