ממשלת ישראל השלושים

ממשלת ישראל השלושים, שנקראה גם "ממשלת שרון השנייה", הייתה ממשלה בראשותו של אריאל שרון שעמד בראש מפלגת הליכוד, שהוקמה לאחר הבחירות לכנסת ה-16 ואושרה בכנסת ב-28 בפברואר 2003. הממשלה ה-30 כיהנה עד לכינונה של הממשלה ה-31 ב-4 במאי 2006 לאחר הבחירות לכנסת ה-17, כאשר ראש הממשלה שרון היה בנבצרות מתפקידו עקב בעיה רפואית בה לקה ואת מקומו מילא השר אהוד אולמרט. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הממשלה הייתה דינמית למדי, כאשר במהלך כהונתה פרשו ממנה שרים והתמנו אחרים. שינוי נרחב בהרכב הממשלה נעשה ב-10 בינואר 2005, עם הצטרפותה של מפלגת העבודה לקואליציה, בעקבות פרישתה של מפלגת שינוי. הממשלה עברה שינוי נרחב נוסף עם פרישת מפלגת העבודה (21 בנובמבר 2005) והליכוד (12 בינואר 2006). במהלך הקדנציה מונו סגני שרים מכל השותפות אשר היו חברות בקואליציה, אך עם פרישת רוב השותפות הקואליציוניות, ופיצול סיעת הליכוד, נוצר מצב אשר בו, למעט סגני השרים מטעם יהדות התורה, אברהם רביץ ושמואל הלפרט, כל סגני השרים שנותרו היו חברי סיעת קדימה, אשר מונו לאחר אישור תוכנית ההתנתקות בכנסת (עוד בהיותם חברי ליכוד), כמחווה אישית מצד ראש הממשלה אריאל שרון על כך שסייעו להעביר את המהלך בכנסת. שני סגני השרים אשר "הצליחו לצלוח" את כל תהפוכות ימי הממשלה, זאב בוים ויעקב אדרי, מונו לשרים ב-18 בינואר 2006, וכך נוצר מצב בו כל סגני השרים מונו לאחר אישור תוכנית ההתנתקות בכנסת. ב-4 בינואר 2006, לאחר שראש הממשלה, אריאל שרון עבר שבץ מוחי, הועברו סמכויותיו לממלא מקומו, אהוד אולמרט, וב-14 באפריל אותה שנה הפך אולמרט לראש הממשלה בפועל עד לכינונה של הממשלה ה-31, זמן קצר לאחר מכן, כחודש לאחר הבחירות לכנסת ה-17. תוכנית ההתנתקות. מדיניות קידום כלכלת שוק שכללה קיצוץ הקצבאות והנהגת רפורמות ליברליות רבות. המשך מדיניות החיסולים ומבצעי צה"ל בתוך ערי הגדה. המשך בניית גדר ההפרדה. פרסום דו"ח דברת לחינוך. פרסום תוכנית החומש בכבישי ישראל אישור חוק שמירת הסביבה החופית המורחב. פירוק משרד הדתות. אישור עסקת השבויים עם חזבאללה, במסגרתה שוחררו אלחנן טננבוים וגופות שלושת חטופי הר דב, והמשך התגובה המוגבלת ("מדיניות ההכלה") כנגד תקיפותיו המזדמנות של הארגון לאורך גבול הצפון. הפעלת תחנת התפלת המים הראשונה ותחילת שחרור המדינה מתלות במי גשמים. אזורי העיר הלבנה בתל אביב הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. מבצע קשת בענן פרשת הסוס הטרויאני ישראל העבירה באופן רשמי את השליטה על יריחו וטול כרם לרשות הפלסטינית טרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון, המוכר גם בכינוי נתב"ג 2000, נפתח באופן רשמי. מבצע ימי תשובה אסון רבדים מינוי סטנלי פישר לתפקיד נגיד בנק ישראל מינוי דן חלוץ לתפקיד ראש המטה הכללי ה-18 מספר הח"כים החברים בקואליציה 68 ח"כים לפני הדחת סיעת האיחוד הלאומי (28 בפברואר 2003 – 6 ביוני 2004). 61 ח"כים לפני פרישת סיעת מפד"ל (6 ביוני 2004 - 11 בנובמבר 2004). 55 ח"כים לפני הדחת סיעת שינוי (11 בנובמבר 2004 – 4 בדצמבר 2004). 40 ח"כים לפני הצטרפות סיעת העבודה-מימד (4 בדצמבר 2004 - 10 בינואר 2005). 59 ח"כים לפני מיזוג העבודה-מימד ועם אחד (10 בינואר 2005 – 23 במרץ 2005) 61 ח"כים לפני הצטרפות הסיעות אגודת ישראל ודגל התורה (23 במרץ 2005 – 30 במרץ 2005). 66 ח"כים לפני פרישת סיעת העבודה-מימד (30 במרץ 2005 – 23 בנובמבר 2005). 45 ח"כים לפני פרישת סיעת הליכוד (23 בנובמבר 2005 - 14 בינואר 2006). 19 ח"כים לאחר מכן (14 בינואר 2006 - 4 במאי 2006). את הממשלה ה-30 אפשר לחלק ל-3 ממשלות עקב השינויים הרבים שבוצעו בהרכבה. הראשונה הייתה ממשלת מרכז-ימין בהשתתפות הליכוד, שינוי, המפד"ל והאיחוד הלאומי. היא התפרקה בשנת 2004 בשל תוכנית ההתנתקות והתקציב לשנת 2005; השנייה הייתה שילוב של ימין ושמאל, בהשתתפות הליכוד, מפלגת העבודה, אגודת ישראל ודגל התורה והיא ביצעה את תוכנית ההתנתקות; בעקבות ביצוע תוכנית ההתנתקות באוגוסט 2005 התפלג הליכוד והוקמה סיעת קדימה ובראשה ראש הממשלה אריאל שרון. הממשלה השלישית הייתה ממשלה של סיעות קדימה, אגודת ישראל ודגל התורה והיא כיהנה כממשלת מעבר עד הבחירות לאחר שליכוד והעבודה פרשו ממנה. הממשלה מנתה 24 שרים, ובוצעו בה מספר חילופים שהביאו את המספר המצטבר של בעלי התפקידים בה ל-37. מתוך השרים שמונו, 21 כיהנו בממשלות קודמות (שרון, פרס, אולמרט, איציק, איתם, אלון, בן אליעזר, הנגבי, וילנאי, מופז, לבני, לבנת, לנדאו, ליברמן, נוה, נתניהו, שטרית, שלום, שמחון, שרנסקי, רמון) ו-16 שרים כיהנו לראשונה בממשלה כלשהי (בר און, הירשזון, פורז, פינס-פז, שלגי, זנדברג, עזרא, בריילובסקי, כץ, בוים, אורלב, נאות, לפיד, פריצקי, אדרי, הרצוג). מזכיר הממשלה: ישראל מימון ממשלת ישראל השלושים באתר משרד ראש הממשלה ממשלת ישראל השלושים באתר הכנסת בתחילת כהונת הכנסת הליכוד מנתה 38 חברים, לאחר מכן התאחדה עם מפלגת ישראל בעלייה ומספר חברי הסיעה גדל ל-40. לאחר התפלגות חברי סיעת קדימה מספר החברים בסיעה עמד על 26 חברים. לאחר התפטרות עמרי שרון מקדימה וכניסת דוד מנע במקומו עלה מספר החברים בסיעה ל-27. סיעת קדימה הוקמה על ידי 14 ח"כים מהליכוד ואחד מסיעת "נוי", סה"כ 15 חברים. לאחר התפטרות עמרי שרון וכניסת דוד מנע מהליכוד במקומו ירד מספר החברים בסיעה ל-14. בהתחלה המפלגה מנתה את 19 חברי כנסת של העבודה-מימד, אך לאחר המיזוג עם עם אחד ב-23 במרץ 2005 הסיעה גדלה ל-21 חברים אחראי על ענייני ירושלים ותפוצות סמכויות ראש הממשלה הועברו לידיו ב-4 בינואר 2006, בעקבות נפילתו למשכב של ראש הממשלה שרון; במלאת 100 ימים לנבצרות ראש הממשלה, החל לכהן כראש הממשלה בפועל ב-16 באפריל באותה השנה. רשות המים - מתקני התפלה בישראל מזל מועלם, שרון פיטר את השרים אביגדור ליברמן ובני אלון לאחר שניסיונות השרה לבני להשיג פשרה נקלעו למבוי סתום, באתר הארץ, 4 ביוני 2004 שרי שינוי פוטרו לאחר שהתנגדו לחוק התקציב, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2004