מרקוס באבל

מרקוס באבל (בגרמנית: Markus Babbel, נולד ב-8 בספטמבר 1972 במינכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, ומאמן קבוצת וסטרן סידני וונדררס בהווה. באבל שיחק בבונדסליגה ובפרמייר ליג בעיקר בתפקיד המגן הימני, וזוהה בעיקר עם באיירן מינכן. באבל ערך 51 הופעות במדי נבחרת גרמניה, וזכה עמה ביורו 1996. באבל החל את הקריירה בקבוצת הילדים של גילשינג-ארגלסריד, ובגיל 9 עבר לבאיירן מינכן, בה שיחק עשר שנים בקבוצות הילדים והנוער. בשנת 1981, בגיל 19, עלה באבל לבוגרים של באיירן מינכן, שם מיעט לשחק. בסוף עונת 1992 עבר באבל להמבורג שם שיחק שתי עונות, צבר 60 הופעות וכבש שער אחד. בתום תקופתו בהמבורג, חזר באבל לבאיירן מינכן. באבל שיחק שש עונות בקבוצה הבווארית, זכה עמה בגביע אופ"א בשנת 1996 לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו, ונטל חלק בגמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד בשני שערים בתוספת הזמן. לאחר 170 הופעות בקבוצה, 9 שערים, זכייה בשלוש אליפויות, שני גביעים מקומיים, שלושה גביעי ליגה וגביע אופ"א אחד, חתם באבל בליברפול, לאחר שדחה התעניינות ממספר קבוצות אחרות. באבל תפס מקום חשוב בליברפול של המאמן ז'ראר הויה, והיה חלק מהקבוצה שזכתה בגביע אופ"א בשנת 2001, לאחר ניצחון 5-4 במשחק הגמר על דפורטיבו אלאבס. לבאבל זו הייתה זכייה שנייה בגביע אופ"א, לאחר שכבר עשה זאת עם באיירן מינכן בשנת 1996. עם ליברפול זכה בנוסף בטורניר מגן הקהילה, בגביע ה-FA, בגביע הסופר-קאפ האירופי ובגביע הליגה האנגלית. בעונת 2002/2003, באבל היה מושבת למשך שנה שלמה ממשחק פעיל לאחר שלקה בתסמונת גייאן-בארה, הפוגעת פגיעה חריפה במערכת העצבים. בסוף עונת 2003 הושאל באבל לתקופה של שנה לבלקברן רוברס, לאחר שהחלים מהמחלה. עם תום תקופת ההשאלה, עבר באבל בהעברה חופשית לשטוטגרט, בה פרש ממשחק פעיל בתום עונת 2007, לאחר זכייה באליפות הבונדסליגה. לבאבל 51 הופעות במדי נבחרת גרמניה, ושער אחד. באבל היה חלק מהנבחרת שזכתה ביורו 1996. באבל ייצג את גרמניה גם במונדיאל 1998 ויורו 2000. עם פרישתו של באבל ממשחק פעיל, מונה לעוזר מאמן שטוטגרט. בנובמבר 2008, לאחר ששטוטגרט פתחה רע את העונה, מונה באבל למאמן הראשי, והצליח להצעיד את הקבוצה למקום השלישי בטבלה בתום העונה ולהבטיח לה מקום בליגת האלופות, עובדה שהקנתה לו חוזה חדש עד 2011. עם זאת, פוטר באבל בדצמבר 2009, לאחר פתיחת עונה רעה של שטוטגרט, שנמצאה במקום ה-16 בטבלה. ביולי 2010 חתם באבל בהרטה ברלין שהציבה לעצמה מטרה לחזור אל הבונדסליגה, לאחר שנשרה בעונה הקודמת. באבל הצליח במשימתו והחזיר את הרטה ברלין לבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה. בדצמבר 2011, פוטר מהקבוצה. בפברואר 2012 חתם באבל בהופנהיים, ופוטר בדצמבר 2012 לאחר תוצאות גרועות והימצאות במקום ה-16 בטבלה. באבל מונה כמאמן לוצרן באוקטובר 2014, לאחר פיטוריו של קרלוס ברנגר, שפתח את העונה עם רצף ארוך של משחקים ללא ניצחון. את עונת 2014/15 סיים באבל במקום החמישי, ואת עונת 2015/16 סיים במקום השלישי בליגת העל השווייצרית. בעונת 2016/17 סיים באבל עם לוצרן במקום החמישי. בינואר 2018 פוטר באבל מלוצרן לאחר פתיחת עונה חלשה. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (3): 1996/97, 1998/99, 1999/00 הגביע הגרמני (2): 1997/98, 1999/00 גביע הליגה הגרמנית (3): 1997, 1998, 1999 גביע אופ"א: 1995/96 עם ליברפול: גביע ה-FA : 2000/01 גביע הליגה האנגלית: 2000/01 מגן הקהילה: 2001 גביע אופ"א: 2000/01 הסופר קאפ האירופי: 2001 עם שטוטגרט: אליפות הבונדסליגה: 2006/07 עם נבחרת גרמניה: יורו 1996 עם הרטה ברלין: אליפות הבונדסליגה השנייה: 2010/11 מדיה וקבצים בנושא מרקוס באבל בוויקישיתוף מרקוס באבל, באתר Transfermarkt מרקוס באבל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרקוס באבל, באתר Soccerway מרקוס באבל, באתר BDFutbol מרקוס באבל, באתר WorldFootball.net מרקוס באבל, באתר National Football Teams מרקוס באבל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt