laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היכל יהדות ווהלין

היכל יהדות ווֹהלין (מכונה גם בית ווהלין) הוא מרכז הנצחה לזכר קהילת יהדות ווהלין, שנספתה בשואה, אשר נמצא בגבעתיים, מול אזור המסחר והתעשייה כורזין. ההיכל הוקם על ידי האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין, על מגרש שהקצתה לשם כך עיריית גבעתיים, ותוכנן על ידי האדריכל ישראל לוטן, בסגנון הברוטליזם. בנייתו החלה ב-1965 ונסתיימה ב-1969. בבית ווהלין פועלת משנת 1975 שלוחת בית הספר הבין-לאומי להוראת השואה של יד ושם. המרכז משלב עשייה חינוכית ייחודית עם הנצחת השואה ופונה למגוון רחב של קהלי יעד, כגון: תלמידים, מורים, מדריכים לפולין, אנשי כוחות הביטחון והקהל הרחב. בהיכל ספרייה, המהווה שלוחה של ספריית "יד ושם" בירושלים, ובהּ מצויים ספרי מחקר וזיכרונות, כתבי עת, ספרות יפה ותוכניות לימודים בנושא השואה, וכן תוכניות לימודים להוראת השואה, עבודות שנכתבו בידי מורים, עבודות גמר של סטודנטים ותלמידי תיכון ואף אוסף סרטים בנושא השואה. נוסף על כך בהיכל אודיטוריום המארח אירועים שונים. על גבי קיר הכניסה להיכל ווהלין חרותים כאלף שמות של פרטיזנים ולוחמים יהודים יוצאי ווהלין - אלו שנפלו בקרבות ואלו שנפטרו לאחר המלחמה. בשנת 1994 נחנכה אנדרטה לזכר הפרטיזנים בקהילת ווהלין, אשר תוכננה על ידי הפסלת איילת שלונסקי-ביתן והאדריכל מיכאל אלקובי. האנדרטה, הנמצאת בסמוך לכניסה להיכל, מורכבת משני קירות. בקיר האנכי חרותה דמות פרטיזן לוחם מאת הפרטיזן-האמן אלכסנדר בוגן, אשר נעשה בחזרתו ממשימה של העברת הנוער הווילנאי ליער בסתיו 1943; בקיר האופקי חרות שיר הפרטיזנים מאת הירש גליק במקור היידי, בעברית ובאנגלית. מדיה וקבצים בנושא היכל יהדות ווהלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל יהדות ווהלין אתר האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל מיכאל יעקובסון: סיבוב בהיכל יהדות ווהלין בגבעתיים, באתר 'חלון אחורי', 11 במרץ 2013. האנדרטה להנצחת זכרם של פרטיזנים וחיילים יהודים יוצאי ווהלין באתר הנצחה לקהילת יהודי קאמין-קושירסקי הונחה אבן-הפינה ל"היכל ווהלין" בגבעתיים, דבר, 13 באוקטובר 1965 חיים דן, יד לקהילות ישראל בווהלין: (עם הנחת אבן-פינה ל"היכל ווהלין"), דבר, 17 באוקטובר 1965 המבנה נטול-החלונות, מעריב, 5 במרץ 1969 היכל יהדות ווהלין ייחנך בטקס חגיגי ביום א' בגבעתיים, מעריב, 30 באפריל 1969 היכל יהדות ווהלין נחנך בגבעתיים, על המשמר, 5 במאי 1969 היכל יהדות ווהלין ייחנך ביום א' בגבעתיים, על המשמר, 29 באפריל 1969.
בנד-י קיסר

בנד-י קיסר ("סכר הקיסר"; בפרסית: بند قیصر), פֹּל-י קיסר ("גשר הקיסר"), גשר ולריאן או שאדרוואן (בפרסית: پل شادروان) היה גשר קשת עתיק בשושתר, הראשון באיראן שנבנה בשילוב עם סכר. הגשר נבנה על ידי כוח עבודה רומאי במאה השלישית מטעם השלטון הסאסאני. המבנה הוא גם הגשר והסכר הרומיים המזרחיים ביותר, עמוק בתוך השטח האיראני. התכנון בעל התכלית הכפולה השפיע רבות על ההנדסה האזרחית באיראן וסייע בפיתוח טכניקות ניהול המים הסאסאניות. סכר ההצפה שאורכו כ-500 מ' על נהר כארון, הנהר השופע ביותר באיראן, היה מבנה הליבה של מערכת המים של שושתר (سازههای آبی شوشتر), ממנו שאבה העיר את התפוקה החקלאית שלה. בשנת 2009 הוכרזה מערכת המים של שושתר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, העשירי באיראן. המבנה המקושת נישא לאורך הדרך החשובה בין פסארגאדה יבין הבירה הסאסאנית קטסיפון. מבנה הגשר והסכר שופץ פעמים רבות במהלך התקופה האסלאמית, והיה בשימוש עד סוף המאה ה-19. לפי המסורת הפרסית, בנד-י קיסר נקרא על שם הקיסר הרומי ולריאנוס (253–260) שנפל בשבי בידי שאפור הראשון יחד עם כל צבאו, לאחר תבוסה בקרב אדסה. כ-70,000 איש, בכללם אנשי חיל ההנדסה הרומי, שימשו בידי הסאסאנים לעבודות בנייה בשושתר, שהייתה מרכז חקלאי חשוב בדרום-מערב איראן. כדי לנצל את האדמות הפוריות באזור בנו הרומאים שלושה מבנים: תעלת אב-י גרגר, סכר בנד-י קיסר וסכר בנד-י מיזאן, שהובילו את מי נהר קארון בתעלות מלאכותיות. סיפור זה מופיע בחיבוריהם של א-טברי ושל מסעודי (מאות 9–10). שושתר שוכנת על מישור סלעי מעל נהר קארון. סכר קדום שנבנה על ידי הסאסאנים לא תפקד כראוי. תוכנית ההשקיה שיישמו הבנאים הרומאים כללה שלושה שלבים: ראשית, הנהר הוסט לעבר אב-י גרגר, ערוץ המתפצל מנהר קארון במעלה הזרם ושב וחובר אליו כ-50 ק"מ מדרום. האי שביניהם נקרא "מיאן-אב" וידוע  בגידולי הסחלבים שבו. שנית, הסכר עצמו נבנה מעל ערוץ הנחל היבש, כשיסודותיו מסתעפים בהתאם למצאי קרקע יציבה. כאשר שוב זרמו המים בנהר, הם זרמו בהתאם לתוואי סכר קטן (weir). הערכות גובה המים נעות בין 1–2 מ' ועד 7–10 מ', אך סביר להניח כי מדובר בגובה של 3–4 מ', שאפשר אספקת מים לערוצי ההשקיה משני עברי הנהר גם בעונת היובש. למרות גובהו הצנוע, עוביו של הסכר הקטן היה כ-10 מ' וזאת כדי לתמוך במבנה המקושת. מעל הסכר הקטן השתרעה לאורך כ-500 מ' דרך שנתמכה על ידי כארבעים קשתות. שרידי הקשתות שנשתמרו מעידות על עבודות שיפוץ ושחזור שנעשו לאורך השנים. לאחר התמוטטות קשה בסוף המאה ה-19 נותרו עומדות כשלושים קשתות בלבד. האתר הוכרז על ידי אונסק"ו כ"יצירת מופת של גאונות יצירתית". יחד עם המערכת ההידראולית בשושתר, הוא כולל טירה ומגדל המשמש למדידת גובה המים, ומקבץ של טחנות מים. מדיה וקבצים בנושא בנד-י קיסר בוויקישיתוף תמונות בנד-י קיסר באתר Archnet.org R.N. Frye, The History of Ancient Iran, Beck, 1984, p. 298. N. Smith, A History of Dams, London,1971, pp. 56–61. A.T. Hodge, "Reservoirs and Dams", in Ö. Wikander, Handbook of Ancient Water Technology, Technology and Change in History, Brill, 2000, pp. 331–339. Shushtar Historical Hydraulic System, UNESCO World Heritage Centre. A.T. Hodge, Roman Aqueducts and Water Supply, London, 1992, p. 85. א-טברי, תאריח', כרך I, עמ' 827. X. De Planhol, "Band "dam"," Encyclopedia Iranica Online, s.v. Shushtar Historical Hydraulic System, UNESCO World Heritage Centre.
