laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלזה הוכהיים-בייץ

אלזה הוכהיים-בייץ (בגרמנית: Else Hochheim-Beitz;‏ 1920, המבורג – 2014, אסן), הייתה אשת חינוך, אשתו של ברתולד בייץ וחסידת אומות העולם מגרמניה. בייץ הייתה בתם של שני פעילי איגודים מקצועיים גרמניים. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1936 והחלה לעבוד בחברת של בהמבורג. בשנת 1938 הכירה את ברתולד בייץ בעת לימודי טניס ולאחר שנה נישאה לו. לזוג נולדו שלושה ילדים. בייץ הגיעה ביולי 1941 לעיר בוריסלב שבגליציה המזרחית עם בעלה, ברתולד, שהיה מנהל מסחרי בחברה להפקת נפט בשם "Kontinentale Öl" (אנ'). היא הייתה שותפה לפעילותו של ברתולד להצלת יהודים על ידי הכרזתם כפועלים חסרי תחליף למשק המלחמה הגרמני. היא ובעלה הסתירו יהודים בביתם והיו נתונים לביקורות של הגסטפו אך שרדו את המלחמה, אם כי במרס 1944 גויס ברתולד לצבא הגרמני. לאחר כניעת גרמניה נשבה בעלה של בייץ על ידי הצבא האדום עד אוגוסט 1946 ובייץ עצמה ברחה עם אחותה הגדולה לאזור גרמניה המערבית. לאחר שילדיה גדלו ועזבו את הבית, השלימה בייץ לימודי הוראה. היא הגישה תזה בנושא "השכלה והכשרה מקצועית במפעלים גדולים במאה ה-19 עד מלחמת העולם הראשונה". בשנת 2006 הכיר יד ושם בבייץ כחסידת אומות העולם. בשנותיה האחרונות סבלה בייץ משיטיון. ברנד שמלהאוזן, אדם בתקופה לא אנושית: ברטולד בייץ ברייך השלישי, תרגמה מגרמנית: דפנה עמית (ירושלים: יד ושם, 2009). מדיה וקבצים בנושא אלזה הוכהיים-בייץ בוויקישיתוף על פעילותה של אלזה בייץ להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית)
קופה אמריקה 1959 (ארגנטינה)

אליפות אמריקה הדרומית 1959 (1959 Campeonato Sudamericano) היא המהדורה ה-26 של אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל. הטורניר נערך בארגנטינה בין ה-7 במרץ ל-4 באפריל 1959, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). בטורניר הגמר השתתפו שבע נבחרות החברות בהתאחדות. הטורניר שוחק במתכונת של בית גמר, והשתתפו בו שבע נבחרות שהתמודדו ביניהן בסיבוב אחד בן שישה מחזורים. קולומביה ואקוודור בחרו שלא להשתתף בטורניר. ארגנטינה המארחת זכתה בטורניר בפעם ה-12 בתולדותיה. היא סיימה במאזן נקי מהפסדים, וניצחה בחמישה מתוך ששת משחקיה בטורניר. בשלב זה, נפגשו הנבחרות אחת עם השנייה פעם אחת. תואר אלופת אמריקה הדרומית הוענק לנבחרת שסיימה במקום הראשון בבית בתום ארבעה מחזורים. עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר: הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן כל משחקי הגמר של הטורניר נערכו באצטדיון המונומנטל שבבואנוס איירס. תכולתו המקסימלית בעת הטורניר עמדה על 67,664 מקומות.
אוטו ברגר

אוטו ברגר (בגרמנית: Otto Berger;‏ 1900, אופולה – 1985, דרמשטאדט), היה רופא שיניים, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה. ברגר נולד באופולה שבשלזיה העלית. בלאחר קבלת הסמכה כרופא שיניים הוא עבד בברלין. בשנת 1930 הצטרף למפלגה הנאצית ולס"א. זמן קצר לאחר מכן שינה את דעותיו הפוליטיות והפך למבקר של הנאציזם. כתוצאה מכך הוצא מהמפלגה ומשורות הס"א. בתחילת 1943 הכיר ברגר דרך מכר משותף את רופא השיניים היהודי פדור ברוק (Fedor Bruck). עקב חוק הפקידות משנת 1934 הורשה ברוק לטפל בחולים יהודיים בלבד. באוקטובר 1942 קיבל ברוק צו גירוש למזרח, עם קהילתו בברלין. הוא החליט לא להתייצב ולהתחבא. הוא הסתתר במספר מקומות בברלין, ובתחילת 1943 הגיע לביתו של ברגר. זה החביא את ברוק לסירוגין בדירתו, במרפאתו ובחדר ההמתנה שלו. בנוסף לכך סייע ברגר גם לשני בעלי תפקידים בקהילה היהודית, אחד מהם - אחראי על בית הקברות היהודי. ברגר ביצע את מעשי הסיוע במשך שנה ותשעה חודשים, עד תום המלחמה, גם בתקופה שבה היה עליו לעבור מביתו פעמיים, פעם אחת עקב הפצצות מטוסיהם של בעלות הברית ופעם שנייה כאשר המחבוא בדירתו הפך לבלתי בטוח. ברוק היה שוהה בלתי חוקי בגרמניה וחסר תעודות, ועל כן היה על ברגר לספק לו מזון ואת כל צרכיו. בשלב מסוים הצליח ברגר להשיג לברוק מסמכי זהות מזויפים ועם זאת המשיך לשכנו עד תום המלחמה. בשנת 2009 הכיר יד ושם באוטו ברגר בתור חסיד אומות העולם. ברגר קיבל מספר אותות כבוד גרמניים, בהם מפגש הוקרה בשנת 1964 עם וילי בראנדט. פעילותו של אוטו ברגר, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אוטו ברגר".
UUCP

UUCP הוא מונח במחשוב, והוא קיצור של המילים Unix-to-Unix Copy שתרגומו לעברית הוא העתק יוניקס ליוניקס. המונח מתייחס באופן כללי לשכבת תוכניות מחשב, ופרוטוקולים המאפשרים הפעלה של פקודות מרחוק, העברת קבצים, הודעות דואר אלקטרוני, וקבוצות דיון בין מחשבים. הפקודה שנקראת uucp, היא תוכנה אחת בשכבה, ומשמשת לבקשת ביצוע העתקת קובצים. בשכבה קיימת גם תוכנה בשם uux, המשמשת לביצוע פקודות ממחשב מרוחק, uucico המבצעת העברת קבצים, uustat המבצעת סטטיסטיקות ומעקב אחר פעילויות אחרונות, uuxqt המבצעת פקודות שנשלחו ממחשב מרוחק, ו-uuname המדווחת על שם ה-UUCP של המחשב המקומי. חלק מגרסאות השכבה כוללות את תוכנת ה- uuencode/uudecode, הממירה קבצים בינארים מבוססי 8 סיביות, לקובצי טקסט מבוססי 7 סיביות וכדומה. אף על פי ש-UUCP פותחה במקור על ידי יוניקס בשנות ה-70 וה-80 וקשורה באופן הדוק למערכות הפעלה דמויות יוניקס, קיימים יישומים נוספים גם למערכות שאינן דמויות יוניקס, כולל MS-DOS של מיקרוסופט, OS/2 של IBM, ‏ VAX/VMS של דיגיטלס, AmigaOS של קומודור, Mac OS הקלאסי של אפל, ואפילו CP/M. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דברי סיום (מונח ספרותי)

דברי סיום הם מאמר קצר או מידע מבהיר הממוקם בסוף הספר. משתמשים בסיומים, בדרך כלל, כדי שהמידע הפחות רלוונטי יופיע בסוף היצירה ולא יבלבל את הקורא. דברי סיום הוא טקסט שנוסף בסוף הספר, או נכתב כנספח, או כמסקנה. בדרך כלל כדי להוסיף הערה או ביאור, או אזהרה. דברי הסיום יכולים להיכתב על ידי מחבר המסמך או על ידי אדם אחר. דברי הסיום מופרדים מגוף הספר וממוקמים בדפים נספחים. הם מציגים מידע שאינו חיוני לספר בכללותו אבל נחשב רלוונטי. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סומרסבי סיידר

סומרסבי הוא סיידר המיוצר על ידי קבוצת קרלסברג. סיידר התפוחים הושק לראשונה במרץ 2008, ובשנת 2009 זכה בפרס "נילסן" היוקרתי להשקת השנה. המשקה יועד בתחילה עבור השוק הדני, אך במשך הזמן הורחב שיווקו למעל 45 מדינות באירופה, רוסיה, אוסטרליה, מלזיה, טייוואן, קנדה וארצות הברית.[דרוש מקור] בשנת 2012, פותחה גרסה ייעודית של המשקה לשוק הבריטי בידי הסניף המקומי של קרלסברג. הסיידר משווק במדינות רבות כיצירה של "לורד סומרסבי", דמות דמיונית של בעל אחוזה בריטית. המשקה משווק בעולם ב-14 טעמים, ביניהם: תפוחים, אגסים, אוכמניות, הדרים ואבטיח. בישראל הוא משווק רק בטעמי תפוחים ואוכמניות. המשקה מיוצר ללא חומרים משמרים, ללא גלוטן וללא ממתיקים מלאכותיים, ומכיל נוגדי חמצון טבעיים. המשקה מכיל 4.5% כוהל בנפח, וערכו הקלורי בין 35 ל-61 קלוריות ל-100 מ"ל (תלוי בטעם). אורך חיי המדף שלו תשעה חודשים. מדיה וקבצים בנושא סומרסבי סיידר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סומרסבי סיידר סומרסבי סיידר תפוחים אלכוהולי - האתר הישראלי הרשמי עמוד הפייסבוק של סומרסבי ישראל סומרסבי סיידר הבינלאומי חדש בארץ: קטגוריית סיידר תפוחים אלכוהולי, באתר ynet, 4 בנובמבר 2014 קרלסברג משיקה את סיידר סומרסבי, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2014 "סיידר התפוחים האלכוהולי הבינלאומי סומרסבי מגיע לישראל". כתבה שפורסמה באתרה של רות סירקיס "כמו שלגייה אל התפוח.. גרסת האלכוהול". כתבה במגזין סלונה ידיעה באתר הרשמי של סומרסבי ישראל. סומרסבי סיידר, סרטון באתר יוטיוב.
רודולף ברטרם

רודולף ברטרם (בגרמנית: Rudolf Bertram;‏ 1893, אולפה (אנ')‏ – 1975, גלזנקירכן), היה כירורג, חסיד אומות העולם מגרמניה. בשנת 1914 סיים ברטרם את לימודיו התיכוניים והחל בלימודי רפואה באוניברסיטת מינסטר. הוא שירת בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה ונפל בשבי. לאחר שחרורו שב ללמוד רפואה וסיים את לימודיו בהצלחה בשנת 1922. הוא עבד בבתי חולים בקלן ובאזור וופרטל. הוא היה רופא במשך עשר שנים בבית חולים בהמבורג ולאחר מכן - רופא בבית חולים באחד מרובעי גלזנקירכן. עקב ביטוי דעות פוליטיות הואשם ברטרם בביזוי המפלגה והמדינה, אך זוכה. משנת 1937 היה ברטרם ממונה על בית חולים בגלזנקירכן. ברטרם סייע בהצלת 17 יהודיות בבית החולים שבו עבד, מפני שילוח למחנה בוכנוואלד, וזאת בסיועה של העובדת הסוציאלית רות תאובלד (Ruth Theobald). ב-11 בספטמבר 1944 הפציצו בעלות הברית את מחנה העבודה גלזנקירכן, שהיה תת-מחנה של בוכנוואלד, ובו מפעל חימוש של קרופ. בהפצצה נהרגו ונפצעו רבים מעובדי הכפייה, בהם יהודים ויהודיות רבות שהגיעו בתור עובדות כפייה מהונגריה. ד"ר ברטרם טיפל ב-17 מהפצועות, בהן פצועות קשה. הוא נתן להן פניצילין למרות האיסור לתת תרופה זו ליהודים ואיים להתפטר במקרה של הוצאת אחת הפצועות קשה מבית החולים. הוא החביא במחסני בית החולים את אחת הפצועות קשה כדי שהגסטפו לא ישלח אותה למחנה ריכוז. יתר הפצועות נותרו בבית החולים עד השחרור בידי בעלות הברית באפריל 1945. לאחר המלחמה המשיך ד"ר ברטרם בעבודתו כרופא בבית החולים בגלזנקירכן, עד פרישתו לגמלאות בשנת 1965. בשנת 1979 הכיר יד ושם ברודולף ברטרם בתור חסיד אומות העולם. לכבודו הוקמה בחזית בית החולים בו עבד אסטלת זיכרון ועליה נקבעה לוחית לזכרו. הרחבה בחזית בית החולים נקראה על שמו. פעילותו של רודולף ברטרם, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריק סטנקילסון, מלך שוודיה

אריק סטנקילסון (בשוודית: Eric Stenkilsson;‏ מת ב-1067) היה מלך שוודיה מ-1066 ועד מותו. אריק היה בנו של סטנקיל, מלך שוודיה ולאחר מותו הוא נאבק במי שהיה קרוי "אריק הפגני", שהיה טוען לכתר. השניים נלחמו זה בזה ובסופו של דבר נהרגו שניהם. לא קיים מידע נוסף אודותיהם והיסטוריונים מתקופות מאוחרות יותר משערים שאריק סטנקילסון היה בנו הנוצרי של סטנקיל. המקורות היחידים בהם הם מוזכרים הם כתביו של הכרוניקן אדם מברמן, שנכתבו כעשרים שנה לאחר מותם, אך אין בנמצא מקורות כתובים בני זמנם שבהם הם מוזכרים. לאחר מותם של אריק סנקילסון ואריק הפגני עלה לכס המלוכה השוודי בנו של סטנקיל, אלסטן סטנקילסון.
מרקיז דנדי

מרקיז דנדי (באנגלית: Marquis Dendy; נולד ב-17 בנובמבר 1992) הוא אתלט אמריקאי המתחרה בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, אלוף העולם באולם בקפיצה לרוחק (פורטלנד 2016). דנדי גדל במידלטאון שבדלאוור. אמו דיון ג'ונס-דנדי הייתה אצנית מצטיינת שנבחרה להיכל התהילה של אוניברסיטת דלאוור, אביו מארק היה אף הוא אצן מצטיין בתקופת לימודיו בתיכון, דודתו טרי דנדי היא אצנית שייצגה את ארצות הברית באולימפיאדת סיאול. בנעוריו הצטיין באתלטיקה, פוטבול וכדורסל ומשנתו השנייה בתיכון החליט להתרכז בקפיצות למרחק. הוא שבר את שיא מדינת דלאוור לתיכונים בקפיצה למרחק ובקפיצה משולשת. דנדי זכה למלגת ספורט ללימודים באוניברסיטת פלורידה וסיים תואר ראשון בהנדסת תוכנה. ב-2012 זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק עם תוצאה של 7.68 מטר, באליפות צפון ומרכז אמריקה עד גיל 23 שהתקיימה במקסיקו. הוא השתתף באליפות העולם באתלטיקה 2013 אך לא העפיל לגמר הקפיצה לרוחק לאחר שקבע במוקדמות תוצאה של 7.36 מטר. במהלך תקופתו בנבחרת האתלטיקה של האוניברסיטה זכה שבע פעמים באליפות ה-NCAA, ובשנת 2015 זכה בגביע באוורמן, הפרס היוקרתי ביותר הניתן לאתלט מצטיין מקרב הסטודנטים בארצות הברית. ביוני 2015 זכה באליפות ארצות הברית באתלטיקה בקפיצה למרחק כשקבע תוצאה של 8.68 מטר, עם רוח גבית מעל המותר (+3.7 מטר לשנייה). באותה תחרות קבע את שיאו האישי 8.39 מטר עם רוח חוקית. ביולי 2015 זכה בתחרות ליגת היהלום שהתקיימה בלונדון בתוצאה של 8.38 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2015 לא העפיל לגמר לאחר שקבע במוקדמות תוצאה של 7.38 מטר. במרץ 2016 זכה באליפות ארצות הברית באולם לאחר שקבע שיא אישי של 8.41 מטר. בהמשך החודש זכה במדליית זהב באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד בתוצאה של 8.26 מטר, לפני פבריס לאפייר מאוסטרליה (8.25 מטר) וצ'נגז'הו הואנג מסין (8.21 מטר). במבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים רביעי בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 8.42 מטר, הוא העפיל למשחקים האולימפיים אך פרש בעקבות פציעה. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא העפיל לגמר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכה במדליית ארד בשיא אישי של 8.42 מטר. באוגוסט 2018 זכה במדליית זהב באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות של 8.29 מטר. באולימפיאדת טוקיו (2020) קבע במוקדמות תוצאה של 7.85 מטר ולא העפיל לגמר. באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.27 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו מייוון (8.55 מטר) וטוביאס מונטלר משוודיה (8.38 מטר). באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים חמישי בתוצאה של 8.02 מטר. קפיצה לרוחק: 8.42 מטר (2016) קפיצה משולשת: 17.50 מטר (2015) קפיצה לרוחק: 8.42 מטר (2018) קפיצה משולשת: 17.37 מטר (2015) מדיה וקבצים בנושא מרקיז דנדי בוויקישיתוף מרקיז דנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרקיז דנדי, ברשת החברתית אינסטגרם מרקיז דנדי, באתר olympedia.org מרקיז דנדי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מרקיז דנדי, באתר ליגת היהלום מרקיז דנדי, באתר Track and Field (גברים) מרקיז דנדי, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה MARQUIS CHA-CHA, כתבה באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 9 ביולי 2015 (באנגלית) Dendy wins The Bowerman Trophy, אתר איגוד ה-SEC (באנגלית)
עונת 1974/1975 בליגה א'

עונת 1974/1975 בליגה א' הייתה העונה ה-19 של ליגה א' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 32 קבוצות, 16 קבוצות בכל בית. בתום העונה סיימו מכבי חיפה ומכבי רמת עמידר במקום הראשון והעפילו לעונת 1975/1976 לליגה הלאומית. לאור החלטה להגדיל את הליגה ל-34 קבוצות, אף קבוצה לא ירדה ליגה בתום העונה. טבלת התחרות
טומלינסון

טומלינסון (באנגלית: Tomlinson) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלינור טומלינסון – שחקנית קולנוע בריטית לואי טומלינסון – חבר להקת ואן דיירקשן ריי טומלינסון – מתכנת מחשבים אמריקאי
פימו

פימו (FIMO) הוא סוג של חומר פולימרי המיועד לעיצוב המשווק על ידי מותג מכשירי הכתיבה הגרמני שטדלר (Staedtler). הניסויים בפימו החלו בשנת 1939 על ידי קתה קרוזה (Kaethe Kruse). המשפחה החלה בשיווק החומר בשנת 1954 תחת השם FIMOIK. באותה תקופה החל יבוא מוצרים לארץ על ידי צעצועי האן. בשנת 1964 קנתה חברת אברהרד פאבר (Eberhard Faber) את כל הזכויות על החומר, וכעבור שנתיים החלה בשיווק החומר תחת השם המקוצר פימו. ב-1978 הפכה אברהרד פאבר לחלק מחברת שטדלר והחל משנת 2010 משווק פימו תחת המותג שטדלר. על אף שקיימים כמה סוגים של חומר פולימרי, פימו ידוע כנוח ביותר לעיבוד ולשימוש. למרות שישנם עוד סוגים של חומר פולימרי המיועד לעיצוב, הפימו הוא המוכר מביניהם ושמו הפך בשימוש עממי לשם הכללי של חומרים אלה. הפימו של שנות התשעים נקרא פימו קלאסי. פימו קיים במגוון צבעים וגימורים. ניתן ליצור בעזרתו תכשיטים, פסלונים ואביזרים שונים. אחד השימושים לחומר הוא בניית מיניאטורות. לאחר שעוצב הפימו לצורתו הרצויה מחממים אותו בתנור ביתי במשך כ-30 דקות בטמפרטורה נמוכה על מנת להקשות אותו. אפשר לחתוך ולצבוע את הפימו רק לפני החימום כיוון שבחום הוא מתקשה ואינו ניתן עוד לעיבוד. פלסטלינה מדיה וקבצים בנושא פימו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פימו (באנגלית) שאלות ותשובות על חומר פולימרי (באנגלית)
אהרון פולונסקי

אהרון פולונסקי (10 ביוני 1902 – 17 באוגוסט 1989) היה מבכירי עורכי הדין בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי ובשלושת העשורים הראשונים של מדינת ישראל. אהרון פולונסקי נולד בעיר ברדיצ'ב שבתחומי האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בנעוריו היה חבר בתנועת נוער ציונית. בשנת 1920 סיים את לימודיו בבית ספר תיכון למסחר בברדיצ'ב. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ עין חרוד. בשנת 1925 עבר לתל אביב שם היה לכתב וגזבר העיתון "הפועל הצעיר", ביטאונה של מפלגת הפועל הצעיר, שהייתה מפלגת פועלים ציונית אשר לימים התאחדה עם מפלגת "אחדות העבודה" למפלגת פועלי ארץ ישראל, מפא"י. בשנת 1928 עבר פולונסקי לירושלים בה עבד בסוכנות היהודית והתוודע לחיים ארלוזורוב ראש המחלקה המדינית של הסוכנות. בין השניים נרקמה חברות קרובה וארלוזורוב עודד אותו לפנות ללימודי משפטים מתוך ראייה של חשיבות הנושא ליישוב היהודי. פולונסקי החל ללמוד באוניברסיטת לידס בבריטניה ובשנת 1935 סיים את לימודי התואר הראשון. בשנת 1937 סיים את לימודי התואר השני באותה אוניברסיטה. הוא עבר תקופת התמחות במשרדו של עורך הדין ד"ר פיליפ יוסף (שנקרא אז ג'וזף), אחיו של דב יוסף, יליד קנדה שעלה לארץ בשנת 1929 והגן על רבים מחברי ארגון "ההגנה" שנאסרו על ידי שלטונות המנדט. נודע כמי שהציל מהוצאה להורג את אברהם שיין ושלום ז'ורבין, שנשפטו יחד עם שלמה בן-יוסף. בשנת 1938 קיבל פולונסקי רישיון לעריכת דין וחבר כשותף לעו"ד ישראל גורניצקי במשרד שגורניצקי יסד באותה שנה ונקרא גורניצקי ושות'. במשרד זה עבד עד לשנת 1944, אז יסד משרד משל עצמו. משרדו טיפל במשפטים ידועים במשך כ-40 שנה, והיה לאחד המשרדים המובילים בארץ בתחום המשפט האזרחי ודיני הנזיקין. באותה שנה יצא לאור ספרו בשפה האנגלית, שהייתה אז שפת המשפט בארץ Specific performance, it's origin and application in the English and Palestine law (ביצוע למעשה, מקור ויישום במשפט האנגלי וארץ-ישראלי). בספר זה הניח את התשתית למחקר והוראה של דיני הנזיקין בארץ. פרסם מחקרים ומאמרים רבים בדיני הנזיקין ולימד אותם בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה. היה ממניחי היסוד ללשכת עורכי הדין בישראל שנוסדה בשנת 1961 ופעל להקמת בית הפרקליט בתל אביב. נמנה עם ממייסדי אוניברסיטת תל אביב ומראשוני המרצים בה, במסגרת הפקולטה למשפטים. היה פעיל בענייני ציבור עורכי הדין. כיהן כחבר הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין היהודיים בארץ-ישראל (קודמתה של לשכת עורכי הדין) וכיהן כנשיאה במשך מספר שנים, היה חבר במועצת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים והיה עורך ביטאון הלשכה, "הפרקליט". אהרון פולונסקי סגר את משרדו בשנת 1979 ובשנת 1982 פרש מההוראה באוניברסיטת תל אביב. עם פרישתו הוענק תואר עמית כבוד הראשון של הפקולטה למשפטים. אהרון פולנסקי נפטר בשנת 1989. מדיה וקבצים בנושא אהרון פולונסקי בוויקישיתוף על ספרו באתר Amazon טקס פתיחת שנת הלימודים בבית הספר למשפט וכלכלה, חרות, 12 בנובמבר 1958 עמיתי כבוד של הפקולטה למשפטים, באתר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב
גביע באוורמן

גביע באוורמן (באנגלית: The Bowerman) או בשמו המקוצר הבאוורמן הוא פרס יוקרתי המוענק לסטודנטים בארצות הברית על הצטיינותם בענפי האתלטיקה. הפרס ניתן מדי שנה לאתלט ואתלטית מצטיינת מאז שנת 2009. הפרס נקרא על שמו של ביל באוורמן, מאמן נבחרת האתלטיקה של אוניברסיטת אורגון בשנים 1949 עד 1972 וממייסדי חברת נייקי. את הזוכים בפרס קובעים מצביעים המורכבים מאנשי תקשורת, מומחים באתלטיקה, חברים בהנהלת ה-NCAA, זוכי עבר וחברי ארגון USTFCCCA (ארגון מאמני האתלטיקה וריצות השדה בארצות הברית). בנוסף ניתנת זכות הצבעה גם לקהל האוהדים שלקולותיהם משקל של הצבעה אחת. 2009: ג'ני ברינגר, פיינליסטיות: דסטיני הוקר, פורשה לוקאס 2010: קווין האריסון, פיינליסטיות: ליסה קול, בלסינג אוקגבארה 2011: ג'סיקה בירד, פיינליסטיות: קימברלין דאנקן, טינה סוטז' 2012: קימברלין דאנקן, פיינליסטיות: בריגיטה ברט, בריאן תיסן 2013: בריאנה רולינס, פיינליסטיות: בריגיטה ברט, קורי קרטר 2014: לאורה רוסלר, פיינליסטיות: שאריקה נלוויס, קורטני אוקולו 2015: ג'נה פרנדיני, פיינליסטיות: קנדרה הריסון, דמי פיין 2016: קורטני אוקולו, פיינליסטיות: קטורה אורג'י, רייבן סונדרס 2017: רייבן רוג'רס, פיינליסטיות: קטורה אורג'י, מגי אוואן 2018: קטורה אורג'י, פיינליסטיות: מגי אואן, סידני מק'לוכלין 2019: שקארי ריצ'רדסון, פיינליסטיות: יאניק בראון, יאניס דייוויד 2021: אתינג מו, פיינליסטיות: טארה דייוויס, טיירה גיטנס 2022: אבי שטיינר 2023: ג'וליאן אלפרד 2009: גיילן ראפ, פיינליסטים: גרמן פרננדס, אשטון איטון 2010: אשטון איטון, פיינליסטים: אנדרו ויטינג, ראיין וייטינג 2011: נגונידזאשה מקושה, פיינליסטים: כריסטיאן טיילור, ג'ושוע אנדרסון 2012: קמרון לוינס, פיינליסטים: טוני מק'קוויי, אנדרו ריילי 2013: דרק דרואין, פיינליסטים: ג'וליאן וורק, לואי להלנג 2014: דיון לינדור, פיינליסטים: אדוארד צ'יסרק, לואי להלנג 2015: מרקיז דנדי, פיינליסטים: שונסי ברבר, אדוארד צ'יסרק 2016: ג'ריון לוסון, פיינליסטים: דונובן ברזייר, אדוארד צ'יסרק 2017: כריסטיאן קולמן, פיינליסטים: פרד קרלי, לינדון ויקטור 2018: מייקל נורמן, פיינליסטים: ראיי בנג'מין, גרנט הולוואי 2019: גרנט הולוואי, פיינליסטים: ארמנד דופלנטיס, דיוויין אודודורו 2021: ג'ווהן הריסון, פיינליסטים: קול הוקר, טרנר וושינגטון 2022: טריי קנינגהם 2023: ג'יידון היברט אתר הפרס
אפארכיה

אֶפַּארְכִיָּה (כנסייתית) (מיוונית: ἐπαρχία - שמשמעותה "אזור", "אחוזה"), בכנסיות הנוצריות המזרחיות, על האורתודוקסיות והקתוליות שבהן, היא יחידה מנהלית-טריטוריאלית המנוהלת על ידי בישוף (בישופות), "ארכייראוס" או "קיריארך". גם היירארכים (הכמרים הבכירים) בעלי מעמד גבוה יותר מבישוף כמו מיטרופוליטיים, ארכיבישופים או פטריארכים יכולים לכהן כבישופים של אפארכיות מסוימות. אפארכיה היא למעשה שמה של דיוקסיה או בישופות בכנסיות הנוצריות המזרחיות. הבישוף של אפארכיה נקרא "בישוף אפארכי". בכנסיות היווניות נהוג לקרוא לאפארכיה פשוט "בישופות" - אפיסקופיה (ἤ Επισκοπή). בימינו אפארכיה או בישופות מורכבת מפרוכיות המקובצות בפרוטופופיות (אצל הקתולים - "דקאנויות") ומהמנזרים שבשטח שיפוטה. לאפארך או בישוף סמכות מנהיגותית "כריזמטית (רוחנית), קתכתית (חינוכית) ומשפטית" בתקופה הקדומה של הכנסיות, כונתה הבישופות "פרוכיה" והכינוי "אפארכיה" היה שמור לאזור השיפוט הגדול של הארכיבישוף או המיטרופוליט. בכנסייה הרומית-קתולית נהוג להשתמש במילה "דיוקסיה" בשביל הבישופות ו"ארכידיוקסיה" בשביל הארכיבישופות. תחילה אפארכיה היה שמה של יחידה טריטוריאלית באימפריה הרומית ושבראשה עמד אפארך (השיטת הרומית נמשכה גם בתקופה הביזנטית). הכנסייה אימצה את המושג וגבולות האפארכיות הכנסייתיות דמו לפעמים לגבולות היחידות המנהליות של הממלכה. אומנם אין חובה בכך, וישנן אפארכיות רבות שגבולותיהם אינם תואמים את אלו של המחוזות או האזורים המנהליים של מדינה מסוימת. הכנסיות הנוצריות האורתודוקסיות מכירות כמה סוגי אפארכיות: אפארכיה (רגילה) - מחוז כנסייתי שבראשות בישוף, מילה נרדפת לדיוקסיה או בישופות. בראשה יכול לעמוד גם בישוף פרימט כמו מיטרופוליט, ארכיבישוף או פטריארך. למשך, פטריארך מוסקבה ושל כל רוסיה הוא הבישוף או האפארך של מוסקבה וסביבתה. אקסארכיה היא אפארכיה מיסיונרית. בראשה עומד בישוף אקסארך. ארכיבישופות - יכולה להיות אפארכיה גדולה או קבוצת אפארכיות שבראשה עומד ארכיבישוף. פרט לראש האפארכיה, הבישוף, פועלות בכל אפארכיה מוסדות בעלי תפקידים מוגדרים. אספה אפארכית - ברומניה למשל, נבחרת כל 4 שנים על ידי נציגים של מועצות הפרוכיות ועל ידי נציגי הכמורה (כמרים ודיאקונים). היא דנה בסוגיות מנהליות, תרבותיות וכלכליות של האפארכיה. האספה האפארכית בכנסייה הרומנית מתכנסת במליאה רגילה פעם בשנה ביום הראשון של האשה השומרונית (היום הראשון החמישי אחרי חג הפסחא) ובכינוסים יוצאים מן הכלל. בראש האספה עומד הבישוף או הארכיבישוף. ברומניה האספה האפארכית כוללת 30 חברים - שליש כמרים ושני שלישים בני הקהילה. המועצה האפארכית היא אורגן ניהולי. וכו'. בכנסייה הרומנית המועצה מורכבת מהבישוף או הארכיבישוף, מבישופים מחליפים (ויקאריוס), המחליף (ויקאריוס) המנהלי, היועצים המנהליים הממונים, ובנוסף 3 כמרים ו-6 בני הקהילה, שנבחרים ל-4 שנים. הקצנלריה האפארכית בראשות ויקאריוס מנהלי, הממונה מקרב הכמרים או הארכימנדריטים בעלי ניסיון ניהולי. יועצים, מפקחים כנסייתיים, הקונסיסטוריה האפארכית - בעלת סמכויות משפטיות "אקסארכות המנזרים" - פורום לפיקוח על המנזרים ביטאון האפארכיה - עיתון מקומי של האפארכיה דיוקסיה מדיה וקבצים בנושא אפארכיה בוויקישיתוף ‏ ברומנית Orthodox Wiki אתר נוצרי אורתודוקסי רומני Crestin ortodox.ro על ארגון האפארכיות בתקנון הכנסייה האורתודוקסית הרומנית ביוון נקראו "אפארכיות" המחוזות הישנים של הממלכה היוונית
ביידן (פירושונים)

ביידן (באנגלית: Biden) הוא שם משפחה האם התכוונתם ל... ג'ו ביידן – נשיא ארצות הברית ה-46 אישים: ג'יל ביידן – הגברת הראשונה של ארצות הברית, אשתו של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בו ביידן – פוליטיקאי, עורך דין וקצין אמריקאי, בנם של ג'ו ביידן ואשתו הראשונה, ניליה האנטר האנטר ביידן – עורך דין, איש עסקים, ויועץ השקעות אמריקאי, בנם של ג'ו ביידן ואשתו הראשונה, ניליה האנטר אשלי ביידן – עובדת סוציאלית, פילנתרופית ומעצבת אופנה אמריקאית, בתם של ג'ו ביידן וג'יל ביידן אחר: 2012 VP113 – כוכב לכת מינורי, כונה "ביידן" על ידי קבוצת המחקר שגילתה אותו מכיוון שג'ו ביידן היה אז ה-VP תחנת הרכבת ג'וזף רובינט "ג'ו" ביידן הבן (תחנת הרכבת וילמינגטון) – תחנת רכבת על שמו של ג'ו ביידן
נייגר

האם התכוונתם ל... אריה נייגר – עורך דין ואל"ם במילואים בצה"ל מוטי נייגר – חוקר תקשורת ותרבות ישראלי מרים נייגר-פליישמן – אמנית, משוררת וחוקרת שירה עברית פועה נייגר – אתלטית ישראלית ניגר
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2010

גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2010, הוא גביע הזהב לנשים השמיני שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך בקנקון, מקסיקו והתקיים מ-28 באוקטובר עד ה-8 בנובמבר 2010. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2011, שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה. בחצי הגמר ניצחה מקסיקו את ארצות הברית, ובכך הנחילה לה את ההפסד הראשון אי פעם במשחק מוקדמות גביע העולם. בנוסף, זו הייתה הפעם הראשונה והיחידה עד היום שארצות הברית לא הצליחה להעפיל לגמר גביע הזהב שבו השתתפה. במשחק הגמר פגשה מקסיקו את קנדה, במה שהיה לשחזור גמר גביע הזהב 1998. במשחק עצמו, שנערך מול 16,005 צופים, ניצחה קנדה 0-1 וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדותיה. היא סיימה את הטורניר ללא אף ספיגה, בדיוק כמו בגביע הזהב ב-1998. בעקבות השתתפותן בגמר, העפילו קנדה ומקסיקו ישירות לגביע העולם כנציגות CONCACAF, ואילו ארצות הברית שסיימה במקום השלישי נשלחה לשני משחקים בשיטת בית-חוץ נגד איטליה על הכרטיס הנוסף לטורניר. בסיום משחקים אלו, ניצחה ארצות הברית והעפילה גם היא לגביע העולם.