laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי

פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי (2 בינואר 1827 - 26 בפברואר 1914, התאריכים לפי הלוח היוליאני כפי שהיה מקובל בתקופת חייו) היה מגלה ארצות, בוטנאי וסטטיסטיקאי רוסי שעסק גם בפעילות ציבורית ענפה. לאות הוקרה לחשיבות פעילותו לחקר הרי טיין שאן בשנת 1906 לשם משפחתו התווספה תוספת "טיין-שאנסקי" וזאת לפי החלטת ניקולאי השני פיוטר סמיונוב נולד באחוזה משפחתית בכפר במחוז ליפצק למשפחת קצין. עד לגיל 15 הוא התחנך בבית. בגיל 15 פיוטר סמיונוב החל ללמוד בפנימייה של קציני חיל הפרשים בסנקט פטרבורג. עם סיומה הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1849, לאחר סיום האוניברסיטה סמיונוב התקבל לחברה הגאוגרפית הרוסית. מסע החקר הראשונה של פיוטר סמיונוב היה במרכז רוסיה, בעיקר במחוז וורונז' של היום. על בסיס המחקרים שבוצעו הוענק לו תואר שני בבוטניקה. בשנת 1851 פיוטר סמיונוב נסע לאירופה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין, נפגש עם אלכסנדר פון הומבולדט וביקר במדינות אירופה רבות. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב פרסם תרגום של הכרך הראשון של ספרו מעת קרל ריטר בהקשר לגאוגרפיה של אסיה. התרגום כלל הרחבה משמעותית. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב נסע לשנתיים לאזור אסיה המרכזית וחקר הרי אלטאי, אזור איסיק קול ובעיקר הרי טיין שאן. במהלך המסע נאסף חומר רב בתחום בוטניקה, גאולוגיה והיסטוריה של האזור. בהתאם לצו קיסרי מ-23 בנובמבר 1906 לאות הוקרה על פעילותו לחקר האזור לשם משפחתו התווספה סיומת "טיין-שאנסקי". בשנת 1858 פיוטר סמיונוב הוזמן להשתתף בהכנת רפורמה בתחום האיכרים באימפריה רוסית. הרפורמה שבוצע בשנת 1861 הוכנה בהשתתפות פעילה של פיוטר סמיונוב. בשנת 1863 פורסם הכרך הראשון של "מילון גאוגרפי-סטטיסטי של האימפריה הרויסת" שסמיונוב שקד על הכנתו. בשנים 1865, 1867, 1870 ו-1880 יצאו לאור כרכים נוספים. בשנת 1864 פיוטר סמיונוב התמנה ליו"ר הוועדה לסטטיסטיקה. הוא היה פעיל בתחום עד לשנת 1897. בשנת 1897 בהתאם להנחיותיו אורגן לראשונה מפקד אוכלוסין ברוסיה. בשנת 1873 הוא נבחר לסגן נשיא של החברה הגאוגרפית הרוסית. באופן פורמלי הנשיא של החברה היה נציג המשפחה הקיסרית ומעשית סמיונוב עמד בראש החברה במשך עשרות שנים וניהל את פעילותה. בהיותו בראש החברה הגאוגרפית הרוסית פיוטר סמיונוב קידם מסעות לאסיה המרכזית של פיוטר קוזלוב וניקולאי פרז'וואלסקי. בשנת 1888 סמיונוב השתתף במסע לחקר אסיה המרכזית. ממסע חקר זה סמיונוב הביא אוסף עשיר של חרקים. בשנים 1894 ו-1895 סמיונוב פרסם שני כרכים נוספים של ספר מעת קרל ריטר עם תוספות רבות בהתאם למחקרי האזור שהוא ביצע. לקראת יובל ה-50 של החברה הגאוגרפית הרוסית סמיונוב פרסם "היסטוריה של עבודת החברה הגאוגרפית" ב-3 כרכים. בשנת 1897 סמיונוב התמנה לחבר בהמועצה המדינית. על פעילותו המדעית והציבורית פיוטר סמיונוב קיבל מספר רב של עיטורים של האימפריה הרוסית כולל עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1911 שהיה העיטור הגבוה ביותר של המדינה. כמו כן הוא קיבל עיטורים של מדינות אחרות. פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי נפטר מדלקת ריאות והוטמן בית העלמין סמולנסקי בעיר. לפיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי היה אוסף גדול של ציירים הולנדים. לאחר פטירתו האוסף נתרם לארמיטאז'. על שמו נקראו מספר מקומות באסיה, קווקז, אלסקה ומעל 100 מינים של צמחים וחיות. מדיה וקבצים בנושא פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי בוויקישיתוף פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פרח השכונות

פרח השכונות הוא מחזמר להיטים שכתב קובי אוז וביים ניר ארז, המבוסס על שיריהם של קובי אוז ולהקת טיפקס, הועלה לראשונה בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2012. זהו המחזה הראשון שכתב קובי אוז. בשנת 2010 פנה תיאטרון באר שבע לקובי אוז בהצעה לכתיבת מחזה קומי, המבוסס על שיריו, המתמקד בעיר דרומית, הסופגת טילים ונתונה באווירה מסורתית. המחזה מדבר בצורה הומוריסטית ובשילוב שירים מוכרים, על היחס המזלזל והמנוכר של החברה הישראלית המתגוררת במרכז הארץ, אל העולים ממדינות ערב, שהתיישבו בפריפריה בדרום הארץ, אל המצב הכלכלי הקשה באזור, הקסאמים, ומתאר בהומור את החברה שרבנים שונים הפכו בה למפלט מקשיי היומיום. המחזה מספר את סיפורה המצחיק-עצוב של משפחת בוזגלו המתגוררת בעיירת פיתוח בדרום הארץ. רוב המערכות במחזה הן פלשבקים אל העבר, במהלך ימי השבעה, לאחר שאבי המשפחה, מסעוד בוזגלו, נהרג מפגיעה ישירה של קסאם; והמערכה האחרונה היא חתונתם של גיבורי המחזה. שם המחזה לקוח מהשיר "פרח השכונות", בו מתואר בצורה אירונית סיפורה של נערה צעירה, שמפיק מנוסה מנסה לשכנעה לעבוד איתו כזמרת, ולאחר הצלחתה היא זורקת אותו. טיפקס על בימות התיאטרון, גל"צ און-ליין, 12 בנובמבר 2012 ‏מרב יודילוביץ', קובי אוז: "התמימות היא התרסה מול העולם הציני", באתר ynet, 13 בנובמבר 2012
אקול נורמל סופרייר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אקול נורמל סופרייר – מוסד להשכלה גבוהה בפריז. מוכר גם בראשי תיבות שמו, ENS. אקול נורמל סופרייר דה ליון – מוסד להשכלה גבוהה בליון. מוכר גם בראשי תיבות שמו, ENSL. אקול נורמל סופרייר דה קשאן – מוסד להשכלה גבוהה בקשאן שליד פריז. מוכר גם בשם ENS Cachan.
סיי

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא פארק. פארק גֵ'ה-סאנג (בקוריאנית: 박재상,‏ 朴載相; באנגלית: Park Jae-sang; ‏נולד ב־31 בדצמבר 1977), המוכר בעולם כ-PSY (יש להגות סיי), הוא זמר, רקדן, מפיק ומוזיקאי דרום קוריאני. סיי היה חתום בחברת התקליטים YG Entertainment, אך כיום מנהל חברה משלו הנקראת P-NATION. סיי ידוע במיוחד בזכות הלהיט העולמי "Gangnam Style" ("גנגנאם סטייל"), שבין דצמבר 2012 ליולי 2017 היה הקליפ הנצפה ביותר ביוטיוב, זאת לאחר שעקף את מספר הצפיות של השיר Baby של ג'סטין ביבר. ב-21 בדצמבר 2012 עבר הקליפ את רף מיליארד הצפיות, והיה לסרטון הראשון ביוטיוב שהגיע למספר כזה של צפיות. נכון לדצמבר 2023, הקליפ ממוקם במקום ה-11 ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב. ב-7 בינואר 2012 ערך סיי את הופעתו הבין-לאומית הראשונה, מול למעלה מ-80,000 מעריצים ביפן. ביולי 2012 הוציא את אלבומו השישי, שכלל את "גנגאנם סטייל". ב-13 באפריל 2013 הוציא סיי את השיר "Gentleman". ב-31 במאי 2014 "Gangnam Style" עבר את רף 2 מיליארד הצפיות. ב-9 ביוני 2014 הוציא את השיר "Hangover" יחד עם הראפר סנופ דוג, שנכון ל-12 באפריל 2023 קיבל למעלה מ-362 מיליון צפיות. ב-30 בנובמבר 2015 הוציא את השיר "DADDY". השיר זכה ליותר מ-6 מיליון צפיות וחצי תוך יממה. ב-10 במאי 2017 הוציא את השיר "NEW FACE" שעקף את רף 50 מיליון הצפיות. בנוסף לשירים הללו, במהלך העשור השני של המאה ה-21, הוציא סיי שירים נוספים כגון: "I LUV IT", "KOREA", "RIGHT NOW" ועוד. ב-29 באפריל 2022 הוציא את אלבומו ה-8, Psy 9th. השיר המצליח ביותר באלבום הוא "That That" שהוציא עם הזמר שוגה, שמוכר כחבר בלהקה הדרום-קוריאנית BTS. ב-14 באוקטובר 2006 נישא סיי ליו היי-יאון, נגנית צ'לו ואשת חינוך ועסקים, אותה הכיר דרך מכר משותף והיה בן זוגה לשלוש וחצי שנים קודם לכן. לזוג תאומות. ראו גם: דיסקוגרפיה של סיי (אנ') Psy from the Psycho World! (אנ') (2001) Ssa2 (אנ') (2002) 3 Mai (אנ') (2002) Ssajib (אנ') (2006) PsyFive (אנ') (2010) Chiljip Psy-da (אנ') (2015) 4×2=8 (אנ') (2017) Psy 9th (אנ') (2022) מדיה וקבצים בנושא סיי בוויקישיתוף סיי, ברשת החברתית פייסבוק סיי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיי, ברשת החברתית אינסטגרם סיי, ברשת החברתית טיקטוק סיי, סרטונים בערוץ היוטיוב סיי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סיי, באתר Metacritic (באנגלית) סיי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סיי, באתר ספוטיפיי סיי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סיי, באתר Last.fm (באנגלית) סיי, באתר AllMusic (באנגלית) סיי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיי, באתר דיזר סיי, באתר Yandex.Music (ברוסית) סיי, באתר Discogs (באנגלית) סיי, באתר Songkick (באנגלית) סיי, באתר Genius סיי, באתר SecondHandSongs סיי, באתר בילבורד (באנגלית) סיי, באתר טיידל (באנגלית) סיי, באתר אמזון מיוזיק סיי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אהוד קינן, 2 מיליארד צפיות לגנגנאם סטייל, באתר ynet, 1 ביוני 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרכז העדכונים

מרכז העדכונים (באנגלית: Notification Center) היא תכונה במערכות ההפעלה של חברת אפל, המספקת סקירה של התראות מיישומים. התכונה קיימת במכשירי האייפון, האייפוד והאייפד במערכת ההפעלה iOS 5 והלאה, ובמחשבים הניידים והנייחים של אפל במערכת ההפעלה macOS 10.8 והלאה. התכונה מציגה ומקבצת הודעות והתרעות שעוד לא נקראו, עליהן יכול המשתמש להקיש בשביל לקרוא את ההודעה במלואה ולהיכנס ליישום ממנו הגיעה. כמו כן, המשתמש יכול לבחור אילו יישומים יופיעו במרכז העדכונים, לפי התאמתו האישית. אפל שחררה תחילה את התכונה בהשקת ה-iOS 5 באוקטובר 2011, והודיעה שהתכונה תהיה זמינה גם ב-Mac, כחלק ממערכת ההפעלה OS X Lion Mountain בחודש יולי 2012. מרכז העדכונים שוחרר בצאת מערכת ההפעלה iOS 5 כדי להחליף את המערכת הקודמת והתמודדות עם ההתרעות שמגיעות מיישומים. במקום שההתרעה תפריע למשתמש בזמן שימוש במכשירים, ההתרעה תיכנס אל תוך המרכז ויוצג באנר בחלק העליון של המסך. זה מאפשר למשתמש להמשיך ולהשתמש במכשיר שלו, והבאנר יעלם לאחר זמן של כמה שניות. כדי לראות את ההתרעה, על המשתמש להחליק את האצבע מהחלק העליון של המסך מטה (במכשירים אייפון, אייפוד ואייפד), כדי שיפתח מעין וילון, שבו כל ההתרעות שעוד לא נקראו מהיישומים שבמכשיר יוצגו. במחשבים של אפל, על ידי לחיצה על כפתור מרכז העדכונים. את התרעות שתוצגנה במרכז זה ניתן לבחור על פי התאמה אישית של המשתמש, על ידי כניסה להגדרות ובחירת היישומים שמהם תגיע ההתרעה (תמונה מספר 4). בתוך המרכז, כדי לקרוא את ההתרעה במלואה ולהגיע אל היישום ממנו הגיעה ההתרעה, יש ללחוץ על באנר ההתרעה. כאשר ילחץ המשתמש על הבאנר ויכנס אל תוך היישום, בפעם הבאה שיפתח את מרכז העדכונים ההתרעה לא תהיה כיוון שסומנה כ"נקראה". משתמשים יכולים גם להסיר התרעות ממרכז העדכונים מבלי לקרוא אותן על ידי נגיעה על סימון ה-X שקיים בכל באנר (תמונה מספר 1) ולאחר מכן על ידי נגיעה על "נקה" (תמונה מספר 2). כאשר מכשיר ה-iOS נעול, התרעות חדשות שמופיעות על מסך הנעילה (תמונה מספר 5), ניתן לקרוא אותן על ידי החלקת הסמל של היישום משמאל לימין לכל אורך ההודעה (תמונה מספר 6). מרכז העדכונים ב-אייפון ו-אייפוד טאץ' כולל גם יישומון מזג אוויר ומניות. ביישומון של מזג האוויר מוצג מידע על מזג האוויר במיקום הנוכחי של המשתמש, וביישומון של המניות, מוצג מידע על מניות שהמשתמש בחר להציגן. תכונה זו אינה זמינה באייפד וב-OS X. המשתמש יכול גם לבחור באפשרות להציג את יישומוני פייסבוק וטוויטר, שמאפשרים לו לשלוח טוויטים או לעדכן את הסטטוסים שלו ישירות ממרכז העדכונים. (תמונה מספר 3) כל התרעה שמגיעה מיישום ונכנסת לתוך מערכת ההתרעות מסופקת על ידי אפל, וגם הודעות מקומיות, עשויות להיכנס לתוך מרכז העדכונים. יישומי OS X, יכולים להיכנס לתוך המערכת הזו רק אם הם מורדים מ-Mac App Store. משתמשים יכולים להתאים אישית את מה שהם רוצים שיופיע במרכז העדכונים, ויכולים לבחור להפסיק התרעות המגיעות מיישומים מסוימים המופיעים במרכז, או בשליחת התרעות למסך שלהם. משתמשי OS X יכולים להשבית התרעות ליום, דבר העוצר הופעת התרעות המופיעות על המסך. עם זאת, כל ההתרעות שנשלחו בתקופה זו עדיין גלויות במרכז ההתרעות. שירות דומה כלול ב-6 iOS כחלק מהתכונה נא לא להפריע, המאפשרת השבתה של כניסת התרעות מיישומים, שיחות ועדכונים, למשך תקופה מסוימת של זמן שנקבעת על ידי המשתמש. אתר האינטרנט הרשמי של מרכז העדכונים (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של מרכז העדכונים (באנגלית) הסבר על מרכז העדכונים למכשירי iOS, באתר אפל הסבר על מרכז העדכונים למכשירי macOS, באתר אפל
צבעוני שחור (אופרת רוק)

צבעוני שחור הייתה להקה ישראלית, שפעלה בשנות התשעים והעלתה אופרת רוק. ב-1990 הוקם הרכב בשם "צבעוני שחור" שכלל את רון סלונים בשירה ופסנתר ואיל פארן בגיטרה. אליהם צורפו אלונה דניאל בשירה, איאם (אשתו של סלונים) כבסיסטית ואיציק סולם בגיטרה. ההרכב הופיע פעם בשבוע במועדון "הטריפ" בתל אביב עם אופרת רוק שכתבו סלונים ופארן, שגם היא נקראה "צבעוני שחור" (אם כי יוצריה העדיפו לכנות אותה "הזיית רוק"). העלילה מספרת על זוג האוהבים תום (רון סלונים) ומאי (אלונה דניאל). שניהם משתחררים מהצבא ודרכיהם נפרדות: תום נוסע להודו כדי לחפש את משמעות החיים, ואילו מאי, להעדפתה, נוסעת לאמסטרדם ומתפתה לזנות וסמים. האופרה לא זכתה להצלחה בהופעות הראשונות, אך בהמשך צברה קהל צופים קבוע. דניאל, יחד עם מיכה שטרית, החליטו לקדם את המופע בחברת תקליטים ולהקליט אותו לאלבום. ב-1995 יצא בחברת הד ארצי ובהפקתו המוזיקלית של שטרית האלבום "צבעוני שחור - הזיית רוק מאת רון סלונים ואיל פארן" ובו שירי המופע בביצועם של סלונים ודניאל. באלבום ניגנו גם ז'אן פול זימבריס וארקדי דוכין, חבריו של שטרית ללהקת "החברים של נטאשה". מלבד "אמסטרדם" שכתבה והלחינה רותי פארן (אשתו דאז של איל; לימים רותי אלאל, בת זוגה של קורין אלאל) והקטע האינסטרומנטלי "צ'ילום" שהלחינו שאר משתתפי האלבום, כל השירים נכתבו או הולחנו על ידי סלונים ואיל פארן. באלבום בלטו השירים "אמסטרדם", "אהבה אסורה", "פסטיבל הצבעים", "הבאים בתור" "פתיתי שלג", "לך" ובמיוחד השיר "ואני אוהב אותך". לאחר שיצא האלבום עלה במועדון צוותא בתל אביב מופע קבוע של האופרה, אך הוא לא זכה להצלחה. גם השירים שיצאו לרדיו (כולל "ואני אוהב אותך") וקליפ פרובוקטיבי בהשתתפות מיכל זוארץ לא זכו להצלחה והמופע הופסק. הבאים בתור (3:04) זכוכית נשברת (4:22) אמסטרדם (4:07) את השיר כתבה והלחינה רותי פארן, שהייתה אשתו דאז של איל. ב-1997, כעבור שנתיים, התפרסמה כזמרת בשם הבמה פארן והוציאה את אלבומה היחיד "היערות המתוקים", שבו נכלל השיר "אמסטרדם" בלחן שונה ומילים חדשות (עם אלונה דניאל), שהיו פחות גסות מאלה שהופיעו בגרסת צבעוני שחור (אם כי פרובוקטיביות כמו בשאר השירים באלבומה). ממלכת הביצה (3:33) אהבה אסורה (4:37) כתם בנפשי (3:07) לך (3:04) מלך הביצה (3:30) גורו בולום (3:57) בחלון (3:48) ואני אוהב אותך (4:24) צ'ילום (4:00) מלכת הזונות (3:16) פסטיבל הצבעים (6:21) פתיתי שלג (6:48) צבעוני שחור, באתר Discogs (באנגלית) צבעוני שחור, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
מחנה המעבר מריינפלדה

מחנה המעבר מריינפלדה (בגרמנית: Notaufnahmelager Marienfelde) במערב ברלין היה אחד משלושה מחנות שהופעלו על ידי גרמניה המערבית בתקופת גל ההגירה הגדול מגרמניה המזרחית, בעיקר בין השנים 1950 ל-1961, כדי לקלוט קליטה ראשונית את המהגרים למערב. מאז 1949, לאחר הקמתן של שתי הגרמניות, נהרו תושבי גרמניה המזרחית לגרמניה המערבית ובפרט למערב ברלין כדי להתאזרח שם. ב-1949 כולה היגרו כ-129,000 איש, והמספר הלך ועלה משנה לשנה. ב-1950, לאחר אישור חוק החירום הפדרלי, הוקם בברלין מוקד ארעי לקליטתם בשרלוטנבורג, אך עם הגידול במספר המהגרים - כ-200,000 ב-1950, כ-165,000 ב-1951 וכ-182,000 ב-1952, התעורר הצורך במחנה מעבר מסודר. לאחר סגירת הגבול בין שתי הגרמניות, במאי 1952, עוד החמירה הבעיה, ורבבות פליטים הגיעו למערב ברלין, אל המחנה היחיד שנשאר לקלטם. ביולי אותה שנה הונחה אבן הפינה למחנה חדש, מריינפלדה, ברובע שנברג שבאזור הכיבוש האמריקאי. השיקולים שהנחו את מחלקת מחנות החירום הפדרלית (Notaufnahmelagers des Bundes), האחראית ליישום החוק לגבי מיקום המחנה היה קרבתו לשדה התעופה טמפלהוף והקרבה לקווי הרכבת של ה-S-Bahn. המחנה החל לפעול באוגוסט 1953, עם יכולת קליטה לכ-2000 איש, והתמלא במהירות לאור גלי ההגירה הגדולים לאחר התקוממות פועלי הבניין במזרח גרמניה ב-17 ביוני. המחנה הורחב עוד ועוד, אך תמיד היה מאוכלס בצפיפות. בבואם למחנה היו המהגרים מתושאלים על ידי חוקרי מודיעין לנסיבות עזיבתם כדי לבדוק אם אין הם מרגלים סמויים. אם נמצא שהיו נרדפים פוליטית בארצם, או שנשקפה להם סכנת חיים, היו מקבלים סיוע נוסף מהרשויות, ואם לאו, הותר להם להישאר אך ללא סיוע. לאחר מכן נשארו המהגרים ללון במחנה עד שהוטסו למערב גרמניה, שם נקלטו בעבודה במדינה המתפתחת במהירות, שבה היה ביקוש גדול לכוח אדם מקצועי. מיעוטם של המהגרים בחרו להישאר במערב ברלין, שם יכלו להתגורר ולעבוד, ואף לחזור (עד 1961) למזרח העיר לצורך קניות במחירי מציאה. לקראת אמצע 1961 עלה המחנה, הצפוף להתפקע, לרמות שיא בקליטת דיירים חדשים. ביוני נרשמו בו בממוצע יותר מ-600 פליטים ביום, ביולי כ-1000. בתחילת אוגוסט 1961 נרשמו כל יום כ-1200, ב-8 בחודש כבר קפץ מספרם ל-1741 . ב-12 באוגוסט כבר הגיע המספר ל-2400. ב-13 באוגוסט 1961 סגרו שלטונות גרמניה המזרחית את אזור החיץ בין שני חלקי ברלין, והחלו להקים את חומת ברלין. בן לילה פחת מספר הפליטים שהגיעו למחנה כמעט לאפס, ועד מהרה הוא התרוקן כמעט כליל, ובשנים שלאחר מכן שירת בקושי כמה אלפים שהצליחו להימלט. לנמלטים ממזרח גרמניה לאחר הקמת החומה נאמר לא לחשוף את שיטת בריחתם, בשל חשד להימצאות סוכני שטאזי במחנה. חלקים ממנו הוסבו לדירות מגורים, וחלק קטן נשאר על מנת לשמש כמחנה קליטה למקרה הצורך. ב-1989, לאחר נפילת החומה, שב המחנה והתמלא, ואף עלה הצורך בשכירת דירות נוספות לשיכון הפליטים. זרם הפליטים שכך ביוני 1990, וב-1993 עזב המהגר האחרון ממזרח גרמניה את שערי המחנה. מאוחר יותר קלט המחנה גרמנים-אתניים (Aussiedler) שהגיעו ממדינות חבר העמים (ברית המועצות לשעבר), אך גם זרם זה שכך, ובסוף 2008 נסגר המחנה סופית. ב-2010 נפתח המחנה מחדש כמרכז למבקשי מקלט ולפליטים[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא מחנה המעבר מריינפלדה בוויקישיתוף האחרים פעלו בגיסן ובאולצן, והתחילו לפעול עוד קודם לכן טיילור, חומת ברלין: 13 באוגוסט 1961 - 9 בנובמבר 1989, עמוד 152 טיילור, 274
ליפא שווגר

אהרן ליפא אליעזר שווגר (ה'תרמ"ב, 1882 בהוסיאטין אוקראינה – כ"ב בשבט ה'תשכ"א, 9 בפברואר 1961, תל אביב ישראל) היה בעליה של הוצאת ספרים "דובבי שפתי ישנים", וסוחר בכתבי יד ובספרים עתיקים. חסיד רבי ישראל מהוסיאטין. נולד לר' יהודה שווגר שהיה מחסידיו ונאמניו של האדמו"ר מהוסיאטין, ולשרה לאה לבית רטר, שהייתה מיוחסת לרבי אלימלך מליז'נסק. משפחתו של ליפא שווגר הגיעה להוסיאטין מהעיירה סקאלאט, אותה עזבה אחרי פטירתו של רבי אורי השרף מסטרלינסק. ראש משפחת שווגר, היה הרב אהרן, שנמנה עם חבורת החסידים הקרובה לרבי ישראל מרוז'ין. הוא גם היה מהסייענים שהוציאו לפועל את בריחתו הנועזת של רבו, מהכלא הרוסי אל החופש באוסטריה. כשנחקר לאחר מעשה, ספג עינויים קשים ולא פתח את פיו, ומאז נתכנה "אהרן דער שוואגער" שפירושו: אהרן השתקן, ומכאן שם המשפחה שווגר. בנו של אהרן, רבי דוד ("דודיא" בפי החסידים), נמנה עם עדת חסידי רוז'ין, ומאוחר יותר אף התמנה לגבאו המיתולוגי של הרבי מהוסיאטין. הוא היה אביו של יהודה שווגר אביו של ליפא, בנה אכסניה בעיירה הוסיאטין, עבור העולים לרגל לביתו של הרבי. בנעוריו נשלח ליפא לסקאלאט, עיר אבותיו, שם למד תורה אצל הרב מסקאלאט. במלחמת העולם הראשונה ברחה משפחת שווגר לווינה. בשנת תרנ"ט (1899), הוא נישא לבתו של שלמה ליבמן, ועבר להתגורר לצד חותנו בקולומיאה. בראשית המאה ה-20, בהיותו בן 20, הקים ליפא, יחד עם גיסו, הרב דוד פרנקל, רבה של הוסיאטין, הוצאת ספרים בשם 'דובבי שפתי ישנים' לכתבי יד ודפוסים נדירים, וכן בית מסחר לספרים. מקום ההוצאה היה בהוסיאטין, והיא התקיימה משנת 1906 ועד לכניסת הרוסים להוסיאטין במלחמת העולם הראשונה. דובבי שפתי ישנים, היה בית המסחר לספרים הגדול ביותר בגליציה, שהתמחה בספרים עבריים עתיקים וכתבי יד נדירים. בית המסחר נהרס במלחמת העולם הראשונה והועלה באש, ורק מעט כתבי יד וספרים ניצלו. בית המסחר הדפיס קטלוגים ארבע פעמים בשנה. הקטלוגים נערכו על פי מדורים: אוניקה, אינקונבולה וקלף. המחירים נקובים במארקים ופפניגים. הרשימות מלוּוֹת בתיאורים ביבליוגרפיים מקצועיים, מגלות ידע והבנה עמוקה בספרים עבריים עתיקים. קטלוגים לא מעטים יוחדו לסוגה אחת: הגדות של פסח, ספרי קבלה, ספרי תפילות, ספרי שאלות ותשובות, ספרי דרוש, ספרי פוסקים ומפרשיהם, כתבי הקודש, כתבי יד בקלף, ובנייר, ועוד. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית. בשנות השלושים עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. לצד המשך עיסוקו בספרים ובכתבי יד, הרבה לשהות לצד רבו האדמו"ר מהוסיאטין. שווגר נפטר ב-9 בפברואר 1961 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. ניצה פרילוק, האותיות שפרחו למוכר הספרים, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2008 הראשון במשפחת שווגר שנקרא בשם זה, נקרא על שמו של בנו של ר' אלימלך "ר' ליפא אליעזר וייסבלום". שני בניו של רבי דוד, יוסף וליפא המשיכו במסורת הגבאות שהמשיכה גם לאחר עלותו של האדמו"ר רבי ישראל מהוסיאטין ארכיון אוסף ליפא שוגר, בספרייה הלאומית ליפא שווגר באתר GRAVEZ
שמעון (נגיד המקדש)

שמעון היה יהודי מתייוון בתקופת בית שני ומרד החשמונאים, שלפי ספר מקבים ב׳, שימש כנגיד בית המקדש. על פי הנוסחים היווניים של ספר מקבים ב׳, שמעון, ואחיו מנלאוס, היו משבט בנימין, אולם רוב החוקרים המודרניים טוענים כי יחוס זה הוא טעות, ולמעשה הם היו שייכים למשפחת כהנים מתיוונת ממשמרת בילגה, על פי הנוסח הלטיני של הספר. פירוט על מוצאם נמצא בערך על מנלאוס. שמעון היה ביריבות עם חוניו השלישי ששימש ככהן הגדול. שמעון רצה להימנות למשרת אגרונומוס (מפקח על השווקים), אך חוניו סירב להעניק לו את התפקיד, בשל כך החליט שמעון לסכסך בין חוניו לשליטים הסלאוקים, והלשין לאפולוניוס, הנציב הסלאוקי, על אוצרות וכספים שכביכול מוחבאים בבית־המקדש. אפולוניוס העביר את הבשורה למלך סלאוקוס הרביעי, שציווה את שרו הבכיר הליודורוס לצאת לירושלים ולהחרים את אוצרות בית המקדש. הליודורוס נכשל בזאת, וחזר לאנטיוכיה בידיים ריקות. ספר מקבים ב׳ תולה אירוע זה בהתערבות אלוהית נסית שמנעה מהליודורוס מלבצע משימתו. למרות שתחבולה זו לא הצליחה, שמעון המשיך במזימתו והאשים באוזני השלטון הסלאוקי את חוניו בכישלונו של הליודורוס. כמו כן, טען שחוניו שואף לבגוד בסלאוקים ולמשול על הארץ. בירושלים פרצו מהומות ומריבות בין תומכי חוניו לנאמני שמעון, וחוניו יצא לפייס את המלך, לספר גרסתו, ולבקשו להרחיק את שמעון, שגורם למריבות אחים. לצרתו של חוניו, באותה תקופה מת סלאוקוס הרביעי, ותחתיו עלה לשלטון אנטיוכוס אפיפנס, שציווה לעצור אותו. ככל הנראה כי חוניו נטה לטובת בית תלמי. אחיו המתיוון של חוניו, יאסון (שמו העברי יהושע), שחפץ במשרת הכהן הגדול, ניצל את ההזדמנות וקנה בשוחד את המשרה מאנטיוכוס. כמו כן הוא שאף להפוך את ירושלים לפוליס הלניסטית, ייסד בה גימנסיון ואפביון (מוסדות חינוך יווניים), וכן החליף את החוקה היהודית. כשלוש שנים לאחר מכן, יאסון הודח מתפקידו לאחר שמנלאוס, אחי שמעון דלעיל, בגד בו והציע לאנטיוכוס סכום כסף גדול יותר עבור הכהונה. התהפוכות הרבות באותה תקופה נלוו במאבקים פנימיים קשים בתוך העם, שהובילו בסופו של דבר לגזירות אנטיוכוס ולמרד החשמונאים. התקופה ההלניסטית בארץ ישראל ספר מקבים ב׳: מבוא, תרגום ופירוש – דניאל שוורץ, ירושלים תשס"ה 2004 (סדרת "בין מקרא למשנה", הוצאת יד יצחק בן־צבי). מתוך אתר "כותר". ”ובימים ההם היה שומר הבית בירושלים ושמו שמעון למטה בנימין” (מקבים ב׳, פרק ג׳, ד׳) ”מנלאוס, אחי שמעון האמור” (מקבים ב׳, פרק ד׳, כ״ג) כך ע״פ הנוסח הלטיני הישן: de tribu Balgea, "משבט בלגה". שוורץ, דניאל. ספר מקבים ב׳, עמ׳ 64, וכן עמ׳ 103 בהערה על המקום. לטענת חוניו, מדובר בכספי פיקדונות למחיית אלמנות ויתומים, וכן בחלק מפיקדונו של הורקנוס לבית טוביה. לפי מקבים ב׳, פרק ג׳, כ״ד–כ״ז, כאשר הליודורוס ואנשיו רצו לבצע זממם, נראה אליהם פרש בעל שריון זהב, שהסתער על הליודורוס, וכן שני צעירים, שנרמז שהיו מלאכים, שהיכוהו נמרצות. אם אכן מדובר בתיאור שמבוסס על אירוע אמיתי, ההשערה היא שהיה מדובר במארב מתוכנן של המתנגדים לבזיזת המקדש. מקבים ב׳, פרק ד׳, ז׳–י״ז. לפי הנאמר שם, המצב הגיע לכך שכוהני המקדש זלזלו בעבודות המזבח, ובמקומם ערכו תחרויות היאבקות וזריקת דיסקוס.
ניז'רזאורוס

ניז'רזאורוס (שם מדעי: Nigersaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הרבאצ'יזאוריים. הניז'רזאורוס חי לפני כ-115-105 מיליון שנה באזור שהוא עכשיו ניג'ר, מערב אפריקה. למרות שהמאובנים נמצאו במדבר סהרה, כשהניז'רזאורוס חי האזור היה מלא בעמקים עם נהרות רחבים, יערות וצמחייה עשירה. דינוזאורים טורפים רבים חיו לצד הניז'רזאורוס, ביניהם: הסוקומימוס, ספינוזאור אוכל דגים, הדלתדרומאוס, הקריפטופס (Kryptops) בעל החוטם הקצר, והאאוקרכאריה. בנוסף חיו לצידו גם דינוזאורים אוכלי עשב, שביניהם: האורנוזאורוס, דינוזאור בעל מקור ברווז, לורדוזאורוס (Lurdusaurus), קרוב של האיגואנודון, וזאורופודים אחרים שהיו גדולים ממנו. גדות הנהר שרצו תנינים ענקיים כמו הסרקוסוכוס שאורכו 12 מטרים שחיכה במארב לטרף. בנוסף חיו גם תנינים קטנים יותר, האנטוסוכוס והארריפסוכוס שחיו על היבשה. גם בשמיים שרצו יצורים - פטרוזאורים ענקיים עפו בשמיים ולעיתים צללו לצוד דגים. אורכו של הניז'רזאורוס היה כ-9 מטרים, קטן יחסית עבור זאורופוד. היה לו פה מיוחד, שדמה לשואב אבק, וכל שיניו היו בחלק הקדמי של הפה. סידור זה עזר לניז'רזאורוס לתלוש עלים בקלות מין העצים. פה כזה ייחודי אך ורק לניז'רזאורוס. דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2 וJurassic World Evolution. איור של השלד גולגולת של ניז'רזאורוס דלתדרומאוס ניזון מניז'רזאורוס צעיר (ככל הנראה הם חיו בזמנים נפרדים) בהשוואה לאדם מדיה וקבצים בנושא ניז'רזאורוס בוויקישיתוף ניז'רזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ניז'רזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Nigersaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק הזהות

חוק הזהות הוא חוק בסיסי בלוגיקה ובמטפיזיקה הקובע כי כל עצם זהה לעצמו (בכתיב של תחשיב הפרדיקטים: a=a ובצורה פחות פורמלית: א' היא א'). החוק מיוחס לעיתים קרובות לאריסטו, אף כי אריסטו אינו מנסח אותו כעקרון לוגי נפרד. בספרו מטפיזיקה, ספר 7, פרק 17, אריסטו דן במובנות מאליה של הטענה שכל דבר הוא עצמו, אולם אינו מנסח את העיקרון כזהות פורמלית. בקרב המטפיזיקאים של ראשית העת החדשה, ובעיקר בעקבות לייבניץ כבר היה השימוש בחוק הזהות נפוץ. החוק קשור לשאלות היסודיות ביותר באשר לזהותו של כל עצם. לבירור זהות יש לענות על שתי שאלות: מהן התכונות הבסיסיות וההכרחיות ביותר, אשר הופכות את אותו העצם למה שהוא? מהן התכונות אשר נשמרות גם במהלך שינוי שעובר העצם? חוק אי הסתירה ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.