laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דנה זטופקובה

דנה אינגרובה-זטופקובה (בצ'כית: Dana Ingrová-Zátopková;‏ 19 בספטמבר 1922 – 13 במרץ 2020) הייתה אתלטית מצ'כוסלובקיה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (ברן 1954 וסטוקהולם 1958) ושיאנית עולם בהטלת כידון. זטופקובה הייתה נשואה לרץ האגדי אמיל זטופק "הקטר הצ'כי". דנה נולדה בקרווינה. באולימפיאדת לונדון (1948) סיימה זטופקובה במקום 7 בהטלת כידון למרחק של 39.94 מטר. המנצחת הייתה הרמה באומה מאוסטריה (45.57 מטר). באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה זטופקובה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 50.47 מטר כבר בהטלה הראשונה שלה, לפני אלכסנדרה צ'ודינה (50.01 מטר) וילנה גורצ'קובה (49.76 מטר) שתיהן מברית המועצות. באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכתה זטופקובה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 52.91 מטר. באולימפיאדת מלבורן (1956) סיימה זטופקובה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 49.83 מטר. המנצחת הייתה אינס ג'אונזם מברית המועצות (53.86 מטר). בתחרות שנערכה בפראג ב-1 ביוני 1958 קבעה זטופקובה בהטלת כידון שיא עולם חדש של 55.73 מטר. באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה באוגוסט אותה שנה זכתה זטופקובה במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 56.02 מטר. באולימפיאדת רומא (1960) זכתה זטופקובה במדליית כסף בהטלת כידון למרחק של 53.78 מטר בהטלה השלישית, אחרי אלווירה אוזולינה שקבעה שיא אולימפי חדש של 55.98 מטר ולפני בירוטה קלדיינה 53.45 מטר, שתיהן מברית המועצות. זטופקובה נישאה לרץ האגדי אמיל זטופק "הקטר הצ'כי". נפטרה ב-13 במרץ 2020. הטלת כידון: 56.67 מטר (1958) התפתחות שיא העולם בהטלת כידון לנשים (ויקיפדיה באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דנה זטופקובה בוויקישיתוף דנה זטופקובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דנה זטופקובה, באתר olympedia.org דנה זטופקובה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית דנה זטופקובה, באתר Track and Field (נשים) דוד סיבור, ביקור אצל דנה זאטופק, באתר שוונג, 20 בנובמבר 2011 דנה זטופקובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Zemřela Dana Zátopková, Deník N, ‏13 במרץ 2020 (בצ׳כית)
הנרי מקינטוש

הנרי מיטלנד מקינטוש (באנגלית: Henry Maitland Macintosh; ‏10 ביוני 1892 – 26 ביולי 1918) היה אצן סקוטי שזכה במדליית זהב אולימפית. מקינטוש נולד בקלסו, שבגבולות סקוטלנד. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג'. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה מקינטוש במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם דייוויד ג'ייקובס, ויקטור ד'ארצ'י ווילי אפלגארת' בתוצאה של 42.4 שניות, לפני שוודיה (42.6 שניות). נבחרת גרמניה שסיימה שנייה פסלה. נוסף לכך, הוא השתתף בריצה המוקדמת ל-100 מטר אך לא העפיל לשלב חצי הגמר ובריצת 200 מטר הוא העפיל לשלב חצי הגמר אך לא סיים את הריצה בשלב זה. בשנת 1913 שימש מקינטוש נשיא מועדון האתלטיקה של אוניברסיטת קיימברידג', והוביל אותו לניצחון על היריבה מאוניברסיטת אוקספורד לאחר שניצח בריצת 100 יארד. בהמשך השנה הוא זכה באליפות סקוטלנד בריצה זו ובתחרות שנערכה בווינה הוא השווה את השיא הבריטי בריצה זו. בשנת 1914 זכה מקינטוש פעם נוספת בריצה 100 יארד בתחרות נגד אוקספורד, לפני שעזב לדרום אפריקה על מנת לשמש בתפקיד עוזר הוועדה המחוזית, תפקיד שמילא מספר חודשים בלבד, משום שחזר למולדתו בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. מקינטוש מת במהלך מלחמת העולם הראשונה מפציעתו בקרב על הסום בשנת 1918. ריצת 100 יארד: 9.8 שניות (1913) ריצת 100 מטר: 10.7 שניות (1913) ריצת 200 מטר: 22.1 שניות (1913) מדיה וקבצים בנושא הנרי מקינטוש בוויקישיתוף הנרי מקינטוש, באתר olympedia.org הנרי מקינטוש, באתר Track and Field (גברים)
אתה לי ארץ

