laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האגמים המזוריים

האגמים המָזוּריים (בפולנית: Pojezierze Mazurskie; בגרמנית: Masurische Seenplatte) הוא אזור עתיר-אגמים (כ-2,000 אגמים בשטח של כ-52,000 קמ"ר) בצפון-מזרח פולין, בין שפך הוויסלה לגבול פולין-רוסיה. האגמים מקושרים לנהרות סביבם ולים הבלטי במערכת תעלות. האגמים הוצעו על ידי פולין לרשימת שבעת פלאי עולם הטבע ונבחרו בקבוצת 28 האתרים הראשונים. האגמים נוצרו בתקופת עידן הקרח של הפליסטוקן כמורנות שנסכרו ונכלאו. במאה ה-13 היו האגמים חלק ממדינת המסדר הטווטוני והיוו מכשול טבעי מול הסלאבים (באזור התקיים ב-1410 קרב גרונוולד בין האבירים הטווטונים לסלאבים). בהמשך היו האגמים חלק מפרוסיה המזרחית. במאה ה-18 נחפרה התעלה המזורית (גרמנית: Masurischer Kanal) המחברת את האגמים לים הבלטי. אזור האגמים, מכשול מרכזי בדרך לכיתור ברלין ממזרח, היווה אתר קרבות בעת הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית בראשית מלחמת העולם הראשונה ובו התקיימו הקרב הראשון על האגמים המזוריים והקרב השני על האגמים המזוריים, שבו הדפו כוחות האימפריה הגרמנית את צבא האימפריה הרוסית. מוצב הפיקוד של אדולף היטלר, "מאורת הזאב", היה ביער באזור האגמים. בעקבות הסכם פוטסדם בסוף מלחמת העולם השנייה נכללו האגמים בשטח פולין. כיום האזור משמש לתיירות. עיר הגישה העיקרית היא אלק (ליק) אליה מגיעה תחבורה מגדנסק, ורשה ווילנה. ערים תיירותיות נוספות באזור הן גיז'יצקו (Giżycko), מיקוואיקי (Mikołajki), ונגוז'בו (Węgorzewo), רין (Ryn), פּיש (Pisz) ואילאווה (Iława). הפעילות באזור כוללת טיולים רגליים במספר מסלולים ביערות שבין האגמים ובהם כנסיות וגשרים עתיקים, צפרות, שיט, דיג ושחייה. הפארק הנופי המזורי (בפולנית: Mazurski Park Krajobrazowy) משתרע על פני כ-537 קמ"ר וכולל 11 שמורות טבע, בהן שמורת אגם Łuknajno המוכרת על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ויער בו מתקיים גרעין רבייה של הביזון האירופי. מדיה וקבצים בנושא האגמים המזוריים בוויקישיתוף אתר תיירות פולני אתר תיירות מרכזי על האזור אזור האגמים המזוריים, אתר לונלי פלאנט כרמית וייס, ‏טיול באזור האגמים של פולין, באתר GoTravel האגמים המזוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כפר לאם

כּפְר לַאם (בערבית: كفر لام) היה כפר ערבי בנפת חיפה אשר שכן כ-21 קילומטר דרומית לעיר חיפה, בסמוך לכפרים עין ע'זאל וא-סואמיר. הכפר נהרס במלחמת העצמאות. על פי ההיסטוריון והגאוגרף המוסלמי יאקות אל-חמאווי, שכן באזור כפר בשם כפר לאב שנוסד במאה ה-8 לספירה על ידי הח'ליף השאם אבן עבד אל-מלכ. במהלך התקופה הערבית נבנה בכפר לאב מבצר כפרלט, שנחשב כייחודי בשל סגנונו האדריכלי, שמאופיין במגדלים עגולים בפינותיו. המצודה נכבשה על ידי הצלבנים בסוף המאה ה-11, אך בשנת 1291, בעת ההתקפות הממלוכיות על מעוזי הצלבנים, נפל גם המבצר בידי המוסלמים ונחרב. לורנס אוליפנט ביקר בכפר בשנת 1884, הוא סיפר שגילה שני מבנים מקומרים גדולים שתקרתם נתמכה בחמש קשתות. הוא גם קיבל מאנשי הכפר מנורות עתיקות ומטבעות. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 1931, היו בכפר 215 תושבים ו-50 בתים נושבים. על פי נתוני סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, הוערכה אוכלוסייתו בכ-340 תושבים, שהתפרנסו ברובם מחקלאות על אדמות שהתפרשו על פני 6,838 דונם. מתוכם 1,734 שטחים ציבוריים. הכפר שנהרס במלחמת העצמאות ב-16 ביולי 1948. במסגרת מבצע כיבוש הכפרים הערביים בחוף הכרמל, תקפו האוניות "חנה סנש" ו"התקווה" את הכפר, והוא נכבש כעבור זמן קצר לאחר שמרבית תושביו נטשו את המקום. על-פי ספר תולדות ההגנה, מה שייחד את המבצע הוא שנעשה בו שימוש ראשון במלחמה בירי על ידי כוח ימי, משתי ספינות מלחמה שירו מנשק קל על כפר לאם וא-סרפנד.[דרוש מקור] מבצר כפרלט נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. לורנס אוליפנט, חיפה - כתבות מארץ הקודש 1882–1885, מהדורה בעברית הוצאת יד בן צבי, 1976, עמ' 149 זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל עמ' 3767
ולדימיר סטויצ'ב

ולדימיר דימיטרוב סְטוֹיְצֶ'ב (בבולגרית: Владимир Димитров Стойчев; ‏24 בפברואר 1892, סופיה, נסיכות בולגריה – 27 באפריל 1990, סופיה, בולגריה) היה קולונל-גנרל בולגרי, אשר במהלך מלחמת העולם השנייה כיהן כמפקד הארמייה הראשונה של צבא בולגריה ולחם עימה בקרבות החזית האוקראינית השלישית תחת המרשל פיודור טולבוחין. סטויצ'ב נולד בסופיה, ב-1911 סיים את האקדמיה הצבאית הטרזיאנית וב-1914 את האקדמיה הצבאית הבולגרית. הוא התגייס לחיל הפרשים ולחם במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, השנייה ומלחמת העולם הראשונה. סטויצ'ב היה רוכב סוסים מצטיין ובין שתי מלחמות העולם ייצג את בולגריה באולימפיאדת פריז (1924) ואולימפיאדת אמסטרדם (1928). בין 1930 ל-1934 כיהן כנספח צבאי של בולגריה בצרפת ובממלכה המאוחדת. בשנה זו, לאחר הפיכת הליגה הצבאית הועבר מתפקידו ובהמשך אף נכלא לתקופה קצרה. במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרף סטויצ'ב לחזית המולדת של בולגריה ובאוקטובר 1944 לאחר ההפיכה בה השתתף שהעלתה את חזית המולדת לשלטון הוחזר לשירות פעיל, הועלה לדרגת גנרל לויטננט ומונה למפקד הארמייה הראשונה. לאחר הצטרפות בולגריה לבעלות הברית, נותבה הארמייה הראשונה לסיוע לכוחות שלחמו בחזית האוקראינית השלישית תחת המרשל פיודור טולבוחין. במרץ 1945 לחמו הבולגרים במתקפת אגם בלטון בהונגריה, בהמשך במבצע וינה וב-8 במאי 1945 לחמו בקרב האחרון בו השתתפו כאשר כבשו את העיר קלגנפורט שבאוסטריה. ביוני 1945, השתתף סטויצ'ב במצעד הניצחון של הצבא האדום במוסקבה. ולדימיר סטויצ'ב סיים את שירותו הצבאי בדרגת גנרל-קולונל. בין 1945 ל-1947 כיהן כנציג בולגריה בוושינגטון ובאו"ם. בהמשך, כיהן כיושב ראש הוועד האולימפי הבולגרי עד לפרישתו ב-1982. ולדימיר סטויצ'ב הלך לעולמו ב-1990 בסופיה והוא בן 98 שנים. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר סטויצ'קוב בוויקישיתוף ולדימיר סטויצ'ב, באתר olympedia.org קולונל-גנרל היא דרגת ביניים בין גנרל לפילדמרשל. דהיינו, בכירה יותר מגנרל וזוטרה יותר מפילדמרשל. ולדימיר סטויצ'ב במשחקים האולימפיים, באתר sports-reference.com (באנגלית).
ארטמיסיון

האם התכוונתם ל... ארטמיסיון (כף) – כֵּף בצפון האי אביה שביוון קרב ארטמיסיון – קרב ימי שנערך באוגוסט 480 לפנה"ס בין הצי הפרסי לבין הצי היווני סמוך לכף ארטמיסיון פוסידון מארטמיסיון – פסל ברונזה יווני מתוארך לשנת 460 לפנה"ס לערך שנתגלה ב-1926 בים האגאי ליד כף ארטמיסיון ומוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה, יוון (לחצו לצפייה ) ארטמיסיון (מקדש יווני) – שמו היווני של מקדש ארטמיס באפסוס ארטמיסיון (חודש) – חודש אפונימי איוני בלוח השנה היווני (באפסוס ובמילטוס נקרא Artemision Ἀρτεμίσιον, ואילו במקדוניה ובמקומות אחרים בעולם היווני כגון ספרטה שבלאקוניה – Artemisios Αρτεμισιος) המוקדש לאלה ארטמיס ארטמיסיה
שרה דניאלס

