laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוליוס רוטשילד

יוליוס יותם רוטשילד (Julius Jotham Rothschild;‏ 12 ביולי 1885 – אפריל 1954) היה צייר וארכאולוג ישראלי יליד גרמניה. יוליוס רוטשילד נולד בעיר פלקרסהאוזן (Völkershausen) שבתורינגיה, גרמניה. הוא גדל בעיר אייזנך, שם למד בסמינר למורים. לאחר מכן למד אדריכלות ועיצוב פנים בברלין. בשנת 1905 סיים רוטשילד לימודים בבית הספר הגבוה לאמנות בוויימאר. בין מוריו היה הצייר לודוויג פון הופמן, שהציע לו להתמודד על משרת מורה לאמנות בירושלים שפרסם הוועד המקים של "בצלאל" בגרמניה. בדצמבר 1906 הגיע רוטשילד בספינה לארץ ישראל והצטרף אל בוריס שץ ואפרים משה ליליאן כצוות המורים הראשון של "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות".. ביולי התארס לפרידה קאמיניץ, בתו של אליעזר ליפמן (בוים) קאמיניץ, בעל "מלון קאמיניץ". בבצלאל שימש יוליוס כמורה לציור ורישום. לאחר עזיבתו של ליליאן את בית הספר התבקש רוטשילד ליצור מתווים עבור מחלקת השטיחים של בית הספר. אולם, בעקבות מחאה של תלמידים אשר טענו כי רמתו המקצועים של רוטשילד נמוכה, פוטר רוטשילד ממשרתו. ייתכן כי הדבר היה קשור גם במאבקים של שץ כנגד הוועד של בצלאל בגרמניה, משום שגיסו של רוטשילד, אפרים כהן רייס, שימש כמפקח ההוצאות של "בצלאל" מטעם חברת "עזרה". ב-1907 חזר רוטשילד לגרמניה, שם נולדו שלושת ילדיו. הוא שימש כשרטט והשלים לימודי אדריכלות קלאסית. בשנת 1913 חזרה המשפחה לארץ ישראל. בירושלים שימש כשרטט במשלחת הארכאולוגית לחפירות "העופל" בראשות פרופ' בנזינגר. לאחר שקיבל משרה של מורה ב"טכניקום", עברה המשפחה לחיפה, שם רוטשילד סייע בבניית הטכניון. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הגרמני, צורף למטה הגרמני בנצרת ושימש כאדריכל לשיקום אתרי ארכאולוגיים מטעם השלטון העות'מאני. לאחר המלחמה שימש כארכאולוג באתרים שונים ביניהם ב"קברי הסנהדרין" וב"קבר הורדוס" בימין משה. ב-1917, כשהיה קצין בדרגת לוטננט (סגן), נשבה על ידי הצבא הבריטי, אך שוחרר על ידי ג'יימס דה רוטשילד (אין קשר משפחתי). לאחר מכן חזרה משפחתו לגרמניה, ולאחר עליית הנאצים לשלטון שבה ב-1934 לארץ ישראל. בשנת 1947 הציג תערוכה של ציורים ובהם ממראות האתרים הארכאולוגים בירושלים בבית אבן-עזר במושבה הגרמנית. חלקם פורסם בספר "הסאגה של עיר הקודש" (1954) מאת בנימין מזר. רוטשילד נפטר בשנת 1954, בגיל 69. נקבר בהר המנוחות בירושלים. במוזיאון ישראל נמצאים שלושה אקוורלים שלו מ-1906 – מתוות קישוטיים לשטיחים וכן ציור אקוורל בנושא "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני". עפרת, גדעון, "לאן נעלם יוליוס רוטשילד", בתוך וושינגטון חוצה את הירדן, הוצאת הספרייה הציונית, ירושלים, 2008, עמ' 630–637. שרגא הר-גיל, אילו הייתי רוטשילד..., מעריב, 2 באוגוסט 1968 דיוקנו של ״יקה״ בן העלייה השנייה, לביא שי וטינה ינקלביץ', עת־מול 194 השקפה, כ"ב בטבת א'תתל"ז לחורבן, (1906) דוד תדהר (עורך), "אליעזר ליפמן (בוים) קמיניץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1200. יוליוס רוטשילד באתר GRAVEZ גדעון עפרת, אופקים רחבים: אמנות בישראל 2000-1900, עבודות נבחרות (א): יוליוס רוטשילד, סמטה בירושלים, צבעי מים, 1938, במחסן של גדעון עפרת.
הידקו מאהאטה

הידקו מאהאטה-היודו (ביפנית: 前畑 秀子; באנגלית: Hideko Maehata;‏ 20 במאי 1914 - 24 בפברואר 1995) הייתה שחיינית יפנית. היא אלופה אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-200 מטר חזה. הייתה לאישה היפנית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית ו-4 שנים לאחר מכן האישה היפנית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית. מאהאטה נולדה בהשימוטו, שבמחוז ואקאיאמה, בחבל קנסאי. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה מאהאטה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:06.4 דקות, אחרי קלייר דניס מאוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:06.3 דקות ולפני שיאנית העולם אלז יקובסן מדנמרק (3:07.1 דקות). בתחרות שחייה שנערכה בטוקיו, בספטמבר 1933 קבעה מאהאטה במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 3:00.4 דקות. באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה מאהאטה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.6 דקות, לפני מרתה גנגר מגרמניה (3:04.2 דקות) וצעירת המשתתפות (12 שנים ו-22 ימים) אינגה שרנסן מדנמרק (3:07.8 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 3:01.9 דקות. בשנת 1979 זכתה מאהאטה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[1] (אורכב 17.09.2011 בארכיון Wayback Machine) התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה מדיה וקבצים בנושא הידקו מאהאטה בוויקישיתוף הידקו מאהאטה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי הידקו מאהאטה, באתר olympedia.org
פרובידנס

פרובידנס (באנגלית: Providence) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינת רוד איילנד שבארצות הברית. נכון לשנת 2020 התגוררו בעיר 190,934 תושבים. העיר ממוקמת במחוז פרובידנס והיא העיר השלישית בגודלה בניו אינגלנד. שמה של העיר ניתן לה על ידי מקימהּ רוג'ר ויליאמס, לאות תודה על "ההשגחה האלוהית" (באנגלית: פרובידנס = השגחה). שמה הרשמי של המדינה היה למעשה "רוד איילנד ומטעי פרובידנס" ("Rhode Island and Providence Plantations"). בשנת 2020 הושמט הכינוי "מטעי פרובידנס" משם המדינה, עקב הקונוטציה ההיסטורית השלילית שנקשרה במטעי עבדות. ההתיישבות הראשונה באזור הוקמה בשנת 1636 על ידי רוג'ר ויליאמס, אשר רכש את האדמה משבט האינדיאנים המקומי – שבט נאראגאנסט, כמקום המגן על המתיישבים מפני רדיפות דתיות (לאחר שהוא עצמו הוגלה ממסצ'וסטס בשל אמונותיו הדתית). רוב היישוב נשרף במהלך מלחמת המלך פיליפ (אנ') בשנת 1675. בשנת 1708 התגוררו במושבה 1,446 תושבים, והמושבה המשיכה לגדול בקצב מהיר, ועד שנת 1730 שילשה את תושביה – 3,916 תושבים. בשנת 1776 עת הודיעה המושבה כי אינה מכירה בשלטון הבריטי, התגוררו בה מעל 4,300 תושבים. במהלך המהפכה האמריקאית לא נכבשה העיר על ידי כוחות בריטיים, אולם העיר נפגעה בשל הקשיים במסחר. לאחר המלחמה, שינתה כלכלת המדינה את בסיסה מבסיס מסחרי לבסיס תעשייתי. בשנת 2002 נבחר דייוויד סיסליני לראש העיר, והיה לראש העיר הראשון של בירה של מדינה ממדינות ארצות הברית שהוא הומוסקסואל גלוי. ראש העיר הנוכחי של פרובידנס הוא ברט פ. סמיילי. העיר ממוקמת ב-"25 '49 41° צפון, "20 '25 71° מערב. שטחה של העיר 53.2 קמ"ר מתוכם 47.8 קמ"ר שטחי יבשה ו-5.3 קמ"ר שטחי מים (10.03%). שכונת איסט סייד בפרובידנס, היא השכונה בה נמצא הריכוז הגבוה ביותר של בניינים לשימור בארצות הברית. באחוזת בלית'וולד נמצא אוסף של עצים וצמחים, ובהם עץ הסקויה הגדול ביותר במזרח ארצות הברית. פארק רוג'ר ויליאמס בדרום העיר כולל גן חיות וכן מוזיאון לטבע ופלנטריום. בעיר נמצאת התזמורת הפילהרמונית של רוד איילנד. בעיר נמצאת אוניברסיטת בראון השייכת לליגת הקיסוס וכן: אוניברסיטת ג'ונסון ויילס מכללת פרובידנס מכללת רוד איילנד בית הספר לעיצוב רוד איילנד בעיר פועלים העיתונים היומיים ג'ורנל פרובידנס והפרובידנס פניקס. קבוצות ספורט שמיקומן בעיר: קבוצת ההוקי קרח – פרובידנס ברויינס. קבוצת בייסבול – פאוטקט רד סוקס. שדה התעופה של העיר פרובידנס הוא שדה התעופה ט. פ. גרין הממוקם בקרבת ווריק. כביש בינמדינתי 95 חוצה את פרובידנס מצפון לדרום ומחבר אותה למסצ'וסטס. בעיר עובדת מערכת חשמליות בניהול רשות התחבורה הציבורית של רוד איילנד ((Rhode Island Public Transit Authority (RIPTA) וכן מהעיר יוצאת מעבורת לניופורט בחודשי הקיץ. אתר האינטרנט הרשמי של פרובידנס פרובידנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרובידנס (רוד איילנד), דף שער בספרייה הלאומית פיליפ מרסלו, Voters strip ‘Plantations’ from Rhode Island’s formal name, באתר Associated Press‏, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
שחייה באולימפיאדת ברלין (1936)

אולימפיאדת ברלין (1936) נערכה בברלין, גרמניה הנאצית. תחרויות השחייה נערכו בין ה-8 באוגוסט 1936 ל-15 באוגוסט 1936. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 248 משתתפים (94 נשים ו-154 גברים) מ-29 מדינות. נבחרת השחייה של הולנד (הולנד) לנשים זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5 מדליות זהב אפשריות. ריי מסטנברוק (הולנד הולנד) זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. נבחרת השחייה של יפן (יפן) לגברים זכתה ב-3 מדליות זהב מתוך 6 וב-10 מדליות בסך הכל מתוך 16 מדליות אפשריות (בכל 5 מדליות הארד האפשריות). ג'ק מדיקה (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת ו-2 מדליות מכסף ופרנץ צ'יק (הונגריה הונגריה) זכה בשתי מדליות, מדליית זהב במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי ומדליית ארד. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת ברלין בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת ברלין (1936), באתר סימוכין ספורט אולימפי
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע

יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע נקבע על ידי הרבנות הצבאית בז' באדר, יום לידתו ויום מותו של משה רבנו לפי המסורת היהודית, מפני שעל פי ספר דברים, מקום קבורתו של משה לא ידוע: ”וַיָּמָת שָׁם מֹשֶׁה עֶבֶד-ה' בְּאֶרֶץ מוֹאָב עַל-פִּי ה'. וַיִּקְבֹּר אֹתוֹ בַגַּי בְּאֶרֶץ מוֹאָב מוּל בֵּית פְּעוֹר וְלֹא-יָדַע אִישׁ אֶת-קְבֻרָתוֹ עַד הַיּוֹם הַזֶּה” (ספר דברים, פרק ל"ד, פסוקים ה'–ו'). בשנה מעוברת מצוין יום הזיכרון בז' באדר ב'. בבית הקברות הצבאי בהר הרצל שבירושלים הוקם גן הנעדרים לזכר נופלים שמקום קבורתם לא נודע, ומדי שנה בז' באדר נערך שם טקס אזכרה ממלכתי לחללים אלה. בגן נמצא כותל זיכרון ועליו שמותיהם של חללי מערכות ישראל, שנפלו בגבולות הארץ ומחוצה לה, ומקום קבורתם לא נודע. 173 מבין חללי מערכות ישראל מאז מלחמת העצמאות מוגדרים כיום כחללים שמקום קבורתם לא נודע,[דרוש מקור: קישור שבור] מתוכם 108 נהרגו במלחמת העצמאות. הנצחת חללי מערכות ישראל נעדר (צבא) מדיה וקבצים בנושא יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע בוויקישיתוף מקום קבורתם לא נודע, באתר "יזכור" אלעזר בן לולו, ‏טקס האזכרה השנתי לחללי צה"ל שמקום קבורתם לא נודע, באתר חיל האוויר הישראלי, 27 בפברואר 2007 ענף אית"ן - איתור נעדרים, באתר צה"ל זוכרים את החללים שמקום קבורתם לא נודע, באתר ערוץ 7 אתר הענף לאיתור נעדרים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטורן IB

הסטורן IB (אחד B) היה משגר אמריקאי שהוזמן על ידי נאס"א לשימוש בתוכנית אפולו. הטיל היה משגר סטורן 1 שהשלב השני שלו הוחלף לשלב חדש וחזק יותר. המשגר שימש לבחינת החללית אפולו בזמן שהטיל שיועד לשאת את חלליות אפולו לירח, הסטורן 5, עדיין היה בפיתוח. הטיל שימש לשיגור שתי משימות לא מאוישות של תאי הפיקוד והשירות של החללית אפולו למסלול סביב כדור הארץ, לשיגור משימה אחת של רכב הנחיתה על הירח במשימה לא מאוישת ולשיגור המשימה המאוישת הראשונה של תאי הפיקוד והשירות. לאחר סיום תוכנית אפולו, שימש הסטורן IB לשיגור שלוש משימות מאוישות אל תחנת החלל האמריקאית סקיילאב ולשיגור חללית אפולו למשימת אפולו־סויוז. תכנון הסטורן IB החל בתחילת 1962 והוא יועד במקור להטסת חלקי חללית לנקודת מפגש בחלל ממנו תטוס החללית לירח. בסופו של דבר הועדפה התוכנית לטיסה ישירה לירח. הסטורן IB המקוריים של תוכנית אפולו שוגרו מנמל החלל קייפ קנוורל מכני השיגור 34 ו־37. השיגורים למשימות סקיילאב ואפולו־סויוז בוצעו מכן השיגור 39B ממרכז החלל קנדי. בשיגורים אלו השתמשו במגבה מיוחד שהגביה את המשגר לגובה שאיפשר לאסטרונאוטים להיכנס לחללית שבראש המשגר דרך ה"חדר הלבן" שבראש כן השיגור (כני השיגור במרכז קנדי נבנו עבור משגרי הסטורן 5 שהיו גבוהים יותר מהסטורן IB). מדיה וקבצים בנושא סטורן IB בוויקישיתוף על הסטורן IB (באנגלית) מדריך הסטורן IB ספטמבר 1972 רשימת שיגורים טיל סטורן להטסת אדם לירח, דבר, 23 בינואר 1962
הבחירות הכלליות ברשות הפלסטינית (1996)

ב-20 בינואר 1996 נערכו בחירות כלליות ברשות הפלסטינית לתפקיד נשיא הרשות הפלסטינית ולמועצה המחוקקת הפלסטינית. בבחירות אלו נבחר יאסר ערפאת ליושב ראש הרשות, תפקיד אותו מילא עד למותו בנובמבר 2004. הפת"ח זכה ברוב המושבים במועצה המחוקקת. על פי הסכמי אוסלו היו אמורות להיערך בחירות נוספות כעבור 5 שנים, אך למעשה הן התקיימו רק ב-2005 (הבחירות ליושב ראש הרשות הפלסטינית) וב-2006 (הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית). במרשם האוכלוסין נכללו 1,028,280 בעלי זכות בחירה. אחוז ההצבעה הכללי עמד על 79.9%. כ-500 משקיפים בינלאומיים בהנהגת האיחוד האירופי פיקחו על התנהלות הבחירות. לצידם פעלו משקיפים פלסטיניים וועדת בחירות מרכזית. על תפקיד נשיא הרשות התמודדו יאסר ערפאת שזכה ב-87.1% וסמיחה ח'ליל, מועמדת עצמאית, שזכתה ב-12.9% מכלל הקולות. על 88 מושבים במועצה המחוקקת התמודדו 672 מועמדים, חלקם מטעם 16 מפלגות וחלקם מועמדים עצמאים. תנועת הפת"ח זכתה ב-50 מושבים, מועמדים עצמאים זכו ב-35 מושבים ו-3 תנועות נוספות זכו במושב אחד כל אחת. תמר מרכוס, ‏בחירות ברשות הפלסטינית, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 23 ביוני 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית (2004–2005)

בין דצמבר 2004 לדצמבר 2005 נערכו ברשות הפלסטינית בחירות לרשויות המקומיות. בחירות אלו שהיו הראשונות מאז הקמת הרשות התקיימו במשך שנה באופן הדרגתי. בבחירות התמודדו רשימות מטעם תנועות פת"ח, חמאס, הג'יהאד האיסלאמי, החזית העממית לשחרור פלסטין ורשימות עצמאיות. הצלחתו היחסית של החמאס וזכייתו בכמה ערים מרכזיות, היו סימן ראשון לניצחונה של התנועה בבחירות למועצה המחוקקת שנערכו בינואר 2006. ב-2010 הדיח מחמוד עבאס את מרבית ראשי הערים ביהודה שומרון המשתייכים לתנועת החמאס, ומינה במקומם ועדות קרואות בראשות אנשי פת"ח. הבחירות הבאות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית התקיימו ב-2012. הבחירות אושרו על ידי יושב ראש הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, לפני מותו ב-11 בנובמבר 2004 ונוהלו על ידי הוועדה העליונה של הבחירות המקומיות (Higher Committee for Local Elections) במשרד לשלטון מקומי ברשות הפלסטינית. על הבחירות פיקחו משקיפים בינלאומיים. הסיבוב הראשון של הבחירות התקיים בשני חלקים: החלק הראשון נערך ב-23 בדצמבר 2004 ב-26 יישובים ביהודה ושומרון והשני ב-27 בינואר 2005 ב-10 יישובים ברצועת עזה. בסיבוב זה נחל החמאס הישגים רבים, בעיקר ברצועת עזה, אך גם ביישובים ביהודה ושומרון שהיו נחשבים כמעוזים מסורתיים של הפת"ח. הסיבוב השני של הבחירות למועצות המקומיות נערך ב-5 במאי 2005 ב-76 מחוזות ביהודה ושומרון וב-8 מחוזות ברצועת עזה. בסיבוב זה זכה הפת"ח ב-52 יישובים והחמאס ב-24 יישובים. בסיבוב השלישי שנערך ב-29 בספטמבר ב-104 רשויות מקומיות זכה הפת"ח ב-54% מהקולות לעומת 26% לחמאס. תנועת הפת"ח ניצחה ב-65 יישובים, החמאס ב-22 יישובים ומועמדים עצמאיים ב-17 יישובים. הסיבוב הרביעי נערך ב-15 בדצמבר 2005 ב-44 יישובים. הסיבוב החמישי לא יצא לפועל בעקבות עליית החמאס לשלטון לאחר הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית בראשית 2006. במחוזות שבהן לא נערכו בחירות מתגוררים כרבע מאזרחי הרשות הפלסטינית. ניר יהב‏, הבחירות ברשות הפלסטינית נדחו למועד לא ידוע, באתר וואלה, 10 ביוני 2010 אליאור לוי, חשש ממהומות? בחירות מוניציפליות ברשות ביולי, באתר ynet, 8 בפברואר 2010 אבו מאזן דחה שוב את הבחירות המקומיות ברשות הפלסטינית, באתר ynet, 22 באוגוסט 2011 http://news.walla.co.il/?w=/21/645483 http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=170118 הבחירות המקומיות ברשות: הפתח ניצח ב-52 מתוך 84 יישובים, באתר ynet, 6 במאי 2005 http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=205561
ז'וזה מנואל ברוזו

ז'וזה מנואל דוראו ברוזו (בפורטוגזית: José Manuel Durão Barroso, באלפבית פונטי בינלאומי: [ʒuˈzɛ mɐnuˈɛɫ duˈɾɐ̃w bɐˈʁozu]; נולד ב-23 במרץ 1956) הוא פוליטיקאי פורטוגזי שכיהן כנשיא הנציבות האירופית מ-23 בנובמבר 2004 ועד 2014. שימש ראש ממשלת פורטוגל מ-6 באפריל 2002 עד 17 ביולי 2004. ז'וזה מנואל ברוזו הוא בוגר תואר במשפטים מהפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ליסבון ובעל תואר שני בכלכלה ותואר ראשון נוסף במדעי הסביבה מאוניברסיטת ז'נבה אשר נמצאת בשווייץ. הקריירה האקדמית שלו המשיכה בכך שהוא היה מרצה בכיר בפקולטה במשפטים של אוניברסיטת ליסבון. את פעילותו הפוליטית החל ברוזו עוד בימיו כסטודנט, לפני מהפכת הציפורנים. הוא היה אחד ממנהיגי המחתרת המאואיסטית MRPP והיה במפלגה הקומוניסטית של פורטוגל ומתח ביקורת קשה על התארגנות החינוך במדינה. בשנת 1967 הצטרף ברוזו למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, שבמסגרתה הוא פועל כיום. ז'וזה מנואל ברוזו הוא בנם של לואיש אנטוניו ברוזו ומריה דה פרייטש. בשנת 1980 התחתן ברוזו עם מריה מרגרידה פינטו ויש להם שלושה ילדים: לואיש, גיליירמה ופרנסישקו. ברוסו דובר: פורטוגזית, צרפתית, אנגלית וגרמנית. תארים לשם כבוד תואר לשם כבוד מאוניברסיטת רוג'ר ויליאמס, רוד אילנד, 2005 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת וושינגטון, וושינגטון תואר לשם כבוד במדעי המדינה מאוניברסיטת גנואה, איטליה, 2006 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת קובה, יפן,2006 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת קנדידו מנדס, ריו דה ז'ניירו, 2006 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת אדינבורו, סקוטלנד, 2006 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת לה ספיינצה, רומא, 2007 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת ורשה, 2007 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת סאו פאולו, ברזיל, 2008 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת ליברפול, אנגליה, 2008 תואר לשם כבוד מאוניברסיטת ניס סופיה אנטיפוליס, ניס, 2008 מדיה וקבצים בנושא ז'וזה מנואל ברוזו בוויקישיתוף ז'וזה מנואל ברוזו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'וזה מנואל ברוזו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'וזה מנואל ברוזו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'וזה מנואל ברוזו, באתר Discogs (באנגלית)
פרעתון

פִּרְעָתוֹן הוא אתר מתקופת המקרא, בו נולד ונקבר השופט האחד-עשר עַבְדּוֹן בֶּן הִלֵּל הַפִּרְעָתוֹנִי, ובו נולד וכנראה גם נקבר אחד מגיבורי דוד, בניהו על פי ספר שמואל. פרעתון זוהתה כבר במאה ה-14 על ידי רבי אשתורי הפרחי בספרו כפתור ופרח עם הכפר פרעתא, שאוכלס בידי מוסלמים בימיו, השוכן כ-10 ק"מ דרומית-מערבית לשכם ו-18 ק"מ מזרחית לקלקיליה. באתר בוצע סקר ארכאולוגי ונחשפו בו שרידי מבנים קדומים ובורות עתיקים. על פי החרסים שנמצאו בסקר זה המקום היה מיושב בתקופה הישראלית, ומן התקופה הרומית ועד התקופה העות'מאנית. ממצאים אלו מחזקים את זיהוי המקום. כמו כן, ליד הכפר שוכן מבנה קבר המזוהה עם קברו של עבדון ושל בניהו. לדעת זאב ספראי לא ניתן לזהות בפרעתא את פרעתון, השוכנת לפי הכתוב ב"ארץ אפרים", כיוון שהכפר נמצא מצפון לנחל קנה, ולפיכך מיקומו בנחלת שבט מנשה ולא בנחלת שבט אפרים. לדעתו יש לזהות את פרעתון עם הכפר הפלסטיני פרח'ה, השוכן 10 ק"מ ממערב ליישוב מעלה לבונה. לדעת יהודה אליצור ניתן להסביר כי גם פרעתון הייתה מן הערים שהיו לשבט אפרים בתוך גבולות נחלת שבט מנשה, כפי שכתוב "ערים האלה לאפרים בתוך ערי מנשה", "והערים המבדלות לבני אפרים בתוך נחלת בני מנשה כל הערים וחצריהן". הרב דוד הלל וינר טוען כי פרעתון היא כינוי לעיר המקראית גזר. במקורות הבתר-מקראיים נמנית פרעתון שביהודה עם הערים שביצר המצביא הסלאוקי בקכידס לאחר נפילתו של יהודה המכבי בשנת 160 לפנה"ס. חוקרים רבים מזהים את המקום עם פרעתון המקראית ועם הכפר פרעתא, כמצוין לעיל. אולם, חוקרים אחרים שוללים את אפשרות הזיהוי של פרעתון שביהודה עם פרעתון המקראית, שמיקומה כאמור בארץ אפרים. מיכאל אבי יונה הציע לזהות את פרעתון שביהודה עם ח'ירבת עין פרה שבנחל פרת, וגרשון גליל זיהה את פרעתון שביהודה עם ח'ירבת אל פרעה, 4.5 ק"מ צפונית לאדוריים. גרשון גליל, פרעתון, תמנתה ומערך ביצורי בקכידס דביר רביב, "ארץ_תפוח".דביר_רביב ארץ תפוח ספר שופטים, פרק י"ב, פסוקים י"ג–ט"ו ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק ל'. ספר שופטים, פרק י"ב, פסוק ט"ו ראו גרשון גליל, פרעתון, תמנתה ומערך ביצורי בקכידס ספר יהושע, פרק י"ז, פסוק ט' ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוק ט' ראו יהודה אליצור, גבולות נחלת אפרים באתר דעת ראו: דמויות בתנ"ך - עבדון בן הלל הפרעתוני, באתר yakko.
ווסחוד (חללית)

הווסחוד (ברוסית: Восход, באנגלית: Voskhod, תרגום: זריחה) הייתה חללית שנבנתה על ידי ברית המועצות עבור תוכנית ווסחוד. החללית הייתה פיתוח ודור המשך לחללית הווסטוק. חללית זו שימשה רק לשתי טיסות מאוישות, עד שהוחלפה על ידי החללית הרוסית סויוז, אשר עדיין משמשת את רוסקוסמוס (נכון ל-2016). החללית הייתה מורכבת משני חלקים, חלק כדורי שהכיל את הקוסמונאוטים וציוד, וחלק חרוטי שהיווה את תא השירות והכיל את המנועים והדלק. חללית הווסחוד הייתה חללית ווסטוק שהוסיפו לה מנועי גיבוי בראש תא החזרה לכדור הארץ. מערכות המילוט של החללית ווסטוק הוסרו ונוספו מושב אחד או שניים כך ששתיים-שלושה אסטרונאוטים יכלו להיכנס לחללית במקום אחד שהיה בווסטוק. למשימת ווסחוד 2 נוסף גם מנעל אוויר חיצוני מתנפח שאיפשר לקוסמונאוט אלכסיי ליאונוב לצאת להליכת החלל הראשונה בהיסטוריה. לאחר שנכנס חזרה לחללית הושלך מנעל האוויר. עוד נוספו במשימה זו רקטות האטה לתא החזרה לכדור הארץ, בנוסף למצנחים, שהגבירו את יכולת ההאטה של התא בעת הנחיתה. כדי לחסוך במקום בתא החזרה לכדור הארץ, הוסרו כיסאות המפלט ששימשו בחללית הווסטוק, כך שהקוסמונאוטים היו חוזרים לקרקע כשהם בתוך התא (הקוסמונאוט בחללית הווסטוק היה נפלט מהחללית בעזרת כסא מפלט). צוות ווסטוק 1 שוגר לחלל ללא חליפות חלל כדי לחסוך במקום. צוות ווסחוד 2 השתמש בחליפות כי המשימה כללה הליכת חלל ושימוש במנעול אוויר. החללית שוגרה לחלל על גבי משגר ווסחוד שפותח ממשגר הווסטוק שהיה בעצמו נגזרת של טיל הR-7 סמיורקה. תוכנית ווסחוד תוכנית ווסטוק ווסטוק (חללית) מדיה וקבצים בנושא ווסחוד בוויקישיתוף על החללית ווסחוד (באנגלית) ווסחוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לירות בשליח

לירות בשליח, או להרוג את השליח, הוא ביטוי מטאפורי המתאר מעשה של הטלת אשמה על אדם שנשלח להעביר מסר, שמאכזב את מקבלו, או פגיעה בשליח כנקמה בשולח. עד להמצאתם של אמצעי תקשורת מודרניים, בדרך כלל נמסרו הודעות באופן אישי על ידי שליח אנושי. מקבל הבשורה הרעה עלול היה להגיב לקבלת הבשורה בביצוע מעשה נקם בשליח עצמו במקום בנשוא ההודעה עצמו. "לירות בשליח" היא תת-מחלקה של הכשל הלוגי "אד הומינם". בתקופת המדינות הלוחמות בהיסטוריה של סין היה מקובל נוהג אבירות לא כתוב, על פיו הייתה ציפייה ממפקדי הצבאות הניצים לקבל ולהחזיר שליחים דיפלומטיים של האויב ללא פגע. ביטוי למעשה שבו אכן נהרג השליח מופיעה בספרו של פלוטרכוס, חיי אישים, בתיאור חייו של לוקולוס: טיגראנס לא שמח על השליח הראשון שהודיעו על בואו של לוקולוס, וציווה להתיז את ראשו; על כן לא הוסיף איש להגיד לו דבר, ושעה שאש המלחמה כבר הייתה קודחת סביבו, היה יושב ואינו יודע דבר אלא מטה אוזן לדברי המחניפים... מיתרובארזאנֶס היה הראשון בידידיו, שהעז להגיד לו את האמת, וגם הוא לא קיבל שכר טוב על שאמר מה שבליבו בלי מורא... — פלוטארכוס, חיי אישים: אנשי רומי, לוקולוס, כ"ה. תרגום: יוסף ליבס, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים תשי"ד, 1954, עמ' 217. ביטוי דומה מופיע במחזה אנטיגונה מאת סופוקלס: 'מחובתנו לדוח לו' הוא אמר/ אסור לנו להסתיר את זה/ המלים האלה הכריעו את הכף/ ערכנו הגרלה,/ ואֲנִי – אוי ואבוי לי – / אֲנִי עליתי בגורל/ אֲנִי זכיתי "בתענוג" לדווח לך./ אז הנה אֲנִי, / ואֲנִי רוצה להיות כאן עוד הרבה פחות ממה שאתה רוצה אותי כאן./ כן, אֲנִי יודע – מי אוהב לשמוע חדשות רעות? — אנטיגונה, שורות 273 - 277 ויליאם שייקספיר מבטא תחושות דומות במחזה הנרי הרביעי, חלק שני: אבל תפקיד מודיע אסונות/הוא כפוי טובה; ולשונו לעד/אחר כך תהדהד כמו פעמון/קודר, ותיזכר כי צלצלה/על הסתלקות חבר. — הנרי הרביעי, חלק שני, מערכה ראשונה, תמונה 1, באתר שייקספיר ושות'. וגם במחזה אנטוניוס וקלאופטרה: שליח: גורלו של מבשר רע מושפע מאופי בשורתו אנטוניוס: כן, כשמדובר בכסיל או בפחדן. המשך!/ מה שארע, נחתם. אצלי זה כך - /ספר אמת, וגם אם מוות בסיפור אורב/ אשמע אותו כמחמאה. — ויליאם שייקספיר, אנטוניוס וקלאופטרה, מערכה ראשונה, תמונה שנייה. תרגום: מאיר ויזלטיר. הוצאת עם עובד, המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות, המפעל לתרגום ספרי מופת, תל אביב תשמ"ט, 1988, עמ' 36. זיגמונד פרויד ראה בהתנהגות של "ירייה בשליח" סוג שולי של מנגנון הגנה, המסייע לדחות את מה שגורם לצער או שניתן לשאתו. פרויד מזכיר את הקינה המורית, "אוי לאלהאמה שלי!" (¡Ay de mi Alhama!), המספרת על מוחמד ה-12, שליט גרנדה, שקיבל את החדשות על נפילתה של אלהאמה. הוא חש שחדשות אלו מבשרות על קץ שלטונו, אך הוא סירב לקבל אותן כאמיתיות; הוא השליך את המכתבים לאש והרג את השליח. לפי פרויד, גורם מכריע בהתנהגותו של המלך הוא רצונו להיאבק בתחושת חוסר האונים; באמצעות שריפת המכתבים והריגת השליח ניסה להמשיך ולהראות את כוחו האבסולוטי. ביטוי מודרני ל"ירי בשליח" נמצא לעיתים בהאשמת התקשורת, המפרסמת חדשות רעות על אדם, ארגון וכדומה. שעיר לעזאזל Anthology of Spanish Poetry, עמ' 35, בתים ראשונים. מאוחזר באתר גוגל ספרים.
YafaRay

יפריי (באנגלית: Yet Another Free Raytracer, תעתיק מקוצר YafaRay) היא תוכנה למעקב קרניים, מבוססת קוד פתוח ונכתבה בשפת C ופייתון ובנוסף נעזרת בשפת XML לתיאור הסצנה. התוכנה נכתבה על ידי אלחנדרו קונטי אסטבז (Alejandro Conty Estévez), ושוחררה לראשונה ביולי 2002. הגרסה האחרונה של YafRay הייתה YafRay 0.0.9, ששוחררה ב-2006. בשל מגבלות של התכנון המקורי, מעקב הקרניים נכתב מחדש על ידי מתיאס וויין. הגרסה היציבה הראשונה אחרי השכתוב הייתה YafaRay 0.1.0, והיא שוחררה באוקטובר 2008. תאורה גלובלית YafaRay משתמשת בתאורה גלובלית בשביל לייצר הדמיות אור מציאותי של סצנות בתלת־ממד, בעזרת נגזרות של שיטת מונטה קרלו. תאורת כיפת-שמיים מערכת תאורה זו מתבסס בעיקר על האור המגיע מפליטת השמים, תוך כדי לקחת בחשבון את חישוב הצללים הרכים שמעורבים. מהתאורה זאת ניתן להשיג תמונת טווח דינמי רחב. Caustics YafaRay משתמשת במיפוי פוטון שמאפשר יצירת Caustic (עיוות האור שנוצר בשתקפות או באובייקטים שקופים בזמן שקרן אור פוגעת בהם). עומק שדה ניתן לשחזר את אפקט הפוקס עומק שדה. בעזרת קביעת נקודה בתוך הסצנה, חפצים אחרים יהיו מחוץ לפוקוס. השתקפות מטושטשת אם למשטח אין השתקפות מושלמת, נוצר עיוות באור שחוזר. עיוות זה גדל ככל שהשתקפות האובייקט רחוקה יותר. YafaRay יודעת לדמות את התופעה הזאת. מסגרת מודולרית פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. חוצת פלטפורמות YafaRay פותחה במלואה באמצעות שפת C++‎. תודות לזה היא מאפשרת ניידות טובה עבור הפלטפורמות הנפוצות: GNU/לינוקס, Windows 9x/XP/2000, Mac OS X ו-Irix. POV-Ray, תוכנת מעקב קרניים חופשית נוספת. LuxRender, מערכת רינדור בלתי משוחדת. Kerkythea, תוכנת רינדור חופשית אשר תומכת במעקב קרניים. מדיה וקבצים בנושא YafaRay בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של YafaRay ספריית חומרים חיפוש חומרים מדריך על איך להשתמש בחומרים ב-Yafaray
אפולו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אפולו – אל השמש במיתולוגיה הרומית ובמיתולוגיה היוונית תוכנית אפולו – תוכנית החלל של סוכנות נאס"א האמריקנית להנחתת אדם על הירח משימות הכנה של תוכנית אפולו: אפולו 1 אפולו 4 אפולו 5 אפולו 6 אפולו 7 – המשימה המאוישת הראשונה אפולו 8 – הקפת הירח הראשונה אפולו 9 – שימוש ראשון בנחתת הירחית אפולו 10 – חזרה כללית לנחיתה על הירח משימות תוכנית אפולו לנחיתה על הירח: אפולו 11 – הנחיתה הראשונה על הירח אפולו 12 אפולו 13 – משימה שנקטעה בשל פיצוץ גז בחללית אפולו 14 אפולו 15 אפולו 16 אפולו 17 – הנחיתה האחרונה בתוכנית על הירח אפולו (חללית) – רכב החלל ששימש את תוכנית אפולו אפולו-סויוז – מבצע חלל משותף של ארצות הברית ושל ברית המועצות אפולו 13 (סרט) – סרט קולנוע על משימת אפולו 13 אפולו אונו – מתחרה בהחלקה מהירה על הקרח אמריקאי אפולו אינטנסה אמוזיונה – היא מכונית ספורט המוגדרת מכונית על מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית גומפרט המייצרת מכוניות-על ומכוניות מרוץ, אשר מיוצרת משנת 2019 בגרמניה אישים: בתיה אפולו – ציירת ישראלית עומאר אפולו – הוא זמר-יוצר אמריקאי