laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פליקס סלטקין

פליקס סלטקין (אנגלית: Felix Slatkin;‏ 22 בדצמבר 1915 - 8 בפברואר 1963) היה כנר ומנצח אמריקאי. סלטקין נולד בסנט לואיס, מיזורי והחל ללמוד נגינה בכינור בגיל תשע, אצל איזדור גרוסמן. הוא החל לעבוד באופן מקצועי בגיל עשר וזכה במלגה למכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, שם למד כינור אצל אפרם צימבליסט וניצוח אצל פריץ ריינר. בגיל 17 הצטרף לתזמורת סנט לואיס והקים תזמורת קאמרית של נגנים צעירים. בשנת 1935 זכה בתחרות, שכללה הופעת סולו עם התזמורת הסימפונית של אגן הוליווד וחוסה איטורבי. בערך בתקופה זו פגש את הצ'לנית אלינור אלר, ובהמשך נשא אותה לאישה. בשנות מלחמת העולם השנייה שירת את ארצו כנגן בבסיס חיל האוויר "סנטה אנה" וכמנצח תזמורת הפיקוד הטקטי של חיל האוויר, ארגון שגייס יותר מ-100 מיליון דולר באגרות מלחמה. סלטקין השתקע בלוס אנג'לס וקיבל את משרת הכנר הראשי באולפני פוקס המאה העשרים, שם ביצע אין-ספור תפקידי סולו לכינור בסרטי קולנוע כמו "מה יפית עמק נוי" ו"איך להתחתן עם מיליונר". בשנת 1939 ייסד את רביעיית הוליווד ידועת השם, שהוציאה 21 אלבומים בחברת קפיטול רקורדס ויצאה למסעות הופעות בארצות הברית, אירופה, אוסטרליה וניו זילנד, ובכלל זה הופעה מיוחדת בפסטיבל אדינבורו בשנת 1957. בשנת 1958 זכתה הרביעייה בפרס גראמי על ביצוע מצטיין של רביעיות המיתרים המאוחרות של בטהובן. קריירת הניצוח שלו כללה את ייסוד "תזמורת אמנויות הקונצרט" והופעות עם תזמורת אגן הוליווד. הוא היה הכנר הראשי והמנצח הנבחר של פרנק סינטרה בהקלטות לחברת קפיטול בשנות ה-50'. בסך הכול הקליט יותר מ-25 הקלטות עם תזמורות אלה, גם הן בחברת קפיטול, ביניהן הקלטה של "עליצות פריזאית" מאת אופנבך, שזיכתה אותו בפרס גראמי לשנת 1958. פליקס סלטקין מת מהתקף לב בגיל 48. בנו של פליקס, ליאונרד סלטקין, הוא מנצח התזמורת הסימפונית הלאומית ובנו השני, פרדריק זלוטקין (הוא משתמש בצורה הרוסית המקורית של שם המשפחה) הוא צ'לן ראשי בבלט ניו יורק והצ'לן של רביעיית הפסנתר הלירית. פליקס סלטקין, באתר AllMusic (באנגלית) פליקס סלטקין, באתר MusicBrainz (באנגלית) פליקס סלטקין, באתר Discogs (באנגלית) פליקס סלטקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נווה מדבר

נְווה מדבר (ברבים: נְאוֹת מדבר; בלועזית: אוֹאָזִיס) הוא שטח בלב המדבר, שיש בו מקור מים (כגון מעיין). נופו הירוק של נווה המדבר בולט מאוד בסביבתו הצחיחה, הוא משמש בית גידול לבעלי חיים ומוקד משיכה לאדם. בעבר שימשו נאות המדבר כתחנות מעבר לסוחרים ונוודים, והאנשים שמצאו אותם לרוב בנו בו חווה חקלאית וכפר קטן והתעשרו מהאנשים שעברו בנווה המדבר וביקשו אוכל ומים. היום בדרך כלל יש בנווה מדבר מלון וכמה מסעדות.[דרוש מקור] מקורות המים של נווה המדבר קשורים למפלס מי התהום. ברוב נאות המדבר עולים המים אל פני השטח בכוח עצמם, בצורת מעיינות. באחרים שואבים את המים מבארות. אמנם נאות מדבר תלויים בזמינותם של מי תהום אך זמינות זו אינה מספיקה להיווצרותה של צמחייה מרובה ועשירה. על מנת שנווה מדבר ישגשג לאורך זמן ויניב מזון ראוי, הוא דורש תכנון ותחזוק חלקאי על ידי בני אדם: רק שילוב נכון של צמחים מסוגים שונים יצליח להתמודד עם תנאי האקלים המדבריים הקשים ובהם בראש ובראשונה החום והיובש. עצי התמר נחשבים להכרחיים עבור נאות מדבר שכן הם אלו אשר סופגים את השמש הישירה ובכך מגנים על שכבות הצמחייה שמתחתם. בנוסף, על שילוב הצמחים להקטין את זרימת הרוח, לכלוא את הלחות ולצמצם את קצב ההתאדות מן הקרקע. גם עבור מטרה זאת עצי התמר חשובים שכן גובהם הרב מאפשר לשתול תחתם עצים נוספים ובכך לייצר צפיפות צמחייה רבה יותר. הצמחים נדרשים גם לשמור על שיווי משקל מבחינת צריכת המינרלים מן הקרקע. לצורך שימור פוריות הקרקע אשר מקיימת מספר רב של צמחים על פני שטח מצומצם, בני האדם נדרשים גם לבצע דישון מתמיד של הקרקע, דבר אשר מחייב שילוב של חיות מבויתות בנווה המדבר. גם בארץ ישראל יש נאות מדבר, למשל: עין גדי במדבר יהודה ועין עבדת בנגב. רוב נאות המדבר בארץ היו מיושבים כבר בתקופה קדומה ביותר. יש דעות כי על פי הכתובים, כמעט כל תחנות בני ישראל בעת נדודיהם במדבר היו נאות מדבר, אם כי מדברי הרמב"ם ב"מורה נבוכים" (חלק ג פרק נ) משתמע שאף לא חניה אחת שלהם הייתה בנווה מדבר. אנתרופולוגים משערים, כי נאות המדבר אפשרו התפתחות של נתיבי סחר והגירה. דוגמה לנתיב כזה היא דרך המשי, המובילה מסין והודו ועד לטורקיה. הודות לתחושה הטובה שיכולים להקנות מים לאדם, התפתחו נאות מדבר לסוגיהם. חלקם קטנים כג'קוזי, וחלקם בהיקף עצום של עיר שלמה. עיר כזאת היא לאס וגאס שבמדינת נבדה בארצות הברית, שהוקמה במדבר מוהאבי בשנת 1910 ושטחה כ-300 קמ"ר. את רוב המים הדרושים לעיר, על דשאיה ומזרקותיה, מביאים מאגם מיד שעל נהר הקולורדו, המרוחק 50 ק"מ מהעיר. מי התהום המועטים באזור העיר נשאבו, מפלסם ירד, והקרקע שקעה במידה מסוכנת. נווה מדבר אנטארקטי מדיה וקבצים בנושא נווה מדבר בוויקישיתוף נווה מדבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צורת היחיד 'נאת מדבר' אינה תקנית. נְוֵה מִדְבָּר, באתר האקדמיה ללשון העברית Oasis | Desert Oasis, Arid Climate & Water Sources | Britannica, www.britannica.com (באנגלית) , "Biodiversity of Date Palm" Fatma Zohra Hadagha, Bourhane Eddine Farhi, Abdallah Farhi, Alexandru Ionut Petrisor, Multifunctionality of the oasis ecosystem. Case study: Biskra Oasis, Algeria, Journal of Contemporary Urban Affairs 2, 2018-12-29, עמ' 31–39 doi: 10.25034/ijcua.2018.4716 רבקה לוטון, ‏פנטזיה רטובה במדבר, באתר "אלכסון", 5 בינואר 2016
נימפית הסרפד

נִימְפִית הַסִּרְפָּד (שם מדעי: Vanessa atalanta), מין נפוץ של פרפר אשר ידוע בעיקר בשל גוני האדום-כתום שבכנפיו. ניתן לראות את נימפית הסרפד באזורים בהם שורר אקלים ממוזג באירופה, באסיה ובצפון אמריקה (אזורי קווי הרוחב 40-60) וגם בארץ ישראל. הנקבה מטילה את ביציה על צמח הסרפד והכתלית. צבע הביצים ירוק. מן הביצה בוקע זחל שחרחר ושעיר. להגנתו הוא מקפל את העלה, בונה "בית" ושוכן בתוכו. צבעיו של הזחל הגדול הוא שחור אפרפר עם פס לבן (בדרך כלל מקוטע) לאורך צידי גופו. ישנם זחלים שצבעם היסודי הוא חום אפרפר. לאורך גופו של הזחל ישנן גבשושיות בעלות זיפים. גודלו המרבי כ- 40 מ"מ. הזחלים של נימפית הסרפד ניזונים מצמחי הסרפד וכתלית יהודה ומכאן שמם. הפרפרים הבוגרים ניזונים על ידי שתייה מפרחי צוף כגון הבודלייה או מפירות אשר בשלו יתר על המידה. מוטת הכנפיים של נימפית הסרפד נעה בין 50 ל-65 מילימטרים. בצפון אירופה זהו אחד ממיני הפרפרים האחרונים שנראים טרם כניסת החורף. נימפית הסרפד, באתר ITIS (באנגלית) נימפית הסרפד, באתר NCBI (באנגלית) נימפית הסרפד, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נימפית הסרפד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נימפית הסרפד, באתר GBIF (באנגלית) נימפית הסרפד באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלייסטיישן

פלייסטיישן (באנגלית: PlayStation; בתרגום חופשי לעברית: תחנת המשחקים) היא קונסולת המשחקים הביתית הראשונה של חברת סוני שיוצרה לראשונה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. חברת סוני החלה לפתח את הקונסולה בשנת 1986 לאחר שעסקה עם נינטנדו לייצור קונסולה מבוססת CD נכשלה. במקום הרעיון שנכשל יצאה נינטנדו עם קונסולת ה-SNES. הרעיון החדשני לקונסולות משחקים מבוססות דיסקים אפשר למפתחי המשחקים ליצור משחקים מורכבים יותר אשר דרשו יותר מידע. הפלייסטיישן הוא קונסולת המשחקים הראשונה של סוני. הקונסולה יצאה לראשונה לשווקים ב-3 בדצמבר 1994 ביפן ולאחר כשנה הורחבה מכירתה לשאר מדינות העולם. הפלייסטיישן נשלט על ידי שלט אנלוגי, אשר צורתו דמויות הבומרנג הפכה עם הזמן לסימן היכר של הקונסולה. על אף מחירה הגבוה של הקונסולה עם השקתה (כ-300$ בארצות הברית) היא הפכה לפופולרית במיוחד. האפשרות "לשמור" התקדמות במשחקים על גבי כרטיסי זיכרון, הגרפיקה המתקדמת והאפשרות להשתמש במשחקים פיראטיים עודדו את המכירות. להצלחת הפלייסטיישן התלוותה תחרות לסוני מצד החברות נינטנדו וסגה. השתיים הוציאו במקביל קונסולות משלהם. נינטנדו פיתחה את ה-N64, ואילו סגה פיתחה את הסאטורן. הצלחתן של שתי הקונסולות הייתה פחותה משמעותית. רשימת משחקים לפלייסטיישן פלייסטיישן 2 פלייסטיישן 3 פלייסטיישן 4 פלייסטיישן 5 PlayStation Vita PSP פלייסטיישן פלוס מדיה וקבצים בנושא פלייסטיישן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלייסטיישן (בשפות מרובות) פלייסטיישן, ברשת החברתית פייסבוק פלייסטיישן, סרטונים בערוץ היוטיוב האתר הרשמי של סוני פלייסטישן באנגלית רשימה של כל משחקי פלייסטיישן
רימה

רִימָּה היא שלב הזחל במחזור חייו של הזבוב. גודל הרימה נע בין 2 עד 12 מילימטר בהתאם לשלב הגדילה בו היא נמצאת. צבען של מרבית הרימות משתנה בטווח של לבן כבוי (Off-White) עד חום בהיר, אף על פי כן חלקן יכולות אף להיות בצבע צהוב או אדמדם. הן בעלי זוג גפיים דקים דמויות קרס המשמשות לאכילה אך חסרות רגליים. מחזור החיים של הזבוב מורכב מ-4 שלבים: ביצה, רימה, גולם ובוגר (זבוב). הביצים יכולות להיות מוטלות בכל מקום בו יש די מזון עבור הרימות ובתנאי שהוא לח במידה מספקת. בין מקומות אלו נמנים צואת בעלי חיים, דשן, בריכות מים אך בעיקר בבשר נרקב. הביצים בוקעות בתוך 20-8 שעות מרגע הטלתן, מיד עם הבקיעה מופיעה הרימה המאביסה עצמה בבשר עד שהיא מוכנה לעבור לשלב הגולם. בשלב זה עוזבת הרימה את מקור המזון ועוברת למקום לחלוחי יותר על מנת להפוך לגולם. לאחר 12–14 ימים בוקע מן הגולם זבוב בוגר. האדם למד לרתום את תכונותיה המיוחדות של הרימה למטרות שונות בתחומים מגוונים. ערך מורחב – טיפול ברימות הרפואה בעבר ובהווה משתמשת ברימות בשל טבען - הן מכרסמות בעור נגוע מבלי לפגוע ברקמות הבריאות. השימוש ברימות מאפשר למעשה לנקות ולחטא פצעים פתוחים מתאים מתים. בעבר, טרם המצאת האנטיביוטיקה, השתמשו רופאים ברימות כדי לחטא פצעים פתוחים. גם כיום, ברפואה המודרנית, כאשר לא ניתן לבצע ניתוחים להסרת נמקים וזיהומים בשל חשש מסיבוכים, אחד הפתרונות הוא שימוש ברימות לצורך החיטוי של האזור מהתאים הנגועים. הרימות הלבנות מפוזרות ממבחנה סטרילית על פני האזור הנגוע ומיד מכוסות בתחבושות כדי לשמור על הסטריליות של האזור. זמן ההמתנה תלוי בהיקף הפציעה, ובסיומו הרימות תופחות לגודלן המרבי, בעוד האזור הנגוע מתנקה לחלוטין מזיהום. הטיפול נחשב לטיפול חדשני ומקובל כיום בבתי חולים רבים ברחבי העולם. חוקרי זיהוי פלילי בוחנים לעיתים רימות הנמצאות בגופות על מנת לקבוע את שעת המוות. הרימות משמשות כפתיון בדייג. רימות מהוות מזון לחיות מחמד כמו ציפורים וזוחלים. יש כמה פסוקים בהם מופיעה הרימה, בדברי איוב: ”לָבַשׁ בְּשָׂרִי רִמָּה וגיש [וְגוּשׁ] עָפָר עוֹרִי רָגַע וַיִּמָּאֵס” (ספר איוב, פרק ז', פסוק ה'). בדרך כלל הרימה נזכרת כסמל או כחלק מתיאור של מוות. לפעמים המקרא גם כותב תולעת בהקשרים שכנראה הכוונה לרימות, לדוגמה: ”אַף כִּי אֱנוֹשׁ רִמָּה וּבֶן אָדָם תּוֹלֵעָה” (ספר איוב, פרק כ"ה, פסוק ו'). לרווה מדיה וקבצים בנושא רימה בוויקישיתוף ד"ר איתי גל, התולעים כירסמו את הנמק מהכוויה, באתר ynet, 4 בנובמבר 2009
פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה

פרדיננדו השני דה מדיצ'י (באיטלקית: Ferdinando II de' Medici) ‏(14 ביולי 1610 - 23 במאי 1670) היה הדוכס הגדול של טוסקנה בין השנים 1670-1621. פרדיננדו נולד ב-14 ביולי 1610, והיה ילדם השני ובנם הבכור של קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, ומריה מגדלנה מאוסטריה. אביו מת כשהיה בן 11, ואימו משלה בטוסקנה כעוצרת עד הגיעו לבגרות בשנת 1628. פרדיננדו השני נודע באופיו הנוח ומזגו הטוב, תכונות אשר הקנו לו את אהדת נתיניו, אך היו לו לרועץ במהלך מילוי תפקידו. הוא נכשל בנסיונותיו לשמור על עצמאות טוסקנה מפני כוחות זרים ומפני הכנסייה. בשנת 1630 פרצה מגפה בפירנצה שגרמה למות 10% מהאוכלוסייה, ופרדיננדו ואחיו השתדלו לסייע בטיפול בחולים ובמיגור המגפה. פרדיננדו סייע רבות לגלילאו גליליי במחקריו, ומינה את פאולו בוקונה לתפקיד בוטנאי החצר שלו. ב-23 במאי 1670 מת פרדיננדו משבץ, ובנו קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1634 התחתן פרדיננדו עם דודניתו, ויטוריה דלה רוברה (אנ'), אך נישואיהם לא היו מאושרים והשניים חיו שנים רבות בנפרד. לפרדיננדו וויטוריה נולדו שני ילדים: קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה (14 באוגוסט 1642 - 31 באוקטובר 1723). החשמן פרנצ'סקו מריה דה מדיצ'י, דוכס רוברה ומונטפלטרו (12 בנובמבר 1660 - 3 בפברואר 1711). מדיה וקבצים בנושא פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה בוויקישיתוף ערך עליו באתר משפחת מדיצ'י פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
העברה גנטית אופקית

העברה אופקית של גנים (HGT) או העברה לטרלית (צידית) של גנים (LGT) היא תהליך ביולוגי בו אורגניזם מעביר חומר גנטי לתא אחר שאינו צאצא שלו. בניגוד לכך, העברה אנכית מתרחשת כאשר אורגניזם מקבל חומר גנטי מאבותיו, כלומר הוריו או ממין אחר ממנו הוא התפתח. עיקר המחקר בתחום גנטיקה דינמית בשנים קודמות התמקד בהעברה האנכית השכיחה יותר, אבל בזמן האחרון קיימת מודעות לכך שגם ההעברה האופקית של הגנים היא תופעה משמעותית. העברה גנטית אופקית מלאכותית היא צורה של הנדסה גנטית. יותר ויותר מחקרים בתחום הגנטי מצביעים על כך שמתקיימת העברה גנטית משמעותית בין פרוקריוטיים והעברה זו אינה מוגבלת למינים קרובים – בניגוד לאיקריוטיים, אשר התפתחו בעיקר על ידי העברה גנטית אנכית, חלק ניכר מהמגוון הגנטי שניתן למצוא בקרב אוכלוסיות חיידקים מקורו בהעברה אופקית של מידע גנטי בין יצורים רחוקים זה מזה מבחינה גנטית. בהנדסה הגנטית משתמשים בכלים שונים להעברה אופקית מוכוונת בין מינים שונים. ישנם שלושה אופנים לתהליך זה: טרנסדוקציה – באמצעות פאג' טרנספורמציה קוניוגציה – העברה של פלסמיד מדיה וקבצים בנושא העברה גנטית אופקית בוויקישיתוף ארז גרטי, העברה גנטית – מדוע שפעת החזירים מדביקה בני אדם?, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ספטמבר 2009 העברה גנטית אופקית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) PNAS Jain, Rivera and Lake (1999) Ochman, Lawrence and Groisman (2000) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב מגן ישראלי

קרב מגן ישראלי או ק.מ.י. היא שיטת הגנה עצמית ישראלית, שמטרתה התמודדות בקרב פנים אל פנים. השיטה פותחה מתוך שיטת הקרב מגע ויוסדה רשמית בשנת 1989 על ידי אלי אביקזר. לאביקזר היה חשוב ששם השיטה שפיתח יכיל את המילה "ישראל" מתוך רגשות ציוניים. זו גם הסיבה בשלה בחר מדי אימון בצבעי דגל הלאום לשיטה. לאחר פטירתו של המייסד בשנת 2004 נבחר אבי אביסידון לראש השיטה וליו"ר עמותת ק.מ.י השיטות מבוססות על תנועות טבעיות של גוף האדם ומצטיינת בפשטותה, במהירותה וביעילותה. התרגילים והתנועות בק.מ.י מתמקדים בתנועה קצרה, המבוססת על פעולה אינסטינקטיבית וטבעית לאדם, ללא התמקדות בליטוש אסתטי של התנועה. בכך שונה ק.מ.י מאמנויות לחימה אחרות, אשר בהן ניתן דגש לתנועה שהיא תכליתית אך גם אסתטית המבוצעת בצורה מושלמת. לכן יש הגורסים כי אין זו אמנות לחימה, אלא "מקצוע לחימה" אשר אין בו כל יסוד אומנותי או רוחני. עם זאת, ניתן בק.מ.י דגש רב לחינוך לערכים, נימוס, כבוד לזולת והליכות, משמעת, אומץ לב ועצמאות. הדגשת הפשטות נעשית מתוך מחשבה שתנועה טבעית ופשוטה היא תנועה מהירה. השימוש בתנועה בסיסית ולא מסורבלת מאפשר לכל אדם יכולת הגנה עצמית. אלי אביקזר תיאר את שיטתו במשפט "מינימום הגנה נגד מקסימום התקפה". יסוד חשוב נוסף בק.מ.י הוא התכליתיות, ההחלטיות וההתקפיות. מתאמני ק.מ.י מחונכים להימנע מעימות אלים, ברם לפעול בתוקפנות רבה ובאומץ כאשר נקלעו לעימות. עיקרון זה הוא שיצר דימוי מוטעה של שימוש מוגזם בכח. לקרב מגן ישראלי ארבעה עקרונות: לא להיפגע פעל לפי יכולתך, אך פעל נכון השתמש בידע לפי הצורך הדרך הפשוטה, שהיא הדרך הקצרה ביותר והמהירה ביותר לשיטה שני חלקים: הגנה עצמית וקרב פנים אל פנים. ההגנה העצמית היא התמודדות עם מצבי תקיפה סטנדרטיים. מעין "תרגילים" להגנה בפני התקפה מסוג מסוים. בין היתר נלמדים במסגרת השיטה תרגילי הגנה נגד מכות ובעיטות, היחלצות מלפיתה או חנק, הגנה בפני התקפה בנשק קר, התמודדות עם איום בנשק חם ועוד. במסגרת ההגנה העצמית מחונכים המתאמנים גם לריסון עצמי, לזיהוי מוקדי אלימות והתרחקות מהם. קרב פנים אל פנים מתפתח אם תרגיל הגנה עצמית לא הסתיים בניטרול התוקף, ומהווה חלק משלים להגנה העצמית. עמותת ק.מ.י אינה מקיימת תחרויות מכל סוג שהוא והשיטה אינה מוגדרת כמקצוע ספורט. הידע והוותק של המתאמן מסומן בחגורה צבעונית. להלן סדר החגורות: לבן, צהוב, כתום, ירוק, כחול, חום, חגורות שחורות - דאן 1: שחור, דאן 2: שחור עם שני פסים אדומים בכל קצה, דאן 3: שחור עם שלושה פסים אדומים בכל קצה, דאן 4: אדום עם פס שחור באמצע, דאן 5: קטעים שחור-אדום, דאן 6 עד דאן 7: קטעים אדום-לבן, דאן 8 עד דאן 10: אדום. ראש השיטה של ק.מ.י כיום הוא אבי אביסידון חגורה אדומה דאן 10, אבי היה תלמידו הישיר של אלי אביקזר מאז היה בן 12 ועד לפטירתו בשנת 2004. כיום אבי אביסידון הוא ראש תחום אמנויות לחימה במכללת וינגייט. ישנם סניפים של קרב מגן ישראלי בטורקיה, אוסטרליה, ספרד, ברזיל וקנדה והוא מקושר עם העמותה לקרב מגן ישראלי. בנוסף יו"ר השיטה אבי אביסידון העביר סמינרים וקורסים הכוללים קרב מגן ישראלי ברחבי העולם. אלי אביקזר קרב מגע אימי שדאור ליכטנפלד ק.מ.י. העמותה לקרב מגן ישראלי
פתיחה אנגלית

פתיחה אנגלית היא פתיחה בשחמט. בפתיחה זו הלבן נמנע מלכבוש את המרכז (למשל על ידי 1. ד2-ד4) והוא מעדיף לנהל מאבק עקיף על השליטה בו על ידי הפתיחה האגפית: 1. ג4 ..., ובד בבד גם מנסה למנוע את כיבושו על ידי השחור. הפתיחה האנגלית מקוטלגת בשיטת אנציקלופדיית פתיחות שחמט בין A10-A39. להלן אחת מהאפשרויות המאפיינות את הפתיחה האנגלית בנוסח הנקרא "נוסח ארבעת הפרשים". 1. ג4 ה5 (אחרי 1...ה6 ד4 ד5 מגיעים לגמביט מלכה נדחה) 2. פג3 ... 2. ... פו6 3. פו3 פג6 4. ז3 רב4 המשך אפשרי: 5. רז2 0-0 6. 0-0 ה4 7. פז5 ר:ג3 8. ב:ג3 צה8
מלכודת העוני

האם התכוונתם ל... מעגל העוני – שורה של מנגנונים כלכליים וחברתיים אשר מקטינים את היכולת והסיכוי של עניים לצאת ממצב של עוני מלכודת הרווחה – מצב שבו מערכות המיסוי והרווחה במדינה יוצרות תמריץ לאזרחים להישאר תלויים בתשלומים שהם מקבלים ממערכת הרווחה
יעקב גיל (גילה)

יעקב גיל-גילה (שם לידה; יעקב מזרחי, כ"ח בטבת תרצ"א 17 בינואר 1931 – ב' בשבט תשס"ז, 21 בינואר 2007) היה איש ציבור ישראלי וחבר הכנסת מטעם סיעת המערך. גיל נולד בשכונת נחלאות בירושלים ירושלים בשם יעקב מזרחי למשפחה מרובת ילדים שמוצאה מעיירה שסמוכה לאתר העיר העתיקה אור מיהדות אורפה. שם המשפחה המקורי היה מזרחי, אבל במשפחה דבק הכינוי גולה (נמוך, בערבית), כי כולם היו קטני-קומה. כמה מבני המשפחה הפכו את שם משפחתם לגילה, אחרים קיצרו לגיל. אב המשפחה, יוסף מזרחי (אבו סלים), היה קבלן בניין וצינורות שבנה את בתי הקולנוע קולנוע אדיסון וקולנוע אוריון. האב נחשב לפעיל ציוני, איש ההגנה, שעזר להעלות יהודים מאורפה, חלב ודמשק. אם המשפחה, רחל דיש, התחתנה עם אביו בגיל 13 בעיר אורפה. גיל למד במוסד החינוכי "בית אלפא" והיה חבר תנועת השומר הצעיר. בשירותו בצה"ל היה בנח"ל ולאחר שחרורו, בשנת 1952, הצטרף לקיבוץ מגידו, בו היה חבר עד שנת 1954. גיל למד עבודה סוציאלית. בשנת 1965 החל לעבוד בעיריית ירושלים, בה עבד עד שנת 1983. בין השאר הקים גיל את מחלקת נוער, ספורט וחברה של העירייה, והיה יו”ר ארגון עובדי הנוער והחברה בישראל. בנוסף לכך, הוא פעל במוסדות המועצה לקשרים בינלאומיים לנוער וצעירים. במסגרת עבודתו דאג להוציא קרובי משפחה שלו במשלחות של העירייה לחוץ לארץ, דבר שעורר עליו ביקורת בעיתונות ועל ידי מבקר העירייה. בשנת 1964 הצטרף למפא"י ומילא בה תפקידים מגוונים. הוא היה חבר לשכת מחוז ירושלים של המפלגה, יו”ר אגף הנוער של מרכז המפלגה ויו”ר מועצת מחוז ירושלים. כמו כן מונה לחבר ועדת ראש הממשלה לילדים ולנוער במצוקה. בשנת 1981 נבחר גיל לכנסת העשירית מטעם המערך, וכיהן כחבר בוועדת החינוך והתרבות. הוא הוצב במקום ה-45 ברשימת המערך לכנסת האחת עשרה, מקום שבמדמים נצפה כריאלי אך לאחר ספירת המעטפות הכפולות הוא נותר מחוץ לכנסת. במרץ 1988 התפטר שמחה דיניץ, שנבחר ליו"ר הסוכנות היהודית, מהכנסת וגיל שב לכנסת, בה כיהן כשמונה חודשים כחבר בוועדה לענייני ביקורת המדינה ובוועדת החינוך והתרבות (בין 15 במרץ ל-21 בנובמבר 1988). כמו כן שימש כציר בשגרירות ישראל בקהיר והיה חבר מליאת רשות השידור. בשנת 1997 מונה ליושב ראש העמותה המנהלת של בית החולים משגב לדך, ושימש בתפקיד עד לסגירת בית החולים בשנת 2001. גיל נפטר ב-21 בינואר 2007. גיל היה נשוי, ונולדו לו 3 ילדים. בירושלים נקראת על שמו כיכר בגבעה הצרפתית בשם כיכר יעקב גיל. יעקב גיל, באתר הכנסת יעקב גיל, באתר כנסת פתוחה חבר הכנסת לשעבר יעקב גיל הלך הלילה לעולמו, באתר ynet, 21 בינואר 2007 ייקבעו נוהלים ברורים לשיגור משלחות לחו"ל, מעריב, 19 במאי 1974 גיל: נשאר בחוץ, מעריב, 27 ביולי 1984 כיכר יעקב גיל
אומארי טטרדזה

אוֹמָארי טֶטרַדזֶה (בגאורגית: ომარ თეთრაძე, אוֹמָאר תֶתרָדזֶה, ברוסית: Омари Михайлович Тетрадзе‏; 30 באוקטובר 1969, בוולוספירי גאורגיה) הוא כדורגלן עבר סובייטי-רוסי ממוצא גאורגי ויווני. טטרדזה שיחק בתחילת הקריירה שלו כקשר אחורי ולאחר מכן כמגן ימני. במהלך הקריירה שלו שיחק טטרדזה בדינמו טביליסי, מרצחלי אוזורגתי, דינמו מוסקבה, אלניה ולדיקווקז, רומא, פאוק סלוניקי ואנז'י מחצ'קלה. הוא שיחק בחמישה משחקים בנבחרת האולימפית של ברית המועצות, בשלושה משחקים בנבחרת חבר העמים, והשתתף עם נבחרת רוסיה במונדיאל 1994 וביורו 1996. משנת 2005 שימש עוזר המאמן בקריליה סובטוב סמרה. בהמשך נתמנה למנג'ר של הקבוצה הדאגסטנית אנז'י מחצ'קלה, המשחקת בליגת העל הרוסית, אך פרש מתפקיד זה ב-2010. לאחר מכן אימן את וולגה ניז'ני נובגורוד ואת חימקי, ובשנת 2013 עבר לאמן את קבוצת זתיסו מקזחסטן. אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 1988 אליפות רוסיה: 1995 עם אלניה ולדיקווקז (אז ספרטק-אלניה) אליפות יוון: 2001 עם פאוק סלוניקי מדיה וקבצים בנושא אומארי טטרדזה בוויקישיתוף אומארי טטרדזה, באתר Transfermarkt אומארי טטרדזה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אומארי טטרדזה, באתר WorldFootball.net אומארי טטרדזה, באתר National Football Teams אומארי טטרדזה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל אישי באתר הרשמי של קריליה סובטוב סמרה הביוגרפיה של אומרי טטרדזה באתר הרשמי של הקבוצה הלאומית הסובייטית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תזרים תהליך

תזרים תהליך הוא תרשים הנדסי המשמש בהנדסת תהליך, הנדסה כימית וכימיה. התרשים משמש להצגת הזרמים העיקריים, הציוד העיקרי והבקרה של מתקנים ומפעלים תהליכיים. תזרים תהליך נקרא גם PFD לפי ראשי התיבות באנגלית Process Flow Diagram. תזרים התהליך מציג את הקשרים העיקריים בין פירטי הציוד ואיננו מראה קשרים משניים וחלקי ציוד משניים. תרשים התהליך משמש כלי עיקרי בתיכּוּן עקרוני ובהצגת התהליך של המתקן שיבצע את התהליך המתוכנן. תזרימי התהליך שורטטו בעבר על גבי רצף של דפי שרטוט גדולים תוך הקפדה והתאמה של הקווים העוברים מדף אל דף, משורטטים מאז תחילת המאה ה-21 באמצעות מחשב ובעזרת תוכנות מחשב מיוחדות. תזרימי תהליך כוללים בדרך כלל: זרמים עיקריים בתהליך פירטי ציוד עיקריים בירזי בקרה חיבורים תהליכיים למערכות אחרות זרמים עוקפים וזרמי סחרור עיקריים נתוני עבודה עיקריים כמו טמפרטורה, לחץ, ספיקה, צפיפות מיספור זרמים עיקריים וטבלת נתונים לזרמים תזרימי תהליך אינם כוללים בדרך כלל: גודל הצנרת מספרי קווים ומפרטי צנרת קווים וזרמים משניים ברזי ניתוק ניקוזים ואוורורים פורקים ואמצעי ביטחון מידע מפורט אודות הצנרת תזרים התהליך המוצג להלן מתאר יחידת תהליך הנדסית לייצור אמינים: תזרים התהליך המוצג להלן הוא דוגמה לתרשים כללי בצורת דיאגרמת מלבנים המתאר את היחידות השונות בתהליך אופייני של בית זיקוק של דלק: BS EN ISO 10628: Flow Diagrams For Process Plants - General Rules DIN 28004 P1: Flow Sheets And Diagrams Of Process Plants; Concepts, Types of Diagram, Information Content DIN 28004 P2: Flow Sheets And Diagrams Of Process Plants Drawing Instructions DIN 28004 P3: Flow Sheets And Diagrams Of Process Plants DIN 28004 P4: Flow Sheets And Diagrams Of Process Plants; Symbols ISO 10628: Flow Diagrams For Process Plants - General Rules DIN 28004 P10: Flow Sheets And Diagrams Of Process Plants; Terms And Definitions ANSI Y32.11: Graphical Symbols For Process Flow Diagrams SAA AS 1109: Graphical Symbols For Process Flow Diagrams For The Food Industry תזרים צנרת ומכשור M. S. Ray M.G. Sneesby, Chemical Enginering Design Project, A case Study Approach, Gordon and Breach Science Pub. 1998. R. Turton R.C. Bailie, W.B. Whiting, J. A. Shaeiwitz, Analysis, Synthesis and Design of Chemical Processes, Prentice Hall, 2003. Ullman’s Encyclopaedia of Chemical Technology, 6th Edition, Wiley-VCH, 2002. Kirk-Othmer Encyclopaedia of Chemical Technology, 4th Edition, Wiley, 2001. Rip Weaver, Process Piping Drafting, 3rd Edition 1992. Gulf Publishing Company תזרימי תהליך, אינג'ינירינג טול בוקס חוברת הסבר לתכנת תזרימים(הקישור אינו פעיל) של חברת בנטלי בארצות הברית
הסכם נרצ'ינסק

הסכם נרצ'ינסק (ברוסית: Нерчинский договор; בסינית: 尼布楚條約) היה ההסכם הראשון שנחתם בין רוסיה לבין סין. ההסכם נחתם ב-27 באוגוסט 1689 בעיר נרצ'ינסק בין פיודור גולובין (Фёдор Алексеевич Головин), שליחו של הצאר פיוטר הגדול, לבין סונגגוטו, שליחו של קיסר סין קאנגשי. ההסכם שם קץ לעימות בין רוסיה הצארית לבין האימפריה הסינית שנמשך מ-1683 ועד 1689. הסינים, שחששו מברית בין הרוסים לבין המונגולים המערביים המכונים דְזוּנְגַרִים או כיום קלמיקים, שאיימו על האימפריה הסינית מצפון מערב, הציעו לרוסים הסכמה אי התקפה. נוסח ההסכם נקבע במשא ומתן שניהלו שליחיו של קאנגשי בסיוע הישועים, ז'אן-פרנסואה ז'רביון (Jean-François Gerbillon) ותומאש פריירה (Thomas Pereira), שפעלו כיועצים וכמתורגמנים. ההסכם נכתב ברוסית, במנצ'ורית, ובלטינית, אבל יש הבדלים גדולים בין הגרסאות בשפות אלו. לא נוצרה גרסה רשמית בסינית של ההסכם. בהסכם הוגדרו הגבולות בין המדינות ותנאי המסחר. בין השאר, רוסיה איבדה גישה לים יפן ולמצודות בנהר אמור. במהלך מלחמת האופיום השנייה באמצע המאה ה-19, ניצלה רוסיה את חולשתה של סין ואת הישגי המערב ובתמורה למעורבותה כמתווכת היא קיבלה חזרה את השטחים אותם איבדה במסגרת הסכם נרצ'ינסק בצפון סין במסגרת חוזה אייגון ב-1858 והסכם פקין ב-1860. הסכם נרצ'ינסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Treaty of Nerchinsk, the first treaty between Russia and China, was concluded 330 years ago, Presidential Library (באנגלית) Group 3, The Treaty of Nerchinsk, Russia in Global Perspective ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארבע המודרניזציות

ארבע המודרניזציות (בסינית: 四個現代化) הן ארבע מטרות שהיוו את תמציתה של הרפורמה שהונהגה בסין על ידי דנג שיאופינג והוצגו לראשונה על ידי ג'ואו אנלאי בשנת 1963. ארבע המודרניזציות היו: חקלאות תעשייה מדע וטכנולוגיה הצבא הרפורמה היוותה למעשה היפוך למדיניות שהונהגה עד אז בסין על ידי מאו דזה-דונג, מדיניות שנסמכה על תלות אפסית במדינות זרות. במהלך הרפורמה החליטה סין להאיץ את תהליך המודרניזציה על ידי הגברת סחר החוץ במדינה, בדגש על קניית מכונות מיפן ומהמערב. את ההשקעות, הטכנולוגיות והניסיון הניהולי הזר, החליטה סין להשקיע בארבע המודרניזציות ובכך להאיץ את הפיתוח בכלכלתה. הרפורמה בכלכלת סין ארבע המודרניזציות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)