laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'רי צוקר

ג'רי צוקר (באנגלית: Jerry Zucker, נולד ב-11 במרץ 1950) הוא במאי ומפיק קולנוע יהודי-אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות סרטי פרודיה דוגמת "טיסה נעימה" וכן סרטו המצליח "רוח רפאים". צוקר נולד במילווקי, ויסקונסין. הקריירה המוקדמת שלו, בשיתוף ג'ים אברהמס ואחיו דייוויד צוקר, החלה במסגרת ה"קנטאקי פרייד ת'יאטר" (Kentucky Fried Theatre), תיאטרון קטן ומצליח שהשלושה הקימו יחדיו בשנת 1971 במערב לוס אנג'לס, שבו הם רכשו את המיומנויות הקומיות שלהם, באמצעות כתיבה וביצוע של מערכונים מול קהל חי. משם המשיכו השלושה יחד לשתף פעולה בכתיבת, הפקת ובימוי הסרט "טיסה נעימה" בשנת 1980, ולאחר מכן את "חטיפה נעימה" בשנת 1986. בשנת 1990 השתמש צוקר בכישורי הבימוי שלו לצורך יצירת סרט שאינו מז'אנר הקומדיה או הפרודיה - וביים את הסרט "רוח רפאים", אשר היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. בשנת 2001 שיתף בשנית פעולה עם כוכבת הסרט וופי גולדברג, כאשר ביים את הסרט "מיליונר מי שגומר ראשון". ג'ים אברהמס דייוויד צוקר מדיה וקבצים בנושא ג'רי צוקר בוויקישיתוף ג'רי צוקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רי צוקר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'רי צוקר, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'רי צוקר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'רי צוקר, באתר Discogs (באנגלית)
עיט שחור (טנק)

עיט שחור (Чёрный Орёл) הוא כינויו הנפוץ של טנק מערכה רוסי שהיה בהליכי פיתוח ותכנון מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. אב טיפוס ראשון נוצר ב-1997 אך לא יצא לייצור סדרתי עקב משבר הרובל שהושפע מהמשבר הפיננסי באסיה. הטנק שפותח התבסס רבות על פיתוח הטנק T-95 ועל טנק T-90. הפרויקט כונה בפי צבא רוסיה "אובייקט 640". הטנק פותח על ידי לשכת העיצוב והפיתוח של אומסק. כיום פרויקט הטנק מוקפא בשל פשיטת הרגל של החברה המפתחת, חברת טרנסמאש "אומסק". הפרויקט ותוכניותיו נרכשו על ידי אוראלוואגונזאבוד, יצרנית הטנקים הממלכתית של רוסיה, שקיוותה לאגד את הפרויקט עם פרויקט טנק T-95, אך ממשלת רוסיה סירבה לממן את הפרויקט והכריזה על פיתוח טנק חדיש שיתבסס על טנק ה-T-95 והעיט השחור, אך יהווה דגם חדש משל עצמו ולא מודרניזציה של דגמים שיוצרו בעבר. דגם זה, הוא הT-14 ארמטה. פיתוח הטנק החל כבר במהלך שנות ה-80, כאשר משרד העיצוב של מפעל קירוב בלנינגרד עבד על עיצוב חדש שהתבסס על שלדת טנק T-80U. מאוחר יותר, כאשר משרד העיצוב נסגר, העבודה על הטנק הועברה לידי חברת טרנסמאש אומסק. דגם ראשון של העיט השחור הודגם והוצג לראשונה באומסק, בספטמבר 1997. הטנק נראה כהעתק לטנק T-80U, רק שבראשו הצריח היה גדול יותר והוסתר על ידי בד הסוואה. דיווחים שונים טענו כי צריח הטנק תוכנן באופן שגוי ולכן לא הוצג. אבטיפוס מוקדם הוצג במיצג נשק בסיביר, ביוני 1999. טנק זה היה גוף מוארך עם שבעה זוגות גלגלים במקום ששת הזוגות בטנק T-80, כשהצריח עדיין הוסתר ברובו. שריון הטנק היה עבה מאוד מדגם "קקטוס" והצריח תוכנן בעיצוב בעל סגנון מערבי ומרובע יותר, מאשר כפי שהיה נהוג בטנקים הסובייטיים, בעלי הצריח המעוגל. הטנק שילב שריון בעל מתכת מרוכבת בדומה לשריון בטנק הM1 אברהמס האמריקני. פרויקט 640 - העיט השחור בוטל רשמית בשנת 2001. הסיבות העיקריות שהובילו להפסקת פיתוח העיט השחור היו אילוצים תקציביים, שאלות לגבי אמינות והכי חשוב הביצועים הגרועים של טנק ה-T-80 במחצית השנייה של מלחמת צ'צ'ניה השנייה, שעליו התבסס הדגם. ה-T-80 הציג ביצועים כה עלובים עד כי סגן ראש מינהלת השריון של רוסיה, א. גלקין, שכנע את שר ההגנה לאחר המלחמה בצ'צ'ניה, כי יש לשים דגש על פיתוח טנק ללא מנוע בעל טורבינת גז. לכן הוחלט על ביטול הפרויקט, חרף ניסיונם של היצרנים, טרנסמאש אומסק, לערער על ההחלטה. עד מהרה הכריזה החברה על פשיטת רגל בשנת 2002. ביולי 2008, הצבא הרוסי תכנן לאמץ את הטנק החדש של אוראלוואגונזאבוד, ה-T-95, אך גם הפיתוח של טנק ה-T-95 בוטל, במאי 2010. ב-2010 כשהוצגו תמונות של הטנק, נציגי הצבא הרוסי מיהרו להכחיש את קיום הפרויקט; כך למשל, אל"ם ולדימיר ווייטוב, מנהל אגף המחקר במינהל הראשי של כוחות השריון, הכחיש את קיומו של הטנק בריאיון לרדיו "הד מוסקבה" בספטמבר 2009. הוא טען כי "לא היה שום פרויקט כזה... ואלה תמונות בנות 20 שנה המראות תמונות מבוימות של טנק עתידני שנותר רק פרי דמיונו של מישהו". לדברי נציגי משרד ההגנה, בטווח הרחוק, לא נראה כי טנק "אובייקט 640" יגיע לשלב מבצעי. עם זאת, הפתרונות שפותחו עבור דגם זה ישמשו בעת ייצור גרסאות מתקדמות של ה-T-90. בתקשורת הרוסית הופיעו שוב ושוב דיווחים על התקדמות המיזם. ב-28 באפריל 2011, הסגן הראשון לשעבר של מינהלת השריון במשרד ההגנה, האלוף יורי קובאלנקו, טען כי הישגי "עיט שחור" ישמשו לפיתוח טנק המערכה "ארמטה" ארמטה T-95 מדיה וקבצים בנושא עיט שחור בוויקישיתוף עיט שחור בתצוגת נשק בסיביר (מתוך יוטיוב)
טיטן 1

