כנף קרב 54 (לופטוואפה)

כנף קרב 54 (בגרמנית: Jagdgeschwader 54 או בקיצור JD 54; בפירוש מילולי: כנף צייד) הייתה כנף של מטוסי קרב בלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה. הכנף הוקמה ביולי 1939 על בסיס טייסים אוסטרים שסופחו ללופטוואפה הגרמני. הכנף לקחה חלק במערכות הפתיחה של המלחמה ובהמשך לקחה חלק בקרב על בריטניה, עד אשר הועברה ב-1941 לשרת בחזית המזרחית. החל מסוף 1943 יחידות הכנף הועברו בהדרגה להגן על שמי גרמניה מפני תקיפות בעלות הברית ממערב ('הגנה על הרייך') עד לתבוסה הגרמנית במאי 1945. במחצית הראשונה של המלחמה השתמשה הכנף במטוס הקרב החד-מושבי המסרשמיט Bf 109 החל בדגם E (אמיל) ועד לדגם G (גוסטב), החל מתחילת 1943 החלו להשתלב בכנף מטוסי פוקה-וולף Fw 190. עם מעל ל-9,600 הפלות של מטוסי אויב, יחידה זו נחשבת לכנף הקרב השנייה המוצלחת ביותר בהיסטוריה (אחרי כנף קרב 52). כנף קרב 54 הוקמה בהדרגה משלוש להקים שאוחדו לכדי הכנף, ביולי 1939 להק III היה למרכיב הראשון בכנף עם שינוי שמו המקורי מלהק I של כנף קרב 21. בספטמבר להק I נוצר עם לאחר שהועבר מכנף 70 ובאפריל 1940 להק II הצטרף אף הוא לכנף לאחר ששונה שמו מלהק I של כנף 138, להק זה הורכב ברובו מטייסי קרב אוסטריים שהועברו ללופטוואפה הגרמני לאחר סיפוח אוסטריה. הכנף לקחה חלק בפלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 שם עסקה בעיקר בליווי מטוסי הפצצה ותקיפה קרקעית כגון היונקרס Ju 87. לאחר הפלישה, חזרה הכנף לגרמניה ועסקה במשימות הגנה לאורך הגבול הצרפתי. במאי 1940 נלקחה הכנף חלק במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה שם עסקה שוב בעיקר במשימות ליווי הפצצה ותקיפה קרקעית, הכנף לקחה חלק גם בתקיפת הכוחות הבריטיים במהלך הנסיגה מדנקירק. במהלך הקרב על בריטניה הועברה הכנף למנחתים סמוך לקלה בצפון-מערב צרפת, משם נשלחו הטייסים למשימות תקיפה והגנה על מפציצים. בתקופה זו איבדה הכנף 43 טייסים (40% מהכוח ההתחלתי) ועל פי רישומי הכנף הופלו 238 מטוסי אויב של בעלות הברית. עם תחילת מבצע ברברוסה הועברה הכנף לקצה הצפוני של קו הגבול עם ברית המועצות, שם היא לקחה חלק בשלבי התקיפה הראשוניים תחת פיקוד קבוצת ארמיות צפון כחלק מצי האוויר הראשון. עד לפברואר 1943 כל יחידות הכנף לחמו באזור הצפוני של הזירה המזרחית בעיקר סביב לנינגרד, בפברואר כנף III הועברה לחזית המערבית למשימות הגנה כנגד תקיפות אוויריות של בעלות הברית מעל לשמי גרמניה וצרפת. בתקופה זו גם נקלטו מטוסי פוקה-וולף Fw 190 ראשונים שהחלו להחליף את ה-Bf 109 מה ששינה בהדרגה את אופי משימות הכנף. בחודשי המלחמה האחרונים, להק I, ‏II ומפקדת הכנף המשיכו להילחם בסיוע לקבוצת הארמיות צפון אל מול התקדמות הצבא האדום בגזרה הבלטית, בעוד להק III ספג אבדות קשים בלחימה נגד חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר האמריקאי במערב. בדצמבר 1944 להק III פורק, אך מספר שבועות לאחר מכן הוקם מחדש משאריות כנף 76 שפורק אף הוא. לאחר מכן הלהק יצא למשימות תקיפה קרקעיות כנגד הצבא האדום שהתקדם לכיוון ברלין, מספר שבועות לפני סוף המלחמה הלהק פורק בשנית באופן סופי וטייסיו הבודדים שנותרו הועברו לכנף 26. שאר יחידות הכנף נותרו עד לסוף המלחמה כאשר הכנף פורקה מנשקה יחד עם כל הצבא הגרמני. כנף קרב 52 Price, Alfred. The last year of the Luftwaffe: May 1944 - May 1945. UK: Arms & Armour, 1995. ISBN 1854091891 Shores, Christopher. Luftwaffe Fighter Units: Russia June 1941-45. London: Osprey Publishing, 1978. Weal, John. Jagdgeschwader 54 'Grunherz'. Oxford: Osprey Publishing, 2001. Weal, John. Bf 109D/E Aces of the Blitzkreig. Oxford: Osprey Publishing, 1999. מידע טכני אודות הכנף. (באנגלית) אודות הכנף באתר 'לקסיקון הוורמאכט'. (בגרמנית) אודות הכנף באתר ההיסטוריה של הלופטוואפה. (בגרמנית)