laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סיכון שוק

סיכון שוק הוא סיכון המתייחס להפסדים פוטנציאליים כתוצאה מתנודות בשווקים. בין סיכוני השוק העיקריים: סיכונים בשערי ריבית: עלייה בשער הריבית עלולה להביא לייקור עלויות המימון לחברות ויחידים מחד, ולירידה בשערי איגרות חוב מסוימות. סיכונים בשוק המט"ח: עלייה בשערם של מטבעות חוץ עלולה לפגוע ביבואנים ולווים שחובם נקוב במט"ח. ירידה בשערי מט"ח עלולה לפגוע ביצואנים, ובבעלי הכנסות הנקובות במט"ח. סיכונים בשוק הסחורות: עלייה במחירי חומרי גלם עלולה לפגוע ביצרנים, ואילו ירידה במחיריהם עלולה לפגוע במחזיקי מלאים גדולים. סיכונים בשוק המניות: ירידות בשוק המניות עלולות לפגוע בערכם של תיקי השקעות. כדי להתמודד עם סיכוני שוק, ובעיקר כנגד שלושת הראשונים, נוקטות חברות מדיניות של ניהול סיכונים פיננסיים, ובכלל זאת גידור הסיכונים תוך שימוש במכשירים פיננסיים שונים. כדוגמה, חברת תעופה עשויה לגדר את מחיר הדלק שהיא רוכשת, המהווה חלק ניכר מהוצאותיה, בתקופות של עליית מחירים. קופת גמל עשויה לגדר את תיק השקעותיה כנגד ירידות בשוק המניות. יצואנים עשויים לגדר את הכנסותיהם במטבע חוץ. לכל גידור קיימת עלות, ובפרט בגידורים לטווח ארוך, ולכן בתקופות של עליות מחירים ממושכות, כפי שהתרחשו בשוקי הסחורות בשנים 2007-2008, יעילותם פוחתת. PRICO פריקו ניהול סיכונים, מתודולוגיה ומאמרים מקצועיים בנושא ניהול סיכוני שוק(הקישור אינו פעיל) אדם רויטר ניהול סיכונים פיננסיים, הוצאת עמיחי. אדם רויטר, ניהול סיכונים פיננסיים בעקבות משבר 2008, הוצאת ידיעות ספרים.
הנס הוליין

הנס הוליין (באנגלית: Hans Hollein; ‏30 במרץ 1934, וינה – 24 באפריל 2014, וינה) היה אדריכל ומעצב אוסטרי שזכה פרס פריצקר לשנת 1985. הנס הוליין סיים את לימודיו בבית הספר לאדריכלות באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ב-1956. בזכות מלגת הצטיינות שבה זכה התאפשר לו לממן את המשך לימודיו בארצות הברית. הוא המשיך את לימודיו במכון הטכנולוגי של אילינוי (שאת לימודי האדריכלות אז ניהל מיס ון דר רוהה) עד 1959 ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי עד 1960. הוא עבד כאדריכל במספר משרדים בשוודיה ובארצות הברית לפני ששב לווינה ב-1964 שם הקים משרד אדריכלים משלו. הוליין עבד כפרופסור אורח באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס בשנים 1963, 1964 ו-1966. בשנים 1967–1976 לימד כפרופסור באקדמיה לאמנות שבדיסלדורף. מאז 1976 לימד כפרופסור באוניברסיטה לאמנויות שימושיות בווינה. נוסף על עבודתו כאדריכל הציג הוליין תערוכות שונות, בין היתר בביאנלה של ונציה לאמנויות. בשנת 1980 עיצב את הבמה לדרמה שהפיק ארתור שניצלר בווינה בשם "Der Einsame Weg". הוליין היה מוכר בין היתר בזכות הביקורת החריפה שמתח נגד זרם הפונקציונליזם של הגישה המודרניסטית והשתייכותו לזרם האדריכלות הפוסט מודרנית. מאז שנות ה-70 זכה הוליין להכרה בין-לאומית בזכות עבודותיו הייחודיות. 1964–1965, חנות הנרות נטי, וינה. 1970, גלריית ריצ'רד פייגן, ניו יורק. 1972, חנות התכשיטים שולין, וינה. 1972–1982, המוזיאון הלאומי של אבטיברג, ליד דיסלדורף. 1978, משרד התיירות של וינה. 1983, רושטראסה, ברלין. 1987–1991, המוזיאון לאמנות מודרנית, פרנקפורט. 1990, האס האוס, וינה. 1996–2001, שגרירות אוסטריה, ברלין. 1997–2002, בנק צנטרום, ולדוז, אוסטריה. 1997–2002, ולקניה, המרכז האירופאי לוולקנולוגיה, אוברן, צרפת. מדיה וקבצים בנושא הנס הוליין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הנס הוליין הוליין, הנס 1934 עיצוב, אדריכלות, ציור, באתר עמל קשת רוזנבלום, מת האדריכל והמעצב האוסטרי הנס הוליין, באתר הארץ, 27 באפריל 2014 הנס הוליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Architekt Hans Hollein Gestorben, הודעה על מותו (בגרמנית)
בנות בתיה

בנות בתיה (בשמה המלא - תנועת בנות בית יעקב בתיה) היא ארגון נוער לבנות חרדיות הפועלת בישראל מאז שנות השלושים, ומרכזה בירושלים. נכון ל-2022 כמנכ"ל התנועה משמש הרב ישעיהו ליברמן, וכמנהל-פועל בנו הרב ישראל ליברמן. בין ערכיה המוצהרים של התנועה: השקפת עולם יהודית; תגבור החינוך הערכי, בפרט באזורי מצוקה; שירות למען הקהילה; צמצום פערים חינוכיים וחברתיים; חינוך לדו-קיום; הגשמה אישית. התנועה הוקמה על ידי הרב הלל ליברמן כמסגרת לחינוך משלים לבנות חרדיות הלומדות במערכת בתי הספר בית יעקב. מאז שנת 2005 מפעילה התנועה מסגרת חינוכית לבנות בחופשת הקיץ (פרויקט "אתנחתא"). על פי פרסומי התנועה השתתפו בפרויקט רבבות חניכות. התנועה נקראת על שם המורה בטי (בתיה) רוטשילד שהגיעה משווייץ לקראקא פולין בעקבות בקשתה של שרה שנירר. בפולין פעלה התנועה במסגרת תנועת בנות אגודת ישראל. בשנות הארבעים פרסמה התנועה עלון לחניכות בשם "הד בתיה", ממנו ראו אור קרוב לעשרים גיליונות, באופן לא סדיר. בשנות החמישים התפרסם "הד בתיה" כמדור בשבועון "המודיע לילדים" של אגודת ישראל. בעשורים הבאים התפרסם "הד בתיה" כעלון הדרכה למדריכות הארגון. עליה לבתיה הוא אירוע שמתקיים מדי שנה ומיועד לבנות בית יעקב שלומדות בכיתות ד' וזוהי שנתם הראשונה בתנועות בתיה. האירוע מתקיים בבניני האומה בירושלים. אומדן תנועות הנוער שפרסם משרד החינוך בסוף 2005 הראה כי בתנועה פעלו 17,400 חניכות, מתוך כ-150,000 חניכים בכלל תנועות הנוער בישראל (11.6%). בסוף שנת 2006 היוו חניכות התנועה כ-14.6% מכלל חניכי תנועות הנוער בישראל. בשנים האחרונות התנועה היא הרביעית בגודלה בישראל (אחרי הצופים העבריים, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא). לפי פרסומי התנועה היו בה בשנת 2008 49,532 חניכות ו-1,862 מדריכות, הפועלות ב-217 סניפים ב-52 יישובים. פעילות התנועה תוקצבה במשך השנים על ידי משרד החינוך. בשנת 2002, למשל, קיבלה התנועה הקצבה של כ-1.16 מיליון ש"ח. בשנת 2005 הגיעה תמיכת משרד החינוך לכ-5.1 מיליון ש"ח. ב-2013 עצר משרד החינוך את התמיכה בתנועה בעקבות חשדות לדיווח כוזב אודות מספר הסניפים והיקף הפעילות. התנועה נהנית מתמיכה במישור המוניציפלי. יהודית גולן, בית הלל: הרב ליברמן - האיש והמפעל (עמ' 514-489). ירושלים: ארגון בנות בית יעקב - בתיה, תשס"ט (הספר בקטלוג ULI) הד בתיה, גיליון מס' 1. תל אביב. ט"ו מנחם-אב תש"ד (הספר בקטלוג ULI). יוסף פונד, הקבצו צעירי יהודה: תנעות הנוער והצעירים של אגודת ישראל, ירושלים: כרמל, תשפ"ג. ורד לוי-ברזילי, בנות יקרות - המאבק על תנועות הנוער, בחדרי חרדים 12.12.2002 דו"ח הוועדה לבדיקת מאפייני תנועות הנוער כבסיס לקריטריוני הקצאה, מוגש לשרת החינוך לימור לבנת ולמנכ"ל משרד החינוך רונית תירוש, 2003, לוח 2 הועידה השלישית של "בנות אגודת ישראל", הצפירה, 29 באפריל 1931 עולים לבתיה, באתר שיח סוד, ‏30 בנובמבר 2017 פנינו אל השמש העולה, מצגת של משרד החינוך, 2005 ) תוצאות אומדן תנועות הנוער של משרד החינוך, 2006 מתוך גב חוברת "האור הגנוז" שהוציאה התנועה בשנת 2008 יובל בנזימן, ‏מפקד תנועות הנוער 2002, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 26 בדצמבר 2001 דין וחשבון שנתי של משרד החינוך לשנת 2005, בעמוד 92 מישאל לוי, ‏תמיכת משרד החינוך בתנועת הנוער החרדית 'בנות בתיה' הוקפאה, באתר כיכר השבת, 21 בנובמבר 2013 ראו, למשל, פירוט הגופים המתוקצבים על ידי עיריית ירושלים, 2001 ; פירוט הגופים המתוקצבים על ידי עיריית חיפה, 2007 (קובץ אקסל)
קרל יוזף אברט

