laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ק הנווטן

ג'ק הנווטן (1888 - אפריל 1912) היה דולפין מגזע גרמפוס אפור, סייע לספינות לעבור את מצר קוק שבניו זילנד בין השנים 1888 עד 1912. ג'ק הנווטן נהג להדריך את ימאי הספינות שעשו את דרכם מולינגטון לנלסון באזור סוער ומסוכן ביותר של המצר. הדולפין נורה פעם אחת על ידי אדם (שהיה בגילופין) מסיפון אונייה שסייע ללוותה, ובתגובה חוקק חוק להגנתו בשנת 1904 בניו זילנד. "ג'ק הנווטן" הוא גם שמו של ריקוד עם סקוטי שנוצר כמחוות כבוד אליו. ג'ק הנווטן הגיע לאורך של כארבעה מטרים, צבע גופו היה לבן ועליו פסים וצלליות אפורות וראשו היה עגול ולבן. מינו של הדולפין לא ידוע, אך ידוע שהיה דולפין מגזע "ריזו" (נקרא גם גרמפוס אפור). דולפיני ריזו אינם נפוצים באזור ניו זילנד, וידוע רק על 12 פרטים שנמצאו במימי המדינה. ג'ק הנווטן הנחה ספינות על ידי כך ששחה לצידם במשך כעשרים דקות. אם צוות הספינה לא ראה אותו אז היו נוהגים לחכות לו מעט רגעים. ג'ק נראה לראשונה בשנת 1888 בפני ספינת המפרשים "ברינדל", מסוג סקונר, כאשר הספינה עברה במעבר הצרפתי, תעלה המקשרת בין האי דה-אורביל לבין האי הדרומי. כאשר מלחי הספינה הבחינו שהוא צולל ושוב צף לפניהם הם רצו להרוג אותו, אך אשתו של הקפטן שכנעה אותם לא לעשות זאת. לתדהמתם, הדולפין התקדם לעברם והנחה אותם בחציית התעלה הצרה. בשנים שלאחר גילויו, הוא המשיך והנחה כמעט כל ספינה שנתקלה בדרכו. אזור זה נחשב לאזור ימי מסוכן ביותר שכן הזרמים בו חזקים מאוד והוא מוקף בסלעים, אך הודות לג'ק אף ספינה לא נפגעה בשטחו. ימאים ותיירים רבים ראו את ג'ק הנווטן, הוא הוזכר בעיתונים מקומיים ובגלויות. הפעם האחרונה בה נראה ג'ק הייתה בשנת 1912. החלו לצוץ מספר שמועות בנוגע להיעלמותו, ביניהם פחד שמא ציידי לווייתנים הרגו אותו. עם זאת, מחקרים העלו שג'ק היה בעל חיים זקן באותו זמן. ראשו היה לבן וגופו היה חיוור, שניהם סימנים לגילו המתקדם, ולכן כפי הנראה הוא מת מסיבות טבעיות של זקנה. בשנת 1904, אדם שהיה על סיפון האונייה "פנגויין" ירה בג'ק הנווטן ברובה. למרות החוויה הטראומטית, ג'ק המשיך להדריך ספינות במעברן בנתיבים צרים ומסוכנים. אולם, לפי האגדות הוא הפסיק לסייע לאנשי האונייה פנגויין ולכן היא טבעה במצר קוק בשנת 1909. בעקבות תקרית הירי שחווה, הועלתה הצעת חוק חדשה שבאה להגן עליו. הוא זכה להגנת דבר המלך במועצה ב-26 בספטמבר 1904. החוק היה תקף עד להיעלמותו בשנת 1912. סבורים, כי הוא בעל החיים הימי הראשון שזכה להגנת החוק של מדינה. מדיה וקבצים בנושא ג'ק הנווטן בוויקישיתוף
סוריא אל-ג'נוביה (עיתון)

סוּרִיא אל-ג'נוּבִּיה (בערבית: سوريا الجنوبية, מילולית: סוריה הדרומית) היה עיתון שיצא לאור בירושלים החל מספטמבר 1919 על ידי עורך הדין מוחמד חסן אל-בודיירי, ונערך על ידי עארף אל-עארף. הוא היה העיתון הערבי הפוליטי הראשון שנוסד בארץ ישראל אחרי מלחמת העולם הראשונה, ושימש שופר לחוגי הנוער הלאומני-קיצוני. העיתון שימש שופר ל"אגודה המוסלמית-נוצרית", שהייתה מפרסמת בו את החלטותיה וכוונותיה. בין הכותבים בעיתון היה גם אמין אל-חוסייני. עורך העיתון, כאמל אל-בודיירי (אנ'), היה חבר "המועדון הערבי" ("א-נאדי אל-ערבי"), שאל-חוסייני היה נשיאו וסיסמתו הייתה "ארצנו לנו". מפגשי הארגון נערכו לעיתים קרובות במשרדי העיתון ונתקיים ביניהם קשר הדוק. באותה תקופה, המונח "סוריה הדרומית" התייחס לעמדה פוליטית שתמכה בלאומנות הפאן-ערבית של סוריה הגדולה, שהייתה קשורה לממלכה שהובטחה לשושלת ההאשמית מחג'אז על ידי הבריטים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הנסיך ההאשמי פייסל ניסה להקים מדינה פאן-סורית או פאן-משריקית כזו (כלומר ממלכה מאוחדת שהייתה צריכה לכלול את כל סוריה המודרנית, כמו גם את הר הלבנון, ארץ ישראל ועבר הירדן). העיתון דגל ברעיון הפאן-סורי הזה לצד עמדות פוליטיות לאומניות פאן-ערביות ופלסטיניות. עם היעלמותה של ממלכתו הסורית של פייסל, רעיון הפאן-סוריות איבד תמיכה, והעיתון התמקד בלאומנות פלסטינית והתנגדות לשלטון הבריטי ולעלייה יהודית, עד למניעת הפצתו על ידי השלטונות הבריטיים באפריל 1920, בזמן מאורעות תר"פ. ב-2 במרץ 1920, כחודש לפני פרוץ המאורעות, פורסם בעיתון מאמר שהזהיר: "אם לא יקשיבו למחאותינו בעל פה... במקום העט נשתמש בסכינים, ובמקום הדיו - בדם". חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 471: "ספטמבר 1919 – מחודש זה הוציאו החברים הירושלמיים ב"מועדון הערבי" ("אל־נאדי אל־ערבי") את העיתון "סוריה הדרומית"". יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, עמ' 277, 404. אליהו אילת, עלייתו של המופתי, מעריב, 30 באפריל 1967 יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 61. ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2014 בגרמניה

2014 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 143 שנות לאום. קנצלר - אנגלה מרקל נשיא גרמניה - יואכים גאוק 28 בינואר – 1,200 שנה למותו של קרל הגדול 29 בינואר – 200 שנה למותו של יוהאן גוטליב פיכטה 6 בפברואר – 16 בפברואר - פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 13 ביולי – נבחרת גרמניה בכדורגל זוכה במונדיאל 2014 שנערך בברזיל 28 ביולי – 100 שנה לתחילת מלחמת העולם הראשונה 13 באוגוסט – 24 באוגוסט - אליפות אירופה בשחייה 2014 ספטמבר – פוטוקינה 2014 בקלן אוקטובר – פסטיבל האוקטוברפסט בבוואריה אוקטובר – יריד הספרים של פרנקפורט בפרנקפורט 5 בנובמבר – 700 שנה לתחילת פעילותה של ועידת קונסטנץ 2 בפברואר – גרד אלברכט, מנצח גרמני מפורסם (נולד ב-1935) 7 באוקטובר – זיגפריד לנץ, סופר גרמני מפורסם (נולד ב-1926) 13 בנובמבר – אלכסנדר גרותנדיק, מתמטיקאי צרפתי-יהודי-גרמני (נולד ב-1928) 19 בנובמבר – מייק ניקולס, שחקו אמריקאי-יהודי-גרמני (נולד ב-1931) 30 בדצמבר – לואיז ריינר, שחקנית גרמנייה-יהודייה מפורסמת (נולדה ב-1910) מדיה וקבצים בנושא 2014 בגרמניה בוויקישיתוף
הדיוויזיה ה-79 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-79 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב, ולחמה בחזית המזרחית בקרבות שונים. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה שוב כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79, ולחמה בחזית המערבית בקרבות שונים עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד קרל שטרקר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובהמשך לחמה הדיוויזיה לסירוגין כחלק מהקורפוסים ה-17 וה-51 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב קייב, ובקרב חרקוב הראשון. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מהקורפוס ה-17 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ושרידיה נלקחו לשבי. ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקוד הקורפוס ה-29 במסגרת פלגת הארמייה הולידט, ולאחר מכן במסגרת הארמייה השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים באוקראינה וברומניה, ובמבצע יאשי-קישינב הושמדה הדיוויזיה. ב-16 בספטמבר 1944 הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-586, על בסיס דיוויזיית האבטחה ה-350, וב-27 באוקטובר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79, והיא הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית. במהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה. באפריל 1945 הושמדה הדיוויזיה בקרבות, ושרידיה נפלו בשבי. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-79 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-79 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אביב נבו

אביב נבו (נולד בשנת 1965) הוא איש עסקים אמריקאי-ישראלי, המשקיע בחברות טכנולוגיה, טלקום, תקשורת ובידור, ובהן קבוצת "טיים וורנר". נבו נולד בשנת 1965 בבוקרשט בירת רומניה. אביו היה מהנדס כימיה ואמו רופאה מרדימה. בילדותו עבר עם משפחתו לתל אביב בה גדל. בהמשך עבר נבו לארצות הברית. לאחר מות אמו בשנות ה-80, קיבל נבו בירושה סכום המוערך ב-10 מיליון דולר, שמקורם בחברת כימיקלים שהייתה בבעלות אביו, והחל להשקיע בחברות שונות במדינה. בין היתר, הקים את קרן ההשקעות הפרטית "investments NV", בה הוא משמש כנשיא, ואשר מתמחה בהשקעות אסטרטגיות בחברות טכנולוגיה, טלקום, תקשורת ובידור ברחבי העולם. במהלך השנים השקיע נבו בחברות טכנולוגיה ותקשורת שונות, בהן מיקרוסופט, איביי, טיים וורנר וכן בבנק ההשקעות גולדמן זקס. על פי כתבת פרופיל שערך עליו מגזין "הניו יורק טיימס" בשנת 2008, היה נבו אז בעל המניות הפרטי הגדול ביותר בקבוצת טיים וורנר. בשנת 2005, השקיע נבו 490 מיליון דולר בהקמת אולפני ההפקה של מפיקי הקולנוע, האחים הארווי ובוב וויינסטין. נבו הוא אחד המשקיעים הבולטים בחברת הפרסום "ספוט ראנר" (אנ') (Spot Runner), המציעה לבעלי עסקים קטנים אפשרות לפרסום בטלוויזיה. בשנת 2006, גייסה החברה 40 מיליון דולר ממספר משקיעים, בהם רשת הטלוויזיה האמריקאית "CBS", ענקית הפרסום "WPP", לכלן מרדוק (בנו של איל התקשורת רופרט מרדוק) ונבו עצמו. בשנת 2008 התארס נבו לשחקנית הקולנוע הסינית ג'אנג דזה יי וכעבור שנתיים נפרדו. בסקר שערך מגזין "ואניטי פייר" בשנת 2008, דורג נבו במקום ה-59 ברשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר בתקשורת ובעולם התרבות". באותה שונה, דורג במקום ה-23 ברשימת "50 הגברים הצעירים המשפיעים ביותר בעולם" בדירוג שפורסם במגזין הגברים "דיטיילס". סוכנויות הידיעות ובלומברג, עסקת השנה: AT&T תרכוש את טיים וורנר תמורת 85 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 22 באוקטובר 2016. סוכנויות הידיעות וניו יורק טיימס, הישראלי שירוויח בגדול מעסקת הענק של AT&T וטיים וורנר, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2016 שירות כלכליסט, אחד המרוויחים הגדולים מרכישת טיים וורנר: הישראלי-אמריקאי אביב נבו, באתר כלכליסט, 22 באוקטובר 2016 חזי שטרנליכט, המשקיע אביב נבו עשוי להרוויח בגדול, באתר ישראל היום, 25 באוקטובר 2016 ויוי נבו. מיליארדר, באתר הארץ, 25 בפברואר 2008 הניו יורק טיימס, אביב (ויוי) נבו - פרטים חדשים על המיליארדר הישראלי המסתורי שכבש את הוליווד, באתר TheMarker‏, 29 ביולי 2008 שירות בלומברג, ‏האחים הארווי ובוב ויינסטין, מפיקי "שקספיר מאוהב", מקימים אולפן חדש, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2010 אביב נבו הישראלי המליונר נפרד מבת זוגו, באתר פורטל הקשר הישראלי
הנופלים בשירות החוץ

הנופלים בשירות החוץ הם מי שנהרגו או נרצחו בעת מילוי תפקידם בשירות החוץ הישראלי. ביניהם כלולים גם מי שנהרגו בפיגועי טרור או על ידי מרצחים, או בהקשר ביטחוני אחר במהלך שירותם. שמותיהם חקוקים על קיר הזיכרון לנופלים בשירות החוץ, הנמצא ברחבת הטקסים במשרד החוץ בירושלים. לאורך השנים, וביתר שאת מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, החלו הדיפלומטים הישראלים להיות חשופים לאיומים גוברים והולכים על חייהם. ארגוני טרור שונים -שזכו לעיתים לתמיכה וסיוע מצד מדינות עוינות לישראל - שמו לעצמם מטרה לפגוע בנציגים הישראלים ברחבי העולם, המסמלים את הריבונות הישראלית ואת הלגיטימציה הבינ"ל שלה. פיגועים שבוצעו כנגד נציגויות ישראליות ברחבי העולם וכן התנקשויות ומעשי רצח שונים, גבו משירות החוץ קורבנות בנפש. הנופלים בשירות החוץ נקברים בבתי הקברות הצבאיים, ובני משפחותיהם זכאים לאותן זכויות של אלמנות צה"ל, יתומי צה"ל והורים שכולים לחיילי צה"ל. טקס הזיכרון לנופלים בשירות החוץ מתקיים בכל שנה בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל במשרד החוץ בירושלים. הטקס מתקיים במעמד שר החוץ, משפחות הנופלים, עובדי משרד החוץ ונציגי הסגל הדיפלומטי המוצבים בישראל. שישה עשר מאנשי שירות החוץ הישראלי נפלו מאז קום המדינה: עדנה פאר - נרצחה בפיגוע בשגרירות ישראל בפרגוואי ב-4 במאי 1970 אפרים אלרום - הקונסול הכללי באיסטנבול, נחטף ונרצח באיסטנבול ב-23 במאי 1971 עמי שחורי - נרצח בלונדון ממעטפת נפץ ב-19 בספטמבר 1972 גיורא רביב - נרצח ביוהנסבורג ב-29 באפריל 1975 אטי טל-אור - נרצח בפיגוע בקהיר ב-19 במרץ 1986 אהוד סדן -קצין הביטחון של שגרירות ישראל באנקרה, נרצח בפיגוע באנקרה ב-7 במרץ 1992 דוד בן-רפאל - נרצח בפיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס ב-17 במרץ 1992 עלי בן זאב - נרצח בפיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס ב-17 במרץ 1992 אליאורה כרמון - נרצחה בפיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס ב-17 במרץ 1992 שירה טרופר-ארנון - נרצחה בלאגוס ב-2 בינואר 1995 אביב כהן - נרצח בסאנטו-דומינגו ב-26 בספטמבר 1996 עזי אלעזר ברוש - נרצח בבישקק ב-3 באוגוסט 2000 אורית אוזרוב - נרצחה בפיגוע ב"קפה מומנט" בירושלים ב-9 במרץ 2002 דוד דיאגו לדובסקי - נרצח בפיגוע באוניברסיטה העברית בירושלים ב-30 ביולי 2002 שלמה ארגוב - שגריר ישראל בבריטניה, נפצע מירי מחבלים בלונדון ב-3 ביוני 1982 ונפטר ב-23 בפברואר 2003 הנופלים בשירות החוץ באתר ההנצחה של משרד החוץ דברי ראש הממשלה בנימין נתניהו בטקס האזכרה לנופלים בשירות החוץ, מאי 2016 דברי שר החוץ אביגדור ליברמן בטקס לזכר הנופלים בשירות החוץ, מאי 2011 רועי נחמיאס, לבני: נגזר עלינו להמשיך במלחמה, בה לא בחרנו, באתר ynet, 1 במאי 2006 סדן סיים את הקניות בשוק, נכנס למכונית – ואז אירע הפיצוץ, חדשות, 8 במרץ 1992 כתבי ynet, הרוגי הפיגוע בירושלים הובאו למנוחות, באתר ynet, 10 במרץ 2002 ההרוגים בפיגוע: 2 ישראלים ו-5 זרים, באתר וואלה, 1 ביולי 2002 מת השגריר לשעבר שלמה ארגוב, באתר וואלה, 23 בפברואר 2003
מוזיאון הטבע זנקנברג

מוזיאון הטבע זֶנקֶנבֶּרג (בגרמנית: Naturmuseum Senckenberg) בפרנקפורט הוא מוזיאון הטבע השני בגודלו בגרמניה. המוזיאון פופולרי במיוחד בקרב ילדים, הודות לאוסף הדינוזאורים העצום והנרחב שלו: מוזיאון זנקנברג מכיל את התצוגה הגדולה ביותר באירופה של דינוזאורים גדולים, כולל מאובן שבו טביעת העור השתמרה בסלע. בנוסף, המוזיאון מכיל את האוסף הגדול והמגוון ביותר בעולם של עופות מפוחלצים, ובו כאלפיים פריטים. ב-2010, כ-517,000 אנשים ביקרו במוזיאון. בניין המוזיאון הוקם בשנים 1904–1907 מחוץ למרכז פרנקפורט באזור של אוניברסיטת גתה בפרנקפורט, שנוסדה ב-1914. המוזיאון נמצא בבעלות החברה לחקר הטבע זנקנברג, המתפעלת אותו. המוזיאון והחברה נקראים על שם יוהאן כריסטיאן זנקנברג, שתרם להם. בחזית המבנה מוצבים פסלים בגודל טבעי של דינוזאורים, ושביל שבו טבועות עקבות טיטנוזאורוס מוביל לתצוגת הדינוזאורים של המוזיאון. בין הדינוזאורים הבולטים של המוזיאון נמנים: דיפלודוקוס (מאובן מקורי שנתרם על ידי המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע), סופרזאורוס (רפליקה), ברכיוזאורוס (רפליקה), פלטוזאורוס (רפליקה), סטגוזאורוס (רפליקה), אאופלוצפלוס (רפליקה), פרזאורולופוס (רפליקה), פסיטקוזאורוס מאובן (מקורי) עם זיפים קוצניים בזנבו ותוכן קיבתו, אובירפטור, קומפסוגנתוס, טירנוזאורוס, מאובן מקורי של איגואנודון, מאובן מקורי של אדמונטוזאורוס וכן שתי גולגולות מקוריות ושלד משוחזר של טריצרטופס, שמשמש כקמע והדמותג של המוזיאון. אף על פי שרוב המבקרים באים למוזיאון בזכות הדינוזאורים, למוזיאון תצוגות רבות נוספות, בהן אוספים גדולים של בעלי חיים, פוחלצים, מאובנים ודגמים של בעלי חיים מכל תקופות החיים. בין השאר המוזיאון כולל מוצגים מקוריים מבור מסל, בור זפת בו נקברו עכברי שדה, זוחלים, דגים ואבות הקדומים של הסוסים שחיו כ-50 מיליון שנה לפני זמננו. המוזיאון כולל שלדים של לווייתן מצוי (בעל החיים השני בגודלו, קטן רק מלווייתן כחול), קטלן וחדשן ותצוגות פילים הכוללת בין השאר פיל אפריקני, ממותה אמריקנית ומסטודון. אוסף העופות של המוזיאון הוא מבין הגדולים בעולם וכולל פרטים רבים ומינים רבים. בתצוגה לקהל הרחב יש רק חלק קטן ממנו, אך חלק זה כולל עופות רבים בהם אמו, קזואר, יען, טווס קונגו, טווס ירוק, מונאל ההימלאיה, ארה כחולה-צהובה, ארה ארגמנית, ארה צבאית, ארה ירוקת-כנף, מיני תוכאים, דוכיפת מצויה, כחל מצוי, שרקרק מצוי, שרקרק גמדי, שלדג לבן-חזה, קוליברי ועוד. המוזיאון כולל גם יציקה בדמות השלד לוסי, אדם קדמון מהמין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. בקומות העליונות נמצאים ארונות קבינט היסטוריים בהם פוחלצים רבים של בעלי חיים, בהם פוחלץ של קואגה, שנכחדה ב-1883. ב-2003 עבר המוזיאון שיפוץ וחידוש, ותצוגת הזוחלים החדשה המציגה גם את המגוון הביולוגי של דו-חיים וזוחלים וגם את הנושא של שימור הטבע. תצוגה נוספת כוללת דיורמה של יער גשם וגישה לדגם עץ המציג את כל רבדיו של יער הגשם: מהקרקע ועד הצמרת. שתי גולגולות טריצרטופס אמיתיות שלד משוחזר של טריצרטופס, הקמע של המוזיאון דגם של Diplodocus longus בחזית המוזיאון דיורמה של סאיגות מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הטבע זנקנברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הטבע זנקנברג (בגרמנית ובאנגלית) תמונות של המוזיאון ומוצגיו בפליקר מידע באנגלית טריצרטופס באתר הרשמי של המוזיאון. בור מסל באתר הרשמי של המוזיאון. לווייתנים באתר הרשמי של המוזיאון. פילים באתר הרשמי של המוזיאון.
הדיוויזיה החמישית (ורמאכט)

הדיוויזיה החמישית (בגרמנית: 5. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה בחזית האירופית ובחזית המזרחית. הדיוויזיה הוקמה באולם ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד אויגן האן. בשנת 1939 הדיוויזיה הייתה במהלך המערכה בפולין חלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה השנייה. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה בצרפת כחיל כיבוש, ובאביב 1941 הדיוויזיה הועברה לפרוסיה המזרחית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-39 וה-5 לסירוגין במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ובמהלך הקרב על מוסקבה הוחזקה הדיוויזיה בעתודת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן פעלה במסגרת יחידת האבטחה האחורית. ב-5 בנובמבר 1941 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הרגלים הקלה החמישית, והועברה למנוחה תחת פיקוד הארמייה הראשונה כחלק מהקורפוס ה-8 בחזית המערבית, ובפברואר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 כחלק מהקורפוס ה-10. ביוני 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר החמישית. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בגזרה הצפונית, כחלק מהארמייה ה-16. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה לגזרה המרכזית שם לחמה כחלק מארמיות הפאנצר השלישית, השנייה והרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השנייה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מקבוצת ארמיות ויסלה, ובאפריל 1945 לחמה בקרב על ברלין עד להשמדתה במהלך הקרב. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה החמישית בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-5 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הרגלים הקלה ה-5 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית היגר ה-5 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
גיטלר

האם התכוונתם ל... איירה גיטלר (Gitler) - עיתונאי, מבקר והיסטוריון ג'אז יהודי-אמריקאי קארוי גיטלר (Güttler) - שחיין עבר הונגרי גיטרת גיטלר (Gittler) - גיטרה חשמלית בעיצוב נסיוני גיטלר - הגייה רוסית של השם היטלר
קלאודיו ריינה

קלאודיו ריינה (באנגלית: Claudio Reyna; נולד ב-20 ביולי 1973) הוא כדורגלן עבר אמריקאי המנהל כיום את קבוצת הכדורגל ניו יורק סיטי מה-MLS. ריינה נולד בליווינגסטון, ניו ג'רזי לאב ממוצא ארגנטינאי ולאם ממוצא פורטוגזי. ריינה התחיל לשחק כדורגל בשנת 1991 בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת וירג'יניה - וירג'יניה קבלירס. ריינה גילה יכולת טובה ולמרות שמעולם לא שיחק בקבוצת כדורגל מקצועית, הוא זומן לסגל נבחרת ארצות הברית לקראת מונדיאל 1994. ב-8 באוגוסט 1994 ריינה חתם בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. ביולי 1997 ריינה הושאל לוולפסבורג בה הפך לשחקן הרכב ואף קיבל את סרט הקפטן ובכך הפך לאמריקאי הראשון שעונד את סרט הקפטן של קבוצה אירופית. ב-1 באפריל 1999 חתם בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית תמורת 826,400 דולר ששולמו לוולפסבורג ו-2.76 מיליון דולר שהועברו ללברקוזן. ב-11 באוגוסט 1999 כבש בניצחון 0-2 נגד פארמה במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות. בריינג'רס ריינה שיחק בעיקר כשחקן הגנה. ריינה נשאר בריינג'רס עד דצמבר 2001. בינואר 2002 חתם בסנדרלנד מהפרמייר ליג תמורת 2.85 מיליון פאונד. באוקטובר 2002 קרע את הרצועה הצולבת וסיים את העונה. ב-29 באוגוסט 2003 חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 2.5 מיליון פאונד, לאחר שהמעבר לפולהאם לא יצא לפועל. בעונתו הראשונה במועדון שיחק רק שלושה משחקים בגלל פציעות חוזרות. את עונת 2004/2005 פתח רק לאחר שישה חודשים, אך הפך לשחקן הרכב ראשון בקבוצה. ב-24 בינואר 2007 חזר לארצות הברית וחתם בניו יורק רד בולס מה-MLS והתאחד עם ברוס ארנה, מאמנו מווירג'יינה קבלירס. במהלך עונת 2008 סבל מפריצת דיסק שהשביתה אותו מרוב העונה. ב-16 ביולי 2008 פרש מכדורגל. ב-22 במאי 2013 מונה למנהל של ניו יורק סיטי. בשנת 2019, מונה למנהל המקצועי של אוסטין. ריינה השתתף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת ברצלונה (1992) ואולימפיאדת אטלנטה (1996). ב-15 בינואר 1994 ריינה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית. ב-20 באפריל 1994 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד מולדובה. ריינה אף נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1994 אך לא שותף באף משחק עקב פציעה. ריינה השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1998, מונדיאל 2002 ומונדיאל 2006 בה שימש גם כקפטן הנבחרת. ב-23 ביוני 2006 הודיע על פרישה מהנבחרת. גלאזגו ריינג'רס ליגת העל הסקוטית: 1999/2000 הגביע הסקוטי: 1999/2000 אישיים נבחרת האולסטאר של מונדיאל 2002 ריינה נשוי לדניאל איגן, כדורגלנית לשעבר. לזוג נולדו ארבעה ילדים, כשאחד מהם, ג'ובאני, הפך לכדורגלן אף הוא, והוא משחק בבורוסיה דורטמונד בבונדסליגה . מדיה וקבצים בנושא קלאודיו ריינה בוויקישיתוף קלאודיו ריינה, באתר Transfermarkt קלאודיו ריינה, באתר Soccerway קלאודיו ריינה, באתר BDFutbol קלאודיו ריינה, באתר WorldFootball.net קלאודיו ריינה, באתר National Football Teams קלאודיו ריינה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
צכריאס דאזה

יוהאן מרטין זכריאס דאזה (בגרמנית: Johann Martin Zacharias Dase; ‏23 ביוני 1824 – 11 בספטמבר 1861) היה גאון חישוב גרמני. הוא החל את לימודיו בבתי ספר בהמבורג בגיל צעיר למדי, אך סיפר כי הייתה לכך השפעה מעטה ביותר עליו. בילדותו הרבה לשחק באבני דומינו והציע שעיסוק זה הוא שפיתח את יכולות החישוב שלו. דאזה היה חולה אפילפסיה מגיל צעיר ולאורך כל חייו. בגיל 15 יצא ל"סבב הופעות" ברחבי גרמניה, אוסטריה ואנגליה. בין יכולותיו הגדולות ביותר, הוא הצליח לחשב את המכפלה של 79,532,853 ב-93,758,479 בתוך 54 שניות. הוא כפל שני מספרים בני 20 ספרות כל אחד בשש דקות, ושני מספרים בני 40 ספרות ב-40 דקות. הוא אף ביצע מכפלה של שני מספרים בני 100 ספרות, חישוב שארך 8 שעות ו-45 דקות. קרל פרידריך גאוס העיר שאדם המכיר את לוח הכפל היה יכול לבצע חישוב זה במחצית מהזמן באמצעות עפרון ונייר בלבד. הוא לא הרוויח הרבה מהופעותיו בציבור ולכן פנה לחפש עיסוקים אחרים. בשנת 1844 החל לעבוד עבור חברת הרכבות של וינה, אך לא הצליח לשמור על מקום עבודה זה במשך זמן רב. באותה השנה הוא חישב את המספר פאי לרמת דיוק של 200 מקומות אחרי הנקודה העשרונית, חישוב שארך כחודשיים, נחשב להישג שיא בזמנו והתבסס על המשוואה: π 4 = arctan ⁡ 1 2 + arctan ⁡ 1 5 + arctan ⁡ 1 8 {\displaystyle {\frac {\pi }{4}}=\arctan {\frac {1}{2}}+\arctan {\frac {1}{5}}+\arctan {\frac {1}{8}}} הוא כתב ספר של לוח לוגריתמים בן 7 ספרות, ופירט פירוק לגורמים של מספרים מ-7,000,000 עד 10,000,000. לדאזה היה ידע מועט ביותר בנוגע לתאוריות מתמטיות. המתמטיקאי יוליוס פטרסן ניסה ללמדו מספר משפטים של אוקלידס, אך הוא פרש מתפקידו לאחר שהבין שלא יצלח במשימתו. למרות זאת, גאוס הציע שהאקדמיה למדעים של המבורג תאפשר לדאזה לחקור וללמוד מתמטיקה על בסיס יומיומי, אך זמן קצר לאחר מכן דאזה נפטר. הספר 'גדל, אשר, באך' מאת דאגלס הופשטטר מכיל תיאור על יכולות החישוב של דאזה: "...היה לו גם חוש מסתורי לכמויות. כלומר, הוא היה יכול פשוט 'לומר', מבלי לספור, כמות כבשים בעדר למשל, או את מספר המילים במשפט וכדומה עד לסדר גודל של כ-30 פרטים". מדיה וקבצים בנושא צכריאס דאזה בוויקישיתוף
לבין אוזטונאלי

לבין מטה אוזטונאלי (בטורקית: Levin Mete Öztunalı, נולד ב-15 במרץ 1996 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני ממוצא טורקי המשחק בעמדת הקשר בהמבורג מהבונדסליגה השנייה. אוזטונאלי שיחק כנער במשך שבע שנים בהמבורג, אך לא עלה לקבוצה הבוגרת, ובפברואר 2013 חתם על חוזה מקצועני לחמש שנים בבאייר לברקוזן, החל מעונת 2013/14. באוגוסט 2014 ערך אוזטונאלי את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–3 על פרייבורג, כשהחליף את גונסלו קסטרו. אוזטונאלי היה בן 17 שנים -146 ימים במשחק זה, והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות באייר לברקוזן שמשחק בבונדסליגה, ובמקום ה-11 בתולדות הבונדסליגה. באוגוסט 2014 נבחר אוזטונאלי במקום השני בדירוג השחקנים הצעירים הטובים ביותר בבונדסליגה עד גיל 18, לאחר חברו לבאייר לברקוזן, יוליאן בראנדט, וזכה במדליית כסף במסגרת פרס פריץ ואלטר. בדצמבר 2014, לאחר שערך 15 הופעות ליגה במדי באייר לברקוזן, הושאל אוזטונאלי לשנה וחצי לורדר ברמן. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע אוזטונאלי במחזור האחרון של עונת 2014/15, שבו הפסידה ורדר ברמן 2–3 לבורוסיה דורטמונד, וסיימה את העונה במקום העשירי. בעונת 2015/16 הסתבכה ורדר ברמן בתחתית, ונשארה בליגה רק במחזורים האחרונים. לאוזטונאלי, שהיטיב לשחק בשלהי העונה, היה חלק בהישארותה של ורדר ברמן, כאשר הבקיע שער ובישל בניצחון 2–6 על היריבה לתחתית שטוטגרט, והצטיין בניצחון 0–1 על איינטרכט פרנקפורט במחזור הסיום, שהשאיר את ורדר ברמן בליגה ללא צורך במבחני הישרדות, אליהם נשלחה פרנקפורט. בתום העונה היו ספקולציות שאוזטונאלי יישאר בורדר ברמן בהשאלה, אך רודי פלר, מנהלה המקצועי של באייר לברקוזן, החליט להשיבו לקבוצתו, והצהיר כי אוזטונאלי יהיה חלק מבאייר לברקוזן בעונת 2016/17. על אף הצהרתו של פלר, באוגוסט 2016 חתם אוזטונאלי על חוזה לחמש שנים במיינץ 05, וערך את הופעת הבכורה במחזור הפתיחה של עונת 2016/17 מול בורוסיה דורטמונד, כשהחליף את סואט סרדר. במחזור השני, הבקיע אוזטונאלי את שער הבכורה שלו במיינץ, בתיקו 4-4 מול הופנהיים. בספטמבר 2016 הבקיע אוזטונאלי את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית, שהיה שער ניצחון מול גבאלה בתוצאה 2–3, בשלב הבתים של הליגה האירופית. אוזטונאלי שיחק בסך הכל חמש עונות במיינץ, ולרוב היה שחקן הרכב, כשמיינץ מסיימת במרכז הטבלה או בתחתית. בקיץ 2021 חתם אוזטונאלי באוניון ברלין מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2021/22, ערך אוזטונאלי 18 הופעות ליגה. בעונת 2022/23 ערך אוזטונאלי שתי הופעות בלבד. בקיץ 2023 עזב את הקבוצה וחתם בהמבורג מהבונדסליגה השנייה. אוזטונאלי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובשנת 2014 זכה עם נבחרת גרמניה עד גיל 19 באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 19, שנערכה בהונגריה, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על הנבחרת המקבילה של פורטוגל. בחצי הגמר, הבקיע אוזטונאלי שער בניצחון 0–4 על הנבחרת המקבילה של אוסטריה. אוזטונאלי ערך 30 הופעות והבקיע 7 שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, אך מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה הבוגרת. אוזטונאלי הוא נכדו של אחד מגדולי הכדורגלנים הגרמניים בכל הזמנים, אובה זלר. אביו של אוזטונאלי הוא ממוצא טורקי, ומשמש כסקאוט בהמבורג. עם נבחרת גרמניה עד גיל 19: אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2014 תארים אישיים: מדליית פריץ ואלטר: מדליית כסף, 2014 מדיה וקבצים בנושא לבין אוזטונאלי בוויקישיתוף לבין אוזטונאלי, באתר Transfermarkt לבין אוזטונאלי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) לבין אוזטונאלי, באתר Soccerway לבין אוזטונאלי, באתר BDFutbol לבין אוזטונאלי, באתר WorldFootball.net לבין אוזטונאלי, באתר FootballDatabase.eu לבין אוזטונאלי, באתר ESPN