laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מצילות

מצילות הוא רומן שנכתב על ידי הסופרת הישראלית תמר לזר. הספר ראה אור בשנת 2017. נערך על ידי דפנה שחורי. הספר מצילות הוא אחד משני הזוכים בפרס רמת גן בקטגוריית הסיפורת לשנת 2018, והספר הראשון בהוצאה עצמית שזוכה בפרס ספרותי מרכזי. במרכז ספרה של לזר גיבורה בשנות השלושים לחייה שנושאת צלקות נפשיות של פגיעה מינית. הספר מגולל את סיפורה של הדס שנפגעה קשה בילדותה וחווה פוסט טראומה מתמשכת בבגרותה. הספר מתאר את ניסיונותיה של הדס לאחות את פצעי נפשה באמצעות מדיטציה וסדנאות ויפאסאנה שבסופו של דבר רק מחמירות את מצבה הנפשי. מצילות מביא את סיפורה של הדס, אישה צעירה שחוותה פגיעה קשה בילדותה ואינה מסוגלת להתגבר עליה בבגרותה. בגיל 31 הדס עדיין מתגוררת עם תרצה אמה בבית ילדותה בגבעתיים ואינה מצליחה להגיע לעצמאות כלכלית ונפשית. היא מעבירה את זמנה בעבודה חלקית במירוק חרוזים עבור חברתה התכשיטנית של אמה, העושה לה טובה בהעסקתה. בה בעת, היא מקיימת זוגיות בלתי מספקת עם סטודנט עדין בשם עמית. עולמה הפנימי של הדס סובב סביב ניסיונות חוזרים ונשנים למצוא את עצמה ולשרוד בסביבה הנחוות כמכאיבה ומנוכרת. אחת הדרכים המרכזיות שלה לנסות לחלץ את עצמה מזיכרונות העבר היא באמצעות מדיטציה אינטנסיבית. אלא שדווקא הכניסה לעולם זה מתחילה להשתלט על אישיותה, ולהעמיק את השסע הנפשי ממנו היא סובלת. הספר מצילות מהווה תקדים בכך שזכה בפרס וקיבל שבחים רבים אף על פי שראה אור בהוצאה עצמית. החלטתה של לזר להוציא את הספר בהוצאה עצמית לא נובעת דווקא מהעובדה שהספר לא התקבל בהוצאות השונות, אלא מחששות שהתעוררו בה לצד ניסיון העבר: "גיבורת הספר הפכה לחלק ממני והרגשתי שאינני מסוגלת לתת לה ולספר לעבור את אותו מסלול (שעבר ספרה הקודם, ע"ק), ובכל זאת שלחתי אותו לכמה מהן מכוח ההרגל (...) נודע לי, שמאות עותקים מספרי הקודם נגרסו על ידי ההוצאה. לכן החלטתי להוציא לאור את 'מצילות' בעצמי. הזכייה בפרס רמת גן חיזקה את הביטחון שלי בספר הזה ובשיטת ההוצאה העצמאית, והוכיחה שאיכות ספרותית אינה תלויה בהוצאה או בשם גדול ומוכר, וכי יש דרכים מגוונות ליצור ספרות טובה ולהגיע לקהל הקוראים". הספר מצילות בקטלוג הספרייה הלאומית הספר מצילות באתר עיריית רמת גן ברשימת זוכי פרס רמת גן לספרות הספר מצילות(הקישור אינו פעיל) באתר אינדיבוק מצילות / תמר לזר ; עריכה: דפנה שחורי, באתר beta.nli.org.il עלית קרפ, "תם עידן המו"לות בישראל כפי שאנחנו מכירים אותו", באתר הארץ, 25 ביוני 2018 מצילות, באתר booknet.co.il
פלטון טיורין

פלטון טיורין (ברוסית: Платон Тюрин;‏ 1816 — 1882) היה צייר דיוקנאות וצייר קיר רוסי. חבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות. הוא נולד למשפחה של צמיתים וקיבל את חירותו בשנת 1843. שנתיים לאחר מכן הוא נסע לסנט פטרסבורג, שם נרשם לשיעורים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ולמד אצל אלכסיי מרקוב. בשנת 1850 הוענק לו התואר "אמן" על ציור היסטורי ופורטרט. מ-1850 עד 1860, הוא הציג קבוע באקדמיה. בשנת 1857 זכה בתואר "אקדמי" לציור דיוקנאות וקיבל תפקיד בשירות המדינה. לאחר 1860, עבודתו הייתה קשורה קשר הדוק עם וולוגדה והאזור שמסביב. הוא קיבל הזמנות לפורטרטים מכל משפחות בעלי האדמות המקומיות, כמו גם אנשי הדת ואזרחים בולטים אחרים. במהלך שנות ה-60, הוא קיבל הזמנות לצייר איקונות בכנסיות מקומיות, ובשנת 1862, האדונים לשעבר שלו הזמינו אותו לצייר כנסייה באחוזתם במחוז גריאזובצקי. בשנת 1865, טיורין התחתן עם איכרה מקומית. מ-1876 עד 1877, הוא היה אחד מהאמנים שהשתתפו בקישוט הקתדרלה החדשה של ישו המושיע, ויצר 34 אייקונים. הוא היה חולה במשך כמה שנים ומת משחפת ב-1882. מדיה וקבצים בנושא פלטון טיורין בוויקישיתוף Brief biography
טירגארטן

טִירגַארְטן (בגרמנית: Tiergarten) הוא רובע בברלין בירת גרמניה, הגובל בוודינג בצפון, מיטה במזרח, קרויצברג בדרום-מזרח, שנברג בדרום ושרלוטנבורג במערב. כתוצאה מרפורמת הרבעים של ברלין, אוחד הרובע רשמית בשנת 2001 עם ודינג ומיטה לישות מנהלתית אחת. הרובע המאוחד נקרא גם הוא מיטה, אך האיחוד הוא רשמי בלבד, ובפועל ההבדל בין מיטה העשירה והגרמנית, לוודינג וטירגארטן העניות בהן שוכנים זרים רבים, נשאר כשהיה. השם טירגארטן נובע מהפארק הגדול טירגארטן שבשטחה של השכונה (שיש מכנים אותו "הסנטרל פארק" של ברלין). משמעות השם בגרמנית הוא "גן חיות", אך בפארק אין ולא היה מעולם גן חיות אלא אזור ציד. בתוך הפארק אגמים ושבילים רבים, יערות קטנים, אזורי דשא ופרחים והוא גובל בשער ברנדנבורג במזרחו. במרכז הפארק נמצא כיכר הכוכב הגדול (Großer Stern), כיכר ובאמצעה עמוד הניצחון, עמוד בגובה 67 מטרים, שבראשו אלת הניצחון במיתולוגיה הרומית, ויקטוריה והוא נבנה לזכר ניצחון גרמניה ב-1864 במלחמתה עם דנמרק. בפארק נמצא גם בית תרבויות העולם ומשכנה של התזמורת הסימפונית של ברלין וברחוב המקשר בין שער ברנדנבורג וכיכר הכוכב הגדול, רחוב ה-17 ביוני עוברות תהלוכות ופסטיבלים רבים, הידוע בהם הוא מצעד האהבה השנתי (Love Parade). קרוב לפארק נמצאות גם המשרדים החדשים של קנצלר גרמניה, שגרירויות רבות, ביניהן השגרירות המאוחדת של מדינות סקנדינביה המורכבת מבניין אחד כלפי חוץ כאשר בפנים ישנם בניינים נפרדים לכל מדינה וכן הגלריה הלאומית החדשה ובגבולה גם הרייכסטאג, בניין הפרלמנט הגרמני. גם אזור כיכר פוטסדאם, בנייני המשרדים (ביניהם המרכז האירופי של דיימלר-קרייזלר וסוני) ומרכזי הקניות שבו נמצאים בתחומי השכונה. מדרום לפארק, ברחוב קורפירסטן (Kurfürstenstraße), מתנהלת סצנת ההרואין והזנות של ברלין, שעליה נכתב הספר וצולם הסרט "אני, כריסטיאנה אף". מצפון, בחלק הגובל עם ודינג, נמצאים רבעים מוזנחים וחסרי ייחוד המאוכלסים בצפיפות במהגרים רבים ומהווה אזור עני במרכזה הגאוגרפי של העיר. האזור בו שוכן כיום רובע הנזה (Hansaviertel) נחרב כליל במלחמת העולם השנייה וב-1957 הזמינה עיריית ברלין ארכיטקטים בעלי שם לתכנן את הרובע וכל אחד מהם תכנן בניין אחד. התוצאה הייתה רובע יוקרתי של בתי קומות בסגנונות שונים, אך עם השנים לא נוצרה סימביוזה בין חלקי הרובע והוא ירד מגדולתו והוזנח. רחוב טירגארטן מדיה וקבצים בנושא טירגארטן בוויקישיתוף טירגארטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גארפילד (סרט, 2024)

גארפילד – הסרט (באנגלית: The Garfield Movie) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, אשר מבוסס על רצועת קומיקס בעלת אותו שם שנוצרה על ידי ג'ים דייוויס. הסרט בוים על ידי מארק דינדאל ונכתב על ידי דייוויד ריינולדס, כאשר הוא הופק על ידי סרטי קולומביה בשיתוף Alcon Entertainment, שזהו סרט ההנפשה הראשון שלהם. בסרט מדבבים כריס פראט כקול של גארפילד, לצד הקולות של סמואל ל. ג'קסון, ניקולס הולט, ססילי סטרונג, האנה וואדינגהאם, ברט גולדשטיין, בואן יאנג ווינג ריימס. פיתוחו של הסרט החל במאי 2016. דינדאל הוכרז שיביים את הסרט בנובמבר 2018, כשההפקה התחילה חודש לאחר מכן. אף על פי שוויאקום רכשה את הזכויות על גארפילד באוגוסט 2019, הפרויקט עדיין היה בהפקה לפי דינדאל בדצמבר 2020. בנובמבר 2021 סוני רכשה את זכויות ההפצה של הסרט, כאשר הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-24 במאי 2024. בישראל הסרט עלה לאקרנים ב-16 במאי 2024. כריס פראט – גארפילד, חתול כתום ציני ועצלן שאוהב לזניה ושונא ימי שני. סמואל ל. ג'קסון – ויק, אביו של גארפילד ניקולס הולט וינג ריימס ססילי סטרונג האנה וודינגהם – ג'ינקס ברט גולדשטיין בואן יאנג ב-24 במאי 2016, הוכרז שאולפני אלקון תפתח סרט אנימציה חדש של גארפילד, עם הפקת ג'ון כהן וסטיבן פ. וגנר, מתוך תסריט של מארק טורגוב ופול א. קפלן. מארק דינדאל הוכרז כבמאי ב-12 בנובמבר 2018, עם קדם-הפקה שהתחיל בחודש הבא. באוגוסט 2019, ויאקום רכשו את הזכויות על גארפילד. עם זאת, בדצמבר 2020, דינדל אישר שהסרט עדיין בהפקה. ב-1 בנובמבר 2021, כריס פראט הוכרז כקולו של גארפילד, עם אנימציה מסופקת על ידי DNEG אנימציה, סטודיו לאפקטים חזותיים ואנימציה שעבד בעבר על הסרט המצויר הבאג של רון. היא תפיק את הסרט עם אלקון, וסוני תשמור על זכויות הפצה גלובליות של הסרט, למעט סין. כמו כן, הוכרז כי תסריטאי מוצאים את נמו, דייוויד ריינולדס, יכתוב במקום זאת את התסריט. דינדל וריינולדס עבדו בעבר יחד על סרט האנימציה של דיסני "הקיסר נפל על הראש". המדבב פרנק ולקר, שמדבב את גארפילד מאז 2007, הביע את אכזבתו מכך שלא יצרו קשר כדי להשמיע את הדמות. במאי 2022, סמואל ל. ג'קסון הצטרף לסרט כאביו של גארפילד, ויק. באוגוסט 2022 נוספו לצוות השחקנים וינג ריימס, ניקולס הולט, האנה וואדינגהם וססילי סטרונג. בנובמבר 2022, ברט גולדשטיין ובואן יאנג נוספו לצוות השחקנים. הסרט יצא לאקרנים בקולנוע בארצות הברית ב-24 במאי 2024. הוא היה אמור לצאת בעבר ב-16 בפברואר 2024. גארפילד, ברשת החברתית פייסבוק גארפילד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גארפילד, ברשת החברתית אינסטגרם "גארפילד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גארפילד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גארפילד", באתר Metacritic (באנגלית) "גארפילד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גארפילד: הסרט, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ארז דבורה, לזניה פושרת: "גארפילד" החדש הוא לא הגרוע ביותר שהיה, אבל רחוק מלהיות טוב, באתר ynet, 22 במאי 2022 Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nickelodeon, ‏13 July 2024
לאונרד טורז'נסקי

לאונרד טורז'נסקי (ברוסית: Леонард Туржанский; ‏ 1875–1945) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי. לאונרד טורז'נסקי נולד למשפחה של רופא ביקטרינבורג, בהרי אורל. מאז ילדותו עסק לאונרד באמנויות ובחר בקריירה של אמן מקצועי. טורז'נסקי למד בבית הספר המרכזי לציור טכני בסנט פטרסבורג (1895); בית הספר לאמנות סטרוגנוב (1896–97); ואצל אמנים מפורסמים כמו אלכסיי סטפנוב, ולנטין סרוב וקונסטנטין קורובין בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (1898–1909). בין יצירותיו המוקדמות היו דיוקנאות (דיוקן בונין, דיוקן השחקנית פטרובה) וציורי ז'אנר. אבל מאוחר יותר הוא הפך לצייר נוף בלעדי. ברבים מהנופים שלו יש מוטיבים של חיות - בדגש על חיות בית: סוסים, פרות, עיזים. רבות מיצירותיו שואבות השראה מהטבע של הרי אורל, במיוחד של הכפר מאלי איסטוק ליד יקטרינבורג. גם לאחר שעבר למוסקבה הוא הגיע לשם מדי אביב. עם זאת, טורז'נסקי גם תיאר כמה נופים יפים של מוסקבה. טורז'נבסקי הציג את עבודותיו עם הנודדים ומאז 1912 הפך לחבר באיגוד האמנים הרוסים. מבחינה אמנותית הוא היה קשור מאוד למסורות של האמנות הרוסית של המאה ה-19, אך היה אחד הראשונים מבין חברי איגוד האמנים הרוסים שאימצו שיטות רבות של אימפרסיוניזם. מדיה וקבצים בנושא לאונרד טורז'נסקי בוויקישיתוף Горизонты - Биографии художников - Леонард Викторович Туржанский, web.archive.org, ‏2007-10-12 Turzhansky page in "Staratel" virtual gallery
בית נקובא

בית נקובא (בערבית: بيت نقوبا) היה כפר ערבי בהרי ירושלים, ששכן 9.5 קילומטרים מערבית לירושלים, ליד אבו גוש. בטרם כבשו חיילי הפלמ"ח ו"ההגנה" את הכפר במהלך מבצע נחשון ב-11 באפריל 1948, חיו בו כ-300 ערבים. תושביו עזבו אותו ולא הורשו לחזור אליו לאחר המלחמה. במהלך ההפוגה השנייה הועברו אנשי בית נקובא לכפר סטף שהיה כבר ריק מתושביו, אולם לבסוף הם התיישבו בשולי אבו גוש. לאחר מלחמת העצמאות, נוסד קרוב למקום המושב בית נקופה על ידי עולים יהודים מיוגוסלביה. בשנת 1962 בנו תושבי בית נקובה כפר חדש בשם עין נקובא, מדרום לבית נקופה. עין א-נקעה, המכונה כיום עין המסייעת 7020 - מעיין שהיה במזרח הכפר טרסות הרוסות של הכפר, מעל עין א-נקעה עין אל-ג'מיל, המכונה כיום לעתים עין נקופה ולעתים עין אורי - מעיין שהיה בשטחים החקלאיים של הכפר, בערוץ נחל כסלון טרסות הרוסות של הכפר, כיום בשטח בית נקופה מדיה וקבצים בנושא בית נקובא בוויקישיתוף Welcome to Bayt Naqquba, Palestine Remembered, נבדק ב-2007-12-04 יואב גלבר, קוממיות ונכבה, עמוד 409
אדוארד ברגר

אדוארד ברגר (באנגלית: Edward Berger; נולד ב-1970) הוא במאי ותסריטאי גרמני. אדוארד ברגר נלד בוולפסבורג, גרמניה המערבית לאם שווייצרית ולאב אוסטרי. למד באוניברסיטת בראונשווייג לאמנות מ-1990 עד 1991 ולאחר מכן עבר לבית הספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק, שם סיים את לימודי הבימוי שלו בשנת 1994. באוניברסיטה, הוא יצר סרטים קצרים רבים, שהוקרנו בפסטיבלי סרטים בינלאומיים רבים. הוא צבר את ניסיון העבודה הראשון שלו בחברת ההפקה העצמאית האמריקאית Good Machine, ועבד, בין היתר, על סרטיהם של אנג לי וטוד היינס. בנוסף, ברגר נתן הרצאות והעביר סדנאות באוניברסיטת קולומביה, ובאוניברסיטה לאמנויות בברלין. ברגר מתגורר בברלין מאז 1997. הסרט הראשון שלו המבוסס על התסריט שלו היה "גומז". הוא גם עבד כתסריטאי ובמאי לפרקים של סדרת הטלוויזיה "KDD – Kriminaldauerdienst". מלבד הפקות טלוויזיה שברגר כתב להן תסריטים, הוא גם ביים סרטים. בשנת 2022, ברגר ביים את הסרט "במערב אין כל חדש" והיה שותף בכתיבת התסריט, על כך קיבל מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר וזכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר ותסריט המעובד הטוב ביותר. מדיה וקבצים בנושא אדוארד ברגר בוויקישיתוף אדוארד ברגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדוארד ברגר, באתר AllMovie (באנגלית) אדוארד ברגר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ישי קיצ'לס, הספר שהיטלר רצה להשמיד הופך לסרט בגרמנית, באתר ישראל היום, 27 באוקטובר 2022 אלון פרוכטר, "במערב אין כל חדש" כבש את טקס פרסי הבאפט"א, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 בפברואר 2023 יוני בינרט, אוסקר 2023: "הכל בכל מקום בבת אחת" מוביל עם 11 מועמדויות, באתר ynet, 24 בינואר 2023
יצחק בלום

יצחק (זיגי) בלום (נולד ב-20 בינואר 1951, נהריה, ישראל), הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הקשר ולעיתים החלוץ והקיצוני, ומזוהה עם קבוצת מכבי יפו. יצחק בלום נולד ב-1951 בנהריה. ב-1959 עברה משפחתו להתגורר ביפו, וב-1963 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו. ב-1968, במהלך עונת 1966/1968 בליגה הלאומית ("העונה הארוכה") עלה לקבוצה הבוגרת. משחק הליגה הראשון של בלום נערך ב-13 בינואר 1968 מול הפועל באר שבע. בלום שיחק בעמדת הקשר ולעיתים החלוץ והקיצוני. עונתו הטובה ביותר הייתה עונת 1976/1977, במסגרתה אומנה הקבוצה על ידי צ'וצ'קו לוי, זכתה בסגנות האליפות, ובהמשך התמודדה במשחקי האינטרטוטו. בלום כבש שני שערים בטורניר האינטרנטוטו. הוא שיחק בשורות מכבי יפו ב-221 משחקים בליגה הראשונה ובהם כבש 43 שערים. בלום שיחק ביפו עד עונת 1979/1980 בליגה הלאומית ומשחקו האחרון היה ב-1 בדצמבר 1979 מול הפועל יהוד. בהמשך, עבר למכבי לזרוס חולון מליגה א' אשר אומנה על ידי צ'יקו פרקש. בלום זומן לסגל נבחרת הנוער בכדורגל תחת עמנואל שפר ואמציה לבקוביץ'. ב-1969 נכלל בלום בסגל הנבחרת לגביע אסיה לנוער(אנ') שנערך בבנגקוק ובו סיימה הנבחרת במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת איראן בכדורגל 1–2 במשחק על המקום השלישי. בלום נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת למוקדמות מונדיאל 1974 שנערכו בסיאול. הוא שיחק ב-2 משחקי ידידות של הנבחרת הבוגרת, האחד מול נבחרת רומניה בכדורגל והשני מול ספורטינג ליסבון. לאחר פרישתו ממשחק פעיל, עזב את תחום הכדורגל ועבד כמלטש יהלומים עד לפרישתו לגמלאות. יצחק בלום מתגורר ביבנה, הוא נשוי לשרה, אב ל-4 ילדים וסב ל-13 נכדים. מכבי יפו סגנית אלופת ישראל: 1976/1977 ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020. מדיה וקבצים בנושא יצחק בלום בוויקישיתוף ישראל רוזנבלט, פייגנבוים יתופקד בקישור במשחק עם נבחרת רומניה, מעריב, 6 בדצמבר 1972 דורי קלגד, 15 הדקות של יצחק בלום, מעריב, 25 בינואר 1976 עזרא ינוב, בלום כבש פעמיים, מעריב, 12 בספטמבר 1976 קפיצת הצהלה של בלום, באתר הפועל פתח-תקוה. 5 נקודות צברו היפואים באינטרטוטו אחרי ניצחון משכנע על אמשטרדם 1–2, דבר, 10 ביולי 1977. הפועל רמלה לזרוס חולון 1-1, מעריב, 9 בנובמבר 1980. סגל נבחרת הנוער בכדורגל יחל מחר את אימוניו בוינגייט, דבר, 18 בנובמבר 1968. סגל באנגקוק הפועל הרצליה 0–3, דבר, 16 בינואר 1969. ישראל רוזנבלט, ישראל-איראן היום בבאנגקוק ב"מפגש המאוכזבות" על מקום 3, מעריב, 30 באפריל 1969. אהרון להב, איראן ישראל 1–2 בהארכה, דבר, 1 במאי 1969. ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 202. נתונים היסטוריים: ירון משעל
מטאלותיונין

מטאלותיונין (באנגלית: Metallothionein, בקיצור: MT) היא משפחה של חלבונים עשירים בציסטאין, במשקל מולקולרי נמוך (MW הנע בין 500 ל-14000 Da), הנמצאים בקרבת הממברנה של אברון גולגי. למטאלותיונינים יש את היכולת לקשור מתכות כבדות, הן כאלה הנדרשות לפעילות הפיזיולוגית התקינה של גוף האדם (כגון אבץ, נחושת, סלניום) והן כאלה הרעילות לאדם (כגון קדמיום, כספית, כסף, ארסן, עופרת). קישור זה מתבצע דרך קבוצת התיול של שאריות הציסטאין הקיימים בחלבונים אלה. מטאלותיונינים ממלאים תפקיד בהגנה מפני רעילות מתכת ולחץ חמצוני, ומעורבים בוויסות אבץ ונחושת. בגוף האדם, כמויות גדולות מסונתזות בעיקר בכבד ובכליות. הייצור שלהם תלוי בזמינות של המינרלים התזונתיים כגון אבץ, נחושת וסלניום, כמו גם חומצות האמינו היסטידין וציסטאין. Cherian MG, Jayasurya A, Bay BH (בדצמבר 2003). "Metallothioneins in human tumors and potential roles in carcinogenesis". Mutation Research. 533 (1–2): 201–9. doi:10.1016/j.mrfmmm.2003.07.013. PMID 14643421. {{cite journal}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא מטאלותיונין בוויקישיתוף Sigel H, Sigel A, eds. (2009). Metallothioneins and Related Chelators (Metal Ions in Life Sciences). Metal Ions in Life Sciences. Vol. 5. Cambridge, England: Royal Society of Chemistry. ISBN 978-1-84755-899-2. Felizola SJ, Nakamura Y, Arata Y, Ise K, Satoh F, Rainey WE, Midorikawa S, Suzuki S, Sasano H (בספטמבר 2014). "Metallothionein-3 (MT-3) in the human adrenal cortex and its disorders". Endocrine Pathology. 25 (3): 229–35. doi:10.1007/s12022-013-9280-9. PMID 24242700. {{cite journal}}: (עזרה)
רפאל ברויאר

הרב רפאל ברויאר (בכתיב יידי: ברייער; בכתב לטיני: Breuer; י"ב באדר א' ה'תרמ"א, 11 בפברואר 1881, פאפה – א' בשבט ה'תרצ"ב, 9 בינואר 1932, אשפנבורג) היה רב קהילה בגרמניה ופרשן תנ"ך. בנם של הרב שלמה זלמן ברויאר רבה של פרנקפורט, וציפורה, בתו של הרב שמשון רפאל הירש. אחיהם הגדול של יוסף ברויאר ויצחק ברויאר ואחרים. בצעירותו למד בישיבתו של אביו בפרנקפורט, ובמקביל למד בגימנסיה. באוניברסיטאות גיסן מאיינץ ושטרסבורג הוא למד היסטוריה, ואת עבודת הדוקטורט שלו כתב על גזרות ההוגנוטים במאה ה-16 בצרפת. בשנת 1909 החל לשמש כרבה של אשפנבורג. בשנת 1924, ביקש אביו למנותו כרב-עוזר שלו בתפקידו כרבה של קהל עדת ישורון בפרנקפורט. בקשה זו סורבה על ידי ועד הקהילה. לאחר שנפטר אביו ביולי 1926 התעורר פולמוס קשה על ירושתו את משרת אביו. פולמוס זה נמשך כשלוש שנים עד שהפסיד הרב רפאל בבחירות שנערכו בתוך הקהילה, ולאחר מכן התמנה הרב יוסף יונה צבי הורוביץ לרבה של הקהילה. הרב רפאל תרגם ופירש חלקים מהתנ"ך בשפה הגרמנית. חיבוריו על חמשת המגילות נדפסו בין השנים 1912-1908 וחיבורו על ספר יהושע נדפס בשנת 1913 (ושוב בגרמנית בשנת 2014) וספר שופטים בשנת 1922. תרגום ופירוש של הספרים עזרא ונחמיה פורסמו לאחר פטירתו, בשנים 1938-1933. למגילת שיר השירים כתב הרב רפאל שני פירושים, אחד על דרך הפשט (נדפס בשנת 1912) ואחד על דרך הדרש (בשנת 1923). פירושו על דרך הפשט עורר ביקורת רבה, אשר הייתה אחד מהגורמים להתנגדות למינויו לרבה של פרנקפורט. פירושיו למגילות תורגמו לעברית וראו אור בשנים תשנ"ה-תשנ"ו בהוצאת 'קורן'. תרגומם לאנגלית ראה אור בשנת 2021 בהוצאת פלדהיים. פירושיו לספרים יהושע ושופטים תורגמו לאנגלית ונדפסו בשנת 2022 בהוצאת פלדהיים. בנוסף, במהלך השנים פרסם חיבורים קצרים בתחומים שונים, תאולוגיים, פוליטיים והלכתיים. בין השאר הביע בחיבורים אלו את התנגדותו לציונות. הרב רפאל נשא לאישה את מינה לבית גולדברגר ובשנת 1915 נולד בנם היחיד, יעקב ברויאר, שלימים היה מורה לאנגלית ותנ"ך במספר מוסדות תיכוניים ועל-תיכוניים בישראל, ובנוסף היה ממייסדי הישיבה התיכונית שעלבים ומנהלה החינוכי הראשון. בניו הוציאו ספר של דברי תורה שמסר לנכדיו בהזדמנויות שונות. י' בן-אבנר, 'לפולמוס על הרבנות בעדת ישורון דק"ק פפד"ם בשנות העשרים', סיני קו (תש"נ), עמ' עב-עט מתיאס מורגנשטרן, 'הרב רפאל ברויאר ופירושו לשיר השירים (1912)', ראה: כתב עת לחקר העברית באירופה 9 (2003), עמ' 103–109 מלך שפירא, 'המחלוקת על הרבנות בפרנקפורט: מבט מבפנים', מלין חביבין ג (תשס"ז), עמ' כו–לג כמה מחיבוריו של הרב רפאל ברויאר בגרמנית באתר ספריית פרנקפורט חומרים על יהדות אשפנבורג ובהם, בין השאר, תיאור של פטירתו ולווייתו של הרב רפאל ברויאר מצבתו של הרב רפאל ברויאר רשומות אודות הרב רפאל ברויאר באתר הספרייה הלאומית בירושלים יעקב ברויאר, אמת ליעקב, ירושלים תש"ף, עמ' 3 יעקב ברויאר, אמת ליעקב, ירושלים תש"ף
ירוסלבאס ראקוויצ'יוס

ירוסלבאס ראקוויצ'יוס (בליטאית: Jaroslavas Rakevičius;‏ 1904 – 1978) היה חסיד אומות העולם אשר הציל כעשרים משפחות יהודיות במהלך שואת יהודי ליטא על ידי גרמניה הנאצית. בין האנשים שניצלו היה גם הילד אהרן ברק, לימים נשיא בית המשפט העליון של ישראל. חלק מהניצולים הוברחו מתוך גטו קובנה על ידי ירוסלבאס ראקוויצ'יוס ובניו, שליוו את היהודים דרך ביערות עד לביתם בכפר קיידז'אי (Keidžiai), במרחק כמאה קילומטרים מקובנה. בעזרת שכניהם הסתירו בני משפחת ראקוויצ'יוס את היהודים על לשחרור האזור בידי הצבא האדום. ב-15 ביולי 1976 הכיר "יד ושם" בירוסלבאס ראקוויצ'יוס כחסיד אומות העולם. ירוסלבאס ראקוויצ'יוס ובניו צ'סלובאס, יאוזאס, ינונאס ואלימנטאס; יונאס ואונה מוצוראיטיס וילדיהם מפודייה (צ'פיין), אלפונסאס, זוזנה (לסקאוסקיין) וינונאס, באתר "יד ושם" מתוך עדותו של אלגימנטאס ראקוויציוס, מרץ 2005, באתר "יד ושם"
רמו פורר

רמו פורר (באיטלקית: Remo Forrer; נולד ב- 5 בספטמבר 2001) הוא זמר שווייצרי. ייצג את שווייץ באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. בשנת 2020 זכה בעונה השלישית של הגרסה השווייצרית לתוכנית הטלוויזיה "The Voice". הוא ביצע בשלב הגמר את השיר "Sign of the Times" של הארי סטיילס. לאחר מכן הוחתם בחברת יוניברסל מיוזיק גרופ. סינגל הבכורה שלו, "Home", הגיע למקום ה-93 במצעד הפזמונים השווייצרי. בשנת 2022 השתתף בפרק של תוכנית הבידור הגרמנית "Zeig uns Deine Stimme". ב-20 בפברואר 2023 הכריזה רשות השידור השווייצרית על פורר כנציג שווייץ לאירוויזיון 2023. שירו, "Watergun", יצא לאור ב-7 במרץ. ב-11 במאי 2023 ביצע פורר את "Watergun" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. שווייץ הופיעה שלישית, לפני פולין ואחרי פורטוגל. בגמר פורר הגיע למקום ה-20 עם 92 נקודות. פורר התגורר בהמברג בקנטון סנט גאלן. את אהבתו למוזיקה פיתח החל מגיל צעיר. הוא למד לנגן בחליל, אקורדיון ובפסנתר. מדיה וקבצים בנושא רמו פורר בוויקישיתוף רמו פורר, ברשת החברתית פייסבוק רמו פורר, ברשת החברתית אינסטגרם רמו פורר, ברשת החברתית טיקטוק רמו פורר, סרטונים בערוץ היוטיוב רמו פורר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רמו פורר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רמו פורר, באתר ספוטיפיי רמו פורר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) רמו פורר, באתר Last.fm (באנגלית) רמו פורר, באתר AllMusic (באנגלית) רמו פורר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רמו פורר, באתר דיזר רמו פורר, באתר Discogs (באנגלית) רמו פורר, באתר Genius רמו פורר, באתר טיידל (באנגלית) "Remo Forrer: «Ich wäre bei der Finalshow durch die Luft geflogen»". Schweizer Illustrierte (בגרמנית (שוויץ)). נבדק ב-2023-02-20. "«The Voice»-Gewinner - Eurovision Song Contest 2023: Remo Forrer singt für die Schweiz". Schweizer Radio und Fernsehen (SRF) (בגרמנית). 2023-02-20. נבדק ב-2023-02-20. "Remo Forrer will represent Switzerland at Eurovision 2023". eurovision.tv. 20 בפברואר 2023. נבדק ב-20 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Eurovision 2023 Semi-final 1 Results Eurovision 2023: Running order in the Grand Final "Remo Forrer | Sänger und Musiker aus der Ostschweiz". remoforrer.ch. נבדק ב-2023-02-20.
ארגון שחקני הכדורגל בישראל (1984-2014)

ארגון שחקני הכדורגל בישראל הייתה עמותה רשומה שהוקמה בשנים 1984–1985 על ידי שחקני כדורגל ישראליים, אשר התאגדה בכדי לייצג את שחקני הכדורגל ולקדם את עניינם. הארגון פעל עד 2014, אז הוחלף בידי ארגון השחקנים החדש. ארגון שחקני הכדורגל בישראל (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il יצחק נבון – שר הספורט: פעילותו של יצחק נבון בענייני הספורט בישראל |, באתר catalog.archives.gov.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וורסקלה

וורסקלה (באוקראינית וברוסית:Ворскла) היא נהר ברוסיה ובאוקראינה, יובל שמאלי של הדנייפר. מקור הנהר נמצא במורדות המערביים של רמת רוסיה האמצעית קרוב לכפר פוקרובקה (בראיון איניאנסק שבמחוז בלגורוד. בשטחי אוקראינה הוא זורם באזורי סומי ופולטבה בשפלת הדנייפר. וורסקלה נשפכת בדנייפר באגם המלאכותי קמנסקי (שנקרא תקופת-מה דנייפרודזרז'ינסק) במרחק 514 ק"מ משפך הדנייפר (על יד הכפר סווטלוגורסויה בראיון קובליאקי במחוז פולטבה. אורך הנהר הוא 464 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו הוא 14,700 קמ"ר. רוחב עמק הנהר באוקראינה נע בין 10 ל-12 ק"מ. הגדה הימנית של הנהר גבוהה למדי בעוד שהגדה השמאלית נמוכה. וורסקלה כשרה לשיט בין הדלתא שלה לקובליאקי. יובליו הימניים העיקריים הם וורסקליציה ובורומליה ויובליו השמאליים הם מרלה, קולומק וטהמליק. הערים החשובות על הוורסקלה הן פולטבה, אוחטרקה וקובליאקי. הנהר קופא מדצמבר עד מרץ. מי הנהר גדלים בחודשי מרץ-אפריל וקטנים ביולי-אוקטובר. הספיקה הממוצעת בשפך הנהר היא מעל 36 מ"ק/שנייה. נבנו עליו תחנות חשמל הידראוליות ותאי שיט מווסתים. מי הנהר משמשים לאספקת מים לאוכלוסייה ולמפעלים ולהשקיות. לאורך גדות וורסקלה נמצאים שמורות טבע: פארק יערות קובפק ויער פאראסוצק. הנהר והגדותיו הציוריים מספקים אתרי נופש. יש משערים כי שם הנהר נגזר מהשורש הטורקי עתיק "וורסק" (דומה ל aors שהוא אחד הכינויים של האלנים) עם תוספת הסיומת הבולגרית העתיקה -לה. לפי תאוריה אחרת, לשם וורסקלה שורשים סקיתיים- סרמטיים:המלים "וור סקול" שמשמעותן "מים לבנים".(מזכיר את המילה אוסטינית "אורס" = לבן). ייתכן שמלים אלה מתייחסות לסוגהסלעים העיקריים של הנהר - הגיר. לפי תאוריה אחרת שם הנהר בא מהמילה הטורקית "ברוסיקי" - כלומר "גירית". הנהר מוזכר בשמות "וורוסקול" ,"ורסקלה" "וסקול" ב"סיפורי השנים השחלפו" או "הכרוניקה של נסטור" (מהמאה ה-12) ובכרוניקת ההיפטית (ממנזר איפטייב) מהמאה ה-15. בוורקסלה חיים מעל 50 מיני דגים, רובם קרפיונים, לשים זאבי נהרות, פרקות, זהבונים, דיגיגים, Rutilus ,Scardenius Carassius ,Pimephales, Gustera, Alburnus, Pomatoschistus Gobio, שפמנונים, טינקות. על גדותיה פוגשים ארנבים, שועלים, ביערות ישנם איילים, חזירי בר. מגוון רב של עופות: ברכיות, אנפות אפורות, חוגלות, פסיונים ועוד. לאורך הגדות יש יערות נרחבים - יערות נשירים ומחטניים (יותר בגדה השמאלית). מעוז ישן, ככל הנראה גלונוס, נמצא על הוורסקלה, מדרום לאוחטרקה. באזור זה התקיים ב-1399 הקרב וורסלקה שבו הובס ויטאוטאס הגדול, הדוכס הגדול של ליטא, על ידי כוחות מונולים-טטרים של אורדת הזהב בראשות האמירים טמור קולטלוג ואדיגו. על הקרב נכתב, בין השאר, בכרוניקת ניקון הרוסית. ההיסטוריון והשמבלן המלכותי השוודי מן מאה ה-18, גוסטב אדרפלד סיפר בספרו "ההיסטוריה הצבאית של המלך השוודי קרל השנים עשר מ-1700 ועד קרב פולטבה ב-1709, שפורסם באמסטרדם ב-1740, צוין, על בסיס טענה. של מרטין קרומר כי קרב פולטבה ב-1709 התנהל באותו שדה קרב כמו הקרב וורסקלה. השם "וורסקלו" מופיעה גם על המפה של בופלן מ-1648. . שושנים צחורים בוורסקלה הנהר וורסקלה על ידי הכפר חוחרה וורסלקה על יד הכפר אופישניה Vorskla הנהר על יד נובי זנדארי וורסקלה על יד נובי זנדראי מדיה וקבצים בנושא וורסקלה בוויקישיתוף באנציקלופדיה של אוקראינה ברשת לפי המהדורה מ-1993 כרך ה. אנציקלופדיה של אוקראינה המודרנית ברשת - 2006 (א.א. קוראש, מ.נ.גריזון)