laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיילים אלמונים

חיילים אלמונים הוא שיר שכתב מייסד ומפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר) בשנת 1932, והוא אחד משיריו הראשונים. שטרן הלחין את השיר ביחד עם רעייתו, רוני. השיר הוצג לראשונה בבית הספר שפיצר במסגרת מסיבת הסיום של קורס הסגנים השני של האצ"ל ששטרן היה אז ממפקדיו, ופורסם בעיתון האצ"ל "המצודה". השיר היה להמנונה של תנועת האצ"ל עד שנת 1940, אז פרשה ממנו הלח"י והשיר היה להמנונה. בשיר באה לידי ביטוי נכונות ההקרבה הבלתי מתפשרת למען האומה. בשיר חמישה בתים בני ארבע שורות כל אחד, שאחרי כל אחד מהם מופיע פזמון חוזר, אף הוא בן ארבע שורות. בתי השיר כתובים בחריזה מסורגת. השורה "מִשּׁוּרָה מְשַׁחְרֵר רַק הַמָּוֶת" חקוקה על קברו של שטרן, בבית הקברות נחלת יצחק. מילות השיר שימשו כאחד ממקורות השראה לשמה של התנועה החברתית "שורת המתנדבים". מספר שורות מהשיר צוטטו בשירה של רונה קינן "כשהקוצים היו קוצים", שנכלל באלבומה "שירים ליואל". מידע על היצירה "חיילים אלמונים" באתר מיוזיק בריינז "חיילים אלמונים" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "חיילים אלמונים" והאזנה לו באתר זמרשת חיילים אלמונים, בביצוע שמעון ישראלי, סרטון באתר יוטיוב חיילים אלמונים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" מידע על חיילים אלמונים בקטלוג הספרייה הלאומית יאירה גנוסר, על ׳חיילים אלמונים׳, 1929-1932, עיונים בתקומת ישראל 5, 1995, עמ' 497-523 חזי עמיאור, החיילים האלמונים של יאיר , בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 24 ביוני 2020 עדה אמיכל-ייבין, בארגמן, תל אביב: "הדר" הוצאת ספרים בע"מ, 1986, עמ' 63 מילות השיר "כשהקוצים היו קוצים", באתר שירונט
דניה

האם התכוונתם ל... דניה - שם עברי ארכאי לדנמרק דניה – רובע-מגורים בדרום חיפה רמת דניה – שכונה הסמוכה לקריית היובל, ירושלים דניה סיבוס – חברת בנייה ישראלית, מקבוצת אפריקה ישראל להשקעות כיכר דניה – כיכר בשכונת בית הכרם בירושלים דניה (Dènia) - עיר במזרח ספרד
פרובה 1

פרובה (PROBA, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן שתוכנן ונבנה על ידי סוכנות החלל האירופית. זהו מיקרו לוויין (ממדיו 40 על 60 על 80 ס"מ) המצויד במצלמות לשם צילום כדור הארץ. הלוויין מצויד במצלמה מולטי ספקטראלית בעלת רזולוציה מיטבית של 15 מטר. מצלמה היפרספקטראלית מצלמת ברזולוציה של 30 מטר. פרובה 1 הוא הראשון בסדרה של לוויינים קטנים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל. פרובה 2 פרובה 3 מדיה וקבצים בנושא פרובה 1 בוויקישיתוף אתר הלוויין וגלריות של תמונות שצילם
ספא (עיר)

ספא (בצרפתית: Spa) היא עיר באזור ולוניה שבבלגיה. היא נמצאת במחוז לייז'. העיר ממוקמת בעמק, בין גבעות שיוצרות חלק מחבל הארדנים, כ-35 ק"מ דרום-מזרחית מהעיר לייז'. העיר נודעה במעיינות החמים שלה וכבר במאה ה-14 התפרסמה כאתר של מעיינות מרפא. על-אף שמעיינות מרפא היו נפוצים גם במקומות אחרים בעולם, שמה של העיר הפך לשם נרדף לכל מקום בעולם שיש בו מקורות של מים טבעיים הנחשבים לבעלי סגולות רפואיות מיוחדות, והם קרויים בשם "ספא", על שם העיר. ב-2021 ספא הוכרזה כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם ערי הספא הגדולות של אירופה ביחד עם עוד עשר ערים במדינות נוספות. מדיה וקבצים בנושא ספא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספא (בצרפתית) ספא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ספא, ברשת החברתית פייסבוק ספא, ברשת החברתית אינסטגרם ספא, ברשת החברתית LinkedIn ספא, סרטונים בערוץ היוטיוב ערי הספא הגדולות של אירופה, באתר אונסק"ו (באנגלית). ערך זה הוא קצרמר בנושא בלגיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרובה 2

פרובה 2 (PROBA2, ראשי תיבות של Project for On-Board Autonomy) הוא לוויין קטן שתוכנן ונבנה על ידי סוכנות החלל האירופית ושוגר ב-2 בנובמבר 2009. זהו הלוויין השני בסדרת הלוויינים הקטנים והזולים של סוכנות החלל האירופית שנועדו להדגים טכנולוגיות שונות ליישומי חלל. בלוויין פרובה 2 מותקנים ארבעה מטע"דים מדעיים, למגוון ניסויים בחלל: SWAP (Sun watcher using APS detectors and image processing) - מכשיר לחקר מזג האוויר בשמש LYRA (Lyman alpha radiometer) - רדיומטר חלקיקי אלפא TPMU (Thermal plasma measurement unit) - מכשיר מדידת פלזמה DSLP (Dual segmented Langmuir probe ) פרובה 1 פרובה 3 מדיה וקבצים בנושא פרובה 2 בוויקישיתוף אתר משימות החלל בסדרת פרובה
אמה תומפסון

דיים אמה תומפסון (באנגלית: Emma Thompson; נולדה ב-15 באפריל 1959) היא שחקנית קולנוע ותסריטאית בריטית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב, שני פרסי באפט"א ופרס אמי. תומפסון נולדה בשכונת פדינגטון, לונדון, הממלכה המאוחדת. אביה היה השחקן אריק תומפסון ואמה - השחקנית פילידה לאו. גם אחותה, סופי תומפסון, היא שחקנית. תומפסון למדה ספרות אנגלית בניונהם קולג' בקיימברידג' והייתה חברה במועדון "Footlights". אחרי האוניברסיטה זכתה להכרה כשהופיעה לצדו של קנת בראנה בסדרת טלוויזיה דרמטית של ה-BBC, "תהפוכות מלחמה" (Fortunes of War), המבוססת על ספר של אוליביה מנינג. תומפסון ובראנה התחתנו באוגוסט 1989, וגילמו יחד דמויות של בני-זוג בסרטים "רצח מן העבר", "הנרי החמישי" ו"מהומה רבה על לא דבר". הם התגרשו באוקטובר 1995, תומפסון נישאה לשחקן גרג וייז, ונולדה להם בת בשנת 1999. תומפסון גילמה תפקידים בקומדיות רומנטיות כמו "ארוך ומשגע" (The Tall Guy) וגם בסרטים רציניים יותר: "זיכרונות מאחוזת הווארד", "שארית היום" ו"אורחת בחורף" בבימויו של אלן ריקמן ובהשתתפות אמה. ב-1992 זכתה בפרס האוסקר כשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה ב"זיכרונות מאחוזת הווארד", והייתה מועמדת לפרס גם עבור תפקידיה בסרטים "בשם האב" ו"שארית היום". בשנת 1996 זכתה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר עבור התסריט שכתבה לסרט "על תבונה ורגישות" לפי הרומן של ג'יין אוסטן. בסרט זה גם גילמה את התפקיד הראשי של אלינור דשווד, כשאת בן זוגה בסרט, אדוארד פררס, מגלם יו גרנט. ב-2003 שיחקה בסרט "חטופים בארגנטינה". הופיעה בסרטים הארי פוטר והאסיר מאזקבאן והארי פוטר ומסדר עוף החול בתפקיד סיביל טרלוני. בשנת 2008 שיחקה תומפסון בדרמה הרומנטית "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצד דסטין הופמן. בשנת 2017 שיחקה בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. במאי אותה שנה שיחקה לצד אדם סנדלר ובן סטילר בקומדיה "סיפורי מאירוביץ" בבימויו של נואה באומבך.  תומפסון פעילה בקרן למלחמה באיידס שייסד הזמר אלטון ג'ון. ביוני 2018 זכתה תומפסון בתואר גבירה-מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (DBE) מטעם המלכה אליזבת' השנייה, במסגרת טקס הענקת תוארי הכבוד ביום הולדתה של המלכה. אמה תומפסון, ברשת החברתית Goodreads אמה תומפסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמה תומפסון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אמה תומפסון, באתר AllMovie (באנגלית) אמה תומפסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אמה תומפסון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אמה תומפסון, באתר Metacritic (באנגלית) אמה תומפסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמה תומפסון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אמה תומפסון, באתר ספוטיפיי אמה תומפסון, באתר Last.fm (באנגלית) אמה תומפסון, באתר AllMusic (באנגלית) אמה תומפסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמה תומפסון, באתר Discogs (באנגלית) שרה ליאל, הניו יורק טיימס, "פתאום קם אדם ואמה תומפסון מדברת מתוך ראשו", באתר הארץ, 10 בנובמבר 2006 מיכל הניג, הזרקור: אמה תומפסון, באתר nrg‏, 22 באוקטובר 2009 אבנר שביט‏, אמה תומפסון: "עמוק בפנים אני קלפטע נרגנת", באתר וואלה, 29 בדצמבר 2013 אמיר קמינר, "אני מרגישה יהודייה, זה קשור לרגשות אשם", באתר ynet, 5 באוקטובר 2016 קארה באקלי, הניו יורק טיימס, אמה תומפסון: "אנחנו, הנשים, דילגנו מהמטבח לטנק", באתר הארץ, 30 ביוני 2019 אמה תומפסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Nardine Saad, Emma Thompson becomes a dame but doesn't get to kiss Prince William, Los Angeles Times, ‏7 בנובמבר 2018
דניאל רובינשטיין

דניאל רובינשטיין (באנגלית: Daniel Rubinstein) הוא דיפלומט יהודי-אמריקאי, אשר כיהן, בין השאר, כקונסול הכללי בירושלים החל ב-6 בספטמבר 2009 ועד 29 ביולי 2012. רובינשטיין, החל את קריירת החוץ שלו במילוי משימות חוץ שונות: בברזיליה, דמשק, תוניס, לואנדה ותל אביב, כמו כיהן כיהן במשימת חוץ לצד קואליציית הממשל הזמני בעיראק (CPA), בבגדאד. בשנים 2004–2005, כיהן כמנהל המשרד לענייני ישראל והפלסטינים, במחלקת המדינה. בשנים 2005–2008, כיהן כסגן ראש המשלחת של שגרירות ארצות הברית בעיר הבירה עמאן, שבירדן. לפני תפקידו האחרון, כקונסול הכללי בירושלים, שימש כראש יחידת המשקיפים האזרחיים בכוח הרב לאומי וכראש המשקיפים בסיני. כמו כן, הוא בעל אחת מארבע הדרגות הגבוהות ביותר של שירות החוץ האמריקאי תחת ה-SFS, ודובר ערבית, עברית ופורטוגזית. מדיה וקבצים בנושא דניאל רובינשטיין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני ז'ק

דני ז'ק (נכתב לעיתים גם דני זק; כ"ב בסיוון ה'תרצ"ד, 5 ביוני 1934 – ט"ז באלול ה'תשס"ט, 5 בספטמבר 2009) היה פוליטיקאי ואיש חינוך ישראלי. כיהן כראש עיריית קריית ביאליק במשך 18 שנים. ז'ק נולד בעפולה לדבורה וחיים ז'ק והתגורר בילדותו במושב עין עירון. למד בבית הספר התיכון "אורט נעורים" שבכפר הנוער הדסה נעורים. לאחר שחרורו מחיל השריון נישא לאורה, חברתו עוד מבית הספר היסודי בכרכור. שני בני הזוג סיימו לימודים בסמינר למורים בהדסים. ז'ק נבחר כבר בשנתו הראשונה בהוראה לכהן כמנהלו של בית ספר חדש. הוא המשיך לנהל בתי ספר במקומות שונים במשך 27 שנים. בשנת 1962 פתח ז'ק את בית הספר "צור שלום" בקריית ביאליק ועבר לגור בקריית ביאליק. ב-1970, כאשר בית שאן הופגזה בקטיושות, נבחר ז'ק לעמוד בראש צוות חינוכי, שתפקידו היה לשקם את מערכת החינוך בבית שאן.[דרוש מקור] כעבור שלוש שנים חזר לקריית ביאליק ולניהול בית הספר בצור שלום. בניהולו, זכה בית הספר בפרס החינוך, אשר הוענק על ידי הנשיא יצחק נבון. ב-11 באוגוסט 1981 נהרג בנו, צחי זק במהלך מילוי תפקידו ומאז היה ז'ק פעיל בארגון "יד לבנים". הוא היה מיוזמי הקמת "בית יד לבנים" בקריית ביאליק. במקביל לניהול בית הספר, נכנס לפעילות פוליטית בסיעת "למד" האל-מפלגתית של צבי קרלינר, ראש המועצה המקומית. במהלך השנים הפך ז'ק למזכיר הסיעה ומאוחר יותר, לעוזרו של ראש העירייה. עם פטירתו של קרלינר ב-1985, מונה ז'ק, על דעת סיעת "ל" לראשות העיר של קריית ביאליק, תפקיד אותו מילא ברציפות במשך 18 שנים - חלקן במינוי וחלקן לאחר היבחרו בבחירות. בתקופת כהונו, נקשרו קשרים עם קהילת בוקה רטון מפלורידה, ארצות הברית, במסגרת שותפות 2000. בזכות תמיכתם של הקהילה היהודית, החלו לפעול בקריה מספר פרויקטים חינוכיים וקהילתיים. במהלך כהונתו כראש העירייה, הוקמו בעיר הקריון, מרכז רפואי "זבולון", מרכז ספורט ע"ש צבי קרלינר, בית המשפט בקריות וכן היה מעורב בהקמת בית הספר אורט קריית ביאליק. ב-2003 הפסיד בבחירות לד"ר רפי ורטהיים. בט"ז באלול תשס"ט, נפטר דני ז'ק לאחר מאבק במחלת הסרטן, והוא בן 75. הותיר אלמנה, שלוש בנות ובן. בתו לירון נשואה לנח גל גנדלר, דיפלומט ישראלי ששימש כשגריר ישראל בבולגריה, אוזבקיסטן, ומדינות נוספות. נכדו הוא רוכב האופניים גיא ניב, הישראלי הראשון שהשתתף בטור דה פראנס (בשנת 2020). רעייתו אורה התמודדה ב-2008 על ראשות עיריית קריית ביאליק. נטען כי ז'ק היה מנהל ריכוזי, שלא ידע להאציל סמכויות ולא השכיל להכשיר יורשים או ממשיכי דרך במפלגתו העירונית ("למד"). ז'ק הותיר אחריו גירעונות כבדים בקופת העירייה. משרד הפנים גילה שהוצאו כספים שלא על פי הנהלים ושקל לחייבו באופן אישי על כספים אלו. זמן קצר לפני פטירתו הוחלט שלא לחייבו לשלם סכומים אלו. ז'ק גם ספג ביקורת על כך שבמהלך כהונתו כראש עירייה יזם נטיעת עצים רבים בקריית ביאליק, אשר יש שטענו שהיו רבים מדי. מבקר העירייה אף חקר והוציא דו"ח ביקורת בנושא. חלק מהעצים נעקרו כעבור מספר שנים בשל צפיפות יתר. מדיה וקבצים בנושא דני ז'ק בוויקישיתוף ראובן כרמל, ממושב - לכס ראשות עיריית קרית ביאליק, מעריב, 25 בינואר 1987 פרץ סופר, הקשר הקרייתי לטור דה פראנס: "הזכייה של גיא החזירה אותי 45 שנה אחורה", באתר mynet‏ קריות, 25 בספטמבר 2020 אתי דור, מורן אזולאי, נפרדים מדני, "ידיעות המפרץ", 11 בספטמבר 2009 יניר אלפיה, האיש שרצה לעשות רק טוב, "ידיעות המפרץ", 11 בספטמבר 2009
חתול אמריקני מקורזל

חתול אמריקני מקורזל (מאנגלית: American Wirehair) הוא גזע של חתול הבית שמוצאו ממדינת ניו יורק. הגזע התפתח מחתול משק בשם אדם, שהתגלה בשנת 1966 בצפון מדינת ניו יורק. אדם, שנולד להורים לא גזעיים (יש הטוענים שהוריו היו אמריקניים קצרי שער) בשגר שמנה 6 גורים, היה יוצא דופן בשל פרוותו הדלילה והקפיצית. מגדלת בשם ג'ואן אושה רכשה את אדם וחתולה נוספת מאותו השגר, והחלה בתוכנית גידול של חתולים מקורזלי פרווה. בתוכנית הגידול השתתפו גם קצרי שיער אמריקניים שהוכלאו עם המקורזלים. תקן הגזע נקבע בשנת 1967 והחל משנת 1977 הגזע הוכר באופן רשמי על ידי חלק מאגודות החתולים. המוטציה הנדירה שגרמה לפרווה המקורזלת לא דווחה בשום מקום נוסף בעולם, ולכן כל המקורזלים החיים כיום, הם צאצאים של החתול אדם. משקלם של הזכרים הוא 5-7 קילוגרמים, ואילו משקל הנקבות הוא 3.5-5.5 קילוגרמים. כמו קצר השער האמריקני, המקורזל מופיע במגוון גדול של צבעים ודוגמאות פרווה. לא כל החתולים שנולדים להורים מקורזלי פרווה יהיו בעלי פרווה מקורזלת בעצמם. לחתול שערות מגן, שערות פלומה, ושערות זיפיות. כל שלושת הסוגים קצרים וזיפיים מאוד, וכמה מהשערות מסולסלות לצורת קפיץ. לשערות הזיפיות צורה של חולץ פקקים.
וייטקונג

וייטקונג (VC) הוא הכינוי שניתן בארצות הברית לארגון "החזית הלאומית לשחרור דרום וייטנאם" (NLF), שהוקם ב-1960 ולחם יחד עם צפון וייטנאם נגד דרום וייטנאם והצבא האמריקני במהלך מלחמת וייטנאם, במטרה לאחד את וייטנאם בשלטון קומוניסטי. משמעות הביטוי "וייטקונג" בשפה הווייטנאמית - "קומוניסטים וייטנאמים". הארגון הוקם כגוף עצמאי לחלוטין, אך בעקבות הסלמת המלחמה נגד הצבא האמריקני נקלטו בו קצינים רבים מצבא צפון וייטנאם, והחל ביניהם שיתוף פעולה הדוק. הארגון נתמך על ידי ממשלת הצפון, התמקד בלחימה זעירה (גרילה) בתוך דרום וייטנאם, והפעיל תשתית של משתפי פעולה בכפרים. לוחמי הארגון לבשו ביגוד אזרחי ופעלו בקרב האוכלוסייה האזרחית, במטרה להקשות על הצבא האמריקני לאתר אותם ולפגוע בהם. התחמושת והאספקה ללוחמי הווייטקונג הגיעו מצפון וייטנאם בשיירות שעברו ב"נתיב הו צ'י מין", דרך הג'ונגלים ובשטח קמבודיה. בנוסף לכך נחפרה רשת של מנהרות ברחבי דרום וייטנאם, שבהן התחבאו אנשי הווייטקונג לאחר התקפותיהם. ב-30 בינואר 1968 השתתפו לוחמי הווייטקונג במתקפת הטט שהובילה צפון וייטנאם, ואשר כללה התקפות גרילה על כל מחוזות דרום וייטנאם. אחרי נסיגת האמריקנים מסייגון בשנת 1975 וכיבושה בידי הצפון, הארגון שלט בדרום וייטנאם עד לאיחודה הרשמי עם הצפון הקומוניסטי בשנת 1976. חיל השחרור - הכוח הלוחם העיקרי. אורגן במסגרות גדודיות, והיה חמוש בנשק מתקדם מתוצרת ברית המועצות וסין. מיליציות מקומיות – יחידות תשתית שפעלו באזורים מוגדרים. חלק מחיילי המיליציות גויסו באופן חלקי לתפקידי משמר, קישור, מודיעין, העברת אספקה ועוד. ביחידות אלה הושם דגש על חינוך פוליטי, ובמסגרתו נערכו כנסים בהם נאמו מפקדי וייטקונג וראשי הארגון. צבא הפעילים – אזרחים הפעילים בזרוע המדינית בתפקידי גבייה, פיקוח, ארגון וגיוס. כל הפעילים היו חברי המפלגה הקומוניסטית של דרום וייטנאם. מלחמת וייטנאם צפון וייטנאם דרום וייטנאם התקפת הווייטקונג כפי שתיעד זאת צלם CBS, סרטון באתר יוטיוב סא"ל אלעד אדרי, "הערכת החסר המודיעינית של ארגון הווייטקונג והשפעתה על ההפתעה האמריקנית במתקפת טט", הוצאת מערכות, גיליון 480–482 רס"ן (מיל') קובי סגל, "סוד התבוסה האמריקנית בווייטנאם", הוצאת מערכות, גיליון 480- 481 רס"ן גיל כהן, "בין מתקפת טט בווייטנאם למלחמת לבנון השלישית והשפעותיה על ההספקה לכוחות", הוצאת מערכות, גיליון 480- 481 סגן אלוף גדעון שרב וד"ר טל טובי, הקמת הוייטקונג ואופי המערכה הצבאית מולו (פודקאסט), 23 במרץ 2020 topic/National-Liberation-Front-political-organization-Vietnam וייטקונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) HISTORYNET, Vietnam War(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה צבאית ובנושא וייטנאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חתול אמריקני קצר-שיער

חתול אמריקני קצר-השיער הוא גזע של חתול הבית. מקורו המדויק של הגזע אינו ידוע, אך חתולים אלה דומים לקצר-השיער האירופאי שהובא לאיים הבריטים על ידי הרומאים בתחילת המאה העשירית לספירה, סבורים שצבעו המקורי של חתול זה הוא טאבי חום. עם השנים חתולים מבויתים נוספים הובאו לאנגליה והתרבו באופן טבעי, מה שהוסיף מגוון הן לצבעי החתולים והן למבנה. המתיישבים שהגיעו מאירופה לצפון אמריקה לקחו עמם בספינותיהם חתולים כדי שיגנו על החוות ומחסני המזון מפני עכברים. קיימות עדויות שעל המייפלאור היו חתולים שנלקחו על מנת לצוד עכברים. בבואם לאמריקה, נאלצו החתולים הללו להתאים את עצמם לסביבה החדשה, ותוך כדי זיווג בינם לבין עצמם, פיתחו מאפיינים ומראה ייחודיים. בראשית המאה העשרים גזעי חתולים זרים שיובאו לאמריקה (ארוכי-פרווה וסיאמיים) איימו לשנות את "חתולי החווה" היפים ובעלי האופי הנוח. בניסיון להציל את הזן, מגדלים בחרו את החתולים הטובים ביותר והחלו בתוכנית של גידול בררני, על מנת לשמר את המראה והאופי כשהדגש היה על דוגמת הפרווה המרהיבה. גזע זה הוא אחד מחמשת הגזעים הראשונים שנרשמו והוכרו כגזע על ידי אגודת חובבי החתולים האמריקאית, בשנת 1906. במקור, נקרא הגזע "קצר-שיער מבוית" (Domastic Shorthair). בשנת 1966 הוחלט לשנות את שם הגזע ל"קצר-שיער אמריקני" (American Shorthair) כדי להדגיש את האפיון האמריקאי שלו, ולהבדילו מגזעים קצרי-שיער אחרים. זהו חתול גזעי לכל דבר שאינו דומה לחתולי האסמים והמשוטטים האמריקאיים. החתול הגזעי הראשון שנרשם היה מסוג עשן כחול שנקרא באסטר בראון. הגזע התקבל על ידי כל ארגוני החתולים האמריקניים בשנות ה-60. חתולים אלה מוצגים בתערוכות החתולים בהצלחה רבה בכל רחבי ארצות הברית. לעומת קרובו הבריטי קצר השיער, האמריקאי הוא חתול אתלטי, בעל גוף גדול ומוצק יותר. זהו חתול חזק ובריא, אשר אינו מצריך טיפוח מיוחד, כמו כן הגזע אינו סובל ממחלות גנטיות אופייניות. גודל ומשקל: הזכרים גדולים משמעותית מהנקבות, משקלם של הזכרים הוא 5–7 ק"ג, והנקבות שוקלות בין 3.5–5.5 ק"ג. החתול מגיע לגודלו המלא בגיל 3–4 שנים. תוחלת החיים של הגזע היא 15–20 שנים. מוכרים כמעט 80 צבעים ודוגמאות פרווה שונות לגזע. צבעים חלקים: שחור, כחול, אדום, קרם ולבן, עשן, קמיאו ושיידד, ביקולור, קליקו וואן. דוגמת הפרווה הפופולרית היא הטאבי על כל גווניו כאשר הפופולרי ביותר הוא הטאבי הכסוף. מדיה וקבצים בנושא חתול אמריקני קצר-שיער בוויקישיתוף סטנדרט הגזע ב CFA CFA אתר האגודה.
רד ניקולס

ארנסט לורינג "רד" ניקולס (Ernest Loring "Red" Nichols; ‏ 8 במאי 1905 - 28 ביוני 1965) היה נגן קורנט (סוג של חצוצרה), מלחין ומוביל הרכב ג'אז. בשנות העשרים, שהיו שיא הקריירה שלו, היה שותף לכ-4,000 הקלטות. ניקולס נולד במדינת יוטה. אביו היה מורה למוזיקה. הוא החל לנגן בקורנט בגיל 12 במסגרת תזמורת כלי הנשיפה של אביו. ב-1923 נסע לאטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי כדי לעבוד בלהקה מקומית ועד מהרה עבר לניו יורק, בסיסו למשך עשרים השנים הבאות. בניו יורק ניגן במספר תזמורות, בהן זו של פול וייטמן "מלך הג'אז". בנוסף הוביל ניקולס הרכב משלו, יחד עם אשתו, בשם "חמש הפרוטות" (Red Nichols & His Five Pennies), שזכה להצלחה רבה בהופעות ובהקלטות. כמו כן שימש כנגן אולפן בהקלטותיהם של רבים מאמני הג'אז של התקופה ובהם ג'ו ונוטי, אדי לאנג, פי ווי ראסל, ג'ימי וטומי דורסי, בני גודמן, גלן מילר, ג'ק טיגרדן, ג'ין קרופה ואחרים, בכך הפך לנגן הקורנט העסוק והמוקלט ביותר בשנות העשרים. בנוסף לכל עיסוקיו אלו שימש גם כנגן במחזות זמר בברודוויי. ב-1942 עברו בני הזוג ניקולס לקליפורניה, בשל מחלת שיתוק ילדים בה לקתה בתם. עד סוף העשור פרש ניקולס ממוזיקה והקדיש את זמנו לטיפול בבתו. לאורך שנות ה-50 הופיעו ניקולס ו"הפרוטות" בלוס אנג'לס וסן פרנסיסקו. ב-1959 הופק בהוליווד הסרט The Five Pennies, (הופץ בישראל תחת השם "חצוצרת הקסם") המבוסס באופן רופף על הביוגרפיה של ניקולס, בתפקיד ניקולס כיכב דני קיי והופיעו בו גם לואי ארמסטרונג וברברה בל גדס. הסרט זכה לחמש מועמדויות לפרס אוסקר. ניקולס עצמו לא מופיע בסרט אך קול נגינת החצוצרה של דני קיי בסרט הוא שלו. רד ניקולס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רד ניקולס, באתר Last.fm (באנגלית) רד ניקולס, באתר AllMusic (באנגלית) רד ניקולס, באתר MusicBrainz (באנגלית) רד ניקולס, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה באתר Red Hot Jazz (באנגלית) רד ניקולס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מתוך ביקורת אלבום האוסף שלו באתר Allmusic "The Five Pennies", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דף הסרט באתר "האוזן השלישית"
אבוי למנוצחים

אֲבוֹי לַמְּנֻצָּחִים (בלטינית: Vae victis) הוא ניב לטיני, שמשמעו כי המפסיד בקרב נתון לגמרי לחסדיו של המנצח, ואל לו לצפות למידת רחמים מצדו. בשנת 390 לפנה"ס תקף צבא גאלי בהנהגתו של המצביא ברנוס (Brennus) את רומא והצליח להשתלט על כל העיר ולשרוף אותה, פרט לגבעת הקפיטולין. צבאו של ברנוס כיתר את הגבעה והטיל מצור על הנמצאים בה. משאזל מזונם הסכימו שוכני הגבעה לשלם כופר נפש. ברנוס דרש 1,000 ליברות זהב (329 ק"ג). טיטוס ליוויוס מספר (ספר 5 סעיפים 34–49) כי בעת ביצוע התשלום התברר לרומאים שהגאלים משתמשים במשקולות מזויפות. הרומאים פנו לברנוס שיכבד את ההסכם ויושיעם, אולם הוא השליך את חרבו על כף המאזניים שבה היו המשקולות וקבע: Vae victis – "אבוי למנוצחים". לרומאים לא נותרה ברירה אלא להביא עוד זהב על מנת לקנות את חייהם. המעשה מתואר גם על ידי פלוטרכוס (חיי אישים, קאמילוס, 28). לפי המסורת הרומית, הדיקטטור מרקוס פוריוס קאמילוס יצא אחרי הגאלים הנסוגים מרומא והחזיר את הזהב שניתן להם כשוחד בתמורה לנסיגתם. לפני תקיפת הצבא