laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרתא

קרתא או קרתה היא מילה ארמית שפירושה עיר. (בעברית קֶרֶת או קִרְיָה) האם התכוונתם ל... חברת קרתא – היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 1972 למטרות חידוש, שיקום ופיתוח אזור ממילא וסביבתו. שמורת טבע חורבת קרתא – שוכנת במישור חוף הכרמל ליד עתלית. השמורה משמרת את רכס הכורכר ואתרים ארכאולוגים הנמצאים בו. קרתה (עיר לוויים) – עיר לויים שהייתה ממוקמת בנחלת שבט זבולון מוזכרת ביהושע, כ"א, ל"ד. קרתה – עיר פיניקית מהתקופה הפרסית, מזוהה עם תל סחר ליד מושב מגדים. נטורי קרתא – היא קבוצה חרדית קטנה המוכרת בהתנגדותה החריפה למדינת ישראל ולציונות. קרתא חדתא – שם ארמי מיושן לעיר ולאימפריה קרתגו (במקור הפיניקי "קרתחדשת", קרת חדשה) הוצאת כרטא – היא הוצאת ספרים פרטית למפות, אטלסים, אנציקלופדיות וספרי הדרכה בעיקר בתחומי ארץ ישראל. קַרַטֶה אמנות לחימה קַרַאטֶה.
קרת

האם התכוונתם ל... עיר – מילה נרדפת לקרת. אתגר קרת – הוא סופר ישראלי. מעין קרת – היא דוגמנית, שחקנית ומרצה ישראלית. משה קרת – היה מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל, זכה פרס ביטחון ישראל. קרתחדשת – שמה בכנענית של העיר קרתגו, ממנה יצאה אימפריית קרתגו. קריה (פירושונים)
מזרקת שוקולד

מזרקת שוקולד הוא מתקן המשמש להגשת פונדו שוקולד. לרוב המתקן כולל מזרקה קטנה, שגובהה כחצי מטר, ובה מספר שלבים. בבסיס המזרקה מתקן חימום הממיס את השוקולד ושומר על מצבו הנוזלי, וכן משאבה המעלה את השוקולד לראש המזרקה, ממנה זורם השוקולד במורד המזרקה אל מתקן החימום. המזרקה מאפשר טבילת פירות או מרשמלו בשוקולד הנוזלי. על מנת שהשוקולד ייזל במזרקה, עליו להיות בעל ריכוז גבוה של חמאת קקאו או שומן. מזרקת השוקולד הומצאה על ידי בן בריסמן (Ben Brisman) בשנת 1991. המתקן נהיה פופולרי בארצות הברית בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20. מתקנים אלו נועדו לשימוש מסחרי (שימושן של חנויות ושירותי קייטרינג). עם העלייה בפופולריות של המתקן יצרה חברת הלמן לראשונה מזרקות לשימוש ביתי בשנת 2004, ובשנת 2005 החל ייצור של מתקנים זולים. מזרקות השוקולד המשמשות בשימוש מסחרי גדולות מהמזרקות הביתיות, ומשמשות לרוב בדוכני רחוב, חנויות שוקולד, ובאירועים. מזרקות אלה עשויות לרוב פלדת אל חלד. גובהן של המזרקות המסחריות יכול לעלות על מטר, והן מסוגלות להכיל עד 15 ק"ג שוקולד. גובה המזרקות הביתיות אינו עולה לרוב על חצי מטר, והן עשויות פלסטיק או פלדת אל חלד. המזרקות הביתיות מכילות לרוב עד 3 ק"ג שוקולד. מדיה וקבצים בנושא מזרקת שוקולד בוויקישיתוף
ג'יין רוברטס

ג'יין רוברטס (8 במאי 1929 - 5 בספטמבר 1984) הייתה סופרת ומשוררת אמריקאית. פרסמה קובצי שירה, סיפורים קצרים, ספרי ילדים ורומנים. נולדה בסרטוגה ספרינגס שבניו יורק. בגיל 35 טענה כי חוותה הארה שהובילה להתעוררות של התודעה, ובעקבותיה החלה לתקשר עם ישות בשם סת'. יחד עם בעלה, הצייר רוברט בטס, הוציאה שבעה ספרים בסדרת הספרים "סת". שישה מהם הכתיב לטענתה סת' באמצעותה, בפגישות שהתקיימו בביתם פעמיים בשבוע במשך עשרים שנה. רוברטס נפטרה בשנת 1984. הספרים של סת' תרמו להפצת הרעיונות הרוחנים של תרבות העידן החדש. ג'יין רוברטס היא אחת ממייסדות החשיבה של העידן החדש ועבודת התקשור שלה עם סת' נתנה לגיטימציה להתפתחות מסיבית של התקשור ברחבי העולם. ג'יין רוברטס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ין רוברטס, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חצר סנט ג'יימס

חצר סנט ג'יימס (באנגלית: Court of St. James's) הוא כינויו של בית המלוכה של בריטניה. מיקום בית המלוכה הוא במקום שבו נמצא בפועל המלך, כלומר חצר המלוכה נמצאת בכל רגע נתון במקום שבו נמצא המלך צ'ארלס השלישי. מקום זה עשוי להיות ארמון בקינגהאם, טירת וינדזור (בעיקר בחג הפסחא), ארמון הולירוד (בעיקר בחג המולד) וטירת בלמורל (בעיקר בקיץ). שגרירים זרים הבאים להציג את כתב האמנתם למלכה באים באופן רשמי ל"חצר סנט ג'יימס". לעומתם נציגים של חבר העמים הבריטי מואמנים ל"ממלכה המאוחדת" ולא לבית המלוכה. מקור הכינוי בתקופה שבה התגוררה משפחת המלוכה בארמון סנט ג'יימס (בין השנים 1702–1837) ובו היה המרכז האדמיניסטרטיבי של הממלכה.
אהרון עבודי

אהרון עבודי (נולד ב-1938) הוא מייסד חברת "עבודי" ומחלוצי פרסום החוצות בישראל. עבודי נולד ב-1938 בבגדאד שבעיראק. בשנת 1951 עלה לישראל והתגורר במעברת סקיה (כיום אור יהודה). כנער עסק במכירת שלגונים וסברס. ב-1956 התגייס לגדוד 13 של חטיבת גולני. לאחר סיום שירותו הצבאי החל לעבוד בתחום ציור השלטים. כעבור שלושה חודשים, עוד בהיותו מתלמד, החליט לפתוח עסק עצמאי. במהלך עבודתו פיתח שיטות לקיצור זמן ציור השלטים. בשנת 1968 הציב שלטי חוצות (כפרסום מתחלף), בצמתים מרכזיים בארץ. בין השאר פיתח את אפשרויות הפרסום במגרשי הכדורגל, בחופי הרחצה ועל גגות בתים מרכזיים בארץ. ב-1988 הקים מול צומת ארלוזורוב בתל אביב את השלט המואר הגדול ביותר בעולם (600 מ"ר), ונכנס לספר השיאים של גינס (מהדורת 1990). בשנת 1992 ייסד בית ספר לפרסום של חברת "עבודי", בתל אביב בשם "עבודי קריאייטיב". במהלך שנות פעילותו בנה מבנה ארגוני בשם "קבלני משנה בחממה", בו העסיק עובדים במפעלו כקבלני משנה. על פעילותו העסקית בתחום זה הוזמן להרצות בחוג למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. במהלך עבודתו יזם הצבת שלטי חוצות בנושאים ממלכתיים: שלטים למען ממשלת אחדות לאומית (1984), למען ביטחון ישראל (לב"י), לגיוס מתנדבים עבור עמותת "עם יפה - עם אחד", שלטים נגד סדאם חוסיין בתקופת מלחמת המפרץ (1991), ושלטים נגד ראש ממשלת טורקיה ארדואן בזמן המשט לעזה (2010). חברת עבודי הונפקה לבורסה לניירות ערך בתל אביב בשנת 1993, עם מחזור מכירות של 10 מיליון דולר. ב-1998, עם הופעתה של הטלוויזיה המסחרית שהקטינה את הביקוש לשלטי חוצות, ולאחר מספר שנים של הפסדים, מכר עבודי את החברה ל"מקסימדיה". ב-2001 מכר את חברת ההדפסה שלו "פרינטק", וב-2003 הועבר בית הספר לפרסום לתפעולו של נאור הרמן; בית הספר נסגר ב-2013. בשנת 2012 הוציא עבודי לאור אוטוביוגרפיה בשם "עבודי – הספר". עבודי – הספר; [איסוף החומר: מיטל עמית; כתיבה/עריכה: אילת אסקוזידו, פייר לביא; עריכה לשונית: ענבל גרין, עופר סעד], תל אביב: ידיעות אחרונות, תשע"ב 2012. מירב קריסטל, עבודי: תולדות העין הכחולה משלטי החוצות, באתר ynet, 5 באוקטובר 2012 שי פוגלמן, כשעבודי זועם, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011 "הפליטים היהודיים מארצות ערב", מתוך ערוץ הכנסת (בדיון: אהרון עבודי מציג סרטון על הפרהוד בעיראק ועל הפליטים היהודים מארצות ערב) אהרון עבודי על ספרו ועל חייו - סרטון ראו במדור "קישורים חיצוניים" - בסרטון של עבודי על ספרו ועל חייו מירב קריסטל, עבודי: תולדות העין הכחולה משלטי החוצות, באתר ynet, 5 באוקטובר 2012 שלמה פרידמן, ‏עבודי מוכרת את עסקי שלטי החוצות למקסימדיה תמורת 3 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 במרץ 1998 מירב קריסטל, ביה"ס עבודי נסגר. התלמידים: "איפה הכסף"?, באתר ynet, 24 ביוני 2013
יצחק פוגץ'

יצחק פּוּגַץ' (Pugacz;‏ 13 בספטמבר 1919 - 9 באפריל 2017) היה צייר ישראלי. לימד שנים רבות בבצלאל, שם שימש כראש המחלקה לציור. פוגץ' נולד בעיר קובל שבפלך ווהלין, אז ברוסיה, אחר כך בפולין, היום אוקראינה ב-1919. עלה לארץ ישראל בשנת 1939 בעלייה בלתי-לגאלית, והתיישב בירושלים. הוא התגייס לבריגדה היהודית ונלחם בצרפת ובאיטליה. בתום המלחמה נרשם ללימודי אמנות בבריטניה. כשחזר ארצה נלחם במלחמת העצמאות. בתום המלחמה החל ללמד בבצלאל, שם לימד כל חייו והתקדם לתפקיד ראש המחלקה לציור. זכה בפרס משרד החינוך, בפרס ירושלים לאמנות הציור ובפרס בצלאל. היה נשוי לרות עד למותה ב-2002 ואב לשתי בנות. התגורר בירושלים. תמונה ושיר: ציורים מתוך ’סדרת הזהב’ של יצחק פוגץ’; ושירים להם כתב יהודה עמיחי, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ל. יצחק פוגץ', באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל לאה מג'רו-מינץ, על מה זועם האמן?, דבר, 18 במאי 1970 יצחק פוגץ' באתר "Geni" רות פוגץ' באתר "Geni" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלישייה מספר 2 לפסנתר (שוברט)

השלישייה מספר 2 במי במול מז'ור לפסנתר, כינור וצ'לו, דויטש 929 היא אחת מהיצירות האחרונות של פרנץ שוברט והיא מתוארכת לנובמבר 1827. היצירה פורסמה כאופוס 100 בסוף 1828, זמן קצר לפני מותו של שוברט ובוצעה לראשונה במסיבה פרטית בינואר 1828 שנערכה לכבוד אירוסיו של חברו של שוברט, יוזף פון שפאון. היצירה בנויה מארבעה חלקים: אלגרו אנדנטה קון מוטו סקרצו. אלגרו מודרטו אלגרו מודרטו היצירה משמשת כפסקול במגוון סרטים, בהם בארי לינדון, כוננות מיידית, המורה לפסנתר והמכונאי (2011). מדיה וקבצים בנושא שלישייה מספר 2 לפסנתר בוויקישיתוף מידע על היצירה "שלישייה מספר 2 לפסנתר" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "שלישייה מספר 2 לפסנתר" באתר AllMusic שלישייה מספר 2 לפסנתר באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי (באנגלית) להבנת המושגים ראו תאוריית המוזיקה - מונחים#מילון מונחים
נדירות וסת

נדירות וסת (Oligomenorrhoea) פירושה פחות מחזורי וסת מן המספר התקין (שהוא 11 עד 13 בשנה), אולם מחזורי הווסת עצמם תקינים ובדרך כלל קודם להם ביוץ תקין לחלוטין. נדירות וסת מופיעה בעיקר, בתור התפתחות טבעית, אצל נשים המתקרבות לתקופת הבלות, אולם לפעמים גם אצל נשים הנמצאות בעיצומו של גיל הפוריות שלהן, ובמקרים אלה - עקב מָחזור הורמונים המיוחד להן. רק לעיתים נדירות מעיד העדרם של חלק מן המחזורים על הפרעה אחרת. נדירות וסת עלולה להיגרם גם כתוצאה משחלות פוליציסטיות - התפתחות בו זמנית של מספר ביציות, אשר אינה מאפשרת לביצית אחת בכל חודש להבשיל במלואה. נדירת וסת אינה מצריכה טיפול ואינה מזיקה לבריאות, אלא אם כן האישה הלוקה בה רוצה להרות. נדירות וסת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ועדת מוקיו

ועדת מוקיו הייתה ועדה שהוקמה כדי לבחון את אופי המעורבות הצרפתית ברצח העם ברואנדה בשנת 1994. ביוני 2008 הציגה ממשלת רואנדה דו"ח של ועדה, שבראשה עמד שר המשפטים לשעבר ג'אן ד-דיו מוקיו ובו האשמות קשות כנגד צרפת. החלק הראשון הדו"ח מנתח את המעורבות של צרפת ברואנדה לפני מבצע טורקיז (עד עמוד 140), שהוא הכינוי למעורבות הצבאית ברואנדה בחודשים שבהם התבצע רצח העם, החלק השני את פעולת צרפת במהלך המבצע, והחלק השלישי (עמודים 303-334) את פעולת צרפת אחרי המלחמה, כדי לטשטש ראיות. 34 בכירים צרפתים הואשמו במעורבות ברצח העם ורואנדה קראה להעמידם למשפט. בין השמות: הנשיא הצרפתי פרנסואה מיטראן. במהלך רצח העם, ב-22 ביוני הוא הכריז: "רואנדה מאוכלסת בעיקר על ידי הוטו. לא יעלה על הדעת, שהמיעוט ייתפוס את השלטון." דומיניק דה וילפן שהיה מאוחר יותר ראש ממשלת צרפת, הכריז ב-24 ביולי 1992, שצבא צרפת תעזור לצבא רואנדה במלחמה נגד ה-RPF. (סעיף 1.4.2 מתוך הדו"ח) אלן ז'ופה, גם הוא לימים ראש ממשלה, אמר, מיד אחרי תחילת רצח העם: "האם צרפת יכולה לעשות סדר בכל העולם? האם יש לה את היכולת ואת האחריות, בכל היבשות, לעצור בני-אדם מלהרוג זה את זה?" (סעיף 1.2 בדו"ח) ב-12 ביוני, במהלך רתח העם, הוא אמר לעיתונאי: "אני יכול להבטיח לך, שאין יותר משלוחי נשק לצבא רואנדה. (וכשהוא מצביע לצד השני של נהר הסיין) אבל מה שקורה שם, אני לא יודע." סעיף 4.3 בדו"ח) פול דיז'ו מונה על ידי פרנסואה מיטראן לשגריר באזור ההשפעה הזה של צרפת. מאז 2006 הוא ראש העיר של אור באלפים העליונים. דיז'ו הבטיח לממשלה, שהנוכחות הצבאית הצרפתית לא תאפשר ניצחון של ה-RPF. את נציגי RPF הוא הזהיר באומרו, שאם הם לא ייכנעו, הם לא יפגשו את המשפחות שלהם, כי ירצחו את כולם. דיז'ו האשים באופן ברור את ה-RPF בעימות. הוא הבטיח לממשלה עזרה צבאית, מודיעינית ולוגיסטית במלחמה נגד ה-RPF. ז'אן-כריסטוף מיטראן, בנו של הנשיא, נכח בתור יועץ של הנשיא, נכח בשיחה שבה דיז'ו איים על ה-RPF בהשמדת משפחותיהם. (סעיף 8.1. של הדו"ח) השגרירה קטרין בואווינו, נכח גם היא באותה שיחה. (סעיף 8.1. של הדו"ח) בדו"ח מואשמים גם עשרות אנשי צבא צרפתיים: ז'אן-פייר אושון היה גנראל, שקיבל מחמאות רבות מקצינים מצבא רואנדה על העזרה באספקת תחמושת. (סעיף 4.3. מתוך הדו"ח) ז'ק הוגאר, קיבל בשנת 2009 מנשיא המדינה את אות לגיון הכבוד, יחד עם רבים אחרים, וותיקי רואנדה, מופיע בסעיפים רבים בדו"ח. החיילים והמפקדים מואשמים לא רק באספקת נשק ובעזרה לוגיסטית, אלא גם בהשתתפות פעילה במעשי הטבח. דוח מוקיו באנגלית
אייצ'ירו אודה

אייצ'ירו אודה (ביפנית: 尾田 栄一郎; נולד ב-1 בינואר 1975) הוא אמן מאנגה ממוצא יפני, הידוע בעיקר כיוצר של המאנגה הנמכרת בכל הזמנים, וואן פיס. אודה נולד ב-1 בינואר 1975 בעיר קוממוטו, שנמצאת באי קיושו. עוד בילדותו שאף להפוך לאמן מאנגה בהשראת עבודותיו של אקירה טוריאמה. במהלך ילדותו הוא הגיש איור של דמות מקורית בשם "פנדה-מן" ליוצרי מאנגת ההיאבקות "קיניקומן" (キン肉マン). דמותו של פנדה-מן שולבה במאנגה זו ובהמשך גם שולבה לאורך השנים בעבודותיו השונות של אודה. בגיל 17, אודה פרסם לראשונה את המאנגה "Wanted!" שהייתה בז'אנר המערבונים. מאנגה זו זכתה במספר פרסים, בהם המקום השני בטקס פרסי המאנגה של אוסאמו טזוקה. בעקבות ההצלחה הרבה לה זכה, לאחר שסיים את לימודיו עבר לטוקיו והחל לעבוד עבור שבועון מאנגת השונן היפני הפופולרי Weekly Shōnen Jump, שבו הוא היה שותף בתחילה ביצירת סדרת המאנגה "Suizan Police Gang" כעוזר של אמן המאנגה שינובו קאייטני. בהמשך היה שותף ביצירת המאנגה "Jungle King Tar-chan" מאת מאסייה טוקוהירו, והסדרה "Mizu no Tomodachi Kappaman" אשר השפיעה באופן ניכר על סגנונו האמנותי. בגיל 19, הוא היה שותף ביצירת המאנגה רורואוני קנשין כעוזר של אמן המאנגה נובוהירו וואטסוקי. במהלך תקופה זו זכה בפרס "הופ סטפ" המוענק לאמני מאנגה חדשים. וואטסוקי ציין בעבר כי אודה יצר באותה העת את הדמות הונג'ו קאמאטרי ב"רורואוני קנשין". באותה העת אודה יצר שתי גרסאות של מאנגת פיראטים בשם "Romance Dawn", שהייתה בעלת פרק אחד, אשר פורסמה בשנת 1997 לראשונה במגזין המאנגה Weekly Shōnen Jump. הגיבור של המאנגה "Romance Dawn" היה הדמות מונקי ד. לופי, אשר בהמשך הפך לגיבור הראשי בסדרה "ו-וואן פיס". במהלך שנת 1997 פרסם אודה לראשונה את הסדרה "ו-וואן פיס" במגזין Weekly Shōnen Jump ובאופן מיידי הסדרה הפכה לאחת מסדרות המאנגה הפופולריות ביותר ביפן. בעקבות הצלחת סדרת המאנגה הפיקו אולפני האנימציה טואי אנימציה סדרת אנימה אשר מבוססת על עלילת סדרת המאנגה, אשר משודרת ברשת Fuji Television מ-20 באוקטובר 1999 ועד היום. כמו כן, לאורך השנים הופקו 13 סרטי קולנוע באורך מלא בסדרה, שלושה סרטי OVA, קלפי משחק, ומספר רב של משחקי וידאו אשר מבוססים על עלילת סדרת המאנגה. סדרת המאנגה של וואן פיס הייתה בין המועמדים הסופיים לפרס טזוקה שלוש פעמים ברציפות בשנים 2000–2002. בשנת 2015 הכריז ספר השיאים של גינס על וואן פיס כסדרת המנגה והקומיקס הכי נמכרת בכל הזמנים שלאורך כולה נכתבה על ידי אדם אחד. נכון לרגע הזכייה וואן פיס מכר 516,566,000 עותקים. וואן פיס (מאז 1997) Wanted!‏ (1998, אוסף המכיל את הסיפורים הקצרים שלהלן) Wanted!‏ (1992) מתנת האל לעתיד‏ (1993) איקי יאגו (1993) מפלצות (1994) Romance Dawn‏ (1996) Dragon Ball x One Piece: Cross Epoch‏ (2007) One Piece x Toriko‏ (2011) בסקר שבוצע שנערך על ידי חברת המחקר היפנית אוריקון (株式会社オリコン) במהלך שנת 2008 נבחר אייצ'ירו אודה במקום החמישי ברשימת אמני המאנגה האהובים ביותר ביפן. ב-7 בנובמבר 2004 אודה נישא לדוגמנית לשעבר צ'יאקי אינבה. לזוג שתי בנות. אייצ'ירו אודה, ברשת החברתית אינסטגרם אייצ'ירו אודה, ברשת החברתית Goodreads הפרופיל של אייצ'ירו אודה באתר Destination Paradise - הפרופיל של אייצ'ירו אודה ותרגומים של ראיונות עמו. (באנגלית) ספר לי עוד סנסאי! - תרגום של ראיון שנערך עם אייצ'ירו. (באנגלית) http://www.thegrandline.com/odateach.html 2000 Osamu Tezuka Cultural Prizes 2001 Osamu Tezuka Cultural Prizes 2002 Osamu Tezuka Cultural Prizes Comic Natalie - 「ONE PIECE」ギネス世界記録に認定！単一作者による最多発行部数で Oricon: Nana's Yazawa, DB's Toriyama are Most Popular - News - Anime News Network
טרופונין

טרופונין (Troponin) הוא קומפלקס של שלושה חלבונים (טרופונין C, טרופונין I וטרופונין T) המבקר את התכווצות השריר. חלבון זה חיוני לפעילות של כיווץ שרירים משורטטים ושל שרירי הלב, אך לא לכיווץ שרירים חלקים. טרופונין משמש כסמן ביולוגי מאבחן לכמה מחלות לב. טרופונין נקשר לטרופומיוזין, חלבון שנקשר לאקטין ומבקר את פעילותו, ונמצא בין סיבי האקטין שברקמת השריר. כאשר השריר רפוי, טרופומיוזין חוסם את הקישור בין צומתי המיוזין, ובכך מונע את התכווצות השריר. כאשר עובר פוטנציאל פעולה ותעלות הסידן נפתחות, וסידן משתחרר לתוך הסרקופלזמה (sarcoplasm), חלק מהסידן נקשר לטרופונין וגורם לשינוי קונפורמציה בחלבון, ולחשיפת אתרי הקישור למיוזין, האתר הפעיל של החלבון, שעל גבי סיבי האקטין. הקישור בין המיוזין לאקטין יוצר הצטלבויות ב-cross bridge הגורמות להתכווצות השריר. טרופונין נמצא הן בשרירי השלד והן בשרירי הלב, אולם בתצורות שונות. ההבדל העיקרי ביניהם הוא שלטרופונין C בשרירי השלד יש 4 אתרי קישור לסידן, בעוד שבשרירי הלב יש רק שלושה. לתת-היחידות תפקידים שונים; טרופונין C קושר את הסידן וגורם לשינוי קונפורמציה. טרופונין T נקשר לטרופומיוזין, וכך יוצר קומפלקס טרופונין-טרופומיוזין. טרופונין I נקשר לאקטין, וכך מונע את הקישור של המיוזין ומחזיק את הטרופונין במקום. טרופונין I קשור גם לעיכוב אנגיוגנזה. טרופונין מהווה רכיב חלבוני בתוך סיב שריר, יחד עם אקטין וטרופומיוזין. אל הטרופונין נקשר הסידן, והוא גם מבקר את פעילות השריר. כאשר הסידן נקשר לטרופונין C, הטרופומיוזין נע ומפנה את מקומו לאתר הפעיל של האקטין לקישור של מיוזין, ובכך לגרום לתנועה של השריר. בלא נוכחות של סידן, הטרופונין מפריע לפעולה זו של המיוזין, ועל כן השריר נותר רפוי. מדידת רמת הטרופונין מהווה מדד אמין לאבחון פגיעה בשריר הלב ולאבחנה בין תעוקת לב לאוטם שריר הלב. מדיה וקבצים בנושא טרופונין בוויקישיתוף מידע על התסמונת בספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית (באנגלית) מידע על בדיקות טרופונין באתר בית החולים רמב"ם הרופא הצעיר מ"סורוקה" מצא: דגימת רוק יכולה לספק מידע על התקף לב, 30 באוגוסט 2020, באתר doctorsonly
פטוסקופיה

פטוסקופיה (Fetoscopy) או דיקור חבל הטבור היא בדיקה מתוך מגוון בדיקות רפואיות הנערכת במהלך ההריון, ובה נוטלים דגימת דם מהעובר ומבצעים בדיקת דם של העובר. במהלכה של הבדיקה מחדירים מחט חלולה, שבראשה מצוי התקן אנדוסקופי עם מקור אור, דרך בטן האם, כדי לאפשר לרופא לצפות בעובר - זאת לאחר קביעת מקומו של העובר ברחם לאחר בדיקת אולטרה סאונד. באמצעות ההתקן שבראש המחט נוטלים בדגימת דם מן העובר, ברך כלל מחבל הטבור, לבדיקה במעבדה. נוהגים להשתמש בפטוסקופיה בעיקר כאשר קיים חשד למומים או למחלות של העובר, הניתנים לאימות רק בבדיקת דם, למשל כאשר שני ההורים חולים בתלסמיה בצורתה המתונה, ולכן קיימת האפשרות שתינוקם יחלה במחלה בצורתה הקשה. הבדיקה, שיש בה סיכון, מתבצעת רק במקרה שההורים מצהירים על נכונותם להפסיק את ההריון במקרה שתתגלה המחלה בתינוקם. מדיה וקבצים בנושא פטוסקופיה בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רייצ'ל מיינר

רייצ'ל אן מיינר (באנגלית: Rachel Anne Miner; נולדה ב-29 ביולי 1980) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. היא מוכרת מתפקידה בתור מישל באוור באופרת הסבון "אור מנחה" (אנ') (1991–1995), מתפקידה בתור דני בסדרה "קליפורניקיישן" (2007–2008), ובשל הופעתה בתור מג מאסטרס בסדרה "על טבעי" (2009–2020). רייצ'ל מיינר נולדה ב-29 ביולי 1980 במנהטן, ניו יורק. היא בתם של הסופרת ובמאית התיאטרון דיאן מיינר ושל הבמאי זוכה פרס אמי והמורה למשחק פיטר מיינר, ונכדתם של הבמאי והמפיק וורת'ינגטון מיינר (אנ') ושל השחקנית פרנסס פולר (אנ'). מיינר למדה בבית ספר התיכון למקצועות הבמה (Professional Children's School) אשר במנהטן, וסיימה את לימודיה בשנת 1998. יש לה אח גדול בשם פיטר מיינר הבן. בראיון משנת 1993, מיניר ציינה את ג'ודי פוסטר כשחקנית שהכי העריכה, והביעה את התקווה שאולי תהיה לה הזדמנות להתמודד עם מגוון דומה של תפקידים. בין תפקידיה בתיאטרון ניתן למנות תפקידה כג'ניפר בהצגה "Naked Faith: The Way at Naked Angels in New York"‏ (1994), כמרגו ב"יומנה של אנה פרנק" (ברודוויי, 1997), כריבקל ב"God of Vengeance" (סיאטל, 2000) וכסנדי ב"Blue Surge" (שיקגו (2001), ניו יורק (2002). בגיל שבע עשרה, ב-21 ביוני 1998 נישאה לכוכב הסרט "שכחו אותי בבית", מקולי קאלקין. השניים נפרדו ב-2000 והתגרשו לאחר שנתיים ב-2002. היא צמחונית מגיל תשע. מיינר אובחנה עם טרשת נפוצה ב-2010, מה שגרם לה לעזוב את "על טבעי", ובסופו של דבר לפרוש כמעט לגמרי ממשחק. מאז היא הפכה לתומכת בגיוון של דמויות בעלות מוגבלות. מדיה וקבצים בנושא רייצ'ל מיינר בוויקישיתוף רייצ'ל מיינר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רייצ'ל מיינר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רייצ'ל מיינר, באתר AllMovie (באנגלית) רייצ'ל מיינר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רייצ'ל מיינר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
אליס פניבש-רוזנברג

אליס (עליזה) פֶניבֶש-רוזנברג (19 במרץ 1912 או 1914‏ – 19 במרץ 1973) הייתה כנרת, וויולנית ומורה ישראלית. אליס פניבש (Fenyves) נולדה בבודפשט, שם סיימה את לימודיה בבית הספר הגבוה המלכותי למוזיקה של הונגריה היום שמה האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט). תקופה קצרה ניגנה בתזמורת העירונית של בודפשט, ובשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת מיזם הגיוס של ברוניסלב הוברמן לקראת הקמתה של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית וניגנה בסקציית הוויולה של הפילהרמונית משנתה הראשונה עד 1951. אליס פניבש הייתה כנרת ראשונה של התזמורת והופיעה עמה ועם תזמורות מובילות באירופה בשנת 1938 הצטרפה ככינור שני לרביעיית מיתרים, הרביעייה הישראלית, שהקים אחיה, הכנר לורנד פניבש, יחד עם עדן פרטוש (ויולה) ולסלו וינצה (צ'לו) (את מקומו של וינצה תפסה בהמשך הצ'לנית תלמה ילין, ובשנת 1957 החליף אלכסנדר טל את לורנד פניבש ככנר הראשון, כשפניבש היגר לשווייץ). בשנת 1946 חברה קבוצה זו אל המלחין אלכסנדר בוסקוביץ' והפסנתרנית אילונה וינצה-קראוס להקמת הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. אליס פניבש הייתה מורה לכינור ולוויולה וכן לימדה תאוריה של המוזיקה בקונסרבטוריון למוזיקה שהייתה שותפה להקמתו. בין תלמידיה הכנרת מרים פריד. פניבש נישאה לרודולף רוזנברג לפני עלייתם ארצה. הם גרו תחילה בתל אביב ואחר ברמת גן. משה גורלי, "רשימות מוזיקליות", דבר, 13 ביוני 1952 שרגא הר-גיל, "מרים ניגנה בכינור פגניני", מעריב, 18 באוקטובר 1968 'Fenyves, Alice,' in: Who's who in the State of Israel, 1967, p. 23 על פי אתר חברה קדישא ת"א–יפו. על פי 'פניבש-רוזנברג עליזה', ערך בתוך: "אישים בישראל", כרך ו, עמ' 228; וכן 'Fenyves, Alice,' in: Who's who in the State of Israel, 1967, p. 239. מיכאל אוהד, הפילהרמונית: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ירושלים: כתר, 1986, נספח, עמ' 203. אישים בישראל, כרך ו, עמ' 228.
יעקב בן חלפי

יעקב בן חַלְפַי או יעקב הקטן (ביוונית: Ἰάκωβος ὁ μικρός; או יעקב הצעיר) הוא אחד משנים עשר השליחים של ישו. היה אחיו של מתי. שם אמו מריה. הוא מכונה "הקטן" כדי להבדילו מהשליח יעקב בן זבדי, המכונה "הגדול". המידע עליו בברית החדשה קלוש. בכנסייה הקתולית הוא נחשב לקדוש. בנצרות המערבית, עוד מימיו של הירונימוס (סביב 400 לספירה), מקובל לזהות את יעקב הקטן עם יעקב אחי ישו. זיהוי זה מבוסס על הבנה מילולית של הפסוק באיגרת אל הגלטיים א' 19: "וְאַחֵר מִן־הַשְׁלִיחִים לֹא־רָאִיתִי זוּלָתִי אֶת־יַעֲקֹב אֲחִי אֲדֹנֵינוּ". בנצרות המזרחית מבדילים בין שני האנשים, וכך גם דעתם של החוקרים המודרניים. יום חגו חל בכנסייה הקתולית ב-1 במאי, ובכנסיות המזרחיות ב-9 באוקטובר. על שמו קרוי ארמון סנט ג'יימס. אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 223, מסת"ב 978-965-566-137-8 מדיה וקבצים בנושא יעקב בן חלפי בוויקישיתוף יעקב בן חלפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) St. James the Less, מאמר באנציקלופדיה הקתולית, שמנסה לנמק את הזיהוי של יעקב הקטן עם יעקב אחי ישו.
לחי

האם התכוונתם ל... לחי (איבר) – חלק הפנים לוחמי חרות ישראל – לח"י, המחתרת היהודית האנטי-בריטית בארץ ישראל משנות הארבעים. לחי (הלכה) – תיקון הלכתי במבוי בהלכות עירובין. זרוע לחיים וקיבה – אחת ממתנות כהונה. עצם הלחי – אחת מעצמות הגולגולת. חלק במלחציים - כלי עבודה.
Works Volume I

Works Volume One הוא האלבום החמישי של להקת אמרסון, לייק ופאלמר שיצא ב-1977. זהו אלבום כפול שמחולק לארבעה צדדים בכל צד כל אחד מחברי הלהקה מבצע שיר שכתב לבדו. בחלק הרביעי, יש שני שירים שהם עבודה משותפת של הלהקה. האלבום יצא אחרי פגרה של כמעט שלוש וחצי שנים. האלבום נפתח בצד של קית' אמרסון הצד מכליל יצירה שהיא קונצ'רטו לפסנתר המנוגן עם תזמורת. היצירה נמשכת 18 דקות. הצד של גרג לייק מורכב מחמישה שירים שהוא כתב יחד עם חברו מלהקת קינג קרימזון, פיטר סינפילד השירים היו בלדות אקוסטיות שנכתבו על ידי לייק וסינפילד. הצד של קרל פאלמר מכליל את השיר מאלבום הבכורה, אמרסון, לייק ופאלמר שנקרא Tank. השיר הוקלט מחדש על ידי פאלמר עם מנגינה של תזמורת וללא סולו תופים. שיר אחר מהצד של פאלמר הוא LA Nights שיר בו משתתף על גיטרה ושירת הסקאט הגיטריסט של האיגלס, ג'ו וולש ואמרסון על קלידים. בצד של פאלמר, יש גם קטע של יוהאן סבסטיאן באך ועיבוד רוק ליצירה של סרגיי פרוקופייב שנמצא בשיר שנכתב על ידי פאלמר, The Enemy God Dances with the Black Spirits. הצד הרביעי מכליל שני שירים שהם עבודה משותפת של חברי הלהקה. הראשון הוא גרסה של רוק ליצירה הקלאסית של אהרן קופלנד Fanfare for the Common Man, ושיר שנמשך 13 דקות שנקרא Pirates. האלבום יצא מחדש עם שלוש רצועות בונוס ב-2004 והם שלושה שירים שהוקלטו מהופעות. באותה שנה שיצא האלבום, יצא גם החלק השני של האלבום, Works Volume Two אך הוא לא דומה לאלבום זה אלא כולו הוא עבודה משותפת של חברי הלהקה. Piano Concerto No. 1 - 18:19 (קית' אמרסון) כל השירים נכתבו על ידי גרג לייק ופיטר סינפילד. Lend Your Love to Me Tonight - 4:01 C'est la Vie - 4:16 Hallowed Be Thy Name - 4:35 Nobody Loves You Like I Do - 3:56 Closer to Believing - 5:33 כל השירים נכתבו על ידי קרל פאלמר חוץ מלבד איפה שמצוין הקרדיט The Enemy God Dances with the Black Spirits - 3:20 (סרגיי פרוקופייב תזמור: קרל פאלמר) L.A. Nights - 5:42 New Orleans - 2:45 Two Part Invention in D Minor - 1:54 (יוהאן סבסטיאן באך תזמור: קרל פאלמר) Food for Your Soul - 3:57 Tank - 5:09 (אמרסון, פאלמר) Fanfare for the Common Man (אהרן קופלנד תזמור: אמרסון, לייק, פאלמר) - 9:40 Pirates (אמרסון, לייק, סינפילד) - 13:19 מידע על האלבום Works Volume I באתר MusicBrainz האלבום Works Volume I באתר Discogs האלבום Works Volume I באתר ספוטיפיי
מייב ליקי

מייב ג' ליקי (באנגלית Meave G. Leakey; נולדה ב-28 ביולי 1942 למשפחת Epps בלונדון) היא, יחד עם בעלה ריצ'רד ליקי, אחת מהפלאונטולוגים המוערכים והמפורסמים בעולם. היא למדה על מאובנים באפריקה וקיבלה את תואר הדוקטור מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 1999, צוות המחקר של ד"ר ליקי באגם טורקאנה בקניה גילה תגלית אשר שינתה לחלוטין את ההבנה של מוצא האדם. הם מצאו גולגולת בת שלוש וחצי מיליון שנים ולסת חלקית ששויכה לסעיף חדש של המשפחה האנושית הקדומה. ליקי נתנה למין האדם החדש את השם Platyops Kenyanthropus או "האדם הקנייתי שטוח הפנים". מייב ליקי נישאה לריצ'רד ליקי, פלאונטולוג מפורסם. יש להם שני ילדים, לואיז (ילידת 1972) וסמירה (נולד 1974). בתה לואיז ליקי ממשיכה את המסורת המשפחתית ואף היא חוקרת בתחום פלאונטולוגיה. משפחת ליקי מדיה וקבצים בנושא מייב ליקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייב ליקי מייב ליקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרן ליקי למחקר ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.