laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנטון, ארכידוכס אוסטריה

אנטון, ארכידוכס אוסטריה (שם מלא: אנטון מריה פרנץ לאופולד בלנקה קרל יוזף איגנץ רפאל מיכאל מרגרטה ניקטאס פון אוסטריה-טוסקנה (בגרמנית: Anton Maria Franz Leopold Blanka Karl Joseph Ignaz Raphael Michael Margareta Nicetas von Österreich-Toskana)‏; 20 במרץ 1901 – 22 באוקטובר 1987), היה ארכידוכס אוסטרי וחתנו של פרדיננד הראשון, מלך רומניה. אנטון נולד ב-20 במרץ 1901 בעיר וינה, ללאופולד סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ולבלאנקה, נסיכת ספרד, בתם של קרלוס, דוכס מדריד ומרגריטה, נסיכת פארמה. ב-26 ביולי 1931 התחתן אנטון בסינאיה עם אילאנה, נסיכת רומניה, בתם של פרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, ממנה נולדו לו 6 ילדים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת עד סוף 1944 בוורמאכט כטייס. לאחר שעזב את הצבא הוא עבר לבראן, שם התגוררו הוא ובני משפחתו בטירת בראן. לאחר ההפיכה ב-23 באוגוסט 1944, היו בני המשפחה ומשרתיהם נתונים בסכנת מעצר או גירוש מהארץ, כאזרחים גרמנים, אולם לבסוף רק לאחר התפטרותו של מיכאי הראשון, מלך רומניה ב-30 בדצמבר 1947 נאלצו בני המשפחה לעזוב את רומניה. המשפחה בילתה זמן מה בשווייץ, אחר כך בארגנטינה, ולאחר מכן התגוררו בתחילת שנות ה-50 בארצות הברית. בשנת 1954 התגרשו אנטון ואילאנה, ובעוד שאיליאנה הפכה לנזירה, עבר אנטון לאוסטריה, שם חי עד מותו באמברברג ובסנט לורנץ אם מונדזי בווילה מינולה, וב-22 באוקטובר 1987 הוא מת בזלצבורג. ב-26 ביולי 1931 התחתן אנטון עם אילאנה, נסיכת רומניה, בתם של פרדיננד הראשון, מלך רומניה ומריה מאדינבורו, מלכת רומניה, ממנה נולדו לו 6 ילדים: שטפן, ארכידוכס אוסטריה (1932–1998) מריה אילאנה, ארכידוכסית אוסטריה (1933–1959), התחתנה עם ירוסלב קוטולינסקי, הברון פון קוטולין אלכסנדרה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1935), התחתנה עם אויגן אברהרד, דוכס וירטמברג, ולאחריו התחתנה עם הברון ויקטור פון באילואו דומיניק, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1937) מריה מגדלנה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1939), התחתנה עם הנס אולריך, הברון פון הולצהאוזן אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1942), התחתנה עם ד"ר יוזף זנדהופר מדיה וקבצים בנושא אנטון, ארכידוכס אוסטריה בוויקישיתוף
נבחרת גביע דייוויס של מקסיקו

נבחרת גביע דייוויס של מקסיקו היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של מקסיקו שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס. הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1924. במהלך התקופה היא שיחקה 181 משחקים וניצחה ב-88. הדירוג הנוכחי של נבחרת מקסיקו בדירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס, הוא המקום ה-46= בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. גמר 1962 מדיה וקבצים בנושא נבחרת גביע דייוויס של מקסיקו בוויקישיתוף נבחרת מקסיקו בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס דירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יוטה

צ'יוטה (שם מדעי: Sechium edule כינויים נוספים: שׁוּ שׁוּ,כּרִיסְטוֹפִין, יֶרֶק אַגָּס, מְלָפְפוֹן קוֹצִים ועוד) הוא סוג צמח ממשפחת הדלועיים. משפחה זו כוללת צמחי גן מוכרים כגון קישוא, מלון, מלפפון ואחרים. מקורו של הצ'יוטה הוא במסו-אמריקה, וכיום מגדלים אותו בכל רחבי העולם. גידול הצ'יוטה מתבצע בעיקר במדינות ברזיל, קוסטה ריקה, אבחזיה וגאורגיה המייצאות את היבולים לאירופה, וכן בווראקוס המייצאת את הצ'יוטה לארצות הברית. כמעט כל חלקי הצמח ראויים למאכל. רוב אוכלי הצ'יוטה, מכירים את פירות הצמח, הנצרכים לרוב לאחר בישול קצר, כמו דלעת וקישוא. אך למעשה גם שאר חלקי הצמח: שורש, גזע, גבעולים, עלים וזרעים ראויים למאכל. חלקי הצמח הרכים משמשים כמרכיב בסלטים שונים, בעוד החלקים הקשים מתבשלים כמו ירקות שורש. מקור השם הוא בשפה האצטקית. ומשמעותו דלעת קוצים. באנגלית מכונה לפעמים הפרי ירק אגס (vegetable-pear), בגלל צורתו המזכירה אגס, ובגרמנית שטאכלגורקה - מלפפון קוצים. הצמחה תועד לראשונה בבוטניקה המודרנית בעבודתו של פטריק בראון בשנת 1756‏ "Civil and Natural History of Jamaica"‏. אולוף שוורץ כלל אותו בשנת 1800 בשמו הנוכחי Sechium. מדיה וקבצים בנושא צ'יוטה בוויקישיתוף צ'יוטה, באתר NCBI (באנגלית) צ'יוטה, באתר Tropicos (באנגלית) צ'יוטה, באתר GBIF (באנגלית) צ'יוטה, באתר IPNI (באנגלית) צ'יוטה באתר גרין גלובל Browne, Patrick (1756), Civil and Natural History of Jamaica, נבדק ב-2007-03-19
אלישע בר-מאיר

אלישע בר-מאיר (נולד ב-20 בדצמבר 1946) הוא רופא ישראלי, מומחה ברדיולוגיה, פרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של הטכניון, מנהל מחלקת רדיולוגיה בדימוס במרכז הרפואי בני ציון, מייסד ומנהל רפואי של חברת מ.א.ר וחברת מור-מאר לאבחון רפואי. נולד בירושלים למרתא וצבי בר-מאיר, התחנך בגימנסיה העברית בירושלים, במגמה המזרחנית. שירת בצה"ל ביחידת האיסוף המרכזית. החל ללמוד רפואה בבולוניה, איטליה וסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה במחלקה הרדיולוגית במרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע. לאחר מכן השתלם בתחום הטומוגרפיה הממוחשבת (CT) בבית החולים הכללי ביוהנסבורג, דרום אפריקה. בשנים 1980–1981 שימש מנהל תחום נוירו-רדיולוגיה במרכז הרפואי תל אביב (איכילוב), ולאחר מכן כמנהל יחידת CT בסורוקה. בשנים 1990–2013 כיהן בר-מאיר כמנהל מחלקת רדיולוגיה במרכז הרפואי בני ציון בחיפה, ועסק רבות בהוראת רדיולוגיה לסטודנטים לרפואה ובהכשרת מתמחים ברדיולוגיה. כמו כן עסק במחקר ופרסם למעלה מ-100 מאמרים בספרות הרפואית הבינלאומית, ובשנת 2007 קודם לפרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של הטכניון. התחומים העיקריים שבהם התמחה הם קולונוסקופיה וירטואלית, צנתור לב וירטואלי, אבחון מוקדם של שבץ מוחי בטכניקת זילוח (perfusion) ואבחון מחלות דרכי המרה והלבלב בטכניקת MRCP – Magnetic Resonance Cholangiopancreatography. זכה מספר פעמים בתואר מרצה מצטיין בפקולטה לרפואה. בין השנים 1996–2011 ארגן כנס שנתי, "מרתון MRI" להוראת יישומי CT ו-MRI מתקדמים לקלינאים ורדיולוגים, בהשתתפות מרצים מישראל ומחו"ל. בשנת 1983 הקים יחד עם שותפים את מ.א.ר. (מרכזים לאבחון רפואי), חברה לאספקת שירותי דימות למוסדות הרפואה הציבורית. החברה החלה את פעילותה בבית חולים אלישע בחיפה. כיום החברה מפעילה שירותי דימות ואבחון רפואי ב-30 סניפים ברחבי הארץ. בשנת 1992 חברת מ.א.ר. הקימה בשותפות עם מכון מור את חברת מור-מאר המפעילה 8 סורקי MRI (תהודה מגנטית) ניידים ונייחים ב-15 אתרים בישראל. אלישע בר-מאיר נשוי לאתי לבית פרוכט, אב לשני ילדים, מתגורר בחיפה. בר-מאיר עוסק בצילום אמנותי ואף הציג מספר תערוכות צילום. תערוכה שלו, "אבחנה דקה - 24 שעות בחיי בית חולים" מוצגת כתערוכת קבע בפקולטה לרפואה של הטכניון. בשנת 2013 ערך בר-מאיר תערוכה בגלריה רוני מירון ברמת השרון, ובשנת 2014 השתתף בתערוכת צילום בגלריה במעלות. תערוכת קבע של עבודותיו מוצגת במכון מ.א.ר. בקניון קסטרא בחיפה. אלישע בר-מאיר כתב מספר סיפורים. בשנת 2009 זכה סיפור קצר מפרי עטו בפרס עידוד היצירה ע"ש עופר לידר. כמו כן כתב ביקורות ספרים במוסף "ספרים" ו"גלריה" בעיתון הארץ. 2012 - "אבחנה דקה - 24 שעות בחיי בית חולים", אודיטוריום חיפה, בית סוקולוב תל אביב, תיאטרון ירושלים. 2013 - "סטודיו למחול", גלריה רוני מירון, רמת השרון. 2014 - "הומור בצילומי רחוב" (תערוכה קבוצתית), גלריה ע"ש אפטר ברר, מעלות. מדיה וקבצים בנושא אלישע בר-מאיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלישע בר-מאיר אלישע בר-מאיר, מה לעשות כדי לרזות? לאכול - והרבה, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2007 עדשת מגע, נאוה סמל, מגזין הטכניון, קיץ 2012. מערכת חי פה, טיפול כירורגי ייחודי ב"בני ציון", מנע קטיעת רגל, באתר חי פּה, 12 אוגוסט 2009 עדנה אברמסון, בית חולים בשחור ולבן: הרדיולוג מ"בני ציון" מצלם, באתר ynet, 13 בפברואר 2012 טקסי חלוקת הפרסים, באתר weizmann.ac.il, ‏8 בינואר 2009 (ארכיון) "אבחנה דקה" - 24 שעות בחיי בית חולים - בית סוקולוב, אגודת העיתונאים, באתר artbeat.co.il
נבחרת גביע דייוויס של דנמרק

נבחרת גביע דייוויס של דנמרק היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של דנמרק שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס. הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1921. במהלך התקופה היא שיחקה 188 משחקים וניצחה ב-90. הנבחרת שיחקה בבית העליון בשנים 1988-1988 ו-1993–1996 הדירוג הנוכחי של נבחרת דנמרק בדירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס, הוא המקום ה-25 בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, עלייה של 8 מקומות לעומת דירוג קודם. רבע גמר 1988 נבחרת דנמרק בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס דירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סינוור

סינוור הוא התחושה הוויזואלית הנוצרת כאשר קיימים בשדה הראייה עצמים בוהקים. תחושה זו עשויה להתבטא בחוסר נוחות ואף באובדן יכולת חלקי או מלא להבחין בפרטים. סינוור חוסר נוחות מתבטא בתחושת צורך להעתיק את המבט ממקור האור בנוסף לאובדן היכולת להבחין בפרטים. סינוור אובדן יכולת מפריע להבחין בפרטים מבלי לגרום חוסר נוחות. דוגמה למצב כזה היא פעולה של נהיגה ברכב לכיוון מערב בעת שקיעת השמש. עצמת הסינוור מושפעת מההפרש בעצמת האור, מהזווית בין העצם המסנוור למוקד המבט, ומרמת ההסתגלות הנדרשת מהעין לתאורה. סינוור יכול להגרם כתוצאה ממקור אור ישיר בתחום שדה הראייה (מלאכותי או טבעי) או כתוצאה מהחזר אור ממשטחים. על פי רוב, הגורם העיקרי לסינוור הוא ההפרש בין עצמת האור המוקרנת מהעצם המסנוור לעומת הסביבה והעצם בו ממוקד המבט, אך ייתכן גם סינוור גם כאשר עצמת התאורה אחידה ובלבד שמדובר בעצמה גבוהה מאוד (למשל אזור מושלג המחזיר אור שמש מלא). גורם אפשרי נוסף לסינוור הוא מעבר מאזור חשוך מאוד לאזור מואר מאוד (למשל יציאה מחניון חשוך ישירות לאור יום). מקור הסינוור נמצא מחוץ לעין. בעת התרחשות סינוור יכולים לקרות אחד או יותר מהתהליכים הבאים: הקטנת האישון ועקב כך צמצום ניכר של כמות האור הנכנסת מכלל שדה הראיה, כך שהאור המגיע לעין מחלק מהעצמים המצויים בתחום שדה הראיה אינו מספיק להבחנה בהם. פגיעה בחדות התמונה עקב פיזור האור בתוך גלגל העין. הקטנת הניגודיות בין עצמים עקב בוהק של משטחים גדולים (למשל חוסר יכולת להבחין באותיות כתב עקב החזרת אור מגיליון הנייר עליו נמצא הכתב). הפעלה של מספר רב מדי של חלבוני אופסין בתאים קולטי האור בעין עקב אור חזק מדי גורמת לאיבוד יכולת הראיה עד לחזרת החלבונים למצב קליטה. הסטת המבט מהעצם הבוהק. חבישת משקפי שמש או אמצעי סינון אחרים כמו מסיכת ריתוך. צביעת הלחי מתחת לעין בצבעים כהים. תכנון נכון של תאורה מלאכותית. בדומה לסינוור הפיזיולוגי, תופעה של סינוור מתרחשת גם במכשירים אופטיים כגון מצלמות, טלסקופים, כוונות וכדומה. תופעת הסינוור של מכשירים אופטיים נגרמת בשל אותן הסיבות לסינוור הפזיולוגי, אך מתבטאת רק באובדן היעילות של המכשירים. בצילום מתרחשת גם תופעה של "זוהר" המופיע בצילום כתוצאה מסינוור. פוטוקרטיטיס תקן CIE ISO 8995: תאורת פנים במקומות עבודה. מדיה וקבצים בנושא סינוור בוויקישיתוף
איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה

איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה (בצרפתית: Isabelle d'Orléans et Bragance;‏ 13 באוגוסט 1911 - 5 ביולי 2003), הייתה אשתו של אנרי, רוזן פריז, ראש בית אורליאן בין השנים 1940–1999. איזבל נולדה באה (אנ'), סן-מריטים בצרפת ב-13 באוגוסט 1911 לפדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ולאלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ, בתם של יאן, רוזן דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ והרוזנת אליזבת קוטולינסקי פון קוטולין. בשנת 1891 קיבל אביה את התואר "הנסיך הקיסרי של ברזיל", אולם הוא ויתר עליו בשנת 1908 עם נישואיו לאמה, אם כי נשאר עם התואר "נסיך אורליאן-ברגנסה". לאחר מותם של הורי אמה עברו הוריה להתגורר בבתיהם באיל סן לואי ובבולון-ביאנקור (אנ'). בצעירותה ביקרה איזבל את קרוביה באוסטריה, צ'כוסלובקיה ובפולין, ואף טיילה עם אביה בנאפולי, בקונסטנטינופול, ברודוס, בסמירנה, בלבנון, בסוריה, בקהיר, בארץ ישראל ובירושלים. בשנת 1920 בוטל חוק הגירוש על בני המשפחה הקיסרית בברזיל, ובעקבות כך עברו בני המשפחה להתגורר בפטרופוליס, ברזיל, אולם במהלך המסע לברזיל מת סבה גאסטון, רוזן אה. ב-8 באפריל 1931 התחתנה איזבל עם אנרי, רוזן פריז בקתדרלת פלרמו, סיציליה, שבה נישאו אבותיהם המשותפים, לואי פיליפ, מלך הצרפתים ומריה אמליה מנאפולי וסיציליה בשנת 1809. במהלך החתונה הפגינו רבים בעד המלוכה, ואף קראו לעברם "יחי המלך" ו"תחי צרפת". במהלך נישואיהם נולדו להם 11 ילדים, ובשנת 1986 התגרשו השניים. בשנת 1940 מת חמיה הנסיך ז'אן, דוכס גיז, ובעלה אנרי הפך לראש בית אורליאן. בשנת 1999 מת אנרי, רוזן פריז, וב-5 ביולי 2003 מתה איזבל בביתה בפריז. ב-8 באפריל 1931 התחתנה איזבל עם אנרי, רוזן פריז, ממנו נולדו לה 11 ילדים: איזבל, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1932), התחתנה עם פרידריך קרל, רוזן שנבורן-בוקהיים אנרי, רוזן פריז (1933–2019), התחתן עם מריה תרזה, דוכסית וירטמברג, ולאחריה התחתן עם מיכאלה קוסיניו הלן, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1934), התחתנה עם אברהרד, רוזן לימבורג-שטירום פרנסואה, נסיך אורליאן (1935–1960) אן, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1938), התחתנה עם קרלוס, דוכס קלבריה דיאן, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1940), התחתנה עם קרל, דוכס וירטמברג הנסיך מישל, רוזן אברו (נולד ב-1941), התחתן עם באטריס פסקיר דה פרנקליו הנסיך ז'אק, דוכס אורליאן (נולד ב-1942), התחתן עם גרסנד דה סבראן-פונטב קלוד, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1943), התחתנה עם הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ז'אן, נסיכת אורליאן (נולדה ב-1946), התחתנה עם פרנסואה-חאווייר דה סאמבוסי דה סורג הנסיך תיבו, רוזן לה מרשה (1948–1983), התחתן עם מריון גורדון-אור מדיה וקבצים בנושא איזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה בוויקישיתוף
תוכניות וסדרות מקור ששודרו בערוץ 2

להלן רשימה חלקית של תוכניות וסדרות מקור ששודרו בערוץ 2 בשנים 1986–2017. בעמודה השמאלית מצוינות הזכייניות בהן שודרו התוכניות. עם סיום שידורי ערוץ 2 התוכנית עברה לערוץ קשת 12 עם סיום שידורי ערוץ 2 התוכנית עברה לערוץ רשת 13 עם סיום שידורי ערוץ 2 התוכנית עברה לערוצים קשת 12 ורשת 13 שודרה במקור בערוץ הילדים
1872 בצרפת

שנת 1872 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 885 שנות לאום. נשיא: אדולף טייר ראש ממשלה: ג'ולס ארמנד דפיור 27 בנובמבר - מטר מטאורים נצפה בשמי צרפת. לואיס ארתור דוהורין יוצר את הצילום הראשון בצבע. 16 בינואר - הנרי ביסר, מלחין ומנצח (נפטר ב-1973) 18 בינואר - הנסיך עמנואל, דוכס ונדום, אציל מבית אורליאן (נפטר ב-1931) 7 ביוני - רודולף ד'ארלנגר, צייר ומוזיקולוג (נפטר ב-1932) 1 ביולי - לואי בלריו, ממציא, מהנדס ומחלוצי התעופה (נפטר ב-1936) 2 ביולי - גאטן גטיאן דה קלרמבולט, פסיכיאטר (נפטר ב-1934) 15 ביולי - ז'אן דרגסי, רוכב אופניים (נפטר ב-1965) 28 ביולי - אלברט סאררוט, פוליטיקאי, ראש ממשלת צרפת פעמיים (נפטר ב-1962) אמיל ארמאנד, אנרכיסט (נפטר ב-1962) לאון בולי, ממציא הסייסמוגרף (נפטר ב-1932) מוריס דה לה טאיל, כומר וסופר (נפטר ב-1933) דניאל הלוי, היסטוריון (נפטר ב-1962) (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1872) 6 בפברואר - אוגוסט ג'וזף אלפונסו גרטרי, סופר (נולד ב-1805) 31 במרץ - ג'ולס גויט, רופא ואגרונום (נולד ב-1807) 28 באפריל - לואיס דזייר בלקרט אוורארד, צלם (נולד ב-1802) 5 ביולי - צ'ארלס פייר דנווילייה, מנתח (נולד ב-1808) 4 באוקטובר - ז'אן ז'אק בורסה, כומר, ארכאולוג והיסטוריון (נולד ב-1813) 21 באוקטובר - ז'אק בייבינט, פיזיקאי, מתמטיקאי ואסטרונום (נולד בשנת 1794) 23 באוקטובר - ת'ופיל גוטייה, משורר, סופר, עיתונאי ומבקר ספרותי (נולד ב-1811) 29 באוקטובר - פייר סט. אמאנד, אומן שחמט (נולד ב-1800) דצמבר - ז'אן-בטיסט אונורה ריימונד קיפפיג, היסטוריון וביוגרף (נולד ב-1801) מדיה וקבצים בנושא 1872 בצרפת בוויקישיתוף העולם מסתובב (ארכיון)
נבחרת גביע דייוויס של הונגריה

נבחרת גביע דייוויס של הונגריה היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של הונגריה שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס. הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1924. במהלך התקופה היא שיחקה 166 משחקים וניצחה ב-83. הדירוג הנוכחי של נבחרת הונגריה בדירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס, הוא המקום ה-22 בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. עליה לבית העליון הנבחרת עלתה לבית העליון 3 פעמים (פעם אחרונה לקראת עונה 2018) אך טרם השיגה אף ניצחון במשחקי הבית. נבחרת הונגריה בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס דירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי ארצות הברית – קירגיזסטן

יחסי ארצות הברית–קירגיזסטן הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הקירגיזית. ממשלת ארצות הברית מספקת סיוע הומניטרי, צבאי ותמיכה ברפורמות כלכליות ופוליטיות. הוא גם תמך בבקשות הרפובליקה הקירגיזית עבור סיוע מצד ארגונים בינלאומיים.  לדוגמה, ארצות הברית סייעה לרפובליקה הקירגיזית להצטרף לארגון הסחר העולמי (WTO) בדצמבר 1998.[דרוש מקור] בעקבות ה-11 בספטמבר, ארצות הברית הגבירה את העניין שלה בחלק זה של העולם, מה שהוביל למחלוקות בדעת התושבים. ארצות הברית פתחה את מרכז הטרנזיט במנס בדצמבר 2001 בעקבות תקרית ה-11 בספטמבר. סין ורוסיה נחרדו כתוצאה מהפעולה, ובשנים מאוחרות יותר, על פי הדיווחים, הציעו פרס גדול בתמורה לסגירת הבסיס. בשנת 2006, נשיא קירגיזסטן דרש ויתורים נוספים להסכם ובשנה זו נחטף קצין של חיל האוויר האמריקני (התקשורת דיווחה מאוחר יותר על חוסר עקביות באירוע זה, USF אישר מחדש חטיפה שאירעה בשנת 2012). ב-2006 אף נורה אזרח קירגיזי שהחזיק סכין על ידי חייל אמריקאי. הצבא האמריקני העמיד את החייל בענישה מנהלית, והסדר כספי בלתי ידוע הועבר למשפחה. על פי דוח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 34% מאנשי קירגיזסטן תמכו בהנהגת ארצות הברית, 43% הסתייגו ו-23% לא היו בטוחים. בחודש יולי 2015, משרד החוץ של קירגיזסטן ביטל הסכם שיתוף פעולה דו צדדי שנחתם על ידי שתי המדינות בשנת 1993, תוך מחאות של משרד החוץ של קירגיזסטן על החלטת מחלקת המדינה של ארצות הברית להעניק את פרס זכויות האדם של 2014 לאסיר הקירגיזי אזימזאן אסקרוב, עיתונאי פעיל פוליטית שנעצר על תרומתו בעימותים האתניים בדרום קירגיזסטן 2010. מאז הזהירה ארצות הברית את קירגיזסטן מהשלכות הביטול של מתן סיוע הומניטארי וביטחוני. שלושה חודשים לאחר מכן ביקר מזכיר המדינה האמריקני ג'ון קרי, בקירגיסטן בניסיון להקל על היחסים בין שתי המדינות. הכוח האמריקני תומך מסייע לרפובליקה הקירגיזית בביצוע רפורמות כלכליות, בריאותיות וחינוכיות, ותומך בפיתוח כלכלי ובפתרון סכסוכים בעמק פרגנה.[דרוש מקור] ארצות הברית מחזיקה בשגרירות אשר ממוקמת בבישקק, קירגיזסטן. שגרירת ארצות הברית לקירגיסטן היא מארי ל. יובנוביץ' יחסי החוץ של ארצות הברית המשחק הגדול מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – קירגיזסטן בוויקישיתוף ההיסטוריה של יחסי ארצות הברית–קירגיזסטן U.S. Global Leadership Project Report - 2012, גאלופ "Kyrgyzstan Ends U.S. Cooperation Agreement Amid Human Rights Dispute". Radio Free Europe/Radio Liberty. 21 ביולי 2015. נבדק ב-2 בנובמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה) Solovyov, Dmitry (21 ביולי 2015). "Kyrgyzstan cancels cooperation treaty with United States". Reuters. נבדק ב-2 בנובמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה) Clark, Dave (31 באוקטובר 2015). "US smooths Kyrgyzstan ties after rights row". Yahoo! News. Agence France-Presse. נבדק ב-2 בנובמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה)
התאחדות הכדורעף הרוסית

התאחדות הכדורעף הרוסית (ברוסית: Всероссийская федерация волейбола) — הוא הגוף הניהולי הבכיר ברוסיה בתחום הכדורעף. נוסדה בשנת 1991. חבר ב-FIVB וב-CEV מאז 1992. מהווה כיורשת להתאחדות הכדורעף של ברית המועצות. גוף ניהולי עליון בתחום הכדורעף ברוסיה הוקם לראשונה בתקופת ברית המועצות בשנת 1932 בשם חטיבת הכדורעף הסובייטית (ברוסית: Всесоюзная волейбольная секция). בשנת 1959 השם שוּנה להתאחדות הכדורעף של ברית המועצות (בשפת המקור: Федерация волейбола СССР) אליפות לאומית ראשונה נערכה בשנת 1933, כאשר בתחילה הייתה למעשה טורניר בקרב נבחרות של הרפובליקות הסובייטיות והערים הגדולות. אליפות ראשונה בין המועדונים נערכה בשנת 1938, ומאז התחום התפתח מאוד בברית המועצות ולאחר מכן גם ברוסיה. בשנת 1991, עקב התפרקות ברית המועצות הוקמה התאחדות הכדורעף הרוסית (Всероссийская федерация волейбола), שהוכרה בשנת 1992 כממשיכתה של ההתאחדות הסובייטית. אליפויות רוסיה ליגת העל הרוסית בכדורעף ליגת העל הרוסית בכדורעף נשים גביע רוסיה הגביע הרוסי בכדורעף הגביע הרוסי בכדורעף נשים תחרויות כדורעף חופים נבחרת רוסיה בכדורעף אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות הכדורעף הרוסית התאחדות הכדורעף הרוסית, ברשת החברתית פייסבוק התאחדות הכדורעף הרוסית, ברשת החברתית אינסטגרם
ליקויי החמה המלאים של המאה ה-21

במהלך המאה ה-21 היו ויהיו בסך 224 ליקויי חמה, כאשר מתוכם 68 הם ליקויי חמה מלאים. ליקוי החמה של ה-17 במאי 1882
Despedida

Despedida (באנגלית: Farewell, ובעברית: פרידה) הוא סינגל מאת הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך המיני-אלבום השני שלה, Love in the Time of Cholera. השיר נכלל גם בפסקול Love in the Time of Cholera, שיצא בסמוך למיני-אלבום. אף על פי שהסרט קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים, השיר עצמו זכה לשבחים והוקרה מצד מבקרי המוזיקה. השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית - "השיר המקורי הטוב ביותר", בטקס שנערך בשנת 2008. השיר נכנס למצעדים דיגיטליים בלבד, כאשר יצא המיני-אלבום. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-32 במצעד השירים הלטיניים הדיגיטליים של בילבורד, וה-13 במצעד שירי הפופ הלטיניים הדיגיטליים של בילבורד. השיר נכתב והופק על ידי שאקירה ואנטוניו פינטו, שפעלו יחד גם בסינגל השיווקי היחידי מתוך האלבום, "Hay Amores". שני השירים נכללו בפסקול הנלווה שיצא, וגם במיני-אלבום שהוציאה שאקירה כמה חודשים אחרתי צאת הפסקול. שאקירה הופיעה עם השיר במהלך הקרנת הסרט, "אהבה בימי כולרה" ובסיומו של סיבוב ההופעות העולמי שלה "The Sun Comes Out World Tour", שבו שרה אותו ביחד עם השיר "Nothing Else Matters", של הלהקה האמריקאית מטאליקה. התזמורת הסימפונית הלאומית של קולומביה ביצעה את השיר במהלך טקס מחווה שנערך עקב מותו של גבריאל גארסיה מארקס בשנת 2014. למרות שלא יצא כסינגל הצליח השיר להיכנס אל שני מצעדים שונים בארצות הברית. סרטון השיר "Despedida" באתר יוטיוב Love In the Time of Cholera (Original Soundtrack) by Antonio Pinto on Apple Music, itunes.apple.com (באנגלית) Jurek, Thom. "Love in the Time of Cholera [Original Motion Picture Soundtrack]". AllMusic. Rovi Corporation. נבדק ב-13 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) Li, John (5 בפברואר 2008). "Love In The Time of Cholera - Original Motion Picture Soundtrack (2008)". MovieXclusive.com. נבדק ב-28 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Shakira, nominada a Globos de Oro". El País (בספרדית). 13 בדצמבר 2007. נבדק ב-28 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Winners & Nominees 2008, www.goldenglobes.com (באנגלית) Love In the Time of Cholera (Original Soundtrack) by Antonio Pinto on Apple Music, itunes.apple.com (באנגלית) "Author Gabriel Garcia Marquez dies". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-04-18. נבדק ב-2017-12-06.
משה הדאיה

הרב משה מרדכי הדאיה (נולד בשנת ה'תרצ"ה) הוא רבה הראשי הספרדי של העיר אילת והמחוז. נולד בסוריה לרב יצחק ולבנה הדאיה. סבו הוא הרב שלום הדאיה ודודו הוא הרב עובדיה הדאיה, שניהם היו ראשי ישיבת המקובלים בית אל. עלה ארצה יחד עם משפחתו בגיל צעיר וגדל בירושלים, שם למד בישיבת שערי ציון של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, מפי ה"ציץ אליעזר", הרב שמעון אפרתי והרב יעקב כלאב. בגיל 18 כיהן כרב מושב מגדים שבצפון למשך שלושה חודשים. לאחר מכן חזר ללמוד בירושלים. בשנים ה'תשט"ו - ה'תשט"ז כיהן כרב של ירוחם ודימונה. בשנת ה'תשט"ז פנה אליו הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי לישראל, וביקש ממנו שילך לשליחות באילת הדרומית והמבודדת למשך שלושה שבועות. השליחות התארכה לבסוף לשישה שבועות, ובמהלכה הכשיר הרב הדאיה את מקווה הטהרה הראשון לנשים. כשחזר לירושלים ועדכן את הרב הרצוג בנעשה באילת, ביקש ממנו שימשיך בשליחותו למשך שנה ובסופה ישוב לירוחם ודימונה. אולם גם בסוף שנה זאת לא עזב את אילת ונשאר בתפקיד רבה של אילת עד היום. נשוי לאסתר, שכיהנה כחברת מועצת העיר אילת מטעם המפד"ל. "רב ההיסטוריה", באתר ערב ערב באילת ברכה למועמדות הראשונות ברשימות המפד"ל ביקנעם ובאילת, הצופה, 4 באוקטובר 1965
נחום עושרי

נחום עושרי (נולד ב-1 בינואר 1958) הוא יוצר, מעבד ומפיק מוזיקלי. עושרי החל את דרכו המקצועית, בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, כנגן גיטרה חשמלית של הזמר התימני שלום צברי. לאחר תקופה קצרה, הקים להקת חתונות, שסולנה היה חברו הטוב מימי התיכון, הזמר יואב יצחק, שהיה אלמוני באותן השנים. הלהקה פעלה במשך מספר שנים, ובמקביל ליווה עושרי כנגן גיטרה בס בהופעות ובהקלטות את הזמר חיים משה שעזב את להקת צלילי הכרם ופצח בקריירת סולו. בשנת 1991, יואב יצחק, חברו של עושרי, התוודע לשיר ארמני שהשמיע שמעון פרנס בתוכניתו השבועית ברדיו. יצחק, חיבר לשיר מילים בעברית, ופנה למעבד שערך עבורו עיבוד שאותו לא אהב, ולכן פנה לעושרי שיחבר עבורו עיבוד אחר. השיר "זה הזמן לסלוח" התפרסם והפך לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר של יצחק. החל משנת 1992 ועד שנת 1998, עושרי עיבד והפיק מוזיקלית מספר אלבומים ליואב יצחק: "זה הזמן לסלוח", ״לאן הולכים כולם״, ״געגועים" ו"תני ללכת" שזכו להצלחה רבה. ב-1991 עיבד את מרבית שירי אלבומו הרביעי של ישי לוי "מביט מהצד", והלחין מתוכו את השיר "מונה מונה". ב-1992 עיבד כמחצית משירי אלבומו של נתי לוי "רוח סתיו". ב-1993 עיבד כמחצית משירי אלבומו של נתי לוי "השמים הם הגבול", וכן את כל שירי אלבום הבכורה של פיני חדד "לא לבד", כאשר שיר הנושא של האלבום הפך ללהיט ענק. ב-1994 עיבד את שירי אלבומו השני של פיני חדד "אולי נחזור", וכן חלק משירי אלבומו הכפול של דקלון "שר חצי יובל". ב-1996 עיבד את שירי אלבומו השלישי של פיני חדד "הנשמה", בו בלט החידוש לשיר "שני אהבה קטנים", שביצעה במקור להקת "החברים של נטאשה". ב-1997 עיבד את מרבית שירי אלבומו של ישי לוי "זירת חיי", את אלבום הבכורה של לידור יוספי "ראש בראש", וכן את אלבומו השלישי של נתנאל "בין השירים". ב-1998 עיבד את אלבומו השני של לידור יוספי "ילד אתה עולם", בו בלט במיוחד הדואט "תני לי" עם חיים משה, וכן את שירי אלבומו השני של הזמר רונן עניא "דרך הלב". עושרי עיבד גם שירים לזמרים נתי לוי, אייל גולן, שלומי שבת ואביהו מדינה, ומלווה אותם בנגינה על גיטרה חשמלית ואקוסטית במהלך הופעותיהם. בין השנים 1998 ל-2004, עושרי שימש כמנהל המוזיקלי של התוכנית "ריח מנטה", ששודרה בערוץ 33 של רשות השידור בהנחייתו של המגיש ירון אילן. עושרי נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בראש העין. נחום עושרי, באתר שירונט נחום עושרי, באתר Discogs (באנגלית) יצירות מאת נחום עושרי במאגר המידע של אקו"ם יעקב בר-און, ‏פיני חדד: "בתקופת 'לא לבד' הייתה היסטריה, מעריצות רדפו אחריי", באתר מעריב אונליין, 14 בנובמבר 2018 פינת הקומוניקט: "ריח מנטה" בדימונה, הלהיט הרומני בערוץ 10, שיחות על יין וסיפורי סומסום, תרבות: יוצאים, nrg מעריב, 27 ביולי 2004