laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלוניסוס

אלוניסוס (ביוונית: Αλόννησος) הוא אי בקבוצת האיים הספורדיים שבצפון הים האגאי ביוון. אלוניסוס הוא האי השלישי בגודלו באיים (אחרי סקיאתוס וסקופלוס). האי ממוקם 3 קילומטרים מזרחית לסקופלוס. בדרום האי ממוקמת העיירה אלוניסוס, הקרויה על שם האי. תושבי העיר מכנים אותה בשם כורה. מעבורת מקשרת את האי לוולוס, אכיוס, קונסטנטינוס ותסלוניקי, וכן לאיים סקיאתוס, סקופלוס וסקירוס הסמוכים. שטחה המוניציפלי של העיר אלוניסוס כולל גם את שטחי איוני אדלפי, גיורה, קירה פאנאגיה, פריסטרה, פיפרי, פסאתורה וסקאנצורה. רוחבו המרבי של האי 4.5 ק"מ (מצפון מערב לדרום מזרח) ואורכו 20 ק"מ (מדרום מערב לצפון מזרח). האי מכוסה אבני גיר. כביש ראשי מקשר בין אלוניסוס לבין הכפרים שבמערב האי. שטח האי 65 קמ"ר ומתגוררים בו, נכון לשנת 2011 2,750 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 27 נפשות לקמ"ר). מרבית שטחי האי הם שטחים חקלאיים בהם מגדלים בעיקר גפנים אך גם שקדים, תאנים, וזיתים. עיקר כלכלת העיר מתבססת כיום על התיירות. בעבר עיקר הכלכלה התבססה על הדיג. עד שנת 1965 התגוררו מרבית תושבי האי סביב מצודת האי באלוניסוס. רעידת אדמה שפגעה באי הביאה להרס רב בעירה, ולמעבר תושבים רבים לפאטיטירי. בשנת 1992 הוקם הפארק הימי אלוניסוס במטרה להגן על בעלי החיים הימיים בסמוך לאי ובמיוחד על כלב ים נזירי. מדיה וקבצים בנושא אלוניסוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלוניסוס אתר הפארק הלאומי אלוניסוס
טירת מיכאילובסקי

טירת מיכאילובסקי (ברוסית: Михайловский замок) הוא ארמון בסנקט פטרבורג שנבנה בתקופת פאבל הראשון. הטירה קיבלה את שמה מכנסיית מיכאיל הקדוש הנמצאת במתחם. הארמון נקרא "טירה" לפי רצון של הקיסר שקיבל תואר של המגיסטר הגדול של מסדר מלטה ונתן שם "טירה" לכל ארמונותיו. השם השני של הבניין "טירת ההנדסה" או "טירת המהנדסים" מקורו בכך שבמתחם החל משנת 1823 היה ממוקם בית הספר הגבוה להנדסה צבאית. פאבל הראשון היה מעוניין בבניית טירה חדשה עוד בשנת 1784 כאשר הוא היה הנסיך הגדול. תוכניותיו היו מבוססות על הטירות שהוא ראה באירופה במהלך נסיעתו בשנים 1781–1782. כבר בתחילת כהונתו, ב-28 בנובמבר 1796, הוא הוציא הנחיה על תחילת בניית ארמון-טירה. בניית הבניין נמשכה 4 שנים והסתיימה בשנת 1801. האדריכל הראשי של המתחם היה אדריכל רוסי איוואן בז'נוב. בין עוזריו בבניה היה קארלו רוסי ואדריכלים נוספים. לצורך האצת הבנייה העבודה במתחם לא הופסקה אף בלילות. חלק מחומרי בנייה נלקחו מאתרי בנייה אחרים בעיר, חומר לרצפת נלקח מארמון טבריצ'סקי. הפתיחה הרשמית של הבניין נערכה בנובמבר 1800, אך עבודות פנים נמשכו עד למרץ 1801. הקיסר נרצח בטירה כ-40 ימים לאחר שהוא עבר להתגורר בה. הבניין ננטש ובמשך שני עשורים היה ללא שימוש. חלק מעיטורי הטירה נלקחו לארמונות אחרות של המשפחה הקיסרית. בשנת 1823 הוחלט להעביר לבניין את בית הספר הגבוה להנדסה צבאית. במהלך השנים נערכו שינויים במתחם לצורך התאמתו לצורכי בית הספר. במלחמת העולם השנייה בבנין הוקם בית חולים צבאי. בשנת 1991 הוחלט להעביר שליש מהמתחם למוזיאון הרוסי. בשנת 1995 כל המתחם הועבר לרשות המוזיאון והוא שופץ. במהלך השיפוץ, בחלק מהחדרים חודשו עיטורים מקוריים. במתחם מנוצל עתה לתערוכות שונות של המוזיאון. בחזית המבנה עוד בשנת 1800 הוצב פסל של פיוטר הגדול. עבודה על הפסל החלה עוד כאשר פיוטר הגדול היה בחיים, אך הסתיימה רק בשנת 1747. על בסיס הפסל נכתב "מנין לסבה רבה" - בדומה לכיתוב על פרש הנחושת. בסיס הפסל מעוטר בתחריטים המתארים את ניצחונות רוסיה במלחמת הצפון הגדולה. המבנה הראשי מהווה ריבוע ובתוכו גן פתוח בצורה של 8 צלעות. מכל הצדדים הטירה הייתה מוקפת במים (נהר מויקה, נהר פונטנקה וזוג תעלות מלאכותיות) וניתן היה להיכנס לבניין רק דרך הגשר. הבניין דומה למבצר יותר מאשר לארמון. החזית הדרומית שהיא הכניסה הראשית לבניין מעוטרת בעמודים מסדר יוני משיש אדומה. החזית הצפונית לכיוון גן הקיץ מעוטרת בסגנון אחר. הקיסר חשש מהפיכות ולכן לא היה מעוניין להתגורר בארמון החורף. הוא רצה לבנות טירה מוגנת היטב. המעבר הרשמי לטירה התרחש ב-1 בפברואר 1801. המעבר היה בנוכחות כל המשפחה והשרים. קיימות עדויות שעבודות בחלק הפנימי של המבנה לא היו גמורות אף הורגשה רטיבות בבניין. החגיגות נמשכו מספר ימים והיו מפוארות ביותר. בליל 12 במרץ 1801 הקיסר נרצח בחדר השינה הפרטי. אתר האינטרנט הרשמי של טירת מיכאילובסקי
אילן שול

אילן שול (נולד ב-4 במרץ 1956) הוא מוזיקאי, קלרניתן, מנצח, מוזיקולוג ופרופסור ששימש כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. שול נולד וגדל ברמת גן. למד בבית הספר התיכון העירוני אהל שם. אמו הייתה מוזיקולוגית. ניגן בפסנתר ובגיל 16 עבר לנגן בקלרינט. למד אצל מל קלר וריצ'רד לסר וכמו כן ניגן בצעירותו בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה בניצוחם של עמי מעייני ושלום רונלי-ריקליס. שירת בתזמורת צה"ל תחת ניצוחו של יצחק גרציאני. למד באקדמיה הישראלית למוזיקה בתל אביב כיום בית הספר למוזיקה והשלים תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת דרום קליפורניה, לוס אנג'לס. ניגן בסינפונייטה הישראלית באר שבע ושימש בה כמנצח משנה. הוא היה קלרניתן ראשי ועוזר מנצח בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. שול לימד קלרינט באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים וכן מונה בה לדקאן הפקולטה לאמנויות הביצוע. משנת 1999 עד שנת 2010 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. אילן שול, באתר MusicBrainz (באנגלית) אילן שול, באתר "הבמה" נעם בן זאב, איך אני מתפקד בלי הקלרנית, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2009
חיתוך תמונה

חיתוך תמונה, הידוע יותר בשמו באנגלית: crop או cropping (מבוטא: "קרופ"), הוא סוג של עיבוד תמונה בו מתבצעת בחירת אזור או חלק מהתמונה (ה"פריים"), כך שהוא מבליט נושא או קטע מסוים של התמונה, בעוד שהוא משמיט את כל התוכן שמחוץ למסגרת האזור שנבחרה. השימוש בחיתוך תמונה נפוץ בכל תחום המערב גרפיקה, בפרט באמנות חזותית ובצילום, אך גם בקולנוע (למשל כדי להמיר סרט קולנוע מפורמט מסך רחב לפורמט מסך טלוויזיה). בצילום דיגיטלי החיתוך נעשה בדרך כלל באמצעות תוכנות גרפיקה בשלב עיבוד התמונה במחשב. החיתוך נחשב לאחד הסוגים הבסיסיים ביותר של עיבוד תמונה לצד תיקוני חשיפה, צבע, שיפור חדות והסרת רעש. מטרות החיתוך: הבלטת נושא התמונה על ידי הגדלתו (כלומר: הגדלת השטח היחסי שהוא תופס בפריים) וסילוק פרטים בשוליים המסיחים את הדעת. סילוק פרטים המפריעים לתמונה כאשר הם לא במרכז (למשל: חיתוך חצי רגל שנכנסה לשוליים השמאליים של התמונה). הסרת חלקים "מתים" של התמונה (למשל: רקע אחיד) המסיחים את הדעת. שיפור קומפוזיציה, למשל: שינוי מקומו של הנושא בתמונה על ידי חיתוך לא-שוויוני של השוליים. שינוי היחס בין האורך לרוחב בתמונה על מנת שיתאים למדיה אמנותית מסוימת (למשל: התאמת תמונה להדפסה בגודל A4). בדרך כלל החיתוך הוא מלבני - כלומר: חיתוך התמונה לצורת מלבן (ולעיתים ריבוע) - אך ניתן גם לחתוך לצורות שונות כגון עיגול, משולש, כוכב ועוד. לעיתים, המלבן הקטן לא שומר על היחס בין אורך לרוחב של התמונה המקורית (למשל: בחירת ריבוע קטן סביב נושא בצילום דיגיטלי שבו היחס המקורי הוא 4:3). חיתוך לשם הבלטת הנושא: תמונה חתוכה של מושית השבע, ביחס 0.91, בה החיפושית תופסת את כל התמונה. התמונה המקורית, ביחס 1.333 (יחס של 4:3), בה החיפושית תופסת רק חלק קטן מהתמונה. חיתוך לשם הסרת פרטים מפריעים: תמונה חתוכה, ביחס 1.08, של חרצית עטורה. התמונה המקורית, ביחס 1.333 (יחס של 4:3). בצד ימין ישנה פסולת לבנה וחרצית נבולה, המפריעות לתמונה. מדיה וקבצים בנושא חיתוך תמונה בוויקישיתוף
איטליה הצעירה

איטליה הצעירה (איטלקית: La Giovine Italia) הייתה תנועה פוליטית אשר הקים ג'וזפה מציני בשנת 1831, כחלק מהמאבק לאיחוד איטליה, וכן שמו של ביטאון התנועה. מטרתה העיקרית של תנועה זאת הייתה לשחרר את איטליה מהשלטון הזר ולאחד את נסיכויות איטליה כרפובליקה חוקתית-דמוקרטית מאוחדת שתבטיח שוויון זכויות לכולם. יעדיה הפוליטיים של התנועה הם ציבוריים: אף שהחברה פועלת במסתור, כולם יודעים שהיא רודפת את עצמאותה ואחדותה של חצי האי, המאוחדת תחת ממשלה רפובליקנית. איטליה הצעירה רודפת את יעדיה באמצעות חינוך (או "אפוסטולטה") ותקומה. אימוניו של מאציני התמקדו בהפצת רעיונותיו לערב כמה שיותר אנשים תוך ציפייה לגירוש זרים באמצעות פעולה אלימה, שתושג באמצעות לוחמת כנופיות. מייד לאחר גירוש הזרים הייתה הממשלה נשלטת באופן זמני על ידי רשות דיקטטורית המורכבת מכמה אנשים עם מוסר מוכר המייצגים את האזורים השונים במדינה כדי לאפשר לעם, האפוטרופוס היחיד על הריבונות, להחליט מהי צורת הממשל הטובה ביותר. למרות העובדה שמציני האמין שהרפובליקה היא הממשלה המקובלת היחידה בחצי האי האיטלקי, הוא חשב שהיא צריכה להיות תוצאה של רצון חופשי עממי ולא תנוהל על ידי האליטה המהפכנית. התנועה גייסה את המוני העם האיטלקי, ובעיקר צעירים שרצו לבטל את הסדר הישן והושפעו מרעיונות הליברליזם ומעקרונות המהפכה הצרפתית. התנועה רכשה לעצמה קהל אוהדים גדול וב-1848, ימי אביב העמים, התחוללו מספר הפיכות וניסיונות הפיכה נגד השליטים המקומיים. כחלק ממנוסת שליטים מקומיים נמלט אף האפיפיור מרומא. רוב ההפיכות נכשלו, אולם בחלק מהנסיכויות, ובראשן נאפולי, קיבלו התושבים זכויות רבות יותר מאשר היו להם לפני המהפכה וחלקן, כמו ונציה ורומא, שוחררו והפכו לרפובליקות עצמאיות. לאחר זמן, חזרו חלק מהשליטים לשלוט בנסיכויות וחלק מההקלות בוטלו, אולם איטליה הצעירה וזרם התודעה שחוללה היו מהגורמים המסייעים לאיחוד איטליה שהתרחש כ-30 שנה לאחר מכן. תנועת איטליה הצעירה הייתה הבסיס לתנועת "אירופה הצעירה", שייסד מאציני ב-1834. אביב העמים מדיה וקבצים בנושא איטליה הצעירה בוויקישיתוף משה בילינסון בימי תחית איטליה: פרק שני: ג'וזפּה מאציני בפרויקט בן-יהודה איטליה הצעירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) La fondazione della Giovine Italia, WESCHOOL ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ואפורטו

וָאפּוֹרֶטוֹ (באיטלקית: Vaporetto) הוא שירות של תחבורה ציבורית באמצעות כלי שיט, שהם בעצם מעין אוטובוס ימי. השירות פועל במספר תעלות של העיר ונציה שבאיטליה. ספינת הוואפורטו הראשונה - "Regina Margherita" (המלכה מרגריטה) - הופעלה בוונציה בשנת 1881, וסימנה את תחילת הפעלתה של התחבורה הציבורית בעיר‏. הספינה הונעה במנוע קיטור ועל כן זכתה לשמה (מ-Vapore - קיטור). כיום כלי השיט קרויים אומנם בשם ההיסטורי, אך מונעים במנוע דיזל. השם "ואפורטו" מקובל לספינות דומות גם במקומות אחרים בעולם. הוואפורטו מופעל על ידי חברת התחבורה הציבורית של ונציה - Azienda Consorzio Trasporti Veneziano ‏(ACTV), והוא כלי התחבורה הציבורית העיקרי שמפעילה החברה, לצד סירות מנוע, "בטלו פורנאו" (Battello foraneo), הדומה לוואפורטו אך תא הנוסעים שלו סגור לחלוטין. הוואפורטו המופעל על ידי ACTV כיום הוא מסדרה 90, שייצורה החל בשנת 1999. אורכו של הוואפורטו 23.93 מטרים, רוחבו 4.22 מטרים, ומשקלו כ-25 טון. הוא מסוגל לשאת 210 נוסעים, ומופעל על ידי שני אנשי צוות. קיימים מגוון סוגי כרטיסים, לנסיעה בודדת, לנסיעות בפרק זמן קצוב, ובשילוב עם תחבורה ציבורית יבשתית. מדיה וקבצים בנושא ואפורטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת ACTV (באנגלית) il vaporetto
ניבאלדו

ניבאלדו בטיסטה סנטנה (בפורטוגזית: Nivaldo Batista Santana, נולד ב-23 ביוני 1980), המוכר כניבאלדו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם. ניבאלדו גדל במחלקת הנוער של קבוצת פלומיננזה, ולאחר מספר שנים בהן שיחק בקבוצות רבות במולדתו ברזיל, עבר בשנת 2006 לקבוצה הפורטוגלית בלננשש, שם היה שחקן הרכב קבוע, ועזר לקבוצה לסיים במקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א. בשנת 2007 עבר לקבוצה הצרפתית סנט אטיין עבור 3 מיליון אירו, אך לא הצליח למצוא את מקומו בהרכב הקבוצה, והושאל לקבוצה אום סלאל מקטר. ביוני 2009 עבר לשחק בקבוצה הספרדית ריאל ואיאדוליד, ובתום העונה, לאחר תום חוזהו, הגיע לישראל ועבר לשחק במכבי תל אביב בהעברה חופשית. בתום שנתיים מאכזבות בישראל, חזר ניבאלדו לשחק בליגת העל הפורטוגזית, כאשר חתם בשורות ריו אבה. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 20 הופעות, אך לאחר מכן לא שיחק יותר בקבוצה, ובפברואר 2014 שוחרר מהמועדון. ב-8 ביולי 2014 חזר ניבאלדו לישראל וחתם לעונה אחת במכבי יבנה מהליגה הלאומית. ב-6 בינואר 2016 חתם ניבאלדו לעונה וחצי במ.ס. אשדוד. ב-19 בדצמבר 2016 חתם ניבאלדו בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. ניבאלדו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ניבאלדו, באתר Transfermarkt ניבאלדו, באתר Soccerway ניבאלדו, באתר BDFutbol ניבאלדו, באתר FootballDatabase.eu בוא לריו: ניבאלדו חתם בריו אבה הפורטוגלית, באתר ONE‏, 6 ביולי 2012 לאומית: ניבאלדו מצטרף להפועל קטמון, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2016
סנטה מוניקה

סנטה מוניקה (באנגלית: Santa Monica) היא עיר בחופה המערבי של מדינת קליפורניה בארצות הברית, השוכנת במחוז לוס אנג'לס, ומוקפת בעיר לוס אנג'לס. נכון לשנת 2010 מספר התושבים בעיר הוא 89,736. סנטה מוניקה סמוכה למאליבו. סנטה מוניקה הוקמה רשמית ב-30 בנובמבר 1886. שם העיר ניתן לה על ידי הנזיר הפרנציסקני חואן קרספי (אנ'), והוא קרא לה על שם הקדושה הנוצרית מוניקה מהיפו, אימו של אוגוסטינוס וזאת משום שהמתיישבים הספרדים הראשונים הגיעו לאזור ביום החג של מוניקה. בשל אקלים הים-תיכוני שלה והמיקום האטרקטיבי שלה, בתחילת המאה ה-20 הפכה סנטה מוניקה ליעד נופש פופולרי. העיר חוותה פריחה כלכלית משמעותית בעקבות העלייה בתיירות באזורה במהלך שנות ה-80. אתר האינטרנט הרשמי של סנטה מוניקה (באנגלית) סנטה מוניקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA

חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA (באנגלית: NBA All-Rookie Team) הוא תואר הוקרה עונתי בליגת ה-NBA המחולק מאז עונת 1962/1963 לשחקני השנה הראשונה המצטיינים במהלך העונה הסדירה. הבחירות לתואר זה מתבצעות על ידי מאמני הקבוצות ב-NBA, כאשר למאמן אין אפשרות לבחור שחקן מקבוצתו שלו. עד עונת 1987/1988 נבחרו חמישה שחקנים, והחל משנה זו, נבחרים שני הרכבי שחקנים - החמישייה הראשונה והחמישייה השנייה - כשבסך הכל נבחרים עשרה שחקנים לתואר זה בכל עונה. השחקנים עצמם מקבלים שתי נקודות עבור כל קול שהם מקבלים לחמישייה הראשונה, ונקודה אחת עבור כל קול לחמישייה השנייה. חמשת השחקנים בעלי מספר הנקודות הגבוה ביותר בסך הכל נכנסים לחמישייה הראשונה, בעוד שחמשת הבאים אחריהם נכנסים לחמישייה השנייה. במצב של שוויון במקום החמישי באחת מן החמישיות, נבחרת הרוקיז מורחבת. במקרה שהחמישייה הראשונה כוללת שישה שחקנים בעקבות שוויון כזה, החמישייה השנייה תכלול בכל זאת חמישה שחקנים, עם אפשרות להרחבה יתרה במקרה של שוויון נוסף. מצבים כאלה של שוויון אירעו פעמים בודדות, האחרונה שבהן הייתה ב-2012, כאשר קוואי לנארד, אימאן שאמפרט וברנדון נייט היו בשוויון במספר הקולות שקיבלו לבחירה החמישית, ונוצר מצב בו נבחרו שבעה שחקנים לחמישייה הראשונה. בבחירת השחקנים לחמישיות הרוקיז אין התייחסות לעמדה על המגרש בה הם משחקים. NBA.com - Durant, Horford Headline T-Mobile All-Rookie Team
ערפילית המשקולת

המונח "M27" מפנה לכאן. לערך העוסק ברובה, ראו M27 Infantry Automatic Rifle. ערפילית המשקולת (נקראת גם M27, Messier 27 או NGC 6853) היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים שועלון שנמצאת במרחק של כ-1,250 שנות אור ממערכת השמש. זו גם הערפילית הפלנטרית הבהירה ביותר באור נראה והראשונה שהתגלתה. הערפילית התגלתה על ידי שארל מסיה ב-12 ביולי 1764, במהלך חיפושיו אחר שביטים. הוא הכניסה לקטלוג מסיה כאובייקט מס' 27 וציין כי מדובר בערפילית אובלית ללא כוכבים. בשנת 1782 ציין ויליאם הרשל כי הערפילית מורכבת משני חלקים בהירים המחוברים ביניהם בחלק עמום יותר. הוא שיער כי הערפילית מורכבת מהרבה כוכבים חלשים, אך ציין כי לא מצא שום עדות לכך גם בהגדלה החזקה ביותר. ב-1828 נתן לה ג'ון הרשל את שמה - "ערפילית המשקולת", שכן צורתה נראתה לו דומה לשני כדורים המחוברים במוט צר בדומה למשקולת אימונים. בשנת 1864 ניתח האסטרונום ויליאם הגינס את הספקטרום של הערפילית וגילה שהאור הנפלט ממנה מורכב מפסי פליטה בודדים ולא מספקטרום רציף האופייני לכוכבים. מכך הוא הסיק שהעצם אינו מורכב מכוכבים כפי ששיערו לפניו. בשל בהירות נראיתה הגבוהה יחסית (דרגת בהירות 7.4), קל יחסית לצפות בה וניתן להבחין בה אפילו בעזרת משקפת טובה בתנאי תצפית טובים. הערפילית נמצאת כ-3 מעלות מצפון לכוכב γ (גמא) בחץ. עם זאת, במשקפת קשה להבדיל בין הערפילית לבין כוכב, בשל ההגדלה הנמוכה. עובדה זו מקשה גם על איתור הערפילית בפיינדר. בתצפית בטלסקופ חובבים לא מתגלה מבנה לערפילית למעט עננה מאורכת שקצותיה גדולים ממרכזה ובהירים ממנו. באמצעות פילטר מטיפוס UHC ניתן להבחין, אם כי בקושי, בעורקים בהירים בתוך המבנה המאורך, ובתנאים טובים מאוד גם נחשפת צורתה המעגלית. לערפילית צורה של שתי אונות סימטריות מחוברות. ככל הנראה קו הראייה אליה מקביל לקו המשווה שלה. לו קו הראייה היה ניצב לקו המשווה, הייתה צורתה דומה לשל ערפילית הטבעת. הערפילית מתפשטת בקצב של כ-6.8 שניות קשת במאה שנה, כך שעל פי גודלה הנוכחי היא נוצרה לפני 3,000-4,000 שנים (למעשה כ-1,250 שנים יותר בהתחשב במרחק אליה). כמעט כל הקרינה הנפלטת מהערפילית היא באורך גל של 5,007‏Å הנוצר מחמצן מיונן פעמיים (++O). החמצן מעורר מהקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכב המרכזי שיצר את הערפילית. קרינה זו אופיינית לערפיליות פלנטריות. מכיוון שאורך גל זה קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית בהירה יותר בתצפית ישירה מאשר בצילום. כמות הקרינה הנפלטת בתחום הנראה מהערפילית היא בערך פי 100 מאשר עוצמת ההארה של השמש. במרכז הערפילית נמצא ננס לבן חם ביותר, מסוג ספקטרלי O7 שטמפרטורת פני השטח שלו היא כ-85,000 קלווין. לכוכב בהירות נראית מדרגה 13.5, כלומר עוצמת הארה של כשליש מעוצמת ההארה של השמש. העובדה שהערפילית פולטת פי 300 קרינה מהכוכב מראה שכמעט כל הקרינה של הכוכב נפלטת בתחום העל-סגול ונבלעת בערפילית, שקורנת באור נראה. תצפיות נוספות העלו שככל הנראה יש לננס הלבן בן זוג עמום ביותר שבהירותו הנראית היא מדרגה 17, הנמצא במרחק זוויתי של כ-6.5 שניות קשת, המקבילות למרחק של כ-0.04 שנות אור או כ-2,500 יחידות אסטרונומיות. מדיה וקבצים בנושא ערפילית המשקולת בוויקישיתוף ערפילית המשקולת באתר SEDS. ערפילית המשקולת(הקישור אינו פעיל) באתר photolight ערפילית המשקולת, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
האי הרד ואיי מקדונלד

האי הרד ואיי מקדונלד (באנגלית: Heard Island and the McDonald Islands) הם איים בלתי מיושבים הממוקמים בדרום האוקיינוס ההודי בין מדגסקר לאנטארקטיקה. האיים מהווים חלק מאוסטרליה מאז 1947. בשל המספר הרב של כלבי הים והעופות באי, האיים מהווים שמורת טבע. על אף שאין מתיישבים באי, ניתנה לאי סיומת אינטרנט - hm. האי הרד הוא אי הררי בשטח של 368 קמ"ר, שהגבוה בהריו הוא פסגת מוסון, הר געש שגובהו 2,745 מטרים. פסגת מוסון היא הגבוהה בהרי אוסטרליה, והר הגעש הפעיל היחיד המצוי בטריטוריות שבשליטת אוסטרליה. איי מקדונלד הם שלושה איים סלעיים קטנים השוכנים 44 ק"מ מערבית לאיי הרד. שטחם הכולל 2.5 קמ"ר והר הגעש באי מקדונלד שגובהו 230 מטר, התפרץ מספר פעמים מאז שנת 1992 לאחר 75,000 שנים בהן היה רדום. האיים נתגלו לראשונה בשנת 1833, וככל הנראה בני אדם לא הגיעו לאי קודם לכן. פיטר קמפ, צייד כלבי ים, גילה את האיים ב-27 בנובמבר 1833 בעת הפלגתו על האונייה "מגנט", בדרכו מאיי קרגלן אל אנטארקטיקה. רב החובל ג'ון הרד, צייד כלבי ים מארצות הברית, ראה את האיים ב-25 בנובמבר 1853 בעת מסע ציד על האוניה "אוריינטל" בדרכו מבוסטון למלבורן ודיווח על הגילוי (ולכן האי נקרא על שמו). באותה עת גם רב החובל ויליאם מקדונלד בהפלגה על האוניה "סמאראנג" גילה את איי מקדונלד הקטנים, הסמוכים לאי הרד, ב-4 בינואר 1854 והם קרויים על שמו. הנחיתה הראשונה על האיים הייתה במרץ 1855 כאשר רב החובל ארסמוס דרווין רוג'רס נחת על האי, ובין השנים 1855–1880 שימשו האיים אתר ציד של כלבי ים, עד שאלה נכחדו מן האיים בשנת 1880, והציד נפסק. באותה תקופה הרג כלבי הים הביא לאיסוף של מעל 100,000 חביות שמן כלבי ים. האיים הפכו לשמורת טבע ואתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1997. מדיה וקבצים בנושא האי הרד ואיי מקדונלד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האי הרד ואיי מקדונלד (באנגלית) איי הרד- אתר ה- CIA השמורה הימית איי הרד ואיי מקדונלד - אתר רשמי תיאור אתר המורשת העולמית אתר מידע גלריית תמונות האי הרד ואיי מקדונלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משה יוסף

הרב משה יוסף (נולד בכ"ח בתשרי ה'תשכ"ז, 12 באוקטובר 1966) הוא בנו של הרב עובדיה יוסף, העומד בראש מכון הוצאת הספרים "מאור ישראל" ובד"ץ בית יוסף. נולד בירושלים וגדל בה ובתל אביב (בתקופה שאביו כיהן בה כרב הראשי). בנם הצעיר של מרגלית והרב עובדיה יוסף. למד בישיבת קול תורה ובישיבת חברון בירושלים. נשוי ליהודית בתו של אברהם סודרי (נכדת הרבנים יצחק אביחצירא ויעקב סודרי) ראש צוות שחיטה בבד"ץ בית יוסף. להם תשעה ילדים. במסגרת מכון "מאור ישראל" שבראשותו, אחראי הרב יוסף על הוצאת ספרי אביו לאור. מוסדותיו (הבד"צ, המכון וכולל אברכים) נמצאים בשכונת בית הכרם בירושלים. לאחר פטירת אמו עבר עם משפחתו לגור עם אביו בשכונת הר נוף. בכל ספר שהוציא מאז הודה להם אביו על שדאגו לכל מחסורו. עקב הקרבה שהייתה להם לרב, השפעתם עליו ועל הנעשה במפלגת ש"ס הייתה רבה. אביו הוריש לו את הזכויות על הוצאת כתביו ואת רוב רכושו. מדיה וקבצים בנושא משה יוסף בוויקישיתוף ארי גלהר, הרב עובדיה – סוגיית ממשיך הדרך, באתר mynet‏ ירושלים, 16 באפריל 2009 כיכר השבת, ‏הצצה נדירה: ליל הסדר בבית מרן הרב עובדיה יוסף, באתר כיכר השבת, 23 באפריל 2011 שירות גלובס, ‏צוואת הרב עובדיה יוסף: מרבית הרכוש לבנו הצעיר משה, באתר גלובס, 1 ביוני 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם דובדבני

אברהם דובדבני (דובדב) (נולד ב-5 באוגוסט 1945), הוא איש ציבור ישראלי, כיהן בשנים 2010–2020 כיושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית, ומ-2020 עד 2022 כיהן כיושב ראש קרן קיימת לישראל. דובדבני נולד ב-5 באוגוסט 1945 בירושלים למשפחה ציונית דתית. אביו ברוך דובדבני היה מנכ"ל המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית. הוא בוגר ישיבת נתיב מאיר וישיבת כפר חסידים. שירת בצנחנים והיה ממשחררי ירושלים במלחמת ששת הימים. דובדבני הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ומינהל חינוכי ותואר שני בסוציולוגיה של החינוך, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. דובדבני שימש במספר תפקידים בסוכנות היהודית במשך כעשר שנים. בשלוש השנים האחרונות עד 1977 היה שליח בצרפת. לאחר מכן היה מזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית בשנים 1977–1991. בתחילת שנות ה-80 היה פעיל בחוג איתנים שהיה סמן ימני במפד"ל. היה גם מנהל המחלקה לחינוך לא פורמלי במכללת אורות ישראל. ב-1991 עבר להסתדרות הציונית העולמית ושירת כמנהל החטיבה להתיישבות. בהמשך היה גם יושב ראש עמית של קק"ל. חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית מאז אוקטובר 1991. ביוני 2010 נבחר פה אחד כיושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית. ב-2020, בקונגרס הציוני הל"ח, נבחר במקומו יעקב חגואל. ב-15 בנובמבר 2020 מונה ליו"ר קק"ל וב-2022 סיים את תפקידו. נשוי לדינה, לזוג ארבעה ילדים. תושב רמת גן. אחד מבניו נשוי לבתו של הרב הלל פלסר. מדיה וקבצים בנושא אברהם דובדבני בוויקישיתוף יו"ר חדש להנהלת ההסתדרות הציונית העולמית באתר חדשות מחלקה ראשונה מי מחזיק את המפתחות להר הרצל? ראיון חגיגי עם אברהם דובדבני, באתר nrg‏, 15 באפריל 2013 סדנת מנהיגות עם אברהם דובדבני(הקישור אינו פעיל) אברהם דובדבני, באתר הסוכנות היהודית עפרה לקס, עניין אישי והפעם עם אברהם דובדבני, מוסף 'אתנחתא' של עיתון בשבע 825, פרשת שמות תשע"ט. על-פי כתבה בג'רוזלם פוסט: By STEVE LINDE, KKL-JNF’s powerful boss is fighting for Israelis to live where they want, The Jerusalem Post, ‏באוגוסט 2021 חוג דרוקמן: אנו התשובה להתחיה, מעריב, 18 בינואר 1980 חוג איתנים - בראשות ח"כ דרוקמן הוקם במפד"ל, מעריב, 18 במרץ 1980
אפרים אליעזר יולס

הרב אפרים אליעזר הכהן יולס (ה' בשבט ה'תרנ"א, 1890 - כ"ה בחשוון ה'תשמ"ט, 1988) היה גאב"ד סאמבור, רבה הראשי של הקהילה האורתודוקסית בפילדלפיה במשך למעלה מארבעים שנה. מחבר שו"ת "דברי אפרים אליעזר". נולד בסאמבור שבגליציה לשושלת אדמו"רי סאמבור. מייסד השושלת היה סבו, רבי אורי הכהן יאלעס, שהיה תלמידו של הרב יוסף שאול נתנזון. אביו, האדמו"ר רבי שלום הכהן יאלעס, היה רב העיר סטרי. אמו הייתה אסתר שיינדל, בת הרב יצחק אליעזר טייכר-לוריא, אב"ד אולינוב. התחנך אצל אביו. בשנת תרע"ג (1913) הוסמך לרבנות על ידי הרב דוד הלוי הורביץ מסטניסלב והרב נתן לוין מרישא. נשא את בינה יאלעס, בת דודו רבי צבי יהודה יאלעס. לאחר פטירתה בשנת 1914, בשנת 1923נשא לאשה את גיטה פסיה פולק. בשנת ה'תרע"ו (1916) התמנה כדיין בבית הדין של העיר סטרי ולרב בישיבת אביו. בשנת תרפ"ה (1925), הודיע אביו לעדת חסידיו על כוונתו לעלות לארץ ישראל והכריז ששני בניו ינהלו את ענייני הקהילה: הבכור הרב ישעיה אשר ייטול את תפקיד האדמו"ר, ואחיו הצעיר הרב אפרים אליעזר יעמוד בראשות הישיבה וכן יכהן כרב העיר. לאחר חג הפסח אותה השנה, עלה רבי שלום לארץ ישראל. כעבור מספר חודשים חלה ונפטר בירושלים. בהלווייתו הספידו הרב יוסף חיים זוננפלד והוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים. בשנת 1921 היגר הרב אפרים אליעזר עם משפחתו לארצות הברית ונתמנה לרב קהילת "כרם ישראל" בפילדלפיה. בשנת ה'תש"ח נתמנה לראש רבני הקהילה החרדית בעיר, וכיהן בתפקידו במשך למעלה מארבעים שנה. ראה כרבו את הרבי מליובאויטש ונהג לבוא אליו מספר פעמים בשנה. בסדרת אגרות קודש מהרבי מליובאוויטש ישנם חילופי מכתבים ביניהם. בסוף ימיו כונה גאב"ד סאמבור, וכן האדמו"ר מסאמבור. שימש כנשיא כבוד של אגודת הרבנים בארצות הברית וקנדה. נפטר בשנת תשמ"ט, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. את הנהגת חסידות סאמבור ממשיך נכדו הרב אורי גלדצהיילר (בן חתנו יוסף גלדצהיילר), חתן רבי אברהם חיים ראטה משומרי אמונים והוא מכהן כאדמו"ר מסאמבור. הוא מחלק את זמנו בין מונסי לירושלים. אפרים אליעזר הכהן יאלעס, "שו"ת דברי אפרים אליעזר, באתר היברובוקס, פילדלפיה, תשמ"ג כתבי אחיעזר - בירורי הלכות, צורף לספרו של אחיו - הרב ישעיה אשר יאללעס, שמן הראש, סטרי, תרצ"ג שרה (נפטרה בשנת ה'תשמ"ב) אסתר (נהרגה בתאונה בשנת ה'תשל"ד) שיינדל שושנה אשת הרב יוסף גלדצהיילר (נפטרה בשנת ה'תשע"ה) אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אפרים אליעזר הכהן יאלעס שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 62–63, באתר היברובוקס הרב הראשי ואב"ד דפה"ק פילאדעפיא רבתי