laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לשכת החליפין לניירות ערך

"לשכת החליפין לניירות ערך" בארץ ישראל הוקמה בספטמבר 1935. לשכת החליפין תפקדה כבורסה קטנה בה נסחרו בתחילה כ-25 ניירות ערך, במשך שעה מדי יום, חמישה ימים בשבוע, על פי הכללים המקובלים בבורסות אירופיות. המסחר התנהל בבנק אנגלו-פלשתינה, במשרדו של מרדכי פנחס חסון. המסחר בניירות ערך בארץ ישראל החל בשנות ה־30, בעקבות עלייתם לארץ של בנקאים יהודים שנמלטו מגרמניה הנאצית. היקף המסחר היה מצומצם. בין השאר, המניות הראשונות שנסחרו היו: אוצר התיישבות היהודים בנק אפותיקאי כללי (לימים "בנק לאומי למשכנתאות") בנק אנגלו-פלשתינה בנק הפועלים חברת החשמל לארץ ישראל – הבריטית חברת אשלג ארץ-ישראלית סולל בונה מלונות קליה – לחופי צפון ים המלח לודז'יה עסיס אפריקה ארץ ישראל להשקעות הכשרת הישוב החברה הארץ-ישראלית לקרור והספקה נשר – מפעלי המלט מקורות אתא – חברה לטקסטיל אלרן להשקעות כמו כן נסחרו איגרות חוב של הממשלה המנדטורית, כולל תעודות נושאות פרסים שנמכרו בשנות מלחמת העולם השנייה. גם ניירות ערך אחדים ממצרים נסחרו בלשכה. המומחים טענו כי למעשה לא היה מדובר בבורסה לכל דבר. היה זה שלב מוקדם של מסחר בניירות ערך של קבוצה קטנה של לקוחות באמצעות מספר מצומצם של סוחרים. עובדה, הבורסה הקטנה עברה בהצלחה וללא טלטלות את מאורעות 1936 ואת מלחמת העולם השנייה ואפילו את מלחמת העצמאות. עם קום המדינה, על רקע הגידול במחזורי המסחר ובמספר החברות שהנפיקו לציבור, גבר הצורך במיסוד המסחר בניירות ערך. הבנקים ובתי ההשקעות שפעלו בישראל באותה תקופה, התאגדו והקימו בספטמבר 1953 את הבורסה לניירות ערך בתל אביב. הבורסה החלה לפעול ב־1 בדצמבר 1953, והמסחר המשיך להתנהל במשרדי בנק לאומי עד שנת 1960, עת עברה הבורסה למשכן עצמאי, ב"פסאז'" ברחוב אלנבי 113 בתל אביב. שער ניירות ערך ארצישראליים, דבר, 19 במרץ 1947
מסכת סופרים

מסכת סופרים היא אחת מהמסכתות הקטנות - קובץ דינים ופסקי הלכות העוסק בדיני כתיבת ספר תורה, מנהגי תפילה ודינים אחרים. מסכת סופרים נערכה ככל הנראה בארץ ישראל בתקופת הגאונים במאה השמינית, ויש בה מנהגים והלכות שונים שאינם מוזכרים בתלמוד הבבלי. במחקר מקובל שמסכת סופרים מורכבת לפחות משלשה חיבורים קדומים שלא הגיעו לידינו, והפרקים הראשונים (פרקים א-ה) מורכבים מ'מסכת סופרים' הקדומה ומחיבור נוסף. ושאר הפרקים מורכבים מליקוט הלכות שקשורות לסת"ם(ו'-י''ח). ושאר הפרקים מורכבים מדינים בנושא תפילה, קריאה בתורה, הלכות חנוכה, פורים ואגדות. מפרקים אלו התגלגל לכלל מסכת בפני עצמו 'מסכת ספר תורה', שהיא קיצור מהלכות ספר תורה הנוגעות לסופרי סת"ם. בתלמוד בבלי במסכת מנחות בפרק הרביעי יש הרחבה של דינים אלה. המסכת הייתה ידועה כבר לגאונים ולרבינו חננאל, ויש שכינוה 'גמרא ירושלמית', עם זאת חכמי ספרד לא הכירו אותה, עד לתקופת הרמב"ן שהכיר אותה מקשריו עם יהודי אשכנז. חלק מהראשונים והאחרונים שהכירו אותה ראו בה מקור מחייב, ואחרים לא סברו כך, כנראה על שום איחורה ביחס לתלמוד הבבלי, שנחשב ל"סוף הוראה". בדורות האחרונים התגלה כתב יד שבו נוסח שונה של חלקים ממסכת סופרים, והיו שכינו אותו "מסכת ספר תורה". מסכת סופרים מוקלדת ע"פ דפוס אמסטרדם ת"ד, באתר ויקיטקסט מסכת סופרים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" מהדורה מדעית עם ביאור בגרמנית מאת הרב ד"ר יואל הכהן מילר, מסכת סופרים, ‏ליפסיא, תרל"ח, באתר היברובוקס מהדורה מדעית ע"פ כתבי-יד מאת הרב ד"ר מיכאל היגער, מסכת סופרים, ניו יורק, תרצ"ז - 1937, באתר היברובוקס מסכת סופרים, במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני מסכת סופרים, טקסט דיגיטלי באתר ספריא מסכת סופרים, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי – מבוסס על מהדורת היגער ראה רמב"ן בחידושיו על מסכת מגילה. ראו רא"ש הלכות ספר תורה (סימן יג), שכתב: "נראה עיקר דהירושלמי הוא עיקר כנגד מסכת סופרים, כי מסכת סופרים נתחבר בדורות האחרונים ולא הובא מדבריו בתלמוד". וראו ביד מלאכי (כללי שני התלמודים סימן יב) שהקשה על דבריו והוכיח ממסורת הש"ס שדברי מסכת סופרים צוטטו פעמים רבות בתלמוד. ובברכי יוסף (סימן תקפ"ב אות ז) דחה הוכחה זו בכך שמסכת סופרים מצטטת דברים שנאמרו בדורות קודמים מהתלמוד או ממסורות שהיו בידם. וראו גם בשדי חמד (כללי הפוסקים, סימן ב' אות ג'). ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסטרו (צ'ילה)

