laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוברט הולי

רוברט ויליאם הולי (אנגלית: Robert William Holley‏; 28 בינואר 1922 – 11 בפברואר 1993) היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1968. הולי נולד באורבנה, אילינוי שבארצות הברית וסיים את לימודיו התיכוניים בעיר בשנת 1938. הוא למד כימיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, סיים את לימודיו ב-1942 ולאחר מכן החל את לימודי הדוקטורט שלו בכימיה אורגנית באוניברסיטת קורנל, וסיים אותם בשנת 1947. הולי נשאר באוניברסיטת קורנל גם לאחר קבלת הדוקטורט, והחל לשמש שם כעוזר פרופסור לכימיה אורגנית ב-1948. בשנת 1962 מונה לפרופסור לביוכימיה. ב-1968 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם הר גובינד קוראנה ומרשל וורן נירנברג, על תיאור הקוד הגנטי וביטויו בסינתזה של חלבון. נפטר בקליפורניה ב-11 בפברואר 1993. מדיה וקבצים בנושא רוברט הולי בוויקישיתוף רוברט הולי, באתר פרס נובל (באנגלית) רוברט הולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שרון לב

שרון לב (נולדה בשנת 1974), היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל לשעבר בריצת 200 מטר (1993), בריצת 400 מטר (1992, 1993 ו-1995) ובריצת 800 מטר (1999). הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x400 מטר. לב התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים. בתחרות שנערה באתונה, יוון ביוני 1991 זכתה לב במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם פועה נייגר, איריס גלעד ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 3:40.71 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-12 שנים (3:46.2 דקות). בתחרות שנערכה בתל אביב ביוני 1992 קבעה לב בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.86 שניות, התוצאה החמישית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת ובריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 54.57 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אורית קולודני (53.66 שניות) והשישית בכל הזמנים. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 54.61 שניות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה לב בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.40 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 55.42 שניות. בתחרות שנערכה בינואר 1995 קבעה לב בריצת 300 מטר שיא אישי חדש של 40.20 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת והשביעית בכל הזמנים. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה לב במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 55.58 שניות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכתה לב במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:08.70 דקות, התוצאה השביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת והשמינית בכל הזמנים. בתחרות שנערכה בטסנדרלו, בלגיה ביוני 2000 קבעה לב בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 2:07.30 דקות. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה, סלובקיה ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם אולגה דוגדקו, נועה בייטלר ואירנה לנסקי, בשיא ישראלי חדש של 3:39.91 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-9 שנים (3:40.71 דקות). אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 300 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 800 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
