laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peace (אלבום)

Peace (בעברית: שלום) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם הישראלית, זינגלה. היצירה היא אלבום קונספט אנטי מלחמתי שנכתב בהשפעת מלחמת יום הכיפורים ומושר בשפה האנגלית. את הלחנים כתבו עדי וייס, אודי טמיר ואפרים ברק, והמילים נכתבו על ידי דוד בכר ואחיו, מפיק האלבום ומנהל הלהקה יעקב בכר. הלהקה ייעדה את האלבום להפצה בינלאומית ואף הייתה במגעים עם חברת Decca, אולם הדבר לא יצא לפועל ובסופו של דבר הוא יצא ב-1977 במהדורה ראשונית של 750 עותקים. חברי הלהקה התאכזבו קשות מן התוצאה - טכנאי של "התקליט חיפה" שינה את הסדר המקורי של השירים וערך מחדש את המיקס, מה שפגע לתחושתם באיכות הסאונד של האלבום. לעטיפה נבחר ציור של צבי גרא המציג היפי שצורך סמים קשים - דימוי שחברי הלהקה לא אהבו. בנוסף, האלבום הופץ בישראל בלבד והמכירות היו חלשות. ב-1993 יצאה לאלבום מהדורת תקליטור במארז Jewel Case על ידי האוזן השלישית בשיתוף "התקליט חיפה". מכיוון שסרטי המאסטר המקוריים אבדו, השיגו אנשי "האוזן השלישית" עותק של המאסטר שנשמר אצל חבר הלהקה אפרים ברק על סליל טייפ 1/4 אינץ' והשתמשו בו להכנת רימסטר של האלבום. בהזדמנות זו סדר השירים תוקן. לדיסק נוספו כבונוסים מספר שירים בעברית שהלהקה הקליטה באותן שנים מתוך כוונה לכלול אותם בתקליט שני, שבסופו של דבר לא יצא. חלק מהשירים הועברו ישירות מתקליטי שדרים בהוצאת "התקליט חיפה", והם נערכו וקוצרו כדי להתאים למגבלות פורמט הדיסק. ההוצאה המחודשת מכרה מספר עותקים גדול ואף שווקה למדינות שונות, ולמעשה היא אחראית לפרסום של הלהקה. ההצלחה הביאה את האוזן השלישית להוציא בשנת 2002 מהדורה שנייה של הדיסק במארז קרטון "מיני-ויניל". בין רצועות הבונוס בהוצאת האוזן השלישית נמצא אחד השירים שזכו לפופולריות גדולה בהופעות של הלהקה, "טוסטוס ירוק בדרך לאסיה". הגרסה המצורפת לדיסק היא הקלטת פלייבק, שברקע ניתן לשמוע את קולו של שטרן שמוביל את הנגנים. שנים מאוחר יותר הוסיף שטרן לפלייבק את קולו כסולן, וביצוע זה נכלל באוסף שהפיץ באופן עצמאי בשנות ה-90, "מסיבה בפנים". בפלייבק מנגנת אסיה שרון, אודותיה נכתב השיר המקורי, בחליל צד. אסיה החליפה את מרדכי חכם, הצ'לן שאמור היה לנגן את קטע הפתיחה. ב-2015 הוציאה האוזן השלישית מהדורה חגיגית ע"ג ויניל, הכוללת רק את שירי האלבום המקורי, ללא הבונוסים, ועם רימסטר חדש המבוסס על העברה מויניל פרומו עם המיקס המקורי של האלבום משנת 1975. אודי טמיר - גיטרה בס, שירה אפרים ברק - גיטרות, שירה דוד שנן - תופים עדי וייס - קלידים טוני בראוור - ויולה, מנדולינה ג'וני שטרן - קולות רקע (מכונה בעטיפת התקליט: יונתן מתן) זמר גורן - קולות רקע דוד בכר - פזמונאי (מכונה בעטיפת התקליט: דוד חופש) דודי רוזנטל ודני ווב - טכנאי הקלטה יעקב בכר - תמלילן, מפיק ומנהל הלהקה להקת זינגלה - רוק מתקדם ישראלי משנות ה-70, באתר www.mitkadem.co.il
העול (חוג)

הָעֹל היה חוג רעיוני של מלומדים ואקדמאים ירושלמים, שנוסד בראשית שנת 1939 והתקיים כשנה. נקרא "הָעֹל" - על שם קבלת "עול מלכות שמים". נוסד ונוהל על ידי אנשי האוניברסיטה העברית: יהודה לייב מאגנס, גרשם שלום ושמואל הוגו ברגמן. לפי תפיסתם של המייסדים הם דגלו בסוציאליזם ובדת היהודית; הם שאפו ליצור סינתיזה רעיונית בין הזרמים הללו, שתתרום לחיי הרוח בארץ ישראל וברחבי תבל. על פי ברגמן לאחר עשור, מאגנס חשב "לאסוף מסביב לחוג הדתי הזה 'עדה'", אך תוכניתו "לא יצאה לפועל". חוג "העול" פרסם מכתבים ששלחו מאגנס ומרטין בובר אל המנהיג ההודי גנדי, בתגובה לעצתו, שהייתה אופיינית למשנתו, ליהודי גרמניה לקבל את גזרות גרמניה הנאצית מבלי התנגדות אלימה. מרטין בובר, יהודה לייב מאגנס, שני מכתבים אל גנדי, ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ט-1939. ראו: שמואל הוגו ברגמן, שנה למותו, הארץ, כ"ד בתשרי תש"ט, 17.10.1948.
פוגים

פוגים הוא משחק ילדים, שמקורו בהוואי, והוא נוצר שם ב-1925. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החל המשחק להיות פופולרי בארצות הברית, ובמדינות רבות בהן ישראל. מקור השם הוא במשקה שנקרא Passion Fruit, Orange, Guava (או בראשי תיבות POG) שמכסי הבקבוקים שלו היוו את דיסקיות המשחק. מטרת המשחק היא איסוף דיסקיות קרטון מאוירות, הקרויות "פוֹגים". במהלך המשחק מניחים השחקנים ערימת דיסקיות על משטח מאוזן. לפי תור, באמצעות הטלת דיסקת פלסטיק הנקראת "פצץ" מנסה כל שחקן להפוך מספר רב ככל הניתן של פוגים. הפוגים שהתהפכו הופכים לרכושו של השחקן שהפכם. כל פוג - מסגרתו צבועה בצבע מסוים, כלומר, הוא שייך לסדרה ("הסדרה האדומה", "הסדרה הכחולה", "הסדרה הכתומה"). יש סדרות הנחשבות יוקרתיות מאחרות. הפוגים ה"שווים" ביותר נקראים "ג'וקר". מדובר בשילוב של תחביב איסוף, משחק מיומנות ומזל. משחק הפוגים הישראלי שווק על ידי נ.ב. שיווק אלבומים בע"מ ונמכר בין השנים 1994–1995 וכלל 1030 דיסקיות קרטון, אך בפועל שווקו רק 722 פוגים שונים (מפוגים מספר 421 עד 450, מספר 541 עד 600, מספר 661 עד 720 ומספר 841 עד 1,000 לא שווקו פוגים). המשחק הפך בישראל לאמצעי שיווקי, כאשר חברות מסחריות כדוגמת "בנק הפועלים", "דומינוס פיצה", "באדי" וחברת הדלק "סונול" ותוכניות טלוויזיה "הקומדי סטור", "הופה היי" ו"קופיקו" הפיקו פוגים המפרסמים אותן. כמו כן במקביל הופקו פוגים של הסדרה האמריקאית "מייטי מורפין פאוור ריינג'רס" שיוצרו ושווקו בשנת 1995 וכללו 110 דיסקיות קרטון. בשנת 2021 שבו הפוגים לארץ תחת השם "בומים", שהכילה שתי סוגים של חבילות: "הירוקה" שהכילה פוגים בלבד ו"הכחולה" שהכילה מספר מועט של פוגים ופצץ. דבר זה בסוף לא צלח ושיווקו הופסק תוך מספר חודשים. בתוכנית "זהו זה!" הופק פרק על הפוגים בדצמבר 1994. הפוגים היו נושא למספר עלילות קצרות בקומיקס "זבנגל'ה!". בפרק הפותח של העונה השנייה של הסדרה "שנות התשעים" הוזכרו הפוגים בתור השיגעון התורן של אותה תקופה. בעקבות הפוגים שווקו לאחר מכן הפליקים שנוצרו על ידי חברת לגין והיו דיסקיות מתכת. בהמשך הופיע טרנד של דיסקיות לאיסוף שהוטמנו בשקיות חטיפים, ועליהם הופיעו מגוון דמויות אנימציה פופולריות (כגון "יו-גי-הו!" ו"גיבורי מארוול") וכן גם דיסקיות של יצרנים נוספים (כדוגמה "פוקימון" טאזוס, נוקס, בוינקס, "דרגון בול Z") גולות גוגואים מדיה וקבצים בנושא פוגים בוויקישיתוף spakatak.com International Tazos Guide Reference site for AAFES pogs, with image galleries Information and images of pogs, tazos, flippos and other milkcaps Information and history about the milkcap craze
כסף - מונחים

