laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רן גלינקא

רן גלינקא (נולד ב-1952) הוא תת-אלוף בצה"ל, כיהן כמפקד שייטת 13 וכקצין החינוך הראשי. גלינקא נולד בקיבוץ רמת רחל, בן לאל"ם שמואל גלינקא, שהתפרסם בגבורתו במלחמת העצמאות ונהרג במלחמת סיני. משפחתו עברה לקיבוץ רמת יוחנן ושם גדל וחונך עד לשרותו הצבאי. ב-1969 התגייס לצה"ל והתנדב לשייטת 13. השלים את הכשרת מסלול הלוחם ויצא לקורס קצינים. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. לאורך שנותיו ביחידה השתתף במבצעים רבים, כסגן מפקד השייטת פיקד על הכוח העיקרי של היחידה במהלך מבצע כחול וחום. ב-1991 החליף את שי ברוש ומונה למפקד השייטת, תפקיד בו כיהן עד 1994. פיקד על השייטת בין היתר במבצע דין וחשבון ובמבצע "מאמץ משותף", בו חיסלו לוחמי השייטת בלבנון את סלימאן עבד אל־רידא, בכיר בארגון אמל. ב-1995 מונה למפקד הנח"ל וב-1997 לקצין החינוך הראשי. השתחרר מצה"ל ב-1999 ובדצמבר אותה שנה מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה, אך התפטר לאחר מספר חודשים. בספטמבר 2001 מונה על ידי רענן כהן, באותה העת השר הממונה על רשות השידור, לשמש המנכ"ל זמני של הרשות. למרות רצונו של כהן למנותו כמנכ"ל קבוע, סירב ראש הממשלה אריאל שרון לאשר את המינוי, על רקע ביקורתו של שרון את אופי השידורים של חדשות הערוץ הראשון והוא סיים את תפקידו במרץ 2002. גלינקא בעל תואר ראשון בכלכלה ולוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן ולימודים לקראת תואר שני בשיווק ומימון. בשנים האחרונות עוסק ביזמויות טכנולוגיות בתחומים שונים. מדיה וקבצים בנושא רן גלינקא בוויקישיתוף תא"ל רן גלניקא, קורות חייו באתר הנח"ל. אורי אילון, מיהו רן גלינקא, המנכ"ל הזמני של רשות השידור?(הקישור אינו פעיל), הארץ, 4 בספטמבר 2001 אושר מינויו של רן גלינקא למנכ"ל הקבוע של רשות השידור, באתר הארץ, 21 בינואר 2002 אהוד ערן, "תמצית געגוע - ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון", הוצאת ידיעות אחרונות, 2007, עמד 104. עמרי אסנהיים, קרמבו האמיתי, באתר nrg‏, 11 במרץ 2005. יואב לימור, בלי להותיר עקבות, באתר ישראל היום, 13 בספטמבר 2018. ערן הדס, רן גלינקא: לא נהגו איתי ביושר, באתר ynet, 13 במרץ 2002 הארץ, היום מסתיימת כהונת המנכ"ל הזמני של רשות השידור, רן גלינקא; טרם הוחלט מי יהיה המנכ"ל הבא, באתר TheMarker‏, 11 במרץ 2002
הגוש הלאומי

הגוש הלאומי (בצרפתית: Le Bloc national, בערבית: الكتلة الوطنية) הייתה סיעה בפרלמנט הסורי בתקופת המנדט הצרפתי. עמד בראשה האשם אל-אתאסי, אחד מהדמויות הבולטות ביותר של הלאומיות הסורית במאה ה-20. הגוש הלאומי פעל לקידום כינון עצמאותה של סוריה תוך כדי שיתוף פעולה עם הצרפתים, זאת לאחר הכישלון הגדול של המרד הדרוזי (1925-1928). נושא חשוב נוסף שעמד בראש סדר העדיפויות של הסיעה היה האיחוד המחודש של סוריה ולבנון לאחר שהצרפתים פיצלו את הטריטוריות עם תחילת המנדט שלהם על האזור ב-1920. על רקע זה פיזרו הצרפתים את הפרלמנט הנבחר בסוריה ב-1928. בפרלמנט זה שהיה הפרלמנט הסורי הראשון מאז תקופתו של המלך פייסל הראשון, זכה הגוש הלאומי למספר המושבים הרב ביותר ומאז כוחו הלך והדרדר. את הגוש הרכיבו שתי מפלגות עיקריות: מצד אחד מפלגת העם שהייתה מוכוונת יותר לכינון מחדש של המלוכה בסוריה, ומצד שני מפלגת אל-אסתכלאל שהייתה מוכוונת יותר לכינון רפובליקה ערבית סורית. הקבוצה הראשונה הורכבה מנאמניה של משפחת האשם ותפישתם הייתה יותר פאן-ערביות. הקבוצה השנייה דגלה בלאומיות מקומית סורית. ניכר כי ישנם הבדלים משמעותיים בתפישות העולם של הקבוצות, אך שיתוף הפעולה ביניהן נתפש כחיוני על מנת לגבש חזית סורית חזקה מול הצרפתים. עקב החלשותו של הגוש ב-1932, אל-אתאסי שם את תמיכתו בבחירות של אותה שנה במחמד עלי אל-עביד שנבחר לנשיאות. כעבור שנתיים משהתברר שאל-עביד מנהל משא ומתן עם הצרפתים לעצמאות סורית הדרגתית תוך כדי הסכמה לנוכחות צרפתית קבועה בסוריה, יזם הגוש שורה של צעדי מחאה שכללו שביתות והפגנות שסיכלו את המהלך. ב-1936 הוכר הגוש כגורם המייצג הבלעדי של העם הסורי ונשלח לפריז לדון בהסכם עצמאות. תוך מספר חודשים הצליח הגוש לגבש את חוזה העצמאות הצרפתי-סורי של 1936 אך זה מעולם לא אושרר בפרלמנט הצרפתי, מה שדחה את קבלת העצמאות הסורית למלחמת העולם השנייה. למרות הירידה בחשיבות הסיעה בזירה הפוליטית הסורית, אנשיה המשיכו להיות מעורבים במאבק לעצמאותה של סוריה ובפוליטיקה הסורית גם לאחר העצמאות. תרומתה כמפלגת הגג הראשונה לתנועות הלאומיות בסוריה הייתה מכרעת. הגוש הלאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ון מילס

סר ג'ון מילס (באנגלית: Sir John Mills;‏ 22 בפברואר 1908 – 23 באפריל 2005) היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, זכה בפרס האוסקר עבור תפקידו בסרט "בתו של ריאן". נולד בשם לואיס ארנסט ווטס מילס (Lewis Ernest Watts Mills), במחוז נורפוק שבאנגליה. אחותו הייתה השחקנית אנט מילס (אנ'). התעניין במשחק מגיל צעיר והופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה בשנת 1927 ב"היפודרום לונדון". הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בסרט The Midshipmaid ב-1932, הוא התפרסם בסרט "היה שלום מר צ'יפס" ב-1939 כששיחק לצידו של רוברט דונאט. במהלך מלחמת העולם השנייה הופיע בסרטים פטריוטיים כמו "The October Man" ו-"Ice Cold in Alex". הפריצה הגדולה של מילס הייתה בשנת 1946 כששיחק בתפקיד הראשי בסרט "תקוות גדולות" עיבוד קולנועי של הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. לאחר מכן גילם דמויות של גיבורים בריטיים כמו רוברט פלקון סקוט בסרט "Scott of the Antarctic" ב-1949. אשתו הראשונה הייתה איליין ריימונד, ממנה התגרש ב-1940, ולאחר מכן התחתן עם מרי היילי בל, סופרת. שתי בנותיהם ג'ולייט מילס והיילי מילס שחקניות קולנוע אף הן. בנה של היילי קריספיאן מילס הוא זמר פופ מצליח. בשנת 1970 זכה מילס בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר, על תפקידו כשוטה הכפר בסרטו של דייוויד לין "בתו של ריאן". הוא השתתף ביותר ממאה סרטים. בין השאר בתפקיד קטן בסרט "מי הנערה הזאת" בכיכובה של מדונה. בשנת 1977 קיבל מילס קיבל תואר אבירות מהמלכה אליזבת. תפקידו הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בסדרה Quatermass מ-1979 בה הופיע בתפקיד ראשי. בתיאטרון הופיע בשנת 1988 במחזמר "קאטס". ב-2003 הופיע בפעם האחרונה בקולנוע בסרט "צעירים יפים ומבריקים" של סטיבן פריי, שם גילם דמות של בן 95 המסניף קוקאין במסיבה. ג'ון מילס מת בגיל 97 בביתו בבקינגהאמשייר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון מילס בוויקישיתוף ג'ון מילס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון מילס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון מילס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון מילס, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון מילס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון מילס, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון מילס, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון מילס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מחוזות ניקרגואה

מבחינה מנהלית ניקרגואה מחולקת ל-15 מחוזות (departamento) ו-2 אזורים אוטונומיים (regione autónoma). המחוזות מחולקים לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות ניקרגואה בוויקישיתוף
וילם הראשון, נסיך אורנז'

וילם מאורנז' או וילם מאוראניה (בהולנדית: Willem van Oranje‏; 24 באפריל 1533 – 10 ביולי 1584) שכונה וילם השתקן, נחשב למייסדה של הרפובליקה ההולנדית. וילם נולד ב-24 באפריל 1533 במבצר דילנבורג שברוזנות נסאו, מדינה שהייתה שייכת באותה תקופה לאימפריה הרומית הקדושה. הוא היה בנו הבכור של וילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג ויוליאנה משטולברג, ויורש העצר של נסיכות אורנז' (אוראניה) (אנ'). אף על פי שאביו ואמו היו פרוטסטנטים, גודל וילם כקתולי בחצר-המלכות של קרל החמישי אשר הבחין בכשרונותיו המדינאיים. בעניינים מדיניים רבים גילה וילם חכמה שקטה, שזיכתה אותו אחר כך בתואר "השתקן". בשנת 1566 ירש פליפה השני, מלך ספרד את כס המלכות של אביו, כשליט ספרד והולנד. בשנת 1559 הוא מינה את וילם לסטאדהאודר של מחוזות אוטרכט, צפון הולנד, דרום הולנד וזיילנד. וילם לא יכול היה להשלים עם יחסו הרע של פליפה כלפי הפרוטסטנטים בהולנד, ועד מהרה הפך למנהיג ההתנגדות לשלטון הספרדי. בשנת 1567 נשלח הדוכס מאלבה להולנד על מנת לכפות עליה את מרותו של פליפה. וילם הבין שאם הולנד רוצה לפרוק מעליה את עול השלטון הספרדי, אין לה ברירה אלא להילחם בו. הניסיונות הראשונים להילחם בשלטון הספרדי נכשלו. בשנת 1576 חתמו שבעה-עשר המחוזות של הולנד, במידה רבה בזכות מאמציו של וילם, על אמנה שבה התחייבו להתאחד נגד ספרד, וכך אילצו את הספרדים לתת להם במידה מסוימת חופש דתי. עשרת המחוזות הדרומיים חתמו על איחוד, בו הכריזו על עצמאותם מספרד. בשנת 1581 נבחר וילם כשליט על הולנד, כשהוא נשבע אמונים לפליפה כביכול, ולמרות התנגדותו של פליפה למרד, ככלל, ולוילם כפרט, על מנת לשמור על עמימות פוליטית[דרושה הבהרה]. כעבור שלוש שנים, לאחר פרסום צו רשמי החתום על ידי פליפה והמבטיח כי רוצחו של וילם יקבל תואר אצילות, ב-10 ביולי 1584, נרצח וילם בידי שכיר חרב של פליפה בלתסר ז'ראר. המנון הולנד נכתב לכבודו ונחשב להמנון הלאומי העתיק בעולם. ב-6 ביולי 1551 התחתן וילם עם אנה ואן אגמונט, בתם של מקסימיליאן ואן אגמונט ופרנסואה דה לאנוי. נישואיהם של בני הזוג היו מאושרים, ונולדו להם 3 ילדים: מריה (1553–1555) פיליפ וילם (1554–1618) מריה (1556–1616) ב-25 באוגוסט 1561 התחתן וילם עם אנה מסקסוניה, בתם של מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואגנס מהסן, ממנה נולדו לו 5 ילדים: אנה (1562) אנה (1563–1588) מאוריץ אאוגוסט פיליפ (1564–1566) מאוריץ (1567–1625) אמיליה (1569–1629) ב-24 באפריל 1575 התחתן וילם עם שארלוט דה בורבון, בתם של לואי, דוכס מונפנסייה וז'קלין דה לונגווי. אף הנישואים הללו היו מוצלחים, ונולדו להם 6 בנות: לואיזה יוליאנה (1576–1644) אליזבת (1577–1642) קתרינה בלגיקה (1578–1648) שארלוטה פלנדרינה (1579–1640) שארלוטה בראבנטינה (1580–1631) אמיליה אנטוורפיאנה (1581–1657) ב-12 באפריל 1583 התחתן וילם עם לואיז דה קוליני, בתם של גאספאר דה קוליני השני ושארלוט דה לאוואל, ממנה נולד לו בן אחד: פרדריק הנדריק (1584–1647) מדיה וקבצים בנושא וילם הראשון, נסיך אורנז' בוויקישיתוף וילם הראשון, נסיך אורנז', באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילם הראשון, נסיך אורנז', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קניון מרטין

קניון לי מרטין (באנגלית: Kenyon Lee Martin; נולד ב-30 בדצמבר 1977 בסגינוו, מישיגן) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. מרטין נבחר על ידי ניו ג'רזי נטס במקום הראשון בדראפט 2000. בעונת הרוקי שלו (2000/2001), הוא קלע 12 נקודות, הוריד 7.4 ריבאונדים וחסם 1.7 פעמים בכ-33.4 דקות בממוצע למשחק, הוא נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. בעונתו השנייה, הוא העמיד ממוצעים של 14.9 נקודות, 5.3 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.7 חסימות והוביל את קבוצתו, יחד עם ריצ'רד ג'פרסון וג'ייסון קיד לגמר ה-NBA, אך קבוצתו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס. בעונתו השלישית ב-NBA, מרטין הוביל את הנטס בפעם השנייה ברציפות לגמר, אך קבוצתו הפסידה שוב, הפעם לסן אנטוניו ספרס. בעונה שלאחר מכן, הוא העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק ונבחר לשחק כפורוורד במשחק האולסטאר, בו קלע 17 נקודות, הוריד 7 ריבאונדים ומסר 3 אסיסטים ב-23 דקות משחק. לאחר עונת 2003/2004, מרטין הועבר בטרייד לדנוור נאגטס תמורת שלוש בחירות דראפט עתידיות בסיבוב הראשון. במשך שש עונותיו בדנוור קבע ממוצעים של 12.8 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים, 1.2 חטיפות ו-1.1 חסימות למשחק ואף שימש כקפטן הקבוצה. בעונת 2010/11 חלה ירידה ביכולתו של מרטין, כאשר לראשונה בקריירה שלו סיים עונה עם ממוצע חד ספרתי, 8.6 נק' ב-48 משחקים בלבד. בהמשך שיחק במועדון הסיני קשיאנגיאנג גוואנז'וי ולאחר מכן חזר ל-NBA ושיחק בלוס אנג'לס לייקרס, ניו יורק ניקס ובמילווקי באקס, כאשר חלה ירידה מתמדת ביכולתו. בתום עונת 2014/5, בה שיחק במילווקי, ואותה סיים עם 1.8 נק' ב-11 משחקים בלבד החליט מרטין לפרוש מכדורסל. כיום משמש מרטין כפרשן בתוכנית הרדיו הפופולרית,The Herd, העוסקת בספורט. מרטין הוא אחיו למחצה של ריצ'רד רובי, ואביו של קניון מרטין הבן. מדיה וקבצים בנושא קניון מרטין בוויקישיתוף קניון מרטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN
גמישות

האם התכוונתם ל... גמישות מחשבתית – תכונה אנושית אלסטיות (בעברית: גמישות) - תכונה פיזיקלית של גוף מוצק שיכול להתעוות ולחזור לצורתו הקודמת גמישות (כלכלה) – מונח בתחום הכלכלה גמישות (אנטומיה) – יכולת התנועה של מפרקי הגוף בטווחי התנועה הפיזיולוגים שלהם גמישות פנוטיפית (ביולוגיה) - היכולת של מערך גנטי נתון לייצר מופעים שונים של תכונה מסוימת, או רמות שונות של ביטוי שלה, תחת תנאי סביבה שונים. גמישות של מערכת העצבים – היכולת של מערכת העצבים להשתנות בהתאם להתנסות של האורגניזם בסביבה (מקרה פרטי של גמישות פנוטיפית).
גלישת גוף

גלישת גוף (באנגלית: Bodysurfing) היא פעילות ספורט גלישת גלים ללא שימוש בגלשן אלא בעזרת הגוף בלבד. כדי לתפוס גלים צריך הגולש להתמקם לקראת בוא הגל ולחתור חזק ולהתיישר עם ידיו מושטות לפנים. וריאציות אחרות הן גלישה מתחת לגל ועליה על הגל, היזרקות על הגל והישפכות איתו, ועוד. ברחבי העולם מתקיימות תחרויות מסודרות בין גולשים כשהמפורסמות בהן הן - Pipeline Bodysurfing Classic, תחרות המתקיימת בחוף הצפוני של אוהאו שבהוואי ו-The World Bodysurfing Championships, הנערכת מדי שנה בחודש אוגוסט באושנסייד, קליפורניה מאז 1977. מדיה וקבצים בנושא גלישת גוף בוויקישיתוף
זואיטרופ

זואיטרופ (באנגלית: Zoetrope) הוא מכשיר המייצר אשליה של תנועה באמצעות העברה מהירה של תמונות נייחות אל מול חריצים המשמשים לצפייה. מקור השם הוא בשפה היוונית "גלגל חיים" (מיוונית: "ζωή" (חיים) + "τροπος" (גלגל)). הזואיטרופ עשוי מגליל חלול ובו חריצים אנכיים. מתחת לחריצים, בצד הפנימי של הגליל ישנה רצועה ובה סדרה של תמונות. כאשר הגליל מסתובב, הצופה מביט דרך החריצים בתמונות הנמצאות בצד השני של פנים הגליל. כאשר הגליל מסתובב במהירות הנכונה, התוצאה היא אשליה של תנועה. הזואיטרופ הומצא בסין במאה ה-2, והומצא בשנית במערב במהלך המאה ה-19, בדומה למכשירים דומים כפנקיסטיסקופ וזואופרקסיסקופ. המצאת המכשיר הייתה חלק מההתפתחות הטכנולוגית שהובילה לבסוף להופעת הראינוע בסוף המאה ה-19. מתמונה לתנועה אתר מוזיאון המדע. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתדרלת לאון

קתדרלת לאון (שמה המלא בספרדית: Catedral de Santa María de León), הנקראת גם "בית האור" או "Pulchra Leonina", היא קתדרלה קתולית הבנויה בסגנון גותי, בלאון, צפון-מערב ספרד. הקתדרלה נבנתה על אתר בו שכנו מרחצאות רומיות עתיקות מהמאה ה-2, שכעבור 800 שנה הוסבו לארמון על ידי אורדוניו השני, מלך לאון. הקתדרלה הנוכחית נבנתה במאה ה-13 על ידי האדריכל אנריקה והושלמה במאה ה-16. היא הוכרזה כ"נכס תרבותי" (Cultural Interest) ב-1844. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי קורן (Rayonnant) היא הראשונה והאחרונה בסגנון זה בספרד. היא ידועה בזכות שעריה, חלונות הרוזטה המרשימים שלה, בית המקהלה הקורן (אחד העתיקים בסגנון הגותי בספרד) ובפיסול העדין של מספר דמויות, כגון הבתולה בלאנקה. הקתדרלה ידועה גם בזכות החזית המערבית שלה, בעלת שני המגדלים (על כל מגדל צריח מחודד, אחד במרקם תחרה עטור קרוקטים והשני במרקם חלק), המופרדים מגוף הספינה הראשית ומשאירים רווח בו ניתן לראות את התמיכות הדואות של הקתדרלה. במרכז החזית חלון רוזטה קורן. המגדל הדרומי ידוע כמגדל השעון. שלושת השערים בחזית מעוטרים בפסלים ונמצאים בין שני המגדלים. ראוים לציון הם הפסלים של הבתולה בלנקה ו-Locus Appellation. פנים הקתדרלה משלב אדריכלות גותית נאה, ציורים, פיסול, חלונות ויטראז' ויצירות אחרות. בית המקהלה נבנה על ידי חוסקווין, קופין מהולנד וחואן דה מאלינאס. יצירת אמנות שראויה לציון היא מסך הפלאטרסק (סגנון אמנות ספרדי) מאחורי הקבר של המלך אורדוניו. חלונות הויטראז' בסגנון Rayonnant תופסים כ-1800 מטר רבוע, ונעשו במאות ה-13 עד ה-15, ונחשבים למעולים באיכותם. בקפלה הראשית ישנו מזבח מאת Nicolás Francés (המאה ה-15) וכד כסף המכיל את שרידי סאן פרוילאן, הקדוש הפטרון של העיר לאון, שהוכן בידי אנריקה דה ארפה. הקלויסטר מהמאות ה-13 עד ה-15 מכיל קישוטים פיסוליים על עמודים, אפריזים ואדנים. מוזיאון הקתדרלה מכיל אוסף גדול של יצירות אמנות ותשמישי קדושה בעל כ-1500 פריטים. האוסף כולל 50 פסלי רומנסק, פסלי מרים, אם ישו וכן פסלים מהעת העתיקה ועד המאה ה-18. הוא כולל יצירות מאת חואן דה חוני, גרגורין פרננדס, מאטאו קרזו. כמו כן הוא כולל טריפטיכון מאנטוורפ, תנ"ך של המוזערבים ומספר קודקסים. ארכיון הקתדרלה מכיל את כתב היד הראשון בשפה הלאונית, הנודיציה דה קסוס (Nodicia de Kesos). החזית המערבית של הקתדרלה בית המקהלה מבט כללי חלון רוזטה מבנה הקיר עם טריפוריום מואר פנים קתדרלת לאון קמרונות מקום המצלב האפסיס והמזבח המפואר חלון רוזטה מבנה הקיר עם טריפוריום מואר מבט מבחוט על תמיכות דואות וצריחונים אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת לאון Webcam of León Cathedral
א-דורה

האם התכוונתם ל... אל דורה – סיבוב גביית מיסים שעשה ואלי בוילאייט שלו פרשת מוחמד א-דורה – האשמת ישראל בהריגתו של נער פלסטיני
קפה רייסר

קפה רייסר (באנגלית: Café racer) הוא סוג של אופנוע שרוכבי אופנועים היו מסבים את מבנהו באופן עצמאי בעיקר בשנות ה-60 של המאה ה-20. לעיתים התייחס הכינוי "קפה רייסר" גם לרוכבים עצמם. עם התעצמות התופעה החלו יצרנים שונים להציג בשנות ה-70 גרסאות מסחריות לאופנועי "קפה רייסר". אופנועי "קפה רייסר" היו במקור אופנועי כביש רגילים שמבנם הוסב כדי לשפר את ביצועיהם ולשמש למרוצים פיראטיים. סוגת מרוצים זו התפתחה בתחילת שנות ה-60, בעיקר בבריטניה, וכונתה כך, כי המרוצים נערכו בכבישים רגילים, בין קפיטריות בצידי הדרכים. התפתחות הכבישים המהירים ומזנוני הדרכים בהם הגבירה את המשיכה בקרב הרוכבים לאופנועים מהירים יותר. אחד מסוגי המרוצים שנהגו הרוכבים לבצע היה מרוץ כנגד השעון שהתבסס על אורכו של שיר רוק אנד רול שנוגן במכונת תקליטים. בזמן זה היה על הרוכב לרכב ממזנון הדרכים לעבר מחלף קרוב ובחזרה בטרם הסתיימה נגינת השיר. השיפורים באופנועי קפה רייסר נסובו בעיקר סביב עדכון תנוחת הרכיבה, כשהשיפור הנפוץ ביותר היה הנמכת ידיות הכידון, לעיתים אף מתחת למשולש החיזוק העליון של המזלג הקדמי. שיפור נוסף, בוצע באמצעות החלפת מושב האופנוע המקורי במושב בעל מבנה שטוח, גבוה ומרוחק מידיות הכידון. לעיתים אף הוספה מסיכת חזית קדמית מסביב לפנס הראשי. שינויים אלו סייעו לשפר את יכולת הניהוג של האופנוע במהירות גבוהה. הם גם סייעו בהגברת מהירותו הסופית של האופנוע כך שלעיתים נחצה רף מאה המייל לשעה. דגמי האופנועים ששימשו בסיס לאופנועי הקפה רייסר היו לרוב מתוצרת בריטית כדוגמת טריומף, BSA ומצ'לס. לאחר מספר שנים, בעקבות פופולריות התופעה, החלו יצרנים שונים, לאו דווקא בריטים, לייצר דגמי "קפה רייסר" מסחריים. עם זאת, הופעתם של האופנועים היפניים בעלי ארבעה הצילינדרים, הפכה את אופנועי הקפה רייסר למיותרים כיוון שהאופנועים המקוריים היו חזקים ממילא ובהמשך אף החלו להיות מוצעים מראש עם מאפיינים כדוגמת תנוחת ישיבה ומיגון רוח שיצרו את טיפוס אופנועי הספורט. כיום איבדו אופנועי הקפה רייסר את ייעודם המקורי, כיוון שאופנועי הספורט המוצעים על ידי היצרנים הם בעלי ביצועים טובים בהרבה. מעת לעת, אך לעיתים רחוקות, ניתן לראות דגמי יצרנים חדשים המיוחסים לקבוצת הקפה רייסר, אך אופנועים אלו נבנים בעיקר כדי לשחזר את המראה המקורי של אופנועי הקפה רייסר. למרות הדמיון ביניהם, יש להבחין בין אופנועי קפה רייסר לאופנועים המכונים סטריט פייטר (Street Fighter). גם מקורם של אופנועי סטריט פייטר הוא באופנועי כביש שעברו עדכון עצמאי על ידי רוכבים, אך בניגוד לקפה רייסר, אלו הם אופנועי ספורט שהיו בעלי ביצועים טובים יותר במצבם המקורי ועדכונם כולל בעיקר פעולות הנוגעות לפן העיצובי של האופנוע כמו הסרת חלקי המעטה החיצוני (פיירינג) וחשיפת חלקי המנוע המוסתרים. כיום מקוטלגים אופנועי קפה רייסר וגם אופנועי סטריט פייטר כחלק מקבוצה גדולה יותר של אופנועי עירום. מדיה וקבצים בנושא קפה רייסר בוויקישיתוף
וזן

וֶזֶן או δ בכלב גדול הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים כלב גדול והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. למרות בהירותו הכוכב קיבל ציון באייר δ בלבד, ייתכן בשל מיקומו הדרומי שמקשה על הצפייה בו מאירופה, שם קרבתו אל האופק מעמעמת את בהירותו. פרוש שמו של וזן הוא "משקולת" בערבית (وزن). וזן הוא על-ענק צהוב בעל סיווג ספקטרלי F8 Ia, במרחק של כ-1,800 שנות אור כך שזהו אחד מהכוכבים הרחוקים ביותר שנראה מכדור הארץ ככוכב בהיר במיוחד. בהירות נראיתו הגדולה על אף המרחק הגדול נובעת מכך שהכוכב מאיר בעוצמה של פי 50,000 מעוצמת ההארה של השמש. רדיוס הכוכב הוא בערך פי 200 מרדיוס השמש, כלומר קרוב לרדיוס המסלול של כדור הארץ, ומסתו כ-17 מסות שמש. טמפרטורת פניו היא כ-6,200 קלווין, מעט יותר מטמפרטורת השמש. וזן נמצא בשלבי התפתחות אחרונים, לאחר ששלב היתוך המימן בליבתו הסתיים ועבר לשכבות חיצוניות יותר. כתוצאה מכך הכוכב התנפח והפך לעל-ענק בדרכו להפוך לעל-ענק אדום. בשל מסתו הגדולה צפוי וזן להתפוצץ בסופרנובה. וזן באתר של ג'ים קלר וזן בכוכבים גדולים וזן, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים Wezen - Delta Canis Majoris - HD54605 - HIP34444
וייטנאם איירליינס

וייטנאם איירליינס (באנגלית: Vietnam Airlines, בוייטנאמית: Tổng Công ty Hàng không Việt Nam) היא חברת התעופה הלאומית של וייטנאם. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה בעיר הבירה האנוי. החברה מפעילה טיסות ל-61 יעדים במזרח הרחוק, אוקיאניה ואירופה. בשנת 2018 זכתה החברה בתואר "מחלקת התיירים פלוס הטובה ביותר". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. צי המטוסים של החברה נכון לספטמבר 2020: בנובמבר 2018 התפרסם שהחברה שוקלת להפעיל טיסות לתל אביב החל מספטמבר 2019. אתר האינטרנט הרשמי של וייטנאם איירליינס (בשפות מרובות) מדיה וקבצים בנושא וייטנאם איירליינס בוויקישיתוף וייטנאם איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק וייטנאם איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם וייטנאם איירליינס, ברשת החברתית טיקטוק מדיה וקבצים בנושא וייטנאם איירליינס באתר Airliners.net 2018 World Travel Awards: והזוכה בענף התעופה היא..., באתר Passportnews, ‏2018-12-04 פרטי צי המטוסים של וייטנאם איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית) זיו ריינשטיין‏, וייטנאם איירליינס רוצה לטוס לישראל כבר מספטמבר הקרוב, באתר וואלה, 28 בנובמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות תעופה ובנושא וייטנאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת הגדוליניט

קבוצת הגדוליניט היא קבוצה של מינרלים נזוסיליקטיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל גדוליניט, המינרל הראשון מקבוצה זו שזוהה, ולעיתים קבוצת הדטוליט על שם המינרל דטוליט, חבר אחר בקבוצה, או גם קבוצת הדטוליט/גדוליניט. קבוצת הגדוליניט היא קבוצה של מינרלים המאופיינים במבנה המשלב יריעות הבנויות מארבעונים של סיליקה (Sio4) ושל בוראט (B(O,OH)4) או של תחמוצת הבריליום, כשבין היריעות מחברים קטיונים מתכתיים. למרות המבנה השכבתי כמעט לא ניתן להבחין בפצילות במינרלים החברים בקבוצה. בחלק מהמינרלים מופיעות עפרות נדירות. הנוסחה הכללית של חברי הקבוצה היא (x(B, Be)SiO4(OH, O, כאשר x יכול להיות סידן, ברזל, מגנזיום, צריום, לנתן, בדיל, איטריום, נאודימיום, סקנדיום, בדיל, איטרביום וארביום. בייקריט – (Ca4B4(BO4)(SiO4)3(OH)3•(H2O גדוליניט-(Y)‏ - Y2Fe2+Be2Si2O10 גדוליניט-(Ce)‏ - Ce,La,Nd,Y)2Fe2+Be2Si2O10) דטוליט – (CaBSiO4(OH הומיליט - Ca2(Fe++,Mg)B2Si2O10 היגניט-(Ce)‏ - Ce2Be2(SiO4)2(OH)2 היגניט-(Y)‏ - Y2([ ])Be2Si2O8(OH)2 היגניט-(Yb)‏ - Yb,Y)2([ ])Be2Si2O8(OH)2) ויסטפיט - Mn++4Sn++++B2(SiO4)4(OH)2 מינאסז'ראיסיט - CaY2Be2Si2O10 Deer, W. A., Howie, R. A., and Zussman, J., 1997, Rock-forming minerals: Volume 1A, Second Edition, Orthosilicates. The Geological Society, Bath, UK. ISBN 1-897799-8-88 קבוצת הדטוליט/גדוליניט באתר Mineral Galleries
Fring

פרינג הוא פריט תוכנה לטלפון נייד שאפשר לאחד את הקהילות המקוונות ותוכנות המסרים השונות. היישום אפשר להתחבר דרך האינטרנט במכשיר הסלולרי לרוב הרשתות החברתיות ותוכנות המסרים הקיימות, להציגן תחת רשימה דינמית אחת הכוללת את אנשי הקשר השונים. כמו כן היישום אפשר לבצע שיחות טלפון המבוססות על טכנולוגיית VoIP תוך שימוש בתוכנות מסרים המאפשרות שירות זה, בדיקת דואר אלקטרוני, שיתוף קבצים וכן הלאה. פיתוח המוצר החל על ידי היזם הישראלי אבי שכטר ב-2005. היישום היה זמין ללא תשלום.
ולוול פסטרנק

וֶלוֶול פסטרנק (באנגלית: Velvel Pasternak;‏ 1 באוקטובר 1933‏ – 11 ביוני 2019) היה חוקר מוזיקה יהודי שהתגורר בארצות הברית והתמחה בעיקר בחקר מוזיקה חסידית. במהלך עבודתו הוציא פסטרנק הקלטות רבות הקשורות לתחום עבודתו. הוא הוציא למעלה מ-26 הקלטות ו-150 ספרים מאז 1971. על אף שתחום עבודתו השתרע על מוזיקה ישראלית, יידית, לדינית ומוזיקה שעסקה בשואה, הוא הרצה לרוב על מוזיקה חסידית. פסטרנק נולד בטורונטו שבקנדה, להורים שהיגרו לקנדה מפולין ב-1930. לאחר שקיבל חינוך יהודי מסורתי בעירו, נשלח ללמוד בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. שנה לפני שנסמך לרבנות עזב את האוניברסיטה ועבר ללמוד בבית הספר ג'וליארד. בנוסף, קיבל תואר מוסמך בחינוך מוזיקלי באוניברסיטת קולומביה. לאחר מכן, עבד מספר שנים כמורה לזמרה בבתי ספר יהודיים, מנצח מקהלות ומרצה לחזנות. בהמשך שב לאוניברסיטת קולומביה ללמוד לדוקטורט. בשנת 1971 ייסד את הוצאת Tara (שם ההוצאה נגזר משמה של בתו עטרה), ובה הוציא מגוון פרסומים של מוזיקה יהודית: יצירות חזנות, אנתולוגיות של מוזיקת כליזמרים, וכן מלחינים מודרניים של מוזיקה יהודית כמו שלמה קרליבך. נפטר ב-11 ביוני 2019, בעקבות דום לב שבו לקה במאי 2019, ממנו לא התאושש. הותיר אחריו את רעייתו, גולדי לבית גרבר, שני בנים, שלוש בנות, נכדים ונכדות. ספר הזיוף היהודי (1997) מעבר להבה נגילה חברת המוזיקה היהודית (2003) שירים שלעולם לא שותקים - הפולקלור והשירה של השואה (2003) The Wisconsin Jewish Chronicle, 17 June 1994, p. 3 ולוול פסטרנק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולוול פסטרנק, באתר MusicBrainz (באנגלית) ולוול פסטרנק, דף שער בספרייה הלאומית ולוול פסטרנק באתר WorldCat Identities רשימת הפרסומים של ולוול פסטרנק, בקטלוג הספרייה הלאומית ולוול פסטרנק באתר Geni תקציר של "שירים שלעולם לא שותקים" (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) יוסי ביילין, שירה חסידית – מקור מים חיים: פגישה עם וולוול פסטרנק, דבר, 30 ביוני 1970 Velvel Pasternak Oral History Interview, interviewed by Hankus Netsky, Yiddish Book Center's Wexler Oral History Project, August 15, 2011 Joseph Berger, Velvel Pasternak, Preserver of Hasidic Music, Is Dead at 85, הניו יורק טיימס, June 12, 2019 Henry Sapoznik, Velvel Pasternak, Champion Of Traditional Jewish Music, Dies At 86, The Forward, June 13, 2019 (הגרסה המקורית ביידיש) Joseph Berger, Velvel Pasternak, Preserver of Hasidic Music, Is Dead at 85, הניו יורק טיימס, June 12, 2019. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.