laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנטוניו קסאנו

אנטוניו קסאנו (באיטלקית: Antonio Cassano; נולד ב-12 ביולי 1982 בעיר בארי) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו 39 הופעות בנבחרת איטליה. קסאנו עבר לשחק בקבוצת הכדורגל רומא בצעירותו. במהלך המשחקים ראשי רומא ואנטוניו הסתכסכו, ודבר זה כמעט גרם להעברתו ליובנטוס. בסופו של דבר, עבר קסאנו בינואר 2006 לריאל מדריד. כששיחק בריאל מדריד, זכה איתה קסאנו באליפות הליגה הספרדית, אך הסתכסך עם מאמן הקבוצה, פאביו קאפלו. בסופו של דבר השאילה ריאל את קסאנו לקבוצת סמפדוריה במהלך קיץ 2007, כאשר היא מממנת שני שלישים משכרו, ולסמפדוריה יש את האופציה להחליט בסוף העונה האם היא מעוניינת לרכוש את כרטיס השחקן של קסאנו. בינואר 2011 עבר קסאנו למילאן תמורת 2.5 מיליון יורו וחתם ל-3 וחצי שנים במועדון. כבש את שער הבכורה שלו במילאן מול פארמה. הוסיף עוד 3 נגד בארי (כדורגל), אינטר מילאנו וסמפדוריה. הוסיף עוד 6 בישולים בכל המסגרות. במהלך חלון העברות של קיץ 2012 עבר קסאנו ליריבה העירונית אינטר בעסקת חילופי שחקנים שבמקביל ג'אמפאולו פאציני עבר למילאן. במהלך חלון ההעברות של קיץ 2013 עבר קסאנו לפארמה, בינואר 2015 עזב את הקבוצה לאחר שלא האריך את חוזהו. ב-9 באוגוסט 2015 חזר לסמפדוריה וחתם לשנתיים בקבוצה. ב-10 ביולי 2017 חתם בהלאס ורונה. רומא הסופר קאפ האיטלקי: 2001 ריאל מדריד אליפות ספרד: 2006/2007 מילאן אליפות איטליה: 2010/2011 הסופר קאפ האיטלקי: 2011 שחקן השנה הצעיר של הסרייה א': 2001, 2003 מדיה וקבצים בנושא אנטוניו קסאנו בוויקישיתוף אנטוניו קסאנו, באתר Transfermarkt אנטוניו קסאנו, באתר Soccerway אנטוניו קסאנו, באתר BDFutbol אנטוניו קסאנו, באתר WorldFootball.net אנטוניו קסאנו, באתר National Football Teams אנטוניו קסאנו, באתר FootballDatabase.eu דני פורת, ‏לב שלם: קסאנו שכח את הניתוח ואת מילאן ומצא בית חם באינטר, באתר ערוץ הספורט, 6 באוקטובר 2012 אנטוניו קסאנו: "הייתי מכור לסקס ואוכל. הבחורות רצו את בקהאם, אבל הסתפקו בי", באתר וואלה, 15 במאי 2020 יעקב זיו, משוגעים בלי קבלות: מילאן ואינטר מחליפים, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאלונפריטיס

פיאלונפריטיס (באנגלית: Pyelonephritis) או דלקת זיהומית של הכליה היא דלקת אגן הכליה והכליה. הדלקת נגרמת מזיהום חיידקי אשר ברוב המקרים התפתחה בעקבות התפשטות דלקת בדרכי השתן אל אגן הכליה ואל הכליה. פיאלונפריטיס היא סוג של דלקת הרקמה האינטרסטיציאלית בכליה. פיאלונפריטיס מאופיינת בהקאות, סחרחורות, חוסר תיאבון, כאבים במתן שתן ואף בחסימה במתן שתן. הסימנים לדלקת יחמירו בתוך כמה שעות מהתפתחות הדלקת. במקרים חמורים יופיעו סימנים כגון הלם זיהומי ולחץ דם נמוך (Hypotension). חלבון או דם בשתן חום גבוה פריחה טכיקרדיה עווית כלייתית ברוב המקרים, הדלקת מתפתחת בעקבות חיידקי צואה העוברים אל דרכי השתן ומשם אל הכליה. החיידק אשריכיה קולי (E.coli) הוא הגורם השכיח ביותר לדלקת. החיידק מפתח עם הזמן חסינות לאנטיביוטיקה ונוגדני הגוף ועל כן הסיכוי לדלקת חוזרת גדלה כתלות בסבילות החיידק לאנטיביוטיקה ולמערכת החיסונית. גורמים המגדילים את הסיכוי לחלות בדלקת: מחלות של רקמת חיבור (לדוגמה: זאבת אדמנתית) רפלוקס של שתן (Vesicoureteral reflux) פגם במבנה מערכת דרכי השתן שלפוחית עצבנית (Neurogenic Bladder) מחלות של בלוטת הערמונית בדיקת שתן מאבחנת ראשונית לדלקת שתן ועשויה להראות חלבון וכדוריות דם לבנות. אולטרסאונד כליות עשוי להראות נוזלים מסביב לרקמה המודלקת. תרבית השתן מאבחנת את סוג החיידק הגורם לדלקת. חום גבוה ו-leukocytosis (כמות לויקוציטים גדולה) תגרור אשפוז. פיאלונפריטיס מטופלת באמצעות אנטיביוטיקה בהתאם לחיידק התוקף ובהתאמה לסבילות החיידק לאנטיביוטיקה. ציפרופלוקסאצין ו-לבופלוקסאצין הן המקובלות בטיפול בדלקת, במקרים בהם לא נדרש אשפוז. במקרים בהם הדלקת דורשת אשפוז יינתן טיפול אנטיביוטי אל הוריד בשילוב החזרת נוזלים לגוף. מדיה וקבצים בנושא פיאלונפריטיס בוויקישיתוף science/gram-positive-bacteria פיאלונפריטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דַּלֶּקֶת זִהוּמִית שֶׁל הַכִּלְיָה במילון רפואה – אורולוגיה ועוד (תשס"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ביסמון

בֵּיסַמוּן הוא אתר פרהיסטורי בעמק החולה 12 ק"מ מדרום לקריית שמונה, מצפון וממערב לתל אל-מלחה, לרגלי התל. האתר הוא חלק מאתר גדול המשתרע על פני שטח של 100 דונם. האתר התגלה בעת ייבוש החולה. במקום התגלו שרידי בנייה בעומק של 70 ס"מ. הממצאים שנמצאו בעת הגילוי היו מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב', וחרסים מתקופת ואדי רבה והתרבות הירמוכית. בשנת 1972 נערכה באתר חפירת הצלה. בחפירה זו נחפר שטח של 70 מ"ר בשלוש שכבת ארכאולוגיות בהם התגלו שרידי מבנה מהתקופה הנאוליתית הקדם קרמית ב'. מתחת למבנים הייתה קרקע בתולה המעידים שלא הייתה התיישבות במקום בתקופות קדומות יותר. בתוך המבנה ומתחתיו נמצאו קבורות אדם. בשכבה I נחשפה קבורה משותפת בכניסה לבית. הממצאים כללו שרידים של תשעה בוגרים ושרידי ארבעה תינוקות. במרחק קטן מהקבורה המשותפת נמצאו שתי גולגולות מכוירות. אחת הגולגולות נמצאה במצב השתמרות טוב ואילו השנייה פגועה. ליד הגולגולת נמצאו כלי צור ולהבים. מחקר טכנולוגי שעשה פרופ' יובל גורן על הגולגולות המכוירות גילה שפניה של הגולגולת האחת עוצבו בסיד ואילו פניה של השנייה כוירו בטין, דבר המסביר את ההבדלים ברמת השימור. תופעה זו גם מעלה את האפשרות שהגולגלות כוירו כנראה בידי אנשים שונים ואולי גם בזמנים שונים, וקבורתן המשותפת נעשתה לאחר זמן. בשכבה II נחשפו קבורה משותפת של שני בוגרים וקבורת ולד או עובר. באתר נמצאו כ-4,000 פריטי צור וכן מעט פריטים מאובסידיאן שמקורו באנטוליה. בנוסף נמצאו שברי קערות וצלחות עשויות אבן גיר. בשנת 2007 נערכה באתר חפירת הצלה בניהולם של חמודי חלאילה ועמרי ברזילי. בחפירות נחשפו שרידי בנייה וממצא רב המתאורך לתרבות הירמוכית. גודל ההתיישבות שנחשפה כ-20 דונם. בין הממצאים באתר נמצאו עצמות בעלי חיים, אבני שחיקה ומכלול של כלי צור הומוגני, בו להבי מגל משוננים שינון עמוק וקטומים, ראשי חץ גדולים וגרזנים רבים שלחלקם חורפה (חוד) מלוטשת. החוקרים הסיקו כי הבסיס הכלכלי של תושבי האתר התבסס מחד על ציד וגידול בעלי חיים מבויתים כמו עזים, כבשים, בקר וחזירים, ומאידך על חקלאות, דבר הנלמד מריבוי להבי המגל והגרזנים. מוניק לשבליה, "ביסמון", בתוך: אפרים שטרן ואחרים, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, בהוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, משרד הביטחון וכרטא, 1992, כרך 1, עמ' 158-155 ז'אן פרו, "ביסמון שעל שפת החולה", קדמוניות, בהוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, שנה ח, חוברת 4 (32), תשל"ו, 1975 מדיה וקבצים בנושא ביסמון בוויקישיתוף יוני שדמי, חזון העצמות אתר Nrg מעריב‏, 17 ביוני 2007 חמודי חלאילה ופאני בוקנטין, ‏בייסמון (מלאחה) דוח ראשוני, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 122, 17 בנובמבר 2010 בייסמון באתר המכון לארכולוגיה ומקרא ע"ש נלסון גליק חמודי חלאילה, עמרי ברזילי וגלעד בצלאל יפה, ‏ביסמון (מלאחה), דוח ראשוני, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 121 (2009).
