הליכה על גחלים

הליכה על גחלים היא פסיעה ברגליים יחפות על גחלים לוחשות או על פחם לוהט. ההליכה מתבצעת במספר תרבויות ברחבי העולם. האזכור ההיסטורי הראשון להליכה על גחלים הוא מעידן הברזל באזור תת-היבשת ההודית בסביבות 1200 לפני הספירה. לרוב מבוצעת ההליכה כטקס חניכה, שבו ההליכה מייצגת את הכוח והאומץ של האינדיבידואל. במקרים אחרים מייצגת ההליכה את האמונה של האינדיבידואל. כיום, מבוצעת ההליכה בין השאר בסמינרים מאורגנים וסדנאות בנייה עצמית כתרגיל לבניית ביטחון עצמי. ההליכה רומזת על האמונה באומץ אשר דורשת ההליכה, מראה על עזרה של כוח עליון, אמונה חזקה או ביכולתו של האינדיבידואל להתמקד ברוח אשר מעבר לחומר. פיזיקאים מודרניים חושפים את הכזב מאחורי האמונה הזו, ומראים כי כמות הזמן אשר בה כף הרגל נוגעת באדמה אינו מספיק על מנת ליצור כוויה מפחם שאינו מוליך חום טוב יחסית. הליכה על גחלים מיושמת במספר מקומות בעולם: מגוון שבטים ברחבי איי פיג'י. בידי מאמיני פלג השיעה באסלאם בעשוראא, היום התשיעי והעשירי של חודש מוחרם, החודש הראשון בלוח השנה המוסלמי. וזאת כדי לקונן על מותו של חוסיין נכדו של מוחמד. על ידי חסידי הכנסייה האורתודוקסית המזרחית ביוון ובבולגריה בטקסים דתיים פופולרים. על ידי פאקירים. הבושמנים במדבר קלהארי מבצעים הליכות אלה מאז תחילת היותם בשבטים. הם משתמשים באש כגורם מטהר במגוון מטקסיהם. על ידי הודים בני דת ההינדו בדרום אסיה ובתפוצתם בדרום אפריקה, מלזיה וסינגפור. ההליכות מתבצעות בזמן פסטיבלי ה-Thimithi. על ידי ילדות קטנות בבאלי בזמן טקסי ה-Sanghyang dedari אשר בו מיוחס לילדות כי הן רדופות על ידי רוחות מיטיבות. על ידי בודהיסטים וטאוסיטים יפנים. על ידי מגוון שבטים ברחבי פולינזיה כפי שתועד במגזינים מדעיים, (תיעודים שגובו על ידי תמונות) בין השנים 1953-1893. סמינרים ליישום עצמי וסמינרים לניהול. בין הידועים אשר מעבירים את סמינרים אלה ניתן למצוא את אלן לואיס, פגי דילן וכן את אנתוני רובינס. הליכה על אש קיימת כבר כמה אלפי שנים עם תיעוד שמגיע כאמור עד ל-1200 לפנה"ס. תרבויות ברחבי העולם מיוון ועד סין השתמשו בהליך לטקסי בריאות, חניכה ואמונה. בעולם המודרני נהייתה הליכה על גחלים פופולרית מחדש בארצות הברית בשנות השבעים כשהסופר Tolly Burkan החל בקמפיין לשם הסרת המסתורין מעל הליך זה. הוא הציע קורסי ערב להליכה על אש אשר היו פתוחים לציבור הרחב. הדרישה לקורסים הייתה נרחבת עד לשנת 1984 שבה החל בורקן להכשיר מאמנים בתחום. לאחרונה, מיושמת ההליכה בקרב אנשי עסקים על מנת לעורר רוח צוות וכן כגישת רפואה אלטרנטיבית. בשעת מפגש בין שני גופים בעלי טמפרטורות שונות, הגוף החם יותר יעביר חום לגוף הקר ולכן יתקרר ואילו הקר יותר יתחמם, התהליך יתמשך עד ששני הגופים יגיעו לטמפרטורה זהה (שתהיה גבוהה מהטמפרטורה המקורית של הגוף הקר ונמוכה מזאת של הגוף החם) או עד שיופסק המגע בין שני הגופים. גובה הטמפרטורה הסופית הנ"ל והזמן שייקח למערכת להגיע אליה תלוים ביחסים התרמודינמים של שני הגופים. שלושת המאפיינים הייחודיים לכל סיטואציה אשר יקבעו באיזו מהירות תתקבל הטמפרטורה הסופית הם טמפרטורות הגופים, צפיפות החומר, קיבולת החום של כל אחד מהגופים והולכת החום שלהם. השורש הריבועי של מכפלת הולכת החום, צפיפות החומר וקיבולת החום נקרא thermal effusivity והוא נותן לנו את המידע לגבי כמות אנרגיית חום שהגוף אוגר או משחרר בפרק זמן מסוים ליחידת שטח אחת כשפני השטח בטמפרטורה מסוימת. מאחר שבהליכה על גחלים, החום אשר נספג ברגליים הוא למעשה החום הנפלט על ידי הגחלים, החמים יותר, טמפרטורת פני השטח חייבת להיות קרובה יותר לטמפרטורה של הגוף עם ה-thermal effusivity הגבוה יותר. הגופים אשר מוצבים במשוואה במקרה הזה הם הרגליים והגחלים. למרות שכאמור הפעולה היא פשוטה, הפחד שהיא יוצרת עלול לבסוף לגרום לכוויות. אחת הסיבות לכך היא שקל מאוד ללכת בדרך לא נכונה מהחשש ולכך תוצאות שונות: בהליכה בצעדים שטוחים הרגל נמצאת רוב הזמן מעל המשטח המבודד של האפר והפחם. אולם מכיוון שהגחלים מעוררות פחד הנטייה הטבעית היא ללכת מהר או לרוץ. בצעדים כבדים יותר הרגל שוקעת לתוך הגחלים החמים, מה שמגביר את הסיכון לכוויות בקדמת כף הרגל. לעומת זאת, אם הולכים לאט מדי, הרגל נמצאת קרוב למשטח החם מספיק זמן כדי להתחיל ליצור כוויות. בעיה אפשרית אחרת היא אם משטח הגחלים אינו אחיד ומכיל דברים שאינם פחמים. לדוגמה, אם נעוצות במשטח פיסות מתכת עלולות להיווצר כוויות בשל הולכת חום גבוהה של החומר. גם פחמים שלא בערו מספיק הם מבודדים פחות טובים, ולכן רצוי לתת לאש לבעור מספיק זמן לפני שמתחילים ללכת. אם נדבק פחם לרגל, הוא יגרום כוויות משום שהמגע איתו רציף ולא רק בזמן הצעד. כאשר הרגליים רטובות, יש סיכוי גבוה יותר להידבקות פחמים. מדיה וקבצים בנושא הליכה על גחלים בוויקישיתוף הליכה על גחלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Willey, David. "הליכה על אש מיתוס נגד הפיזיקה". אוניברסיטת פיטסבורג. נבדק ב-29 ביוני 2010. {{cite web}}: (עזרה) DeMello, Margo (2009). Feet and Footwear: A Cultural Encyclopedia. Macmillan. pp. 30–32. ISBN 9780313357145. Xygalatas, Dimitris, 2011. “Ethnography, Historiography, and the Making of History in the Tradition of the Anastenaria”, History and Anthropology 22 (1): 57-74 About Bali & Indonesia Travel | Bali Sanghyang Dance, Baliforyou.com, ‏2008-09-21 umuki.com, www.umuki.com(הקישור אינו פעיל) umuki.com, www.umuki.com Binns, Corey (2006-08-14). "World's Watch and Learn: Physics Professor Walks on Fire". Livescience.com. נבדק ב-2007-04-13. (livescience.com) Loring Danforth, Ph.D., Firewalking and Religious Healing (1989), Princeton University Press. ISBN 0-691-02853-2. Chapter 8, page 261. See Amazon Online Reader: Firewalking and Religious Healing. "Can you walk on hot coals in bare feet and not get burned?". The Straight Dope. 14 ביוני 1991. נבדק ב-2007-04-13. {{cite news}}: (עזרה)