laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מורס

האם התכוונתם ל... קוד מורס – שיטת תקשורת טקסטואלית סמואל מורס – ממציא אמריקני, אבי הטלגרף וקוד מורס מפתח מורס – מכשיר לשידור קוד מורס מורס (מיתולוגיה) – התגלמות המוות במיתולוגיה הרומית (מקביל לתנטוס במיתולוגיה היוונית) בוב מורס – כדורסלן אמריקאי מורסה (או מורסא) – פצע בעור עם ליחה רוברט מורס (אנ') – שחקן וזמר יהודי-אמריקאי מרגרט מורס נייס – אורניתולוגית אמריקאית
הדרייב אין (תל אביב)

הדרייב אין בתל אביב היה בית קולנוע פתוח בשיטת דרייב אין, היחיד מסוגו בישראל, שפעל ברחוב אייזיק רמבה בתל אביב, מצפון למרכז הירידים וסמוך ללונה פארק. הדרייב אין נפתח ב-11 במרץ 1973 ונסגר בשנת 2000. במקום הוקם חניון מכוניות ענק, שבקצהו המזרחי מסך ברוחב של 30 מטרים, והוא הכיל 960 מקומות חנייה הערוכים בצורת מניפה, וליד כל אחד מהם רמקול שהיה מונח על חלון הרכב. בעת פתיחתו היה מחיר הכניסה אליו 4.5 לירות למכונית. הסרט הראשון שהוקרן במקום היה "ספר הג'ונגל", וכאשר התארכו קטעי הפרסומות שהוקרנו צפצפו הנהגים במשך דקות. במקום נערכו גם הופעות של זמרים מפורסמים כגון הופעה של צביקה פיק. באמצע שנות ה-80 החלו להקרין בדרייב אין סרטים פורנוגרפיים בימי שישי בלילה, ורבים העדיפו לצפות בהם בחינם מגבעת האוניברסיטה. בעת הקמתו של הדרייב אין טרם נחנכו נתיבי איילון, ועם סלילת הכביש המהיר, היו נהגים שנהגו לעצור בשולי הכביש כדי לצפות בסרטים. לאחר סגירת המקום תכננה עיריית תל אביב להפוך את השטח לפארק אופניים - הכולל סלילת מסלול אספלט שיפעל כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, אך לבסוף נעשה ניסיון נוסף בשנת 2005 להפעיל את המקום, וזה כשל. במשך השנים שאחרי הסגירה נעשו ניסיונות למכור את השטח או להפעיל בו עסקים שונים. בשנת 2009 הופעל במקום מסלול להדרכת נהיגה עד שלבסוף הפך לחניון. בשנת 2011 החליטה חברת אחוזות החוף שבבעלות עיריית תל אביב, האחראית על החניונים בתל אביב, כי אגודות הסטודנטים יוכלו להקרין סרטים במקום. בדיונים לפיתוח השטח עלו בין ההצעות הקמת קריית תקשורת שתכלול גם אולפני טלוויזיה גדולים לצילום (במקום אולפני הרצליה) וכן הציעו הקמת מעונות סטודנטים (שלבסוף קמו במתחם אוניברסיטת תל אביב ומוכרים בשם "מעונות ברושים"). ב-27 ביוני 2012 החליטה עיריית תל אביב-יפו להקים במתחם אולם ספורט רב-תכליתי, שישמש בין היתר, את קבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב, כל זאת כחלק מתוכנית לשדרוג גני התערוכה הסמוכים. בנובמבר 2014 נפתח במתחם מרכז ספורט עירוני תל אביב-יפו, לאחר זכייתה של קבוצת שלמה במכרז על מתן חסות ושם מסחרי נקרא האולם "היכל קבוצת שלמה". באוגוסט ובנובמבר 2020, לאחר סגירת בתי הקולנוע בעקבות מגפת הקורונה בישראל, נפתח הדרייב אין למשך מספר ימים. מדיה וקבצים בנושא הדרייב אין בוויקישיתוף מותו של שומר השער - כתבה על הדרייב אין באתר "נטוש" של האדריכל שרון רז כתבה על הדרייב אין בתל אביב באתר "רשומות" הדרייב-אין מדומם מנוע, באתר גלובס, 2 בנובמבר 1999 יואב זיתון, בלי פורנו: הדרייב-אין חוזר לתל-אביב, באתר ynet, 26 בינואר 2011. עידו אפרתי וגיל מלמד, מתחם הדרייב אין יהפוך למרכז נהיגה, באתר nrg‏, 23 ביוני 2009 דותן לוי, בלעדי ל"כלכליסט" - מרכז הירידים יעבור שדרוג ב-2 מיליארד שקל, באתר כלכליסט, 23 באוגוסט 2011 משה כהן, ‏עד 200 מכוניות ובלי פופקורן: הדרייב אין בת"א שב לפעילות, באתר מעריב אונליין, 5 באוגוסט 2020 איתי בלומנטל, הקורונה מחזירה לחיים את מתחם הדרייב אין בת"א שיפעל מהשבוע הבא, באתר ynet, 30 ביולי 2020
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (יפו)

בניין המטה הארצי של משטרת ישראל ביפו שכן ברחוב סלמה מספר 18 ליד שכונת בתי ורשה ביפו. בתקופת שלטון המנדט הבריטי הוקם בניין המשטרה הבריטית בן קומה אחת ששימש גם בתור סדנא לתיקון כלי רכב של הצבא הבריטי. לאחר קום המדינה, ב-31 באוגוסט 1951, קיבלה את הבניין משטרת ישראל והוקמו מעליו 3 קומות נוספות ששימשו את המטה הארצי של משטרת ישראל ושלוחות של ארגון השוטרים הבינלאומי ושל FBI עד להקמת בניין המטה הארצי של משטרת ישראל בקריית הממשלה ע"ש מנחם בגין בירושלים אליו עברו רוב היחידות ששכנו עד אז בבניין. בין השאר פעלו בבניין סדנת רכב ומחלקת הקשר. לאחר המעבר המשיכו לפעול בבניין מחלקת המנהלה ומחלקת ההונאה. כן פעלו בבניין מחלקת האבדות והמציאות. לזמן קצר פעל בו גם לשכת הגיוס של המשטרה באזור תל אביב. לאחר מעבר המטה הארצי לירושלים הועבר לבניין המדור לחקירות פשעי הנאצים. ב-12 בינואר 1976 פרצו לבניין שלושה עבריינים וגנבו כספת פלדה במשקל 400 קילוגרם שהיו בתוכה 1.6 מיליון לירות. לאחר מצוד נתפסו השודדים. השוד היווה השראה לכתיבת הסרט "מתחת לאף" שצולם בבניין בשנת 1982 בכיכובם של משה איבגי ואורי גבריאל. בשנת 1985 נהרג איש העסקים מיקי אלבין, לאחר שנפל מהקומה השלישית בבניין, בו שהה לרגל חקירה. בשנת 2000 נהרס הבניין לצורך הקמת בניין מטה משטרת תל אביב ע"ש רב ניצב דוד קראוס יחד עם פינויה של תחנת המשטרה בכיכר השעון ברחוב רזיאל. לאחר הריסתו של הבניין עברה השלוחה אל מטה שירות בתי הסוהר ברמלה. בשנת 2005 נחנך בניין המשטרה החדש על חלקו של השטח בו שכן בניין המשטרה וחציו השני ששכן מול אצטדיון בלומפילד שימש לחנייה עד שנמכר לעיריית תל אביב. בניין המטה הארצי של משטרת ישראל בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (תל אביב) רון פז, ‏הבניין המנדטורי של המטה הארצי ביפו נהרס, באתר גלובס, 12 באוגוסט 2001 למשטרת ישראל דרושים מכונאי רכב, מעריב, 15 באוקטובר 1965 טכנאי טלפרינטר וטכנאי אלקטרוניקה, מעריב, 19 במאי 1967 משטרת ישראל המטה הארצי אגף המנהלה, דבר, 15 בפברואר 1979 נדחתה גביית עדות ידלין, דבר, 12 במאי 1977 משאית משטרה תחזיר מאות התיקים למשרד הדתות, מעריב, 16 באוקטובר 1980 העברת משרד אבידות ומציאות בת"א, מעריב, 14 בדצמבר 1978 לשכת הגיוס הועברה, מעריב, 24 באפריל 1968 בוגדנוס קוזי, מעריב, 10 בדצמבר 1978 200 אלף דולאר ו-200 אלף לירות, דבר, 13 בינואר 1976 7 שנות מאסר, דבר, 30 בספטמבר 1976
יעל אופנבך

יעל אופנבך (נולדה ב-1968) היא מוזיקאית, מתופפת ופזמונאית ישראלית. חברת להקת "הברירה הטבעית". נולדה בחיפה. למדה באנגליה מוזיקה הודית וטאבלה, וכן צילום. בשנת 1992 הצטרפה ללהקת הברירה הטבעית, ומאז היא חברה בלהקה כמתופפת ונגנית כלי הקשה. הייתה בת זוגו של שלמה בר, מנהיג "הברירה הטבעית", ולהם שלושה בנים. הפיקה וניהלה את ההופעות והסדנאות של בר בישראל ומחוצה לה. כמו כן היא מלווה נגנים הודים במוזיקה הודית קלאסית. אופנבך עוסקת בכתיבה, וכמה משיריה הולחנו בידי שלמה בר ומושרים על ידי הברירה הטבעית. אחד משיריה, "גברת ריטה לין", יוצא נגד השימוש בריטלין לילדים. יעל אופנבך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בן שלו, בצל הטרגדיה שפקדה את "בייבי אוריינטל", יצא האלבום השלישי של הפרויקט, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2016 מידע על יעל אופנבך בקטלוג הספרייה הלאומית יעל אופנבך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבסטיאן (סרט)

