laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ורג' גריי

ג'ורג גריי (באנגלית: George Gray;‏ 4 במאי 1840 – 7 באוגוסט 1925) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מניו קאסל. סנאטור דמוקרטי מטעם דלאוור. גריי נולד בניו קאסל שבדלאוור. לאחר שלמד משפטים עם אביו, הוא החל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1863 הוסמך כעורך דין. הוא עבד באופן עצמאי בניוקאסל בתור עורך דין, עד לשנת 1879. גריי כיהן כתובע הכללי של דלאוור בשנים 1879–1885. הוא התפטר ממשרה זו לאחר בחירתו לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1887 נבחר גריי לכהונה שנייה, ולכהונה שלישית בשנת 1893. הוא שירת בסנאט מ-18 במרץ 1885 עד 3 במרץ 1899. לאחר תום כהונתו כסנאטור כיהן כשופט בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים (1899–1914). לאורך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת הסנאט העוסקת בפטנטים, יו"ר ועדת הסנאט העוסקת בפריבילגיות ובבחירות ויו"ר ועדת הסנאט העוסקת בטענות מהפכניות בקונגרס ה-53. בנוסף, הוא השתתף בוועדת "ג'וינט היי" (Joint High Commission), שהתכנסה בקוויבק באוגוסט 1898 במטרה ליישב חילוקי דעות בין ארצות הברית לקנדה. גריי שירת כחבר בוועדה שנועדה להסדיר תנאי שלום בין ארצות הברית וספרד, ולסיים את מלחמת ארצות הברית–ספרד. גריי נפטר ב-7 באוגוסט 1925 בווילמינגטון שבדלאוור, ונקבר בניוקאסל. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' גריי בוויקישיתוף ג'ורג' גריי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ורג' גריי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Knol

Knol, או נול בעברית, היה שירות מאמרים מבוסס רשת וחינמי אשר הופעל על ידי חברת גוגל. מקור השם הוא קיצור למילה Knowledge, והמשמעות שניתנה למילה knol עצמה היא 'יחידת מידע'. על השירות, שאת הפעלתו הוביל אודי מנבר, הכריזה חברת גוגל בדצמבר 2007, וביולי 2008 הוא נפתח לציבור. בנובמבר 2011 הודיעה חברת גוגל שהשירות ייסגר. השירות נסגר בסוף אפריל 2012, ותוכנו נמחק ב-1 באוקטובר 2012. על כל כותב להזדהות בשמו האמיתי. דרישה זו אמורה לתרום לאמינות המאמרים המתפרסמים בו. כל אדם רשאי לפרסם מאמרים במיזם זה, והכותב הוא העורך היחיד של מאמרו - רק הוא יכול לשנותו, ורק הוא יחליט אילו שינויים לערוך בו. המאמרים אינם מתיימרים להיות אובייקטיביים, אלא להפך. נקודת המבט הסובייקטיבית של הכותב נחשבת ליתרון ולדבר שיש לעודד. ניתן לכתוב מאמרים בכל נושא, כל עוד הם עומדים ב'תנאי שימוש' ו'מדיניות ערכים' הנשלטים על ידי גוגל. ניתן לכתוב מאמרים רבים על אותו נושא. כך, למשל, אין מניעה לכך שיופיעו 10 מאמרים שנושאם הוא "חיפה". ברירת המחדל לזכויות היוצרים על המאמרים, היא רישיון Creative Commons מסוג CC-BY-3.0 (המאפשר שימוש בחומר עם ציון שם הכותב). הכותב רשאי לבחור רישוי מסוג CC-BY-NC-3.0 החוסם שימוש מסחרי ואף רישוי מסוג "כל הזכויות שמורות". הכותב רשאי להתיר הצגת פרסומת בצמוד למאמר שלו, וההכנסות מפרסומת זו יתחלקו בינו ובין גוגל. באתר פועלת מערכת המשוב ודירוג, המאפשרת לקוראים להעניק ציון לערך ולהגיב לתוכנו. גוגל פרסמה מספר כללים ותנאים לפרסום ערך. מלבד כללים אלו, אין מנהלים ואין עורכי על. ערך שעומד בכללים יפורסם, ולמעשה את תפקיד העורך מקבל הציבור, אשר נותן ציונים וכותב הערות על טיב הערך. כך, באופן טבעי, ערכים טובים יקבלו מקום טוב ויעלו בדירוג, בעוד שערכים גרועים יקבלו דירוג גרוע, ותיווצר מערכת סינון אוטומטית. הנושאים האסורים הם: תמונות פורנוגרפיה ועירום (אלא אם הם מלווים טקסט רלוונטי), פורנוגרפיית ילדים, תוכן המעודד פדופיליה או גילוי עריות, קידום פורנוגרפיה מסחרית, תוכן שמעודד שנאה ותוכן שמעודד אלימות. מותר לשים תוכן המקדם עסקים ומוצרים, כל עוד אינו תוכן פרסומי טהור. על השירות היה להתחרות באתרים מובילים אחרים, כגון ויקיפדיה וסיטיזנדיום. השירות נתפש כמשלים של ויקיפדיה, שהייתה בעלת חסרונות שונים. לאחר השקת גרסת הביטא של השירות, התייחס מנהל המוצר של גוגל, סדריק דופונט, לרעיון כאילו גוגל מתכננת להיות "רוצחת ויקיפדיה" באומרו כי "מי שמנסה לחסל אותם יפגע בנו". עם זאת, בניו יורק טיימס דיווחו כי קיים דמיון רב בין הגופנים בשני האתרים, ועל כך ענה דופונט כי השימוש בגופן זה נפוץ. בשל המודל לפיו פעל Knol, היו שטענו כי הוא יהיה דומה יותר לאתר About.com מאשר לוויקיפדיה. לדברי וולפגנג האנסון, גוגל תכננה לשנות את המודל לדמוי ויקיפדיה. משמעות המעבר היא שכל 500 העובדים באתר אמורים היו להיות מפוטרים. לאחר ההודעה של גוגל בדבר הפרויקט בדצמבר 2007, נפוצו ספקולציות בנושא. ג'ק סקופילד מהגרדיאן טען כי "Knol מייצג התקפה על תעשיית התקשורת בכלל". לדברי דני סאליבן, עורך אתר "ארץ מנוע החיפוש" המטרה של גוגל היא ליצור דפי Knol שקל למצוא". knol.google.com/k, עותק שנשמר ב-Internet Archive ב-2 בספטמבר 2011. Knol, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Google Knol: צעד אחד יותר מדי?, באתר Tech Crunch גוגל החליטה שהמידע העולמי יהיה נוח יותר אם הוא יהיה אונליין, באתר Tech Dirt Google Knol: לא יחסל את ויקיפדיה, באתר BusinessWeek מיגל הלפט, המתחרה של ויקיפדיה נבדק על ידי גוגל, באתר ניו יורק טיימס, ‏15 בדצמבר 2007
קלאס פלמינג

קלאס פלמינג (בשוודית: Klas Fleming; מרץ 1592 – 26 ביולי 1644) היה אדמירל שוודי ממוצא פיני שחי במאה ה-17. פלמינג זכור בעיקר כמארגן וראש המשלחת השוודית הראשונה לצפון אמריקה, שיצאה מנמל גטבורג בשלהי שנת 1637 והקימה את הקולוניה "שוודיה החדשה" (Nya Sverige). מרכז ההתיישבות, שלא האריכה ימים, הייתה מצודת קריסטינה (Fort Kristina), כיום וילמינגטון, דלאוור. פלמינג היה גם האדם שבדק את יציבותה של אוניית המלחמה השוודית "ואסה" זמן קצר קודם שטבעה בהפלגת הבכורה שלה בנמל סטוקהולם (1628). מדיה וקבצים בנושא קלאס פלמינג בוויקישיתוף Riksråd, Sjöofficer, Överståthållare, Klas Fleming, riksarkivet - הארכיון השוודי הלאומי ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרטיקון תחתון

קרטיקון תחתון היא תקופה בתור הקרטיקון אשר בעידן המזוזואיקון. משך תקופתה 48 מיליוני שנים, מלפני 145 מיליוני שנים עד לפני 100 מיליוני שנים. לוח הזמנים הגאולוגי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ונטספילס (כדורגל)

פוטבולה קלאב ונטספילס (בלטבית: Futbola Klubs Ventspils) הוא מועדון כדורגל מהעיר ונטספילס, לטביה. המועדון הוקם בשנת 1997. אצטדיון הבית שלו הוא אצטדיון ונטספילס אולימפיאקיס שבו 3,200 מושבים. הקבוצה זכתה באליפות לטביה בשנת 2006 ובכך העפילה למוקדמות ליגת האלופות. היא הגיעה עד לסיבוב השני, בו הודחה על ידי רד בול זלצבורג. הקבוצה שחזרה את ההישג בעונת 2008/2009. בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת מולדה מנורווגיה והודחה מהטורניר. בסך הכל, זכתה קבוצת הכדורגל של המועדון ב-3 אליפויות רצופות וב-3 גביעים רצופים. בשנת 2000 שחקן הקבוצה ולדיסלב בזבורודוב הבקיע 7 שערים במשחק הגביע. אליפויות לטביה (6) (2006, 2007, 2008, 2011, 2013, 2014) הגביע הלטבי (6) (2003, 2004, 2005, 2011, 2013, 2017) אתר האינטרנט הרשמי של ונטספילס (בלטבית, ברוסית ובאנגלית) ונטספילס, ברשת החברתית פייסבוק ונטספילס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא לטביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האיגרת אל בן הזאב

