laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאול קוסלה

פאול קוֹסלָה (שמולוביץ') (ברומנית: Paul Kosla;‏ 29 ביולי 1922 – 15 ביוני 2004) היה מנצח, פסנתרן, מלחין, מעבד ומורה ישראלי. קוסלה נולד בפיאטרה ניאמץ שברומניה בשם פאול (פנחס) שמולוביץ. החל לנגן בגיל 9. בגיל 13 היה נגן מקצועי. ניגן בפסנתר, באקורדיון ובטרומבון. למד מוזיקה במשך שנתיים בקונסרבטוריון הממלכתי בבוקרשט. ברומניה ניגן בתזמורות שונות, בהצגות תיאטרון וברדיו הרומני. מגיל 15 ניגן יחד עם אחיו הרמן בצמד "דואו קוזלה" או "קוסלה". אימצו את השם האמנותי הזה לפי שמה של גבעת קוזליה שליד עיר הולדתם, פיאטרה ניאמץ. ב-1950 עלה לישראל. בתחילת דרכו בישראל ניגן בפסנתר בבית הקפה "אלדוראדו" בחיפה. שם הכיר את רעייתו לעתיד, הזמרת דורותיאה ליביו. השניים התאהבו, עברו לתל אביב ובשנת 1954 התחתנו. בתל אביב ניצח על התזמורת הג'אז הגדולה של הקפה "ריוויירה" על שפת הים. וכן ארגן וניצח בשנים 1952-1951 על תזמורת להקת התיאטרון המוזיקלי "לי-לה-לו" שבניהולם של משה ולין וג'ורג' ואל. אחרי סגירת "לי לה לו" עבד קוסלה עד שנת 1960 כמנהל מוזיקלי ומנצח של תזמורת תיאטרון רוויו אחר, "דו-רה-מי" שפעל באולם קולנוע רמה ברמת גן, בגן "אלהמברה" ביפו ובבית ציוני אמריקה בתל אביב. לאחר סגירת "דו-רה-מי" הוזמנו בני הזוג קוסלה להופיע באוסטרליה. תחילה בהופעה במלבורן מול 9000 יהודים, שם הופיעו יחד עם פרנק סינטרה, ולאחר מכן הופיעו בסידני. הם המשיכו להופיע באוסטרליה במשך שנה. בשנות השישים הקימו קוסלה ואחיו הרמן בית ספר למוזיקה ברחוב זמנהוף בתל אביב. קוסלה פעל לאורך השנים גם כמעבד מוזיקלי ומלחין. הוא כתב ועיבד מאות שירים ופזמונים להצגות ביידיש וברומנית והיה מורה למוזיקה למוזיקאים רבים. אחרי סגירת התיאטרון "דו רה מי" יחד עם אשתו השחקנית-זמרת דורותיאה ליביו ערך סיורי הופעות ברחבי העולם מטעם המגבית היהודית. כמו כן ניגן שנים רבות כפסנתרן באניות חברת "צים" ובלובי של בתי מלון פאר בישראל. בסוף ימיו לקה במחלת אלצהיימר. קוסלה נפטר בשנת 2004, בגיל 82, והובא לקבורה בבית העלמין ירקון. הניח את אשתו ואת בנו המוזיקאי, אילון. פאול קוסלה, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב פאול קוסלה, באתר זמרשת פאול קוסלה באתר GRAVEZ ביוגרפיה קצרה באתר למוזיקה יידיש "ג'וניוורס" (ברוסית) אורי דרומי, מוסיקה קלה בימים כבדים, באתר הארץ, 23 ביוני 2004
תיאטרון הטכניון

תיאטרון הטכניון הוקם בשנת 1986 במסגרת מצומצמת, כחלק מהמחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות. המייסד היה פרופ' אוריאל זוהר, כמנהל, במאי ומורה. בתיאטרון הועברו שבעה קורסים, ולמדו בו כ-300 סטודנטים מדי שנה. התיאטרון העלה עד 2014 למעלה מ-52 הצגות בסגנונות שונים, מחזות ישראלים מאת חנוך לוין ויהושע סובול, מחזות יהודיים כמו הדיבוק ובין היתר, ניתן לציין מחזות קלאסיים מאת מולייר, שייקספיר, פייר דה מאריבו, הנריק איבסן וברנרד שו. הועלו גם הצגות מאת אוריאל זוהר עצמו, וכן הצגות מפרי עטם של השחקנים. התיאטרון התפתח במיוחד בתחום תיאטרון הפרינג'. הוא הוזמן לפסטיבלים אוניברסיטאיים רבים בעולם, וזוכה להכרה בינלאומית. כיום מעבירים את הקורסים השונים שני דוקטורים מאוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת חיפה. הבמאי זוכה פרס אופיר סכנדר קובטי מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון השתתף בהצגה "סוף-סוף" במסגרת התיאטרון, וזו הועלתה גם בירושלים בשנת 2001, במסגרת "פסטיבל תספיס". שלמה פלסנר מהפקולטה להנדסת חשמל השתתף במחזות הקולקטיביים "המזרן הרך" ו"נישואים מעורבים" באולם צ'רצ'יל. ההצגה "שלשלאות שקופות" מאת שלי בליטי מהפקולטה להנדסה כימית הופיעה בפסטיבל ברטיסלאבה (סלובקיה) בשנת 2006, בגרנדה (ספרד), בסינמטק חיפה, ובפסטיבל נוה יוסף של החוג לתיאטרון קהילתי באוניברסיטת חיפה ב-2007. שחקנים: ענת ניסני ונדב שובל. ההצגה "אויב העם" מאת איבסן, בהשתתפות פרופסור רוני נבון מהפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון, זכתה לציון לשבח ב"פסטיבל בנוונטו" באיטליה ב-2009, והופיעה באולמות בחיפה ובעספיא. ההצגה "הבגד הבלתי נראה" מפרי עטו של פרופ' אוריאל זוהר, הופיעה בפסטיבל הבינלאומי של האוניברסיטה הממלכתית בסנקט פטרבורג ב-2012. מבחר מן המחזות שהועלו על בימת תיאטרון הטכניון: ליל העשרים והפלשתינאית מאת יהושע סובול (בפסטיבל בקלן), יעקובי ולידנטל מאת חנוך לוין, טרטיף והקמצן מאת מולייר, "טלמה" על פי (המלט) מאת שייקספיר, אויב העם מאת איבסן, משחק של אהבה ומזל מאת מאריבו (בפסטיבלים בפריז ובליאז'), "לא! פיגמליון" על פי פיגמליון (מחזה) מאת ברנרד שו, העצם מאת בירגו דיופ ופיטר ברוק (בפסטיבלים במורסיה ואליקנטה), "סקס שקרים ווידאוטייפ" על פי הסרט מאת סטיבן סודרברג (בפסטיבל בליון צרפת), מועדון ארוחת הבוקר על פי הסרט מאת ג'ון יוז, הדיבוק על פי ש. אנ-סקי, "בלב ים" מאת סלאבומיר מרוז'ק, "אנדרטה הפוכה" מאת יוסף מונדי, "סולם אל סאלאם", "סינדרלה ושלושת הגמדים", "1=3=3/2" (בפסטיבל בליאז'), "להתקרב דרך אגב", "נישואים מעורבים", "סודות", "סוף-סוף", "הבירוקרטיה של המוות", "להצחיק את הקהל", "המזרן הרך", "PlayBack" (בפסטיבל בירושלים), "התמונה החסרה", "רואה בשדות זרים", "ביעור חמץ" (מאת איתי הראל ובבימויו), "מערכונים קומיים", "הפוך על הפוך", "פעימות", "אור"... אסתטיקה של בימוי, במאים ידועי שם (דוגמת פיטר ברוק), דרמה ישראלית, כתיבת מחזות, הפקת הצגות, משחק ובימוי ותיאטרון רפואי-שמשי-רוחני. אוריאל זוהר, חשיבות מחקר התיאטרון באוניברסיטה טכנולוגית-מדעית (דוגמת הטכניון) 2007. אוריאל זוהר, חזון תיאטרון הטכניון, 2008. אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון הטכניון תיאטרון הטכניון, ברשת החברתית פייסבוק תיאטרון הטכניון, ברשת החברתית פייסבוק לימודים הומניסטיים ואמנויות, הטכניון, תיאטרון הטכניון, קורס: 324597 תיאטרון למתקדמים 3 - חורף באתר הוצאת Amazon (אמזון קינדל) May 2015, המחזה מתורגם לאנגלית וכולל איורים מאת Barbara Heman ביעור חמץ, כל ההצגה, אתר תיאטרון הטכניון 2013 ראו אתר תיאטרון הטכניון, הספר מחולק לארבעה פרקים. נמצא גם בחנות הספרים "אלף בסט", הוצאת אוריון 2015 אתר אלף בסט, של הוצאת אוריון 2015, וגם לקריאת החזון, קיראו כאן סעיף 2.
איזידור כהן

איזידור כהן (באנגלית: Isidore Cohen;‏ 16 בדצמבר 1922 – 23 ביוני 2005) היה כנר יהודי-אמריקאי, שנודע בעיקר בנגינת מוזיקה קאמרית, בעיקר כחבר ברביעיית ג'וליארד ובשלישיית בוזאר. כהן נולד בברוקלין שבניו יורק. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שש וסיים את בית הספר התיכון למוזיקה ולאמנות במנהטן, אף כי מטרתו הייתה לימודי רפואה. לימודיו הקדם-רפואיים בברוקלין קולג' הופסקו עקב גיוסו לצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה לשירות באירופה. לאחר זאת השתנה כיוון הקריירה שלו מרפואה למוזיקה, כתוצאה מנגינתו הן בתזמורת הצבא והן בלהקות ג'אז. עם שובו לחיים האזרחיים, התקבל ללימודים בג'וליארד כתלמידו של איוון גלאמיאן. גלאמיאן היסס אם לקבל אליו תלמיד בן עשרים וארבע, אבל לא רצה להשיב ריקם פני חייל משוחרר. מנקודה זו ואילך, החלה הצלחתו כמוזיקאי. נגינתו ב"מעשה בחייל" של סטרווינסקי משכה אליו את תשומת לבו של המלחין. משנות ה-50 של המאה ה-20 היה כהן כנר ראשי בתזמורות בפסטיבל קאזאלס בצרפת ופוארטו ריקו, נוסף לכמה הרכבים בניו יורק. כשניגן אצל קאזאלס, פגש את אלכסנדר שניידר, שהזמין אותו להצטרף לרביעייה שלו ככנר שני בשנת 1952. בתקופת נגינתו שם, הקליטה הרביעייה את המכלול הראשון של רביעיות המיתרים של היידן, ציון דרך שנזכר ב"טיים מגזין". מ-1958 היה כהן כנר שני ברביעיית ג'וליארד, משרה בה החזיק קרוב לעשור. כחבר ברביעייה, נמנה כהן על סגל המורים בבית הספר ג'וליארד משנת 1958 עד 1966. ב-1968, אחרי פרישתו של הכנר דניאל גילה, פנו הפסנתרן מנחם פרסלר והצ'לן ברנרד גרינהאוס אל כהן והציעו לו להצטרף לשלישיית בוזאר. על אף מיאון ראשוני, השתכנע לבסוף והצטרף לשלישייה, שנחשבה באמצע שנות ה-70' לשלישיית הפסנתר העסוקה והנודעת ביותר בעולם, הן בסיורי קונצרטים והן בהקלטות. בתקופתו של כהן בשלישייה, התבצעו עשרות הקלטות, בהן מכלול שלישיות הפסנתר של היידן ובטהובן, כמו גם יצירות של צ'ייקובסקי, רחמנינוב, אייבס, דבוז'אק ושוסטקוביץ'. אחרי עשרים ושלוש שנים עם הקבוצה, החליפה אותו הכנרת אידה קאוואפיאן. כמורה, נמנה כהן על סגל המורים במוסדות לימוד ובפסטיבלים רבים נוסף לג'וליארד, בהם פסטיבל המוזיקה של אספן בקולורדו ומכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת ניו יורק בסטוני ברוק ובית הספר מנהטן למוזיקה. הקשר הממושך ביותר שלו היה עם בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, שם לימד החל ב-1966 במשך קרוב לארבעים שנה. איזידור כהן נפטר ברובע הברונקס, ניו יורק בשנת 2005. איזידור כהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) איזידור כהן, באתר Discogs (באנגלית) Allan Kozinn, Isidore Cohen, 82, Violinist in Premier Chamber Groups, Is Dead, הניו יורק טיימס, June 28, 2005 Anne Inglis, Isidore Cohen: Brilliant violinist with the Beaux Arts Trio, The Guardian, 13 July 2005
יחזקאל סופר

הרב יהושע יחזקאל סופר (נולד בי' באלול תש"ז, 26 באוגוסט 1947) הוא מרצה חסיד חב"ד; היה רב הקמפוס באוניברסיטת בן-גוריון בשנים 1976–1993. נולד במחנה עקורים בגרמניה, לשבתאי ולטויבע סופר, ניצולי השואה. בבחרותו למד בישיבות פוניבז' ובריסק. במהלך לימודו בישיבת בריסק, התוודע לחסידות חב"ד והחל ללמוד חסידות בחשאי. בשנת תשכ"ה התגלה הדבר, והוא נאלץ לעזוב את הישיבה הליטאית לטובת ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד. בניסן תשכ"ז נסע ללמוד במשך כשנה בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשכ"ט נישא לשרה, בתם של רחל והנגן החסידי שניאור זלמן לוין מכפר חב"ד. סופר הוא מרצה ותיק. הוא החל להרצות בשנת 1970 בתיכונים בארץ, עד שהתמנה ב-1976 בהשפעת פרופסור ירמיהו ברנובר שהיה חבר בסנט של האוניברסיטה בבאר שבע, לכהן כרב הקמפוס, תפקיד אותו נשא כ־16 שנה. בראשית שנות התשעים, תמך בזיהויו ופרסומו של הרבי מלובביץ' כמשיח. לאחר פטירת האחרון בשנת 1994, פרסם את החוברת "יתבררו ויתלבנו" שבה טען כי התברר שהרבי אינו המשיח. הוא חזר והדגיש עמדה זו בספרו "במאי קמיפלגי" (2012). שיטה זו נחשבת חריגה גם בקרב הזרם המתון בחב"ד. מוסר שיעורים בספרי חסידות ובפירוש רש"י לתורה, ומשמש כמרצה במכללת בית רבקה שבכפר חב"ד ב'. ספרו "לדעת להאמין" מבוסס על מאות הרצאות שלו, שיצאו גם בדיסקים. הרב סופר אב לשמונה ילדים, מתגורר בשכונת רמות שבירושלים. שורשים בהלכה - חוברת שנכתבה כתגובה לפסק הדין של הרב עובדיה יוסף בעניין שלימות הארץ. בחוברת מבואר סימן שכ"ט בשולחן ערוך המחבר על פי שיחות הרבי, החוברת עוסקת גם בנושאי שלום, ביטחון ושלימות הארץ. כשרות המטבח - בנושא הסיבות השכליות לכשרות ומטרתו של מבצע כשרות. אתה הראית לדעת - כי במשיח אפשר כבר לגעת, בעניין סימני בחזקת משיח, באר שבע, 1993 יתבררו ויתלבנו - על שיטת הרבי מלובביץ' בעניין המשיחיות והנהגת חב"ד לאחר הסתלקותו, באר שבע, תשנ"ה לדעת להאמין - "יעודי כיהודי מתוך עיון רב ממדי", כפר חב"ד, תשס"ז, תשע"ז על חטא העיגול - חוברת דיון הלכתי המדגישה את צורתם הריבועית של לוחות הברית, 2010 אביעה חידות - חידות על פרשות השבוע, 2010 במאי קמפלגי - הפולמוס המשיחי בתנועת חב"ד, 2012 מעייני רש"י - ביאורים ברש"י על-פי שיטת הרבי מליובאוויטש, 2 כרכים, 2014 חזון למועד - מאמרי הגות על מועדי ישראל הבנויים על משנת חב"ד ועל 'מחשבת-ישראל', תשע"ז, 2016 פרקי תניא על פרשת דרכים - פרשנות ותובנות למעמיקים בספר התניא, ב' כרכים הוצאת ספרים מעיינותיך, תשע"ט, תשפ"ג שמונה פרקים - שמונה פרקים מספר התניא מבוארים. מאי חנוכה - ביאור במהות חג החנוכה בתורת הרבי מלובביץ' דוד ובת שבע: הסיפור האמיתי, פרשנות לסיפור דוד ובת שבע, תשפ"ב שיעוריו והתוועדויותיו של הרב יחזקאל סופר, באתר "יהדות.TV"& שיעורי הרב יחזקאל סופר באתר "קול הלשון" השיעורים הקבועים של הרב סופר בבית חב"ד כפר סבא (אורכב 09.08.2016 בארכיון Wayback Machine) הרב סופר מספר על מופת עם אביו והרבי מליובאוויטש (אורכב 21.08.2016 בארכיון Wayback Machine) אברהם הלוי, בשער: הרב יחזקאל סופר, עיתון עולם החסידות כסלו תשס"ח, באתר שטורעם ישי פרימן, המשפיע בעלון עולם קטן, באתר מחלקה ראשונה, תשרי תשס"ט התוועדות י"ט כסלו תשע"ז הדרך הארוכה והקצרה להיות בינוני של תניא, ועל המסע האישי מ"בריסקער" ל"חב"דסקער", תשע"ז יחזקאל בן שבתאי סופר (1947-), דף שער בספרייה הלאומית הרבנים ירוסלבסקי וגופין: אין מקום כלל בליובאוויטש לדעות של "במאי קמיפלגי"! (כ"א כסלו התשע"ג 05.12.2012) באתר חב"ד אינפו בעלה הראשון שנפטר בעלה השני הנוכחי על הספר: מעייני רש"י, עיתון כפר חב"ד, מספר 1580, י"ד בחשון תשע"ה
רינוס מיכלס

מרינוס יקובוס הנדריקוס מיכלס (הולנדית: Marinus Jacobus Hendricus Michels‏; 9 בפברואר 1928 – 3 במרץ 2005), המוכר גם כרינוס מיכלס, היה כדורגלן ומאמן הולנדי. נולד באמסטרדם, ולו שמור הקרדיט על המצאת שיטת הכדורגל הטוטאלי בשנות ה-70. בתור מאמן נבחרת הולנד (1974, 1984–1985, 1986–1988, 1990–1992) הוביל את הנבחרת לגמר מונדיאל 1974 ולזכייה ביורו 1988. בתור שחקן, מיכלס שיחק 264 משחקים בקבוצת אייאקס אמסטרדם וכבש 122 שערים בין 1946 ו-1958. הוא זכה באליפות הולנד עם אייאקס ב-1947 ו-1957. הוא גם הופיע 5 פעמים בנבחרת הולנד. מיכלס חזר לאייאקס בתור מאמן ב-1965, איתה זכה בארבע אליפויות ושלושה גביעים בשש השנים שחלפו, וזכה עם אייאקס בראשון מתוך שלושה גביעי אירופה רצופים ב-1971. מיכלס הפך את המשחק למודרני כשהציג לעולם את שיטת הכדורגל הטוטאלי תוך שימוש ב"מלכודת הנבדל" שהייתה טקטיקה הגנתית נפוצה. מיכלס עבר לאמן את ברצלונה, איתה זכה באליפות ספרד ב-1974 ולאחר האליפות עבר לאמן את הנבחרת. אחרי הקדנציה בנבחרת עבר לארצות הברית. לבסוף סיים את קריירת האימון של עם באייר לברקוזן ב-1989. מיכלס נבחר למאמן המאה על ידי פיפ"א ב-1999. מיכלס נפטר בשנת 2005 בבלגיה לאחר ניתוח לב. כשחקן אליפות הליגה ההולנדית – 1947, 1957 כמאמן אליפות אירופה – 1988 מקום שני בגביע העולם – 1974 גביע אירופה לאלופות – 1971 אליפות הליגה ההולנדית – 1966, 1967, 1968, 1970 אליפות הליגה הספרדית – 1974 הגביע ההולנדי – 1967, 1970, 1971 גביע ספרד – 1978 הגביע הגרמני – 1983 מדיה וקבצים בנושא רינוס מיכלס בוויקישיתוף רינוס מיכלס, באתר Transfermarkt רינוס מיכלס, באתר National Football Teams רינוס מיכלס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt רינוס מיכלס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רינוס מיכלס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדינה ללא מוצא לים

מדינה ללא מוצא לים היא מדינה המוקפת כולה ביבשה, או שכל קווי החוף שלה גובלים באגני ניקוז פנימיים – אגני ניקוז שאינם מאפשרים מעבר מים לגופי מים אחרים כמו נהרות ואוקיינוסים. הגדרה נוספת למדינה ללא מוצא לים היא "מדינה שכל או כמעט כל גבולותיה הם יבשתיים". נכון לשנת 2011 היו 45 מדינות בעולם שהוגדרו כמדינות ללא מוצא לים המחובר לאוקיינוסים. מבין כל היבשות המיושבות בעולם, רק באוקיאניה ובצפון אמריקה יש לכל המדינות מוצא לים. היסטורית, היעדר מוצא לים נתפס כחיסרון. מדינה ללא מוצא לים אינה יכולה לנהל מסחר ימי מתוך נמליה ולנצל את משאבי הטבע המצויים בים, כגון דיג. לפני המצאת התעופה במאה העשרים, מצב זה גרם לתלות מסוימת במדינות שכנות לצורך כניסה ויציאה. תלות זו חייבה לעיתים את המדינה חסרת המוצא לים לשלם לשכנותיה תשלום כלכלי, תרבותי או דיפלומטי, לצורך מעבר בגבולותיהן. מסיבות אלה, לאורך ההיסטוריה האנושית אזורי החוף היו בדרך כלל עשירים יותר ומאוכלסים יותר. לאורך ההיסטוריה עשו מדינות שונות מאמצים מיוחדים כדי שלא להיוותר ללא מוצא לים. לאגודה הבינלאומית של קונגו אשר החזיקה במחצית השנייה של המאה ה-19 בשטחי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו של היום, הוענקה בוועידת ברלין, בשנת 1885, רצועת אדמה צרה העוברת בשטח אנגולה, כדי לאפשר לה מוצא לים. בהסכם ורסאי, עם סיום מלחמת העולם הראשונה הועבר המסדרון הפולני מגרמניה לפולין כדי לאפשר למדינת פולין מוצא לים בנמל גדנסק. נהר הדנובה הוכרז נתיב מים בין-לאומי כדי לאפשר לסרביה, הונגריה, סלובקיה ואוסטריה מוצא בטוח לים. מדינת ישראל פתחה מספר פעמים במלחמה כנגד מצרים, בין היתר בעקבות חסימת מצרי טיראן על ידי המצרים למעבר כלי שיט ישראלים, ובכך מניעת גישה אל הים האדום והאוקיינוס ההודי. למדינות רבות אחרות קיימת גישה מוגבלת לים. כך במדינות שהגבול הימי היחיד שלהן הוא או כל כך קטן עד כדי שלא ניתן להשתמש בו (כמו בוסניה והרצגובינה או עיראק), או שהוא גובל בים אשר ממנו הגישה לאוקיינוסים מוגבלת, כגון הים הבלטי, הים התיכון והים השחור. במדינות אלה גדול יותר הסיכון כי גישתן לאוקיינוסים תוגבל. לעובדה זו עשויה להיות חשיבות אסטרטגית לנוכח העובדה כי מדינות אחרות שולטות על הגישה מן הים אל האוקיינוס, או שגורמי טבע, כגון זרמי גאות ושפל עשויים להגביל את הגישה לאוקיינוס. מדינה בעלת נמל בו קופאים המים בימות החורף תיוותר ללא מוצא לים בעונה זו. ישנם שלושה סוגים של מדינות ללא מוצא לים: מדינות אלו מוקפות מכל צדדיהן במדינה אחת אחרת: ותיקן קריית הוותיקן, מוקפת מכל עבריה באיטליה סן מרינו סן מרינו, מוקפת מכל עבריה באיטליה לסוטו לסוטו, מוקפת מכל עבריה בדרום אפריקה מדינות אלו ממוקמות בין שתי מדינות אחרות: אנדורה אנדורה מוקפת על ידי צרפת וספרד אסוואטיני אסוואטיני, מוקפת על ידי דרום אפריקה ומוזמביק בהוטן בהוטן, מוקפת על ידי הרפובליקה העממית של סין והודו ליכטנשטיין ליכטנשטיין, מוקפת על ידי אוסטריה ושווייץ (שגם הן עצמן ללא מוצא לים) מולדובה מולדובה, מוקפת על ידי אוקראינה ורומניה מונגוליה מונגוליה, מוקפת על ידי הרפובליקה העממית של סין ורוסיה נפאל נפאל, מוקפת על ידי הרפובליקה העממית של סין והודו מדינות אלו, שההכרה בהן מוגבלת, ממוקמות בין שתי מדינות אחרות: דרום אוסטיה דרום אוסטיה, מוקפת על ידי גאורגיה ורוסיה ודורשת עצמאות מגאורגיה טרנסניסטריה טרנסניסטריה, מוקפת על ידי מולדובה ואוקראינה ודורשת עצמאות ממולדובה הצורה הנפוצה ביותר של מדינות ללא מוצא לים. מדינות אלו מוקפות במספר מדינות. הסימן * מציין מדינה שנויה במחלוקת מובלעת מדיה וקבצים בנושא מדינה ללא מוצא לים בוויקישיתוף הגדרה מילונאית ל"מדינה ללא מוצא לים" במילון ובסטר 2010. שוכנת לחוף ימת אראל שוכנת לחוף הים הכספי
MRC

האם התכוונתם ל... MRC – שיטת גיוון (Diversity) בטלקומוניקציה מועצת המחקר הרפואי (MRC) - ארגון למחקר רפואי בבריטניה
רנדל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רנדל – אי בנהר איסט שבניו יורק בטסי רנדל (אנ') – שחקנית אמריקאית בריאן רנדל – כדורסלן אמריקאי ג'ורג' ויליאם רנדל (Rendel) - דיפלומט בריטי ג'ון רנדל – פיזיקאי וביופיזיקאי בריטי דדלי רנדל – משורר ומסאי, עורך ומו"ל אמריקני ממוצא אפריקני טוני רנדל – שחקן יהודי-אמריקאי ליסה רנדל – פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת הרווארד רות רנדל – סופרת אנגלית העוסקת בעיקר בכתיבת ספרות בלשית
נמל התעופה הבין-לאומי קייפטאון

נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון (באנגלית: Cape Town International Airport; באפריקאנס: Kaapstad Internasionale Lughawe) הוא נמל תעופה בינלאומי המשרת את קייפטאון שבדרום אפריקה. הנמל הוקם בשנת 1954 במרחק של כ-20 קילומטרים מקייפטאון, במקומו של נמל ישן ששירת את העיר. הנמל הוא השני העמוס ביותר בדרום אפריקה והשלישי ביבשת אפריקה כולה. מהנמל מופעלות טיסות ישירות לשני המטרופולינים העיקריים הנוספים בדרום אפריקה - דרבן ויוהנסבורג, לצד טיסות למרכזים קטנים יותר במדינה. כמו כן, פועלים מהנמל מספר קווים בינלאומיים לאפריקה, אסיה, אירופה ואמריקה הדרומית. בשנת 2007 היה הקו האוויר בין קייפטאון ליוהנסבורג החמישי העמוס בעולם והעמוס ביותר באפריקה, והקו לדרבן היה החמישי העמוס ביותר באפריקה. הנמל התעופה הבינלאומי בקייפטאון נפתח בשנת 1954, שנה לאחר שנפתח נמל התעופה הבינלאומי או. אר. טאמבו (אז נמל התעופה הבינלאומי יאן סמאטס). בתחילה נקרא "נמל התעופה די.אף. מאלאן", על שמו של ראש ממשלת דרום אפריקה דאז, והציע שני קווי טיסה בינלאומיים - טיסה ישירה לבריטניה וטיסה לבריטניה דרך יוהנסבורג. עם נפילת שלטון האפרטהייד בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, הבעלות על נמל התעופה עברה מהמדינה לחברת נמלי התעופה דרום אפריקה, ושמו שונה לשם נייטרלי מבחינה פוליטית - נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון. בשנים הראשונות של המאה העשרים ואחת חווה הנמל צמיחה עצומה; מכמות של 6.2 מיליון נוסעים בשנה במהלך 05–2004, עברו בשדה 8.4 מיליון נוסעים בשנים 08–2007. בשנת 2009 ירדה כמות הנוסעים לכדי 7.8 מיליון בשנה. כהכנות למונדיאל 2010, עבר נמל התעופה הרחבה ושיפוץ רחבי היקף. מירב תשומת הלב התמקדה בבנייתו של בית נתיבות מרכזי בעלות של כ-1.6 מיליארד ראנד. בית הנתיבות נועד לחבר בין הטרמינלים הנפרדים לטיסות פנים ולטיסות בינלאומיות, וכן לשמש כאזור צ'ק-אין משותף. הטרמינל החדש חולק לאגף המראות בקומות העליונות ואגף נחיתות בקומות התחתונות. מערכת כבישים מוגבהים מאפשרת גישה ברכב הן לקומות ההמראות והן לקומות הנחיתות. תהליך הצ'ק-אין מתבצע בטרמינל המרכזי, הכולל 120 דלפקי צ'ק-אין ו-20 עמדות שירות אישי. אחרי הצ'ק-אין עוברים הנוסעים בידוק ביטחוני אחיד, לאחריו עוברים הנוסעים בטיסות בינלאומיות לטרמינל הצפוני ונוסעים בטיסות פנים לטרמינל הדרומי. בתי הנתיבות כוללים עשרה גשרי עלייה למטוס, המחולקים שווה בשווה בין טיסות הפנים לטיסות הבינלאומיות. חלק מהקומות התחתונות בבתי הנתיבות משמשות להסעת נוסעים באוטובוס אל וממטוסים החונים בחניות מרוחקות. ב-26 במאי 1971, שלושה מטוסי הוקר סידלי HS125 של חיל האוויר הדרום אפריקאי, אשר התאמנו בנמל התעופה לקראת מופע אווירי, התנגשו בהר ממערב לנמל התעופה. אחד-עשר אנשי הצוות בשלושת המטוסים נהרגו בתאונה. ב-5 ביוני 1983, מטוס ססנה 402B התרסק מעט לאחר המראתו בשל מזג אוויר סוער. שבעה מתשעת הנוסעים נהרגו. לאחר התאונה התברר כי הטייס זייף חלק ממסמכיו ולא היה מוסמך לטוס בתנאים האלו. ב-7 בנובמבר 2007, ניתק בעת ההמראה מנועו הימני של מטוס בואינג 737-230. ההמראה נמשכה כרגיל והצוות הצליח להנחית את המטוס על 106 הנוסעים ללא פציעות או נזק. אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי קייפטאון האתר הרשמי של נמל התעופה (באנגלית) מידע על נמל התעופה באתר World Aero Data (באנגלית) קווי התעופה העמוסים ביותר, באתר OAG
ערך של משחק

ערך של משחק (באנגלית: Game value) הוא מושג המתאר פתרון של משחק בתורת המשחקים. רמת הביטחון המקסימלית של אחד משני השחקנים במשחק סכום אפס, המקס-מין (max-min), היא סכום הכסף הגדול ביותר שהשחקן יכול לזכות בו, בלי קשר לתכסיס שיבחר השחקן השני. רמת הביטחון המקסימלית של השחקן השני, המין-מקס (min-max), היא סכום הכסף הקטן ביותר שהוא יכול להפסיד בלי קשר לתכסיס שיבחר השחקן הראשון. אם רמת הביטחון המקסימלית של שחקן אחד תסומן בתור v1 וזו של השחקן השני תסומן בתור v2, ניתן לומר שלמשחק יש ערך אם ורק אם v1=v2. במצב הזה המשחק "יציב", משום שעל מנת להשיג את הטוב ביותר בשבילם, עדיף לשחקנים "לשתף פעולה". אם התנאי לא מתקיים, שני השחקנים יימצאו במצב של עימות תמידי, והמשחק לא יגיע למצב יציב. הטבלה הבאה מציגה דוגמה למשחק בצורת מטריצת תשלומים: נסמן ב־(min(s,t את התשלום המינימלי האפשרי של שחקן א' אם ינקוט בתכסיס s, לכל תכסיס ששחקן ב' יבחר, כלומר לכל t. נסמן ב־(max(s,t את התשלום המקסימלי האפשרי של שחקן ב' אם ינקוט בתכסיס t, לכל תכסיס s ששחקן א' יבחר. במשחק זה: min(1,t)=1 (המספר הקטן ביותר בשורה הראשונה) min(2,t)=0 (המספר הקטן ביותר בשורה השנייה) 5=(א,max(s (המספר הגדול ביותר בעמודה הראשונה) 1=(ב,max(s (המספר הגדול ביותר בעמודה השנייה) 3=(ג,max(s (המספר הגדול ביותר בעמודה השלישית) עתה, נחשב את המקסמין של המשחק, כלומר הערך הגבוה ביותר שהשחקן הראשון יכול להבטיח לעצמו (ה־min הגדול ביותר) - 1. לפי אותו הגיון, המינמקס של המשחק (ה־max הקטן ביותר) הוא - 1. 1=(maxmin(s,t)=minmax(s,t, ולכן הערך של המשחק הוא 1. ערך שפלי ערך של משחק, באתר MathWorld (באנגלית)
יו בונוויל

יו בונוויל (באנגלית: Hugh Bonneville; נולד ב-10 בנובמבר 1963) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי. נולד בלונדון בשם יו ריצ'רד בונוויל ויליאמס. למד בבית ספר בשרבורן, ואחר כך למד תאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. את הכשרתו כשחקן רכש ב"אקדמית ובר דאגלס לאומנות הדרמה" שבלונדון. ב-1998 התחתן עם לולו אוונס, לבני הזוג בן אחד, פליקס. הם מתגוררים בסאסקס מערב. הופעת הבכורה של בונוויל על הבמה הייתה בתיאטרון הפתוח ריג'ינסט פארק. בשנת 1987 הצטרף ל"התיאטרון המלכותי הלאומי" אתם הופיע במספר מחזות. ב-1991 החל לשחק ב"רויאל שייקספיר קומפני" שם גילם את דמותו של לארטס לצידו של קנת בראנה בתפקיד המלט. עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד ולנטיין ב"שני האדונים מוורונה", ברגטו בהצגה "'Tis Pity She's a Whore", ובשני תפקידים במחזה "האלכימאי" מאת בן ג'ונסון. הוא החל להופיע בטלוויזיה ב-1991 בשם ריצ'רד בונוויל. תפקידיו הראשונים היו של דמויות טובות-לב אך מטופשות במקצת כמו ברני בנוטינג היל ומר ראשוורת' בסרט הקולנוע "מנספילד פארק". בסדרות הטלוויזיה "Take A Girl Like You" ו"ארמדילו" הוא גילם דמויות מרושעות יותר, שהובילו לדמות השתלטנית של הנלי גרנדקורט בסדרה "דניאל דרונדה" (עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט), ולדמות הרוצח הפסיכופת ג'יימס למפטון בסדרת המתח "The Commander". בסרט "Love Again" גילם את דמות המשורר פיליפ לארקין. ב-2004 שיחק בדוקודרמה "האיש שבנה את בריטניה" בה גילם את הדמות הראשית של סר כריסטופר רן. אחד מהשיגיו הגדולים היו בסרט הקולנוע "אייריס וג'ון" בתפקיד ג'ון ביילי הצעיר לצידה של קייט וינסלט. הוא זכה לשבחים רבים על הופעתו, והיה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. בשנים 2011 ו-2012 כיכב בסדרה הקומית "2012" (Twenty Twelve) של ה-BBC בתפקיד איאן פלטשר, על ההכנות לאולימפיאדת לונדון. בין השנים 2010 ל-2015 הופיע בונוויל בתפקיד רוברט הרוזן מגרנטהם בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של ITV. ב-2014 חזר לגלם את דמותו של איאן פלטשר בסדרת ההמשך ל-"2012", הסדרה הקומית "W1A", בתפקיד מנהל מחלקה ב-BBC. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות עד שנת 2017. אתר האינטרנט הרשמי של יו בונוויל יו בונוויל, ברשת החברתית פייסבוק יו בונוויל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יו בונוויל, ברשת החברתית אינסטגרם יו בונוויל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יו בונוויל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יו בונוויל, באתר AllMovie (באנגלית) יו בונוויל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) יו בונוויל, באתר Metacritic (באנגלית) יו בונוויל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יו בונוויל, באתר MusicBrainz (באנגלית) יו בונוויל, באתר Discogs (באנגלית)