laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלאוק קוניופצה

גלָאוּק קוֹניוּפְצָה (באלבנית: Glauk Konjufca; נולד ב-25 ביולי 1981) הוא פעיל פוליטי, עיתונאי ופוליטיקאי קוסוברי שכיהן כנשיא קוסובו בפועל מ-22 במרץ 2021. בעבר היה חבר ויושב ראש אספת קוסובו ושר החוץ הקוסוברי. קוניופצה נולד בבירת קוסובו, פרישטינה. במהלך לימודיו לתואר ראשון בפילוסופיה כיהן כסגן מנהל ארגון הסטודנטים באוניברסיטה המקומית. הוא חיבר ביוגרפיה של הפילוסוף הגרמני גאורג וילהלם פרידריך הגל. בשנת 2005 היה קוניופצה פעיל במפלגת "Vetëvendosje". במסגרת פעילותו ערך באופן שבועי את עיתון המפלגה. בשנת 2010 נכנס לאספה הלאומית הקוסוברית מטעם מפלגתו. בין השנים 2011–2017 כיהן כסגן יושב ראש האספה. לאחר ניצחונה של מפלגתו במירוץ לנשיאות, קוניופצה מונה ליושב ראש האספה. ב-3 בפברואר 2020 התפטר מתפקידו והחל לכהן כשר החוץ. ב-3 ביוני 2020 פינה קוניופצה את משרדו לאחר תבוסת מפלגתו בבחירות. בבחירות ב-2021, מפלגתו ניצחה פעם נוספת, והוא התמנה פעם שנייה ליושב ראש האספה, וכן לנשיא קוסובו בפועל. ב-4 באפריל, סיים את תפקידו כנשיא, והתפקיד הועבר לויוסה עוסמני מדיה וקבצים בנושא גלאוק קוניופצה בוויקישיתוף גלאוק קוניופצה, ברשת החברתית פייסבוק גלאוק קוניופצה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גלאוק קוניופצה, ברשת החברתית אינסטגרם "Glauk Konjufca zgjidhet kryeparlamentar" (באלבנית). Gazeta Express. 22 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה).
ניק הורנסבי

ניקולס ג'וליאן הורנסבי (באנגלית: Nicholas Julian Hornsby; נולד ב-21 ביוני 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בהפועל באר שבע. הורנסבי למד ושיחק שלוש שנים בתיכון טוסטין שבקליפורניה. הורנסבי שימש כקפטן התיכון והוביל אותם עם ממוצעים של 16.7 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק, מה שהוביל אותם לזכייה במספר תארים. כשעזב את התיכון, נחשב הורנסבי כאחד מ-20 השחקנים הטובים במחזור הגיל שלו על פי ESPN. במקביל לנבחרת הכדורסל, הורנסבי היה גם חלק מנבחרת הכדורעף של התיכון. בשנת 2013 הצטרף הורנסבי לאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'. בעונתו הראשונה במכללות, קיבל הורנסבי 14 דקות בלבד בממוצע למשחק, אך בעונתו השנייה זמן המשחק שלו גדל והוא קיבל כבר 29.4 דקות בממוצע למשחק. גם הסטטיסטיקה שלו השתפרה כשבעונתו הראשונה קלע הורנסבי 3.7 נקודות למשחק, אך בעונתו האחרונה העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק. במקביל לקריירת הכדורסל, הורנסבי עשה במכללה תואר בסוציולוגיה. בקיץ 2017, חתם הורנסבי בגיסן ראקלוס ושיחק בקבוצת הבת שלה מהליגה הגרמנית השנייה. הורנסבי מיד החל להוביל את הקבוצה, עם ממוצעים של 13.8 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. הורנסבי הגיע עם קבוצתו עד לפלייאוף, שם הפסידו 1–2 בסדרה לרוסטוק סילוובס. במקביל שיחק הורנסבי בקבוצה הראשונה של ראקלוס, ושותף בשני משחקים בליגה הגרמנית הראשונה. בשנת 2018, חתם הורנסבי לעונה בבאייר לברקוזן. הורנסבי עזר לקבוצה לרשום מאזן שיא של 1–21, מה שעזר לה לסיים במקום הראשון. לאחר מכן, לברקוזן הגיעה לגמר הפלייאוף מול מינסטר באסקט, אותה ניצחה בסדרה 0–2 וזכתה באליפות. הורנסבי נבחר לשחקן המצטיין של הליגה הגרמנית השנייה, עם ממוצעים של 12.2 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק. לאחר העלייה לליגה הגרמנית הראשונה, לברקוזן האריכה את חוזהו של הורנסבי לעונה נוספת. לפני שהעונה הסתיימה בעקבות מגפת הקורונה, לברקוזן הייתה הפתעת העונה וסיימה במקום החמישי. הורנסבי היה הקלעי המוביל בקבוצה וסיים עם 14.2 נקודות למשחק. את עונת 2020/2021 החל הורנסבי ללא קבוצה, עד שב-16 בפברואר 2021 חתם עד תום העונה עם אופציה לעונה נוספת בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניק הורנסבי".
ההיסטוריה הסודית של הקומיקס

ההיסטוריה הסודית של הקומיקס (באנגלית: Secret History of Comics) היא סדרת טלוויזיה בת 6 פרקים בהפקתו, כתיבתו ובימויו של הקומיקסאי רוברט קירקמן. הסדרה התיעודית מתארת את מאחורי הקלעים של תעשיית הקומיקס האמריקאית באמצעות סקירה היסטורית של האירועים מראשית ההיסטוריה של הקומיקס האמריקאי (שנות ה-30 של המאה ה-20) ועד לימינו אנו, תוך ראיונות עומק עם שלל בכירים בתעשייה כגון סטן לי, קווין סמית', מישל רודריגז ועוד. הסדרה עלתה לאוויר בארצות הברית לראשונה ב-12 בנובמבר 2017 ונמשכה שישה פרקים ששודרו במרווחי זמן לא קבועים לאורך חודשי נובמבר-דצמבר. הסדרה שודרה ברשת AMC ועלתה לאוויר גם בישראל בספקיות הטלוויזיה Yes הטלוויזיה בלוויין, פרטנר tv ו-HOT. "ההיסטוריה הסודית של הקומיקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ההיסטוריה הסודית של הקומיקס, בשירות פריים וידאו (באנגלית) ההיסטוריה הסודית של הקומיקס לצפייה ישירה, באתר Seret Live (בעברית) "ההיסטוריה הסודית של הקומיקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Secret History of Comics - Full Cast & Crew ההיסטוריה הסודית של הקומיקס מאת רוברט קירקמן / Robert Kirkman's Secret History of Comicsלצפיה ישירה, באתר seret.live Secret History of Comics (TV Series 2017– ) - IMDb, נבדק ב-2021-04-01 "ההיסטוריה הסודית של הקומיקס": הרגעים והאנשים שמאחורי האמנות המהפכנית, באתר הארץ Robert Kirkman's Secret History of Comics, epguides.com, ‏27 בינואר 2021 [מאורכב] יס דוקו, ההיסטוריה הסודית של הקומיקס, באתר Facebook אלון רוזנבלום, מיום שני, "ההיסטוריה הסודית של הקומיקס" בערוץ AMC, באתר מולטיוורס, ‏12 בינואר 2018
אאטיוס מאמידה

אָאֶטְיוּס מֵאָמִידָה (ביוונית: Ἀέτιος Ἀμιδηνός; פעל סביב אמצע המאה ה-5 עד אמצע המאה ה-6) היה רופא יווני ביזנטי, שנודע בשל כתביו הרפואיים שתיעדו את הידע הרפואי בתקופתו. הוא שימש רופאו האישי של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. אאטיוס נולד בעיר אמידה ולמד באלכסנדריה, שנודעה בבית הספר לרפואה בה בתקופתו. הוא מציין בכתביו את הפטריארך קירילוס האלכסנדרוני, שנפטר בשנת 444, ואת פטרוס, רופאו הראשי של תאודריך הגדול, אשר אותו הוא מגדיר כבן זמנו, כך שככל הנראה הוא פעל וכתב בשלהי המאה ה-5 ותחילת המאה ה-6. הוא גם מצוטט על ידי אלכסנדר מטראלס, אשר משוער כי חי באמצע המאה ה-6. אאטיוס נסע וביקר במכרות הנחושת בסולוי, ביריחו ובים המלח. במספר כתבי יד מוצמד לאאטיוס התואר κόμης ὀψικίου – מפקד האופסיקיון (התמה האופסיקית). אאטיוס היה לסופר הרפואי היווני הראשון מבין הנוצרים שהביא תיעוד ללחשים ולקמעות שנפוצו במצרים, כמו דבריו של בלזיוס הקדוש לסילוק עצם מהגרון, או הליך אחר הקשור בפיסטולה. חלוקת עבודתו של אאטיוס, "שישה עשר ספרים על רפואה" (Βιβλία Ἰατρικά Ἑκκαίδεκα), לארבעה כרכים בני ארבעה ספרים לא נעשתה על ידיו, אלא פרי עטו של מתרגם מתקופה מאוחרת. אף שעבודה זו אינה מכילה ברובה תוכן מקורי של אאטיוס, ומצטטת במידה ניכרת את קלאודיוס גלנוס ואת אוריבסיוס, היא שריד רפואי בעל ערך היסטורי רפואי רב, שכן מדובר באסופה של כתבי סופרים רבים, בכללם מהספרייה הגדולה של אלכסנדריה, שעבודותיהם אבדו מאז. אאטיוס מתועד כמי שרקח אמצעי מניעה הכולל אלוורה, זרעי אריסימון, פלפל שחור וזעפרן. הוא גם פיתח תערובת להפסקת היריון שמרכיביה אינם ידועים. מדיה וקבצים בנושא אאטיוס מאמידה בוויקישיתוף Lazaris DP, Laskaratos FJ, Lascaratos GJ. Surgical diseases of the womb according to Aetius of Amida (6th century A.D.). World J Surg. 2009 Jun;33(6):1310-7. doi:10.1007/s00268-009-9960-2. PMID 19343416.
אמברוז פטרסון

אמברוז מקארתי פטרסון (באנגלית: Ambrose McCarthy Patterson‏; 29 ביוני 1877 – 26 בדצמבר 1966) היה צייר ויוצר הדפסים. פטרסון נולד בדיילספורד, ויקטוריה. הוא למד בבית הספר לאמנות במלבורן בניהולו של עמנואל פיליפס פוקס וטיודור סנט ג'ורג' טאקר, בבית הספר לאמנות בגלריה הלאומית במלבורן והמשיך את לימודיו בפריז באקדמיה קולארוסי ובאקדמיה ז'וליאן בהנהלת לוסיין סיימון, אנדרה להוטה ומקסים מאופרה. בפריז הוא הפך לחבר של נלי מלבה, זמרת הסופרן המפורסמת. אחיו של פטרסון, טום, היה נשוי לבל אחותה של מלבה. דרך השפעתה של מלבה הוא הצליח להמשיך את לימודיו אצל ג'ון סינגר סרג'נט. והפך לחלק מעולם האמנות בפריז והציג בתערוכות הראשונות של סלון ד'אוטום. היו לו חמישה ציורים בסלון פריז 1905 בו הציג גם אנרי מאטיס. הוא הגיע להוואי בשנת 1916 בעצירת ביניים מסידני לניו יורק, והחליט להישאר אצל חבר פריזאי שהתגורר בהונולולו. במהלך 18 החודשים הבאים יצר פטרסון הדפסי עץ וציורים עם עניין מיוחד בקילאואה. עבודתו נכללה בתערוכת אגודת האמנים ההוואית השנתית בשנת 1917. הוא עזב לקליפורניה בשנת 1918 והתיישב בסיאטל. בתערוכת האביב השנתית של איגוד האמנות בסן פרנסיסקו (SFAA) בשנת 1918 נאמר כי הדפסי העץ שלו היו "בצבעים עדינים במיוחד." באותו קיץ הנערכה לעבודתו תערוכת יחליד בגלריות SFAA. בסיאטל עבד פטרסון כאמן עצמאי, אולי האמן המודרני הראשון בעיר, ובסתיו הציג תערוכת יחיד בחברה לאמנות בעיר, הראשונה מבין תערוכות רבות במדינת וושינגטון. בשנת 1919 הקים את בית הספר לציור ועיצוב באוניברסיטת וושינגטון. פטרסון התחתן עם הציירת והסטודנטית שלו ויולה הנסן בשנת 1922, והשניים הפכו לדמויות מרכזיות בתחום האמנויות באזור צפון מערב ארצות הברית. פטרסון לימד עד פרישתו בשנת 1947. הוא נפטר בסיאטל בשנת 1966 והשאיר אחריו שיא מרשים של פרסים שקיבל בתערוכות ברחבי ארצות הברית, כולל: המכון לאמנות בשיקגו, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון ובירידים העולמיים בסן פרנסיסקו ובעיר ניו יורק. הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (סידני, אוסטרליה), מוזיאון הונולולו לאמנות, גלריית הדיוקנאות הלאומית (אוסטרליה) (קנברה), מוזיאון פילדלפיה לאמנות, המוזיאון לאמנות בסיאטל ומוזיאון האמנות טאקומה הם בין האוספים הציבוריים. שמחזיקים יצירות מאת אמברוז מקארתי פטרסון. מדיה וקבצים בנושא אמברוז פטרסון בוויקישיתוף Haese, Richard (1988). "Patterson, Ambrose McCarthy (1877–1966)". Australian Dictionary of Biography. 11. Melbourne University Press. "American Impressionism and Realism: Virtual tour" Hughes, Glenn (Editor), Hawaii, Twelve Woodcuts by Ambrose Patterson, Seattle, University of Washington Book Store, 1928.
פולקסווגן קומנדורסווגן

פולקסווגן קומנדורסווגן (בגרמנית: Volkswagen Kommandeurswagen, קרוי גם: VW Typ 87) היא מכונית סופרמיני קומפקטית גרסה צבאית של דגם פולקסווגן חיפושית, בעלת הנעה כפולה 4x4 מתוצרת פולקסווגן אשר יוצרה בין השנים 1944–1941 בגרמניה הנאצית עבור הורמאכט. רכב זה משמש כמכונית צוות, רכב סיור כמו גם אמבולנס, המספק עזרה ראשונה ותחמושת לנוסעים. הדגם לא משוריין יוצרו 564 יחידות רכב שטח הנעה כפולה 4x4, כונן הנעה אחורית עם הנעה קדמית ניתנת להחלפה והפרשי נעילה שלדת רכב: שלדת צנור, השלדה והמרכב מחוברים באמצעות ברגים 2 דלתות 4 נוסעים בדגם הורכב מנוע בוקסר, מנוע בנזין 4 צילינדרים, ארבע פעימות, מקורר אוויר עם מאוורר, מנוגד אופקית (מנוע שהורכב בדגם: "Volkswagen Kübelwagen" (אנ')) סוג 82, ובדגם פולקסווגן שווימווגן) צריכת שמן (חומר סיכה): 0.12 ליטר ל-100 ק"מ מתנע: מסוג Bosch EED 0,4/6 מתליים: מתלה מוט פיתול בלמים: בלמי תוף מצמד יבש יחיד מסוג "Fichtel & Sachs K10" מצבר: עופרת חומצה במתח חשמלי של 6 וולט, בזרם חשמלי של 75 אמפר מאייד מתוצרת "Solex" (אנ') סוג Solex 26 VF3 בגלל צמיגי השטח היה צריך להגדיל את הכנפיים עם רצועות מתכת נוספות קיבולת מכלי דלק: 40 ליטר + 20 ליטר מיכל רזרבי (הגלגל הרזרבי ממוקם מעל המיכל הנוסף של הדלק) גנרטור: Bosch REDK 130/6/2600 גובה פינוי מהקרקע (Ground clearance): 25.5 ס"מ זווית הטיפוס במדרון היא 33.75° כברירת מחדל, לקומנדורסווגן יש חלון גג נפתח כלי הרכב שיוצרו עבור קורפוס אפריקה היו מצוידים בציוד טרופי שהגן על פילטר האוויר, על המאייד ועל מערכת החשמל מגרגרי אבק וחול 2 דלתות - מכונית נוסעים 2 דלתות - טנדר מסוג "Coupé utility" (אנ') פולקסווגן חיפושית (מכונית) פולקסווגן סוג 14A פולקסווגן סוג 18A פולקסווגן שווימווגן פולקסווגן קובלווגן מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן קומנדורסווגן בוויקישיתוף פולקסווגן קומנדורסווגן,הנעה 4x4 silodrome.com/volkswagen-kommandeurwagen Hans-Georg Mayer: Der VW-Käfer im Kriege und im militärischen Einsatz danach. Band 114 aus der Reihe Waffen-Arsenal, Podzun-Pallas-Verlag, Dorheim 1988, ISBN 3-7909-0357-4. S. 30–34 פולקסווגן סוג 87 battlegroup42.fandom.com Arsenal, Podzun-Pallas-Verlag, Dorheim 1988, ISBN 3-7909-0357-4. פולקסווגן קומנדורסווגן militaryvehiclesthecenter פולקסווגן קומנדורסווגן web.archive.org/web/20150202164446
אריק תומפסון (כדורסלן)

אריק תומפסון (באנגלית: Eric Thompson; נולד ב-8 באפריל 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר ב-CSO וולונטרי (אנ') מליגת העל הרומנית. תומפסון החל את דרכו כשלמד ושיחק בתיכון פונטיאק בפונטיאק, מישיגן. את קריירת המכללות שלו החל במכללת לייק מישיגן, שם העמיד ממוצעים של 9.7 נקודות, 9.6 ריבאונדים, 1.9 חסימות ו-1.2 חטיפות למשחק, כשהוא קולע ב-55 אחוזים מהשדה. בעונתו השנייה, עבר תומפסון למכללת סאדלבק. תומפסון הוביל את סאדלבק ל-24 ניצחונות, בממוצעים של 12.7 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק. את שתי שנותיו האחרונות שיחק תומפסון באוניברסיטת הפסיפיק, שם העמיד 9.9 נקודות, 7.5 ריבאונדים וחסימה אחת בממוצע למשחק בשנתו האחרונה. ב-4 ביולי 2016, החל תומפסון את הקריירה המקצועית שלו כשחתם בשוורץ אסן מהליגה הגרמנית. ב-30 משחקים בהם שותף, הוא העמיד ממוצעים של 10 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק. ב-5 בספטמבר 2017, חתם תומפסון לעונה בלוצרן מהליגה השווייצרית. ב-4 במרץ 2018, רשם תומפסון דאבל דאבל עם שיא עונתי של 27 נקודות ו-15 ריבאונדים, כשהוא קולע ב-10 מ-13 מהשדה, במהלך ההפסד 75–83 לסאם באסקט מסאגנו. ב-25 משחקים בהם שותף עבור לוצרן, הוא העמיד ממוצעים של דאבל דאבל עם 16.2 נקודות ו-11.2 ריבאונדים, כשהוא קולע ב-63.3 אחוזים מהשדה. ב-13 ביוני 2018, חתם תומפסון לעונה בהפיי יואנצ'ואנג מהליגה הסינית. ב-11 ביולי 2018, קלע תומפסון שיא קריירה של 42 נקודות, כשהוא קולע ב-16 מ-24 מהשדה, יחד עם 23 ריבאונדים ו-3 חסימות בהפסד 119–150 להבי שיאנגלאן. ב-25 משחקים בהם שיחק בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 23 נקודות ו-20 ריבאונדים למשחק, כשהוא קולע ב-69.6 אחוזים מהשדה. ב-18 בספטמבר 2018, חתם תומפסון בהירושמה דראגון פלייס מהליגה היפנית. ב-10 בפברואר 2019, עזב תומפסון את הירושמה וחתם עד תום העונה בקגוואה פייב ארו'ס. ב-2 במרץ 2019, רשם תומפסון דאבל דאבל של 24 נקודות ו-21 ריבאונדים, מה שהוביל את קגוואה לניצחון 65–82 על שינשו ברייב ווריירס. ב-17 משחקים בהם שותף בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 14.4 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק. ב-28 באוגוסט 2019, חתם תומפסון לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית. תומפסון העמיד ממוצעים של 11.6 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק. ב-8 ביולי 2020, חתם תומפסון באינצ'יאון אלפנטס מהליגה הקוריאנית. ב-22 בפברואר 2021, חזר תומפסון לישראל וחתם בהפועל באר שבע. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket רכש נוסף לאילת: אריק תומפסון, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏28 באוגוסט 2019 חוזר לישראל: אריק תומפסון בבאר שבע, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏22 בפברואר 2021
כריך רובן

כריך רוּבּן (באנגלית: Reuben sandwich) הוא כריך אמריקאי קלוי העשוי מקורנד ביף, גבינת אמנטל, כרוב כבוש ורוטב רוסי הקלויים בין פרוסות לחם שיפון. מאכל זה מזוהה לרוב עם מעדניות יהודיות בעיר ניו יורק, אף על פי שאינו כשר. חלק טוענים כי רובן קולקופסקי (במקורות מסוימים שם משפחתו קוצר לקיי), בעל מכולת יהודי יליד ליטא שהתגורר באומהה, נברסקה, היה מזמין כריך עשוי קורנביף ופסטרמה במשחק הפוקר השבועי בו שיחק במלון בלקסטון בין השנים 1920–1935. בין המשתתפים, שכינו עצמם "הוועדה", נכח גם בעל המלון, צ'ארלס שימל. בנו של שימל, שעבד במטבח, הכין עבור קולקופסקי את כריך הרובן הראשון, כשהוסיף להזמנתו הקבועה גבינה שווייצרית ורוטב אלף האיים, והגיש אותם בלחם שיפון. הכריך זכה לתהילה מקומית לראשונה כששימל הכניס אותו לתפריט ארוחת הצהריים של בלקסטון, ותהילתו התפשטה כאשר עובד לשעבר במלון זכה בתחרות הרעיונות הארצית לכריכים עם המתכון. באומהה מציינים ב־14 במרץ את יום הרובן. סיפור זה מוזכר בסרט "חידון האשליות", שם דיק גודווין, הדמות הראשית, מזמין ואוכל רובן במסעדה עם צ'ארלס ואן דורן, והם דנים במקורות הכריך. גרסה אחרת טוענת כי יוצרו של הרובן היה ארנולד רובן, הבעלים הגרמני-יהודי של מעדניית רובן (1908–2001) בעיר ניו יורק. על פי ראיון עם קרייג קלייבורן, ארנולד רובן יצר את "ספיישל רובן" בסביבות 1914. ברנרד סובל בספרו "פעימות בברודוויי: זיכרונותיו של יחצ"ן" (Broadway Heartbeat) משנת 1953 גורס כי הכריך היה אלתור שיצר ארנולד עבור מרג'ורי רמבו כאשר השחקנית המפורסמת ביקרה במעדניית רובן לילה אחד כשהמזווה היה ריק באופן חריג. גרסה נוספת מייחסת את ההמצאה לאלפרד שייוינג, טבח במעדניית רובן, וטוענת שהוא יצר את הכריך לבנו של רובן, ארנולד רובן הבן, בשנות ה-30. מדיה וקבצים בנושא כריך רובן בוויקישיתוף מתכון לכריך רובן, מאקו פיליס גלזר, בטעם מעושן: כריך רובן, באתר ynet, 21 באפריל 2010 Weil, Elizabeth. "My Grandfather Invented the Reuben Sandwich. Right?". New York Times. NY Times. נבדק ב-22 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה) Rader, Jim. "The Reuben Sandwich". Reuben Realm. Griswold, Jennifer. "Today is Proclaimed Reuben Sandwich Day". KMTV. אורכב מ-המקור ב-2015-03-15. Jared Ingersoll (2006). "Toasted Reuben sandwich". Danks Street Depot. Murdoch Books. p. 115. ISBN 9781740455985. Craig Claiborne. The New York Times Food Encyclopedia. See also Arnold Reuben interview, American Life Histories: Manuscripts from the Federal Writers' Project, 1936–1940, quoted on What's cooking America site. Sobel, Bernard (1953). "Broadway Heartbeat: Memoirs of a Press Agent". Hermitage House. New York City: 233. OCLC 1514676.
חאן שער הגיא

אתר לאומי חאן שער הגיא (מכונה גם בָּאב אל-וָאד) הוא אתר זיכרון לאומי בשער הגיא המנציח את מבקיעי הדרך אל ירושלים הנצורה במלחמת העצמאות. המבנים בחאן הוכרזו כאתר לאומי בשנת 1979. בסוף שנת 2020 נחנך אתר הזיכרון ונפתח לציבור. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הדרך מיפו לירושלים שימשה לאורך דורות רבים כדרך ראשית ובפרט עבור עולי רגלים. ברוב הדורות בטרם נסללה הדרך והחלו להשתמש באמצעי תחבורה, היו עושים את הדרך ברגל או באמצעות רכיבה על חמורים. הדרך מיפו לירושלים נחשבה לקשה וארוכה מכדי לבצעה ביום אחד ולכן היו עושים אותה לפחות ביומיים עם לינה בדרך. לשם כך נבנה חאן זה ששימש רבים על דרך זו. האתר ממוקם במפתח הצר של נחל נחשון על הדרך המרכזית של כביש מס' 1 המחבר בין השפלה לירושלים. בסמוך לאתר נמצאת דרך בורמה, שנפרצה בהמשך הקרבות כדרך חלופית כדי לעקוף את החסימה של הלגיון הירדני בלטרון. האתר הוקם במבנים ההיסטוריים של חאן שער הגיא, שנבנה כמלון דרכים בתקופה העות'מאנית, והמבנים שסביבו, כגון: "בית כוּתְנֵה", שנבנה על ידי משפחת כוּתְנֵה, משפחה ערבית מירושלים בשנת 1894 ושימש כחווה חקלאית. מבנה נוסף, הממוקם ממזרח למבנה החאן, שימש כקנטינה ונבנה בתחילת שנות ה-30 על ידי הצבא הבריטי, שהקים בחאן תחנת נוטרים לשמירה על המעבר בכביש. הקנטינה שירתה את החיילים הבריטים בדרכם לירושלים וממנה. המבנה פורק ונבנה מחדש מטעמי בטיחות. כל המבנים עברו תהליכי שימור וחיזוק על מנת שהמבקרים יוכלו לבקר בהם. סביב המבנים ניטעו עצים וצמחי ארץ ישראל האופייניים לאזור. באתר נמצא מיצג אור-קולי המדמה את הקרבות שהתחוללו במלחמת השחרור על הדרך לירושלים. המיצג משחזר את סיפורי הקרבות הקשים ומסע השיירות אל העיר, ובשלב מסוים גם המבקרים הופכים להיות פעילים במאבק על הדרך. המקום נמצא בפאתי פארק יצחק רבין שבהרי ירושלים. בשנת 2011 הוחלט על ידי משרד ירושלים ומורשת על הקדשת האתר להנצחתו של האלוף במיל' והשר רחבעם זאבי. בעקבות זאת קמה מחאה של אנשי פלמ"ח ותיקים ובני דור ההמשך נגד ההחלטה, כשמטרתם הייתה להנציח באתר זה את הלוחמים שהבקיעו את הדרך אל העיר ובטענה שזאבי כלל לא לחם במקום. הם קיימו הפגנות ועצרות מחאה סמוך לחאן. בעקבות זאת (וגם בעקבות תוכנית התחקירים עובדה שבה נחשפו חשדות נגד זאבי), הועברה הנצחתו של זאבי למקום אחר, והתקבלה החלטת ממשלה המייעדת את האתר להנצחת מבקיעי הדרך לירושלים. מדיה וקבצים בנושא חאן שער הגיא בוויקישיתוף חאן שער הגיא, באתר רשות הטבע והגנים נחנך האתר הלאומי חאן שער הגיא, באתר רשות הטבע והגנים,‏ 1 באפריל 2021 חאן שער הגיא, באתר רשות הטבע והגנים דוד טברסקי, ‏הקרב המאסף של הלוחמים והלוחמות על מורשת הפלמ"ח, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 באוקטובר 2016 בתחקיר של העיתונאי עמרי אסנהיים בתוכנית "עובדה" באפריל 2016, הובאו עדויות וטענות של נשים וחיילות לשעבר ששירתו תחת פיקודו של זאבי על הטרדות מיניות מצדו, וכן קשריו לכאורה עם עבריינים. דוד טברסקי, ‏מסתמן: שער הגיא יקרא על שם לוחמי הפלמ"ח, ימצא מקום חלופי להנצחת גנדי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 באפריל 2017
סאו לואיס

סאו לואיס (בפורטוגזית: São Luís) היא בירת מדינת מרניאו שבברזיל. העיר ממוקמת על אי בדלתת נהר הפינדארה ונהר האיטאפקורו, בקרבת חוף האוקיינוס האטלנטי. בעיר עצמה התגוררו ב־2005 942,300 תושבים, ובעיר רבתי – 1,227,659 תושבים. סאו לואיס היא העיר ה-16 בגודל האוכלוסייה מבין ערי ברזיל. בטרם הוקמה העיר היה במקום כפר של שבט הטופינאמבה. האירופאים הראשונים שהגיעו למקום בשנת 1612 הקימו במקום מושבה צרפתית וקראו לה "סאן לואי" על שם לואי השלושה עשר, מלך צרפת באותה עת. זמן קצר לאחר מכן נכבשה המושבה על ידי הפורטוגזים, שהקימו את מדינת מרניאו להגברת השמירה על האזור. ב-1641 שוב נכבשה המושבה על ידי פולשים, הפעם מתיישבים הולנדים בפיקודו של מאוריץ ואן נאסאו, ורק בשנת 1644 היא חזרה לידיים פורטוגזיות. העיר היא בירת המדינה היחידה ממדינות ברזיל שלא נוסדה על ידי פורטוגזים, אך למרות זאת, יש אומרים עליה[דרושה הבהרה] שהיא הבירה הברזילאית שהכי דומה לעיר פורטוגזית. החל משנת 1989 נעשה מאמץ לשפץ את שרידי העיר הקולוניאלית ובעקבות מאמץ זה, בשנת 1997, הוכרז מרכז העיר כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו. העיר היא עיר נמל, דרכה מייצאת ברזיל את מרבית עפרות הברזל שלה. חלק ניכר מכלכלת העיר מתבססת על תעשיית הטקסטיל והסוכר. על אף חופיה היפים של העיר, היא אינה מהווה אתר תיירות מרכזי. בעיר נמצאת האוניברסיטה הפדרלית של מרינאו ומדי שנה בחודש יוני נחוג בה פסטיבל הבומבה מאו בוי. מדיה וקבצים בנושא סאו לואיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאו לואיס סאו לואיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוקקה

מוקֶקָה (בפורטוגזית: moqueca) הוא תבשיל המזוהה עם המטבח של מדינת באהיה בברזיל. התבשיל מכיל דגים, בצל, פלפל אדום ועגבניות, מתובל בשמן דקלים הקרוי דֶנדֶה, ובחלב קוקוס. מקור השם הוא בשפות הילידים האינדיאנים, שכינו את טכניקות הבישול, על גבי רשת עשויה קנים, ובתוך עלי עצים שכוסו בגחלים חמות, בשם מוקָם. המוקקה, כאמור, מזוהה עם באהיה, אבל תושבי מדינת אספיריטו סאנטו מתעקשים שמקורה בארצם. ההבדל הבסיסי בין המוקקה הבאהיאנית לאחותה מאספיריטו סאנטו הוא שבאספיריטו סאנטו אין משתמשים בשמן דנדה אלא בכורכום. גם בין המוקקות הבאהיאניות ישנם הבדלים, שכן ניתן לגוון את פרי הים העיקרי במנה. כך, לצד מוקקות הדגים אפשר למצוא מוקקת סרטנים (moqueca de sirí). המוקקה זכתה לתהילת עולם בספרו של ז'ורז' אמאדו, "דונה פלור נשואה לשניים". מאחר שדונה פלור היא מורה לבישול, הספר משופע במתכוני התבשיל. נתחי דג. הדג הקרוי עיט הים (Sea bass או בפורטוגזית Badejo) הוא המקובל ביותר. עגבניות בצלים פלפלים צבעוניים שמן דנדה (או כורכום בנוסח אספיריטו סנטו ובמדינות בהן לא ניתן להשיג שמן דנדה) חלב קוקוס כוסברה לימון מלח פלפל שחור חסילונים (אפשרי) את המוקקה ראוי לבשל בתוך סיר חרס גדול. משרים את נתחי הדג בלימון, מלח ופלפל שחור למשך שעה לפחות. אם מוסיפים חסילונים, יש להשרות גם אותם בלימון. חותכים את הירקות לפיסות שעוביין סנטימטר או שניים. מצפים את תחתית הסיר ואת דפנותיו בשכבות הבצל ומכניסים את הירקות לתוכו תוך הקפדה על יצירת שכבות סירוגיות של עגבניות ופלפלים. יש להזליף על הירקות מעט (דגש על מעט) דנדה וחלב קוקוס, אך אין להוסיף מים. את הטעם של הכוסברה אפשר למתן אם מכניסים אותה אל הסיר בשלמותה, בלי לקצוץ אותה. מניחים את הסיר על האש כשהוא מכוסה. הדג מתבשל מהר יותר מן הירקות ולכן יש להוסיף אותו רק מספר דקות לאחר תחילת הבישול של הירקות. מדי פעם מזליפים עוד מעט דנדה וחלב קוקוס ומוסיפים עוד מעט כוסברה. על סף הרתיחה יש להנמיך את האש ולהותיר על אש נמוכה, בלי שהתבשיל ירתח, עוד כעשר דקות. חשוב להימנע מבישול יתר של הדג. את המוקקה מגישים בדרך כלל עם אורז לבן. מדיה וקבצים בנושא מוקקה בוויקישיתוף מתכון למוקקה באתר Spanish.co.il
אייזיאה אייזנדורף

אייזיאה אייזנדורף (באנגלית: Isaiah Eisendorf; נולד ב-9 ביולי 1996) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד בעירוני נהריה מהליגה הלאומית בכדורסל. אייזנדורף נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, למשפחה ממוצא יהודי. הוא החל את קריירת הכדורסל שלו בתיכון ספרינגברוק. בעונתו האחרונה בתיכון, אייזנדורף נבחר לקבוצה השנייה ולאולסטאר של המחוז. במקביל לקריירת הכדורסל שלו, אייזנדורף שיחק גם בנבחרת הפוטבול של התיכון. אייזנדורף החל את קריירת המכללות שלו באוניברסיטת גאנון, עד שב-2016 עבר למכללת לה מון. בעונתו האחרונה, אייזנדורף נבחר לשחקן המצטיין של המחוז. ב-14 בספטמבר 2018, הגיע אייזנדורף לישראל וחתם לעונה בהפועל חיפה מהליגה הלאומית. בחיפה העמיד אייזנדורף ממוצעים של 9.8 נקודות ו-6.2 ריבאונדים. ב-30 ביוני 2019, חתם אייזנדורף לעונה בהפועל תל אביב מליגת העל. ב-29 באפריל, הושאל אייזנדורף לבני הרצליה מהליגה הלאומית. אייזנדורף עזר להרצליה לעלות לליגת העל, כשהוא מעמיד ממוצעים של 11.6 נקודות ו-6.4 ריבאונדים למשחק. ב-2 באוגוסט 2020, הושאל אייזנדורף להרצליה לעונה נוספת. ב-11 באפריל 2021, עזב אייזנדורף את הרצליה ועבר בהשאלה עד תום העונה מהפועל תל אביב להפועל גליל עליון מהליגה הלאומית. שישה ימים לאחר מכן, כבר במשחקו הראשון בקבוצה, אייזנדורף העמיד דאבל דאבל של 25 נקודות ו-11 ריבאונדים בהפסד 84–87 להפועל חבל מודיעין. לקראת עונת 2021/22 חתם בגליל עליון על חוזה לעונה בליגת העל. בעונה זו שותף ב-27 משחקים בליגה והעמיד ממוצעים של 5 נק' ו-2.6 ריבאונדים ב-18.1 דק', בשלב הפלייאוף העמיד 2.7 נק' ו-2.3 ריבאונדים ב-16.7 דק' בשלושת המשחקים בשלב רבע הגמר. לקראת עונת 2022/2023 חתם על חוזה לעונה בעירוני נהריה מהליגה הלאומית. בעונה זו העמיד ממוצעים של 10 נק' ו-4.8 ריבאונדים ב-25.3 דק' בממוצע. פרופיל, באתר eurobasket כפיר חודרה, ‏אייזיאה אייזנדורף חתם בהפועל חיפה לעונה אחת, באתר ONE‏, 14 בספטמבר 2018 אור שקדי‏, הפועל תל אביב: המתאזרח אייזאה אייזנדורף חתם לעונה הבאה, באתר וואלה, 30 ביוני 2019 ‏השלימה את הסגל: אייזאה אייזנדורף הושאל לבני הרצליה, באתר ספורט1, 29 באוקטובר 2019 ‏אייזנדורף ממשיך בהרצליה: "מתרגש לקראת שיתוף הפעולה עם דרוקר", באתר ספורט1, 2 באוגוסט 2020 עמרי מנהיים, ‏שב ללאומית: אייזנדורף יושאל לגליל עליון, באתר ערוץ הספורט, 11 באפריל 2021 דאן צלף שלשה, חבל מודיעין ניצחה את הגליל, באתר ערוץ הספורט, 18 באפריל 2021