laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוריס מיכאילוביץ' גורביץ'

בוריס מיכאילוביץ' גורביץ' (ברוסית: Борис Михайлович Гуревич;‏ 23 בפברואר 1937 – 12 בנובמבר 2020) היה מתאבק יהודי-סובייטי, אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) פעמיים ברציפות אלוף עולם (1967 ו-1967), סגן אליפות עולם (1961) ופעמיים אלוף אירופה (1967 ו-1970) במשקל בינוני (עד 87 ק"ג ועד 90 ק"ג) גורביץ' נולד בקייב, אוקראינה. באליפות עולם שנערכה ביוקוהמה, יפן בתחילת יוני 1961 הוא זכה במדליית כסף בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני עד 87 ק"ג. באליפות אירופה שנערכה באיסטנבול, טורקיה ביולי 1967 הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 87 ק"ג. ארבעה חודשים לאחר מכן, באליפות עולם שנערכה בדלהי, הודו בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני עד 87 ק"ג. באולימפיאדת מקסיקו סיטי הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני עד 87 ק"ג, לפני ג'יגג'ידין מונחבאט ממונגוליה ואלוף האולימפי היוצא פרודן גרד'הב מבולגריה. באליפות עולם שנערכה במאר דל פלאטה, ארגנטינה במרץ 1969 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 90 ק"ג. באליפות אירופה שנערכה במזרח ברלין, גרמניה המזרחית ביוני 1970 הוא זכה בפעם השנייה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 90 ק"ג. בשנת 1982 נכנס ליד לאיש הספורט היהודי. בוריס מיכאילוביץ' גורביץ', באתר olympedia.org בוריס מיכאילוביץ' גורביץ', באתר United World Wrestling
ג'ימיני הצרצר

גִ'ימִינִי הַצְּרָצַר או ג'ימיני קריקט (באנגלית: Jiminy Cricket) הוא דמות בדיונית שהופיעה לראשונה בשם זה בסרט פינוקיו של אולפני וולט דיסני משנת 1940. הצרצר מופיע בספרו של קרלו קולודי, הרפתקאותיו של פינוקיו, והשם ג'ימיני הוענק לו על ידי אולפני דיסני. הצרצר הופקד על ידי הפיה הכחולה לשמש כמצפונו של פינוקיו. מקור השם של ג'ימיני הצרצר ("ג'ימיני קריקט" - Jiminy Cricket) הוא ביטוי אנגלי מקובל המהווה לשון נקייה לשמו של ישו הנוצרי. הביטוי הנאמר על ידי נוצרים, בהתאם לאיסור התנ"כי לשאת את שם האל לשווא, ובהתאם לאמונתם באלהותו של ישו. ראשי התיבות של השם Jiminy Cricket ‏- JC - זהים לראשי התיבות של Jesus Christ - ישו באנגלית[דרוש מקור: טענה מעניינת שנראית כמו מחקר מקורי]. הדמות עוצבה על ידי וורד קימבל, אנימטור של חברת וולט דיסני. קימבל התבקש לעצב דמות זו לאחר שאיים בהתפטרותו בשל העובדה שמרבית הקטעים שצייר עבור הסרט שלגיה ושבעת הגמדים משנת 1937 הוסרו מהסרט. על מנת למנוע התפטרותו הוענקה לו ההזדמנות לעצב את הדמות של ג'ימיני. הדמות דובבה על ידי הזמר קליף אדוארדס עד שנות ה-60. השיר הידוע ביותר בסרט מושר על ידי אדוארדס בדמותו של ג'ימיני - "When You Wish Upon a Star" ("אם תביעו משאלה") - שהפך להיות אחד מסמליה של חברת וולט דיסני. לאחר מותו של אדוארדס החליף אותו אדי קרול כמדבב של הדמות. לאחר הסרט פינוקיו, הופיע ג'ימיני בסרט "חופשי ומאושר" (Fun and Fancy Free). כמו כן הופיעה הדמות במספר רב של סרטי טלוויזיה, ובסדרות רבות ובהם "מועדון החברים של מיקי מאוס", "בית העכבר", ב"עד עצם היום הזה" ובמשחק הווידאו "Kingdom Hearts". בשנות ה-60 וה-70 נעשה שימוש