יליזבטה, קיסרית רוסיה

יליזבטה פטרובנה (ברוסית: Елизавета Петровна;‏ 29 בדצמבר 1709 - 5 בינואר 1762) צאריצה (קיסרית) האימפריה הרוסית בין השנים 1741–1761. יליזבטה, הנהיגה את האימפריה במהלך שתי מלחמות גדולות: מלחמת הירושה האוסטרית (1740-1748) ומלחמת שבע השנים (1756-1763). יליזבטה פטרובנה נולדה לצאר פיוטר הגדול ופילגשו מארטה סקאורונסקה (לימים הקיסרית יקטרינה הראשונה). יליזבטה נולדה מחוץ לנישואין (הוריה התחתנו באופן רשמי רק בשנת 1712). מסיבה זו לא נחשבה ליורשת אפשרית של כס המלכות לאחר מות אמה הקיסרית, ואף לאחר מות אחיינה פיוטר השני, למרות שבצוואה של יקטרינה הראשונה נכתב שהיא אמורה לרשת את פיוטר השני. יליזבטה זכתה לחיבה רבה מאביה, פיוטר הגדול והיא דמתה לו מאוד. למרות הערצתו לבתו, פיוטר לא הקדיש זמן או תשומת לב לחינוכה. יליזבטה נחשבה לנערה מבריקה ,היא זכתה לחינוך מצד אומנת שלימדה אותה מתמטיקה, אומנות, שפות וספורט. יליזבטה גילתה עניין רב באדריכלות, שלטה באיטלקית, גרמנית וצרפתית . בדומה לאביה, היא אהבה פעילות גופנית ורכיבה על סוסים. בתקופת שלטונה של אנה, קיסרית רוסיה הורחקה יליזבטה מהחצר. האצולה הרוסית, שלא הייתה מרוצה משליטת ארנסט בירון, התכנסה סביב יליזבטה. יליזבטה ניצלה את ההזדמנות שנקרתה לה בעת שלטונה של אנה לאופולדובנה כעוצרת, וביצעה הפיכת שלטון. בליל ה-6 בדצמבר 1741, יחד עם מיכאיל וורנצוב ופיוטר שובלוב ובתמיכת חיילי משמר הצאר, הדיחה יליזבטה את איוואן השישי. כל משפחתו נעצרה ונשלחה תחילה למעצר ליד ריגה ולאחר מספר שנים לכפר במחוז ארכנגלסק. המקורבים לשלטון כריסטופור מיניך ואנדריי אוסטרמן נעצרו ונשלחו לסיביר. יליזבטה ניצלה את מורת רוחם של בני האצולה הרוסית לנוכח העובדה שבמהלך שלטונם של הקיסרית אנה ושל איוואן השישי הוצבו ברוב עמדות המפתח אנשים ממוצא גרמני. בגיל 33 ללא ניסיון פוליטי משמעותי, יליזבטה מצאה את עצמה בראש אימפריה עצומה .היא טענה שהשלטון הקודם הוביל את רוסיה לחורבן, והציגה את עצמה כמשחררת מהדיכוי הזר. רוסיה נשלטה באותה תקופה על ידי יועצים גרמנים ביניהם אנדריי אוסטרמן, ורבים מביניהם גורשו על ידיה. היא העבירה חוקים שביטלו חלק ניכר מהרפורמות של אביה, אשר נועדו להגביל את כוחה של הכנסייה. למרות הרפורמות המהפכניות של פיוטר הגדול, הן לא השפיעו על הגישות האינטלקטואליות של המעמדות השליטים ברוסיה. אחת מפעולותיה הראשונות שלה כקיסרית הייתה ביטול שיטת מועצת הקבינט שהייתה בשימוש תחת הקיסרית אנה. לאחר מכן המשימה הבאה שלה הייתה לטפל במלחמת רוסיה-שוודיה. משא ומתן ישיר בין שתי המעצמות נפתח ב-23 בינואר 1743.ב-7 באוגוסט 1743 נחתם חוזה עם שוודיה. במסגרת ההסכם, שוודיה ויתרה לרוסיה על כל דרום פינלנד. החוזה עם שוודיה היה הישג משמעותי עבורה. הוא חיזק את מעמדה כקיסרית והביא לסיום מוצלח של מלחמה ארוכה ומתישה. מלחמת שבע השנים (1756-1763) הייתה האירוע המרכזי בשנותיה המאוחרות של יליזבטה. היא ראתה בברית בין בריטניה לפרוסיה איום על האימפריה הרוסית והיא הצטרפה לברית האנטי-פרוסית עם צרפת ואוסטריה. ב-1757, צבא רוסי פלש לפרוסיה. לאורך כל המלחמה, יליזבטה התעקשה להחליש את פרוסיה ולצמצם את כוחו של מלך פרוסיה. היא ראתה בכך דבר חיוני להגנה על האינטרסים של רוסיה. כתוצאה מהמלחמה: פרוסיה איבדה שטחים רבים. אוסטריה חזרה להיות המעצמה הדומיננטית באירופה המרכזית. רוסיה הפכה למעצמה אירופית מובילה. יליזבטה לא נישאה מעולם באופן רשמי, לכן מינתה את אחיינה קרל פיטר אולריך (לימים פיוטר השלישי) ליורש העצר. יחד עם זאת חלק מההיסטוריונים טוענים כי בשנת 1744 התחתנה יליזבטה באופן חשאי עם מאהבה הרוזן אלכסיי רזומובסקי. מאהב נוסף שלה היה שר החינוך ומייסד אוניברסיטת מוסקבה איוואן שובלוב, שהיה צעיר ממנה בשמונה עשרה שנים. במהלך שלטונה של הקיסרית יקטרינה הגדולה הופיעה באיטליה אישה אשר הכריזה שהיא כביכול בתה של יליזבטה מנישואין אלו. מדיה וקבצים בנושא יליזבטה, קיסרית רוסיה בוויקישיתוף יליזבטה, קיסרית רוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יליזבטה, קיסרית רוסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) התאריכים מובאים לפי הלוח היוליאני אשר פיגר בתקופה המדוברת ב-11 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני.