laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיק משפטי

תיק משפטי הוא קובץ המסמכים הנאסף בבית משפט או בבית דין והמלווה הליך משפטי. תיק משפטי נוצר כאשר אחד הצדדים פותח בהליך משפטי, כגון תובענה או המרצת פתיחה, במטרה לבקש מהרשות השיפוטית סעד מסוג כלשהו. תיק משפטי מכיל, בין היתר, את האלמנטים הבאים: מידע מנהלתי: מספר תיק, מדור, תאריך הגשה, סטטוס תיק צדדים בתיק תיקים קשורים, במידה ויש תיק דלמטה, במקרה של ערעורים תאריכי דיונים אירועים בתיק אישורי מסירה החלטות ראיות (תמונות, מסמכים ועוד) כל חומר אחר הקשור להליך המושג "תיק משפטי" נובע מהעובדה כי האינפורמציה הנ"ל מוחזקת בתיק ממשי, אם כי כיום מבוצע בבתי המשפט בישראל הליך של מחשוב, במטרה להפוך את התיקים לתיקים ווירטואליים, כולל מתן אפשרות לציבור נגישות דרך האינטרנט. המערכת פועלת כיום באופן מלא עבור בית המשפט העליון, ובאופן חלקי בעבור בתי המשפט האחרים. שלושה פרמטרים מזהים את התיק: ראשי תיבות המתארים את סוג ההליך המשפטי שנת פתיחת התיק מספר סידורי דוגמה: רע"א 10273/07 – תיק מסוג "רשות ערעור אזרחי" מס' 10273 אשר נפתח בשנת 2007. התיק מוגדר על פי מספר רץ, חודש ושנת פתיחה. לדוגמה, תיק מס' 4455-01-08 הוא תיק מספר 4455 שנפתח בחודש ינואר (01) 2008. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
ברקן (יישוב)

בַּרְקָן (או בשמה הקודם בֵּית אַבָּא) היא התנחלות ויישוב קהילתי אשר נוסד בשנת 1981. היישוב ממוקם בדרום השומרון כ-2 ק"מ מזרחית לעיירה בידיא בסמוך לכביש 5 "כביש חוצה שומרון". 6 ק"מ ממזרח ליישוב נמצאת העיר אריאל. המאמצים להקמת היישוב החלו בשנת 1977, אולם היישוב קם רק ב-1981. את היישוב הקימו קבוצת עולים מברית המועצות וקבוצה נוספת שהורכבה מישראלים ותיקים שהרעיון של ישוב הארץ קסם להם. שתי הקבוצות רצו להקים יישוב בעל צביון חילוני בשומרון, בין אריאל לאלקנה. מן הרגע בו הקבוצות התאחדו, הצטרפו לקבוצות ישראלים מכלל העדות, כך שכיום אין לו אופי עדתי מסוים. השיקול העיקרי היה עיבוי שרשרת היישובים היהודיים לאורך תוואי חוצה שומרון ומימוש אדמות מדינה. ביישוב שלוש שכונות של מבני קבע שנבנו על פי תוכנית "בנה ביתך". היישוב מונה כ-450 משפחות ונושא אופי קהילתי חילוני. בין מוסדות היישוב: בית ספר יסודי, בריכת שחייה, מעו"ז של תנועת הנוער בית"ר, ארבעה גני ילדים וספרייה. בשנת 2013 נפתח ביישוב בית ספר יסודי הנקרא ע"ש בנציון נתניהו. השם "ברקן" לקוח מהאתר גתות ברקן, מזרחית ליישוב, שהוא שרידי יישוב יהודי מימי בית ראשון ושני. צפונית לו נמצא הכפר "קראוות בני חסאן" - המזוהה לעיתים גם כ"כפר ארוס" - שרידי יישוב יהודי מימי הורדוס וקברו של "שר האוצר" של הורדוס. בין היישוב ואזור התעשייה נמצא האתר הארכאולוגי גתות ברקן ודרומית נמצאת חורבת כורכוש - אתר ביזנטי גדול הסמוך לבית קברות גדול - חצוב מימי בית שני. בנקודה גבוהה בברקן נמצא "מצפור צפניה" על שם צפניה שמחי ממקימי היישוב ברקן. מהמצפור יש מבט על ערי מישור החוף המרכזי. במצפור יש פסלי מתכת של כלי נגינה והוא נקרא גם "מצפור צלילגן". היישוב שוכן ליד אזור התעשייה ברקן. מדיה וקבצים בנושא ברקן בוויקישיתוף אתר היישוב ברקן יוני קמפינסקי, היישוב ברקן חזר לכבד את אב"א אחימאיר ז"ל, באתר ערוץ 7, 15 ביולי 2011 ברקן (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 על שם איש התנועה הרוויזיוניסטית אב"א אחימאיר. ראו רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1491
טאוטה דורס

טאוטה דורס הוא מועדון כדורגל מהעיר דורס שבאלבניה. מועדון הכדורגל הוקם בשנת 1920. הקבוצה היא אחת הקבוצות הוותיקות במדינה ואף זכתה פעם אחת בתואר האליפות באלבניה ו- 3 פעמים בגביע האלבני. המועדון הוקם בשנת 1920 בשם "ק.ס. אוראני" ושונה בשנת 1922 ל-"ס.ק. דורס". בשנת 1930 שונה השם פעם נוספת, הפעם ל"טאוטה דורס" ובשנת 1946 ל"יילי אי קוג דורס" (באלבנית: "הכוכב האדום דורס"). השם שונה בשנת 1949 ל"ס.ק. דורס" בחזרה ובשנת 1951 ל"פונה דורס". בין השנים 1958 ל-1990 היה שם המועדון "ק.ס. לוקומטיבה דורס" ובשנת 1991 שונה השם חזרה לשם כיום, טאוטה דורס. הקבוצה משחקת כיום באצטדיון ניקו דובאנה. הקבוצה זכתה באליפות באלבניה בעונת 1993/94 ובעונת 2006/07 הגיעה להישג נוסף, כאשר סיימה כסגנית אלופת אלבניה וכסגנית מחזיקת הגביע האלבני. בעונת 2019/20 הדיחה הקבוצה את בית"ר ירושלים בסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית כאשר ניצחה אותה 2-0 בביתה, זאת הייתה הפעם הראשונה שהקבוצה עברה את הסיבוב הראשון במוקדמות שמ = שלבי מוקדמות ס1 = סיבוב ראשון ס2 = סיבוב שני ס3 = סיבוב שלישי אליפות אלבניה (2): 1993-94, 2020-21 ליגת המשנה האלבנית (2): 1959, 1961 הגביע האלבני (4): 1994-95, 1999-00, 2004-05, 2019-20 הסופרקאפ האלבני (2): 2020, 2021 בעונת 1994-95, הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה במפעלים האירופיים. הקבוצה הודחה כבר בסיבובי המוקדמות של גביע אופ"א על ידי הקבוצה הקפריסאית, אפולון לימסול (במצטבר 8-3). אלבניה אוסטרליה לבינוט האליטי גמביה איסמאילה ג'גנה אלבניה מירל צ'וטה אלבניה מיגן ממלי אלבניה אמיליאנו וילה אלבניה דריטאן באבמוסטה אלבניה בלדאר דבולי מדיה וקבצים בנושא טאוטה דורס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאוטה דורס (באלבנית) טאוטה דורס, ברשת החברתית פייסבוק טאוטה דורס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
שבע האחיות

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה: צפון-מזרח הודו או "שבע האחיות" – אזור בצפון-מזרח הודו. שבע האחיות (קטע כביש) – בכביש הישן מירושלים לתל אביב, היום בירידה ממבשרת ציון למוצא. שבע האחיות (לונדון) – שכונה ברובע הארינגיי, בצפון לונדון. תחנת שבע האחיות (אנ') שבע האחיות (סאסקס) – קבוצת צוקי קירטון במזרח סאסקס (דרום אנגליה), הגובלים בתעלת למאנש (לחצו לצפייה בתמונה ). מפל שבע האחיות – מפל מים בפיורד ייראנגרפיורד שבנורווגיה (לחצו לצפייה בתמונה ). שבע האחיות (רכס הרים) – רכס הרים באי אלסטה (אנ') שבנורווגיה (לחצו לצפייה בתמונה ). אדריכלות: שבע האחיות (מוסקבה) – קבוצה של שבעה גורדי שחקים במוסקבה, רוסיה, שעוצבו בסגנון קלסיציזם סטליניסטי. שבע האחיות (סן פרנסיסקו) – כינויה של אחת מקבוצות בתי "הגברות המצובעות" הידועות ביותר בסן פרנסיסקו: שורת הבתים הוויקטוריאניים (אנ') ברחוב שטיינר, בתים 710–722, הניצבים אל מול פארק כיכר אלאמו (לחצו לצפייה בתמונה ). מיתולוגיה: פליאדות – שבע נימפות בפמלייתה של ארטמיס. חינוך: שבע האחיות (מכללות) (אנ') – התאחדות שבע מכללות לאמנויות חופשיות הוותיקות והיוקרתיות, שיועדו לנשים, בחופה הצפון מזרחי של ארצות הברית (בכללן למשל מכללת רדקליף ומכללת סמית'). גרמי שמים: פליאדות (צביר כוכבים) – צביר כוכבים הנקרא גם "שבע האחיות". נפט: שבע האחיות (חברות נפט) (אנ') – כינוין של שבע חברות נפט רב-לאומיות ששלטו בתעשיית הנפט העולמית למן שנות ה-40 ועד לראשית שנות ה-70: "חברת הנפט האנגלו-פרסית" (כיום BP); "סטנדרד אויל של קליפורניה" (כיום שברון); "טקסקו" (לימים התמזגה שברון); רויאל דאטש של; "גאלף אויל" (Gulf Oil שלימים נרכשה על ידי "סטנדרד אויל של קליפורניה" שהפכה מאוחר יותר לשברון); "סטנדרד אויל של ניו ג'רזי" (לימים אקסון ולאחר מכן אקסון מוביל); ו"סטנדרד אויל של ניו יורק" (לימים "מוביל" ולאחר מכן חלק מאקסון מוביל). שבע האחיות החדשות – כינוין של חברות נפט לאומיות (במדינות מחוץ ל-OECD) שדומיננטיות בשוקי הנפט בעשור האחרון: עראמקו הסעודית, CNPC, גזפרום, חברת הנפט הלאומית האיראנית (NIOC), פטרוברז, חברת הנפט הלאומית של ונצואלה (PDVSA) ופטרונס (Petronas). שבע האחיות (באנגלית) – ספרו של העיתונאי והסופר הבריטי אנתוני סמפסון (אנ') אודות תעשיית הנפט העולמית.
שבע האחיות (קטע כביש)

שבע האחיות (אנגלית: Seven Sisters) הוא שם שבו כונה כביש העקלתון, הבנוי על בסיס כביש רומי, שהיו בו 17 עיקולים - בעלייה לקסטל ובירידה ממנו. היום מכונה בשם זה קטע בכביש 3985 היורד ממבשרת ציון, (מעוז ציון לשעבר) לבין ארזה שבמוצא עילית. הגאוגרף, חוקר ארץ ישראל, יהודה זיו העלה את הסברה כי את השם נתן פקיד בריטי תושב העיירה Seven Sisters (אנ') במחוז נית' פורט טאלבוט (Neath Port Talbot) בדרום ויילס, או חבר במועדון רוגבי בשם זה. הוא גם מעלה את האפשרות כי צוקי החוף סאסקס הריטג' (The Sussex Heritage Coast), המשקיפים על התעלה האנגלית היו המקור לשם. המסלול שיצא מירושלים עלה דרומה מעט לאחר בית הכנסת העתיק במוצא, עבר מדרום למוצא עילית הגיע לארזה ושם העיקולים המפורסמים המכונים "שבע האחיות", עד למרכז המסחרי של מעוז ציון ומשם מתחבר במחלף הראל עם כביש 1. קטע הכביש המכונה "שבע האחיות" איבד מחשיבותו עם סלילת הדרך המכונה "כביש הַקַסטֶל", הוא הקטע בכביש 1 מירושלים לתל אביב, שעלה מגשר מוצא ליד בית הכנסת העתיק, כאשר מדרום היישוב מוצא עילית ומצפון מבשרת ציון, והגיע לראש המעלה כאשר בפיסגת ההר, הנקרא "הר מָעוֹז", מבחינים בשרידי הכפר הערבי קסטל. ממנו ירד הכביש לעין חמד היום. בשנים האחרונות יושר הכביש כמעט לחלוטין באמצעות גשר העובר מעל מעיין מוצא ומנהרה החצובה בהר. יו בראון, שהיה קצין הנדסה בארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה העלה זכרונות מקטע כביש "שבע האחיות": מראש מעבר ההרים צוללת הדרך אל אחת הדוגמאות יוצאות הדופן ביותר של הנדסת הדרכים שפגשתי מעודי - סדרת עיקולים חדים, הנודעת בשם "שבע האחיות". בפרפורים הללו, קצרים ותלולים עד אימה, צריך לחזות כדי להאמין; בליטה חדה בתחתית העקלתון מדופנת למעשה בלוחות פלדה איתנים, וכלי רכב, המחמיץ כאן מבלי משים את הפניה ומישיר דרכו, עלול למצוא את הקרקע נשמטת מתחת גלגליו ! בחורף עוטה המעבר לרוב עננים, המצמצמים את הראות עד לאפס; אני מתייחס אל נסיעה לילית בתנאים הללו (שעה שנאלצתי פעם לנווט בעיקול, שמשאית תקועה חוסמת אותו) כאל הנועז במעללים שביצעתי אי פעם. עתה מוליכה דרך עורקית חדשה, (המכונה היום כביש 1) ומעולה בין ערוציהם של הוואדיות שמתחת , ו"שבע האחיות" המרושעות ניטשו לעד על גבי הרכס עטוי העננים של המעבר, המתנשא אל על. — 'Braun H. 1947, The Centuries Look Down,London הובא ותורגם על ידי יהודה זיו בשנות המלחמה, בשנת 1943, נבנה בקטע בין קריית ענבים לבין מוצא תחתית קטע העוקף את הקטע של "שבע האחיות": מהכפר הערבי בית נקובא אל ראש הקסטל. ממחלף הראל ירדה הדרך לגשר מוצא, החוצה את החורשה הצפונית לארזה. קטע כביש נוסף דוגמת "שבע האחיות" הוא קטע בכביש 232 הנקרא "סְלָאלוּם", בין צומת הודיה לצומת גבעתי. הדרך נסללה במלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, בצורה עקלקלה כדי למנוע פגיעה בשיירות רכב חונות על ידי מפציצי אויב, הטסים בקו ישר. היה זה כביש עוקף בין הבסיס הצבאי בג'וליס לבין צומת גבעתי. יהודה זיו, שבעה שמות ל"שבע האחיות", מתוך יעקב אשל (עורך) מחקרי יהודה ושומרון - קובץ י"ב, המכללה האקדמית יהודה ושומרון - מכון מחקר - אריאל, 2003 מדיה וקבצים בנושא שבע האחיות בוויקישיתוף באתר מוצא עילית בקישור החיצוני מפה טופוגרפית באתר "עמוד ענן" ניתן להבחין בפיתולים, בעיקר במפת PEF היום יש שם תמרור "אסורה הכניסה" קטע ממנו ניתן לראות עד היום מהיציאה מעין חמד לכיוון כביש 1, אשר חסומה ליציאה מקור: יהודה זיו המביא את זה בשם: הברון ר. וגזית ד. מערכת העיקול, ארץ וטבע, ט/6 עמ' 68-69
המפלגה הקומוניסטית ההונגרית

המפלגה הקומוניסטית ההונגרית (בהונגרית: Magyar Kommunista Párt) הייתה מפלגת-שמאל רדיקלית בהונגריה שנוסדה ב-24 בנובמבר 1918 בשם מפלגת הקומוניסטים של הונגריה (Kommunisták Magyarországi Pártja) על ידי הסוציאליסט הקיצוני בלה קון. המפלגה התקיימה בשם זה "המפלגה הקומוניסטית ההונגרית" למעשה רק מספטמבר 1944 עד לשנת 1948 כששוב שינתה את שמה למפלגת העובדים ההונגרית. ב-24 בנובמבר 1918 התרחש פילוג במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. מנהיג האגף השמאלי שלה העיתונאי בלה קון שחזר מהשבי הרוסי הודיע על פרישתו מהמפלגה והקמת המפלגה הקומוניסטית שדגלה במהפכה בסגנון מהפכת אוקטובר שהתרחשה ברוסיה הצארית. סיבה נוספת הייתה שהסוציאל-דמוקרטים חברו לליברלים וקון ראה בכך בגידה. תחילה הייתה זו מפלגה קטנה עם מעט תומכים בקרב הציבור הרחב, אולם בשנת 1919 עם התפרקות הקיסרות האוסטרו-הונגרית החלו מאות אלפי אנשים להביע תמיכה במפלגה ובמנהיגה בלה קון ובין 18 חברי הוועד המרכזי הראשון של המפלגה וממייסדיה היו יהודים רבים כגון: בלה קון, יוז'ף רבינוביץ', אוטו קורווין (קליין), ינה לאסלו (לוי), ארנה פור (פרלשטיין), ארנה זיידלר, דז'ה שומלו (זילברשטיין), טיבור סמואלי, בלה סאנטו (שרייבר), בלה ואגו (וייס). מתוך 18 החברים המייסדים של המפלגה עשרה היו יהודים יחד עם בלה קון. (ערך מורחב: מפלגת הקומוניסטים בהונגריה). במרץ אותה שנה הנהיג בלה קון מהפיכה מוצלחת שבסופה הוקמה הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. אולם זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמת אזרחים קשה בהונגריה בין הימין שאותו הנהיגו אנשי האצולה, הכמרים והבורגנים, לבין השמאל שבראשו עמד קון. לאחר קרבות עזים שנמשכו 133 ימים הובס קון על ידי הצבא הרומני שפלש למדינה והחזיר את המונרכיה על כנה. לראש המדינה מונה האדמירל מיקלוש הורטי כעוצר, משום שהמלך החוקי היה אז קטין. קון עצמו גלה לברית המועצות והמפלגה הוצאה אל מחוץ לחוק. לאחר עלייתו לשלטון של אדמירל הורטי נאסרה המפלגה הקומוניסטית ורבים ממנהיגיה ובראשם קון הוגלו לרוסיה. לקראת סוף שנות העשרים הורשו הסוציאל-דמוקרטים והקומוניסטים לרוץ בבחירות לפרלמנט, אולם עדיין נאסרה הפצת תעמולה קומוניסטית. המפלגה הקומוניסטית הצליחה להיבחר, אולם היא הייתה קטנה מאוד והייתה מצויה באופוזיציה. בשנות השלושים חוסלו בטיהורים הגדולים של סטלין רוב מנהיגי המפלגה ובמקומם מונו אנשיו של סטלין שצרפו את המפלגה לקומינטרן. בפרוץ מלחמת האזרחים בספרד אלפים מחברי המפלגה יצאו לספרד ונלחמו לצד הרפובליקנים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הודיעה המפלגה כי היא תומכת בברית המועצות ולאחר פתיחת מבצע ברברוסה הצטרפו רבים מאנשיה ללחימה לצד ברית המועצות. בשנת 1944 עם כיבוש הונגריה על ידי גרמניה הנאצית נשלחו מאות מחבריה למחנות-ריכוז והשמדה. לאחר כיבוש הונגריה בידי ברית המועצות בשנת 1945 חזרה המפלגה והופיעה הפעם בגלוי ביחד עם הסוציאל-דמוקרטים. בשנת 1947 התאחדו הסוציאל-דמוקרטים והקומוניסטים בלחץ ברית המועצות למפלגה אחת בשם מפלגת העובדים ההונגרית שכעבור שנה מונתה על ידם לנהל את ענייני המדינה. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בוויקישיתוף
Bacillus anthracis

Bacillus anthracis (בתעתיק לעברית: בצילוס אנתרציס) הוא מין של חיידק הגורם למחלת הגחלת (anthrax). מאפייניו: מתג גראם-חיובי (כלומר נצבע סגול בצביעת גראם), אווירני, חסר יכולת תנועה, אינו המוליטי, בעל קופסית ומייצר נבגים בתנאים מתאימים. לזנים האלימים יש קופסית הבנויה משרשרות של D-חומצה גלוטמית המונעת פגוציטוזה על ידי תאים בלעניים. הזנים האלימים מפרישים רעלן בעל שלוש תת-יחידות: האנטיגן המגן (PA - protective antigen), הגורם לבצקת (EF - edema factor) והגורם הקטלני (LF - lethal factor) הדומה במבנהו לרעלן של Bordetella pertussis - החיידק הגורם לשעלת). הגנים המקודדים לרעלן נמצאים על פלסמיד. בתנאים בהם אין לחיידק תנאים טובים להתפתחות, הוא עובר מצורה וגטטיבית לצורה של נבג המתאפיינת בעמידות גבוהה לתנאי הסביבה, ולהישרדות במשך עשרות שנים. כשמתקיימים שוב התנאים הוא חוזר שוב למצב וגטטיבי. החיידק התגלה על ידי רוברט קוך ב-1877, שהוכיח באמצעות העיקרים שלו שהוא הגורם למחלת הגחלת. לואי פסטר "החליש" את החיידק והדגים את יכולת החיסון באמצעות החיידק המוחלש בניסוי המתוקשר שהתקיים בשנת 1882 בחווה חקלאית שב-Pouilly le Fort (צרפת). גידול החיידק בטמפרטורה גבוהה יחסית (45 מעלות) גורם לאובדן הפלסמיד והרעלן, ומאפשר להשתמש בחיידקים חסרי הרעלן כחיסון פעיל. גם זנים חסרי קופסית אינם אלימים ומשמשים לחיסון בעלי חיים. בספטמבר 2001 התרחש אירוע של טרור ביולוגי בו נשלחו, על ידי גורם בלתי ידוע, נבגים של החיידק למשרדי תקשורת וממשל ברחבי ארצות הברית. הנבגים גרמו ל-11 מקרי גחלת נשימתית (חמישה מתוכם מתו) ולתריסר מקרים של גחלת עורית, ובעיקר לפאניקה המונית. עשרות אלפי אנשים טופלו בחומרים אנטיביוטיים. מדיה וקבצים בנושא Bacillus anthracis בוויקישיתוף Bacillus anthracis, באתר ITIS (באנגלית) Bacillus anthracis, באתר NCBI (באנגלית) Bacillus anthracis, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Bacillus anthracis, באתר GBIF (באנגלית)
שיטת ברגר

שיטת ברגר היא דרך להתרת שוויון נקודות על מנת לקבוע את דירוג הזוכים בתחרות שחמט. השיטה נקראת על שם יוהאן ברגר. מחוץ לישראל, במקומות מסוימים, השיטה נקראת גם על שם ויליאם זוננבורן, "זוננבורן-ברגר". נמצא גם השם הנדיר "ציון נוישטטל", על שמו של הרמן נוישטטל. מקרה מפושט של השיטה הוצע על ידי אוסקר גלבפוס בשנת 1873 בעקבות תוצאות תחרות וינה. ציון הברגר (או בקיצור "הברגר") מחושב על ידי סיכום התוצאות של השחקנים נגדם זכה השחקן בתוספת מחצית הנקודות של השחקנים שעמם סיים בתיקו. בדוגמה המופיעה לעיל זכו חוזה ראול קפבלנקה ומיכאל בוטביניק בתחרות בתוצאה של 10 נקודות מ-14 אפשריות. ההכרעה לגבי הזוכה בתחרות נקבעה על פי איכות הנקודות. הברגר של קפבלנקה הוא 62.25 ואילו זה של בוטביניק הוא 61.5, ולכן קפבלנקה זכה במקום הראשון. במקרה שלשני השחקנים ברגר זהה, נעשה שימוש בדרך אחרת להתרת שוויון נקודות. שיטות מקובלות הן בוכהולץ, מרידיאן, או בחינת התוצאה בין שני השחקנים; אם אחד מהם זכה במשחקו נגד השני, הראשון יוכרז כזוכה. דרך נוספת היא בחירה בשחקן שלו יותר ניצחונות. ישנן תחרויות בהן לא נעשה שימוש בשיטת ברגר: תחרות לינרס, למשל, מעודדת שחקנים לנצח ולא להתפשר על תוצאת תיקו ונותנת עדיפות לשחקן עם יותר ניצחונות. גישה אחרת היא חלוקת המקום (והפרסים הכספיים שלצידו) בין השחקנים שצברו אותו מספר של נקודות. באליפויות לאומיות או אירועים שמהווים תחרות קדם לתחרות אחרת, ייתכן דו-קרב בין הזוכים באותו מספר נקודות כדי לקבוע מי יזכה בתואר האלוף או מי יתקדם לתחרות הבאה. הדו-קרב יכול שיהיה במתכונת משחקי בזק או משחקים רגילים. התרת שובר-שוויון בתחרויות המתנהלות לפי השיטה השווייצרית, swissperfect ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שכא

שכא (בערבית: شكا) היא עיירה נוצרית מרונית לחופי הים התיכון, דרומית לעיר טריפולי וכ-15 קילומטר מהעיר בתרון. העיר שוכנת בנפת בתרון, שבמחוז צפון לבנון, בצפון לבנון. שכא נחשבת לעיירת נופש פופולרית. מדי שנה, בעיקר בחודשי הקיץ מגיעים לשכא מבקרים רבים, מרביתם נוצרים. העיירה נמצאת לחוף הים התיכון ומציעה למבקרים בה שלל אפשרויות בילוי. האטרקציות הימיות הן המועדפות בקרב התיירים והספורט הימי במקום מפותח מאוד ומושך עוסקים רבים בתחום זה לעיירה. כמו כן, בעיירה מרינה וחופים מטופחים. היות שהעיירה משמשת כאתר תיירותי, במקום מלונות ובתי הארחה. בשכא וסביבתה ישנם מספר אתרים נוצריים, ביניהם כנסיות ומנזרים גדולים המושכים אליהם מבקרים רבים, הן מלבנון והן מחוצה לה. בעיירה עצמה פועלת רשת בתי-ספר דתיים מרוניים. בנוסף לכך, בשכא אזור תעשייתי מפותח ובו מפעלים מהגדולים והרווחיים במזרח התיכון לייצור נייר וצמנט. תושבי העיירה מתפרנסים ברובם מתיירות ועבודה במפעלים המקומיים. בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון, נשלט האזור על ידי מיליציות פלסטיניות, אך העיר עצמה היוותה מובלעת נוצרית בשליטת "הכוחות הלבנוניים". בשל בידודה של העיירה משאר הערים הנוצריות שנשלטו על ידי מיליציות נוצריות, הותקפה שכא פעמים רבות על ידי לוחמים חמושים שיצאו מהעיר טריפולי. השיא בשרשרת ההתקפות היה הטבח שאירע בעיירה בשנת 1976, וקיבל את השם "טבח שכא". בטבח זה נרצחו לפחות 117 נוצרים, רבים נוספים נפצעו ורכוש רב ניזוק, בין השאר, נפגעה הכנסייה המקומית. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלבדור סגי

סלבדור סגי רובינט (קטלאנית: Salvador Seguí Rubinat;‏ 1886 - 10 במרץ 1923) מנהיג מתון בארגון האנרכו-סינדיקטי (ה-CNT) בקטלוניה שבספרד. סגי נולד בליידה ונאלץ לצאת לעבודה בגיל צעיר. הוא עבד כצבע של בתים ונודע בכינוי "ילד הסוכר". סגי הושפע מכתבי ניטשה ונודע כרטוריקן מעולה וכריזמטי. נתמנה למזכיר איגוד פועלי הבניין של ברצלונה וארגן ספרייה ופעילות תרבותית עבור הפועלים. סגי היה סינדיקליסט, אך האמין באחדות של כל הפועלים ותמך בשנת 1910 בחזית משותפת עם הארגון הסוציאליסטי UGT. בשנים 1916 ו-1917 ניהל שיחות לשיתוף פעולה עם ה-UGT. מצד שני, סגי תמך בעצמאות ארגוני הפועלים ממפלגות פוליטיות ופעל בכיוון זה נגד מפלגתו הרדיקלית של אלחנדרו לרו והאנרכיסטים הממוסדים. סגי התנגד לפעולות טרור של עמיתיו האנרכיסטים. סגי היה קטלאני לאומי, וטען שעל הפועלים לעמוד לצידם של עמים הדורשים אוטונומיה או עצמאות מספרד. במרץ 1919 הוא היה זה שקרא לעובדים לחזור לעבודה לאחר השביתה הכללית בברצלונה לאור ההסכמות שהושגו עם המושל האזרחי של העיר. הפרת ההסכמות לגבי שחרור העצורים על ידי הצבא הביאה לירידה בכוחו בארגון ה-CNT ולעליית כוחם של הקיצוניים בארגון. עם זאת, בדצמבר 1922 הוא נתמנה למזכיר הכללי של ה-CNT, וזכה לביקורת מצד אנרכיסטים טהורים על קשריו עם פוליטיקאים בשמאל הפוליטי הקטלני. סגי נרצח ב-10 במרץ 1923, בהוראתו של מושל קטלוניה מרטינז אנידו. לאחר מותו דמותו הועלתה על נס על ידי מספר מפלגות בשמאל של ספרד, שכל אחת טענה לקרבה רעיונות אליו, גם אם בחייו הם בקרו אותו. מדיה וקבצים בנושא סלבדור סגי בוויקישיתוף The CNT in the Spanish Revolution, Joŝae Peirats, Chris Ealham, עמוד 14, הערה 42 Modern Spain, 1875-1980 By Raymond Carr, עמוד 89 No Gods, No Masters: An Anthology of Anarchism By Daniel Guérin, עמוד 697
אנסטסיוס מנקה הצמר

אנסטסיוס מנקה הצמר (מת בשנת 304) הוא קדוש נוצרי בכנסייה הקתולית. אנסטסיוס היה מנקה צמר שהתגורר באקוויליה ועבר משם לסולין (או על פי גרסאות אחרות לספליט). המסורת הנוצרית מחשיבה את אנסטסיוס למרטיר בשל מותו על אמונתו הנוצרית: הוא הוצא להורג בטביעה לאחר שהכריז על אמונתו הנוצרית קבל עם ועדה וצבע צורת צלב בפתח ביתו. אנסטסיוס נחשב לקדוש המגן של מנקי הצמר והאורגים. יום חגו הוא ה-7 בספטמבר. ערך זה הוא קצרמר בנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוב דובאל

רחוב דובאל (באנגלית: Duval Street) הוא הרחוב הראשי של העיירה קי וסט באיי הקיז במדינת פלורידה שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מצפון לדרום, כאשר קצהו הצפוני גובל במפרץ מקסיקו וקצהו הדרומי באוקיינוס האטלנטי בואכה קובה. הרחוב מהווה אתר תיירות פופולרי, לאורכו מצויים חנויות, מסעדות ובתי מרזח (פאבים) רבים, בהם הפאב סלופי ג'ו. הרחוב קרוי על שמו של ויליאם פופ דובאל, המושל הראשון של טריטוריית פלורידה. בחלקו הצפוני של הרחוב, בסמוך לכיכר מלורי מצויות חנויות בגדים (חולצות T ובגדי ים) ומזכרות רבות המיועדות לתיירים הרבים הפוקדים את האי (בעיקר אלו המגיעים לכיכר מלורי באוניות הנוסעים העוגנות בסמוך לה). בחלקו המרכזי של הרחוב מצויות חנויות יקרות יותר המיועדות בעיקר לתושבי האי. חלקו הדרומי של הרחוב מכיל חנויות המיועדות לתושבי האי (חנויות קמעונאיות שאינן מיועדות לתיירים המוכרות מוצרי צריכה שונים). מערבית לרחוב נמצאים מתחם טרומן ובסיסי צי ארצות הברית, וכן מגדלור קי וסט ובית ארנסט המינגוויי. בסמוך לקצהו הדרומי של הרחוב נמצא אתר "הנקודה הדרומית ביותר בארצות הברית". הרחוב מהווה מרכז לקהילה ההומוסקסואלית של קי וסט, וממוקמים בו פאבים רבים, מועדונים וכן בית קולנוע המשמשים את הקהילה. רחוב דובל ידוע בחיי הלילה שלו ובמספר הפאבים הרב שבו. תושבי האי מכנים במונח "זחילת דובל" (באנגלית: Duval Crawl) על מנת לתאר באופן ציורי, תוך השאלת שם הרחוב, את התנהגותם הם ואת התנהגות התיירים העוברים מפאב לפאב לאורך הרחוב. סלופי ג'וז כיכר מאלורי Scott Gutelius, Marshall Stone, and Marcus Varner, True Secrets of Key West Revealed! J. Wills Burke, The Streets Of Key West: A History Through Street Names מדיה וקבצים בנושא רחוב דובאל בוויקישיתוף חיי הלילה בקיז
תומאס לואיס דה ויקטוריה

תומאס לואיס דה ויקטוריה (בספרדית: Tomás Luis de Victoria;‏ 1548 – 27 באוגוסט 1611) היה מלחין ספרדי בשלהי תקופת הרנסאנס. הוא היה המלחין המפורסם ביותר בספרד של המאה ה-16 ואחד המלחינים החשובים ביותר של הקונטרה-רפורמציה, לצד ג'ובאני פלסטרינה ואורלנדו לאסוס. ויקטוריה נולד באווילה ובילדותו למד כנראה אצל אסקובדו בסגוביה. ידוע שנסע לרומא בסביבות 1564, שם נכנס למנזר גברים, שייסד איגנטיוס מלויולה כחלק ממאבקו בלותרניות. ייתכן שוויקטוריה למד אצל פלסטרינה בערך באותה תקופה, אם כי הראיה לכך נסיבתית; מה שברור הוא, שהושפע מן הסגנון האיטלקי. בשנת 1575 הוסמך לכמורה, לאחר פרק זמן של שירות במנזר כמאסטרו די קאפלה. מכל מקום, הוא לא נשאר באיטליה; בשנת 1586 חזר לספרד, הפעם בשירות הקיסרית האלמנה מריה, שנכנסה אותו זמן למנזר של דסקאלסאס ריאלס במדריד. ויקטוריה נשאר במנזר הנשים הזה עד סוף חייו ומילא שם כמה תפקידים - כומר, מלחין, מנצח מקהלה ונגן עוגב. ויקטוריה הוא אחד הנחשבים ביותר במלחיני מוזיקת הקודש בשלהי הרנסאנס, סוגה שלכתיבתה התמסר בלעדית. יצירותיו זכו במאה ה-20 להתחדשות, שבאה לביטוי במספר רב של הקלטות עכשוויות. פרשנים רבים שומעים במוזיקה שלו דריכות מיסטית ופנייה ישירה אל הרגשות, תכונות החסרות, לדעת חלק מהם, במוזיקה של פלסטרינה, הרוגעת יותר מבחינה רתמית והרמונית. מבחינה סגנונית, הוא מתנער בכתיבתו מן הקונטרפונקט המשוכלל של רבים מבני תקופתו ומעדיף קו פשוט ומרקמים הומופוניים, שאותו הוא מעשיר בגיוון רתמי ולפעמים גם בניגודים עזים ומפתיעים. בכתיבה המלודית שלו ובשימוש שהוא עושה בדיסוננס ניכרת חופשיות רבה יותר מזו של פלסטרינה; מדי פעם הוא משתמש במרווחים שהיו אסורים בשימוש על פי חוקי הקונטרפונקט המחמירים של המאה ה-16, כמו סקסטות גדולות בעלייה, או אפילו, לעיתים רחוקות, קוורטות מוקטנות (טריטון): לדוגמה, קוורטה מוקטנת מלודית מופיעה בקטע המייצג יגון במוטט שלו "מריה הקדושה, הושיעי" (Sancta Maria, succurre). ויקטוריה משתמש לעיתים בציור מילים דרמטי, מן הסוג הנמצא בדרך כלל רק במדריגלים. חלק ממוזיקת הקודש שלו עושה שימוש בכלים (נוהג שאינו יוצא דופן במוזיקת קודש ספרדית של המאה ה-16), והוא כתב גם יצירות פוליכוראליות לקבוצות זמרים אחדות, המוצבות במרחק זו מזו, בסגנון מלחיני האסכולה הוונציאנית, שעבדו בקתדרלת סן מארקו בוונציה. אחת מן המעולות ביצירותיו, היפה והמעודנת ביותר היא מיסת הרקוויאם הגדולה שכתב בשנת 1603 להלוויית הקיסרית מריה, שבחצרה עבד מאז 1586. הקיסרית הייתה אחותו של פליפה השני ואשתו של מקסימיליאן השני, שליט הקיסרות הרומית הקדושה. היצירה יצאה לאור בשנת 1605 בשם Officium .Defunctorum, sex vocibus, in obitu et obsequiis sacrae imperatricis יצירה אחרת, ראויה לציון בשלווה וברוגע המאפיינים כל אחד מ-37 החלקים המרכיבים אותה, היא Officium Hebdomadae Sanctae משנת 1585, קובץ של מוטטים וקינות, הקשורים אל חגיגות השבוע הקדוש של הכנסייה הקתולית. Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0393095304 מדיה וקבצים בנושא תומאס לואיס דה ויקטוריה בוויקישיתוף תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר AllMusic (באנגלית) תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר MusicBrainz (באנגלית) תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר דיזר תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר פרויקט מוטופיה תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר Discogs (באנגלית) תומאס לואיס דה ויקטוריה, דף שער בספרייה הלאומית תומאס לואיס דה ויקטוריה באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי (באנגלית) תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תומאס לואיס דה ויקטוריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לפעמים נכתב 'da Vittoria'
אלמגור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלמגור – מושב בישראל אלמגור - ארגון נפגעי טרור אישים: גילה אלמגור – שחקנית ישראלית דן אלמגור – משורר ופזמונאי ישראלי משה אלמגור טיקוצקי – פסיכולוג ישראלי, פרופסור באוניברסיטת חיפה רות אלמגור-רמון – בלשנית ישראלית רפאל כהן-אלמגור – פילוסוף בריטי