laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גילי תמיר

גילי תמיר (נולדה ב-8 באפריל 1979) היא דוקטור לעבודה סוציאלית ומגישת התוכנית "זה מגיע לכם" בכאן ב' באמצעותה היא מסייעת במיצוי זכויות. מסייעת לפתור בעיות בנושא זכויות סוציאליות וקצבאות . מרצה בעלת רקע במיצוי זכויות, אשת תקשורת עם ותק של יותר מ־15 שנה בטלוויזיה וברדיו. תמיר גדלה ברמת אילן וברמת השרון. אביה מהנדס מכונות ובעל חברה תעשייתית ואמה גיאומורפולוגית, חוקרת סלעים ומעצבת חלונות ראווה. בוגרת תיכון אלון ברמת השרון במגמת מוזיקה, אובחנה כמחוננת, וסבלה מהפרעת קשב. תמיר שירתה בגלי צה"ל והייתה לחיילת הסדיר הראשונה שקריינה מהדורות חדשות בכל שעה עגולה ולא רק מבזקים. בגיל 21 הגישה מהדורות חדשות בטלוויזיה בכבלים שם תפקדה גם ככתבת ספורט וכעורכת. בהמשך הגישה מספר חודשים ב"חדשות ישראל". סיימה תואר ראשון בעבודה סוציאלית, תואר שני בהנחיית קבוצות בעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ותואר שלישי בעבודה סוציאלית. התמחתה בעבודה סוציאלית קלינית. כעובדת סוציאלית תמיר ליוותה את סוגי המקרים הסוציאליים הקשים ביותר. היא עבדה ברשות לשיקום האסיר, בהוסטל הראשון בישראל שנפתח לשיקום קטינים. בתפקידה עוסקת תמיר בליווי טיפולי, אבחון וכתיבת חוות דעת על אנשים המצויים בהליכים פליליים. היא בעלת ניסיון רב גם בעבודה עם בני נוער- טיפול קבוצתי ופרטני בנושא התמכרויות של בני נוער, הפרעות אכילה, הפרעות קשב וריכוז, ועבודה עם נוער בסיכון, ונוער "בקצה הרצף". עוזרת לשורדי שואה למצות את זכויותיהם הסוציאליות ומעידה על העדר טיפול הולם מצד המדינה. ב-2011 חזרה לתקשורת ברדיו ללא הפסקה (103fm) בתוכניתה "גילי תמיר". ב־2016 עברה לכאן ב' מאז היא מגישה את התוכנית "זה מגיע לכם" המשודרת בימים א-ד בשעה 19:00. מטרת התוכנית להנגיש לאזרחים את זכויותיהם. בתוכניתה תמיר מסייעת לקשישים, לבעלי מוגבלויות, לבני נוער במצוקה ולנפגעי עבירה למצות את זכויותיהם מול מוסדות הרווחה במדינה. בדרך כלל תמיר מזהה את הפתרון לבעיה כבר בשידור ואומרת למאזין למי עליו לפנות כדי לממש את זכויותיו. במקרים בהם ההליך נתקע בגלל המערכת, תמיר וצוות התוכנית נכנסים לתמונה ועוזרים. תמיר נבחרה על ידי מגזין פורבס כאחת הנשים המשפיעות בישראל לשנת 2020 תמיר משמשת כיועצת מומחית למשרד המשפטים והסנגוריה הציבורית. לה ולבעלה נועם אלון יש מרכז בשם 'מחוברים', שעוזר לאנשים בהגשת חוות דעת לבתי משפט ולוועדות שחרורים ובהכנה למאסר. מעבירה הרצאות וסדנאות בנושא מיצוי זכויות. מרצה בבתי הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית. תמיר אף פועלת במטרה לשנות חקיקה באמצעות התקשורת. לשם כך היא כותבת ניירות עמדה ומשתתפת בוועדות הכנסת. מבין הישגיה- המאבק בעניין הזכאות לקצבאות לילדים עם אלרגיות מסכנות חיים. היא הובילה לכך שעשרות אלפי ילדים הפכו זכאים לקצבאות שמאפשרות להסתייע בהשגחה ובליווי. הישג נוסף שלה הוא התחייבות אגף השיקום של משרד הביטחון לא לפתוח יותר נכות צמיתה, למעט מצב של רמייה או צו שופט. נשואה ואם לשניים. כתבה שירים אשר זכו להצלחה בביצועה של זהבה בן ואחרים. רוכבת שטח מ ־2002 בג'יפ שטח ובאופנוע כבד. תושבת פתח תקווה. מבקרת אצל רבנים, חובבת מטווחים ולוחמת למען האזרח הקטן: השדרנית ד"ר גילי תמיר לא נכנסת לאף משבצת | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-03-08 103FM - גילי תמיר, באתר 103fm.maariv.co.il קרן אמר שחף, מגיע לכם כסף? העובדת הסוציאלית תעזור לכם להשיג אותו דרך הרדיו, באתר Xnet‏, 18 בדצמבר 2016 אודות, באתר גילי תמיר ייעוץ סוציאלי ד"ר גילי תמיר - מרכז אדוה, ‏2022-08-07
אבגושט

אַבּגוּשְט (בפרסית: آبگوشت; מילולית "מרק בשר") הוא תבשיל מהמטבח האיראני. הוא נקרא גם דיזי בפרסית: دیزی), שמתייחס לכלי החרס המסורתיים שבהם הוא מוגש. יש המתארים אותו כ"מרק פרסי עשיר בבשר כבש מעובה בחומוס". אבגושט עשוי בדרך כלל מכבש, חומוס, שעועית לבנה, בצל, תפוחי אדמה, עגבניות, כורכום ולימון פרסי (לומי) שהוא ליים מיובש. קיימות וריאציות אחרות בשעועית המשמשת להכנת המנה, כמו שעועית לבנה ושעועית שחורת עין. המרכיבים משולבים ומבושלים עד שהם מוכנים, ואז התבשיל מסונן. המוצקים (בפרסית: گوشت کوبیده, מילולית: "מחית בשר") נצרכים בשני שלבים; ראשית, אוכלים את המיץ של המנה עם חתיכות לחם או לחם מיובש (כדי להשתמש בלחם יבש) ואת שאר מרכיבי המנה נאכלים כאשר הבשר המבושל טחון או לא טחון ונצרך עם לחם, בצל ותבלינים וכן חמוצים וירקות. המאכל האזרביג'אני-קווקאזי הפופולרי פיטי הוא סוג של אבגושט ומקיף מנות דומות רבות באזור. אשורים מצפון מערב איראן, במיוחד סביב אורמיה, מכינים באופן מסורתי אבגושט באמצעות בשר בקר, ליים, שעועית לבנה וחימצה, המוגש במרק ליים עם תפוחי אדמה שנאכל עם בצל ולוואשה (לחם אשורי) בצד. אשורים בדרך כלל מכינים אבגושט בחורף. ההגייה האזורית היא "אבגוש", ללא ה'ט' ܐܒܓܘܫ). מנה דומה בארמניה נקראת גם אבגושט. ההבדל הוא שבארמניה משתמשים בבשר בקר ולא בכבש. אבגושט עם תוספות שונות בארמניה פיטי (או פוּטוּק) הוא וריאציה של אבגושט במטבחי הקווקז ומרכז אסיה. בוזבאש המטבח האיראני גולאש מדיה וקבצים בנושא אבגושט בוויקישיתוף Rajendra, Vijeya; Kaplan, Gisela T.; Rajendra, Rudi (1 במאי 2003). Iran. Marshall Cavendish. p. 127. ISBN 978-0-7614-1665-4. נבדק ב-27 באוגוסט 2012. {{cite book}}: (עזרה) Shirin Simmons (15 באוקטובר 2007). Treasury of Persian Cuisine. Stamford House Publishing. pp. 67–69. ISBN 978-1-904985-56-3. נבדק ב-27 באפריל 2010. {{cite book}}: (עזרה) "؛ذاهای محلی آذربایجان". Buyqoosh. Buyqoosh. "Abgoosht: One of the Most Traditional Foods of Iran". נבדק ב-20 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
קרל פון אובן

קרל פון אובן (בגרמנית: Karl von Oven; 29 בנובמבר 1888 – 20 בינואר 1974) היה קצין בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון אובן הצטרף לצבא הפרוסי כסמל ב-1908. בשנת 1909 הועלה לדרגת לויטננט והשתתף במלחמת העולם הראשונה. עד סוף המלחמה הוא הועלה לדרגת האופטמן ושירת כקצין מטה בקורפוס ה-3. לאחר תום המלחמה ושחרורו מהצבא, שירת תחילה במשמר הגבול בשלזיה ומשנת 1921 במשטרת ברלין. בתקופת בין שתי מלחמות העולם הוא מונה למפקד תחנת משטרת בוכום זמן קצר לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון במרץ 1933. בשנת 1935 הצטרף לרייכסווהר ומאוחר יותר בוורמאכט. ב-1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-73 בוורמאכט. בתחילת מלחמת העולם השנייה השתתף בפלישה לפולין, ועל כך קיבל באותה שנה את הדרגה הראשונה של צלב הברזל. ב-16 במאי 1940 הוא קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים ה-393 ונשאר בתפקיד זה עד לפירוקה באוגוסט 1940. מ-15 בנובמבר 1940 עד 28 בינואר 1943 היה מפקד דיוויזיית הרגלים ה-56 בדרגת גנרל-לויטננט והשתתף בקרב על מוסקבה ב-1941. בתפקיד זה אישר פון אובן טבח של 128 אזרחים ו-60 ילדים בכפר חוזום ב-15 בנובמבר 1941. ב-9 בינואר 1942 קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל. מ-24 בינואר 1943 עד 25 במרץ 1944, היה מפקד הקורפוס ה-43. לאחר מכן נכנס לתפקיד מפקד פיקוד המשטרה הצבאית ממאי 1944 עד מרץ 1945. לאחר מכן שירת בעתודת הקצינים עד סוף המלחמה. General der Infanterie Karl von Oven
בובת המן

יצירת בובת המן הוא מנהג יהודי מסורתי הנפוץ בעיקר בקרב ילדים במהלך חג פורים. המנהג כולל יצירה, תצוגה, ולעיתים גם תלייה או שריפה של בובה המייצגת את המן הרשע, דמות ממגילת אסתר אשר הסית את מלכו אחשוורוש מלך פרס כנגד האוכלוסייה היהודית בממלכה, במטרה לבצע בה רצח עם. המנהג משקף את השמחה והניצחון של העם היהודי על אויביו ומהווה חלק מהחגיגות והאטרקציות המיוחדות לפורים. מקור המנהג הוא מחגיגת פורים. המנהג נולד מהרצון להמחיש ולחגוג את ההצלחה בניצחון המוסרי והפיזי על המן ועל תוכניותיו הרשעות להשמיד את היהודים. עם הזמן, המנהג פותח וקיבל צורות שונות בקהילות היהודיות השונות. בתלמוד הבבלי מוזכר מנהג "משוורתא דפוריא" (מארמית: מקפצת פורים). על פי פירוש הערוך המנהג היה לתלות על הגג בובה בדמות המן, להעלותה באש ביום פורים, ולרקוד מסביב. בשנת 408, בתקופת הקיסר תאודוסיוס השני, נאסרה תליית המן בפומבי, משום שהמאמינים הנוצרים ראו במנהג את תלייתו של ישו. למרות האיסור שרד המנהג לפחות עד המאה העשירית. בתקופות היסטוריות שונות, המנהג התאים את עצמו לתרבות ולאזור הגאוגרפי של הקהילה היהודית המקיימת אותו. במקומות מסוימים, המנהג כלל שריפת בובת המן במרכז העיירה או הקהילה, תוך כדי שירה וריקודים מסביב לאש. במקומות אחרים, המנהג התבטא ביצירת בובות מקרטון או חומרים אחרים, והדגש הונח על האספקט החינוכי והיצירתי. בובת המן משמשת ככלי חינוכי חשוב בהעברת המסורת וההיסטוריה היהודית לדורות הצעירים. היא מאפשרת דיאלוג ודיון בנושאים כמו אנטישמיות, התמודדות עם אויבים, וחשיבותה של אחדות בתוך הקהילה היהודית. כמו כן, היא מעודדת יצירתיות בקרב ילדים ומבוגרים כאחד, בתהליך יצירת הבובה ובחיפוש דרכים חדשניות להציגה ולחגוג איתה. בשנים האחרונות (החל מחגיגות העדלאידע), השימוש בבובת המן כפלטפורמה לביקורת חברתית ופוליטית השתדרג והרחיב את היקפו. דוגמאות לכך כוללות שריפת בובות המייצגות את נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין או את נשיא איראן לשעבר מחמוד אחמדינז'אד. כמו כן, נושאים פנימיים ישראליים ומאבקים מגדריים או פוליטיים, כאשר בובות מתארות דמויות שונות מתוך החברה הישראלית והציבור החרדי. דוגמה לכך ניתן לראות בשריפת בובה בדמותו של יוסי שריד בשכונת מאה שערים. המנהג של בובת המן, אשר מסמל את ניצחון היהודים על אויביהם בסיפור פורים, התפתח והתרחב לתחומים נוספים בחגיגות יהודיות, בהם גם ל"ג בעומר. במשך שנים, נהגו להבעיר במדורות ל"ג בעומר בובות המייצגות את "צוררי ישראל לדורותיהם", כאשר בובת המן נכללת כחלק מהמדורה. דרך זו של הצגה ושריפה של בובות כללה לא רק את דמויות היסטוריות או דמויות מהמקרא אלא גם דמויות עכשוויות אשר נתפסו כאויבי העם היהודי או כסמלים למאבקים פוליטיים וחברתיים. תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ס"ד, עמוד ב' ספר הערוך ערך שוור. הערך פורים, בהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה יהודי ג'רבה קיימו את מנהגם לתלות בובת המן ועשרת בניו על עץ גבוה ולשרוף אותו ואותה במדורה גדולה, סרטון בערוץ "ערוץ 7", באתר יוטיוב (אורך: 00:34) ישראל כהן, ‏הפילוג הליטאי: ילדים צהלו סביב 'בובת המן' עשויה 'הפלס', באתר כיכר השבת, 3 במאי 2018 מאת אסף זוהר, ‏בובות המן הרשע בדמות שריד נתלו במאה שערים; יישרפו כמנהג פורים, באתר גלובס, 21 במרץ 2000 רבי יצחק רצאבי, עשיית מדורות בל"ג בעומר, מנהג תליית ושריפת המן במדורה, והקשר שביניהם, באתר יד מהרי"ץ.
אברהם ארצ'יבלד אנדרסון

אברהם ארצ'יבלד אנדרסון, באנגלית: Abraham Archibald Anderson ‏ (1846–1940) היה אמן ופילנתרופ אמריקאי. אנדרסון נולד בניו ג'רזי כאחד מעשרת ילדיהם של ויליאם אנדרסון (1814 - 1887), מהנדס אזרחי שהפך לכומר הכנסייה הרפורמית ההולנדית, ושל שרה לואיז ריירסון (1818–1907). לאחר קריירה ראשונית כאיש עסקים, ב-15 ביוני 1876 התחתן אנדרסון עם אליזבת מילבנק, בתו של המשקיע ג'רמיה מילבנק ויורשת להונו הגדול. החל מאמצע שנות ה-70, אנדרסון למד אמנות בפריז, תחילה עם לאון בונה, לאחר מכן אצל אלכסנדר קבנל, פרננד קורמון, אוגוסט רודן ורפאל קולין. אנדרסון פיתח מוניטין בזכות הפורטרטים שלו. דיוקנו משנת 1889 של תומאס אלווה אדיסון נמצא בגלריה הלאומית לפורטרטים בוושינגטון די.סי. בשנת 1890, אנדרסון ארגן את איגוד האמנות האמריקאי בפריז, אגודה לעזרה הדדית לסטודנטים לאמנות אמריקאים. הוא היה נשיאה עד 1912; פעילותה נמשכה עד 1932. בשנת 1900, אנדרסון הזמין את בניין אולפני בריאנט פארק בן 10 הקומות מארכיטקט החברה הניו יורקית צ'ארלס א. ריץ'. הוא ממוקם בצד הדרומי של בראיינט פארק, חלונותיו הגדולים והתקרה הגבוהה תוכננו במיוחד עבור אמנים. אנדרסון החזיק בסוויטה משלו בקומה העליונה עד סוף ימיו. אולפני בראיינט פארק, הידוע בשם "בניין האמנויות היפות" הפך לפופולרי מיד, והדיירים כללו את אדוארד סטייכן, פרננד לג'ר, רוברט אנרי, קתרין סופי דרייר, ג'יי סי ליינדקר, ג'ו דיווידסון, פלורין סטטהיימר, אדוארד סוידם, גארי מלצ'רס, סטלה מרקס, ג'ון לה גאטה, ג'וליאן ריקס, רודריגס אוטלנגוי, האסקל קופין, ליאון גורדון, אירווינג פן וקורט זליגמן. הבניין עדיין קיים. כשחזר לארצות הברית בקיץ, אנדרסון קנה קרקע בצפון מערב וויומינג ופיתח אותה לחווה. הוא עיצב באופן אישי את חוות האורחים של ויליאם "באפלו ביל" ואת ביתו - אנדרסון לודג'. האכסניה הזו הפכה למרכז הראשון של שמורת ילוסטון ב-1902, שכן הנשיא תיאודור רוזוולט מינה את אנדרסון כמפקח המיוחד הראשון של שמורות היער. אנדרסון מילא תפקיד משמעותי בשימור ופיתוח אזור ילוסטון . האוטוביוגרפיה שלו, חוויות ורשמים, פורסמה ב-1933. בתו של אנדרסון, אלינור קמפבל, ייסדה את מרכז הבריאות ג'דסון ב-1921. מדיה וקבצים בנושא אברהם ארצ'יבלד אנדרסון בוויקישיתוף Ackerman, Gerald M. American Orientalists. p. 270. New York Times obituary, April 28, 1940 Drinks Chosen for Color, Not Taste, at Women's Bar", New York Times, October 12, 1913, page X2. Landmarks Preservation Committee 1988 document on Bryant Park Studios https://npgallery.nps.gov/NRHP/GetAsset/NRHP/87001548_text
אוריאדה

במיתולוגיה היוונית, האוריאדות (ביוונית עתיקה: Ὀρειάς) היו נימפות של הרים. האוריאדות נבדלות זו מזו לפי מגוריהן: האידאות היו מהר אידה (אנ'), הפליאדות מהר פיליון וכו'. מיתוסים קשרו את האוריאדות עם ארטמיס, שכן האלה, כשיצאה לציד, העדיפה הרים ומשקעים סלעיים. נראה כי המונח הגנרי "אוריאדה" עצמו הוא הלניסטי (מועיד לראשונה בכתובת אדוניס (ביוונית עתיקה: Ἐπιτάφιος Ἀδώνιδος) של ביון מסמירנה (אנ'), פל. 100 לפני הספירה). מכון אאוריד, מכללה לנשים לשעבר בווסטר, מסצ'וסטס. הר אאוריד בלורנס, קנזס, על שם המכון, על ידי מתנחלים מווסטר. אגם אאוריד באנטארקטיקה. מדיה וקבצים בנושא אוריאדה בוויקישיתוף הנרי ג'ורג' לידל, רוברט פלקון סקוט, לקסיקון יווני-אנגלי s.v. טקסט בפרויקט פרסאוס אפולודורוס, 3.12.6 אנטונינוס ליברליס (אנ') אנטונינוס ליברליס, 22; אובידיוס, מטמורפוזות, 7.353–356 אריסטופאנס, חג הנשים 970 אכו, אנציקלופדיה בריטניקה. כרך א. 8 (מהדורה 11). 