laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תל רקית

תל רֶקִּית הוא הגבוה בתיליו של רכס הכורכר הצפון מערבי של תל אביב-יפו ומתנשא לגובה 30 מטר מעל קו החוף, צפונית לחוף תל ברוך. בתל נמצאו שרידים של מחנות פרהיסטוריים משלהי התקופה הפלאוליתית העליונה וכן מהתרבות הכבארית של תחילת התקופה האפיפלאוליתית. בזמן מלחמת העולם הראשונה היה התל עמדה הטורקית המערבית בקו שתי העוג'ות אל מול הכוחות הבריטיים שנפרסו מדרום לנחל הירקון. הצבא העות'מאני הציב מוצב ארטילריה על ראש התל כדי לעצור את התקדמות הבריטים שנעצרו מדרום לנחל הירקון. התל נכבש לבסוף בקרבות צליחת מעברות הירקון. בראש התל שכן בסיס צה"ל. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל מופיע התל בשם "Tell er Rekkeit" ופירושו "תל החוף"; שם נוסף הוא "el Hndabeh". ייתכן שמקור השם רקית הוא בשם "רקון" שמופיע בספר יהושע כגבול בין נחלת שבט דן עם שבט מנשה: ”וּמֵי הַיַּרְקוֹן וְהָרַקּוֹן, עִם הַגְּבוּל מוּל יָפוֹ” (ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק מ"ו). גילי סופר, צפון תל אביב: הסוף של החוף, באתר ynet, 10 ביוני 2004 תל רקית על קו החוף ועורפו החשוף טרם נבנו שכונת אזורי חן ומגדלי נאמן. תמונה מ-1971 באתר Tlv-100 סקר טבע עירוני - תל רקית חמודי חלאילה, לטיציה ברדה וגילי הלל, תל רקית: דוח סופי, חדשות ארכאולוגיות, גיליון 122 (2010), 2 ביולי 2010 Charles Clermont-Ganneau, Archaeological researches in Palestine during the years 1873-1874. : With numerous illustrations from drawings made on the spot by A. Lecomte du Noüy, vol. 2 (translated by John Macfarlane), London: Published for the Committee of the Palestine Exploration Fund, 1899, p. 126. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיקה יוונית

המוזיקה היוונית החלה עוד מהעת העתיקה. על פי המיתולוגיה היוונית מספר אלים ובראשם אפולו היו אחראים על המוזיקה. פאן היה האל של המוזיקה הפסטורלית. מספר מוזות, שעל שמן קרואה המילה מוזיקה, היו אחראיות על שירה, שהייתה מלווה במוזיקה, ועל המוזיקה עצמה הייתה אחראית המוזה אוטרפה. מונחים מוזיקליים רבים מקורם ביוונית כדוגמת: מלודיה והרמוניה. במהלך ההיסטוריה הושפעה המוזיקה היוונית מתרבויות שונות, הן מאירופה והן מאסיה, לעיתים בשילוב ריקודי עם שונים כחלק מההווי החברתי היווני. במאה ה-18 ירד ערכה של המוזיקה היוונית בשל שפל תרבותי. במהלך המאה ה-19 עברה המוזיקה היוונית שינוי מהותי חיובי, בעקבות עלייתם לבמה של הרכב האופרה ספירידון סמאראס, ספירידון קסינדאס וניקולס מאנטאזרוס. אחד הז'אנרים הידועים במוזיקה היוונית הוא הרבטיקו, סגנון מוזיקלי אשר התפתח בעקבות הגירת המתיישבים היווניים מטורקיה ליוון כתוצאה ממלחמת יוון טורקיה. רבטיקו - Rembetiko לאיקו - Laïkó חסאפיקו - Khasapiko זבקיקו - Zeibekiko ציפטטלי - tsifteteli סירטקי - syrtaki צמיקו - tsamiko דימוטיקו - Dimotikou ניסיאוטיקו - Nissiotiko מוזיקה יוונית בישראל מדיה וקבצים בנושא מוזיקה יוונית בוויקישיתוף פורטל המוזיקה היוונית באתר IEMA (באנגלית) איל שגיא ביזאוי, מה פשר האובססיה הישראלית למוזיקה היוונית, ומה היא מסתירה?, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2015 יהודה סליאס - המוזיקה היוונית בעת העתיקה בעת והחדשה, ועל אימוץ המוזיקה היוונית בארץ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי זילברטל

צבי זילברטל (נולד ב-5 באפריל 1952) הוא משפטן ישראלי, שכיהן כשופט בית המשפט העליון. זילברטל גדל בשכונת רחביה שבירושלים. קרוב משפחתו של זילברטל הוא הפרופ' ישעיהו ליבוביץ. למד בגימנסיה העברית. בשנים 1970–1975 שירת בצה"ל. במסגרת שירותו, השלים קורס חובלים ולאחריו שירת בצה"ל כקצין בחיל הים. במהלך שירותו לחם במלחמת יום הכיפורים, בקרב לטקיה, כקצין מחלקת גנ"ק בספינת טילים, אח"י געש (סער 3). צלל בין השאר במימי נחל הקישון הרדודים. בשנת 1976 החל בלימודי ספרות באוניברסיטה העברית, אך עבר ללימודי משפטים, אותם סיים בהצטיינות ב-1981. הוא התמחה בבית המשפט העליון אצל השופט אהרן ברק ובמשרד עו"ד פרטי. ב-1983 הוסמך כעורך דין. ב-1990 מונה לשופט בבית משפט השלום בירושלים, וב-1997 היה לסגן נשיא בית המשפט. ב-2000 מונה לשופט בפועל בבית המשפט המחוזי בעיר, וב-2001 מונה כשופט קבוע בבית משפט זה. במהלך כהונתו היה, בין היתר, בין השופטים שהרשיעו את אלי פימשטיין ברצח הודיה קדם. כן כתב את פסק הדין הראשון שהתייחס לתנאי רישיון קריאייטיב קומונס בתביעה להפרת זכויות יוצרים שהוגשה בידי צלמים חובבים נגד חברת מפה. בהמשך מונה כסגן נשיא בית המשפט המחוזי. במקביל לכהונתו כשופט, שימש מרצה בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, ובין היתר לימד סדר דין אזרחי. ב-21 בפברואר 2012 החל לכהן כשופט בבית המשפט העליון. הוא נחשב לשופט בעל גישה מרכזית, שאיננה נוטה במובהק לליברליות או לשמרנות. במרץ 2016 הודיע במפתיע על כוונתו לפרוש מתפקידו כשופט, בגלל עומס עבודה בתפקידו. ב-10 באפריל 2017 פרש מכהונתו. מאז פרישתו מכס השיפוט, מכהן כבורר ומגשר במסגרת משרד עו"ד אפרים אברמזון ושות'. בפברואר 2022 מונה לחבר בוועדת החקירה הממלכתית לרכש הצוללות וכלי השיט. מדיה וקבצים בנושא צבי זילברטל בוויקישיתוף צבי זילברטל, באתר הרשות השופטת צבי זילברטל באתר חדשות מחלקה ראשונה טובה צימוקי, שופט העליון פורש: הקרב על המינוי יוצא לדרך, באתר ynet, 17 במרץ 2016 חן מענית, ‏"שקד חושבת שתמנה לעליון חיילים נאמנים שלה? היא טועה", באתר גלובס, 2 בדצמבר 2017 יורם יובל, שיחת נפש עם צבי זילברטל, כאן חינוכית, 9 באפריל 2018 כוכבי אזרן, מראיין את צבי זילברטל על חוויותיו במלחמת יום הכיפורים כקצין באח"י געש, המרכז למלחמת יום הכיפורים, 2023. תלם יהב, "זכית אם חלית". האמירה שהקפיצה את צוללי הקישון, באתר ynet, 9 בספטמבר 2015 ת"א (י-ם) 3560/09 אבי ראובני ואח' נ' מפה – מיפוי והוצאה לאור בע"מ, ניתן ב-6 בינואר 2011(הקישור אינו פעיל, 9.04.2018) שרון פולבר, האקטיביזם של שקד מבסס את השמרנות בעליון, באתר הארץ, 24 בפברואר 2017 גלי גינת‏, לאחר 27 שנים: שופט העליון צבי זילברטל הודיע על פרישתו, באתר וואלה, 17 במרץ 2016 צבי זילברטל, באתר הרשות השופטת גדעון דוקוב, ‏חקירת פרשת הצוללות: אלו שמות חברי הוועדה, בעיתון מקור ראשון, 20 בפברואר 2022
פסטוב

פאסטוב (באוקראינית: Фа́стів; ברוסית: Фастов) היא עיר במחוז קייב, במרכז אוקראינה. העיר משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של נפת פאסטוב. העיר עצמה היא נפה נפרדת בתוך נפת פאסטוב. מספר התושבים המוערך (נכון ל-2006) הוא 50,100. העיר שוכנת על גדות הנהר יאנובה. בעת בניית בית הספר המקיף קומרוב (מס' 4), נמצא שלד אדם מן התקופה הפלאוליתית המאוחרת, שהיה צייד סוסים וממותות. דבר המרמז על ישוב אנושי במקום לפני כ-20,000 - 25,000 שנים. העיר מוזכרת לראשונה בשנת 1390, אז הנסיך ולדימיר תבע את בעלותו על העיר ממשפחת הנסיך רוזונובסקי. העיר התפתחה תחת שלטונם של הנסיך אולג ואיגור, אז נשלחו בנאים מקייב על מנת לבנות ולפתח את העיר. עקב מיקומה בצומת מסילות רכבת, פסטוב היא תחנה חשובה במסלול הרכבת ממרכז אירופה אל רוסיה ואסיה. בעיר פועלת תעשיית בירה ומכונאות. אם כי רוב התושבים הם עובדי חברת הרכבות האוקראינית. פאסטוב היא עיר היסטורית, ששרדה את מלחמות הקוזקים (כולל תקופת חורבן והתיישבות מחדש). מקומות בולטים בעיר: פוקרובסקה צרקבה (כנסייה אורתודוקסית מהמאה ה-17, על שם מנהיג קוזקי סימון פלאיי), וכנסייה קתולית (מראשית המאה ה-20). בעיר פעל במשך תקופה קצרה, רבי אברהם המלאך, שאף קבור במקום. בשנת 1919 התרחש טבח פסטוב, שבו חיילי הצבא הלבן הרגו כ-1,500 יהודים. בשנת 1941 הרגו הנאצים כ-1,500 מיהודי העיר, היהודים נקברו בקבר אחים בבית הקברות היהודי. שמות 229 מהם, שחברי הקהילה היהודית היו מסוגלים להזכר חקוקים על אנדרטה שהוקמה על קברם. האנדרטה הוקמה במימונו של יליד העיירה מיכאל פולק שהיגר לשיקגו. מדיה וקבצים בנושא פסטוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטוב (באוקראינית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), פסטוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1593–1594), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) פתיחת האנדרטה בתקשורת האוקראינית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שריון לוחות מקסימיליאן

שריון לוחות מקסימיליאן הוא מונח מודרני לסגנון של שריון לוחות גרמני מתחילת המאה ה-16, שכנראה הופיע לראשונה בשריון לוחות שהוכן עבור מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. השריון מאופיין בקסדת ארמט (Armet) וקסדות דומות עם מגן עיניים (visor) מתרומם; רכסים (fluting) צרים ומקבילים בצורה דמוית מניפה המכסים את רוב חלקי השריון); חריטות; עיצוב הנלקח מתגליפים; שריון קיראס (שריון חזה, בטן וגב) חד במותניים וסבטון (מעין נעל משוריינת) בעלת קצה מרובע. לפי גרסה אחרת, שם השריון קשור דווקא למקסימיליאן השני, שכן שריון המקסימיליאן האחרון הוכן במיוחד עבורו ב-1557, כ-17 שנה אחרי שיצא משימוש כללי. השריון תוכנן כדי לחקות את הביגוד מלא הקפלים שהיה עד אופנתי באירופה. צו האופנה שהתפתחה במאה ה-15 באירופה היה להכין שריון שלא רק סיפק הגנה מרבית, אלא גם היה יפה מבחינה חזותית. שריון מקסימיליאן שילב את סגנון השריון המעוגל של איטליה עם סגנון הרכסים הגרמני. לא כל שריון שנעטה על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה היה שריון בסגנון מקסימיליאן. השריון המפורסם ביותר שנעטה על ידי מקסימיליאן היה שריון לוחות גותי, שנעטה על ידו כאשר היה נסיך צעיר ומאוחר יותר הוצג כמתנת חתונה מכובדת לדודו זיגמונד. מקסימיליאן הראשון נהפך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1493 ומת ב-1519, אך שריונות מקסימיליאן קלאסיים ידועים מ-1515 ועד 1525, ושריון בעל צורה דומה אך עם פחות רכסים שהיו גם שונים יוצר עוד ב-1500.‏ דגמים מוקדמים של שריון מקסימיליאן - שהיו חסרי רכסים ורכסים בסגנון wolfzähne ("שיני זאב"), השונים מהרכסים של שריון מקסימיליאן קלאסי - וניתן היה לעטותם עם קסדת סאלט (האופיינית לשריון הגותי) נקראים שריון "שוט-זוננברג" (Schott-Sonnenberg) על ידי אוקשוט (Oakeshott).‏ שריון מסורתי זה היה בשימוש בשנים 1500–1520 ואילו שריון מקסימיליאן אמיתי היה בשימוש בשנים 1515–1525. היסטוריונים אחרים לא מפרידים לחלוטין בין סגנון שוט-זוננברג לסגנון מקסימיליאן. שריון "alla tedesca" (דמוי-גרמני) איטלקי היה שריון איטלקי מהשנים 1500–1515 עם רכסים ולוח חזה בצורת שריון מקסימיליאן. הוא כלל מגני אגן ורגליים (tassets) שנמשכו עד הברכיים ונלבש עם קסדת סאלט עם מגן עיניים. סוג זה של שריון נחשב בידי אוקשוט כסוג של שריון שוט-זוננברג שהוכן על ידי איטלקים עבור השוק הגרמני. אוקשוט טוען ש: "זה מעניין לגלות שצורת הקיראס של סגנון שוט-זוננברג הייתה נחזתה בגרמניה כחצי מאה מוקדם יותר לפני שהיא הופיעה באופן אמיתי. מספר דמויות על מצבות וציורים מ-1400–1500 מראים לוח חזה מעוגל ביותר דמוי בולבוס - כפי שאמרתי (עמוד 82), זה היה לעיתים קרובות אלטרנטיבה לסגנון Kastenbrust המרובע." שריונות כאלה מהחצי הראשון של המאה ה-15 מופרדים על ידי אוקשוט משריון kastenbrust כשריון alwite. ברם, היסטוריונים אחרים מתייחסים לשריון זה כאל סוג של שריון kastenbrust. איור של שריון מקסימיליאן מלפנים איור של שריון מקסימיליאן מאחור התפתחות הסבטון: a - 1290–1390 b - 1300–1490 c - 1500–1530 d - 1530–1540 e - 1540–1550 f - 1550–1560 g - 1560–1590 שריון מקסימיליאן עם מגן עיניים דמוי מפוח שריון מקסימיליאן עם מגן עיניים דמוי מקור-דרור שריון לוחות גותי מדיה וקבצים בנושא שריון לוחות מקסימיליאן בוויקישיתוף Funcken, Liliane; Funcken, Fred (1983). The Age of Chivalry. Prentice Hall. ISBN 0130463183. Robinson, Nathan. "Anatomy of Armour: Gothic Armour of the 15th Century". נבדק ב-2011-09-16. Oakeshott, R. Ewart (2000). European Weapons and Armour. from the Renaissance to the Industrial Revolution. Rochester, NY: Boydell Press. ISBN 0851157890.
אמנה על פשעי מחשב

אמנה על פשעי מחשב (באנגלית: Convention on Cybercrime), הידועה אף בכינוי אמנת בודפשט (Budapest Convention), היא האמנה הבינלאומית הראשונה המטפלת בתופעת פשעי מחשב באינטרנט על ידי תיאום בין מערכות החקיקה של המדינות החותמות, שיפור שיטות חקירה והגברת שיתוף הפעולה בין המדינות. האמנה נוסחה על ידי מועצת אירופה בשטרסבורג בהשתתפות פעילה של נציגי קנדה, יפן וסין, במעמד של משקיפים. האמנה והדו"ח המלווה אותה אומצו על ידי ועדת השרים של מועצת אירופה ב-8 בנובמבר 2001. האמנה נפתחה להצטרפות בבודפשט ב-23 בנובמבר 2001 ונכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2004. נציגי 46 מדינות חתמו על האמנה, 30 מתוכן אישרו את האמנה. ב-1 במרץ 2006 נכנס לתוקפו פרוטוקול נוסף לאמנה על פשעי מחשב העוסק במעשים בעלי אופי גזעני או כאלה המבטאים שנאת זרים ברשתות מחשב. המדינות שאשררו את הפרוטוקול הנוסף נדרשות לקבוע בחקיקה כי הפצת חומרים על אפליה גזענית או שנאת זרים במערכות מחשב וכן איומים ועלבונות על רקע גזעני או של שנאת זרים, הם מעשים פליליים. ב-14 באפריל 2016 אישרה ממשלת ישראל את הצטרפותה של ישראל לאמנה על פשעי מחשב. הצטרפותה של ישראל לאמנה נכנסה לתוקף ב-1 בספטמבר 2016. אמנה על פשעי מחשב היא האמנה הבינלאומית הראשונה העוסקת בפשעים המבוצעים באמצעות האינטרנט ורשתות מחשב אחרות, העוסקת באופן מיוחד בהפרת זכויות יוצרים, מרמה באמצעות תקשורת מחשבים, פורנוגרפיית ילדים (אנ'), פשעי שנאה ופעולות נגד אבטחת רשת. האמנה כוללת אף שורה של סמכויות והליכים, כגון חיפוש רשתות מחשב והאזנת סתר חוקית לרשתות מחשב. האמנה היא תוצר של ארבע שנות עבודה של מומחים אירופים ובינלאומיים. המבוא לאמנה מכיל הגדרה למטרתה העיקרית: ניסוח מדיניות משפטית משותפת במטרתה להגן על החברה מפני פשעי מחשב, במיוחד על ידי אימוץ חקיקה מתאימה ועידוד שיתוף פעולה בינלאומי. האמנה מנסה להגשים מטרתה זו בשלושה אמצעים עיקריים: תאום בין מרכיבי העבירה המהותיים במערכות החקיקה הפלילית של כל מדינה וההוראות שלצידה, בתחום פשעי מחשב. יצירת בסיס לסמכויות בתחום סדרי דין פלילי הדרושים לחקירה ולהעמדה לדין על פשעי מחשב וכן עבירות אחרות המבוצעות באמצעות מערכות מחשב, או שהראיות להן נמצאות במדיה אלקטרונית. יצירת משטר מהיר ויעיל של שיתוף פעולה בינלאומי. העבירות הבאות מוגדרות באמנה: פריצות למערכות מחשב, האזנה לא-חוקית למערכות מחשב, שיבוש מידע, שיבוש מערכות מחשב, שימוש לרעה במערכות מחשב, זיוף באמצעות מערכות מחשב, מרמה באמצעות מערכות מחשב, עבירות הכרוכות בחומרים פורנוגרפיים על ילדים ועבירות הכרוכות בהפרת זכויות יוצרים וזכויות נלוות להן. האמנה אף מגדירה נושאים מתחום סדר הדין הפלילי כגון שימור מהיר של מידע במערכות מחשב, חיפוש ותפיסת מערכות מחשב, האזנת סתר חוקית לתעבורת רשת, ועוד. האמנה אף יוצרת מסגרת של שיתוף פעולה מהיר, הפועל בכל שעות היממה, לצורך סיוע הדדי בין המדינות החברות. Convention on Cybercrime, הנוסח המלא של האמנה באתר מועצת אירופה (באנגלית) רשימת המדינות החתומות והמאשררות. אתר מועצת אירופה משרד המשפטים, ישראל הצטרפה לאמנת מועצת אירופה בדבר פשעי מחשב, באתר משרד המשפטים, ‏14/4/2016 (ארכיון)
פובוס (מיתולוגיה)

פובוס (ביוונית עתיקה: Φόβος) במיתולוגיה היוונית הוא אל הפחד והבעתה, בנם של ארס, אל המלחמה, ואפרודיטה, אלת האהבה. הוא ואחיו דימוס, אל הטרור והאימה, הם מלווים צמודים של אביהם בצאתו לקרב ולמלחמה, ותפקידם לזרוע אימה בלב האנשים. מקבילו הרומאי של פובוס מכונה טימור או טימורוס. כוהניו של פובוס נהגו להקריב עבורו קורבנות אדם, ומרכז פולחנו היה בספרטה. במיתוס "שבעה נגד תבאי", שבעת הלוחמים שוחטים שור על מגן ארד ונשבעים בשמו של פובוס. קיקנוס, בנו הנוסף של ארס, הקים עבורו מקדש יווני. במיתוסים השונים, הרקולס ואגממנון נשאו מגנים עם פרצופו של פובוס. הסיודוס תיאר את פרצופו של פובוס במגן של הרקולס כ"דמות המביטה לאחור בעלת עיניים שזהרו באש. פיו היה מלא שיניים בשורה לבנה, מפחידה ומרתיעה". פובוס מתואר לעיתים כבעל ראש אריה או כאריה, כמו שכתב פאוסניאס. לדברי פלוטרכוס, אלכסנדר הגדול הקריב קורבנות לפובוס בקרב גאוגמלה. הסופרת מרי רנו הציעה כחלק מאסטרטגיית לוחמה פסיכולוגית נגד דריווש השלישי. המושג "פוביה", שמתאר מצב נפשי של פחד כרוני, גזור משמו של פובוס, או ליתר דיוק - מהמילה היוונית φόβος, שפירושה פחד. אסף הול, שגילה את שני ירחיו של כוכב הלכת מאדים (שבלועזית נקרא מרס, שמו של האל המקביל במיתולוגיה הרומית לארס), קרא לאחד מהם פובוס ולשני, הקטן יותר - דימוס. פובוס ואחיו מופיעים בסיפור קצר על ידי ריק ריירדן כאנטגוניסטים הראשיים. פובוס הוא דמות גיבור-על של חברת מארוול קומיקס, וכמו במיתולוגיה, הוא בנו של ארס. מדיה וקבצים בנושא פובוס בוויקישיתוף
בחירות ביפן

יפן היא מונרכיה חוקתית, ובראשה עומדים ראש ממשלת יפן וחברי הדיאט של יפן. הדיאט מורכב מבית עליון, הנקרא בית היועצים ומבית תחתון, בית הנבחרים. מערכת הבחירות היפנית מורכבת משלושה מערכי בחירות: הבחירות לבית העליון - בבית העליון כהונת כל ציר נמשכת שש שנים. הבחירות לבית העליון מתקיימות כל שלוש שנים, ובהן נבחרים מחצית מהצירים. הבחירות לבית התחתון מתקיימות אחת לארבע שנים. בחירות מקומיות מתקיימות אחת לארבע שנים. על הבחירות בכל אחת מהרמות מפקחות ועדות בחירות בחסותה של ועדת הבחירות המרכזית של יפן, הכפופה למשרד הפנים והתקשורת. בבחירות קיימת זכות בחירה לכל אזרח יפני, שגילו לא פחות מ-20 ושהיה תושב יפן בשלושת החודשים שקדמו להצבעה. הזכות להיבחר עומדת לבית התחתון ובבחירות המקומיות עומדת למי שמלאו לו 25 שנה, ובבחירות לבית העליון למי שמלאו 30 שנה. מדיה וקבצים בנושא בחירות ביפן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעילות כלכלית

יעילות כלכלית הוא מונח המתאר את אופי השימוש הנעשה במשאבים, במטרה להביא למקסימום את רמת התפוקה של מוצרים או שירותים. מערכת כלכלית מסוימת מוגדרת כיעילה יותר לעומת אחרת כאשר ברמה נתונה של מקורות היא מספקת כמות גבוהה יותר של מוצרים או שירותים. במונחים מוחלטים, מצב מוגדר כיעיל מבחינה כלכלית כאשר: לא ניתן להשיג שיפור בתפוקה מבלי לגרום לאחר לפגיעה בתפוקה (מצב יעיל פארטו). לא ניתן להשיג תפוקה גבוהה יותר מבלי להגדיל את רמת התשומות. התפוקה מושגת ברמת התשומות הנמוכה ביותר עבור כל יחידה. על פי התאוריה הכלכלית קיימות שתי השקפות עיקריות להגדרת היעילות הכלכלית, אך שתיהן רואות במעורבות הממשלתית בתהליך הכלכלי כגורם המשפיע ביותר. השקפה אחת רואה במעורבות הממשלה כגורם מפריע להשגת היעילות, והשנייה רואה בממשלה כגורם שמעורבותו הכרחית על מנת למנוע פגיעה ביעילות הכלכלית כתוצאה מפעילותם של כוחות השוק החופשי. הזרם המרכזי של התאוריה הכלכלית רואה בכוחות השוק החופשי את המכשיר היעיל ביותר להקצאת המקורות ביחס לאלטרנטיבות האחרות, אך נדרשת רמה מסוימת של מעורבות ממשלתית על מנת להסדיר את אופן פעילותו ולמנוע כשלים אפשריים. בעיקר מדובר על מעורבות בתהליכי המקרו של השוק כמו למשל בנוגע למדיניות הפיסקלית והמוניטרית של המדינה. לעומת זאת בתהליכים המתנהלים ברמת המיקרו של השוק כמו למשל בפעילותן של חברות עסקיות, ישנן תאוריות המצדדות בהימנעות מוחלטת של מעורבות ממשלתית, ולעומתן כאלה הרואות בה צורך חיוני הנדרש לקיומו של שוק כלכלי חופשי ומתפקד. כבר במאה ה-19 פרסמו הפילוסופים של הכלכלה הליברלית הקלאסית את השקפתם כתומכי אסכולת "הממשלה הקטנה", המוכרת גם כ"לסה פר", המצדדים בביטול או קיום מינימלי של מעורבות הממשלה בתהליכים הכלכליים. בשנות השלושים של המאה ה-20 התחזק מעמדם של הכלכלנים מן האסכולה המוסדית ובראשם הכלכלנים הקיינסיאנים אשר ראו ברמה מסוימת, ובהתאם לצורך גם גבוהה, של מעורבות ממשלתית בתהליכים הכלכליים, כהכרח חיוני לשם שמירה על תפקודה של המערכת הכלכלית. יעילות היא רק אחת מיעדיה של מערכת כלכלית ועליה להשתלב בצרכים ובדרישות נוספות המשולבות בפעילותה. כך למשל השגת יעילות כלכלית עלולה לעמוד בניגוד לערכים כמו צדק ומוסר. שיטות ניהול מסוימות עשויות לשפר את היעילות הכלכלית אך לעשות זאת בדרכים בלתי מוסריות או בלתי צודקות. מאבק תמידי מתקיים בין הדרישה להשגת היעדים הכלכליים לבין הפגיעה בערכים חשובים אחרים כגון: רווחת העובד, איכות הסביבה, זכות הקניין, ומניעת אפליה. Patnaik, Prabhat (1997). "On the Concept of Efficiency". Economic and Political Weekly. October 25, 1997. https://www.econlib.org/library/Enc/Efficiency.html https://assets.cambridge.org/97811070/36161/frontmatter/9781107036161_frontmatter.pdf https://www.cs.princeton.edu/courses/archive/spr06/cos444/papers/sen.pdf
הקרטל

הקרטל היא להקת רוק ישראלית שפעלה בין השנים 2008–2012. הלהקה יצרה וביצעה רוק משולב במוזיקה אלקטרונית. ההרכב פרץ בשנת 2009 עם הלהיט "לשים לך דיסק" מתוך אלבום הבכורה "זימה", שהופק על ידי סולני ההרכב, יקיר בן-טוב ויונתן גלילה. שני שירים מתוכו ("סופשבוע", "לא בנאדם") נלקחו לסדרה מסודרים ו"לשים לך דיסק" נלקח (בגרסת מאש-אפ עם השיר "הזמן עושה את שלו" של אברהם טל) לפרסומת לפסטיבל סלקום ווליום ערד 2010. צמד היוצרים והמפיקים של "הקרטל", יקיר בן טוב (שירה וקלידים) ויונתן גלילה (שירה וגיטרות) הכירו שנים קודם להקמת ההרכב וניגנו יחד בהרכבים שונים, בעיר הולדתם נתניה. הקרטל הוקמה רק ב-2008, בנתניה, כאשר במהלך ניסיונות משותפים של השניים נולד הסאונד הייחודי שליווה את ההרכב עד לפירוקו. ללהקה הצטרפו נגן הבס דני שניידרמן והמתופף טל רונן, שלימים הוחלפו בעמית שטריקר כנגן בס וזוהר ברזילי על התופים. בן טוב וגלילה אחראים גם לחזון האומנותי, שיווק ההרכב ולרבים מהרעיונות שמלווים את הפרויקט מתחילתו. הלהקה התחילה את דרכה במסע הופעות משותף יחד עם להקת הדג נחש, בסיבוב הופעות. האלבום הראשון, "זימה" זכה לביקורות טובות בקרב התקשורת והתעשייה, והשירים "לשים לך דיסק" ו"רוקדת עם כולם" הפכו ללהיטים. האלבום הופץ בחברת NMC\הד ארצי. התכנים באלבום נגעו בעיקר לסיטואציות בינו לבינה בישראל 2011, למעט הלהיט "לשים לך דיסק" שעיקרו מיאוס מהמוזיקה הנעימה והנוגה שהושמעה תדיר בתחנות הרדיו בישראל 2009. בנוסף, הוציא ההרכב רמיקס לשירו המצליח של אברהם טל "אורות", חודשים ספורים לפני יציאת האלבום אורות לחנויות. מופע ההשקה לאלבום נערך במועדון הבארבי ב-16 בספטמבר 2009, כאשר בין השאר התארחו במופע להקת הדג נחש, להקת מרסדס בנד ולהקת הדורבנים. מיד לאחר ההשקה, הופיעה הלהקה בכל רחבי הארץ. בהופעות התארחו מארינה מקסימיליאן בלומין, חברי הלהקה מרסדס בנד, גיא מר מהדג נחש ואמנים נוספים. לחלק גדול מההופעות ההרכב הצטרפה דמות, חציה אדם חציה נשר, אשר הייתה עולה בשיא ההופעה ומנתצת מחשבים, מסכי טלוויזיה וכו'. הדמות (בפי ההרכב נקראה "איש הנשר"), זכתה לפופולריות בקרב קהל המעריצים של ההרכב, ותפקדה כסוג של אלטר אגו של הלהקה. ב-2011 השתתף ההרכב בפרויקט הקאברים של נדב ביטון "שני צדדים למטבע", בביצוע משלהם לשיר "הכל בגלל האהבה". ביולי 2011 הפיקו גלילה ובן טוב את מוזיקת הפתיחה לתוכנית "שישי חם" המשודרת מדי שישי בגלי צה"ל. בסוף ינואר 2012 יצא אלבומם השני של הקרטל, גם הוא בהפצת בחברת הד ארצי\NMC. מתוך האלבום יצאו לאור הסינגלים "עם כל מה שהיה", שיר הנושא לאלבום שהפך ללהיט, "רואים את הסוף" ו"איפה אבא שיראה אותך ככה". ביולי 2012 הודיעה הלהקה על פירוקה, לאחר ארבע שנות פעילות. זימה (2009) עם כל מה שהיה (2012) הקרטל, באתר Discogs (באנגלית) נויה כוכבי, עכבר העיר אונליין, הקרטל: קודם כל גרוב, באתר הארץ, 12 במרץ 2009 אריק סויסה, נתנייתים בפלייליסט: לחברי הקרטל לא בוער לעזוב לתל אביב, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2009 אסף נבו, ‏קרטל הסקס של נתניה מכה לראשונה, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2009 השתלטות מצוינת, אטמי אוזניים עמי פרידמן, שוברים את המונופול: אלבום חדש להקרטל, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2012 פרסומת סלקום ווליום ערד 2010 ynet, קרטל הריקודים, באתר ynet, 13 במאי 2009 אסף נבו, ‏הלהקה מס' 1 בארץ, באתר ‏מאקו‏, 17 בספטמבר 2009 רוני אפרת‏, הקרטל מתפרקים לאחר ארבע שנות פעילות, באתר וואלה, 30 ביולי 2012
פרדריק מיסטרל

פרדריק מיסטרל (בצרפתית: Frédéric Mistral‏; 8 בספטמבר 1830 – 25 במרץ 1914) היה סופר, מחזאי ומשורר צרפתי, זוכה פרס נובל לספרות (יחד עם חוזה אצ'גרי), ממחדשי הספרות הפרובנסאלית. מ-1854 עמד בראש תנועת הפליבריז' (Félibrige) ששאפה להחיות את תרבות פרובאנס. מיסטרל סיים לימודי משפטים באקס-אן-פרובאנס, בירתה העתיקה של פרובאנס, אך מעולם לא עסק במקצוע, אלא הקדיש את עצמו לשירה. הוא ירש אחוזה מאביו ופרט לטיפול בה הקדיש את כל עיתותיו לשירה והיה למשורר החשוב ביותר של פרובאנס. כתב יצירות רבות בשפה הפרובנסאלית, בהן הפואמה הכפרית "Mireio" (הקציר), שנכתבה לפי דגם של אובידיוס, ב-1859, שעובדה לאופרה, וכן קובצי שירה, מילון ותרגום ספר בראשית. יצירתו, מיראייו, היא האפוס העממי של שפת פרובאנס ונמנית עם יצירות המופת של הספרות. שנתיים לאחר הופעתה קיבלה את פרס האקדמיה הצרפתית. בשנת 1867 פרסם את הפואמה קאלנדאו. בספרו, אי הזהב, פרסם אוסף של רומאנסים ושירים. בספר נרטו, שפורסם בשנת 1884, הוא מספר בחרוזים אפיזודות מתקופת האפיפיורים ששכנו באביניון. הטרגדיה המלכה יאגו, משנת 1890, מצטיינת ביופי שירי נדיר. בין השנים 1879 - 1886 חיבר מילון ניופרובנסאלי בשני כרכים. על ההישג הזה זכה בפרס אינסטיטו דה פראנס. מספר אוניברסיטאות גרמניות העניקו לו פרסי כבוד. הוא היה אחד משבעת מייסדי האסכולה החדשה של שפת לאנג ד'אוק (אוקסיטנית, שפרובנסאלית היא אחד מניביה), שחתרה להשיב לתחיה את השפה, המנהגים והתלבושות הקדומים של האזור. מיסטרל היה מנהיג הקבוצה. ב-1904 זכה בפרס נובל לספרות. בנימוקי מתן פרס נובל נאמר שהוא ניתן: "לאור הספונטניות הרעננה, חרוזיו המזהירים והאמנותיים המשקפים בנאמנות כה רבה את הנוף ואת חיי הכפר במולדתו וגם בשל פעילותו החשובה כחוקר השפה הפרובנסאלית". נכשל בשאיפתו להשריש שפה פרובנסאלית חיה בדרום צרפת. רשימת הפרסומים של פרדריק מיסטראל, בקטלוג הספרייה הלאומית פרדריק מיסטרל, באתר פרס נובל (באנגלית) כתבי פרדריק מיסטרל בפרויקט בן-יהודה פרדריק מיסטרל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פרדריק מיסטרל בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פרדריק מיסטרל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרדריק מיסטרל, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרדריק מיסטרל, באתר Discogs (באנגלית)
קריוס

במיתולוגיה היוונית, קריוס (ביוונית עתיקה: Κρεῖος או Κριός) היה אחד הטיטאנים הרשומים ברשימת הטיטאנים המיתולוגיים של הסיודוס, התאוגוניה. בנם של גאיה ואורנוס. בנוסף הוא גם היה הטיטאן שהיה אביהם של ארבע רוחות השמים, עם אאוס אלת השחר. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורקיס

במיתולוגיה היוונית, פוֹרְקִיס (ביוונית עתיקה: Φόρκυς) הוא אל ים יווני קדמון, אשר תואר לראשונה באחד מכתביו של הסיודוס, כבנם של פונטוס ושל גאיה. על פי מזמורים אורפיזים, פורקיס, ריה וקרונוס היו בניהם הראשונים של טתיס ושל אוקיינוס. המשורר ההונגרי הקלאסי קרולי קרניי טוען כי פורקיס הוא אל אח של נראוס ושל פרוטאוס, אליי ים נוספים במיתולוגיה היוונית. פורקיס היה נשוי לאלה היוונית קטו, שהייתה גם אלת ים קדמונית ואם לכל מפלצות המצולות. פורקיס פחות ידוע כאל בעל תפקיד משמעותי וידוע יותר כאביהם של מקבץ קולקטיבי של מפלצות מיתיות, אותם הוליד יחד עם אשתו קטו. האוסף הקולקטיבי של המפלצות, אשר היו בניו ובנותיו נקרא פורקידס, על שמו. בפסיפסים שעוצבו ברוח התרבות ההלניסטית-רומית תואר פורקיס כבן ים בעל סנפיר במקום רגליים, בעל צבתות עקרב ובעל עור אדום ומחוספס. פורקיס מוזכר בסדרת הספרים "גיבורי האולימפוס". בספר "אות אתנה" פורקיס וקטו כלאו יצורי ים וסיממו אותם. פרסי ופרנק נתפסו גם הם אך הצליחו להימלט. פרסי ניסה לדאוג לשחרורם של כל החיות הכלואות, במהלך המסע ליוון. פורקיס בפרויקט טאוי (באנגלית)