laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בארט אוליבר

בארט ספנסר אוליבר (באנגלית: Barret Spencer Oliver;‏ נולד ב-24 באוגוסט 1973) הוא שחקן אמריקאי אשר נודע בעיקר בתפקידו בסרט הסיפור שאינו נגמר בו גילם את דמותו של בסטיאן בוקס (התפקיד הראשי). בשנת 1984 גילם אוליבר את התפקיד הראשי בסרט "הסיפור שאינו נגמר". בעקבות הצלחת הסרט קיבל את התפקיד הראשי בסרטו הקצר של טים ברטון "פרנקנוויני" מאותה שנה, וכן את תפקיד האנדרואיד בסרט ד.א.ר.י.ל. משנת 1985, תפקיד אשר זיכה אותו בפרס סאטורן. אוליבר השתתף בסרטו של רון הווארד "קוקון" וכן בסרט ההמשך "קוקון 2: החזרה". אוליבר הפסיק את קריית המשחק שלו לאחר הצטרפותו לכנסייה הסיינטלוגית, ונשא לאישה חברת קהילה בכת זו בהיותו בן 19. אוליבר החל לעסוק בצילום והתמחה בשיטות צילום בתהליך קולודיון ובשיטת וודברי. בשנת 2007 פרסם אוליבר ספר על שיטה זו בשם A History of the Woodburytype. Jekyll and Hyde... Together Again‏ - (1982) Kiss Me Goodbye ‏(1982) Uncommon Valor‏ (1983) הסיפור שאינו נגמר (1984) פרנקנוויני (1984) ד.א.ר.י.ל. ‏(1985) קוקון (1985) הגן הנעלם (1986) קוקון 2: החזרה (1988) Scenes from the Class Struggle in Beverly Hills‏ (1989) "הענק המדהים", 1981 The Circle Family, (סרט טלוויזיה) 1982 Knight Rider ‏, בפרק הפיילוט 1982 Love, Sidney‏ בפרק: "Surprise Party",‏ 1983 Lottery!, בפרק: "San Diego: Bingo!", ‏ 1984 Invitation to Hell, (סרט טלוויזיה), 1984 Highway to Heaven, בפרק "To Touch the Moon",‏ 1984 Finder of Lost Loveres, בפרק: "Portraits",‏ 1984 אזור הדימדומים, בפרק "Gramma",‏ 1986 Spot Marks the X, (סרט טלוויזיה), 1986 הגן הנעלם (סרט טלוויזיה), 1987 Tall Tales & Legends, בפרק: "The Legend of Sleepy Hollow",‏ 1987 Hooperman, בפרק: "Me and Mr. Magoo",‏ 1988 בארט אוליבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בארט אוליבר, באתר AllMovie (באנגלית) בארט אוליבר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תעודת הנישואין של בארט אוליבר
עיר הגחלת

עיר הגחלת (באנגלית: City of Ember) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מדע בדיוני שיצא לאקרנים בשנת 2008. הסרט מבוסס על הספר "עיר הגחלת" מאת ג'ין דופרו. הסרט בוים על ידי הבמאי הבריטי-ישראלי גיל קינן, ועל פי תסריט מאת קרולין תומפסון. בסרט כיכבו סירשה רונן, הארי טרדוויי, ביל מארי, מקנזי קרוק, מרטין לנדאו וטים רובינס. העלילה מתרחשת עשרות שנים לאחר שואה גרעינית, בעיר התת-קרקעית "עיר הגחלת", שנבנתה על ידי "הבונים" (the Builders). בוני העיר השאירו הוראות בתוך קופסה, שאמורה להיפתח כעבור 200 שנים לאחר המעבר לעיר. הקופסה ניתנת לראש העיר, וכל ראש עיר אמור להעבירה ליורשה, אולם כאשר נותרו 47 שנים לפתיחת הקופסה מת במפתיע ראש העיר, ולא העביר את סוד הקופסה ליורשו. בחלוף 200 השנים נפתחת הקופסה, הנמצאת בארון בבית צאצאי ראש העיר השביעי, והם אינם מבחינים בכך. תושבי העיר חיים בתוך מערה תת-קרקעית בה בנויים בתיהם. מעל ראשם מנורות המאירות את העיר ואת חממותיה. העיר מקבלת את האנרגיה מגנרטור גדול. בשל תקלות רבות בגנרטור מתחילות הפסקות חשמל בעיר, המתארכות מפעם לפעם. מזונם של תושבי העיר – קופסאות שימורים המוחזקות במחסנים גדולים, הולך ואוזל. בראשית הסרט מתאספים בוגרי בית הספר ליום קבלת המקצוע (Assignment Day). ראש העיר מגריל לתלמידים הבוגרים את עבודתם העתידית בעיר. לינה (המגולמת על ידי סרשה רונן) חולמת להיות שליחה, אולם מוקצה לתפקיד עובדת צנרת. דוּן (המגולם על ידי הארי טרדוויי) מקבל בהגרלה את המקצוע "שליח", ולאחר מכן הם מחליפים בתפקידים. לינה חוזרת לביתה ומצאת את סבתה מחפשת בארון הבגדים ומוצאת את הקופסה. בתוך הקופסה מגלה לינה חלקי מפה, ומבקשת את עזרתו של דון לפענח את המפה. לינה ודון מגלים כי המפה היא מפתח ליציאה מן העיר. במהלך חיפושיהם הם מגלים כי ראש העיר יודע על המחסור במזון ומחביא מזון רב לעצמו. ראש העיר מצווה לכלוא אותם, והם בורחים, ומגלים כי בעבר הוריהם ניסו לברוח מן העיר – בריחה במסגרתה טבע אביה של לינה. לינה ודון מפענחים את מיקומה של היציאה מן העיר, ויחד עם פופי, אחותה הקטנה של לינה, מצליחים להפעיל את מערכת הסירות שמובילה אל היציאה ורואים