laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לאונורה גליגאי

לאונורה גליגאי (דורי) (באיטלקית: Léonora Dori Galigaï ‏;19 במאי 1568, פירנצה, איטליה - 8 ביולי 1617, פריז, צרפת) הייתה בת לווייתה (Lady in waiting/ Dame d'atour) של המלכה מארי דה מדיצ'י ואשתו של קונצ'ינו קונצ'יני מרשל ד'אנקרה. הוצאה להורג לאחר שהואשמה במעשי כשפים והתייהדות. לאונורה דורי, לימים לאונורה גליגאי נולדה ב-1568 בפירנצה למשפחה שהייתה מקורבת למשפחת דה-מדיצ'י, שליטי הדוכסות הגדולה של טוסקנה. לפי גרסה מסוימת - אמה הייתה המינקת של מארי דה מדיצ'י (26 באפריל 1573 - 3 ביולי 1642) אחייניתו של הדוכס הגדול פרדיננדו I, וכך התחברו השתיים. בשנת 1600 נישאה מארי דה-מדיצ'י, למלך צרפת אנרי הרביעי. בת-לווייתה לאונורה גליגאי הצטרפה אליה לפריז וכן קונצ'ינו קונצ'יני בן אצולה מפירנצה. נטען שגליגאי ריגלה לטובת הותיקן בשליחותו של האפיפיור פאולוס החמישי. קונצ'יני התחתן עם לאונורה ובחסות המלכה השתלב בחוגי השלטון וקודם לדרגת השר הראשון (מקבילה בימינו לראש ממשלה) וזכה לתואר מרקיז. בזמן שהותה בפריז סבלה גליגאי ממחלות שונות ומדיכאון. כיום סבורים שהייתה חולת אפילפסיה. דרכי הטיפול המסורתיות כתפילות לא הועילו לה ובצר להם נקרא ד"ר אליהו מונטאלטו לטפל בה. הוא סילק מחדרה את הכמרים והנזירים שהתפללו, גזר פרישות מבעלה ל-40 יום ויום-יום היו יוצאים לאוויר הצח לשיחות-נפש. כך נרפאה באופן זמני. בשנת 1610 נרצח המלך אנרי הרביעי ומארי דה-מדיצ'י מונתה כמלכה העוצרת עד שבנה - המלך לואי ה-13 יגיע לבגרות. עם השנים חל פילוג בין האם לבנה עקב רצונה של מארי להמשיך לשלוט. קונצ'יני, איש אמונה של המלכה מארי דה-מדיצ'י מונה כראש מועצת השרים, מה שעורר מורת-רוח בקרב השרים הצרפתים. ב-24 באפריל 1617 חולל המלך 'הפיכת חצר': לואי השלושה עשר, או מי מאנשיו, שלח מרצחים אחרי קונצ'יני, זממם עלה בידם והמרשל חוסל. ואילו רעייתו, לאונורה גליגאי הואשמה במעשי כשפים והועמדה למשפט. קשריה עם המאראני - אליהו מונטאלטו וספרים עבריים שנמצאו בביתה, היוו הוכחות מכריעות להרשעתה. לאחר משפט שארך מספר חודשים היא הורשעה, ראשה נכרת במחוות 'רחמים' והיא הועלתה על המוקד כמכשפה במוצאי שבת, ה-8 ביולי 1617. (המלכה מארי דה-מדיצ'י עצמה הוכרחה לצאת לגלות ב-2 במאי 1617 לעיר בלואה בעמק הלואר). בכך מימשו לואי ה-13 ואנשיו את שלטונו. לזוג קונצ'יני היו 2 ילדים: אנרי (1603–1631) ומריה (1607 - 1617). על דמותה של גליגאי התבסס אלפרד דה ויניי בכותבו את המחזה: המרשלית ד'אנקרה 1830. יערה בר-און, "מכשפה יהודיה" בחצר מלך צרפת: משפטה של לאונורה גליגאי, 1617,ירושלים: כרמל, 2010. (לתיאור התקופה בכלל ולמשפט בפרט) Georges Mongrédien. Léonora Galigaï: Un procèss de sorcellerie sous Louis XIII, Librairie Hachette, 1968 Inès de Kertanguy. Léonora Galigaï. éditions Pygmalion, 2007. ISBN 2857049749 מדיה וקבצים בנושא לאונורה גליגאי בוויקישיתוף תום שגב, מדוע הוצאה להורג חברתה היהודייה של מלכת צרפת?, באתר הארץ, 24 במרץ 2011 צפי סער, החיילת האלמונית של מלחמת המינים, באתר הארץ, 24 במרץ 2011 Frattini, Eric. The Entity: Five Centuries of Secret Vatican Espionage. St. Martin's Press, 2008. ISBN 1429947241
המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה

המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה (באנגלית: The Sylvia Rivera Law Project או SRLP) הוא ארגון המבוסס בניו יורק ומציע שירותים משפטיים לאנשים טרנסג'נדרים, אינטרסקס, ובעלי זהויות מגדריות לא-בינאריות. הארגון הוקם ב-2002 על ידי דין ספייד, פרופסור למשפטים ופעיל טרנסג'נדר, ונקרא על שם הפעילה הטרנסג'נדרית סילביה ריברה, הידועה עבור חלקה במהומות סטונוול ב-1969, ואשר נפטרה בשנה שהמרכז נוסד. מתוך הצהרת הכוונות של הארגון: המטרות של הארגון הן להנגיש שירותים משפטיים לאנשים טרנסג'נדרים, אינטרסקס, ובעלי זהויות לא-בינאריות שהכנסתם נמוכה, להציע חינוך ציבורי ולקדם רפורמות משפטיות כדי למגר אפליה ממסדית מטעם המדינה על בסיס זהות ומבע מגדריים. בכוונת הארגון גם להקים קולקטיב לפיתוח כישורי הנהגה בקרב אנשים טרנסג'נדרים, אינטרסקס ובעלי זהויות מגדריות לא-בינאריות שהם אנשים של צבע, תוך כדי השתתפות בתנועה הרחבה יותר לצדק גזעי, חברתי וכלכלי. עורכי דין ופעילי שטח מטעם ה-SRLP עובדים במגוון תחומים, כולל אפליה תעסוקתית, פלילים, שירותים ומרחבים מופרדים מגדרית, ורישום במסמכים ומשרדים רשמיים. פעילים ב-SRLP גורסים ששורש הבעיה בנושא אפליה מגדרית טמונה בשיטה עצמה. הם גורסים שעל אינדיבידואלים החווים דיכוי להתאחד כדי לקדם מטרות של צדק ושוויון; שעל המדוכאים לפעול למען עצמם, כי אין מזור דרך ערוצים רשמיים, שפעמים רבות יוצרים את הפערים בין אנשים על בסיס מגדר או צבע, במקום למנוע או לתקן אותם. ולכן, הפרויקט עובד עם קבוצות מגוונות מבחינת זהות, מתוך אמונה שהדיכויים השונים שלהן מקורם זהה, וכן שאין מזור שיאה רק לקבוצה אחת, אלא שהפתרון עבור כל הקבוצות קשור בקשרים הדוקים. הארגון עצמו מתנהל באופן שוויוני וללא היררכיות. זכויות להט"ב באמריקה סילביה ריברה מהומות סטונוול טרנסג'נדר אתר האינטרנט הרשמי של המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה (באנגלית) המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה, ברשת החברתית פייסבוק המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה, ברשת החברתית אינסטגרם המרכז לסיוע משפטי על שם סילביה ריברה, סרטונים בערוץ היוטיוב "Who was Sylvia Rivera? | SRLP (Sylvia Rivera Law Project)". SRLP. 2002-02-26. "About | SRLP (Sylvia Rivera Law Project)". SRLP. von Zielbauer, Paul (30 בדצמבר 2005), "New York Set to Close Jail Unit for Gays", New York Times {{citation}}: (עזרה) Dotinga, Randy (29 בנובמבר 2006), "Sex Change, No Surgery Required", Wired {{citation}}: (עזרה) "Our Approach and Principles | SRLP (Sylvia Rivera Law Project)". srlp.org.
Psychological refractory period

המונח psychological refractory period (ובקיצור: PRP) מתייחס בנוירופסיכולוגיה לפרק הזמן שבו תגובה לגירוי שני מואטת באופן מובהק משום שהגירוי הראשון עדיין נמצא בשלבי עיבוד. לעיכוב כזה בזמן תגובה, כשאדם נדרש לחלק קשב, יש השפעות שליליות שניכרות בתחומי מחקר רבים. ניתן לעשות שימוש בתופעת ה-PRP כדי לחקור תהליכים הדורשים חלוקת קשב כגון קריאה בקול, שימוש בשפה או נהיגה ודיבור בטלפון בו-זמנית. היחסים שבין תופעת ה-PRP לבין אישיות, גיל וצריכת אלכוהול וקפאין הם מושא למחקר גם כן. תופעת ה-PRP היא תוצר של פרדיגמה בה שני גירויים שונים מוצגים זה אחר זה במהירות, כאשר נדרשת תגובה מהירה לכל אחד מהם. הפרדיגמה שתוצג לשם הדגמה היא של מודל צוואר הבקבוק (central bottleneck model) המסביר את תופעת ה-PRP. ישנם מודלים שונים המסבירים תופעה