מניפסט האינטלקטואלים האנטי-פשיסטים

מניפסט האינטלקטואלים האנטי-פשיסטים (באיטלקית: Manifesto degli intellettuali antifascisti; ידוע גם בשם Antimanifesto) פורסם ב-1 במאי 1925 בכתבי העת Il Mondo ו-Il Popolo. המניפסט נכתב על ידי בנדטו קרוצ'ה בתגובה למניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים של ג'ובאני ג'נטילה. המניפסט פורסם במתכוון ביום הפועלים הבינלאומי, כאנטיתזה לפרסום המניפסט הפשיסטי, ב-21 באפריל (ה-Natale di Roma) המציין לפי המסורת את ייסוד הרפובליקה הרומית בידי רמוס ורומולוס. היוזמה לבקש מקרוצ'ה לחבר את המניפסט נעשתה על ידי ג'ובאני אמנדולה (אנ') במכתב ששלח לו ב-20 באפריל 1925. במניפסט נכתב בין השאר: בשל ה"דת" הכאוטית והחמקמקה הזאת [הפשיזם] אין לנו אפוא חשק לנטוש את אמונתנו הישנה: האמונה שבמשך כמאתיים וחמישים שנים היא נשמתה של איטליה שקמה לתחייה, של איטליה המודרנית; אותה אמונה שהייתה מורכבת מאהבת אמת, שאיפה לצדק, משמעות אנושית ואזרחית חופשית, להט לחינוך אינטלקטואלי ומוסרי, דאגה לחירות, עוצמה וערבות לכל התפתחות. המקור באיטלקית Per questa caotica e inafferrabile "religione" noi non ci sentiamo, dunque, di abbandonare la nostra vecchia fede: la fede che da due secoli e mezzo è stata l'anima dell'Italia che risorgeva, dell'Italia moderna; quella fede che si compose di amore alla verità, di aspirazione alla giustizia, di generoso senso umano e civile, di zelo per l'educazione intellettuale e morale, di sollecitudine per la libertà, forza e garanzia di ogni avanzamento. החותמים הראשונים על המניפסט שפורסם ב-1 במאי ב-Il Popolo היו: בנדטו קרוצ'ה מתילדה סראו לואיג'י אינאודי לאונידה טונלי אנטוניו אניל (Antonino Anile) ג'ובאני אנסלדו (Giovanni Ansaldo) ג'ובאני אמנדלה (Giovanni Amendola) סם בנלי (Sem Benelli) לאונרדו ביאנקי (Leonardo Bianchi) רוברטו בראק (Roberto Bracco) אמיליו צצ'י (Emilio Cecchi) ג'וזפה צ'יוונדה (Giuseppe Chiovenda) קרלו קסולה (Carlo Cassola) וינצנזו דה ברת'ולומאיס (Vincenzo De Bartholomaeis) צ'זארה דה לוליס (Cesare De Lollis) גודיו דה רוגירו (Guido De Ruggiero) רוברטו דה רוג'ירו (Roberto De Ruggiero) קרלו פאדה (Carlo Fadda) גוגלילמו פררו (Guglielmo Ferrero) ניקולה פסטה (Nicola Festa) ג'וסטינו פורטונאטו (Giustino Fortunato) תומסו גלראטי סקוטי (Tommaso Gallarati Scotti) אלפרדו גאלאטי (Alfredo Galletti) פיירו ג'יאקוסה (Piero Giacosa) אטורה ג'אני (Ettore Janni) ארתורו קרלו ג'מולו (Arturo Carlo Jemolo) ג'ורג'יו לוי דלה וידה (Giorgio Levi della Vida) אלברטו מרגיירי (Alberto Marghieri) רודולפו מונדולפו (Rodolfo Mondolfo) ברטולו ניגריסולי (Bartolo Nigrisoli) סילביו פרוצי (Silvio Perozzi) אנריקו פרסוטי (Enrico Presutti) ג'וזפה ריצ'ירה (Giuseppe Ricchieri) טוליו רוסי דוריה (Tullio Rossi Doria) פרנצ'סקו רופיני (Francesco Ruffini) לואיג'י סלבטורלי (Luigi Salvatorelli) ג'וזפה סנרלי (Giuseppe Sanarelli) ארתורו סולארי (Arturo Solari) ג'וזפה טארוזי ( Giuseppe Tarozzi) גידו וילה (Guido Villa) שתי רשימות ארוכות יותר של חותמים פורסמו ב-10 במאי וב-22 במאי. בהם נכללו: אאוג'ניו מונטאלה בפו לוי ג'וזפה לוי גאטנו מוסקה ויטו וולטרה מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים הפשיזם הנצחי Salvatore Guglielmino, Hermann Grosser, Il sistema letterario. Guida alla storia letteraria e all'analisi testuale: Novecento; cit. p. 347, Casa Editrice G. Principato S.p.A., 1989. Salvatore Guglielmino, Hermann Grosser, op. cit. p. 350. "Il Popolo del 1925 col manifesto antifascista: ritrovata l'unica copia". Carteggio Croce-Amendola, Napoli, Istituto italiano per gli studi storici, 1982 L MANIFESTO DEGLI INTELLETTUALI ANTIFASCISTI