קרל יוזף אברט (בגרמנית: Karl Joseph Eberth;‏ 21 בספטמבר 1835, וירצבורג - 2 בדצמבר 1926, ברלין) היה רופא גרמני, מחלוצי הבקטריולוגיה. קיבל את השכלתו באוניברסיטת וירצבורג וסיים שם גם את עבודת הדוקטורט שלו. בין השנים 1881-1865 היה פרופסור באוניברסיטת ציריך ובין 1911-1881 היה פרופסור באוניברסיטת האלה. מחקריו הידועים הם בנושאים: טיפוס הבטן אצל בני-אדם אלח דם אצל ארנבות הבית מחלת דמוית שחפת (פסאודוטוברקולוזיס) אצל חזירי-ים כמו כן, תרם למחקר בתחומי הפתולוגיה והאנטומיה. מדיה וקבצים בנושא קרל יוזף אברט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטינה

האם התכוונתם ל... אישים כריסטינה, מלכת שוודיה כריסטינה המופלאה – קדושה נוצרייה מפלנדריה מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה – מלכת ספרד אחר כריסטינה (עיירה) (אנ') – עיירה במדינת מינאס ז'ראיס, ברזיל כריסטין (ספר) – רומן אימה מאת הסופר האמריקאי סטיבן קינג קריסטין סרט אימה משנת 1983 המבוסס על הרומן של סטיבן קינג אישים ששמם הפרטי הוא כריסטינה כריסטיאניה
רווח (כלכלה)

רווח בכלכלה הוא הערך המוסף ליזם בגין השקעתו. הרווח מחושב כיתרה שבין ההכנסות בניכוי הוצאות. מרקס הגדיר רווח כהכנסה שלא מעבודה. קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים – רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה. המונח מתאר בין היתר את הרווח לתקופה בה גורמי הייצור של המשק קבועים (קרי, לא ברי שינוי) והוא תוצר המשוואה: פדיון פחות הוצאות. ההוצאות במשוואה הן הוצאות משתנות בלבד לייצור כמות מסוימת, ואינן מתחשבות בהוצאות קבועות. דוח רווח והפסד רווח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים סידר

חיים סידר (באנגלית: Howard Cedar; נולד ב-12 בינואר 1943) הוא פרופסור אמריטוס לביוכימיה, ישראלי-אמריקאי. חתן פרס ישראל לחקר הביולוגיה, פרס וולף, פרס א.מ.ת ופרס גרדנר. נולד בארצות הברית. סבו וסבתו של סידר משני הצדדים היו בעלי מכולת בפולין ובאוקראינה ובכך המשיכו כשהיגרו לארצות הברית. אמו הייתה עקרת בית ואביו עזב את בית-הספר בכיתה ו' כדי לסייע בפרנסת המשפחה ועבד כל חייו כפועל ייצור בבית חרושת. סידר למד בבית-ספר ציבורי. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ותואר דוקטור לרפואה ולפילוסופיה (MD ו-PhD) מאוניברסיטת ניו יורק ב-1970. בזמן מלחמת וייטנאם, בשנים 1973-1971, נשלח מטעם הצבא למכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית (NIH), שם היה עמית מחקר. אחרי שנתיים עלה לישראל עם אשתו ציפי, מורה לפסיכודרמה ושני ילדיהם והשתקע בירושלים. הוא הצטרף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1973, וכיהן כפרופסור מן המניין במחלקה לביוכימיה של התא וגנטיקת האדם. סידר הוא חתן פרס ישראל בחקר הביולוגיה לשנת תשנ"ט (1999) ובשנת 2003 צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. זכה יחד עם פרופסור אהרן רזין בפרס וולף ברפואה לשנת 2008 על עבודתם על גילוי תפקיד תהליך המתילציה בבקרת ביטוי גנים בפעילות הביולוגית של יצורים עילאיים. בשנת 2009 זכה בפרס א.מ.ת במדעי הטבע. בשנת 2011 זכה בפרס גרדנר למחקר ביו-רפואי. בשנת 2012 זכה בפרס רוטשילד במדעי החיים ובשנת 2016 בפרס לואיזה גרוס הורוביץ לביולוגיה ולביוכימיה של אוניברסיטת קולומביה. בשנת 2016 קיבל את פרס בוני ציון בתחום המדע והרפואה. בשנת 2024 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן. סידר הוא אב לשישה ילדים, אחד מהם הוא הבמאי יוסף סידר. סידר הוא גיסו לשעבר של איש העסקים משה טלנסקי. מדיה וקבצים בנושא חיים סידר בוויקישיתוף חיים סידר, באתר גוגל סקולר שתיקת הגנים, חיים סידר הודעת קרן וולף על הזכייה בפרס(הקישור אינו פעיל) סיוון יוסלזון ואביטל להב, בזכות הסקרנות, היושר, הגנים והתקציבים, באתר ynet, 8 במאי 2008 כרטיס אישי, תקציר קורות חיים ורשימת פרסומים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים מרית סלוין, ההוראות ליצירת סרטן מופיעות כבר בגנים , באתר הארץ, 1 בפברואר 2006 ניר חסון, החיים, הערות שוליים, באתר הארץ, 16 במרץ 2012 אפרת נוימן, חוקר הגנטיקה שמרגיש שהוא נוגע באלוהים: "יש לי חלון לבריאת העולם", באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2013 אלכס דורון, שני ישראלים מועמדים לפרס נובל ברפואה, באתר nrg‏, 29 בספטמבר 2013 ד"ר אילן סמיש, בדרך לנובל? פרס יוקרתי לחלוצי האפיגנטיקה הישראלים, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 25 בספטמבר 2016 קסם הביולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 14 באוקטובר 2010 חיים סידר (1943-), דף שער בספרייה הלאומית שני חוקרים מהאוניברסיטה העברית זכו בפרס וולף ברפואה, באתר "הידען" שני חוקרים מהאוניברסיטה העברית זכו באחד הפרסים החשובים בעולם למחקר רפואי באתר האוניברסיטה העברית, 26.3.2011. הזוכים בפרס רוטשילד לשנת 2012, אתר יד הנדיב בדרך לנובל? פרס יוקרתי לחלוצי האפיגנטיקה הישראלים פרס "בוני ציון" הוענק בכנסת, באתר ynet, 23 במאי 2016, אוחזר 8 במאי 2018 טקס הענקת תוארי דוקטור לשם כבוד תשפ"ד
ארמון הספורט של טביליסי

ארמון הספורט של טביליסי (בגאורגית: თბილისის სპორტის სასახლე) הוא אולם ספורט מקורה בטביליסי גאורגיה המשמש בדרך כלל למשחקי כדורסל הזוכות לנוכחות גבוה וטורנירי טניס. מספר מקומות הישיבה מגיע לכ-11,000 מושבים. המבנה נבנה בשנת 1961 ושימש בתחילה למשחקי הכדורסל של הקבוצה המקומית דינמו טביליסי. המבנה היה ועודו המבנה הגדול ביותר מסוגו בכל רחבי ברית המועצות לשעבר. בשנת 2007 שופץ המבנה ונפתח מחדש ב-22 באוגוסט 2007, וזכויות הניהול ניתנו לחברת "לוג'יק גרופ" בחוזה של 30 שנה. שיפוץ זה הוא הראשון מבין שלושה שיפוצים מתוכננים הכוללים שיפוץ גג המבנה ושיפוץ המושבים. מדיה וקבצים בנושא ארמון הספורט של טביליסי בוויקישיתוף ארמון הספורט (Palace of Sports) - הוא שמו של מבנה מקורה לפעילויות ספורט בברית המועצות ובמספר מדינות פוסט-סובייטיות, שהיו בדרך כלל בעל מבנה אחיד. ההיסטוריה של דינמו טביליסי, מתוך האתר הרשמי של מועדון הכדורסל דינמו טביליסי, (באנגלית) שיפוץ ארמון הספורט של טביליסי, באתר הרשמי של עיריית טביליסי, כולל תמונות, (באנגלית) ראש העיר בחן את ארמון הספורט של טביליסי לאחר השיפוץ, The Georgian times, 22.8.2007, (באנגלית)
Microsoft Math Solver

