laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סרגיי קוסביצקי

סרגיי אלכסנדרוביץ' (סרג') קוּסֶביצקי (רוסית: Сергей Александрович Кусевицкий; באנגלית: Serge Koussevitzky;‏ 26 ביולי 1874 – 4 ביוני 1951) היה מוזיקאי, מנצח ומלחין יהודי אמריקאי יליד רוסיה. נודע בעיקר בתקופת כהונתו הארוכה כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של בוסטון, מ-1924 עד 1949. קוסביצקי נולד בעיירה ברוסיה כבן למשפחה מוזיקלית. אביו ניגן בכינור, אמו בפסנתר ואחיו, אדולף, היה מוזיקאי מוכר, מורה ומנצח במוסקבה. כשהיה בן שלוש נפטרה אמו. קוסביצקי ושאר הילדים סבלו תחת החינוך הנוקשה והמשמעת החמורה של האב. בגיל שמונה, לקחה אישה מקומית, מריה פדורובנה רופנברג, את קוסביצקי תחת חסותה והחלה ללמדו נגינה בפסנתר. רופנברג שימשה גם כגורם ממתן בבית קוסביצקי. זמן קצר לאחר מכן החל קוסביצקי להלחין מוזיקה לתיאטרון המקומי ויצא עם הלהקה להופעות ברחבי המחוז. בשנת 1891 החל בלימודי מוזיקה בבית הספר הפילהרמוני במוסקבה. בראשית דרכו היה נגן קונטרבס וירטואוזי, שכתב קונצ'רטו לכלי זה בשנת 1902 וניגן בתזמורת מוסקבה בין 1894 ל-1905. הופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה בשנת 1908 בברלין. כעבור שנה ייסד תזמורת משלו וניצח עליה עד 1915. משנת 1917 עד 1920 ניצח על התזמורת הסימפונית הממלכתית בפטרוגרד. הוא עזב את רוסיה הסובייטית בשנת 1920 ושהה בפריז, שם ניהל את קונצרטי קוסביצקי לפני שהמשיך לארצות הברית בשנת 1924 (בשנת 1941 היה לאזרח ארצות הברית). בשנת 1924 התמנה קוסביצקי למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון. במשך עשרים וחמש השנים הבאות המשיך לבנות את שמו של ההרכב כתזמורת המובילה באמריקה ולפתח את מופעי הקיץ בטנגלווד, שכללו קונצרטים ותוכניות חינוכיות. עם הסימפונית של בוסטון עשה מספר רב של הקלטות, שרבות מהן אפשר להשיג כיום על תקליטורים; רוב הקלטותיו התקבלו בעין יפה מצד המבקרים. בין תלמידיו ובני חסותו היה ליאונרד ברנשטיין. קוסביצקי היה תומך נלהב במוזיקה מודרנית, שהזמין מספר רב של יצירות אצל מלחינים בולטים, ביניהן סימפוניית תהילים של איגור סטרווינסקי (לכבוד יובל החמישים של הסימפונית של בוסטון). בשנת 1942 הקים את קרן קוסביצקי להזמנת יצירות חדשות וביצוען - בין תוצאות המפעל הזה היו האופרה "פיטר גריימס" (אנ') של בנג'מין בריטן, קונצ'רטו לתזמורת של בלה בארטוק, הסימפוניה השלישית של אהרן קופלנד ו"סימפוניה טורנגלילה" של אוליביה מסיאן. הגיע בערוב ימיו פעמיים לביקור בישראל. אלמנתו של קוסביצקי העניקה את קונטרבס האמאטי שלו לגארי קאר, סולן קונטרבס נודע בן-זמנו. נתן דונביץ, מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "סרגיי קוסביצקי - ראשון המנצחים הגדולים מהאסכולה הרוסית", עמ' 143–151. מדיה וקבצים בנושא סרגיי קוסביצקי בוויקישיתוף סרגיי קוסביצקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סרגיי קוסביצקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סרגיי קוסביצקי, באתר Discogs (באנגלית) י. ג., קוסביצקי – אמן השרביט ו...הקונטראבאס, מעריב, 17 בפברואר 1950 אוליה זילברמן, לבואו של סרגיי קוסביצקי, על המשמר, 24 בפברואר 1950 אוליה זילברמן, לשובו של סרגיי קוסביצקי, על המשמר, 6 באוקטובר 1950 משה גורלי, סרגיי קוסביצקי, דבר, "דבר השבוע", 24 במרץ 1950 סט"א; מ. רבינא, סרגיי אלכסנדרוביץ קוסביצקי, דבר, 6 ביוני 1951 (עם מותו) אוליה זילברמן, למותו של קוסביצקי, על המשמר, 8 ביוני 1951 סרגיי קוסביצקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סרגיי קוסביצקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סרג' קוסביצקי (1874-1951), דף שער בספרייה הלאומית
אלן דובי

אלן ראסל דובי (באנגלית: Alan Russell Dobie; נולד ב-2 ביוני 1932) הוא שחקן אנגלי. דובי נולד בוומבוול שבמערב רידינג ביורקשייר, לג'ורג' ראסל ולשרה קייט דובי. אביו היה מהנדס מכרות ואמו הייתה ממשפחת איכרים. דובי למד משחק בבית הספר למשחק של תיאטרון אולד ויק בלונדון. במהלך חמישים שנות הקריירה שלו הופיע ביותר מ-117 הפקות. הופעת הבכורה של דובי בתיאטרון הייתה בשנת 1952 במחזה "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר בתפקיד משרת של פאריס בתיאטרון אולד ויק בלונדון. ב-1963 הופיע לראשונה בברודוויי בדמות קורפורל היל במחזה "Chips with Everything" בתיאטרון פלימות'. בין המחזות בהן הופיע דובי בתיאטראות וסט אנד בלונדון היו: "No Concern of Mine", "רוסמרהולם", "The Complaisant Lover", המחזה "The Tiger and the Horse" מאת רוברט בולט, "The Affair",‏ "Curtmantle",‏ "The Devils",‏ "Inadmissible Evidence",‏ "The Hallelujah Boy",‏ "ברווז הפרא", "רוקדים בלונאסה", "Rough Justice", "המלט" וב"מחכים לגודו". בתיאטרון אולד ויק שיחק דומי במחזות "רומיאו ויוליה", "Italian Straw", "יוליוס קיסר", "רצח בקתדרלה", "הנרי השמיני", "הסוחר מוונציה", "מקבת'", "עמל אהבה לשווא", "אילוף הסוררת", "כטוב בעיניכם", "ריצ'רד השני", "הנרי הרביעי" חלק 1 ו-2, "מייג'ור ברברה", "Sergeant Musgrave's Dance",‏ "One Leg Over the Wrong Wall",‏ "Chips with Everything",‏ "The London Cuckolds", וב-"Famine". ב-1963 גילם את דמותו של ישו הנוצרי ב-"Cycle of Mystery Plays" ביורק. דובי ביים את המחזות "נשות וינדזור העליזות", "Season's Greetings" ו-"Wedding in White". בטלוויזיה הופיע דובי בין השאר במיני-סדרה "מלחמה ושלום" של ה-BBC, בסדרה "קסלר" מ-1981, בסדרה "The Troubleshooters" ובמיני-סדרה "זמנים קשים", עיבוד טלוויזיוני לספר באותו שם מאת דיקנס (1977). ב-1964 וב-1965 שיחק בתפקיד דייוויד קורבט בסדרה "The Plane Makers". בשנים 1980–1981 כיכב דובי בתפקיד הראשי בדמות סמל בילוש מהתקופה הוויקטוריאנית בסדרה "קריב". ב-1979 שודר בטלוויזיית גרנדה מחזה בשם "קריב" שממנו פותחה הסדרה שמנתה 14 פרקים. ב-1986 שיחק דובי בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "The Disputation" של ערוץ 4 וגילם את רבי משה בן נחמן, לצדו של כריסטופר לי שגילם את חיימה הראשון, מלך אראגון. בין השנים 1955 ל-1961 היה דובי נשוי לשחקנית רייצ'ל רוברטס. ב-1963 התחתן עם מורין סקוט. אלן דובי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Dobie's theatre credits on the Film Reference website National Centre for Early Music Archive about Mystery Plays Dobie on the Internet Movie Database The Disputation 1 of 5 תמר גלבץ, קולנוע - שמפאניה ואוכמניות "תשוקות באפריקה' (בריטניה, 1987), במאי: מייקל רדפורד, שחקנים: גרטה סקאצ'י, צ'ארלס דאנס, ג'ים אקלנד, שרה מיילס, ג'ון הארט, ג'ראלדין צ'אפלין, ריי מקאנלי, טרבור האווארד, סוזאן פליטווד, כל העיר, 9 בספטמבר 1988
אוכלי תולעים

אוכלי תולעים הם בעלי חיים אוכלי בשר הניזונים מתולעים ומינים דומים (תולעים שטוחות, תולעים נימיות ותולעים טבעתיות שונות). רוב המינים אינם מתבססים עליהם אך מתמחים בציד שלהם, ביבשה ובמים. מין אחד דווקא מתבסס על תולעים כמאכלו העיקרי - החולדה Paucidentomys vermidax מאינדונזיה בעלת 2 שיניים קצרות איתם היא תופסת שלשולים וטורפת אותם. מבין המינים הניזונים על תולעים ישנם אוכלי חרקים שונים כמו החדף, הקיפוד והחפרפרת, יונקי הביב, כמה עטלפים, מספר מכרסמים ופרימטים וגם גיריות, דו-חיים כמו הצפרדע והסלמנדרה, מספר לטאות, הספנודון, נחשים ונחשילים, חופמאים, ברווזיים, אגמיות ורליות, חופמאים שוכני חוף, מגלנים, קיכליים, תוכי הנסטור והקיווי. כמו כן ישנם חסרי חוליות המתמקדים בתולעים: כמה חיפושיות, חשופיות טורפות ועלוקה ממין Americobdella valdiviana. תולעים ימיות הם מזונם של כרישים קטנים וטריגונים, צבי ים, נפוחיתיים, פרפרוניים, קרנוניים, סרטנים, כוכבי ים, חלזונות טורפים כמו החרוט וחשופיות. מדיה וקבצים בנושא אוכלי תולעים בוויקישיתוף
מוזיאון פארס

מוזיאון פארס (בפרסית: موزه پارس) הוא מוזיאון לתרבות ואמנות השוכן בגן נַזַר (בפרסית: باغ نظر, בּאע'-י נַטַ'ר) בשיראז שבאיראן, המציג מוצגים מהתקופה הטרום-אסלאמית ואחריה. המבנה בו שוכן המוזיאון הוקם בתקופתו של כרים ח'אן זנד (1751–1779), מייסד שושלת זנד, ובו נמצא גם מתחם הקבר שלו. בשנת 1936 הוסב המבנה למוזיאון. המוזיאון נמצא ברחוב זנד בסמוך למצודת כרים ח'אן. הוא מוכרז כאחד מאתרי המורשת הלאומית של איראן. כרים ח'אן זנד בנה מבנה מתומן מרהיב למראה במרכז גן נזר, בו קיבל אורחים ושגרירים; כמו כן שימש המבנה לטקסים רשמיים ולחגיגות, לכן שם נוסף בו ידוע הגן הוא "גן הממשל". חלקו החיצוני של המבנה המתומן מקושט באריחים מצוירים בפרחים ובציפורים. חלקו העליון מעוטר באנטבלטורות ועיטורי אריחים. בחצר מוזיאון פארס יש תבליטים המתארים את הגיבורים שהשתתפו בקרבות נגד האימפריה העות'מאנית ובמיוחד את מוסא ח'מיס, הגיבור האיראני הראשון במעלה מתקופת שושלת זנד ועד אמצע התקופה הקאג'ארית. הוא היה מפקד צבא איראן בקרב נגד האימפריה העות'מאנית, ומייחסים לו מוצא מצאצאי המלך המיתולוגי ג'משיד או מהסולטאן מלכשאה הראשון. מוזיאון פארס נחשב למוזיאון העתיק ביותר במחוז פארס, והוא מציג מגוון מוצגים מחומרים שונים (מתכות, חימר, מטבעות, חותמות ועוד) מן האלף הרביעי לפנה"ס ועד לתקופה המודרנית. במוזיאון יש אוסף של 30 כרכי קוראן בכתב ידו של יחיא אל-ג'מאלי א-צופי שחי במאה ה-14 בתקופתו של שאה אבו אסחאק אינג'ו, לצד אוסף של ציורים בצבעי מים של לוטפ עלי צורתגר שיראזי. הציור המפורסם "כרים ח'אן מעשן נרגילה" (מיוחס למוחמד צאדק, 1779) מוצג גם הוא במוזיאון. בציור זה מצוירים גם אנשי החצר הזנדית, ביניהם שייח' עלי ח'אן, צאדק ח'אן, זכי ח'אן ולוטף-עלי ח'אן זנד. יצירות של ציירים מפורסמים מתקופת שושלת זנד, כמו אקא צאדק, מירזא באבא נקאשבאשי וג'עפר, מוצגות לצד עבודות של ציירים עכשוויים כמו צדר א-דין שאיסתה ומיר מצור (תלמידיו של כמאל אל-מולכ). חרבו של כרים ח'אן זנד מוצגת גם היא במוזיאון. באגף המערבי של המתחם יש אבן עגולה גלילית, המכונה "לוח ההיסטוריה" (בפרסית: لوح تاریخ, לוח-י תאריח'). על האבן הזו חקוקות שלוש כתובות בפהלווי (איראנית אמצעית) ובנסתעליק (כתב ערבי), העוסקות בתקופות היסטוריות שונות באיראן: התקופה הסלג'וקית, התקופה הצפאווית והתקופה הקאג'ארית. הקוראן הזה נכתב בתחילת המאה התשיעית להג'רה בידי סולטאן אבראהים בן שאהרוח' תימורי. הקוראן, שבתחילה נשמר ב"שער הקוראן" בשיראז, הועבר מאוחר יותר למוזיאון פארס. מאפייני הקוראן הם כדלקמן: משקל הקוראן 40 ק"ג (בשני כרכים) מידות הקוראן 72*48 ס"מ היקף של יותר מ-25 ס"מ עם 600 דפים כל דף מכיל 11 שורות בשולי הדפים יש חותמות וחתימות של האנשים ששמרו על הקוראן לאורך התקופות הקוראן הזה נכתב בקולמוס שלוש-שישיות כרים ח'אן זנד מת בשנת 1779. על פי צוואתו קברו אותו בחלק המערבי של המתחם. 13 שנים מאוחר יותר, אקא מוחמד ח'אן קאג'אר, בגלל שנאתו לשושלת זנד, הוציא את עצמותיו של כרים ח'אן מהקבר והעביר אותן לארמון גולסתאן. יש דיווחים סותרים לגבי מקום משכנן הסופי של עצמותיו של כרים ח'אן זנד. תעלת מים הגן תבליט (מראה את הגיבורים והלוחמים) מדיה וקבצים בנושא מוזיאון פארס בוויקישיתוף דף המוזיאון באתר "Untold Iran" על אודות מוזיאון פארס באתר סוכנות החדשות של הסטודנטים באיראן
פולקסווגן 411

פולקסוגן 411 (בגרמנית: Volkswagen 411) הייתה מכונית משפחתית שייצרה חברת פולקסווגן הגרמנית בשנים 1968–1972. הפולקסווגן 411 הורכב גם בדרום אפריקה משנת 1969. דגם הפולקסווגן 411 התחרה בדגם הפולקסווגן K70. פולקסווגן 411 שווק בישראל. פולקסווגן 411 - 2 דלתות פולקסווגן 411 - 4 דלתות פולקסווגן 411 - 2 דלתות סטיישן פולקסווגן 411 - 2 דלתות קבריולה מנוע אחורי, קירור אוויר, 4 צילינדרים, 1,679 סמ"ק המפתח 51 כ"ס מנוע הזרקת דלק, 1,679 סמ"ק המפתח 60 כ"ס, (משנת 1969–1972 יחס דחיסה - 1:7.8 (1968-1969) יחס דחיסה - 1:8.2 (1969-1972) תמסורת ידנית - 4 מהירויות תמסורת אוטומטית 3 מהירויות (משנת 1969) קרבורטור Twin (בשנים 1968–1969) בלמים דיסק מקדימה, תוף מאחור מתלי מקפרסון מערכת הזרקת דלק אלקטרונית Bosch D-Jetronic (בשנים 1969–1972) מהירות שיא - 145 קמ"ש לדגם תמסורת ידנית, 142 קמ"ש לדגם תמסורת אוטומטית (1968–1969) מהירות שיא - 155 קמ"ש לדגם תמסורת ידנית, 152 קמ"ש לדגם תמסורת אוטומטית (1969–1972) אורך הרכב - 4,553 מ"מ בסיס גלגלים - 2,500 מ"מ גובה - 1,475 מ"מ רוחב - 1,636 מ"מ קיבולת דלק - 50 ליטר משקל - 1,020-1,080 ק"ג לדגם 2 דלתות משקל - 1,040-1,100 ק"ג לדגם 4 דלתות פולקסווגן פולקסווגן 412 פולקסווגן ברזיליה מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן 411 בוויקישיתוף פולקסווגן 411, 2 דלתות (2:22 דקות), יו-טיוב פולקסווגן 411 (11:32 דקות), יו-טיוב פולקסווגן 411 קבריולה (1:41 דקות), יו-טיוב
הראג'ות הלבנים

הראג'ות הלבנים (באנגלית: White Rajahs) היו מונרכיה שושלתית של משפחת ברוּק האנגלית, ששלטה בממלכת סראוואק שבאי בורנאו בשנים 1841–1946. השליט הראשון בשושלת היה ג'יימס ברוק. כגמול על עזרה לסולטן ברוניי במאבקו בפיראטים ובהתקוממות הילידים, הוענקו לברוק אדמות סראוואק ב-1841 ומעמד של ממלכה עצמאית. בשל רצונו של ברוק שהשושלת תמשיך דרך צאצאיו וקרובי משפחתו הזכרים, ממשיכיו היו אחיינו ואחיינו מדרגה שנייה, והאחרון שבהם ויתר על סמכויותיו לממלכה המאוחדת בשנת 1946. אחיינו של המוותר היה יורש העצר החוקי והוא התנגד לוויתור. brooketrust.org אתר שפעל בעבר על הראג'ות (מתוך ארכיון האינטרנט) A Sarawak Royal Interest Homepage Mike Thomson, The stabbed governor of Sarawak, באתר ה-BBC,‏ 14 March 2012
קורות בתינו

קורות בתינו הוא קובץ של ארבעה סיפורים, שנים גדולים ושנים קטנים, מאת ש"י עגנון. הספר יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1979, הכרך השמיני מתוך ספרי ש"י עגנון שיצאו לאחר מותו בידי בתו אמונה ירון. סיפורים אלו עוסקים בעיקר בתולדות משפחתו של עגנון, כשחלק מהכתוב מבוסס על אמת היסטורית, וחלק אחר בדיוני. חלק מהסיפורים שבספר נכתבו כבר בספר האש והעצים. דן לאור, "קורות בתינו" לש"י עגנון, הספרות, חוב' ג' (1971), עמ' 312–325. דן לאור, לעשות ספר יוחסין לזרעו : "קורות בתינו" מאת ש"י עגנון, הארץ, 13 ביולי 1979 הלל וייס, שמואל יוסף עגנון וכת דיליה, מעריב, 31 באוגוסט 1979 מלכה שקד, חוליות ושלשלת : הרומן העברי על תולדות משפחה, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1990, עמ' 250–257 קורות בתינו, באתר של הוצאת שוקן ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסלי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... וסלי – עיר בדומיניקה אישים: דני וסלי – מפיק טלוויזיה וזמר ישראלי יאן וסלי – כדורסלן צ'כי פול וסלי – שחקן אמריקאי וסילי אישים ששמם הפרטי הוא וסלי
הפארק הלאומי איוואוויק

הפארק הלאומי איוואוויק הוא פארק לאומי הממוקם בקצה הצפון מערבי של טריטוריית יוקון שבקנדה. במקור שמו של הפארק הוא "הפארק הלאומי של צפון יוקון" (Northern Yukon National Park) הפארק קיבל את שמו "איוואוויק" בשנת 1992, ומקור השם במילה "אינוויאלוקטון" (Inuvialuktun), שמשמעותה "מקום לידה". הפארק הוא תוצאה של הסכם בין האינואיטים לממשל בשנת 1984, והוא הפארק הראשון בקנדה שהוקם כתוצאה מהסכם תביעותיהם לבעלות של ילידי המקום (אינואיטים). הפארק מאפשר למספר מינימלי של אנשים לבקר בו בשנה, על מנת להגן על עדר הפורקיפיין (Porcupine) של איילי הצפון הנמצאים באזור הארקטי של צפון מערב יוקון וצפון ומזרח אלסקה. הפארק נמצא על חופי ים בופור וגובל במערבו עם מדינת אלסקה לרכס הרי ברוקס (Brooks Range) ושמורת הטבע הארקטית הלאומית (Arctic National Wildlife Refuge). בפארק ישנו מגוון אקולוגי רחב ובינו זאבים, דובי גריזלי ודובים שחורים. בעלי חיים אחרים המאכלסים את הפארק הם שועלים אדומים, איילי הצפון, למינגים, שועלי שלג, כבשי דאל, בזים ארקטיים, כבשי המושק, ועוד. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי איוואוויק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי איוואוויק
פולקסווגן 412

פולקסוגן 412 (Volkswagen 412) היא מכונית משפחתית שיוצרה על ידי חברת פולקסווגן הגרמנית משנת 1972–1973. מאוגוסט 1972 החליף דגם הפולקסווגן 412 את דגם ה-פולקסווגן 411. פולקסווגן 412 שווק במדינת ישראל. פולקסווגן 412E פולקסווגן 412LE פולקסווגן 412LS פולקסווגן 412S פולקסווגן 412 - 2 דלתות פולקסווגן 412 - 4 דלתות פולקסווגן 412 - 2 דלתות סטיישן (Volkswagen 412 Variant ) פולקסווגן 412 - 2 דלתות קבריולה מנוע אחורי, הזרקת דלק, קירור אוויר, 4 צילינדרים, 1,679 סמ"ק המפתח 60 כ"ס מנוע אחורי, 1,759 סמ"ק המפתח 56 כ"ס מנוע אחורי, 1,759 סמ"ק, המפתח 63 כ"ס (משנת 1973) יחס דחיסה - 1:8.2 קרבורטור Twin, סולקס 40 תמסורת ידנית - 4 מהירויות תמסורת אוטומטית 3 מהירויות בלמים דיסק מקדימה, תוף מאחור מתלי מקפרסון מערכת הזרקת דלק אלקטרונית Bosch D-Jetronic מהירות שיא - 155 קמ"ש לדגם תמסורת ידנית, 152קמ"ש לדגם תמסורת אוטומטית (1972-1973) מהירות שיא - 150 קמ"ש לדגם תמסורת ידנית, 147 קמ"ש לדגם תמסורת אוטומטית (1973-1974) אורך הרכב - 4,583 מ"מ גובה - 1,486 מ"מ רוחב - 1,636 מ"מ בסיס גלגלים - 2,500 מ"מ קיבולת דלק - 50 ליטר משקל - 1,080 ק"ג לדגם 2 דלתות משקל - 1,100 ק"ג לדגם 4 דלתות פולקסווגן פולקסווגן 411 פולקסווגן ברזיליה מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן 412 בוויקישיתוף פולקסווגן 412 סטיישן (6:48 דקות), יו-טיוב פולקסווגן 412, 2 דלתות (2:10 דקות), יו-טיוב
The Nation

האומה (באנגלית: The Nation) הוא השבועון הוותיק ביותר המודפס ברציפות בארצות הברית והשבועון הנקרא ביותר של הפוליטיקה הפרוגרסיבית בארצות הברית (אנ'). The Nation נוסד ב-6 ביולי 1865 בידי ויליאם לויד גאריסון (אנ') כממשיכו של The Liberator (אנ') כשמטרתו המוצהרת היא "לשים דגש על דיון סוגיות פוליטיות וחברתיות ברוח ביקורתית, ולהילחם כנגד אלימות, גוזמאות וייצוג בלתי הולם, בה נגועה הכתיבה הפוליטית כיום." הוא מפורסם בידי The Nation Company, L.P. ב-3 Irving Place, בעיר ניו יורק וקשור ל־The Nation Institute (אנ'). ל-The Nation משרדים בוושינגטון די. סי., לונדון ודרום אפריקה, ומדורים העוסקים באדריכלות, אמנות, עסקים, ביטחון, סביבה, קולנוע, משפטים, מוזיקה, שלום ופירוק הנשק, שירה וארצות הברית. מספר הקוראים של כתב העת המודפס העפיל ל-187,000 בשנת 2006 וב-2010 צנח ל-145,000. על כתב העת המקוון מנויים מעל 15,000 קוראים. מדיה וקבצים בנושא The Nation בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Nation (באנגלית) The Nation, ברשת החברתית פייסבוק The Nation, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Nation, ברשת החברתית אינסטגרם The Nation, סרטונים בערוץ היוטיוב The Nation, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר כתב העת מטרות כתב העת כפי שפורסמו ב-6 ביולי 1865, The Nation, ‏23 במרץ 2015 ג'רמי פיטרס, חדשות רעות לליברלים עשויות להיות חדשות טובות עבור כתב עת ליברלי , הניו יורק טיימס, 7 בנובמבר 2010
כריס הוגאן

כריס הוגאן (באנגלית: Chris Hogan; נולד ב-24 באוקטובר 1988) הוא שחקן פוטבול אמריקאי ששיחק בעמדת התופס בליגת ה-NFL. הוגאן נולד וגדל בניו ג'רזי, בנם של ג'ים ושל מרי הלן. הוא הצטיין בנעוריו בבייסבול אך לאחר פציעה בכתף עבר להתמקד בלקרוס ובפוטבול. למד במשך שלוש שנים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה וסיים תואר ראשון ב-2010. בתקופת לימודיו היה חבר נבחרת הלקרוס של האוניברסיטה, בשנתו האחרונה נבחר לקפטן הקבוצה, הוא הוביל אותה עם 29 שערים ונבחר לנבחרת העונה של ליגת ה-ECAC ב-NCAA. לאחר הלימודים בפנסילבניה עבר לאוניברסיטת מונמאות' והצטרף לקבוצת הפוטבול שלה, בה שיחק כתופס בקבוצת ההתקפה וכן כקורנרבק בקבוצת ההגנה. בעונתו היחידה בקבוצה רשם 12 תפיסות ל-147 יארד ושלושה טאצ'דאונים ולכך הוסיף 28 תיקולים ו-3 חטיפות. בתקווה לזכות בחוזה ל-NFL התאמן הוגאן עם סן פרנסיסקו 49', ניו יורק ג'איינטס ומיאמי דולפינס אך לא זכה להיכלל בהרכב הקבוצות. הוא זכה לתשומת לב בתוכנית הטלוויזיה של HBO שסיקרה את מחנה האימונים של מיאמי, במהלכו זכה לכינוי "סבן אילבן" משום שתמיד היה פתוח (פנוי לקבלת מסירות). הוא נשאר בקבוצת באימונים של מיאמי במשך כשנה בטרם שוחרר בספטמבר 2012. בנובמבר 2012 חתם בקבוצת האימונים של באפלו בילס ובדצמבר קודם לסגל הקבוצה. הוא שיחק בקבוצה במשך שלוש עונות במהלכן תפס שישה טאצ'דאונים ו-959 יארד במצטבר. לפני עונת 2016 חתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצת ניו אינגלנד פטריוטס תמורת 12 מיליון דולר. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם 680 יארד ו-4 טאצ'דאונים. בפלייאוף הצטיין בגמר ה-AFC בניצחון על פיטסבורג סטילרס, כשתפס 9 מסירות ל-180 יארד (שיא פלייאוף קבוצתי) ושני טאצ'דאונים. הוא זכה עם ניו אינגלנד בסופרבול LI. בעונת 2017 החמיץ שבעה משחקים בשל פציעה. הוא היה שותף להעפלת הקבוצה לסופרבול LII, בו השיג 128 יארד בתפיסה וטאצ'דאון אחד, בהפסד לפילדלפיה איגלס. בעונת 2018 זכה עם הפטריוטס בסופרבול LIII. לאחר העונה הצטרף לקבוצת קרוליינה פנתרס. בעונת 2020 הצטרף לניו יורק ג'טס. ב-2021 הצטרף לליגת הלקרוס המקצועית. בעונת 2021 חזר לפוטבול והצטרף לניו אורלינס סיינטס, הוא הודיע על פרישתו באוקטובר אותה שנה. בעונה הסדירה: בפלייאוף: מדיה וקבצים בנושא כריס הוגאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריס הוגאן כריס הוגאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריס הוגאן באתר ניו אינגלנד פטריוטס כריס הוגאן באתר pro-football-reference.com No regrets for WR Chris Hogan, אתר באפלו בילס, 2 בספטמבר 2014 Getting to Know Chris Hogan: On playing lacrosse, looking up to Michael Jordan, באפלו ניוז, 11 בדצמבר 2015 Patriots’ Chris Hogan took an unusual route to the NFL, הבוסטון גלוב, 6 ביוני 2016
פולקסווגן וריאנט

פולקסווגן וריאנט היא מכונית סטיישן קומפקטית מסדרה 3, שיוצרה על ידי חברת פולקסווגן הגרמנית בין השנים 1961–1973. הפולקסווגן וריאנט הוצגה לראשונה בפברואר 1962, כחצי שנה לאחר השקת ה"פולקסווגן 1500" מסדרת פולקסווגן סדרה 3. הפולקסווגן וריאנט יוצרה בגרמניה (1,202,955 יחידות), בברזיל (297,762 יחידות) ובאוסטרליה. בארצות הברית הפולקסווגן וריאנט שווקה תחת השם "Squareback". הפולקסווגן וריאנט קרויה גם "פולקסווגן סדרה 3, וריאנט". 2 דלתות סטיישן מנוע אחורי, 4 צילינדרים, 1,493 סמ"ק, מנוע מקורר אוויר, בעל הספק 33 כ"ס ו-44 כ"ס מנוע 1,584 סמ"ק, מנוע מקורר אוויר, בעל הספק 40 כ"ס, ו-53 כ"ס, יחס דחיסה 1:8.5 תמסורת ידנית - 4 מהירויות תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מצבר הרכב - מקומו מתחת למושב האחורי אורך הרכב - 4,225 מ"מ אורך הרכב - 4,270 מ"מ (משנת 1970 - תוספת של 45 מ"מ) רוחב - 1,605 מ"מ גובה - 1,475 מ"מ בסיס גלגלים - 2,400 מ"מ פולקסווגן פולקסווגן סדרה 3 מדיה וקבצים בנושא פולקסווגן וריאנט בוויקישיתוף
קופה אמריקה 1957

אליפות אמריקה הדרומית 1957 (1957 Campeonato Sudamericano) היא המהדורה ה-25 של אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל. הטורניר נערך בפרו בין ה-7 במרץ ל-6 באפריל 1957, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). בטורניר הגמר השתתפו שבע נבחרות החברות בהתאחדות. הטורניר שוחק במתכונת של בית גמר, והשתתפו בו שבע נבחרות שהתמודדו ביניהן בסיבוב אחד בן שישה מחזורים. בוליביה ופרגוואי בחרו שלא להשתתף בטורניר. ארגנטינה המארחת זכתה בטורניר בפעם ה-11 בתולדותיה. היא ניצחה בחמישה מתוך ששת משחקיה בטורניר, והפסידה רק במשחק האחרון למארחת פרו, וזאת לאחר שהבטיחה כבר את הזכייה בתואר. בשלב זה, נפגשו הנבחרות אחת עם השנייה פעם אחת. תואר אלופת אמריקה הדרומית הוענק לנבחרת שסיימה במקום הראשון בבית בתום ארבעה מחזורים. עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר: הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן כל משחקי הגמר של הטורניר נערכו באצטדיון הלאומי שבלימה. תכולתו המקסימלית בעת הטורניר עמדה על כ-50,000 מקומות.
טקס פרסי אוסקר ה-89

טקס פרסי אוסקר ה-89 (באנגלית: 89th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2016 נערך בתיאטרון דולבי שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-26 בפברואר 2017. הקומיקאי ג'ימי קימל הנחה את הטקס בפעם הראשונה. הטקס התאפיין בביקורת מצד מנחה הטקס, המגישים והזוכים על מדיניותו והתבטאותיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. על הטקס העיבה תקלה, באשמת פירמת רואי החשבון PwC שפיקחה על הטקס, שגרמה להכרזת הסרט "לה לה לנד" כזוכה בפרס הסרט הטוב ביותר, ורק לאחר תחילת נאומי התודה מצד מפיקי "לה לה לנד", הובהר כי הזוכה האמיתי הוא הסרט "אור ירח". המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-89 הוכרזו ב-24 בינואר 2017. ההכרזה בוצעה לראשונה באמצעות שידור חי באתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה, ברשתות החברתיות ובשידורים מקומיים ברחבי ארצות הברית. ההכרזה בוצעה על ידי מספר זוכים ומועמדי עבר לפרס ביניהם נשיאת האקדמיה, שריל בון אייזקס, הבמאים ג'ייסון רייטמן וגיירמו דל טורו, השחקנים ברי לארסון, גבורי סידיבי, גלן קלוז, ג'ניפר הדסון, דמיאן ביצ'יר, טרנס הווארד, מרשה גיי הארדן וקן ואטאנבה והתסריטאי דסטין לאנס בלאק. הסרט שקיבל את מירב המועמדויות היה "לה לה לנד" עם 14 מועמדויות שהשתווה בכך לשיא למספר המועמדויות של הסרטים "טיטניק" ו"הכל אודות חוה". הסרטים "אור ירח" ו"המפגש" היו מועמדים כל אחד לשמונה פרסים. מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-89 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-89 טקס פרסי אוסקר ה-89, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דב, סטיב (5 בדצמבר 2016). "Jimmy Kimmel to host the 2017 Oscars". האקדמיה האמריקאית לקולנוע. נבדק ב-6 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) וול סטריט ג'ורנל, ‏PwC על הפארסה באוסקר: "בודקים איך זה יכול היה לקרות", באתר גלובס, 27 בפברואר 2017 "Oscar Nominations Announcment News". האקדמיה האמריקאית לקולנוע. 13 בינואר 2017. נבדק ב-13 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) בן בירון, ‏המועמדויות לאוסקר 2017: "לה לה לנד" השווה את השיא, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2017 נירית אנדרמן, אוסקר 2017: "לה לה לנד" משווה את שיא המועמדויות של כל הזמנים, באתר הארץ, 24 בינואר 2017