laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכבי תל אביב (כדורגל נשים)

מכבי תל אביב הייתה קבוצת כדורגל נשים אשר התמודדה בליגת הנשים הראשונה בישראל. הקבוצה נוסדה כמחלקה בתוך מועדון הכדורגל מכבי תל אביב בשנת 1998. הקבוצה התחרתה במשך ארבע עונות בליגת הנשים מאז הקמתה, כאשר סיימה במקום הרביעי בכל אחת מעונותיה ואף הגיעה פעם אחת למעמד חצי גמר גביע המדינה. הקבוצה אירחה את משחקיה הביתיים במתקן האימונים קריית שלום שבתל אביב. בתום עונת 2001/2002, לאחר 4 שנות פעילות, התפרקה הקבוצה והפסיקה את פעילותה בשל קשיים כלכליים. בשנת 2017, הועלתה יוזמה חדשה במועדון על ידי מור שקד, מאמנת בקבוצות הילדים של מכבי להקים מחדש מסגרת לא מקצועית, בתחומי מחלקת הנוער של המועדון שבה תוכלנה בנות ונערות צעירות להתאמן בכדורגל. המהלך קיבל את ברכת דרכו של פטריק וואן לוון, מנהלה המקצועי של מחלקת הנוער. לאחר יוזמתה של מור שקד, בשנת 2018 הוקמה קבוצת ילדות שהתחרתה בליגת ילדות דרום, והגיעה לרבע גמר גביע המדינה. בשנת 2019, הוקמה קבוצת נערות למועדון, שמשתתפת בליגת נערות דרום. פרטי הקבוצה, באתר מועדון הכדורגל בעבר פרויקט לכדורגל בנות במכבי ת״א יוצא לדרך, עמית פרייהייטר, אתר מועדון הכדורגל, 10 ביוני 2017 סגל קבוצת הילדות, מתוך אתר ההתאחדות לכדורגל סגל קבוצת הנערות, מתוך אתר ההתאחדות לכדורגל
יוסף יצחק קמינצקי

יוסף יצחק קמינצקי (נולד בכ"ב בסיוון תשי"א, יוני 1951) הוא יו"ר המועצה הדתית שדות דן, עורך והיסטוריון חב"די; בעבר שימש שדרן רדיו. נולד בכפר חב"ד לדובה וראובן קמינצקי. למד בישיבת תומכי תמימים בלוד ובכפר חב"ד, בתשל"א נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770. בחודש אלול תשל"ד התחתן עם בתיה בת הרב שלום דובער רסקין. בשנת תשל"ה התחיל לעבוד כמזכיר כללי ברשת בתי ספר חב"ד "רשת אוהלי יוסף יצחק", ומאוחר יותר מונה למנהל ההוצאה לאור של "הרשת" במסגרת עבודה זו הוציא לאור עשרות ספרים וחוברות וכן חומרי לימודי רב. בשנת תשנ"ה עזב את הרשת והקים הוצאת ספרים בשם "המעיין החסידי" במסגרתו כתב ספרים בהיסטוריה החב"דית, חלק מספריו תורגמו למספר שפות. בתחילת אוגוסט 2009 עמד בראש הוועדה של ועד כפר חב"ד והגיש בקשה רשמית להנהלת יד ושם להעניק "אות חסיד אומות העולם" לוילהלם קנריס, בנימוק כי במהלך השואה הציל ממוות את האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד עם כ-500 יהודים נוספים. במהלך השנים ספג ביקורת נוקבת מהחוקר החסידי הרב יהושע מונדשיין, שטען כי הוא אינו מדייק בסיפורים שכתב, קמינצקי מצידו ענה כי לרב מונדשיין יש מגמה להפריך את הסיפורים שלו. בשנת תשע"א התמנה ליושב ראש המועצה הדתית עמק לוד - שכוללת בתוכה גם את היישוב כפר חב"ד. לקמינצקי חמישה בנים וארבע בנות. רבים מבניו וחתניו הם שליחי חב"ד במקומות שונים בארץ ובעולם. אחיו הוא הרב שמואל קמינצקי הרב הראשי ושליח חב"ד בדניפרו. בנו, הרב לוי, שליח חב"ד והרב הראשי בעיר טומסק שברוסיה. בנו, הרב יהושע, שליח חב"ד והרב הראשי בסרביה. חתנו, הרב נפתלי דייטש, שליח חב"ד והרב הראשי ברומניה. חתנו, הרב דן הלוי קריצ'בסקי - שליח חב"ד באופה שברוסיה. חתנו, הרב לוי יצחק הכהן וגנר הוא מנהל חב"ד בעליה - האגף לעליה וקליטה בצעירי אגודת חב"ד. אלול תשרי, דינים, מנהגים וספורי חסידים, תשמ"ז, כפר חב"ד, ימי חב"ד, תשנ"ד, גרסה מחודשת יצאה בשנת תשע"ז קיצור תולדות חב"ד, סקירה על תולדות חסידות חב"ד בתקופת אדמו"רי חב"ד, עם תמונות ומסמכים נדירים, 358 עמודים, תשס"ד אנשים חסידים היו, ביוגרפיה על החסידים זלמן משה היצחקי ואברהם דרייזין, 201 עמודים, תשס"ד ערי ילדות, אלבום על הערים ניקולייב ודנייפרפטרובסק בהם גדל הרבי מחב"ד בילדותו ועל פעילות שלוחי חב"ד שם כהיום, תשנ"ה רבותינו נשיאינו, סדרת ספרים לילדים על אדמו"רי חב"ד, תשנ"א - תשע"ד, שבעה כרכים הרבי והמוסד, פרקים עלומים בהיסטוריה של חב"ד, תשנ"ח "מסע אל תולדות חב"ד". 2 סרטים המתעדים את תולדות חב"ד מאדמו"ר הזקן עד אדמו"ר הריי"צ, תשס"ה - תשס"ח נפלאות הטבע, 2 כרכים. מעובד על פי שיחות לנוער, תשע"א מאמרים שכתב מילה של חסיד באתר שטורעם עושים היסטוריה - ראיון עם שניאור זלמן ברגר בעיתון בית משיח גיליון 944 יוסף יצחק קמינצקי (1951-), דף שער בספרייה הלאומית הוגשה בקשה להעניק אות לבכיר הגרמני באתר col; דליה מזורי, חב"ד: הבכיר הנאצי הוא חסיד אומות העולם, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2009 "החוקר החסידי נחמן" חי ובועט! באתר שטורעם סדרה חדשה ב-COL: לאן מתגלגל "בעל הגלגולים" באתר col יוסף יצחק קמינצקי, ימי חב"ד, המהדורה הראשונה משנת תשנ"ד, באתר היברובוקס ראה אור הסרט "מסע אל תולדות חב"ד" באתר col; תקציר חלק ב' באתר יוטיוב
עונת 1952/1953 בסרייה א'

