laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מופלטה

מוּפְלֵטָה היא סוג של לחם דק ומתוק מהמטבח המרוקאי, המאפיין בעיקר את חגיגות המימונה. המופלטה עשויה מבצק שאותו מכינים במהירות במוצאי חג הפסח. תהליך הכנתה כולל מתיחת הבצק על פני משטח משומן באמצעות ידיים משומנות. את המופלטה המתוחה מניחים על מחבת ייעודית, ולאחר שטוגנה משני צדדיה, מניחים מופלטה אחרת תחתיה. עד שבמחבת נוצרת ערימה של מספר מופלטות, אשר שומרות על חום המופלטה התחתונה מחד, וממשיכות להיעשות מאידך. בצק המופלטה מכיל מים, קמח, שמן ומעט סוכר, מלח ושמרים. בתהליך ההכנה יש המוספים מעט שמן למופלטות, לאחר חצי שעה של תפיחת הבצק מחלקים אותו לכדורים, אותם מותחים ביד או באמצעות מערוך ומניחים על המחבת. היעדר הצורך בהתפחה ארוכה, וזמן ההכנה הקצר הם שמאפשרים את הכנת המופלטות מיד עם צאת חג הפסח, ללא צורך בעיסוק בחמץ במהלך החג, ולכן מתאים מאכל זה לחג המימונה. צבעה של המופלטה הוא בדרך כלל צהבהב-בהיר, ונוטה לחום בהיר. נהוג לאכול את המופלטה עם חמאה וממרחים מתוקים כדוגמת דבש, ריבה או ממרח שוקולד. מימונה חביתית בליני (מאכל) מופלטה - אוכל - ynet / משי גולדמן, באתר ynet דנה מלמד, אלוף המופלטות: שף רפי כהן סוגר את פסח, באתר הארץ, 13 באפריל 2020 סרטון הדרכה להכנת מופלטה באתר יוטיוב מתכון מופלטה - באתר קייטרינג אילון גלעד, מה הקשר בין נזירים למופלטה, באתר הארץ, 20 באפריל 2022
פוקימון: עלייתו של דארקראי

פוקימון: עלייתו של דארקראי (יצא לאור במקור ביפן כ-"מפלצות כיס יהלום ופנינה הסרט: דיאלגה נגד פאלקיה נגד דארקראי" 劇場版ポケットモンスター ダイヤモンド&パール ディアルガVSパルキアVSダークライ) הוא הסרט העשירי בסדרת סרטי פוקימון, אשר השלים את אירועי העונה העשירית. זהו הסרט הראשון שפורסם תחת הכותרת "מפלצות כיס - יהלום ופנינה" ביפן. בסרט מככבים כמדובבי הדמויות ריקה מאטסומוטו, איקואה אוטאני, יוג'י ואדה, קאורי, פושיג'י ימאדה, נוריקו הידקה, קואיצ'י ימאדרה, סוזומו צ'יבה, קנג'י נוג'ימה ובקי. אירועי הסרט מתקיימים במהלך העונה העשירית של פוקימון: יהלום ופנינה. הסרט עלה לאקרנים ב-14 ביולי 2007 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company", בארצות הברית, הסרט שודר בדיבוב לאנגלית ב-Cartoon Network ב-8 בפברואר 2008. האגדה מגוללת את סיפורם של שני פוקימונים אגדיים, פאלקיה – אדון המרחב, ודיאלגה – אדון הזמן. יצורים שמעולם לא היו אמורים להיפגש, ודרכיהם יפגשו במסלול במקום שבו הזמן והמרחב חוצים זה את זה. המפגש הבלתי צפוי הזה יביא אותם למפגש לחימה ענקי אשר יתרחש בעיר אלאמוס, וכתוצאה מכך – כל העולם שאנו מכירים ייהרס לחלוטין. כאשר אש קטצ'אם וחבריו, דון וברוק, מגיעים לעיירת אלאמוס במטרה להתחרות בתחרויות הפוקימון שנערכות שם, הם נתקלים בתופעות טבע בלתי מוסברות. הם מאשימים בתחילה את פוקימון האופל המסתורי, דארקראי, וממהרים לתקוף אותו. דארקראי שלוקח על עצמו את תפקיד מגן העיירה, נפגע, וכתוצאה מכך עתידם של אש, חבריו וכל תושבי העיירה נמצא בסכנה. המאבק של פאלקיה ודיאלגה עובר לשטחה של העיר. אש וחבריו מחליטים אז להירתם למשימה ולהציל את המצב. ערך מורחב – פוקימון - דמויות "פוקימון: עלייתו של דארקראי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פוקימון: עלייתו של דארקראי", באתר נטפליקס "פוקימון: עלייתו של דארקראי", באתר AllMovie (באנגלית) "פוקימון: עלייתו של דארקראי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נגיף RNA חד-גדילי חיובי

נגיף RNA חד-גדילי חיובי (באנגלית: Positive-sense single-stranded RNA virus ובקיצור (+)ssRNA virus) הוא נגיף RNA בעל גנום RNA חד גדילי, אשר מתאפיין בכך שהחומר הגנטי שלו הופך בתא המודבק לחלבון באופן ישיר, כלומר החומר הגנטי שלו דומה ל-RNA שליח. בניגוד לנגיפים הללו, נגיפי RNA חד-גדילי שליליים, מתאפיינים בכך שגדיל ה-RNA שלהם ראשית עובר שלב ביניים בו מסונתז הגדיל המשלים שלו, ורק ממנו ניתן לסנתז את החלבונים אשר משמשים את הנגיף. גדילים של חומצות גרעין מתאפיינים בכיווניות, וכל גדיל שאינו מעגלי מכיל קצה אחד שנקרא קצה 5' וקצה 3', וזאת בהתאם למספר הפחמן הפנוי בטבעת הסוכרית של חומצת הגרעין. תאים קוראים גדילי חומצות גרעין מקצה 3' לקצה 5' ויוצרים גדילים מקצה 5' לקצה 3'. נגיפי RNA חד גדיליים מסווגים כשליליים או חיוביים על פי כיווניות מסגרת הקריאה של ה-RNA: מסגרת קריאה אשר מתחילה מ-5' ל-3' [דרושה הבהרה] נחשב כחיובי, מסגרת קריאה של גדיל RNA. RNA אשר החלבונים שאמורים להתבטא נמצאים על הגדיל המשלים שלו נקרא RNA שמסגרת קריאתו מצד-3' לצד -5'. RNA כזה נקרא RNA שלילי. הגנום של נגיף RNA חד-גדילי חיובי מכיל גנום שמסגרת הקריאה שלו היא מ-5' ל 3'. כתוצאה מכך הגנום יכול להיכנס ישירות לריבוזום ולהתרגם ישירות לחלבונים בתאי האורגניזם המאכסן. תכונה זו גורמת לגנום מסוג זה להיות אקוויבלנטי ל RNA שליח המיתרגם גם הוא ישירות. נגיפים אלו לא צריכים את החלבון RNA פולימראז כחלק ממרכיבי הנגיף, עם זאת ה-RNA פולימראז יבוטא בין החלבונים הראשונים בתא המאחסן כיוון שהוא נצרך לשם תהליך השכפול של גנום הנגיף. לפי סיווג בולטימור, שיטת סיווג נגיפים המחלקת נגיפים לקבוצות לפי סוג הגנום שלהם (dsRNA ssRNA וכו') ולפי שיטת השכפול שלהם, נגיפי RNA חד-גדילי חיובי משתייכים לקבוצה IV. נגיפי RNA חד-גדילי חיובי מהווים חלק ניכר מהנגיפים המוכרים ומחוללי מחלות כמו: נגיף דנגי מחולל קדחת דנגי, נגיף מערב הנילוס מחולל קדחת מערב הנילוס, נגיפי קורונה (SARS-CoV, ‏MERS-CoV, SARS-CoV-2) וכן נגיפים רבים הגורמים להצטננות. נגיפי RNA דו-גדילי מדיה וקבצים בנושא נגיף RNA חד-גדילי חיובי בוויקישיתוף Group IV: ssRNA(+) בוויקימינים ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק נרקיס

יצחק נרקיס (15 במרץ 1896 – 23 בדצמבר 1955) היה מנהל הוצאת הספרים "בני בצלאל" ויו"ר הוועד של "בית הנכות בצלאל". יצחק נרקיס נולד בפולין בשנת 1896 בבית ציוני. בנעוריו החל לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל והיה מסוללי כביש טבריה-צמח. לאחר מכן עבד בנגרות בירושלים. הוא התמנה לנהל את "התערוכה התמידית" של "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות" והקים את הוצאת הספרים "בני בצלאל", שפעלה עד סוף שנות ה-20 ושהדפיסה ספרים של אמני בצלאל בהם זאב רבן, בוריס שץ ואחרים. בנוסף, ההוצאה הרבתה להוציא לאור גלויות ועליהן יצירות של אמני בצלאל. לאחר מכן שימש כיו"ר הוועד של "בית הנכות בצלאל". ב-1939 נבחר על ידי תושבי השכונות "נוה בצלאל" ו"נחלת צדוק" לנציגם בתור מוכתר. נפטר ב-23 בדצמבר 1955 לאחר מחלה קשה ונקבר בהר המנוחות בירושלים. בנו היה עוזי נרקיס, אלוף פיקוד המרכז במלחמת ששת הימים, וגיסו היה מרדכי נרקיס. מרדכי נרקיס, יצחק נרקיס (לשלושים), דבר, 30 בינואר 1956 אסופת זכרון לזכר ר' מנחם אמתי, מנחם ירושלים, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) יצחק נרקיס באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחמת אוכל