קסטרו היא עיר צ'יליאנית השוכנת לחופו המזרחי של האי צ'ילואה השייך למחוז לוס לאגוס, כ-1,200 ק"מ דרומית לסנטיאגו. בעיר מתגוררים כ-40 אלף תושבים וכלכלתה מתבססת בעיקר על תיירות, דיג וחקלאות. כשהספרדים הגיעו לראשונה לצ'ילואה ב-1540, האי היה מיושב בבני הוויליצ'ה, שהשתייכו לתרבות המאפוצ'ה. ב-12 בפברואר 1567 ייסד מרטין רואיס דה גמבואה את העיר סנטיאגו דה קסטרו. מיקומה נבחר בשל נוחות הגנתה, הימצאם של מים ראויים לשתייה וגילוי של זהב בכמויות קטנות בקרבתם. בשנת 1600 הצליח ההולנדי בלתזר דה קורדס, בסיועם של ילידי האי, להשתלט על העיר לזמן קצר. ב-1788 נושלה העיר ממעמדה כבירת האי לטובת אנקוד, ורק ב-1982 שבה לשמש כבירה. בקסטרו מספר מוזיאונים, וכן כנסיית אפוסטול סנטיאגו, שהוכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. הגאות והשפל הקיצוניים בחופי קסטרו אף הם מהווים מוקד משיכה לתיירים. בתי הדייגים המצויים על קו החוף נבנו על כלונסאות, על מנת להתמודד עם הפרשי הגובה של פני הים. בסמוך לעיר נמצא הפארק הלאומי צ'ילואה. אתר האינטרנט הרשמי של קסטרו (בספרדית) מדיה וקבצים בנושא קסטרו בוויקישיתוף אתר התיירות של קסטרו קסטרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחידת מגורים

