laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארמון בורבון

ארמון בורבון (בצרפתית: Palais Bourbon) הוא מקום מושבה של האספה הלאומית – הבית התחתון של הפרלמנט הצרפתי. הוא ממוקם בגדה השמאלית של הסן, מול כיכר הקונקורד, בפריז, צרפת. הארמון נבנה עבור לואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון, שהייתה בתם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ופילגשו המרקיזה דה מונטספן. האדריכל האיטלקי לורנצו ג'ארדיני תכנן את הארמון ופיקח על הבנייה מ-1722 עד מותו ב-1724. האדריכל הצרפתי ז'אק גבריאל החליף אותו, והבנייה הושלמה ב-1728. הארמון משקיף על נהר הסן, מול גני טווילרי במזרח והשאנז אליזה במערב. בתחילה היה מורכב המבנה מחלק מרכזי ושני בניינים תואמים בצדדים. עצים ניטעו בהדרגה וחלקות פרחים הפרידו בין החלקים. לואי החמישה עשר, מלך צרפת קנה את המקום ב-1756 עבור הממלכה, ואז מכר אותו ללואי ז'וזף; נסיך קונדה, נכדה של הדוכסית, שהרחיב את המבנה ב-1765. בזמן המהפכה הצרפתית הולאם ארמון בורבון והבית התחתון נפגש בארמון החל מ-1798. בהמשך, כחלק מתוכניות נפוליאון בונפרטה להפיכת פריז למונומנטלית יותר, נבנה פורטיקו בחזית המבנה הפונה לכיכר הקונקורד. הפורטיקו משקף את חזית כנסיית המדלן הנראית מולו ברחוב רויאל. בשנת 1800 בניין החלו ישיבות של הגוף המחוקק שכלל 300 חברים. בתקופת הרסטורציה של שושלת בורבון, נסיך קונדה חזר מגלותו וקיבל לרשותו את הארמון. הוא השכיר חלק גדול מן הארמון לבית הנבחרים. הארמון נקנה בשלמותו מיורשו ב-1827, תמורת 5,250,000 פרנקים. אז התאפשר לבית הנבחרים לבצע שיפוץ נרחב שכלל חדרים ומשרדים מתאימים יותר, סידור מחודש של המסדרונות, ומיקום הולם לספרייה. בית הנבחרים שנבחר ב-1846 פוזר בעקבות מהפכת פברואר 1848. עם הקמת הרפובליקה הצרפתית השנייה ניתנה זכות בחירה כללית לגברים, ונבחרה האספה המכוננת הלאומית ואחריה, ב-1849, גם אספה מחוקקת. ארמון בורבון בלילה פנים האספה ספריית הארמון מבט מנהר הסן האספה הלאומית של צרפת ממשלת צרפת פוליטיקה של צרפת מדיה וקבצים בנושא ארמון בורבון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון בורבון (בצרפתית) בריטניה היסטוריית ארמון בורבון, באתר הרשמי של האספה הלאומית (אנגלית) צרפת היסטוריית ארמון בורבון, באתר הרשמי של האספה הלאומית (צרפתית)
צ'ישפיש

צִ'ישְפִּיש (תעתיק: Čišpiš, ביוונית: Τεΐσπης; ‏ 675-640 לפנה"ס), בנו של האחמניש ואבי סבו של כורש הגדול. יש ראיות לכך שכורש הראשון ו-Ariaramnes היו שניהם בניו[דרוש מקור]. כורש הראשון הוא סבו של כורש הגדול, ואילו Ariaramnes הוא סבא רבא של דריווש הראשון. על פי ממצאים מהמאה ה-7 לפנה"ס, הוא כבש את עיר העילמית אנשאן לאחר שהשתחרר משלטון מדי, והרחיב את ממלכתו שהייתה כפופה לשלטון עילם. הוא הוחלף על ידי בנו השני, כורש הראשון. Akbarzadeh, D.; A. Yahyanezhad (2006). The Behistun Inscriptions (Old Persian Texts) (בפרסית). Khaneye-Farhikhtagan-e Honarhaye Sonati. ISBN 964-8499-05-5. Kent, Ronald Grubb (2005–2006). Old Persian: Grammar, Text, Glossary (בפרסית). translated into Persian by S. Oryan. ISBN 964-421-045-X. ČIŠPIŠ, באנציקלופדיה איראניקה צ'ישפיש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרון בן דוד

הרב ד"ר אהרון בן דוד (נולד בתש"א, 1941) הוא רב וחוקר יהדות תימן. נולד בכפר וטן אלמקאש באזור אמלח שבצפון תימן. בשנת 1951 עלה עם הוריו לישראל במבצע על כנפי נשרים ומשפחתו התיישבה בקריית עקרון. בשנת 1964 הוסמך בבית המדרש למורים שליד ישיבת הדרום ברחובות כרב-מורה, שם גם המשיך ללמוד לימודי יהדות גבוהים. בשנת 1966 הוסמך לרבנות על ידי הרב זבולון גרז אב"ד רחובות ועל ידי הרב צבי יהודה מלצר, ובשנת 1990 על ידי הרבנות הראשית לישראל. בשנים 1972–1977 כיהן כמנהל בית הספר "סיני" ברחובות. בתקופת ניהולו זכה בית הספר (בשנת 1976) בפרס החינוך הארצי. למד באוניברסיטת בר-אילן, שם הוסמך בשנת 1980 לתואר שני בתחום החינוך, והשלים שם גם את לימודי התואר השלישי. בשנת 1980 התמנה כמפקח על בתי הספר של החינוך ממלכתי דתי של אזור המרכז. בתפקיד זה כיהן עד ליציאתו לגמלאות בשנת 1998. בשנה זו התמנה לחבר בוועדת השחרורים מטעם משרד המשפטים. בשנים 1991–1992 כיהן כיועץ של שר הדתות אבנר חי שאקי ועמד בראש המיזם לקליטה רוחנית של עולים מכל תפוצות הגולה. משמש כיו"ר העמותה "אהבת תימן", ובמקביל משמש כיו"ר "בית נחמה ויאיר" ברחובות, הכולל גם ארכיון המכיל חומר רב אודות יהודי תימן. במסגרת פעילותו במוסדות אלו הוא עוסק בהדרכת סטודנטים, ארגון הרצאות במגוון נושאים, סיוע והדרכה לחוקרים הכותבים אודות מורשת יהודי תימן, ועוד. במקביל לפעילותו הציבורית הוא עוסק, מזה כארבעים שנה, במחקר תורני ובחקר מורשת יהודי תימן. בשנת 2001 הוענקה לבן דוד תעודת יקיר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, כאות הערכה על תרומתו במסגרת פעילותו באגודה. בשנת 2002 הוענק לו "מדליון המעברה" על ידי נשיא המדינה על תרומתו למורשת העדה התימנית בארץ ישראל. בשנת 2008 הוענקה לו תעודת "יקיר החינוך הממ"ד". החינוך היהודי בצפון תימן ושרשיו ביהדות - "לקט", תש"מ לב אהרן- לקט מקורות (מן התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי) על החינוך היהודי בתקופת המשנה והתלמוד, האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ב החינוך כבבואה - השוואה בין החינוך היהודי בתימן לבין החינוך היהודי בתקופת המשנה והתלמוד. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשנ"ו ספר הקישורים - מבוא על משמעות המונח "קישור" ומכיל 60 קישורים שהיו נהוגים בצפון תימן ספר יהדות תימן - תולדות יהודי תימן מאז הגעתם לתימן ועד עלייתם לארץ ישראל. האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תשס"א ספר הוד - תיאור חייהם של שני יהודים בני זוג בתימן ובארץ ישראל כראי לחיי הנישואין ולחיי התרבות בתימן בית האבן - תיאור הליכות יהודי צפון תימן, מורשתם וחייהם מסוף המאה התשע עשרה ועד סוף המחצית הראשונה של המאה העשרים. אהבת תימן, תשס"ח, ספר המעשים (שני חלקים) - כולל סיפורים, מעשיות, אגדות ומעשים העוסקים בהליכותיהם של יהודי צפון תימן בישוביהם השונים. אהבת תימן, תש"ע העמותה באתר גיידסטאר
חומר תשמורת

חומרי תשמורת הם חומרים עתירי אנרגיה המורכבים ממולקולות גדולות, אשר נוצרות בתאי צמחים ובעלי חיים, ומשמשים כמאגרי אנרגיה המגיעים לכלל שימוש בשלבים מאוחרים יותר במידת הצורך. חומר המיוצר ומפורק על ידי אותו צמח למטרת שמירת האנרגיה, נחשב כ"חומר תשמורת". התכונות של חומרי התשמורות הן: הגוף יודע לבנות אותם. הגוף יודע לאגור אותם. הגוף יודע לפרק אותם (זו הסיבה שתאית אינה חומר תשמורת בצמחים כי הצמחים אינם מסוגלים לפרק אותה). מסיסותם במים נמוכה מאוד, לכן לפי כלל אוסמוזי-היפרטוני חומר התשמורת (לדוגמה בבעלי חיים גליקוגן) שפריסתו בתא אינה ניכרת, לא ייכנסו מים לתוך התא ולא ייווצר מצב של התפוצצות התא. חומר התשמורת העיקרי בצמחים הוא עמילן. הפוטוסינתזה מייצרת גלוקוז, שממנו נבנה עמילן המצטבר בפקעות וזרעים, ובהמשך מתפרק חזרה לגלוקוז המהווה מקור אנרגיה חשוב לצמח. בבעלי חיים משמשים שומנים כחומרי תשמורת, וכן גליקוגן הנאגר בכבד ובשרירים, ומתפרק בעת הצורך לגלוקוז כדי להזין את תאי הגוף. חשיבות נוספת לחומרי התשמורת היא בשמירה על הומיאוסטזיס של סוכר בדם, הומיאוסטזיס של סוכר משמעותו שמירה על סביבה נורמטיבית של סוכר בדם. הוא נעשה באמצעות שני הורמונים המופרשים מהלבלב - בעת מחסור בסוכר מדם מופרש ההורמון גלוקגון המעודד את חומר התשמורת גליקוגן להתפרק לפחמימה פשוטה (גלוקוז) ולצאת לדם, ובכך, אחוז הסוכר בדם חוזר לנורמה. בעת עליית אחוז הסוכר בדם מופרש מהלבלב ההורמון אינסולין הגורם הן להכנסתם של עודפי הגלוקוז לתאי הגוף והן ליצירת חומר התשמורת גליקוגן מעודפים אלו, בכך אחוז הסוכר בדם יורד וחוזר לנורמה. יתרון נוסף לחומר התשמורת הוא עקרון הנועץ כי חומר התשמורת הפחמתית בבעלי חיים לדוגמה המורכבת גליקוגן היא מניעת אוסמוטיות. כלומר, אילו הגליקוגן היה מחולק למספר רב של מולקולות גלוקוז, אזי הפריסה בו תהיה נאותה באופן כזה שמעלה את ריכוז המומסים בתא, לכן לפי כלל תמיסה היפוטונית (הגורס כי בתמיסה בעלת ריכוז מומסים נמוך מאשר ריכוז המומסים בתא ייכנסו מים לתוך התא) ייכנסו מים לתוך התא, עד כי התא יתפוצץ מאחר שקרום התא לא עומד בלחצים מסוג זה, והתא לא יהיה פעיל. לכן, היתרון הוא מניעת התפוצצות התא. יתר על כן הגליקוגן משמש גם כמאגר אנרגיה לשם זמינות (לדוגמה, שמיש בהומיאוסטזיס של סוכר בדם, כאשר כמות הסוכר בדם נמוכה, ההורמון גלוקגון מופרש מהלבלב ומעודד את הגליקוגן להתפרק ולצאת אל מחוץ התא ובכך ריכוז הסוכר בדם נשמר). פריסה אוסמוטית היפוטונית כזו ניתנת רק במצב בו המומסים מסיסים במים, לדוגמה חומר התשמורת הנפוץ בבעלי חיים הוא גליקוגן אשר הוא רב סוכר שאין מסיס במים, לכן הפריסה שלו לקויה לחלוטין. לעומת זאת, בכדי למנוע פריסה כזו על מנת למנוע כניסה אוסמוטית היפוטונית של מים אל התא, הדו-סוכר והחד-סוכר מסיסים במים ולכן יש להם תכונת מסיסות ופריסה ניכרת, ולכן יש לאוגרם בתור חומר תשמורת שימנע ממצב כזה לקרות. מומס מסיס במים - (חד סוכר, דו סוכר) פריסתו תגרום לתגובה אוסמוטית. מומס שאינו מסיס במים - פריסתו לא תגרום לשום תגובה אוסמוטית ופריסתו לקויה לחלוטין. מהם חומרי תשמורת ומה תפקידם? מתוך "שאלות הכנה לבגרות בביולוגיה"
ראאד ערפאת

ראאד ערפאת (ברומנית: Raed Arafat, בערבית: رائد عرفات; נולד בדמשק ב-24 במאי 1964) הוא רופא רומני ממוצא ערבי פלסטיני, יליד סוריה, מומחה בהרדמה ובטיפול נמרץ. כיהן כתת-מזכיר מדינה במשרד הבריאות, כשר הבריאות ובינואר 2014 התמנה לראש האגף למצבי חירום (DSU) במשרד הפנים של רומניה . בשנת 1990 הקים את היחידה הראשונה של "השירות הנייד להחירום ולהחיאה " (SMUR) ברומניה. נולד בשנת 1964 בדמשק וגדל בשכם כבן למשפחה מבוססת ומשכילה. אחדים מקרובי משפחתו למדו באוניברסיטאות הרווארד ובקיימברידג'. אחותו רופאה בדובאי. בשכם התנדב לשירותי הכבאות ועזרה ראשונה כבר מגיל 14. היקלטותו בחברה הרומנית והתקדמותו המקצועית והפוליטית היו איטיות ורצופות מכשולים. רק בשנת 1998, 17 שנים לאחר הגיעו לרומניה, הוענקה לו האזרחות הרומנית. החל משנת 1998 השתתף בוועדות ובגופים רבים ברומניה ומחוצה לה שעסקו בנושא יישום והטמעת שירותי חירום רפואיים ברומניה ובארצות שונות באירופה. בין השנים 2007- 2014 כיהן כתת-מזכיר מדינה במשרד הבריאות, עם הפסקה קצרה בה כיהן כשר הבריאות. מינואר 2014 מכהן כמזכיר מדינה, ראש המחלקה למצבי חירום במשרד הפנים החל מ-2015 מכהן כסגן הצלב האדום הרומני. ד"ר ראאד ערפאת אינו נשוי. פרט לערבית ורומנית, הוא מדבר אנגלית, צרפתית, גרמנית, יוונית ואיטלקית. 2003 - הוענק לו העיטור הלאומי להצטיינות של רומניה בדרגת אביר בשל פעילות מדעית ופעילות מחקר, בשל תרומה מיוחדת לפיתוח וקידום טכנולוגיית המידע והתקשורת 2005 - הוענק לו העיטור הלאומי להצטיינות של רומניה בדרגת קצין בגין המאמצים שהשקיע בהצלת בני אדם משיטפונות והמאמצים המושקעים מדי יום ביומו לצורך הצלת רומנים רבים 2010 - מונה פרופסור אורח באוניברסיטה לרפואה ולרקחות "ויקטור בבש" בטימישוארה 2012 -הוענק לו תואר חבר ב"אקדמיה האמריקאית לרפואת חירום" בגין התמיכה שהעניק לפיתוח מערכת החירום 2013 - אות Nihil sine Deo מטעם מיכאי הראשון, מלך רומניה לשעבר. Ghidul pentru acordarea primului ajutor 2000, (מדריך לעזרה ראשונה) מדיה וקבצים בנושא ראאד ערפאת בוויקישיתוף ניקולס קוליש, ניו יורק טיימס, ראאד ערפאת: המושיע של רומניה, באתר הארץ, 14 בפברואר 2012 כתבה על השבעתו של ראאד ערפאת כשר הבריאות של רומניה(הקישור אינו פעיל) Romania-insider, Liam Lever,‏ 8.11.2012 כתבה מאת אלכסנדרה מיכאי ב"אל חיאת ואל דוניה" במונטריאול, קנדה קורות חיים ראיון בינואר 2012 עם ראד ערפאת (ברומנית) האתר הרשמי של ארגון SMURD (ברומנית) https://smurd.ro/category/despre/istoric מדענים ממחוז מורש - לקסיקון ביובליוגרפי Ana Todea,Fülöp Mária,Monica AVRAM ,Oameni de ştiinţă mureşeni, Dicţionar biobibliografic, Biblioteca judeţeană Mureş 2002
יודיד הכסף

יודיד הכסף (או כסף יודי, באנגלית: Silver iodide) הוא תרכובת של יוד ושל המתכת כסף. חוקרים במחלקה למדעי האטמוספירה באוניברסיטה העברית בירושלים חיפשו חומרים מלאכותיים שישמשו לזריעת עננים במטרה להגביר את כמות הגשם היורדת במדינת ישראל הסובלת מחוסר מים ומתקופות בצורת על ידי פיזור חומר שירכז סביבו את טיפות המים שבעננים ועל ידי כך יגרום לירידת גשם. במהלך המחקר נמצא כי ליודיד הכסף היכולת להקפיא את מי הענן בטמפרטורות שאינן נמוכות בהרבה מטמפרטורת הקיפאון. במהלך סדרת ניסויים המכונה ניסויי ישראל ליצירת כמות גשמים מוגברת התברר שיודיד הכסף הוא היעיל מכולם לצורך השגת מטרה זו, יודיד הכסף מסוגל למשוך אליו את אדי המים ולקשור ביניהם באופן היעיל ביותר ליצירת טיפות גשם. זריעת כמות רבה מדי של יודיד הכסף גורמת שלא ירד גשם כלל. לאחר ניסוי "ישראל 4" הופסק השימוש ביודיד הכסף לזריעת עננים לאחר שהתגלה כי תרומת פעולה זו היא תוספת של 1.8% בממוצע של מי גשמים דבר אשר אינו מצדיק את העלות הגבוהה של התהליך. במידה וזורעים יותר מדי יודיד הכסף או שיש כמות גדולה של אירוסולים באוויר, גודל הטיפות לא יעלה על 1 מילימטר ולא ירד גשם כלל. כאשר יש ריכוז גבוה מאוד של יודיד הכסף במים הוא עלול לגרום לארגיריה, אולם הכמות בה משתמשים בזריעת עננים היא כמות מזערית והפיזור על ידי מטוסים הוא פיזור יעיל הגורם לכך שמשתמשים בכמות קטנה של יודיד הכסף שלא מסוכנת לבריאות. כחלק מניסוי ישראל 4 נבדק הפיזור של יודיד הכסף בגשם ולא נמצא ריכוז גבוה במי הגשם שנבדקו. הגשם היורד על האדמה לרוב מסונן מיודיד הכסף וההשפעה של זריעת העננים זניחה. זריעת עננים מדיה וקבצים בנושא יודיד הכסף בוויקישיתוף אחיה ראב"ד, הכינרת עולה: יופסק פרויקט זריעת העננים להגברת הגשם, באתר ynet, 28 בינואר 2021 http://health.utah.gov/enviroepi/appletree/technicalassists/Silver_Iodide_Cloud_Seeding.pdf
פילוסוף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פילוסוף – אדם העוסק בפילוסופיה ומהרהר בשאלות יסוד בעולמנו אישים אבי פילוסוף – עורך דין ישראלי ארז פילוסוף – יזם אינטרנט ישראלי, ממייסדי אתר וואלה! דליה רבין־פילוסוף – חברת הכנסת וסגנית שר לשעבר צוף פילוסוף – מוזיקאי ישראלי, חבר להקת תיסלם
ניקולס פארל

ניקולס פארל (באנגלית: Nicholas Farrell; נולד ב-1955) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי. פארל נולד בשם ניקולס פרוסט (Frost). התחנך בבית הספר "Fryerns Grammar and Technical School" בבאזילדון (Basildon) שבאסקס. בהמשך למד בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק" בעיר בריסטול. בתחילת הקריירה שלו הופיע פרל בתפקיד אוברי מונטגיו בסרט "מרכבות האש" זוכה פרס האוסקר משנת 1981. ב-1983 גילם את דמותו של אדמונד ברטרם בסדרת הטלוויזיה "מנספילד פארק" עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. ב-1984 שיחק בסרט "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" ובסדרת הדרמה "היהלום שבכתר" המבוססת על "רביעיית הראג'" של פול סקוט. עבודתו בקולנוע ובטלוויזיה כללה מספר תפקידים במחזות שייקספירים כמו הוריישו ב"המלט", סרטו של קנת בראנה משנת 1996, תפקיד שגילם עם בראנה בלהקה השייקספירית המלכותית. הוא הופיע בעיבודים למחזות "הלילה השנים עשר" (1996), "אותלו" (1995) ובסרט "ההצגה חייבת להמשך" (1995). הוא דיבב את דמותו של המלט בסדרת האנימציה של מחזות שייקספיר (Shakespeare: The Animated Tales). ב-2009 גילם את הדמות של אלברט דיסל בסדרת הטלוויזיה "יומנה של אנה פרנק. ב-2011 השתתף בסרט אשת הברזל בו גילם את דמותו של איירי ניב (Airey Neave), שהיה חבר קרוב ויועץ של מרגרט תאצ'ר. בין הופעותיו הנוספות בטלוויזיה היו סרטי "פוארו" על הבלש של אגאתה כריסטי, "הרגימנט של שארפ" (Sharpe's Regiment), "שלום אדוני המלך", "טורצ'ווד" והסדרה "Collision". עוד שיחק בתפקיד אורח בסדרות "לאבג'וי", "מלחמתו של פויל", "יחצ"נים מסוכנים", "ספוקס", "רציחות במידסומר", בסדרה הקומית "Drop the Dead Donkey" ובסדרת בית החולים "Casualty". בתיאטרון שיחק בין השאר בהצגות "גן הדובדבנים", "הגברת עם הקמליות" ו"ציד המכשפות" מאת ארתור מילר. כמו כן השתתף בהפקות של הלהקה השייקספירית המלכותית כגון "הסוחר מוונציה" ו"המלט". ב-2011 השתתף בפסטיבל צ'יצ'סטר במחזות "South Downs" ו"גרסת בראונינג" בשניהם גילם דמות של מנהל בית ספר. ב-2012 הופיע במיני סדרה "מדינה סודית" שבכיכובו של גבריאל ביירן בתפקיד הגנרל מונרי. פארל נשוי לשחקנית הסקוטית סטלה גונה. מדיה וקבצים בנושא ניקולס פארל בוויקישיתוף ניקולס פארל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקולס פארל, באתר AllMovie (באנגלית) ניקולס פארל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ניקולס פארל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניקולס פארל, באתר Discogs (באנגלית) ניקולס פארל במדריך לתיאטרון בריטי Shenton, Mark (16 בספטמבר 2011). "South Downs/The Browning Version". The Stage. {{cite journal}}: (עזרה)
טיפשות

טיפשות היא מצב או תכונה של היעדר אינטליגנציה, חוכמה, הבנה או חשיבה. בפולקלור של עמים אחדים מופיעות ערי טיפשים. תושבי אותן ערים נוהגים לעשות מעשים נפסדים שאין בהם תכלית, ומתגאים בהם כאילו היוו תרומה של ממש. בפולקלור היהודי ידועה העיר חלם שבפולין כעיר של טיפשים ותושביה מכונים חכמי חלם או חלמאים. פרס דרווין מוענק לבני אדם אשר, כהגדרת מעניקי הפרס, "סייעו לאנושות לשפר את מאגר הגנים שלה, וזאת על ידי סילוק עצמם מהעולם או סירוס עצמי בדרך מטופשת במיוחד". מצעד האיוולת אינטליגנציה טיפש-עשרה טמבל אפקט דאנינג-קרוגר ארסמוס מרוטרדם, שבחי הסכלות, תרגם מלטינית חיים הלפרין, איורים: הנס הולביין, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ז, 1967. אביטל רונאל, טיפשות, הוצאת רסלינג, 2006 חיים הלפרין, הטפשות תהלל נפשה, דבר, 31 במרץ 1961 עמי בן בסט, הטפשות היא נשק מסוכן(הקישור אינו פעיל), בבלוג "קצה", 9 ביוני 2005. דן לחמן, טיפשות לאביטל רונאל, במגזין "אימגו", 31 בינואר 2007 דיוויד דובס, הניו יורק טיימס, האם כדי למצוא אינטליגנציה יש לחקור את הטיפשות, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2012 טפשות, דף שער בספרייה הלאומית
יו חווה

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא יו. יוּ חְוָוה (בסינית פשוטה: 余华; בסינית מסורתית: 余华; נולד ב-3 באפריל 1960 האנגג'ואו בג'ג'יאנג) הוא סופר סיני. חְוָוה עבד כרופא שיניים במשך חמש שנים, ולאחר מכן, בשנת 1983, פנה לכתיבה ספרותית. הוא גדל במהלך מהפכת התרבות בסין, ורבים מהסיפורים והרומנים שלו עוסקים בתקופה זו. אחד המאפיינים הייחודיים של עבודתו היא חיבתו לתיאורים מפורטים של מעשי אלימות ברוטלית. יו כתב ארבעה רומנים, שישה אוספי סיפורים קצרים ושלושה אוספים של מסות. ספרו הידוע ביותר הוא "קורותיו של שו`סאן גוּאן, סוחר דם" (תורגם מסינית לעברית בידי דן דאור, עם עובד, 2007). רומן זה תורגם לשפות רבות, ויצא כסרט קולנוע בשנת 2013. יו חווה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגביע היוגוסלבי בכדורסל

הגביע היוגוסלבי בכדורסל (בסרבית: Куп Југославије у кошарци) הוא טורניר כדורסל יוגוסלבי לשעבר, שהתקיים במקביל לליגת הכדורסל היוגוסלבית עד לשנת 1991 כשמדינת יוגוסלביה חדלה מלהתקיים. בשנים 1992–2002 נמשך המפעל רק במדינת סרביה ומונטנגרו. הליגה היוגוסלבית בכדורסל
ארכיפ קוינג'י

ארכיפּ איוואנוביץ' קוינג'י (באוקראינית: Архип Іванович Куїнджі;‏ 15 בינואר 1842 – 11 ביולי 1910), צייר אוקראיני ממוצא יווני, שבלט בציורי נוף. קוינג'י נולד ב-1841 ביישוב קאראסיובקה על יד מריאופול שבאוקראינה) למשפחת סנדלר ממוצא יווני. מועד לידתו אינו ברור, וקיימות גרסאות לפיהן הוא נולד בשנת 1841 או בשנת 1843. בידיו היו שלושה דרכונים ובהם שנת לידה שונה. הוריו נפטרו בהיותו ילד, ולכן היה צריך לעבוד בעבודות מזדמנות שונות לפרנסתו. הוא לא הלך לבית ספר, ולמד אצל מורה יווני. כבר מגיל צעיר אהב לצייר, וניצל לצורך כך כל פיסת נייר. בשנים 1860-1865 עבד קוינג'י בסטודיו לצילום בטגנרוג (עיר על שפת ים אזוב כ-70 ק"מ מרוסטוב על הדון). בשנת 1865, לפי המלצות קרובי משפחה שהכירו את איוון אייווזובסקי, הוא נסע לפאודוסיה. (עיר בחצי האי קרים), אך לא התקבל יפה אצל הצייר הידוע ולאחר מספר חודשים קוינג'י חזר לטגנרוג. בשנת 1866 קוינג'י נסע לסנקט פטרבורג ברוסיה וניסה להתקבל לאקדמיה לציור, אך ללא הצלחה. הסיבה העיקרית לכך הייתה בכך שלקוינג'י לא הייתה שום השכלה פורמלית והוא לא היה יכול לעבור בחינות בנושאים כלליים. לאחר שהציג באחת התערוכות את הציור שלו, הוא התקבל לאקדמיה תוך הסכמת הנהלה לבחון אותו רק בנושאי ציור. קוינג'י סיים את לימודיו בשנת 1872. כבר בשנת 1873 הוא קיבל מדליות על ציוריו בתערוכות בלונדון ובווינה. החל משנת 1874 החל להציג את עבודותיו במסגרת תערוכות של "הנודדים", ובשנת 1877 התקבל כחבר בארגון זה. במשך מספר שנים השתתף בתערוכות ה"נודדים" באופן קבוע. בשנת 1880 אורגנה לו תערוכת ציור אחד "ליל ירח על הדנייפר". התערוכה נחלה הצלחה בלתי רגילה. בשנת 1882 אורגנה תערוכה אחרונה של ציוריו. משנה זו קוינג'י לא היה מוכן להציג את ציוריו באף תערוכה. יחד עם זאת, הוא המשיך בציורי נוף. ציורים רבים מאותה תקופה נחשפו לאחר מותו. בשנים 1894-1897 הוא היה מורה לציור באקדמיה לציור בה למד. ניקולאוס הימונאס, וילהלמס פורוויטיס וארקדי רילוב היו בין תלמידיו. קוינג'י פוטר מהאקדמיה עקב תמיכתו בהפגנות סטודנטים נגד המשטר. בשנת 1901, לאחר כשני עשורים, הציג קוינג'י בפני חבריו ציור נוסף שלו, "ישו בגת שמנים". בשנת 1904 תרם קוינג'י לאקדמיה לציור 100 אלף רובל להענקת 24 מלגות כל שנה. בשנת 1909 הוא תרם את כל הונו להקמת ארגון הציירים באחוזתו בחצי האי קרים. ארגון זה פעל עד לשנת 1930. קוינג'י מת מדלקת ריאות בשנת 1910 בסנקט פטרבורג. רוב יצירותיו רוכזו במוזיאון הרוסי ובגלריית טרטיאקוב. הוא תרם את כספו להקמת "אגודת קוינג'י" שתמכה בציירים, ארגנה תערוכות וחילקה פרסים. ניקולאי בוגדנוב-בלסקי היה בין מייסדי האגודה יושב ראש שלה. ליל ירח בדנייפר, 1882 אלברוס, 1890–1895 ערב באוקראינה, 1878 לאחר גשם, 1879 יער, 1879 קשת, 1900 מדיה וקבצים בנושא ארכיפ קוינג'י בוויקישיתוף אתר לזכרו (ברוסית) אתר לזכרו (באנגלית) ארכיפ קוינג'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארכיפ קוינג'י, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארכיפ קוינג'י, באתר Discogs (באנגלית) המועדים לפי הלוח היוליאני המקובלים ברוסיה בתקופת חייו
קתרין ניוטון

