laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניוהאם

רובע נְיוּהָאם של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Newham, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הפנימית, במזרח העיר לונדון, צפונית לנהר התמזה. הרובע ידוע באחוזי הפשיעה הגבוהים שבו. רובע מרטון הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של המחוז הכפרי איסט האם והמחוז הכפרי וסט האם, שהיו חלק ממחוז אסקס, וכן אזור צפון וולוויץ' שהיה חלק מהמחוז המטרופוליני של וולווץ' במחוז לונדון. רובע ניוהאם גובל ברובע בארקינג ודאגנהאם במזרח (בין הרבעים עובר הנהר רודינג), ברובע גריניץ' בדרום (הגבול בין הרבעים עובר במרכז התמזה), ברובע טאוור האמלטס וברובע האקני במערב (הגבול בין הרבעים הוא הנהר לי), וברובע יער וולטהאם ורדברידג' בצפון. אילפורד הקטנה (Little Ilford) איסט האם (East Ham) אפטון פארק (Upton Park) בקטון (Beckton) וסט האם (West Ham) מאנור פארק (Manor Park) סטרטפורד (Stratford) סילברטאון (Silvertown) פורסט גייט (Forest Gate) פלאסטו (Plaistow) צפון וולוויץ' (North Woolwich) קאסטום האוס (Custom House) בשונה ממרבית מחוזות בריטניה, ראש עיריית הרובע נבחר בבחירות ישירות. ראש העיר הנוכחי הוא רובין ויילס. ראש עיריית הרובע עומד בראש מועצת הרובע בה 60 חברים, מהם 54 שייכים למפלגת הלייבור, 3 למפלגת "Christian Peoples' Alliance" ו-3 למפלגת "Respect – The Unity Coalition". לפי מדגם שנערך בשנת 2001, ברובע ניוהאם אחוז התושבים הלבנים הנמוך ביותר מבין כל מחוזות אנגליה. כמו כן, ברובע זה אחוז התושבים המוסלמים הגבוה ביותר בבריטניה (24.3%). לאוניברסיטת מזרח לונדון שני קמפוסים ברובע ניוהאם: האחד בסטרטפורד, והשני בדוקלנדס. כמו כן פועל ברובע פרויקט בירקבק סטרטפורד בשיתוף פעולה של קולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון ואוניברסיטת מזרח לונדון במטרה לאפשר לימודים מתקדמים למבוגרים. פרויקט זה פועל מקמפוס סטרטפורד של אוניברסיטת מזרח לונדון, אולם צפוי לעבור לקמפוס משלו. ברובע פועלות 10 ספריות ציבוריות ובהן ספריית קאנינג טאון שנפתחה בשנת 1893 ופועלת עד ימינו במבנה הספרייה המקורי. ברובע פועלים מוזיאון תחנת הרכבת הישנה צפון וולוויץ', ומוזיאון שלוש הטחנות - טחנות שהוקמו על גדת נהר לי בשנת 1776. ברובע יוצא לאור העיתון המקומי: ה"ניוהאם רקורדר" (Newham Recorder). עם השלמת הרכבת הקלה דוקלנדס והארכת קו ג'ובילי של הרכבת התחתית של לונדון בשנים האחרונות, שופר באופן משמעותי מערך התחבורה של הרובע. בשנת 2009 נפתחה תחנת הרכבת הבינלאומית סטרטפורד של קו היי ספיד 1, וכן מתוכננת הארכת קו הרכבת הקלה דוקלנדס תוך חיבור ניוהאם לווליץ'. ברובע ממוקם נמל התעופה לונדון סיטי. ברובע פועלת קבוצת הכדורגל וסטהאם יונייטד. מגרשה הביתי של הקבוצה נמצא באצטדיון לונדון. אתר האינטרנט הרשמי של ניוהאם אתר ראש עיריית הרובע נתונים סטטיסטיים על הרובע אתר דיונים של תושבי הרובע ניוהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אזורי המגורים הגרועים ביותר באנגליה - סקר שערך ערוץ 4 בו הגיע המחוז למקום השלישי מכל מחוזות בריטניה.
בית סאטון

בית סאטון (באנגלית: Sutton House) הוא בית אחוזה מתקופת שושלת טיודור הממוקם ברחוב הראשי של הומרטון שברובע האקני של העיר לונדון למבנה, המוגדר כמבנה לשימור, חשיבות היסטורית והוא משמש כמוזיאון. המוזיאון מנוהל על ידי הקרן הלאומית הבריטית. "ברייק פלייס" (באנגלית: Bryck Place), לימים, בית סאטון, נבנה בשנת 1535 על ידי סר ראלף סאדלייר, מזכיר המדינה של אנגליה בתקופת מלכותו של הנרי השמיני. זהו הישן במבני רובע האקני בפרט ומזרח לונדון בכלל העומד עד ימינו. המבנה בנוי בסגנון האופייני לתקופת בית טיודור - והוא עשוי לבנים אדומות. בתקופה הג'ורג'יאנית שונתה חזית המבנה, אולם חלקו האחורי נותר כפי שהיה בתקופת טיודור. במבנה שרדו חיפויי הקירות העשויים עץ אלון וכן האח האופייני לתקופה. המבנה קרוי על שמו של תומאס סאטון, מייסד בית הספר צ'רטרהאוס, תושב האקני, אשר למעשה התגורר בבית המוך ולא במבנה זה. ביתו של סאטון נהרס בשנת 1806 על מנת לאפשר את הקמת סאטון פלייס - סדרת מבנים בסגנון ג'ורג'יאני. בית סאטון נקנה על ידי הקרן הלאומית הבריטית בשנות ה-30 של המאה ה-20 בעקבות תרומה ייעודית. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש המבנה את כוחות כיבוי האש האזוריים, ותצפית על גגו נועדה לאתר שריפות שפרצו כתוצאה מהבליץ. בשנות ה-60 הוחכר הבית לארגון ASTMS, ובסוף שנות ה-80 ננטש הבית, והתגוררו בו פולשים. לאחר פינוי הפולשים החלו תושבים מקומיים בשנת 1987 בפעולות למען איסוף כספים לשימור הבית. עבודות השיקום החלו בשנת 1991, הסתיימו בשנת 1993 ובשנת 1994 המבנה נפתח כמוזיאון לתיאור ההיסטוריה של הרובע בתקופת טיודור. המוזיאון כולל גלריה וכן חנות מתנות, ומנהל תוכניות חינוכיות עם בתי ספר מקומיים. המבנה משמש כאתר הסרטה של סרטי טלוויזיה היסטוריים המשחזרים את תקופת טיודור וכן בשנת 2006 שימש כאתר ההסרטה של סדרת הטלוויזיה המבוססת על ספרו של טרי פראצ'ט "Hogfather". מדיה וקבצים בנושא בית סאטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית סאטון (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של בית סאטון (באנגלית) בית סאטון באתר הקרן הלאומית הבריטית אגודת המוזיקה בית סאטון אגודת בית סאטון רובע האקני בתקופת טיודור
חובנטוד בדאלונה

חובנטוד בדאלונה (בקטלאנית: Joventut de Badalona, מתועתק ונהגה ז'ובנטוט) היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר בדאלונה שבקטלוניה המשחק בליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוקאפ. הקבוצה היא אחת משתי קבוצות שמעולם לא ירדו מהליגה הראשונה בספרד, יחד עם ריאל מדריד. הקבוצה נוסדה ב-30 במרץ 1930 ושינתה את שמה מספר פעמים, עד שנקבע שמה הנוכחי בשנת 1939. בשנת 1991 עברה לשחק באולם הספורט האולימפי בעיר, המכיל 12,500 מקומות ישיבה. ערך מורחב – נס בדאלונה שמה של חובנטוד נקשר לקבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב לאחר סדרת משחקים שנערכה בין השתיים בשנת 1967, שהוכתרה בשם "נס בדאלונה", לאור התוצאה המפתיעה. במשחק הראשון, שהתקיים ב-23 בפברואר, ניצחה בדאלונה בברצלונה 101:69 (הפרש של 32 נקודות). במשחק הגומלין, שהתקיים ב-2 במרץ ביד אליהו, ניצחה מכבי תל אביב באותו הפרש (83:51). במשחק השלישי והמכריע שהתקיים ב-4 במרץ ביד אליהו ניצחה מכבי 75:51 ועלתה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. בהמשך הדרך ניצחה מכבי את בוטב הבולגרית והעפילה לגמר, אך הפסידה את הגביע לקבוצה האיטלקית איניס וארזה. תארים מקומיים אליפויות ספרד (4): 1967, 1978, 1991, 1992 גביעים (8): 1948, 1953, 1955, 1958, 1969, 1976, 1997, 2008 גביע נסיך אסטוריאס (3): 1987, 1989, 1991 הליגה הקטלאנית (11): 1987, 1988, 1989, 1991, 1992, 1993, 1995, 1999, 2006, 2008, 2009 תארים בין-לאומיים אליפויות אירופה (1): 1994 גביע יול"ב (1): 2008 גביע קוראץ' (2): 1981, 1990 יורוקאפ (פיב"א) (1): 2006 ג'ורדי וילאקאמפה קורני תומפסון מייסאו באסטון ריקי רוביו רודי פרננדז ראול לופז אלכס מומברו ג'רום מוייסו זוראן סלאבניץ ז'אן טבק אלמר בנט מרסלו הוארטס ג'יימי ארנולד ז'ליקו אובראדוביץ' מדיה וקבצים בנושא חובנטוד בדאלונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חובנטוד בדאלונה (בקטלאנית) חובנטוד בדאלונה, ברשת החברתית פייסבוק חובנטוד בדאלונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבס

גבס הוא מינרל רך מאוד המורכב מסידן וסולפט, והרכבו הכימי הוא CaSO4•2H2O. כאשר מחממים את הגבס מעל ל-150 מעלות צלזיוס מתאיידים 75% מהמים האגורים במבנה הכימי שלו על פי הנוסחה הבאה: CaSO4•2H2O + חום → CaSO4•½H2O + 1½ H2O (משתחרר כקיטור) והגבס רוכש תכונות אנהידריטיות (חסרי מֵי-גֶּבֶשׁ). בצורה הזאת הוא נקרא טיח פריז. לכן מלט העשוי טיח פריז או המכיל אותו נוטה להתקשות במים, ומכאן נובע השימוש בו לקיבוע איברי גוף שבורים. גבס רך נמס במים בתגובה אקסותרמית. ברוב המקרים הגבס הוא משקע הנוצר כאשר מים מתאדים בלגונות ימיות או באגמים סגורים. באזורים מדבריים נוצר הגבס כקרום מעלייה נימית של מי תהום מלוחים. ישנן כמויות מעטות של גבס הנוצרות ממוצא געשי כאשר הגזים העשירים במימן גופרתי מתרכבים עם הסלעים הסידניים שבסביבת ההתפרצות. כמויות מסחריות של גבס מצויות באנגליה, קנדה, ובניו יורק, מישיגן, איווה, קנזס, ניו מקסיקו, קולורדו ויוטה בארצות הברית. גבס מבודד היטב טמפרטורה ורעש. הוא מתמוסס במים ועל כן קל לאחות בין חלקים ישנים לחדשים. הוא עביד ביותר – כאשר יוצקים אותו לתוך תבנית הוא מקבל פרטים דקים מאוד משום שהתמיסה זורמת וממלאת כל נקב בתבנית. קל לשלוט על משקלו המרחבי של הגבס הקשוי – משקל זה תלוי בכמות הנקבוביות שבו וכמות זו היא תוצאה של כמות המים בתמיסה (בתעשייה מתייחסים ל"יחס מים/גבס"). דרגת הקשיות של הגבס היא 2 (מתוך 10) בסולם מוס. עקב תכונותיו אלה, בנייה בגבס נפוצה מאוד, בייחוד בקירות פנימיים. סורוקה, יצחק. חומרי מליטה, מלט ובטון. הטכניון – התחנה לחקר הבנייה, 1989, תשמ"ט. פרק שלישי – "גבס". עמ' 31–52. יציקות גבס, מפורום אמנות שימושית בתפוז אנשים מאיר ברק, איזה סוג קריסטל זה שושנת המדבר?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 15 מאי 2010 גבס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אראו (כדורגל)

מועדון הכדורגל אראו (בגרמנית: Fussball-Club Aarau) הוא מועדון כדורגל שווייצרי שנוסד בשנת 1902 וממוקם בעיר אראו, שווייץ. המועדון משחק בליגת המשנה השווייצרית. המועדון, שהוקם בשנת 1902 זכה שלוש אליפויות שווייצריות (1912, 1914 ו-1993). כאשר לאורך השנים נחשב לאחד המועדונים הגדולים במדינה, ביחד עם מועדונים בעלי שם אירופי כגון פ.צ. בזל, גראסהופרס ציריך, יאנג בויז ברן ופ.