laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דרמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דרמה – סוגה מתחום אמנות הבמה ובתחומי בידור נוספים שנועדה לביצוע על ידי שחקנים סדרת דרמה המשכית – סדרת טלוויזיה המסתמכת על עלילה מתמשכת סרט דרמה – סוגה קולנועית (ז'אנר קולנועי) המתמקדת בפיתוח של דמויות ריאליסטיות המתמודדות עם נושאים רגשיים דרמה לא אריסטוטלית – סוג של מחזה עם מאפיינים ייחודיים לעומת מאפיינים דרמטיים קלאסיים דרמה פר מוזיקה – כינוי ל"מחזה עם מוזיקה" בין המאה ה-17 לאמצע המאה ה-19. לעיתים קוצר המונח ל"דרמה". דרמה (יחידה אזורית) – מחוז מינהלתי במחוז מזרח מקדוניה ותראקיה שבצפון יוון דרמה (עיר) – עיר בצפון יוון, בירת מחוז דרמה קרחון דרמה – קרחון באנטארקטיקה דרמה (ספר) – ספר מאת הסופרת ריינה טלגמאייר ולאדס דרמה – צייר וחוקר אמנות ליטאי די ג'יי דרמה – תקליטן ומנהל מוזיקלי אמריקאי דהרמה
קורפוס הפאנצר ה-76 (ורמאכט)

קורפוס הפאנצר ה-76 (בגרמנית: LXXVI. Panzerkorps) היה קורפוס שריון של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בצרפת ב-9 ביוני 1943 בשם "הקורפוס ה-76", והועמד תחת פיקוד טראוגוט הר. ב-22 ביולי 1943 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, ובספטמבר נשלח הקורפוס לאיטליה כחלק מהארמייה העשירית, בניסיון להדוף את נחיתת בעלות הברית בסאלרנו. בהמשך לחם הקורפוס בקרב מונטה קאסינו, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים באיטליה כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין. ב-27 בדצמבר 1944 מונה גרהרד פון שוורין לפקד על הקורפוס, וב-25 באפריל 1945 הוחלף על ידי קרל פון גראפן שפיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה. טראוגוט הר (9 ביוני 1943 - 1 במרץ 1944) דיטריך פון קולטיץ (1 במרץ 1944 - 15 באפריל 1944) טראוגוט הר (15 באפריל 1944 - 23 בנובמבר 1944) פרידריך וילהלם האוק (23 בנובמבר 1944 - 16 בדצמבר 1944) טראוגוט הר (16 בדצמבר 1943 - 27 בדצמבר 1944) גרהרד פון שוורין (27 בדצמבר 1944 - 25 באפריל 1945) קרל פון גראפן (25 באפריל 1945 - 2 במאי 1945) בקרב אנציו כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3 דיוויזיית הפאנצר ה-26 דיוויזיית הפאנצר הרמן גרינג הדיוויזיה ה-362 הדיוויזיה ה-71 בקרב על מונטה קאסינו כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-362 הדיוויזיה ה-715 במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה הטורקסטנית ה-162 דיוויזיית היגר ה-42 הדיוויזיה ה-362 הדיוויזיה ה-98 הקורפוס ה-76 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית קורפוס הפאנצר ה-76 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
הקורפוס ה-101 (ורמאכט)

הקורפוס ה-101 (בגרמנית: CI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-9 בפברואר 1945, וכמפקדו מונה וילהלם ברלין. הקורפוס לחם במהלך הקרב על ברלין כחלק מהארמייה התשיעית. ב-18 באפריל הוחלף ברלין על ידי פרידריך זיקסט, שהוביל את הקורפוס בקרבות סביב ברלין, ובנסיגה לעבר האלבה עד סוף המלחמה. וילהלם ברלין (9 בפברואר 1945 - 18 באפריל 1945) פרידריך זיקסט (18 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) במהלך הקרב על ברלין כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ברלין הדיוויזיה דבריץ מפקדת הדיוויזיה ה-606 הקורפוס ה-101 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
מריה קונצ'יטה אלונסו

מריה קונצ'יטה אלונסו (בספרדית: María Conchita Alonso; נולדה ב-29 ביוני 1957) היא שחקנית וזמרת ונצואלית. מריה קונצ'יטה אלונסו נולדה בסיינפואגוס, קובה, ב-29 ביוני 1957, לריקרדו אלונסו ולקונצ'יטה בוסטיו. משפחתה עברה לוונצואלה כשהייתה בת חמש, ב-1962, לאחר המהפכה הקובנית. היא חוותה את הניסיון הראשון שלה בשואו ביזנס כאשר זכתה בתחרות יופי לנוער ב-1971. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1975, נבחרה למקום השני במיס ונצואלה. בתחרות מיס עולם באותה שנה נבחרה למקום השביעי כשעלתה לגמר. ב-1979 הוציאה את אלבומה הראשון כזמרת וב-1984 כשיצא אלבומה "מריה קונצ'יטה" היא הפכה לכוכבת במדינות דוברות הספרדית ואף קיבלה מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית האלבום הלטיני הטוב ביותר. ב-1982 שיחקה בפרק של הסדרה "אביר על גלגלים", ב-1984 שיחקה בסרט "מוסקבה על ההדסון" לצידו של רובין ויליאמס, ב-1986 שיחקה בקומדיה הרומנטית "תיגע ותלך" לצד מייקל קיטון, ב-1987 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "הנרדף" לצידו של ארנולד שוורצנגר וב-1988 שיחקה בסרט "צבעים" לצד רוברט דובאל, היא הייתה אחת מהשחקניות הלטיניות היחידות שהופיעו בברודוויי. ב-1990 שיחקה בסרט המדע בדיוני "הטורף 2" בתור הבלשית ליאונה קנטרל. ב-1994 שיחקה במיני-סדרה "טקסס", לצד פטריק דאפי. ב-1997 השתתפה בסדרה האנתולוגית של ABC "אקדח" בהפקתו של רוברט אלטמן. ב-2002 שיחקה בסרט הקנדי-גרמני "הלב של אמריקה" לצד אליזבת מוס. בשנת 2003 שיחקה בסרט הקומדיה "לתפוס את פאפי". ב-2006 שיחקה את אמה של גבריאל סוליס בסדרה "עקרות בית נואשות". בשנת 2007 שיחקה בסרט האימה "המוות" (El Muerto), לצידם של וילמר ולדראמה וג'ואל מור. באותה שנה דיבבה בסרט ההנפשה "הקונדור" שיצר סטן לי, בסרט גילמה את מריה ולדז, אימו של טוני ולדז (וילמר ולדראמה). בשנת 2009 שיחקה בסרט הדרמה "התפשטות" בכיכובו של אשטון קוצ'ר. בשנת 2013 כיכבה בסרט האילם בשחור-לבן "Return to Babylon", שם גילמה את דמותה של השחקנית והזמרת המקסיקנית לופה ולז. בשנת 2017 השתתפה בסרט הדרמה הפנמי "Beyond Brotherhood". בשנת 2018 שיחקה בקומדיה הרומנטית "מחוץ לתפריט" בכיכובה של דניה רמירז, באותה שנה גילמה נורה בטלנובלה האמריקאית "אדון השמיים" בעונתה השישית, המשודרת ברשת טלמונדו. בשנת 2019 השתתפה בסדרת המסתורין של נטפליקס "אי מציאות" בתור אמה של גבריאלה צ'ייס (נטלי מרטינז). היא הביעה בעבר את דעתה על השלטון בקובה וכינתה את פידל קסטרו "דיקטטור". בשנת 2007 קיבלה אזרחות אמריקאית. מריה קונצ'יטה אלונסו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מריה קונצ'יטה אלונסו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה קונצ'יטה אלונסו, באתר AllMovie (באנגלית) מריה קונצ'יטה אלונסו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מריה קונצ'יטה אלונסו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריה קונצ'יטה אלונסו, באתר Discogs (באנגלית) מריה קונצ'יטה אלונסו, באתר Songkick (באנגלית) מריה קונצ'יטה אלונסו, באתר בילבורד (באנגלית)
פולינה פוריסקובה

פולינה פוריסקובה (באנגלית: Paulina Porizkova, בצ'כית: Pavlína Pořízková נהגה: "פָּבְלִינׇה פּוֹזִ'יסְקוֹבָה"; נולדה ב-9 באפריל 1965) היא דוגמנית ושחקנית צ'כית. פָּבְלִינׇה פּוֹזִ'יסְקוֹבָה נולדה בפרוסטיוב שבצ'כוסלובקיה (כיום בצ'כיה), למשפחה מרקע נוצרי. כשהייתה בת שלוש, הוריה נאלצו להימלט עם לשוודיה, עקב הפלישה של ברית המועצות לצ'כוסלובקיה. היא נשארה לגדול בחיק סבתה. רק לאחר מספר שנים בהן נאבקו ברשויות הצ'כוסלובקיות שלא התירו את איחוד משפחתה, הצליחו הוריה להתאחד עמה. ב-1980 שלח חבר של פוריצקובה שהיה צלם תמונה שלה לסוכנות הדוגמנות עלית על מנת שייתרשמו מכישוריו כצלם, אך במקום זאת התרשמו אנשי הסוכנות מתמונתה של פוריצקובה ובפוטנציאל הגלום בה והציעו לה לבוא לדגמן בפריז. ב-1983 הופיעה לראשונה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, ובשנים 1984–1985 הייתה על השער של המגזין. ב-1984 הופיעה בקליפ לשיר "Drive" של להקת The Cars, שם הכירה גם את מנהיג הלהקה ריק אוקאסק לו נישאה ב-1988. באוגוסט 1987 הופיעה על השער של פלייבוי. הופיעה על ארבע הגרסאות השונות ברחבי העולם של מגזין ווג, ועל השערים של המגזינים Elle וקוסמופוליטן. נבחרה פעמיים למקום החמישי ברשימת האנשים היפים בעולם על ידי מגזין פיפל. דגמנה עבור מעצבים רבים וחברות אופנה שונות ובהם שאנל וכריסטיאן דיור. בשנת 2021 צולמה בגיל 56 למגזין אופנה. חלק מהצילומים היו בעירום והיא זכתה להתעניינות רבה בעיתונות האופנה העולמית וברשתות החברתיות בעקבות כך. ב-1993 שיחקה בסרט "חלום אריזונה" כארוסתו הפולנייה של ג'רי לואיס. ב-1996 כיכבה בקומדיה הרומנטית "הולכות על כל החופה", ובסרט הדרמה "סטייה נשית". ב-1998 שיחקה בסרט "יום חמישי" של הבמאי סקיפ וודס. ב-2007 השתתפה בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" והודחה בפרק הראשון. ב-2008 החלה לשמש כשופטת בתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה". ב-2010 שיחקה בפרק בסדרה "עקרות בית נואשות". בשנת 2017 נפרדה מבן-זוגה המוזיקאי האמריקאי ריק אוקייסק. על אף פרידתם הם נותרו רשמית נשואים עד מותו בשנת 2019. לשניים נולדו שני ילדים במהלך חייהם המשותפים. לפוריסקובה אזרחות כפולה: שוודית ואמריקאית. פולינה פוריסקובה, ברשת החברתית פייסבוק פולינה פוריסקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פולינה פוריסקובה, ברשת החברתית אינסטגרם פולינה פוריסקובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פולינה פוריסקובה, באתר AllMovie (באנגלית) פולינה פוריסקובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פולינה פוריסקובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) איתי יעקב, לא רק בעירום: הקאמבק האופנתי של פאולינה פוריצקובה בגיל 56, באתר ynet, 12 ביולי 2021 קתרין רוזמן, ניו יורק טיימס, בגיל 56, פאולינה פוריצקובה שוב עירומה, באתר הארץ, 18 ביולי 2021
יחסי יוון–קטר

יחסי יוון–קטר הם היחסים הדיפלומטיים, הרשמיים והמלאים שבין הרפובליקה ההלנית למדינת קטר. היחסים שבין יוון לקטר נחשבים יחסים חמים, בין יוון לקטר נחתמים עשרות הסכמים במגוון תחומים כל שנה. למשל, הכשרת צוערים קטריים ביוון או ההסכם של התעשייה האווירית ההלנית עם ממשלת קטר. יוון מחזיקה שגרירות בדוחה אותה פתחה בספטמבר בשנת 2007. קטר מחזיקה שגרירות באתונה אותה פתחה בנובמבר אותה שנה. נשיא יוון קרולוס פפוליאס ביקר בקטר בשנת 2006. זה היה הביקור הראשון של נשיא יווני בקטר, והאמיר דאז, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ערך ביקור גומלין ביוון. מדיה וקבצים בנושא יחסי יוון–קטר בוויקישיתוף Qatar- Political Relations Embassy of State of Qatar in Athens Embassy of Qatar in Athens, Greece Embassy of Greece in Doha, Qatar
שני בלוך

שני בלוך-דוידוב (נולדה ב-6 במרץ 1979) היא רוכבת אופניים, טריאתלטית ומאמנת כושר ישראלית. אלופת ישראל בטריאתלון (1999, 2003), באופני כביש (1999, 2003, 2006), במרוץ נגד השעון (2017) ובריצות שדה (לבתי ספר תיכוניים) (1994, 1995, 1996) בלוך נולדה בקרית ביאליק ומגיל צעיר התחרתה בסוגי ספורט שונים והתמקדה בעיקר בריצה. בצה"ל שרתה כמדריכת אימון כושר גופני בסיירת מטכ"ל. לאחר שחרורה מצה"ל שני בלוך החלה להתאמן אצל יאיר בן עמי בשנת 1998 והצטרפה לקבוצות בהן הוא אימן - חוף כרמל מגידו 1998–2000 ומגידו 2001–2004. יאיר בן עמי היה גם מאמנה הראשון של שני בענף הטריאתלון, ובענף האופניים. בלוך זכתה באליפות ישראל בטריאתלון בשנת 1999. לאחר מכן החלה להתמקד באופני כביש וטסה לאיטליה כדי להתחרות מעט בסצנת האופניים ונשארה שם כמעט שנתיים וחצי. בשהותה באיטליה התאמנה והתחרתה בקבוצת פיגורלה דרים טים ויחד איתם השתתפה במרוצים ג'ירו ד'איטליה לנשים (אנ') וסיימה במקום 25 וטור דה פראנס לנשים (אנ') וסיימה במקום 18. לאחר המירוץ דחתה הצעה לחוזה ארוך בקבוצה האיטלקית וחזרה לארץ ללימודי תואר ראשון בחינוך גופני במכון ווינגייט. בשנת 2004 ניסתה בלוך להשיג את הקריטריון לאולימפיאדת אתונה (2004) ולשם כך נדרשה לסיים בין 30 המקומות הראשונים באליפות העולם שהתקיימה בקנדה, אך היא סיימה במקום 39 ועברה להתמקד באימון כושר והרזיה. לאחר הפסקה ארוכה מתחרויות בינלאומיות, במהלכה התחתנה וילדה שלוש בנות, חזרה בלוך להתחרות לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בשנת 2014 ייצגה את ישראל בפעם השנייה באליפות העולם יחד עם פז בש אך לא סיימה את התחרות עקב פציעה. היא השתתפה בתחרויות כחלק מנבחרת ישראל ויחד איתה הנבחרת זכתה בכרטיס אחד לאולימפיאדה. במירוץ טור ערד ניצחה בלוך במרוץ נגד השעון (נג"ש) ובכך גברה על חברת הנבחרת פז בש שהייתה פייבוריטית במאבק על הכרטיס הבודד. בהמשך המרוץ עקפה בש את בלוך, בכך מנעה ממנה להשיג ניקוד גבוה יותר והושעתה מהמירוץ בידי מאמני הנבחרת. במירוץ אופני הכביש באולימפיאדת ריו סיימה את המירוץ תוך 4:02:59 שעות ובכך הגיעה למקום ה-48. בדצמבר 2016 נמסר כי בלוך תרכב ותשמש כדירקטור ספורט ב-2017 בקבוצה הדנית Team Virtu Pro – Véloconcept Women. שני בלוך נשואה לשי דוידוב ואם לבת ולזוג תאומות. בשנים האחרונות מתגוררת בסקוטלנד בשל עבודתו של בעלה. שני בלוך, ברשת החברתית אינסטגרם שני בלוך, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי שני בלוך, באתר olympedia.org שני בלוך, באתר Cycling Archives שני בלוך, באתר הוועד האולימפי בישראל שני בלוך ויאיר בן עמי, שני בלוך בטור דה פראנס- עשר שנים אחרי, באתר שוונג, 21 ביוני 2012 אורן אהרוני, זינוק בעלייה: סיפורה של שני בלוך, באתר ynet, 2 ביוני 2016 הילה קובו‏, כזאת עוד לא הייתה: 90 שניות על הרוכבת לריו שני בלוך, באתר וואלה, 18 ביולי 2016 שרי שיין, גלגל הזהב: שני בלוך, בת 37 ואם לשלוש - רוכבת אופניים אולימפית, באתר ynet, 7 באוגוסט 2016 ריאיון עם בלוך באתר sportweb 141 קילומטר של גאווה באתר הד הקריות ציוני דרך בקריירה של בלוך באתר שוונג אורי טלשיר, בגיל 37, עם שלוש בנות בבית, שני בלוך רוכבת על אופניים כל הדרך לריו, באתר הארץ, 2 ביוני 2016 רועי קאפח, שני בלוך לקבוצת Team Virtu Pro – Véloconcept Women, באתר איגוד האופניים בישראל, 5 בדצמבר 2016
מוירה שירר

מוירה שירר (באנגלית: Moira Shearer‏; 17 בינואר 1926 – 31 בינואר 2006) הייתה רקדנית בלט ושחקנית קולנוע בריטית. זכורה בעיקר בגלל הופעתה בסרט "נעליים אדומות". שירר נולדה בסקוטלנד ובגיל חמש שנים עברה עם משפחתה לעיר נדולה בצפון רודזיה (כיום בזמביה). שם החלה ללמוד בלט בהדרכתו של תלמידו של אנריקו צ'יקטי. ב-1936 חזרה עם משפחתה לבריטניה והמשיכה בלימודי בלט. היא הצטרפה לבית הספר המלכותי לבלט בלונדון. הופעת הבכורה שלה הייתה בבלט "היפהפייה הנמה" ב-1946. ב-1948 נבחרה למלא את התפקיד הראשי בסרט "נעליים אדומות" בתור רקדנית הבלט ויקי פייג'. היא זכתה לתהילה בינלאומית בעיקר בגלל כישורי הריקוד שלה וכן בגלל שערה האדמוני שהתאים לצבע נעליה. הסרט זכה להצלחה ביקורתית וכלכלית גדולה, וטוענים שבמשך השנים גרם לאלפי נערות לשאוף להיות בלרינות. ב-1951 שיחקה בסרט "סיפורי הופמן" בקטעי ריקוד בעיקר. ב-1953 שיחקה בסרט "סיפור שלוש אהבות" בתור רקדנית בלט לצידו של ג'יימס מייסון. ב-1955 שיחקה בסרט "האיש שאהב אדמוניות". ב-1960 שיחקה במותחן "המציצן" בתור אחת מקרבנותיו של צלם הרוצח ומצלם את קרבנותיו. הסרט קיבל ביקורות עוינות אבל עם הזמן הפך לסרט פולחן בבריטניה. ב-1972 הנחתה את תחרות הזמר של האירוויזיון. מוירה שירר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מוירה שירר, באתר AllMovie (באנגלית) מוירה שירר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מוירה שירר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוירה שירר, באתר Discogs (באנגלית) אורי קליין, מתה הרקדנית והשחקנית הבריטית מוירה שירר, באתר הארץ, 5 בפברואר 2006 מחווה למוירה שירר, באתר יוטיוב מוירה שירר מנחה את תחרות האירוויזיון 1972, באתר יוטיוב מוירה שירר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מוירה שירר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סה – כלי נגינה סיני עתיק אורלנדו סה – כדורגלן פורטוגלי קתדרלת סה – קתדרלה קתולית בצרפת סי שה SA
מרכז הממלכה

בורג' אל-ממלכה (בערבית: برج المملكة, בתעתיק מדויק: ברג אלממלכה. נקרא גם:مركز المملكة-מרכז הממלכה) הוא גורד שחקים בריאד שבערב הסעודית. בורג' ממלכה הוא השלישי בגובהו בערב הסעודית אחרי אבראג' אל-בית במכה ובורג' ראפאל בריאד. בבניין ישנם קניון, בית מלון ודירות מגורים. השליש העליון של הבניין בנוי בצורה פרבולה הפוכה, ושני קצותיה מקושרות באמצעות מעבר מקורה באורך של 56 מטר. המעבר המקורה פתוח למבקרים, וניתן להגיע אליו במעלית, שמוחלפת במעלית נוספת המובילה לפתח המעבר. שטחו של הבניין הוא 100,000 מ"ר, וקיימים בו מקומות חנייה עבור 3,000 רכבים. המגדל תוכנן על ידי חברת האדריכלות האמריקאית Ellerbe Becket במיזם משותף עם חברת האדריכלות וההנדסה שבסיסה בריאד Omrania and Associates . המבנה מורכב ממגדל ומבנה היקפי הכולל שני אגפים סימטריים. התוכנית בצורת השקד והצורות המתעקלות של המגדל מעניקות למבנה צורה ייחודית המסייעת לשמור על קרירותו, כאשר הקצוות הצרים פונים מזרחה ומערבה היכן שרווח החום הוא הגדול ביותר. קיר מסך בעל ביצועים גבוהים, העשוי מזיגוג רפלקטיבי כסוף עם חיבורים תחתיים, מסייע גם הוא לשלוט על רווחי החום תוך הסתרת שלוש הקומות המכניות העיקריות ליצירת חזית חלקה. בראש המגדל, קשת הפוכה מתפרשת על ידי גשר זכוכית שמכיל מרפסת תצפית ציבורית. הפתח הגדול מאפשר לבניין להתרומם גבוה יותר ממגבלת הגובה - 30 קומות מאוכלסות - שמחייב החוקים המקומיים. העיצוב שלו נוצר בהשראת מבנים איקוניים מרחבי העולם, כולל קשת השער בסנט לואיס, גשר הנמל של סידני ומגדל אייפל. מבסיס הבניין ועד לקומתו העליונה, מכיל המגדל 13 קומות של משרדים, 10 קומות של מלון, חמש קומות של דירות יוקרה ושטחי משרדים נוספים בחלקו העליון. באגף המזרחי של המבנה שוכן הקניון אל-ממלאקה, הכולל יותר מ-150 חנויות המחולקות על פני שלוש מפלסים - הראשון מיועד לצעירים, השני לאופנה וריהוט, והקומה השלישית מיועדת לנשים. האגף המערבי מכיל חללי אירועים ובידור. מדיה וקבצים בנושא מרכז הממלכה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז הממלכה מידע על המעבר המקורה, באתר המבנה "The Sky Bridge at Kingdom Centre". ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא ערב הסעודית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M94

M94 (נקראת גם NGC 4736) היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-16.5 מיליון שנות אור. M94 התגלתה ב-22 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן. מאשן דיווח על תגליתו למסיה, שצפה בה ב-24 במרץ וצירף אותה לקטלוג מסיה כשהוא מתאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" מעל קור קרולי (הכוכב α בכלבי ציד), עם מרכז בהיר מוקף בערפיליות, דומה ל-M79 אבל בהירה ויפה ממנה. ויליאם הרשל צפה ב-M94 בשנת 1787 וציין שהיא בהירה מאוד, גדולה עם גרעין זוהר בקוטר של כ-20 שניות קשת מוקף בערפיליות. ג'ון הרשל צפה בה מספר פעמים בין השנים 1827 ו-1831 וציין שהיא בהירה ועגולה ומרכזה בהיר כמו כוכב עם בהירות נראית מדרגה 8. רק ב-1918 אחרי שצולמה בחשיפה ארוכה במצפה הכוכבים ליק, התגלה המבנה הספירלי שלה על ידי הוברט קרטיס. M94 נמצאת כ-3 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב קור קרולי (α בכלבי ציד) וכ-3.25 מעלות ממזרח לכוכב β בכלבי ציד. עם בהירות נראית מדרגה 8.24 ניתן לראותה באמצעות משקפת או באמצעות טלסקופ חובבים וניתן להבחין בקלות בגרעין הבהיר יותר משאר הגלקסיה. אך במבנה הספירלי שלה ניתן להבחין רק באמצעות צילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי. במרחק של כ-4.75 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת גלקסיית החמניה. מסתה של M94 מוערכת בכ-‎3.43×1010‎ מסות שמש ובאופן חריג לגלקסיות מסוגה נראה שמסתה מורכבת רק מהכוכבים והתווך הבין-כוכבי שבה ולא נראה שיש בה חומר אפל. גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-11 דקות קשת ששקולות לקוטר של כ-55,000 שנות אור ויש בה שתי טבעות שצבען כחלחל ומתרחשת בהן יצירת כוכבים חדשים בקצב גבוה. הטבעת הפנימית היא בקוטר זוויתי של מעט יותר מדקת קשת ששקולה לקוטר של כ-5,500 שנות אור והחיצונית היא בקוטר זוויתי של כ-10 דקות קשת ששקולות לקוטר של כ-48,000 שנות אור. צילום ארוך חשיפה מראה שלמעשה טבעות אלה הן אזורים בזרועות הספירליות שבהן מתרחשת יצירת כוכבים בקצב גבוה. M94 שייכת לקבוצת גלקסיות שנקראת על שמה קבוצת M94 או קבוצת כלבי ציד I, ומכילה בין 30 ל-40 גלקסיות, שכולן עמומות ממנה. גלקסיית החמניה שנראית קרובה אליה נמצאת למעשה במרחק יותר מכפול מ-M94 ואינה חלק מהקבוצה. M94 היא אחת מ-12 גלקסיות גדולות אשר מקיפות את הקבוצה המקומית ומכונות "מועצת הענקים", האחרות הן מאפיי 1, מאפיי 2‏, IC 342, גלקסיית המחוגה, גלקסיית הפסל, M64‏, M81‏, M82‏, M83‏, NGC 4945 וקנטאור A. מדיה וקבצים בנושא M94 בוויקישיתוף M94 באתר SEDS (באנגלית) M94, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: M94 NED: M94 J. J. locha, L. Bratek & M. Kutschera: Is dark matter present in NGC 4736? An iterative spectral method for finding mass distribution in spiral galaxies H. D. Curtis: Descriptions of 762 Nebulae and Clusters Photographed with the Crossley Reflector, Publications of Lick Observatory, vol. 13, p. 33 Richard Powell: The Canes I Group, Atlas of the Universe M. L. McCall: A Council of Giants, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 440, Iss. 1, p. 8 (2014)
קרח 7

קרח 7 (באנגלית:Ice VII) הוא פאזה גבישית של קרח השייכת למערכת הקובייתית. הוא נוצר כאשר מים נוזליים נמצאים בלחץ של יותר מ-3 ג'יגה פסקל (שווה ערך ל-30,000 אטמוספירות) בטמפרטורת החדר; או על ידי דחיסה של מים כבדים, הנמצאים במצב צבירה קרח 6, בטמפרטורה נמוכה מ-95 קלווין. קרח סטנדרטי מכונה "קרח 1h" (באנגלית: Ice Ih, לפי המונחון של ברידג'מן) והוא נוצר באופן טבעי. לעומתו, סוגים אחרים של קרח - החל מקרח 2 וכלה בקרח 16 - ניתנים לייצור בתנאי מעבדה, בטמפרטורות ובלחצים שונים. קרח 7 נחשב יציב למחצה בטווח רחב של טמפרטורות ולחצים ואילו בטמפרטורה של מעל 120 קלווין הוא הופך לקרח אמורפי בעל צפיפות נמוכה (LDA). כמו כן, לקרח 7 יש נקודה משולשת עם מים נוזליים ועם קרח 6 בטמפרטורה של 355 קלווין ובלחץ של 2.216 ג'יגה פסקל, שכן גבול ההתכה שלו נמצא מעל 715 קלווין ו-10 ג'יגה פסקל. כמו רובן המכריע של הפאזות של הקרח (כולל קרח 1h), בתהליך יצירתו של קרח 7 סידורם של אטומי המימן משתנה. בנוסף, גם אטומי החמצן משנים את סידורם במספר מוקדים. אולם קרח 7 הוא מצב הצבירה היחיד של הקרח אשר מאפשר סידור מולקולרי באמצעות קירור פשוט; כך שבטמפרטורה נמוכה מ-273 קלווין ובלחץ של עד כ-8 ג'יגה פסקל, הוא משנה פאזה והופך לקרח 8 מסודר מולקולרית. מדענים משערים כי קרח 7 עשוי להרכיב קרקעיות אוקיינוסים בכוכבי לכת חוץ-שמשיים ובירחים המכילים מים בכמויות גדולות. השערה זו תקפה למשל עבור טיטאן, הגדול בירחיו של שבתאי, וכן עבור כוכבי לכת חוץ-שמשיים שהתגלו כגון גליזה 436 b ו-GJ 1214 b. בשפות לטיניות מקובל למספר את הפאזות של הקרח באמצעות ספרות רומיות. S. Klotz, J. M. Besson, G. Hamel, R. J. Nelmes, J. S. Loveday and W. G. Marshall, Metastable ice VII at low temperature and ambient pressure, Nature 398 (1999) 681-684. "IAPWS, Release on the pressure along the melting and the sublimation curves of ordinary water substance, 1993" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2004-12-07. נבדק ב-2008-02-22. Petrenko, V. F.; Whitworth, R. W. (2002), The Physics of Ice, New York: Oxford University Press. University of Liège (2007, May 16). David A. Aguilar (2009-12-16). "Astronomers Find Super-Earth Using Amateur, Off-the-Shelf Technology". Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics. נבדק ב-23 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
מניפסט ה-343

מניפסט ה-343 (בצרפתית: manifeste des 343; מוכר גם כמנפיסט 343 השרמוטות) הוא מניפסט שנכתב בידי הסופרת הפמיניסטית הצרפתיה סימון דה בובואר, ונחתם בידי 343 נשים שהצהירו כי עברו הפלה מלאכותית בתקופה בה הפלות היו לא חוקיות בצרפת, ובכך חשפו עצמן לסכנת מעצר. במניפסט קראו הנשים להפיכת ההפלות המלאכותיות לחוקיות, והוא התפרסם לראשונה ב-5 באפריל 1971 במגזין הצרפתי לה נובל אובזרווטר. המניפסט נפתח במילים "מדי שנה, כמיליון נשים בצרפת עוברות הפלות. דחיקתן לעשות הפלות בסודיות מובילה אותן לעשות זאת בתנאים מסוכנים, למרות שתחת השגחה רפואית מדובר באחד ההליכים הרפואיים הפשוטים ביותר. אנחנו משתיקים את מיליוני הנשים האלו. אני מצהירה שאני אחת מהן. אני מצהירה שעברתי הפלה. אנו דורשות את הזכות לעבור הפלה, בדיוק כפי שאנו דורשות את הזכות לגישה לאמצעי מניעה". שבוע לאחר פרסום המניפסט, הציג העמוד הראשי של השבועון שרלי הבדו, איור של הקריקטוריסט ז'אן קאבו, תחת הכותרת "מי הכניס את 343 השרמוטות ממניפסט ההפלות להריון?". בהשראת מניפסט ה-343, פורסם ב-3 בפברואר 1973 מניפסט שנחתם בידי 331 רופאים שהצהירו על תמיכתם בזכות להפלות. בשנת 2013 פורסם "מניפסט 343 המניאקים" הלועג למניפסט 343 השרמוטות, ובו קראו 343 עיתונאים, שחקנים וסלבריטאים, כולם גברים, להגן על מה שהם רואים כזכותם לצרוך מין. בין הנשים שחתמו על המניפסט ניתן למצוא את הנשים הבאות: סימון דה בובואר פרנסואז דובון מרגריט דיראס אריאן מנושקין ז'אן מורו פרנסואז סאגאן אנייס ורדה מוניק ויטיג סטפאן אודראן מניפסט 343 השרמוטות כפי שפורסם במקור. מניפסט 343 השרמוטות בתרגום לאנגלית. שער השבועון שרלי אבדו, 12 באפריל 1971. מתילדה ברטון, "המאבק על זכות ההפלה בצרפת", 1 בינואר 2015. אנג'ליק כריסאפיס, עצומה בעד הזכות לשירותי מין מרגיזה את נשות צרפת, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2013
דניאל פורטמן

דניאל פורטמן (באנגלית: Daniel Portman; נולד ב-13 בפברואר 1992) הוא שחקן סקוטי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כפודריק פיין בסדרת משחקי הכס מבית HBO. פורטמן שיחק מגיל 16. התפקיד הראשון שלו היה בסרט 2010's Outcast, שבו כיכב כפול. בעקבות זאת הוא שיחק באופרת הסבון הסקוטית ריבר סיטי. הסרט השני שלו היה חלק קטן מקומדיה סקוטית שנקראת The Angels' Share. ב-24 באוגוסט 2011 הוכרז שהוא ישחק כפודריק פיין בסדרת הפנטזיה משחקי הכס. הוא המשיך ללהק בתפקידו. מדיה וקבצים בנושא דניאל פורטמן בוויקישיתוף דניאל פורטמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל פורטמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל פורטמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דניאל פורטמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יוהאן פון קירכבאך אאוף לאוטרבאך

יוהאן פרדיננד פרנץ פרייהר פון קירכבך אאוף לאוטרבאך (בגרמנית: Johann Ferdinand Franz Freiherr von Kirchbach auf Lauterbach;‏ 7 בספטמבר 1858 – 3 באוקטובר 1920) היה גנרל אוסטרו-הונגרי, שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה, והיה המפקד הצבאי האחרון של וינה. קירכבך נולד ב-7 בספטמבר 1858 בעיר "קרונשטאט" שנמצאה אז בתחומי האימפריה האוסטרית. כיום שם העיר בראשוב, והיא נמצאת בתחומי רומניה המודרנית. משפחת קירכבך הייתה משפחת אצולה מסועפת שהצמיחה מקרבה אנשי צבא רבים בצבאות גרמניים שונים. אחיו הגדול היה קרל פון קירכבך אאוף לאוטרבאך, ששרת גם הוא בצבא האוסטרי והגיע לדרגת גנרל-אוברסט. לפיכך, כחלק מהמסורת המשפחתית, הוא נכנס בגיל צעיר למכון לצוערים. מאוחר יותר הוא למד באקדמיה הצבאית הטרזיאנית, וב-24 באפריל 1879 התגייס לצבא בדרגת לויטננט. ב-1 במאי 1884 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 באפריל 1888 הועלה לדרגת האופטמן. ומ-1891 עד 1894 שימש כמורה לטקטיקות צבאיות באקדמיה הצבאית בוווינר נוישטאדט. ב-1 במאי 1895 הועלה לדרגת מיור, וב-1 בנובמבר 1897 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 בפברואר 1901 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה לראש מטה הקורפוס ה-14. הוא פיקד עליו עד נובמבר 1906. ב-3 במאי 1907 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-18 באוקטובר 1910 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-55. ב-29 באפריל 1911 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט, וקיבל פיקוד על הדיוויזיה השמינית בבולצאנו. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה קירכבך מפקד הדיוויזיה השמינית, שנכללה במסגרת הארמייה הראשונה של ויקטור דנקל. הוא לקח חלק בקרב גליציה, ובכלל זה בקרב קרשניק וקרב לבוב. בספטמבר של אתה שנה הוא קיבל פיקוד על הקורפוס השני. ב-16 בפברואר 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, והשתתף בלחימה בשלזיה ובמתקפת גורליצה-טרנוב. ב-10 בינואר 1916 הועבר לכוחות המילואים, ולאחר מכן מונה לתפקיד המושל הצבאי של וינה. בתפקיד זה הוא החזיק עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה פרש קירכבך מהצבא. הוא מת בווינה ב-3 באוקטובר 1920, בגיל 62. מדיה וקבצים בנושא יוהאן פון קירכבאך אאוף לאוטרבאך בוויקישיתוף יוהאן פון קירכבך אאוף לאוטרבאך באתר המוקדש לקצינים אוסטריים (באנגלית) יוהאן פון קירכבך אאוף לאוטרבאך באתר weltkriege (בגרמנית)