laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלן וולטרס

גלן מייקל וולטרס (באנגלית: Glenn Michael Walters) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל ששירת כסגן מפקד חיל הנחתים של ארצות הברית. מכהן מאז 2018 כנשיא המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). וולטרס למד תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה במכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). את הלימודים עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל הנחתים. ב-1979 סיים את לימודיו והחל לשרת כמפקד מחלקה בפלוגה מסייעת של דיוויזיית הנחתים השנייה. עבר קורס טיס, הוכשר כטייס AH-1T קוברה ושירת בטייסת המסוקים 169. ב-1986 עבר לשרת בגדוד הסיור הראשון של חיל הנחתים כקצין מבצעים ותיאום אוויר. ב-1987 עבר הסבה למסוקי AH-1W סופר קוברה והוצב בכוח משימה אווירי-קרקעי על גבי אוניית הסער האמפיבית "USS אוקינאווה" בים הערבי. ייעוד הכוח היה הגנה על מכליות נפט מפני תקיפות אירניות על רקע מלחמת איראן–עיראק. בשובו לארצות הברית שימש עוזר קצין מבצעים וקצין לוגיסטי בטייסת 169. ב-1990 עבר הכשרה בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי. שירת כטייס ניסוי, השתתף בבחינת מערכות לשילוב במסוקי הסופר קוברה ולאחר מכן כמדריך להטמעת אמצעי ראיית לילה. ב-1995 מונה לקצין מבצעים בטייסת 369 שהוצבה באוקינאווה וב-1996 מונה לסגן מפקד הטייסת. בשנים 1997–1999 שירת כמפקד טייסת האימונים 303 ולאחר מכן שירת כסגן מפקד להק 39. באפריל 1999 הוצב במטה חיל הנחתים כראש ענף תכנון במחלקת האוויר. במרץ 2001 עבר לשרת במשרד תת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית ושהה בפנטגון בזמן פיגועי 11 בספטמבר. באוגוסט 2003 מונה למפקדה הראשון של טייסת הבל-בואינג V-22 אוספריי, מטוס-מסוק שהיה בתקופת ניסויים לקראת הכנסתו לשירות מבצעי. ב-2006 מונה לראש ענף דרישות במחלקת האוויר במטה חיל הנחתים ולאחר מכן שימש ראש ענף תוכניות, מדיניות ותקציב ועוזר ראש מחלקת האוויר. באוגוסט 2008 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ועבר לשרת באגף מבנה הכוח, משאבים והערכה במטות המשולבים. בנובמבר 2010 מונה למפקד כוח הפריסה הקדמי באפגניסטן של כנף הנחתים השנייה. במאי 2012 מונה למפקד הכנף. ביוני 2013 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש אגף תוכניות ומשאבים במטה חיל הנחתים. באוגוסט 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד חיל הנחתים, הוא שירת בתפקיד עד אוקטובר 2018. לאחר פרישתו מהשירות הצבאי מונה לנשיא המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית. מדיה וקבצים בנושא גלן וולטרס בוויקישיתוף גלן וולטרס באתר חיל הנחתים גלן וולטרס באתר המכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית Q&A: General recounts 9/11, how it changed Marine Corps, ‏tennessean.com‏, 10 בספטמבר 2016 Marine aviator tapped to become next assistant commandant, ‏marinecorpstimes.com, ‏7 ביוני 2016
אלפרד פון בקמן

אלפרד פון בקמן (בגרמנית: Alfred von Böckmann‏; 29 בספטמבר 1859 – 19 בנובמבר 1921) היה גנרל לוטננט גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. בקמן נולד ב-29 בספטמבר 1859 בעיר פוטסדאם שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. ב-1880 הוא התגייס לצבא הפרוסי בדרגת לויטננט. ב-1907 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-14 אשר הוצב בקרלסרוהה, וב-20 באפריל 1909 הועלה לדרגת אוברסט. במרץ 1911 מונה למפקד גדוד אשר הוצב בשוורין. בנובמבר 1912 מונה למפקד הבריגדה ה-75 אשר הוצבה באולשטין, וב-27 בינואר 1913 הועלה לדרגת גנרל מיור. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה בקמן מפקד הבריגדה ה-75. הבריגדה שלו נכללה במסגרת הדיוויזיה ה-37 אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-20. הבריגדה נפרסה בחזית המזרחית והשתתפה בבלימת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית וכן בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים. בסטפמבר 1914 הוא מונה למשך תקופה קצרה למפקד הדיוויזיה ה-41. ב-1915 הוא השתתף בקרב השני על האגמים המזוריים, וב-15 באוגוסט של אותה שנה מונה לראש מטה ארמיית הניימן תחת אוטו פון בלו. הוא השתתף עם הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב, ולאחר מכן בנסיגה הגדולה, וב-30 בדצמבר 1915 שונה שמה לארמייה השמינית. ב-5 באוקטובר 1916 הועברו בקמן ובלו לחזית המקדונית. בלו מונה למפקד קבוצת ארמיות פון בלו ובקמן מונה לראש מטה הקבוצה. כוחות הקבוצה נכשלו בכיבוש העיר סלוניקי, ובעקבות כך הוחלף בלו ב-22 באפריל 1917 בפרידריך פון שולץ. ב-8 באוגוסט של אותה שנה מונה בקמן למפקד קורפוס המילואים ה-3, וב-5 בספטמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-14. ב-1 בנובמבר 1917 מונה למפקד קורפוס המשמר היוקרתי. הקורפוס נכלל במסגרת הארמייה הרביעית והוצב בחזית המערבית. ב-9 באפריל 1918 השתתף הקורפוס בהתקפה של הארמייה על הכוחות הבריטים לכיוון נמלי תעלת למאנש, במסגרת קרב איפר הרביעי שהיה חלק ממתקפת האביב, אך המתקפה נכשלה בכיבוש יעדיה. בהמשך אותה שנה הותקף הקורפוס בידי מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלץ לסגת מעמדותיו. ב-12 באוגוסט 1918 הועבר בקמן לפקד על הקורפוס השלישי. הוא פיקד על הקורפוס עד סיום המלחמה, וב-30 בספטמבר 1919 פורק הקורפוס ובקמן פרש מהצבא. בקמן נפטר בעיר באד וילדונגן ב-19 בנובמבר 1921 בגיל 62. מדיה וקבצים בנושא אלפרד פון בקמן בוויקישיתוף אלפרד פון בקמן (באנגלית) אלפרד פון בקמן (בגרמנית)
שמעון אשריקי

הרב שמעון אשריקי (1860–1930) היה שד"ר, חבר בית הדין של העדה הספרדית בירושלים, ממנהיגי ועד העדה המערבית בעיר, ואב בית הדין של העדה. נולד בשנת 1860 (ה'תר"ך) באספי שבמרוקו לחיים, שהיה מעשירי העיר. בהיותו כבן 5 עלו עמו הוריו לישראל והתיישבו ביפו, שם התחנך בצעירותו אצל הרב שלמה חזן. לאחר מספר שנים ביפו, עבר להתגורר בירושלים בעקבות פטירת אביו, שם למד יחד עם הרב יצחק אשכנזי. בתקופה זו נישאה אמו לראשון לציון הרב אברהם אשכנזי, והוא אומץ אצלו כבן. בסיום לימודיו נישא לבוליסה סול, בת הגביר אברהם פינסו שהיה ממנהיגי וראשי העדה הספרדית. בתקופה שלאחר נישואיו יצא בשליחות כשד"ר מטעם כוללות ירושלים לערי הודו, עיראק, צפון אפריקה וספרד. בשנת 1900 ובשנת 1902 שהה בשליחויות כשד"ר מטעם העדה המערבית במרוקו. בסיום שליחויותיו שב לירושלים ומונה לשמש כחבר בית הדין של העדה הספרדית בעיר. בשנות מלחמת העולם הראשונה שימש כחבר בבית הדין המורחב "משמרת הקודש" של עדות הספרדים והאשכנזים לצד הרב אליהו משה פאניז'יל והרב וידאל סורנאגה, ולאחר פטירתו של הרב יוסף חיים הכהן בשנת 1921 (ה'תרפ"א), מונה לשמש במקומו כאב בית הדין של העדה המערבית. בפעילותו הציבורית שימש בין היתר כחבר וועד העיר ליהודי ירושלים. בשנתיים האחרונות לחייו התעוור וסבל ממחלות שונות, עד לפטירתו בירושלים ב-22 ביוני 1930 (כ"ג בסיוון ה'תר"ץ). נטמן בבית העלמין בהר הזיתים. בתו בידה נישאה ליצחק יחזקאל יהודה, ונפטרה בחיי אביה. בנו חיים שימש כמורה לערבית בגימנסיה הרצליה ובבית הספר התיכוני למסחר בתל אביב. משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 127) דוד תדהר (עורך), אניצקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו (עמ' 89) שמעון אשריקי, בספר יהודי המזרח בארץ ישראל, מאת משה דוד גאון, באתר HebrewBooks דוד תדהר (עורך), "שמעון אשריקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 89 אחרי מטתו של רב, דואר היום, 22 ביולי 1930 מידע על שמעון אשריקי בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת הפרסומים של שמעון אשריקי, בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב פוקס, "שלום רב לאוהבי!", הרב אברהם ביג'אג'ו כותב לידידו הרב שמעון אשריקי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 17.09.2020 כרטיס הקבר של הרב שמעון אשריקי באתר הר הזיתים. הגברת מרת בידה לבית יחזקאל-יהודה ז"ל, דואר היום, 23 במרץ 1927 חיים אשריקי, אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א, עמ' 92-93 (בעריכת דוד תדהר) מנשה מני, אחרי מטתו של חיים אשריקי ז"ל, הארץ, 26 באפריל 1948
היינריך פאת

היינריך פאת (בגרמנית: Heinrich Fath;‏ 9 במאי 1863 – 13 בפברואר 1929) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות צבאיים במלחמת העולם הראשונה. פאת נולד ב-9 במאי 1863 בעיר קלאוזנבורג שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום שם העיר קלוז'-נאפוקה והיא נמצאת בתחומי רומניה המודרנית. הוא למד בבית ספר צבאי בטימישוארה ובמרץ 1880 התגייס כטוראי לצבא האוסטרו-הונגרי. בין 1884–1886 למד באקדמיה צבאית בווינה, ובאוקטובר 1886 הוצב במטה הבריגדה ה-49. בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט, ובפברואר 1889 הוצב במטה הדיוויזיה ה-2. במאי של אותה שנה קודם לדרגת האופטמן. בין 1890–1894 למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. בנובמבר 1894 מונה למפקד פלוגה בגדוד ה-76 אשר הוצב בשופרון. שנה לאחר מכן הוא קודם לדרגת מיור ומונה לראש מטה הדיוויזיה ה-14 אשר הוצבה בברטיסלבה. באוקטובר 1899 הועבר לפקד על הגדוד ה-2 ברגימנט היגרים ה-19. בינואר 1901 הועלה לדרגת אוברסט. בנובמבר 1902 הועבר לפקד על הרגימנט ה-28, במאי 1905 קודם לדרגת מגנרל מיור, בספטמבר 1907 מונה למפקד הבריגדה ה-60 ושנתיים לאחר מכן הועבר לפקד על הבריגדה ה-12. בינואר 1911 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-33, ובאפריל 1913 הוא הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל והועבר לפקד על הקורפוס השני אשר הוצב בווינה. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה פאת מפקד הקורפוס השני. הוא מונה להיות המושל הצבאי של וינה, וב-21 באוגוסט 1915 הוענקה לו דרגת כבוד של גנרל חיל הרגלים. בנובמבר של אותה שנה מונה למפקד קורפוס אשר נקרא "קורפוס פאת" לכבודו. מטה הקורפוס היה בווהלין, והוא נכלל במסגרת הארמייה הרביעית בפיקודו של יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה הייתה פרוסה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת הארמיות לינסינגן בפיקודו של הגנרל הגרמני אלכסנדר פון לינסינגן. במאי 1916 הפכה דרגת הגנרל שלו לקבועה. ב-24 ביולי של אותה שנה פאת פיקד על כוחותיו בקרב קובל, שבו נבלמה מתקפת ברוסילוב. באוקטובר הפך קורפוס פאת להיות הקורפוס ה-22. בנובמבר 1916 הוא הוחלף בתפקיד ברודולף קראוס. הוא לא קיבל כוח חדש לפקד עליו עד סוף המלחמה, ופרש מהצבא בתחילת 1919. הוא נפטר בווינה ב-13 בפברואר 1929. היינריך פאת (באנגלית) היינריך פאת (בגרמנית)
רחמים כלנתר

רחמים כלנתר (15 בספטמבר 1898–1978) שימש כחבר מועצת עיריית ירושלים. על שמו נקרא המושג כלנתריזם, שמשמעה מעבר ממפלגה למפלגה תמורת טובות הנאה שונות. כלנתר נולד בירושלים בכ"ח באלול ה'תרנ"ח (1898), לאהרן (ממייסדי שכונת הבוכרים) ולצביה (נהרגה בהפגזת ירושלים במלחמת העצמאות). שם המשפחה "כלנתר" - בבוכרית - "נשיא". מעסקני העדה הבוכרית וממנהיגיה. כלנתר היה חבר סיעת "הפועל המזרחי" בעיריית ירושלים שנטש את סיעתו, שפעלה כדי להדיח את ראש העיר גרשון אגרון באוגוסט 1956, על רקע תמיכתו של ראש העיר בהקמת בית כנסת רפורמי ובריכת שחייה מעורבת בעיר. כלנתר הפך לתומך של אגרון, דבר שהעניק לאגרון רוב במועצה, ובתמורה מונה כלנתר לתפקיד סגן ראש העיר הממונה על ענייני דת ותברואה. צעד זה היה אפשרי כיוון שבאותה תקופה בחרו תושבי הרשות המקומית את חברי המועצה בבחירות יחסיות, והמועצה בחרה מתוכה את ראש המועצה, אשר היה חייב לזכות ברוב מוחלט של חבריה (בשנת 1975 אישרה הכנסת חוק חדש שהפריד בין הבחירות למועצת הרשות ולראש הרשות). דוד תדהר (עורך), "רחמים כלנתר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2897 מת רחמים כלנתר – אבי המונח "כלנתריזם", דבר, 16 באוגוסט 1978 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גן עדן (סרט, 2016)

גן עדן (ברוסית: Рай) הוא סרט קולנוע עטור שבחים משנת 2016 של הבמאי הרוסי אנדריי קונצ'לובסקי, אשר מספר את סיפורן של שלוש דמויות שחייהן מצטלבים על רקע מלחמת העולם השנייה. הסרט זכה בפרס אריה הכסף לבימוי בפסטיבל הסרטים של קאן ובפרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע ואקדמיית ניקה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לשנת 2016. הסרט הוקרן בישראל במסגרת פסטיבל הסרטים של חיפה באוקטובר 2016 והוקרן בהקרנות מסחריות ברוסיה החל מה-19 בינואר 2017. הסרט מפגיש שלוש דמויות על רקע תקופת השואה: אולגה היא אריסטוקרטית רוסיה וחברת תנועת ההתנגדות הצרפתית; ז'ול הוא משתף פעולה צרפתי; והלמוט הוא קצין אס-אס גרמני בכיר. אולגה נלקחת למעצר באשמת הסתרת ילדים יהודים במהלך פשיטה נאצית. התיק שלה נחקר על ידי השוטר הצרפתי ז'ול, שנמשך אליה ומציע לרכך את עונשה אם היא תישן עמו. אך כוונותיו נקטעות כשהוא נהרג על ידי לוחמי תנועת ההתנגדות. אולגה נלקחת למחנה ריכוז שם היא פוגשת את הלמוט שבעבר היה מאוהב בה עד מעל לראש ונראה שהוא עדיין נמשך אליה. יחד הם מנהלים מערכת יחסים הרסנית. כשהנאצים מתחילים לספוג תבוסות בשדה הקרב, הוא מציע להציל אותה ולברוח איתו לדרום אמריקה. אף שהיא תחילה מסכימה לכך עקרונית, ברגע האחרון היא משנה את דעתה ומחליטה למות. יוליה ויסוצקאיה – אולגה כריסטיאן קלאוס – הלמוט פיליפ דוקן (Philippe Duquesne) – ז'ול פטר קורט (Peter Kurth) – קראוזה יאקוב דיל – פוגל ויקטור סוחורוקוב – היינריך הימלר ורה וורונקובה – רוזה אנדריי אננסקי – קריין אתר האינטרנט הרשמי של גן עדן "גן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גן עדן", באתר AllMovie (באנגלית) "גן עדן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רעיה מורג, בסרט "גן עדן" הצופה נתבע להרגיש בעיקר את הגיהנום, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2016 "Award Ceremony All The Winners". 27 בנובמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2017-01-04. נבדק ב-27 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
6633 Arctic Ultra

6633 Arctic Ultra הוא אולטרה מרתון בתנאים קיצוניים המתקיים, מאז 2007, כל שנה בחודש מרץ בחוג הארקטי, בתחומי קנדה. מספר המתחרים מוגבל ל-30 לכל היותר והם מתחרים בשני מסלולים, האחד באורך 350 מיל (563 קילומטרים) והשני קצר יותר, בן 120 מיל (193 קילומטרים). המספרים בשם התחרות רומזים לקו רוחב ('33 66° צפון) בו מתנהלת התחרות. בתחרות הראשונה, ב-2007, במסלול הארוך, ניצחה מימי אנדרסון הבריטית עם תוצאה של 143 שעות ו-25 דקות. הטמפרטורה נעה במהלך התחרות בין מינוס 40 מעלות צלזיוס ובין מינוס 59 מעלות. הרומני טיבי אושריו הוא היחיד שניצח בשתי תחרויות, ב-2016 וב-2017. The 6633 Arctic Ultra (באנגלית) The World's Toughest Races: From the Most Extreme to the Downright Weird (באנגלית)
גרביל דרומי

גֶּרְבִּיל דרומי (שם מדעי: Gerbillus gerbillus) הוא מין יונק ממשפחת העכבריים. הגרביל הדרומי נפוץ במדבר סהרה וסביבו ממאוריטניה עד סודאן ובמצרים בסיני, בישראל, בירדן ובערב. בישראל חי המין בחולות הנגב ובערבה מים המלח ועד אילת. בשונה מגרביל החוף מעדיף הגרביל הדרומי דיונות דלות בצמחייה ומאכלס שטחים בהם המרחק בין הצמחים 7.5 עד 32 מטר. הגרביל הדרומי הוא בעל חיים קטן, אורך גופו 8 ס"מ ואורך זנבו 12 ס"מ. משקלו הממוצע 35–43 גרם. פרוותו קצרה. בלידה (ההיריון נמשך 3 שבועות) נולדים בין 4 ל-7 ולדות, הנולדים עיוורים וחסרי שיער. הגרביל הדרומי פעיל בעיקר בלילה. תוחלת החיים שלהם היא בין שנתיים לארבע בטבע, ובשבי הם מאריכים חיים עד 7 שנים (אך חיים בממוצע 5–6 שנים). בגפיים הקדמיות יש להם 4 אצבעות בכל רגל, ובגפיים האחוריות יש להם 5 אצבעות בכל רגל. הגרבילים אינם מעבירי מחלות כלל, לכן אין חשש שידביקו את בעליהם. הגרבילים פעילים בעיקר בערב ובלילה. הם נקשרים מהר לבעליהם. בעונת הרבייה ולאחר הלידה אין צורך להפריד את הזכר משאר המשפחה, הוא איננו תוקפני, ואם יופרד הוא עלול להיות מדוכא. כאשר הם מפחדים הם מנסים לחפור מחילות. הגרבילים אינם צריכים כלוב גדול במיוחד, אך מכיוון שהם פעילים מאוד, כדאי להוציאם מחוץ לכלוב לפחות שלוש שעות ביום. גרביליים מדיה וקבצים בנושא גרביל דרומי בוויקישיתוף גרביל דרומי, באתר ITIS (באנגלית) גרביל דרומי, באתר NCBI (באנגלית) גרביל דרומי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) גרביל דרומי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גרביל דרומי, באתר GBIF (באנגלית) גרביל דרומי באתר הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב גרביל דרומי באתר IUCN (באנגלית) גרביל דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN אבי פרבולוצקי, גד פולק, אקולוגיה, התיאוריה והמציאות הישראלית, ירושלים: כרטא, 2001, עמ' 73
חסן פתחי

חסן פתחי (בערבית: حسن فتحي; 23 במרץ 1900 – 30 בנובמבר 1989) היה אדריכל מצרי מודרני, וחלוץ אדריכלות התואמת את תנאי הסביבה במצרים. זוכה פרס אגא חאן לאדריכלות ב-1980. פתחי נולד באלכסנדריה. הוא הוכשר להיות אדריכל במצרים, וסיים את לימודיו בשנת 1926 באוניברסיטה המצרית (בשנת 1940 שונה שמה ל"אוניברסיטת פואד הראשון", ומאז 1952 נקראת בשם אוניברסיטת קהיר). לבד מאדריכלות היה פתחי מוזיקאי חובב, מחזאי וממציא. הוא עיצב כמעט 160 פרויקטים, החל ממבנים צנועים וקטנים ועד לפרויקטים רחבי היקף עבור המשטרה, מכבי האש, שירותי הבריאות, שווקים, בתי ספר, תיאטראות, מבני דת ומרכזי בילוי. פתחי הכיר היטב שיטות בנייה עתיקות ובמיוחד כאלה הקשורות במורשת הבנייה המצרית. הוא אימן תושבים מקומיים ליצור בעצמם את חומרי הבנייה ואת פרטי הבניין, ולבנות את בנייניהם בכוחות עצמם. הוא החל ללמד במכללה לאמנויות בשנת 1930, ובסוף שנות ה-30 החל לתכנן מבנים. יצירתו זכתה לשבחי הביקורת הבינלאומית על מעורבותו בבנייה ובפרט עבודות כמו אלה שתכנן בקורנה. בשנת 1953 חזר פתחי לפעול בקהיר, ושנה לאחר מכן הפך לגורם מוביל בפקולטה לאמנויות באוניברסיטה. באותה עת הפך לאדריכל מוביל בתחום תכנון בתי ספר במסגרת שיתוף פעולה שערך עם משרד החינוך המצרי. ב-1957 היגר לאתונה ותכנן מספר פרויקטים באמצעות שיתופי פעולה עם אדריכלים מקומיים, כמו גם פרויקטים חברתיים בעיראק ופקיסטן, ותוכניות מנחות לתכנון עירוני באפריקה. ב-1963 חזר לקהיר ובה פעל עד לפטירתו ב-1989. ב-23 במרץ 2017 ציינה חברת גוגל את יום הולדתו של פתחי באמצעות דודל לכבודו שהופיע בראש מנוע החיפוש. ב-1969 פרסם פתחי את ספרו "אדריכלות לעניים - ניסוי במצרים הכפרית" המתאר את דרכו המקצועית בעת שתכנן את העיירה גורנה החדשה בדרום מצרים. הספר שפורסם מחדש ב-1973 ויצא גם בתרגום לעברית ב-2020, מציג את ההתנסות שחווה פתחי בראשית דרכו כאדריכל בתכנון לאוכלוסייה כפרית ענייה. בגורונה הוא תכנן מכלול שלם של עיירה, על סמטאותיה ורחובותיה, בתי המגורים שבה, מסחר, תעסוקה, חינוך, בריאות, פנאי, דת ותרבות. פתחי ניסה לפתור את בעיות המגורים ובמקביל לחזק את מסורת הבנייה המצרית, כמו בנייה בלבני בוץ ובהתאם לאקלים המקומי. הספר שמתאר בפרטי פרטים את תהליך התכנון והביצוע זכה לפרסום עולמי ותורגם לעשרות שפות. חסן פתחי, אדריכלות לעניים: ניסוי במצרים הכפרית (מאנגלית: מיכל שליו), רמת השרון: הוצאת אסיה ועמותת מרסל, תש"פ–2020 מדיה וקבצים בנושא חסן פתחי בוויקישיתוף צור שיזף, חסן פאתחי, האדריכל שחזר לחומר shezaf.net צור שיזף, וידאו - Hassan Fathi, The Earth Architect באתר צור שיזף מיכאל יעקובסון: כל אדריכל ישראלי צריך להכיר את חסן פתחי, שבנה כפר על הנילוס, 16 ביוני 2020, xnet הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-117 של פתחי, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
דונלד אקלס

דונלד אקלס (באנגלית: Donald Eccles;‏ 26 באפריל 1908 - 2 בפברואר 1986) היה שחקן אופי בריטי. דונלד יארו אקלס נולד בנפרטון שביורקשייר ב-26 באפריל 1908 לצ'ארלס הנרי ולקונסטנס אקלס. אביו היה רופא. אקלס התחנך בבית הספר הייגייט, ואחר כך עבד בסוכנות ביטוח. הופעת הבכורה של אקלס בתיאטרון בעיר ניו יורק הייתה ב-1930. בהמשך נודע בחבר בלהקה השייקספירית המלכותית. בלונדון הופיע לראשונה במחזה "Counsellor at Law" בפיקדילי בשנת 1934. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת במשך שש שנים בחיל הים. ב-1960 שיחק אקלס בסרט "A Taste of Money". סרטי קולנוע נוספים בהם השתתף היו "חלום ליל קיץ" (1968), "איש הקש" (1973), "הגיבן מנוטרדאם" (1982), "Coming Out of the Ice" (מ-1982), "המלביש" (1983), "The Master of Ballantrae" (מ-1984), "A Private Function" (מ-1984) וב"שרלוק הולמס הצעיר" (1985). בטלוויזיה הופיע בתפקיד פוליו בסדרה "אני, קלאודיוס" ובתפקיד השופט ווספר בעונה השנייה של הסדרה "רמפול". אקלס נהרג בתאונת דרכים בברייטון. דונלד אקלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The London Gazette Publication date:6 March 1986 Issue:50449 Page:3278 "Mr Donald Eccles." Times [London, England] 5 Feb. 1986: 14. The Times Digital Archive. Web. 30 Mar. 2012.
צ'ארלס רולס

צ'ארלס סטיוארט רולס (באנגלית: Charles Stewart Rolls; 27 באוגוסט 1877 – 12 ביולי 1910) היה טייס בריטי, מחלוצי התעופה בעולם, שייסד ביחד עם הנרי רויס וקלוד ג'ונסון את חברת רולס-רויס בשנת 1904. רולס נהרג בהתרסקות מטוסו לפני הגיעו לגיל 33. צ'ארלס סטיוארט רולס נולד בלונדון, הוריו היו הברון והליידי לאנגטוק. הוא התחנך באיטון קולג' ובגיל צעיר התחיל להתעניין במנועים. בגיל 18 נסע לפריז כדי לקנות את המכונית הראשונה שלו, מסוג פיג'ו סוג 15. רולס בילה במרוצי אופניים בקיימברידג' והפך לקפטן "מועדון האופניים של אוניברסיטת קיימברידג'". בינואר 1906 פתח את סוכנות המכוניות C.S.Rolls & Co שהייתה אחת מסוכנויות המכוניות הראשונות בבריטניה למכירת רכב. בסוכנות זו ייבא ממינרבה הבלגית ומפיג'ו הצרפתית. רולס היה מטיס כדור פורח מסוג מרקורי. רולס היה מהטייסים החלוצים בבריטניה, והוציא את רישיון הטייס השני בבריטניה. ב-1909 קנה מטוס רייט מודל A שייצרו האחים רייט. רולס ביצע בו יותר מ-200 טיסות. ב-2 ביוני 1910 היה הטייס הראשון שחצה (הלוך וחזור) את תעלת למאנש, ב-95 דקות. בעבור הישג זה קיבל את מדליית הזהב ממועדון התעופה המלכותי. ב-4 במאי 1904 נפגש עם הנרי רויס, וב-23 בדצמבר 1904 חתמו על הסכם שותפות. דגם ה-רולס-רויס 10 כ"ס תוכנן ועוצב על ידי הנרי רויס בשנת 1903, ויוצר בבית המלאכה של רויס ושל שותפו צ'ארלס רולס ברחוב קוק במנצ'סטר, הדגם שווק על ידי סוכנות C.S.Rolls & Co. הדגם הקודם ששווק על ידי השותפים ה. רויס וצ. רולס היה ה-רולס-רויס 10 כ"ס. בשנת 1908 עברה חברת "Rolls-Royce Limited" לדרבי. בשנת 1940 פיתחה החברה את מחלקת המנועים. משנת 1973 קרויה החברה: "Rolls-Royce Motors". רולס נהרג בהתרסקות מטוס שהטיס, ב-12 ביולי 1910 בבורנמות', כשזנב המטוס מסוג "Wright Model A" נשבר. רולס היה הבריטי הראשון שנהרג בתאונת מטוס והטייס ה-11 בעולם שנהרג בתאונת מטוס. רולס-רויס הנרי רויס רולס-רויס 30 כ"ס רולס-רויס סילבר גוסט רולס-רויס 10 כ"ס רולס-רויס 15 כ"ס רולס-רויס V-8 (1905) רולס-רויס 20 כ"ס רולס-רויס 20/25 כ"ס מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס רולס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ארלס רולס צ'ארלס רולס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'ארלס רולס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יובל בן עוזר

יובל בן עוזר הוא מנצח מקהלות ישראלי; מ-1990 הוא משמש כמנהל המוזיקלי של מקהלת הקיבוץ הארצי. יובל בן עוזר הוא בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובעל תואר שני בניצוח מאוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית. בן עוזר היה מנהל מוזיקלי של פסטיבל מוזיקה ד'קאמרה ופסטיבל אבו גוש. ב-1993 ייסד את האנסמבל הקולי הישראלי ומשמש עד היום כמנצח ראשי ומנהל מוזיקלי. תחת ניצוחו זכה האנסמבל בפרסים ראשונים בתחרויות הבינלאומית במלטה, בספרד ובבלגיה, והשתתף בפסטיבלים בינלאומיים בדרום קוריאה, איטליה, סלובניה ועוד. בארץ ניצח על מקהלות בפסטיבל ישראל, פסטיבל כפר בלום ועוד. בן עוזר מופיע לעיתים קרובות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית עמה עבד כמנצח המקהלה תחת שרביטם של גדולי המנצחים וביניהם ג'יימס לוויין, זובין מהטה, קורט מאזור ג'וזפה סינופולי ודניאל בארנבוים. הוא ניצח על התזמורות החשובות בישראל והופיע כמנצח אורח באירופה. הוא מוזמן באופן תדיר לשמש כשופט בתחרויות מקהלות. בין השאר עשה זאת בהונגריה, פורטוגל ובמשחקים האולימפיים למקהלות, אירוע בהשתתפות 1,500 זמרים שהתקיים בסינסינטי, ארצות הברית. בן עוזר ניהל את "הסדרה הווקאלית" של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא עורך ומגיש תוכנית שבועית בשם "חמישי מנצח" בכאן קול המוזיקה. בן עוזר יצר ופיתח את "תוכנית מאסטרו" המיועדת לדרגים שונים בארגונים ועוסקת בשיפור מיומנויות ניהול, מנהיגות ועבודת צוות, תוך שימוש במודל התזמורת והמוזיקה. הוא מרצה מבוקש המרבה לערוך סדנאות והרצאות בפני אנשי עסקים בישראל ובעולם. יובל בן עוזר, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו ביוגרפיה של יובל בן עוזר באתר הבמה ביוגרפיה של יובל בן עוזר באתר האנסמבל הקולי הישראלי ביוגרפיה של יובל בן עוזר באתר מקהלת הקיבוץ הארצי
רוברט דונאט

רוברט דונאט (באנגלית: Friedrich Robert Donat ; ‏8 במרץ 1905 – 9 ביוני 1958) היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי. דונאט נולד במנצ'סטר ובשנת 1921 בגיל 16 החל להופיע בתיאטרון. הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של אלכסנדר קורדה "אנשי המחר" ב-1932. הוא שיחק בעשרים סרטים והרבה להופיע בעיקר על הבמה. אלפרד היצ'קוק שיבץ אותו בתפקיד ראשי בסרט 39 המדרגות ב-1935. ב-1938 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "המצודה" לפי ספרו של א.ג'. קרונין והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. דונאט זכור בעיקר על תפקידו כמורה מר צ'יפינג לצידה של גריר גרסון, בסרט היה שלום, מר צ'יפס עליו זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בשנת 1939 וגבר אז על קלארק גייבל ששיחק כרט באטלר בחלף עם הרוח ועל לורנס אוליבייה ששיחק בתפקיד הית'קליף באנקת גבהים. ב-1942 שיחק בתפקיד ראשי בסרט מר פיט הצעיר בתור ויליאם פיט האב וויליאם פיט הבן. תפקידו האחרון היה כמנדרין סיני בסרט פונדק האושר השישי לצידה של אינגריד ברגמן עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה ב-1960, שנתיים לאחר מותו, הוענק לו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. Men of Tomorrow ‏ (1932) The Private Life of Henry VIII ‏(1933) The Count of Monte Cristo ‏ (1934) 39 המדרגות (1935) המצודה (1938) היה שלום, מר צ'יפס (1939) מר פיט הצעיר (1942) Lease of Life ‏ (1954) - היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע לשחקן הבריטי הטוב ביותר בתפקיד ראשי פונדק האושר השישי (1958) מדיה וקבצים בנושא רוברט דונאט בוויקישיתוף רוברט דונאט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט דונאט, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט דונאט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט דונאט, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט דונאט, באתר Discogs (באנגלית) הבלוג של רוברט דונאט רוברט דונאט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'ויס שמידט

ג'ויס שמידט (באנגלית: Joyce Schmidt;‏ 1941–1991) הייתה אמנית ישראלית, ילידת ארצות הברית. ג'ויס שמידט נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בשנת 1941. בשנת 1969, לאחר לימודי אמנות, עלתה לישראל עם משפחתה והתיישבה בבאר שבע. בשנת 1977 התלוותה לבעלה בשנת שבתון בארצות הברית. שם, למדה עשיית נייר אצל דגלאס מורס האוול (Morse Howell). עם שובה לישראל הקימה בבאר שבע את "סדנת הנייר ע"ש הדוד בוב לסלי" שמוקמה במבנה תחנת הרכבת הטורקית. ביצירותיה בחנה שמידט את מעשה האמנות תוך שימוש בנייר כחומר גלם וכנושא. אף על פי שהחל משנות ה-70 של המאה ה-20 עשתה שימוש במדיום בטכניקות הדפס, הרי שבין השנים 1989–1990 הפך מדיום ההדפס לעיקרי ביצירתה. בשנת 1996 הוצגה תערוכת יחיד מעבודותיה במוזיאון ישראל, ירושלים. 1964 – פרס ראשון, תערוכת המורים לאמנות, לוס אנג'לס, ארצות-הברית 1983 – פרס חבר השופטים, הטריאנלה לגרפיקה ישראלית, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, חיפה. ג'ויס שמידט, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל גדעון עפרת, ג'ויס, באתר המחסן של גדעון עפרת, 3 במאי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רולס-רויס 25/30 כ"ס

רולס-רויס 25/30 כ"ס (Rolls-Royce 25/30 HP) היא מכונית סלון יוקרתית, אשר יוצרה על ידי חברת רולס-רויס הבריטית בין השנים 1936–1938. סך הכול יוצרו 1,201 יחידות. סדאן - 4 דלתות קופה - 2 דלתות קבריולה - 2 דלתות קבריולה - 4 דלתות חברת רולס-רויס נוסדה בשנת 1906 על ידי צ'ארלס סטיוארט רולס ופרדריק הנרי רויס. החברה הייתה קרויה "רולס-רויס לימיטד", (Rolls-Royce Limited). בשנת 1940 פיתחה החברה את מחלקת המנועים. משנת 1973 קרויה החברה: "Rolls-Royce Motors". רולס-רויס 25/30 קבריולט, 2 דלתות רולס-רויס 25/30 קבריולט, 4 דלתות רולס-רויס 25/30 קבריולט, שנת 1936 רולס-רויס 25/30 רולס-רויס הנרי רויס רולס-רויס 10 כ"ס רולס-רויס V-8 (1905) רולס-רויס 30 כ"ס רולס-רויס סילבר גוסט רולס-רויס 15 כ"ס רולס-רויס 20 כ"ס רולס-רויס 20-25 כ"ס רולס-רויס ריית (1938) רולס-רויס פנטום 1 רולס-רויס פנטום 2 רולס-רויס פנטום 3 רולס-רויס פנטום 4 רולס-רויס פנטום 5 רולס-רויס פנטום 6 רולס-רויס סילבר דאון רולס-רויס סילבר סראף רולס-רויס ריית (2013) מדיה וקבצים בנושא רולס-רויס 25/30 כ"ס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס 25/30 כ"ס