laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחוז קילדייר

מחוז קילדייר (באנגלית: County Kildare, באירית: Contae Chill Dara) הוא אחד ממחוזות אירלנד. המחוז שוכן בפרובינציית לנסטר והוא קרוי על שם היישוב קילדייר שנמצא בו למרות שבירת המחוז הוא היישוב נאס. אוכלוסיית המחוז מונה 210,312 תושבים על פי מפקד האוכלוסין לשנת 2011. מחוז קילדייר גובל במחוזות קרלו, ליש, מית', אופאלי, דבלין וויקלו. קילדייר הוא מחוז פנימי ללא גישה לים, ושטחו רובו מישורי. במחוז עובריים שלושה נהרות עיקריים: בארו, ליפי ובוין. שטחו של המחוז 1,693 קמ"ר. קילדייר הוכרז כמחוז בשנת 1297 וקיבל את גבולותיו הנוכחיים בשנת 1832. המחוז היה ביתם של משפחת פיצג'רלד. חלקים מהמחוז היו חלק מתחום המושב של הבריטים מסביב לדבלין. בשנת 1856 באזור קורה הוקם מחנה צבאי גדול. עד מהרה סביב המחנה התייחשבו נשים עניות שמוכרות בשם "הגדרוניות מקורה". הן היו שם עד לסוף המאה ה-19. כיום באזור קיים מחנה צבאי גדול של הצבא האירי. המחוז מכיל את המטה האירופאי של מפעלי הייטק כמו אינטל וHP, אשר נחשבים למעסיקים הגדולים בתחום בכל אירלנד. כמו כן חברת התרופות פייזר מחזיקה את בסיס הייצור האירופאי שלה ביישוב ניובריג' במחוז. המחוז מכיל חוות הרבעה לסוסי מרוצים ונחשב למרכז של תעשיית הסוסים האירית. המחוז הוא העשיר ביותר באירלנד (לא כולל דבלין) ושיעור האבטלה בו נמוך, בעיקר בזכות מפעלי ההייטק שבו. במחוז ישנם 4,491 דוברי אירית. 2,451 תלמידים רשומים בשבעה בתי ספר יסודיים ובית ספר תיכון אחד בהם שפת הלימוד היא אירית. על פי מפקד אוכלוסין בשנת 2006, 2,040 אנשים הגדירו עצמם דוברי אירית ביום-יום מחוץ למסגרת לימודית. ביישוב מיינות' שבמחוז פועלות אוניברסיטה אפיפיורית סנט פטריק וסניף של האוניברסיטה הלאומית של אירלנד. ביישוב קלאן פועל בית ספר תיכון פרטי לבנים של המסדר היישועי. ביישוב ניובריג' פועלת פנימייה לבנים של המסדר הדומיניקני מאז שנת 1852. אישים שנולדו בקילדייר: ארתור גינס - מייסד מבשלת הבירה גינס. איימון ברוי - איש במשטרה הבריטית שתמך והעביר מידע לאירים במלחמת העצמאות האירית ב-1921. ג'ון דה רובק - אדמירל אירי בצבא הבריטי. כריסטי מור - זמר פולקלור, נגן וכותב שירים. המחוז ידוע ברחבי העולם במרוצי הסוסים שלו. במחוז שלושה מסלולי מרוצים ומספר חוות הרבעה לסוסים כולל חוות ההרבעה הלאומית של אירלנד ביישוב קילדייר. צרפת דוויל, צרפת ארצות הברית לקסינגטון, קנטקי, ארצות הברית שתי הערים הללו מהוות מרכז הרבעה של סוסי ת'ורוברד במדינה שלהן. מדיה וקבצים בנושא מחוז קילדייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז קילדייר מחוז קילדייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תורת אמת (תוכנה)

תורת אמת היא תוכנה חינמית, המכילה מאגר תורני של ספרי קודש, קונטרסים, ועוד, המוגדרים כספרי יסוד של היהדות. המאגר מכיל מעל 1,000 ספרים וקונטרסים, וכולל את התנ"ך, משנה, תלמוד בבלי, זוהר, ספרי פוסקים נודעים (כמו שולחן ערוך, היד החזקה לרמב"ם) ומפרשיהם, מוסר והנהגה, מדרשים, וכן ספרי קודש נוספים. חלק מספרי היסוד מנוקדים. למאגר נוסף גם הפירוש "חברותא" לתלמוד בבלי, מאת הרב יעקב שולביץ, ומילון ארמי עברי. בתוכנה קיימת אפשרות לחיפוש ניבים וביטויים או מחרוזות אחרות. החיפוש כולל בנוסף אפשרויות למציאת גימטריות, ראשי תיבות ודילוגי אותיות בתנ"ך. בתוכנה