שילינג אוסטרי

שילינג אוסטרי (בגרמנית: Österreichischer Schilling) היה המטבע וההילך החוקי באוסטריה בין השנים 1924–1938 ובין השנים 1945–1999. עד שנת 2002 שימש השילינג מטבע מעבר במחזור עד לכניסתו של מטבע האירו. הוא הוחלף על ידי האירו בשער המרה קבוע של 13.7603 שילינג ל-1 אירו. השילינג נחלק ל-100 גרושן. השילינג נוצר בחוק השילינג (Schillingrechnungsgesetz) מיום 20 בדצמבר 1924, לפי שער המרה של 10,000 כתר אוסטרו-הונגרי ל-1 שילינג, והונפק כמטבע ב-1 במרץ 1925. עם האנשלוס בשנת 1938 הוחלף השילינג ברייכסמארק לפי שער המרה של 3 שילינגים ל-2 רייכסמארקים. לאחר הקמתה של הרפובליקה האוסטרית השנייה, הוחזר השילינג לשימוש ב-30 בנובמבר 1945 על ידי צבאות בעלות הברית. בעלות הברית הדפיסו שטרות בערכים מ-50 גרושן ועד 100 שילינג עם יחס המרה של 1:1 מול הרייכסמארק. לאחר מכן גם הבנק הלאומי של אוסטריה החל בהדפסת כסף. בשנת 1946 הונפקו המטבעות הראשונים של השילינג החדש. במקביל לחקיקת חוק השילינג החדש ב-21 בנובמבר 1947 הודפסו שטרות חדשים של שילינג. השטרות הישנים ניתנו להחלפה לפי שוויים עבור 150 השילינגים הראשונים לאדם ולפי יחס של 3 שילינגים ישנים לשילינג חדש אחד עבור כל סכום החורג מכך. המטבעות לא הושפעו מרפורמה זו בשטרות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוצמד השילינג לדולר האמריקני בשער חליפין של 26 שילינגים לדולר, אולם עם ביטולו של הסכם ברטון-וודס ב-1971, הוצמד השילינג ראשית לסל מטבעות, ולאחר מכן, ביולי 1976, למארק הגרמני. הגם שהאירו הפך למטבע הרשמי באוסטריה בשנת 1999, מטבעות ושטרות של האירו נכנסו למחזור רק בשנת 2002. שער ההמרה של השילינג לאירו נקבע על 13.7603 שילינג ל-1 אירו, וניתן להחליף ללא הגבלת זמן את השטרות והמטבעות של השילינג בכאלה של האירו בסניפי הבנק הלאומי של אוסטריה. המטבעות הראשונים של השילינג נכנסו למחזור בשנת 1925, כאשר אלה בני 1 גרושן ו-2 גרושנים היו עשויים מארד, המטבע בן 10 גרושנים היה עשוי מסגסוגת נחושת-ניקל והמטבעות בני חצי שילינג ו-1 שילינג היו עשויים מכסף. בשנת 1931 הונפק מטבע 5 גרושנים מסגסוגת נחושת-ניקל. ב-1934 הונפקו מטבעות 50 גרושן ו-1 שילינג מנחושת-ניקל גם כן, יחד מטבע חדש של 5 שילינגים. מטבעות אלה הונפקו עד לאנשלוס וביטול השילינג ב-1938. עם חידוש השילינג כמטבע האוסטרי הונפקו בין השנים 1947–1952 מטבעות בני 1, 2, 5, 10, 20 ו-50 גרושן וכן בני 1, 2, ו-5 שילינגים. המטבעות בני 1 ו-5 גרושנים, וכן המטבע הראשון בן 10 גרושנים, היו עשויים אבץ. המטבעות בני 2 ו-50 גרושן, המטבע השני בן 10 גרושנים והמטבעות בני 1, 2 ו-5 שילינגים הוטבעו מחמרן. המטבע בן 20 גרושן הוטבע מסגסוגת חמרן-ארד. המטבע 1 גרושן הוטבע רק בשנת 1947, בעוד המטבעות של 20 גרושן ו-2 שילינג הושעו מייצור, האחד ב-1954 והשני עוד קודם לכן ב-1952. בשנת 1957 נכנס למחזור מטבע בן 10 שילינגים עשוי כסף, וב-1959 הוחלפה הסגסוגת של המטבעות בני 50 גרושן ו-1 שילינג בסגסוגת חמרן-ארד. שנה לאחר מכן הוטבע המטבע 5 שילינגים מכסף. ב-1969 הוחלפה סגסוגת הכסף של המטבע 5 שילינגים בנחושת-ניקל, וחמש שנים מאוחר יותר הוחלפה באותו אופן סגסוגתו של המטבע 10 שילינגים. בשנת 1980 נכנס למחזור מטבע בן 20 שילינג מחמרן-ארד. בעת המעבר לאירו היו המטבעות שלהלן במחזור, אם כי מטבעות הקטנים בערכם מ-10 גרושנים היה נדיר למצוא. השטרות הראשונים של השילינג הונפקו בשנת 1925 על ידי הבנק הלאומי של אוסטריה בעריכים של 1, 5, 10, 20, 100 ו-1,000 שילינג. באותה סדרה הופיעה צורת הריבוי של שילינג – Schillinge – בניגוד לסדרות שטרות שבאו לאחר מכן. בין השנים 1927–1929 הונפקה סדרה שנייה של שטרות בעריכים 5, 10, 20, 50 ו-100 שילינג, כאשר השטר בן 1 שילינג הוחלף במטבע בעל ערך זהה. לאחר מלחמת העולם השנייה, הנפיקו בעלות הברית שטרות, אשר תוארכו לשנת 1944, בעריכים של 50 גרושן וכן 1, 2, 5, 10, 20, 25, 50, 100 ו-1,000 שילינג. באותה שנה, 1945, הנפיק הבנק הלאומי שטרות בעריכים של 10, 20, 100 ו-1,000 שילינג, כאשר השטרות בעלי העריכים הנמוכים שהנפיקו בעלות הברית נשארו בתוקף כהילך חוקי עד 1947. בשנת 1947 חלה רפורמה בשטרות האוסטריים, ושטרות חדשים בעריכים של 5, 10, 20, 50, 100 ו-1,000 הונפקו. במהלך העשור שלאחר מכן נכנס למחזור גם שטר בן 500 שילינג והוצאו מן המחזור שטרות של 5 ו-10 שילינגים, אשר הוחלפו במטבעות. בשנות ה-80 של המאה ה-20, אף על פי שהונפקו מטבעות בני 20 שילינג, המשיך הבנק הלאומי להדפיס שטרות בערך זה. שטר של 5,000 שילינג הונפק בשנת 1988. מדיה וקבצים בנושא שילינג אוסטרי בוויקישיתוף ספר העובדות העולמי של ה-CIA