laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צמח חד-ביתי

צמח חד-ביתי (באנגלית: Monoecious) הוא צמח בעל פרחים משני המינים (זכר ונקבה), בניגוד לצמחים דו-ביתיים (באנגלית: Dioecious) בהם כל פרט הוא בעל פרחים מזוויג אחד. קיימים שני סוגים של צמחים חד ביתיים: כאשר על אותו הפרח קיימים אברי מין זכריים (אבקנים) ונקביים (עמוד עלי ושחלות) הוא נקרא חד-ביתי, דו-מיני (לדוגמה, אבוקדו). כאשר לפרחים אברי מין זכריים או נקביים (אך לא שניהם) הוא נקרא חד-ביתי, חד-מיני (לדוגמה, תירס). ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חד-ביתי

האם התכוונתם ל... צמח חד-ביתי בית מחוקקים חד-ביתי
קוטון מת'ר

קוטון מאת'ר (באנגלית: Cotton Mather‏; 12 בפברואר 1663 – 13 בפברואר 1728) היה כומר פוריטני, סופר, ואיש ציבור בעל השפעה פוליטית רבה באמריקה הקולוניאלית. הוא בן לאינקריס מאת'ר, שהיה כומר נודע גם הוא. קוטון מאת'ר ידוע היום במיוחד בגלל תפקידו המשמעותי בציד המכשפות בסיילם. למד בבית ספר הלטיני בבוסטון וקיבל את התואר שלו מאוניברסיטת הרווארד ב-1678 כאשר הוא רק בן 16. לאחר לימודיו הוא כיהן כסגן כומר לאביו בכנסיית הצפון בבוסטון. לאחר מות אביו ירש את מקומו ככומר הכנסייה. במהלך חייו, כתב יותר מ-450 ספרים וחיבורים שהפכו אותו לאחד ממנהיגי הדת החשובים באמריקה. מאת'ר קרא לתושבי הקולוניה לחזור לשורשים התיאלוגיים של הפוריטאניות. ספרו "היסטוריה הנצרות באמריקה" הוא הבולט בכתביו. הספר מורכב מ-7 ספרים שעוסקים בביוגרפיה ובהיסטוריה. לספר הייתה השפעה רבה על סופרים אמריקאים מאוחרים כמו נתניאל הות'ורן, אליזבת' סטודארד והארייט ביצ'ר סטואו שהשתמשו בתכניו כדי להדגיש את המשמעות התרבותית של ניו אינגלנד לאחר מלחמת העצמאות האמריקנית. מבחינה פילוסופית טען שהאופי הפוריטני המאפיין את תושביה של ניו אינגלנד יתרום להצלחתה. כמו כן, בגלל זיקתו לדת, האמין בחשיבות הטקסט כגשר בין תקופות היסטוריות שונות. לכן, הרבה לקשר בין דמויות מקראיות כנח ואברהם ובין מנהיגי ההתיישבות באמריקה כמו ג'ון אליוט, ג'ון וינתרופ ואחרים. מאת'ר היה חברם של כמה מהשופטים שהשתתפו בציד המכשפות בסיילם. מת'ר קיבל את הרעיון של "עדות רוחנית", זאת אומרת, עדות של רוחות-רפאים ושדים, אך טען שאסור להכניס עדות כאלה במשפט רשמי. לפי דעתו, עדות רוחנית מותרות רק כבסיס למחקר משפטי. יחד עם זאת יצא להגנת המכשפות בסיילם. היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו 11 ילדים. מדיה וקבצים בנושא קוטון מת'ר בוויקישיתוף קוטון מת'ר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קוטון מת'ר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי קוטון מת'ר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
הרפובליקה הצרפתית הראשונה

