פול ניומן

פול לאונרד ניומן (באנגלית: Paul Leonard Newman; ‏26 בינואר 1925 – 26 בספטמבר 2008) היה שחקן קולנוע וכן במאי, יזם, פילנתרופ, נהג מרוצים, ובעל נבחרת מרוצי מכוניות אמריקאי ממוצא יהודי. זכה בפרס האוסקר ובשישה פרסי גלובוס הזהב. זכה גם באליפויות ארציות כנהג מרוצים. ניומן נולד בקליבלנד שבאוהיו לאם סלובקית קתולית, תרזה ולאב יהודי, ארתור. כשסיים את לימודיו התיכוניים התגייס לצי ושירת כמפעיל קשר באוקיינוס השקט. לאחר שירותו הצבאי, הוא נרשם לקולג' באוהיו וסיים שם לימודי תואר ראשון בשנת 1949. זמן קצר לאחר מכן נפטר אביו של ניומן, והוא חזר לעיר הולדתו כדי לנהל את חנות מוצרי הספורט של הוריו. לאחר שמאס בעסק, נרשם בשנת 1953 ללימודי תואר שני בדרמה, באוניברסיטת ייל, ועבר לקונטיקט. שנה מאוחר יותר עבר לניו יורק, שם טיפח את כישורי המשחק שלו, כשלמד ב"אולפן השחקנים" של לי שטרסברג. ב-1951 זכה ניומן בתפקיד הטלוויזיוני הראשון שלו בהפקת רשת CBS ל"משפחת אוֹלְדרִיץ'". שנתיים לאחר מכן הוא הופיע לראשונה על בימות ברודוויי בהצגה "פיקניק", הצגה שהביאה לניומן את החוזה שלו עם חברת האחים וורנר. סרטו הראשון של ניומן היה "גביע הכסף" סרט תקופתי שנחל כישלון צורב. למרות זאת, זכה ניומן בפרס גלובוס הזהב על השתתפותו בסרט בקטגוריית "תגלית השנה". הוא חזר שנתיים מאוחר יותר, בסרט "מישהו שם למעלה אוהב אותי", בתפקיד המתאגרף רוקי גרציאנו (אנ'). בשנים הבאות הופיע ניומן בכמה קלאסיקות קולנועיות, כמו "חתולה על גג פח לוהט" של ריצ'רד ברוקס, המתבסס על מחזהו של טנסי ויליאמס, תפקיד שהביא לניומן את מועמדותו הראשונה לפרס אוסקר. ב-1961 הופיע בסרט אינטרמצו בפריז בתור נגן ג'אז ביחד עם אשתו ג'ואן וודוורד. ב-1962 הופיע בסרט "ציפור הנעורים המתוקה" גם כן לפי מחזה של טנסי ויליאמס בבימויו של ריצ'רד ברוק. פול ניומן הופיע בתור "ארי בן כנען" בסרטו משנת 1960 של הבמאי אוטו פרמינגר "אקסודוס", על פי ספרו רב המכר של ליאון יוריס. הסרט הוא אפופיה אודות ההעפלה והמאבק לעצמאות ישראל. לצורך הצילומים הגיע ניומן לישראל, אתר התנהלות הצילומים, יחד עם אשתו ג'ואן וודוורד. הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה ותרם רבות להסברה הישראלית. ב-1957 הופיע בסרט "עד שירימו עוגן" לצידה של ג'ין סימונס. ב-1959 הופיע בתפקיד ראשי בסרט "צעירי פילדלפיה" עם רוברט ווהן. ב-1963 הופיע בסרט "הפרס" לצידו של אדוארד ג'י רובינסון ובסרט "סוג חדש של אהבה" לצידה של ג'ואן וודוורד ב-1964 שיחק בסרט "לואיזה וששת בעליה" לצידה של שירלי מקלין. ב-1967 הופיע בסרט "המורד" עם ג'ורג' קנדי וג'ו ואן פליט בתפקיד אימו. ב-1969 ייסד ניומן, ביחד עם סטיב מקווין, סידני פואטייה וברברה סטרייסנד את חברת ההפקות הראשונה שהייתה בבעלות שחקנים. אחד הסרטים הזכורים של פול ניומן הוא קומדיה של ג'ורג' רוי היל, בשם "העוקץ", בה כיכב לצדו של רוברט רדפורד, שהיה שיתוף פעולה שני אחרי עבודתם המשותפת ב"קיד וקסידי". "העוקץ" זכה בשבעה פרסי אוסקר, אך עדיין לא זיכה את ניומן בפרס הנכסף. ב-1981 הופיע בסרט "ללא כוונת זדון" לצידה של סאלי פילד. ב-1986 הופיע בסרט "צבע הכסף" של מרטין סקורסזה, לצד טום קרוז הצעיר שזה סרט המשך לסרט אדי פלסון משנת 1961. על משחקו בסרט זה זכה ניומן בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. ב-1999 הופיע בסרט "מכתב בבקבוק" לצדו של קווין קוסטנר. סרטים בולטים אחרים שלו היו "הקפיצה הגדולה" של האחים כהן, ו"לא פראייר של אף אחד", עליו קיבל מועמדות נוספת לאוסקר. ניומן גם ביים מספר סרטים. את ג'ואן וודוורד הוא ביים בסרטים "רייצ'ל, רייצ'ל" והשפעת קרני גמא על ציפורני החתול. בשנותיו האחרונות היה ניומן בררן יותר, ושיחק רק בסרטים בודדים שריתקו אותו במיוחד. על סרטו "הדרך לפרדישן" משנת 2002, עליו טען שזהו סרטו האחרון, קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה. ב-2005, הופיע בסרט הטלוויזיה "אימפריות נופלות". על השתתפותו בסרט זה, זכה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב. ב־2006 דיבב את דמותו של דוק הדסון בסרט האנימציה "מכוניות". זה היה תפקידו האחרון בסרט שאינו דוקומנטרי, וסרט זה הוא הרווחי ביותר במשך הקריירה שלו. בהמשך הוא דיבב את הדמות גם בסרט הקצר "מטור ואור הרפאים". פול ניומן נפטר בביתו אשר בווסטפורט, קונטיקט מסרטן הריאות וגופתו נשרפה. בן 83 היה במותו. ניומן היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה ז'קלין וויט (1949–1958), נולדו ילדיהם: סקוט (1950), סוזן (1953) וסטפני. סקוט השתתף במספר סרטים, ביניהם "המגדל הלוהט". הבת סוזן קֵנְדֶל, היא במאית של סרטים דוקומנטריים ושיחקה בברודוויי ובמספר סרטים. את אשתו השנייה, ג'ואן וודוורד, הכיר כשהצטלם לסרט "הקיץ הארוך והלוהט", לצידו של אורסון ולס הוותיק. הם נישאו בשנת 1958, ולהם שלוש בנות: אלינור "נל" תרזה (1959), מליסה "ליסי" סטיוארט (1961) וקלייר "קליאה" אוליביה (1965). אלינור, ששם הבמה שלה הוא נל פוטס, השתתפה בתפקיד הראשי לצד אימה, בסרט "השפעת קרני גמא על ציפורני החתול", אותו ביים אביה בשנת 1972. בשנות השמונים ייסד ניומן את "ניומנס", חברת מוצרי מזון מצליחה לרוטבי ספגטי וסלט שכל רווחיה מוקדשים לצדקה. הוא גם ייסד עמותה לשיקום מסמים, שנקראת על שם בנו סקוט, שמת בנובמבר 1978 ממנת יתר של סמי הרגעה ואלכוהול. בשנת 1988 הקים את רשת כפרי הנופש הבינלאומית "SeriousFun Children's Network" (אנ') לילדים המתמודדים עם מחלות כרוניות ומחלות מסכנות חיים. אתר האינטרנט הרשמי של פול ניומן (באנגלית) פול ניומן, באתר DriverDB לנהגי מרוצים פול ניומן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פול ניומן, באתר AllMovie (באנגלית) פול ניומן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פול ניומן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) פול ניומן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פול ניומן, באתר MusicBrainz (באנגלית) פול ניומן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פול ניומן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פול ניומן (1925-2008), דף שער בספרייה הלאומית הגיע השחקן פול ניומן, דבר, על ביקורו של פול ניומן בישראל, 15 במרץ 1960 פול ניומן הלך לעולמו, באתר nrg‏, 27 בספטמבר 2008 השחקן פול ניומן הלך לעולמו, באתר ynet, 27 בספטמבר 2008 פול ניומן באתר המגזין טיים רון מיברג, מותו של ארי בן-כנען, באתר nrg‏, 28 בספטמבר 2008 עפר שלח, פול ניומן: פניו של החלום האמריקני, באתר nrg‏, 28 בספטמבר 2008 שמוליק דובדבני, המורד האולטימטיבי, באתר ynet, 27 בספטמבר 2008 אורי קליין, פול ניומן וג'ואן וודוורד: אהבה בת 50, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2008 מאיה שני, ספר חדש: פול ניומן היה רודף שמלות ושתיין כרוני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 במאי 2009