צ. ציריך. בשנת 1982 זכתה הקבוצה בפעם היחידה בגביע הליגה השווייצרית לאחר ניצחון במשחק הגמר על קבוצת סנט גאלן. כמו כן, זכתה הקבוצה פעם אחת בגביע השווייצרי (עונת 1985) ועוד פעמיים סיימה כסגנית מחזיקת הגביע (1930 ו-1989). עובדה מעניינת לגבי הקבוצה, היא העובדה שמאז שנת 1933, עמדו בראש הקבוצה הזאת מעל 40 מאמנים, כאשר רק חלקם זכו ליותר מקדנציה אחת בקבוצה בעוד שאחרים כיהנו פחות מחצי עונה בלבד. בין המאמנים ניתן למנות את אנדרה אגלי, מרטין רודה ואלן גייגר השווייצרים, ג'ילבר גרס הצרפתי וורנר אולק הגרמני. הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בגביע המחזיקות בעונת 1985/86, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת הכוכב האדום בלגרד היוגוסלבית. בעונת 1988/89 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת לוקומוטיב לייפציג ממזרח גרמניה. הקבוצה הגיעה לליגת האלופות בעונת 1993/94, אז עברה בסיבוב המוקדם את קבוצת אומוניה ניקוסיה מקפריסין אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת מילאן האיטלקית. בעונת 1994/95 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז עברה בסיבוב המוקדם את הקבוצה הסלובנית מורה מורסקה סובוטה אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת מאריטימו הפורטוגלית. בעונת 1995 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז הוגרלה בשלב הבתים המוקדם מול קבוצות HB טורסהאבן מאיי פארו, גרמינל אקרן הבלגית, קלוז' מרומניה וטרומסה הנורווגית. הקבוצה סיימה באותו בית במקום הראשון עם שני ניצחונות ושתי תוצאות תיקו וללא אף הפסד והמשיכה לשמינית הגמר, בו הוגרלה מול קבוצת קארלסרוהה הגרמנית והפסידה לה ולא העפילה לסיבוב הבא. בעונת 1996/97 הגיעה הקבוצה לגביע אופ"א, בו עברה בסיבוב המוקדם את קבוצת לאנטנה טאלין האסטונית אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת ברונדבי הדנית. בעונת 1997 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז הוגרלה מול קבוצות מכבי פתח תקווה מישראל, קלן מגרמניה, קורק סיטי מאירלנד וסטנדארד ליאז' מבלגיה. הקבוצה סיימה אחרונה בבית עם מאזן של שתי תוצאות תיקו ושני הפסדים וללא ניצחון אחד. במשחק מול פתח תקווה, שנערך בשווייץ, סיימה פתח תקווה בניצחון 1-0. לוקסמבורג מאריו מוטץ' אלבניה כריסטיאן נושי הונגריה גאבור נאגי שווייץ בוסניה והרצגובינה גוראן אנטיץ' שווייץ יונאס אלמר אלג'יריה הוסין אצ'יו צ'כיה אריך ברבק שווייץ בוסניה והרצגובינה אדמיר ביליבאני שווייץ ניו זילנד ווינטון רופר שווייץ פסקל צוברבולר אוסטרליה רוסי אלויסי סקוטלנד מארק פוטרינגהאם איטליה אורוגוואי פרנדו קארנו איטליה דמטריו גרקו אלג'יריה יאקין הימה קמרון כריסטיאן פוגה ארמניה וואה טדובוסיאן ארמניה הארוטיון ווארדניאן שווייץ איטליה רוברטו די מתאו אוסטריה עמנואל פוגטטז שווייץ פבריס ארהרט שווייץ אדריאן קנופ אלופת שווייץ: 1912, 1914, 1993 מחזיקת הגביע השווייצרי: 1985 מחזיקת גביע הליגה השווייצרית: 1982 מדיה וקבצים בנושא אראו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אראו (בגרמנית) אראו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אראו, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
מרדכי זלקין

מרדכי (מוטי) זַלקין (נולד ב-17 בנובמבר 1952 (כ"ט בחשוון ה'תשי"ג) בירושלים) הוא היסטוריון ישראלי שמחקריו עוסקים בהיסטוריה החברתית של יהודי מזרח אירופה ובתולדות החינוך היהודי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. זלקין היה חבר קיבוץ במשך שנים רבות ושימש כמורה להיסטוריה בבתי-ספר תיכוניים. למד באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים לחינוך ולהיסטוריה של עם ישראל. עבודת הדוקטורט שלו, ב-1996, הייתה בנושא "ההשכלה היהודית באימפריה הרוסית - 1860-1800 - היבטים חברתיים", ונכתבה בהדרכתו של פרופ' עמנואל אטקס. שימש כמרצה במכון שכטר למדעי היהדות בירושלים, כיועץ מיוחד לבית התפוצות בתל אביב, וכעמית מחקר במכון ללימודים יהודיים מתקדמים באוניברסיטת פנסילבניה, במרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת הרווארד ובמרכז תקווה למשפט ולתרבות יהודית באוניברסיטת ניו יורק. משנת 1999 ועד לפרישתו לגמלאות היה חבר סגל במחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. היה ראש התוכנית הבין-תחומית לתואר שני למורים במדעי היהדות בפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטה זו, בשנים 2009-2011 ו-2015-2019 שימש בתפקיד ראש המחלקה. היה חבר הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית וחבר מערכת הפרסומים של מרכז זלמן שזר. בשנים 2015-2019 שימש כראש התוכנית הבין-אוניברסיטאית ללימודי רוסיה ומזרח אירופה. מחקריו עוסקים בהיסטוריה חברתית, כלכלית ותרבותית של יהודי מזרח אירופה, ובעיקר בעולמם של יהודי ליטא ("הליטוואקס"). בשנת 2022 זכה לעיטור כבוד של נשיא ליטא בשל מחקריו ופעילותו לקידום מורשת יהדות ליטא. Beyond the Glory, Community Rabbis in Eastern Europe, De Gruyter 2021 Modernizing Jewish Education in 19th Century Eastern Europe, Brill 2016 Naujos Lietuvos žydų istorijos perspektyvos, Leidykla Žara, Vilnius 2009 מרא דאתרא? רב וקהילה בתחום המושב, הוצאת מאגנס, ירושלים 2017 אל היכל ההשכלה: תהליכי מודרניזציה בחינוך היהודי במזרח אירופה, ספריית הילל בן-חיים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 2008 ההשכלה היהודית במזרח אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב 2003. מגנזי וילנה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע 2001. בעלות השחר - ההשכלה היהודית באימפריה הרוסית, הוצאת מאגנס, ירושלים 2000. הלל נח מגיד שטיינשניידר, עיר ווילנא חלק ב', הוצאת מאגנס, ירושלים 2002 ספר הקונדס, מרכז דינור, האוניברסיטה העברית, ירושלים 1997 "הרוח החיה באופני ההדפסה: דבורה ראם כסוכנת תרבות", דרך ספר: שי לזאב גריס, ירושלים תשפ"א "המזרח מתבונן במזרח" : יוסף יהודה טשארני כסוכן הנאורות היהודית בקהילות היהודיות בקווקז", המשכיל בעת הזאת, ישראל תשע"ז "וילנה של מטה : עיר כ'אם' ועיר כ'בת'", אבני דרך, ירושלים תשע"ו "חקלאות וחקלאים במרחב התרבות היהודית-הליטאית", ציון עז (תשע"ב) "מסורת, נאורות ודמוקרטיה בחברה היהודית במזרח אירופה במאה ה-19", בדרך הדמוקרטית, שדה בוקר תשע"ג "את הדר הטבע לא ידעו ואת תכלת השמים לא ראו"? : ילדות בחברה היהודית המסורתית במזרח-אירופה", זמנים 102 (2008) "שיהיה כולו עברי" : רשת החינוך "יבנה" בליטא בין "חינוך חרדי" ל"חינוך עברי", זכר דבר לעבדך, ירושלים תשס"ז "עיר של תורה" : תורה ולימודה במרחב העירוני הליטאי במאה התשע-עשרה", ישיבות ובתי מדרשות, ירושלים תשס"ז "בין "בני אלוהים" ל"בני אדם" : רבנים, בחורי ישיבות והגיוס לצבא הרוסי במאה התשע-עשרה", שלום ומלחמה בתרבות היהודית, ירושלים תשס"ו הדף של פרופ' זלקין באתר אוניברסיטת בן-גוריון קורות חיים ותמונה מרדכי זלקין (1952-), דף שער בספרייה הלאומית
