laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי המלך חוסיין

נמל התעופה הבינלאומי המלך חוסיין (בערבית: مطار الملك حسين الدولي) הוא נמל תעופה השוכן בעקבה שבדרום ירדן, וממוקם כ-9 ק"מ מצפון למרכז העיר וכשני ק"מ ממזרח לגבול הישראלי. הנמל משתרע על פני שטח של 2.45 קמ"ר והוא הנמל השני בחשיבותו ובהיקף תנועת הנוסעים שלו במדינה. בניית הנמל החלה בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 והוא נחנך בשנת 1972. בשנת 2002 שופץ בניין טרמינל הנוסעים, וב-2004 הוקם מסוף מטען חדש ונסלל מסלול הסעה במקביל למסלול הטיסה. על-פי הסכם השלום בין ישראל לירדן, אמורה הייתה הפעילות הבינלאומית האווירית של נמל התעופה עובדה לעבור אל הנמל בעקבה, אך מסיבות שונות הדבר לא יצא אל הפועל, ובחודש מאי 2010, החליטה ממשלת ישראל על הקמת נמל תעופה חדש בתמנע שישרת את כל הטיסות אל העיר אילת וממנה. בנמל מסלול טיסה בודד באורך של 3,004 מטרים ובית נתיבות המשתרע על פני שטח של 2,600 מ"ר. בנוסף שוכן בנמל בית קיץ העומד לרשותה של משפחת המלוכה הירדנית, ומסוף מטען בשטח של 6,000 מ"ר השוכן בצפונו של הנמל. הנמל מסוגל לטפל בתנועה שנתית של כ-1.5 מיליון נוסעים, אך בפועל עשו בו שימוש 223,775 נוסעים בשנת 2010, מהם 153,298 איש בטיסות בינלאומיות ו-70,407 בטיסות פנים. רויאל ג'ורדניאן היא חברת התעופה העיקרית בנמל, והיא מפעילה מספר טיסות סדירות שבועיות לנמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה בעמאן. חברה בת של רויאל ג'ורדניאן - ג'ורדן אוויאיישן - פועלת גם היא בנמל ומפעילה טיסות לעמאן ולמספר יעדים בארצות ערב. בנוסף פועלות בנמל טיסות שכר לאירופה ולמצרים שמפעילים מובילים אירופיים ורויאל ג'ורדניאן. חלק ניכר מהפעילות האווירית בנמל הוא טיסות אימונים של חיל האוויר הירדני, ונמל התעופה משמש כבסיס האם של צוות האירובטיקה "רויאל ג'ורדניאן פלקונס" (Royal Jordanian Falcons; الصقور الملكية الأردنية), הפועל בחסות רויאל ג'ורדניאן וחיל האוויר המלכותי הירדני. הצוות הוקם בשנת 1978 וברשותו חמישה מטוסי אקסטרה 300 LS. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי המלך חוסיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי המלך חוסיין מידע אודות הנמל נתוני הנמל Operational statistics
זווית פסיעה

זווית פסיעה היא זווית התקפה של להב יחסית לסיבוב המדחף או זרימת אוויר. לזווית הפסיעה של להבים יש משמעויות ושימושים רבים בתורת הזורמים ובתעופה. במנועי בוכנה או טורבו-פרופ המדחף (הרוטור) הוא היוצר את הדחף. שינוי זווית הפסיעה משנה את העילוי של הלהב, במילים אחרות את כמות האוויר שהרוטור דוחף אך גם את הגרר של הלהב ואת העומס על הלהב. ככל שזווית ההתקפה גבוהה יותר (כלומר הלהב מקביל פחות למישור הסיבוב של המדחף) כך הרוטור דוחף יותר אוויר ויוצר יותר דחף, אך גם מגדיל את ההתנגדות לסיבוב הרוטור ומגדיל את המאמץ על המנוע. במטוסים כאלו משתמשים בזוויות פסיעה נמוכות במהירות זוויתית גבוהה, כדי להקטין את העומס על המנוע בהספקים גבוהים (זווית פסיעה גבוהה מדי עלולה להאט את סיבוב המנוע עד כדי כיבוי או כשל). בזוויות פסיעה גבוהות משתמשים כדי להגביר את הדחף במהירות זוויתית נמוכה (בשיוט לדוגמה, כאשר המנוע אינו פועל במלוא הכוח). במקרה של כשל במנוע (הוא כבה), הלהבים מתנגדים לתנועת האוויר ויוצרים גרר רב. על מנת להקטין את הגרר קיים מצב להבים הנקרא הנצה. במצב זה הלהבים פונים ישירות לכיוון הטיסה ומקטינים את הגרר על הרוטור למינימום. בנוסף קיים מצב של היפוך דחף ("היפוך להבים"), כאשר הופכים את זווית הפסיעה לכיוון השני והרוטור יוצר דחף כנגד כיוון הטיסה. היפוך להבים משמש להאטת המטוס על הקרקע לאחר נחיתה. להבים בעלי פסיעה משתנה מתקינים בדרך כלל בצורה סטטית (כלומר הלהבים לא זזים) במדחס מנוע הסילון כדי לשפר את ביצועי המנוע בתנאי לחץ וטמפרטורה שונים. הלהבים עוזרים להסדיר ולייצב את הלחץ במדחס כדי ליצור זרימת אוויר רציפה ומיטבית. ברוטורים של מסוקים, בין אם רוטור ראשי היוצר את העילוי, או רוטור זנב המאזן את מומנט ההתמד בציר הסבסוב שיוצר הרוטור הראשי, זווית הפסיעה שלהם היא שמנהגת למעשה במסוק. ברוטור הראשי זווית הפסיעה יכולה להשתנות בכל להב כתלות במיקומו של הלהב ביחס לכיוון גוף המסוק. לדוגמה, הגדלת זווית הפסיעה בלהבים כאשר הם מגיעים לחלק האחורי של המסוק תגרום לו לנוע קדימה ורוטור שמגדיל את זווית הפסיעה בצד ימין של המסוק יגרום לתנועה בציר הגלגול של המסוק.
בוכמן

בוכמן (Buchman) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש ספר. האם התכוונתם ל... גאורג בוכמן – איש צבא גרמני במלחמת העולם השנייה יוסף בוכמן – איש עסקים ופילנתרופ גרמני ממוצא יהודי-פולני בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה – בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת תל אביב יפתח בוכמן – כדורסלן ישראלי כרמל בוכמן – כדורסלן ישראלי נחום בוכמן – שחקן תיאטרון וסופר נמרוד בוכמן – כדורגלן חופים ישראלי, שוער נבחרת ישראל נעם בוכמן – חלילן ישראלי סידני בוכמן – תסריטאי ומפיק אמריקני
להט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... להט – תופעה פיזיקלית שבה נפלטת קרינה אלקטרומגנטית מגוף חם כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה שלו נורת להט – נורה חשמלית להט (טיל) – טיל נ"ט תוצרת התעשייה האווירית אישים ששמם להט: בטי להט – סוהרת בשירות בתי הסוהר בדרגת תת-גונדר, אמו של נועד להט זיוה להט - ספרנית ישראלית, יקירת העיר תל אביב ואשת ראש העיר שלמה להט ירון להט – כדורסלן ישראלי נועד להט - לוחם MMA ישראלי מקצועי, בנה של בטי להט שלמה להט – ראש עיריית תל אביב-יפו בשנים 1974–1993 ואלוף בצה"ל, בעלה של זיוה להט שלמה להט (לנדאו) – סגן מפקד חיל האוויר, מנכ"ל אל-על
משרד הבריאות של רוסיה

משרד הבריאות הרוסי (ברוסית: Министерство здравоохранения Российской Федерации, בקיצור Минздрав России) הוא המשרד הממשלתי ברוסיה האחראי להענקת שירותי בריאות ורפואה עבור אזרחי הפדרציה הרוסית. היסטורית, המשרד היה אחראי גם לענייני רווחה, בדומה למשרד הרווחה הישראלי. ב-2012, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב פיצל את הטיפול בענייני הרווחה והקים משרד נפרד העוסק בתחום זה. עד 2020, אחת מיחידות הסמך החשובות במשרד הייתה הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית הנחשבת למרכז למניעת מחלות של רוסיה ומשתף פעולה באופן הדוק עם השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן. בינואר 2020 הועברה לאחריות ישירה של ממשלת רוסיה. המשרד אחראי גם לפיקוח על הקרן הפדרלית לביטוח בריאות חובה. בשנת 1916 הוקם לראשונה גוף מדיני לניהול תחום הבריאות ברוסיה, "המינהל הראשי לבריאות המדינה" (Главное управление государственного здравоохранения, ברוסית) אך משרד ממשלתי לענייני בריאות נוצר לראשונה בשנת 1918 בשם הקומיסריון העממי לענייני בריאות, שהפך למשרד הבריאות ב-1946. בשנת 1963 במסגרת המשרד הוקם מכון המחקר המדעי המרכזי לאפידמיולוגיה. בשנת 1992 הוקם משרד הבריאות ותעשיית התרופות שהתקיים עד 1996 ופורק. בשנת 2004 הוקם מחדש כמשרד הבריאות והרווחה. ב-2012 שינה שמו למשרד הבריאות. השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות (roszdravnadzor.ru) מדיה וקבצים בנושא משרד הבריאות של רוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד הבריאות של רוסיה (ברוסית) משרד הבריאות של רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק משרד הבריאות של רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד הבריאות של רוסיה, ביישום טלגרם משרד הבריאות של רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם משרד הבריאות של רוסיה, ברשת החברתית VK משרד הבריאות של רוסיה, סרטונים בערוץ היוטיוב השירות הפדרלי לפיקוח על הבריאות הסוכנות הביו-רפואית הפדרלית - המרכז למניעת מחלות של רוסיה
ג'יימס ר' שלזינגר

ג'יימס רודני שלזינג'ר (באנגלית: James Rodney Schlesinger; ‏ 15 בפברואר 1929 - 26 במרץ 2014) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמזכיר ההגנה בשנים 1973–1975 וכמזכיר האנרגיה בשנים 1977–1979. שלזינג'ר נולד בשנת 1929 למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. בשנת 1952 סיים תואר שני בכלכלה באוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1956 השלים דוקטורט בכלכלה באותו המוסד. בין השנים 1955 ו-1963 לימד כלכלה באוניברסיטת וירג'יניה. בשנת 1960 יצא לאור ספרו The Political Economy of National Security. בשנת 1963 הצטרף לתאגיד ראנד, ועבד בו עד 1969. בשנותיו האחרונות שם היה מנהל המחקר האסטרטגי. בבגרותו המיר את דתו לנצרות לותרנית. בשנת 1969 הצטרף לממשל הנשיא ניקסון, בתפקיד מנהל באגף התקציבים, שבו עסק בעיקר בענייני ביטחון, עד שבשנת 1971 מונה על ידי ניקסון ליו"ר הוועדה לאנרגיה אטומית (AEC). בתפקידו זה ערך שינויים ארגוניים וניהוליים נרחבים. בפברואר 1973 מונה לראש ה-CIA. בכהונתו הקצרה שם יזם שינויים ארגוניים ואישיים נרחבים, שעוררו התנגדות בארגון. ביולי 1973 מונה על ידי הנשיא ניקסון למזכיר ההגנה בממשלו, בגיל 44 בלבד. במדיניותו דגל שלזינג'ר בהמשך גישת ההרתעה הגרעינית כנגד ברית המועצות. במהלך מלחמת יום הכיפורים, נקט במדיניות של סיוע לישראל באמצעות משלוחי נשק ותחמושת, אך לא בהתערבות צבאית ישירה. זאת, לאור המדיניות הכללית של ממשל ניקסון, ושל מזכיר המדינה באותה עת, הנרי קיסינג'ר. בין השנים 1977 ו-1979 כיהן שלזינג'ר כשר האנרגיה בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר. כיהן לסירוגין כיועץ לענייני ביטחון בממשלו של ג'ורג' וו. בוש, במגוון נושאים. לשלזינג'ר ולאשתו רייצ'ל מלינג'ר נולדו 8 ילדים. נפטר ב-26 במרץ 2014 בגיל 85. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס ר' שלזינגר בוויקישיתוף עופר אדרת, מת ג'יימס שלזינג'ר, שר ההגנה האמריקאי היהודי הראשון, באתר הארץ, 28 במרץ 2014 ג'יימס ר' שלזינגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רוברט פוגל

רוברט פוֹגֶל (אנגלית: Robert Fogel; ‏ 1 ביולי 1926 - 11 ביוני 2013) היה כלכלן יהודי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 1993. פוגל נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. בשנת 1958 קיבל תואר ראשון ושני בהיסטוריה באוניברסיטת קורנל, ובשנת 1968 השלים דוקטורט באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, והתמחה בחקר הצמיחה הכלכלית בארצות הברית עקב פריסת מסילות הברזל. בנוסף, פוגל חקר את השפעת העבדות על צמיחת הכלכלה האמריקנית, ובשנת 1974 פרסם חיבור מקיף בנדון. על מחקריו בתחום יחסי הגומלין שבין היסטוריה וכלכלה, זכה פוגל בשנת 1993 בפרס נובל לכלכלה, ביחד עם החוקר דאגלס נורת'. פוגל נפטר ב-11 ביוני 2013 לאחר מחלה קצרה בגיל 86. מדיה וקבצים בנושא רוברט פוגל בוויקישיתוף רוברט פוגל, באתר פרס נובל (באנגלית) רוברט פוגל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה רוברט פוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט פוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריק מסקין

אריק סטרק מסקין (באנגלית: Eric Stark Maskin; נולד ב-12 בדצמבר 1950) הוא כלכלן יהודי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2007. מסקין נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק. השלים דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת הרווארד, ולימד בין השנים 1977 ו-1984 ב-MIT, ובין השנים 1985 ו-2000 בהרווארד. מסקין התמקד במחקריו בתורת המשחקים, בכלכלת תמריצים ובתאוריות חוזים. כמו כן, פרסם מאמרים הנוגעים לדינמיקה קבוצתית שזכו לתהודה רבה. בשנת 2007 זכה בפרס נובל לכלכלה יחד עם עמיתיו רוג'ר מאירסון וליאוניד הורביץ. מדיה וקבצים בנושא אריק מסקין בוויקישיתוף אריק מסקין, באתר פרס נובל (באנגלית) אריק מסקין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אורי פסובסקי, לתקן את הכלכלה מהסוף להתחלה, באתר כלכליסט, 23 באוגוסט 2012 אשר שכטר, "השוק אינו אלוהים - הוא לא יכול לפתור כל בעיה", באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2013 גלי וינרב, ‏"הביטקוין לא עושה טוב. הוא לא נוצר לטובת הכלל", באתר גלובס, 15 ביוני 2018 טלי גולדשטיין, אריק מסקין, חתן פרס נובל לכלכלה: "ארה"ב הרוויחה מהסחר יותר מכולם", באתר TheMarker‏, 20 ביוני 2018 נתנאל גאמס, חתן פרס נובל היהודי אריק מסקין מסביר למה התנגד לפיטורי נשיאת הרווארד, באתר TheMarker‏, 14 בדצמבר 2023 אריק מסקין, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. אריק מסקין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוג'ר מאירסון

רוג'ר ברוס מאירסון (אנגלית: Roger Bruce Myerson; נולד ב-29 במרץ 1951) הוא כלכלן יהודי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2007. מאירסון נולד בשנת 1951 למשפחה יהודית. בשנת 1973 השלים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת הרווארד בהצטיינות יתרה, ובשנת 1976 השלים דוקטורט באותו המוסד בנושא תורת המשחקים בתאגידים. בין השנים 1976 ו-2001 כיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. מאירסון נודע בשל מחקריו בתחום תכנון המכניזמים השייך לתורת המשחקים, וזכה בשנת 2007 בפרס נובל בכלכלה, ביחד עם עמיתיו אריק מסקין וליאוניד הורביץ. מדיה וקבצים בנושא רוג'ר מאירסון בוויקישיתוף רוג'ר מאירסון, באתר פרס נובל (באנגלית) רוג'ר מאירסון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה רוג'ר מאירסון, באתר dblp רוג'ר מאירסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדרה פלוסי

אלכסנדרה פלוסי (באנגלית: Alexandra Pelosi; נולדה ב-5 באוקטובר 1970) היא עיתונאית פוליטית אמריקאית, יוצרת סרטים דוקומנטריים. פלוסי היא בתה של ננסי פלוסי, מבכירות המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית ויושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. פלוסי נולדה בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, בתם של ננסי ופול פלוסי. בשנת 2000 נשלחה פלוסי מטעם רשת NBC לסקר את הקמפיין של ג'ורג' ווקר בוש. היא ליוותה את הקמפיין במשך 18 חודשים, מהתמודדות על המועמדות של המפלגה הרפובליקנית ועד להכתרתו כנשיא. בתיעוד השתמשה כדי ליצור את הסרט "Journeys with George" שעליו הייתה מועמדת ל-6 קטגוריות בפרס אמי. אחרי הבחירות היא עזבה את רשת NBC ועברה לעשות סרטים תיעודיים בעבור רשת HBO. בשנת 2008 התלוותה לקמפיין של ג'ון מקיין וצילמה ראיונות עם אוהדיו בעצרות תמיכה בשטח. הצילומים היו הבסיס לסרט "Right America: Feeling Wronged", אשר שודר בבכורה בשנת 2009. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרה פלוסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדרה פלוסי אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדרה פלוסי אלכסנדרה פלוסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסנדרה פלוסי, באתר AllMovie (באנגלית) אלכסנדרה פלוסי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
לורנס גונצי

לורנס גונצי (במלטית: Lawrence Gonzi; נולד ב-1 ביולי 1953) הוא ראש ממשלת מלטה לשעבר. גונצי נבחר לראשונה לפרלמנט המלטזי בשנת 1988 מטעם המפלגה השמרנית המלטזית. עם בחירתו זו הוא נבחר גם לתפקיד יושב ראש הפרלמנט. לאחר הבחירות הכלליות בשנת 1992 נבחר שוב גונצי לתפקיד יושב ראש הפרלמנט, והפעם כמועמד כל חברי הפרלמנט. בבחירות בשנת 1996, כאשר המפלגה השמרנית נחלה תבוסה, נבחר גונצי לתפקיד שר בממשלת צללים לנושא מדיניות חברתית. שנתיים לאחר מכן, ולאחר ניצחון מפלגתו בבחירות, מונה גונצי לתפקיד שר המדיניות החברתית. בשנת 2003 נבחר גונצי לתפקיד סגן מנהיג המפלגה השמרנית. בשנת 2004 החליט ראש ממשלת מלטה אדוארד פנק אדאמי להתפטר מתפקידו ולהתמודד על תפקיד נשיא המדינה. בבחירות שנערכו לתפקיד מנהיג המפלגה השמרנית נבחר גונצי בחודש מרץ 2004 ברוב קולות. מיד לאחר מכן מונה גונצי לתפקיד ראש ממשלת מלטה. גונצי החזיק כמו כן בתפקיד שר האוצר. גונצי זכה לשבחים בתפקיד ראש ממשלת מלטה ושר האוצר בעיקר עקב הרפורמות המבניות שקידם מתוקף תפקידו, רפורמות אשר אפשרו את הצטרפותה של מלטה לאיחוד האירופי ולאמנת מאסטריכט. בבחירות בשנת 2008 זכתה שוב המפלגה השמרנית בבחירות וגונצי התמנה שוב לתפקיד ראש הממשלה, אולם הפעם ללא תיק האוצר. למרות הניצחון בבחירות זכתה המפלגה השמרנית רק ליתרון של מנדט אחד בפרלמנט המלטזי, דבר שהקשה על גונצי לבצע רפורמות כלכליות שהמשק המלטזי היה זקוק להן בעקבות המשבר הכלכלי העולמי. גונצי שם דגש רב על פיתוחה של מלטה כיעד תיירותי. ב-11 במרץ 2013 סיים גונצי את כהונתו כראש ממשלה. סבו של לורנס גונצי היה אחיו של הארכיבישוף של מלטה, מונסיניור סר מייקל גונצי. מדיה וקבצים בנושא לורנס גונצי בוויקישיתוף לורנס גונצי, ברשת החברתית פייסבוק לורנס גונצי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
סן מיגל דה ליו

סן מיגל דה ליו (בספרדית: San Miguel de Lillo; באסטורית: Samiguel de Lliño) היא כנסייה קתולית בפאתיה הצפוניים של אוביידו בירת הקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד. הכנסייה נבנתה בשנת 848 בהוראת רמירו הראשון, מלך אסטוריאס. בתחילה נקראה על שם מרים, אך לאחר שהארמון הסמוך הוסב לכנסייה, נקרא הוא על שמה (סנטה מריה דל נרנקו), ואילו הכנסייה הוותיקה יותר הוקדשה למלאך מיכאל (מיגל בספרדית). בשנת 1985 הוכרזו שתי הכנסיות, יחד עם מרכז העיר אוביידו ומבנים נוספים כאתר מורשת עולמית - המונומנטים של אוביידו וממלכת אסטוריאס. בשנת 1998 הורחבה ההכרזה למבנים נוספים. הבזיליקה שנבנתה במקור הייתה גדולה הרבה יותר וכללה שלושה אגפים, אך היא נהרסה ככל הנראה בסביבות המאה ה-13 או ה-14, ורק אחד האגפים נותר על כנו. כמה מקירות הכנסייה ודלתותיה כוללות עיטורים מפורטים וציורי קיר. המבנה כולו והציורים בפרט מצויים בסכנה, עקב התפוררות האבנים מהם נבנתה הכנסייה, והלחות הפוגעת בציורים. מדיה וקבצים בנושא סן מיגל דה ליו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן מיגל דה ליו ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרה בלר

מרה בלר (Mara Beller;‏ 14 באוגוסט 1945 - 30 באוקטובר 2004) הייתה פרופסור להיסטוריה ופילוסופיה של המדע ופרו-רקטור באוניברסיטה העברית בירושלים, ומומחית בעלת שם עולמי בפרשנויות לתורת הקוונטים. בלר נולדה בצ'רנוביץ. עלתה לישראל בשנת 1964. עם עלייתה החלה ללמוד באוניברסיטה העברית לתואר בפיזיקה ומתמטיקה ואחר כך המשיכה לתואר שני בפילוסופיה של המדעים. את תואר הדוקטור עשתה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית. נושא הדיסרטציה שלה היה "The genesis of interpretations of quantum physics 1925–1927". בשנת 1984, לאחר שסיימה את עבודת הדוקטורט בארצות הברית הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמורה וחוקרת בתוכנית להיסטוריה ופילוסופיה של המדע. בשנת 1999 יצא ספרה Quantum Dialogue The Making of Revolution. הספר נבחר על ידי כתב העת Journal of the History of Ideas כספר הטוב ביותר להיסטוריה אינטלקטואלית לשנת 1999. בשנת 1990 מונתה למרצה בכירה, ובשנת 1998 מונתה לפרופסור מן המניין (בצעד חריג מכיוון שלא כיהנה קודם כדרגת פרופסור חבר). בין השנים 2001 –2004 שימשה בתפקיד פרו-רקטור האוניברסיטה העברית. מרה הייתה נשואה לאהרון ואם לדנה ומיכאל. הייתה בת 59 במותה. דף אישי באתר האוניברסיטה העברית ריאיון עם פרופ' מרה בלר כלת פרס פולונסקי לשנת תשס"ד(הקישור אינו פעיל) בעיתון האוניברסיטה העברית Mara Beller - August 14, 1945 – October 30, 2004 אהרן בלר.
פרנצ'סקו סקרלטי

פרנצ'סקו סקרלטי (באיטלקית: Francesco Scarlatti;‏ 5 בדצמבר 1666 – 1741 בקירוב) היה מלחין בן תקופת הבארוק, אחיו של המלחין אלסנדרו סקרלטי ודודו של דומניקו סקרלטי. פרנצ'סקו נידון לחיות כל חייו בצל קרוביו הנודעים יותר, אלסנדרו (אחיו הבכור) ודומניקו, אחיינו. עם זאת, גם פרנצ'סקו היה מוזיקאי מוכשר והתמנה לכמה וכמה משרות. פרנצ'סקו סקרלטי נולד בפלרמו שבסיציליה. הואיל והאי היה תחת שליטת ממלכת נאפולי, יצא פרנצ'סקו ללמוד בקונסרבטוריון בעל המוניטין בעיר זו. התפקיד הראשון שהתמנה אליו לאחר לימודיו, בשנת 1690, היה לכנר בקאפלה המלכותית בנאפולי, בה בשעה שאחיו אלסנדרו היה למאסטרו די קאפלה שם. דבר מינויו היה שנוי במחלוקת: עינם של לא מעט מוזיקאים נאפוליטנים הייתה צרה בקרתן הצעיר ובקשריו בחצר. ב-1690 נשא פרנצ'סקו לאישה את רוזלינדה אלבנו וכעבור שנה שוחרר מתפקידו בחצר וחזר לסיציליה למשך 24 שנים לפחות. רישומים באיגוד המוזיקאים בפלרמו בינואר וביולי 1694 מעידים על עבודתו שם כמוזיקאי מקצועי. בין השנים 1703 ל-1711 בוצעו יצירות שלו בפלרמו, ברומא ובנאפולי. אשתו של סקרלטי מתה בשנת 1706, אחרי שילדה לו חמישה ילדים לפחות. בשנים הבאות סייר פרנצ'סקו ברחבי אירופה. הוא ביקר בלונדון בשנת 1719; מקורות מסוימים גורסים, שביקורו זה נעשה בהזמנת ידידו הנדל, שאותו פגש שנים אחדות קודם באיטליה, וייתכן שהיה זה פרנצ'סקו ג'מיניאני שהזמינו לשם. מעט מאוד ידוע על הזמן שעשה בלונדון. ההנחה היא, שעבד בתזמורות תיאטרון. ג'ון ארבותנוט המליץ על סקרלטי לפני ג'יימס ברידג'ס, דוכס צ'אנדוס. צ'אנדוס, פטרונו של הנדל, ניהל מוסד מוזיקלי בביתו הראשי, "קאנונס" במידלאסקס, אבל נראה שסקרלטי לא הצטרף אליו. בשנת 1724 חי פרנצ'סקו סקרלטי בדבלין, שם כיהן במשרת "ממונה על המוזיקה". נראה שבעת שהותו באירלנד נישא בשנית, הואיל ו"דבלין ז'ורנל" מ-1733 מודיע כדברים האלה: ג'יין סקרלטי, אשתו של פרנסיס סקרלטי, ממונה על המוזיקה, ברחה מבעלה האמור. הבריות מתבקשים שלא לתת כל אשראי לאותה ג'יין סקרלטי בהסתמך על בעלה הנזכר לעיל; שכן הוא לא ישלם שום חובות שתצבור; אף לא יפרע שום חשבונות שתוציא על שמו. הרישום האחרון המזכיר את פרנצ'סקו סקרלטי הוא משנת 1741, כשנבצר ממנו, כמסתבר, להופיע בקונצרט מחמת בריאות לקויה. דבר לא נשמע על אודותיו מתאריך זה ואילך. חוקרים מניחים, שמת זמן קצר לאחר זאת. רוב כתבי היד המקוריים של יצירותיו החשובות נמצאים כיום בספרייה הבודליאנית באוניברסיטת אוקספורד. כמה מהם מתוארכים בחתימת ידו של פרנצ'סקו: מזמור תהילים נ"א מזמור תהילים ק"י ("דיקסיט דומינוס" - "לדוד מזמור נאום ה'"), יצירה רחבת-יריעה לשישה-עשר זמרים ותזמורת, משנת 1702. מזמור תהילים קכ"ב ("לטאטוס סום" - "שיר המעלות לדוד שמחתי באומרים לי בית ה' נלך"). מיסה, (קיריה וגלוריה בלבד), מ-1703 מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו סקרלטי בוויקישיתוף פרנצ'סקו סקרלטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנצ'סקו סקרלטי, באתר Discogs (באנגלית) "רוברטו פאגאני ואחרים: ערך "פרנצ'סקו סקרלטי" בגרוב אונליין ראו ערך "פרנצ'סקו סקרלטי" בגרוב אונליין
ריפבליק אוויאיישן

ריפבליק אוויאיישן קורפוריישן (מאנגלית: Republic Aviation) הייתה חברה לייצור מטוסים שמרכזה בפרמינגדייל, לונג איילנד. במהלך השנים ייצרה החברה את המטוסים P-47 ת'נדרבולט, F-84, ‏F-105 ת'נדרצ'יף ואחרים. החברה נוסדה בשנת 1931 בשם "חברת סברסקי" (Seversky Aircraft Company). בשנת 1965 נרכשה החברה על ידי פיירצ'יילד, והפכה לחטיבת ייצור נפרדת במסגרתה. החברה נוסדה בשנת 1931 על ידי אלכסנדר דה סברסקי שהיה טייס קרב בצי הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה ואיבד אחת מרגליו במהלך תקיפה. אלכסנדר העסיק הרבה מהנדסים רוסים וגאורגים. בשנת 1939 הוחלף אלכסנדר סברסקי כנשיא החברה בגלל חוב של למעלה מחצי מיליון דולר ושמה שונה ל-רפבליק אוויאיישן. בשנות ה-50 של המאה ה-20 עבדה החברה על פרויקט XF-103. מדיה וקבצים בנושא ריפבליק אוויאיישן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חתול שלג

חתול שלג (מאנגלית: Snowcat) הוא כלי רכב בגודל משאית קטנה בעל קבינה סגורה ושרשראות, המעוצב לנסיעה על שלג. המונח "חתול שלג" מתייחס לרוב לכלי שנועד לגריפת שלג בגלל השימוש שנעשה בהם להשטחה ועיצוב של מסלולי גלישה או מסלולי אופנועי שלג, אך נעשים בהם גם שימושים אחרים וחלקם מותאמים להסעת נוסעים. כלי הרכב עשויים בדרך כלל מגומי, אלומיניום או פלדה והם נעים באמצעות מזקו"ם אחד בכל צד וגלגלי גומי. העיצוב של חתולי השלג מותאם למשטחים מכוסים שלג עמוק או למשטחים רכים כמו ביצות או אדמת כבול. הקבינה בנויה לשימוש בתנאי מזג אוויר קיצוניים של טמפרטורות מתחת לאפס ורוחות חזקות. כמו כן שמשות הרכב מתוכננות לראיה אופטימלית גם בתנאים אלה, העלולים ליצור שכבות של קרח ושלג המקשים בנהיגה. שם כלי הרכב בעברית, "חתול שלג", נובע מתרגום לקוי של השם באנגלית "snowcat" כיוון שהמילה המקורית באנגלית היא קיצור של "זחל שלג" ("snow caterpillar") המתייחס למזקו"ם של כלי הרכב. בישראל נמצאים חתולי שלג בשני גופים: אתר החרמון, שם משמשים החתולים לתחזוקת המסלולים וחטיבת החרמון שם מופעלים החתולים על ידי היחידה האלפיניסטית ומשמשים לפעילות מבצעית, חילוץ והעברת כוחות ואספקה שלא על צירי תנועה. M7 טרקטור שלג דחפור טנק ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שורשן

שורשן הוא תת-יחידה של שורש שמי אשר אינה משתנה בנטיות השורש (כשלפני ואחרי כל שורשן עשויים הגאים להתווסף או להשתנות). השורשנים של שורש תלת־עיצורי הם בדרך־כלל שלושת עיצורי השורש: פ״א הפועל, עי״ן הפועל ולמ״ד הפועל. בשורשים מרובעים, מחומשים ומשושים מכיל לפחות אחד השורשנים יותר מעיצור יחיד, לדוגמה השורשן השני של כרב״ל (שורשנים כ–רב–ל). קיימים גם שורשים המתחלקים לשני שורשנים בלבד, לדוגמה זו״ז ("להזיז"): ז–ז, קל״ק ("להקליק"): קל–ק (ראו דוגמאות להלן). שורשן עשוי גם להיות תנועה או להכיל תנועה, לדוגמה השורשן השני בשורשים ראי״נ ("לְרַאֲיֵן"): ר–אֲי–נ, תאר״כ ("לְתַאֲרֵךְ"): ת–אֲר–כ או רענ״נ ("לְרַעֲנֵן"): ר–עֲנ–נ (השוו בלג״נ ("לְבַלְגֵן"): ב–לג–נ ללא תנועה בשורשן השני). ניתוח תצורות לפי שורשנים מאפשר את החלתם של בניינים ומשקלים תלת־עיצוריים על נטיות שורשים בני יותר משלושה עיצורים; כך למשל למשקל קִטּוּל ניתן לשייך את המילים "עיצור", "אלתור", "אנגלוז", "אינדוקס" ו"קימפלוקס" ולמשקל קַטֶּלֶת ניתן לשייך את המילים "רכבת", "טרפדת", "תרגמת", "ארגמנת" ו"סמרטטת" (ראו דוגמאות להלן). שורשנים מרובי עיצורים של שורשים תנייניים נוטים לשקף את צרורות העיצורים הקיימים במקור ממנו נגזר השורש, כך שזה עדיין ניתן לזיהוי בתצורות השורש השונות; כך למשל השורשנים של השורש קונט״ט הם קו–נט–ט (למשל במילה "("מקוונטט", /mekvuntat/), כך שנשמרים צרורות העיצורים שבמקור "קוונט" (/kvant/), בעוד השורשנים של השורש קמפר״ס הם ק–מפר–ס (למשל במילה "מקומפרס", /mekumpras/), כך שנשמרים צרורות העיצורים שבמקור "קומפרסור" (/kompresor/). בתעתיק הפונטי מופיעים השורשנים מתחת לכותרות 1S, 2S ו־S3 בהתאמה והאלמנטים המרכיבים את הבניין או המשקל מתחת לכותרות tf1 עד tf4 (קיצור ל־transfix (אנ')). השורש "אבסטרק״ט" מובא על ידי פרופ׳ שמואל בולוצקי להדגמת עיקרון הניתוח ע״פ שורשנים גם בשורש בעל יותר מ־6 רדיקלים. שורש מחומש, שורש משושה דקדוק עברי - מונחים המונח "שורשן" נטבע על ידי הבלשן שמואל בולוצקי, ראו: שמואל בולוצקי, Linear first-time derivation of verbs and consonant cluster preservation in Israeli Hebrew, עמ' 40, מתוך Perspectives on language and language development: essays in honor of Ruth A. Berman מאת Dorit Diskin Ravid,Hava Bat-Zeev Shyldkrot,Ruth Aronson Berman אורה שורצולד, פרקים במורפולוגיה עברית, כרך 3, עמ' 166 שמואל בולוצקי, The 'roots' of denominative Hebrew verbs, מתוך Language processing and acquisition in languages of Semitic, root-based morphology, עמוד 141, מאת Joseph Shimron ראו אזכורים של תנועה המשמשת כרדיקל של שורש (במקום עיצור) לדוגמה אצל George Heinrich August von Ewald, John Nicholson, A grammar of the Hebrew language of the old testament, עמ' 108 §2, או אצל Archibald Henry Sayce, An Assyrian Grammar, for Comparative Purposes, עמ' 185 Eve V. Clark, The lexicon in acquisition, עמוד 215 – 216