לוף ארץ-ישראלי

לוף ארץ ישראלי (שם מדעי: Arum palaestinum; בערבית מכחלת אלע'ולה), הוא גאופיט בן משפחת הלופיים בסוג לוף 12 מינים בעלי תפוצה ים תיכונית ותפוצה אירנוטורנית. ארבעה מינים גדלים בארץ ישראל והם: לוף מנומר, לוף ארץ ישראלי, לוף ירוק ולוף מארך. הלוף גדל בישראל בהרי יהודה וסביבתם. ללוף תפרחת קטיפתית בצבע בורדו. דומה לצבע חציל גובה הצמח 10 עד 25 סנטימטר. התפרחת משמשת ללכידת חרקים מאביקים. השחלות תופחות לאחר ההפריה ומאדימות לקראת ההבשלה. הפרי מכיל מספר זרעים והוא מופץ על ידי ציפורים. הזרע בצבע חום בעל קליפה קשה. הצמח מפריש חומר בעל ריח חזק של פירות תוססים, כל מין של לוף מפריש ריח אחר. הריח מושך זבובי תסיסה. הריח נחלש בלילה. החרקים נתפסים על ידי הצמח כדי להבטיח האבקת הפרחים הנקביים. הפריחה של פרח הלוף נמשכת יממה אחת מבוקר עד בוקר. הפריחה מתרחשת בחודש מרץ. ללוף תפרחת מיוחדת. בחלק התחתון פרחים נקביים ולמעלה פרחים זכריים. באמצע מוקף עמוד התפרחת בזיפים ארוכים. החרקים המאביקים מחליקים למבנה דמוי כד. האבקה נושרת מהפרחים הזכריים ומכסה את החרקים. החרקים יוצאים מהכד שדפנותיו נעשות פחות חלקות ועוברים לצמח אחר שרק נפתח, שם הם מאביקים את הפרחים הנקביים. בכרנך, מצרים העתיקה - נמצא תבליט ובו מוצג צמח הלוף כשלל ממסע תחותמס השלישי בכנען ('סוריה'). הלוף הוא צמח רעיל, אך משמש למאכל אחרי הריסת הרעל בקליה או בישול ממושך. הרעל חריף, גורם להקאות, והוא נמצא הן בפקעת והן בעלים. בימי קדם השתמשו בפקעות כדי לגרום להפלה מלאכותית. בעלים ישנו חומר מגרה נוסף-אוקסלאט הסידן. ברפואה העממית משמש הלוף כתרופה לשיעול עם ליחה, טחורים, תולעים בבטן, עצירות בדרכי השתן ופצעונים בעור. אכילת החלקים טריים מהצמח גורמים לצריבה, נפיחות ואף לחנק. הלוף מוזכר במשנה כגידול תרבות, שיש שאכלו את העלים שלו ויש שאכלו את הפקעת שלו. באזורים הטרופיים מגדלים עדיין את הלוף כדי לאכול את הפקעת שלו. השימוש בחלקי הלוף ובעיקר בפקעות לאכילה היה נפוץ במזרח התיכון, אך צומצם כאשר הגיעו תפוחי האדמה לאזור. בדומה לתפוחי האדמה, גם הלוף מכיל כמות רבה יחסית של עמילן, המעניק לו ערך תזונתי חשוב. העמילן בלוף מסייע ליצור תופעה ייחודית בעולם הצומח והיא היכולת להעלות את הטמפרטורה שלו מעל לטמפרטורת הסביבה. לופיים לוף ענק עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 296. ISBN 965-05-0078-2 הבריטניקה החדשה לנוער, כתר הוצאה לאור בע"מ, כרך 10 עמוד 5. מדיה וקבצים בנושא לוף ארץ-ישראלי בוויקישיתוף לוף ארץ-ישראלי, באתר ITIS (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי, באתר NCBI (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי, באתר צמח השדה לוף ארץ-ישראלי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה לוף ארץ-ישראלי, באתר Tropicos (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי, באתר GBIF (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי, באתר The Plant List (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי, באתר IPNI (באנגלית) לוף ארץ ישראלי, באתר פורטל הדף היומי https://daf-yomi.com/DYItemDetails.aspx?itemId=20732 לוף באתר מרכז הרופאים המומחים לוף ארץ ישראלי באתר לומדע תפרחות הלופיים החמות בסנונית Wilfrid Blunt, William Thomas Stearn, The Art of Botanical Illustration: An Illustrated History, Courier Corporation, 1994-01-01. (באנגלית) לוף ארץ-ישראלי : צמח רעיל,תבלין,צמח רפואי,צמח אלרגני, באתר www.wildflowers.co.il Mai Mohammed Farid, Sameh Reda Hussein, Lamiaa Fawzy Ibrahim, Mohammed Ali El Desouky, Amr Mohammed Elsayed, Ahmad Ali El Oqlah, Mahmoud Mohammed Saker, Cytotoxic activity and phytochemical analysis of Arum palaestinum Boiss., Asian Pacific Journal of Tropical Biomedicine 5, 2015-11, עמ' 944–947 doi: 10.1016/j.apjtb.2015.07.019 Aus Maree, Saar Hashavya, Itai Gross, Yaakov Asaf, Yedidia Bentur, Arum palaestinum poisoning: revenge of the witch, European Journal of Pediatrics 179, 2020-10-01, עמ' 1553–1557 doi: 10.1007/s00431-020-03648-x לוף ,מילון מושגים 'סדר זרעים' פאה ו, י; כלאיים ב, ה; שביעית ה, ב-ג ועוד.