לראשונה את השמים. הם מצליחים לשלוח הודעה חזרה אל העיר עם הנחיות לתושבי העיר כיצד לצאת ממנה. לינה מייפליט, צאצאית של ראש העיר השביעי – סירשה רונן דון הארו – הארי טרדוויי ראש העיר קול – ביל מארי ברטון סנוד, עוזרו של ראש העיר – טובי ג'ונס סול, טכנאי במערכת הניקוז – מרטין לנדאו לוריס "בארו" הארו, אביו של דון – טים רובינס באוקטובר 2004 רכשו טום הנקס וגארי גוצמן את הזכויות להפיכת הספר לסרט (וכן את הזכויות להפקת סרט המשך). צילומי הסרט החלו בקיץ 2007 והסתיימו באוקטובר באותה שנה. צילומי העיר צולמו בתוך המספנה של הארלנד ווולף בבלפסט שבאירלנד. אתר האינטרנט הרשמי של עיר הגחלת (באנגלית) "עיר הגחלת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עיר הגחלת", באתר נטפליקס "עיר הגחלת", באתר AllMovie (באנגלית) "עיר הגחלת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עיר הגחלת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עיר הגחלת", באתר Metacritic (באנגלית) "עיר הגחלת", באתר אידיבי "עיר הגחלת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עיר הגחלת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית City of Ember (2008) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
דייוויד היימן

דייוויד ג'ונתן היימן (באנגלית: David Jonathan Heyman; נולד ב-26 ביולי 1961) הוא מפיק קולנוע בריטי ממוצא יהודי. הוא השיג את זכויות ההסרטה לסדרת ספרי "הארי פוטר" בשנת 1999 והפיק את כל סרטי הסדרה כולל סרטי הספין-אוף. בין השאר, גם הפיק את סרט השואה "הנער בפיג'מת הפסים". היימן נולד בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת. הוא בנו של ג'ון היימן, מפיק סרטים, ושל השחקנית נורמה היימן (לבית פואונול). סבו וסבתו מצד אביו היו מהגרים ממוצא יהודים-גרמנים שנמלטו מגרמניה הנאצית, טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בעוד שסבו וסבתו מצד אמו היו נוצרים ממוצא אתני אנגלי. לו תואר בתולדות האמנות מאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית, שקיבל ב-1983. הוא התחיל את עבודתו בתעשיית הקולנוע כעוזר מפיק בסרטו של דייוויד לין, "המעבר להודו", וב-1986 הוא הפך למנהל בחברת האחים וורנר ובשנת 1992 הוציא את סרטו הראשון "רחובות אלימים". בשנת 1997, חזר היימן ללונדון והחליט להתמקד בעיבודים קולנועיים לסרטים. הוא הקים חברת הפקה משלו בשם Heyday FIlms(אנ') ומאז הפיק מספר גדול של סרטים בולטים, ביניהם העיבודים הקולנועיים לסדרת ספרי הארי פוטר, החל מ"הארי פוטר ואבן החכמים" ועד "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2". בנוסף, הפיק גם את סרטי הספין-אוף "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" ו"חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד". בין השאר, הפיק גם את סרט השואה "הנער בפיג'מת הפסים". לאחר הפקת סדרת סרטי "הארי פוטר", היימן הצטרף להפקת העיבוד הקולנועי ל"המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" ולספר "הדוב פדינגטון". הוא נשוי לרוז (בטסטון) יוניאקה, ולהם בן. מתגוררים בלונדון. מדיה וקבצים בנושא דייוויד היימן בוויקישיתוף דייוויד היימן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד היימן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דייוויד היימן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דייוויד היימן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) דייוויד היימן, באתר Discogs (באנגלית) ריאיון עם דייוויד היימן (באנגלית) אבנר שביט‏, "פדינגטון", טרנטינו ו"הארי פוטר": כך כבש דייוויד היימן את עולם הקולנוע, באתר וואלה, 22 במרץ 2018 "PADDINGTON 2: Producer David Heyman Provides an Update on the Sequel". 28 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) Keslassy, John Hopewell,Elsa (10 במאי 2016). "Cannes: 'Paddington 2' Sets Production Date". {{cite web}}: (עזרה) "That's Not All, Folks – Warner Bros. Is Making A New Looney Tunes Movie". themarysue.com. "Andy Muschietti to Direct 'Attack on Titan' for Warner Bros. (EXCLUSIVE)". Variety. 2018. "'Harry Potter' Producer David Heyman to Produce Alibaba Pictures' 'Warriors'". The Hollywood Reporter.
אסכולה

אסכולה, או אסכולת חשיבה, היא אסופה או קבוצה של אינדיבידואלים, לרוב אינטלקטואלים, החולקים באופן מובחן מאפיינים משותפים של רעיון, או קונסטרקט פילוסופי, דיסציפלינארי, אמוני, חברתי-תנועתי, כלכלי, תרבותי, או אמנותי. אסכולות לעיתים מסווגות על פי הרלוונטיות התקופתית שלהן, ולכן אפשר שיכונו "חדישות" או "קלאסיות", כאשר הדיכוטומיה הזו משקפת מעבר-פרדיגמתי (Paradigm Shift), מצב בו ליכוד מסוים (למשל בתחום המדע, דוגמת ציבור הביולוגים) עובר מהשקפה אחת לאחרת, כמו שקרה בעת זניחת הלאמארקיזם, לטובת האבולוציה הדרווינאית. מצבים בהם קיימות רק שתי גרסאות אסכולאריות לתחום נתון הם נדירים, ובדרך כלל יש רבות, אם כי, אכן, יש מקרים בהם גרסה אסכולארית מסוימת היא אחרונה בשרשרת. אסכולות לעיתים משוימות על שם (או כינוי) מייסדיהן, כמו למשל "אסכולת רינזאי", שנקראה על כינויו של לינג'י יקסאן, או האסכולה האשערית הקרויה על שמו של התאולוג המוסלמי אבו אל-חסן אל-אשערי. כמו כן, אסכולות משוימות על שם המקומות בהן נוצרו, כמו למשל האסכולה הפילוסופית האיונית (על שם העיר איוניה ביוון, או האסכולה הפילוסופית הוורשאית (על שם העיר ורשה בפולין). פרדיגמה דפוס חשיבה אידאולוגיה מדיה וקבצים בנושא אסכולה בוויקישיתוף
בני האור

בני האור (באנגלית: The Sons of Light) הוא ספרו הראשון של הסופר רפאל שמאי. הספר יצא רשמית בישראל ב-10 באפריל 2013. הספר מספר גם רבות על תושבי קומראן ואורח חייהם, והקשר בין העבר להווה. זהו ספר פרוזה הפונה לקהל מגוון. הספר מספר על ארז לוי וחברו אורן שהחליטו לצאת לטייל בנחל דרגה באחת החופשות מהצבא, כשהחלו פוסעים בערוץ הנחל מזג האוויר השתנה והחל לרדת לפתע גשם מבול ולאחריו שיטפונות עזים. בעודם מופתעים משינוי מזג האוויר הקיצוני, רצים הרעים ומנסים לתפוס מחסה אך לא מספיקים. קירות ערוץ הנחל החלו קורסים לתוך המים, אורן נופל לנחל וניסחף עם השיטפונות, בעוד לארז פתאום נתגלתה מערה בדופן הערוץ, הוא מתפס ונכנס לתוכה לתפוס מחסה מפני הגשם והשיטפונות. כוחות ההצלה באים לחלץ אותו לאחר שזה נעדר מביתו כמעט לילה שלם, ביניהם יחידת החילוץ מגילות. הם יורדים מהמסוק באמצעות חבלים ומחלצים אותו, ואחר מפנים אותו לבית החולים לאשפוז לאחר שהוא קיבל כוויות קור. החיפושים נמשכים אחר היעלמותו של אורן לבסוף מוצאים את גופתו במורד הנחל. לאחר כחודש ארז חוזר עם אביו בעצת הפסיכולוג למערה לשחזור המקרה, לתדהמתם הם מגלים אולם בקצהו של המערה וקבר במרכזה. משלחת ארכאולוגים מגיעה למערה בניהולו של ד"ר כדורי ומוצאת בתוך הקבר כד ובו המגילות הגנוזות, חלקם השתמר במצב טוב וחלקם האחר לא. הם לוקחים משם את הכד ובתוכו המגילות ומביאים אותו לפרופסור זיתוני שעובד במוזיאון ישראל בירושלים כדי לשקם ולפענח את כתב המגילות שכתובים בשפה הארמית העתיקה. לאחר שיקום המגילות שנימשך כמה חודשים החל תהליך הפענוח ותיעוד ההיסטוריה. המגילות מגוללות את סיפורם של תושבי קומראן, ישוב מבודד באזור ים המלח שמנסה לשמור על צביונו ועל קיומו בתוך סביבה הולכת ומשתנה. שבה האלימות גוברת, השחיתות מרימה ראש, והמוסר נדחק לקרן זווית, מראשית הקמת היישוב ועד לחורבנו בסוף תקופת בית שני, במהלך המרד הגדול. ובתוך כך, סיפורה האישי של משפחה אחת בעלת יחוס ביישוב שהצליחה לשרוד עד ימינו אנו ולהתקיים למרות רגעי המשבר הקשים והייאוש שפקדו אותם לאורך הדורות ומתוך הצורך להמשיך ולשמור על הגחלת. יפים - ממקימי היישוב קומראן שמקום קבורתו לא נודע. מורה צדק (צדקיה בן שמי) - תואר של המנהיג הרוחני ביישוב קומראן שעובר מאב לבן, צאצא של יפים. דגני - מורה בכיתה בקומראן, הוא רווק והקדיש את זמנו בלילות לכתיבת מגילת מלחמת בני אור בבני חושך. אבים - חבר ילדות של דגני, טיפוס הרפתקני שקופץ על כול הזדמנות לצאת להרפתקאה. במרבית המקרים הוא מפגין ביטחון עצמי מופרז ושיקול דעת מוטעה, התחתן עם רות ומקים משפחה. אפרים - דוד של אבים וממונה על הרחבת היישוב קומראן. נחום - ראש המועצה ביישוב קומראן, אחראי על העניינים המנהלתיים ביישוב. ארז לוי - החייל שמצא במיקרה את מערת הקבורה בנחל דרגה, נהיה מעורב בעל כורחו בפרשיה היסטורית מרתקת. יונית בן שמי - בת זוגו של ארז, וצאצאית של צדקיה. ד"ר כדורי - ארכאולוג ומרצה באוניברסיטה, ניהל את משלחת המחקר במערת הקבורה בנחל דרגה. פרופסור זיתוני - מפענח את המגילות הגנוזות שנימצאו במערת הקבורה בנחל דרגה, עובד במוזיאון ישראל בירושלים. האתר הרשמי של הספר (בעברית) ביקורת של ד"ר לאה מזור מהאוניברסיטה העברית על הספר (בעברית)
ספיירו הדרקון

ספיירו הדרקון (באנגלית: Spyro the Dragon) הוא משחק פלטפורמה שפותח על ידי חברת "אינסומנייק", ויצא ב-10 בספטמבר 1998 לקונסולת הפלייסטיישן. המשחק מתחיל בכך שמוצג עולם הדרקונים, שם "מצלמים" סרט על מה שקורה באזור. אחד הדרקונים מתאר שמפלצות דמויות עוגים הורסות את הטירה שבה הם גרים, וגונבים יהלומים. לפתע, הדרקונים בארץ (חוץ מספיירו), הופכים לפסלי אבן. ספיירו הולך ברחבי הטירה, מוצא אוצרות, מפלצות ואזורים חדשים, ומציל את חבריו. ספיירו - גיבור המשחק. דרקון קטן המסוגל לנשוף אש ולנגוח. ספארקס - שפירית המלווה את ספיירו במסעותיו, וגם חברו הטוב ביותר. אוכל פרפרים על מנת לשחזר אנרגיה. צבעו משתנה כאשר ספיירו נפגע. נסטור - דרקון ירוק גדול וקשוח. נסטור הוא מפקד הדרקונים. ארגוס - דרקון כחול שספיירו מוצא ליד פורטל של שלב. דבלין - דרקון אדום שספיירו מוצא ליד מפל מים. במשחקים המאוחרים יותר בסדרה מוצג כמפקד. טומס/סילבוס - דרקון חום שהצליח לשמר את ספיירו, בטרם כול הדרקונים הפכו לפסלי אבן. הצייד מאואלר - מופיע בחלק מהמשחקים בסדרה, בתור שותף לקרב ויועץ של ספיירו. סינדר - דמות ראשית בסדרה. סינדר היא דרקונית בצבע סגול כהה ששרדה בהתמוטטות של אחד ממקדשי הדרקונים, ואיתה ספיירו. שניהם מתפצלים לשתי דרכים, ולבסוף שוב נפגשים. טוסטי - הבוס הראשון במשחק. מוצג כדחליל משונה חמוש בחרמש, אך מסתבר שהוא בסך-הכול כבשה על קביים. נאסטי נורק - הבוס הסופי במשחק. הוא זה שהפך את הדרקונים לפסלים. דף ויקי של ספיירו באתר ויקיה ספיירו הדרקון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ניל אשר סילברמן

