תרבות הקפה במדינות יוגוסלביה לשעבר

במדינות המרכיבות את יוגוסלביה לשעבר, שתיית קפה היא מנהג תרבותי חשוב. לתרבות הקפה המקומית יש היסטוריה ארוכה, החל מהתקופה העות'מאנית. הסוג המובהק של בית קפה ביוגוסלביה לשעבר הוא הקפאנה (kavana / kafana), והצורות המסורתיות הן "קפה טורקי" מבושל או אספרסו. הסרבים הושפעו מהתרבות העות'מאנית בעקבות הכיבוש העות'מאני, וכבר במאה ה-16 פעל בית קפה בשכונת דורצ'ול, שהייתה רב תרבותית והייותה העורק המסחרי המרכזי בבלגרד באותה תקופה. במהלך תקופה זו, הוגש קפה בחאנים ובפונדקים מקומיים. העסקים בבלגרד החלו להיקרא קפאנס לאחר 1739, כאשר העות'מאנים כבשו את סרביה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. באותה תקופה, הקפאנה הבולטת ביותר הייתה Crni orao ("הנשר השחור") בדורצ'ול, שהוזכרה על ידי המטייל בן התקופה קפר, שציין כי הקפאנות מחולקות לפי דת מבקריהם. מספר הקפאנות בבלגרד הגיע לשיאו במאות ה-19 וה-20 . הקפאנה הייתה מקום המפגש הנפוץ להתייעצויות בענייני ניהול הכפר או הזדרוגה (המשק הכלכלי של החמולה או המשפחה המורחבת) . בתחילת המאה ה-20, מנהיגי איכרים סרבים נפגשו לעיתים קרובות בקפאנות, בעוד שהאיכרים הקרואטים ראו זאת בגנות כנוהג "עירוני", ובמקום קפה שחור שתו יין . הגעתן של נשים לקפאנות נמנעה על ידי איסור חברתי חריף. בעשור הראשון של המאה ה-20, צעירים לאומנים סרבים בבלגרד נפגשו בקאפנות של העיר, שם דנו בגלוי בשנאה לאוסטרו-הונגריה וברצון לפאן-יוגוסלביות . גברילו פרינציפ, המתנקש של הארכידוכס פרנץ פרדיננד, ביקר באותן קפאנות ב-1912. בית הקפה Crni konj ("הסוס השחור") ברובע Varoš-kapija היה מקום מפגש לפליטים סרבים עות'מאנים ו- pečalbars (עובדים עונתיים). בסוף שנות ה-70 הופיע לראשונה ביוגוסלביה סוג חדש של מוסד לצריכת משקאות: בר הקפה או מילולית kafić . ברים אלה מגישים בדרך כלל אספרסו במקום קפה טורקי, וכן תה ומשקאות קלים, כמו גם מבחר רחב של משקאות אלכוהוליים, אך ללא אוכל. ברי הקפה נמצאים בכל הערים, ברוב מרכזי הקניות ובתחנות דלק גדולות יותר. הם הפכו לחלק מהותי מחיי החברה כמקום מפגש לאנשים מכל הגילאים, כולל משפחות עם ילדים. סטודנטים באוניברסיטה הם בין הפטרונים הנפוצים ביותר של ברי קפה. אנשים רבים מגיעים לברי קפה כדי לעשן סיגריות, מה שמותר בדרך כלל ברוב מדינות יוגוסלביה לשעבר, אפילו בתוך הבית. בערים גדולות, בעיירות חוף ובמקומות אחרים בהם מבקרים תיירים, לברי הקפה יש פינות ישיבה חיצוניות גדולות, כמו גם מסכי טלוויזיה, בעיקר לצפייה ישירה בספורט. ברי קפה גדולים יותר הם לפעמים גם מועדוני לילה, שמציגים הופעות של מוזיקאים מקומיים פופולריים, לרוב בז'אנר הטורבו-פולק . קפאנות ממשיכות לפעול, במיוחד בסרביה, כסוג של מסעדה המתמחה במטבח מסורתי ומגישה גם אלכוהול וקפה. קפאנות מסורתיות וברי קפה מודרניים הם סוגים נפרדים של מוסדות. Stari Grad ו־Skadarlija בעיר העתיקה של בלגרד, סרביה. Baščaršija, בסרייבו, בוסניה והרצגובינה . CoffeeFest קופי פסט סרייבו "Kafane, moderni sanatorijumi". dw.de (בקרואטית). Deutsche Welle. 23 בדצמבר 2013. נבדק ב-2015-10-17. {{cite web}}: (עזרה) Ruth Trouton (5 בספטמבר 2013). Peasant Renaissance in Yugoslavia 1900 -1950: A Study of Development of Yugoslavia as Affected by Education. Routledge. pp. 38–. ISBN 978-1-136-24100-0. {{cite book}}: (עזרה) Robin S. Doak (2009). Assassination at Sarajevo: The Spark That Started World War I. Capstone. pp. 20–. ISBN 978-0-7565-3857-6. Nušić, Branislav Đ (1966), Sabrana dela, vol. 22, Belgrade: NIP "Jež", p. 134 "My Kind of Place: Cafe culture now rules Belgrade | The National". thenational.ae. נבדק ב-2015-05-25. Skočir, Dinko (2017). "Prostorni aspekti posjećenosti kafića u Zagrebu: dobne i rodne razlike" [Spatial aspects of café bar visitation in Zagreb: age and gender differences] (PDF). Acta Geographica Croatica. 43/44 (1): 37–58. נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite journal}}: (עזרה)