1911. עמ'. 884. דיודורוס סיקולוס, 5.76.3 פאוסניאס, 10.5.5 פאוסניאס, 8.38.0 פאוסניאס, 8.30.2 פרופרטיוס, אלגיות, 1.18 סרוויוס של ורגיליוס, אינאיס, 1.509 אפולודורוס, 3.8.1 פאוסניאס, 3.26.11 אפולודורוס, 1.4.5; היגינוס, דה אסטרונומיה 2.2 פלוטרכוס, חיי האריסטידות, 11. 3; פאוסניאס, 9.3.9 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוזבאש

בוזבאש (בפרסית: آبگوشت بزباش; באזרית: Bozbaş; בארמנית: բոզբաշ) הוא מהמטבח הפרסי המורכב מנזיד בשר (מתואר גם כמרק) הפופולרי בארמניה, אזרבייג'ן ואיראן. בוזבאש היא מילה ממקור טורקי אזרי. ייתכן שהוא נגזר מהמילה "בוז" הטורקי אזרי ("אפור בהיר") ובאש ("ראש"), אשר בתורם עשויים להצביע על הצבע הבהיר של המנה בעת בישולה. עם זאת, הפרופסור מוחמד ריזה גנונפארוואר (אנ') מציין ש"אין אטימולוגיה מדעית" לכך. בוזבאש הוא השם הטורקי האזרי של המאכל האיראני abgousht-e sabzi. גנונפארוואר מציין כי בוזבאש הוכנס "מאוחר יחסית" למטבח האיראני. מירזה עלי-אכבר חאן, השף של נאסר א-דין שאה קאג'אר (1848–1896), לפי הדיווחים, היה הראשון שהזכיר זאת. הוא סיווג אותו כחלק מקבוצה של תבשילי בשר ומרקים, הנאכלים לעיתים קרובות קרים. גנונפארוואר מציין ביחס לבוזבאש: "הוא עשוי מבשר (בדרך כלל כבש), שעועית אדומה או לבנה, ירקות ירוקים, עשבי תיבול (למשל, פטרוזיליה, חילבה, נענע), בצל וכרישה, לימון פרסי (līmū-ye ʿomānī), ותבלינים (בעיקר מלח, פלפל, וכורכום). מרכיבים אלה מבושלים יחד במים על אש נמוכה במשך מספר שעות. כמו ברוב האבגושטים, כאשר החומרים מבושלים היטב, בדרך כלל מוציאים את המוצקים ומועכים לעיסה, המכונה gūšt-e kūbīde. לאחר מכן המרק והעיסה מוגשים בנפרד עם לחם שטוח ותבלין ירוק-ירקות כבוש." במטבח הארמני, יש סוג מיוחד של בוזבאש שלא נפוץ, Shoushin bozbash, העשוי מכבש, חבוש, תפוח ונענע. וריאציה זו של בוזבאש "לא ידועה כמעט מחוץ לקווקז". באזרבייג'ן ישנם סוגים אחדים של בוזבאש, כמו küftə bozbaşı ו-parça bozbaşı, שעשויים מבשר טלה. במטבח האזרבייג'ני יש בוזבאש שעשוי מדגים במקום כבש. Bender, David A. (2014). "Bozbash". A Dictionary of Food and Nutrition (4 ed.). Oxford University Press. ISBN 978-0191752391. Davidson, Alan (2014). Jaine, Tom (ed.). The Oxford Companion to Food (3 ed.). Oxford University Press. ISBN 978-0199677337. Ghanoonparvar 1989, p. 425. Bender 2014. Davidson 2014, p. 37. Buell, Paul David; Anderson, Eugene N.; Moya, Montserrat de Pablo; Oskenbay, Moldir (2020-11-04). Crossroads of Cuisine: The Eurasian Heartland, the Silk Roads and Food (באנגלית). BRILL. ISBN 978-90-04-43210-9.
אלסאידה

במיתולוגיה היוונית, האלסאידות (ביוונית עתיקה: Ἀλσηΐδες) היו נימפות של גייאות וחורשים. מבין הסופרים הקלאסיים, המשורר הראשון ואולי היחיד שמתייחס לאלסאידות הוא הומרוס. במקום אלסאידה הוא השתמש בכתיב alsea. שלושת השימושים של alsea על ידי הומרוס הם כדלקמן: הנימפות שחיות בחורשות המקסימות (ἄλσεα, álsea), ובמעיינות הנהרות (πηγαὶ ποταμῶν, pēgaì potamôn) וכרי הדשא (πίσεα ποεα ποεα ποεα ποεα ποια). — הומרוס, איליאדה, 20.8-9 הן (הנימפות) מגיעות ממעיינות (krênai), הן מגיעות ממטעים (alsea), הן באות מהנהרות הקדושים (ποταμοί, potamoí) הזורמים לכיוון הים. — הומרוס, אודיסאה, 10.348 הנימפות (של הר אידה) הרודפות את החורשות הנעימות (אלסיה), או של אלה המאכלסים את ההר המקסים הזה (ὄρος, óros) ואת מעיינות הנהרות (פגאי תפוחי עץ) ומדשאות עשב (פיזה). — ההמנון ההומרי החמישי לאפרודיטה, 94 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף צבי דונר

הרב יוסף צבי דינר (נכתב גם דונר; כ"ה בטבת ה'תרע"ג, ינואר 1913 – י"ד בניסן ה'תשס"ז, 1 באפריל 2007), היה רב גרמני-בריטי. כיהן כרב הקהילה האורתודוקסית בקניגסברג, ולאחר מלחמת העולם השנייה כרבה של קהילת "עדת ישראל" בלונדון, ראש בית הדין של התאחדות קהילות החרדים בלונדון, ראש ועד הכשרות "כדתיא" ונשיא אגודת ישראל באירופה. מנהגיו תועדו בספר "מנהגי מהרי"צ הלוי" על שבת והמועדים, על ידי צאצאיו, שהיה לספר בעל השפעה רבה על פסיקה הלכתית בנושאים הקשורים למנהגי מועדי ישראל בקהילות אשכנז,[דרוש מקור] וכן "מקדש הלוי" על התורה שהוא אוסף מדרשותיו. נולד בקלן לר' ברוך חיים וזלמה דינר, ונקרא על שם דודו של אביו, רבי יוסף צבי דינר רבה של אמסטרדם. למד בקלן מפי רבי משה יעקובוביץ ומפי רבי פינחס וולף. משנת ה'תרצ"ב (1932) למד בבית המדרש לרבנים בברלין אצל רבי יחיאל יעקב ויינברג. בשנים אלה היה פעיל ב"אגודת הנוער" החרדי בגרמניה, יחד עם הרב יוסף אברהם וולף. בשנת ה'תרצ"ו (1936), כשסיים את לימודיו בברלין ונסמך לרבנות, מונה לכהן כרב הקהילה האורתודוקסית הנפרדת "עדת ישראל" בקניגסברג. ב-1938, לאחר "ליל הבדולח", נעצר בידי הגסטאפו. לאחר שקיבל אשרת כניסה לממלכה המאוחדת שוחרר וברח לאנגליה. הערך "יוסף צבי דונר", באתר המכלול
לחץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פיזיקה לחץ – גודל פיזיקלי לחץ אדים לחץ אטמוספירי לחץ דינמי לחץ חלקי לחץ קרינה – לחץ המופעל על ידי קרינה אלקטרומגנטית כימיה וביולוגיה לחץ אוסמוטי לחץ טורגור רפואה לחץ דם לחץ דופק לחץ תוך-גולגולתי לחץ תוך-עיני פסיכולוגיה דחק – "לחץ" לחץ בעבודה לחץ חברתי
בסוף עוד ניפגש

בסוף עוד ניפגש הוא סינגל שהוקלט על ידי אליעד נחום, אשר יצא לאור ב-18 בדצמבר 2023. השיר הגיע למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט. השיר נכתב והולחן על ידי אליעד נחום ואלון פרץ. על השיר כתב אליעד: בסוף עוד ניפגש׳ מתאר את ההתמודדות היומיומית בדברים הקטנים של החיים ומביא נקודת מבט קצת אחרת. הרי אנו אלו שנשארים בעולם הזה להתמודד עם האובדן ולחיות לצד הכאב אך יחד עם זאת יש ניצוץ של תקווה ואמונה שבזמן, מקום ובגלגול אחר אנחנו עוד ניפגש. מוקדש לכל מי שאיבד את היקר לו מכל, אנחנו כאן אחד בשביל השני, תהיו חזקים. יהי זכרם ברוך. השיר הגיע למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט. בסוף עוד ניפגש באתר יוטיוב דורית אסרף מזרחי, "בסוף עוד ניפגש בגלגול הבא": שיר המלחמה של אליעד, באתר kan, ‏18 בדצמבר, 2023
ארוסטיצ'יני

ארוסטיצ'יני (באיטלקית: Arrosticini) הם סוג של מנות מסורתיות של בשר צלוי משופד האופייניים למטבח של מחוזות מוליזה ואברוצו. ארוסטיצ'יני (גם rustelle או arrustelle בניבים המקומיים; ידוע גם בשם spiedini או spiducci) ארוסטיצ'יני עשויים בדרך כלל מבשר כבש או טלה חתוכים לנתחים ומחוררים על ידי שיפוד. הם נצלים על פלטה בעלת צורה מוארכת בדרך כלל, הנקראת פורנאצ'לה (furnacella), הדומה למרזב גשם. ישנם שני סוגים עיקריים של ארוסטיצ'יני: אלו המיוצרים באופן תעשייתי, המורכבים מנתחי בשר של קוביות עם צד של פאה 1 ס"מ, מושחלים על שיפודים באורך מקסימלי של 10 ס"מ . אלה שעשויים בעבודת יד, שעבורם חותכים את הבשר בסכין לנתחים בגדלים שונים, משחילים על השיפוד לסירוגין חתיכות בשר ושומן כבש. מקורם של הארוסטיצ'יני מהמזון שצרכו רועים ותושבים אחרים של האזורים ההרריים באברוצו בתוך הכפרים Castillenti, Civitella Casanova, Carpineto ו-Villa Celiera שהיו רגילים לאכול אוכל גם מהחלקים הגסים (קשים) יותר של בשר כבשים. לעיתים קרובות נלווים לארוסטיצ'יני פרוסות לחם ספוגות בשמן זית כתית מעולה (pane 'onde). תוספת המשקה המסורתית עם המנה היא יין Montepulciano d'Abruzzo. באופן מסורתי, ארוסטיצ'יני נאכלים על ידי משיכת הבשר מהשיפוד חתיכה אחר חתיכה באמצעות השיניים. שישליק מדיה וקבצים בנושא ארוסטיצ'יני בוויקישיתוף רשימת מנות טלה (אנ') סאטאי (אנ') ספידי (אנ') – מאכל איטלקי-אמריקאי שמקורו בארוסטיצ'יני Il Devoto-Oli 2014. Vocabolario della lingua Italiana, edited by Luca Serianni and Maurizio Trifone, Le Monnier, 2013.
פיגוע הדקירה בצומת בית קמה

פיגוע הדקירה בצומת בית קמה אירע ב-14 במרץ 2024, ד' באדר ב' ה'תשפ"ד, בסניף ארומה בצומת בית קמה במועצה אזורית בני שמעון. בפיגוע נהרג אדם אחד ונפצעו עוד שניים. בסביבות השעה שתיים אחר הצהריים, מחבל פלסטיני רכוב על קורקינט חמוש בסכין הגיע לבית הקפה ארומה בתחנת הדלק בצומת בית קמה ודקר 3 אזרחים ישראלים, בהם רב-נגד אורי מויל, שנפצע באורח אנוש ובהמשך נקבע מותו בבית החולים סורוקה. אדם נוסף בן 65 נפצע באורח קל. המחבל נוטרל על ידי רב-נגד אורי מויל שהספיק לירות בו לאחר דקירתו. המחבל פאדי אבו לטיף בן 22, גדל בעזה ועבר לרהט 4 שנים לפני ביצוע הפיגוע, במסגרת איחוד משפחות. פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2024 ירון משה תנעמי, חשד לפיגוע דקירה בבית קמה – המחבל נוטרל, באתר עכשיו 14, 14 במרץ 2024 פיגוע הדקירה בצומת בית קמה: פצוע כבן 50 במצב אנוש, חשש לסייען שנמלט מהזירה, באתר חדשות 0404‏, 14 במרץ 2024 שילה פריד, ‏פצוע אנוש בפיגוע דקירה בצומת בית קמה – המחבל נוטרל, בעיתון מקור ראשון, 14 במרץ 2024 אילנה קוריאל, פיגוע בבית קמה: גבר נפצע אנוש מדקירה, מחבל נוטרל, באתר ynet, 14 במרץ 2024 דובר צה"ל, הותר לפרסום שמו של חלל צה"ל אשר הודעה נמסרה למשפחתו, באתר הודעות דובר צה"ל, 14 במרץ 2024 אבי גדלוביץ', פיגוע דקירה בצומת בית קמה: בן 50 נפצע באורח אנוש, המחבל נוטרל - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 14 במרץ 2024 נפטר מפצעיו הרנ"ג שנפצע אנוש בפיגוע בבית קמה, באתר "סרוגים", 14 במרץ 2024, פלד ארבלי, ‏הגיבור שנטרל את המחבל: רנ"ג אורי מויאל נרצח בפיגוע בבית קמה, באתר מעריב אונליין, 14 במרץ 2024. אילנה קוריאל, פיגוע בבית קמה: גבר נפצע אנוש מדקירה - והספיק לנטרל את המחבל, באתר ynet, 14 במרץ 2024 מערכת ישראל היום, נדקר בצוואר ובגב, הדף את המחבל וירה בו למוות: צפו בתיעוד הפיגוע בצומת בית קמה, באתר ישראל היום, 14 במרץ 2024 המחבל שביצע את הפיגוע בבית קמה - "גדל בעזה ועבר לרהט לפני 4 שנים", באתר ynet, 14 במרץ 2024
ג'ון קוקרן (מושל דלאוור)

ג'ון פרייס קוקרן (באנגלית: John Price Cochran;‏ 7 בפברואר 1809 – 27 בדצמבר 1898) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל דלאוור ה-43 בשנים 1875–1879. ג'ון קוקרן נולד ליד העיירה מידלטאון שבדלאוור, כבנם של רוברט ורבקה ריילנד קוקרן. ב-1833 הוא נשא לאישה את אלייזה פולק, ולשנים נולדו שבעה ילדים. רעייתו נפטרה בעת לידה ב-1855, והוא נישא בשנית למרי טומלין, אך לא ידוע אם מנישואים אלו נולדו ילדים. בשנים 1838 ו-1846 נבחר קוקרן למועצת מחוז ניו קאסל. ב-1874 הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס את מועמד המפלגה הרפובליקנית אייזק ג'אמפ, וכיהן בתפקיד מ-19 בינואר 1875 ועד 21 בינואר 1879. הוא היה אז מושל דלאוור הראשון מזה שלושים שנה שהגיע ממחוז ניו קאסל, ונחשב למושל פרוגריסיבי שקידם שיפורים בחוקי החינוך וחלוקה מחדש של מחוזות הבחירה לאספה הכללית של המדינה כך שתייצג באופן הוגן יותר את אוכלוסיית מחוז ניו קאסל, אך הצעת חלוקה זו לא אושרה. עם זאת, האספה הכללית העבירה חקיקה שדרשה מעסקים בשירות הציבור "לתת שירות שוויוני לאלו שעלולים להיחשב כדוחים על ידי אחרים". סעיף זה בחוק שנועד לשלול זכויות אזרח מהאפרו-אמריקאים נותר בתוקף עד 1963. ג'ון קוקרן נפטר בביתו שליד מידלטאון ב-27 בדצמבר 1898. הוא נטמן בבית הקברות פורסט הפרסביטריאני שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 230-231. ג'ון קוקרן באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ון קוקרן באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ון קוקרן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
למפיונה

למפיונה (באיטלקית: Lampione) הוא אי סלעי קטן בים התיכון. הוא מצוי במצר סיציליה, כ-220 קילומטר מדרום מערב לאי סיציליה וכ-110 קילומטר מחופי תוניסיה. האי משתייך גאוגרפית לארכיפלג איי פלאג'יה, הטריטוריה האיטלקית הדרומית ביותר, והוא חלק מנפת אגריג'נטו שבסיציליה. האי הקרוב אליו הוא למפדוזה. אורך האי הוא 200 מטר, רוחבו 180 מטר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא בגובה של 36 מטר מעל פני הים. שטחו הוא 36 דונם. נראה שהתנתק מחופי אפריקה לפני כ-18 אלף שנה. האי איננו מיושב והמבנה היחיד בו הוא מגדלור. יש בו עקבות של התיישבות מהתקופה הרומית. לפי אגדה האי הוא גוש סלע שנפל מידו של קיקלופ. האי הוא חלק משמורת הטבע הימית של איי פלאג'יה. מצויים בו מינים של ציפורים, לטאה וסרטנים. במימיו מצויים כרישים, דקרים, לובסטרים ומגוון של אלמוגים לבנים וורודים. מדיה וקבצים בנושא למפיונה בוויקישיתוף עמוד אודות ההיסטוריה של למפיונה