יחידת מגורים (בצרפתית: Unité d'Habitation, בגרמנית: Wohneinheit) היא שמו של עיקרון עיצובי מודרני בבניית בתי מגורים, פרי המצאתו של לה קורבוזיה שהופיעה במספר מגדלי מגורים שתכנן והוקמו במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים בערים כמו מרסיי, ברלין ונאנט. הראשון בבניינים שתכנן לה-קורבוזיה על פי עיקרון יחידת המגורים, והמפורסם שבהם, נבנה בשנים 1947–1952 במרסיי שבצרפת, וידוע גם בכינויים Cité radieuse ("עיר קורנת") וכן La Maison du Fada (בעגה מקומית: "ביתו של המשוגע"). זוהי אחת מיצירותיו המפורסמת ביותר של לה קורבוזיה, וקשה להפריז בהשפעתה על דור האדריכלים בני זמנו ואלה שבאו בעקבותיו. לעיתים קרובות מצביעים עליה כעל ההשראה המקורית לסגנון הברוטליזם. הרעיון הבסיסי העומד מאחורי המבנה הוא בניין אוניברסלי, כלומר בניין שיכול להיבנות בכל מקום בעולם ולהתאים לכל סוג של אוכלוסייה. הדימוי בו השתמש לה קורבוזיה בתכנון, היה של ספינה שיכולה להימצא בלב ים ובה כל מה שנוסעיה זקוקים לו. בשל כך מנותק הבניין מהקרקע באמצעות עמודים וכולל בתוכו ייעודים ציבוריים שונים. יחידת המגורים במרסיי כוללת 337 דירות ב-12 קומות, והבניין כולו עומד על עמודי פילוטי גדולים שיוצרים מרחב משותף לדיירים. כמו כן בבניין חנויות, שירותי חינוך, רפואה וספורט, וכן בית מלון. הגג השטוח מתוכנן כשטח משותף, עם פתחי אוורור בעיצוב פיסולי, גן ילדים פעיל ובריכת נוי. בבניין מסדרונות לאורך הציר המרכזי של כל קומה שלישית, כשכל דירה היא בת שני מפלסים, ומשתרעת לכל רוחב הבניין, כשלכל דירה מרפסת. כל זוג דירות נמצאות אחת מעל השנייה - אחת בצורת האות 'ר' ואחת בצורת האות 'L' והמסדרון המשותף עובר בין שתיהן. תכנון הדירות עצמן מבוסס על תאוריה שפיתח לה קורבוזיה בשם "מודולור" (Modulor) באמצעותו ביקש להגדיר את המידות האידיאליות לתכנון אדריכלי על סמך פרופורציות הזהב בגוף האדם (בדומה לאדם הוויטרובי של לאונרדו דה וינצ'י). הבניין במרסיי כמו שאר המבנים שנבנו בהמשך, נבנה מבטון חשוף (בצרפתית béton brut, כלומר "בטון גס"), כיוון שמסגרת הפלדה המתוכננת הייתה יקרה מדי בשל המחסור שלאחר מלחמת העולם השנייה. הבטון החשוף העניק מהשראתו לתנועה שנקראה על שמו, "ברוטליזם", ובנייני דירות רבים נבנו בסגנון דומה, ביניהם מרכז ברביקן ומגדל טרליק בלונדון. לה קורבוזיה עצמו הקים עוד שלוש יחידות מגורים דומות מאוד בצרפת, ואחת בברלין. הבניין בברלין הוא הגדול ביותר מבין סדרת המבנים, אך לא נבנה באופן מלא בהתאם ל"מודולור" ואינו כולל את מגוון הייעודים שתכנן לה קורבוזיה בעיקר תחום המסחרי והשירותים. בניגוד לרבים מבנייני הדירות המאוחרים שהושפעו מיחידות המגורים (אך ללא המידות הנדיבות, השירותים המשותפים והסביבה הירוקה), בנייניו של לה קורבוזיה פופולריים בקרב דייריהם, שרובם בני המעמד הבינוני-גבוה. קטע מחזית יחידת המגורים בברלין מסדרון ביחידת המגורים בברלין כל קומה ביחידת המגורים נקראת "רחוב" טלי חתוקה: האם לה קורבוזיה צדק?, באתר 'אורבנולוגיה', 7.3.13 מיכאל יעקובסון: סקירה על יחידת המגורים שתכנן לה קורבוזיה בברלין, באתר 'חלון אחורי', 18 באפריל 2015 אסתר זנדברג, שום דבר לא מכין את המבקר להלם המפגש עם המבנה הזה, באתר הארץ, 5 ביוני 2019 יחידת מגורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחידת דיור

האם התכוונתם ל... יחידת דיור - מושג במקרקעין - בית פרטי או דירה בבית מגורים משותף המשמש למשפחה אחת. יחידת מגורים – רעיון תאורטי של האדריכל לה קורבוזיה שיושם גם בכמה בניינים שנבנו בפועל. הידוע ביותר נמצא במרסיי.
טסל

טסל (בהולנדית: Texel) הוא אי השייך להולנד ונמצא בסמוך אליה. זהו האי הגדול והמאוכלס ביותר מתוך שרשרת האיים הפריזיים בים ואדן הרדוד בצפון הולנד, שהוא חלק מהים הצפוני, שרשרת איים המתמשכת עד דנמרק טסל הוא האי המערבי ביותר בשרשרת. שטחו כ-463.2 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-13 אלף נפש (נכון לינואר 2007). איותו של השם טסל בעזרת האות הלטינית "x" הוא יוצא דופן בהולנדית, ונכתב כך מסיבות היסטוריות. טסל ידוע במה שמכונה "הקרב האחרון של מלחמת העולם השנייה": מרד של גדוד חיילים גאורגים מהלגיון הגאורגי על האי, כנגד הכוחות הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה, בקרב שנמשך, באופן יוצא דופן, אף מעבר לתאריך כניעתה של גרמניה. ההתקוממות הגאורגית בטסל מדיה וקבצים בנושא טסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טסל (בהולנדית) הולנד - מחוץ למסלול השחוק (אורכב 11.03.2007 בארכיון Wayback Machine) מדריכי שטניינהרט-קציר אתר האי (בהולנדית) טסל, ברשת החברתית פייסבוק טסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טסל, ברשת החברתית אינסטגרם טסל, ברשת החברתית LinkedIn טסל, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריק בנדר

אריה (אריק) בנדר (נולד ב-9 ביולי 1952) הוא עיתונאי ישראלי, ששימש ככתב הפרלמנטרי של "מעריב". בנדר יליד ראשון לציון, בוגר בית הספר חביב. נשוי ואב לשניים. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1970 שובץ בחיל השריון, עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. במלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת חטיבה 7 בקרבות עמק הבכא. בוגר האוניברסיטה העברית ביחסים בינלאומיים ובמדע המדינה. בין השנים 1975–1978 ערך את "פי האתון", ביטאון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית והפיק את תוכנית הבוקר "707" של אלכס אנסקי בגלי צה"ל. לאחר מכן שימש בתפקיד סגן דובר קרן קיימת לישראל, וכתב בעיתון "דבר" ובמוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". בשנת 1980 החל לעבוד בעיתון "מעריב" וכיהן בשורה ארוכה של תפקידים, בין היתר ככתב עירוני של "מעריב" בירושלים, כתב לענייני בית הנשיא, כתב לענייני בתי חולים, ממלא מקום רכז כתבים במערכת העיתון בתל אביב וכתב לענייני עלייה והעם היהודי. בשנת 2001 סיקר עבור "מעריב" את ועידת דרבן הראשונה, בדרום אפריקה. במסגרת עבודתו ככתב במוסף "7 ימים" חשף את היומנים שכתב אדולף אייכמן בכלא. ביולי 1989 חשף ב"מעריב" לראשונה את כוונת נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב להרים את מסך הברזל ולפתוח את שערי העלייה ליהודים. חשף את תיקי הק.ג.ב. של נתן שרנסקי, וכן חשף את סיפורו של הכומר גיאורג אדלשטיין, אביו של יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין. בנדר היה העיתונאי המערבי הראשון שראיין את נשיא אתיופיה מלס זנאווי, לאחר הפלת משטר מנגיסטו. משנת 1994 שימש כתב פרלמנטרי של "מעריב". כתב את המדור השבועי "הנבחרים" ב-nrg. חבר הנהלת תא הכתבים הפרלמנטריים. באוקטובר 2022 פרש לגמלאות. מדיה וקבצים בנושא אריק בנדר בוויקישיתוף הבלוג של אריק בנדר ב-nrg GERMANIA CAPTA - הבלוג של בנדר מכּתבותיו אריה בנדר, לוחם חופש, באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2002 אריק בנדר, ישרואל - מדינת היהודים באלסקה, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2004 אריק בנדר, זיכרונות של כלניות, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2005 על גדוד סיור 87 במלחמת יום הכיפורים חוזה המדינה בכוכבים אריק בנדר, 40 שנה למלחמת יום כיפור: כתבנו חוזר לתופת, באתר nrg‏, 14 באפריל 2013. אורלי הררי, כתב 'מעריב' אריק בנדר פורש לאחר כ-40 שנים של עבודה עיתונאית, באתר ערוץ 7, 31 באוקטובר 2022
Dragonheads

Dragonheads הוא מיני אלבום של להקת הפולק מטאל הפינית אנסיפרום, שיצא ב-15 בפברואר 2006. זהו האלבום הראשון של אנספיריום עם פטרי לינדרוס וללא יארי. האלבום מורכב מהקלטה מחודשת של קטעים מהדמואים, משירי עם פיניים, גרסת כיסוי לאמורפיס ושיר אחד חדש. פטרי לינדרוס - שירה (גראולינג) וגיטרה מרקוס טויונן - גיטרה, שירה נקייה וקולות רקע, תיפוף מייו אנהו - קלידים סמי הינקה - גיטרה באס, שירה נקייה וקולות רקע יאנה פרוויאנן - תופים מידע על האלבום Dragonheads באתר MusicBrainz מידע על האלבום Dragonheads באתר AllMusic האלבום Dragonheads באתר Discogs האלבום Dragonheads באתר ספוטיפיי האלבום Dragonheads באתר דיזר האלבום Dragonheads באתר Yandex.Music (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמירם חרלף

עמירם חרלף (30 באוקטובר 1926 - 12 בינואר 2007) היה עורך דין, סופר ונשיא לשכת הבונים החופשיים בישראל. נולד וגדל בחיפה, בנם של דבורה ויחזקאל חרלף. בגיל תשע עשרה (1945) החל את לימודיו בתחום המשפט בירושלים. לאחר לימודיו חזר לחיפה, שם עבד כעורך דין עם התמחות בנושאי דיני הגנת הדייר וכמזכיר כבוד של אגודת הסופרים בחיפה. עסק בפעילות ציבורית שהקנתה לו את תואר יקיר חיפה. כתב ספרי פרוזה, שירה וספרי עיון בנושא משפט. בתו, דיצה, היא אשתו של יו"ר אגודת הסופרים העבריים בין השנים 2005-2003, הרצל חקק. על שמו רחוב "עמירם" בשכונת רמת אלמוגי בחיפה. "כך חולפת תהילת עולם". "פה בארץ חמדת אבות". "אבק דרכים אורות וצללים". "הצצה לנוה תרצה. "סוגיות בחוק הגנת הדייר". "סערת רגשות. "חמדת אבות". "להיות אני". "סעד מן הצדק". דמי מפתח: העברת מושכרים מוגנים בדמי מפתח: החוק והפסיקה". עמירם חרלף, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" עמירם חרלף, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" עמירם חרלף, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" דברים לזכרו של עמירם חרלף מאת הרצל חקק עמירם חרלף (1926 אוקטובר 30'-2007), דף שער בספרייה הלאומית עמירם חרלף, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילטיאדס

האם התכוונתם ל... מילטיאדס הצעיר – מצביא יווני, מנצח קרב מרתון. מילטיאדס המבוגר – דודו החורג של מילטיאדס הצעיר. מילטיאדס (אפיפיור) – אפיפיור וקדוש, נפטר ב-314. מילטיאדס קארידיס – מנצח יווני-גרמני.
שארית

האם התכוונתם ל... במתמטיקה: שארית (חילוק) – חלק מהמחולק המתקבל לאחר ביצוע פעולת חילוק, אותו לא ניתן לחלק בשנית ולקבל תוצאה שלמה שארית (טורים) – הפרש בין סכומו של טור לבין תוצאת סכימה של מספר סופי מאיבריו בפרט, עבור טור טיילור, ראו שארית של טור טיילור שארית (אנליזה מרוכבת) – מקדם החזקה השלילית הראשונה בטור לורן של פונקציה משפט השאריות – משפט באנליזה מרוכבת שארית ריבועית – מושג בתורת המספרים בסטטיסטיקה, שאריות – ההפרש בין ערך צפוי לנצפה שארית – כינוי מקוצר של מערכת הכשרות "בד"ץ שארית ישראל" שאריות – פריטי מזון אכילים שנותרו לאחר ארוחה
תשואה

תשֹואה בכלכלה, היא היחס בין שווי השקעה בנקודות זמן שונות. השינוי בערך ההשקעה יכול לנבוע ממקורות שונים. לדוגמה, מריבית, רווח נקי מעסק, רווח הון וכו'. על פי רוב, תשואה תוצג באחוזים, מכיוון שהיא מייצגת את מדרגת השינוי לאורך זמן, ולכן אין טעם להציג מספר נקי שהוא נכון פר נקודה ולא מהווה בהכרח את אחוז השינוי. נתון התשואה לא יצביע על אורך תקופת ההשקעה, אך נהוג להציג תשואה שנתית. חישוב התשואה באופן מתמטי פורמלי יהיה בצורה הבאה: נסמן את שווי ההשקעה בהווה ב- V 2 {\displaystyle V_{2}} . נסמן את שווי ההשקעה בנקודת הייחוס בעבר (ברוב המקרים שנה לפני) ב- V 1 {\displaystyle V_{1}} . הנוסחא לחישוב התשואה היא: V 2 − V 1 V 1 {\displaystyle {\frac {V_{2}-V_{1}}{V_{1}}}} חישוב התשואה לאחר מסים יהיה בצורה הבאה: נסמן את התשואה ללא מיסים ב- Y {\displaystyle Y} . כעת נסמן את אחוז המס ב- P t {\displaystyle P_{t}} . הנוסחא לחישוב התשואה לאחר מס היא: Y − ( Y × P t ) {\textstyle Y-(Y\times P_{t})} למשל, נניח כי על תשואה של עשרה אחוזים מוטל מס של עשרים אחוזים. הצבה בנוסחא נותנת: 0.08 = 0.1 − ( 0.1 × 0.2 ) {\displaystyle 0.08=0.1-(0.1\times 0.2)} כלומר, התשואה אחרי מיסים היא שמונה אחוזים. באופן מעשי, חישוב התשואה יכול להעשות בצורות רבות. ניתן לשקלל פרמטרים נוספים (בנוסף למיסים); ניתן למשל לשקלל ריבית, עמלות, ירידת ערך הכסף ועוד. חברות רבות ישנו את צורת החישוב על פי הגוף אשר אמור לקבל את הדו"ח על התשואה. אם התשואה תוצג למס הכנסה, יהיה החישוב לרוב שונה מאשר אם התשואה תוצג ללקוחות או משקיעים. השוני בחישוב נובע מהאינטרס המשתנה בהצגה לגופים שונים.
דירוג החברות של כתב העת פורצ'ן

דירוג החברות של כתב העת Fortune הוא שמן של מספר רשימות שמפרסם כתב העת האמריקאי Fortune, המדרגות חברות אמריקאיות לפי הכנסה גולמית. ברשימה זכאיות להיכלל חברות ציבוריות וחברות המפרסמות את ההכנסות שלהן. כתב העת מפרסם את הממצאים פעם בשנה, ואלה מחולקים למספר רשימות, כדלקמן: Fortune 100 - רשימת 100 החברות הראשונות. Fortune 500 - רשימת 500 החברות הראשונות. Fortune 1000 - רשימת 1,000 החברות הראשונות. בנוסף, מפורסמת גם רשימת Fortune Global 500 הכוללת חברות מכל העולם. רשימת 10 החברות הגדולות בארצות הברית נכון למרץ 2023: הערה: הכנסות ושווי שוק במיליוני $US רשימת 10 המדינות המובילות בארצות הברית עם הכי הרבה חברות: 40 Under 40 אתר האינטרנט הרשמי של דירוג החברות של כתב העת פורצ'ן (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של דירוג החברות של כתב העת פורצ'ן (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'פאן איירליינס

ג'פאן איירליינס (ביפנית: 株式会社日本航空, באנגלית: Japan Airlines Corporation או בקיצור JAL) היא חברת התעופה הלאומית של יפן. שבסיסה נמצא בנמלי התעופה של טוקיו ואוסקה. בשנת 2019 זכתה במקום הראשון בתואר 'מחלקת התיירים הטובה ביותר'. בשנת 1951 החליטה ממשלת יפן להקים חברת תעופה כדי לעזור לחדש את כלכלת יפן לאחר מלחמת העולם השנייה. החברה נקראה ג'פאן איירליינס. לאחר כמה חודשים נחכרו מחברת נורת'ווסט 3 מטוסי מרטין 2-0-2 על צוותיהם והחברה החלה לטוס בקווים פנימיים ביפן. בשנת 1954 החלה החברה לקיים טיסות בינלאומיות בין טוקיו לסן פרנסיסקו עם שתי עצירות בדרך. עד היום נקראת טיסה זאת בין טוקיו לסן פרנסיסקו טיסה 001. בשנת 1960 קיבלה החברה את מטוסה הסילוני הראשון, דאגלס DC-8. בשנת 2002 התאחדה החברה עם חברת ג'פאן אייר סיסטם ולחברה קראו ג'פאן איירליינס סיסטם. בשנת 2004 הושלם מהלך האיחוד וג'פאן אייר ליינס הפכה לג'פאן איירליינס אינטרנשיונל וג'פאן אייר סיסטם הפכה לג'פאן איירליינס דומסטיק (מקומי). בשנת 2006 נרשמה החברה לברית חברות התעופה Oneworld, והיא נכנסה באופן רשמי באפריל 2007. צי המטוסים של החברה נכון לנואר 2021: ב-9 בפברואר 1982 התרסק מטוס של החברה במהלך הגישה לנחיתה בנמל התעופה טוקיו האנדה, בהתרסקות נהרגו 24 מנוסעי המטוס. המטוס בטיסה זו מדגם דאגלס DC-8-61 היה בדרכו מנמל התעופה של פוקואוקה אל נמל התעופה טוקיו האנדה. ב-2 בינואר 2024 התרסק מטוס של החברה בזמן נחיתה בנמל התעופה הבינלאומי בטוקיו לאחר שככה"נ התנגש במטוס של משמר החופים. על המטוס היו כ-384 נוסעים. 379 חולצו בשלום, 5 נוסעים מוגדרים כנעדרים הוקאידו אייר סיסטם ג'אל אקספרס ג'אלווייז ג'י-אייר ג'פאן אייר קומוטר ג'פאן אסיה איירווייז ג'פאן טראנסאושן אייר טיסה 350 של ג'פאן איירליינס מדיה וקבצים בנושא ג'פאן איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'פאן איירליינס (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של ג'פאן איירליינס (באנגלית) ג'פאן איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק ג'פאן איירליינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'פאן איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'פאן איירליינס, ברשת החברתית טיקטוק ג'פאן איירליינס, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'פאן איירליינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ג'פאן איירליינס באתר Airliners.net כבר שנה חמישית: קטאר איירווייז היא חברת התעופה הטובה בעולם, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2019 פרטי צי המטוסים של ג'פאן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
אול ניפון איירווייז

אול ניפון איירווייז (ביפנית: 全日本空輸株式会社; באנגלית: All Nippon Airways) היא חברת התעופה הגדולה ביותר ביפן. משרדיה נמצאים ברובע מינאטו שבטוקיו, בירת יפן. בסיסי הפעילות הבינלאומיים של ANA הם נמל התעופה טוקיו נריטה שמחוץ לטוקיו, ונמל התעופה הבינלאומי של קנסאי באוסקה. בסיסי הפעילות המקומיים שלה הם נמל התעופה טוקיו האנדה, נמל התעופה אוסקה, נמל התעופה הבינלאומי צ'ובו (ליד נאגויה) ונמל התעופה ניו צ'יטוסה (ליד סאפורו). החברה היא הספונסרית הרשמית של התאחדות הכדורגל היפנית. היא גם חברת התעופה הראשונה שהחלה להפעיל באופן סדיר את מטוס הבואינג 787. בשנים 2017, 2018 ו-2019 זכתה החברה במקום השלישי בתואר "חברות התעופה הטובות בעולם". החברה נוסדה ב-27 בדצמבר 1952 כחברת "ניפון הליקופטרס" (ביפנית: 日本ヘリコプター輸送). מקור קוד היאט"א שבו החברה משתמשת כיום (NH) הוא ב"ניפון הליקופטרס". בשנת 1953 החברה החלה להפעיל טיסות נוסעים בקו אוסקה-טוקיו ובסופה של אותה שנה החלה להפעיל בקו זה גם טיסות מטען. במסגרת קו זה הוטס לראשונה, מאז סיומה של מלחמת העולם השנייה מטוס על ידי טייסים יפנים. בשנת 1999 הצטרפה החברה לברית סטאר אלייאנס. בספטמבר 2011 הייתה לחברת התעופה הראשונה בעולם שהחלה להפעיל את מטוס הבואינג 787. צי המטוסים של החברה נכון ליולי 2020: מדיה וקבצים בנושא אול ניפון איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אול ניפון איירווייז (בשפות מרובות) אול ניפון איירווייז, ברשת החברתית פייסבוק אול ניפון איירווייז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אול ניפון איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם אול ניפון איירווייז, ברשת החברתית טיקטוק אול ניפון איירווייז, ברשת החברתית LinkedIn אול ניפון איירווייז, סרטונים בערוץ היוטיוב אול ניפון איירווייז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אול ניפון איירוויז באתר Airliners.net עמית קוטלר והסוכנויות, למרות הנתק: קטאר איירווייס זכתה בתואר "חברת התעופה הטובה בעולם", באתר ynet, 20 ביוני 2017 "World's Top 100 Airlines 2018 | SKYTRAX". SKYTRAX (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-07-18. כבר שנה חמישית: קטאר איירווייז היא חברת התעופה הטובה בעולם, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2019 פרטי צי המטוסים של אול ניפון איירווייז, באתר airfleets.net (באנגלית)
בדיקת יתירות מחזורית

בדיקת יתירות מחזורית (באנגלית: Cyclic redundancy check, או בקיצור CRC) היא סוג של קוד לאיתור שגיאות המשמש לאיתור שגיאות בהעברת נתונים. לפני העברת המידע מחושב ה־CRC ומתווסף למידע המועבר. לאחר העברת המידע, הצד המקבל מאשר באמצעות ה־CRC שהמידע הועבר ללא שינויים. השימוש ב־CRC נפוץ בעיקר בשל קלות המימוש שלו בחומרה בינארית, קלות החישוב המתמטית שלו, ובמיוחד היעילות שלו בגילוי שגיאות נפוצות הנובעות כתוצאה מערוצי תקשורת רועשים. CRC מבוסס על תאוריה של קוד מחזורי (מעגלי) לתיקון שגיאות. השימוש בקוד מחזורי שיטתי, אשר מקודד הודעות על ידי הוספה של ערך בדיקה עם גודל קבוע, בשביל איתור שגיאות ברשתות תקשורת. CRC הוצג לראשונה על ידי וו. ווסלי פטרסון ב-1961. קודים מחזוריים הם לא רק פשוטים למימוש, אלא הם גם טובים במיוחד לאיתור פרצי שגיאות בהודעות עם נתונים אשר נשלחות ברצף. זה חשוב בגלל שפרצי שגיאות הם בעיות העברה נפוצות בערוצי תקשורת, אשר כוללים התקני אחסון מגנטיים ואופטיים. CRC- n {\displaystyle {\text{CRC-}}n} סיביות טיפוסי אשר מוצמד לבלוק מידע באורך שרירותי יאתר כל שגיאת פתע שאינה גדולה מ- n {\displaystyle n} סיביות ויאתר כמות של ( 1 − 2 − n ) {\displaystyle (1-2^{-n})} מפרצי שגיאות הגדולות מ- n {\displaystyle n} סיביות. אפיון של קוד CRC דורש הגדרה של מה שנקרא פולינום יוצר. הפולינום הזה נעשה מחלק של ה-polynomial long division, אשר לוקח את ההודעה כמחולקת ומחסיר את המנה והיתרה היא התוצאה. האזהרה החשובה היא כאשר המקדם הפולינומי שחושב בהתאם לשדה הסופי האריתמטי, כך שפעולה נוספת יכולה לממש רוחב בתים מקבלים (אין משיכה בין ספרות). הגודל של השארית הוא תמיד נמוך מהגודל של המחולל הפולינומי, אשר ממחיש כמה גדולה התוצאה יכולה להיות. למעשה, כל השימושים הנפוצים ב-CRC משתמשים בשדה סופי של שני אלמנטים. שני האלמנטים בדרך כלל נקראים 1 ו-0, שבאופן נוח ביותר תואם לארכיטקטורה של המחשב. CRC נקרא n-bit כאשר ערך הבדיקה בגודל n-bit. ל-n נתון, יש מספר CRC אפשריים, כל אחד כזה בפולינום שונה לפולינום כזה יכול להיות n כמעלה הגבוהה ביותר, כלומר n+1 ביטויים. במילים אחרות, לפולינום בגודל של n+1, הקידוד שלו דורש n+1  בתים. רוב הפולינומים מאפיינים ירידה בביט של ה-MSB או LSB, מכיוון שהם תמיד 1. ל-CRC והפולינום המקושר יש שם במבנה הזה  CRC-n-XXX. מערכת איתור הבעיות הפשוטה ביותר, סיבית זוגיות, הוא למעשה CRC של 1-bit. הפולינום המתאים הוא x+1 (שני ביטויים) ושמו הוא CRC-1. CRC מבוסס על האיזומורפיזם שבין וקטורים לפולינומים, כך שמסתכלים על כל וקטור באורך n כפולינום שמקדמיו הם קואורדינטות הווקטור. CRC משתמש בפולינום המוגדר בפולינום יוצר מדרגה r. סוגים שונים של קוד CRC משתמשים בפולינומים יוצרים שונים. בהינתן פולינום יוצר מדרגה r ובהינתן הודעה M שברצוננו לקדד, עלינו לבצע את הפעולות הבאות: נוסיף r אפסים מימין להודעה. נחלק בפולינום (תוך שימוש בחילוק של השדה מודולו 2) נחסר את השארית תוך שימוש ב-xor במקום בחיסור רגיל. נצרף את התוצאה שקיבלנו מימין להודעה המקורית ונשלח. כמו בכל קידוד Checksum, הצד המקבל יבצע את שלבים 1 ו-2 ויוודא ש-r הביטים האחרונים שנשלחו זהים לתוצאה שהתקבלה. cksum סיכום ביקורת בדיקת יתירות מחזורית, באתר MathWorld (באנגלית) Peterson, W. W. and Brown, D. T, Cyclic Codes for Error Detection, Proceedings of the IRE 49 49(1), עמ' 228-235
מקופלת

מקופלת היא מותג של חטיף שוקולד המיוצר על ידי עלית (כיום חלק משטראוס גרופ), וייחודו הוא בצורתו הנראית כקיפולי שוקולד. המוצר נוצר לראשונה בשנת 1935 במפעל הממתקים והקפה ליבר, שנרכש על ידי עלית בשנת 1970. הוא מיוצר ברציפות מאז. המתכון המדויק המשמש להכנת מקופלת הוא סוד מסחרי של חברת עלית, הטוענת כי מעטים האנשים היודעים אותו. מקור הקקאו בשוקולד הוא בחוף השנהב. מקופלת יצאה בתחילה בגרסת שוקולד חלב, ולאחר מכן נוספו לה גרסת שוקולד לבן ושוקולד מריר (בעבר אף יצאה גרסת קפוצ'ינו במהדורה מוגבלת), והיא משווקת באריזה אישית ובאריזה משפחתית. למקופלת גרסה כשרה למהדרין תחת המותג "מגדים". ביום העצמאות ה־55 של ישראל ב-2003 יצאה מהדורה של מקופלת כחול־לבן. המקופלת, פרט לשימושה כחטיף, משמשת גם כתוספת בפרוזן יוגורט ובמשקאות חמים כגון חלב או שוקו. לחטיף הבריטי Flake, שהומצא ב־1920, מאפיינים דומים במראה ובטעם. בשנות ה-90 הומצא סלוגן פרסומי לחטיף, 'מקופלת עד הפירור האחרון' בקמפיין בכיכובה של אורלי לוי אבקסיס. בשנת 2011, לרגל 75 שנה לקיומו של המותג "מקופלת", הוציאה חברת עלית אריזה מיוחדת בצבע לבן של המוצר ובתוכה חטיפי מיני מקופלת בשני טעמים (חלב ולבן) ועם שמות שונים על כל אריזת חטיף מיני (כגון: מפורקת, מפוררת, מקומטת) ומתחתן הסלוגן "בת 75 ועדיין בעניינים". מקופלת מוצאת כיום באריזה חדשה בצבע חום וצהוב. מדיה וקבצים בנושא מקופלת בוויקישיתוף סוד של 85 שנים: סיפורו של חטיף המקופלת - עלית, באתר עלית, ‏17 בינואר 2021 ורד שרון-ריבלין, ‏עלית משיקה "מקופלת-XL", באתר גלובס, 24 בפברואר 1999 סוד של 85 שנים: סיפורו של חטיף המקופלת - עלית, באתר עלית, ‏17 בינואר 2021 מקופלת - עלית, באתר עלית, ‏6 בינואר 2021 מקופלת- עד הפירור האחרון, סרטון בערוץ "lala19904", באתר יוטיוב (אורך: 00:29)