בדמות במספר סרטי בטיחות שנעשו לבית ספר. בסרטים אלה הסביר ג'ימיני לתלמידים כיצד להיזהר מהתנועה בדרכים, להיזהר מחפצים חדים, מאנשים זרים, בטיחות בחשמל וכו'. ג'ימיני קריקט משמש כדמות המספר במופע הזיקוקים "משאלות" שנערך בפארק השעשועים ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה. בסדרה "עד עצם היום הזה" (Once Upon A Time) מופיע הפסיכולוג ארצ'י הופר, שמייצג את דמותו של ג'ימיני קריקט בעולם האמיתי. בסרט "פינוקיו" שמשמש כעיבוד לייב אקשן לסרט המקורי, ידבב את דמותו ג'וזף גורדון-לוויט. מדיה וקבצים בנושא ג'ימיני הצרצר בוויקישיתוף ג'ימיני הצרצר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימיני הצרצר, באתר Discogs (באנגלית)
צ'יצ'רי א טריה

צ'ִיצֶ'רִי אֶ טְרִיָה (באיטלקית: Ciceri e tria) היא מנת פסטה שמקורה באזור חצי האי סלנטו. מכינים אותה עם פסטה וחמצה כמרכיבים עיקריים, והמנה כוללת גם פסטה מטוגנת. היא תוארה כ"מנה קלאסית וסמלית של המטבח הסלנטני" וכמנה מיוחדת של פוליה. Ciceri פירושו "חמצה" בלטינית (קרוב לוודאי ביטאו את המילה "קיקרי" בניגוד ל"צ'יצ'רי" באיטלקית. המילה Tria ל"פסטה" או נודל, מקורה כנראה מהמילה הערבית إطرية - איטריה, בדומה לעברית שגם היא השאילה ככל הנראה מילה זו מהערבית. פירוש טריה היא ממש "פסטה" בניב של ג'נובה. טריה אם כן הוא השם לפסטה מקומית בצורת סרט, הרבה פחות מוכרת מ"אוריקייטה" (אוזניים קטנות) או קאוואטלי (חלולים קטנים), אך אהובה באותה מידה על ידי אנשי פוליה. הטריה עשויה מקמח סולת ומים, טריה מתורגם לעיתים קרובות כ"טליאטלה", אבל הם למעשה שונים לגמרי. פסטה וחמצה הם המרכיבים העיקריים בצ'יצ'רי א טריה. גרסאות מסוימות של המנה עשויות להכיל כמות משמעותית של ציר, שאותו ניתן לאכול באמצעות כף. חלק מהפסטה (משליש עד חצי) מטוגן בשמן כחלק מהכנתה, והשאר מבושל. השימוש בפסטה מטוגנת בוצע במקור, כדי ליצור איכות או תחושת בשר בפה במנה, בתקופות של מחסור בבשר. הפסטה המטוגנת עשויה גם להוסיף פריכות למנה. גרסאות בפוליה עשויות לכלול את הרתחת החמצה על אש נמוכה בזמן הכנת הפסטה הטרייה. חמצה מיובשת/לא מבושלת ניתן להשרות במים יום אחד לפני הכנת המנה. מרכיבים נוספים עשויים לכלול בצל, גזר, סלרי ושום. אפשר לתבל בפלפל שחור. המנה תוארה כבעלת טעם דמוי בייקון. אפשר להגישה כתוספת למנה עם לחם או אורז. Aggarwal, Uma (2013). America's Favorite Recipes, Part II: The Melting Pot Cuisine. iUniverse. ISBN 978-1475977868. Anderson, Burton. The Foods of Italy: An endless adventure in taste (5th ed.). Italian Trade Commission. Gade, H. W. (2003). The Digital Pasta Book 1 / Italian pasta. Vol. 1. NORDISC Music & Text. ISBN 8788619478. Taylor, John Martin (2013). The Fearless Frying Cookbook. Workman Publishing Company. ISBN 978-0761172000. Zanini De Vita, Oretta (2009). Encyclopedia of Pasta. University of California Press. p. 302. ISBN 978-0520944718. Guaiti, Daniela (2010). Puglia (באיטלקית). Edizioni Gribaudo. p. 48. ISBN 978-8879068390. Aggarwal 2013, pp. 136-137. Anderson, p. 61. Taylor 2013, pp. 108-110. Lane, Edward William. Arabic-English Lexicon. Gade 2003, pp. 128-129. Aggarwal 2013, pp. 136--137.
רענן וולקני

פרופסור רענן אלעזרי וולקני (1910 – מאי 2002) היה מומחה לגידול בקר, מהמשפיעים לעליית תפוקת החלב לפרות בישראל. רענן וולקני נולד בתל אביב לשרה (לבית רובין) ומאיר וילקנסקי. רענן נולד כבן שני, הייתה לו אחות גדולה ושתי אחיות קטנות ממנו. בילדותו עברה המשפחה לירושלים, שם למד בגימנסיה העברית רחביה. עם סיום לימודיו בגימנסיה, עבר ללמוד באוניברסיטה בקליפורניה חקלאות במשך שלוש שנים והתמחה במיוחד בגידול בעלי חיים ובעיקר בפרות. לאחר חזרתו לישראל החל לעזור ברפת בקבוצת גבע, שם הכיר גם את אשתו לעתיד דרורה בקר (בתם של אנשי השומר אסתר וצבי בקר) שהייתה חברת קיבוץ בית השיטה. בהמשך עבד וניהל את הרפת בתחנה הניסיונית ברחובות. וולקני קיבל תואר דוקטור בשנת 1952, והיה לפרופסור מ-1960 באוניברסיטה העברית. וולקני עבד הן ברפת במכון וולקני, והן כמרצה לגידול בקר באוניברסיטה. ב-1978 יצא לגמלאות ממכון וולקני, אך לא פרש מהרצאות באוניברסיטה. כעבור כמה שנים פרש גם מתפקיד זה. עיקר עבודתו של וולקני התרכזה בפיתוח מנות מזון לפרות, כך שתפוקת החלב תגדל. הוא הצליח בעבודתו, והרפת הניסיונית של מכון וולקני הביאה תוצאות טובות מניסיונות שעשה במזון. וולקני הביא מקליפורניה את החליבה האוטומטית לישראל, דבר שגרם לעלייה בתפוקת החלב. לוולקני היה גם קשר עם השייח' הוזייל, לו עזר להניב יותר חלב מהפרות שלו. תרומתו הגדולה להצמחת ענף הרפת בארץ והישגיו בקנה מידה בינלאומי זיכו אותו בפרס קפלן ב־1976. רענן וולקני התחתן עם דרורה (נפטרה ב-1994) ולשניים נולדו שלושה ילדים ובת: יעל (שנקרא כך על שם העלייה השנייה בה עלו סבא וסבתא שלו), צבי (שנקרא על שם צבי בקר, אבי אמו), ומאיר (שנולד לאחר מות סבו ונקרא על שמו), בת נוספת היא רקפת שנפטרה בצעירותה. רענן וולקני באתר מינהל המחקר החקלאי אהרן בן אשר, לזכר מורי פרופ' רענן וולקני, משק הבקר והחלב, חוברת 298
צדק שפתי

צדק שפתי הוא תחום מחקרי בנתחומי המורכב מתחומים כמו פילוסופיה פוליטית, כלכלה וסוציולינגוויסטיקה, אינטרלינגוויסטיקה, אספרנטולוגיה, זכויות שפה וחינוך לשוני. תוך שמספר תיאוריות מחקר מתעניינות בתמיכה במגוון שפות, אחרות נותנות תשומת לב רבה לנושאים אחרים, כגון שוויון הזדמנויות דרך השפה. בנוגע לפילוסופיה פוליטית (או תיאוריה פוליטית נורמטיבית), שתי האסכולות העיקריות הן חברה רב-תרבותית, עם סופרים כמו וויל קימליקה מצד אחד, וליברליזם שמתנגד להתערבות המדינה יותר מדי כדי לממש שוויון דה-פקטו של האזרחים, עם ההוגים. כמו פיליפ ואן פריז מצד שני. כל אחד מהם מבין את המושג צדק שפתי בצורה שונה. באופן כללי, הרב-תרבותיים הם אלה שמגנים על הזכויות הלשוניות של מיעוטים, בעוד שאחרים כמו חסידיו של ג'ון רולס, מגנים על שפה משותפת או הזדמנויות סוציו-אקונומיות שוות לכל חברי אותה קהילה פוליטית. מצד שני, סוציו-בלשנים מבקרים פילוסופים פוליטיים על כך שהם נוטים לחשוב שהעולם מחולק לקהילות הומוגניות שנוצרו על ידי אינדיבידואלים חד-לשוניים, כאשר למעשה המקרים שבהם זה קורה הוא די חריג. מחברים אלה מציגים מושגים כמו רצח עם לשוני או אימפריאליזם שפה והם בדרך כלל בעד הגנה על הישרדותן של כל שפות כדור הארץ. רוברט פיליפסון וטוב סקוטנאב-קנגס הם הקולות הבולטים ביותר. הדיון