אתה לי ארץ הוא אלבומה השלישי כסולנית של ירדנה ארזי, שיצא ב-1984. לאחר הצלחת אלבומה הקודם, "מה נשמע", המשיכה ארזי לעבוד עם היועץ האמנותי גברי מזור ועם המפיק והמנהל המוזיקלי ירוסלב יעקובוביץ', שאף הלחין כמה משירי האלבום. גם באלבום זה המשיך בעלה של ארזי, המהנדס נתן תומר, לשמש כמפיק, לאור החלטתם להוציא את כל אלבומיה באופן פרטי. האלבום מסמל את תחילת תקופת ההצלחה של ארזי וזכייתה הראשונה בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל. באותה שנה אף זכתה ארזי בפרס "כינור דוד". שיר הנושא, "אתה לי ארץ", הוזמן על ידי רשת ג' במיוחד ליום העצמאות ה-36 של מדינת ישראל ויצא לרדיו במאי 1984. ב-12 ביוני אותה שנה הוצג השיר לראשונה במצעד הפזמונים ושהה במצעד 11 שבועות מתוכם שבועיים במקום הראשון. במצעד הפזמונים העברי השנתי תשמ"ד הוא הגיע למקום ה-11 (לצד השירים "הביתה" (6), "חפץ חיים" (9) ו-"שוק הכרמל" (40) מאלבומה הקודם מה נשמע) וארזי הוכתרה כאמור כזמרת השנה. בעקבות הבחירה בה הציגה ארזי במהלך המצעד השנתי את הסינגל הבא מתוך האלבום "ההצגה הגדולה". הוא נשאר במצעד 13 שבועות מהם שבועיים במקום הראשון ודורג בהמשך במקום השמיני במצעד הפזמונים העברי השנתי תשמ"ה. סינגל נוסף מתוך האלבום היה "יש ונדמה", לחנם של מוטי לוי ומשה דניאל לשיר של רחל המשוררת ששהה במצעד 11 שבועות ודורג 33 במצעד הפזמונים השנתי 1985. לאחר השתתפותה של ארזי בקדם אירוויזיון 1985 עם השיר עוד נגיע יצאה מהדורה נוספת של האלבום ובו הוחלף השיר "זריחה" בשיר "עוד נגיע". השיר הוצג במצעד הפזמונים ב-16 באפריל 1985 ושהה בו 12 שבועות מהם שבוע אחד בפסגה. במצעד הפזמונים השנתי 1985 השיר הגיע למקום הרביעי - המקום הגבוה ביותר של ארזי במצעד. האלבום נמכר בלמעלה מ-20 אלף עותקים תוך זמן קצר והיה לאלבום הזהב הראשון של ארזי כסולנית[דרוש מקור]. זמן קצר לאחר מכן הגיע גם אלבומה הקודם "מה נשמע" לתואר "אלבום זהב". בשנת 1993 עלה האלבום לראשונה על גרסת CD ובשנת 2009 הוצא מחדש על ידי חברת התקליטים פונוקול. אתה לי ארץ (יורם טהרלב — נורית הירש) [3:33] פקודת יום (אהוד מנור — ירוסלב יעקובוביץ') [3:22] ריקוד לשניים (אהוד מנור — נורית הירש) [3:21] יש ונדמה (רחל — מוטי לוי ומשה דניאל) [4:55] אוריאנה (נתן אלתרמן — יאיר רוזנבלום) [3:15] זריחה (אהוד מנור — ירוסלב יעקובוביץ') [3:45] עוד נגיע (אהוד מנור — אבי טולדנו) [3:06] ההצגה הגדולה (אהוד מנור — ירוסלב יעקובוביץ') [3:22] איש בודד איש נודד (שמוליק צ'יזיק) [3:05] האדם יצור מופלא (אהוד מנור — יובל דור) [4:07] לילה טוב לך ארצי (יורם טהרלב — יובל דור) [3:33] גרסת התקליט לא כללה את השיר "עוד נגיע". השיר "זריחה" היה אחרי השיר "ההצגה הגדולה". ירוסלב יעקובוביץ' - הפקה מוזיקלית ועיבודים. מיכה מיכאלי - גיטרה בס. גילי דור - גיטרות חשמליות ואקוסטיות. מאיר ישראל - תופים, כלי הקשה ותופים אלקטרוניים. אלונה טוראל - קלידים. משה לוי - סינטיסייזר. ירוסלב יעקובוביץ' - חליל צד וליריקון. דני ליטני - מפוחית. כינורות - יצחק מלקובצקי, אליקום זלצמן, מרינה דורמן, אליזבט קרופניק, ישראל ויסר, מרים בר טל, רוברט מוזס. קולות רקע - פנינה בריק, איריס שמי, יובל דור, ורדינה כהן, דרור משולם, רותי בן אברהם, אילנית בן צוק, ירדנה ארזי. הפקה בפועל - נתן תומר, ירדנה ארזי. הוקלט ונחתך באולפני "טריטון" (24 Track). טכנאי הקלטה, קול, מיקס וחיתוך - יעקב מורנו. עוזרי טכנאי - מרק רוטוול, ג'ון לאנג, יואב ברצ'יק. יקי הלפרין - צילום עטיפה. חוה מרגול - עיצוב עטיפה. סדר צילום - "אלקטרו סדר". אמיר ארזי - מפיק. האלבום אתה לי ארץ באתר Discogs אוריאנה, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
גבעת הפאלאטיום

גבעת הפאלאטיום (בלטינית: Palatium), הגבעה הפאלאטינית, או גבעת פאלאטינו (באיטלקית: Colle palatino), היא הגבעה המרכזית בין שבע גבעות רומא והיא בין האזורים העתיקים ביותר שהייתה קיימת עליהם התיישבות קבע בעיר רומא שבאיטליה. לפי האגדה הרומית, שורשי העיר מצויים בגבעה זו. רמוס ורומולוס מייסדיה האגדיים של העיר, נמצאו על ידי הזאבה שהצילה אותם והניקה אותם על גבעה זו, אביהם המאמץ פאוסטולוס מצא אותם עליה וגידלם ביחד עם אשתו אקא לרנטיה. עם התבגרותם, החליטו השניים לבנות את העיר רומא על גבעה זו. לאחר ויכוח בין האחים הרג רומולוס את רמוס. כך "רומא" קבלה את שמה - מרומולוס.  ממצאים ארכאולוגיים מאששים כמה מקביעות האגדה וקיימות עדויות ליישוב של סוכות בגב הגבעה מהמאה ה-8 לפנה"ס. ממצאים נוספים חושפים את קיומו של יישוב שקדם להתיישבות הלטינית, יישוב שמתוארך לתקופת הברונזה, בערך בין 1500 לפנה"ס עד 1000 לפנה"ס. על גבעת הפאלאטיום היו קיימים מרכזי הקהילה הקדומים ביותר של החברה הרומית, ובתוכם המבנה הסמלי הקדוש הידוע בתור "המכון" (mundus) ומצודת העיר הראשונה. תאודור מומזן משער שהכיכר שמסביב למכון הייתה מקום ההתכנסות הקדום של אזרחי רומא ושל הסנאט הרומי ושהבמה שהוקמה על גבי המכון עצמו הייתה מקום הסעודה המשותפת הקדום ביותר של בני הקהילה הרומית. קיסרי רומא בנו על גבעת הפאלאטיום את ארמונותיהם. שרידי כמה מהארמונות עדיין קיימים על פני הגבעה. המילה האנגלית לארמון, Palace, שואבת את מקורה משם הגבעה. הגבעה עצמה מתנשאת לגובה של כ-70 מטר, וממוקמת בין הסירקוס מקסימוס והפורום רומאנום. למרגלותיה המזרחיים של הגבעה, בואכה פורום רומאנו ממוקם שער טיטוס. ארמונות הקיסרים היו ממוקמים בצידה השני של הגבעה, במורד כלפי הסירקוס מקסימוס שבו נערכו תחרויות של רכיבת סוסים ומרכבות. מיקום זה היה מאפשר לקיסר לרדת אל ההמון מבלי לעזוב את ארמונו. צורתה של הגבעה מזכירה מרובע בלתי שלם והיא אף כונתה "רומא המרובעת" ("roma quadarata")‏. במהלך ימי הביניים, בנו כמה מאצילי רומא ארמונות וכנסיות על גבי הגבעה. כיום אתר הגבעה הוא מוזיאון, הפתוח לקהל הרחב. תאודור מומזן, דברי ימי רומא, כרך א', הוצאת מסדה, תשכ"א מדיה וקבצים בנושא גבעת הפאלאטיום בוויקישיתוף גבעת הפאלאטיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Palatine Hill, באתר Xplorer תאודור מומזן, דברי ימי רומא, כרך א', הוצאת מסדה, תשכ"א, עמ' 25
T-50

האם התכוונתם ל... סוחוי T-50 – מטוס קרב חמקן של חיל האוויר הרוסי T-50 גולדן איגל – מטוס אימון מתקדם מתוצרת קוריאה הדרומית T-50 – טנק קל מימי מלחמת העולם השנייה מתוצרת ברית המועצות
לואיס קלארק

לואיס אלפרד "פינקי" קלארק (באנגלית: Louis Alfred "Pinky" Clarke; ‏23 בנובמבר 1901 – 24 בפברואר 1977) היה אתלט אמריקאי-יהודי, אלוף אולימפי ושיאן עולם. קלארק נולד בסטייטסוויל שבקרוליינה הצפונית למשפחה יהודית. הוא למד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בשנת 1922 זכה קלארק באליפות ארצות הברית לנוער בריצת 220 יארד. באליפות המכללות שנערכה בשיקגו ב-16 ביוני 1923 הוא זכה במדליית זהב בריצת 100 יארד, בתוצאה של 9.9 שניות. בפברואר 1924 קבע קלארק בריצת 100 יארד באולם שיא עולם חדש של 9.8 שניות. באולימפיאדת פריז (1924) זכה קלארק במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר כשהשוו את השיא העולמי שקבעו בשלב חצי הגמר 41.0 שניות, לפני בריטניה (41.2 שניות) והולנד (41.8 שניות). בשלב המוקדמות הוא וחבריו קבעו שיא עולם חדש של 41.2 שניות. קלארק נפטר בגיל 75 בפישקיל שבניו יורק. ריצת 100 מטר: 10.7 שניות (1924) מדיה וקבצים בנושא לואיס קלארק בוויקישיתוף לואיס קלארק, באתר olympedia.org לואיס קלארק, באתר Track and Field (גברים)
א-סווידא (מחוז)

מְחוֹז אַ-סֻּוַיְדַאא (בערבית: محافظة السويداء), או בהתאם להגייה המדוברת מְחוֹז אַ-סֻּוֵידַא, הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע בדרום-מערבה של המדינה ויחד עם מחוז קוניטרה ומחוז דרעא הוא מרכיב את החורן - חבל הארץ ההיסטורי הנזכר כבר בתנ"ך. שטחו של המחוז 5,550 קמ"ר ואוכלוסייתו נאמדה בשנת 2010 בכ-364,000 תושבים. המחוז מחולק לשלוש נפות ובירתו היא העיר א-סווידא. תחת המנדט הצרפתי על סוריה שכנה במחוז מדינה דרוזית אוטונומית נפרדת. בין השנים 1921 עד 1927 נקראה המדינה מדינת א-סווידא על שם העיר, אך בשנת 1927 שונה השם לג'בל א-דרוז על שם הר הדרוזים. המחוז מחולק לשלוש נפות: נפת שהבא - בצפון המחוז. נפת א-סווידא - במרכז המחוז. נפת סלח'ד - בדרום המחוז. מדיה וקבצים בנושא א-סווידא בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומס (מחוז)

מחוז חומס (בערבית: مُحافظة حمص) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, נמצא במרכז סוריה. שטחו של המחוז, לפי מקורות שונים, 40,940-42,223 קמ"ר דבר ההופך אותו למחוז הגדול ביותר במדינה, מבחינה גאוגרפית. אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,763,000 תושבים. המחוז מחולק לשש נפות ובירתו היא העיר חומס. 18 ק"מ צפונית מזרחית לעיר חומס, נמצא האתר הארכאולוגי של העיר העתיקה קטנה שהייתה במאה ה-18 לפנה"ס, מרכזה של עיר מדינה גדולה ששלטה על כל האזור. המחוז מחולק לשש נפות: נפת חומס נפת אל-מח'רם נפת תדמור נפת א-רסתן נפת אל-קוסייר נפת תלכלח' מדיה וקבצים בנושא חומס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חומס ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערב ב' כסלו

ערב ב' כסלו הוא שיר שנכתב על ידי ערן צור בשנת 1993, הולחן על ידי יובל מסנר ומופיע באלבום "עיוור בלב ים" של כרמלה גרוס ואגנר. השיר כתוב בגוף ראשון ומתאר את התאבדותו של המְסַפֵּר, כפי שנאמר בפתח השיר: "בערב ב' כסלו / טרפתי את נפשי". המשך הבית הראשון מתאר את דרך ההתאבדות, הדומה לזו ששימשה את הסופרת וירג'יניה וולף בעת שהתאבדה בשנת 1941. השיר מורכב מארבעה בתים. בבית הראשון המספר יוצא מביתו בערב ב' כסלו, מכניס אבנים לכיסיו ונכנס לים. בבית השני, הדמות נמצאת במערבולת, הן של הים והן בתוך חלום שבו נגלים לה, כביכול, החיים שאחרי, רגועים ושקטים. בבית השלישי מתואר החיבור בין ששון לאסון, כאשר יום השמחה, בו הדמות עוזבת את עולמה הקשה, הוא גם יום אסון, בו מתגלה שאין קיום טוב יותר בעולם שאחרי. בבית הרביעי והאחרון, הנפש מתוארת במין גיהנום, בו נמצאים אלה שהתאבדו - כל "טורפי נפשם בכפם". הקליפ לשיר צולם בוואדי סאליב בחיפה. שתי השורות הראשונות של הבית השלישי, שבהן נאמר "יום אסוני הוא יום ששוני / ויום ששוני הוא יום אסוני" הן פרפרזה למילותיו של שלמה אבן גבירול בשירו "נִחַר בְּקָרְאִי גְּרוֹנִי": ”כִּי יוֹם שְׂשׂוֹנִי – אֲסוֹנִי / וּבְיוֹם אֲסוֹנִי – שְׂשׂוֹנִי”. הבית האחרון בשיר מתייחס אל "הקומדיה האלוהית" של דאנטה, העוסקת במסעו אל ממלכת הגיהנום. בפרט מתוארת הטבעת השנייה במעגל השביעי של הגיהנום. סרטון השיר "ערב ב' כסלו" באתר יוטיוב מילות השיר "ערב ב' כסלו" באתר שירונט פרשנות לשיר, בפורום ערן צור בתפוז יוסי חרסונסקי, פרשנות לשיר, באתר yosmusic אמיר שוורץ, ערן צור: "תרבות הביטול היא מורכבת, יש בה גם דברים אפלים", באתר ynet, 15 באוקטובר 2022 שלמה אבן גבירול, נִחַר בְּקָרְאִי גְּרוֹנִי, בפרויקט בן יהודה ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטאו דה פרוג'ה

מטאו דה פרוג'ה (באיטלקית: Matteo da Perugia ‏ נזכר לראשונה ב-1400–1416) היה מלחין איטלקי מתקופת ימי הביניים, כנראה יליד פרוג'ה. משנת 1402 עד 1407 היה הממונה על הקאפלה הראשון של הדואומו די מילאנו, או קתדרלת מילאנו; חובותיו כללו ניצוח על מקהלת הכנסייה והוראת שלושה נערים, שנבחרו על ידי נציגי הקתדרלה. מעט מאוד ידוע על חייו מעבר לזה. לדברי וילי אפל, היה ראשון המלחינים בדורו, אבל היינריך בסלר ערער על קביעה זו, ומעמדו ההיסטורי של מטאו מוטל בספק. גם יצירותיו לא נחקרו עד כה לעומק מבחינה סגנונית. הוא כתב תפקידי קונטרה-טנור רבים ליצירות קיימות, ועקב כך יוחסו לו רבות מיצירות אלה בטעות. מטאו כתב בצורות רבות, בהן וירלאי, בלדה ורונדו. Günther, Ursula, and Anne Stone. "Matteo da Perugia", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed December 29, 2005), grovemusic.com (subscription access). מטאו דה פרוג'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מטאו דה פרוג'ה, באתר Discogs (באנגלית) אורסולה גינתר ואן סטון, הערך "מטאו די פרוג'ה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גינתר וסטון, שם
ג'ואל אדגרטון

ג'ואל אדג'רטון (אנגלית: Joel Edgerton; נולד ב-23 ביוני 1974) הוא שחקן וקולנוען אוסטרלי, מועמד פרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "לאבינג" (2017). אדג'רטון נולד בבלאקטאון, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. אחיו נאש אדג'רטון הוא במאי ופעלולן. למד בבית ספר לדרמה באוניברסיטת סידני המערבית וושיחק ב"חברת התיאטרון סידני". אדג'רטון התגלה לראשונה לצידו של יו ג'קמן בתפקיד הפריצה שלו באוסטרליה בסרט "מלכי ארסקינוויל". פרץ לתודעה בסרט הפשע "כוחה של מילה", בתפקיד משנה עליו זכה לראשונה להערכת המבקרים המקומיים. בשנת 2002 התפרסם לראשונה אל מחוץ לגבולות אוסטרליה בשובר הקופות "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" בתפקיד אוון לארס אחיו החורג של דארת' ויידר. הופיע בתפקיד הקצר גם בסרט ההמשך "מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'". ב-2003 שיחק במערבון "כנופיית נד קלי" בתור הפושע ארון שריט המקושר לפושע נד קלי (הית' לדג'ר). ב-2004 הופיע בתפקיד האביר גאווין אחיינו של המלך ארתור (קלייב אואן) בדרמת הפעולה ההיסטורית "המלך ארתור". ב-2005 שיחק בקומדיה "קינקי בוטס" בתור צ'ארלי פרייס המנסה להציל את עסק הנעליים של משפחתו. ב-2007 השתתף בסרט הפשע "לחסל את האס" בתפקיד שומר הראש הוגו קרופ. ב-2008 כתב הפיק ושיחק בסרט "הרובע" בבימויו של אחיו נאש אדג'רטון. ב-2010 זכה אדג'רטון להערכה מקומית ועולמית רבה על תפקידו בדרמת הפשע האוסטרלית "ממלכת החיות" בתור בארי בראון, חבר משפחת הפשע קודי. בנוסף דיבב בסרט האנימציה "אגדה עם כנפיים". ב-2011 הופיע בדרמת הלחימה "לוחם" בתור ברנדן קונלון הנלחם באחיו טומי ריורדן (טום הארדי) בתחרות MMA. כמו כן הופיע בפריקוול למותחן האימה "הדבר" בתור טייס ההליקופטר סם קרטר. בשנת 2015 יצא סרטו הראשון של אדג'רטון כבמאי, לו הוא גם כתב את התסריט ושיחק בתפקיד ראשי - המותחן "המתנה". בפברואר 2022 פורסם כי אדג'רטון לוהק לתפקיד ראשי בסרטו של ג'ורג' קלוני, הבחורים בסירה. מדיה וקבצים בנושא ג'ואל אדגרטון בוויקישיתוף ג'ואל אדגרטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ואל אדגרטון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ואל אדגרטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואל אדגרטון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואל אדגרטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואל אדגרטון, באתר Discogs (באנגלית) Kroll, Justin (10 בפברואר 2022). "George Clooney's Boys In The Boat Adaptation With MGM, Spyglass And Smokehouse Sets Top Tier Cast". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
ג'יימס קווין

ג'יימס "ג'ימי" קווין (באנגלית: James Quinn; ‏9 בספטמבר 1906 – 12 ביולי 2004) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי. ב-1928, כשהיה סטודנט, זכה קווין באליפות המכללות בריצת 100 יארד. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית הזהב בריצת שליחים 4x100 מטר, לצידם של פרנק ויקוף, צ'ארלס בורה והנרי ראסל, בשיא עולם חדש של 41.0 שניות, לפני גרמניה (41.2 שניות) ובריטניה (41.8 שניות). ב-2004 בגיל 97 נפטר קווין ברוד איילנד. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס קווין בוויקישיתוף ג'יימס קווין, באתר olympedia.org ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אתלטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה השישית (ארצות הברית)

הארמייה השישית של ארצות הברית היא עוצבה של צבא ארצות הברית השייכת לפיקוד דרום של ארצות הברית. הארמייה לחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה היא הוצבה בתחומי ארצות הברית ופעלה עד לשנת 1995. ב־2007 הוקמה מחדש. הארמייה הוקמה בטקסס שבארצות הברית ב־22 בינואר 1943. כמפקדה נתמנה לוטננט גנרל וולטר קרוגר (Walter Krueger). בחודש מאי באותה שנה היא נטלה את הפיקוד על מרבית כוחות צבא ארצות הברית, שפעלו במסגרת המערכה לבידודו של הבסיס היפני הגדול ברבאול שבאי בריטניה החדשה במזרח פפואה גינאה החדשה. בינואר 1944, לאחר השלמת מערכה זו, הצטרפה הארמייה לחיילי הצבא האוסטרלי בלחימה בחופה הצפוני של פפואה גינאה החדשה, וכן פעלה באיי האדמירליות ומורוטאי. בספטמבר 1944 הוחלפה הארמייה בשדות הקרב בהם פעלה על ידי הארמייה השמינית. ב־20 באוקטובר 1944 נחתו שני קורפוסים של הארמייה השישית באי לייטה שבפיליפינים, במהלך הפתיחה של המערכה האמריקנית לשחרור הפיליפינים. בדצמבר 1944 שוב החליפו יחידות הארמייה השמינית את אלו של הארמייה השישית בקרב לייטה. ב־9 בינואר 1945 נחתו חיילי הארמייה השישית באי לוזון שבפיליפינים וכיתרו ושחררו את בירת הפיליפינים מנילה בשיתוף פעולה עם כוחות הארמייה השמינית. בהמשך ועד סיום המלחמה באוקיינוס השקט לחמו יחידות הארמייה השישית לטיהור צפון הפיליפינים מן הכוחות היפניים. בסך הכל השתתפו יחידות הארמייה במהלך המלחמה ב־22 פעולות לוחמה אמפיבית. הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע אולימפיק – השלב הראשון של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו. בספטמבר 1945 הגיעה הארמייה ליפן כדי לקיים תפקידי ממשל צבאי באיי קיושו ושיקוקו ובמערב האי הונשו. מפקדת הארמייה התמקמה בעיר קיוטו. הארמייה פורקה ב־26 בינואר 1946. כעבור חמישה שבועות, ב־1 במרץ 1946, היא הוקמה מחדש תחת פיקודו של גנרל ג'וזף סטילוול. מפקדתה הוצבה במחנה הפרסידיו שבעיר סן פרנסיסקו. משימתה, אותה מילאה במשך כחמישים השנים הבאות, הייתה הגנה על מערב ארצות הברית ואימון כוחות הצבא בשתים עשרה המדינות המערביות שלה. במסגרת זאת אימנה הארמייה מספר רב של חיילים להשתתפות במלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ. בשל קרבת בסיס המפקדה שלה לגשר שער הזהב היא זכתה לכינוי "מגינת שער הזהב". ביוני 1995, במסגרת תוכנית לצמצום סדר הגודל של צבא ארצות הברית בעקבות סיום המלחמה הקרה, פורקה הארמייה. בשנת 2007 הוקמה הארמייה מחדש והוצבה במחנה סם יוסטון בטקסס. ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1985. מאמר על ההיסטוריה של הארמייה השישית (באנגלית) ראו להרחבה (Admiralty Islands).
עיוור בלב ים

עיוור בלב ים הוא האלבום השני של להקת כרמלה גרוס ואגנר, אשר יצא בשנת 1995 על ידי חברת התקליטים אן אם סי בהפקתו המוזיקלית של ארקדי דוכין. בזמן הקלטות האלבום חברי כרמלה גרוס ואגנר עזבו, כך שהשם מייצג את להקת הליווי באלבום, ולמעשה זהו אלבום סולו של ערן צור. המילים והלחנים נכתבו על ידי ערן צור, מלבד היכן שמצוין אחרת המכסה הירוק מדינה אליסה קרבות תרנגולים מה את עושה? (מילים: ישראל ויישבה; לחן: יובל מסנר) המנון לאדישות (מילים ולחן: ארקדי דוכין) שולחן הכתיבה (לחן: יובל מסנר) ואז הופיעה בטי (לחן: ארקדי דוכין וערן צור) בחור מצוי ערב ב' כסלו (לחן: יובל מסנר) קיץ (לחן: יובל מסנר) ציפורן עץ (לחן: קורין אלאל) Rush Time (לחן: יובל מסנר) שלושת האחים כרמלה גרוס ואגנר ערן צור - שירה, בס, גיטרה אקוסטית אורי בלק - תופים, כלי הקשה אבשלום כספי - פסנתר, קלידים, קולות אורי פרוסט - גיטרות משתתפים נוספים ארקדי דוכין – גיטרה, פסנתר, קולות, מעבד ומפיק מוזיקלי רונן שפירא – קלידים, פסנתר וקולות אלכס פולק – גיטרה מיקי הררי – גיטרה רם אוריון – גיטרה אריס סאן – בוזוקי יונתן מילר – כינור ומנדולינה גדי סרי – כלי הקשה זוהר פרסקו – כלי הקשה אריק לבנת – סקסופון יוסי רגב – טרומבון אוהד דקל – מחשוב וסמפלרים קורין אלאל – קולות ירונה כספי – קולות מקהלת הבנות הייצוגיות של נווה-עופר - קולות מידע על האלבום עיוור בלב ים באתר MusicBrainz ביקורת על האלבום באתר השרת העיוור ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חסר דת

האם התכוונתם ל... חוסר דת – היעדר או שלילה של דת חסר דת (ישראל) – מעמד חוקי במדינת ישראל לכל אזרח שאינו שייך לאחת מארבע-עשרה העדות הדתיות המוכרות
יעקב קינמון

יעקב קינמון (תרנ"ח, 1898, ינדז'יוב, פולין – תשט"ו, 1955, תל אביב) היה ראש המועצה המקומית של עפולה. מהמתיישבים הראשונים בצריפין (כיום מזרע), בעפולה ובכפר ויתקין. יעקב קינמון נולד בעיירה ינדז'יוב, שרוב תושביה יהודים עמלים. מצעירותו נמשך לתנועה הציונית ונסחף בזרם הצעירים שעזבו את פולין. נסע לברסלאו והגיע לווינה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה היה מראשוני העולים לארץ ישראל. קינמון הגיע לארץ בשנת 1919 ועבד כפועל דפוס ואחר כך כפועל בניין. עמד בראש חבורה מבני עירו, שכונתה "קבוצת קינמון" שהצטרפה בראשית 1921 לקבוצת צריפין בראשית בניית המחנה הצבאי סרפנד. עם קבוצת צריפין עבד בבלפוריה (1921), למרגלות הרי נצרת, בבניית כביש ירושלים-נס ציונה (1922), בבניה בתל אביב ובבניית בלפוריה (1923). היה מראשוני המתיישבים בצריפין שבעמק יזרעאל (כיום קבוצת מזרע). זמן מה עבד במרכז מפלגתו הפועל הצעיר. בשנת 1928 נבחר לראש המועצה המקומית עפולה, וכיהן במשרה זו עד 1930. לאחר פרישתו נמנה עם ראשוני המתיישבים בכפר ויתקין. לאחר מכן עבד במרכז מפא"י ובמרכז קופת חולים. בשנת 1938 התחיל עבודתו כמנהל לשכת המס המרכזית בתל אביב וכיהן בתפקידו זה שתים עשרה שנים רצופות. את שנותיו האחרונות עשה בשליחות חברת העובדים בחוץ לארץ וחזר שוב לניהול לשכת המס. על שמו קרוי בעפולה רחוב יעקב קינמון. בנו אהוד קינמון שימש בשנות השמונים כראש עיריית בת-ים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... באיון – עיר וקומונה בדרום מערב צרפת ביון – ריגול, איסוף מידע בסתר על נושא מסוים ביון מבוריסתנס – פילוסוף יווני וילפרד ביון – פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי בריטי
קווינטוס פאביוס פיקטור

קְווִינְטוּס פָאבּיוּס פּיקְטוֹר (בלטינית: Quintus Fabius Pictor; לערך 254 לפנה"ס–?) היה מראשוני ההיסטוריונים הרומיים. בן לגֶנס הפאביים ונכד לגאיוס פאביוס פיקטור הצייר ("פיקטור" בלטינית). קווינטוס, סנאטור רומי, לחם בגאלים בשנת 225 לפנה"ס ולקח חלק במלחמה הפונית השנייה. הוטל עליו המסע לאורקל מדלפי, בחיפוש אחר עצה נוכח התבוסה הקשה בקרב קאנאי (216 לפסה"נ). פיקטור כתב ביוונית והיה הרומאי הראשון שכתב היסטוריה ולא אנלים. הוא השתמש ברשומות משפחתו ואלו של משפחות מכובדות אחרות כמקור לעבודותיו. ספרי השנים שלו החלו בבואו של איניאס ללאטיום. עבודתו תמה בזכרונותיו מהמלחמה הפונית השנייה, אשר את האחריות עליה הטיל על קרתגו בלבד ובמיוחד על משפחת ברקה ובניה חמלקרת וחניבעל. פוליביוס, טיטוס ליוויוס ודיוניסיוס מהליקרנסוס השתמשו בו כמקור, ועבודתו תורגמה ללטינית עד ימי קיקרו. חלק ניכר מעבודתו אבד. קווינטוס פאביוס פיקטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ספרן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ספרן – עובד בספרייה סִפרן – סמל המשמש לייצוגה של ספרה זעפרן – תבלין הקרוי גם "ספרן" Safran (אנ') – תאגיד טכנולוגי שמושבו בפריז אישים ששמם ספרן: אורי ספרן – רופא אורתופד ומנהל היחידה לאורתופדיה של הכתף במרכז הרפואי הדסה עין כרם ופרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ג'ון ספרן (אנ') – איש רדיו, סאטיריקן ויוצר דוקומנטרי יהודי-אוסטרלי ג'ונתן ספרן פויר – סופר יהודי-אמריקאי ג'ושוע ספרן (אנ') – מפיק ותסריטאי טלוויזיה יהודי-אמריקאי חנה ספרן – מרצה ללימודי נשים ומגדר, מהמייסדות והפעילות המרכזיות ב"קואליציית נשים לשלום" וב"נשים בשחור" ויליאם ספרן – פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קולורדו נדב ספרן – פרופסור ומנהל המרכז ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד נעמי ספרן-הון (אנ') – אמנית ישראלית פיטר ספרן – מפיק קולנוע ואמרגן בריטי רואלד הופמן (נולד: ספרן) – כימאי עיוני יהודי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה (1981) ספיר סופר ספרא סיפור שפירא שפרן
אורנים

האם התכוונתם ל... אורניים – משפחת עצים מסדרת המחטיים, עליה נמנים המינים אורן, ארז, אשוח, אשוחית ועוד אורנים - המכללה האקדמית לחינוך – מכללה אקדמית להכשרת מורים, סמוך לקריית טבעון חוג אורנים – חוג של מורים ותלמידים שנוצר ב"סמינר אורנים" בסוף שנות השישים כפר האורנים – יישוב קהילתי במועצה אזורית מטה בנימין גבעת אורנים – שכונה במערב ירושלים גבעת אורנים – שכונה בחיפה, סמוך לשכונת רוממה תוכנית אורנים – תוכנית צבאית של צה"ל, שהייתה בסיס ראשוני למלחמת לבנון הראשונה אורן (פירושונים)