laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקדש רמאפה

מקדש רודרשווארה המוכר יותר כמקדש רמאפה (טלוגו రామప్ప దేవాలయం) על-שם האדריכל שבנה את המבנה, הוא מקדש הינדי מהמאה ה-13 השוכן בכפר פלמפט שבמדינת טלנגאנה, כ-200 ק"מ צפונית-מזרחית לבירתה היידראבאד. רודרשווארה הוא המקדש הראשי המוקדש לאל שיווה במתחם מקדשים מוקף חומה, הכולל מקדשים נוספים קטנים יותר ומנדאפה (אנ'). המקדשים נבנו בזמנה של שושלת קקטיה (אנ') (1123-1323) בידי האציל רצ'ארלה רודרה, ולפי כתובת בת 204 שורות על אחד העמודים במתחם, הבנייה החלה ב-1213 ונמשכה כ-40 שנה. בשנת 2021 הוכרז המקדש כאתר מורשת עולמית. מקדש רודרשווארה שוכן במרכזו של מתחם מקדשים מוקף חומה, שבו מבנים נוספים ובהם מקדש קטשווארה ומקדש קמשווארה המכונה כעת קליאנה מנדאפה (בשל היעדר קודש הקודשים). כל המבנים באתר בנויים על ציר מזרח-מערב ופונים מזרחה לעבר השמש העולה. מקדש רודרשווארה המוקדש לשיווה בנוי בתבנית כוכב, וניצב על משטח חול שתואר כהמצאה מתקופת קקטיה שנועדה להגן עליו מפני רעידות אדמה. המבנה נבנה מאבן חול אדמדמה עם קורות ועמודים עשויים גרניט שחורה. באולם שבקדמת קודש הקודשים ישנם מספר עמודים הממוקמים כך שייצרו אפקט של אור וחלל. מעל קודש הקודשים ניצב וימאנה (אנ') בצורת פירמידה בת חמש קומות, עשוי מלבנים קלות המכונות "לבנים צפות". הווימאנה, החריטה המסוגננת באבן החול ודמויות הנערות הנושאות את הפורטיקו, הם מאפייניו העיקריים של המבנה. העמודים המסוגננים מעוטרים בצורות גאומטריות, בבעלי חיים מיתולוגיים ובמוטיבים מן הצומח, אך כוללים גם זיקה לריקוד הטקסי של שיווה, בדמות דמויות נשים רוקדות. ריקוד זה שנתפס כבסיס לקשר שבין חומר ואנרגיה, היה מקובל בתקופת שושלת קקטיה כריקוד הכנה למלחמה. המתחם ממוקם בסמיכות לאזור מיוער, בין שדות חקלאיים, בסמוך למאגר רמאפה שנבנה גם הוא בתקופת קקטיה, ובחירת המיקום נעשתה בהתאם לעקרון שמקדשים צריכים לקום בסביבה טבעית. דמות רקדנית במקדש פרט ואחד ממקדשי המשנה מימין פיסול במנדאפה מראה בתוך המקדש מדיה וקבצים בנושא מקדש רמאפה בוויקישיתוף
סילאס קטומפה אמבומפה

סילאס קטומפה אמבומפה (בצרפתית: Silas Katompa Mvumpa; נולד ב-6 באוקטובר 1998 בקינשאסה שבהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), הידוע בקיצור כסילאס (בצרפתית: Silas), ובעבר היה ידוע כסילאס ומאנגיטוקה פונדו (בצרפתית: Silas Wamangituka Fundu), הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטוטגרט מהבונדסליגה ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. סילאס נולד בקינשאסה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והחל לשחק באולימפיק מטטה המקומית. בגיל 17 עבר סילאס לאלס הצרפתית, ולאחר עונה אחת במועדון, בה ערך שמונה הופעות ליגה והבקיע שער אחד, עבר לפריז מליגת המשנה הצרפתית. ב-31 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על טרואה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2018/2019. ב-9 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 ללוריאן במסגרת המחזור ה-14 בליגה. בסך הכל ערך סילאס 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 11 שערים. ב-13 באוגוסט 2019 חתם סילאס על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה השנייה. ב-23 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ארצגבירגה אווה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-26 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–6 להמבורג במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 29 הופעות ליגה והבקיע שבע שערים, וסייע למועדון להעפיל לבונדסליגה. ב-19 בספטמבר 2020 ערך סילאס את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בהפסד 2–3 לפרייבורג במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. באותו משחק ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. בעונת הבכורה שלו בבונדסליגה ערך סילאס 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים. ב-24 במרץ 2023 ערך סילאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בניצחון 3-1 על נבחרת מאוריטניה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. נכלל בסגל נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. מדיה וקבצים בנושא סילאס קטומפה אמבומפה בוויקישיתוף סילאס קטומפה אמבומפה, ברשת החברתית אינסטגרם סילאס קטומפה אמבומפה, באתר Transfermarkt סילאס קטומפה אמבומפה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) סילאס קטומפה אמבומפה, באתר Soccerway סילאס קטומפה אמבומפה, באתר BDFutbol סילאס קטומפה אמבומפה, באתר WorldFootball.net סילאס קטומפה אמבומפה, באתר FootballDatabase.eu Mislintat sieht Silas als Opfer modernen Menschenhandels באתר Kicker, ‏ 8 ביוני 2021 (בגרמנית) Silas Wanangituka באתר הרשמי של הבונדסליגה (בגרמנית) Silas Wamangituka, attaquant du PFC : «L’obligation de réussir pour aider ma famille» באתר Le Parisien, ‏ 14 בספטמבר 2018 (בצרפתית) VfB sign Silas Wamangituka באתר הרשמי של שטוטגרט, 13 באוגוסט 2019 (באנגלית) CAN 2023 : Liste des Léopards בחשבון הפייסבוק הרשמי של התאחדות הכדורגל הקונגולזית, 27 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
Warum es hunderttausend Sterne gibt

"Warum es hunderttausend Sterne gibt" (בעברית: "למה יש מאות אלפי כוכבים?") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר האוסטרי פטר הורטון, וייצג את אוסטריה באירוויזיון 1967. השיר נכתב על ידי קארין בוגנר, ובוצע בשפה הגרמנית. בשנת 1967 בחרה רשות השידור האוסטרית את הורטון לייצוג המדינה במהדורה העשירית של תחרות הזמר של האירוויזיון, שהתקיימה בעיר וינה. בדומה לשירי התקופה, השיר בוצע בסגנון בלדת שאנסון. בשיר, מהרהר הורטון בשלל תעלומות ותהיות דוגמת כמות הכוכבים בשמיים, ומספרם המדויק של הפרחים בכדור הארץ. ב-8 באפריל 1967 בוצע השיר על ידי הורטון באירוויזיון. הוא שובץ שלישי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי לוקסמבורג. בסופה של התחרות דורג במקום ה-14 עם שתי נקודות בלבד. Warum es hunderttausend Sterne gibt Eurovision 1967 Results: Voting & Points
פביאנים (וינה)

חברת הפביאנים הווינאית או הפביאנים בווינה (בגרמנית:Wiener Fabier Gesellschaft או Die Fabier) הייתה אגודת אינטלקטואלים וינאים שפעלו למען רפורמות חברתיות. היא הוקמה בשנת 1893 על ידי הכלכלן אוטו ויטלסהפר לפי דגם החברה הפביאנית הבריטית (Fabian Society) שנוסדה בשנת 1884. בהמשך הקימו הפביאנים את המפלגה לפוליטיקה סוציאלית (Sozialpolitische Partei) שפעלה בראשות אויגן פון פיליפוביץ' בעיקר בווינה ובאוסטריה תחתית למען רפורמות סוציאליות, כמו קידום החינוך בקרב העם, קידום זכויות אזרחיות לנשים, התערבות ממשלתית בסוגיות חברתיות כמו רפורמה של הדיור, צעדים במדיניות המיסים והשכר, ביטוח סוציאלי למעסיקים, ביטויי סולידריות חברתית כפשרה בין קפיטליזם לסוציאליזם וכו'. מנהיג המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית בראשות קארל לואגר נאבק בחירוף נפש בפביאנים. בקרב הפביאנים פעלו אישים כמו הפילוסוף והפדגוג וילהלם ירוזלם, הממציא והרפורמטור יוזף פופר-לינקאוס, הסוציאליסט ויקטור אדלר, איש העסקים קארל קולברט, המשפטן טומאש מסריק, אנגלברט פרנרסטורפר, מיכאל הייניש, לימים נשיא אוסטריה, והכלכלן והפוליטיקאי אויגן פון פיליפוביץ'. אחד הביטאונים שלהם היה "די צייט" בעריכת הרמן באהר. כעבור זמן הצטרף לתנועה גם יוליוס אופנר שהפך למעין מנהיג רוחני שלה. מקום התכנסות הפביאנים בווינה היה אולם הנשפים רונאכר. בשנת 1901, בעקבות מותו של ויטלסהפר (ב-21 בפברואר 1901) הפסיקה החברה הפביאנית בווינה את פעילותה. Alexander Emanuely Das Beispiel Colbert. Fin de siècle und Republik . Wien: Verlag der Theodor Kramer Gesellschaft 2020, S. 658, ISBN 978-3-901602-85-6. PeterJoseph Boettke . “Why are there no Austrian socialists? Ideology, science and the Austrian school,” Journal of the History of Economic Thought 1995 17: 35–56. John W.Boyer “Freud, Marriage, and Late Viennese Liberalism: A Commentary from 1905,” Journal of Modern History 1972 50.1: 72–102. Peter Weibel Das Goldene Quadrupel. למה אין סוציאליסטים אוסטרים? בבלוג סוציאל-דמוקרטי מיוני 2011 P.Weisel
טצואו המורו

טצואו המורו (ביפנית: 葉室 鐵夫;‏ 7 בספטמבר 1917 – 30 באוקטובר 2005) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חזה. המורו נולד וגדל בפוקואוקה. באולימפיאדת ברלין (1936) הוא זכה במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 2:41.5 דקות, לפני ארווין זיטס מגרמניה (2:42.9 דקות) וחברו לנבחרת רייזו קויקה (2:44.2 דקות). הוא שחה בסגנון "הישן" בניגוד לחלק מהמתחרים ששחו בסגנון "החדש", ידיים בסגנון פרפר. בין השנים 1935–1940 הוא לא הפסיד במשחה ל-200 מטר חזה וזכה ב-10 תוארי אליפות יפן בסגנון החזה. הוא פרש משחייה תחרותית בשנת 1940 והתגייס לצבא. לאחר מלחמת העולם השנייה עבד כעיתונאי ספורט בעיתון מייניצ'י שימבון (אנ'). אשתו של המורו היא אלופת עולם בשחייה למאסטרס. במהלך הקריירה קבע המורו 2 שיאי עולם במשחים לחזה. בשנת 1990 זכה המורו להיכנס להיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא טצואו המורו בוויקישיתוף טצואו המורו, באתר olympedia.org טצואו המורו, באתר היכל התהילה הבינלאומי בשחייה (באנגלית)
קוסמוס סנקט פטרבורג

קוסמוס היה מועדון כדורגל רוסי מסנט פטרבורג שהתמודד באליפות העיר ובשיאו התמודד בליגה הסובייטית השנייה. נחשב לאחד המועדונים הוותיקים ברוסיה, שהוקם עוד ב־1899. 1899–1911 – "חוג חובבי הספורט יקטרינגוף" 1911–1923 – "פוטילובסקי" 1924 – "נפת מוסקבה-נארווה" 1925–1934 – "הפוטילובץ האדום" 1935–1938 – "מפעל קירוב" 1939–1940 – "אוונגרד" 1941–1946 – "מפעל קירוב" 1947–1948 – "דזרז'ינץ" 1949–1961 – "מפעל קירוב" (בשנת 1955 בגביע ברית המועצות - התמודדה תחת השם "אוונגארד") 1962–1991 – "קירובץ" 1992 – "קוסמוס-קירובץ" (פרשה מהאליפות בתחילת ספטמבר 1993) 1995–1997 – "קירובץ-נאדז'דה" 1999 – "מפרשי הארגמן-קירובץ" 1999–2007 – "מפרשי הארגמן" המועדון נוסד בשנת 1899 כ"חוג חובבי הספורט יקטרינגוף" («Екатерингофский кружок любителей спорта»). מאז 1 ביולי 1911, בשם "חוג פוטילובסקי של ספורטאים חובבים" ("פוטילובסקי"), הוא נתמך על ידי מפעל קירוב (עד 1922 – מפעל פוטילובסקי, ב־1922-1934 – מפעל קראסני פוטילובץ, כיום – מפעל קירוב). בשנת 1914 הצטרף לליגת הכדורגל הפטרבורגית. הוא שיחק באליפות ברית המועצות עד 1947. בשנת 1941 הועברו השחקנים הטובים ביותר מקבוצת אוונגרד לנינגרד, שבסיסה היה במפעל קירוב, לנבחרת האיגודים המקצועיים הלאומיים, שנוצרה על בסיס קבוצת זניט לנינגרד. בשנת 1989 הוקם מחדש בשם "קירובץ" והתמודד בליגה השנייה. מאמן הקבוצה היה אלכסנדר פיודורוב. בשנת 1990 הקבוצה הייתה בין מוליכות טבלת הליגה השנייה, אך בסיבוב השני המצב הכלכלי הפך להיות מאוד רע, והקבוצה סיימה את העונה באמצע הטבלה. נבחרת העיר שיחקה באליפות העיר (בשנת 1989 היא תפסה את המקום הראשון, בשנת 1990 – במקום השני). בשנה שלאחר מכן, מפעל קירוב כבר לא יכול היה לתמוך בקבוצה. "קירובץ" עברה לבעלות מועצת נפת קירוב שבראשה עמד ויטאלי מוטקו. ספונסר הקבוצה הייתה חברת "קוסמוס" המקומית. עם זאת, מנכ"ל החברה, יורי גפצ'וק, שהה מספר חודשים בארצות הברית, מבלי לתמוך בפועל בקבוצה. באמצע אוגוסט 1993 "קוסמוס", תחת המאמן, מיכאיל ברגובסקי, חדלה להתקיים. בשנת 1999, קירובץ התמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה, באזור צפון-מערב. מאז 1999 – קבוצת הכדורגל של בית הספר לספורט של נפת קירוב "קירובץ" לוקחת חלק באליפות סנקט פטרבורג בקרב בתי הספר לספורט. הקבוצה שיחקה באצטדיונים שונים לאורך השנים, החל מאצטדיון לנין (כיום - "פטרובסקי"), "קורבל", אצטדיון קירוב ובהיכל הספורט זניט סנקט פטרבורג. בוריס לוין-קוגן סרגיי וודנייב אלכסנדר הפלסליס אלכסיי נאומוב ולדימיר קוליק רומן ברזובסקי אלכסנדר פדורוב סרגיי וודנייב (מאמן שחקן) יורי רודנב לב בורצ'אלקין סטטיסטיקה באתר www.klisf.info פרופיל המועדון, באתר footballfacts.ru פרופיל, באתר Wildstat.ru (ברית המועצות) פרופיל באתר Wildstat.ru (רוסיה)
ארי מורה

ארי מורה ויירה פילהו (בפורטוגזית: Ari Moura Vieira Filho; נולד ב-31 ביולי 1996) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר במטאליסט 1925, בהשאלה מאתלטיקו מטרופוליטנו. מורה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל וראנופוליס, ממנה הצטרף לסאו לואיס. ב-17 בפברואר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד אתלטיקו טובאראו. ב-2018 חתם באתלטיקו מטרופוליטנו. באפריל 2019 הושאל לקונפיאנסה מהליגה השלישית בברזיל. בינואר 2020 הושאל לברזיל דה פלוטאס. ביוני 2020 הושאל בשנית לקונפיאנסה מהליגה השנייה בברזיל. בפברואר 2021 הושאל לפאיסנדרו. ב-21 ביוני 2021 הושאל לבני סכנין מליגת העל. ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו, בקבוצה בהפסד 2–3 להפועל חיפה במסגרת גביע הטוטו. ב-14 ביוני 2022 הושאל לסקציה נס ציונה. את שער הבכורה שלו כבש ב-22 באוקטובר, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–1 על הפועל חיפה. ב-14 ביולי 2023 הושאל למטאליסט 1925 מליגת העל האוקראינית. ארי מורה, באתר Transfermarkt ארי מורה, באתר Soccerway ארי מורה, באתר FootballDatabase.eu יגאל גולדשטיין, ‏פרסום ראשון: שחקן כנף מברזיל חתם בסכנין, באתר ערוץ הספורט, 21 ביוני 2021 תומר חבז, ‏נס ציונה הודיעה על צירופם של מורה ואמורווה, באתר ONE‏, 14 ביוני 2022 Hapoel Haifa vs. Sektzia Nes Tziona 0 - 1, Soccerway
אדן מקאי

אדן מקאי (במקור לוונשטיין, בהונגרית: Makai Ödön; נאג'סנטמיקלוש, 27 באוקטובר 1889 – הודמזוושרהיי, 16 בפברואר 1937) היה עורך דין, משפן, גיסו ואפוטרופוסו של אטילה יוז'ף, בעלה של יולאן יוז'ף ולאחר מכן של אטלקה יוז'ף, אחיינו, של המשורר והמחזאי אמיל מקאי. אדן מקאי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף לוונשטיין ושל הרמינה פישר (אמו הייתה אחיה של אמיל מקאי). אדן מקאי למד משפטים. לאחר מותה של בורבאלה (ברברה) יוז'ף שנפטרה בדצמבר 1919, מקאי הפך לאפוטרופוס של ילדיה היתומים. הוא זיהה מהר את כישרונו של אחד הילדים אטילה יוז'ף (לימים אחד המשוררים הגדולים של הונגריה בכל הזמנים) ועזר לו לפתח את הקריירה שלו. בשנת 1920 התגורר המשורר בדירתו של אדן מקאי ברחוב לובאג בבודפשט, וגם קיבל ממנו תמיכה כספית. הוא נשא בנישואיו הראשונים את יולאן יוז'ף, איתה התחתן בשם הבדוי ליפה לוסי בבודפשט ב-28 באפריל 1919. לאחר מכן התגרשו בשנת 1928. ב-22 בספטמבר באותה השנה נשא את יולאן יוז'ף בשמו האמיתי, גם כן בבודפשט ואז עברו הוא ואשתו לעיר הודמזוושרהיי. נישואיהם הסתיימו בגירושין כעבור קצת יותר מחודש. עם זאת, בסוף אותה שנה הם נישאו בפעם השלישית, אך שוב התגרשו כעבור שנתיים. לשכת עורכי הדין בסגד רשמה את אדן מקאי לשורותיה החל מ-8 בינואר 1929. תחילה עבד כמפקח הכללי של מחוז טרנס-טיסה של בנק החיסכון במרכז העיר ובמקביל היה היועץ משפטי ב"בנק למסחר" ובהמשך עבד גם כמנכ"ל משותף של הבנק עד מותו. בהודמזוושארהיי התפתחה מערכת יחסים הדוקה יותר בינו לבין המשורר אטילה יוזף, שראה את מקאי כידידו. בפעם הרביעית התחתן עם אטלקה יוז'ף (אחותה של אשתו הראשונה) בשנת 1931 בבודפשט. על פי ההסכם, שלושת ילדיהם, ובהם (לימים) הבמאי ומעצב התפאורה פטר מקאי (4 בדצמבר 1932–7 בנובמבר 1991) יגדלו על פי דתה הקלוויניסטית של האם. למשפחת מקאי היו חיי חברה תוססים, שכללו בעיקר עורכי דין יהודים, בנקאים, רופאים ומשוררים מפורסמים, אמנים ושחקנים שהתגוררו בעיר. כתביו של מאקאי על כלכלה הופיעו לעיתים קרובות בעיתונות הודמזוושרהיי והוא התייחס לעיתים קרובות גם לסוגיות ספרותיות. בשנת 1931 פרסם מכתב פתוח בעיתון ואשארהיי (Vásárhelyi) בשם סערת ז'יגמונד מוריץ, בו עמד לצד הסופר כשהותקף בחריפות. בהלווייתו, שהתקיימה בבית הקברות היהודי ברחוב טוהוטום בעיר, נכחו רק אלמנתו ואשתו לשעבר. לקסיקון ביוגרפי הונגרי יאנוש סיגטיאטילה יוז'ף וחייו לאחר המוות בוושארהיי מדיה וקבצים בנושא אדן מקאי בוויקישיתוף Budapest VI. ker. polgári házassági akv. 1341/1919. folyószám. A budapesti kir. törvényszék 1.P.37854/1928. sz. ítélete. Budapest VI. ker. polgári házassági akv. 1442/1928. folyószám A budapesti kir. törvényszék 1.P.44514/1928-2 sz. ítélete. Budapest III. ker. polgári házassági akv. 580/1928. folyószám (1928.12.31.) A budapesti kir. törvényszék 360.47658/1930-4. sz. végzése (1930.11.13.) Bejegyezve a Budapest V. ker. polgári házassági akv. 922/1931. folyószáma alatt. Lengyel György emlékezése Makkai Péter rendező-díszlettervezőre Budapesti közp. kir. jbíróság P.T.580914-933-2 sz. végzése.
השרפה הגדולה באואולו

השרפה הגדולה של אואולו בשנת 1882 הייתה שרפה שהחלה במרתף בית המרקחת שבפינת קירקוקאטו ופקקהואונענקאטו בערב ה-2 בנובמבר, והרסה 27 בניינים לאורך הליטוסקאטו ופקאקהונונקאטו במרכז העיר אואולו, בפינלנד. המרתף שימש לאחסון בנזין וחומרים דליקים אחרים, מה שהוביל לשרפה שהשתוללה במהירות ללא שליטה. האש פנתה לכיוון נהר אואולו (אנ') והרסה את מחסני המלח והדגנים לאורך קו החוף שלה. מכבי האש הצליחו למנוע מהאש להתפשט למחסנים נוספים. לאחר השרפה, האדריכל קרל לודוויג אנגל (אנ'), שמזוהה עם המבנים המהודרים סביב כיכר הסנאט (אנ') בהלסינקי, נקרא לתכנן את בנייתה מחדש. רק שינויים קלים עברו מאז הושלמה הבנייה של אואולו המודרנית ועד ימינו, כשצריח הקתדרלה - גם היא בתכנונו של אנגל - הושלם ב-1844. Kustaa Hautala: Oulun kaupungin historia IV (Kirjapaino Oy Kaleva, 1976, Oulu), pp. 319–323. מסת"ב 951-9327-00-2
דאגלס דורסט

דאגלס דורסט (באנגלית: Douglas Durst; נולד ב-19 בדצמבר 1944) הוא מפתח נדל"ן יהודי-אמריקאי, ראש "ארגון דורסט" שהוקם על ידי סבו. דגלאס דורסט, השני מבין ארבעה ילדים, נולד ב-19 בדצמבר 1944 וגדל בסקרסדייל, מדינת ניו יורק, למשפחה יהודית. הוא בנם של משקיע הנדל"ן סימור דורסט ואשתו ברניס הרשטיין. אחיו הם רוברט דורסט, טומי וונדי. סבו של אביו של דורסט, ג'וזף דורסט, שהיה חייט כשהיגר מהאימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1902, הפך בסופו של דבר למנהל ומפתח יזמות נדל"ן, שהקים את ארגון דורסט בשנת 1927. סימור הפך לראש העסק המשפחתי בשנת 1974 עם מות אביו. כשדגלאס היה בן שש, אמו נפטרה כתוצאה מנפילה בבית משפחה בסקארסדייל. אביו סיימור הועמד בראש הארגון המשפחתי בשנת 1974. דאגלס סיים בית ספר פרטי בשנת 1962 ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1966. הוא חזר לניו יורק ולמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי במשך שנתיים תוך התמחות בתכנון ערים. לאחר סיום הלימודים הוא הצטרף לעסק משפחתי. בשנת 1992 לאחר פרישת אביו מניהול העסק, הוא הועמד בראש העסק המשפחתי על חשבון אחיו הבכור רוברט. במהלך השנים דאגלס דורסט ניהל מספר פרויקטי פיתוח גדולים בעיר ניו יורק: בניין קונדה נאסט (1999), בניין הלנה (2005), בניין פיק (2007) ומגדל בנק אוף אמריקה (2008).[דרושים מקורות] דאגלס דורסט ידוע כתומך בשילוב פיתוח בר קיימה בפרויקטים שבאחריות החברה שהוא מנהל. בניין חדש לאוניברסיטת ניו יורק שנבנה על ידי החברה קיבל התקן האמריקאי לבנייה ירוקה LEED.[דרוש מקור] בשנת 2010 החברה בניהול דאגלס דורסט הייתה מעורבת בפיתוח תשתיות של אתר מגדל החירות.[דרוש מקור] דאגלס דורסט מנהל מספק קרנות צדקה.[דרוש מקור] הוא התחתן בשנת 1967 ולזוג נולדו שלושה ילדים ששתיים מהם משולבים בניהול "ארגון דורסט". ביוני 2021 הוא היה עד במשפט של אחיו רוברט. בין היתר הוא ציין שידוע לו שאשתו של אחיו הייתה מעוניינת להתגרש והוא לא דיבר עם אחיו מאז שנת 1999. ביוגרפיה מידע מאתר פורבס Chilewich, Aron. "Robert Durst's Jewish background". Jewish Journal. Tribe Media Corp. נבדק ב-7 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Rubinstein, Dana (10 בינואר 2011). "New York Real Estate: Douglas Durst Takes Helm to Change City Landscape". Wall Street Journal. new York City: Dow Jones & Company. נבדק ב-18 בדצמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה)
שורש 30

שורש 30, או קואו בּוּ (בסינית: 口部, פיניין: Kǒu bù) הוא השורש השלושים של הכתב הסיני. פירושו "פֶּה" והוא הראשון מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים. במילון קאנגשי יש 1,146 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo. Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.0-89659-774-1 ליי לי: "התחקות אחר שורשי הדמויות הסיניות: 500 מקרים". בייג'ינג 1993,ISBN 978-7-5619-0204-2 מדיה וקבצים בנושא שורש 30 בוויקישיתוף נתוני Unihan עבור U+53E3
שורש 61

שורש 61, או שִׁין בּוּ (בסינית: 心部, פיניין: Xīn bù) הוא השורש השישים-ואחד של הכתב הסיני. פירושו "לב" והוא הראשון מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים. במילון קאנגשי יש 1,115 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה, והוא אחר השורשים השכיחים ביותר. כאשר שִׁין בּוּ מרכיב תו יחד עם שורשים נוספים ומופיע משמאל לשורש אחר הוא יופיע בצורה:忄. שין בו עשוי גם להופיע מעל או מתחת לשורש אחר ואז גובהו מתכווץ כגון בתו: 忈 (שִׁין בּוּ מופיע למטה מכווץ). השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.0-89659-774-1 ליי לי: "התחקות אחר שורשי הדמויות הסיניות: 500 מקרים". בייג'ינג 1993,ISBN 978-7-5619-0204-2 מדיה וקבצים בנושא שורש 61 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+5FC3 רשימת התווים המלאה עם שורש 61
יפרמוב

האם התכוונתם ל... אולג יפרמוב – שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי איגור יפרמוב – כדורגלן רוסי איוואן יפרמוב – סופר בתחום מדע בדיוני ופלאונטולוג סובייטי מיכאיל יפרמוב – איש צבא סובייטי מיכאיל יפרמוב (שחקן) – שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע רוסי
I Still Have Faith in You

"I Still Have Faith in You" הוא שיר של הלהקה השוודית אבבא. הוא יצא ב-2 בספטמבר 2021 כסינגל מוביל כפול לצד "Don't Shut Me Down" מתוך אלבום האולפן התשיעי הקרוב של הלהקה וראשון מזה 40 שנה, Voyage. חברת הלהקה אנני-פריד לינגסטד שרה בתפקיד סולו. השירים נועדו בהתחלה לתמוך בספיישל טלוויזיוני שהופק בחסות NBC ו-BBC, מאוחר יותר, הוחלט לשנות זאת לסיבוב הופעות בשם "ABBAtar". הסינגל תואר כ"אודה לידידותם ולקשרים שהבשילו ושרדו למרות גירושין ושברון לב". הוא תואר גם כ"בלדה ממלכתית ואפית", ו"בלדת פסנתר המתארת את קשר החיבה שארבעת חברי הלהקה חולקים". השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי להקלטת השנה בטקס פרסי גראמי ה-64. בשנת 2018 נודע כי השיר הוקלט, אחד משני שירים חדשים. בקליפ יש קטעי ארכיון שונים של הלהקה. יש לו גם הופעה ראשונה של ה-ABBAtars. סרטון המוזיקה של הסינגל זכה ל-4.4 מיליון צפיות ב-24 השעות הראשונות לאחר צאתו, והגיע לשלושת הדירוגים הטרנדיים הטובים ביותר של יוטיוב ב-12 מדינות, כולל בריטניה. מידע על היצירה "I Still Have Faith in You" באתר Discogs סרטון השיר "I Still Have Faith in You" באתר יוטיוב לאחר ארבעה עשורים: להקת אבבא הוציאה שירים חדשים, באתר ynet, 2 בספטמבר 2021 White, Jack (2 בספטמבר 2021). "ABBA announce their first studio album of new material in 39 years Voyage and hologram concert series". Official Charts Company. אורכב מ-המקור ב-2 בספטמבר 2021. נבדק ב-3 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) White, Peter (27 באפריל 2018). "ABBA To Reunite After 35 Years With NBC & BBC TV Special". Deadline.com. נבדק ב-3 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Abba delight fans with new 10-song album and virtual concert". BBC. 2 בספטמבר 2021. אורכב מ-המקור ב-2 בספטמבר 2021. נבדק ב-3 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Beaumont-Thomas, Beau; Brown, Mark (3 בספטמבר 2021). "Abba reunite for Voyage, first new album in 40 years". The Guardian. אורכב מ-המקור ב-2 בספטמבר 2021. נבדק ב-3 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Hall, Rachel (4 בספטמבר 2021). "Abba singles race to top of streaming charts in comeback triumph". The Guardian. נבדק ב-5 בספטמבר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
ניקולינה גורה

ניקולינה גורה (ברוסית: Николина Гора) הוא יישוב דאצ'ות במחוז מוסקבה שברוסיה. נכון ל-2010, גרים ביישוב 509 איש. ניקולינה גורה הוא אחד מיישובי הדאצ'ות המפורסמים ביותר במחוז מוסקבה. ממוקם בק"מ ה-22 של הכביש רובליובו-אוספנסקויה. בשנים שלפני המלחמה ובתחילת המלחמה גרו ביישוב מפורסמים רבים, ביניהם: אלכסיי באך, מיכאל בוטביניק, ולדימיר קומארוב, פיוטר קפיצה, סרגיי פרוקופייב, ניקולאי מיאסקובסקי, סרגיי מיכאלקוב, אנטונינה נז'דאנובה ועוד. נכון לעכשיו בניקולינה גורה גרים משפחותיהם של אנשי עסקים מפורסמים, המפיקים והבמאים ניקיטה מיכאלקוב ואנדריי קונצ'לובסקי. מדיה וקבצים בנושא ניקולינה גורה בוויקישיתוף https://odintsovo.info/goroda/?id=2955 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גנזי קדם

האם התכוונתם ל... גנזי קדם (שנתון) – כתב עת היוצא לאור על ידי יד יצחק בן-צבי גנזי קדם (לוין) – מאסף מדעי שיצא לאור על ידי בנימין מנשה לוין