laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברכת האדמה

"ברכת האדמה" (בנורווגית: "Markens Grøde") הוא רומן מאת הסופר הנורווגי קנוט המסון. הספר זיכה את מחברו בפרס נובל לספרות לשנת 1920. תומאס מאן אמר על הספר: "ברכת האדמה הוא משהו חד־פעמי, מקרה בר־מזל ממדרגה ראשונה, יצירה של רב־אמן שתמיד תהיה לכבוד לספרות הסקנדינבית, לספרות האירופית כולה." "ברכת האדמה" הוא האפוס של עובד האדמה המסור יצחק ואשתו אינגיר המקימים יחדיו, בלב אחד האזורים המוריקים והמבודדים ביותר של נורווגיה, את אחוזתם הדלה "סילנארה". הזמן עובר, השנים חולפות, ולאחר הולדתם של הבנים אלישע וסיברט, נולדת בתם הראשונה. כאשר מבחינה אינגיר כי לילדה ישנה "שפת ארנבת" שסועה, כפי שיש לה עצמה, היא ממיתה אותה כדי שלא תסבול מחיצי החברה הלעגנית. הדבר מתגלה, אינגיר מושמת במשך שש שנים במאסר בעיר רחוקה, ושם נולדת בתה השנייה. ימים אלו, בהם היא מבלה בכלא, הם לה הכרות ראשונה עם אנשים עירוניים, והיא לומדת מהם את גינוני החברה על הטוב והרע שבהם. כאשר היא משתחררת וחוזרת לביתה, אשר הורחב מאז צאתה עשרות מונים, יצחק מתקשה להכירה: היא תופרת במקום לעבוד בשדה, מבקשת ממנו טבעות זהב, נחה ארוכות בצהריים, דורשת משרתת ועוד. כאשר היא מבחינה כי אלישע, שגדל והיה כבר לגבר צעיר, חכם דיו כדי לעבוד בעיר, היא שולחת אותו לעבוד כפקיד בבית המהנדס. אלישע משחית את נפשו, מבקש סכומי כסף עצומים מהוריו, הולך אחר בנות העיר ונעשה ל'עירוניסט' של ממש. סיברט לעומתו נותר בבית יחד עם אביו, ועוזר לו במשק הגדל מיום ליום מתוך שמחה אמיתית של עבודת אדמה טהורה. עם הריחוק מהעיר הסואנת ומתוך הקרבה לשקט שמעניקה לה האחוזה, נעשית אינגיר דתייה אדוקה, מצטרפת במלא המרץ לעבודה בשדה, ואף מנסה לגרום לאלישע לחזור לדרך האמונה – אך ללא הועיל. בעוד היבולים פורחים, הבקר מתרבה, ו"סילאנרה" הופכת למעצמה אזורית בזכות התמקדותו של יצחק בחיי האדמה ללא פניות מיותרות, אלישע נאלץ לחזור הביתה לאחר שכילה את כל כוחותיו בעיר. הוא לא מוצא את עצמו בחווה, ומתוך רתיעה של ממש נמנע מעבודת כפיים. יצחק קונה עבורו בית-ממכר (שלא ברצון), אך במקום להשתקע בעבודה החדשה שוקע אלישע בתהליך דקדנטי הרסני שמוביל אותו לעוגמת נפש מהורהרת ולמאיסה בחיים. "אלישע אינו מתעניין במיוחד בנערות... ייתכן כי מעולם לא השתוקק לאהוב ממש... אדם מוזר מאוד בין אנשי האחוזות: אדון בעל ידיים ענוגות של פקיד, שנוטה כמנהג הנשים אחר תפנוקים, ומתהלך עם מטרייה וערדליים... הוא חי באווירה מלאכותית ואיבד את דרכו. מכל מקום, הוא עומד לפנינו – חלוש, אדיש, חסר-תאווה. היה עליו לקנא בכל גבר שבין האיכרים, אבל גם לכך לא מצא כוח." אלישע מחליט לנסוע לאמריקה, ממנה הוא לא ישוב עוד. הרומן נחתם בדמות בה נפתח, ביצחק, הזורע בשדות כשהוא שרוי בהרמוניה מושלמת עם הטבע ועם החיים. "הוא מפריח את השממה מטבעו, והוא איכר מכף רגל ועד ראש. אדם קדמון – שקם לתחיה ומביא אתו בשורה לעתיד, אדם מהתקופה הראשונה לעבודת-האדמה. הוא ידוע מאוד, מניין שנותיו הוא תשע מאות שנה [כאדם הראשון], אבל הוא בן זמננו." ברכת האדמה, תרגם ניסן טורוב, הוצאת שטיבל, 2 כרכים, 1922 ברכת האדמה, תרגם ניסן טורוב, הוצאת שוקן, 363 עמודים, 1979. גל אורן, כשהטבע הופך לדת (קנוט המסון ו"ברכת האדמה"), מוסף "שבת", מקור ראשון, 1.10.2010 ברכת האדמה, באתר OCLC (באנגלית)
אלי גלמן

אלי גלמן (נולד ב-1958) שימש מנכ"ל חברת אמדוקס מ-2010 ועד 2018, חבר דירקטוריון החברה משנת 2002 ויו"ר ריטליקס. מכהן מאז שנת 2018 כיושב ראש הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב. גלמן שירת בחיל הקשר ונמנה עם צוות שפיתח את אחת ממערכות הקשר המובילות בצה"ל. בהמשך דרכו עבד בנאס"א ובג'נרל דיינמיקס בפיתוח פתרונות טכנולוגיים שונים. ב-1987 הגיע לארצות הברית בעקבות אשתו תהילה (תילי), בתו של צבי לוז ונכדתו של קדיש לוז, והצטרף לאמדוקס, בסניף החברה בסנט לואיס. בעת שהותו בארצות הברית מילא מגוון רחב של תפקידים ובהם ראש צוות טכנולוגי, ניהול פיתוח מוצרים וניהול לקוחות. בהמשך דרכו ניהל לקוחות בצפון אמריקה, באירופה, בדרום אמריקה ובאסיה. כמנהל אסטרטגיה באמדוקס, תפקיד בו החזיק כ-10 שנים, הוביל עסקאות רכש ומיזוגים רבים תוך הרחבת פעילות החברה. עם העסקאות הגדולות והידועות נמנות רכישת Clarify ומערכת ה-CRM שלה, Cramer ומערכת ה-OSS שלה, DST Cable TV. בשנותיו האחרונות באמדוקס כיהן גלמן כמשנה למנכ"ל החברה דב בהרב וכן כ-COO, כאשר מרבית עובדי החברה כפופים לו ישירות. ב-2008 פרש גלמן מאמדוקס וחבר לבכירי אמדוקס לשעבר, בהם המנכ"לים בועז דותן ואבי נאור, להקמת "קבוצת אלפא", שרכשה את השליטה בחברת ריטליקס. גלמן כיהן כיו"ר ריטליקס עד למכירתה לחברת NCR. ב-15 בנובמבר 2010 החליף גלמן את בהרב כמנכ"ל ונשיא אמדוקס. פרש מתפקידו בסוף ספטמבר 2018 והוחלף על ידי שוקי שפר. יחד עם עו"ד שמואל מיתר ופז ליטמן פעיל גלמן ב"עת הדעת" - מיזם ישראלי לקידום למידה באמצעות טכנולוגית מחשוב. מדצמבר 2018 משמש גלמן כיו״ר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב. במאי 2024 לאחר שנשיא איראן אברהים ראיסי נהרג בהתרסקות מסוק, כתב גלמן על ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו: "חבל שנתניהו לא היה איתם גם, תאונה אחת יכולה לסגור לנו ולעולם הרבה בעיות", "לפלל לתאונה שתמחוק את הנבלה הזאת מחיינו", "נתניהו תכנן וביצע בצורה מוקפדת את הרס מדינת ישראל, ברוח קרה ובכוונה תחילה - אשם בכוונת תחילה. אין לו מחילה". זמן קצר לאחר מכן, גלמן הביע חרטה על דבריו, ציין שהדברים נכתבו בקבוצה פרטית ומחק את הפוסט. גלמן בעל תואר בהנדסת חשמל מהטכניון ונשוי לתהילה (תילי) גלמן. לזוג שני ילדים. עומר רבין, ‏זעזוע באמדוקס: בהרב פורש אחרי 20 שנה; אלי גלמן יחליפו, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2010 ניר צליק, אלי גלמן: "חזרתי לאמדוקס כי קראו לי לשוב הביתה", באתר כלכליסט, 9 באפריל 2013 הדס מגן, ‏"אנחנו בג'ונגל מוחלט. אם אמדוקס תקרוס מחר היא תצטרך להתמודד, אין לה את המדינה שתגן עליה", באתר גלובס, 31 בינואר 2019 Eli Gelman, The Future Of Connectivity In The U.S. Will Rely On Just A Handful Of Consolidated Providers, Forbes, 27-10-2017 ניר צליק, אסיפת בעלי המניות של ריטליקס אישרה את כניסתם של מייסדי אמדוקס לחברה, באתר TheMarker‏, 19 באוקטובר 2009 קובי ישעיהו, ‏אלי גלמן פורש מתפקיד מנכ"ל אמדוקס; שוקי שפר יחליף אותו, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2018 עמית סגל, ‏בכיר באוניברסיטת תל אביב על רה"מ נתניהו: "לפלל לתאונה שתמחוק את הנבלה הזאת מחיינו", באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2024 תמר טרבלסי חדד, בכיר באוניברסיטת תל אביב: "חבל שנתניהו לא היה על המסוק האיראני", באתר ynet, 19 במאי 2024
ווקלוז (פרוור)

ווקלוז (באנגלית: Vaucluse) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וייברלי (Waverley Council) ומועצת וולהרה (Municipality of Woollahra). ווקלוז מהווה כמחצית משטח חצי האי סאות' הד, כשמצפונו מצוי וטסונס ביי האייקוני עם הצוקים המשקיפים על פתח מפרץ ג'קסון, ומדרום לו דובר הייטס ורוז ביי. ממזרח גובל הפרוור בים טסמן (כחלק מהאוקיינוס השקט), וממערב במפרץ ג'קסון. דרך הפרוור עוברות שתי דרכים ראשיות: דרך סאות' הד הישנה ודרך סאות' הד החדשה. לאחר הגעת המתיישבים הבריטים לאזור סידני, התפנה אזור ווקלוז משבט בירבירגל האבורוג'יני. המתיישבים השתמשו באזור החדש למטרת איתות לספינות המתקרבות לאזור הצוקים של סאות' הד, בתחילה במגדלי איתות מאולתרים. בשנת 1816 נבנה מגדלור מקוורי, על פסגת גבעה בולטת בצוק. המגדלור הלבן תוכנן על ידי אחד האדריכלים הראשונים שפעלו בסידני, פרנסיס גרינוויי. בשנת 1802 הוענקה נחלה באזור לסר הנרי בראון הייז (שהגיע למושבת העונשין בעקבות חטיפת נכדתו של בנקאי אירי עשיר בעבור כופר נפש), שבנה במקום את בית ווקלוז, המשקיף על נמל סידני. הייז העריץ את המשורר פרנצ'סקו פטרארקה, ובמיוחד את אחד משיריו שתיאר את מעיין ווקלוז בצרפת, וקרא לביתו החדש על שם אותו שיר. על שם אותו מעיין קרוי מחוז ווקלוז בצרפת. בשנת 1822 קנה קפטן ג'ון פייפר, בעל הנכסים ברוז ביי ופוינט פייפר הסמוכים מדרום, את נחלתו של הייז. פייפר מכר את בית ווקלוז לג'ון ונתוורת', ממגלי הארצות הבולטים באוסטרליה ואחד מהבודדים שחצו את ההרים הכחולים בתקופתו. בצידו הצפון מערבי של הפרוור מצויות סוללות תותחים, שנועדו להגן על נמל סידני מפולשים. אלו נבנו ובוצרו בשנות השבעים של המאה ה-19, בעיקר משום חשש מפלישה רוסית. בשנת 1883 מגדלור מקוורי המקורי נהרס עד היסוד, ובמקום בו עמד בנה האדריכל ג'יימס ברנט העתק מושלם שלו, תוך שימוש בחומרי בנייה שיבטיחו שרידות לאורך שנים. ווקלוז נחשב במשך שנים לאחד הפרוורים היקרים ביותר בסידני, ונכון לשנת 2010 עדיין ממוקם בין חמשת הפרוורים בעלי ערך הנכסים הגבוה ביותר. בשנת 2007 קנו האחים קרוק (מהגרים מדרום אפריקה) את אחוזת טהיטי בווקלוז בעבור 29 מיליון דולר אוסטרלי, סכום שיא באותו זמן. בפרוור מספר שמורות טבע המוגנות מפיתוח. שמורת הטבע של מגדלור מקוורי משמשת רקע פופולרי לצילומי אירוסין וזוגות נשואים, ופארק כריסטינסון משמש ריאה ירוקה לתושבי המקום. בית העלמין סאות' הוקם בשנת 1869 במפגש בין דרך סאות' הד הישנה והחדשה בווקלוז. אף על פי שהפרוור מנוהל על ידי מועצת וולהרה, בית העלמין נחשב כשלוחה של בית העלמין וייברלי, ולפיכך האזור מקבל שירותים ממועצת וייברלי הסמוכה. בבית העלמין קבורים רבים משועי אוסטרליה, כולל אדמונד ברטון, ראש ממשלת אוסטרליה הראשון, ג'ון רוברטסון, ראש ממשלת ניו סאות' ויילס לשעבר וולטר דייווידסון, מושל ניו סאות' ויילס לשעבר. מדיה וקבצים בנושא וקלוז בוויקישיתוף ווקלוז באתר "Dictionary of Sydney" ווקלוז באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 11.08.2011 בארכיון Wayback Machine)
פלוריאדה

האם התכוונתם ל... פלוריאדה (קנברה) – תערוכת פרחים לאומית בקנברה, בירת אוסטרליה, המתקיימת מדי שנה בספטמבר-אוקטובר מאז 1988. פלוריאדה (הולנד) – תערוכת פרחים בינלאומית בערים שונות בהולנד, המתקיימת מדי עשור מאז 1960. פלורידה (פירושונים)
נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס

נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס (בספרדית: Aeropuerto Internacional Jorge Chávez) הוא נמל התעופה הראשי והגדול ביותר של פרו. הוא ממוקם בעיר קייאו, סמוך לנמל, כ-10 ק"מ דרומית-מערבית ממרכז עיר הבירה לימה. כמו כן הוא משמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הפרואנית LAN פרו ושל רוב חברות התעופה הפרואניות. נמל התעופה קרוי על שם חורחה צ'אבס דרטנל (Jorge Chávez Dartnell) שהיה האדם הראשון שחצה את הרי האלפים בדרך האוויר, בשנת 1910. בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 8,786,003 נוסעים, מהם 3,955,721 בטיסות פנים ו-4,830,282 בטיסות בינלאומיות. בנמל התעופה יש שירותים נלווים נרחבים: חנויות דיוטי פרי ומרכז קניות, מגרשי חניה, חברות השכרת רכב, מלון קוסטה דל סול, מסעדות וברים, תאים לשמירת מטען, בנקים וכספומטים. בניית נמל התעופה החלה בשנת 1960, והוא נפתח רשמית ב-30 בדצמבר 1965. בזמנו הוא היה אחד מנמלי התעופה המודרניים ביותר באמריקה הלטינית, בעיקר בשל עיצוב טרמינל הנוסעים. במשך כ-30 שנה לא נערכו בו שינויים משמעותיים. בשנת 2001, בהחלטת ממשלת פרו, נמסרה הפעלת נמל התעופה לחברת "לימה איירפורט פרטנרס" (Lima Airport Partners), במטרה להשיג ניהול יעיל וכדי שנמל התעופה יורחב. כיום (2010) החברה שייכת ברובה לחברה הגרמנית "פראפורט" (Fraport AG), שמנהלת מספר נמלי תעופה ברחבי העולם, בהם נמלי התעופה של פרנקפורט, קהיר, ניו דלהי ונמל התעופה הבינלאומי המלך פהד בסעודיה. בשנת 2001, החלה חברת "לימה איירפורט פרטנרס" בהרחבת נמל התעופה ונכון ל-2010 הסתיימו רוב שלבי ההרחבה, בהם הרחבת טרמינל הנוסעים ל-84,570 מ"ר (לעומת 39,467 מ"ר בשנת 2001) והקמת מרכז מסחרי (קניון) בשם "פרו פלאסה". עוד מתוכנן סיום סלילתו של מסלול הטיסה השני של נמל התעופה, המקביל למסלול הטיסה הנוכחי, עד שנת 2014 לכל היותר. בשנת 2013 נעצרו בנמל שתי נשים וברשותם מעל ל-10 ק"ג קוקאין. בשנת 2020 בעקבות וירוס הקורונה - נחתו בנמל 4 טיסות של חברת אל על לראשונה במדינה. בנמל התעופה פועלות 41 חברות נוסעים ו-16 חברות תעופה של מטען, המכסות למעלה מ-60 יעדים פנימיים ובינלאומיים, ובכך מחברות את לימה אל רוב הערים המרכזיות בצפון, מרכז ודרום אמריקה; וכן למדריד, פריז ואמסטרדם באירופה (נכון לספטמבר 2010). מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי חורחה צ'אבס אתר נמל התעופה International Airport Jorge Chavez, AIRPORT SERVICES(הקישור אינו פעיל)
ז'אק לאמלואז

ז'אק לאמלואז (בצרפתית: Jacques Lameloise; נולד ב-6 באפריל 1947 בשאני) הוא שף צרפתי, שמסעדתו "למלואז", בשאני שבבורגון מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. סבו של ז'אק, פייר לאמלואז, התלמד בלוזי ובנייבר ואחרי-כן עבד בלדואיין, לפרוס ופלזה אתנה בפריז ובמלון סבוי בלונדון עם השף אוגוסט אסקופייה. אחרי ששירת ארבע שנים במלחמת העולם הראשונה ושנתיים נוספות בצבא, הוא נישא לדניז, שעמה הוא חידש ב-1920 פונדק דרכים מהמאה ה-16 בשאני בשם 'Hôtel Restaurant du Commerce . לפונדק תקרה קמורה האופיינית לארכיטקטורה הבורגונדית, המעוטרת בציורים מהמאה ה-18. הוא קיבל כוכב במישלן ב-1935 ועזב את המסעדה ב-1937, כיוון שעבר ניתוח. ז'אן לאמלואז (בנם של פייר ודניז) התלמד בגיל 16 בשָׁאלוֹן-סוּר-סוֹן ואחר-כך במלון פלזה אתנה ובScribe בפריז לפני ששב עם אשתו סימון וארבעת ילדיהם למסעדת הוריה, הוא זכה בכוכב במישלן ב-1952 והם לה קראו מחדש "לאמלואז" על שמו, ב-1960. ז'אק לאמלואז (בנם של ג'ון וסימון) נולד ב-6 באפריל 1947 בשאני במלון שהיה בבעלות הוריו. בגיל 15 הוא הצטרף לבית ספר למלונאות פראנדי בפריז, ממנו קיבל תעודת הסמכה, אחר-כך הוא התלמד בלוקה קרטון (שם הכיר את אשתו ניקול), עבד שנה במלון סבוי בלונדון ב-1967 (כמו סבו), בקפה-מסעדה פוקט'ס (Fouquet's) בפריז ב-1968 ואחר-כך בלדואיין במשך שנה ולבסוף בלאסר ב-1970. הוא גם התלמד אצל שף הקינוחים גסטון לנוטר. ב-1971 הוא לקח את המושכות על המסעדה המשפחתית של אביו וסבו בשאני והעלה אותה לשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום ב-1979. ב-2005 הוריד אותו המישלן לשני כוכבים וב-2007 הוא זכה מחדש בשלושת הכוכבים. הוא מגיש מטבח צרפתי בורגיניוני קלאסי עם פרשנות מודרנית. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. בשנת 2008 אריק פרה מונה לשף של המסעדה. המסעדה שוכנת במלון השייך לרשת מלונות הבוטיק רלה א שאטו. ז'אק לאמלואז זכה בתואר לגיון הכבוד. רביולי של חלזונות בורגון בציר שום עדין (המאכל המקורי נוצר ב-1979) יונה צלויה בפירורי כמהין חתיכות תפוחי אדמה צלויות עם חלזונות בורגון מילפיי פילה בקר בפואה גרא, סופלה של תפוחי אדמה עלים פריכים ודקים של שוקולד קרמל, פטל וקרם ברולה מילפיי לובסטר הומאר בעגבניות שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 113. מדיה וקבצים בנושא ז'אק לאמלואז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'אק לאמלואז עמוד מסעדת לאמלואז באתר dininginfrance אייל גרוס, הקוסם מבורגונדי
צבי יהודה מלצר

הרב רפאל צבי יהודה מלצר (ה'תרנ"ט, 1899 – ליל ט"ו בתמוז תשכ"ט, 30 ביוני 1969) היה רבה של פרדס חנה ולאחר מכן של רחובות. היה מיוזמי הקמתה של מדרשית נעם ומייסד וראש ישיבת קלצק בארץ ישראל וישיבת הדרום. נולד במיר שבבלארוס לביילה-הינדה ולרב איסר זלמן מלצר. התחנך אצל אביו, וכן אצל הרב יוסף יוזל הורוביץ, ה"סבא מנובהרדוק". בבחרותו שימש כמה שנים כמשגיח בישיבת קלצק אצל אביו ומסר שיחות מוסר. בשנת תרפ"ה (1925) עלה עם אביו לארץ ישראל. לאחר נישואיו למד בהיכל התלמוד בתל אביב. לימד בישיבה הקטנה של ישיבת עץ חיים בירושלים, ולאחר מכן בישיבת תל אביב. תקופה מסוימת שימש ר"מ בישיבת תפארת ישראל בחיפה. בשנת תרצ"ו (1936) נבחר לרבה של פרדס חנה. בתקופת רבנותו בפרדס חנה ייסד במושבה את ישיבת קלצק, לזכר הישיבה המקורית בקלצק שבראשה עמד אביו. בצוות רבני הישיבה היה אחיינו, הרב שניאור קוטלר. בשנת תש"ה (1945) יזם את הקמת מדרשית נעם בפרדס חנה. הוא פנה אל ראשי ארגון הנוער "נוער המזרחי" (ראשי תיבות: נעם) והציע להם להקים במושבה ישיבה שתשלב לימודים כלליים. לראשות הישיבה נבחר הרב יהושע יגל. בשנת תש"ז (1947) נבחר לכהן כרבה של רחובות, לאחר פטירת רבה הקודם צבי שטיינמן, שהיה חותנו. את רבנותו בפרדס חנה העביר לרב יהושע זליג דיסקין. עם בואו לרחובות הוא ייסד בה בית דין ושימש בו כאב"ד עד שנת תשי"ט (1959). הוא מינה לרבנים מקומיים את הרב יואל קלופט (רב שיכון הפועל) והרב זבולון גרז (רב בית הכנסת "שונה הלכות"). כמו כן העביר מפרדס חנה לרחובות את ישיבת קלצק שבראשותו, ובהמשך פתח לצידה את ישיבת הדרום. במסגרת הישיבה הקים הרב מלצר סמינר למורים. כמו כן, היה מראשוני הוגי רעיון ההסדר. תלמידי הסמינר ברחובות היו הראשונים ששירתו בצבא במסגרת ה"הסדר", שאליו הצטרפו מאוחר יותר תלמידי ישיבות אחרות. בשנת תשי"א (1951) פרש הרב מלצר מרבנות העיר, ואת מקומו מילא הרב אלימלך בר שאול. הרב מלצר המשיך לכהן כאב בית הדין וכראש ישיבת הדרום. כעבור זמן פרש גם מראשות בית הדין ומינה תחתיו את הרב זבולון גרז. בשנת תשכ"ה (1965) נפטר הרב בר שאול, ומיד לאחר פטירתו ייסד הרב מלצר לזכרו כולל אברכים, הפועל עד היום. כמו כן פתח הרב מלצר ישיבה מקצועית ביישוב גן יבנה הסמוך לרחובות. בשנת תשי"ד (1954), לאחר פטירת אביו, חלה הרב מלצר, וכסגולה נוסף לו השם רפאל, אותו נשא עד מותו. הרב אריה לוין ערך לו גורל הגר"א, והפסוק שעלה בגורל היה: "וְהֹסַפְתִּי עַל יָמֶיךָ חֲמֵשׁ עֶשְׂרֵה שָׁנָה". ואכן, הרב מלצר נפטר כעבור חמש עשרה שנה, בט"ו תמוז תשכ"ט. נקבר בהר המנוחות בירושלים. אחר מותו הנציחה עיריית רחובות את זכרו בקריאת רחוב על שמו. ילדיו הם: מרים, אוריאל מלצר וידעאל מלצר, שחיבר את הביוגרפיה על הרב איסר זלמן מלצר בדרך עץ החיים. חתנו של אוריאל מלצר, הרב אריה אדלר, הקים את ישיבת "אבן האזל" בנתיבות, הקרויה על שם ספרו של הרב איסר זלמן מלצר. חתנו (נישא למרים בתו) היה הרב יהודה עמיטל. הרב יואל עמיטל, ‏סבי הרב צבי יהודה מלצר זצ"ל, המעין תמוז תשס"ט הרב יהושע מגנס, ‏עוד על הרב צבי יהודה מלצר זצ"ל, המעין תשרי תש"ע הרב צבי יהודה מלצר, באתר המועצה הדתית ברחובות הרב עמיחי כנרתי, רבי צבי יהודה מלצר זצ"ל, תשע"ט מת הרב צבי יהודה מלצר, מעריב, 1 ביולי 1969. פרדס חנה, דואר היום, 31 בינואר 1936 מעמד גדול לכבוד התורה, הצופה, 25 ביוני 1947 דרכו האחרונה של הרב צבי שטיינמאן זצ"ל, הצופה, 27 בינואר 1947 לשכת השר יעקב משה טולידאנו - מינויים לדיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 2 ספר מלכים ב' כ, ו
אהרן שמי

האם התכוונתם ל... אהרן (ג'ימי) שמי – לוחם בחטיבת הראל שנפל במלחמת העצמאות אהרן שמי – סופר וסטיריקן ישראלי
אהרן שמי (סופר)

אהרן שֵׁמי (2 בפברואר 1929 - 24 בספטמבר 2010) היה עיתונאי, סופר וסאטיריקן ישראלי. אהרן שמי נולד ב-1929 בקיבוץ יגור. התחנך בקיבוץ תל יוסף, שהוריו נמנו עם מייסדיו. הצטרף לחי"ש, ובמלחמת העצמאות נפצע קשה בקרב בגלבוע. בתל יוסף נישא לרות, ובעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד עברו השניים לקיבוץ בית השיטה. היה רקדן וכוריאוגרף, ועבד עם נחום היימן וזאב חבצלת. השתתף כרקדן בפסטיבלים בינלאומיים של הנוער הסוציאליסטי. ב-1962 עבר לתל אביב, ובה עבד כעוזר במאי בסרט "יהודית", בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "מצדה", בסרטיו של אפרים קישון "ארבינקא" ו"תעלת בלאומילך", ובסרטו של מנחם גולן "פורטונה". ביים סרטי הדרכה לצה"ל וסרטי תדמית. הגה את הסיסמה "בכביש אל תהיה צודק - תהיה חכם". כתב טורי פובליציסטיקה בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"דבר". נמנה עם מייסדי המוסף הסאטירי "דבר אחר". בתחילת פעולתו של ערוץ 2 היה חבר בצוות התוכנית "אין עם מי לדבר" שבהנחיית יאיר גרבוז. בתל יוסף נישא לרות, ולזוג נולדו שלושה ילדים, רס"ן יובל שמי, טייס קרב, נהרג בשנת 1984 בתאונת אימונים, איריס, זמרת בלהקת "סקסטה" ורם, עורך ויוצר תוכניות ריאליטי ("הישרדות", "היפה והחנון", "הכפר"). נישא בשנית לדניאלה שמי, עיתונאית וסופרת, ולזוג נולדו שני ילדים, אסף וגיא, גיטריסט בלהקת "מרסדס בנד". יחד עם הצייר דני קרמן יצר ספרי ילדים רבים: דוק מחפש בית (מסדה, 1980) א.ב. של אותיות וחיות לפי סדר האלף בית (מודן, 1980). א. ב. של אנשים גדולים : ומה עוד אפשר לעשות כשמתחילים מאלף (שבא, 1981) כמו שאיש אחד חכם אמר פעם (כיוונים, 1983) מה? מי? למה? (מסדה, 1987) מה הם עושים? (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2002). יצר ספרי ילדים נוספים עם הצייר אבנר כץ: הכיס הקטן (עם עובד, 1979) יופי של מספרים (כנרת, 1987) למה יש לו לצב קול כזה? (כנרת, 1988) כתב גם למבוגרים: פוזיטיב : למה כולם מתלוננים ואף אחד לא אומר מלה טובה, איורים: דני קרמן (כיוונים, 1990) ואז אני אמרתי לו --- : ספר ההעלבות, מדריך למעליב האינטליגנטי, יחד עם יורם אפק ודני קרמן (כיוונים, 1994) אנחנו אבן היסוד : שירים וחיים של פעם בקיבוץ (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007). כתבי אהרן שמי בפרויקט בן-יהודה אורי דרומי, אהרן שמי, הילד מתל יוסף, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2010 מרב יודילוביץ', הסאטיריקן אהרן שמי הלך לעולמו, באתר ynet, 5 באוקטובר 2010 עינב שיף‏, הסופר והסטיריקן אהרן שמי הלך לעולמו, באתר וואלה, 5 באוקטובר 2010 רשימת הפרסומים של אהרן שמי, בקטלוג הספרייה הלאומית אהרן שמי, דף שער בספרייה הלאומית מכּתביו: חינוך משותף, מתוך ספרו "אנחנו אבן היסוד" קורות החיים של יובל שמי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון רם שמי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלול

האם התכוונתם ל... ארז מלול – חבר הכנסת דוד מלול – רב במרוקו ורבה הראשי של ירוחם דור מלול – כדורגלן ישראלי יוסף מלול – רב ומקובל, רבה של עיית עטאב שבמרוקו מיקי מלול – שחיין ישראלי רחמים מלול – ראש עיריית רחובות ולשעבר חבר הכנסת מטעם ש"ס נסים מלול – היסטוריון, עיתונאי ופעיל ציוני בתקופת היישוב
קונסטנטין נובוסיולוב

קונסטנטין סרגייביץ' נובוסיולוב (ברוסית: Константи́н Серге́евич Новосёлов- בבמקור ברוסית - נובוסיולוב ; נולד ב-23 באוגוסט 1974) הוא פיזיקאי רוסי-בריטי, שנודע בעיקר בזכות עבודותיו על הגרפן, יחד עם אנדריי גיים, שזיכו אותם בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2010. נובוסלוב הוא חבר בקבוצה לחקר מזוסקופיה באוניברסיטת מנצ'סטר כעמית מחקר של החברה המלכותית. נובוסיולוב נולד בניז'ני טגיל שבברית המועצות (רוסיה כיום) בשנת 1974. בשנת 1991 החל את לימודיו במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה וסיים אותו בשנת 1997. את לימודי הדוקטורט השלים בשנת 2004 באוניברסיטת רדבוד ניימכן שבהולנד. לאחר עבודה של מספר שנים במעבדה, קיבל נובוסלוב משרת פרופסור ועמית מחקר באקדמיה המלכותית של אוניברסיטת מנצ'סטר, יחד עם מנחה הדוקטורט שלו, אנדריי גיים. הוא מחזיק באזרחות רוסית ובריטית. נובוסיולוב פרסם יותר מ-60 מאמרים, בנושאים כמו על מוליכות מזוסקופית (מגנטומטריית הול), תנועה תת-אטומית של תחומים אטומיים מגנטיים, המצאת "סרט הגקו" (סרט הדבקה דו-כיווני), והגרפן. בשנת 2011 נבחר לחבר בחברה המלכותית. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין נובוסיולוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונסטנטין נובוסיולוב קונסטנטין נובוסיולוב, באתר פרס נובל (באנגלית) קונסטנטין נובוסיולוב, באתר גוגל סקולר קונסטנטין נובוסיולוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן-מישל לורן

ז'אן-מישל לורן (בצרפתית: Jean Michel Lorain ; נולד ב-7 בינואר 1959 ב- Migennes, בורגון) הוא שף המסעדה הצרפתית לה קוט סן-ז'אק (La Côte Saint-Jacques) בז'ואני במחוז יון בבורגון. יחד עם אביו, מישל לורן (בצרפתית: Michel Lorain; נולד ב-1934), הוא בעלים של מסעדה שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (נכון לשנת 2011). נולד ב-1934. אימו, מארי לורן, הייתה מסעדנית שייסדה את קוט סן-ז'אק בז'ואני לגדות נהר היון ב-1945. מישל לורן התלמד כאופה ואחר-כך ירש את אימו בקוט סן-ז'אק ב-1958 ביחד עם אשתו ז'קלין ששימשה כסומלייה (מלצר יינות, שאחראי גם על בניית מרתף היין של המסעדה). ב-1971 השיג מישל את הכוכב הראשון במדריך מישלן האדום, הוא קיבל את השני ב-1976. קוט סן-ז'אק נכנסה לרשת רלה א שאטו בשנת 1977. הוא רכש כרם ועושה בעצמו יין מזן ענבי שרדונה. בבעלותו סירה שניתן להשכירה לשיט עם ארוחה. הוא פתח מעבר לנהר מלון זול עם מסעדה פשוטה. ז'אן-מישל לורן, בנם של ז'קלין ומישל לורן, נולד ב-7 בינואר 1959 ב- Migennes, 8 ק"מ מז'ואני. לאחר סיום תיכון התלמד ז'אן-מישל אצל פייר וז'אן טרואגרו ברואן ב-1977. הוא שהה שנה בטיוואן פריז לצד קלוד דלין שעמד בראשה ב-1979. הוא השלים את שירותו הצבאי והצטרף לאביו במסעדה המשפחתית למשך שנה ואז השתלם אצל פרדי ז'ירארדה בקריסייה, שווייץ, במשך שנה וחצי ב-1982. ב-1983 הוא שב לז'ואני לצד אביו מישל. הוא התחתן עם בריג'יט שממנה יש לו שתי בנות, אלכסנדרה ומרין. ב-1986 מישל וז'אן-מישל לורן השיג 19/20 נקודות בגו מיו וכוכב שלישי במדריך מישלן האדום. בגיל 27, היה ז'אן-מישל השף הצעיר ביותר שהגיע אי-פעם לשלושה כוכבים במישלן. ב-1993 ז'אן-מישל מונה לשף השנה בידי גו מיו שנתן לו את הניקוד המקסימלי דאז של 19.5/20. מישל לורן יצא לגמלאות. ב-2001 קוט סן-ז'אק הורדה לשני כוכבים במישלן, ב-2004 היא קיבלה מחדש את שלושת הכוכבים שלה, בעקבות עבודת שיפוץ ועיצוב נרחבת במסעדה. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. ענבר, אביטל. התענוגות של צרפת. תל אביב: אריה ניר מודן, 1997; עמ' 26, 77-71, 92, 394, 395. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-מישל לורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'אן-מישל לורן מסעדת לה קוט סן ז'אק באתר dininginfrance ביוגרפיה של ז'אן-מישל לורן, באתר restaurant-ranking.com רותי קינן, עוף בשמפניה ומורשת קרב, באתר ynet, 14 בינואר 2004 מסעדת קוט סן-ז'אק במדריך השולחנות הגדולים בעולם