laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אינגריד, נסיכת שוודיה

אינגריד, נסיכת שוודיה (שוודית Ingrid av Sverige‏, 28 במרץ 1910 - 7 בנובמבר 2000), הייתה בתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ואשתו של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק. אינגריד נולדה בסטוקהולם ב-28 במרץ 1910 לגוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה ומרגרט, נסיכת קונוט, בתם של לאופולד, דוכס אולבני ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה. ב-5 במאי נערך טקס הטבלתה, כשלסנדקיה משמשים סביה וסבתה מצד אביה - גוסטב החמישי, מלך שוודיה וויקטוריה, נסיכת באדן, סבתות רבא מצד אביה - המלכה האלמנה והדוכסית הגדולה האלמנה של באדן, סביה וסבתה מצד אמה - לאופולד, דוכס אולבני ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, הדוכסית הגדולה של באדן, הדוכסית האלמנה של דלארנה, קיסרית רוסיה, הנסיכה אליס, רוזנת אתלון, אדלברט, נסיך פרוסיה וג'ורג', נסיך ויילס. בגיל 10 מתה אמה בהריונה השישי, כתוצאה מדלקת קרום המוח, ואביה התחתן בשנית עם לואיז, נסיכת באטנברג. אינגריד חונכה היטב, והתעניינה בספורט, במיוחד רכיבה על סוסים, סקי וטניס. בנוסף היא אף הוציאה בגיל צעיר את רישיון הנהיגה שלה. בשנת 1928 הוצעה אינגריד לאדוארד, נסיך ויילס, אולם על אף שנפגשו ביחד לא התארסו לבסוף. ב-15 במרץ 1935 התארסה אינגריד עם פרדריק, נסיך הכתר הדני, וב-24 במאי התחתנו השניים בסטוקהולם באירוע גדול שסוקר בהרחבה בכלי התקשורת השוודיים. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה אינגריד בכוחות ההתנגדות לכיבוש, ועודדה את בני העם בסיורים שעשתה ברחבי הארץ יחד עם חמותה המלכה אלכסנדרינה. סבה גוסטב החמישי, מלך שוודיה שלח לה בקשה להוריד פרופיל למען ביטחונה, אולם היא דחתה בזעם את הצעתו. ב-20 באפריל 1947 מת חמיה כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, ובעלה פרדריק התשיעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. אינגריד ביטלה הרבה מהמנהגים המיושנים שנהגו בחצר המלוכה, והפכה את האווירה ליותר נעימה, עם פחות אירועים וקבלות פנים רשמיות. בשנת 1972 מת בעלה, ובתה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק עלתה לשלטון במקומו. באותה שנה מונתה אינגריד לעוצרת הממלכה, בכל עת שהמלכה נעדרה מהממלכה. ב-7 בנובמבר 2000 מתה אינגריד, כשלצידה עומדים שלוש בנותיה ועשרה נכדיה. הלווייתה נערכה ב-14 בנובמבר, והיא נטמנה בקתדרלת רוסקילדה. בהלוויה השתתפו בני אצולה ומדינאים רבים, ביניהם: המלך והמלכה של שוודיה, מלכת ספרד, מלכת הולנד, המלך והמלכה של נורווגיה, המלך והמלכה של בלגיה, הדוכס הגדול והדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, הנסיך מוויילס, נסיך הכתר של מונקו, אולפור רגנר גרימסון - ראש ממשלת איסלנד, ומאונו קויביסטו - נשיא פינלנד לשעבר. ב-24 במאי 1935, התחתנה אינגריד עם פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ממנו נולדו לה שלוש בנות: מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק (נולדה ב-1940), מלכת דנמרק הנוכחית, התחתנה עם הנריק, נסיך דנמרק. בנדיקטה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-1944), התחתנה עם ריכרד, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג השישי. אנה מריה, מלכת יוון (נולדה ב-1946), התחתנה עם קונסטנטינוס השני, מלך יוון. מדיה וקבצים בנושא אינגריד, נסיכת שוודיה בוויקישיתוף אינגריד, נסיכת שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עונת 1970 בגביע ליברטדורס

עונת 1970 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-11 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-11 בפברואר 1970 ותחרות הסתיימה ב-14 במאי 1970. בתחרות השתתפו 19 קבוצות. נציגי ברזיל לא השתתפו. התחרות הסתיימה בניצחון של אסטודיאנטס לה פלאטה בפעם השלישית ברציפות. בתחרות השתתפו 19 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-4 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-3 בתים. מנצחי הבתים ומנצחת של העונה הקודמת נפגשו בסדרת משחקי חצי הגמר והגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1970 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
פורמולה 1 עונת 2012

עונת 2012 בפורמולה 1 היא העונה ה-63 בה התקיימה האליפות. 25 נהגים המייצגים 12 קבוצות לקחו חלק ב-20 המרוצים שהתקיימו במדינות שונות. שבעה נהגים שונים נצחו את בעת המרוצים הראשונים בעונה. פרננדו אלונסו היה הנהג הראשון שהשיג ניצחון שני, כשניצח את גרנד פרי אירופה, שהתקיים בולנסיה ולקח את הובלה במרוץ לאליפות. הוא החזיק בראשות הטבלה במהלך שבעת המרוצים הבאים, אך פרישות במהלך הגרנד פרי הבלגי והיפני אפשרו לפטל לתפוס את מקומו. אל המרוץ האחרון בעונה הגיע פטל בפער של 13 נקודות מאלונסו. הוא סיים את המרוץ במקום השישי וזכה באליפות בפעם השלישית ברציפות. קבוצת לוטוס שחררה את ויטלי פטרוב וברונו סנה, נהגיה בעונה החולפת. במקומם החתימה הקבוצה את קימי רייקונן, שחזר לאליפות אחרי שנתיים של השתתפות באליפות העולם בראלי ואת רומן גרוז'אן לשעבר, אלוף ה-GP2, שנעדר אף הוא כשנתיים מסבב הפורמולה 1. פטרוב חתם בקבוצת קטרהאם וסנה הצטרף לקבוצת ויליאמס. נהג נוסף שחזר לאליפות לאחר היעדרות היה ניקו הולקנברג, ששב לקבוצת פורס אינדיה לצידו של פול די רסטה. קבוצת טורו רוסו החליפה גם היא את צמד נהגיה - דניאל ריקארדו וז'אן-אריק ורן הוחתמו במקומם של חיימי אלגורשוארי וסבסטיאן באומי. פדרו דה לה רוסה ונראיין קרטיקיאן חזרו גם להתחרות באליפות כנהגיה של קבוצת HRT. דה לה רוסה לא התחרה באופן סדיר מאז הגרנד פרי האיטלקי בעונת 2010. בעונת 2011 שימש כנהג מבחן עבור קבוצת מקלארן והשתתף בבגרנד פרי הקנדי כנהגה של קבוצת סאובר. קרטיקיאן עזב את הקבוצה לפני הגרנד פרי הבריטי בעונה הקודמת וחזר להופעה נוספת בגרנד פרי הודו. ג'רום דאמברוסיו, שעזב את קבוצת מארוסיה הצטרף במהלך העונה כנהג שלישי בקבוצת לוטוס. שארל פיק, שסיים במקום הרביעי בסבב ה-gp2 בעונה הקודמת, תפס את מקומו של דאמברוסיו. גרנד פרי בחריין, שבוטל בעונה הקודמת עקב מחאות התושבים, שב לסבב האליפות. הגרנד פרי, שתוכנן להתקיים במקור בחודש אוקטובר, הוקדם בסופו של דבר והתקיים במהלך חודש אפריל. גרנד פרי טורקיה הוצא מסבב התחרויות. במהלך חודש אוגוסט ניהלו מנהלי המרוץ משא ומתן עם ברני אקלסטון על הארכת החוזה, אך בהמשך החודש הוחלט על ביטול המרוץ. הנקודות חולקו לעשרת הנהגים הראשונים בכל מרוץ, בהתאם לפירוט בטבלה הבאה: † – לא סיים את המרוץ, אך קיבל ניקוד לאחר שעבר יותר מ-90% מהמסלול. † – לא סיים את המרוץ, אך קיבל ניקוד לאחר שעבר יותר מ-90% מהמסלול. מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 2012 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine. פיליפ רוזין, פורמולה 1 חוזרת לעונה מעניינת במיוחד, אוטוספורט, 17 במרץ 2012. Romain Grosjean joins Kimi Raikkonen at Lotus Renault for 2012, Autosport.com, 9 December 2011 vitaly-petrov joins caterham f1 team, 17 February 2012 Williams confirms Bruno Senna will race for the team in F1 in 2012, Autosport.com, 17 January 2012 Hulkenberg joins Di Resta in Force India's 2012 line-up, Formula1.com, 19 December 2011 Ricciardo earns Toro Rosso ride, theaustralian.com.au, 15 December 2011 Marussia Virgin Racing Completes 2012 Race Driver Line-up, 27 NOVEMBER 2011 United States Grand Prix remains on unchanged 2012 F1 calendar, F1fanatic.co.uk, 7 December 2011 Turkish GP chiefs hopeful race will win reprieve on 2012 F1 calendar, Autosport, 8 August 2011
כביש 807

כביש 807 הוא כביש רוחב אזורי במזרח הגליל התחתון. הכביש מתחיל בצומת מע'אר ונגמר בצומת מגדל שליד הכנרת. אורכו של הכביש הוא 12.2 ק"מ. נחל צלמון מגדלא כבישי ישראל
760-769 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 739–730 לפנה"ס 15 ביוני 763 לפנה"ס – ליקוי חמה בתאריך זה (חודש סיוון) שנצפה על ידי אסטרונומים אשורים שימש על מנת לתקן את הכרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק. מותו של אמציה מלך יהודה. מותו של ארכלאוס, מלך ספרטה. מותו של ריבאלו, מלכם האגדי של הקלטים הבריטונים. עוזיהו מלך יהודה. הנביא ישעיהו. מדיה וקבצים בנושא 760-769 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוזני

אָזְנִי או פסיון אוזנן (שם מדעי: Crossoptilon) הוא סוג של עופות ממשפחת הפסיוניים ומסדרת התרנגולאים. לפסיונים אלה יש ציצות לבנות מסביב ל"לחיים" המתעקלות למעלה עד לאחורי העורף, בדמות שתי ציצות, מה שמזכיר מעט אוזניים. הגוף כחול, וסביב העיניים עור אדום ומעל הראש "כיפה" שחורה. אצל הזכרים הזנב גדול ובעל נוצות לבנות ורחבות היכולות להיפרש. הנקבות קטנות יותר וזנבן קטן בהרבה. הפסיונים מצויים ברחבי מזרח אסיה ובייחוד בסין, ביערות הרריים ואזורי אחו אלפיני. רוב זמנם הם חיים על קרקע היער ולא נוטים לעופף לעיתים קרובות. אוזני לבן (Crossoptilon crossoptilon) אוזני טיבטי (Crossoptilon harmani) אוזני חום (Crossoptilon mantchuricum) אוזני כחול (Crossoptilon auritum) מדיה וקבצים בנושא אוזני בוויקישיתוף אוזני, באתר ITIS (באנגלית) אוזני, באתר NCBI (באנגלית) אוזני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוזני, באתר GBIF (באנגלית) אָזְנִי במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט

הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט (באנגלית: The Franklin D. Roosevelt Presidential Library and Museum) הם הספרייה נשיאותית והמוזיאון הנשיאותי על שמו של נשיא ארצות הברית ה-32, פרנקלין דלאנו רוזוולט. המרכז הנשיאותי על שמו ממוקם בהייד פארק, במדינת ניו יורק. אלו הספרייה והמוזיאון הנשיאותי הראשון שהוקם בארצות הברית. המרכז נבנה בניהולו של רוזוולט בין השנים 1940-1939, עד לפתיחתו בשנת 1941. רוזוולט ביקר פעמים רבות במרכז על שמו עד למותו בשנת 1945. רוזוולט החליט להקים לעצמו את הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים בשנת 1939, וזאת לאחר שרצה לשמר את הניירת הגדולה במהלך כהונתו הארוכה, הנצחת מורשתו כנשיא ארצות הברית ומנהיגה במהלך מלחמת העולם השנייה, וכן מורשת אשתו, אלינור רוזוולט. הקרקעות שעליהן נבנה המרכז הנשיאותי הם קרקעות שהיו שייכות לאמו של רוזוולט. שטח המקום כולל 16 דונם. לפני נשיאות רוזוולט, לא היה הסדר בנוגע לניירות של נשיאי ארצות הברית. רוזוולט קבע כי כל הניירות של נשיאי ארצות הברית לדורותיהם יהפכו לרכוש ציבורי לאחר סיום כהונתם. הניירות של רוזוולט כוללות זכרונות אישיים מכהונתו, ההתמודדות עם המצב הבעייתי בעולם בעת כהונתו, ודעותיו בנושאים שונים. גם הניירות של רוזוולט בעת כהונתו כסנאטור ממדינת ניו יורק, מושל ניו יורק וכתת מזכיר הצי של ארצות הברית בכהונתו של וודרו וילסון כנשיא ארצות הברית. המוזיאון הוא החלק הקטן יותר במרכז והוא כולל בתוכו מתנות ומזכרות שקיבל רוזוולט ממנהיגים רבים מהעולם, כשהידועה בהם זאת המתנה שקיבל מראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל. רוזוולט ביקר במוזיאון בפעם האחרונה במרץ 1945. המוזיאון שופץ בשנת 2010 והורחב לרווחת הציבור. חדר העבודה של רוזוולט, כפי שניתן לראות במוזיאון נשיא רוסיה בוריס ילצין במוזיאון עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בשנת 1995 אלינור רוזוולט (יושבת בצד שמאל) בעת אירוע בספרייה, 1950 הספריות הנשיאותיות בארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט מדיה וקבצים בנושא הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט (באנגלית)
עונת 1971 בגביע ליברטדורס

עונת 1971 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-12 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-13 בפברואר 1971 ותחרות הסתיימה ב-9 ביוני 1971. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון התחרות הסתיימה בניצחון של נסיונל בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1971 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
מכללת מקס פיין

מכללת מקס פַיִין היא בית ספר תיכון מקצועי השוכנת בתל אביב. הוקמה כבית הספר המקצועי הראשון בישראל בשנת 1928. לזכרו של מקס פיין, הוקמו בנוער העובד חדרי מלאכה להכשרה מקצועית, בהנהגתו של שמואל מסטצ'קין שנקראו "חדרי המלאכה ע"ש מקס פיין". בתל אביב הפך חדר המלאכה לבית הספר המקצועי הראשון בישראל בשנת 1928. גזבר הוועד הפועל של ההסתדרות ישראל מרום (מרמינסקי) סייע ברכישת המכונות. מפעל זה גדל ברבות הימים והיה לרשת בתי הספר "עמל" של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. אבן הפינה לבית הספר הראשון נקבעה על ידי הנציב העליון ארתור ווקופ במגרש שהיה ממוקם בגבול מתחם הנפט ושכונת הרכבת, (שכונת העגלונים), את מבנה בית הספר תכנן האדריכל אריך מנדלסון. המחזור הראשון של 18 הבוגרים סיים את לימודיו ביולי 1936. ביום שבת 16 במאי 1948 נפגע בית הספר, שהיה ממוקם ברחוב החרושת, בהתקפת מטוסים מצרים על תל אביב. בשנת 1955 עבר בית הספר למיקומו החדש, בצומת רחוב קפלן ודרך מנחם בגין 130, (דרך פתח תקווה דאז), פינת דרך השלום. בית הספר תוכנן על ידי האדריכלית ג'ניה אוורבוך. על חומת בית הספר מקס פיין קיים מ-1989 ציור קיר ענק הקרוי "הצעקה" שצייר האמן רמי מאירי. בשנת 1998 נחתם הסכם בין ההסתדרות לקבוצת אהוד בן ש"ך לפינוי בתי הספר מקס פיין והולץ והשבחת שטחם. מכללת עמל מקס-פיין פועלת בתל אביב מאז שנת 1928. עם קום מדינת ישראל פעלו בישראל 11 בתי ספר מקצועיים, מתוכם שישה בתי ספר של רשת עמל, כולל בית הספר מקס פיין, אשר היה הגדול מכלם עם 250 תלמידים. המכללה הכשירה אלפי תלמידים, במאות קורסים שונים בתחומי רכב, אופנועים, תחבורה, חשמל ומיזוג. היום פועלות כיתות ט'-י"ג, מגמות אוטוטרוניקה, אופנוטרוניקה, מנהל וחשבונאות. כיתת המשך י"ג במגמת הרכב. בבית הספר 170 תלמידים, 17 תלמידים בכתה. בית הספר בבעלות רשת עמל. הלימודים בבית הספר מחולקים לשלושה תחומים עיקריים: לימודים עיוניים לימודים עיוניים בתחום הטכנולוגי המקצועי עבודה התנסותית - בסדנאות בכיתה ט' ו-י' ובמקומות העבודה בכיתה י"א ו-י"ב. מרבית הקורסים מתקיימים בפיקוח משרד הכלכלה והתעשייה ומשרד התחבורה. בוגרי הקורסים זכאים לתעודות ממשלתיות המקנות סיווג מקצועי וכתבי הסמכה. רשימת בוגרי בית הספר עמל מדיה וקבצים בנושא מכללת מקס פיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכללת מקס פיין מכללה טכנולוגית תיכונית מקס פיין דני רכט, בית הספר מכס פיין "הראשון", באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" דני רכט, בית הספר מכס פיין "החדש", באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" תל-אביב: טקס גמר הלימודים בביה"ס מכס פיין, דבר, 4 ביולי 1950 בית הספר המקצועי על שם מקס פיין, 1937, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים גאים בעבר עם הפנים לעתיד - עמל מקס פיין, אתר עמל, 3 במאי 2009 בית הספר הרב תחומי הולץ חיל האוויר - אנשים ישראל אשר מוצני במסגרת סמינר לתואר שני של ד"ר תמר אלמוג, שכותרתו "חינוך בישראל במבט וירטואלי" - החוג ללמידה הוראה והדרכה, אוניברסיטת חיפה, 7.12.2010 שכונת הרכבת - ב-2016 רובע 6, כיום אין בה מגורים, רובעי תל אביב-יפו הפצצה כבדה בתל אביב, באתר חיל האוויר הישראלי מיכל רוה, ‏הסכם בין ההסתדרות לקבוצת אהוד בן-שך - לפינוי בתיה"ס מקס פיין והולץ והשבחת שטחם, באתר גלובס, 6 ביולי 1998 בית הספר הרב תחומי הולץ חיל האוויר אנשים ישראל חשמל, פורטל החשמל, הבית של החשמלאים בישראל
כביש 806

כביש 806 הוא כביש אורך אזורי בצפון-מזרח הגליל התחתון, המתחיל במחלף עילבון עם כביש 65 ונגמר בצומת חלפתא עם כביש 85. אורכו של הכביש הוא 13 ק"מ. נחל צלמון כבישי ישראל
יחסי קטר–תאילנד

היחסים בין ממלכת תאילנד לבין מדינת קטר הם יחסים חמים המבוססים על יחסים כלכליים ועל המדיניות הקטרית "הסתכלות מזרחה". היחסים הכלכליים שבין קטר לתאילנד הם יחסים פורים, קטר היא הספקית השנייה בגודלה לתאילנד במזרח התיכון (מיד לאחר ישראל). היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2014 הגיע ל-4 מיליארד דולר אמריקאי ומספר הלקוחות בשני השווקים הגיע ל-67 מיליון לקוחות. הייצוא הקטרי העיקרי לתאילנד כלל גז טבעי ונפט בעוד הייצוא התאילנדי העיקרי לקטר כלל בו תכשיטים, רהיטים מכוניות ואלקטרוניקה. שתי המדינות מתככנות לחתום על אמנת כפל מס כדי לעודד השקעות וסחר מצד משקיעים וסוחרים בשתי המדינות. ישנם כ-4,000 תאילנדים בקטר, 2,500 מהם עובדים בענף הבנייה, ורוב רובם של אלו מתרכזים בפיתוח תשתיות לקראת מונדיאל 2022. שאר התאילנדים בקטר בדרך כלל יעבדו כיזמים, עובדי ספא, מטפלים סיעודיים, עקרי בית וסטודנטים. מדיה וקבצים בנושא יחסי קטר–תאילנד בוויקישיתוף שגרירות קטר בתאילנד Thailand’s Growing Links With Qatar
אוניברסיטת גטינגן

אוניברסיטת גאורג אוגוסט בגטינגן (בגרמנית: Georg-August-Universität Göttingen), או הגאורגיה אוגוסטה, היא אוניברסיטה גרמנית הנקראת על שמו של מייסדה ג'ורג' השני מלך בריטניה, דוכס הנובר. האוניברסיטה, השוכנת בעיר גטינגן שבסקסוניה התחתונה, נוסדה ב-1734 ופתחה את שעריה ב-1737. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה), חברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר וחברה בקבוצת קוימברה. תהפוכות פוליטיות רבות שזורות בתולדות האוניברסיטה: מספר התלמידים שהיה 1547 ב-1823 הצטמצם לכ-860 בעקבות מעורבותם של המורים והתלמידים בתנועות פוליטיות שהתנגדו לשלטון. שבעה פרופסורים הודחו ב-1837 בגלל המחאה כנגד ביטול החוקה הליברלית של 1833. אביב העמים של 1848 הפך את המגמה. ממשלת פרוסיה, שסיפחה את הנובר ב-1866, הוסיפה לטפחה ולקדמה. ב-1903 שב מספר התלמידים ל-1529, ועל הוראתם הופקדו 121 מורים. בעשורים הראשונים של המאה העשרים הייתה האוניברסיטה למובילה עולמית בתחום האווירודינמיקה והידרודינמיקה תחת הנהגתו של לודוויג פרנדטל. בתקופה שקדמה לעליית הנאציזם נהנתה האוניברסיטה ממוניטין בינלאומי ניכר, שנבע ממספר רב של אישים בולטים שחבשו את ספסל הלימודים או לימדו בה, בהם זוכי פרס נובל רבים, מנהיגים כאוטו פון ביסמרק, אנשי רוח וסופרים כהיינריך היינה והאחים גרים; מדענים בולטים מקרל פרידריך גאוס ועד אנריקו פרמי. תור הזהב שראתה האוניברסיטה בסוף המאה ה-19 וראשית המאה העשרים בא לקצו עם עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון. ב-1933, על רקע הפגנות אלימות של סטודנטים נאצים, ובעקבות חקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי על ידי המפלגה הנאצית, פוטרו מהאוניברסיטה או ברחו מפני הסכנה מדענים יהודים רבים ובכללם ג'ון פון נוימן, אדוארד טלר, יוג'ין ויגנר, ג'יימס פרנק, יעקב פולוצקי, אוטו טפליץ ומקס בורן. בעיקר נפגעו ענפי הפיזיקה והמתמטיקה. המסורת הכבירה של גטינגן במתמטיקה, שכללה מלבד גאוס גם את ברנהרד רימן, פליקס קליין, דויד הילברט ואמי נתר, נשברה על ידי הנאצים, שכן רבים מהמרצים בגטינגן היו יהודים או שנישאו ליהודיות. מסופר כי כשנה לאחר מכן שאל שר התרבות הנאצי ברנהרד רוסט את דויד הילברט "מה מצב המתמטיקה בגטינגן כעת, מששחררנו אותה מההשפעה היהודית?", והילברט ענה "מתמטיקה בגטינגן? היא כבר אינה קיימת". כמה מהפיזיקאים שהוכרחו לנוס מגטינגן מצאו מקלט בארצות הברית ואף השתתפו בפרויקט מנהטן. מאז לא שבה האוניברסיטה למעמד שהיה לה במתמטיקה ובפיזיקה. בשנת הלימודים 2015 פעלו בה 4,446 אנשי סגל אקדמי ב-13 פקולטות, ובשנת 2016 נמנו בה 31,500 סטודנטים. עם בוגריה נמנה גרהרד שרדר, קנצלר גרמניה לשעבר, ועם חוקריה נמנים זוכי פרס נובל, ובהם מנפרד אייגן. מוסדות נוספים הקיימים בעיר ומקיימים קשרי גומלין הדוקים עמה הם ארבעה מכוני מחקר המאוגדים תחת מכון מקס פלאנק, ספריית המדינה והאוניברסיטה, בה נשמרים כתבי יד יקרי ערך, והאקדמיה למדעים. ברחבי הקמפוס והעיר פזורים פסלים המנציחים את המפורסמים שבתלמידי האוניברסיטה ומוריה, כגון ביסמרק והבנקאי האמריקאי ג'יי. פי. מורגן. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת גטינגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת גטינגן (באנגלית) אוניברסיטת גטינגן, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת גטינגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת גטינגן, ברשת החברתית אינסטגרם ה'פלא' של פרסי נובל בגטינגן ליאו קורי, "מתמטיקאים יהודים בגטינגן: 1895-1933", זמנים, אביב 1999. עופר אדרת, יותר מעוד מספר, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2011 אוניברסיטת גטינגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיאור השיחה בין רוסט להילברט
מכבי עירוני קריית גת

האם התכוונתם ל... מכבי עירוני קריית גת (כדורסל) – קבוצת כדורסל מהעיר קריית גת עירוני קריית גת – קבוצת כדורגל מהעיר קריית גת
דויד די תומאסו

דויד די אליה אלמו תומאסו (בצרפתית: David di Elias Alemu Tommaso; ‏ 6 באוקטובר 1979 - 29 בנובמבר 2005) היה כדורגלן צרפתי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות מונקו, סדאן ואוטרכט. די תומאסו החל את הקריירה המקצועית שלו במונקו מליגת העל הצרפתית. ב-16 בינואר 1999 ערך די תומאסו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ג'ון ארנה ריסה בדקה ה-78 בתיקו 1-1 נגד לאנס במסגרת המחזור ה-21 בליגה. בהמשך הקריירה שיחק בסדאן, ששיחקה בליגת העל הצרפתית ובליגה הצרפתית השנייה, ובאוטרכט מליגת העל ההולנדית. בעונתו הראשונה באוטרכט נבחר על ידי האוהדים לשחקן העונה של המועדון. ב-29 בנובמבר 2005 נפטר די תומאסו כתוצאה מדום לב בשנתו, כשהוא בן 26. אוטרכט הפסיקה את השימוש בחולצה מספר 4 כאות הנצחה, וסדאן הפסיקה את השימוש בחולצה מספר 29. פרס שחקן העונה של אוטרכט נקרא מאז מותו "פרס די תומאסו". אביו של די תומאסו, פסקל, ודודו, לואי, שיחקו שניהם בשנות ה-80 בגרנובל. אחיו הצעיר, יואן, שיחק במספר מועדוני כדורגל צרפתים. די תומאסו היה נשוי ואב לבן. דויד די תומאסו, באתר Transfermarkt דויד די תומאסו, באתר BDFutbol דויד די תומאסו, באתר WorldFootball.net דויד די תומאסו, באתר FootballDatabase.eu
עונת 1972 בגביע ליברטדורס

עונת 1972 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-13 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-30 בינואר 1972 ותחרות הסתיימה ב-24 במאי 1972. בתחרות השתתפו 20 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של אינדפנדיינטה בפעם השלישית בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. אם מספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1972 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
יוסף צוריאל

יוסף צוריאל (נולד ב-20 ביולי 1936 בתימן) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. יוסף צוריאל נולד בצנעא שבתימן ועלה לישראל כנער עם משפחתו בשנת 1949. הקריירה העיתונאית שלו החלה ב"דבר לילדים" ו"מעריב לנוער". לאחר מכן כתב בעיתון "הבקר" ולבסוף ב"מעריב", שם עבד שלושים שנה. במסגרת עבודתו ב"מעריב" שימש במשך עשרים שנה ככתב במזרח ירושלים ובשטחים, ועשר שנים ככתב בכנסת. ספריו של יוסף צוריאל עוסקים בהוויה של יהדות תימן, בגולה ובישראל, וחושפים היבטים בחיי היום-יום של החברה היהודית בתימן, שעד כה הובלטו בספרות ומחוצה לה רק הסממנים הפולקלוריסטיים החיצוניים שלה. רומן הבכורה שלו כלולות, שאף עובד לסרט טלוויזיה, מתאר מצד אחד משפחה בדלת אמותיה, תוך הדגשת מאמציהן של הנשים להשפיע במעט על מהלך החיים בעולם פטריארכלי נוקשה, ומצד שני, קהילה קרתנית, שמרנית ומרושעת, נוקמת ונוטרת, הנתפשת לכל בדל רמז לחריגה מהנורמות הנהוגות בה. הרומן השני קרעים הוא סיפור מורכב על זעם, מבוכה, וחידלון בסביבה שאינה יודעת חרטה מהי, על סירוב עיקש לראות דברים נכוחה, על עקיפת האמת, על הטלת ספק בזכות הקיום של החריג, ועל שיגעון שנתפס כעונש. זהו סיפור על חברה המטריפה את עצמה לדעת. ברומן השלישי חלמתי יונים מתוארת משפחה תימנית הנעקרת משורשיה, מגיעה לירושלים של שנות החמישים ונגררת לכרוניקה אכזרית של התאזרחות בחברה הישראלית המתהווה. ראש המשפחה משתלט על בית ערבי נטוש ומשכן בו את אשתו ושבעת ילדיו, ממלא את חדריו בחפצים מרהיבים שהוא בוזז מבתים סמוכים, וממנה עצמו לאחראי על האכלוס בשאר חלקי השכונה. כך הוא ממציא עצמו מחדש בירושלים. אביבה לורי, מרבד השקרים, באתר הארץ, 25 במרץ 2002 יוסף צוריאל, דף שער בספרייה הלאומית
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון

הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים ע"ש ריצ'רד ניקסון (באנגלית: The Richard Nixon Presidential Library and Museum) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שמו של נשיא ארצות הברית ה-37 ריצ'רד ניקסון וכן גם מקום קבורתו שלו ושל רעייתו, פט ניקסון. המרכז ממוקם בעיר יורבה לינדה, בקליפורניה. המקום הוא בבעלות הארכיון הלאומי של ארצות הברית וכן חלקו מנוהל על ידי קרן פרטית על שם ניקסון. לאחר פרשת ווטרגייט והתפטרותו המביכה של ריצ'רד ניקסון, העדיף ניקסון שלא לשמר את מורשתו. הוא הורה להשמיד את כל החומרים מנשיאותו בשנת 1979 או בשנת מותו, אך לבסוף החליט הקונגרס של ארצות הברית לבטל את החלטתו של ניקסון ולשמר רק חלק מתוך החומרים של הנשיא. הניירות והמזכרות של ניקסון מתקופתו בתוך הבית הלבן שמורים אצל קרן פרטית על שמו של ניקסון. הספרייה המקורית נחנכה ב-19 ביולי 1990. ניקסון ורעייתו, פט ניקסון נכחו בחניכה. כמו כן גם הנשיא המכהן דאז ג'ורג' הרברט ווקר בוש ורעייתו ברברה בוש, והנשיאים לשעבר ג'רלד פורד ורונלד רייגן ורעיותיהם בטי פורד וננסי רייגן נכחו בחניכה. הקהל בעת החניכה כלל 50,000 אנשים ומוזמנים שחגגו את פתיחת המקום. המוזיאון מציג את חייו ואת הקריירה הציבורית של ניקסון כסגן נשיא ארצות הברית בתקופתו של דווייט אייזנהאואר, כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית ובסנאט של ארצות הברית וכנשיא ארצות הברית. המוזיאון בנוי בהשראת בית ילדותו של ניקסון, שאותו בנה אביו של ניקסון, פרנק. המתחם במוזיאון כולל השכרת חדר לאירועים וכנסים שונים למפלגה הרפובליקנית ולשאר תושבי ארצות הברית. במוזיאון ניתן לראות צילומים, מתנות ומזכרות מקוריות של ניקסון. גם המכונית הנשיאותית בעת תקופתו של ניקסון נמצאת במוזיאון, וכן גם בגדים שלבש ניקסון כנשיא ארצות הברית. גם המסוק הנשיאותי הרשמי "מלך הים" בעת תקופתו של ניקסון נמצא במקום. ב-2016 עבר המוזיאון שיפוץ בסכום של 15 מיליון דולר. הלימוזינה הנשיאותית של ניקסון במוזיאון המסוק הנשיאותי של ניקסון בחצר המוזיאון מקום מנוחתם של ניקסון ורעייתו. מימין המצבה של פט ניקסון, ומשמאל המצבה של ניקסון. בית ילדותו של ניקסון ריצ'רד ניקסון הספריות הנשיאותיות בארצות הברית מדיה וקבצים בנושא הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון (באנגלית) הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון, ברשת החברתית פייסבוק הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ריצ'רד ניקסון, ברשת החברתית אינסטגרם