שנת השא

שנת השא היא אחת מארבעה עשר סוגי השנים בלוח העברי הקבוע. שנה מסוג השא היא שנה המתחילה ביום חמישי (ה), היא שלמה (ש) ועל כן יש 30 ימים גם בחשוון וגם בכסלו, וחג הפסח חל ביום ראשון (א). שנה מסוג השא היא שנה פשוטה (לא שנה מעוברת) ואורכה 355 ימים שבהם 51 שבתות. שנת השא מתרחשת בשנים פשוטות בהן מולד הלבנה הממוצע של חודש תשרי חל ביום חמישי בין 9 שעות ו-204 חלקים (3:11:20 בשעון המקומי בירושלים, 2:50:23 בשעון חורף ישראל) ל-18 שעות (12:00 בשעון המקומי בירושלים, 11:39 בשעון חורף ישראל). טווח קצר זה הוא הסיבה ששנת השא היא הנדירה ביותר בלוח העברי והיא מתרחשת בערך ב-3.31% מהשנים. היא הקביעות היחידה שלעולם לא חוזרת על עצמה בתוך פחות משבע שנים ולעיתים חולפות 70 שנה רצופות שאין ביניהן שנת השא (כמו שהיה מה'תרס"ג עד ה'תשל"ד). בין השנים ה'ת"ש-ה'תת"ן חלה קביעות זו בשנים: ה'תשל"ד, ה'תשנ"ד, ה'תשפ"ה, ה'תת"ה. בשנה מסוג השא חל ראש חודש בשבת שלוש פעמים. ראש חודש חשוון חל בימים שישי ושבת, ראש חודש אדר חל בימים שישי ושבת וראש חודש אב חל בשבת. צום גדליה נדחה ליום ראשון, עשרה בטבת חל ביום שישי, תענית אסתר חלה ביום חמישי, תענית בכורות מוקדמת ליום חמישי, ושבעה עשר בתמוז ותשעה באב חלים שניהם ביום ראשון. חנוכה חל בימים חמישי עד חמישי, הדלקת נר ראשון ביום רביעי בערב. ט"ו בשבט חל ביום חמישי. ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש. י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת. כ"ז בניסן חל ביום שישי, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה מוקדם ליום חמישי כ"ו בניסן ה' באייר חל ביום השבת, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ג' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ב' באייר. תענית שני בתרא חל בפסח שני, ונחלקו המנהגים אם לומר סליחות ולצום. ל"ג בעומר חל ביום שישי והמדורות מתקיימות ביום חמישי בלילה. שבועות חל ביום שני. בשנת השא 51 שבתות כאשר בשלוש מתוכן לא קוראים פרשה: שבת יום הכיפורים, שבת חול המועד סוכות ושבת של שביעי של פסח. בשנת השא לא קוראים כלל את פרשת וילך, מכיוון שהיא נקראת לפני ראש השנה בשנה הקודמת ואחרי ראש השנה בשנה הבאה. על מנת להתאים את מספר הפרשות הנקראות בשבת (52, פרשת וילך לא נקראת ופרשת וזאת הברכה נקראת בשמחת תורה שחל ביום חמישי בארץ ישראל וביום שישי בחוץ לארץ) עם מספר השבתות בהן קוראים פרשה (48), מחוברות הפרשות תזריע ומצורע, אחרי מות וקדושים, בהר ובחוקותי ומטות ומסעי. פרשות בהן לא קוראים את ההפטרה הרגילה: פרשת נח - קוראים את הפטרת ראש חודש "השמים כסאי". פרשת תולדות - קוראים את הפטרת מחר חודש. פרשת מקץ - השבת בתוך חנוכה קוראים את הפטרת חנוכה "רני ושמחי". פרשת תרומה - שבת שקלים קוראים את הפטרת פרשת שקלים. שבת זו היא גם ראש חודש, ולכן מוציאים בה שלשה ספרי תורה. פרשת תצוה - קוראים הפטרה של שבת זכור. פרשת כי תשא - בירושלים קוראים את הפטרת פורים, בשאר המקומות קוראים את ההפטרה הרגילה. פרשת ויקהל - קוראים את הפטרת פרשת פרה. פרשת פקודי - קוראים את הפטרת פרשת החודש. פרשת צו - בקהילות שנהוג לקרוא הפטרת שבת הגדול בערב פסח קוראים את הפטרת שבת הגדול. פרשת מטות-מסעי - נחלקו הראשונים והקהילות אם הפטרת "שמעו" (ההפטרה השנייה של תלת דפורענותא) דוחה גם את הפטרת ראש חודש; בק"ק פראג הפטירו שמעו, וכן נוהגים היום ברוב הקהילות, ואילו בק"ק פוזנא הפטירו הפטרת שבת ר"ח. בשנים מסוג השא מתרחשת תופעה נדירה - קוראים את ההפטרה הרגילה של פרשת משפטים. בנוסף, זוהי השנה הפשוטה היחידה בה פרשיות ויקהל ופקודי נקראות בנפרד. לוח השנה וחשבונו תוך בירור שאלת המחזוריות, יעקב מתלון, אתר שורש. לפי מנהג אשכנז המקורי, אומרים תחנון בפסח שני, ראו בערך פסח שני, ובוודאי שנהגו תענית בה"ב כרגיל. חילוקי מנהגים אלו נוצרו אחרי שקבלו בקצת קהילות את המנהג שלא לומר תחנון. אליה רבה תקמט:ג לבוש או"ח תקמט:א.