המונח "הרפובליקה הראשונה" מפנה לכאן. לערך העוסק ברפובליקה האוסטרית בין שתי מלחמות העולם, ראו הרפובליקה האוסטרית הראשונה. הרפובליקה הצרפתית הראשונה (בצרפתית: La Première République; בשמה הרשמי – République française) היא הכינוי המקובל בהיסטוריוגרפיה לסדרת המשטרים הפרלמנטריים שהתקיימה בצרפת בין הדחתו של לואי ה-16 ב-21 בספטמבר 1792 והכרזת רפובליקה, לבין ההכרזה על נפוליאון לקיסר ב-18 במאי 1804. הרפובליקה כללה בשיאה את שטחי צרפת, לוקסמבורג ובלגיה המודרניות לצד חלק קטן מגרמניה. במהלך קיומה, התחלפו בה שלושה משטרים שונים. אלו היו הוועידה הלאומית, שנוסדה כרשות מכוננת אך הוסיפה למשול בתוקף צווי חירום, שהתאספה ערב יום הכרזת הרפובליקה ופוזרה ב-27 באוקטובר 1795; הדירקטוריון, רשות מבצעת בת חמישה אנשים שפוקחה על ידי גוף מחוקק בן שני בתים, שנכנס ב-1 בנובמבר 1795; והקונסוליה, בה משלו שלושה קונסולים לצד גופים מייעצים חלושים, שקמה אחרי חיסול הדירקטוריון בהפיכת 18 בברימר ב-9 בנובמבר 1799. הרפובליקה התבססה על עקרונות של ממשל ייצוגי להלכה, אם כי בפועל נשלטה באופן דיקטטורי כמעט לכל אורך התקופה, כשהרשות המבצעת מתעלמת מהחוק באמצעות תקנות חירום שונות או הסדרים זמניים. השלטון היה נתון בידי הגופים הנבחרים, אך מי שנתנו את הטון למעשה היו מנהיגים יחידים או קליקות שהצליחו לרכז השפעה בידיהם, בעוד הסיעות השונות נאבקות ביניהן. הכח החזק בראשית הרפובליקה היה ה"טריומווירט" של ז'ורז' דנטון, מקסימיליאן רובספייר וז'אן-פול מארה. אחרי הירצחו של מארה, ירידת קרנו של דנטון ומאבקים סיעתיים שונים הגיע רובספייר למעמד של כמעט דיקטטור (אם כי ללא שום מינוי רשמי מקביל) באביב 1794. תקופת עליונותו הייתה קצרה והוא הודח והוצא להורג בסוף יולי. מות רובספייר הותיר ריק, שמולא לבסוף על ידי אנשי הדירקטוריון, שהיו אמורים לשלוט בפיקוח המחוקק אך היו קליקה דיקטטורית לכל דבר והתערבו בהליכי הבחירות ובבתי המחוקקים באופן קבוע. הבולטים מביניהם היו פול בראס ועמנואל-ז'וזף סיאייס. סיאייס חיסל את הדירקטוריון בהפיכת ברימר, אותה יזם בסיוע הגנרל נפוליאון בונפרטה ויצר את הקונסולאט. נפוליאון גבר במהרה על סיאס והיה מנהיגה מאריך-השנים ביותר של הרפובליקה. הוא כיהן כ"קונסול הראשון" מ-1799 ל-1804, וביטל רשמית את הרפובליקה לאחר שהכריז על עצמו כקיסר נפוליאון הראשון. בכך הוא הקים את האימפריה הצרפתית הראשונה. מדיה וקבצים בנושא הרפובליקה הצרפתית הראשונה בוויקישיתוף הרפובליקה הצרפתית הראשונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כלב דמוקרטי צהוב

כלב דמוקרטי צהוב (אנגלית: Yellow dog Democrat) היה כינויים של קבוצות בוחרים במדינות הדרום בארצות הברית במאות ה-19 וה-20 שבחרו במפלגה הדמוקרטית באופן קבוע בגלל שנאתם למפלגה הרפובליקנית. שנאתם החריפה נגרמה ממלחמת האזרחים האמריקנית ואירועי תקופת השיקום. הבוחרים כונו כך כי אמרו שהם "היו בוחרים בכלב צהוב לפני שהיו בוחרים ברפובליקני". הכינוי קיבל חשיבות מובהקת בבחירות לנשיאות ב-1928, שבהן עמד אל סמית' לתפקיד. רבים מהדמוקרטים מהדרום שנאו אותו משום שהיה קתולי וליברלי, אך בחרו בו למרות זאת בשל שנאתם כלפי החלופה הרפובליקנית האפשרית. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דופלר

האם התכוונתם ל... אפקט דופלר – תופעה של שינוי בתדירות ובאורך הגל הנפלט ממקור גל אשר נמצא בתנועה יחסית למקום המדידה. מכ"ם דופלר – מכ"ם המתבסס על אפקט דופלר. כריסטיאן אנדראס דופלר (1803 - 1853) - פיזיקאי ומתמטיקאי אוסטרי, מגלה אפקט דופלר. תופעת דופלר (להקה) – להקה ישראלית בדיקת אולטרסאונד דופלר – בדיקה רפואית המתבססת על אפקט דופלר
עקום התשואה

בכלכלה עקום התשואה או עקום הריביות העיתיות הוא עקום המתאר את המבנה העיתי של שערי ריבית, כלומר את התלות של התשואה השנתית על איגרת חוב כלשהי במשכה של תקופת המימוש הנתונה לאותה איגרת, וזאת עבור בעל חוב ושער מטבע נתונים. על פי רוב עקום התשואה עולה ככל שמשך ההלוואה מתארך וזאת בשל הגידול בסיכון על הלוואות ארוכות טווח. כך למשל, איגרות חוב המונפקות על ידי המדינה לתקופות ארוכות הן על פי רוב בעלות שער ריבית גבוה יותר מאיגרות חוב ממשלתיות המונפקות לטווחי זמן קצרים. לעיתים העקום יכול להיות שטוח ואפילו יורד, דבר זה קורה בדרך כלל כאשר המשקיעים חושבים שהריבית הנוכחית במשק גבוהה וצופים הורדות ריבית בעתיד. בעזרת צורת העקום ניתן להעריך את המדיניות המוניטרית (מדיניות הבנק המרכזי) הצפויה ואת השלב שבו נמצא המשק במחזור העסקים. בתקופות בהן העקום הפוך או שטוח ניתן לומר כי הבנק המרכזי מקיים מדיניות מוניטרית הדוקה ומעלה את הריבית לזמן קצר, עם זאת המשקיעים סבורים כי לטווח בינוני וארוך הריבית צריכה לרדת ולכן העקום מתהפך. עקום שטוח או יורד נפוץ בתקופות בהן המשק נמצא בשיא או קרוב לכך במחזור העסקים והבנק המרכזי מנסה לדכא לחצים אינפלציוניים באמצעות העלאות ריבית לזמן קצר. לעיתים קרובות, עקום תשואה הפוך הוא אינדיקטור למיתון מתקרב, אך הניבוי אינו וודאי ובהזדמנויות שונות בעבר לא התממש המיתון. עקום התשואה מספק למשקיע תמונה נוכחית לגבי גובה הריבית העתידית, מנקודת ראות המשקיעים מוסדיים (קרנות הפנסיה וקופות הגמל). בדרך זו מאותתים המשקיעים מוסדיים לבנק המרכזי מה ואיך הם רואים את מצבו של המשק הכלכלי לפי ראייתם. מדיה וקבצים בנושא עקום התשואה בוויקישיתוף topic/inverted-yield-curve עקום התשואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דניאל שבקס, מהו עקום התשואות, כיצד הוא מתהפך ומה זה מלמד אותנו?, באתר עכשיו 14, ‏9 בפברואר 2023 דור עצמון, היפוך עקום התשואה יכול להיות אינדיקטור מרכזי למיתון באופק, באתר ביזפורטל, 5 ביולי 2022 Luca Benzoni, Olena Chyruk, David Kelley, Why Does the Yield-Curve Slope Predict Recessions? גיא בן סימון, ‏עקום התשואות התהפך. האם זה הזמן לברוח מהשוק?, באתר גלובס, 3 באפריל 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המוזיאון האמריקאי לקולנוע

המוזיאון האמריקאי לקולנוע או המוזיאון האמריקאי לתמונה הנעה (באנגלית: American Museum of the Moving Image) הוא מוזיאון שנוסד בשנת 1988, וממוקם בקווינס בעיר ניו יורק, באתר בו היו אולפני אסטוריה. מטרתו של המוזיאון היא להציג לציבור הרחב את ההיסטוריה, ההתפתחות והאמנות של התמונה הנעה - סרטים, וידאו וטלוויזיה ולבחון את השפעתם על החברה ועל התרבות. המוזיאון הוא אחד מאתרי התיירות העיקריים של רובע קווינס. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון האמריקאי לקולנוע בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון האמריקאי לקולנוע (באנגלית) המוזיאון האמריקאי לקולנוע, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון האמריקאי לקולנוע, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוזיאון האמריקאי לקולנוע, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון האמריקאי לקולנוע, סרטונים בערוץ היוטיוב המוזיאון האמריקאי לקולנוע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורום ה-15

פורום ה־15, או פורום הערים העצמאיות, הוא ארגון המאגד ערים בישראל – שהן ערים עצמאיות, כלומר שאינן מקבלות מענקים מהממשלה, כגון "מענקי איזון" או "מענקי פיתוח". הצפונית ביניהן היא חיפה, והדרומית היא באר שבע. הפורום הוקם בשנת 2002 על ידי 15 ערים, ובהמשך הצטרפו לארגון גם אשקלון ורמת השרון. יו"ר פורום ה־15 הוא רון חולדאי (ראש עיריית תל אביב–יפו), ומנכ"ל הפורום הוא עו"ד איתן אטיה. ב-17 הערים החברות בפורום מתגוררים קרוב ל־3 מיליון תושבים (כ־40% מאוכלוסיית ישראל). אלו ערים מרכזיות שנותנים שירותים למעגלי אוכלוסייה רבים (עד לכ־80% מאוכלוסיית ישראל), ובהן מיוצר למעלה מ־70% מהתמ"ג של ישראל.[דרוש מקור] ממוצע הדירוג החברתי-כלכלי של החברות בארגון הוא 7. הפורום פועל לקידום מטרות הערים הגדולות מול הכנסת, ממשלת ישראל וגופים ציבוריים ולאומיים נוספים כגון המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, בג"ץ ומינהל מקרקעי ישראל. מטרתו המרכזית של הפורום היא קידום יוזמות תחיקתיות ומשפטיות להעצמת העיריות בישראל, ולקידום תוכניות לביזור סמכויות והענקת יתר עצמאות ניהולית לערים הגדולות בישראל ולרשויות מקומיות המתפקדות ברמת ניהול גבוהה. בנוסף, עוסק הפורום בקידום מיזמים משותפים לערים הגדולות בישראל בתחומי הסביבה, המשפט, התכנון, וכן בתחומים של תשתיות מתקדמות, ובמיוחד קידום נושא התקשורת האלחוטית (קידום מיזם ה־Wimax העירוני), ניהול נושא הפסולת והטיפול בה, טיפול והתקנת מערכות לחיסכון בחשמל ושימור אנרגיה, צמצום זיהום האוויר בריכוזים העירוניים והפחתת פליטות גזי חממה. ב־13 בפברואר 2008 חתם הפורום על האמנה הבינלאומית של ארגון ICLEI, להפחתת זיהום אוויר ולהגנת אקלים. במהלך משבר הקורונה בחורף 2020 עלה פורום ה-15 לכותרות בשורה של פעולות, כשהמשמעותית שבהם הייתה הכרזה משותפת כי מערכות החינוך בערים החברות בפורום לא יחזרו ללימודים לפי המתווה שהציעה הממשלה, וחזרתם ללימודים תעוכב במספר ימים. במהלך שנת 2023 יצא פורום ה -15 במאבק כנגד מספר סעיפים בחוק ההסדרים, ביניהם סעיף שנועד להעביר חלק מכספי הארנונה העסקית של הערים לידי המדינה, באופן שיאפשר להשתמש בכספים אלו לצרכים שונים, לאו דווקא צרכים שמקושרים לאותן ערים מהן נגבתה הארנונה. סעיפים נוספים היו סעיפים אשר קשורים לשליטה על תכנון ובניה בערים. לדברי הפורום, השינויים המתוכננים עלולים לגרום " איון ודריסה של סמכויות התכנון, הפיתוח, הרישוי על הבניה, הרישוי העסקי, איכות הסביבה והבריאות שלנו, ובנוסף על כל זה- הלאמה של הארנונה העסקית של עיריותינו". במהלך מלחמת חרבות ברזל הפורום סייע בתמיכה בעיריות אשר קלטו אנשים אשר נעקרו מבתיהם בדרום וצפון הארץ, ובתיאום רגולציה והפנית תקציבים מתאימים מהממשלה. אתר האינטרנט הרשמי של פורום ה-15 מזל מועלם, פורום ה-15 מתמסד: יקים גוף עצמאי, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2002 רקע על הארגון, באתר פורום ה-15 אמנת האקלים של פורום ה-15 | המרכז לקיימות המקומית בר פלג, שורה של ראשי ערים: לא נאפשר חזרה ללימודים בתחילת השבוע, באתר הארץ, 1 במאי 2020 מאבק חוק ההסדרים 2023–2024, באתר פורום ה - 15 מלחמת חרבות ברזל, באתר פורום ה 15
דוד שיפמן

דוד שיפמן (14 באפריל 1923 – 18 באוקטובר 1982) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כסגן ראש עיריית תל אביב, חבר הכנסת מטעם הליכוד וכסגן שר התחבורה. נולד בשנת 1923 בוורשה בירת פולין ועלה ארצה ב-1924. משפחתו השתקעה בכפר חסידים, בה למד בישיבה והיה פעיל בתנועת בני עקיבא. בפעילותו התנועתית היה בין מקימי הישיבה בכפר הרא"ה. לאחר מכן התגייס לצה"ל ושירת כקצין במשטרה צבאית. לאחר שחרורו, בדרגת רב-סרן, למד בסמינר למורים בירושלים. בשנים 1968–1974 היה מנכ"ל חברה לאספקת ציוד לבתי מלון. לאורך השנים עסק גם בפעילות ציבורית - מקצועית, בהיותו מזכ"ל התאחדות הסוחרים בישראל (1957-1972). כן הצטרף לשורות המפלגה הליברלית, בה נבחר לכהן כיו"ר מרכז המפלגה, והתמודד מטעמה למועצת העיר תל אביב-יפו. שיפמן כיהן במועצת העיר משנת 1965 וכסגן ראש העיר שלמה להט משנת 1974. בהנהלת העירייה קיבל לאחריותו את אגף התנועה ומנהל ההנדסה. בתפקידים אלו כיהן עד היבחרו לכנסת. במקביל להם מילא תפקידים ציבוריים, ביניהם יו"ר חברת החשמל ויו"ר חברת נתיבי איילון. בשנת 1981 נבחר מטעם הליכוד לכנסת העשירית ומונה לסגן שר במשרד התחבורה, תחת השר חיים קורפו. כעבור כשנה נפטר. נקבר בבית העלמין קריית שאול. תחנת הכוח "אורות רבין" נקראה בתחילה "מאור דוד" על שמו. על שמו נקראו גשר הסמוך לתחנת הרכבת תל אביב - מרכז ובית ספר תיכון בטירת כרמל. בתו, סמדר לבל, כיהנה כחברת מועצת העיר הרצליה. בתו השנייה, ליאורה פרנקל (שיפמן), היא שופטת בדימוס בבית משפט השלום ברמלה. דוד שיפמן, באתר הכנסת דוד שיפמן, באתר כנסת פתוחה יצחק בן-חורין ואבי בטלהיים, נפטר דוד שיפמן, סגן שר-התחבורה, מעריב, 19 באוקטובר 1982 יצחק בן-חורין, בגין ספד לדוד שיפמן: "אהבנו אותו אהבת נפש", מעריב, 20 באוקטובר 1982 דוד שיפמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ALU

האם התכוונתם ל... ALU (מחשבים) – יחידה אריתמטית לוגית הנמצאת במעבד המחשב Alu (ביולוגיה) – משפחה של מקטעי DNA קצרים שמפוזרים במספר רב בגנום של פרימטים מזה 65 מיליון שנה
הנדסה משולבת

הנדסה משולבת (באנגלית: Concurrent Engineering) היא מתודולוגיה של תכנון הנדסי בה פעולות שלרוב נעשות בשלבים מאוחרים של הפיתוח מתבצעות במקביל בשלבים מוקדמים יותר. ביצוע פעולות רבות בצורה מקבילה מאפשר את קיצור זמן הפיתוח. החיסרון העיקרי של שיטה זו הוא לקיחת סיכון. השקעת משאבים בפעילויות המקדימות את זמנן עלול להביא למצב שיהיה צורך לבצען מחדש עקב שינויים בלתי צפויים בתכנון. הנושא נדון בערך Product lifecycle management בוויקיפדיה באנגלית. קונקרנט אינגינירינג, ברקלי, באנגלית קורס באנגלית בנושא ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צנעה

האם התכוונתם ל... צִנעה – ראו הזכות לפרטיות צנעה מלשון צניעות בירת תימן – ראו צנעא
וליד חאג'-יחיא

וליד חאג'-יחיא (ידוע גם בשם וליד צאדק ורוֹוחת כתיבת שמו גם בצורה "ואליד צאדק"; בערבית: وليد حاج يحيى; 1936, טייבה – 19 במרץ 2015) היה פוליטיקאי ומחנך ערבי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מחנה של"י ומרצ, כסגן יושב ראש וכסגן שר החקלאות בממשלת רבין השנייה (1992–1996). חאג'-יחיא נולד ב-1936 בטייבה, צעיר בניה של משפחת חקלאים אמידה המתגוררת במקום מאות שנים ובעלת שדות רבים. כשהיה בן ארבע נפטר אביו, ומאותה עת עברה אמו לנהל את משק הבית, והיא זו שעיצבה את דמותו של וליד ועודדה אותו. בגיל שמונה עשרה החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים יחסים בין-לאומיים וסוציולוגיה. לימים העיד על עצמו שעד תחילת לימודיו האקדמיים לא הכיר את תושביה היהודים של ישראל ונתקל בהם פעמים ספורות בלבד. ב-1956, לאחר תום לימודיו האקדמיים, החל חאג'-יחיא לעבוד כמורה בבית הספר התיכון של קיבוץ גן שמואל. בהמשך דרכו הורה בבית ספר התיכון בטייבה וכיהן כסגן-מנהל בית הספר. חאג'-יחיא החל בצעירותו בפעילות פוליטית במפ"ם. ב-1977 הצטרף למפלגת מחנה של"י עם הקמתה, וב-1981 נכנס מטעמה לכנסת התשיעית עם התפטרותו של אורי אבנרי, בהתאם להסכם הרוטציה שנקבע במפלגה לפני הבחירות. הוא הספיק לכהן בה בארבעת חודשי כהונתה האחרונים והיה חבר ועדת החינוך והתרבות. בהמשך חזר למפ"ם ונבחר לכנסת השלוש עשרה והארבע עשרה מטעם מרצ. בכהונתו זו היה חבר ועדת החינוך והתרבות והוועדה למאבק בנגע הסמים. בכנסת הארבע עשרה כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. בשנים 1992–1996, בתקופת ממשלתו השנייה של יצחק רבין ובממשלת פרס שהמשיכה אותה לאחר הרצחו של רבין, כיהן גם כסגנו של שר החקלאות ופיתוח הכפר יעקב צור. בשנת 2012 פרסם בהוצאה עצמית ספר אוטוביוגרפי בשם "גולה בארצו: מטייבה לכנסת". חאג'-יחיא היה אב לשישה. הוא הלך לעולמו ב-2015 ממחלת לב, בגיל 79. וליד צאדק, גולה בארצו: מטייבה לכנסת; עריכה: גונן נשר, טייבה: הוצאת המחבר, תשע"ב 2012. וליד חאג'-יחיא, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) וליד חאג'-יחיא, באתר כנסת פתוחה תום שגב, כמעט פגישה עם אסד, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2012 חסן שעלאן, ח"כ לשעבר וליד צאדק הלך לעולמו, באתר ynet, 20 במרץ 2015 יבל ברקאי, ערב יום כיפור בכברי, עם וליד צאדק, הזמן הירוק, 4 באוקטובר 2012. לפי דבריו בראיון עמו בתוכניתו של תום שגב "היו ימים", ערוץ הכנסת, 12 בספטמבר 2012. תום שגב, כמעט פגישה עם אסד, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2012. שלמה גינוסר, על סדר היום | חפש אותי, דבר, טור 2, 2 בפברואר 1981. יאיר קוטלר, חשיפה | ח"כ מאיר פעיל: לא יפה נפש, מעריב, טור 1, 2 בפברואר 1979. יוסף גולן, יום בחינות למורה, דבר, טור 3, 1 ביוני 1980.
טירת וינדזור

טירת וינדזור (באנגלית: Windsor Castle) היא טירה בריטית ואחד מאתרי המגורים העיקריים של בית המלוכה הבריטי והטירה המאוישת הגדולה ביותר בעולם. האחרים הם ארמון בקינגהאם בלונדון שבאנגליה, ארמון הולירוד באדינבורו, וטירת בלמורל בסקוטלנד. החל משנת 2020 ועד למותה הטירה שימשה את המלכה אליזבת השנייה כמקום מגוריה. בנוסף טירת וינדזור משמשת את משפחת המלוכה האנגלית כבר כ-1,000 שנים. משפחת המלוכה מתגוררת בארמון וינדזור בחג הפסחא וביוני בשבוע אסקוט המלכותי, וכן במהלך השנה במועדים משתנים, בעיקר בסופי שבוע. הטירה היא ה-13 בגודלה בעולם. הטירה נמצאת בעמק נהר התמזה בברקשייר, בקרבת העיר וינדזור שבאנגליה. היא נבנתה במקור עבור ויליאם הכובש כאחת מההגנות של העיר לונדון. המלך אדוארד השלישי הפך את קפלת ג'ורג' הקדוש שבטירה לביתו של מסדר הבירית בשנת 1348. רוב הארמון הנוכחי נבנה על ידי המלך ג'ורג' הרביעי, שהגביה את קו הרקיע של הטירה לגובה, במיוחד במגדל הראשי. החדרים הרשמיים בארמון פתוחים לקהל, אחת האטרקציות העיקריות של הארמון היא בית הבובות של המלכה מרי. בצידו המזרחי שוכן פארק הבית. ויליאם הכובש, הראשון למלכי אנגליה הנורמניים, בנה את הטירה מעץ ב-1070 לספירה. הוא בחר מראש במיקום אסטרטגי המשקיף אל נהר התמזה, והעומד כמבצר הגנתי בקצה השטחים הסקסוניים של אנגליה. בשנה זו נבנו היסודות ורק כעבור 16 שנה, ב-1086 מלאכת בניית טירה הסתיימה. הנרי השני, מלך אנגליה פיאר עד מאוד את הטירה, והפך אותה למעשה לארמון לכל דבר. בנוסף הוא הרחיב את הארמון ובנה 2 חדרי מגורים עיקריים לבית המלוכה בנוסף לגדר המקיפה אותו. בשלהי המאה ה-12 החליט הנרי השני להחליף את קורות העץ מהם בנו את הטירה באבן יציבה. בשנת 1170 הוקם המגדל המעוגל המפורסם של הטירה לראשונה. הנרי השלישי המשיך את עבודותיו של הנרי השני והקים גם קפלה מלכותית לבית המלוכה בטירה. בין השנים 1350–1370 שיפץ אדוארד השלישי, מלך אנגליה את הטירה בסגנון גותי מובהק. אדוארד השלישי השקיע בפרויקט זה £50,000. בכך נהפך אדוארד למלך הימי-ביניימי שהשקיע את סכום הכספים הגדול ביותר במבנה בודד אי פעם בהיסטוריה. תחת חסותו של הבישוף ויליאם וייקהאם (William of Wykeham) האגף הצפוני של הארמון עבר שיפוץ מקיף בשנת 1357. בטירה הוקמה קפלת סנט ג'ורג' – כנסייה בסגנון גותי אנגלי. 1121 – נישואי המלך הנרי הראשון למלכה אדליזה 1312 – הולדת המלך אדוארד השלישי 1483 – קבורת המלך אדוארד הרביעי 1863 – נישואי המלך אדוארד השביעי לאלכסנדרה, נסיכת דנמרק 1999 – נישואי הנסיך אדוארד לסופי ריס ג'ונס 2005 – נישואי המלך צ'ארלס לקמילה פרקר בולס 2018 – נישואי הנסיך הארי למייגן מרקל 2021 – הלווית הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו 2022 – קבורתה של המלכה אליזבת השנייה עד מלחמת העולם הראשונה נקראה משפחת המלוכה הבריטית בית סקסה-קובורג-גותה, אולם בשל העוינות הרבה של הציבור האנגלי כלפי גרמניה שינתה משפחת המלוכה את שמה ל"בית וינדזור" על שם הטירה. ב-20 בנובמבר 1992 נשרף רוב חלקה העליון של הטירה. השריפה החלה בקפלה הפרטית של המלכה ונמשכה למעלה מ-15 שעות. ככל הנראה נדלקה האש בשל נורת תאורה שנגעה בווילון והתחממה. עלות התיקונים בארמון הייתה מעל 40 מיליון ליש"ט. כדי לממן תיקונים אלה נפתחו ארמון בקינגהאם וטירת וינדזור לציבור הרחב. מדיה וקבצים בנושא טירת וינדזור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת וינדזור טירת וינדזור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טירת וינדזור, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) עמית ולדמן, "ווינדזור הוא המקום שהיא אוהבת": מלכת אנגליה עוזבת את ארמון בקינגהאם, באתר N12, ‏06/03/2022 Who built Windsor Castle?, www.royalcollection.org.uk (ארכיון)
אלברטו פאלוסקי

אלברטו פאלוסקי (באיטלקית: Alberto Paloschi; נולד ב-4 בינואר 1990 בקיארי) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בספאל. פאלוסקי החל את קריירת הנוער שלו במילאן. בעונת 2007/2008 הוא עלה לקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-20 בדצמבר 2007, במשחק הראשון מול קטאניה בשמינית גמר הגביע האיטלקי, בו הפסידה מילאן 1-2. במשחק הגומלין פאלוסקי כבש שער, אך המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ומילאן הודחה מהגביע. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' פאלוסקי ערך ב-10 בפברואר 2008 במשחק מול סיינה במסגרת המחזור ה-21. פאלוסקי הבקיע במשחק זה את שער הניצחון של קבוצתו, 20 שניות לאחר שנכנס כמחליף. שער זה נרשם כשער המהיר ביותר בהיסטוריה של שחקן בהופעת הבכורה שלו בליגה. את הופעתו הבאה בליגה ערך כעבור שלושה ימים במשחק מול ליבורנו. את שערו השני בליגה הבקיע פאלוסקי במהלך הפסד קבוצתו 1-2 לסמפדוריה ב-19 בפברואר 2008. בקיץ 2008 פאלוסקי זכה עם מילאן בטורניר TIM, טורניר מסורתי המתקיים בטורינו ומפגיש את מילאן, אינטר ויובנטוס לשלושה משחקים בני 45 דקות. במהלך הטורניר פאלוסקי כבש את הפנדל המכריע בקרב הפנדלים מול יובנטוס. ב-27 באוגוסט הושאל פאלוסקי בעקבות חתימת רונאלדיניו במילאן לפארמה מהסרייה ב', שתחזיק במחצית כרטיס שחקנו. ביוני 2009 הוסכם על הארכת החוזה של בעלות משותפת על כרטיס השחקן, ועל הישארותו של פאלוסקי עונה נוספת בפארמה, שעלתה לסרייה א'. ב-30 בינואר 2016 חתם בסוונסי סיטי מהפרמייר ליג עבור 10.5 מיליון יורו. ב-17 ביוני 2016 חזר לאיטליה וחתם באטאלנטה. מ-2006 עד 2007 פאלוסקי שיחק במדי נבחרת איטליה עד גיל 17, במדיה שיחק ב-9 משחקים וכבש 4 שערים. במהלך שנת 2007 פאלוסקי התקדם לנבחרת איטליה עד גיל 19. הוא שיחק במדיה ב-11 משחקים וכבש 4 שערים. בקיץ 2008 פאלוסקי השתתף עם נבחרתו באליפות אירופה עד גיל 19, וב-14 ביולי כבש שער שוויון בדקה ה-90 במשחק במסגרת הטורניר מול נבחרת יוון. היה זה אחד משני שערים שכבש בטורניר. בהמשך 2008 התקדם לנבחרת איטליה עד גיל 20 ולנבחרת עד גיל 21. מילאן הסופר קאפ האיטלקי: 2011 מדיה וקבצים בנושא אלברטו פאלוסקי בוויקישיתוף אלברטו פאלוסקי, באתר Transfermarkt אלברטו פאלוסקי, באתר Soccerway אלברטו פאלוסקי, באתר BDFutbol אלברטו פאלוסקי, באתר WorldFootball.net אלברטו פאלוסקי, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר Gazetta.it סטטיסטיקות באתר FIGC
יחזקאל הן

