laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וידאל הצרפתי (השלישי)

רבי וידאל הצרפתי השלישי, (כ"ז באלול ה'שצ"א, 24 בספטמבר 1631 – י"ד בכסלו ה'תס"ד, 22 בנובמבר 1703) כיהן כרב ומורה צדק בעיר פאס, וכחבר בית הדין בעיר. בן למשפחת צרפתי, משפחת רבנים בפאס. נולד לאביו רבי יצחק הצרפתי בפאס. ידוע כנין ונכד לרש"י ורבנו תם ודרכו לדוד המלך. תיקן תקנות רבות בעיר פאס, יחד עם הרבנים הרב מנחם סירירו, הרב סעדיה אבן דנאן, ואביו רבי יצחק הצרפתי, והרב עמנואל סירירו. בשנת ה'תנ"ז הדיינים היחידים שהיו בפאס הם רבי וידאל הצרפתי, ורבי מנחם סירירו, ולאחר מכן (כעבור שנה) הוסיפו עוד דיינים. בתקופה מאוחרת יותר, היו רבי וידאל ורבי סעדיה אבן דנאן הדיינים היחידים בעיר. חלק מתקנותיו התקבלו בפאס, מקנס, תטואן. היה אחד מרבותיו הגדולים של רבי יהודה בן עטר. שאלות ותשובות - חלקן נדפסו בשו"ת משפט וצדקה ביעקב. וחלקן בכתבי יד. כתבי יד - עדיין לא ראו אור יהדות פאס קהילת פאס ומשפחת הצרפתי ע"פ תיעודו של מהר"י בן נאיים ב ספר מלכי רבנן אות ו' עמוד ל"א. וכ"כ בספר אדרת אליהו (לרבי אליהו הצרפתי) - בהקדמה "משפחתו". עיין בערך משפחת "צרפתי". ראו תקנות חכמי פאס תקנה נ ואילך. ראו: "מלכי רבנן". עמוד ל"א אות ו'. ע"פ תיעודו של מהר"י בן נאיים. ב ספר מלכי רבנן דף ל"א עמוד א'.
בנצור

האם התכוונתם ל... איתן בנצור – דיפלומט ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד החוץ מיה קלה בנצור – אתלטית ישראלית, אלופה ושיאנית ישראל באתלטיקה קלה, ד"ר לפיזיותרפיה ומנהלת המחלקה לטיפול בפגיעות ספורט במכון וינגייט מרדכי בנצור – לוחם הפלמ"ח, מפקדה של יחידה 131 של אגף המודיעין בדרגת סגן-אלוף, מעורב בפרשת העסק הביש בן צור אבן צור (פירושונים)
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (1762–1770)

מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Theresia Elisabeth von Österreich‏; 20 במרץ 1762 - 23 בינואר 1770), הייתה בתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה תרזה נולדה בארמון שנברון, וינה ב-20 במרץ 1762, ליוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואיזבלה, נסיכת פארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה, ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת. מריה תרזה הייתה נכדה של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה, קיסרית אוסטריה, ונינה של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, פליפה החמישי, מלך ספרד ולואי החמישה עשר, מלך צרפת ובנוסף, בעת לידתה עוד היה סב-סבתה סטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין בחיים. בשנת 1763 שוב נכנסה אמה להריון, אולם היא מתה ב-27 בנובמבר מאבעבועות שחורות שבוע לאחר שילדה את בתה מריה כריסטינה, אשר מתה כמה שעות לאחר הלידה. אביה יוזף הושפע קשות מפטירת אמה, ואף שהתחתן לאחר מכן עם מריה יוזפה, נסיכת בוואריה לא נולדו לו עוד ילדים. בשנת 1765 הוכתר אביה יוזף כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר פטירת אביו, ושלט יחד עם אמו מריה תרזה. זמן קצר לפני יום הולדתה השמיני חלתה מריה תרזה בדלקת ריאות, וב-23 בינואר 1770 היא מתה בארמון שנברון, מה ששבר את אביה לחלוטין. מדיה וקבצים בנושא מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה בוויקישיתוף מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ברוך שיין

