laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרדכי טברסקי (רחמסטריווקה)

רבי מרדכי טברסקי (ר' מאטאלע, תר"י, 1850 - י"ז באייר תר"פ 1920) היה אחד מאדמו"רי רחמסטריווקא בדור השני לחסידות. נולד כבן שני לרבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה ולחנה נכדת רבי זאב וולף מז'יטומיר. היה חתנו של ר' חנינא ליפא שפירא מז'יטומיר בנו של רבי שמואל אבא מסלאוויטא, להם נולדו שני בנים. נישא בשנית לציזע בתו של דודו רבי דוד טברסקי מטולנא. עוד בחיי אביו התקבצו סביבו חסידים. התפרסם כפיקח וחסידיו הסוחרים היו מתייעצים איתו בעסקיהם. בשנת תרס"ו (1906) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, וסביבו התקבצו חסידים רבים מירושלים, בהם ר' חיים הערש אייזנבאך מבתי ראנד. כונה בפי אנשי ירושלים בשם החיבה 'רבי מוטל'ה'. כדרכה של חסידות צ'רנוביל, נהג לאכול בצמצום. בתקופת מלחמת העולם הראשונה סירב לברוח, וויתר על אזרחותו הרוסית לשם קבלת נתינות עותמאנית, על מנת להישאר בארץ. בהוראת אביו עסק כל יום אחר התפלה בחריטה וגילוף בכסף ונחושת, עץ וציור, חלק מציוריו על עץ נשתמרו. לאחר כיבוש ירושלים בידי הגנרל אלנבי הכין ציור נאה כמתנה לגנרל. היה גם בעל ידע בחשמלאות. נפצע בט"ז בניסן, במאורעות תר"פ, בדרכו חזרה מהכותל המערבי יחד עם שניים מחסידיו. חסידיו גוננו עליו וקיבלו את רוב המכות, אך למעשה הם החלימו מפצעיהם והוא נפטר מפצעיו כעבור חודש, יז אייר תר"פ. בהלווייתו השתתפו 5,000 איש והספידוהו הרב קוק, הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד. הוא חפץ להיקבר באוהל כמנהג צ'רנוביל, וביקש שיהפכו את חדר הטהרה בהר הזיתים, לאוהל. את מקומו בירושלים מילא אחיו רבי מנחם נחום. שני בניו היו רבי משה שכיהן באדמו"רות באודסה ורבי פנחס טברסקי מאוסטילה שכיהן באוסטילה ובפשמישל. הדף לזכרו באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה, מטעם הביטוח לאומי ומשרד הרווחה. ערכו ב"מרכז מידע הר הזיתים".
מרדכי שלמה פרידמן

רבי מרדכי שלמה פרידמן (י"ג בתשרי תרנ"א, 27 בספטמבר 1890; בויאן – ה' באדר תשל"א, 2 במרץ 1971) היה האדמו"ר מבויאן בניו יורק. לאחר השואה היה אדמו"רה המרכזי של החסידות. כיהן כחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית וכנשיא אגודת האדמו"רים בארצות הברית. נולד בבויאן למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרס"ח נישא לחוה שרה בתו של רבי ישראל שלום יוסף ממז'יבוז' (בן דודו של אביו). בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז (1917), נשאר בווינה יחד עם אמו וכיהן שם באדמו"רות. בשנת תרפ"ה ביקר בארצות הברית וחסידי בית רוז'ין שם ביקשו ממנו להישאר ולכהן להם כאדמו"ר. חסידי רוז'ין בדרוהוביטש גם הם ביקשו ממנו לכהן כאדמו"ר. הוא חשש לנסוע לארצות הברית עקב חינוך הבנים, אך דודו רבי ישראל פרידמן מצ'ורטקוב תמך בכך באמרו שיחזק שם את מצב היהדות. בשנת תרפ"ז פתח את בית מדרשו בלואר איסט סייד במנהטן. הוא נהג לבקר בישיבת תורה ודעת ולחזק את הבחורים. בשנת תרצ"ט מונה לסגן נשיא אגודת ישראל בארצות הברית. לאחר פטירת אחיו רבי ישראל בשנת תשי"א, נשאר האדמו"ר היחיד לכל חסידי בית בויאן בעולם. החסידים כולם קיבלוהו כרבם, ונהגו אליו כחסידים אל אדמו"ר. בשנות החמישים הקים רבי מרדכי-שלמה את מתיבתא תפארת ישראל בירושלים. הוא ביקר בארץ ארבע פעמים, בל"ג בעומר תש"ט (אז פגש את אחיו רבי ישראל לאחר עשרים ושתיים שנה שלא נפגשו, עקב המלחמות וריחוק המקום), בחנוכה תשי"ג, בחנוכה תשי"ח ובל"ג בעומר ושבועות תש"כ. בשני ביקוריו שבל"ג בעומר הדליק את ההדלקה במירון, ובשאר השנים שלח כסף לרב שמחה קפלן, רבה של צפת יחד עם עוד אחד מחסידיו, שיהיו שליחיו לקיים את המנהג. נפטר בה' באדר תשל"א (1971), ארונו הובא לישראל ונטמן בהר הזיתים בירושלים. השאיר אחריו שני בנים, ישראל שלום יוסף ויצחק, אך הם לא ראו את עצמם כמתאימים לכהן כאדמו"רים ולכן הוחלט להכתיר את נכדו הרב נחום דב ברייאר, בן בתו מלכה וחתנו הרב מנחם מנדל ברייאר. על שמו תלמוד תורה "תפארת מרדכי שלמה" של החסידות בירושלים ובתי כנסת של החסידות: "תפארת מרדכי שלמה" בבני ברק, "תפארת מרדכי שלמה" בשכונת גרין פארק במודיעין עילית, "תפארת מרדכי שלמה" בשכונת האתרוג ובשכונת הדקל בביתר, ו"היכל מרדכי שלמה" בשכונת ההדס בביתר. דב בער רבינוביץ, בקודש חזיתיך (שלושה כרכים) על ארבעת ביקורי האדמו"ר בארץ ישראל. יצא לאור על ידי מכון משכנות הרועים, לכבוד חתונת בת האדמו"ר שבט תשע"ו. אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' מרדכי שלמה פרידמאן שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 103–104, באתר היברובוקס הרב אהרון טויסיג נושא דברים ביארצייט לאדמו"ר רבי מרדכי שלמה פרידמן מבויאן ניו יורק זצ"ל, באתר בינינו. מרדכי שלמה פרידמן (1890-1971), מבויאן, דף שער בספרייה הלאומית נכדו של רבי שלום יוסף מסדיגורה. בנישואיו הראשונים היה רבי ישראל שלום יוסף נשוי לדודתו של רבי מרדכי שלמה, אך היא נפטרה ללא צאצאים. הישיבה הגדולה של בית רוז'ין משתכנת בבית הקבע שלה, הצופה, 16 באוגוסט 1967, עמ' 4. ⁨האדמו"ר מבויאן הגיע לארץ ⁩ | ⁨הצפה⁩ | 10 מאי 1949 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
משה אייכנשטיין