ניל אשר סילברמן (באנגלית: Neil Asher Silberman; נולד ב-19 ביוני 1950, בבוסטון שבמסצ'וסטס) הוא ארכאולוג והיסטוריון אמריקאי. סילברמן הוא בוגר אוניברסיטת וסליין (Wesleyan University) והתמחה בארכאולוגיה של המזרח הקרוב באוניברסיטה העברית. ב-1991 זכה במלגת גוגנהיים, הוא עורך תורם למגזין ארכאולוגיה וחבר בוועדת העריכה של כתב העת הבינלאומי של נכסי תרבות, ניהול מורשת, ארכאולוגיה ומזרח קרוב. מאז שנת 1998, הוא מעורב בתחום ההמסרה (פרשנות מורשת הציבור והצגתה), בעבודה על פרויקטים שונים באירופה ובמזרח התיכון. משנת 2004 עד 2007, הוא שמש כמנהל מרכז אנמה לארכאולוגיה ומורשת בבלגיה (Ename Center for Public Archaeology and Heritage Presentation). בשנת 2008 הוא התמנה לסגל של המחלקה לאנתרופולוגיה מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט והפך לאחד ממייסדי המרכז למורשית ולחברה. שימש גם כנשיא הוועדה המדעית הבינלאומית של ICOMOS לפרשנות ותצוגה והיה חבר בוועדה הבינלאומית המייעצת והמועצה מדעית ל-ICOMOS. ראשית ישראל (2001) (עם ישראל פינקלשטיין) דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס (2006) (עם ישראל פינקלשטיין) Archaeology and Society in the 21st Century (2001) Heavenly Powers (1998) The Message and the Kingdom (1997) The Archaeology of Israel (1995) Invisible America (1995) The Hidden Scrolls (1994) A Prophet from Amongst You: The Life of Yigael Yadin (1993) Between Past and Present (1989) Digging for God and Country (1982) ניל אשר סילברמן, באתר Academia.edu מאמרים של סילברמן, באתר מקראנט ניל אשר סילברמן, הארכיאולוגים נגד אינדיאנה, באתר nrg‏, 27 במאי 2008 קורות חיים (באנגלית) בלוג אישי של סילברמן על ארכאולוגיה (באנגלית) ניל אשר סילברמן (1950-), דף שער בספרייה הלאומית
אמילי דה פורסט

אמילי שארלוט-ויקטוריה דה פורסט (בדנית: Emmelie Charlotte-Victoria de Forest; נולדה ב-28 בפברואר 1993) היא זמרת דנית. דה פורסט ייצגה את דנמרק באירוויזיון 2013 שנערך במאלמה, שוודיה עם השיר "Only Teardrops" וזכתה במקום הראשון. אמילי דה פורסט נולדה בעיר ראנס שבדנמרק, לאמא דנית ואבא שוודי. לאחר גירושיהם של הוריה, היא ואמה התגוררו בעיירה מאריאגר. דה פורסט החלה לשיר בגיל 9. בגיל 14 שיתפה פעולה עם הזמר הסקוטי פרסר נייל, והשתתפה בפסטיבלים ובאירועי תרבות. ב-2011 היא עברה לקופנהגן ונרשמה לבית הספר למוזיקה של קתרין סאדולינס. דה פורסט טוענת כי היא צאצאית של המלכה ויקטוריה, ושסבה, מוריס ארנולד דה פורסט, הוא צאצא ישיר של המלך אדוארד השביעי (על-פי ידיעה בעיתון דני). הרדיו הדני השתמש בסיפור הזה בשביל לקדם את ה"דאנסק מלודי גרנד פרי"- הקדם האירוויזיון הדני. דה פורסט הייתה אחת מ-10 המתמודדים בתחרות "דאנסק מלודי גרנד פרי" שהתקיימה במאלמה ששוודיה, שהתחרו על הזכות לייצג את דנמרק באירוויזיון 2013. שירה של דה פורסט נקרא "Only Teardrops" (בתרגום חופשי "רק דמעות"), וב-26 בינואר 2013 ניצחה בבחירה הארצית ונבחרה לייצג את ארצה. בתחרות האירוויזיון עצמה ניצחה דה פורסט לאחר ששירה זכה לקבל 281 נקודות. ב-14 באפריל, הכריזה דה פורסט על יציאת אלבום הבכורה שלה "Only Teardrops", שיצא לאור ב-6 במאי 2013, כשבוע לפני חצי הגמר הראשון של האירוויזיון. Only Teardrops -‏ 2013 "Only Teardrops" -‏ 2013 "Hunter & Prey" -‏ 2013 "Rainmaker" -‏ 2014 דנמרק באירוויזיון מדיה וקבצים בנושא אמילי דה פורסט בוויקישיתוף אמילי דה פורסט, ברשת החברתית פייסבוק אמילי דה פורסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמילי דה פורסט, ברשת החברתית אינסטגרם אמילי דה פורסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר ספוטיפיי אמילי דה פורסט, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר Last.fm (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר AllMusic (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר Discogs (באנגלית) אמילי דה פורסט, באתר Genius אמילי דה פורסט, באתר SecondHandSongs אמילי דה פורסט, באתר בילבורד (באנגלית)
מקס יעקובסון

מקס יעקובסון (בפינית: Max Jakobson;‏ 30 בספטמבר 1923 – 9 במרץ 2013) היה עיתונאי ודיפלומט יהודי-פיני. היה ממובילי המדיניות הנייטרלית של פינלנד במלחמה הקרה. בשנת 1971 היה מועמד לתפקיד מזכ"ל האו"ם. שימש כחבר בוועד המנהל של ארגון UN Watch. יעקובסון נולד בשנת 1923 בעיר ויבורג שבפינלנד (כיום נמצאת העיר בשטחה של רוסיה) ליונאס יעקובסון, יושב ראש הקהילה היהודית בעירו ויושב ראש התנועה הציונית בפינלנד, ופנינה (גרטה) יעקובסון, גיורת שהייתה תומכת של התנועה הרוויזיוניסטית והנהיגה דיבור עברית בביתה. סביו נולד בלטביה והשתקע בפינלנד כאשר סיים שירותו הצבאי בוויבורג. בשנת 1941 סיים מקס יעקובסון את לימודיו בהלסינקי. בשנת 1942 התגייס לצבא פינלנד ולחם במלחמת ההמשך כנגד ברית המועצות בחבל קרליה. לאחר המלחמה החל את דרכו כעיתונאי והיה כתב של ה-BBC בלונדון בשנים 1946–1948 וכתב של העיתון "Uusi" בשפה הפינית בשנים 1948–1953. בשנת 1953 החל לעבוד במשרד החוץ הפיני. הוא היה נספח עיתונות בוושינגטון עד 1958 ובשנים 1958–1962 היה מנהל מחלקת העיתונות של המשרד בהלסינקי. בין השנים 1965–1971 כיהן כשגריר פינלנד באו"ם שם שימש כיושב ראש הוועדה המדינית המקבילה בשנת 1966 וכנשיא התורן של מועצת הביטחון של האו"ם בשנת 1969. בסיום כהונתו היה מועמד לתפקיד מזכ"ל האו"ם אך מועמדותו נכשלה בעקבות וטו שהטילה ברית המועצות. לאחר מכן עד שנת 1974 כיהן כשגריר בשוודיה. לאחר שירותו במשרד החוץ שב לארצו וכתב ספרים רבים על ההיסטוריה הפוליטית של פינלנד ועל ההיסטוריה של אנגליה. ספריו זכו להצלחה רבה ותורגמו לשפות נוספות. כמו כן היה פרשן פוליטי בתקשורת. בשנים 1999–2008 פעל כיו"ר הוועדה הבינלאומית האסטונית לחקר פשעים נגד האנושות (אנ') שחקרה את פשעי המלחמה שבוצעו באסטוניה בעת הכיבוש הנאצי. יעקובסון היה גם יועצם של כמה פוליטיקאים בפינלנד. אנגליה בכור ההיתוך, 1952 דיפלומטים בחורף, 1955 הדיפלומטיה של מלחמת החורף, הוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1961 הקו החם, 1968 הקו האדום הדק, 1980 שכבה, 1983 פינלנד: מיתוס ומציאות, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1987 הכוח, 1992 פינלנד באירופה החדשה, 1998 העתיד?, 2005 שנים של גורל, 2008 מדיה וקבצים בנושא מקס יעקובסון בוויקישיתוף טדי פרויס, או"ם אינו טוב יותר מחבריו אך פירוקו יהיה טרגדיה, דבר, 8 באוגוסט 1976 מועידת ציוני פינלאמד, דבר, 17 ביולי 1932 שלום