Microsoft Math Solver (לשעבר: Microsoft Math, Microsoft Mathematics) היא תוכנה בפיתוחה של מיקרוסופט שמאפשרת למשתמשיה לפתור בעיות מתמטיות. החל מינואר 2011 היא זמינה להורדה חינם. ממשק המשתמש של התוכנה מיועד בעיקר לשימוש תלמידים וסטודנטים ככלי לימוד. התוכנה מבצעת פעולות מתמטיות כגון שרטוט גרפים, פתרון אינטגרלים, גזירת פונקציות, מניפולציות על מטריצות ווקטורים, גאומטריה אנליטית, פתרון משוואות ממעלות שונות והמרת מידות. ככלי עזר לתלמידים, התוכנה מסוגלת גם לספק הסברים על כל שלב בפתירת התרגילים עצמם. בנובמבר 2019 האפליקציה שוחררה להורדה חינמית בחנות הapp store של אפל, ומדצמבר 2019 היא זמינה להורדה גם בחנות הגוגל פליי. האתר הרשמי ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה ובנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שוק מתעורר

שוק מתעורר הוא כינוי למדינה בה התמ"ג לנפש נמוך מזה של מדינה מפותחת, אף על פי שקיימת בה צמיחה כלכלית מהירה ורמת החיים בה קרובה לזו של המדינות המפותחות. הביטוי שווקים מתעוררים שכיח מאוד בכלכלה בכלל ובבורסות לניירות ערך בפרט. רוב המדינות בעלות השווקים המתעוררים בדרך כלל מאופיינות בגידול כלכלי מהיר בכמות השקעות גבוהה יחסית (אף על פי שזה לא תמיד הכלל), לכן, הם הופכים אטרקטיביים במיוחד להשקעות הון (במיוחד דרך הבורסות אשר לעיתים רבות מסוגלות להניב תשואה גבוהה יותר מאשר הבורסות במדינות בעלות השווקים המפותחים). נכון למאי 2010, כלל מדד השווקים המתעוררים לפי אינדקס סטנלי מורגן את 21 המדינות הבאות: אינדונזיה אינדונזיה ברזיל ברזיל דרום אפריקה דרום אפריקה קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית הודו הודו הונגריה הונגריה טאיוון טאיוון טורקיה טורקיה מקסיקו מקסיקו מלזיה מלזיה מצרים מצרים מרוקו מרוקו הרפובליקה העממית של סין  סין פולין פולין הפיליפינים הפיליפינים פרו פרו צ'ילה צ'ילה צ'כיה צ'כיה קולומביה קולומביה רוסיה רוסיה תאילנד תאילנד מדיה וקבצים בנושא שוק מתעורר בוויקישיתוף עמי גינזבורג, שווקים מתעוררים, באתר TheMarker‏, 12 בפברואר 2017 MSCI Emerging Markets, תחת EM ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעבר יצחק רבין