מלחמת אוכל (באנגלית: Food fight) היא התנהגות קולקטיבית כאוטית בה המשתתפים משליכים אוכל זה על זה. השלכת האוכל אינה מיועדת לפגוע במשתתפים, אלא להצית קטטה של השלכות אוכל הדדיות. במריבות אוכל מאורגנות, בדרך כלל "כלי הנשק" הם כולם מסוג אחד, או במגוון מוגבל. במאבק אוכל מאולתר ישתמשו המשתתפים בכל המזון העומד לרשותם. אף שלרוב מלחמת האוכל היא בהשתתפותם של צעירים, למלחמות אוכל יש היסטוריה ארוכה של קיום כסוג של בידור או בילוי ציבורי. קרבות אוכל היו נפוצים באירופה כבר בראשית ימי הביניים, בעיקר בפסטיבלים עונתיים בקיץ. מלחמות אוכל התרחשו גם כחלק מאלימות מחוקקים, והן גם מהוות מוטיב חוזר בקרבות ב-WWE. קרבות האוכל המאורגנים הגדולים ביותר הם פסטיבל טומטינה שנערך מדי שנה בוולנסיה שבספרד וקרב התפוזים שנערך בעיר איווריאה שבאיטליה. מלחמות אוכל קיבלו תפקיד מרכזי בקומדיות סלפסטיק, כשצורתן המקובלת ביותר היא באמצעות הטחת עוגה. מלחמות אוכל מופיעות לעיתים בסדרות טלוויזיה ובספרות ילדים, בדרך כלל כדוגמה להתנהגות ילדותית ופזיזה. מדיה וקבצים בנושא מלחמת אוכל בוויקישיתוף New York Times "Taiwanese MPs hold a food fight". BBC News. 2004-10-26. נבדק ב-2006-07-08. "Food fight leads to suspensions at Dixon school". Sauk Valley Newspapers. 2010-04-30. נבדק ב-2010-04-30.
פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים

פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים (יצא לאור במקור ביפן כ-"מפלצות כיס יהלום ופנינה הסרט: גיראטינה וזר השמיים (הקפואים): שיימין" 劇場版ポケットモンスター ダイヤモンド&パール ギラティナと氷空（そら）の花束 シェイミ) הוא הסרט האחד-עשר בסדרת סרטי פוקימון, אשר השלים את אירועי העונה האחד-עשר. זהו הסרט השני שפורסם תחת הכותרת "מפלצות כיס - יהלום ופנינה" ביפן. בסרט מככבים כמדובבי הדמויות ריקה מאטסומוטו, איקואה אוטאני, יוג'י ואדה, קאורי, פושיג'י ימאדה, נוריקו הידקה, קואיצ'י ימאדרה, סוזומו צ'יבה, קנג'י נוג'ימה ובקי. אירועי הסרט מתקיימים במהלך העונה האחד-עשר של פוקימון: מימד הקרב. הסרט עלה לאקרנים ב-19 ביולי 2008 ביפן. הדיבוב האנגלי לסרט הופק על ידי החברה "The Pokemon Company". בארצות הברית, הסרט הופץ בדיבוב לאנגלית על ידי "סרטי יוניברסל הום וידאו" ב-13 בפברואר 2009. הסרט מהווה סרט המשך לפוקימון: עלייתו של דארקראי וחלק שני לסרטי פוקימון: יהלום ופנינה. בסרט זה, גיראטינה מנסה להחזיר את העולם הנגדי לקדמותו באמצעות תפיסת הפוקימון האגדי דיאלגה. מסתבר שכאשר שני הפוקימונים האגדיים, דיאלגה ופאלקיה, נלחמו בעיר אלאמוס במהלך הסרט העשירי, הם יצרו הרס רב בעולם הנגדי. אך משהו משתבש כאשר שיימין נכנס לתמונה, חושב שגיראטינה מנסה לאכול אותו ומאפשר לדיאלגה לברוח. לאחר מכן, שיימין פוגש את אש והחבורה ויחד עם יוצאים למסע אל עבר גן הפרחים. במהלך המסע שלהם, החבורה מגלה ששיימין מבוקש גם על ידי עוזר מדען מרושע בשם זירו, שמצליח לרמות את הפוקימון האגדי ולגרום לו להשתמש במתקפה המיוחדת שלו – Seed Flare. בצורה הזו, גיראטינה חוזר לעולם האמיתי, מה שמאפשר לזירו לתפוס אותו ולשאוב ממנו את כל הכוחות שלו. אש חובר ביחד למדען הטוב העונה לשם ניוטון גרייסלנד ויחד הם יוצאים במטרה לעצור את זירו, לעזור לגיראטינה ולהציל את המצב. אחרי קרב ארוך וקשה, הם מצליחים לעצור את זירו בדקה ה90, אך דברים מסתבכים כאשר גיראטינה נמצא במצב גסיסה. שיימין נחלץ לעזרתו ומשתמש באחת המתקפות המיוחדות שלו (Aromatherapy) ומציל את הפוקימון האגדי. לאחר מכן, זירו מתאושש מהקרב, עובר לעולם הנגדי ומתחיל לזרוע במטרה להשתלט על העולם כפי שהוא. אש, גיראטינה ושיימין עוברים גם הם לעולם הנגדי ונלחמים כנגד זירו, בזמן שברוק, דון ופוקימונים מהעולם המציאותי נלחמים בנזק שזירו יוצר. בסופו של דבר אש ופיקאצ'ו מצליחים לגבור על זירו ומצילים את היום. אז כולם חוזרים לעולם המציאות, שיימין חובר לשאר החברים שלו בגן הפרחים ונודד למקום אחר, וגיראטינה יוצא למסע רדיפה אחרי הפוקימון דיאלגה. ערך מורחב – פוקימון - דמויות "פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים", באתר נטפליקס "פוקימון: גיראטינה ולוחם השמיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
חכלילית עצים

חכלילית עצים (שם מדעי: Phoenicurus phoenicurus) היא מין של ציפור קטנה ממשפחת החטפיתיים. אורכה 14-13 ס"מ. ותפוצתה משתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה.  השם בערבית: חומיירא. פירוש השם המדעי - Phoenicurus - "חכלילית זנב": Phoinix - אדום, ארגמני. ouros - זנב. חכלילית עצים היא ציפור קטנה למדיי עד בינונית ודקת גזרה. אורכה 13 -14 ס"מ, משקלה 14- 19 גרם ומוטת כנפיה 22- 27 ס"מ. במין זה קיימת דו צורתיות זוויגית בולטת: לזכר גרון ופרצוף בגוון שחור (לצעירים עשוי להיות מעורב לבן). גם המקור והרגליים שחורים. החזה והבטן כתומים בוהקים. החלקים העליונים בגוון אפור-כחלחל. מצחו לבן וזנבו אדום ערמוני. הנקבה חומה כולה. בהירה יותר, בגוון בז', בחלקים התחתונים, ולעיתים מנומרת קלות בצדי הגוף ובחזה. גם לנקבה יש נוצות זנב ערמוניות וכן טבעת עין בהירה. היא נוהגת להרטיט את זנבה מעלה מטה, בתנועה אופיינית לשאר החכליליות. תפוצתה של חכלילית העצים נרחבת ביותר ומשתרעת על פני כל אירופה, מערב ומרכז אסיה. בישראל מצויה בעיקר בגליל, ברמת הגולן ובירושלים. קיימים ומוכרים ארבעים וארבעה תת-מינים. בישראל מופיעים שני תת-מינים: תת-מין אירופי, phoenicurus, דוגר באירופה. כנפיו שחורות לגמרי ואזור תפוצתו בעת הקינון בכל אירופה. תת-מין זה חסר את כתם הכנף הבהיר, הבולט בתת-המין השני, ולכן נקרא "שחור כנף". תת-מין מזרחי, samamisicus, דוגר בדרום- מזרח אירופה, בטורקיה, בקווקז, ומרכז אסיה. תת-מין זה ניכר בקצוות לבנים לאברות בזכר, ובקצוות חוליים בהירים בנקבה, שיוצרים כתם כנף בהיר ובולט ולכן נקרא "לבן כנף". מוצאו טורקי מזרחי. אזור תפוצתו משתרע בבלקן ויוון טורקמניטסטן, אוזבקיסטן ואירן, במזרח טורקיה ובמזרח התיכון. מזון החכלילית מבוסס בעיקר על חרקים כגון: זבובים, פרפרים, חיפושיות, עכבישים וזחלים, ולעיתים גם גרגרים שונים. היא נוהגת לרוב לעמוד בתוך שיחים, להגיח במהירות אל המזון ואז לשוב למסתורה. לאחר מכן תרטיט את זנבה. בישראל נצפות חכליליות עצים רבות נודדות בסתיו ובאביב. החל מתחילת אוגוסט ועד אמצע ספטמבר נודד חולף תת-המין "לבן הכנף". החל מאמצע ספטמבר ועד נובמבר נודד תת-המין השכיח phoenicurus שדוגר באירופה. באביב נודד ראשון תת-המין "לבן הכנף". בנדידת האביב מקדימים הזכרים את הנקבות במספר ימים. בתי הגידול מגוונים וכוללים יער פתוח וחורשים, שולי יערות בהם הצמחייה פתוחה למחצה, מטעים, פארקים וגינות נוי וכן לאורך נחלים ותעלות. הקינון באירופה, מסוף אפריל עד אמצע יולי, בצפון פינלנד מסוף מאי עד סוף יוני ובמרוקו בין מאי ליולי. הקן בנוי בצורת סלסילה מעשבים, שורשים ואזוב ומרופד בשיער ונוצות. היא מקננת בחורים בעצים או בקירות, בגובה של 1- 6 מטרים. בכל הטלה 5- 7 ביצים בצבע כחול בהיר עד כחול ירקרק. הדגירה נמשכת 12- 14 ימים. חלק מהקינים מאוימים על ידי קוקיה אירופית. מדיה וקבצים בנושא חכלילית עצים בוויקישיתוף חכלילית עצים, באתר ITIS (באנגלית) חכלילית עצים, באתר NCBI (באנגלית) חכלילית עצים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חכלילית עצים, באתר GBIF (באנגלית) חכלילית עצים באתר הרשימה האדומה של IUCN חכלילית העצים, באתר הצפרות הישראלי המרכז לטיפוח ציפורי הבר והגינה, באתר yard birds ליאור כסלו, תצפית לעולם הטבע, באתר תצפית
הפועל המכונית

הפועל המכונית הייתה קבוצת כדורגל ישראלית, שייצגה את מפעל המכוניות קייזר-אילין תעשיות (קייזר-פרייזר), שהיה ממוקם בעיר נשר. הקבוצה התבססה בארבעה מקומות שונים: תחילה בשכונת בן־דור בעיר נשר, בהמשך בחיפה ובכפר אתא, ולבסוף בשכונת תל חנן בנשר. המועדון נוסד בשנת 1957 והחל לשחק בליגה ג'. בעונת 1959/60 העפילה הקבוצה לליגה ב' צפון, אז הליגה השלישית בכדורגל בישראל (מקבילה לליגה א' כיום), לאחר שהיא הורחבה לשישים וארבע קבוצות ופוצלה לארבע ליגות משנה אזוריות. המכונית סיימה בעונתה הראשונה בליגה ב' צפון במקום הראשון, העפילה למשחקי הפלייאוף לליגה א' צפון ושיחקה מול אלופת ליגה ב' דרום, הפועל הרצליה. הקבוצה הפסידה בצמד המשחקים (2–0, 3–0) ונותרה בליגה ב'. בעונה הבאה הצליחה המכונית שוב לסיים במקום הראשון ולהעפיל למשחקי הפלייאוף, שם שיחקה מול בית"ר נהריה, והפסידה גם הפעם בצמד המשחקים (1–0, 4–0). בעונת 1961/62 ניצחה הקבוצה 0–9 את הפועל יגור, וכך רשמה אליפות בליגה ב' צפון בפעם השלישית ברציפות, ובעקבות ביטול שיטת הפלייאוף הייתה אמורה לעלות לליגה א'. ועדת חקירה מטעם התאחדות לכדורגל גילתה שהמשחק בוים, ולפיכך תוצאת המשחק שונתה לתיקו 0–0, המכונית נותרה בליגה ב' ונקנסה ב־500 לירות, ובמקומה עלתה הפועל צפת. פסק הדין אושר בבית הדין העליון של ההתאחדות. בפברואר 1963 התמזגה הקבוצה עם הפועל קריית אתא ועברה לארח את משחקיה במגרש העירוני שבקריית אתא. האיחוד בין השתיים לא החזיק מעמד זמן רב בעקבות אי-העפלה לליגה א'. כשבעה חודשים לאחר מכן, התמזגה הקבוצה עם הפועל תל חנן ונקראה הפועל המכונית-תל חנן. בעקבות המיזוג עברה הקבוצה לארח במגרשה של הפועל תל חנן בעיר נשר. בשנת 1966, קשיים כלכליים במפעל קייזר-אילין תעשיות גרמו לפיטורי עובדים ובסופו של דבר גם לסגירתו. בעקבות כך נסגרה גם הפועל המכונית והפועל תל חנן המשיכה לבדה. על קבוצת הכדורגל הפועל המכונית, בעמוד הפייסבוק של כדורגל וינטג' ישראלי, 5 ביוני 2016 ניצחון הפועל המכונית 0:9 הוכרז כמבוים ובוטל, הַבֹּקֶר, 5 באוקטובר 1962 נדחה הערעור של "הפועל המכונית", מעריב, 11 באוקטובר 1962
חוזה פריז (1810)

