laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מארי מאנז'ו

מארי מאנז'ו (בצרפתית: Marie d'Anjou; ‏14 באוקטובר 1404 - 29 בנובמבר 1463) הייתה אשתו של שארל השביעי, מלך צרפת, אמו של לואי האחד עשר, מלך צרפת וסבתו של שארל השמיני, מלך צרפת. מארי נולדה ב-14 באוקטובר 1404, ללואיג'י השני, מלך נאפולי וליולנדה מאראגון. ב-1413 אמה יזמה את האירוסים של מארי בת ה-9 לשארל בן ה-10 שהיה בנו של שארל השישי, מלך צרפת. (מאוחר יותר שארל השביעי, מלך צרפת). יולנדה מאראגון לא אבתה להשאיר את בתה בפריז בתקופה מסוכנת שבה ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה איים על שלומה ועל שלום בעלה לעתיד. ב-1414 היא העבירה את שארל הקטן לאנז'ו, ושם הוא גדל בטירותיה שבעמק הלואר יחד עם ילדיה, ובהם מארי מאנז'ו אשתו לעתיד. באפריל 1422 מארי מאנז'ו נישאה לשארל בעיר בורז'. אם כי לזוג היו שנים עשר ילדים, שארל השביעי היה קשור יותר למאהבתו אגנס סורל. ב-17 ביולי 1429 שארל הוכתר כשארל השביעי, מלך צרפת בקתדרלת ריימס. הצלחתו של שארל השביעי במלחמה נגד אנגליה נבעה במידה רבה מן התמיכה שקיבל ממשפחת אשתו, ובמיוחד מחותנתו יולנדה מאראגון. שארל השביעי מת ב-22 ביולי 1461, שנתיים לפני מות אשתו מארי מאנז'ו, שילדה לו את בנו בכורו לואי שהוכתר בקתדרלת ריימס כלואי האחד עשר, מלך צרפת שלושה שבועות לאחר מות אביו. לפני מותה עלתה מארי מאנז'ו לרגל לקתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה. על פי ההיסטוריון הצרפתי דני פריקאר-מיה, ייתכן שהגיעה לשם בשליחות סודית כשגרירה של בנה לואי האחד עשר, מה גם שהגיעה לשם בחורף ודרך הים. ב-18 בדצמבר 1422 התחתנה מארי עם שארל השביעי, מלך צרפת, ממנו נולדו לה 14 ילדים: לואי האחד עשר, מלך צרפת (1423–1483) ז'אן מוולואה (1426) רדגונד מוולואה (1428–1444) קתרין מוולואה, רוזנת שרלרואה (1428–1446), התחתנה עם זיגיסמונד, ארכידוכס אוסטריה ז'אק מוולואה (1432–1437) יולנד מוולואה (1434–1478), התחתנה עם אמדאו התשיעי, דוכס סבויה ז'אן מוולואה, דוכסית בורבון (1435–1482), התחתנה עם ז'אן השני, דוכס בורבון פיליפ מוולואה (1436) מרגרט מוולואה (1437–1438) ז'אן מוולואה (1438–1446) מארי מוולואה (1438–1439) איזבל מוולואה (1441) מדלן מוולואה (1443–1495), התחתנה עם גאסטון, נסיך ויאנה שארל מוולואה, דוכס ברי (1446–1472) מדיה וקבצים בנושא מארי מאנז'ו בוויקישיתוף מארי מאנז'ו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ברוך מנדלבוים

הרב ברוך מנדלבוים (כתיב אחר: מנדלבאום; נודע כרב מטורוב; כ"ב בטבת תקצ"ד, ינואר 1834 – י"ז באייר תרס"ה, מאי 1905) היה רב בערים מציוב, סטולין וטורוב (אנ') שבבלארוס, ולאחר מכן בירושלים. הרב היה ראש משפחת מנדלבוים, שרבים מצאצאיה תופסים משרות ציבוריות, תורניות ורבניות חשובות בישראל. נולד בבלארוס, בן הרב מרדכי יהודה לייב מנדלבוים, שהיה רבה של וולדובקה בבלארוס. למד תורה אצל אביו, ובין חבריו [דרושה הבהרה] מאותה תקופה היה רבי צדוק הכהן מלובלין. היה מחשובי החסידים של האדמו"רים רבי אהרן מקרלין (השני) ורבי אשר מסטולין (השני) - שניהם משושלת חסידות קרלין. כיהן כרב בערים מציוב, סטולין וטורוב, ועל שמה התפרסם. הרב ברוך מנדלבוים טיפח את "הינוקא מסטולין" רבי ישראל פרלוב כממלא מקומו של רבי אשר מסטולין, והכשיר אותו עוד בילדותו לאדמורו"ת. לימים פרסם הרב מנדלבוים איגרת גלויה לחסידי קרלין בה הוא קבע כי בנשמתו של "הינוקא" מקנן ניצוץ של "משיח בן דוד". בשנת תרל"ד (1874) עלה לארץ ישראל עם אשתו ושמונת ילדיו והמשפחה התיישבה בירושלים. הוא הקים בה ישיבה בשם "אור חדש". בשנת תרנ"א הצטרף בחתימתו לחרם שפרסם הרב יהושע לייב דיסקין נגד ה'שקולעס' (בתי הספר לבנות שלימדו בהם גם לימודי חול). יצא לחו"ל כשד"ר בשליחות הכוללים בירושלים. נפטר בשנת תרס"ה, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים. ”פה נגנז ארון הקודש, שר התורה ואוצר היראה, הרב הגאון הגדול, חריף ובקי, סיני ועוקר הרים, המקובל האלוקי, מעיין המתגבר, פה מפיק מרגליות, החרש והמסגר, כשפתח את פיו הכל נעשין כחרשין ואין אדם יכול לסתור את דבריו, צדיק תמים והצנע לכת עם ה', חסיד ועניו קדוש וטהור, כל מעשיו לשם שמים, אוהב ישראל, איש האמת, בוצינא קדישא, שלשלת היוחסין מגזע הב"ח והרמ"א ומהר"ל מפראג הרש"ל עד רש"י, שהיה מגזע דוד מלך ישראל...”. נישא ללאה, בת הרב יעקב טייטלבוים מירושלים. בניו: הרב מנחם מנדלבוים - נסע למצרים וילדיו חזרו ארצה. הרב בצלאל מנדלבוים - היגר לאוסטרליה והיה רבה של מלבורן. בתו רחל ליפטון יזמה ותמכה בבנית "בית מנדלבאום"(אנ') בסידני - אכסניה ומרכז ללימודים אקדמיים ליד אוניברסיטת סידני. הרב יצחק דוד מנדלבוים ששימש כסופר סת"ם בירושלים ונפטר בצעירותו. יהושוע מנדלבוים -נולד ב-3 במאי 1850 בירושלים. בשנת 1881 נשא לדבורה ספרד ילידת 1858. בתם רחל נולדה ב-1 בספטמבר 1895. הרב יעקב מנדלבוים, שהיה ראש השוחטים בירושלים, ונישא לבת משפחת אזולאי, מצאצאי החיד"א, וכמה מצאצאיו אימצו את שם משפחת אימם - אזולאי, כדי לזכות בנתינות הבריטית שהייתה למשפחתה. בימים ההם, כאשר הטורקים שלטו בארץ, נתינות זרה הצילה מגיוס לצבא הטורקי (ויש אומרים כי שמרו את השם אזולאי כדי להתפאר בייחוסם לחיד"א). הרב שמחה מנדלבוים, עסקן ואיש ציבור בירושלים, שביתו בקצה שכונת מאה שערים שימש מעבר הגבול היחיד בין שני חלקיה של ירושלים, בין השנים 1948–1967, ונודע כשער מנדלבאום. בנותיו: נעמי וחנדל. נודע בשערים - נדפס בחייו בירושלים, בדפוס פרומקין בשנת תרס"ד. נדפס מחדש על ידי מכון בית אהרן וישראל של חסידות קרלין. בשנת תשנ"ב יצא לאור על ידי מכון זה חלק שני של הספר מתוך כתבי ידו של המחבר. דוד תדהר (עורך), "ברוך מנדלבוים", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 59 תולדותיו ותולדות צאצאיו בבלוג תולדות ושורשים בעם ישראל חיים מיכל מיכלין, הרה"ג ר' ברוך מאנדילבוים מטארוו ז"ל, השקפה, 30 במאי 1905, כ"ה אייר תרס"ה ר' ברוך מנדלבוים, נודע בשערים, חלק ב', ירושלים, תשנ"ב, באתר היברובוקס ברוך בן מרדכי יהודה מנדלבוים, דף שער בספרייה הלאומית
נחל נשרים

נחל נשרים הוא נחל אכזב באורך 8.2 ק"מ בדרום רמת הגולן. הנחל זורם בין כביש 808 במזרח לכביש 87 במערב, מדרום לנחל חיוואי ומצפון לנחל דליות. בסופו נשפך הנחל לתוך נחל בתרה, דרכו זורמים מימיו אל הכנרת. שמו של נחל נשרים נקרא על שם הנשרים הרבים שמקננים בו. אזור הנחל משמש שטח אש לטנקים בחיל שריון של צה"ל, לכן כל טיול בנחל ובסביבתו מחייב תיאום מוקדם עם כוחות הביטחון. הצומח באזור הנחל כולל הרדוף הנחלים, שיבולת-שועל, אלון התבור, פטל קדוש, אשחר רחב עלים ותאנים ועוד. ביולי 2010 פרצה בנחל שרפה שכילתה שטח גדול של צמחייה. באזור הנחל יש קינים רבים של נשרים והם שנתנו לנחל את שמו. בנוסף ניתן למצוא בו בז מצוי, גיבתון אדום-מקור וגיבתון שחור-ראש. גם חזירי בר רבים נמצאים בנחל. השרפה בנחל נשרים ערך זה הוא קצרמר בנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאלק-אלקליני

קאלק-אלקליני הוא מונח בפטרולוגיה המציין קבוצות של סלעי יסוד הנוצרים בסמיכות זה לזה ואשר הרכבם קשור במאפיינים גאוכימיים דומים. הבנת היווצרותם של סלעים אלה חשובה, משום שהם מרכיבים את חלקו העיקרי של קרום כדור הארץ ביבשות. מגוון סוגי הסלעים בסדרות הקאלק-אלקליניות כוללים סלעים געשיים דוגמת בזלת, אנדזיט, דקיט וריוליט, וכן את מקביליהן הפלוטוניים גסי-הגרגר– גברו, דיוריט, גרנדיוריט וגרניט. סדרות אלה אינן כוללות סלעים תת-רוויים בסיליקה, בסיסיים או פראלקלינים. הנטיות הכימיות מאפיינות של הסלעים מסודרות בדרך כלל בסדרות: בסלעים געשיים מבזלת לריוליט, ובמקבילים הפלוטוניים מגברו לגרניט. ניתוח כימי מראה כי תכולת הסיליקה (SiO2) בסלעים מסדרות אלה נעה מ-50 אחוזים ממשקל הסלע בבזלת ובגברו עד כ-70 אחוזים בריוליט ובגרניט. מיון ראשון של הסדרות וקביעת שמן נעשה ב-1931 על ידי המינרלוג הקנדי מרטין פיקוק (Martin A. Peacock,‏ 1898-1950), במסגרת הצעה להבחין בין סדרות סלעים באמצעות התוויה של ריכוזי מרכיבים כימיים אחרים, כגון ריכוז הסיליקה. מיון זה כמעט שאינו מיושם כיום, אם כי שיטתו עדיין מעניקה תובנות חשובות. בספרו "Igneous Rocks" משנת 1983‏ מסביר המינרלוג דניאל בארקר את הסכמה של פיקוק: כאשר מתווים בדיאגרמת שינויים את אחוזי המשקל של תחמוצות אחרות, כנגד סיליקה, רואים שבדרך כלל תחמוצת הסידן (CaO) נוטה להתמעט עם העלייה באחוז הסיליקה, ובסופו של דבר סכום אחוזי התחמוצות האלקליות (Na2O + K2O) עולה על זה של תחמוצת הסידן ... תכולת הסיליקה בה מתרחש מצב בו מתקיים שוויון בין תחמוצת הסידן לסכום התחמוצות האלקליות מוערך על ידי אינטרפולציה, ומוגדר כאינדקס אלקלי-גירני ... קבוצות סלעים בהן עולה סכום התחמוצות האלקליות על זה של תחמוצת הסידן כאשר אחוז הסיליקה נמוך מ-51 מהמשקל נקראות "אלקליות" ... אלה בעלות אינדקס אלקלי-גירני בין 56 ו-61 אחוזים נקראות קאלק-אלקליות. ברם, נעשה שימוש גם בקריטריונים אחרים על מנת להבחין בין סלעים מן הסדרה הקאלק-אלקלית לבין הסדרות התולאיטיות. בסדרות הסלעים הקאלק-אלקליניות יורד אחוז הברזל ככל שאחוז הסיליקה עולה. לעומת זאת, בסדרות התולאיטיות עולה אחוז הברזל ככל שאחוז הסיליקה עולה, סלעים עשירים בסיליקה נדירים יותר וריכוזי האשלגן בערכי סיליקה דומים, נמוכים יותר. מאגמות קאלק-אלקליניות בדרך כלל מכילות מים, מחומצנות יותר ובעלות לחצי חמצן גבוהים יותר. סלעים קאלק-אלקליניים נמצאים בדרך כלל באזורי הפחתה ונפוצים בקשתות איים, בפרט בקשתות געשיות הנמצאות מעל קרום יבשתי. סלעים בסדרות אלה נחשבים קשורים זה לזה גנטית באמצעות גיבוש מפריט, והם נגזרים – לפחות באופן חלקי – ממאגמות בזלתיות או אנדזיטיות הנוצרות במעטפת כדור הארץ. נטיות בהרכב מוסברות באמצעות תהליכים מגוונים, ורבים מההסברים מתמקדים בתכולת המים ובשלבי ההתחמצנות של המאגמה. מנגנוני היווצרות מוצעים מתחילים בהתכה חלקית של חומר מופחת, בפרידוטיט מעטפתי שעבר המרה כימית בנוכחות מים ובנתכים שנגזרו מחומר מופחת. המנגנונים שהוצעו להתפתחות מאגמה קאלק-אלקלינית כוללים גיבוש מפריט, עירוב מאגמות בקרום היבשתי וערבוב עם תוצרי התכה חלקית של קרום יבשתי. גאולוגיה - מונחים פטרולוגיה מאגמה גיבוש מפריט מרטין פיקוק Classification of Igneous Rock Series Daniel Stephen Barker‏, "Igneous Rocks",‏ ISBN 0134506928 אינדקס אלקלי-גירני (alkali-lime index) – נקודה בה אחוזי המשקל של CaO ו- K2O בסלע שווים ברקר: הסבר הסכמה של פיקוק
תסמונת מרטו-לאמי

תסמונת מרטו לאמי או מוקופוליסכרידוזיס סוג VI (באנגלית: Maroteaux–Lamy syndrome, MPS VI או Mucopolysaccharidosis type VI) היא מחלה תורשתית נדירה השייכת לקבוצת מחלות האגירה הליזוזומליות, אשר נגרמת מחסר באנזים ארילסולפטאז B. זוהי מחלה נדירה ושכיחותה מוערכת בין 1:238,000 ל-1:1,298,000 לידות. במאה ה-21 לא מאובחנים חולים במחלה זו בישראל. ילדים הלוקים בתסמונת מרטו-לאמי הם לרוב בעלי יכולות שכליות וקוגניטיביות נורמטיביות, אולם סובלים מסימפטומים פיזיולוגיים שונים בדרגות חומרה שונות, שמופיעים אחרי הלידה. בילדים הלוקים בתסמונת מרטו-לאמי המתקדמת במהירות (Rapidly Advancing MPS VI) הסימפטומים מתעוררים בגילאי 6–24 חודשים ובילדים הלוקים בצורתה האיטית של התסמונת עשויים לא להופיע סימפטומים עד גיל מאוחר. ילדים החולים בתסמונת מרטו לאמי סובלים מעיוות בפנים ובגוף: גולגולת מוגדלת, אף רחב, לשון מוגדלת, מצח ועיניים בולטים, גמדות - גוף וגפיים קצרים, פרקי ידיים כפופים וטחול וכבד מוגדלים הם כמה מהסימנים הבולטים. סימנים נוספים הם: עיבוי של הגולגולת סלה טורסיקה בצורת J רווח גדול בין השיניים ודיספלזיה של השן חוליות שדרה עגלגלות ודמויות מקור עצם בריח קצרה ומעובה צלעות בצורת משוט עם היצרות באזור החוליות והתרחבות באזור עצם החזה עקמימות של האפיפיזה של העצם הרדיאלית דיאפיזה מוגדלת ומטפיזה חריגה של העצמות הארוכות דיספלסטיות של עצמות האגן בשל השכיחות הנמוכה של מחלות MPS יש קושי באבחון תסמונת מרטו-לאמי. זיהוי החריגות מתבצע לרוב על ידי רופאי ילדים, אולם האבחון עצמו דורש בדרך כלל מעורבות של רופא המתמחה במחלות אגירה, לרוב גנטיקאי או מומחה למחלות מטבוליות. בשלב ההתחלתי נערכת בדיקת שתן המצביעה על הפרשה מוגברת של מוקופוליסכרידים אופייניים לMPS. בדיקת השתן מצביעה MPS ולא על סוג של MPS ולכן, אם מתקבלת תוצאה חיובית, הנבדק נשלח לבדיקה אנזימטית, אשר מודדת את רמת האנזים ארילסולפטאז B בתא עור או תא דם. רמה נמוכה של האנזים מצביעה על מרטו-לאמי. בדיקה גנטית לנשאות מתבצעת בבני משפחה בריאים של אנשים המאובחנים כלוקים בתסמונת. אבחון טרום-לידתי מתבצע במקרה של הורים נשאים. טיפול אנזימטי חליפי לתסמונת מרטו-לאמי פותח על ידי חברת ביומרין. הטיפול, המשווק בשם המסחרי נגלזיים (Neglazyme), אושר לשיווק על ידי הFDA בשנת 2005 ועל ידי הEMEA בשנת 2006 והוא כלול גם בסל הבריאות הישראלי. הטיפול הוכח כמשפר את יכולת ההליכה והטיפוס של החולים. מדיה וקבצים בנושא תסמונת מרטו-לאמי בוויקישיתוף תסמונת מרטו-לאמי באתר חברת ביומרין (אנגלית). הערך "מוקופוליסכרידוזות - Mucopolysaccharidosis", באתר ויקירפואה תסמונת מרטו-לאמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שמחה מנדלבוים

שמחה מנדלבוים (כתיב אחר: מנדלבאום; ט"ו בשבט ה'תרכ"ט, 10 בינואר 1869 – ה' באייר ה'תר"צ, 3 במאי 1930) היה איש ציבור ועסקן, מנכבדי ירושלים. ביתו, שלימים נודע כשער מנדלבאום, שימש בין השנים 1948–1967 כמעבר הגבול היחיד שבין שני חלקי ירושלים. נולד בטורוב (כיום בבלארוס), לרב ברוך מנדלבוים, חסיד קרלין ורבן של הערים טורוב, סטולין ומציוב. בשנת תרל"ד (1874) עלה עם הוריו ותשעת אחיו ואחיותיו לארץ ישראל והמשפחה התיישבה בירושלים. בשנת תרמ"ה (1885) לערך נסע לקוברין כדי לשאת לאישה את אסתר-ליבא, בתו של האדמו"ר מנחם נחום עפשטיין מקוברין. לפני עלייתם לארץ נסעו בני הזוג ללודז' ורכשו שם מכונות לסריגת גרביים, אותן הם הביאו לארץ, וסיפקו פרנסה לנשות היישוב הישן. מנדלבוים פעל למען היישוב היהודי בירושלים, בפיתוח התעשייה ובהתיישבות. היה ממייסדי שכונת בית וגן בירושלים, וכמו כן ממייסדי המושבה כפר סבא. היה ממייסדי 'ועד האשכנזים' ומחברי 'ועד העיר' של יהודי ירושלים. היה מראשי עסקני הציבור שעסקו בסיוע לעניי ירושלים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה ממייסדי ועד העזרה ליהודי ירושלים שעסק בחלוקת מזון וכסף לנצרכים. אשתו, כבת למשפחת אדמו"רים, נהגה לחלק ברכות לנשות ירושלים. בשנת תרפ"ז (1927) רכש שטח אדמה גדול מידי הוואקף בקצה היישוב היהודי בירושלים, בסמיכות לשכונות מאה שערים ובית ישראל, וזאת במטרה להרחיב את גבול היישוב היהודי. הוא הקים עליו בית גדול עבור בני משפחתו, שהכיל עשרים דירות. עם סיום הבנייה, בשנת תרפ"ט (1929), סירב הוואקף להמשיך למכור אדמות ליהודים, וכך נשאר הבניין בקצה היישוב היהודי, חשוף לשכונות הערביות שמצפון לחומת העיר העתיקה. בחודש אייר תר"צ (1930), חצי שנה לאחר שחנך את ביתו, נפטר מנדלבוים ונקבר בלווייה רבת משתתפים בבית הקברות בהר הזיתים. בבניין המשיכו להתגורר אשתו וחלק מילדיו הנשואים. מספר דירות הושכרו לדיירים. בדירות אלו התגוררו סטודנטים מהאוניברסיטה העברית בהר הצופים, וגם חברי ארגון ההגנה שראה בבית זה עמדה קדמית אסטרטגית. בין אלו שהתגוררו בבית כסטודנטים היו הנשיא לימים אפרים קציר והרב בנימין זאב בנדיקט. הבניין פוצץ על ידי הירדנים בזמן ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות. ההריסות שנותרו פונו על ידי ישראל לאחר מלחמת ששת הימים. במקום בו היה המעבר נמצאת היום כיכר שמחה ואסתר-ליבא מנדלבוים. בתו חיה, נישאה לדודנה הרב אהרון טייטלבוים, מראשי הג'וינט בארצות הברית. בנו יחיאל, נישא לדבורה, נכדת יואל משה סלומון. בנם הוא פרופ' משה מנדלבאום. בנו הרב אלתר נפתלי, היגר לארצות הברית ושימש רב בכמה קהילות. עוד כמה מבניו של שמחה מנדלבוים היגרו לארצות הברית. אלן מנדלבאום הוא נכדו. בנו הרב ברוך, רב בית הכנסת יבנה בתל אביב. בתו חנה מלכה, נישאה לחיים רקובר. מבניהם: הרב ברוך רקובר, הסופר שמחה רז, פרופ' נחום רקובר, רחל אשת פרופ' משה ימר, נעמי אשת הרב ישעיהו הדרי וזהבה אשת הרב דב כהן, שהיה הרב הראשון של חיל האוויר, הוריהם של הרב צבי כהן והרב שמחה כהן. בתו רחל, נישאה לרב רפאל קוק, רבה של טבריה. מבניהם: הרב שלמה הכהן קוק הרב שמחה הכהן קוק. בנו חיים יהודה ליב, נישא למטילדה לבל. בניהם: רחל טורקניץ, גאולה לאה טרכטינגוט, אהרן מנדלבוים, אורי מנדלבוים. דוד תדהר (עורך), "שמחה מנדלבוים", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 587 דני רובינשטיין, הבית והשער של ר' שמחה מנדלבאום, דבר, 27 בנובמבר 1968 ריאיון עם נינו(הקישור אינו פעיל) 'הרה"ג ר' שמחה מנדלבוים ז"ל', דואר היום, 5 במאי 1930, עמ' 4. כיכר מנדלבוים, אתר עיריית ירושלים
פראלקליני

פֶּראלקליני הוא מונח בפטרולוגיה המציין סלעי יסוד דלים באלומיניום, ועשירים בנתרן ובאשלגן במידה העולה על הכמות הנחוצה ליצירת פצלת השדה. נוכחותם של המינרלים ריבקיט ואגירין בסלעים אלה – הנוצרים מעודפי הנתרן – מהווה מדד לתנאים פראלקליניים. דוגמאות לסלעים פראלקליניים: סיאניט וכן פנטלריט (Pantellerite) וקומנדיט (Comendite) – סוגים פראלקליניים של ריוליט. גאולוגיה - מונחים פטרולוגיה סלע יסוד קאלק-אלקליני דיאגרמת QAPF ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'צ'נית

צ'צ'נית (Нохчийн) היא השפה המדוברת במחוז צ'צ'ניה שברוסיה. היא שייכת למשפחת השפות הקווקזיות ותחת הגדרה זו למשפחת השפות הקווקזיות הצפון-מרכזיות. השפה מדוברת על ידי כ-1,200,000 איש, אך רק כ-944,600 איש דוברים אותה כשפת אם. השפה מדוברת בעיקר בצ'צ'ניה, אם כי יש הדוברים אותה הגרים בארצות המזרח התיכון שאליהן העבירו אנשי האימפריה העות'מאנית חלק מאנשי אזור הקווקז. ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Beginnings: The Lost Tapes 1988–1991

Beginnings: The Lost Tapes 1988–1991 הוא אלבום אוסף שיצא לאור לאחר מותו של טופאק שאקור. הוא יצא לאור בשנת 2007 והוא מכיל כמה משיריו הראשונים של שאקור שהוקלטו בשנת 1988. אוסף של שירים יצא לאור לראשונה ב-18 באפריל בשנת 2000 תחת הכותרת The Lost Tapes: Circa 1988, אך ירד במהרה מהחנויות על ידי אמו של טופאק, אפני שאקור, בשל הפרת זכויות יוצרים. בשנת 2007 אותם השירים יצאו שוב תחת אישורה של אפני והאלבום נקרא "Beginnings: The Lost Tapes 1988–1991". באלבום 10 שירים של טופאק עם הצוות הקודם שלו דיגיטל אנדרגראונד, שלרוב שרו על סמים. Panther Power The Case of the Misplaced Mic Let Knowledge Drop Never Be Beat A Day in the Life My Burnin' Heart Minnie the Moocher The Case of the Misplaced Mic II Static Mix I Static Mix II מידע על האלבום Beginnings: The Lost Tapes 1988–1991 באתר AllMusic
Nu-Mixx Klazzics Vol. 2

Nu Mixx Klazzics Vol. 2 - Evolution: Duets & Remixes הוא אלבום רמיקס שיצא לאור לאחר מותו של הראפר האמריקאי טופאק שאקור, דרך חברת התקליטים "Koch Records". האלבום ממשיך בעקבות אלבום הרמיקס הקודם ששוחרר לאחר מותו של שאקור, Nu-Mixx Klazzics שפורסם בשנת 2003. הכותרת המקורית של האלבום היא "Evolution: Duets & Remixes". גרסת האלבום מכילה בעיקר רמיקסים של הקלטות מתוך שני אלבומים מצליחים של שאקור לפני מותו, All Eyez on Me ו-The Don Killuminati: The 7 Day Theory. האלבום הגיע למקום ה-45 במצעד הבילבורד 200 ומכר קרוב ל-15,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. Picture Me Rollin' Keep Goin' (רמיקס) What'z Ya Phone # (רמיקס) Staring Through My Rear View Hail Mary (רמיקס) Got My Mind Made Up (רמיקס) Pain (רמיקס) Lost Souls (רמיקס) Wanted Dead or Alive Initiated (רמיקס) How Do U Want It (רמיקס) "Picture Me Rollin' (רמיקס) Lost Souls' (רצועת בונוס) מידע על האלבום Nu-Mixx Klazzics Vol. 2 באתר MusicBrainz
טייסת 254

טייסת 254 (מכונה גם טייסת "מרכז המדינה") הייתה טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי. טרם סגירתה, הפעילה הטייסת מטוסי כפיר C-1, והייתה מוצבת בבסיס חצור. הטייסת הוקמה באמצע שנת 1980 בבסיס חיל האוויר איתם, ואוישה בעיקר על ידי אנשי מילואים שהגיעו אליה מהטייסות 253 ו-117, אליהם הצטרפו אנשי קבע מעטים מטייסת 253 שעמדו לסיים את תקופת שרותם ובחרו שלא לעבור הסבה למטוסי ה"נץ". בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים ופינוי בסיס איתם, עברה הטייסת ב-25 באפריל 1982 למשכנה החדש בבסיס חצור. מפקד הטייסת הראשון היה אל"ם גיורא אבן. יעודה ומשימותיה של הטייסת היו: המשך תפעול מטוסי ה"נשר" עד לסיום עסקת מכירתם לארגנטינה. קליטת מטוסי ה"מיראז' 3C" ("שחק") מטייסת 117 ותפעולם עד לקבלת החלטה מה יעשה בהם. קליטת מטוסי ה"מיראז' 3C" של טייסת 253 שהכינה עצמה לקליטת מטוסי ה"נץ". באמצע שנת 1982, קלטה הטייסת את מטוסי ה"כפיר C-1" של טייסת 109, כאשר זו האחרונה קיבלה את מטוסי ה"כפיר C-2". מטוסי המיראז הוצאו מהסד"כ ונמכרו. בשנת 1984 החלה הטייסת להעביר את מטוסי הכפיר שלה לתעשייה האווירית במטרה להכינם למכירה וחלקם להחכרה לארצות הברית. הטייסת נסגרה בשנת 1985, מיד לאחר שהועברו כל מטוסיה. מדיה וקבצים בנושא טייסת 254 בוויקישיתוף טייסת 254, באתר "מרחב אווירי" טייסת 254, באתר "מרקיע שחקים"
Pac's life (שיר)

Pac's life הוא הסינגל הראשון של הראפר טופאק שאקור מתוך אלבומו בעל שם זהה Pac's Life, שיצא לאור לאחר מותו בשנת 2006. השיר הופק על ידי L. T. Hutton, ומתארחת בו זמרת ה-R&B אשנטי, והראפר T.I.. גרסת השיר השנייה של 2Pac שוחזרה משירו "This Life I Lead". הראפר T.I. אמר כי זה כבוד גדול בשבילו לעבוד על שיר של טופאק, ושבצעירותו הוא העריץ את שאקור. השיר היה להיט באירלנד ובמדינות בריטניה. הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד של להיטי הרית'ם אנד בלוז, ובערוץ MTV האוסטרלי הסינגל הגיע למקום הראשון ב"להיטי ההיפ הופ - הספירה לאחור", כשעבר להיטים גדולים של 50 cent, אמינם, ג'יי-זי ונאז. הקליפ של השיר הופיע בבכורה עולמית ברשת המוזיקה BET בארצות הברית ב-22 בנובמבר 2006. הווידאו הבליט הענקת גישה של BET, שבו צופים ראו את התהליך של צילומי הווידאו לשיר. הקליפ צולם ב"טופאק אמארו שאקור המרכז לאמנויות" שבאטלנטה, והוא הופיע פעם ראשונה ב-MTV ב-28 בנובמבר 2006. באלבום ישנו רמיקס לשיר שבו משתתף הראפר סנופ דוג ביחד עם T.I. וכריס סטאר. הדיסק בגרסה הבריטית Pac's Life (גרסת האלבום, עם T.I. ואשנטי) Pac's Life (רמיקס, עם סנופ דוג, T.I. וכריס סטאר) מידע על היצירה "Pac's life" באתר Discogs סרטון השיר "Pac's life" באתר יוטיוב
טרנאטה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טרנאטה – אי בקבוצת איי מאלוקו באינדונזיה טרנאטה (עיר) – עיר הבירה של האי טרנאטה, לשעבר עיר הבירה של מחוז מאלוקו צפון באינדונזיה קוטה טרנאטה – המועצה העירונית במחוז מאלוקו צפון שהאי טרנאטה הוא חלק ממנה.
ריבוע חפירה

ריבוע חפירה הוא יחידת החפירה הבסיסית שבה חושפים שטח בחפירה ארכאולוגית, וגודלו לרוב 5 על 5 מטרים. ריבוע חפירה הוא כלי לביצוע חפירה תקינה, יעילה ונכונה מבחינה מחקרית ברוב סוגי האתרים הארכאולוגים, שכן הוא מאפשר בקרה על שטח החפירה, עומק החפירה, מיפוי ורישום ממצאים. כל ריבוע מקוטלג בפני עצמו על מנת שניתן יהיה לקשר את הממצאים שנחשפו בו, ורשימת הלוקוסים שלו לנקודה מדויקת במרחב. שיטת הריבועים מאפשרת שילוב של חשיפה נרחבת של האתר ושימור הסטרטיגרפיה שלו על ידי השארת "באנקטים" המהווים חתך צד לשטח החפירה. עם סיום חפירת הריבוע ותיעוד הסטרטיגרפיה האנכית, מוסרות לעיתים המחיצות על מנת לחשוף בשלמותן רצפות פסיפס, ארכיטקטורה וממצאים מיוחדים. בחפירות של אתרים פרהיסטוריים, נעשה שימוש בריבועים של 1 על 1 מטר עם חלוקה פנימית נוספת של 0.5 על 0.5 מטר, שכן בחפירות מסוג זה יש משמעות מיוחדת לסטרטיגרפיה ומיקום במרחב. את שיטת הריבועים פיתח סיר רוברט אריק מורטימר ווילר (Robert Eric Mortimer Wheeler) בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה ה-20. מורטימר מילר היה בריגדיר גנרל בצבא בריטניה, והביא עמו למקצוע שיטות עבודה דייקניות. שיטת הריבועים שוכללה על ידי קתלין קניון בחפירותיה ביריחו בשנות ה-50. בשיטה זו השתמשו באופן נרחב ובקנה מידה גדול לראשונה בארץ בחפירת אתרים בסביבת באר שבע, ביר א-ספאדי וביר אבו מטר על ידי ז'אן פרו. לפני ביצוע חפירה באתר וסימון הריבועים בשטח, נמדדים נקודות הציון של ארבע פינותיו. המדידה נעשית על ידי מכשירי מדידה שונים כגון GPS או תאודוליט, והוא מתבסס על רשת קואורדינטות קיימת, לרוב בארץ משתמשים ברשת ישראל החדשה (ITM). בעבר היו מקרים בהן יוצרה רשת מקומית לכל אתר בהתחשב בתנאים טופוגרפיים או ארכיטקטוניים פרטניים. אך דבר זה יצר בעיות של מספור הריבועים בעת פתיחת ריבועים חדשים או הרחבת שטח החפירה בכיוון לא צפוי, וכך יכלו להיווצר מספרים שליליים או אנכרוניסטיים עם יתר ריבועי החפירה. בעיה נוספת צצה בעת חפירה חוזרת באתר וניסיון שחזור הרשת המקורית בתנאי שטח שהשתנו מסחף ובליה. בשיטת המיפוי של רשת ITM, כל הארץ היא יחידה אחת, וישנה יכולת לקשר מרחבית בין כל ריבוע וריבוע. סימון הריבועים בשטח נעשה על ידי קביעת יתדות בפינות הריבועים, לרוב במרחקים של 5 מטר האחד מהשני על פני מישור אופקי, אם כי יש חפירות בהן מרחק זה קטן יותר. בתוך הריבוע נמדד ריבוע נוסף פנימי, אשר צלעותיו נמצאות במרחק מסוים מצלעות הריבוע הגדול, לרוב 0.25 מטר או 0.5 מטר. ריבוע זה, בגודל 4.5 על 4.5 מטר, או 4 על 4 מטר, מסומן על ידי סרט או שרוך והוא מהווה את אזור החפירה בפועל. השטח הנותר מחוץ לריבועים הוא ה"בנקט" המאפשר תיעוד סטרטיגרפיה ומעבר של אנשים וציוד בשטח החפירה. אף על פי שהשיטה מאפשרת חשיפה נרחבת של האתר על ידי בחירה סלקטיבית של ריבועים לחפירה, היא אינה חושפת את כל הממצאים. במקרים בהם רוחב המחיצות הוא מטר, עלול הדבר להוביל לאי הבחנה בקירות. בנוסף, פיתוח אמצעי מדידה חדשים מאפשרים מדידה מדויקת של פריט במרחב ולכן אין צורך להותיר חתך אנכי בסמוך לו. שיטה זו גוזלת זמן רב שכן היא כרוכה בחשיפה של ריבועים רבים בדיוק וסדר רב, וכך אינה מאפשר חפירה נרחבת של אזור. כמו כן, היא הרסנית ואינה מאפשר ביצוע חפירה חוזרת בנקודה שנחפרה. בעיה נוספת בשיטה זו בולטת במיוחד בתלים בעלי מימד אנכי משמעותי, שטח הריבוע מצטמצם עם התקדמות החפירה בשל חשיפת פרטים ארכיטקטוניים או בשל סיבות בטיחותיות, דבר שמצמצם עוד יותר את השטח הנחשף בפועל. חפירה ארכאולוגית חתך ארכאולוגי סטרטיגרפיה Colin Renfrew & Paul Bahn, Arcaeology - Theories, Methods, and Practice. Thames & Hudson, New York, 2008. סכמה של ריבוע חפירה בתוך רשת