laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'באט צ'ובאנלי

ג'באט צ'ובאנלי (בטורקית: Cevat Çobanlı;‏ 14 בספטמבר 1870 או 1871 – 13 במרץ 1938) היה מפקד צבאי של הצבא העות'מאני, שר המלחמה (Harbiye Nazırı) של האימפריה העות'מאנית וגנרל של הצבא הטורקי שהיה ידוע בכך שגרם הפסדים ימיים גדולים לבעלות הברית במהלך מערכת הדרדנלים שלהם במלחמת העולם הראשונה. ג'באט נולד ב-14 בספטמבר 1870 או ב-1871 בסולטנאחמט (איסטנבול, האימפריה העות'מאנית) אמו הייתה אמינה האנים ואביו היה מושיר שאקיר פאשא, ראש המטה של הצבא העות'מאני. משפחתו במקור ממלטיה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון גלאטסראיי, הוא נרשם לאקדמיה הצבאית העות'מאנית (Mekteb-i Fünûn-u Harbiyye-i Şâhâne) ב-1888. הוא סיים את בית הספר כרביעי בכיתתו בשנת 1891 והצטרף לצבא העות'מאני כלוטננט שני בחיל רגלים (Mülâzım-ı Sani). הוא המשיך את לימודיו במכללה הצבאית העות'מאנית (Mekteb-i Erkân-ı Harbiye-i Şâhâne). ב-1892 הועלה לדרגת לוטננט ראשון (Mülâzım-ı Evvel). ב-1894 סיים את לימודיו במכללה הצבאית כקפטן מטה (Erkân-ı Harp Yüzbaşısı) והחל את שירותו במטה הכללי של הארמון (Mayet-i Seniyye Erkân-ı Harbiyesi) כשליש של הסולטאן. הוא הועלה לדרגת קולונל ב-1900 ולגנרל כוכב אחד ב-1901. הוא הופקד על שיפור ההגנות של אדירנה לאחר כמה פריסות בחו"ל. הוא הפך לגנרל שני כוכבים ב-1906. בשנת 1909, כתוצאה מארגון מחדש של דרגות צבאיות (Tasfiye-i Rütbe Kanunu) הוא הורד בדרגה בשתי דרגות. הוא היה הרמטכ"ל של הארטילריה של ארמיית צ'טלקה כשפרצה מלחמת הבלקן השנייה ב-1913. הוא מונה לפקח בגבול בולגריה. הוא קיבל עיטור הצטיינות בזכות שירותו המצוין. הוא מונה למפקד האזור המבוצר צ'אנקלה ב-29 בנובמבר 1914. הוא נחשב לגיבור על גרימת אבדות עצומות לכוחות מדינות ההסכמה במהלך מערכת הדרדנלים. הוא מונה למפקד הקורפוס ה-14 לקראת סוף 1915 והיה מעורב במלחמת החפירות ששלטה בשלב האחרון של אותו עימות. לאחר ההגנה המוצלחת על גליפולי ותבוסתן של בעלות הברית, הוא מונה למפקד הקבוצה של האזור. הוא שירת בקרב גליציה גם כמפקד הקורפוס ה-15. בתום המלחמה שירת בחזית ארץ ישראל. לאחר כיבוש קונסטנטינופול על ידי כוחות מדינות ההסכמה, הוא נעצר על ידי הבריטים במרץ 1920 והוגלה למלטה. לאחר ששוחרר, חזר לטורקיה ב-1922 והצטרף למוסטפא כמאל אטאטורק במלחמת העצמאות הטורקית. הוא פיקד על החזית הג'יזרית נגד הכוחות האנגלו-צרפתיים. על שירותיו במלחמה זכה במדליית העצמאות. הוא נבחר לפרלמנט ב-1923 מ-Elaziğ בזמן שהיה עדיין חלק מהצבא. הוא ייצג את טורקיה במהלך המשא ומתן הבינלאומי ב-1925 בנוגע למוסול. בסופו של דבר הוא פרש לגמלאות ב-1934 עקב הגבלת גיל. לאחר פרישתו, הוא התגורר באחוזה שלו ב-Göztepe. הוא נפטר ב-13 במרץ 1938. הוא הובא למנוחות בבית הקברות Sahrayı Cedit. בשנת 1988, הוא הועבר לבית הקברות הממלכתי של אנקרה. הסופר ג'באט שאקיר קאבאיאצ'לי והציירות עליה ברגר ופחר אל-ניסא זייד היו אחיינו ואחייניותיו. מדיה וקבצים בנושא ג'באט צ'ובאנלי בוויקישיתוף Mesut Aydın, Türkiye ve Irak Hudûdu Mes'elesi, Avrasya Stratejik Araştırmalar Merkezi Yayınları, 2001, p. 53. T.C. Genelkurmay Harp Tarihi Başkanlığı Yayınları, Türk İstiklâl Harbine Katılan Tümen ve Daha Üst Kademelerdeki Komutanların Biyografileri, Genkurmay Başkanlığı Basımevi, Ankara, 1972, p. 22. (in Turkish) Genelkurmay, Türk İstiklâl Harbine Katılan Tümen ve Daha Üst Kademelerdeki Komutanların Biyografileri, p. 23.
HBTSS

HBTSS - Hypersonic and Ballistic Tracking Space Sensor הוא מערך לוויינים מתוכנן של ארצות הברית. הפרויקט מנוהל על ידי הסוכנות לפיתוח החלל של ארצות הברית עבור ובמשולב עם ההסוכנות להגנה מפני טילים. מטרת המערך היא לאפשר עקיבה אחר טילים בליסטיים וטילים היפרסוניים, גם בשלבים שבהם הם לא מונעים ובהתאם, יש להם חתימת חום נמוכה. הלוויינים הראשונים, "אבות טיפוס" של המערך, שוגרו בהצלחה במהלך פברואר 2024. בשנת 2019, ארצות הברית הקימה את הסוכנות לפיתוח החלל. הרעיון הוא לאפשר תהליכי פיתוח ורכש מהירים, תוך מינוף היכולות האזרחיות שהתפתחו בתחום החלל האזרחי ובעיקר, ירידת עלויות השיגור והצבה של מערכי לוויינים גדולים על ידי "השוק הפרטי", כמו למשל המערך של אירידיום תקשורת, Starlink, המערך של Globalstar, הלוויינים של Planet Labs ומערכים נוספים. הקמת הסוכנות התאפשרה, בין השאר, בגלל פרישת המעצמות מההסכם למניעת תפוצת טילים בליסטיים והחשש שהקמת מערכי לוויינים כאלה תפר את ההסכם. הרעיון של מערכים גדולים נועד לתת מענה למגוון צרכים ובכללם, היכולת לעקוב ולהגן מפני טילים היפרסוניים כמו גם, להיות עמידים בפני התקפות על הלוויינים בדמות שיבוש באמצעות לוחמה אלקטרונית או אפילו הפלה קינטית שלהם. לפי הסוכנות, הארכיטקטורה כוללת שבע "שכבות" ובכללן: תקשורת יכולת שליטה ובקרה עקיבה אחיזת שטח מהחלל יכולות מפציעות נווט מכלול התמיכה הקרקעית ובכללו תחנות הקרקע, איסוף המידע ופענוחו וכלל הבטי יכולת השיגור שיטת הפיתוח הנבחרת היא הצבה של לוויינים ב"בלוקים" כך שכל שנתיים מוזרקים למסלול כמות גדולה של לוויינים - ככל שהיכולות מבשילות. "בלוק אפס" כלל שישה לוויינים ששניים מתוכם הם אבות טיפוס של מערך ה-HBTSS. הלוויינים שוגרו בפברואר 2024 ונכנסו בהצלחה למסלול. מערך ה-HBTSS והתפתחותו הספירלית, ביחד עם מערך OPIR-Optical Persistant Infra Red, מיועדים להחליף - להשלים את מערך ה-SBIRS, כך שיהיו מאות רבות של לוויינים שעושים, בין השאר, את משימת ההתרעה המוקדמת, העקיבה ו"בקרת האש" מול המיירטים. לפי פרסומי הסוכנות לפיתוח החלל, נכון למאי 2024, ההערכה היא שהסוכנות תציב כ-1300 לוויינים במסלולים שונים (גיאסטציונרי, אליפטי, בגובה בינוני ובגובה נמוך, מסלולים פולריים כמו גם כאלו שיהיו באינקלינציה נמוכה). נכון למאי 2024, הסוכנות הציבה כבר 28 לוויינים במסלול - מסוגים שונים, כולל לוויני עקיבה, לוויני תקשורת, הדגמות של "תקשורת אופטית בחלל" (אנ') ועוד.. בפברואר 2024, שוגרו הלוויינים הראשונים של המערך המתוכנן (אבות טיפוס). ב-14 ביוני 2024 בוצע ניסוי עקיבה ראשון אחרי טיל היפרסוני. בניסוי השתתפו גם הסוכנות לפיתוח החלל וגם הסוכנות להגנה מטילים דווח של ממשל ארצות הברית על הצלחת השיגור דווח של ממשל ארצות הברית על הצלחת השיגור באפריל 2023 דווח של ממשל ארצות הברית על הצלחת השיגור בספטמבר 2023 דווח של נאס"א על הצלחת השיגור בפברואר 2024 דווח של ממשל ארצות הברית על ביצוע ניסוי העקיבה 2024
סמואל קוסגרוב

סמואל גודלאב קוסגרוב (באנגלית: Samuel Goodlove Cosgrove;‏ 10 באפריל 1847 – 28 במרץ 1909) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בשני חודשי חייו האחרונים מינואר ועד מרץ 1909 כמושל וושינגטון השישי, ונפטר בעת כהונתו. סמואל קוסגרוב נולד במחוז טאסקאראוואס שבאוהיו למשפחה משכילה, שרוב 12 ילדיה היו למורים. בגיל 16 הוא התגייס לרגימנט הרגלים המתנדבים של אוהיו בצבא האיחוד, ושירת במסגרתו במלחמת האזרחים האמריקאית. ב-1865 הוא סיים את שירותו. לאחר המלחמה, לימד קוסגרוב בבתי ספר בוודספילד ובברוקלין שבאוהיו, למד באוניברסיטת ווסליאן באוהיו, וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה ותואר במשפטים ב-1873. הוא למד משפטים בקריאה עצמית בהדרכת עורכי הדין הוליסטר ואוקיי בוודספילד, וב-1875 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-1878 נשא קוסגרוב לאישה את זפורנה אדג'רטון, ולזוג נולדו שלושה ילדים. ב-1880 עזב קוסגרוב את אוהיו, בילה שנה בכרייה בנבדה, שנה בקליפורניה, ולאחר מכן התיישב ב-1882 בפומרוי שבטריטוריית וושינגטון. הוא עסק בעריכת דין וניהל אדמות חקלאיות בשטח של 1,400 אקרים (5.5 קמ"ר) בוושינגטון ובאיידהו. במשך שמונה שנים הוא היה נשיא מועצת החינוך של פומרוי, ובמשך חמש תקופות כהונה ראש העיר שלה. כמי שהתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית בכמה ועידות מדינתיות שלה, נבחר קוסגרוב כמועמד המפלגה במערכת בחירות המקדימות הראשונה שלה לאחר אימוץ חוק הבחירות המקדימות הישירות. לאחר שניצח בבחירות הכלליות, לקה קוסגרוב בהתקף לב, היה חלש מדי כדי לסיים את נאום ההשבעה שלו, ויצא לחופשת מחלה. בכך הוא זכה לכינוי "המושל ליום אחד של וושינגטון". סמואל קוסגרוב נפטר בפאסו רובלז שבקליפורניה, שם יצא להחלמה, ב-28 במרץ 1909, חודשיים לאחר השבעתו כמושל. הוא נטמן בפארק הזיכרון של הבונים החופשיים שבטאמווטר, וושינגטון. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1679-1680. סמואל קוסגרוב באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) סמואל קוסגרוב באתר The Political Graveyard (באנגלית) סמואל קוסגרוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Gov. Cosgrove Dies Suddenly". Los Angeles Times. Pasa Robles Hot Springs. Associated Press. March 29, 1909. p. 12.
פיג'מה

פיג'מה (מפרסית: پای‌جامه – "לבוש לרגל"; על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: חליפת שינה; בעברית מוכרת גם כנמנמת) היא בגד שנוהגים ללבוש בזמן השינה וזמן קצר לאחריו ולפניו. בדרך כלל הפיג'מה תהיה נוחה לשינה וצבעונית. קיימים מגוון סוגים של פיג'מות, ביניהם פיג'מות העשויות משני חלקים (חולצה ומכנסיים), פיג'מות המורכבות מחלק אחד (חלוק או כתונת לילה), ופיג'מות המכסות את כל גוף האדם, לרבות כפות הרגליים (פיג'מות אלו מיועדות לרוב לתינוקות) הנקראות גם סרבל-פיג'מה או באנגלית Onesie. יש הנוהגים (במיוחד בקיץ) להשתמש בבגדים תחתונים כפיג'מה. אנשים רבים נוהגים לישון בחליפות טריקו שמשמשות גם לספורט. מקור הפיג'מה במערב הוא מהודו משם הביאו הבריטים במאה ה-18 את הפיג'מה לארצם. בתקופה הוויקטוריאנית החלו הבריטים להשתמש בפיג'מות. אחד הסגנונות הידועים בעבר של פיג'מות היו "פיג'מות פסים" המזכירות את הזברה. דבר זה הוביל לכתיבת השיר "מי יודע מדוע ולמה לובשת הזברה פיג'מה" של הלל עומר. בישראל נפוץ לחשוב שהאקדמיה ללשון העברית קבעה שם נרדף בעברית לפיג'מה - "נמנמת". עם זאת, האקדמיה הכחישה זאת מכל וכל, והמילה פיג'מה אושרה כשמה הלועזי במילוני האקדמיה. למעוניינים בשם עברי הוצע הצירוף "חליפת שינה". ערך מורחב – מסיבת פיג'מות מכיוון שהפיג'מה היא בגד לילי, מכונה לעיתים מסיבה לילית בשם "מסיבת פיג'מות". לרוב הכוונה למסיבה של ילדים או בני נוער הנשארים ללון בביתו של עורך המסיבה. בשנים האחרונות נתקבע מנהג בגני הילדים בשבוע שלפני חג פורים כשאחד הימים נחגג כ"מסיבת פיג'מות" ועל ילדי הגן ללבוש פיג'מות ולהגיע עם חפצי השינה הקבועים שלהם. פרעה בפיג'מה הפיג'מות פיג'מה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילה זו מופיעה במילון אבן-שושן, אך מעולם לא אושרה באופן רשמי על ידי האקדמיה ללשון העברית (ראו גם כאן). https://www.britannica.com/
ריינאך (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריינאך – עיר בקנטון בזל-לנדשאפט בשווייץ ריינאך (ארגאו) – עיר בקנטון ארגאו בשווייץ אישים משפחת ריינאך (צר') - משפחה יהודית-צרפתית ממוצא גרמני שכמה מבניה התפרסמו בצרפת אדולף ריינאך (ארכאולוג) (אנ') - ארכאולוג אדולף ריינאך (פילוסוף) (אנ') - פילוסוף גרמני, מענף מרוחק של המשפחה אדולף פון ריינאך (צר') - בנקאי ודיפלומט גרמני-צרפתי-בלגי ז'אק דה ריינאך (אנ') - בנקאי שהיה מעורב בשערוריית פנמה ז'וזף ריינאך – סופר, עיתונאי ופוליטיקאי לאון ריינאך – מלחין ואספן אמנות סלומון ריינאך – ארכאולוג והיסטוריון תאודור ריינאך (אנ') - ארכאולוג, היסטוריון, פילולוג, משפטן ופוליטיקאי אלנה ריינאך (אנ') - טניסאית דרום-אפריקאית
By My Side

"By My Side" הוא שיר בביצוע הלהקה האוסטרלית INXS, שהתפרסם ב־18 במרץ 1991 כסינגל הבריטי השלישי והסינגל האוסטרלי הרביעי מתוך אלבום האולפן השביעי של הלהקה, X, שיצא לאור ב־1990. את השיר כתבו והלחינו אנדרו פאריס (אנ'), מייקל האצ'נס וקירק פנגילי (אנ') תוך כדי הסשנים של העבודה על התקליט. בהערות אלבום של מהדורת האלבום המיוחדת שהתפרסמה ב־2002 נכתב שלמפיק כריס תומאס (אנ') קרדיט בחיבור השיר – בפזמון ובעיבוד. הכותב העיקרי, אנדרו פאריס, אמר שהשיר נכתב על רקע החיסרון שהרגיש במשפחה ובחברים בזמן סיבובי ההופעות של הלהקה. הסינגל לא התפרסם בארצות הברית. בשיר נטלה חלק חטיבת כלי הקשת של התזמורת הסימפונית של סידני. לשיר יצאו שלושה בי־סיידים: רמיקס שעשה התקליטן והמפיק דייוויד מוראלס (אנ') ללהיט הקודם של הלהקה, "Disappear" (אנ'), ושני שירים חדשים: "The Other Side", שכתב הגיטריסט והסקסופוניסט קירק פנגילי, ו־"Soothe Me", שכתב הגיטריסט והקלידן אנדרו פאריס. סינגל 7 אינץ' בבריטניה וסינגל קלטת שמע "By My Side" (גרסת אלבום) "The Other Side" סינגל 12 אינץ' בבריטניה "By My Side" (מיקס גרסת הסרט) "The Other Side" "Faith in Each Other" (חי) סינגל תקליטור בבריטניה "By My Side" (גרסת אלבום) "The Other Side" "Faith in Each Other" (חי) "Disappear" (רמיקס של דייוויד מוראלס) סינגל מקסי תקליטור ביפן ומארז תקליטור וכרזה באוסטרליה "By My Side" (מיקס גרסת הסרט) "By My Side" (גרסת אלבום) "Soothe Me" "Faith in Each Other" (חי) סינגל מקסי קלטת שמע באוסטרליה "By My Side" (מיקס גרסת הסרט) "By My Side" (גרסת אלבום) "Soothe Me" "Faith in Each Other" (חי) מידע על היצירה "By My Side" באתר Discogs אקורדי השיר "By My Side" באתר Tab4u סרטון השיר "By My Side" באתר יוטיוב מילות השיר "By My Side", באתר שירונט ‏Song Details – By My Side, באתר umusicpub.com By My Side by INXS, באתר Songfacts INXS - BY MY SIDE (SONG), באתר australian-charts.com Eurochart Hot 100 Singles (PDF), באתר מוזיקה & מדיה, כרך 8, מס' 16, ‏20 באפריל 1991, עמ' 29 Official Singles Charton 31/3/1991 31 March 1991 - 6 April 1991, באתר חברת המצעדים הרשמית INXS - BY MY SIDE (SONG), באתר offiziellecharts.de INXS - Nederlandse Top 40 – week 16, 1991, באתר top40.nl INXS - BY MY SIDE , באתר dutchcharts.nl "המצעד הלועזי השבועי של רשת ג' מתאריך 21 באפריל 1991, באתר פזמונט INXS - BY MY SIDE (SONG), באתר ultratop.be INXS - BY MY SIDE (CHANSON), באתר lescharts.com Top RPM Singles: Issue 1618, באתר bac-lac.gc.ca "1991 (מצעד לועזי שנתי), רשת ג', באתר פזמונט "Singles Titles A–Z". מיוזיק ויק: 19. 16 במרץ 1991. {{cite journal}}: (עזרה) "バイ・マイ・サイド(4トラックス) | INXS" [By My Side (4 Tracks) | INXS] (ביפנית). אוריקון. נבדק ב-22 במרץ 2024. {{cite web}}: (עזרה)