כריסטיאן קיבו

כריסטיאן אאוג'ן קיבו (ברומנית: Cristian Eugen Chivu; נולד ב-26 באוקטובר 1980 ברשיצה) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בקבוצות אינטר מילאנו, רומא ואייאקס אמסטרדם. בעבר שימש כקפטן נבחרת רומניה. מועדונו המקצועני הראשון של קיבו היה CSM רשיצה. אחרי שעבר לשחק במועדון גדול יותר ברומניה, אוניברסיטטה קראיובה, המוניטין שלו צבר תאוצה ברחבי היבשת. המועדון ההולנדי אייאקס אמסטרדם, התרשם במיוחד מכישוריו של השחקן ורכש אותו ב-1999. באייאקס הוא התפתח בעיקר כמגן שמאלי קלאסי. מאמן הקבוצה דאז, רונאלד קומאן, הפך את קיבו להיות קפטן הקבוצה. כאשר שימש כקפטן, אייאקס שלטה בלא עוררין בליגת העל ההולנדית, בזכות סגלה הצעיר והמוכשר. באותה הקבוצה הצעירה נכללו הכוכבים בעתיד רפאל ואן דר וארט, זלאטן איברהימוביץ' ואנדי ואן דר מיידה. קיבו שיחק תפקיד חשוב בהגנת אייאקס, שכמעט והצליחה להעפיל לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2002/2003. רומא האיטלקית, הביעה לראשונה עניין בקיבו בשלהי 2003. באותה העת, לרומא היו חובות פיננסיים עצומים, והוטל ספק רב ביכולתה להחתימו בשורותיה. על מנת להשקיט את הסערה סביב מצבה הכלכלי, רומא ביקשה הלוואה בנקאית על מנת לרכוש את שירותו של קיבו, אך הבקשה נדחתה על הסף. למרות זאת, אחרי ניסיונות רבים וכושלים, רומא רכשה את קיבו מאייאקס תמורת סכום המוערך ב-18 מיליון אירו. קיבו שיחק במועדון מרומא במשך 4 עונות, כאשר היה בורג עיקרי בהגנת הקבוצה, ואף זכה עימה בגביע האיטלקי בעונת 2006/2007. ב-27 ביולי 2007, אינטר מילאן החתימה את קיבו על חוזה לחמש שנים, אחרי ששילמה עבורו 16 מיליון אירו. בעונת 2009/2010 קיבו היה חלק מהעונה הטובה ביותר בהיסטוריה של אינטר והיה שותף לטרבל בו זכתה הקבוצה. ב-22 במאי 2010, הוא גם זכה לפתוח בגמר ליגת האלופות נגד באיירן מינכן. ב-31 במרץ 2014 פרש ממשחק פעיל. קיבו שיחק במדי הנבחרת הרומנית 75 פעמים, בהם כבש 3 שערים. הוא שיחק עבור רומניה במהלך טורנירי יורו 2000 ו-2008. ב-21 במאי 2011 הודיע על פרישה מהנבחרת הלאומית. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן קיבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאן קיבו כריסטיאן קיבו, באתר Transfermarkt כריסטיאן קיבו, באתר Soccerway כריסטיאן קיבו, באתר WorldFootball.net כריסטיאן קיבו, באתר National Football Teams כריסטיאן קיבו, באתר FootballDatabase.eu כריסטיאן קיבו, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל באתר אינטר מילאנו Goal.com פרופיל
מאצ'יי ז'וראבסקי

מאצ'יי סטניסלאב ז'וראבסקי (בפולנית: Maciej Stanisław Żurawski, נולד ב-12 בספטמבר 1976) כדורגלן עבר פולני, יליד העיר פוזנן, ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו 72 הופעות ו-17 שערים במדי נבחרת פולין. בין השנים 1990-1998 שיחק בקבוצת עיר הולדתו ורטה פוזנן ומשם עבר לקבוצה הגדולה יותר של העיר, לך פוזנן, בה שיחק בין השנים 1998-2000. משנת 2000 עד עונת 2005/2006 שיחק בויסלה קראקוב ומשם עבר לקבוצת סלטיק מסקוטלנד. לאחר מכן שיחק בלאריסה ובאומוניה ניקוסיה, ובעונת 2010/11 שב לשחק בוויסלה קראקוב עד לפרישתו ממשחק פעיל באותה השנה. זוראבסקי נבחר לשחקן הפולני של השנה בשנת 2002. מאצ'יי ז'וראבסקי, באתר Transfermarkt מאצ'יי ז'וראבסקי, באתר Soccerway מאצ'יי ז'וראבסקי, באתר WorldFootball.net מאצ'יי ז'וראבסקי, באתר National Football Teams מאצ'יי ז'וראבסקי, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילדה הכי יפה בגן

