laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שי אביטל (סוכן)

שי אביטל (נולד ב-12 בספטמבר 1977) הוא סוכן דוגמניות ישראלי לשעבר ובעלים של "סוכנות הדוגמנות עלית All in one" (לשעבר "סוכנות מודלס"). אביטל נולד באשדוד בשם "שי אבוטבול". למד בתיכון מקיף א' ע"ש רוגוזין בעיר ושיחק כקשר בקבוצת הנוער של בית"ר אשדוד. בצעירותו שינה שם משפחתו ל"אביטל". לפני גיוסו לצה"ל הציע את עצמו לסוכן הדוגמנות רוברטו בן-שושן כדוגמן. לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1998 עבר להתגורר בתל אביב הצטרף לבן שושן כשותף. בשנת 2001 פורקה השותפות בשל מחלוקת בין השניים. לאחר הפירוק פתח אביטל סוכנות דוגמנות משל עצמו. בשנת 2008 פורסם בעיתון "מעריב" תחקירה של העיתונאית גלי גינת, בו נטען כי אביטל הטריד מינית שלוש דוגמניות שייצג בין השנים 2003–2005. עוד פורסם כי ב־2005 אביטל נעצר ונחקר בחשד לביצוע מעשה מגונה, אולם אז לא הוגש נגדו כתב אישום. בנובמבר 2008 פסק בית משפט השלום בתל אביב כי על אביטל לשלם פיצוי לדוגמנית ישראלה אבתאו בסך 100,000 ש"ח לפי סעיף 6(ב) לחוק למניעת הטרדה מינית. בית המשפט קיבל את טענתה של אבתאו לפיה אביטל הטריד אותה מינית בארבעה אירועים שונים. באחד מהאירועים חיכך מול עיניה את תמונתה על גבי איבר מינו, ובאחר נכנס למיטתה כשישנה. ביולי 2021 שודר תחקיר בתוכנית "הצינור" בערוץ 13, שבו התלוננו כמה דוגמניות ישראליות על כך שהוטרדו מינית ונאנסו על ידי אביטל. בעקבות התחקיר, במהלך שנת 2021, הוגשו נגדו קרוב ל-30 תלונות על עבירות מין. אביטל לא שהה באותו הזמן בישראל. ב־19 באוגוסט 2022 הוא נעצר באמסטרדם, וב־3 בינואר 2023 הוסגר לישראל. ביולי 2024 נפתח משפטו על שתיים מהתלונות, בעוד שהשאר נמחקו. שי אביטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שי אביטל, ברשת החברתית אינסטגרם ליאור שלו, ‏הקריסה של תיק שי אביטל היא עובדה מוגמרת, אבל היא לא סוף פסוק, באתר ‏מאקו‏, 1 באוגוסט 2024 זיוה מוגרבי-קובני, "שנים הוא התעלל בי": ההוכחות להתנהלותו של שי אביטל, באתר ישראל היום, 25 ביולי 2021 ת"א 66328/04 (ת"א) עלית מודל ישראל (2003) בע"מ נ' רוברטו קאסטינג בע"מ ואחרים, ניתן ב-30 בנובמבר 2008 גיא לרר, תחקיר הצינור: טענות לאונס לכאורה שביצע סוכן הדוגמניות, באתר חדשות 13, 24 ביולי 2021 רן בוקר, "הוא דחף את הלשון שלו, נדבק אליי כמו לטרף": הנשים שהתלוננו נגד שי אביטל, באתר ynet, 19 באוגוסט 2022 לירן לוי, לקראת הסגרה: שי אביטל, החשוד בעבירות מין, נעצר באמסטרדם, באתר ynet, 19 באוגוסט 2022; לירן לוי, אביטל יישאר במעצר בהולנד, החשדות נגדו נחשפו: "סיפק סמים לקטינה ואז נגע בה, נישק בכוח ברמנית", באתר ynet, 22 באוגוסט 2022 אלון חכמון, ‏ההסגרה הושלמה: סוכן הדוגמנוית שי אביטל נחת בישראל, באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2023 אבי כהן, שנתיים וחצי לאחר שהתפוצצה הפרשה: נפתח משפטו של סוכן הדוגמניות שי אביטל, באתר ישראל היום, 11 ביולי 2024
הנינג מילייטנר

הנינג מילייטנר (בגרמנית: Henning Mühlleitner; נולד ב-15 ביולי 1997) הוא שחיין גרמני. אלוף אירופה (גלאזגו 2018) במשחה שליחים 4x200 מטר משולב וזוכה מדליית ארד (גלאזגו 2018) במשחה ל-400 מטר חופשי. באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, אדינבורו באוגוסט 2018 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר משולב בתוצאה של 7:28.43 דקות, לפני רוסיה (7:29.37 דקות) ובריטניה (7:29.72 דקות). מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.18 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (3:45.18 דקות) והנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:47.07 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.31 דקות במקום 18 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:58.77 דקות. באולימפיאדת טוקיו סיים מילייטנר במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:44.07 דקות ביחד עם פליקס אאובק מאוסטריה. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 3:43.67 דקות, התוצאה המהירה בשלב זה. 400 מטר חופשי: 3:43.67 דקות (2021) הנינג מילייטנר, באתר olympedia.org הנינג מילייטנר, באתר Swimrankings
רכס אבוני

רכס אבוני (באנגלית: Ebony Ridge; מילולית: רכס הובנה) הוא רכס הרים או מצוק, בקצה הצפוני של רכס חבר העמים, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. אורכו של הרכס 9 קילומטרים, והוא משתרע לכיוון דרום, בין פסגת איירדרופ לבין הר רוברט סקוט שבקצהו הדרומי של הרכס. שיא גובהו של הרכס - 900 מטרים מעל פני הים - בהר קתלין שבמרכז הרכס. ההר מורכב מאבן גריווקה כהה (אבן המורכבת מאבן חול "לא מבוגרת" שנוצרה מהתפרקות של סלעים מותמרים שמקורם בסלעי יסוד) - כהות האבן מנוגדת לצבע האוכרה החום של אבני הגרניט בהרי הרכס סביב - בהר קיפין ובהר הארקורט הסמוכים. שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של המועדון האלפיני של ניו זילנד (New Zealand Alpine Club Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960. שמו של הרכס תיאורי, והוא מתאר את צבעי הרכס, וההרים הסמוכים (צבע ההרים הסמוכים אבן גרניט כהה - המזכירה הובנה, וצבע הרכס - אבן בהירה - המזכירה שנהב, בדומה לקלידים של פסנתר העשויים הובנה ושנהב). • Lyons, W. B. et al., The Soil Geochemistry in the Beardmore Glacier Region, Antarctica: Implications for Terrestrial Ecosystem History, Sci. Rep. 6, 26189; doi: 10.1038/srep26189 (2016) • Don A. Cowan, Editor, Antarctic Terrestrial Microbiology: Physical and Biological Properties of Antarctic Soil, P 141 רכס אבוני באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס אבוני באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד רכס אבוני באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה רכס אבוני באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה רכס אבוני באתר mindat תצלום לוויין של אזור רכס אבוני מזג אוויר נוכחי מעודכן ברכס אבוני נתוני שקיעת/זריחת שמש/ירח עדכניים ברכס אבוני תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור רכס אבוני נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור רכס אבוני סטטיסטיקות מזג אוויר עבור רכס אבוני ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
ישראלים זוכי מדליות אולימפיות

ישראל משתתפת באופן סדיר במשחקים האולימפיים החל משנת 1952 באולימפיאדת הלסינקי. נציגיה הצליחו להגיע לשלבי גמר בתחרויות רבות לאורך השנים. לאחר שלא זכתה במדליה אולימפית בארבעת העשורים הראשונים, זכתה ישראל באולימפיאדת ברצלונה (1992) בשתי המדליות הראשונות. לאחר מכן זכתה במדליה אחת באולימפיאדת אטלנטה (1996) ובאולימפיאדת סידני (2000), שתי מדליות באולימפיאדת אתונה (2004), אחת באולימפיאדת בייג'ינג (2008), שתי מדליות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), ארבע מדליות באולימפיאדת טוקיו (2020) והשיא שבע מדליות באולימפיאדת פריז (2024), שהעלו את מאזנה של ישראל ל-20 מדליות. משלחת ישראל באולימפיאדת לונדון (2012) לא זכתה באף מדליה. אחת עשרה מהמדליות הושגו על ידי גברים, שבע על ידי נשים, אחת על ידי קבוצה מעורבת ואחת על ידי קבוצת נשים. ענפי הספורט שזיכו את נציגי ישראל במדליות אולימפיות לפי מספר המדליות: ישראלים זוכי מדליות פאראלימפיות רק באותן אולימפיאדות בהן זכה/זכתה הספורטאי/ת במדליה "Yael Arad, Judoka, JudoInside". judoinside.com. "Shay-Oren Smadja, Judoka, JudoInside". judoinside.com. "Gal Fridman". Olympics at Sports-Reference.com. אורכב מ-המקור ב-2012-11-14. נבדק ב-2016-08-22. "Michael Kolganov". Olympics at Sports-Reference.com. אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-2016-08-22. "Ariel Zeevi, Judoka, JudoInside". judoinside.com. "BBC SPORT - Olympics - Sailing - Dempsey misses windsurfing medal". bbc.co.uk. "Yarden Gerbi wins bronze medal in judo, Israel's first medal of the Rio Olympics - Sports". Haaretz.com. "Or Sassson wins Israel's second judo bronze at Rio Games". Times of Israel.
Te Amo Corazón

Te Amo Corazón (בתרגום חופשי מספרדית: אני אוהב אותך יקירתי) הוא שיר של המוזיקאי האמריקאי פרינס, שיצא כסינגל הראשון מתוך אלבומו "3121". הסינגל יצא לאור רשמית ב־13 בדצמבר 2005 באתר של פרינס (באותה תקופה), "NPG Music Club" (אנ'). "Te Amo Corazón" הוא שיר איטי המושפע מסגנון הבוסה נובה. הוא לא הצליח בארצות הברית, אך הגיע לטופ 25 בכמה מדינות באירופה – מיקומי השיא שלו היו בספרד, שם הגיע למקום השני, ובאיטליה, שם הגיע למקום השביעי. זוהי הקלטת האולפן המוקדמת ביותר של שיר שיצא לאור שבו מופיעים ג'וש דנהאם בגיטרה בס וקורה קולמן־דנהאם בתופים (אף ששניהם הופיעו בגרסה חיה של "Satisfied", שיצאה לאור מוקדם יותר ב־2005). המעבד קלייר פישר (אנ') ערך והקליט את העיבודים התזמורתיים. השחקנית סלמה הייק ביימה את הווידאו קליפ לשיר בדצמבר 2005. הוא צולם במרקש, וכיכבה בו חברתה מיה מאסטרו (השתיים כיכבו בסרט פרידה ב־2002). פרינס הצהיר בזמן יציאת הקליפ לאור: סלמה הקשיבה לשיר ובאה עם הקונספט המקורי. סלמה היא הבמאית המתחשבת והקשובה ביותר שאי פעם עבדתי איתה. כיף מוחלט. — פרינס עם זאת, לימים סיפרה הייק שהקליפ היה יוזמה של פרינס: בריאיון למגזין "W" היא אמרה שפרינס עודד אותה, ואף דחק בה במשך תקופה, לחזור לתפקיד הבמאית ולביים את הקליפ, לאחר התנסות יחידה שהייתה לה עד אז בבימוי "תפקיד קטן בטלוויזיה": ויום אחד הוא אמר: 'אוקיי, היום זה היום. את חייבת לעשות את השיר הזה בשבילי'. ואמרתי: 'הו, בחיי, אני לא יודעת. קליפ של מוזיקה! אני לא צופה בהם, אני לא יכולה לעשות את זה'... [למראיין] והוא ידוע בזה שהוא פריק של שליטה. אז אמרתי: 'אם אנחנו הולכים לעשות את זה, אתה צריך להקשיב למה שאני אומרת. מה אם אנחנו נריב'... והוא אמר: 'לא, אנחנו נחליט על זה ונעשה את זה'. אז אמרתי: 'אוקיי, בוא נלך לכייף'... לא היה שום ריב. זה היה מאוד קל. הוא היה באמת נינוח [...] זיכרון מקסים, מקסים. נהנינו מאוד. לא באמת הרגשנו שעבדנו. — סלמה הייק מידע על הסינגל "Te Amo Corazón" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Te Amo Corazón" באתר Discogs סרטון השיר "Te Amo Corazón", באתר יוטיוב אשתו של ג'וש דנהאם. השיר באתר Discogs, באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־25 ביולי 2021 על השיר באתר princevault, באתר princevault.com, בדיקה אחרונה ב־25 ביולי 2021 כריס סטייפס, חבר להקה לשעבר של פרינס מיוסטון זוכר אגדת מוזיקה, באתר fox26houston.com, ‏22 באפריל 2016, בדיקה אחרונה ב־25 ביולי 2021 על המתופפת קורה קולמן־דנהאם, באתר drummerworld.com, בדיקה אחרונה ב־25 ביולי 2021 דייב ליפטון, ‏Prince Says ‘Te Amo Corazon’ to Salma Hayek: 365 Prince Songs in a Year, באתר diffuser.fm, ‏29 בדצמבר 2017, בדיקה אחרונה ב־25 ביולי 2021 הערות הסרטון ביוטיוב, באתר יוטיוב, ‏6 בדצמבר 2018, בדיקה אחרונה ב־25 ביולי 2021 המצעד האוסטרי, באתר austriancharts.at, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד האיטלקי, באתר italiancharts.com, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד הגרמני (יש להקליד את שם השיר בשורת החיפוש), באתר offiziellecharts.de, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד הדני, באתר danishcharts.dk, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד הנורווגי, באתר norwegiancharts.com, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד הספרדי, באתר spanishcharts.com, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד השוודי, באתר swedishcharts.com, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021 המצעד השווייצרי, באתר swisscharts.com, בדיקה אחרונה ב־24 ביולי 2021
פבלו בראגז'ר

פבלו דומיניק בראגז'ר (בצרפתית: Pablo Brägger; נולד ב-27 בנובמבר 1992) הוא מתעמל שווייצרי. בשנת 2015 זכה בראגז'ר במדליית ארד בקרקע בתחרות התעמלות שנערכה בעיר מונפלייה, צרפת, והפך למתעמל השווייצרי הראשון שזכה במדליה אולימפית במכשיר זה. באותה שנה ייצג את מדינתו באליפות אירופה בהתעמלות בגלאזגו, הממלכה המאוחדת, ובאולימפיאדת 2016 בריו דה ז'ניירו, ברזיל. מדיה וקבצים בנושא פבלו בראגז'ר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פבלו בראגז'ר (בגרמנית) פבלו בראגז'ר, ברשת החברתית פייסבוק פבלו בראגז'ר, ברשת החברתית אינסטגרם פבלו בראגז'ר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פבלו בראגז'ר, באתר olympedia.org פבלו בראגז'ר, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית Steingruber en argent, Brägger en bronze! "2015 World Gymnastics Championships Athlete Profiles – Pablo Braegger". 2015WorldGymnastics.com. אורכב מ-המקור ב-2016-01-11. נבדק ב-27 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Pablo Braegger". Rio 2016. אורכב מ-המקור ב-26 באוגוסט 2016. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה)
לוקאס דאוזר

לוקאס דאוזר (בגרמנית: Lukas Dauser; נולד ב-15 ביוני 1993) הוא מתעמל גרמני סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020) במקבילים. בגיל 19, הפך דאוזר לחבר בליגת ההתעמלות הגרמנית הראשונה. לפני כן, התאמן בברלין, ואף ייצג שני מועדונים בתחרויות התעמלות ארציות, "TSV Unterhaching" מבוואריה ו-"KTV Straubenhardt" מבאדן-וירטמברג. בשנת 2014 ייצג את מדינתו באליפות העולם בהתעמלות, בעיר נאן-נינג, הרפובליקה העממית של סין, שם הגיע למקום השמיני במקצה הנבחרות. בשנת 2016 זכה דאוזר באליפות גרמניה במקבילים, ואף קיבל מספר נקודות גבוה יותר ממרסל נגוין, אלופה הקודם של גרמניה. ב-10 ביולי הציע מאמן נבחרת גרמניה בהתעמלות אנדראס הירש, להכניס את דאוזר לנבחרת לאולימפיאדת 2016, שנערכה בעיר ריו דה ז'ניירו, ברזיל. במקצה הנבחרות, יחד עם אנדראס ברצ'ניידר, פביאן המבוכן, מרסל נגוין ואנדראס טובא, צבר דאוזר 261.275 נקודות, שהספיקו למקום השביעי. מדיה וקבצים בנושא לוקאס דאוזר בוויקישיתוף לוקאס דאוזר, ברשת החברתית פייסבוק לוקאס דאוזר, ברשת החברתית אינסטגרם לוקאס דאוזר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי לוקאס דאוזר, באתר olympedia.org לוקאס דאוזר, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית "Turnen bei Olympia 2016: Das müssen Sie wissen" [Gymnastics at the 2016 Olympics: Key Points You Need to Know] (בגרמנית). Tz. 8 במרץ 2016. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Lukas Dauser". Rio 2016. אורכב מ-המקור ב-26 באוגוסט 2016. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Gymnastics: Men's Team All-Around Final Results". Rio 2016. אורכב מ-המקור ב-26 באוגוסט 2016. נבדק ב-10 באפריל 2017. {{cite news}}: (עזרה)
אחמד חפנאווי

אחמד איוב חפנאווי (בערבית: أحمد أيوب حفناوي; נולד ב-4 בדצמבר 2002) הוא שחיין תוניסאי והאלוף האולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-400 מטר חופשי. אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי. באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר 2018 סיים חפנאווי במקום 19 במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:45.98 דקות. באולימפיאדת טוקיו זכה חפנאווי במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:43.36 דקות, לפני ג'ק מקלופלין מאוסטרליה (3:43.52 דקות) וקירן סמית' מארצות הברית (3:43.94 דקות). בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 3:45.68 ועלה שמיני ואחרון למשחה הגמר. באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף והיה ממצטייני האליפות. מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 7:37.00 דקות, לפני סמואל שורט מאוסטרליה שקבע שיא אוקיאניה חדש של 7:37.76 דקות ורוברט פינק מארצות הברית שקבע שיא אמריקה חדש של 7:38.67 דקות ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים, בשיא אפריקה ובשיא אליפות חדש של 14:31.54 דקות, לפני רוברט פינק שקבע שיא אמריקה חדש של 14:31.59 דקות וסמואל שורט (14:37.28 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אפריקה חדש של 3:40.70 דקות, אחרי סמואל שורט (3:40.68 דקות) ולפני לוקאס מרטנס מגרמניה (3:42.20 דקות). בשנים 2021 ו-2023 זכה חפנאווי בתואר שחיין השנה באפריקה. 400 מטר חופשי: 3:40.70 דקות (2023), שיא אפריקה 800 מטר חופשי: 7:37.00 דקות (2023) 1500 מטר חופשי: 14:31.54 דקות (2023), שיא אפריקה 400 מטר חופשי: 3:40.30 דקות (2021) 800 מטר חופשי: 7:33.69 דקות (2021), שיא אפריקה (נקבע במהלך המשחה ל-1500 מטר חופשי) 1500 מטר חופשי: 14:10.94 דקות (2021), שיא אפריקה אחמד חפנאווי, ברשת החברתית פייסבוק אחמד חפנאווי, ברשת החברתית אינסטגרם אחמד חפנאווי, באתר olympedia.org אחמד חפנאווי, באתר Swimrankings אליסף דעואל, מדליית זהב משום מקום: הסנסציה של אחמד חפנאוי, באתר ynet, 25 ביולי 2021
בית רוסיה (סרט)

בית רוסיה (באנגלית: The Russia House) הוא סרט ריגול רומנטי אמריקאי משנת 1990, בבימויו של פרד שפיסי, עם שון קונרי ומישל פייפר בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בידי טום סטופארד, והוא מבוסס על רומן בשם זה מאת ג'ון לה קארה (1989). הסרט צולם במוסקבה, לנינגרד, ליסבון, ונקובר ולונדון. מישל פייפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. מרק שפיסי היה מועמד לפרס דוב הזהב. קטיה אורלובה (מישל פייפר) נכנסת ליריד ספרים בשגרירות בריטניה במוסקבה מוצאת את הסוכן ניקי (ניקולס וודסון) ותחת עינם הפקוחה של סוכני הק.ג.ב., מבקשת ממנו להעביר כתבי יד ומכתב למוציא לאור בשם בארלי סקוט בבריטניה. ניקי מעביר את החומר ל-M16, והסוכן הבכיר, נד (ג'יימס פוקס) מתרשם שהמדובר בדו"ח החתום על ידי "דנטה" על התפתחות מדע הגרעין בברית המועצות. מורה לאתר את בארלי (שון קונרי). הם מאתרים אותו בבית הקיץ שלו בליסבון והוא נקרא לחקירה. בארלי טוען שאינו מכיר את קטיה, אבל בעבר נפגש עם צעירים סוביטיים בפרדלקינו, ואחד מהם בשם "דנטה" אמר שיש לעשות משהו נגד מרוץ החימוש הגרעיני. החוקרים מגלים ש"דנטה" הוא למעשה מדען סובייטי ידוע בשם יקוב סאבאלייב (קלאוס מריה ברנדאואר). הם רוצים להבטיח את אמיתות הדו"ח ומבקשים מבארלי לחזור למוסקבה כמרגל ולפגוש את אורלובה ואת סאבאלייב. הם מודיעים זאת גם ל-CIA שמקים לשם זה צוות בראשות ראסל (רוי שיידר). בארלי חוזר למוסקבה, נפגש עם קטיה ומיד מתאהב בה. קטיה היא גרושה שגרה בדירה קטנה עם אביה ושני ילדיה. היא מסדרת לו פגישה בלנינגרד עם סאבאלייב, והוא מוסר לו חומר נוסף. הם כל הזמן במעקב של הסובייטים, הבריטים והאמריקאים. האמריקאים עורכים לבארלי מבחן בפוליגרף והוא יוצא דובר אמת. הם מציידים אותו במסמך של "רשימת קניות" שעליו לשאול את סאבאלייב. בארלי חוזר למוסקבה ובינתיים סאבאלייב מאושפז בגלל "מחלה", ומת בבית חולים. בארלי יודע שקטיה כעת בסכנה גדולה. הוא נפגש עם הסובייטים על דעתו ומציע להעביר להם את "רשימת הקניות" תמורת שחרור קטיה ומשפחתה. להפתעתו הם מסכימים. בסוף מגיעים קטיה ומשפחתה לליסבון ובארלי מקבל אותם בשמחה. אתר האינטרנט הרשמי של בית רוסיה "בית רוסיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בית רוסיה", באתר נטפליקס "בית רוסיה", באתר AllMovie (באנגלית) "בית רוסיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בית רוסיה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בית רוסיה", באתר Metacritic (באנגלית) "בית רוסיה", באתר אידיבי "בית רוסיה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "בית רוסיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לבית רוסיה, באתר יוטיוב נעימת הנושא (קטיה) של בית רוסיה, באתר יוטיוב בית רוסיה, באתר TCM
שונאן

שוּנָאן (ביפנית: 周 南市, בתעתיק Shūnan-shi) היא עיר הממוקמת במזרח-מרכז מחוז ימאגוצ'י, ביפן. נכון ל-1 באוקטובר 2016, אוכלוסיית העיר מוערכת ב-143,959, וצפיפות האוכלוסייה בה היא 220 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 656.13 קמ"ר. העיר המודרנית שונאן נוסדה ב-21 באפריל 2003, על ידי מיזוג הערים טוֹקוּיָאמָה ושינָאנְ'יו (Shinnan'yō), העיירה קוּמָאגֶה (במחוז קומאגה), והעיירה קאנו (במחוז צוּנוֹ). שמה של העיר נגזר מההברה הראשונה (周) בשם של מחוז סוּאוֹ לשעבר (周 防 国), ומההברה שמשמעותה "דרום" (南), בשל מיקומה בחלק גדול מדרום המחוז הישן. העיר גובלת במערבה בערים ימאגוצ'י והופו, במזרח בעיר איוואקוני, בדרום-מזרחה בהיקארי וקודאמצו, ובצפונה ביושיקה, במחוז שימאנה. מדרום נמצא הים הפנימי סטו. 21 באפריל 2003: שונאן הוקמה על ידי מיזוג טוקויאמה, שינאנ'יו, קאנו וקומאגה. מחוז צונו פורק כתוצאה ממיזוג זה. 25 במאי 2003: קזוטו קוואמורה הפך לראש העיר הראשון. 22 באפריל 2007: יוקיו שימאזו מנצח את קניצ'ירו קימורה והיה לראש העיר השני בעיר. הולנד דלפזייל, הולנד (מ־1990) אוסטרליה טאונסוויל, אוסטרליה (מ־1990) ברזיל סאו ברנרדו דו קאמפו, ברזיל (מ־1973) לחברת עיבוד המזון שִימָאיָה (Shimaya) יש מטה בשונאן. כמו כן, לחברת הנפט אידמיצו קוסאן, לחברת הכימיקלים טוסו וטוקויאמה, ולחברת מוצרי הברזל נישין סטיל – לכולן מפעלים שבסיסם בשונאן. מדיה וקבצים בנושא שונאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שונאן (ביפנית)
CBL-Mariner

CBL-Mariner (CBL ראשי תיבות של: Common Base Linux) היא מערכת הפעלה חינמית וקוד פתוח, מבוססת לינוקס שפותחה על ידי מיקרוסופט במיוחד עבור תשתית ענן. היא משמשת את Microsoft Azure וכן ב WSL בגרסה 2 (Windows Subsystem for Linux 2) כדי לספק את היכולת להריץ אפליקציות ממשק משתמש גרפי (GUI) ב- Windows 10, Windows 11 או Windows Server בגרסאות מתקדמות. CBL-Mariner מפותחת על ידי "קבוצת מערכות לינוקס" (Linux Systems Group) במיקרוסופט עבור שירותי קצה שלה וכחלק מתשתית הענן שלה. החברה משתמשת בו כלינוקס הבסיסי עבור מכולות ביישום ה-Azure Stack HCI של שירותי Kubernetes ל Azure. בנוסף, CBL-Mariner משמש ב- Azure IoT Edge עבור Linux ב- Windows להפעלת עומסי עבודה של Linux ב- IoT של Windows. בגישה דומה ל- "Container Linux", ל- CBL-Mariner יש רק את החבילות הבסיסיות הדרושות לתמיכה ולהפעלת מכולות. כלים לינוקס נפוצים משמשים להוספת חבילות וניהול עדכוני אבטחה. עדכונים מוצעים כחבילות RPM או כ"תמונות" דיסק (disk image) שלמות שניתן לפרוס לפי הצורך. השימוש ב- RPM מאפשר הוספת חבילות מותאמות אישית לתמונת CBL-Mariner בסיסית לתמיכה בתכונות ושירותים נוספים לפי הצורך. תכונות בולטות כוללות iptables מבוסס firewall, תמיכה בעדכונים חתומים, וגם הקשחת ליבה. המערכת נפתחה על ידי מיקרוסופט בשנת 2020. קוד המקור מורשה על ידי שילוב של רישיונות קוד פתוח כולל הרישיון הציבורי הכללי של GNU ורישיון MIT וזמין ב-GitHub. תנאים מוקדמים לבניית CBL-Mariner כוללים את שפת התכנות Go, כלי השירות של QEMU וכן RPM. אתר האינטרנט הרשמי של CBL-Mariner linux.microsoft.com Branscombe, Mary (2 בדצמבר 2020). "What is Microsoft doing with Linux? Everything you need to know about its plans for open source". TechRepublic. {{cite web}}: (עזרה) Foley, Mary Jo (11 בנובמבר 2020). "CBL-Mariner: Microsoft's internal Linux distribution for Azure first-party services and edge appliances". ZDNet. {{cite web}}: (עזרה) Bisson, Simon (10 בנובמבר 2020). "Microsoft adds a new Linux: CBL-Mariner". InfoWorld. {{cite web}}: (עזרה) Foley, Mary Jo (2021-04-21). "New Windows 10 test build adds first preview of Linux GUI apps on WSL". ZDNet (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-04-23.
פארק איזמאילובסקי

פארק איזמאילובסקי (ברוסית: Измайловский парк) הוא הפארק העירוני הגדול ביותר באירופה. זהו שטח הכפוף למוסד הסביבתי הממלכתי "מוספרירודה", שבתורו, כפוף למחלקת ניהול טבע והגנת הסביבה של העיר מוסקבה. משתרע על שטח של 1608.1 דונם. הפארק כולל: פארק-יער איזמאילובסקי וטרלצקי (רו'), בריכת סרבריאנו-וינוגרדני (רו') עם אי, ופארק התרבות והמנוחה איזמאילובו (רו'). עבור פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי בשנת 1957, על פי הוראה אישית של ניקיטה חרושצ'וב, הוקם גלגל ענק בפארק - השני בגובהו במוסקבה (אז ראשון) בגובה 60 מטר. מדיה וקבצים בנושא פארק איזמאילובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק איזמאילובסקי פארק איזמאילובסקי, ברשת החברתית פייסבוק פארק איזמאילובסקי, ברשת החברתית אינסטגרם פארק איזמאילובסקי, ברשת החברתית VK פארק איזמאילובסקי, סרטונים בערוץ היוטיוב https://um.mos.ru/places/izmaylovskiy_park/
יוי אוהאשי

יוי אוהאשי (יפנית: 大橋 悠依; באנגלית: Yui Ohashi;‏ נולדה ב-18 באוקטובר 1995) היא שחיינית יפנית, האלופה האולימפית (טוקיו 2020) במשחים ל-200 מטר מעורב אישי ול-400 מטר מעורב אישי. סגנית אלופת העולם (בודפשט 2017) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי וזוכת מדליית ארד מאליפות העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה אוהאשי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 2:07.91 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (2:07.00 דקות) ולפני מדיסין קוקס מארצות הברית (2:09.71 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.50 דקות. באליפות הפאן פסיפיק שנערכה ב 2018 זכתה אוהאשי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:08.16 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:33.77 דקות. באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומיתב ביולי 2019 זכתה אוהאשי במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 4:32.33 דקות, אחרי קטינקה הוסו (4:30.39 דקות) ויה שיוון מהרפובליקה העממית של סין (4:32.07 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני לאחר שהגיעה למשחה הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי אף פסלה. באולימפיאדת טוקיו זכתה אוהאשי במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.08 דקות, לפני אמה ואיינט (4:32.76 דקות) והאלי פליקינר (4:34.90 דקות), שתיהן מארצות הברית. 200 מטר מעורב אישי: 2:07.91 דקות (2017), שיא יפן 400 מטר מעורב אישי: 4:30.82 דקות (2018), שיא יפן 200 מטר מעורב אישי: 2:03.93 דקות (2020), שיא אסיה 400 מטר מעורב אישי: 4:22.73 דקות (2018), שיא אסיה מדיה וקבצים בנושא יוי אוהאשי בוויקישיתוף יוי אוהאשי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוי אוהאשי, ברשת החברתית אינסטגרם יוי אוהאשי, באתר olympedia.org יוי אוהאשי, באתר Swimrankings יוי אוהאשי, באתר SwimSwam
Intermediate Capital Group

אינטרמידייט קפיטל גרופ (באנגלית: Intermediate Capital Group) היא קרן השקעות פרטיות אנגלית, המנהלת הון של 43 מיליארד דולר ומשקיעה בנכסים במגוון תחומים: קמעונאות, תעשייה, אנרגיה, שירותים פיננסיים, בריאות, טכנולוגיה ונדל"ן. מטה החברה הראשי נמצא בעיר לונדון, אנגליה, מלבדו לחברה נציגות במדינות ספרד ואיטליה. הקרן נסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון והמניה שלה מהווה חלק ממדד FTSE 100. הקרן הוקמה בשנת 1989 על ידי שישה אנשי מקצוע במטרה לבצע השקעות בתחומים שונים. בשנת 1994, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון תחת השם ICP. בשנת 2010, הודיעה החברה על הנפקת איגרת חוב בעקבות משבר האשראי באותה השנה. בשנת 2014, רכשה הקרן את חברת הנדלן Longbow ואת חברת Trust Graphite Enterprise מחברת Graphite Capital ומיתגה אותן מחדש כ-ICG Enterprise. בחודש אוקטובר 2016, הודיעה הקרן על רכישתה של חברת Vitaldent המונה יותר מ-450 מרפאות שיניים בספרד ואיטליה, תמורת כ-40 מיליון אירו. בשנת 2019, הצהירה הקרן על כוונותיה לקדם השקעות בתחום הנדל"ן בצפון אמריקה. במרץ 2022 לורד דייוויס שהיה יו"ר הקרן הודיע על סיום כהונתו של שלוש שנים. אתר האינטרנט הרשמי של Intermediate Capital Group Intermediate Capital Group, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מניות החברה, באתר Investing (בעברית) Specialist Investment Firm Intermediate Capital Group plc Launches First Retail Bond on ORB, LSEG (באנגלית) Javier Botin se queda con Vitaldent tras una inyección de 40 millones, Expansión.com, ‏2016-10-28 (בספרדית) Architect of Morgan Stanley’s PE Business Moves to Intermediate Capital Group, Institutional Investor (באנגלית בריטית)