יחזקאל הֵן (1882 – 4 באפריל 1952) היה איש חינוך ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י. הן נולד בשנת 1888 בבורוסלב שברוסיה. בילדותו קיבל השכלה תורנית מפי סבו, שהיה נינו של ר' לוי יצחק מברדיצ'ב. למד ב"קורסים הפדגוגיים" העבריים של אהרן כהנשטם ושלום יונה טשרנו בגרודנו ובסמינר למורים של "תרבות" בקייב, שימש כמורה לעברית בסנקט פטרבורג ובקייב. בהוראה עסק עד לסגירת בתי הספר העבריים ברוסיה בעקבות מהפכת אוקטובר (1917). כן היה חבר ועד "תרבות" וועד בתי הספר של חברת מפיצי השכלה. לאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1925, שימש כמפקח במוסדות חינוך של זרם העובדים. ב-1931 החל ללמד בסמינר לוינסקי, והורה בו עד פטירתו. במסגרת פעילויותיו השונות בתחום החינוך, עסק בעיקר בהוראת תנ"ך וספרות. נבחר מטעם מפא"י כחבר אספת הנבחרים הרביעית (1944–1948), ולאחר קום המדינה נבחר לכנסת השנייה, ובה היה חבר ועדת החינוך והתרבות. הוא הספיק לכהן כחבר הכנסת רק כשמונה חודשים, בטרם נפטר, ב-4 באפריל 1952, בגיל 70. במקומו נכנסה לכנסת רחל צברי. הן נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. הותיר אישה, מורה למדעי הטבע, ובן, חבר עין חרוד. לאחר מותו הספיד אותו במליאת הכנסת שר החינוך והתרבות בן-ציון דינור: הסתלקה דמות נעלה וגדולה מישראל, אחת הדמויות של "ענוי עולם", ממעטי דברים ומרבי תפארת בדור ובעם... הסתלקה דמותו של מורה בחסד עליון, של מחנך בעל נפש גדולה... בערה בו אש קנאת ציון — דברי הכנסת, 5/5/1952 לזכרו של יחזקאל הן הוקמה קרן מלגות המעניקה פרסים לתלמידי סמינר לוינסקי (הנקראת כיום "מכללת לוינסקי לחינוך") המצטיינים בלימודי ספרות ותנ"ך. יחזקאל הן, באתר הכנסת יחזקאל הן, באתר כנסת פתוחה י. ניב, יחזקאל הן, דבר, 6 באפריל 1952 (נקרולוג והספד) יחזקאל הן – לקברות, דבר, 7 באפריל 1952 יצחק ספיבק, יחזקאל הן ז"ל (ליום השלושים), דבר, 5 במאי 1952 יצחק פרץ, יחזקאל הן (ליום השלושים), דבר, 9 במאי 1952 מיכאל אסף, לזכר נעדרים: יחזקאל הן (שנה למותו), דבר, 23 במרץ 1953 יחזקאל הן באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.