מנדרליי

מנדרליי (באנגלית: Manderlay) הוא סרט משנת 2005 של הבמאי והתסריטאי לארס פון טרייר, בכיכובם של ברייס דאלאס הווארד, וילם דפו, לורן באקול ודני גלובר. הסרט הוא משל אפל וקודר על החברה האנושית, אשר מביע ביקורת נוקבת על הלכי המחשבה המערבית ההומניסטית ועל כישלונותיה. כמו בדוגוויל, הסרט מלווה על ידי מספר כל יודע, המתייחס לסיפור בגוון סאטירי למעשה. פון טרייר אמר בראיון, שתפקיד הקריין בבארי לינדון השפיע עליו באופן חזק ונתן לו את ההשראה. כמו כן, הסרט מוצג על במה עם תפאורה מינימליסטית, כמו בדוגוויל. הסרט מהווה את החלק השני של הטרילוגיה "ארצות הברית - ארץ האפשרויות". החלק הקודם בטרילוגיה הוא דוגוויל. בזמן העריכה נכנע פון טרייר ללחץ מצד ארגונים למען זכויות בעלי חיים, והחליט להוציא מהסרט סצינות שבהן מופיע חמור שהומת. הסרט מתרחש בשנות השלושים ומגולל את סיפורה של גרייס (המגולמת על ידי הווארד), לאחר אירוע הסרט הראשון, דוגוויל. גרייס נוסעת עם אביה הגנסנטר (וילם דפו) בחזרה לביתם, אך כשהם מגיעים למדינת אלבמה אישה שחורה עוצרת את רכבם וזועקת לעזרה. אירוע זה מסקרן את גרייס, והיא נכנסת ליישוב, שם היא מגלה שבישוב שכוח אל זה עדיין מתקיימים חוקי העבדות. היא מחליטה להישאר ולעזור להם, ומכריחה את אביה לתת לה כמה מהגנגסטרים שלו, על מנת שיעזרו לה לשמור על הסדר. גרייס משחררת את העבדים כבר בתחילת הסרט, אך היא מגלה שזה לא כה פשוט כפי שחשבה. עיקר עלילתו של הסרט עוסק במאמציה של גרייס ליצור חברה דמוקרטית וחופשית. הסרט מחולק לשמונה פרקים שונים: בו אנו פוגשים את מנדרליי ואת אנשיה "החברה החופשית של מנדרליי" "גינתה של 'הגברת הזקנה'" "בו גרייס מתקשחת" "כתף אל כתף" זמנים קשים במנדרליי "הקציר" בו גרייס משלימה עם קיומה מנדרליי והסרט מסתיים פון טרייר מציג את הסיפור כך שבמהלכו גרייס מנסה לתקן את מה שנראה לה כשגוי, שהיא החברה הקומוניסטית הקודמת - כל נושא לרוחו; אבל בסופו היא מגלה שכל מה שניסתה לעשות היה שגוי ושהדרך הנכונה ביותר לנהל את מנדרליי היא כפי ש'האישה הזקנה' ניהלה אותו. בביתה של 'הגברת הזקנה', שמתה בתחילת הסרט, גרייס מגלה את ספר החוקים של הכפר ובו הוראות איך יש לנהל אותו. בספר ישנו פרק ספציפי בו כל אזרח וכל עבד, לבן או שחור, מתויג על פי שבע קטגוריות פסיכולוגיות נפרדות: קבוצה 1: כושי גאוותן קבוצה 2: כושי דברן קבוצה 3: כושי בכיין קבוצה 4: כושי מרביצן קבוצה 5: כושי ליצן קבוצה 6: כושי מפסידן קבוצה 7: כושי מתוחכם (הידוע גם כזיקית, בשל יכולתו לשנות את עצמו בדיוק לאדם שאחר יצפה ממנו להיות) גרייס מזועזעת מכל המידע הזה, והיא רוצה להכין את העבדים לחייהם כאינדיבידואלים חופשיים כשכל אחד מיוחד במינו, ברזי הקפיטליזם המערבי. בסוף הסרט, גרייס מגלה כי מידע זה אמור הרי להגן ושלמר על זכויות העבדים הן כאנשים והן בתפקידם ביישוב. על פי המשל, הסיבה שבני האדם הגיעו למצב כה נעלה בכדור הארץ היא מכיוון שהם תיפקדו כקהילה גדולה ורחבה בה כל אחד מודע לתפקידו, ולא כאינדיוידואלים נפרדים, כפי שהקפיטליזם ההומניסטי מקדש אותם, הם אינם עולים על בעלי החיים. זהו מסר סוציאליסטי ואף קומוניסטי. כמו כן, גרייס מגלה כי הספר נכתב למעשה על ידי העבד הזקן (שמגולם על ידי דני גלובר), וכי כל העבדים היו מודעים לקיומו של הספר והיו שלמים איתו. בתחילת הסרט גרייס מגלה כי אף עבד אינו מחזיק בכסף, היא מזועזעת מכך מכיוון שהיא סבורה שלכל אדם באשר הוא יש זכות לרכוש ולקניין, כפי שהקפיטליזם המערבי קובע. בלילה פעם בשבוע, העבדים משחקים בפוקר אך באמצעות כספי מונופול. בסוף הסרט גרייס מגלה, כי היותם ללא כסף נועד להגן על כבוד המשפחה אם יפסידו בהימורים, ולמנוע תגרות שיתבצעו בעקבות התרחשויות כאלה. הגברת הזקנה, אשר ניהלה את היישוב לפני בואה של גרייס, החזיקה בגינה לצד ביתה, אשר כונתה בשם 'גינתה של האישה הזקנה'. גרייס חששה כי הגינה הייתה שם משום סיבות של יופי והדרה, ויש לנצלה בהכנת מזון על ידי המשאבים שבנמצא, כי הרי האנשים במנדרליי גוועים ברעב וזה לא יהיה הוגן כלפיהם. בסוף הסרט, גרייס מגלה כי הגינה הייתה שם על מנת להדוף את סערות האבק אשר פקדו את המקום, ויכלו להרוס את כל היישוב. כמו שאכן קרה. מדיה וקבצים בנושא מנדרליי בוויקישיתוף "מנדרליי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מנדרליי", באתר נטפליקס "מנדרליי", באתר AllMovie (באנגלית) "מנדרליי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מנדרליי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מנדרליי", באתר Metacritic (באנגלית) "מנדרליי", באתר אידיבי "מנדרליי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "מנדרליי", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "מנדרליי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות ביקורת על הסרט של המבקר הנודע רוג'ר רברט גואל פינטו, עבד לעצמו, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2005 פבלו אוטין, ‏עבדים היינו. ונשארנו, באתר גלובס, 27 בדצמבר 2005 אורי קליין, גרייס השנייה היא אמריקה, באתר הארץ, 29 בינואר 2006 גואל פינטו, סרטים חדשים, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2005 חמורו של פון טריר, באתר הארץ, 9 במרץ 2005