מייקל אפטד

מייקל דייוויד אפטד (באנגלית: Michael David Apted;‏ 7 בפברואר 1941 – 7 בינואר 2021) היה במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה בריטי. אחד מבמאי הקולנוע האנגלי הפוריים בדורו, היה ידוע בבימוי סדרת הטלוויזיה אפ, סרט ג'יימס בונד (העולם אינו מספיק), והסרט האמריקאי בתו של כורה פחם. האחרון היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר. הוא גם ביים את נל (1994), שקיבל שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ומועמדות אחת לפרס אוסקר, ואת הסרטים שזכו לשבחי הביקורת גורילות בערפל (1988) ואניגמה (2001). אפטד נולד בשנת 1941 באיילסברי, בקינגהאמשייר, כבן של פרנסס אמיליה (לבית תומאס) ורונלד ויליאם אפטד. הוא החל את דרכו בטלוויזיה בהתמחות של חצי שנה בטלוויזיה גרנאדה במנצ'סטר, שם עבד כחוקר. אחד הפרויקטים הראשונים שלו בגרנדה היה למפורסם ביותר שלו: סדרת Up שהחלה בשנת 1964 כפרופיל של 14 ילדים בני שבע לסדרת האקטואליה World in Action. כחוקר ועוזר לבמאי הקנדי פול אלמונד, אפטד היה מעורב בבחירת הילדים שהגיעו ממגוון רקעים ושיעורים, אף על פי שהמקור הוגש כסרט תיעודי חד פעמי, הסדרה הפכה למוסד. כאשר הוצע להם לבקר מחדש בנושאים בגילאי ארבע עשרה ועשרים ואחת, אפטד קיבל את ההצעה לביים וביים כל פרק שלאחר מכן בסדרה. במהלך שבע שנות עבודתו בגרנדה, ביים אפטד גם מספר פרקים בסדרה רחוב קורוניישן (אנ'), שכתב אז בין השאר ג'ק רוזנטל. אפטד ורוזנטל שיתפו פעולה מאוחר יותר במספר פרויקטים פופולריים בטלוויזיה ובסרטים, כולל פרקי הפיילוט של הדסטבינים ו-The Lover הם עבדו שוב יחד בשנת 1982 לסרט הטלוויזיה P'tang, Yang, Kipperbang, הסרט הראשון שהזמין ערוץ בריטניה. בשנת 1976 ביים Apted מחזה בסדרת הטלוויזיה בגרנדה לורנס אוליבייה מציג. הפרק היה האוסף מאת הרולד פינטר. בהצגה כיכבו לורנס אוליבייה, מלקולם מקדואל, אלן בייטס והלן מירן. אפטד השתמש ברעיון שלו מסדרת Up בפעם השנייה בנישואים באמריקה ונשוי באמריקה, הרעיון היה לראיין תשעה זוגות נשואים כל שנתיים במשך עשר שנים כדי לספר סיפור שלם יותר על נישואיהם. בשנת 2005 ביים את שלושת הפרקים הראשונים בסדרת הטלוויזיה רומא. על עבודתו בטלוויזיה זכה אפטד בכמה פרסי אוסקר בריטי, כולל שני פרסי תיעוד של פלהרטי על עבודתו ב־28 Up ו-35 Up ו-BAFTA לבמאי הדרמטי הטוב ביותר עבור המחזה היחיד Kisses at Fifty בשנת 1974. אפטד יצר את סרטו העלילתי הראשון בשנת 1972, The Triple Echo, בכיכובם של אוליבר ריד וגלנדה ג'קסון, והוא ביים שני סרטים עבור דייוויד פוטנאם. הוא ביים שש הצגות כולל הסרט "Stronger than the Sun", שנכתב על ידי סטיבן פוליאקוף ומככבת בו פרנצ'סקה אניס כצעירה המסכנת את חייה לחשיפת פשע, נושא שאפטד חזר אליו מספר פעמים. בשנת 1979 ביים את אגתה במימון הוליווד, בהשתתפות ונסה רדגרייב. רוב סרטיו העלילתיים של אפטד מאז התמקדו בגיבורה נשית. הוא נסע לארצות הברית בשנת 1980, שם ביים את בתו של כורה פחם, שקיבלה שבע מועמדויות לפרס האוסקר, וזכתה בשחקנית הטובה ביותר עבור סיסי ספאסק. גם ספאסק וגם לורטה לין, נושא הסרט, אמרו כי לדעתם נקודת המבט החיצונית של אפטד הייתה מכרעת להצלחת הסרט בהבטחת השתתפותם של תושבי האפלצ'יה ולהימנעות מסטריאוטיפים שקודם לכן פגמו בתיאורים של תרבות ההרים. ב-2002 ביום את "עד כאן" עם ג'ניפר לופז. בשנת 2019 בחרה ספריית הקונגרס ב"בתו של כורה פחם" לשימור במרשם הקולנוע הלאומי בהיותה ”משמעותית מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית”. בנוסף לסרטים העלילתיים, המשיך אפטד לביים סרטים תיעודיים, כולל Bring on the Night, סרט קונצרטים עלילתי אודות יצירת אלבום הסולו הראשון של סטינג. הוא ביים את הסרט הדוקומנטרי The Long Way Home, שיצא לאקרנים בשנת 1989. הוא תיאר את הרפתקאותיו של בריטניה, ארצות הברית וברית המועצות של בוריס גרבנשצ'יקוב, המוזיקאי המחתרתי הסובייטי הראשון שהתיר להקליט במערב. לפני שהקים אפטד את Thunderheart, עשה את הסרט התיעודי "אירוע באוגלה" על לאונרד פלטייה. התקרית באוגלה הודיעה אז לרעם הלב על ליהוק השחקנים לסרט הבדיוני. בשנת 1997 הוא בחן את תהליך היצירה ב- Inspirations באמצעות דיון גלוי עם שבעה אמנים מתקשורת מגוונת, ביניהם דייוויד בואי, לואיז לקוואליר ורועי ליכטנשטיין בין היתר. בסטייה מעבודתו הקודמת, בין השנים 1992–1994, אפטד העז לתרבות הפופולרית המשתנה במהירות של סין. בפרויקט בתמיכתו של טרודי סטילר, ביים אפטד את Moving the Mountain, סרט תיעודי עלילתי שבדק את מקורות ההפגנות ב 1989 בכיכר טיאנאנמן ואת השלכות התנועה בחייהם של כמה ממנהיגי הסטודנטים של התנועה. בשנת 2006 ביים אפטד במשותף את הסרט הרשמי של גביע העולם בפיפ"א 2006, על פי פירס ברוסנן. אפטד היה משתף הפעולה ונושא הסרט התיעודי: Michael Apted - Visions on Film, מאת האמנית והקולנוענית מלינדה קמבר פורטר. בשנת 1977 ביים אפטד את הבכורה של שדות תות בתיאטרון הלאומי בלונדון. אפטד התחתן עם פייג' סימפסון, אשתו השלישית, בינואר 2014. אפטד היה גרוש מאשתו השנייה במשך עשר שנים, התסריטאית דנה סטיבנס, שאיתה נולד לו בן, ג'ון. מנישואיו הראשונים לג'ו, אפטד נולדו לו שני בנים, פול וג'ים. פול אפטד היה עורך סאונד שעבד על סרטים כמו וולברין; הוא נפטר מסרטן המעי הגס בשנת 2014. בשנת 2007 אפטד הפך לאב בפעם הרביעית לילדה, לילי מליס, שגרה עם אמה טניה מליס. הוא כיהן כנשיא אגודת הבמאים של אמריקה בין השנים 2003 עד 2009 וכיהן כמזכיר-הגזבר משנת 2011 ועד מותו. אפטד נפטר בביתו בלוס אנג'לס ב־7 בינואר 2021, בגיל 79. מדיה וקבצים בנושא מייקל אפטד בוויקישיתוף מייקל אפטד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל אפטד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מייקל אפטד, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל אפטד, באתר Box Office Mojo (באנגלית) מייקל אפטד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מייקל אפטד, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל אפטד, באתר Discogs (באנגלית)