laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסיה, נסיכת הולנד

אלכסיה יוליאנה מרסלה לאוריטאן (בהולנדית: Alexia Juliana Marcela Laurentien; נולדה ב-26 ביוני 2005) היא נסיכת הולנד. בתם השנייה של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד, והשנייה בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה. הנסיכה אלכסיה נולדה ב-26 ביוני 2005 בשעה 14:41 (שעון מקומי), בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. אביה רשם את לידתה ב-28 ביוני בבניין העירייה הישן בהאג. הנסיכה אלכסיה היא בת של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד. מצד אביה היא נצר לשושלת אורנג'-נסאו ונכדה לביאטריקס, מלכת הולנד. מוצאה של אמה הוא מארגנטינה. ב-19 בנובמבר הוטבלה לנצרות בכנסייה בעיר ואסנאר, תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. בין סנדקיה נמנים יוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו ומתילדה, מלכת בלגיה. אלכסיה היא בתם השנייה של המלך והמלכה. אחותה הגדולה קתרינה אמליה היא יורשת הכתר הנוכחית. אחותה הקטנה הנסיכה אריאנה נולדה ב-2007. אלכסיה מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה. הנסיכה דוברת הולנדית, אנגלית וספרדית ומתעניינת בנגינה בפסנתר, רכיבה, הוקי קרח, טניס ובלט. בפברואר 2016 שברה הנסיכה את עצם הירך הימנית שלה במהלך חופשת סקי באוסטריה. היא נאלצה להשתמש בקביים במשך זמן מה. על פי עדותו של המלך, השם "אלכסיה" הוא על שמו, ונבחר בגלל התעקשותה של אשתו. המלך הדגיש שבתו אינה קרויה על שם אלכסיה גרינדה, בתו הבלתי-חוקית של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. היא קרויה גם "יוליאנה" - על שם סבתא רבה שלה יוליאנה, מלכת הולנד, "מרסלה" - על שם אחת מדודותיה של אמה המשמשת גם כסנדקית שלה, ו"לאוריטיאן" על שם לאוריטיאן, נסיכת אוראניה-נסאו, אשת דודה קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו. מדיה וקבצים בנושא אלכסיה, נסיכת הולנד בוויקישיתוף אלכסיה, נסיכת הולנד, ברשת החברתית אינסטגרם אלכסיה, נסיכת הולנד, ברשת החברתית טיקטוק מידע על לידת הנסיכה (בהולנדית) תמונות של הנסיכה תמונות נוספות מידע על לידת הנסיכה עמוד הפייסבוק המשותף של שלושת הנסיכות
אריאנה, נסיכת הולנד

אריאנה וילהלמינה מקסימה אינס (בהולנדית: Ariane Wilhelmina Máxima Ines; נולדה ב-10 באפריל 2007) היא נסיכת הולנד. בתם השלישית של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד, והשלישית בסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה. הנסיכה אריאנה נולדה ב-10 באפריל 2007 בשעה 15.45 (שעון מקומי), בבית החולים ברונובו שבהאג, הולנד. בבית חולים זה נולדו גם שתי אחיותיה. ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה בירך את הלידה, ולמחרת הופיע אביה בטלוויזיה ההולנדית אוחז את התינוקת. אביה רשם את לידתה ב-13 באפריל בבניין העירייה הישן בהאג. הנסיכה אריאנה היא בת של וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ומקסימה, מלכת הולנד. מצד אביה היא נצר לשושלת אורנג'-נסאו ונכדה לביאטריקס, מלכת הולנד. מוצאה של אמה הוא מארגנטינה. ב-20 באוקטובר הוטבלה לנצרות בכנסייה בהאג, תוך שימוש במי נהר הירדן מארץ ישראל. בין סנדקיה נמנה גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג. זמן קצר לאחר לידתה היא אושפזה בגלל דלקת ריאות, ושוחררה כעבור כמה ימים. אריאנה היא בתם השלישית של המלך והמלכה. יש לה שתי אחיות גדולות: קתרינה אמליה ואלכסיה. קתרינה אמליה היא יורשת הכתר הנוכחית. אריאנה מתגוררת בטירה מלכותית הממוקמת בעיירה במערב הולנד ביחד עם הוריה ואחיותיה. הנסיכה דוברת הולנדית, אנגלית וקצת ספרדית. היא מתעניינת בנגינה בפסנתר, בלט, שחייה וג'ודו. הוריה רצו שכל בנותיהם יקראו בשמות המתחילים באות A, והשם "אריאנה" מצא חן בעיניהם. היא קרויה גם "וילהלמינה" - על שם וילהלמינה, מלכת הולנד, "מקסימה" - על שם אמה, ו"אינס" על שם אחותה הצעירה של אמה. מדיה וקבצים בנושא אריאנה, נסיכת הולנד בוויקישיתוף תמונות של הנסיכה עמוד הפייסבוק המשותף של שלושת הנסיכות
ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס

ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס (בלטינית: Spurius Lucretius Tricipitinus) היה אציל רומאי בן המאה ה-6 לפנה"ס, אשר יחד עם לוקיוס יוניוס ברוטוס סייע בביטול המלוכה הרומית ובהקמת הרפובליקה הרומית. לוקרטיוס התפרסם בעיקר כאביה של לוקרטיה, וכמי ששימש כקונסול סופקטוס הראשון של הרפובליקה. במחקר המודרני הוא נחשב (יחד עם רבים מבני דורו) לדמות אגדית למחצה. ערך מורחב – ייסוד הרפובליקה הרומית מעט מאוד ידוע על תחילת דרכו של לוקרטיוס. הוא השיא את בתו לוקרטיה לאציל בשם לוקיוס טארקוויניוס קולאטינוס. בשנת 509 לפנה"ס סייע לוקרטיוס בייסוד הרפובליקה הרומית. על פי הגרסה המקובלת להשתלשלות המאורעות, קולאטינוס הוצב במחנה צבא באזור ארדיה בחברתו של סקסטוס טארקוויניוס, בנו של המלך לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס. באחד הלילות, דיבר קולאטינוס בשבח אשתו בנוכחות סקסטוס. השניים, בחברת ידידים נוספים, רכבו במהירות אל רומא, כדי להיווכח במו עיניהם ביופייה של לוקרטיה. סקסטוס כה התפעל מלוקרטיה, עד שכאשר קולאטינוס לא היה בבית, התגנב ואנס את לוקרטיה. לאחר המעשה, ביקשה לוקרטיה מאביה ומבעלה לבוא לביתה בחברת ידידים נאמנים. לוקרטיוס ביקש מפובליוס ולריוס לבוא עמו, וקולאטינוס הביא עמו את לוקיוס יוניוס ברוטוס. לוקרטיה התאבדה לנגד עיניהם, ובעקבות כך, פתחו הארבעה במרד כנגד השלטון המלוכני. המלך טארקוויניוס סופרבוס נמלט, והארבעה הכריזו על ביטול המלוכה הרומית וייסודה של הרפובליקה הרומית. בעקבות הדחת המלך, הכריז ברוטוס על ייסוד משרה חדשה - קונסול. ברוטוס וקולאטינוס נבחרו כקונסולים הראשונים. בהמשך אותה שנה נחשף ניסיון לקשר להשבת המלוכה לרומא. קולאטינוס ניסה לנהוג ביד קלה מדי עם הקושרים, ולפיכך דרש ממנו ברוטוס במפגיע שיתפטר. קולאטינוס סירב בתחילה, אולם אז הצטרף לוקרטיוס אל הבקשה וקולאטינוס הסכים ועזב את העיר. ולריוס נבחר לקונסול במקומו. עוד באותה שנה נהרג ברוטוס בקרב סילבה ארסיה, וולריוס מינה את לוקרטיוס כ"קונסול סופקטוס" - קונסול מחליף עד הבחירות הבאות. עם זאת, לוקרטיוס נפטר מזקנה כמה ימים לאחר מכן. ולריוס מינה את מרקוס הורטיוס פלביוס למחליפו עד הבחירות של שנה הבאה. כך קרה שכבר בשנתה הראשונה של הרפובליקה הרומית, כיהנו בה חמישה קונסולים. גרסה זו של מהלך האירועים, מופיעה בכל המקורות העתיקים, אם כי היסטוריונים מודרניים מפקפקים באמינות הסיפור. לא ניתן לדעת בוודאות מה קרה בשנת 509 לפנה"ס, כך שמרבית האירועים והאישים המתוארים בהקשר זה נחשבים לאגדיים או אגדיים למחצה. טיטוס ליוויוס, ספר ראשון, 58. פלוטרכוס, "חיי פובליקולה", 3-7. ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1989 עמ' 46. William E. Dunstan, Ancient Rome, Rowman & Littlefield Publishers, 2011. p. 41
ניקולא מישלן

ניקולא מישלן (צרפתית: Nicolas Michelin; נולד ב-26 בינואר 1955) הוא אדריכל ומתכנן ערים צרפתי. מישלן, יליד פריז, למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי ואדריכלות בבית הספר לאדריכלות Paris-Conflans. קיבל תעודת אדריכל DPLG בשנת 1980. בשנת 1988 הקים יחד עם האדריכל פין גייפל (Finn Geipel) את סטרוקטורת החיפוי של הארנה של נים[1] מיד לאחר מכן הקימו את קבוצת LABFAC ("מעבדה לאדריכלות") משרד אדריכלים חשוב הפועל בפריז וברלין ואחראי בין היתר על בית הספר לאומנויות של לימוז' (צרפתית - École d'Arts de Limoges) ועל מבנה תיאטרון קמפר[2] (צרפתית - Théâtre de Quimper). בשנת 2001 הקים משרד אדריכלים עצמאי לאדריכלות ותכנון ערים - ה-"ANMA". המשרד זכה בפרס הצרפתי "סרגל הכסף" (צרפתית - Équerre d'Argent) על תכנון אולם הספורט המרכזי של העיר גרנובל בצרפת. מאז ספטמבר 2000 הוא מכהן כמנהל בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי. מדיה וקבצים בנושא ניקולא מישלן בוויקישיתוף ניקולא מישלן, ברשת החברתית LinkedIn אתר בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי אתר משרד האדריכלים ANMA ספר על קבוצת Labfac(הקישור אינו פעיל)
תשריט

תשריט הוא תוכנית משורטטת של מבנה או של שטח בנוי, כגון תוכנית בניין עיר, המפרטת את גבולותיו, את חלקיו (כולל החלקים הפתוחים בו) ואת ייעודם. התשריט ערוך על רקע של מפת מדידה ומסומנים בו כבישים, רחובות, גושים וחלקות. למפת התשריט יש צבעים מוסכמים הקבועים בנוהל מבא"ת (מבנה אחיד לתוכניות). בתוכניות ישנות, שנערכו לפני החלתו של נוהל מבא"ת, ייתכנו שמות שונים וצבעים שונים לייעודים, ויש צורך תמיד לבחון את מקרא התשריט. צבע צהוב: אזור מגורים א' - בנייה נמוכה, וילות וכדומה צבע ירוק: שטח ציבורי פתוח צבע אפור: אזור מסחרי צבע אדום: דרך או כביש צבע כתום: בנייה רוויה צבע חום: מבני ציבור בתשריט ניתן לראות את מיקומי הגושים והחלקות וניתן להסיק על פיו את היעוד של הגושים והחלקות על פי תוכנית הבינוי העירונית. לתשריט של תוכנית בניין עיר מצורף תקנון, שהוא חוברת מילולית המגדירה את זכויות הבנייה בגושים ובחלקות השונות. בתקנון מפורטות מגבלות כמו מספר הקומות המרבי המותר, אחוזי הבנייה המותרים, קווי בניין ועוד. תכנון ערים ואזורים תוכנית בניין עיר נוהל מבא"ת באתר מינהל התכנון דוגמה לתשריט תב"ע
יעקב הירש

יעקב הירש (23 ביוני 1924 - 23 בפברואר 2018) היה מנכ"ל משרד מבקר המדינה, פעיל ביחסי גרמניה–ישראל ובסיוע לניצולי שואה. על תרומותיו לשיקום ופיתוח היחסים בין שתי המדינות, קיבל ב-2013 את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. יעקב הירש נולד בהלברשטאדט שבגרמניה ב-1924 ומ-1928 גדל בברלין-שרלוטנבורג, שם למד בבית הספר הציוני ע"ש תיאודור הרצל תחת כנפה של הפעילה הציונית פאולה פירסט. הוריו היו פעילים בתחום הציונות, ובין השאר היו חברים באיגוד הציוני של גרמניה. ב-1935 ברחו מגרמניה עם בית הספר הציוני דרך טריאסטה לפלשתינה שנמצאה באותו הזמן תחת מנדט בריטי. ב-14 בנובמבר 1935 הגיעו לחיפה. בהגיעם לישראל החל הירש ללמוד בבית הספר בירושלים. ב-1939 נחשף בפעם הראשונה לגדנ"ע, שהיו באותה תקופה אגף הנוער של ההגנה. בשנת 1943 התגייס לצבא הבריטי, בו שירת בתקופת מלחמת העולם השנייה עד שנת 1946, בתחילת שירותו הוצב במצרים ולאחר מכן הועבר לאיטליה. בשנת 1948 הוא גויס שוב – הפעם לצה"ל על מנת להילחם במלחמת העצמאות. לאחר שירותו הצבאי החל הירש ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית, אותם סיים בשנת 1950. מ-1965 עד 1966 למד בתוכנית לעובדי ציבור בכירים באוניברסיטת פרינסטון. בתום לימודי המשפטים החל יעקב לעבוד במשרד מבקר המדינה, בו התקדם עד למשרת מנכ"ל המשרד. לאחר מכן כיהן גם כראש מחלקת הביקורת הפנימית בבנק לאומי, חבר דירקטוריון באיגוד המבקרים הפנימיים בישראל (IIA) ונשיא הקונפדרציה של מוסדות ביקורת פנימית (ECIIA). לאחר יציאתו לגמלאות התנדב הירש ושימש כחבר דירקטוריון במספר ארגונים, כולל חבר הנאמנים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, קרן ירושלים (Jerusalem Foundation), חבר הנאמנים של האוניברסיטה הפתוחה (ממנו קיבל גם תואר עמית כבוד על פעילותו הענפה), ארגון יוצאי מרכז אירופה ובית החולים לשיקום ילדים ונוער אל"ין. כיהן שנים ארוכות כמבקר האגודה לזכויות האזרח בישראל. בשנת 1995 מונה הירש כחבר ועד בארגון ההשבה המאוחד (URO – United Restitution Organization), גוף שמוקדש למתן פיצויים והשבת רכוש לניצולי שואה. בשנת 2003 מונה הירש באמצעות הקרן "Remembrance, Responsibility and Future", להיות חבר בוועדת ערר שהייתה אחראית על בדיקת תביעות לפיצוי על עבודה בכפייה בגרמניה הנאצית. עד שנת 2011 היה הירש יושב ראש אגודת "ידידי אות הכפרה והשלום גרמניה-ישראל" של ASF (Aktion Sühnezeichen Friedensdienste הגרמני, במסגרתו נהג רבות להרצות כאיש עדות בפני מגזרים שונים בגרמניה ובישראל. יעקב הביע את תמיכתו ביוזמת שטולפרשטיין (אבן נגף), כמו גם ביוזמות אחרות שנועדו להנציח את החיים היהודיים שהיו בהלברשטאדט ובארגון הסיוע "Amcha גרמניה" שמוקדש לעזרה נפשית וסוציאלית לניצולי שואה נזקקים ומשפחותיהם בישראל. התגורר בירושלים ונפטר בה ביום שישי ה-23 בפברואר 2018. "שגרירות גרמניה תל אביב - הענקת אות הכבוד". www.tel-aviv.diplo.de. נבדק ב-2017-03-04. "Honorary Fellowship Recipients, Open University" (PDF). "קבלת אות כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה" (PDF).
ג'אט

האם התכוונתם ל... ג'אט (קבוצה אתנית) – קהילה מסורתית חקלאית באופייה בצפון הודו ובפקיסטן ג'אטי – חלק ממערכת הקאסטות בהודו טוני ג'אט – היסטוריון ומסאי יהודי בריטי - אמריקאי ג'ת
שתיל (ארגון)

שתיל (ראשי תיבות של שירותי תמיכה ויייעוץ לקידום) הוא ארגון חברתי שמטרתו ל"ספק שירותי תמיכה וייעוץ לקידום שינוי חברתי בישראל" אשר הוקם בשנת 1982 על ידי הקרן החדשה לישראל. שתיל מספקים ייעוץ לארגונים במגוון תחומים, ביניהם: ייעוץ ארגוני, ייעוץ לפיתוח משאבים, ייעוץ אסטרטגי, כלים להערכה ומדידה, ניהול קהילה ועוד. הכשרות בתחומים אלה מתקיימות במסגרת קמפוס שתיל, וכן פועלים להנגשת ידע וכלים לשינוי חברתי במגוון ערוצי תוכן. המרכז לשינוי מדיניות מתמחה בייעוץ ללובי וקידום מדיניות, בעבודה עם גורמי ממשל, ובייעוץ לעבודה עם תקשורת, ניהול קמפיינים והשפעה בדיגיטל. הפעילות מתבצעת בשלושה סניפים ובאתר אינטרנט המספק מידע על ארגונים לשינוי חברתי, אירועים חברתיים, הכשרות, לוח דרושים ועוד. שתיל מעריכים כי הם מסייעים לכאלף ארגונים והתארגנויות בשנה, בשלבי הקמתם ובפעילות השוטפת. ב-2006 זכה שתיל למעמד של יועץ מיוחד למועצה הכלכלית חברתית של האו"ם (ECOSOC) בעקבות המלצתו של משרד החוץ. שתיל מפעילה תוכנית מלגות שבמסגרתה מוענקת לסטודנטים מלגה שנתית בתמורה להשתלבות בארגונים התורמים לקהילה ועשויים לשנות את פני החברה. לצד פעילותם בעמותות נוטלים משתתפי התוכנית חלק במפגשי למידה והעשרה בנושאי שינוי חברתי. שרה קרניאל (1983-1982) שרי ריבקין (1998-1983) רחל ליאל (2009-1998) רונית הד (2009 - 2018) אסתר סיוון (2018 ואילך) מדיה וקבצים בנושא שתיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שתיל מרכז חוק-העוני הדרומי עדה כהן, כינוס שתי"ל עסק בדרכים לשינוי חברתי, מעריב, 20 בספטמבר 1989 ארגון שתיל מונה ליועץ מיוחד לאקוסוק - המועצה הכלכלית חברתית של האו"ם, אתר "אפוק טיימס לישראל", 27 באוגוסט 2007
קבוצת PSA

קבוצת PSA (בצרפתית: Groupe PSA; נקראה בעבר: PSA Peugeot Citroën משנת 1991 עד שנת 2016) היא חברת-אם בינלאומית צרפתית לייצור מכוניות ואופנועים הנמכרים תחת המותגים פיג'ו, סיטרואן, DS אוטומובילס, ווקסהול, ואמבסדור. PSA רשומה בבורסת Euronext, והיא נסחרת כמניה של מדד CAC 40 (שוב, בשנת 2015 לאחר שהוסרה ב-2012). שווי החברה הוערך (ינואר 2021) בכ-20 מיליארד דולר, וב-2019 היא העסיקה מעל 210,000 עובדים. בנובמבר 2019 הודיעה קבוצת PSA שתתמזג עם קבוצת FCA (פיאט-קרייזלר) בחלוקת מניות שווה בין הצדדים. העסקה נחתמה בדצמבר 2019 ויצרה את חברת הרכב הרביעית בגודלה בעולם. חברת-אם של מיזוג זה הוקמה בשלהי שנת 2020 והיא נקראת סטלנטיס. מדיה וקבצים בנושא קבוצת PSA בוויקישיתוף קבוצת PSA, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קבוצת PSA, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) PSA הסכימה לקנות את אופל מג'נרל מוטורס תמורת 2.3 מיליארד דולר, באתר בלומברג. "Official website". אורכב מ-המקור ב-2014-12-16. נבדק ב-2017-03-06. "PSA returns to French CAC 40 index and may hit operating margin target earlier than planned". Automotive News. 2015-03-23. נבדק ב-2015-03-23. Ahad, Abdul (2012-09-03). "Embattled Peugeot booted from French CAC 40 index". Brecorder.com. נבדק ב-2012-09-07. La Voix Du Nord. "Peugeot éjecté du CAC 40 : un nouveau coup dur pour l'image du constructeur - Journal Numérique - France-Monde". www.lavoixdunord.fr. נבדק ב-2012-09-07. תומר הדר, פיג'ו תביא את הקידמה, פיאט תתרום את הגישה לארה"ב, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2019 הלל פוסק, פיז'ו ופיאט - המיזוג נחתם, באתר ynet, 18 בדצמבר 2019
השועל והענבים

השועל והענבים הוא משל המופיע במשלי איזופוס, שחי בעת העתיקה. ז'אן דה לה פונטן ואיוואן קרילוב עיבדו את המשל ללשונם (צרפתית ורוסית, בהתאמה) ושילבו אותו באוספים שלהם. המשל מספר על שועל, אשר מצא בכרם ענבים מפתים שהיו תלויים על גפן שטיפסה על עץ גבוה. כל נסיונותיו להגיע אליהם עלו בתוהו. בסופו של דבר התייאש השועל, נטש את הכרם, אך במטרה לטשטש את הפסדו גינה את טעמם וכינה אותם "ענבים חמוצים". הביטוי "ענבים חמוצים" הפך, בעיקר בשפה האנגלית, למטבע לשון המבטא תגובה של אדם, אשר מגנה את היעד, כאשר איננו מצליח להגיע אליו. הניסוח העברי הידוע הראשון של המשל נעשה בידי יהודה ליב גורדון, והופיע בשם: "השועל וענבי הגפן" בספרו: "משלי יהודה" בשנת 1859. שׁוּעָל מְזֵה רָעָב עָבַר דֶּרֶךְ כֶּרֶם, וַיַּרְא עִנְּבֵי חֶמֶד עַל רֹאשׁ הַגֶּפֶן, וַיֵּרֶד רִירוֹ אֶל זְקָנוֹ כַּזֶרֶם כִּי נִכְסַף לֶאֱכֹל מֵהֵמָּה. וַיִּפֶן כֹּה וַָכֹה, וַיַּרְא כִּי קָצְרָה יָדֵהוּ לַשְׂבִּיעַ נַפְשוֹ הַשֹּׁקֵקָה בָּמוֹ, וַיְּנֹפֵף אֶת יָדוֹ וַיּאֹמֶר לָמוֹ עִנְּבֵי רוֹש הֵמָּה, גֶּפֶן סְדוֹם הִנֵּהוּ. הַאִם טוֹב הָיָה לוֹ, לוּ שִׁבַּח אוֹתָמוֹ? — השועל וענבי הגפן / ממשלי איזופוס בניסוח עברי של יל"ג ניתן לראות שיל"ג מוסיף את הלקח של המשל, בצורת שאלה בשורה האחרונה: האם היה משבח את הענבים לו היה משיג אותם? תרגום אחר לעברית, שידוע יותר בזמננו, נכתב כמאה שנים מאוחר ביותר, בידי המתרגם חנניה רייכמן בספרו: "כל משלי קרילוב". שמו של המשל בספר זה הוא השם הידוע כיום: "השועל והענבים". בעוד שיל"ג מכנה את הענבים "ענבי רוש" (ענבי רעל) השועל של רייכמן מכנה את הענבים: "בוסר", וכך גם מכנה השועל של שלמה שפאן את הענבים הבלתי מושגים בספרו "משלי איסופוס". במהלך השנים הופיעו תרגומים ועיבודים שונים של המשל, בשיר, מחזה ובסיפורים, ביניהם מעשיות לילדי הגן של לוין קיפניס. השועל והכרם מדיה וקבצים בנושא השועל והענבים בוויקישיתוף ענבים חמוצים, באתר מילון השפה העברית סבא טוביה, מסיבה ביער, השועל והענבים (שיר) מספר 15 באינדקס פרי (אנ'). יהודה ליב גורדון, משלי יהודה: קבוצת משלי מוסר כתובים בשירה בלשון יהודית, וילנה, תר"ך, 1859, ע' 70 כל משלי קרילוב, עברית: חנניה רייכמן, ציורים: נחום גוטמן, ב. ליכטנפלד, 1949, עמ' 239 משלי איסופוס, תרגם מיוונית שלמה שפאן, עיטר בצלאל שץ, מוסד ביאליק, ירושלים, 1960, עמ' 102 לוין קיפניס, טוב לקרוא; מעשיות לילדי הגן, זימזון, 1974 (חוברת 15)
גאל אנדוניאן

גאל אנדוניאן (בארמנית: Գաել Անդոնյան; נולד ב-7 בפברואר 1995) הוא כדורגלן צרפתי-ארמני המשחק בעמדת הבלם במרסיי אנדום. אנדוניאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי ואחרי זה הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד לאנס. ב-21 באוקטובר 2015 הושאל לדיז'ון מהליגה השנייה עד לסיום העונה. ב-8 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד ניור בדקות הסיום של המשחק. ב-27 בינואר 2017 הושאל לוריה מליגת העל היוונית עד לסיום העונה. ביולי 2019 אנדוניאן חתם באז'אקסיו. בינואר 2020 חתם במרטיג. ב-19 באוקטובר 2020, אנדוניאן חתם באוביאן. בקיץ 2021 הצטרף למרסיי אנדום. בהיותו נער, אנדוניאן שיחק שני משחקים בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 16. ב-21 במרץ 2015, אנדוניאן נחת בירוואן בירת ארמניה על מנת לקבל אזרחות ארמנית שתאפשר לו לשחק עבור נבחרת ארמניה. ב-29 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לאלבניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. גאל אנדוניאן, באתר Transfermarkt גאל אנדוניאן, באתר Soccerway גאל אנדוניאן, באתר WorldFootball.net גאל אנדוניאן, באתר National Football Teams גאל אנדוניאן, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גאל אנדוניאן".
וולקן דמירל

וולקן דמירל (בטורקית: Volkan Demirel; נולד ב-27 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק כשוער. את רוב הקריירה שלו העביר בפנרבחצ'ה ובעברו גם שיחק עבור נבחרת טורקיה. כיום משמש כעוזר מאמן פנרבחצ'ה. דמירל התחיל את הקריירה שלו בקרטלספור וכבר בגיל 18 תפס את עמדת השוער הראשון של המועדון ובתוך שנתיים רשם 51 הופעות במדי הקבוצה. בקיץ 2002 חתם בפנרבחצ'ה. בפנרבחצ'ה שימש תחילה כשוער שלישי, וב-26 באפריל 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בסיום העונה רושטו רצ'בר ששימש כשוער ראשון חתם בברצלונה ובין וולקן לרספ בילר השוער השני נערכה רוטציה ואת העונה וולקן סיים עם 19 הופעות. בסיום העונה זכה עם פנרבחצ'ה באליפות. בעונת 2004/2005 רושטו חזר לפנרבחצ'ה ווולקן הפך להיות השוער השני. בעונת 2005/2006 הפך לשוער ראשון, אך במהלך העונה חזר להיות שוער שני. בעונת 2007/2008 חזר להיות השוער הראשון של פנרבחצ'ה ואף היה שותף לעלייה שלה לשלב רבע גמר ליגת האלופות, לאחר ניצחון 2-3 בפנדלים נגד סביליה כאשר וולקן הדף שלושה פנדלים. במהלך עונת 2008/2009 וולקן חתם ל-4 שנים בפנרבחצ'ה. ביולי 2019 הודיע על פרישה מכדורגל. בצעירותו, וולקן שיחק בנבחרות הצעירות של טורקיה. ב-28 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה במשחק ידידות נגד בלגיה. דמירל זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 בו שימש כשוער ראשון והגיע עם נבחרתו לחצי הגמר לראשונה בתולדות הנבחרת. במהלך המשחק נגד צ'כיה הורחק לאחר שדחף את יאן קולר. במהלך משחק ידידות נגד ברזיל התעמת עם אוהד ועזב את הנבחרת. פנרבחצ'ה ליגת העל הטורקית: 2003/2004, 2004/2005, 2006/2007, 2010/2011, 2013/2014 הגביע הטורקי: 2011/2012, 2013/2014 הסופר קאפ הטורקי: 2007, 2009, 2014 ב-21 בספטמבר 2010 נישא לזיינפ סוואר, מיס בלגיה בשנת 2009 ולהם שתי ילדות. וולקן דמירל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וולקן דמירל, באתר Transfermarkt וולקן דמירל, באתר Soccerway וולקן דמירל, באתר WorldFootball.net וולקן דמירל, באתר National Football Teams וולקן דמירל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ג'ובאני פרנצ'סקו סטרפרולה

ג'ובאני פרנצ'סקו "ג'אנפרנצ'סקו" סטרפרולה (באיטלקית: 'Giovanni Francesco "Gianfrancesco" Straparola וגם Zuan Francesco Straparola da Caravaggio; ‏(1485? – 1558) היה אספן ומחבר מעשיות איטלקי מתקופת הרנסאנס. אחד הראשונים שפרסמו ספרי-מעשיות באירופה. ספרו, שראה אור בשתי מהדורות "הלילות הנעימים" (Le piacevoli notti;‏ 1551-1553) ו"הלילות ההיתוליים" (Le piacevoli notti;‏ 1555), כלל 75 מעשיות, רובן נאספו על ידו ממקורות קדומים או עממיים והיוו דגם למעשיות האחים גרים ושארל פרו. בפרט הסיפור "מלך חזיר" ששימש דגם לסיפור "היפה והחיה" והסיפור “Costantino Fortunato" ששימש דגם לסיפור "החתול במגפיים". לא רב הידוע על תולדות חייו. הוא נולד בעיירה קראוואג'ו, במישור לומברדיה ממזרח למילאנו. ב-1508 היה כבר בוונציה, שם ראה אור באותה שנה ספרו Opera nova de Zoan Francesco Straparola da Caravaggio novamente stampata ("יצירות חדשות מאת זואן פרנצ'סקו סטרפרולה") שכלל סונטות ו"שמיניות סיציליאניות" (סוגה ספרותית של שיר היתולי בעל שמונה שורות, בנות 11 הברות הנחרזות בתבנית של A-B-A-B). על מהדורת ספרו מ-1558 נדפס הביטוי All’instanza dall’autore ("בהיעדרו של המחבר", כלומר לאחר מותו). ספרו הגדול של סטרפרולה נבנה בדגם של הדקמרון מאת בוקאצ'יו (1350-1352), סיפור המסגרת מציג חבורה של אריסטוקרטים, גברים ונשים, המשעשעים את עצמם לאורך מספר לילות בסיפור מעשיות. כל לילה הוא פרק בספר, הכולל כמה סיפורים. הספר ראה אור לראשונה בוונציה. בשנת 1551 ראה אור הכרך הראשון חתחת השם "הלילות הנעימים" (Le piacevoli notti) ובו 25 סיפורים וב-1553 ראה אור הכרך השני ובו 50 סיפורים. ב-1555 ראה אור הספר בשם "הלילות ההיתוליים" (Le piacevoli notti), תוך השמטת הסיפור "שוליית החייט", כנראה בשל צנזורה עצמית או הוראת הכנסייה. הסיפורים כוללים סיפורי אימה, סיפורים מבדחים, חידות וכדומה. הספר הוכנס לרשימת הספרים האסורים של הכנסייה הקתולית בשנת 1624. Jack Zipes, The Great Fairy Tale Tradition: From Straparola and Basile to the Brothers Grimm, W. W. Norton & Company, 2000 ISBN 0-393-97636-X מדיה וקבצים בנושא ג'ובאני פרנצ'סקו סטרפרולה בוויקישיתוף סיפורים נבחרים בתרגום לאנגלית מהדורות של "הלילות", בארכיון האינטרנט ג'ובאני פרנצ'סקו סטרפרולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פסקארה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פסקארה (נפה) – נפה במחוז אברוצו שבאיטליה פסקארה – עיר הבירה של נפת פסקארה פסקארה (כדורגל) – מועדון כדורגל איטלקי מהעיר פסקארה
סלבדור סובראל

סלבדור וילאר בראמקאמפ סובראל (בפורטוגזית: Salvador Vilar Braamcamp Sobral; נולד ב-28 בדצמבר 1989) הוא זמר פורטוגזי. סובראל ייצג את פורטוגל באירוויזיון 2017 עם השיר "Amar pelos Dois" וזכה במקום הראשון. הייתה זו זכייתה הראשונה של פורטוגל בתחרות. סובראל נולד בשנת 1989 בליסבון, בירת פורטוגל. בילדותו גדל בארצות הברית, ולאחר מכן עבר לעיר ברצלונה שבספרד, שם חונך בבית ספר יוקרתי למוזיקה. בשנת 2009 התמודד בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי Ídolos, שהיא הגרסה הפורטוגזית לתוכנית הטלוויזיה הבריטית Pop Idol, הודח בשלב החמישי וסיים במקום השביעי. מאז החלה הקריירה המוזיקלית שלו הוא שיתף פעולה והופיע פעמים רבות עם אחותו הגדולה לואיזה סובראל, גם היא זמרת מפורסמת בפורטוגל, אשר השתתפה בהיותה בת שש עשרה בעונתה הראשונה של התוכנית בשנת 2003, העפילה לשלב חצי הגמר, וסיימה במקום השלישי. מאוחר יותר הוציא לאור את אלבומו הראשון שנקרא "Excuse Me". בשנת 2017 השתתף בתחרות הקדם הלאומית Festival RTP da Canção לבחירת נציג פורטוגל באירוויזיון, וזכה בגמר הקדם ב-5 במרץ לייצג את מדינתו בתחרות באותה שנה עם השיר "Amar pelos Dois" ("לאהוב בשביל שנינו"), אותו כתבה אחותו לואיזה סובראל. סלבדור סובראל ייצג את פורטוגל באירוויזיון וזכה במקום הראשון עם השיר "Amar pelos Dois" ("לאהוב בשביל שנינו"). ב-26 בספטמבר 2017 פורסם כי סובראל מאושפז במצב קשה בגלל מחלת לב. ב-9 בדצמבר הוא עבר בהצלחה השתלת לב. על פי מסורת האירוויזיון, זוכה השנה הקודמת מגיש לזוכה השנה הנוכחית את פסלון הזכייה. בראיונות מוקדמים שנערכו עמו סמוך לאירוויזיון 2018 לעג סובראל לשיר הישראלי ואמר כי אם ייאלץ להגיש לישראל את הפסלון, יעשה זאת עם חיוך מזויף. בסופו של דבר השיר הישראלי Toy של נטע ברזילי זכה במקום הראשון, וסובראל נאלץ להגיש לה את הפסלון. סובראל הגיש לה אותו בחיוך, ואף חיבק ונישק אותה. בשנת 2020 הופיע בהופעת קמע בסרט הקומי "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga" בכיכובו של ויל פרל. באפריל 2019, התבטא סובראל בראיון נגד מדיניות ישראל וציין כי אם היה מתמודד עם השיר "Amar pelos dois" באירוויזיון 2019 בישראל, היה לובש טי שירט עם הכיתוב 'Free Palestine', אף על פי שהדבר מנוגד לחוקי התחרות. הזמר הוסיף כי אינו מתכוון להגיע לישראל. אלבומי אולפן Excuse Me (2016) Paris, Lisboa (2019) bpm (2021) אלבומי הופעה Excuse Me (Ao Vivo) (2017) מדיה וקבצים בנושא סלבדור סובראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלבדור סובראל סלבדור סובראל, ברשת החברתית פייסבוק סלבדור סובראל, ברשת החברתית אינסטגרם סלבדור סובראל, סרטונים בערוץ היוטיוב סלבדור סובראל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סלבדור סובראל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סלבדור סובראל, באתר ספוטיפיי סלבדור סובראל, באתר Last.fm (באנגלית) סלבדור סובראל, באתר AllMusic (באנגלית) סלבדור סובראל, באתר MusicBrainz (באנגלית) סלבדור סובראל, באתר דיזר סלבדור סובראל, באתר Discogs (באנגלית) סלבדור סובראל, באתר Genius סלבדור סובראל, באתר בנדקמפ סלבדור סובראל, באתר בילבורד (באנגלית) Amar pelos Dois, בביצוע סלבדור סובראל, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב עמי פרידמן, הסטלן שכבש את אירופה: הכירו את זוכה האירוויזיון מפורטוגל, באתר ynet, 14 במאי 2017 ynet, זוכה אירוויזיון 2017 שוחרר מבית החולים לאחר השתלת לב, באתר ynet, 12 בינואר 2018 מערכת mako מוזיקה, ‏זוכה האירוויזיון נגד נטע, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2018 סלבדור סובראל בהתבטאות חריגה נגד ישראל, באתר EuroMix זוכה העבר רוצה פרובוקציה באירוויזיון בישראל, באתר "סרוגים", 29 באפריל 2019