laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקדמיית קררה

אקדמיית קררה (באיטלקית: Accademia Carrara) היא גלריה לאמנות ואקדמיה לאמנות בברגמו איטליה. ראשית הגלריה ברוזן ג'אקומו קררה, מצנט (פטרון אמנות ) ואספן שהוריש עיזבון נדיב לעיר ברגמו בסוף המאה ה-18. ממותו של הרוזן ב-1796 ניהל את עיזבונו אפוטרופוס ממונה. בשנת 1958 עברה האקדמיה לפיקוח ישיר של עיריית ברגמו. הבניין הנאוקלאסי תוכנן על ידי הארכיטקט סימונֶה אליה, תלמידו של לאופולדו פולק, ונבנה בשנת 1810. המוזיאון ממשיך להגדיל את האוספים שברשותו באמצעות רכישות ותרומות. בשנת 2006 היו ברשותו 1,800 ציורים מהתקופה שבין המאה ה-15 למאה ה-19 משל ציירים כדוגמת פיזאנֶלּו,ֹ בוטיצ'לי, בליני, מנטניה, רפאל, מורוני, בסקניס, פְרָה גלגאריו, טייפולו, קאנאלטו ופיצ'ו. מלבד ציורים מוצגים בגלריה גם שרטוטים והדפסים, כלי ברונזה, פסלים וכלי פורצלן, ריהוט ואוסף מדליות. ב-1793, באותו הזמן שבו פתח הרוזן ג'אקומו קררה את הגלריה שלו לראשונה לציבור הרחב, ביקש הרוזן להעביר שעורים בשרטוט וציור באותו המקום. בית הספר שהיה ממוקם עד 1912 באותו הבניין בו שוכנת הגלריה לאמנות מצוי כיום בבניין סמוך משלו. ב-1988 קיבל בית הספר הכרה רשמית כ"אקדמיה של האמנויות היפות" (Accademia di Belle Arti). ב-1991 נוספה למוזיאון "גלריה לאמנות מודרנית ובת־זמננו" (Galleria d’Arte Moderna e Contemporanea) שמוקמה במבנה משופץ ששימש בעבר מנזר לנשים, הנמצא מול המבנה הנאוקלאסי המכיל את הגלריה לאמנות. כיום יש בגלריה עשרה אולמות תצוגה בשלוש קומות. האוספים הקבועים מכילים יצירות אמנות עכשוויות שנוצרו במאה ה-20 על ידי אמנים איטלקים ונוכרים כדוגמת בוצ'וני, באלה, מורנדי, קמפיליי, קזוראטי, סביניו, דה קיריקו, קנדינסקי, גראהם סאתרלנד ומנצוּ. מדיה וקבצים בנושא אקדמיית קררה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקדמיית קררה אקדמיית קררה, ברשת החברתית פייסבוק אקדמיית קררה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקדמיית קררה, ברשת החברתית אינסטגרם אקדמיית קררה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר הגלריה לאמנות מודרנית
קיזחה

קיזחה (בערבית: قزحة, באנגלית: Qizha, עוגת קצח) היא סוג של עוגה מן המטבח הסורי והמטבח הפלסטיני העשויה עם טחינת קצח ועם סולת ומצופה חצאי שקדים, פיסטוקים או צנוברים. עוגה זו כוללת גם: סוכר, ביצים, אבקת אפייה, מיץ לימון, שמן זית, וצנוברים. זהו קינוח קל לאפייה שבו כל המרכיבים יכולים להיות משולבים ומעורבים לתוך קערה לפני העברתם לתוך תבנית משומנת בטחינה או "שמן זית" כנהוג במטבח הסורי או המטבח הלבנוני. בדרך כלל שימון הדפנות של תבנית האפייה נעשה בעזרת "טחינה גולמית" ולא בעזרת שמן, מרגרינה, או חמאה מומסת. מאכל זה גם נפוץ לעיתים בכפרים הערביים בצפון ישראל או באזור נצרת. הטכניקה להכנת עוגה זו דומה להכנת עוגת בקלאווה. ישנו קינוח דומה הנקרא: אצבעות קצח בו מוגש קינוח דומה על בסיס התבלין: "קצח" אך בצורת סיגרים. עוגת קיזחה באתר המתכונים של גיל חובב.
ג'יי רוק

ג'וני ריד מקינזי ג'וניור (באנגלית: Johnny Reed McKinzie Jr.; נולד ב-31 במרץ 1985), הידוע יותר בשם הבמה שלו ג'יי רוק, הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי מוואטס, קליפורניה. בשנת 2005 חתם רוק בחברת התקליטים העצמאית טופ דואוג אנטרטיינמנט. בשנת 2007, לצד טופ דואוג, רוק חתם על חוזה הקלטות עם האחים וורנר רקורדס ומאוחר יותר עם אסיילום רקורדס, אך בסופו של דבר עזב את החברה זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן, חתם בלייבל Strange Music של טק ניין בעסקת תקליטים משותפת. מאז 2006, הוציא רוק מספר מיקסטייפים וב-2008 התפרסם לראשונה בזכות סינגל הבכורה שלו, "All My Life (In the Ghetto)", בהשתתפות ליל ויין וויל.איי.אם. בשנת 2011 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Follow Me Home. האלבום זכה לשבחים ולהצלחה במצעדי הבילבורד, תוך שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד אלבומי הראפ. בספטמבר 2015 הוציא את אלבומו השני, 90059, שהגיע למקום ה-16 במצעד הבילבורד 200 וזכה לשבחים. ב-12 בינואר 2018, ג'יי רוק הוציא את הסינגל "King's Dead", יחד עם קנדריק לאמאר, פיוצ'ר וג'יימס בלייק, המשמש כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי שלו ומפסקול הסרט הפנתר השחור. השיר הפך לשירו הראשון של ג'יי רוק שהגיע למצעד הבילבורד הוט 100, תוך שהגיע בשיאו למקום ה-21. ביוני 2018, הוציא את אלבומו השלישי, Redemption. ב-2019, בטקס פרסי גראמי ה-61, זכה השיר "King's Dead" בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר. 2011: Follow Me Home 2015: 90059 2018: Redemption 2006: Watts Finest Vol. I 2006: Watts Finest Vol. II: The Nickerson Files 2007: Watts Finest Vol. III: The Watts Riots 2007: No Sleep 'Til NYC (עם קיי-דוט) 2008: Do It Nigga Squad Vol. 1 (עם טופ דואוג אנטרטיינמנט) 2008: Coming Soon to a Hood Near You 2009: Coming Soon 2 a Hood Near You 2009: Gudda Muzik 2010: From Hood Tales to the Cover of XXL 2010: Black Friday מדיה וקבצים בנושא ג'יי רוק בוויקישיתוף ג'יי רוק, ברשת החברתית פייסבוק ג'יי רוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יי רוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יי רוק, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'יי רוק, באתר ספוטיפיי ג'יי רוק, באתר AllMusic (באנגלית) ג'יי רוק, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יי רוק, באתר דיזר ג'יי רוק, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'יי רוק, באתר Discogs (באנגלית) ג'יי רוק, באתר Songkick (באנגלית) ג'יי רוק, באתר Genius Shaheem Reid, Jay Rock Goes From 'Hood 'Hardhead' To 'Hottest Breakthrough MCs Of 2010' Candidate, MTV News (באנגלית) HipHopMoneyMagazine.com is for sale, HugeDomains (באנגלית) Hottest Breakthrough MCs: Jay Rock | News Video. MTV (2010-06-24). Retrieved on 2011-05-03. Jacobs, Allen (2011-08-03). "Hip Hop Album Sales: The Week Ending 7/31/2011 | Get The Latest Hip Hop News, Rap News & Hip Hop Album Sales". HipHop DX. אורכב מ-המקור ב-2012-01-11. נבדק ב-2012-02-16. "TOP DAWG #TDE on Twitter: "Chess Moves 2018 "King's Dead" @jayrock". Twitter. 11 בינואר 2018. נבדק ב-12 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Jay Rock Announces New Album Redemption". Pitchfork. 21 במאי 2018. נבדק ב-21 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
נמל התעופה הבין-לאומי אסלאמאבאד

נמל התעופה הבינלאומי אסלאמאבאד (באורדו: اسلام آباد بین الاقوامی ہوائی اڈہ, באנגלית: Islamabad International Airport) הוא נמל התעופה החדש של אסלאמאבאד בירת פקיסטן. הנמל נפתח סופית ב-3 במאי 2018 והוא החליף את נמל התעופה בנזיר בוטו אשר כיום משמש כחלק מבסיס חיל האוויר הפקיסטני. נמל זה הוא היחיד במדינה אשר מסוגל לטפל במטוס איירבוס A380. בנמל קיים טרמינל יחיד ושני מסלולי המראה/נחיתה מקבילים. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי אסלאמאבאד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אסלאמאבאד
נמל התעופה הבין-לאומי עלאמה אקבאל

נמל התעופה הבינלאומי עלאמה אקבאל (באורדו: علامہ اقبال بین الاقوامی ہوائی اڈا; באנגלית: Allama Iqbal International Airport) הוא נמל התעופה של העיר לאהור בירת מחוז פנג'אב בפקיסטן, הנחשב לנמל התעופה השלישי העמוס במדינה. היה מוכר בשם נמל התעופה הבינלאומי לאהור - עד אשר שונה שמו לנמל התעופה עלאמה אקבאל על שם מוחמד אקבאל אחד ממייסדי פקיסטן. בנמל קיימים 3 טרמינלים: טרמינל ראשי. טרמינל חג'. טרמינל מטען. בנוסף לשני מסלולי המראה/נחיתה. ב-22 במאי 2020 התרסקה טיסה 8303 של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס אשר המריאה מהנמל, במהלך הנחיתה בנמל התעופה הבינלאומי ג'ינה. מתוך 91 הנוסעים ו-8 אנשי הצוות נהרגו כולם למעט שני ניצולים. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי עלאמה אקבאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי עלאמה אקבאל ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא פקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולרי טריירוויילר

ולרי טריירוויילר (בצרפתית: Valérie Trierweiler; נולדה ב-16 בפברואר 1965) היא עיתונאית צרפתייה. טריירוויילר נולדה באנז'ה כחמישית מבין שישה ילדים, אביה איבד רגל בהיותו נער במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר מותו של אביה הלכה אמה לעבוד בפקידות במתחם של פארק משטח קרח. היא למדה היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת פנתאון-סורבון שבפריז. ב-2005 החלה להנחות תוכנית אירוח פוליטית בטלוויזיה, לאחר מכן הנחתה שתי תוכניות נוספות שעסקו בפוליטיקה. בין השנים 1989–1992 הייתה נשואה לחבר ילדות שלה ולאחר מכן התגרשה. ב-1995 נישאה לעיתונאי שעבד ביחד עמה בעיתון "Paris Match" ונולדו להם שלושה ילדים, ב-2010 הם התגרשו באופן סופי. היא פגשה לראשונה את פרנסואה הולנד במהלך הבחירות לפרלמנט הצרפתי ב-1988 בעוד הוא היה בזוגיות עם סגולן רויאל, ב-2007 הם החלו לנהל מערכת יחסים, הזוגיות שלהם פורסמה לציבור ב-2010 לאחר שפורסמו גם גירושיו. ב-2012 נבחר הולנד לנשיאות צרפת, הגברת הראשונה של צרפת מוגדרת כרעייתו של הנשיא, אף על פי שהם לא היו נשואים היא הוגדרה כ"גברת הראשונה דה פקטו" והיא התלוותה אליו באירועים רשמיים. ב-2014 פורסם בצהובון "Closer" ידיעה באורך שבעה עמודים על רומן שמתנהל בין הנשיא הולנד לשחקנית ג'ולי גייט, באותו חודש פורסם כי מערכת היחסים של טריירוויילר עם הנשיא הסתיימה. בסוף אותה שנה יצא ספר הזכרונות שלה "Merci pour ce momen" (תודה על הרגע הזה) המתאר את יחסיה עם הנשיא ואת היפרדותם. ב-2017 יצא הרומן שכתבה "Le secret d'Adèle" העוסק בחייה של אדלה בלוך-באואר, מושא הציור דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר. ולרי טריירוויילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ולרי טריירוויילר, ברשת החברתית Goodreads ולרי טריירוויילר-ביוגרפיה אודות הכתיבה שלה
נמל התעופה הבין-לאומי של ברוניי

נמל התעופה הבין-לאומי של ברוניי (במלאית: Lapangan Terbang Antarabangsa Brunei; בג'אווי: لاڤڠن تربڠ انتارابڠسا بروني) הוא נמל התעופה הראשי של מדינת ברוניי ומשמש כשער הכניסה הראשי למדינה. ממוקם מצפון לעיר הבירה, בנדר סרי בגוואן. נמל התעופה משמש כבסיס לחברת רויאל ברוניי אשר מפעילה ממנו טיסות ברחבי אסיה ואוקיאניה וכן גם ללונדון. בנמל התעופה שלושה טרמינלים: הטרמינל הראשי. טרמינל המטען. הטרמינל המלכותי, אשר משמש לטיסות הסולטן. בנוסף, קיים בו גם מסלול יחיד מאספלט. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי של ברוניי בוויקישיתוף
נמל התעופה דברצן

נמל התעופה הבינלאומי דברצן (בהונגרית: Debreceni nemzetközi repülőtér, באנגלית: Debrecen International Airport) הוא נמל התעופה הנמצא בעיר דברצן שבהונגריה, הוא ממוקם כ-5 ק"מ דרומית מערבית למרכז העיר וניתן להגיע ממנו בקלות לרומניה ולאוקראינה. בנמל קיים טרמינל אחד ומסלול יחיד מבטון. חברת וויז אייר מפעילה קו לנתב"ג שלוש פעמים בשבוע. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה דברצן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה דברצן (בשפות מרובות) (בהונגרית) נמל התעופה דברצן, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה דברצן, ברשת החברתית אינסטגרם נמל התעופה דברצן, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפרת קליג

אפרת קליג (נולדה ב-1973) היא מעצבת אופנה עילית ישראלית. קליג למדה תפירה עילית בפריז. היא עבדה בבית האופנה של כריסטיאן דיור ובבית האופנה של המעצב ז'אן לואי שראר, שם הייתה אחראית על רקמות של חומרים שונים לתפירה עילית כגון נוצות, אבנים וקריסטלים. היא עבדה במשך תקופה במוזיאון השעווה בפריז, שם התמחתה במחוכים עתיקים ובפיסול גוף. ב-1998 פתחה חנות לשמלות כלה וערב ברובע ה-16 של פריז. ב-2005 חזרה לישראל ופתחה חנות ברחוב דיזנגוף שבתל אביב. היא עיצבה את התלבושות לתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים". בטקס פרסי האופנה לשנת 2006, הוצגה שמלה שלה בתצוגה של יצירות אופנה ישראליות המבטאות אמירה חדשנית. בשבוע האופנה בתל אביב ב-2012 הציגה בגדים בסגנון נקי וארכיטקטוני. במסגרת שבוע האופנה ב-2013 נערכה תצוגת שמלות כלה בעיצובה. באירוויזיון 2013, הנציגה הישראלית, מורן מזור, לבשה שמלה שעיצבה עבורה קליג. אותה שמלה הוצגה בתערוכה בשם "שמלה מנצחת" שנערכה בקניון TLV, בה הוצגו שמלות אירוויזיון, לכבוד אירוויזיון 2019 שנערך בישראל. בטקס פתיחת המכביה התשע-עשרה, המנחה דנה גרוצקי לבשה שמלה בעיצובה. בשנה זו הופיעה בשמלה בעיצובה בר רפאלי בפרומו לתוכנית "אקס פקטור ישראל". קליג עיצבה שמלות למועמדות בתחרות מלכת היופי 2014. באירוע לכבוד חגיגות שבעים שנה לאופנה ישראלית שנערך במרץ 2019 הציגה שמלת הוט קוטור רקומה מזהב בהשראת פמוטי זהב. היא נשואה ולה ארבעה ילדים. אתר האינטרנט הרשמי של אפרת קליג אפרת קליג, ברשת החברתית פייסבוק אפרת קליג, ברשת החברתית אינסטגרם אפרת קליג, סרטונים בערוץ היוטיוב איתי יעקב, על המסלול של אפרת קליג, באתר Xnet‏, 11 בדצמבר 2012 שיר זיו, המעצבת אפרת קליג: "אצלי אין שמלות מתנצלות. השמלות שלי הן על־זמניות", באתר ישראל היום, 22 ביוני 2022 הצעקה האחרונה, באתר רשת 13 איך חגגו “70 שנות אופנה ישראלית”?, באתר https://rootavor.com/
קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל

קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל (בגרמנית: Heeresgruppe "‏Erzherzog Karl") הייתה קבוצת ארמיות של אוסטריה-הונגריה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה ביוני 1916 כדי להילחם נגד האימפריה הרוסית בחזית המזרחית ובהמשך במערכה נגד ממלכת רומניה. היא נקראה על שם מפקדה, גנרלפלדמרשל הארכידוכס קרל פרנץ יוזף, שפיקד עליה עד אוקטובר 1916. בחודש שלאחר מכן הוא הפך לקיסר האחרון של אוסטריה-הונגריה. קבוצת הארמיות כללה את הארמייה הראשונה והארמייה השביעית. קבוצת הארמיות הוקמה ביוני 1916 בפיקודו של הארכידוכס קרל במטרה לעצור את ההתקדמות הרוסית במהלך מתקפת ברוסילוב. היא הוקמה כחלק מרפורמה של שבע הארמיות בחזית, כאשר היא כוללת את אלו בפיקודם של קרל פון פלאנצר באלטין פליקס פון בותמר. יחד, הקבוצה החדשה כיסתה חזית שנמתחה מדרום מערב לברודי דרך בוקובינה. קבוצת הארמיות עסקה בלחימה נגד הצבא הקיסרי הרוסי במהלך אותה תקופה, ולכן היא נחשבה לחלק חשוב מהחזית המזרחית. גנרל מיור הנס פון זקט, שכיהן כראש מטה תחת אוגוסט פון מקנסן, הועבר בקיץ 1916 להיות ראש המטה של קבוצת הארמיות. קרל וזקט עבדו טוב יחד וקבוצת הארמיות שלהם, יחד עם יחידות אחרות, הצליחו לעצור את ההתקדמות הרוסית בקרפטים. במהלך הקיץ הוקצו כוחותיו של הארכידוכס להצטרף להארמייה הגרמנית התשיעית ברומניה, שהכריזה מלחמה על מעצמות המרכז באוגוסט. קבוצת הארמיות לקחה חלק בהדיפת הכוחות הרומניים מהנהר סרת לצפון מולדביה. הארמייה הראשונה, שהייתה חלק מפיקודו של הארכידוכס קרל, הגנה על הגבול הצפון-מזרחי של טרנסילבניה עם מולדביה שבשליטת רומניה, ושם התבססה ממשלת רומניה. קבוצת הארמיות אורגנה מחדש כקבוצת ארמיות הארכידוכס יוזף באוקטובר – נובמבר 1916, אז הוכתר קרל כקיסר אוסטרו-הונגריה. הפיקוד על הקבוצה החדשה ניתן ליוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה והוא הועבר לחזית האיטלקית, כאשר זקט נותר כראש המטה של הקבוצה שאורגנה מחדש בשנת 1917. קבוצת הארמיות הארכידוכס קרל כללה את הארמיות הראשונה והשביעית. קבוצת הארמיות הייתה המערך היחיד האוסטרו-הונגרי שלא היה תלוי בפיקוד הגרמני באותו שלב במלחמה, אף כי הרמטכ"ל זקט הפעיל שליטה רבה על פעולותיה. Glenn Jewison; Jörg C. Steiner (2016). "Higher Commands and Commanders". Austro-hungarian-army.co.uk. נבדק ב-12 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Tucker (2009), p. 2208 H. H. von Mellenthin (1916). The Situation on the Three Fronts. Article of the New York Times. Hans von Seeckt Cron (2007), p. 71 Thomas (2004), p. 12 Herwig (2009), p. 208
הזויים

הזויים (באנגלית: Have a good trip: Adventures in Psychedelics) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי של נטפליקס. הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-11 במאי 2020. הסרט עוקב אחר ידוענים רבים המספרים על חוויותיהם ועל ההזיות שנגרמו להם לאחר שהשתמשו בסמים פסיכואקטיביים מקבוצת הלוצינוגן, כגון LSD ודומיו. הסרט בוחן את היתרונות, החסרונות, המדע, ההיסטוריה, העתיד ואת ההשפעה של הסמים על תרבות הפופ בעזרת שילוב של קומדיה ומחקר מעמיק בנושא. סטינג ניק אופרמן שרה סילברמן אנתוני בורדיין קארי פישר רוב קורדרי ניק קרול היילי ג'ואל אוסמנט אדם סקוט אייסאפ רוקי רוזי פרז לואיס בלק בן סטילר ביל קרויצמן דונובן קתלין האנה אדם הורוביץ ויל פורטה דייוויד קרוס נטשה ליון דייוויד קוצ'נר אנדי ריכטר דידריך בדר ג'אד נלסון רוב הובל רוברט בן גרנט תומאס לנון דיפאק צ'ופרה שפרד פיירי צ'ארלס גרוב אתר האינטרנט הרשמי של הזויים "הזויים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הזויים", באתר נטפליקס "הזויים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הזויים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הזויים" בנטפליקס חושפת סלבס שהתנסו בסמי הזייה, באתר tvbee, ‏2020-05-14 עמוס בר, הטריפ הרע של סטינג, באתר ynet, 26 במאי 2020 מאת מתן שרון, למי בדיוק מיועד הטריפ הגרוע הזה של נטפליקס?, באתר טיים אאוט, ‏2020-05-17
על עכברים ואנשים (סרט, 1939)

על עכברים ואנשים (באנגלית: Of Mice and Men) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1939 בבימויו של לואיס מיילסטון עם ברג'ס מרדית', לון צ'ייני ג'ונ (אנ'). ובטי פילד בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן והמחזה "על עכברים ואנשים" של ג'ון סטיינבק (1937). ב-1992 הופק רימייק בהשתתפות ג'ון מלקוביץ וגארי סיניז. שני עובדי חקלאות בקליפורניה עושים דרכם למקום עבודה חדש בחווה חקלאית בעת השפל הגדול בארצות הברית. ג'ורג' מילטון (ברג'ס מרדית') השנון ולני סמול (לון צ'ייני ג'ונ. (אנ')), בעל גוף גדול ומגושם הסובל מפיגור שכלי. הם חברים עוד מילדות וג'ורג' מרגיש אחריות עליו. בדרך לחווה הם עוצרים ליד הנחל למנוחה ואכילת שעועית מקופסה וחולמים על חווה משלהם בה יגדל לני ארנבים מכל הסוגים. ג'ורג' אומר ללני שאם ייסתבך בצרה עליו להגיע לאותו המקום ולחכות לו. בעל החווה, קרלסון (אוסקר או'שיה) מתבונן בלני בחשדנות כי ג'ורג' ביקש ממנו לא לדבר. הוא שולח אותם עם קנדי (רומן בונן), פועל ותיק קטוע יד מתאונת עבודה, לחדרם בחווה שם הם פוגשים את מנהל העבודה סלים (ריצ'רד ביקפורד) המתייחס אליהם בנימוס. קרלי, (בוב סטיל), בנו של הבוס הוא אדם חמור סבר. הבעיה העיקרית שלו היא אשתו מיי (בטי פילד), בעלת שאיפות להיות שחקנית בהוליווד שנישאה לו מחוסר ברירה. היא משתעממת במקום ומסתובבת בין הפועלים וקרלי עוקב אחריה כל הזמן מחשש שתבגוד בו. כל הפועלים נרתעים מלהיפגש בה. קרלי נותן הוראה לחסל את כלבו האהוב והזקן של קנדי. כאשר קנדי שומע את שיחתם של לני וג'ורג' על תוכניתם לקנות חווה הוא רוצה להצטרף אליהם ולהשקיע במקום את כספי הפיצויים שקיבל בגלל התאונה. ג'ורג' מתרה בלני לא לספר על כך לאיש אבל לני מספר זאת לקרוקס (ליי וויפר), פועל אפרו-אמריקאי וגם הוא רוצה להצטרף. קרלי מתעמר בלני ומכה אותו אך זה לא משיב לו לפי הוראותיו של ג'ורג'. רק בסוף הוא תופס חזק בידו של קרלי ושובר אותה. קרלי מפונה לבית חולים ומורה לכולם לומר כי ידו נחבלה בתאונת עבודה כדי שלא ייתבזה. קרלי אוסר על מיי לצאת מהחווה לבילויים וקולנוע בעיר. היא מחליטה לברוח. בדרך היא עוברת באסם ורואה את לני בוכה לאחר שבתנועותיו המגושמות הרג את גור הכלבים שלו. היא מתחילה לשוחח איתו והוא מבקש ממנה לעזוב כדי לא להסתבך. היא מתקרבת אליו ומתחילה לצעוק והוא רוצה להשתיק אותה אבל בתנועותיו המגושמות הוא חונק אותה. קנדי מגלה לראשונה את הגופה ומזעיק את ג'ורג'. ג'ורג' יודע מה מצפה ללני ובעצתו של סלים הוא גונב אקדח מקרלסון וממהר לפגוש את לני במקום שקבע לו. בינתיים אנשי החווה ובראשם קרלי, מתחילים ברדיפה אחרי לני כדי לעשות בו משפט לינץ'. ג'ורג' מקדים אותם, פוגש בלני השמח לבואו ומצפה עדיין לגור בחווה לגידול ארנבים. ג'ורג' יורה בו מאחור והורג אותו. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - ארון קופלנד פרס אוסקר לעיבוד המוזיקלי הטוב ביותר בטי פילד זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר של ה-National Board of Review, USA. זאת הייתה הופעתה הראשונה בקולנוע. מדיה וקבצים בנושא על עכברים ואנשים בוויקישיתוף "על עכברים ואנשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "על עכברים ואנשים", באתר נטפליקס "על עכברים ואנשים", באתר AllMovie (באנגלית) "על עכברים ואנשים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "על עכברים ואנשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לעל עכברים ואנשים (1939), באתר יוטיוב על עכברים ואנשים, 1939, באתר TCM
3, 4, 5 וחצי

3, 4, 5 וחצי הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית מקורית לילדים ששודרה בערוץ הראשון מספטמבר 1980 ועד 1984. הגתה את התכנית סופרת הילדים הדרום-אפריקאית בטי מישיקר, שעלתה לישראל זמן קצר קודם לכן, ב-1979. מישיקר גם חיברה את התסריטים לחלק מן הפרקים. התכנים נמצאים תחת זכויות היוצרים של הטלוויזיה החינוכית. העונות הראשונות שודרו תחילה בשחור-לבן וצולמו באולפני הטלוויזיה החינוכית ובהמשך שודרה התכנית בצבע וצולמה באולפני הרצליה. הפרק הראשון בסדרה נקרא "הנחליאלי". במרכז התכנית עמדו הבובות צ'וֹמְפִּי (שמעון כהן) ואֵינשֵׁם (שמואל וילוז'ני בתחילה ולאחר מכן עמי ויינברג), שעוצבו על ידי יוחנן לקיצביץ. את שתי הבובות ליוו המנחים ששי קשת, יונה אליאן, נירה עדי וישראל גוריון. לאחר חזרתה בתשובה של עדי ופרישתה מהתכנית, החליפה אותה שרי צוריאל. בתוכנית הוצגו סיפורים שסיפרו המנחים לשתי הבובות. רוב הסיפורים היו אגדות וסיפורי עם מוכרים כגון "עוץ לי גוץ לי", "סינדרלה" ו"נסיך צפרדע". סיפורים אלו הומחזו בעזרת תלבושות ותפאורות מושקעות, כשהמנחים משחקים את תפקידי הדמויות הראשיות. בתוכניות שהוקדשו לחגים הומחזו גם סיפורים של סופרים יהודיים. כך היה לגבי "טופל'ה טוטוריטו" מאת שלום עליכם ו"העושה נפלאות" מאת י"ל פרץ. לאחר הצגת הסיפורים דיברו המנחים עם שתי הבובות ושרו שירים. חלק מהשירים שבוצעו היו שירי חגים מוכרים לילדים, ואחרים, מקוריים שנכתבו במיוחד לתוכנית. במסגרת התכנית הופקו שלוש "תוכניות ספיישל" שהתייחסו למציאות הישראלית של התקופה: פרק אחד הוקדש לדולפינריום בתל אביב, פרק אחד לניקיון בחוף הים ופרק אחר נועד לעודד מחזור נייר, והופק בשיתוף המועצה לישראל יפה. הפרק שעסק במחזור ונקרא "אסטרונינו", החל בהדמיה של דיווח חדשותי שהוגש על ידי דליה מזור, ולאחריו הוצגה עלילה שכללה מרכיבים של מדע בדיוני, והציגה את תהליך מחזור הנייר כפי שהתבצע באותן שנים בחברת אמניר. כתוביות הפתיחה של התכנית הציגו סרטון של תיבת נגינה גדולה, בה נעות דמויות שונות של חיות וליצנים לצלילי נעימה שהלחין דוד קריבושי (התיבה עצמה הופיעה גם על גבי עטיפת התקליט שיצא לתוכנית, וכן היא כיכבה בסיפורים שעסקו בקיקו הליצן [ישראל גוריון] ככלי הנגינה שלו). קריבושי הלחין גם את הסגיר ("3, 4, 5 וחצי") למילים של לאה נאור, והוא הושר על ידי מנחי התכנית. ציורי הרקע היו של יוחנן לקיצביץ, שאף הופיע בעונה הראשונה כשהוא מאייר את התפאורה בזמן אמת. בחלק מהפרקים הוחלפה תיבת הנגינה בפתיח באנימציית סטופ מושן שמציגה רכבת שעשויה מקוביות ועליה סמלילה של התכנית ושם הפרק. "3, 4, 5 וחצי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מילות השיר "שלוש ארבע חמש וחצי", באתר שירונט עופר אדרת, האמא של צ'ומפי ואינשם, באתר הארץ, 17 באפריל 2015
אידה דאלסר

אידה דאלסר (באיטלקית: Ida Dalser;‏ 20 באוגוסט 1880 - 3 בדצמבר 1937) הייתה אשתו הראשונה של הרודן הפשיסטי האיטלקי, בניטו מוסוליני. היה לו ממנה בן, בניטו אלבינו מוסוליני, בו סירב להכיר. כאשר עלה לשלטון, רדף את אידה דאלסר ואת בנם המשותף, והביא לאשפוזם בכפייה במוסדות פסיכיאטריים, ואף למותה של אידה ב-1937 ורציחתו של בניטו אלבינו בשנת 1942. אידה דאלסר נולדה בכפר ליד טרנטו שהיה אז בתחום חבל טירול של האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתו של ראש הכפר. היא נשלחה לפריז ללמוד קוסמטיקה רפואית, וכשחזרה עברה למילאנו, שם פתחה מכון יופי בסגנון צרפתי. לא ברור אם אידה דאלסר פגשה לראשונה את בניטו מוסוליני הצעיר בטרנטו, שם מצא את עבודתו הראשונה כעיתונאי בשנת 1909, או במילאנו, לשם עבר זמן קצר לאחר מכן. השניים התחילו מערכת יחסים, וכשמוסוליני סירב לעבוד על סמך השקפתו הפוליטית דאז, שהייתה סוציאליסטית וגרסה כי עבודה שכירה היא בגדר שיעבודו של העובד, מימנה דאלסר את מוסוליני מהכנסות עבודתה כקוסמטיקאית. הם התחתנו בשנת 1914 ובשנת 1915 היא ילדה את ילדם הראשון, בניטו אלבינו מוסוליני. הסיבות לקרע שהלך שהתגלע בין בני הזוג אינן ברורות, אך ייתכן כי הסיבה היא הרומן שלו עם אישה אחרת, רקלה לבית גאודי. כשפרצה מלחמת העולם הראשונה החליט מוסוליני להתגייס. ב-17 בדצמבר 1917, במהלך שהותו בבית החולים לאחר שנפצע בשעת אימון, התחתן מוסוליני עם רקלה גוידי. כאשר נודע הדבר לאידה דאלסר, החלה בהליכים משפטיים נגד הזוג החדש. בזמן שירותו שילמה ממלכת איטליה לדאסלר קצבת מלחמה, וכשנפצע, ביקרו אותה אנשי הקרביניירי, כוח המשטרה הצבאית של איטליה, שהודיען לה שבעלה נפצע בפעולה. בשנת 1917 חזר מוסוליני מהמלחמה. הקריירה הפוליטית שלו התקדמה ובשנת 1919, והוא גם נבחר לבית הנבחרים. הוא פרש מן המפלגה הסוציאליסטית והצטרף לקבוצה שהקימה במילאנו את המפלגה הפשיסטית הלאומית. בשנת 1922 תפס מוסוליני את השלטון והפך לדיקטטור שהוכר רשמית על ידי בית המלוכה. מרגע שמוסוליני היה בשלטון, הועמדו אידה דלסר ובנה תחת השגחת המשטרה. היא המשיכה לתבוע את תפקידה כאשת הרודן ואף הוקיעה בפומבי את מוסוליני כבוגד ואמרה כי במהלך שנותיו במילאנו, הוא קיבל שוחד מהממשל הצרפתי, בתמורה לקמפיין פוליטי לתמיכה במעורבותה של איטליה במלחמה לצד צרפת. בסופו של דבר, היא נכלאה בבית חולים פסיכיאטרי ולאחר מכן הועברה לאי ליד ונציה בו נפטרה בשנת 1937. סיבת המוות נרשמה כדימום מוחי. בניטו אלבינו נחטף על ידי סוכני הממשלה ונאמר לו שאמו מתה. והוא אומץ כיתום בגיל 15 על ידי קצין משטרה. בתחילה התחנך במכללה ולאחר מכן התגייס לצי המלכותי האיטלקי ונשאר תמיד תחת פיקוח צמוד של הממשלה הפשיסטית. הוא התמיד בקביעתו שבניטו מוסוליני הוא אביו ובסופו של דבר נכלא ונרצח ב-26 באוגוסט 1942. בשנת 2009 החלה הקרנתו של הסרט האיטלקי "לנצח" ("Vincere"), בבימוי של מרקו בלוקיו, שגם כתב את התסריט, ומספר את סיפורה של אידה דאלסר. דניס מק-סמית, מוסוליני, הוצאת ספרית אופקים עם עובד, 2004. דן לחמן, מוסוליני - הרהורים על דיקטטור, חלק א', אימגו 2005. סביונה מאנה, אהובת הרודן האיטלקי, באתר הארץ, 17 במאי 2009
נפילד יוניברסל

נפילד יוניברסל (באנגלית: Nuffield Universal) היא סדרת טרקטורים בתצורות: 4 גלגלים ותלת אופן שיוצרה על ידי "החטיבה החקלאית מוריס מוטורס", חברת-בת של יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors (אנ') בין השנים 1948 – 1967 בבריטניה. "M3" – בתצורה תלת-אופן – 3 גלגלים. "M4" – בתצורה 4 גלגלים. "P4" – בדגם הורכב מנוע דיזל מתוצרת "Perkins Engines" (אנ'). "3DL" – יוצר בין השנים 1952–1961, בדגם הורכב מנוע 3 צילינדרים, 2.55 ליטר (דגם שיועד לייצוא). "4DM" – יוצר בין השנים 1952–1961, בדגם הורכב מנוע 4 צילינדרים, 3.4 ליטר המפיק 48 כ"ס. "Universal 3" – יוצר משנת 1957. "Universal 4" – יוצר משנת 1959. "Nuffield: 3/42" – יוצר בין השנים 1964–1961, בדגם הורכב מנוע 3 צילינדרים, 2.8 ליטר. "Nuffield: 3/45". "Nuffield: 4/60" – יוצר בין השנים 1961–1964, בדגם הורכב מנוע 4 צילינדרים, 3.8 ליטר. "Nuffield: M4 TVO". "Nuffield: 4/65". יוצרה בין השנים 1964–1967. דגם "10/42" – בדגם הורכב מנוע דיזל 2.8 ליטר המפיק 42 כ"ס. דגם "10/60" – בדגם הורכב מנוע דיזל 3.8 ליטר המפיק 60 כ"ס. "נפילד יוניברסל" דגם "465" "נפילד יוניברסל" "נפילד יוניברסל" דגם "460", שנת 1962 "נפילד יוניברסל" דגם "460", שנת 1962 "נפילד יוניברסל" דגם "60" "נפילד יוניברסל 3", שנת 1961 "נפילד יוניברסל 3" "נפילד יוניברסל" בתצורה תלת-אופן מדיה וקבצים בנושא נפילד יוניברסל בוויקישיתוף נפילד יוניברסל, סרטון באתר יוטיוב נפילד יוניברסל, סרטון באתר יוטיוב נפילד יוניברסל, בביצוע דגם "460", סרטון באתר יוטיוב נפילד יוניברסל, סרטון באתר יוטיוב "נפילד יוניברסל" gracesguide.co.uk/Nuffield:_Tractors Nuffield Leyland and Marshall 1948-85, by Allan T. Condie, ISBN 1-904686-11-7 "נפילד יוניברסל" בתצורה 3 גלגלים – תמונה, ביחס 1:16 amazon.co.uk/Nuffield-Universal-Narrow-Version-Orange "נפילד יוניברסל 3DL" – תמונות andrewheathltd.co.uk/stocklist/prod_6968721-0062-Nuffield-Universal-Three-3DL-Tractor "נפילד יוניברסל 4DM" – תמונה tractordata.co.uk/nuffield/pages/nuffield_universal_four