laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרי סנטה ריטה

הרי סנטה ריטה (באנגלית: Santa Rita) הם רכס הרים הנמצא כ-65 קילומטר דרומית לעיר טוסון שבמדינת אריזונה, ארצות הברית. בצד המערבי של הרי סנטה ריטה יש מצוק גדול עשוי שיש לבן הבולט לעין על פני העמק הירוק. השטח הלבן הזה הזכיר למיסיונרים הספרדים את ריטה הקדושה, נזירה איטלקייה שדמותה צוירה לרוב עם פצע קטן או צלקת לבנה על מצחה, ולכן קראו לאזור על שמה. הנקודה הגבוהה ברכס היא הר רייטסון (Mount Wrightson) שפסגתו היא 2,881 מטרים מעל פני הים וזאת הפיסגה הגבוהה ביותר בכל אזור דרום אריזונה. היער לאומי קורונדו ששטחו 7,200 קמ"ר משתרע על הרכס. ההר נקרא על שמו של ויליאם רייטסון שהיה כורה וקבלן באזור ונהרג על ידי לוחמים משבט האפאצ'י בשנות ה-60 של המאה ה-19. ההר מפורסם בזכות התצפית מפסגתו על אזור העיר טוסון בצפון ומקסיקו בדרום. החלק התחתון של ההר מדברי, ככל שעולים בגובה משתנה הצומח. מעט גבוה יותר ישנם יערות קקטוסים ולאחר מכן צמחייה כגון עצי אלון, קטלבים ועוד. עם בעלי החיים החיים על ההר נמנים ארנבים, איילים, דובים ופומות. הרכס הוא חלק מאיי השמיים המדרייניים, איי שמיים בצפון-מערב מקסיקו ודרום-מערב ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא הרי סנטה ריטה בוויקישיתוף באנגלית Madrean sky islands הם 40 הרים בארצות הברית ובמקסיקו המהווים מובלעות של האזור האקולוגי "יערות האלון והאורן המדרייניים" (Madrean pine-oak woodlands) הקרויים על שם רכס ההרים סיירה מדרה אוקסידנטל במקסיקו. David F. Briggs, "White Scar On Western Flank Of The Santa Rita Mountains", Arizona Daily Independent, August 8, 2016. ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בני יהודה

האם התכוונתם ל... מקומות בני יהודה (יישוב) – יישוב קהילתי בדרום רמת הגולן בני יהודה (מושבה) – מושבה שהתקיימה בדרום רמת הגולן בראשית המאה ה-20 ספורט בני יהודה תל אביב – מועדון כדורגל בני יהודה תל אביב (כדורסל נשים) – מועדון כדורסל נשים אחר בני יהודה (תנועת נוער) – תנועת נוער דתית
אדרה

אָדָרָה או ε בכלב גדול הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים כלב גדול והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. למרות בהירותו הכוכב קיבל ציון באייר ε בלבד, ייתכן בשל מיקומו הדרומי שמקשה על הצפייה בו מאירופה, שם קרבתו אל האופק מעמעמת את בהירותו. פרוש שמו של אדרה הוא "הבתולות" בערבית (عذارى). אדרה הוא ענק כחול מסיווג ספקטרלי B2 II, בעל 10-12 מסות שמש ובמרחק של כ-430 שנות אור ממערכת השמש. לכוכב עוצמת הארה של פי 3,700 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה, אבל פי 21,000 מהשמש אם כוללים גם את הקרינה שנפלטת ממנו בתחום העל-סגול. זהו אחד הכוכבים הקורנים ביותר בתחום העל סגול, ולמעשה לו היה התחום העל סגול נראה לעין, היה אדרה הכוכב השלישי בבהירותו בשמים. הסיבה לקרינה העל סגולה החזקה היא הטמפרטורה הגבוהה במיוחד של אדרה - כ-24,000 קלווין ורדיוסו הגדול פי 11 מהשמש. אדרה נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים, לאחר שסיים את שלב התכת המימן שבליבתו להליום. בשל מסתו הגבוהה ייתכן שיתפוצץ בסופו של דבר כסופרנובה. לאדרה מהירות רדיאלית גבוהה והוא מתרחק מהשמש במהירות של 27 ק"מ בשנייה. לפני כ-4.7 מיליון שנים היה אדרה במרחק של כ-34 שנות אור ובהירותו הנראית הייתה 4-, דומה לבהירותו של נוגה והוא היה הכוכב הבהיר ביותר. מאז ועד לפחות עוד 5 מיליוני שנים, לא צפוי להיות כוכב בהיר כל כך. לאדרה יש כוכב נלווה עמום בהרבה - בהירות נראיתו הנראית היא 7.5, המקיף אותו במרחק של כ-1000 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-7500 שנים. בשל הבדלי הבהירות הגדולים קשה להבחין בכוכב אפילו באמצעות טלסקופ גדול. ככל הנראה מדובר בכוכב הסדרה הראשית מסיווג ספקטרלי A, הגדול במעט מהשמש ברדיוסו ובמסתו. מדיה וקבצים בנושא אדרה בוויקישיתוף אדרה באתר של ג'ים קלר אדרה בכוכבים גדולים אדרה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
Gee

Gee הוא המיני-אלבום הראשון של להקת הבנות הקוריאנית Girls' Generation. הוא יצא לאור ב-7 בינואר 2009. יומיים לפני כן יצא השיר "Gee" מתוך האלבום, כסינגל דיגיטלי. "Gee" הוא שיר הנושא של האלבום. זהו שיר קצבי שמספר על ילדה המתאהבת בפעם הראשונה. משמעות השם היא קריאת הפתעה, בדומה לביטוי: "어머나!-Eo-meo-nah!" הדומה במשמעותו לביטוי "Oh, my goodness!‎" ("הו אלוהיי") המקוצר באנגלית ל-"Oh Gee". לאחר שלא הופיעה במשך תשעה חודשים, הייתה אמורה הלהקה להופיע ב-9 בינואר 2009 ב-KBS's Music Bank, אך בשל נסיבות לא ידועות, נדחתה ההופעה ל-10 בינואר ובוצעה ב-(MBC's 쇼! 음악 중심 (Show! Music Core‏. במסגרת קידום המכירות נתלו ברחבי סיאול שלטי חוצות שהציגו את חברות הלהקה וכללו קדימון באורך 25 שניות לשיר "Gee". השיר "Gee" הגיע למקום הראשון במצעד של Cyworld בתוך מספר שעות לאחר יציאתו. כמו כן הגיע בתוך יומיים למקומות הראשונים בשש מצעדי מוזיקה נוספים באינטרנט. חברת Hanteo דיווחה כי נמכרו כ-30,000 עותקים של הסינגל. הקליפ המלא לשיר "Gee" יצא ב-7 בינואר 2009, ובו מוצגות חברות הלהקה כבובות ראווה בחנות. בנוסף מופיע בקליפ בתפקיד אורח מינהו, חבר להקת שייני. הקליפ זכה למעל למיליון צפיות. מידע על האלבום Gee באתר MusicBrainz האלבום Gee באתר Discogs Girls' Generation Mini Album - Gee
קדמה (סרט)

"קדמה" הוא סרט קולנוע ישראלי, דרמה היסטורית, בבימויו של עמוס גיתאי, שיצא לאקרנים בשנת 2002 והשתתף בפסטיבל קאן. אנקה, מנדל ואלכס הם ניצולי שואה ממזרח אירופה שנפגשים באניית המעפילים "קדמה", שהגיעה לחופי ארץ ישראל בשנת 1948. יחידת פלמ"ח נאבקת בשלטונות הבריטים, שמנסים לגרש את האנייה, ומספר ניצולים מצליחים להגיע לחוף. הקבוצה עוברת מסע אל המחנה שממנו יצאו לאחד הקרבות, במהלכו הם עוברים דרך כפר ערבי שתושביו ברחו. אנשי הפלמ"ח לומדים להכיר, באמצעות אנקה, מנדל ואלכס שמצטרפים אליהם למסע, את התלאות שעברו המעפילים, למרות שאינם דוברים את שפתם. במהלך המסע הקשה נוצרת קרבה ביניהם, וביחד הם מגיעים אל קרב קטלני בדרך לירושלים. בסרט מוצגת מלחמת העצמאות באופן ביקורתי, וגיתאי מספר בו מחדש את המיתוסים הסובבים את הקמתה של מדינת ישראל. מתואר מסעם הקשה של פליטי השואה, שמגיעים לישראל ומוכנסים מיד לתוך הקרבות להקמת המדינה. הסרט התקבל יחסית בקרירות בישראל, אך השתתף בהצלחה בפסטיבלים ברחבי העולם, ביניהם פסטיבל סאו פאולו בברזיל, ופסטיבל קאן בצרפת. הסרט היה מועמד למספר פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע לשנת 2002: מועמדות לשחקן המשנה הטוב ביותר ליוסוף אבו ורדה; העיצוב האמנותי לאיתן לוי; הפסקול לאלכס קלוד וישראל דוד; ועיצוב התלבושות ללאורה שיים-דינולסקו, שגם זכתה בפרס. "קדמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קדמה", באתר נטפליקס "קדמה", באתר AllMovie (באנגלית) "קדמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קדמה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "קדמה", באתר Metacritic (באנגלית) "קדמה", באתר אידיבי "קדמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "קדמה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "קדמה" באתר פסטיבל קאן "קדמה"(הקישור אינו פעיל) באתר קרן הקולנוע הישראלי ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, עמ' 171-174.מרב יודילוביץ', עמוס גיתאי בפסטיבל קאן, 24 באפריל 2002 מאת אורי קליין, מסע לשום מקום, באתר הארץ, 13 ביוני 2002 "קדמה (סרט)", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג" אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 8
אגדת תקיעת הסכין בגב

אגדת תקיעת הסכין בגב (בגרמנית: Die Dolchstosslegende; ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא תאוריית קשר על המרקסיזם לפיה צבא גרמניה לא הובס בשדה הקרב במלחמת העולם הראשונה אלא הפסיד בגלל הבגידה ו"תקיעת סכין בגב האומה" של גורמי החברה האזרחית, במיוחד אקדמאים ואינטלקטואליים יהודים מרקסיסטים, הבונים החופשיים וגורמים נוספים שפעלו בגרמניה. באמצעות תעמולה מצד גורמי ימין, רעיון זה הפך לאמונה רווחת ברפובליקת ויימאר ובגרמניה הנאצית. מקור האמונה הזו הוא במפקדי הצבא הגרמני בזמן המלחמה, פאול פון הינדנבורג ואריך לודנדורף. לצבא הגרמני היה קושי להודות בתבוסה ולכן חיפשו להטיל את האשמה על גורמים אזרחיים וכך בעת מתן עדות בפני ועדת חקירה של הרייכסטאג, הם אמרו כי כניעת גרמניה הייתה בגלל "תקיעת סכין בגב" שביצעו גורמי שמאל (ובמשתמע אף יהודים) ושהצבא הגרמני מעולם לא הובס בקרב. הייתה זאת דרך להסביר את התבוסה במלחמה, אולם במציאות הצבא הגרמני הוא אשר המליץ על כניעה והעדיף שהחרפה תיפול על ראש הסוציאל-דמוקרטים שבלית ברירה הקימו ממשלה חדשה בשנת 1918. שתי עובדות שעזרו לצבא ליצור את המיתוס הן: גרמניה מעולם לא נכבשה על ידי גורמים זרים, ולמעשה בתחילת המשא ומתן עם מדינות ההסכמה נמתחו קווי החזית מחוץ לגבולות גרמניה. מדינות ההסכמה דרשו לנהל את המשא ומתן רק עם גורמים ממשלתיים ולא עם הצבא, וזה מה שפתח בפני הצבא והגנראלים אפשרות לברוח מאחריותם להסכמים. הממשל החדש תרם גם הוא לטיפוח המיתוס. כאשר פרידריך אברט קיבל מצעד של תשעה גדודי משמר בשער ברנדנבורג בברלין אמר "בשמחה מקבלים אנו את פניכם בשובכם למולדת; שום אויב לא ניצח אתכם!" (10 בדצמבר 1918). רוב העם הגרמני קיבל מיתוס זה כעובדה, והאשמת היהודים והמרקסיסטים בתבוסה הפכה לנוהג רווח. בנוסף, אמונה זו היוותה בסיס נוח ושירתה היבטים פסיכולוגיים בחברה הגרמנית, שכן כוחות רבי עוצמה בגרמניה מתקופת הקיסרות הגרמנית נשארו, כמו למשל הרצון להתפשטות טריטוריאלית והשאיפות הצבאיות והמיליטריסטיות. מפלגות הימין הקיצוני הפולקי עשו שימוש נרחב בביטוי זה. ברית חיילי החזית היהודים הייתה ארגון יהודי גרמני של חיילים משוחררים שלחמו למען גרמניה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה בראשיתה של רפובליקת ויימאר. הברית נוסדה בפברואר 1919, ופעלה לקידום שתי מטרות: להילחם בגל האנטישמיות שהרים את ראשו בגרמניה, ובמיוחד בטענה של אגדת תקיעת הסכין בגב, ולהוות ארגון אשר ייאגד את ותיקי הקרבות היהודיים, בדומה לארגונים אחרים של ותיקי המלחמה שקמו בגרמניה לאחר סיומה. בשיאהּ מנתה הברית בין 30–40 אלף חברים ב-360 סניפים, והוציאה עיתון בשם "המגן" (Der Schild) היא הפיצה בין היתר כרוזים שהזכירו כי 12,000 יהודים מתו כלוחמים למען גרמניה בקרבות מלחמת העולם הראשונה. אולם פעילות זו לא הצליחה להדוף את האנטישמיות או לְהָזֵם את תאוריית הקשר. בשנת 1933, לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון זכתה אגדת "הסכין בגב" לאישור ממשלתי רשמי כשהפכה לחלק מההיסטוריה המקובלת שנלמדה בבתי הספר הגרמניים. ברית חיילי החזית היהודים האגן איש טרונג פרשת דרייפוס הפרוטוקולים של זקני ציון מדיה וקבצים בנושא אגדת תקיעת הסכין בגב בוויקישיתוף מרד הצי הגרמני [1] (הקישור אינו פעיל, 3 בפברואר 2023) בימי השואה ופקודה, יחידה 3 פרק 3.1.4 אוסף קריקטורות על אגדת תקיעת הסכין בגב Watson, Alexander (2008). "Stabbed at the Front: After 1918 the Myth Was Created That the German Army Only Lost the War Because It Had Been 'Stabbed in the Back' by Defeatists and Revolutionaries on the Home Front". History Today. 58 (11). ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסיי השני

אלכסיי השני (ברוסית: Алексий II; נולד כאלכסיי רידיגר, ברוסית Алексей Михайлович Ридигер;‏ 23 בפברואר 1929 – 5 בדצמבר 2008) היה פטריארך מוסקבה ורוס כולה, וראש הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית בין השנים 1990–2008. נולד בטאלין בירת אסטוניה העצמאית. אביו היה כומר ממוצא גרמני בלטי שברח מרוסיה אחרי מהפכת אוקטובר 1917. בילדותו ביקר עם הוריו מספר פעמים במנזר באי ואלאם שאז היה בשטח שבשליטת פינלנד מה שהשפיע על החלטתו להיות כומר. בשנת 1947 התחיל את לימודיו בסמינר הכמרים בלנינגרד. הסמינר נפתח לראשונה שנה קודם לכן, כאשר כל המנזרים ומוסדות החינוך של הכנסייה והכנסיות נסגרו על ידי השלטונות בשל רדיפת כל הדתות בברית המועצות. ב-1949 סיים בהצלחה את הלימודים בסמינר והתחיל ללמוד באקדמיה של הכנסייה. ב-15 באפריל 1950 מונה לדיאקון. ב-17 באפריל התחיל לשרת את הכנסייה בעיר ייחווי שבאסטוניה ובו בעת המשיך את לימודיו באקדמיה. ב-1953 סיים את לימודיו, וב-1957 הועבר לעיר טרטו, שם שירת בקתדרלת אוספנסקי. ב-1958 מונה לכומר הבכיר וקיבל על עצמו ניהול של כנסיות במחוז טרטו. לאחר מות אמו בשנת 1959 הקדיש את עצמו לאל והיה לנזיר. ב-1961 מונה לארכימנדריט והפך לאחראי על הכנסיות הפרבוסלביות באסטוניה ובאופן זמני - על כנסיות לטביה. כמו כן מונה באותה שנה לבישוף של טאלין, וב-25 בפברואר 1968 הפך למטרופוליט של טאלין ואסטוניה. פורמלית היה אחראי על כנסיות אסטוניה גם אחרי שהפך לפטריארך ועד שנת 1992. אלכסיי השני דיבר רוסית, אסטונית, גרמנית ואנגלית. ב-14 בנובמבר מונה לסגן ראש מחלקת קשרי חוץ של הכנסייה הרוסית וב-22 בדצמבר 1964 מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. תפקיד שמילא עד 1986 במקביל לכהונתו העיקרית כראש הכנסייה הפרבוסלבית הרוסית באסטוניה. ב-29 ביולי 1986 מונה למטרופוליט של מחוזות לנינגרד ונובגורוד. ב-7 ביוני 1990 בישיבת מועצת הבישופים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית בהצבעה חשאית נבחר לפטריארך מוסקבה וכעבור 3 ימים, ב-10 ביוני, נכנס לתפקיד. אלכסיי השני נכנס לתפקיד הפטריארך בתקופה בה השלטון הסובייטי החל להתיר מחדש את הפולחן הדתי. הוא הצליח להביא לסיומה של המחלוקת הקשה בין הכנסייה הרוסית ברוסיה לבין הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה וגם איחד את שתי הכנסיות. יזם את בנייתה מחדש של קתדרלת ישו המושיע במוסקבה אשר נהרסה כליל בשנת 1931 בפקודת סטלין. כן לחם בדרישות הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית לעצמאות מפטריארכיית מוסקבה. בשנת 1999 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש - העיטור הגבוה ביותר ברוסיה. ב-1992 עבר שבץ מוחי. אלכסיי השני מת ב-5 בדצמבר 2008 מאי ספיקת לב בעת שהותו במשכנו בפרדלקינו שבמחוז מוסקבה. ארונו הוצב בקתדרלת ישו המושיע במשך 3 ימים ואלפי המאמינים פקדו אותו. נקבר בקתדרלת ילוחוב במוסקבה ב-9 בדצמבר 2008. ירש אותו בתפקיד קיריל הראשון של מוסקבה. אלכסיי השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסיי השני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלכסיי השני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ארנולד רוטל

ארנולד רוטל (באסטונית: Arnold Rüütel; נולד ב-10 במאי 1928) הוא פוליטיקאי אסטוני, שכיהן כנשיאהּ השני של אסטוניה (2001–2006), לאחר השחרור מהשלטון הסובייטי. בשנים 1983–1992 כיהן כיו"ר חבר הנשיאות של המועצה הגבוהה באסטוניה. רוטל נולד ב־10 במאי 1928 באי סארמאה. בשנת 1949 סיים את לימודיו במכללה לחקלאות. בשנים 1949–1963 רוטל עבד כמורה וכאגרונום, משנת 1957 כמנהל החוות הניסיוניות של המכון האסטוני לוטרינריה והרבעת מרעה. לאחר מכן מונה למנהל החווה הממשלתית "טרטו מודל", עד לסיום תפקידו בשנת 1969. במקביל, בשנת 1964, סיים את לימודיו באקדמיה החקלאית של אסטוניה. בשנים 1969–1977 רוטל היה רקטור האקדמיה האסטונית לחקלאות. משנת 1977 התגברה פעילותו במפלגה הקומוניסטית באסטוניה ומוסדותיה. בשנת 1983 מונה ליו"ר חבר הנשיאות של המועצה הגבוהה באסטוניה, התפקיד הבכיר ביותר במדינה. במהלך שנים אלו רוטל היה סגן יו"ר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית בברית המועצות. רוטל לקח חלק מרכזי בהחלטות על ההתנתקות מברית המועצות וחידוש עצמאותה של אסטוניה, אשר החלו בשנת 1988. בשנת 1990 אושרה מחדש כהונתו כיו"ר נשיאות, כעת ברפובליקה. בתפקיד זה כיהן בעת ההכרזה על עצמאות המדינה ועד שנת 1992. רוטל כיהן במועצה המחוקקת של אסטוניה (1991-1992), אשר יזמה את חוקת המדינה. בשנת 1991 סיים דוקטורט בחקלאות. בין השנים 1994–2000 כיהן כיו"ר מפלגת העם של אסטוניה, מטעמה נבחר בשנת 1995 לפרלמנט וכיהן בו שנתיים כסגן יו"ר. בשנים 1992 ו-1996 התמודד ללא הצלחה בבחירות לנשיאות המדינה. בשנת 2001 רוטל נבחר לתפקיד נשיא אסטוניה, זכה לפופולריות בעת כהונתו. לקראת סוף כהונתו שורה של שערוריות, מצבו הבריאותי וגילו המתקדם פגעו בפופולריות שלו. הוא הכריז כי יתמודד בבחירות לכהונה נוספת, ולאחר שלושה סיבובי הצבעה הפסיד. כהונתו תמה ב־2006. מדיה וקבצים בנושא ארנולד רוטל בוויקישיתוף
פרדוקס עלי התה

פרדוקס עלי התה הוא תיאור תופעה פיזיקלית בה עלי תה בכוס תה מתרכזים במרכז תחתית הכוס לאחר שהתה נבחש ולא נודדים לשולי תחתית הכוס, כפי שניתן היה לצפות על פי עקרון הכוח הצנטריפוגלי. את הפתרון לפרדוקס עלי התה ניסח אלברט איינשטיין במאמר שפרסם בשנת 1926 באופן המסביר אף את הסחיפה בגדות נהרות (חוק באר, באנגלית: Baer's law). בחישת המשקה בכוס התה בתנועות סיבוביות גורמת לנוזל להסתובב סביב שולי הכוס, הגורמת לכוח צנטריפוגלי כלפי השוליים. אולם, סמוך לשוליים ובתחתית הכוס תנועת הנוזל מואטת עקב חיכוך עם דופן הכוס. באזורי מגע אלה הכוח הצנטריפוגלי נחלש והבדל הלחצים הנוצר בנוזל הופך לגורם משמעותי יותר בכיוון תנועת הנוזל. אזור זה מכונה באופן כללי שכבת גבול בתחום מכניקת הזורמים, ובאופן ספציפי שכבת אקמן (באנגלית: Ekman layer). עקב הכוח הצנטריפוגלי, לחץ הנוזל סמוך לשוליים גבוה יותר מאשר במרכז הכוס. אם כל הנוזל מסתובב כגוף מוצק, הכוח כלפי המרכז משתווה לכוח כלפי חוץ ולכן לא תהיה כל תנועה כלפי פנים או כלפי חוץ. בכוס תה, שבה הנוזל בתחתית הכוס נע במהירות איטית יותר מן הנוזל בשכבה שמעליו, שיפוע הלחץ גובר על הכוח הצנטריפוגלי וגורם לזרימת נוזל כלפי מרכז הכוס סמוך לתחתית. בשכבה גבוהה יותר של הנוזל הזרימה היא כלפי חוץ. זרימת נוזל משנית זו נעה למרכז הכוס סמוך לתחתית, עולה במרכז הכוס, נעה כלפי השוליים בשכבת הנוזל העליונה, ויורדת לתחתית הכוס סמוך לשוליים, וחוזר חלילה. כיוון שעלי התה כבדים מכדי לעלות במרכז הכוס עם הזרם המשני, הם נותרים במרכז תחתית הכוס. בהשפעת הזרימה הסיבובית, העלים ינועו אף הם בתנועה סיבובית על תחתית הכוס. דרך נוספת לפתרון הבעיה היא בעזרת מעבר אל מערכת הנוזל המסתובבת. במערכת זו המים אינם זזים כלל אך עלי התה אכן מסתובבים (עקב החיכוך עם תחתית הכוס מהירותם איטית יותר מהמים). כאשר כותבים את משוואת הכוחות על עלי התה ומוסיפים את הכוחות המדומים בבעיה (הכוח הצנטריפוגאלי וכוח קוריוליס) מתקבל כי שקול הכוחות הכולל על עלי התה הוא למרכז המעגל ולכן עלי התה ינועו אל פנים הכוס. באופן אינטואיטיבי התופעה מתרחשת מהסיבה שעלי התה נעים במהירות שונה מהמים שבסביבתם. אם עובדים בצורה זהירה גם בעזרת הכוח הצנטריפוגלי ניתן לקבל את האפקט כאשר שמים לב כי המהירויות שונות (של המים ושל עלי התה). מדיה וקבצים בנושא פרדוקס עלי התה בוויקישיתוף Albert Einstein, The Cause of the Formation of Meanders in the Courses of Rivers and of the So-Called Baer’s Law. גרסה אנגלית של המאמר
קונוס האור

בתורת היחסות הפרטית, קונוס האור (או: חרוט האור) הוא המשטח המתאר את תנועתה בזמן של קרן אור במרחב-זמן (מרחב מינקובסקי). את התנועה הארבע-ממדית הזו ניתן לדמיין בשלושה ממדים, אם בוחרים בשני הצירים האופקיים לייצג שניים מתוך שלושת ממדי המרחב, ובציר האנכי לייצג את ממד הזמן. את קונוס האור בונים כדלקמן: אם p {\displaystyle p} הוא אירוע המייצג שליחת הבזק (פעימת) אור בזמן t 0 {\displaystyle \,t_{0}} , כל האירועים שההבזק יכול להגיע אליהם מ- p {\displaystyle p} מרכיבים את החלק העליון בקונוס האור של p {\displaystyle p} , ואילו האירועים אשר יכולים לשלוח הבזק אור שיגיע אל p {\displaystyle p} מרכיבים את החלק התחתון של p {\displaystyle p} (ראו איור). בהינתן אירוע E {\displaystyle E} , קונוס האור מסווג את כל האירועים במרחב-זמן ל-5 קטגוריות נפרדות: אירועים בעבר של קונוס האור של E {\displaystyle E} , על שפת קונוס העבר. אירועים בעתיד של קונוס האור של E {\displaystyle E} , על שפת קונוס העתיד. אירועים בתוך העבר של קונוס האור של E {\displaystyle E} , שהם אירועים אשר יכולים לפלוט חלקיק חומרי (שנע במהירות נמוכה ממהירות האור) ולהשפיע על E {\displaystyle E} . אירועים בתוך העתיד של קונוס האור של E {\displaystyle E} , אשר יכולים להיות מושפעים מחלקיק חומרי הנפלט מ- E {\displaystyle E} . אירועים מחוץ לקונוס האור של E {\displaystyle E} , אשר אינם יכולים להשפיע או להיות מושפעים מ- E {\displaystyle E} . אם משתמשים ביחידות בהן מהירות האור בריק היא 1, למשל: מודדים את המרחב בשניות-אור ואת הזמן בשניות, שיפוע הקונוס יהיה 45°, משום שאור עובר בריק מרחק של שניית-אור אחת בשנייה. מאחר שהיחסות הפרטית דורשת כי מהירות האור תהיה זהה בכל מערכת ייחוס אינרציאלית, כל הצופים חייבים למצוא את אותה זווית של 45° עבור קונוסי האור שלהם. תכונה זו מובטחת באמצעות טרנספורמציית לורנץ. שני אירועים במרחב-זמן שנמצאים מחוץ לקונוס האור אינם יכולים להיות קשורים בקשר סיבתי, כלומר אף אחד מהם אינו יכול להיות הסיבה של האחר. למעשה, לא ניתן כלל לצפות באירוע אחד מהנקודה במרחב-זמן בה התרחש האירוע האחר. דיאגרמות מינקובסקי משוואת הגלים צבי מזא"ה, מבוא לתורת היחסות הפרטית. מדיה וקבצים בנושא קונוס האור בוויקישיתוף הסבר על קונוס האור (באנגלית) קונוס האור, באתר MathWorld (באנגלית)
מזרח אזרבייג'ן

מזרח אזרבייג'ן (בפרסית: استان آذربایجان شرقی, באזרית: Şərqi Azərbaycan ostanı) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר תבריז. שטחה 45,650 קמ"ר, בערך 2.77% משטחה של איראן, והיא נמצאת בצפון מערב המדינה. ב-2006 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 3,603,456 תושבים עם צפיפות של 79 נפשות לקילומטר מרובע. הפרובינציה גובלת עם פרובינציית זנג'אן, פרובינציית מערב אזרבייג'ן ופרובינציית ארדביל ועם המדינות ארמניה ואזרבייג'ן. השפות המדוברות באזור הן בעיקר השפה הפרסית והשפה האזרית. בירת הפרובינציה היא העיר תבריז עם אוכלוסייה של כ-1.6 מיליון תושבים. האזור הוא הררי ברובו. ההר הגבוה ביותר באזור מגיע לגובה של 3,707 מטר. על הר מישודאגי ממוקם אתר סקי. האזור היה מיושב עוד בתקופה עתיקה כאשר היה בשליטת מדי. חלק מהאתרים הארכאולוגיים באזור נתגלו כתוצאה מרעידות אדמה, למשל באזור עין אלדין. בתקופת אלכסנדר הגדול התקיים באזור מרד נגד שלטונו. לפי חוקרי אסלאם, האזור היה מקום הולדתו של זרתוסטרה. החל מהמאה ה-17 האזור היה במחלוקת בין האימפריה הרוסית לבין האימפריה הפרסית. במהלך מלחמת העולם השנייה הצבא האדום כבש את השטח ואף הקים בו מדינת חסות שהתפרקה תוך זמן קצר בלחץ השלטון המרכזי אחרי עזיבת הצבא האדום. הארגון למורשת תרבותית באיראן ציין 936 נקודות עניין היסטוריות באזור. אתרי המורשת העיקריים כוללים את הבאזאר בתבריז – הבאזאר העתיק הגדול באיראן ומהעתיקים במזרח התיכון כולו המוכר גם כאתר מורשת עולמית, המסגד הכחול בתבריז, שנבנה במאה ה־15, מנזר סטפנוס הקדוש באזור העיר ג'ולפה והכפר התת־קרקעי כנדואן (פר'). האזרים האיראניים (פר', אז') – עם ממוצא קווקזי, איראני וטורקי, ששפתו, אזרית, משתייכת למשפחה הטורקית – הם 16% מתושבי איראן ורוב התושבים במזרח אזרבייג'ן. לצידם מתקיימת באזור קבוצה קטנה של ארמנים איראניים (אר', פר'). מדיה וקבצים בנושא מזרח אזרבייג'ן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזרח אזרבייג'ן ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מורטון

האם התכוונתם ל... אישים: סמואל ג'ורג' מורטון (1799 - 1851) רופא ומדען אמריקאי לוי פ. מורטון (1824 - 1920) - סגן נשיא ארצות הברית ומושל מדינת ניו יורק סר הנרי מורטון סטנלי (1841 - 1904) - עיתונאי ומגלה ארצות בריטי-אמריקאי ג'פרי מורטון (1907 - 1996) - קצין הבולשת במשטרת המנדט הבריטי סמנתה מורטון – שחקנית בריטית קווין מורטון – שחקן בריטי פרשת פשע: פרשת מורטון ברגר – פרשה שבה מורה להיסטוריה הואשם בשל החזקת תמונות של פורנוגרפיה פדופילית ונידון לעונש של מאתיים שנה ללא אפשרות לשחרור מוקדם מרטון (פירושונים)
יוהנס מריו זימל

יוהנס מריו זימל (גרמנית: Johannes Mario Simmel, ‏7 באפריל 1924 – 1 בינואר 2009) היה סופר יהודי-אוסטרי. זימל נולד בווינה, בירת אוסטריה להורים שהיגרו לעיר מהמבורג שבגרמניה. אביו, ולטר, היה כימאי; אימו, ליסה (לבית שניידר) עבדה בחברת הפקות הקולנוע "וין פילם". לאחר שהנאצים סיפחו את אוסטריה לרייך השלישי נמלט אביו היהודי ללונדון (כמעט כל קרוביו האחרים מצד אביו נרצחו בשואה). זימל נותר עם אמו באוסטריה ולמד הנדסה כימית. בזמן מלחמת העולם השנייה הועבד במחלקת מחקר של קונצרן האלקטרוניקה קפש. לאחר תום המלחמה עבד כעיתונאי, מתרגם ומתורגמן לשלטונות הכיבוש האמריקאים. בנוסף, היה עורך תרבות בעיתון הוינאי "וולט אם אבנד". ב-1947 פרסם קובץ נובלות בשם "מפגש בערפל" ("Begegnung im Nebel") וב-1950 עבר למינכן והחל לעבוד בכתב העת "קוויק" (ונסע באירופה וברחבי העולם ככתב חוץ של כתב העת). הוא גם פרסם, תחת שם עט, כתבות וסיפורים בהמשכים. בין 1950 ו-1962 הוא כתב 22 תסריטים (לעיתים בשיתוף פעולה עם אחרים). ב-1960 פרסם את הרומן המצליח "אפשר גם בלי קביאר" ("Es muß nicht immer Kaviar sein"). הצלחת ספר זה הובילה לחיבור מספר רב של ספרים העוסקים בסוגיות חברתיות (כמו אלימות כלפי זרים, סחר בסמים או הנדסה גנטית. בחיבור ספרים אלה, התבססה העלילה הבדיונית על תחקיר עיתונאי מעמיק במקומות ובסביבות החברתיות/תרבותיות בהן היא אמורה להתרחש. העיסוק הקליל בסוגיות אלו הוביל חלק ממבקריו להכתירו כ"סופר קליל" שכותב ספרות נוסחתית ו"מייצר" רבי מכר. זימל פרסם סך הכל 36 רומנים ויותר מ-73 מיליון עותקים נמכרו מהם. ספריו תורגמו ליותר מ-30 שפות (ובכלל זאת עברית) והוא היה במשך שנים אחד הסופרים הנקראים ביותר בין קוראי הספרות בשפה הגרמנית. חלק מספריו, כמו "אפשר גם בלי קוויאר" עובדו גם לגרסה קולנועית. עם זאת, גם מבקריו החריפים ביותר העריכו ספרים כמו "Doch mit den Clowns kamen die Tränen" ("עם הליצנים באות הדמעות", 1987). המאפיין העיקרי של עבודותיו הוא האופן היחסי בו נתפסים ה"רע" וה"טוב", כמו גם מחויבות עמוקה לערכי הפציפיזם. זימל היה נשוי שלוש פעמים וחי טרם מותו בעיירה צוג שבשווייצריה. נפטר בבית חולים פרטי בלוצרן ב-1 בינואר 2009. עם הליצנים באות הדמעות אפשר גם בלי קביאר (תורגם לעברית עם שם הסופר כ"ג'. מ. סימל") אוטובוס גדול כמו כל העולם שאמא לא תדע בעקבות הנוכל אפשר גם בלי אהבה הבגידה הכפולה המלכוד המשולש סיטונאי המוות הקשר הברלינאי התשובה נישאת ברוח אהבה היא רק מילה מדיה וקבצים בנושא יוהנס מריו זימל בוויקישיתוף משה ריינפלד, מת הסופר יוהנס מאריו זימל, nfc יוהנס מריו סימל (1924-2009), דף שער בספרייה הלאומית יוהנס מריו זימל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוהנס מריו זימל, באתר AllMovie (באנגלית) יוהנס מריו זימל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יוהנס מריו זימל, באתר Discogs (באנגלית)