האיגרת אל בן הזאב (בפרסית: لوح خطاب به شيخ محمد تقى اصفهانى; באנגלית: Epistle to the Son of the Wolf) היא יצירתו המקיפה האחרונה של מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, בטרם נפטר ב-1892. היצירה היא איגרת ששלח בהאא אללה אל איש דת מוסלמי, שיח' מוחמד תקי נג'פי אצפהאני, בנו של שייח' מוחמד באקר (1819–1883), שאותו כינה בהאא אללה "הזאב", כיוון שהיה ממתנגדיה העזים של התנועה הבהאית, ונמנה עם האחראים להוצאתם להורג של שליח בהאא אללה, סולטאן אל-שהדאא, ואחיו ב-1879. בחיבור זה, שאורכו בינוני, ציטט בהאא אללה רבים מכתביו הקודמים, והוא מהווה ריכוז של תפיסותיו המרכזיות. בספר פונה בהאא אללה לשיח' מוחמד תקי נג'פי, המכונה בספר "בן הזאב", וקורא לו לחזור בתשובה. אביו, שייח' מוחמד באקר, המכונה בספר "הזאב", ומוחמד חוסיין, האימאם-ג'ומעה מאספהאן, המכונה בספר "הנחשה", היו הקושרים נגד שני אחים, מוחמד-חוסיין נהרי ומוחמד-חסן נהרי. שני האחים הללו הגיעו ממשפחה אריסטוקרטית ומבוססת באספהאן. האימאם-ג'ומעה של העיר היה חייב כסף לשני האחים, וכאשר הם באו אליו לדרוש את תשלום חובם, הוא הגה תוכנית לפטור את חובו. לאחר שהאחים התעמתו בנוסף עם שייח' מוחמד באקר ועם מסעוד מירזא (אחד מבניו של נאסר א-דין שאה קאג'אר), כל השלושה הגו תוכנית לכלוא את שני האחים, באשמת היותם בהאים. האחים נהרי נעצרו לאחר מכן, הולכו ברחובות אספהאן לקול ההמון השואג, והוצאו להורג בצורה משפילה. בהאא אללה כתב מספר לוחות על האובדן של שני האחים, והוקיע את הבגידה שהביאה לרצח שניהם. איגרת אחת שכזאת הייתה ממוענת לשייח' מוחמד באקר, בה האשים בהאא אללה אותו ואת שותפו מוחמד חוסיין ברדיפת הבהאים. בהאא אללה היה שבור ממותם של שני האחים. הוא הספיד את שניהם, בקראם להם "מלך השהידים" ו"אהוב השהידים", וגם "שני האורות הזוהרים". בספר זה בהאא אללה מתאר אירועים היסטוריים, כמו מעצרו בניארוואן, סוג השרשראות שכבלו אותו, ועל המזימות שרקחו נגדו אנשי השגרירות הפרסית בקונסטנטינופול. בנוסף לכך כתב בהאא אללה על הצעתו לכמאל פאשה, פקיד טורקי, שממשלתו תקיים כנס עבור תכנון שפה וכתב עולמיים. בספר "הנה ה' עובר", שוגי אפנדי תיארך את הפגישה הזו לשנת 1863. באיגרת מצטט בהאא אללה בהרחבה מכתבי הקודש הקודמים שלו. ובכך יצירה זו מהווה ריכוז של תפיסותיו החיוניות, כמו גם הרחבה וסיכום של מושגים קריטיים בדת הבהאית, שבאו לידי ביטוי בחיבוריו בצורה תמציתית בלבד. באיגרת קרא בהאא אללה לצוואה שלו, "כתאב-י עהדי", בשם "ספר הארגמן". במסמך זה בהאא אללה ממנה את בנו, עבד אל-בהאא', ליורשו בהנהגת הדת הבהאית. אל-כתאב אל-אקדס נוסח האיגרת בפרסית ובערבית נוסח האיגרת (אנגלית) Marzieh Gail, "Bahá'u'lláh's Epistle to the Son of the Wolf," World Order (1946) 12:2, pages 33-39. Effendi, Shoghi (1944). God Passes By. Wilmette, Illinois, USA: Bahá'í Publishing Trust. Effendi, Shoghi (1944). God Passes By. Wilmette, Illinois, USA: Bahá'í Publishing Trust. Momen, Moojan (1995), The Covenant
ג'יזלה קאהן גרסר

ג'יזלה קאהן גרסר (באנגלית: Gisela Kahn Gresser;‏ 8 בפברואר 1906 – 4 בדצמבר 2000) הייתה שחמטאית יהודייה-אמריקאית. קאהן נולדה בדטרויט, מדינת מישיגן, בארצות הברית ונישאה ב-1927 לוויליאם גרסר שהיה משפטן ומוזיקולוג. ג'יזלה למדה שחמט בגיל שלושים, גיל מבוגר למדי עבור לימודי שחמט. קאהן גרסר זכתה עשר פעמים באליפות ארצות הברית בשחמט לנשים, בשנים 1944, 1948 (יחד עם מונה מיי קארף), 1954, 1955 (יחד עם ננסי רוס), 1957 (יחד עם סוניה גראף), 1962, 1965, 1966 (יחד עם ליסה ליין), 1967 ו-1969. ג'יזלה קאהן גרסר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית התפילה הבהאי

בית התפילה הבהאי (פרסית וערבית مشرق‌ الاذکار - "מַשְרִק אל-אד'כאר"; אנגלית Bahá'í House of Worship) הוא בית התפילה או המקדש בדת הבהאית. לפי חזונם של מנהיגי הדת הבהאית, עתידים בתי התפילה הבהאיים להוות חלק ממרכזים לפעילות חברתית, הומניטרית, חינוכית ומדעית, אך מטרה זו טרם הושגה. בהווה משמשים בתי התפילה הבהאיים אך ורק לפעילות דתית כתפילה או ללימודי דת; ופגישות בהאיות אחרות מתקיימות במרכזים בהאיים, בבתים פרטיים או במבנים שכורים. בית התפילה הבהאי נזכר לראשונה אצל בהאא אללה בספרו אל-כתאב אל-אקדס, ואופיו של המוסד פותח על ידיו מאוחר יותר וכן על ידי בנו ויורשו, עבד אל-בהאא'. לפי הכתבים הבהאים, יהיו בתי התפילה פתוחים בפני מאמיני כל הדתות, ובהם יוכלו הכל לעבוד את האל ללא קשר להשתייכותם הדתית. עם זאת, בתי התפילה מיועדים אך ורק לתפילה ולקריאה בכתבי הקודש הבהאים והאחרים, וחל איסור על נשיאת דרשות או על עריכת טקסים. שירה מותרת בבניין, אך ללא ליווי של כלי נגינה. הקמת בתי התפילה הבהאיים השונים התבססה על תרומות, ויצאה אל הפועל כאשר הקהילה המקומית הייתה מסוגלת לעמוד בהוצאה. בניגוד למקובל בדתות אחרות, אין הבהאים גובים כספים בעת טקסים דתיים, ורק בני הדת הבהאית רשאים לתרום מכספם לקופת הקהילה. בית התפילה הבהאי מנוהל על ידי האספה הרוחנית הבהאית הלאומית במדינה הרלוונטית. לכל בתי התפילה הבהאיים יסודות אדריכליים משותפים, ולפי קביעתו של עבד אל-בהאא', עליהם להיות עגולים בצורתם הכללית ולכלול תשע צלעות. בתוך המבנה אין מוצגים ציורים, תצלומים או פסלים, ואין מותקנים בהם מזבחות או דוכני דרשה. על המבנים לשאת כיפה, וכיום מתאפיינים כל בתי התפילה הקיימים בחלל מרכזי בודד. המושבים בכל בתי התפילה הבהאיים הקיימים פונים לעבר הקיבלה הבהאית, היא קבר בהאא אללה באל-באהג'ה שבעכו. ברחבי העולם קיימים (נכון לשנת 2018) עשרה בתי תפילה בהאיים, לפחות אחד בכל יבשת. בית התפילה הראשון שניצב באשגבאט בטורקמניסטן הולאם על ידי השלטונות הסובייטיים ולבסוף נהרס. מקדש הבאב בחיפה, מקדש בהאא אללה באל-באהג'ה ויתר מבני המרכז הבהאי העולמי בישראל אינם נחשבים לבתי תפילה בהאים, אך קיימת תוכנית להקמתו של בית תפילה בהאי בחיפה, בסמוך למערת אליהו. עשרת בתי התפילה הקיימים כיום שוכנים בשיקגו, בקמפלה, בסידני, בפרנקפורט, בפנמה סיטי, בסמואה, בדלהי, בסנטיאגו, בבטאמבנג(אנ') (קמבודיה) ובקאוקה(אנ'). בנוסף לבניין המתוכנן בחיפה, נקבעו עד כה כ-120 אתרים ברחבי העולם בהם קיימת כוונה להקים בית תפילה בהאי, והמטרה המוצהרת היא כי לבסוף יבנה בית תפילה בכל קהילה בהאית. אתר האינטרנט הרשמי של בית התפילה הבהאי אודות בית התפילה הבהאי באתר הבהאי הרשמי צילומי אוויר של בתי התפילה הבהאיים ברחבי העולם בית התפילה הבהאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "בתי תפילה בהאים," BWNS.com. "משריק אל-אד'כאר", Bahai.org.
מחלף גשר השלום

מחלף גשר השלום הוא מחלף בכביש 2 (כביש החוף) הנמצא בין מחלף פולג (נתניה דרום) לבין מחלף נתניה. המחלף נקרא על שם גשר השלום ורחוב שלום עליכם העובר בגשר המחלף, המחלף קרוי גם כמחלף ספיר על שם אזור התעשייה שנמצא בסמוך למחלף. זהו המחלף היחיד בארץ שנבנה על ידי רשות מקומית. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נבנה השלב הראשון של המחלף כגשר בלבד המקשר בין הצד הדרום מערבי לדרום מזרחי של נתניה, במטרה להקל על עומסי התנועה במחלף פולג וכחלק מתוכנית אב במסגרת האישורים שקיבלה נתניה להקמת אצטדיון נתניה החדש, ועל מנת למנוע פקקי תנועה בעת משחקי כדורגל באצטדיון. לאחר מספר שנים, החלה עיריית נתניה באמצעות הח.ל.ת - החברה לפיתוח ולתיירות נתניה ובשיתוף החברה הלאומית לדרכים, לבנות רמפות עליה וירידה בתצורת יהלום ועלה תלתן והגשר הוסב למחלף. במהלך העבודות התגלה בית חווה מהתקופה הביזנטית עם רצפת פסיפס צבעונית מרשימה. הפסיפס הועתק ונמצא כיום סמוך לאנדרטת הניצחון. מחלף זה הוא עורק תחבורה ראשי המהווה ציר תחבורה אופקי בין הצד המזרחי כולל פארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר והשכונות החדשות של נתניה (קריית השרון, משכנות זבולון) ובין השכונות קריית נורדאו וגבעת האירוסים ממערב. מרמפת הירידה לכביש החוף לכיוון צפון, קיימת כניסה פנימה המובילה לאצטדיון נתניה ומרכז מסחרי. החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'. מדיה וקבצים בנושא מחלף גשר השלום בוויקישיתוף צבי זליכה ושי מייזליש, איך תראה נתניה ב-2008? מנכל חלת פורס תוכניות קקטוס, 4 בינואר 2008
לוי בנימין

לוי בנימין (שמו האנגלי: ארנסט פרנק בנג'מין (Ernest Frank Benjamin);‏ 5 בפברואר 1900 – 14 במרץ 1969) היה יהודי קנדי שהגיע לדרגת בריגדיר (המקבילה לדרגת תת-אלוף בצה"ל) בצבא הבריטי ומפקד הבריגדה היהודית. לוי בנימין נולד בטורונטו שבקנדה. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בוולוויץ' שבאנגליה, ולאחר מכן במכללה לפיקוד ומטה בקמברלי. בנימין הוסמך לקצונה ב-1919 ושירת שנים רבות בחיל ההנדסה הבריטי בטורקיה, הודו, מלאיה, סינגפור ומדגסקר. במהלך מלחמת העולם השנייה פיקד על חטיבת ההנדסה הימית. לאחר מכן פיקד על מרכז האימונים המשולב למזרח התיכון ולאיטליה, והגיע לדרגת רב-סרן. כאשר הוקמה הבריגדה היהודית בשנת 1944 החליטו הבריטים, במחווה כלפי הנהגת היישוב וההנהלה הציונית, למנות קצין יהודי משורות הצבא הבריטי להיות מפקד החטיבה. התפקיד הוטל על לוי בנימין. בנימין קיבל עליו ברצון את התפקיד, למרות שלא היה מקורב לחוגים היהודיים והציוניים. בקבלו את הפיקוד על החטיבה נערך לכבודו מסדר של כל החטיבה. בדבריו ללוחמים אמר להם: הופקדתי עליכם מטעם האומה היהודית, וכל העולם היהודי צופה עליכם — לוי בנימין, 25 באוקטובר 1944 . ידיעותיו ביהדות לא היו רבות. אבל הוא התגאה ביהדותו ובמשך שנות שירותו התפרסם כמי שמביא כבוד לעם היהודי. הוא ראה לעצמו כבוד רב בכך שבחרו דווקא בו כמפקד הבריגדה. הוא אפילו נהג ללמוד עברית עם הרב של הבריגדה. במרוצת שרותו הצבאי בעולם נהג לשהות ביום הכיפורים במקום בו יוכל לקחת חלק בתפילות. עם הרב הצבאי של הבריגדה היהודית, הרב משה דב קספר, הוא סיכם על הדברים הבאים: בשר חזיר לא יוגש לחיילי הבריגדה. יום המנוחה הרשמי יהיה שבת. במידת האפשר ינוחו בשבת. לרב הצבאי תינתן רשות לארגן מטבח כשר. הרב הצבאי סיכם: "כל ההחלטות הללו בוצעו הלכה למעשה". אחריותו ותפקידו כקצין בכיר בצבא הבריטי, אסרו עליו להיות מעורב, ואפילו לדעת, על המתרחש בתחום העברת הפליטים היהודים מגרמניה ואוסטריה לאיטליה. עם זאת הוא ידע, אישר ואהד את המבצע הזה ונתן יד חופשית בפעולה זו. משרדי הרבנים הצבאיים שתפקידם היה לספק שרותי דת לחיילים היו גם שותפים לטיפול בפליטים: חינוך יהודי לילדים בקהילות וסיוע בארגון העפלתם לארץ ישראל. הרב ד"ר משה א. יפה, רב צבאי ראשי בבריגדה, מספר כי הוא בקש מהבריגדיר הגדלת הצוות כדי שיוכל לטפל בכל הנושאים, אשר הגיעו לטיפולו. הבריגדיר השיב לו: "הבט יפה יקירי, ידוע לך שאני מרכיב מונוקל כדי לראות את הדברים בצורה יותר טוב, אולם קורה שהמונקל שלי נשמט". עוד מספר הרב, כאשר חיילי הבריגדה חזרו לארץ ישראל, אחדים מהם נשארו באירופה לסייע בהעפלה. במקומם חזרו ארצה חלק מהעקורים הצעירים. בנימין בא להפרד מהחיילים ושם לב כי אחדים מהם, אינם חיילים. בנימין היפנה את מבטו לרב כאשר המונוקל שלו שמוט. בסיום תפקידו הוא הכריז כי: "חיילי הבריגדה פעלו הרבה למען אחיהם הסובלים באירופה, הרבה יותר מאשר סופר כאן (בעצרת פרידה בה'תש"ו) ויותר ממה שידוע לי. אני גאה על כך, שהם מילאו את חובתם לעמם". בריגדיר לוי פיקד על הבריגדה שפעלה בצפון איטליה בשנת 1945 כחלק מהארמייה השמינית, עד לפירוקה ב-1946. לאחר המלחמה שירת בהונג קונג עד לפרישתו ב-1950, אז הועלה לדרגת בריגדיר כדרגה אישית. נפטר באנגליה בשנת 1969. דב קנוהל, עורך ראשי, בהתנדב עם - מתנדבים דתיים במלחמת העולם השנייה, פרק 18: הבריגדיר לוי בנימין ז"ל - עמ' 286 ואילך, איגוד החיילים המשוחררים בישראל ומורשת, הוצאת ספרים בע"מ, תל אביב. מדיה וקבצים בנושא לוי בנימין בוויקישיתוף המקור : דב קנוהל מפי הרב משה דב קספר, הרב הצבאי הראשי לבריגדה, עמוד 286
מרזי

נהר המרזי (באנגלית River Mersey) הוא נהר הזורם בצפון מערב אנגליה בממלכה המאוחדת. אורכו של הנהר 112 קילומטר, והוא זורם דרך הערים מנצ'סטר וליברפול. על שם הנהר קרוי מחוז מרזיסייד. השם "מרזי" מקורו בשפה האנגלו סקסונית, בביטוי Mǽres-ēa שפרושו "נהר הגבול", כנראה בגלל שהנהר שימש בעבר כגבול של המחוזות מרסיה ונורת'מבריה. תחילתו של הנהר בעיירה סטוקפורט (Stockport) שבמנצ'סטר רבתי, ושפכו במפרץ ליברפול שבים האירי. החלק הרחב ביותר בנהר נמצא סמוך לשפכו בנמל אלסמיר (Ellesmere Port), שם רוחבו של הנהר 5 קילומטרים. על הנהר שטה מעבורת נהר המרזי, המחברת בין ליברפול לחצי האי וויראל. בנתיבה של המעבורת השתמשו עוד מהמאה ה-12, והיא פופולרית עד היום. מתחת לנהר עוברת מנהרת קווינסויי. Ferry cross the Mersey מדיה וקבצים בנושא מרזי בוויקישיתוף אודות מבצע הניקוי של נהר המרזי מרזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אנגליה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי מגן

אלי מגן (נולד ב-21 בפברואר 1948) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי. מגן נולד בתל אביב, שירת בצה"ל במסגרת להקת הנח"ל ומיד לאחר שחרורו התפרסם כנגן גיטרה בס וקונטרבס וניגן עם רבים מאמני ישראל בהופעות חיות ובהקלטות, בהם השלושרים, הגשש החיוור, יפה ירקוני, שושנה דמארי, יהורם גאון, אילנית, צביקה פיק, אריק איינשטיין, שלום חנוך, בועז שרעבי, חוה אלברשטיין, אריק לביא, אהוד בנאי ועוד רבים. כמו כן השתתף כנגן וכזמר בתוכניות טלוויזיה רבות בערוץ הראשון, בהן "ראש כרוב", "מועדון הצועני השורק", "זמרת הארץ" ועוד. מגן התפרסם כזמר סולן והיה ממייסדי הלהקות כיף התקווה הטובה ואחרית הימים. להקות אלה היו לאבני דרך ברוק הישראלי והתפרסמו בשירים כמו "בלדה לעוזב קיבוץ", "דוקטור יארינג", "העץ הוא גבוה", "פתחי לי את הדלת" ועוד. מגן אף החליף את אריק איינשטיין בחידוש של להקת החלונות הגבוהים בשנות ה-70. בנוסף, הקליט כסולן את השירים "יליד הארץ" (פסטיבל הזמר 1973), "שתי דפיקות לב", "לאט עולים סוסי" (פסטיבל שירי משוררים - גלי צה"ל) ועוד. באמצע שנות ה-70 עבר לארצות הברית, שם למד ב-“Mannes College of Music" בניו יורק, וכן למד קונטרבס אצל הומר מנץ' ואדי גומז. מגן שב לישראל בשנת 1983. בשנת 1980 ביצע את נעימת הסרט "מלך ליום אחד" בבימויו של אסי דיין, ובכיכובו של גבי עמרני. ב-1987 חידש ביחד עם נורית גלרון את "העץ הוא גבוה" (עיבוד: אלונה טוראל). מאז שובו לישראל ועד ראשית 2015 שימש מגן כנגן קונטרבס מן המניין בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. השתתף פעמים רבות בהרכבי מוזיקה קאמרית במסגרת פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון, ניגן מספר רסיטלים כסולן קונטרבס (עם אילן רכטמן ב"צוותא" ועוד) וביסס את מעמדו כנגן הקונטרבס המוביל בישראל בתחום הג'אז. מגן השתתף בכל אירועי הג'אז המרכזיים בישראל. בקונצרטים ובפסטיבלים בישראל ומחוצה לה ניגן, בין היתר, עם אמני ג'אז בינלאומיים כמו: Red Rodney, Steve Grossman, Eddie Gomez, Dave Liebman, Dee Dee Bridgewater, Sheila Jordan, Stan Getz, McCoy Tyner, Billy Hart, Jessye Norman, Randy Brecker ועוד רבים אחרים. במהלך הקריירה ארוכת השנים, ניגן מגן באלבומיהם של זמרים מובילים ובהם אריק איינשטיין, יהודית רביץ, יהודה פוליקר, ענבל פרלמוטר ואסף אמדורסקי. שיר הסולו המוכר ביותר של מגן הוא "עד סוף הקיץ", אותו ביצע בסרט "שתי דפיקות לב" בשנת 1972. בשנת 2004 ביצע את השיר "לזכור" שנכלל באלבום "סימנים", אלבום משירי מירון ח. איזקסון המולחנים. בשנת 2006 הוציא את אלבום הסולו "אדם", ובו 14 שירים מאת איזקסון. בשנת 2015 יצא אלבום אוסף שלו בשם "איש העולם הבא". ב-2021 השתתף באלבומו של שלום חנוך, הרצל לילנבלום, בנגינה, שירה, הפקה מוזיקלית ועיבודים. אלי מגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלי מגן, באתר Discogs (באנגלית) אלי מגן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דף הפייסבוק של אלי מגן בן שלו, אלי מגן הוא תופעה חד פעמית במוזיקה הישראלית, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2015 יואב קוטנר, אלי מגן אצל קוטנר: בין עדינות לרוקנ'רול, באתר ynet, 6 בדצמבר 2015 נדב מנוחין‏, אלבום האוסף של אלי מגן מציג רטרוספקטיבה מפוארת, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2015 אינטרמצו עם אריק: טריבופ באתר YouTube (אריה ורדי מראיין את אלי מגן) אלי מגן, הפרויקט של מפעל הפיס לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית עם יואב קוטנר, אוגוסט 2017. אלי מגן מתראיין אצל קוטנר טוקבק פרק מס׳ 15- אלי מגן באתר YouTube בן שלו, אלי מגן הוא תופעה חד פעמית במוזיקה הישראלית, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2015
אמנון נויבך

אמנון נויבך (נולד ב-14 באפריל 1944) הוא מנהל ישראלי בתחום הכלכלה, שכיהן במשך 7 שנים בראש דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב. נולד לאם ילידת בולגריה ולאב יליד גרמניה. הוריו עלו לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה והתיישבו בכפר הדר. נטל חלק בקרב על גבעת התחמושת כמ"כ בחטיבה 55. נויבך בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ומוסמך אוניברסיטה בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן. בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 היה נויבך הרפרנט לענייני משרד הביטחון של אגף התקציבים במשרד האוצר, היה יועץ כלכלי ליצחק רבין בהיותו ראש ממשלת ישראל, ושל שמעון פרס כאשר היה ראש הממשלה. בתפקידו זה היה שותף בכיר בתכנון ויישום תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985. היה דירקטור בבזק, הציר הכלכלי של ישראל בוושינגטון ואחר כך יו"ר חברת פלאפון. משמש כיועץ כלכלי ובעל עסקים פרטיים בתחום העיתונות ועיבוד מתכות, וכן משמש כיו"ר הדירקטוריון של מגו אפק ושל לארוטק, משמש כדירקטור בחברות איי.די. איי. חברה לביטוח, ישיר ניהול קופות גמל, מיינד, אראל נט, דלתא גליל בע"מ, לאומי קארד, אספן בניה ופיתוח וטרנסכלל סחר, והעיתון החרדי "משפחה". ב-20 במרץ 2014 פורסם דבר מינויו לתפקיד יו"ר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-29 ביולי 2021 הודיע על פרישתו מהתפקיד. מאז שנת 2018 לומד לקראת תואר שני בהיסטוריה של הפילוסופיה של המדע במכון כהן באוניברסיטת תל אביב. נויבך, נשוי ואב לשתיים, הוא אביה של העיתונאית קרן נויבך. מתגורר בקריית אונו. אתגרי המשק הישראלי, הוצאת ספריית מעריב, מכון ישראלי בינלאומי לסקר מדיניות כלכלית בינלאומית, 1990, יחד עם אפרים צדקה ואסף רזין צמיחה כלכלית - מבט לשנות התשעים, הוצאת ספרית מעריב דיאנה בחור ניר, "אבי חשב שלהתעשר זה לא מוסרי: "אם יש מיטה לישון בה ולבוש הוגן, לא צריך יותר מזה", באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2017 על המפקדים עופר פניגר וצבי מגן בקרב בגבעת התחמושת - אמנון נויבך שהיה מ"כ בקרב במלחמת ששת הימים-חט'55, נבדק ב-2023-12-27 שלי אפלברג, אמנון נויבך מונה לתפקיד יו"ר דירקטוריון הבורסה, באתר TheMarker‏, 20 במרץ 2014 יו"ר הבורסה אמנון נויבך פורש לאחר יותר משבע שנים בתפקיד, באתר גלובס, 29 ביוני 2021
בית התפילה הבהאי בסמואה

בית התפילה הבהאי בסמואה הוא אחד משמונת בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם, והוא שוכן כ-8 ק"מ דרומית-מערבית למרכז העיר אפיה, בירת סמואה. בחודש אפריל 1974 אישרה ההנהגה הבהאית העולמית את הקמתו של בית התפילה הבהאי בסמואה (אז "סמואה המערבית"), אשר כונה "מקדש האם של איי האוקיינוס השקט" ("the Mother Temple of the Pacific Islands"). אתר המבנה נבחר ב-1975 ושנתיים לאחר מכן החלה הכנת הקרקע ופינויה מסלעים ומשיחים. באפריל 1978 נבחרה תוכנית אדריכלית שהגיש חוסיין אמאנאת (אדריכל איראני-קנדי שתכנן גם את קשת המבנים במרכז הבהאי העולמי בחיפה), ובינואר 1979 הניח מלך סמואה, מלייטואה טנומאפילי השני, בהאי בעצמו, את אבן הפינה למבנה. ב-18 בדצמבר 1981 החלו העבודות להקמתו של בית התפילה, ואלה הסתיימו בטקס הקדשה שנערך ב-ספטמבר 1984. במשך השנים נרכשו שטחים נוספים סביב המבנה, וכיום משתרעים גני המתחם הבהאי על פני כ-80 דונם. בגנים 60 מיני צמחים מרחבי סמואה. בית התפילה עשוי בצורת מצולע בעל תשע צלעות ובכל אחת מהן קבועה דלת. מעל קומת הבסיס מונחת כיפה, וגובהו הכולל של המבנה הוא 28 מטר. הכיפה עשויה מתשעה משטחים לבנים שצורת כל אחד מהם כשל משולש שווה-שוקיים, וביניהם מפרידים מרווחים אנכיים. במרווחים אלה קבועים תשעה חלונות מוארכים הנפגשים בראשה של הכיפה. באולם המבנה תשע שורות של ספסלי עץ, ורוב רצפתו מכוסה בשטיחים. סמוך למבנה שוכן מרכז מבקרים. אתר האינטרנט הרשמי של בית התפילה הבהאי בסמואה "HISTORY OF THE HOUSE OF WORSHIP ", NATIONAL SPIRITUAL ASSEMBLY OF THE BAHA'IS OF SAMOA. Emiliana Afeaki, R. G. Crocombe, John McClaren, Religious Cooperation in the Pacific Islands, University of the South Pacific, 1983, 59. האתר הרשמי