laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יעל לוי (אלבום)

יעל לוי הוא אלבום הבכורה של הזמרת יעל לוי, שיצא בסוף שנת 1981 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת סולו יורמן. האלבום כולל בין השאר את שיתוף הפעולה הראשון של לוי עם ורד קלפטר, "ניחושים של ים", ואת "אי ירוק בים" (יהונתן גפן/יצחק קלפטר). הקטע שפותח את האלבום, "תמונה", הוא קטע מוזיקלי ללא מילים, שהתפרסם מאוד מאוחר יותר כשהפך לאות הפתיחה של תוכנית הרדיו "ארבע אחרי הצהריים" בגלי צה"ל. תמונה (לחן: יצחק קלפטר / עיבוד: דני סנדרסון) נערה גבוהה (מילים: רחל שפירא לחן: דייוויד קריס / עיבוד: משה לוי) גשם הקשב לנשים (מילים: תרצה אתר, לחן: נפתלי אלטר / עיבוד: נפתלי אלטר) שיר לשירה (מילים: יהונתן גפן, לחן ועיבוד: משה לוי) גבריאלה (מילים ולחן: דוריבאל קאיימי, נוסח עברי: יצחק ויינגרטן / עיבוד: מתי כספי) בלדה לנאיבית (מילים: יהונתן גפן, לחן: יצחק קלפטר / עיבוד: מתי כספי) קלרה אנה (מילים ולחן: ג'ויסי, נוסח עברי: יצחק ויינגרטן / עיבוד: משה לוי) ניחושים של ים (מילים: רחל שפירא, לחן: ורד קלפטר / עיבוד: משה לוי) אי ירוק בים (מילים: יהונתן גפן, לחן: יצחק קלפטר / עיבוד: דני סנדרסון) יעל לוי באתר "סטריאו ומונו"
להתראות הולנד

להתראות הולנד (באנגלית: Goodbye Holland) הוא סרט תיעודי שהופק בשנת 2004 על ידי הבמאי וילי לינדוור (Willy Lindwer), בן של ניצולי שואה מאמסטרדם. הסרט מביא ראיות ועדויות על שיתוף הפעולה של ההולנדים עם הנאצים בהשמדת רוב יהודי הולנד במהלך מלחמת העולם השנייה. הסרט תוקף את הגישה המקובלת שההולנדים היו רק "טובים" במהלך המלחמה, וחושף כיצד חלק מהמשטרה ההולנדית ועובדי ציבור, כמו עובדי רכבות, שיתפו פעולה עם הנאצים להובלת למעלה מ-100,000 יהודים למחנות ההשמדה בפולין. כמו כן נדונה בסרט האנטישמיות הרבה בהולנד שאיפשרה, גם בהעלמת עין וגם בפועל, את אחוז ההשמדה הגדול ביותר של יהודים בקרב קהילות מערב אירופה. מתוך 107,000 יהודים מהולנד שבאמת גורשו למחנות הריכוז רק כ-5000 נותרו בחיים, שהם כ-4%מסה"כ היהודים שחיו בהולנד. כך שהשיעור האמיתי של מותם של יהודים מהולנד שנעצרו, נגרשו ונרצחו היה קרוב יותר ל-96%. ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנויטיוס

מֶנוֹיְטיוֹס (יוונית: Μενοίτιος ) הוא שמם של מספר דמויות במיתולוגיה היוונית. הידוע בהם הוא הטיטאן בנם של יאפטוס ואסיה (המכונה גם קלימנה), ואחיהם של פרומתאוס ("החושב מראש") של אפימתאוס ("החושב לאחר מעשה") ושל אטלס. פירוש שמו ביוונית הוא הלחם של המילים "כוח" או "עוצמה" עם "נדון לאבדון" או "גורל אומלל". מנויטיוס לא ידוע כמו בני יאפטוס האחרים שהתפרסמו בזכות מעשיהם, כגון: אטלס המחזיק את העולם, אפימתאוס שיצר את החיות כאשר ניסה ליצור את בני האדם ופרומתאוס שיצר את בני האדם. לפי הסיודוס הוא היה בעל היבריס ועל כן הוכה בברק על ידי זאוס והושלך לטרטרוס עם שאר הטיטאנים. אחרים נושאי שם זה: אביו של פאטרוקלוס ידידו של אכילס רועה עדריו של האדס אשר הודיע לגריאון על גנבת עדריו על ידי הרקולס [1] אתר theoi.com [2] שם
תותח הרים

תותח הרים או הוביצר הרים הוא תותח קטן, המיועד להובלה קלה בשטחי קרקע קשים למעבר וללוחמה בשטח הררי ששימש בעבר ככלי מסייע ללוחמי חיל רגלים. הוביצרים יעילים יותר בסוג לוחמה זה כיוון שזווית הירי בהם פחות מוגבלת. לרוב, ניתן התותח לפירוק והרכבה קלה בזמן קצר. החלקים ניתנים לנשיאה על ידי בהמות משא (סוסים, חמורים או פרדות), טרקטורים או אדם. בשל תכונה זו נקראים תותחים אלה גם "pack howizers". המצאת תותחי ההרים המודרניים, הנטענים מאחור ומצוידים במנגנון ספיגת רתע, מיוחסת למהנדסים הצבאיים וקציני הארטילריה פנאיוטיס דנגליס ופ. ליקודיס. התותח אותו תכנן דנגליס יוצר על ידי חברת שניידר הצרפתית ב-1893, את התכנון של ליקודיס ייצרו מפעלי קרופ הגרמנים. בתותחים אלה נעשה שימוש במלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה וכן בעשרות מערכות על ידי צבאות שונים ברחבי העולם, כולל מלחמת העולם השנייה ובמקרים מסוימים (בעיקר במדינות העולם השלישי) עד ימינו. תותחי הרים הוחלפו על ידי מרגמות, טילי כתף וטילי נ"ט מסוגים שונים הנישאים ומתופעלים על ידי כוחות חי"ר בכל תוואי שטח. רשימת תותחי הרים (באנגלית) חיל תותחני ההרים ההודי (באנגלית) מייג'ור-גנרל פרנקלין בל, תותחנות הרים - הוראות תרגול של צבא ארצות הברית (באנגלית)
שלמה דיק

סלומון (שלמה) דיק (1944-1884) היה אגרונום, תלמידו וידידו של הסוציולוג פרנץ אופנהיימר, הוגה רעיון הקואופרציה במרחביה. דיק היה מנהל המשק החקלאי בקואופרציה (1914-1911) וחבר בוועדה שבשנת 1937 בחנה את היתכנותה של תוכנית מדגסקר באחד מגלגוליה המוקדמים, עבור הממשלה הפולנית. דיק נולד בבוצ'אץ' ב-1884, למד בסמינר למורים ולמד חקלאות בדאהלם שבסקסוניה התחתונה. ב-1905 היה למורה בבית הספר החקלאי של יק"א בסלובודקה לישנה אשר בגליציה המזרחית בסמוך לקולומיאה שם ארגן את התלמידים להגנת יהודי קולומיאה מפני פוגרום ולניהול עצמי. לאחר שנתיים נסע לברלין ללימודי תואר בחקלאות באוניברסיטת ברלין ולאחר מכן לימד בבית ספר חקלאי יהודי בשטיינהורסט שבהולשטיין, אולם עזב על רקע סכסוכים על אופן ההוראה ומטרותיה. כשעבד כאגרונום בגרמניה במטרה לחנך נוער יהודי לעבודת האדמה יצר קשר עם אופנהיימר, אותו הכיר בתקופת לימודיו. כאשר נוסדה החווה הקואופרטיבית במרחביה ב-1911, מינה אופנהיימר את דיק לנהל את החווה. דיק הכניס למשק זנים וגידולים חדשים, הנהיג מחזור זרעים, נהל מלחמה במזיקים, הדריך והכשיר את החברים, קשר קשרים עם השכנים ועם הממשלה ואף היה בקשרים מקצועיים עם עמיתו למקצוע אהרן אהרנסון. עקב מצב בריאותו יצא בקיץ 1914 לחופשה בגרמניה אך שובו לארץ נמנע בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה והוא נשאר באירופה. דיק קיבל מינוי כמפקח מטעם הממשלה על נחלותיו של הקיסר הגרמני לשעבר וכן עבד כשמאי. הוא נשאר קשור לעשייה הציונית, השתתף כמומחה בוועידת לונדון ביולי 1920 וכציר בקונגרס הציוני העולמי ה-18 בפראג (21 באוגוסט - 4 בספטמבר 1933). לאחר הקונגרס, וכתוצאה משינוי האווירה בגרמניה, החליט ב-1934 לחזור לארץ-ישראל. קיבל תפקיד במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית והסתובב מטעמה בארץ להכין סקירות על יישובים וקבוצות חקלאיות. דיק הוזמן להיות חבר בשתי משלחות שנועדו למצוא פתרונות התיישבות ליהודי אירופה. ב-1937 היה חבר במשלחת מטעם הממשלה הפולנית למדגסקר וחודשים ספורים לאחר מכן הצטרף כיועץ מומחה למשלחת הולנדית שיצאה לבדוק אפשרות דומה בגיאנה ההולנדית. מצב בריאותו הורע פעם נוספת, לכן יצא דיק לאירופה למטרות ריפוי. פרוץ מלחמת העולם השנייה מנע את חזרתו ולכן נשאר בצרפת. הוא נפטר מסרטן ב-1944, בגרנובל. דיק באתר יוצאי בוצ'אץ' ההתכנסות הראשונה של התנועה הציונית לאחר תום מלחמת העולם הראשונה. בוועידה הוחלט על הקמת קרן היסוד והקמת ההנהלה הציונית העולמית
גולט

גולט (טורקית Gulet; מצרפתית Goélette שפירושה סקונר) הוא כלי שיט דו תרני מסורתי הנבנה בדרום מערב טורקיה. מקור הגולט מהסקונר - ספינת מפרשים בעלת מנוע המיועדת לשייט חופים. כיום (2010) נמצאות ספינות הגולט בשימוש בעיקר בטורקיה, יוון, קרואטיה ובקפריסין. אורכה של הגולט נע בין 14 ל-50 מטרים (נדיר) והן משמשות לשייט בין חופים ומפרצים לקבוצות של שישה עד 24 מפליגים. ישנם שני סוגים בולטים של ספינות גולט - האחת מכונה גולט והשנייה קטצ'. אף שנהוג לכנות את שני הסוגים בשם גולט, אך למעשה יש הבדל מהותי בין השניים: בגולט המבנה המרכזי נמצא בירכתי הספינה, אין תא נוסעים מאחור, והירכתיים מעוגלות. בקטצ' המבנה המרכזי נמצא באמצע כלי השייט ותאי הנוסעים ממוקמים משני צדדיו. הירכתיים מרובעות. גם הגולט וגם הקטצ' דומות במהותן. שתיהן נבנות מבסיס שלדי של עצי אורן המונחים בדוגמת שתי וערב. על שלד העץ מוסיפים את לוחות העץ ולאחר שהמסגרת החיצונית מוכנה בונים את תאי הנוסעים, סלון ומטבח, חדר מכונות ואזורים נוספים. מדיה וקבצים בנושא גולט בוויקישיתוף
לייב (אלבום)

Live הוא אלבום הופעה של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי. באלבום שירים משלושת אלבומי האולפן הראשונים של אמדורסקי, וכן השיר "האינטימי שלי" - עיבוד אלקטרוני לשיר "החדר האינטימי שלי" מהאלבום של להקת "תערובת אסקוט". הרצועה החותמת את האלבום היא עיבוד מחודש לשיר "הוא האמין לה", והיא הוקלטה באולפן במיוחד לאלבום. ההופעה הוקלטה ב־27 ביולי 2000 במועדון התיאטרון שביפו, ובה השתתפו גם אביתר בנאי, יעל קראוס, החצוצרן אבישי כהן, מושיק קופ ורונן סבו. "Intro מנועים שקטים" - 1:42 "העיר הגדולה" - 5:15 "השמיים הכחולים" - 5:08 "כוכב" - 3:40 "האינטימי שלי" - 4:09 "מעיין" - 5:47 "במערבולת" - 4:18 "יקירתי" - 5:10 "אהבה חדשה" - 4:07 "חרש, ביבבה" - 3:57 "הוא האמין לה" - 8:52 לייב, סרטון בערוץ "הרשמי של אסף אמדורסקי", באתר יוטיוב
שביל פאולוס הקדוש

שביל פאולוס הקדוש הוא נתיב הליכה ארוך באורך של כ-500 ק"מ, בדרומה של טורקיה. הנתיב מוליך מחוף הים התיכון בדרום ומסתיים צפונית-מזרחית לאגם אאירדיר (Eğirdir Gölü) בצפון. חלקו הדרומי כולל שני מסלולים מקבילים - האחד מתחיל בפרגה, כעשרה קילומטרים מזרחית לאנטליה, והשני באספנדוס, כ-40 ק"מ מזרחית לה. שמו של הנתיב נגזר ממסעו הראשון של פאולוס הקדוש מפרגה לאנטיוכיה בפיסידיה: "וַיֵּצְאוּ פּוֹלוֹס וְהָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר אִתּוֹ מִפָּפוֹס וַיֵּרְדוּ בָאֳנִיָּה וַיָּבֹאוּ אֶל־פֶּרְגִּי אֲשֶׁר בְּפַמְפּוּלְיָא וְשָׁם נִפְרַד יוֹחָנָן מֵעֲלֵיהֶם וַיָּשָׁב יְרוּשָׁלָיִם׃ וְהֵמָּה נָסְעוּ מִפֶּרְגִּי וַיָּבֹאוּ אֶל־אַנְטְיוֹכְיָא אֲשֶׁר בְּפִיסִדְיָא..." — מעשי השליחים 13, 13-14 הנתיב הוא נתיב ההליכה הארוך השני שסומן בטורקיה לאחר הדרך הליקית, עימה הוא נפגש בקצהו הדרומי. תחילתו בגובה פני הים, הוא מגיע עד לגובה של 2,200 מטרים, עם חלופות המטפסות לגובה של 2,800 מטרים, ומסתיים בגובה של כ-1,200 מעל פני הים. השביל מסומן בסימון שבילים אדום-לבן. הדרך הליקית Kate Clow (with Terry Richardson). St Paul Trail: Turkey's Second Long Distance Walking Route. Upcountry, 2004, ISBN 978-0953921812 אתר המוקדש לשביל פאולוס הקדוש כתבה על שביל סנט פול
פירוט אקדמי

פירוט אקדמי (באנגלית: Academic detailing) הוא סוג של חינוך רפואי ישיר שמטרתו לתת לנותני שירות רפואי כגון רוקחים, רופאים ואחים מידע רפואי עדכני שאינו תלוי באינטרסים של גופים מסחריים כמו חברות התרופות. הצורך במידע בלתי תלוי נובע מהכסף שחברות התרופות משקיעות בתועמלנות המקדמת את האינטרסים שלהן, שאינם בהכרח זהים לאלה של הציבור הצורך את השירותים הרפואיים. בארצות הברית, תוכניות של פירוט אקדמי מטעם האוניברסיטאות פועלות במדינות ורמונט, פנסילבניה וצפון קרולינה. בקנדה, אוסטרליה ובלגיה קיימים גופים ייעודיים למטרת פירוט אקדמי. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב גנגוט

קרב גנגוט (ברוסית: Гангутское сражение, בשוודית: Sjöslaget vid Hangöudd) היה קרב ימי שהתרחש ב-7 באוגוסט 1714 בין הכוחות של רוסיה הצארית לבין כוח שוודי כחלק של מלחמת הצפון הגדולה. הקרב הסתיים בניצחון רוסי. קרב זה היה הניצחון הראשון של הצי הרוסי. הוא איפשר לרוסים פעילות חופשית בים הבלטי. לקראת אביב 1714 דרום ומרכז פינלנד היו בשליטה רוסית. הרוסים שאפו לקבל מוצא חופשי לים הבלטי, אולם הים היה בשליטה שוודית, ואלו לא אפשרו לרוסים גישה בצורה שהרוסים שאפו אליה, לכן הגיעו הרוסים למקנה שיהיה עליהם להכניע את השוודים. בסוף יוני 1714 התכנס הצי הרוסי במזרח פינלנד במטרה להנחית תגבורת לחיזוק הכוח הרוסי בעיר טורקו, הנמצאת כ-100 ק"מ מערבית לאזור. אספקת תגבורות ביבשה לכוח הרוסי שישב באזור לא הייתה אפשרית ולכן הוחלט להעביר את התגבורת והאספקה דרך הים. הצי השוודי חסם את הצי הרוסי להמשך המסע שלו ליעד. בשלב זה, פקד פטר הגדול על הצי להתארגן להעברת חלק מהספינות דרך לשון יבשתית שאורכה כ-2.5 ק"מ לצד השני של חצי האי. בהיוודע המהלך, פוצל הצי השוודי. החלק הראשון, בפיקוד נילס ארנשולד, החל בתנועה למקום בו צפויות היו הספינות הרוסיות לחזור לים, החלק השני החל בהכנות למתקפה על הצי הרוסי שנשאר במקום. פיוטר הגדול החליט לנצל את הפיצול בכוח השוודי. בבוקר 6 באוגוסט לא הייתה רוח כלל. כתוצאה מכך, התקשו ספינות המפרש השוודיות לנוע בים. כוח רוסי, שהורכב מ-20 ספינות משוטים, החל לעבור דרך הכוח השוודי אך במרחק גדול מספיק ממנו כדי לא להיות חשוף לכוח האש. לאחר הצלחת המהלך, ביצע כוח נוסף, בהיקף של 15 ספינות, את הפריצה. השוודים היו בדעה ששאר הכוח הרוסי ימשיך במהלך דומה והחליטו להחזיר את הכוח שקודם לכך נשלח למקום הנחיתה הצפוי של הרוסים. הרוסים ניצלו את יכולתם לנוע בעזרת משוטים וכוח בהרכב של 23 ספינות תקף את השוודים. תחילה השוודים עמדו יפה במתקפה, אך ההתקפה השלישית, בה השתתפו ספינות בכמות גדולה בהרבה, הייתה מוצלחת והרוסים הצליחו להשתלט על עשר ספינות שוודיות, כולל ספינת הדגל של מפקד הכוח, נילס ארנשולד, שנלקח בשבי. שאר הספינות עזבו לכיוון האי אלנד. הניצחון בקרב איפשר לרוסים לנוע בחופשיות במפרץ הפיני ובמפרץ הבוטני ולתת תמיכה משמעותית לכוח היבשה בפינלנד. מדיה וקבצים בנושא קרב גנגוט בוויקישיתוף תיאור הקרב (באנגלית)
אנתוני ג'קסון

אנתוני ג'קסון (באנגלית: Anthony Jackson; נולד ב-23 ביוני 1952) הוא נגן גיטרה בס אמריקאי הפועל בעיקר בניו יורק ומתמחה בעיקר בסגנון הפאנק (Funk). לג'קסון מיוחסת המצאת גיטרת הבס בעלת 6 המיתרים (six strings bass) או "קונטרבס גיטרה" ("contrabass guitar") המכוונת עם מיתר נמוך יותר כך שסדר מיתרי גיטרת הבס נראה כך (משמאל לימין, מהנמוך לגבוה): B-E-A-D-G-C. מטרתו של ג'קסון כשהגה את הרעיון להמציא את ה"קונטרבס גיטרה" הייתה לאפשר מנעד גדול יותר של צלילם (כמו הקונטרבס). הוא מנגן עליה ממהלכי אקורדים עד לליווי ולנגינת המלודיה עצמה. ג'קסון התפרסם בעיקר בנגינתו עם מישל קמילו הפסנתרן, אל דימיולה הגיטריסט, מישל פטרוצ'יאני, מייק סטרן, דייב ווקל, להקת סטילי דן ועוד להקות רבות בעיקר מתחום הג'אז הלטיני והפאנק וכן במתכונתו העכשווית של הרכב הפאנק המפורסם "Steps Ahead" אותו הקים הסקסופוניסט הנודע מייקל ברקר. כמו כן, ניגן ג'קסון רבות עם הביג בנד הנחשב של ניו יורק וכן עם הביג בנד של מנהטן. מדיה וקבצים בנושא אנתוני ג'קסון בוויקישיתוף אנתוני ג'קסון, באתר ספוטיפיי אנתוני ג'קסון, באתר AllMusic (באנגלית) אנתוני ג'קסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנתוני ג'קסון, באתר Discogs (באנגלית) אנתוני ג'קסון, באתר Songkick (באנגלית) ריאיון עם אנתוני ג'קסון (באנגלית) https://bassmagazine.com/artists/partners-anthony-jackson-fodera-guitars ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שחר כתום

שחר כתום הוא ספר בעריכת יצחק רקנטי ורפי בן בשט, העוסק במאבק כנגד תוכנית ההתנתקות, ומשלב מאמרים, מסמכים מקוריים, סיפורים, שירים וקטעי יומנים. שם הספר נבחר כפרפרזה לשחר אדום (שמה הקודם של כיפת ברזל) - מערכת ההתרעה מפני רקטות קסאם שהופעלה לאחר ההתנתקות, וזאת כדי לסמל את הקשר, בעיני המחברים, בין קמפיין המאבק בהתנתקות שהשתמש בצבע הכתום, לבין התגברות ירי הקסאמים. הספר סוקר את האירועים מנקודת מבט ימנית, ויש בו ביטוי לדעות שהיו בתוך סקטור זה; מתומכי מאבק אלים וחסר פשרות ועד ה"ממלכתים" שהתנגדו למאבק שיש ספק בחוקיותו. בספר ארבעה חלקים: שמים אפורים - תוכנית ההתנתקות וראשית המאבק. המון נכסף - אישור ההתנתקות בממשלה, והמאבק על דעת הקהל והכנות למאבק פיזי. אופק מאדים - ביצוע התוכנית וההתנגדות. ניצן ירוק - הניסיון להשתקם. ספר חדש : שחר כתום, באתר ערוץ 7 נשאר רק אלבום, באתר nrg ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ידידי ישראל באירופה

ידידי ישראל באירופה (באנגלית: European Friends of Israel (EFI)) הוא ארגון עבר אשר פעל בבריסל עד 2015 והיה מורכב מחברים בפרלמנט האירופי ובפרלמנטים של המדינות החברות באיחוד. מטרת הארגון הייתה "יצירת יחסים מדיניים חזקים יותר והבנה עמוקה יותר בין אירופה וישראל". הארגון נוסד בספטמבר 2006 על ידי 300 חברים, בהם חברי הפרלמנט האירופי וחברי פרלמנטים לאומיים של מדינות האיחוד, מתוך כוונה לאגד תחת קורת גג אחת את כל קבוצות הידידות עם ישראל הפועלות במדינות האיחוד האירופי ובפרלמנט האירופי. הארגון הפעיל שדולה בת עשרות חברים הפועלת בפרלמנט האירופי, בהם גונר הומארק משוודיה אשר כיהן כיושב ראש ועדת החוץ של האיחוד האירופי. הארגון פעל לסיכול יוזמות חקיקה אנטי ישראליות, ארגן כנסי תמיכה בישראל ופרש חסות על אירועים יהודים שנערכים בפרלמנט של האיחוד האירופי. בשנת 2015 נסגר הארגון ופעולתו נפסקה. ידידי ישראל במפלגה השמרנית נוצרים ידידי ישראל יוזמת ידידי ישראל אתר האינטרנט הרשמי של ידידי ישראל באירופה 'לא חייבים להסביר התמיכה בישראל', באתר ערוץ 7, 14 בספטמבר 2006 על טיולים, פוליטיקה ודמוקרטיה אור יקרות בפרלמנט האירופאי
אכסניית קמברלנד

אכסניית קמברלנד (אנגלית: Cumberland Lodge) הוא בית מגורים השוכן בווינדזור גרייט פארק, במרחק של כחמישה קילומטרים דרומית לטירת וינדזור. האכסניה נבנתה ב-1650 על ידי קפטן בצבא אנגליה בשם ג'ון בייפילד, לאחר שאוליבר קרומוול מכר חלקות קרקע בווינדזור גרייט פארק. עד 1670 נודעה האכסניה בשם בית בייפילד, ולאחר מכן ניו לודג', וינדזור לודג' וריינג'ר לודג'. לאחר הרסטורציה החליט המלך צ'ארלס השני להכריז על הבית כמקום מגוריו הרשמי של הריינג'ר של גרייט פארק, שהוא מינוי מלכותי שבדרך כלל ניתן למישהו המקורב לריבון הבריטי. בין הדיירים הידועים של הבית ניתן למנות את: בפטיסט מיי, הריינג'ר הראשון. שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו (1702–1744); ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו, מת בבית זה ב-1722. ג'ון ספנסר (1744–1746) הנסיך ויליאם, דוכס קמברלנד ובנו של ג'ורג' השני. הנסיך הנרי, הדוכס מקמברלנד וסטרתירן ובנו של פרדריק, נסיך ויילס (1765–1790). אן, הדוכסית מקמברלנד וסטרתירן ואלמנתו של הנרי (1790–1803). ג'ורג' ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס החמישי ממרלבורו (עד 1822) הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס ובנו של המלך ג'ורג' השלישי (1830–1843). הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה ואשתו של כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין (1846–1923). אדמונד פיצאלן-הווארד, ויקונט פיצאלן הראשון מדרוונט, האחרון שכיהן בתפקיד המשנה למלך של אירלנד (1923–1947). ב-1936 שימש הבית למספר מפגשים בין מזכירו הפרטי של המלך אדואד השמיני לראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, שבסופו של דבר הובילו להחלטתו של המלך לוותר על כתרו. ב-1947 העניק ג'ורג' השישי את זכות השימוש בבית לקרן סנט קתרין, הידועה כיום כקרן ג'ורג' השישי והמלכה אליזבת של סנט קתרין. קרן זו היא קרן בעל מטרות חינוכיות-נוצריות, שהוקמה על ידי אמי בולר. היא התבססה על חוויותיה מגרמניה שבין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה, וטענה שעליית הנאציזם נבעה בין השאר מכך שהאוניברסיטאות בגרמניה לא לימדו את הסטודנטים שלהן כיצד לחשוב בצורה ביקורתית, ולא סיפקו סביבה מתאימה לדיונים. כתוצאה מכך היא הגתה את הרעיון של מרכז מגורים שבו ייפגשו התלמידים עם המורים שלהם באווירה נינוחה, ידונו בנושאים בעלי חשיבות בתחום האתיקה והחברה, ולא יהיו נתונים במסגרת מאולצת של לימודים אקדמיים. היא זכתה בתמיכתם הפעילה של המלך והמלכה, וב-1968 הוחלט לשנות את שם הקרן כהוקרה על תרומתם. אליזבת, המלכה האם, הייתה הפטרונית של הקרן, והנסיכה מרגרט הייתה המבקרת שלו. מדיה וקבצים בנושא אכסניית קמברלנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אכסניית קמברלנד קמברלנד לודג' באתר Royal Berkshire History
הסכם ניסטאד

הסכם ניסטאד (בשוודית: Freden i Nystad; ברוסית: Ништадтский мирный договор; בפינית: Uudenkaupungin rauha) היה הסכם שלום שנחתם בין רוסיה הצארית לבין שוודיה ב-10 בספטמבר 1721 בניסטאד (אנ'), וסיים את מלחמת הצפון הגדולה. לפי ההסכם, רוסיה הצארית קיבלה את ליבוניה, אינגריה, אסטוניה, חלק משטחי קרליה (כולל המצר הקרלי; ויבורג וקקסהולם) ומספר איים בים הבלטי, כולל אסל (Ösel), סורסארי (Hogland) ודגה (Dagö). בשטחים שהועברו נבנתה בין היתר העיר סנקט פטרבורג. שטחי פינלנד שנכבשו על ידי הרוסים במהלך המלחמה הוחזרו לשוודיה. כמו כן הרוסים שילמו סכום של 2 מיליון טאלר לשוודיה כפיצוי. הסכמי שלום בין שוודיה לבין מדינות אחרות שהיו בעלות ברית של רוסיה (פרוסיה, הנובר ודנמרק) נחתמו קודם לכן – בשנים 1719 ו-1720. בעקבות ההסכם הפכה רוסיה באופן רשמי לאימפריה חדשה ופיוטר הגדול נטל על עצמו תואר "קיסר רוסיה כולה". מדיה וקבצים בנושא הסכם ניסטאד בוויקישיתוף טקסט ההסכם (ברוסית) שמה של העיר קקסהולם (בשוודית: Keksholm; ברוסית: קקסגולם Кексгольм) שונה לפריאוזרסק ב-1948. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרב אל-חג'

דרב אל-חג' המצרית (ערבית: درب الحج المصري - "דרך החג' המצרית") היא דרך קדומה מהתקופה הממלוכית המובילה ממצרים לערב הסעודית דרך מעלה אילת ואילת. דרב אל-חג' הייתה דרך ממלוכית עתיקה אשר נסללה על ידי השלטון הממלוכי במצרים במאות ה-14 וה-15. הדרך חצתה את סיני וחיברה את ראשו של מפרץ סואץ אל מפרץ אילת. היא נועדה לשרת עולי רגל מוסלמים בדרכם למכה, ועולי רגל רבים אשר הגיעו ממרוקו, אלג'יריה, לוב, תוניסיה ואף מספרד המוסלמית עשו את דרכם לאורכה מסואץ לעקבה. בעקבה התחברה הדרך לנתיב החג' הבא מכיוון סוריה וירדן, ועולי הרגל המשיכו ממנה בים או ביבשה. דרב אל-חג' נסללה בשל רצונם של השליטים הממלוכים לזכות באהדת ההמונים. לכן הדרך הורחבה מאוד, ובחלקה אף רוצפה באבנים קטנות ובחיפוי דק של אבן גיר, אשר יצרו מעין אספלט. סיבה נוספת לרוחבה של הדרך הייתה בעובדה ששימשה מספר רב של צליינים וכמות גדולה של סחורות. חלק מהדרך נמצא כיום לאורך תוואי כביש 12 - כביש מעלה אילת מנחל גשרון דרך נחל שלמה. כיום הקטע הזה הרוס בחלקו בגלל השיטפונות. לאורך הדרך נמצאו כתובות רבות בשפה הערבית הקשורות לנושא החג'. העולים לחג' למכה היו מתרכזים בשיירות של 50,000-40,000 איש אשר אותם הוביל "אמיר אל-חג'", המדריך היודע את הדרך ואת התחנות השונות להצטיידות במזון ובמים. השיירה הייתה משתרכת במשך חודשים ארוכים עד הגיעה למכה דרך אילת ועקבה. לאורך הדרך נחפרו בארות מים, נבנו חאנים ותחנות לאפיית לחם, והוקצו שטחי קבורה. החל משנת 1883 (1301 להיג'רה) רוב העולים לרגל העדיפו לעלות בסואץ על אוניות לג'דה, אך אלו שהעדיפו להגיע דרך היבשה המשיכו לעשות כן עד סוף המאה ה-19. בשנת 2010 הוצבו עשרות פסלי מתכת לאורך נחל שחמון באילת, בשטח שבין שני הגשרים המחברים את שכונת שחמון החדשה לעיר הוותיקה. הפסלים מדמים שיירה של אנשים לבושים גלביות, כאותן שיירות שעברו בדרך החוגגים, הלא היא דרב אל-חג'. הפרויקט תוכנן על ידי משרד תכנון נוף – צבי דקל ביחד עם הפסל בוקי שוורץ, בעלות של כ-6 מיליון שקל. את העבודות מלווה נציג משרד הבינוי והשיכון באילת – מקס דה גרוט, עלות הפרויקט ממומנת על ידי משרד הבינוי והשיכון. מאיר כהן ואלי שילר, אילת: אדם, ים ומדבר, אריאל (כתב עת), חוב' 93–94, 1993 מדיה וקבצים בנושא דרב אל-חג' בוויקישיתוף שמואל תמרי, ‏דרב אל-חג' בסיני: הקלעה בנחל, המזרח החדש כ"ג, חוברת 2 (תשל"ג/1973), עמ' 167-141 הסבר מפורט על דרך החג' המצרית (בערבית) מועמדות דרבּ אל-חג' המצרית להכרזה כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו (באנגלית)
צליל מכוון

צליל מכוון היה הרכב פופ רוק ישראלי שפעל במהלך שנת 1979. חבריו היו המוזיקאים שלמה יידוב (מלחין, זמר וגיטריסט), שם-טוב לוי (מלחין, זמר, קלידן וחלילן) ויצחק קלפטר (מלחין, זמר וגיטריסט). זהו גם שם האלבום היחיד של ההרכב, שיצא באותה שנה, ושם אחד השירים מתוכו, אשר נכתב על ידי קלפטר. כל אחד מחברי ההרכב כבר היה מוכר כיוצר ומבצע בזכות עצמו בנוף המוזיקה הישראלית באותם ימים. הדבר ניכר ברפרטואר הקבוצה: כל שיר בו הולחן על ידי אחד מהם בסגנונו המיוחד, וזה אשר הלחין לרוב היה גם הסולן הדומיננטי בביצוע אותו שיר. במהלך שנת פעילותו של ההרכב, יצאו השלושה למסע הופעות בארץ, אך למרות הצלחת המופע והאלבום, התפרק ההרכב עוד באותה שנה. בשנת 2002, יותר מעשרים שנה לאחר מכן, התאחדו יידוב, לוי וקלפטר למסע הופעות שבוסס על שירי האלבום "צליל מכוון", ועל שירים מהרפרטואר האישי של כל אחד מהם. בהקלטות האלבום השתתפו מוזיקאים נוספים: אבנר יפעת (גיטרה בס), אלון הלל (תופים), איקי לוי (תופים), מאיר ישראל (תופים) ודני מקוב (תופים). את עטיפת האלבום עיצבה מיכל לויט שעיצבה באותה העת כמה מהאלבומים הבולטים של דור המוזיקאים הצעיר. צליל מכוון שם טוב לוי: חליל ושירה שלמה יידוב: גיטרות ושירה יצחק קלפטר: גיטרות ושירה נגנים מלווים אבנר יפעת: גיטרה בס אלון הלל: תופים מאיר ישראל: תופים איקי לוי: תופים דני מקוב: תופים נוספים דודו אלהרר: הפקה מיכל לויט: עיצוב עטיפת האלבום מידע על האלבום צליל מכוון באתר MusicBrainz צליל מכוון, באתר MusicBrainz (באנגלית) צליל מכוון, באתר Tab4u צליל מכוון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ניתוח מוזיקלי של השיר צליל מכוון, באתר מלודיה - Melodia.me שלישיית "צליל מכוון" מתאחדת לסיבוב הופעות, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2002 האלבום "צליל מכוון", 1979, באתר Discogs
שרטר

האם התכוונתם ל... אישים: יוהאן היינריך שרטר – כנר ומלחין גרמני, בנו של יוהאן פרידריך יוהאן סמואל שרטר – פסנתרן ומלחין גרמני, בנו של יוהאן פרידריך יוהאן פרידריך שרטר – אבובן ומורה גרמני מריה הנרייטה שרטר – זמרת גרמניה, בתו של יוהאן פרידריך קורונה שרטר – מוזיקאית גרמניה, בתו של יוהאן פרידריך אחר: שארטר – עיר בצרפת שרדר שורטר צ'רטר