laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברנגייה מפלאסול

ברנגייה מפלאסול (או מפאלול) היה טרובדור קטלאני מפאלול שבמחוז רוסילון. מכלל יצירותיו שרדו שנים-עשר שאנסונים (שירים), ולאחוז יחסית גדול מהן – שמונה - נשמר גם הלחן. רק כמה פרטים גסים מחייו של ברנגייה נחשפים ביצירות שהתגלו. לפי קורות החיים שלו, הוא היה אביר עני, אך מיומן היטב בנשק. מקור אחר טוען שמשפחתו הייתה אמידה. ברנגייה מופיע בחמישה מסמכים של מחוז רוסילון בין 1196 ל-1209, ובכולם הוא מופיע תחת השם הלטיני Berengarius de Palatiolo. התאריכים המוקדמים של פעילותו נקבעים לפי העובדה שהוא היה ווסל (צמית) של ג'ופרה השלישי מרוסילון, שנפטר ב-1164 ומוזכר בכמה מן היצירות של ברנגייה. ייתכן בהחלט שברנגייה היה אחד מן הטרובדורים המוקדמים ביותר, ושהשירים בהם מוזכר ג'ופרה הם כבר משנת 1150. נראה שלברנגייה לא היה קשר רב עם עמיתיו הטרובדורים. ייתכן והוא פגש את פון מאורטפה בשלב מאוחר של חייו, והנ"ל כנראה התייחס אליו באחד משיריו תחת השם Senher En Berenguier. כל יצירותיו של ברנגייה ששרדו עוסקות בנושא האהבה החצרונית (courtly love). אחד מן השאנסונים שלו היווה מודל ל"סירוונטס" (סוגה אופיינית לטרובדורים) של Raimbaut דה Vaqueiras, שניתן להגדירו כדומה בלחנו לזה של ברנגייה, אך יותר "מצועצע". מושא האהבה הראשי בשיריו של ברנגייה היא ארמסן מאוויניו, אשתו של ארנוט מאוויניו. לפי קורות חייו של ברנגייה, ארנוט היה הבן של מריה מפיירלדה, אך זהו כנראה בלבול עם מריה דומינה דה פטרלטה, אמה של סורמונדה, המאהבת של לגוי דה Cabestany. לא ניתן לסדר בוודאות כרונולוגית את יצירותיו של ברנגייה, אך הן כן סודרו באופן השואף להציג התפתחות נושאית "הגיונית". הנושא בו עוסקות היצירות הללו אינו מתחבר לאירועים בחייו של ברנגייה, ואף אין אנו יודעים שאכן מדובר באותה גברת בכל אחד מן השירים. אף על פי כן, ההתפתחות הנושאית מתכתבת עם שלבים בחייה של האישה הנאהבת. Aital dona cum ieu sai ביצירה זו ברנגייה משבח את השלמות של הגברת שלו. היא גאה ויש לה מחזרים רבים. למרות זאת, היא מוכנה להטות אוזן כדי לשמוע דבריו.  Dona, si totz temps vivia ברנגייה מבטיח שלא לחפש אהובה אחרת, למרות שנראה שהגברת שלו מחוץ להישג יד. Dona, la genser qu'om veya ברנגייה גומל בדעתו להיות סבלני. Aissi quon hom que senhor ochaizona הגברת חשה רחמים כלפי ברנגייה, אך נאמנותה אליו עדיין לא משתווה לשלו.  S'eu anc per fola entendensa ברנגייה מייחל לכך שהגברת שלו תחסוך ממנו את העינוי הזה. S'ieu sabi' aver guiardo ברנגייה נכשל, אך הוא מביע תקווה כי השיר הזה יכול עדיין לקבל את תשומת הלב שלה. Tant m'abelis joys et amors e chans סוף סוף ברנגייה מתוגמל על התמדתו על ידי תשומת לב מן הגברת שלו. בהיעדרה היא מעניקה לו כוח בחום הקר; היא מעודדת את השירה שלו. Mais ai de talan que no suelh ברנגייה מלא שמחה. הוא רק מייחל לכך שהיה יכול לראות את הגברת שלו בכל רגע. Bona dona, cuy ricx pretz fai valer הגברת נפרדת מברנגייה. הוא צריך לעזוב אותה, אבל הוא לא יכול לסבול את זה, או למצוא אישה טובה יותר. De la gensor qu'om vey', al mieu semblan הדילמה: להישאר נאמן או לעזוב. Totz temoros e doptans ברנגייה מאשים את עצמו על ההפסד שלו, אך במקביל מחדש את ההתחייבות לגברת שלו. Ab la fresca clardat עונת הקיץ מעוררת את השיר הזה, וברנגייה גומל בלבו שימשיך לחפש אחר טובת אהובתו. מדיה וקבצים בנושא ברנגייה מפלאסול בוויקישיתוף ברנגייה מפלאסול, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברנגייה מפלאסול, באתר Discogs (באנגלית) Aubrey, 10–11. Egan, 11.
