laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דניאל מהורדנה

רבי דניאל מהורדנה (ה'ת"ק – בשביעי של פסח תקס"ז, 29 באפריל 1807) היה רב ופוסק הלכה ליטאי, מו"צ בהורדנה שבבלארוס. נודע על שם ספרו "חמודי דניאל" על יורה דעה. התמנה כמורה הוראה בהורדנה, בערך בשנת תק"ל (1770), ושימש בתפקידו כמעט ארבעים שנה. הוא התפרסם ברחבי ליטא, ורבים פנו אליו בשאלות הלכתיות. אנקדוטה שהתפרסמה מתקופת כהונתו, הייתה כאשר בשנת 1794 נפטר הרב אלכסנדר זיסקינד מהוראדנא, בעל "יסוד ושורש העבודה", שהיה מקובל וביקש בצוואתו להיקבר כשהוא עטוף בטלית כשרה, בניגוד למנהג המקובל לפסול את ציציות הטלית שבה עוטפים את הנפטר. הוראתו הייתה, כי אף שבכל נפטר אחר היה מורה שלא לקיים את צוואתו בניגוד למנהג, אך מפני כבודו של הנפטר הוא נאלץ שלא להתערב. לפי הסיפור, נפסלו הציציות לבסוף כאשר הסתבכו בדבר מה בשעת הקבורה ונתלשו. מחידושיו בהלכה התפרסמו: הוראתו לברך מספק על אתרוגי קורפו, בלא הזכרת "שם ומלכות" אלא בנוסח חילופי ארמי: "בריך רחמנא אשר קדשנו במצוותיו וציוונו..."; הוראתו לחייב מבואה לבית ("בית שער") במזוזה, גם כאשר אין במבואה עצמה שטח של ארבע על ארבע אמות. לפי עדות ראש בית הדין בהורדנה, רבי תנחום, בהסכמתו לספר "חמודי דניאל" (הורדנה תק"ע), הוא השאיר אחריו יותר מ-3000 עמודים של חידושי תורה בכתב יד, אך רובם לא הגיעו לדפוס, ורבים מהם נשרפו. פסקי הלכה רבים שלו משוקעים בספר ההלכה הפופולרי "פתחי תשובה". אחד מצאצאיו של רבי דניאל, הרב מנחם קרקובסקי מווילנה, ליקט מתוך 11 כרכי כתב ידו, שני כרכים של פסקי הלכה מחודשים, והם נמצאים בכתב יד בבית הספרים הלאומי בירושלים. מספריו שבדפוס: חמודי דניאל - הלכות בשר בחלב, מליחה ותערובות. הספר זכה למספר מהדורות, אחת מהן (וויטצן תרס"ח) עם ביאור בשם "רחבת ידיים" שכתב הרב חיים יהודה סגל דייטש ממאקווא. מוצל מאש (וילנה תרצ"א) - על מסכת ערכין. חיבור זה הוא חלק מחיבור גדול יותר שכלל חידושים גם למסכתות: מעילה, תמורה והוריות. חמודי דניאל - על הלכות נדה, הוצאת הרב בניהו עטיה, ישיבת החיים והשלום, ירושלים תשע"ב. שמות אביו ואמו לפי מקור אחד, היו יעקב ואיטה, אך גרסה זו בעייתית ויש שפיקפקו בה. בניו היו: רבי דובער, רבי יעקב, רבי צבי הירש הורודנר שהיה מו"צ בווילנה, ובת שנישאה לאדם בשם מצקביץ'. הרב בצלאל דבליצקי, על ה"חמודי דניאל", הקדמה למאמר הלכתי מכתביו, בתוך: עץ חיים (קובץ תורני), גיליון ו', סיון תשס"ח, עמ' כב-כז. מהדורות ספריו חמודי דניאל, הורדנה, תק"ע, באתר היברובוקס חמודי דניאל, וילנה, תרל"ז, באתר היברובוקס חמודי דניאל עם ביאור רחבת ידיים, וויטצען תרס"ח, באתר היברובוקס מוצל מאש, וילנה, תרצ"א, באתר היברובוקס פסקי חמודי דניאל על הלכות סת"ם, ברוקלין, תשפ"א, באתר היברובוקס עיר גיבורים, וילנה תר"מ, עמ' 62. מובא בשדי חמד, מערכת ל, כלל קמא, אות לב, בשם ספר ברכת משה. ראו לדוגמה: "פתחי תשובה" יורה דעה, סימן רפו, אות יא. נדפס על גיליון שולחן ערוך. ראו בהקדמתו: ”אינה ה' לידי כתבי קודש של הרב הגדול החסיד ועניו כמוהר"ר דניאל זצ"ל שהיה מ"ץ בק"ק הוראדנא...”. חלק מחיבור זה על הלכות ברית מילה שרד אף הוא ונדפס בתוך הספר "זיכרון ברית לראשונים", ברלין, תרנ"ב. עיר וילנא, עמ' 133 ואילך. ראו: פסקי החמודי דניאל - דיני יארצייט, בתוך: עץ חיים גיליון ו', סיון תשס"ח, עמ' כו. עליו ראו: עיר וילנא, עמ' 112. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוקת יוגוסלביה

חוקות יוגוסלביה: האם התכוונתם ל... ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים: חוקת וידובדן (1921) ממלכת יוגוסלביה: חוקת יוגוסלביה (1931) הרפובליקה הפדרלית העממית של יוגוסלביה: חוקת יוגוסלביה (1946) חוקת יוגוסלביה (1953) הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה: חוקת יוגוסלביה (1963) חוקת יוגוסלביה (1974) הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה: חוקת יוגוסלביה (1992)
ברלינג

ברלינג הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ארנסט הנריך ברלינג (אנ') – מו"ל גרמני ג'ורג' ברלינג (Beurling) – טייס קנדי שהתנדב לשירות האוויר הישראלי בעת מלחמת העצמאות זיגמונט ברלינג (Berling) – גנרל פולני, מפקד הכוחות המזוינים הפולניים בחזית המזרחית בחלק משנות מלחמת העולם השנייה פיטר ברלינג (אנ') – שחקן גרמני
אבימי בריה דרבי אבהו

אבימי בריה דרבי אבהו היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור הרביעי, חי בסביבות שנת 323 (ד'פ"ג). היה עשיר גדול ועסק בסחורה עם בני בבל ואנשי העיר מחוזא. בתלמוד הבבלי מובא שנצרך לשלוח לשם כסף, גלה לבבל יחד עם אמוראים ארץ ישראלים נוספים בשל רדיפות על רקע דתי ומשערים כי לכן לא מוזכרות מימרות בשמו במקורות הארצישראלים כמו התלמוד הירושלמי ומדרשים אחרים, ומוזכרות מימרות שהשמיע בחזרתו ממחוזא. כמו כן היה מפורסם בכיבוד אב. אביו התפאר בו ואמר כיצד מצוות כיבוד אב כגון אבימי בני. אביו היה רבי אבהו, שהיה עשיר גדול. מסופר שרבי אבהו היה שוחט עגל בכל מוצאי שבת והיה אוכל ממנו רק כליה אחת, וכשגדל אבימי הציע לו במקום לשחוט עגל נוסף במוצאי שבת לשמור כליה מהעגל ששוחטים ביום שישי לכבוד שבת, וכשעשו כן בא אריה וטרף עגל מהעדר. בתלמוד מוזכר שהיו לו חמישה בנים, אך דעת הרב אהרן היימן בספרו תולדות תנאים ואמוראים כי אלו היו אחיו בני רבי אבהו ולא בניו. הרב אהרן הימן, "אבימי בריה דרבי אבהו", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט "אבימי בר אבהו", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 41, באתר היברובוקס הרב יהודה אדרי, "אֲבִימֵי בְּרֵהּ דר' אֲבָהוּ", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 35, באתר אוצר החכמה בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף פ"ה, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ה, עמוד ב' וכן תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ה', עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"א, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ט, עמוד א'. הרב אהרן הימן, "ר' אבהו", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
שלמה אבן איוב

רבי שלמה בן יוסף אבן אַיוּב (ראשית המאה ה-13, רמון ספרד, גרנדה – ?), מדען, פילוסוף, רופא ומתרגם יהודי-ספרדי שפעל בפרובאנס במאה ה-13. אבן איוב עזב את ספרד לפני שנת 1240, ועקר לבדרש, שבפרובאנס. לבקשת חכמי בדרש, תרגם את ספר המצוות לרמב"ם לעברית. תרגומו של אבן איוב לא נדפס בשלמותו, אך חלקים ממנו ובעיקר הקדמתו לתרגומו נדפסו בידי מהדירי ספר המצוות. ההקדמה נדפסה בפני עצמה בידי משה שטיינשניידר בכרך ה' של הסדרה "קובץ על יד" (תרנ"ג), עמ' 21–23. בהקדמתו כתב כי תרגם את הספר "אות באות תיבה בתיבה" לבקשת חכמי בדרש, והתנצל על שניגש גם הוא לתרגם את הספר למרות שכבר תרגומוהו אחרים (משה אבן תיבון). הרב חיים הלר הוכיח שקטעים מתרגומו נכנסו למהדורות ספר המצוות המודפסות המבוססות על תרגומו של אבן תיבון. תרגומים נוספים של אבן איוב, הם: ספר ההגיון של אל-פאראבי ביאורו האמצעי של אבן רושד לספר "השמים והעולם" של אריסטו (ה'י"ט, 1258) "ספר החרוזים", תרגום של "עיקרי חכמת הרפואה" או "קנון הרפואה" בן 11 הכרכים של אבן סינא, בצורת שיר, עם ביאור (ה'כ"א, 1261) שני חיבורים קצרים של רבי יונה אבן ג'נאח (1264) ידועים שני כתבים רפואיים שלו: האחד, שר המשקים: אוסף של משחות, משקאות, סמים, תחבושות ומרקחות. ומאמר בטחורים. מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' שלמה אבן איוב", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1265, באתר היברובוקס
זיגזג

זִיגְזָג (או זיג-זג, בעברית: סִכְסָךְ) הוא קו שבור, בדפוס המורכב מפינות קטנות רבות, המתנהלות בדרך החסומה על ידי שני ישרים. זיגזג יכול להיות אחיד או לא אחיד בצורתו. מנקודת מבט סימטרית, זיגזג אחיד יכול להתקבל ממחרוזת של אותיות v הצמודות אחת לרעותה בשורה, או מקטע שעליו מופעל שיקוף מוזז מסוים החוזר על עצמו: כביש העולה במעלה הר עושה זאת לעיתים בזיגזג, כשהוא מתפתל ימינה ושמאלה לסירוגין, כדי לעשות את הכביש תלול פחות. גל משולש, שהוא גרף המהווה אינטגרל של גל מרובע, וכן גל שיני מסור, יכולים להיות מתוארים כזיגזגים אחידים. מספרי תפירה מעוצבים בצורת זיגזג כדי שגזירתו של הבד תגרום לכמה שפחות קרעים. אומנות הקדרות עושה שימוש רב בזיגזגים. בשיח הפוליטי הישראלי נעשה שימוש בביטוי זיגזג פוליטי (ובפועל הנגזר מהמילה, "זִגְזֵג"), במובן של ביצוע מהלכים והבעות דעה שמהווים שינויים חוזרים בדעה הפוליטית. מקור המילה "זיגזג" הוא במילה הצרפתית Zigzag, שבתורה נגזרת מהמילה הגרמנית Zickzack, שפירושה ברק. הסופר דויד גרוסמן כתב ספר בשם 'יש ילדים זיגזג'. הספר הוסרט. Anatoly Liberman (16 במרץ 2009). Word Origins...And How We Know Them: Etymology for Everyone. Oxford University Press, USA. p. 63. ISBN 978-0-19-538707-0. {{cite book}}: (עזרה) רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית - צ'יק וצ'אק, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2009 על הספר "יש ילדים זיגזג", באתר הספריה החדשה
אליהו שווי

הרב אליהו שֹוֵויי (י"ג באדר ב' ה'תרפ"ד, 19 במרץ 1924 - א' בניסן ה'תשס"ט, 26 במרץ 2009,) היה ראש ישיבת פילדלפיה ונשיא מועצת גדולי התורה בארצות הברית. נולד בקובנה שבליטא לרב שמואל ליב שוויי שהיה מתלמידי כולל קובנה שהונהג על ידי רבי ישראל סלנטר, אבי תנועת המוסר. ושם העביר את שנות ילדותו. הגיע לארצות הברית כנער צעיר ובתחילה למד בבית ספר של רבי יעקב יוסף ולאחר מכן בישיבת תורה ודעת שם קיבל תורה מהרב שלמה היימן, בהמשך עבר ללמוד בישיבת לייקווד והפך לתלמידו המובהק של הרב אהרן קוטלר ראש הישיבה. נישא לדבורה (נפטרה בו' באדר א' ה'תשע"ט, 11 בפברואר 2019) בתו של הרב אברהם קלמנוביץ מייסד ישיבת מיר בארצות הברית. בשנת 1955 מונה לראש ישיבת פילדלפיה, שנוסדה שנתיים קודם לכן בהוראת רבו הרב קוטלר, במקום הרב דב שוורצמן ולצידו של הרב שמואל קמנצקי, תפקיד אותו מילא עד פטירתו. לאחר פטירת הרב משה פיינשטיין בי"ג באדר ב' ה'תשמ"ו, 24 במרץ 1986, נהיה למנהיג היהדות החרדית בארצות הברית ולנשיא מועצת גדולי התורה האמריקאית עד לשנת ה'תשנ"ט אז חלה והוחלף על ידי הרב יעקב פרלוב האדמו"ר מנובומינסק. נפטר ב-26 במרץ 2009. הלווייתו יצאה מישיבת פילדלפיה והשתתפו בה עשרות אלפים, לאחר מכן המשיכה לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי שם נערך טקס קצר ומשם המשיכה לישראל ויצאה מישיבת מיר בירושלים בהשתתפות עשרות אלפים נוספים. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. גיסו היה הרב שמואל בירנבוים ראש ישיבת מיר בארצות הברית. הרב יהודה שווי - ראש ישיבת פילדלפיה הרב מלכיאל שווי - לייקווד. הרב מאיר שמחה שווי - לייקווד. הרב אברהם שווי -ירושלים. הרב אהרן שלמה שווי - לייקווד. הרב חיים יוסף - לייקווד. הרב איסר גורליק - ר"מ ישיבת סאות' פולסבורג. הרב מוטל דיק - ראש ישיבת היכל התורה סטטן איילנד. הרב יוסף ליפשוץ - ר"מ ישיבת נחלת צבי טורונטו. הגאון רבי אליהו שווי זצ"ל - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2009-03-26 היום: הלוויית הגאון רבי אליהו שווי זצ"ל - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2009-03-27 חזקי שטרן, ‏הגרי"י קלמנוביץ לא עודכן על פטירת אחותו עד לסיום חתונת נכדתו, באתר כיכר השבת, 12 בפברואר 2019
אברהם אבן חסדאי

רבי אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי (בקטלאנית: Abraham ben Selomó ibn Hasday;‏ חי בברצלונה במחצית הראשונה של המאה ה-13), איש מדע, פילוסוף משורר ומתרגם, מראשי הקהילה היהודית בברצלונה, כונה "הנשיא". אבן חסדאי היה פילוסוף יצירתי, השתייך לזרם הרציונליסטי של הפילוסופים בימי הביניים. השתתף באופן פעיל בפולמוס שהיה סביב הספר "מורה נבוכים" לרמב"ם, פולמוס שהתנהל בקרב הקהילה היהודית בספרד ובדרום צרפת בשנים 1235-1232. אבן חסדאי נמשך לפילוסופיה ושאף להרים את כבודה, גם בדרך ישירה וגם בדרך עקיפה. על כך מעידים הקטעים מהמקאמה העברית שכתב ואשר התגלו בגניזת קהיר ופרסם אותם י' דוידזון. הוא האמין בצדקת דעותיו של הרמב"ם ותמך בהן, שיגר איגרות תמיכה ברמב"ם לאחדים ממתנגדיו המובהקים בטולדו. כמו כן, במכתביו הגן על הפרשן והמדקדק הישיש הרד"ק שנמנה עם חסידי הרמב"ם המובהקים, והותקף על ידי מתנגדיו בשל תמיכתו ברמב"ם. הוא ניסה לשדל בדברים את יהודה אלפכאר ואת רבי מאיר הלוי אבולעפיה שנמנו עם המתנגדים ושלח אליהם איגרות. אבן חסדאי היה מתרגם רב פעלים, וכך זיכה את בני דורו בתרגומים שונים. הוא תרגם חיבורים של הרמב"ם ותירגם גם חיבורים פילוסופיים שכתבו מחברים מוסלמים ויהודים. תרגומיו ספר התפוח – מיוחס (בטעות) לאריסטו (דפוס ראשון, ונציה רע"ט) מאזני צדק - מיוחס לאבו חאמד אל-ע'זאלי (לייפציג תקצ"ט) ספר היסודות - רבי יצחק בן שלמה הישראלי (דרוהוביץ תר"ס) לבקשת רד"ק ספר המצוות לרמב"ם - תרגום זה לא שרד. איגרת תימן – רמב"ם בן המלך והנזיר- תרגום-עיבוד ספר 'ברלעאם ויואסף' הנוצרי כתבי אברהם אבן חסדאי בפרויקט בן-יהודה שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם ב"ר שמואל הלוי בן חסדאי", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 27–28, באתר היברובוקס מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' אברהם (בר' שמואל) אבן חסדאי", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 55–56, באתר היברובוקס אברהם בן שמואל אבן חסדאי (המאה ה-13), דף שער בספרייה הלאומית יעקב גולדנטל (מהדיר), מאזני צדק, לייפציג תקצ"ט, 1839, באתר היברובוקס. אילת אטינגר (ערכה, הוסיפה הקדמות והערות), בן המלך והנזיר, תל אביב: ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב על שם חיים רובין, 2011
סקילה (עונש מוות)

סקילה או סקילה באבנים היא שיטה להוצאה להורג באמצעות רגימת אדם כפות באבנים עד להמתתו. הסקילה היא פעולת הריגה איטית, מכאיבה ומשפילה ביחס לשיטות הריגה אחרות. היא מתבצעת על ידי קבוצה של בני אדם באופן שבו לא ניתן לייחס את ההריגה לאדם מסוים. קיימים הבדלים בין שיטות הסקילה בתקופות שונות ובין עמים ותרבויות שונים. בחלק מהתרבויות נוהגים לקבור את הנידון בבור עד למותניו או עד לחזהו כך שפלג גופו העליון יזדקר מהקרקע ויהיה חשוף לפגיעת אבנים שיושלכו אליו. בחלק מהתרבויות נהוג לקבוע את גודל האבנים שישמשו לסקילה בהתאם למהירות ההמתה הנדרשת. בחלק מהשיטות מנוהל תהליך הסקילה על ידי איש דת, שמפקח שהעונש יבוצע על פי הכללים. בחלק מהתרבויות נהוג להלביש את הנידון למוות בלבוש מסורתי. ערך מורחב – ארבע מיתות בית דין על פי התורה וההלכה היהודית, אנשים העוברים עברות מסוימות נענשים בסקילה. לדוגמה: מחללי שבת חייבים סקילה על פי ההלכה. כך גם דינם של עובדי עבודה זרה, מכשפים, עוברי עברות אישות מסוימות וחוטאים נוספים. כך למשל נגזר דינו של מקושש העצים: ”וַיֹּצִיאוּ אֹתוֹ כָּל-הָעֵדָה אֶל-מִחוּץ לַמַּחֲנֶה וַיִּרְגְּמוּ אֹתוֹ בָּאֲבָנִים וַיָּמֹת כַּאֲשֶׁר צִוָּה ה' אֶת-מֹשֶׁה” (ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוק ל"ו). ושל עכן בן כרמי ומשפחתו בספר יהושע: ”וַיֹּאמֶר יְהוֹשֻׁעַ מֶה עֲכַרְתָּנוּ, יַעְכָּרְךָ ה' בַּיּוֹם הַזֶּה; וַיִּרְגְּמוּ אֹתוֹ כָל-יִשְׂרָאֵל, אֶבֶן, וַיִּשְׂרְפוּ אֹתָם בָּאֵשׁ, וַיִּסְקְלוּ אֹתָם בָּאֲבָנִים.” (ספר יהושע, פרק ז', פסוק כ"ה) על פי ההלכה במסכת סנהדרין, הסקילה היהודית מתבצעת בשלושה שלבים: בשלב הראשון הנידון נזרק ממקום גבוה; אם לא מת בכך, זורקים עליו אבן גדולה; ורק לאחר מכן, רוגמים אותו כל העדה באבנים. על פי ההלכה היהודית צריך לבצע את הסקילה כך שהמוות יהיה מהיר ויסב כמה שפחות צער לנסקל. לפי זה עיקר המשמעות של עונש הסקילה זה היותו של המעמד אירוע ציבורי שבו הציבור לוקח חלק בהוקעת החוטא. יש לציין שלפי הדעה המקובלת בין התנאים, סקילה היא העונש החמור ביותר בתורה. בהתאם לכך- עונש זה מגיע רק כאמצעי להוקעת חטאים חמורים במיוחד שפוגעים ביסודות העולם הערכי של התורה. סקילה עודנה משמשת כשיטה חוקית להוצאה להורג בכמה שלטונות מוסלמיים ברחבי העולם: איראן, סומליה, קטר, מאוריטניה, ערב הסעודית, סודאן, תימן, פקיסטן ומחוזות מסוימים של ניגריה, מלזיה ואינדונזיה. יחד עם זאת, רק באיראן וסומליה שיטה זו מתבצעת בפועל. סקילתה של סוראיה M מדיה וקבצים בנושא סקילה בוויקישיתוף Emma Batha, Stoning - where does it happen? Thomson Reuters Foundation, September 29, 2013 משנה, מסכת סנהדרין, פרק ו' ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראובן מטרני

ראובן (רובי) מטרני (3 במאי 1942 - 30 ביוני 2014) היה פיזיותרפיסט, מנהל בית הספר לפיזיותרפיה במכון וינגייט ומחבר ספר הדרכה לציבור הרחב בנושא פציעות בספורט. בצעירותו היה שחקן כדורגל במכבי נתניה בליגה הלאומית, כשזו הייתה הליגה הגבוהה ביותר. בשנים 1991, 1993, 2000, 2003, 2004 החזיק בתואר אלוף ישראל בסקווש. מטרני נולד בישראל בשנת 1942, בנם של יוסף ובלה שעלו מבולגריה בעליה לא חוקית [דרושה הבהרה]במהלך משחקי המכביה. ראובן הוא האמצעי מבין 3 אחים. בשנת 1966 סיים לימודי תעודה בבית הספר לפיזיותרפיה במכון וינגייט. בשנת 1974 קיבל תואר בוגר בפילוסופיה ומדעי החינוך, אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1977 תואר שני בפיזיותרפיה מאוניברסיטת ניו יורק. בעל תואר ד"ר מהחוג לאנטומיה ואנתרופולוגיה, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב (1990). בשנות ה-60 שימש פיזיותרפיסט מוסמך בבתי החולים סורוקה, תל השומר והעמק. בין השנים 1975–1977 ניהל את המחלקה לפיזיותרפיה בבית חולים גרין פוינט בניו יורק. בסוף שנות ה-70 הצטרף לסגל מכון וינגייט, שימש מנהל בית הספר לפיזיותרפיה במכון (1984–1994) ומנהל בית הספר למאמנים ולמדריכים על שם נט הולמן בווינגייט (1997–2009). בין השנים 1996–2012 עמד בראש תחום הפיזיותרפיה באגף הרפואה של קופת חולים מאוחדת. בשנת 1971 נישא לדבורה ארזי. לשניים נולדו שלושה ילדים. התגורר בכפר נטר. נפטר ב-30 ביוני 2014 ממחלת ה-ALS. חבר בהנהלת איגוד הפיזיותרפיסטים בישראל (1985–1988) חבר בוועדה להתנהגויות בריאות ועידוד פעילות גופנית של משרד הבריאות יו"ר התאחדות הסקווש בישראל מכון וינגייט נפרד מד"ר ראובן מטרני שפרש לגמלאות, באתר מכון וינגייט "פציעות ספורט: אבחון, טיפול ומניעה של פגיעות גופניות עקב פעילות ספורטיבית", הוצאת ספרים ע"ש עמנואל גיל, מכון וינגייט לחינוך גופני ולספורט, 1995 http://www.squashisrael.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=1453649(הקישור אינו פעיל, 8.9.2024) חברי הוועדה להתנהגויות בריאות - עידוד פעילות גופנית באתר משרד הבריאות
אבימי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבימי – אמורא בדור השלישי לאמוראי בבל, רבו המובהק של רב חסדא אבימי בריה דרבי אבהו – אמורא ארץ ישראלי בן הדור הרביעי, בנו של רבי אבהו אבימי בר טובי – אמורא, תלמידו של רבי אבהו אבימי בר נאזי – אמורא, חמיו של רבינא אבימי בר פפי – אמורא, חברם של רב נחמן ועולא אבימי בר רחבא – אמורא, תלמיד רבה ונינו של רב יהודה אבימי דמן חבריא – אמורא בזמן רבי חייא בר אבא אבימי מהגרוניא – אמורא, תלמידו של רבא אבימי נותאה – אמורא, תלמידו של רב
ויל טאטל

ויל טאטל (מאנגלית, Will Tuttle) הוא סופר ומרצה, מוזיקאי, ואיש חינוך אמריקני טבעוני, אשר כתב את הספר דיאטת השלום העולמי, רב מכר בדירוג אמזון. טאטל הוא בעל תואר דוקטור בחינוך. יחד עם ג'ודי קארמן, ייסד טאטל את הארגונים "מעגל החסד" (Circle of compassion), ואת "מעגל התפילה העולמי למען בעלי חיים" (Worldwide Prayer Circle For Animals) המיועדים לקידום רווחת בעלי חיים. מאז 1990, הרצה בכנסיית האיחוד (Unity Church) ובארגוני חסד אחרים ברחבי ארצות הברית ובעולם. לראשונה זכה טאטל בהכרה בינלאומית נרחבת בשנת 1995 כשהשתתף בפסטיבל הטבעוני הבינלאומי השמיני בסן דייגו, שם ניגן מוזיקה אינספרציונלית (מוזיקה שמטרתה לעורר השראה ומוטיבציה לפעילות חסד) והרצה אודות שלום והרמוניה עולמיים בהקשר של תזונה טבעונית. טאטל הוא נזיר זן לשעבר אשר למד תורה זו, בין היתר, בהיותו בקוריאה. טאטל הוא בוגר תואר ראשון במדעי הניהול (Adminstrative Science), עם חטיבה במוזיקה וספרות מקולבי קולג' אשר בווטרווייל, מיין, משנת 1975. בנוסף לכך הוא בוגר תואר שני במדעי הרוח מאוניברסיטת סן פרנסיסקו, וכן תואר דוקטור לפילוסופיה של החינוך מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. Ascension Islands of Light AnimalSongs The Call Ocean Prayer SkyHigh Four Viharas Living in Harmony with All Life: A Discourse on the World Peace Diet The World Peace Diet Audio Book מדיה וקבצים בנושא ויל טאטל בוויקישיתוף ויל טאטל, ברשת החברתית Goodreads דף הבית של ד"ר טאטל דף הבית של הספר "דיאטת השלום העולמי" ריאיון עם טאטל, באתר Even Tuttle, Will M. (2005-07-01). The World Peace Diet: Eating for Spiritual Health and Social Harmony. Lantern Books. ISBN 978-1-59056-083-9. OCLC 60373325. Retrieved 2012-10-05. Connolly, Joseph. "The Food Revolution is about to Begin", VegNews, accessed 28 April 2012. "Dr. Will Tuttle Guest Chat Transcript 1/9/2010", Animal Rights Zone, January 2010. Participants in 8th International Vegan Festival, San Diego, CA, 6-13 August 1995 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המקדש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המשכן – אוהל שהקימו בני ישראל בציווי האל בעת ששהו במדבר סיני, ונקרא גם מקדש. בית המקדש – מרכז הפולחן הדתי הקבוע של עם ישראל. בית המקדש הראשון – שנבנה על ידי שלמה המלך. בית המקדש השני – שנבנה על ידי עולי בבל בהנהגת זרובבל ויהושע בן יהוצדק. מקדש הורדוס – כינוי לבית המקדש השני אחרי שהמלך הורדוס הרחיב את הר הבית ובנה עליו מחדש את המקדש ברוב פאר הדר. בית המקדש השלישי – בית המקדש העתיד להיבנות בהר הבית. בית המקדש של יוליאנוס – הניסיון לקומם מחדש את בית המקדש בירושלים מצוות בניין בית המקדש – מצווה שבתנאים מסוימים מחייבת את היהודים שבכל דור ודור לפעול לבניית בית המקדש. מקדש חוניו – מרכז פולחן יהודי במצרים.
דוד כהנא (חוקר)

דוד בן יצחק כהנא (31 במאי 1838–24 באוגוסט 1915) חוקר והיסטוריון עברי, ומהדיר ספרות תורנית. נולד באודסה ובילדותו קיבל חינוך דתי. בגיל 14 התחיל ללמוד תרבות ימי הבינים ושפות מודרניות, באודסה עבד כ"גבאי בתלמוד תורה". בתקופה זה חיבר מאמרים וספרים ללמד את נערי ישראל. התפרסם במאמריו בהם הגן על המסורת היהודית, ועל מחקריו בקבלה, שבתאות, וחסידות. את מאמרו הראשון פרסם בהמליץ בשנת 1866, מבין הכותבים בהשחר, ומאוחר יותר בכנסת ישראל והשילוח, יצירתו העיקרית במחקר היא שני כרכים תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים. ההדיר את כתבי הרב אברהם אבן עזרא. חלק מספריו נדפסו בהוצאת אחיאסף בווארשה. אבן נגף: והוא תולדות המקובלים הרבים מצפת ומירושלים, וויען, תרל"ג [1873] ספר אבן התועים: והוא תולדות המשיח השקר שבתי צבי וסיעתו, וויען, תרל"ג [1873] אמרי חכמה ומוסר, אדעסא, תרל"ט / 1879 אור חדש, ווארשא, 1880 [תר"מ] ספר מחקרי קהלת בן דוד: והוא מבוא לספר קהלת, ווילנא, תרמ"א / 1881 ספר דבר אסתר: והוא מבוא למגלת אסתר, ווארשא, תרמ"א / 1881 ספר מסרת סיג למקרא, וויען, תרמ"ב [1882] מבוא לפרשת בלעם, לעמבערג, תרמ"ג / 1882 ספר תולדות שלמה: והוא תולדות שלמה המלך, וויען, תרמ"ג [1883] ראש פתנים: ספור קורות אייזענמענגער, ס. פטרבורג, תרמ"ג / 1883 ספר מעשי אבן רשף, וויען, תרמ"ד [1884] ספר אור וחשך, פשמישל, [תרמ"ז / 1887] שם ושארית לגאון נעלם: ... על דבר גאון קדמון ... וספרו "היחוד", קראקוי, תרמ"ח / 1888 ספר לתולדות רס"ג, קראקא, תרנ"ב (1891) תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים, 2 כרכים, אודיסה: מוריה, תרע"ג–תרע"ד [1913–1914] ספר חכמת יהודה: והוא ויכוחים שונים בין יהודים ונוצרים, נויארק, תרמ"ט [1889] רבי דונש בן לברט: קובץ שיריו נערך עם תולדות המשורר, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ד / 1894 רבי אברהם אבן עזרא: קובץ חכמת הראב"ע: שיריו ומליצותיו, חידותיו ומכתמיו, 2 כרכים, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ד / 1894 מגלת ספר, לרב יעקב עמדין, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ז / 1896 שאלות עתיקות, מהגניזה הקהירית, ברדיטשוב, תרס"ו [1906] חכמת שמעון בן סירא: ספר בן סירא במקורו העברי ... עם מבוא ופירוש, ורשה: תושיה, תרע"ב (1912) "כהנא, דוד", האנציקלופדיה העברית (כרך כ, עמ' 616), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"א. מדיה וקבצים בנושא דוד כהנא בוויקישיתוף דוד כהנא, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דוד כהנא, באתר ויקיטקסט דוד כהנא, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" דוד בן יצחק כהנא (1838-1915), דף שער בספרייה הלאומית כתבי דוד כהנא בפרויקט בן-יהודה רבי אברהם אבן עזרא : קובץ חכמת הראב"ע, ורשה תרפ"ב. במאגר ספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית של פולין. תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים , ירושלים, ה'תש"ל, מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית – ישראל ערן ויזל, 'חיבור התורה והתגבשות הנוסח שלה לדעת דוד כהנא: פרק בדמותה של ביקורת המקרא היהודית-אורתודוקסית במזרח אירופה בתקופת ההשכלה', שרה יפת וערן ויזל (עורכים), ליישב פשוטו של מקרא: אסופת מחקרים בפרשנות המקרא, ירושלים: מאגנס, 2011, עמ' 274-248 http://jewishencyclopedia.com/articles/9422-kohn-kahana-david מחלקת מדעי היהדות, האנציקלופדיה העברית, ירושלים: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשלא דוד כהנא, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזל דגים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מזל דגים – מזל אסטרולוגי, אחד המזלות שבגלגל המזלות דגים (קבוצת כוכבים) – קבוצת הכוכבים מזל דגים (סיפור) – סיפור מאת ש"י עגנון מזל דגים (סרט ישראלי) – סרט ישראלי בבימויו של דוד קריינר מזל דגים (סרט אמריקאי) – The Fish That Saved Pittsburgh - סרט אמריקאי משנת 1979, שנקרא בעברית "מזל דגים".
ישיבת תורת חיים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ישיבת תורת חיים (ירושלים) – ישיבה בעיר העתיקה בירושלים שנוסדה בשנת תרמ"ו (1886). ישיבת תורת חיים (ורשה) – ישיבה ליטאית, שהתקיימה בוורשה מסוף המאה התשע עשרה עד מלחמת העולם השנייה. ישיבת תורת חיים (מוסקבה) – ישיבה חרדית ליטאית הממוקמת בפרברי העיר מוסקבה, בירת רוסיה. ישיבת תורת החיים – ישיבה גבוהה בראשות הרב שמואל טל, שהוקמה בנווה דקלים שבגוש קטיף, ובעקבות תוכנית ההתנתקות עברה ליד בנימין.
עמי טיר

עמי טיר (נולד ב-1 באוגוסט 1968) הוא שואו ראנר, עורך, במאי ותסריטאי ישראלי. זוכה פרס אופיר 2010 על עריכת הסרט "המדריך למהפכה". לטיר תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא סמנכ"ל תוכן של חברת התקשורת "קודה תקשורת". טיר נשוי ואב לשניים. במהלך השנים 1997 עד 2001 שימש כעורך הסדרה "שמש", ששודרה בערוץ 2 עבור שידורי קשת. בין השנים 1999-2000 שימש כעורך של קומדיית המצבים "פאזל". בשנים 2003-2004 ערך וביים את סדרת התעודה "במדינת היהודים" עבור הערוץ הראשון. משנת 2001 עד שנת 2009, שיתף פעולה עם היוצרת והבמאית אורנה בן דור בסדרות וסרטים דוקומנטריים, כמו ״סקס ישראלי״ שעסקה במעמד הנשים וביחסי מגדר מתחילת הציונות ועד ימינו, ו״בלונד״ - סדרה החוקרת את תרבות הבלונד. שתי הסדרות שודרו בערוץ 8. בשנת 2007 עבד עם בן דור על הסדרה ״אשם במותו״ שעסקה בתאונות צבאיות בסדרת התעודה "אשם במותו", אשר תיעדה וחקרה תאונות צבאיות, שיתף פעולה עם בן דור כבמאי שחזורים ועורך ראשי, הסדרה שודרה בערוץ 10. ב-2008 שודר באותו ערוץ סרט דוקומנטרי בשם "אמא, לא הרגתי את הבת שלך", אחד הסרטים הישראלים הראשונים העוסקים בסיפורם של טרנסג'נדרים FTM (female to male), הסרט הוקרן בפסטיבל ירושלים 2007. בסרט שימש כתסריטאי, במאי ועורך. בשנת 2009 הוקרן ב״דוק אביב״ ושודר ביס דוקו וערוץ 10, סרט שביימו במשותף שנקרא ״אמא תגידי״, העוסק ביחסיים בין אורנה בן דור לאימה. בשנת 2010 ערך את הסרט "המדריך למהפכה", סרט תיעודי, דוקו אקטיביסטי עלילתי. על עריכת הסרט הוא זכה בפרס אופיר יחד עם מאור קשת בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר". הוא הבמאי והעורך הראשי של סדרת הדוקו-ריאליטי של הוט 3 "מחוברים". בשנת 2014 שימש כעורך התוכנית "המתנחל" המשודרת בערוץ 10 בהנחייתו של חנוך דאום. עמי טיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמי טיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עמי טיר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי איילת שני, עמי טיר מזקק את האמת של "מחוברים", באתר הארץ, 17 בספטמבר 2013 "מחוברים+": אתה לא יודע איך הסיפור ייגמר, באתר ynet, 22 בספטמבר 2013