רבי משה אייכנשטיין (כונה גם: רבי משה מסאמבור והתפלה למשה; ה'תקכ"ה - ו' באייר ה'ת"ר) בן רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין שימש כרב ואדמו"ר בסאמבור. נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין ולהינדא בתו של רבי צבי, נישא לבתו של רבי יהודה חריף. היה תלמידם של החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ, רבי מנדל מרימנוב ורבי משה מפשעווארסק ובנוסף היה תלמידו המובהק של אחיו רבי צבי הירש (אבי חסידות זידיטשוב), כך שבהקדמה לספרו של רבי צבי הירש: "עטרת צבי" כותב רבי משה דברי שבח והודיה על שזכה ללמוד מתורתו של אחיו. לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א ואת מקומו מילא אחיהם רבי ישכר בעריש אייכנשטיין אך כעבור שנה נפטר ובמקומו החל רבי משה מסמבור לנהוג באדמו"רות ובמקביל כיהן בנו רבי יהודה צבי מראזלא כממלא מקום חמיו רבי צבי הירש באדמו"רות. בתקופה זו חיבר רבי משה את ספרו "תפילה למשה". רבי אליעזר צבי ספרין, בעל ה"דמשק אליעזר", היה תלמידו. רבי משה נפטר בו' באייר ה'ת"ר ונטמן לצד אחיו. את מקומו מילא בנו רבי יחיאל מיכל. רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין חתן רבי צבי הירש מזידיטשוב, רב בראזלא ואדמו"ר מזידיטשוב (נפטר ה'תר"ח) רבי יעקב קופל אייכנשטיין, רב ברודיק רבי ישעיה אייכנשטיין, רב בסניוטין רבי יחיאל מיכל אייכנשטיין, ממלא מקום אביו באדמו"רות ומחבר "עטרת זקנים" (נפטר ה'תר"ה) חסידות זידיטשוב דוד הלחמי, רבי משה איכנשטין מסמבור, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רע"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) ספרו "תפלה למשה" באתר היברובוקס. משה בן יצחק איזיק איכנשטין, דף שער בספרייה הלאומית בן רבי צבי אייכנשטיין מסטובניק נכדו של רבי גרשון שאול יום-טוב ליפמן הלוי הלר ולרשטיין (התוספות יום-טוב) אחר מחלה קצרה מי"ד בניסן ה'ת"ר
משה אליקים בריעה אונגר

רבי משה אליקים בריעה אונגר (ה'תרי"ג – כ"א בטבת ה'תרע"ז) היה רב ואדמו"ר חסידי בדומברובה ובקאשוי, הרביעי בשושלת דומברובה. נולד בדז'בנה שבפולין לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קאריצער. נישא בזיווג ראשון לרבקה בתו של רבי אברהם אבא הורוביץ ובזיווג שני לאחותה חיה (אלמנת רבי שלמה יעקב אייכנשטיין). לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז העדיפו רוב חסידיו את רבי משה אליקים כממלא מקומו, ולכן עבר רבי משה אליקים לדומברובה מפני כבוד אחיו הבכור רבי יעקב יצחק אונגר שייסד חצר חסידית בדז'בנה. בעת מלחמת העולם הראשונה העביר רבי משה אליקים את חצרו לעיר קאשוי שם נתמנה לרב. נפטר בכ"א בטבת ה'תרע"ז בקאשוי ונקבר בדומברובה. בנו השלישי רבי יצחק אלעזר אונגר מילא את מקום אביו בקרקוב. רבי נפתלי צבי אונגר (ה'תר"ם – ט"ז באב תש"ב), חתנו של רבי משה מברדיוב רבי מאיר אונגר, כיהן כאדמו"ר מדומברובה בקרקוב. רבי יצחק אלעזר אונגר (חתן דודו רבי שלמה יעקב אייכנשטיין מזידיטשוב), האדמו"ר החמישי מדומברובה. אשת רבי אברהם הורוביץ מפאקשנוויץ. אשת רבי אלעזר פרנס. בנו של רבי שמואל קוריצר נכדו של החוזה מלובלין
משה ארנסטר

משה אֶרְנְסְטֶר (22 באוקטובר 1924, כ"ד בתשרי תרפ"ה - 8 בינואר 2013, כ"ו בטבת ה'תשע"ג) היה נשיא קריות "מאור חיים" וחתנו של האדמו"ר הרביעי מויז'ניץ רבי חיים מאיר הגר. נולד בעיר קלויזענבורג שברומניה בשנת ה'תרפ"ה, לרב חיים וריקל גיטל ארנסטר שנספו בשואה. בהגיעו לגיל המצוות נסע ללמוד בישיבה של רבי אליעזר הגר בעיר וויזניצא עד לכיבוש האזור על ידי צבא ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבה של חותנו לעתיד הרב חיים מאיר הגר בעיר גרויסווארדיין ושם נשאר עד לכיבוש הונגריה על ידי הנאצים, ומשם נמלט עם קומץ קטן ממשפחתו ששרדה את השואה לבוקרשט. בשנת ה'תש"ה, בתום מלחמת העולם השנייה עלתה משפחתו ארצה והוא החל ללמוד בישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר (שנקראה על שם הרב ישראל הגר ובנו הרב אליעזר הגר) ששכנה אז בתל אביב. בי"ט באדר ב' ה'תש"ח נישא לשבע ברכה הגר (נפטרה כ"ה באייר ה'תשס"ט) בתו של הרב חיים מאיר הגר האדמו"ר הרביעי מויז'ניץ. לאחר פטירתו של חותנו, בט' בניסן ה'תשל"ב, הקים הרב ארנסטר את קריית "מאור חיים" בירושלים ואת קריית "מאור חיים" בצפת, ברבנות השכונות העמיד את בניו הרב זאב והרב אליעזר. בשכונות אלו הקים גם את מוסדות "מאור חיים" של חסידי ויז'ניץ והיה לנשיאם. בנוסף הקים גם מוסדות לחינוך מיוחד. התגורר לסירוגין בצפת ובירושלים, בשנותיו האחרונות ניהל מעין "חצר" וערך טישים מפעם לפעם. בטבת ה'תשע"ג נפטר ונטמן באוהל אדמור"י בית ויזניץ בבית הקברות שומרי שבת. הרב זאב, רב קריית מאור חיים בירושלים. בעבר כיהן גם כרב קהילת ויז'ניץ בעיר, תפקיד אליו התמנה על ידי סבו רבי חיים מאיר הגר, ובאופן רשמי הוא עדיין נושא משרה זו. נשוי לפייגא בת רבי אלעזר מייזליש מאויהל-מיאמי. הרב מנחם, ראש ישיבת ויז'ניץ, נשוי לבת דודו הינדא בת רבי משה יהושע הגר מויז'ניץ. הרב ישראל, נשוי לשיינא גיטל אסתר גולדא בת רבי יצחק קאליש מאמשינוב ארצות הברית. ריקל גיטל, אשת בן דודה רבי ישראל אליעזר אדלר, מדז'יקוב-ויז'ניץ. הרב אליעזר, רב קריית מאור חיים בצפת. נשוי ללאה בת הרב אברהם דוד הורוביץ אב"ד שטרסבורג.
משה גולדמן (זווהיל)