כמות כסף נומינלית - כמות הכסף בערכים שוטפים ללא קשר לכוח הקנייה של אותו סכום כסף בתאריך מסוים. לדוגמה: "בהגרלה לפני 5 שנים פלוני זכה ב-90,000 שקלים", וזאת ללא קשר להבדלי כוח הקנייה של אותו סכום כסף בין שתי נקודות הזמן. כלומר, 90,000 השקלים הללו אינם שווים ל-90,000 שקלים היום. כמות כסף ריאלית - כמות הכסף במושגי כוח קנייה בהתאם לשינוי מדד המחירים לצרכן. כלומר, ערך הכסף העכשווי. כסף נזיל - מזומנים ופיקדונות עו"ש (עובר ושב). מושג זה נקרא גם אמצעי התשלום הנזילים במשק ומסומן M1. נזילות של רכוש, ובלשון מדויקת יותר - סחירותו. לפירוט בנושא זה ראו רכוש. גורמי המשק - משקי בית, עסקים וגופים ללא כוונות רווח. חובת נזילות או יחס רזרבה נדרש - אחוז מינימלי של מזומנים שהבנקים המסחריים נדרשים על ידי הבנק המרכזי להחזיק במרתפיהם מתוך כל סוג של פיקדון. עבור כל סוג פיקדון תיתכן חובת נזילות בשיעור אחר. אם, למשל, עבור פק"מים נדרשת חובת נזילות של 10%, אזי על סניף בנק להחזיק במזומנים סכום מינימלי של 160,000 ש"ח אם סכום פיקדונות הפק"מים שבו שווה ל-1,600,000 ש"ח. חובת הנזילות באה למנוע מצב של בהלת פיקדונות, כגון בעת השפל הגדול, כאשר אין הבנקים מסוגלים לספק את כל דרישות בעלי חשבונות העו"ש למשיכת מזומנים. בסיס הכסף במשק. סך כמות הכסף המצויה במשק במטבעות ושטרות. כמות הכסף במשק. למושג זה ייתכנו כמה הגדרות מקובלות, להם נהוגים סימונים שונים: M0 - סך המזומנים (מטבעות ושטרות) במשק. M1 - כמות המזומנים ופיקדונות העובר ושב, אשר בידי כל גורמי המשק יחד. הגדרה זו של כסף היא ההגדרה המקובלת ביותר של המושג "כמות הכסף במשק", או סך אמצעי התשלום הנזילים ובהגדרה זו נהוג להשתמש. לא יחשבו בהגדרה זו רזרבות המופקדות בבנק המרכזי או רזרבות השמורות בכספות הבנקים כשלעצמם, היות שהללו אינם משתתפים במחזור באופן פעיל. M2 - כמות הכסף במשק כפי שהוגדרה ב-M1 ועוד פיקדונות שונים במטבע מקומי ועוד איגרות חוב לזמן קצר שהונפקו על ידי הבנק המרכזי. ערך זה מכונה גם בשם "מזומנים ושווי מזומנים". M3 - זהו M2 ועוד פיקדונות צמודי מט"ח ופיקדונות במט"ח. רזרבות הבנקים - סך יתרות המזומנים הנשמרות בפועל במרתפי הבנקים. פיקדונות שהבנקים המסחריים שומרים במרתפי הבנק המרכזי נחשבים להלוואות שהבנקים נתנו. יחס רזרבה - שיעור סכום הרזרבות שהבנקים המסחריים שומרים בפועל מתוך סכום הפיקדונות בבנקים. המושג יכול להתייחס הן לפיקדונות מסוג מסוים והן לגבי כלל הפיקדונות. מכפיל הפיקדונות - סכום השווה ל: יחס הרזרבה / 1 לפיכך, אם הבנקים שומרים על יחס רזרבה של 40%, אזי מכפיל הפיקדונות יהיה: 2.5 = 0.4 / 1 עירוי פנימי חיובי - זהו מצב בו יש צמצום של כמות המזומנים בידי הציבור ולכן גידול ברזרבות הבנקים. עירוי פנימי שלילי - זהו מצב בו יש גידול בכמות המזומנים בידי הציבור ולכן צמצום של רזרבות הבנקים. עירוי חיצוני חיובי - גידול בבסיס הכסף במשק ביוזמת הבנק המרכזי. עירוי חיצוני שלילי - קיטון בבסיס הכסף במשק ביוזמת הבנק המרכזי. עירוי משולב - עירוי הכולל בתוכו הן עירוי חיצוני והן עירוי פנימי. היות שבסיס הכסף שווה לכמות המזומנים בידי הציבור ועוד סכום הרזרבות בבנקים, הרי שבעירוי משולב יתקיים: סכום הערוי הפנימי = (שינוי בכמות המזומנים בידי הציבור) - (סכום העירוי החיצוני)
כולסטאתומה

כולסטאתומה (באנגלית: Cholesteatoma), הפרעה אוורורית של האוזן, היא רקמה שנוצרת באוזן ואיננה גידול שפיר או סרטני. הכולסטאתומה יכולה להיות מסוכנת משום שלא ניתן לבחון בהתפתחות שלה אם עור התוף סגור. הכולסטאתומה יכולה להיות הרסנית ולהרוס לא רק את הרקמות באוזן התיכונה אלא גם להגיע אל עצמות השמע, אל עצב הפנים, או אפילו לחדור למוח. כיום יש דרך לבדוק את התפתחותה באמצעות מכשיר ה-MRI ולמנוע ממנה להמשיך ולהרוס רקמות עור, אך למרות הכל יש צורך בניתוחים מסיביים על מנת להיפטר מרקמה הרסנית זו. ניתוח מסטואידקטומיה- מטרתו לנקות את חלל האוזן התיכונה מהכולסטאטומה. הניתוח נעשה בהרדמה כללית ונמשך כ-3 שעות. חתך הניתוח נעשה מאחורי האפרכסת בעזרת מקדחה חשמלית ובכך פותחים את תאי עצם המסטואיד. ניתוח "קטן" נקרא- משמר ו"גדול" יותר- רדיקלי. לאחר שהאוזן עברה ניקוי מלא, והכולסטאטומה לא חזרה לאחר תקופת מעקב ארוכה, יש אפשרות לשקם את האוזן אם נפגעה השמיעה באמצעות ניתוחי השתלת עור התוף או השתלת פרוטזות של עצמות השמע. לא תמיד ההשתלות הללו מצליחות ויש מקרים שבהם הכולסטאטומה מתעוררת שנית ואז יש צורך לחזור על אותו תהליך שנית ולפעמים הוא עלול להיות עוד יותר הרסני. האפשרות השנייה היא להשתמש במכשירי שמיעה על מנת לאזן את השמיעה בין שתי האוזניים. כיום יש מספר רב ומגוון של מכשירי שמיעה לאלו שלא רוצים לעבור את התהליך הזה עוד הפעם. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים

הפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית שוכנת בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים. ראשיתה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר הוקם המכון למדעי היהדות. סגל המורים בפקולטה עוסק במחקר של מדעי הרוח. בחוגי ההוראה נלמד מנעד רחב של תחומים, בהם: היסטוריה, פילוסופיה, מדעי היהדות (במסגרת המכון למדעי היהדות): היסטוריה של עם ישראל, מקרא, תולדות האמנות, ספרות עברית, לשון עברית; מזרחנות, ערבית, רוסית וגרמנית. דיקן הפקולטה הוא פרופ' ניסים אוטמזגין. הארכיון והמוזיאון לתיאטרון ע"ש ישראל גור נמצא בתחום הפקולטה למדעי הרוח. אורי כהן, ההר והגבעה – האוניברסיטה העברית בירושלים בתקופת טרום העצמאות וראשית המדינה, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2006. שאול כ"ץ ומיכאל הד (עורכים), תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים, שורשים והתחלות, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1997. מדיה וקבצים בנושא הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים האוניברסיטה העברית בירושלים, הפקולטה למדעי הרוח, דף שער בספרייה הלאומית דבר הדיקן, באתר hum.huji.ac.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בני ענבר (בעל עיטור הגבורה)

בני (בדרי) ענבר (12 בדצמבר 1944 – 6 ביוני 1967) היה לוחם בחיל השריון שנהרג במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב על מוצבי רפיח במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה. ענבר נולד בבגדאד בעיראק למרים ויחזקאל. בשנת 1953 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. הוא סיים את לימודיו היסודיים בבית הספר הצרפתי אליאנס ביפו, ואת לימודי התיכון בבית הספר האמריקאי בטהראן שם סיים תעודת בגרות בהצטיינות, ולאחר מכן שב לישראל. ענבר גויס לצה"ל בפברואר 1964 ושירת בגדוד 79 אז בחטיבה 7 בחיל השריון. לאחר שחרורו משירות סדיר המשיך לשרת במילואים ועם פרוץ מלחמת ששת הימים נקרא לחזור לשירות. ב-6 ביוני לקח חלק בקרב באל גוז' שבמבואות אל עריש ובו נהרג. בתיאור המעשה נכתב: ביום ה-5 ביוני 1967 בקרב על מוצבי רפיח, תפס סמל בני ענבר ז"ל עמדה עם טנק, בכוונה למשוך את אש האויב ועל ידי כך לאפשר לפלוגתו לאגף את האויב. תוך כדי פעולתו זו השמיד 5 טנקים ונפצע בעורפו. למרות שנפצע, לא עזב את תפקידו והמשיך בלחימה. בקרב במבואות אל עריש, לאחר שפגע ב-3 טנקים ובמספר תותחי נ"ט, נפגע הטנק שלו. הוא וצוותו קפצו מהטנק. הוא נהרג מאש אויב, שהיה מחופר בשולי הכביש. — אתר בעוז רוחם על פעולותיו בקרב עוטר ענבר לאחר מותו בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון משה דיין, על גילוי אומץ לב ודבקות במטרה. ענבר נקבר תחילה בבית הקברות הצבאי בבארי, ולאחר זמן מה הועבר לבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. ב"ספר הגבורה" שהוציאו אגודת העיתונאים בתל אביב וניצולי ברגן-בלזן, הוקדש עמוד לתיאור פעולת גבורתו האחרונה. עיטור הגבורה שהוענק לבני ענבר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל קורות החיים של בני ענבר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון בני ענבר, באתר חיל השריון
הנלורה אנקה

הנלורה אנקה-הופמן (בגרמנית: Hannelore Anke-Hofmann; נולדה ב-8 בדצמבר 1957) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב, אלופת עולם בעלת 4 מדליות, מהן 3 זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בסגנון חזה. אנקה נולדה בבאד שְׁלֵמָה שבסקסוניה לאם שעבדה במפעל לטקסטיל ואב צבע. היא התאמנה במועדון השחייה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ). באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה אנקה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.92 דקות. באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בספטמבר זכתה אנקה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.49 דקות, אחרי בת ארצה רנטה פוגל (2:40.01 דקות) ולפני לין קוללה מארצות הברית (2:41.71 דקות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה שבאוסטריה בשנת 1974 לא הצליחה אנקה לזכות במדליה כלשהי. באליפות העולם בשחייה שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה אנקה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 1:12.72 דקות, לפני ויידה מאזרו מהולנד (1:14.29 דקות) ומרשה מוריי מארצות הברית (1:15.00 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 2:37.25 דקות, לפני ויידה מאזרו (2:37.50 דקות) ובת ארצה קרלה לינקה (2:38.28 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 4:14.74 דקות, לפני ארצות הברית (4:20.47 דקות) והולנד (4:21.45 דקות). באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ריכטר ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.16 דקות, לפני ליובוב רוסנובה (1:13.04 דקות) ומרינה קושבאיה (1:13.30 דקות), שתיהן מברית המועצות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:11.11 דקות ובשלב חצי הגמר היא שיפרה אותו והעמידה אותו על 1:10.86 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי יוליה בוגדנובה מברית המועצות. היא זכתה במדליית זהב נוספת במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:07.95 דקות, לפני ארצות הברית (4:14.55 דקות) וקנדה (4:15.22 דקות), היא שחתה את סגנון החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:10.15 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.49 דקות. לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב [1]. אנקה שברה 3 שיאי עולם, במשחה ל-100 מטר חזה (2) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. בשנת 1990 זכתה אנקה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[2] מדיה וקבצים בנושא הנלורה אנקה בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חזה הנלורה אנקה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי הנלורה אנקה, באתר olympedia.org הנלורה אנקה, באתר Swimrankings
טריפונס

טריפונס ניקולאידיס (ביוונית: Τρύφωνας Νικολαΐδης; נולד ב-1 בפברואר 1944) הוא זמר קפריסאי-ישראלי. טריפונס נולד בכפר איוס-תיאודורוס שבקפריסין למשפחה בת עשרה ילדים. בגיל 12 עבר לבדו לעיר לימסול ובגיל 13 עבר לניקוסיה ועבד בנגרייה. הוא החל להופיע כזמר וליווה עצמו בבוזוקי. שירת במשך שנה בצבא קפריסין. בשנת 1966 הוזמן להופיע ב"קפה אתונה" בתל אביב. הכיר את אשתו הישראלית ונישא לה. כעבור חודשים אחדים עבר למועדון "אריאנה" ביפו והופיע בו במשך חמש שנים. המשיך בהופעות ברחבי ישראל. להיטו הגדול באותה תקופה היה "דיר-לה-דה" אותו שר גם בסרטו של ג'ורג' עובדיה, "אריאנה". בשנת 1980 עבר לארצות הברית לפי הזמנתו של אריס סאן. הוא הקים שם להקה, "אלפא מיוזיק אורקסטרה", שהופיעה בבתי מלון. בשנת 1985 הופיע בישראל לצד אלון אולארצ'יק והתזמורת של זוזו מוסא. את סיבוב ההופעות ליווה הלהיט "כולם כולם". בשנת 2008 חזר לישראל, ובין השאר ביצע את השיר "פיצריקה" יחד עם אייל גולן. טריפונס הופיע בתפקיד עצמו בסרטי הקולנוע הישראליים "סלומוניקו" (1972) ו"חומוס FULL טריילר" (2022). טריפונס אלמן ומתגורר בחולון. בנוסף לשפת האם שלו יוונית הוא גם דובר עברית. מדיה וקבצים בנושא טריפונס בוויקישיתוף טריפונס, ברשת החברתית פייסבוק טריפונס, באתר שירונט טריפונס, באתר "נושמים מזרחית" עודד בן עמי, ‏האיש והבוזוקי: טריפונס עושה עלייה, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2009 בן שלו, טריפונס מקפיץ בברים של תל אביב, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2012 לירון שמם, ‏ההיפסטר הקפריסאי, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2013 יעקב בר-און, ‏הזמר טריפונס הותיר וילה תלת מפלסית בניו יורק והגיע לעשות אהבה עם ישראל, באתר מעריב אונליין, 6 ביוני 2016 עמי פרידמן, טריפונס: "בארץ שומעים יותר מוזיקה יוונית מביוון", באתר ynet, 6 באוקטובר 2016 דודי פטימר, ‏כאן ביתי: טריפונס חוגג 60 שנות קריירה במופע חגיגי | ראיון מיוחד, באתר מעריב אונליין, 19 באוגוסט 2023 ארי קטורזה, זה אותו אלוהים, מה ההבדל?, באתר ynet, 28 באפריל 2002 פיצריקה, באתר mako אשתו של הזמר הישראלי האהוב הלכה לעולמה: "קשה לי מאוד", באתר אייס, 17 במרץ 2023
ויקטור בונו

ויקטור צ'ארלס בונו (באנגלית: Victor Charles Buono;‏ 3 בפברואר 1938 - 1 בינואר 1982) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1962 על הופעתו בסרט "מה קרה לבייבי ג'יין". בונו נולד בסן דייגו, קליפורניה למירטל בל ולויקטור פרנסיס בונו. את אהבתו למשחק ולשירה שאב בונו מסבתו מירטל גליד שהייתה שחקנית וודוויל. כשהתבגר הופיע כתלמיד התיכון הפרטי "תיכון סט. אגוסטין" במספר מחזות . בתחילת דרכו כשחקן הכיר ושיחק בעיקר בסרטיו של רוברט אולדריץ'. התפרסם לראשונה בשנת 1962 לצידה של בטי דייוויס בסרט המתח הקלאסי "מה קרה לבייבי ג'יין", בו שיחק בתפקיד אדווין פלאג. הופעה זו הייתה הופעתו הראשונה כשחקן קולנוע והיא זיכתה את בונו במועמדויות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. לאחר מכן זכה בונו לתפקיד גדול בסדרה "באטמן" בתור הנבל קינג טוט. לאורך שנות ה-60 הופיע בונו בסרטיו של רוברט אולדריץ': המותחן מועמד 7 פרסי האוסקר "שארלוט המתוקה" בתפקיד סם הוליס הגדול והמערבון הקומי "4 לטקסס", בקומדיית הפשע המוזיקלית "ימי שיקגו העליזים" ובמערבון הספגטי "בוט היל". את תפקידיו האחרונים עשה בונו בקומדיה "האיש עם פני בורגט", בסרט המדע בדיוני "מתחת לכוכב הקופים" ובסרט האנימציה בו דיבב את הזאב ארגה "טיסת הדרקונים". בונו נפטר ב-1 בינואר 1982 בגיל 43 מהתקף לב בביתו שבאפל וואלי, קליפורניה. מה קרה לבייבי ג'יין (1962) 4 לטקסס (1964) הזר (1964) ימי שיקגו העליזים (1964) שרלוט המתוקה (1964) השקטים (1966) בוט היל (1969) מתחת לכוכב הקופים (1970) זעם האל (1972) הרוע (1972) האיש עם פני בורגט (1980) טיסת הדרקונים (1982) מדיה וקבצים בנושא ויקטור בונו בוויקישיתוף ויקטור בונו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקטור בונו, באתר AllMovie (באנגלית) ויקטור בונו, באתר AllMusic (באנגלית) ויקטור בונו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויקטור בונו, באתר Discogs (באנגלית) ויקטור בונו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סרקופגו

סרקופאגו (Sarcófago) היא להקת מטאל קיצוני ברזילאית אשר הוקמה בשנת 1985 על ידי וונגר למונייר אחרי פרישתו מהרכב המטאל ספולטורה, הלהקה התפרקה בשנת 2000 מסיבות אישיות של חברי הלהקה. סרקופגו הוקמה על ידי וונגר "אנטיקרייסט" למונייר ב-1985 לאחר פרישתו מספולטורה. המוזיקה הייתה פרימיטיבית מאוד לאותה תקופה ובלתי מתפשרת, והלהקה הייתה ידועה בזכות איפור הקורפס פיינט, שהשפיע על הרכבי בלאק מטאל שונים מהגל השני של הסגנון. לאחר מספר דמואים הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה I.N.R.I שהשפיע רבות על להקות הבלאק מטאל מהגל השני, המוזיקה באלבום אגרסיבית, עם סאונד מאוד "מלוכלך" ואנגלית בלתי תקינה. שנתיים אחרי הוציאה הלהקה את אלבומה השני בשם Rotting (נרקב). אחרי הפסקה של שנה הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי במספרו בשם The Laws of Scourge. כיוון הלהקה השתנה, הנגינה נהייתה יותר טכנית, האיכות יותר קלה למאזין והליריקה אף היא השתנתה. באותה שנה הלהקה התארחה בתוכנית המטאל הבריטית "The Headbangers ball". שלוש שנים אחרי, הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי במספר "Hate", באלבום ניכרו השפעות של הדת' מטאל הסקנדינבי, ונעשה שימוש במכונת תופים להמחשה. האלבום היה שנוי במחלוקת וסימן ירידה משמעותית בקרירת הלהקה. אחרי שלוש שנים של חוסר פעילות הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי והאחרון "The Worst". שנתיים אחרי, הלהקה הוציאה את האיפי Crust ובו נמצא השיר F.O.M.B.M. Fuck off the Melodic Black Metal, שיר מחאה נגד הבלאק מטאל המלודי שקיבל תאוצה בשנות ה-90, השיר חולל כעסים ופרובוקציות כלפי הלהקה שבאותה שנה הודיעה על פירוק רשמי. בשנת 2006 קיבל ווגנר הצעה להופעת איחוד של סרקופגו בפסטיבל המטאל ואקן, אך סירב לה בטענה שאינו יודע היכן חברי ההרכב המקורי. תרבות איפור הקורפספיינט שהייתה ידועה בקרב מאזיני הבלאק מטאל בשנות ה-90 הודות לסרקופגו שהתחילו כאיפור בדימוי גופה. השפעותיה של סרקופגו ידועות בקרב הלהקות Darkthrone ,Watain, בלאספמי, טוקסיק הולוקוסט, ארקוגוט, מרדוק, ביסטיאל וורלאסט, Destroyer 666 ומייהם. הלהקה השפיעה על סאונד הבלאק מטאל ועל רוח ה"טרו מטאל". מתופף להקת דארקט'רון אף הוא הושפע מההרכב בכתיבת השירים והסאונד ואף הוציא את אלבום האוסף Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal, בו הוא שם את השפעותיו כמוזיקאי בלאק מטאל ובו השיר הנודע של סרקופגו Satanic Lust. Satanic Lust (Demo )-1986 I.N.R.I - 1987 Rotting - 1989 The laws of scourge-1991 Hate -1994 The Worst-1997 The Worst(EP) -2000 Nights in Hell Live -2001 סרקופגו, באתר ספוטיפיי סרקופגו, באתר AllMusic (באנגלית) סרקופגו, באתר MusicBrainz (באנגלית) סרקופגו, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) סרקופגו, באתר דיזר סרקופגו, באתר Discogs (באנגלית)
שולהוף

שולהוף (Schulhof או Schulhoff) הוא שם משפחה יהודי גרמני ויידי שפירושו חצר בית הכנסת (ביידיש) או חצר בית הספר (בגרמנית). האם התכוונתם ל... ארווין שולהוף – (בגרמנית: Erwin Schulhoff;‏ 8 ביוני 1894 – 18 באוגוסט 1942) היה מלחין ופסנתרן יהודי-גרמני. דויד שולהוף – (נולד ב-1971, ניו יורק) מוזיקאי יהודי-אמריקאי, בכיר בבידור. אסתר שולהוף – (1649–1714, נולדה בפראג, נפטרה בברלין) יזמית בוהמית-גרמניה יהודית. יוליוס שולהוף – (1825–1898, נולד בפראג, נפטר בברלין) פסנתרן ומלחין, מוזיקולוג צ'כי-יהודי, דודו של ארווין שולהוף. נתן שולהוף – (נולד ב-1949, פיטסבורג) יזם אמריקאי בתעשיית הטכנולוגיה, "אבי תעשיית נגני ה-MP3". סטניסלב שולהוף – (1919-1864) רופא צ'כי. משה שולהוף שולמן – שולמייסטר, שולקינד שולברג – שולברגר, שולשטיין שולבאום – שולבוים, שולבום שולר – שול, שולנר, שולרר אלטשולר – אלטשול, נוישול, נוישולר
שולבאום

שולבאום, שולבוים או שולבום (Schulbaum) הוא שם משפחה יהודי-גרמני שפירושו עץ בית הכנסת. האם התכוונתם ל... משה שולבוים (אנ') – (1918-1830; שם מלא: משה בן ישעיהו שולבוים, שם לועזי: Schulbaum Moses B. Isaiah) היה בלשן וחוקר השפה העברית ומתרגם לעברית. שולבוים פרסם מספר כתבי עת בנושא חקר השפה העברית כגון: "אוצר המילים הכללי" (יצא לאור: 1880), " משפט ספרים: קול אלוהים" (פורסם: המגיד, 25 במרץ 1897), "אוצר השמות" (1881) ועוד. מילונאים רבים נעזרו בכתביו של שולבוים, למשל יעקב כנעני נהג להשתמש בעבודותיו. רוברט שולבאום – (Robert Schulbaum; מכונה: רוב שולבאום) שחקן, עורך סרטים, עורך הנפשה של הסדרה איש משפחה ושל המופע של קליבלנד, אמריקאי. אוליבר שולבאום – (Olivier Schulbaum) במאי סרטים דוקומנטריים, יצר את הסרט "Neue Kraft, Neues Werk" ("כוח חדש, מפעל חדש") עם נינון ליוטט ו-Platoniq (פלטוניק). לאיני שולבאום – (Lainey Shulbaum) מלחין שירים אמריקאי, הלחין את המוזיקה לסרט ONE. שולהוף (פירושונים) שולמן (פירושונים) אלטשולר (פירושונים) שולשטיין
פג'ר

פג'ר (בערבית ובפרסית: فجر) היא מילה שפירושה "שחר". האם התכוונתם ל... פג'ר (תפילה) – תפילת השחר, התפילה הראשונה ביום מבין חמש התפילות של המוסלמים פג'ר (רקטה) – רקטה מתוצרת איראן פג'ר (לוויין) – לוויין המפותח באיראן פג'ר 27 – תותח ימי מתוצרת איראן אל-פג'ר – עיתון יומי בשפה הערבית שיצא במזרח ירושלים בשנים 1972-1993
עץ Splay

במדעי המחשב, עץ Splay הוא מבנה נתונים של עץ חיפוש בינארי לא בהכרח מאוזן בעל התכונה המאפשרת גישה חוזרת מהירה לאיברים אליהם בוצעה גישה לאחרונה. הוא מאפשר פעולות בסיסיות כגון הכנסה, חיפוש והסרה של איברים בסיבוכיות זמן של   O ( log ⁡ n ) {\displaystyle \ O(\log n)} (בניתוח לשיעורין). עבור פעולות לא אקראיות רבות, עץ Splay מתגלה כיעיל יותר מעצי חיפוש אחרים, אפילו כאשר תבנית רצף הפעולות המסוימת אינה ידועה מראש. עץ ה-Splay הומצא על ידי דניאל סליטור ורוברט טרג'אן ב-1985. בעץ Splay, לכל הפעולות הרגילות שניתן לבצע על עץ חיפוש בינארי מתווספת פעולה בסיסית נוספת הנקראת splaying. ביצוע splaying לעץ עבור איבר מסוים פירושו ארגון מחדש של העץ כך שהאיבר ימצא בשורשו של העץ. דרך אחת לבצע זאת היא ראשית על ידי ביצוע של חיפוש בינארי רגיל של האיבר בעץ ולאחר מכן להשתמש בפעולות סיבוב בעץ, בדומה לפעולות הסיבוב המבוצעות בעץ AVL, כדי להביא את האיבר אל שורש העץ. לחלופין, אלגוריתם top- down יכול לשלב את פעולת החיפוש ופעולת הסידור לכדי שלב ביצוע אחד. עץ Splay, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.