laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גואם במשחקים האולימפיים

גואם משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שגואם היא שטח חסות של ארצות הברית, יש לה ועד אולימפי עצמאי המנהל בנפרד את ענייניו, ללא תלות בוועד האולימפי האמריקני. זאת בדומה לשטחי חסות אמריקאיים אחרים - איי הבתולה, סמואה האמריקנית ופוארטו ריקו. היא השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת קלגרי (1988), בה ייצג אותה הביאתלט האמריקאי ג'אד בנקרט. הישגיהם של הספורטאים הגואמים במשחקים היו סמליים בעיקרם, ואיש מהם לא זכה במדליה אולימפית, ואף לא התקרב לכך. גואם במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא גואם במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף הוועד האולימפי הלאומי של גואם באתר OceaniaSport
אלנה אסינס

אלנה אסינס (ספרדית: Elena Asins; 2 במרץ 1940 – 14 בדצמבר 2015) הייתה אמנית ספרדייה, שעסקה באמנות ממוחשבת ותכנון בעזרת מחשב. יצירותיה עוסקות בחקר מבנים ולעיתים מסווגות כמינימליסטיות או כאמנות אופטית. משנת 1953 החלה לקחת שיעורים בבתי ספר לאמנות במדריד. אחר כך למדה בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, באוניברסיטת שטוטגרט, באוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד, בניו סקול בניו יורק ובאוניברסיטת קולומביה. אסינס עוסקת ביצירותיה בחקר מבנים ונוכחות בהם רעיונות מתמטיים מתורת האלגוריתמים ומחשבון אינפיניטסימלי. בשנת 2011 נערכה לאסינס תערוכה רטרו-פרספקטיבה במוזיאון ריינה סופיה שבמדריד. תמונות מתערוכה בריינה סופיה
סמואה האמריקנית במשחקים האולימפיים

סמואה האמריקנית משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שסמואה האמריקנית היא שטח חסות של ארצות הברית, יש לה ועד אולימפי עצמאי המנהל בנפרד את ענייניו, ללא תלות בוועד האולימפי האמריקני. זאת בדומה לשטחי חסות אמריקאיים אחרים - איי הבתולה, גואם ופוארטו ריקו. הישגי הספורטאים מסמואה האמריקנית היו בדרך כלל סמליים בעיקרם. להישג השיא הגיע המתאגרף מסלינו מסואה, שהעפיל לשלב רבע הגמר באולימפיאדת ברצלונה (1992). מיידת הפטיש ליסה מיסיפקה סיימה במקום ה-14 באולימפיאדת סידני (2000). סמואה האמריקנית השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת לילהאמר (1994), בה ייצגו אותה צמד גולשי מזחלות, שהגיע למקום ה-42 מתוך 43. סמואה האמריקנית במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא סמואה האמריקנית במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף הוועד האולימפי הלאומי של סמואה האמריקנית באתר OceaniaSport
דייב בינג

דייוויד "דייב" בינג (באנגלית: David "Dave" Bing; נולד ב-24 בנובמבר 1943) הוא איש עסקים אמריקאי, כדורסלן עבר וראש העיר דטרויט לשעבר. בינג מוכר בעיקר כשחקן דטרויט פיסטונס, בה שיחק במשך תשע עונותיו הראשונות בליגת ה-NBA‏ (1966-75) בעמדות הרכז והקלע. על הישגיו כשחקן, הוצג בשנת 1990 בהיכל התהילה של הכדורסל ונבחר בשנת 1996 לרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA. בינג נולד וגדל בוושינגטון די. סי., שם אביו היה בנאי. בגיל חמש נפצע בעין ימין ומאז ראייתו בעין זו מטושטשת. הוא למד בתיכון ספינגרן (Spingarn) שם החל בשנת 1959 לשחק כדורסל. לאחר מכן למד באוניברסיטת סירקיוז, שם שיחק בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 1966 הצטרף לקבוצת ה-NBA הדטרויט פיסטונס ובאותה שנה זכה בתואר רוקי השנה ב-NBA. הוא שיחק שנתיים בוושינגטון ויזארדס ושנה בבוסטון סלטיקס. בשנת 1980 לאחר שסיים את קריירת המשחק שלו פתח חברה בשם Bing Steel, אשר כעבור כמה שנים שינתה את שמה ל-Bing Group והייתה לאחד מספקיות המתכת הגדולות בארצות הברית לתעשיית הרכב. באוקטובר 2008 הכריז בינג כי יתמודד על תפקיד ראשות עיריית דטרויט. בפברואר 2009 זכה בפריימריז ובמאי ניצח את המועמד השני אשר שימש כראש עיר זמני באותו זמן. בנובמבר 2009 נבחר בשנית, הפעם לכהונה מלאה. מדיה וקבצים בנושא דייב בינג בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הדף של בינג, באתר עיריית דטרויט
הארמייה ה-66 (ברית המועצות)

הארמייה ה-66 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה והשתתפה בקרבות נגד כוחות הציר בחזית הסובייטית, כולל בקרב סטלינגרד. הארמייה הוקמה בסוף אוגוסט 1942 מארמיית העתודה השמינית, וסופחה לכוחות חזית סטלינגרד. במחצית הראשונה של חודש ספטמבר השתתפה הארמייה בשורת מתקפות כושלות שביצעו כוחות החזית, תחת פיקוד גאורגי ז'וקוב, על האגף השמאלי של הארמייה השישית הגרמנית, במטרה להתחבר לכוחות הארמייה ה-62 בסטלינגרד, ולהשמיד את הכוחות הגרמניים שהגיעו אל נהר הוולגה מצפון לעיר. ערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה הארמייה 6 דיוויזיות חיל רגלים (ה-64, ה-99, ה-116, ה-226, ה-299 וה-343) ובריגדת טנקים (ה-58), ומפקדה היה מאיור גנרל א.ס. ז'אדוב. במחצית השנייה של נובמבר 1942 השתתפה הארמייה ה-66 במבצע אורנוס, כחלק מכוחות חזית הדון, ודחקה את שלושת הקורפוסים הגרמניים, שהגנו על האגף הצפוני של הארמייה השישית, דרומה, אל תוך מה שנודע לאחר מכן בשם "הקלחת", או "כיס סטלינגרד". הארמייה השתתפה בהקמת טבעת הכיתור הפנימית סביב כוחות הציר, שנלכדו בכיס סטלינגרד, ובינואר 1943 נטלה חלק במתקפה הסובייטית הסופית (מבצע קלחת) על "כיס סטלינגרד", שהביאה לחיסול הארמייה הגרמנית השישית, ולכניעת שרידיה ב-2 בפברואר 1943. במאי 1943 במסגרת שינוי ארגוני הארמייה פורקה ויחידותיה היו בסיס לארמיית המשמר החמישית. ולדימיר קורדיומוב (אוגוסט 1942) סטפן קלינין (אוגוסט 1942) רודיון מלינובסקי (אוגוסט 1942 - אוקטובר 1942)) אלכסיי ז'אדוב (אוקטובר 1942 - אפריל 1943)) הארמייה ה-66 באתר samsv (ברוסית) אנטוני ביוור, סטלינגרד, הוצאת יבנה, 2000, עמ' 364 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטר פצ'ינלי

פיטר פצ'ינלי (באנגלית: Peter Facinelli; נולד ב-26 בנובמבר 1973) הוא שחקן אמריקאי, אשר ידוע בזכות תפקידו כקארלייל קאלן בסדרת סרטי "דמדומים". פצ'ינלי נולד בקווינס להורים איטלקיים, אמו ברונה, הייתה עקרת בית, ואביו פיירינו מלצר. שני הוריו מטרנטו שבצפון איטליה. הוא חונך כקתולי ולמד בבית ספר קתולי בניו יורק. הוא למד משחק בבית הספר "Atlantic Theater Company" שבניו יורק. הסרט הראשון שבו השתתף פצ'ינלי היה "אנג'לה" שיצא בשנת 1995. באותה השנה השתתף גם בסרט הטלוויזיה "מחיר האהבה" והתארח בפרק בסדרה "חוק וסדר". בשנת 1996 שיחק עם אשתו לעתיד ג'ני גארת' בסרט הטלוויזיה "רומן לא גמור". בעקבות השתתפותו בסרטים אלו הוא השתתף בסדרות וסרטים נוספים. בשנת 2002 הוא שיחק בסרט "מלך העקרבים". ב-2004 פצ'ינלי שיחק בסדרה "עמוק באדמה" של HBO וב-2007 החל לשחק בסדרה Damages בערוץ FX. ב-2008 השתתף בסרט "למצוא את אמנדה" ובסרט "דמדומים", בתפקיד קארלייל קאלן, המבוסס על ספרה של סטפני מאייר, בעל אותו שם. ב-2009 השתתף בסרט השני בסדרת סרטי דמדומים, "דמדומים 2: ירח חדש". באותה שנה הוא החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "האחות ג'קי את ד"ר פיץ' "קופ" קופר. ב-2010 שיחק בסרט השלישי בסדרת סרטי דמדומים, "דמדומים 3: ליקוי חמה". ב-2011, ב-דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1 וב-2012, ב-דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2. באותה שנה הוא שיחק בסרט "לוסיז". ב-2013, התארח ב-4 פרקים בסדרה "Glee". בשנת 2014, הוא שיחק בסרט "הקפאה" בכיכובו של דילן מקדרמוט. בשנת 2015 הוא שיחק את מקסוול לורד בסדרה סופרגירל. ב-29 בספטמבר 2023 יצא לאור הסרט "On Fire" בכיכובו. בשנת 1995 פצ'ינלי פגש את ג'ני גארת' על הסט של סרט הטלוויזיה "רומן לא גמור". הם נישאו ב-20 בינואר 2001. יש להם שלוש בנות: לוקה בלה (נולדה ב-1997), לולה ריי (נולדה ב-2002) ופיונה איב (נולדה ב-2006). במרץ 2012 פצ'ינלי הגיש בקשה לגירושים, וביוני 2013 השניים התגרשו סופית. ב-2012 החל פצ'ינלי לצאת עם השחקנית ג'יימי אלכסנדר, אותה פגש על הסט של הסרט "לוסיז". השניים התארסו במרץ 2015. מדיה וקבצים בנושא פיטר פצ'ינלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיטר פצ'ינלי פיטר פצ'ינלי, ברשת החברתית פייסבוק פיטר פצ'ינלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיטר פצ'ינלי, ברשת החברתית אינסטגרם פיטר פצ'ינלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר פצ'ינלי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי פיטר פצ'ינלי, באתר AllMovie (באנגלית) פיטר פצ'ינלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פיטר פצ'ינלי, באתר Metacritic (באנגלית) פיטר פצ'ינלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Pat Saperstein,Caroline Brew, Pat Saperstein, Caroline Brew, New Movies Out Now in Theaters: What to See This Week, Variety, ‏2023-09-27 (באנגלית אמריקאית)
נמל התעופה ג'ובה

נמל התעופה ג'ובה (באנגלית: Juba International Airport) הוא הגדול מבין שני נמלי התעופה הבין־לאומיים של מדינת דרום סודאן ונמצא בעיר ג'ובה. נמל התעופה ממוקם בחלקה הצפוני של עיר הבירה בדרום סודאן, סמוך למרכז העסקים הראשי בעיר ובקרבת הבנקים המערביים של הנילוס הלבן. נמל התעופה ג'ובה הוא אחד משני נמלי התעופה הבינלאומיים והגדול ביותר בדרום סודאן. נמל התעופה הבינלאומי השני במדינה הוא מלקאל. נמל התעופה ג'ובה מקיים טיסות נוסעים ומטען סדירות ליעדים מקומיים ובינלאומיים וטיסות שכר מסחריות. בנוסף, משתמש בו הצבא של דרום סודאן והאו"ם לטיסות הומניטריות עבור המדינה. הנמל ממוקם כ-461 מטר מעל פני הים ובעל מסלול המראה ונחיתה יחיד באורך 2,400 מטר. מאז מאי 2011, נמצא הנמל בעבודות שיפוץ והרחבת מבני טרמינל הנוסעים והמטען, שיפוץ מסלול ההמראה והנחיתה הכולל התקנת מנורות על המסלול כדי להקל על המראות ונחיתות ליליות. ערך מורחב – התרסקות האנטונוב בג'ובה בשנת 2015 התרסק מטוס מטען מתוצרת אנטונוב AN-12 מספר דקות לאחר המראתו מנמל התעופה, 41 איש, נוסעים, צוות ותושבים על הקרקע, נהרגו עקב תאונה זו. ג'ובה הנילוס הלבן אקווטוריה מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה ג'ובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה ג'ובה Dimensions of Juba International Airport Juba Airport Undergoing Expansion
ראדניצ'קי קראגויבאץ

ראדניצ'קי קראגויבאץ (בסרבית: КК Раднички Крагујевац) הייתה קבוצת כדורסל סרבית מהעיר קראגויבאץ, שהתמודדה בליגת העל הסרבית, ביורוקאפ ובליגה האדריאטית. אשר שיחקה בין השנים 1994 עד 2014. הקבוצה נוסדה בשנת 1994 בעיר ורשאץ ושמה הראשון היה: "קונדיביק ורשאץ". המועדון התקדם בתחילת שנות ה-2000 כאשר הספונסר היה חברת "Svislajon Takovo" מהעיר מילנובץ' גורניי. הקבוצה השתתפה בליגה הבלקנית בעונת 2008/09. ובעונה לאחר מכן קיבל המועדון אישור להשתתף בליגה האדריאטית. הרצון של נשיא המועדון רודוליוב דרסקוביץ' (שהוא גם הספונסר), היה לעבור לשחק בעירו "מילנובץ' גורניי", בטענה שבעיר "ורשאץ'" קיים כבר מועדון גדול כמו המופארם ורשאץ. מנהלת הליגה האדריאטית לא איפשרו למועדון לקיים משחקים בעיר '"מילנובץ' גורניי", והספונסר "Svislajon Takovo" עזב המועדון. המועדון החליט לשחק בעיר קראגויבאץ, שקבוצת הכדורסל שלה הייתה מתנדנדת בין הליגה הראשונה לשנייה. וכך נוצר האיחוד בשנת 2009 עם קבוצת הכדורסל של ורשאץ', למועדון כדורסל ראדניצקי קראגויבאץ. בעונת 2009/10 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף בליגה הסרבית. בעונת 2010/11 שוב הגיעה הקבוצה לחצי גמר הפלייאוף והספידה לקבוצת המופארם ורשאץ 2-1 בסדרה. ובנוסף הגיעה גם לחצי גמר הגביע הסרבי. בסיום עונת 2013/14 פורקה הקבוצה. ליגת העל הסרבית: חצי גמר: 2010, 2011, 2012 הגביע הסרבי: חצי גמר: 2011, 2012, 2013 הליגה האדריאטית: חצי גמר: 2013 קונדיביק ורשאץ (1994–2001) ליאונס ורשאץ (2001–2004) סוויסליאון טוקובו ורשאץ (2004–2009) ראדניצ'קי קראגויבאץ (2009–2014) האולם הביתי של הקבוצה הוא: "היכל ייזרו" (היכל האגם), המכיל 5,320 מקומות ישיבה. מדיה וקבצים בנושא ראדניצ'קי קראגויבאץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראדניצ'קי קראגויבאץ ראדניצ'קי קראגויבאץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דף הקבוצה בליגה האדריאטית
ניק סטאל

ניקולס קנט "ניק" סטאל (באנגלית: Nicolas Kent "Nick" Stahl; נולד ב-5 בדצמבר 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בעיקר בשל תפקידיו בסרטים "איש ללא פנים" (1993), "הקו האדום" (1998), "בחדר המיטות" (2001), "ילד רע" (2001), "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" (2003), "עיר החטאים" (2005) ובזכות תפקידו בתור בן הוקינס בסדרת המיסטיקה "קרניבל" (2005-2003) של רשת HBO. סטאל נולד בעיר הרלינגן וגדל בעיר פלאנו שבטקסס, בנם של דונה לין (לבית ריד) עוזרת בבורסה לניירות ערך ושל ויליאם קנט סטאל, איש עסקים. בגיל שנתיים אביו עזב את הבית וסטאל גדל לצד אימו ושתי אחיותיו. את התפקיד הראשון שלו קיבל סטאל בגיל 11 כאשר לוהק לסרט הטלוויזיה "Stranger at My Door" שעלה ישירות לרשת CBS; למרות ששיחק בהצגות ילדים עוד מגיל 4. בקולנוע שיחק לראשונה בגיל 13 לצידו ובסרטו של מל גיבסון "איש ללא פנים". המשיך הופיע לאחר מכן במערבון "זנב גדול", במותחן האימה "מופרעים" בתור הסטודנט גאווין סטריק ובתפקיד קטן בדרמת המלחמה של טרנס מאליק "הקו האדום" בשנת 2001 התפרסם בשל השתתפותו בסרט הדרמה "בחדר המיטות", בה גילם את פרנק פאולר המנהל יחסים עם האם החד הורית נטלי שטראוט (מריסה טומיי) ובדרמת הנעורים העצמאית של לארי קלארק "ילד רע" בתפקיד הקורבן השנוא בובי קנת. סטאל נבחר ב-2003 לתפקיד ג'ון קונור בסרט הפעולה שובר הקופות "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" והתחיל לככב בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה המיסטית של רשת HBO; "קרניבל" (אנ') בתור הנער בן הוקינס המצטרף לקרנבל נודד. ב-2005 שיחק במותחן הפעולה "עיר החטאים" בתור הנבל הצהוב רוארק, רוצח ילדים בו נאבק השוטר ג'ון הארטיגן (ברוס ויליס). לאחר מכן חלה דעיכה בקריירה של סטאל והוא התפרסם בעיקר בדרמה "סהרורית" ובקומדיה "האחד והיחיד". בשנת 2010 גילם את רוברט קיין בדרמה הקומית "דקלים בוערים" של הבמאי כריסטופר ב. לאנדון. בשנת 2019 סטאל גילם את הרוצח הסדרתי גלן אדוארד רוג'רס (אנ') בסרט הדרמה הביוגרפי "The Murder of Nicole Brown Simpson". הצילומים החלו במהלך קיץ 2018 והסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-9 בדצמבר 2019. הסרט התבסס על טענתו של רוג'רס שהוא עצמו הרג את ניקול בראון סימפסון במקום או.ג'יי סימפסון, בעלה לשעבר של בראון והחשוד העיקרי. אשר נשפט בעבר וזוכה בגין הרצח בשנת 1995. הסרט זכה לביקורת נרחבת על ידי המבקרים. באותה השנה הופיע בסרט הקצר "III" של להקת הפולק רוק הלומינירז המבוסס על אלבומם החדש. סטאל גילם את הדמות של ג'ימי ספארקס, שהוא אבא ומכור להימורים. בשנת 2021 גילם את ג'ייסון ריילי בסדרת האימה המצליחה של רשת AMC; "אימת המתים המהלכים". בשנת 2022 החל לשחק בדמותו של מת'יו דין בדרמה המתח הפסיכולוגית של רשת שואוטיים "הכנס את האדם הנכון" המבוססת על הרומן באותו שם משנת 2004. ביוני 2009 סטאל התחתן עם השחקנית רוז מרפי, אך הם נפרדו ב-2012. יש להם בת, מרלו. במאי 2012, אשתו של סטאל דיווחה עליו כנעדר. מאוחר יותר פורסם שסטאל נכנס למכון גמילה. ב-27 בדצמבר 2012, סטאל נעצר בחנות סרטים למבוגרים בהוליווד, קליפורניה, בחשד לביצוע מעשה זימה. לא הוגשו כתבי אישום בשל חוסר ראיות. ב-28 ביוני 2013, סטאל נעצר בהוליווד בגין החזקת מתאמפטמין לכאורה. מדיה וקבצים בנושא ניק סטאל בוויקישיתוף ניק סטאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניק סטאל, באתר AllMovie (באנגלית) ניק סטאל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ניק סטאל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניק סטאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
יצחק זייד

יצחק זייד (1 ביולי 1928 - 9 באפריל 2013) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כראש הג"א וקצין חיל ראשי להג"א והגמ"ר הראשון. זייד נולד וגדל בחיפה. אביו זאב הגיע מארצות הברית לשם ברח בעקבות הפוגרומים ברוסיה ואמו עלתה עם משפחתה מרוסיה. למד בבית הספר יסודי עממי א', בגיל 14 הצטרף לגדנ"ע ובשנת 1944 התגייס לפלמ"ח, כחלק מקבוצת נערים שקיבלה אישור מיוחד מיגאל אלון, לאור גילם הצעיר. עבר אימונים בקיבוץ איילת השחר ואחר כך הוצב בגבעת חיים כחלק מפלוגה ה' של הגדוד השני של הפלמ"ח, סיים קורס מ"כים בג'וערה בפיקודו של יצחק רבין והשתתף בפעולות הורדת מעפילים בחוף שפיים ובקיסריה, בפיצוץ תחנת הרדאר על הכרמל ובתפקידי הדרכה. ב-1946 עבר לפלוגה ו' מהגדוד השלישי, והשתתף בפיצוץ גשר מטולה צפון מערב. בפעולה זו נקבע לו הכינוי "משי". לאחר קורס מפקדי מחלקות מונה למ"מ במחלקת דגניה ב' בפלוגה ג' של הגדוד השלישי ועסק באבטחת יישובים וצירים בגליל העליון ובהגנה על משגב עם במלחמת העצמאות. עם הקמת חטיבת עודד הצטרף אליה והשתתף במבצע חירם. לאחר המלחמה עבר לשרת כמפקד פלוגה בגדוד 12 בחטיבת גולני ונטל חלק בקרב תל מוטילה. פיקד על יחידה בנח"ל והדריך בקורס מפקדי פלוגות בשנים 1954‏-1955. במלחמת סיני היה סגן מפקד גדוד חי"ר, ואחר כך קצין אג"ם חטיבתי. בשנים 1962–1963 פיקד על בסיס ההדרכה המרכזי לטירונים. בהמשך הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. במלחמת ששת הימים היה סגן מפקד חטיבת יפתח והשתתף בקרבות כיבוש רצועת עזה. יצא בשליחות מערכת הביטחון לסינגפור וסייע בהקמת חיל הרגלים של הצבא המקומי. בשובו מונה לסגן מפקד חטיבת הבקעה ובהמשך שירת כמפקד מחוז חיפה. ביולי 1974 מונה לראש הג"א וב-1977 היה לראשון קציני חיל ראשיים להג"א והגמ"ר (קחל"ר), חיל שהוקם ואיחד את מערך ההגנה האזרחית עם מערך ההגנה המרחבית. בספטמבר 1979 סיים את תפקידו ויצא ללימודים וב-1980 השתחרר משירות הקבע. לאחר שחרורו עבד כראש מטה מערך מל"ח (משק לשעת חירום) בפיקוד המרכז. בעקבות השרפה בכרמל (1989) מונה על ידי שר הפנים, אריה דרעי, לעמוד בראש ועדה שתחקור את הנסיבות לפרוץ הדליקה והתנהלות כוחות כיבוי האש. הוועדה בראשותו חקרה את הכשלים בשיתוף הפעולה בין כוחות הכיבוי השונים, וקבעה שעל משטרת ישראל, כאחראית לאירועים מסוג זה, להקים מפקדת שליטה שתכלול את כל הגופים המטפלים באירוע, מפקדה שתצויד באמצעים מתאימים לפיקוד ולשליטה. במשך השנים היה חבר הנהלה ב"צוות", אגודת גמלאי שירות הקבע בצה"ל, ובשנת 2000 מונה ליו"ר ועדת ההתנדבות בהנהלת הארגון, תפקיד בו כיהן במשך 8 שנים. ב-1987 יזם יחד עם אריה בירו את הקמת העמותה לטיפוח מורשת חיל העורף לדורותיו. היה נשוי לדינה, התגורר בנתניה והיה יקיר העיר. מדיה וקבצים בנושא יצחק זייד בוויקישיתוף יצחק זייד, באתר הפלמ"ח יצחק זייד, ראיון באתר יוטיוב מטוס סורי נפל בשטח בנוי בנהריה, דבר, 21 באוקטובר 1973 ת"א יצחק זייד מפקד הג"א, דבר, 7 ביולי 1974 תא"ל אריה בירו, דבר, 26 בספטמבר 1979 דו"ח מבקר המדינה - היבטים בנושאי המוכנות למצבי חירום ולמלחמה
אברהם בן דוד (כדורגלן)

אברהם בן דוד (בנדה) (נולד ב-20 באפריל 1954) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק כחלוץ בקבוצת הפועל ירושלים. בן דוד שיחק בהפועל ירושלים מעונת 1971/1972 ועד עונת 1985/1986, והיה משחקניה הבולטים של הקבוצה במהלך שנות ה-70 וה-80. הוא היה שותף להישגה הגדול ביותר של הקבוצה כאשר זכתה ב-1973 בגביע המדינה לאחר ניצחון 0-2 במשחק הגמר על הכח רמת גן. בן דוד נחשב לאחד מחלוציה הבולטים בהיסטוריה של הפועל ירושלים, ומוצב בצמרת רשימת מלכי השערים של הקבוצה בכל הזמנים עם 75 שערים בכל המסגרות. על מנהגו להבקיע שערים בנגיחות זכה בתואר "ראש פז". לאחר פרישתו היה עוזר המאמן של דוביד שווייצר ולאחר מכן מונה למאמן ראשי בעונת המשחקים 1989/90 תחת הדרכתו רשמה הקבוצה ניצחונות מרשימים ב'דרבי' הירושלמי ונגד מכבי תל אביב עטורת הכוכבים, בהמשך שימש כמאמן במחלקת הנוער של הקבוצה. ותחתיו צמחו שחקנים רבים כגון עידן טל, איציק קורנפיין, שי אהרון ועוד בן דוד עבד במשך שנים בבית החולים הדסה בירושלים, ואף כיהן כישב ראש ועד העובדים של בית החולים. כיום משמש בן דוד כמנהל מקצועי במחלקת הנוער, ומאמן בקבוצת הילדים של הפועל ירושלים. תמונה עם הגביע טקס ראש פז הפועל ירושלים גביע המדינה: 1972/1973 מדיה וקבצים בנושא אברהם בן דוד בוויקישיתוף פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים ובנושא מאמני כדורגל ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כד וספל

"כד וספל" היה מפעל לייצור קרמיקה אמנותית, שהוקם בראשון לציון בשנת 1934 ופעל עד שנת 1979. היה זה המפעל הראשון לייצור שיטתי של פריטים קרמיים ביישוב היהודי בארץ ישראל במאה ה-20, מחלוצי תעשיית הקרמיקה בישראל. "כד וספל" הוקם בראשון לציון על ידי חוה סמואל ופאולה אהרונסון לאחר שהשתיים קיימו סדנה לייצור קרמיקה בירושלים בשם "היוצר". התנור הראשון של המפעל לא היה תקין ועל כן השתיים נעזרו במהנדס הייצור של מפעל הזכוכית "גביש" בראשון כדי לבנות תנור חדש, שפעל על בסיס סולר והיה בעל שני מבערים ומדחס אוויר. בשנת 1936 הפסיקה אהרונסון את עבודתה במפעל בעקבות המצב הביטחוני שנוצר בעקבות המרד הערבי הגדול, ושלא אפשר לה לנסוע בין תל אביב לראשון. סמואל המשיכה להפעיל את "כד וספל" בעזרת מירה ליבס והדסה אופנבכר, שעבדו כאסיסטנטיות במפעל עד שנות הארבעים ואחר-כך פעלו בסטודיו נפרד בירושלים. סמואל המשיכה להפעיל את "כד וספל" לבדה עד שנת 1955, אז חזרה אהרונסון לעבודה חלקית במפעל שנמשכה ארבע שנים. סמואל סגרה את המפעל בשנת 1979. בתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל זכתה תוצרת המפעל להצלחה אמנותית שהתבטאה בהצגה של תוצרת המפעל בתערוכות שונות, כגון בבית הנכות בצלאל (1933), תערוכה בבית ורנר סנטור בירושלים וביריד המזרח (1936) ותערוכה ב"קבינט האומנויות- שלוסר-גלסברג" בירושלים (1944). תוצרת המפעל נמכרה באופן קבוע במקומות כגון חנויות של ויצו ובמשכית. תוצרת המפעל כללה מגוון של כלים שימושיים וחפצי נוי, שנעשו בטכניקות שונות שהמרכזיות בהן היו יציקה קרמית בתבנית ועיצוב ועיטור כלים העשויים באובניים. בעוד אהרונסון התמחתה בשימוש באובניים ויצרה כלים שונים, בהשפעת הפונקציונליות של תנועת הבאוהאוס, סמואל התמחתה בעיטורם בסצנות בעלות גוון מזרחי. בין העיטורים ניתן למצוא דמויות של חיות, נגנים ורקדניות, חלקן בהשפעת דגמים של ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בארץ ישראל. העיטור של סמואל עשה שימוש בזיגוגים מגוונים ושימוש בקווים חופשיים לתיאור הדימוי. דמויות הפסלונים מתוצרת המפעל עשויות בתבניות יציקה והן מאופיינות בצביעה חופשית ובחוסר בהבעה ותווי פנים. גדעון עפרת, "ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932", אגודת אמני הקרמיקה בישראל. (ראו הטקסט המלא באתר "המחסן של גדעון עפרת"). ניר פלדמן, "חומר מן הרוח, חוה סמואל חלוצת הקרמיקה הישראלית", מוזיאון ראשון-לציון, ראשון לציון, 2011.
ג'ף "סוומפי" מארש

ג'ף "סוומפי" מארש (באנגלית: Jeff "Swampy" Marsh; נולד ב-9 בדצמבר 1960) הוא במאי אמריקאי, יוצר, מפיק, אמן סטוריבורד ומדבב אמריקאי. מארש נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה. מארש הוא היוצר של כמה אנימציות, לדוגמה: הוא עבד במשך שש עונות על סדרת האנימציה משפחת סימפסון. לאחר תקופת עבודתו על הסדרה משפחת סימפסון, מארש המשיך לעבוד על סדרות אנימציה נוספות כולל המלך היל והחיים המודרניים של רוקו לפני שעבר לאנגליה ב-1996. באנגליה, מארש עבד על תוכניות אנימציה שונות, כגון: דר הדוור ואוגרי הנדיבות, ועבד בשביל חברת המדיה החדשה בי קיי אן. בשנת 2007, אחרי שש שנים שחי באנגליה, מארש התבקש על ידי שותפו הוותיק, דן פוונמיר, ליצור את הסדרה פיניאס ופרב. השניים עבדו יחדיו על התוכנית החיים המודרניים של רוקו. על מארש היה מקובל לחזור חזרה לארצות הברית. מאז תחילת הסדרה זכה מארש בשני פרסי אמי עבור כתיבת שירי הסדרה. מארש רוצה שיכנו אותו "סוומפי" (בעברית: ביצתי/טובעני). מארש גר כיום בוונציה, קליפורניה. יש לו שני ילדים וארבעה נכדים. מדיה וקבצים בנושא ג'ף "סוומפי" מארש בוויקישיתוף ג'ף "סוומפי" מארש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ף "סוומפי" מארש, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ף מרש, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המופארם ורשאץ

קוסרקסקי קלאב ורשאץ (בסרבית: Kошаркашки Kлуб Вршац) היא קבוצת כדורסל סרבית מהעיר ורשאץ, המתמודדת בליגת העל הסרבית. הקבוצה נוסדה בשנת 1946 ושיחקה בליגה היוגוסלבית. בשנת 1992 הפכה חברת התרופות "Hemofarm" לספונסר העיקרי שלה, וסלל את הדרך עבור המועדון להעפלה לליגה הסרבית הבכירה בסיום עונת 1997/98. בשנת 2001 חנכה הקבוצה את אולמה הביתי החדש, "היכל מילניום", המכיל 5,000 מקומות ישיבה. הקבוצה עשתה את זה כל הדרך עד לגמר גביע קוראץ' בעונת 2000/01 והפסידה בגמר נגד אוניקאחה מאלגה. ההצלחה המקומית נמשכה עם הופעות בחצי הגמר הפלייאוף בשנים 2001 ו-2002. הקבוצה הגיעה לשיא הראשון שלה בעונת 2002/03 כשהגיעה לגמר הגביע הסרבי, אך הפסידה לז'לזניק בלגרד. בעונת 2004/05 הקבוצה זכתה בתואר הראשון בתולדותיה, כשניצחה את פרטיזן בלגרד בגמר אליפות הליגה האדריאטית. בראשות טופיץ' מילנקו, נבוסה בוגבץ' ופטר פופוביץ', המועדון הגיע לחצי הגמר גביע יול"ב באותה העונה, אך ניצחון של 23 נקודות במשחק הראשון לא הספיק, והיריבה היוונית מקדוניקוס הצליחה להתגבר בגומלין על ההפרש הגבוה ולהגיע לגמר. בעונת 2005/06 חזרה הקבוצה לחצי הגמר גביע יול"ב, אך הודחה עם זריקה בשנייה האחרונה נגד אריס סלוניקי. הקבוצה הגיעה באותה עונה גם לחצי הגמר של הליגה האדריאטית ולגמר גביע הסרבי. בשנת 2006/07, הפסידה הקבוצה לאוניקס קאזאן בשמינית גמר גביע יול"ב, אך הגיעה לחצי הגמר של האדריאטית וחצי גמר הגביע הסרבי. בעונת 2007/08 – הפסידה בגמר האדריאטית לפרטיזן. בגמר פלייאוף האליפות ובגמר הגביע – הפסידה גם נגד פרטיזן. בגביע יול"ב הפסידה לאקאסביו ז'ירונה בשמינית גמר. בעונת 2008/09 הגיעה עד לחצי גמר האדריאטית והפסידה לפרטיזן. ולחצי גמר היורוקאפ והפסידה לריטאס וילנה 73-68. בעונות 2009/10 ו-2010/11 לא עברה את שלב הבתים ביורוקאפ. ובאדריאטית סיימה במקום השישי. בחודש ספטמבר 2010 הוגרלה מול הפועל גלבוע גליל במסגרת מוקדמות היורוליג, והדיחה אותה בשני מפגשים. בתחילת עונת 2012/13, עזב הספונסר של הקבוצה (ענק התרופות "המופארם") את המועדון ושמה של הקבוצה חזר לשם המקורי "קוסרקסקי קלאב ורשאץ". הליגה הסרבית: מקום שני: 2004, 2005, 2008, 2010, 2011 חצי גמר: 2001, 2002, 2007, 2009 הגביע הסרבי: גמר: 2003, 2006, 2008 חצי גמר: 2002, 2007, 2009, 2012 הליגה האדריאטית: אליפות (1): 2005 גמר: 2008 גביע קוראץ': גמר: 2001 יורוקאפ: חצי גמר: 2005, 2006, 2009 סרביה מילאן מצ'באן סרביה דארקו מיליצ'יץ' ארצות הברית וונטיגו קאמינגס מונטנגרו איבן מראש מונטנגרו מילוס בוריסוב סלובניה גוראן יאגודניק מדיה וקבצים בנושא המופארם ורשאץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המופארם ורשאץ
ארמניאק

האם התכוונתם ל... ארמניאק (משקה) – משקה אלכוהולי המיוצר בחבל אמרניאק שבצרפת. ארמניאק (חבל ארץ) – חבל ארץ בצרפת. אזור היסטורי שהיה חלק מגסקוניה. היום הוא מחוז ז'ר מורחב. אוש (מידי-פירנה) הייתה בירת המחוז ההיסטורי. ארמניאק (מחנה פוליטי) – פלג פוליטי צרפתי חשוב במהלך מלחמת מאה השנים.
וינסנט מרטלה

וינסנט מייקל מרטלה (באנגלית: Vincent Michael Martella; נולד ב-15 באוקטובר 1992) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור גרג ווליגר בסדרה "כולם שונאים את כריס" (2005–2009) ובשל דיבוב קולו של פיניאס פלין בסדרת האנימציה "פיניאס ופרב" (2007–2015) של ערוץ דיסני. מרטלה נולד ב-15 באוקטובר 1992 ברוצ'סטר שבניו יורק והוא ממוצא איטלקי. מרטלה הוא בנם של דונה ומייקל מרטלה. אביו הוא הבעלים של קפטן טוני, רשת של פיצריות. במהלך ילדותו, הוא עבר להתגורר בפלורידה. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון דילנד (אנ') השוכנת בעיר דילנד (אנ'), פלורידה בשנת 2011, ולאחר מכן למד לתואר מקוון במנהל עסקים באוניברסיטת פלורידה. בשנת 2008 הוא הופיע בסרט "מודלים לחיקוי" בהשתתפותם של שון ויליאם סקוט ופול ראד. היה לו תפקיד ראשי בסרט "חנות פתיונות" יחד עם בילי ריי סיירוס הוא שיחק גם בסדרה "מדריך ההישרדות של נד" ואת אלבומו הראשון הוציא בבית הספר ובו הוא ניגן בפסנתר ושר. האלבום שנכתב על ידי מרטלה זמין ב-iTunes. מדיה וקבצים בנושא וינסנט מרטלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וינסנט מרטלה (באנגלית) וינסנט מרטלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וינסנט מרטלה, ברשת החברתית אינסטגרם וינסנט מרטלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וינסנט מרטלה, באתר AllMovie (באנגלית) וינסנט מרטלה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) וינסנט מרטלה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וינסנט מרטלה, באתר MusicBrainz (באנגלית) וינסנט מרטלה, באתר דיזר