laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שירים ופזמונות לילדים

שִׁירִים וּפִזְמוֹנוֹת לִילָדִים הוא ספר שירים וסיפורים מאת חיים נחמן ביאליק ובאיוריו של נחום גוטמן. הספר יצא בשנת 1933 בהוצאת דביר לרגל חגיגות יובל השישים לביאליק, שצוינו במספר טקסים ביישוב היהודי. הספר זכה להוצאות מחודשות רבות במהלך השנים, בהן כחלק מהוצאת כל כתבי ביאליק בשנת 1957 ובשנת 2008, במהדורה חגיגית במלאת 75 שנה להופעתו של הספר, בה נוספה הקדמה של יעל דר המתייחסת למעמד הקנוני לו זכתה האסופה. בספר מופיעים 79 סיפורים ושירים שכתב ביאליק בשנים 1897–1933 ובהם: "קַן צִפּוֹר", "הַתַּרְנְגֹלִים וְהַשּׁוּעָל", "עֲצִיץ פְּרָחִים", "לִכְבוֹד הַחֲנֻכָּה", "נַדְנֵדָה" (נד-נד, נד-נד), "מַקְהֵלַת נוֹגְנִים" (יוסי בכינור) ו"אֶצְבְּעוֹנִי". ביאליק ערך את שיריו בספר בהתאם לגיל הקוראים ויכולתם האוריינית. 11 מהשירים שבספר היו חדשים ופורסמו בו לראשונה, ובחלק מהאחרים ערך ביאליק שינויים לרגל כינוסם בספר זה. רבים מהשירים נכתבו בחו"ל בהגייה אשכנזית, שהייתה נהוגה באותה עת. בחלק מהטקסטים קיימת זיקה למעשיות עממיות ומקורות יהודיים, כדוגמת "שַׁבָּת הַמַּלְכָּה" ו"אֵלִיָּהוּ הַנָּבִיא", לצד הטבע המקבל האנשה ומשמש כחלק חשוב מעולמו בעֲצִיץ פְּרָחִים ו"בְּגִנַּת הַיָּרָק" (בערוגת הגינה, מסביב לחבית), וסיפורים ושירים ערכיים המשדרים חלוציות המתבטאת ב"שִׁיר הָעֲבוֹדָה וְהַמְּלָאכָה". במהלך העבודה ביאליק נעזר באוסף של סיפורי יידיש שהועבר לידיו על ידי צבי דנילביץ'. מרבית השירים בספר הולחנו, 254 לחנים מקוריים, ו-12 לחנים שהיו קיימים והוצמדו להם, בדרך זו הם נכנסו לרפרטואר התרבות בתקופה מסוימת. בשנת 1967 יצא תקליט שירי ילדים של ביאליק בעיבודי ג'אז של מוני אמריליו, אלברט פיאמנטה ובני נגרי בשם "ח.נ. ביאליק - שירים ופזמונות" ובו ביצעו את השירים יהורם גאון, אופירה גלוסקא, שולה חן וליאור ייני (התקליט יצא על גבי דיסק בשנת 2006 על ידי חברת אן אם סי). זיוה שמיר, שירים ופזמונות גם לילדים, לחקר שירת ביאליק לילדים ולנוער, הוצאת פפירוס: תל אביב 1986. אילנה אלקד להמן, "ביאליק לילדים: סוגיית המגדר בשירים ובאיורים 2008-1922", עיונים בשפה וחברה, 3 (1), 2010, עמ' 66-31. טקסט מלא (אורכב 20.06.2020 בארכיון Wayback Machine) "שירים ופזמונות לילדים" בקטלוג הספרייה הלאומית חיים נחמן ביאליק, שירים ופזמונות לילדים, הוצאת דביר, 1933, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית - מהדורה סרוקה של הספר פירוט היצירות בספר, בדף היוצר של חיים נחמן ביאליק, באתר פרויקט בן-יהודה אילנה אלקד-להמן, יצחק גילת יצירתו של חיים נחמן ביאליק בזמננו: מה זוכרים ומדוע? ד"ר שמעון גינצבורג, ביאליק בילדותו, דאר היום, 8 בספטמבר 1933 זיוה שמיר, רוצה, טוסה, יום וליל: מאה שנה לשירו של ביאליק "פרש", באתר מב"ע (מחקרים בספרות עברית) מודעה, כתבי ח.נ. ביאליק, דבר, 19 ביולי 1957 יעל דר, קנון בכמה קולות: ספרות הילדים של תנועת הפועלים, 1950-1930, יד יצחק בן-צבי: ירושלים, 2013, עמ' 84. נתן שחר, חיים נחמן ביאליק בזמר העברי
אריסות

אריסות היא הסכם בין בעלי הקרקע לבין המעבד את הקרקע. גם מעמד האיכרים במשטר הפיאודלי היה מכונה "אריסות". לפי ההסכם, הבעלים מעסיק אדם אחר שיעבד את הקרקע עבורו למשך תקופה, ובתמורה מעניק לו אחוזים קבועים מתנובת שדהו. כך, גם אם תנובת השדה היא נמוכה, האריס משלם את האחוזים הקבועים שלו, לעומת שוכר למשל, שנאלץ להשלים מכיסו את הסך שאותו הוא חייב לבעלים. גובה דמי האריסות היה תלוי באיכות הקרקע, בעוני התושבים, ובכמות הגשמים. ונע בדרך כלל בין שליש לחמישית מתנובת הקרקע. צמיתות וסאל מילון אבניאון - https://www.milononline.net/do_search.php?sDIN=&Q=%E0%F8%E9%F1%E5%FA https://www.etzion.org.il/he/במ-קג-אריסות-וחכירות הרמב"ם על המשנה|ויקיטקסט ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבעים חיבוריים

צבעים חיבוריים היא שיטה לייצג את הצבעים הנראים על ידי העין, באמצעות סופרפוזיציה של שלושה צבעי יסוד: ירוק, אדום וכחול. העין האנושית בנויה מקולטנים אשר רגישים לאור הנראה. בעין קולטנים לילה, אשר אינם רגישים לצבע, וקולטני יום הרגישים לצבע. קולטני היום נחלקים לשלושה סוגים: כאלו הרגישים לאור הכחול, כאלו הרגישים לאור הירוק וכאלו הרגישים לאור האדום. כל צבע בטווח האור הנראה, גורם לתגובה שונה של שלושת הקולטנים הללו. המוח מקבל את האותות מהקולטנים, ומפרש אותם כצבע. כך למשל, צבע צהוב, מעורר במידה רבה את הקולטנים הירוקים והאדומים, ובמידה קטנה מאוד את הקולטנים הכחולים. אך אור צהוב אינו האופציה היחידה לקבלת תגובה המתאימה לאור צהוב. ניתן לחלופין, להאיר באור ירוק ובאור אדום באופן כזה, שהקולטנים הירוקים והאדומים יגיבו באותה דרך, כאילו שהוארו באור צהוב. המוח יקבל את אותו המידע ויפרש את האור הנראה כאור צהוב. זאת למרות שהאור כלל אינו צהוב, אלא מורכב מסופרפוזיציה של ירוק ואדום. ניתן לראות איפה, שחיבור של שלושת צבעי היסוד, מאפשר לייצר שילובים הנראים ככל צבע אחר. השילוב אינו מייצר צבע חדש באמת, אלא רק אשליה המתפרשת במוח כצבע חדש. לתופעה יש שימושים מעשיים רבים מאוד, בכל מקום בו יש צורך לייצר הקרנה של צבע מלאכותי. יש להבדיל בין צבעים חיבוריים לבין צבעים חיסוריים, המשמשים במקרים בהם יש צורך לייצר החזר של צבע מלאכותי (למשל בהדפסות על נייר). ג'יימס קלרק מקסוול נחשב לאבי השיטה. מקסוול ערך את הניסוי הראשון בצילום צבע, בעזרתו של הצלם תומאס סוטון. בניסוי צולם סרט בד צבעוני, באמצעות סרט צילום שחור לבן כשלוש פעמים, כאשר בכל פעם מושם על המצלמה פילטר באחד משלושת צבעי היסוד. לאחר הפיתוח הוקרנו שלוש התמונות בחפיפה, באמצעות שלושה מקרנים, כאשר על כל מקרן יש פילטר בהתאם לצבע היסוד המתאים. התמונה שהתקבלה הייתה תמונה צבעונית. השימוש המעשי העיקרי לצבעים חיבוריים, הוא בכל מקום בהם יש צורך להקרין לעין צבעים משתנים. להלן מספר דוגמאות נפוצות: צגים שונים, כגון מסכי טלוויזיה, מחשב, או טלפונים סלולריים, מכילים כולם יחידות תצוגה זערוריות (פיקסלים), בשלושת צבעי היסוד. הפיקסלים קטנים מכדי שיהיה ניתן להבחין בצבעים המרכיבים אותם. הדלקה של כל אחד מהפיקסלים, עם הרכב שונה של שלושת צבעי היסוד, מאפשר להציג תמונה צבעונית. צגי ענק, הנמצאים בצמתים ומשמשים בדרך כלל לפרסום, עובדים באופן דומה. הפיקסלים המורכבים משלושת צבעי היסוד הם גדולים מאוד, וקל להבחין בהם כאשר מתקרבים אל הצג. סרט צלולואיד, אשר שימש בעבר כסרט צילום לתמונות, ומשמש עדיין כיום בקולנוע, מורכב מפיקסלים הרגישים לאור באופן דומה לעין. עם החשיפה לאור, נצרבים שלושת צבעי היסוד על סרט הצילום. מדיה וקבצים בנושא צבעים חיבוריים בוויקישיתוף
פחדרון בארון

פחדרון בארון, (באנגלית: There's a Nightmare in my Closet), הוא ספר ילדים שכתב ואייר מרסר מאייר בשנת 1976. הספר תורגם לעברית על ידי אסתר סופר ויצא לראשונה בעברית בשנת 1978, על ידי הוצאת "כתר". זהו ספר קצר - עלילתו משתרעת על 27 עמודים בלבד. הסיפור המגולל בספר מבוסס על פחדו של הסופר כשהיה ילד קטן וחשב שיש מפלצת בארון, ועל התגברותו. הילד גילה שה"פחדרון" (שילוב של המילים "פחד" ו"ארון") אכן קיים. מאוחר יותר הוא גילה דבר נוסף: שהפחדרון הוא בעצם יצור נחמד וחברותי. ב-2009 הספר הומחז ונוצר סרטון באנגלית המבוסס עליו. לילך שוסטר, פחדרון בארון, באתר "ארמון ספרים - הבית לספרות ילדים", 6 בדצמבר 2011 פחדרון בארון, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילה רביב-צור

הילה רביב-צור (נולדה ב-17 בדצמבר 1978) היא שחקנית ישראלית. הילה רביב נולדה וגדלה בנתניה, הילדה האמצעית במשפחה בת שלוש אחיות. אמה היא מורה לתנ"ך ואביה היה טייס בחיל האוויר ואיש צבא קבע. החיבור שלה לבמה התחיל כשאמה שלחה אותה (בגיל 13–14) לאודישנים ללהקת מחול חבצלות נתניה ופעם בחודש הייתה מופיעה בהיכל התרבות של נתניה. בתיכון למדה במגמת תיאטרון. בצה"ל החלה כפקידת מבצעים, אחר-כך יצאה לקורס קצינות, אחריו שירתה בבית הספר לטיסה והשתחררה בדרגת סגן. למדה משחק בבית צבי בשנים 2000–2003. במסגרת בית צבי זכתה במלגות – עמוס גוטמן (2001), שרגא פרידמן (2001), זוהרה שאקוב (2002), מלגת ההנהלה (2003).לאחר סיום לימודיה בבית צבי שיחקה בהצגה "שד היער" בתיאטרון קרוב של ניקו ניתאי ואחר-כך שיחקה משנת 2004 בתיאטרון הקאמרי, שם שיחקה בהצגה "מילאנו" של שמואל הספרי. רביב-צור משחקת מ-2008 בתיאטרון יידישפיל והופיעה גם בקונצרטים ביידיש. בתחילת פעילותה היא לא ידעה יידיש ולכן נשלחה ללמוד את השפה באוניברסיטת תל אביב. לאורך השנים הופיעה בהצגות ילדים שונות. ב-2007 שיחקה הילה רביב-צור בסרט העצמאי באורך מלא "חירות הרחוב", בבימויו של משה רוזנטל. הסרט מספר על בחורה (רביב-צור), שיש לה כלב בשם רופוס ועל בחור חנון שמאוד רוצה להתחבב עליה, ומשום כך מציע לה לשמור על רופוס וכשהוא עושה זאת הוא מאבד אותו. מכאן הבחור ביחד עם שניים מחבריו יוצאים למסע בעקבות רופוס, עד שלבסוף הם מביאים אותו אליה מת. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטים עצמאיים בבריטניה. רביב-צור זכתה במלגת סנו 2009 על ידי תיאטרון יידישפיל לשחקנית המבטיחה של השנה. ב-2012 הצטלמה הילה רביב-צור לסרט הקולנוע החרדי "מלאכיות בלבן" בבימויה של טלי אברהמי. היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה. עברה קורסי משחק מול מצלמה בהדרכת גלי זייד. ומשחק מול מצלמה בהדרכת ניב רז ואולי שטרנברג. השתתפה בפרסומות רבות. הילה רביב-צור נשואה לשחקן שרון צור ולהם שלושה ילדים. מתגוררת בקיבוץ גבעת ברנר. תיאטרון קולנוע הצגות ילדים מחזות זמר "מיקה שלי" – קבוצת הדרן. "יוסף וכתונת הפסים", "ג'יפסי", "משחקי פיג'מה", "צ'רטי המתוקה", "שיער", "דוד" – מסגרת בית צבי. מדיה וקבצים בנושא הילה רביב-צור בוויקישיתוף הילה רביב-צור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הילה רביב-צור באתר שלש הילה רביב-צור (אורכב 07.10.2013 בארכיון Wayback Machine) באתר תיאטרון יידישפיל דנה גוטרזון, יידיש זה כיף, באתר Mynet‏, 30 ביוני 2009 איתי חכמה, הכוכב של ערוץ הילדים ממשיך לשחק - "אבל חאלס, נגמר המזל", באתר Xnet‏, 9 בינואר 2019
חורבת עומרית

חורבת עומרית היא אתר ארכאולוגי שבו שרידי מקדש רומי המתוארך למאה הראשונה לספירה. האתר שוכן למרגלות הגולן בתחום שמורת נחל חרמון, בין היישובים כפר סאלד מדרום ושאר ישוב מצפון, ובצמוד לקבר נבי יהודה. המקדש נהרס ברעידת אדמה בשנת 363 לספירה. לאחר מכן, בראשית התקופה הביזנטית, נבנתה בשטחו קפלה קטנה שעשתה שימוש חוזר באבניו. האתר התגלה בשנת 1989 לאחר שרפה שהתרחשה במקום שבעקבותיה נחשף קטע של קיר מבנה. האתר שוכן על קצה גבעה בגובה 159 מטר, צופה מערבה לכיוון בקעת החולה. מצפון לאתר נמצאים שרידי דרך רומית קדומה. החפירות במקום החל בשנת 1999 על ידי משלחת מקולג' מקאליסטר מסיינט פול שבמינסוטה, בראשותו של פרופ' אנדרו אוורמן (Andrew Overman). במשלחת השתתפו מספר קולג'ים נוספים קולג' קרתגו מקנושה ויסקונסין שהצטרף לפרויקט בשנת 2006, קולג' קווינס מניו יורק וממכללת תל-חי בישראל. האתר נחפר במשך מספר עונות, והחפירה עדיין לא הסתיימה. במהלך החפירות התגלה באתר מתחם של מקדשים שנבנו בתקופות שונות אחד בתוך השני. על פי השערת החוקרים המקדש הקדום הוא מאמצע המאה הראשונה לפנה"ס. התיארוך נעשה על פי פרסקו שנמצא באתר על גבי קירות המבנה ורצפתו. המקדש השני מתוארך לסופה של המאה הראשונה לפני הספירה. זהו המקדש שבנה הורדוס באזור הבניאס לכבודו של הקיסר הרומי אוגוסטוס קיסר. קיומו של מקדש זה מופיע בכתבי יוסף בן מתתיהו. הורדוס בנה ארבעה מקדשים, את בית המקדש בירושלים, מקדש בקיסריה, מקדש בסבסטיה ומקדש באזור הבניאס. במשך השנים, בניגוד למקדשים האחרים, מקומו של המקדש לא היה ידוע. המקדש השני נבנה על גבי המקדש הקדום ששולב במבנה. הוא שכן מתחת לרצפת מקדשו של הורדוס והגישה אליו הייתה דרך גרם מדרגות. המקדש של הורדוס נבנה על גבי פודיום שגובהו היה 2.5 מטר והוא נבנה באבני גזית. בחזית המבנה הייתה רחבה גדולה בנויה אבני בזלת. מהרחבה הוביל גרם מדרגות רחב למקדש. יוספוס מתאר את המקדש בקדמוניות היהודים, 15. הוא מציין שהמקדש נבנה מאבן לבנה בארצו של זנודורוס (היה שליט בממלכה היטורית) ליד המקום הנקרא פניאון. המקדש שנבנה על גבי הפודיום הוא בצורת מלבן. בחזית המקדש ניצבו ארבעה עמודים (חלק מעיצוב הדיסטילוס אינ-אנטיס). המבנה כלל אולם ודביר. המבנה עבר שיפוץ בתחילת המאה ה-2, בשלב זה הוא הוקף בעמודים עם עיטורים קורינתיים. לאחר שהמקדש נהרס ברעידת האדמה של שנת 363, נבנתה בשטחו כנסייה שעשתה שימוש חוזר באבני המקדש. בין השרידים באתר ניתן לראות עמודים, קירות וכן כותרות קורינתיות, מזבח ובסיס לפסל. כמו כן יש מן האתר תצפית נוף מרשימה לכיוון עמק החולה ומקורות הירדן. אנדרו אוברמן, דניאל שוולטר, מייקל נלסון, "מקדשים מהתקופה הרומית בחורבת עמרית שלמרגלות החרמון" (תורגם מאנגלית ונערך בידי גבי מזור), קדמוניות 146 (תשע"ד 2013), עמ' 81–88. מדיה וקבצים בנושא חורבת עומרית בוויקישיתוף עדי חשמונאי, המקדש הנעלם של המלך הורדוס, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2013 חורבת עומרית — מקדש רומי למרגלות החרמון, גבי מזור ואנדרו אוורמן באתר רשות העתיקות המקדש בחורבת עומרית והאוגוסטאום שבנה הורדוס בבניאס גבי מזור באתר רשות העתיקות מייקל ס' נלסון, אנדרו ג' אוברמן ודניאל שוולטר, ‏חורבת עמרית – 2007, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 120, 27 במרץ 2008 אנדרו ג' אוברמן, דניאל שוולטר ומייקל ס' נלסון , ‏חורבת עמרית – 2009 - דוח ראשוני, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 123, 12 באפריל 2011 אתר החפירות של חורבת עומרית (באנגלית) החפירות באתר של קולג' מקאליסטר (באנגלית) משה גלעד, בן הדוד המסתורי של בית המקדש, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2021 אתר עומרית (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית עדי חשמונאי, המקדש הנעלם של המלך הורדוס, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2013
אהוד רזין

אהוד רזין (Razin; נולד ב-1947) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לביוכימיה וביולוגיה מולקולארית של הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, בעל הקתדרה על שם מרקוס רבוין לחקר הסרטן. נולד ב-1947 בקיבוץ שמיר לדורה ומוסיא רזין, אשר היו חברים בקבוצת המייסדים של הקיבוץ. שם גר עד תום שירותו הצבאי. בשנת 1980 סיים את עבודת הדוקטור שלו במכון ויצמן בשיתוף עם מכון מקס פלאנק שבגרמניה. בתום פוסט דוקטורט במרכז לחקר הסרטן בניו יורק ובאוניברסיטת הרווארד, הוא הצטרף לקראת סוף שנת 1983 לסגל המורים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1998 ל-2001 היה ראש המחלקה לביוכימיה בפקולטה לרפואה, וב-2005 היה דיקן הפקולטה עד שנת 2009. מחקריו עוסקים בהבנת המנגנונים המולקולאריים של תהליכי העברת מסרים בתאי פיטום (Mast cells), המשתתפים בתגובה האלרגית בגוף. עמד בראש צוות מחקר מטעם האוניברסיטה העברית אשר נבחרה להצטרף למוסדות אחרים בעולם המשתתפים בתוכנית למצוינות מחקרית בסינגפור. אחיו, פרופ' אסף רזין, הוא כלכלן ישראלי בולט. מדיה וקבצים בנושא אהוד רזין בוויקישיתוף אהוד רזין, באתר ResearchGate פרופ' אהוד רזין באתר המחקר של הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אובדן הטרוזיגוטיות

אובדן הטרוזיגוטיות (Loss of heterozygosity; LOH) הוא איבוד של התפקוד הנורמלי של אלל אחד של גן כשהאלל השני לא פעיל. המונח משמש בעיקר בהקשר של סרטן; מוטציה פוגעת באלל אחד של גן מדכא סרטן (tumor suppressor) בתאי הרבייה של ההורה, ומועברת לזיגוטה וכך לצאצא יש הטרוזיגוטיות לאלל. בצאצא כאשר האלל השני שכן מתפקד נפגע גם הוא ממוטציה בתא סומטי יש אובדן של הטרוזיגוטיות. בעקבות זאת הגן מדכא הסרטן לא מתבטא. דוגמה קלאסית לכך היא ברטינובלסטומה שבה נפגע הגן Rb1. השערת קנודסון מדיה וקבצים בנושא אובדן הטרוזיגוטיות בוויקישיתוף
פריסטרי אתונה

פריסטרי אתונה (ביוונית: Περιστερίου Αθήνα), היא קבוצת כדורסל יוונית מהפרוור פריסטרי במערב העיר אתונה, המתמודדת בליגת העל היוונית (איי 1 אתניקי) ובליגת האלופות בכדורסל. הקבוצה הוקמה בשנת 1971 כחלק מ"מועדון האתלטיקה פריסטרי". בעונת 1983/84 החלה הקבוצה להשתתף בליגה הבכירה. בעונות 2000/01, 2002/03, הגיעה הקבוצה לפיינל פור היווני. בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע היווני והפסידה לקבוצת אולימפיאקוס פיראוס 69-67. למרות שסיימה את העונה במקום ה-7, הורדה הקבוצה לליגה השנייה בעקבות בעיות תקצביות. בסיום עונת 2008/09 העפלה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון. הקבוצה השתתפה במפעלים האירופאים מעונת 1991/92 בגביע קוראץ'. בעונת 1999/00 הגיעה הקבוצה לשמינית גמר גביע קוראץ' והפסידה לאסטודיאנטס מדריד. בעונת 2000/01 הגיעה עד לשמינית הגמר היורוליג והפסידה לקבוצת טאו ויטוריה. בעונת 2003/04 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג'. הקבוצה מארחת בהיכל הספורט פפנדראו בפרוור פריסטרי, הקרוי על שם אנדראס פפנדראו ראש ממשלת יוון בעבר. ומכיל 4,000 מקומות ישיבה. הליגה היוונית: חצי גמר: 2001, 2003 הגביע היווני: חצי גמר: 2004 יורוליג: שמינית גמר: 2001 יוון מיכאליס פלקאנוס יוון קוסטאס צרצריס סרביה מארקו יאריץ' סרביה מילאן גורוביץ' רוסיה אלכסיי סאבראשנקו אוקראינה גיאורגי חיצנייק ארצות הברית פיט מייקל ארצות הברית רנדי וייט ארצות הברית ישראל ג'יימי ארנולד ארצות הברית אלפונסו פורד ארצות הברית באק ג'ונסון מדיה וקבצים בנושא פריסטרי אתונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פריסטרי אתונה פריסטרי אתונה, ברשת החברתית פייסבוק פריסטרי אתונה, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנדסת מכשור ובקרה

הנדסת מכשור ובקרה היא תחום הנדסי המחיל בקרה אוטומטית על מנגנונים ומערכות שונות. הנדסה זו תופסת מקום מרכזי בתעשייה על כל גווניה בשל הצורך בתחכום ובשכלול התפוקה הקיימת ובפיתוח תעשיות חדשות עתירות ידע. בידע הקיים בתחום הנדסת הבקרה נעשה שימוש בתחומי הנדסה רבים נוספים, כמו הנדסת מכונות, הנדסת חשמל, הנדסת מבנים, הנדסת אווירונאוטיקה ועוד. מטרת התחום היא בניית מערכות ומנגנונים להשגת תוצאה רצויה כלשהי. לשם כך על מהנדס הבקרה להבין את אופן פעולת המערכת ולפתח פתרונות המביאים את המערכת להתנהגות רצויה. דוגמה ידועה ונפוצה היא מערכת בקרת שיוט הנמצאת בכלי רכב רבים כיום. במקרה זה, התוצאה הרצויה היא מהירות הרכב עליה מחליט הנהג. על מנת לבנות את המערכת, על המהנדס לבנות מערכת המודדת את מהירות הרכב בכל רגע נתון, משווה אותה למהירות הרצויה, ומפעילה מנגנונים שונים לתיקון המהירות במידה ואינה שווה לזו שהגדיר הנהג. דוגמה נפוצה נוספת היא מערכת מיזוג אוויר – המשתמש מגדיר טמפרטורה רצויה, ועל המערכת לפעול על מנת להביא את טמפרטורת החדר לזו שהוגדרה על ידי המשתמש. בעבר, תהליך הבקרה נעשה בצורה ידנית – על העובד היה לאבחן את סטיית המערכת מהתוצאה הרצויה, ולפעול באופן ידני על מנת לתקן אותה. תהליך זה סבל מרמת דיוק נמוכה ויכולת תגובה איטית שלא ענו על דרישת התעשייה לשמור על ערכים קבועים של משתנים כמו טמפרטורה, לחץ, זרימה, לחות, מפלס ונוספים. מתוך מציאות זו, נולדה השאיפה להתפתחות טכנולוגית יעילה ומדויקת אשר הולידה את תחום הנדסת מכשור ובקרה. ייצור אחיד חיסכון בכח אדם תהליך מדויק יותר בטיחות גבוהה במקומות עבודה רגישים הגדלת תפוקת המפעל חיסכון רב בחומרי גלם שינוי מיידי בתהליך הייצור על ידי התאמת תוכנה הכשרת מומחים בתחום מכשור ובקרה פורסת בפני הסטודנטים תחומים שונים בעולם הטכני. זאת, מאחר שהמאפיין הבולט והייחודי של המקצוע, הוא היכולת לבצע אינטגרציה בתכנון ויישום של התחומים הללו. במהלך הלימודים נסקרים נושאים כגון מערכות ממשק ממוחשבות, הנדסה תעשייתית, שרטוט טכני ומערכות בקרה וניתוב. למוסמכים בהנדסת מכשור ובקרה צפויה השתלבות בפעילויות להבנייה ותפעול מערכות ממוחשבות בתחומים כגון רובוטיקה, מערכות שינוע, ממשקים סלולריים, מתקנים אוטומטיים. הנדסאי מכשור ובקרה מחזיקים בדיפלומה ממשלתית המאושרת על ידי המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע (מה"ט). תקופת הלימודים לדיפלומה אורכת לערך שלוש שנים וכרוכה בהשלמת קורסים שונים דוגמת: תורת החשמל, מערכות בקרה, בקרים מתוכנתים, אלקטרוניקה של מערכות בקרה ועוד. על מנת לסיים בהצלחה את מסלול ההכשרה המקצועי ולקבל דיפלומת טכנאי או הנדסאי ולהירשם בפנקס ההנדסאים, על המועמד להציג פרויקט גמר שישקף באופן מעשי או תאורטי את הבנתו בתחום ההתמחות. הנדסאי הנדסת בקרה הנדסת מיכשור ובקרה, באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים Why Learn Control Theory, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:49)
הורות (מיתולוגיה)

ההורות (ביוונית: Ὧραι) היו שלוש אלות במיתולוגיה היוונית, בנותיהן של זאוס ותמיס, כמו המוירות והחאריטות. בתקופה מוקדמת שויך תפקידן לטבע ושמותיהן היו "תאלו (אביב)", "אוקו (קיץ)" ו"קארפו (סתיו)" דהיינו נביטה, צמיחה ובשלות. הן היו אחראיות על התפתחות הצומח במהלך עונות השנה ועבדו אותן באופן זה בעיקר באתונה, ארגוס ואולימפיה.. מאוחר יותר השתנה ייצוגן לאלות החוק והצדק [דרוש מקור] כבנותיה של תמיס אלת הצדק, והן נקראו אונומיה (חוק), דיקי (צדק) ואירנה (שלום). תפקידן באולימפוס היה לשמור על השערים למגורי האלים בנוסף, הן שירתו את הרה ומתוארות כמפתחות את סוסיה, כמו גם את סוסיו של הליוס, אל השמש. במקורות אחרים הן מוזכרות כבנות לוויה של אפרודיטה, דיוניסוס, פרספונה והאל פאן. הן מתוארות בדרך כלל כנשים חינניות שמחוללות כשהן מוקפות פרחים. כך, בפואמה עבודות וימים של הסיודוס, ההורה בהירת השיער מכתירה יחד עם החאריטות שפייתו את פנדורה בזר פרחים. מדיה וקבצים בנושא הורה (מיתולוגיה) בוויקישיתוף הערך על ההורות במילון המיתולוגיה הקלאסית הורות, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) הסיודוס, תאוגוניה, 901–906 איליאדה, שיר חמישי, שורה 749 הסיודוס, עבודות וימים, שורות 74–75
רפורמת טאיקה

רפורמת טאיקה (יפנית: 大化の改新) הייתה סדרה של דוקטרינות שחיבר קיסר יפן קוטוקו בשנת 645. הדוקטרינות נכתבו זמן קצר לאחר מותו של הנסיך שוטוקו ולאחר איחוד יפן תחת שלטון מרכזי. לאחר פרסום הדוקטרינות קבע להן הקיסר את השם טאיקה, שפירושו ביפנית הוא "רפורמה גדולה." הרפורמה החלה בשינוי שיטת חלקות האדמות במדינה, והתבססה בכך על רעיונות קונפוציאניים ופילוסופיות סיניות שונות, אך מטרתן האמיתית הייתה לחזק את השלטון המרכזי של הקיסר ולהגביר את השפעתו, כפי שהיה נהוג באותה עת בסין. משלחות של מלומדים ושל תלמידים יצאו לסין על מנת ללמוד כל שיכלו, החל בכתב הסיני, דרך ספרות, דת ואדריכלות, וכלה בדיאטה. לאחר שהסתיימה תקופת עוצרותו של הנסיך שוטוקו, נטלו בני שבטו, שבט סוֹגה, את השליטה בחצר הקיסרית של תקופת יאמטו. אנשי השבט התנגדו לירושתו של בנו של שוטוקו והרגו אותו ב-643. כשעלתה לשלטון הקיסרית קוגיוקו, היה ראש שבט סוגה, סוגה נו אירוּקה, לשליט העליון של המדינה. המתנגדים למהלך זה היו אחיה של הקיסרית, קארו (לימים הקיסר קוטוקו), ובנה, נאקה נו אוֹאֶה-שינוֹ (לימים הקיסר טנג'י) ומספר בני משפחה נוספים. הם סיימו את שלטונו של אירוקה בהפיכה ב-645, בה הוא נרצח. הקיסרית קוגיוקו ויתרה על כסאה ואחיה קארו עלה במקומה וקיבל את השם קוטוקו. הקיסר החדש, יחד עם הנסיך הקיסרי נאקה נו אוֹאֶה, ערך מספר רפורמות שהגיעו לשיאן ברפורמת טאיקה ב-646. באותה עת זכו שני מלומדים, טקמוקו נו קורומארו והנזיר מין, בתואר "קוני נו הקושי" (国博士; מלומד לאומי), ונראה כי לשניהם היה חלק גדול בחיבור הרפורמה שלמעשה הניחה את היסודות לשיטה הקיסרית ביפן. על פי הדוקטרינות החדשות, השליט לא היה ראש שבט גרידא, כי אם קיסר ששלט על פי צו שמיימי ולו היה נתון כוח אבסולוטי. הדוקטרינות החדשות הגבילו את עצמאותן של השליטים המקומיים ברחבי המדינה, וביססה את החצר הקיסרית כיעד כמכריעה בבעיות ציבוריות. בנוסף, ביטלו הדוקטרינות מספר מנהגים חברתיים יפנים, זאת על מנת ליישר קו עם החברה הסינית בנושאים מסוימים. יישום הרפורמה החדשה ארך שנים, אך לבסוף התקבעה. עם זאת, לרעיון הקיסר על פי המודל הסיני עתיד לקחת מספר מאות שנים להשתרש בתודעה היפנית. מדיה וקבצים בנושא רפורמת טאיקה בוויקישיתוף קנאיצ'י אסקאווה, The Early Institutional Life of Japan, openlibrary.org
כלים מחופים לבן

כלים מחופים לבן (באנגלית: ‏ White Slip ware) היא משפחה של כלי קרמיקה שמקורה בקפריסין. הכלים נעשו ביד. ניצנים ראשונים של משפחת כלים זו הופיעה כבר בסוף תקופת הברונזה התיכונה, אבל עיקר תפוצתה בתקופת הברונזה המאוחרת, שהייתה תקופה של סחר בינלאומי, והכלים משמשים מאובן מנחה לתקופה זו באתרים הארכאולוגים בארץ ישראל. מציאתה באתר ארכאולוגי מהווה אינדיקציה לשייכות השכבה בה נמצאו כלים ממשפחה זו לתקופה זו. משפחת כלים זו הייתה נפוצה מאוד בארץ ישראל בתקופה זו, ביחד עם משפחת כלי בסיס טבעת. המשפחה כללה מספר כלים, הנפוץ ביותר בהם היא קערה חצי כדורית בעלת ידית בצורת אתנח (ידית שהייתה נפוצה במשפחות כלים בקפריסין), שנקראה בפי החוקרים "קערת חלב". כלים נוספים במשפחה זו הם פכים ופכיות. אחד הכלים האופייניים הוא פך בעל צורה ייחודית הנקרא "טנקרד". כלי המשפחה שנפוצו בארץ ישראל אינם גדולים, קוטר קערות החלב נע בין 20-13 ס"מ לערך ועומקן נע בין 12-6 ס"מ בהתאמה. כלי המשפחה נוצרו מחומר גריסי קשה כהה שמקורו בהרי הטרואודוס. הכלים נוצרו ביד וחופו בשכבת צבע קרם-לבן. הכלים עוטרו בדגמים גאומטריים הכוללים דגמי סולמות, מעוינים ושבכות שמזכירים רקמה עדינה. העיטור לא כיסה את כל פני שטח הכלי. כלים אלה נמצאו באתרים רבים בארץ ישראל ביניהם תל אבו הואם, תל שקמונה, תל לכיש, תל מגידו ועוד. כלי המשפחה מתחלקים לשתי תקופות: התקופה הקפריסאית המאוחרת I המקבילה לתקופת הברונזה המאוחרת א - המאפיין את התקופה הזאת הוא עיצוב קפדני ומעודן בצבעים חום ואדום ופני כלי מבריקים. התקופה הקפריסאית המאוחרת II המקבילה לתקופת הברונזה המאוחרת ב - הכלים מתקופה זו העיטור פחות קפדני, והעיצוב מרושל. אבשלום זמר ואורית רוטגייזר, כלי חרס מקפריסין בעת העתיקה, קטלוג התערוכה בהוצאת המוזיאון הימי הלאומי 2011 מדיה וקבצים בנושא כלים מחופים לבן בוויקישיתוף רות עמירן, הקיראמיקה הקדומה של ארץ ישראל, הוצאת מסדה, ירושלים, 1963, עמ' 150
פוקסטרוט

פוקסטרוט (באנגלית: Foxtrot) הוא ריקוד סלוני אלגנטי בתנועות ארוכות יחסית במקצב 4/4, שהיה אחד הריקודים הפופולריים ביותר במאה ה-20, במיוחד בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה. הריקוד התפרסם ב-1913 על ידי אמן הוודוויל הארי פוקס. למילה "פוקס" צורפה המילה טרוט שפירושה באנגלית הליכה/ טפיפה) וכך נוצר שם הריקוד. הפוקסטרוט מתאפיין בתנועה רכה, ארוכה והמשכית. לפוקסטרוט יכולים להיות מקצבים שונים: איטי, בינוני ומהיר והוא נרקד לצלילי מוזיקה בסגנון ה-“Big Band”. חשיבותו של הריקוד טמונה, בין השאר, בהיותו הראשון אשר הכניס את הספירה האיטית (slow) בעלת שתי הפעמות. לריקוד הפוקסטרוט יש גרסה מהירה יותר - הקוויקסטפ, וגרסה איטית המכונה סלואו-פוקס (Slow Fox) הנפוצה בעיקר בבריטניה. הסגנון האמריקאי שאינו מוגבל באחיזה סגורה הוא בעל אופי תיאטרלי ופתוח יותר. זמרים ידועים ששרו יצירות המתאימות לפוקסטרוט: פרנק סינטרה, בילי הולידיי, נט קינג קול ועוד, נכתבו עבורו קטעי מוזיקה ושירים לביג בנד. שילוב של פוקסטרוט וצ'ארלסטון הוליד בהמשך את ריקוד הסווינג, שהתפתח בשנות השישים. מדיה וקבצים בנושא פוקסטרוט בוויקישיתוף ההיסטוריה של הריקוד (באנגלית) פוקסטרוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שיעור ריקודים סלוניים: פוקסטרוט למתחילים ביוטיוב הריקודים שאנו מלמדים, באתר ארתור מראיי ישראל ריקודים סלוניים מבית "הנרקוד" STUDIO A.P - סטודיו לריקוד, באתר STUDIO A.P - סטודיו לריקוד ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.