ברוך שיין (י"ג באדר ה'תרע"א, 13 במרץ 1911 -, 9 ביוני 1994) היה עיתונאי, ועורך לילה בעיתון הצופה וערך תוכניות רדיו בקול ישראל בעיקר בתחום החזנות והמוזיקה היהודית. שיין נולד ב-1911 בעיירה ביאלובז'ג בפולין, לחנינא- נתן ואסתר גולדה. בגיל 13 עברה המשפחה להתגורר בעיר גארוולין שבדרום מזרח פולין. למד לימודים תורנים בבית מדרש בעיר ובנוסף לימודי השכלה כללית ואת השפה העברית ודקדוקה בבית ספר ערב "יבנה" בעיר. בנעוריו היה חבר בתנועת "השומר הדתי" והשתתף כציר בוועידת התנועה, שהתקיימה בוורשה תרצ"ב. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל באנייה "פולניה" .רבים מבני משפחתו שנשארו בחו"ל נספו בשואה. זמן קצר לאחר שעלה ארצה הצטרף ברוך שיין כזמר-חזן ל"מקהלת תל אביב" בניצוחו של המלחין והמנצח לייאו ליוב. במקביל למד לימודי מוזיקה אצל המלחין והמורה יצחק אדל. אל עולם העיתונות הגיע ברוך שיין במקרה. בשנת 1938 התקבל כעובד דפוס בעיתון הצפה ששכן אז ברחוב הרצל 16 בתל אביב. והיה מראשוני עובדי בית הדפוס של "הצפה" .אט אט החל ב לפרסם ב"הצפה" כתבות ומאמרים בנושאי חזנות לצד עבודתו כפועל דפוס בעיתון. בשנת 1942 נשא ברוך שיין לאישה את בלה ליפשיץ בת מרים ובן ציון ליפשיץ שעלתה עם משפחתה לארץ בתחילת שנות ה-30 מהעיר וולקוביסק שבפולין. בשנת 1950 הצטרף ברוך שיין למערכת עיתון הצופה, כעורך לילה. ופרסם בעיתון זה כתבות ומאמרים רבים על אירועי חזנות ושירה יהודית בהמשך היה בעל טור קבוע ב"הצפה" בו סקר הנעשה בעולם החזנות. במחצית שנות ה-50 במקביל לעבודתו ב"הצפה" החל לעבוד ב"קול ישראל" בעריכת תוכניות דת. ונמנה עם עובדיה הראשונים של המדור להווי ומסורת יהודית בקול ישראל. ברוך שיין עבר קורס עורכי תוכניות בהדרכת לאה פורת, וקורס בנושא קומוניקציה ציבורית בהדרכת ד"ר דינה גורן. בשנים 1956–1958 כאשר בנימין צביאלי עורך התוכנית קבלת שבת יצא לשליחות בחו"ל ערך ברוך שיין את התוכנית קבלת שבת. לאורך השנים ערך תוכניות נוספות כמו "מלווה מלכה" ועוד. כמו כן הפיק וערך שידורים חיים של קונצרטים בהשתתפות גדולי החזנים בארץ ובעולם, שיין ערך במשך עשרות שנים התוכנית פרקי חזנות כבקשתך והיה מראשוני העיתונאים בארץ שסיקר באופן שוטף ופעיל את הנעשה בעולם החזנות והשירה היהודית והתמיד בכך לאורך שנים רבות. שיין שימש יו"ר אגודת לח"ן (ליכוד חובבי נגינה), שנוסדה בט"ו בשבט תשי"ב (1952) ומטרותיה עידוד החזנות והיצירה היהודית. ב-1965 הלכה לעולמה רעייתו בלה שיין. לאחר מלחמת ששת הימים נשא לאשה את שרה דמסט, אלמנתו של יוסף דמסט, מחללי כפר עציון בשנת תש"ח. שיין ניהל במשך חמש שנים את חוג חובבי חזנות שליד עיריית תל אביב. לאורך השנים השתתף בכינוסים ומפגשים בנושאי חזנות ונשא בהם דברים, היה חבר באגודת העיתונאים בתל אביב. משנותיו הראשונות בישראל היה חבר בתנועת "המזרחי" ובמועצת "הפועל המזרחי" תל אביב והשתתף כציר בוועידות תנועת המזרחי-מפד"ל. בשנת תשמ"ה הוענק לו התואר "יקיר התנועה". כמו כן הוענק לו התואר "יקיר בית הכנסת הגדול" בתל אביב. ברוך שיין הלך לעולמו ב-9 ביוני 1994 בגיל 83 והובא למנוחות בבית העלמין בקריית שאול. הותיר אחריו בת, הדסה ורגון ששימשה בתפקיד ראש מדור השאלה בין-ספרייתית באוניברסיטת בר-אילן, רעייתו של פרופ' (אמריטוס) שמואל ורגון. אלי .אלון, סיפור חייו של העיתונאי ברוך שיין , באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 ביוני 2018
דייב מייסון

דייוויד תומאס "דייב" מייסון (באנגלית: David Thomas "Dave" Mason; נולד ב-10 במאי 1946) הוא זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי, שזכה לתהילה עם להקת הרוק טראפיק. במהלך הקריירה שלו, מייסון ניגן והקליט עם הרבה אמנים ומוזיקאים בולטים, כולל פול מקרטני, ג'ורג' האריסון, הרולינג סטונז, ג' ימי הנדריקס, אריק קלפטון, מייקל ג'קסון, דייוויד קרוסבי, גרהאם נאש, סטיב וינווד, פליטווד מק, דילייני ובוני, ליאון ראסל וקאס אליוט. אחד משיריו הידועים ביותר הוא "Feelin' Allright", שהוקלט על ידי טראפיק בשנת 1968 ולאחר מכן הוקלט על ידי הרבה אמנים אחרים, כולל ג'ו קוקר, שגרסתו לשיר הייתה להיט ב-1969. בתקופת עבודתו עם טראפיק, הוא גם כתב "Hole In My Shoe", שיר פופ פסיכדלי שנהיה להיט. השיר "We Just Disagree" משנת 1977 הוא הלהיט היחידי של מייסון שזכה להיות להיט בארצות הברית. בשנת 2004, דייב מייסון זכה להיכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול על תרומתו כאחד ממייסדי להקת "טראפיק". בספטמבר 2024, מייסון ביטל את סיבוב ההופעות שלו לחורף 2024 בעקבות מצב לבבי חמור שדורש טיפול מיידי. רופאיו צופים לו התאוששות מלאה, ומייסון מתכנן לחדש את סיבוב ההופעות בשנת 2025. מאוחר יותר בשנת 2024, מייסון יוציא לאור את ספר הזיכרונות שלו בשם "Only You Know & I Know". מדיה וקבצים בנושא דייב מייסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דייב מייסון דייב מייסון, ברשת החברתית פייסבוק דייב מייסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דייב מייסון, ברשת החברתית אינסטגרם דייב מייסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייב מייסון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דייב מייסון, באתר ספוטיפיי דייב מייסון, באתר AllMusic (באנגלית) דייב מייסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) דייב מייסון, באתר דיזר דייב מייסון, באתר Discogs (באנגלית) דייב מייסון, באתר Songkick (באנגלית) דייב מייסון, באתר Genius דייב מייסון, באתר SecondHandSongs דייב מייסון, באתר טיידל (באנגלית) דייב מייסון, באתר אמזון מיוזיק Jem Aswad, Dave Mason, Rock Hall of Famer, Cancels Fall Tour Due to ‘Urgent’ Heart Condition, Variety, ‏23 September 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריה יוזפה, דוכסית בוואריה

מריה יוזפה, דוכסית בוואריה (בגרמנית: Maria Josepha von Bayern;‏ 20 במרץ 1739 - 28 במאי 1767) הייתה בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מריה יוזפה נולדה ב-20 במרץ 1739 בארמון נימפנבורג, מינכן, לקרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג. ב-13 בינואר 1765 התחתנה מריה יוזפה עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אשר התאלמן שנתיים קודם מאשתו הראשונה איזבלה, נסיכת פארמה, וב-25 בינואר באותה שנה מומשו הנישואים בווינה. נישואי הזוג לא היו מאושרים, ואף לא נולדו להם ילדים. ב-18 באוגוסט 1765 מת חמיה פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעלה הוכתר כיוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1767 פרצה מגפת אבעבועות שחורות, וב-28 במאי באותה שנה מתה מריה יוזפה בארמון שנברון, וינה. בשנת 1779 פרצה מלחמת הירושה הבווארית, שבה טען יוזף השני לזכותו על בוואריה בשם אשתו המנוחה מריה יוזפה. מדיה וקבצים בנושא מריה יוזפה, דוכסית בוואריה בוויקישיתוף
ביודנסה

ביודנסה (מיוונית (bio) חיים, ומספרדית (danza) ריקוד, במשמעות מילולית "הריקוד של החיים") היא שיטה שמטרתה חיזוק ההתפתחות האישית והעמקת המודעות העצמית. הביודנסה משלבת מוזיקה, תנועה וקבוצה חברתית. הביודנסה נוצרה ב-1960 על ידי האנתרופולוג והפסיכולוג הצ'יליאני, רולנדו טורו, והיא זכתה בהמשך לפרסום בעשרות מדינות. ביודנסה הוגדרה על ידי מייסדה כ"שיטה של התחדשות אורגנית, אינטגרציה רגשית ולימוד מחדש של תפקודי החיים המקוריים." היישום שלה מתבטא דרך ויוונסיה (vivencia) שהיא חוויה מיטיבה בכאן ועכשיו (הוויה) באמצעות מוזיקה, תנועות והמפגש הקבוצתי". ה-דיילי טלגרף הבריטי תיאר את הביודנסה כ"סדרת תרגילים ומהלכים שמטרתם לקדם את ההערכה העצמית, את שמחת החיים ואת הביטוי של רגשות. הרבה חיבוקים והתחבקויות". בביודנסה לא משתמשים בדיבור במטרה להימנע מהפעלת החלק במוח שאחראי לתת הוראות ולשפוט ובכך להיות בחוויה לא שיפוטית ולחוות חיבור. מפגש שבועי נמשך כשעה וחצי, והוא מורכב מויונסיה "Vivencia", כלומר, סט קוהרנטי של תרגילים מוכן מראש על ידי המנחה. התרגילים מתורגלים באופן אישי, בזוגות, בקבוצות קטנות, או הקבוצה במלואה. כל תרגיל מבוצע עם מוזיקה מיוחדת שנבחרה על ידי המנחה. לעיתים קרובות, התרגיל הראשון הוא מעגל: המשתתפים מחזיקים ידיים ומתחילים במעגל עם מוזיקה. מאות תרגילים נוצרו על ידי רולנדו טורו, מייסד השיטה. בתחילת המפגש מוקדש זמן לשיתוף מילולי, ולאחר מכן המפגש מתחיל במעגל, המשתתפים אוחזים בידיים ומתחילים לנוע לצלילי המוזיקה. בתחילת כל תרגיל, המנחה, שנקרא מאפשר/ת, נותן הוראה. התרגילים מהווים חלק חשוב של תנועה בביטוי חופשי. למבט ולמגע יש גם חלק בתרגול. מהי ביודנסה, ארגון מנחי ביודנסה ישראל (בפורטוגזית) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-02-07. נבדק ב-2011-05-17. {{cite web}}: (עזרה) http://biodanza.org/index.php?option=com_weblinks&view=categories&Itemid=88&lang=en (בספרדית) Toro, Rolando (2008). Biodanza, Editorial Cuarto Propio, Santiago, Chile. ISBN 978-956-260-433-8. (דף הספר באתר "גוגל ספרים" ) http://biodanza.org/ Feel the rhythm from head to heal, The Telegraph, 6 January 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטריצה אלמנטרית

באלגברה ליניארית, מטריצה אלמנטרית היא מטריצה המתקבלת ממטריצת היחידה על ידי פעולת שורה אלמנטרית אחת. המטריצות האלמנטריות יוצרות את החבורה הליניארית הכללית של מטריצות הפיכות. הכפלה משמאל במטריצה אלמנטרית מייצגת פעולת שורה אלמנטרית, בעוד הכפלה מימין במטריצה אלמנטרית מייצגת פעולת עמודה אלמנטרית. בדרך זו, ביצוע פעולת שורה אלמנטרית על מטריצה ריבועית שרירותית A שקול למעשה לכפל במטריצה אלמנטרית מסוימת - מטריצה המתקבלת ממטריצת הזהות על ידי פעולה שורה אלמנטרית זהה לזו שאנו רוצים לבצע על המטריצה המקורית A. כל מטריצה הפיכה ניתן להמיר במכפלה של מטריצות אלמנטריות. ישנם שלושה סוגים של מטריצות אלמנטריות, אשר מתאימים לשלושה סוגים של פעולות שורה אלמנטריות: החלפת שורה שורה במטריצה ניתנת להחלפה עם שורה אחרת. R i ↔ R j {\displaystyle R_{i}\leftrightarrow R_{j}} הכפלת שורה בסקלר כל איבר בשורה ניתן להכפלה בסקלר זהה שונה מאפס. k R i → R i ,   where  k ≠ 0 {\displaystyle kR_{i}\rightarrow R_{i},\ {\mbox{where }}k\neq 0} הוספת שורה לשורה אחרת שורה ניתנת להחלפה בסכום של שורה וכפולה של שורה אחרת. R i + k R j → R i , where  i ≠ j {\displaystyle R_{i}+kR_{j}\rightarrow R_{i},{\mbox{where }}i\neq j} אם E היא מטריצה אלמנטרית, כפי שתואר לעיל, אז כדי להפעיל פעולת שורה אלמנטרית על מטריצה A, יש להכפיל את A במטריצה האלמנטרית משמאל, כלומר למצוא את E⋅A. בעבור כל פעולת שורה, המטריצה האלמנטרית המתאימה מתקבלת מהפעלת הפעולה על מטריצת היחידה. הסוג הראשון של פעולות שורה על מטריצה A מחליף את כל איברי השורה ה-i עם האיברים התואמים להם בשורה ה-j. המטריצה האלמנטרית המתאימה מתקבלת מהחלפת שורה i ו-j במטריצת היחידה. T i , j = [ 1 ⋱ 0 1 ⋱ 1 0 ⋱ 1 ] {\displaystyle T_{i,j}={\begin{bmatrix}1&&&&&&&\\&\ddots &&&&&&\\&&0&&1&&\\&&&\ddots &&&&\\&&1&&0&&\\&&&&&&\ddots &\\&&&&&&&1\end{bmatrix}}\quad } כך ש-Tij⋅A היא המטריצה המתקבלת מהחלפת שורות i ו-j של A. המטריצה ההופכית למטריצה זו היא עצמה: Tij−1=Tij. כיוון שהדטרמיננטה של מטריצת היחידה היא אחת, det[Tij] = −1. זה נובע מכך שבעבור כל מטריצה ריבועית A, מתקיים [det[TijA] = −det[A. הסוג הבא של פעולת שורה על מטריצה A מכפיל את כל איברי השורה ה-i ב-m, כאשר m הוא סקלר שונה מאפס. המטריצה האלמנטרית המתאימה היא מטריצה אלכסונית, אשר איברי האלכסון שלה הם 1 בכל מקום למעט במיקום ה-i, שם הוא m. D i ( m ) = [ 1 ⋱ 1 m 1 ⋱ 1 ] {\displaystyle D_{i}(m)={\begin{bmatrix}1&&&&&&\\&\ddots &&&&&\\&&1&&&&\\&&&m&&&\\&&&&1&&\\&&&&&\ddots &\\&&&&&&1\end{bmatrix}}\quad } כך ש-Di(m)⋅A היא המטריצה המתקבלת מ-A על ידי הכפלת שורה i ב-m. המטריצה ההופכית למטריצה הזאת היא: (Di(m)−1 = Di(1/m. שתיהן כמובן מטריצות אלכסוניות. det[Di(m)] = m. לפיכך בעבור מטריצה ריבועית A מקבלים [det[Di(m)A] = m det[A. הסוג האחרון של פעולת שורה על מטריצה A הוא הוספת השורה ה-i מוכפלת בסקלר m לשורה ה-j. המטריצה האלמנטרית המתאימה היא מטריצת היחידה אולם עם m במיקום (j,i). L i , j ( m ) = [ 1 ⋱ 1 ⋱ m 1 ⋱ 1 ] {\displaystyle L_{i,j}(m)={\begin{bmatrix}1&&&&&&&\\&\ddots &&&&&&\\&&1&&&&&\\&&&\ddots &&&&\\&&m&&1&&\\&&&&&&\ddots &\\&&&&&&&1\end{bmatrix}}} הטרנספורמציות הללו הן סוג של העתקת גזירה (shear mapping). (Lij(m)−1 = Lij(−m. det[Lij(m)] = 1. לכן, בעבור מטריצה ריבועית A, מקבלים [det[Lij(m)A] = det[A. דירוג מטריצות
לייזרדיסק

לייזרדיסק (באנגלית: Laserdisc; בראשי תיבות: LD) היה תקליטור וידאו אנלוגי. הוא היה הפורמט הראשון שסיפק וידאו ביתי באיכות גבוהה, לעומת קלטות הווידאו שאיכותן הייתה נמוכה. לייזרדיסק היה התקליטור הראשון, היחיד שהמידע עליו נצרב בפורמט אנלוגי ולא דיגיטלי כפי שנעשה בתקליטורים שפותחו אחריו. גודלו של הלייזרדיסק היה מגושם יחסית לתקליטורי ה-CD וה-DVD המוכרים כיום ודמה לתקליט ויניל (אריך נגן). הפורמט הומצא לראשונה ב-1958, נרשם כפטנט ב-1961 ונקנה על ידי חברת MCA. במקביל פיתחה חברת האלקטרוניקה ההולנדית "פיליפס" טכנולוגיית וידאודיסק משלה במהלך שנות השישים. שתי החברות שילבו כוחות והציגו לציבור את הווידאודיסק הראשון בשנת 1972. הלייזרדיסק שווק לראשונה באטלנטה בדצמבר 1978, שנתיים לאחר מכשיר הווידאו (VHS VCR) וארבע שנים לפני ה-CD (שפותח בהתבסס על הטכנולוגיה של הלייזרדיסק). הלייזרדיסק צבר פופולריות בעולם במהלך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים גם בישראל, אך נשאר טכנולוגיה יקרה שלא חדרה לכל בית אלא רווחה בעיקר בקרב אספנים וחובבי סרטים בעלי אמצעים. הלייזרדיסק הציג מספר יתרונות בולטים לעומת קלטות הווידאו שהיו חדשניים לזמנו ולימים הפכו לסטנדרט בכל DVD: רזולוציה גבוהה יותר, חלוקה לפרקים (יכולת לקפוץ לסצינות מסוימות בסרט) ושמירת כמה ערוצי שמע, שאפשרה להפיץ דיבובים בשפות שונות ולכלול גם ערוץ פרשנות (קומנטרי) מאת יוצרי הסרט (לרוב הבמאי). כך שווקו סרטים ב"מהדורה מיוחדת" שכללה גם תוספות מלבד הסרט. ב-1995 הומצא ה-DVD, תקליטור הווידאו הקומפקטי, בגודל זהה ל-CD ובנפח אחסון רב, וסימן את סופו של הלייזרדיסק. בתחילת שנות האלפיים נדחק הלייזרדיסק סופית מפני ה-DVD ונשאר פורמט נישה בקרב אספנים בלבד. מדיה וקבצים בנושא לייזרדיסק בוויקישיתוף לייזרדיסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיסמת שאהג'האן

עיסמת ראזה שאהג'האן (באורדו: عصمت شاہجہان) היא פעילה פוליטית ופוליטיקאית פקיסטנית. עיסמאת שאהג'האן נולדה בכפר קטן במחוז קאראק, שבח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן. משפחתה הייתה מעורבת בתנועת הח'ודאי ח'ידמתגאר (Khudai Khidmatgar), תנועה בלתי-אלימה במאבק נגד הראג' הבריטי, אשר גם התנגדה לחלוקת הודו. בהמשך למסורת המשפחתית, שאהג'אן מעורבת כבר מגיל צעיר במאבקים פוליטיים פרוגרסיביים. היא הצטרפה לפוליטיקה מהפכנית-סוציאליסטית כמנהיגת סטודנטים ב-1983, בעת לימודיה. ב-1986 הצטרפה לארגון השמאל, פדרציית הסטודנטים הדמוקרטית. אחר כך היא הייתה לחברה במפלגה הקומוניסטית של פקיסטן. היא עבדה יחד עם פדרציית העבודה של מוטהידה, והקימה את האגודה הדמוקרטית לנשים (DeWA), התא הפמיניסטי של המפלגה הקומוניסטית. ב-1992, היא הקימה את העיתון הפשטו הפרוגרסיבי, "ליקוואל". בכל אחד מהמרחבים בהם פעלה, הייתה מחויבת למאבק המעמדי, הלאומי, הפמיניסטי, האנטי-דיקטטורי/מיליטריסטי, נגד פשיזם דתי, ונגד אימפריאליזם. היא הייתה פעילה מרכזית בהקמת המפלגה הסוציאליסטית, מפלגת הפועלים עוואמי, אשר מטרתה לבנות מחדש את השמאל הפקיסטני, ונוסד כקואליציה בין שלוש מפלגות שמאל – מפלגת העבודה הפקיסטנית, מפלגת עוואמי פקיסטן ומפלגת הפועלים של פקיסטן. נכון לשנת 2018 היא משמשת כסגנית יו"ר המפלגה. בעשור השני של המאה ה-21, התמקדה שאהג'האן בייסוד תנועה פמיניסטית-סוציאליסטית, חזית הנשים הדמוקרטית, לה תאים בכל רחבי פקיסטן. היא גם פעילה למען ה"קאצ'י עבאדי" - יישובים לא מוכרים הקיימים - למען הכרתם, ובאמצעות כך גם לשיפור תנאיהם. בשל פעילות זו מפלגת עוואמי זכתה בשלוש מתוך שמונה המושבים באספה הלאומית השמורים לאוכלוסייה זו. בין הסוגיות ששאהג'האן עוסקת בהן במסגרת זו הן אספקת מים, אשר לא ניתנת כל עוד היישובים לא מוכרים, אלימות מינית כלפי הנשים והילדות העניות מהאזור, בעיקר במסגרות עבודתן בבתי העשירים שגם בעלי כוח והשפעה בחברה, וחינוך.. באפריל 2018, נעצרה שאהג'האן יחד עם נשיא מפלגת עוואמי, פאנוס גוג'אר, על ידי משטרת פנג'אב, בעקבות מחאה בלתי אלימה בלאהור למען זכויות בני הפשטו. ביוני 2018, הודיעה שאהג'האן על מועמדותה מטעם מפלגת עוואמי לאספה הלאומית, כנציגת מחוז NA-54 (Islamabad-III) באסלאמאבאד. שאהג'האן היא מומחית פיננסית בדימוס. היא למדה מנהל ציבורי באוניברסיטת פשאוור, ולאחר סיום התואר זכתה במלגה ללמוד לימודי פיתוח במכון למדעי החברה בהאג. היא סופרת וציירת אוטודידקטית. AWP's Ismat Raza Shahjahan to contest NA-54 in Islamabad, Awami Workers Party Islamabad, Jun 15, 2018 Give me your poor and young: Ismat Shahjahan to fight for Islamabad’s water, katchi abadis, workers, Minerwa Tahir, Samaa, June 8, 2018 Arrest, intimidation of AWP, PTM leaders condemned, Awami Workers Party, Pakistan, April 21 2018 AWP Islamabad
היינץ קוקוט

היינץ קוקוט (בגרמנית: Heinz Kokott;‏ 14 בנובמבר 1900 – 29 במאי 1976) היה גיסו של היינריך הימלר, ומפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. קוקוט נולד ב-14 בנובמבר 1900 בגרוס שטרליץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-1 באוקטובר 1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגייס קוקוט לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הרגלים ה-157 (שלזיה ה-4), ולחם עמו עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה הצטרף קוקוט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 מונה קוקוט למפקד פלוגת הדרכה, ופיקד עליה עד אוקטובר 1939. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה מונה קוקוט למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-196, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה בלוקסמבורג ובצרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-68. במהלך מבצע ברברוסה לחם קוקוט עם גדודו, ואף השתתף עמו בקרבות בפולטבה ובקרב חרקוב הראשון. ב-27 בדצמבר 1941 מונה קוקוט למפקד רגימנט הרגלים ה-178 בדרום רוסיה, וב-19 ביוני 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-317, אשר שמו שונה מאוחר יותר לרגימנט הגרנדירים ה-317. ב-17 במרץ 1943 קיבל קוקוט את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1943 הוא נפצע במהלך הלחימה באזור אוריול. בסתיו 1943 הוא מונה למפקד בית הספר השישי של חיל הרגלים בבוורלו, ובקיץ 1944 הוא מונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-1135, עמו נלחם בצפון אוקראינה. ב-25 באוגוסט 1944 הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-582 וקוקוט מונה למפקדה, וב-17 בספטמבר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית, ובדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47, ומילאה תפקיד חשוב במהלך המצור על בסטון. ב-1 בינואר 1945 הועלה קוקוט לדרגת גנרל מיור, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר החמישית בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בהרי ההארץ ב-21 באפריל 1945, ולמחרת נפל קוקוט בשבי צבא ארצות הברית. בשנת 1947 השתחרר קוקוט מהשבי, ולאחר מכן הוא התגורר בטראונשטיין, עד למותו ב-29 במאי 1976.
הנס דר

גנרל הנס דר (בגרמנית Hans Doerr;‏ 14 בספטמבר 1897 – 9 בספטמבר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. דר נולד ב-14 בספטמבר 1897 בוילהלמסהאפן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. ב-8 באפריל 1915 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-1, עמו לחם במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף דר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1937 מונה דר לקצין הדרכה בברלין-מואביט, ושימש בתפקיד זה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. בדצמבר 1939 מונה דר לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-44, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת. ב-20 בספטמבר 1940 הוא מונה לקצין אג"ם של הקורפוס ה-52, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה, וב-8 באוקטובר 1942 אף קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. לאחר מכן הוא שימש כקצין קישור אל הארמייה הרומנית הרביעית בקרב סטלינגרד, וב-16 בינואר 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-384 בסטלינגרד. ב-10 באוגוסט 1943 הוא מונה לנספח הצבאי בשגרירות גרמניה במדריד, וכיהן בתפקיד זה עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה סייע דר לשחרור גרמנים שהיו כלואים בספרד, ולאחר מכן שימש כדובר הראשון של שירות המודיעין המערב-גרמני. לאחר מכן התיישב דר בגרוס קרוליננפלד, שם חי עד מותו ב-9 בספטמבר 1960.
מרצדס-בנץ O408

מרצדס-בנץ O408 (בגרמנית: Mercedes-Benz O408) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1989–1999. אוטובוס בינעירוני מנוע דיזל 2 דלתות כניסה/יציאה "מרצדס-בנץ O408" "מרצדס-בנץ O408" "מרצדס-בנץ O408" "מרצדס-בנץ O408" "מרצדס-בנץ O408" מרצדס-בנץ מרצדס-בנץ O402 מרצדס-בנץ סיטו "מרצדס-בנץ O408" - תמונה מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ O408 בוויקישיתוף מרצדס-בנץ O408, סרטון באתר יוטיוב "מרצדס-בנץ 0408" autoweek.nl/kentekencheck "מרצדס-בנץ O408" כולל תמונות busfoto.nl/foto/thumbnails "מרצדס-בנץ O408" מפרט drawingdatabase.com/mercedes-benz-o408-1994
אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה

אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה (בספרדית: Alfonso Carlos María de Borbón;‏ 12 בספטמבר 1849 - 29 בספטמבר 1936), היה הטוען לכתר ספרד מטעם הקרליסטים והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1931–1936. אלפונסו קרלוס נולד ב-12 בספטמבר 1849 בלונדון, לחואן, רוזן מונטיסון ולמריה ביאטריקס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה ומריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה. לאחר שאביו פיתח נטיות ליברליות, נפרדו הוריו, ואמו חזרה למודנה עם אלפונסו קרלוס ואחיו. בשנת 1868 הצטרף אלפונסו קרלוס לצבא מדינת האפיפיור, ובמהלך לחימת רומא על ידי הצבא המלכותי האיטלקי הגן אלפונסו קרלוס על רומא. אלפונסו קרלוס סירב להיכנע ולמסור את חרבו, שהייתה שייכת לסבו האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, ונמלט על ספינת מלחמה צרפתית לטולון. ב-26 באפריל 1871 התחתן אלפונסו קרלוס עם האינפנטה מריה דאס נוורס מפורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, אולם לא היו להם ילדים. בשנת 1872 פרצה המלחמה הקרליסטית השלישית ואלפונסו קרלוס הצטרף לצבאות אחיו הבכור קרלוס, דוכס מדריד, ואף מונה למפקד הצבא הקרליסטי בקטלוניה. למרות שהיו לצבאות הקרליסטיים כמה הצלחות במהלך המלחמה, בסופו של דבר בשנת 1876 הם נכשלו בתוכניתם לתפוס את השלטון בספרד. לאחר מכן התיישב אלפונסו קרלוס בווינה, והקדיש את חייו לביטול הדו-קרב. ב-2 באוקטובר 1931 מת אחיינו חיימה, דוכס מדריד, ואלפונסו קרלוס הוכר על ידי הקרליסטים כאלפונסו קרלוס הראשון, מלך ספרד, ועל ידי הלגיטימיסטים כשארל השנים עשר, מלך צרפת ונווארה. מכיוון שלא היו לו ילדים, הכיר אלפונסו קרלוס בסאווריו, נסיך בורבון-פארמה כיורשו. בקיץ 1936 פרצה מלחמת האזרחים הספרדית, ואלפונסו קרלוס הורה לתנועה הקרליסטים לתמוך בכוחות הלאומנים של פרנקו. ב-29 בספטמבר 1936 נהרג אלפונסו קרלוס בתאונה עם משאית צבאית בווינה, וסאווריו, נסיך בורבון-פארמה ירש את תאריו, אולם היה מיעוט מהקרליסטים שטענו כי זכויות הירושה עברו לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד המודח, או לארכידוכס קרל פיוס מאוסטריה, נסיך טוסקנה. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה בוויקישיתוף
שי קופרמן

שי קופרמן (נולד ב-1956) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כראש אגף הטכנולוגיה והתקשוב. קופרמן נולד בירושלים לרות ונח. למד בבית הספר התיכון אורט במגמת הנדסאי אלקטרוניקה. התגייס לצה"ל ב-1975, והיה לוחם בחיל השריון. השתחרר בשנת 1978 בדרגת סמ"ר. למשטרת ישראל התגייס ב-1981, ליחידת המחשוב. שימש מנתח מערכות, ראש צוות במדור מחשוב באגף המבצעים ושימש ראש מדור משאבים/לוגיסטיקה. בשנים 1997–2004 פעל בתחום כתיבת תוכנית לאפיון הדור החדש של מערכות ניהול משאבי המשטרה. ב-2004 מונה לראש המחלקה לפיתוח תשתיות וב-2007 מונה לראש מחלקת פיתוח יישומי מחשב ולסגן ראש מינהל הטכנולוגיות. ב-2011 מונה לראש מינהל הטכנולוגיות. בספטמבר 2018 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף התיקשוב של המשטרה, אגף חדש שהוקם על בסיס מינהל הטכנולוגיות. קופרמן בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני במנהל עסקים. תושב הוד השרון, נשוי לאביבה ואב ל-2 ילדים. מדיה וקבצים בנושא שי קופרמן בוויקישיתוף ניצב משנה שי קופרמן, ראש מחלקת יישומים וניהול פרויקטים במשטרת ישראל (אוקטובר 07) יהודה קונפורטס, ‏הלחץ עזר: שי קופרמן ימונה לראש מינהל הטכנולוגיות של המשטרה, באתר "אנשים ומחשבים", 25 בספטמבר 2011 אושרו מינויי ניצבים לסגל הפיקוד הכללי, משטרת ישראל, 29 ביוני 2018 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שי קופרמן".