laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הארי ג'נוגלי

סר הארי אריה סימון ג'נוגלי (באנגלית: Sir Harry Arieh Simon Djanogly, לפעמים מתועתק כג'ינוגלי) CBE (נולד ב-1 באוגוסט 1938) הוא יצרן טקסטיל יהודי-בריטי, שנודע בשל התרומות שלו למוסדות שונים, בבריטניה ובישראל. ג'נוגלי, ששוויו מוערך בכ-300 מיליון ליש"ט, הרוויח את מירב הונו בעסקת המיזוג של החברה שלו, Nottingham Manufacturing Company, עם חברות טקסטיל נוספות. החברות התמזגו ב-1986 אל תוך Coats Viyella (אנ') של דייוויד אליאנס. בנו, ג'ונתן ג'נוגלי (אנ'), הוא חבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה השמרנית. הארי ג'נוגלי נולד בצרפת בשנת 1938, והיגר לבריטניה בילדותו, כאשר ברח מן הנאצים, והפך לאזרח בריטי ב-1 בנובמבר 1948. ג'נוגלי הוא נדבן פעיל, ובבעלותו אוסף אומנות, המכיל את מספר היצירות הרב ביותר של יצירות של ל"ס לאורי (L. S. Lowry), כמו גם יצירות מאת פיקאסו ומאת מונה. בני הזוג ג'נוגלי תרמו להקמתם של מוסדות רבים בנוטינגהאם, עיר מושבם. בין התרומות הנודעות שלהם, האקדמיה העירונית ע"ש ג'נוגלי (אנ'), המרכז לפנאי ע"ש ג'נוגלי, התזמורת הקהילתית ע"ש ג'נוגלי, אולם הרסיטלים ע"ש ג'נוגלי, התיאטרון ע"ש ג'נוגלי, והגלריה ע"ש ג'נוגלי. בנוסף, בני הזוג תרמו למוסדות שונים בישראל, ובירושלים בפרט. בין התרומות שלהם: אולם ג'ינוגלי במשכנות שאננים מרכז נופש וספורט בשכונת רמות (בעבר) בית הספר מעלה ערב, בגבעה הצרפתית מרכז ג'נוגלי לאמנות חזותית, בקטמונים בשנת 1983, במסגרת אירועי יום ההולדת של המלכה אליזבת' השנייה, קיבל ג'נוגלי תואר CBE ("מפקד של האימפריה הבריטית"), ואת תואר האבירות בשנת 1993, במסגרת אירועי השנה החדשה, בעבור מעשי הצדקה שלו. תרומתם של סיר הארי וליידי ג'נוגלי קיבלה גם את הערכתה של קהילת אוניברסיטת נוטינגהאם, והם צורפו לחבר הנדבנים (College of Benefactors) של האוניברסיטה. בשנת 2014, הוענקה לסיר הארי וליידי ג'נוגלי מדליית נסיך ויילס לתמיכה באמנויות. אתר האינטרנט הרשמי של הארי ג'נוגלי HARRY ARIEH SIMON DJANOGLY. Company Check. Retrieved 28 June 2015. https://www.ipe.com/coats-pensions-chairman-dow-steps-down/2093.article הלונדון גאזט, מספר 38482, עמוד 6563, 17 בדצמבר 1948 "Millionaire philanthropist Sir Harry Djanogly to face trial over alleged assault on police officer". Jewish Chronicle. 7 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Art and Design". London Evening Standard. 5 באוקטובר 2007. נבדק ב-28 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Djanogly City Academy". Djanogly City Academy. 18 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Djanogly Leisure Centre". Nottingham City. 18 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2018-07-09. נבדק ב-2018-07-09. {{cite web}}: (עזרה) "Djanogly Community Orchestra". Djanogly Community Orchestra. 18 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Venues". Lake Side Arts. אורכב מ-המקור ב-2018-07-09. נבדק ב-9 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) תרומות של סר הארי ג'נוגלי, באתר קרן ירושלים (ארכיון) אולם ג'ינוגלי, באתר משכנות שאננים הלונדון גאזט, תוספת 49375, עמוד 8, 10 ביוני 1983 הלונדון גאזט, תוספת 53153, עמוד 1, 30 בדצמבר 1992 "College of Benefactors - University of Nottingham". University of Nottingham. 18 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2018-07-09. נבדק ב-2018-07-09. {{cite web}}: (עזרה) "Sir Harry Djanogly CBE and Lady Djanogly have been awarded the Prince of Wales Medal for Arts Philanthropy". Arts & Business. 2014. אורכב מ-המקור ב-2017-12-15. נבדק ב-31 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה)
Maytag Toy Racer

Maytag Toy Racer היא מכונית מיקרו, המיועדת לנוסע בודר (בדרך כלל ילד), מתוצרת מאיטג האמריקאית, אשר יוצרה בין 11 באוקטובר 1934 ל-1 בדצמבר 1941. דגמי "Maytag Toy Racer" היו בשימוש על ידי סוחרים כדי לעודד ילדים להפיץ חומר פרסומי או כדי לפרסם רכישות של מכונות כביסה בבתים, הם ניתנו בתחרויות מקומיות על בסיס המכירות, ובמקרים מסוימים נמכרו באופן מוחלט כמתנות לילדים. מכוניות "Maytag Toy Racer" נמכרו גם לפארקי שעשועים לשימוש כמו ב"קרנבל רוכב". סך הכול יוצרו 498 יחידות. מנוע 1 צילינדרים מנוע 2 צילינדרים נוסדה ב-1893 ועסקה בייצור מכונות כביסה, כולל מכונות כביסה מסחרים, ובהמשך מוצרים חשמליים לבית, כגון מייבשי כביסה, מקררים ותנורי אפייה. בשנת 2006 נרכשה על ידי "Whirlpool Corporation" (אנ'). Maytag Toy Racer, סרטון באתר יוטיוב Maytag Toy Racer, סרטון באתר יוטיוב Maytag Toy Racer, סרטון באתר יוטיוב דגם "Maytag Toy Racer" מנוע 1 צילינדרים soldbyauctions.com/homes/advert_details/JixTKFQuIzhYCmAK דגמי "Maytag Toy Racer" tractorfriends.org/miscellany/maytagracer/maytagracer דגם "Maytag Toy Racer" farmcollector.com/gas-engines/maytag-toy-racer דגם "Maytag Toy Racer" maytagclub.com דגם "Maytag Toy Racer" - יוצרו 498 יחידות jalopyjournal.com/forum/threads/maytag-toy-racer דגם "Maytag Toy Racer" justacarguy.blogspot.com/2016/05/maytag-toy-racer-from-1935-powered Maytag Toy Racers boost Dealers' Sales. Small Autos Prove Good 'Stimulators'. Boys and Girls Prove Ardent Canvassers When Automobiles are Offered as Premiums for Work," Maytag News, 8 (10)(November 1934): 2-3 ממוצרי Maytag loc.gov/pictures/search דגם מכונת כביסה "Maytag שנת 1938" web.archive.org/web
שארל הראשון, דוכס בורגונדיה

שארל הראשון "הנמהר" (בצרפתית: Charles le Téméraire; ‏10 בנובמבר 1433 - 5 בינואר 1477) היה דוכס בורגונדיה מ-1467 עד מותו. שארל נולד ב-10 בנובמבר 1433, לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה ולאיזבל מפורטוגל. שארל התחנך בחצר הדוכסות, הצטיין בלימודיו אך אהב בעיקר תרגילי מלחמה. ב-19 במאי 1440 השיא אותו אביו לקתרין, בתו של שארל השביעי, מלך צרפת, שנפטרה ב-1446. ב-30 באוקטובר 1454 נישא לאיזבל מבית בורבון שילדה לו את מארי מבורגונדיה. איזבל מבורבון נפטרה ב-1465, וב-3 ביולי 1468 הוא נשא לאישה את מרגרט מיורק. ב-1465 מסר אביו לידיו את ניהול ענייני דוכסות בורגונדיה. בשנת 1467 נפטר אביו ושארל ירש את הדוכסות. מטרתו של שארל הייתה ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. למטרה זו תכנן לספח את דוכסות לורן שחצצה בין נחלותיו בצרפת לבין אלה שבארצות השפלה. לשם הגשמת תוכניותיו הטיל מסים כבדים על נתיניו והקים צבא שהיה הגדול ביותר באירופה של תקופתו. ב-1466 פרץ מרד נגד שארל בערים לייז' ודינאן (כיום בדרום מזרח בלגיה). מרד זה דוכא עד מהרה באכזריות נוראה. ב-1468 אילץ שארל את לואי האחד עשר, מלך צרפת להכיר בריבונותו על ערי הנהר סום שבצפון צרפת, ובהן אמיין ואבוויל, אחרי שהחזיק בו כאסיר במבצר העיר פרון. אך ב-1469 האשים המלך את שארל בבגידה, וב-1471 חזר ותפס ערים אחדות לאורך הנהר סום. בתגובה, שארל פלש עם צבאו לצרפת ועשה טבח באוכלוסייה, אך התקפתו על העיר בובֶה נכשלה והוא נאלץ לסגת כלעומת שבא. ב-1474 הוצא להורג בתלייה פטר פון האגנבאך, שנתמנה על ידי שארל למושל חבל אלזס (שמצפון לשווייץ), לאחר שעורר את זעמה של האוכלוסייה בהתנהגותו האלימה. הקונפדרציה השווייצרית הישנה שחששה לביטחונה, וקיבלה עידוד בצורת זהב מלואי האחד עשר, תמכה בערים החופשיות של חבל אלזס במאבקן נגד שארל. רנה השני, דוכס לורן, שחשש מסיפוח נחלתו לבורגונדיה, הצטרף גם הוא לאויביו. שארל ניסה ללא הצלחה לגייס את אדוארד הרביעי, מלך אנגליה כנגד לואי האחד עשר. ב-30 בנובמבר 1475 כבש שארל את העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן. אך במרץ 1476 נחל מפלה מידי השווייצרים ואיבד שלל רב במערכה. הוא הקים מחדש צבא של 30,000 איש, אך ביוני של אותה שנה נוצח שוב בידי השווייצרים, שנעזרו בכוחותיו של רנה השני דוכס לורן. ב-6 באוקטובר 1476 נפלה נאנסי ורנה השני נכנס לעיר הבירה. שארל עשה מאמץ אחרון לכבוש את נאנסי בקרב על נאנסי, אך ב-5 בינואר 1477 נהרג ליד חומות העיר. בכך הגיעה לקיצה דוכסות בורגונדיה, שהתקיימה 589 שנה. Putnam, Ruth (1908). Charles the Bold : last Duke of Burgundy, 1433-1477. New York: G.P.Putnam's Sons Vaughan, Richard (1973). Charles the Bold: The last Valois Duke of Burgundy, London: Longman Group מדיה וקבצים בנושא שארל הראשון, דוכס בורגונדיה בוויקישיתוף על מלחמתו של שארל דוכס בורגונדיה בשווייצרים ומותו בקרב נאנסי בבלוג ההיסטוריה הישראלי שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, באתר Discogs (באנגלית)
יחסי ג'יבוטי–יפן

יחסי ג'יבוטי–יפן הם יחסי החוץ שבין רפובליקת ג'יבוטי לבין יפן. היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין ג'יבוטי כוננו רשמית ב-27 ביוני 1977, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של ג'יבוטי. נשיא ג'יבוטי, חסן גולד אפטידון, עשה מספר ביקורים ממלכותיים ביפן. ביקורו הראשון היה בשנת 1995. וביקורו השני בשנת 1998. ביקורים אלה היוו חלק מה-TICAD(אנ'). איסמאעיל עומאר גואלה ביקר ביפן בספטמבר 2003 וב-19 בדצמבר 2010. כוח ההגנה הימי של יפן פועל בג'יבוטי מאז 2009, ומאז 2011 הכוח מחזיק בסיס צבאי שכולל מספר אוניות ליווי במפרץ עדן וים סוף. אוכלוסיית היפנים המתגוררים בג'יבוטי מוערכת בכ-32 תושבים בלבד. אוכלוסיית הג'יבוטים המתגוררים ביפן מוערכת בכ-11 תושבים בלבד. בשנת 2016 ייצאה ג'יבוטי ליפן סחורה בשווי 1.92 אלף דולר אמריקאי. הסחורה כללה חומרים מודפסים בלבד. לעומתה, יפן ייצאה לג'יבוטי סחורה בשווי 31.8 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם כלי רכב לבנייה, מכוניות, אופנועים, ברזלים מגולגלים, טלפונים, חלקי רכב, מצפנים, אבץ גולמי וגלגלי גומי. ג'יבוטי מיוצגת ביפן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. יפן מיוצגת בג'יבוטי על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'יבוטי סיטי, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי ג'יבוטי–יפן בוויקישיתוף יחסי ג'יבוטי-יפן, באתר משרד החוץ היפני Japan-Djibouti Relations (Basic Data), אתר משרד החוץ היפני Martin, Alex (2011-07-02). "First overseas military base since WWII to open in Djibouti". The Japan Times Online (באנגלית אמריקאית). ISSN 0447-5763. נבדק ב-2018-07-09. Products that Djibouti exports to Japan (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Djibouti imports from Japan (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) Embassy of Djibouti in Tokyo, Japan Embassy of Japan in Djibouti Ville, Djibouti
להיות או לא להיות (סרט, 1942)

להיות או לא להיות (באנגלית: To Be or Not to Be) הוא סרט קומדיה-סאטירי אמריקאי משנת 1942 בבימויו של ארנסט לוביטש, אודות להקת שחקנים בוורשה בזמן הכיבוש הנאצי, המשתמשים ביכולות משחק והתחזות כדי להטעות את הנאצים. הסרט הוא עיבוד לסיפור מאת מלכיאור לנדייל. בסרט מככבים קרול לומברד, ג'ק בני, ורוברט סטאק. הסרט שוחרר חודש לאחר שהשחקנית קרול לומברד נהרגה, בתאונת מטוס. הכותרת היא הרמז למונולוג "להיות או לא להיות" מתוך המלט מאת ויליאם שייקספיר. בשנת 1983 נעשה רימייק של הסרט באותו שם בכיכובם של מל ברוקס, אן בנקרופט, צ'ארלס דרנינג, טים מת'סון, כריסטופר לויד וחוזה פרר. מדיה וקבצים בנושא להיות או לא להיות בוויקישיתוף "להיות או לא להיות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להיות או לא להיות", באתר נטפליקס "להיות או לא להיות", באתר AllMovie (באנגלית) "להיות או לא להיות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "להיות או לא להיות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "להיות או לא להיות", באתר Metacritic (באנגלית) "להיות או לא להיות", באתר אידיבי "להיות או לא להיות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) להיות או לא להיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "To Be or Not to Be | BFI | BFI". Explore.bfi.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2014-04-09. נבדק ב-2014-04-08. "To Be or Not to Be (1942) - Notes". TCM.com. נבדק ב-2014-04-08.
חוקר נוער

חוקר נוער הוא שוטר המוסמך לחקור קטינים בגילאי 14–18 החשודים במעורבות בפלילים. המחוקק בישראל רואה בקטינים כמי שראויים לשיקום ולהגנה. בהתאם לתפיסה זו, חוקר הנוער פועל על מנת להוציא את הקטין מהסביבה הפלילית ולסייע לשיקומו, תוך השתדלות להימנע מתיוגו ומפגיעה בו. חוקרי הנוער עוברים הכשרה מיוחדת ופועלים בלבוש וברכבים אזרחיים. עבודתם אינה מופרדת מזו של המשטרה הכללית. חקירת בני הנוער מתבצעת בתוך תחנת המשטרה, אלא בנסיבות מיוחדות. חוקרים אלו פועלים בשיתוף גורמי חינוך וטיפול. קטינים מתחת לגיל 14 נחקרים על ידי חוקר ילדים. חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) הגדרת התפקיד באתר משטרת ישראל פקודות משטרת ישראל של המפקח הכללי - חקירת קטין ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס מקדונלד

ג'יימס גרובר מקדונלד (באנגלית: James Grover McDonald;‏ 29 בנובמבר 1886 – 25 בספטמבר 1964) היה דיפלומט אמריקאי. הנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל. ג'יימס מקדונלד נולד ב-1886 באוהיו. למד לימודי תואר ראשון ושני בהיסטוריה ובמדע המדינה באוניברסיטת אינדיאנה ולאחר מכן עסק בהוראה באוניברסיטה זו ובאוניברסיטת הרווארד. בשנים 1928 עד 1932 הגיש תוכנית רדיו קבועה בשם "העולם כיום" ברשת NBC. מקדונלד ביקר באירופה ב-1932 וב-1933 וחזה בעליית הנאצים לשלטון בגרמניה. ראיון שערך עם היטלר שכנע אותו באופי הברוטלי של המשטר הנאצי. מקדונלד שירת בוועדה לענייני פליטים של חבר הלאומים משנת 1933 ועד שנת 1935 וטיפל בבעיית הפליטים היהודיים מגרמניה הנאצית. התפטר מתפקידו ב-1 בינואר 1936 ובמכתב התפטרותו גינה באופן חריף את המדיניות הגזענית של גרמניה הנאצית והאשים את המדינות הדמוקרטיות בהתעלמות מאחריותן לעוולות הגרמנים. בשנים שלאחר מכן היה חבר מועצת העורכים של הניו יורק טיימס וכן עסק בהוראה. בשנים 1938 עד 1945 שימש כיושב ראש הוועדה המייעצת לנשיא לענייני פליטים. נתמנה על ידי הנשיא הארי טרומן לחבר בוועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל שפעלה בשנת 1946 בניסיון למצוא פתרון לבעיית ארץ ישראל. בשעה אחת אחר חצות אור ליום 15 במאי 1948, שעות אחדות אחרי הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הודיע נשיא ארצות הברית הארי טרומן על הכרה "דה פקטו" של ארצות הברית במדינת ישראל. ג'יימס מקדונלד נתמנה לנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל בדרגת ציר. ב-12 באוגוסט 1948 הוא הגיע לישראל. עד שסודר לנציגות משכן קבוע הוא התגורר במלון גת רימון בתל אביב. במלון זה התגורר באותה עת גם הציר הראשון של ברית המועצות בישראל, פבל ירשוב, ועל גג המלון התנוססו דגלי שתי המעצמות, זה לצד זה. את כתב האמנתו הגיש הציר מקדונלד לראש הממשלה דוד בן-גוריון, משום שנשיא מועצת המדינה הזמנית פרופ' חיים ויצמן (אשר נבחר בפברואר 1949 לנשיא הראשון של מדינת ישראל) הגיע לישראל רק בסוף חודש ספטמבר 1948. ב-1 בפברואר 1949 שדרגה ארצות הברית את הכרתה בישראל להכרה "דה יורה", ובעקבות זאת הועלה מקדונלד מדרגת ציר לדרגת שגריר. ג'יימס מקדונלד שירת בישראל עד סוף שנת 1950. בשנים 1951 עד 1961 הוא שימש כיועץ למנגנון ההתרמה בארצות הברית למען מדינת ישראל. פרופ' ג'יימס מקדונלד נפטר בשנת 1964 ונקבר בעיר הולדתו - אלבני, באינדיאנה. עיריית רמת גן קראה על שמו את הרחוב בשכונת תל בנימין בו הוא התגורר במהלך כהונתו. James G. McDonald, My Mission in Israel, Simon and Schuster, New York 1951 התרגום לעברית: שליחותי בישראל, הוצאת אחיאסף 1951. The Papers Of James G. McDonald (באנגלית) יוסי מלמן, ‏יומן חדש שמתפרסם שופך אור על כהונתו של השגריר האמריקאי הראשון בישראל, באתר מעריב אונליין, 21 באפריל 2017 ג'יימס מקדונלד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'יימס גרובר מקדונלד (1886-1964), דף שער בספרייה הלאומית
פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה

פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Francesco III d'Este; ‏2 ביולי 1698 - 22 בפברואר 1780), היה דוכס מודנה בין השנים 1737–1780. פרנצ'סקו נולד ב-2 ביולי 1698 במודנה, לרינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולשרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג, בתם של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ובנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן. ב-11 בפברואר 1720 התחתן פרנצ'סקו עם שארלוט אגליי ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה נולדו לו 10 ילדים. בשנת 1737 מת אביו, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו, הדוכסות הגיעה לפשיטת רגל בשל מלחמת הירושה הפולנית ומלחמת הירושה האוסטרית. כתוצאה מכך נאלץ פרנצ'סקו למכור את יצירות האמנות היקרות ביותר של גלריה אסטנזה. הוא היה מנהל זהיר, אבל רוב המדיניות הכלכלית של הדוכסות הייתה בידי הממונה האוסטרי, בלטרם כריסטיאני. בין הצעדים שהוא נקט, השיפוץ העירוני של מודנה ובנייתה של ויה ונדלי, המחברת את העיר לטוסקנה. פרנצ'סקו היה גם המושל בדוכסות מילאנו בין השנים 1754–1771. ב-22 בפברואר 1780 מת פרנצ'סקו בווארזה, ובנו ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה עלה לשלטון במקומו. ב-11 בפברואר 1720 התחתן פרנצ'סקו עם שארלוט אגליי ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה נולדו לו 10 ילדים: אלפונסו ד'אסטה (1723–1725). פרנצ'סקו קונסטנטינו ד'אסטה (1724–1725). מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה (1726–1754), התחתנה עם לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר. ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1727–1803), התחתן עם מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה. מטילדה ד'אסטה (1729–1803). ביאטריס ד'אסטה (1730–1731). ביאטריס ד'אסטה (1731–1736). מריה פורטונטה ד'אסטה (1731–1803), התחתנה עם לואי פרנסואה ז'וזף, נסיך קונטי. בנדטו פיליפו ד'אסטה (1736–1751). מריה אליזבטה ארנסטינה ד'אסטה (1741–1774), התחתנה עם קרלו סלומונה, רוזן סראבאל. מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה בוויקישיתוף
ליסה גונארסון

ליסה גונארסון (בשוודית: Lisa Gunnarsson; נולדה ב-20 באוגוסט 1999) היא אתלטית שוודית המתחרה בקפיצה במוט. שיאה האישי הוא 4.65 מטר. גונארסון נולדה בסטוקהולם, בתם של מאטס ואולריקה. אמה התחרתה בקפיצה לגובה. בגיל שלושה חודשים עברה משפחתה משוודיה בעקבות עבודתו של אביה ונדדה בין מדינות שונות, כשבשוודיה התגוררה שלוש שנים ושאר הזמן בצרפת, ארגנטינה, ולוקסמבורג. היא התאמנה בהתעמלות מכשירים בילדותה. בגיל 12 עברה להתאמן באתלטיקה קלה, היא התחרתה בריצת משוכות, בקפיצה לרוחק ובקפיצה במוט ענף בו החלה לעסוק במועדון ספורט בעת מגוריה בפריז. ב-2016 סיימה במקום השביעי באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' שבפולין. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 סיימה במקום השישי בתוצאה של 4.55 מטר, כמו הזוכות במדליית ארד אך עם יותר פסילות. בהמשך השנה זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט באליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בגרוסטו שבאיטליה, בתוצאה של 4.40 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא עברה את שלב המוקדמות. ב-2018 החלה ללמוד הנדסה ולהתאמן באוניברסיטת וירג'יניה טק בארצות הברית. במרץ 2018 קבעה שיא אישי של 4.60 מטר במהלך תחרות באוסטין שבטקסס. ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בטמפרה ליסה גונארסון, ברשת החברתית אינסטגרם ליסה גונארסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ליסה גונארסון באתר אוניברסיטת וירג'יניה טק ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליסה גונארסון".
שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג

שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Charlotte Felicity von Braunschweig-Lüneburg; ‏6 במרץ 1671 – 29 בספטמבר 1710), הייתה אשתו של רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה. שרלוטה נולדה ב-6 במרץ 1671 בהנובר, ליוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולבנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, בתם של אדוארד, רוזן פפאלץ-זימרן ואנה גונזגה. ב-11 בפברואר 1696 התחתנה שרלוטה פליציטס עם רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ממנו נולדו לה 7 ילדים. בשנת 1702 ברחה שרלוטה עם משפחתה לבולוניה, בשל פלישת הצבא הצרפתי, כחלק ממלחמת הירושה הספרדית. ב-29 בספטמבר 1710 מתה שרלוטה במודנה, בעת לידת בתה האחרונה שנולדה מתה. ב-11 בפברואר 1696 התחתנה שרלוטה פליציטס עם רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ממנו נולדו לה 7 ילדים: בנדטה מריה ארנסטה ד'אסטה (1697–1777). פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1698–1780), התחתן עם שארלוט אגליי ד'אורליאן. אמליה ג'וזפינה ד'אסטה (1699–1778), התחתנה עם המרקיז דה וילנוף. ג'אן פדריקו ד'אסטה (1700–1727). אנריקטה ד'אסאה (1702–1777), התחתנה עם אנטוניו פארנזה, דוכס פארמה, ולאחריו התחתנה עם ארנסט אופולד מהסן-דרמשטדט. קלמנטה ד'אסטה (1708). בת מתה (1710). מדיה וקבצים בנושא שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג בוויקישיתוף
ההמון

ההמון (באנגלית: The Crowd) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1928 בבימויו של קינג וידור. בסרט משחקים ג'יימס מוריי, אלינור בורדמן וברט רואצ'. הסרט הוא בעל גוונים אקזיסטנציאליסטים, מתאר את האדם הפשוט והקטן, בתוך ההמון הגדול בעולם המודרני. הסרט הוא בעל השפעה וזכה לשבחים רבים. הוא היה מועמד בטקס פרסי אוסקר ה-1, שהתקיים באותה שנה. ב-1989, הסרט היה אחד מ-25 הסרטים הראשונים שנבחרו לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות "מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית משמעותית". הגיבור, ג'ון סימס מתייתם מאביו בהיותו ילד. בבגרותו הוא מגיע לניו יורקי עם חלומות ותקוות להגשמה עצמית, אבל מוצא עצמו במשרה פקידותית משעממת, בורג קטן במערכת מסואבת, חלק מההמון. ג'ון פוגש במרי, השניים מנהלים רומן שמתפתח לנישואין אך הוא הם נקלעים לחילוקי דעות ומריבות בלתי פוסקות, שרק הריון מצליח לשכך. לזוג נולדים ילד וילדה, כאשר האחרונה נהרגת בתאונת דרכים. ג'ון ההלום מתקשה לתפקד בעבודתו ולכן מפוטר ובלית ברירה מתפרנס כליצן. זהו הסרט האמריקאי הראשון בו נראה בית שימוש, דבר אשר עורר שערורייה בזמנו. מדיה וקבצים בנושא ההמון בוויקישיתוף "ההמון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ההמון", באתר נטפליקס "ההמון", באתר AllMovie (באנגלית) "ההמון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ההמון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ההמון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.loc.gov/programs/national-film-preservation-board/film-registry/complete-national-film-registry-listing/
אלבן פנישי

אלבן פנישי (באלבנית: Alban Pnishi; נולד ב-20 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן קוסובני המשחק בעמדת הבלם בווהלן. פנישי נולד בשווייץ להורים ממוצא קוסובני. פנישי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ווהלן. ב-31 באוקטובר 2009 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 2–3 לקריינס. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה, פנישי שימש כבלם מחליף ולא שיחק ברוב משחקי הקבוצה. בעונת 2011/2012 פנישי תפס את מקומו בהרכב הקבוצה. בקיץ 2015 פנישי חתם בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית. ב-9 ביולי 2018 פנישי חתם בבני סכנין מליגת העל. ב-6 באוגוסט 2019 פנישי חתם בבני יהודה תל אביב לשנתיים. הוא שוחרר מהקבוצה בינואר 2020 ב-24 באוגוסט 2020, פנישי חתם בפרוניקלי מליגת העל הקוסובנית. ב-5 במרץ 2021 פנישי חתם בווהלן. ב-13 בנובמבר 2015 פנישי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו בתיקו 2-2 נגד אלבניה. אלבן פנישי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אלבן פנישי, באתר Transfermarkt אלבן פנישי, באתר Soccerway אלבן פנישי, באתר WorldFootball.net אלבן פנישי, באתר National Football Teams אלבן פנישי, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏הבלם אלבן פנישי חתם לשנתיים בבני סכנין, באתר ONE‏, 9 ביולי 2018 אופיר סער‏, בני יהודה: אלבן פנישי חתם לשנתיים, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2019 רענן ברנובסקי, ‏‏פנישי סיים את דרכו, שחקן התקפה מחוף השנהב מגיע להתרשמות, באתר ספורט1, 31 בדצמבר 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלבן פנישי".
ברן (קנטון)

ברן (בגרמנית: Bern, ‏האזנה‏Ⓘ‏, בצרפתית: Berne) הוא קנטון של שווייץ הממוקם במערב המדינה. בירתו היא ברן המשמשת גם כעיר הבירה, של שווייץ. אוכלוסייתו מונה מעל מיליון תושבים. 8% דוברי צרפתית ו-84% דוברי גרמנית, בעיקר ניב של גרמנית שווייצרית שנקרא "גרמנית ברנית". שטח הקנטון מורכב מאדמות שהשיגה בירתו, בעיקר בין המאה ה-14 למאה ה-16, בין אם על ידי כיבושם או קנייתם. השטחים שסופחו לקנטון ברן (לפי שנת סיפוחם): לאופן (1324) האסלי ומירינגן (1334) תון ובורגדורף (1384) אונטרסין ועמק סימה העליון (1386) פרוטיגן (1400) עמק סימה התחתון (1439–1449) אינטרלאקן: גרינדלוולד, לאוטרברונן וברינץ (1528) סאנן (1555) קוייניץ (1729) ז'ורה (1815) מספר מחוזות הוצאו משטח הקנטון: ארגאו (1415), אגל וגרנדסון (1475), קנטון וו (1536) ושאטו-ד'או (1555). מ-1798 עד 1802 היה אזור הרמה הברנית קנטון בפני עצמו של הרפובליקה ההלבטית בשם קנטון תון, והעיר תון הייתה בירתו. אזור של דוברי צרפתית במערב הקנטון פרש ממנו רק בשלהי המאה ה-20 ומאז 1979 נקרא קנטון ז'ורה. ברן הצטרף לאיחוד השווייצרי ב-1353. קנטון ברן הוא דו-לשוני. השפות הרשמיות הן גרמנית (84%) וצרפתית (8.2%). רוב דוברי הצרפתית חיים בצפון הקנטון, בקרבת קנטון ז'ורה. רוב אנשי הקנטון הם נוצרים פרוטסטנטים. תיירות היא מקור הכנסה מרכזי ברמה הברנית. תחומים אחרים הם חקלאות (בעיקר גידול בקר), ייצור גבינות ותחנות כוח. גבינת אמנטל שמיוצרת בברן ידועה בכל העולם. בברן המרכזית האדמה פורה יותר, כך שגם בה לחקלאות חשיבות רבה, אבל חלק זה של הקנטון הוא יותר תעשייתי. עסקים קטנים ובינוניים הם מעסיקים חשובים באזור זה. קיימת תחנת כוח גרעינית במיולברג. האזור שמסביב לאגם בייל ידוע בתעשיית היין שלו. במנזר שנמצא במחוז יוצרה לראשונה גבינה מסוג טט דה מואן. קנטון ברן הוא השני בגודלו מבין כל קנטוני שווייץ. הוא גובל בצפון בקנטונים ז'ורה וזולותורן, במערב בקנטונים נשאטל, פריבור ווו, בדרום בקנטון ואלה ובמזרח בקנטונים אורי, נידוולדן, אובוולדן, לוצרן וארגאו. את הקנטון חוצים נהר הארה ושלוחותיו. שטח הקנטון בדרך כלל מחולק לשלושה אזורים: האלפים הברניים, ברן המרכזית ומחוז הנהר. האלפים הברניים, בדרום הקנטון, מכונים גם הרמה הברנית, ומאופיינים בהרים גבוהים. הערים המרכזיות באזור זה הן תון, מיירינגן, גרינדלוולד, אינטרלאקן, מירן וקנדרשטג. האזור כולו מאוד הררי וידוע ביופיו, כתוצאה מכך תיירות היא אחת ממקורות ההכנסה המרכזיים באזור. ברן המרכזית היא השטח של בקעות הנהרות ארה ואמה למרגלות האלפים, כמו גם השטח סביב ברן הבירה. מחוז הנהר נמצא בצפון הקנטון. שטח הקנטון הוא 5,959 קמ"ר. אתרי התיירות העיקריים בקנטון: רכסי ההרים יונגפראו, אייגר ומונך. מפלי ארה שלוכט, טרומבלך, רייכנבך וגיסבך. העיירה אוברהופן. אינטרלאקן המוזיאון הפתוח ליד העיירה ברינץ. אגם טון ואגם ברינץ, שהעיר אינטרלאקן (תרגום: "בין האגמים") מחברת ביניהם. ברן – העיר העתיקה וגן הדובים. העיירה גרינדלוולד. כפר הנופש לאוטרברונן וכפר הנופש ונגן. אתר האינטרנט הרשמי של ברן ברן, ברשת החברתית פייסבוק ברן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברן, ברשת החברתית אינסטגרם ברן, סרטונים בערוץ היוטיוב הסטטיסטיקה הרשמית ברן, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית Switzerland's population in 2019, נוישאטל 2020, באתר המשרד הפדרלי לסטטיסטיקה, שווייץ. (באנגלית) ויקימסע, באתר הרמה הברנית יוניתור, באתר קנטון ברן