עונת 1952/1953 בסרייה א' הייתה העונה ה-51 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1952 והסתיימו ב-31 במאי 1953. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. רומא הייתה הקבוצה היחידה שעלתה מהליגה השנייה, זאת בעקבות צמצום מספר הקבוצות בליגה. אינטר זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו פרו פטריה וקומו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה ולניאנו. גונאר נורדאהל, (שוודיה שוודיה) ממילאן כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאתב פעם השלישית בקריירה. מדיה וקבצים בנושא עונת 1952/1953 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
דפוס עזריאל

דפוס עזריאל היה בית דפוס עברי שהוקם תחילה בירושלים ובהמשך בתל אביב, ותפס מקום ניכר בהתפתחות ירושלים בראשית המאה ה-20. בבית הדפוס הודפסו בעיקר עיתוני התקופה, ספרות עברית וספרות תורנית של רבנים שונים. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 למד משה עזריאל את מקצוע הסדר, ובהוראת אביו, הרב אברהם עזריאל, הקים בשנת 1900 את בית הדפוס ברחוב היהודים שבעיר העתיקה ירושלים, כשלצידו הוצאה לאור. בשנותיו הראשונות של בית הדפוס, עיקר העבודה הייתה הדפסה והוצאה לאור של קונטרסים, ספרי מקרא בלאדינו, ירחונים ושבועונים, בהם כתב העת הספרותי "טריזורו די ירושלים" והלוח הספרותי "קאלינדאריו די ירושלים". העיתונאי חיים בן-עטר, שעבד בדפוס החל משנת 1902, לקח בו חלק מרכזי באיסוף מאמרים וידיעות, עריכה ותרגום של רומנים, ספרים ומבחר כתבי עת בלאדינו שראו אור בדפוס, ובהמשך הפך לשותפו העסקי של משה עזריאל. בחודש ינואר 1909 החל משה עזריאל להדפיס את עיתון הלאדינו "איל ליביראל" שיזם בעצמו, ובחודש מאי של אותה השנה החל להדפיס גם את עיתון החרות. בשנת 1912 עבר בית הדפוס לשכונת עזרת ישראל בסמוך לרחוב יפו שמחוץ לחומות. בעקבות פטירתו של משה עזריאל במגפה בשנת 1916, שני אחיו נסים ואביגדור ובנו יוסף עזריאל המשיכו להפעיל את בית הדפוס. יחד הפכו אותו לבית דפוס מודרני הכולל ציוד חדשני ומקצועי, והגדול בירושלים בתקופתו. בשנת 1925 הועבר בית הדפוס לרחוב בן-יהודה, ובשנת 1935 עזב יוסף עזריאל את בית הדפוס ועבר להתגורר בתל אביב, שם הקים יחד עם אחיו ואחותו סניף לבית הדפוס ברחוב רענן 22. עם הזמן נחשב בית הדפוס בתל אביב לאחד מבתי הדפוס הגדולים בישראל בזמנו. בשנת 1943 עזב יוסף עזריאל את תפקידו בבית הדפוס, והתמסר לפעילות ציבורית. במקומו המשיך לנהל את בית הדפוס דודו נסים עזריאל יחד עם שותפו יוסף אבולעפיה. רשימה חלקית של העיתונים/ירחונים שהודפסו בבית הדפוס: דואר היום - 1919 - 1922 קריית ספר תרביץ ציון הד-המזרח מברק על המשמר הבוקר איל ליביראל - 1909 - 1910 איל דיסקראדו החרות - 1909 - 1917 קאלינדרייו די ירושלים - 1902 - 1914 איל טריזורו די ירושלים - 1909 - 1911 ירושלים - 1910 - 1911 עדות יבנה העיתון הרשמי של ממשלת המנדט (א"י) הבוליטין המסחרי של ממשלת ארץ ישראל שורשים קרננו המסד הגשר חברנו פוליה מידיקה אוריינטליה - רבעון הסתדרות הרופאים העברים בא"י הזמן מירושלים - Le Temps de Jérusalem היומן הירושלמי - Le Journal de Jérusalem השחר - LAaurore יובל החמישים לדפוס עזריאל, הד המזרח, 25 בספטמבר 1950 דוד תדהר (עורך), "משה עזריאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1054 דוד תדהר (עורך), "יוסף עזריאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2899 משה דוד גאון, "חיים ב"ר יעקב בן עטר", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 515–517, באתר היברובוקס דפוס עזריאל נעתק ממקומו, החרות ירושלים, 13 בנובמבר 1912 משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב', עמ' 512
זבזדה (ערוץ)

ערוץ זבזדה (ברוסית: Телеканал Звезда) הוא ערוץ טלוויזיה ממשלתי ברוסיה בעל תפוצה רחבה המשדר תוכניות בנושאי צבא ופוליטיקה. הערוץ נמצא בבעלות משרד ההגנה של רוסיה. ערוץ הטלוויזיה נכלל בחברת התקשורת "זבזדה", שבה נכללים גם העיתון "הכוכב האדום" ותחנת הרדיו הצבאית "זבזדה", הפועלת בחסות ערוץ הטלוויזיה. הערוץ מתרכז בשידור תוכניות חדשות ותוכניות תעודה בנושאי היסטוריה רוסית, היסטוריה צבאית, תרבות, ומדע, ושידורי אקטואליה שונים. החל מ-16 במאי 2005 הערוץ משדר 24 שעות ללא הפסקה. הערוץ נחנך לראשונה כאולפן הרדיו והטלוויזיה המרכזי של משרד ההגנה הרוסי ביולי 1992. ב-17 ביולי 2000 קיבל האולפן רישיון לשידור טלוויזיוני, והוא החל לשדר בספטמבר 2001. הערוץ החל לשדר באופן עצמאי ב-20 בפברואר 2005 כערוץ "זבזדה", כשהוא מתמקד בשידורי תוכניות בתחום הצבאי. תחילה, הערוץ שידר רק בשעות היום. ברם, מ-16 במאי 2005 הוא משדר 24 שעות ללא הפסקה. בשנת 2009 זכה הערוץ למעמד של ערוץ פדרלי, והוא משדר לכל תחומי הפדרציה הרוסית. מאז 2014 אחת התוכניות הפופולריות ביותר של הערוץ היא התכנית Военная приёмка ("הכרה צבאית") שחושפת טכנולוגיות חדשות ודרכי פעולה של הצבא תוך שיתוף פעולה עם מחלקת הדוברות של משרד ההגנה הרוסי. מדיה וקבצים בנושא זבזדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זבזדה זבזדה, ברשת החברתית פייסבוק זבזדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) זבזדה, ביישום טלגרם זבזדה, ברשת החברתית אינסטגרם זבזדה, ברשת החברתית טיקטוק זבזדה, ברשת החברתית VK זבזדה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערוץ "זבזדה" באתר משרד ההגנה של רוסיה Телерадиокомпании и медиа-холдинги В России начинает вещание военно-патриотический телеканал «Звезда» Телеканал "Звезда" сделают общефедеральным и "оцифруют", רי"א נובוסטי
רוסיסקאיה גאזטה

רוסיסקאיה גאזטה (ברוסית: Российская газета; מילולית: "העיתון הרוסי") הוא עיתון רוסי הנמצא בבעלות ממשלת הפדרציה הרוסית ומהווה כביטאון הרשמי שלה. העיתון, היוצא לאור ברוסית, מפרסם נוסח של חוקים פדרליים ותקנות ממשלתיות, לאחר שאלה אושרו בפרלמנט. העיתון גם מפרסם ידיעות חדשותיות והודעות מטעם הממשלה. ביטאון רשמי ראשון של הממשלה ברוסיה נוסד עם הקמת ממשלת האימפריה הרוסית בשנת 1905, אז נחנך הביטאון "רוסיה" שפעל במקביל ל"ידיעון הממשלתי" (Правительственный вестник). במרץ 1917 העיתון הפך לעיתון הרשמי של הסובנרקום ואחר כך שינה שמו ל"איזבסטיה". בשנת 1956 נוסד העיתון "רוסיה הסובייטית", שהפך לביטאון הרשמי של הממשלה. ב¯1990 הוקמו העיתונים "רוסיסקאיה גאזטה" ו"רוסיסקיה וסטי", ששימשו תחילה כעיתוני הסובייט העליון של רוסיה, אך ב-1993 הועברו לשליטת הממשלה. משנת 2001 העיתון מתוקצב מתוך תקציב המדינה. בשנת 2008 בוצע קיצוץ מסיבי במצבת כוח האדם ונסגרו 23 משרדים אזוריים. בשנת 2009 חברת TNS Media Intelligence הציבה את העיתון לצד העיתונים קומרסאנט ואיזבסטיה בתור אחד העיתונים החשובים ביותר בתחום החדשות ברוסיה. בשנת 2012 העיתון עבר מיתוג מחדש והחל להדפיס מהדורת בת גם באוקראינה. בין 2001 ל-26 באוקטובר 2010, מנכ"ל העיתון היה אלכסנדר גורבנקו, באוקטובר 2010 הוא הוחלף על ידי פאבל נגויצה. העורך הראשי ולדיסלב פרונין מכהן מאז 2001. בין השנים 1996 ל-2001, הוא היה סגן עורך העיתון. מאז 1974, הוא עבד בעיתון "קומסומולסקאיה פרבדה", שאותו ניהל מ-1988 עד 1995. מדיה וקבצים בנושא רוסיסקאיה גאזטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוסיסקאיה גאזטה רוסיסקאיה גאזטה, ברשת החברתית פייסבוק רוסיסקאיה גאזטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוסיסקאיה גאזטה, ביישום טלגרם רוסיסקאיה גאזטה, ברשת החברתית אינסטגרם רוסיסקאיה גאזטה, ברשת החברתית טיקטוק רוסיסקאיה גאזטה, ברשת החברתית VK רוסיסקאיה גאזטה, באתר פינטרסט Российская газета (данные об издании) Атлас медиаменеджеров.ם
טאטרה-דרילר

טאטרה-דרילר (ה"א" במקור בשם) הוא הכינוי שניתן בצה"ל לכלי הנדסי שמורכב ממקדח-בורות המותקן על גבי משאית מתוצרת חברת טטרה ומשמש את מערך הצמ"ה בחיל ההנדסה הקרבית ללחימה במנהרות תת-קרקעיות. הכלי כולל משאית מדגם טטרה 2–815 ARMAX בעלת הנעה לכל ששת הגלגלים ומרווח גחון גבוה במיוחד, שבירכתיה מותקן תא מפעיל ממוגן ותורן קידוח ארוך מתקפל ובו מקדח-בורות. מטרתו של הטאטרה-דרילר הוא לבצע קידוחי עומק על מנת לאתר מנהרות טרור תת-קרקעיות ובפרט את מנהרות החדירה שחפר חמאס מרצועת עזה אל תוך ישראל ובפרט יישובי עוטף עזה. מקדח-הבורות מסוגל לאתר חללים בקרקע באמצעות התנגדות הקרקע למקדח עצמו. בנוסף משמש הטאטרה-דרילר לקדיחת פירים לתוך המנהרות על מנת לאפשר להזריק לתוכן חומר נפץ על ידי מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות של יהל"ם. את הטאטרה-דרילר מפעיל מערך הצמ"ה בחיל ההנדסה הקרבית ובעיקר גדודי הצמ"ה במילואים בהם משרתים מפעילים ותיקים ומנוסים, ופלוגות אבירי הפלדה וחתולי הפלדה, המתמחות בלחימה ברצועת עזה בה נמצאות רוב המנהרות. שלדה: משאית טטרה 815-2 ARMAX. הספק מנוע: 120 כוחות סוס קצב קידוח: 27 מטר לשעה. קוטר קידוח: 40 או 60 ס"מ. פינוי עפר: יכולת פינוי עפר באמצעות מגש הידראולי. טאטרה-דרילר של אבירי הפלדה עם תורן מקופל מבט על תא המפעיל הממוגן מבט על המקדח עצמו מדיה וקבצים בנושא טאטרה-דרילר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבר סאותס השלישי