זו שיוצגו בהמשך. Perceptual Analysis- עיבוד תפישתי. זהו משך הזמן מרגע הצגת הגירוי ועד לרגע בו הוא נתפש ומעובד. למען הפשטות, בפרדיגמה הבסיסית שמוצגת כאן אנו מניחים שזמן העיבוד התפישתי זהה לכל אחד משני הגירויים. stimulus onset asynchrony -SOA. זהו משך הזמן מרגע הצגת הגירוי הראשון ועד לרגע הצגת הגירוי השני. בפרדיגמה זו, המשתנה SOA משמש כמשתנה הבלתי תלוי. Response Selection- בחירת תגובה. זהו משך הזמן מרגע שהגירוי נתפש ועובד ועד הרגע בו הנבדק מגיב. במהלך הזמן הזה המערכת הקוגניטיבית בוחרת את התגובה המתאימה לגירוי שנתפש. לדוגמה, אם יתבקש הנבדק ללחוץ על מקש הרווח כשהוא מבחין בריבוע כחול, זמן בחירת התגובה יהיה משך הזמן מרגע שהנבדק הבחין בריבוע כחול ועד לרגע בו התחיל להזיז את ידו לעבר מקש הרווח. Execution- ביצוע התגובה. זהו משך הזמן מרגע שהנבדק החליט על התגובה המתאימה ועד לרגע השלמת ביצועה. Delay- עיכוב בעיבוד. זהו למעשה ה-PRP. זמן התגובה לגירוי הראשון- סכום הזמנים של שלושה שלבים: העיבוד התפישתי, בחירת התגובה וביצוע התגובה. זמן התגובה לגירוי השני- סכום הזמנים של ארבעה שלבים: העיבוד התפישתי, העיכוב בעיבוד, בחירת התגובה וביצוע התגובה. שלב העיכוב בעיבוד (Delay) יכול לקבל ערכים חיוביים (להאריך את זמן התגובה לגירוי השני) או את הערך 0 (לא להשפיע על זמן התגובה לגירוי השני), כתלות במשתנה SOA. משום שמשתנה זמן התגובה לגירוי השני תלוי ב-SOA (המשתנה הבלתי תלוי), זהו המשתנה התלוי בפרדיגמה זו. להלן דוגמה לפרדיגמה ניסויית של PRP. בפני הנבדק שתי מטלות. המטלה הראשונה דורשת מהנבדק ללחוץ על מקש האות 'מ' במקלדת באמצעות האצבע הימנית כאשר על המסך מופיע ריבוע ירוק. המטלה השנייה דורשת מהנבדק ללחוץ על מקש האות 'ה' במקלדת באמצעות האצבע השמאלית כאשר על המסך מופיעה הספרה '3', וללחוץ על האות 'ב' באמצעות האמה השמאלית כאשר על המסך מופיעה הספרה '4'. לאורך מספר ניסיונות, הזמן שבין הופעת הגירוי של המטלה הראשונה לבין הופעת אחד מהגירויים של המטלה השנייה (SOA) משתנה. כך לדוגמה, ערך המשתנה SOA יהיה לעיתים 150 מ"ש ולעיתים 1000 מ"ש. זמן התגובה למטלה השנייה יהיה ארוך יותר כאשר ה-SOA יעמוד על 150 מ"ש מאשר הוא יעמוד על 1000 מ"ש. משתנה העיכוב בעיבוד (Delay) מתאפס דווקא כאשר ה-SOA הוא ארוך ולא קצר. זיכרון עבודה עומס קוגניטיבי היצף מידע
בלה קיראי

בלה קיראי (בהונגרית: Király Béla;‏ 1912, קאפושוואר – 2009, בודפשט) היה קצין בצבא ההונגרי, היסטוריון, פוליטיקאי הונגרי וחסיד אומות העולם. בשנת 1930 החל קיראי בקריירה של חייל מקצועי. בתחילת מלחמת העולם השנייה זכה קיראי בצלב הברזל על שירותו בצבא ההונגרי לצד גרמניה. בין השנים 1941–1943 גויסו עשרות אלפי גברים יהודים מהונגריה לשורות פלוגות העבודה ונשלחו לחזית המזרחית, להילחם נגד הצבא האדום, לצד הצבא ההונגרי. קיראי היה קצין בכיר בצבא ההונגרי ששרת בחזית המזרחית. בניגוד לרבים מעמיתיו הקצינים, קיראי אהד את היהודים והיה רגיש למצוקתם. הוא היה אחראי לאספקת מזון לאחת החטיבות, חטיבה 201, שלה השתייך כוח עבודה יהודי. כשהגיע לחזית, ציווה קיראי שליהודים יינתנו מדים חמים של הצבא וזאת כדי להחליף את הבגדים האזרחיים המרופטים שלבשו. כמו כן הנפיק להם סמלים של הצבא וכן נעליים, שחסרו לרבים מהם. הוא וידא שהקצבות המזון שניתנו ליהודים יהיו זהות לאלו של החיילים ההונגרים האחרים. עקב מעשיו של קיראי לא היה אפשר להבדיל בין יהודים לנוצרים ביחידות