laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dionysus

"Dionysus" (בעברית: "דיוניסוס") הוא שיר של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS. הוא שוחרר באופן דיגיטלי ב-12 באפריל 2019, כחלק מהמיני-אלבום Map of the Soul: Persona. השיר נכתב בהשראת האל היווני דיוניסוס ומשלב ראפ-רוק, סינת'-פופ והיפ-הופ עם מילים עמוקות על כוכבות ויושרה אמנותית. המבקרים שיבחו את "Dionysus" כיצירה הנועזת ביותר של BTS. השיר זכה לקידום כבד בקוריאה וקיבל ביצועים דינמיים בטקסים שונים של פרסי מוזיקה. ביג היט אנטרטיינמנט חשפו את שם השיר כאשר פרסמו טיזר קצר המזכיר את דיוניסוס באתר הרשמי שלהם. לאחר החשיפה, המילה הפכה לטרנד בטוויטר ברחבי העולם. השיר הוכרז כחלק מרשימת השירים של האלבום Map of the Soul: Persona כמה ימים לפני היציאה המתוכננת ל-12 באפריל 2019. תוכן השיר נרמז גם כאשר שוחררו תמונות טיזר של החברים אוחזים בענבים. בהודעה לעיתונות תיאר RM את השיר כ"השמחה והכאב של יצירת משהו" ו"רצועה כנה". "Dionysus" נקרא על שם אל יווני בעל אותו השם, הידוע בהוללות ושפע והוא מז'אנר הראפ-רוק, סינת'-פופ והיפ-הופ ומורכב מהוקים מרובי חלקים, שבירות טראפ, פזמון סיום עם תופים כפולים ו'פלסטים מטלטלים' של ג'ין לאורך השיר. מבחינת ליריקה, השיר מדבר על הכוכבות, המורשת והיושרה האמנותית שלהם. חלק מהניואנסים עשויים להיות קשים להבנה בגלל משחק המילים שהולך לאיבוד בתרגום. על פני השטח השיר נראה כמו שיר מסיבה כשברקע נשמעת הקבוצה צועקת "שתה, שתה, שתה!" מדי פעם, אבל במציאות, המילים קוראים להשתכר מאמנות ומתהליך היצירה. בעוד ש"אלכוהול" בקוריאנית הוא "술", "אמנות" בקוריאנית הוא "예술". כמו כן, בהסתכלות עמוקה יותר לתוך המילים, ניתן להבחין בנושא ההשתקפות העצמית (אנ') כמו בראפ של שוגה, "מה זה משנה אם אני אליל או אמן?" המקשר חזרה לשיר הקודם שלהם "Idol" ששאל את אותן שאלות שיקוף עצמי. ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד כינה את השיר "השיר הכי מוזר ש-BTS שחררו אי פעם" ו"בעל בשורה". ג'ס לאו מדה 405 (אנ') כינתה את "Dionysus" "הסינגל הבולט האמיתי" ו"מלא אטיטיוד וביטחון", בעוד שסלבטורה מייקי מדה פלדר (אנ') כינה אותו "זעם מלא באלכוהול". בביקורת 50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019 של NME הכתירו את "הפלסט המעקצץ של ג'ין במהלך הקטע האחרון שראוי לדפוק עליו את הראש" של 'Dionysus'" בתור "הרגע הטוב ביותר" מהאלבום. BTS קידמו את השיר בקוריאה בתוכניות אינקיגאיו (אנ'), שואו! מיוזיק קור (אנ'), מיוזיק בנק (אנ') ואם קאונטדאון. BTS העניקו ביצועים בעלי אוקטן גבוה לשיר בטקס פרסי המוזיקה של מלון לשנת 2019 (אנ') וטקס פרסי המוזיקה האסייתית של Mnet לשנת 2019 (אנ'), שם הקבוצה גרפה את כל הפרסים הגדולים. השיר בוצע גם ב-SBS גאיו טג'אן (אנ') לשנת 2019 ובפסטיבל השירים של KBS (אנ') לשנת 2019. מידע על היצירה "Dionysus" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Dionysus" באתר יוטיוב BTS (방탄소년단) - Dionysus [HebSub], סרטון בערוץ "Michal Haimov Kpop HebSub", באתר יוטיוב MMA 2019 방탄소년단(BTS) - Full Live Performance, סרטון בערוץ "1theK (원더케이)", באתר יוטיוב
גלנץ

האם התכוונתם ל... יהודה גלאנץ – מוזיקאי ישראלי יוסף גלנץ – פרופסור לחינוך ולפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן לייב גלנץ – חזן ומלחין ישראלי ליפא גלנץ – חזן ישראלי רבקה גלנץ – ממנהיגות המחתרת בצ'נסטוחובה שנדור גלנץ – טניסאי שולחן יהודי-הונגרי גלנט גאלאץ
קוליק של דבון

קוליק של דבון (באנגלית: Devon colic) היה מחלה שהופיעה אצל אנשים במחוז דבון האנגלי במהלך חלקים מהמאות ה-17 וה-18, לפני שהתגלה כהרעלת עופרת. התיאור הכתוב הראשון של קוליק דבון מגיע משנת 1655. התסמינים החלו בכאבי בטן עזים, ולעיתים הובילו למות החולה. סיידר הוא משקה מסורתי של תושבי דבון והקשר בין מחלת הקוליק לשתיית סיידר נצפה במשך שנים רבות. את המחלה היה מקובל לייחס לחומציות המשקה. הפרסום של ויליאם מסגרייב De arthritide symptomatica (מהדורה שנייה, 1715) כלל את התיאור המדעי הראשון של "קוליק דבונשייר". המחלה תוארה מאוחר יותר גם על ידי ג'ון הוקסהם וסר ג'ורג' בייקר. עם זאת, הסיבה המדויקת למחלה לא התגלתה עד שנות ה-60 של המאה ה-18, אז העלה ד"ר ג'ורג' בייקר את ההשערה שהרעלת עופרת בסיידר היא האשמה. הוא הבחין שהתסמינים של הקוליק דומים לאלו של הרעלת עופרת. הוא ציין כי עופרת שימשה בתהליך ייצור הסיידר הן כמרכיב במכבשי הסיידר והן בצורה של זריקת עופרת ששימשה לניקוי המכבשים. הוא ערך גם בדיקות כימיות כדי להדגים נוכחות של עופרת במיץ התפוחים של דבון. פרסום התוצאות שלו נתקל בתגובה עוינת של יצרני הסיידר, שרצו להגן על המוצר שלהם. ברגע שמסקנותיו של בייקר התקבלו ובוצעה הוצאת העופרת ממכבשי הסיידר, הקוליק ירד. עד 1818, בנו של בייקר דיווח ש"בקושי ידוע על קיומו" בדבון. מחלה עם תסמינים זהים תוארה מ-Poitou במערב צרפת בעבודה משנת 1616 של פרנסואה סיטואה. התופעה הייתה ידועה במקורות האנגליים בשם Poitou colic. כמו כן, הוכח כי מדובר בסוג של הרעלת עופרת בפרסום משנת 1757 של תאודור טרונצ'ין מז'נבה. חרוט בזיכרון של דבון - מאמר מכנס ספרני הבריאות, 1996 Alick Cameron, ‘Musgrave, William (1655–1721)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Sept 2004 Franciscus Citesius, De novo et populari apud Pictones dolore colico bilioso diatriba (Poitiers, 1616) Online edition T. Tronchin, De colica Pictonum (Geneva, 1757) Online edition הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נחל מור

נחל מור הוא נחל אכזב בדרום מדבר יהודה. ערוציו יורדים כמניפה על פני גבעות רום השוליים המזרחיים וממשיך דרך מצוקי ההעתקים בנקיק סלעי קצר. בקצה הנקיק נוחתים המים בתקופת שיטפונות החורף במפל ברום של כ-100 מטרים אל נחל רחף. כביש 90 חוצה את הנחל. ראשיתו של מעלה מור, מעלה תלול ליד מפער הנחל. מכאן ניתן לגשת בקלות אל ראש הנקיק, הנמצא מעל המפל. במפל נחל מור מקנן בז נודד. נחל מור, מעלה יאיר ונחל ללא שם אבל עם הרבה אופי - trail.co.il, באתר trail.co.il, ‏18 בפברואר 2023 ספי בן יוסף, מדריך ישראל החדש: מדבר יהודה ובקעת ים המלח, כרך 13, ירושלים: כתר, 2001, עמ' 172 ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היוצר

היוצר (באנגלית: The Creator) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי שבוים על ידי גארת' אדוארדס, שגם כתב את התסריט יחד עם כריס וייץ. בסרט מככבים ג'ון דייוויד וושינגטון, ג'מה צ'אן, קן ואטאנבה ואליסון ג'ני. עלילת הסרט מתרחשת בעתיד המושפע ממלחמה בין המין האנושי לכוחות הבינה המלאכותית, ועוקבת אחר סוכן כוחות מיוחדים לשעבר שגויס לצוד ולהרוג את "היוצר", שפיתח נשק מסתורי עם הכוח לסיים את המלחמה על ידי השמדת האנושות עצמה. הקרנת בכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל "Fantastic Fest" ב-26 בספטמבר 2023. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-29 בספטמבר 2023, על ידי אולפני המאה ה-20. ג'ון דייוויד וושינגטון בתפקיד ג'ושוע מדלין יונה ווילס בתפקיד אלפי ג'מה צ'אן בתור מאיה קן ואטאנבה בתור הארון סטורג'יל סימפסון בתור שיפלי אליסון ג'ני בתור האוול ראלף אינסון בתור אנדרוז ורוניקה נגו בתור קאמי עם צאתו, הסרט הגיע למקום השלישי בטבלת שוביר הקופות של סוף השבוע עם הכנסות של 14 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא היוצר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היוצר היוצר, ברשת החברתית פייסבוק היוצר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) היוצר, ברשת החברתית אינסטגרם "היוצר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היוצר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "היוצר", באתר Metacritic (באנגלית) "היוצר", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "היוצר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ארז דבורה, "היוצר" נראה נהדר. חבל רק שהסיפור שלו כל כך משומש, באתר ynet, 29 בספטמבר 2023 נתנאל שלומוביץ, "היוצר" בורא עולם שנראה מצוין, אבל מרגיש מוכר מדי, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2023 מעיין גוטנמכר, ‏ילדה בת 9 הופכת את "היוצר" לסרט ששווה צפייה, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2023 אורון שמיר, ‏״היוצר״, סקירה, באתר "סריטה", 15 בנובמבר 2023, 15 בנובמבר 2023 D'Alessandro, Anthony (26 באפריל 2023). "Gareth Edwards' 'True Love' Gets Title Change; Release Date Moves Up – CinemaCon". Deadline Hollywood. ארכיון מ-26 באפריל 2023. נבדק ב-26 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Fantastic Fest 2023 Lineup Includes Premiere of New 'Toxic Avenger,' Blumhouse's 'Totally Killer'". 15 באוגוסט 2023. {{cite web}}: (עזרה) Rebecca Rubin, Box Office: ‘PAW Patrol’ Sequel Wins Weekend With $23 Million Debut, ‘Dumb Money’ Flops With $3.5 Million, Variety, ‏1 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) Critics Choice Awards 2024: All the Winners, TIME, ‏2024-01-15 (באנגלית) film, Guardian (2024-02-18). "Baftas 2024: the complete list of winners". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-02-19. I. P. A. Admin, IPA Reveals Nominations for the 28th Satellite™ Awards | International Press Academy (באנגלית אמריקאית) The 96th Academy Awards | 2024, www.oscars.org, ‏2024-01-23 (באנגלית)
פוראן

פארחדוח'ת עבאס טלקאני (בפרסית: فرح‌دخت عباس طالقانی; 4 בפברואר 1934 - 4 באוקטובר 1990), ידועה תחת שם הבמה פוראן (בפרסית: پوران; באנגלית: Pooran) הייתה זמרת ושחקנית איראנית. פוראן נולדה ב-4 בפברואר 1934, הייתה אחת מהזמרות המפורסמות באיראן בשנות החמישים, היא שמרה על תהילתה עד אמצע שנות השביעים. תחילה היא השתמשה בשם הבמה "גברת אנונימית" ולאחר מכן "באנו שאפורי" (שם המשפחה של בן הזוג הראשון שלה) ולבסוף השתמשה בשם הבמה "פוראן". לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון אסאדי בטהראן, פוראן נכנסה לקונסרבטוריון הגבוה למוזיקה והפכה לאחת מתלמידיו של עבאס שאפורי. פוראן נישאה לעבאס שאפורי, שהיה המלחין של מספר רב מיצירותיה. לאחר נישואיה לעבאס, פוראן השתמשה בשם הבמה "באנו שאפורי". לאחר שנפרדה מבעלה, היא בחרה בשם הבמה פוראן. פוראן החלה להשתתף כזמרת בתוכנית הרדיו גולהא. ב-1960 נכנסה פוראן לקולנוע, כאשר שיחקה במספר סרטים. היא ביצעה שירי דואט עם כמה זמרים ביניהם ויגן דרדריאן, עארף, מנוצ'ר סחאי ואיראג'. לאחר המהפכה האיראנית, פוראן היגרה לארצות הברית והתיישבה בלוס אנג'לס בזמן שהותה בחו"ל, הייתה לה פעילות אמנותית מצומצמת, כמו הקלטת סרטונים לשיריה הישנים המפורסמים. בתחילת שנות ה-80 סבלה פוראן מסרטן השד ומבעיות כבד. היא חזר לאיראן בסוף שנות ה-80 ואושפזה עקב המחלה בבית החולים בטהראן. במהלך ימי אשפוזה היה לידה בעלה לשעבר עבאס שפורי. ב-4 באוקטובר 1990 פוראן נפטרה בבית החולים. פוראן היא אחייניתה של הזמרת האיראנית עזאת רוחבחש, אשר משכה אותה לשירה. פוראן היא גם אחותה של אשתו של אנושיראואן רוחאני, מוזיקאי ומלחין איראני בולט, ודודתה של רזא רוחאני, בנו של אחותה ואנושירוואן. לאחר מותה של פוראן, רבים משיריה הושרו מחוץ או בתוך איראן. הזמר מועין ביצע את שירה "Hamseda", הזמר סיאבש חומישי ביצע את השיר "Goli Jan", הזמרת שאקילה ביצעה את השיר "Man Che Konam", הזמר מרטיק ביצע את "Niloofar". בישראל הזמרת גם זכתה למספר גרסאות כיסוי, הזמרת לירז צ'רכי ביצעה את השיר "Zendegi" והזמרת ריטה ביצעה את "Shaneh" (שבוצע על ידי פוראן וויגאן). מוזיקת פופ פרסית גולהא (תוכנית רדיו) התזמורת האנדלוסית ירושלים - "לילות פרס" - מרחיבים דעת מדיה וקבצים בנושא פוראן בוויקישיתוף פוראן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פוראן, באתר ספוטיפיי פוראן, באתר MusicBrainz (באנגלית) פוראן, באתר Discogs (באנגלית)
Coconut Tree

האם התכוונתם ל... Coconut Tree (שיר של מוהומבי) – שיר של מוהומבי Coconut Tree (שיר של שאקירה) – שיר של שאקירה
פיטר שאלולילה

פיטר שאלולילה (באנגלית: Peter Shalulile; נולד ב-23 באוקטובר 1993 בווינדהוק שבנמיביה) הוא כדורגלן נמיבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ממלודי סאנדאונס מליגת העל הדרום-אפריקאית ובנבחרת נמיביה. שאלולילה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת טורה מג'יק מליגת העל הנמיבית. ב-1 ביולי 2015 חתם שאלולילה בהיילנדס פארק מליגת המשנה הדרום-אפריקאית. הוא שיחק במועדון במשך חמש עונות בליגת העל הדרום-אפריקאית ובליגת המשנה הדרום-אפריקאית לסירוגין, ובסך הכל ערך 117 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 44 שערים. ב-18 בספטמבר 2020 חתם בממלודי סאנדאונס מליגת העל הדרום-אפריקאית. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון זכה בשלוש אליפויות דרום אפריקה ובגביע הדרום-אפריקאי, וכן פעמיים בתואר שחקן העונה של ליגת העל הדרום-אפריקאית, שלוש פעמים בתואר מלך השערים של ליגת העל הדרום-אפריקאית, ופעם אחת בתואר מלך השערים של ליגת האלופות האפריקאית. ב-10 בספטמבר 2014 ערך שאלולילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נמיביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סווזילנד במשחק ידידות. ב-28 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת מדגסקר במסגרת חצי גמר גביע אפריקה הדרומית. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר. נכלל בסגל נבחרת נמיביה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. פיטר שאלולילה, באתר Transfermarkt פיטר שאלולילה, באתר Soccerway פיטר שאלולילה, באתר WorldFootball.net פיטר שאלולילה, באתר National Football Teams פיטר שאלולילה, באתר FootballDatabase.eu CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023 באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
חוסאם עבד אל-מגיד

חוסאם עבד אל-מגיד (בערבית: حسام عبد المجيد, בתעתיק מדויק: חסאם עבד אלמגיד; נולד ב-30 באפריל 2001 במצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א-זמאלכ מליגת העל המצרית ובנבחרת מצרים. עבד אל-מגיד גדל במחלקת הנוער של א-זמאלכ. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל המצרית. עבד אל-מגיד היה חלק מסגל נבחרת מצרים עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך חמש הופעות בטורניר, בו סיימה נבחרתו במקום השני. ב-12 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים, בהפסד 3-1 לנבחרת תוניסיה במשחק ידידות. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מצרים לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). מדיה וקבצים בנושא חוסאם עבד אל-מגיד בוויקישיתוף חוסאם עבד אל-מגיד, באתר Transfermarkt חוסאם עבד אל-מגיד, באתר Soccerway חוסאם עבד אל-מגיד, באתר National Football Teams قائمة منتخب مصر الأوليمبي لمعسكر الإعداد المقرر انطلاقه غدا الجمعة 5 يوليو استعدادا لأولمبياد باريس 2024 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל המצרית, 4 ביולי 2024 (בערבית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חוסאם עבד אל-מגיד".
חיים מגרלשוילי

חיים מגרלשוילי (נולד ב-4 ביולי 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. מגרלשווילי החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ממנה עבר בגיל צעיר למחלקת הנוער של היריבה העירונית, הפועל חיפה. משחק הבכורה שלו בליגת העל במדי הפועל חיפה היה ב-1 במרץ 2002. בעונת 2004/2005 חזר לשחק במדי מכבי חיפה, עמה זכה בשתי אליפויות ובגביע הטוטו. בעונתו הראשונה בקבוצה, אף על פי שהובא על תקן מחליף לנג'ואן גרייב הוותיק, תפס מגרלשווילי מקום קבוע בהרכב. בעונתו השנייה ביקש לעזוב אחרי שאיבד את המקום בהרכב לאדורם קייסי הוותיק שחזר לקבוצה, אך לבסוף נשאר בקבוצה ובעונה שלאחר מכן שיחקו השניים כמות משחקים שווה. בתחילת עונת 2007/2008 עבר מגרלשוילי לוויטסה ארנהיים מליגת העל ההולנדית. מגרלשוילי מיעט לשחק בהולנד, ובינואר 2009 עבר למכבי תל אביב בהשאלה עד סוף העונה. את שער הבכורה במכבי כבש בניצחון 2–1 על עירוני קריית שמונה. מגרלשוילי זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לאחר שבישל את שער הניצחון של קבוצתו במשחק הגמר. מגרלשווילי הבקיע שער נגד מכבי חיפה במחזור ה-27 של עונת 2008/2009 אולם מאז, למעט משחקים בודדים, לא שותף ברבים ממשחקי הקבוצה ובסיום העונה שוחרר ממנה. בעונת 2009/2010 חתם מגרלשווילי במכבי פתח תקווה לעונה אחת בלבד, אולם גם בקבוצה זו לא הצליח למצוא את מקומו, ולאחר מכן עבר לקבוצת אלקי לרנקה מליגת העל הקפריסאית. ביולי 2011 חתם מגרלשוילי בקבוצת נעוריו מכבי חיפה אולם גם בעונה זו מיעט להשתתף במשחקים ובינואר 2012 הושאל לבית"ר ירושלים עד תום העונה. באוגוסט 2012 חתם לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. ביולי 2013 חתם מגרלשוילי לעונה אחת בא.א.ק. לרנקה הקפריסאית, תמורת שכר של 180 אלף דולר. בתום העונה עזב מגרלשווילי את הקבוצה והפך לשחקן חופשי. בנובמבר 2014 חזר מגרלשוילי לקבוצת נעוריו הפועל חיפה. בעונת 2017/2018 הפך לשחקן מחליף בעקבות הצטרפותו של שמואל שיימן, אך היה שותף להעפלתה של הקבוצה לפלייאוף העליון, ובמחזור הראשון של הפלייאוף העליון כבש בדקה ה-90 את שער הניצחון מול מכבי תל אביב. ב-12 במאי 2018 ערך מגרלשוילי את הופעתו האחרונה בקריירה, במשחק מול מכבי נתניה, ובתום העונה זכה עם הפועל חיפה בגביע המדינה, על אף שלא שותף במשחק הגמר, בו ניצחה חיפה 3-1 את בית"ר ירושלים בהארכה. ב-28 באוקטובר 2018, בגיל 36, הודיע מגרשווילי על פרישה רשמית ממשחק פעיל. מכבי חיפה אליפות: 2004/2005, 2005/2006 גביע הטוטו - 2005/2006 מכבי תל אביב גביע הטוטו: 2008/2009 הפועל חיפה גביע המדינה: 2017/2018 מדיה וקבצים בנושא חיים מגרלשוילי בוויקישיתוף חיים מגרלשוילי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל חיים מגרלשוילי, באתר Soccerway דורון בן דור, ‏חיים מגרלשווילי פורש: זמן להיפרד ולומר תודה, באתר ONE‏, 28 באוקטובר 2018
מערכת המשפט של בחריין

מערכת המשפט של בחריין מחולקת לשלושה ענפים: בתי המשפט האזרחיים, בתי המשפט הפליליים ובתי הדין השרעים. בתי המשפט האזרחיים עוסקים בכל הדיונים המסחריים, האזרחיים ומעמדם האישי של לא-מוסלמים. לבתי הדין השרעים יש סמכות שיפוט בכל הנושאים הקשורים למעמד אישי של מוסלמים. שופטי בתי המשפט הנמוכים ממונים על ידי המועצה השיפוטית העליונה של בחריין בצו על ידי מלך בחריין. המועצה השיפוטית העליונה בראשות המלך ממנה את חברי בית המשפט לחוקה. בית המשפט הקבוע הראשון בבחריין הוקם ב-1922. הרשות השופטת חולקה לרשות שיפוטית אזרחית ולרשות דתית-שרעית. הערכאות הגבוהות הן: בית משפט העליון (מורכב מנשיא ו-3 שופטים); בית משפט חוקתי (מורכב מנשיא ו-6 שופטים); בית הדין השרעי העליון לערעורים (ישיבות בית המשפט כוללות את הנשיא ולפחות שופט אחד). בית משפט העליון הוקם בשנת 1989 כבית משפט עליון לערעורים. הוא משמש כערכאת הערעור האחרונה לכל העניינים האזרחיים, המסחריים והפליליים. שופטי בית המשפט ממונים ומודחים בצו מלכותי של מלך בחריין. השופט הראשי הנוכחי של בחריין ונשיא בית המשפט הוא ח'ליפה בן ראשיד אל ח'ליפה, בן דודו של המלך חמאד וראש הממשלה, וחבר למשפחת אל ח'ליפה. שופטי בית המשפט החוקתי מכהנים לתקופות בנות 9 שנים. בתי הדין השרעים אחראיים למעמד אישי, והם מחולקים לבתי דין סונים ובתי דין שיעים. מעליהם קיים בית דין שרעי עליון לערעורים. בעקבות ההפגנות בבחריין ב-2011 במהלך האביב הערבי, הוקם במרץ 2011 בית משפט לביטחון לאומי כדי לשפוט מפגינים, מנהיגי אופוזיציה, פעילי זכויות אדם ואנשים שתמכו או נתפסים כתומכים במרד בבחריין. שופט צבאי עומד בראש בית המשפט, יחד עם שני שופטים אזרחיים, שמונו על ידי מפקד צבא ההגנה של בחריין, מרשל ח'ליפה בן אחמד אל ח'ליפה. בית המשפט לביטחון לאומי זכה לביקורת חריפה מצד ארגוני זכויות אדם בינלאומיים על כך שהעמיד לדין אזרחים בבית משפט צבאי ועל חוסר השקיפות וההליך הוגן. ביוני 2011 הודיע המלך חמאד כי כל המשפטים הקשורים להפגנות יועברו מבית המשפט לביטחון לאומי לבתי המשפט הרגילים. הצו, שפורסם ב-18 באוגוסט, לא הוחל על עצורים אלא לעתיד בלבד. "Country Theme: Judiciary: Bahrain". UNDP-Programme on Governance in the Arab Region. אורכב מ-המקור ב-2012-03-07. נבדק ב-2011-10-02. "Attacks on Justice 2002 - Bahrain" (PDF). International Commission of Jurists. 22 באוגוסט 2003. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 באפריל 2012. {{cite news}}: (עזרה) Ministry of Justice and Islamic Affairs, web.archive.org, ‏2011-07-06 Bahrain Judicial branch - Government, www.indexmundi.com (באנגלית) "Legislative Decree No. 8 of 1989 with Respect to Promulgating the Cassation Court Law". Official Gazette of the Kingdom of Bahrain. 20 באפריל 1989. אורכב מ-המקור ב-5 באוגוסט 2012. {{cite news}}: (עזרה) "The Court of Cassation Postpone Appeal". Bahrain News Agency. 26 בספטמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) Bahrain Judicial branch - Government, www.indexmundi.com (באנגלית) "Bahrain's Human Rights Crisis". Human Rights Watch. 5 ביולי 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Bahrain: Stop Military Court Travesty of Justice". Human Rights Watch. 14 ביוני 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Bahrain Protester Convictions Upheld at Sham Military Trial". Amnesty International. 28 בספטמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Bahrain Must Not Try Activists in Military Court". Amnesty International. 22 באוגוסט 2011. {{cite news}}: (עזרה)
משה פוגל

משה זאב פוגל הוא מנהל ויועץ תקשורת ישראלי, ששירת במספר תפקידים בצה"ל וכיהן כסמנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט, מנהל לשכת העיתונות הממשלתית ומנכ"ל הקרן לירושלים בארצות הברית. משה פוגל נולד בשנת 1954 בתל אביב למנדל והלנה. בגיל 5 עבר עם משפחתו לפיטסבורג, ארצות הברית שם גדל. בעל תואר במדעי המדינה ובספרות אנגלית מטעם אוניברסיטת פיטסבורג. פוגל חזר לישראל בשנת 1976, התגייס לצה"ל והחל את שירותו באגף התכנון של צה״ל. בהמשך שירת בדובר צה"ל בדרגת אלוף-משנה בשלל תפקידים ביניהם: ראש ענף קשרי ציבור, ראש ענף הסברה, וראש מערך טיפול בתקשורת בינלאומית. במסגרת תפקידו פוגל היה אחראי על תיאום ביקורים של אנשי ציבור ובעלי תפקידים בצה"ל, ואף ייצג את צה״ל בפורומים ציבוריים שונים. בשנת 1989 סיים את לימודיו במכללה לפיקוד ומטה של צה״ל. בזמן האינתיפאדה הראשונה, מלחמת המפרץ, מבצע שלמה ומבצע ענבי זעם שימש כנציג דובר צה"ל מול התקשורת הזרה.. ביוני 1996, הושאל מצה״ל למשרד ראש הממשלה ומונה על ידי ראש ממשלת ישראל למנהל לשכת העיתונות הממשלתית ויועץ ראש הממשלה לתקשורת הבינלאומית. בתקופת כהונתו סייע בהכנת ביקורי ראש ממשלת ישראל בחוץ לארץ וליווה את ראש ממשלת ישראל לביקורים בארץ ובחו"ל. בשנת 1997, שימש כדובר צוותי המשא ומתן בהסכם חברון. באותה שנה פוגל היה אחראי על סידורי התקשורת בעת ביקור המלך חוסיין בישראל. בנוסף, פוגל מונה לדובר וועדת צ'חנובר. בשנת 2000 היה אחראי על הסיקור התקשורתי בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל. בעת פסגת שארם א-שייח בשנת 2000, הקים מרכז תקשורת בשיתוף פעולה עם משרד החוץ בו הוצגה את עמדת ישראל בהסכם לעיתונאים שהגיעו לסקר את האירוע. בסיום תפקידו במשרד ראש הממשלה בספטמבר 2000, מונה פוגל לסמנכ"ל קשרים בינלאומיים ותקשורת במשרד המדע, התרבות והספורט. במסגרת תפקידו, עסק בטיפול בתקשורת עבור משרד המדע, התרבות והספורט ואף עסק בקשרים הבינלאומיים עבור סוכנות החלל הישראלית מול נאס"א. בנוסף, תיאם את ביקור המשלחת הישראלית לשיגור של מעבורת החלל קולומביה ושל האסטרונאוט הישראלי הראשון אילן רמון. לאחר סיום תפקידו במשרד המדע, התרבות והספורט מונה לתפקיד מנכ"ל הקרן לירושלים בארצות הברית. במסגרת תפקידו עסק בגיוס כספים לקרן ירושלים לפרויקטים בתחומים שונים כגון: תרבות, ספורט, חינוך ועוד שלל פרויקטים למען הקהילה. בנוסף, פוגל הוביל את גיוס המשאבים להקמת פארק טדי. בינואר 2018 עזב משה פוגל את הקרן לירושלים לאחר כ-15 שנה בתפקיד. נשוי לרותי ולהם שני ילדים ושבעה נכדים, מתגורר בישראל. פוגל: התקשורת היא מעצמה, ויש להתמודד אתה בכליה שלה, באתר ערוץ 7 Rich Lord, Former Spokesman for Israel Defense Forces Recalls Rabin Assassination, Pulizer center, ‏October 25,2005 המנכ"ל אביגדור ליברמן - מינויים (עמ' 80-84), באתר ארכיון המדינה זזים, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2000
אמנדוס אדמסון

אמנדוס אדמסון, באנגלית: Amandus Adamson (12 בנובמבר 1855 - 26 ביוני 1929) היה פסל וצייר אסטוני. אדמסון נולד ב-1855 למשפחת יורדי ים אסטונית. אביו היה קפטן ספינת סוחר, והפליג לארצות הברית ב-1860. הוא השתתף במלחמת האזרחים האמריקאית. הוא לעולם לא חזר לאסטוניה ואיבד קשר עם משפחתו לאחר 1869 . אדמסון הצטיין בגילוף עץ בילדותו. הוא עבר לסנט פטרסבורג ב-1875 כדי ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בהדרכת אלכסנדר פון בוק. לאחר סיום לימודיו המשיך לעבוד כפסל ומורה בסנט פטרסבורג, עם הפסקה מ-1887 עד 1891 ללימודים בפריז ובאיטליה, בהשפעת הפסלים הצרפתים ז'ול דאלו וז'אן-בטיסט קארפו. אדמסון הפיק את יצירתו הידועה ביותר ב-1902- אנדרטת רוסלקה בטאלין. היא מוקדשת ל-177 המלחים האבודים של ספינת המלחמה הרוסית "רוסלקה". האנדרטה מציגה מלאך ברונזה על עמוד דק. הוא מונה למומחה של האקדמיה הקיסרית בשנת 1907. בשנת 1911 זכה אדמסון, בתחרות שאורגנה על ידי האקדמיה הקיסרית, לאנדרטה לשלוש מאות שנות בית רומנוב. אדמסון השקיע את כל כספו בפרויקט, שמעולם לא הסתיים עקב המהפכה הרוסית של 1917. בשנת 1918, במהלך מלחמת העצמאות של אסטוניה, חזר אדמסון לעיירת הולדתו פלדיסקי שבצפון מערב אסטוניה, שם בילה את שארית חייו. במהלך שנות העצמאות של אסטוניה הוזמן אדמסון לפסל מספר אנדרטאות שהוקדשו למלחמת העצמאות, כולל אחת בפארנו בבית הקברות עלווי, שם הוא עצמו נקבר. בשנות ה-40 וה-50 נהרסו כמעט כל המונומנטים שיצר על ידי השלטונות הסובייטיים. מאז שחזרה אסטוניה לעצמאות ב-1991, רובם שוחזרו. עבודתו האחרונה של אדמסון הייתה האנדרטה שהוקדשה למשוררת הלאומית לידיה קוידולה בפארנו. מדיה וקבצים בנושא אמנדוס אדמסון בוויקישיתוף Amandus Adamson, 1855–1929, by Tiina Nurk, Eesti NSV Kunst (1959) Heini Paas: Amandus Adamson 1855–1929. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum 2007 Postimees Editorial (24 September 1925). "Kujur Amandus Adamsoni aupäewaks" (Feature story to celebrate subject’s 70th birthday). Postimees (in Estonian). Archived from the original on 8 March 2023. Amandus Adamson Museum in Paldiski (Memento vom 15. Juni 2006 im Internet Archive)
ניק אולי

ניק אולי (בהולנדית: Nick Olij; נולד ב-1 באוגוסט 1995 בהארלם שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. אולי גדל במחלקת הנוער של א.ז. אלקמאר. ב-14 בדצמבר 2016 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–2 על ASWH במסגרת הגביע ההולנדי. בעונת 2018/2019 הושאל לטופ אוס מליגת המשנה ההולנדית, ובסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-7 ביוני 2019 חתם אולי בנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 101 הופעות ליגה. ב-16 ביוני 2022 חתם אולי על חוזה לארבע שנים בספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד הירנפיין במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. בעונתו הראשונה במועדון ערך 36 הופעות ליגה. נבחרת הולנד עד גיל 17 אליפות אירופה עד גיל 17 (1): 2012 מדיה וקבצים בנושא ניק אולי בוויקישיתוף ניק אולי, באתר Transfermarkt ניק אולי, באתר Soccerway ניק אולי, באתר WorldFootball.net ניק אולי, באתר FootballDatabase.eu Nick Olij tekent contract voor twee jaar bij NAC באתר BN DeStem, ‏ 7 ביוני 2019 (בהולנדית) Sparta versterkt zich met Olij באתר הרשמי של ספרטה רוטרדם, 16 ביוני 2022 (בהולנדית)