ליפוט פאלוצי

ליפוט פאלוצי (במקור פולק, בהונגרית: Palóczy Lipót;‏ פשט, 1 בספטמבר 1849 – בודפשט, 7 במרץ 1921) היה משורר יהודי-הונגרי, משפטן, מרצה לשפות בכמה מוסדות אקדמיים. הוא ששלט במגוון שפות. בנוסף להונגרית בגרמנית, צרפתית, איטלקית ואנגלית, וגם מעט סרבית ופולנית. ליפוט פולק נולד במשפחה יהודית כבנם של מור פולק, מורה לאמנות וצייר, ושל צציליה רובינשטיין (ריכטר). הוא עבר בילדותו לעיר באיה עם הוריו. סיים שם את בית הספר התיכון ולאחר בחינת הבגרות נסע לווינה ללמוד משפטים. הוא היה משפטן בווינה מ-1868 עד 1871 ואז חזר לעיר הולדתו, בודפשט, השלים את הקורסים במשפטים לקבלת תואר הונגרי. סיים את לימודיו ועבר את הבחינות לשפיטה. ב-1872 הושבע כמתמחה משפטי בבית המשפט הפלילי בבודפשט. לרגל איחוד פשט ובודה לבירת הונגריה בודפשט, בשנת 1873 הוא נכנס לשירות בתי המשפט של בודפשט. בתחילה היה מנסח בבמועצת העיר, לאחר מכן הפך לאסיסטנט במחלקה לענייני צבא במועצת העיר. באותה תקופה חל מפנה מכריע בחייו. בשל נטיותיו הספרותיות והמדעיות הוותיקות יותר, הוא לא חש נוח בקריירה המשפטית ועוד פחות בקריירה רשמית ולכן עבר לקריירת הוראה ועבר את בחינות ההסמכה בשפה ובספרות הונגרית וצרפתית ב-1875, עוד באותה השנה מינה אותו שר החינוך והדתות אגושטון טרפורט למורה קבוע לשפה וספרות צרפתית בגימנסיה הריאלית הראשית הממלכתית והמלכותית של רובע 2 (בודה). בנוסף, ב-1882 הועסק כמרצה מיוחד לשפה הצרפתית באקדמיה הלאומית לתיאטרון ולאחר מכן ב-1883 כמרצה מיוחד מטעם השר לשפה האיטלקית באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. כאשר שר החינוך והדתות החדש גאבור בארוש ארגן את "קורס עובדי מסילות הברזל" החדש ב-1889, הוא הזמין את פאלוצי כמרצה לצרפתית, וכתוצאה מכך עזב את עבודתו באקדמיה לתיאטרון. הוא הרצה בקורס המקצועי האמור במשך שלוש שנים ולאחר זמן זה התפטר מעבודתו בשל עיסוקיו הרבים. משנת 1895, כיורשו של אנטל מסי, לימד איטלקית באקדמיה למסחר של בודפשט. כבר בגיל צעיר שלט בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית ובאנגלית, וגם מעט סרבית ופולנית. הוא נסע למדינות רבות באירופה, ביקר בצרפת, אנגליה, איטליה, גרמניה ושוודיה, כמו גם בדנמרק, הולנד, שווייץ, אוסטריה, בלגיה ונורווגיה. הוא שהה מספר פעמים לפרקי זמן ארוכים בפריז, באיטליה ובערים המפורסמות ביותר של איטליה וגרמניה. מ-1886 הוא הסדיר את התרגומים הרשמיים להונגרית מהשפות השוודית, הדנית, הנורווגית, ההולנדית, הפורטוגזית והספרדית. פולאק שינה את שם משפחתו לפאלוצי ב-1872. הוא נפטר מסרטן הגרון. אשתו הייתה אולגה צ'ון. בעידוד המשורר קלמן טוט, הוא הופיע כבר בצעירותו בחוג החינוך העצמי של באיה עם שיריו, וכמה משיריו המקוריים ותורגמיו הופיעו בדפוס באלמנך של הגימנסיה בבאיה באותה תקופה; מאמריו הראשונים על ספרות והיסטוריה צרפתית פורסמו בכתב העת Reform, בעריכת ינה ראקושי, הוא הפך להיות חבר מערכת של כתב העת מ-1871 עד 1875; בנוסף, בשנים 1875-1874 הוא ערך את הטור השבועי של הביקורת בשבועון "בהונגריה ובעולם הגדול" (Magyarország és a Nagyvilág), שערך אדולף אגאי. כמשורר ליר הוצג באגודת קישפלודי על ידי קארוי שאש ווילמוש גיורי בשנים 1874–1876, והם קראו את שיריו המקוריים מספר פעמים באסיפות הקריאה של האגודה. שיריו המקוריים בהונגרית, כמו גם אלה שתורגמו על ידו מאנגלית, צרפתית, איטלקית ושוודית, פורסמו בעיקר ב־Magyarország és a Nagyvilág, Fővárosi Lapok, ה-Mothly Review של Zsigmond Bodnár, המוסף ה־xpru,h של Nemzetgazdasági Közlöny. בנוסף, כתב ספרי מסע ספרותיים רבים, אתנוגרפיים. מאמרים פרי עטו פורסמו מאז 1871 על ידי כתבי עת רבים כמו: Pesti Hírlap Fővárosi Lapok Külföld Athenaeum Ország-Világ Magyarország and Nagyvilág Földrajzi Közlöny .בין העיתונים הגרמניים המקומיים, יפרסם את שיריו וכתביו בפסטר לויד ו-Neues Pester Journal. מאמרים ספרותיים ב־Ungarische Revue. גם עיתונים זרים פרסמו מאמרים מפרי עטו, כמו ה- Wiener Zeitung Neue Fr. Presse Neues Wiener Tagblatt חיבורים ארוכים יותר שמטרתם הייתה לתאר את חיי האינטלקטואלים ההונגרים פורסמו בשני כתבי עת בלייפציג: Leipzig Unsere Zeit Leipzig Magazin für die Litteratur des Auslandes כמה מסיפורי המסע שלו פורסמו בווינה ב- Rundschau für Geographie und Statistik בו היה חבר מערכת קבוע מאז 1876, שם תיאר את עבודתם של בלשנים וגאוגרפים הונגרים. במשך זמן מה היה כתב מבודפשט עבור Siècle בפריז וה-Abendpost בציריך. הוא השתתף גם בעבודת הכתיבה והעריכה של הלקסיקון הגדול של פאלאס (בתחום שפות וספרות מודרניות). Zur Ethnographie Polens. Wien, 1871. Lammermoori menyasszony. Írta Walter Scott, angolból ford. Pest, 1872. (Palóczy L. Lajos névvel. Családi Könyvtár XV. Uo. 1884.) Lafontaine meséi. (Szemelvények). A reáliskolák felsőbb osztályai számára. Irodalomtörténeti bevezetéssel, tárgyi s nyelvtani magyarázatokkal s szótárral. Uo. 1877. Franczia nyelv- és olvasókönyv a reáliskola alsó osztályai számára. Ugyanott, 1881., 1884. Két rész. Sillabaire français. (Első oktatás a franczia nyelvben). Ugyanott, 1888. (3. kiadás). Gyakorlati olasz nyelvtan dr. Ahn tanmódszere nyomán. Uo. 1888. (2. kiadás 1896., 3. tetemesen javított és a kiejtés pontos megjelölésével gazdagított kiadás 1902. Uo.). Budapest und seine Umgebung. Linz, (1894. 2. kiadás 1896. Uo. Städte-Bilder 124., 125.). Ezredéves kiállítási kalauz. Számos képpel és kiállítási tervrajzzal Budapest, 1896. (Németül. Uo. 1896.). Budapest és környéke. Baedeckerszerű útmutató a magyar fő- és székvárosban és környékén idegenek és helybeliek számára. Az ezredéves kiállítást tárgyaló függelékkel és a főváros környéke és a kiállítás térképével. Uo. 1896. Les doigts de fée. (Tündérújak). Írták Scribe és Leguové. Kiadta Uo. 1901. (Franczia Könyvtár). Ungarische Unterrichtsbriefe für Deutsche, עבודה גדולה יותר שהוכנה בחברת József Balassa עבור חברת Langenscheidt בברלין. Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I–XIV. Budapest: Hornyánszky. 1891–1914. (יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים) Századunk Névváltoztatásai. Bpest, 1895. 175. l.(חילופי השמות של המאה שלנו) Bricht Lipót, A budapesti kereskedelmi akadémia története. Bpest. 1896. 116. l.(ליפוט בריכט:תולדות האקדמיה למסחר של בודפשט) שאנדור אולאס: מיסה בסקסארד - ספר הפרוזה של אישטוואן באקה (נפסבה, 24 בנובמבר 1984) לקסיקון יהודי הונגרי: באיה אטילה בומביץ: משלי אישטוואן באקה Halálesete bejegyezve a Budapest I. ker. állami halotti akv. 413/1921. folyószáma alatt.