laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי איטליה–אסטוניה

יחסי איטליה–אסטוניה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית לאסטוניה. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ואיחוד האירופי. איטליה הכירה באסטוניה ב-26 בינואר 1921, והייתה אחת המדינות הראשונות שהקימו בה נציגות דיפלומטית. ממשלת איטליה מעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי כלגיטימי, ורומא במהלך כל תקופת הכיבוש נותרה מקלט לפעילים הפוליטיים והתרבותיים. ב-27 באוגוסט 1991 הכירה איטליה בעצמאותה המחודשת של אסטוניה ובספטמבר 1996 הוקמה מחדש שגרירות איטליה באסטוניה. במאי 1997, אסטוניה ואיטליה חתמו על הסכם תרבות, חינוך, מדע וטכנולוגיה שנכנס לתוקף ביוני 2002. זהו הסכם מסגרת כללי שנועד לפתח ולהוציא לפועל פעילויות שיעזרו לשפר את ההבנה ההדדית זו של זו. מורשת תרבותית תוך טיפוח שיתוף פעולה תרבותי, חינוך, מדע וטכנולוגיה בין שתי המדינות. הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני נחתם בשנת 1998 ונכנס לתוקף בפברואר 2001. שיתוף הפעולה הקשור לשמירת שלום היה טוב מאוד, שכן שומרי שלום אסטוניים שירתו יחד עם קרביניירי האיטלקי מנובמבר 1999 עד דצמבר 2006 במסגרת יחידת התמיכה הרב-לאומית של נאט"ו בקוסובו. בשנת 2016 נוצרו מגעים עם עמותות מקצועיות רבות והתקשורת עם מוסדות אזוריים וארגונים עסקיים גברה. במהלך השנים האחרונות התקיימו סמינרים וביקורים עסקיים מרובים כדי להחיות את היחסים הכלכליים בין שתי המדינות. השתתפות אסטוניה ב-EXPO 2015 במילאנו הציגה הזדמנות מצוינת לחיזוק הקשרים הכלכליים. בשנים האחרונות, איטליה הייתה שותפת הסחר ה-14 עד ה-15 של אסטוניה והסחר עם איטליה היווה כ-1,8% מסך המסחר באסטוניה. היצוא האסטוני לאיטליה פחת בהדרגה וכיום הוא עומד על פחות מ-1% מסך היצוא של המדינה. היבוא מאיטליה גדל מעט. מכונות וציוד הם הפריטים העיקריים הן בייצוא והן בייבוא. בתחם הייצוא, מדובר בעיקר בטלפונים, רכיבים אלקטרוניים, מנועים חשמליים וגנרטורים ושנאים וכן התקני אותות חזותיים. יצוא בולט אחר כולל עיסת נייר וקרטון, עצי הסקה, דלקים מוצקים, עץ צפוף, פורניר ועץ צדודית בנוסף למוצרי גבינה ודגים, מעגלים מודפסים ובתי עץ. מאיטליה, אסטוניה מייבאת ספסלי עבודה, ברזים ומשאבות, חוטי אלומיניום, צינורות ומוצרים של יצרני בגדים איטלקים. על פי נתוני בנק אסטוניה, בשנת 2016 0.6% מההשקעה הישירה הזרה של אסטוניה הגיעה מאיטליה בסך כולל של 112.7 מיליון אירו. עיקר ההשקעות הופנו לפעילות מקצועית, מדעית וטכנית (41%), נדל"ן (25%) ופעילות פיננסית וביטוחית (10%). ההשקעות הזרות הישירות של אסטוניה באיטליה הסתכמו ב-101.5 מיליון אירו, שהיוו 1,8% מסך ההשקעות במדינות זרות. התחומים העיקריים היו: תעשיית הייצור, פעילויות סחר סיטוני וקמעוני, אירוח והסעדה, נדל"ן ופעילות מקצועית, מדעית וטכנית. איטליה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין. אסטוניה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-6 קונסוליות בקליארי, פירנצה, ג'נובה, מילאנו, נאפולי וטורינו. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה–אסטוניה בוויקישיתוף יחסי איטליה–אסטוניה, באתר משרד החוץ האיטלקי יחסי איטליה–אסטוניה, באתר משרד החוץ האיטלקי אתר על יחסי מדינות
Dreamin'

"Dreamin'" (בעברית: "חולמת") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הצרפתי יוסופה, ביחד עם הזמרת-יוצרת הצרפתייה אינדילה, מתוך אלבומו, Noir Désir. השיר יצא לאור ב-2 באפריל 2012, בהוצאת חברות התקליטים בומאי רקורדס ובליב רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבוולוניה. השיר נכתב על ידי סקלפוביץ', יוסופה ואינדילה והופק על ידי סקלפוביץ' גם כן. השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו את סוגת הראפ ובו שרים השניים על כמיהה עמוקה ואמיתית בנוגע ליחסיהם, תוך שאינדילה שרה על הדברים שמערכת היחסים ביניהם מספקת לה ועל הרגשות שלה. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-7.5 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-2 באפריל 2012, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל. הקליפ צולם במדבר ובתחילתו ניתן לראות את יוסופה כשהוא עומד על גבעת חול, תוך שבהמשך ניתן לראות גם את אינדילה, מבצעת את השורות שלה בשיר. קליפ מילים של השיר שהופץ במאי 2012, צבר למעלה ממיליון צפיות. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-40 מיליון צפיות. סרטון השיר "Dreamin'" באתר יוטיוב Noir D**** (Edition Collector), נבדק ב-2020-11-08 ultratop.be - ULTRATOP BELGIAN CHARTS, ultratop.be Youssoupha (Ft. Indila) – Dreamin' (באנגלית), נבדק ב-2020-11-08 Youssoupha feat Indila & Skalpovich - Dreamin' - Clip (Officiel) Youssoupha feat Indila - Dreamin LYRICS
תוכנית מאדים של SpaceX

תוכנית מאדים של SpaceX (באנגלית: SpaceX Mars program) היא תוכנית פיתוח שיזם אילון מאסק, בעזרת SpaceX, במטרה להניח את היסודות להתיישבות בת קיימא על מאדים. התוכנית כוללת כלי שיגור לשימוש חוזר מלא, חלליות מאוישות, מכליות אספקת דלק במסלול לווייני, רכבי שיגור/נחיתה מהירי תפנית, וייצור מקומי של דלק רקטי על מאדים באמצעות ניצול משאבים על הכוכב (ISRU). המטרה המרכזית הראשונית של SpaceX הייתה להנחית את בני האדם הראשונים על מאדים עד שנת 2024, אך באוקטובר 2020 אילון מאסק שינה את ייעוד 2024 למשימה ללא צוות, עם תכנון למשימה מאוישת בהמשך. מרכיב מתוכנן מרכזי בתוכנית הוא ה-Starship, רכב שיגור חללי רב פעמי לנשיאת מטען כבד במיוחד, הנמצא בפיתוח מאז 2018. כדי לאפשר נשיאת מטען גדול, החללית תיכנס תחילה למסלול כדור הארץ, שם היא צפויה לעבור תדלוק לפני שתצא למאדים. לפי התכנון לאחר הנחיתה על מאדים, החללית תוטען מחדש עם דלקים מתוצרת מקומית כדי לחזור לכדור הארץ. המטען הצפוי שהרכב יוכל לשאת אל מאדים נע בין 100-150 טון. SpaceX מתכוונת לרכז את עיקר משאביה בחלק התחבורתי של פרויקט הקולוניזציה של מאדים, כולל תכנון מפעל דלקים המבוסס על תגובת סבטייה, על מאדים, כדי לסנתז מתאן וחמצן נוזלי עבור מנועי רקטות ממשאב מקומי של פחמן אטמוספירי, וקרח זמין על פני הכוכב. עם זאת, מאסק הצהיר מאז 2016 על תמיכה שלו במערך גדול יותר של יעדי התיישבות ארוכי טווח במאדים, הרבה מעבר למה ש-SpaceX מתכננת לבנות; כל קולוניזציה מוצלחת תערב בסופו של דבר גורמים כלכליים רבים יותר, כולל יזמים פרטיים, חברות וממשלות, כדי להקל על צמיחת הנוכחות האנושית במאדים במשך עשרות שנים רבות. מדיה וקבצים בנושא תוכנית מאדים של SpaceX בוויקישיתוף Between a rocket and a hard place: Elon Musk to give the speech of his life, ArsTechnica, September 22, 2016. Colonization of Mars - SpaceX's Program (אורכב 22.10.2016 בארכיון Wayback Machine), AerospaceEngineering, October 3, 2016. Amos, Jonathan (29 בספטמבר 2017). "Elon Musk: Rockets will fly people from city to city in minutes". BBC. אורכב מ-המקור ב-8 בספטמבר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Etherington, Darrell (28 בספטמבר 2017). "Elon Musk shares images of "Moon Base Alpha" and "Mars City" ahead of IAC talk". TechCrunch. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Elon Musk says SpaceX's 1st Starship trip to Mars could fly in 4 years". 16 באוקטובר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Brown, Mike (25 בספטמבר 2017). "Elon Musk Teases 'Unexpected' Updates to Interplanetary Rocket". Inverse. אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Berger, Eric (2016-09-28). "Musk's Mars moment: Audacity, madness, brilliance—or maybe all three". Ars Technica. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה) Foust, Jeff (2016-10-10). "Can Elon Musk get to Mars?". SpaceNews. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה) Richardson, Derek (27 בספטמבר 2016). "Elon Musk Shows Off Interplanetary Transport System". Spaceflight Insider. אורכב מ-המקור ב-1 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה)
Parle à ta tête

"Parle à ta tête" (באנגלית: "Speak to Your Head", ובעברית: "דבר אל ראשך") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הצרפתייה אינדילה. הוא יצא לאור ב-23 באוגוסט 2019, בהוצאת חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל הראשון שלה מזה חמש שנים. השיר הגיע למקום השני במצעד השירים שבצרפת. בריאיון דיברה אינדילה על הכנת אלבומה השני והצהירה כי: החלטתי לעצור את הבלמים. לפעמים זה הכרחי לדעת לעצור בשיא. מה שחשוב לי, זה להוציא אלבום נוסף שיציג אותי כמו שאני רוצה — אינדילה בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-18 בדצמבר 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות מזוודה מונחת בלובי של מבנה, תוך שבהמשך ניתן לראות את אינדילה יוצאת מתוכה. הגרסה המקוצרת של הקליפ צברה למעלה מ-7.4 מיליון צפיות. הגרסה הארוכה שלו פורסמה כבר ב-14 בנובמבר באותה השנה. נכון לנובמבר 2020, מונה הצפיות של הגרסה הארוכה של הקליפ עומד על למעלה מ-28 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Parle à ta tête" באתר Discogs מילות השיר "Parle à ta tête" באתר Genius סרטון השיר "Parle à ta tête" באתר יוטיוב Parle à ta tête, נבדק ב-2020-11-08 "Le Top de la semaine : Top Singles Téléchargés - semaine du 30 août 2019". SNEP (Syndicat National de l'Edition Phonographique). Archived from the original on 5 September 2015. Retrieved 2 September 2019. "Parle à ta tête" : Indila enfin de retour avec un nouveau single !, purebreak.com (בצרפתית) Indila - Parle à ta tête (Short Version) Indila - Parle à ta tête (Clip Officiel)
יחסי איטליה–קפריסין

יחסי איטליה–קפריסין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית לקפריסין. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי. בשנת 68 סופחה קפריסין על ידי האימפריה הרומית. בשנת 1489 השתלטה הרפובליקה של ונציה על האי. ונציה השתמשה באי כנקודת מסחר חשובה. בתקופה זו נבנתה החומה הוונציאנית של ניקוסיה. לאורך תקופה זו נחלקה האוכלוסייה בין עילית שלטת קתולית, ורוב העם שהיה יווני-אורתודוקסי. במשך כל התקופה הוונציאנית הייתה קפריסין נתונה להתקפות בלתי פוסקות מצד האימפריה העות'מאנית הצעירה, עד שלבסוף נכבשה בשנת 1571. 20,000 מתושבי ניקוסיה הוצאו להורג, וכל הכנסיות ומבני הציבור נבזזו. בכך בא הקץ לשליטת הקתולים באי. בשנת 1960 זכתה קפריסין בעצמאות מהאימפריה הבריטית, וזמן קצר לאחר מכן כוננה יחסים דיפלומטיים עם איטליה. שתי המדינות הן חברות מלאות של האיחוד האירופי, מועצת אירופה ואיחוד מדינות הים התיכון. איטליה מחזיקה בקפריסין שגרירות בניקוסיה ו-2 קונסוליות בלימסול ולרנקה. קפריסין מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-6 קונסוליות בג'נובה, מילאנו, נאפולי, פרוג'ה ואוגוסטה. אתר על יחסי מדינות
אוריה היפ (דמות)

אוריה היפ (באנגלית: Uriah Heep) הוא דמות הנבל בספר דייוויד קופרפילד מאת צ'ארלס דיקנס. דמותו מאופיינת בחוסר כנות, צביעות, ענווה מעושה, אובססיביות וחוסר יושר. נוסף על כך, גם דמותו החיצונית מתוארת כאדם נתעב, הוא רזה מאוד, שיערו שמנוני, ידיו מדומות לדגים מתים ותנועותיו דוחות. הלהקה הבריטית אוריה היפ קרויה על שם הדמות. הפעם הראשונה בה נפגש המספר - דייוויד קופרפילד - עם היפ היא כאשר קופרפילד בן ה-15 בא לקנטרברי לגור עם מר ויקפילד. היפ עבד באותה עת כלבלר במשרד עורכי הדין של ויקפילד. הוא חוזר ומתרפס בפני קופרפילד באומרו "אני כה צנוע" ("I'm ever so humble, I am"), ביטוי השב וחוזר בפיו באובססיביות. במהלך מסלולי חייהם, הנמשכים במסלולים מקבילים, שבים קופרפילד והיפ ונפגשים. היפ מנסה להצטייר כידידו של קופרפילד ומעריצו וטוען כי קופרפילד הצעיר היה זה, שבשיחת אקראי, נטע בראשו של היפ את הרעיון להיכנס כשותף במשרדו של ויקפילד. בהזדמנות אחרות, טוען היפ באוזניו של קופרפילד שתמיד התחנך לצניעות. הוריו הטיפו לו להרכין את ראשו בפני "הטובים יותר ממנו", כלומר בני מעמד האצולה והג'נטלמנים עד שהדבר היה לו לזרא והוא החליט להתקדם ממעמדו ה"כה צנוע" ולטפס בסולם החברתי. היפ מנצל את הרגלי השתיינות של ויקפילד ומשתלט על משרדו ועל ביתו. בפרט, הוא מקווה לשאת לאשה את אגנס, בתו של מר ויקפילד וידידתו הטובה של קופרפילד. בנקודה זו הופך היפ לאויבו המר של קופרפילד. בסופו של דבר מתגלה כי היפ מעל בכספיו של ויקפילד ולקוחותיו, זייף מסמכים ואיגרות חוב וניסה לסחוט את מנהל בית הספר המקומי בגין חוסר נאמנותה כביכול של רעייתו. פגישתם האחרונה של קופרפילד והיפ מתקיימת כאשר קופרפילד מוזמן לסיור בכלא ומוצא שם את היפ כלוא באחד התאים. את הדמות גילמו בין היתר רון מודי - דייוויד קופרפילד (סרט, 1969) מרטין ג'רוויס - דייוויד קופרפילד (סדרה, 1974) ניקולס לינדהרסט - דייוויד קופרפילד (סרט, 1999) בן וישו - ההיסטוריה הפרטית של דייוויד קופרפילד אוריה היפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Who's who in Dickens", by Donald Hawes p. 108-109
ג'רלד ברוקהרסט

ג'רלד ברוקהרסט (באנגלית: Gerald Brockhurst‏; 31 באוקטובר 1890 – 4 במאי 1978) היה צייר ותחריט אנגלי. במהלך שנות השלושים והארבעים של המאה העשרים הוא נודע כצייר פורטרטים, וצייר דמויות מפורסמות כמו מרלן דיטריך והדוכסית מווינדזור. ידוע בעיקר בזכות הדפסים קטנים חרוטים של נשים יפות ואידיאליזציה שלהן - רבות מהן דוגמנו על ידי אשתו הראשונה והשנייה. נולד ברובע אדגבסטון בבירמינגהאם ב-31 באוקטובר 1890, בנו של סוחר פחם בשם ארתור ברוקהרסט, עד מהרה הראה כישורי רישום מוקדמים ונכנס לבית הספר לאמנות בברמינגהאם בגיל שתים עשרה. הוא היה תלמיד בבית הספר המלכותי של האקדמיה בשנת 1907, וזכה במדליית הזהב ובמלגת נסיעה בשנת 1913, מה שאיפשר לו לבקר גם בצרפת וגם באיטליה. נסיעה זו הובילה אותו ללמידה מקרוב של אמנים מהמאה ה-15 כמו פיירו דלה פרנצ'סקה, בוטיצ'לי ולאונרדו דה וינצ'י, שלעבודתם הייתה השפעה מתמדת עליו. בשנת 1914 הוא התחתן לראשונה עם אשה צרפתייה, אנאיס פולין, ששימשה מודל לרוב תחריטי הנשים הצעירות המוקדמים שלו (במיוחד משנת 1920 עד 1934). בין השנים 1915–1919 גרו ברוקהרסט ואשתו אנייס באירלנד, שם היו מיודדים עם האמן אוגוסטוס ג'ון וחבורתו. אף שניסה את כוחו בתחריט בשנת 1914, רק בשנת 1920 החל את דרכו כחרט ברצינות, ובסופו של דבר זכה להצלחה גם בתור יוצר דפוס וגם כצייר דיוקנאות. ברוקהרסט ערך את תערוכתו החשובה הראשונה בשנת 1919, בלונדון, ולאחר שהתקבלה היטב חזר להתגורר בעיר. בשנת 1921 הוא היה אחד החברים הראשונים בחברה לאמנות גרפית שהוקמה באותה העת, והציג איתם. לאורך שנות השלושים המשיך בקריירה מצליחה כאמן פורטרטים. עם לקוחות בולטים ובהם כוכבי קולנוע מרל אוברון (אנ') ומרלן דיטריך, כמו גם הדוכסית מווינדזור, שבעלה הזמין את דיוקנה. בשנת 1937 נבחר ברוקהרסט לאקדמיה המלכותית והצליח לקבל מחיר של 1,000 גינאות עבור דיוקן. באותה שנה התפרסמו פרטים על יחסיו עם הדוגמנית הצעירה קתלין וודוורד, שאותה כינה את שם דורטי, לאחר שהיא נתנה ראיון ל"סנדיי אקספרס". נישואיו של ברוקהרסט התערערו בעבר, כאשר בשנת 1922 אשתו גילתה את הניאוף שלו עם מרגריט אחותה. היחסים עם קתלין וודוורד הביאו פגעו קשה בנישואיו. באוגוסט 1939 ברוקהרסט ודורטי עברו לארצות הברית, ולבסוף הוא התגרש מאשתו הראשונה בשנת 1940. בניו יורק, ברוקהרסט התפרסם והתעשר בעזרת סדרת דיוקנאות של אנשים מפורסמים, אך תפוקת הדפוס שלו פחתה, במיוחד התחריטים שלו. הוא הפיק כמה ליטוגרפיות בסוף הקריירה שלו (בסביבות 1945). בשנת 1951 הוא נבחר כחבר לאקדמיה הלאומית לעיצוב. ברוקהרסט ודורטי התיישבו בפרנקלין לייקס, ניו ג'רזי. ברוקהרסט נפטר שם ב-4 במאי 1978. 28 paintings by or after Gerald Brockhurst, artuk.org (באנגלית) Gerald L. Brockhurst (1890-1978), A Retrospective from the William P. Brumfield Memorial Collection; essay by Abe M. Tahir Jr., web.archive.org, ‏2010-11-30 Anne L. Goodchild, 'Brockhurst, Gerald Leslie (1890–1978)', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 "New York Times". 19 June 1939. Decree nisi against Mr. Gerald Brockhurst, R.A.'". The Times. 12 April 1940. p. 5.
אדם הלוז'ק

אדם הלוז'ק (בצ'כית: Adam Hložek; נולד ב-25 ביולי 2002) הוא כדורגלן צ'כי, המשחק בעמדת החלוץ בהופנהיים ובנבחרת צ'כיה. הלוז'ק שיחק בילדותו במועדון של עיר ילדותו איבנצ'יצה וכן במועדון הנוער של זברויובקה ברנו. ב-2014 עבר למועדון הנוער של ספרטה פראג. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת רשם בנובמבר 2018 מול קרבינה. במרץ 2019 כבש את שערו הראשון בליגה בניצחון 0–3 על ויקטוריה פלזן. את עונת 2018/2019 סיים עם שלושה כיבושים בליגה ואחד בגביע. בעונת 2019/2020 היה לשחקן הרכב פותח בקבוצה, הוא כבש שבע פעמים ב-34 הופעות ליגה וכן שער אחד בגביע בו זכתה הקבוצה ואחד בליגה האירופית בהפסד 1–2 לטרבזונספור. את עונת 2020/2021 וסיים כמלך השערים של הליגה עם 15 שערים ב-19 הופעות. ב-2 ביוני 2022 חתם בבאייר לברקוזן על חוזה לחמש עונות. ב-17 באוגוסט 2024 חתם בהופנהיים. הלוז'ק היה חבר בסגל נבחרת צ'כיה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 בשנת 2019, לאחר שכבש שלושה שערים במוקדמות לאליפות. במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2021 כבש שלושה שערים במוקדמות. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת עשה בספטמבר 2020 במשחק מול סלובקיה במסגרת ליגת האומות. הלוז'ק כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה במשחק מול נבחרת בלארוס בתאריך ה-11 באוקטובר 2021 במסגרת טורניר מוקדמות מונדיאל 2022 במשחק שבו ניצחו הצ'כים בתוצאה 2-0. נכלל בסגל נבחרת צ'כיה לטורניר יורו 2024. באייר לברקוזן בונדסליגה: 2023/24 הגביע הגרמני: 2023/24 אישיים מלך השערים בליגת העל הצ'כית: 2020/21 חלוץ השנה בליגת העל הצ'כית: 2020/21 שחקן החודש בליגת העל הצ'כית: ספטמבר 2020, מאי 2021 מדיה וקבצים בנושא אדם הלוז'ק בוויקישיתוף אדם הלוז'ק, באתר Transfermarkt אדם הלוז'ק, באתר Soccerway אדם הלוז'ק, באתר WorldFootball.net אדם הלוז'ק, באתר National Football Teams אדם הלוז'ק, באתר FootballDatabase.eu Nominace reprezentace na přípravný kemp před EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצ'כית, 28 במאי 2024 (בצ'כית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא צ'כיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאטרון הבית הלבן

תיאטרון הבית הלבן הוא בית קולנוע קטן הממוקם באגף המזרחי של הבית הלבן, משכנו של נשיא ארצות הברית ומשמש את הנשיא וכן את משפחתו כבית קולנוע פרטי. במקור מבנה שנועד במיוחד להקרנת סרטים בבית הלבן לא היה קיים והוא נבנה על חשבון חדר ארונות בשיפוץ שנערך ביוזמתו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-1942, במקום יש כ-42 מושבים. באופן מסורתי, אולפנים אמריקאים שמרו את סרטיהם למקרה והבית הלבן ירצה עותק שלהם, הקרנת סרט בתיאטרון הבית הלבן נחשבת בעלת ערך רב ואף נעשה בה שימוש לצורך שיווק הסרט. ג'ימי קרטר היה הנשיא שצפה בהכי הרבה סרטים בבית הלבן, קרטר צפה ב-480 סרטים בבית הקולנוע, הראשון היה המותחן הפוליטי, כל אנשי הנשיא, הסרט הראשון שראה הנשיא הדמוקרטי, ביל קלינטון בבית הקולנוע היה סרט הדרמה, השמן של לורנצו והסרט האחרון שראה היה שוקולד, מלבד זאת בינואר 2017 פורסם כי הסרט הראשון שהוקרן לאחר שדונלד טראמפ נבחר לנשיאות ארצות הברית היה מוצאים את דורי. מפעיל בית הקולנוע הוא הסדרן הראשי של הבית הלבן (אנ'). מדיה וקבצים בנושא תיאטרון הבית הלבן בוויקישיתוף Johnson, Ted (23 ביולי 2011). "Now playing at the White House". Variety. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Mancini, Mark (10 באוקטובר 2013). "7 Fun Facts About the White House Movie Theater". Mental Floss. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Johnson, Ted (23 ביולי 2011). "Now playing at the White House". Variety. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Novak, Matt (29 בינואר 2016). "Here Is Every Single Movie Bill Clinton Watched In The White House". Gizmodo. {{cite web}}: (עזרה) Harmon, Steph (29 בינואר 2017). "Finding Dory, a movie about travellers, is Trump's first White House screening". The Guardian. נבדק ב-10 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארוחת האפטאר בבית הלבן

ארוחת האפטאר בבית הלבן היא קבלת פנים שנתית המתקיימת בבית הלבן על ידי נשיא ארצות הברית והגברת הראשונה לרגל חודש הרמדאן. בדומה לטקס חנוכה בבית הלבן, בארוחת האפטאר מתארחים פוליטיקאים מוסלמים ומנהיגי קהילות מוסלמיות. תומאס ג'פרסון ערך את ארוחת הערב הראשונה בבית הלבן עם מוסלמי בזמן שאירח את סידי סולימאן מלימלי, שליחו של נציג הממשל האוטונומי בתוניסיה בחסות האימפריה העות'מאנית. הארוחה נערכה ב-9 בדצמבר 1805, במהלך המלחמה הברברית הראשונה. ג'פרסון התאים את עיתוי הארוחה כך שתיערך אחרי השקיעה וזאת על מנת לשמור על מסורת הרמדאן עליה הקפיד מלימלי. הנשיא הדמוקרטי ביל קלינטון המשיך במסורת שהתחיל ג'פרסון, גם הנשיא שלאחר קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, חגג את ארוחת האפטאר ב-2001, ומאז המשיך לקיים את הארוחה מדי שנה בכל שבע שנות כהונתו. גם הנשיא ברק אובמה ציין את הארוחה החל משנתו הראשונה בבית הלבן (2009), וציין אותה מדי שנה עד תום כהונתו. בשנת 2017 שבר הנשיא דונלד טראמפ את מסורת הבית הלבן שהתקיימה כמעט 20 שנה בכך שבחר שלא לערוך ארוחת אפטאר. עם זאת, הנשיא טראמפ כן ערך את הארוחה במהלך כהונתו וערך את ארוחת האפטאר הראשונה בתקופת כהונתו בבית הלבן ב-6 ביוני 2018. גם ב-13 במאי 2019 נערכה ארוחה דומה. טקס חנוכה בבית הלבן סדר פסח בבית הלבן Shellnutt, Kate (4 באוגוסט 2011). "Thomas Jefferson held first White House Ramadan celebration". IIP Digital. blog.chron.com. נבדק ב-6 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) One Nation Under God? Religion and American Culture. Hoboken: Taylor and Francis. 2013. pp. 15–16. ISBN 1135207852. "Guest list for Obama's White House Ramadan dinner". 1 בספטמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) גרדיאן, טראמפ לא אירח חגיגת רמדאן בבית הלבן - ושבר מסורת של 20 שנה, באתר הארץ, 26 ביוני 2017 "Remarks by President Trump Before White House Iftar Dinner". whitehouse.gov. 6 ביוני 2018. נבדק ב-6 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Remarks by President Trump at 2019 White House Iftar Dinner". whitehouse.gov. 13 במאי 2019. נבדק ב-13 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזערבים

המוזערבים (בספרדית: mozárabes שמקורה בערבית: مستعرب, מוסתערב) היו הנוצרים תושבי איבריה שחיו תחת השלטון המוסלמי וכן צאצאיהם שחזרו לחיות תחת שלטון נוצרי. החל בשנת 711 ובמהלך 7 השנים הבאות כבשו שליטים מוסלמים מצפון אפריקה כמעט את כל חצי האי האיברי מידיהם של הנוצרים הוויזיגותים. נראה כי במהלך הכיבוש היו מעט מקרים של טבח וביזה של היישובים הנוצרים וברוב המקרים הייתה כניעה יחסית מסודרת ושקטה (חוזה כניעה ששרד נחתם בין תאודמיר ממורסיה והכובש המוסלמי עבד אל-עזיז). הכיבוש המוסלמי המהיר וכניעת רבים מהיישובים הנוצרים הביאו לכך שרוב הנוצרים של חצי האי נפלו תחת שלטונם של השליטים המוסלמים החדשים. אולם, רוב האצולה הוויזיגותית ברחה צפונה והשתלבה בממלכות הצפוניות. מכיוון שנוצרים מוגדרים על ידי האסלאם כבני חסות (בערבית: ד'ימי) ומותר להם, וליהודים, שמעמדם דומה, לחיות תחת שלטון מוסלמי כל עוד הם משלמים את מס הגולגולת, הג'יזיה. כך נוצר מצב שבו עד אמצע המאה ה-9 היו היחסים בין הנוצרים, שככל הנראה עדיין היוו את רוב האוכלוסייה שתחת השלטון המוסלמי, והשלטון עצמו, שלווים. הותר להם להתפלל בהתאם לדתם, להקים לעצמם רשויות ולשפוט את עצמם בבתי משפט משלהם. חלקם אף החזיקו במשרות בכירות במנגנון המדינה המוסלמית. המרת הדת לאסלאם עודדה אך לא נדרשה. באמצע המאה ה-9 החל גל של התאבדויות מרטיריות על ידי כמה עשרות נוצרים שקיללו וביזו את מחמד והאסלאם בכוונה ובפומבי ונענשו בעריפת ראשם על ידי השלטונות שלא יכלו לסבול את חילול הדת. אולוגיוס, שתיעד את תופעת המרטירים הזו והיה אחד מראשיה, הסביר את התופעה ברצון לנקום במוסלמים על התנהגותם כלפי הנוצרים - התנהגות שלפי דבריו כללה טבח, השפלות, מיסוי גבוה ועוד. גם אם הבסיס אולי נכון הרי שתיאורו המזוויע וההתלהמות שלו נגד השלטון המוסלמי הם ככל הנראה מוגזמים. נראה סביר יותר להניח שתנועת המרטירים רצתה לחזק את הזהות הנוצרית שהחלה נחלשת לנוכח המשך השלטון המוסלמי, עליית השימוש בשפה הערבית, בייחוד בקרב צעירים, ואחוזי ההתאסלמות שהלכו וגדלו. התופעה נרגעה אחרי כעשור וההיטמעות התרבותית-דתית-לשונית של הנוצרים בתוך החברה הערבית-מוסלמית חזרה למסלולה. החל משנת 880 התקיים בדרום החלק המוסלמי של ספרד (אל-אנדלוס) מרד שהנהיג עומר בן-חפסון. מוצאו של בן-חפסון היה ממשפחה מתאסלמת, והוא המיר את דתו לנצרות במהלך המרד. עם זאת, אין ראיות לכך שבן-חפסון מרד על רקע לאומי-מוזערבי, וניתן לשער שהוא ניצל את חולשתו של שלטונו הריכוזי של עבד אל רחמן השלישי כדי למרוד. המרד המשיך לאחר מותו של בן-חפסון בהנהגת בניו ודוכא סופית ב-928. ככל שהתקדם כיבושו מחדש של חצי האי על ידי הממלכות הצפוניות הנוצריות (תהליך הרקונקיסטה) החלו יותר ויותר מוזערבים ליפול תחת שלטון נוצרי. בתחילה נוצלו נוצרים אלה, שהכירו מקרוב את התרבות הערבית-מוסלמית, ליישוב השטחים שנכבשו על ידי הנוצרים וכן כיועצים לנושאי האסלאם, אולם במהלך הזמן החלו לאבד ממעמדם זה. המוזערבים שימרו בפולחנם הנוצרי את הפולחן הוויזיגותי ולא הושפעו מהכמרים הצרפתים שגרמו לנוצרים בצפון איבריה לעבור להתפלל בלטינית. כיום עדיין מתקיים פולחן מוזערבי בקפלה אחת בקתדרלה של טולדו. אמנות מוזערבית מדיה וקבצים בנושא מוזערבים בוויקישיתוף DiPippo, Gregory. "Pictures of the Mozarabic Mass in St Peter's Basilica". The New Liturgical Movement. נבדק ב-2018-10-13.
כריסטין בייקר

כריסטין מארי בייקר (באנגלית: Christin Marie Baker) היא מפיקה, במאית ותסריטאית אמריקנית. היא המייסדת והמנכ"לית של "Tello Films". כריסטין בייקר נולדה בדאנוויל במדינת אינדיאנה וגדלה בנאשוויל שבטנסי. היא בוגרת אוניברסיטת MT במרפריסבורו עם תואר ראשון בהפקת טלוויזיה. היא למדה גם קורס בקמפוס של אוניברסיטת בנדיקטין בספרינגפילד. בשנת 2011 התחתנה בייקר עם דב מל, פוליטיקאית אמריקנית משיקגו. השתיים התגרשו בשנת 2014. בתקופת נישואיהן זו לזו, רשמה בייקר את עצמה בקרדיטים על הפקותיה לפעמים בשם כריסטין בייקר ולפעמים בשם כריסטין מל. בייקר עבדה ב-"Regency Enterprises", גילדת הכותבים האמריקאית וב-"YWCA USA". בשנת 2007 ייסדה בייקר את "Tello Films", חברה להפקת והפצת סדרות רשת וסרטים המתמקדים בנשים לסביות. "Tello Films" מעלה את תכניה לאתרה שהוא רשת סטרימינג עצמאית עם מינוי. בייקר זכתה על סרטה "Maybelle" בתואר "הבמאית הטובה ביותר" של פסטיבל הקולנוע ריינדנס בלונדון. על סדרת הרשת "Riley Parra" הייתה מועמדת לתואר "הבמאית הטובה ביותר" של Indie Series Awards בלוס אנג'לס. Happy Wife, Happy Life: Marriage Advice from Happily Married Non-Experts (2019)‎ – ביימה. כריסטין בייקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Tello Films האתר הרשמי של חברת ההפקה ריאיון אישי עם כריסטין בייקר באתר HER