laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פארק אזורים

פארק אזורים או פארק עופר פתח תקווה הוא פארק ואזור תעשייה ותעסוקה הנמצא בצפון מערב פתח תקווה, על יד אזור התעשייה קריית אריה. הקמת הפארק החלה בשנת 1997 על ידי חברת "נכסי אזורים", חברת בת של "אזורים", שהחזיקה ב-51% מהפרויקט, וחברת "אזורי מל"ל תעשיות בע"מ" (שהחזיקה ב-49% מהפרויקט), על קרקע חקלאית שהייתה שייכת למושב כפר מל"ל. הקרקע הופשרה לבנייה בשנת 1995 במסגרת החלטה 717 של מינהל מקרקעי ישראל. הבניין הראשון בפארק אוכלס בסוף 1999. בנובמבר 2000, רכשה חברת "נכסי אזורים" 19 דונם נוספים, כדי להקים עליהם את השלב השני בפארק. ביוני 2001, מכרה חברת אזורים את הנדל"ן המניב שלה (חברת "נכסי אזורים"), כולל פארק אזורים, לחברת גנדן השקעות של נוחי דנקנר. באוקטובר 2003 מכרה גנדן את שליטתה ב"נכסי אזורים" תמורת כ-400 מיליון שקל לקרן ריט ישראל. בהמשך שונה שמה של חברת "נכסי אזורים" ל"בריטיש ישראל". בשנת 2010, רכשה חברת מליסרון (שבבעלות ליאורה עופר) את חברת "בריטיש ישראל", ושם הפארק שונה ל"פארק עופר". בשנת 2016, רכשה חברת מליסרון 24% נוספים מהבעלות מידי חברת "אזורי מל"ל תעשיות בע"מ" של כפר מל"ל תמורת עוד 192 מיליון שקל, כך ששיעור האחזקה של מליסרון עלה לכ-74%, ואילו המושב נותר עם אחזקה של 26%. בפארק, המשתרע על פני 40 דונם, בנויים 70,000 מ"ר משרדים והוא כולל 3,000 מקומות חניה. בין החברות הפועלות באזור התעשייה נמנות אלקטל, מארוול טכנולוגיות, קודאק והמשרדים הראשיים של יבמ ישראל. בפארק ניתן למצוא מסעדות, בית כנסת, מספרה, חנות נוחות. בסמוך למתחם, ממזרח לו, נמצאת תחנת הרכבת פתח תקווה קריית אריה וכן אצטדיון המושבה. בסמוך לפארק שוכנת תחנת גשר אם המושבות של הקו האדום של הרכבת הקלה. פארק אזורים, באתר האינטרנט של חברת מליסרון בע"מ 10 דברים על פארק אזורים, באתר גלובס, 31 במאי 2009 אלעזר לוין, ‏חברת נכסי אזורים וכפר מל"ל יקימו בפ"ת קרית עסקים ב-100 מיליון דולר, באתר גלובס, 16 בדצמבר 1997 החלטה 717 מיום 20.6.1995 בדבר החכרת קרקע לדורות לצרכיי מפעל של קיבוצים, מושבים שיתופיים, מושבי עובדים. וכפרים שיתופיים. - החכרת קרקע למטרת תעסוקה במשבצות יישובים חקלאיים" אלעזר לוין, ‏חברת נכסי אזורים רכשה 19 דונם נוספים בקרית אריה - תקים פארק משרדים והיי-טק, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2000 אלי דניאל, גנדן מכרה את נכסי אזורים לחברה בשליטת ליאו נואי ב-400 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2003 אבי שאולי, אביב לוי, ‏עסקת בריטיש ישראל: כמה ירוויחו ליאו נואי והמנכ"ל בירם?, באתר גלובס, 6 בספטמר 2010 אסא ששון, תמורת עוד 192 מיליון שקל: מליסרון רוכשת את השליטה בפארק עופר פתח תקווה, באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2016 יעל דראל‏, פארקי התעסוקה: איפה הכי מבוקש והיכן תמצאו ספא?, באתר וואלה, 1 במאי 2016
ייל (מיתולוגיה)

יֵיל (בלטינית: eale ; באנגלית:  yale) או סנטיקור (centicore) הוא חיה מיתולוגית המופיעה במיתולוגיות אירופיות וכתומכים בהרלדיקה. על פי רוב מתואר ה"ייל" כאנטילופה או עז בעלת ארבע רגליים, ושתי קרניים, וכן חטים של חזיר בר. על פי מיתולוגיות אירופיות הייל מסוגל להניע את קרניו. הראשון שהזכיר את ה"ייל" היה פליניוס הזקן בספרו השמיני "תולדות הטבע". בעקבות אזכור זה ה"ייל" מופיע בספרי חיות של  ימי הביניים ובהרלדיקה כתומכים, בהם הייל מסמל "הגנה". הייל הוא אחד מחיות האצולה המסמלות את משפחת המלוכה הבריטית. זה היה משמש כתומך בשלט האצולה של ג'ון, הדוכס מבדפורד, ועל ידי בית בופור.  ראשית השימוש בו כסמל של בית המלוכה הבריטי החל עם הנרי השביעי, בשנת 1485. אימו של הנרי, מרגרט בופור, באה ממשפחת בופור, ולכן שני בניה השתמשו ב"ייל" בתומכי שלט האצולה שלהם. ה"ייל" הוא אחד מחיות המלכה - פסלים שהוצגו להכתרת אליזבת השנייה בשנת 1963. פסלים אלה מצויים בקנדה, והעתקים שלהם מצויים בגני קיו. בארצות הברית, ה"ייל" המיתולוגי מזוהה עם אוניברסיטת ייל בניו הייבן, קונטיקט, והוא מופיע על הדגל הרשמי של נשיא האוניברסיטה, וכן על המורג של האוניברסיטה. מדיה וקבצים בנושא ייל בוויקישיתוף "ייל" באתר ספרי החיות של ימי הביניים "ייל" באתר אוניברסיטת ייל ה"ייל" בהיסטוריה ובהרלדיקה הקשר בין ה"ייל" ואוניברסיטת ייל ה"ייל" על מורג אוניברסיטת ייל
עונת 2018 בגביע ליברטדורס

עונת 2018 בגביע הליברטדורס הייתה העונה ה-59 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-22 בינואר 2018 והתחרות הסתיימה ב-9 בדצמבר 2018. בתחרות השתתפו 47 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של ריבר פלייט, וזאת בפעם הרביעית בתולדות המועדון. שלשות המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב המוקדמות השני. שמונת המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב המוקדמות השלישי . ארבע המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב הבתים, שתי הראשונות מתוך ארבע המפסידות יעברו לגביע הסודאמריקנה. שתי הראשונות בכל בית העפילו לשלבי ההכרעה של הטורניר והמסיימות במקום השלישי בכל אחד מהבתים עברה לגביע הסודאמריקנה. מדיה וקבצים בנושא עונת 2018 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף
פורמולה 1 עונת 1959

עונת 1959 היא העונה העשירית של אליפות הפורמולה 1 שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). ג'ק ברבהאם זכה באליפות בפעם הראשונה. קופר-קליימקס, קבוצתו של ברבהאם, זכתה לראשונה באליפות היצרנים. 12 מרוצים תוכננו להתקיים במהלך העונה, אך בפועל התקיימו רק תשעה. פרישתם של חואן מנואל פנג'יו וחוסה פלוריאן הותירה את האליפות ללא נהגים ארגנטינאים. הדבר הוביל לביטול גרנד פרי ארגנטינה, שתוכנן לחודש ינואר. גרנד פרי בלגיה, שתוכנן להתקיים ביוני בוטל עקב מחלוקת כספית עם המארגנים. גרנד פרי מרקש, שתוכנן לחודש אוקטובר, בוטל מסיבות כלכליות. קבוצת ונוול, שזכתה באליפות היצרנים בעונה קודמת פרשה מהאליפות. פרישתם של חואן מנואל פנג'יו ומייק הות'ורן הובילה לכך שלראשונה לא השתתף אלוף בתחרויות. רכבי קופר, מצוידים במנועים אחוריים בנפח 2.5 ליטר, ניצחו חמישה מרוצים בעונה. יואקים ברונייה השיג את ניצחון הבכורה עבור קבוצת BRM. גרנד פרי גרמניה התקיים במסלול אבוס המהיר. ז'אן ברה, נהגה של קבוצת פרארי נהרג בתאונה שאירעה במסלול במהלך מרוץ מקדים שהתקיים יום אחד לפני האירוע המרכזי. ברה נהג במכונית פורשה RSK במרוץ שהתקיים בתנאים גשומים. הוא הועף מהמכונית הנוסעת, נפגע בראשו ומת. שלושה נהגים הגיעו למרוץ האחרון בעונה עם פוטנציאל לזכייה בתואר: ג'ק ברבהאם ,סטירלינג מוס וטוני ברוקס. מוס פרש במהלך המרוץ וברבהאם לקח את ההובלה במרוץ. במהלך ההקפה האחרונה נגמר הדלק במכוניתו של ברבהאם, אך הוא דחף את מכוניתו עד לקו הסיום אותו חצה במקום הרביעי. ברוקס סיים רק במקום השלישי וברבהאם זכה בתואר האליפות בפעם הראשונה. הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מחמשת המקומות הראשונים. הניקוד ניתן בהתאם למופיע בטבלה. בנוסף, ניתנה נקודת בונוס לנהג שקבע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ, במידה ויותר מנהג אחד קבע את זמן ההקפה המהירה ביותר, מחולקת הנקודה באופן שווה בין כל הנהגים שקבעו את ההישג. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון 5 התוצאות הטובות ביותר בלבד. הנקודות המופיעות בסוגריים כוללות את סך הנקודות שהושגו בעונה. הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה עונה זאת הייתה העונה השנייה של אליפות היצרנים. חלוקת הנקודות התבצעה בדומה לאליפות הנהגים. הניקוד ניתן ליצרן, בהתאם לתוצאה הגבוהה ביותר שהשיגו נהגי הקבוצה בכל מרוץ. מרוץ האינדינאפוליס 500, נחשב לחלק מהעונה, אך לא נכלל בחלוקת הנקודות ליצרנים. מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 1959 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine. Grands Prix which were cancelled, Autosport
מכונית סטיישן

מכונית סטיישן (באנגלית: Station wagon) מוגדרת כרכב אשר גוף המרכב שלו יוצר בסגנון גרסה של סדאן / סלון עם גג המורחב אחורה. בדגמי "סטיישן" קיים חלל פנימי יחיד המשותף לנוסעים ולמטען, ודלת אחורית לגישה למטענים. יוצרו מכוניות סטיישן בתצורת 2 דלתות צד ובתצורת 4 דלתות צד. בכל תצורה נוספה דלת נוספת מאחור, במקום מכסה תא המטען. בדגמי סטיישן ההפרדה בין שימושי הובלת הנוסעים והמטען גמישה: המושבים האחוריים מתקפלים, כדי לאפשר הגדלה של שטח המטען על חשבון מקומות הישיבה. כאשר טווח הדגמים כולל סגנונות גוף מרובים, כגון: סדאן, האצ'בק וסטיישן, כאשר בדרך כלל לכל הדגמים פלטפורמה משותפת, רובם על אותו בסיס גלגלים, מציעים את אותן אפשרויות של סוגי מנוע, ונוחות. מכוניות סטיישן נפוצות בעיקר באמריקה, קנדה, ניו זילנד, אוסטרליה ואפריקה. הגודל הנוסף ברכבי סטיישן מאפשר הוספת שורת מושבים שלישית, שבוצעה בחלק מהדגמים, בעוד שבדגמי סדאן או הצ'בק המספר מוגבל תמיד ל-2 שורות מושבים (בדגמי לימוזינה קיימים לעיתים 3 שורות מושב) סדאן - (3 קופסאות) האצ'בק - (2 קופסאות) סטיישן - (2 קופסאות) מסחרית - (2 קופסאות) 3 דלתות (2 דלתות ודלת אחורית) 5 דלתות (2 דלתות ודלת אחורית) שברולט בל אייר שנת 1957 סוסיתא, 3 דלתות וולוו 145 שנת 1968 וולוו 145 לנצ'יה ליברה דגם "Pontiac Woodie" שברולט שבל, שנת 1973 פיאט 500 ג'רדיניירה, 3 דלתות סיטרואן DS סקודה סופרב, שנת 2015 מדיה וקבצים בנושא מכונית סטיישן בוויקישיתוף הגדרת תצורת "סטיישן ואגון"dictionary.com/browse/station-wagon Hillier, Victor; Coombes, Peter (2004). Hillier's Fundamentals of Motor Vehicle Technology: Volume 1 (5th ed.). Nelson Thornes. p. 11. ISBN 978-0-7487-8082-2. Retrieved 15 January 2013. "The estate body, also known as station wagons in some countries, has the roofline extended to the rear of the body to enlarge its internal capacity. Folding the rear seats down gives a large floor area for the carriage of luggage or goods. Stronger suspension springs are fitted at the rear to support the extra load. Hatchback: The hatchback is generally based on a saloon body but with the boot or trunk area blended into the centre section of the body. The hatchback is therefore halfway between a saloon and estate car. This type of body is very popular due to its versatility and style. Although some hatchbacks are in fact saloon bodies with the boot or trunk effectively removed (usually the smaller cars), many hatchbacks retain the full length of the saloon but the roofline extends down to the rear of the vehicle. As with the saloon bodies, a hatchback can have two or four passenger doors, however there is a tendency to refer to hatchbacks as three or five doors because the rear compartment lid (or tailgate) is also referred to as a door on the hatchback bodies. As with the estate, the rear seats fold down to give a flat floor for the transportation of luggage or other objects. When the tailgate is closed, the luggage compartment is usually covered with a parcel shelf."
מרדכי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מרדכי היהודי – דמות ממגילת אסתר רב מרדכי – אמורא הרב מרדכי בן הלל – מחשובי הפוסקים ביהדות אשכנז, מחבר ספר המרדכי איתי מרדכי – כדורגלן ישראלי חגי מרדכי – תת-אלוף בצה"ל יואב מרדכי – תת-אלוף בצה"ל יעקב מרדכי – חייל צה"ל, נפל בפיגוע בכפר יובל יצחק מרדכי – אלוף בצה"ל ופוליטיקאי ישראלי תומר מרדכי – שוטר שנהרג בפיצוץ מכונית תופת בירושלים ועוטר בעיטור המופת אישים ששמם הפרטי הוא מרדכי
יחסי לטביה–רוסיה

יחסי לטביה–רוסיה הם יחסי החוץ בין לטביה לבין רוסיה, אשר קיימים כבר מאות שנים. בשנת 1772 סופח אזור לטביה לשטחי האימפריה הרוסית, במהלך חלוקת פולין, והיא נותרה תחת שליטה רוסית עד לסיום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. ב-11 באוגוסט 1920 נחתם הסכם שלום בין הרפובליקה של לטביה לבין רוסיה הסובייטית, וכוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. הכיבוש הסובייטי של לטביה בשנת 1940, אשר כלל גירוש לסיביר של לטבים רבים, יצר שפל גדול ביחסים הלטבים-רוסים. בשנת 1941 נכבשה לטביה על ידי גרמניה הנאצית, ובשנת 1944 חזר הצבא האדום וכבש את לטביה. רבים מהלטבים ברחו עם נסיגת הגרמנים לגרמניה או לשוודיה. הכיבוש הסובייטי הגדיל משמעותית את מספר הרוסים המתגוררים בלטביה, וביטול הלטבית כשפה הרשמית במדינה עורר כעס גדול כלפי הרוסים. בשנת 1991 הכריזה לטביה קיבלה על עצמאותה מברית המועצות, ועד לשנת 1994 הוציא הצבא הרוסי את כל כוחותיו ששהו בלטביה. בשנת 2007 נחתם הסכם בין המדינות, אשר הסדיר את עניין הגבולות ביניהם. על פי דוח הלשכה להגנת החוקה של לטביה מ-2016 רוסיה מהווה את האיום הביטחוני המשמעותי ביותר על לטביה, המשתקפת בין היתר בתעמולה רוסית נגד נאט"ו וכוחות הביטחון בלטביה ובפעולות סייבר של רוסיה נגד מוסדות לטביים. לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, הדרדרו היחסים בין המדינות. לטביה שינתה את שם הרחוב הצמוד לשגרירות רוסיה לרחוב אוקראינה העצמאית. בהמשך סגרה את הקונסוליות שהחזיקה רוסיה במדינה. רוסיה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה ו-2 קונסוליות בלייפאיה ודאוגבפילס. מאידך, לטביה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-2 קונסוליות בפסקוב וסנקט פטרבורג. מדיה וקבצים בנושא יחסי לטביה–רוסיה בוויקישיתוף יחסי לטביה–רוסיה, משרד החוץ הרוסי (ברוסית) שגרירות רוסיה בריגה (רוסית)(לטבית) שגרירות לטביה במוסקבה (באנגלית) (רוסית)(לטבית) רשימה של הסכמים (ברוסית) ANNUAL PUBLIC REPORT 2016, The Constitution Protection Burea Lithuania names road leading to Russian embassy ‘Ukrainian Heroes’ Street’ | Ukraine | The Guardian, amp.theguardian.com Latvia closes Russian consulates general and expels their staff | News | LETA, www.leta.lv אתר על יחסי מדינות
נטעלי גבירץ

נטעלי גבירץ (נולדה ב-6 בפברואר 1980) היא סופרת, תסריטאית, עורכת ועיתונאית ישראלית. גבירץ גדלה בתל אביב, בתם של ראובן גבירץ ויעל גבירץ ואחותו של השחקן והתסריטאי ניתאי גבירץ. למדה בבית הספר לאמנויות. ממקימי מועדון "הפטיפון" בתל אביב והלייבל העצמאי פאסט מיוזיק. במסגרת הלייבל והמועדון יצרה עטיפות תקליטים, קליפים ופוסטרים, חלקם הופיעו בספרים ותערוכות בינלאומיות. כתבה תסריטים למגוון תוכניות בערוץ הופ!, בהן "רחוב סומסום" ו"ממלכת טוביהו". עבדה כעיתונאית ועורכת באתר "מאקו". עורכת ירחון הילדים "אדם צעיר". בשנת 2022 השתתפה בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר. בת זוגו של אמיר שור ואם לשלושה. העולם הבא (כתר), 2024. המתנדבת (כתר), 2021. ינשופות 4: ״טיול שנתי לירח״ (כתיבה משותפת עם בר בן יוסף) (כתר), 2021 הדרקון וסוד הענפים (ספריית פועלים), 2021 (הספר חולק בשנת תשפ״א במסגרת ספריית פיג'מה לכל גני החובה בישראל ותורגם גם לאנגלית, אוקראינית, ספרדית, פורטוגזית וגרמנית.) הנסיכה ההפוכה (ספריית פועלים), 2019 (נבחר מצעד הספרים של משרד החינוך, תשפ״ה) ינשופות 3: "בית ספר למבחנים" (כתיבה משותפת עם בר בן יוסף) (כתר), 2019 ינשופות 2: "המתכון הסודי ביותר בממלכה" (כתיבה משותפת עם בר בן יוסף, ואיור) (כתר), 2017 (נבחר מצעד הספרים של משרד החינוך, תשע"ט) ינשופות 1: "הקייטנה להגשמת חלומות" (כתיבה משותפת עם בר בן יוסף, ואיור) (כתר), 2017 יולנדה דה מיאו (ספריית פועלים - הקיבוץ המאוחד), 2017 "חלזונות על הכביש המהיר" (ספריה לעם, עם עובד), 2008 ספרה ״המתנדבת״ נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר בשנת 2022. בשנת 2021 זכתה בסטודיו לכתיבה בפרויקט "חדר משלך" של עיריית תל אביב. פרס שרת התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר, על "יולנדה דה מיאו", 2017 מדיה וקבצים בנושא נטעלי גבירץ בוויקישיתוף נטעלי גבירץ, ברשת החברתית פייסבוק נטעלי גבירץ, ברשת החברתית אינסטגרם נטעלי גבירץ, אווזים, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, סיפור קצר, 5 בספטמבר 2023 נטעלי גבירץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נטעלי גבירץ, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הכל כלול, קיטי, סיפור קצר שהתפרסם במעבורת - פרויקט הסיפור הקצר כל הבנות הטובות, סיפור קצר שהתפרסם בכתב העת מאזניים "מיומנה של מנטורית אופנה", טור פרוזה-אופנה במגזין "את" גילי איזיקוביץ, אהבה תמימה? נטעלי גבירץ מנפצת את המיתוס הגדול של הקיבוץ, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2021 אורית מרלין-רוזנצוייג, "כשאמא הולכת לעולמה השטיח נשמט תחת הרגליים", באתר ynet, 4 באוקטובר 2024 יוני ליבנה, ספרה החדש של נטעלי גבירץ מתחיל מבטיח, אבל אז משהו בו מסתבך, באתר ynet, 24 בספטמבר 2024 יוני ליבנה, "המתנדבת": ספר מתח ישראלי שנון ומבריק, באתר ynet, 14 בדצמבר 2021 איילת קליין כהן, "המתנדבת": לרוץ יחפה בשדות - ביקורת ב״ישראל היום״, באתר www.israelhayom.co.il עטרה אופק, ״המתלהבת״, הנסיכה ההפוכה, באתר hamitlahevet
אדסל ברמודה

אדסל ברמודה (באנגלית: Edsel Bermuda) היא מכונית סטיישן גדולה, שיוצרה על ידי חטיבת המכוניות "אדסל" (באנגלית: Edsel) בקונצרן הרכב פורד בארצות הברית בשנת 1958. סך הכול יוצרו 2,235 יחידות. דגמי "אדסל בורמודה" יוצרו במפעלי ההרכבה של פורד: "Edison Assembly" בעיר אדיסון בניו ג'רזי, "Michigan Assembly Plant" בעיר ויין במישיגן, "Atlanta Assembly" בעיר "Hapeville" ג'ורג'יה, ו-"San Jose Assembly Plant" באזור צפון קליפורניה, קליפורניה. סטיישן 6 נוסעים. יוצרו 1,456 יחידות. מחיר היחידה בהשקה עמד על 3,155 דולר סטיישן 9 נוסעים. יוצרו 779יחידות. מחיר היחידה בהשקה עמד על 3,212 דולר בין 0–100 קמ"ש - 8.2 שניות (לדגם תמסורת ידנית - 3 מהירויות) בין 0–100 קמ"ש - 8.3 שניות (לדגם תמסורת ידנית - 3 מהירויות + overdrive) בין 0–100 קמ"ש - 9.5 שניות (לדגם תמסורת אוטומטית) פורד אדסל וילאג'ר אדסל סיטיישן אדסל ראונדאפ אדסל מועדון אדסל הבינלאומי אדסל ברמודה - תמונות מדיה וקבצים בנושא אדסל ברמודה בוויקישיתוף אדסל ברמודה, סרטון באתר יוטיוב אדסל ברמודה, סרטון באתר יוטיוב אדסל ברמודה - מפרט טכניcatalog.com/make/edsel/villager_bermuda אדסל ברמודהauto.howstuffworks.com/1958-edsel-bermuda אדסל ברמודה - 9 נוסעיםtopclassiccarsforsale.com/edsel/27070-1958-edsel-bermuda-9-passenger-wagon
אברהם רפאל כלפון

אברהם רפאל כלפון (1820, ה'תק"ף – 1886, ה'תרמ"ו) היה שד"ר, רב בתטואן שבמרוקו, רב בטבריה ואב בית דין וראש ישיבה בחיפה. נולד ליעקב כלפון בתטואן שבמרוקו. בילדותו התחנך במוסדות מקומיים, וכשבגר נישא לאסתר לבית סלאמה וכיהן במשרה רבנית בעיר. בשנת 1860 (ה'תר"ך) עלה לארץ ישראל יחד עם בני משפחתו, והשתכן בטבריה, שם מונה לשמש כרב. בשלב מסוים עבר להתגורר בחיפה, ולאחר פטירת הרב אלעזר הכהן חמצי בשנת 1881 (ה'תרמ"א) מונה לשמש תחתיו כאב בית הדין המקומי וכראש ישיבה. במסגרת פעילותו הציבורית נסע כשד"ר לביירות שבלבנון ולאיזמיר שבטורקיה, ונמנה עם ראשי פעילי העלייה של יהודי מרוקו לארץ ישראל. התכתב עם רבנים שונים, בהם הרב מנשה סתהון, שאף נפגש עמו כשנסע לביירות, הרב יעקב שאול אלישר, הרב יוסף שמואל אבולעפיה, הרב ישועה בסיס והרב יצחק חי טייב. כן חיבר מספר פיוטים, בהם פיוט לברית מילה ופיוט לכבוד רבי מאיר בעל הנס, שכתב לרגל חנוכת המבנה שעל הקבר בשנת 1868 (ה'תרכ"ח). הלך לעולמו בחיפה ב-9 באפריל 1886 (ד' בניסן ה'תרמ"ו) ונקבר בסמוך לקברו של רבי אבדימי דמן חיפה בבית הקברות היהודי העתיק בחיפה. בתפקידו ברבנות החליפו הרב מסעוד התשואל. בנו הרב ימין כלפון. בין נכדיו: מרדכי כלפון. בנו שמואל כלפון היה סוחר, ראש החברה קדישא בחיפה וחבר ועד ההורים של בית הספר של חברת כל ישראל חברים. ילדיו: יוסף, היה סוחר ומורה לערבית בבית הספר של חברת כל ישראל חברים בחיפה. בנו הרב משה כלפון היה איש ציבור, מייסד בית כנסת וישיבה בחיפה. נישא לבתו של הרב משה בן נאים, שהיה רבה הראשי של גיברלטר. ילדיו הם אברהם כלפון (סבה של העיתונאית נרי ליבנה), ופלור, שנישאה לשמואל בן-שבת. בנו הרב דוד כלפון היה מורה לעברית בבית הספר של חברת כל ישראל חברים, ונמנה עם מייסדי שכונת ארד אל יהוד בחיפה. ילדיו: שלמה, היה מורה בבית ספר בקהיר, חיים, היה פקיד בכיר במחלקת ההנדסה של עיריית חיפה, ומתתיהו, היה פקיד בחברת הנפט העיראקית בחיפה. ביתו סתי אשר התחתנה עם רבי נפתלי לרדו פדה את אברהם - שו"ת, חידושים, דרשות ופיוטים, כתב יד מעט אכל - על ספר משלי, כתב יד אכל וחי לעולם - על ספר תהילים, כתב יד דוד תדהר (עורך), "הרב אברהם רפאל כלפון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 845 רבי רפאל אברהם כלפון, באתר עדה המצבה בספרו כתוב כי המכתב מיועד ל"יש"א ברכ"ה", וישנה השערה כי מדובר ברב אחר, הרב יוסף שמואל אבולעפיה, שחיבר ספר באותו שם
ביפין רוואט

גנרל ביפּין רוואט (בהינדי: बिपिन रावत;‏ 16 במרץ 1958 – 8 בדצמבר 2021) היה ראש מטה ההגנה העומד בראש הכוחות המזוינים של הודו החל מיסוד התפקיד בינואר 2020 ועד למותו בהתרסקות מסוק בדצמבר 2021. לפני כן שירת בתור ראש מטה הצבא ה-26 של הצבא ההודי (זרוע היבשה) החל מדצמבר 2016 ועד שקודם לתפקיד מנכ"ל ועדת ראשי המטות בספטמבר 2019. הוא שירת בתפקיד סגן הרמטכ"ל (של זרוע היבשה) 11 חודשים בלבד לפני מינויו לרמטכ"ל. נהרג ב-8 בדצמבר 2021 בהתרסקות מסוק במדינת טאמיל נאדו יחד עם רעייתו ו-11 מקציניו הבכירים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. במהלך העימות הצבאי בשנת 1987, בעמק סומדורונג צ'ו הוצב הגדוד של רוואט בחזית נגד צבא השחרור העממי של סין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא ביפין רוואט בוויקישיתוף Gautam Sharma (1988). The path of glory: exploits of the 11 Gorkha Rifles. Allied Publishers. "Press Information Bureau". ארכיון מ-2016-12-22. נבדק ב-2016-12-21. "GENERAL BIPIN RAWAT takes over as the 27th COAS of the INDIAN ARMY". pib.nic.in. ארכיון מ-2017-01-01. נבדק ב-2016-12-31. סוכנויות הידיעות, הרמטכ"ל ההודי נהרג בהתרסקות מסוק, באתר ynet, 8 בדצמבר 2021 "Why General Rawat made the cut which General Bakshi failed to". ארכיון מ-2016-12-17. נבדק ב-2016-12-18.
כוכב רומניה

המסדר הלאומי "כוכב רומניה" (ברומנית: "Ordinul național „Steaua României) הוא מסדר לאומי רומני, העיטור הגבוה ביותר המוענק על ידי ממשלת רומניה. המסדר נוסד על ידי אלכסנדרו יואן קוזה ב-1864 והוענק בתקופתו בצמצום רב. לאחר הכרזת העצמאות של רומניה, ב-1877, אישר קרול הראשון, מלך רומניה את המסדר בחוק מיום 10 במאי 1977. המסדר בוטל ב-1948, כשעבר השלטון לידי הקומוניסטים וחודש ב-1998. עד שנת 2000, היו למסדר חמש דרגות: אבירים, קצינים, מפקדים, קצינים בכירים וצלבים גדולים. לפי חוק 29/2000, לגבי מערכת העיטורים הלאומית של רומניה, קיימות כיום שש דרגות: דרגה 1: קולר (Colan) דרגה 2: צלב גדול (Mare Cruce) דרגה 3: קצין בכיר (Mare Ofiţer) דרגה 4: מפקד (Comandor) דרגה 5: קצין (Ofiţer) דרגה 6: אביר (Cavaler) ארנסטו בורצגלי (אנ') אויגן, ארכידוכס אוסטריה (1881) פראטפ סינג מאידר (אנ') (1921) ג'אן קארץ' (אנ') אריסטיד ראזו (אנ') (1918) הארי גדעון ולס (אנ') (1919) אסמאעיל, סולטאן ג'והור (1920) הנדריק פיטר ניקולס מולר (אנ') (1922) סקרלט קנטקוזינו (אנ') ארתור פלפס אדוורד רידז-שמיגלי ג'ק קורבו (1930) סטניסלב מצ'ק אספא ווסן רודולף וולדן (אנ') פריץ ויט (1942) מרטין אונריין ג'גטג'יט סינג (אנ') (1935) וולטר סטאודינגר (אנ') (1942) אסמאעיל, סולטאן ג'והור (1942) ולטר ונק (1943) אמריך ג'ורדן (1944) סמואל סי. קאמינג (אנ') פול דה סמט דה נאייר (אנ') מערכת העיטורים הלאומית של רומניה (אנ') מדיה וקבצים בנושא כוכב רומניה בוויקישיתוף Lege nr.77 din 7 mai 1999 privind aprobarea Ordonanței de urgență a Guvernului nr.11/1998 pentru instituirea Ordinului Steaua României (ברומנית) Cancelaria Ordinelor: Cetățeni români și străini decorați cu Ordinul național „Steaua României” (ברומנית) LEGE nr. 29 din 31 martie 2000 privind sistemul national de decoratii al Romaniei
Hey Hey Hey

Hey Hey Hey (בעברית: היי היי היי) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר פורסם כרצועה השנייה באלבומה החמישי, Witness, אשר הוצא למכירה ב-9 ביוני 2017. השיר יצא לאור ב-9 ביוני 2017, כסינגל החמישי מתוך האלבום באיטליה. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-95 במצעד שבשוודיה, וה-64 במצעד שבצ'כיה. השיר נכתב על ידי קייטי פרי, סיה פרלר, עלי פייאמי, שרה האדסון ומקס מרטין, והופק על ידי מרטין ופעמני. וידאו קליפ לשיר פורסם בערוץ ה-Vevo של הזמרת בדצמבר 2017. בקליפ ניתן לראות את פרי כשהיא בדמותן של ז'אן ד'ארק ומארי אנטואנט, הקליפ בעל מסר פמיניסטי וקיבל שבח ממבקרים רבים. מונה הצפיות שלו ביממה הראשונה שלו ביוטיוב עלה על למעלה מ-4.5 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Hey Hey Hey" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Hey Hey Hey" באתר יוטיוב ב-20 בדצמבר 2017 פורסם וידאו קליפ לשיר, מעל לחצי שנה לאחר הגעתו לחנויות של האלבום בו הוא נכלל. Katy Perry - Hey Hey Hey (Radio Date: 12-01-2018), ‏2018-01-11 Steffen Hung, swedishcharts.com - Katy Perry - Hey Hey Hey, www.swedishcharts.com ds, ČNS IFPI, www.ifpicr.cz Hey Hey Hey - Katy Perry | Song Info | AllMusic, AllMusic
יחסי גרמניה–ליכטנשטיין

בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין נסיכות ליכטנשטיין מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. במהלך המאה ה-8 צורף שטחה של ליכטנשטיין לאימפריה הפרנקית, ולאחר מכן היא עברה לשליטת פרנקיה המזרחית, שהפכה בהמשך לאימפריה הרומית הקדושה, ונשארה חלק ממנה עד לשנת 1806. בשנת 1806 קיבלה ליכטנשטיין את ריבונותה, אך הצטרפה לקונפדרציה של הריין, ובשנת 2015 הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית. קרובים במיוחד היו היחסים עם האימפריה האוסטרית, ובשנת 1852 נחתם הסכם מכס ביניהם. במלחמת העולם הראשונה נותרה ליכטנשטיין נייטרלית, ולאחר המלחמה התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית וליכטנשטיין הגיעה להסכם מכס עם שווייץ. בשנת 1939 ניסו הנאצים לבצע הפיכה בליכטנשטיין, אולם נכשלו. ליכטנשטיין נותרה נייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה, אף על פי שהיו תוכניות לוורמאכט לספח את ליכטנשטיין, הן מעולם לא יושמו. בתקופה שלאחר המלחמה הפכה ליכטנשטיין ממדינה חקלאית ירודה למדינה המספקת שירותי בנקאות ומסחר. התעשייה העיקרית כיום היא במגזר השלישוני: בנקים, שירותי נאמנות ושירותים פיננסיים אחרים. המיסים בליכטנשטיין נמוכים יחסית לעולם, מה שהופך אותה בין היתר על ידי ממשלת גרמניה למקלט מס. בשנת 2008 פתחה ממשלת גרמניה בחקירות רבות כלפי מעלימי מס גרמניים, ובעקבות כך פרץ משבר ביחסים הדיפלומטיים עם ליכטנשטיין. בעקבות פרשת המס של ליכטנשטיין, ההלוואות שהובטחו על ידי בית ליכטנשטיין למוזיאונים גרמניים בוטלו על ידי אלויס השני, נסיך ליכטנשטיין. בשנת 2011 נחתם "הסכם בדבר סיוע מינהלי בענייני מס" בין שתי המדינות, וסוכם על הסכם מס כפול בין המדינות. ליכטנשטיין מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-2 קונסוליות בפרנקפורט ומינכן. מאידך, גרמניה מחזיקה בליכטנשטיין רק קונסוליה כללית בבלצרס . מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–ליכטנשטיין בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות