laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
העולם שמח

"העולם שמח" הוא שיר שנכתב על ידי דני סנדרסון ואלון אולארצ'יק והולחן על ידי אפרים שמיר. השיר מופיע באלבומה השלישי של להקת כוורת ומבוצע על ידי חבר הלהקה, אפרים שמיר. השיר נכתב במקור לשלישיית הגשש החיוור, אך הם לא הביעו עניין בשיר. בסופו של דבר נכנס השיר לאלבומה השלישי של כוורת. לדברי אולארצ'יק בראיון שנתן לרז שכניק "זה שיר שנכתב באירוניה גמורה, העולם שמח אבל למעשה אין לו סיבה לשמוח". לדברי אולארצ'יק באותו ראיון הוא לא אהב את השיר ולטעמו הסמבות והבוסנובות האותנטיות מברזיל הן הדבר האמיתי. השיר הולחן בסגנון הסמבה, סגנון שהתחיל להפוך לפופולרי בארץ באותה תקופה והתבסס על מעברים שבוצעו בהופעות הלהקה. בשיר יש קטע סמבה קצבי אשר לא אופייני למוזיקה שהלהקה ניגנה. בשיר מתארח המתופף אהרלה קמינסקי. העולם שמח (Remastered), סרטון בערוץ "להקת כוורת הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:50) 50 שנה לכוורת: הסיפורים מאחורי השירים, באתר p.ynet.co.il (באנגלית) דודי פטימר, ‏היה ממש נחמד: פרויקט חגיגי ענק לרגל 50 שנה ללהקת כוורת, באתר מעריב אונליין, 9 בספטמבר 2023 דני סנדרסון - כוורת - צפוף באוזן, ‏2 באוקטובר 2021
הפגזת אלג'יר (1784)

הפגזת אלג'יר ב-1784 הייתה סדרת הפגזות של העיר אלג'יר על ידי מדינות אירופאיות שהתרחשה בין 12 ל-21 ביולי 1784. צי ספרדי-נפוליטני-מלטזי-פורטוגלי משותף בפיקודו של האדמירל הספרדי אנטוניו ברצלו הפגיז את העיר, שהייתה הבסיס העיקרי של הקורזארים הברבריים, במטרה לאלץ את העיר להפסיק את פעילותם. הזו הייתה הפגזה שנייה בעקבות מתקפה דומה בשנה הקודמת. ההפגזה הייתה חלק מקמפיין ממושך של מעצמות אירופאיות ובהמשך גם ארצות הברית לעצור את הפשיטות של שודדי ים ברברים על ספינות סוחר מערביות לשם מכירת אנשי הצוות כעבדים ברחבי העולם הערבי והאימפריה העות'מאנית. באוגוסט 1783, בתגובה למעשי פיראטיות שיצאו מהעיר, צי ספרדי בהשתתפות מלטזית בפיקודו של אנטוניו ברצלו הפגיז את אלג'יר במשך 8 ימים. המבצע הצבאי הסתיים בכישלון עם כמה נפגעים, הוצאה עצומה של תחמושת וללא השפעה מדינית. תומכי המצבע ביצעו תעמולה כדי להציג את המתקפה כהצלחה, אך היא גרמה רק לנזקים קלים והיא ותוארה על ידי בית המשפט הספרדי כ"פסטיבל יקר מידי של זיקוקים וארוך מדי עבור מעט הבידור שהוא סיפק למורים". בתגובה, בספטמבר 1783 חמישה פריבטרים אלג'יריים תפסו שתי ספינות סוחר ספרדיות ליד פאלמוס (Palamós) בספרד כמחווה של התרסה. הגנות אלג'יר תוגברו במבצר חדש של 50 תותחים, באנטוליה גויסו 4,000 חיילים מתנדבים טורקים, ונשכרו יועצים אירופאים לסייע בבניית הביצורים והסוללות. בנוסף, לפחות 70 כלי שיט הוכנו להדוף את הספרדים, ופרס של אלף זהב הוצע על ידי ה-דיי לכל מי שיכבוש ספינה מהצי התוקף. Grammont, Henri Delmas de (2002). Histoire d'Alger sous la domination turque : 1515-1830. Saint-Denis: Bouchene. p. 328. ISBN 2-912946-53-0. OCLC 401732039. Black 2019, p. 59. Don Antonio Barceló, el "Capitán Toni". Fernández Duro pg. 346
האספה המחוקקת של אסאם

האספה המחוקקת של ביהר (בהינדי: असम बंगाल विधानसभा; באנגלית: Assam Legislative Assembly) היא בית המחוקקים המדינתי של אסאם. הגוף המחוקק הראשון באסאם הוקם ב־1905, כהמועצה המחוקקת של מזרח בנגל ואסאם. ב־1909 היו במועצה זו 40 חברים, חמישה מהם ייצגו את אסאם. ב־1913 הוקמה מועצה מחוקקת נפרדת לאסאם בעלת 24 חברים, 13 שמונו על ידי המושל ו־11 נבחרים. ב-1919 חוקק חוק ממשלת הודו, 1919, שהגדיל את המועצה ל־53 חברים החל מאפריל 1921. 41 מהמושבים במועצה נבחרו על ידי מחוזות בחירה, ו־12 הנותרים מונו על ידי המושל, כשהם מתחלקים לשבעה בעלי תפקידים בממשל וחמישה ללא תפקידים נוספים. המועצה הייתה גוף קבוע שלא עמד לבחירות מלאות, אך כשליש בקירוב מחבריו עמדו לבחירה מדי שנה שלישית. ב־1935 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק ממשלת הודו, 1935, שקבע את נוהלי האספות המחוקקות במחוזות הודו הבריטית, ובו נקבע כי באסאם יהיה בית מחוקקים דו-ביתי, וכי בבית התחתון, האספה המחוקקת, יהיו 108 חברים, שחולקו לקבוצות: 47 מושבים כלליים (הינדואים) מהם הוקצו 7 לקאסטות נמוכות, 9 לשבטים ואזורים לא מפותחים, 34 למוסלמים, 1 לאירופאים, 1 לנוצרים הודים, 11 למייצגי תעשייה, מסחר, 4 למייצגי ארגוני עובדים, ו־1 לנשים. בעקבות חלוקת הודו ב־1947 הועבר מחוז סילהט למזרח פקיסטן, דבר שהקטין את גודל האספה ל־71 חברים. במקביל, הוחלט על ביטול המועצה המחוקקת של אסאם ועם עצמאות הודו הייתה האספה לבית מחוקקים חד-ביתי. הבחירות הראשונות לאספה לאחר עצמאות הודו נערכו בבחירות הכלליות הראשונות בהודו ב־1952, והאספה הוחזרה ל־108. ב־1963 פוצלה נאגאלנד מאסאם, ובעקות כך נגרעו שלושה חברים מהאספה. בעקבות מפקד אוכלוסין שנערך ב־1961, קבעה ועדת הבחירות של הודו מחוזות בחירה חדשים במדינה ב־1967, ומספר חברי האספה עלה ל־126. ב־1972 הופרדו שני אזורים נוספים מהמדינה, מגהלאיה ומיזוראם, ומספר חברי האספה הורד ל־114. המספר הועלה חזרה ל־126 ב־1978 בעקבות מפקד אוכלוסין וצווי חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה שנלוו אליו. ביולי 2023 נחנך משכן חדש לאספה. ההרכב הנוכחי של האספה המחוקקת של אסאם הוא האספה המחוקקת ה־15, שנבחרה ב־2021. בהרכב שולטת מפלגת העם ההודית (63) לצד שותפותיה בברית הדמוקרטית הלאומית. הקונגרס הלאומי ההודי (25) היא מפלגת האופוזיציה הרשמית. האספה בוחרת את שבעת נציגי אסאם ברג'יה סבהה. אתר האינטרנט הרשמי של האספה המחוקקת של אסאם אתר האינטרנט הרשמי של קצין הבחירות הראשי של אסאם (באנגלית) האספה המחוקקת של אסאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Assam Election Results, Result University G. C. Malhotra, Chapter 24: Assam Legislative Assembly, Cabinet Responsibility to Legislature: Motions of Confidence and No-confidence in Lok Sabha and State Legislatures, Lok Sabha Secretariat, 2004, עמ' 207, ISBN 978-81-200-0400-9 Government of India Act 1935, Part III: The Goverors' Provinces, Chapter III: The Provincial Legislature Government of India Act 1935, Fifth Schedule (עמ' 262) Tha North- Eastern Aeras (reorgnsetion) Act, 1976, s. 20 Assam gets new permanent assembly building after 51 years: 9 things you need to know, Economic Times, ‏30 ביולי 2023
כתובת קווינטוס מרקיוס התלת-לשונית

כתובת קווינטוס מרקיוס היא כתובת תלת־לשונית לטינית־יוונית־פונית על חפץ אבן שנמצא בסוף המאה ה־19 בקרבת אותינה (אנ') (מדרום־מערב לקרתגו), ומתאורך לאמצע המאה ה־1 לפנה"ס. הכתובת נכתבה על משקוף אבן, או בסבירות גבוהה יותר מזבח אבן, המעוטר בבליטות (אנ') בחלקו העליון והתחתון. הכתובת פורסמה כ־CIL VIII 24030. הכתובת נמצאת כעת בלובר. תוכן הכתובת הוא: Q. MARCI[... PROTOMACVS[... FACTA. L(?). M. COS. M[... ΚΟΥΙΝΚΤΟΣΜΑΡΚΙΟ[... ΜΑΧΟΣΗΡΑΚΛΕΙΔΟ[... ...]תיתנקינטאמערקיפרט ...]רפאשתשפטמעבדמלקרתואדנב משמעות הכתובת לפי שורות היא: אורך הפער בשורה הראשונה בלטינית מרמז שבחלק שלא שרד נכתב שם האב. השורה השלישית מעלה קשיים: הקיצורים המופיעים בה ("L(?). M. COS. M[...]") עשויים לציין תאריך, אך לא יכולים להתפרש כשמות השופטים עבדמלקרת ואדונבעל (ששנת כהונתם היא תאריך הכתובת, בחלק הפוני; ייתכן שהם היו דואומווירי (אנ') ביישוב שכן). הכתובת היוונית מציינת את שם המקדיש, אחריו שם נוסף – הרקליידס, ובחלק שלא שרד משוחזרת המלה ἰατρός, "רופא". אולם, השם הרקליידס מקביל לשם הפיניקי עבדמלקרת; עובדה זאת הופכת שחזור כגון "ἄρχοντος" – שיקיים הקבלה בין החלק היווני לחלק הפוני – אפשרית, אף שהדבר לא מסביר את הופעת שמו של שופט אחד בלבד והיעדרו של השני (אדונבעל), ולכן סביר יותר שהרקליידס היה אבי מציב הכתובת (והדבר תואם את מבנה הכתובות היווניות המסורתי). תחילת השורה הפונית הראשונה איננה משוחזרת בוודאות; זין ותו בגרסה זאת של הכתב הפוני/נאו־פוני דומות ביותר, דבר המאפשר לשחזר "[המזבח ז]ת" (המזבח הזאת, בנקבה) או "[המזבח א]ז" (המזבח הזה, בזכר). שתי האותיות האחרונות של השם "אדנבעל" ככל הנראה חסרות. היעדר האות H בתעתוק הלטיני לשם פרוטומקכוס/פרוטומקוס מסייע לתארך את הכתובת: נישופיות עיצורים החלה להיות מובחנת בלטינית בערך בימי יוליוס קיסר וקיקרו, ולכן, הגם שהמעבר מחוסר הבחנה להבחנה היה הדרגתי, סביר לתארך את הכתובת לאמצע המאה ה־1 לפנה"ס. הכתב הפיניקי בכתובת הוא בתווך בין השלב הפוני לשלב הנאו־פוני, בין חורבן קרתחדשת לתחילת התקופה הנוצרית. התעתיק הפיניקי של השמות הזרים ללא סיומת -s (קווינטוס כ"קֻיְנְטֶא" ומרקיוס כ"מַערְקִי"); ה־K הלטינית וה־Κ היוונית מתועתקות בקוף פונית, וה־T הלטינית וה־Τ היוונית מתועתקות בטית פונית. כתובות דו־לשוניות ואף תלת־לשוניות של רופאים אינן נדירות באפריקה ובאזורים אחרים העולם העתיק. כתובת אשמן מארח התלת־לשונית רשימת כתובות כנעניות וארמיות Attilio Masstino, Raimondo Zucca, "La naissance de la culture épigraphique latine en Africa", in: Fantar, M. H. (ed.), Débuts de l'écriture au Maghreb, Casablanca, 2004, pp. 201–202 Philippe Berger, René Louis Victor Cagnat, L'inscription trilingue d'Henchir Alaouin, Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres 43, 1899, עמ' 49–54 doi: 10.3406/crai.1899.71329 ברגר וקניאט, עמ' 48–49, 52 Archaeological Discussions, American Journal of Archaeology 3, 1899, עמ' 296 doi: 10.2307/496763 Lilia Mezhoud, "Discussion autour d'un fragment de texte", Academia.edu, ‏2018 (בצרפתית) autel (AO 3240), באתר מוזיאון הלובר ברגר וקניאט, עמ' 49–53 ברגר וקניאט, עמ' 51 ברגר וקניאט, עמ' 51–52 ברגר וקניאט, עמ' 49 ברגר וקניאט, עמ' 50 ברגר וקניאט, עמ' 52 ברגר וקניאט, עמ' 53 ראו למשל CIL I 1256; VIII 15, 16, 21105
הצהרת פריז לכיבוד החוק הימי

הצהרת פריז לכיבוד החוק הימי הייתה הסכם רב-צדדי בינלאומי מ-16 באפריל 1856 עליו הסכימו הצדדים הלוחמים במלחמת קרים (כולל צרפת, בריטניה, פרוסיה, האימפריה הרוסית והאימפריה העות'מאנית), שנאספה בקונגרס פריז (אנ') לאחר שנחתם הסכם השלום של פריז במרץ 1856. האמנה יצרה לראשונה את האפשרות לאומות שלא היו מעורבות בכינון ההסכם ולא חתמו, להפוך לצד על ידי הצטרפות להצהרה לאחר מכן. דבר שהיווה חידוש משפטי חשוב במשפט הבינלאומי. בהמשך עשו זאת 55 מדינות, דבר שהיה בלתי אפשרי בתקופה כה קצרה, לולא החידש. הדבר היווה צעד גדול בגלובליזציה של המשפט הבינלאומי. המטרה העיקרית של צרפת ובריטניה הייתה לבטל את הפרייבטינג, חלק מהלוחמה הימית ושוד ימי לפיה צד לוחם נתן אישור רשמי לספינות בבעלות פרטית לתפוס ספינות אויב באמצעות מכתבי יפוי כוח (אנ'). על ידי שיבוש המסחר, פריבטירים יכולים להיות יעילים נגד אויבים התלויים במסחר ולאלץ אותם לפרוס את ספינות המלחמה שלהם כדי להגן על ספינות הסוחר שלהם. בדרך זו, מדינות ימיות יכולות לנהל מלחמה נגד מעצמות יבשתיות גדולות יותר על ידי הרס המסחר שלהן. הצהרת פריז קבעה מדיניות בינלאומית הקשורה לשייט נייטרלי ולוחמני בים הפתוח, והציגה כללים חדשים ל"פרסי מלחמה" (אנ'), חלק מרכוש אויב שנתפס על ידי צד לוחם במהלך מלחמה או קרב, או לאחריהם, בדרך כלל בים. הנציגים הסכימו על שלוש נקודות עיקריות: ספינות חופשיות מייצרות סחורות חופשיות, מצור אפקטיבי, וללא פריבטירים. בתמורה לוויתור על הנוהג של תפיסת סחורות נייטרליות על ספינות אויב, התעקשה צרפת על נטישת חוק המלחמה הבריטי מ-1756 (אנ') שאסר על בריטניה לסחור עם מדינות נייטרליות שסחרו גם עם האויב. פריבטיר Timon Schultz (April 2015). De verklaring van Parijs en Neutraliteit: Nederland en de ontwikkeling van het Internationaal Maritieme recht van 1856 tot de Eerste Wereldoorlog, Vrije Universiteit Amsterdam, Faculteit der Letteren, Geschiedenis.
רובוז

האם התכוונתם ל... אלדאר רובוז – מנהל תיאטרון יהודי הונגרי, אחיו של אימרה רובוז אימרה רובוז – עורך עיתונים ומנהל תיאטרון יהודי-הונגרי ז'וז'ה רובוז – ציירת יהודייה הונגריה, בתו של אימרה רובוז
גיל אליה

גיל אליה הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, מפקד מרום. אליה התגייס לצה"ל, והתנדב ליחידת עוקץ. השלים את הכשרת מסלול הלוחם ביחידה, ויצא לקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לעוקץ ושימש בה במספר תפקידי פיקוד, בהם, מפקד פלגה. בשנים 2017–2020 שימש כמפקד יחידת עוקץ. באוקטובר 2022 מונה למפקד חטיבת מרום, משמש כמפקד החטיבה במהלך מלחמת חרבות ברזל. מאמרים פרי עטו דבר המפקד, באתר צה"ל, 10 ביוני 2022. "תחכום, יצירתיות ואומץ לב", באתר ערוץ 7, 29 באוגוסט 2017. מפקד חדש לחטיבת המרו״ם, באתר צה"ל, 7 באוקטובר 2022. יורי ילון, "לוחם אמיץ עם לב רחב": רס"ר במיל' ג'וזף אבנר דורן, שנהרג בצפון רצועת עזה, הובא למנוחות, באתר ישראל היום, 17 בדצמבר 2023. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף ליפשיץ

יוסף ליפשיץ (אוגוסט 1887, כ"ז באייר תרמ"ז - 17 בדצמבר 1950, ח' בטבת תשי"א) היה מהדמויות החשובות בחיפה העברית בשלהי התקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי. ליפשיץ הקים את חנות הספרים העברית הראשונה בחיפה, חבר ועד הקהילה העברית, ממייסדי בית הספר הריאלי העברי ומזכיר לשכת המסחר והתעשייה העברית כחיפה. יוסף ליפשיץ נולד בביאליסטוק. אביו מיכאל היה מגבירי הקהילה היהודית בעיר. המשפחה עלתה לארץ ישראל ב-1905. תחילה עלו לירושלים וב-1906 עבר לחיפה שם פתח ב-1908 חנות ספרים וצרכי כתיבה. ליפשיץ היה מוכר ומקושר בכל ארץ ישראל. הוא הציע מנויים לעיתון המבשר שיצא בקושטא (היא איסטנבול של ימינו) ול"הד הזמן" שיצא בווילנה. עם התמנותו לוועד קופת המלווה "קדימה" בחיפה מכר את חנותו. ליפשיץ התחתן עם ציפורה (אפריל 1889 - נובמבר 1951), נכדת שרה איטה פלמן, חלוצת הפרדסנות בארץ ישראל. במלחמת העולם הראשונה ברחו לדמשק כדי שיוסף לא יתגייס, שם גם נולד להם בנם. ב-1913 היה ציר חיפה והגליל לקונגרס הציוני העולמי ה-11 שהתקיים בווינה. ליפשיץ היה ממייסדי בית הספר הריאלי העברי בחיפה. במקביל היה ממקימי שכונת "מצפה" (אזור רחוב מסדה כיום). כמו כן היה חבר ומזכיר ועד הקהילה העברית, גוף שאיחד את כל הציבור היהודי בחיפה. הוא היה גם מנהל סניף חיפה של חברת הביטוח "יהודה" בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, ומזכיר לשכת המסחר והתעשייה העברית של חיפה והמחוז. ב-1933 ניהל את עיתון "השער", מקומון חיפאי שעורכו היה פנחס מרגולין, עורך הדין היהודי הראשון בחיפה. כמו כן כתב בעיתונים השקפה, הצבי ודאר היום. ב-1937 קיבל את אות מסדר האריה הלבן הציכי. על שמו רחוב "נתיב יוסף" בעיר התחתית. דוד תדהר (עורך), "יוסף ליפשיץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 80 יוסף ליפשיץ ז"ל, הארץ, 18 בדצמבר 1950 צבי ברסקי, חנות ותווית - מוכרי ספרים בארץ-ישראל 1948-1870, הוצאת מנגד, 2019, עמ' 223 הבנקאות בחיפה - אפ"ק ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא" תדהר משפחתו וילדותו של סבא רענן ליפשיץ - הקשר הרב דורי, באתר הקשר הרב דורי, ‏27 במאי 2018 שרה הלפרין, ד"ר א. בירם ובית הספר הריאלי, דרכים חדשות ומסלול קבוע, ירושלים: הוצאת ספרים ראובן מס, 1970, עמ' 90 חיים אהרנוביץ, הדר הכרמל: מסכת עמל ויצירה של דור המיסדים, בהוצאת "ועד הדר הכרמל בחיפה", 1958, עמ' 46 ענת קדרון, מים סוערים בנמל הבית: המאבק על מעמדו והפעלתו של נמל חיפה במעבר מיישוב למדינה, בתוך: מרדכי בר-און, יצחק גרינברג ומאיר חזן (עורכים), כלכלה במלחמה, הוצאת יד בן צבי, אוניברסיטת תל אביב והעמותה לחקר כוח המגן, 2017, עמ' 80 פרסומת לחברת יהודה, דואר היום, 24 בדצמבר 1925 יחיאל לימור ויאיר ספרן, השער — עיתון חיפאי נשכח, קשר, גיליון 56 עמירם חרלף, חיי המשפט בחיפה בימי המנדט ובראשית המדינה, חמו"ל, 2000, עמ' 85
הרפובליקנים הרדיקלים

הרפובליקנים הרדיקלים (שנודעו מאוחר יותר גם בשם "סטלוארטס" Stalwarts) היו פלג בתוך המפלגה הרפובליקנית בארצות הברית שמקורו בהקמת המפלגה ב-1854 - כשש שנים לפני מלחמת האזרחים - עד הפשרה של 1877 (אנ'), שסיימה את תקופת השיקום. הם קראו לעצמם "רדיקלים" בגלל מטרתם למיגור העבדות בארצות הברית באופן מיידי, מוחלט ותמידי. הרפובליקנים הרדיקליים זכו להתנגדות במהלך המלחמה על ידי הרפובליקנים המתונים (בהנהגת הנשיא אברהם לינקולן), ועל ידי המפלגה הדמוקרטית. הם לחצו על לינקולן לקדם את שחרור העבדים בצפון עד לפרסום הצהרת האמנציפציה הסופית ב-1 בינואר 1863. לאחר המלחמה הרדיקלים הובילו מאמצים לבסס זכויות אזרח לעבדים לשעבר וליישם את האמנציפציה באופן מלא. לאחר שצעדים לא מוצלחים ב-1866 הביאו לאלימות נגד עבדים לשעבר במדינות המורדים, רדיקלים דחפו את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית להגנות סטטוטוריות דרך הקונגרס. הם התנגדו לאפשר לקצינים לשעבר מהקונפדרציה להשתלט מחדש על השלטון הפוליטי בדרום ארצות הברית, והדגישו שוויון, זכויות אזרח וזכויות הצבעה ל"בני חורין", כלומר עבדים לשעבר ששוחררו במהלך מלחמת האזרחים או אחריה על ידי הכרזת האמנציפציה והתיקון השלושה עשר לחוקה. במהלך המלחמה, רדיקלים התנגדו לבחירתו הראשונית של לינקולן בגנרל ג'ורג' מקללן לפיקוד העליון של צבא המזרח הגדול של הפוטומק ולמאמציו של לינקולן ב-1864 להחזיר את מדינות הדרום שנפרדו לאיחוד במהירות ובקלות. לינקולן זיהה מאוחר יותר את מקללן כלא כשיר ופוטר אותו. הרדיקלים ניסו להעביר את תוכנית השיקום שלהם דרך הקונגרס בשנת 1864. לינקולן הטיל וטו על כך, שכן הוא הוציא לפועל את מדיניותו שלו באמצעות כוחו כמפקד צבאי. באפריל 1865 לינקולן נרצח. רדיקלים דחפו לביטול העבדות ללא פיצוי, בעוד לינקולן רצה לשלם לבעלי עבדים שהיו נאמנים לאיחוד. הם נלחמו בחריפות ביורשו של לינקולן, אנדרו ג'ונסון. לאחר שג'ונסון הטיל וטו על פעולות שונות של הקונגרס המעדיפות אזרחות לבני חורין, הרדיקלים ניסו להדיח אותו מתפקידו באמצעות הליך הדחה, שנכשלה בהצבעה ב-1868. מנהיגי הרפובליקנים הרדיקלים כללו את ג'ון פרימונט, בנג'מין ווייד (אנ'), הנרי דייוויס (אנ'), צ'ארלס סאמנר, תדיאוס סטיבנס, האניבל המלין, ויוליסס ס. גרנט. התנועה לביטול העבדות עבדות בארצות הברית תקופת השיקום
פשע לא מאורגן

פשע לא מאורגן היא סדרת קומדיית פשע ישראלית ששודרה בתחילת שנת 2022 בערוץ קשת 12. בסדרה מככבים אנסמבל שחקנים, ביניהם ישראל קטורזה וחיים זנאתי. הסדרה נגמרה בעונתה הראשונה, והיא כוללת רק עשרה פרקים. העלילה מתמקדת בקבוצת פושעים שנכנסים לצרות מאוד מצחיקות וקומיות. הקבוצה מנסים להבריח ואנשים אחרים מנסים לתפוס אותם ולהכניסם לכלא. על הקבוצה הראשית לתכנן פשע גדול - שבסופו של דבר הוא נהפך. פשע לא מאורגן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ככה היא באמצע

"ככה היא באמצע" הוא שיר שנכתב על ידי דני סנדרסון, מנחם זילברמן ואלון אולארצ'יק והלחינו אפרים שמיר ויצחק קלפטר. השיר הופיע באלבומה השלישי של להקת כוורת. את השיר קיבלה הלהקה עם לחן ו-C PART, שאת המילים כתב מנחם זילברמן. את שאר המילים בשיר השלימו סנדרסון ואולארצ'יק. הלחן נכתב לדברי שמיר בהשראת המוזיקה של הגיטריסט ג'נגו ריינהארדט. בשנת 2003 הוציא גידי גוב את אלבום גרסאות כיסוי, ריקוד ירח בו גרסה חדשה לשיר. את השיר עיבד מוזיקלית עדי רנרט. השיר היה מועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב־15 ביולי 1975, ושהה במצעד 11 שבועות, מתוכם שלושה שבועות צעד במקום הראשון. ככה היא באמצע, סרטון בערוץ "כוורת הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 04:47) גידי גוב - ככה היא באמצע (גרסת ריקוד ירח), סרטון בערוץ "מוזיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 04:06) 50 שנה לכוורת: הסיפורים מאחורי השירים, באתר p.ynet.co.il (באנגלית) גידי גוב - ככה היא באמצע (גרסת ריקוד ירח), סרטון בערוץ "מוזיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 04:06) ככה היא באמצע – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
יחידת קורל

יחידת קורל היא יחידה מיוחדת בחיל האוויר הישראלי, שתפקידה לא פורסם. לוחמי יחידת קורל נקראים "לוחמי קודקוד". רמת סיווג וביטחון המידע של היחידה גבוהים, ולכן הרוצים להתקבל ליחידה צריכים לעבור סיווג ביטחוני. כמו כן נדרש פרופיל 82 ומעלה. לוחמי היחידה נדרשים להתחייב לשנת קבע אחת. ליחידת קורל מחזור גיוס חד שנתי שאליו מתגייס מספר מצומצם של לוחמים. מסלול ההכשרה אורך כ-16 חודשים שתחילתם בארבעה חודשי טירונות חיל רגלים ברמת רובאי 05. לאחר מכן עוברים לוחמי היחידה לשלב הכשרה ייעודי שאורך כשנה וחודשיים שלאחריהם מתחילים בפעילות מבצעית. לוחמים שהתקבלו ליחידה אינם רשאים לחתום ויתור על השירות בה. יחידת שלדג יחידת 669 יחידה 5700 קורל | יחידת קורל | לוחם קודקוד - אדרנלין, באתר אדרנלין, ‏4 ביולי 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לחם בורודינסקי

לחם בורודינסקי (ברוסית: бородинский хлеб) או לחם בורודינו הוא לחם שיפון מחמצת חום כהה ממוצא רוסי, ממותק באופן מסורתי בדבשה ובטעם בזרעי כוסברה וכרוויה. לחם בורודינסקי נעשה באופן מסורתי (עם המתכון המובהק שנקבע בתקן ГОСТ 5309-50) מתערובת של לא פחות מ-80% במשקל של קמח שיפון מלא עם כ-15% מקמח חיטה וכ-5% של לתת שיפון, או לעיתים רחוקות, לתת שעורה, לעיתים קרובות מחמצת סטארטר שהוכנה בנפרד, העשויה כמו בצק רבוך, כלומר על ידי דילול הקמח באמצעות מים בכמעט טמפרטורת רתיחה (96-95 °C) והוספת השמרים לאחר קירור התערובת ל-67-65 מעלות צלזיוס. לאחר מכן הוא ממותק ונצבע בדבשה סוכרוז סלק, ומתובל במלח ובתבלינים, בהם כאמור זרעי הכוסברה, והקימל הם אופציונלים, אבל הם עדיין די פופולרים. מתכונים מודרניים הם לרוב 100% קמח שיפון מלא. סוג לחם בורודינסקי הנקרא "עילאי" מורכב מ-100% שיפון (85% שיפון מלא ו-15% קמח שיפון לבן) קיים לפי מתכון טרום-GOST שנמצא בספרו של P.M. Plotnikov & M.F. Kolesnikov משנת 1940 "350 סוגי לחם". קיימות מספר אגדות לגבי האטימולוגיה. הפופולרי ביותר קובע שהלחם הזה נוקב בשמה של מרגריטה טוחובה, אלמנתו של גנרל מלחמות נפוליאון אלכסנדר טוחוב, (אנ') שנספה בקרב בורודינו. אלמנתו הקימה מנזר בשדה הקרב לשעבר, שבסופו של דבר היא הפכה לאם המנזר הזה. לפי הדיווחים נזירותיה המציאו את המתכון של הלחם להגשה באירועי אבל, לפיכך, בצבע כהה וחגיגי, ועם זרעי כוסברה עגולים המייצגים קלע אשכול קטלני. אגדה נוספת שקושרת את הלחם גם כן לקרב בורודינו מזכירה קרון מזון שהכיל קמח קימל ושיפון שהתפוצץ על ידי פגיעת פגז תותח, מה שאילץ את האנשים לשחזר את המרכיבים. גרסה שלישית מציינת כי המלחין והכימאי אלכסנדר בורודין הביא את הרעיון ללחם הזה למוסקבה מאיטליה, שם התעניין באפייה מקומית. מכיוון ששיפון לא תורבת באופן נרחב בדרום אירופה, זוהי גרסת המקור הכי קלה לפסילה בשל אי היתכנותה. אין מקורות תומכים באגדות אלה, וסביר להניח ששמו של הלחם הזה הופיע לראשונה רק לאחר מהפכת אוקטובר (1917), מכיוון שלא הוזכר בשום מקור לפני 1920. למעשה, המתכון המודרני לא הופיע בדפוס לפני 1933, תחילה בתזכירים פנימיים של מפעל אפייה במוסקבה. עם זאת, בספרות אפיית הלחם של סוף המאה ה-19 קיימים מספר מתכונים דומים, אם כי בדרך כלל השתמשו בזרעי קימל במקום כוסברה. קוממיסברוט לחם ארוחת בוקר (Ontbijtkoek) רשימת מנות רוסיות מדיה וקבצים בנושא לחם בורודינסקי בוויקישיתוף מסמך סטנדרטי GOST 5309-50 (רוסית) "Бородинский Хлеб по ГОСТ 5309-50". evil_genius_m72. 2013-01-08. נבדק ב-2019-01-23. "Borodinsky Supreme -- Old School -- 100% Rye". The Fresh Loaf (באנגלית). נבדק ב-2019-01-23. Drey, Victoria (2019-01-17). "How to cook legendary Borodinsky bread at home". www.rbth.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-01-23. "Russian Sourdough Borodinsky Bread {rye + coriander}". Beets & Bones (באנגלית אמריקאית). 2017-10-11. נבדק ב-2019-01-23. Ginsberg, Stanley (2016-09-27). The Rye Baker: Classic Breads from Europe and America (באנגלית). W. W. Norton & Company. p. 253. ISBN 9780393245226.
1381

שנת 1381 היא השנה ה-81 במאה ה-14. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 12 ביוני – מרד האיכרים מגיע לדרום לונדון 14 ביוני – ריצ'רד השני מאנגליה מתעמת עם מרד האיכרים להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1381‎ נפטרים ב-1381‎ מדיה וקבצים בנושא 1381 בוויקישיתוף
קולביאקה

קולביאקה (ברוסית: кулебяка) הוא סוג של פירוגי ממולא מהמטבח הרוסי. המאכל ממולא בדרך כלל בסלמון או בחדקן, אורז או כוסמת, ביצים קשות, פטריות, בצל ושמיר. הפשטידה נאפית במעטפת של מאפה, בדרך כלל של בריוש או בצק עלים. קולביאקה עשוי היום גם עם מילויים צמחוניים פשוטים יותר כמו כרוב או תפוחי אדמה. בראשית המאה ה-20, אוגוסט אסקופיה, השף הצרפתי המפורסם, הביא אותו לצרפת וכלל מתכונים עבורו ביצירת המופת שלו The Complete Guide to the Art of Modern Cookery. קולביאקה גראנד קלאסי כולל מספר מילויים, לעיתים קרובות תערובת של דג לבן ואורז לשכבות העליונות והתחתונות עם פילה של חדקן או סלמון ביניהם. בדרך כלל את המילויים מחלקים לבליני דקים, כדי למנוע ערבוב. המרכיב היוצא דופן ביותר שנכלל בדרך כלל בגרסה הגדולה של המנה הוא vesiga, מח עצם מעמוד השדרה של החדקן. רשימת מנות רוסיות בקר ולינגטון מדיה וקבצים בנושא קולביאקה בוויקישיתוף "Beyond the Kitchen Wall: Coulibiac". אורכב מ-המקור ב-2011-11-17. נבדק ב-2012-03-05. Madison Books; Andrews McMeel Publishing (1 בנובמבר 2007). 1,001 Foods to Die For. Andrews McMeel Publishing. pp. 280–. ISBN 978-0-7407-7043-2. נבדק ב-8 בפברואר 2011. {{cite book}}: (עזרה) "What is Coulibiac, Kulebiaka, Kulebyaka?". אורכב מ-המקור ב-6 באפריל 2015. נבדק ב-27 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Coulibiac With Cabbage". Skeeterskitchen.com. נבדק ב-2015-01-21. Kulebyaka with 5 fillings(rus.) "Food Facts & Trivia: Vesiga". נבדק ב-27 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה)