laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף יהודה שטרסברג

הרב יוסף יהודה הלוי שטרסברג (כונה "הקוסובר דיין"; ה'תקפ"א 1821 – כ"ז בחשוון ה'תרע"א 1910) היה דיין בקוסוב ובירושלים. שטרסברג נולד בבוזונוב שבדרום מזרח גליציה בשנת תקפ"א 1821. בשנת תרכ"א (1860) מונה לדיין ומורה צדק בקוסוב, שם כיהן במשך יותר מ-33 שנה, בימיהם של רבי יעקב שמשון מקוסוב ובנו הרב משה. בחלק מהתקופה שימש גם כגבאי וכותב המכתבים אצל האדמו"ר. בשנת ה'תרנ"ו (1896), כשהיה בן 75, עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר העתיקה בירושלים, בחצר שגבלה בבית הכנסת תפארת ישראל ובסמוך לביתו של הרב יהושע לייב דיסקין. כשהוקם בית הדין של החסידים בירושלים בשנת תרס"א 1901, צורף הרב להרכב בית הדין, בראשותו של ר' ליפמן דוד שובקס תלמידו של הרב מנחם מנדל מקוצק. הדיין השלישי בבית הדין היה הרב טוביה אריה גולדברגר. הדיין מקוסוב שימש כחבר בית הדין עד יום מותו בכ"ז בחשוון ה'תרע"א (1910). נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. שטרסברג התכתב עם עשרות רבנים בשאלות ותשובות הלכתיות וחיבר את הספר "יד יוסף" – שאלות ותשובות על שולחן ערוך (נדפס בירושלים בשנת תרנ"ח). בין השאר התכתב רבות עם הרב שלמה דרימר, שהיה מחסידי קוסוב, ויש המשערים שהוא המליץ עליו ותרם למינויו לדיין בקוסוב. פרסם מאמרים בבמות תורניות שונות, בהם "אור תורה" שהופיע בירושלים, ובקובץ "בית ועד לחכמים" שיצא לאור בניו יורק. יוסף יהודה בן דב שטרסברג, יד יוסף, תרנ"ח, באתר היברובוקס יוסף יהודה בן דב שטרסברג, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. תולדות המחבר, יד יוסף, באתר היברובוקס הרה"ג יוסף יהודה הלוי שטרסברג ז"ל, מוריה, 2 בדצמבר 1910 תולדות המחבר, יד יוסף, באתר היברובוקס
סנהדריה המורחבת

סנהדריה המורחבת היא שכונה חרדית בצפון ירושלים. השכונה הוקמה בשנת 1970 כהרחבה צפונית של שכונת סנהדריה. בצמוד לשכונה הוקם אזור התעשייה הר חוצבים ובסמוך לה נמצאת ישיבה תיכונית חורב ועובר כביש גולדה מאיר. השכונה נבנתה בצורה מעגלית. על פי נתונים סטטיסטיים, נכון לשנת 2007 ישנן 784 יחידות דיור בשכונה. בשכונה פעלה (עד לשנת תשס"ח) ישיבת תפארת צבי, (על שם הרב נתן צבי פינקל "הסבא מסלבודקה") ישיבה גבוהה חרדית המיועדת לבוגרי הישיבות התיכוניות. (כיום הישיבה פועלת ברחוב שמואל הנביא בעיר). במבנה ישיבת בית התלמוד שבשכונה פועלת ישיבת "נתיבות יעקב" בראשות הרב אברהם סטפנסקי, ישיבת "תורת משה" לבחורים אמריקאים וישיבת טשכנוב. בשכונה שטיבלאך "מאור חיים" של חסידי ויז'ניץ, בתי הכנסת "אוהל שמעון" ו"אור חביב" לספרדים; "עזרת תורה", "כנסת יהודה" ו"בני הישיבות" לליטאים, בית כנסת חב"ד ובית כנסת לקהילה דוברת האנגלית. רב השכונה הוא הרב נח הייזלר המשמש גם כאב"ד בירושלים. במקומות שונים בשכונה ומסביב לה ישנם שרידי מערות קבורה המתוארכות לימי בית שני. השכונה סגורה לתנועת כלי רכב בשבתות וחגי ישראל. בשכונה מתגוררות דמויות ואישי ציבור מוכרים: הרב נח הייזלר, רב השכונה. הרב יצחק יוסף הראשון לציון והרב הראשי לישראל ובנו של הרב עובדיה יוסף. הרב ברוך שמואל דויטש, מראשי ישיבת קול תורה וחבר מועצת גדולי עולם התורה של "בני תורה". הרב בן-ציון מוצפי. הרב אשר אריאלי, מרבני ישיבת מיר ירושלים. הרב נועם אלון, ראש ישיבת מיר מודיעין עילית. ראש עיריית ירושלים לשעבר אורי לופוליאנסקי. הרב אבישי שטוקהמר מזכיר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל לשעבר. הרב משה ויא, רב ומומחה בתחום כשרות המזון. בעבר התגוררו בשכונה: ד"ר גדליה מזל, רופא מפורסם בעיר, רופאם האישי של מנהיגים חשובים רבים בציבור החרדי. הרב יצחק זילבר, מחזיר בתשובה נודע ורב קהילת עולי רוסיה. הרב מרדכי נויגרשל הרב אברהם סטפנסקי ראש ישיבת נתיבות יעקב "סטפנסקי" הקיימת בשכונה. יהודה משי-זהב יו"ר ארגון זק"א. ראש עיריית ביתר עלית מאיר רובינשטיין. ניסים שטרית. השכונה צופה על נחל צופים שהוא יובל של נחל שורק. מתלול הערוץ הדרומי של נחל צופים, עליו בנויה ואליו צופה השכונה הוא שטח פתוח ובו מספר רב של טרסות עתיקות, מחצבות מתקופת בית שני שסיפקו אבנים לבנין בתים בירושלים ושרידים למערכת חקלאות עתיקה, כגון גתות ובורות מים. רחוב מעגלי הרי"ם בשכונה רחוב מעגלי הרי"ם בשכונה שלט של רחוב מעגלי הרי"ם בפינת רחוב ים סוף רנית נחום-הלוי, רז סמולסקי, גיא ליברמן, כאן גר ראש העירייה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2008
מישה

מישה (ברוסית: Миша) או מישקה (Мишка) הוא דוב חום שהיה הקמע הרשמי של אולימפיאדת מוסקבה ב-1980. בשנת 1977 פנתה הוועדה המארגנת של אולימפיאדת מוסקבה לקבוצת מעצבים בבקשה לעצב דמות של דוב שתייצג את המשחקים האולימפיים הקרבים. הדוב נבחר משום שהוא בעל חיים שמזוהה עם הטבע הרוסי והוא מופיע בסיפורי עם רוסיים רבים. לוועדה הוגשו הצעות רבות וב-19 בדצמבר באותה שנה הודיעה הוועדה כי היא בחרה בהצעתו של מאייר ספרי הילדים ויקטור צ'יז'יקוב. באיורו של צ'יז'יקוב היה הדובי חייכן וחסון ובכך התאים לייצג את הרוח האולימפית של שלום ובריאות גופנית. עד מהרה התפרסם מישה והפך לסמל המייצג העיקרי של האולימפיאדה – הקמע האולימפי הראשון שזכה להצלחה בסדר גודל כזה. דמותו הופיעה בספרים, בולים, גלויות, סיכות ומזכרות. מישה הופיע גם בשני סרטים מצוירים סובייטיים – באחד הפרקים של הסדרה נו, פוגודי!, שהוקדש לנושא הספורט ובסדרה "באבה יאגה מתנגדת!" (Баба-яга против!), שבה מישה נאבק במכשפה הרוסית הרעה על הזכות להשתתף באולימפיאדה (הסדרה הופקה כתגובה לחרם של מדינות המערב נגד האולימפיאדה.) טקס הסיום של האולימפיאדה ננעל בשחרור בובה ענקית של מישה הקשורה לבלונים אל שמי מוסקבה לצלילי שיר הפרידה "להתראות, מוסקבה" (До свиданья, Москва) שחובר במיוחד על ידי ניקולאי דוברונרבוב ואלכסנדרה פחמוטובה. השם מישה הוא שם חיבה רוסי למיכאל והוא גם כינוי נפוץ ברוסית לדוב צעצוע ולדמויות של דובים בסיפורי ילדים. הבלשן הרוסי לב אוספנסקי העלה בספרו "מילה על המילים" (Слово о словах, 1954) שתי השערות לגבי הקשר שבין דובים לבין שם החיבה הזה ברוסית: האחת היא שהמילה מישה מתחילה בצליל מ', שבו מתחילה גם המילה медведь ("מדְווד"), "דוב" והשנייה היא שהיא נוצרה מהמילה הליטאית miškas, שפירושה יער. מדיה וקבצים בנושא מישה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מישה אודות מישה באתר המוקדש לאולימפיאדת מוסקבה של אלכסיי צ'ריקוב (ברוסית)
ערן לוי (מוזיקאי)

ערן לוי (נולד ב-15 ביוני 1976 בחיפה) הוא מוזיקאי, גיטריסט ושחקן ישראלי. לוי החל את הקריירה המוזיקלית בגיל 15 במסגרת להקת הנוער "מפגשים ברכס". ב-1995 התגייס ללהקת חיל הים. בשלהי שנות התשעים, לאחר שנת לימודים בבית הספר רימון, התקבל ללימודי מוזיקה במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון, שם שהה כשנתיים. עם חזרתו ארצה השלים שנת לימודים בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לוי הופיע בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון", וכן בערוץ הילדים. שיחק ב"בוצ'אצ'י", דרמה של הזכיינית "קשת". שיחק בסרטים "קדוש" (בבימוי עמוס גיתאי), "אודות המוניטין" (בבימוי יורם כסלו) ו"ימים של אהבה" (בבימוי מנחם גולן). בתיאטרון שיחק לוי ב"גן עדן טרום חובה" - הצגה של תיאטרון קרוב בבימויו של ניקו ניתאי בפסטיבל ישראל. כן שיחק ב-"GAGA FM" - מחזמר משירי להקת קווין במועדון התיאטרון, בהפקתו של אשר יוכלמן. שיחק בהצגות הילדים "סוף סיפור ידוע מראש" בתיאטרון הנפש, "דיג'ימון" בתיאטרון עזריאל אשרוב, "הצל" - בתיאטרון אורנה פורת, ו"סיפור העכברים" בתיאטרון הקיבוץ. מ-1996 ואילך, לוי הפיק, הלחין וניגן עם האמנים מאיר גולדברג, איתן נחמיאס גלס, ניר לוי, דפנה ארמוני, פישי הגדול, בית הבובות, יוסלס אי.די, רינת בר, חיים משה, עמיר לב, שולה חן, יאיר קלינגר ואתניקס. ב-2005 הוציא עם אחיו ניר לוי את האלבום המשותף "אחי פשוט שיש", שלא זכה להצלחה. לקראת סוף 2008 הוציא לוי שיר ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "קימונו קינמון". שנה לאחר מכן, לאחר עבודה נוספת על האלבום, הוציא שיר שני - "סע לים". לוי הלחין ועיבד את שירי האלבום, אותם כתבו עבורו איתן נחמיאס גלס ומאיר גולדברג. ערן נשוי ואב לשני ילדים. אחיו הוא השחקן ניר לוי. אחי פשוט שיש – האחים לוי 2005 ערן לוי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ערן לוי, באתר mzone אסף נבו, ‏ערן לוי - "סע לים", באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2009 נויה כוכבי, אין מקום לצעקה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008 חן לב, מבין השורות: מפגש בין אחים, מאי 2008, פורסם במגזין החיפאי "פונץ'"
יסוד בלתי תואם

יסוד בלתי תואם (אנגלית: Incompatible element) הוא מונח המשמש בפטרולוגיה ובגאוכימיה לתיאור יסוד שבשל גודל היון שלו או מטענו החשמלי איננו מתאים להתיישב במקום המיועד לקטיונים במינרלים. אי-התאמה זו מתבטאת בכך שמקדם החלוקה (בכימיה, מדד למסיסות השווה ליחס בין ריכוז החומר בשני ממסים שונים הנמצאים בשיווי משקל כימי) שבין המינרלים יוצרי הסלעים והמאגמה המותכת, קטן בהרבה מאחד. כאשר מתקררת המאגמה, הנוצרת עקב התכה חלקית של מעטפת כדור הארץ וקרום כדור הארץ, מתחיל תהליך של התגבשות הדרגתית של חומרים שונים. מאחר שגביש דורש מבנה מחזורי ומסודר, יסודות שהיונים שלהם גדולים מדי, קטנים מדי באופן משמעותי או בעלי מטען שונה מהקטיון העיקרי בגביש, יגרמו להפרעה בסריג. לדוגמה, אטום רובידיום גדול בהרבה מאטום נתרן. שילוב של אטום רובידיום בגביש נתרן כלוריד יגרום לעיוות של הסריג היוני ויצרוך אנרגיה רבה. כאשר הגביש מתחיל להיווצר, היונים שאינם תואמים את המבנה ידחו ולא ישתלבו במבנה שנוצר. לכן, ההרכב הכימי של הגביש שנוצר יהיה טהור יותר מההרכב המעורב של המאגמה, ותחול העשרה של הפאזה הנוזלית באותם יסודות בלתי תואמים, שלא מצליחים להשתלב בגבישים החדשים. לשתי קבוצות של יסודות יש קושי לעבור למצב המוצק והן ידועות באמצעות ראשי תיבות באנגלית: קבוצה אחת כוללת יסודות להם יש רדיוס יוני גדול, כדוגמת אשלגן, רובידיום, צזיום, סטרונציום, בריום, לנתנידים, תוריום ואורניום והם מכונים "LILE" ‏(Large-Ion Lithophile Elements יסודות ליתופיליים (כלומר אוהבי סיליקט) בעלי יונים גדולים). הקבוצה השנייה כוללת יסודות שהיונים שלהם בעלי ערכיות גבוהה כמו זירקוניום, ניוביום, הפניום וטנטלום והם מכונים "HFSE" ‏(High Field Strength Elements יסודות בעלי חוזק שדה גבוה). העיקרון משמש גם בתהליך של גיבוש מחדש. כדי לטהר חומרים - ממיסים את החומר בממס מתאים לקבלת תמיסה רוויה, או קרוב לכך, ואז גורמים להפרעה כלשהי שתגרום לגיבוש. הגביש החדש שנוצר יכיל הרבה פחות זיהומים מהחומר המקורי, מאחר שהמבנה הגבישי נוטה לדחות חומרים זרים (אלא אם כן הם דומים מאוד בתכונותיהם - גודל, מטען וכו' - לתכונות היונים אותם החליפו). פגמים בגבישים
קדמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיבוץ קדמה – קיבוץ שעלה לקרקע במסגרת 11 הנקודות, במוצאי יום כיפור 1946 באדמות תל א-תורמוס. התפרק בשנת 1962 וחבריו התפזרו בקיבוצים שונים וברחבי הארץ. האדמות פוזרו בין היישובים השכנים. קדמה – כפר נוער בשפלה הדרומית (לשעבר קיבוץ קדמה). קדמה – תנועה חברתית ישראלית, אשר מתמקדת בקידום החינוך והזהות של מזרחיים. קדמה תל אביב – בית ספר על יסודי, ששכן בשכונת התקווה בתל אביב. בית ספר תיכון קדמה – בית ספר תיכון בשכונת הקטמונים בירושלים. קדמה (סרט) – סרטו של עמוס גיתאי. קדמה (אונייה) – אוניית הנוסעים הראשונה של "צים" קידמה (פרוגרֶס) – התקדמות קדמה (מוזיקה) (קַדְמָה) (אנ') – צליל על הפעמה הלא-מודגשת בסוף תיבה, הנמשך אל הפעמה המודגשת בראשית התיבה הבאה ושייך למעשה לתיבה זו. ראו מונחים בתאוריית המוזיקה קדמה - התיישבות סטודנטים ויזמים – עמותת סטודנטים ונוער בשנות שירות, ששמה לה למטרה לעודד צעירים להתיישב בבקעה בשומרון ובנגב. קדמה (חברה) – קרן השקעות פרטית, מהגדולות בישראל מנחת קדמה – מנחת בסמוך לכפר הנוער קדמה. קדם קדמא
לפרקון (סרט)

לפרקון (באנגלית: Leprechaun) הוא סרט אימה משנת 1993, אשר בוים ונכתב על ידי מארק ג'ונס. בסרט זה, גילמה ג'ניפר אניסטון את אחד מתפקידיה הראשונים. הסרט זכה למספר סרטי המשך, אולם רק הראשון והשני שבהם הוקרן בקולנוע, ואילו האחרים הופצו ישירות לוידאו ול-DVD. עלילת הסרטים מתמקדת בעיקר בדמותו של לפרקון (מעין שדון מהמיתולוגיה האירית), אשר בכל סרט יוצא למסע רצח המוני. הלפרקון הוא שדון בן 600 שנה שנכלא בתוך ארגז עץ. לאחר 10 שנים, עוברת משפחה לגור בבית בו שוכן הארגז. הלפרקון משתחרר במקרה מהארגז ומתחיל במסע רציחות סדרתי בעיירה הסמוכה לבית. ווריק דייוויס - לפרקון ג'ניפר אניסטון - טורי רדינג קן אולאנדט - נתן מרפי מארק הולטון - אוזי רוברט גורמן - אלכס שי דפין - דניאל אוגרדי ג'ון סנדרפורד - J.D. פמלה מנט - גברת אוגרדי ויליאם ניומן - שריף קרונין הסרט הוקרן ב-620 בתי קולנוע בשבוע הראשון וגרף $3,279,000. בארצות הברית הגיע הסרט להכנסות כלליות של $8,556,940, הנחשבות להצלחה לאור העובדה שתקציבו היה $900,000 בלבד. הסרט זכה לביקורות מעורבות אבל הפך מידי לסרט קאלט וצבר פופולריות רבה. סרטי המשך בסדרת לפרקון לא רובם זכו להצלחה וקבלו לביקורות שליליות. לפרקון 2 (1994) לפרקון 3 (1995) לפרקון 4: בחלל (1997) לפרקון בשכונה (2000) לפרקון חוזר לשכונה (2003) "לפרקון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לפרקון", באתר נטפליקס "לפרקון", באתר AllMovie (באנגלית) "לפרקון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לפרקון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "לפרקון", באתר Metacritic (באנגלית) "לפרקון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיירת מערכה

סיירת מערכה היא סוג של סיירת, שהייתה בשימוש במחצית הראשונה של המאה ה-20. בתחילת המאה ה-20 הופיע סוג חדש של סיירת, סיירת מערכה. סיירת המערכה צמחה בצי הבריטי ומטרתה הייתה לשלב את מהירותה של הסיירת ויכולת התמרון שלה עם עוצמת האש של אוניית המערכה. אונייה זו נועדה למלא את החלל שבין הסיירת הקלאסית לאוניית המערכה. הוגה הרעיון היה אדמירל סר ג'קי פישר, לורד הים הראשון (תפקיד מקצועי בפיקוד על הצי הבריטי, שיש להבחינו מתפקיד הלורד הראשון של הימיה שהוא תפקיד פוליטי). פישר רצה לחסוך, מחד, בהוצאות העצומות של הצי, ומאידך לשמור על עליונותה הימית של בריטניה. כדי להשיג יעד זה הוציא פישר מהשירות את הצי העצום של אוניות מערכה מיושנות, ועמן סיירות משוריינות ומוגנות, שלהן קרא "ערב רב של גרוטאות חסרות ערך". את מקומן של אוניות אלה היו אמורות לתפוס סיירות המערכה. עד הופעתו של טיפוס אונייה זה, היה מקובל שכל אונייה חייבת להיות משוריינת ברמה כזו, שתוכל לעמוד בפני תותחיה שלה. בסיירות המערכה נזנח עיקרון זה; האוניות היו בעלות תותחים כבדים כשל אוניות מערכה, אך בעלות שריון קל יחסית. בזכות הקרבת השריון היו יכולות לשאת מנועים חזקים יותר, שהקנו להן מהירות רבה וטווח גדול. סיירות המערכה היו מסוגלות להשיג ולהטביע כל אונייה קטנה מהן, ולחמוק מכל אונייה כבדה מהן. הן לא היו אמורות להיכנס לקרב מול אוניות מערכה, אלא לזהות את האויב ולהטריד אותו, עד שיתערבו אוניות המערכה. לאחר שעזב פישר את הצי נדחק הרעיון, ומעט אוניות מדגם זה נבנו. אולם כאשר התחילה מלחמת העולם הראשונה שב אדמירל פישר הסוער והכריזמטי לתפקידו, והיה ברור כי סוג זה של אוניות עומד לקבל דחיפה משמעותית. סיירות המערכה היו אוניות קלות משמעותית מאוניות המערכה, אך היו כבדות ומסורבלות יותר מאשר סיירות רגילות (אפילו הכבדות שבהן), כדי שיוכלו לעמוד במשקל ובעוצמה של תותחים כבדים. הרעיון היה שאונייה מטיפוס זה תוכל להטביע כל כלי שיט אחר, למעט אוניות מערכה, שמהן תוכל לנתק מגע במהירות. גם הצי הגרמני השקיע בסיירות מערכה; ההבדל ביניהן היה במוקד הוויתור: הבריטים העדיפו לוותר על שריון לטובת המהירות, ואילו הגרמנים העדיפו שריון חזק יותר על פני המהירות. בקרב איי פוקלנד, ב-8 בדצמבר 1914, ביצעו סיירות המערכה את תפקידן המוגדר: במרחק גדול מבסיסי הבית שלהן, הצליחו שתי סיירות מערכה בריטיות, בסיוע חמש סיירות משוריינות וקלות, להטביע שייטת גרמנית שמנתה חמש סיירות. ואולם, בקרב הימי הגדול ביותר במלחמה, קרב יוטלנד, כאשר סיירות המערכה בשני הצדדים נלחמו זו בזו, הוכיחו עצמן סיירות המערכה הגרמניות כעדיפות על הבריטיות. שלוש סיירות מערכה בריטיות טובעו בקרב, ורק מעטים מאנשי צוותן נותרו בחיים. לאור תוצאות הקרב, וללא חסותו של אדמירל פישר (פישר מונה לתפקיד לורד הים הראשון שוב, עם תחילת מלחמת העולם, ופרש מתפקידו ב-15 במאי 1915), בוטלו רוב ההזמנות לבניית אוניות מסוג זה. העדיפות חזרה לאוניות המערכה. התקדמות הטכנולוגיה אפשרה לבנות אוניות מערכה שהצליחו לשלב מהירות גבוהה עם שריון מתאים וחימוש כבד, ובכך למעשה היו יכולות ליטול על עצמן את תפקידה של סיירת המערכה. מדיה וקבצים בנושא סיירת מערכה בוויקישיתוף
לאושטיאן

לאושטיאן (מרומנית: Lăuștean, שם מדעי: Levisticum officinale) הוא מין יחידי בסוגו של צמח המשמש כתבלין מאכל, מרכיב חשוב להכנת הצ'ורבה (מרק) הרומנית. צמח זה מגיע לגובה של בין מטר לשני מטרים ורוחבו בין 60 ל-90 סנטימטרים. גדל בתנאי שמש מלאה ובתנאי השקיה בינוניים. בעל עלים ירוקים בהירים, מפורצים ומשוננים כדוגמת עלי הסלרי והפטרוזיליה ונפוץ באירופה ומערב אסיה. מדיה וקבצים בנושא לאושטיאן בוויקישיתוף לאושטיאן, באתר ITIS (באנגלית) לאושטיאן, באתר NCBI (באנגלית) לאושטיאן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לאושטיאן, באתר Tropicos (באנגלית) לאושטיאן, באתר GBIF (באנגלית) לאושטיאן, באתר The Plant List (באנגלית) לאושטיאן, באתר IPNI (באנגלית) לאושטיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Levisticum officinale
אלבטרוס אפור-ראש

אלבטרוס אפור-ראש (שם מדעי: Thalassarche chrysostoma) הוא עוף ימי גדול ממשפחת האלבטרוסיים. תפוצתו נסובה סביב הקוטב הדרומי. הוא מקנן באיים מבודדים באוקיינוס הדרומי, והוא מוצא את מזונו עוד דרומה מכך (דרומית יותר מכל אלבטרוס בסוגו). שמו מעיד על צבע ראשו האפרפר. גם צווארו אפור. גבו, כנפיו (החלק העליון) וזנבו שחורים, ובטנו והחלק התחתון של כנפיו - לבנים. מקורו שחור, ועליו סימנים צהובים וכתומים. אורכו כ-81 סנטימטרים. האלבטרוסים אפורי הראש חיים במושבות במספר איים באוקיינוס הדרומי. מושבה גדולה נמצאת באיי ג'ורג'יה הדרומית שבדרום האוקיינוס האטלנטי, ומושבות קטנות יותר ממוקמות באיים איי קרגלן, איי קרוזה והנסיך אדוארד שבאוקיינוס ההודי, וכן באי קמפבל שנמצא דרומית לניו זילנד. הנקבה מטילה ביצה יחידה בקן גדול. שני ההורים דוגרים על הביצה במשך 72 ימים. משקלם גדל במהירות, ו-140 ימים לאחר בקיעתם הם יתחילו לעוף. הגוזלים לא יחזרו למושבה בה בקעו עד גיל שש או שבע שנים, ויתרבו מספר שנים לאחר מכן. אלבטרוסים אלו מוצאים את מזונם בעומק הים (ופחות בסמוך למדפים היבשתיים). תזונתם מורכבת בעיקר מדיונונים, ובמידה פחותה יותר מדגים ומסרטנאים. הם עשויים לצלול על מנת להגיע לטרפם לעומק של עד שבעה מטרים, אולם לא ינהגו כן תכופות. מצב שימורו של האלבטרוס כיום ע"פ ארגון IUCN היא: "סכנת הכחדה" (EN). אוכלוסייתו מוערכת בכ-250,000 פרטים (כ-100,000 זוגות), אולם היא נמצאת מזה זמן בהצטמצמות בשל לכידתם של אלפי פרטים כשלל לוואי של דייגים וכן עקב דיג המוני הפוגע במזונם. אוכלוסיות מקננות באזורים רבים נפגעו מאוד מהירידה בדיג לאורך החופים. בנוסף סערות שנגרמות מההתחממות הגלובלית גורמת לסערות ההורגות את הצעירים בכמה איים. מדיה וקבצים בנושא אלבטרוס אפור-ראש בוויקישיתוף אלבטרוס אפור-ראש, באתר ITIS (באנגלית) אלבטרוס אפור-ראש, באתר NCBI (באנגלית) אלבטרוס אפור-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אלבטרוס אפור-ראש, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אלבטרוס אפור-ראש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלבטרוס אפור-ראש, באתר GBIF (באנגלית) אלבטרוס אפור-ראש באתר BirdLife International אלבטרוס אפור-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
סאני סטיט

אדוארד "סאני" סטיט (באנגלית: Edward "Sonny" Stitt;‏ 2 בפברואר 1924, בוסטון – 22 ביולי 1982, וושינגטון הבירה) היה נגן סקסופון אלט וטנור אמריקאי אשר ניגן בעיקר בזרמי הבי בופ וההארד בופ שבג'אז. סטיט היה אחד הסקסופוניסטים שהקליטו הכי הרבה, עם מעל 100 אלבומים. נחשב לתלמידו הגדול ביותר של צ'ארלי פארקר וסגנונו הושפע ממנו מאוד. יש מבקרים שקראו למוזיקה המוקדמת של סטיט פלגיאט לפארקר, בעוד הוא עצמו טען שפיתח את הסגנון בעצמו ורק אחרי שהתחיל לנגן התוודע לפארקר. אף על פי שבהקלטות הראשונות שלו ניכרת השפעה של פארקר וכן של לסטר יאנג, במרוצת הזמן פיתח סגנון ייחודי, בעיקר כשעבר לנגן בסקסופון טנור. סיגנונו השפיע על מוזיקאים נוספים, ביניהם ג'ון קולטריין. סטיט נולד בבוסטון בשם אדוארד המונד בואטנר ג'וניור (Edward Hammond Boatner, Jr) למשפחה מוזיקלית, אביו היה מורה למוזיקה בקולג', אמו הייתה מורה פרטית לפסנתר ואחיו היה פסנתרן שניגן מוזיקה קלאסית. בשנת 1943 פגש סטיט לראשונה את צ'ארלי פארקר, מאוחר יותר סיפר כי כבר אז הם הבחינו שסגנון הנגינה שלהם דומה להפתיע. ב-1945 החל להקליט, בי בופ עם סטן גץ ודיזי גילספי, בנוסף להקלטות סווינג ספורות. ניגן לצד סקסופוניסט הטנור דקסטר גורדון וחלוצי בופ אחרים בתזמורת של בילי אקסטיין עד שנת 1949, כשבתקופה זו החל להתרכז בטנור. כמו כן הקליט בעיקר בטנור עם באד פאוול. כשנגינת הטנור של סטיט תפסה תאוצה, החל להשתחרר מהביקורת כנגד הדמיון בין סגנונו לסגנון של פארקר. כשנגן האלטו ג'ין קוייל ספג ביקורת שהוא מנגן דומה מדי לפארקר סטיט הגיב "נסה אתה לחקות את צ'ארלי פארקר!" צלילו של סטיט בטנור הפך להרבה יותר ייחודי, והוא החל להיות מושפע ממוזיקה קובנית ולטינית. בשנים ההם הקליט סטיט עם מוזיקאים רבים ונחשבים בסצנת הבופ. בעשורים הבאים פרח סטיט בעיקר כנגן טנור, הוא ניגן והקליט עם כמעט כל מוזיקאי ג'אז נחשב מהתקופה; החל מתקופה קצרה עם מיילס דייוויס דרך שליחי הג'אז של ארט בלייקי, או ג'יי ג'יי ג'ונסון, ג'וני גריפין ועד דיוק אלינגטון. סטיט היה מתבודד ולא נשאר כמעט עם אף הרכב לזמן ממושך, ולמעשה רבים מתקליטיו הוקלטו ביום עבודה יחיד עם מוזיקאים שונים בכל פעם. בשנות השבעים האט סטיט את קצב ההקלטות שלו קמעה, אך המשיך להקליט הקלטות שנחשבות לקלסיקות, לדוגמה "Tune up" משנת 1972. בשנים הללו היה חלק מההרכב ענקי הג'אז שכלל בין היתר את ארט בלייקי, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק. בשנת 1982 לקה סאני סטיט בהתקף לב וב-22 ביולי נפטר. מדיה וקבצים בנושא סאני סטיט בוויקישיתוף סאני סטיט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סאני סטיט, באתר ספוטיפיי סאני סטיט, באתר AllMusic (באנגלית) סאני סטיט, באתר MusicBrainz (באנגלית) סאני סטיט, באתר Discogs (באנגלית) סאני סטיט, באתר Songkick (באנגלית) יאיר שפיגל, The SideMan - בלוג ג'אז, סקירת ההקלטות של סאני סטיט, עם מיילס דייוויס סאני סטיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סאני סטיט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אייל בן ארי

אייל בן ארי (נולד ב-1953) הוא אנתרופולוג שכיהן כפרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. פוטר מתפקידו בשל הרשעתו על ידי בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה בעבירות משמעתיות בגין הטרדה מינית ויחסים אינטימיים תוך ניצול יחסי מרות עם סטודנטיות שבהנחייתו. בן ארי גדל בירושלים ולמד בנערותו בגימנסיה רחביה (סיים בשנת 1971). לאחר שירותו הצבאי, למד לתואר ראשון ושני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1984 סיים דוקטורט באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1986 הוא הצטרף לסגל המחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית והחל להתמחות בתחום החברה והתרבות ביפן ובאנתרופולוגיה של צבא. במהלך השנים ערך בן ארי עבודות מחקר בישראל, ביפן, בסינגפור ובהונג קונג. תחומי המחקר העיקריים בהם הוא עוסק נוגעים לחברה היפנית (התנהלות החיים בקרב מעמד הפועלים, תהליך החינוך בגיל הרך והשתלבות יוצאי יפן בקרב תושבי סינגפור) ולתפקיד הצבא בחברה האזרחית. בישראל התמקדו מחקריו בהשפעת צה"ל על הווי החברה (דוגמאות למחקריו הם "הדינמיקה החברתית של שירות במילואים", "תפקיד הצבא באינתיפאדת אל אקצא" ו"מגדר והומוסקסואליות בצבא"). בשנים 2003–2007 עמד בן ארי בראש מכון טרומן לקידום השלום, הפועל במסגרת האוניברסיטה העברית. בספטמבר 2006 הנחה את הסטודנטית טל ניצן במחקר שלה "נדירותו של אונס צבאי בסכסוך הישראלי-פלסטיני" העוסק בטענה שחיילי צה"ל גזענים בכך שהם לא אונסים פלסטניות במהלך סכסוכים בעיירות פלסטניות בעוד הדבר אינו טבעי בהשוואה לסכסוכים אחרים בעולם לאורך ההיסטוריה. בשנת 2008 נחקר בן ארי על ידי משטרת ישראל בחשד לביצוע עבירות של סחיטה ובעילה תוך ניצול יחסי מרות של סטודנטיות. בשל התיישנות הראיות הוחלט בפרקליטות להימנע מהגשת כתב אישום פלילי ובמקביל הועמד בן ארי לדין משמעתי באוניברסיטה העברית. בפברואר 2011 החליטה ועדת המשמעת של האוניברסיטה להרשיעו בשלוש עבירות משמעת של התנהגות באופן שאינו הולם איש סגל באוניברסיטה העברית, וקבעה כי יושעה לשנתיים מן האוניברסיטה העברית ובתקופה זו לא תשולם לו משכורת ותיאסר יציאתו לשבתון. בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה קבע כי מעשיו של בן ארי חמורים בהחלט ופגעו פגיעה ממשית הן בתלמידותיו והן באוניברסיטה העברית. בעקבות ערעור הוחמר עונשו על ידי בית הדין לערעורים שהחליט לפטרו ולפסול אותו לצמיתות מהנחיית סטודנטים. בדצמבר 2013 פורסם כי בן ארי מועסק כאיש סגל במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, ומונה לעמוד בראש המכון המחקרי של המכללה, תפקיד הכולל מחקר בלבד ולא מצריך מגע עם סטודנטים. אתר האינטרנט הרשמי של אייל בן ארי איל בן-ארי (1953-), דף שער בספרייה הלאומית יוסי אלי, הפרופ' שסולק בגין קיום יחסי מין פורח בחו"ל, באתר nrg‏, 17 במרץ 2013 טל ניצן, נדירותו של אונס צבאי בסכסוך הישראלי-פלשתיני, ספטמבר 2006 אפרת וייס, חשד: הפרופסור מי-ם סחט ובעל דוקטורנטיות, באתר ynet, 30 ביולי 2008 יהונתן ליס, התיק נגד בן ארי עשוי להיסגר, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2008 עידית ליבנה, הפרקליטות סגרה את התיק נגד פרופסור בן ארי, באתר nrg‏, 5 ביוני 2009 פסק הדין וגזר הדין של בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה העברית, בית הדין לערעורים של האוניברסיטה העברית קבע היום: פרופ' בן-ארי יפוטר ויהיה פסול לצמיתות להנחות סטודנטים יוסי אלי‏, מרצה ששכב עם סטודנטיות מועסק במכללה בצפון, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2013.
ויליאם אדלין

ויליאם אדלין (באנגלית: William Adelin או Adelinus, Adelingus, Audelin או Ætheling; ‏5 באוגוסט 1103 - 25 בנובמבר 1120) היה בנם היחיד של הנרי הראשון, מלך אנגליה ושל מטילדה מסקוטלנד. ויליאם היה בנו היחיד החוקי של הנרי הראשון, שנולד במסגרת הנישואים, ובשל כך היה יורש העצר היחיד של ממלכת אנגליה. מותו הביא למשבר ירושה ולתקופה המכונה "האנרכיה". ויליאם נולד בווינצ'סטר. אביו, הנרי הראשון, היה בנו הצעיר של ויליאם הכובש. ויליאם רופוס, אחיו הבכור של הנרי, ירש את ממלכת אנגליה מאביו, ואילו רובר השני, דוכס נורמנדיה, אחיו השני של הנרי, ירש את ממלכת נורמנדי. בעקבות מותו של ויליאם רופוס בתאונת ציד בשנת 1100, ירש הנרי את כס המלוכה, ובשנת 1105 הדיח את רובר, ומלך על שתי הממלכות. להנרי היו בנים רבים מחוץ לנישואים מפילגשיו הרבות, אולם מאשתו היה לו רק בן אחד - ויליאם אדלין. ויליאם קיבל את התואר "דוכס נורמנדי" - אף שתואר זה היה רשמי בלבד, והמלך עצמו שלט בנורמנדי (משמעות התואר היא הכרה בשלטון מלך צרפת בנורמנדי, שכן דוכס נורמנדי צריך היה לשלם למלך צרפת מיסים). רק בעקבות לחץ רב שהפעיל מלך צרפת על הנרי, שילם ויליאם מיסים למלך צרפת בשנת 1120. ויליאם מת כתוצאה מטביעת "הספינה הלבנה" ב-25 בנובמבר 1120 בעת חציית התעלה האנגלית. ויליאם ואנשיו בילו בשתיית יין עד שעות הערב, בביטחון שהספינה המהירה תפליג במהירות בלילה, אולם בשעות הלילה, במהלך ההפלגה, נתקלה הספינה בשרטון. הספינה החלה להתמלא מים. משלא הצליחו לשחרר את הספינה מהשרטון בנו אנשי הספינה רפסודת הצלה. בעת שוויליאם, שכבר היה על הרפסודה, שב לספינה הטובעת על מנת להציל את אחותו למחצה - הרוזנת מפרש (Countess of Perche), בשובו לרפסודה עם הרוזנת, כבר היו על הרפסודה יותר מדי אנשים וזו התהפכה וטבעה. משבר ירושה פרץ בעקבות מותו של ויליאם. להנרי היו ילדים רבים מחוץ לנישואים, וכן מספר אחיינים, והוא העדיף את סטפן מבלואה אחיינו ואת רוברט, רוזן גלוסטר - אחד מבניו מחוץ לנישואים, אולם בשל מוצאו לא יכול היה למלוך. הנרי הורה לאציליו להישבע אמונים לבתו, מתילדה, אולם לאחר מותו חזרו בהם הברונים בטענה שהנרי לחץ עליהם, ובחרו כמלך בסטפן. סכסוך הירושה החל את התקופה המכונה בהיסטוריה האנגלית "האנרכיה". מדיה וקבצים בנושא ויליאם אדלין בוויקישיתוף ויליאם אדלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)