laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נקרופוליס

נקרופוליס - עיר מתים, (מיוונית: πόλη "פּוֹלִי" = עיר, νεκρός "נֶקְרוֹס" = מת) הוא כינוי לבית קברות קדום, שנבנה מתחת לעיר או בסמיכות אליה. במקומות רבים בעולם הקדום, נחפרו ערים מפוארות למתים, מתוך האמונה בתחייתם של המתים וחזרתם לעולם. מהמפורסמים שבהם היו במצרים, אירופה ודרום אמריקה. בישראל, בית שערים הוא דוגמה אופיינית לכך. בניית הערים הללו נבעה ממספר גורמים. הגורם הדתי הוא זה שהניע את בניית עמק המלכים במצרים העתיקה. במקרים אחרים, איסור קבורת המתים בגבולות העיר הביאה להתפתחות האזורים סמוכים ודרכים ראשיות לנקרופוליסים. תופעה זאת אופיינית לאימפריה הרומית, ודוגמה לכך ניתן לראות בויה אפיה. במאה ה-19 זכו הנקרופוליסים לפריחה מחודשת. הגורם לפריחה טמון בסגנון הבנייה הוויקטוריאני הראוותני. המילה נקרופוליס אופיינית גם לספרות הפנטזיה, בה היא יכולה לתאר עיר מאוכלסת בזומבים או יצורים אל-מתים אחרים. נקרופוליס משמשת גם כביטוי לעיר רפאים או כביטוי ביקורתי "לעיר שינה" בפרוורים שמתאפיינת ביוממות, והעיר נותרת ריקה במהלך היום. טרבנישטה נקרופוליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאנקן ווטס

דאנקן ווטס (באנגלית: Duncan J. Watts; נולד ב-1971 ב־גואלף, אונטאריו, קנדה) הוא פרופסור בבית הספר לתקשורת של אוניברסיטת פנסילבניה. מחברו של ספר המדע הפופולרי "Six Degrees: The Science of a Connected Age", שיצא בשנת 2003. יש לו תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה ודוקטורט במכניקה תאורטית שימושית מאוניברסיטת קורנל. בשנת 1998 הציגו ווטס וסטיבן סטרוגאטס דגם מתמטי שבו נוצרים "עולמות קטנים", תוך כדי שמירה על רמה גבוהה של התקבצות לצבירים בין הצמתים בגרף. בנוסף, מאז שנת 2003 עורכת קבוצת הדינמיקה הקיבוצית מחקר לאישוש השערת העולם הקטן, שבו השתתפו עד כה מעל 60,000 איש. D. J. Watts, P. S. Dodds, R. Muhamad, and D. Medina. Multiscale, recurrent epidemics in a hierarchical compartment model, Proceedings of the National Academy of Sciences, 102(32), 11157-11162 (2005) D. J. Watts. The “new” science of networks. Annual Review of Sociology, 30, 243-270 (2004). P. S. Dodds and D. J. Watts. Universal behavior in a generalized model of contagion. Physical Review Letters, 92(21), 218701 (2004). P. S. Dodds, R. Muhamad, and D. J. Watts. An experimental study of search in global social networks. Science, 301, 827-829 (2003). D. J. Watts, P. S. Dodds, and M. E. J. Newman. Identity and search in social networks. Science, 296, 1302-1305 (2002). D. J. Watts. A simple model of global cascades on random networks. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 99, 5766-5771 (2002). D. J. Watts. Networks, dynamics and the small world phenomenon, American Journal of Sociology, 105(2):493-527 (1999). D. J. Watts and S. H. Strogatz. Collective dynamics of 'small-world' networks, Nature, 393:440-442 (1998) מקדם התקבצות רשת מורכבת הדבקה מורכבת אתר האינטרנט הרשמי של דאנקן ווטס אתר האינטרנט הרשמי של דאנקן ווטס דאנקן ווטס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דאנקן ווטס, באתר dblp דאנקן ווטס, באתר גוגל סקולר דאנקן ווטס, באתר SSRN דף הבית של ווטס באתר אוניברסיטת פנסילבניה שיזף רפאלי, מה עקום בשכל הישר?, באתר כלכליסט, 19 במאי 2011 Collective dynamics of 'small-world' networks, Duncan J. Watts, Steven H. Strogatz, Nature, 1998‏ (pdf) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוזרית

כוזרית הייתה שפה בה דיברו בממלכת הכוזרים, ישות מדינית שהתקיימה בין המאה ה-7 לראשית המאה ה-11. באופן רשמי, זוהי שפה אשר נכחדה. קיימת מחלוקת באשר לאיזו קבוצה מהשפות הטורקיות שייכת השפה, והאם זוהי שפה טורקית בכלל. בלשנים אחדים סוברים כי זו שפה איראנית או קווקזית. בימי הביניים, סיווגו מלומדים ערבים את הכוזרית כדומה, אך עם זאת לא זהה, לניב הטורקי בו השתמשו עמים טורקים אחרים בסביבתם, כגון האוע'וז. כיום, הדעה הרווחת בקרב בלשנים היא שהכוזרים דיברו בשפה טורקית, אשר הייתה דומה להונית ולשפת הבולגרים העתיקים, וככל הנראה הושפעה מהטורקית העתיקה ומאויגורית.[דרוש מקור] מסמכים מעידים כי היו יחסים מדיניים בין הכוזרים וההונגרים, והשפה דוברה בהונגריה עד המאה ה-10, אז נטמעה בהונגרית. על-פי ה"כארתליס צחוברבה" ("ქართლის ცხოვრება"- חיי כארתלי), ספר ההיסטוריון הגאורגי לאונטי מרובלי, בן המאה ה-11, הייתה הכוזרית אחת משפות הארץ יחד עם ארמנית, גאורגית, עברית, ארמית ויוונית שהיו שגורות על בני בית המלוכה הגאורגי. מעט מאוד דוגמאות מהשפה הכוזרית קיימות כיום, רובן הן שמות ששרדו במקורות היסטוריים, אך רוב העבודות הכתובות שנשתמרו נכתבו בעברית. המלה הכתובה היחידה בכוזרית הידועה כיום היא "OKHQURÜM" שמשמעותה "קראתי" (זאת או את זה). המלה מופיעה בסוף מכתב קייב, ונכתבה באלפבית הרוני, מה שככל הנראה מעיד על כך שאופן כתיבת השפה לא השתנה עם גיור הכוזרים, אך עדיין סביר כי בתקופות שונות ובמקומות שונים נכתבה הכוזרית בכתבים הקירילי, העברי, הלטיני, היווני, הערבי או הגאורגי. The Khazars, אורכב בארכיון האינטרנט, 9 במאי 2017 אלה היו שש השפות שהיו מדוברות באזור, באותן הזמנים. ראו גם במאמרם של גרשון בן אורן, וולף מוסקוביץ, מאפייני לשון הדיבור של יהודי גרוּזיה עמ' 95-119, עמ' 96 למטה, פורסם במאפייני לשון-הדיבור של יהודי גרוזיה, פעמים 31, תשמ"ז 1987, מתוך האתר של פרויקט מה-יא"ה (מפעל התיעוד - יהודי ארצות האסלאם), אוניברסיטת תל אביב
ג'ורג'יאן איירווייז

ג'ורג'יאן איירווייז (גאורגית: ჯორჯიან ეარვეის, אנגלית: Georgian Airways) היא חברת התעופה הגדולה ביותר בגאורגיה, וחברת התעופה הלאומית של גאורגיה, שנוסדה ב-1994 בטביליסי. החברה היא בבעלות פרטית, ומבצעת טיסות מגאורגיה לאירופה, ישראל ואיראן. חברת התעופה נוסדה והחלה לפעול בספטמבר 1994 בשם אָיִירזֶנַה (აირზენა). בתחילת פעילותה ביצעה טיסות עסקיות וטיסות צ'רטר. בשנת 1997 החלו שירותי טיסה סדירים לוינה דובאי וטשקנט, ומאז שיתפה פעולה עם אוסטריאן איירליינס ואוזבקיסטן איירליינס. בנובמבר 1999, התמזגה החברה עם אייר גאורגיה (נוסדה ב-1992), והפכה לאיירזנה ג'ורג'יאן איירליינס. שמה הנוכחי של החברה אומץ ב-1 באוקטובר 2004. החברה הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-31 בדצמבר 2021, כחלק מהליך של ארגון מחדש של החברה והיא עומדת למכירה מאז ינואר 2022. בשלב זה, חברת התעופה ממשיכה להפעיל מספר מוגבל של קווים רווחים, ביניהם הקו לנמל התעופה בן-גוריון. צי המטוסים של החברה, נכון למרץ 2023: החברה מבצעת 12 טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי לנמל התעופה בן-גוריון, ובנוסף מפעילה 2 טיסות שבועיות בקו נמל התעופה הבינלאומי בתומי - נמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 737-700 ולעיתים במטוסי CRJ-200. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג'יאן איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ורג'יאן איירווייז ג'ורג'יאן איירווייז, ברשת החברתית פייסבוק ג'ורג'יאן איירווייז, ברשת החברתית אינסטגרם גאורגיאן איירווייז באתר SKYTRAX זוהר בלומנקרנץ, משבר תעופה חריף מסתמן בין ישראל לגאורגיה; 120 נוסעים תקועים בשדה התעופה בגאורגיה, באתר TheMarker‏, 10 במאי 2007 Indebted Georgian Airways Up for Sale, Civil Georgia, ‏2022-01-18 (באנגלית אמריקאית) Airzena Georgian Airways Fleet Details and History, www.planespotters.net נכון לדצמבר 2018
תמונות ציד מבוואריה התחתית

תמונות צייד מבוואריה התחתית (מגרמנית: Jagdszenen aus Niederbayern) הוא מחזה שנכתב על ידי מרטין שפר בשנת 1965. המחזה עובד לסרט הנושא את אותו שם בשנת 1969. במחזה מדובר על השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, בכפר גרמני שנמצא בבוואריה התחתית. אבּרם ההומוסקסואל מגיע לכפר בעקבות אמו, ברברה. הוא מחפש עבודה ומוצא אותה אצל מריה האיכרה, אם לילד אוטיסט וחברה של פולקר. אברם מנסה להשתלב בחברה על ידי ניהול מערכת זוגית עם טונקה, הנחשבת לזונת הכפר. עם הזמן תושבי הכפר עורכים פוגרום בביתה של מריה. אברם מגיע למצב אינטימי עם רובו, הילד האוטיסט של מריה. אברם נפרד מטונקה, וכשהיא אינה מוכנה לקבל זאת ומאיימת לספר כל הכפר על נטיותיו המיניות, הוא רוצח אותה. כל הכפר יוצא לצייד אחרי אברם, מסגיר אותו ומקבל את כספי הפיצויים. ביים ותרגם את המחזה, פרופ' תום לוי, במסגרת החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 1981. יורם פאלק ביים בבית צבי, בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, בשנת 1985. מיכה לבינסון ביים את המחזה בתרגום תום לוי, בתיאטרון באר שבע, בשנת 1987. יצחק נאמן (בבי), ביים, בתרגום הנ"ל, במסגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 1989. כפיר אזולאי ביים, בתרגום הנ"ל, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב בשנת 2007. על ההפקה בסטודיו למשחק ניסן נתיב דיאלוג מתוך המחזה, באתר יוטיוב
פלסבו

האם התכוונתם ל... פלצבו – תרופת דמה אפקט פלצבו – השפעה של תרופת דמה או טיפול דמה פלסיבו (להקה) – להקה בריטית Placebo (אלבום) – אלבום הבכורה של להקת פלסיבו
דובונים (תת-משפחה)

דובונים (שם מדעי: Arctiinae) היא תת-משפחה של חרקים בסדרת הפרפראים, בעלי גלגול מלא. בעבר נחשבו כמשפחה Arctiidae שכונתה דובוניים. תת-משפחה זו כוללת כ-11,000 מינים, 15 מהם ידועים בישראל. רוב המינים בישראל הם פעילי לילה הנמשכים לאור. שם תת-המשפחה נגזר משערותיהם הרבות של הזחלים המסודרות בציציות המזכירות את השערות הצמריות של הדובים. הביצים כדוריות והזחלים רב-פונדקאיים. אצל חלק מהזחלים השערות גורמות לגירוי. הזחלים מתגלמים בתוך פקעת קורים רכה וספוגית בתוך האדמה או מעליה. במינים מסוימים, הבוגרים מסוגלים להפיק צלילים בעזרת לוחית החזה האחורית (דובון מנומר למשל). צלילים אלה משמשים גם כהטעיה לעטלפים, אויביהם הטבעיים. בחזה האחורי יש לדובוניים מנגנון שמע המאפשר להם להבחין בקולות העטלפים. דובון מנומר Cymbalophora oertzeni דובון הקורים Ocnogyna loewii דובון יפהפה Utetheisa pulchella דובון הקיקיון Olepa schleini דובון המואב Paidia moabitica דובון אפרפר Paidia cinerascens דובון הלחך Phragmatobia fuliginosa דובון גלילי Epicallia villica fulminans ברדן החרמון Amata gil ברדן בוהק Amata mestralii זחלים של דובון הקורים, צולם ביער יתיר. זחל של דובון הקורים, התמונה צולמה בקרני חיטין דובון יפהפה על טיון דביק דובון יפהפה לצד זבוב במועצה אזורית ברנר, ינואר 2021 דובון יפהפה מלפנים, ינואר 2021 מדיה וקבצים בנושא דובונים בוויקישיתוף דובונים, באתר ITIS (באנגלית) דובונים, באתר NCBI (באנגלית) דובונים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
השירה על סר טופז

השירה על סר טופז (Topas) היא סיפורה של הדמות ג'פרי צ'וסר ביצירתו של ג'פרי צ'וסר, סיפורי קנטרברי, אותה כתב ככל הנראה בשנת 1387. דיוקנו העצמי של צ'וסר אינו מחמיא במיוחד. הוא מציג את עצמו כדמות שתקנית ומגושמת שבקושי רב מסוגלת להעלות סיפור על דעתה. בניגוד לשאר הנוסעים בקבוצה, דמותו של צ'וסר ממעטת לדבר, אך כשהוא כבר פותח את פיו, התוצאה היא פרודיה קלת-דעת השונה מאוד מהסיפורים שסופרו קודם לכן. סר טופז הוא סיפורו של אביר הנחטף לארץ-הפיות על ידי מלכת-הפיות, ומגורש ממנה בשל אהבה אסורה. הסיפור הוא פרודיה על רומנסות, על אביריהן, פיותיהן וסתירותיהן הפנימיות, וצ'וסר המחבר שם לצחוק לא רק את הרומנסות הגאליות הגדולות, אלא גם את קהל-הקוראים שלהן; גברים ביישנים ונשים מלומדות. הסיפור הוא בליל של סיפורים רבים שרווחו מאוד באותם הימים, וצ'וסר אפילו מחקה את סגנון החריזה הפשוט שלהם, דבר שהוא אינו עושה בשום מקום אחר. יסודות של הגחכה מכוונת נמצאים בשפע רב ככל שצ'וסר יכול היה להרשות לעצמו לכתוב. שמו של האביר הוא למעשה טופז (Topaz), אחת מאבני-חן השכיחות ביותר; בימיו של צ'וסר, "טופז" הייתה למעשה כל סוג של קוורץ צהבהב. האביר מגיע מפלנדריה, שהייתה ידועה באותה התקופה כמקום משכנם של סוחרים יבשושיים ולא כמחוז חפצו של אביר-נודד. מתיאורו של צ'וסר את מראהו הנאה של הגיבור, אנו למדים כי "he hadde a semely nose." בסצנת הקרב היחידה שצ'וסר מגולל בשניים וחצי פרקים שהוא מצליח להשחיל, סר טופז נס על נפשו מהקרב, נרגם באבנים. השיר, אם-כן, כולל רמיזות הרבה לכך שהוא נכתב כשיר גבורה מבדח. טופז הוא הראשון מבין מה שנקראת קבוצת הסיפורים המפתיעים, משום שכל אחד מהם שונה מחבריו ונראה שהם נכתבו כדי להדהים את קוראיהם. המארח, הארי ביילי, לא מתלהב ככל הנראה מסגנון סיפורים חדש זה וקוטע את צ'וסר, באומרו "thy drasty rymyng is nat worth a toord". או-אז מגולל צ'וסר (הדמות) את הוויכוח המאולץ והמשעמם שמהווה את "הסיפור על מליבאוס". שוב, דבר זה עולה בקנה אחד עם צ'וסר הדמות: אדם מלומד יתר על המידה וחסר-ניסיון יתר על המידה. הסיפור שופע רגשי-מוסר ופילוסופיה, אך קצבו איטי למדי בעבור הקורא בן-דורנו. ההתקבלות של סר טופז היא אולי הפרט המעניין ביותר על אודות הסיפור. כאשר מכלול יצירתו של צ'וסר החלה לקבל מעמד של "אוצר הספרות האנגלית", לאחר מותו, כוונותיו הסאטיריות אבדו לתהום הנשייה. במאה השמונה עשרה, הקוראים החשיבו את הנזיפה של הארי ביילי לסימן של חוסר-נימוס, וראו בשירה על סר טופז כשלעצמה יצירה כבירה. היה זה תומאס ורטון שהעלה לראשונה את האפשרות (לפחות מעל גבי הדפוס) שצ'וסר לא היה רציני, שהסיפור כולו אינו אלא פרודיה ושאין לזהות את הדמות של צ'וסר עם המחבר ג'פרי צ'וסר עצמו. שמעון זנדבנק (תרגם), סיפורי קנטרברי, עם עובד הוצאה לאור, התש"ם-1980. מדיה וקבצים בנושא השירה על סר טופז בוויקישיתוף קראו את "השירה על סר טופז" עם תרגום לאנגלית מודרנית שורה-אחר-שורה השירה על סר טופז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זכוכעשיים

זכוכעשיים (שם מדעי: Sesiidae; בעבר: Aegeriidae) היא משפחת חרקים בסדרת הפרפראים, בעלי גלגול מלא. המשפחה מונה כמה מאות מינים, כ-12 מהם ידועים בישראל. הסימן המייחד את משפחת הזכוכעשיים, ושנתן להם את שמם העברי, הוא כנפיהם שחלקם הגדול שקוף וחסר קשקשים. תופעה זו, המקנה להם דמיון לצרעות, נקראת חקיינות (מימיקרי). החוקרים מאמינים שדמיון זה מהווה הגנה מפני טורפים, ומאפשר להם להתעופף בשעות היום גופם מוארך, הבטן שחורה עם פסי רוחב צהובים לעיתים קרובות, והיא צרה יותר בחלקה הקדמי (קרוב לראש). בקצה הבטן בולטות שערות שחורות ארוכות. הזכוכעשיים ניזונים מצוף בעזרת חדקם המפותח. יש והזכוכעשיים מוצצים את הצוף תוך כדי רפרוף, כמנהג הרפרפיים. הנקבות מטילות את הביצים בחספוסים, בסדקים, בפצעים או על הקליפה של גזעים וענפים. הזחל מתחיל את התפתחותו מתחת הקליפה, ורק לאחר מכן חודר לעצה. בתוך העצה הוא נובר לרוב כלפי מעלה. זכוכעש הצפצפה מדיה וקבצים בנושא זכוכעשיים בוויקישיתוף זכוכעשיים, באתר ITIS (באנגלית) זכוכעשיים, באתר NCBI (באנגלית) זכוכעשיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זכוכעשיים, באתר GBIF (באנגלית) זכוכעשיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בגתן ותרש

בִּגְתָן וָתֶרֶשׁ הן דמויות מקראיות המופיעות במגילת אסתר שזממו להרוג את המלך אחשורוש ומזימתם סוכלה על ידי מרדכי היהודי. על פי המגילה, בגתן (מופיע גם בצורה הארמית: "בגתנא") ותרש היו שניים משומרי הסף של מלך פרס אחשוורוש. בגתן ותרש זממו לשלוח יד במלך (להרוג). מזימה זו סוכלה לאחר שנודעה למרדכי היהודי והוא הודיע על כך לבת דודו, אסתר המלכה, שהודיעה על כך למלך בשמו של מרדכי. בגתן ותרש נתלו, ומעשהו של מרדכי נכתב ב"ספר דברי הימים" של המלך. זהו נוסח הסיפור במגילת אסתר פרק ב', פסוקים כא–כג: בַּיָּמִים הָהֵם ומָרְדֳּכַי יֹשֵׁב בְּשַׁעַר הַמֶּלֶךְ קָצַף בִּגְתָן וָתֶרֶשׁ שְׁנֵי סָרִיסֵי הַמֶּלֶךְ מִשֹּׁמְרֵי הַסַּף וַיְבַקְשׁוּ לִשְׁלֹחַ יָד בַּמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרֹשׁ: וַיִּוָּדַע הַדָּבָר לְמָרְדֳּכַי וַיַּגֵּד לְאֶסְתֵּר הַמַּלְכָּה וַתֹּאמֶר אֶסְתֵּר לַמֶּלֶךְ בְּשֵׁם מָרְדֳּכָי: וַיְבֻקַּשׁ הַדָּבָר וַיִּמָּצֵא וַיִּתָּלוּ שְׁנֵיהֶם עַל עֵץ וַיִּכָּתֵב בְּסֵפֶר דִּבְרֵי הַיָּמִים לִפְנֵי הַמֶּלֶךְ במגילה אמנם מצוין שהיה "קצף" מסוים עליו קצפו בגתן ותרש, אך לא מצוין מדוע בדיוק ואיך זממו בגתן ותרש לשלוח יד במלך. על פי מדרש אסתר רבה פרשה ו' י"ג, בעצת אסתר המלכה, העביר המלך אחשוורוש אותם מתפקידם ומינה את מרדכי במקומם. בגתן ותרש ביקשו לנקום ולהרוג את המלך באמצעות ארס נחשים, ארס זבובים שישימו בכוס המשקה שלו או תחבולה אחרת. כך, קיוו, תיפול האשמה על מרדכי שמונה תחתם. לפי תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ג, עמוד ב', היו שניהם טרסיים (מהעיר טרסוס) ודיברו ביניהם בלשון טרסי. מרדכי, שהיה חבר בסנהדרין והכיר שבעים שפות, הצליח להבין את דבריהם ולומר לאסתר שתזהיר את המלך. מידע על בגתן ותרש בקטלוג הספרייה הלאומית (מגילת אסתר, ב' כא–כג).
פולינזים

פולינזים הם קבוצה אתנו-בלשנית של אנשים המהווים את האוכלוסייה הילידית של פולינזיה (איים במשולש הפולינזי), אזור נרחב באוקיאניה שבאוקיינוס השקט. מוצאם הקדום הוא בטייוואן. הם דוברים את השפות הפולינזיות (אנ'), ממשפחת השפות האוסטרונזיות. הפולינזים הילידים של ניו זילנד והוואי הם מיעוטים במולדתם. הפולינזים, כוללים את אנשי סמואה, טונגה, ניואה, מאורי מאיי קוק, מאורי מטהיטי, אנשי הוואי, איי מרקיז ומאורי מניו זילנד. הם קבוצת משנה של עמים אוסטרונזיים. לפי התאוריה המקובלת מקור מוצאם דומה לזה של העמים הילידים מהעולם המלאי, מדגסקר וטאיוואן. תאוריה זו נתמכת על ידי עדויות גנטיות, לשוניות, וארכאולוגיות. מקורם של הפולינזים מוסבר בעזרת תיאורית הגירה לתוך האוקיינוס השקט שהתחילה בערך לפני 3000 שנה. התאוריה המודרנית שמקובלת כיום היא שהפולינזים הם חלק מהאוסטרונזים שהחלו להגר מטאיוואן בין 3000 ו-1000 לפנה"ס; הפולינזים כנראה נדדו דרך הפיליפינים, מזרח אינדונזיה, מצפון-מערב גינאה החדשה והגיעו למלנזיה בערך ב-1400 לפנה"ס. משם נדדו לאיים המערביים של פולינזיה ב-900 לפנה"ס. עם זאת, Soares et al. (2008) טענו בהתבסס על בדיקות דנ"א מיטוכונדריאלי שהתוצאות מצביעות על מקור קדום יותר, קדם ההולוקן, מאזור בדרום מזרח אסיה. מדיה וקבצים בנושא פולינזים בוויקישיתוף Melanesian and Asian Origins of Polynesians: mtDNA and Y Chromosome Gradients Across the Pacific "Mitochondrial DNA Provides a Link between Polynesians and Indigenous Taiwanese". PLoS Biology. 3 (8): e281. 2005. doi:10.1371/journal.pbio.0030281. "Pacific People Spread From Taiwan, Language Evolution Study Shows". ScienceDaily. 27 בינואר 2009. נבדק ב-29 באפריל 2010. {{cite web}}: (עזרה) תאוריה זאת מתוארת היטב אצל: Kayser, M.; Brauer, S.; Weiss, G.; Underhill, P.; Roewer, L.; Schiefenhövel, W.; Stoneking, M. (2000). "Melanesian origin of Polynesian Y chromosomes". Current Biology. 10 (20): 1237–46. doi:10.1016/S0960-9822(00)00734-X. PMID 11069104. Dr. Martin Richards. "Climate Change and Postglacial Human Dispersals in Southeast Asia". Oxford Journals. נבדק ב-1 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
יעקב יער

יעקב יער (נולד ב-1929) הוא אדריכל ישראלי, חתן פרס ישראל לאדריכלות לשנת תשס"ז וחתן פרס א.מ.ת. לשנת 2014. יער נולד במזרח גרמניה בשנת 1929, ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל. לאחר לימודיו בגימנסיה העברית "הרצליה" התגייס למשטרת היישובים העבריים ולאחר קום המדינה המשיך לשרת בצה"ל. למד אדריכלות בטכניון שבחיפה בין השנים 1949–1953. במהלך לימודיו הכיר את אשתו אורה לבית גרסטנפלד, אותה נשא בשנת 1954. אורה הייתה אדריכלית בעצמה בת לאדריכל אברהם גרסטנפלד ואחות לאדריכל שמואל גירון. לזוג שני בנים ובת. באפריל 1999 התאלמן מאשתו, והוא מתגורר בתל אביב עם בת-זוגו רות ברמן, פרופסור אמריטה לבלשנות באוניברסיטת תל אביב, כלת פרס ישראל ופרס א.מ.ת. לבלשנות וחברת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בראשית דרכו המקצועית השתתף בצוותי תכנון אשר תכננו בין השאר את רובע האמנים ביפו העתיקה, לצד אדריכלים כדוגמת סעדיה מנדל, אליעזר פרנקל ויונה פיטלסון (שפרש בשלב מוקדם). על פרויקט זה אף זכה בפרס רוקח. בהמשך, בשנת 1960 פתח משרד אדריכלים פרטי יחד עם אשתו אורה. משרד זה תכנן פרויקטים רבים ומרכזיים אשר זכו לא אחת בפרסים. המשרד פועל ביפו, ושותפים בו בנו ובתו של יער. יער זכה בפרס רוקח ב-1967 על שימור מרכז יפו העתיקה וב-1980 זכה שוב בפרס זה על תכנון שכונת כפיר במזרח תל אביב, יחד עם אדריכל הנוף הלל עומר. בשנת 2014 זכה יער בפרס א.מ.ת בתחום האדריכלות (ביחד עם שלמה אהרונסון). פועלו של יער מייצג במידה רבה את פניה המשתנים של האדריכלות הישראלית. בשנת 2022 התראיין יער ל"ארכיון העתיד", מיזם תיעוד דור המייסדים של אנשי הרוח שהטביעו חותם משמעותי על התרבות הישראלית. יער היה פעיל במשך שנים בגופים ציבוריים רבים. בין השאר היה חבר בוועד המנהל של הטכניון, פעיל במועצה לשימור אתרים וכן כיהן בין השנים 1981–1985 כיו"ר אגודת האדריכלים בישראל. בית משפחת ליפא יהלום, רמת גן, 1958–1959. מסעדה בפארק לאומי גן השלושה (הסחנה), שנות ה-60. שכונת נווה רסקו, רמת השרון שכונת מגורים, גבעת המורה, עפולה, 1958–1961. שכונת המגורים אלי כהן, כפר סבא, 1965–1966. שכונת כפיר, תל אביב, שנות ה-70. שכונה במעלה אדומים, שנות ה-80. שכונת מגורים בפסגת זאב, שנות ה-80. שכונת מגורים ברכס שועפט, ירושלים, שנות ה-90. שכונות מגורים בראש העין, שנות ה-90. תוכנית שימור יפו העתיקה ונמל יפו (בשיתוף צוות אדריכלים). שכונת המשתלה, צפון תל אביב, שנות ה-90. תכנון עירוני לשכונה ותכנון חלק ניכר מבנייניה. שער הטכניון, חיפה. מכון י. סילבר להנדסה ביו-רפואית, הטכניון, חיפה. מרכז קהילתי בגן יבנה. שכונת מגורים במתחם השוק הסיטונאי, תל אביב. תשעה מבני מגורים ברובע היהודי בירושלים, ובהם בית זיבנברג מדיה וקבצים בנושא יעקב יער בוויקישיתוף אתר המשרד הרשמי אדריכל יעקב יער, באתר פרס ישראל יעקב יער בארכיון העתיד, סרטון באתר יוטיוב פורסמו זוכי פרס ישראל לאדריכלות, באתר ערוץ 7, 26 בפברואר 2007 נעמה סיקולר, עדה כרמי ויעקב יער - זוכי פרס ישראל לאדריכלות, באתר ynet, 26 בפברואר 2007 אסתר זנדברג, יורים ולא בוכים, באתר הארץ, 28 בפברואר 2007 ענת ג'ורג'י, אדריכלות טובה עושה חורבות טובות, באתר הארץ, 6 באפריל 2007 מיכאל יעקובסון, על הפרויקט הראשון שתכנן יעקב יער, באתר Xnet‏, 7 ביוני 2011 מיכאל יעקובסון, הקוטג' בן אלפיים: נשרף בשנת 70, נבנה מחדש בשנות ה-70, באתר Xnet‏, 17 במאי 2012 נעמה ריבה, האדריכל יעקב יער מסביר מה לשמאלן כמוהו ולבנייה בשטחים, באתר הארץ, 8 במאי 2016 אסתר זנדברג, יעקב יער יורה חצי ביקורת ומדווח משדה קרב האדריכלות, באתר הארץ, 29 ביוני 2016 יער, י' (2016). החיים והארכיטקטורה: יעקב יער, אדריכל. חיפה: הטכניון יעקב יער, באתר ארכיון העתיד, ‏נלקח ב-27 בספטמבר 2024
טל יניב

טל יניב (נולד ב-23 בנובמבר 1967 בחיפה) הוא נגן כלי מקלדת ומוזיקאי ישראלי. יניב נולד בחיפה וגדל בקריית ביאליק. בילדותו למד נגינה בפסנתר. בגיל 16 הצטרף לאריק שחר אייל שכטר ואמיר בן-דוד שהקימו את להקת אבטיפוס. לאחר שחרורו מהצבא חזר לעסוק במוזיקה והצטרף מחדש ללהקת "אבטיפוס" בהרכב שכלל גם את שרון הולצמן ואיציק הלל. עם הלהקה הוציא יניב את האלבומים "מה החזאי מבין" (1995), "איך עושים מים" (1997) ו״הודעה לנוסעים מחוץ לזמן״ (2015). במקביל, הלחין מוזיקה לסרטים, בהם "האיטלקים באים" של איל חלפון, פרסומות וזמרירים, וניגן עם אמנים נוספים, בהם רונית שחר וגלי עטרי. לאחר פירוק הלהקה בסוף שנת 1997, ניגן בסיבוב ההופעות "מסמרים ונוצות" של מיכה שטרית והשתתף בהלחנת פסקול הסרט "צומת וולקן", במשותף עם חיים רומנו, אמיר בן-דוד, יחיאל "קיטש" אמסלם וקובי רכט. הפסקול זכה בפרס אופיר. בשנת 2000 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של אייל שכטר – "פעם אחרונה שאני ככה". ב-2023 הלחין והפיק את המוזיקה למחזה ״אטניגונה״ בתיאטרון תמונע, במשותף עם אייל שכטר. מאז 2020 יניב יוצר מוזיקה אלקטרונית ואינסטרומטלית תחת שם הבמה Croptal, והוציא שני אלבומים. במקביל לעיסוק המוזיקלי, עובד יניב בפיתוח תוכנה. טל יניב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית טל יניב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טל יניב, באתר MusicBrainz (באנגלית) טל יניב, באתר Discogs (באנגלית)
פתנה

פִתְנה ( فِتنة ) הוא מונח בערבית בעל פירושים רבים, אולם כיום משתמשים בו בעיקר כדי לתאר מלחמת אזרחים, חוסר הסכמה וחלוקה בקרב המוסלמים. המונח מתייחס גם לתקופה הכוללת מבחנים וניסיונות של אמונת המאמינים בתקופה לפני יום הדין. המילה אוצרת בתוכה גם רמיזה לפילוג, פרישה, תהפוכות ואנרכיה. מקור המונח בא מעולם ליטוש המתכות להסרת חלודה ותרכובות מחומצנות אולם הוא הפך לנפוץ בכתבים אפוקליפטיים. לעיתים קרובות משתמשים בו כדי לתאר את מלחמת האזרחים האסלאמית הראשונה (656–661) – המאבקים הממושכים לאחר ההתנקשות בח'ליף עת'מאן אבן עפאן. הפִתְנה השנייה או מלחמת האזרחים האסלאמית השנייה מתייחסת בדרך כלל לעימותים הפנימיים בקרב בית אומיה (683–685) סביבות השליטה על הח'ליפות. יש המכנים כ"פִתְנה השלישית" את המאבק בקרב השליטים המוסלמיים של ספרד בתקופת שלטון בית אומיה בקורדובה. תרגומים שונים של הקוראן מדגימים את הפירושים הרבים של המונח: (סורה 8 איה 39): "והלחמו בהם עד אשר לא יהיה יותר מהומה או דיכוי ("פתנה"), והצדק והאמונה באללה יהיה בכל מקום." (סורה 8 איה 39): "הלחמו בהם למען לא יתאנו ("פתנה") לכם עוד, והדת כולה תהיה לאלוהים. בספרות אסכטולוגית אסלאמית פִתְנה מתוארת כמצב בו נתונים המאמינים ללחץ פסיכולוגי בו עליהם להתפשר בנוגע להיבטים מסוימים באמונתם, כדי לזכות ברווח גשמי. הם נאלצים לבחור, לעיתים מבלי לדעת לעיתים מהו טוב ומהו רע. לטענת המזרחן הצרפתי ז'יל קפל: "הקהילה המוסלמית מפולגת בשל איבוד הפרופורציות, תחושת המציאות והאינטרסים של הקהילה. לפיכך, היא מוגשת לשדי הקיצוניות וצועדת לעבר אבדונה. זהו הג'יהאד שחוזר כבומרנג ומחליש את הקהילה. הפִתְנה היא חששם הכפייתי של חכמי הדת המוסלמים מאז הווסדות האסלאם." ברשות הפלסטינית הביעו לעיתים קרובות מנהיגי פת"ח וחמאס כאחד חשש מהידרדרות לפתנה על רקע המאורעות האלימים בין הפלגים ב־2005–2007. פתנה (סרט) ג'יהאד פתנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תרגום המונח על פי מילון איילון-שנער של האוניברסיטה העברית הוא: פיתוי, חן (של אשה), ניסיון, מבחן, מהומה, מרד, פירוד, מחלוקת, מלחמת אזרחים וכפירה. Arab - English Lexicon, Lane E. : התכת (מתכות) לצורך הפרדה בין הטוב לרע. מלבד זאת: ענישה, ייסורים, חרחור מלחמה ומונחים שהוזכרו בתרגום העברי. תרגום לאנגלית של יוּסֻף עלי. ראו כאן השוואה עם עוד שני תרגומים נוספים. מקור: תרגום אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005. David Cook - Studies in Muslim Apocalyptic. Darwin Press, March 1, 2003 (ISBN 0-87850-142-8) בריאיון לעיתון אל-וטן בצרפתית, ראו כאן.
דגל קיריבטי

דגל קיריבטי מורכב משני חלקים: רקעו של החלק העליון של הדגל הוא אדום, ובמרכזו פרגטה זהובה המעופפת מעל שמש זורחת. החלק התחתון מורכב משישה פסים גליים אופקיים בצבעי כחול ולבן. הגלים הכחולים מייצגים את הים המקיף את קיריבטי, ושלושת הפסים הלבנים מייצגים את שלוש קבוצות האיים המרכיבים את המדינה (איי גילברט, איי פיניקס ואיי ליין). 17 קרני השמש מסמלות את 16 איי קבוצת גילברט, ואת האי בנבה. הסמל של השמש והפריגטה על רקע הגלים עוצב על ידי סר ארתור גרימבל, בשנת 1932, עבור שימושה של המושבה הבריטית איי גילברט ואליס, ששטחה הקיף את קיריבטי המודרנית. עם קבלת עצמאותה, בשנת 1979, אימצה קיריבטי את הסמל לדגלה. סמל קיריבטי המנון קיריבטי מדיה וקבצים בנושא דגל קיריבטי בוויקישיתוף קיריבטי, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל קיריבטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.