laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הכתומים המחוספסים

הכתומים־המחוספסים (באנגלית: Orange Roughies) היא סדרת דרמה ניו זילנדית בהפקת חברת Screenworks, שעונתה הראשונה שודרה בערוץ TV ONE של TVNZ ממאי עד יולי 2006. העונה השנייה שודרה מאוקטובר 2006 עד ינואר 2007 וירדה בשל ירידה בפופולריות שלה. הסדרה מתמקדת סביב ארבע דמויות ראשיות שהן חברות בכוח משימה מובחר באוקלנד, ניו זילנד המשלב שוטרים וקציני מכס. למרות היותם כוח עילית, הם, כפי שמזכיר להם מפקדם רון מאדוק, חסרי מימון, חסרי משאבים ותחת מבחן. בגלל זה "המחוספסים (כפי שהם נקראים, Roughies באנגלית) צריכים לוודא שהם מתפקדים בצורה יוצאת דופן כדי להימנע מפירוק, שכן הם, אחרי הכל, ניסוי. לכח המשימה מצטרפים גם הבלש דני ויילדר, פקידת המכס הבכירה ג'יין דוראנט והבלשים זאק וויקי ונואל בולרטון. כל פרק נוגע לחקירה משטרתית או מכס שמבוצעת על ידי כוח המשימה, לרוב בעלת אופי בסיכון גבוה. הפרק הראשון עוסק בסחר בילדים מסין. ג'יין מחליטה לאמץ את אחד הילדים שנסחרו, טאו לי, אך מספר פרקים לאחר מכן טאו נלקח חזרה לסין, ומשאיר את ג'יין שוב ללא ילדים. יש גם רומן שמתפתח בהדרגה בין דני וג'יין, שמגיע לשיא בנשיקה. העונה הראשונה מסתיימת בכך שג'יין נלקחת כבת ערובה על ידי פושע יווני הומוסקסואל ונורית בבטנה. לא בטוח אם היא תשרוד, דני מצליח לאתר את היורה במלבורן והורג אותו. סטיבן הול - רון מאדוק, מפקד כח המשימה ניקולס קוגלן - דני ויילדר, בלש זואי ניילור - ג'יין דוראנט, פקידת מכס מארק רוקה - זאק וויקי, בלש ניק קמפלן - נואל בולרטון, בלש "הכתומים המחוספסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הכתומים המחוספסים", באתר Metacritic (באנגלית) "הכתומים המחוספסים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בונייר

בונייר (בהולנדית: Bonaire) הוא אי בים הקריבי. האי הוא רשות מוניציפלית של הולנד כחלק מממלכת ארצות השפלה בטריטוריה מעבר לים הידועה גם כהולנד הקריבית. עד שנת 2010 היווה חלק מהאנטילים ההולנדים. שם האי נהגה בהולנדית "בונֶר" ובספרדית "בונאַיירֶה", ואילו בשפת פפיאמנטו הוא נקרא Boneiru (בוֹנֵיירוּ). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ארובה (Aruba), בונייר (Bonaire) וקוראסאו (Curaçao) מהווים יחד קבוצת איים הנקראים, על פי שמותיהם המקומיים, "איי ABC". שטח האי 288 קמ"ר ומתגוררים בו 10,791 תושבים נכון ל-2001. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 37 תושבים לקמ"ר. האי קליין בונייר נמצא במרכז חצי הסהר של האי בונייר. שטחו 6 קמ"ר והוא אינו מיושב. השפה הרשמית באיים היא הולנדית אולם באיים מדברים גם אנגלית, ספרדית ופפיאמנטו. באי בונייר נמצא שדה התעופה הבינלאומי פלמינגו. הערים היחידות באי הן קְרָלֶנדֵייק ורינקון. המחצב העיקרי של בונייר הוא מלח, ומחצב זה מיוצא מהאי בעיקר לארצות הברית כ-400 שנה. האי יושב כבר בסוף המאה ה-15 במטרה לכרות את מרבצי המלח שבו, ומתיישבים הולנדים הביאו עבדים רבים לעבוד בבריכות המלח באי. המחצית הדרומית של האי מכוסה בבריכות להפקת מלח. סך כל הייצוא של בונייר עמד בשנת 2022 על כ-10 מיליון דולר, מהם 9% מוצרים אורתופדיים, 26% מלח ו-43% דלק מזוקק. עיקר היצוא הוא לבלגיה, הולנד טרינידד-טובאגו ובריטניה. סך היבוא לעומת זאת עומד על כ-824 מיליון דולר, 67% מהם דלק. המדינה הראשית ממנה מייבאת בונייר היא קולומביה (44% מסך כל היבוא). בונייר ידועה באתרי הצלילה הרבים בה, והיא נחשבת לאחד מאתרי הצלילה הטובים בים הקריבי ובעולם כולו. סביב האי שוניות אלמוגים רבות הנגישות מכל חופי האי, וכל החופים הוכרזו כשמירת טבע בשל מספר שוניות האלמוגים והמגוון הרב של בעלי חיים ימיים סביבה. האי בונייר ידוע גם באוכלוסיית ציפורי הפלמינגו בה ובשמורת חמורי הבר שבו. שוניות האלמוגים שוניות האלמוגים בונייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר רשמי של ממשלת האנטילים ההולנדיים משרד התיירות של האי סיור וירטואלי באי Bonaire, OEC
Rowan

Rowan (בעברית: בן-חוֹּזרר) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת הסקוטית מגי ריילי. האלבום יצא לאור בשנת 2006, על ידי חברת התקליטים הייפרטנשן, ארבע שנים לאחר יציאת האלבום הקודם שלה. לאחר שהוציאה אלבומים בהוצאת פרלופון הוחלט כי ריילי תעבור חברת תקליטים, הייפרטנשן. האלבום חולק לשני תקליטורים בסך הכול, הראשון בו נכללו השירים והשני בו נכללו חמש רצועות נוספות. ב-1 בינואר 2013 הופצה מהדורה מחודשת של Rowan שהועלתה לרשתות הסטרימינג השונות. עטיפת הגרסה הייתה שונה מזו המקורית. מידע על האלבום Rowan באתר MusicBrainz האלבום Rowan באתר Discogs האלבום Rowan באתר ספוטיפיי Rowan, 2013-01-01, נבדק ב-2023-02-03 Save It For A Rainy Day, 2002, נבדק ב-2022-07-02 Maggie Reilly: Rowan, mainlynorfolk.info Maggie Reilly - Rowan (באנגלית), נבדק ב-2023-02-07
הכלב האדום

הכלב האדום (באנגלית: Red Dog;‏ 1971 – 21 בנובמבר 1979) היה כלב קלפי אוסטרלי שידוע במסעותיו בערבות חבל פילבארה שבאוסטרליה המערבית. היו לו מספר בעלים בתקופות חייו והיה כלב אהוב בקהילת פילבארה בה התפרסם. פסל לזכרו הוצב בעיירה דמפייר, אחת העיירות אליה היה חוזר תכופות. הוא כונה גם בשם "הקלפי האדום". ההערכה היא שנולד בעיירה פארבורדו שבאוסטרליה המערבית בשנת 1971. הוא נקרא במגוון שמות על ידי אלה שהכירו אותו, כולל בלואי, טלי הו והכלב של צפון מערב. טלי הו היה שמו הפרטי, שניתן לו על ידי קולין קאמינגס, שכנראה היה הבעלים הראשון שלו והביא אותו לדמפייר. הכינוי "כלב אדום" יוחס ללכלוך האדום של אזור פילבארה (למרות ש"כלב אדום" הוא כינוי נפוץ לגזע קלפי אדום, בדיוק כמו ש"כלב כחול" או "כחול" הוא כינוי נפוץ לכלב הבקר האוסטרלי). הבעלים השני שלו היה ג'ון סטזונלי, נהג אוטובוס, שלקח את הכלב איתו באוטובוס שלו. עם סטזונלי, הכלב הרחיק עד לפרת', ברום, רובורן, פוינט סמסון ופורט הדלנד. לאחר מותו של סטזונלי ב-1975, הוא בילה זמן רב בנסיעות בכוחות עצמו. הוא נקלט גם על ידי רבים מבני הקהילה, וטרינר שטיפל בו. בכל פעם שהוא ביקר אצל הווטרינר, זה היה עם בעלים חדש. הכלב הוגדר כחבר במועדון הספורט והחברתי Dampier Salts ובאיגוד עובדי התחבורה וכן קיבל חשבון בנק בבנק אוף ניו סאות' ויילס, שהשתמש בכלב לצורכי פרסום. למרות שהכלב היה אהוד, מאמינים שהוא הורעל בכוונה ב-1979 בסטריכנין. הכלב האדום נקבר, על ידי הווטרינר ריק פני, בקבר סודי לא מסומן סביב רובורן, שבאוסטרליה המערבית. ספרו Fenny Pip – My first red kelpie מדבר על תקופת היכרותו עם הכלב האדום. זמן קצר לאחר מותו של הכלב האדום, הסופרת האוסטרלית ננסי גילספי כתבה וחיברה אנקדוטות ושירה שנכתבו על ידי מספר אנשים מאזור פילבארה עבור ספרה Red Dog משנת 1983, כפי שעשתה בוורלי דאקט בספרה מ-1993, בשם Red Dog: the Pilbara Wanderer. הסיפור והפסל של הכלב האדום משכו את תשומת לבם של מספר אנשים שעברו בדמפייר, כולל הסופר הבריטי לואי דה ברנייר. הוא כתב ספר המבוסס באופן רופף על האגדה של הכלב, בשם Red Dog. מועדון הרכבים המקומי נקרא על שמו. הרומן של דה ברנייר עובד לסרט עלילתי אוסטרלי שזכה לשבחים. הוא נוצר באוסטרליה ויצא באוגוסט 2011. את התפקיד הראשי שיחק כלב בשם קוקו. בשנת 2016 שוחרר פריקוול, Red Dog: True Blue, המתאר סיפור מקור לכלב האדום. לואי דה ברנייר גם כתב רומן בשם "כלב כחול" שהיווה את הבסיס לסרט הפריקוול. מדיה וקבצים בנושא הכלב האדום בוויקישיתוף
צעדת כבוד

צעדת כבוד (באנגלית: Honor Walk) היא מעמד לא רשמי של הוקרה ופרידה הנערך בבתי חולים בארצות הברית לכבוד תורמי איברים להשתלה ובני משפחתם. הצעדה נערכת לכבוד תורמי איברים שמתו מוות מוחי, ולעיתים גם לכבוד תורמי איברים מן החי. לאחר שנקבע מוות מוחי לתורם והתקבלו ההחלטה על תרומת האיברים והאישורים לה, הוא מועבר במיטתו ממקום האשפוז שלו בבית חולים – בדרך כלל יחידה לטיפול נמרץ – אל חדר ניתוח, שבו ייערך בו ניתוח נטילת האיברים. לעיתים הוא מובל אל אמבולנס שייקח אותו אל בית חולים אחר, שבו ייערך אותו ניתוח. התורם מחובר למכונת הנשמה ולציוד רפואי אחר. בני משפחתו הקרובים של התורם הולכים אחרי מיטתו. מעמד צעדת הכבוד נערך במהלך הובלת התורם אל חדר הניתוח או האמבולנס, ובהסכמת בני משפחתו. רופאים, אנשי צוות סיעודי ועובדי בית החולים ממחלקות אחרות מוזמנים לעמוד משני צידי הנתיב בבית החולים שבו מובלת מיטת התורם. אליהם מצטרפים בני משפחה, חברים ועמיתים לעבודה של התורם ובני משפחתו. מספרם עשוי להגיע אף למאות משתתפים. מעמד הצעדה מיועד להביע כבוד והוקרה לתורם ולבני משפחתו על תרומת האיברים וכדי לעודד את בני המשפחה ולתמוך בהם בשעתם הקשה. היא גם נותנת למשתתפים הזדמנות להיפרד מן התורם. הצעדה מהווה טקס מעבר בין שלבי החיים והמוות של התורם. היא נערכת בדרך כלל תוך שמירה על שקט ומהווה אקט קבוצתי חזק. אל המתכונת הבסיסית של הצעדה מתווספות לעיתים מחוות שונות: תליית כרזות על מיטת התורם פרישת דגל על מיטת התורם והנחת חפצים שונים עליה הנחת פרחים על מיטת התורם על ידי הנוכחים בצעדה הדלקת נרות חשמליים הצגת תמונת התורם במהלך חייו הצדעה לתורמים שהיו אנשי צבא או שוטרים תפילה משותפת אמירת דברים על ידי בני המשפחה, לפי רצונם, או על ידי הצוות הרפואי Inside one hospital's 'honor walk,' a ritual at the intersection 'between life and death' 'Here is a Miracle About to Happen': Honor Walk Will Pay Tribute to Organ Donors Walks for Our Organ Donors מרגש: המחווה שעשו 100 עובדי בית החולים לאחות שמתה, באתר וואלה, 14 ביוני 2019 סרטונים של צעדות כבוד באתר יוטיוב: אריזונה, 2019 מישיגן, 2020 דקוטה הצפונית, 2021
סולומון גולדשטיין

סולומון לזרוב גולדשטיין (בבולגרית: Соломон Лазаров Голдщайн;‏ 25 במאי 1884 – 14 במאי 1968) היה פוליטיקאי בולגרי ממוצא יהודי. גולדשטיין נולד בעיר שומן, עיר בחלקה המזרחי של נסיכות בולגריה למשפחה יהודית. הוא היה חבר במפלגת הפועלים הבולגרית הסוציאל-דמוקרטית (סוציאליסטים צרים) (אנ') בין השנים 1906–1913. בזמן מלחמת הבלקן הראשונה הוא התנדב למיליציה מקדונית. לאחר המלחמה הוא היגר לצרפת, שם הוא הצטרף אל המחלקה הצרפתית של אינטרנציונל הפועלים. בצרפת הוא עבד במפעל רנו ושם התוודע למשנת הבולשביזם. ב-1915 הוא עבר מצרפת לציריך. בציריך הוא הכיר והתיידד עם ולדימיר לנין, מנהיגה העתידי של מהפכת אוקטובר ב-1917. בתקופת שהותו בשווייץ הוא היה בין המשתתפים הראשיים בייסודה של המפלגה הקומוניסטית השווייצרית (אנ')‏. לזמן מה הוא שהה במוסקבה, ממאי 1919 עד פברואר 1920 הוא היה נציגה של המפלגה הבולשביקית בבולגריה. בתפקיד זה הוא מתח ביקורת על ה"פסיביות" של הקומוניסטים הבולגרים תחת דימיטר בלגואב, ותמך במאמצים של מספר פלגים מן השמאל הקיצוני לאלץ את המפלגה הבולגרית לפעול באמצעות פעולות טרור, כגון רצח שר הפנים מיכאיל טאקב בינואר 1920. בבולגריה, גולדשטיין פעל גם כעיתונאי בעיתונות שמאל. בעלון אשר הוא חתם בשם "סלבי זידרוב", גולדשטיין מתח ביקורת על המפלגה הקומוניסטית הבולגרית על אי-יכולתה להפוך את מרד החיילים ברדומיר ב-1918 למהפכה קומוניסטית כלל-ארצית. ב-1920 שב לברית המועצות והיה פעיל בקומינטרן עד 1921. בין השנים 1922–1924 עבד גולדשטיין בצירות הסובייטית בבירת אוסטריה, וינה. לטענתו של אאורל פלסרי, היסטוריון ומנהל של הספרייה הלאומית של אלבניה גולדשטיין היה המוח מאחורי מהפכת יוני של 1924 באלבניה. ב-1924 הארגון המהפכני הפנים-מקדוני נכנס למשא ומתן עם הקומינטרן לגבי שיתוף פעולה עם קומוניסטים בדבר ייסוד תנועה מקדונית מאוחדת. גולדשטיין היה פעיל בחתימת מניפסט מאי, אשר נחתם בווינה, במניפסט זה הוצגו מטרותיה של תנועת השחרור המקדונית המאוחדת. לאחר מותו של לנין ב-1924 צידד גולדשטיין באופוזיציה השמאלית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, אולי בהשפעתו של אדולף יופה. כתוצאה מכך, הפך גולדשטיין היה ליעד לטיהורי יוזף סטלין ונרדף פוליטית מ-1936 ועד שיקומו ב-1956. הוא נפטר במוסקבה ב-14 במאי 1968. Международная деятельность В.И. Ленина: Защита завоеваний социалистической революции 1919-1920, Автор Михаил Иванович Труш, Издател Политиздат, 1988, ISBN 5-250-00115-7, стр. 368. Troebst, Stefan (2007). Das makedonische Jahrhundert: von den Anfängen der nationalrevolutionären Bewegung zum Abkommen von Ohrid 1893-2001; ausgewählte Aufsätze. Oldenbourg Wissenschaftsverlag. pp. 78–83.
שרין

שרין מרואה (בצרפתית: Chérine Mroue; נולדה ב-6 באוקטובר 1995), ידועה בשמה הפרטי שרין (בצרפתית: Chérine), היא זמרת-יוצרת בלגית. שרין נולדה ב-6 באוקטובר 1995 באדז'ם שבבלגיה, לאם ילידת המקום ולאב ממוצא לבנוני. בגיל 3 נטש אביה את משפחתה ושב ללבנון. הוא נפטר בשנת 2022. היא גדלה בבית רב-לשוני: הולנדית, צרפתית ואנגלית. בגיל צעיר אובחנה עם הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות. בשנת 2018 השתתפה בעונה החמישית של "The Voice van Vlaanderen", הגרסה הפלמית של הזיכיון "The Voice".‏ היא הגיעה לשלב ה"הופעות החיות" והודחה מהתחרות. ב-2019 ניגשה לאודישן לעונה השמינית של המקבילה הצרפתית, אך לא עברה. בשנת 2022 ביצעה פעם נוספת אודישן לתוכנית עם השיר "Drivers License" של אוליביה רודריגו. היא הודחה בשלב הדו-קרב. בנובמבר 2022 נמנתה שרין כאחת משבעת האמנים המשתתפים ב-Eurosong 2023, הקדם הבלגי לאירוויזיון 2023, שיתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. שירה לתחרות, "Ça m'ennuie pas" ("זה לא משעמם אותי"), דורג במקום הרביעי עם 268 נקודות בגמר התחרות, שהתקיים ב-14 בינואר 2023. הוא נכתב על בשיתוף עם ויליאם רוסאו ופרנסיס ולגרין, כשנושאו המרכזי הוא הפרעת הקשב של שרין, שלעיתים גורמת לה להשתעמם בקלות מדברים. מדיה וקבצים בנושא שרין בוויקישיתוף שרין, באתר MusicBrainz (באנגלית) Vandamme, Ulrike (8 בנובמבר 2022). "Eurovisiesongfestival: Een van deze zeven artiesten zal België vertegenwoordigen in Liverpool". Newsmonkey (בהולנדית). נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) @cherinemroue (6 באוקטובר 2022). Birthday dates 🥰 (בהולנדית). TikTok. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite AV media}}: (עזרה) "Stem mee! Welke van deze zeven songs mag voor België naar het Eurovisiesongfestival?". Eén (בהולנדית (פלמית)). 13 בינואר 2023. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Eurovision Insider (9 בינואר 2023). Interview with Chérine — Eurosong 2023 (Eurovision Belgium 2023 🇧🇪) (באנגלית). YouTube. Event occurs at 3:50. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite AV media}}: (עזרה) Boeckx, Jolien (1 בדצמבר 2017). "Cherine (22) uit The Voice werd als 3-jarige achtergelaten door haar papa". HLN (בהולנדית). נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "'Eurosong'-kandidate Chérine krijgt zware klap te verwerken: 'Net overleden'". Nieuws365 (בהולנדית). 10 בינואר 2023. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Cherine Mroue". CTM Entertainment Belgium (בהולנדית). נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Eurosong-kandidate Chérine krijgt harde diagnose: 'Schaamde me voor wie ik was'". Nieuws365 (בהולנדית). 11 בינואר 2023. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Ryck, Patricia de (10 בינואר 2023). "Chérine: Eurosong 2023 kandidaat - ontdek alles over zangeres". Vlaams kijken (באנגלית). נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Verheyden, Xavier (19 במרץ 2022). "La Belge Chérine a retenté sa chance dans «The Voice» en France: «Quand la production m'a rappelée, j'ai dit non et j'ai raccroché»". Ciné-Télé-Revue (בצרפתית). sudinfo.be. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Eurovision Insider (9 בינואר 2023). Interview with Chérine — Eurosong 2023 (Eurovision Belgium 2023 🇧🇪) (באנגלית). YouTube. Event occurs at 5:51. נבדק ב-14 בינואר 2023. {{cite AV media}}: (עזרה)
אמירה (זמרת)

אסטריד רואלנטס (בצרפתית: Astrid Roelants; נולדה ב-18 באפריל 1983), ידועה בשם הבמה שלה אמירה (בצרפתית: Ameerah), היא זמרת-יוצרת בלגית, שבסיסה בלוס אנג'לס שבארצות הברית. אמירה גדלה על ידי הוריה המאמצים בלוון. היא ממוצא תנוסאי-אלג'יראי. בשנת 2003 התמודדה אמירה בעונה הראשונה של תחרות השירה Idool. היא הודחה רגע לפני שלב ה"הופעות החיות". בשנת 2004 התמודדה לייצוג בלגיה באירוויזיון 2004 עם השיר "Don't Stop the Music", והגיעה למקום השביעי. עם זאת, הוא נחל הצלחה בקרב ההשמעות ברדיו, ואף נכנס למצעדי הפזמונים במדינה. בשנת 2009 הפך שירה "The Sound of Missing You" ללהיט בין-לאומי, כשהגיע למקום השלישי במצעד הדאנס/מיקס שואו איירפליי של הבילבורד בארצות הברית. גרסת רמיקס של ויילדבויז פורסמה ב-2010, ונכנסה למצעדי הפזמונים בבלגיה, הולנד ורומניה. באותה שנה השתתפה בהוצאת הסינגל "Freaky Like Me" של הצמד הנורווגיה מדקון. הוא נכנס למצעדי המוזיקה באוסטריה, בלגיה, גרמניה, פולין, רומניה והממלכה המאוחדת. הוא אף הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הנוורוגי. ב-8 בנובמבר, במהלך תוכנית הרדיו "Kawtar & Keyaert" ב-MNM, נחשפו שמות שבעת המשתתפים בקדם הבלגי לאירוויזיון 2023, שיתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. בין המתחרים נכללה אמירה. הם נבחרו על ידי צוות מיוחד המורכב ממומחים למוזיקה מטעם VRT בהתייעצות חברות התקליטים ומנהליהם. שירי המועמדים הוכרזו ב-15 בדצמבר יחד עם קטעים קצרים מהם באורך עשרים ושתיים שניות. ב-11 בינואר 2023 ביצעה את שני שיריה לתחרות, "Armageddon" ו-"The Carnival", מול ששת המתמודדים האחרים, וזכתה מהם לביקורות ולמשובים שונים. לבסוף, בחרה את "The Carnival", והמשיכה אתו לשלב הגמר. היא הגיעה למקום החמישי עם 171 נקודות. אמירה, ברשת החברתית פייסבוק אמירה, ברשת החברתית אינסטגרם אמירה, באתר ספוטיפיי אמירה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמירה, באתר Discogs (באנגלית) אמירה, באתר Songkick (באנגלית) אמירה, באתר בילבורד (באנגלית) Schamp, T. (24 במרץ 2008). "Astrid Roelants over haar toekomst als Ameerah". Zangtalent.be (בהולנדית). אורכב מ-המקור ב-20 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Hunter Falls en Ameerah" (in nl). Eurosong 2023. 11 January 2023. Eén. https://www.vrt.be/vrtnu/a-z/eurosong/2023/eurosong-s2023a3/. Walschaers, Evi (11 בינואר 2023). "Oud-buurjongen van Eurosongkandidate Ameerah start fanclub: "Zijn samen opgegroeid in Leuven"". VRT NWS (בהולנדית). נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Eurosong 2023 : portrait d'Ameerah". L'Eurovision au Quotidien (בצרפתית). 11 בינואר 2023. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Paelinck, Gianni (8 בנובמבר 2022). "Nog eens Tom Dice op het Songfestival of wordt het Loredana? Deze 7 kandidaten wagen hun kans in Eurosong 2023". VRT NWS (בהולנדית). נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Ameerah met 'The Carnival' in finale 'Eurosong 2023'". Songfestival.be (בהולנדית). 11 בינואר 2023. נבדק ב-11 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
דה סטארלינגס

דה סטארלינגס (באנגלית: The Starlings) הוא צמד מוזיקלי בלגי, שהוקם בשנת 2018 באנטוורפן על ידי טום דייס וקאטו קאלבאוט. הוציא את סינגל הבכורה שלו, "Mine", בשנת 2019. במאי 2020 פורסם אלבום הבכורה שלהם, Don't Look Back. שני חברי הצמד מוכרים מאוד בפלנדריה: דייס ייצג בעברו את בלגיה באירוויזיון 2010 עם השיר "Me and My Guitar", בעוד שקאלבאוט השתתף בעונה הרביעית של Idool, וסיים במקום השני. השניים התיידדו ב-2013 כשהקליטו יחד את "Breaking Up Slow".‏ בשנת 2020 השתתף הצמד בתוכנית הטלוויזיה ההולנדית Liefde voor muziek, שם זכה לשבחים לביצוע שלו ל-"Liefdeskapitein" של K3. באותה שנה הוציא את אלבום הבכורה שלו, Don't Look Back, שהגיע למקום השני במצעד האלבום הפלמי, מכר 10,000 עותקים וקיבל תואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות במדינה. אלבומו השני, Seaside, הגיע למקום החמישי בפלנדריה. ב-8 בנובמבר, במהלך תוכנית הרדיו "Kawtar & Keyaert" ב-MNM, נחשפו שמות שבעת המשתתפים בקדם הבלגי לאירוויזיון 2023, שיתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. בין המתחרים נכלל דה סטארלינגס. הם נבחרו על ידי צוות מיוחד המורכב ממומחים למוזיקה מטעם VRT בהתייעצות חברות התקליטים ומנהליהם. שירי המועמדים הוכרזו ב-15 בדצמבר יחד עם קטעים קצרים מהם באורך עשרים ושתיים שניות. ב-11 בינואר 2023 ביצע את שני שיריו לתחרות, "Oceanside" ו-"Rollercoaster", מול ששת המתמודדים האחרים, וזכה מהם לביקורות ולמשובים שונים. לבסוף, בחר את "Rollercoaster", והמשיך אתו לשלב הגמר. הוא הגיע למקום השני עם 277 נקודות. מדיה וקבצים בנושא דה סטארלינגס בוויקישיתוף דה סטארלינגס, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Kato en Tom Dice bundelen krachten in The Starlings" [Kato and Tom Dice join forces in The Starlings] (בהולנדית). 4 בינואר 2019. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) ten Veen, Renske (15 בינואר 2023). "Tom Dice calls out "lack of respect" among Belgium's jury at Eurosong 2023…after losing by one point". Wiwibloggs (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
לורן שרייבר

לורן שרייבר (באנגלית: Loren James Shriver;‏ נולד ב-23 בספטמבר 1943 ג'פרסון, איובה) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. לורן שרייבר נולד עיירה ג'פרסון שבמדינת איובה. לאחר סיום בית הספר הוא סיים תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1967. בשנת 1968 הוא קיבל תואר שני מאוניברסיטת פרדו. משנת 1969 הוא היה מדריך טיס בבסיס חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1975 הוא סיים קורס טייסי ניסוי והשתת, בניסוי מטוס מדגם מקדונל דאגלס F-15 איגל. בשנת 1978 שרייבר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה מתוכנן להיות טייס במשימה STS-10 שבוטלה. במשימת STS-51-C בשנת 1985 הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי (תומאס מטינגלי היה מפקד צוות). 1990 הוא היה מפקד צוות של משימה STS-31 שהמריא על סיפון מעבורת החלל דיסקברי. בשנת 1992 הוא היה מפקד צוות של STS-46 על מעבורת החלל אטלנטיס. לאחר שנת 1992 שרייבר כיהן במספר תפקידי ניהול בנאס"א ובשנת 1997 מונה לסגן מנהל מרכז החלל קנדי. בהמשך הוא עבד מטעם נאס"א ב-United Space Alliance. הוא פרש בשנת 2011. כיום הוא מתגורר בקולורדו עם משפחתו. מדיה וקבצים בנושא לורן שרייבר בוויקישיתוף קורות חיים ריאיון עם לורן שרייבר
אותליה קרומוול

אותליה קרומוול (באנגלית: Otelia Cromwell;‏ 8 באפריל 1874 – 25 באפריל 1972) הייתה חוקרת מפורסמת ופרופסור לשפה וספרות אנגלית במכללת המורים מיינר (אנ'), מכללה לנשים אפרו-אמריקאיות. היא הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה שסיימה את לימודיה במכללת סמית', וקיבלה תואר ראשון בלימודי קלאסיקה בשנת 1900. מאוחר יותר היא קיבלה תואר שני באוניברסיטת קולומביה בשנת 1910 ותואר דוקטור באנגלית מאוניברסיטת ייל בשנת 1926. בכך היא הפכה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שזכתה לתואר דוקטור בייל. קרומוול נולדה ב-8 באפריל 1874, בוושינגטון די.סי, ארצות הברית לאמה לוסי מקגין ולאביה ג'ון ווסלי קרומוול (אנ') שהיה מורה, עורך דין, עיתונאי, היסטוריון ופעיל זכויות אזרח (1846–1927) היא הייתה הבכורה מבין שישה ילדים. אמה מתה כשהייתה בת 12, מה שהותיר אותה אחראית על חמשת אחיה הקטנים. לאחר שסיימה את לימודיה ב-Miner Normal School[דרוש תעתוק] (הידוע גם כ-Normal School for Colored Girls), לימדה קרומוול בבתי ספר בוושינגטון די סי במשך מספר שנים, עד שהחלה ללמוד באוניברסיטת הווארד. ב-1898 היא עברה למכללת סמית', וסיימה את לימודיה ב-1900. באותה תקופה היו רק עוד שני סטודנטים שחורים במכללה, הלן מריה צ'סנוט ואחותה אתל צ'סנוט, ששתיהן סיימו שנה לאחר מכן. היא קיבלה תואר שני מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק לאחר שהשתתפה במפגשי קיץ. היא זכתה במלגה אקדמית וקיבלה את הדוקטורט שלה באנגלית מאוניברסיטת ייל ב-1926. קרומוול לימדה בבתי הספר הציבוריים המופרדים של וושינגטון במשך כמה שנים לפני שחידשה את השכלתה הגבוהה. היא לימדה אנגלית, גרמנית ולטינית בבית הספר התיכון M Street ובבית הספר להכשרה ידנית של ארמסטרונג. עבודת הדוקטורט שלה, "תומאס הייווד, דרמטיסט: מחקר בדרמה אליזבתנית של חיי היומיום", פורסמה בהוצאת אוניברסיטת ייל ב-1928. לאחר ייל, הפכה קרומוול לפרופסור לשפה וספרות אנגלית במכללת מינר, ולאחר מכן הפכה לראש המחלקה לספרות במכללה, היא לימדה שם עד פרישתה ב-1944. במהלך הקריירה האקדמית שלה, פעלה קרומוול לקידום העניין של זכויות האזרח ושוויון גזעי ומגדרי. עם פרישתה ב-1944, קרומוול החלה במה שעתיד להיות עבודתה המדעית העיקרית, "חייה של לוקרטיה מוט" (הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1958). בנוסף ערכה קרומוול את הספר Readings from Negro Authors, אנתולוגיה מוקדמת של תרומות ספרותיות אפרו-אמריקאיות. קרומוול הייתה דודתה של אדלייד מ. קרומוול (אנ') סוציולוגית והיסטוריונית שהייתה המדריכה האפרו-אמריקאית הראשונה במכללת סמית'. היא מתה בבית משפחתה בשנת 1972 בגיל 98. בשנת 1950, מכללת סמית' העניקה לקרומוול תואר דוקטור לשם כבוד אקדמיית קרומוול, בית ספר תיכון פרטי בוושינגטון הבירה, נקרא על שמם של אוטליה ואחיה ג'ון על ידי מייסדו, רובי וודסון בשנת 1972. הוא הוקם כדי לספק השכלה הכנה לקולג' לסטודנטים בעלי פוטנציאל גבוה מכל רקע החברתי והכלכלי. האקדמיה פתחה את שעריה בנספח החינוכי של Peoples Congregational Church. בית הספר סגר את שעריו ב-1985. בשנת 1989, מכללת סמית' החלה את המסורת של חגיגת יום אוטליה קרומוול בכל נובמבר. השיעורים יבוטלו כדי לדון בגזע ובגיוון. Otelia Cromwell Biography and Bibliography | Women Faculty Forum, wff.yale.edu
גנאדי מנאקוב

גנאדי מנאקוב (ברוסית: Геннадий Михайлович Манаков; 1 ביוני 1950 – 26 בספטמבר 2019) היה קוסמונאוט סובייטי ורוסי שטס ב-2 משימות חלל כמפקד צוות לתחנת החלל מיר. גנאדי מנאקוב נולד בכפר יפימובקה במחוז אורנבורג למשפחת מורים. בשנת 1967 הוא סיים בית הספר והתקבל ללימודים במכון להנדסת אווירונאוטיקה בקויבישב. בשנת 1969 הוא עזב את הלימודים והחל ללמוד בבית ספר לטייסים של חיל האוויר של ברית המועצות. בשנת 1973 הוא סיים את הלימודים בהצטיינות תוך הסמכה למטוסים מדגם מיג 15 ומיג 17. מנאקוב שירת ביחידות שונות של החיל. בשנת 1980 הוא עבר קורס טייסי ניסוי ועבר הסבה למטוסים מתקדמים. בשנת 1985 מנאקוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסות במסגרת מעבורת החלל בוראן. תוכנית זו בוטלה והוא עבר להכנות לטיסות לתחנת החלל מיר. בשנת 1990 מנאקוב שוגר לחלל כמפקד בטיסה סויוז TM-10. החללית התחברה בהצלחה לתחנת החלל מיר וצוות החל בביצוע תוכנית של משלחת מס' 7. במהלך שהייה בתחנת החלל מנאקוב ביצע פעילות חוץ רכבית. הוא חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-11 לאחר 130 ימים בחלל. בשנת 1993 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז TM-16 כמפקד צוות. הם התבחרו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 12 בפיקוד אנטולי סולוביוב. לאחר ביצוע חפיפה משלחת מס' 13 בפיקוד מנאקוב החלה את פעילותה. במשימה זו מנאקוב ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של כ-10 שעות. מנאקוב חזר לכדור הארץ לאחר 179 ימים בחלל. בשנת 1995 מנאקוב החל הכנות לטיסה שלישית בחלל. באוגוסט 1996 במהלך בדיקה רפואית שגרתית התגלתה בעיה לבבית ומנאקוב לא היה יכול להמשיך בהכנות. ב-20 בדצמבר 1996 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים. עד לשנת 2000 מנאקוב עבד בתפקידים שונים במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים בעיר הכוכבים. הוא נפטר בשנת 2009 ונטמן בבית העלמין הצבאי הפדרלי להנצחה במוסקבה. תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגפריה (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)