נשים בחברה הנבטית

הנשים בחברה הנבטית זכו ליחס שווה לגברים במובנים רבים: הן היו בעלות אדמה, עסקו במסחר, היו בעלות קניין ואף זכו להיות מלכות ומנהיגות בעלות השפעה. וזאת בניגוד למקובל בתרבויות רבות בתקופה. הממלכה הנבטית החלה להתבסס כבר במאה השלישית לפנה"ס כפי שעולה ממטבעות מאותה תקופה. בשנת 106 לספירה היא סופחה לאימפריה הרומית ונטמעה בתוכה עד להיעלמותה המוחלטת. תחומי הממלכה נעו בין סוריה למצרים וכללו גם את ארץ ישראל. ניתן ללמוד על מעמד המלכות מתוך כתובות חקוקות וממטבעות שטבעו המלכים לאורך השנים. על רבים מהמטבעות מופיע דיוקן המלכה עם או בלי ציון שמה ותוארה. הנבטים החלו לטבוע מטבעות כבר במאה ה-3 לפנה"ס, מטבע הנושא את דמותה של מלכה נבטית חל רק במהלך שלטונו של המלך עבדת השני (מלך ב-9-30 לפנה"ס). בתחילה הופיעה דמותה של מלכה ללא ציון שמה, כשהיא מתוארת מאחורי דיוקן המלך. בשנתו ה-10 של עבדת מופיעה לראשונה דמות חדשה של מלכה כשהיא מתוארת לבד על גב המטבע לצד ציון שמה 'הגרו', זאת לציון נישואיה למלך כאשה שניה. תיאור המלכה הגרו בתוספת שמה חל גם בשנים 11, 15 ו-16 לשלטון עבדת השני. בשנת 15 למלך (15/16 לפנה"ס) לצד דיוקנה מופיעה כתובת "ברכת דושרא", משמע בברכתו של האל הנבטי. בשנה זו חל אירוע מבורך בחיי המלכה, יתכן והולדת בן. המלכה המופיעה לצד עבדת השני במטבעותיו משנים קודמות נותרה אנונימית וכך היא ממשיכה להופיע על המטבעות ללא שמה. משמע שמעמדה של הגרו היה גבוה מזה של האישה הראשונה בזכות יכולתה להוליד בנים. בתקופת המלך הבא, חרתת הרביעי (8/9 לפנה"ס - 40 לספירה) מופיעה לצד דמות המלכה הכתובת "חלדו מלכת נבטו". המלכה חלדו מופיעה על מטבעות עד לשנתו ה-24 של חרתת בשלטון ולאחר שנתיים מצוינת מלכה חדשה עם הכיתוב: "שקילת מלכת נבטו". בימי שלטון בנו של חרתת, מלכו השני (70-40 לספירה) שם המלכה שוב שקילת והכתובת המלווה אותה מציינת שהיא אחותו של המלך. שקילת השנייה הייתה אחותו הביולוגית של המלך כעולה מכתובת מימי חרתת הרביעי המציינת זאת. בתקופת רבאל השני (106-70 לספירה), בנו של מלכו, מלכה לצדו אימו שקילת זאת בששת השנים הראשונות לשלטונו עת היה נער צעיר. הכתובת סביב דיוקנה היא "שקילת אמה מלכת נבטו". רעיית המלך הופיעה למן שנת שלטונו ה-11 (81/80 לספירה) ושמה גמלת. היא נזכרת על מטבעותיו עד לשנתו ה-21 בשלטון, הכיתוב לצדה על המטבעות הוא "גמלת אחתה מלכת נבטו", עדות זו נוספת לקודמתה על נישואי אחים. גמלת נזכרת גם בכתובת מפטרה כאחותו הביולוגית של רבאל השני. רעיה נוספת של המלך שמה הגרו אף היא הייתה אחות המלך. מתיאורי המלכות על המטבעות ומהתכשיטים שנמצאו באתרים נבטים עולה עושרן של בנות המעמד הגבוה בחברה. לנשים הייתה הזכות ללכת למקדש כמו גברים, והן נכחו במרבית מטקסי הפולחן הנבטי שהתקיימו במקדש. הצלמיות שמשו לפולחן ונמצאו בבתים פרטיים, בבתי המקדש ובקברים. צלמיות רבות של נשים נמצאו מן התקופה הנבטית, והן עולות במספרן על אלו של גברים או של בעלי החיים. צלמית שכיחה במיוחד מציגה דמות אישה עירומה, בעלת צמידים ברגליים וענק על הצוואר, ככל הנראה זוהי אלה נבטית. עדות מרכזית לעבודת נשים במקדש לצד מנהיגי דת גברים היא ממצא ארכאולוגי של צלמית של מוזיקאים: 2 נשים וגבר אחד, שלושתם מנגנים בכלי נגינה. יחד עם עדויותיו הכתובות של הגאוגרף היווני סטראבון המתאר את הסעודות הגדולות בהן ערכו את הטקסים המוזיקליים, למדים כי הנשים הנבטיות נטלו חלק בטקסים דתיים ואף מילאו תפקיד מרכזי. כתובות שונות מהתקופה הנבטית המאוחרת, שנמצאו על קברים, וממצאים שנמצאו בתוכם, מצביעים על זכותן של נשים בבעלת על אחוזות קבר, וכן על הזכות לרשת קניין ולהיות בעלות שליטה והתנהלות בלעדית על רכוש. בקבר בכורנוב - ממשית שבנגב, נחשפו עגילים שניתנו לנערה בגיל ההתבגרות ועגילים שניתנו לאישה כחלק מהנדוניה שלה. בקבר בפטרה נחשפה גופת אישה עונדת צמיד רגל, צמיד יד ושרשרת חרוזים מצביעים על רכוש עדיי הנשים הנבטיות. באחת ממערות מדבר יהודה נחשף חוזה בין בעל ואישה המצביע שבבעלות האישה היו 150 חתיכות כסף אותן הלוותה לבעלה. זוהי דוגמא להיות האישה בעלת רכוש משלה בלי קשר לבעלה. Mahdi Alzoubi, "Woman in The Nabatean Society", Mediterranean Arhaeology and Archaeometry Vol. 13, July 2006) p.155) Rachel Barkay, The Earliest Nabataean Coins, Numismatic Chronicle 171, 2011, עמ' 67-73 pp. אברהם נגב, 'פטרה והנבטים', כתב-עת לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא,, (1974) עמ' 73-71. Rachel barkay, The Nabataean Queens as Reflected on Coins, Israel Numismatic Journal 19, 2016, עמ' 13-32 pp. Rachel Barkay, QEDEM 58, Coinage of the Nabataeans, Jerusalem: The Institute of Archaeology, The Hebrew University of Jerusalem, 2019, עמ' pp.26-28 Corpus Inscriptorum Semiticum, volume 2,, Paris: Académie des Inscriptions et belles lettres, 1889, עמ' no. 354. (בfrench) G. Dalman, Neue Petra-Forschungen, Lepzig, 1912, עמ' p. 103 Mahdi Alzoubi, "Woman in The Nabatean Society", Mediterranean Arhaeology and Archaeometry Vol. 13 (July 2006)) p. 155. Lamia Salem El-Khouri, "The Nabataean Terracotta Figurines", Mannheim University, Germany, March 2001 p. 106-108 יוסף פטריך, "איסור פסל ותמונה בקרב הנבטים­­–הסגידה לאלילי-מצבה", קתדרה - לתולדות ארץ-ישראל ויישובה,, (ירושלים 1982 ) עמ' .90 Mahdi Alzoubi, "Woman in The Nabatean Society", p. 156 Lamia Salem El-Khouri, "The Nabataean Terracotta Figurines", Mannheim University, Germany, (March 2001) p.35 Mahdi Alzoubi, "Woman in The Nabatean Society", Mediterranean Arhaeology and Archaeometry Vol. 13 (July 2006)) p. 158-159 אברהם נגב, "תולדות הנבטים וממלכתם: אדוני המדבר" (תל אביב:כתר 1983) עמ' 124. Eyad Almasri,"Nabataean Jewellery and Accessories", Hashemite University, (2012) p.160. Mahdi Abdelaziz,"Notes on the Nabataean Legal System" Dirasat, Human and Social Sciences, Volume 32, No. 1, (2005), p. 196