רבי משה גולדמן (יונגרלייב) מזוועהיל (? - י' אייר ה'תקצ"א), בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. היה אבי שושלת חצר החסידות זוועהיל. משה גולדמן נולד באוקראינה לרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב שהיה אבי שושלת זלוטשוב ואביהם של ראשי חצרות ראדוויל, גלינא, זוועהיל, יאמפולה, סקאליה ושאץ. אמו של רבי משה גולדמן הייתה בתו של הרב מאיר פופריש. את דרכו החל רבי משה גולדמן כתלמידם של מי שהיו גדולי תנועת החסידות בדורם, הוא נמנה עם תלמידם המובהקים של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, לאחר מכן החל ללמוד אצל הרב מרדכי מנשכיז ובסוף ימי בחרותו היה תלמידו של רבי יעקב יצחק הלוי הורוביץ. בניגוד לשאר אחיו סירב הרב משה גולדמן לכהן כאדמו"ר עם פטירתו של אביו, הרב יחיאל מיכל, בכ"ה אלול ה'תקמ"א (ספטמבר 1781). אחיו היו מייסדי החצרות יאמפולה, ראדוויל, קרעמניץ וזבוריזש. בעקבות לחצים מצד רבותיו רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ורבי מרדכי מנשכיז הוא הסכים לבסוף למלא את מקום אביו, בתחילה ישב בעיר מזריטש שבאוקראינה ולאחר מכן עבר לזוועהיל שם הקים את חצרו וייסד את חסידות זוועהיל. בי' אייר ה'תקצ"א (אפריל 1831) נפטר הרב משה גולדמן ואת מקומו מילא בנו, הרב יחיאל מיכל גולדמן שהוכתר לכהן כאדמו"ר השני לזוועהיל. רבי משה גולדמן נישא לרבנית חיה סריל ז"ק, בת הרב דוד ז"ק אב"ד גרובוביץ, בן הרב אברהם ז"ק משרגורוד. בניהם: יעקב שמעון חיים דייטש (אשכנזי) האדמו"ר מזעליכוב (מבערך תפ"ב – כג' אייר תקפ"ו) יחיאל מיכל גולדמן, אדמו"ר השני לזוועהיל (תקמ"ח – י"ב בתשרי תרי"ז) חסידות זווהיל נדב דוידסון ועוז רוזנברג, תופעה חדשה בי-ם: עשרות מאמינים פוקדים את קבר הצדיק בגן סאקר, באתר nrg‏, 1 בפברואר 2011 הרה"צ רבי גודלי' משה גולדמן האדמו"ר מזוועהיל, יסוד צדיק חסידות זוועהיל, בלוגספוט יצחק אלפסי, החסידות, הוצאת ספרית מעריב, 1977, עמ' 57. ראו תולדות האדמו"ר מזעליכוב.
משה דוד טייטלבוים

רבי משה דוד טייטלבוים (ה'תרט"ו - כ"א באדר ב' ה'תרצ"ה) בן לשושלת הרבנים של משפחת טייטלבוים, היה רב העיירה מודיור-לופוש (אנ') שברומניה. נולד ברומניה בשנת ה'תרט"ו לרבי ישראל יעקב יוקיל טייטלבוים (רבה הראשי של וואלווא) ולהענדל בתו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים הייטב לב. בצעירותו היה תלמידם של סבו ה"ייטב לב" ושל רבי חיים הלברשטאם מצאנז. נישא לחיה בתו של רבי אריה לייבוש הלברשטאם רבה של דוקלא. לאחר נישואיו כיהן כמה שנים כרב בעיר צאנז, ובשנת ה'תרמ"ב החל לכהן כרבה של מודיור-לופוש. במודיור-לופוש עמד בראשות ישיבה בת כמאה בחורים. בסוף ימיו היגר לארצות הברית שם כיהן כאדמו"ר מוואלווא. הוציא לאור את ספרו של סבו יטב לב. נפטר בכ"א באדר ב' ה'תרצ"ה. רבי אברהם חיים, רב בקרמניץ (נרצח בשואה) רבי יצחק שמואל, רב בלופוש (נרצח בשואה) רבי יקותיאל יהודה, רב באויהעל וברובע הברונקס (חתן רבי נפתלי הלברשטאם) הרבנית גראס, אשת הרב אהרן גראס מלופוש רבי משה דוד טייטלבוים מלאפאש, באתר "אידישע וועלט פארומס". בן רבי שמואל טייטלבוים אב"ד גורליץ בן רבי אלעזר ניסן טייטלבוים האדמו"ר מסיגעט בן הישמח משה נפטרה ה'תרפ"ט
משה הגר (שאץ ויז'ניץ)

רבי משה הגר (ה'תרכ"ג, 1862/‏1863 – ט' באייר ה'תרפ"ו, 23 באפריל 1926) היה האדמו"ר הראשון בשושלת חסידות שאץ ויז'ניץ. נולד בוויז'ניץ שבבוקובינה לרבי ברוך הגר, האדמו"ר השני מוויז'ניץ, ולצפורה, בתו של רבי אריה ליב שפירא מזיטומיר (בן רבי שמואל אברהם אבא שפירא מסלאוויטא). נישא לחוה, בתו של רבי אברהם יהושע השיל ממז'יבוז'. אחר פטירת אביו בשנת תרנ"ג החל לכהן כאדמו"ר. התגורר תחילה בעיירה גורא הומורא והקים שם את חצרו, אך בעקבות שרפה שפרצה במקום כעבור תקופה עקר משם והשתקע בעיירה שאץ. באותה עת חיו ופעלו בקהילה היהודית בעיר אדמו"רי שושלת חסידות שאץ – לבית משפחת מוסקוביץ', ובפרט נודעה והתפרסמה שם הרבנית הזקנה מרים חיה מוסקוביץ' כפועלת ישועות. על סיבת קביעת משכנו של רבי משה דווקא בעיירה זו, יש ששיערו שהיה בעיר ריכוז גבוה של חסידי חמיו משושלת זינקוב. בעיירה היה בית מדרש של חסידי ויז'ניץ עוד מזמן סבו רבי מנחם מנדל הגר, אך רבי משה הקים בית מדרש עצמאי. הוא קנה מאת משפחת ברוידא שני בתים עם חצר גדולה, ושם הקים את בית מדרשו, ורוב חסידי ויז'ניץ עברו לשם. במהלך השנים הפך בית מדרשו למקום מרכזי, וראשי הקהילה היהודית ונכבדיה קבעו את מושבם בבית מדרש זה. בקרבת מקום היה קיים בית אכסניא בבעלות יהודית, ששימש את החסידים שבאו לשבתות מיוחדות ולחגים. רבי משה נפטר בט' באייר ה'תרפ"ו. בנו רבי חיים הוכתר למלא את מקומו באדמו"רות, שרד את השואה והקים את בית מדרשו לאחריה בחיפה. נפטר בשנת תשל"ז ללא בנים, ועל מקומו הוכתר קרוב משפחתו הרב מנחם דוד הגר שמכהן כיום כאדמו"ר משאץ ויז'ניץ בחיפה. בנו רבי חיים, האדמו"ר השני משאץ-ויז'ניץ. חתנו של רבי שלמה זלמינא מרשקוב. התגורר בחיפה ובבני ברק. בנו הבחור יצחק מאיר הגר (נרצח בשואה). בתו לאה נישאה לרבי דוב בער הורוביץ, נכד רבי מאיר הורוביץ מדז'יקוב. בזיווג שני נישאה לרב ברוך צימר, שכיהן לפני המלחמה כרב ביגולניצה. בתו חיה סימא התחתנה עם רבי שמואל אבא, בנו של אחיו הגדול רבי ישראל הגר מוויז'ניץ. הזוג התגרש כעבור תקופה. בתו גיטל טובה התחתנה עם רבי יצחק הלפרין, בן רבי חיים דב מווסלוי. מנחם מנדל ויז'ניצר, עטרת משה - הרה"ק רבי משה משאץ זצללה"ה, בתוך בטאון תפארת משה שעל ידי מוסדות שאץ ויז'ניץ, באתר אוצר החכמה יצחק אלפסי, בית קוסוב ויז'ניץ - תפארת שבמלכות, ישראל: הוצאת אוהל-משה, תשמ"ו 1986, עמ' 212
משה הלברשטאם (שינאווא)

רבי משה הלברשטאם (ט' באב ה'תר"ב – י"ב בחשון ה'תרע"ט), היה אדמו"ר חסידי, השני בשושלת חסידות שינאווא. רבי משה נולד בגליציה בט' באב ה'תר"ב לרבי יחזקאל שרגא הלברשטאם (מייסד חסידות שינאווא ובנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז) ולדבורה בתו של רבי מרדכי זילברשטיין מהולושיץ (חתנו של רבי אריה לייב ליפשיץ (האריה דבי עילאי). התייתם מאמו בגיל צעיר ולכן נשלח ללמוד אצל רבי משה אונגאר מצאנז לעודדו ולרוממו. נישא לרבנית הלברשטאם, אלמנת אחיו רבי נפתלי הלברשטאם (נפטר תרכ"ד), וזאת לאחר ברכת סבו שהנישואים יהיו כסגולה לבנים טובים. עם פטירת אביו בו' בטבת ה'תרנ"ט הוכתר לממלא מקומו וכונה "הרב הצעיר משינאווא". לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט רבי משה לווינה, בירת אוסטריה, ובתומה חזר לצאנז עיר אבותיו. רבי משה מלידתו ידע חולי וחולשה, במיוחד במעיו. הדבר התבטא בעיקר בקושי שהיה לו לעכל את מאכלו. בשל כך היו מניחים לידו תמיד קערה שיהיה לו היכן להקיא את מה שאכל. בנוסף לכך נהג בקדושה ובפרישות גדולה ולא היה ישן יותר מחצי שעה ברציפות. אביו רבי יחזקאל אמר עליו שאינו זקוק לסיגופים, וסבו רבי חיים אמר עליו שקל לו להיות ירא שמיים מכיוון שאין בו גשמיות וכולו רוחניות. נפטר בי"ב בחשון ה'תרע"ט בצאנז ונטמן לצד סבו באוהל אדמו"רי צאנז. בנו רבי אריה לייבוש מילא את מקומו רבי אריה לייבוש מרדכי (תרל"ב - כ"ז בחשוון תרצ"א). ממלא מקום אביו ברבנות שינובה. היה חתנו של רבי ישראל יעקב טייטלבוים אב"ד ברבשט. נפטר בצאנז ונקבר על יד אביו. רבי דוד. כיהן כרב בסוקולוב פודלסקי ואדמו"ר בווינה. חתן הרב אברהם אבלי אינגבר מריישה. מרים, אשת רבי יעקב יצחק בידרמן משידלובצה יוטא (נפטרה ה'תרע"ז), אשת רבי יעקב תאומים-פרנקל מקולושיץ חיה חנה (נפטרה ה'תרצ"ט), אשת רבי יעקב שמשון קנר. כיהן כאדמו"ר בצ'כוב. ממנו יצאה שושלת טשכויב. פייגא, אשת רבי אלימלך בינדיגר. כיהן כרב בשינובה ואדמו"ר בדעש. ביילא, אשת רבי בן ציון אונגר מצאנז-דומברובה.
משה טברסקי

רבי משה טברסקי (מכונה גם המגיד מקוריסטשוב; ה'תקמ"ט - י"ח בטבת ה'תרכ"ו) אדמו"ר חסידי מייסד חסידות קוריסטשוב. רבי משה נולד לרבי מרדכי טברסקי (המגיד מצ'רנוביל) ולחיה שרה בתו של רבי אהרן מקארלין. נישא בזיווג ראשון לחנה בתו של רבי יעקב יוסף מאוסטראה, ובזיווג שני נישא לבתו של רבי צבי אריה לנדא מאליק. עם פטירת אביו בכ' באייר ה'תקצ"ז סירב רבי משה לכהן באדמורו"ת והסביר זאת כי איננו כשיר ואיננו ראוי דיו כדי למלא את מקומו של אביו[דרוש מקור]. אך למעשה כעבור זמן עזב רבי משה את צ'רנוביל וייסד את חצרו בעיר קוריסטשוב לצד אחיו שייסדו את החצרות: רחמסטריווקה, טאלנה, סקווירה, צ'רקס וטריסק. ובכך היה האדמו"ר הראשון בשושלת. רבי משה נפטר בי"ח בטבת ה'תרכ"ו ונטמן בקוריסטשוב. את מקומו מילא בנו בכורו רבי מרדכי כהאדמו"ר השני בשושלת. רבי מרדכי טברסקי, האדמו"ר השני מקוריסטשוב (נפטר ה'תרע"ו). נישא לבתו של רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק) רבי נחום יוסף טברסקי, נישא לבת רבי ישעיה משולם זושא טברסקי (המגיד מצ'רנוביל (השני)) רבי דוד יעקב טברסקי, נישא לבת רבי ישראל טברסקי (אדמו"ר מסקווירה) משה טברסקי. נישא לבת רבי אפרים מרגליות יצחק טברסקי. חתן רבי משה שפירא (אדמו"ר מסלאוויטא) שרה הינדא טברסקי, אשת הרב יעקב טברסקי (אדמו"ר מסקווירה) חנה טברסקי, אשת רבי משה אריה לייב טברסקי (אדמו"ר מחלם) שרה חיה טברסקי רייזל טברסקי, אשת רבי ברוך אשר טברסקי (אדמו"ר מצ'רנוביל) בן רבי פנחס מאוסטראה בן רבי יעקב יוסף מאוסטראה
משה יהודה ליב שפירא

הרב משה יהודה לייב שפירא (תרי"ג, 1853 - ב' בחשוון תרע"ז, 1916) כיהן ברבנות ואדמו"רות בבייטש, סאסוב וסטריז'וב. בנו של רבי שלמה שפירא, אבי חסידות מונקאטש. נולד בסטריז'וב לרבי שלמה ולחיה פרומא רבקה בתו של רבי יקותיאל שמלקה ערבליך בנו של רבי משה לייב מסאסוב. סבו רבי אלעזר שפירא ואחריו אביו כיהנו ברבנות העיר סטריז'וב. בשנת תרל"ב (1872) נישא לחנה בתו של רבי ברוך מגורליץ ולאחר חתונתו אכל קעסט אצל אבי חותנו, רבי חיים מצאנז. היה מרבה בסיגופים. כיהן ברבנות בייטש, ולאחר מכן עבר לכהן ברבנות סאסוב. בזמן שהותו בסאסוב עזב אביו, שלא היה מרוצה מהקהילה, את סטריז'וב ועבר למונקאץ' שם הקים את חצרו. בני הקהילה ניסו להציע את התפקיד לרב משה לייב אך הוא סרב. עקב זאת פנו בני סטריז'וב אל הרב אלתר זאב הורוביץ (צאצא לאדמו"רי מעליץ), נינו של הרב נפתלי צבי מרופשיץ שכיהן ברבנות העיר, לכהן ברבנות העיר. הרב אלתר זאב קיבל את התפקיד אך לאחר מספר שנים הגיע הרב משה לייב לעיירה. אוהדיו של רבי שלמה שפירא רצו שרבי משה לייב יכהן ברבנות ופנו לדין תורה בנושא. למעשה לא נעשתה הכרעה והרבנים נשארו חלוקים בדעותיהם. השלטונות הכירו ברבי אלתר זאב, ולרבי משה לייב היה בית כנסת נפרד. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה. נפטר בב' בחשוון תרע"ז. בנו וממלא מקומו רבי נחמיה הצליח להעביר את גופתו למונקאץ'. ילדיו היו, חיה חאשע אשת הרב שלמה טייטלבוים ראב"ד ריגליץ (בן רבי יוקל מוואלווא), יוטא אשת הרב אלטר אליעזר הורוויץ מבייטש ובשנית אשת הרב נתן דוד רבינוביץ מפארציווא, מינדל אשת קרובה הרב ישראל חיים שפירא רבה של בירטש, פעסיל אשת הרב משה צבי הלוי רוטנברג מביליאן, מלכה נחמה ורבי נחמיה ממלא מקום אביו ברבנות ואדמו"רות. על שמו נקרא רבי משה יהודה לייב רבינוביץ', האדמו"ר ממונקאטש. אלפסי-תר"י, 1850. בן רבי מרדכי מבירטש, בנו של רבי צבי אלימלך מבירטש אחיו של סבה רבי שלמה. ראו עליו בחסידות מונקאץ'.
משה יצחק גווירצמן

משה יצחק גווירצמן (כונה: רבי איציק'ל) (י"ב בטבת ה'תרמ"ב ינואר 1882 – י' בתשרי ה'תשל"ז אוקטובר 1976) היה מייסד חסידות פשעווארסק ואדמו"רה הראשון באנטוורפן שבבלגיה. רבי משה יצחק גווירצמן נולד בי"ב בטבת ה'תרמ"ב בעיר גורליץ בגליציה לחנה בריינדל ולרבי נפתלי אלימלך גווירצמן שהיה נינו של רבי אלימלך מליז'נסק ("הנועם אלימלך"'). סבו, הרב אברהם גווירצמן הוא אביה של הרבנית שיינדל, אשתו החמישית של הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם אדמו"ר משינאווא. רבי איציק'ל נישא לרבנית רחל, בתו של הרב ישכר דב הכהן גלאנץ, נכדו של הרב אריה לייב ליפשיץ (בעל אריה דבי עילאי) משינובה. לרבי איציק'ל ולאשתו נולדו ארבעה ילדים, אשתו נפטרה בכ"ד תמוז ה'תרפ"ו. בנו, שתי בנותיו, בעליהן משפחתם נספו בשואה. בתם אלטע בינא ובעלה רבי יעקב לייזר ברחו לסיביר וניצלו. בשנת ה'תרמ"ו עבר אביו על פי ציווי הרב משינאווא לגור בעיר שינאווא. בבגרותו למד בישיבת העיר טארנע בראשות הרב משה אפטער, אליה נשלח על ידי דודו הרב יחזקאל שרגא משינאווא. לאחר נישואיו עבר לגור בעיר פשעווארסק שבפולין, ומאז נקרא האדמו"ר מפשעווארסק. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הגלה לסיביר ברוסיה, לאחר השואה חזר לקראקא שבפולין ובכסלו שנת ה'תש"ט עבר להתגורר בפריז שבצרפת. בחודש אדר א' ה'תשי"ז התיישב ר' איציק'ל באנטוורפן שבבלגיה, באנטוורפן נהיה ר' איציק'ל אדמו"ר חסידי, וכיהן כנשיא כולל גליציה-חבת ירושלים. והיה נקרא האדמו"ר מפשעווארסק על שם העיירה ממנה הגיע. הרב גווירצמן היה לאדמו"רה הראשון של החסידות. בי' בתשרי, באמצעו של יום הכיפורים ה'תשל"ז נפטר לאחר 43 שנות אדמו"רות. הוא נטמן בבית העלמין היהודי פיטע בהולנד ועל מקום קבורתו הוקם אוהל ציון. לאחר פטירתו הכתירו חסידיו (ובראשם רבי אלחנן היילפרין מרבני לונדון) את חתנו, בעל בתו אלטא בינה, הרב יעקב לייזר (כונה רבי יענק'לה) כאדמו"ר החסידות. אחריו ממלא את מקומו באדמו"רות בנו רבי לייבוש לייזר. דברי תורתו, סיפוריו והנהגותיו יצאו בספר "שיח יצחק". תולדותיו בספר "רועה אבן ישראל". רבי משה יצחק גווירצמן, אהלי צדיקים י' תשרי, ימי ההילולא במעגל השנה דבר בעתו, HebrewBooks משה יצחק בן נפתלי אלימלך געווירצמאן (1882-1976), דף שער בספרייה הלאומית
משולם זוסיא השיל

רבי משולם זוסיא השיל (ה'תקע"ג - ג' באלול ה'תרכ"ד) היה אדמו"ר חסידי. השלישי בשושלת אפטא-זינקוב. נולד בזינקוב לרבי יצחק מאיר השיל, האדמו"ר השני מאפטא-ז'ינקוב, ולמירל בת רבי חיים יעקב שטרום מדוקלה. נישא לסימא בת רבי ישראל חתנו של רבי משה צבי מסאווראן ושימש לאחר נישואיו כמגיד מישרים בזינקוב. עם פטירת אביו בא' באדר ה'תרט"ו התמנה לאדמו"ר השלישי מאפטא-זינקוב. בשנת ה'תרכ"ג הדפיס את ספרו של סבו רבי אברהם יהושע השיל מאפטא וקראו בשם "אוהב ישראל". רבי משולם זוסיא נפטר בג' באלול ה'תרכ"ד. את מקומו מילא במז'יבוז' בנו בכורו רבי אברהם יהושע השיל כאדמו"ר הרביעי מאפטא-זינקוב, ובנו הצעיר רבי חיים מנחם השיל מילא את מקומו ברבנות זינקוב, אך לא כיהן כאדמו"ר. רבי אברהם יהושע העשיל (מז'יבוז'), האדמו"ר הרביעי מאפטא-ז'ינקוב (נפטר ה'תרמ"א) רבי חיים מנחם השיל, רב בז'ינקוב (נפטר ה'תרנ"ג) רבי שמואל השיל מקרילוביץ חתנו של רבי אברהם מטריסק. כיהן בחיי אביו כאדמו"ר בקרילוביץ שבפודוליה. (נפטר בי"ב בניסן ה'תרכ"ב). רבי יחיאל השיל מקרילוביץ חתנו של רבי יהושע רוקח מבעלז (נפטר ה'תרע"ו) חיה שרה השיל (נפטרה ה'תרס"ו), אשת רבי יצחק יואל רבינוביץ' מקנטקוזבה, סאשה ביילה, אשת רבי משה שפירא מסלאוויטא רחל השיל, אשת רבי אהרן לייב ברונפמן משיטובו דוד הלחמי, רבי משולם זוסיה מזינקוב, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ש"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
משולם זוסיא טברסקי

רבי משולם זוסיא טברסקי (א' באלול ה'תר"ע, 5 בספטמבר 1910- י"ז בחשוון ה'תשמ"ח, 9 בנובמבר 1987) היה האדמו"ר מלויעב-צ'רנוביל, הראשון בשושלת צ'רנוביל בישראל לאחר השואה. נולד במאזיר שברוסיה לרבי חיים יצחק טברסקי (בנו של רבי אברהם יהושע השיל מצ'ודנוב) ולרעכיל דבורה בת רבי יצחק ישעיה הלברשטאם (בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז). בשנת ה'תרצ"ד נמלט מהשלטונות הקומוניסטיים שרדפוהו לארץ ישראל, בתיווכו של הראי"ה קוק. טרם בריחתו הכתירו אביו במעמד נכבדי הקהילה כאדמו"ר מלויעב. מתרצ"ד עד תרצ"ו למד בישיבת מרכז הרב. מאוחר יותר, בשנת ה'תרצ"ו, חזר לפולין אצל סבו רבי יצחק ישעיה הלברשטאם שם שהה עד שנת ה'תרצ"ט. בשנת ה'תרצ"ט חזר לירושלים שם נישא לבלומא טויבא בתו של רבי יעקב מרדכי ברנדווין, האדמו"ר מסטרטין-ירושלים. עם סיום מלחמת העולם השנייה ייסד רבי משולם זוסיא את חצרו מחדש בישראל, וקרא לחצרו 'טשרנוביל-לויעב'. בשנת תשי"ט עבר לבני ברק ופתח בית מדרש בביתו שברחוב יהודה הלוי. בית המדרש כונה "דברי חיים" על שם סבו, רבי חיים מצאנז. בבית הכנסת התפללו גם אוהדי חסידות צאנז-טשכוב. רבי זושא עמד בראש איגוד צאצאי וחסידי צאנז בארץ ישראל. לאחר בואו של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג לארץ ישראל, העביר לידיו את ראשות האיגוד צאנז. בהמשך פתח בית מדרש ברחוב ראב"ד, והקים בו כולל בשם "זיכרון קדושים". רבי משולם זוסיא נפטר בי"ז בחשוון ה'תשמ"ח ובצוואתו הורה לכל ילדיו לנהוג באדמו"רות. רבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה בישראל הכתיר את בנו בכורו רבי מנחם נחום טברסקי (השלישי) לאדמו"ר מצ'רנוביל במקומו. הרב מנחם נחום - האדמו"ר מצ'רנוביל בבני ברק, חתן הרב אלחנן הלפרין הרב ישעיה - האדמו"ר מצ'רנוביל בבורו פארק, חתן הרב שלום מיכלוביץ מבראד ראדוויל הרב חיים יצחק - האדמו"ר מליעב בבורו פארק, חתן הרב שמואל צבי הורוביץ מספינקא הרב אברהם יהושע השיל - האדמו"ר מצ'רנוביל באשדוד, חתן הרב אהרן מרדכי רוטנר הרב יעקב מרדכי - רב ביהמ"ד צ'רנוביל באלעד, חתן הרב יצחק לייבוש הלפרין, בן הרב אלחנן הלפרין שרה חנה חיה - אשת הרב ישראל הגר, האדמו"ר מויז'ניץ פיגה - אשת הרב ניסן רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף ירושלים אנשי שם, HebrewBooks י' בטבת ה'תרפ"ב - כ' בסיוון ה'תשע"ב "חצרות" נדבורנא וצ'רנוביל באו בברית הנשואין, הצופה, 17 במרץ 1967, עמ' 2
פנחס השיל

רבי פנחס השיל (ה'תרל"ב - ז' בשבט ה'תרע"ו) היה רב ואדמו"ר חסידי בבוהוש ובזינקיב. נצר למשפחת הרבנים מחסידות אפטא-זינקוב. רבי פנחס נולד בזינקוב בשנת ה'תרל"ב לרבי חיים מנחם השיל (בן רבי משולם זוסיא השיל מאפטא-זינקוב; ורבה של זינקוב) נישא למלכה בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש. שימש ברבנות בבוהוש עירו של חמיו ועם פטירת אביו בכ"ד בסיון ה'תרנ"ג עזב את בוהוש כדי למלא את מקום אביו ברבנות זינקוב, ועם הזמן החל לנהוג באדמו"רות לצד שאר אדמו"רי אפטא-זינקוב. רבי פנחס נפטר בז' באב ה'תרע"ו וחתנו רבי יעקב אריה טברסקי מילא את מקומו. רבי אברהם יהושע השיל, חתנו של רבי ישראל הגר מויז'ניץ, רב בז'ינקוב. רבי חיים יצחק השיל, רב בז'ינקוב בלומא רייזיל השיל, אשת רבי יעקב אריה טברסקי בן הרב מרדכי זוסיא טברסקי (אדמו"ר מהצעליס-יאס) חיה שרה סימא השיל (נפטרה ה'תשל"ח), אשת רבי יעקב דוד פרידמן (אדמו"ר מפאשקאן-יפו) חסידות בוהוש