חוזה פריז נחתם ב-6 בינואר 1810 וסיים את המלחמה בין צרפת לבין שוודיה, אחרי ששוודיה הובסה על ידי רוסיה, בעלת בריתה של צרפת במלחמה הפינית בשנים 1809–1810. במהלך תקופת הקואליציה האנטי צרפתית השלישית והרביעית רוסיה חברה לשוודיה נגד צרפת, אך לאחר תבוסתה בקרב פרידלנד, היא הצטרפה לצרפת ותקפה את שוודיה במטרה לאלץ אותה להצטרף לברית עם נפוליאון. ההשפעה העיקרית של ההסכם שנחתם לאחר המלחמה היה ששוודיה הצטרפה לברית והתחייבותה להימנע מסחר עם בריטניה. השלום שהושג בהסכם החזיק מעמד עד סירובו של נפוליאון לאפשר לשוודיה לספח את נורווגיה שהייתה תחת שלטונה של דנמרק, בעלת בריתה של צרפת. מאוחר יותר, בינואר 1812 צרפת כבשה את פומרניה השוודית עקב ההפרה של ההסכם, והעובדה שהיא המשיכה לסחור עם בריטניה. באפריל 1812 שוודיה חתמה על חוזה סנט פטרסבורג. זמן קצר לאחר חתימת ההסכם, ז'אן ברנדוט, אחד המרשלים בצבא נפוליאון, נבחר כנסיך הכתר של שוודיה וקיבל בהמשך את השם קרל הארבעה עשר, זאת לאחר שבחר לנהוג בשבויים השוודים באדיבות וכן להחזירם לארצם במהירות. ויל דוראנט, אריאל דוראנט, The Age Of Napoleon: A History of European Civilization from 1789 to 1815, Simon & Schuster, 1976, עמ' 236, ISBN 9781451647686 מיכאל הרסגור, אהוד פוקס, שחר אלתרמן (ע), 1, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, אור יהודה: דביר, 2010, עמ' 47-49, מסת"ב 9789655178296
גו בלוודרה

גֵּו בלוודרה (באיטלקית: Torso del Belvedere) הוא פסל שיש, מוכר ברומא מאז שנות ה-30 של המאה ה-15. על אֶדֶן הפסל חרותה ביוונית חתימת יוצרו, "אפולוניוס, בנו של נסטור, האתונאי". הפסל מוצג במוזיאון הוותיקן ברומא. הפסל מתוארך למאה הראשונה לספירה, ונחשב כהעתק של פסל עתיק יותר, כנראה מהמאה השנייה לפני הספירה. אין מידע מוסכם על האתר שבו הוצב במקורו. הפסל מתאר דמות היושבת על עור של בעל חיים לא מזוהה, אולי הרקולס יושב על עור האריה מנמאה, אולי איאס הטלמונאי, או הקיקלופ פוליפמוס, או פרומתאוס. הפסל היווה מקור השראה לאמני רנסאנס, מנייריזם ובארוק, בהם מיכלאנג'לו ורפאל. מיכלאנג'לו נפעם מהפסל הזה. מספרים עליו שאמר ש"זוהי יצירתו של אדם שידע יותר ממה שהטבע יודע". לפי המסופר, האפיפיור יוליוס השני ביקש ממיכלאנג'לו להשלים את החלקים החסרים, אבל האמן סירב בטענה שהפסל יפה מכדי להכניס בו שינויים. עם זאת מיכלאנג'לו השתמש בפסל כמקור השראה לחלק מהדמויות שיצר על קיר המזבח בקפלה הסיסטינית, בהן ברתולומאוס הקדוש וישו היושב למשפט ביום הדין האחרון וכן לדמויות הגברים הצעירים הערומים (Ignudi) המוצגים בתקרת הקפלה הסיסטינית בינות למחזות של בריאת אדם וחוה מספר בראשית. חוקר האמנות יוהאן יואכים וינקלמן כתב על הגֵו מבלוודרה שהוא מגלם את "השלמות העליונה של הפיסול בימי קדם". שמו של הפסל מגיע משמהּ של החצר (Cortile del Belvedere) בארמון האפיפיור שבה הוצב בתחילה. הפסל נלקח ב-1789 ללובר שבפריז במהלך הביזה הנפוליאונית (אנ'), והוחזר לוותיקן ב-1815 בהשגחת אנטוניו קנובה. מראה הפסל מאחור פרט מתוך פרסקו יום הדין האחרון של מיכלאנג'לו: ברתולומאוס הקדוש מחזיק עור אדם ומאכלת; גֵו בלוודרה הודהד כאן בבירור חרותת ביוונית על כַּן הפסל, "אפולוניוס בן נסטור, האתונאי, עשה זאת" מיכלאנג'לו מתבונן מקרוב בפסל; ציור של ז'אן-לאון ז'רום, 1849 גו בלוודרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נעמי מאירי-דן, "הטורסו באמנות – בין עולם שאבד מזמן לעולם ומלואו", בצלאל 12, אפריל 2009
אבראהים בן מוחמד

אבראהים בן מוחמד (בערבית: إِبْرَاهِيم ٱبْن محمد; 630 – 632) היה הבן של נביא האסלאם מוחמד ומאריה אל-קבטיה. אבראהים נפטר בגיל צעיר. לפי גרסה אחת הוא נפטר בגיל שנה ו-6 חודשים, אחרים טוענים שהוא נפטר בגיל שנה ו-4 חודשים, בעוד שיש הגורסים כי הוא נפטר בגיל שנה ו-10 חודשים. הוא נפטר ונקבר באל-מדינה. מדיה וקבצים בנושא אבראהים בן מוחמד בוויקישיתוף אבראהים בן מוחמד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Revolvy LLC, "Ibrahim ibn Muhammad" on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית

בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית (באנגלית: United States Court of Appeals for the Tenth Circuit) הוא אחד מבתי המשפט לערעורים במערכת בתי המשפט הפדרלית של ארצות הברית. בית המשפט העשירי הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים, אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי - כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית. סמכותו חלה על שש מדינות במרכז ומערב ארצות הברית, המשתרעות על שטח של 1.453 מיליון קילומטר רבוע, כשביעית משטחה. בית המשפט העשירי החל לפעול ב-28 במרץ 1929. הוא הוקם במטרה להקל על עומס העבודה שהוטל על כתפיו של בית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית. שטח השיפוט של בית משפט זה, שהיה מופקד אז על 13 מדינות, היה הגדול מסוגו בארצות הברית. שטח שיפוטו (ושל בית המשפט התשיעי לערעורים) גדל לאחר ש-12 מדינות הצטרפו לארצות הברית מ-1866 ועד 1912. סמכות השיפוט של בית המשפט העשירי חלה מראשיתו ועד היום על שש מדינות ובהן שמונה מחוזות שיפוטיים פדרליים: אוקלהומה (שלושה מחוזות) ויומינג יוטה ניו מקסיקו קולורדו קנזס מקום מושבו של בית המשפט הוא בהיכל המשפט על שם ביירון וייט בעיר דנוור שבקולורדו. תקן השופטים הפעילים של בית המשפט עומד על 12 מושבים. הרכבו המקורי כלל ארבעה מושבים והוא הוגדל בהדרגה לתקן הנוכחי מ-1949 ועד ל-1990. הרכב השופטים הנוכחי (2020) של בית המשפט כולל שמונה גברים וארבע נשים. נשיאו (מאז 2015) הוא השופט טימותי טימקוביץ' (Timothy Tymkovich). הוא מונה לכהן בבית המשפט בשנת 2003. לפני כן (בשנים 1991–1996) כיהן כפרקליט המדינה (Solicitor General) של קולורדו. מאז היווסדו של בית המשפט כיהנו בו 71 שופטים, מהם שש נשים. השופטת הראשונה שמונתה לכהן בבית המשפט הייתה סטפני קאלפ סימור (Stephanie Kulp Seymour) מאוקלהומה. היא מונתה לכהונה בשנת 1979 על ידי הנשיא ג'ימי קרטר. שופט אחד של בית המשפט, ניל גורסץ', מונה לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא מונה לכהונה בשנת 2017 על ידי הנשיא דונלד טראמפ. שופטת בית המשפט העליון המפקחת על בית המשפט (Circuit Justice) היא סוניה סוטומיור, וככזו היא מוסמכת לשבת לדין בראשו. מדיה וקבצים בנושא בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית פורטל בית המשפט העשירי, באתר ויקיטקסט (באנגלית) אתר האגודה ההיסטורית של בית המשפט
מחלף רהט

מחלף רהט הוא מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 40. הוא נקרא על שם העיר רהט הנמצאת בסמוך למחלף. המחלף הוקם בעקבות הארכת כביש 6 דרומה. המחלף נחנך בשנת 2016. המחלף משלב מחלף T ומחלף יהלום עם לולאה של מחלף עלה-תלתן. ממחלף זה נפרד כביש 6 מכביש 40. כביש 6 ממשיך לכיוון דרום־מזרח ואילו כביש 40 ממשיך דרומה. מדיה וקבצים בנושא מחלף רהט בוויקישיתוף
אורוות הברון

מבנה "אורוות הברון" בראשון לציון הוקם בשנת 1888 עבור פקידות הברון רוטשילד. הקומה הראשונה של המבנה והחצר המוקפת בחומות אבני כורכר שימשו כאורוות לסוסים, משכן לבעלי חיים של משק הפקידות ומחסני מספוא של המושבה. המבנה הוקם ב-1888 בראשון לציון עבור פקידות הברון רוטשילד (נמצא בפינת הרחובות רוטשילד ומוהליבר בראשון לציון). על הבנייה הופקד ברוך פפירמייסטר, מהנדס מדופלם ואיכר במושבה. האורווה נבנתה עם בניינים עליה כדירות לפקידים. לימים הוקמה במקום המחלבה הראשונה בישראל. מבנה המשק מפואר, מיוחד וציורי המעיד על עושרו הרב של הברון רוטשילד. הקומה הראשונה של המבנה והחצר המוקפת בחומות אבני כורכר שימשו כאורוות לסוסים, משכן לבעלי חיים של משק הפקידות ומחסני מספוא של המושבה. בצידה הדרומי של החצר יש שוקת שבנויה מאבני כורכר ובצד האחורי של הבית נמצאים פתחי האורוות הרחבים משני צידי הבניין וטבעות ברזל תלויות על הקיר שיועדו לקשירת הסוסים. בקומה העליונה היו חדרי מגורים לעובדי האורוות. נכון ל-2020, המבנה הוא חורבה נטושה. בשנת 2006 החליטו לנקוט בתהליך של פירוק שיתוף מקרקעין ונתמנו על ידי בית המשפט כונסי נכנסים שפרסמו מכרז למכירת הזכויות במתחם. במכרז זכתה חברת גלובוס אינטרנט השקעות בנין ופיתוח 1996 בע"מ. אך זו לא עמדה בתנאי המכרז ולא שיפצה את המבנה. חלקו הצפוני של המבנה מתוחזק על ידי עיריית ראשון לציון כחלק מהמוזיאון העירוני. אך זכויות הבעלות מחלוקות בין עיריית ראשון לציון, החברה הכלכלית ראשון לציון ובעלי זכויות פרטיים אחרים. מדיה וקבצים בנושא אורוות הברון בוויקישיתוף מוזאון ראשון לציון, באתר מוזאון ראשון לציון מכרז "ארוות הברון"- יוצאים במרכז חדש, באתר mcity מודיעין יעל עברי-דראל, ראשל"צ: כך הפך מבנה היסטורי למפגע סביבתי, באתר ynet, 24 ביוני 2008
New Soul

"New Soul" (בעברית: "נשמה חדשה") הוא סינגל של הזמרת הצרפתייה-ישראלית יעל נעים, מתוך אלבומה השני. השיר זכה לפופולריות רבה בארצות הברית בעקבות השימוש בו על ידי חברת אפל בפרסומת למחשב הנייד שלהם במקבוק אייר. בשיר יעל נעים מדברת על "נשמה חדשה" שהגיעה לעולם ללמוד "קצת" איך לתת ולקחת". עם זאת, היא מגלה שהדברים קשים מכפי שהם נראים. הסינגל נשאר הגדול ביותר של יעל בארצות הברית עד היום והיחיד שלה שהגיע לטופ 40 של בילבורד הוט 100. בקליפ נראה כי נעים עוברת לדירה ריקה. היא מכסה את הקירות בטפטים המציגים אגם מוקף ביער. לאחר מכן, היא מתחילה לפרוק כמה דברים אחרים, כולל ריהוט, פסנתר, דג זהב בקערה ומספר תצלומים של אנשים, אותם היא תולה על הקיר. בזמן שהיא תולה את הצילומים, האנשים בתמונות מוצגים בחיים האמיתיים, בתפאורה המתוארת בתמונות. לאחר מכן, מתחילה יעל לצייר על הצילומים, וכל מה שהיא מציירת מופיע עם האנשים בחיים האמיתיים. היא מסירה את אחת התמונות ומגלה חור בקיר, וחושפת את טפט היער בפועל המוצג בטפט. היא דוחפת את הקיר, והוא נופל לאגם. הקירות הנותרים נופלים על המים ויוצאים מרצפת הדירה כמו רפסודה שצפה על האגם, יחד עם הרהיטים שלה. האנשים מהתמונות שלה מגיעים אליה בסירה. הם עולים איתה אל הרפסודה המאולתרת, כשכולם חוגגים, רוקדים ומנגנים בכלים, בזמן שהיא מרוקנת את קערת דגי הזהב לאגם. במצעד שפורסם ב-16 בפברואר 2008, "New Soul" הופיע לראשונה במצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהוא התברג במקום ה-9, והפך לראשון של נעים שהצליח לעשות זאת. בשיאו, הגיע השיר אל המקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100 ובהמשך ירד למקום ה-42. כמו כן, הוא הצליח בעקבות הצגתו בפרסומות של Apple מקבוק אייר, אך עם זאת, השיר בילה בסך הכול 19 שבועות במצעד. השיר הופיע לראשונה במקום ה-44 במצעד של קנדה הוט 100 וקפץ למקום 7 במצעד שפורסם בשבוע שלאחר מכן. במדינת הולדתה, צרפת, השיר כבש את פסגת המצעד. בפברואר 2008 הופיע לראשונה במקום ה-42 של מצעד הסינגלים הבריטי, וחודש לאחר מכן הגיע למיקום שיא של 30. יעל נעים – שירה, גיטרה, פסנתר, הרכב, מילים לורן דייוויד – בס, גיטרה דייוויד דונטיאן – תופים סבסטיאן לאדו – טרומבון מידע על היצירה "New Soul" באתר Discogs מילות השיר "New Soul" באתר Genius סרטון השיר "New Soul" באתר יוטיוב "Yael Naim Chart History (Hot 100)"