אוטאמן

אוטאמן או אטאמן (באוקראינית: Ота́ман, ברוסית: aтаман במובן של "אבא", "סבא", "זקן השבט") היה תואר של מפקדי קוזאקים והיידמקים בשטחי אוקראינה של ימינו. במקור, אצל הקוזאקים האוקראינים ציין התואר אוטאמן מפקדים זוטרים יותר, ומנהיגים של תושבי הערבות. אולם באימפריה הרוסית אחרי חלוקת פולין, מימי קיסרית רוסיה יקטרינה הגדולה נהיה תואר זה לשם הרשמי של המפקדים העליונים של חילות הקוזאקים ושל הקוזאקים הרוסים. אצל האחרונים נקרא "אטאמן". לפעמים נהוג אצל הקוזאקים לכנותו "באטקה-אוטאמן" - "אבא-אוטאמן". מקור המלים "אוטאמן" ו"הטמאן" ששימשו את הקוזקים, הנם שנויים במחלוקת. מקובל לשער כי השם "אוטאמן" הוא ממקור טורקי, מורכב מהמילה "אטא" = "אב" ומהסיומת "מאן" או "מן" (המציינת קבוצה או קולקטיב) במובן של "אבי הפרשים". השם "אטאמן" קיים בטורקית ובטטרית וכן ברוסית. באוקראינית - בצורה "אוטאמן". ברוסית הקדומה הייתה קיימת התפקיד "ואטאמאן" ватамманъ ששמו כנראה ממקור גרמאני - והיה נהוג אצל נוצרים בחצי האי קרים. באיחוד הפולני-ליטאי היה בשימוש התואר הצבאי "הטמאן" (hetman) הדומה מבחינה צלילית ל"אוטאמן" ושמקורו ככל הנראה שונה - במילה הגרמנית "האופטמן" (Hauptmann) "אדם העומד בראש"-כלומר "קפטן". בתקופות מסוימות במאות 17–18 אומץ תואר זה גם על ידי מנהיגי הקוזקים האוקראינים כנראה בהשפעה פולנית. תואר זה ציין את המפקד הראשי של הקוזאקים תחת השלטון הפולני-ליטאי. עד לתחילת המאה ה-17 השתמשו בתערובת בשני התארים - "אוטאמן" ו"הטמן". מדינת הקוזאקים שהוקמה באמצע המאה ה-17 על ידי ההטמאן בוגדן חמלניצקי נקראה "ההטמאנות הקוזאקית". בנסיכויות הרומניות מולדובה וולאכיה בגרסה "האטמאן" (hatman) הפכה המילה לאחד התארים או התפקידים (דרגטורי) של האצולה הבכירה (הבויארים) לראשונה נקראו "אוטאמנים" מנהיגים מקומיים אוקראינים בימי השלטון הטטרי בפודוליה (פודיליה) במאה ה-14. אחר כך "אוטאמן" נקראו המנהיגים הנבחרים של ה"צבא הזפורוז'י" - הארגון הצבאי של הקוזאקים האוקראינים במאות 16–18 - או של חלקים ממנו. תחילה התארגנה הנהגת הקוזאקים מסיץ' ב"מעגל" ("קרוג"). אריק לאסוטה פון שטבלאו (1616-1550), שליחו של הקיסר רודולף השני ביקר בקיץ של שנת 1594 בבזוולוק וקרא את אגרות הקיסר בפני "מעגל" קוזאקים שבראשות בוהדן מיקושינסקי שנשא את תואר "אטאמן". בהמשך את מקום ה"קרוג" לקחה מועצת הקוזאקים (ראדה). מושבה היה תחילה בסיץ', אחר כך בפריאסלאב ואחר כך בילה צרקווה. האוטמאנים נבחרו על ידי אותה "מועצת הצבא" או "מועצת זקני הצבא" או התמנו בזמן מסעות צבאיים. האוטאמנים הממונים, במיוחד בימי השלטון הרוסי, נקראו "נאקאזני אוטאמן" ("אוטאמן בפועל- наказний отаман) בסיץ' הזפורוז'י המפקד העליון של הצבא נקרא "קוש אוטאמן" או "קושובי אוטאמן" (кошовий отаман), בעוד שמפקדי הגדודים (מפקדי "קוּרין") נקראו "קוריני אוטאמן" (курінний отаман) בהטמאנות הקוזאקית נקראו אוטאמנים גם מפקדי יחידות תותחנים, יחידות מתנדבים (גדודים ופלוגות) או של פרשים שכירי חרב - "ז'ולדק", שהיו ממוצא לא קוזאקי (טטרים וכו'). כמו כן, היו גם תפקידים מנהליים-צבאיים של אוטאמאנים, למשל ראשי ערים - הורודובי אוטאמן (городовий отаман), גם עם משמעות צבאית של "סגן". בראש כפר עמד "סילסקי אוטאמן". מאוחר יותר שימושים מנהליים של התואר אומצו גם על ידי הקוזאקים ה"רוסים" בקובאן בהטמאנות הקוזאקית היו ידועים גם מפקדי פלוגות (סוטניה) שכונו "סוטֶני אוטאמן" ויסקובי אוטאמן - (військовий отаман) - אוטאמן של הצבא הזפורוז'י פוחידני אוטאמן (похідний отаман) - אוטאמן של מערכה קוש אוטאמן (кошовий отаман) - מפקד עליון של הצבא הזפורוז'י קוריני אוטאמן (курінний отаман) - מפקד גדוד (מפקד של קורין) סוטני אוטאמן (сотенний отаман) - מפקד זוטר של פלוגה (סוטניה) עם אחראיות מנהלית הורודובי אוטאמן (городовий oтаман) - ראש עיר ה"סוטני אוטאמן" ו"הורודובי אוטאמן" היו סגנים של סוטניק, המפקד הבכיר של הפלוגה. תארים צבאיים אלה הונהגו בעת ההטמאנות הקוזאקית במאה ה-17. יחד איתם הונהגו גם התארים של "ייסאול" ("שליש") ושל "חורוג'י" ("נושא דגל") שעזרו גם כן לסוטניק בעניינים מנהליים. סילסקי אוטאמן (сільський отаман) ראש כפר, תפקיד מנהלי במאות ה-17–18 אוקרוז'ני אוטאמן (окружний отаман) - מנהיג מחוז סטאניצ'קני אוטאמן (станичний отаман) - מנהיג של סטאניציה - יישוב כפרי קטן חוטירסקי אוטאמן (хутірський отаман) - מנהיג של "חוטיר" - יישוב כפרי קטן מאוד פומסטני אוטאמן - מעמד ביניים של לוחמים קוזקים בשירות המדינה בחילות המצב בגבול הדרומי של האימפריה הרוסית במאה ה-17- בין "בויארקסקיה דטי" לקוזקים מן השורה האטאמן ירמאק טימופייביץ', כובש סיביר ימליאן פוגצ'וב, התמנה אטאמן על ידי הצאר האטאמן מטביי פלטוב, מפקד של הקוזאקים של הדון, שהגיע לפריז בעת המלחמות נגד נפוליאון האטאמן סטנקה ראזין במאות 17–18 אצל הקוזאקים המיושבים בשטחי רוסיה - "הקוזאקים הרוסים" - ה"אטאמנים" (כך ברוסית войсковой атаман - אטאמן של הצבא) נבחרו באופן סדיר על ידי מועצות של הקבוצות הקוזאקיות השונות. הם היו אחראים על יישום החלטות האספות של הקוזאקים ולא היה להם מעמד של שליטים. בשנת 1718 ביטל פיוטר הגדול את סמכותם של מוסדות הקוזאקים הרוסים לבחור בעצמם את האטאמנים שלהם. האוטאמן האחרון שנבחר בשנת 1708 על ידי הקוזאקים של הדון ושבחירתו אושרה בזמנו על ידי הצאר, היה פיוטר רומאזאנוב. אחרי 1718 למשך מאתיים שנה לקוזאקים היו אטאמנים ממונים (наказной атаман) שהתמנו בסנקט-פטרבורג בראש כל אחת מ-11 הקהילות של קוזאקים ברוסיה (דון, אוראל, טרק, קובאן, אורנבורג, אסטרחן, סיביר, טרנסבאיקליה, אמור, סמירצ'נסק, אוסורי) עמד אטאמן. אחרי מהפכת פברואר 1917 התכנסו הקוזאקים של הדון בראשות האוטאמן הזמני ייבגני וולושינוב ובחרו לעצמם את האוטאמן אלקסיי קאלדין. גם קהילות הקוזאקים האחרות ברוסיה בחרו שוב בעצמן אטאמנים משלהם, וציינו בכך את האוטונומיה שלהם לעומת ממשלת המעבר בפטרוגרד. אוטאמנים היו קצינים בדרגת מייג'ור בלגיון הרובאים של הסיץ' האוקראיני בצבא האוסטרו-הונגרי בשנים 1914–1918 סימני הדרגאות היו ביחידה זו זהים לאלו שבשאר הצבא האוסטרו-הונגרי. מעמד דומה היה לאוטאמן גם בצבא הגליציאני האוקראיני בימי הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה בשנים 1918–1919. גם מפקדיהם של יחידות מורדים וקבוצות גרילה אוקראיניות בימי המאבק הלאומי האוקראיני בשנים 1917–1921 נקראו תכופות "אוטאמאנים". האוטאמאנים הקוזאקים מילאו תפקיד חשוב במלחמת האזרחים בשטחי האימפריה הרוסית לשעבר. הכוחות בפיקודם התגייסו לרוב לצד הצבאות הלבנים. חלקם שמרו על אוטונומיה ואחדים, כדוגמת האוטמאן ניקיפור הריהוריאיב או דנילו טרפילו המכונה "זלני" ארגנו פרעות נגד יהודים באוקראינה. אטאמנים אחרים כמו בוריס אננקוב (בראש יחידות קוזאקים מסיביר), גריגורי סמיונוב (מטרנסביאליה) ואיוואן קלמיקוב (מאוסורי) הצטיינו במעשים אכזריים בסיביר "שיר הפרטיזנים (הבולשביקים) של המזרח הרחוק" מזכיר את תבוסת האטאמנים ה"לבנים" באותו אזור בשנת 1920: גֶנֶרָל נִבְעַט, נִשְׁחָקוּ שָׁם גַם הָאָטָאמָאנִים כּוּלָם לְחוֹפוֹ שֶׁל הָאוֹקְיָנוֹס הַמַסָע סוֹף סוֹף הוּשְׁלָם. (תרגום מרוסית:גרימי (צבי) גלעד) Разгромили атаманов, Разогнали воевод И на Тихом океане Свой закончили поход. ("מארש הפרטיזנים של המזרח הרחוק") (По долинам и по взгорьям": Марш дальневосточных партизан"), לחן:מלחין לא ידוע מילים: פיוטר פרפיונוב) פרדסלב ליאנדקורונסקי 1516–1528 אוסטאפ דשקביץ' 1528–1533 דמיטרו וישנווצקי המכונה "ביידה" 1550–1564 בירוליה מאדסקי (יחד עם קארפו, אנדרוש, לזון, בילוז, ליאה) 1568–1569 פוקה פוקוטילו 1574 סמיאילו קישקה 1574–1575 דמיאן ברבש 1575 בוהדן רוסצ'ינסקי 1575–1576 (אוטאמן) פבליוק 1576 יאקיב שאך 1576–1578 איוואן פידקובה 1577–1578 לוקיאן צ'ורנינסקי 1578 ו- 1586 יאן אורישקובסקי 1580 ו- 1585 סמיאילו זבורובסקי 1581 בוהדן מקושינסקי 1584, 1586 ו- 1594 מיכאילו רוסינסקי, קיריק רושינסקי 1585 זכר קולאכה 1585 פוטרבצקי 1588 וויטיך צ'אנוביצקי 1590 קרישטוף קוזינסקי 1591–1593 הריהורי לובודה 1594–1596 סוורין נאליוואייקו 1594–1596 פדיר פולואוס 1595 ו- 1598 מתוויי שאולה 1596 קספר פידוויסוצקי 1596 קרישטוף (סטפאן) קרמפסקי 1596 קרישטוף נצ'קובסקי 1596 טיכין בייבוזה 1597 סמיון סקלוזוב 1599 סמיאילו קישקה 1600–1602 הברילו קרוטנביץ' 1602 איוואן קוצקוביץ' 1602–1603 איוואן קוסיי 1603 הריהורי איזפוביץ' 1606 זבורובסקי 1606 אולבצ'נקו 1606 קאלניק אנדריאביץ' 1609–1610 ו- 1624–1625 הריהורי טיסקינביץ' 1610 פטרו סהיידאצ'ני (פטרו קונאשביץ'-סהיידאצ'ני) 1614–1622 בורדילו 1616 דמיטרו ברבש 1617 מיכאילו סקיבקה 1618 יאקיב נרודיץ'-בורודאבקה 1619–1621 פטרו אודינץ 1620 אוליפיר הולוב 1622–1623 מיכאילו דורושנקו 1623–1628 הריהורי צ'ורני 1624 ו- 1628–1630 פדיר פירסקי 1625 מרקו שמאילו 1625 טאראס פדורוביץ' המכונה "טאראס טריאסלו" 1629–1630 טימופיי אורנדרנקו 1630–1631 ו- 1632–1633 איוואן פטראשיצקי-קולאחה 1631–1632 ארלאם 1632 אנדריי דידנקו 1632 חיריה קאנאווץ 1633 איוואן סולימה 1633–1635 וסיל טומילנקו 1636–1637 סאבה קונונוביץ' 1637 פבלו פבליוק 1637–1638 איליה קראימוביץ' 1638 יאקיב אוסטריאנין 1638 דמיטרו הוניה 1638 בוגדן חמלניצקי (בוהדן) 1648–1657 לוטאי 1652 פאשקו 1654 ו- 1658 איוואן ויחובסקי 1657–1659 פבלו חומין 1657–1658 יאקיב ברבש 1657–1658 לסקו שקורה 1658 ו- 1666 איוואן בספאלי 1659 יורי חמלניצקי 1659–1663 ו- 1677–1681 פטרו סוחובי 1660 איוואן בריוכובצקי 1661 איוואן וליצ'קו בוזובסקי 1662 יאקים סומקו 1663 סאשקו טורובץ 1663–1664 איוואן סירקו 1663–1664 ו- 1673–1680 פבלו טטריה 1663–1665 איוואן בריוכובצקי 1663–1668 איוואן שרבינה 1664 דנילו ירמולנקו 1665 סטפאן אופארה 1665 פטרו דורושנקו 1665–1669 איוואן שדאן 1666–1667 אוסטפ ואסיוטנקו 1667 איוואן בלקובסקי 1668 סטפאן ודוביצ'נקו 1668 פטרו סוחובי 1668–1669 מיכאילו חננקו 1669–1674 דמיאן מנוהוהרישני 1669–1672 לוקש מרטינוביץ' 1669 ו- 1671 הריהורי פלך 1670 יבסיי שאשולה 1672 איוואן סמוילוביץ' 1672–1687 לוקיאן אנדריאיב 1672–1673 וסיל קרילובסקי 1676 אוסטפ הוהול 1676–1679 איוואן סטיאחיילו 1680–1681 טרופים וולושאנין 1681–1682 הריהורי ירמייב 1682–1684 הריהורי סהיידאצ'ני 1686 פדיר איוואניק 1686 סאמוס סמיאילו 1692–1704 איוואן מזפה 1687–1709 איוואן סקורופדסקי 1709–1722 איוואן יאקובלביץ' חנשונקוב 1690–?? פיליפ אורליק 1710–1742 פבלו פולובוטוק 1722–1724 דנילו אפוסטול 1727–1732 קירילו רוזומובסקי 1750–1763 פטרו קלנישבסקי 1764–1765 "אוטאמנים" כונו המפקדים העליונים של חילות קוזאקיים שונים בימי מלחמת האזרחים ברוסיה כשהשיגה אוקראינה לרגע את עצמאותה בשנת 1918 היה לתואר "אוטאמאן" משמעויות שונות. בצבא הסיץ' האוקראיני ובצבא האוקראיני בגליציה משמעותו היה של "מייג'ור" (רב-סרן). ברפובליקה העממית האוקראינית (1919-1917) - ה"אוטאמן הראשי" (הולובני אוטאמן головний отаман) פיקד על חיל או אוגדה או על כמה חילות ומשמעות דרגתו הייתה של "גנרל". סגנו נקרא "אוטאמן בפועל" - "נאקאזאני אוטאמן". בשנים 1918–1925 (כולל בשנותיו בגלות) נקרא אוטאמן ראשי המפקד העליון של צבא הרפובליקה העממית האוקראינית, סימון פטליורה. בראש היחידות הקרביות בחזית הוא מינה "אוטאמנים ממונים". הגנרלים אולכסנדר אוסצקי ואולכסנדר הרקוב כיהנו כאוטאמנים בפועל. בשנת 1920 הוחלפה רשמית דרגת האוטאמן ב"גנרל". קבוצות פרטיזנים ויחידות שפעלו בימי המלחמה האוקראינית-סובייטית בשנים 1917–1921 נקראו גם אוטמאנים ושלטונם השרירותי או לפעמים אנארכי ידוע בשם "אוטאמנשצ'ינה". השלטון הסובייטי ביטל את התואר אוטאמן. הוא קם לתחייה כתואר כבוד בקהילות הקוזאקים שהתארגנו מחדש בשנות ה-1990 אחרי התפרקות ברית המועצות. נשיא רוסיה בוריס ילצין הוציא צו שבו נתן הכרה חוזרת ל"קוזאקים" כ"קבוצות אתניות-תרבותיות". בפדרציה הרוסית כיום מוכרות 11 קהילות - חילות של קוזאקים. האוטאמנים שלהם מתמנים על ידי נשיא הפדרציה הרוסית. ולדימיר גרומוב, למשל, כיהן 17 שנה כאטאמן של הקוזאקים של קובאן. הקוזאקים נחשבים לנוצרים אורתודוקסים מאמינים ולבני ברית נאמנים למשטר של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. הם לקחו על עצמם תפקידים של שיטור וצבאיים, למשל בעת סכסוכים צבאיים באזורי הספר של רוסיה. כמה מהם השתתפו בפעולות דיכוי של הפגנות אופוזיציה. 1999 Feodoroff, Nicholas V. History of the Cossacks. Nova Publishers. Brian L.Davies State, Power and Community in Early Modern Russia:The Case of Kozlov 1635-1649 Palgrave MacMillan, 2004 אנציקלופדיה של אוקראינה (באנגלית) Довідник з історії України за ред. І. З. Підкови, Р. М. Шуста К.: Генеза 2001 ISBN 966-504-439-7 א.ז.פידוקבה, ר.מ.שוסט-ספר לימוד להיסטוריה של אוקראינה (באוקראינית) י.ס.שמשוצ'נקו (עורך) - אנציקלופדיה משפטית אוקראינית, 1998 הערך "אוטאמן" מאת י. יקסיאננקו Касяненко Ю. Я. Отаман - Юридична енциклопедія : [в 6-ти т.] / ред. кол. Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія, 1998. — ISBN 966-749-200-1. (באוקראינית) ו.א.שצ'רבק - אוטאמן - באנציקלופדיה להיסטוריה של אוקראינה ברשת -2010 (באוקראינית) האתר "רשת הקוזאקים" Cossack web B.Davies 2004 עמ' 90 האתר Izzy wevb שיר שנודע בישראל בגרסאות "הלוך הלכה חבריא" על מלים אחרות של אברהם שלונסקי לפי אלכסנדר בלוק ו"מול גשר הנהר" על מלים של דידי מנוסי Eva Hartog 25.5.2016 Moscow Times, Novosti