שעליהן היה קיראי אחראי, וכך, כשהרגו הגרמנים יהודים רבים ששרתו בשורות פלוגות העבודה,[דרוש מקור] לא הוצאו להורג אנשי צוותו של קיראי כיהודים רבים אחרים ששרתו בצבא ההונגרי. בכך שסיפק מדים ליהודים הפר קיראי את פקודות הצבא ההונגרי. בשנת 1945 הביע קיראי הזדהות עם הקומוניזם ובשנת 1949 היה ממייסדי האקדמיה הצבאית של בודפשט. בשנת 1951 נדון לעונש מוות במשפט ראווה אך עונשו הומר במאסר עולם. במאסר למד אנגלית. הוא קיבל חנינה ב-1956 והתמנה על ידי אימרה נוג' לתפקיד מפקד המשמר הלאומי ההונגרי. בשנה זו היה מפקד העיר בודפשט בעת המרד ההונגרי. בסוף 1956 הגיע קיראי לארצות הברית והחל ללמוד באוניברסיטת קולומביה. לאחר לימודיו החל ללמד באוניברסיטת ניו יורק היסטוריה של ימי הביניים והיסטוריה צבאית. אחרי סתיו העמים ב-1989 חזר קיראי להונגריה, נהיה חבר מפלגת ברית הדמוקרטים החופשיים (אנ') ונבחר מטעמה לפרלמנט ההונגרי. הוא היה חבר הפרלמנט בין 1994-1990. בשנת 1993 הוכר קיראי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם. מדיה וקבצים בנושא בלה קיראי בוויקישיתוף פעילותו של קיראי להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם בלה קיראי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה ובנושא הונגרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקבינט של לוון

הקבינט של לוון (בשוודית: Löfven Cabinet) הוא כינויה הכולל של ממשלות שוודיה ה-53, ה-54 וה-55 במניין (ממשלות מיעוט), בראשותו של חבר הפרלמנט השוודי סטפן לוון. הממשלה ה-53 הושבעה ב-3 באוקטובר 2014, וזכתה לאמון הריקסדאג, שנבחר בבחירות שנערכו ב-14 בספטמבר 2014, בהן זכתה רשימת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה ב-113 מושבים (31%). בהרכבים משתנים, ממשלה זו והשתיים שבאו לאחריה (ה-54 וה-55) כיהנו בין השנים 2014-2021. בממשלה כיהנו, כולל ראש הממשלה, 24 שרים, שהתחלקו שווה 12 גברים ו-12 נשים. שתי הסיעות שהרכיבו את הקואליציה הן: מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה והירוקים, שלהן יחדיו רק 138 מושבים מתוך 349 (39%). לפיכך, הקבינט של לוון נחשב לאחת הממשלות החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה. עם זאת, מאחר שהעקרונות הדמוקרטים מהווים חלק מרכזי בתרבות שלטון החוק של שוודיה בגלגוליה השונים מאז שנות ה-90 של המאה ה-19, ניצחון מפלגתו של לוון יד ביד עם מפלתה של מפלגת השלטון של ראש הממשלה המכהן בבחירות 2014, הקנו לקבינט החדש את זכות קיומו והוא זכה לאמון הריקסדאג ומלך שוודיה. ערך מורחב – הבחירות הכלליות בשוודיה 2014 מספר חברי הריקסדאג החברים בקואליציה 138 חברי פרלמנט (מ-3 באוקטובר 2014) עוד 21 חברי מפלגת השמאל תומכים מבחוץ (מ-3 באוקטובר 2014) פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הנתונים שלהלן מתייחסים להרכב הממשלה ביום הקמתה, ב-3 באוקטובר 2014: מספר השרים: 24 (כולל ראש הממשלה) מספר הגברים: 12 שרים (שר אחד מתפקד גם כסגן שר) מספר הנשים: 12 שרות (שרה אחת מתפקדת בשני משרדים) גיל ממוצע: 45.4 שנים השרה הצעירה ביותר: איידה חצ'לוביץ' (27 שנים) השר המבוגר ביותר: קריסטינה פרסון (68 שנים) מספר שרים ילידי מדינות זרות (לא שוודיה): 4 שרים מדיה וקבצים בנושא הקבינט של לוון בוויקישיתוף הנהגה משותפת כולל ראש הממשלה. 6 לפי ההסכם הקואליציוני. נכון ל-18 באפריל 2016 ישנם 5 שרים בפועל בלבד, עקב התפטרותו של מחמת קפלן ממשרד התעשייה.
פסק דין גנזך

פסק דין גנזך הוא פסק דין מנחה בדין הנזיקי הדן בשאלת הסבירות של עקרון הקטנת הנזק. לפי פסק הדין, אין לייחס חשיבות להרגשותיו הנפשיות הסובייקטיביות של הניזוק, אלא להתייחס אל האדם הסביר בנסיבות המקרה. כך, יש לבחון האם הניזוק הקטין את הנזק לפי דרישות האדם הסביר, ולא לפי תחושותיו הסובייקטיביות. המערער, שלמה גנזך, נפגע ברגלו בתאונת דרכים. רגלו קוצרה ומאז סבל מצליעה ונכות של 31.5%. לאחר התאונה הוא חזר לעבודה מלאה בשני בתי-ספר בהם עבד כמורה לפני התאונה. אולם, לאחר שנה פרש לפנסיה מוקדמת מאחת המשרות ולאחר שנה נוספת גם מהשנייה, לטענתו בגלל שלאור צליעתו חש השפלה לנגד עיני עמיתיו ותלמידיו. כן טען שנכותו גרמה לו לעייפות ותחושה כי אינו ממלא את תפקידו כראוי. הוא תבע מהביטוח פיצויים בשל הפרישה המוקדמת. הביטוח סירב לשלם וטען שאין קשר בין התאונה לפרישה המוקדמת. בתחילה גם טען גנזך שבעקבות התאונה נמנע ממנו לעבוד כבודק בחינות בגרות, אולם בהמשך זנח טענה זו. בית המשפט המחוזי פטר את חברת הביטוח מפיצוי גנזך בגין פרישה מוקדמת לפנסיה, וקיבל את טענת חברת הביטוח שלא הוכח קשר סיבתי בין הפרישה המוקדמת לתאונה. בית המשפט העליון, בפסק דין שנכתב על ידי השופט תיאודור אור, בחן את המקרה על פי הכלל שחובתו של הניזוק להקטין את נזקו, כפי שהיה עושה אדם סביר, ובכלל זה למנוע נזק של הפסד כושר ההשתכרות, אם הוא מסוגל לחזור לעבודה. בית המשפט קבע שהמבחן לקבוע מתי ייחשבו מעשיו או מחדליו של ניזוק כסבירים הוא לפי מבחן האדם הסביר: האם אדם סביר במצבו של הניזוק, על כל מוגבלותו, קשייו ואי הנוחות הנגרמים לו במקום העבודה, היה חוזר או מתמיד בעבודתו אם לאו, ואין לתת משקל מכריע להרגשתו או רצונו הסובייקטיביים של הניזוק. במקרה של גנזך, קבע בית המשפט, שהאדם הסביר היה ממשיך בעבודתו ולא פורש לפנסיה, ולכן אין לראות קשר בין פרישתו של המערער לפנסיה לבין התאונה שעבר, ממספר סיבות: לא סיבות רפואיות או מגבלות הנכות של המערער גרמו לפרישתו המוקדמת מעבודה של המערער- וזאת לאור טיב הנכות של המערער ואופייה. מעבידיו התאימו את חדר הכיתה שבו היה עליו ללמד לנכותו. תלונותיו של המערער הן על כאבים ועל צליעה בהליכה, אך לצורך עבודתו אין הוא נדרש להליכה של ממש. על-אף נכותו המשיך המערער בטיולי רגל ליליים כבעבר. דהיינו, הליכה אינה מזיקה לו והוא מתמיד בה גם להנאתו. המערער חזר לעבודתו ועבד במקום האחד משך שנה ובשני משך שנתיים, קודם שפרש מהעבודה. אין כל טענה שלא היה מסוגל לבצע את עבודתו, והתמדתו בה משך התקופה כאמור מלמדת אף היא על יכולתו לעסוק בה. לגבי אי-הנוחות ואי-הנעימות בשל יחס מעבידיו ותלמידיו לנכותו, קבע בית המשפט שאין באלה כדי להצדיק את פרישתו מהעבודה. השופט אור כתב שאם לא יקבע כך, הרי בכל מקרה של נכות גלויה ניכרת יוצדק הניזוק בהימנעו לחזור למעגל העבודה. פסק דין גנזך מצוטט לעיתים קרובות במשפטי נזיקין. הכלל הבסיסי העולה ממנו הוא: "הניזוק אינו חייב לצאת מגדרו בנסותו למלא את חובת הקטנת הנזק, אך חייב הוא לעשות את שצפוי שאדם סביר יעשה להקטנת נזקו". פסק דין גנזך מצוטט בענייני אובדן כושר התקשרות בעקבות תאונות, אך גם במשפטי נזיקין אחרים. ע"א 87 / 320 שלמה גנזך נ' אריה חברה לביטוח בע"מ מה (1) 743, 745 ראו למשל: ת"א (ירושלים) 7419/02 שושני גדעון נגד אסתר טרטמן א 25166/98, דנה רן נגד המגן חברה לביטוח חובת הניזוק להקטין את נזקו, באתר גלובס, 13 באוקטובר 1998
חסידות אוז'רוב

חסידות אוז'רוב היא חצר חסידית פולנית שרוב חסידיה נספו בשואה. מרכזה כיום בבני ברק. רבי אריה לייב מאוז'רוב. רבי אריה היה תלמיד החוזה מלובלין, וחברו של יעקב יצחק מפשיסחה שנודע בכינויו "היהודי הקדוש". היה חתנו של רבי ראובן מדזרנובצה. בשנת תקע"ב היה לרב באוז'רוב (עיירה בפולין), ובשנת תקע"ה היה לאדמו"ר. לאחר כמה שנים עבר לאופלא ושם נפטר. חתנו היה רבי יעקב ירחמיאל מראדום. רבי יחיאל חיים מאופלא (תק"פ-ח' בתמוז תרמ"ח), חתן רבי אברהם שלמה מולדובה. התמנה לאדמו"ר בשנת תקצ"א באופלא אחרי מות אביו, ובערוב ימיו עבר לקראקא. אחריו התמנה בנו רבי אריה לייבוש (-ז' בניסן תרע"ד). הוא כיהן ברבנות מגיל 20 בעיירות טרלה, יוזף, חמלניק, אופלה, ואוז'רוב. חיבר את הספר "ברכת טוב". חתנו היה רבי ירחמיאל צבי מביאלה-שדליץ. אחריו כיהן בנו רבי אברהם שלמה (כ"ה בתשרי תרכ"ה-י"א בחשוון תרע"ח). היה חתנו של רבי חיים שמואל מחנטשין. במלחמת העולם הראשונה נמלט לאפטא ושם נפטר. בנו רבי אליעזר יהושע, כיהן כראש ישיבה בקילץ וכרב ברקוב ובחמלניק. נרצח בשואה. אחיו של רבי שלמה, רבי אלתר, כיהן אף הוא כאדמו"ר, בטרלה הסמוכה לאוז'רוב. היה חתנו של רבי מאיר שלום מקאלושין. נרצח בשנת תש"ב על ידי הנאצים בטשמילוב. האדמו"ר הידוע ביותר בשושלת היה בנו הראשון של רבי שלמה, רבי משה יחיאל הלוי אפשטיין, מחבר הספרים "אש דת" ו"באר משה". רבי משה יחיאל נפטר בא' בשבט ה'תשל"א. הוא היה נשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וחתן פרס ישראל לספרות תורנית בשנת תשכ"ח, כמו כן חיבר עשרות ספרים שרובם לא הגיעו לדפוס. בשנות שהותו של רבי משה יחיאל בארצות הברית, שימש האדמו"ר רבי יחיאל יהושע רבינוביץ מביאלא נכדו של רבי אריה לייבוש כאדמו"ר לחסידי אוז'רוב בארץ, לבקשתו של רבי משה יחיאל. האדמו"ר הנוכחי הוא רבי תנחום בקר, בן בתו של רבי משה יחיאל. הוא ומוסדותיו שוכנים בבני ברק. לחסידות ישיבה כלל חסידית בשם "מרבה תורה", בראשות בנו של האדמו"ר, הרב אריה בקר. לחסידות מכון והוצאה לאור לספרים וכתבי יד בשם אש דת בראשותו של הרב יחיאל בקר. המכון הוציא לאור, בין היתר, את הספרים "באר משה", "אש דת" ו"ברכת טוב" של אדמור"י החסידות. בעל ה"דודאים בשדה", אביו של רבי יהודה לייב גיסו של החוזה מלובלין.
גביע המדינה בכדורגל 1953/1954

גביע המדינה בכדורגל 1953/1954 הייתה התחרות ה-19 מאז היווסדה והשלישית לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-21 במרץ 1953 והסתיימו ב-3 ביולי 1954. בתחרות השתתפו 59 קבוצות. מכבי תל אביב הייתה הזוכה בתואר בפעם השביעית שלה ובפעם הראשונה בתחרות מאז הקמת מדינת ישראל, אחרי שהביסה בגמר את מכבי נתניה בתוצאה 0:4, למעשה משחק הגמר שנגמר בהפרש הגבוהה ביותר לאחר הקמת מדינת ישראל (4 שערים), עד למשחק הגמר בעונת 2014/2015 שנגמר גם הוא בהפרש ארבעה שערים והשווה את שיא זה. בשלב הראשון השתתפו 10 מ-11 קבוצות של ליגה ג', שאז הייתה הליגה השלישית. המשחקים נערכו ב-21 במרץ 1953 למעט משחק אחד שנערך באפריל 1953. בשלב השני ל-6 קבוצות ליגה ג' הצטרפו 26 קבוצות של ליגה ב' שאז הייתה הליגה השנייה בחשיבותה. המשחקים נערכו ב-18 באפריל 1953. בסיבוב השלישי ל-16 הקבוצות שנותרו הצטרפו 12 קבוצות של ליגה א' שאז הייתה הליגה העליונה. רוב המשחקים נערכו ב-2 במאי 1953 ומשחק הכרעה התקיים ב-12 בספטמבר 1953. משחקי שמינית הגמר נערכו ב-14 בנובמבר 1953. המשחק בין הפועל תל אביב לבין מכבי פתח תקווה נדחה ל-9 בינואר 1954 לפי בקשת הקבוצות. בקבוצות אלו היו הרבה כדורגלנים שנפצעו במשחקי נבחרת ישראל במהלך מוקדמות מונדיאל 1954. משחק בין הפועל ירושלים לבין הפועל פתח תקווה הופסק בדקה ה-60 בגלל מזג האוויר ומשחק חוזר נערך ב-12 בדצמבר 1953. משחקי רבע הגמר נערכו לאחר סיום משחקי הנבחרת במסגרת המוקדמות למונדיאל ולאחר הופעותיה בדרום אפריקה. לאור כך משחקי רבע הגמר נערכו רק ב-29 במאי 1954. משחקי חצי הגמר נערכו ב-8 במרץ ומשחק של הפועל תל אביב נערך ב-12 באפריל. משחקי חצי הגמר נערכו ב-5 ביוני 1954 ומשחק הגמר ב-3 ביולי. מכבי תל אביב זכתה בגביע בפעם השביעית. בהארכה. המשחק הראשון בין הקבוצות הופסק בגלל מזג האוויר כאשר בדקה ה-60 הפועל פתח תקווה הובילה 3:0 בהארכה הערות: הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. צבע ורוד מסמן קבוצות ששיחקו בליגת המשנה.