שרה דניאלס ׁ(באנגלית: Sarah Daniels, נולדה ב-1957) היא מחזאית ומחברת בריטית פורה. הקריירה שלה כמחזאית פרצה בשנת 1981, כאשר בחודש יולי הוצג המחזה שלה Penumbra בסטודיו לתיאטרון של אוניברסיטת שפילד וב-7 בספטמבר 1981 יצירתה Ripen Our Darkness הוצגה לראשונה בתיאטרון רויאל קורט. דניאלס הוזמנה לשהות במשך שנה במחלקה לספרות אנגלית של אוניברסיטת שפילד כדי להתמסר לכתיבה. בשנת 1984 הייתה סופרת הבית בתיאטרון רויאל קורט. היא הייתה זמן מה חברה במועצת המנהלים של התיאטרון קלין ברייק. מחזותיה הוצגו גם בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון, במרכז לאמנויות בטרסי, בתיאטרון קרוסיבל בשפילד ובצ'יקן שד. דניאלס כתבה גם פרקים לסדרות אופרת סבון כמו "גריינג' היל", מדיקס, "איסטאנדרס" ו"הולבי סיטי". שני קובצי מחזות שלה פורסמו בהוצאה לאור מטואן. לשרה דניאלס הייתה למשך שנים רבת בת זוג, קלייר וולטון, פעילה ומפקחת בתי ספר, שנפטרה בשנת 2009. ביצירותיה הראשונות - כמו Ripen Our Darkness,Gateway,Neaptide שרה דניאלס דנה בסוגיות מרכזיות של האידילואוגיה הפמיניסטית, ביניהן מעמד הנשים בחברה, זהותן הנשית, היחסים בין אמהות ולבנות, הידידות של נשים ואתגרי השחרור מהפטריארכליות המדכאת. המחזה "Masterpieces" תוקף את נושא הפורנוגרפיה והאלימות של גברים כלפי נשים. במחצית השנייה של שנות ה-1980 כתבה דניאלס שני מחזות היסטוריים:"Gut Girls" ו"Byrthrite המתמקד בחיי נשים במאה ה-17. בשנות ה-1990 דניאלס מקדישה מחשבה לסוגיות הקושרות לבריאותן הנפשית של נשים.("Beside Herself" ,"Head Rot Holiday", "The Madness of Esme and Shez" המחזה הרדיופיני "Purple Side Coasters ") 1982 - פרס ג'ורג' דוויין עבור המחזה "Neaptide" 1981 Ripen Our Darkness ברויאל קורט Ma's Flesh is Grass 1981 בסטודיו של תיאטרון קורסיבל Masterpieces 1983) The Devil's Gateway 1983 Neaptide 1984 - בליברפול פלייהאוס Byrthrite 1986 - בתיאטרון אפסטרס The Gut Girls 1988 - בתיאטרון "אלבני אמפייר" בדפּטפורד Beside Herself 1990 - ברויאל קורט Head Rot Holiday 1991 - במרכז לאמנות בטרסי The Madness of Esme and Shaz 1994 (אזמי ושז בטירוף) בתיאטרון אפסטרס Dust 2003 Flying Under Bridges 2005 God Blind Me (מחזה רדיופוני 2007) But If You Try Sometimes (מחזה רדיופוני 2011) "אזמי ושז בטירוף" בתרגומו של עידו ריקלין, הוצגה לראשונה בבית צבי בשנת 2006, ושוב ב-2014 "עשב השדה", בתרגומם של טלי יחצקי ואברהם עוז פמלה בקר, ניתוח קריטי של מחזותיה של שרה דניאלס, עבודת דוקטורט באוניברסיטת שפילד, יוני 1996, בהדרכת פרופ פליפ רוברטיס שרה דניאלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ווקיגן

ווקיגן (באנגלית: Waukegan) היא עיר במדינת אילינוי שבארצות הברית ועיר המחוז של מחוז לייק. על פי ההערכות של מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2012, אוכלוסיית העיר מנתה 94,267 תושבים. ווקיגן היא העיר התשיעית בגודלה מבחינת אוכלוסייה באילינוי והעיר החמישית מבחינת גודל בחוף המערבי של ימת מישיגן, אחרי שיקגו, מילווקי, גרין ביי וקנושה. בהתחלה היה המקום נקרא "מבצר קטן" (Rivière du Vieux Fort) בצרפתית. האזור הנוכחי של ווקיגן הוכר כ'וואקייגה' על המפה של תומאס הטצ'ין משנת 1778. לאחר מכן השם 'ווקיגנס' שהפך ל'ווקיגן' נוצר על ידי ג'ון ה. קינזי וסולומון ג'ונו, השם אומץ בשנת 1849. ווקיגן נמצאת על חוף ימת מישיגן ורחוקה כ-13 ק"מ מגבול מדינת ויסקונסין ו-64 ק"מ מהעיר שיקגו. העיר נמצאת 204 מטרים מעל גובה פני הים. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, שטחה הכולל של העיר הוא 61.8 קמ"ר אשר מתוכם 61.3 קמ"ר הם יבשה ו-0.54 קמ"ר מים. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, בעיר מתגוררים 89,078 תושבים אשר מתוכם 46.6% לבנים, 19.2% שחורים או אפרו-אמריקאים, 4.3% אסיאתים, 1.2% אינדיאנים, 24.6% מגזע אחר ו-4.1% משני גזעים או יותר. על פי המפקד משנת 2000, היו בעיר 87,901 תושבים, 27,787 משקי בית, ו-19,450 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,475.0 נפש לקמ"ר. בעיר היו 29,243 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 490.7 דירות לקמ"ר. על פי הדו"ח הפיננסי שנתי מקיף של העיר משנת 2010, המעסיקים הגדולים ביותר בעיר הם: יפן קיוטאקי, יפן מדיה וקבצים בנושא ווקיגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ווקיגן (באנגלית) ווקיגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תאוצנטריות

תאוצנטריות או תאוצנטריציזם (מיוונית θεός – אלוהים, κέντρον – מרכז) היא השקפה בתחום הפילוסופיה והתאולוגיה הרואה באלוהים את מרכז או תכלית העולם. מולה עומדות שתי השקפות שונות הנוגדות את הנחת היסוד שלה: ההשקפה האנתרופוצנטרית הרואה באדם את מרכז או תכלית העולם; והאקוצנטריות – השקפה הרואה באדם כלא יותר מחלק אינטגרלי מהטבע ומממלכת החיות. ההשקפה התאוצנטרית באה לביטוי בעיקר בדתות האברהמיות. לפי פרופ' ישעיהו ליבוביץ, תאוצנטריות הוא ערך המעמיד במרכז את עבודת האל, ודורש מבעל-הערך למלא את כל מצוות הדת ולהקדיש לקיומן את חייו, ואף למסור את נפשו כאשר הדת תובעת זאת ("ייהרג ואל יעבור"). ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבו בכר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבו בכר – הח'ליפה הראשון אחרי מות מוחמד אבו בכר אל-ראזי – פילוסוף ורופא פרסי אבו בכר אבן אל-ערבי (אנ') (1076–1148) – סופר אנדלוסי אבו בכר מוחמד אבן אלצאיג – אבן באג'ה, איש אשכולות אנדלוסי ערבי מוסלמי: אסטרונום, לוגיקן, מוזיקאי, פילוסוף, רופא, פיזיקאי, משורר ומדען. אבו בכר אל-בגדאדי – מנהיג המדינה האסלאמית אבו בכר שקאו – מנהיג ארגון בוקו חראם ח'אולה אבו בכר – מרצה וחוקרת במדעי ההתנהגות במכללה האקדמית עמק יזרעאל עבד אל-מונעם אבו בכר – ארכאולוג ואגיפטולוג מצרי בכר
לימון (קוסטה ריקה)

פוארטו לימון (בספרדית: Puerto Limón), או בקיצור לימון, היא בירת מחוז לימון בקוסטה ריקה. העיר נמצאת בחוף הים הקריבי, במרחק של 152 קילומטרים מבירת קוסטה ריקה סן חוסה. נמל לימון הוא הגדול והחשוב ביותר בקוסטה ריקה. העיר נוסדה ב-1854 על ידי חוקר הארצות ממוצא גרמני פיליפ ולנטיני בעידוד ממשלת קוסטה ריקה. העיר ניזוקה קשות ברעידת אדמה ב-1991. מול נמל העיר ממקום אי קטן אוביטה. כריסטופר קולומבוס עגן בו לצוריך ביצוע תיקונים בספינותיו. בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות פרטיות וגם קמפוס של אוניברסיטת קוסטה ריקה. נמל התעופה הבינלאומי של לימון משרת את העיר, ומציע בעיקר טיסות בתוך קוסטה ריקה. בעיר שוכן אצטדיון חואן גובאן שאירח כמה קבוצות כדורגל לאורך שנות קיומו: את לימוננסה עד סגירתה ב-2009, את לימון מ-2009 ועד סגירתה ב-2022 ואת לימון בלאק סטאר מאז 2022. רומניה גאלאץ, רומניה (מ־1997) מדיה וקבצים בנושא לימון בוויקישיתוף לימון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לימון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לימון – פרי הדר לימון מתוק – סוג של עץ הדר לימון ירוק או ליים - כינוי למספר מינים של פירות הדר או הכלאות שלהם חומצת לימון – חומצה אורגנית אשר נמצאת בין השאר בפירות הדר והיא שנותנת לפירות אלו את טעמם החמוץ עשב לימון – הוא צמח עשבוני רב שנתי ממשפחת הדגניים עין לימון – מעיין שכבה בנחל כסלון שבהרי ירושלים, כקילומטר מערבית לעין ראפה לימון (מחוז) – מחוז בקוסטה ריקה לימון (קוסטה ריקה) – בירת המחוז לימון (כדורגל) – קבוצת כדורגל מהעיר לימון אסקימו לימון – הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1978, בבימויו של בועז דוידזון באר לימון – אתר ארכאולוגי קטן באזור בית שמש אישים: גיל לימון – עורך דין ישראלי דינה לימון – שחקנית ישראלית מרדכי (מוקה) לימון – היה מפקד חיל הים הישראלי חוזה לימון – היה רקדן וכוריאוגרף אמריקאי למון לימוני עץ לימון (סרט)
מינדי (סדרת טלוויזיה)

מינדי (באנגלית: "The Mindy Project", תרגום מילולי: "הפרויקט של מינדי") היא סדרת קומדיה רומנטית אמריקאית שעלתה לשידור ברשת FOX האמריקאית ב-25 בספטמבר 2012, ובישראל החל מ-2013 בערוצים HOT3 ובערוץ HOT Plus. ב-7 במרץ 2014 הודיעה רשת FOX כי תשודר עונה שלישית לסדרה. ב-6 במאי 2015 הודיעה רשת FOX כי ביטלה את הסדרה לאחר 3 עונות, אולם ב-15 במאי הודיע האתר Hulu כי רכש את הסדרה לעונה רביעית בת 26 פרקים, אשר שודרה בו החל ב-15 בספטמבר 2015. במאי 2016 חודשה הסדרה גם לעונה חמישית בת 16 פרקים, אשר עלתה לשידור ב-4 באוקטובר באותה שנה. בהמשך קוצצה עונה זו ל-14 פרקים. במרץ 2017 חודשה הסדרה לעונה שישית ואחרונה, בת 10 פרקים, אשר עלתה לשידור ב-12 בספטמבר 2017 והסתיימה ב-14 בנובמבר באותה שנה. הסדרה עוקבת אחרי מינדי להירי (מינדי קלינג), מיילדת וגינקולוגית, המנסה לאזן בין חייה האישיים וחיי העבודה שלה, המוקפת בעמיתים ביזאריים ומשונים לעבודה במרפאה קטנה הנקראת "שולמן ושות'" בניו יורק סיטי. הדמות של מינדי מבוססת על אמה של מינדי, שהייתה מיילדת וגינקולוגית. בסדרה מינדי בוחנת את החיים שלה בעזרת שותפיה לעבודה: דני קסטלנו, חברה הטוב ביותר של מינדי וגם מושא האהבה שלה; ג'רמי ריד, רופא בריטי נאה שאיתו מינדי נהגה לשכב בעונה הראשונה; מורגן טוקרס, אח שהיה גם אסיר לשעבר; ופיטר פרנטיס, רופא אחר שהיה חבר במועדון סטודנטים בדארטמות' קולג'. מינדי קלינג בתפקיד ד"ר מינדי להירי, מיילדת וגינקולוגית רומנטית מתוסכלת. הדמות הראשית בסדרה. כריס מסינה בתפקיד ד"ר דני קסטלנו, מיילד וגינקולוג, מעמיד פני חבר טוב של מינדי אך הוא לא. מינדי ודני מתעלמים מהעובדה שיש ביניהם כימיה רומנטית. אד וויקס בתפקיד ד"ר ג'רמי ריד, מפקח אומלל וחסר מזל במקצת שמשגיח על מינדי ודני במשרד. זושה רוקמור בתפקיד תמרה, אחות חצופה במשרד (מהעונה השנייה), חברה של ריי רון. (עונה 2 ואילך). אייק ברינהולץ בתפקיד מורגן טוקרס, אח מוסמך במרפאה. זואי ג'ארמן בתפקיד בטסי פוטץ', פקידת קבלה אופטימית במשרד. אדם פאלי בתפקיד פיטר פרנטיס, רופא מיילד במרפאה (עונות 2-3, אורח בעונה 4). ניסי נאש בתפקיד ד"ר ג'יין פישמן, הרופאה הראשית. היריבה הראשית של מינדי, ולסבית (עונה 3 והילך) ג'וש פק בתפקיד ריי רון, החבר הפרחח של תמרה. אוטקרש אמבודקר בתפקיד האח הצעיר של מינדי, ראפר. קלן קולמן בתפקיד אלכס, חבר של מינדי. ג'ואנה גרסיה בתפקיד סאלי פרנטיס, אחות של פיטר. מקס מינגהלה בתפקיד ריצ'י קסטלנו, אחיו הצעיר של דני. סת' רוגן בתפקיד סאם, אהבת הילדות של מינדי. בי ג'יי נובאק בתפקיד ג'מי, בן זוג של מינדי. ג'יימס פרנקו בתפקיד ד"ר פול לאוטרד, מחליפה הזמני של מינדי במרפאה. מובי בתפקיד עצמו. קווין סמית' בתפקיד עצמו. בארון דייוויס בתפקיד עצמו. מינדי קלינג כריס מסינה מדיה וקבצים בנושא מינדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מינדי מינדי, ברשת החברתית פייסבוק מינדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מינדי, ברשת החברתית אינסטגרם "מינדי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מינדי", באתר נטפליקס "מינדי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מינדי", באתר Metacritic (באנגלית) "מינדי", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "מינדי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דף התוכנית באתר HOT הדר טורוביץ'‏, מינדי קלינג: ההבטחה הגדולה של הטלוויזיה האמריקאית, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2012
פרס אנני לתסריט הטוב ביותר

פרס אנני לתסריט הטוב ביותר (באנגלית: Annie Award for Writing in a Feature Production) הוא פרס אמריקאי לתסריטאים על כתיבת תסריטים לסרטי הנפשה, המוענק באופן שנתי מאז 1996 על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה. כבר ב-1994 וב-1995 הוענק על ידי האגודה הבינלאומית לסרטי הנפשה פרס להוקרת הצטיינותם של תסריטאים, אך הוא כלל בו גם את מועמדותם של כותבי סדרות טלוויזיה. ב-1997, שנה לאחר היווסדותו של הפרס במתכונתו המיועדת לסרטי קולנוע, הוא לא הוענק כלל, אך הוא שב לטקס שנה אחר כך, ב-1998, ומאז הוא מוענק בקביעות. כמו כן, מאותה השנה ועד 2002 הוא נקרא באופן זמני "הישג אישי יוצא מן הכלל בכתיבת סרט". אנדרו סטנטון, בראד בירד ופיט דוקטר מחזיקים בשיא הזכיות לפרס זה עם 3 זכיות לכל אחד. סטנטון מחזיק גם בשיא המועמדויות עם 6 מועמדויות. אתר פרס אנני Annie Awards 1996, ‏IMDb Annie Awards 1997, ‏IMDb Annie Awards 1998, ‏IMDb Annie Awards 2003, ‏IMDb
אירית מאירי

רות אירית מאירי (נולדה ב-1950) היא שחקנית וזמרת ישראלית. מאירי, בתם של יעקב (יָשָה) מאירי-קנטורשצ'יק, פסנתרן קלאסי וג'אז, ודרורה דרורית (לבית גרינברג), זמרת אופרה (סופרן קולורטורה). מאירי בוגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 1972 הופיעה במופע "חור בהשכלה" שהועלה על ידי הסטודיו של ניסן נתיב. הופיעה ב"להקת האוניברסיטה" - להקת בנות שהוקמה בזמן מלחמת יום הכיפורים למטרת הופעה לחיילים בבסיסי חיל האוויר, והמשיכה להופיע אחרי המלחמה. בסוף שנות ה-70 הופיעה בתיאטרון העממי של אלי שגיא, יחד עם בעלה דאז מנשה ורשבסקי. בשנים 1979-1980 הופיעה בהצגות "זוגות לבילוי משותף" ו"הריון משותף". בשנת 1982 הופיעה בהצגה לילדים קריוס ובקטוס. שיחקה בקאמרי בהצגות "יסורי איוב" (מנהלת הקרקס), אמדאוס (קתרינה קווליירי הזמרת), מעגל הגיר הקווקזי, כמו גם בתיאטראות מסחריים. שיחקה בתיאטרון הסימטה בהצגות "התפוז המכני", "גאווה ודעה קדומה" ו"אבסורד. דוט. קום". הופיעה בסרטי הקולנוע "המשכנע", "מיכאל שלי", "שדר מן העתיד" (דוד אבידן), מסג'יסט הצמרת", "כשנותנים - קח!", בסרט "הקול בסדר" (יעל הספרית), אשר זכה במקום הראשון ויצג את ישראל בלוס אנג'לס, בתחרות העולמית "פרויקט סרטים של 48 שעות" בשנת 2012 ועוד. הופיעה בטלוויזיה ב"רמזור", בתפקיד מנהלת בי"ס ברנר, בסרט "פרקי אליק" (חברתו יעל), כאמא במספר תוכניות של "קשר משפחתי" ועוד. אירית מאירי נישאה ב-1975 לשחקן מנשה ורשבסקי והיא אם לשניים. פרס שחקנית השנה על שם מיכאל גור לשנת 1974 מלגות קרן התרבות אמריקה ישראל בשנים 1972-1969 שדר מן העתיד - סרט, אתר "הבמה" פרקי אליק (1974), אתר "אישים" מיכאל שלי (1975)* כשנותנים קח (1982) מנשה ורשבסקי, אתר "אישים" קרן התרבות אמריקה ישראל (אורכב 08.03.2014 בארכיון Wayback Machine) "הקול בסדר", יוטיוב רמזור (סדרת טלוויזיה), אתר "מאקו" אירית מאירי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אירית מאירי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יונסקו בסטודיו של נתיב, מעריב, 22 באוקטובר 1972 ההצגה שאינה רוצה לרדת, מעריב, 9 בנובמבר 1978 הצגות בכורה, מעריב, 12 בינואר 1979 יעקב ישראלי, טייס חתיך ובורסת הרווקות, מעריב, 12 בפברואר 1979 מיממה מתי תיאטרון, מעריב, 3 באוקטובר 1980 בתו של נפוליאון, מעריב, 1 בספטמבר 1980 לילדים, מעריב, 15 באוקטובר 1982 הבעל הסכים האשה התפשטה, מעריב, 4 באוקטובר 1979
הפלס (ירחון)

הפלס היה ירחון בעברית שיצא לאור בעיר פולטבה באימפריה הרוסית, בין השנים 1900–1905. עורך ראשי ומו"ל כתב העת היה הרב אליהו עקיבא רבינוביץ. במהלך המאה ה-19, יצאו לאור כתבי עת יהודיים רבים, אך רובם היו מזוהים עם חוגי המשכילים. במזרח אירופה הופיעו באותה עת הכרמל, המליץ והצפירה, ובעוד בארץ ישראל ובגרמניה, הוציאו האורתודוקסים כתבי עת כמו הלבנון, ודער איזראעליט, או מחזיקי הדת שיצא בגליציה, הרי בכל רוסיה ופולין לא היה קיים כתב עת אורתודוקסי-שמרני מובהק. מטרתו של הרב רבינוביץ בהוצאת הירחון הייתה, לקרב לב ישראל לאביהם שבשמים, לתורה ולמסורת, ולהגן עליהם מפני הרוחות הרעות. הפלס יצא לאור מתשרי תרס"א (אוקטובר 1900), במשך חמש שנים עד סוף שנת תרס"ה (ספטמבר 1905). לשם "הפלס" נועדה כפל משמעות. מלבד היותו פלס לשקול על ידו מה לקרב ומה לרחק, עוד גם יפלס נתיב בלב בני העם. חידושי תורה והלכה תפסו חלק מעמודי "הפלס". אך רובו הכיל מאמרי הגות ופובליציסטיקה, כאשר חלק ניכר מהמאמרים נכתבו על ידי הרב רבינוביץ עצמו. גם הרב קוק והרב יהודה לייב צירלסון כמו רבנים רבים אחרים פרסמו שם מאמרים פעם בפעם. הפלס הרבה להתפלמס עם החילונים, ובפרט עם התנועה הציונית, ולדברי העורך הפלס גם סבל מהתנכלויות מידי הציונים. בשנת תרס"ו (סוף 1905), חדל הפלס להופיע. אף שבגיליון האחרון מתלונן העורך על הקשיים הכלכליים הגדולים בהם שרוי הירחון, לדבריו סיבת הסגירה לא הייתה כלכלית, אלא בעקבות כך שהוטלו עליו מגבלות קשות בתכנים, ככל הנראה בעקבות מהפכת 1905, והפוגרומים שחלו באותו זמן. בשנת תשל"א (1971) הוציא הרב יהודה אריה לייב לוין עורך המודיע, מגזין בשם הפלס על שם הירחון של הרב רבינוביץ שהוציא גם כן עיתון בשם המודיע. העיתון יצא במשך כשנה והתפרסמו בו זכרונותיו של אביו הרב יצחק מאיר לוין. בשנת תשע"ב (2012) החלו להוציא אנשי הרב שמואל אוירבך יומון בשם הפלס, בעקבות המחלוקת בציבור הליטאי. כרכי הפלס באתר HebrewBooks שנת תרס"א שנת תרס"ב שנת תרס"ג שנת תרס"ד שנת תרס"ה מנחם קרן-קרץ, ‏הפלס: עיתון אורתודוקסי ומאבקו ברוחות המודרנה בראשית המאה העשרים, קשר 54, אביב 2020 הפלס, שנה א גיליון 1, עמ' 2 הגיליון האחרון של הפלס, אלול תרס"ה הרב אליהו עקיבא רבינוביץ, אל הקוראים והסופרים, המודיע, 6 באפריל 1910 (התאריך לפי הלוח היוליאני), באתר עיתונות יהודית היסטורית
הפלס

האם התכוונתם ל... הפלס (יומון) – יומון חרדי ליטאי, נוסד ב-2012 הפלס (ירחון) – ירחון עברי שיצא לאור בעיר פולטבה באימפריה הרוסית (1900–1905), בעריכת הרב אליהו עקיבא רבינוביץ
מגלוזאוריים

מגלוזאוריים (שם מדעי: Megalosauridae) היא משפחה של דינוזאורים תרופודים מאינפרא-סדרה טטנורים. המגלוזאוריים חיו בתור היורה באירופה, אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואפריקה. הם כללו דינוזאורים טורפים בגדלים שונים: מדינוזאורים קטנים יחסית עד לדינוזאורים גדולים למדי. הטורפים הגדולים ביותר במשפחה זו הם המגלוזאורוס והטורווזאורוס. המגלוזאוריים קרובים לספינוזאוריים. משפחת מגלוזאוריים (Megalosauridae) תת-משפחה Megalosaurinae מגלוזאורוס (Megalosaurus) טורווזאורוס (Torvosaurus) דוריאונטור (Duriavenator) Wiehenvenator תת-משפחה Eustreptospondylinae אאוסטרפטוספונדילוס (Eustreptospondylus) תת-משפחה Afrovenatorinae סטריפטוספונדילוס (Streptospondylus) אפרוונאטור (Afrovenator) דוברוילוזאורוס (Dubreuillosaurus) Leshansaurus מגנוסאורוס (Magnosaurus) Magnosaurus Piveteausaurus פואקילופלירודון (Poekilopleuron)? קליידוגרמה - "עץ משפחה" פילוגנטי המתבסס על המאמרים של בנסון 2010:‏ מדיה וקבצים בנושא מגלוזאוריים בוויקישיתוף מגלוזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מגלוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית) Benson, R.B.J. (2010). "A description of Megalosaurus bucklandii (Dinosauria: Theropoda) from the Bathonian of the UK and the relationships of Middle Jurassic theropods". Zoological Journal of the Linnean Society. 158: 882. doi:10.1111/j.1096-3642.2009.00569.x. Benson, R.B.J., Carrano, M.T and Brusatte, S.L. (2010). "A new clade of archaic large-bodied predatory dinosaurs (Theropoda: Allosauroidea) that survived to the latest Mesozoic". Naturwissenschaften. 97 (1): 71–78. Bibcode:2010NW.....97...71B. doi:10.1007/s00114-009-0614-x. PMID 19826771.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Supporting Information ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה דוד וולפא

הרב יהודה דוד וולפא (נולד בשנת תרצ"א, 1931) הוא הרב הראשי האשכנזי של ראשון לציון. וולפא הורשע בדצמבר 2018 בהטרדת עד. באפריל 2019 נגזרו עליו קלון ומאסר על תנאי. נולד בירושלים, בנם של ליפא-יהונתן וגיטל וולפא. אמו הייתה בתו של הרב אהרן שיפמן-ידלר, חתנו של רבי יצחק זאב ידלר ומגיד שיעור בישיבת עץ חיים. למד בישיבת עץ חיים, ולאחר מכן בישיבת סלבודקה בבני ברק. בשנת תשי"ד (1954) נישא לבת דודו אלטה-מלכה גולדמן, נכדת הרב בן ציון ידלר והרב אהרן שיפמן-ידלר. לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד בישיבת מיר, ובמשך תקופה למד בחברותא עם הרב חיים שמואלביץ. כעבור זמן עבר להתגורר בבני ברק. באותה תקופה פתח עם אחיו, הרב יעקב וולפא, את "ישיבת אשקלון". בין השנים תשכ"ח–תש"ל התגורר בקריית ישמח משה שבגני תקווה. הוציא לאור את פירוש "תפארת ציון" על הספרא, שחיבר סבו הרב יצחק זאב ידלר. בשנת תש"ל (1970) נבחר לרבה האשכנזי של ראשון לציון. בתקופת רבנותו הקים מוסדות תורה וחינוך בעיר, ובהם: "ת"ת ראשון לציון", "הישיבה לצעירים ראשון לציון", כולל אברכים "כינור דוד" והמכון ללימודי יהדות "מצאנו מים". הרב וולפא נחשב כבעל גישה מחמירה בתחומי פעילותו הרבנית, בנושאי כשרות, קבורה, נישואין וגיור. בשנת 1984 פסק לגבי קבורת תרזה אנגלוביץ כי אם הגופה לא תועבר ממקומה יש לפנות את כל הקברים סביבה עד למרחק של שמונה אמות. משפחתה של אנגלוביץ עתרה לבג"ץ כנגד העברת הגופה, וזה הוציא צו ביניים שאסר על העברתה עד להכרעה בעתירה. הרב וולפא נוהג להפנות זוגות שנרשמו לנישואין לחוקרים פרטיים לצורך בירור יהדותם, והמשרד לענייני דת יצא נגד נוהל זה. בספטמבר 2014 הוגשה נגדו תלונה במשטרה על ידי משגיח כשרות בעיר בחשד לעבירות שוחד. לאחר לחצים שהפעיל על המשגיח האחרון חזר בו מעדותו. בעקבות זאת הורשע וולפא בדצמבר 2018 בהטרדת עד. באפריל 2019 נגזרו עליו קלון ומאסר על תנאי. ערעוריו של וולפא לבית המשפט המחוזי ולבית המשפט העליון נדחו, ובית המשפט העליון הבהיר בעניינו כי "מעשהו של המבקש, שנעשה תוך ניצול סמכותו שניתנה לו כעובד ציבור בכיר, פגע באופן חמור בערכים של טוהר המידות ושמירה על תקינות ההליך הפלילי". יקי אדמקר‏, הרב שפעל נגד הרבנות, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2013 ישי כהן, ‏הרב יהודה דוד וולפא הורשע בהטרדת עד, באתר כיכר השבת, 2 בדצמבר 2018 קובי רוזן, ‏בית משפט הטיל קלון וגזר מאסר על תנאי על הרב יהודה דוד וולפא, באתר כיכר השבת, 29 באפריל 2019 רע"פ 2937/20 יהודה דוד וולפא נ' מדינת ישראל, ניתן ב־19 במאי 2020