מנה מנה

מנה מנה (#מנהמנה) היא תוכנית בישול ישראלית ששודרה מדי יום ראשון, והועבר לשידור בימי חמישי בערוץ הילדים בשעה 15:00 בהנחיית לירון ויצמן. בכל פרק מתארח אורח אחר ויחד עם לירון הם מכינים 3 מתכונים שקשורים לאותו נושא בו הפרק מדבר (לדוגמה: פיקניק, ישראלי). בתחילת התוכנית, אותו האורח שמתארח בתוכנית נשאל שאלות העדפה (לדוגמה: צ'יפס או פירה?). לאחר מכן האורח ולירון מתכנסים במטבח להתחלת התוכנית עצמה, וצופים בפינה "בלי פילטר" בהנחיית נועה פילטר. אחרי שהפינה מסתיימת האורח ולירון מתחילים להכין את המנה הראשונה והגדולה ביותר בתוכנית. בסיום הכנת הארוחה, הם צופים בפינה "בהגזמה". בסיום הפינה הם לוקחים טיפ בריאותי ממכונת הטיפים הבריאותיים של מנה מנה ואז מכינים את "המנה בקטנה" - מתכון נוסף אך קטן יותר מהמתכון הראשון שהוכן. לאחר מכן הם צופים בפינה "סוכר-יאאא!" ואז מכינים את מנת הבית, המנה שבחר אותו האורח להביא לנו (מתכון) ולהכין אותו ביחד עם לירון בתוכנית. במהלך התוכנית כולה מתבקש האורח לבחור ארבעה אנשים מועדפים עליו מהחיים ולשים אותם בקבוצת הוואטסאפ של מנה מנה. בכל תוכנית משודרות 3 פינות שונות בלי פילטר – פינה בהנחיית נועה פילטר שם היא אומרת כל שברצונה להגיד על אותו הנושא. בהגזמה – פינה בנחיית שרונה לוינבאום, שם היא מכינה מאכלים מוגזמים העשויים ממתקים, שוקולדים, עוגות ועוד. סוכר-יאאא! – פינה בהנחיית הקונדיטור אור בן אוליאל ובה הוא מכין קינוחים מיוחדים מבצק סוכר תוכנית נוספת קצרה יותר המשודרת בהנחיית עודד פז ונועה פילטר, שם הם מכינים מתכונים בריאים של מנה מנה. בכל שבוע בו יוצא פרק של מנה מנה, כך גם יוצא פרק חדש של מנה מנה בריאה. דניאל מורשת – פיקניק נדב גדג' – הכי ישראלי רוני דלומי – יום הולדת יניב פולישוק – אוכלים בריא אילנית לוי – מבשלים לאחים אליעד נחום – שניצל דנה פרידר – בר/בת מצווה דניאל גד – שבת בבוקר עדי הימלבלוי – הסנדוויץ' המושלם עודד פז – אוכל צמחוני תובל שפיר – פיצה טום באום – סושי ואסייתי אתר האינטרנט הרשמי של מנה מנה
מיכאל אבולעפיה

מיכאל בנימין אבולעפיה (נולד בשנת 1967) הוא פסיכיאטר לילדים ולנוער, מחבר ספרים, ראש מכון "לב אל לב", מרצה לפסיכולוגיה יהודית ב"מכון מאיר" ובמכללות שונות ומלחין. אבולעפיה נולד בצרפת ב-1967. בילדותו למד בבית ספר כללי והיה חבר בתנועת נוער של הצופים היהודים בצרפת. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, אבולעפיה החל ללמוד רפואה בצרפת (בפקולטה סנט אנטואן, פריז). במהלך לימודי הרפואה ובמסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים, הגיע ארצה למשך שנתיים של לימודים והתמחות בבתי החולים שערי צדק, הדסה עין כרם ואיתנים. בסוף אותן שנתיים חזר לצרפת כדי לסיים את שנת הלימודים האחרונה. לאחר סיום לימודי רפואה כללית בצרפת, החל בשש שנים של התמחות בתחום בריאות הנפש. כיום הוא דוקטור מומחה בפסיכיאטריה של הילד והמתבגר. אבולעפיה התגייס לצבא הצרפתי והוצב כרופא בבית החולים הצרפתי סן לואי בעיר העתיקה בירושלים, בתפקיד אחראי על המחלקה הפנימית. אבולעפיה הוא בוגר מכון מאיר ומעביר בו שיעור שבועי. בעל מרפאה פרטית בירושלים. אבולעפיה עומד בראש מכון "לב אל לב" – המרכז לטיפול והכשרת מטפלים מתוך אמונה. מרצה במכללות שונות בירושלים כגון במכללת אפרתה, בתל אביב, במדרשת אוניברסיטת בר-אילן ובמקומות נוספים. כתב טור קבוע במשך מספר שנים בעלון השבת "ראש יהודי" וכותב קבוע בעלון השבת "באהבה ובאמונה". אבולעפיה הלחין ושר באלבום שירים שהוציא בשם 'הנגן והכלי'. מעביר שיעור ושו"ת ברשת מורשת של קול ישראל. מעביר שיעורים בערוץ אורות. הוא שותף להדרכות של "רב גן" של זאבי רוט שנערכות מדי שנה באוניברסיטת בר-אילן. שימש חבר הנהלה בארגון עצת נפש. בשנת תשע"ו פתח ועומד בראש רשת בתי ספר 'לב אל לב' ללימודי פסיכותרפיה אינטגרטיבית יהודית בירושלים, בתל אביב, בבית שאן, באריאל, באשקלון ובקרני שומרון. נשוי לשירה ואב לתשעה. מתגורר בשכונת ימין משה בירושלים. אבולעפיה כתב יותר מעשרים ספרים, המשלבים בין פסיכולוגיה יהודית לפסיכיאטריה. אמנות ההכלה – המדריך לחינוך מתוך אהבה, בהוצאת ידיעות ספרים הגנן והפרי רב מכר, תורגם לצרפתית תחת השם "Le jardiner et le fruit" הרהורי אהבה של מטפל התנערי על שפת העדן ההגדה הטיפולית והחינוכית של פסח נפשי יצאה בדברו אמנות החיבוק שובי נפשי עצות טבעיות לנפש מיכאל אבולעפיה, ברשת החברתית פייסבוק אתר הבית של מיכאל אבולעפיה שיעוריו בערוץ מאיר שיעוריו בערוץ אורות(הקישור אינו פעיל) הרב חגי לונדין ומיכאל אבולעפיה, ‏פסיכולוגיה יהודית, באתר "ערוץ מאיר" מאיה פולק, מתקן עולם שבור, מקור ראשון, מוסף "שבת", 9 בספטמבר 2016 הספרים של מיכאל אבולעפיה, באתר "סימניה" מיכאל אבולעפיה, דף שער בספרייה הלאומית יוסף ארנפלד, עניין אישי והפעם עם ד"ר מיכאל אבולעפיה, באתר www.inn.co.il ד"ר מיכאל אבולעפיה , שיעורים של ד"ר מיכאל אבולעפיה, באתר www.meirtv.co.il אמציה איצן, "'הנגן והכלי', ד"ר מיכאל אבולעפיה", ביקורת בבשבע, 04/08/11 נטיות הפוכות ותורשה גנטית - מאמר מד"ר מיכאל אבולעפיה, באתר FXP אמנות ההכלה באתר ידיעות ספרים ביקורת על הספר הגנן והפרי ביקורת על הספר הרהורי אהבה של מטפל ביקורת על הספר התנערי ביקורת על הספר על שפת העדן ביקורת על הספר ההגדה הטיפולית והחינוכית של פסח ביקורת על הספר נפשי יצאה בדברו ראו כאן
יובל פרוינד

הרב יובל פרוינד (נולד בנובמבר 1974) הוא רב, מחבר ספרי הגות ומוזיקאי. נולד בכפר סבא ליעקב פרוינד, שדרן קול ישראל וליהודית, מורה לאנגלית למבוגרים באוניברסיטה הפתוחה, ולו שלושה אחים. למד בישיבת בני עקיבא ברעננה ולאחר מכן בישיבת שבי חברון. שרת במסגרת "הסדר מרכז" ולאחר שירותו הצבאי למד במסגרת לבוגרי צבא שהקים הרב חננאל אתרוג. שימש שלוש שנים כר"מ בישיבת בני עקיבא ברעננה, ולאחר מכן החל ללמד במכינה הקדם-צבאית בבית רימון. במקביל, החל לכתוב עבור "ראש יהודי" חומרים בנושאי יהדות ורוח, בעיקר בעקבות תורתו של הרב קוק. בשנת 2013 השיק את אלבום הבכורה שלו 'תכף אשוב'. חלק מהשירים בדיסק מבוצעים יחד עם הזמר אהוד בנאי. בדיסק מנגנים גם הבסיסט עופר אשד ונגן הכינור אורן צור. בשנת 2016 הוציא את 'נפשי תקשיב שירו' - מופע שירי הרב קוק. כותב אופן קבוע טורים בעלוני שבת ובעיקר בעולם קטן ומעביר שיעורים בערוץ אורות. נשוי למרים, עובדת סוציאלית ואשת חינוך, ואב לחמישה ילדים. מתגורר בקיבוץ הדתי בית רימון בגליל התחתון. נביעות: הארות, עצות ותובנות המשיבות את הרוח על פי משנתו של הראי"ה קוק, הוצאת "ידיעות אחרונות - ספרי חמד", תל אביב תשע"ג. תרגום של תורות של הרב קוק לשפה פופולרית, הספר נמכר ביותר מ-12,000 עותקים. ניצוצות: הארות, עצות ותובנות ע"פ דרכו של הראי"ה קוק זצ"ל, ירושלים תשס"ח. בהוצאת "ידיעות אחרונות - ספרי חמד", תל אביב תשע"א אורות התשובה עם ביאור "מעט מן האור", תל אביב תשס"ה. בהוצאת ראש יהודי. פסיכולוגיה של מעלה - תורת הנפש של הרב קוק, ירושלים תשס"ט (פסקאות מכתבי הראי"ה העוסקות בנפש האדם, מחולקות לנושאים ומבוארות).בהוצאת ראש יהודי. מידות הראיה: טהרת מידות הנפש, ירושלים תש"ע (ביאור ל'מדות הראי"ה' עם "סדר טהרת מידות הנפש" מ"אורות הקודש" ג' ו"קיצור מסילת ישרים" שכתב הראי"ה. בהוצאת ראש יהודי. משיב הרוח: 70 פסקאות המשיבות את הרוח, בסימן עי"ן טובה, ירושלים תשס"ז. בהוצאת ראש יהודי. ראי"ה בהירה: התבוננות פנימית על פי כתבי הרב קוק, תל אביב תשס"ו. בהוצאת ראש יהודי. ילדותי השנייה, ירושלים תשס"ז, בנושא חינוך. בהוצאת ראש יהודי. על החיים ועל המוות, ירושלים תשס"ז (על המוות ביהדות, עם תקציר הלכות אבלות מהרב שמואל אליהו). בהוצאת ראש יהודי. לפרוש כנפיים, תפילה, רצון והתחדשות על-פי תורתו של הרב קוק. ירושלים 2011, בהוצאת ראש יהודי. לאחוז את החבל משני קצותיו : כיווני רוח בתורת הרב קוק. 2017. מתגלגלים, ספר פרוזה לנוער. בהוצאת ידיעות ספרים, 2018. ערך את ספר הזיכרון למען איתן הנזרק בלהב אש לחייל יאיר ברק שנפל בקרב בדרום לבנון. חברון תשס"ה. עפרה לקס, עניין אישי והפעם עם הרב יובל פרוינד, באתר ערוץ 7, 30 באוגוסט 2018 יובל פרוינד, דף שער בספרייה הלאומית הרב יובל פרוינד בערוץ היוטיוב על הדיסק באתר nrg. על ספרו נביעות באתר ערוץ 7 רוק'נ-רב: ביום עם הגמרא - בערב על הבמה, באתר ynet, 31 ביולי 2012 ראו כאן ראו כאן
אבי בלסברגר

אָבִי בְּלַסְבֶּרְגֶר היה מנכ"ל סוכנות החלל הישראלית בשנים 2016–2021. בעברו כיהן כמנכ"ל אלביט מערכות אבטחה. בוגר תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. נכון ל-2016, לומד לתואר שלישי באסטרופיזיקה בטכניון בלסברגר עבד במשך 30 שנה בחברות אלביט מערכות. התחיל כמהנדס פיתוח במיזמי מצלמות ללווייני תצפית בחברת אלביט מערכות אלקטרו-אופטיקה (אל-אופ), ועבד במגוון מיזמים, עד שהגיע להיות מנהל חטיבת המודיעין החזותי (בעבר אלביט אלקטרואופטיקה). לאחר מכן עבר לחברת OIP, חברת בת של אלביט בבלגיה. בתפקידו האחרון שימש כמנכ"ל אלביט מערכות אבטחה. פרש מהחברה בשנת 2013. כמו כן, היה חבר בוועדה המנחה של סוכנות החלל הישראלית, מרַכז ועדת החלל של המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי (מולמו"פ) וכן יועץ למוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית בתחום התוויית מדיניות החלל. החל ממאי 2016 ועד יולי 2021 שימש מנהל סוכנות החלל הישראלית, לאחר פרישתו של מנחם קדרון. אבי בלסברגר מונה למנהל סוכנות החלל הישראלית, באתר סוכנות החלל הישראלית, 1 במאי 2016 בוגר האוניברסיטה אבי בלסברגר מונה למנהל סוכנות החלל הישראלית אתר אוניברסיטת בן-גוריון, מאי 2016 אבי בליזובסקי, ‏אבי בלסברגר, המנהל הנכנס של סוכנות החלל בריאיון לאתר הידען: תפקיד המדינה לתמוך בפיתוחים חדשניים שיגדילו את היתרון היחסי של ישראל בתחום החלל, באתר "הידען", 26 ביוני 2016 אבי בלסברגר מונה למנהל סוכנות החלל הישראלית אתר סוכנות החלל הישראלית, מאי 2016
ייקוב הדין את ההר

יִקּוֹב הַדִּין אֶת הָהָר הוא ביטוי חז"לי שמשמעותו היא - הקפדה מוחלטת על הכללים, ללא פשרות, ללא גמישות וללא רחמים. הביטוי משמש גם בעברית המודרנית ומופיע בפסיקות משפטיות. מקור הניב הוא מלשון חז"ל: נגמר הדין - אי אתה רשאי לבצוע. רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי אומר: אסור לבצוע, וכל הבוצע - הרי זה חוטא, וכל המברך את הבוצע - הרי זה מנאץ. ועל זה נאמר "בֹצֵעַ בֵּרֵךְ נִאֵץ יְהוָה" (תהלים, י', ג'); אלא יקוב הדין את ההר, שנאמר "כִּי הַמִּשְׁפָּט לֵאלֹהִים הוּא" (דברים, א', י"ז); וכן משה היה אומר: יקוב הדין את ההר. אבל אהרן אוהב שלום, ורודף שלום, ומשים שלום בין אדם לחבירו, שנאמר "תּוֹרַת אֱמֶת הָיְתָה בְּפִיהוּ וְעַוְלָה לֹא נִמְצָא בִשְׂפָתָיו בְּשָׁלוֹם וּבְמִישׁוֹר הָלַךְ אִתִּי וְרַבִּים הֵשִׁיב מֵעָו‍ֹן" (מלאכי, ב', ו'). — תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ו', עמוד ב' בברייתא זו שבתלמוד הבבלי, שמקורה בתוספתא (מסכת סנהדרין, פרק א, הלכה ג), דנים בשתי גישות התייחסות להלכה. הגישה הראשונה, המחמירה, המיוחסת למשה רבנו, היא גישת "יקוב הדין את ההר". לפי גישה זו, משנקבעו חוקים והלכות - יש לקיימם. לכן אין לנסות "לבצוע" - לפשר בין הצדדים הניצים. הגישה הנגדית, המיוחסת לאחיו אהרן הכהן, היא גישה גמישה יותר, המתייחסת למכלול הנסיבות בהקשרן, ומעדיפה פשרה ושלום כאשר הדבר אפשרי. הביטוי משמש גם בעברית המודרנית להביע רדיפת צדק קפדנית בלי נכונות לסטיה מהחוק, ללא חמלה וללא משוא פנים. הביטוי מופיע גם בפסיקות משפטיות. משפט פרוצדורלי לפנים משורת הדין כופין על מידת סדום יקוב הדין את ההר, באנציקלופדיה יהודית "דעת" אומנות השלטון והפשרה באתר "כיפה" מילון השפה העברית יקוב הדין את ההר, באתר "האקדמיה ללשון העברית" יקוב הדין את ההר, באתר מילון ספיר דוגמא לפסקי דין, באתר תקדין
ורה אלנטובה

ורה אלנטובה (ברוסית: Ве́ра Алентова; נולדה ב-21 בפברואר 1942) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסייה. ורה אלנטובה נולדה ב-1942 בעיר קוטלאס שבמחוז ארכנגלסק, צפון רוסיה. הוריה היו שחקנים: ולנטין ביקוב (1946-1917) ואירינה אלנטובה (1988-1917). היא נקראה על שם סבתה (מצד אמה), שנפטרה בגיל 28. סבה מצד אביה היה רופא, וסבתה בוגרת הקורסים של בסטוז'בסקי בסנקט פטרבורג (מוסד השכלה גבוהה לנשים, בשלהי תקופת האימפריה הרוסית). אביה של אלנטובה נפטר ב-1946, כאשר היא הייתה בת ארבע. אמה לקחה אותה לאוקראינה הסובייטית. בשנת 1960 היא עבדה, במשך עונה אחת, בתיאטרון של העיר אורסק שבמחוז אורנבורג (סמוך לקזחסטן הסובייטית). ב-1961 עברה למוסקבה. למדה משחק בבית הספר לתיאטרון של התיאטרון האמנותי של מוסקבה, בהדרכתו של השחקן והמחנך ואסילי מארקוב. בזמן הלימודים התחתנה עם חברה לספסל הלימודים - ולדימיר מנשוב. ב-1965 סיימה את לימודיה בהצטיינות והחלה לשחק בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. תפקידה הראשון היה בסרט "ימי טיסה" בשנת 1965. אלנטובה גילמה 28 תפקידים על במת התיאטרון ו-27 בסרטי קולנוע. התפרסמה בעיקר בזכות התפקיד הנשי הראשי בסרט זוכה פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - מוסקבה אינה מאמינה בדמעות. משנת 2009 מנהלת, יחד עם בעלה השחקן והבמאי ולדימיר מנשוב, סדנה למשחק ובימוי ב-VGIK (המכון הכלל-סובייטי הממלכתי לקולנוע שבמוסקבה). מאוקטובר 2011 אלנטובה משחקת לצד בעלה בהצגה "אהבה. מכתבים" בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. ההצגה מבוססת על מחזהו של האמריקאי א"ר גורניי(אנ') "מכתבי אהבה" ובו שתי דמויות בלבד. היא בוימה על ידי בתם של בני-הזוג - יוליה מנשובה (שחקנית במקצועה). בשנה השנייה ללימודיה בבית הספר לתיאטרון, התחתנה עם חברה ללימודים - ולדימיר מנשוב. המשיכה לשאת את שם המשפחה של אביה והייתה מוכרת כוורה ביקובה. ב-1969 לבני-הזוג נולדה בתם היחידה - יוליה מנשובה (כיום שחקנית ומנחת תוכנית טלוויזיה). בעקבות לידת הבת, ורה ביקובה אימצה את שם המשפחה של אמה - אלנטובה. אלנטובה היא סבתא לאנדריי גורדין (יליד 1997) וטייסיה גורדינה (2003) - ילדיהם של בתה יוליה וחתנה השחקן איגור גורדין. פרס ברית המועצות (1981, על התפקיד הנשי הראשי בסרט "מוסקבה אינה מאמינה בדמעות") פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי "סן-מישל" בבריסל (1981, על אותו תפקיד) האמנית הנכבדה של רוסיה הסובייטית (1982) הפרס הממלכתי של רוסיה הסובייטית על-שם האחים ואסילייב (1986, על התפקיד הנשי הראשי בסרט "זמן המשאלות") אמן העם של הפדרציה הרוסית (1992, על זכויותיה הרבות בתחום אמנות התיאטרון) אות הידידות (2001) אות הכבוד (רוסיה) (2007) אות "על הצטיינות בשירות המולדת" מדרגה רביעית (2012, על תרומתה הרבה לפיתוח אמנות התיאטרון והקולנוע במולדתה, פעילותה היצירתית רבת השנים) מדיה וקבצים בנושא ורה אלנטובה בוויקישיתוף ורה אלנטובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ורה אלנטובה, באתר AllMovie (באנגלית) ורה אלנטובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ורה אלנטובה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מפקד המבואות המערביים

מפקד המבואות המערביים במלחמת העולם השנייה היה קצין צי בריטי בדרגת אדמירל, אשר הוא ומטהו הופקדו על ניהול פעולות הצי המלכותי הבריטי בשטחי המים שממערב לאי הבריטי ולאירלנד, ולמעשה הופקדו על ניהול השיירות ששטו באוקיינוס האטלנטי ועל הגנתן מפני התקפות של צוללות גרמניות. הפיקוד, שהוקם עם פרוץ המלחמה, הוטל על מפקד המחוז הימי של פלימות', אדמירל מרטין דנבאר-נסמית' (Martin Dunbar-Nasmith). לאחר נפילת צרפת באביב 1940, שאיפשרה לגרמניה שימוש בבסיסים ימיים בחוף האטלנטי של צרפת, הוסט נתיב השיירות האטלנטיות לבריטניה וממנה למבואות הצפון מערביים שבין צפון אירלנד לאי הבריטי. בעקבות זאת הוחלט להעתיק את מיקומו של מטה הפיקוד מפלימות' לליברפול, ששימשה כנמל ראשי לשיירות האטלנטיות וכבסיס מרכזי לאוניות הצי המלכותי שליוו אותן. ב-7 בפברואר 1941 נפתח מטה הפיקוד במרתף בית דרבי בליברפול, עם מרכז פיקוד משני בעיר דרי שבצפון אירלנד. באותה עת עבר לליברפול גם מטה להק 15 של חיל האוויר המלכותי (חלק מפיקוד החופים של החיל, שהיה שותף ללחימה נגד הצוללות הגרמניות). במרתף בית דרבי הוקם מרכז פיקוד מבוצר בבטון וחסין מפני הפצצות על פני שטח של כ-4,600 מטר מרובע. ב-17 בפברואר 1941 החליף אדמירל סיר פרסי נובל (Percy Noble) את דנבאר-נסמית' כמפקד המבואות המערביים. בשנה וחצי שלאחר מכן הקים נובל בסיסים לקבוצות הליווי של הצי לשיירות האטלנטיות בגרינוק בשפך המערבי של נהר הקלייד בסקוטלנד ובדרי שבצפון אירלנד (בנוסף לבסיס שבליברפול) וכן מתקני אימון לאוניות הצי ששירתו בקבוצות אלו. ב-19 בנובמבר 1942 מונה אדמירל מקס הורטון כמפקד המבואות המערביים, ושירת בתפקידו עד לסגירת הפיקוד ב-15 באוגוסט 1945. למנהיגותו היה חלק חשוב בהבסתו של איום הצוללות הגרמניות על ספנות בעלות הברית. הוא הגדיל את מספר כלי השיט המלחמתיים שהיו מאורגנים במסגרת קבוצות סיוע - בנפרד מכלי השיט שהיו צמודים לכל שיירה לשם הגנתה - והשתמש בהן כדי לתגבר שיירות שהותקפו על ידי צוללות גרמניות. העובדה שקבוצות הסיוע לא היו צמודות לשיירה מסוימת איפשרה הן גמישות טקטית, באופן שהן היו יכולות להקצות כלי שיט למרדף ממושך אחרי צוללות שאותרו עד אשר נאלצו צוללות אלו לצוף על פני המים. לאחר המלחמה ופירוק מפקדת המבואות המערביים חזר בית דרבי לשימוש אזרחי. לימים הוקם במרתפו מוזיאון המבואות המערביים, המספר את סיפור פעולת המפקדה במהלך הקרב על האוקיינוס האטלנטי. אתר מוזיאון המבואות המערביים מפקד המבואות המערביים באתרו של מקנזי גרגורי שטח המבואות המערביים הוגדר כמשתרע בין קו הרוחב של חוף צפון האי הבריטי וקו הרוחב של חופו הדרומי ומערבה עד קו האורך 30 מערב.
מלורה הארדין

מלורה הארדין (באנגלית: Melora Hardin; נולדה ב-29 ביוני 1967) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. הארדין נולדה ביוסטון, טקסס, אמה היא מורה למשחק ושחקנית לשעבר ואביה הוא השחקן ג'רי הארדין (אנ'). הארדין גדלה בקליפורניה לאחר שעברה לשם עם משפחתה בגיל 4. היא התחילה את קריירת המשחק שלה כילדה כששיחקה בסדרה "רעם", בפרק של הסדרה "בית קטן בערבה" (ושיחקה גם בסרט המבוסס על הסדרה) ובשני פרקים של "זינוק לאתמול", היא לוהקה במקור לסרט "בחזרה לעתיד" אך לבסוף הוחלפה בקלודיה ולס. בשנת 1986 שיחקה בסרט הקומדיה "אל תקרא לי לבן" בתור בתו של לזלי נילסן. ב-1990 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הריקודים "למבדה" שבין מפיקיו נמנה גם יורם גלובוס, היא הופיעה בפרק של העונה הראשונה של הסדרה "חברים" כבחורה שרוס גלר מאוהב בה, מ-2004 ועד 2009 היא גילמה בסדרה "מונק" את טרודי מונק, אשתו של הדמות הראשית בסדרה. ב-2003 החלה לשחק באחד התפקידים הראשיים בקומדיה "המשרד" ובאותה שנה שיחקה קצינה לשעבר בחיל הים האמריקאי בסדרה "NCIS", ב-2005 היא גילמה את לינדה אוונס בסרט טלוויזיה העוסק בהפקת הסדרה "שושלת". בשנת 2008 החלה להופיע בברודוויי בחידוש למחזמר "שיקגו" בתפקיד רוקסי, ובקומדיה הרומנטית "27 שמלות". בשנת 2009 שיחקה בסרט "האנה מונטנה: הסרט" בדמותה של לורליי, המתחילה קשר רומנטי עם אביה של מיילי. בשנת 2012 שיחקה בסרט "בן בנקס", ושיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "להקת החתונות", שבוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הפשע "איזו מין שוטרת", בסרט "נערה אמריקאית: איזבל רוקדת לאור הזרקורים" (השמיני בסדרת הסרטים של "נערה אמריקאית"), וכן, החלה לגלם את דמותה של תמי קשמן בסדרת הטלוויזיה "טרנספרנט" ברשת אמזון, תפקיד אשר קיבלה עליו מועמדות לפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרה קומית לשנת 2016. בשנת 2017 החלה לגלם את ג'קלין קרלייל, עורכת עיתון קשוחה בסדרת הטלוויזיה "עושות כותרות" ברשת Freeform. בשנת 2019 שיחקה בעונתה השנייה של הסדרה "מיליון דברים קטנים". בשנת 2023 שיחקה בסרט האימה והמד"ב של הולו "Clock" בתור ד"ר אליזבת' סימונס. הארדין נשואה לשחקן והתסריטאי גילדארט ג'קסון ויש להם שתי בנות. אתר האינטרנט הרשמי של מלורה הארדין מלורה הארדין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מלורה הארדין, ברשת החברתית אינסטגרם מלורה הארדין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מלורה הארדין, באתר AllMovie (באנגלית) מלורה הארדין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מלורה הארדין, באתר ספוטיפיי מלורה הארדין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מלורה הארדין, באתר Discogs (באנגלית) מלורה הארדין, באתר Songkick (באנגלית)
לוסי רובינסון

לוסי ג'יין רובינסון (באנגלית: Lucy Jane Robinson; נולדה ב-7 בספטמבר 1968) היא שחקנית טלוויזיה אנגלייה. רובינסון נולדה בוורת'ינג (אנ') שבמחוז מערב סאסקס. אביה רוברט רובינסון (אנ') היה עיתונאי ומנחה בטלוויזיה. היא שיחקה בין השאר בתפקיד לואיזה הרסט בסדרת הטלוויזיה "גאווה ודעה קדומה" משנת 1995, בתפקיד רובין דאף בעונה החמישית של הסדרה "רגליים קרות", ראש העיר כריסטבל ויקהאם בעונה השנייה של הסיטקום "הקו הכחול הדק" ובתפקיד פאם דרייפר בסדרה "סקס, רובים ופרברים". רובינסון הופיעה בסרט "ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים" בתפקיד ג'ייני, ובתפקיד פראו קלוביס, המזכירה של דוכס מנהטן, בפרק "ארץ חדשה" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". היא גילמה את גברת הרסט בעיבוד ל"גאווה ודעה קדומה" ואת גברת אלטון בעיבוד משנת 1996 לרומן "אמה". עוד שיחקה בתפקיד הארייט בורג'ס באופרת הסבון "איסטאנדרס" והופיעה בפרק בסדרת הילדים "Powers" של רשת ה-BBC. רובינסון הופיעה בתפקיד גברת ריק בדרמה של ITV "ויליאם ומרי" לצדו של מרטין קלונס. היא גם השתתפה בסדרה "דוק מרטין" בכיכובו של קלונס בתפקיד הצ'לנית הולי. ב-2014 שיחקה רובינסון בתפקיד 'ליז' (הגרסה הצעירה של המלכה אליזבת השנייה) במחזה "Handbagged" מאת מוירה בופיני (אנ'). רובינסון נשואה לשחקן ניקולס מורצ'י (אנ'). לוסי רובינסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוסי רובינסון, באתר AllMovie (באנגלית) "Robinson, Lucy". BFI Film & TV Database. British Film Institute. אורכב מ-המקור ב-2009-02-08. נבדק ב-2008-10-06. Action TV Online - Powers episode guide
ארי סינגר

ארי (אריה) סינגר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין מילואים ראשי. סינגר, בנם של ביטריס וחיים-אהרון, נולד בארצות הברית, ובשנת 1973 עלה לישראל עם משפחתו שהתיישבה ברמת גן. למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה ובישיבת הגולן. התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קציני שריון שירת כמפקד מחלקת טנקים. לאחר שחרורו משירות סדיר שימש במגוון תפקידי פיקוד ומטה בעוצבת יפתח ובהם מפקד גדוד. לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה למפקד עוצבת יפתח. בהמשך שימש כראש מטה עוצבת נתיב האש. לאחר מכן שירת כראש מטה אוגדת הבשן. ב-6 ביולי 2017 הועלה לדרגת תת-אלוף במילואים, ומונה לקצין מילואים ראשי. ב-2 בספטמבר 2021 סיים את תפקידו. הוא חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים. סינגר הוא יהלומן ומתגורר בפדואל. נשוי ואב לשישה ילדים. אחיו יעקב-דוד סינגר נהרג במהלך שירותו הצבאי. מדיה וקבצים בנושא ארי סינגר בוויקישיתוף הודיה כריש חזוני, ‏קצין המילואים הראשי לשעבר לא מתרגש מאיומי הסרבנות: "שום דבר לא השתנה", בעיתון מקור ראשון, 18 במרץ 2023 אבי חיים, בני עקיבא זוכרים את הרב נריה זצ"ל, באתר ערוץ 7, 15 בדצמבר 2011 עמוס הראל, מפקדי המילואים הוותיקים חוזרים: "צה"ל חזר לבנות עלינו", באתר הארץ, 14 במאי 2010 עדו בן פורת, ארי סינגר מונה לקצין המילואים הראשי, באתר ערוץ 7, ‏6 ביולי 2017 קצין המילואים הראשי נכנס לתפקידו, באתר צה"ל, 2 בספטמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורלב

האם התכוונתם ל... אורי אורלב – סופר ילדים ומתרגם ישראלי איתמר אורלב – סופר ועורך ספרותי ישראלי זבולון אורלב – לשעבר שר בממשלת ישראל וחבר הכנסת אורלוב