laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד חזקיה גז

הרב דוד חזקיה גז (נפטר בשנת 1815) היה רב תוניסאי ובן למשפחת הרבנים גז. ראש אבות בתי הדין של תוניסיה ומחבר הספר "נר דוד" על התלמוד הבבלי. בנו של הרב אברהם גז ואביהם של הרבנים יוסף גז (הראשון) ומרדכי גז. נולד לרב אברהם גז. אחיו שלמה גז נפטר בשנת התקכ"ה (1765) בגיל צעיר, והרב דוד דרש לזכרו מדי חודש בשנה שאחר פטירתו. למד בצעירותו אצל גדולי רבני תוניסיה, בהם הרבנים צמח צרפתי, יצחק לומברוזו, אברהם טייב ומסעוד אלפאסי, ובהמשך מונה לכהן בדיינות. בשנת ה'תקנ"ג (1793) חתום עם בית הדין של הרב מסעוד אלפסי על תשובה בספר משכנות הרועים, ובשנת ה'תקס"ג (1803) חתום על הסכמה נוספת בספר זה לצד בית דין בראשות הרב שמואל כהן יצחקי. בשנת ה'תקס"ה חתום על תשובה מחכמי תוניס בראשות הרב דוד טייב בספר מעשה בית דין בעניין יישוב מחלוקות בקהילת ג'רבה. מועד מינויו כאב בית דין תוניסיה אינו ברור, אך החל משנת 1815 הוא חתום על הסכמות כראש בית הדין, בין היתר על תשובה בספר מעשה בית דין בסימן ל'. הוא מכונה בהסכמה לספרו "נר דוד" "ראש הממשלה אב"ד נודע בשערים". החל משנת 1815 שמו לא מופיע יותר בהסכמות ובמקומו מופיע הרב יצחק טייב, ועל כן מסיקים שהרב גז נפטר והרב טייב החליפו. שמו מופיע בנוסח ההשכבה שאומרים בתוניס בליל יום הכיפורים שנתחבר על ידי הרב אהרון מגדורה, לצד רבנים רבים נוספים, ביניהם יצחק לומברוזו, צמח צרפתי, אברהם אבוקרא, יצחק חי טייב, ישועה בסיס ומצליח מאזוז. נר דוד - על הש"ס ב' חלקים. חלק ראשון - שיטה על מסכתות שבת, פסחים וסוכה, נדפס בליוורנו תרכ"ח בדפוס ישראל קושטא וחבריו. חלק שני בכתב יד. קישור לספר באתר HebrewBooks. רובם הגדול של כתביו נשאר בכתב יד, כפי שנכתב בשער לספרו "נר דוד" חלק א': "כי הן רבים כתבי הקודש למר"ן זקני ה"ה, ולפי רוב ההוצאה... מונחים בארון... כי אפס כסף ויהי הם מריקים". ישנם מספר ספרים שכתב בכתב יד שיש עדויות לקיומם: שאל דוד על משנה תורה לרמב"ם - כתב יד. משפטי דוד על השולחן ערוך - כתב יד. המעלות לדוד חידושי תורה - כתב יד. דוד חזקיה גז, נר דוד, ליוורנו: דפוס משה ישעיה טוביינא, תרכ"ח. קישור לספר באתר HebrewBooks. יוסי פרי, רבי דוד חזקיה גיג' זצ"ל, אתר תוניסיה מורשת. רפאל כהן, מלכי תרשיש, נתיבות, תשמ"ו, עמ' קל"ט-קמ' דוד קאזס, מזרח ומערב - שנה ב' חוברת ה', תרגום: אברהם אלמליח, ירושלים: תרפ"ח, פרק הספרות התלמודית בתוניסיה, עמ' 353-354 עוזיאל אלחאייך, אות ש' (שכירות) סימן קס"ה, משכנות הרועים, ליוורנו, 1860 רבני תוניס, מעשה בית דין, ג'רבה, תר"ע, עמ' נ"ג דוד חזקיה גז, נר דוד, ליוורנו: דפוס משה ישועה טוביינא, תרכ"ח המחזור המדוייק איש מצליח - ב (יום הכיפורים), בני ברק, תש"ס, עמ' 1033 יוסי פרי, רבי דוד חזקיה גיג' זצ"ל, באתר תוניסיה מורשת
איזידור גולדברגר

איזידור גולדברגר (בהונגרית: Goldberger Izidor; באטורקסי, 1 ביולי 1876 – אושוויץ?, 1944) היה דוקטור במדעי הרוח, רב. תחילה כיהן כרב בשאטוראליאויהיי, לימים בטטה. אחיו היה מרק גולדברגר רופא. איזידור גולדברגר נולד באטורקסי במה שהיה אז מחוז אסטרגום בצפון ממלכת הונגריה (במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית), כיום באטורובה קוסיהי בסלובקיה. בין השנים 1893–1902 למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1901 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח בבודפשט, ובשנת 1903 את הסמיכה לרבנות. משנת 1903 הוא נבחר לרב בשאטוראליאויהיי ומשנת 1912 