laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שביל הגולן

שביל הגולן הוא נתיב הליכה ארוך באורך כ-120 ק"מ ברמת הגולן. השביל נחנך ב-24 במאי 2007, לאחר מבצע סימון בן חמישה חודשים של הועדה לשבילי ישראל בחברה להגנת הטבע ביוזמת עמותת תיירות גולן. השביל מסומן בסימון שבילים בצבעים לבן, כחול וירוק המסמלים את החרמון, הכנרת והגולן בהתאמה. כמו בשביל ישראל, גם בשביל הגולן ישנם מלאכי השביל, אלה המסייעים לתרמילאים במסלולם. השביל מחבר בין הר החרמון בצפון ובין מעיין עין עקוב בדרום. רובו עובר בחלק המזרחי של רמת הגולן, באזורים פחות מוכרים ומטויילים של הגולן. מתוך השביל רק כ-30 ק"מ היו מסומנים בעבר. השביל מחולק ל-13 או 15 מקטעים, כאשר בכל תחילת קטע מצוי שלט שמספק מידע אודות הקטע (נקודות מילוי מים, נקודות לינה, נקודות הצטיידות במזון ועוד), וכן מצורפת מפת הקטע. אורך המקטעים הוא 6-12 ק"מ, ומטיילים רבים מצרפים מספר מקטעים בכל יום הליכה. כאשר צועדים אותו מצפון לדרום סה"כ עליות של כ-2.3 ק"מ (במצטבר) וירידות של כ 3.5 ק"מ (במצטבר). העונות המומלצות לטיול בשביל הגולן הן אביב וסתיו. בקיץ חם מאוד, במיוחד בחלקים הדרומיים של המסלול, ובחורף גשום, בוצי וקר מאוד. מסלול השביל מצפון לדרום: קופות אתר החרמון, נחל גובתה, נמרוד, מסעדה, בקעת יעפורי, ברכת רם, הר אודם, שמורת יער אודם, אנדרטת פלס"ר 7, שמורת הר חרמונית, עמק הבכא, מרום גולן, הר בנטל, עין זיוון, הר בני רסן, רכס בשנית, הר חוזק, עין ג'ויזה, חושניה, חרבת פרג, אום א-דנניר, עין אל מתרס, גלגל רפאים, מאגר סמך (מאגר רוויה), אום אל-קנאטר ובית הכנסת העתיק באום אל-קנאטר, עדיסה, מצפה אופיר, בני יהודה הישנה, שמורת נחל מיצר, מבוא חמה, מצוקי און, עין עקוב. בשני קצותיו של השביל, מסלולי הליכה מסומנים המאריכים אותו - בצפון, מסלול העולה לחרמון הישראלי; ובדרום, שביל מסומן היורד אל קיבוץ האון שעל שפת הכנרת. חלק מן הקטע הצפוני, מאזור עין קיניא, מהווה תוספת לשביל ישראל יחד עם נחלי גובתה וחזורי לעלייה לחרמון מקיבוץ דן שבו מסתיים השביל, שאינו עובר ברמת הגולן ויהודה ושומרון. במרץ 2021 נחנך בשביל תוואי חדש העובר דרך מג'דל שמס, חוצה את בקעת יעפורי, עוקף את ברכת רם ממזרח ומתחבר לתוואי הקיים מדרום לברכת רם. שביל הגולן - המדריך, יעקב שקולניק וישראל אשד, מהדורה שנייה חדשה ומעודכנת 2015, ISBN 9789659150908 המדריך האדום לשביל הגולן, יעקב סער ויגיל הנקין, אשכול הוצאה לאור 2017, דאנאקוד 357-1543 Jesus trail and the Golan trail, Jacob Saar, Yagil Henkin, second edition 2019. Eshkol Publishing. Danacode 357-1619. ISBN 9789654205757 שלט הדרכה בקטע הצפוני של השביל שילוט בצומת שבילים מפה מפורטת של שביל הגולן אתר תיירות גולן שביל הגולן באתר ויקישביל שביל הגולן באתר נאקב כתבה על השביל באתר החברה להגנת הטבע אלי אשכנזי, אתגר חדש למטייל הישראלי: שביל הגולן, באתר הארץ, 27 במאי 2007 מלאכי שביל הגולן בפורטל הגולן מלאכי שביל הגולן באתר ויקישביל שביל הגולן (מסלול, מפה ועזרים) באתר "שביליסט" מיטל קציר, טיול במקטע החמישי של שביל הגולן, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2019 ליאור בן עמי, הנופים שראו הכל: טיול בעקבות "שעת נעילה", באתר ynet, 24 בנובמבר 2020 המדריך המלא שיסדר לכם את הטיול בשביל הגולן באתר טיולי מידע על שביל הגולן, באתר תיירות גולן, ‏9 בפברואר 2022 שביל הגולן, באתר נאקב גיא ורון, צ'ט הכתבים של N12, 21 במרץ 2021
קסיוס לונגינוס

האם התכוונתם ל... גאיוס קסיוס לונגינוס – מרוצחי יוליוס קיסר, המאה הראשונה לפנה"ס גאיוס קסיוס לונגינוס – משפטן רומי, המאה הראשונה לספירה קסיוס דיוניסיוס לונגינוס – רטוריקן ופילוסוף יווני, 213–273 לספירה
קקטוס קלב

האם התכוונתם ל... קקטוס קלב (חברת מועדוני נופש) – חברת מועדוני נופש בארצות הברית קקטוס קלב (קומיקס) – קומיקס בצרפתית קקטוס קלב (מועדון לילה) – מועדון לילה בסן חוזה שבקליפורניה קפה קקטוס קלב – רשת בתי קפה בקנדה
פאזין

פאזין (בקרואטית: Pazin; באיטלקית: Pisino; בגרמנית: Mitterburg) היא עיירה באיסטריה שבקרואטיה. אוכלוסייתה מונה 4,986 נפש וסך כל האוכלוסייה בתחום השיפוט של המועצה: 9,227 (נכון ל-2001). בשל מיקומה במרכז הגאוגרפי של המחוז, וייתכן שגם כדי להאיץ את פיתוח החלק הפנימי של חצי-האי, הפכה פאזין למרכז המנהלתי של מחוז איסטריה. פאזין מוזכרת לראשונה ב-983 והיא הפכה לנחלת הבסבורג ב-1374. העיירה הנוכחית נבנתה בעיקר סביב מבצר (Kaštel) שנבנה מחדש במאה ה-15 וה-16 ופורק במאות ה-18 וה-19. המבצר הפך למוזיאון מסוף מלחמת העולם השנייה. המערה של פאזין (בקרואטית: Pazinska jama) נמצאת מתחת למבצר ונחקרה בחלקה על ידי מארטל ב-1986. אל המערה נשפך נחל מקומי ש"נעלם" לתוכה והם מהווים דוגמה טובה ל הידרוגרפיה וגאומורפולוגיה קרסטיות באיסטריה. המבצר והתהום היוו את מקור ההשראה של ז'ול ורן לספרו נקמת המורד (1885). תושבי פאזין חוגגים בכל שנה במשך שבוע את ימי ז'ול ורן, לזכר הסופר שהפך את העיירה למפורסמת בזכות ספרו זה. מדיה וקבצים בנושא פאזין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאזין (בקרואטית) Pazin tourist board MAW walked there ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בעיית פרמי

בעיית פרמי היא בעיה שנועדה ללמד שימוש באנליזה ממדית, אומדן ואת חשיבות המודעות להנחות היסוד. באופן טיפוסי בעיות מסוג זה כוללות השערות על אודות כמויות שנראות בלתי אפשריות לחישוב במסגרת המידע המוגבל הנתון בהן. סוג הבעיה קרוי על שם הפיזיקאי אנריקו פרמי, שנודע בזכות יכולת האומדן המדויקת שלו כמעט ללא צורך בנתונים ממשיים. דוגמה מתועדת לכך היא האומדן שלו לגבי עוצמת הפצצה האטומית בניסוי טריניטי, על פי המרחק שעברו חתיכות דף שנפלו מידו תוך כדי הפיצוץ. דוגמה קלאסית לבעיית פרמי, המיוחסת לפרמי עצמו, היא השאלה: כמה מכווני פסנתרים יש בשיקגו? תשובה טיפוסית לשאלה תכלול מכפלה של מספר אומדנים שתיתן הערכה לתשובה המדויקת אם הנחות היסוד נכונות. נשתמש בהנחות הבאות: כ-5 מיליון תושבים גרים בשיקגו. בממוצע, גרים 2 אנשים בכל בית. אחד מתוך כ-20 בתים מחזיק פסנתר. פסנתרים מכוונים בממוצע פעם בשנה. למכוון פסנתרים לוקח כשעתיים לכוון פסנתר, כולל זמן הגעה. מכוון פסנתרים עובד 8 שעות ביום, 5 ימים בשבוע, 50 שבועות בשנה. על פי הנחות 1-4 נוכל לחשב כי מספר כיווני הפסנתרים בשיקגו בשנה הוא: (5 מיליון איש בשיקגו) : (2 אנשים בכל בית) × (1 פסנתר/20 בתים) × (1 כיוון לכל פסנתר שנה) = 125,000 כיווני פסנתרים בשיקגו בשנה. על פי הנחות 5-6, מכוון הפסנתרים הממוצע מבצע: (50 שבועות/שנה) × (5 ימים/שבוע) × (8 שעות/יום) : (כיוון פסנתר אחד בכל שעתיים) = 1000 כיווני פסנתרים בשנה לכל מכוון פסנתרים. חלוקה תיתן: (125,000 כיווני פסנתרים בשנה בשיקגו) : (1000 כיווני פסנתרים לשנה לכל מכוון) = 125 מכווני פסנתרים בשיקגו. דוגמה נוספת לבעיה דמוית פרמי היא השאלה: כמה ציוויליזציות ישנן בגלקסיה? נוסחת דרייק מנסה לתת תשובה לשאלה זו בעזרת שימוש במספר אומדנים. השאלה מדוע לא פגשנו באותן ציוויליזצות משוערות עד כה קרויה פרדוקס פרמי. לעיתים קרובות, מדענים מחפשים השערת פרמי לפני פניה לשיטות מתוחכמות יותר לפתרון בעיה כלשהי. העבודה בשיטה זו מאפשרת מנגנון בקרה טוב על התוצאות: עקב הסיבוכיות הגדולה, השאיפה לפתרון מדויק עלולה להוביל לשגיאות גסות, לעומת הפשטות של חישובי פרמי המאפשרים הרבה פחות מקום לטעות. פתרון מקדים באמצעות פרמי מונע עירוב הטיות שעלולות להיגרם תוך כדי החישוב עצמו. אומדני פרמי שימושיים גם כאשר ניגשים לבעיה שבה בחירת שיטת הפתרון היעילה תלויה בגודל התשובה הצפוי. לדוגמה, השערת פרמי יכולה לציין האם הלחצים הפנימיים של מבנה מתוכנן קטנים מספיק כדי שניתן יהיה לתאר אותו באמצעות אלסטיות ליניארית. לעיתים קרובות חישובי פרמי אינם מספקים תשובה נכונה מספיק, לרוב עקב בעייתיות בהנחות המוצא. אמנם, בעייתיות כזו עוזרת בניסיון לחפש אומדן מדויק יותר. למשל בדוגמה של מכווני הפסנתרים אולי ננסה למצוא אומדן טוב יותר של מספר הפסנתרים המכוונים ביום או של מספר התושבים בשיקגו. בנוסף, לעיתים אין צורך באומדן מדויק, ומספיקה השערה של סדר גודל. באותה דוגמה, אם אדם מעוניין ליזום כנס מכווני פסנתרים בשיקגו, הוא יכול להניח קהל יעד בסדר גודל של כמה עשרות, ולכן אין צורך לשכור את האצטדיון העירוני, למשל. האנס כריסטיאן פון באייר, "הפתרון של פרמי", פי האטום ו-1, ינואר 1995. אוסף בעיות פרמי באתר אוניברסיטת מרילנד עוד בעיות פרמי ופתרונותיהן מתמטיקה נאיבית ותחושות בטן, רשימה של גיל גרינגרוז E. Fermi, My Observations During the Explosion at Trinity on July 16, 1945
מית'אל אל-אלוסי

מית'אל ג'מאל חוסיין אחמד אל-אלוסי (ערבית: مثال جمال حسين احمد الآلوسي, תעתיק מדויק: מת'אל ג'מאל חסין אחמד אלאלוסי; נולד ב-1953) הוא פוליטיקאי עיראקי ומנהיג "המפלגה הדמוקרטית של האומה העיראקית", התומכת בקשרים ובברית עם ישראל. הוא נבחר למועצת הנבחרים כעצמאי בבחירות של דצמבר 2005. אל-אלוסי נולד למשפחה מכובדת במחוז אל-אנבאר, אביו היה פרופסור באוניברסיטת בגדאד ומומחה בנושא ספרות ערבית קלאסית. כחבר במפלגת הבעת' בעיראק, חבר אל-אלוסי למתנגדים של סדאם חוסיין במפלגה, כגון עבד אל-ח'אלק א-סאמראי. בשנת 1976, בעת לימודיו בקהיר, נשפט אל-אלוסי שלא בפניו בעוון ניסיון לחתור תחת השלטון, ונגזר עליו עונש מוות. הוא יצא לגלות בגרמניה והפך לאיש עסקים. מתקופת גלותו הוא מחזיק בדרכון גרמני. בדצמבר 2002 היה מעורב בהשתלטות על השגרירות העיראקית בברלין במחאה על רודנותו של סדאם חוסיין והורשע בחטיפה על ידי בית משפט גרמני, שגזר עליו שלוש שנות מאסר. עונשו הופחת מאוחר יותר למעצר בית. לאחר הפלישה לעיראק ב-2003 חזר אל-אלוסי לעיראק. הוא מונה למנהל הכללי בנושא תרבות ותקשורת במועצה העליונה לדה-בעת'יפיקציה, והצטרף לפרלמנט העיראקי. בספטמבר 2004, בעקבות ביקור פומבי בישראל, גורש אל-אלוסי מהקונגרס העיראקי הלאומי ופוטר מעבודתו במועצת הדה-בעת'יפיקציה. הוא הורשע על ידי בית המשפט הפלילי המרכזי של עיראק באשמת "קשר עם מדינות אויב". האירוע הוביל אותו לייסד את "המפלגה הדמוקרטית של האומה העיראקית". זו התמודדה בבחירות 2005, וזכתה ב-4,500 קולות בלבד, הרחק מהדרוש כדי לזכות במושב בפרלמנט, אך מספר הקולות זיכה את המפלגה במושב אחד במחוז בגדאד. ב-19 בפברואר 2005 הותקפה מכוניתו של אל-אלוסי בידי חמושים באזור שכונת אל-ג'מייה בבגדאד. שני בניו, איימן בן ה-30 וג'מאל בן ה-22, נהרגו בהתקפה יחד עם אחד משומרי ראשו. הארגון היהודי האמריקאי AJC העניק לו את אות "האומץ המוסרי" בתגובה לכך. שר התרבות, אסעד אל-האשמי, הורשע בהרג. בספטמבר 2008 ביקר אל-אלוסי בישראל בפעם השלישית, ונשא נאום בכנס נגד הטרור במרכז הבינתחומי הרצליה, שאורגן על ידי צה"ל. הוא שיבח את ישראל באומרו כי "בישראל אין כיבוש, יש ליברליות" ומתח ביקורת על איראן, באומרו כי היא מתערבת ללא הרף בעיראק. הוא קרא לשיתוף מודיעיני בין עיראק, ישראל, ארצות הברית, ירדן, טורקיה וכווית. כאשר חזר מביקור זה, הוחלט בפרלמנט הלאומי של עיראק להסיר את חסינותו ולאסור עליו את היציאה מעיראק. השר לענייני הפרלמנט, אל-סאפי, אמר כי יפעל להעמדתו לדין על עבירה של "ביקור במדינה שעיראק רואה בה אויב", שעונשה המרבי הוא מוות. אל-אלוסי אומנם הועמד לדין, אך בית המשפט זיכה אותו בנובמבר 2008 בקובעו שביקור בישראל אינו מהווה הפרה של החוק העיראקי. באוקטובר 2008 טען אל-אלוסי כי היו ניסיונות מצד איראן לשחד אותו במליוני דולרים באמצעות שגרירה בעיראק ופוליטיקאים עיראקיים. גיא בכור, כך קונה איראן את הפוליטיקאים באזור. בכמה כסף מדובר? ג'קי חוגי, מפלגה חדשה בעיראק: "לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל", באתר nrg‏, 26 בנובמבר 2004 רונן בודוני סוכנויות הידיעות, עיראק: הפוליטיקאי שביקר בישראל ניצל מהתנקשות, באתר ynet, 8 בפברואר 2005 איי.פי, צו מעצר נגד פוליטיקאי עיראקי שביקר בישראל, באתר ynet, 4 באוקטובר 2004 מיתאל אל-אלוסי, שנה טובה לכם, מעיראק, באתר ynet, 14 בספטמבר 2004 רויטרס, עיראק: זוכה חבר הפרלמנט שביקר בישראל, באתר ynet, 24 בנובמבר 2008 עמרי נחמיאס, פוליטיקאי עיראקי בכיר לשעבר: "מקווה לנורמליזציה עם ישראל", באתר nrg‏, 9 ביוני 2019 رئيس حزب الأمة: السفير الإيراني دعاني لزيارة طهران.. وعرض علينا ملايين الدولارات, الشرق الأوسط
יאן שולץ

יאן שולץ (בצ'כית: Jan Schulz‏; מאי 1899 – מאי 1953), שחמטאי צ'כי. שולץ סיים במקום השני, אחרי קארל אופוצ'נסקי בתחרות בלון בשנת 1916. שולץ ניצח בתחרות פראג בשנת 1920, חלק מקום 6–8 בפראג 1921 (ניצחו: קארל הרומאדקה ופרנטישק טרייבל), חלק מקום 5–7 בתחרות ברנו 1921 (ניצחו: קארל הרומאדקה, קארל טרייבל ולדיסלב פרוקש) וניצח בתחרות פראג בשנת 1924. שולץ השתתף בנבחרת צ'כיה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הבלתי רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924), וצבר 9 נקודות מתוך 13 אפשריות. נבחרת צ'כיה זכתה במקום הראשון ושולץ זכה אפוא במדליית זהב קבוצתית. באולימפיאדת השחמט 1928 שיחק שולץ בלוח המילואים של נבחרת צ'כיה וצבר 3.5/10 נקודות. צ'כיה סיימה במקום השביעי. שולץ חלק מקום 3–5 בתחרות ברטיסלבה 1925 (ניצח: ריכרד רטי), סיים במקום השישי בתחרות בארדג'וב 1926 (ניצחו: הרמניס מטיסונס וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר), סיים במקום החמישי בתחרות טרנסיאנסקה טפליצ'ה (ניצחו: קארל גילג ובוריסלב קוסטיץ'), חלק מקום ראשון עם קארל סקליצ'קה ופרוקופ בתחרות פראג 1926, חלק מקום 5–8 בתחרות פראג 1927 (ניצח: קארל הרומאדקה), סיים במקום השני, אחרי קארל אופוצ'נסקי בתחרות ברנו 1929 וחלק מקום 5–6 בתחרות מניצובו הרדיסטה (ניצח: יפים בוגוליובוב). יאן שולץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Chess Olympiad: Paris 1924 – Consolation Cup, באתר אולימפבייס (באנגלית) 2nd Chess Olympiad: The Hague 1928, Czechoslovakia, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם אנדרס

ויליאם אנדרס (באנגלית: William Alison Anders;‏ 17 באוקטובר 1933 – 7 ביוני 2024) היה טייס חיל האוויר האמריקני, אסטרונאוט ומנהל בכיר בנאס"א. היה אסטרונאוט במשימת אפולו 8 ויחד עם שני עמיתיו למשימה היו הראשונים שעזבו את מסלול כדור הארץ והקיפו את הירח. אנדרס נולד בהונג קונג. בשנת 1955 קיבל תואר בוגר במדעים בהנדסת חשמל מהאקדמיה של הצי האמריקאי. בשנת 1962 קיבל תואר שני בהנדסה גרעינית מהמכון הטכנולוגי של חיל האוויר. בסיום לימודיו באקדמיה של הצי הצטרף לחיל האוויר כטייס בטייסת יירוט בכל מזג אוויר. מאוחר יותר מונה לאחראי על ניהול טכני של תוכניות תוצאי סיכוך וקרינה של כורים גרעיניים במעבדת הנשק של חיל האוויר בניו מקסיקו. בשנת 1964 נבחר על ידי נאס"א כאסטרונאוט כחלק מהקבוצה השלישית. היה טייס גיבוי של ג'מיני 11 ואפולו 11. ב-1968, ביחד עם פרנק בורמן וג'יימס לוול, היה אחד מאנשי הצוות של משימת אפולו 8, טיסת החלל המאוישת הראשונה שעזבה את כדור הארץ והקיפה את הירח. במהלך הטיסה צילם אנדרס את זריחת הארץ, ובו נראה כדור הארץ עולה מעל לאופק הירח, שהפך לאחד הצילומים הידועים ביותר שצולמו בחלל. בין שנת 1969 לשנת 1973 שימש כמזכיר ביצועי של מועצת החלל והאווירונאוטיקה הלאומית, שהייתה אחראית בפני הנשיא, סגנו וחברי הקבינט על פיתוח מדיניות מחקר, פיתוח, פעילויות ותכנון של מערכות חלל ואווירונאוטיקה. בשנת 1973 מונה לוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית, מועצה בת חמישה חברים, שם היה נציב אחראי על כל פעולות המחקר והפיתוח של מערכות כוח גרעיניות ולא גרעיניות. הוא גם מונה למנכ"ל תוכנית חילופי הטכנולוגיה המשותפת לארצות הברית וברית המועצות להיתוך וביקוע גרעיניים. בעקבות ארגון מחדש של פעילויות הפיקוח והפיתוח הגרעיניים בארצות הברית, מונה בינואר 1975 על ידי הנשיא פורד ליו"ר הראשון של הוועדה לפיקוח גרעיני, האחראית לבטיחות גרעינית ותאימות לשמירה על הסביבה. בתום כהונתו, מונה לשגריר ארצות הברית בנורווגיה, תפקיד אותו החזיק עד 1977. אנדרס עזב את השירות הציבורי לאחר 26 שנות שירות, ובספטמבר 1977 מונה לסגן נשיא ומנהל כללי של חטיבת המוצרים הגרעיניים של חברת ג'נרל אלקטריק. בשנת 1979 השלים את התוכנית המתקדמת למינהל באוניברסיטת הרוורד. בינואר 1980 מונה למנהל כללי של חטיבת ציוד המטוסים בג'נרל אלקטריק, שם היה אחראי על מספר מפעלים שייצרו ציוד צבאי בתחום התעופה. ב-1984 עזב את ג'נרל אלקטריק ומונה לסגן נשיא לענייני אירוספייס בחברת טקסטרון. בשנת 1986 מונה לסגן נשיא בכיר לפעולות בחברה. הוא היה גם יועץ למשרד למדיניות מדע וטכנולוגיה והיה חבר של מועצת המדע להגנה והמועצה המייעצת של נאס"א. הוא פרש מחיל האוויר האמריקאי בדרגת מייג'ור גנרל. בשנת 1990 מונה לסגן נשיא ג'נרל דיינמיקס, וב-1990 מונה ליו"ר ומנכ"ל החברה. ב-1993 פרש מהחברה כשכיר, אך נשאר יו"ר מועצת המנהלים עד מאי 1994, אז פרש סופית מן החברה. ויליאם אנדרס נהרג בהתרסקות מטוס בעת שהטיס מטוס ביצ'קראפט T-34 מנטור במפרץ פיוג'יט ליד איי סן חואן שבמדינת וושינגטון. מדיה וקבצים בנושא ויליאם אנדרס בוויקישיתוף ויליאם אנדרס באתר נאס"א (באנגלית) ויליאם אנדרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "הזריחה ששינתה את העולם" - פרק על התמונה שצילם ב"אפולו 8" בהסכת "עושים מינהר" ויליאם אנדרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם אנדרס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויליאם אנדרס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "NASA astronaut Bill Anders, who took famous photo of Earth during Apollo, dies at 90". NPR. 7 July 2024. עופר אדרת, אסטרונאוט אפולו 8 שתיעד את "זריחת הארץ" נהרג בהתרסקות מטוס בגיל 90, באתר הארץ, 8 ביוני 2024
קארל סקליצ'קה

קארל סקליצ'קה (בצ'כית: (Karel Skalička (Carlos Skalicka;‏ 1 בנובמבר 1896 – 1979) היה שחמטאי צ'כי-ארגנטינאי. סקליצ'קה השתתף בנבחרת צ'כיה באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הבלתי רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). נבחרת צ'כיה זכתה במקום הראשון וסקליצ'קה זכה איפוא במדליית זהב קבוצתית. בתחרויות לבודדים זכה במקום השלישי בשלב הבתים המוקדמים, וחלק מקום 21-31 בתחרות (ניצח: קארל הרומאדקה). בתחרות לאלוף העולם לבודדים זכה הרמניס מטיסונס. בשנת 1923 ניצח סקליצ'קה בתחרות פראג. באותה שנה הגיע למקום השישי בברלין. בשנת 1924 חלק מקום 1-2 עם קארל הרומאדקה בתחרות פראג ובשנת 1924 חלק מקום 4-5 בתחרות פראג (ניצח: יאן שולץ). בשנת 1925 הגיע למקום השני, לאחר הרמניס מטיסונס בתחרות ברומליי. באותה שנה חלק מקום 2-3 בתחרות פראג. בשנת 1926 חלק סקליצ'קה מקום 1-3 בתחרות פראג. בשנת 1927 חלק מקום 2-4 בפראג (ניצח: קארל הרומאדקה). בשנת 1929 חלק מקום 6-8 בתחרות פראג (ניצח: סאלו פלור). בשנת 1930 הגיע למקום השני, לאחר סאלו פלור בתחרות פראג. בשנת 1931/32 חלק מקום 3-5 בתחרות פראג (ניצח: אמיל ריכטר). בשנת 1932 הגיע למקום השני בפראג (ניצח: יוסף דוביאס). בשנת 1934 הגיע למקום העשירי בפראג (ניצח: קארל אופוצ'נסקי). בשנת 1935 הגיע למקום השלישי בפראג (ניצח: ייז'י פליקאן). בשנת 1936 הגיע למקום ה-16 בתחרות פודהבראדי (ניצח: סאלו פלור). סקליצ'קה שיחק בנבחרתה האולימפית של צ'כיה בשלוש אולימפיאדות רשמיות: באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +9 -2 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), על הישג זה (75%) קיבל סקליצ'קה מדליית זהב אישית ומדליית ארד קבוצתית. באולימפיאדת השחמט 1933, האולימפיאדה החמישית שהתקיימה בפולקסטון, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +3 -2 =0. סקליצ'קה קיבל מדליית ארד קבוצתית. באולימפיאדת השחמט 1939, האולימפיאדה השמינית שהתקיימה בבואנוס איירס, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +3 -4 =1. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, החליט סקליצ'קה, ביחד עם שחמטאים רבים אחרים להישאר בארגנטינה. בשנת 1945 חלק מקום 2-5 ביחד עם רנה לטלייר, היינריך ריינהרט ומשה צ'רניאק בתחרות קילמס (ניצח: גדעון סטולברג). בשנת 1946 חלק מקום 1-2 עם רנה לטלייר, ואחריו מובשה פייגין, ייז'י פליקאן ועוד בתחרות בבואנוס איירס. מדיה וקבצים בנושא קארל סקליצ'קה בוויקישיתוף קארל סקליצ'קה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Chess Olympiad: Paris 1924, Consolation Cup, באתר אולימפבייס (באנגלית) Skalička, Karel - Men's Chess Olympiads,, באתר אולימפבייס (באנגלית) 4th Chess Olympiad: Prague 1931, Czechoslovakia,, באתר אולימפבייס (באנגלית) 5th Chess Olympiad: Folkestone 1933, Czechoslovakia,, באתר אולימפבייס (באנגלית) 8th Chess Olympiad: Buenos Aires 1939, Protectorate of Bohemia-Moravia,, באתר אולימפבייס (באנגלית)
וולטר קנינגהם

רוני וולטר "וולט" קנינגהם (באנגלית: Ronnie Walter "Walt" Cunningham; ‏16 במרץ 1932 – 3 בינואר 2023) היה טייס חיל הנחתים של ארצות הברית, אסטרונאוט שהשתתף במשימת אפולו 7 ואיש עסקים. נולד בקרסטון, איווה. בוגר בית הספר התיכון "וניס" בווניס, קליפורניה. הצטרף לצי האמריקאי ב-1951 והחל בלימודי הטיסה ב-1952. ב-1953 הצטרף לטייסת נחתים, ושירת בשירות פעיל בחיל הנחתים עד אוגוסט 1956, ובמילואים עד 1975. הוא מחזיק בדרגת קולונל בחיל הנחתים האמריקני. קיבל תואר ראשון בפיזיקה ב-1960, ותואר שני ב-1961, מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. השלים את הדרישות לתואר דוקטור בפיזיקה מאותה אוניברסיטה, אך לא השלים את התזה. למד בתוכנית המתקדמת לניהול בבית הספר לניהול של אוניברסיטת הרווארד ב-1974. בשנים 1960–1963 עבד כמדען בתאגיד ראנד. בראנד ביצע מחקרים מסווגים בתחום ההגנה, ובעיות עם המגנטוספירה של כדור הארץ. נמנה עם הקבוצה השלישית של אסטרונאוטים שנבחרה על ידי נאס"א באוקטובר 1963. ב-11 באוקטובר 1968 שוגר למשימת אפולו 7 כאיש צוות, יחד עם וולטר שירה ודון אייסלי. במהלך משימה זו בוצע שידור הטלוויזיה החי הראשון מהחלל. לאחר משימת אפולו 7, התפקיד האחרון שלו במרכז החלל על שם ג'ונסון היה ראש ענף סקיילאב של מִנהלת צוות הטיסה. בתפקיד זה, היה אחראי על ניהול חמישה כלי טיס חלליים מאוישים, ושתי רקטות שיגור, שהיוו את פרויקט סקיילאב. בסך הכול, צבר יותר מ-4,500 שעות טיסה, מהן 3,400 במטוסי סילון ו-260 בחלל. בשנים 1969–1970 היה יו"ר קרן הבוגרים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בין 1971 ל-1974 היה סגן נשיא בכיר בתאגיד סנצ'ורי דבלופמנט, המספק שירותי אבטחה, תחזוקה וחניונים. בין 1974 ל-1976 היה נשיא הידרוטק דבלופמנט, שפיתחה מחברים לצינורות תת-ימיים. היה אחראי לתכנון הראשוני של מערכת תת-ימית לא מאוישת לתיקון צינורות. בין 1976 ל-1979 היה דירקטור וסגן נשיא בכיר בחברת 3D אינטרנשיונל, חברה לארכיטקטורה, הנדסה וניהול פרויקטים, שפעלה רבות במזרח התיכון. בין 1979 ל-1987 היה הבעלים והמייסד של "קבוצת קפיטל", חברת השקעות הממוקמת ביוסטון, טקסס. מאז 1986 היה שותף בקרן ג'נסיס, קרן הון סיכון המשקיעה בחברות טכנולוגיה. בשנת 1977 פרסם את הספר "הבחורים הכל-אמריקנים" בהוצאת מקמילן, אודות הצד האנושי של תוכנית החלל. הספר הודפס במספר מהדורות מעודכנות החל משנת 2003, הכוללות גם את שיתוף הפעולה בין ארצות הברית לרוסיה לאחר התפרקות ברית המועצות, וביקורת על דרכה של נאס"א בעשורים האחרונים. בנוסף לעבודתו העסקית, הוא גם הרצה בנושאי מנהיגות, יזמות, חלל ומדע, מרוץ החלל בין ארצות הברית וברית המועצות, ואף על השאלה, האם יש חיים מחוץ לכדור הארץ. אות השירות יוצא הדופן של נאס"א כנפי אסטרונאוט של הצי פרס מיוחד של חבר הנאמנים של האקדמיה הלאומית לאומנויות ומדעי הטלוויזיה (פרס אמי) (1969) פרס ההישג המקצועי של אגודת הבוגרים של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1969) מדיה וקבצים בנושא וולטר קנינגהם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולטר קנינגהם וולטר קנינגהם באתר נאס"א (באנגלית) וולטר קנינגהם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וולטר קנינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולטר קנינגהם, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מונורייל

מוֹנוֹרֵייל או רכבת חד־פסית (באנגלית: Monorail) היא רכבת עירונית הנעה על גבי קורה הנתמכת על ידי עמודים תומכים. המונורייל נוסע על קורות בטון או פלדה בפישוק כשהאחיזה נעשית באמצעות צמיגים. הקורות מסוגלות לתת רמת גמישות מסוימת להתפתלויות והתעקלויות – הן מסוגלות ליצור עקומה ברדיוס של 45 עד 60 מטר. הקורות עליהן נוסעת המונורייל נתמכות על ידי עמודים בגובה של בין 6.5 ל־12 מטר מעל הקרקע. בסיאטל, הקורות מרובעות בעובי של 1.219 מטר והן מונחות במרחק של כ־24 מטר האחת מהשנייה, כאשר ישנם זוג קורות עבור רכבות המגיעות בכיוונים מנוגדים. יש אף המרחיבים את ההגדרה לכל מסילה עילית על עמודים וכוללים אף רכבות הנתלות בגבן (בדומה לרכבל) על גבי מסילה עילית המונפת על עמודים ולא רק לרכבות הרוכבות על מסילת המונורייל. המונורייל העירוני יכול להגיע למהירות של עד כ־80 קמ"ש. המונורייל נוסע במפלס שונה מכלי רכב הנמצאים בכבישים ולכן לא יכול להיווצר מצב של תאונה. המונורייל כרוך סביב הקורות באמצעות הגלגלים ולכן לא סביר מצב שבו המונורייל תרד מהפסים. המונורייל מונע על ידי מערכת חשמלית בלתי מזהמת. למונורייל צמיגי גומי ולכן הוא שקט יותר מרכבת. חלק מהמונוריילים הם אוטונומיים (ללא נהג). המונורייל דורש מסלול משלו. המסוט, מתקן המטה כיוון רכבות ממסלול למסלול, תמיד ישאיר מסלול אחד תלוי בין שמים לארץ. מונורייל הנע על מסלול זה בטעות יכול לרדת מהפסים ואף ליפול מספר מטרים לקרקע. במרבית המדינות אין תקנים מיוחדים עבור העמודים התומכים ולכן נוטים לייצר עמודים אלו על פי שיטות הקניין. נוסעים אינם יכולים לצאת מהמונורייל בשעת חירום עקב גובהו הרב. עלות התקנתו ותפעלו של המונורייל גבוהה מזו של רכבת קלה. בישראל אין מערכת רכבות מונורייל אף שהוצע לשלב מונורייל במסלול קצר בין פרויקט שער העיר ו"מתחם האלף" הנמצאים בראשון לציון. בשנות ה-60 היו הצעות להתקין מונורייל בתל אביב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ארצות הברית ג'קסונוויל יפן טוקיו יפן אוסקה יפן נהה יפן צ'יבה יפן מחוז אאיצ'י ברזיל סאו פאולו (בבנייה) ארצות הברית לאס וגאס איחוד האמירויות הערביות דובאי מלזיה קואלה לומפור הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי ארצות הברית סיאטל ארצות הברית לאס וגאס ארצות הברית ניוארק ארצות הברית אנהיים ארצות הברית סקרמנטו ארצות הברית סיאטל הממלכה המאוחדת סטפורדשייר הודו מומבאי דרום קוריאה דאיגו סינגפור סינגפור טורקמניסטן אשגבאט רוסיה מוסקבה גרמניה וופרטל גרמניה דרזדן ספרד סרגוסה איטליה בולוניה מקסיקו מקסיקו סיטי (Aerotrén – בנמל התעופה) גרמניה דיסלדורף (Sky Train – בנמל התעופה) תאילנד בנגקוק מצרים קהיר (בבנייה) ניגריה פורט הרקורט (בתכנון) ערב הסעודית ריאד (בתכנון) מונורייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עזרא ריבליס, רכבת על „רגל” אחת, על המשמר, 7 ביולי 1961 איך נוסע המונורייל?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה רַכֶּבֶת חַד־פַּסִּית במילון תחבורה יבשתית (תשע"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית נעמה ריבה, שער העיר הגרנדיוזי של ראשון לציון בכניסה הדרומית לאיילון, באתר Xnet‏, 26 בדצמבר 2012 בודקים הקמת רכבת חד־פסית, על המשמר, 30 בנובמבר 1961