וולפגנג קאפ

וולפגנג קאפ (בגרמנית: Wolfgang Kapp;‏ 24 ביולי 1858 – 12 ביוני 1922) היה עיתונאי גרמני תושב פרוסיה המזרחית. בברלין וולפגנג התחנך בגימנסיה פרידריך-וילהלם. הוא למד משפטים באוניברסיטת טובינגן. לאחר שעזב את האוניברסיטה עבד במשרד האוצר ומאוחר יותר ניהל אחוזה במזרח פרוסיה. קאפ הפך למייסד מכון האשראי החקלאי אשר זכה להצלחה רבה בקידום צורכיהם של בעלי אדמות וחקלאים באותו פרובינציה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פיתח דעות ימניות והיה אחד המבקרים המובילים של הקנצלר תיאובולד פון בתמן-הולווג. בשנת 1917 הוא איחד כוחות עם אלפרד פון טירפיץ להקמת מפלגת המולדת הגרמנית. בקיץ 1918 היו בה כ -1,250,000 חברים. המפלגה פורקה לאחר המהפכה הגרמנית בתום המלחמה. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לרייכסטאג שם פעל למען שיקומו של הקיסר וילהלם השני. באוגוסט 1919 הוא עזר לגנרל אריך לודנדורף ולולדמאר פאבסט להקים את מפלגת האיחוד הלאומי, שנאבקה למהפכה נגדית ולממשל מיליטריסטי שמרני. קאפ היה ממייסדי מפלגת העם הלאומית הגרמנית ונבחר לרייכסטאג ב-1919. התפרסם כמנהיג לאומני בגרמניה שהנהיג את הפוטש של קאפ ברפובליקת ויימאר ב-13 במרץ 1920. הוא היה לקנצלר גרמניה לתקופה קצרה בעת הפוטש שמארגניו היו מפקדי הפרייקור. ניסיון ההפיכה נכשל לאחר שביתה של פועלים גרמניים בכל רחבי המדינה. לאחר כישלון הפוטש, קאפ מצא מקלט בשוודיה. אולם לאחר שנתיים בגלות הותר לו לחזור לגרמניה באפריל 1922. הוא מת חודשיים לאחר מכן ממחלת הסרטן בלייפציג. מדיה וקבצים בנושא וולפגנג קאפ בוויקישיתוף (הקישור אינו פעיל) שידור רדיו משנת 1920 על הפוטש של קאפ וולפגנג קאפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Wolfgang Kapp, spartacus-educational.com ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה השמינית (ארצות הברית)

הדיוויזיה השמינית (באנגלית: 8th Infantry Division) הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במספר מלחמות: מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה ומלחמת המפרץ. הדיוויזיה השמינית הוקמה בינואר 1918 במחנה פרמונט, קליפורניה, תשעה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-15 שהורכבה מהרגימנטים ה-12 וה-62, ומהבריגדה ה-16 שהורכבה מהרגימנטים ה-8 וה-13. באוגוסט 1918, מייג'ור גנרל גרייבס, יחד עם צוותו, 5,000 איש ו-100 קצינים, הועברו לסיביר כדי לכבוש את ולדיווסטוק ברוסיה כחלק מהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה. באוקטובר 1918 נשלחו היחידות הראשונות לאירופה מבלי שהספיקו להשתתף בפעולות לחימה. חלקים מהדיוויזיה (רגימנט הרגלים ה-8) הוצבו בראש הגשר של קובלנץ לאחר שביתת הנשק. עד אוגוסט 1919, כל היחידות הועברו חזרה לארצות הברית, שם שוחררה הדיוויזיה. הדיוויזיה הוקמה מחדש באופן חלקי ב-24 במרץ 1923, הוקצתה לאזור הקורפוס השלישי למטרות גיוס, והוקצתה לקורפוס ה-3. מחנה ג'ורג' ג'י מיד, מרילנד, הייתה תחנת הגיוס המיועדת של הדיוויזיה להפעלה מחדש. רגימנטים הרגלים ה-12 וה-34 של חטיבת הרגלים ה-16, מתוגברים על ידי רגימנט הפרשים ה-3 ורגימנט תותחי החופים ה-260 של המשמר הלאומי של מחוז קולומביה, נקראו ב-28 ביולי 1932 כדי לדכא בעיות פוטנציאליות של צבא הבונוס בוושינגטון הבירה. קיבל פקודה לפנות את הקפיטול ואת המחנות על דירות אנקוסטיה מהחיילים הוותיקים באותו אחר הצהריים. מיוני 1936 עד אוגוסט 1937, על הבריגדה ה-16 פיקד לורנצו גאסר, שהמשיך לשרת כעוזר הרמטכ"ל של הצבא (G-1) וסגן הרמטכ"ל של צבא ארצות הברית. הדיוויזיה גם אורגנה באופן זמני ב-1939 לתמרוני הארמייה הראשונה במנסאס, וירג'יניה, כאשר הבריגדה ה-16 תוגברה על ידי רגימנט הרגלים ה-66 (טנקים קלים). כהכנה להפיכתה לדיוויזיה "משולשת", הופעלה מחדש דיוויזיית הרגלים ה-8 ב-1 ביולי 1940 בפורט ג'קסון, קרוליינה הדרומית, והוקצתה לקורפוס ה-1. הדיוויזיה נשלחה לאירופה בסוף 1943, ולאחר תקופה של אימונים בצפון אירלנד, היא נחתה בחוף יוטה ב-4 ביולי 1944 והשתתפה בלחימה על ראש החוף של נורמנדי כחלק מהקורפוס ה-8. לאחר שהשתתפה בקרב על ברטאן, היא הועברה לחזית המערבית בסתיו 1944, שם לחמה בקרב על יער הירטגן. היא הגיעה לרור בדצמבר 1944. בסוף פברואר 1945 נחצה נהר זה ודירן נכבשה, ובתחילת מרץ הגיעו כוחות הדיוויזיה אל הריין ליד רודנקירכן. באפריל 1945 השתתפה הדיוויזיה בסגירת כיס הרוהר. היא שובצה תחת הקורפוס המוטס ה-18 זמן קצר לפני תום המלחמה והגיעה לשוורין בימיה האחרונים של המלחמה לאחר שהשתתפה בשחרור מחנה הריכוז וובלין. היא חזרה לארצות הברית ביולי 1945, שם הושבתה בנובמבר. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,532 הרוגים, 10,057 פצועים, 729 נעדרים ו-668 שבויים. כבר בשנת 1950 הוקמה הדיוויזיה מחדש כיחידת אימונים בפורט ג'קסון בקרוליינה הדרומית, וב-1954 היא הוחזרה לשירות כדיוויזיית חי"ר רגילה. בשנת 1956 נשלחה הדיוויזיה לגרמניה, שם נותרה כחלק מהארמייה השביעית כמה עשרות שנים. ארבעה מגדודי הדיוויזיה השתתפו במבצע סערת המדבר. דיוויזיית הרגלים ה-8 הושבתה ב-17 בינואר 1992, וכמה מיחידותיה הוצבו מחדש כחלק מהדיוויזיה המשוריינת הראשונה, שהוצבה בדרום מזרח גרמניה המערבית. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה השמינית בוויקישיתוף
דלען

דִלְעָן הייתה עיר מקראית באזור שפלת יהודה במחוז הקדום של לכיש. מקור השם ככל הנראה מן השורש דלע. העיר מוזכרת רק פעם אחת בתנ"ך בספר יהושע ונכללת ברשימת ערי יהודה: יהושוע פרק טו ל"ח: "וְדִלְעָ֥ן וְהַמִּצְפֶּ֖ה וְיָקְתְאֵֽל". לפי האינצקלופדיה המקראית יש המזהים את דלען המקראית בתל נגילה (תל-אל נג'ילה), אחרים מזהים את דלען עם עגלון שבנחלת יהודה אשר מזוהה עם תל בית מירסים. דלען., באתר kotar.cet.ac.il ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל ובנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גריגורי קראסני-אדמוני

גריגורי קראסני-אדמוני (ברוסית:Григорий Яковлевич Красный-Адмони ‏(5 באוקטובר 1881, הניצ'סק - 1 בינואר 1970, לנינגרד) היה פעיל יהודי, היסטוריון ופובליציסט. גריגורי קראסני נולד בהניצ'סק (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית של קנטוניסטים. לאחר לימודים בחיידר הוא עבר בחינות ובשנת 1901 החל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג בפקולטה לשפות מזרחיות. בשנת 1905 הוא התחתן ובשנת 1906 סיים לימודי אוניברסיטה. בשנת 1907 קראסני עבר בחינות הסמכה והחל לעבוד במשפטים. החל משנת 1896 גריגורי קראסני היה מלמד בבית ספר יהודי. הוא תרגם לרוסית יצירות של מרדכי זאב פיארברג. קראסני היה חבר מערכת של "אנציקלופדיה יהודית" שיצאה לאור בשנים 1908–1913. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה קראסני עזר לפליטים יהודים. לתקופה קצרה הוא גויס אך שוחרר בינואר 1917 מסיבות בריאותיות. בשנת 1917 קראסני פעל להקמת יחידות הגנה עצמית של יהודים ואלכסנדר קרנסקי שהכיר אותו מתחום המשפטים הבטיח את עזרתו. מקסים גורקי הזמין את קראסני לעבודה בהוצאת לאור שלו לביצוע תרגומים לרוסית של יצירות עתיקות. בשנת 1917 גריגורי קראסני הוסיף לשם משפחתו תוספת "אדמוני". בפברואר 1919 קראסני-אדמוני החל ללמד באוניברסיטה יהודית שהוקמה בסנקט פטרבורג ומונה לפרופסור. הוא נתן הרצאות על היסטוריה יהודית ותנ"ך. קראסני-אדמוני יזם הקמת וועדה לחקר מסמכי ארכיון בקשר לאנטישמיות ברוסיה. בשנת 1919 פורסם כרך ראשון על הסופות בנגב ובשנת 1923 כרך שני על פרעות קישינב. בלחץ השלטונות עבודה הופסקה. בשנת 1925 לאחר סגירת האוניברסיטה קראסני-אדמוני חזר לתחום המשפטים ופעל כעורך דין עד לפרישה לגמלאות. בתחילת שנות ה-50, בתקופת מאבק נגד קסומופוליטיים הוא סולק מארגון עורכי דין אך בהמשך הוחזר. הוא ניסה לארגן קורסים ללימוד עברית, אך לא קיבל לכך אישור משלטונות. בשנת 1941 בנו יוהאן נעצר והואשם בפעילות נגד השלטונות. הוא היה מלחין, בעזרת דימיטרי שוסטקוביץ' הוא שוחרר בשנת 1946. בנו ולדימיר היה בלשן ומשורר. גריגורי קראסני-אדמוני נפטר בשנת 1970 ונטמן בחלקה יהודית בבית העלמין לזכר קורבנות 9 בינואר. ביוגרפיה (ברוסית) ספרים שפרסם גריגורי קראסני-אדמוני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פייס

האם התכוונתם ל... איאן פייס – מוזיקאי אנגלי ארי פייס – פוליטיקאי וכלכלן יהודי הולנדי לי פייס – שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי מארי-קלמנס פייס – מפיקה ובמאית קולנוע צרפתית-מדגסקרית פיטר פייס – גנרל אמריקאי פרנק פייס – איש עסקים אמריקאי פיס פיוס
ולדימיר אדמוני

ולדימיר אדמוני (ברוסית:Владимир Григорьевич Адмони ‏(29 באוקטובר 1909, סנקט פטרבורג - 26 בנובמבר 1993) היה פעיל יהודי, בלשן, מתרגם ומשורר. גאולוג לב קראסני היה בן-דודו. גריגורי קראסני נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית של גריגורי קראסני-אדמוני. לאחר לימודים בבית ספר הוא החל ללמוד בפקולטה לשפות זרות של מכון לחינוך של שם הרצן בלנינגרד. הוא סיים את הלימודים בשנת 1930. בשנת 1939 הוא סיים עבודת תואר שלישי על פעילות של ז'אן פול ובשנת 1947 פוסט-דוקטורט על הנריק איבסן. אדמוני היה בסגל של המכון לשפות בה למד. הוא כיהן כפרופסור וראש קתדרה לפילולוגיה גרמנית. החל משנת 1960 אדמוני עבד במקביל במכון לחקר בלשנות של אקדמיה של ברית המועצות למדעים. בשנת 1960 ביחד עם אשתו הוא פרסם ספר על תומאס מאן. בשנת 1964 הוא היה עד הגנה במשפט של יוסיף ברודסקי וציין לשבח את פעילותו כמשורר ומתרגם. בשנת 1971 הוא קיבל מדליית גתה שמוענקת על ידי מכון גתה לחוקרי גרמנית. החל משנת 1984 אדמוני פרסם מספר ספרי שירה, חלקם היו בגרמנית. בשנת 1993 אדמוני ואשתו תמרה סילמן פרסמו ספר זיכרונות. כחוקר השפה הגרמנית הוא היה נציג בולט של אסכלה דקדוקית של לנינגרד עליה השתייך גם מורו ויקטור ז'ירמונסקי. אדמוני נפטר בשנת 1993 ונטמן בבית הקברות פראוברז'נסקי היהודי. ביוגרפיה (ברוסית) תיאור חייו ולדימיר אדמוני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
באסקט קורוניה

מועדון הכדורסל קורוניה (בגליסית: Club Básquet Coruña SAD) היא קבוצת כדורסל ספרדית מלה קורוניה, גליסיה, המשחקת בליגת העל הספרדית בכדורסל. CB קורוניה נוסדה ב-1996 כמיזוג של המועדונים CB Ventorrillo ו-CB Arteixo והחליפה את Baloncesto Coruña CAB ששיחקה בליגת ה-EBA לפני שפורקה. לאחר שנתיים ב-EBA, הליגה השלישית, עלה המועדון לליגה השנייה בה שיחק ארבע שנים. ב-2002 מכרה הקבוצה את מקומה בליגה השנייה לבאסקט סרגוסה וחזרה לליגה הרביעית. ב-2004 לא השתתפה הקבוצה באף תחרות מסיבות כלכליות, אך חזרה לשחק ב-EBA בשנת 2005. בשנת 2007 הוזמנה קורוניה לליגת ה-LEB Bronce החדשה שהחליפה את ה-EBA כליגה הרביעית, ובעונתה הראשונה בליגה זו סיימה במקום השלישי ועלתה ל-LEB Plata, הליגה השלישית. הקבוצה סיימה עונה זו במקום ה-15 והייתה אמורה לרדת ליגה, אך נשארה ב-LEB Plata עקב מקומות פנויים. ב-2012 עלתה באסקט קורוניה בחזרה לליגה השנייה בזכות מקומות פנויים, ונשארה בה מאז במשך 12 עונות. בעונת 2023/24 העפילה לראשונה לגביע נסיכת אסטוריאס (בו הפסידה 72–80 לאסטודיאנטס מדריד) וסיימה ראשונה בעונה הסדירה, מה שהעניק לה לראשונה בתולדותיה את הכרטיס לליגת ה-ACB, הליגה הראשונה. כבר במשחקה הראשון בליגת העל ניצחה קורוניה את האלופה ריאל מדריד 86–85. צבעי הקבוצה הם כתום וכחול, וסמלה הוא מגדל הרקולס, אחד מסמלי העיר לה קורוניה, על רקע כדור כדורסל. קורוניה מארחת את משחקיה בהיכל הספורט ריאסור בעיר, הסמוך לאצטדיון ריאסור, ביתה של קבוצת הכדורגל דפורטיבו לה קורוניה. הבית הצפוני העפילה בעקבות מקום פנוי מכרה את מקומה בליגה לבאסקט סרגוסה בית A נשארה בליגה בעקבות מקום פנוי העונה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בספרד LEB Oro זכייה (1): 2024 גביע גליסיה זכייה (1): 1996 מדיה וקבצים בנושא באסקט קורוניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באסקט קורוניה באסקט קורוניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) באסקט קורוניה, ברשת החברתית אינסטגרם מטורף: ריאל הפסידה לעולה החדשה בבכורה, באתר ערוץ הספורט, 29 בספטמבר 2024
ויקטור ז'ירמונסקי

ויקטור ז'ירמונסקי (ברוסית:Виктор Максимович Жирмунский ‏(2 באוגוסט 1891, סנקט פטרבורג - 31 בינואר 1971) היה, בלשן וחוקר ספרות סובייטי ממוצא יהודי ויקטור ז'ירמונסקי נולד בשנת 1891 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית עם שורשים מוילנה ודאוגבפילס. לאחר סיום בית ספר הוא למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג אותה סיים בשנת 1912. לאחר סיום הלימודים ז'ירמונסקי לימד במספר מוסדות להשכלה גבוהה. ז'ירמונסקי נעצר מספר פעמים (1933, 1935 ו-1945). בתקופת המאבק נגד קוסמופוליטיות בשנת 1949 הוא סולק מהאוניברסיטה. בשנת 1957 ז'ירמונסקי מונה למנהל מחלקת שפות אירופאיות במכון לבלשנות של אקדמיה של ברית המועצות למדעים. במקביל הוא חזר ללמד באוניברסיטה. בשנת 1966 הוא נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1967 ז'ירמונסקי קיבל מדליית גתה שמוענקת על ידי מכון גתה לחוקרי גרמנית. ז'ירמונסקי היה בין הנציגים הבולטים של אסכולה דקדוקית של לנינגרד. בשנת 1940 הוא פרסם עבודה על דיאלקטים של יידיש בברית המועצות. בתחום בלשנות ז'ירמונסקי חקר פולקלור גרמני וטורקי, יצירות של יוהאן וולפגנג פון גתה וג'ורג' ביירון. ז'ירמונסקי היה מנחה למספר רב של עבודות תואר שלישי. על פעילותו הוענקו לו עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל (פעמיים). מדיה וקבצים בנושא ויקטור ז'ירמונסקי בוויקישיתוף ביוגרפיה (ברוסית) ויקטור ז'ירמונסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)