קבר סאותס השלישי הוא אתר ארכאולוגי השוכן כקילומטר דרומית לעיירה שיפקה, צפונית לעיר קאזאנלק במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה, בפתח המזרחי של עמק הוורדים. סאותס השלישי היה שליט ממלכת אודריסה בתראקיה מ-331 לפני הספירה עד 300 לפני הספירה. הקבר היה במקור מקדש מונומנטלי בתל גוליאמטה קוסמטקה (Голяма Косматка: Golyamata Kosmatka), שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-5 לפני הספירה. לאחר שימוש כמקדש במשך תקופה ארוכה נקבר המלך סאותס השלישי בתוכו בסוף המאה הרביעית לפני הספירה. הקבר נתגלה ב-2004 על ידי הארכאולוג הבולגרי ד"ר גאורגי קיטוב (Георги Китов). הקבר בנוי מחזית מרשימה, מבואה יוצאת דופן באורך 13 מטרים ורצף של שלושה חדרים מרווחים. החדר הראשון מלבני שתקרתו דמוית גמלון ששוקיו קשתיות. בחדר זה הוקרב סוס. החדר הבא הוא עגול ובעל גג כיפה, והחדר השלישי חצוב בגוש אבן ענק שתקרתו דמוית גמלון (הדומה לסרקופג). בתוכו חצובה מיטת הלוויה. בכניסה נתגלה פסל ראשו של סאותס השלישי מארד שנקבר טקסית לפני חזית הקבר, שנעשה בפירוט רב. חדר הסרקופג הכיל חפצים אישיים שנדרשו למלך בעולם הבא. הם כללו מגיני ברכיים, קסדה מוזהבת שעליה דמויות, שריון עור עם צווארון עשוי סיבים מוזהבים, חרב גדולה וחניתות. היו כלים מארד, ושלוש אמפורות גדולות מחרס שהיו מלאות ביין סמיך תראקי. הרצפה ומיטת הפולחן היו מכוסות בשטיח שבו נארגו סיבי זהב. המשקל הכולל של הזהב כולל כל החפצים היה יותר מקילוגרם. כמו כן היו 13 אביזרים לרתמות סוס מזהב מקושטים בדמויות אנוש, בעלי חיים וצמחים – חפצים נדירים בארכאולוגיה תראקית. שני חפצים מלבניים נוספים מוזהבים עם דמויות לוחמים עומדות, ששימשו לקישוט נדן החרב. היה קישוט עגול מסיבי לשריון המלך. ידית המוט הייתה מוזהבת גם היא. בקבר הוצבו כלים מוזהבים לשתיית יין שלהם שתי ידיות, הקרויים גם "קיליק", וזר מזהב המורכב מענפים, עלים, בלוטים וחפצים רבים נוספים. ממצאים אלו מוצגים במוזיאון ההיסטורי של העיר קאזאנלק. לאחר ההלוויה, נחסמו הכניסות לשני החדרים הראשונים, והפרוזדור הועלה באש ומולא באבנים ואדמה. החזית נקברה תחת אדמה, כך שלא ניתן היה לזהות את הכניסה לקבר בתל. מדיה וקבצים בנושא קבר סאותס השלישי בוויקישיתוף Golyamata Kosmatka The Thracian tomb in the "Golyamata Kosmatka" mound
אטומוקסטין

אטומוקסטין (שם מסחר: סטרטרה, אטומיק) היא תרופה ממשפחת ה-NRI המשמשת לטיפול בהפרעת קשב. היא איננה שייכת לקבוצת החמרים הממריצים. התרופה משמשת לטיפול בהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. סטרטרה מאושר לשימוש עבור מבוגרים, בני נוער וילדים. יעילותה של סטרטרה לא נבדקה אצל ילדים הקטנים מגיל שש. יתרונו העיקרי של סטרטרה ביחס לתרופות אחרות לטיפול בהפרעת קשב הוא שאין בו סכנה של התמכרות. סטרטרה הוכח כתרופה יעילה להורדת סימפטומים של היפראקטיביות, שליטה מוטורית, הסחות וזיכרון עבודה, אך יעילותה במתן מוטיבציה להתחיל משימות וכן בריכוז פחותה מאשר תרופות ממריצות. במחקר שנעשה, כ-40% שנטלו את התרופה דיווחו כי הם חוו ירידה משמעותית בסימפטומים של הפרעת קשב. להשפעה של התרופה לוקח בין 2–4 שבועות להפוך לבולטת ועוד 2–4 שבועות כדי להגיע להשפעה מלאה. בנסיבות מסוימות תרופה זו גם ניתנת למטופלים עם תת לחץ דם תנוחתי שלא הגיב לטיפולים אחרים[דרוש מקור]. טווח המינון התחלתי הוא: 0.5 מ"ג עבור כל ק"ג משקל גוף, כאשר המינון עולה בהדרגה עד ל-1.2 מ"ג לק"ג משקל גוף. המינון המרבי היומי הוא 100 מ"ג. בארץ קיימים המינונים: 10, 18, 25, 40, 60, 80, 100. ב-06/2017 נרשם בארץ סטרטרה 4 מ"ג / מ"ל תמיסה לשתייה. ישנם מחקרים שמראים כי סטרטרה יכול לשמש לטיפול בחרדות ובדיכאון קליני, במיוחד במקרים בהם הבעיה נובעת מהפרעת קשב. בחילה (26%), פה יבש (20%), אובדן תיאבון (16%), עייפות (10%), עצירות (8%), סחרחורת (8%), אין-אונות (8%), כאב בטן (7%), אצירת שתן (6%), אוץ לב (5-10%), לחץ דם גבוה (5-10%) ונדודי שינה (7%, לעומת 40% בתרופות הממריצות). כדי למנוע תופעות לוואי ניתן לקחת מחצית מינון בבוקר ומחצית מינון בערב. בראשיתו הופק האטומוקסטין כתרופה כנוגד דיכאון, אך מהר מאוד נמצא כי הוא יעיל בטיפול בבעיות קשב. הוא אושר בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-2002 לטיפול בבעיות קשב. הוא נשאר תחת הפטנט של ממציאו, חברת התרופות אלי לילי, עד שנת 2017. מדיה וקבצים בנושא אטומוקסטין בוויקישיתוף סטרטרה נרשם בישראל Thomas J. Spencer, Stephen V. Faraone, David Michelson, Lenard A. Adler, Fred W. Reimherr, Stephen J. Glatt, Joseph Biederman, Atomoxetine and Adult Attention-Deficit/Hyperactivity Disorder: The Effects of Comorbidity., The Journal of Clinical Psychiatry 67, 2006-03-15, עמ' 0–0 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ודומוסטי סנקט פטרבורג

ודומוסטי סנקט פטרבורג (בתעתיק רוסי: סנקט פטרבורגסקיה ודומוסטי; ברוסית: Санкт-Петербургские ведомости, מילולית: "גיליונות סנקט פטרבורג") הוא שמו של עיתון רוסי היוצא לאור מאז ה-2 בינואר 1703 והוא נחשב לעיתון הוותיק ביותר ברוסיה. העיתון הודפס לראשונה בינואר 1703 ונקרא בשם "הגיליון", "ודומוסטי" ברוסית (Вѣдомости). העיתון נסגר בשנת 1917 והחל להופיע מחדש בשנת 1991. צוות העיתון החדש בזמן השקתו בשנת 1991 היה מבוסס על צוות עיתון מקומי "לנינגרדסקאיה פראבדה" ומאז הוא נחשב למערכת העיתון הגדולה ביותר בצפון מערב רוסיה. ישנו גם יומון עסקים בשם "ודומוסטי" שהושק בשנת 1999 ומופץ ב-75,000 עותקים. 1703 - 1728 — ודומוסטי (Вѣдомости) 1728 - 1914, 1991 ואילך — סנקט פטרבורגסקיה ודומוסטי (С.-Петербургскія Вѣдомости) 1914 - 1917 — פטרוגרדסקאיה ודומוסטי (Петроградскія Вѣдомости) 1917 - 1991 — לנינגרדסקאיה פראבדה (Ленинградская правда) מדיה וקבצים בנושא ודומוסטי סנקט פטרבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ודומוסטי סנקט פטרבורג «Ведомости» за 1703—1727 годы
קבוצת RBK

קבוצת RBC (באנגלית: RosBusinessConsulting, בראשי תיבות: RBC; ברוסית: РосБизнесКонсалтинг, בראשי תיבות: РБК) הוא שמה של חברת החזקות רוסית בתחום התקשורת הנחשבת לאחת מחברת החזקות התקשורת הפרטיות הגדולות במדינה. קבוצת RBC כוללת ערוץ טלוויזיה, עיתון ואתר אינטרנט. החברה הוקמה בשנת 1993 כחברת תקשורת. בשנת 2009 נרכשו מרבית המניות על ידי האוליגרך מיכאיל פרוכורוב, שניהל את החברה באמצעות תאגיד אונקסים. ביוני 2017 מכר את כל החזקותיו בחברה לידי תאגיד ESN (ברוסית: Евросевернефть) שבבעלות גריגורי ברוזקין, שכבר מחזיק ברשותו את העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה". מדיה וקבצים בנושא קבוצת RBK בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת RBK קבוצת RBK, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת RBK, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קבוצת RBK, ביישום טלגרם קבוצת RBK, ברשת החברתית אינסטגרם קבוצת RBK, ברשת החברתית טיקטוק קבוצת RBK, ברשת החברתית VK קבוצת RBK, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר החדשות אתר העיתון אתר ערוץ הטלוויזיה
שלו

האם התכוונתם ל... אריה שלו – דובר צה"ל, עוזר ראש אגף המודיעין למחקר, מושל יהודה ושומרון וחוקר בתחום הביטחון הלאומי גבריאלה שלו – פרופסור למשפטים, שגרירת ישראל באו"ם זלמן שלו – קצין קשר ראשי, מייסד חברת אלישרא חמי שלו – עיתונאי ישראלי יצחק שלו – משורר, סופר ומסאי ישראל, אביו של מאיר שלו מאיר שלו – סופר ופובליציסט ישראלי, בנו של יצחק שלו מיכל שלו – סופרת ישראלית נילי שלו – מנהלת ישראלית, מנכ"לית מכון היצוא הישראלי. נעמי שלו – אמנית ישראלית המתמחה בעבודות קולאז' עוזי שלו – נגן בסון ישראלי ענר שלו – פרופסור למתמטיקה צרויה שלו – סופרת ישראלית רחלי שלו – סופרת ומאיירת ישראלית שרה מרום שלו – חברת הכנסת שלו מנשה – כדורגלן ישראלי אחר: שליו – מין של עוף שליו (יישוב) – יישוב לשעבר אישים ששמם הפרטי הוא שלו שלב
עונת 1953/1954 בסרייה א'

עונת 1953/1954 בסרייה א' הייתה העונה ה-52 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-12 בספטמבר 1953 והסתיימו ב-30 במאי 1954. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. גנואה ולניאנו היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. אינטר זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. בסיום העונה לליגת משנה ירדו לניאנו ופלרמו (תוך הפסד לקבוצות שזכו באותו מספר נקודות במשחקי השרדות). במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו קטניה ופרו פטריה. גונאר נורדאהל, (שוודיה שוודיה) ממילאן כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאתב פעם הרביעית בקריירה ועונה השנייה ברציפות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1953/1954 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
עונת 1954/1955 בסרייה א'

עונת 1954/1955 בסרייה א' הייתה העונה ה-53 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-19 בספטמבר 1954 והסתיימו ב-19 במאי 1955. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. קטניה ופרו פטריה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. מילאן זכתה בתחרות בפעם החמישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו קטניה ואודינזה זאת בעקבות פרשת שחיתות. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ויצ'נצה ופדובה. ירידת ליגה בעקבות פרשת שחיתות גונאר נורדאהל, (שוודיה שוודיה) ממילאן כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאתב פעם החמישית בקריירה ועונה השלישית ברציפות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1954/1955 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
ג'וי פייג'

ג'וי פייג' (באנגלית: Joy Page;‏ 9 בנובמבר 1924 - 18 באפריל 2008) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית ממוצא יהודי. נודעה בעיקר בשל תפקידה כפליטה הבולגריה אנינה ברנדל בסרט הקולנוע "קזבלנקה" (1942). פייג' הייתה בתו של שחקן הסרט האילם דון אלבארדו, אשר שמו האמיתי היה חוזה פייג'. לאחר גירושי הוריה התחתנה אמה עם איל הקולנוע ההוליוודי האגדי ג'ק וורנר, אשר עמד בראש אולפני האחים וורנר. נראה כי קשר משפחתי זה (בצירוף המראה הלטיני הנאה שירשה מאביה) הוא שהביא לליהוקה בתפקיד המהגרת הבולגריה בעודה בת פחות משמונה עשרה שנים, לאחר שזה עתה סיימה את בית הספר התיכון. פייג' חשבה בתחילה כי התסריט "מיושן" ו"קלישאי", והסכימה בחוסר רצון לתפקיד. הופעתה השברירית והנשית הייתה אחת מן הנקודות המרגשות בסרט קזבלנקה, כאשר היא מצליחה לשבור אף את מסך הציניות של ריק בליין (המפרי בוגרט) המבין כי תומתה של המהגרת עומדת על הכף, וכי בעלה (השחקן הלמוט דנטין) מנסה להרוויח בשולחן הרולטה מספיק כסף על מנת לפדות אותה מכפו של הקפיטן רנו (קלוד ריינס), המנצל את מעמדו ואת יכולתו לאפשר לפליטים פתח יציאה, על מנת לסחוט אותה מינית. הופעה מרשימה זו לא שימשה כמנוף להופעות נוספות. היא מעולם לא שיחקה שוב בסרט של האחים וורנר, אם כי הופיעה בקומץ סרטים עבור אולפנים אחרים. היא נישאה לשחקן ויליאם אור, אשר קיבל תפקיד ניהולי בכיר בחברת וורנר, דבר שהוביל להאשמות בדבר נפוטיזם. לאחר שהופיעה בסדרות טלוויזיה בסוף שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60, פרשה מעולם המשחק בשנת 1962. פייג' ואור התגרשו בשנת 1970. בנם, גרגורי אור, הוא תסריטאי ומפיק. פייג' הלכה לעולמה ב-18 באפריל 2008, כתוצאה מסיבוכים של שבץ מוחי ודלקת ריאות מהם סבלה. מדיה וקבצים בנושא ג'וי פייג' בוויקישיתוף ג'וי פייג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וי פייג', באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'וי פייג', באתר AllMovie (באנגלית) ג'וי פייג', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וי פייג', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שעווה קשה

"שעווה קשה" או "קרומית קשה" (באנגלית: Hard grounds) היא טכניקת הדפס הפועלת בצורה של דפוס שקע. טכניקת השעווה הקשה היא טכניקת הדפס שראשיתה במאה ה-16 באירופה. טכניקה זו היא הטכניקה הבסיסית ליצירת תצריב. היא מבוססת על כיסוי לוח ההדפסה וחשיפת חלקים ממנו, שיהפכו בתהליך כימי של צריבה על ידי חומצה לשקעים בלוח. לשם יצירת הגלופה מורחים את לוח ההדפסה בתחליב של שעוות דבורים, אספלט (ביטומן) ואבקת שרף עצים (קליפורניום). שיטה אחרת ליצירת התחליב היא להמיס דונג בטרפנטין. בשלב השני, לאחר המריחה, מחממים את לוח ההדפסה כך שהתערובת מתקשה ויוצרת ציפוי קשה למחצה על גבי הלוח. בדרך כלל גם נוהגים לפייח את הלוח בעזרת נר, על מנת להעניק למשטח צבע כהה. בשלב הרביעי יוצרים את הדימוי על ידי חריטה בשכבת השעווה בעזרת חרטים שונים. בשלב האחרון טובלים את לוח ההדפסה באמבט של חומצה, המאכלת את המקומות שנחשפו על ידי פעולת החריטה. הדימוי המתקבל בטכניקה זו הוא בעל אופי קווי. צפיפות הקווים, כמו גם זמן הצריבה, אחראים לכהות הדימוי המתקבל. קריגר, דן, גרפיקה אמנותית: תחריט - תצריב וטכניקות נילוות, ידיעות אחרונות, תל אביב, 2000/1999, עמ' 69–75
עונת 1955/1956 בסרייה א'

עונת 1955/1956 בסרייה א' הייתה העונה ה-54 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-18 בספטמבר 1955 והסתיימו ב-3 ביוני 1956. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. ויצ'נצה ופדובה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה. פיורנטינה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו נובארה ופרו פטריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו אודינזה ופלרמו. ג'ינו פיבטלי מבולוניה כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים. מדיה וקבצים בנושא עונת 1955/1956 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf