laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בעיית הווקטור הקרוב ביותר

במתמטיקה, ובפרט במדעי המחשב, בעיית הווקטור הקרוב ביותר היא בעיה NP-שלמה אשר משמשת בהצפנה וברדוקציה של בעיות. שימוש מהותי של בעיה זו הוא בפרוטוקול ההצפנה GGH. בעיה זו היא בעיית הסריג המפורסמת ביותר. בהינתן קבוצה של n {\displaystyle n} וקטורים בלתי תלויים מעל R n {\displaystyle \mathbb {R} ^{n}} : סריג (Lattice) L {\displaystyle L} הנפרש על ידי B = { b 1 , b 2 , . . . , b n } {\displaystyle B=\{\mathbf {b} _{1},\mathbf {b} _{2},...,\mathbf {b} _{n}\}} הוא קבוצת כל הצירופים הליניאריים האפשריים של הווקטורים b i {\displaystyle \mathbf {b} _{i}} עם מקדמים שלמים, כלומר: L B = { ∑ i = 0 n k i b i : k i ∈ Z ∀ i } {\displaystyle {\mathcal {L}}_{B}={\Biggl \{}\sum _{i=0}^{n}k_{i}{\textbf {b}}_{i}:k_{i}\in \mathbb {Z} \;\;\forall i{\Biggr \}}} , לעיתים נקרא לסריג זה הסריג שנוצר על ידי B נגדיר בנוסף את הדטרמיננטה של הסריג להיות D e t ( L B ) = | d e t ( B ) | {\displaystyle Det({\mathcal {L}}_{B})=|det(B)|} כאשר det היא הדטרמיננטה של קבוצת הווקטורים B. עבור סריג L {\displaystyle {\mathcal {L}}} נגדיר את הסריג הדואלי, שנסמנו L ∗ {\displaystyle {\mathcal {L}}^{*}} , בתור האוסף הבא: L ∗ = { x ∈ R n : y T x ∈ Z for all y ∈ L } {\displaystyle {\mathcal {L}}^{*}={\Biggl \{}x\in \mathbb {R} ^{n}:y^{T}x\in \mathbb {Z} \;{\text{for all}}\;y\in {\mathcal {L}}{\Biggr \}}} . טענה מרכזית היא להוכיח שאכן הסריג הדואלי הוא המרחב הדואלי של הסריג המקורי. בעיית הווקטור הקרוב ביותר: יהי L = L B {\displaystyle {\mathcal {L}}={\mathcal {L}}_{B}} ומספר חיובי 0 < λ {\displaystyle 0<\lambda } . בעיית הווקטור המינימלי היא למצוא וקטור b ∈ L , b ≠ 0 {\displaystyle b\in {\mathcal {L}},b\neq 0} כך ש ‖ b ‖ ≤ λ {\displaystyle \lVert b\rVert \leq \lambda }
פאביו ססאר מונטזינה

פאביו ססאר מונטזינה (בפורטוגזית: Fábio César Montezine בערבית: فابيو سيزار مونتيزإني; נולד ב-24 בפברואר 1979) הוא כדורגלן עבר ברזילאי בעל אזרחות קטרית ששיחק בעמדת הקשר. מונטזינה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סאו פאולו ובגיל 21 הצטרף לקבוצה הבוגרת של סנטה קרוס. בינואר 2001 חתם בוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית. ב-8 באפריל 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-0 לבאניק אוסטרבה. ב-18 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד ויקטוריה ז'יז'קוב. ב-1 ביולי 2001 הצטרף לאודינזה מהסרייה א' אך כעבור זמן קצר הושאל לנאפולי. בסיום העונה רכשה נאפולי את כרטיס השחקן שלו והוא חתם במועדון לשנתיים. ב-8 באוקטובר 2004 חתם באבלינו. בקיץ 2005 חתם באל-ערבי מליגת העל הקטרית. כעבור שנה חתם באום סלאל עמה זכה בגביע בעונת 2007/2008. בינואר 2010 חתם בא-ריאן עמה זכה בגביע שלוש פעמים. בהמשך הקריירה חזר לקדנציה נוספת בשני קבוצות האחרונות ובקיץ 2016 פרש מכדורגל. בזכות ההצלחה שלו בקטר והעובדה שעברו 5 שנים מאז שעבר לגור במדינה (לצורך עבודתו), ססאר קיבל אזרחות קטרית שהקנתה לו את הזכות לשחק בנבחרת קטר. ב-10 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד איראן. ב-26 במרץ הבקיע צמד בניצחון 0-2 נגד עיראק. ססאר השתתף עם הנבחרת גם בגביע אסיה בכדורגל 2011. אום סלאל גביע האמיר: 2007/2008 א-ריאן גביע האמיר: 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013 ליגת העל הקטרית: 2015/2016 מדיה וקבצים בנושא פאביו ססאר מונטזינה בוויקישיתוף פאביו ססאר מונטזינה, באתר Transfermarkt פאביו ססאר מונטזינה, באתר Soccerway פאביו ססאר מונטזינה, באתר WorldFootball.net פאביו ססאר מונטזינה, באתר National Football Teams פאביו ססאר מונטזינה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאביו ססאר מונטזינה".
אימפקט בית השקעות

אימפקט בית השקעות בע"מ הוא בית השקעות ישראלי. אימפקט בית השקעות הוקם בשנת 1996 כחברת בת של בנק איגוד לניהול תיקי השקעות. החברה תפקדה כזרוע המתמחה של הבנק בהשקעות, ונתנה מענה ללקוחות מהבנק ומחוצה לו בשוק ההון. החברה עסקה בייעוץ ובניהול תיקי השקעות עבור לקוחות מוסדיים, עסקיים ופרטיים, בעיקר של בנק אגוד. מנהל ההשקעות הראשי של החברה היה צחי ליבוביץ. במהלך 2002 רכשה אימפקט את חברת אמנר - ניהול תיקי השקעות. בעקבות הרכישה גדל היקף ניהול הנכסים והגיע לסכום כולל של כ-850 מיליון ש"ח. באותה שנה מונה זוהר גודס למנכ"ל בית ההשקעות. בתחילת 2005 התמנתה רינה שפיר למנכ"לית בית ההשקעות. בשנת 2009 התמנה למנכ"ל החברה צחי רודניק, שלפני כן שימש כמנהל המחקר בבית ההשקעות האמריקאי אוסקר גרוס (Oscar Gruss). בשנה זו ניהל בית ההשקעות כשני מיליארד ש"ח. עד אוקטובר 2014 החברה הייתה חברת בת של בנק אגוד, ומשרדי החברה שכנו במטה של בנק איגוד ברחוב אחוזת בית בתל באביב. בעקבות הרפורמה שבאה לאחר ועדת בכר והשינויים המבניים בתחום, התקבלה ב־2014 ההחלטה בדירקטוריון בנק אגוד למכור את בית ההשקעות. אימפקט נמכר בתהליך של management buy out שבו הנהלת החברה בראשות המנכ"ל צחי רודניק, וקבוצה נוספת בראשות משפחת בנקאים שווייצרית, שהחליטה להעמיק את השקעותיה בישראל ובמיוחד בתחומי בנקאות פרטית ושוק ההון רכשו את בית ההשקעות. תחת הבעלות החדשה החברה הרחיבה את תחום פעילותה לקרנות נאמנות וקרנות גידור בישראל. אימפקט בית ההשקעות מנהל נכסים ללקוחות פרטיים, מוסדיים, וחברות, באמצעות ניהול תיקי השקעות, קרנות נאמנות, ניהול קרן השתלמות וקופת גמל בניהול אישי (IRA) וקרן גידור. בית ההשקעות מציע מגוון שירותי חיסכון והשקעה, עם התמקדות בניהול השקעות אקטיבי. אימפקט מנהלת גם מחלקת מחקר ואנליזה וייעוץ ללקוחות מוסדיים. בנוסף החברה מספקת שירותי מסחר בניירות ערך ללקוחות פרטיים ומוסדיים, ושירות ניהול תיקים דיגיטלי. לאחר מכירת בית ההשקעות על ידי בנק איגוד, המשיכו רוב הלקוחות את ניהול ההשקעות והתיקים בחברה. פעילות ניהול התיקים של החברה מורכבת מתמהיל של חברות וגופים מוסדיים, לצד לקוחות פרטיים בעלי הון אישי גבוה. לחברה מגוון מסלולי ניהול תיקים ובהם תיקי השקעות בחו"ל, תיק השקעות סולידי, ועוד. מאז הפרדת בית ההשקעות מבנק איגוד ופתיחת האפשרות הרגולטורית, החברה שמה לה ליעד להרחיב את תחום פעילותה לתחום קרנות הנאמנות בישראל. החברה מציעה קרנות נאמנות ברמות סיכון שונות. המנהל החיצוני של קרנות החברה הוא "איילון קרנות נאמנות בע"מ". החברה מפעילה שירות ניהול תיקים אישי דיגיטלי, המאפשר פתיחת תיק מנוהל באופן דיגיטלי ומיועד לתיקי השקעות בהיקף נמוך יותר מניהול התיקים המסורתי. החברה מציעה פתרונות חיסכון לטווח ארוך, באמצעות קופת גמל בניהול אישי, וכן קרן השתלמות בניהול אישי. אתר האינטרנט הרשמי של אימפקט בית השקעות בתי השקעות מובילים ממליצים: הסקטורים המומלצים וממה להיזהר ? אולפן כלכליסט TV - אנליסט צחי רודניק, מנכ"ל אימפקט שירות גלובס, ‏אגוד מוכר את זרוע ההשקעות שלו תמורת כ-11.2 מ' ש', באתר גלובס, 16 ביוני 2014 אסא ששון, בנק אגוד יוצא מניהול תיקי השקעות: מכר את אימפקט ב-11 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2014 זוהר גודס מונה למנכ"ל חברת אימפקט, באתר NEWS1, ‏01 מאי 2002 עינב בן יהודה, לא ללכת עם הראש בקיר, באתר הארץ, 3 באפריל 2006 צחי רודניק מונה למנכ"ל חברת אימפקט מקבוצת בנק אגוד, באתר טלנירי, ‏29 יוני 2009 בנק אגוד לישראל בע"מ (להלן: "הבנק") מתכבד להודיע כדלקמן:, באתר מאיה, ‏16 יוני 2014
מלכות שמיים

הקונספט מלכות שמיים מתייחס לממשלה או תחום בו אלוהים הוא ריבון או השליט. הקונספט מופיע בכל הדתות האברהמיות - היהדות, האסלאם ובעיקר הנצרות - כאשר במקרים מסוימים נעשה לחלופין שימוש במונח מלכות אלוהים. המקור של המונח הוא בתנ"ך העברי, על אף שבתנ"ך לא נאמר במפורש "מלכות אלוהים". "מלכות אלוהים" וצורתה המקבילה "מלכות שמיים" הם מהמרכיבים המרכזיים בתורתו של ישו בברית החדשה, נושא הוא נטה להטיף באמצעות משלים. בברית החדשה נעשה שימוש במונח מעל ל-100 פעמים. בנצרות המונח מתייחס לשלטון או לריבונותו של אלוהים על כל הדברים, בניגוד לשלטון של המעצמות, ובפרט לשלטון של האימפריה הרומית, שכבשה את אזור ארץ ישראל בה ישו גר. הקוראן אינו כולל את המונח "מלכות אלוהים", אלא במקום זאת את הפסוק שעוסק בכיסא האל המקיף את השמים והארץ. הקוראן מתייחס גם לאברהם שראה את "מלכות השמיים". גם כתבי הדת הבהאית משתמשים במונח "מלכות אלוהים". השימוש המקורי בקונספט נעשה בתנ"ך, בו ישנן התייחסויות רבות ל"מלכותו" ול"מלכותך", בניגוד לכתבי הדתות האברהמיות האחרות בהן נאמר באופן ישיר "מלכות אלוהים". לפי ספר בראשית, בני האדם הראשונים מרדו בכוונה בריבונותו של אלוהים, ולכן גורשו מגן עדן. בתנ"ך מוצג אלוהים כמלך ישראל האמיתי, כאשר מלכי ישראל נבחרים למשול בעם בשם אלוהים. אפוקליפסה קדיש הדרשה על ההר כיסא הכבוד מדיה וקבצים בנושא מלכות שמיים בוויקישיתוף
ציון כהן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ציון כהן – רבהּ של אור יהודה ציון כהן – איש המוסד לעלייה ב' ציון כהן יהונתן – ראב"ד האי ג'רבה שבתוניסיה (1872–1931) בן ציון כהן יהונתן – רב בג'רבה שבתוניסיה ובזוארא שבלוב (1894–1971) ציון כהן – גיבור סדרת הספרים "אל עצמי" מאת גלילה רון־פדר-עמית ושל סרט באותו השם
Once Upon a Time

האם התכוונתם ל... Once Upon a Time (אלבום) – אלבום של דונה סאמר עד עצם היום הזה – סדרת דרמה ופנטזיה
קו הרכבת אשקלון–הרצליה

קו הרכבת אשקלון-הרצליה - הוא קו רכבת ראשי של רכבת ישראל בין תחנת הרכבת אשקלון לתחנת הרכבת הרצליה, ועובר גם במסילת איילון. תדירות הקו עומדת על כחצי שעה, והקו מחושמל לגמרי. הוא עובר בערים מרכזיות בהן חולון, ראשון לציון, תל אביב-יפו, פתח תקווה, הרצליה ואשדוד. הקו מסומן בצבע אדום במפת רכבת ישראל. רכבת ישראל, תחנת הרכבת אשקלון, תחנת הרכבת הרצליה, מסילת השרון, מסילת לוד-אשקלון, מסילת החוף, מסילת איילון. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליר עיסא

ליר עיסא (בערבית: لير عيسى; נולד ב-27 באוגוסט 2000) הוא שחקן ערבי-ישראלי. עיסא נולד ביפו, והוא בנם של השחקן הערבי-נוצרי-מרוני, נורמן עיסא, ושל המחזאית היהודייה-ישראלית גדעונה רז. אחיו הצעיר הוא השחקן שון עיסא. למד בתיכון גימנסיה "הרצליה" בתל אביב, שם למד במגמות תיאטרון ויחסים בין-לאומיים. בתקופת לימודיו התיכוניים השתתף גם בסדנת לימודי תיאטרון לנוער בתיאטרון הבימה. ב-2018 החל ללמוד במכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב, ובין השנים 2019–2022 למד בסמינר הקיבוצים המכללה לחינוך לטכנולוגיה ולאמנויות שבתל אביב. דובר שוטף את השפות הערבית (מצד אביו) והעברית (מצד אמו). במסגרת הפקות סיום-השנה במגמת התיאטרון בה למד בתיכון, השתתף עיסא במחזה המקורי "הוראות הפעלה" מאת שירלי בייטל-נתיב, בתפקיד מיקי. כמו כן, במסגרת לימודיו בנוער-הבימה הוא השתתף במחזות "הנחשול", בתפקיד תום, ו"כולם רוצים לחיות" מאת חנוך לוין, בתפקיד פוזנא. בנובמבר 2022 השתתף בהצגה "ריקודו של ג'ינגיס כהן", שהועלתה באולם 4 שבתיאטרון הבימה. בהצגה הוא מגלם את דמותו הראשית, של קומיקאי יהודי בתקופת השואה, ועבור תפקיד זה היה עליו ללמוד יידיש. ב-2020 גילם עיסא חייל סורי בסדרת הדרמה "שעת נעילה" של כאן 11. בשנת 2021 הוא השתתף בסדרת הנוער "פלמ"ח" של yes, בתפקיד עמיר, נער ערבי שנכלא בכלא עכו. באותה שנה השתתף בסרט "תמונת הניצחון" בבימויו של אבי נשר, שם גילם מצרי בשם סעיד שעובד עבור מפיק יומני קולנוע. משנת 2022, החל לשחק בתפקיד מרכזי בסדרת הפנטזיה "כראמל" מבית כאן חינוכית, בתפקיד גול (גבריאל) ג'רום. ב-2023 החל לשחק בסדרת דרמת הנעורים "מדרסה" (בערבית: مدرسة - "בית ספר") של סייד קשוע כאן חינוכית ומכאן 33, שעוסקת בבית ספר דו-לשוני יהודי-ערבי בירושלים, בו עיסא מגלם את ח'אלד ברהום, הדמות הגברית הראשית בסדרה שמתאהב בדמות הנשית הראשית בסדרה, שירה אברהמי (שירה יוסף). ליר עיסא, ברשת החברתית פייסבוק ליר עיסא, ברשת החברתית אינסטגרם ליר עיסא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ליר עיסא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליר עיסא, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ליר עיסא, באתר www.ishim.co.il אליעזר היון, ההצגה שמזכירה שהנאצים היו בני אדם: "מול מכונה של רוע קל יותר להתמודד", באתר ynet, 3 בנובמבר 2022 סמדר שילוני, "אם מבקשים ממני להחליט אם אני יהודי או ערבי - אני לא מסכים להיכנס לשם", באתר ynet, 30 בדצמבר 2021
מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים

מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים (באנגלית: Bischheim Musée du bain rituel juif) הוא מוזיאון בעיירה בישהיים (צר'), הנמצאת במטרופולין של העיר שטרסבורג, בצפון מזרח צרפת. בשנת 1650 רכש הבנקאי היהודי ברוך לוי את הבניין, והקים במרתף שלו מקווה טהרה. בשנת 1977 סווג הבניין על ידי שלטונות צרפת כאנדרטה היסטורית לאומית. ערכים מורחבים – יהדות שטרסבורג, יהדות אלזס הבניין נבנה על ידי סטטמייסטר ז'אק פרדריק בוקלין דה בוקלינסאו, בנו השני של ז'אן-פיליפ בוקלין, כשמחצית ממנו עשוי עץ. בשנת 1650 הבנקאי היהודי ברוך לוי רכש אותו במהלך המהפכה הצרפתית. הוא בנה במרתף הבניין מקווה, על בסיס מעיין תת-קרקעי טבעי שנבע במקום שספק מים זכים למקווה. מקווה בישהיים מהווה דוגמה יוצאת דופן למקוואות. יש המייחסים להיטהרות במקווה חשיבות רבה יותר מבית כנסת בגלל הלכות הטבילה והטהרה במסורת היהודית הקשורות להיגיינה ובמיוחד להיטהרות הנידה החודשית של הנשים. ב-17 במאי 1977 סווג המקווה כאנדרטה היסטורית. לאחר הוא שוחזר בקפידה. הבניין משמש גם כספרייה העירונית. גרם מדרגות לולייניות עם 48 מדרגות, מוביל אל הקמרון, שנבנה בסגנון רנסאנס, המתוארך לרבע האחרון של המאה ה-16. גרם המדרגות שופץ לחלוטין. גובהו כ-7.5 מטרים, באמצע הדרך בירידה למקווה נמצאת מלתחה בשטח של כ-7 מטרים רבועים. בקיר ישנן גומחות להצבת נרות או מנורות שמן. בור הטבילה עצמו נחפר באדמת סחף בעומק שמעל ל־8.5 מטרים מתחת לפני הקרקע, שניזון ממי תהום. בתקופות של גשמים עזים סופקו מים צלולים לבור הטבילה. בתקרת הבור המקומרת ישנם שני פתחים המאפשרים להוסיף מים חמים כדי לחמם מעט את 500 הליטרים של מים שהיו בבור הטבילה. גובה המקווה מעל בור הטבילה כ-4 מטרים משפת בור הטבילה. חדר דוד זינצהיים (על שם הרב יוסף דוד זינצהיים) של המוזיאון בקומת הקרקע מציג אוסף של חפצי דת ומסמכים יהודיים הקשורים לתולדות יהדות בישהיים. החפצים כוללים ספרי תורה, כד יין לקידוש וחנוכייה. חלק מהחלל משמש להצגת מסמכים וחפצים הקשורים לחייו של אמיל ולדטויפל (1837–1915), יליד בישהיים שנחשב לאבי הוואלס הצרפתי, ומי שמונה למנהל מוזיקת המחול של נפוליאון השלישי ב-1865. אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים מוזיאון המקווה היהודי בבישהיים באתר גוגל Street View - ינואר 2023 אודות מוזיאון המקווה, באתר visit.alsace (בצרפתית) המקווה בשטרסבורג, 1986 כתב Robert WEYL (בצרפתית) המקווה היהודי בבישהיים, 1977, כתב Robert WEYL (בצרפתית) Cour des Boecklin. המקווה Della Meyers, Kiera Tchelistcheff, Images of Alsace, The Bookworm, 2005, ISBN 978-2-9524377-0-7. (באנגלית) Musée du bain rituel juif - Bischheim (67), Musées Grand-Est (בצרפתית) Le musée du bain rituel juif, courdesboecklin.ville-bischheim.fr (בצרפתית) Bischheim - patrimoine juif, histoire juive, synagogues, musées, quartiers et sites juifs, JGuide Europe (בצרפתית)
מרכז שווייץ

מרכז שווייץ (בגרמנית: Zentralschweiz, בצרפתית: Suisse centrale) הוא אחד משבעת האזורים סטטיסטיים של שווייץ, לפי החלוקה הסטטיסטית המקובלת באיחוד האירופי ובאיגוד הסחר החופשי האירופי ובעוד כמה מדינות באירופה, המכונים NUTS2. הוא ממוקם מצפון לרכס האלפים. האזור מכיל שיעור גבוה של דוברי גרמנית שווייצרית. העיר הגדולה ביותר באזור מרכז שווייץ היא לוצרן. לפי ההגדרה הרשמית אזור מרכז שווייץ כולל את הקנטונים לוצרן, נידוולדן, אובוולדן, שוויץ, אורי וצוג. נכון ל-31 בדצמבר 2019 מנתה אוכלוסיית אזור מרכז שווייץ 818,962 תושבים. לוצרן אגם בנאלפסי שבקנטון נידוולדן אגם ארניסי שבקנטון אורי גאוגרפיה של שווייץ הקנטונים של שווייץ ערך זה הוא קצרמר בנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחיתת חירום (סרט)

נחיתת חירום (באנגלית: Plane) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2023 בבימויו של ז'אן-פרנסואה ריצ'ט על פי תסריט מאת צ'ארלס קאמינג וג'יי פי דייוויס. בסרט מככבים ג'רארד באטלר, מייק קולטר, יוסון אן וטוני גולדווין. העלילה מתרכזת סביב הטייס (באטלר) שחובר לאסיר הנאשם ברצח (קולטר), זאת כדי להציל את נוסעיו משהייה בשטח עוין בו הם נחתו לאחר נחיתת חירום. הסרט צולם בפוארטו ריקו. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-13 בינואר 2023. הסרט מתחיל בהכנות לטיסה אזרחית שגרתית מסינגפור לטוקיו. על הטיסה ישנם רק 14 נוסעים ובהם אסיר נמלט שהואשם ברצח ושוטר המלווה אותו. הטיסה נקלעת לסופה קשה ולמערכות במטוס נגרמים נזקים קריטיים. הטייס מבצע נחיתת חירום במקום שנראה כאי נידח. עד מהרה הוא מבין שהאי שהוא נחת בו הוא האי ג'ולו (אנ'), אזור נידח בפיליפינים הנשלט על ידי מיליציות אנטי-ממשלתיות חמושות. הטייס ברודי משחרר את האסיר מהאזיקים ויחד הם מחפשים אפשרות ליצור תקשורת עם העולם החיצוני. בינתיים מיליציה מקומית מוצאת את הנוסעים ולוקחת אותם כבני ערובה, מתוך כוונה לדרוש עבורם ממשפחותיהם דמי כופר גדולים. יחידת הצלה שמגיעה למקום נקלעת לקרב יריות עם החוטפים. החטופים מצליחים להימלט חזרה לכיוון המטוס והטייס מצליח להמריא בשנית ולנחות בשלום באי סמוך. ג'רארד באטלר – ברודי טוראנס, הטייס מייק קולטר – לאיס גאספר, האסיר שהואשם ברצח יוסון אן – סמאול דיל, טייס המשנה טוני גולדווין – סקארסדייל, עומד בראש כוח החילוץ דניאלה פינדה – בוני ליין, הדיילת הראשית אתר האינטרנט הרשמי של נחיתת חירום (באנגלית) נחיתת חירום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "נחיתת חירום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נחיתת חירום", באתר AllMovie (באנגלית) "נחיתת חירום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נחיתת חירום", באתר Metacritic (באנגלית) "נחיתת חירום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אבנר שביט‏, זה סרט פעולה מטופש, מחופף - וממש נהדר, באתר וואלה, 16 בינואר 2023 ארז דבורה, זו לא התרסקות, אבל "נחיתת חירום" מרגיש כמו סרט אקשן משנות ה-80, באתר ynet, 17 בינואר 2023
מוחארק (מחוז)

מחוז מוחארק (בערבית: محافظة المحرق) הוא הקטן שבמחוזות בחריין. שטחו הוא 64.8 קילומטרים רבועים ונכון לשנת 2010 מתגוררים בו 189,114 תושבים. המחוז מורכב ממספר איים, הגדול שבהם (מהווה כ־77% משטח המחוז) הוא האי מוחארק. בירת המחוז היא העיר מוחארק. בשטח המחוז נמצא נמל התעופה הבין-לאומי בחריין. האיים במחוז מחוברים זה אל זה באמצעות גשרים. אתר האינטרנט הרשמי של מוחארק (בערבית) http://www.census2010.gov.bh/results_en.php ערך זה הוא קצרמר בנושא בחריין ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרייט נק

גרייט נק (באנגלית: Great Neck) הוא אזור בלונג איילנד, ניו יורק, המכסה חצי אי על החוף הצפוני של לונג איילנד וכולל תשעה כפרים, ומספר כפרים לא מאוגדים, כמו גם אזור מדרום לחצי האי ליד לייק סקסס וטריטוריית הגבול של קווינס. בכפר המשולב גרייט נק היו 9,989 תושבים במפקד האוכלוסין של 2010, בעוד שאזור גרייט נק הגדול יותר כולל קהילת מגורים של כ-40,000 איש בתשעה כפרים בעיירה נורת' המפסטד, שמתוכם היא גרייט נק. הרביע הצפון מערבי. לגרייט נק יש חמישה מיקודים (11020–11024), המאוחדים על ידי מחוז פארק, מחוז ספרייה אחד ומחוז בית ספר אחד. במקום יש קהילה יהודית גדולה וזוהי עיר תאומה עם היישוב הישראלי עלי שבשומרון. ישראל עלי, ישראל (מ־2022) אתר האינטרנט הרשמי של גרייט נק (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא גרייט נק בוויקישיתוף גרייט נק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Race, Hispanic or Latino, Age, and Housing Occupancy: 2010 Census Redistricting Data (Public Law 94-171) Summary File (QT-PL), Great Neck village, New York". United States Census Bureau. נבדק ב-3 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המשאיות

המשאיות הם להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1992–1993. נחשבת כ"להקת בת" של משינה. בראשית דרכם עבדו חברי הלהקה בחברת ההגברה "בטי בם". בראשית שנות ה-90 עבדו עם משינה והתחבבו על הלהקה הוותיקה. אלדד תמיר, אחד מאנשי סאונד, שאב את השראתו מלהקת האם והקים הרכב עם חבריו לעבודה, עמי שלו ודייוויד זומרפלד. שלומי ברכה, גיטריסט משינה, העניק להם את שירם הראשון "ארגז" כאשר תמיר צירף כבסיסטית חברה נוספת לעבודה, שרה דוידסון (שהייתה בשנות השמונים חברה בלהקת הטראנס-פאנק "Free Style"). שמה של הלהקה הטרייה גם הוא תוצרת משינה: משינה הציעו ללהקה שתי אופציות לשם: "מפלצות התהילה" ו"המשאיות". תמיר וחבריו בחרו בשם המשאיות (ומשינה לקחה את מפלצות התהילה כשם אלבום האולפן החמישי שלה). במאי 1992 הסתיימה הפקת האלבום המשאיות שהופק על ידי איתן גדרון ויצא בחברת "הליקון". שירי האלבום הושמעו מעט ברדיו והלהקה אף חיממה את משינה בסיבוב ההופעות של "מפלצות התהילה" אך לא החזיקה מעמד ימים רבים והתפרקה. קצת אחרי הפירוק הקים שלו את להקת סאבווי סאקרס, תמיר המשיך לעבוד מאחורי הקלעים וגם לעשות מוזיקה בהרכבים נוספים, שהבולט בהם הוא כאמל ג'אמל. שרה דוידסון הצטרפה ב-1996 ללהקת ז'ק מיראז' (שנקראה על שם המרפדיה לכלי רכב בתל אביב), שם ניגנה בתופים. המשאיות, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) המשאיות באתר "סטריאו ומונו"
קנאת סופרים תרבה חכמה

קנאת סופרים תרבה חכמה היא אמרה בעברית המשבחת קנאה ותחרות אשר תוצאותיה הם השבחת התוצרת אשר היריבים מפיקים. לעיתים נקראת בקיצור קנאת סופרים. האמרה לקוחה מדברי חז"ל במסכת בבא בתרא מהתלמוד הבבלי אשר הסבירו את תקנת עזרא הסופר שהיו מושיבים מלמד זה לצד זה ואין חוששים שהדבר יגרום להם להתרשל בעבודתם משום ”קנאת סופרים - תרבה חכמה” ופירש רש"י: ”שמתוך כך יזהרו באומנותן שייראו זה מזה”. לקראת סוף המאה ה-18 עם תחיית הלשון העברית החל להתפתח השימוש באמרה בהקשר של קנאה בספרות הכתובה; כך ב-31 בינואר 1861 נכתב בעיתון המליץ כי רק על ידי ריבוי כתבי עת עבריים "קנאת סופרים תרבה חכמה בישראל", וב-16 בפברואר 1865 צוין כי קיימת "קנאת סופרים בין המומחים שבמדעים השונים". כיום משמשת האמרה לתיאור כלל היריבויות הראויות אשר תוצאותיהן הן השבחת התוצרת אשר היריבים מפיקים בשלל נושאים כגון יצירת מוזיקה, עבודת האלוהים ופוליטיקה. הרב אברהם יצחק הכהן קוק כתב כי קיים חיסרון אף בקנאה נעלה זו, ולעתיד לבוא יתקיימו דברי חז"ל: ”בעקבתא דמשיחא.. חכמות סופרים תסרח” - "יוחל להיות מאיר אור הנשמה של החכמה העליונה מכל קנאה, שהיא למעלה מחכמת סופרים". רבי מנחם מנדל שניאורסון אמר כי קנאת בני יעקב ביוסף המתוארת בסיפור מכירת יוסף לא הייתה קנאה סתמית אלא קנאת סופרים שעורר בהם יעקב מתוך כוונה לשבח את עבודת האלוהים שלהם באמצעותה. ב-15 בפברואר 1809⁩ פורסם בכתב העת המאסף קינה בה נכתב: "אך שאנן ושקט רק בצל עמל ובקנאת סופרים יוציאו פרי". בפברואר 2021 הוציאה הסופרת הישראלית מאיה ערד את ספרה "קנאת סופרות" אשר שמו נגזר מאמרה זו. בשנת 1830 פרסם הרב מנחם קזיס את ספרו "קנאת סופרים" העוסק בספר המצוות של הרמב"ם. ב-1974 הוציא הרב שלמה קלוגר את ספרו "קנאת סופרים" העוסק בהלכות סת"ם. נאה דורש נאה מקיים אריאל רבין, ‏האם דעותיו הלאומיות של דוד שחר גרמו לדחיית יצירתו הספרותית?, בעיתון מקור ראשון, 2 במאי 2022 מתוך שיסמכו כל אחד על השני שיעשה את מלאכתו נאמנה תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ב, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"א, עמוד ב' האזינו!, המליץ, 31 בינואר 1861 רעח זקנים, המליץ, 16 בפברואר 1865 קיץ ברבנר, ‏עומר אדם בירך? עדן חסון חוגג את הכתרתו כאמן המושמע בישראל: "לא טריוויאלי", באתר מעריב אונליין, 1 בדצמבר 2022 הרב יגאל כהן, הרב יגאל כהן – מהי קנאת סופרים?, באתר Hidabroot, ‏3 בספטמבר 2018 גיטה חזני-מלכיאור, נתניהו פחות מעניין: מסע הציד יתמקד במפלגת הציונות הדתית, באתר ערוץ 7, 30 בדצמבר 2022 תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ט, עמוד ב' אורות, אורות התחיה, ל"ח תורת מנחם ה'תשמ"ה, כרך ב, קה"ת, עמ' 870 טעמוראו, "קנאת סופרים תרבה חכמה" על בית החנוך אשר בזעעזן, המאסף, 15 בפברואר 1809 מאיה ערד, קטע מהספר קנאת סופרות, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אפריל 2021 (הספר בקטלוג ULI) צור ארליך, ‏פיסת שמרנות בלב הפרוגרסיביות, בעיתון מקור ראשון, 8 במרץ 2021 קזיס, חנניה בן מנחם, קנאת סופרים, ‏ליוורנו תקצ, באתר היברובוקס שר, שלמה בן יהודה אהרן, 1783-1869, קנאת סופרים, ‏לבוב תרך, באתר היברובוקס
הלגה יונג

הלגה ויקטור יונג (בשוודית: Helge Victor Jung;‏ 23 במרץ 1886 - 3 בינואר 1978) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) השני של צבא שוודיה. יונג נולד ב-23 במרץ 1886 במאלמה, בנם של ויקטור יונג ואשתו מריה לבית לבאן. בין 1903–1904 למד היסטוריה באוניברסיטת לונד. ב-1904 הוא התגייס לצבא שוודיה ולמד באקדמיה הצבאית קרלברי. ב-1906 סיים את לימודיו והועלה לדרגת לויטננט משנה. ב-1909 הועלה לדרגת לויטננט. בין 1916–1917 למד במכללת הסגל המלכותית של הצבא השוודי. בין 1919–1922 שימש כמורה באקדמיה הצבאית קרלברי. ב-1921 הועלה לדרגת האופטמן. בין 1922–1926 שירת יונג במחלקת ההיסטוריה של המטה הכללי, ולאחר מכן היה מורה לתולדות המלחמה ואסטרטגיה במכללת הסגל המלכותית של הצבא השוודי בין השנים 1926–1928. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט ב-1928, ולאחר מכן היה ממלא מקום ראש מחלקת ההיסטוריה במטכ"ל מ-1928 עד 1929 וראש המחלקה מ-1929 עד 1933. בשנת 1933 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ולאחר מכן היה ראש מחלקת החוץ במטכ"ל עד 1936. ב-12 ביוני 1936 הועלה יונג לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים הצפוני של סקניה ב-1 באוקטובר של אותה שנה. אולם עוד לפני שהספיק להיכנס לתפקיד, הוא מונה ב-30 ביוני להיות ממלא מקום ראש המשרד הצבאי להגנת היבשה ב-1 באוגוסט, תפקיד שמילא עד 30 ביוני 1937, אז מונה לראש מטה ההגנה. תפקיד בכיר, אך טכני בעיקרו. ב-1938 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור, וב-1 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-2. וב-1 באוקטובר 1943 הועבר לשמש כמפקד המחוז הצבאי ה-4 והמפקד הכללי של סטוקהולם. ב-31 בדצמבר 1943, יונג הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-31 במרץ 1944 החליף את אולוף תורנל בתפקיד המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. ב-10 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל. בתקופת כהונתו כמפקד העליון הוא פעל בהתאם למדיניות הממשלה להרחיק את שוודיה מהמלחמה ככל האפשר. לאחר המלחמה הוא התנגד להסגרתם של אנשי ואפן אס אס מהארצות הבלטיות שנמלטו לשוודיה, לידי ברית המועצות. הבלטים הוסגרו לבסוף, וחלקם נידונו למוות בידי הסובייטים. ב-31 במרץ 1951 פרש יונג מהצבא. הוא חי בסטוקהולם עד מותו ב-3 בינואר 1978. מדיה וקבצים בנושא הלגה יונג בוויקישיתוף ביוגרפיה של הלגה יונג