יונת דואר

יונת דואר היא יונה מבויתת המשמשת להעברת מסרים. קיימים זנים שונים של יונים מתת-המין יונת הבית, שבמין יונת הסלע (Columba livia), המשמשים להעברת דואר. השימוש ביונים להעברת מידע מתבסס על העיקרון שהיונה תמיד תנסה לעוף חזרה אל ביתה בדרך הקצרה ביותר ובמהירות גבוהה יחסית (כ-50 קילומטר לשעה). הנרתיק המוצמד לרגלה של היונה נקרא טוֹטָף. זן של יונת בית בעלת פימה, קומתה כמעט אנכית והיא שמשה בעבר לנשיאת הודעות. כיום יונים מזן זה אינן בעלות יכולת תעופה טובה. במקום זאת מגדלים אותן כציפורי נוי, שערכן בהופעתן הלא רגילה. אורכן 33 ס"מ בקירוב, הזכר לרוב גדול מהנקבה. המצרים והפרסים השתמשו לראשונה ביונים אלו לפני 3,000 שנה. היוונים השתמשו בהן להעברת הידיעה על המנצח במשחקים האולימפיים בעת העתיקה. זן של יונת בית מושבחת באורח בררני כך שתוכל למצוא את דרכה לביתה על פני מרחקים ארוכים מאוד. מכיוון שהיונה שבה לרוב אל קינה ואל בן זוגה, ניתן לברור את היונים ששוב ושוב מוצאות את דרכן לביתן על פני מרחקים ארוכים הולכים וגדלים. היונים יכולות לשאת הודעות – שנכתבות פעמים רבות על נייר סיגריה – בשפופרת קטנה שמוצמדת לרגל אחת. כיום השימוש העיקרי ביונים אלו הוא כיוני מרוץ בתחרויות מרוץ יונים. על היונה להשיג את המתחרים ולהגיע אל השובך בזמן הקצר ביותר. בדרך כלל היונה יכולה לחזור לביתה ממרחק של 1000 ק"מ. אך בתחרות מרוץ יונים תועד מעוף חריג של יונים למרחק של 1689 מיילים (כ־2700 ק"מ). מהירות התעופה הממוצעת שלהן על פני מרחקים מתונים, היא כ־50 קמ"ש. אך הן עשויות לפתח פרצי מהירות של עד כ־100 קמ"ש. מספר מחקרים בוצעו במטרה לגלות כיצד ציפורים מוצאות את דרכן בחזרה ממקומות מרוחקים שבהם מעולם לא ביקרו. מחקר שנערך באוניברסיטת פרנקפורט גילה כי במקורן של היונים יש מבנה תלת־ממדי של תאי עצבים המכילים את המינרלים מגהמיט ומגנטיט המכילים ברזל המאפשרים להם ניווט תוך שימוש בשדה המגנטי של כדור הארץ. בקרבת ביתן ובאזורים שבהם בקרו בעבר, היונים מוצאות את דרכן קרוב לוודאי גם על ידי נקודות ציון טבעיות או מלאכותיות. מחקר שנעשה בראשית שנות השבעים באיטליה על ידי פלוריאנו פאפי וכן מחקר מאוחר יותר בנושא התנהגות בעלי חיים, שפורסם בפברואר 2004, מציע את האפשרות שיונים מנווטות באמצעות ריחות או צירוף של ריחות. אנשים טועים פעמים רבות לחשוב שיוני דואר יודעות לאן להעביר את הדואר. אך המציאות היא שהן יכולות רק לשוב לנקודה שהן זיהו כביתן. כך שדואר יונים יכול לפעול רק כשהמשלח מחזיק את היונים של המקבל. השימוש הראשון שנעשה בבעלי כנף לצורך העברת מסרים מתועד בתנ"ך. בספר בראשית מדובר אודות שני בעלי כנף, שנח השתמש בהם כדי לדעת את מצב המים מחוץ לתיבה: בפרק ח', פסוק ז' כתוב: "וישלח את העורב. ויצא יצוא ושוב עד יבושת המים מעל הארץ" – העורב לא חזר משליחותו. לכן נח שלח בעל כנף אחר. בפרק ח', פסוק ח' כתוב: "וישלח את היונה מאתו לראות הקלו המים מעל פני האדמה. ולא מצאה היונה מנוח לכף רגלה. ותשוב אל התיבה". נח חיכה שבוע ושוב שלח את היונה. בפרק ח', פסוק יא' כתוב: "ותבוא אליו היונה לעת ערב, והנה עלה זית טרף בפיה. וידע נח כי קלו המים מעל הארץ". נח חיכה שבוע נוסף ושוב שלח את היונה. בפרק ח', פסוק יב' כתוב: "וישלח את היונה, ולא יספה שוב אליו". עד כאן. ב-1150 בבגדאד נעשה שימוש ביונים שליחים ומאוחר יותר בידי ג'ינגיס חאן. ב-1850 פאול יוליוס רויטר, שמאוחר יותר ייסד את סוכנות הידיעות רויטרס, השתמש בצי של מעל ל-45 יונים, להעברת חדשות ומחירי מניות בין בריסל לאאכן. תוצאות קרב ווטרלו גם הן הועברו לראשונה לאנגליה באמצעות יונה. ייתכן ששרות הדואר האווירי הסדיר הראשון בעולם היה שרות דואר יונים של מיסטר האווי מאוקלנד ניו זילנד פרבר של ניוטון לאי גרייט ברייר החל ב-1896. אין ספק שבול דואר האוויר הראשון הונפק עבור שרות יוני מברקה של גרייט ברייר מ-1898 עד 1908. שימוש נרחב ביוני דואר נעשה במלחמת העולם הראשונה ויונת דואר אחת, שר אמי, עוטרה בצלב המלחמה הצרפתי, על שירות הגבורה שלה, בהעברת 12 הודעות חשובות, למרות שנורתה פעם אחת. אפילו תקשורת בין טנקים למפקדות בוצעה באמצעות יוני דואר למקרה של הישארות מאחורי קווי האויב. הן נישאו בטנקים למרות תנאי המחיה הקשים כגון: חום רב, חוסר אוורור וריחות שמן חזקים, רעשי מנוע וכדומה (ראו תמונה משמאל). במאה ה-21 יוני דואר עדיין הועסקו על ידי יחידות משטרה מרוחקות אחדות במדינת אודישה שבמזרח הודו להספקת שרות תקשורת חירום בעקבות אסונות טבע. במרץ 2002 פורסם ששרות יוני הדואר המשטרתי של הודו באודישה פסק מלהתקיים. בשנת 2010 נעשה שימוש ביוני דואר בבחירות המוניציפליות בקובה, כדי להעביר להוואנה את תוצאות ההצבעה במקומות הנידחים (בקובה משתמשים ביוני דואר גם במקרים של אסונות טבע, כמו הוריקנים). IP over Avian Carriers ההומוריסטי (RFC 1149) הוא פרוטוקול אינטרנט להעברת הודעות באמצעות יוני דואר. נעשה בו שימוש פעם אחת להעברת הודעה בברגן שבנורווגיה. ערך מורחב – יוני דואר בשירות ההגנה וצה"ל בהיסטוריה של היישוב העברי בארץ ישראל היה שימוש נרחב ביוני דואר, בעיקר בקיבוצים. חלק גדול מיוני הדואר הופעל על ידי הפלמ"ח וההגנה, וידוע כי חברי מחתרת ניל"י השתמשו ביוני דואר להעברת ידיעות מודיעיניות. בתחילת ספטמבר 1917 תפסו העות'מאנים יונת דואר שנשלחה על ידי שרה אהרונסון. ליונה הייתה מצורפת הודעה מוצפנת, שהעות'מאנים לא הצליחו לפענח. תפיסת היונה לא חשפה את הרשת, אך לאחר תפיסתה ידעו העות'מאנים בוודאות שקיימת רשת ריגול הפועלת בארץ. הוגה היונאות בשירות ההגנה היה אברהם עץ-הדר שהקים את מק"י (מחלקת קשר יונים). המורה והמדריך המרכזי ליונאות באזור תל אביב בתקופת טרום המדינה היה צ'ארלי לוין. הוא חינך תלמידים ובזמנו הוקם שובך בגן החיות של תל אביב, וחברות ההגנה הפעילו את השובך. לימים נכתב על שובך זה בספרו של מאיר שלו "יונה ונער". בראשית דרכו של צה"ל הופעל שירות יוני דואר כאחד מאמצעי הקשר של הצבא, תרומתו המשמעותית ביותר הייתה במבצע חורב בו היו היחידות הלוחמות מרוחקות מהפיקוד העליון. יחידת היונאות של צה"ל פורקה ב-1957. שובך שובך נייד יונה ונער, ספרו של מאיר שלו יוני מרוץ ישראל Racing Pigeons An informative magazine article written in the 1880s Pigeonbasics.com - Pigeon Racing the Basics! [1] - מאמר עיתונאי על "אסון" מרוץ היונים משנת 1997 The System of Military Dovecotes in Europe - מתוך מאמר בסיינטיפיק אמריקן ב-1891 בפרויקט גוטנברג הרצל חקק, השמים הם הגבול, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 ביולי 2007 תולדות הדואר באתר של 'דואר ישראל'. יוני דואר בשרות המדינה. תצאו בחוץ. המרכז לתקשורת רחובות, סרטון בערוץ "ynkul", באתר יוטיוב (אורך: 05:03) Mag-Nav - Bearings in the Beak The Sport of Racing Homing Pigeons Research - The Great Barrier Island pigeon-gram service, באתר Museum of New Zealand - Te Papa Tongarewa ביאטריס אוברלנדר, שיר היונה, "ידיעות אחרונות", 3.5.2010