קתרין ניוטון (באנגלית: Kathryn Newton; נולדה ב-8 בפברואר 1997) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, אשר ידועה בעיקר מתפקידיה בסרטים "פעילות על-טבעית 4" (2012), "מאבדים את זה" (2018), "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו" (2019) ו"פריקי" (2020) ובשל תפקידה בתור לואיס ברוקס בסדרת הטלוויזיה "גארי הרווק" (2008-2006) של רשת CBS, בתפקידה בתור אביגיל קארלסון בסדרה "שקרים קטנים גדולים" (2019-2017) של רשת HBO ובזכות הופעתה בתור אלי פרסמן בסדרה "עולם חדש" (2019) של נטפליקס. ניוטון נולדה ב-8 בפברואר 1997 באורלנדו, פלורידה. בת יחידה לרובין ודייוויד ניוטון. את קריירת המשחק שלה היא החלה בגיל 5. ניוטון סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון נוטרדאם בשנת 2015, שם הייתה חברה בקבוצת הגולף. ניוטון התקבלה לאוניברסיטת דרום קליפורניה אך בחרה שלא להמשיך בלימודים אקדמיים כדי להמשיך בקריירת המשחק שלה. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה בשני פרקים של אופרת הסבון "כל ילדיי", בתפקיד קולבי מריאן צ'נדלר. ניוטון גם שיחקה בשני סרטים קצרים, "אבי למטה במזרח" (2002) ו"לחמנייה-לחמנייה" (2003). בשנת 2008 ניוטון לוהקה לתפקיד של לואיז ברוקס בסדרת הטלוויזיה "גארי הרווק" של רשת CBS, יחד עם ג'יי מור, פאולה מרשל, קייגן מיכאל קיי, ברוק דה'אורסיי, ריאן מלגריני וריגל רוב. בשנת 2010 ניוטון זכתה בשני פרסי "האמן צעיר" לביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה בסוגת הקומדיה ולביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה (קומדיה או דרמה) בסדרה "גארי הרווק". בשנת 2011 שיחקה בתור צ'ייס רובין-רוזי בסרט "מורה רעה" לצד קמרון דיאז, וכן בתפקיד הראשי בסרט האימה "פעילות על-טבעית 4" בשנת 2012. בשנת 2013 התארחה בעונה האחרונה של הסדרה "מד מן" ולמספר פרקים בסדרה "דוג בלוג" בערוץ דיסני. בשנת 2014 החלה לשחק בסדרה "על טבעי" בתפקיד חוזר של קלייר נובאק. בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הדרמה-קומית "שקרים קטנים גדולים" שיצר וכתב דייוויד אי קלי, אשר מבוססת על הרומן באותו שם ומשודרת ברשת HBO. היא הופיעה בתפקיד דמותה של אביגיל, בתה הבכורה של מדליין (ריס וית'רספון). שיחקה גם במיני-סדרה הבריטית "נשים קטנות", ששודרה בBBC. באותה שנה שיחקה בסרטים "ליידי בירד" ו"שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי", שזכו לפרסים ולשבחים רבים. בתחילת 2019 כיכבה לצד ג'סטיס סמית' בסרט הלייב אקשן "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", בתפקיד העיתונאית לוסי סטיבנס. בהמשך אותה שנה, החלה לשחק בתפקיד ראשי בדרמת המסתורין "עולם חדש", שיצר כריסטופר קייזר לנטפליקס. ביולי 2019 לקחה חלק בווידאו קליפ לשיר "Goodbyes" של הזמר פוסט מאלון, בהשתתפות יאנג ת'אג. בשנת 2023 שיחקה בסרט "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה" בתפקיד קאסי לאנג. מדיה וקבצים בנושא קתרין ניוטון בוויקישיתוף קתרין ניוטון, ברשת החברתית פייסבוק קתרין ניוטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קתרין ניוטון, ברשת החברתית אינסטגרם קתרין ניוטון, ברשת החברתית טיקטוק קתרין ניוטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קתרין ניוטון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קתרין ניוטון, באתר AllMovie (באנגלית) קתרין ניוטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קתרין ניוטון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) קתרין ניוטון, באתר Metacritic (באנגלית) קתרין ניוטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קתרין ניוטון, באתר Last.fm (באנגלית) קתרין ניוטון, באתר Genius