laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גורדון אלוט

גורדון לוואלין אלוט (באנגלית: Gordon Llewellyn Allott‏; 2 בינואר 1907 – 17 בינואר 1989) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, שייצג את מדינת קולורדו בסנאט של ארצות הברית בשנים 1955–1973. אלוט נולד בפואבלו שבקולורדו לברטה (לבית לוואלין) ולאונרד ג'יי אלוט. הוריו של אמו היו ממוצא ולשי והוריו של אביו היו אנגלים. ב-1927 סיים אלוט את לימודיו באוניברסיטת קולורדו שבבולדר ושנתיים לאחר מכן, ב-1929, סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של האוניברסיטה. בצעירותו היה אתלט והשתתף בריצת 400 מטר משוכות באליפות ארצות הברית לשנת 1929. באותה השנה התקבל אלוט אל לשכת עורכי הדין של מדינת קולורדו והחל לעסוק בעריכת דין בפואבלו. הוא עבר לעיר למאר שבדרום מזרח קולורדו ב-1930 והמשיך לעסוק בעריכת דין. אלוט היה התובע המחוזי במחוז פרווארס ב-1934 ולאחר בשנים 1941–1946. נוסף על כך, היה אלוט מנהל אגודת החסכונות וההלוואות הפדרלית הראשונה של למאר מ-1934 ועד 1960. ב-1937 נבחר להיות התובע העירוני של למאר וכיהן בתפקיד זה עד 1941. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת אלוט בחיל האוויר של ארצות הברית משנת 1942 עד 1946. לאחר המלחמה התמנה לתובע מחוזי במחוז המשפט החמישה-עשר עד 1948. תפקידו הפוליטי הראשון היה סגן מושל קולורדו בשנים 1951–1955 תחת המושל קולורדו הדמוקרטי וולטר וולפורד ג'ונסון ותחת המושל הרפובליקני דניאל ת'ורנטון. אלוט נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1954. הוא נבחר מחדש ב-1960 ושוב ב-1966, וייצג את קולורדו בסנאט עד לינואר 1973, שם היה יושב ראש ועדת המדיניות הרפובליקנית, מה שהפך אותו לשלישי הבכיר ביותר מבין חברי המפלגה הרפובליקנית. הוא היה תומך נלהב בהגדלת תקציב הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובמלחמת וייטנאם, בטענה שאין לאפשר מבוי סתום כמו במלחמת קוריאה. במקביל, התנגד למרבית החקיקה בתחומי מדיניות הפנים של הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון, למעט חוק זכויות האזרח מ-1964. לטענתו, רבות מהרפורמות האלה, ובפרט תוכניות "החברה הגדולה" של ג'ונסון, היו יקרות מדי ואינפלציוניות. עם עוזריו בסנאט נמנה ג'ורג' ויל. אלוט הלך לעולמו בעיר אנגלווד שבקולורדו, ונטמן בבית העלמין פיירמונט שבדנוור. מדיה וקבצים בנושא גורדון אלוט בוויקישיתוף גורדון אלוט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) גורדון אלוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Whatever Happened To... Gordon Allott". The Sheboygan Press. July 15, 1958. Retrieved November 17, 2014. בארט ברנס, EX-SENATOR GORDON ALLOTT, COLORADO REPUBLICAN, DIES, באתר וושינגטון פוסט, 19 בינואר 1989 (באנגלית)
מיתת המיטה הלסבית

"מיתת המיטה הלסבית" (באנגלית: Lesbian Bed Death) הוא מונח שהגתה הסוציולוגית האמריקאית פפר שוורץ (Pepper Schwartz), לתיאור הירידה בפעילות מינית המתרחשת בקשר זוגי ממושך אצל נשים לסביות לאחר כשנתיים מתחילתו של הקשר. בשנת 1983 פרסמה פפר מחקר שבו מצאה כי אצל נשים לסביות המקיימות זוגיות קבועה ומתמשכת, מעל לשנתיים, פוחתת כמות יחסי המין באופן משמעותי הן ביחס לזוגות הומוסקסואליים והן ביחס לזוגות הטרוסקסואליים. למרות ממצאים אלה, ההפחתה בחיי המין אינה מצביעה על הפחתה בסיפוק ובאינטימיות, וכן לא על היעדר מונוגמיה. קיימת ביקורת בקרב חוקרים ממדעי החברה על מחקרה של פפר. לפי טענת המבקרים, הנשים במחקר נשאלו "באיזו תדירות את מקיימת יחסי מין", ללא הגדרת או פירוט המונח "יחסי מין". לפי טענה זאת, לא הוחשבו במחקר קרבה גופנית ואינטימיות, שהם דפוסים הקיימים באופן תכוף אצל אותם זוגות כיחסי מין. מנגד, ניתן להעלות את הטענה, כי הנשאלות במחקר בחרו שלא להגדיר את יחסי הקרבה והאינטימיות שלהן כמיניים, ולכן אין לראותם ככאלה. מעבר לפן ההומו-לסבי של מחקרה של פפר ולסוגיה בדבר הגדרתם המדויקת של יחסי מין, מהווה המחקר דוגמה לסוגיית אופן העלאת השאלה במחקר חברתי, כגורם משמעותי ובעל השפעה. שרי לביא וגילה ברונר, "האמת מאחורי מיתוס הסקס הלסבי", GoGay,‏ 1 בספטמבר 2005 קאת'י בלג', "How to Cure Lesbian Bed Death and Keep Passion Burning", באתר About
פדרו סאה

פדרו סאה (בספרדית: José Pedro Cea; נולד ב-1 בספטמבר 1900 במונטווידאו שבאורוגוואי) היה כדורגלן ומאמן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי בקבוצת נסיונל ובנבחרת אורוגוואי. סאה נולד ב-1 בספטמבר 1900 במונטווידאו שבאורוגוואי. הוא שיחק את כל הקריירה שלו בקבוצה נסיונל האורוגוואית וזכה עימה במספר אליפויות. סאה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת אורוגוואי בנובמבר 1923. הוא זכה עימה בשני טורנירי קופה אמריקה בשנים 1923 ו-1924, וגם בשתי מדליות זהב אולימפיות באולימפיאדות 1924 ו-1928. במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה שנערך באורוגוואי, סאה היה הכובש הפורה ביותר משחקני נבחרתו. הוא כבש שלושער בחצי הגמר נגד יוגוסלביה, וגם כבש בגמר נגד ארגנטינה את שער השוויון. אורוגוואי ניצחה בסוף המשחק 2–4 וזכתה במונדיאל. בסיום הטורניר זכה סאה בנעל הכסף ונבחר להיות בנבחרת המצטיינת. בתור מאמן אימן סאה את נבחרת אורוגוואי ואת משחקו הראשון ערך ב-12 במרץ 1940, בניצחון 2–3 על צ'ילה במשחק ידידות. אימן אותה בשני טורנירי קופה אמריקה ב-1941 ו-1942, כשבאחרון מביניהם הוא הוביל אותה לזכייה. בסוף מרץ 1943 הוחלף בתפקיד בטורניר הקופה מינאבורו על ידי חברו לנבחרת בעבר, הקטור קסטרו, אך הוא שב לאמן את אותה במסגרת הקופה ניוטון של 1945. סאה נפטר ב-18 בספטמבר 1970 בגיל 70. נסיונל אליפות אורוגוואי: 1934 נבחרת אורוגוואי גביע העולם: 1930 קופה אמריקה (2): 1923, 1924 מדליית זהב אולימפית (2): 1924, 1928 נבחרת אורוגוואי קופה אמריקה: 1942 מדיה וקבצים בנושא פדרו סאה בוויקישיתוף פדרו סאה, באתר Transfermarkt פדרו סאה, באתר WorldFootball.net פדרו סאה, באתר National Football Teams פדרו סאה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt 27 הופעות בנבחרת אורוגוואי
פיקוח הרכבים הצבאי (רוסיה)

פיקוח הרכבים הצבאי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Военная автомобильная инспекция Вооруженных сил Российской Федерации; בראשי תיבות: ВАИ) הוא יחידת סמך של המינהל הראשי של המשטרה הצבאית במשרד ההגנה של רוסיה המתפקד כמשטרת התנועה הצבאית האחראית לאכיפת חוקי התנועה וחקירת תאונות דרכים שבהן מעורבים כלי רכב צבאיים. הגוף הוקם לראשונה בשנת 1942. על פי הוראת שר ההגנה של רוסיה מיום 28 במאי 2009, המשימות העיקריות של פיקוח הרכבים הצבאי: הבטחת ביטחון התנועה בכוחות המזוינים; בקרה ופיקוח על חיילים והעובדים האזרחיים במשרד ההגנה בכל הנוגע לאכיפת חוקי התנועה; אבטחת הובלת כוחות ושיירות צבאיות באופן שאינו פוגע בתנועת כלי רכב אזרחיים; רישום רכבי צבא; בקרה טכנית על כלל כלי הרכב שבשירות הצבא. האזכור הראשון לגוף פיקוח הרכבים הצבאי בצבא האדום נמצא בהוראת המינהל הראשי של שירות דרכים מספר 0101 מיום 26 באוגוסט 1942. במסמך זה נקבע כי יש "...לארגן מחדש את המינהל הראשי של שירות הדרכים..., את המחלקות: כבישים צבאיים, שירותי מפקדי הדרך ומחלקת הבידוק תוך מיזוגם למחלקה אחת של פיקוח התנועה הצבאי והדרכים הצבאיות. תוך מינוי המהנדס הצבאי מדרגה 2 א. ר. רומאנטנצב למפקח הרכבים הצבאי." בהוראת ראש אגף הרכבים הראשי של הצבא האדום מס' 130 מיום 31 באוגוסט 1945 נקבע שיש "...לארגן בדיקות רכב צבאיות שיסייעו לראשי שירות הרכב של חיל המצב". בהנחיית שר ההגנה של הפדרציה הרוסית מיום 12 בספטמבר 2005 "אודות פעילות ארגון הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית" הוחלט להקים ב-1 במרץ 2006 9 מחלקות אזוריות ו-87 אגפים טריטוריאליים של פיקוח הרכבים הצבאי תוך הכפפת הגוף למשרד ההגנה הרוסי. ב-1 בדצמבר 2011 פיקוח הרכבים הצבאי של משרד ההגנה של רוסיה הפך לחלק מהמינהל הראשי של המשטרה הצבאית במשרד ההגנה של רוסיה, שאך זה אורגנה. בשנת 2018 הוקמו שלוש יחידות של פיקוח הרכבים הצבאי מחוץ לרוסיה: בארמניה, טג'יקיסטן וקירגיזסטן. ניידת משטרת התנועה הצבאית. מוסקבה, 2011 ליווי שיירה בריאזאן ניידת מדגם UAZ-452. ניידת משטרת התנועה הצבאית בגרמניה המזרחית. רכב צבאי של משטרת התנועה בטירספול. עמדת תנועה צבאית סובייטית, 1991 המשטרה הצבאית של רוסיה פיקוח כלי הרכב הממלכתי מדיה וקבצים בנושא פיקוח הרכבים הצבאי בוויקישיתוף פיקוח הרכבים הצבאי באתר משרד ההגנה של רוסיה В 2018 году были созданы три заграничных подразделения ВАИ / mil.ru
חבורת הצב המעופף

חבורת הצב המעופף (ביפנית: ボスコアドベンチャー, באנגלית: Bosco Adventure, "הרפתקאת בוסקו") היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1986. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון בין השנים 1991 -1992 וכיום בערוץ ג'וניור. הפרק האחרון דובב מחדש בשנת 2011 כאשר הוא נהיה פרק אבוד ולכן עשו ארכיון לשיר הפתיחה המקורי. את שיר הפתיחה והסיום בגרסה העברית ביצעו מוטי דיכנה ויסמין גמליאל. ארץ המעיינות נכבשת בידי כוחות הרשע של מפלצת בשם סקורפיון לפני ליקוי החמה המלא המתקרב. על הנסיכה ליקי, להצליח לחזור לארץ המעיינות ולשבת על כס המלכות בטרם ליקוי החמה יתרחש - רק כך היא תשחרר כוח עצום אשר יהרוס את הכובשים. על מנת למנוע ממנה לעשות כן, היא נחטפה על ידי רשעים בספינה הנקראת "העקרב". קבוצת חיות מיער בוסקו יוצאות להשיב את ליקי הנסיכה לארץ המעיינות במסע בבלון מעופף בצורת צב. החיות הללו עוזרות לליקי להתגבר על מכשולים שונים. בסופו של דבר ליקי מתיישבת על כס המלכות בזמן ואז קורים חזיונות מופלאים אשר במהלכן המפלצת סקורפיון מושמדת. ליקי משליכה את השרשרת שלה אל צוף הצפרדע. לבסוף ליקי מתאחדת עם המעיינות וכאשר החיות תוהות לאן היא נעלמה היא מספרת להם על כך שהיא התאחדה עם המעיינות אך רוחה ונשמתה נשארים איתם על ידי כך שהם שומרים את השרשרת שלה - השריד האחרון שנשאר ממנה. הנסיכה ליליאנה "ליקי": נסיכה אלפית, עדינה, נדיבה, ידידותית וטובת לב. מציגה אומץ לב, הקרבה עצמית למען הזולת ובדבריה משדרת תפיסות ליברליות ופמניסטיות צוף הצפרדע: תושב צעיר של יער בוסקו. אמיץ, הרפתקני, חזק, מיומן ופיקח. מנהיג חבורת הצב המעופף (על אף שהוא מכחיש זאת). מאוהב בסתר בליקי. טוטי הצב: הגאון של החבורה. טוטי עומד מאחורי כל מהלך של החבורה. הוא הממציא של כל העזרים המתקדמים בהם משתמשים החבורה. קוטר הלוטרה: פחדן וביישן. טכנאי הבלון המעופף. שחור-איש: שכיר החרב של סקורפיון. פנתר: עוזרו דמוי החתול של שחור-איש. קרלוס: גמד. עוזרו של שחור-איש. סרין: מפלצת מסתורית אשר השתלטה על ארץ המעיינות. הנסיכה דמיה: בחורה מרושעת שמשתפת פעולה עם סקורפיון רק כדי להשיג את השלטון על ארץ המעיינות. היא תאבת שלטון וכח. בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות: עודד מנשה צוף דנה מושקטבליט ליקי יואב צפיר קוטר, סרין יסמין גמליאל טוטי, הנסיכה דמיה מוטי דיכנה שחור איש תומר שרון פנתר אורי הוכמן קרלוס עמי מנדלמן מספר דמויות אחרות: מיכל נחמן, תאיר קידר רק הפרק האחרון של הסדרה דובב מחדש והשתתפו בדיבוב הדמויות: מיכאל עינב צוף יסמין עיון ליקי עפרון אטקין קוטר, שחור איש נורית בנאי קורן טוטי, הנסיכה דמיה דן קיזלר פנתר גדי לוי קרלוס צביקה שוורצברג סרין עמי מנדלמן מספר דמויות אחרות: ספיר דרמון, ענבל שכנר "חבורת הצב המעופף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חבורת הצב המעופף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שירות קצין העיר

שירות קצין העיר היה שם המשטרה הצבאית של כמה ממדינות ברית ורשה. תפקידיו העיקריים היו מתן ביטחון חיל מצב ובקרת התנועה הצבאית. גוף זה פעל כגוף אכיפת חוק בצבא הסובייטי והרוסי עד שנת 2010, עת פורק והוחלף בגוף שיטור חדש של משרד ההגנה. שירות קצין העיר, שנודע כ"קומנדטורה" (ברוסית: комендантская служба, או בפשטות комендатура) בצבא הסובייטי ובצבא רוסיה זוהה באמצעות טלאי זרוע אדום ובו אות K צהובה, חיילי השירות נשאו דרגות כתף אדומות ועטו קסדה לבנה הנושאת כוכב אדום ופס היקפי אדום. קסדות אלה נצבעו בדרך כלל ברמת היחידה. הקומנדטורה הוחלפת על ידי המשטרה הצבאית שהוקמה בשנת 2010 (Военная полиция России) וידועה בראשי התיבות VP. בעבר קציני הקומנדטורה לבשו מדים שחורים או מדים מעור עם קסדות וכפפות לבנות, או חגורות ונרתיקים לבנים. בבולגריה פעל גוף דומה בשם זה, במסגרת משרד ההגנה הבולגרי שמטהו היה בסופיה והיה אחראי על נכסי הצבא, התחבורה, שירותי תיעוד, פרסום ותמיכה תקשורתית, תמיכה כוללת לעובדי משרד ההגנה, סיווג ואבטחת מידע, קריפטוגרפיה ואבטחת מבני הממשל של משרד ההגנה. שירות קצין העיר של הצבא המזרח גרמני נקרא קומנדנטדינסט (בגרמנית: Kommandantendienst, או KD). בנוסף לבקרת התנועה הצבאית ותפקידי משטרה צבאית, הוא ביצע שירותי שליחויות עבור הצבא. אנשי הקומנדנטדינסט לבשו פס לבן על הקסדה וחגורה צלב לבנה, נרתיק אקדח וכפפות בצבע תואם. המשטרה הצבאית של רוסיה פיקוח הרכבים הצבאי (רוסיה) משטרה צבאית משטרה צבאית חוקרת Warsaw Pact Ground Forces, Gordan Rottman, Osprey Publishing Elite 10, p 49 Coprwyrite 1987 Békési, László (2011) [2000]. Soviet Uniforms and Militaria 1917 - 1991 in Colour Photographs (illustrated ed.). Crowood Press. pp. 102, 148. ISBN 978-1-84797-260-6. נבדק ב-23 במאי 2014. {{cite book}}: (עזרה) Russian Helmets:from Kaska to Stalshlyem 1916-2001 by Robert W Clawson, pgs 115 - 117, R. JamesBender Publishing Copyright 2002 ISBN 0-912138-90-4 http://www.russianwarrior.com/STMMain.htm?1969_uniform_army_komandant.htm&1 Galeotti, Mark (20 באוגוסט 2013). Mark Galeotti (ed.). Russian Security and Paramilitary Forces since 1991. Osprey Publishing. pp. 43–4. ISBN 978-1-78096-107-1. נבדק ב-23 במאי 2014. {{cite book}}: (עזרה) THE SOVIET ARMY: Specialized Warfare and Rear Area Support 'Field Manual 100-2-2 pgs 13-23, Headquarters Department of the Army Washington. DC, 16 July 1984 Warsaw Pact Ground Forces, Gordan Rottman, Osprey Publishing Elite 10, Color plate A Coprwyrite 1987 ISBN 0-85045-730-0
מסרשמיט Me 163

מסרשמיט Me 163 "קומט" (בגרמנית: Messerschmitt Me 163 "Komet"‎. ‏Komet‏ פירושו "כוכב שביט") היה מטוס יירוט גרמני, מוּנָע־רקטית, שעוצב ותוכנן על ידי אלכסנדר ליפיש (אנ') בחברת מסרשמיט, בגרמניה הנאצית. זהו כלי הטיס הקרבי המוּנָע־רקטית היחידי שאי פעם היה מבצעי, וכלי הטיס המאויש הראשון מכל סוג שהוא, שעבר את המהירות של 1,000 קמ"ש בטיסה אופקית. ביצועיו והיבטי עיצובו היו חסרי תקדים. טייס הניסוי הייני דיטמאר (אנ') הגיע למהירות של 1,130 קמ"ש בתחילת יולי 1944, שיא מהירות טיסה לא רשמי, שלא נשבר על ידי כלי טיס מוּנָעי טורבו־סילון במשך כמעט עשור. יותר מ-350 מטוסי "קומט" נבנו, אך המטוס הוכיח עצמו כלא חיוני בתפקידו הייעודי הצר כמיירט, בהשמידו בין 9 ל-18 ממטוסי בעלות הברית, בהשוואה ל-10 אבדות כלי טיס. מלבד אבדות כלי טיס בפעילות מבצעית, מטוסים רבים נוספים אבדו וטייסים רבים נהרגו במהלך מבחני כלי הטיס, ובזמן טיסות אימון. מדיה וקבצים בנושא מסרשמיט Me 163 בוויקישיתוף Aircraft of WWII. Wilson, Stewart. Fyshwick, ACT, Australia: Aerospace Publications Pty Ltd, 1998. ISBN 1-875671-35-8. עמ' 121. Clash of Wings. Boyne, Walter J. New York: Simon & Schuster, 1994. ISBN 0-684-83915-6. עמ' 349 Air Combat Manoeuvres: The Technique and History of Air Fighting for Flight Simulation. Thompson, J. Steve with Peter C. Smith. Hersham, Surrey, UK: Ian Allan Publishing, 2008. ISBN 978-1-903223-98-7. עמ' 233 Rocket Fighter: The Story of the Messerschmitt Me 163. Ziegler, Mano. London: Arms and Armour Press, 1976. ISBN 0-85368-161-9. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1794

שנת 1794 היא השנה ה-94 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1794 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 4 בפברואר – העבדות בוטלה באופן רשמי בצרפת ובכל השטחים בשליטתה 15 בפברואר – צרפת מאמצת את דגל הטריקולור 27 ביולי – המהפכה הצרפתית: מקסימיליאן רובספייר נעצר לאחר שקרא להוצאה להורג של יותר מ-17,000 "אויבי המהפכה" 28 ביולי – מקסימיליאן רובספייר מוצא להורג בגיליוטינה לעיני קהל צוהל, על שליחת אלפי אנשים אחרים לגורל דומה במהלך המהפכה הצרפתית 4 בדצמבר – האובזרבר יוצא לאור לראשונה 21 בפברואר – סנטה אנה, שליט מקסיקו (נפטר ב-1876) 16 בינואר – אדוארד גיבון, היסטוריון אנגלי (נולד ב-1737) 8 במאי – אנטואן לבואזיה, כימאי צרפתי, הוצא להורג בגיליוטינה (נולד ב-1743) 28 ביולי – מקסימיליאן רובספייר, מנהיג במהפכה הצרפתית (נולד ב-1758) 2 בנובמבר – יוהאן גוטלוב ליידנפרוסט, פיזיקאי ורפואה, גרמני. ידוע בעיקר בזכות גילוי אפקט ליידנפרוסט (נולד ב-1715) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1794 התחילה ביום י"א בשבט ה'תקנ"ד (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ט בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1794 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1794‎ נפטרים ב-1794‎ מדיה וקבצים בנושא 1794 בוויקישיתוף
ספרדית צ'יליאנית

ספרדית צ'יליאנית (בספרדית: español chileno, español de Chile או castellano de Chile) היא אחת מניבי הספרדית המדוברת ברוב צ'ילה. בספרדית צ'יליאנית קיימים הגייה, דקדוק, אוצר מילים וסלנג השונים מאלו של ספרדית סטנדרטית. בצ'ילה, אין הבדלים גדולים בין הספרדית המדוברת באזור הצפוני, המרכזי והדרומי של המדינה, אם כי יש הבדלים בולטים באזור הדרום הרחוק, כמו אייסן, מגאיאנס (בעיקר לאורך הגבול עם ארגנטינה) וצ'ילואה ובאריקה, בצפון הקיצוני. עם זאת, קיימים הבדלים רבים בספרדית המדוברת על ידי בני מעמדות חברתיים שונים. באזורים כפריים מסנטיאגו ועד ולדיביה, ספרדית צ'יליאנית מציגה את ההשפעה ההיסטורית של ניבי קסטו של אקסטרמדורה (ספרד), אך חלק מהמחברים מצביעים על המחוז הספרדי באנדלוסיה וביתר דיוק לעיר סביליה כהשפעה רבה עוד יותר על ההתפתחות ההיסטורית של הספרדית הצ'יליאנית. מדיה וקבצים בנושא ספרדית צ'יליאנית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני

השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני (רוסית: Федеральная служба по военно-техническому сотрудничеству ,ФСВТС России) הוא גוף ממשלתי פדרלי רוסי המפעיל בקרה ופיקוח בתחום שיתוף הפעולה הצבאי-טכני בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית. הגוף היה כפוף למשרד ההגנה מאז הקמתו ועד מאי 2024, עת הועבר לאחריות נשיא רוסיה. הגוף אחראי לשיתוף הפעולה הצבאי של רוסיה עם מדינות זרות (במובן זה הוא מקביל לאגף ליצוא ביטחוני [סיב"ט], במשרד הביטחון הישראלי). ב-1 בדצמבר 2000 הוקמה ועדת הפדרציה הרוסית לשיתוף פעולה טכני-צבאי עם מדינות זרות (Комитет Российской Федерации по военно-техническому сотрудничеству с иностранными государствами ,КВТС России). ב-9 במרץ 2004, במסגרת הרפורמה הפדרלית הוועדה הפכה לשירות הפדרלי לשיתוף פעולה טכני צבאי (ФСВТС России). השירות אחראי על יבוא לפדרציה הרוסית וייצוא מוצרים צבאיים באופן שקבע נשיא הפדרציה הרוסית; על הנפקת רישיונות לשיתוף פעולה צבאי-טכני לייבוא לפדרציה הרוסית וייצוא מוצרים צבאיים ממנה; על מתן זכות לארגונים - מפתחים ויצרנים של מוצרים צבאיים לבצע פעילויות סחר חוץ ביחס למוצרים צבאיים מבחינת אספקת חלפים, רכיבים, מכשירים, ציוד מיוחד, חינוכי וציוד עזר, תיעוד טכני עבור מוצרים צבאיים שנמסרו בעבר, בדיקה, כיול, תחזוקה, תיקון, כולל שדרוג, מחזור ופעולות אחרות, אספקת מוצרים צבאיים בעבר שנמסרו והכשרת מומחים זרים בביצוע העבודות שצוינו; על נישולם של הארגונים לזכות זו עם העברת מידע על כך לשר ההגנה של הפדרציה הרוסית; על ארגון תערוכות ותצוגות של דגימות ומוצרים צבאיים בפדרציה הרוסית ובמדינות זרות באופן שקבעה ממשלת הפדרציה הרוסית; על הענקת הפרס השנתי הארצי "רעיון הזהב". מיכאיל דמיטרייב (2004-2012); אלכסנדר פומין (2012–2017); דמיטרי שוגאייב (2017 - הווה) מדיה וקבצים בנושא השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי-טכני «Вопросы военно-технического сотрудничества Российской Федерации с иностранными государствами» (Указ Президента РФ от 1 декабря 2000 г. № 1953) "Информация о национальной премии «Золотая идея»". ФСВТС России. נבדק ב-2018-11-28.
וולדמר מוביץ

וולדמר מוביץ (באנגלית: Woldemar Mobitz‏; 31 במאי 1889 – 11 באפריל 1951) היה רופא רוסי-גרמני. על שמו נקראים שני הסוגים השונים של הפרעת קצב הלב חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שנייה. מוביץ נולד ב-31 במאי 1889 בסנט פטרסבורג, רוסיה. הוא למד בתיכון מקומי במיינינגן שבמדינת תורינגיה בגרמניה, שם סיים את לימודיו ב-1908. לאחר מכן למד רפואה באוניברסיטאות בפרייבורג ובמינכן, שם הוסמך לדוקטור לרפואה ב-1914. במהלך לימודיו תרם לחקר מחלת גרייבס. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד במחלקות כירורגיות בברלין ובהאלה ובמחלקות לרפואה פנימית בבתי החולים האוניברסיטאיים במינכן ובפרייבורג. בזכות מחקריו בנושאי חסמי הולכה לבביים הועלה מוביץ לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1928, לאחר כהונה של 4 שנים, מונה מוביץ לראש המחלקה לרפואה פנימית בפרייבורג. ב-1943 מונה לדירקטור של בית חולים במגדבורג, תפקיד בו שימש עד לכיבוש העיר על ידי הצבא האדום ב-1945. מוביץ עסק ברפואה פנימית עם דגש על קרדיולוגיה. עיקר פרסומו נבע מסדרת מאמרים אותם פרסם בין השנים 1924–1928, אשר עסקו בסוגים שונים של חסמי הולכה עלייתיים-חדריים. מוביץ הבדיל בין שני סוגים שונים של חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה וחילק אותם על בסיס מאפייניהם האלקטרוקרדיוגרפיים וההשלכות הפרוגנוסטיות שלהם. על פי החלוקה שקבע מוביץ, "חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה סוג 1", הוא מצב המתאפיין בהתארכות הדרגתית של מרווח PR בתרשים הא.ק.ג., עד ל"נפילה" של אחד ממכלולי ה-QRS. "חסם הולכה עלייתי חדרי מדרגה שנייה סוג 2" לעומת זאת, מתאפיין ב"נפילה" של מכלול QRS, ללא התארכות מרווח PR שקדמה לו. שני סוגי חסמי ההולכה נקראים על שמו – "מוביץ סוג 1" ו"מוביץ סוג 2". על שמו מוענק "פרס המחקר על שם וולדמר מוביץ למחקרים בתחום הפרעות קצב לב" על ידי האיגוד הגרמני לקרדיולוגיה (Deutsche Gesellschaft für Kardiologie). ‏ whonamedit ‏ Woldemar Mobitz and His 1924 Classification of Second-Degree Atrioventricular Block
יס מן

האם התכוונתם ל... יס מן (סרט) - סרט אמריקאי בכיכובו של ג'ים קרי יס מן (סדרת טלוויזיה) – תוכנית מציאות תיעודית ישראלית בהנחיית חנוך דאום The Yes Men – צמד פעילים פוליטיים אמריקאים
מרדכי אבריאל

מרדכי אבריאל (8 באוגוסט 1933 - 28 במאי 2018) היה פרופסור בפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, דיקן הפקולטה בשנים 1978–1979. מרדכי (מוטקה) אשר נולד בבודפשט לאם פסנתרנית ולאב בנקאי. אביו נהרג במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל עם קבוצת עליית הנוער של השומר הצעיר על האוניה "עצמאות". בגיל 18 התגייס לנח"ל והיה בין מקימי קיבוץ להב בשנת 1952. בשנת 1957 עזב את הקיבוץ, השלים בגרויות והחל ללמוד בטכניון מיד לאחר סיום תואר ראשון המשיך בלימודיו ובשנת 1963 קיבל תואר שני. בשנים 1963–1966 שהה עם אשתו בארצות הברית וסיים דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד. החל בניסיונות למצוא אופטימום של פונקציה יונימודלית עם משתנה אחד תוך שימוש בשיטה מקבילית. המשיך בפוסט-דוקטורט בארצות הברית. בשנת 1968 חזר לחיפה והתקבל לפקולטה להנדסת כימיה, בה עבד עד לשנת 1974. בשנה זו עבר לפקולטה להנדסת תעשייה וניהול. בתקופה זו לימד גם באוניברסיטת תל אביב. במקביל להוראה כתב ספר בנושא תכנון לא-ליניארי. בשנים 1974–1975 היה בארצות הברית בשנת שבתון. בתקופה זו ערך מחקר בתחום קשרי הגומלין בין משק האנרגיה למשק הלאומי בעזרת מודלים מתמטיים. בשנים 1978–1979 היה דיקן הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול (הוחלף על ידי מיכאל רובינוביץ). בשנים 1983–1986 היה נשיא האגודה הישראלית לחקר ביצועים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פנה לחקר מודלים לניתוח השוק הפיננסי. בשנת 1995 הקים בבנק הפועלים מחלקה לפיתוח אנליטי. במחלקה זו עבד עד לשנת 2010. במהלך הקריירה המקצועית כתב שבעה ספרים ופרסם עשרות מאמרים. נפטר ב-28 במאי 2018 והשאיר אחריו את אשתו חווה ושלושה ילדים. מרדכי אבריאל, באתר הפקולטה להנדסה ותעשייה בטכניון מאמרים של מרדכי אבריאל קורות חיים באתר איגוד בינלאומי לחקר ביצועים פרופ' מרדכי (מוטקה) אבריאל 1933-2018 דברים לזכרו בישיבת סנט הטכניון 30.12.18, באתר הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון
יחסי מיאנמר–שווייץ

יחסי מיאנמר–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים וחמים במסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה רבים. מיאנמר היא גלגול של ממלכות שקמו במהלך המאה האחת עשרה לספירה, והיא נשלטה על ידי הממלכה המאוחדת בין השנים 1824–1948. מיד לאחר שקיבלה את עצמאותה, הכירה שווייץ במיאנמר כמדינה עצמאית וריבונית. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו בשנת 1956. קונסוליית כבוד נפתחה בעיר הבירה ראנגון (כיום יאנגון) והיא פעלה מ-1957 עד 1965. בשנת 2012 פתחה שווייץ שגרירות ביאנגון בתגובה לתהליך הדמוקרטיזציה של מיאנמר ולהיפתחותה לעולם. במאי 2012 שווייץ הפחיתה מרוב הסנקציות שהיו על מיאנמר. בעקבות הפרת זכויות אדם תחת החונטה הצבאית, האמברגו על נשק שהטילה שווייץ על מיאנמר יחד עם רוב מדינות העולם נשאר על כנו. שווי המסחר עם מיאנמר הוא בדרך כלל נמוך, אך נרשמת צמיחה בדרך כלל ביחסי מיאנמר–שווייץ הכלכליים. הייצוא השווייצרי למיאנמר ב-2017 הסתכם בשווי של 25 מיליון פרנקים שווייצריים, כאשר ענפי הייצוא המרכזיים היו פרמצבטיקה וציוד אלקטרוני. הייבוא ממיאנמר באותה השנה הגיע לשווי של 67 מיליון פרנקים שווייצריים וכלל בעיקר טקסטיל, אבני חן ומתכות. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו במיאנמר מאה שלושים ושבעה אזרחים שווייצרים. מיאנמר אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. מיאנמר מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה כללית שהיא מחזיקה בז'נבה. שווייץ מיוצגת במיאנמר בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ביאנגון. Bilateral relations Switzerland–Myanmar, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE GENERAL OF MYANMAR IN GENEVA, SWITZERLAND EMBASSY OF SWITZERLAND IN YANGON, MYANMAR