laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1999 בארצות הברית

1999 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 223 שנה מיום היווסדה. הנשיא: ביל קלינטון (המפלגה הדמוקרטית) סגן הנשיא: אל גור (המפלגה הדמוקרטית) יו"ר בית הנבחרים: ניוט גינגריץ' (המפלגה הרפובליקנית) עד 3 בינואר, דניס הסטרט (המפלגה הרפובליקנית) מנהיג הרוב בסנאט: טרנט לוט (המפלגה הרפובליקנית) הקונגרס: הקונגרס ה-105 עד 3 בינואר, הקונגרס ה-106 12 בפברואר – הנשיא ביל קלינטון זוכה על ידי הסנאט האמריקני במשפט ההדחה. 26 במרץ – ד"ר ג'ק קבורקיאן, מורשע ברצח בשל המתת חסד שביצע מול מצלמות הטלוויזיה. 20 באפריל – הטבח בתיכון קולומביין: שני תלמידים בבית ספר בקולורדו פורצים ביריות לעבר התלמידים והמורים במקום, הורגים 13 אנשים ולבסוף מתאבדים. 3-6 במאי - 48 הרוגים בסופת טורנדו קטלנית אשר עברה באוקלהומה, קנזס, טקסס וטנסי. 12 ביוני – המושל של טקסס ג'ורג' בוש מכריז על מועמדותו לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. 16 ביולי – ג'ון קנדי ג'וניור נהרג כאשר מטוסו הפרטי התרסק אל תוך האוקיינוס האטלנטי בעת שטס לכיוון האי מרתה'ס ויניארד. אשתו קרוליין בסט קנדי ואחותה לורן בסט אשר היו עמו במטוס נהרגו גם כן בהתרסקות. 22 ביולי – נפתח פסטיבל וודסטוק 1999. 31 ביולי – נאס"א מרסקת בכוונה את החללית "Lunar Prospector" על פני הירח, ובכך מסיימת את משימתה למצוא מים קפואים על פניו. 31 באוקטובר – טיסה 990 של איג'יפטאייר מתרסקת לתוך האוקיינוס האטלנטי מול חופי ננטקט, מסצ'וסטס. כל 217 הנוסעים ו-10 אנשי הצוות שהיו על המטוס נהרגו. הסיבה להתרסקות המטוס נותרה שנויה במחלוקת: רשויות התעופה האמריקניות טענו כי הסיבה הייתה מעשה התאבדות/רצח מכוון שבוצע על ידי טייס המשנה ג'מיל באטוטי, בעוד שרשויות התעופה המצריות טענו כי הסיבה להתרסקות הייתה ליקוי מכני. 7 בדצמבר – התאחדות תעשיית ההקלטות, התקליטים והמוזיקה של ארצות הברית (RIAA) מגיש תביעה נגד שרת שיתוף הקבצים נאפסטר בטענה להפרת זכויות יוצרים. הנשיא ביל קלינטון זוכה על ידי הסנאט האמריקני במשפט ההדחה ב-12 בפברואר. הטבח בתיכון קולומביין טורנדו באוקלהומה, 3 במאי 1999 25 בפברואר – גלן תיאודור סיבורג, כימאי אמריקאי (נולד ב-1912) 7 במרץ – סטנלי קובריק, במאי קולנוע אמריקאי (נולד ב-1928) 8 במרץ – ג'ו דימג'יו, שחקן בייסבול אמריקאי (נולד ב-1914) 10 במאי – של סילברסטיין, משורר אמריקאי (נולד ב-1930) 11 ביוני – דפורסט קלי, שחקן אמריקאי (נולד ב-1920) 16 ביולי – ג'ון קנדי ג'וניור עורך דין, עיתונאי ומוציא לאור אמריקני. נהרג בתאונת מטוס (נולד ב-1960) 1 באוקטובר – תד אריסון, איש עסקים אמריקאי-ישראלי (נולד ב-1924) 7 באוקטובר – דייוויד הופמן, חלוץ בתחום מדעי המחשב (נולד ב-1925) 12 באוקטובר – וילט צ'מברלין, משחקני הכדורסל המצליחים בתולדות ליגת ה-NBA (נולד ב-1936) 12 בדצמבר – ג'וזף הלר, סופר אמריקאי ("מלכוד 22") (נולד ב-1923) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היתר מצטרף לאיסור

היתר מצטרף לאיסור הוא סטטוס הלכתי בשיעורים ההלכתיים, האומר שכאשר היתר ואיסור מעורבים יחד בחתיכה אחת שיש בה שיעור כזית, ואדם אוכל אותה, נחשבת האכילה לאכילת איסור, ולמרות שבחלק האיסור לבדו אין כזית, נחשבת האכילה לאכילה הלכתית שיש בה כזית מכיוון שבכל החתיכה יש כזית. רבי יוחנן, פוסק, כי למרות שבכל התורה כולה אין היתר מצטרף לאיסור, בהלכות נזיר היתר מצטרף לאיסור. הוא לומד זאת מפסוק בתורה העוסק באיסורים המוטלים על הנזיר ובו כתוב בין השאר: ”וכל משרת ענבים לא ישתה” שפירושה, שמלבד האיסור על נזיר לשתות יין, קיים גם איסור על הנזיר לאכול דבר שנשרה ביין, כלומר, אם לחם שרוי ביין והוא אוכל אותו, הוא עבר על איסור מיוחד שעל הלחם עצמו, מכיוון שהוא שרוי ומעורב עם היין, אסור לו לאכול אותו, ובשיעור האכילה האסור נכלל גם היין. זעירי מוסיף ופוסק, שאף באיסור הקטרת שאור ובחמץ על גבי המזבח קיים איסור זה, לפי שיטת רבי אליעזר בכל הש"ס שניתן לדרוש מילת "כול" הכתובה בתורה, ואם כן יש לומר שהפסוק "כי כל שאור וכל דבש לא תקטירו ממנו אשה לה'", בא לרבות גם הקטרת שאור אם הוא מעורבב עם דבר אחר. הערך "היתר מצטרף לאיסור", באתר ויקישיבה מתוך הספר "אנציקלופדיה תורנית מרוכזת" ספר במדבר, פרק ו', פסוק ג'. ויקרא פרק ב'.
עיצורים בתר-מכתשיים

עיצורים בָּתַר-מכתשיים (postalveolar) הם עיצורים הנחתכים באזור שבין המכתש ובין החלק הקדמי של הלשון כאשר הלשון מכונסת לצורת כיפה או מעגל. העיצורים הכפופים, המכתשיים-חכיים והבתר-מכתשיים נחתכים באותו המקום באזור בין המכתש לחך הקשה, וההבדל בין בסיסי החיתוך שלהם תלוי בצורת הלשון היוצרת עם אזור זה את בסיס החיתוך. העיצורים הכפופים מופקים כאשר הלשון מוטה לאחור, המכתשיים-חכיים נחתכים כאשר הלשון שטוחה, והבתר-מכתשיים נחתכים כאשר הלשון מכונסת בצורת כִּפָּה או פעמון. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום. עיצור בתר-מכתשי, אפי [n̠] עיצור בתר-מכתשי, אפי, אטום [n̠̊] עיצור בתר-מכתשי, סותם, קולי [ḏ] עיצור בתר-מכתשי, סותם, אטום [ṯ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי [ʒ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, אטום [ʃ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך-מקורב [ɹ̠] עיצור בתר-מכתשי, חוכך-מקורב, אטום [ɹ̠̊] עיצור בתר-מכתשי, מקיש [ɾ̱] עיצור בתר-מכתשי, מקיש, אטום [ɾ̱̊] עיצור בתר-מכתשי, רוטט [r̠] עיצור בתר-מכתשי, רוטט, אטום [r̠̊] עיצור בתר-מכתשי, חוכך צדי, קולי [ɮ̠] עיצור בתר-מכתשי, חוכך צדי, אטום [ɬ̠] עיצור בתר-מכתשי, חוכך-מקורב צדי [l̠] עיצור בתר-מכתשי, חוכך-מקורב צדי, אטום [l̠̊] עיצור בתר-מכתשי, מקיש צדי [] עיצור בתר-מכתשי, מקיש צדי, אטום [] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, קולי [ʤ] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, אטום [ʧ] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך צדי, קולי [d̲ɮ] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך צדי, אטום [t̲ɬ] עיצור בתר-מכתשי, מסודק [t̠ʼ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך מסודק [ʃʼ] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך מסודק [ʧʼ] עיצור בתר-מכתשי, מצוץ [!] האות שי"ן מייצגת עיצור בתר-מכתשי חוכך אטום. הסימנים ז', ג', צ' המשמשים לתעתק מילים ממקור זר (כמו בשמות: ז'ורז', ג'ורג' וצ'ארלי) מייצגים בהתאמה בתר-מכתשי חוכך קולי, בתר-מכתשי מחוכך קולי ובתר-מכתשי מחוכך אטום.
אדם מושקא

אדם מוּשְׁקָא (Adam Muszka;‏ 4 במרץ 1914 – ינואר 2005) היה אמן יהודי-פולני-צרפתי, צייר ופסל, ניצול מלחמת העולם השנייה, שחי מרבית שנותיו בפריז ועסק בהנצחת עיירת הולדתו פיוטרקוב טריבונלסקי, הווי החיים שלה, דמויותיה וסופה הטראגי בשואה. הושפע רבות ממרק שאגאל ומפול סזאן, אך יצר סגנון ייחודי ריאליסטי-לירי משלו, שהוגדר על ידי מבקרים פולנים כ"יודאיקה" ייחודית. נולד בעיר פיוטרקוב טריבונלסקי, פולין, ב-1914 כצעיר מבין תשעת ילדי אהרון מושקט, חזן בבית הכנסת הגדול בפיוטרקוב ונכד לחזן עקיבא מושקט-אפטר, שהיה ידוע גם כמלחין ומלחין של ליטורגיה יהודית, בפרט. למד בחדר ולאחר מכן בבית ספר ציבורי פולני. לאחר שהאב איבד את קולו ומעמדו כחזן, המשפחה עברה לגור בלודז'. בלודז' סיים מושקא את בית ספר התיכון ועבד כפקיד, כדי לתרום להכנסה המשפחתית. במקביל למד בבית הספר העירוני לאמנויות דקורטיביות. בעת כיבוש פולין הצליח לברוח עם אשתו לטשקנט. ב-1947 חזר לעיר הולדתו פיוטרקוב, ומצא את ביתו ואת עירו בחורבות כשכל תושביה היהודים הושמדו. האירועים הנוראים האלה הותירו את חותמם העז עליו ועל עבודתו. הוא עבר לגור בלודז'. שם יצר וכיהן בתפקיד ראש אגודת האמנים. לאחר התלבטות ארוכה נענה מושקא לפניית מחלקת התרבות במועצת העיר של פיוטרקוב, שבאותה עת בנתה מחדש את בית הכנסת ההרוס, כספרייה ציבורית, וצייר על התקרה על החיים היהודיים בעיר, כשמעליהם מרחפת ציפור סימבולית בעלת כנפיים שבורות. ב-1955 פיסל את מצבת הזיכרון לנִספי השואה של לודז'. ציור קיר גדול שלו מתנוסס גם במועדון היהודי בלודז'. ב-1967 הוזמן על ידי עיריית פריז לגור וליצור בה. הוא גר ברובע מונפארנס והיה מעורב מאוד בקרב הקהילה האידישאית הפריזאית עד יום מותו בינואר 2005. היה ידוע גם כפסנתרן מחונן. מושקא היה מיודד עם איציק מאנגער וצייר ציורים בהשראתו, המפורסם שבהם הוא "טווס הזהב". היה קשור גם לדמותו של יאנוש קורצ'אק וצייר את דיוקנו. הרבה להגיע לישראל עם שמחה הולצברג, שהיה ידידו הקרוב. לכבוד הסכם השלום בין ישראל למצרים, ב- -26 במרץ 1979, השירות הבולאי הישראלי פרסם מעטפת היום הראשון המעוטרת בציורו של מושקא: כינור דוד שממנו פורחות יונות שלום. ב-1972 הפיקה הטלוויזיה הצרפתית סרט על מושקא בשם "צבעים של זיכרון". הסרט הוקרן ברחבי העולם וגם בישראל בערוץ 1 ב-1973. יצירותיו הוצגו בתערוכות בעיקר בפולין, בצרפת ובארצות הברית, וב-1977 וב-2008 גם בישראל. כיום נמצאים ציוריו של מושקא בגלריה הלאומית של ורשה, במוזיאון לודז' לאומנות, במוזיאון להיסטוריה יהודית ובמוזיאון האתנוגרפי של העיר, בגלריה בן אורי בלונדון, בגלריית קלצ'קין בתל אביב, וכן באוספים פרטיים ברחבי העולם. היה נשוי לברברה, לבית הימלפרב, ילידת ורשה, ולזוג נולד בלודז' ב-1946 בנם ברוניסלב – כיום יורם מושקט – עורך דין מומחה בתחום התקשורת וקניין רוחני, המתגורר בתל אביב. נכדו דניאל הוא סוכן של הבנק העולמי. ברברה נפטרה בתל אביב ב-12 באוגוסט 2004. מאשתו השנייה נולדו לו שתי בנות: סוניה, הגרה בצרפת, עובדת בסורבון, ולודמילה, לבורנטית, הגרה בארצות הברית. Lili Berger, Adam Muszka, Warsaw: Idisz Buch, 1966. In Polish, English & Hebrew אתר המוקדש לאדם מושקא (אורכב 26.03.2013 בארכיון Wayback Machine)
חיים מיכל מיכלין

חיים מיכל מִיכלִין (כ"ט בשבט תרכ"ז, פברואר 1867 – י"ט באב תרצ"ז, יולי 1937) היה איש ירושלים, עסקן ציבורי ופעיל בבניית שכונות בירושלים ויישוב ארץ ישראל. נולד בחסלביץ שבאימפריה הרוסית, ובגיל שמונה עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם עבד אביו כמלמד בתלמוד תורה עץ חיים. מיכלין למד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת עץ חיים, ומגיל 10 למד במקביל בבית הספר למל ערבית, צרפתית, גרמנית ואנגלית, בעידודו של ראש ישיבת עץ חיים הרב משה נחמיה כהנוב. בשנים 1880-1887 שימש כמזכירו הפרטי של הרב כהנוב ומזכיר ומנהל לשכתו של הרב שמואל סלנט בשנים 1880-1893. כן היה מזכיר של ישיבת עץ חיים ובית החולים ביקור חולים בשנים 1882-1893. בשנת 1893 עברו מיכלין, חותנו מיכל הכהן וגיסו הרופא ד"ר אליאס כהן לעבוד עבור בית החולים הספרדי משגב לדך ועל רקע זה נוצר קרע בינו לבין מנהלי בית החולים ביקור חולים ועדת האשכנזים ומיכלין עבר לעבוד עבור הרבנים הראשיים הספרדיים החל מהרב יעקב שאול אלישר עד תקופת כהונתו של הרב יעקב מאיר. במסגרת זאת היה מזכיר ראשי של בית החולים משגב לדך, חבר מועצת תלמוד תורה וישיבת תפארת ירושלים, חבר קופת התמחוי ותמיכת אלמנות ויתומים של עדת הספרדים, מייסד וגבאי בית הזקנים הספרדי בירושלים, חבר מזכירות עדת הספרדים בירושלים ושותף בייסוד בית חינוך עיוורים. בשנת 1905 ייסד ביחד עם אהרן אייזנברג ויצחק לוי את אגודת נטעים ובמשך 25 שנה כיהן בוועד האגודה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. לאחר מאורעות תרפ"ט היה בין מייסדי אגודת יישוב ירושלים העתיקה במטרה לחזק את היישוב היהודי בעיר העתיקה, יחד עם זרח אפרים אפשטיין, יחיאל מיכל טוקצינסקי ואחרים. במשך ששנים שימש כגבאי ומגיד שיעור בבית הכנסת זיכרון משה בירושלים החדשה. בשנת ה'תרצ"ד (1934) עבר לפתח תקווה שם עסק בכתיבת ספרי זכרונותיו והיה חבר הנהלת בית הכנסת הגדול "בית יעקב". בשנת ה'תרצ"ז (1937) במלאת לו שבעים שנה הוציאו מוקיריו לכבודו ספר יובל בשם "תפארת שיבה". הרב מיכלין נפטר ברמת גן בט"ו באב ה'תרצ"ז, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על שמו רחוב בשכונת בית וגן בירושלים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בראי הדורות: אוסף מאמרים, זכרונות ורשימות על ירושלים, תל אביב: צ' ליינמן, תש"י. רשימת הפרסומים של חיים מיכל מיכלין, בקטלוג הספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "חיים מיכל מיכלין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 376 - 378 נ. מלצן, ר' חיים מיכל מיכלין, דבר, 8 במרץ 1937 אחרי מיטתו של ר' חיים מיכל מיכלין נ"ע, "הצופה", 3 באוגוסט 1937 ישראל בן זאב, לדמותו של הרב ח. מ. מיכלין, דבר, 29 באוגוסט 1937 תפארת שיבה ספר החיים, מוגש לרה"ג חיים מיכל מיכלין על ידי ועד היובל, ירושלים תרצ"ז. באתר אוצר החכמה. חיים מיכל מיכלין (1867-1937), דף שער בספרייה הלאומית חיים מיכל מיכלין, יוסף איננו, תרע"א, באתר היברובוקס חיים מיכל מיכלין, הר הבית, תרע"ז, באתר היברובוקס חיים מיכל מיכלין, החי בארץ הקודש, המגיד, 31 במאי 1894 ראו טענות האשכנזים בירושלים, חבצלת, 12 באוגוסט 1893 ודבר לא בעיתו, הצפירה, 26 ביולי 1893 ותשובת הספרדים במכתבי סופרים, הצפירה, 3 בספטמבר 1893 אגודת יישוב ירושלים העתיקה, דבר, 10 בפברואר 1930
מתיאה קז'מן

מתיאה קז'מן (Mateja Kežman; נולד ב-12 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות רבות כמו זניט סנקט פטרבורג, פ.ס.וו איינדהובן, פריז סן-ז'רמן, אתלטיקו מדריד, צ'לסי ובנבחרת סרביה ומונטנגרו. נולד בזמון, פרבר של בלגרד, סרביה ומונטנגרו. עמדתו העיקרית היא עמדת החלוץ. הוא עשה את שמו כאשר שיחק בליגה המקומית במדי פרטיזן בלגרד. הופעת הבכורה של קז'מן במדי הנבחרת הלאומית של סרביה ומונטגרו הייתה במשחק נגד נבחרת סין בחודש מאי 2000, והוא אף כבש באותו המשחק. מפרטיזן עבר לשחק במועדון פ.ס.