laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אצטדיון מטרופוליטנו

אצטדיון סיויטאס מטרופוליטנו (בספרדית: Estadio Civitas Metropolitano), שבעבר שימש בתור האצטדיון האולימפי של מדריד (בספרדית: Estadio Olímpico de Madrid), והידוע גם בכינוי אצטדיון לה פיינטה (Estadio La Peineta), הוא אצטדיון הממוקם במדריד, שנפתח בשנת 1994. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל אתלטיקו מדריד, ומכיל 68,456 מקומות ישיבה, והוא האצטדיון השלישי בגודלו בספרד אחרי הקאמפ נואו והסנטיאגו ברנבאו. האצטדיון שימש לאירועי אתלטיקה עד שנת 2004. בשנת 2002 אירח האצטדיון את אליפות העולם באתלטיקה של ה-IAAF. בחודש יוני 2005 ביצע ארגון הטרור הבסקי אט"א פיגוע בסמוך לאצטדיון, אך זה הסתיים ללא נפגעים. בתחילת שנות ה-90, מועצת הספורט של קהילת מדריד קידמה את הצעתה של העיר לארח את אליפות העולם באתלטיקה בשנת 1997, והתחילו לבנות אצטדיון אולימפי במזרח מדריד. בניית האצטדיון התחילה בשנת 1990 על בסיס עיצוב שהוצע על ידי האדריכלים אנטוניו קרוז וילאלון ואנטוניו גרסיה אורטיז. הבנייה הושלמה בשנת 1993, ואילו חנוכת האצטדיון התקיימה בספטמבר 1994. אירוח אליפות העולם באתלטיקה 1997 הופקד בסופו של דבר בידיה של אתונה. במהלך העשור הראשון לקיומו אירח האצטדיון אירועי ספורט ותרבות, עד שבשנת 2004 הוא ננטש. בשנת 2004 נסגר האצטדיון עקב התוכנית להרחבתו כחלק מהצעתה של מדריד לארח את אולימפיאדת 2016. לאחר זכייתה של ריו דה ז'ניירו באירוח המשחקים האולימפיים, הוגשו הצעות רבות על עתידו של האצטדיון, והוחלט שהבעלות על האצטדיון תועבר לאתלטיקו מדריד, והיא זו שתישא בעלויות ההרחבה, שהתחילה בשנת 2011. האצטדיון החדש החליף את אצטדיון ויסנטה קלדרון כביתה של אתלטיקו מדריד, החל מעונת 2017/18. ב-9 בדצמבר 2016, המועדון הודיע כי שמו של האצטדיון המשופץ יהיה "ונדה מטרופוליטנו" - ונדה עקב חסות מסחרית, ומטרופוליטנו על שמו של האצטדיון ההיסטורי של אתלטיקו לפני ששיחקה בוויסנטה קלדרון. בשנת 2019 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות לשנה זו, בו גברה ליברפול על טוטנהאם הוטספר בתוצאה 2-0. מראה האצטדיון לפני השיפוץ, מרץ 2012 מראה כללי של האצטדיון לפני השיפוץ, פברואר 2014 מראה האצטדיון ביום פתיחתו המחודשת, 16 בספטמבר 2017 מראה פנים האצטדיון במהלך משחק של נבחרת ספרד נגד ארגנטינה, מרץ 2018 מראה האצטדיון המחודש, נובמבר 2018 מדיה וקבצים בנושא אצטדיון מטרופוליטנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון מטרופוליטנו (בספרדית) האצטדיון באתר World Stadiums (באנגלית) האצטדיון באתר Stadium Guide (באנגלית) El Metropolitano se agranda y tiene 500 localidades más, ‏7 בספטמבר 2019 ניר בן יליד, ‏זהות בין עירונית: הקרב החם בין אתלטיקו לריאל, באתר ערוץ הספורט, 8 באפריל 2017
רבי יונתן בן אלעזר

רבי יונתן בן אלעזר (מוזכר בתלמוד לרוב בפשטות: רבי יונתן) היה אמורא ארץ ישראלי שחי בדור הראשון של האמוראים. עסק בעיקר באגדה ונחשב לבר סמכא בתחום. כונה בחשיבות "שר הבירה". רבו המובהק היה רבי שמעון בר יוסי בר לקוניא, וייתכן כי גם למד אצל רבי חייא. היה חבר של רבי חנינא בר חמא ורבי יהושע בן לוי,, אך צעיר מהם, והיה בידידות גם עם רבי יוחנן שהיה צעיר ממנו. תלמידו היה רבי שמואל בר נחמני - גם הוא עסק בעיקר באגדה. רבי יונתן מוזכר בירושלמי תמיד ללא שם אביו, ורק בתלמוד הבבלי הוא מוזכר עם שם אביו רבי יונתן בן אלעזר. אהרן הימן משער שהוא היה מטבריה. לעומת זאת, יעקב שמואל צורי מזהה את רבי יונתן בן אלעזר עם רבי יונתן מבית גוברין, המוזכר עם ציון מקומו רק במקורות ארצישראליים, וטוען שרבים ממשליו של רבי יונתן מתבססים על סדרי בית המרחץ, דבר התואם את בית המרחץ הגדול של בית גוברין. תחום עיסוקו העיקרי של רבי יונתן בן אלעזר היה אגדה, ונחשב לבר סמכא בתחום, כך גם נודע כדרשן. במאמריו סינגר על כמה אישים מקראיים שחטאו, לכאורה, וקבע: ”כל האומר... חטא - אינו אלא טועה”; כך הוא אומר על ראובן, בני עלי הכהן, דוד המלך, שלמה המלך ויאשיהו. כך גם נמצא כי בכמה מקומות הוא מתווכח עם פורשים מהיהדות המסורתית - המינים והשומרונים. על טענת המינים המסיקים מהכתוב ”נעשה אדם” (ספר בראשית, פרק א', כ"ו) כי אלוהים אינו יחיד, דרש את המדרש הבא: ”בשעה שהיה משה כותב את התורה היה כותב מעשה כל יום ויום, כיוון שהגיע לפסוק "ויאמר אלהים נעשה אדם", אמר לפניו (משה לאלוהים): ריבונו של עולם! מה אתה נותן פתחון פה למינים? אמר לו (אלוהים למשה): כתוב, והרוצה לטעות - יטעה.” (בראשית רבה, פרק ח', ח'.) מדרש נודע נוסף דרש על קריעת ים סוף: ”באותה שעה (שהמצרים טבעו בים) בקשו מלאכי השרת לומר שירה לפני הקב"ה, אמר להן הקב"ה: מעשי ידיי טובעין בים - ואתם אומרים שירה לפני?!” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"ט, ב'.) אמרה נוספת שאמר והפכה לעיקרון אמוני אצל חלק מהוגי הדעות היהודים: ”תיפח רוחם של מחשבי קיצין.” (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ז, ב'.) הרב אהרן הימן, "רבי יונתן בן אלעזר", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 698-701, באתר היברובוקס משה יהודה בלוי (עורך), "רבי יונתן בן אלעזר", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים ש"ט-שי"ג, באתר היברובוקס יונתן בן אלעזר, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" כך לדוגמה מבקש ממנו רבי שמלאי, שבעצמו היה גדול בענייני אגדה, ללמד אותו אגדה (תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים, פרק ה', הלכה ג'); וכן היה רבו של רבי שמואל בר נחמני, שהיה "בעל אגדה" (מדרש תנחומא, פרשת בחוקותי, ד'). בראשית רבה, פרשה צ"ה, פסקה ג'. תלמוד ירושלמי, מסכת הוריות, פרק ב', הלכה ה'; ובתלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ב', הלכה ג'. שכן הוא אומר לרבי חייא דבר בשם רבו - רבי שמעון בר יוסי בר לקוניא; תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין, פרק ג', הלכה ד'. תלמוד ירושלמי, מסכת מעשר שני, פרק ג', הלכה ג'; ובתלמוד ירושלמי, מסכת עירובין, פרק ו', הלכה ד'. תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה, פרק ב', הלכה ה'. הרב אהרן הימן, "רבי יונתן בן אלעזר", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 700, באתר היברובוקס יעקב שמואל צורי, ר' יונתן בן אלעזר מבית גוברין רבו של ר' שמואל בר נחמני, דואר היום, 25 בינואר 1923 תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, ב', ובדף נ"ו, ב'. בראשית רבה, ל"ב, י'; ובפ"ב, ט'. דבר הנוגד את אחד מעיקרי היהדות; ראו: עיקרי האמונה היהודית.
כנף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כנף – איבר התעופה של בעלי חיים כנף (תעופה) – חלק בכלי טיס המספק לו עילוי כנפון טיל – חלק בטיל הנועד לייצוב וניהוג. כנף (חיל אוויר) – יחידה בחילות אוויר כנף (מושב) – מושב בדרום רמת הגולן חורבת כנף – שרידי בית כנסת קדום בדרום רמת הגולן כנף (בית ספר) – בית ספר במושב אלי-עד אמרת כנף – משפט שנאמר בהקשר כלשהו, נותר בזיכרון ונוהגים לצטטו. בדרך כלל יש בו עוקץ מסוים, מוסר השכל או משחק מילים שחקן כנף – עמדה בכדורגל ראו גם: כנפיים (פירושונים)
כריסטין אוהורוגו

כריסטין ג'ומה אוהורוגו (באנגלית: Christine Ijeoma Ohuruogu, נולדה ב-17 במאי 1984) היא אתלטית אנגליה, אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008) ופעמיים אלופת עולם (אוסקה 2007, מוסקבה 2013) בריצת 400 מטר. אוהורוגו נולדה ברובע ניוהאם של מזרח לונדון, להורים ממוצא איגבו. היא בוגרת של קולג' אוניברסיטת לונדון משנת 2005, בבלשנות. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה אוהורוגו במקום ה-10 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.00 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 50.50 שניות. בנוסף, היא סיימה במקום הרביעי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:25.12 דקות, המנצחת הייתה ארצות הברית (3:19.01 דקות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה אוהורוגו במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:24.44 דקות, אחרי רוסיה (3:20.95 דקות) וג'מייקה (3:23.29 דקות). בתחרויות האתלטיקה של משחקי חבר העמים הבריטי שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכתה אוהורוגו במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.28 שניות, לפני טוניק ויליאמס-דרלינג מבהאמה (50.76 שניות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכתה אוהורוגו בשתי מדליות. מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.61 שניות, לפני בת ארצה ניקולה סנדרס (49.65 שניות) ונובלן ויליאמס מג'מייקה (49.66 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא בריטי חדש של 4:20.04 דקות, אחרי ארצות הברית (3:18.55 דקות) וג'מייקה (3:19.73 דקות, שיא ג'מייקני). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה אוהורוגו במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.62 שניות, לפני שריקה ויליאמס מג'מייקה (49.69 שניות) וסניה ריצ'רדס מארצות הברית (49.93 שניות). בנוסף, היא סיימה במקום החמישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.68 דקות, המנצחת הייתה ארצות הברית (3:18.54 דקות). היא הייתה לאתלטית הבריטית היחידה שזכתה במשחקים אולימפיים אלו במדליית זהב ולבריטית הראשונה שזוכה בריצת 400 מטר במדליית זהב. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיימה אוהורוגו במקום שלישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:25.16 דקות, אחרי המנצחת ארצות הברית (3:17.83 דקות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 פסלה אוהורוגו בריצת 400 מטר כבר בשלב המוקדמות. היא זכתה עם נבחרת השליחות 4x400 מטר במדליית ארד. באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה אוהורוגו במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.70 שניות, אחרי סניה ריצ'רדס (49.55 שניות) ולפני דידי טרוטר (49.72 שניות) שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:24.76 דקות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה בשנת 2013 זכתה אוהורוגו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.41 שניות, לפני אמנטל מונטשו מבוטסואנה (49.41 שניות). מדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.61 דקות, אחרי ארצות הברית (3:20.41 דקות). אוהורוגו הושעתה מאליפות אירופה באתלטיקה בשנת 2006, משום שלא התייצבה לבדיקת סמים בדם שלוש פעמים, באוקטובר 2005 ופעמיים ביוני 2006. מדיה וקבצים בנושא כריסטין אוהורוגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטין אוהורוגו (באנגלית) כריסטין אוהורוגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטין אוהורוגו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי כריסטין אוהורוגו, באתר olympedia.org כריסטין אוהורוגו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית כריסטין אוהורוגו, באתר ליגת היהלום כריסטין אוהורוגו, באתר Track and Field (נשים)
באקיו

באקיו (בבסקית: Bakio) הוא כפר בארץ הבסקים. מבחינה אדמיניסטרטיבית הוא רשות מקומית במחוז ביסקאיה בקהילה האוטונומית של חבל הבסקים, בספרד. בעבר כונתה העיירה בשם Básigo de Baquio, וכיום זהו שמה של השכונה המרכזית בה. באקיו ממוקם בשטח ההיסטורי של Bizkaia, באזור Uribe והוא ממוקם ממש בין Mungia ו Bermeo. הרי בורגואה, גרבולה וג'טה מקיפים את העירייה שמארחת במקביל את נהר זרג'ה ונחל אונדרה. מדיה וקבצים בנושא באקיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באקיו Bakio, BASQUE COUNTRY ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
SU-122

ה-SU-122 (ר"ת של: Samokhodnaya Ustanovka-122) הוא תותח מתנייע שפותח ושירת בברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. ה-SU-122 שייך למשפחת ה-SU הסובייטית יחד עם דגמים כמו ה-SU-100 וה-SU-85, ל-SU-122 תותח הוביצר בעל קוטר 122 מ"מ. ה-SU-122 יוצר בין השנים 1942-1944 בהן יוצרו סך הכול כ-1,148 כלים. במהלך מלחמת העולם השנייה, כדי להתמודד עם איומים שונים בשדה הקרב, היה צורך בפיתוח סדרה של תותחי סער שחלקם היו קלים ומהירים יותר ושירתו כמשחיתי טנקים (לדוגמה ה-SU-100) וחלקם היו כבדים ובעלי תותח בעל עוצמה רבה יותר אשר שימשו כתותחים מתנייעים, הסדרה הושתתה על טנקי השטוג הגרמניים (כמו השטוג סימן 3) אך הייתה פחות מוצלחת. ה-SU-122 נפל לקטגוריה השנייה ושירת כתותח ארטילרי מתנייע. פיתוח הכלי החל באפריל 1942 לאחר בקשה של הדירקטוריון הארטילרי המרכזי (GAU) של צבא ברית המועצות לעצב כלי בעל תותח הוביצר 122 מ"מ לשימוש כתותח מתנייע. הכלי פותח תחת השם SU-35 והתבסס על תובה של T-34, הכלי נכנס לשירות לבסוף בשם SU-122. הכנסת הכלי לשלב היצור החל בדצמבר 1942 כאשר יצור הכלי פסק לקראת סוף 1944. כבר בשלבי ניסוי הכלי התגלו בו בעיות כגון אוורור לקוי בתא הלחימה, הגבלת הגבהה לתותח והצורך במפקד לתפעולו, עם זאת הכלי נכנס לייצור כדי לעמוד בדרישות הצבא בשטח, עד שבמהלך שנת 1943 החל ייצור הכלי לדעוך לטובת ה-SU-152. במהלך שירותו של הכלי, פותחו מספר שדרוגים לכלי שלעולם לא צלחו את שלב אב הטיפוס ולא נכנסו ליצור המוני. אחד השדרוגים שהוצעו היה ה-SU-122P שהיה אמור לשרת בתור משחית טנקים, כמו גם ה-SU-122M שהיה גרסה פשוטה וזולה יותר ליצור של ה-SU-122. מיקום התותחים המתנייעים בשדה הקרב לפי הדוקטרינה הסובייטית במהלך מלחמת העולם השנייה היה בגדודי תותחי סער מעורבים בתפקיד ארטילרי דינמי, כתמיכה בכוחות תוקפים. באופן קלאסי, תפקדו התותחים המתנייעים במחלקות של שלושה. במהלך המלחמה גובשו רגימנטים של תותחי סער שכללו 17 כלים מסוג SU-76 ו-8 כלים מסוג SU-122, כאשר ה-SU-76 תפקד כמשחית טנקים וה-SU-122 כתותח מתנייע ארטילרי. רגימנט כזה פעל בתפקיד תומך לכוחות חי"ר וכנגד מטרות שריון. ה-SU-122 שירת בצבא באדום החל מ-1942 ועד סוף המלחמה בקרבות בחזית המזרחית. מדיה וקבצים בנושא SU-122 בוויקישיתוף מפרט טכני של הכלי מהאתר 'און-וור'. מידע על הכלי מהאתר 'רכבי מלחמת העולם ה-2' הנתונים מתייחסים לדגם הראשוני. מתוך: Russian Tanks and Armored Vehicles 1917–1945 על ידי וולפגנג פליישר, 1999 מתוך Kursk 1943, מארק היילי, 1992, הוצאת אוספרי.
כנף (חיל אוויר)

המושג כנף משמש לתיאור יחידות מוטסות בצבאות שונים. צורת הרבים של "כנף" במשמעותה הצבאית היא "כנפות", בניגוד לצורת הרבים הרגילה, "כנפיים". בחיל האוויר הישראלי כנף הוא בסיס טיסה שנמצאות בו טייסות טיסה וטייסות תומכות בלבד. זאת בניגוד לבח"א (ראשי תיבות של "בסיס חיל אוויר"), בסיס שנמצאות בו גם יחידות נוספות (למשל: יחידות קשר, חימוש, ציוד או מודיעין) שאינן טייסות טיסה. טייסות התמיכה במערך ההגנה האווירית בחיל האוויר גם הן נקראות יחד "כנף", על אף שאין בהן טייסות טיסה. בחיל האוויר האמריקני משמעות הכנף שונה במקצת, והיא מהווה מעין טייסת־על, הכוללת מספר טייסות. למרות זאת, לעיתים מציין המושג בפשטות בסיס של חיל האוויר. בצי האמריקני מהווה הכנף טייסת־על הכוללת מספר טייסות והמוצבת בבסיס יבשתי ולא על גבי נושאת מטוסים. מבנה ארגוני של יחידות אוויריות במדינות נאט"ו נבחרות, לפי גודל יחסי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה צבאית ובנושא חיל האוויר הישראלי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז הצפון (משטרה)

מחוז הצפון הוא אחד משמונת המחוזות (כולל משמר הגבול) של משטרת ישראל וכולל שלושה מרחבים. המחוז תחום מדרום בקו התפר, השומרון ורכס הרי הגלבוע, ממזרח גבולות ממלכת ירדן וסוריה, מצפון בגבול לבנון, וממערב במישור החוף הצפוני, במחוז החוף ומדרום מערב בוואדי עארה. עם הקמת המשטרה נוסדו בה שני מחוזות: מחוז תל אביב ומחוז חיפה. בדרום ובצפון לא הוקמו מחוזות, מפני שאלו היו אזורי לחימה והיו באחריות צה"ל וירושלים טרם נכללה בגבולות המדינה. לאחר שוך הקרבות הוקם מחוז צפון של המשטרה, שמטהו היה בטבריה והיא כללה את נפות כנרת, צפת ויזרעאל. בשנת 1953 הועבר האחריות לנפת זבולון ממחוז חיפה למחוז צפון, ומטה המחוז עבר לנצרת. בשנת 1958 בוצע ארגון מחדש במשטרה והמחוז אוחד עם מחוז חיפה. ביולי 2011 הופרד מרחב החוף יחד עם תחנות עירון ואום אל-פחם ממרחב הגליל שבמחוז הצפון, והיו למחוז עצמאי, מחוז חוף. במאי 2017 חולקו מחדש המרחבים במחוז הצפון. מרחב גליל – בו 5 תחנות משטרה (שפרעם, כרמיאל, מג'ד אל כרום, טמרה ומשגב). מרחב העמקים – בו 6 תחנות משטרה (בית שאן, נצרת, עפולה, מגדל העמק, כפר כנא ונוף הגליל). מרחב כנרת (גליל-גולן) – ובו 6 תחנות משטרה – (תחנת קריית שמונה, תחנת גולן – קצרין, תחנת ירדן – ראש פינה, חצור הגלילית ויישובי הסביבה, תחנת צפת, תחנת טבריה ותחנת מעלות) במחוז מתגוררים 1.2 מיליון איש – כ-42% יהודים, כ-41% מוסלמים, כ-7% דרוזים, כ-7% נוצרים וכחצי אחוז צ'רקסים. בתחום המחוז אתרי קדושה לבני דתות שונות ואתרי תיירות. יחידת הגבולות של מחוז צפון אשר עיסוקה הוא מניעת הברחות נשק וסמים מגבולות המדינה. היחידה, מורכבת מלוחמי עלית והיא הכוח המיומן ביותר העומד לרשות המשטרה ברמה המחוזית. היחידה מתמקדת בעיקר בסיכול הברחת כלי נשק מגבולות ירדן, סוריה, לבנון ושטחי הרשות הפלסטינית לתחומי מחוז צפון. אתר האינטרנט הרשמי של מחוז הצפון מחוז צפון, באתר משטרת ישראל משטרת עכו - למחוז צפון, מעריב, 31 באוגוסט 1953 זלינגר נתמנה כמפקד משטרה בגליל הצפוני, חרות, 21 באוגוסט 1958 בוצעה ריאורגניזציה במשטרת הגליל, חרות, 29 באוקטובר 1958 אורי דן, הנוף החדש של משטרת ישראל, מעריב, 25 באוגוסט 1958 צפו: פשיטה של יחידת יג"ל על מתחם פשע ערבי, באתר "סרוגים", 6 בספטמבר 2022
ויליאם דווייט ויטני

ויליאם דווייט ויטני (William Dwight Whitney‏; 9 בפברואר 1827 – 7 ביוני 1894) היה בלשן אמריקאי. בראשית הלימודים האקדמיים שלו התעניין ויטני בעיקר במדעי הטבע – בוטניקה ומדעי כדור הארץ, והוא לא זנח את התחום גם אחרי שהתחיל להתמסר לבלשנות ב־1848, לאחר שקרא ספר על שפת סנסקריט. למד באוניברסיטת ייל, בתקופה שבה כמעט לא היו לימודי סנסקריט בארצות הברית, והשלים את לימודיו בברלין אצל אלברכט ובר ובטיבינגן אצל רודולף פון רות (von Roth), וכן עם פרנץ בופ. ב־1854 מונה לתפקיד פרופסור לסנסקריט בייל, ומ־1869 – ל"פילולוגיה משווה". ויטני הוציא לאור ותרגם מספר טקסטים בסנסקריט, וכתב ספר דקדוק של סנסקריט. ספרים בולטים נוספים שכתב: Language and the Study of Language – מבוא לבלשנות כללית, אחד הספרים החלוציים בבלשנות המודרנית The Life and Growth of Language – ניסיון להבין את מקורה של הלשון ספרי דקדוק של אנגלית, צרפתית וגרמנית Oriental and Linguistic Studies – אוספי מאמרים הערך Philology ("פילולוגיה") במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה (למעשה הערך עוסק בעיקר בבלשנות) היה בין העורכים של מילון ובסטר והעורך הראשי של Century Dictionary – מילון של השפה האנגלית. ספריו על בלשנות כללית היו מוכרים גם בקרב הציבור הרחב בזכות סגנונם הברור. מדיה וקבצים בנושא ויליאם דווייט ויטני בוויקישיתוף ויליאם דווייט ויטני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם דווייט ויטני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Thomas Day Seymour, "William Dwight Whitney". Yale University, 1895 ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך Whitney, William Dwight מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האלפים הימיים

אלפּ-מריטים (בצרפתית: Alpes-Maritimes, באוקסיטנית: Aups Maritims, "האלפים הימיים") הוא מחוז בצרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, הנמצא בפינה הדרומית-מזרחית של צרפת המטרופולינית. המחוז גובל במחוזות האלפים של פרובנס עילית וואר, במדינות מונקו ואיטליה, ובים התיכון, ובירתו היא העיר ניס. מקומות מעניינים נוספים במחוז הם קאן, אנטיב, מנטון, וגראס. אתר האינטרנט הרשמי של האלפים הימיים (בצרפתית) האלפים הימיים, ברשת החברתית פייסבוק האלפים הימיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האלפים הימיים, ברשת החברתית אינסטגרם האלפים הימיים, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר הנציבות הרשמי אתר המועצה הכללית Tourisme dans les Alpes-Maritimes, provence-alpes-cotedazur ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דינו ראדג'ה

דינו ראדג'ה (בקרואטית: Dino Rađa; נולד ב-24 באפריל 1967), הוא כדורסלן עבר קרואטי. בראשית הקריירה היה שותף בשתיים משלוש הזכיות הרצופות של יוגופלסטיקה ספליט בגביע אירופה לאלופות, וכיום משמש כנשיא המועדון. ראדג'ה החל את קריירת הכדורסל שלו בעיר נעוריו, שם שיחק במדי הנוער של קבוצת ק.ק. דוולין, ומשם עבר למועדון ק.ק. ספליט בחוזה מקצועני. בספליט (אשר החליפה ספונסרים ונודעה כ"יוגופלסטיקה" ו"פופ84") שיתף פעולה עם טוני קוקוץ' בתקופת השיא של המועדון וזכה עימה בשני גביעי אירופה לאלופות ברציפות (1989, 1990). בסיום עונת 1989/1990, עזב ראדג'ה את ספליט ועבר לוירטוס רומא, למרות שנבחר בידי הבוסטון סלטיקס כבר בדראפט של שנת 1989. בעונתו הראשונה באיטליה קלע ראדג'ה 18.1 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר על ידי עיתונאיי ספורט במקום השני כשחקן האירופאי הטוב ביותר לאותה העונה, שני רק לקוקוץ'. בשתי העונות הבאות המשיך ראדג'ה לשפר את ממוצעיו, והעמיד ממוצעים של 20.2 נקודות למשחק בעונתו השנייה, ו-21.5 בשלישית. בשנת 1992 הוליך ראדג'ה את רומא לזכייה בגביע קוראץ'. בשנת 1993 הצטרף ראדג'ה לבוסטון סלטיקס. את עונת הבכורה שלו בליגת ה-NBA סיים עם ממוצעים של 15.1 נקודות למשחק ו-7.2 ריבאונדים. לאחר 3 שנים נוספות בבוסטון, נשלח ראדג'ה בעסקת חליפין אל פילדלפיה 76' בתמורה לקלרנס וות'רספון, אך כשל בבדיקות הגופניות. בדצמבר 1993 קבע ראדג'ה רקורד שלילי כאשר היה לשחקן אשר סיים משחק עם מספר ההחטאות הרב ביותר ללא נקודות, כאשר במשחק נגד סן אנטוניו ספרס החטיא 14 זריקות מהשדה ב-18 דקות משחק. בשנת 1997 החליט ראדג'ה לחזור לאירופה, והצטרף לקבוצת פנאתינייקוס היוונית. הוא שיחק במועדון שנתיים, בהן זכה עמו בשתי אליפויות יוון. לאחר שנתיים ביוון עזב ראדג'ה את המועדון וחזר לקרואטיה, לקבוצת ק.ק. זאדאר. בשנת 2000 חזר ראדג'ה ליוון וחתם אצל יריבתה של קבוצתו הקודמת, אולימפיאקוס, אך כשל בניסיונו להשיב למועדון את תואר האליפות, וחזר לקרואטיה, לקבוצת ציבונה זאגרב. לאחר עונה אחת בזאגרב, חזר ראדג'ה לקבוצת נעוריו, זכה עימה באליפות קרואטיה ופרש מכדורסל. ראדג'ה היה חלק מנבחרת יוגוסלביה אשר זכתה במדליית הכסף באולימפיאדת סיאול, ושתי מדליות זהב באליפות אירופה בכדורסל (1989, 1991). לאחר הכרזת העצמאות של קרואטיה, הפך ראדג'ה לבורג חשוב בנבחרת קרואטיה, אשר זכתה במדליית כסף במשחקים האולימפיים בברצלונה, במדליות ארד באליפות אירופה בכדורסל 1993 שנערכה בגרמניה, באליפות אירופה בכדורסל 1995 שנערכה ביוון, ובאליפות העולם בכדורסל 1994 שנערכה בקנדה. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות המחטיאים באתר basketball-reference.com
מרגריטה, נסיכת סבויה

מרגריטה מסבויה, מלכת איטליה (איטלקית: Margherita di Savoia;‏ 20 בנובמבר 1851 - 4 בינואר 1926), הייתה אשתו של אומברטו הראשון, מלך איטליה. מרגריטה מריה תרזה ג'ובנה מסבויה נולדה ב-20 בנובמבר 1851 בטורינו, והייתה בתם של הנסיך פרדיננדו מסבויה, דוכס ג'נובה ואליזבת, נסיכת סקסוניה. מצד אביה הייתה מרגריטה נכדתם של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה. מצד אמה הייתה מרגריטה נכדתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה. מרגריטה נישאה באפריל 1868 לבן-דודה אומברטו, נסיך הכתר של איטליה. בשנת 1869 נולד בנם היחיד של בני הזוג, לימים המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. (יש הטוענים כי סיבת היותו של ויטוריו אמנואלה קטן קומה נעוצה בעובדה שהוריו היו בני דודים). בינואר 1878 ירש אומברטו את כס המלוכה האיטלקי והוכרז כאומברטו הראשון, מלך איטליה, ומרגריטה הוכרזה כמלכת איטליה. בשנת 1900 נרצח אומברטו על ידי מתנקש והמלכה מרגריטה הפכה למלכה האם של איטליה. מרגריטה ייסדה רבים ממוסדות התרבות באיטליה, בהם בית דנטה. כמו כן היא הייתה פטרונית של מוסדות צדקה רבים, ובראשם הצלב האדום האיטלקי. הפיצה מרגריטה נקראה על שמה בשנת 1906 וזאת משום שמרכיביה מסמלים את צבעי הדגל האיטלקי (עגבניות - אדום, בזיליקום - ירוק וגבינה - לבן). המלכה מרגריטה הייתה חובבת טיפוסי הרים, וכמה רכסים בהרי העולם השונים נקראים על שמה. המלכה הואשמה בכך שגילתה אהדה לתנועה הפאשיסטית בראשית ימיה. ארבעת מנהיגי התנועה הפאשיסטית ובתוכם אמיליו דה בונו ואיטלו באלבו נפגשו עימה בשנת 1922 כדי לקבל את ברכתה בטרם פתחו במצעד על רומא. ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה מדיה וקבצים בנושא מרגריטה, נסיכת סבויה בוויקישיתוף מרגריטה, נסיכת סבויה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרגריטה, נסיכת סבויה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אלנה, נסיכת מונטנגרו

הנסיכה אלנה ממונטנגרו (במונטנגרית: Јелена Савојска; ‏8 בינואר 1873 - 28 בנובמבר 1952) הייתה בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ואשתו של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. אלנה נולדה ב-8 בינואר 1873 בצטיניה, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'. ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה עם ויטוריו אמנואלה, נסיך פיימונטה, ולצורך כך המירה את דתה לנצרות קתולית. בשנת 1900 נרצח חמיה אומברטו הראשון, מלך איטליה, ובעלה עלה לשלטון כוויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. בשנת 1908 אירעה רעידת אדמה הרסנית במסינה, ואלנה סייעה לעבודות ההצלה, מה שהעלה מאוד את פופולריותה בעיני העם. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבדה כאחות, ובסיוע המלכה האם הפכה את ארמונות קווירינאלה ווילה מרגריטה לבתי חולים. בין השנים 1911–1921 הייתה המפקחת הראשונה של אחיות הצלב האדום האיטלקי, ואף הוענק לה תואר ראשון ברפואה. אלנה מימנה מוסדות צדקה לחולי שחפת ודלקת קרום המוח, ומימנה מחקרים נגד פרקינסון, שיתוק ילדים וסרטן. בשנת 1937 קיבלה את שושנת הזהב מהאפיפיור פיוס השנים עשר, הכבוד הרם ביותר בנצרות הקתולית לאשה. לאחר כיבוש אתיופיה על ידי המשטר הפאשיסטי האיטלקי בשנת 1935 ולאחר כיבוש אלבניה בשנת 1938 הוספו לתאריה של אלנה התארים "קיסרית אתיופיה" ו"מלכת אלבניה". תארים אלה הוסרו על ידי בעלה בשנת 1943 לאחר נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה. בנוסף אלנה עמדה מאחורי היוזמה של מוסוליני להפוך את מונטנגרו לממלכה "עצמאית" תחת חסות השלטון הפשיסטי בשנת 1941. אלנה זכורה כאשתו של המלך אשר חתם על חוקי הגזע באיטליה נגד היהודים בשנת 1938, חוקים שהביאו לשואת יהודי איטליה תחת שלטונו של מוסוליני במהלך ימי מלחמת העולם השנייה. ב-9 במאי 1946 התפטר בעלה ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה מתפקידו לטובת בנם אומברטו השני, מלך איטליה, ויצא יחד עם אלנה לגלות באלכסנדריה שבמצרים. בשנת 1947 מת ויטוריו אמנואלה, וב-28 בנובמבר 1952 מתה אלנה במונפלייה שבצרפת. בדצמבר 2017 הועברה גופתה לכנסייה בויקופורטה, פיימונטה. יומיים לאחר מכן נקבר שם גם בעלה שגופתו הובאה ממצרים. מנישואיה של אלנה עם ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, נולדו לה 5 ילדים: יולנדה מרגריטה, נסיכת סבויה (1901–1986) שנישאה לג'ורג'יו קרלו קאלבי, הרוזן מברגולו. מפאלדה, נסיכת סבויה (1902–1944) שנישאה לפיליפ, רוזן הסן, נרצחה על ידי הנאצים במחנה הריכוז בוכנוולד. אומברטו השני, מלך איטליה (1904–1983) שנישא למארי ז'וזה, מלכת איטליה. ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה (1907–2000) שנישאה לבוריס השלישי, מלך בולגריה. מריה פרנצ'סקה, נסיכת סבויה (1914–2001) שנישאה ללואיג'י, נסיך בורבון-פארמה. מדיה וקבצים בנושא אלנה, נסיכת מונטנגרו בוויקישיתוף אלנה, נסיכת מונטנגרו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Vittorio Emanuele III tumulato a Vicoforte. Il monarca riposerà accanto alla regina Elena". LaStampa.it (באיטלקית). נבדק ב-2017-12-17.
הפועל קריית אונו (כדוריד)

הפועל קריית אונו בכדוריד הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר קריית אונו, המתמודד בליגת העל בכדוריד. את המועדון הקים בשנת 1975 מר יורם ישראלי ביחד עם אמיר דרוקר, יורם ישראלי הוא שחקן עבר ומאמן משנת 1956, יקיר העיר קריית אונו. קבוצת הבוגרים הבכירה בהובלת ולדימיר אסטיקוב עלתה בעונת 2010/11 לליגת העל. חזון המועדון: חינוך לחברות, הדדיות ושמירה על כבוד האחר והשונה, תוך תשומת לב להצטיינות אישית ולהתנהגות מופת למועדון שני אולמות: אולם "צ'יינין", ברחוב הזמיר 1 בקריית אונו, והאולם החדש, ברחוב רפאל איתן 6. עמותת "אונו כדוריד-ספורט" כוללת כיום כ-450 ספורטאים פעילים בכל הגילאים. במועדון פועלות קבוצות צעירות (ילדים/ות ונערים/ות), החל מכיתה א'. קבוצת בוגרים (ליגת העל) קבוצת בוגרים בליגה הלאומית, שתי קבוצות בוגרים בליגה הארצית וקבוצת נשים המשחקת בליגה הבכירה לכדוריד נשים - ליגת אתנה. הפועל קריית אונו, ברשת החברתית פייסבוק דף הבית של המועדון איגוד הכדוריד בישראל | האתר הרשמי, באתר www.handballisr.co.il