"הילדה הכי יפה בגן" הוא שיר ילדים שכתב יהונתן גפן על בתו הבכורה. השיר ראה אור בכותר "הכבש השישה עשר", ואחר כך באלבום השירים בשם זה שיצא ב-1978, אותו הלחין יוני רכטר ושרה באלבום יהודית רביץ. השיר נכלל גם באלבום הבכורה של רביץ שיצא שנה לאחר מכן. השיר זכה למספר ביצועים נוספים של זמרים בישראל, בהם אריק איינשטיין ודפנה דקל. מאז חובר השיר, נעשו המילים: "הילדה הכי יפה בגן", לביטוי רווח בתרבות העברית הישראלית, לציון אישה או איש בעלי כישרונות מוכרים, ואף מוצרים למכירה, בעלי יכולות מיוחדות, נבחרים ונערצים בחברה. נושא השיר הוא דמות נערצת בחברה, והתפיסה המוגבלת של הסובבים אותה לגבי ההיתכנות שתימצא במצב מצוקתי בהתחשב במעמד הדמות. הדוברת בשיר מספרת על ילדה שנחשבת ליפה ביותר - "הכי" - בגן הילדים מבין כל שאר הילדות והילדים. היא מפרטת בסגנון חורז מעורב בדיבור רגיל ("וכמה שמביטים בה יותר / רואים שאין מה לדבר") את היופי שניחנה בו. היופי של הילדה נקשר ליכולת ההשפעה שלה על זולתה, וההעברה או חיקוי המבעים הרגשיים שלה; כך בשורות: "כשהיא מחייכת / גם אני מחייכת / וכשהיא עצובה / אני לא מבינה / איך אפשר להיות עצובה", והשיר מסתיים בתהייה אירונית, כיצד אפשר להיות עצובה כשאת ילדה כל כך יפה ונערצת. תהייה זו של הדוברת בשיר היא כמשתמע תוצאה של חשיבתה הילדית והתמימה, והיוותה לאורך השנים פתח לשיח בין הילד המאזין לבין המבוגר על מצבים של מצוקה. בשנת 2023, לאחר פטירתו של יהונתן גפן, התפרסמה שיחה בה הציג את פרשנותו לשיר ואמר שהדבר החשוב לדעתו בשיר הוא כמה קשה ומפתיע להורה לראות כשהילדה הקטנה והשמחה שלו פתאום עצובה והוא אינו יכול לשמח אותה. בשנת 2020 תורגם השיר לצרפתית והתפרסם בעיבוד המפיק המוזיקלי שוזין (יוני לוין) ובביצוע הזמרת ענת מושקובסקי, תחת הכותרת "הילדה הכי יפה בעולם" (מצרפתית: "La Petite Fille la Plus Jolie du Monde"). בשנת 2019 ביצעה השחקנית נטע אורבך את השיר במסגרת הסדרה "מורובוט" בפרק "תחרות כישלונות". הייתי הילד הכי קטן בכיתה "הילדה הכי יפה בגן" באתר בית לזמר העברי עופרה עופר אורן, מי הילדה הכי יפה בגן, בבלוג "סופרת ספרים", 18 בפברואר 2021 מידע על הילדה הכי יפה בגן בקטלוג הספרייה הלאומית מיתר שליידר פוטשניק, אבנר שביט‏, הלהיט של אלה לי הוא קלאסיקה מיידית, אבל יש בו משהו מעצבן ואפילו מסוכן, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2020 יהונתן גפן, איפה משחקים הילדים, באתר ynet, 25 בפברואר 2021 דוגמה: אלי שאולי, אודי TT: הילדה הכי יפה בגן, באתר ynet, 21 ביוני 2000 שי רגב, ‏אחרי לכתו של יהונתן גפן ז"ל: המשמעות מאחורי "הילדה הכי יפה בגן" נחשפת, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2023 השיר "הילדה הכי יפה בגן" בתרגום לצרפתית- Anat Moshkovski & Shuzin Live @ InDnegev 2021 - La Petite Fille La Plus Jolie Du Monde, נבדק ב-2023-06-10 בן שלו, לאחד משירי הילדים הישראליים הכי אהובים יש עכשיו גרסה צרפתית, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2020
קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי

קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי (באנגלית: Royal Artillery Barracks) היה בסיס האם של רגימנט הארטילריה המלכותי, השוכן בוולוויץ' אשר בדרום מזרח לונדון. המקום מפורסם בכך שממוקם בו מגרש המסדרים הגדול ביותר בממלכה המאוחדת. הקסרקטינים נבנו בין השנים 1776–1802, והם אוכלסו באופן רציף על ידי כוחות צבא עד להעתקתו של רגימנט הארטילריה ה-16 בשנת 2007 אל בסיס חדש. אירועי הקליעה באולימפיאדת לונדון (2012) התקיימו במתחם הקסרקטינים. מדיה וקבצים בנושא קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי בוויקישיתוף אתר העוסק במתחם ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוהל

האם התכוונתם ל... וולטר רוהל – נהג מרוצים גרמני מרסדס רוהל – שחקנית אמריקאית שרה רוהל – מחזאית ומסאית אמריקאית רול
קפיצות (התעמלות)

קפיצות (נקרא גם סוס קפיצות ושולחן קפיצות; באנגלית: Vault - פירוש קימור או קשת) הוא אחד המכשירים בספורט התעמלות מכשירים לגברים ונשים. הקיצור המשמש לסימון התרגיל במכשיר (scoring abbreviation) הוא VT. המכשיר החל בדומה לסוס סמוכות, אך ללא ידיות, ולעיתים נודע בשם "סוס קפיצות". הסוס הוצב כשהוא מאונך לריצתן של הנשים, ומקביל לגברים. מכשיר הקפיצות היה מעורב במספר תאונות קשות לאורך השנים וגרם למספר ספורטאים לפציעות קשות ואף לשיתוק, לכן ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות (Fédération Internationale de Gymnastique) ביצעה הערכה מחודשת ושינוי של המנגנון מטעמי בטיחות ובמטרה לסייע לאקרובטיקה מרשימה יותר של הספורטאים. בשנת 2001 החלו להשתמש במנגנון החדש של לוח או שולחן קפיצה, ובו משטח גדול יותר ומרופד, כמעט מקביל לרצפה, המשתפל כלפי מטה ובסופו הקרוב קרש קפיצה. מתעמלים כינו אותו "tongue" (לשון) והוא נראה מעט יותר בטוח מהמכשיר הקודם. אורך: 120 ± 1 ס"מ רוחב: 95 ± 1 ס"מ גובה: גברים: 135 ± 1 ס"מ נשים: 125 ± 1 ס"מ משטח הריצה: אורך: 25 מטר ± 10 ס"מ רוחב: 100 ± 1 ס"מ כדי לבצע את הקפיצה על המתעמלים לרוץ לאורך מסלול הריצה, אשר בדרך כלל מרופד או מכוסה בשטיח. לאחר הריצה הם קופצים על קרש הקפיצה וממנו לסוס הקפיצות כשידיהם נשענות עליו. בשיטת קפיצה אחרת מתעמלים מניחים את ידיהם על מחצלת הממוקמת לפני קרש הקפיצה, מבצעים קפיצה מסובכת מעל המתקן עם סיבוב באוויר ונוחתים על המזרן בצד השני של המכשיר. ניקוד הקפיצה ניתן על נחיתה בצורה נקייה, ללא קפיצות או צעדים, ובתוך אזור משטח הנחיתה שעל מזרן הנחיתה. המתעמלים צריכים להפגין טכניקה טובה ולבצע קימור באוויר. ירידה או דריכה על קווי הנחיתה, וכן עליה לא מספיק גבוהה מעל לסוס הקפיצות, או המרחק משולחן הקפיצות גוררת הורדה בניקוד. מתעמלות ומתעמלים מציגים תרגיל קפיצה אחד בכל אחד מהשלבים, בתחרות המוקדמת, בגמר הקבוצתי על המכשיר הספציפי ובגמר הכללי. הגברים צריכים לקפוץ בגמר שתי קפיצות חובה מקבוצות של קפיצות בעלי אלמנטים שונים, והנשים צריכות לקפוץ שתי קפיצות שכל אחת מהן תהיה במרחק שונה משולחן הקפיצות. סגנונות הקפיצות מחולקות לקבוצות שונות. סוג הקבוצה נקבע על פי הפעולה שבוצעה במהלך תנועת הקפיצה. מדיה וקבצים בנושא קפיצות בוויקישיתוף קפיצות לנשים, אתר ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות (באנגלית) קפיצות לגברים, אתר ההתאחדות הבינלאומית להתעמלות (באנגלית)
ציונות מדינית

הציונות המדינית הייתה זרם בתנועה הציונית בשלהי המאה ה-19, אשר דגל בפעולה מדינית דיפלומטית לפני פעולות התיישבות בקנה מידה רחב בארץ ישראל. הציונות המדינית הייתה שונה ואף מנוגדת לתנועת חיבת ציון ולזרם המעשי שדגלו בעיקר בעבודה בארץ ישראל בלי להבטיח מראש זכויות פוליטיות. מנהיגו המובהק של הזרם היה בנימין זאב הרצל, ולשם מימושה של הציונות המדינית נוסדה ההסתדרות הציונית. עיקר פעילותו של הרצל היה למען הקמת מדינה יהודית. שורשיה של הציונות המדינית, בין השאר, בהגותם של מבשרי הציונות. ראשון להם, על פי ההיסטוריון ונשיא מדינת ישראל יצחק בן-צבי היה הרב ד"ר יהודה ביבאס ואחריו תלמידו רבי יהודה בן שלמה חי אלקלעי. המצדדים בציונות המדינית דרשו השגת ערובות חוקיות וזכויות פוליטיות בטרם התיישבות מאורגנת של יהודים בארץ ישראל. הזרם התבסס על מספר הנחות: האנטישמיות היא האויב המשותף המלכד את האומה היהודית. מצוקת היהודים היא בעיה מדינית שיש לטפל בה בגלוי בזירה הבינלאומית. לעמים עצמם יש אינטרס לפתור את בעיית היהודים (היהודים גורמים אנטישמיות ומהווים מתחרים כלכלים). מרכז טריטוריאלי יתאפשר רק בהסכמת המעצמות. במכתב לדניאל פסמניק הסביר הרצל את תמיכתו בציונות המדינית: ”אלה האנשים הטוענים נגד מה שמכנים בשם "ציונות דיפלומטית," מדברים פשוט שטויות. כל הרוצה לפתוח בפעולה בארץ זרה, יצטרך ללכת קודם כל בדרך הדיפלומטית — יהיה מי שיהיה. רק מי שיש לו צבא של מיליונים מאחוריו, יוכל לפעול בארץ זרה בלא משא ומתן דיפלומטי. אך בהביטנו מסביב לנו הרינו רואים, שגם אלה החולשים על צבאות של מיליונים, פעילים ללא הפסק בשדה הדיפלומטי. על כן מעל לכוח השגתי הוא, איך תובל לפעול קבוצה של תיאורטיקאנים נטולי אמצעים וחסרי נשק אם לא בדרך הדיפלומטית.” ציונות מעשית ציונות דתית ציונות רוחנית ציונות סינתטית יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העותמאני, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תשט"ו-1955 אמנון רובינשטיין, מהרצל עד רבין והלאה: מאה שנות ציונות, 1997. (הספר בקטלוג ULI) יואל רפל, אין זו אגדה: ציונות, הסיפור והמעשה, 1997 גדעון שמעוני, האידאולוגיה הציונית, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2001 אברהם לוינסון (עורך), ביבליוגרפיה ציונית, ירושלים: יוצא לאור על ידי הנהלת ההסתדרות הציונית, תש"ג-1943 ח' מרחביה (עורך), הציונות, אוצר התעודות הפוליטיות, הקדמה מאת דוד בן-גוריון, ירושלים: הוצאת אחיאסף, 1943 ח' מרחביה (עורך), קולות קוראים לציון, ירושלים: הוצאת מרכז שזר, תשמ"א-1980 קובי דנה, בנימין זאב הרצל: אם תרצו אין זו אגדה - עיונים בכתביו, באתר מגזין אימגו, נובמבר 2013 מתוך מכתבי הרצל, הצופה, 7 ביולי 1944
חנית

חנית היא כלי נשק המשמש להגנה ותקיפה כאחד. היא מורכבת ממוט ארוך שבקצהו חוד העשוי מתכת, אבן או עצם. החנית כבדה יותר מכידון אך קלה וקצרה מרומח. היא יכולה לשמש לנעיצה וגם להטלה. עדויות לשימוש בחנית נמצאו בשימוש ההומו היידלברגנסיס לפני כ-500,000 שנה. הרבה לפני תקופת האדם הנבון שהתפתח רק כ-100,000 שנה לפני זמננו. עם זאת, ייתכן שהחנית הומצאה על ידי אבות קדומים הרבה יותר. השימוש בחנית אינו מוגבל לבני אדם בלבד. שימפנזים מסנגל נצפו יוצרים חניתות מענפי עץ ישרים, על ידי קילוף קליפת הענף וחידוד ראשו בעזרת השיניים, במטרה לצוד גלגויים שמתחבאים בחורי עצים. גם אורנגאוטנים נצפו דגים בעזרת חנית, אם כי לא ברור אם התנהגות זו נרכשה על ידי צפייה בבני אדם. השימוש בחנית הגיע לשיאו בעת העתיקה ובימי הביניים כאשר ראש הקרב שלה (החוד) חושל ממתכת, בהתחלה נחושת ואחר כך ברזל ומאוחר יותר פלדה. צורת ראש הקרב השתנתה מקצה מחודד פשוט לעלה מחודד ושטוח. החנית שימשה צבאות סדירים והייתה נשק רב-תכליתי. היא שימשה הן כנשק קרב פנים אל פנים והן כנשק הטלה המיודה ממרחק, כמעין כידון כבד יותר. ההופליטים היווניים היו חמושים בחניתות ומגן עגול. חיילי הלגיון הרומאי היו חמושים בחנית שהחליפה את הפילום ששימשה בעיקר להטלה. הסמוראים והלוחמים ביפן הפאודלית השתמשו בחנית מסוג יארי כנשק העיקרי בשדה הקרב. קשת היומי שימשה סמוראים לצד היארי, והחרב - מסוג טאצ'י או קטאנה - שימשה כנשק משני. נשקי מוט רומח כידון יארי (חנית/רומח יפנית) נושא חנית חנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שבו – אחת מאבני החושן שבו (כתב עת) – כתב עת ספרותי שבו-שבו – מאכל יפני דה שבו – מכונית צרפתית אישים: אהרן שבו – מעצב גרפי ישראלי אורן שבו – זמר ושחקן קולנוע ישראלי יוסי שבו – ראש עיריית נס ציונה וחבר הליכוד ענת מגן-שבו – שחקנית, מדבבת וקומיקאית ישראלית
אפרים פורן

אפרים (פרויק'ה) פורן (פרוסמן) (1 באפריל 1931 – 19 במרץ 1996) היה תת-אלוף בצה"ל, כיהן כדובר צה"ל והמזכיר הצבאי לראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין. פורן (במקור פרוסמן) נולד ב-1931 בעיר קובל שבפולין, בנם הבכור של חנה לבית בר וזלמן פרוסמן, שנישאו ב-1930. בשנת 1935 עלתה המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט של רב. ב-1939 נסעו אביו ואחיו הצעיר דב (1934) לביקור מולדת ונקלעו למלחמה. האב גויס לצבא האדום ושב לאחר המלחמה; האח נספה בשואה. פורן למד בכפר הנוער מאיר שפיה, ובגיל 16 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. בהמשך שירותו הצבאי שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים של צה"ל, בין השנים 1961–1962 כיהן פורן כמפקד יחידת מצוף 247, שימש ראש לשכתו של עזר ויצמן בזמן כהונתו כראש אג"ם ובתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1969 מונה לראש לשכת הרמטכ"ל חיים בר-לב, ב-1971 מונה לראש המשלחת הצבאית לסינגפור שסייעה בהקמת מערכת המוסדות הביטחוניים במדינה. לאחר מלחמת יום הכיפורים שב לישראל ומונה בינואר 1974 לדובר צה"ל. לאחר כניסתו של יצחק רבין לתפקיד ראש הממשלה ביוני 1974, מונה פורן למזכירו הצבאי וליווה אותו במהלך הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975 ובמבצע אנטבה. הוא כיהן בתפקיד גם לאחר המהפך תחת מנחם בגין כראש ממשלה. הוא ליווה את בגין במהלכי הסכם השלום בין ישראל למצרים, במבצע ליטני ובהפצצת הכור העיראקי. באוקטובר 1981 סיים את שירותו והוחלף על ידי עזריאל נבו. לאחר שחרורו פנה לעסקים פרטיים, בין השאר ייעץ לחברות ביטחוניות וייצג יבואני נשק בישראל. ופעל בבנטוסטן של דרום אפריקה -סיסקאי. בשנת 1986 הועמד לדין באשמת החזקת מטבע חוץ ללא היתר. היה נשוי לעדה, קצינה במשטרת ישראל, ואב לבן גיא פורן ולבת גילי פורן חורב. מדיה וקבצים בנושא אפרים פורן בוויקישיתוף תא"ל אפרים פורן מונה דובר צה"ל, דבר, 24 בינואר 1974 תא"ל א. פורן מזכיר צבאי לראש הממשלה, דבר, 17 ביוני 1974 א. א., פרידה מפרויקה, דבר, 26 ביוני 1974 חיים איזק, דובר צה"ל על דובר צה"ל, דבר, 29 במרץ 1974 יעקב ארז, בגין נפרד ממזכירו הצבאי ש"לפעמים ידע קצת יותר ממני", מעריב, 12 באוקטובר 1981 עוד על המשפחה ראו: משפחת פרוסמן באתר ארגון יוצאי קובל והסביבה בישראל. מסיפורי הברוש: שישים שנה לכפר הנוער מאיר שפיה (1923–1983); כתיבה ועריכה: כפר הנוער מאיר שפיה, תל אביב: מלוא, תשמ"ד 1984, עמ' 75. תא"ל א. פורן מזכיר צבאי לראש הממשלה, דבר, 17 ביוני 1974 אבי קרטין, יועצים אחרי השחרור, חדשות, 30 במאי 1984 אבי קרטין, יועצים אחרי השחרור - המשך הכתבה, חדשות, 30 במאי 1984 אלעזר לוין, סיסקאי, עוד ספקולציה ישראלית, כותרת ראשית, 13 בפברואר 1985 אלי דנון, תא"ל אפרים פורן חשוד בעבירות מט"ח, מעריב, 24 בפברואר 1986 איה אורנשטיין, תא"ל (מיל) פורן מואשם שהחזיק בחו"ל 231 אלף דולר, מעריב, 27 באוקטובר 1986 מי נותן את ההוראות בביתם של תת-האלוף ופקד המשטרה, חלק א' מי נותן את ההוראות בביתם של תת-האלוף ופקד המשטרה, חלק ב'
המשוטטים

המשוטטים (באנגלית: Marauders) היא קבוצה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה המקורית הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #210 מאוקטובר 1986, והיא נוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון רומיטה הבן. קבוצת המשוטטים המקורית הייתה קבוצה נבלי-על מוטאנטים שנאספו יחדיו תחת הנהגתו של מיסטר סיניסטר, יריבם הוותיק של חבורת האקס-מן. בהיותם מתנקשים, משימתם הבלעדית היא רציחתם של מוטאנטים אחרים, וחברי הקבוצה מתפקדים ככוח קומנדו כדי לבצע רציחות המוניות. הם הופיעו לראשונה בקשת הסיפור "אקס-מן: טבח המוטאנטים", והם האחראים לשחיטתם של רבים מקהילת המוטאנטים שחיים מתחת לעיר מנהטן ואשר ידועים כקבוצת המורלוקים התת-קרקעית. מבין אויביהם נמנו האקס-מן, אקס פקטור, המורלוקים, המטהרים, קייבל ומדלין פריור, והם התפרקו באופן הדרגתי עד למות רוב חברי הקבוצה. כחלק מההרצה המחודשת שנעשתה לכותרי האקס-מן באוקטובר 2019, החלה הרצתה של סדרת "משוטטים" חדשה, הפעם כקבוצת גיבורי-על. כאשר האי קרקואה נעשה למקום מפלט לאומת המוטאנטים, גילתה קתרין פרייד כי מדינות שונות בעולם מונעות מאזרחיהן המוטאנטים לצאת מגבולות המדינה ולהגיע לאי. אחרי שחילצה את אייסמן מתקרית דומה ברוסיה, היא הקימה צוות שנועד לחלץ את אותם המוטאנטים לקרקואה ופועל בשם "המשוטטים" כדי להימנע מתקריות דיפלומטיות ולנקות את האקס-מן מאחריות על מעשיהם. דף הקבוצה באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הקבוצה בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.