וו. איינדהובן בהולנד והיה מלך השערים של ליגת העל ההולנדית בעונת 2000/2001, עם 24 שערים ב-33 משחקים. במדי איינדהובן קיבל את כינויו באטמן, ושיר הנושא היודע של גיבור-העל נוגן באצטדיונה הביתי של איינדהובן, אצטדיון פיליפס, בכל פעם שכבש שער. בהמשך דרכו באיינדהובן הספיק לכבוש עוד 81 שערים ולזכות בתואר כדורגלן השנה בהולנד ב-2003, לפני שעבר ללונדון לשחק במדי צ'לסי, סכום ההעברה – 5 מיליון לירות שטרלינג – היה נמוך יחסית לערכו כשחקן. צ'לסי קנתה את קז'מן בקיץ 2004 לאחר שעל הקבוצה השתלט טייקון הנפט הרוסי-יהודי רומאן אברמוביץ'. בסיבוב משחקי הידידות שערכה צ'לסי בקיץ בו רכשה את קז'מן, הוא כבש כבר במשחקו הראשון שער נגד הקבוצה הסקוטית גלאזגו סלטיק. במשחק הגמר בטורניר שבו השתתפה צ'לסי שנערך בארצות הברית, הורחק קז'מן לאחר שפגע באוליביה דאקור, שחקנה הצרפתי של קבוצת איי אס רומא, לאחר שזה פגע בחברו לקבוצה של קז'מן אריין רובן, שעבר יחד עם קז'מן מאיינדהובן לצ'לסי. התאחדות הכדורגל האנגלית לא הענישה את קז'מן למרות הרחקתו ואיפשרה לו לשחק כרגיל עם פתיחת משחקי הליגה האנגלית. קז'מן לא הרשים בפרמייר ליג. בעונתו הראשונה בצ'לסי כבש רק 4 שערים בכל המסגרות, אולם רוב הופעותיו היו כאשר עלה מן הספסל, וככל הנראה לא קיבל הזדמנות של ממש לקנות לעצמו מקום בהרכב. בקיץ 2005 עזב קז'מן את צ'לסי ועבר לשחק בספרד, בקבוצת אתלטיקו מדריד תמורת 5,300,000 לירות שטרלינג. במוקדמות מונדיאל 2006 הבקיע קז'מן חמישה שערים, יותר מכל שחקן אחר של נבחרת סרביה ומונטנגרו. אחד משעריו היה שער הניצחון על בוסניה-הרצגובינה שהעלה את הסרבים למונדיאל ישירות מהמקום הראשון בבית. מדיה וקבצים בנושא מתיאה קז'מן בוויקישיתוף מתיאה קז'מן, באתר Transfermarkt מתיאה קז'מן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מתיאה קז'מן, באתר Soccerway מתיאה קז'מן, באתר BDFutbol מתיאה קז'מן, באתר WorldFootball.net מתיאה קז'מן, באתר National Football Teams מתיאה קז'מן, באתר FootballDatabase.eu
המוזיאון לאמנות המזרח הרחוק

המוזיאון לאמנות המזרח הרחוק ע"ש יחיאל נהרי, רמת גן הוא מוזיאון אמנות שנפתח ב-1988 ברמת גן. מטרת המוזיאון היא להציג יצירות שדרכן מתאפשרת למידה והיכרות של תרבות ואמנות המזרח הרחוק. המוזיאון מבוסס על אוסף של הנדבן יחיאל נהרי, שמוצג בו באופן קבוע, לצד תערוכות מתחלפות בנושאים שונים הקשורים לתרבות ולאמנות המזרח הרחוק. אוסף המוזיאון כולל פריטים מהמאה ה-13 עד המאה ה-20 מארצות מזרח אסיה. מוצאם של מרבית הפריטים מסין ומיפן. האוסף כולל כלי חרסינה בסגנונות שונים, כלי מתכת דקורטיביים, כלי לכה, פסלוני שנהב, עבודות אמייל, עבודות טקסטיל, כלי חרב, רהיטים, גילופי עץ ואבן, והדפסי עץ יפניים. אופיו האקלקטי של האוסף משקף את טעמו של בעל האוסף, שלא היה איש מקצוע בתחום אמנות המזרח הרחוק, אלא אספן שרכש את חפציו בעת שביקר במזרח הרחוק. החפצים שנרכשו היו בעלי ערך רב בעיני הסינים והיפנים אותם פגש נהרי, אך בעת שנרכשו, בשנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50, היו אספנים בודדים במערב שגילו בהם עניין, וכיום הם נדירים יחסית. ביוזמת קרל שוורץ הוצג אוסף נהרי בשנת 1953 במוזיאון תל אביב הישן. נהרי קיווה שהאוסף יוצג באופן קבוע במוזיאון בישראל, אך לא זכה לכך בחייו. לאחר מותו הפתאומי נודע כי ציווה לתרום את האוסף לעיר מגוריו, רמת גן. בשנת 1974 הוצג האוסף לראשונה ברמת גן, אך רק לתקופה קצרה, שלאחריה הוחזר לארגזים ונשמר במחסני עיריית רמת גן. בשנת 1988 מונה צוות מקצועי מיוחד כדי להעריך ולשקם את האוסף ולהכינו לקראת הצגתו במשכן של קבע. בנובמבר 1988 נפתח רשמית המוזיאון לאמנות המזרח הרחוק ע"ש יחיאל נהרי במשכנו הקבוע. יחיאל נהרי היה איש עסקים שהיה פעיל בעסקי העץ ברחבי העולם. הוא נולד בעיירה ויינגרוב שבפולין, עלה לארץ ישראל בשנת 1938 ועיברת את שם משפחתו מינז'ירז'בסקי (שפירושו בפולנית נהר קטן) לנהרי. לימים, עם התרחבות עסקיו, קבע את מקום מושבו במונטריאול. לאחר מלחמת העולם השנייה נודע לו שכל משפחתו נספתה בשואה, והוא יצא לאירופה והחל לעזור לניצולי השואה; שם כונה הנדבן הגדול. גם בישראל תרם