laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוסטאם באטמנגליג'

רוסטאם באטמנגליג' (באנגלית: Rostam Batmanglij, נולד ב-28 בנובמבר 1983 בוושינגטון די. סי.) הוא מפיק מוזיקלי ומוזיקאי. באטמנגליג היה חבר בלהקת האינדי רוק הניו יורקית ומפייר ויקאנד בה ניגן בקלידים, גיטרה וליווה בקולות רקע, וכן הוא אחד המקימים של הרכב האלקטרו-סול דיסקאברי. באטמנגליג' גדל בוושינגטון די. סי. למשפחה פרסית. הוריו הגיעו לארצות הברית לאחר המהפכה האיראנית. אמו היא שפית ומחברת של ספרי בישול ואביו הוא מוציא לאור. את חברי להקת ומפייר ויקאנד הוא הכיר באוניברסיטת קולומביה, שם השלים תואר במוזיקה. את הלהקה הקימו בשנתם האחרונה ללימודים, ואת האלבום הראשון הם הפיקו בעצמם תוך כדי שהם עובדים בעבודות אחרות. באטמנגליג' בעיקר מנגן על כלים שונים במסגרת הלהקה, אך הוא גם שותף מרכזי בכתיבת המילים של השירים. סולן הלהקה, עזרא קניג, אמר כי הוא ובאטמנגליג' הם שני כותבי השירים העיקריים של הלהקה. באטמנגליג' הוא המפיק המוזיקלי של אלבומי הלהקה Contra, ו-Vampire Weekend. באטמנגליג' החל להקליט שירים עם סולן להקת רה רה ריוט במסגרת פרויקט צדדי שהתהווה לכדי הרכב מוזיקלי של אלקטרו-סול בשם דיסקאברי. אלבום הבכורה של ההרכב בשם LP יצא ב-7 ביולי 2009 בחברת התקליטים XL Recordings. באלבום משתתפים גם עזרא קניג וגם סולנית להקת דירטי פרוג'קטורז. בשנת 2010 הוא השתתף בסינגל שהוציאה חברת הנעליים קונברס, שאת המילים שלו כתב באטמנגליג' והוא שר בו יחד עם קיד קאדי. בנוסף, הוא הוציא קטעי סולו תחת השם "Boys Like Us".‏ באטמנגליג' הוא הומוסקסואל והדבר בא לידי ביטוי גם בשירים שהוא כותב. אתר האינטרנט הרשמי של רוסטאם באטמנגליג' (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', ברשת החברתית פייסבוק רוסטאם באטמנגליג', ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוסטאם באטמנגליג', ברשת החברתית אינסטגרם רוסטאם באטמנגליג', סרטונים בערוץ היוטיוב רוסטאם באטמנגליג', סרטונים באתר Vimeo רוסטאם באטמנגליג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר ספוטיפיי רוסטאם באטמנגליג', באתר סאונדקלאוד (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר Last.fm (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר AllMusic (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר MusicBrainz (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר דיזר רוסטאם באטמנגליג', באתר Discogs (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר Songkick (באנגלית) רוסטאם באטמנגליג', באתר Genius רוסטאם באטמנגליג', באתר SecondHandSongs ריאיון עם רוסטאם באטמנגליג' (אורכב 11.05.2011 בארכיון Wayback Machine), מגזין אאוט, 9 בפברואר 2010 HAPPY BIRthDAY Hottie Rostam Batmanglij | LaurenSList The Artful Dodgers: Santigold & Vampire Weekend :: Music :: Features :: Paste "Discovery (Vampire Weekend/Ra Ra Riot Side Project) Album Details Revealed". Pitchfork.com. 2008-05-20. "Kid Cudi, Best Coast, Rostam Batmanglij Collaborate for Converse Track". pastemagazine.com. 2010-07-19. Rostam Batmanglij (matsoR) on Twitter ELIZABETH GOODMAN, Rostam Batmanglij: Interview with a Vampire, Out, FEB 09 2010
אוסגיליאת

אוֹסְגִילִיאַת היא עיר בדויה בארץ התיכונה בלגנדריום של ג'ון רונלד רעואל טולקין. העיר היוותה בירתה הראשונה של גונדור. שם העיר גזור משפת הסינדארין - בה משמעותו "כיפת הכוכבים" או "מעוז הכוכבים", על שם המבנה החשוב בעיר אשר אכלס את הפלנטיר (אבן־רואי) של אוסגיליאת. העיר הוקמה על ידי אלנדיל ובניו לקראת תום העידן השני על גדות נהר אנדואין. היא ישבה בין מינאס טירית למינאס איתיל. בין הגדות חיבר גשר אבן גדול, ומספר גשרים פחותים. לאורך מפגש הנהר עם העיר שכנו מתקני עגינה עבור ספינות - מעין נמל. בעוד שאלנדיל משל בממלכת ארנור, איסילדור ואנאריון משלו יחד בגונדור, עם אוסגיליאת כבירתם. סאורון שנחשב למת עקב שקיעת נומנור (אליה נלקח כשבוי של המלך אר-פאראזון), שב לארץ התיכונה, ובשנת 3429 פלש לגונדור. התקפתו נבלמה באוסגיליאת על ידי אנאריון, אולם מינאס איתיל נפלה לידי הנאזגול. סוף התוקפנות ממורדור בעת ההיא באה לאחר תבוסת סאורון לברית האחרונה, ומינאס איתיל חזרה לידי גונדור. בתחילת העידן השלישי המשיכה לשמש העיר כבירת גונדור, תחת מלכי בית אנאריון, אולם תלאות מלחמת האחים אשר כללו את אובדן הפאלאנטיר והעברת הבירה לפלרגיר בידי המורדים ל־10 שנים החלישו את אוסגיליאת. כמאה ותשעים שנה מאוחר יותר, מגפת 1636 המיטה מכה קשה לעיר וכעבור ארבע שנים עבר מושב המלך למינאס אנור. בשנת 1980 שב המלך-המכשף מאנגמר למורדור, אחר תבוסת אנגמר. ב-2002 שם המלך־המכשף מצור למינאס איתיל, וכבשה בשם סאורון. שם העיר הוסב למינאס מורגול, ובתגובה הוסב שמה של מינאס אנור למינאס טירית. פלישת האורקים של שנת 2475 לעיר נהדפה על ידי בורומיר הראשון, אולם העיר נתרוקנה סופית מיושביה והפכה לעיי חורבות. כעבור חמש־מאות ועשר שנים בהן החליפה העיר ידיים, הוצב בה חיל־מצב מטעם הסוכן דנתור השני. סאורון תקף את העיר, אך הוא נטש את ההתקפה שהייתה הסחה לטובת יציאתם של הנאזגול למרדף אחרי פרודו באגינס. התקפה מאוחרת יותר של סאורון בקרב שדות הפלנור הצליחה לשבור את חיל־המצב בראשות פאראמיר, בן דנתור. אחרי השמדת סאורון והטבעת האחת שוקמה העיר, אך לעולם לא הגיעה לעושרה העתיק. בסרטו של פיטר ג'קסון, "שר הטבעות: שני הצריחים", פאראמיר לוקח את פרודו באגינס, סאם גמג'י וגולום לאוסגיליאת, שם הם צופים בקרב. סצנה זו נכתבה במיוחד בשביל הסרט ואינה מופיעה בספר המקורי. אוסגיליאת באנציקלופדיה של ארדה התאריך הנקוב מחושב לפי קו הזמן של הארץ התיכונה.
אחמד שפיק

אחמד מוחמד שפיק (בערבית: أحمد محمد شفيق ; נולד ב-25 בנובמבר 1941) הוא איש צבא ופוליטיקאי מצרי. בשנת 2011 כיהן כחודש כראש ממשלת מצרים. שפיק נולד וגדל בקהיר, והתגייס לחיל האוויר המצרי, בו שירת כטייס קרב. הוא לחם בשנות ה-60 במלחמת האזרחים בתימן ובמלחמת ששת הימים, ובמהלך מלחמת ההתשה קודם למפקד טייסת ולמפקד בסיס. שפיק נטל חלק פעיל במלחמת יום הכיפורים, תחת פיקודו של חוסני מובארכ, כטייס קרב בכיר. ב-14 באוקטובר 1973 הוא השתתף בקרב אל-מנצורה ומיוחסת לו הפלת שני מטוסי קרב ישראלים. ב-1984 מונה לנספח הצבאי של מצרים בשגרירות ברומא, תפקיד אותו מילא עד 1986. לאחר מכן שב לשורות חיל האוויר, וכיהן כראש מטה חיל האוויר (1991) ולבסוף כמפקד החיל (1996). ב-2002 השתחרר מהצבא, ומונה לשר התעופה האזרחית. במהלך כהונתו שודרגו התשתיות בשדות התעופה במצרים, ובפרט נמל התעופה הבינלאומי של קהיר ונמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח', וחברות תעופה רבות יותר החלו לפעול במדינה. בנוסף, הצליח לשקם את חברת התעופה הלאומית איג'יפטאייר, שהייתה נתונה במשבר, ובשנת 2008 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס. בעקבות המהומות במצרים בראשית 2011, במהלכן התפטרה ממשלת מצרים, מונה שפיק ב-29 בינואר לראש ממשלת מצרים. ב-3 במרץ 2011 הוא התפטר מתפקידו ובמקומו מונה עיסאם שאראף. ב-2012 התמודד שפיק בבחירות לנשיאות. בסיבוב הראשון זכה שפיק בכ-23 אחוזים מקולות המצביעים והעפיל לסיבוב השני, שהתקיים ב-16–17 ביוני 2012, ובו קיבל 48.3% מקולות הבוחרים והפסיד למוחמד מורסי. מאז שהפסיד באחוזים בודדים ב-2012, הוא ברח לאיחוד האמירויות הערביות וחי שם בגלות. בנובמבר 2017 הכריז על מועמדותו לקראת בחירות 2018 לנשיאות מצרים. בדצמבר נעצר על ידי שלטונות האמירויות, שגירשו אותו חזרה למצרים. ברגע שנחת שם הוא נעצר וקיבל איומים על הגשת כתב אישום באשמת שחיתות אם לא יסיר את מועמדותו. ב-7 בינואר 2018 הודיע שפיק על הסרת מועמדותו. למחרת הודיעה גם מפלגתו על תמיכתה בנשיא המכהן, עבד אל-פתאח א-סיסי. מדיה וקבצים בנושא אחמד שפיק בוויקישיתוף אחמד שפיק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גיא אלסטר‏, ההכרזה, הגירוש - וההיעלמות: הסיפור המוזר על יריבו של א-סיסי, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2017 Ahmed Shafiq: With an iron fist. Al Ahram Weekly On-Line, Issue No. 759, 8-14 September 2005 כ. מיטל וח. ורולקר, הבחירות לנשיאות מצרים (א): משטר אל-סיסי במתקפה דורסנית נגד המועמדים האפשריים לנשיאות, באתר המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון, 20 במרץ 2018
שושנה בירן

שושנה בירן (5 בדצמבר 1933 - 31 בינואר 1989) הייתה רופאה ישראלית וחוקרת בתחום הרפואה. כיהנה כראש המכון האונקולוגי ע"ש שרת בבית החולים הדסה עין כרם ופרופסור מן המניין לאונקולוגיה באוניברסיטה העברית. בירן, הצעירה מבין ששת ילדי שרה ויעקב לבית שמואלביץ' (שמואלי), נולדה בתל אביב, בה גדלה והתחנכה. עם סיום לימודיה התיכוניים בבית הספר "תיכון חדש", התגייסה לצה"ל ושירתה כמורה חיילת. במסגרת תפקידה זה עבדה גם עם ילדים חולי שחפת בסנטוריום שבהרי-יהודה, לימים בית חולים איתנים. לאחר סיום שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים והשלימה את הכשרתה כמורה למדעי הטבע. במהלך לימודיה הכירה את שרגא בירנבאום (בירן); השניים נישאו בשנת 1954, ונולדו להם שלושה בנים. לאחר שובה משנת-לימודים באוניברסיטת סורבון בפריז, החלה בירן את לימודי הרפואה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ומאז קשרה את גורלה בעיר זו. עם סיום לימודיה בשנת 1960, החלה להתמחות במחלקה האונקולוגית בבית-החולים "הדסה", שם עשתה את מרבית דרכה המקצועית עד לפטירתה. במשך השנים התקדמה במקצועה כרופאה קלינית וכחוקרת אקדמית. בשנת 1978 התמנתה לפרופסור-חבר בחוג לאונקולוגיה שבבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. היא ייסדה את היחידה לטיפול-יום אונקולוגי במרכז הרפואי הדסה עין כרם. בשנת 1984 התמנתה כמנהלת המכון האונקולוגי על שם משה שרת בבית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1985 התמנתה כ"פרופסור מן-המניין" בחוג לאונקולוגיה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך שנות עבודתה טיפלה באלפי חולים אונקולוגיים, ובה בעת פעלה כחוקרת אקדמית וכמרצה לסטודנטים לרפואה, וחינכה דור של רופאים אונקולוגיים. בירן הייתה יושבת הראש של החברה הישראלית לאונקולוגיה, והביאה למודרניזציה של האבחון והטיפול בסוגי סרטן שונים, בעיקר בסרטן השד. היא הייתה מחלוצות הטיפול המסייע בסרטן השד בישראל, והראשונה לארגן תוכנית טיפול כלל-ארצית לסרטן-השד. גם "הניתוח המשמר" לסרטן-השד הוא פרי יוזמתה ומאבקיה המתמידים לשיפור הטיפול בחולות סרטן-השד. היא פרסמה מאות מאמרים בעיתונים אקדמיים ומקצועיים ברחבי העולם, וזכתה לכבוד ולהערכה מצד עמיתיה. בירן הייתה נציגה של מדינת ישראל בארגון הבריאות העולמי, ובין היתר מונתה בשנת 1986 למארגנת הכינוס האונקולוגי היוקרתי "ECCO" (הכנס האירופי לאונקולוגיה קלינית). בירן נפטרה ב-1989 בביתה שבירושלים מסרטן השד. נטמנה בהר המנוחות. לאחר פטירתה קראה עיריית ירושלים על שמה של שושנה בירן את כיכר הכניסה למרכז הרפואי הדסה עין-כרם. מדיה וקבצים בנושא שושנה בירן בוויקישיתוף
Lost Paradise

Lost Paradise (בעברית: לוסט פרדייז; באופן מילולי: גן עדן אבוד) הוא אלבומה הראשון של להקת הדום מטאל, Paradise Lost. האלבום יצא לאור בינואר 1990 ומציג את סגנון הדת'-דום המוקדם של הלהקה. את האלבום הוציאה לאור חברת ההקלטות הבריטית פיס-ויל רקורדס (באנגלית: Peaceville Records) האלבום יצא במהדורה שנייה ב-2003, ונוספו לו שלושה שירי בונוס. Intro Deadly Inner Sense Paradise Lost Our Saviour Rotting Misery Frozen Illusion Breeding Fear Lost Paradise Internal Torment II Eternal (הופעה חיה) Gothic (מיקס) The Painless (מיקס) מידע על האלבום Lost Paradise באתר MusicBrainz מידע על האלבום Lost Paradise באתר AllMusic האלבום Lost Paradise באתר Discogs האלבום Lost Paradise באתר ספוטיפיי Paradise Lost - Lost Paradise - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com
קמצנות

קמצנות היא תכונה המתאפיינת בפחד להוציא כספים, לעיתים עד ויתור על נוחות ועל צרכים בסיסיים. במקרים רבים, קמצן לא מגדיר עצמו ככזה, אלא כאדם מחושב או חסכן. לכן הגדרת הקמצנות מתבססת לעיתים על סטנדרטים חברתיים ועל הסבל והתסכול הנגרמים בעקבותיה לאנשים אחרים. לעיתים אנשים הסובבים אדם קמצן חשים כי עיסוקו בכסף הוא אובססיבי, וכי נמנעות מהם פעילויות או רכישות בסיסיות ללא סיבה כלכלית אובייקטיבית. אבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד, קישר את הקמצנות לקשיים בתהליך הגמילה מחיתולים בילדות, העלול להתפתח לקיבעון בשלב האנאלי ולהתבטא בבגרות באישיות נוקשה, חסרת גמישות וקמצנית. התומכים בביהביוריזם ותאוריות קוגניטיביות-התנהגותיות כמו תאוריית הלמידה החברתית של אלברט בנדורה, טוענים שקמצנות נלמדת באמצעות חיקוי של דמות קרובה, כגון הורה המתנהג בקמצנות. הקמצן תאוות בצע מדיה וקבצים בנושא קמצנות בוויקישיתוף חן דגן, אין עליהם (מזומנים), באתר nrg‏, 29 באפריל 2002 אורה גולן, קמצנות: חרדה קיומית או אנוכיות מבחילה?, באתר ynet, 14 בנובמבר 2012 רוני גובר, ‏שונאים קמצנים, באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2016 יובל מלחי, פרק 226: קמצנות – לא סופי, באתר "קטעים בהיסטוריה", 24 באוקטובר 2017 נירית לביא קוצ'יק, הכלא הנפשי של הקמצנים, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2018 קמצנים, דף שער בספרייה הלאומית Nicky Hayes (2000). Foundations of psychology. Cengage Learning. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעבורת סטטן איילנד

מעבורת סטטן איילנד או סטטן איילנד פרי (באנגלית: Staten Island Ferry) הוא קו מעבורות מים המשמשות לתעבורה בין הרבעים סטטן איילנד ומנהטן בניו יורק. למעבורת נמלים שהוסבו בצורה מיוחדת עבורה, אחד בקצה סטטן איילנד ואחד בבאטרי פארק, מנהטן. תחנת הבאטרי פארק מחוברת כמעט באופן ישיר לרכבת התחתית של ניו יורק. המסע במעבורת הוא כעת בחינם. כיום פעילות בקו 8 מעבורות. הקו יחיד במינו במערך התחבורה בעיר ניו יורק. במעבורת עוברים בממוצע 75,000 בני אדם ביום. מלבד המעבורת, ישנם קווי מונית ימית, במעבורות קטנות יותר, מסביב למנהטן. המעבורת משמשת מגוון רחב של אוכלוסיות, בין אם אלו עובדים המתגוררים בסטטן איילנד ונוסעים לעבודה במנהטן ומעדיפים תחבורה ציבורית יעילה על מציאת חנייה ברובע או תיירים. חברת "מעבורות סטטן איילנד" נוסדה ב-1817 על ידי John De Forest, שהפעיל ספינת קיטור אחת. ב-1838 רכש את החברה איל ההון קורנליוס ונדרבילט. החברה נותרה בשליטת משפחת ונדרבילט עד מלחמת העולם השנייה. כיום מפעילה את קו המעבורת מחלקת התחבורה של עיריית ניו יורק. כל פרק זמן מסוים יוצאת המעבורת מנמל הבית שלה סנט ג'ורג בסטטן איילנד. כל הפלגה מתחילה בישיבה מוחלטת של הנוסעים, אשר לרשותם עומדת בחירה היכן לשבת: בפנים או במרפסת. לאחר קריאת ה"הקשב" ושריקת הצופר, עומדים לרשות הנוסעים מזנון בו בין השאר ניתן לקנות מעדנים, בתי שימוש, מעלית לנכים ואף מרפסת ממנה ניתן להשקיף על העיר. במעבורת מיני בנוי המזנון כמסעדה, וקירותיה עשויים זכוכית. מספר קומות - 4 במעבורת רגילה, 2 במעבורת מיני תכולה מקסימלית של אנשים - כאלף איש זמן נסיעה - 25-35 דקות קו - סטטן איילנד - מנהטן צבע המעבורת מבחוץ - כתום צבע המעבורת מבפנים - ירוק-כחול תעבורה יומית - 75,000 איש מדיה וקבצים בנושא מעבורת סטטן איילנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מעבורת סטטן איילנד (באנגלית) מעבורת סטטן איילנד, ברשת החברתית פייסבוק אתר המוקדש למעבורת (באנגלית)
סדן (גאולוגיה)

בגאולוגיה, סדן הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. סדנים הם גופי חדירה בלתי-תואמים, כלומר הם חודרים בניצב לשכבות סלעי הסביבה. סדנים נוצרים כתוצאה מהתגבשות סוגי מאגמה שונים. הם מהווים מחדרים רדודים יחסית, הניזונים מבתוליתים. הסדנים עשויים להיות שרידיהם של צינורות הזנה ולבלוט ככיפה מעל פני השטח לאחר סחיפה של סלעי הסביבה. חתך הרוחב של סדן הוא לרוב עגול, וקוטרו נע ממאות מטרים עד קילומטרים אחדים. התגבשות איטית של המאגמה יוצרת בסדן גבישים גדולים. סדנים קיימים במרבית האזורים בהם התקיימה געשיות. בישראל מוכר סדן "שן רמון" במכתש רמון, הנחשף סמוך לדופן הדרומית של המכתש. הסדן חדר לסלעי המשקע מהטריאס, והתגבש לסלעי קוורץ-סיאניט בעלי גבישים גדולים. סדן זה נחשף עקב סחיפה בעת התחתרות הנחלים שיצרה את המכתש. במכתש רמון מצויים סדנים נוספים, כמותם ניתן למצוא במקומות נוספים בדרום ישראל – בגושי התשתית המהווים את חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי: אילת, רודד ותמנע. גאולוגיה - מונחים בתולית דייק סיל עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0 עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3 שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9 Encyclopedia of Volcanoes,‏ ISBN 0-12-643140-X ,Academic Press CVO Website - Laccoliths and Batholiths קוורץ-סיאניט – סיאניט בעל תכולה גבוהה של קוורץ
זלאטוגרד

זלאטוגרד (בבולגרית: Златоград) היא עיר במרכז דרומה של בולגריה, השנייה בגודלה במחוז סמוליאן, השוכנת על רכס הרודופי, 228 קילומטרים דרומית מזרחית מהבירה סופיה, 60 קילומטרים מבירת המחוז סמוליאן ו-5 קילומטרים מגבול יוון. במסמכים מהמאה ה-18 מתועד על אדמות זלאטוגרד המודרנית כפר בשם בֶּלוֹבִידוֹבוֹ. התיעוד היה בהקשר בנייתה של כנסייה ביישוב. ב-1834, בעיצומו של עידן התחייה הלאומית הבולגרית הושלמה בניית הכנסייה וב-1852 הוקם בית ספר ללימודי דת. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכלל היישוב בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) הועבר השטח לחזקת האימפריה העות'מאנית ובתקופה זו מתועדת אוכלוסייה שרובה מוסלמית סונית. ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש השטח בידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותר בחזקת הבולגרים. ב-1934 נקרא היישוב דָרֵדֶרֶה. לאחר מלחמת העולם השנייה זכה היישוב למעמד של עיירה. זלאטוגרד ממוקמת בשיפולי רכס הרודופי בגובה ממוצע שנע בין 420 ל-550 מטרים. באזור שורר אקלים ממוזג. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10.8oc וערכי הקיצון נעים ממינוס 0.8oc בינואר ועד 20.6oc ביולי. כמות המשקעים השנתית עומדת על 1,000 מילימטרים בממוצע לשנה. יוון כריסופולי, יוון. מדיה וקבצים בנושא העיר זלאטוגרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זלאטוגרד (בבולגרית ובאנגלית)
Fuck You!

Fuck You!, או ‏Forget You, הוא שיר של הזמר האמריקאי סי-לו גרין. השיר יצא כסינגל מאלבומו השלישי של גרין, The Lady Killer, בארצות הברית ב-19 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים אלקטרה. בהמשך השנה, לאחר הצלחתו בארצות הברית, יצא "!Fuck You" כסינגל במדינות נוספות ברחבי העולם וזכה להצלחה במצעדים, והגיע למקום הראשון במספר מדינות בתוכן: הממלכה המאוחדת, הולנד, סקוטלנד וישראל. הסינגל הגיע למעמד של פלטינה בממלכה המאוחדת, קנדה וניו זילנד ולמעמד של אלבום זהב בארצות הברית ובדנמרק. !Fuck You היה מועמד לשלושה פרסי גראמי, וזכה באחד. השיר נכתב בידי חברי הסמיזינגטונס: ברונו מארס, פיליפ לורנס, ארי לוין, וברודי בראון בשיתוף עם סי-לו גרין. בגרסת האלבום נקרא השיר בשם "Fuck You", והמילה הנחשבת כגסה "Fuck" (תרגום מילולי: לעזאזל) הופיעה בו פעמים רבות. כדי למתן את הבוטות הופקה לשיר גרסת רדיו בה הוחלפה המילה "Fuck" ב-"Forget". נמצאו דרכים אחרות בהן נעשה שימוש כדי "לרכך" את הביטוי וניתן למצוא את השיר גם בשמות "F**K You" ו-"FU". המילה Shit הומרה אף היא בצליל 'Shh..' ('ששש..'). מדיה וקבצים בנושא Fuck You! בוויקישיתוף מידע על היצירה "Fuck You!" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Fuck You!" באתר SecondHandSongs "Cee Lo Green - FUCK YOU", וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב "ARIA Charts – End Of Year Charts – Top 100 Singles 2010". Australian Recording Industry Association. נבדק ב-2011-01-08. "European Hot 100". Billboard.com. 2010-12-31. אורכב מ-המקור ב-2012-05-25. נבדק ב-2011-01-05. "Charts Year End: Canadian Hot 100". Billboard. Nielsen Business Media, Inc. נבדק ב-2010-05-02. "2010 Year-end UK Singles". BBC (BBC Online). 2010-12-26. אורכב מ-המקור ב-2012-05-27. נבדק ב-2010-12-26. המצעד הבינלאומי השנתי באתר גלגלצ "Hitlisten.NU". International Federation of the Phonographic Industry. 12 בנובמבר 2010. נבדק ב-27 בנובמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Canadian Recording Industry Association (CRIA): Gold & Platinum - December 2010". Canadian Recording Industry Association. נבדק ב-8 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Latest Gold / Platinum Singles - RadioScope New Zealand". Radioscope.net.nz. אורכב מ-המקור ב-2011-08-24. נבדק ב-2011-01-05. "Certified Awards Search". British Phonographic Industry. נבדק ב-28 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "RIAA Gold & Platinum - Cee Lo". RIAA. נבדק ב-28 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה)
סגן נשיא מצרים

סגן נשיא הרפובליקה הערבית של מצרים (בערבית: نائب رئيس جمهورية مصر العربية) הוא תפקיד פוליטי בכיר בממשל המצרי, שני בחשיבותו רק לנשיא עצמו. התפקיד נוצר בעקבות הקמת הרפובליקה של מצרים בשנת 1953, ובוטל בחוקת 2012. בספטמבר 1962 הודיע נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, על הקמת "מועצת נשיאות" בראשות נשיא הרפובליקה שתפקידה יהיה לטפל בכל הנושאים שהיו נתונים לפני כן בידיו של הנשיא בלבד. חמישה מתוך 11 חברי מועצת הנשיאות היו סגני הנשיא שכיהנו באותה עת. סעיף 139 לחוקת מצרים מ-1971 הגדיר את סמכויות סגן הנשיא ותפקידו: "נשיא הרפובליקה רשאי למנות אחד או יותר סגני נשיא, להגדיר את סמכויותיהם ולשחרר אותם מהתפקיד. הכללים הנוגעים לנשיא הרפובליקה בנושא חובתו לתת את הדין על מעשיו יחולו גם על סגן הנשיא." החוקה נתנה לנשיא סמכות נרחבת בקביעת מספר סגני הנשיא, כמו גם במינוים, פיטוריהם וסמכויותיהם. בחוקת מצרים מ-2012 בוטל תפקיד סגן הנשיא. עבד אל-לטיף בע'דאדי 7 במרץ 1958 – 23 באוקטובר 1964 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני תכנון ואוצר. עבד אל-חכים עאמר 7 במרץ 1958 – 23 באוקטובר 1964 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני צבא. 24 באוקטובר 1964 – 30 בספטמבר 1965 - סגן נשיא ראשון אכראם אל-חוראני (סוריה) 7 במרץ 1958 – 19 בספטמבר 1960 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת צברי אל-עסלי (סוריה) 7 במרץ 1958 – 7 באוקטובר 1958 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת נור אל-דין כחאלה (סוריה) 20 בספטמבר 1960 – 18 באוקטובר 1961 - סגן נשיא הרפובליקה הערבית המאוחדת. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני יצור. זכריא מוחי א-דין 16 באוגוסט 1961 – 23 במרץ 1964. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני ממשל כלליים ולאחר מכן, כסגן נשיא לענייני יצור. 1 באוקטובר 1965 – 20 במרץ 1968. במקביל, מילא עד 9 בספטמבר 1966 גם את תפקיד ראש הממשלה. חוסיין אל-שאפי 16 באוגוסט 1961 – 30 בספטמבר 1965. בחודשיים הראשונים כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני ממשל כלליים. 20 במרץ 1968 – 16 בינואר 1973. כמאל א-דין חוסיין 16 באוגוסט 1961 – 23 במרץ 1964. בחלק מתקופת כהונתו הוגדר תפקידו כסגן נשיא לענייני מנהל מקומי ולאחר מכן כסגן נשיא לענייני שירותים. עבד אל-חמיד סראג' (סוריה) 16 באוגוסט 1961 – 18 באוקטובר 1961 - סגן נשיא לענייני פנים. חסן איברהים 17 בפברואר 1964 – 27 בינואר 1966 עלי צברי 1 באוקטובר 1965 – 20 במרץ 1968 אנואר סאדאת 17 בפברואר 1964 – 23 במרץ 1964 19 בדצמבר 1969 – 14 באוקטובר 1970 מחמוד פאוזי 16 בינואר 1972 – 18 בספטמבר 1974 חוסני מובארכ אפריל 1975 – 14 באוקטובר 1981 עומר סולימאן 29 בינואר – 11 בפברואר 2011 מחמוד מכי 12 באוגוסט 2012 – 22 בדצמבר 2012 מוחמד אל-בראדעי 14 ביולי 2013 – 14 באוגוסט 2013 (בפועל) נאצר הכריז על כינון משטר של 'הנהגה קולקטיבית' במצרים, דבר, 25 בספטמבר 1962 פורסם הרכב מועצת הנשיאות המצרית, דבר, 28 בספטמבר 1962
מיקו לפילאמפי

מיקו יוהנס לפילאמפי (בפינית: Mikko Johannes Leppilampi; נולד ב-22 בספטמבר 1978 בפלקנה, פינלנד) הוא שחקן, מנחה טלוויזיה ומוזיקאי פיני, בנו של יוקה לפילאמפי, מוזיקאי גוספל. לפילאמפי נחשב לאחד מהשחקנים המצליחים ביותר בפינלנד מתחילת שנות ה-2000. הוא התפרסם לאחר השתתפותו בסרט "Helmiä ja sikoja" ("חזירים ופנינים"), עליו הוא גם זכה בפרס "יוסי" (אנ'), המקבילה הפינית לפרס אוסקר. לפילאמפי שיחק בסרט "War of the Dead" ‏(2011) בו גילם את סגן לאקסו. בנוסף לקריירת המשחק, לפילאמפי מעורב גם בתחום המוזיקה. הוא הוציא אלבום באורך מלא ב-10 במאי 2006, הנושא את שמו. כמו כן, הוא שר את שיר הנושא במספר סרטים בהם הוא השתתף. הוא הנחה את תחרות האירוויזיון ה-52 ב-12 במאי 2007 ביחד עם יאנה פלקונן. כמו כן, הוא הקריא את הנקודות של פינלנד באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד, בירת סרביה. ב-2010 החל להנחות את הגרסה הפינית של "רוקדים עם כוכבים". ב-2018 החל להנחות את הגרסה הפינית לשעשועון "המרדף". בקיץ 2006 התחתן עם אמיליה. ב-31 באוקטובר 2005 נולדה בתם. השניים התגרשו באביב 2010. ללפילאמפי יש אח שמנגן בלהקת הרוק "SleepWalkers". מדיה וקבצים בנושא מיקו לפילאמפי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיקו לפילאמפי (באנגלית) מיקו לפילאמפי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיקו לפילאמפי, ברשת החברתית אינסטגרם מיקו לפילאמפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיקו לפילאמפי, באתר AllMovie (באנגלית) מיקו לפילאמפי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיקו לפילאמפי, באתר AllMusic (באנגלית) מיקו לפילאמפי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיקו לפילאמפי, באתר Discogs (באנגלית)
בקעת אלון

בקעת אלון היא בקעה באפיק נחל אורן בהר הכרמל. הבקעה משתרעת מערבית לעספיא ותחילתה באזור בו נשפך מצפון נחל חיק לנחל אורן. חלקה הצפוני מערבי של הבקעה נמצא בתחום פארק הכרמל שמורת "הר אלון". בחלקה הדרומי של הבקעה עובר שביל ישראל בדרכו מנחל חיק מצפונה להר שוקף בדרומה. כוונה הכללי של הבקעה הוא מדרום-מזרח לצפון-מערב עד אזור "חורבת אלון" והר אלון. תוך כדי זרימתו של נחל אורן בבקעה נשפך אליו נחל אלון שתחילתו באזור "צומת דמון" והוא זורם בכיוון כללי מצפון-מזרח לדרום-מערב. לבקעה מבנה כללי של משולש כשקודקודה בכיוון דרום. את הבקעה מקיפים מדרום מערב הר ערקן, מצפון הר אלון ומדרום–מזרח הר אלה. גובהה של הבקעה מעל פני הים נע בין 323 מטר בתחילתה ליד שפך נחל חיק ועד 313 מטר לערך ליד חורבת אלון. בקעת אלון היא אחד המקומות בכרמל בהם נמצאים שרידים של הרי הגעש תת-ימיים. הבקעה נוצרה כתוצאה מהתחתרות נחל אורן בטוף הגעשי. אדמת הבקעה שנוצרה כתוצאה מבליית הטוף, סובלת מבעיית חלחול מועט ואוורור לא מספיק, ולכן היא כמעט אינה מעובדת. במרכז הבקעה יש הצטברות של אדמת סחף משכבות הגיר של ההרים מסביב. אזור זה מעובד על ידי תושבי עספיא. בצפון הבקעה נובע מעיין שכבה "עין אלון". עין אלון הוא קבוצת נביעות. שתי הנביעות המרכזיות מכוסות במבני בטון המזרימים את המים לצינורות. ליד אחת הנביעות נמצא בית משאבה נטוש שהוקם בתקופת המנדט הבריטי על ידי משפחת קרמאן מחיפה, לצורך מפעל הטבק שפעל בדמון. המערכת סיפקה מים גם לבית הכלא. במורד הנחל יש נביעות קטנות נוספות. סביב מי המעיין נמצא סבך של הרדופים וחורש של עצי אלון. מצפון למעיינות נמצאים שרידי טחנת קמח שנבנתה כנראה בתקופה הצלבנית. הטחנה נהרסה עם השנים, ובמלחמת העולם הראשונה הטחנה שוקמה ופעלה למשך תקופה מסוימת. מעל גבעה המתנשאת כ-15 מטר מעל לגדת הנחל, בקצה הצפוני מערבי של הבקעה, נמצאים שרידי יישוב קדום הנקראים "חורבת אלון". במקום נמצאו שרידים ארכאולוגים של כלי אבן וחרסים מהתקופה הנאוליתית, התקופה הכלקוליתית, התקופה הפרסית, התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הממלוכית. במקום נמצאים שרידי חקלאות עתיקה של טרסות חקלאיות, גלי סיקול אבנים, קירות תמך ושרידי קירות מבנים. מהגבעה יורד שביל ל"עין אלון" שבאפיק הנחל אשר שימש כנראה את התושבים הקדומים. בעבר היה במקום יישוב דרוזי המכונה על ידם בשם "ח'ירבת זרעה" (חורבת שדות המזרע) הכפר נהרס במרד הפלאחים בשנת 1840 לאחר שהעות'מאנים כבשו את האזור מחדש מידי מוחמד עלי שליט מצרים. בשנת 2003 נבנה באזור על ידי הדרוזים מבנה קטן המנציח את זכרה של "סית ח'דרה" (הגברת הירוקה) שהתגוררה בכפר זרעא וייעצה לתושבי הכפר בסוגיות מוסריות ודתיות. "נחל אורן" מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 149 מנחם מרקוס, הר הכרמל סקר נוף ומסלולי טיול, רשות שמורות הטבע, 1997, עמ' 56-55 מדיה וקבצים בנושא בקעת אלון בוויקישיתוף הר הכרמל סקר נוף ומסלולי טיול, עמ' 74 מדריך ישראל החדש , עמ' 149 קבר סית ח'דרה תיירות דרוזית באתר משרד התיירות