חיל הלוחמה האלקטרונית של רוסיה

חיל הלוחמה האלקטרונית של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Войска радиоэлектронной борьбы Вооружённых Сил Российской Федерации) — הם יחידה בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, האחראים על תחום השימוש בספקטרום האלקטרומגנטי במסגרת הלוחמה האלקטרונית בצבא הרוסי. יחידות חיל הלוחמה האלקטרונית מבצעים פעולות לצורך הגנה על מערכות בקרה ושימוש בכלי נשק המשבש את פעולות האויב, כגון שיבוש מערכות השליטה והבקרה של האויב וצמצום יעילות הנשק שברשותו. השימוש הראשון אי פעם בעולם בלוחמה אלקטרונית בעת מלחמה התבצע בהצלחה במהלך מלחמת רוסיה–יפן כאשר ממלא מקום  מפקד צי האוקיינוס השקט של רוסיה, סגן אדמירל פאבל אוחטומסקי הורה לחייליו ב-15 באפריל 1904 לנסות ליירט תשדורות יפניות. חייליו הצליחו לשבש את תשדורות הרדיו היפניים בהצלחה. במהלך התקפה של הארטילריה היפנית על פורט ארתור, מערכות הרדיו של ספינת הקרב הרוסית "ניצחון" והעמדה היבשתית המכונה "הר הזהב" יצרו הפרעות יזומות במערכות הקשר היפניות ושיבשו את העברת הקואורדינטות מספינות הקרב היפניות לכוחות הארטילריה שביבשה. בשנים 1911-1912 אורגן לראשונה באימפריה הרוסית גוף ללוחמה אלקטרונית: המטה של הצי הבלטי ביצע משימות ציטוט ופיקוח על אוניות גרמניות בסיוע ספינות שעגנו בלייפאיה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה ובתקופת מלחמת העולם השנייה מבצעי לוחמה אלקטרונית ושיבוש תשדורות רדיו היו מתפקידי הצי. בשנת 1950 הוקם לראשונה בברית המועצות חיל ייעודי ללוחמה אלקטרונית. בשנת 1991 המטה הכללי הרוסי יזם את הקמתו של חיל הלוחמה האלקטרונית של רוסיה. מאמצע שנות ה-90, הוטלה על החיל המשימה לא רק להבטיח את תפקוד הציוד האלקטרוני אלא גם פיתוח ציוד חדש וליצור אינטראקציה עם רשויות תדרי הרדיו, תוך שימוש בספקטרום תדרי הרדיו ולקבוע נוהל חדש לשימוש בספקטרום התדרים של מכשירי רדיו אלקטרוניים למטרות שונות. מפקדי חיל הלוחמה האלקטרונית: מייג'ור גנרל אולג איוואנוב (2008 — יולי 2011) קולונל מיכאיל דוסקאלוב (2013) מייג'ור גנרל יורי לסטוצ'קין (משנת 2014) מדיה וקבצים בנושא חיל הלוחמה האלקטרונית של רוסיה בוויקישיתוף "111 лет помех". Кадровые изменения в Вооружённых Силах Управление начальника войск радиоэлектронной борьбы Вооруженных Сил Российской Федерации : Министерство обороны Российской Федерации
קתרין, דוכסית קנט

קתרין, דוכסית קנט (באנגלית: Katharine, Duchess of Kent, נולדה: קתרין לוסי מארי וורסלי; נולדה ב-22 בפברואר 1933) היא רעייתו של הנסיך אדוארד, דוכס קנט, בן משפחת המלוכה הבריטית. נולדה ב-22 בפברואר 1933 ביורקשייר, כבתו של הברונט ויליאם וורסלי ואשתו ג'ויס מורגן ברונר, ובנוסף היא צאצאית של אוליבר קרומוול. בבית הספר למדה לנגן על מספר כלי נגינה ולאחר מכן עבדה תקופה בטיפול בבית ילדים והועסקה גם בגן ילדים בלונדון. היא ניסתה להתקבל ללא הצלחה לאקדמיה המלכותית למוזיקה ובמקום זאת למדה מוזיקה במוסד אחר. בשנת 1961 נישאה לנסיך אדוארד מקנט, בנם הבכור של הנסיך ג'ורג', דוכס קנט ומרינה, נסיכת יוון ודנמרק. החתונה נערכה בקתדרלת יורק ובין אורחיה היו בני משפחות מלוכה מרחבי אירופה וכמו כן השחקן והמחזאי נואל קאוורד. בשנת 1994 החליטה קתרין להמיר את דתה ולהצטרף לכנסייה הקתולית, ואף קיבלה את ברכתה של המלכה. בריאיון לרשת הטלוויזיה BBC אמרה: "אני אוהבת הנחיות והכנסייה הקתולית נותנת קווים מנחים, אני אוהבת לדעת מה מצופה ממני". למרות חוק ההסדר 1701 הקובע שאדם הנישא לקתולי יוצא מסדר הירושה לכתר הבריטי, נשאר הנסיך אדוארד בעלה במקומו, מאחר שבעת נישואיו הייתה רעייתו חברה בכנסייה האנגליקנית. היא עובדת עם מספר ארגוני צדקה, ושמשה בעבר כמורה למוזיקה בבית ספר. בשנת 1961 התחתנה עם הנסיך אדוארד, דוכס קנט, ממנו נולדו לה 3 ילדים: ג'ורג' וינדזור, רוזן סנט אנדרוז (נולד ב-26 ביוני 1962) - נשא לאישה את סילוונה טומאסלי. ליידי הלן טיילור (נולדה ב-28 באפריל 1964), נישאה לטימותי טיילור. לורד ניקולס וינדזור (נולד ב-25 ביולי 1970) נישא לליידי פאולה דומיני דה לופיס דה פרנקופאן. הטקס נערך בקריית הוותיקן - וניקולס היה הראשון מבין בני משפחת המלוכה הבריטית שנישא בוותיקן בטקס קתולי. מדיה וקבצים בנושא קתרין, דוכסית קנט בוויקישיתוף
פונטנבלו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פונטנבלו – עיירה בצרפת. טירת פונטנבלו – ארמון בעיירה פונטנבלו. יער פונטנבלו – יער בצרפת, בקרבת העיירה והטירה. אסכולת פונטנבלו – אסכולה ברנסאנס הצרפתי. פונטנבלו (פלורידה) – יישוב במדינת פלורידה בארצות הברית. ראו גם הסכם פונטנבלו – מספר הסכמים בשם זה שנחתמו בפונטנבלו.
היחידה למבצעי מידע של רוסיה

היחידה למבצעי מידע (ברוסית: Войска информационных операций) היא יחידה צבאית רוסית, חלק מהמטה הכללי הרוסי שהוקמה בשנת 2014 כגוף צבאי ללוחמת סייבר. זהו הגוף העיקרי בצבא רוסיה האחראי על התקשורת הצבאית ועל פעילויות לוחמת סייבר הגנתיות והתקפיות. הדיונים להקמת גוף צבאי ללוחמת סייבר ברוסיה עלו לראשונה בשנת 2013, אך בפועל היחידה הוקמה בתחילת שנת 2014. היחידה הוקמה בצו נשיאותי מפברואר 2014 לצורך אבטחת מערכות המחשוב הצבאיות של רוסיה ושיתוף פעולה עם המודיעין הצבאי במאבק, בטרור קיברנטי. היחידה פועלת בכפוף לפיקוד הסייבר של המטה הכללי (Кибернетическое командование) שהוקם על ידי שר ההגנה של רוסיה סרגיי שויגו ב-17 בינואר 2014 פיקוד הסייבר של ארצות הברית יחידה 61398 סרגיי סוחאנקין, Russian "Cyber Troops": A Weapon of Aggression, ‏ RealClearDefense В России созданы кибервойска Российские Вооружённые Киберсилы В интернет ввели кибервойска Цифровой спецназ Шойгу. Чему противостоят Войска информационных операций? В 2013 году России появятся свои кибервойска В Вооруженных силах России созданы войска информационных операций. Сайт мирнов.ру В России появятся кибернетические войска. קרב תודעתי: יחידת התעמולה של רוסיה ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנציקלופדיה ארזי הלבנון

אנציקלופדיה ארזי הלבנון היא אנציקלופדיה בעברית שנערכה על ידי שמעון ואנונו, המרכזת ערכים על חכמי יהדות ספרד והמזרח מתקופת הגאונים ועד שנת 2006, שנת ההוצאה של האנציקלופדיה. האנציקלופדיה יצאה לאור בשנת תשס"ו בירושלים ומכילה 4 כרכים ובהם 7,000 ערכים על חכמי ספרד והמזרח מארצות ספרד, פורטוגל, בוסניה, בולגריה, מצרים, איטליה, טורקיה, יוון, מרוקו, תוניסיה, עיראק, אלג'יריה, סוריה, לבנון, תימן, לוב, פרס, אפגניסטן, כורדיסטן, בוכרה, גאורגיה, הודו וארץ ישראל. בתחילת האנציקלופדיה מובאת הקדמה הסוקרת בקצרה את תולדותיה של כל מדינה ממדינות ארצות המזרח, ובארץ ישראל מובאת גם סקירה על הערים: ירושלים, צפת וחברון. האנציקלופדיה נערכה מתוך ספרי תולדות וביוגרפיות, הקדמות מהדירים לספרים, אגרות, מכתבים, ספרים על מצבות, הספדים ומקורות מפי השמועה. בסוף כל ערך מצוין בדרך כלל המקור ממנו נערך אותו ערך. לאנציקלופדיה מצורפת הסכמה מהרב עובדיה יוסף. האנציקלופדיה באתר אוצר החכמה
הסכם פונטנבלו

הסכם פונטנבלו הוא שמם של מספר הסכמים שנחתמו לאורך ההיסטוריה בפונטנבלו שבצרפת, לרוב בטירת פונטנבלו. האם התכוונתם ל... הסכם פונטנבלו (1631) – הסכם בין צרפת ומקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה, על יצירת ברית בין שתי המדינות במהלך מלחמת שלושים השנים. הסכם פונטנבלו (1745) – הסכם בין צרפת וצ'ארלס אדוארד סטיוארט על יצירת ברית כנגד ג'ורג' השני, מלך בריטניה. הסכם פונטנבלו (1762) – הסכם בין צרפת וספרד על העברת לואיזיאנה הצרפתית לספרד. הסכם פונטנבלו (1785) – הסכם בין הרפובליקה ההולנדית ויוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על השליטה בשפך נהר סכלדה. הסכם פונטנבלו (1807) – הסכם בין צרפת וספרד על תוכנית לכיבוש פורטוגל במהלך מלחמת חצי האי. הסכם פונטנבלו (1814) – הסכם בין נפוליאון בונפרטה והמעצמות שנלחמו נגדו שלפיו הוא יוגלה לאי אלבה. ראו גם פונטנבלו (פירושונים)
קונדינמרקה

קוּנְדִינַמַרְקַה (בספרדית: Cundinamarca) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במרכז קולומביה והוא גובל במחוזות בויאקה בצפון ובצפון-מזרח, בקסנרה במזרח, במטה בדרום-מזרח ובדרום, בעיר בוגוטה ובווילה בדרום ובטולימה ובקלדס במערב. המחוז משתרע על שטח של 24,210 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-2.76 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא בוגוטה, שמתפקדת גם כבירת המדינה כולה, למרות העובדה שהיא בעלת מעמד עצמאי ואינה חלק מהמחוז. העיר הגדולה ביותר בתוך תחומי המחוז היא סואצ'ה, פרוור של בוגוטה. השם הוא עיוות שנוצר בתקופת האימפריה הספרדית של שמו המקורי של האזור בתקופה הפרה-קולומביאנית. במקור האזור נקרא "קונטור מרקה" (Kuntur marqa), שמשמעותו היא "קן הקונדור" בשפת צ'יבצ'ה ששימשה את בני המואיסקה המקומיים. לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 היא חולקה למחוזות, ומחוז קונדינמרקה כלל את שטחי קולומביה העתידית. המחוז עצמו חולק לפרובינציות, שאחת מהן הייתה פרובינציית בוגוטה שכללה שטחים דומים לשטחי מחוז קונדינמרקה העתידי. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה; פרובינציית בוגוטה המשיכה להתקיים, אך עד שהרפובליקה הפכה לפדרציה ננגסו ממנה לאורך השנים שטחים רבים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית ונוצרה מדינת קונדינמרקה, שכללה שטחים נרחבים במרכז ובמזרח הרפובליקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית ונוצר מחוז קונדינמרקה. המחוז חפף לשטחי המדינה שקדמה לו, אך לאורך השנים פוצלו ממנו שטחים שבהם הוקמו מחוזות מטה וויצ'דה. בוגוטה הייתה חלק מהמחוז עד שב-1954, בתקופת ממשלו של הנשיא גוסטבו רוחאס פיניה, סופחו אליה כמה רשויות מקומיות והיא קיבלה מעמד נפרד של "מחוז מיוחד". בחוקת קולומביה מ-1991 שונה המעמד שלה למעמד של "מחוז הבירה". כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על כרייה של פחם ומלח בישול וכן על חקלאות, הכוללת גידול קפה, תירס, קנה סוכר, תפוח אדמה, שעורה, חיטה, מניהוט, כותנה, אורז, שעועית ופירות שונים, ועל חליבה. בנוסף יש תעשייה ענפה למדי באזור המטרופולין של בוגוטה, שם נמצאים חלקים משמעותיים מהאוכלוסייה המחוזית. בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק ל-15 פרובינציות (Provincias) כדלהלן: מדיה וקבצים בנושא קונדינמרקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונדינמרקה (בספרדית) קונדינמרקה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
וים קוק

וילם "וים" קוק (בהולנדית: Willem "Wim" Kok,‏ 29 בספטמבר 1938 - 20 באוקטובר 2018) היה פוליטיקאי הולנדי שעמד בראש מפלגת העבודה ההולנדית בשנים 1986–2001 וכיהן כראש ממשלת הולנד בשנים 1994–2002. קוק נולד בספטמבר 1938 במחוז דרום הולנד. בשנת 1961 סיים לימודי מנהל עסקים והחל לעבוד באיגודים מקצועיים. הוא ניהל איגוד מקצועי סוציאליסטי גדול בשנים 1973–1986. בשנת 1986 עזב קוק את האיגוד על מנת להיכנס לפוליטיקה. ב-3 ביוני של אותה השנה הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים. עם כניסתו של קוק לבית הנבחרים, הודיע מנהיג מפלגת הלייבור על פרישתו, וקוק נבחר להחליפו. הוא שימש כמנהיג המפלגה והאופוזיציה לממשלתו של רוד לוברס. בשנת 1989 הוביל את המפלגה בבחירות הארציות. אמנם המפלגה נחלשה במעט, אך הצטרפה לממשלתו השלישית של לוברס, ובכך אפשרה את קיומה. קוק עצמו התמנה לשר הכלכלה ולסגנו של לוברס. הוא החזיק בתפקיד זה עד סוף כהונת הממשלה בשנת 1994. בבחירות שהתקיימו ב-3 במאי 1994 מפלגת הלייבור הפכה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. לאחר משא ומתן ארוך, קוק הצליח להרכיב ממשלה עם המפלגות הליברליות מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה ודמוקרטים 66. ממשלתו של קוק נחשבה לפורצת דרך מכיוון שזו הייתה הממשלה הראשונה מאז שנת 1908 שבה לא הייתה חברה שום מפלגה נוצרית-דמוקרטית. מטרה מרכזית של ממשלתו של קוק הייתה להוריד את אחוז האבטלה, לאחר מיתון כלכלי קשה של שנים. מדיניות הממשלה הייתה הפחתת מס, תמיכה בתעסוק ושיפור תשתיות. בתקופה זו התרחש טבח סרברניצה בבוסניה והרצגובינה אשר עורר סערה גדולה בשל נוכחותם של חיילי הולנד בבוסניה. הסערה גרמה לנפילתה של הממשלה בשנת 1998. בבחירות שהתקיימו באותה השנה קוק ניצח שוב ושימר את הממשלה במבנה זהה. ב-15 בדצמבר 2001 הכריז קוק על פרישתו מהפוליטיקה הלאומית לאחר הבחירות שיתקיימו במאי 2002. לאחר עזיבתו, המשיך קוק בפיקוח על עסקים רבים (בין השאר גם של ו-KLM). קוק היה נשוי ואב לשלושה ילדים. בשנת 2003 קיבל תואר של כבוד מאוניברסיטת מינסטר. נפטר ב-20 באוקטובר 2018. מדיה וקבצים בנושא וים קוק בוויקישיתוף וים קוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
פבלוס, נסיך הכתר של יוון

פבלוס, נסיך הכתר של יוון (ביוונית: Παύλος, πρώην Διάδοχος της Ελλάδας ‏ נולד ב-20 במאי 1967), הוא בנו של קונסטנטינוס השני, מלך יוון, ואף כיהן כנסיך הכתר מעת לידתו עד לביטול המלוכה בשנת 1974. פבלוס נולד בארמון טאטוי, טאטוי ב-20 במאי 1967 לקונסטנטינוס השני, מלך יוון ואן-מארי, נסיכת דנמרק בתם של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואינגריד, נסיכת שוודיה. עם לידתו איבדה אחותו אלכסיה, נסיכת יוון ודנמרק את תואר נסיכת הכתר, בשל חוק העדפת הבן הבכור. מכיוון שהמשפחה נרדפה על ידי תומכי החונטה השלטת שעלתה לשלטון זמן קצר קודם לידתו, ברחו בני המשפחה לרומא, ומשם לקופנהגן, שם התגוררו עם הסבתא אינגריד, מלכת דנמרק. בשנת 1973 מונה גאורגיוס פאפאדופולוס לנשיא יוון, ובשנת 1974 בוטלה המונרכיה לאחר תוצאות משאל עם שנערך במדינה. לאחר ביטול המונרכיה התגוררה המשפחה בלונדון, שם נולדו אחיו הצעירים תאודורה, נסיכת יוון ודנמרק, ופיליפוס, נסיך יוון ודנמרק. פבלוס למד בפנימיה בינלאומית בניו מקסיקו (ארצות הברית), השייכת לרשת ה-United World Colleges. הוא למד גם במכללה ההלנית בלונדון שנוסדה על ידי הוריו, ולאחר סיום לימודיו בבית הספר סנדהרסט, שירת בצבא הבריטי, כלוטננט במשמר הדרגונים הסקוטי המלכותי. בשנת 1993 החל פבלוס את לימודיו באוניברסיטת ג'ורג'טאון, בוושינגטון די. סי.. בעת לימודיו חלק את דירתו עם בן דודו, פליפה השישי, מלך ספרד. בשנת 1995, הוענק לשניהם תואר ביחסים בינלאומיים (Master of Science in Foreign Servic). ב-1 ביולי 1995 התחתן פבלוס בקתדרלת סנט סופיה, לונדון עם מארי שנטל מילר בתם של רוברט וורן מילר ואשתו מארי שנטל פזנט, אותה הכיר במסיבה 3 שנים קודם לכן. לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג בגריניץ', קונטיקט, שם עבד פבלוס בחברת הספנות צ'ארלס ר. וובר. מאוחר יותר, החל לעבוד בחברה בניו יורק כמנהל תיקי השקעות, ובשנת 2004 עברו בני הזוג להתגורר בלונדון. ב-1 ביולי 1995 התחתן פבלוס עם מארי שנטל מילר בתם של רוברט וורן מילר ואשתו מארי שנטל פזנט, ממנה יש לו 5 ילדים: הנסיכה מריה אולימפיה (נולדה בניו יורק ב-25 ביולי 1996) הנסיך קונסטנטין אלקסיוס (נולד בניו יורק ב-29 באוקטובר 1998) הנסיך אכילס אנדראס (נולד בניו יורק ב-12 באוגוסט 2000) הנסיך אודיסאוס קימון (נולד בלונדון ב-17 בספטמבר 2004) הנסיך אריסטידיס סטאוורוס (נולד בלוס אנג'לס ב-29 ביוני 2008). בעת לידתו היה פבלוס צאצא לשלושה מלכים שהיו בחיים; אביו קונסטנטינוס השני, מלך יוון, סבו מצד אמו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, וסב אמו גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה. כמו כן פבלוס הוא אחיין של מרגרט השנייה, מלכת דנמרק וסופיה, מלכת ספרד. בנוסף הוא צאצא של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק דרך שלושה מילדיו; גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, פרדריק השמיני, מלך דנמרק ותירה, נסיכת דנמרק, וצאצא של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת דרך בנה הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן ופעמיים דרך בתה ויקטוריה, הנסיכה המלכותית, בנוסף, הוא צאצא של ז'וזפין דה בואנה אשתו של נפוליאון בונפרטה. מדיה וקבצים בנושא פבלוס, נסיך הכתר של יוון בוויקישיתוף האתר הרשמי של משפחת המלוכה היוונית פבלוס, נסיך הכתר של יוון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אווה יוזפינה יוליה פוטוצקה

אווה יוזפינה יוליה פוטוצקה (בפולנית: Ewa Józefina Julia Potocka,‏ 10 באוגוסט 1818 - 21 במאי 1895) הייתה אשתו של פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין. אווה יוזפינה יוליה נולדה ב-10 באוגוסט 1818 בפריז, לאלפרד וויצ'ך פוטוצקי וליוזפינה מריה צ'רטוריסקה, בתם של יוזף קלמנס צ'רטוריסקי ודורותה ברברה יאבלונובסקה. אחיה אלפרד יוזף פוטוצקי ירש את נחלות המשפחה בלנצוט, ואף כיהן כמושל הכללי של גליציה מטעם האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-3 ביוני 1841 התחתנה אווה יוזפינה יוליה עם פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין, בנו של יוהאן הראשון יוזף, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה ארבעה ילדים. בשנת 1887 מת בעלה פרנץ דה פאולה, וב-21 במאי 1895 מתה אווה יוזפינה יוליה בביתה בווינה. ב-3 ביוני 1841 התחתנה אווה יוזפינה יוליה עם פרנץ דה פאולה, נסיך ליכטנשטיין, ממנו נולדו לה 4 ילדים: אלפרד, נסיך ליכטנשטיין {1842–1907) יוזפינה מריה יוליאנה, נסיכת ליכטנשטיין {1844–1854) לואיס, נסיך ליכטנשטיין {1846–1920) היינריך קרל אוגוסט, נסיך ליכטנשטיין {1853–1914) מדיה וקבצים בנושא אווה יוזפינה יוליה פוטוצקה בוויקישיתוף
שארל השלישי, נסיך מונקו

שארל השלישי, נסיך מונקו (Charles III; ‏8 בדצמבר 1818 - 10 בספטמבר 1889), היה נסיך מונקו בין השנים 1856–1889 והמייסד של הקזינו המפורסם במונטה קרלו. שארל נולד בפריז כבנו היחיד של פלורסטאן הראשון, נסיך מונקו ומארי קרוליין ז'יבר דה לאמץ, בתם של שארל תומאס ז'יבר דה לאמץ ומארי פרנסואה לה גראס דה ואוברסי. ב-28 בספטמבר 1846 התחתן שארל בבריסל לרוזנת אנטואנט דה מרודה, בתם של ורנר דה מרודה וויקטואר דה ספנגן ד'אורטרן. בשנת 1848 נולד בנו היחיד אלבר. בשנת 1856 מת אביו, ושארל עלה לשלטון במקומו. בתקופת שלטונו, הערים מנטון ורוקברון, אשר היוו כ-80 אחוז משטחה של מונקו, נמסרו באופן רשמי לצרפת, ובכך סללו את הדרך להכרה רשמית של צרפת בעצמאותה של מונקו. בעקבות מסירת שתי ערים אלה לצרפת, המצב הכלכלי בנסיכות נחלש והמדינה נקלעה לקשיים כלכליים. בעקבות כך, בניסיון ליצור מקורות הכנסה חדשים לנסיכות ולשפר את הכלכלה שנפגעה, אישר הנסיך שארל את הקמת הקזינו בנסיכות על פי המודל שהיה קיים בגרמניה. תחילה נפתח הקזינו (שכיום מהווה את המאפיין העיקרי של הרובע) ברובע אחר של הנסיכות אך לאחר מספר מעברים, נפתח במקומו הנוכחי במונטה קרלו. ההצלחה של הקזינו לא הייתה מיידית עקב מיקומו שהיה יחסית בעייתי מבחינת נגישות עבור אוכלוסיית אירופה. ההקמה של תחנת הרכבת בשנת 1868 הביאה לזינוק גדול במספר המבקרים במונטה קרלו, וכך זינק גם עושרו של הרובע. תחת שארל השלישי, הגבירה נסיכות מונקו גם את פעילותה הדיפלומטית, למשל, בשנת 1864 חתם שארל על הסכם-ידידות עם הביי של תוניסיה, מוחמד השלישי א-צאדיק. בשנותיו האחרונות בריאותו הייתה רופפת ואף נפגעה ראייתו, ובעשור האחרון לחייו התעוור כמעט לחלוטין. ב-10 בספטמבר 1889, מת שארל בשאטו דה מארשה, ובנו אלבר עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא שארל השלישי, נסיך מונקו בוויקישיתוף שארל השלישי, נסיך מונקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שדה הקרח ואפטה

שדה הקרח ואפטה (באנגלית: Wapta Icefield) הוא שדה קרח הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בהרי הרוקי הקנדיים, בין הפרובינציות קולומביה הבריטית ואלברטה שבקנדה. שדה הקרח ממוקם בחלקו בשטח הפארק הלאומי באנף ובחלקו בשטח הפארק הלאומי יוהו. קרחונים רבים יוצאים משדה הקרח ובהם: ולטשר, בואו, וקרחון פיטו. מימי הקרחון הנמסים מזינים את הנהרות קיקינג הורס ובואו, וכן נחלים קטנים רבים ואגמים רבים. שדה הקרח ואפטה הוא שדה הקרח הנחקר ביותר בהרי הרוקי בקנדה. מן המחקרים ניתן לראות את התכווצות שדה הקרח, והקרחונים סביבו, בייחוד קרחון פיטו (שהתקצר וכן אבן מעוביו). בשנות ה-80 של המאה ה-20 שטחו של שדה הקרח היה כ-80 קמ"ר. ניתן להגיע לשדה הקרח בטיפוס הן בחודשי הקיץ והן בחודשי החורף. מטיילים נוהגים לחצות את שדה הקרח, ולשלב את מסלול החציה עם חציית שדה הקרח ואפוטיק הנמצא מדרום לו. הקרחונים להלן מהווים חלק משדה הקרח: קרחון פיטו (Peyto Glacier) קרחון בואו (Bow Glacier) קרחון יוהו (Yoho Glacier) קרחון ולטשר (Vulture Glacier) קרחון קרואופוט (Crowfoot Glacier) היה בעבר חלק משדה הקרח ואפטה, אולם בשל נסיגת שדה הקרח הוא אינו חלק משדה הקרח כיום. בשטח שדה הקרח ישנן חמש בקתות אשר משמשות את מטפסי ההרים על שדה הקרח, ואשר מופעלות על ידי המועדון האלפיני של קנדה: בקתת בואו (Bow Hut) בקתת פיטר וקתרין וייט (בקתת פיטו) (Peter and Catharine Whyte Hut (Peyto Hut)) בקתת בלפור (Balfour Hut) בקתת לואיז וריצ'רד גיי (Louise and Richard Guy Hut) בקתת סקוט דאנקן (Scott Duncan Hut) שם שדה הקרח "ואפטה" הוא בשפת הקרי ומשמעו "מים זורמים", וזאת בהתייחס למפלי טאקאקו שמקור מימיהם בשדה הקרח. תיאור שדה הקרח ואפטה מסלולי ההליכה על שדה הקרח ואפטה וידאו של הליכה אל שדה הקרח ועליו, סרטון באתר יוטיוב תיאור שדה הקרח ואפטה והאתרים סביבו בקתת בואו, באתר המועדון האלפיני של קנדה מקור שם שדה הקרח