לנזקקים בתקופת הצנע. נהרי נסע בעולם והתאהב במזרח הרחוק, ובשלב מסוים החל לרכוש שם חפצי אמנות. במקביל לעסקי העץ, פתח גם חנות עתיקות במונטריאול. בגיל 49 נישא למזכירתו, יהודייה ילידת בולגריה, שניהלה את המשרדים שלו במונטריאול ובפריז. בשנת 1961 חזר לישראל, עם אשתו ושתי בנותיו, והתגורר ברמת גן. בשנת 1962 נפטר באופן פתאומי מהתקף לב, כשהיה באירופה. אלמנתו ושתי בנותיה נשארו בארץ עד שנת 1974, ואז חזרו למונטריאול. מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית המוזיאון לאמנות המזרח הרחוק באתר עיריית רמת גן
הקונצרט

האם התכוונתם ל... הקונצרט (סרט) – סרט קולנוע משנת 2009 בבימויו של ראדו מיכאילאנו הקונצרט (ורמיר) – ציור מעשה ידי יאן ורמיר הקונצרט למען בנגלדש – מופעים שנערכו במדיסון סקוור גארדן בשנת 1971 קונצרט (פירושונים)
הקונצרט (סרט)

הקונצרט (בצרפתית: Le Concert; ברוסית: Концерт) הוא סרט קולנוע צרפתי-רוסי שיצא לאקרנים בשנת 2009. הסרט הוא קומדיה דרמטית, בבימויו של ראדו מיכאילאנו ובכיכובם של אלכסיי גוסקוב, מלאני לורן ומיו-מיו. הסרט זכה בפרס סזאר עבור המוזיקה המקורית הטובה ביותר ועבור הפסקול בשנת 2010. הסרט היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר במסגרת פרסי גלובוס הזהב. במרכז עלילת הסרט ניצבת דמותו של אנדריי סמיונוביץ' פיליפוב, אשר היה מנצח התזמורת של תיאטרון בולשוי במוסקבה. כשברז'נייב הורה לגרש מהתזמורת את כל נגניה היהודים, סירב פיליפוב לציית להוראה. סירובו הביא לסילוקו מהתזמורת באמצע הקונצרט, השפלתו בפומבי, והפיכתו לעובד ניקיון במשכן תיאטרון הבולשוי. לאחר למעלה מעשרים שנה בעודו מנקה את חדר מנהל התזמורת מבחין פיליפוב בפקס שהגיע מחו"ל, המזמין את תזמורת הבולשוי להופיע בתיאטרון שאטלה בפריז. פיליפוב מחליט לקבץ את חברי התזמורת הישנה שנפוצו לכל עבר, העובדים בעבודות שונות, ולהתחזות לתזמורת הבולשוי הנוכחית. הוא משיב לתיאטרון שאטלה כי הם יגיעו לפריז וינגנו את הקונצ'רטו לכינור של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי שהופסק 30 שנה קודם לכן על ידי נציג השלטונות. פיליפוב רק דורש, כתנאי להופעה בפריז, שהסולנית בקונצרט תהא הכנרית הצעירה אן מארי ז'אקה, שבמהלך הסרט יתברר הקשר בינה לבין פיליפוב. התעקשותו של פיליפוב לנגן את הקונצרט עם הנגנית נובעת מכך שאן-מארי היא בתה של הסולנית היהודיה שניגנה עם פיליפוב בקונצרט המקורי. אלכסיי גוסקוב בתפקיד אנדרי פיליפוב (Andreï Filipov) מלאני לורן בתפקיד אן מארי ז'קה (Anne-Marie Jacquet) דימטרי נאזארוב בתפקיד סאשה גרוסמן (Sacha Grossman) ואלרי בארינוב בתפקיד איוון גאברילוב (Ivan Gavrilov) פרנסואה ברליאן בתפקיד אוליבר מורן דפלוסי (Olivier Morne Duplessis) מיו-מיו בתפקיד גווילן דה לה ריוויר (Guylène de La Rivière) הפסקול המקורי עבור הסרט נכתב על ידי ארמנד עמר, כשקטע אחד נכתב על ידי ראדו מיכאילאנו בעצמו ("לה טרו נורמן" - "Le Trou Normand"). הפסקול של הסרט כולל את היצירה העומדת בלב עלילת הסרט - הקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי, כמו גם את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 21 של מוצרט, את מחול החרבות של אראם חאצ'טוריאן ואת סימפוניה מס' 1 (מאהלר) (ה"טיטן") של גוסטב מאהלר. כמו כן משולב בסרט גם חלק מהקונצ'רטו לכינור של מנדלסון. אתר האינטרנט הרשמי של "הקונצרט" "הקונצרט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקונצרט", באתר נטפליקס "הקונצרט", באתר AllMovie (באנגלית) "הקונצרט", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקונצרט", באתר Metacritic (באנגלית) "הקונצרט", באתר אידיבי "הקונצרט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאיר שניצר, לא מוכרחים להמשיך לנגן: על "הקונצרט", באתר nrg‏, 29 באפריל 2010
2Pacalypse Now

2Pacalypse Now (הופץ בנובמבר 1991) הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי טופאק שאקור. בשיריו באלבום ניסה טופאק לטפל בבעיות חברתיות כמו גזענות, אלימות משטרתית, עוני, היריון בגיל צעיר ושימוש בסמים, שיריו סיפרו על העולם של אדם שחור צעיר ברחובות העירוניים של ארצות הברית. 2Pacalypse Now צוין לשבח על ידי מבקרים ומעריצים רבים בזכות הרגשות העמוקים שלו, והיה כמקור השראה בשביל הרבה ראפרים כמו נאז, אמינם, 50 cent ודה גיים. למרות שהאלבום הופץ על ידי כמה חברות תקליטים, אמארו בידור, חברת התקליטים בבעלות אמו רכשה את זכויותיו. שמו של האלבום הוא התייחסות לסרט אפוקליפסה עכשיו מ-1979. בשנת 1991, עם צאת אלבום הבכורה של טופאק שאקור, שהכיל שירים המדברים בגנות משטרת לוס אנג'לס, תקף דן קווייל את האלבום וטען שאין לו מקום בחברה האמריקנית. באופן מעט אירוני, תרמה התבטאות זו של סגן הנשיא על אלבום בכורה של ראפר שבאותה תקופה היה אלמוני, לפופולריות האלבום. בהמשך האלבום הוכרז כאלבום זהב על ידי RIAA. הוא הניב 3 סינגלים: Brenda's Got a Baby, Trapped ו-If My Homie Calls את כל שירי האלבום כתב טופאק בעצמו Young Black Male Trapped Soulja's Story I Don't Give a Fuck Violent Words of Wisdom Something Wicked Crooked Ass Nigga If My Homie Calls Brenda's Got a Baby Tha' Lunatic Rebel of the Underground מידע על האלבום 2Pacalypse Now באתר MusicBrainz מידע על האלבום 2Pacalypse Now באתר AllMusic האלבום 2Pacalypse Now באתר Discogs האלבום 2Pacalypse Now באתר ספוטיפיי
הקונצרט (ורמיר)

הקונצרט הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר ההולנדי יאן ורמיר משנת 1664 לערך. הציור הוצג בעבר במוזיאון איזבלה סטיוארט גארדנר, בבוסטון שבארצות הברית, אולם נגנב מהמוזיאון במרץ 1990. מיקומו הנוכחי אינו ידוע. שוויו של הציור הוערך בלמעלה מ-200 מיליון דולרים. ביצירה מתוארת שלוש דמויות הלבושות בלבוש פלמי האופייני לתקופת יצירתה. אישה אחת מנגנת בצ'מבלו, השנייה שרה, ודמות שלישית - דמות גבר, יושבת בגבה לצופה, וככל הנראה מאזינה לשירה ולמוזיקה (או, לפי סברה אחרת, מדובר במורה למוזיקה). ברקע מצוירות שתי יצירות אמנות התלויות בחדר. יצירה זו היא אחת משתי יצירות של ורמיר העוסקות במוזיקה (השנייה היא "שיעור המוזיקה"). במסגרת השוד, שנחשב לשוד האמנות הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, נכנסו למוזיאון שני גנבים הלבושים כשוטרים של משטרת בוסטון, וגנבו 13 יצירות אמנות השוות יחד למעלה מ-500 מיליון דולרים, בהם יצירתו של רמברנדט: "ים הגליל". המוזיאון הציע פרס של 5 מיליון דולרים למי שיסייע להשיב את היצירות אולם אלה לא נמצאו. בשל תנאי הצוואה של גארדנר, אשר הורישה את יצירותיה למוזיאון - אין להציג יצירות אחרות במקום היצירות במסגרת הירושה, ועל כן במוזיאון מוצגות המסגרות הריקות של התמונות. בשנת 2006 הופק סרט תעודה בשם "גנוב" (Stolen) המתאר את גנבת היצירה. באחד מפרקי הסדרה הסימפסונים, מר ברנס נכלא לאחר שמתגלה כי הוא מחזיק במרתפו את היצירה "הקונצרט". מדיה וקבצים בנושא הקונצרט בוויקישיתוף תיאור השוד באתר רשת PBS תיאור היצירה והשוואתה ליצירה "שיעור המוזיקה" שוד האמנות הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית
הר שוקף

הר שוֹקֵף הוא הר ברכס הכרמל. פסגתו – המגיעה ל-497 מטר מעל פני הים – היא הנקודה הגבוהה ביותר בכרמל התיכון, המשתרע מדרום לנחל אורן. ההר נמצא על גבי שלוחה בין נחל אורן מצפון ונחל בוסתן מדרום, שעל אף גובהה – 480-450 מטרים – היא בולטת אך במעט מעל סביבתה. ההר בנוי מקירטון חווארי והקרקע המצויה באזור היא רנדזינה. ההר נמצא ב"גן לאומי שוקף" המשתרע על שטח של 4,000 דונם וכולל גם את חורבת שוקף מדרום למרגלות ההר ואת נחל בוסתן העליון. גן לאומי זה הוא חלק מפארק הכרמל. מסלולו של שביל ישראל עובר בשטח ההר ומגיע עד לפסגה, שם נמצאים שרידיו של מבנה הרוס. מפסגת ההר ניתן להשקיף על היישובים ניר עציון, עתלית, בית אורן, דלית אל-כרמל ועספיא, וכן על חוף דור, אוניברסיטת חיפה והר טללים ומספר שכונות בחיפה. ההר הוא אתר פריחה של אירוס הסרגל, ערבז סוככני, סחלב פרפרני, סחלב שלוש שיניים, דבורנית דינסמור, דבורנית צהובה. ניתן לראות את הפריחה בפיסגת ההר ומדרום מזרח לפיסגה. באזור נמצאות קרקעות בבעלות פרטית, רובן של תושבי דלית אל כרמל וקרקעות נוספות בבעלות יהודית. בשנת 2005 אושרה תוכנית להפקיע 4,123 דונם בהר שוקף ובנחל בוסתן לטובת הגן הלאומי. בחודש אוגוסט 2007 אישרה ועדת המשנה לעררים במועצה הארצית לתכנון ובנייה את ההחלטה, במסגרתה הושארו 600 דונם לשימושים חקלאיים. המקום היה מיושב במאה ה-19 על ידי דרוזים. במקום נמצאו שרידי קירות ועדויות לעיבוד חקלאי, ובין שרידי החורבה נמצאו ממצאים ארכאולוגים מתקופות שונות: כלי צור נאוליתיים וכלקוליתיים וחרסים מהתקופה ההלניסטית, הרומית, הביזנטית והערבית. בנוסף נמצאו במקום שני ריכוזים של גומות. ממערב לה מצויים שרידי מחצבה קדומה הכוללת שתי מערות קבורה. במורדות המערביים של הר שוקף נמצאת חורבת רקית מהתקופה הרומית-ביזנטית. בשרפה בכרמל בחודש דצמבר 2010 נשרף חלק גדול מהגן הלאומי שוקף. מדיה וקבצים בנושא הר שוקף בוויקישיתוף גן לאומי הר שוקף באתר "טבע ונופים בישראל" מסלול טיול מהר שוקף לדלית אל כרמל באתר מינהלת הטיולים של משרד החינוך מדריך ישראל החדש, כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה. בעריכת יעקב שורר וסלמאן אבו רוכן, הוצאת משרד הביטחון, 2001, עמ' 74 פאדי עיאדאת, תושבי עיר הכרמל הפסידו את אדמתם החקלאית לטובת פארק, באתר ynet, 17 באוגוסט 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1978 בטלוויזיה

ערך מורחב – 1978 4 ביולי הטלוויזיה החינוכית מתחילה לשדר את "זהו זה!" הטלוויזיה החינוכית משדרת את סדרת הדרמה להוראת אנגלית Debby in Hospital, סדרת המשך ל"גבי ודבי" שר החינוך, זבולון המר, מנסה למנוע את שידורו של סרט הטלוויזיה "חרבת חיזעה" של רם לוי (על בסיס סיפור של ס. יזהר), אך נכשל. מצולמים הפרקים האחרונים של "טלפלא" 6 במרץ – בארצות הברית משודר הפרק האחרון בסדרה "סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים" (שודרה החל מ-1974) 2 באפריל – בארצות הברית מתחיל שידור דאלאס (עד 1991) 16 באפריל – בארצות הברית משודרת המיני-סדרה "שואה: סיפורה של משפחת וייס" עם מריל סטריפ 9 בספטמבר – בארצות הברית מתחיל שידור סדרת הטלוויזיה המבוססת על הספר "המירוץ אחר הגלימה" (עד 1986) 12 בספטמבר – בארצות הברית מתחיל שידור סדרת הטלוויזיה "טקסי" עם דני דה ויטו (עד 1983) 14 בספטמבר – בארצות הברית מתחיל שידור הסדרה "מורק ומינדי" עם רובין ויליאמס (עד 1982) 3 בנובמבר – בארצות הברית מתחיל שידור הסדרה "על טעם ועל ריח" עם גארי קולמן (עד 1986) רשת הטלוויזיה האמריקאית ABC מתחילה לשדר את מגזין החדשות שלה 20/20 ה-BBC מתחיל לשדר את הסדרה "מטבעות מן השמיים" על פי דניס פוטר ה-BBC מתחיל בשידור סדרת טלוויזיה על פי הספר "כל היצורים גדולים כקטנים" "פרס אמי" ניתן לסדרות "הכל נשאר במשפחה" (ארצ'י בנקר); "תיקי רוקפורד"; "החבובות"; וסדרת הטלוויזיה "שואה: סיפורה של משפחת וייס" "פרס גלובוס הזהב" ניתן לתוכנית החדשות "60 דקות"; ולסדרה הקומית "טקסי", כמו גם לכוכבה, דני דה ויטו "BAFTA": בפרס הדרמה זוכה המיני-סדרה "אדוארד וגברת סימפסון". בפרס הקומדיה - Going Straight, סדרת המשך ל-"Porridge" 1977 בטלוויזיה - 1978 בטלוויזיה - 1979 בטלוויזיה מדיה וקבצים בנושא 1978 בטלוויזיה בוויקישיתוף