בעיר טטה. הוא כתב בעיתונים רבים מקומיים וזרים, ומאמרים רבים שלו פורסמו בלקסיקונים יהודיים שונים בגרמנית ובעברית. הרב גולדברגר כתב רבות על חכמי התלמוד ועל סוגיות בהיסטוריה של יהודי הונגריה. הוא נשלח לאושוויץ ביוני 1944 ומת באותה השנה במקום לא ידוע (קרוב לוודאי באושוויץ, אך אין תיעוד מפורש על כך). הוויכוח הפומבי של פרופייט דוראן נגד האסלאם (בודפשט, 1901) מידרש ישראל. קטעים ממדרש תנחומא (Szinérváralja, 1907); ראשי המשפחות היהודיות במחוז זמפלן בשנים 1811–1812 ותפקידם בהתקוממות האצולה נגד נפוליאון (שאטוראליאויהיי, 1910); חומר יהודי למונוגרפיה של טטה (טטה, 1914); חכם צבי בבודה. (בודפשט, 1920); מקורות לקורות היהודים בהונגריה (בודפשט, 1923); רשימת אמוראים (בודפשט, 1923). מאמריו ומחקריו הופיעו בעיתונים וכתבי עת: אוצר ישראל האשכול השנתונים של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית סקירה יהודית-הונגרית הצופה ישראל ההונגרית (Magyar Izrael) שוויון (Egyenlőség) עבר ועתיד (Múlt és Jövő) תוספות להיסטוריה של מחוז זמפלן הסכמה לאומית (Országos Egyetértés) ספר הזיכרון של בלאו Monatsschrift für Geschiehte und Wissenschaft des Judentums פאל גוליאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים, 1939-2002. Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918. Malý Slovenský Biografický Slovník. Hlavný redaktor Vladimír Mináč. Martin, Matica slovenská, 1982. לקסיקון החברה ההונגרית. החברה להוצאת הספרים ההונגרית, 1930. ספר זיכרון לרגל חמישים שנה לבית המדרש לרבנים בבודפשט 1877–1927. הוצא על ידי לאיוש בלאו, שמעון הבשי, דינש פרידמן. בודפשט 1927. שבעים שנה. דפי זיכרון ליום השנה של בית המדרש לרבנים בבודפשט 1877–1947. עורך שמואל לווינגר; בודפשט 1948 הלקסיקון הגדול של רוואי, בודפשט. 1935-1911 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. איזידור גולדברגר איזידור גולדברגר באתר זיכרון של אוניברסיטת אטווש לוראנד נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי מדיה וקבצים בנושא איזידור גולדברגר בוויקישיתוף ישראל בן בנימין גאלדבערגער (1876-1944), דף שער בספרייה הלאומית הספרייה הלאומית של ישראל. חכם צבי בבודה
APL (רישיון תוכנה)

APL (ראשי תיבות של: Adaptive Public License) הוא רישיון קוד פתוח מאוניברסיטת ויקטוריה. הוא בפועל תבנית של רישיון "Copyleft חלש" אשר בנוי להיות זמין להתאמה, ואשר אושר על ידי ה-Open Source Initiative. התורם הראשוני לפרויקט מגדיר את תנאי הרישיון עבור אותו פרויקט על ידי בחירת האפשרויות הספציפיות שלהם מתבנית הרישיון. האפשרויות כוללות: האם להעניק זכויות פטנט או לא סמכות שיפוט סעיפי ייחוס ומיתוג מוגבלים היקף ההפצה של המקור לפני שהוא מחויב לתרום שינויי קוד עד כמה צריך לתעד שינויים MusicDNS SwisTrack מדיה וקבצים בנושא APL בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של APL הרישיון הציבורי המותאם
ביתוס בן זונין

ביתוס (או בייתוס) בן זונין היה כהן ואחד מתלמידי התנאים, שפעל בדורו של רבן גמליאל דיבנה. הוא התגורר בעיר לוד, את מעשיו עשה על פי דעת חכמים ומהנהגותיו השונות נלמדו מספר הלכות. היתר להתרחץ בצונן בשבת. - "א"ר יהודה מעשה בביתוס בן זונין שהיו ממלאין לו כלי של צונן מערב שבת ונותנין עליו בשבת כדי שייקר." איסור לעשות חלות מצוירות בפסח עקב הזמן שלוקח להכינם והחשש שמא יחמיצו, ואף אם אדם מסוים יכול להכין במהירות לא התירו לא חכמים ע"פ העיקרון של לא פלוג רבנן. - "אמר רבי יהודה דבר זה שאל בייתוס בן זונין לחכמים מפני מה אמרו אין עושין סריקין המצוירין בפסח, אמרו לו מפני שהאשה שוהה עליה ומחמצתה, אמר להם אפשר יעשנה בדפוס ויקביענה כיון, אמרו לו יאמרו כל הסריקין אסורין וסריקי ביתוס מותרין." היתר לעשות כרך אחד הכולל בתוכו כמה ספרי נביאים שונים. - "אמר רב יהודה מעשה בביתוס בן זונין שהיו לו שמנה נביאים מדובקין כאחד על פי ר"א בן עזריה" היתר לעשות צד אחד בריבית - "אמר רבי יהודה מעשה בביתוס בן זונין שעשה שדהו מכר על פי רבי אלעזר בן עזריה ולוקח אוכל פירות היה." וכן הוזכר שקיים את דברי חכמים בהיתר לאכול גרוגרות שנשפך עליהן יין נסך. - "מעשה בביתוס בן זונין שהביא גרוגרות בספינה. ונשתברה חבית של יין נסך ונפל על גביהן, ושאל לחכמים והתירום." ע"פ תולדות תנאים ואמוראים, אביו של בייתוס, זונין, היה ממונה של רבן גמליאל דיבנה, ביבנה. ע"פ הגמרא במסכת פסחים, דף מ"ט, עמוד א'. - "בא זונין ממונה של ר"ג". בנו של ביתוס, שנקרא אף הוא זונין, היה מזקני הדור בתקופת רבי יהודה הנשיא ע"פ הגמרא במסכת בבא בתרא, דף קס"ד, עמוד ב' - "א"ל זונין לרבי...". נכדו של ביתוס, בנו של זונין, נקרא ביתוס והוא היה תלמידו של רבי יהודה הנשיא ע"פ הירושלמי במסכת שבת, דף נ"ו, עמוד ב' - "בייתוס בן זונין היה יושב ושונה לפני רבי..." ע"פ תוספתא בסוף פסחים - "מעשה ברבן גמליאל וזקנים שהיו מסובין בבית ביתוס בן זונין בלוד, והיו עסוקין בהלכות הפסח כל הלילה עד קרות הגבר" תוספתא שבת, פרק ד', הלכה ג' גמרא פסחים, דף ל"ז, עמוד א' גמרא בבא בתרא, דף י"ג, עמוד ב' מסכת בבא מציעא, דף ס"ג, עמוד ב' מסכת עבודה זרה, פרק ה', משנה ב' הרב אהרן הימן, "ביתוס בן זונין", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט.
לוקרציה אורסינה ויזאנה

לוקרציה אורסינה ויזאנה (באיטלקית: Lucrezia Orsina Vizzana;‏ 3 ביולי 1590 – 7 במאי 1662) הייתה מלחינה, נגנית עוגב וזמרת איטלקייה. נולדה ב-1590 בבולוניה שבאיטליה. כשהייתה בת שמונה, אמה נפטרה, והיא הצטרפה למנזר סנט כריסטינה, שם התגוררה לשארית חייה. במנזר, לוקרציה למדה לשיר, לנגן באורגן ולהלחין. המוטטים של מונטוורדי היו כנראה אחת מההשפעות על יצירתה. כיום ידוע על 20 מוטטים שהלחינה, במסגרת עבודתה במנזר. ב-1623, פרסמה לוקרציה אוסף מוטטים שהלחינה (Componimenti musicali de motetti concertati a l e più voci), והייתה לנזירה הבולונית היחידה שעשתה זאת. אוסף המוטטים של לוקרציה נחשב יוצא דופן בסגנונו, ומפגין מודעות לנטיות המודרניות ביותר במוזיקה האיטלקית של אותה תקופה, על ידי השימוש בכרומטיזם של מונטוורדי, קפיצות גדולות, ותכונות אחרות המשמשות להבדיל אוסף זה ממוזיקה קדושה אחרת שנכתבה בסוף הרנסאנס. במנזר סנט כריסטינה היו סכסוכים פנימיים רבים בין בישופים בולוניים לבין הנזירות, שהיו חופשיות ועצמאיות במחשבתן וביצירתן, ולפעמים אפילו מרדניות. הריבים הגיעו לשיאם כשהכנסייה הטילה מצור על המנזר ב-1628. לוקרציה שרדה את המצור, אך לקראת סוף חייה איבדה את שפיותה, כנראה בעקבות הלחצים הרבים שחוותה במסגרת אותם סכסוכים. לוקרציה אורסינה ויזאנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) לוקרציה אורסינה ויזאנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) A Modern Reveal AllMusic ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנרי גולדן דארת'

הנרי גולדן דארת' (באנגלית: Henry Golden Dearth‏; 22 באפריל 1864 – 27 במרץ 1918) היה צייר אמריקאי, שלמד בפריז. בסביבות 1912 שינה את סגנונו האמנותי והחל לכלול פורטרטים ודומם. הנרי גולדן דארת' נולד ב־22 באפריל 1864 בבריסטול, רוד איילנד, היה הצעיר מבין חמשת ילדיהם של ג'ון ויליס ורות מרשל דיר. אביו היה קשור לעסקי לווייתנים והיה קצין ארטילריה במהלך מלחמת האזרחים. הוא היה גם מוזיקאי מוכשר והשפיע על התפתחות כישרונו של הנרי. סבו היה מפקד בצי ארצות הברית במהלך מלחמת 1812. בגיל 15 עברה משפחתו לוטרבורי, קונטיקט. אהבתו הנלהבת של דארת' לאמנות הביאה אותו בסופו של דבר להתמסר אך ורק לציור. הוא נכנס לסטודיו של צייר הדיוקנאות הוראס ג'ונסון במשך שלושה חודשים לפני שנסע לפריז ולמד בבית הספר לאמנויות יפות. בשובו לארצות הברית בשנת 1888, הציג את תערוכת הבכורה של ציורי נוף, באקדמיה הלאומית לעיצוב. בשנת 1889 הציג לראשונה עם האגודה של אמנים אמריקאים. בשנת 1893 הוענק לו פרס Webb על עבודות של אמן מתחת לגיל 40. בשנת 1902 הוא פתח את הסטודיו שלו בניו יורק וחזר לבלות את הקיץ בנורמנדי, האזור שמשך אותו לראשונה לציור נוף. היה לו בית ואולפן במונטריי-סור-מר, על חוף התעלה האנגלית, שם עבד כמה חודשים בכל קיץ. הוא התחתן עם קורנליה ואן רנסלייר ויל, ב־26 בפברואר 1896 ונולדה להם בת אחת נינה ואן רנסלייר דיר. ניתן לחלק את הקריירה של דארת' לשתי תקופות. לפני 1912 הוא היה צייר טונליזם ונחשב לחלק מאסכולת ברביזון. עבודות מוקדמות אלה מראות אדישות ניכרת לפרטים, לוח צבעים מעט מוגבל. לאחר 1912, הוא שינה את הטכניקה שלו וצייר בצבעים שבורים, ושינה את נושאיו מנופים של לונג איילנד ומונטריי לנושאי טבע דומם ונושאים פיגורטיביים בסגנון שמזכיר את אדולף מונטיסלי. אף שעבודותיו המאוחרות כוללות דיוקנאות ונושא ז'אנר, עבודותיו הרבות ביותר בתקופה זו היו ציורי בריכות סלעים בבריטני. בסוף ימיו השתמש דארת' לעיתים קרובות באובייקטים גותיים, רנסאנסיים ומזרחיים בתוך ציוריו. בתמונותיו האחרונות שולבו אלמנטים יפניים ואלמנטים סיניים בציורי טבע דומם או כרקע לכמה דמויות מעוצבות. הנרי גולדן דארת' נפטר מהתקף לב ב־27 במרץ 1918 בביתו בניו יורק. עבודותיו של דארת' משנות ה -90 של המאה ה-19 ועד ראשית המאה העשרים מראות שהוא צייר בעדינות ובדמיון ניכר. תמונותיו מלאות אור ואווירה, ולא משנה כמה ערכות הצבעים שלו בוהקות, התוצאה היא עומק גוון עדין במקום קשיות. ביצירות משנת 1912 ואילך, הוא השתמש בחופשיות בכתמי צבע טהורים במטרה לעבד את מה שראה, כך שהציורים יציגו הרמוניה רבה ויהיו מנוגדים בתחושה עשירה. לאחר מותו, אורגנו תערוכות זיכרון במוזיאונים וגלריות האמנות בערים רבות ברחבי ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא הנרי גולדן דארת' בוויקישיתוף Bermingham, Peter (1975), American Art in the Barbizon Mood, Dearinger, David Bernard (2004), Paintings and Sculpture in the Collection of the National Academy of Design, Vol. 1: 1826–1926, New York: Hudson Hills Press, Lynch, Richard (1981), Henry Golden Dearth Exhibition September 22 – October 3, 1981 Hammer Galleries, New York: Hammer Galleries "Henry G. Dearth, Painter, Dies at 53: New York Artist, a National Academician, Who Won Several Medals, Expires Suddenly" "Henry G. Dearth, Painter, Dies at 53: New York Artist, a National Academician, Who Won Several Medals, Expires Suddenly" "Henry Golden Dearth Memorial Exhibition: Art at Home and Abroad" ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי גולדן דארת'".
קאור ריסמאה

קאור ריסמאה (באסטונית: Kaur Riismaa; נולד ב-1986) הוא משורר, מחזאי ועורך אסטוני. ריסמאה נולד בטרטו שבמזרח אסטוניה. כיום הוא חי עם בת זוגו בבית מבודד בלב יער, בנפת האריו שבצפון-מערב ארצו. באוניברסיטה של עיר הולדתו למד סמיוטיקה, תאולוגיה והיסטוריה, ובמקביל ללימודיו עסק בביומם של מחזות תיאטרון. כיום רוב עבודתו ממוקדת בפעילות מו"לית ובעריכת לשון, אבל מרצו וזמנו מוקדשים בעיקרם לכתיבה הספרותית. למן 2011 פרסם ריסמאה תשעה ספרי שירה, שישה מחזות ושלושה רומנים. יצירותיו זיכו אותו בכמה וכמה פרסים ומלגות. עם ספרי השירה שכתב נמנים "שלנו הבקרים, הימים, הערבים, הלילות שלנו" (2011), "קבורת השועל" (2012), "מטמורפוזות" (2013), "מסע אל סוף היום" (2014), "חם-קר" (2016), ו"בשוגג" (2018). שמותיהם של הרומנים שכתב הם: "הר הקודש" (2015), "גניו של העיוור" (2015) ו"פרדיננד הקטן" (2019). שבעה משיריו התפרסמו בתרגום לעברית בספר כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021. Me hommikud, me päevad, õhtud, ööd, 2011 Rebase matmine, 2012 Majus ja majutult. Naeru ja yksilduse raamat, 2013 Metamorfoosid, 2013 Teekond päeva lõppu, 2014 Merimetsa, 2014 Soekülm, 2016 Tarabella, 2017 Kogemata, 2018. Pühamägi, 2015 Pimeda mehe aiad, 2015 Väike Ferdinand, 2019. Tulvavesi vaatama M.P.T.T. ehk Mida polnudki tarvis tõestada Ei teki ega kao Vanamõisa legendid Pulm Viimased halvad mehed. רמי סערי (עורך ומתרגם), כובעים וכפפות – אסופת משוררים אסטונים צעירים, הוצאת כרמל, 2021, עמודים 121–135. מדיה וקבצים בנושא קאור ריסמאה בוויקישיתוף Riismaa, Kaur/ Young Poets - Vakxikon.gr Media & Publishing Group, 2 בנובמבר 2019
פרשס אצ'יווה

פרשס אזינה אצ'יווה (באנגלית: Precious Ezinna Achiuwa; נולד ב-19 בספטמבר 1999) הוא כדורסלן ניגרי, שמשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. אצ'יווה נולד וגדל בעיר פורט הרקורט שבניגריה, ובגיל 13 עבר עם משפחתו להתגורר בניו יורק. בשנת 2018, לקראת עונתו האחרונה בתיכון, עבר ללמוד ב"אקדמיית מונטוורדה" אשר בפלורידה, בה למדו בעבר כדורסלנים רבים, בהם דיאנג'לו ראסל, בן סימונס וג'ואל אמביד. בסיום אותה עונה נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט. בשנת 2019 החל ללמוד באוניברסיטת ממפיס, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה יחד עם כוכב התיכונים ג'יימס וייסמן. בשל פציעה של וייסמן, זכה אצ'יווה לתפקיד משמעותי יותר מהמצופה, ולאורך עונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים מרשימים של 15.8 נקודות, 10.8 ריבאונדים ו-1.9 חסימות למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 2020 נבחר אצ'יווה על ידי מיאמי היט, בבחירה ה-20. לאורך עונת הרוקי שלו במיאמי קלע 5.0 נקודות ואסף 3.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. באוגוסט 2021 הועבר עם גוראן דרגיץ' בטרייד לטורונטו ראפטורס, תמורת קייל לאורי. מדיה וקבצים בנושא פרשס אצ'יווה בוויקישיתוף פרשס אצ'יווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרשס אצ'יווה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN הסטטיסטיקות של אצ'יווה בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2020, באתר basketball-reference.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ים בלגיר

ים בלגיר (באנגלית: The Sea of Belegaer), נקרא גם הים הגדול, הוא ים בדיוני המופיע בלגנדריום של טולקין. הים מפריד בין הארץ לתיכונה, לאמן, ובעידן השני אף היה מקום משכנה של ממלכת האי - נומנור. מעולם לא הובהר מלוא היקפו של ים בלגיר לאחר התרחשות אקלבת, אך הוא הגיע מספיק צפונה כדי שחלקים ממנו יהיו מכוסים בקרח, ואף הרבה למטה אל הדרם החמים. לפני העידן השני, ים בלגיר נמתח עד פער אילמן בצפון הרחוק, עד למקום בו התחבר לאילמן וקפא בדרום הרחוק. ים בלגיר היה צר יותר בצפון מאשר בדרום, וחלקו הרחב ביותר נמצא ליד מחגורת הארץ. לפני השמדת שני הפנסים על ידי מלקור, ים בלגיר לא היה קיים כיוון שאז הייתה קיימת רק מסה יבשתית גדולה וארץ אלמרן המוקפת באגם הגדול. לאחר מכן, הבלגיר התחיל כגוף מים גדול שנמצא בין אמן לארץ התיכונה. צורתו נותרה ללא שינוי עד המלחמה למען העלפים במהלך שנות העצים, במהלך המלחמה, כאשר השתנתה הארץ, ים בלגיר התרחב והעמיק וצורתו השתנתה. לאחר המלחמה, הולא אולמו משך את העלפים שרצו להגיע לארץ הברוכה על האי טול ארסאה מעבר לבלגיר אל ביתם החדש שבאמן. יבשת אמן, ביתו של הולאר, היוותה את הקצה המערבי של בלגיר. לפני חורבן בלריאנד במלחמת החרון בסוף העידן הראשון, הים היה צר ומכוסה קרח בצפון, ויצר את מיצר הלקרקסה הקשה. עלפי הנולדור המורדים שנמלטו מולינור עברו לארץ התיכונה באמצעות ספינות ובדרך מעברי הקרח המסוכנים שבהלקרקסה. סיעת פאנור חצתה באוניה לאורך החופים ואילו סיעת פינגולפין עשתה את המסע הקשה, כשהיא מצפינה מעלה מאמן לאורך קו החוף ואל מצר הלקרקסה. כאשר הולאר הכריזו מלחמה על עריצות מורגות בארץ התיכונה, צבאם הועבר דרך בלגיר באמצעות ציי ספינות הברבורים של הטלרי. לאחר מלחמת החרון, ים בלגיר הורחב שוב על ידי טביעת בלריאנד. הלקרקסה בצפון שקעה וטבעה גם היא, ובכך נחסמה כל הגישה לארץ הברוכה. במהלך אירועי האקלבת בעידן השני המאוחר יותר, ארו "כופף" את הארץ והפכה לגלובוס, כך שים בלגיר יקיף את כל הגלובוס. אמן הוצאה מעבר למעגלי העולם לממלכה אחרת אשר רק עלפים ומעטים נבחרים יכלו למצוא, דרך שיט בדרך הישר לוולינור. מאז, ספנים בני תמותה שנסעו מערבה לחפש את פסגת המנלטרמה השריד האחרון לנומנור, שלכאורה נמצאה בלב ים, לא מצאו את הפסגה או את אמן, אלא רק את הארצות החדשות ששכנו במערב/מזרח הרחוק. בלגיר היא מילה שמקורה בסינדרין. "בלג" (beleg), פירושה 'גדול' ו"איר" (aer\eär), פירושה 'ים' (המילה איר קיימת גם בשמו של אארנדיל) כך, "הים הגדול". שמו של ים בלגיר בקוניה, שמעולם לא נעשה בו שימוש בספרים ובכרכים הנלווים, הוא "Alatairë". ימת ר'ון ים נורנן
רוברט אפטון

רוברט ויליאם אפטון (באנגלית: Robert William Upton‏; 3 בפברואר 1884 – 28 באפריל 1972) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת ניו המפשייר, שייצג אותה לקצרה בסנאט של ארצות הברית בשנים 1953–1954. הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית. אפטון נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס, למד בבתי הספר הציבוריים שבעיר, ובשנת 1907 השלים לימודי משפטים באוניברסיטת בוסטון. באותה שנה התקבל ללשכות עורכי הדין של ניו המפשייר ומסצ'וסטס, ולאחר מכן החל לעסוק בעריכת דין בקונקורד, בירת ניו המפשייר. במהלך 1911 היה חבר בבית הנבחרים של ניו המפשייר (אנ'), ובשנים 1918, 1930, 1938 ו-1948 היה ציר בוועידות החוקה המדינתיות בניו המפשייר. בשנה האחרונה אף הוסיף לכהן כנשיא הוועידה. ב-14 באוגוסט 1953 מונה אפטון אל הסנאט של ארצות הברית למלא באורח ארעי את מקומו של הסנאטור צ'ארלס טובי (אנ'), שנפטר בעודו מכהן. כהונתו נפרשה מיום מינויו עד ל-7 בנובמבר 1954. בבחירות המקדימות של הרפובליקנים לקראת הבחירות המיוחדות שהתקיימו למילוי שארית כהונתו של טובי, הפסיד אפטון לעמיתו הרפובליקני נוריס קוטון. משתמו חייו הפוליטיים שב אפטון לעריכת דין. בערוב ימיו היה חבר במועצה המעורבת לחנינות וערעורים בבון שבגרמניה המערבית ב-1956, והיה שגריר מיוחד של ארצות הברית בליבריה באותה השנה. הוא פרש מעיסוקיו המשפטיים בשנת 1970, וב-1972 הלך לעומלו בקונקורד. אפטון נטמן בבית העלמין בלוסום היל (Blossom Hill Cemetery). מדיה וקבצים בנושא רוברט אפטון בוויקישיתוף רוברט אפטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט אפטון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ROBERT W. UPTON, 88, EX‐SENATOR, IS DEAD, באתר הניו יורק טיימס, 1 במאי 1972 (באנגלית)
שיח יצחק

שִׂיח יצחק הוא שמם של כמה ספרים תורניים ששמו של מחברם רבי יצחק: האם התכוונתם ל... שיח יצחק ー סדרת ספריו על התלמוד של רבי יצחק נוניס ואיס שיח יצחק ー ספר על שולחן ערוך יורה דעה מאת רבי אברהם יצחק גוטקינד (הודפס בעיר פיטרקוב רוסיה שנת ה'תרצ"ב) שיח יצחק וילקוט אליעזר ー ספר בהלכות ניקור מאת רבי יצחק אליעזר יאקאב שיח יצחק ー ספר שיח יצחק לדעת חכמה ומוסר ודרך ארץ, התחבר על ידי רבי יצחק ניסניאן בן רבי אברהם ניסניאן (ירושלים ה'תשנ"ה) שיח יצחק ー ספר הספד של רבי יצחק יהודה שמלקיש על רבי שלמה קלוגר שיח יצחק ー ספר פירושים על סידור התפילה של רבי יצחק מלצן שיח יצחק ושער שמעון ー ספר ביאורים לפרקי שירה עם פירושים מאת רבי שמעון וולף בן מאיר נישטטל ורבי יצחק בן מאיר (הודפס בעיר ונציה שנת ה'תכ"ד) שיח יצחק ー ספר לימודים תפילות ותיקונים מאת המקובל הירושלמי רבי יצחק אלפייה (נהדר מחדש ירושלים תשס"א, על ידי רבי אברהם יאודיוף בן רבי דוד יאודיוף) שיח יצחק ー ספר ב' חלקים מאת רבי יצחק וייס הי"ד ראב"ד וורבוי שיח יצחק ー ספרו על מסכת חגיגה של רבי יצחק יעקב וייס ראב"ד וגאב"ד העדה החרדית ירושלים שיח יצחק ー ספר ליקוטי תורותיו של רבי משה יצחק גווירצמן שיח יצחק ー סדרת ספריו של רבי יצחק ירוחם בורודיאנסקי שיח יצחק ー ספר הכולל מערכות דברי מוסר ודרך ארץ וליקוטי תורה על חומשי בראשית ושמות מאת רבי יצחק דב קופלמן רב בציריך שווייצריה שיח יצחק ー ספר שיח יצחק על מנהגי ישראל מחברו הרב אליהו מני ראב"ד חברון (הספר על שם הרב יצחק גאון, הודפס מחדש על ידי בית המדרש אהבת שלום-יד שמואל פרנקו, ירושלים ה'תשפ"א). ישיבת שיח יצחק בשנת תשע"ה (2014) יצא לאור בעריכת תלמידיו ספרו "שיח יצחק", הכולל מערכות ודברי מוסר על חומש בראשית. בשנת תשע"ז (2017) יצא הכרך על שמות
יחסי טאיוואן–פקיסטן

יחסי טאיוואן–פקיסטן כוללים בעיקר מסחר וסחר. היחסים בין פקיסטן לטאיוואן הם בעלי משמעות כלכלית יותר מאשר פוליטית, מכיוון שפקיסטן היא בעלת ברית קרובה של הרפובליקה העממית של סין. לפקיסטן ולרפובליקה הסינית (טאיוואן) קיימת מערכת יחסים נמוכה מאוד מאז 1951, מכיוון שכאשר פקיסטן נעשתה עצמאית היא שמרה על קשר עם הרפובליקה הסינית בין השנים 1947–1951, אך כאשר הרפובליקה העממית של סין הוקמה בעקבות מלחמת האזרחים הסינית השנייה, הכירה פקיסטן בסין הקומוניסטית במקום הרפובליקה הסינית. פקיסטן מכירה רשמית שטאיוואן היא פרובינציה מורדת בסין. פקיסטן וטאיוואן לא מחזיקות אף נציגות רשמית אצל השנייה, אך עם זאת הן ממשיכות לקיים בהדרגה יחסי מסחר. טאיוואן גילתה עניין להעביר את תעשיית הטקסטיל שלה מווייטנאם לפקיסטן, בגלל עלויות עבודה זולות בפקיסטן. נפח הסחר בין המדינות הוא על פי מאגר המידע של 2019; הייבוא העיקרי כולל מוצרי נפט, מכונות חשמל, פלסטיק, ברזל ופלדה. על פי נתוני המועצה לפיתוח סחר חיצוני בטאיוואן (TAITRA), היבוא של פקיסטן מטאיוואן הסתכם בשנת 2019 ב-626 מיליון דולר. באותה שנה, הייצוא שלה לטאיוואן היה בשווי 100 מיליון דולר. פקיסטן לא פתחה שגרירות או משרד מועצה בטאיוואן לאחר שנת 1951, אך טאיוואן עשתה זאת. עם זאת פקיסטן פתחה מאוחר יותר את מועצת המועצה בהונג קונג, שתחום שיפוטה מתפרש על פני הונג קונג, מקאו וטאיוואן. פקיסטן נתונה לתחום השיפוט של משרד הייצוג הכלכלי והתרבותי של טייפה בערב הסעודית. מדיה וקבצים בנושא יחסי טאיוואן–פקיסטן בוויקישיתוף "Fresh guidelines issued to ministries, provinces on Taiwan". TheNews. 25 במאי 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Pakistan pursues trade ties with Taiwan". Taiwan News. 4 בספטמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "China's ally Pakistan secretly developing trade ties with Taiwan". Time Of India. 3 בספטמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Higher trade with Taiwan stressed". The Express Tribute. 26 במרץ 2019. {{cite news}}: (עזרה) "CPEC effect Taiwanese textile companies may relocate to Pakistan". The Express Tribute. 17 בנובמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Taiwanese textile makers eye Pakistan as industrial destination". Arab News. 21 בנובמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) [1] (הקישור אינו פעיל, April 2021) "Delegation of Taiwan holds B2B meetings at LCCI". The Nation. 25 במרץ 2019. {{cite news}}: (עזרה)
מריאן גולד

מריאן גולד (בגרמנית: Marian Gold; נולד ב-26 במאי 1954) הוא זמר ופזמונאי גרמני, שידוע כסולן של להקת הסינת'-פופ הגרמנית אלפאוויל. גולד נולד ב-26 במאי 1954 בהרפורד, אז במערב גרמניה. בברלין הקים את להקת "צ'ינצ'ילה גרין" בסוף שנות השבעים, שכללה גם את עמיתו באלפאוויל לעתיד ברנהרד לויד. בשנת 1982 הוא הצטרף ללויד ופרנק מרטנס בלהקת Forever Young, שהפכה לאלפאוויל. בין השירים הידועים של אלפאוויל הם: "Forever Young", "Big in Japan", "Sounds Like a Melody", "Dance with Me" ו-"Jerusalem". הוא ידוע בזכות קול הטנור שלו. יצירותיו הן בשפה האנגלית, והדבר תרם להצלחה הניכרת של אלפאוויל בבריטניה ובארצות הברית בשנות השמונים. הוא החבר המייסד היחיד שנותר בלהקה, שאלבומה האחרון Strange Attractor יצא בשנת 2017. אלבום הסולו הראשון של גולד, So Long Celeste, יצא בשנת 1992. באלבום נכללו גרסאות כיסוי ל-"The Shape of Things to Come" (במקור של The Headboys) ו-"One Step Behind You". אלבום הסולו השני שלו, United, יצא בשנת 1996. בסוף שנות השמונים התגורר גולד במינסטר עם אשתו לשעבר מנואלה. לגולד שבעה ילדים מארבע נשים שונות. מדיה וקבצים בנושא מריאן גולד בוויקישיתוף מריאן גולד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריאן גולד, באתר Last.fm (באנגלית) מריאן גולד, באתר AllMusic (באנגלית) מריאן גולד, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריאן גולד, באתר Discogs (באנגלית) מריאן גולד, באתר Genius מריאן גולד, באתר SecondHandSongs