טיטן 1 (באנגלית: SM-68A/HGM-25A Titan I) הוא הטיל הראשון בסדרת הטילים טיטן והטיל הבליסטי האמריקאי הראשון שהיה בעל מספר שלבים. הטיל סיפק תוספת חשובה מאוד ליכולת ההרתעה הבליסטית האמריקאית כשחבר לטיל האטלס. הטיל היה שונה משאר סדרת הטיטן בכך שהוא מונע בחמצן נוזלי ו־RP-1. למרות שהטיל היה מבצעי רק שלוש שנים הוא היה צעד חשוב בבניית כוח הטילים של חיל האוויר האמריקאי. טיטן (סדרת טילים) טיל בליסטי בין-יבשתי Encyclopedia Astronautica Titan 1 (אנגלית)
אושרי רואש

אושרי רואש (נולד ב-25 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בקבוצת הפועל חיפה. רואש גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 2006 זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של רן אבוקרט, רן יצחק ושמעון הרוש. לאחר עונה זו זומן רואש לקבוצת הבוגרים וב-19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל נצרת עילית בליגה הלאומית. בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ובעונה שלאחר מכן סייע לה להעפיל לליגת העל. ב-27 בדצמבר 2012 כבש רואש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו. ב-7 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 להפועל באר שבע. רואש שימש כקפטן הפועל חיפה ושיחק במועדון עד עונת 2016/2017, אשר בסופה פרש ממשחק פעיל. רואש שימש כקפטן הנבחרת הצעירה, וערך 19 הופעות במדיה, בהן כבש שער אחד. באוקטובר 2010 זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדס, אך לא יכול היה לשחק עקב פציעה. אושרי רואש, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אושרי רואש, באתר Transfermarkt אושרי רואש, באתר Soccerway אושרי רואש, באתר FootballDatabase.eu
רוברט הייז

רוברט הייז (באנגלית: Robert Hays, נולד ב-24 ביולי 1947) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בתפקידו כטד סטרייקר בסרט "טיסה נעימה" משנת 1980. הייז החל את הקריירה שלו במספר תוכניות טלוויזיה, אשר לא האריכו ימים. בין התוכניות בהן השתתף: "החלוצים הצעירים", "אנג'י", "איש הכוכבים" ו-"FM". הייז הופיע בתפקיד אורח במספר פרקים של הסדרה "מופע שנות ה-70", בתפקיד "באד", האיש שחשבו כי הוא אביו של הייד. לאורך השנים הייז ביים והפיק מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה. כמו כן דיבב מספר דמויות של גיבורי על, בהן ספיידרמן, הענק הירוק ואיירון מן, בסדרות הטלוויזיה המצוירות, המבוססות על דמויות הקומיקס. רשימה חלקית של הופעותיו בקולנוע ובטלוויזיה: 1980 - טיסה נעימה 1982 - טיסה נעימה 2 1993 - המסע המופלא הביתה 1994 - אין קינוח, אבא, עד שתכסח את הדשא 1998 - קלי קלי - סדרת טלוויזיה 1999 - בגבולות המסתורין 2000 - מופע שנות ה-70 2008 - סופרהירו מדיה וקבצים בנושא רוברט הייז בוויקישיתוף רוברט הייז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט הייז, באתר Discogs (באנגלית)
ג'ולי הגרטי

ג'ולי הגרטי (באנגלית: Julie Hagerty; ‏נולדה ב־15 ביוני 1955) היא שחקנית אמריקאית ודוגמנית לשעבר, הידועה בעיקר בתפקידה כאיליין בסרט "טיסה נעימה" משנת 1980. הגרטי נולדה בסינסינטי, אוהיו, בתה של הארייט יולינג, דוגמנית וזמרת, וג'רי הגרטי, מוזיקאי. מייקל הגרטי, אחיה, גם כן היה שחקן. הוריה התגרשו מאוחר יותר. הגרטי למדה בבית הספר התיכון "אינדיאן היל". בגיל 15 הוחתמה כדוגמנית בסוכנות "פורד", וניצלה את חופשות הקיץ מהלימודים לצורך עבודות דוגמנות בניו יורק. בשנת 1972 עברה לגור שם, ועבדה בקבוצת התיאטרון של אחיה, וכן למדה משחק עם השחקן ויליאם היקי. הופעת הבכורה של הגרטי הייתה בשנת 1979, על בימת אוף ברודוויי, שם כיכבה בהצגה בשם "חיים בעלי תועלת הדדיים", בתיאטרון של אחיה - "חברת ההפקה". הגרטי המשיכה להופיע על בימות ברודוויי, בתפקידים שונים. תפקידה הקולנועי הראשון היה תפקיד קטן בסרט "כל הג'אז הזה". לאחר מכן היא לוהקה לסרט "טיסה נעימה", שהיה להצלחה קופתית מרשימה. הסרט, שיצא בשנת 1980, נחשב לראשון של ז'אנר הפרודיה המודרנית, והגרטי ביססה את מעמדה כשחקנית קומית ראויה לציון. לאחר שנתיים יצא לאקרנים סרט המשך, טיסה נעימה 2, שהצליח קופתית בצורה פושרת, בשונה מהסרט הראשון שהפך לסרט קאלט . בשנת 1985 הגיעה הגרטי לישראל, ושיחקה בסרטו של עמוס קולק, "מניו יורק באהבה", לצד דודו טופז. באותה שנה שיחקה לצידו של אלברט ברוקס בסרט "אבודים באמריקה". במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 הגרטי הופיעה בעיקר בסרטי טלוויזיה או בתפקידי משנה בסרטים הוליוודיים. בשנת 1986 הגרטי התחתנה עם פיטר בורקי. בני הזוג החלו בהליכי גירושין בשנת 1991. בשנת 1999 נישאה לריצ'רד קגן. 1979 - כל הג'אז הזה 1980 - טיסה נעימה 1982 - קומדיה סקסית של ליל קיץ 1982 - טיסה נעימה 2 1985 - מניו יורק באהבה 1985 - אבודים באמריקה 1987 - לטיפול יצאנו 1989 - התעוררות גסה 1989 - תככים וזוהר בברודוויי 1991 - מה הסיפור שלך בוב? 2001 - אגדות וסיפורים 2002 - ברידג'ט 2005 - Pizza 2006 - יש לה ביצים 2006 - Pope Dreams 2009 - וידויים של שופהוליק 2018 - פתאום משפחה 2019 - נואל 2019 - סיפור נישואים 2022 - סיפור חג 2023 - מישהו שפעם הכרתי 2023 - חותנים בהפרעה 2004 - חוק וסדר: מדור מיוחד (עונה 5, בפרק "Careless") 2017 - משפט ושגיאה 2019 - נפילות חדות מדיה וקבצים בנושא ג'ולי הגרטי בוויקישיתוף ג'ולי הגרטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ולי הגרטי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ולי הגרטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ולי הגרטי, באתר Discogs (באנגלית)
צוקר, אברהמס וצוקר

צוקר, אברהמס וצוקר (או: האחים צוקר; באנגלית: Zucker, Abrahams and Zucker או ZAZ) הם שלישיית יוצרי קומדיות קולנועיות אמריקאים-יהודיים, המתמחים בסרטי פרודיה. הרכב השלישייה: ג'ים אברהמס (נולד ב-10 במאי 1944), והאחים דייוויד צוקר (נולד ב-16 באוקטובר 1947) וג'רי צוקר (נולד ב-11 במרץ 1950). עבודתם המשותפת של השלושה החלה בזמן שגדלו יחד במילווקי, ויסקונסין. במקביל ללימודיהם באוניברסיטה, השלושה הקימו קבוצת תיאטרון בשם "קנטאקי פרייד ת'יאטר" (Kentucky Fried Theatre), בה רכשו את המיומנויות הקומיות שלהם, אשר הובילו אותם לכתיבת, הפקת ובימוי סרטם הראשון "סרט מטוגן" בשנת 1977. הפריצה הגדולה של השלושה הגיעה בשנת 1980, כאשר יצא לאקנים סרטם "טיסה נעימה", אשר זכה להצלחה כלכלית. השלושה המשיכו לשתף פעולה לאחר מכן, בסרטים "סודי ביותר!", "חטיפה נעימה" וסדרת סרטי "האקדח מת מצחוק". כל הפרויקטים שלהם הסתמכו בכבדות על פרודיות, בדיחות חזותיות ושבירת הקיר הרביעי, כאשר רבים מהם הפכו לסרטי פולחן. בין השחקנים השונים, אשר הצוות נהג לשתף איתם פעולה שוב ושוב, ניתן למנות את: לזלי נילסן, לויד ברידג'ס, רוברט סטאק, רואן אטקינסון, וופי גולדברג, צ'רלי שין, ואנה פאריס. להלן רשימת כל סרטי הקולנוע, אשר לפחות אחד מן השלישייה היה שותף להם (בכתיבת התסריט, בהפקה או בבימוי). הסרטים המודגשים הם סרטים אשר כל השלושה נטלו בהם חלק. ג'ים אברהמס דייוויד צוקר ג'רי צוקר ג'ים אברהמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד צוקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רי צוקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
לורנה פטרסון

לורנה פטרסון (באנגלית: Lorna Patterson; נולדה ב-1 ביולי 1956) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וחזנית יהודייה-אמריקאית. פטרסון נולדה בוויטייר, קליפורניה, שם למדה במכללת "ריו הונדו" במשך סמסטר אחד. היא נמנית עם החברות המייסדות של "איגוד התיאטרון המוזיקלי" והופיעה במחזות רמק רבים. פטרסון ידועה בעיקר בזכות תפקידה כרנדי, הדיילת הבלונדינית בסרט הקומדיה המצליח משנת 1980 "טיסה נעימה", וכן כטוראית בנג'מין בסדרת הטלוויזיה המבוססת על סרט הקולנוע באותו השם. פטרסון נישאה לשחקן רוברט גינטי. כיום היא נשואה לשחקן והבמאי האמריקאי-יהודי, מייקל למבק (אנ'), ולזוג יש שני ילדים. פטרסון התגיירה כמה שנים לאחר שנישאה ללמבק. לורנה פטרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורנה פטרסון, באתר AllMovie (באנגלית) לורנה פטרסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לורנה פטרסון, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באסקט סרגוסה

באסקט סרגוסה (בספרדית: Basket Zaragoza), ובשמה הנוכחי (נכון ל-2023) קאסאדמונט סרגוסה עקב חסות מסחרית, היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר סרגוסה שבצפון ספרד אשר משחק בליגת העל הספרדית וביורופקאפ. הקבוצה הוקמה בשנת 2002, כשרכשה את מקומה של קבוצת סונדאוס דל נורטה קורוניה בליגה השנייה. בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה בגביע הנסיך אסטוריאס לאחר ניצחון מול "פלסנסיה גלקו". במהלך שנותיה הראשונות התבססה בצמרת הגבוהה של הליגה השנייה, אך החמיצה פעם אחר פעם את העלייה לליגת העל בהפסדים כואבים בפלייאוף העלייה. בסיום עונת 2007/08 העפילה לראשונה לליגת העל. אך סיימה במקום ה-17 וירדה חזרה לליגה השנייה. בסיום עונת 2009/10 שוב העפילה לליגת העל. הקבוצה מארחת בפרנסיפה פליפה ארנה המכיל 10,801 מקומות ישיבה, והוקם בשנת 1990. בעיר סרגוסה קיימת עוד קבוצה, קלוב סרגוסה (כיום בליגה החמישית) שבעונת 1990/91 הגיעה עד לגמר גביע ספורטה והפסידה לפאוק סלוניקי. ספרדקרלוס קבסאס ספרדפבלו אגילר סקוטלנדרוברט ארצ'יבלד ספרדאלברטו אנגולו קרואטיהאנדריאה ז'יז'יץ' איי הבתולה של ארצות הבריתקוטברט ויקטור סרביהריצ'רד פטרושקה ארצות הבריתבילי קיז בוסניה והרצגובינהברנקו סבטקוביץ' מדיה וקבצים בנושא באסקט סרגוסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באסקט סרגוסה באסקט סרגוסה, ברשת החברתית פייסבוק באסקט סרגוסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) באסקט סרגוסה, ברשת החברתית אינסטגרם אתר משני למועדון
פקינז

פקינז הוא גזע כלבים שמקורו בסין. הבודהיסטים בסין ראו באריה סמל לאומץ לב, אולם בארצם לא היו אריות. כאשר אחד מכלבי חצר המלך דמה לאריה, הם החלו ברבייה מכוונת על מנת ליצור את הגרסה הסינית של האריה - הפקינז. כלבי הפקינז יוחסו לשושלת המלוכה וקיבלו מעמד כבוד ברחוב הסיני. הפקינז נקרא על שם העיר פקין. הפקינזים משמשים כיום בעיקר כחיות שעשועים. הם עלולים לסבול מבעיות ראייה עקב מבנה עיניהם. בנוסף לכך, הם גם נוטים לסבול מבעיות גב (פריצת דיסק וכדומה), בעיות נשימה וסוכרת. ארוכי השיער מביניהם זקוקים להברשה שוטפת. לפקינזים נטייה להשמנה, והם מובחנים על ידי מגדליהם לפי משקל. פקינז שמשקלו קטן מ-6 ק"ג נקרא גם "סליו פקינז" (Sleeve Pekingese). פקינז במשקל זה נחשב ליקר ביותר. הפקינז נחשב אמיץ ולא יהסס להתנפל על כלב הגדול ממנו בהרבה כדי להגן על הטריטוריה שלו. נאמן מאוד לבעליו ובדרך כלל לא חובב אנשים זרים. אופיו של הפקינז הוא קל ונוח לגידול גם בדירה קטנה. על אף שרמת האילוף שלו אינה בין הגבוהות עדיין ניתן לגרום לו למלא פקודות בסיסיות. מדיה וקבצים בנושא פקינז בוויקישיתוף פקינז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רדניצ'קי בלגרד

רדניצ'קי בלגרד (בסרבית: КК Раднички Београд) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר בלגרד. המתמודדת בליגת המשנה הסרבית בכדורסל. רדניצ'קי בלגרד (הכינוי "הצלבנים") הוקמה בשנת 1945, והשתתפה בליגת העל היוגוסלבית, בה זכתה להצלחה גדולה בשנות ה-70. בין ההשגים היו: הזכייה באליפות (1973) ובגביע (1976), לאחר ניצחון בגמר מול רבוטניצ'קי סקופיה. בגמר הגביע של 1978 הפסידה לקבוצת בוסנה סרייבו. בעונת 1983/84 ירדה לליגה השנייה ולא חזרה. עד שהוקמה (1992) "הליגה של סרביה ומונטנגרו", בה שובצה בליגה הראשונה. בסיום עונת 2001/02 ירדה לליגה השנייה. הקבוצה העפילה בסיום עונת 2010/11 לליגת העל הסרבית, בה תשתתף בפעם הראשונה. במסגרת האירופאית, הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1973/74 והפסידה לקבוצת איניס וארזה מאיטליה בסיכום שני מפגשים. בעונת 1976/77 הגיעה לגמר גביע ספורטה והפסידה לקבוצת פורסט קאנטו. בעונת 1999/00 השתתפה בפעם האחרונה בגביע ספורטה. הליגה היוגוסלבית: אליפות (1): 1973 הגביע היוגוסלבי: זכייה (1): 1976 גמר: 1978 גביע המחזיקות: גמר: 1977 גביע אירופה לאלופות: חצי גמר: 1974 מדיה וקבצים בנושא רדניצ'קי בלגרד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רישיון עיסוק באמצעי הצפנה

רישיון עיסוק באמצעי הצפנה ניתן בהתאם לצו ולהכרזת הפיקוח על מצרכים ושירותים (עיסוק באמצעי הצפנה), התשל"ה - 1974 והתיקונים לצו ולהכרזה משנת 1998 שנחקקו על ידי מדינת ישראל. אדם העוסק באמצעי הצפנה צריך לקבל לשם כך רישיון ממשרד הביטחון. מטרת החקיקה היא לאפשר לתעשייה לפתח אמצעי הצפנה, תוך שמירה על האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל. קיימים 3 סוגי רישיונות: רישיון כללי: רישיון זה מאפשר עיסוק חופשי באמצעי ההצפנה, ללא מגבלת זמן, למעט פעולות של שינוי ושילוב, היוצרות אמצעי הצפנה חדש (עבורו יש לבקש רישיון נפרד). אמצעי הצפנה אשר לגביו ניתן רישיון כללי יסווג כ"אמצעי חופשי". כמו כן המנהל הכללי של משרד הביטחון יכול לסווג אמצעי הצפנה כ"אמצעי חופשי". רישיון מוגבל: הגבלת זמן – הרישיון תקף לשנה, ויש לחדשו בכל שנה. הגבלת עיסוק – ברישיון נקבעים סוגי העיסוק המותרים. 3. רישיון מיוחד: רישיון לעיסוק ספציפי. ניתן להגיש בקשה לרישיון מיוחד, כאשר מבקשים אישור לחרוג ממגבלות הקיימות ברישיון המוגבל. קריפטוגרפיה מידע על רישוי הצפנה, באתר משרד הביטחון - מידע הסדר העיסוק באמצעי הצפנה, לרבות פירוט החקיקה, טפסים ונהלים
לנגר

לנגר (Langer) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו איש גבוה. האם התכוונתם ל... ולטר לנגר – פסיכואנליטיקאי אמריקאי יחיאל לנגר – קצין יהודי במשטרה הבריטית שפעל למען היישוב מרדכי גיאורגו לאנגר – משורר עברי מרסל לנגר – פעיל קומוניסטי יהודי פליציה לנגר – עורכת דין ופעילת זכויות אדם רות לנגר – שחיינית יהודייה-אוסטרית שלומי לנגר – ראק המועצה המקומית אורנית לשעבר לאנגר
בסקוב

האם התכוונתם ל... אלסה בסקוב – סופרת ומאיירת ספרי ילדים שוודית ניקולאי בסקוב – זמר אסטרדה ואופרה רוסי סם בסקוב – במאי תיאטרון ושחקן דני-יהודי קונסטנטין בסקוב – כדורגלן סובייטי קטרינה בסקוב – שחמטאית שוודית
שחייה באולימפיאדת אתונה (2004)

אולימפיאדת אתונה (2004) נערכה באתונה, יוון. תחרויות השחייה נערכו בין ה-14 באוגוסט 2004 ל-21 באוגוסט 2004. 32 משחים נערכו במשחקים אלו (16 לנשים ו-16 לגברים), בהשתתפות 937 משתתפים (393 נשים ו-544 גברים) מ-152 מדינות. פטריה תומאס (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה ב-4 מדליות, 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, ג'ודי הנרי (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה ב-3 מדליות זהב, נטלי קוגלין (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-5 מדליות, 2 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ומדליית ארד אחת, יאנה קלוצ'קובה (אוקראינה אוקראינה) זכתה ב-2 מדליות זהב, אוטיליה ינדז'ייצ'אק (פולין פולין) זכתה ב-3 מדליות אחת זהב ו-2 כסף, אינגה דה ברוין (הולנד הולנד) זכתה ב-4 מדליות, מדליית זהב אחת, מדליית כסף אחת ו-2 מדליות ארד, קירסטי קובנטרי (זימבבואה זימבבואה), לור מנודו (צרפת צרפת), לייזל ג'ונס (אוסטרליה אוסטרליה) וקייטלין סנדנו (ארצות הברית ארצות הברית) זכו כל אחת ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-8 מדליות מהן 6 מדליות זהב ו-2 ארד, ארון פירסול (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב, איאן ת'ורפ (אוסטרליה אוסטרליה) זכה ב-4 מדליות מהן 2 מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד, קוסוקה קיטאג'ימה (יפן יפן) ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב, פיטר ואן דן הוחנבאנד (הולנד הולנד) וגרנט האקט (אוסטרליה אוסטרליה) זכו כל אחד ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ו-2 מדליות כסף וברנדן הנסן (ארצות הברית ארצות הברית) ורולנד סקומן (דרום אפריקה דרום אפריקה) זכו כל אחד ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. המשחה ל-200 מטר חופשי כונה משחה המאה מאחר שהשתתפו בו ארבעת השחיינים הטובים ביותר מאז ומעולם במשחה זה. שחיינים אלו נחשבים מהשחיינים הגדולים בהיסטוריה של השחייה: איאן ת'ורפ שיאן העולם ואלוף העולם במשחה זה, פיטר ואן דן הוחנבאנד האלוף האולימפי היוצא ושיאן העולם בעבר, גרנט האקט שיאן העולם במשחה זה בעבר ומייקל פלפס כוכב האליפות ושיאן העולם 3 שנים לאחר מכן. בסופו של משחה צמוד, ת'ורפ זכה במדליית הזהב, ואן דן הוחנבאנד זכה במדליית הכסף ופלפס זכה במדליית הארד. בסך הכל נקבעו 7 שיא עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-4 לגברים. שחייניות שהשתתפו בשלב המוקדמות, אך לא בשלב הגמר וקיבלו מדליות עבור השתתפותן. שחיינים שהשתתפו בשלב המוקדמות, אך לא בשלב הגמר וקיבלו מדליות עבור השתתפותם. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת אתונה בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת אתונה (2004), באתר סימוכין ספורט אולימפי
הכנה משבת לחול

הכנה משבת לחול הוא איסור עשיית מעשים משבת לצורך ימי החול שלאחריה, אף באופן שאין בעשייתם משום איסור מלאכת שבת. הראשונים סוברים שאיסור זה הוא מדרבנן. האיסור מופיע בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ד, עמוד ב' בסוגיה הידועה בשם "קניבת ירק", והנידון שם הוא לעניין לנתק עלים מהקלח על מנת לחתוך אותם לאחר שבת. בראשונים הובאו שלושה טעמים לאיסור הכנה: משום הטירחה שבדבר. משום שנראה כמתקן. אמנם להכין לצורך שבת עצמה לא גזרו. כיוון שזה זלזול בכבוד שבת. בעניין הדחת כלים נאמר בברייתא: ”תנו רבנן קערות שאכל בהן ערבית מדיחן לאכול בהן שחרית, שחרית מדיחן לאכול בהן בצהרים, בצהרים מדיחן לאכול בהן במנחה, מן המנחה ואילך שוב אינו מדיח, אבל כוסות וקיתוניות וצלוחיות מדיח והולך כל היום כולו, לפי שאין קבע לשתיה” (שם). וכן פסק ברמב"ם. היתרים אלה תלויים בכך שיודע שישתמש באותן הכלים במהלך השבת, אך אם יודע שלא ישתמש בהן - אסור. אם מסופק אם יצטרך לכלים אלו במהלך השבת, נחלקו האחרונים בדבר. גם לא לצורך מצווה לא הותר להכין משבת לחול, כגון גלילת ספר התורה בבית הכנסת לצורך הכנתו לקריאה ביום שני. אך לימוד תורה, המותר בשבת, מותר אף אם נעשה לצורך יום חול, כגון הלומד לצורך העברת שיעור ביום חול, או הלומד את טעמי המקרא כהכנה לקריאה לציבור בשני או חמישי או אף בשבת הבאה. מותר לישון בשבת, אף עם עושה כן על מנת שיהיה ערני במוצאי שבת, כגון לצורך העברת שיעור תורה. אך אין לומר זאת במפורש, אלא אך לעשות כן באופן שאינו ניכר שעושה זאת לצורך מוצאי שבת. רש"י שם ד"ה אסור בקניבת ירק תוספות שם, ד"ה אלא: ""נראה לר"י דאסמכתא בעלמא הוא" רש"י שם ד"ה "אסור": "דאסור משום שבות, דקטרח משבת לחול". משנה ברורה, סימן שכ"ג, ס"ק כ"ח. משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק כ"ג, הלכה ז' מרכבת המשנה, פרק כ"ג הלכה ז' מעם לועז, ישעיהו פרק נ"ח אות ק"ט, "ובכלל האיסור לזלזל בשבת הכנה משבת לחול" ארחות שבת, פרק כ"ב סעיף קנ"ט-ק"ס מחמיר: תורת שבת ס"ק י"א מקל: מקור חיים, קיצור הלכות סוף סעי' ו', "להציע מטתו בספק שישן בו" הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שכג' - הכנה משבת לחול, ס"ק ט' [1] הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שכג' - הכנה משבת לחול, ס"ק ד' [2] הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שכג' - הכנה משבת לחול, ס"ק ו' [3] הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מצודת פאן לאו

מצודת פאן לאו (במנדרינית: 分流炮台; באנגלית: Fan Lau Fort) היא מצודה הממוקמת בפאן לאו, בדרום מערב האי לנטאו שבהונג קונג. האתר הוא אתר היסטורי מוכרז. המצודה הוקמה בשנת 1729, בשנת מלכותו השביעית של יונגג'נג, קיסר סין משושלת צ'ינג, והייתה אחת משתי מצודות שהוקמו באי לנטאו. המצודה הייתה מלבנית בצורתה, אורכה היה 46 מטרים ורוחבה 21 מטרים, כאשר חומה מקיפה את חצר המצודה. המצודה הוקמה בקצה הדרום מערבי של האי - במרחק שווה בין האי הונג קונג לבין מקאו. במחצית השנייה של המאה ה-18 נכבשה המצודה על ידי שודדי ים ואלה שלטו במצודה עד שנת 1810 עת הובסו על ידי צבא סין. לאחר שהשטח הוחכר לממלכה המאוחדת כחלק מהטריטוריות החדשות בשנת 1898 המצודה ניטשה. שרידי המצודה שופצו בין השנים 1985–1990 וכיום היא אתר היסטורי מוכרז. מצודת טונג צ'ונג מדיה וקבצים בנושא מצודת פאן לאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצודת פאן לאו תיאור המצודה וההיסטוריה שלה
קופה רושמת

קופה רושמת היא מכשיר מכני או אלקטרוני המאפשר חישוב תשלומים המבוצעים בעת ביצוע מכירה המבוצעת בחנות או בית עסק, ולרוב מאפשר אחסון הסכום שניתן בגין המכירה (בין אם מדובר בסכום כסף המשולם במזומן, או בהמחאה), תשלום עודף ללקוח אם ישלם ביתר, והנפקת קבלה עבור הלקוח. למרבית הקופות הרושמות מגירה ובה מאוחסן המזומן או ההמחאות, וזו נפתחת רק בתום ביצוע המכירה. הקופה הרושמת הומצאה במטרה למנוע מעובדי בית העסק לפתוח את קופת העסק ולגנוב ממנו כספים, ולכן היא נפתחת רק בתום ביצוע המכירה, או באמצעות מפתח הנמצא בידי אחראי החנות. הקופה הרושמת הומצאה בארצות הברית על ידי ג'יימס ריטי. ריטי היה הבעלים של בית עסק בדייטון שבאוהיו, וסבל מגנבות מזומן שבוצעו על ידי עובדיו. הקופה הומצאה על ידו על מנת לפקח על גישת העובדים לקופת החנות. הדגם הראשון של הקופה הרושמת נקראה על שמו - "Ritty Model I" הומצאה בשנת 1879 ונרשמה כפטנט בשנת 1883 תחת השם "הקופאי שאינו מועל" (Ritty's Incorruptible Cashier). מסיבה זו הותקן בקופות אלה פעמון אשר צלצל כל פעם שבוצעה מכירה ונפתחת מגירת המזומנים, וזאת על מנת לייעל את הפיקוח על הקופאי. הקופות הרושמות הראשונות היו מכונות חישוב פשוטות שלא כללו אפשרות להדפסת קבלה. הקופות הרושמות הראשונות שנמכרו לבתי עסק היו של חברת CASIO היפנית. ריטר הקים חברה ליצור קופות רושמות, אולם מכר אותה זמן קצר לאחר מכן לג'ייקוב אקרט (Jacob H. Eckert) מסינסינטי, אשר קרא לחברה "National Manufacturing Company" ובשנת 1884 מכר אותה לג'ון פאטרסון (John H. Patterson). פאטרסון שינה את שם החברה ל"NCR Corporation" והוסיף לקופה הרושמת את גליל הנייר ואת האפשרות להדפסת קבלה, במטרה להגביר את הפיקוח על הקופאים ולמנוע גנבות. בשנת 1906 פיתח צ'ארלס קטרינג (Charles F. Kettering) בהיותו עובד של החברה את הקופה הרושמת הראשונה עם המנוע החשמלי. בשנת 1971 פיתח הנרי גרוס (Henry Gross) מבריטניה את הקופה הרושמת הראשונה שאיפשרה המרה של הלירה שטרלינג משיטת החלוקה הבלתי עשרונית, שהייתה נהוגה בבריטניה עד 15 בפברואר 1971, לשיטה העשרונית. קופות רושמות התפתחו בהתאם להתפחות עסקי הקמעונאות, ומאז סוף המאה ה-20 הן כוללת מאזני שקילה על מנת לשקול מוצרים, וכן רכיב הקורא ברקודים ומסוגל לחייב כרטיסי אשראי. הקופות הרושמות של ימינו הן מערכת מחשבים המתקשרות למערכת המחשוב המרכזית של החנות ומעדכנות אותה במכירות המלאי. כמו כן לקופות רושמות רבות יש מסכי מגע במקום מקשים. בימינו משמשות קופות רושמות גם לניהול שוטף של העסק. מעבר להוצאת חשבוניות וקבלות, ניתן בעזרתן לשמור מידע על כל לקוח, לנהל את מלאי החנות, לבצע מעקב אחר עובדים ועוד. כמו כן, ניתן גם לנהל מועדון לקוחות דרך הקופה הרושמת. מדיה וקבצים בנושא קופה רושמת בוויקישיתוף Cash and Credit Registers, Smithsonian Institution קופה רושמת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)