פונקציות נוספות כגון לוח שנה עברי ולועזי עם כל זמני היום (זמני תפילות, זריחה ושקיעה וכו') לפי מיקום גאוגרפי של המשתמש, רשימות אישים, מאדם הראשון ועד אחרונים בני זמננו ויומני מעקב לימוד. התוכנה מאפשרת להוסיף באופן פרטי לכל גרסה מקומית ספרים (טקסט, PDF, HTML ופורמטים נוספים) כאשר לאחר ההוספה הספרים ישתתפו בפונקציית החיפוש (למעט PDF שהחיפוש בו אינו נתמך). ב-2 ביוני 2018 שוחררה גרסה 379. המאגר פעל בברכת הרב עובדיה יוסף, ונבנה בין השאר על ידי אברכים ממוסדות ישיבת עטרת חכמים בחולון. אתר האינטרנט הרשמי של תורת אמת
בן ציון ישראל

בן ציון ישראל (1897 – 28 בינואר 1953) היה ראש המועצה המקומית השני של בת ים. בן ציון ישראל נולד בשנת 1897 בשכונת מונטיפיורי בירושלים. בן לרבי משה ישראל, שהיה איש ציבור מוכר ועסקן בכיר בקהילת הגורג'ים בירושלים, ובן למשפחת רבנים וסוחרים מפורסמת מגאורגיה. רעייתו, מלכה בת מזל ומנחם פפסימודורף, ילידת שכונת נחלת שבעה בירושלים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914) הוכרח לנדוד עם משפחתו לאלכסנדריה שבמצרים בגזירת השלטון הטורקי. בגמר המלחמה חזר עם משפחתו ובחר להתיישב בתל אביב, שם עסק במסחר והפך לאחד הסוחרים הגדולים בעיר. הצטרף לאגודת "בית וגן" ונבחר לסגן יושב ראש האגודה. האגודה רכשה חלקת אדמה בדרומה של יפו כדי לתקוע יתד ליישוב של שומרי דת ומסורת. ב-1926 יחד עם חברי האגודה ו-33 משפחות, הקים את היישוב בית וגן, שלימים שינה את שמו לבת ים. ב-1934 הקים את ועד העדה הספרדית ונבחר לנשיאה. ב-1935 יזם את הקמת בית הכנסת "מרום ישראל", כשהוא תורם את חלקת האדמה ומממן את בניית בית הכנסת. ב-1936, עם פרוץ המרד הערבי הגדול, הקים את תחנת הנוטרים. פעל מול השלטון הבריטי לקבל הכרה למועצה מקומית, וב-24 בדצמבר 1936 קיבל אישור להפוך את האגודה למועצה מקומית, ובכך פתח את הדרך להשגת תקציבים מהשלטון. ב-1937 התמנה לראש המועצה השני של בת ים, עד הבחירות בקיץ 1939. ב־11 באוגוסט 1938 יצא בנו בכורו, יוסף, לגבות כספים מבעלי חוב ערביים ביפו. ליד מגדל השעון ירו בו ערביים ופצעו אותו קשה מאוד. לאחר יומיים נפטר. הצער הרב הביא לפרישתו של בן ציון מהחיים הפוליטיים. בן ציון ישראל נפטר ב-28 בינואר 1953, בגיל 55, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. בן ציון ישראל באתר עיריית בת ים זכרון להולכים | ר' בן-ציון ישראל ז"ל: (שבעה למותו), הצופה, 5 בפברואר 1953 (דב דויטש, 'פרנס נאמן'; הרב משה י. לוי, 'עסקן ונדבן') בבית המשפט המחוזי בתל-אביב, על המשמר, 12 באפריל 1953. בן ציון ישראל באתר GRAVEZ
הרצל רוזנבלום

נפתלי הרצל רוזנבלום (14 באוגוסט 1903 – 1 בפברואר 1991) היה עיתונאי ופובליציסט ישראלי, פעיל בתנועה הרוויזיניסטית ולאחר מכן במפלגת המדינה העברית. מחותמי מגילת העצמאות ועורך "ידיעות אחרונות" במשך 38 שנה, עד 1986. נולד בקובנה שבליטא. בצעירותו סבל מקיפוח אנטישמי ולא ניתן לו ללמוד משפטים כחפצו והוא עבר לווינה, שם למד באוניברסיטה משפטים וכלכלה וקיבל תואר דוקטור. מווינה עבר רוזנבלום ללונדון, ובה עבד כעוזרו של זאב ז'בוטינסקי. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והצטרף לעיתון "הבוקר". בשנת 1948 היה רוזנבלום בין חותמי מגילת העצמאות כנציג הרוויזיוניסטים. הוא נענה לבקשתו של דוד בן-גוריון וחתם על המגילה בשם עברי "ורדי" (תרגום שמו שהשתמש בו לעיתים רחוקות), דבר שעליו הצטער לימים כאשר כעיתונאי וכעורך המשיך לשאת בשם "רוזנבלום" והמוניטין שלו היה בשם זה. בשנת 1948, כשעזריאל קרליבך ובכירי "ידיעות אחרונות" פרשו והקימו את העיתון המתחרה "מעריב", היה "ידיעות אחרונות" במצוקה ונאבק קשות על קיומו. בעלי העיתון, בני משפחת מוזס, גייסו לעזרתם את רוזנבלום שעבד ב"הבוקר", ונתמנה לעורך הראשי. בתפקידו כעורך ראשי כתב מדי יום ביומו את מאמר המערכת, ולעיתים אף הוסיף וכתב מאמרי דעה כאשר על הפרק עמדו נושאים שהסעירו את הציבור כגון הסכם השילומים עם גרמניה. עם זאת, הוא לא מילא פונקציות אחרות אשר מקובל שהן מתפקידו של עורך ראשי, כגון החלטה על חלוקת הנושאים בעיתון, החלטה על הכותרת הראשית ועל ידיעות שייכנסו לעמוד הראשון ולעמודי החדשות בכלל, וכו'. מי שמילא את התפקידים האלה וערך למעשה את העיתון כל אותן שנים היה דב יודקובסקי (שתפקידו הרשמי היה "מרכז המערכת"), שזכה בכך לגיבוי מלא מצד העורך האחראי, נח מוזס. יודקובסקי, יחד עם נח מוזס, הוא ששיקם את העיתון והוביל אותו להצלחתו המרשימה במרוצת השנים. רוזנבלום נשא את התואר עורך ראשי של "ידיעות אחרונות" במשך 38 שנה. במאמרי המערכת שלו וברשימותיו הביע דעות ימניות בצורה תמציתית ומסוגננת. בין היתר זכור מאבקו נגד הסכם השילומים, דרישתו (שהצנזורה הצבאית מחקה מן העיתון, אך מנחם בגין הזכיר אותה מעל בימת הכנסת) להחליף את ראש משקיפי האו"ם הגנרל הדני ואגן בניקה האנטי-ישראלי, לאחר טבח מעלה עקרבים במרץ 1954. כן בלטה תמיכתו במהלכי ממשלת בגין בימי מלחמת לבנון הראשונה. במרוצת השנים התמסר רוזנבלום לכתיבת המאמר הראשי היומי. בשנת 1986 פרש מן העיתון והעלה את זכרונותיו על הכתב בספרו "טיפות מן הים", ובו חוויות ואירועים מחייו ותאור פגישותיו עם אישים. זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות לשנת 1966. זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר. בשנת 1988 נמנה עם מדליקי המשואות בטקס פתיחת יום העצמאות.. על שמו רחוב בתל אביב. בנו, משה ורדי, היה גם הוא עורך "ידיעות אחרונות". דמויות ציוניות, תל אביב: [חמו"ל], 1942. טיפות מן הים: ד"ר ה. רוזנבלום מספר, תל אביב: עידנים, תשמ"ח 1987. מדיה וקבצים בנושא הרצל רוזנבלום בוויקישיתוף בית ורדי-רוזנבלום בשדרות הילד רמת גן דוד תדהר (עורך), "ד"ר נפתלי הרצל רוזנבלום", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 990 אהרון דולב, הרצל רוזנבלום: הלחם נפל תמיד עם החמאה למעלה, מעריב, 18 באפריל 1986; ומסגרת: "אני הולך אל האנטיסמיט הזה"..., מעריב, 18 באפריל 1986 (עם פרישתו מתפקיד עורך "ידיעות אחרונות") הרצל רוזנבלום, ריאיון עם זאב גולן על פעילות רוויזיוניסטית, עצמאות ופוליטיקה, הוקלט ב-1985 מפרי עטו: אנציקלופדיה ynet, כך חתמתי על מגילת העצמאות, באתר ynet, 8 במאי 2008 שנים עשר המדליקים, מעריב, 20 באפריל 1988
אמל-מרדוך

אָמֵל מְרדוך או אָמֵל מְרֹדַךְ או בכינויו המקראי אֱוִיל מְרֹדַךְ, היה בנו ויורשו של נבוכדנצר השני. כיהן כמלך בבל, מחודש אלול בשנת 562 לפנה"ס עד חודש תשרי בשנת 560 לפנה"ס. כינויו המקראי אויל מרודך, משמעותו איש-מרדוך awīl-Marduk, נחשב למלך סבלן כלפי העמים הכבושים אשר היו בחסותו, יותר מאשר אביו. מעשיו הציתו מחדש את תקוות גולי יהודה לחידוש מלכות בית דוד, אשר הנצר האחרון שלה היה יהויכין בן יהויקים, שישב בכלא הבבלי. המקרא מספר שבסוף שנת המלכתו שחרר את יהויכין מלך יהודה מכלאו, כעבור 37 שנה מאז שאביו נבוכדנצר הגלה אותו לבבל בשנת 597 לפנה"ס. השחרור אירע בסוף חודש אדר שנת 561 לפנה"ס, מספר ימים לפני חגיגות ראש השנה הבבלי בתחילת חודש ניסן. "וַיְהִי בִשְׁלֹשִׁים וָשֶׁבַע שָׁנָה לְגָלוּת יְהוֹיָכִין מֶלֶךְ-יְהוּדָה בִּשְׁנֵים עָשָׂר חֹדֶשׁ בְּעֶשְׂרִים וְשִׁבְעָה לַחֹדֶשׁ נָשָׂא אֱוִיל מְרֹדַךְ מֶלֶךְ בָּבֶל בִּשְׁנַת מָלְכוֹ אֶת-רֹאשׁ יְהוֹיָכִין מֶלֶךְ-יְהוּדָה מִבֵּית כֶּלֶא. וַיְדַבֵּר אִתּוֹ טֹבוֹת וַיִּתֵּן אֶת-כִּסְאוֹ מֵעַל כִּסֵּא הַמְּלָכִים אֲשֶׁר אִתּוֹ בְּבָבֶל. וְשִׁנָּא אֵת בִּגְדֵי כִלְאוֹ וְאָכַל לֶחֶם תָּמִיד לְפָנָיו כָּל-יְמֵי חַיָּיו. וַאֲרֻחָתוֹ אֲרֻחַת תָּמִיד נִתְּנָה-לּוֹ מֵאֵת הַמֶּלֶךְ דְּבַר-יוֹם בְּיוֹמוֹ כֹּל יְמֵי חַיָּו" — ספר מלכים ב', פרק כ"ה, פסוק כ"ז מדיה וקבצים בנושא אמל-מרדוך בוויקישיתוף אנציקלופדיה מקראית ח"א ערך אויל מרודך, עמ' 138. יוסף בן מתתיהו כותב בספרו קדמוניות היהודים (ח"א 10,11) שמלך משך 18 שנה. ואילו על-פי חז"ל מלך משך 23 שנה (סדר עולם רבה פכ"ח; תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"א, עמוד ב').
מובל ניקוז

מוֹבָל נִיקּוּז הוא תעלת מים סגורה או פתוחה (כלומר עם או בלי תקרה) העשויה בדרך כלל בטון ומוליכה מי נגר לצרכים הנדסיים שונים, בעיקר כדי למנוע הצפות של מבנים או דרכים. המובלים נחלקים לשני סוגים: מובל פתוח - תעלה בעלת רצפה ושתי דפנות. מובל סגור - מכונה בשפה המקצועית מעביר מים, למעשה מנהרה המוליכה את המים, בהתאם לדרישות הניקוז. לעיתים קרובות נבנים מעבירי מים מצינורות בטון המונחים על הקרקע בנתיב הזרימה, ובקצוותיהם בונים קירות בטון נמוכים לצורך הכוונת הזרימה אל תוך הצינור ומניעת התערבלות מים בסביבת פתח הצינור. בעת תכנון כבישים ומסילות, נהוג לבנות מובלים פתוחים בצד הנתיב ובמקביל לו, ואילו מובלי ניקוז סגורים מוליכים את המים מתחת למיסעות, בדרך כלל בניצב לכיוון התנועה בנתיב. מובלי ניקוז סגורים ופתוחים מוקמים גם באזורים חקלאיים, כדי למנוע הצפת שטחים וכתוצאה ממנה פגיעה ביבול ובעבודות החקלאיות. לפי האקדמיה ללשון העברית, "מוֹבָל" פירושו "צינור מָגֵן להַעברת כַּבלי חשמל או להַעברת מַים וכדומה". ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אידה לופינו

אידה לופינו (באנגלית: Ida Lupino; ‏ 4 בפברואר 1918 – 3 באוגוסט 1995) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית ילידת בריטניה וחלוצת במאיות הקולנוע, היא גם השתתפה בהפקת וכתיבת חלק מסרטיה. לופינו נולדה למשפחת אמני במה. אביה, סטנלי לופינו, היה קומיקאי, ואמה, קוני אמרלד, הייתה שחקנית. דודה, לופינו ליין (Lane), היה שחקן ומנהל תיאטרון. למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. עד שנת 1933 שיחקה במספר סרטים בריטיים לפני שעברה להוליווד שם קיבלה תפקיד ראשי בהפקה של עליזה בארץ הפלאות. בהמשך שיחקה בעשרות סרטים בחברת האחים וורנר, בהם "הנוסעים בלילה", "זאב הים" ו"הרי הסיירה הגבוהים" (שלושתם מ-1941) לצד האמפרי בוגרט ובבימויו של ראול וולש. האולפנים גילו חוסר נחת הולך וגובר כיוון שלופינו סירבה לשחק בתפקידים שתפסה כמעליבים ומשפילים. לופינו גם החלה להשתעמם מעבודתה כשחקנית, כאשר חבורת גברים מבצעת את התפקידים המעניינים יותר של כתיבה, בימוי, הפקה ועריכה. יחד עם בעלה קוליר יאנג הקימה ב-1947 את חברת ההפקה העצמאית "The Filmakers". החברה הפיצה 12 סרטים, שבשישה מתוכם השתתפה לופינו בבימוי, הפקה וכתיבה. ב-1950 כתבה וביימה את הסרט "Outrage", שעסק באונס. ב-1953 יצרה את הסרט האפל הראשון שיצרה אשה, "הטרמפיסט". בשנת 1948 הייתה לאזרחית ארצות הברית. בשנות השישים והשבעים ביימה בעיקר פרקים בסדרות טלוויזיה כ"אלפרד היצ'קוק מגיש", "אזור הדמדומים", "המופע של דונה ריד", "הנמלט" ו"מעשי כשפים". כן השתתפה כשחקנית בפרקים בסדרות "בוננזה", "קולומבו", "אזור הדמדומים", "המלאכיות של צ'רלי" ועוד. ב-1966 ביימה את "הצרה עם מלאכים" בכיכובן של היילי מילס ורוזלינד ראסל. ב-1974 השתתפה כשחקנית בסרט "The Devil's Rain", הופעה שזיכתה אותה בפרס סאטורן לשחקנית המשנה. אידה לופינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אידה לופינו, באתר AllMovie (באנגלית) אידה לופינו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אידה לופינו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אידה לופינו, באתר Discogs (באנגלית) דף באתר TCM היסטוריה ויזואלית יהודים בעולם הכוכבים: אידה לופינו, דבר, 29 באוגוסט 1947 אידה לופינו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אידה לופינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שני קיניסו, הכוכבת שהייתה במאית, מתוך סינמטק - כתב עת בהוצאת סינמטק תל אביב "פרק 23 - אידה לופינו", "פרק בונוס - פרקי הטלוויזיה של אידה לופינו" - פרקים בפודקאסט "טראשטוק", בהגשת גילי פורת ושני קיניסו Peter B. Flint, Ida Lupino, Film Actress and Director, Is Dead at 77, הניו יורק טיימס, August 5, 1995
עלי משפט

עלי משפט הוא אחד מכתבי העת משפטיים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. כתב העת נוסד בשנת 1998 במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, שבשעתו נקרא "המכללה למשפטים רמת גן". העורך הראשי והמייסד הוא השופט רחמים כהן. העורך כיום הוא פרופ' אבישלום וסטרייך. כתב העת מעודד שיח משפטי ומחקרי ומשמש פלטפורמה אקדמית לאנשי מחקר ואקדמיה מתחום המשפטים. בכתב העת פורסמו מאמרים ודברי הגות של מרצים וחוקרים ידועים, בהם אהרן ברק, מרדכי קרמניצר, ש"ז פלר, מרים גור אריה ודורית ביניש. כתב העת יוצא לאור פעם בשנה, וחברי המערכת הם סטודנטים מצטיינים למשפטים. המאמרים המתפרסמים עוברים הליך שיפוט וביקורת עמיתים, עריכה לשונית ומבנית, כדי להתאים לסטנדרטים אקדמיים. עלי משפט מופץ חינם מדי שנה למרצים בפקולטות למשפטים באוניברסיטאות ובמכללות בארץ, לשופטים בכל הערכאות ולמשרדי עורכי דין. מאמרים מלאים מתוך עלי משפט זמינים לקריאה גם באופן מקוון, באתר האינטרנט של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים, וכן במאגרים "פדאור" ו"נבו". כרך ז' שיצא לאור בשנת 2009 הוקדש לראיונות עם שופטיה הבולטים של ישראל בדימוס: מאיר שמגר, צבי טל, יצחק זמיר, אליעזר גולדברג, יצחק אנגלרד, דליה דורנר, יעקב טירקל ומישאל חשין. כרך ט' שיצא לאור בשנת 2011 הוקדש לזכרו של פרופ' סטיב גולדשטיין, מדקאני הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית ועורך Israel Law Review, אשר הרצה במרכז האקדמי למשפט ולעסקים בין השנים 2003-1996. כרך י' שיצא לאור בשנת 2012 הוקדש בחלקו לראיונות עם חוקרי משפט בולטים אשר פרשו לגמלאות. הראיונות עסקו בתחומי המחקר וההוראה כמו גם על תפיסת עולמם בנושאים מגוונים. התראיינו: פרופ' יוסף גרוס, פרופ' יצחק הדרי, פרופ' יהושע ויסמן, פרופ' ש"ז פלר, פרופ' שמואל שילה ופרופ' עמוס שפירא. עלי משפט, באתר המרכז האקדמי למשפט ולעסקים אתר פדאור(הקישור אינו פעיל, 19.12.2019) אתר נבו יהושע ויסמן, "דברים על סטיב גולדשטיין, ז"ל", עלי משפט ט' 17 (2011)
גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי

גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי (באנגלית: radioisotope thermoelectric generator; בראשי תיבות: RTG) הוא מחולל המפיק כוח חשמלי מדעיכה רדיואקטיבית. במתקנים מסוג זה, החום הנפלט מהחומר הרדיואקטיבי מומר לחשמל דרך אפקט סיבק, בעזרת צמד תרמי. גנרטורים מסוג זה מסוגלים לספק זרם חשמל יציב לאורך שנים רבות. הם משמשים כמקור כוח למתקנים בלתי מאוישים, כגון מגדלורים שנבנו בעבר בברית המועצות. מספר קוצבי לב ישנים כוללים RTG; כיום, מרבית קוצבי הלב משתמשים בסוללת ליתיום-יון. גנרטורים כאלו מספקים כוח גם למשימות חלל שונות, לרבות לוויינים, גשושיות (בכללן צמד החלליות וויאג'ר וניו הורייזונס) ורוברים (בכללם קיוריוסיטי). המחולל בנוי ממכל עמיד המכיל בתוכו את החומר הרדיואקטיבי, יסוד רדיואקטיבי, כמו פלוטוניום, הוא יסוד לא יציב, אשר דועך ובסופו של תהליך הדעיכה, הוא הופך לאיזוטופ יציב של עופרת. תהליך הדעיכה הזה מייצר חום רב. צמדים תרמיים ממוקמים בקירות המכל והם מחוברים אל תוכנו החם מצידם האחד ולצלעות קירור מצידם השני. הפרש הטמפרטורות בין הדלק הרדיואקטיבי החם לצלעות הקירור הקרות גורם ליצירת מתח חשמלי בצמד התרמי, שמאפשר זרימת זרם חשמלי וביצוע עבודה. החומר הרדיואקטיבי הוא לרוב פלוטוניום-238 מכיוון שהוא דורש את מינימום עמידות חומר המכל ויש לו את תוחלת החיים הגדולה ביותר. יש לו זמן מחצית החיים של 88 שנים, כך שהוא מספיק טוב עבור משימות מחקר של מערכת השמש. עם זאת, הצמדים התרמיים מאבדים מאמינותם והם מקצרים את זמן החיים של גנרטור כזה. בארצות הברית, המחוללים הללו הם בדרך כלל מטיפוס SNAP והם שימשו במשימות חלל שונות. האפשרות להשתמש באנרגיה סולארית מוגבלת בחלל. הן בגלל מרחק רב מהשמש המוריד את הניצולת עבור חלליות, והן בגלל מעברי יום-לילה, ובלאי של מצברים עבור רוברים על כוכבי לכת שונים (בעיקר על מאדים). מסיבות אלו רווח השימוש במחולל תרמואלקטרי במשימות חלל שונות, ומהווה פתרון אמין המספק הספק חשמלי יציב, לאורך זמן ארוך, ובמקרים מסוימים אף לעשרות שנים. הגנרטור הרדיואיזוטופי הוא הפתרון המועדף במשימות חלל שצורכות כמה מאות ואט לכל היותר. בחללית פיוניר 10 ששוגרה ב-1972, המחולל החזיק 31 שנים. פיוניר 11 ויקינג 1 ויקינג 2 גלילאו קיוריוסיטי (רובר) פרסווירנס (רובר) בחלליות וויאג'ר 1 ווויאג'ר 2 המחולל פועל מאז 1977, אך נראה שיפסיק לספק אנרגיה מספקת בין 2020 ל-2026. בדיקת המחולל התרמואלקטרי של החללית קאסיני. החללית ניו הורייזונס בחדר ההכנה. ניתן לראות צילינדר שחור הבולט מגוף החללית - זה המחולל התרמואלקטרי בסרט להציל את מארק וואטני מוזכר השימוש בגנרטור כזה לשם ניצול החום אותו הוא מפיק. עם זאת הסצנה איננה חפה מטעויות. זרם תרמו אלקטרי סוללה גרעינית מדיה וקבצים בנושא גנרטור רדיואיזוטופי תרמואלקטרי בוויקישיתוף אנרגיה גרעינית בחלל, על הקרקע, ובגוף האדם אתר מסה קריטית. "How far can Voyager 1 go before we lose contact?". YouTube - Primal Space channel. נבדק ב-16 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) David Latchman, Staying warm with a box of radiation on 'The Martian', Science vs Hollywood, ‏2017-01-13 (באנגלית) The Martian 2015 - Hot Stuff Clip, סרטון באתר יוטיוב "The Martian's" RTG science includes jarring errors, Atomic Insights (באנגלית)
TFTP

TFTP (ראשי תיבות: Trivial File Transfer Protocol) הוא פרוטוקול תקשורת המשמש להעברת קבצים ובולט עקב פשטותו. הוא משמש בדרך כלל להעברה אוטומטית של קובצי אתחול וקונפיגורציה (configuration or boot files) בין מחשבים ברשת מקומית. בהשוואה ל־FTP, פרוטוקול TFTP הוא מוגבל ביותר, ואינו מספק שום אימות, ורק לעיתים נדירות בשימוש על ידי משתמש. בשל העיצוב הפשוט שלו, TFTP בדרך כלל מיושם באמצעות כמות קטנה מאוד של זיכרון. לכן זה שימושי לאתחול מחשבים כגון נתבים שאולי לא קיימים בהם התקני אחסון נתונים. זהו אלמנט של פרוטוקול אתחול רשת, המיושם בחומרה של כרטיס הרשת. הגרסה העדכנית של TFTP מוגדרת בתקן RFC 1350 בניגוד לרוב פרוטוקולי העברת הקבצים (כגון FTP ו־HTTP), פרוטוקול TFTP עובד מעל UDP ולא מעל TCP. RFC 1350 - פרוטוקול TFTP (גרסה 2)
פולומונוסקורפיאוס

פולומונוסקורפיאוס (שם מדעי: Pulmonoscorpius) הוא סוג נכחד של עקרב, אשר היה אחד העקרבים הגדולים ביותר שחיו אי פעם, לצד הברונטוסקורפיו הימי והפריארקטורוס. אורכו הגיע עד 70 ס"מ והוא היה בעל צבתות רחבות יחסית, דומות לאלה של העב-ידיים החיים. הוא התגלה במערב לותיאן, סקוטלנד בשנת 1994 ומאובניו תוארכו לתקופת הקרבון המיסיסיפי שלפני 338 מיליון שנה מהיום. ממדיו הגדולים של העקרב הם לא רגילים יחסית לפרוק רגליים והוא נחשב לאחד מהגדולים ביותר מביניהם, דומה מאוד לשפירית המגאנוירה ורב-הרגל ארתרופלאורה מאותה תקופה. הסיבה שפרוקי-רגליים הצליחו לגדול כך היא עקב אחוז החמצן הגבוה באטמוספירת הקרבון. עם זאת כנראה שגופו הגדול גרם להכחדתו, כאשר רמת החמצן דעכה. תזונתו אינה ידועה, אבל ייתכן שניזון מפרוקי-רגליים, וייתכן שהעוקץ שלו יכול היה להרוג בעלי ארבע רגליים קטנים. עקרב זה הופיע בסדרה פארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון שם נראה פרט אחד שמובא לפארק על ידי נייג'ל. מדיה וקבצים בנושא פולומונוסקורפיאוס בוויקישיתוף פולומונוסקורפיאוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פולומונוסקורפיאוס, באתר GBIF (באנגלית)
מנורה לשבת

מנורת שבת היא מנורה בעלת התקן המאפשר את הסתרת וגילוי האור, דבר המאפשר לשומרי שבת להחליש ולהגביר את התאורה החשמלית באופן מכני עקיף, ללא כיבוי והדלקה ממשיים, שהם פעולות האסורות בשבת וביום טוב. הטיפוס הרגיל של מנורה מסוג זה הוא בעל כיסוי חיצוני מסתובב, שצידו האחד פתוח וצידו השני אטום. בעת שיש צורך באור, ניצב החלק הפתוח מול התאורה, ובעת שיש צורך בחושך, מסובב המשתמש את הגוף החיצוני לצידו האטום, ובכך חוסם את האור ללא כיבויו. ההתקן הומצא על ידי שמואל ופר, ב-2004, ומאז נמכרו מעל ל־10,000 יחידות מהמוצר. הייצור נעשה בסין על ידי Kosher Innovations, חברה קנדית. Entrepreneurs Find Ways to Make Technology Work With Jewish Sabbath, New York Times, 16/18/2009
פופוזאורוס

פופוזאורוס (שם מדעי: Poposaurus) הוא סוג של ארכוזאור מתקופת הטריאס, שהיה דומה לדינוזאור ואולי עמד זקוף על שתיים. הוא התגלה בארצות הברית בשנת 1915 על ידי מ.ג. מהל בתצורת פופו אגייה(אנ') שבויומינג. אורכו של הפופוזאורוס היה כ-4 מטרים. הליכתו של הפופוזאורוס הייתה מהירה יחסית, ולעיתים אף קיפץ ממקום למקום בדומה לארנב כדי לזוז מהר יותר. למרות הדמיון לדינוזאור הוא השתייך לקבוצה קדומה יותר, הקרובה לתנינאים. הוא היה קרוב במיוחד לסוג אפיגיה מניו מקסיקו. אריזונזאורוס מדיה וקבצים בנושא פופוזאורוס בוויקישיתוף פופוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פודי חלפון

מרדכי (פודי) חלפון (נולד ב-9 במרץ 1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הקשר ומזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי נתניה. הקריירה של חלפון ככדורגלן מקצועני התפרשה על פני שלושה עשורים, וגם לאחר פרישתו עסק בתחומים הקרובים לכדורגל. חלפון גדל בשכונת "גן ברכה" בנתניה למשפחה דתית. הוא גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1975/1976. הוא התגלה כקשר הגנתי יציב ויעיל וביסס את מעמדו בקבוצה עמוסת כוכבים דוגמת עודד מכנס, גד מכנס, מרדכי שפיגלר, דוד לביא, חיים בר, יצחק ויסוקר ועוד. כחלק מתור הזהב של הקבוצה, היה שותף לתארים והישגים רבים. בעונת בעונת 1981/1982 יצא חלפון למבחנים בקבוצת שטוטגרט הגרמנית. מהקבוצה הגרמנית דווח על עניין בשחקן, אך בשל מחלוקת כספית עם מכבי נתניה, אשר החזיקה בכרטיס השחקן של חלפון, לא נחתם עמו חוזה והוא חזר לליגה הישראלית. לפני עונת 1984/1985 עבר חלפון בהשאלה לקבוצת בני יהודה תל אביב ששיחקה בליגת המשנה, והיה לאחד הגורמים המרכזיים לעלייתה לליגה הבכירה בתום העונה. בעונה שלאחר מכן חזר חלפון על ההישג, כאשר הושאל שוב, הפעם לבית"ר נתניה. גם קבוצה זו עלתה בתום העונה מליגת המשנה לליגה הבכירה (בפעם היחידה בתולדותיה). לאחר שבילה שתי עונות (1984/1985 ו-1985/1986) בקבוצות אחרות, חזר חלפון לקבוצת נעוריו והיה שוב לשחקן מפתח. בעונת 1991/92 שיחק כבלם אחורי בקבוצת מכבי עירוני אשדוד בליגה המשנה. הוא פרש ממשחק פעיל כששיחק במכבי נתניה בעונת 1995/1996 כאשר הוא בן 39. פודי חלפון שיחק משחק רשמי אחד בנבחרת ישראל, מול נבחרת בלגיה הצעירה באצטדיון רמת גן שנערך ב-15 בפברואר 1983 אשר הסתיים בתוצאה 2-3 לטובת נבחרת ישראל. המשחק כלל את הרכב נבחרת ישראל הצעירה אך הוכר על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל כמשחק של הנבחרת הלאומית. בנוסף, שיחק חלפון בתשעה משחקים לא רשמיים בנבחרות ישראל הצעירה והבוגרת. לאחר פרישתו נשאר חלפון פעיל בסצנת הכדורגל המקומית. חלפון היה ממקימי קבוצת כדורגל החופים של נתניה - יהלומי נתניה, ואף שיחק בה בעונתה הראשונה אשר בסופה לקחה את אליפות הליגה. כמו כן שימש כבעלים של הקבוצה במשך שנתיים. בנוסף, הקים את קבוצת הוותיקים של נתניה ושיחק בה בעונותיה הראשונות. כיום, חלפון הוא יהלומן. מכבי נתניה אליפות המדינה בכדורגל (3): 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983 גביע המדינה בכדורגל (1): 1977/1978 אלוף האלופים (3): 1977/1978, 1979/1980, 1982/1983 פודי חלפון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל פודי חלפון, באתר Transfermarkt אשר גולדברג‏, "סיפרתי לנתניה שאני הולך למילואים וטסתי להיבחן בגרמניה", באתר וואלה, 6 באוגוסט 2022