laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זיזף

המונח "זיזף חנית" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו זיזף זהוב. זיזף או זיזף חנית (שם מדעי: Phyllostomus), הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת הזיזפיים, הכולל 4 מינים החיים באמריקה המרכזית והדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1799 על ידי חוקר הטבע הצרפתי ברנר-ז׳רמין דה לספד וקרוב מבחינה גנטית בעיקר לזיזף חיוור-פנים ובמידה פחותה יותר לזיזף זהוב. לזיזף גוף חסון ועגלגל, ראש גדול עם גולגולת חזקה ומסיבית וכנפיים קצרות ורחבות. החרטום קצר ורחב והלוע מעוגל. כפי שמרמז שמם, בני הסוג מתאפיינים בעיטור עלה אפי גדול ומוארך בצורת זיז שנוטה קדימה ומעניק להם מראה מבעית. העיטור מתואר כדמוי עלה או חנית וזהו גם המקור לשמם המדעי. לזיזפים אוזניים ארוכות, רחבות ומחודדות, שיניים גדולות ועיניים חרוזיות קטנות. על השפתיים יש חריץ בצורת V המוקף ביבלות קטנות. לזכר יש על הגרון בלוטה נפוחה ומפותחת בעוד שאצל הנקבות היא קטנה ואינה פונקציונלית. כנף הזנב רחבה ומקיפה לחלוטין את הזנב הקצרצר והדקיק. הפרווה של הזיזף קצרה וקטיפתית. צבעה הכללי נע בין כתום לאדמוני, ערמוני, חום שחרחר, חום-אפרורי או אפור. הגחון והחזה נוטים להיות חיוורים יותר. הזרועות והרגליים ורודים והכנפיים שחורות. גודל הזיזפים משתנה בין המינים. המין הגדול בסוג הוא גם בין העטלפים הגדולים ביותר באמריקה עם מוטת כנפיים של 45 ס"מ ומשקל של 140 גרם בעוד שהמין הקטן בסוג שוקל 20–40 גרם. טווח אורך הגוף הוא 75–130 מ"מ, אורך הזרוע 55–97 מ״מ ואורך הזנב 10–25 מ"מ. הזיזפים מצויים באמריקה המרכזית והדרומית, מדרום מקסיקו עד לארגנטינה. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, על גדות נחלים או בשטחים פתוחים של עשב יבש. במהלך היום הם ישנים במערות, גזעי עץ חלולים, תלוליות טרמיטים או בניינים, בתוך קבוצות המוניות שעשויות למנות אלפי זיזפים. הם יוצאים לתור אחר מזון בנפרד לפני השקיעה, ומבצעים מספר גיחות לאורך הלילה. הזיזפים הם יונקים אוכלי כל, ותזונתם העיקרית מורכבת מחסרי חוליות, חרקים, צוף ופירות (במיוחד גויאבה); המינים הגדולים בסוג ניזונים גם ממכרסמים קטנים וציפורי שיר. הארגון החברתי של הזיזפים מורכב מהרמונות שמכילים זכר אחד ועד 30 נקבות. הזכרים הצעירים חיים בקבוצות רווקים. לעיתים קרובות מתרחשים קרבות על השליטה בהרמון בין הזכרים. הנקבות אינן מושפעות משינוי השליטה על ההרמון ועשויות לחיות באותה קבוצה במשך שנים רבות. עונת הרבייה מתרחשת באוקטובר עד פברואר והלידות מתרחשות בין אפריל למאי. הזיזפיות בקבוצה ממליטות צאצא אחד כמעט בו זמנית. הזיזף הצעיר נתלה על אימו בימים הראשונים ולאחר כשבוע מתחיל לחפש מזון בכוחות עצמו; הוא הופך לעצמאי תוך חודשיים ועוזב את קבוצת ההורים עם צעירים נוספים ליצירת קבוצות חדשות. בסוג זה 4 מינים: זיזף גדול (Phyllostomus hastatus) - נפוץ מגואטמלה עד דרום ברזיל. זיזף זוטר (Phyllostomus elongatus) - נפוץ ממקסיקו עד ארגנטינה. זיזף גיאנה (Phyllostomus latifolius) - מצוי בקולומביה, גיאנה, גיאנה הצרפתית וצפון ברזיל. זיזף חיוור (Phyllostomus discolor) - מזרחית להרי האנדים. מדיה וקבצים בנושא זיזף בוויקישיתוף זיזף, באתר ITIS (באנגלית) זיזף, באתר NCBI (באנגלית) זיזף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף אוזנן

זיזף אוזנן (שם מדעי: Macrotus) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים באמריקה הצפונית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1843 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומשמעות שמו המדעי היא ״אוזניים גדולות״. הזיזפים האוזננים הם עטלפים קטנים למדי: אורך הראש והגוף 50–70 מילימטר, אורך הזנב 35–41 מ״מ ומשקלם 12–20 גרם. כפי שמרמז שמם, הם מתאפיינים בצמד אוזניים ענקיות ומעוגלות. הכנפיים שלהם קצרות ורחבות והזנב ארוך. עיטור העלה האפי שלהם צר וזקוף ודומה לראש חץ. הפרווה של הזיזפים האוזננים רכה וקטיפתית, וצבעה נע בין חום אפרורי לחום בהיר או אפור בחלק העליון, ואפרפר או לבנבן בחלק התחתון. הכנפיים, האוזניים והזנב שחורים. הזיזפים האוזננים הם הנציגים הנפוצים ביותר ממשפחתם בצפון אמריקה. טווח התפוצה שלהם משתרע מדרום מערב ארצות הברית דרך מקסיקו עד לאיי האנטילים ואיי בהאמה. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר ממדבריות ומיערות יבשים, אך באיי האנטילים הם מופיעים גם ביערות גשם טרופיים. הזיזפים האוזננים פעילי לילה, ומבלים את שעות היום בשינה בקבוצות המוניות של כמה מאות עטלפים. אזורי הלינה הנפוצים הם מערות ומבנים נטושים. הזיזפים האוזננים נוהגים לישון כשרק רגל אחת תופסת בתקרה והרגל השנייה פנויה לסירוק וטיפוח. התזונה של הזיזפים הללו מורכבת בעיקר מחרקים, אך לעיתים קרובות הם אוכלים גם פירות של קקטוסים; את מזונם הם מחפשים לרוב בגובה של מטר וחצי מהאדמה. הזיזפים האוזננים ידועים ביכולת התמרון המעולה שלהם, שמאפשרת להם לעשות פעלולים באוויר כדי לתפוס טרף או להתמקם במקום הלינה. הם גם מסוגלים לעוף באיטיות באוויר בחיפוש אחר מזון תוך כדי שימוש באנרגיה מינימלית. הרבייה מתרחשת בסתיו, אך העוברים מתפתחים באיטיות רבה עד סביבות מרץ; לאחרן מכן ההתפתחות ממשיכה כרגיל והלידות נופלות בעיקר בין מאי ליולי. לרוב, נולד צאצא יחיד שנגמל לאחר חודש. תוחלת החיים של הזיזפים האוזננים עד 10 שנים. בסוג זה 2 מינים. זיזף אוזנן קליפורני (Macrotus waterhousii) - דרום מערב ארצות הברית וצפון מערב מקסיקו. זיזף אוזנן ווטרהאוס (Macrotus californicus) - איי בהאמה, האנטילים הגדולים, איי קיימן ומקסיקו. מדיה וקבצים בנושא זיזף אוזנן בוויקישיתוף זיזף אוזנן, באתר ITIS (באנגלית) זיזף אוזנן, באתר NCBI (באנגלית) זיזף אוזנן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף אוזנן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף אוזנן, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף אוזנן ניספורו

זיזף אוזנן ניספורו (שם מדעי: Trinycteris nicefori) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי ביבשת אמריקה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1949 על ידי הביולוג האמריקני קולין קמפל סנבורן ונחשב בעבר כמין בסוג זיזף ננסי. לזיזף ניספורו גוף כדורי וקטן וגולגולת צרה ומעוגלת. אוזניו גדולות וארוכות עם צפירונים קטנים. הגרון מכוסה בשערות נוקשות וארוכות והלוע רחב ודליל בשיער. העיטור האפי גדול למדי וצורתו כחץ עבה ומסוגנן. זיזף ניספורו זעיר למדי: אורך גופו 55–68 מ״מ, אורך זרועותיו 35–40 מ״מ, אורך זנבו 9–13 מ״מ ומשקלו 7–11 גרם בלבד. הפרווה של הזיזף קצרה וצבעונית. צבעה הכללי כתום תפוז בוהק, כתום-אדמוני, זהוב, ערמון או חום אפרורי, ולעיתים קרובות היא בעלת צבעים עזים באזור הראש והצוואר. לאורך הגב יש פס אפור חיוור ודקיק וסביב הפנים מסכה כהה. הכנפיים והאוזניים בצבע שחור מפויח או מבריק והזרועות והרגליים בצבע בורדו. העיטור האפי ורוד מלוכלך או אפור. זיזף ניספורו מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית; טווח התפוצה שלו משתרע על דרום ניקרגואה, מרבית קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, וונצואלה, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, פרו, מזרח אקוודור, צפון בוליביה וברזיל, עם אוכלוסיות מבודדות בטרינידד וטובגו, דרום מקסיקו ובליז, הונדורס וגואטמלה. חרף טווח התפוצה הרחב, זיזף ניספורו נפוץ בדלילות ונחשב לנדיר יחסית. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, והוא מצוי בשפלות עד רכסים הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים. הזיזף פעיל בחשיכה, ושיא הפעילות מתרחשת לאחר השקיעה ולפני הזריחה. את שעות היום הוא מבלה בעצים חלולים, במערות ובמבנים נטושים. מעבר לכך, אין מידע נוסף אודות האקולוגיה שלו, וסביר להניח שהיא דומה בפרטים רבים לבני הסוג זיזף ננסי. זיזף ניספורו מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, וחוסר אינדקציות לירידה במספריו בשיעור הנדרש לקטגוריה מאוימת. הוא מצוי במספר אזורים מוגנים. מדיה וקבצים בנושא זיזף אוזנן ניספורו בוויקישיתוף זיזף אוזנן ניספורו, באתר ITIS (באנגלית) זיזף אוזנן ניספורו, באתר GBIF (באנגלית) זיזף אוזנן ניספורו באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיזף אגה

זיזף אגה (שם מדעי: Scleronycteris ega) הוא סוג של עטלף קטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי למרכז יער האמזונס ומהווה מין יחיד בסוג. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1912 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, ומעט מאוד ידוע עליו. לזיזף אגה ראש צר ומוארך, גוף קטן ואוזניים קצרות ומחודדות עם צפירים זעירים. שפתיו מכוסות בחריצים ויבלות ושסועות במרכז, והשפת התחתונה ארוכה מן העליונה. לשונו של הזיזף דקיקה וארוכה ומותאמת לליקוט צוף ואבקנים. העיטור האפי שלו זקוף וקטן למדי, וצורתו כראש חץ מעוצב. אורך ראשו וגופו של זיזף אגה 57 מ״מ, אורך זרועותיו 33–35 מ״מ, ואורך זנבו 6 מ״מ. השפתיים והחוטם מכוסים בזיפים ארוכים. הפרווה של זיזף אגה גסה, צפופה וחדגונית. צבעה הכללי חום אפרורי, חום קרמל או קקאו והיא שזורה בשיער שחור, בז׳ ולבן. הכנפיים שחורות או סגלגלות, והזרועות, הפנים והרגליים בצבע בורדו. השפתיים והעיטור האפי שחרחרים בדרך כלל. האוזניים שחורות בקצוות וורודות בחלקן הפנימי. זיזף אגה אנדמי למרכז האמזונס; טווח התפוצה שלו כולל את צפון-מערב ברזיל, דרום וונצואלה וכנראה גם מזרח קולומביה. הוא נדיר למדי, וידועים רק 4 מקומות שבהן הוא נוכח בבירור. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי לח בסמוך לנהרות, נחלים וביצות ואולי גם סוואנה טרופית מיוערת. הוא מצוי בעיקר בשפלות. בשל מיעוט הדגימות, אין שום מידע על האקולוגיה של זיזף אגה וידוע רק שהוא ניזון מפירות, צוף ואבקנים. זיזף אגה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD), מכיוון שהוא נדיר ביותר עם תפוצה מוגבלת, ואין שום מידע על דרישות בית הגידול הספציפיות שלו וסובלנותו להפרעות אנושיות. ארגון IUCN מעריך שהמין מאוים באזורים רבים מצד אובדן בית גידול, אך לא ידוע האם אוכלוסיותיו יורדות ברמה המצריכה הכללה בקטגוריית שימור מאוימת. על פי הארגון, נדרשים מחקרים מעמיקים אודות טווח התפוצה המדויק, גודל האוכלוסייה, האקולוגיה והאיומים המרחפים עליו. מגמת האוכלוסייה נמצאת כנראה בירידה. זיזף אגה, באתר ITIS (באנגלית) זיזף אגה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף אגה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף אגה, באתר GBIF (באנגלית) זיזף אגה באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיזף ארך-לשון

זיזף ארך-לשון (שם מדעי: Glossophaga), הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל 5 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1818 על ידי הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר; משמעות השם המדעי של הסוג היא ״יונק שאוכל עם הלשון״. לזיזף ארך הלשון יש גוף גוצי ועגלגל, זנב קצרצר וראש גדול וחרטום צר וחרוטי. אוזניו קצרות ומשולשות עם צפירים זעירים ועיטור העלה האפי שלו בצורת זיז מחודד וזקוף. הסוג ידוע בלשונו הארוכה והעבה שמכוסה בגבשושיות שעירות ומותאמת לליקוק צוף ואבקנים. השפתיים עטויות יבלות ובליטות. אורך הראש והגוף של הזיזפים ארוכי הלשון 42–61 מ״מ, אורך הזרוע 32–41 מ״מ וארוך הזנב 4–7 מ״מ; המשקל 9–16 גרם. הזכר גדול במקצת מן הנקבה. הפרווה של הזיזף ארוך הלשון עבה ורכה. צבעה נע בין חום בהיר לחום זהוב, אדמדם, אוכרה, חום אפרורי או חום שוקולד כהה. הגחון נוטה להיות חיוור יותר והפנים בעלות גוון כהה לעיתים קרובות. החוטם, העיטור האפי ופנים האוזניים ורודים. הכנפיים שחורות-סגלגלות. הזיזפים ארוכי הלשון מצויים באמריקה המרכזית והדרומית. המינים בסוג מפגינים הסתגלות למגוון בתי גידול, ומצויים ביערות יבשים, כיסי סבך, יערות לחים, יערות ירוקי-עד ומטעי בננות. עם זאת, בתי גידול לחים מועדפים יותר בשל היותם שופעים בפרחים. הזיזפים מצויים הן בשפלה והן ברכסי הרים עד רום 2,600 מטר מעל פני הים. הזיזפים פעילים בשעות הלילה. במהלך היום, הם מוצאים מחסה במערות, נקיקים וחללי עצים, לצד מבנים נטושים, גשרים ופירי כרייה. הם לנים בקבוצות קטנות בדרך כלל, אך לעיתים מתקבצים במושבות גדולות של עד 1,000 פרטים במקומות מחסה מועדפים. מושבות גדולות מורכבות לרוב בעיקר מנקבות וצאצאיהן. הזיזפים ארוכי הלשון ניזונים בעיקר מצוף פרחים ואבקנים ומשמשים כמאביקים חשובים. הם נוטים לתור אחר מזון בסמיכות לנחלים ונהרות שבהם יש מקורות מזון מגוונים. לזיזף יש מסלול תעופה קבוע מדי לילה שאורכו 150–250 מטר ולעיתים אף ק״מ וחצי, שבו הוא מחפש את מזונו. מלבד המסלול, הזיזף מחזיק טריטוריה קבועה קטנה סביב תפרחות מועדפות (לא יותר מ-10 מטר רבוע), ומגן עליה מפני זיזפים פולשים בקולות צווחניים שנשמעים גם לאוזן אנושית. הזיזף משתמש בלשונו הארוכה והשעירה ובחוטמו המחודד כדי לתחוב את ראשו לתפרחות ולחלץ משם צוף ואבקנים באמצעות ליקוק. פירות וחרקים רכים נאכלים בעיקר כאשר הפרחים אינם זמינים. בהתאם לזמינות המזון, הזיזפים מסוגלים להתרבות מספר פעמים בשנה. לאחר תקופת היריון של 2–3 חודשים, הזיזפית ממליטה צאצא יחיד ולעיתים נדירות תאומים שנצמדים לאם בימים הראשונים. בגיל 25–28 ימים, הזיזף הקטן מסוגל לעוף בכוחות עצמו ונגמל בהדרגה. תוחלת החיים המרבית של המין היא 10 שנים. בסוג זה 5 מינים: זיזף ארך-לשון קומיסריס (Glossophaga commissarisi) זיזף ארך-לשון אפור (Glossophaga leachii) זיזף ארך-לשון מילר (Glossophaga longirostris) זיזף ארך-לשון מערבי (Glossophaga morenoi) זיזף ארך-לשון פאלאס (Glossophaga soricina) מדיה וקבצים בנושא זיזף ארך-לשון בוויקישיתוף זיזף ארך-לשון, באתר ITIS (באנגלית) זיזף ארך-לשון, באתר NCBI (באנגלית) זיזף ארך-לשון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף ארך-לשון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף ארך-לשון, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף דריאדה

זיזף דריאדה או זיזף קפישאבה (שם מדעי: Dryadonycteris capixaba) הוא סוג של עטלף קטן ונדיר במשפחת הזיזפיים, שאנדמי לחוף המזרחי של ברזיל ומהווה מין יחיד בסוגו. המין התגלה רק בעשור השני של המאה ה-21, ופרטים רבים אודותיו אינם ידועים עדיין. מבחינה חיצונית הוא מזכיר את הסוגים: זיזף ארך-לשון קטן וזיזף זנבתן. זיזף דריאדה נתגלה בשנת 2011 לאחר בחינה מדוקדקת של דגימות זיזפים באוספי מוזיאונים שתוארו כשייכות לסוג זיזף ארך-לשון. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 2012 על ידי מספר חוקרים אמריקנים וברזילאים על בסיס שלוש דגימות שנאספו סביבות העיר ליניארס. השם המדעי של הסוג משמעותו ״העטלף מדריאדה״; במהלך המאה ה-19, הבוטנאי הגרמני קרל פרידריך פון מרטיוס יצא למסע בברזיל בשליחותו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. במהלך מסעו, פון מרטיוס העניק לכל אזור פיטוגאוגרפי שתיאר, שם של אחת מהנימפות במיתולוגיה היוונית. לאזור המוכר כיום כיער האטלנטי, הוא קרא ״דריאדה״ על שם נימפה מיתולוגית שחיה בעצים. לפיכך ״העטלף מדריאדה״ משמעותו העטלף שאנדמי ליער האטלנטי. השם המדעי של המין הוא על שם הקפישאבס - הילידים הברזילאים של מדינת אספיריטו סאנטו שבה המין נתגלה. לזיזף דריאדה גוף קטן וחביתי וראש צר וחרוטי. הלוע ארוך ומחודד עם לסתות בולטות. האוזניים קטנות וקמורות עם צפירים זעירים. העיטור האפי בצורת ראש חץ מחודד והלשון ארוכה ומכוסה גבשושיות. הזנב קצרצר ומכוסה כולו בכנף הזנב שארוכה יחסית. זיזף דריאדה הוא מין קטן למדי: אורך ראשו וגופו 49–56 מ״מ, אורך הזרוע 29–32 מ״מ ואורך הזנב 4–6 מ״מ; משקלו 5 גרם בלבד. הפרווה של הזיזף צפופה, רכה וצמרירית. צבעה הכללי חום ערמוני, חום אדמדם או חום זהוב, כשבסיס השיער כתמתם או צהוב. הגחון חיוור במקצת, אך עדיין כהה ביחס לזיזפים אחרים. על הגב יש דפוס טריקולור של חום וזהוב. הסנטר, השפתיים, קצות האוזניים והעיטור האפי בצבע שוקולד כהה. פנים האוזניים ורוד, הזרועות והרגליים צהבהבים או שחורים. הכנפיים בצבע שחור מבריק או מפויח. זיזף דריאדה מצוי במזרח ברזיל לאורך קו החוף, ונחשב בתחילה כאנדמי למדינת אספיריטו סאנטו; עם זאת, דגימות נוספות שנאספו ב-2014 בצפון-מזרח ברזיל מצביעות על טווח רחב בהרבה שגולש עמוק לתוך באהיה, פרנמבוקו, אלגואס, סרז'יפה ומינאס ז'ראיס. בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי, יער נשיר למחצה ויער אומברפילי על גבול הסראדו, עם פסיפס של מחשופי סלע, יער גדותיים, שיחי קטינגה, ביצות דקלים וסוואנה טרופית מיוערת. תפוצת הזיזף אינה רציפה, אלא מפוזרת על פני מובלעות של יערות לחים בתוך בית גידול סובטרופי יבש יחסית. זיזף דריאדה ניזון בעיקר מצוף ואבקנים, ומסתייע לצורך כך בחוטמו המחודד ובלשון הארוכה בשביל לחלץ את מזונו מתפרחות. אין מידע על האקולוגיה של המין. זיזף דריאדה מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD) מכיוון שהוא מין חדש יחסית והדרישות האקולוגיות שלו אינן ידועות. טווח התפוצה שלו מתעדכן כל העת ומתרחב צפונה ומערב, ומשקף את הידע הנוכחי המוגבל על המין. המין סובל מאובדן בית גידול לטובת חקלאות וכריית מינרלים, ואין אזורים מוגנים ברחבי טווח התפוצה שלו. נדרשים סקרים מקיפים ומחקרים אקולוגיים וביולוגים כדי לקבוע את מצבו. זיזף דריאדה, באתר ITIS (באנגלית) זיזף דריאדה, באתר GBIF (באנגלית) זיזף דריאדה באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיזף האזמל

זיזף האזמל (שם מדעי: Glyphonycteris) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1896 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס וקרוב מבחינה גנטית לסוג זיזף ננסי. הסוג נקרא על שם צורת השיניים החותכות העליונות שלו. לזיזפי האיזמל ראש גדול, גוף כדורי וזנב זעיר. הזרועות והרגליים ארוכים ודקיקים. האוזניים גדולות ורחבות (28-17 מ״מ) עם צפירים קטנים, העיניים זעירות והחרטום גדול וקרנפי. על הסנטר זוג יבלות עור גדולות. עיטור העלה האפי של הסוג גדול למדי ונוטה קדימה וצורתו כשל חנית רחבה. הסוג ידוע בחותכות הקדמיות הגדולות שלו שצורתן כאזמל וכמעט זהות באורכן לניבים. אורך הראש והגוף של זיזפי האיזמל כ-70 מ״מ, אורך הזנב 10 מ״מ ואורך הזרועות 44–50 מ״מ. המשקל נע בין 7 ל-20 גרם. אורך הזרועות וצבע הפרווה משמשים כסימן זיהוי עיקרי בין המינים בסוג. לזיזפי האיזמל פרווה צפופה וצמרירית. צבעם חדגוני, ונע בין חום שוקולד לחום אפרורי, חום בהיר, אוכרה, זהוב או אפור דהוי. לעיתים יש כתמים כהים סביב העיניים והמצח או במרכז הגב. הכנפיים שחרחרות או סגלגלות, והזרועות, הרגליים והחוטם בולטים בצבעם הארגמני-בורדו. זיזפי האיזמל מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, ביצות או סוואנות גשומות, וכולם יש נוכחות מסוימת ביער האמזונס. הם חיים לרוב בשפלות, אך עשויים להיות נוכחים על מדרונות הרריים עד רום 1,100 מטר מעל פני הים. זיזפי האיזמל פעילים בשעות הלילה, וצדים בעיקר חרקים גדולים שנישאים ונאכלים לאחר מכן במקום מסתור; מדי פעם הם מגוונים את תזונתם בפירות קטנים ובדו-חיים. בשעות היום הזיזפים תופסים מחסה במערות ועצים חלולים, ולנים במושבות בינוניות של עד 75 פרטים. מעבר לכך, אין מידע רב אל אורח החיים והביולוגיה של המינים בסוג. בסוג זה 3 מינים: זיזף אזמל בן (Glyphonycteris behnii) - אזור הסראדו והפנטנל מזרחית לאלטיפלאנו (בעיקר צפון בוליביה, מרכז פרו, ומערב ברזיל). זיזף אזמל דייוויס (Glyphonycteris daviesi) - אזור גויאנה, אגן האמזונאס וחוף האוקיינוס האטלנטי. זיזף אזמל טריקולור (Glyphonycteris sylvestris) - אזור גויאנה, דרום ברזיל, וחלקים מאמריקה המרכזית. מדיה וקבצים בנושא זיזף האזמל בוויקישיתוף זיזף האזמל, באתר ITIS (באנגלית) זיזף האזמל, באתר NCBI (באנגלית) זיזף האזמל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף האזמל, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף זנבתן

זיזף זנבתן (שם מדעי: Choeroniscus) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים בעיקר באמריקה הדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1928 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, אך חלק מהמינים תוארו עוד הרבה קודם לכן ושויכו לסוגים אחרים. הזיזפים הזנבתנים בעלי גוף וראש קומפקטים ועגלגלים, ואוזניהם העגולות קטנות לעומת מינים אחרים. הראש שלהם מחודד וחרוטי בקצהו, אך אינו מוארך כאצל הזיזף החוטמני. לזיזף הזנבתן ניבים חדים אך שאר השיניים קטנות ועדינות בהתאם לתזונה שאינה מתבססת על מזון מן החי. הלשון דקיקה וארוכה ומכוסה בקצה בזיפים כדי לסייע באיסוף צוף. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–55 מ״מ ואורך זנבם עד 12 מ״מ. המשקל הממוצע הוא כ-8 גרם. הפרווה של הזיזפים הזנבתנים צפופה וסמיכה, וצבעה הכללי נע בין חלודה לחום ערמוני, אוכרה או אפרורי. הכנפיים הכנפיים והאוזניים בצבע שחור-סגלגל, והפנים השעירות גם הן כהות למדי. מעל האף, יש להם גידול בשרני משולש דמוי זיז המוכר כעלה אפי ואופייני למשפחה. הזיזפים הזנבתנים מצויים בעיקר בדרום אמריקה ובמידה פחותה גם במרכז אמריקה. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לפרו ובוליביה, ולשלושת המינים יש נוכחות בקולומביה. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר מיערות גשם טרופיים. הזיזפים הזנבתנים פעילים בשעות הלילה וניזונים בעיקר מאבקה וצוף; הם מסתייעים בחוטמם המחודד ובלשונם הדקיקה כדי לתקוע את הראש בתפרחות ולשאוב מהן צוף תוך כדי ריחוף. הזיזפים משמשים כמאביקים חשובים עבור צמחים הפורחים בלילה ובפרט עבור קקטוסים. חרקים ופירות נאכלים בעיקר כמזון משלים. הזיזפים מבלים את שעות היום בשינה בבדידות או בקבוצות קטנות, תחת בולי עץ או בעצים חלולים בגובה נמוך. מעבר, לכך אין מידע רב על הביולוגיה ואורח החיים של המינים בסוג. הזיזפים הזנבתנים מאוימים מצד בירוא יערות. בסוג זה 3 מינים. זיזף זנבתן גדול (Choeroniscus periosus) - מערב קולומביה ואקוודור. זיזף זנבתן זוטר (Choeroniscus minor) - אגן האמזונאס (בעיקר צפון ברזיל, פרו, אקוודור, קולומביה וונצואלה, וגויאנה). זיזף זנבתן גודמן (Choeroniscus godmani) - אמריקה המרכזית, קולומביה, סורינאם, ונצואלה וגויאנה. מדיה וקבצים בנושא זיזף זנבתן בוויקישיתוף זיזף זנבתן, באתר ITIS (באנגלית) זיזף זנבתן, באתר NCBI (באנגלית) זיזף זנבתן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף זנבתן, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף חד-עלה

זיזף חד-עלה או זיזף ארך-לשון אנטילי (שם מדעי: Monophyllus) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל שני מינים החיים באיים האנטיליים בים הקריבי. הסוג הוקם בשנת 1821 על ידי הזואולוג הבריטי ויליאם אלפורד ליץ׳ וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוג זיזף ארך-לשון. הסוג נקרא על שם עיטור העלה האפי הפשוט שלו. הזיזף חד העלה מתאפיין בראש גדול, גוף כדורי וזנב קצר. האוזניים קטנות, עגולות ומרוחקות זו מזו עם צפירים זעירים. הלוע ארוך וצר, החוטם מחודד והלשון ארוכה וגמישה. עיטור העלה אפי של הסוג בצורת ראש חץ זקוף, ובשילוב עם הנחיריים העגולים מזכיר את אף החזיר. השפתיים גדולות והעיניים בינוניות. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–80 מ״מ, אורך הזנב 4–16 מ״מ, אורך הזרוע 35–45 מ״מ והמשקל 8–17 גרם. לזיזפים אלו פרווה קצרה וצפופה. צבעה משתנה בהתאם למין: אצל אחד המינים הצבע הדומיננטי הוא חום קפה-זהוב, בעוד שאצל המין השני הצבע הכללי עשוי להיות שילוב של חום אפרורי ואפור כסוף או שחרחר. הבטן לרוב חיוורת אצל שני המינים. החוטם, האף ופנים האוזניים ורודים, והכנפיים וקצות האוזניים בצבע חום קקאו או שחרחר. המינים בסוג אנדמיים לאיים האנטילים; בית הגידול שלהם מורכבת מיערות גשם טרופיים, ובתה חופית. למינים בסוג אוכלוסיות גדולות ונוכחות מרובה באזורים מוגנים; בשל כך, מצבם נחשב ליציב ובאזורים מסוימים הם אף נחשבים למזיקים בגלל מספרם הגבוה. שני המינים היו נוכחים בעבר באי פוארטו ריקו, אך ייתכן שאחד מהם נעלם ממנו בעקבות פגיעת הוריקנים. כיתר בני משפחתם, המינים בסוג פעילי לילה. במהלך היום, הם ישנים במערות לצד מיני עטלפים אחרים. מין אחד חברותי ומעדיף מערות גדולות ועמוקות עם לחות גבוהה, בעוד שהמין השני מתבודד ומעדיף מערות קטנות ויבשות. שני המינים ניזונים בעיקר מצוף, אבקנים ופירות, ומסתייעים בלשונם הארוכה וחוטמם המחודד לחדור לתפרחות. חרקים נאכלים מדי פעם. ההיריון מתרחש מדצמבר עד פברואר, והלידות נופלות בין מרץ לאפריל. הזיזפית ממליטה גור יחיד בכל פעם. בסוג 2 מינים: זיזף חד-עלה נזירי (Monophyllus plethodon) - מצוי באנטילים הקטנים ואולי גם בפוארטו ריקו. זיזף חד-עלה ליץ' (Monophyllus redmani) - אנדמי לאנטילים הגדולים (קובה, היספניולה, פוארטו ריקו). מדיה וקבצים בנושא זיזף חד-עלה בוויקישיתוף זיזף חד-עלה, באתר ITIS (באנגלית) זיזף חד-עלה, באתר NCBI (באנגלית) זיזף חד-עלה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף חד-עלה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף חד-עלה, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף חסר-זנב

זיזף חסר-זנב (שם מדעי: Anoura) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 9 מינים, החיים באזורים הרריים באמריקה הדרומית ובמידה פחות גם במרכזית. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי. בניגוד למשתמע מהשם העממי והמדעי, רק חלק מהמינים בסוג חסרי-זנב בעוד שהשאר בעלי זנב זעיר. לזיזף חסר הזנב גוף גוצי עגלגל, כנפיים קצרות ורחבות וראש חרוטי מחודד. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–90 מ״מ, אורך הזרועות 34–48 מ״מ ומשקלם 23-7.5 גרם. הזנב קצרצר במיוחד (7-3 מ״מ), ונעדר אצל חלק מהמינים. הלשון ארוכה במיוחד עם פטמיות דמויות מכחול בקצה שמותאמות לאיסוף צוף, החרטום מחודד והשפתיים גדולות. על האף, יש עיטור עלה אפי משולש בצורת זיז. הניבים גדולים והטוחנות קטנות וחדות. האוזניים קצרות ועגולות עם צפירים זעירים. הפרווה של הזיזפים חסרי הזנב קצרה וגסה. צבעה משתנה בהתאם למין ונע בין חום לחום-אפרורי, אוכרה, כתמתם, חום שוקולד או שחרחר. הצד התחתון חיוור בדרך כלל. הפנים דלילות בשיער וצבען בורדו, ורוד או פחם. הכנפיים בצבע שחור דהוי או מבריק. הזיזפים חסרי הזנב מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לדרום ברזיל, ורובם מצויים בצפון הרי האנדים. המינים חיים ביערות גשם טרופיים, ומגלים העדפה ליערות לחים הרריים. התזונה שלהם מורכבת מצוף, אבקה, פירות וחרקים, ורמות הצריכה משתנות בין המינים: חלק ניזונים בעיקר מן החי וחלק בעיקר מצוף ואבקנים. הזיזפים חיים במושבות קטנות של 20–75 פרטים בתוך מערות, ופעילים בשעות הלילה. המושבות מעורבות או מופרדות לפי זוויג בהתאם לעונה. הזיזפית ממליטה צאצא אחד (או תאומים לעיתים נדירות), ששוקל 3–5 גרם. תוחלת החיים עשויה להגיע ל-10 שנים. בסוג זה 9 מינים, אך מעמדם של חלק מהם אינו מוסכם. זיזף חסר-זנב זנוב (Anoura caudifer) זיזף חסר-זנב הנדלי (Anoura cultrata) זיזף חסר-זנב צינורי (Anoura fistulata) זיזף חסר-זנב ז'ופרואה (Anoura geoffroyi) זיזף חסר-זנב רחב-שן (Anoura latidens) זיזף חסר-זנב לואיס מנואל (Anoura luismanueli) זיזף חסר-זנב משווני (Anoura aequatoris) זיזף חסר-זנב פרואני (Anoura peruana) זיזף חסר-זנב קדנה (Anoura cadenai) מדיה וקבצים בנושא זיזף חסר-זנב בוויקישיתוף זיזף חסר-זנב, באתר ITIS (באנגלית) זיזף חסר-זנב, באתר NCBI (באנגלית) זיזף חסר-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף חסר-זנב, באתר GBIF (באנגלית)
זיזף טונאטיאו

זיזף טונאטיאו (שם מדעי: Tonatia) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים, החיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1827 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וקרוי על שמו של האל טונאטיאו מהמיתולוגיה האצטקית. זיזף טונאטיאו קרוב חיצונית וגנטית לסוג זיזף עגול-אוזן. לזיזף טונאטיאו ראש גדול אוזניים רחבות ועגולות וצפירים קטנים. חוטמו רחב וקצר ובעל עיטור דמוי עלה על האף. בדומה לזיזף עגול האוזן, גם לסוג זה שיניים מפותחות ויבלות במרכז השפתיים. אורך הראש והגוף של הזיזפים 42–88 מ״מ, אורך הזרוע 32–61 מ״מ ואורך הזנב 14–23 מ״מ. משקלם עד 35 גרם. הפרווה של זיזף טונאטיאו צפופה וצמרירית במקצת. צבעה נע בין חום אפרורי לבז׳, שחרחר או אפור כסוף. הגחון עשוי להיות חיוור יותר. הזרועות, הפנים ובסיס האוזניים ורודים, והכנפיים, קצות האוזניים והמצח שחרחרים. אחד המינים מתאפיין בפס בהיר על הראש, שמשמש כסימן זיהוי בינו לבין המין השני. זיזפי טונאטיאו מצויים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים וסוב-טרופיים בסמיכות לנחלים, נהרות וביצות. הם ניזונים בעיקר מחרקים ומשלימים את תזונתם בפירות וחולייתנים קטנים. הזיזפים יוצאים לפעילות בשקיעה, וישנים ביום בעיקר בחללי עצים ובמערות לצד מיני עטלפים אחרים. הם מתרבים במהלך עונת הגשמים. בסוג זה 2 מינים: זיזף טונאטיאו גדול (Tonatia bidens) - דרום ומזרח ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. זיזף טונאטיאו מפוספס-ראש (Tonatia saurophila) - צפון ברזיל, אזור גויאנה, פנמה, ודרום מקסיקו. מדיה וקבצים בנושא זיזף טונאטיאו בוויקישיתוף זיזף טונאטיאו, באתר ITIS (באנגלית) זיזף טונאטיאו, באתר NCBI (באנגלית) זיזף טונאטיאו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף טונאטיאו, באתר GBIF (באנגלית)