הגאלי, רומא הגיעה לנקודת שיא, לאחר שכבשה את העיר האטרוסקית ויי. מאוחר יותר, הדיקטטור קאמילוס, שהתפרסם כתוצאה ממסע המלחמה הזה, הפך לשנוא ביותר ברחבי רומא, לאחר שאסר על הפלבים לאכלס את העיר החדשה, וציווה על הצבא לתת חלק משלל המלחמה שלהם לאלים. קאמילוס הואשם בניהול שגוי של פרסי המלחמה, ולפי חלק מהמקורות גם בגנבת כסף לעצמו, וגורש מהעיר, למרות שלפי מקורות מסוימים הוא ברח כדי להימנע מתפיסתו. לפי האגדה, הוא עצר בשערי העיר, והתפלל לאלים שיענישו את הרומאים כפויי הטובה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק

ריצ'רד משרוסבורי, דוכס יורק ודוכס נורפוק (באנגלית: Richard of Shrewsbury, 1st Duke of York and 1st Duke of Norfolk; ‏ 17 באוגוסט 1473–1483?) היה בנם השני (וילדם השישי) של המלך אדוארד הרביעי ורעייתו אליזבת וודוויל. ריצ'רד נולד בשרוסברי, והיה אחיהם הצעיר של אליזבת מיורק, מרי מיורק, ססילי מיורק, אדוארד, ומרגרט פלנטג'נט, נסיכת יורק, והאח הבוגר של אן מיורק, רוזנת סארי, ג'ורג' פלנטג'נט, דוכס בדפורד, קתרינה מיורק וברידג'יט מיורק. ריצ'רד היה אחד משני הנסיכים שבמצודה, אשר ככל הנראה נכלאו במצודת לונדון ולפי האשמות לא מבוססות נרצחו על ידי דודם ריצ'רד השלישי. ריצ'רד נולד בשרוסברי ב-17 באוגוסט 1473. בשנת 1474 הוכרז כדוכס יורק. הכרזה זו החלה את הנוהג לפיו בנם השני של מלכי אנגליה מקבל תואר זה. ב-15 בינואר 1478, בגיל 4, הוא נשא לאישה את אן דה מוובריי, רוזנת נורפוק, שהייתה בת 5 במהלך טקס הנישואים. אן ירשה את אחוזת מווברי העשירה והגדולה בשנת 1476 לאחר מות הוריה, וזו הייתה, ככל הנראה, סיבת הנישואין. בשנת 1481 קיבל ריצ'רד את התואר דוכס נורפוק. במות אביו, ב-9 באפריל 1483, הפך אחיו, אדוארד, למלך אנגליה, וריצ'רד הפך ליורש העצר. מלכותו של אדוארד והיות ריצ'רד יורש העצר נמשכו זמן קצר בלבד. רוברט סטילינגטון, בישוף באת' וולס העיד כי אדוארד הרביעי הסכים לשאת לאישה את ליידי אלינור טאלבוט בשנת 1461, והיא הייתה בחיים עת שאדוארד הרביעי נשא לאישה את אליזבת וודוויל בשנת 1464. משמעות הדבר שנישואי אדוארד הרביעי לאליזבת היו ביגמיה. מועצת העוצרות שבראשה עמד ריצ'רד דוכס גלוסטר החליטה לבטל את הנישואים בדיעבד, ולכן כל ילדיהם של אדוארד הרביעי ואליזבת וודוויל נחשבו כילדים מחוץ לנישואין, אשר אינם זכאים לרשת את הכתר הבריטי. בהכרזה של הפרלמנט הבריטי מה-25 ביוני 1483 הוצאו ריצ'רד ואדוארד החמישי מסדר הירושה לכתר הבריטי, וריצ'רד, שהיה אחיו של אדוארד הרביעי, הומלך במקום אדוארד החמישי. ריצ'רד השלישי שלח את אדוארד החמישי ואת ריצ'רד משרוסברי למצודת לונדון באמצע שנת 1483, ושני הנסיכים שבמצודה נעלמו זמן קצר לאחר מכן, וככל הנראה נרצחו. כבנו של המלך, שלט האצולה של ריצ'רד היה שלט האצולה של הממלכה, בהבדל אחד - התג השמאלי של הסמל. הסדרה "הפתן השחור" מבוססת על היסטוריה חליפית לפיה ריצ'רד משרוסברי יורש את דודו, ריצ'רד השלישי, ועולה לשלטון כריצ'רד הרביעי. בספרה של פיליפה גרגורי, "המלכה הלבנה", מסופר שאימו של ריצ'רד, אליזבת וודוויל, מצליחה להבריח את ריצ'רד לטורניי שבבלגיה, שם הוא מסתתר תחת השם הבדוי פרקין וורבק. הנסיכים שבמצודה מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד משרוסברי, דוכס יורק בוויקישיתוף קורות חיים באתר The Peerage.com