שרה פולסון

שרה קת'רין פולסון (באנגלית: Sarah Catharine Paulson; ‏נולדה ב-17 בדצמבר 1974) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך. היא החלה את קריירת המשחק שלה בהפקות תיאטרון בניו יורק לפני שהופיעה בברודוויי במחזות "ביבר הזכוכית" בשנת 2005 ו"הרומן הראשון שלי" בשנת 2010. מאוחר יותר היא הופיעה בסרטי קומדיה כמו "מה נשים רוצות" (2000) ו"לגמור עם האהבה" (2003) ובסרטי הדרמה "השביל למלחמה" (2002) ו"בטי פייג' הידועה לשמצה" (2005). היא גם שיחקה במספר סרטים עצמאיים בין היתר בסרט "מרתה מרסי מיי מרלין" (2011) וקיבלה מועמדויות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב על גילום דמותה של ניקול וואלאס בסרט "חוקי המשחק" (2012) של HBO. היא גילמה את מארי אפס בסרט הדרמה ההיסטורי "12 שנים של עבדות" (2013), את אבי גרהרד בסרט הדרמה הרומנטי "קרול" (2015) ואת טוני ברדלי בסרט הדרמה הפוליטי "העיתון" (2017), כולם היו מועמדים למספר פרסי אוסקר. סרטיה הנוספים כוללים "סרניטי" (2005), "סילבסטר בניו יורק" (2011), "הסיפור של מאד" (2012), "עורבני כחול" (2016), "אושן 8" (2018), "קופסת הציפורים" (2018), "מיסטר גלאס" (2019) ו"אמאל'ה" (2020). בטלוויזיה, היא שיחקה בתור אליסה קרונקייט בסדרת הטלוויזיה "ג'ק וג'יל" (1999–2001). מ-2006 עד 2007, היא שיחקה בתור הארייט הייז בסדרת הדרמה הקומית של NBC "סטודיו 60", עליה קיבלה את המועמדות הראשונה שלה לפרס גלובוס הזהב. בשנת 2011, פולסון החל לככב בסדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית", וגילמה דמויות שונות ברבות מעשר העונות של התוכנית. על הופעותיה בסדרה, היא קיבלה חמש מועמדויות לפרס אמי בפריים טיים. בשנת 2016, היא גילמה את התובעת מרסיה קלארק (אנ') בסדרה "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי", עליה זכתה לשבחי המבקרים ולשבחים רבים, כולל פרס אמי ופרס גלובוס הזהב. שרה קת'רין פולסון נולדה בטמפה, פלורידה, ב-17 בדצמבר 1974, בתם של קת'רין גורדון (לבית דולקאטר) ודאגלס לייל פולסון השני. היא בילתה את חייה המוקדמים בדרום טמפה עד לגירושי הוריה כשהייתה בת חמש. לאחר פרידתם של הוריה, היא עברה עם אמה ואחותה למיין, ולאחר מכן לעיר ניו יורק. אמה עבדה כמלצרית, ופולסון התגוררה בקווינס ובפארק גראמרסי במנהטן לפני שהתמקמה בשכונת פארק סלופ (אנ') בצפון-מערב ברוקלין. היא אמרה על תקופה זו, "אמא שלי הייתה בת 27 [כשעברנו]. היא לא הכירה אדם אחד בניו יורק. היא קיבלה עבודה במסעדת Sardi's. לאורך ילדותה, פולסון בילתה את הקיץ עם אביה בפלורידה, שהיה מנהל בחברת ייצור דלתות בטמפה. היא למדה בבית הספר היסודי P.S. 29 ובבית הספר התיכון ברקלי קרול (אנ') בברוקלין לפני שעברה לתיכון פיורלו לה גוארדיה (אנ') במנהטן ולאחר מכן למדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה. פולסון החלה לעבוד כשחקנית מיד לאחר התיכון. היא הופיעה במחזה "Talking Pictures" של המחזאי הורטון פוט ב-Signature Theatre, ובפרק של הסדרה "חוק וסדר" בשנת 1994. בשנת 1995 הופיעה פולסון בסרט הטלוויזיה של הולמרק "Friends at Last" לצד קתלין טרנר, אשר גילמה את אימה. באותה שנה היא גם שיחקה בסדרת הטלוויזיה קצרת המועד "American Gothic" ברשת CBS, וגילמה את רוחה של אישה שנרצחה. בשנים 1999–2001 היא כיכבה במשך שתי עונותיה של הסדרה "ג'ק וג'יל" ברשת The WB, שם גילמה את אליסיה קרונקייט, עמיתה של ג'ק במשרדי הטלוויזיה. בשנת 1999 שיחקה פולסון בסרט "יותר מאהבה" בבימויו של גארי מרשל ובשנת 2000 שיחקה בסרט "מה נשים רוצות". פולסון פרצה לראשונה בתפקיד קולנועי גדול בשנת 2003 בקומדיה "לגמור עם אהבה", ב-2005 השתתפה פולסון בעונה השנייה של סדרת הדרמה התקופתית "דדווד" בתפקיד מיס אייסרינגהאסן וכמו כן גם במערבון החלל המוערך "סרניטי" בתפקיד ד"ר קארון. בשנת 2006 זכתה פולסון לביקורות אוהדות ולראשונה גם להערכה מקצועית כאשר הועמדה לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור כוכבת תוכנית המערכונים הרייט הייס בסדרה הדרמה הקומית של אהרון סורקין "סטודיו 60". בשנת 2008 שיחקה בסרט גיבורי העל של פרנק מילר "הספיריט" בתור המנתחת אלן דולן המסייעת לגיבור העל דני קולט "הרוח" (גבריאל מאכט). בשנת 2011 שיחקה פולסון בסרטים "מרתה מרסי מיי מרלין" בתפקיד לוסי, אחותה של מרתה (אליזבת אולסן), "סילבסטר בניו יורק" בתפקיד גרייס שוואב וכשחקנית אורחת בסדרת האימה "אימה אמריקאית: בית הרצח". פולסון הופיעה בעונה השנייה של הסדרה "אימה אמריקאית: המוסד הסגור" בתפקיד העיתונאית הלסבית לנה וינטרס, תפקיד עליו הועמדה לפרס אמי לתפקיד המשנה הטוב ביותר. בשנת 2012 הועמדה פולסון לפרס אמי ולפרס גלובוס זהב על הופעתה בתפקיד הפרשנית הפוליטית ניקול וואלאס בדרמה הפוליטית בהפקתו של טום הנקס "חוקי המשחק". בנוסף השתתפה בתפקיד משנה גם בדרמה העצמאית "הסיפור של מאד". בשנת 2013 שיחקה פולסון בדרמה ההיסטורית ביוגרפית האלימה "12 שנים של עבדות" בתפקיד מארי, אשתו של בעל מטע הכותנה האכזרי אדווין אפס (מייקל פסבנדר). בשנת 2016 זכתה בפרס אמי ובפרס גילדת שחקני המסך עבור תפקידה בסדרה "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון: סיפור פשע אמריקאי". בשנת 2017 דורגה על ידי הטיים מגזין כאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם. בשנת 2017 גילמה את השחקנית ג'רלדין פייג' בסדרת האנתולוגיה "אויבות", שנוצרה ונכתבה על ידי ראיין מרפי, לצידן של ג'סיקה לאנג וסוזן סרנדון. בשנת 2018 שיחקה בסרט הפוסט-אפוקליפטי "קופסת הציפורים" בבימויה של סוסנה בייר, עיבוד קולנועי של הרומן מ-2014 בעל אותו השם מאת ג'וש מלרמן. בשנת 2020, פולסון הופיעה במיני-סדרה "גברת אמריקה" של רשת FX Networks, והחלה לככב בתור מילדרד ראצ'ד (אנ') בסדרה המותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "ראצ'ד", ועבורה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה וגם בתור מפיקה לפרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר. בשנת 2021, היא גילמה את לינדה טריפ (אנ') בעונה השלישית של הסדרה "סיפור פשע אמריקאי" שכותרתה "סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לוינסקי". עבור תפקידה היא זכתה במספר שבחים, כולל מועמדות לפרס אמי. באוקטובר 2024, יצא לאור הסרט "Hold Your Breath", סרט אימה פסיכולוגי בבימוים של קרי קראוז וויל ג'ויינס. בסרט פולסון מגלמת את מרגרט, אישה המתמודדת עם חייה בחווה באמצע האגן האבק באוקלהומה בשנות ה-30 של המאה ה-20. פולסון זכתה לשבחי המבקרים על תפקידה בסרט, שבו היא מגלמת אם המתמודדת עם מות בתה והקושי לגדל את שתי בנותיה. מ-2004 עד 2009 ניהלה פולסון מערכת יחסים מתוקשרת עם השחקנית שרי ג'ונס. היא יצאה רק עם גברים לפני מערכת יחסים הזו, כולל ארוסה לשעבר, המחזאי טרייסי לטס. מאז תחילת 2015, היא נמצאת במערכת יחסים עם השחקנית הולנד טיילור, המבוגרת ממנה ב-32 שנים. פולסון מתגוררת בלוס אנג'לס. היא תומכת במפלגה הדמוקרטית. היא אובחנה כחולה במלנומה בגבה כשהייתה בת 25, אם כי הגידול הוסר לפני שהתפשט. באוקטובר 2023, פולסון, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות מתקפת הפתע על ישראל. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס. מדיה וקבצים בנושא שרה פולסון בוויקישיתוף שרה פולסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרה פולסון, ברשת החברתית אינסטגרם שרה פולסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה פולסון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שרה פולסון, באתר AllMovie (באנגלית) שרה פולסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) שרה פולסון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) שרה פולסון, באתר Metacritic (באנגלית) שרה פולסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרה פולסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) יניר דקל, "הליהוק שלי כלסבית ב'אימה אמריקנית' - מכוון", באתר ynet, 24 בדצמבר 2012 אבנר שביט‏, "ה-MeToo עשה מהפכה? אם אישה כמוני מככבת בסרט גדול בגיל 44, אז כן": ריאיון עם שרה פולסון, באתר וואלה, 20 בינואר 2019 Pete Hammond, ‘Hold Your Breath’ Review: Sarah Paulson Acts Up A Dust Storm And Battles Personal Demons In Psychological Horror Story, Deadline, ‏2024-10-02 (באנגלית אמריקאית) Matt Donnelly, Hollywood Stars and Executives Thank President Biden for Leadership, Call for Release of All Hamas Hostages, Variety, ‏2023-10-23 (באנגלית אמריקאית) Tony Awards 2024: The complete list of winners, NPR, ‏16 ביוני 2024 Eve Batey,Chris Murphy, Creative Arts Emmys 2024: See the Winners Here, Vanity Fair, ‏2024-09-08 (באנגלית אמריקאית)