סבסטיאן (באנגלית: Sebastiane) הוא סרט קולנוע בריטי שנוי במחלוקת שיצא בשנת 1976, ובוים על ידי פול האמפרס ודרק ג'רמן, שזה סרטו הראשון באורך מלא. את המוזיקה לסרט יצר בריאן אינו. הסרט מציג את חייו של סבסטיאן הקדוש ואת הוצאתו להורג במטח חיצים שהפכה איקונית ובעקבותיה נעשה מרטיר נוצרי. מרבית המחלוקת סביב הסרט עסקה בהומוארוטיקה המוצגת בו, בעיקר ביחסים שבין דמויות החיילים. הסרט ידוע בשל הוויזואליה המרשימה שבו, ובשל העובדה שהיא סרט הקולנוע ראשון שצולם כולו בלטינית מדויקת עד לכדי תרגום של חלק מהדיאלוגים ללטינית וולגארית. בנוסף, נהוג להתייחס ל"סבסטיאן" כסרט הקולנוע הראשון שהציג הומוסקסואליות באור חיובי. הסרט הופץ מחדש ב-DVD במרץ 2005, ומאז הפצתו המחודשת הוא מוקרן מעת לעת בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם. בשנת 300 לספירה, סבסטיאן מגורש מרומא העתיקה ונשלח לגלות במאחז נידח המיושב אך ורק על ידי גברים. על מנת לספק את יצרם המיני מקיימים הגברים יחסים הומוסקסואליים ביניהם במאחז המשמש לרבים מהם כמעין "מקום מפלט" למימוש פנטזיות מיניות. סבסטיאן הופך למושא תשוקה עבור קנטוריון רב עוצמה אך מסרב להתמסר לו. הוא מקדיש עצמו אך ורק לעבודת האל, דבר שמביא לקרב אלים בין השניים. הומוסקסואליות ביוון העתיקה "סבסטיאן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סבסטיאן", באתר נטפליקס "סבסטיאן", באתר AllMovie (באנגלית) "סבסטיאן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סבסטיאן", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "סבסטיאן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם יצחק קאהן

רבי אברהם יצחק הכהן קאהן (ו' בטבת ה'תרע"ד, 4 בינואר 1914 - כ"ז בכסלו ה'תשנ"ז, 8 בדצמבר 1996) היה מייסד חסידות תולדות אהרן, חתנו של רבי אהרן ראטה. על שמו קרויה חסידות תולדות אברהם יצחק. נולד בצפת לרב אהרן דוד ושיינדל ברכה. אמו הייתה נכדת ר' אברהם יצחק הלר, בנו של הרב שמואל הלר ועל שמו נקרא. בילדותו עבר עם משפחתו לטרנסילבניה. למד אצל רבי ישראל פריינד מהוניאד (בנו של רבי אברהם יהושע פריינד) ואצל רבי יהודה סגל רוזנר בסקלהיד. כמו כן היה תלמידו וחסידו של רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר. לאחר פטירתו של רבי אהרן ראטה בשנת 1947 קיבלו עליהם רוב החסידים את מנהיגותו של חתנו רבי אברהם יצחק שהיה לאדמו"ר מ"תולדות אהרן". מיעוטם של החסידים בחרו בגיסו, רבי אברהם חיים ראטה, שבהמשך הקים את חסידות שומרי אמונים. בתקופת מנהיגותו נוסדו מוסדות של החסידות בישראל ובארצות הברית. נפטר בחנוכה תשנ"ז (דצמבר 1996) לאחר כ-50 שנות כהונה. עוד טרם פטירתו התפלגו החסידים לשני מחנות. רוב החסידים תמכו בבנו רבי דוד קאהן, שירש את מקומו כאדמו"ר מתולדות אהרן. השאר הפכו לחסידי אחיו הבכור רבי שמואל יעקב קאהן, שהקים חצר חדשה בשם חסידות תולדות אברהם יצחק. בין תלמידיו בלט הרב מאיר ברנדסדורפר. קונטרס אהבת הבורא, נדפס בסוף שומר אמונים של חותנו, וכן הוספות וביאורים שלו לספר זה דברי אמונה, בענייני אמונה וביטחון, תורה, תפילה ומידות, דפוס ראשון תשכ"ז אסיפת מכתבים, דפוס ראשון תש"מ קונטרס כוונת התפילה, תשמ"א קונטרס דברי אמת ואמונה, ירושלים תשנ"ח אוסף מכתבים, בענייני אמונה וביטחון ועבודת ה', תשס"א הרב שמואל יעקב קאהן - האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק הרב דוד קאהן - האדמו"ר הנוכחי מתולדות אהרן הרב משה קאהן - ראש ישיבת תולדות אהרן הרב אהרן קאהן - אב"ד דברי אמונה מונסי, חתן רבי שמואל חיים ראובן וואגשאהל מלאנצהוט. נפטר בתש"ף מנגיף הקורונה. הרב ישראל חיים קאהן - מכהן כאדמו"ר מנחלת אהרן בבית שמש. חתנו של הרב אברהם צבי בעק ממלבורן. הרב יוסף יואל קאהן - משפיע חסידי, מכונה "האדמו"ר ממבקשי אמונה", חתן רבי מנחם מונדרר. דינה - אשת רבי דוד צבי שלמה נפתלי בידרמן מלעלוב בורו פארק. רייזל - אשת הרב נפתלי צבי רוטנברג, בנו של הרב משולם פייש מקוסון. הקימה ומנהלת את ארגון הסיוע ליתומים ואלמנות "זה לזה". הרב נפתלי צבי הוא רבם של חסידי תולדות אהרן בבית שמש. שפרה לאה - אשת הרב שלמה זלמן כץ, רב חסידי תולדות אהרן בוויליאמסבורג צבי משי זהב, אספקלריה המאירה, תולדות חייו, ירושלים ה'תשנ"ח בנימין בראון, "עליותיה ומורדותיה של הקנאות: חסידות שומרי אמונים ושלוחותיה כמקרה מבחן", הרצאה בקונגרס העולמי למדעי היהדות ה-17, תשע"ז, באתר Academia.edu. כרטיס הקבר של אברהם יצחק קאהן, באתר הר הזיתים אברהם יצחק בן אהרן דוד קאהן (1914-1996), דף שער בספרייה הלאומית
שאול קצנלנבוגן

הרב שאול קצנלנבוגן (אפשטיין) (תקפ"ח, 1828 - י"ט בתשרי תרנ"ב, אוקטובר 1891) היה רבן של הערים קוסובה וקוברין. סבם של הרב אברהם ישעיהו קרליץ ופרופ' שאול ליברמן. נולד למשפחת אפשטיין, דור רביעי לרב אריה לייב הלוי אפשטיין, בעל הפרדס. אביו היה הרב מאיר הלוי אפשטיין ("ר' מאיר שניפעסקער"), דיין בווילנה ורב בקופישוק. התגורר בהורדנה ונישא לבת העיר. החליף את שמו מאפשטיין לקצנלנבוגן. בשנת תרי"ח (1858) התמנה לרבה של קוסובה, ביוזמת הרב יצחק אלחנן ספקטור, שהיה אז רבה של נובהרדוק. כיהן ברבנות קוסובה במשך עשרים וארבע שנים. בשנת תרמ"ב (1882) עבר לכהן כרבה של קוברין. ניהל את הקהילה היהודית הגדולה בעיר, ובין השאר ייסד קופת גמ"ח, שלאחר פטירתו נקראה על שמו "מעשה שאול". הסכמתו מתנוססת על ספרים תורניים שיצאו בימיו. את מקומו ברבנות קוסובה מילא חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ. בנו הרב אברהם מאיר אשכנזי – רב בלאהויסק, מחבר הספר "אמרי נועם". בנו הרב בנימין איסר הלוי – רב בוויזנה, מחבר הספר אבן ישפה בניו מרדכי יהונתן וחיים לייב – התגוררו ברובנה. חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ, אבי משפחת קרליץ. בנו הוא החזון איש. חתנו הרב משה ליברמן, צאצא של בעל ה"קרן אורה" ואחיינו של הרב מלכיאל טננבוים, בעל "דברי מלכיאל". בנו הוא פרופ' שאול ליברמן. גיסו, בעל אחותו חיה, הוא הרב חיים שור. בנו הוא הרב אליהו יעקב דב שור, אב"ד זופראן ומחבר הספר "נטיעות חיים". גבעת שאול, קונטרס הספד שהוציא חתנו
חנה (פירושונים)

חנה הוא שם פרטי עברי האם התכוונתם ל... חנה – אמו של שמואל הנביא חנה ושבעת בניה – סיפור תלמודי תפילת חנה – תפילת אמו של שמואל הנביא חינה – טקס הנהוג בעדות שונות לפני החתונה יד חנה – קיבוץ הנקרא על שם חנה סנש ויקטוריה חנה – זמרת ושחקנית ישראלית חנ"ה חינה (פירושונים) האנה חנא
באדן (מדינה)

באדן (בגרמנית: Baden) הוא אזור ומדינה היסטורית בדרום מערב גרמניה. באדן בתור מרקיזות, דוכסות גדולה ורפובליקה התקיימה בצורות שונות בין שנת 1112 עד לתבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה וחלוקתה בין בעלות הברית. כיום אזור באדן ושטחי המדינה ההיסטורית נמצאים בצד המערבי של מדינת באדן-וירטמברג לאורך הגבול עם צרפת. מדינת באדן נוסדה בשנת 1112 בתור מרקיזות באדן, כתוצאה מפירוק דוכסות שוואביה. במהלך ימי הביניים, סבלה באדן ממלחמות רבות באזור בעיקר משום מיקומה על גבול צרפת. בשנת 1806 קיבלה באדן את התואר דוכסות גדולה והמשיכה לשמר את עצמאותה גם במהלך הרפורמציה שהנהיג נפוליאון לאחר שכבש את גרמניה. בקונגרס וינה בשנת 1814 הוכרה באדן כיישות מן המניין בקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1919, עם הקמתה של רפובליקת ויימאר, חדלה באדן מלהיות דוכסות גדולה והפכה לרפובליקת באדן. באדן איבדה את זהותה הטריטוריאלית עם סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, ולבסוף אוחדה בשנת 1952 עם וירטמברג והוהנצולרן לכדי המדינה באדן-וירטמברג בגרמניה. קהילת יהודי באדן מדיה וקבצים בנושא באדן בוויקישיתוף באדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) באדן (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שקיבלה ללא שום התנגדות מועצת הביטחון של האו"ם ב-17 במרץ 2011, לאכוף אזור אסור לטיסה מעל לשמי לוב. ההצעה הוצעה על ידי הממלכה המאוחדת, לבנון וצרפת. המדינות שתמכו בהצעה היו ארצות הברית (חברה קבועה), בוסניה והרצגובינה, גבון, דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת (חברה קבועה), לבנון, ניגריה, פורטוגל, צרפת (חברה קבועה), וקולומביה. המדינות שנמנעו מהצבעה כלשהי בנושא היו ברזיל, גרמניה, הודו, סין (חברה קבועה), ורוסיה (חברה קבועה). אף מדינה לא התנגדה להצעה. החלטה זו קשורה לעיקרון אחריות להגן שאומץ על ידי ארגון האומות המאוחדות. ערך מורחב – ההתקוממות בלוב (2011) מ-15 בפברואר 2011 החלה סדרת הפגנות בלוב בהשפעת גל המחאות בארצות ערב ומהשראת המהפכה בתוניסיה ובמצרים. ההפגנות גלשו להתקוממות בלוב ולמלחמת אזרחים כוללת בין המורדים שנגד שליט לוב מועמר קדאפי והמהפכה שחולל בשנת 1969 במדינה, לבין תומכיו. קדאפי הורה לחייליו הנאמנים להחזיר את הערים שבשליטת המורדים לידיו ולהפציץ את הערים, ובמיוחד את העיר המרכזית והמעוז של המורדים בנגאזי. כשקדאפי הצליח להחזיר את כמעט כל הערים המורדות חוץ מבנגאזי לשליטתו, תכנן לכבושה באמצעות הפצצתה מהאוויר, אף שדווח כי כמה מהטייסים המפציצים בחיל האוויר הלובי עורקים מהפקודות. מדינות העולם, ובראשם מדינות המערב גינו את פעולות מועמר קדאפי, ואף דנו בהחלטה להתערב צבאית בלוב כדי לעזור למורדים ולהצילם משפך הדמים שעלול להתרחש בבנגאזי. ב-17 במרץ התנהל דיון במועצת הביטחון של האו"ם בעקבות ההצעה להתערבות צבאית כוללת בלוב של אכיפת אזור ללא טיסה מעל לשמי המדינה כדי למנוע הפצצות של קדאפי על המורדים. 10 מדינות הצביעו בעד האכיפה, 5 נמנעו, ואף אחת לא התנגדה. מדינות שהן חברות קבועות במועצת הביטחון כתובות באותיות מודגשות. ערך מורחב – התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב (2011) יומיים לאחר ההחלטה באו"ם תקפו 4 מדינות: צרפת, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וקנדה את כוחות קדאפי, צרפת בעיקר מהאוויר ושאר המדינות בעיקר מהים בשיגור טילים ימיים על מעוזי קדאפי. לאחר מכן מדינות אחרות, כולל מדינות ערביות עזרו גם הם באכיפת האזור ללא טיסה, ומסייעים למורדים להשטלת על הערים שבשליטת קדאפי ולהגן עליהם מפני הפצצות מהאוויר. המדינות התוקפות לא הכניסו אמנם חיילי קרקע ללוב. בזכות ההתערבות והסיוע הצבאי, הצליחו המורדים להשתלט על הערים אג'דבייה ומיסראתה. מדיה וקבצים בנושא החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם בוויקישיתוף
גאי צ'יימברס

גאי צ'יימברס (באנגלית: Guy Chambers; נולד ב-12 בינואר 1963) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי אנגלי. במהלך הקריירה עבד צ'יימברס עם זמרים ולהקות מצליחים בהם רובי ויליאמס וקיילי מינוג וזכה בשלושה פרסי אייבור נובלו ובשלושה פרסי המוזיקה הבריטית. בתחילת שנות התשעים הקים צ'יימברס להקה בשם "The Lemon Trees". בשנת 1993 הוציאה הלהקה אלבום בשם "Open Book" וב-1995 התפרקה הלהקה. צ'יימברס התחיל לעבוד עם ויליאמס עוד מראשית קריירת הסולו של ויליאמס והיה שותף בכתיבת ובהפקת כמה מאלבומיו המצליחים: 1997: Life thru a Lens (פלטינה ×8) 1998: I've Been Expecting You (פלטינה ×10) 2000: Sing When You're Winning (פלטינה ×8) 2001: Swing When You're Winning (פלטינה ×8) 2002: Escapology (פלטינה ×6) 2003: Live at Knebworth (פלטינה ×2) 2004: Robbie Williams - Greatest Hits (פלטינה ×5) 2009: Reality Killed the Video Star (פלטינה ×3) 2010: In and Out of Consciousness: Greatest Hits 1990–2010 (פלטינה ×2) אתר האינטרנט הרשמי של גאי צ'יימברס גאי צ'יימברס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גאי צ'יימברס, באתר AllMusic (באנגלית) גאי צ'יימברס, באתר MusicBrainz (באנגלית) גאי צ'יימברס, באתר Discogs (באנגלית) גאי צ'יימברס, באתר Songkick (באנגלית) גאי צ'יימברס, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת אש קודש

ישיבת אש קודש היא ישיבה לחוזרים בתשובה, במרכז העיר רמת גן. לישיבה זו קשורה קהילת נהורא, ושתיהן ממוקמות בבית הכנסת בצלאל, בסמוך לעיריית רמת גן. הישיבה והקהילה הוקמו כשלוחה של ישיבת רמת גן. בשנת ה'תשס"ו הקימה נהורא בית מדרש לבעלי תשובה. בשנת ה'תשס"ז (2007) הוקמה בעיר ישיבה לבעלי תשובה בשם ישיבת א"ש קודש (על שם אלעזר שמאי לייבוביץ' שנרצח בפיגוע הירי בצומת זיף). הישיבה שכנה בתחילה ברמת עמידר וכיום נמצאת במרכז העיר, בסמוך לעיריית רמת גן. מסלול הלימודים בישיבה כולל לימודי גמרא בעיון ובבקיאות, הלכה, חסידות וקבלה. בנוסף, ניתנים שיעורי ערב. בראש הישיבה עומדים הרב יובל בר נתן והרב מתניה עמר. רב הקהילה שהתגבשה סביב הישיבה במרכז העיר הוא הרב אור חיים טאוב (רב מחלקת המקוואות והעירובין ברבנות רמת גן). בין מעבירי השיעורים בישיבה: הרב דוד דודקביץ' (רב היישוב יצהר) הרב אהרלה הראל (לשעבר ראש ישיבת שילה) הרב שלמה קליין (בנו של הרב משה שאול קליין) הזמר אביתר בנאי הזמר והשחקן שולי רנד הרב מיכאל לוצקי - ראש כולל בשכונת רמת שלמה (שלוחה של ישיבת מרכז הרב). מדרשת נביעה - מדרשה לבעלות תשובה, גם היא ברמת גן מיזם השראה המיועד לסטודנטים, בשיתוף עם עמותת נפש יהודי. בראשו עומד הרב אהרוני ברנשטיין. מכון הכנה לבר מצווה והדרכת חתנים וכלות עלון השבת קרוב אליך. עורך העלון הוא הרב אהרוני ברנשטיין. בעלון מופיעות בין היתר שאלות ותשובות עם הרב יהושע שפירא. טורים קבועים של הרב עדין אבן ישראל, וכן מאמרים, ראיונות וכתבות ברוח חסידית. אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת אש קודש כתבה על ישיבת אש קודש בירחון "אדרבה" התועדות ח"י אלול בישיבת אש קודש, סרטון באתר יוטיוב אתר עלון השבת קרוב אליך הרב יובל בר נתן ודרור יהב בתוכנית רדיו עם הרב עופר גיסין והרב דן טיומקין, באתר מענה כשברסלב, חב"ד ואביתר בנאי נפגשים, על "כנס נהורא", באתר ערוץ 7 מה ששני בחורים יכולים לעשות(הקישור אינו פעיל), בעלון "קרוב אליך", פרשת וארא תשע"ז תשובה עושים ביחד, באתר ערוץ 7, 23 במרץ 2017 הסכת (פודקאסט) מחפשים תשובה - שיחות בענייני תשובה ויהדות עם דרור יהב|נהורא
הארוקיצ'י היאקוטאקה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא היאקוטאקה. הרוקיצ'י היאקוטאקה (ביפנית:百武 晴吉‏; 25 במאי 1888 - 10 במרץ 1947) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה. לעיתים נקרא הרויושי היאקוטאקה וסייקיצ'י היאקוטאקה. שניים מאחיו הגדולים - סאבורו היאקוטאקה וגנגו היאקוטאקה - היו אדמירלים בצי הקיסרי היפני. היאקוטאקה נולד במחוז סאגה. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית כקצין חיל רגלים ב-1909, במחזור ה-21 שבו למד גם צ'יאנג קאי שק. ב-1921 החל ללמוד במחזור ה-33 במכללת המטה של הצבא הקיסרי ועם סיום לימודיו נשלח למטה הכללי של הצבא הקיסרי היפני. בין השנים 1925 ל-1927 שהה היאקוטאקה, אז בדרגת לויטננט קולונל, בפולין כקצין הצבא היפני. ב-1928 הוא נשלח למטה צבא קוואנטונג בסין. ב-1932 קיבל היאקוטאקה את דרגת הקולונל ולימד בבית הספר הצבאי למודיעין אותות. לאחר מכן קיבל מינוי מפקד מחלקה במטה הכללי עד 1935. לאחר שפיקד במשך שנה על רגימנט הרגלים ה-78, התמנה היאקוטאקה באפריל 1936 למפקח בית הספר הקדם צבאי בהירושימה, ובמרץ 1937 קיבל את דרגת מייג'ור-גנרל. באוגוסט 1937 התמנה היאקוטאקה למפקח בית הספר למודיעין אותות. במרץ 1939 קיבל את הפיקוד על החטיבה העצמאית המעורבת ובאוגוסט של אותה שנה קיבל את דרגת לויטננט גנרל. מחודש פברואר 1940 עד חודש אפריל 1941 שימש היאקוטאקה מפקד הדיוויזיה העשרים. במאי 1942 קיבל היאקוטאקה את הפיקוד על הארמייה ה-17 ונשלח למפקדתה ברבאול שבדרום מערב האוקיינוס השקט. במסגרת תפקידה נטלה הארמייה ה-17, תחת פיקודו של היאקוטאקה, חלק במערכות בגינאה החדשה, בגוודלקנל ובאיי שלמה. לאחר שמרבית הפעילות בזירה הוטלה על הארמייה השמינית, הפנה היאקוטאקה את יחידותיו לאיי שלמה בלבד, בעיקר לבוגנוויל. במהלך המערכה בבוגנוויל, נלכדו הוא ואנשיו על האי לאחר שבעלות הברית הקימו מתחם הגנה חזק בכף טורוקינה, ונותקו מקווי האספקה והתגבורת. התקפתו על המתחם נהדפה ויחידותיו נאלצו להתקיים ממה שמצאו באי ולהתחבא בג'ונגל ובמערות עד תום המלחמה. באפריל 1945 לקה בשבץ מוחי וחודש לאחר מכן החליף אותו גנרל מסטאנה קנדה. היאקוטאקה נפטר ב-10 במרץ 1947. Gailey, Harry A. Bougainville, 1943-1945: The Forgotten Campaign. University Press of Kentucky, 1991. ISBN 0813190479. מדיה וקבצים בנושא הארוקיצ'י היאקוטאקה בוויקישיתוף סטין אמנטרופ, ביוגרפיה של היאקוטאקה, The Generals of World War II. Gailey, עמ' 186.
זיסי סתוי

זיסי סתוי (13 באפריל 1939 – 1 בדצמבר 2021) היה עורך ספרותי ומנחה מפגשי ספרות ומוזיקה ישראלי. נולד בתל אביב ב-13 באפריל 1939 בשם זיסי זסטבקר. החל את דרכו כעורך בקול ישראל, בעריכת תוכניות ספרותיות. ערך בין השאר, גם את עיתון התזמורת הפילהרמונית הישראלית, והיה בין עורכי ירחון אגודת הסופרים "מאזנים". סתוי שימש כעורך מדור הספרות של עיתון "הבוקר" עד סגירתו, ולאחר מכן חבר מערכת העיתון "היום". במשך כ-30 שנה היה עורך מדור הספרות של ידיעות אחרונות. במהלך השנים נתן במה ליוצרים חדשים ובלתי מוכרים, בצד טיפוח יוצרים ותיקים. המשורר אבות ישורון לדוגמה, היה מן הבולטים במשוררי הדור הקודם, ששיריהם נדפסו במוסף; סתוי נתן לישורון במה כמעט חופשית. לאחר שפרש מתפקידו זה בעיתון, החליפה אותו הסופרת שולמית גלבוע. נפטר ב-1 בדצמבר 2021. "שלושים שנה, שלושים סיפורים", אנתולוגיה של הסיפורת העברית החדשה, 1993. "אשר אהבת את יצחק", סופרים כותבים ומבכים את רצח רבין, 1995. "66 משוררים", מבחר מהשירה העברית החדשה, 1996. "חמישים שנה, חמישים סיפורים", במלאת חמישים שנה למדינת ישראל, 1998. "הרחובות ממריאים לאט", שירים וצילומים מבתי הקפה של תל אביב, 1999. "מה זאת אהבה?", שירי אהבה של מיטב המשוררים העבריים בתקופתנו. משיריו של ח"נ ביאליק, ועד ימינו, 2000. "לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים", 2014. מירון איזקסון, החיבור בינו לבין הספרות העברית היה כמו החיבור בין קרובי משפחה ותיקים, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2021 זיסי סתוי, דף שער בספרייה הלאומית זיסי סתוי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מתוך עמוד הפייסבוק של זיסי סתוי
נסנאס

נסנאס (בפרסית וערבית: نسناس) הוא סוג של ג'יני מרושע במיתולוגיה הפרסית והערבית. מקור האגדה עוד בתיאוריו של פליניוס, והיא התפשטה לארצות המזרח. הנסנאס מתוארים כבני אדם חצויים לאורכם: חצי ראש, חצי גוף, יד אחת, ורגל אחת שאיתה הם מנתרים בזריזות רבה. הם בעלי יכולת דיבור, ומצויים בתימן ובחצרמוות, שם אוכלים את בשרם. מסופר שאחד הובא אל אל-מתוכל הראשון: הוא היה בעל חצי פרצוף, שהיה בחזהו, וזנב של כבש. במקורות אחרים מסופר שהנסנאס גורמים להרס על ידי הצתת בתיהם של אנשים. לפי אמונת התריסריים, הנסנאס נבראו בעידן הרביעי, בין יתר הג'יני, ומאז בריאת העולם כפי שהוא מוכר לנו, בעידן החמישי, הם בלתי נראים לבני אדם. דמות הנסנאס מופיעה בלילה ה-358 של אלף לילה ולילה, שם מסופר על מכשף שהופך מלומד לנסנאס על ידי זריית כחל בעינו. דמות הנסנאס מופיעה גם ביצירות מאוחרות שמתייחסות למיתולוגיה: כך מופיע היצור ב"פיתויו של אנטוניוס הקדוש" של גוסטב פלובר או בסדרת "ורד הנביא" של מרגרט וייס וטרייסי היקמן. http://books.google.co.il/books?id=O84eYLVHvB0C&pg=PA137&lpg=PA137#v=onepage&q&f=false GENIE – Encyclopaedia Iranica COSMOGONY AND COSMOLOGY v. In Twelver Shiʿism – Encyclopaedia Iranica Arabian Nights: 14Tale 2 - THE STORY OF THE THREE SHARPERS