אנג'לו בואונו

אנג'לו אנטוני בואונו ג'וניור (5 באוקטובר 1934 – 21 בספטמבר 2002) היה חוטף, אנס ורוצח סדרתי אמריקאי. יחד עם בן דודו קנת' ביאנקי ביצע מספר רציחות של נשים. צמד הרוצחים כונו "החונקים מהילסייד" (וגם "החונקים ממורד הגבעה"). בואונו נולד ברוצ'סטר ניו יורק, דור ראשון למהגרים איטלקים-אמריקאים מסן בואונו שבאיטליה. בתקופה שקדמה לרציחות, לבואונו כבר הייתה היסטוריית פשיעה רחבה שכללה התחמקות מתשלום מזונות, גנבת רכבים, תקיפה ואונס. בשנת 1975 בואונו חידש את הקשר שלו עם בן דודו, קנת' ביאנקי. בואונו, שהעמיד פנים שהוא מצליח עם בנות המין השני, שכנע את ביאנקי לסרסר בשתי בחורות, אותן החזיק בדירתו כאסירות. בסוף שנת 1977, הצמד עבר מסרסרות בנשים לרצח נשים, ועד למעצרם בשנת 1979 ביצעו עשר רציחות. בואונו סיפר שכפה על נשים לכנותו בשם "סוס הרבעה איטלקי". ביאנקי ובואונו סיירו ברחבי לוס אנג'לס במכוניתו של בואונו והשתמשו בתגי משטרה מזויפים כדי להונות נשים שהם שוטרים סמויים. קורבנותיהם היו נשים וילדות בגילאי 12 עד 28 מאזורים שונים במדינה. הם הורו לקורבנותיהם להיכנס למכונית בטענה כי מדובר ברכב משטרתי מסווה, נסעו לביתו של בואונו ושם עינו ואנסו אותן. הקורבנות היו: יולנדה וושינגטון, בת 19 נרצחה ב-17 באוקטובר 1977 ג'ודית לין מילר, בת 15 נרצחה ב-31 באוקטובר 1977 ליסה קסטין, בת 21 נרצחה ב-6 בנובמבר 1977 ג'יין קינג, בת 28 נרצחה ב-10 בנובמבר 1977 דולורס קפדה, בת 12 נרצחה ב-13 בנובמבר 1977 סוניה ג'ונסון, בת 14 נרצחה ב-13 בנובמבר 1977 קריסטינה ווקלר, בת 20 נרצחה ב-20 בנובמבר 1977 לורן וגנר, בת 18 נרצחה ב-29 בנובמבר 1977 קימברלי מרטין, בת 17 נרצחה ב-9 בדצמבר 1977 סינדי לי הודספת', בת 20 נרצחה ב-16 בפברואר 1978 צמד הרוצחים נהג להתעלל מינית בנשים לפני שחנק אותן למוות. בנוסף לחניקה הם רצחו את הקורבנות גם בשיטות נוספות כגון זריקה קטלנית, שוק חשמלי והרעלה בפחמן חד-חמצני. בעודו מעורב ברציחות, ביאנקי ניסה להתקבל ליחידת המשטרה של לוס אנג'לס ואף הצטרף לשוטרים ותיקים בניידות בניסיון ללכוד את החונקים מן הגבעה. לילה אחד, בעודם מנסים לתכנן ולבצע את רציחתם המשותפת ה-11 במספר, ביאנקי גילה לבואונו שהוא הצטרף לשוטרים בניידות המשטרה ושהם תחקרו אותו לגבי מקרי הרצח. בואונו איים להרוג את ביאנקי אם זה האחרון לא יימלט מידית לבלינגהאם וושינגטון. ביאנקי פעל לפי איומו של בואונו במאי 1978. תיק החקירה נגד בואונו התבסס בעיקר על עדותו של ביאנקי. החוקרים מטעם פרקליטות מחוז לוס אנג'לס קבעו שביאנקי הוא עד לא אמין ואינו משתף פעולה ולכן שחררו את בואונו. השופט רונלד מ.ג'ורג' דחה את הבקשה לבטל את התיק נגדו והעביר את החקירה לצוות אחר. משפטו של בואונו היה המשפט הארוך ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית לאדם בודד, הוא התחיל בנובמבר 1981 והסתיים כעבור שנתיים בנובמבר 1983. במהלך המשפט, ביאנקי העיד נגד בואונו במטרה לזכות בהמתקת דינו. בית המשפט הרשיע את בואונו בתשעה סעיפים של רצח. בית המשפט דן אותו למאסר עולם, והשופט במשפט טען כי עונש מוות היה הולם יותר בעבורו. בשנת 1986 בואונו נשא לאישה את כריסטין קיזוקה, אם לשלושה ועובדת במשרד התעסוקה של קליפורניה. בואונו נמצא מת בתא המעצר שלו ב-21 בספטמבר 2002, הוא היה לבדו בתאו ומת מהתקף לב. בשנת 2007, נכדו של בואונו, כריסטופר בואונו, התאבד מיד לאחר שירה בראשה של סבתו, מרי קסטיליו. קסטיליו הייתה נשואה בעבר לבואונו וילדה לו חמישה ילדים, ביניהם אביו של כריסטופר. כריסטופר בואונו לא ידע את זהותה האמיתית של סבתו עד לשנת 2005. מדיה וקבצים בנושא אנג'לו בואונו בוויקישיתוף אנג'לו בואונו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אצטדיון ניז'ני נובגורוד

אצטדיון ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Стадион Нижний Новгород) הוא אצטדיון כדורגל, שנפתח ב-2018 ואירח חלק מתחרויות מונדיאל 2018. האצטדיון מכיל 44,899 מושבים ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת ניז'ני נובגורוד. במסגרת ההכנות למונדיאל 2018 תוכנן לבנות תחנת רכבת תחתית שאמורה הייתה לקשר את האצטדיון לתחנת הרכבת של ניז'ני נובגורוד. האצטדיון נבנה קרוב למפגש הנהרות וולגה ואוקה, סמוך למרכז ההיסטורי של ניז'ני נובגורוד. בשנת 2011 תוכנן האצטדיון להיבנות ליד הכפר אולגינו שבפאתי העיר, אולם ב-1 באוגוסט של אותה שנה פרסמה קבוצת אוהדים מכתב גלוי אל מושל מחוז ניז'ני נובגורוד בו הביעו את חוסר שביעות רצונם מהמיקום המוצע עקב הקושי להגיע אליו, כמו גם היעדר תשתיות באזור. לבסוף, נבחר במרץ 2012 אזור סטרלקה, הקרוב למרכז העיר ההיסטורי. סמוך לאצטדיון תוכננה הקמת תשתית תחבורתית, ובעיקר בנייה של תחנת רכבת תחתית שנקראת "סטרלקה". ב-6 במאי 2018 אולימפץ ניז'ני נובגורוד אירחה באצטדיון את לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק, במשחק במסגרת המחזור ה-37 של ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה ושברה שיא צופים בתולדות ליגת המשנה הרוסית: באצטדיון נכחו 42,100 צופים. ב-27 ביולי 2018 אירח את משחק הסופרקאפ הרוסי בין צסק"א מוסקבה ללוקומוטיב מוסקבה. בשנת 2020 נבחר כמגרש הבית הזמני של טמבוב, עד להשלמת השיפוץ באצטדיון הקבוצה בטמבוב, אך בפועל טמבוב אירחה את מרבית משחקי באצטדיון אחר. ב־8 במרץ 2021 אירח את טורניר הסופר קאפ הרוסי בכדורגל בכדורגל נשים וב-12 במאי 2021 גם את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021. באותה שנה קבוצת ניז'ני נובגורוד הבטיחה העפלה לליגת העל הרוסית בכדורגל והאצטדיון החל לארח את משחקיה הביתיים של הקבוצה בליגה. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון ניז'ני נובגורוד בוויקישיתוף אצטדיון ניז'ני נובגורוד, ביישום טלגרם אצטדיון ניז'ני נובגורוד, ברשת החברתית VK Виталий Мутко: "Доведем стадион в Нижнем до самоокупаемости, а потом передадим "Олимпийцу" ואסילישינה, יוליה (2015-05-27). "Стадион на Стрелке переименовали в «Нижний Новгород»". קומסומולסקאיה פראבדה. נבדק ב-2015-05-28. Стадион для проведения матчей Чемпионата мира по футболу в 2018 году будет построен на Гребном канале в Н.Новгороде Новый стадион в Нижнем Новгороде — видео с презентации заявки России на Чемпионат Мира 2018 Комментарий Владимира Афанасьева Место для нового футбольного стадиона в Нижнем Новгороде выберут в течение лета В Нижнем Новгороде назвали две площадки для строительства стадионов к ЧМ-2018 Стадион к ЧМ по футболу 2018 года построят на Молитовке или в Ольгино Страсти по Ольгино // Чемпионат.com Стадион к ЧМ-2018 в Нижнем Новгороде будет построен в районе Стрелки Мяч полетит на Стрелку // www.nnews.nnov.ru Канавинскую ветку нижегородского метро продлят на одну станцию, Остановка будет на Стрелке "Проект стадиона к ЧМ-2018 в Нижнем Новгороде(ФОТО)". www.innov.ru. נבדק ב-2016-05-26. Матч «Олимпиец» - «Луч-Энергия» и 37-й тур - новые рекорды лиги!
גלית מרצקי

גלית מרצקי-יונס (נולדה בשנת 1974), היא אתלטית ישראלית בעבר. 3 פעמים ברציפות אלופת ישראל (1993–1995) ואלופת המכביה (1997) בריצת 100 מטר ופעמיים ברציפות אלופת ישראל (1994–1995) בריצת 200 מטר. מרצקי התאמנה בקבוצת מכבי חיפה. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה מרצקי במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.44 שניות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה מרצקי בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.45 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.36 שניות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה מרצקי בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.29 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.26 שניות. בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמש עשרה שנערכו באצטדיון הדר יוסף ביולי 1997 זכתה מרצקי במדליית זהב בריצת 100 מטר. בתחרות שנערכה בתל אביב ביולי 1999 קבעה מרצקי בריצת 100 מטר שיא איש חדש של 11.96 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת. בתחרות שנערכה בנאמור, בלגיה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 24.72 שניות. באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה מרצקי לכבוד. אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) המכביה ה- 15 - חלק ב, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:36), 28 בספטמבר 2008, מ-8:10 דקות 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 100 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל חיפה מצדיעה לנשים בספורט, באתר עיריית חיפה
דרגות הצטיינות בלטינית

דרגות הצטיינות בלטינית הם מונחים בשפה הלטינית הבאים לציין מידה של הצטיינות בהשלמת הדרישות לתואר אקדמי. שימוש בדרגות הצטיינות בלטינית נהוג במערכות האקדמיות בארצות הברית, במדינות רבות באירופה ובחלק ממדינות אסיה. קיימות מדינות בהן תורגמו דרגות ההצטיינות מהשפה הלטינית לשפת המקום. מונחים אלה אינם באים לציין תואר כבוד, אשר אין בצידו חובות לימודים. בדרך כלל קובע מוסד אקדמי תנאים ברורים בהם צריך סטודנט לעמוד כדי שיצוין באחת מדרגות ההצטיינות: השגת ממוצע ציונים גבוה, הגשת עבודת תזה הזוכה להערכה גבוהה או השתתפות בתוכנית למצטיינים. כל אוניברסיטה עצמאית לקבוע אמות מידה משלה לקבלת דרגת הצטיינות ומכיוון שאמות מידה אלה עשויות להיות שונות במידה משמעותית בין מוסד לימוד אחד לאחר, לא ניתן להשוות בין מקבלי דרגות הצטיינות ממוסדות שונים, או להסיק מן הדרגה את מאפייני ההצטיינות. דרגות הצטיינות בלטינית מוענקות בדרך כלל רק לתלמידי תואר ראשון ולעיתים נדירות לתלמידי תארים מתקדמים. בדרך כלל נכתבת דרגת ההצטיינות על תעודת התואר שאותה מקבל הבוגר. cum laude אשר משמעותו "ראוי לשבח" (או "בכבוד") דרגת הצטיינות זו מוענקת בדרך כלל ל־25%–30% מבעלי ממוצע הציונים הגבוה בכיתתם. magna cum laude אשר משמעותו "בכבוד רב" דרגת הצטיינות זו מוענקת בדרך כלל ל־10%–15% מבעלי ממוצע הציונים הגבוה בכיתתם. בישראל יש מוסדות המציינים דרגה זו בתעודת הבוגר במונח "בהצטיינות" summa cum laude "בכבוד רב ביותר" דרגת הצטיינות זו מוענקת בדרך כלל ל־5% מבעלי ממוצע הציונים הגבוה ביותר בכיתתם. בישראל יש מוסדות המציינים דרגה זו בתעודת הבוגר במונח "בהצטיינות יתרה" קיימת דרגת הצטיינות רביעית, egregia cum laude, "בכבוד יוצא דופן". השימוש בדרגת הצטיינות זו אינו שכיח ובא לציין בדרך כלל תלמידים שעמדו בדרישת קבלת תואר summa cum laude, אולם עשו זאת במסגרת תוכנית לימודים תובענית יותר. דרגת הצטיינות נוספת אך פחות נפוצה היא maxima cum laude, שהיא דרגת ביניים בין magna ו-summa. הצטיינות בתואר בוגר - האוניברסיטה הפתוחה הצטיינות בתואר למקבלי תעודות - אוניברסיטת בר-אילן (אורכב 27.05.2020 בארכיון Wayback Machine) סיום לימודים בהצטיינות ובהצטיינות יתרה - הפקולטה למדעי החברה - אוניברסיטת תל אביב 14.5 הגדרה מילולית של ציון הגמר לתואר בתעודה - האוניברסיטה העברית בירושלים
רשת הכבישים הערבית הבינלאומית משריק

רשת הכבישים הערבית הבינלאומית משריק (באנגלית: Arab Mashreq international Road Network; בערבית: شبكة طرق المشرق العربي الدولية) היא רשת של כבישים המחברת בין מדינות ערב הבאות: עיראק, סוריה, ירדן, הרשות הפלסטינית (נכללים כבישים בשטח ישראל), לבנון, כווית, מצרים, ערב הסעודית, בחריין, קטר, איחוד האמירויות הערביות, עומאן ותימן. הרשת היא פרי הסכם רב-צדדי שהוא יוזמה מטעם ESCWA (אנ'), ארגון של האומות המאוחדות למען פיתוח כלכלי של מערב אסיה. ההסכם, אשר נחתם בביירות בשנים 2001 ו-2002, מבקש ליצור כללים שיחברו את הכבישים בין המדינות כמו גם מספרי כבישים בין המדינות. ההסכם נכנס לתוקף בשנת 2003 וחתום על ידי אותן 13 מדינות השותפות לרשת הכבישים. מקור השם לקוח מן המושג משריק, המתייחס לאזור גאוגרפי-פוליטי-תרבותי באסיה וכולל מספר מדינות ערב. מדינת ישראל איננה צד בהסכם ולמרות זאת הרשת כוללת גם כבישים בשטחה בין גשר אלנבי לבין רצועת עזה וכן באזור מפרץ אילת. נוסח ההסכם, באתר האו"ם. (באנגלית)
נועה בייטלר

נועה בייטלר (נולדה בשנת 1980), היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל 6 פעמים בריצת 800 מטר (1997, 2000, 2001, 2002, 2003 ו-2004), 5 פעמים ברציפות בריצת 1500 מטר (1999 - 2003), שיאנית ישראל הנוכחית (2016) בריצת מייל ואלופת המכביה בריצת 800 מטר. הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x400 מטר. בייטלר התאמנה בקבוצת מכבי ראשון לציון. היא למדה במכללת קרבונדל, אילינוי שבארצות הברית. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1997 זכתה בייטלר במדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:14.66 דקות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכתה בייטלר במדליית זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:30.04 דקות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 2000 זכתה בייטלר בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:07.41 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:33.20 דקות. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה, סלובקיה ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם שרון לב, אולגה דוגדקו ואירנה לנסקי, בשיא ישראלי חדש של 3:39.91 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-9 שנים (3:40.71 דקות). בתחרות שנערכה באולם באילינוי, ב-25 בפברואר 2001 קבעה בייטלר בריצת מייל באולם שיא ישראלי חדש של 4:52.84 דקות, שיפור לשיא באולם בן ה-10 שנים של עדנה לנקרי-שומיק (4:57 דקות). באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2.06.33 דקות ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:32.27 דקות, לפני דועה סלימן-חטיב (4.35.06 דקות) ונילי אברמסקי (4.36.63 דקות). בתחרות שנערכה באמסטרדם, הולנד ב-14 ביולי אותה שנה היא קבעה בריצת 1500 מטר שיא אישי חדש של 4:15.71 דקות, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית. בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-16 שנערכו בתל אביב ב-18 ביולי אותה שנה היא קבעה בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 2:04.23 דקות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית, אחרי השיאנית הישראלית של עדנה לנקרי-שומיק (2:04.05 דקות). באליפות ישראל שנערכה בשנת 2002 זכתה בייטלר בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:27.03 דקות. בתחרות שנערכה באולם באיימס, ארצות הברית ב-9 במרץ 2003 קבעה בייטלר בריצת מייל שיא ישראלי חדש של 4:45.20 דקות, שיפרו לשיא הוותיק בן ה-23 שנים של ענת מאירי (4:46.1 דקות). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה שוב בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 2004 זכתה בייטלר במדליית זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:10.69 דקות. אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 800 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 1500 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל רמי היפש, אברבוך נכשל בניסיון לעבור 5.91 מטר, באתר הארץ, 19 ביולי 2001 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל יובל פייס, שיא ישראלי בריצת מייל לנשים, באתר ynet, 25 בפברואר 2001 ילנה רורק (אוקראינה), סיימה ראשונה (2:05.99 דקות) רמי היפש, אליפות ישראל ה-67 באתלטיקה גילתה את פרנקי פרדריקס, באתר הארץ, 15 ביולי 2003
אמא שלי - סנטה קתרינה

"אמא שלי - סנטה קתרינה" הוא הדפס מאת האמנית הישראלית מילכה צ'יזיק. ההדפס, שנוצר בטכניקה של תצריב ואקווטינטה, יצא במהדורה של 7 עותקים, שהודפסו על נייר בגובה 65 ס"מ, וברוחב 50 ס"מ. הוא מהווה חלק מסדרה של הדפסים שיצרה האמנית בעקבות ביקור במנזר סנטה קתרינה שבסיני. בשנת 1977 ביקרה האמנית במקום במסגרת פרויקט של קבוצת אמנים ישראלים. בסדרת ההדפסים התבססה צ'יזיק על ציורי הילדים של השבטים הבדואים מהאזור. בהדפס זה מופיע דמות נשית, לבושה עבאיה ורעלה שחורות, התופסת את מרב הפורמט. על רקע בגדיה הוסיפה האמנית תיאור של המנזר. ברקע התיאור מופיע משטח ורוד ועליו דגם של צלב או ענח'. בין האמנים שהיו שותפים בפרויקט - ציונה שמשי, עזרא אוריון, ידיד רובין, לאה ניקל ועוד. במסגרת הפרויקט הוצגה בשנת 1980 תערוכה של האמנים בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב יפו.
סולידרנוסט ארנה

סולידרנוסט ארנה (ברוסית: Солида́рность Аре́на; עד אפריל 2021: "סמרה ארנה"; רוסית: Самара Арена; או "קוסמוס ארנה", Космос Арена) הוא אצטדיון כדורגל שנפתח באפריל 2018 בעיר סמרה שברוסיה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018. על פי אחת ההצעות האצטדיון היה אמור להיבנות על הגדה הדרומית של הוולגה, כאשר העיר סמרה בנויה רובה ככולה מצפון לנהר. אבל כמה אדריכלים, מתכנני ערים ואנשי ציבור הציבור היו סקפטיים לגבי האפשרות של בניית האצטדיון לכיוון הנהרות וולגה סמרה בשל עלויות גבוהות באופן בלתי סביר, מרחק מופרז משדה התעופה ומגבלות לפיתוח תשתיות תחבורה בחלק הישן של העיר וסכנת הריסה של מבנים היסטוריים, וצובר משמעותי מאוד של עבודה באזור הבנייה עקב היעדר תשתיות בסיסיות כשהאזור עצמו הוא גם שטח שמועד להצפות. בשל כך, לאחר הביקור של נציגי פיפ"א, עלו מספר מקומות חלופיים בהם יוקם האצטדיון, כמו השטח של המפעל ע"ש מסלניקוב, מפרץ קירוב, שכונת החורש האדום, ואזור ההיפודרום של סמרה. לבסוף הוחלט לבנות את האצטדיון באזור תחנת הרדיו לשעבר ושכונת סורוקין בחלק הצפוני של העיר. האצטדיון נפתח לבסוף באפריל 2018 לאחר עיכוב מתמשך בבנייה, כאשר נבנה גם מרכז קניות, שלא היווה חלק מהתוכניות המקוריות. משחק הבכורה נערך ב-28 באפריל 2018 בין קריליה סובייטוב סמרה לפאקל וורונז' במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. ב-22 במאי 2019 האצטדיון אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל 2018/2019. באפריל 2021 שונה שם האצטדיון ל"סולידרנוסט ארנה" (Солида́рность Аре́на). מדיה וקבצים בנושא סמרה ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סולידרנוסט ארנה גיל לוין, ‏רוסיה מוכנה: הושלמה בניית האצטדיון האחרון למונדיאל, באתר ערוץ הספורט, 2 במאי 2018 Стадион в Самаре наконец-то открылся. Перед игрой его освятили Первый матч – из ФНЛ.
אוד האסל

אוד האסל (נורווגית: Odd Hassel‏; 17 במאי 1897 – 11 במאי 1981) היה כימאי פיזיקלי נורווגי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1969 (במשותף עם דרק הארולד ריצ'רד ברטון), "על תרומותיהם לפיתוח הקונספט של קונפורמציה". נולד בכריסטיאניה (שמה הוקדם של אוסלו) שבנורווגיה, לארנסט, גינקולוג ולמטילדה לבית קלבנס. בשנת 1915 החל ללמוד באוניברסיטת אוסלו, שם למד מתמטיקה, פיזיקה וכימיה וסיים את לימודיו ב-1920. לאחר שלקח שנת חופש מלימודיו, נסע למינכן שבגרמניה, על מנת לעבוד במעבדה של פרופסור קזימיר פג'נס. לאחר שעבר לברלין, עבד במכון הקיסר וילהלם (כיום מכון מקס פלאנק), שם החל לעשות מחקר על קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. בשנת 1924 קיבל את הדוקטורט שלו מטעם אוניברסיטת ברלין. שנה לאחר מכן חזר לאוניברסיטת אוסלו, וב-1934 קיבל פרופסורה. האסל סיים את עבודתו באוניברסיטת אוסלו בשנת 1964. ב-1969 זכה האסל בפרס נובל לכימיה, יחד עם דרק הארולד ריצ'רד ברטון, על תרומותיהם לפיתוח הקונספט של קונפורמציה. האסל היה רווק ולא הקים משפחה. נפטר ב-11 במאי 1981. מדיה וקבצים בנושא אוד האסל בוויקישיתוף אוד האסל, באתר פרס נובל (באנגלית) אוד האסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוד האסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
המפתח (1966)

המפתח (באנגלית: The Key) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוקטובר 1966 של כתב העת The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1980 על ידי טובה קשט-אקשטיין בקובץ הסיפורים 'מדע בדיוני ופנטסיה'. הסיפור המפתח הוא הסיפור הרביעי של אסימוב בו הופיע החוקר ונדל אורת', שהופיע גם בסיפורים הפעמון המזמר, האבן המדברת והלילה הגווע. שני חוקרים, ג'נינגס ושטראוס, גילו מכשיר חוצני על הירח, שמסוגל להשפיע על מחשבות. ג'נינס נמצא מת, ושטראוס נמצא משוגע, והחפץ במיקום לא ידוע. הממשלה רוצה למצוא את החפץ לפני אנשי 'אולטרה', כת שרוצה להשמיד אנשים שהם פחות 'חכמים' או 'יצירתיים' כדי לטפל בבעיית פיצוץ האוכלוסין של כדור הארץ. הרמז היחידי למיקומו של החפץ הוא פתק מעורפל שלכאורה מרמז היכן החביא ג'נינגס את החפץ. הפתק נגנב על ידי אנשי 'אולטרה', והממשלה צריכה למהר לפענח אותו כדי להשיג את החפץ ראשונים. בפתק מצויר חץ לכיוון כדור הארץ, והחוקרים מבינים שהכוונה ללכת להתייעץ עם החוקר ונדל אורת', מורו לשעבר של ג'נינגס (ג'נינגס היה חובב משחקי מילים, והמילים Earth -כדור הארץ- וUrth- שמו של החוקר- דומות בצלילן). ונדל ואנשי הממשלה מפענחים את הסימנים על פני הפתק כרומזים על שמותם של מכתשים על פני הירח, אך כל סימן מרמז על יותר ממכתש אחד ובעצם הפתק חסר תועלת. אך ונדל מגלה את התשובה לאחר שאנשי הממשלה מתייחסים שוב ושוב אל החפץ כאל 'המפתח' לעתידו של העולם. ונדל מפענח את משחק המילים של ג'נינגס: המילה רמז (Clue) דומה לשמו של האסטרונום כריסטוף קלאו (Klau). בלטינית שמו של החוקר הוא קלאוויס (Clavius), בדומה למילה הלטינית ל'מפתח' (Clavis). כך שעצם קיומו של הפתק כרמז הוא הרמז עצמו למיקום החפץ- מכתש קלאוויס, במיקום בו כדור הארץ נמצא בדיוק מעליו (וזו המשמעות של ציור כדור הארץ עם החץ). בתמורה לעזרתו, אנשי הממשלה מתחייבים לוונדל שלא ייכנעו לניסיונות השכנוע של ביתו שיטפלו בבעיית הפחד מטיסות שלו. המפתח באתר ISFDB רשימת סיפורי המדע הבדיוני והפנטסיה שהופיעו בעברית באתר בלי פאניקה
אות (תקשורת)

המונח "סיגנל" מפנה לכאן. לערך העוסק בסיגנל בביוכימיה, ראו מעבר אותות. אות או סיגנל (באנגלית: Signal) הוא תנודה, גודל כלשהו התלוי בזמן או במרחב, או הפרעה, בעלי משמעות כלשהי. השיטות להעברתם ועיבודם של אותות נחקרות בענפי התקשורת, תורת האינפורמציה, הנדסת חשמל, אלקטרוניקה ומדעי המח/ביולוגיה. קיימים סוגים שונים של אותות. בעולם הפיזיקלי כל גודל כמותי שניתן למדידה לאורך זמן ומרחב יכול להיקרא אות. ישנם אותות מסוגים שונים: אותות חשמליים, אותות חזותיים, ודומה. התנועה של חלקיק במרחב מסוים יכולה להיות אות כפונקציה של הזמן או המרחב או שילוב של שניהם. כמו כן, מאחר שקול הוא תנודה של תווך מסוים, כגון אוויר, אות קול הוא ערך הלחץ כפונקציה של הזמן והמרחב. מיקרופון מתמיר את אות הקול לאות חשמלי כפונקציה של הזמן בלבד. בעולם החי, ישנם סוגים שונים של אותות המועברים בגופם של אורגניזמים. אותות אלו יכולים להיות חומרים כימיים שונים, חומצות אמיניות, הורמונים ועוד. הקולטנים השונים מאפשרים לתאים לזהות אותות מסוגים ספציפיים. אם ערכי אות מסוים מוגדרים רק בנקודות זמן בדידות, אזי הוא קרוי "אות זמן בדיד" או "אות דיסקרטי", ונחשב כפונקציה ממספרים שלמים (נקודות זמן) למספרים ממשיים או מרוכבים. "אות זמן רציף" מוגדר לכל ערך של הזמן והוא פונקציה ממספרים ממשיים או מרוכבים אל ערך ממשי או מרוכב. ניתן לשדר אותות ממקום למקום, וכך ליצור תקשורת. בהתאם לכך, מערכת תקשורת עושה שימוש באותות לצורך העברת מידע. רעש הוא כל הפרעה בערוץ התקשורת, הגורמת לשינוי באות המועבר דרכו, כך שנוצרת שגיאה בפלט הסופי. קליטה נחשבת מוצלחת רק אם יחס אות לרעש של האות שהתקבל במקלט היה גדול יותר מסף רגישות הקליטה של המקלט. רעש רקע הוא תנודות אקראיות בסביבה. הוא נחשב לגורם הפוגע ביכולת איתור האותות, בכך שהוא יוצר אפקט ממסך המפריע ליכולת העיבוד של מידע רלוונטי אודות האות. עם זאת, במערכות לא ליניאריות מסוימות כמו מעגלים חשמליים ומערכות חישה ביולוגיות הנוכחות של רעש יכולה להעצים את היכולת לאתר אותות חלשים. תופעה זו מכונה תהודה אקראית. עיבוד אותות הוא ניתוח, הצגה, קידוד ופענוח של אותות. ניתן להמיר אות מסוג מסוים לאות מסוג אחר באמצעות מתמר. למשל, הפיכה של אות חשמלי לאות קולי, באמצעות רמקול. תהליך הדיגיטציה חיוני לצורך עיבוד אותות ספרתי. תקשורת אופטית תקשורת נתונים שידור פונקציית דלתא של דיראק עיבוד תמונה מסמן מדיה וקבצים בנושא אות בוויקישיתוף רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד. Denning, P. J., & Bell, T. (2012). The Information Paradox. American Scientist, 100(6), 470-477. Ward, L. M., Doesburg, S. M., Kitajo, K., MacLean, S. E., & Roggeveen, A. B. (2006). Neural synchrony in stochastic resonance, attention, and consciousness. Canadian Journal of Experimental Psychology/Revue canadienne de psychologie expérimentale, 60(4), 319. Wiesenfeld, K., & Moss, F. (1995). Stochastic resonance and the benefits of noise: from ice ages to crayfish and SQUIDs. Nature, 373(6509), 33-36.