רוזנפלד, ז'אבוטינסקי והקלאוואלה, מעריב, 2 באוגוסט 1985 היהודים בפינלאנד, הצופה, 18 באוקטובר 1939 שאול בן חיים, דיפלומאט יהודי מפינלאנד - יו"ר תורן של מועצת הבטחון, מעריב, 31 בדצמבר 1968 שלמה שפיר, ארה"ב מביעה התנגדות נמרצת להצעת הגוש הערבי־המוסלמי למנות אפוטרופוס, דבר, 13 בנובמבר 1966 שלמה שפיר, אבן ייפגש שנית עם תאנט לדיון על המזרח התיכון, דבר, 30 בספטמבר 1966 יעקובסון: יציאת יהודים מבריה"מ - עניין פנימי, דבר, 4 במאי 1971 לוולדהיים רוב הסיכויים לכהונת מזכיר־או"ם, דבר, 20 בדצמבר 1971 מאקס יעקובסון מגיע לביקור, דבר, 26 באפריל 1973 שלמה שפיר, מפגש רעים בהלסינקי, דבר, 12 בפברואר 1976 Estonian International Commission for Investigation of Crimes Against Humanity
משה אלעזר אייזנשטדט

הרב ד"ר משה אלעזר אייזנשטדט (כ"ח באדר תרכ"ט - כ"ד בכסלו תש"ד; 11 במרץ 1869 - 21 בדצמבר 1943) היה רבה הרשמי של סנקט פטרבורג בשנים 1909 - 1918, פעיל חברתי וכותב בכתבי עת. נולד בנישוויז (פלך מינסק) לאביו, ר' צבי, שהיה מורה לעברית. קיבל חינוך דתי, ובמקביל למד גם לימודי חול. בגיל 13 החל לכתוב בכתבי העת "המליץ" ו"הצפירה". בגיל 16 נסע לישיבת וולוז'ין, אך עקב מחלה נאלץ לחזור לביתו. בשנת תרמ"ח. עבר למינסק ולמד שם תקופה קצרה לימודים כללים כהכנה לאוניברסיטה. משם שלח מאמרים ל"מליץ" בשמו או בכינויים שם העט "בן צבי" ו"עיר הברזל". ממינסק יצא לברלין ולמד באוניברסיטת המקום פילוסופיה ולשונות המזרח, וכן בבית הספר הגבוה ללימודי יהדות. בתרנ"ה קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה. לאחר סיום לימודיו חזר לרוסיה ועבד כמורה בבית יתומים, ומורה ליהדות במספר גימנסיות. נתן גם שיעורים בבית הברון הוראצי גינצבורג. בשנת תר"ע נתמנה לרבה של קהילת פטרבורג. בכהונתו פעל רבות בשדה הציבורי והחברתי. השתתף באופן פעיל וקבוע בחיים התרבותיים והחברתיים של הקהילה היהודית, והיה לנציג הקהילה היהודית בפני השלטונות. היה פעיל ביותר ב"חברה להפצת התרבות בין יהודי רוסיה", וארגן קורסים למדעי היהדות. בשנות המהפכה ולאחריה נשאר על תפקידו, אך בשנת תרפ"ג השתקע בפריז. לאחר כיבוש צרפת על ידי גרמניה עבר לניו יורק, ושם נפטר בשנת 1943. כתבי משה אלעזר אייזנשטדט בפרויקט בן-יהודה משה אלעזר אייזנשטדט, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של משה אלעזר אייזנשטדט, בקטלוג הספרייה הלאומית בן-ציון אייזנשטט, ר' משה אלעזר ד"ר אייזענשטאדט, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 9, באתר היברובוקס דניאל חבולסון, ראשית מעשה הדפוס בישראל, תרגם מרוסית: משה אלעזר אייזנשטדט, באתר היברובוקס צילום הערך עליו באנציקלופדיה יודאיקה באתר גוגל ספרים, גרסה טקסטואלית מצוטטת בדף זה(הקישור אינו פעיל) משה אלעזר איזנשטט (1869-1943), דף שער בספרייה הלאומית משה אלעזר אייזנשטדט, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאם קנינגהם

ליאם קנינגהם (באנגלית: Liam Cunningham; נולד ב-2 ביוני 1961) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירי. תפקידיו הידועים ביותר הם בסרטים "נסיכה קטנה", "ג'וד", "Dog Soldiers", "כשהרוח נושבת", "רעב", "Centurion", "התנגשות הטיטאנים", "The Escapist", ‏"Black Butterflies", ו"שומר חוק". בשנת 2012 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הפנטזיה האמריקאית "משחקי הכס" של רשת HBO, בדמותו של דאבוס סיוורת', אותו גילם עד לסיומה של הסדרה. קנינגהם נולד באיסט וול שבדבלין. יש לו שלוש אחיות ואח אחד, והוא גדל בבית קתולי. קנינגהם נשר מהלימודים בגיל 15 והחל לעבוד כחשמלאי. בשנות השמונים עבר להתגורר בזימבבואה ובמשך שלוש שנים עסק בתחזוקה של ציוד חשמלי בפארק ספארי והדריך חשמלאים מקומיים. כשחזר לאירלנד לא היה מרוצה ממקצועו ופנה לקריירת משחק. הוא השתתף בשיעורי משחק והחל לעבוד בתיאטרון מקומי. תפקיד הבכורה שלו היה בסרט "אל המערב הקסום" בו גילם שוטר. הוא הופיע בתפקידים קטנים בסרטי "מלחמת הכפתורים" וב"נסיכה קטנה". התפקיד המשמעותי הראשון שלו היה בסרט "ג'וד", עיבוד לרומן מאת תומאס הרדי, בתפקיד פיליסטון. הוא המשיך להופיע בתפקיד אופי בסרטים כמו "אר קיי או 281", "Falling for a Dancer", דרמת הטלוויזיה "Shooting the Past" מאת סטיבן פוליאקוף, "When the Sky Falls", ובסרט "Stranded". קנינגהם זכה להכרה בינלאומית כשהופיע כקפטן רייאן בסרט עטור השבחים "Dog Soldiers". סרטי קולנוע נוספים בהם הופיע הם: "כשהרוח נושבת", "רעב", "שומר חוק", "Black Butterflies", וב-"The Escapist". השתתף במספר רב של סרטים עתירי תקציב בריטים ואמריקאים כמו "The League of Gentlemen's Apocalypse", "המומיה 3", התנגשות הטיטאנים, "Centurion" ו"הארי בראון". בטלוויזיה גילם את דמותו של הנשיא ריצ'רד טייט בסדרת המדע בדיוני "מנודים". ב-2012 הצטרף קנינגהם לצוות השחקנים בעונה השנייה של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של HBO. כשהוא מגלם את דמותו של דבוס סיוורת'. הוא לוהק לעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "מרלין" של ה-BBC. קנינגהם היה מועמד לפרס מבקרי הקולנוע של לונדון, ולפרס הקולנוע הבריטי העצמאי. הוא זכה בפרס הקולנוע והטלוויזיה האירי וחלק פרס באפטה עם השחקן מייקל פסבנדר על הסרט "Pitch Black Heist". קנינגהם חי בדבלין עם אשתו קולט. לבני הזוג שלושה ילדים, בת בשם אלן, והבנים ליאם הבן ושון. מדיה וקבצים בנושא ליאם קנינגהם בוויקישיתוף ליאם קנינגהם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליאם קנינגהם, ברשת החברתית אינסטגרם ליאם קנינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאם קנינגהם, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ליאם קנינגהם, באתר AllMovie (באנגלית) ליאם קנינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Falling for an Irish Lad Irish News, Belfast, Northern Ireland, 27 November 1999 - by Robert McMillen.
ארץ השלגים

ארץ השלגים (בלטינית: Terra Nivium - "טרה ניביום") היא רמה בעלת צורת משולש על פני הירח. שמה של הרמה ניתן לה על ידי הסלנוגרף ג'ובאני ריקיולי בספרו "האלמגסט החדש" (Almagestum novum). הרמה מצויה צפונית לים האדים. מצפון מערב לרמה מצוי רכס הרי אפנינוס ובצפון מזרחה רכס הרי האמוס. על פני הרמה מספר חלקים נמוכים יותר המכוסים בזלת, ומהווים ימות קטנות.