laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וינקו ילובאץ

וינקו ילובאץ (בקרואטית: Vinko Jelovac; נולד ב-18 בספטמבר 1948) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל קרואטי-סלובני, בגובה 2.08 מטר, ששיחק בעמדת הסנטר. בעונת 1997/1998 אימן את מכבי תל אביב. בשנת 2012 נבחר להיכל התהילה של הספורטאים הסלובנים (אנ'). ילובאץ נולד בפאזין, הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, יוגוסלביה. הוא שיחק לאורך כל הקריירה שלו באולימפיה ליובליאנה. בשנים 1973 ו-1974 נבחר לספורטאי השנה הסלובני, כן באותן שנים השתתף במשחק האולסטאר של פיב"א (אנ'). בשנת 1970 היה שותף לזכיית קבוצתו באליפות הליגה היוגוסלבית בכדורסל. ילובאץ שיחק במדי נבחרת יוגוסלביה בכדורסל, והשתתף באולימפיאדת 1972 ובאולימפיאדת 1976 (מדליית כסף). זכה עם הנבחרת במדליית זהב באליפות העולם בכדורסל 1970 ובמדליית כסף באליפות העולם בכדורסל 1974. כמו כן זכה במדליית זהב עם הנבחרת בטורנירים אליפות אירופה בכדורסל 1973, אליפות אירופה בכדורסל 1975 ואליפות אירופה בכדורסל 1977 ובמדליית זהב באליפות 1971 של משחקי הים התיכון. לאחר פרישתו הפך למאמן כדורסל, בעונת 1997/1998 אימן את מכבי תל אביב והיה שותף לזכייה בדאבל (אליפות וגביע). לאחר שעזב את מכבי תל אביב חתם בציבונה זאגרב, אך פוטר לאחר שנה וחודשיים בעקבות ארבעה הפסדים רצופים. לאחר מכן אימן בק.ק ספליט. פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א פרופיל מאמן באתר מנהלת הליגה בכדורסל מערכת וואלה! NEWS‏, וינקו ילובאץ פוטר מציבונה, באתר וואלה, 16 בינואר 2000 וינקו ילובאץ מונה כמאמן ק.ק. ספליט, באתר ynet, 19 במרץ 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דקר גוליית פסיפי

דקר גוליית פסיפי (שם מדעי: Epinephelus quinquefasciatus) הוא מין דג גדול ממשפחת הדקריים החי במים הטרופיים הרדודים (עד 50 מ') של האוקיינוס השקט לחופי אמריקה בטווח שבין מפרץ קליפורניה לפרו. מין גדול זה יכול להגיע לאורך מרבי של 2.5 מטר ולמשקל מרבי של 363 ק"ג, אך לרוב קטן יותר. הוא דומה במראהו למין הקרוב, דקר גוליית אטלנטי. הדקר בעל פסים אפורים כהים על רקע בז' מנומר, הסנפירים אפורים והבטן לבנה. הדג איטי יחסית אך בעת תקיפת טרף הוא יכול להגיע לפרץ מהירות גבוה. באופן כללי מדובר בדקר סקרן וחסר פחד מאנשים, מה שהופך אותו לעיתים לדיג פופולרי. זהו דג שוכן שוניות או ספינות טרופות החי בקרבת החופים. הפרטים הצעירים חיים לעיתים בשפכי נהרות עד הבגרות. כמו לדגים נוספים הדקר יכול לשנות את מינו נקבה לזכר, כאשר הוא מגיע לגודל מסוים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל מאוחר יותר (4–6 שנים) ובאורך רב יותר מהזכרים (באורך ממוצע של 1,225 מ"מ). הדקר משריץ באזור פני המים בחבורות גדולות של זכרים ונקבות. דג זה הוא טורף של דגים אחרים, סרטנים, תמנוניים וצבי ים צעירים. הוא עצמו עלול להיטרף בידי ברקודות, מורנות וכרישים גדולים. מדיה וקבצים בנושא דקר גוליית פסיפי בוויקישיתוף דקר גוליית פסיפי, באתר NCBI (באנגלית) דקר גוליית פסיפי, באתר FishBase (באנגלית) דקר גוליית פסיפי, באתר GBIF (באנגלית) דקר גוליית פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
רשארד גריפית'

רשארד ניית'ן גריפית' (באנגלית: Rashard Nathan Griffith; נולד ב-8 באוקטובר 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בגובה 2.11 מטר ששיחק בעמדת הסנטר. בעונת 1997/1998 שיחק במכבי תל אביב. גריפית' נולד בשיקגו, אילינוי. בצעירותו שיחק בקבוצת קינג יגוארס בליגת התיכונים של ארצות הברית, והיה שותף לזכייתה באליפות בשנת 1993. בהמשך שיחק בקבוצת הכדורסל ויסקונסין באדג'רס (אנ') בליגת המכללות, ובתוך שנתיים שבר את שיא החסימות של המכללה. בשנת 1995 נבחר גריפית' בדראפט ה-NBA על ידי מילווקי באקס בסיבוב השני במקום ה-38, אך לא קיבל חוזה בקבוצה. בין השנים 1995 ל-1997 שיחק בקבוצת טופאש בורסה הטורקית ובמדיה זכה באליפות; בעונת 1997/1998 שיחק במכבי תל אביב תחת המאמן וינקו ילובאץ והיה שותף לזכייה בדאבל (אליפות וגביע). לאחר מכן חזר לעוד שנתיים בטופאש בורסה. בין השנים 2000–2002 שיחק בקינדר בולוניה. בעונתו הראשונה, עונת 2000/2001 ביורוליג זכתה הקבוצה באליפות היורוליג וגריפית' נבחר לחמישייה השנייה של העונה, בסך הכל באותה עונה זכתה בולוניה בכתר משולש. בעונה לאחר מכן פיספס גריפית'זכייה שנייה ביורוליג שנייה כשבולוניה אירחה את הפיינל פור והפסידה בגמר לפנאתינאיקוס. בתקופתו בבולניה, סבל גריפית' מפציעות והרבה לבלות על הספסל. לאחר ההצלחה שלו באירופה, בשנת 2002 רכשה אורלנדו מג'יק את זכויות הדראפט על גריפית' אך הוא מעולם לא שיחק ב-NBA. בהמשך עבר גריפית' לטאו ויטוריה, לאחר מכן שיחק תקופה בלוטומטיקה רומא, כשהוא סוגר ממוצעים של 8 נקודות ו-7 ריבאונדים בערך בליגה האיטלקית. לאחר מכן נדד גריפית בקבוצות נוספות, עד שבשנת 2010 פרש במדי קבוצתו האחרונה, אססופט פלוישט. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל באתר מנהלת הליגה בכדורסל פרופיל באתר מכבי תל אביב ערן סלע, חלף עם הרוח - רשארד גריפית', אתר כדורסלע ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליל הרכבות

ליל הרכבות (או מבצע מסיבה ומכונה גם ליל המסילות) היה מבצע חבלה במסילות הברזל המנדטוריות בליל 1 בנובמבר 1945. המבצע היה אחד המבצעים הראשונים של תנועת המרי העברי עוד לפני הקמתה הרשמית, וסימל את הקמתה. במסגרת המבצע חיבלו חוליות פלמ"ח ברשת מסילות-הברזל ברחבי הארץ ופוצצו שלוש סירות משמר בריטיות בנמלי יפו וחיפה, ויחידה של האצ"ל ולח"י תקפה את תחנת הרכבת בלוד. כ-50 חוליות הפלמ"ח, שכללו חבלנים ומאבטחים, חיבלו קשות ב-153 נקודות בפסי הרכבת בכל הארץ, בעיקר בצמתי הצטלבות המסילות ובגשרונים שמעליהם. הפעולות התבצעו בסביבות שעה אחת עשרה בלילה, בדיוק זמנים מקסימלי בין החוליות, כדי למנוע את תגובת הבריטים. רק בשני מקומות אירעו תקריות אש, שהסתיימו בלא נפגעים. במקביל, שתי חוליות של הפלי"ם, הפלוגה הימית של הפלמ"ח, טיבעו שלוש סירות משמר בריטיות, שתיים בחיפה ואחת ביפו, שהופעלו כחלק ממערך ההסגר על חופי הארץ מפני כניסת מעפילים. בחיפה פיקד על המבצע יוחאי בן נון וביפו ביצעו את הפעולה יוסף הראל וזלמן כהן, שתודרכו לפני כן על ידי יצחק שדה. בשני המקרים הגיעו החבלנים לסירות, צללו מתחת לסירות הבריטיות והצמידו אליהן מטען חומר נפץ בעל מנגנון השהייה. באותו לילה פשטה יחידה של האצ"ל ולח"י, בפיקודו של איתן לבני, על תחנת הרכבת בלוד. תוך חילופי אש פוצצו הלוחמים שלושה קטרים ומספר מבנים. בפשיטה זו נהרגו לוחם אצ"ל, שני בריטים וארבעה ערבים. הפעולה גבתה מחיר כבד יחסית, כנראה עקב איחור בהגעת הכוח הפושט אל היעד, שגרם לכך שהבריטים נמצאו בכוננות גבוהה. כמו כן ניסתה חוליה של לח"י לחבל באותו לילה בבתי הזיקוק בחיפה. פעולה זו לא קיבלה את אישור תנועת המרי העברי. ארבעה לוחמים הצליחו לחדור למתחם בתי הזיקוק. מפקד הפעולה, משה בר-גיורא (ישראל), הכין את מטעני חומר הנפץ לפיצוץ אך בגלל תקלה התפוצץ חומר הנפץ והוא נהרג במקום. לוחם אחר, אברהם יהודאי (אלחנן), נפצע קשה ואיבד עין. בכוחות אחרונים הוא זחל והצליח עם שחר להגיע למקום מבטחים ולקבל טיפול. המבצע העלה את מורל אנשי היישוב לאחר ההגבלות הקשות של הבריטים על עלייה והתיישבות, ובעיקר עורר שביעות רצון בקרב הנהגת היישוב ובקרב אנשי הפלמ"ח וההגנה, שנוכחו לראות כי ניתן להפעיל בו זמנית ובהצלחה כוחות רבים במספר רב של יעדים. דוד בן-גוריון כתב למפקדת ההגנה, כי יש שכר לפעולה זו, אם כי לא מיד. גם ההד בבריטניה היה רב. אנשי ממשל גינו את הפעולה, והעיתונות פרסמה כתבות מפורטות על מעשי החבלה. איתן לבני, המעמד - מבצעים ומחתרת, הוצאת עידנים, 1987, הפרק "ההתקפה על תחנת הרכבת המרכזית בלוד - 1 בנובמבר 1945", עמ' 140–145 חֻבּלה תחבורת הארץ, הארץ, 2 בנובמבר 1945
מרטין B-26 מראודר

מרטין B-26 מראודר (באנגלית: Martin B-26 Marauder.‏ Marauder פירושו "משחר לטרף" או "משוטט") הוא מטוס הפצצה בינוני אמריקאי, דו מנועי, שנבנה ויוצר על ידי חברת גלן ל. מרטין משנת 1941 עד 1945. שימש לראשונה בזירת האוקיינוס השקט בתקופת מלחמת העולם השנייה, כבר בתחילת 1942. המטוס שימש גם בזירה המזרח תיכונית ובזירת מערב אירופה. אחרי הכניסה לשירות ביחידות האוויריות של צבא ארצות הברית, זכה המטוס במהרה למוניטין של "יצרן־אלמנות" ("widowmaker") בשל שִׁעוּר התאונות הגבוה בדגמים המוקדמים, במהלך המראות ונחיתות. זאת בשל הצורך להטיס את המטוס במהירויות מדויקות כדי לבצע את אלה, במיוחד בעת גישה סופית אל המסלול טרם נחיתה, כשאחד המנועים לא פועל. המהירות הרגילה של 150 מייל לשעה (241 קמ"ש) בעת גישה סופית אל המסלול, הייתה מעוררת אימה לטייסים רבים, שהיו מורגלים במהירויות גישה איטיות יותר, וכשהאטו למהירויות שמתחת למה שצוין בספר ההדרכה והשימוש, הזדקר המטוס לעיתים קרובות והתרסק. ה-B-26 הפך לכלי טיס בטוח יותר לאחר שצוותי הטיסה הוכשרו מחדש, ולאחר שבוצעו שינויים אווירודינמיים במטוס – הגדלת מוטת הכנפיים וזווית הפגיעה (אנ') כדי לאפשר יכולת המראה טובה יותר, וכן הגדלתם של המייצב האנכי והגה הכיוון. המטוס סיים את מלחמת העולם השנייה עם שיעור האבדות הנמוך ביותר מכל מפציץ אחר של צבא ארצות הברית. בסך הכל יוצרו 5,288 מטוסים מסוג זה בין פברואר 1941 למרץ 1945, 522 מאלה הוטסו על ידי חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר הדרום-אפריקאי. עד העת בה נוצר חיל האוויר של ארצות הברית כשירות צבאי עצמאי נפרד מצבא ארצות הברית, בשנת 1947, כל מטוסי ה"B-26 מראודר" כבר הוצאו מהשירות. לאחר שה"מראודר" הוצא משירות, קיבל הדאגלס A-26 אינוויידר את סימול הדגם "B-26", מצב שהוביל לבלבול בין שני כלי הטיס, עד שתוקן בשנת 1965. מדיה וקבצים בנושא מרטין B-26 מראודר בוויקישיתוף מרטין B-26 מראודר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הסרט "מפציץ" (Bomber), מ-1941 – תיעוד קווי הייצור במפעל גלן ל. מרטין, בעיקר של המטוס B-26, בזמן מלחמת העולם השנייה. בארכיון הלאומי של ארצות הברית Martin B-26 Marauder | WW2 Twin Engined Medium Bomber – סרט דוקומנטרי על המטוס, בערוץ ההיסטוריה התעופתית "DroneScapes", סרטון באתר יוטיוב בחילות האוויר של צבא ארצות הברית Deadly Duo. Mendenhall, Charles. North Branch, Minnesota: Specialty Press Publishers & Wholesalers, 1981. ISBN 0-933424-22-1 The Martin B-26 – 10 Facts About America’s Forgotten Medium Bomber, באתר MilitaryHistoryNow.‏ 13 ביוני 2022 Aircraft of World War II. Ethell, L. Jeffrey. Glasgow: HarperCollins Publishers, 1995. ISBN 1-874023-72-7 Aircraft of World War II, עמוד 242 Aircraft of World War II, עמודים 242–243 Aircraft of World War II, עמוד 243
יחסי ערב הסעודית – שווייץ

יחסי ערב הסעודית–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה הערבית הסעודית לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הממלכה הערבית הסעודית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה הערבית הסעודית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים בעקבות היותה של ערב הסעודית פרטנרית חשובה לשווייץ במזרח התיכון. הקשרים הראשוניים שבין שווייץ לבין חצי האי ערב נוצרו עוד לפני הקמתה של הממלכה הערבית הסעודית. במהלך המאה התשע עשרה, היה מגלה הארצות השווייצרי יוהאן לודוויג בורקהרדט אחד מהאירופאים הראשונים לבקר במכה. שווייץ וערב הסעודית כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים בשנת 1956 בעוד שווייץ הכירה בעצמאותה של ערב הסעודית בשנת 1927, לאחר נפילתה של האימפריה העות'מאנית ואיחוד ממלכת חג'אז וסולטנות נג'ד. ב-2017 שווייץ חתמה על הסכם "כוח מגן" עם ערב הסעודית שקובע כי היא תייצג את האינטרסים שלה באיראן. ערב הסעודית היא שוק נוח להשקעה שווייצרית, חלקית בעקבות גודלו. הייצוא העיקרי של שווייץ לערב הסעודית הוא מוצרי פארמה, שעונים וזהב. ההשקעות של שווייץ בערב הסעודית החלו לגדול כאשר שווייץ הצטרפה לארגון הסחר העולמי ב-2005 והחלה ברפורמות למען התוכנית "Saudi Vision 2030". ערב הסעודית היא שותפת סחר מהגדולות של שווייץ במזרח התיכון לצד ישראל ואיחוד האמירויות הערביות. שתי המדינות חתמו על הסכמים שונים כגון: הסכם סחר חופשי, הסכם הגנה וקידום השקעות והסכם תחבורה אווירית. ערב הסעודית מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. ערב הסעודית מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה. שווייץ מיוצגת בערב הסעודית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בריאד, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בערב הסעודית גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בג'דה. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בערב הסעודית שלוש מאות עשרים ותשעה אזרחים שווייצרים. Bilateral relations Switzerland–Saudi Arabia, אתר משרד החוץ של שווייץ EMBASSY OF SAUDI ARABIA IN BERN, SWITZERLAND CONSULATE GENERAL OF SAUDI ARABIA IN GENEVA, SWITZERLAND EMBASSY OF SWITZERLAND IN RIYADH, SAUDI ARABIA CONSULATE OF SWITZERLAND IN JEDDAH, SAUDI ARABIA
אוסקר הראשון, מלך שוודיה

אוסקר הראשון (בשוודית: Oscar I, נולד כז'וזף פרנסואה אוסקר ברנדוט; ‏ 4 ביולי 1799 - 8 ביולי 1859) היה מלך שוודיה ונורווגיה מ-1844 ועד למותו. אוסקר נולד בפריז. הוא היה בנם היחיד של המרשל שארל ז'אן ברנדוט ודזירה קלארי. יחד עם אמו עבר מפריז לסטוקהולם ביוני 1811, לאחר שבאוגוסט 1810 נבחר אביו ליורש העצר של הכתר השוודי. מקרל השלושה עשר, מלך שוודיה קיבל אוסקר הראשון את התואר דוכס נורמנדיה, ובמהרה למד את השפה השוודית. הוא זכה לחינוך מצוין ולאהדת הרבים ותוך זמן קצר נחשב לבר-סמכא בענייני פוליטיקה וחברה. ב-1839 הוא חיבר סדרה של מאמרים על החינוך הציבורי, וב-1841 פרסם בעילום שם את "Om Straff och straffanstalter", חיבור בו צידד ברפורמה בבתי הסוהר. ב-19 ביוני 1823 נשא לאישה את הנסיכה ז'וזפין מלוכטנברג, בתם של אוגוסטה, נסיכת בוואריה ואז'ן דה בוארנה, משנה למלך איטליה ונכדת הקיסרית ז'וזפין. פעמיים בתקופת שלטון אביו, ב-1824 וב-1833, היה אוסקר משנה למלך נורווגיה לזמן קצר. ב-1838 החל המלך לחשוד ביורשו שהוא זומם, יחד עם המפלגה הליברלית, להביא לשינויים בממשל ואף לוויתור על הכתר. בין אם אוסקר סייע באופן פעיל לאופוזיציה לאביו ובין אם לאו, הרי שהוא לא הסתיר את חוסר שביעות רצונו מהתנהגותו הרודנית של אביו. אף על פי כן הוא נמנע מקרע של ממש. הליברליות שלו נשאה אופי מתון וזהיר, כפי שהתברר לאכזבת האופוזיציה, זמן קצר לאחר עלייתו למלכות במקום אביו המת (8 במרץ 1844). הוא התנגד לשינויים קיצונים בחוקה המיושנת והמסורבלת של שוודיה מ-1809. עם זאת, אחד מצעדיו הראשונים בשלטון היה מתן חופש העיתונות. הוא השווה רשמית את מעמד שתי ממלכותיו, על ידי הנהגת דגלים חדשים בעלי תג של האיחוד ושלט אצולה חדש עבורו. רוב החקיקה בתקופת שלטונו של נועדה לשיפור מצבה הכלכלי של שוודיה. ככל הנראה הצליח בכך, שכן הריקסדג בפניה אליו ב-1857, הצהיר שהוא קידם את השגשוג החומרי של הממלכה יותר מכל קודמיו. במדיניות החוץ שלו היה אוסקר ידידם של הלאומנים. ב-1848 הוא תמך בצד הדני במלחמת שלזוויג הראשונה כנגד פרוסיה. הוא אף שלח חיילים נורווגיים ושוודיים לפונן וצפון שלזיה (1849–1850), תיווך בין הצדדים להשגת שביתת הנשק של מאלמה (26 באוגוסט 1848) והיה בין הערבים לשלמות דנמרק לפי פרוטוקול לונדון מה-8 במאי 1852. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19 הגה אוסקר הראשון תוכנית לאיחוד שלוש מלכויות סקנדינביה, אך איחוד שושלתי זה לא עלה בידו. הוא כן הצליח לשים קץ למדיניותו המתרפסת של אביו כלפי רוסיה הקיסרית. הפחד פן תדרוש רוסיה שטחים לחופו של הפיורד ואראנגר, גרם לו שלא לצאת כנגדה אלא להישאר נייטרלי במהלך מלחמת קרים ומאוחר יותר לכרות בריתות עם בריטניה ועם הקיסרות השנייה של צרפת (25 בנובמבר 1855), במטרה להבטיח את השלמות הטריטוריאלית של סקנדינביה. ב-8 ביולי 1859 מת אוסקר הראשון בסטוקהולם, ובנו קרל החמישה עשר, מלך שוודיה עלה לשלטון במקומו. לאוסקר הראשון ולז'וזפין מלוכטנברג נולדו 5 ילדים: קרל החמישה עשר, מלך שוודיה (1826–1872) הנסיך גוסטב, דוכס אופלנד (1827–1852) אוסקר השני, מלך שוודיה (1829–1907) אוגניה, נסיכת שוודיה (1830–1889) הנסיך אוגוסט, דוכס דלרנה (1831–1873) נוסף על אלה נולדו לו שני בנים מפילגשו, השחקנית אמילי הוגקוויסט: הייאלמר ומקס הוגקוויסט, אשר נודעו בלעג כ"נסיכים מלאפוניה". בת בשם אוסקריה, נולדה מפילגש נוספת. מדיה וקבצים בנושא אוסקר הראשון, מלך שוודיה בוויקישיתוף אוסקר הראשון, מלך שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוסקר הראשון, מלך שוודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גיטרה צוענית

גיטרה צוענית (או "גיטרת סלמר") היא גיטרה בעלת פתח קטן או פתח גדול בצורת D ובעל מיתרים כסופים. הגיטרה השתרשה במוזיקה הצוענית. גשר הגיטרה הצוענית מזכיר גשר מנדולינה. לגיטרה יש זנב (tailpiece) וגשר שאינו מודבק לגוף הגיטרה, כפי שנהוג בגיטרה אקוסטית או קלאסית. בשנת 1932 החברה הצרפתית "סלמר", הידועה בכלי הנשיפה שלה, שכרה את שירותיו של גיטריסט איטלקי, מריו מאקפרי, כדי לעצב גיטרות אקוסטית חדשות. במקור ניגנו בגיטרה במועדוני הג'אז של פריז ובעיקר ב-"Hot-Club-de-France". לרוב בשתי גיטרות: אחת לניגון הסולו והשנייה לליווי. נבנו גם גיטרות כפולות עם שני גופי התהודה גם יחד, אך הדגם נזנח עקב חוסר ביקוש. כיום קיימות פחות מ-200 גיטרות סלמר-מאקפרי מקוריות. יש חברות ויצרנים המייצרים את הגיטרות הללו, החל מגיטרות ללימוד ועד לגיטרות מקצועיות. מדיה וקבצים בנושא גיטרה צוענית בוויקישיתוף
בריאן פולר

בריאן פולר (באנגלית: Bryan Fuller; נולד ב-27 ביולי 1969) הוא מפיק ותסריטאי טלוויזיה אמריקאי. נולד בלואיסטון, שבאיידהו, ארצות הברית, לבאק ובטי פולר. חונך כקתולי. בוגר בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה. במשך מספר חודשים במהלך 2008-2009 היה בצוות הכותבים והבמאים של סדרת הטלוויזיה "גיבורים". נמצא בזוגיות עם מעצב הפנים, סקוט רוברטס. ב-5 באוקטובר 2023, פורסם כי פולר מתמודד עם תביעה על הטרדה מינית. התביעה הוגשה על ידי סם ווינמן, מפיק איתו עבד, ובה נטען כי פולר עסק בהתנהגות בלתי הולמת על סט הצילומים של "Queer for Fear". ההאשמות נגד פולר כוללות התייחסות חוזרת לאוננות, בריונות ויצירת סביבת עבודה עוינת. גם פולר וגם ווינמן הם הומוסקסואלים מחוץ לארון, והם עבדו יחד על הסדרה התיעודית. ווינמן טוען שהוא פוטר מהפרויקט באוגוסט 2021, כארבעה שבועות לאחר שהתלונן על התנהלותו של פולר. התביעה מפרטת הערות מפורשות שהשמיע פולר, הכוללות התנסחות מינית בוטה. עורך דינו של פולר, בריאן פרידמן, הכחיש בתוקף את ההאשמות, וכינה אותן "פיקטיביות" ואת ויינמן כינה "שקרן פתולוגי". מתים במשרה חלקית (2003-2004) החיים על פי נד (2007-2009) חניבעל (2013-2015) מסע בין כוכבים: דיסקברי (קרדיט בלבד. פרש לפני תחילת ההפקה) (2017-) אלים אמריקאים (2018-) מסע בין כוכבים: מסעות קצרים (קרדיט בלבד. פרש לפני תחילת ההפקה) (2018–2020) Wonderfalls Mockingbird Lane מדיה וקבצים בנושא בריאן פולר בוויקישיתוף בריאן פולר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בריאן פולר, ברשת החברתית אינסטגרם בריאן פולר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בריאן פולר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי בריאן פולר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בריאן פולר, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי" Gene Maddaus, Bryan Fuller Accused of Sexual Harassment on Set of Queer Horror Docuseries, Variety, ‏5 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוז'ף זקריאש

יוז'ף זקריאש (בהונגרית: Zakariás József;‏ 25 במרץ 1924 בבודפשט, הונגריה – 22 בנובמבר 1971) היה כדורגלן הונגרי ששיחק בעמדת הקשר אחורי. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50. יוז'ף זקריאש נולד ומת בבודפשט שבהונגריה ובשיא הקריירה שלו שיחק במועדון מ.ט.ק בודפשט. בזמן שהיה במועדון הם היו ידועים בשם באסטייה ואז שינו את השם ל-וורוס לובוגו. תחת המאמן מרטון בוקובי ועם קבוצה שכללה גם את נאנדור הידגקוטי, פטר פאלוטאס ומיהאי לאנטוש, זקריאש עזר ל-מ.ט.ק לזכות בשני תארים של הליגה ההונגרית, גביע הונגרי וגביע מיטרופה. בין השנים 1949–1954 ערך זקריאש 35 הופעות בנבחרת. כאחד משחקני "נבחרת הזהב", הוא עזר להונגריה לזכות במדליית זהב אולימפית, גביע מרכז אירופה בשנת 1953 ולהביס את אנגליה פעמיים. לאחר מכן הוא עזר להונגריה להגיע לגמר גביע העולם בכדורגל 1954. במהלך גביע העולם בכדורגל 1954 שיחק בארבעה מתוך חמשת המשחקים בהם הונגריה שיחקה. התגלה כי לילה לפני הגמר בילה עם העוזרת של בית המלון בו התאכסנה נבחרת הונגריה וכתוצאה מכך זקריאש מעולם לא שיחק במדי הונגריה שוב. נבחרת הונגריה אולימפיאדת הלסינקי (1952): מדליית זהב אולימפית גביע מרכז אירופה: 1953 סגנות מונדיאל 1954 מ.ט.ק בודפשט/באסטייה/וורוס לובוגו אליפות הונגריה (2): 1953, 1958 הגביע ההונגרי: 1952 גביע מיטרופה: 1955 מדיה וקבצים בנושא יוז'ף זקריאש בוויקישיתוף יוז'ף זקריאש, באתר Transfermarkt יוז'ף זקריאש, באתר Soccerway יוז'ף זקריאש, באתר WorldFootball.net יוז'ף זקריאש, באתר National Football Teams יוז'ף זקריאש, באתר FootballDatabase.eu
דקר דו-ימי

דַּקָּר דּוּ-יַמִּי המכונה דקר מלבר (שם מדעי: Epinephelus malabaricus) הוא מין של דג גרם ימי מהסוג דקר שבמשפחת הדקריים. הוא מצוי סביב האזור האינדו-פסיפי ממזרח אפריקה וים סוף עד איי טונגה, אך היגר גם לים התיכון (הלבנטיני), אם כי הוא די נדיר בו. מסיבה זו הוא מכונה "דו-ימי". זהו דקר באורך של עד 234 ס"מ, אך נפוצים יותר באורך 1 מטר ומשקל של 150 ק"ג. דקר זה בעל גוני שיש-אפור וגופו מכוסה בנקודות לבנות ושחורות. הגב כולל גם כתמים כהים ובהירים גדולים יותר. הצעירים בעלי פסים רבים יותר וכתמים חומים רבים. הדג בעל סנפירים קטנים וזנב שרירי דמוי-מניפה והראש גדול עם לסתות ומכסי זימים בולטים. הלסת מלאה שיניים חדות המופנות אחורה ומאפשרות לבעליה לתפוס בקלות טרף קטן וחלק. כמו דגים רבים זהו דג דיכוגמי והנקבות יכולות להיהפך לזכרים מגודל וגיל מסוים. הדקרים מתרבים בהשרצה חיצונית על פני המים, בה להקות זכרים ונקבות מסתחררים יחד. הדקר מצוי בשוניות אלמוגים, לגונות, חופי מנגרובים, מרבדי חוליות או קרקע סלעית, כרי אצות ולעיתים נצפה במים מליחים באזור האינדו-פסיפי, סביב עומק 2–150 מטר. הדקר הוא צייד של דגים קטנים ממנו, סרטנים וסילוניות שהוא תופס. הוא נידוג למטרות מאכל, ספורט ואף מגודל לחקלאות ימית. מדיה וקבצים בנושא דקר דו-ימי בוויקישיתוף דקר דו-ימי, באתר ITIS (באנגלית) דקר דו-ימי, באתר NCBI (באנגלית) דקר דו-ימי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דקר דו-ימי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דקר דו-ימי, באתר FishBase (באנגלית) דקר דו-ימי, באתר GBIF (באנגלית) דקר דו-ימי באתר הרשימה האדומה של IUCN דקר דו-ימי באקווריום ציבורי בדובאי
ריסקיפייד

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] ריסקיפייד בע"מ (באנגלית: Riskified) היא חברה ציבורית ישראלית, המספקת תוכנה כשירות (SaaS) למניעת הונאה וביטול חיוב במסחר מקוון. החברה הוקמה בסוף שנת 2012 על ידי עידו גל ואסף פלדמן. הטכנולוגיה של ריסקיפייד משתמשת בבינה מלאכותית, ניתוח התנהגות, קישור גמיש, איתור פרוקסי ולמידת מכונה כדי לאתר ולמנוע הונאה. ריסקיפייד מגבה עסקאות מסוכנות שאושרו על ידי הטכנולוגיה שלה עם התחייבות להחזר כספי של 100% מהסכום במקרה של הונאה. בפברואר 2016 גייסה החברה 25 מיליון דולר. ביוני 2017 גייסה החברה 33 מיליון דולר. בנובמבר 2019 גייסה 165 מיליון דולר לפי שווי של כמיליארד דולר. ביולי 2021 החלו ניירות הערך של החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק. אתר האינטרנט הרשמי של ריסקיפייד (באנגלית) ריסקיפייד, ברשת החברתית פייסבוק ריסקיפייד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריסקיפייד, ברשת החברתית אינסטגרם ריסקיפייד, ברשת החברתית LinkedIn מידע עסקי על חברת ריסקיפייד באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) ריסקיפייד, בגוגל פיננסים ריסקיפייד, באתר Crunchbase (באנגלית) Schulz. "No Contest". National Retail Federation. אורכב מ-המקור ב-2015-12-23. נבדק ב-2015-12-22. "Daily API RoundUp: Qualys, Riskified, ESPN SDKs". ProgrammableWeb. נבדק ב-2015-12-22. Stambor, Zak. "Payment security vendor Riskified's new tool comes with a money-back guarantee". נבדק ב-2015-12-22. יניב אביטל, גיוס: Riskified מגייסת 25 מיליון דולר; מונעת הונאות אשראי בעסקאות אונליין, באתר "גיקטיים", 10 בפברואר 2016 הילה חיימוביץ׳, המלחמה בהונאות ברשת: הסטארטאפ הישראלי Riskified מגייס 33 מיליון דולר, באתר "גיקטיים", 27 ביוני 2017 מאיר אורבך, חברת Riskified גייסה 165 מיליון דולר בהובלת ג'נרל אטלנטיק, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2019 אורי ברקוביץ', ‏ריסקיפייד התל אביבית גייסה 165 מיליון דולר לפי שווי של יותר ממיליארד דולר, באתר גלובס, 5 בנובמבר 2019 סופי שולמן, ריסקיפייד השתלמה מאוד לכמה גופים: שווי ההשקעה של הקרן הזאת זינק פי 60, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2021
מסגד ח'מיס

מסגד ח'מיס (בערבית: مسجد الخميس, "מסג'ד אלח'מיס") הוא המסגד הראשון בבחריין שנבנה בתקופת בית אומיה על ידי עומר השני. על פי העיתון אל-ואסט (אנ') ומקורות אחרים, מינרט אחד נבנה בתקופת השושלת העויונית (אנ'), והמינרט השני נבנה בתקופת השושלת העוספורית (אנ'). המינרטים התאומים הזהים של מסגד ח'מיס מורגשים בקלות כשנוסעים לאורך דרך שייח' סלמן בח'מיס (אנ'). מסגד זה נחשב לאחר מהמסגדים העתיקים ביותר באזור, שכן על פי ההערכה, אבן היסוד של המסגר הונח כבר ב-692. עם זאת, כתובת שנמצאה במסגד מרמזת על תאריך ייסוד של המאה ה-11. מאז, המסגד נבנה מחדש פעמיים במאה ה-14 וה-15, ואז נבנו המינרטים. מסגד ח'מיס שוחזר בחלקו לאחרונה. במסגד אולם תפילה עם גג שטוח שנתמך בעמודי עץ וקשתות שנחות שנבנה על מזחי בנייה עבים במאה ה-14. האסלאם הופץ בבחריין במאה ה-7 כאשר מוחמד שלח את שליחו אל-עלאא אל-חדרמי (אנ') לנזוף במושל קטר ובחריין של אותה תקופה, מונזיר בן סאווא א-תמימי (אנ'). לוח המחראב היה לוח מאבן גיר, בצורת מחראב. הלוח התגלה במהלך עבודות שיקום במסגד ועל פי ההערכות מקורו במאה ה-12. כתובות של שני פסוקים מהקוראן קיימים על הלוח, סורת אל-אנביאא', פסוקים 34–35, המשמשים בדרך כלל על מצבות קבורה. מדיה וקבצים בנושא מסגד ח'מיס בוויקישיתוף "روافد من بلادي" لقاسم حسين. Al-Wasat (Bahraini newspaper) (בערבית). 6 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-2019-11-05. נבדק ב-21 בינואר 2013. {{cite news}}: (עזרה) Creative Media Applications, The Middle East: Bahrain, Cyprus, Egypt, Greenwood Publishing Group, 2004. (באנגלית) Andrew Petersen, Research Associate in the School of History and Archaeology Andrew Petersen, Dictionary of Islamic Architecture, Psychology Press, 1996. (באנגלית) Brunei Gallery, Traces of Paradise: The Archaeology of Bahrain 2500 BC-300 AD : an Exhibition at the Brunei Gallery, Thornhaugh Street, London WC1, 12 July-15 September 2000, Dilmun Committee, 2000. (באנגלית)