פארק צ'אטוצ'אק

פארק צ'אטוצ'אק (בתאית: สวนจตุจักร) הוא פארק עירוני ברובע צ'אטוצ'ק, שבבנגקוק, תאילנד. זהו גם שמה של תחנת רכבת תחתית MRT שעוברת מתחת לפארק. זהו אחד הפארקים הישנים בבנגקוק. עבודות הפיתוח החלו בשנת 1975 על אדמה שנתרמה על ידי חברת הרכבת הממשלתית של תאילנד. הפארק נפתח לציבור בשנת 1980. בצמוד לפארק ישנם עוד שני פארקים שיחד יוצרים את הריאה הירוקה הגדולה ביותר בבנגקוק: פארק המלכה סיריקיט ופארק ואצ'ירה בנג'אטאט. בתחומי הפארק ישנו אגם מלאכותי עם גשרים וגינת פרפרים וחרקים. אלמנט מים מדיה וקבצים בנושא פארק צ'אטוצ'אק בוויקישיתוף פארק צ'אטוצ'אק ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיתהון צ'קרבורטי

מיתהון צ'קרבורטי (בבנגלית: মিঠুন চক্রবর্তী; נולד ב-16 ביוני 1950) הוא שחקן קולנוע הודי. צ'קרבורטי נולד ב-1950 למשפחה בנגלית-הינדואית בכלכותה, (היום קולקטה), מערב בנגל, הודו. הוא למד במכללת הכנסייה הסקוטית בכלכותה וסיים תואר ראשון בכימיה. אחר כך הוא למד קולנוע באוניברסיטה - במכון ההודי לקונוע וטלוויזיה בפונה. בצעירותו הצטרף לתנועת הנקסליטים. אחרי שאחיו היחיד נהרג בתאונת התחשמלות חזר למשפחה ועזב את המחתרת. תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "בנגלי". מאז שיחק בעשרות סרטים ונחל הצלחה ברובם. הוא אחד השחקנים ההודים ששיחק במספר הרב ביותר של סרטים. צ'קרבורטי שיחק לצידן של שחקניות מפורסמות ובמאים נחשבים בהודו ועד מהרה התפרסם בכל אסיה ובעיקר ברוסיה. ברוסיה, עקב הצלחת סרטו "רקדן דיסקו", נודע לרוב בשם ג'ימי - שם הדמות שגילם בסרט זה. עם סרטיו המצליחים ביותר ניתן למנות את "רקדן דיסקו", "מקדש האהבה", "גורו", "תרקוד תרקוד" "רוצח", "קומנדוס" ועוד. רבים מסרטיו הגיעו גם לישראל ובהם: "בומביי - עיר של אהבה", "הבובה", "רוצח", "צמחי מרפא" ועוד. ב-2004 חזר מיתהון צ'קרבורטי למשחק, לאחר שנטל הפסקה מהקולנוע; "הייתי חנוק. פעם הייתי רץ מאולפן אחד לאולפן שני בלי להשאיר לעצמי זמן לנוח...", כך אמר בראיון אשר נערך בשנת 2005. ב-2014 נבחר צ'קרבוטי לרג'יה סבהה מטעם מערב בנגל וכיהן בתפקיד עד התפטרותו בדצמבר 2016. במרץ 2021 הצטרף למפלגת העם ההודית. בבעלותו מלון יוקרתי בהודו, ובו הוא מתגורר עם אשתו וילדיו. מדיה וקבצים בנושא מיתהון צ'קרבורטי בוויקישיתוף מיתהון צ'קרבורטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיתהון צ'קרבורטי, באתר AllMovie (באנגלית) מיתהון צ'קרבורטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיתהון צ'קרבורטי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
ארמון וימנמק

ארמון וימנמק (למפת בנגקוק מוגדלת)   ארמון וימנמק (למפת בנגקוק רגילה)   ארמון וימנמק ארמון וימנמק או אחוזת וימנמק (בתאילנדית: วิมานเมฆ) היא אחוזה ששימשה כמתחם מגורים למלך ראמה החמישי לאחר שעזב את ארמון מלך תאילנד. הוא ממוקם בתוך מתחם ארמון דוסיט, ארמון המלך החדש במרכז בנגקוק. בשנת 1897 מלך ראמה החמישי ביקר באירופה במשך מס' חודשים וביקר בארומונת רבים והתרשם מאוד. לאחר חזרתו הוא רכש פרדסים ושדות אורז בפאתי העיר על מנת לבנות בו ארמון חדש, בסטנדרט אירופאי, לו קרא ארמון דוסיט. ארמון וימנמאק נבנה בשנת 1900 על השדות והפרדסים אותם קנה המלך. הארמון כולל 72 חדרים. פנים הארמון עוצב בסגנון ניאו קלאסי אירופאי עם מוטיבים תאילנדים ואדריכלות של תחילת המאה ה-20. ב-27 במרץ 1900 נערכה חגיגה גדולה לכבוד סיום העבודות ומלך ראמה החמישי עבר להתגורר במתחם יחד עם משפחתו למשך 5 שנים עת שעברו להתגורר בוילת אמפורן סאטארן, גם היא חלק משטח ארמון דוסיט כיום. לאחר עזיבת משפחת המלך את הארמון הוא הפך למתחם מגורים של עובדי משק בית ובחלקו שימש כמחסן. בשנת 1982, ביקשה המלכה סיריקיט את ראשותו של המלך ראמה התשיעי לשפץ את הארמון ולהפוך אותו למוזיאון אשר ינציח את מלך ראמה החמישי ואת המורשת התאילנדית. כיום הארמון משמש בדיוק למטרה זו. זהו מוזיאון המנציח את המלך ואת המורשת התאילנדית ונחשב לאחת האטרקציות העיקריות בבנגקוק. זהו גם ארמון הגדול ביותר בעולם שעשוי מעץ טיק ומעוטר בזהב. בין שלל המוצגים ישנן מתנות רבות שקיבל המלך מביקורים שלו בעולם, מלאכת יד, מכתבים ועוד. הארמון נמצא צפונית לארמון דוסיט, בחלק הצפון-מערבי של מתחם ארמון דוסיט. מזרחית לו מרכז הדואר התאילנדי, המוזיאון הלאומי וגם החיות. מערבית לו נמצאת אוניברסיטת סואן דוסיט וגלריית אומנות. מדיה וקבצים בנושא ארמון וימנמק בוויקישיתוף
אשכנזים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יהדות אשכנז – קבוצה אתנו-דתית יהודית שמקורה באירופה, באזורים כמו מערב גרמניה וצפון צרפת דהיום ועוד. יהדות גרמניה – שנודעה כ"אשכנז" בעברית עד העת החדשה יהדות מזרח אירופה – שרובה הגדול השתייך לענף המזרחי של האשכנזים אשכנזים (ישראל) – קטגוריה חברתית במדינת ישראל גרמנים – המכונים גם 'אשכנזים' בעברית רבנית ישנה
זמן אוניברסלי

זמן אוניברסלי (שם מקור Universal Time, ובקיצור UT) הוא תקן זמן המבוסס על סיבוב כדור הארץ. תקן זה מהווה המשך לתקן זמן גריניץ' (GMT), כלומר זמן השמש במרידיאן הראשון בגריניץ'. בפועל הביטוי "זמן אוניברסלי" הוא בעל מספר משמעויות (כשנדרש דיוק של יותר מכמה שניות) כיוון שיש לו מספר גרסאות שונות. הגרסאות הנפוצות ביותר בשימוש הם, זמן אוניברסלי מתואם (UTC) ו- UT1 שהוא הצורה העיקרית של זמן אוניברסלי. כל הגרסאות של הזמן האוניברסלי, למעט UTC, מבוססות על סיבוב כדור הארץ ביחס לגרמי שמים מרוחקים (כוכבים וקוואזרים) אבל עם גורם קנה מידה והתאמות אחרות, כדי להפוך אותן קרובות יותר לזמן השמש. UTC מבוסס על הזמן האטומי הבינלאומי, עם תוספת שניות בדקות מעוברות, כדי לשמור אותו בתוך 0.9 השנייה של UT1. רויטרס, ארצות הברית מבקשת לקבוע שעון זמן אוניברסלי בירח, באתר הארץ, 4 באפריל 2024 זמן אוניברסלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה ובנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.