בני אל

בני אל הוא שם הבמה של בנימין אלבז (נולד ב-23 במרץ 1969), זמר ישראלי. בני אל גדל במושב פתחיה, בן למשפחת מוזיקאים, ביניהם בן-דודו בני אלבז ובנו (של בני) גד אלבז. בבגרותו התגלה אל על ידי האמרגן אלי בנאי, שהחתים אותו על חוזה הקלטות והופעות. אלבומו המפורסם ביותר של אל היה "מאמא מיה" שיצא בשנת 1990, כאשר שיר הנושא הפך ללהיט בקרב חובבי הז'אנר המוזיקה הים-תיכונית. המפיק ניסים בן-חיים ייעץ אומנותית, ויעקב למאי עיבד. נוסף על למאי השתתפו בהקלטות גם אריס נחום בבוזוקי, מוסטפא הפאוקור בבגלמה, אלברט אליאס בחליל ערבי, יאיר מיכאל בגיטרה ספרדית, יהודה קיסר בגיטרה חשמלית 'מזרחית' ואופירה יוספי בקולות רקע. שירים נוספים בולטים באלבום היו "השושנה", "סוף סוף" ומלכת חלומותיי". בשנים הבאות הוציא אלבומים נוספים, כאשר הבולט מתוכם היי "להיטים לוהטים", אלבום גרסאות כיסוי, שהניב את הלהיט "שאקדם". האלבום שבא אחריו "להיטים לוהטים II", הצליח כמו קודמו גם בתחום המכירות, והתאפיין במגוון סגנונות מוזיקליים פרט למוזיקה הים תיכונית. ב-1999 יצא אלבומו "שירים לאוהבים" שכלל שירים של היוצרים אהוד מנור, נתן יונתן, נחום היימן, דודו ברק, רחל שפירא, איזי מן, ועידית חכמוביץ'. בשנת 2000 הוציא את אלבומו "מתי תביני" בו חידש את "נגמרות לי המלים", שביצע במקור מאיר בנאי, ואת "יש לך אותי", שביצעה במקור להקת "תיסלם". איתן אלבז עיבד, ובין היוצרים באלבום נמנו אהוד מנור, דני שושן, ואיזי מן. לאורך כל הקריירה המוזיקלית שלו, הרבה להופיע באירועים רבים ובמופעי יום העצמאות השנתיים. בשנת 2000 קיבל הצעה לשחק במחזמר "אדם וחוה", בפני הקהילה היהודית-צרפתית, בצרפת. המחזמר זכה להצלחה, והופעותיו נמשכו מספר שנים. בתחילת שנת 2007 שב ארצה, והחל לעבוד על אלבומו הבא בעברית, שכולל אך ורק שירים מקוריים שנכתבו במיוחד עבורו. ב-26 בנובמבר 2007 יצא השיר הראשון מתוכו, "את היפה שלי" (נכתב והולחן על ידי איתן אלבז). לשיר צולם קליפ עבור ערוץ 24. אל נשוי לאילנית ואב לחמישה ילדים. בני אל, באתר שירונט בני אל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בני אל, באתר ספוטיפיי בני אל, דף שער בספרייה הלאומית
בית נבון ביי

בית מחניים "הראשון" או בית נבון ביי (שמות נוספים: בית שפיטלר, בית פרוטיגר) הוא בית מגורים דו קומתי ברחוב הנביאים 59 מאחור בירושלים. זהו בית דו קומתי סימטרי שחזיתו פונה לכיוון רחוב יפו. המבנה הוקם בשנת 1869 על ידי כריסטיאן פרידריך שפיטלר מבזל שבשווייץ, כבית מגורים עבור המוסד המיסיונרי "בית אחים". בניין זה נחשב באותה תקופה כבית המגורים המפואר ביותר בעיר. בנוי בסגנון מזרחי עם שילוב אלמנטים מערביים, עם קירות עבים, רצפות שיש אדום, חלונות זוגיים קמורים, ומרפסות עם מעקה ברזל מסוגנן. בשנת 1873 עבר הבית לידי שווייצרי אחר - הבנקאי ואיש העסקים יוהנס פרוטיגר (Johannes Frutiger)‏ (1836–1899), שהתגורר בו עד 1885. פרוטיגר העניק לבניין את השם בית מחניים על פי שמו הפרטי - יעקב, לפי ספר בראשית, פרק ל"ב, פסוק ג': "ויאמר יעקב כאשר ראם מחנה אלהים זה ויקרא שם-המקום ההוא מחנים". מעל פתח הכניסה הראשית קבועה אבן ועליה שם הבניין MAHANAIM. בשנת 1885 עבר פרוטיגר לבניין מפואר יותר - רחוב הנביאים 13, וקרא לו גם כן בית מחניים. בית מחניים הראשון נמכר ליוסף נבון ביי (1858–1934) - בנקאי ואיש עסקים יהודי אמיד, יוזם ובונה של מסילת הרכבת יפו–ירושלים, שהיה שותפו של פרוטיגר לעסקים. בחצר הבניין עמד בתקופתו בית כנסת משפחתי מפואר, ומולו ניצבה מזרקת מים עשויה שיש, שבה שטו דגי זהב. נבון התגורר בבניין עד שירד מנכסיו ועבר להתגורר בצרפת כאשר אשתו גישה נשארה לגור בחלק קטן מהבניין שעוקל על ידי הבנק בשל חובותיו של יוסף ביי. המקום עבר מיד ליד, ומשנות ה-70 שכנו במקום מסעדות. בשנים האחרונות פעל מועדון בקומה התחתונה, וכעת משמש המקום להשכרת אירועים. בשנת 2007 החלו העבודות להקמת קניון ענק במתחם שבו שכנה הקונסוליה הגרמנית (הנביאים 57 פינת רחוב ראול ולנברג), במגרשי החנייה שבאזור, ובשטח שבו נמצא בית הפחה הטורקי (הנביאים 61) - שייהרס. בית נבון ביי ישומר כחלק מפרויקט זה. רחוב הנביאים שכונת החבשים ושכונת מוסררה מאת דוד קרויאנקר, 2000 (כתר הוצאה לאור והוצאת יד יצחק בן-צבי). מדיה וקבצים בנושא בית נבון ביי בוויקישיתוף ס' פטסיס, הזדמנות טובה (מודעה על מכירת בית נבון בידי נושיו), השקפה, 14 בספטמבר 1906
עמק ויניאלס

עמק ויניאלס (בספרדית: Valle de Viñales) הוא עמק קרסטי המשתרע על שטח של 132 קמ"ר במחוז פינאר דל ריו במערב קובה. העמק הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1999. ייחודו של העמק בתופעה גאומורפולוגית המכונה מוֹגוֹטֶה - גבעות עשויות אבן גיר, שגובהן עד 25 מ' וקוטרן אינו עולה על 200 מ', המבצבצות בעמק השטוח. הגבעות נוצרו כתוצאה מסחיפה, בתהליך שהחל לפני 170 מיליון שנים. בדומה לאזורים קרסטיים אחרים, גם בעמק ויניאלס מערות נטיפים, ובהן מערת האינדיאני (Cueva del Indio), שבה זורם נהר תת-קרקעי. בעמק התגלו גם מאובנים של אמוניטים, דגים ודינוזאורים. בשנת 1961 צייר האמן לאוויחילדו גונסאלס מוריו ציור קיר ענק לאורך 180 מ' ובגובה של 120 מ' בדופן של מוגוטה שתי האחיות (Mogote dos Hermanas), המתאר את ההתפתחות האבולוציונית במקום. הציור מכונה "מוּרָאל דה לה פרהיסטוריה" ("ציור הקיר של הפרהיסטוריה"). בעמק גדלים גם 17 מיני צמחים אנדמיים. עם הצמחים נמנה ה-Microcycas calocoma, מין מסדרת הציקסינים, שכמעט לא השתנה מאז תקופת הקרבון. על אף תופעות הטבע, אונסק"ו הכריז עליו כאתר מורשת עולמית ב-1999 דווקא בשל פעילות האדם בו - החקלאות המסורתית (במיוחד גידולי הטבק) והאדריכלות המקומית. במערות שבמורדות הגבעות ישבו בני אדם כבר לפני הכיבוש הספרדי של קובה. בראשית ההתיישבות הספרדית בעמק, במאה ה-17, הקימו בו הספרדים חוות גדולות לגידול בקר, שנסמכו בעיקר על כוח עבודה של עבדים מאפריקה. עבדים נמלטים שכונו "סימרונס" (Cimarrones), מצאו לעיתים מקלט במערות בעמק. עד מהרה החליפו גידולי הטבק את הבקר, ומסילת הרכבת המערבית (Ferrocarril del Oeste) ממנה לא נותר כמעט דבר, נסללה בעמק ב-1882. הטבק מהווה את הענף העיקרי ל-8,000 תושבי העמק עד היום, ומטעי הטבק הם חלק בלתי נפרד מנוף העמק. בנוסף, מגדלים בו גם קפה ומניהוט (יוקה), אך בהיקף קטן בהרבה. מדיה וקבצים בנושא עמק ויניאלס בוויקישיתוף עמק ויניאלס באתר המועצה הלאומית של קובה למורשת תרבות (בספרדית) ציור הקיר של הפרהיסטוריה ערפל בעמק מוגוטה עמק ויניאלס
בית מחניים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בית נבון ביי או בית מחניים "הראשון" - ברחוב הנביאים 50 מאחור, ירושלים - הוקם בשנת 1869 ושמו הראשון היה MAHANAIM בית מחניים "השני" - ברחוב שבטי ישראל 34 פינת רחוב הנביאים, ירושלים - הוקם בשנת 1885 ושמו גם כן MAHANAIM. כיום שוכנת במקום לשכת שר החינוך והתרבות בית מנחם אוסישקין ברחוב אוסישקין 7, רחביה, ירושלים - הוקם בשנת 1931 עבור מנחם אוסישקין שנתן לו את שמו בית מחניים מחניים (פירושונים)
תופעת עין החתול

בגמולוגיה, עין החתול היא תופעה אופטית המופיעה בכמה סוגים של אבני חן. על שטח הפנים של אבנים אלו יש אזור של החזרת אור בצורה המזכירה עין חתול. עין החתול הוא תרגום מקובל למונח הלועזי של התופעה, שטויאנס (chatoyance), מונח שמקורו מהמאה ה-18 והגיע מהצרפתית – "chat oeil" (עין חתול). התופעה מתרחשת כאשר אבן החן בנויה מסיבים כדוגמת קוורץ עין הנמר, או כאשר אבן החן מכילה חללים קטנים או מינרלים שצורתם סיבית, לדוגמה סימופאן, שהוא סוג של כריזובריל המכיל מחטים של רוטיל. סוג זה של אבן החן נמכר תחת השם "עין החתול". התופעה דומה לברק של סליל משי. האור המוחזר מפני האבן הוא נייד, רוטט ותמיד בניצב לכיוון הסיבים. על מנת להדגיש את התופעה, חותכים ומלטשים את האבנים בצורת קבושון, ומקפידים שהחיתוך יהיה כך שהסיבים הכלולים במינרל או המבנה הסיבי יהיו מקבילים לבסיס האבן המעובדת. רשימת אבני החן שבהן קיימת התופעה כוללת קוורץ, כריזובריל, בריל (בייחוד הסוג אקוומרין), טורמלין, אפטיט, אבן ירח וסקפוליט. תופעה דומה לתופעת עין החתול קיימת בנגרות, שבה סוגים מסוימים של גימור באמצעות לכה מיוחדת יגרמו למרקם העץ להחזר אור בצורת עין החתול [1]. אסטריזם מדיה וקבצים בנושא תופעת עין החתול בוויקישיתוף תופעת עין החתול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) (Chatoyancy (cat's eye
חמאת קקאו

חמאת קקאו, הנקראת גם שמן תאוברומה, היא השמן הצמחי האכיל והטבעי שמופק מפולי הקקאו. צבעה צהוב חיוור. היא משמשת ליצירת שוקולד, תרופות, משחות ותמרוקים. לחמאת קקאו יש טעם וריח עדינים של שוקולד. במהלך עיבוד פולי הקקאו, מוצקי הקקאו וחמאת הקקאו מופרדים בשלב מוקדם. מאחדים את שניהם מחדש במהלך היצור של שוקולד רגיל (חום). שוקולד לבן מכיל חמאת קקאו אבל לא את מוצקי הקקאו. לצורה הנפוצה של חמאת הקקאו יש נקודת התכה של 34–38 מעלות צלזיוס, שמאפשרת לשוקולד להיות מוצק בטמפרטורת החדר אבל ניתך בקלות בפה. לחמאת הקקאו יש מספר צורות התגבשות שונות, הנקראות על שם הגבישים α ,γ ,β', β עם נקודות התכה של 35–37, 26, 23, ו-17 מעלות צלזיוס בהתאמה. בייצור של השוקולד משתמשים רוב הפעמים רק בצורת ה-β, בגלל נקודת ההתכה הגבוהה, מבנה גבישי אחיד שגורם למרקם חלק וברק. חימום יתר של חמאת הקקאו יגרום למבנה גבישי פחות יציב שימס מתחת לטמפרטורת החדר. עם הזמן, החמאה תחזור באופן טבעי לצורה הכי יציבה. נקודת ההתכה של חמאת הקקאו, והעובדה כי גוף האדם יכול לפרקה, מאפשרת שימוש בה בתעשיית התרופות. השימוש בחמאת הקקאו בתרופות מאפשר שמירה על מצבן המוצק בטמפרטורת החדר, והתכתן ("המסתן") בטמפרטורת הגוף, תוך כדי שחרור התרופה. חמאת הקקאו היא אחת מהשומנים היציבים ביותר. החמאה מכילה נוגדי חמצון המונעים את הרס השומן ונותנים לו חיי מדף הנעים בין שנתיים לחמש שנים. לכן חמאת הקקאו מתאימה ונוחה לשימוש גם במוצרים אשר אינם מוצרי מזון. המרקם החלק, הריח המתוק, והתכונה המרגיעה של חמאת הקקאו הופכים אותה למרכיב נפוץ בקוסמטיקה ומוצרים אחרים לטיפוח העור, כמו סבון, ג'ל גילוח וקרם לחות. מדיה וקבצים בנושא חמאת קקאו בוויקישיתוף חמאת קקאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)