מעבר יצחק רבין הידוע בשמו הקודם מעבר ערבה (בערבית: تقاطع وادي عربة - "מעבר ואדי ערבה") הוא מעבר גבול המחבר בין ישראל וירדן, כשלושה קילומטר מצפון לערים אילת ועקבה. ב-25 ביולי 1994 נחתם בוושינגטון הסכם הצהרת כוונות בין ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לבין חוסיין, מלך ירדן, ובו הוצהר כי תוך שבועיים יפתח מעבר הגבול הראשון בין שתי המדינות. השטח בו שוכן המסוף הוכשר בתוך שבועיים בלבד, וב-8 באוגוסט 1994 נערך טקס פתיחת מעבר הגבול. ב-26 באוקטובר 1994 נחתם במקום הסכם השלום בין ישראל לירדן. שנה לאחר מכן, בספטמבר 1995 נחנך המסוף החדש, וביוני 1996 נחנך גם מסוף המטענים. בפברואר 2002 שונה שמו של המעבר ל"מעבר יצחק רבין". המסוף מיועד עבור אזרחים ישראלים ואזרחים זרים, למעט תושבי השטחים. במסוף אולם לנוסעים נכנסים המגיעים אל ישראל שלא באמצעות רכבם ואשר קיבולתו עד 100 איש. נוסעים הנכנסים לישראל באמצעות רכבם מופנים תחילה לביתן אשר נועד לשם כך. אולם נוסעים היוצאים הוא למעשה סככה. המסוף פעיל בכל ימות השנה, למעט ביום הכיפורים ובראש השנה המוסלמי, ומסוף המטענים אינו פעיל גם ביתר החגים ובסופי שבוע. למעט מוניות, אין שירותי תחבורה ציבורית אל המסוף, ולא פעלו בו חנויות פטורות ממס עד שנת 2013, אך ניתן להחליף בו כספים. נכון ליוני 2011, היו דמי המעבר 101 שקלים חדשים בעת יציאה מהצד הישראלי, ו-8 דינר ירדני בעת יציאה מהצד הירדני. תנועת הנוסעים וכלי הרכב הפרטיים במעבר נמצאת במגמת גידול כמעט מתמיד בשנים האחרונות: כביש 109 הוא דרך רוחב אזורית המחברת בין כביש 90 למעבר יצחק רבין. הכביש מתחיל במפגש עם כביש 90 במחלף אילות ומסתיים בכניסה למעבר הגבול ומשם לעקבה. מדיה וקבצים בנושא מעבר יצחק רבין בוויקישיתוף העמוד הרשמי באתר רשות שדות התעופה מעבר יצחק רבין באתר של משרד האדריכלות מוססקו האתר הרשמי
הטרור והקבב

הטרור והקבב (בערבית: الإرهاب والكباب, בתעתיק מדויק: אלארהאב ואלכבאב) הוא סרט קולנוע קומי מצרי משנת 1992, בכיכובו של עאדל אמאם ובבימויו של שריף עראפה. סרט זה, הלועג הן לטרוריסטים האסלאמיים והן למנגנון הממשלתי במצרים (כולל כוחות הביטחון), נחשב לסרט המצרי הפופולרי ביותר בכל הזמנים, ושימש חומר לימוד בקורסים אקדמיים. עאדל אמאם מגלם בסרט אזרח מצרי בשם אחמד שנכשל שוב ושוב בניסיונותיו להתמודד עם הבירוקרטיה, ונקלע לסיטואציה שבה הוא חוטף נשק משוטר ומחזיק (עם כמה שותפים שהצטרפו אליו) בבני ערובה בבניין ממשלתי. כוחות הביטחון סבורים שטרוריסטים אסלאמיים השתלטו על הבניין, ומנהלים עם אחמד משא ומתן. דרישתו הראשונה היא לספק מנות קבב לכל הנמצאים בבניין, ולאחר מכן הוא מעלה גם דרישות פוליטיות. "הטרור והקבב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הטרור והקבב", באתר AllMovie (באנגלית) "הטרור והקבב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הטרור והקבב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הטרור והקבב", באתר ElCinema (בערבית) Ziauddin Sardar,‏ What Egyptian cinema can teach us, באתר ניו סטייטסמן,‏ 2 באפריל 2007 Nicole F. Watts, PhD,‏ Terrorism and the Kebab (Egypt, 1992)‎,‏ College of Behavioral & Social Sciences,‏ באתר San Francisco State University המחלקה ליחסים בינ"ל,‏ סמכות, התנגדות ופוליטיקה בינלאומית 58347, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום בוכמן

נחום בוכמן (1 באפריל 1917 – 7 במאי 2008) היה שחקן תיאטרון "הבימה" וסופר ישראלי. בוכמן נולד בקייב שבאימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו) ועלה לארץ ב-1926. בשנת 1947 שיחק בהצגה אדיפוס המלך ב-1953 החל ללמוד בסטודיו של תיאטרון הבימה והיה מראשוני התלמידים בסטודיו. לאחר סיום לימודיו, החל לשחק בתיאטרון הבימה במשך עשרות שנים, גם אחרי פרישתו לגמלאות. ב-1950 שיחק בסרט "קללה לברכה". בוכמן זכור בין השאר בזכות משחקו במחזה "אותלו", בתחילת שנות השישים. במאי קנדי שצפה בו, התרשם מיכולות המשחק שלו, והוא הוזמן להופיע במחזה זה באנגלית בתיאטרון בטורונטו. מחזות נוספים בהם שיחק בוכמן היו "מותו של סוכן", "אנשים קשים", "החווה", "השקיעה", "המלך נוטה למות" ו"מראה מעל הגשר". המחזה האחרון בו השתתף היה בשנות התשעים, "ההולכים בחושך" מאת חנוך לוין, בה שיחק את המת הביישן. ב-1997 השתתף באירוע "סיפורי הבימה" לכבוד חגיגות השמונים להיווסדו של התיאטרון. באותה שנה הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו. בשנת 1994 הוציא לאור נחום בוכמן את ספרו האוטוביוגרפי, "מאחורי האיפור". ב-2005 פורסם ספרו "האמת שלי", ובו זכרונותיו וכן דיון בשאלות תאולוגיות מיסטיות. ספר נוסף שכתב היה "הבימה שלי". ב-7 במאי 2008 נפטר נחום בוכמן בתל אביב בגיל 91. הותיר אחריו אישה - הלנה, בת - ליאורה, בן - אהוד (שחקן בזכות עצמו). בשנותיו האחרונות זכה לתואר "זקן שחקני ישראל", למרות שהיו מבוגרים ממנו, כמו השחקנים נתן כוגן ומרדכי בן-זאב. מדיה וקבצים בנושא נחום בוכמן בוויקישיתוף נחום בוכמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי נחום בוכמן, דף שער בספרייה הלאומית נחום בוכמן, בארכיון הבימה מרב יודילוביץ', הלך לעולמו נחום בוכמן, זקן שחקני ישראל, באתר ynet, 8 במאי 2008 ציפי שוחט, שחקן "הבימה" נחום בוכמן הלך לעולמו בגיל 91, באתר הארץ, 9 במאי 2008 יורם נאמן, אגוז שצריך לפצחו, דבר, 15 בנובמבר 1963
גנאיוס אוקטביוס רופוס

גנאיוס אוקטביוס רופוס (Gnaeus Octavius Rufus) היה מצביא רומאי, שעמד בראש כוחות צבא וצי במלחמה הפונית השנייה. אוקטביוס היה בנו של גנאיוס אוקטביוס רופוס, מייסד בית האב של האוקטביים (gens Octavia). בשנת 205 לפנה"ס נבחר לאיידיל פלבאי יחד עם ספוריוס לוקרטיוס. שנה אחר כך נבחרו השניים לפראיטורים. לאוקטביוס הוקצתה הפרובינקיה סרדיניה, ובמהלך כהונתו לכד סמוך לחופי האי שמונים אוניות משא קרתגיות עמוסות דגן שנשלחו מקרתגו אל חניבעל. בסיום כהונתו מסר את הפיקוד על הפרובינקיה למחליפו טיבריוס קלאודיוס נירון, אך האימפריום שלו הוארך בשנה נוספת; כפרופראיטור נצטווה על ידי הסנאט להגן על חופי סרדיניה, ולפיקודו הועמד צי בן ארבעים אוניות מלחמה. באותה השנה פיקד על צי משלוח, שהביא מסרדיניה כמות רבה של דגן, 1200 טוגות ו-12,000 טוניקות לצבא סקיפיו הנלחם באפריקה. שנה אחר כך, ב-203 לפנה"ס, פיקד שוב על צי בן ארבעים אוניות ואלפיים חיילי צי, שמשימתו כמקודם - הגנת חופי סרדיניה וקיום הקשר הימי עם הצבא הנלחם על אדמת קרתגו. ברם, הפעם איתרע מזלו, ובעודו מוביל אספקה כפי שעשה בשנה הקודמת, נתקל סמוך לחופי אפריקה בסערת פתאום עזה, שפיזרה את מאתיים אוניות המשא לכל עבר. הוא עצמו, יחד עם שלושים אוניות המלחמה שלו, נאבק בגלים הגבוהים ולאחר מאמצים מרובים הצליח לנחות בחופי כף אפולו. אוקטביוס השתתף בקרב זאמה, ב-202 לפנה"ס. סקיפיו העמידו לאחר הקרב בראש הצבא העולה על קרתגו ביבשה, בעוד הוא עצמו הפליג עם אוניות המלחמה אל נמלה. ב-201 לפנה"ס שב אוקטביוס עם חלק מן הצי לאיטליה, והעביר לידי הפראיטור מרקוס ואלריוס לאיווינוס שלושים ושמונה אוניות לשם ניהול המלחמה נגד פיליפוס החמישי מלך מוקדון. ברם, הוא לא נשאר זמן רב באפס מעשה. ב-200 לפנה"ס היה אחד משלושה שליחים, ששוגרו על ידי הסנאט אל הקרתגים, מסיניסה וסיפאקס. ב-194 לפנה"ס היה אחד משלושה טריומווירי שפיקחו על הקמת קולוניית אזרחים רומיים בקרוטונה שבדרום איטליה, ושנתיים לאחר מכן, ב-192 לפנה"ס, זמן קצר לפני פרוץ המלחמה עם אנטיוכוס הגדול, נשלח ליוון במשימה דיפלומטית, כדי לשכנע את בעלות בריתה של רומא לבל יתפתו לחבור אל המלך. ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור William Smith (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867, הנמצא כיום ברשות הציבור Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919-1959 . בחירתו לפראיטור 205 לפנה"ס: Livius, 28.38.13; לכידת אוניות המשא הקרתגיות: Ibid., 28.38.14; פרופראיטור (204 לפנה"ס): Ibid., 29.13.5; הובלת אספקה לצבא באפריקה (204 לפנה"ס): Ibid., 29.36.1-3; פרופראיטור (203 לפנה"ס): Ibid., 30.2.4; הסערה בחוף אפריקה: Ibid., 30.24.6-9 . קרב זאמה: Ibid., 30.36.3; מסירת הצי ללאיווינוס: Ibid., 31.3.2-3; שליח הסנאט לאפריקה: Ibid., 31.11.18; קרוטונה: 34.45.5; שליח הסנאט ליוון: 35.23.5; 36.12.9 .
Electronic Data Systems

Electronic Data Systems, ובקיצור EDS, היא חברה עולמית המספקת שירותי IT (מערכות מידע). החברה נחשבת למובילה בתחום זה בעולם. החברה נוסדה בדאלאס טקסס בשנת 1962 משרדה הראשי של החברה נמצא בפלאנו, טקסס. החברה פועלת בישראל משנת 1995, ומטה של החברה בישראל נמצא בהרצליה פיתוח. משרדיה של EDS מתפרסים על פני 58 מדינות ובה 136,000 עובדים, והיא מהגדולות בעולם בתחום מערכות המידע. בשנת 2005 יחידות החברה שעסקו ב"ניהול מחזור חיי מוצר" (PLM) ופיתחו חבילת תוכנה Teamcenter נמכרו. במאי 2008 אישרה HP כי בכוונתה לרכוש את החברה בסכום של 13.9 מיליארד דולר ובאותה שנה רכשה את החברה. אתר האינטרנט הרשמי של Electronic Data Systems (באנגלית)
אריס סלוניקי

האם התכוונתם ל... אריס סלוניקי (אגודה) (אנ') – אגודת ספורט יוונית אריס סלוניקי (כדורגל) – קבוצת כדורגל יוונית אריס סלוניקי (כדורסל) – קבוצת כדורסל יוונית
אחילוף

אֲחִילוּף (שם מדעי: Biarum) הוא סוג צמחים ממשפחת הלופיים. בסוג אחילוף מצויים כ-10 מינים שרובם מצויים באזור המזרחי של הים התיכון (כגון אחילוף הגליל). מיני האחילוף הם בעלי פקעת ופרחים חד-זוויגיים העטופים במעטה (או- מחתל) בצבעי ארגמן כהים. עלי הפרח מופיעים לאחר הפריחה. פרחי האחילוף מדיפים ריח המזכיר פגרים. ההאבקה נעשית על ידי חרקים שונים, לרוב זבובים, הנמשכים לריחו של הפרח ומעבירים אבקה מפרח זכרי לפרח נקבי. בסוג אחילוף נמצאים גם המינים: אחילוף הלבנון אחילוף החורן אחילוף צר עלים אחילוף זעיר אחילוף הגליל מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא אחילוף בוויקישיתוף אחילוף, באתר NCBI (באנגלית) אחילוף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אחילוף, באתר Tropicos (באנגלית) אחילוף, באתר GBIF (באנגלית) אחילוף, באתר IPNI (באנגלית) אחילוף באתר "צמח השדה" ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת איי קוק בכדורגל

נבחרת איי קוק בכדורגל לגברים שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC). הנבחרת משתתפת בגביע אוקיאניה לאומות. הנבחרת משחקת באצטדיון נשיונל שנמצא באבארה. הדירוג הנוכחי של נבחרת איי קוק ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-191 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 877.53 – ירידה של 5 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 166 נמדד לראשונה באוקטובר 2015, והדירוג הנמוך ביותר 211 נמדד לראשונה בספטמבר 2019. עד 1994 - לא נכנסה 1998 עד 2018 - לא העפילה 2022 - פרשה 2026 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה מדיה וקבצים בנושא נבחרת איי קוק בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת איי קוק בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מנובמבר 1996 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו