לוקמיה לימפוציטית כרונית

לוקמיה לימפוציטית כרונית או בשמה המקוצר CLL היא הסוג השכיח ביותר של לוקמיה, שהוא אחד מהסוגים של סרטן הדם. סרטן הדם מתרחש בתאים הנוצרים במח העצם, ומוגדרים כצמיחה בלתי מבוקרת של תאים ממאירים. אצל חולה CLL, מרבית התאים הסרטניים הללו נמצאים בתאי הדם הנעים במערכת הדם, אך יכולים להימצא גם באזורים אחרים בגוף. זהו סוג הלוקמיה השכיח ביותר מבין הלוקמיות. כמו כן, היא מתפתחת בקצב איטי ונגרמת מהתרבות של לימפוציטים מסוג B. תאי-B הם תאי דם לבנים בעלי תפקיד ייחודי. כאשר קיימים גורמי מחלה (פתוגנים), תאי-B נכנסים לפעולה באופן תקין, ואז הם מתמיינים לתאי פלסמה. תאי הפלסמה מייצרים אימונוגלובולינים הנקראים גם "נוגדנים" המסייעים להגן על גופנו כנגד זיהומים ומחלות. באנשים עם CLL ,תאי-B עוברים שינוי ממאיר (סרטני) והופכים לתאי לוקמיה. חשוב להדגיש כאן כי אצל אנשים רבים ה-CLL נותרת יציבה למשך חודשים ושנים רבות, ויש לה מעט השפעה, אם בכלל, על סגנון חייהם או על בריאותם הכללית. כ-30 אחוזים מהאנשים המאובחנים עם CLL ,לעולם לא יזדקקו לטיפול כלשהו במחלתם, ויכולים לשרוד שנים רבות, על אף האבחון. אצל אחרים, תאי הלוקמיה מתרבים באופן בלתי מבוקר, חיים זמן ארוך מן הרגיל ומצטברים במח העצם, במחזור הדם, בקשרים של בלוטות הלימפה, בטחול ובאזורים אחרים בגוף. אלו הם תאים לא תקינים, ולכן אינם יכולים לתפקד כראוי. ללא טיפול לאורך זמן, מספר יוצא דופן של לימפוציטים מצטברים במח העצם ומפריעים לייצור הנורמלי של תאי הדם. יכולה להיווצר ירידה בייצור של תאים אדומים, תאי דם לבנים תקינים וטסיות, ולכן חלק מחולי ה-CLL מפתחים אנמיה, זיהומים חוזרים ונטייה לדמם. תאים אדומים הנעים במחזור הדם יכולים להינזק גם מנוגדנים המכוונים נגד תאי הדם האדומים. "לא מטפלים כדי לא להזיק" - לחולים לוקח זמן רב עד שהלוקמיה מתקשה והטיפול פוגע במערכת החיסונית ומכניס את החולה לסיכון ועלול אף לגרום לזיהום. בישראל מאובחנים מדי שנה כ-450 בני אדם עם CLL .על אף ש-CLL היא סרטן מסוג שאינו שכיח באופן יחסי, בישראל ובעולם המערבי זהו סוג הלוקמיה המאובחן בשכיחות הגבוהה ביותר. הגיל הממוצע באיבחון הוא 72 שנה. מרבית האנשים המאובחנים עם CLL (כמעט %80 ) הם בני למעלה מ-60 שנה. CLL נדירה מתחת לגיל 40 .CLL שכיחה יותר בגברים מאשר בנשים. קיימת הערכה ההולכת וגוברת שייתכן כי אצל חלק מן החולים ישנה נטייה תורשתית לפתח CLL. הסיכון להתפתחות CLL אצל קרוב משפחה מדרגה ראשונה כגון אב, אם, אח, אחות או ילד/ה של חולה עם CLL, גבוה בערך פי 7 מהממוצע באוכלוסייה. עם זאת, כיוון שהסיכון להתפתחות CLL בגלל הרקע המשפחתי שלו נמוך ביותר, רובם הגדול של בני המשפחה לעולם לא יפתחו CLL. בשלב זה, לא מומלץ לערוך בדיקות לאיתור CLL רק עקב היסטוריה חיובית במשפחה. מומלץ לבקש ייעוץ נוסף אם 3 או יותר מבני משפחתך הקרובים חלו ב-CLL, או בסוג אחר של סרטן דם. למרבית האנשים אין תסמינים של המחלה בעת האבחון הראשוני. במקרים כאלו, אנשים לעיתים קרובות אינם זקוקים לטיפול כלשהו במשך זמן רב, מלבד בדיקות סדירות הנקראות לעיתים קרובות 'להתבונן ולהמתין' או watch & wait אצל הרופא שלהם במטרה לנטר בזהירות את בריאותם. חולים אחרים עלולים להזדקק לטיפול מיד לאחר אבחונם. לעיתים החולה אינו זקוק לטיפול. במצב זה, נהוג שהרופא עורך מדי פעם בדיקות רפואיות הכוללות בדיקות דם. אם החולה סובל מאנמיה, יינתן לו עירוי דם אם הוא סובל מחוסר בטסיות דם. במקרים מסוימים. לפעמים מבצעים הקרנה לקשרי לימפה אזוריים, או לטחול כאשר הוא גורם לאי נוחות. הטיפול הניתן למרבית חולי ה- CLL הם טיפולים ביולוגיים, המותאמים לחולים לפי נתונים המתקבלים מבדיקות הדם שלהם. (בעבר שולב גם טיפול כימותרפי בעירוי או בכדורים, אך כיום החולים מקבלים כמעט תמיד טיפול ביולוגי). שיעורי ההישרדות מהמחלה נמוכים וזאת לרוב בגלל אי יכולת של מח העצם לייצר רכיבי דם באופן תקין. לרוב, החולים במחלה זו יפתחו סרטן שני. HIV נגד לוקמיה מדיה וקבצים בנושא לוקמיה לימפוציטית כרונית בוויקישיתוף הערך "לוקמיה לימפוציטית כרונית", באתר ויקירפואה לדעת יותר על לוקמיה לימפוציטית כרונית (CLL), באתר האגודה למלחמה בסרטן, ‏יוני 2016 תרגום ועיבוד מחוברת שהוציאה האגודה האוסטרלית המקבילה, חוברת מידע על הלוקמיה הלימפוציטית הכרונית CLL לחולים ולבני משפחותיהם, נתניה: עמותת חלי"ל האור, מרץ, 2015 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.