laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריק מביוס

אריק הארי טימותי מביוס (באנגלית: Eric Harry Timothy Mabius; נולד ב-21 באפריל 1971) הוא שחקן אמריקאי. מביוס נולד בהאריסברג שבפנסילבניה לאליזבת' וקרייג מביוס. לאחר שנרשם לאוניברסיטה במסצ'וסטס שם נבחר לשחקן הכי דרמטי, החל ללמוד לבסוף בשרה לורנס קולג' בניו יורק. מביוס נישא לאייבי שרמן בינואר 2006, ולזוג יש שני בנים. מביוס החל את קריירת המשחק שלו בסרט "ברוכים הבאים לבית הבובות" בשנת 1995. לאחר מכן שיחק בסרטים כמו "אני יריתי באנדי וורהול", ו"לילי טיילור" בשנת 1996. שיחק בסדרת הסרטים העורב. תפקידו הכי גדול של מביוס בשנות התשעים היה תפקידו של מאט אדיסון בסרט "Resident Evil (סדרת משחקים) שמבוסס על סדרת המשחקים. בתחילת שנות האלפיים הופיע מביוס בסדרות כמו "שיקגו הופ", "מילניום", "פופולאר" וב "The O.C.‎". לאחר מכן כיכב כשחקן קבוע בעונה הראשונה של הסדרה ישנן בנות בתפקיד טים האספל וחזר לכמה פרקים בעונות השנייה והשלישית, מביוס הופיע בסדרה "CSI מיאמי". בשנת 2000 הופיע מביוס בקליפ "The Best Things" של להקת "FILTER". בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עיניים", דרמת פשע מבית ABC, בו גילם את ג'ף מק'אן. בסדרה שלא צלחה ושידרה רק 4 פרקים (תוך 12), כיכבו בין היתר טים דיילי ולורה לייטון. משנת 2006 עד 2010 כיכב מביוס בתפקידו של דניאל מיד בסדרת הדגל של חברת ABC, "בטי". לאחר שהסדרה זכתה להצלחה מביוס הוגדר על ידי מגזין פיפל כאחד הגברים הסקסיים בעולם. מביוס הופיע בקליפ "We are the Ones" של הזמר "ויל.איי.אם" לתמיכה בברק אובמה. מביוס גם היה מועמד על תפקידו הקומי בשנים 2007–2008 בטקס "פרס גילדת שחקני המסך". ב-2011 שיחק מביוס בסדרה "מנודים" לצדו של השחקן ליאם קנינגהם. ב-2012 ביצע מביוס הופעות אורח בסדרות "רשימת הלקוחות" ו"פרנקלין ובאש". שנה לאחר מכן ביצע הופעת אורח בסדרת הלהיט של רשת ABC, "סקנדל". ב-2014 נבחר מביוס כשחקן ראשי בסדרה הקנדית-אמריקאית "מכתבי אהבה", הסדרה החלה ב-20 באפריל כללה 10 פרקים והסתיימה ב-22 ביוני 2014. את דמות זו גילם גם בסדרת הסרטים אשר מבוססת על הסדרה. עד כה יצאו 11 סרטים בערוץ הולמרק, כאשר הראשון שודר בנובמבר 2014 והאחרון במספר שודר ביולי 2018. ברוכים הבאים לבית הבובות (1995) המסע של אוגוסט קינג (1995) אני יריתי באנדי וורהול (1996) מעגל הבנים השחורים (1997) לג'ניפר יש אקדח (1997) ידידות אחרת (1997) מסביב לאש (1998) מיתוס אמריקאי (1998) האיש החסר (1999) המאהבים של ורוניקה (1999) משחקי פיתוי (1999) וירי ספינדל (2000) העורב: גאולה (2000) הפיתוי (2001) על הגבול (2001) האויב שבפנים (2002) צוות אקסטרים (2003) הג'וב (2003) האויב שבפנים: אפוקליפסה (2004) העיר התחתית של ונציה (2005) ריקר (2005) שהדרך פוגשת את השמש (2011) Price Check‏ (2012) מדהים (2013) Inside Game‏ (2019) שיקגו הופ (1997) מילניום (1999) שולחן לחמישה (1999) ישנן בנות (2004–2006, 2009) עיניים (2005) The O.C.‎‏ (2005) CSI: מיאמי (2006) חתונת חג המולד (2006) – סרט טלוויזיה בטי (2006–2010) מרדף (2011) רשימת הלקוחות (2012) פרנקלין ובאש (2012) סקנדל (2013) דם אמיתי (2013) לקרוא, לכתוב, להתאהב (2013) – סרט טלוויזיה מכתבי אהבה (2014) שיקגו FIRE‏ (2015) אריק מביוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריק מביוס, באתר AllMovie (באנגלית) אריק מביוס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אריק מביוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סקוט סמית'

סקוט סמית' (באנגלית: Scott Smith; נולד ב-13 ביולי 1965) הוא סופר ותסריטאי אמריקאי. סמית' כתב שני ספרים שזכו להצלחה רבה, שניהם זכו לעיבודים קולנועים כשסמית' חיבר עבורם את התסריט. סמית נולד בניו ג'רזי, הוא למד בדארטמות' קולג' ובעל תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת קולומביה. ספרו הראשון, "תוכנית פשוטה" (במקור: A Simple Plan) יצא לאור ב-1993. הספר שנכתב בגוף ראשון, מתאר את התדרדרות הגיבור לאחר שמצא, עם אחיו ומכר נוסף, מזוודה מלאה בכסף השייך לארגון פשע. הספר זכה להצלחה גדולה ונמכר במעל 1.2 מיליון עותקים, כשהוא נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. סמית' כתב גם את התסריט לסרט הקולנוע על בסיס הספר "תוכנית פשוטה". הסרט בבימויו של סם ריימי ובכיכובם של ביל פקסטון ובילי בוב תורנטון, יצא לאקרנים ב-1998. סמית' היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר, וזכה בפרס מבקרי הקולנוע, פרס מהמועצה הלאומית של מבקרי הקולנוע ופרס התאחדות מבקרי הקולנוע של סן דייגו. לאחר חמש שנים בהן עבד על כתיבת רומן נוסף, הוא זנח אותו ועבר להתמקד בכתיבת תסריטים. לאחר חמישה תסריטים החל לחבר את ספרו הבא ה"ההריסות" (במקור: The Ruins) שיצא לאור ב-2006. רומן אימה זה מתאר חבורת צעירים הנופשת במקסיקו ומתמודדת עם אירועים בלתי צפויים במהלך ביקור באתר ארכאולוגי של המאיה בלב הג'ונגל. גם ספר זה זכה להצלחה רבה והגיע למקום הרביעי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הרומן עובד לסרט קולנוע, תחת הפקתו של בן סטילר כשסקוט אמון היה על כתיבת התסריט. סקוט כתב את התסריט לסרט "סיביר" משנת 2018, ואת התסריט לסרט האוסטרלי "הציור" משנת 2019. הוא מונה למפיק הראשי ולתסריטאי של סדרת הטלווויזיה "הפריפריאל" על בסיס ספרו של ויליאם גיבסון, שעלה לאוויר בפריים וידאו במהלך 2022. סקוט סמית', ברשת החברתית Goodreads ראיון עם סמית' באתר .bookreporter.com סקוט סמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, 20.8.2006
פרנסואה לאון גמבטה

פרנסואה לאון גמבטה (בצרפתית: François Léon Gambetta; 6 ביולי 1870 – 9 בנובמבר 1923) היה מייג'ור ג'נרל צרפתי, מפקד חטיבת הפרשים "האפריקנית" של הצבא הצרפתי בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה. פרנסואה לאון גמבטה נולד בפריז למשפחה המעורה היטב בפוליטיקה וחיי הצבא הצרפתיים והיה אחיינו של לאון גמבטה ממייסדי הרפובליקה הצרפתית השלישית הצרפתית. ב-1890 הצטרף גמבטה לחיל הפרשים הצרפתי במסגרת לגיון הזרים והוצב במדינות המגרב כמפקד גדוד הוסרים. בספטמבר 1913 הועלה לדרגת קולונל. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר גמבטה עם חטיבת ההוסרים "האפריקנית" והוצב בחזית המקדונית וביוני 1917 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. ב-21 בספטמבר פתחה חטיבת הפרשים הצרפתית בפיקודו של גמבטה במתקפה לכיוון נהר צרנה וב-23 בספטמבר נכבשה העיר פרילפ. ב-25 בספטמבר לחם גמבטה בחוד כוחותיו בעת הקרב לשחרור העיר סקופיה. חטיבת ההוסרים הסתערה בכוח של 2,000 פרשים על הקווים האחוריים של הארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של קונו פון שטויבן. בעקבות הסתערות זו נכנעה מיד אחת מחטיבות הרגלים הגרמניות, שאר חלקי הכוח הגרמני האיצו את נסיגתם צפונה וב-29 בספטמבר השתלטו הצרפתים על העיר. בעקבות קרב זה זכה גמבטה בעיטור לגיון הכבוד. בנובמבר 1920, הועלה לדרגת גנרל דיוויזיה ומונה למפקד כוחות הפרשים בתוניסיה. בשנה זו כתב גמבטה ספר על חלקה של חטיבת הפרשים "האפריקנית" בכיבוש העיר סקופיה, אשר לשיטתו הובילה להכרעת החזית כולה. ב-1923 הלך גמבטה לעולמו באנטיב והוא בן 53 שנים. סוסים במלחמת העולם הראשונה. מדיה וקבצים בנושא פרנסואה לאון גמבטה בוויקישיתוף ריאן ור ברקמוס, אירופה המערבית למטייל, באתר גוגל ספרים (באנגלית). פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר" באתר גוגל ספרים (באנגלית). פרנסואה לאון ז'ואינו גמבטה, תפקיד הפרשים האפריקנים בניצחון בקרב על העיר סקופיה, הוצאת ברגר לברול, פריז, 1920. באתר גוגל ספרים (בצרפתית).
בורונדי במשחקים האולימפיים

בורונדי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). כבר במשחקים הראשונים בהם השתתפה, זכה ספורטאי בורונדי במדליה אולימפית, ונוסטה ניונגאבו, שזכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר. בארבע האולימפיאדות הבאות לא הצליחו הספורטאים הבורונדים לשחזר את ההישג, אך כמה מהם רשמו הישגים נאים: אלוייס ניזיגאמה סיים במקום התשיעי בריצת 10000 מטר באולימפיאדת סידני (2000) ופרנסין ניונסאבה סיימה במקום השביעי בריצת 800 מטר באולימפיאדת לונדון (2012). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפרה ניונסאבה את הישגה, וזכתה במדליית כסף, המדליה האולימפית השנייה של בורונדי, והראשונה מזה 20 שנה. בורונדי מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: בורונדי במשחקים הפאראלימפיים בורונדי במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא בורונדי במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
רואנדה במשחקים האולימפיים

רואנדה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). עד כה, אף ספורטאי רואנדי לא זכה במדליה אולימפית. האתלט מתיאס נטאווריקורה סיים במקום השמיני בריצת 10000 מטר באולימפיאדת אטלנטה (1996) ובמקום ה-15 בריצת המרתון באולימפיאדת סידני (2000). דיודונה דיסי סיים במקום ה-17 בריצת המרתון באולימפיאדת אתונה (2004). רוברט קג'וגה העפיל לגמר ריצת 10000 מטר באולימפיאדת לונדון (2012) וסיים במקום ה-14. רואנדה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. רואנדה במשחקים הפאראלימפיים רואנדה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא רואנדה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף
קפרזה מיכלאנג'לו

קפרזה מיכלאנג'לו (באיטלקית: Caprese Michelangelo) הוא כפר בנפת ארצו בדרום מזרח טוסקנה שבאיטליה, כ-100 ק"מ מזרחית לפירנצה. בכפר זה נולד אמן הרנסאנס האיטלקי, מיכלאנג'לו, ב-6 במרץ 1475. שמו המקורי של המקום היה קפרזה, אולם ב-13 בפברואר 1913, על פי צו מלכותי, צורף שמו של מיכלאנג'לו. בכפר נמצאים מוזיאון מיכלאנג'לו וכנסיית יוחנן המטביל, שבה הוטבל מיכלאנג'לו. מדיה וקבצים בנושא קפרזה מיכלאנג'לו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפרזה מיכלאנג'לו ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בסמ"ה

בַּסְמָ"ה היא מועצה מקומית, באזור נחל עירון במחוז חיפה בישראל. המועצה נוצרה מאיחודם של היישובים ערביים ברטעה, עין אל-סהלה ומועאוויה, בשנת 1995. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1996, בעלת שטח שיפוט של 1,700 דונם. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בבסמ"ה 11,163 תושבים (מקום 167 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.5%‏. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 70.6%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,274 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב: פרופיל בסמ"ה נכון לשנת 2020 באתר הלמ"ס אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. לטבלת הדירוג המלא. הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור סוף 2022 הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 פרופיל בסמ"ה באתר הלמ"ס
אלונזו צ'רץ'

אלונזו צ'רץ (Alonzo Church;‏ 14 ביוני 1903 – 11 באוגוסט 1995) היה מתמטיקאי ולוגיקן שתרם רבות לפיתוח מדעי המחשב. נולד בוושינגטון די.סי ולמד באוניברסיטת פרינסטון, שם קיבל את הדוקטורט בשנת 1927, וכיהן כפרופסור למתמטיקה שם בשנים 1929–1967. בשנים 1967–1990 כיהן כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. ידוע בעיקר בזכות עבודתו על תחשיב למדא ובזכות עבודתו המפורסמת משנת 1936, המצביעה על קיומה של "בעיה לא פתירה". עבודה זו איפשרה לאלן טיורינג להתחיל בעבודתו המפורסמת על בעיית העצירה. הוא וטיורינג החלו לשתף פעולה והראו שתחשיב הלמדא ומכונת טיורינג הם כלים חישוביים שקולים, וכתוצאה מכך הראו מבחר של "שיטות חישוב" והראו שגם להם יש את אותו כוח חישובי. תוצאה זו היא הבסיס של התזה של צ'רץ'-טיורינג. אלונזו צ'רץ', באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אלונזו צ'רץ', באתר MacTutor (באנגלית) אלונזו צ'רץ', באתר dblp אלונזו צ'רץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלונזו צ'רץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע אפריקה לאומות 2002

גביע אפריקה לאומות 2002 היה הטורניר ה-23 של גביע אפריקה לאומות, שנערך במאלי מה-19 בינואר ועד ל-10 בפברואר 2002 בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר זכתה נבחרת קמרון כאשר ניצחה את נבחרת סנגל בגמר, 3–2 בדו-קרב בעיטות עונשין. הייתה זו זכייתה הרביעית של קמרון בגביע. 3 שערים קמרוןפטריק מבומה ניגריהג'וליוס אגאהווה קמרוןסלומון אולמבה מדיה וקבצים בנושא גביע אפריקה לאומות 2002 בוויקישיתוף
גביע אפריקה לאומות 1957

גביע אפריקה לאומות 1957 היה הטורניר הראשון של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בסודאן בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו שלוש נבחרות בלבד. מצרים, סודאן ואתיופיה. נבחרת דרום אפריקה הוזמנה להשתתף בטורניר גם היא, אך הושעתה ממנו לאחר שסירבה לשלוח נבחרת מעורבת גזעית, בשל משטר האפרטהייד. בעקבות השעייתה של נבחרת דרום אפריקה, העפילה נבחרת אתיופיה לגמר הטורניר באופן אוטומטי לאחר ניצחון טכני. 5 שערים מצרים (1952–1958) מוחמד דיאב אל-עטר שער אחד מצרים (1952–1958) ראפאת עטיה סודאן 1956 סדיק מנזול מדיה וקבצים בנושא גביע אפריקה לאומות 1957 בוויקישיתוף
משה טייטלבוים (ישמח משה)

רבי משה טייטלבוים (ה'תקי"ט 1758 − כ"ח בתמוז ה'תר"א, 1841) היה הרב של קהילת יהודי אוהעל בשאטוראליאויהיי שבהונגריה, מראשי מפיצי החסידות בהונגריה. נכדו היה האדמו"ר הראשון בשושלת סיגוט, ממנה יצאה חסידות סאטמר. מכונה הישמח משה על שם ספרו. נולד בפרעמישלא שבגליציה בשנת ה'תקי"ט, לרבי צבי הירש וחנה. בגיל 13 נישא לחיה שרה בת רבי ניסן מפרעמישלא. תחילה היה רבי משה מתנגד לתנועת החסידות, ולאחר מכן הצטרף אליה . בצעירותו למד תורה אצל דודו, אחי אביו, רבי יוסף רבה של קולבסוב ואצל דודו, אחי אמו, רבי אריה יהודה הלוי, בעל דרישת אריה, רבה של סטריזוב. בשנת ה'תקמ"ד, בגיל 25, התמנה לרב העיירה שינווא, ובשנת ה'תקס"ח נתקבל לרב ואב"ד אוהעל ואלפים ורבבות נסעו אליו. בהשפעת חתנו, רבי אריה לייב ליפשיץ, בעל "אריה דבי עילאי" שהיה תלמידו של החוזה מלובלין התקרב ונעשה גם הוא תלמיד מובהק של החוזה מלובלין. קיבל גם מהמגיד מקוזניץ, רבי מנחם מנדל מרימנוב והאוהב ישראל מאפטא. עסק רבות בחלוקת קמעות ועורר בכך את התנגדותו של רבי נפתלי מרופשיץ שטען שלפי האר"י אסור להתעסק עם שמות הקודש. לאחר חליפת מכתבים ביניהם ומופת של ה"ישמח משה" ביטל רבי נפתלי את התנגדותו לקמיעות ה"ישמח משה". עם תלמידיו נמנו: רבי יואל אשכנזי, אב"ד זלוטשוב בעל "מלא הרועים", רבי מנחם מנדל פנט מדעעש, רבי צבי הירש פרידמן מליסקא, בעל "אך פרי תבואה", ורבי יהודה גרינפלד. נפטר בכ"ח בתמוז ה'תר"א ונקבר בשאטוראליאויהיי. בנו, רבי אלעזר ניסן, כיהן כרב בדרוהוביץ' וממנו המשיכה שושלת אדמו"רי סיגט. בתו, חנה נישאה לרבי אריה לייב ליפשיץ רבה של וישניצה ומחבר ספר השו"ת "אריה דבי עילאי". נכדו, רבי חנניה יום טוב ליפא מייער-טייטלבוים שהיה אדמו"ר מסאסוב, ניצל בנס בשואה לאחר מכן עלה לישראל ובנה בגני תקווה, את שכונת "קריית ישמח משה", על שם ספרו של סבו בעל ה"ישמח משה". נדפסו ישמח משה – על התורה ונ"ך תפילה למשה – על תהלים השיב משה – שו"ת יין הרקח – על פרקי אבות מעין טהור – הלכות נדה (ביידיש) תפלה למשה - על ספר תהלים ישיר משה – על שיר השירים כליל תפארת – על מגילת רות אבל משה – על מגילת איכה מור ולבונה – על מגילת קהלת עסיס רמוני – על מגילת אסתר יין הרקח – על אגדות חז"ל ופלפולים שיח ספונים – על תפילות ופיוטים וזמירות לשבת תוכחת חיים – אמירה נעימה דרושים לחודש אלול וימי רצון אבקת רוכל – לקוטים רמזים וטעמים רבי משה טייטלבום - באתר MyTzadik רבי משה טייטלבוים באתר Geni משה טייטלבוים מאוהל, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" הישמח משה באתר צדיקים.נט רבי משה טייטלבוים באתר אגודת אהלי צדיקים – גדר אבות צילום כותרת הספר ישמח משה עם חתימתו וחותמתו של רבי משה טייטלבוים (באתר המכירות הפומביות – קדם) צילום לחש נגד עין הרע בכתב ידו של רבי משה טייטלבוים (באתר המכירות הפומביות – קדם) מי צייר את האדמו"ר ישמח משה? מתוך בלוג עם הספר משה בן צבי הירש טייטלבוים (1759-1841), דף שער בספרייה הלאומית ספר נפלאות מגדולי ישראל בקטעים המדברים על ה"ישמח משה" ובספר החכמה מאי"ן של חסידות סטיטשין. ישעיהו אביעם, קרית "ישמח משה" מתחרה לקרית "צאנז", מעריב, 15 במרץ 1962 צבי אלגת, הגיע האדמו"ר מסאסוב, מעריב, 8 בינואר 1963 נורתה אבן-פינה ל"ישמח משה" מיסודו של האדמו"ר מסאסוב, דבר, 15 במרץ 1963 אבן פינה לבית מדרש בקרית ישמח משה, מעריב, 29 במרץ 1967 שפי גבאי, אדמו"רים וחצרותיהם עולים לישראל, דבר, 23 בספטמבר 1966
ניסטגמוס

ניסטגמוס (Nystagmus; נִיד עיניים) היא תופעה של תנועות רצוניות או לא-רצוניות מהירות של העיניים (ריצוד), שעשויות להיות מצד לצד, למעלה ולמטה, או בתנועה סיבובית. ריצוד זה יכול לקרות בעקבות התמקדות בעצם רחוק או קרוב לצופה (תלוי בליקוי). הריצוד יכול להיות מולד וקשור ללקות ראייה, או קשור להפרעות באזור השולט שבמוח. אחד הגורמים לתופעה הוא שימוש בתרופות מסוימות. זהו אחד התסמינים של שבץ וטרשת נפוצה. ישנו קשר גם להפרעות בשיווי משקל. ייתכן ריצוד עיניים גם אצל אנשים בריאים, כאשר הם משתדלים לעקוב אחר עצמים הנעים במהירות, או כתוצאה מעייפות. ישנו מצב טבעי של ריצוד עדין בלתי נראה, אשר מטרתו לטעון את הפוטורצפטורים במקולה (מרכז הראיה). ניסטגמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בה ג'י צ'ואן

בה-ג'י צ'ואן (בסינית: 八極拳, באנגלית:‏ Baji Quan, בתרגום חופשי: "אגרוף שמונת הקיצונים") היא סגנון של וו-שו שמקורה במחוז חביי שבמזרח סין.[דרוש מקור] זוהי אמנות לחימה המתמחה בהכאה בטווחים קצרים, תוך שימוש בכוח גוף מלא ובטכניקות הטלה, אגרופים ומכות מרפק. הכאה היריב בבה-ג'י נעשית באמצעות כל חלקי הגוף, ומכאן שם האמנות. "שמונת הקיצונים" מתייחסים לשמונת חלקי הגוף עמם לוחם העוסק באמנות זו יכול להכות את יריבו - ראש, כתף, מרפק, כף יד, גב\בטן, מותן, ברך וכף הרגל. המכות עצמן נעשות ברצפים וקומבינציות של התקפות מתפרצות, וסוג הכוח בו נעשה שימוש מכונה פה ג'ין (באנגלית:‏ Fa Jin). זהו סוג כוח הדומה לזה הנראה באמנויות סיניות מסורתיות אחרות, כגון שינג אי צ'ואן. סגנון הבה-ג'י צ'ואן מכיל בתוכו הרבה סדרות תנועה (套路) שחלקן יותר עתיקות כמו ה-"מבנה הקטן" (小架) ו-"המבנה הגדול" (单打)' וחלקן יותר חדשות כדוגמת ה-נמר השחור המסתובב (黑虎反) ושינג פי (行批), אשר התווספו על ידי מורים מוכשרים בדורם. בנוסף לסדרות ביד ריקה ישנם גם כלי נשק הנלמדים בסגנון הבה-ג'י, ובראשם החנית הגדולה (大枪), אשר מעבר לפיתוח לטכניקות לחימה בחנית גם מתרגלת ובונה מערכי שרירים הפועלים יחדיו בטכניקות ללא נשק תחת העקרונות של "שש-ההרמוניות" (שהוא גם עיקרון תנועה מרכזי ב-שינג אי צ'ואן, טאי ג'י צ'ואן ו-בה גוואה ז'אנג). על פי המסורת אורך החנית נע בין 3.5 ל-5 מטרים. היסטוריונים ומורים מסוימים (כגון ליו יון-צ'יאו המנוח) מעריכים כי בעבר, בה-ג'י צ'ואן ואמנות לחימה נוספת, פי-גואה ז'אנג, היו אמנות אחת. כיום אמנויות אלה נלמדות בנפרד, אך משום שמאפייניהן משלימים זה את זה (פיגואה מתמחה בלחימה בטווחים ארוכים, ואילו בה-ג'י בלחימה בטווחים קצרים), מורים רבים נוהגים ללמוד וללמד אמנויות אלה יחדיו. כיום קיימים מספר זרמים של בה-ג'י, הידועים לפי שמות המשפחות בהם עברו לאורך הדורות: האן, חואו, ג'י, לי, מא, צ'יאנג, וו (זרם הקשור למיעוט המוסלמי-סיני "חוי"), וכן הזרם של ליו יון-צ'יאו. זרם נוסף של בה-ג'י התפתח בשלב מאוחר יותר בהרי וודאנג, וכיום נלמד ומלומד שם על ידי נזירים מקומיים. בה-ג'י צ'ואן התפרסמה ברבים בסין במאה ה-20 כאמנות לחימה ששימשה הרבה שומרי ראש של פוליטיקאים בכירים, בהם הן מנהיגי הקוומינטנג הלאומניים והן בכירי המפלגה הקומוניסטית. המיעוט המוסלמי בסין (החוי) שמר ופיתח זרם ייחודי משלו של אמנות זו.[דרוש מקור] כיום נפוצה בה-ג'י צ'ואן ברחבי העולם, ומצויה בין השאר גם במדינות צפון אירופה ומערבה, יפן, ארצות הברית וישראל. מדיה וקבצים בנושא בה ג'י צ'ואן בוויקישיתוף בה-ג'י צ'ואן - ערוץ באתר יוטיוב בו מצויים כמה עשרות סרטונים של האמנות, בביצועו של ג'ואו ג'ינגשואן - מורה המלמד אמנות זו בעיר טיאנג'ין בצפון סין. "זו היא בה-ג'י צ'ואן" - סרטון באתר יוטיוב בו מודגם חלק נרחב מהאמנות על ידי מספר אמני לחימה. ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקטאע

האקטאע (בערבית: اقطاع) הוא מונח בהיסטוריה של העולם המוסלמי המציין צורה של מס חקלאי שהיווה את אחת הדרכים העיקריות שנקטו השלטונות המוסלמיים במהלך ימי הביניים כדי לממן את אחזקת הצבאות שלהם. בתקופה הראשונה של התפשטות האסלאם יכלו השלטונות המוסלמיים לשלם לחייליהם מהשלל הרב שנצבר במהלך הכיבושים הגדולים. אחרי התבססות הח'ליפות, שולם הכסף לצבא מתוך המיסים השונים שנגבו מהאוכלוסייה הלא מוסלמית, ובעיקר הג'יזיה והח'ראג'. שקיעת השלטון המרכזי במהלך בית עבאס אילצה את מנהל הח'ליפות לנסות ולמצוא שיטות חליפיות להחזקת הצבא. בתחילה ניסו שלטונות הח'ליפות להעניק שטחי אדמה לבעלות חלקית של לוחמים בתמורה למעשר ולמיסי המקרקעין החלים על מוסלמים. שיטה זו לא הוכיחה את עצמה ושלטון הח'ליפות נאלץ לחפש שיטות אחרות. השליטים המוסלמים שינו את שיטת הענקת הקרקעות כך שהלוחמים קיבלו רק את הזכויות הממוניות על שטח מסוים, כשהבעלות החוקית על השטח נותרת בידי הבעלים הקודמים שלו. מקבל האקטאע המוקדם (אקטאע תמליכ – אקטאע של הקצבה) היה צריך לגבות את הח'ראג' מהתושבים הלא מוסלמים בשטח ולהעביר לשלטונות מעשר מהשווי של השטח. גם האקטאע המוקדם לא הוכיח את עצמו, משום שהחיילים שקיבלו את האקטאע, נטו שלא להעביר את המיסים שגבו לידי השלטונות. הבויהים שינו את השיטה כך שמתן האקטאע לא חייב את המקבל בשום מחויבות פיננסית (אקטאע אסתע'לאל – אקטאע של הנאת שימוש). כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995. Cahen, Claude, "Iḳṭā'," Encyclopaedia of Islam, Vol. 3, pp. 1088-1091. Cahen, Claude, “L’évolution de l’iqṭāʿ du IXe au XIIIe siežcle,” Annales, économies-sociétés-civilisation Vol. 8, (1953), pp. 25-52. Duri, A. A., “The Origins of the Iqṭāʿ in Islam,” al-Abḥāṯ Vol. 22 (1969), pp. 3-22. מעוז, משה, מוסדות האימפריה העבאסית, מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח". Encyclopædia Iranica אקטאע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קוסטה בראווה

קוסטה בראווה (בספרדית ובקטלאנית: Costa Brava) היא רצועת חוף במחוז ז'ירונה שנמצא בצפון חבל קטלוניה שבספרד, רצועת החוף שמשתרעת לאורך הים התיכון מבּלָנַס (אנ'), כ-60 קילומטר צפון-מזרחית לברצלונה, ועד הגבול הצרפתי והרי הפירנאים. שמו של הקוסטה בראווה, שפירושו "החוף הפרוע", ניתן לו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, כאשר הוא נחשב אתר תיירות אופנתי ויוקרתי. מאז, דעכה מעט תדמית זו, בייחוד בשל עליית אתרי תיירות אחרים בדרום ספרד ובצפון אפריקה. לאורך השנים הייתה קוסטה בראווה מוקד משיכה לאמנים שהתגוררו במקום. שני האמנים הבולטים ביותר שפעלו בו היו פבלו פיקאסו וסלבדור דאלי, שנולד בפיגרס הסמוכה, ונפש בפורט ליגאט. יורט דה מאר, עיירת הנופש הגדולה בקוסטה בראווה עיירת הציירים קדאקס, בפאתי הרי הפירנאים אתר האינטרנט הרשמי של קוסטה בראווה קוסטה בראווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קוסטה בראווה, ספרד: 5 סיבות טובות לנופש ברצועת החוף היפהפייה, באתר וואלה, 15 בספטמבר 2013 ‏ מורן רגב, בטן-גב בסטייל: חופשה בקוסטה בראווה, באתר ynet, 27 באוקטובר 2014 איילת נעמן, שעה מברצלונה: החופים והעיירות של קוסטה בראווה, באתר הארץ, 3 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקיפת מטוס אל על בציריך

ב-18 בפברואר 1969 תקפה חוליה בת ארבעה מחבלים, חברי ארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין" מטוס בואינג 720 של חברת אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן. בהתקפה נפצעו אחדים מאנשי הצוות ונגרם נזק למטוס, אך נמנע אסון כבד בזכות המאבטח שהיה במטוס, מרדכי רחמים, שירה לעבר התוקפים והרג את ראש החוליה. חוליית המחבלים ארבה למטוס בואינג 707 של חברת אל על, שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן. באותה עת שהו במטוס 17 נוסעים ו-11 אנשי צוות. המחבלים היו מצוידים ברובי AK-47 (קלשניקוב) וברימוני יד. יריות המחבלים פגעו בתא הטייס ובגוף המטוס, וכתוצאה מכך נפצע קשה חניך הטיס, יורם פרס וכעבור כחודש מת מפצעיו. מאבטח המטוס, מרדכי רחמים, לוחם בסיירת מטכ"ל בעברו, רץ לתא הטייס וירה לעבר התוקפים מחלון תא הטייס, ולאחר מכן יצא מהמטוס באמצעות מגלשת החירום שבדלת האחורית, והמשיך בקרב יריות עם התוקפים. הוא הרג את ראש החוליה, והמאבק הסתיים רק כשהגיעו למקום כוחות הביטחון השווייצרים. רחמים נעצר על ידי משטרת שווייץ, יחד עם חברי חוליית המחבלים. על המחבלים נמצאו נשק וחמרי נפץ רבים, וכן עלונים בגרמנית הפונים אל העם בשווייץ ומסבירים את מטרות הפעולה, תוך השוואתה לפעולתו של וילהלם טל. בחקירה התברר שהמחבלים הגיעו לשווייץ מדמשק, והנשק וחומרי הנפץ הגיעו לשווייץ בדואר דיפלומטי של אחת ממדינות ערב. בחקירתו הודה רחמים שהוא איש שירותי הביטחון של ישראל. לאחר כחודש במעצר שוחרר רחמים בערבות עד לתחילת משפטו, ושב לישראל. ב-27 בנובמבר 1969, נפתח בווינטרטור שבשווייץ משפטם של רחמים ושלושת המחבלים. מדינת ישראל שלחה את פרקליט המדינה, גבריאל בך, לטפל בהגנתו של רחמים. נגד שלושת המחבלים, אמינה דחבור, איברהים תופיק ומוחמד עבד אל-הוג'ה הוגש כתב אישום בן שבעה סעיפים, ובראשם הריגת אדם בכוונה תחילה. כתב האישום נגד רחמים כלל שני סעיפים: הריגת אדם בכוונה מתוך התרגשות חמורה בנסיבות המצדיקות את ההתרגשות ופעולה בלתי חוקית מטעם מדינה זרה. במהלך המשפט נאלצה ישראל להודות לראשונה שלטיסות אל על מתלווים אנשי ביטחון, כדי לסכל חטיפות וטרור אווירי. ב-23 בדצמבר 1969 הסתיים המשפט. רחמים זוכה בדין, ושלושת המחבלים נידונו לשתים עשרה שנות מאסר, אך שוחררו בספטמבר 1970 בתמורה לשחרור בני ערובה מחטיפת המטוסים לשדה דוסון. תקיפת מטוס אל על באתונה סקירת האירוע באתר שירות הביטחון הכללי דוד מושיוב, מטוס 'אל על' הותקף בציריך, דבר, 19 בפברואר 1969 הגיע ארונו של יורם פרס; היום הלוויה במעיין-צבי, דבר, 27 במרץ 1969 דויד מושיוב ויורם פרי, נוסעי המטוס מספרים על ההתקפה בציריך, על גבורת הצעיר שירה בתוקפים ועל קור-הרוח של חברי הצוות, דבר, 20 בפברואר 1969 לילי בת-אהרון, 7 סעיפי-אישום נגד הערבים, שניים - נגד מרדכי רחמים, דבר, 27 בנובמבר 1969 התובע של מחוז ציריך: תוקפי המטוס הודו שיצאו מדמשק, דבר, 20 בפברואר 1969 לילי בן-אהרון, הקברניט גנות יעיד מחר במשפט וינטרתור, דבר, 30 בנובמבר 1969 מרדכי רחמים הודה בשייכותו לשרותי הביטחון הישראלים, דבר, 23 בפברואר 1969 מרדכי רחמים שוחרר בערבות ושב לישראל, דבר, 21 במרץ 1969 לילי בן-אהרון, היום ייפתח משפטם של שלושת תוקפי מטוס "אל על" ומרדכי רחמים, דבר, 27 בנובמבר 1969 לילי בת אהרון, מרדכי רחמים זוכה מכל אשמה וחזר משווייץ לישראל, דבר, 23 בדצמבר 1969
זילברשטיין

זילברשטיין (בגרמנית: Silberstein) הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי, פירושו מגרמנית- "אבן כסף" (מטיל כסף). האם התכוונתם ל... אופיר זילברשטיין – קצין ישראלי דוד לייב זילברשטיין – רב הונגרי וארצישראלי ישעיהו זילברשטיין – רב הונגרי, רבה של וייטצען. בנו של הרב דוד לייב דניאל זילברשטיין (זמר) – זמר פופ ומדובב ישראלי דניאל זילברשטיין (עיתונאי) – עיתונאי ספורט ישראלי ורנר זילברשטיין – רופא, פרופסור, מאבות הבקטריולוגיה בישראל טל זילברשטיין – אסטרטג פוליטי ואיש עסקים ישראל יצחק זילברשטיין – רב ופוסק ליטאי מונה זילברשטיין – שחקנית קולנוע ודוגמנית ישראלית פנינה זר (זילברשטיין) – סופרת ילדים ונוער ישראלית שלום יוסף זילברשטיין – סופר עברי ראו גם: גולדשטיין זילברמן