הבין-תחומי על צדק שפה כולל גם כלכלנים, אקולינגליסטים, אינטרבלשנים, פדגוגים או חוקרי זכויות שפה כמו פרננד דה ורנס, כמו גם חוקרי שלום ומומחי גישור בסכסוכים . מתוך הדיסציפלינה של גישור סכסוכים, ניתן להבין קונפליקטים לשוניים כממד השפה של קונפליקטים חברתיים-פוליטיים. מנקודת מבט זו, מומחי זכויות לשוניות כגון פרננד דה ורנס הצביעו על כך ששלום לשוני הוא הכרחי כדי למנוע סכסוך. מחברים אחרים טענו גם שניהול לקוי של רב לשוניות יכול להיות אחד הגורמים להופעת קונפליקטים הקשורים לעוולות לשוניות. גם במצבים של מאבק מזוין, כמו במקרה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מימד השפה זוהה כאחד המפתחות ההכרחיים להבנת הסכסוך. אלקלדה חאבייר (2015) צדק לשוני: סקירה בין-תחומית של הספרות . אדם מולטילינג (3): 27–96. מאבק שפה (he) קואליציה גלובלית לזכויות אדם לשוניות (eo) גיליון מונוגרפי של המגזין Kataluna Esperantisto על צדק שפה (דצמבר 2015) (וגם) פרויקט LAPO : סיכום הדוח הסופי (הקישור אינו פעיל)</link> על ' מדיניות שפה וצדק לשוני באיחוד האירופי ', אוניברסיטת הומבולדט ברלין. (eo) סרט על כנס של פרופ' מישל גזולי על צדק שפה באיחוד האירופי, Vilaweb TV (51 דקות, באספרנטו עם כיתובים גם בקטלאנית, יולי 2014). Alcalde, Xavier «La justícia lingüística segons la filosofia política». Kataluna Esperantisto, 364-365, 2015, p. 364-365 (ca) De Varennes, premi Linguapax 2004, afirma que la pau lingüística és indispensable per a l’absència de conflictes, Forum Barcelona, 23 mei 2004, geconsulteerd op 19 december 2018. Monografie-nummer Peace in Progress, uitgegeven door Institut Català Internacional per la Pau (ICIP) waarvan versies in het Catalaans, Engels en Spaans, geconsulteerd op 19 december 2018. (ca) Xavier Alcalde, Palestina: ocupació i conflicte lingüístic, La Directa, 7 oktober 2015, geconsulteerd op 19 december 2018. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צדק שפתי".
עוד ניפגש (שיר של אריק איינשטיין)

"עוד ניפגש" הוא שיר שכתב אריק איינשטיין והלחין שם טוב לוי. השיר מופיע באלבומו של איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה". באמצע שנות השמונים כתב איינשטיין שירים עם נופך ריגשי, אישי וביתי יותר. אחד מהם שירו "עוד ניפגש". השיר מופיע באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה". קליפ לשיר "עוד ניפגש", מתוך האלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה': נוסטלגיה" של אריק איינשטיין שודר בתוכנית "עד פופ", ששודרה בערוץ הראשון באפריל 1984. בשנת 2012 ביצע קובי אפללו עיבוד חדש לשיר. בפברואר 2024 שרו חברי זהו זה! את השיר בתוכנית. השיר צעד במצעד הפזמונים של רשת ג' 13 שבועות ובשיאו הגיע למקום השלישי. ובמצעד השנתי של התחנה דורג במקום ה־33. אריק איינשטיין - עוד ניפגש | קליפ, סרטון בערוץ "אריק איינשטיין | NMC", באתר יוטיוב (אורך: 04:03) עוד ניפגש ויהיה לנו טוב - | תל אביב tlv-times, באתר | תל אביב tlv-times, ‏26 בנובמבר 2015 אריק איינשטיין - עוד ניפגש | קליפ, סרטון בערוץ "אריק איינשטיין | NMC", באתר יוטיוב (אורך: 04:03) אסף נבו, ‏קובי אפללו באלבום חדש: "שמע", באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2012 זהו זה! | עוד ניפגש (שיר) LIVE, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 04:47) עוד ניפגש – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
גידי זר

גדעון (גידי) זר (נולד ב-18 במרץ 1951) הוא שחקן, זמר ובדרן שהופיע בשנות ה-70 וה-80. נולד בירושלים למרדכי זר, חבר הכנסת מטעם המערך וצאצא למשפחת אנוסים מפרס (אנוסי משהד). למד בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. בצה"ל שירת בלהקת פיקוד הצפון בשנים 1979-1968 ובצוותי הווי פיקוד צפון בשנים 1970–1971. בין 1967-1968 היה חבר בלהקת "המיג הצורח" יחד עם יוסי ברק ומולי הירשברג (שהיה בצוות הווי פיקוד הדרכה). שם הלהקה על שם ראשי התיבות של חברי ההרכב: מולי, יוסי וגידי (מי"ג). הלהקה ביצעה פזמונים ומערכונים מקוריים שכתב עבורם אבי ששון. ב-1971, בזמן שביקר את אביו, נכווה זר מבקבוק תבערה שהושלך על ידי מפגינים של הפנתרים השחורים ליד הכנסת. בסוף שנות ה-70 חזר בתשובה. כתב מספר חיבורים תורניים: פרושים וחידושים על ספר שערי אורה, הספר "אישה ואיש" על זוגיות, ופירושים וחידושים על פרשות השבוע. זר עסק בחינוך כרכז התרבות בנוער העובד, היה סגן מנהל המכון לציונות ויהדות בבר גיורא, סגן מנהל מרכז הקליטה במבשרת ירושלים, ומנהל אגף אולפני ההמשך בסוכנות היהודית. בצעירותו למד משחק בתיאטרון בימתינו. בצוותי הווי פיקוד צפון הפיק שתי תוכניות. התוכנית הראשונה נקראה "פלאים בצפון" שהופקה ב-1971. בשירי התוכנית היו "פלאים בצפון", "עמנואלה", "אולי ננסה", "צהוב של לימונים", "בלדה לבת האסטרונאות", "סבא צפון" ועוד. השירים יצאו בצד אחד בתקליט משותף עם צוות הווי גולני. הצוות מנה שבעה זמרים, בהם אלי מנטבר. המנהל המוזיקלי של הצוות היה אלדד שרים. הצוות פורק באותה שנה. קריירת הבמה שלו, לאחר שחרורו מהצבא, החלה בשנת 1972 כאשר הופיע כבדרן וכסטדנאפיסט מהראשונים בארץ ב"אני אוהב לחמניות" עם אבי ששון. השתתף בהצגה המוזיקלית "אל תקרא לי שחור" בה החליף את אחיו דודו זר. ההצגה עסקה באפליית השחורים בארצות הברית. לאורך השנים זר עזר בהפקה קלטות הילדים לילה בגומחה 1999 (גילם בסרט זה מוכר במכולת) ואיך עושים לחם (2005). בשנת 2008 הופיע בהצגות הילדים: "מוכרחים להיות שמח" ובמופע יחיד ערב שירי קרליבך וסיפורים חסידיים. נשוי למרים (נכדתו של חכם מנחם מנשה) ולהם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא גידי זר בוויקישיתוף גדעון זר, באתר "שרים במדים" יוסי ברק, גידי זר ,יהודה אליאס ומיכאל בר לבב, יוצאי להקת פיקוד צפון בקטע ספונטני יוסי ברק, גידי זר, מיכאל בר לבב, יהודה אליאס ומוטי זרגרי - מחווה ללהקות פיקוד צפון פזמונט גידי זר פיזמנט גידי זר 2 תזמורת הכליזמר של גידי זר - מופע מלא הומור ונשמה עם מיטב השירים והמוזיקה החסידית להקת פיקוד צפון צוות הוואי פיקוד צפון- פלאים בצפון
אסטרווגן

אסטרווגן (בגרמנית: Esterwegen) היא עיירה במחוז אמלנד (אנ') שבסקסוניה התחתונה בגרמניה. אסטרווגן שוכנת בצפון מערב גרמניה, פחות מ-30 קילומטרים (19 מיל) מהגבול ההולנדי וכ-40 קילומטרים (25 מיל) מהים. בשנת 2015 מנתה אוכלוסיית העיירה 5,280 אזרחים. ערך מורחב – מחנה הריכוז אסטרווגן ב-1933 הוקם באסטרוגן מחנה ריכוז. בשנת 1936 פורק המחנה ושימש עד 1945 כמחנה שבויים עבור אסירים פוליטיים, ואחר כך עבור אסירי הצו לילה וערפל.   מדיה וקבצים בנושא אסטרווגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסטרווגן ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלוסנבירג

פלוסנבירג (בצפון בווארית: Flossenbirch) היא עירייה במחוז נוישטאדט אן דר וולדנאב (אנ') בבוואריה שבגרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה שכן בעיירה מחנה הריכוז פלוסנבירג. ההתייחסות הראשונה לקיומה של פלוסנבירג הייתה ב-948. טירת העיירה הייתה המעוז של בית הוהנשטאופן. מאוחר יותר, פלוסנבירג השתייכה לרוזנות פפאלץ-זולצבאך ופעל בה בית המשפט האזורי של פְלוֹס (אנ') בנסיכות הבוחר מבוואריה מ-1777. כיום, היא ממוקמת באזור המנהלי פאלץ העליון (אנ'). ערך מורחב – מחנה הריכוז פלוסנבירג בעיירה מוקם מחנה הריכוז פלוסנבירג מ-1938 עד 1945. ב-23 באפריל 1945, הדיוויזיה ה-90 של הארמייה השלישית שחררה את המחנה ללא כל לחימה. החלק העליון והעתיק ביותר של טירת פלוסנבירג פלוסנבירג במבט מצפון - מערב. ברקע הטירה אתר האינטרנט הרשמי של פלוסנבירג מדיה וקבצים בנושא פלוסנבירג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בל והתנין

בֵּל והתנין או בל והדרקון הוא ספר חיצוני המהווה את אחת משלש התוספות לספר דניאל. דניאל הוא יועצו של מלך בבל, ולפי גרסה אחרת של כורש. הבבלים עבדו את האל בֵּל, הקריבו לו מאכל ומשקה והאמינו שהאל אוכל אותם. דניאל התערב עם המלך, על חייו הוא, כי יצליח להוכיח שבל האל לא אוכל ולא שותה. לפי בקשת דניאל ננעל היכל בל בלילה על מנעול ובריח, כאשר האוכל והשתייה מונחים לפני הפסל. כוהני בל התגנבו בלילה אל המקדש דרך דלתות נסתרות, זללו את כל הערוך לבל ושתו את היין. אלא שדניאל שפך בחשכה אפר על רצפת ההיכל, ובבוקר הוכח פשעם באמצעות העקבות שהותירו באפר. הכוהנים גורשו והמלך התיר לדניאל לנתץ את פסל בל. בהמשך עבדו תושבי בבל תנין (לעיתים הוא מכונה 'דרקון'). דניאל הבטיח למלך כי יהרוג את התנין מבלי שיגע בו. הוא הכין לתנין מאכל מזפת בלולה בחֵלֵב ושיער. התנין נחנק ומת, וכרסו התבקעה. הבבלים כעסו והתלוננו כי המלך מתייהד. המלך, כצעד הגנתי, השליך את דניאל לגוב האריות. אלוהים חולל נס, שלח את חבקוק והציל את דניאל. המלך הוציא את דניאל מהבור והשליך את חורשי רעתו לבור. סיפור בל והתנין הוא אחת התוספות לספר דניאל המופיעות עם ספר דניאל בתרגום השבעים. גרסה יוונית נוספת של הסיפור מופיעה בתרגום התנ"ך ליוונית של תיאודוטיון. טרטוליאנוס התייחס לסיפור כאל חלק מנבואת דניאל, ואוריגנס טען שהסיפור ראוי להשתייך לקאנון הנוצרי, אולם הוא לא נכלל בקאנון הברית הישנה באופן רשמי על ידי אבות הכנסייה. רק בשלב מאוחר יותר נכלל הסיפור בקאנון של הכנסייה הקתולית, כפרק י"ד של ספר דניאל, עד היום. בקאנון הפרוטסטנטי הסיפור אינו מופיע. אזכורים לסיפור בל והתנין מופיעים בבראשית רבה, בירושלמי ובתנחומא. הסיפור גם מופיע בספר דברי הימים של ירחמיאל בן שלמה, במאה ה-11 או ה-12. בשנת 1830 הוציא יצחק פרנקיל את הסיפור בתרגום לעברית, בשני סיפורים בשמות "הבעל בבבל" ו"התנין בבבל". בשנת 1839 פרסם יצחק זיבנברגר את בל והתנין בעברית וביידיש עם שאר התוספות לספר דניאל בספרו ״חיי טוביה״, במסגרת פעולתו להפצת הספרים החיצוניים בקרב הקוראים היהודים. החוקרים סוברים שהסיפור נכתב במקור בארמית או בעברית. דליה עמארה, סיפור בל והתנין - המקור, התרגומים והיחס בין הגרסאות. אפריל 1996. הוספות לספר דניאל (כולל הטקסט המלא) באתר דעת מאמר על בל והדרקון הכולל קישורים לטקסט המלא של הספרים החיצוניים ולמאמרים אודותם (אנגלית) "בל והדרקון", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הסיפור בספרים החיצונים - חלק שני, מהדורת אברהם כהנא, בתרגומו של דוב היליר. תל אביב, תרצ"ז, עמ' 226–247. בויקישיתוף בל והתנין באתר "ויקיליברס"(הקישור אינו פעיל), סיפור בל והדרקון, מתוך האתר של שמעון בוזגלו בל והתנין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "בל והדרקון", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) בראשית רבה סח יצחק זעקיל פרנקל, כתובים אחרונים, ליפשיץ 1850, עמוד 157-160, באתר היברובוקס חיי טוביה, עמ' 13–15, 74-83 BEL AND THE DRAGON, Jewish Encyclopedia
ג'ייקוב וייסבורן

ג'ייקוב וייסבורן (22 במרץ 1892 בפרנקפורט דמיין - 20 בינואר 1939 בפלוסנבירג ) היה שטורמבאנפיהרר אס אס גרמני והמפקד הראשון של מחנה הריכוז פלוסנבירג. ג'ייקוב וייסבורן, ששירת כחייל בחיל הים במשך 18 שנים, היה חבר במפלגה הנאצית ובאס אס. לאחר עליית הנאצים לשלטון, הוא נשלח בתחילה לתפקיד במחנה הריכוז דכאו מינואר 1935 וכתוצאה מהעברה עונשית, למחנה הריכוז אסטרווגן בסוף 1935. באפריל 1936 קיבל וייסבורן תפקיד של מנהיג מחנה משנה במחנה הריכוז דכאו. מסוף 1936 עד יולי 1937 פעל כשוצהפטלאגרפיהרר במחנה הריכוז זקסנהאוזן ולאחר מכן כמפקד במחנה הריכוז בוכנוולד. וייסבורן, אלכוהוליסט כרוני, מונה למפקד הראשון של מחנה הריכוז פלוסנבורג בתחילת מאי 1938 ונשאר בתפקיד עד ינואר 1939. ב-20 בינואר 1939 התאבד וייסבורן על ידי שתיית רעל בפלוסנבורג משום שנחקר על מעילה שביצע לכאורה בתקופתו במחנה הריכוז בוכנוולד. תום שגב, חיילי הרשע. על תולדות מפקדי מחנות הריכוז, הוצאת דומינו, 2001 SS-Personal | KZ-Gedenkstätte Flossenbürg, www.gedenkstaette-flossenbuerg.de
לוחות אלומיניום מרוכבים

לוחות אלומיניום מרוכבים (באנגלית: Aluminium composite panels) הם חומר חיפוי מודרני המשמש למגוון יישומים, בעיקר לבנייה ולשילוט. הלוחות מורכבים מפחי אלומיניום שבניהם ליבה פולימרית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מידע כללי ופירוט מוצרים. לוחות אלומיניום (לעיתים גם פח ברזל מגולוון וצבוע) שביניהם ליבה מפוליסטירן מוקצף ("קלקר") או צמר סלעים מכונים בישראל בשם "פאנל מבודד" ופופולריים לבניה קלה של מחסנים, צריפים, מבנים ארעיים וכדומה בשל קלות הקמתם, הבידוד התרמי והאקוסטי שהם מספקים והגימור האסתטי של הלוחות ללא צורך בטיח או צבע נוסף. אלוקובונד (בגרמנית: Alucobond) הוא לוח אלומיניום המורכב משתי יריעות אלומיניום וליבת פוליאתילן ביניהן. שילוב זו הופכת את אלוקובונד לקל משקל, אך קשיח ועמיד בפני נזקי מזג האוויר וקורוזיה. מסיבה זו הפך לחומר פופולרי ורב תכליתי עבור מגוון יישומים אדריכליים. אחד הבולטים שבהם הוא חיפוי קירות חיצוניים של מבנים, בזכות הוא קל לשינוי, מה שמאפשר מגוון צורות גימורים וצבעים, ובכך משמש אדריכלים ביצירת מבנים ייחודיים ומושכים מבחינה חזותית. לאלוקובונד עמידות בפני נזקי מזג האוויר, קורוזיה וחסין אש. לכן, הוא שומר על מעטפת המבנה תוך הימנעות מעלויות תחזוקה גבוהות. בנוסף, לוחות אלוקובונד נחשבים לידידותיים לסביבה היות שהם ניתנים למיחזור בקלות יחסית. שימוש נוסף שנעשה באלוקובונד למעט אדריכלות, הוא הדפסת שלטים ותמונות באיכות גבוהה. במשך 50 שנה, כלל לוחות האלוקובנד לשוק האירופי מיוצרים בזינגן (אנ'), גרמניה. מדיה וקבצים בנושא לוחות אלומיניום מרוכבים בוויקישיתוף פרטים לגבי (מפרט לדוגמה) ALUCOBOND® A2 Aluminium Composite Panels
קלקהיים

קלקהיים (בגרמנית: Kelkheim; בשמה הרשמי: קלקהיים (טאונוס) – Kelkheim (Taunus)) היא עיירה במדינת הסן בגרמניה. נכון לסוף שנת 2022 העיירה מנתה 29,112 תושבים. קלקהיים ממוקמת בדרום־מערב הרי הטאונוס (אנ'), בגבהים שבין 100 ל־515 מטרים מעל פני הים. מרכז העיר פרנקפורט נמצא כ־10 קילומטרים מזרחית לעיירה ובירת מדינת הסן, ויסבאדן, נמצאת כ־12 קילומטרים מדרום־מערב. העיר מיינץ, בירת המדינה ריינלנד-פפאלץ, נמצאת כ־20 קילומטרים מדרום־מערב. תחבורה ציבורית – את העיירה משרתתים תחנות רכבת וקווי אוטובוס המחברים אותה עם פרנקפורט, נמל התעופה של פרנקפורט (הנמצא בסמוך) וערים נוספות בסביבה. כמו כן, מהעיירה יוצאים כבישים לפרנקפורט ולוויסבאדן, והם גם מקשרים אותה עם האוטובאן. צרפת סנט פונס (אנ'), אוברן-רון-אלפ, צרפת (מ־1971) הממלכה המאוחדת היי וויקומב (אנ'), אנגליה, הממלכה המאוחדת (מ־1985) "Bevölkerung in Hessen am 31.12.2022 nach Gemeinden", ‏יוני 2023 (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא קלקהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלקהיים (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נילי ואזנה

נילי ואזנה היא חוקרת מקרא, פרופסור חבר בחוג למקרא ומרצה בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. ואזנה נולדה וגדלה ברחובות. היא למדה את הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית, תחת שרה יפת. היא מכהנת כעורכת כתב העת השנתי של המכון למדעי היהדות בעברית בנושא חקר המקרא והמזרח הקדום. ואזנה עומדת בראש התוכנית הבינלאומית לסטודנטים לתואר מוסמך במקרא באוניברסיטה העברית. היא האחראית האקדמית על התוכנית ללימודי עברית מקראית מטעם e-teacher. ואזנה שימשה כראש ועדת המקצוע ללימוד התנ"ך בחינוך הממלכתי. ב-2019 קיבלה תואר פרופסור ומונתה לראש החוג למקרא, תפקיד בו כיהנה במשך שנתיים עד שהוחלפה בידי נועם מזרחי. ואזנה חיברה את הספר "כל גבולות ארץ: גבולות הארץ המובטחת במחשבת המקרא על רקע המזרח הקדום". מחקרה מתמקד בתולדות מחשבת המקרא לאור ספרות המזרח הקדום, בעיקר בספרים יהושע, עמוס וקהלת, וכן בתגובות לאימפריה האשורית. נילי ואזנה, באתר Academia.edu חוקי מלחמה במקרא - סדרת הרצאות, באתר יוטיוב, ערוץ בית אבי חי נילי ואזנה, באתר מרכז מנדל סכוליון באוניברסיטה העברית נילי ואזנה, באתר החוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית