laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2007 במדע

ערך מורחב – 2007 10 באפריל – ניתוח ספקטרוסקופי של כוכב לכת מחוץ למערכת השמש HD 209458 b מוכיח נוכחות מים באטמוספירה שלו 25 באפריל – גילוי גליזה 581c, כוכב לכת בקבוצת כוכבים מאזניים דומה לכדור הארץ 27 בספטמבר – שיגור גשושית שחר לחקר חגורת האסטרואידים גילוי זרמי כוכבים (Stellar stream) פרס נובל פרס נובל לפיזיקה – אלבר פר (צרפת), פטר גרינברג (גרמניה) על גילוי תופעת ההתנגדות המגנטית הענקית פרס נובל לכימיה – גרהרד ארטל (גרמניה) על מחקריו בתחום התהליכים הכימיים על משטחים מוצקים פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – מריו קפצ'י (ארצות הברית), מרטין אוואנס (בריטניה), אוליבר סמיתיס (ארצות הברית) - על גילוי העיקרון שבשינוי גנטי מכוון בעכברים על ידי שימוש בתאי גזע פרס אבל – סריניוסה ואראדהאן (הודו/ארצות הברית) על תרומותיו הבסיסיות לתורת ההסתברות ובפרט על יצירת תאוריה מאוחדת של סטיות גדולות פרס ישראל חקר הביולוגיה – צבי זלינגר הנדסה – צבי חשין 17 במרץ – ג'ון בקוס, מדען מחשב אמריקאי, ראש פרויקט פיתוח FORTRAN (נולד ב-1924) 27 במרץ – פול לוטרבור כימאי אמריקאי חתן פרס נובל (נולד ב-1929) 23 ביולי – ארנסט פישר, כימאי גרמני חתן פרס נובל (נולד ב-1918) 26 באוקטובר – ארתור קורנברג ביוכימאי אמריקאי חתן פרס נובל (נולד ב-1918) מדיה וקבצים בנושא 2007 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
IBM 1400

IBM 1400 הייתה סדרת מחשבים מרכזיים עשרוניים אלקטרוניים מבוססי טרנזיסטורים מתוצרת IBM. המחשב הנפוץ ביותר מסדרה זו היה ה-IBM 1401, אחד המחשבים המוצלחים והנמכרים ביותר בעולם בתקופתו. המחשב פתח עבור IBM בפרט ועבור המחשוב האלקטרוני בכלל את שוק העסקים הבינוניים. ה-1401 הוכרז ב-5 באוקטובר 1959 וייצורו הופסק ב-8 בפברואר 1971, לאחר שנמכרו ממנו מעל 10,000 יחידות והוא הוחלף על ידי מחשבים מסדרת IBM System/360. מחשבים נוספים מסדרה זו היו 1410, 1440 ו-1460 שהיו למעשה גרסאות חזקות ובעלות יותר זיכרון מה-1401 ו-1420, 1450 שהותאמו באופן מיוחד ליישומים בנקאיים. בשנת 1962 פיתחה IBM, במסגרת סדרת 7000 שלה את 7010 שהיה מחשב מתקדם יותר, בעל תאימות מוחלטת ל-1410. התקני הקלט/פלט של המחשבים היו כרטיסים מנוקבים, סרטים מגנטיים או מדפסת. בחלק מהדגמים נעשה שימוש גם בכונן קשיח. אורך המילה במחשבי הסדרה לא היה קבוע, לשם ייצוג מספרים עשרוניים בקידוד בינארי נעשה שימוש בשיטת BCD ברוחב 6 ביט. גודל הזיכרון המקסימלי אליו יכל לגשת ה-1401 היה 16,000 תווים (בייצוג של 6 ביט כ"א לכל היותר). עקב הגדלת אורך הכתובת ל-5 ביטים ב-1410 היה גודל הזיכרון שלו 80,000 תווים וה-7010 יכל לגשת ל-100,000 תווים בזיכרון. ה-RAM המינימלי עמו הגיע ה-1401 היה בגודל 1,400 תווים. ה-RAM המקסימלי בסדרה הגיע ל-4,000 תווים. שפות התכנות שנתמכו היו מספר ייצוגים של אסמבלר, קובול, פורטרן, RPG ו-FARGO. מחשבי 1401 פעלו במדינות העולם השלישי עד שנות ה-80 של המאה ה-20. מוזיאון היסטוריית המחשב מחזיק שני מחשבי 1401 שמורים במצב פעיל, כולל ציוד היקפי וסביב פרויקט השימור והשחזור מתרכזת קהילה פעילה. ב-2006 הוציא המוזיקאי האיסלנדי יוהאן יוהנסון תקליט בשם 'IBM 1401, A User's Manual ובו לחנים שהושפעו מקולות שהפיק מחשב 1401‏. בשל הפרימיטיביות והראשוניות של המחשב, נודעת לו חשיבות בקרב "גיקים" של תכנות מחשבים והיסטוריה של המחשוב. בין היתר יכולת לתכנת בשפות התכנות ותוך שימוש בזיכרון המינימלי של המחשב הישן. התיעוד המלא של ספרות המחשב מצוי וזמין ברשת. פרופילי מוצרים, בהם כל מחשבי הסדרה IBM 1401 system Summery 1401s I have known כתב על ה-1401 במוזיאון המחשוב קטעים סרוקים ממדריך מקורי The Bank in the 1960s דף הבית של פרויקט השימור והשחזור של המחשב דף הפרויקט של יוהאן יוהנסון אינדקס ספרות התיעוד
פתחיה

פְּתַחְיָה הוא מושב באזור השפלה ליד המועצה המקומית מזכרת בתיה השייך למועצה אזורית גזר. היישוב הוקם בשנת 1951 ואדמותיו נרכשו על ידי קרן קיימת לישראל. ליישוב הגיעו עולים מתוניסיה ובשלב מאוחר יותר הצטרפו ליישוב עולים מאלג'יריה ומהודו. תחילה, נקרא היישוב "גזר 10". הענף המרכזי במושב הוא הכרם. חלק מהתושבים עוסקים בעבודות שונות מחוץ ליישוב. מדיה וקבצים בנושא פתחיה בוויקישיתוף פתחיה, באתר המועצה האזורית גזר א. פלג, מריבות מסכנות קיומה של פתחיה, מעריב, 4 באוקטובר 1963 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 פתחיה, באתר מועצה אזורית גזר ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טומי ואוסקר

טומי ואוסקר (באיטלקית: Tommy e Oscar) היא סדרת טלוויזיה מונפשת איטלקית לילדים בת 52 פרקים. הסדרה בוימה על ידי איג'יניו סטראפי והופקה על ידי Rainbow S.p.A, שזה הפרויקט הראשון שלה. בישראל הסדרה החלה בשנת 2000 בערוץ הילדים ומאוחר יותר הועברה לערוץ לוגי משנת 2008 ועד שנת 2010. טומי הוא ילד רגיל אולם חברו הטוב, אוסקר, הוא חייזר ורוד. אוסקר בא מ"כוכב תו" שבו נוהגים לאכול תווים. הרגל זה נשאר אצלו בכדור-הארץ. אוסקר מסוגל לשנות צורה אך הדברים אליהם הוא הופך לא מקבלים את הצבע המתאים אלא את צבעו הוורוד של אוסקר. מלבדו יש לו חברה טובה בשם יוקארי. יוקארי היא ע"פ רוב ילדה רגילה אולם לה ידע רב באומנות-לחימה. דודו של טומי, לנארד, המבוסס על אלברט איינשטיין, הוא מדען. במהלך הסדרה הוא המציא המצאות שונות, בין היתר המצאה שגורמת לחיות להיות חכמות. המצאה זו הצילה אותו, את טומי, את אוסקר ואת יוקארי כשהשפיעה על תרנגולת שנכחה בסביבה. הודות לו יש לטומי מעיל מיוחד המעניק לו יכולת תעופה. הדמות הרעה בסדרה היא איש בשם סיזר. סיזר הוא נמוך-קומה והוא נוהג לעשן סיגרים. עוזרים הם אורק ודורק, גורילות (משחק מילים של גורילה [בעל חיים] ושל גורילה [כינוי לבריון ולמאבטח אישים]) כחולות הנראות אותו הדבר. יש להם כוח רב אולם אין הם נבונים במיוחד. הפתיח העברי של הסדרה בוצע על ידי גיתית שובל, המהווה אחת מהמדבבים של אולפני תומיתות בה נוכחים גם זהר סדן (שדיבב את לנארד) ושאולי הלוי (שדיבב את סיזר). "טומי ואוסקר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טומי ואוסקר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טומי ואוסקר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
In the End

In the End הוא שיר של להקת לינקין פארק, שיצא כסינגל הרביעי מאלבום הבכורה של הלהקה, Hybrid Theory. השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הבילבורד האמריקאי מתוך שהייה של 38 שבועות במצעד והוא שיר הרוק השני המושמע ביותר של העשור הראשון של המאה העשרים ואחת. כמו כן, השיר הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם ודורג בעשיריה השנייה של מצעד העשור בישראל. את השיר הפיק דון גילמור. גרסה מוקדמת של השיר שנקראה The Untitled, נוצרה בגלגולה המוקדם של הלהקה שכונתה אז Hybrid Theory. ב-2002 יצא רמיקס לשיר באלבום הרמיקסים של הלהקה Reanimation. הווידאו קליפ בוים בידי ג'ו האן, די ג'יי הלהקה, ובמאי הווידאו קליפים, נתן קוקס. התפאורה נבנתה על ידי פטריק טאטופולוס. הווידאו קליפ צולם בקליפורניה במהלך סיבוב ההופעות, אוזפסט, עם אוזי אוסבורן. בווידאו קליפ נראית הלהקה כשהיא מנגנת בראש פסל גבוה (פרט לשינודה) בסביבה בדיונית עם אפקטים ממוחשבים. הווידאו קליפ זכה לשבחים רבים ובפרס "וידאו קליפ הרוק הטוב ביותר" בשנת 2002. הסינגל יצא בשני חלקים: 3:38 - "In The End" 3:32 - "In The End" (הוקלט בהופעה החיה ברשת הרדיו BBC Radio One) 3:28 - "Points of Authority" (הוקלט בהופעה החיה ברשת הרדיו BBC Radio One) 3:38 - "In The End" 3:12 - "A Place For My Head" 3:54 - "Step Up" השיר זכה לגרסאות כיסוי שונות במרוצת השנים ביניהן: בשנת 2018, הוציאה הזמרת-יוצרת והמפיקה המוזיקלית פלורי, גרסה משל עצמה לשיר, אשר הופקה על ידי מלן ג'י וטומי פרופיט. הגרסה זכתה להצלחה בינלאומית, לאחר שהפכה לוויראלית בטיקטוק, תוך שהצליחה לצבור למעלה מ-465 מיליון צפיות ביוטיוב. בספוטיפיי צבר השיר למעלה מ-40 מיליון השמעות בסך הכול. כמו כן, פורסמו למעלה ממיליון וחצי סרטונים בטיקטוק אשר כוללים בתוכם את השיר. מידע על הסינגל "In the End" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "In the End" באתר Discogs מילות השיר "In the End" באתר Genius סרטון השיר "In the End" באתר יוטיוב Billboard Global Excl. US, בילבורד, ‏22 ביוני 2024 שנות ה-2000: תוצאות מצעד העשור, באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2019 Linkin Park & Fleurie - In The End (Mellen Gi & Tommee Profitt Remix) In The End, נבדק ב-2020-04-05 Tommee Profitt | ♬ In The End (Mellen Gi Remix) | on TikTok, TikTok (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
לאה גלפנשטיין

לאה גלפנשטיין (נולדה ב-11 בפברואר 1983) היא שחקנית ישראלית. לאה גלפנשטיין היא בת יחידה לסימון גלפנשטיין, יליד צ'ילה ומזל גלפנשטיין, ילידת מצרים. גדלה בבת-ים עד שהייתה בת 14, אז עברה עם משפחתה לרמת גן. שיחקה בילדותה בחוג דרמה של תיאטרון אורנה פורת, למדה בתיכון תלמה ילין, בצבא שירתה גלפנשטיין כמורה חיילת והכינה לוחמים לבגרויות. למדה במשך שלוש וחצי שנים משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, אותו סיימה ב-2008. בסמינר הקיבוצים הכירה לאה גלפנשטיין את שי פיטובסקי, כשהיא הייתה בשנה השנייה ללימודי המשחק, הוא היה בשנה השלישית ללימודי הבימוי וליהק אותה להצגה "התקלה" שעיבד וביים על פי פרידריך דירנמאט, ההצגה רצה בצוותא עד היום במשך ארבע שנים (2012). "התקלה" זכתה בשלושה פרסי קיפוד הזהב להצגות פרינג': ההצגה, הבמאי והתלבושות. ההצגה מספרת על סוכן טקסטיל שנוסע בדרכים, מכוניתו מתקלקלת והוא מגיע לביתם של ארבעה זקנים, שהם שופטים בדימוס ומתארח אצלם ולאט-לאט הם גורמים לו להתבונן לתוך עצמו. משם התפתחה הקבוצה שנהפכה לצעירי הבימה ופועלים עד היום בבימויו של פיטובסקי: לאה גלפנשטיין, אלינור פלקסמן, אייל רדושיצקי, יובל שלומוביץ', הראל מורד, נעמה ארמון, שחר רז, ועודד אהרליך. הקבוצה המשיכה עם פיטובסקי שנה אחר-כך כשעיבד וביים את "ביטאריצ'ה" על פי נחום גוטמן ורצה בצוותא. משם המשיכה הקבוצה לפעול בתיאטרון הבימה עם ההצגות "החוטם", "מסייה דה פורסוניאק" ו"ארץ חדשה" (חלק מפסטיבל אירופי בנושא פליטים, כל מדינה מתעסקת בכך מנקודת הראות שלה, ההצגה הופיעה בעולם). בתום לימודיה ובמקביל לכך עבדה גלפנשטיין עם מאור זגורי על ההפקה "בתולים", שרצה בצוותא עד היום (2012). היא משחקת גם בהצגה "מישהו ימות בסוף", שמביים זגורי בהבימה. שתי ההצגות נכתבו מתוך אימפרוביזציות ביחד עם השחקנים. גלפנשטיין שיחקה גם ב"ביקור הגברת הזקנה" וב"השוטר אזולאי" בהבימה, ב"הרפתקה בקרקס" בתיאטרון אורנה פורת, ב"מותק" במדיטק. כיום משחקת ב"האסופית" בתיאטרון השעה, בבימויה של יעל טילמן, בתפקיד הראשי של אן שרלי. זכתה עבור תפקידה בפרס הבמה לילדים ונוער לשחקנית ראשית לשנת 2013. בטלוויזיה שיחקה גלפנשטיין בתפקיד אורח בסדרה "הכול דבש". שיחקה בסרט "מאיה" בבימויה של מיכל בת-אדם. מדיה וקבצים בנושא לאה גלפנשטיין בוויקישיתוף לאה גלפנשטיין, ברשת החברתית אינסטגרם לאה גלפנשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאה גלפנשטיין, בארכיון הבימה לאה גלפנשטיין באתר שלש לאה גלפנשטיין, באתר תיאטרון הבימה טל פרי, ‏המחזה "ארץ חדשה" מכריח את הצופה להביט בראי, באתר גלובס, 12 בפברואר 2012 מיכאל הנדלזלץ, "החוטם" מונע ממך לעקם את האף, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2009 צבי גורן, ביאטריצ'ה – תיאטרון של יצירה, באתר הבמה, 20 ביולי 2008 מיכל בעדני בן-שישו, תקלה מופלאה בתיאטרון צוותא, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2008
צביר הכוורת

צביר הכוורת (נקרא גם M44 מ-Messier 44, או NGC 2632) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים סרטן הנמצא במרחק של כ-577 שנות אור ממערכת השמש ומכיל מאות כוכבים. זהו האובייקט השלישי בבהירותו בקטלוג מסיה אחרי הפליאדות וגלקסיית אנדרומדה. הצביר היה ידוע בימי קדם והוא מופיע ככל הנראה בכתביו של המשורר היווני הקדום אראטוס משנת 260 לפני הספירה. היפרכוס בשנת 130 לפני הספירה תיאר אותו בקטלוג הכוכבים שלו כ"כוכב מעונן" ותלמי כלל אותו באלמגסט סביב שנת 130 לספירה ותיאר אותו כערפילית בחזה של הסרטן. הערפילית נכללה גם באטלס הכוכבים של יוהאן באייר בשנת 1603. גלילאו גלילי היה כנראה הראשון לזהות שמדובר בצביר כוכבים וציין בשנת 1609 שהוא כולל יותר מ-40 כוכבים. שארל מסיה כלל אותו בקטלוג מסיה בשנת 1769 כ-M44. לצביר דרגת בהירות נראית 3.7 כך שניתן לראותו בקלות כאשר תנאי התצפית הם טובים. באמצעות משקפת ניתן להבחין בכ-25 מכוכבי הצביר הבהירים שבהירותם נעה בין דרגה 6.5 לדרגה 8.0. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בלמעלה מ-100 כוכבים. מיקומו של הצביר הוא מעט פחות מ-2 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב γ (גמא) בסרטן ומעט פחות מ-2 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב δ (דלתא) בסרטן. כוכבים אלו זכו לשמות החמור הצפוני והחמור הדרומי בהתאמה והערפילית שביניהם נקראה "האבוס" (יוונית Φάτνη, לטינית Praesepe). מרחקו של צביר הכוורת ממערכת השמש מוערך בכ-577 שנות אור וגודלו הזוויתי הנראה הוא כ-95 דקות קשת - פי שלושה מקוטרו של הירח המלא, כך שקוטרו הוא כ-16 שנות אור. הצביר מכיל לפחות 500 כוכבים וככל הנראה אף למעלה מ-800 ומסתו מוערכת בלפחות 600 מסות שמש. השפעת הכבידה של הצביר משתרעת על רדיוס כפול מגודלו הנראה. הצביר כולל כוכבים מסוגים שונים, רובם הגדול כוכבי הסדרה הראשית ובהם ננסים אדומים רבים, כוכבים דמויי שמש וכן כוכב הסדרה הראשית מסוג A,‏ ε (אפסילון) בסרטן, שהוא הבהיר ביותר מבין כוכבי הצביר עם בהירות מדרגה 6.3 והיחיד שקיבל ציון באייר (שבמקור ניתן לצביר כולו). בצביר ישנם מספר ענקים בהם ענקים אדומים וצהובים. כוכב משתנה 39 בסרטן גם נכלל בצביר זה. גילו של הצביר מוערך בכ-800 מיליון שנים. גילו של הצביר וכיוון התנועה שלו דומים לאלו של צביר ההיאדות שנמצא בקבוצת שור. למרות שהמרחק בין הצבירים הוא מאות שנות אור, ייתכן שהם נוצרו מערפילית אחת לפני כ-800 מיליון שנים. מדיה וקבצים בנושא צביר הכוורת בוויקישיתוף M44 בקטלוג מסיה באתר SEDS. צביר הכוורת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צביר הכוורת, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים J. D. Adams, J. R. Stauffer, M. F. Skrutskie, D. G. Monet, S. F. Portegies Zwart, K. A. Janes and C. A. Beichman: STRUCTURE OF THE PRAESEPE STAR CLUS 2002
כתובת (זיכרון מחשב)

כתובת בזיכרון מחשב היא מספר ייחודי המייצג תא זיכרון, ובאמצעותה ניתן לגשת אל התא לשם אחסון מידע או אחזורו. המידע יכול להיות פקודה המורה למחשב מה לעשות, או נתון. כיום נהוג שזיכרון המחשב מאורגן בבתים, כשכל בית מורכב מ-8 סיביות. הבתים מסודרים בזיכרון בזה אחר זה, וכתובותיהם עוקבות. הכתובת נרשמת כמספר בינארי, ומספר תאי הזיכרון אליהם ניתן לפנות מחושב על פי הנוסחה   2 N {\displaystyle \ 2^{N}} , כאשר N הוא אורך המספר הבינארי המרבי. ניתן לייצג את הכתובת גם בבסיסים אחרים, ועל מנת להקל על רישום הכתובת, מקובל להשתמש בבסיס עשרוני ובבסיס הקסדצימלי. גודל הזיכרון המרבי במחשב מושפע מגודל המילה בארכיטקטורת המעבד, משום שאורך המספר הבינארי המרבי הוא לכל היותר באורך של מילה (כאשר גודל מילה היא לרוב גודל אוגר המעבד). כך, לדוגמה, מעבד עם מילה בגודל 32 סיביות מאפשר שימוש בזיכרון שגודלו עד 4GB ‏(4,294,967,296 בתים) משום שבעזרת 32 סיביות ניתן לייצג   4 , 294 , 967 , 296 = 2 32 {\displaystyle \ 4,294,967,296=2^{32}} ערכים שונים. המספרים בין 1 למספר המרבי נקראים מרחב הכתובות החוקי. ניסיון גישה לכתובת זיכרון 0 או שימוש במספר גדול יותר ככתובת ייתקל בשגיאה או יגרום להשחתת זיכרון בלתי צפויה. ערך מורחב – זיכרון וירטואלי בראשית ימי המחשב הוגבל הזיכרון שלו (לפי ארכיטקטורת פון נוימן) לגודל הפיזי של אמצעי ה-RAM (הזיכרון אליו יכול לגשת המעבד בגישה ישירה לפי כתובת). לפיכך, כל הכתובות היו כתובות פיזיות של תאי זיכרון ב-RAM. כך, למרות שגם אם עקרונית יכול היה המחשב לנצל מרחב כתובות גדול יותר מהזיכרון הפיזי, הרי שלא היה בכך להועיל. עקרון הזיכרון הווירטואלי מאפשר גישה לכל מרחב הכתובות מבלי להגדיל את הזיכרון הפיזי, וזאת באמצעות שמירה של חלק מהמידע על דיסק קשיח. מידע המצוי על גבי הדיסק נשמר בכתובת וירטואלית או כתובת לוגית (מחוץ לגודל הזיכרון הפיזי). כאשר המעבד נזקק למידע שבדיסק, מתבצע תהליך של דפדוף, שבו מועבר מידע קיים בזיכרון אל הדיסק והמידע הדרוש מן הדיסק מועבר לזיכרון. יחידת ניהול זיכרון אחראית לתרגום הכתובת הווירטואלית לכתובת הפיזית שבה נשמר המידע לאחר הדפדוף. שרה פולק, מדעי המחשב : מערכות מחשב ואסמבלי (יחי' לימוד חמישית), הוצאת המרכז לטכנולוגיה חינוכית, 2006 פרק 10.4: ארגון זיכרון מדיה וקבצים בנושא כתובת בוויקישיתוף קורס מבוא לתכנות. שיעור 1: מבנה המחשב
עיצור מכתשי, סותם, קולי

עיצור מכתשי, סותם, קולי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא D לטינית קטנה /d/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-d. העיצור מוכר לדוברי עברית כ-ד. עיצור מכתשי מלועלע, סותם, קולי הוא צליל עיצורי הקיים במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /dˤ/. זהו צליל האות הערבית ض. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
גביע קאלדר

גביע קאלדר, ובשמו המלא הגביע לזכר קאלדר (באנגלית: The Calder Memorial Trophy) הוא גביע המוענק מדי שנה, מאז 1937, לרוקי השנה בליגת ה-NHL. הגביע הוענק לראשונה ב-1937 אם כי פרס "רוקי השנה" היה קיים עוד מ-1933. הגביע קרוי על שם פרנק קאלדר, הנשיא הראשון של ליגת ה-NHL, שכיהן בתפקיד מייסוד הליגה ב-1917 ועד מותו ב-1943. הגביע נקרא "גביע קאלדר" עוד בחייו, ועם מותו התווספה לשמו המלא המילה "לזכר". את הזוכה בגביע בוחר איגוד עיתונאי ההוקי קרח. ב-1990 זכה בגביע קאלדר סרגיי מקארוב, כוכב נבחרת ברית המועצות, שהיה בן 32 ולאחר שנים של ניסיון בנבחרת ברית המועצות ובצסק"א מוסקבה, שהייתה באופן רשמי קבוצה חובבנית אך הייתה מקצוענית הלכה למעשה. הזכייה עוררה מחלוקת גדולה, כיוון שלמרות שמקארוב היה רוקי לפי ההגדרה היבשה - שחקן בעונתו הראשונה ב-NHL - נטען שמפאת גילו וניסיונו נפגמה רוח הגביע, ושהתחרות בינו לבין הצעירים הלא מנוסים שהתחרו איתו על הגביע אינה הוגנת. לבסוף החליטה ה-NHL להשאיר את זכייתו של מקארוב על כנה, אולם חוקקה חוק לפיו מעתה ואילך רק שחקנים שטרם מלאו להם 26 עד ל-15 בספטמבר, בתחילת העונה, יזכו בגביע. החוק כונה באופן בלתי רשמי "חוק מקארוב". זכו בפרס רוקי השנה, אך טרם הוענק גביע קאלדר
עיצור מכתשי, סותם, אטום

עיצור מכתשי סותם אטום הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא T לטינית קטנה /t/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-t. זהו הצליל המודרני לאותיות ט ו-ת. עיצור מכתשי מלועלע, סותם, אטום הוא צליל עיצורי הקיים במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /tˤ/. זהו הצליל הישן לאות ט, וניתן היה לשמעו בהגיית העברית הטברנית ובשומרונית. זהו צליל האות הערבית ط. עיצור מכתשי משופתת, סותם, אטום הוא צליל עיצורי הקיים במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /tʷ/. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
בית עוזיאל

בֵּית עוּזִיאֵל הוא מושב במחוז המרכז במדינת ישראל. הוקם בסיוע התנועה המיישבת הפועל המזרחי באזור השפלה, כ-6 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר רמלה. המושב משתייך למועצה אזורית גזר. ממערבו נמצא כביש 44. ממזרח לו שוכנים הקיבוץ גזר והאתר הארכאולוגי והגן-הלאומי תל גזר, מצפון מושב עזריה, ומדרום היישוב הקהילתי כרמי יוסף. המושב נקרא על-שם הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, שהיה הראשון לציון הראשון של ישראל. ההתיישבות היהודית במקום נוסדה בשנת 1956 על ידי עולים ממרוקו, בני מעמד הביניים שמימנו את תקומתה במשאביהם שלהם הם, והתארגנו לכך מבעוד מועד, עוד בטרם עלייתם. המושב הוקם בליווי ובסיוע של חברת רסקו, וכן של המרכז החקלאי של הפועל המזרחי. טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-14 באוקטובר 1956. ב-30 במאי 1957 הונחה אבן פינה למבנה קבע לבית הכנסת במושב. עשורים אחדים מאוחר יותר, נקלטו במושב גם עולים מהודו. מתחילת המאה ה-21, המושב נמצא במגמת פיתוח בשל קרבתו למרכז, נופי האזור, וכן ההרחבה שנעשתה בו. בין הענפים החקלאיים הבולטים במושב ניתן למנות כרמים (מטעי גפן), חממות, ושאר ירקות. במושב פועלת תנועת הנוער "בני המושבים" למעלה מעשור וחברי גרעין עודד של תנועת בני המושבים מתנדבים במושב ברציפות מאז 2009. בית עוזיאל מונה כ-150 בתי אב, המהווים שילוב של אוכלוסייה יהודית חילונית ומסורתית. נכון לשלהי שנת 2022, על-פי הלמ"ס, אוכלוסיית בית עוזיאל מנתה כ-660 נפש. האישים הבאים קשורים למושב בית עוזיאל: הרב שניאור זלמן רווח – ראש המכון למצוות התלויות בארץ, רב אזורי במועצה אזורית גזר ורב קהילת משכן התורה באלעד. כיהן כרב המושב בית עוזיאל בשנים 1993–2018 לירון רביבו – מנחת טלוויזיה, שחקנית ודוגמנית ישראלית. נולדה וגדלה במושב. אתר האינטרנט הרשמי של בית עוזיאל מדיה וקבצים בנושא בית עוזיאל בוויקישיתוף בית עוזיאל, באתר מועצה אזורית גזר בית עוזיאל (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 שמואל אבידור, המושב בית עוזיאל התנחל בעמק איילון, הצופה, 15 באוקטובר 1956; המשך נורתה אבן פינה לבית הכנסת והוכנס ספר תורה למושב העולים בית עוזיאל, הצופה, 31 במאי 1957 בית עוזיאל, באתר מועצה אזורית גזר
חג שני

האם התכוונתם ל... בלשון הדיבור של הציבור החילוני בישראל, למושג "חג שני" (או "החג השני") שתי משמעויות: שמיני עצרת ושמחת תורה - החג המסיים את חג הסוכות. שביעי של פסח – החג המסיים את פסח. בלשון הדיבור של הציבור האורתודוקסי, משמש הביטוי "החג השני" להתייחסות אל: יום טוב שני של גלויות – היום הנוסף שמוסיפים יהודים תושבי מדינות העולם, פרט לישראל, לכל אחד מהימים הטובים. אורי אורבך – אין כזה דבר חג שני, באתר של ח"כ אורי אורבך.
כרמי יוסף

כַּרְמֵי יוֹסֵף הוא יישוב קהילתי בשפלה ממזרח לרחובות ולרמלה, והוא נמנה עם יישובי המועצה האזורית גזר. ממערב לכרמי יוסף נמצא כביש 44, מדרום לו המושב בקוע וכביש 3, מצפון תל גזר ומצפון מזרח המושב כפר בן נון. רעיון הקמת היישוב הועלה כבר בשנת 1974 על ידי תושבים מנס ציונה ומרחובות, חלקם חקלאים בעלי שטחי אדמה באזור. המוביל שבהם היה אלי שמעוני (1910–2005) מרחובות שלבסוף יישם את הרעיון. על שמו ושם רעייתו סימה הוצב לוח זיכרון במצפה אלי הנמצא ביישוב. חברי הגרעין המייסד ביקשו תחילה להתיישב בתל גזר, אך לאחר שהובהר שהדבר אינו אפשרי בשל היותו אתר ארכאולוגי, נבחרה הגבעה שמדרום לתל. בדחיפה ורוח גבית של ראש המועצה משה דוקטורי והסוכנות היהודית, ראש המועצה ביקש במהלך התכנון שיוקצו מגרשים ביישוב גם לבני המושבים, אולם הדבר נדחה על על ידי רענן וייץ. ב-28 ביולי 1980 הונחה אבן הפינה "לישוב נוסף במערכת המושבות בארץ ישראל", במעמד נציגי ממשלת ישראל והתאחדות האיכרים, נציגי הסוכנות היהודית וההנהלה הציונית, נציגי עיריית רחובות והמועצה האזורית גזר. ב-30 במרץ 1983 הונחה אבן הפינה לבתים הראשונים ולבית הציבורי הראשון. בערב ראש השנה תשמ"ה (1984) נכנסו לגור בביתם בכרמי-יוסף ראשוני המתיישבים, סימה ואלי שמעוני, וגרו בבדידות עד לערב פסח באותה שנה. בשנה הראשונה נכנסו לגור ביישוב כעשרים משפחות. היישוב נקרא על שם יוסף ספיר ובנוסף מסמל שמו גם את מיקומו בין כרמים המצויים באזור. שטחו הבנוי כ-1.5 קמ"ר והוא מבותר לשני חלקים על ידי נחל גזר. מדרום וממזרח גובל היישוב ביער המגינים. שטח היישוב כ-1,640 דונם ואורך הכבישים הפנימיים כ-13 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביישוב היא בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. במקום מגדל מים וכיכר שסביבה מרכז מסחרי קטן, בניין מזכירות היישוב ובו מתנ"ס, מרפאת קופת חולים ו"בית הקהילה" המשמש גם כבית כנסת. ביישוב ישנו מצפור ממנו נשקפים נופי השפלה ומישור החוף הדרומי. ביישוב פועלים גני ילדים, ותלמידי בתי הספר לומדים במוסדות של המועצה האזורית גזר. במקום סניף של תנועת הנוער "המכבי הצעיר" ופועל בו חוג סיירות של הקרן הקיימת לישראל. בקרבת היישוב נמצאים יקב כרמי יוסף ובית בד. ב-24 ביוני 2015, נרצח דוד בר קפרא בכרם שבבעלותו בסמוך לכרמי יוסף, על ידי שני מחבלים פלסטינים שוהים בלתי חוקיים. ב-21 ביולי 2022 גבר בן 32 נהרג לאחר שנשאב לבולען שנפער בבריכה בחצר בית פרטי ביישוב. נחל גזר המבתר את היישוב התצפית על שם אלי שמעוני הממוקמת בסמוך לכיכר מראה דרומה ממרפסת התצפית. בקדמת התמונה נראית בריכת היישוב גן משחקים הממוקם בסמוך לסניף "המכבי הצעיר" ומאחוריו קופת חולים כללית ומבנה המזכירות מדיה וקבצים בנושא כרמי יוסף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כרמי יוסף כרמי יוסף (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אורי דרומי, הנחישות הכניעה את הביורוקרטים, באתר הארץ, 16 במרץ 2005 כרמי יוסף, באתר מועצה אזורית גזר אלון חכמון, ‏הטרגדיה בבריכה בכרמי יוסף: בעלי המקום יובאו מחר להארכת מעצר הבית, באתר מעריב אונליין, 24 ביולי 2022
מוקיים

מוקיים הם פריט שריון שנועד להגן על השוק ולעיתים הברכיים. היו נפוצים בשימוש צבאי מהעת העתיקה ועד סוף ימי הרנסאנס. המוקיים נזכרים עוד בתנ"ך כחלק מפריטי מיגונו של גוליית ונקראים "מצחת נחושת". המוקיים עשויים מחומרים שוניים החל מבדים עבים ועד למוקיים עשויים ממתכת. המוקיים הגנו על השוקיים ולעיתים הוארכו עד הברכיים. אזורים אלה היו חשופים במיוחד לפגיעה מידי האויב כי לא כוסו במגן. יתרה מכך, הלוחם נהג להשען על רגלו בעת הקרב וכך הרגל הייתה פגיעה עוד יותר למכות מצד האויב. המוקיים היו פריט שריון שאפיין חיל רגלים כבד ופרשים כבדים. לעיתים החייל לבש מוקיים על שתי הרגליים ולפעמים רק על רגל אחת, זו שהייתה מוצבת לפני גופו ועליה נשען בעת הטחת המכה ביריב. בימי הביניים התפתחו המוקיים והגנו לא רק על החלק הקדמי של הרגל, אלא גם על החלק האחורי כדי למנוע פצעי חיתוך. מדיה וקבצים בנושא מוקיים בוויקישיתוף שמואל א פרק 17 פסוק 6