laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בחירת נשיא מדינת ישראל

במסגרת בחירת נשיא מדינת ישראל בוחרת הכנסת את נשיא מדינת ישראל. הליך בחירת הנשיא מוסדר בחוק יסוד: נשיא המדינה. כל 120 חברי הכנסת רשאים להציע מועמד שהוא אזרח ישראל ותושב ישראל לתפקיד הנשיא. ההצבעה נערכת בין חברי הכנסת, והיא הצבעה חשאית, זאת על מנת להבטיח כי חברי הכנסת יצביעו לפי שיקול דעתם האישי, ולא לפי שיקולים מפלגתיים ולחצים קואליציוניים. ההצבעה החשאית גרמה למספר הפתעות בעבר. בשנת 1983 גבר חיים הרצוג על מועמד הקואליציה מנחם אלון, ובשנת 2000 ניצח משה קצב את שמעון פרס. סעיף 8 לחוק יסוד: נשיא המדינה קובע כי על הנשיא להיבחר ברוב של 61 חברי כנסת, בין אם הוא מועמד יחיד, ובין אם מתמודדים מולו מועמדים נוספים. אם אף אחד מהמועמדים לא השיג את הרוב הדרוש, נערכת הצבעה נוספת. כך אירע בשנת 2000, כאשר בסיבוב ההצבעה הראשון קיבל משה קצב 60 קולות, לעומת 57 לשמעון פרס, ורק בסיבוב ההצבעה השני השיג קצב את הרוב הדרוש. על פי תיקון מס' 9 לחוק, אם אף אחד מהמועמדים לא השיג את הרוב הדרוש, נערכת הצבעה נוספת שבה משתתפים רק שני המועמדים שקיבלו את קולותיהם של מספר חברי הכנסת הגדול ביותר בהצבעה הראשונה. המועמד שקיבל בהצבעה השנייה את רוב הקולות של חברי הכנסת המשתתפים בהצבעה ומצביעים בעד אחד המועמדים - הוא הנבחר; קיבלו שני מועמדים מספר קולות שווה, חוזרים על ההצבעה. בשנת 2003 תוקן סעיף 8, ונוספה בו הוראה הקובעת כי אם גם בסיבוב שבו נותר מועמד יחיד הוא אינו מצליח להשיג את הרוב הדרוש, ההצבעה נדחית ב-30 ימים. במקרה זה, ניתן להציע מועמדים נוספים. מטרת התיקון להבטיח את בחירתו של הנשיא תוך תמיכה רחבה ככל האפשר של הכנסת, ולמנוע מצב שבו נשיא המדינה נבחר על ידי מיעוט של חברי הכנסת. הוראה דומה נקבעה במקביל גם באשר למבקר המדינה. עם בחירתו, מתחיל הנשיא בכהונה אחת בת שבע שנים (לפי הלוח העברי). בעבר הייתה תקופת הכהונה חמש שנים, ולא הייתה הגבלה על מספר הכהונות, אך חוק היסוד תוקן בעניין זה ב-1998. מטרת התיקון הייתה למנוע הישנות המקרה שאירע בבחירת הנשיא באותה שנה, בהן מועמד נוסף (שאול עמור) הציג את עצמו לבחירה אל מול נשיא מכהן (עזר ויצמן). חוק יסוד: נשיא המדינה חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 9), ס"ח 2411 מ-7 בנובמבר 2013 חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 7), ס"ח 1898 מ-5 באוגוסט 2003 חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס 5), ס"ח 1696 מ-30 בדצמבר 1998
נבחרת מלזיה

האם התכוונתם ל... נבחרת מלזיה בבדמינטון (אנ') – הנבחרת הלאומית של מלזיה בבדמינטון נבחרת מלזיה בכדורגל – הנבחרת הלאומית של מלזיה בכדורגל נבחרת מלזיה בכדורסל – הנבחרת הלאומית של מלזיה בכדורסל
הכנסייה האנגליקנית העולמית

הכנסייה האנגליקנית העולמית (Anglican Communion) היא הארגון העולמי של הכנסיות שהשקפתן הדתית היא אנגליקניזם, זרם בנצרות שהתפתח בכנסיית אנגליה בהדרגה לאחר הרפורמציה, בייחוד מן המאה ה-17. האנגליקניזם הוא פרוטסטנטי בבסיסו, אך חלק ממרכיביו קרובים מאוד למסורת הקתולית, והוא מסווג לעיתים כתנועת ביניים. רוב הכנסיות האנגליקניות בעולם, מחוץ לכנסיית-האם באנגליה, הן תוצאה של פעילות מיסיונרית בריטית. הארכיבישוף מקנטרברי נחשב ל"ראשון בין שווים" בין הבישופים בקומוניון, אך אין לו סמכות מעשית. החברות השונות בקומוניון מצויות באחדות כנסייתית, מלאה, ומכירות בהיררכיה ובתקפות הטקסים של רעותיהן. ישנן כארבעים כנסיות החברות בארגון בכל רחבי תבל, עם כ-85,000,000 חברים בסך הכל. מלבד כנסיית אנגליה, חברות בקומוניון כנסיות ויילס ואירלנד, הכנסייה האפיסקופלית בארצות הברית, הכנסיות של ניגריה, פקיסטן וצפון הודו, הכנסייה האפיסקופלית של ירושלים והמזרח התיכון, הכנסייה האנגליקנית ביפן, וכולי. מדיה וקבצים בנושא הכנסייה האנגליקנית העולמית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה האנגליקנית העולמית (באנגלית) הכנסייה האנגליקנית העולמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות לנשיאות

האם התכוונתם ל... הבחירות לנשיאות ארצות הברית הבחירות לנשיאות צרפת הבחירות לנשיאות רוסיה בחירת נשיא מדינת ישראל
ניי-סיר-סן

ניי-סיר-סֶן או נֶאִי-סור-סן (בצרפתית: Neuilly-sur-Seine – "ניי שעל הסן") הוא פרוור אמיד מאוד ממערב לפריז במחוז רמות הסן, עם אוכלוסייה של כ-61,500 תושבים. ניי-סיר-סן היא אחת הקומונות הצרפתיות שבהן ההכנסה הממוצעת לנפש היא בין הגבוהות ביותר, ומתגוררים בה רבים מאנשי הבורגנות הצרפתית, בהם עורכי דין, אנשי ממשל וידועני קולנוע וטלוויזיה. כמו כן פועלים בה מטות של תאגידים רבים. יער בולון והנהר סן גובלים מדרום וממערב בניי-סיר-סן, והבולוואר פריפריק (כביש הטבעת של פריז) חוצה אותה מצפון. בשנת 1919 נחתם בניי-סיר-סן חוזה ניי, שהסדיר את תנאי כניעתה של בולגריה בתום מלחמת העולם הראשונה. בשנים 1983–2002 כיהן ניקולא סרקוזי כראש העיר. שאטו דה ניי שבתחומה היה מקום מגורים ממלכתי חשוב בתקופת המונרכיה של יולי, ומהווה מוקד תיירות למבקרים בפרוור. הכנסייה הקהילתית סאן-פייר-דה-ניי (Saint-Pierre de Neuilly)‏ הושלמה על פי תוכניות של האדריכל לואי אנרי אלפרד דוברן לאחר מותו, על ידי בנו לואי אלפונס דוברן. בשנים 1913–1914 נוספו שתי רצועות למבנה הנאו-גותי, שנמצא בו פסל מרשים של הבתולה מהמאה ה-17, והציור "ישו בגן הזיתים" (1672 ,Le Christ au jardin des Oliviers)‏ מאת קלאודיו קואלו (Coello). בית הכנסת בניי-סיר-סן הוא בית הכנסת העתיק ביותר שבפרוורי פריז. הממלכה המאוחדת וינדזור, אנגליה, הממלכה המאוחדת בלגיה איקל (אנ'), בלגיה גרמניה הנאו, הסן, גרמניה ישראל הרצליה, ישראל (יחסי ידידות) מדיה וקבצים בנושא ניי-סיר-סן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניי-סיר-סן (בצרפתית) ניי-סיר-סן, ברשת החברתית פייסבוק ניי-סיר-סן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניי-סיר-סן, ברשת החברתית אינסטגרם ניי-סיר-סן, ברשת החברתית LinkedIn ניי-סיר-סן, סרטונים בערוץ היוטיוב ניי-סיר-סן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נויי-סור-סן (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית
הדמיית זרימה

הדמיית זרימה (באנגלית: Flow visualization) בדינמיקת נוזלים, היא שיטה שמטרתה להפוך דפוסי זרימה (סביב גופים) לנראים, ובכך לדלות מידע איכותי או כמותי אודותם. ניתן להבין את הדמיית הזרימה ברמות שונות. ברוב הנוזלים השקופים (אוויר, מים וכדומה) לא ניתן יהיה לראות את דפוסי הזרימה סביב גופים מבלי להשתמש בשיטות או אמצעים מתאימים. ברמה התאורטית, ידועים לנו המשוואות השלטות בתנועת הנוזלים (משוואות נאוויה-סטוקס), אך הן משוואות דיפרנציאליות חלקיות ולא ליניאריות, ובשל סיבוכן הרב מעט פתרונות שימושיים להן. ניתן אמנם לפותרם באמצעות מחשבים מודרניים ולקבל בסופו של דבר תוצאה מספרית, אולם תוצאות אלו עשויות להיות מרוחקות מהטבע, וחובה לאמתן בניסויים. היבט נוסף של משוואות אלו הוא הצלחה בחיזוי תבניות זרימה של נוזלים ברמות שונות. תבניות כגון אלו מוכרות לכולנו: מערבולות בעת ריקון אמבטיה, טורנדו, טבעות עשן, ענני עשן בצורת פטריה (לרב מתגובה לפיצוץ), חוטים ה"שורקים" ברוח חזקה וקריסות גשרים. בניסויים מתחום מכניקת הנוזלים ניתן לדמות זרימה בשלוש דרכים: הדמיית משטח זרם: חושפת רצף של קווי זרימה בקצוות הגוף. שמן צבוע המוכנס לדופן מנהרת רוח, מספק דוגמה טובה לכך. השמן מגיב למאמץ גזירה הפועל על המשטח ויוצר תבנית זרימה. מעקב אחר מסלול הזרימה (של חלקיק): ניתן להוסיף לנוזל חלקיקים כמו עשן כדי לעקוב אחר תנועתו, ובנוסף להאיר חלקיקים אלו באמצעות יריעת לייזר, על מנת לאפיין את תבנית הזרימה. בדרך זו ניתן גם למדוד את מהירות הזרימה של החלקיקים (לדוגמה, באמצעות שחזור שדה מהירות מתמונות חלקיקים עוקבי זרימה) ונקודות חיכוך בתווך. שיטות אופטיות: בחלק מהזרימות ניתן לאפיין את דפוס הזרימה על פי שינויים במקדם השבירה. לדוגמה, שיטות כגון: שדוגרפיה, אינטרפרומטריה, ושיטת תצלום שלירן. בצורה דומה, ניתן להוסיף גוונים (לרוב נוזליים) לזורם כדי למדוד ריכוזים וצפיפויות חומרים. בדינמיקת נוזלים חישובית, פתרון מספרי למשוואות המרכזיות עשוי לספק את כל תכונות המרחב והזמן של החומר. כמות עצומה של מידע מעין זה צריכה לקבל מימוש מעשי ולכל הפחות חזותי. לכן הדמיית זרימה חשובה בפן החישובי באותה מידה כמו הפן הניסויי בדינמיקה נוזלית. Merzkirch, W. (1987). Flow visualization. New York: Academic Press. ISBN 0124913512. Van Dyke, M. (1982). An album of fluid motion. Stanford, CA: Parabolic Press. ISBN 0915760037. Samimy, M.; Breuer, K. S.; Leal, L. G.; Steen, P. H. (2004). A gallery of fluid motion. Cambridge University Press. ISBN 0521827736. Settles, G. S. (2001). Schlieren and shadowgraph techniques: Visualizing phenomena in transparent media. Berlin: Springer-Verlag. ISBN 3540661557. Smits, A. J.; Lim, T. T. (2000). Flow visualization: Techniques and examples. Imperial College Press. ISBN 1860941931. סוגי זרימה מכניקת זורמים דינמיקת נוזלים Flow visualization techniques. Flow visualization algorithms. Educational Particle Image Velocimetry (e-PIV) - resources and demonstrations
מרסל אלכסנדר ברטראן

מרסל אלכסנדר ברטראן (בצרפתית: Marcel Alexandre Bertrand;‏ 2 ביולי 1847 – 13 בפברואר 1907) היה גאולוג צרפתי. ברטראן, בנו של המתמטיקאי ז'וזף ברטראן, נולד בפריז ב-1847 והחל את לימודיו באקול פוליטקניק ב-1867. שנתיים אחר כך למד באקול דה מין (École Nationale Supérieure des Mines de Paris - בית הספר למהנדסי מכרות, המשתייך לגרנד אקול והיום מכשיר מהנדסי תעשייה). עם סיום לימודיו עבד בכמה משרות במזרח צרפת, והחל ב-1877 הוא הצטרף למיזם המיפוי הגאולוגי של צרפת. בתפקידו זה ביצע מיפוי גאולוגי של אזורים בפרובאנס, בהרי היורה ובאלפים. ב-1886 הוא קיבל משרת פרופסור לגאולוגיה ב"אקול דה מין" שבו הוכשר. ב-1896 הוא נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים במקומו של לואי פסטר שמת שנה קודם לכן. ברטראן הוא בין האבות המייסדים של הטקטוניקה המודרנית. תרומותיו העיקריות היו "תאוריית הגל" בתחום האורוגנזה (היווצרות ההרים) והשערת הגלישון. ברטראן הקדיש שמונה שנים לחקר הסטרטיגרפיה של הרי היורה בתחום צרפת. ממחקריו עלה הצורך למצוא מנגנון שיסביר את נוכחותם של "פגמים", "ליקויים" ו"עיקומים" שנמצאו בהרים סמוך לבזאנסון. ממחקר דומה בהעתק גלרוס הסיק ברטראן כי מדובר בהעתק הפוך שהסיט את המסלע ב-40 קילומטרים, והניח כי מנגנון זה יצר את האלפים. את תוצאות מחקריו פרסם ב-1884 במאמר "דיווח על מבנה האלפים של גלרוס ואגן הפחם הצפוני". לגלישונים קרא ברטראן "Nappe" – (בצרפתית: מפת שולחן), לתופעה עצמה - Nappe de charriage, ופיתח את התפיסה לפיה הן נוצרות בתהליכי קימוט והעתקה. תאוריית הגל שלו תיארה בנייה של קמטים מאסיביים של קליפת כדור הארץ הנמשכים על פני עידנים גאולוגיים רציפים הקרויים תקופות האורוגנזה הקלדונית, ההרציניאנית, והאלפינית. מאוחר יותר הוא הוסיף את התקופה ההורוניאנית שהתרחשה בעידן הפרקמבריון. ב-1886 זכה ברטראן בפרס ואיאן (Prix Vaillant) מטעם האקדמיה למדעים של צרפת. ב-1888 זכה ברטראן בפרס פונטאן (Fontannes) מטעם החברה הגאולוגית של צרפת (Société géologique de France). ב-1890 זכה שוב בפרס ואיאן, וב-1893 בפרס פטי ד'אורמואה (Petit d'Ormoy). ברטראן נישא ב-1886 למטילדה מסקאר (Mascart Matilda) בתו של הפיזיקאי אֶלֶתֵר מסקאר (Éleuthère Mascart). לזוג נולדו חמש בנות. הבכורה, ז'אן (Jeanne), נהרגה לנגד עיניו במפולת סלעים ב-1900, בהיותה בת 13, והוא התקשה להתאושש מהמהלומה. מרסל ברטראן נפטר בפריז ב-1907, ארבעה חודשים לפני הגיעו לגיל 60. מדיה וקבצים בנושא מרסל אלכסנדר ברטראן בוויקישיתוף (Wilfrid Kilian, Marcel Alexandre BERTRAND (1847-1907 (בצרפתית) (Pierre Termier, MARCEL BERTRAND (1847-1907 (בצרפתית) מרסל אלכסנדר ברטראן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרסל אלכסנדר ברטראן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סקירה היסטורית של חקר גלישונים Rapports de structure des Alpes de Glaris et du bassin houiller du Nord" ,Société Géologique de France Bulletin. 3 12: 318–330.
ארמסטרונג

ארמסטרונג הוא שם משפחה אנגלי שפירושו הוא "חזק זרועות" או "חסון". האם התכוונתם ל... אלכסנדר ארמסטרונג – שחקן וקומיקאי אנגלי אלן ארמסטרונג – שחקן אנגלי בילי ג'ו ארמסטרונג – סולן להקת גרין דיי בס ארמסטרונג (אנ') – שחקנית אמריקאית ג'ו ארמסטרונג – שחקן אנגלי דיידו ארמסטרונג – זמרת בריטית דין ארמסטרונג – שחקן קנדי הנרי ארמסטרונג – מתאגרף אמריקאי לאנס ארמסטרונג – רוכב אופניים אמריקאי לואי ארמסטרונג – מוזיקאי ג'אז אמריקאי ניל ארמסטרונג – טייס חלל אמריקאי קארן ארמסטרונג – סופרת בריטית קרטיס ארמסטרונג (אנ') – שחקן וזמר אמריקאי ראיין קירה ארמסטרונג – שחקנית אמריקאית רולו ארמסטרונג – מוזיקאי בריטי שילה ארמסטרונג – זמרת אופרה אנגליה צמיד LIVESTRONG – צמיד בחסות לאנס ארמסטרונג למלחמה בסרטן
אית'ן ואן סקייבר

אית'ן דניאל ואן סקייבר (באנגלית: Ethan Daniel Van Sciver, נולד ב-3 בספטמבר 1974 ביוטה) הוא מאייר קומיקס אמריקני הידוע בעבודותיו לכותרי גרין לנטרן, סופרמן/באטמן, New X-Men ופלאש: לידה מחדש. ואן סקייבר נולד ביוטה וגדל בדרום ניו ג'רזי. הוא החליט לפתח קריירה כאמן קומיקס לאחר שצפה בסופרמן: הסרט כילד, אך החל לקרוא חוברות קומיקס רק בעקבות חוברות The Man of Steel של ג'ון ביירן, השכתוב שנעשה לדמותו של סופרמן בעקבות המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986. הוא הושפע בעיקר ממיני-סדרה Fantastic Four vs. X-Men של כריס קלרמונט וג'ון בוגדנוב. כניסתו של ואן סקייבר לתעשיית הקומיקס הייתה בגיל 19, והוא תרם לכותרים מצליחים של חברות מארוול קומיקס ו-DC קומיקס. עבודתו הראשונה העיקרית הייתה בכותר Impulse יחד עם הכותב טוד דזאגו. הוא החל בעבודתו המשותפת עם הכותב ג'ף ג'ונס בסיפור The Flash: Iron Heights. בשנת 2005, ואן סקייבר וג'ונס עמדו מאחורי החזרתו של האל ג'ורדן ליקום DC כגרין לנטרן העיקרי, במיני סדרה "גרין לנטרן: לידה מחדש", לפני שהחלו את הכרך הרביעי של סדרת הכותרים. בשנת 2007, ג'ונס, ואן סקייבר, דייב גיבונס ואייבן רייז הפיקו את המיני סדרה מלחמת חיל סינסטרו, החלק השני בטרילוגיית סיפורי גרין לנטרן. הסיפור הציג את חיל סינסטרו, האנטיתיזה של חיל הפקחים הירוקים ואשר מונהגת בידי הגרין לנטרן לשעבר סינסטרו. הסדרה עיצבה מחדש את חיל הפקחים והציגה את הספקטרום הרגשי שמספק כוח לחילות צבעים נוספים. ואן סקייבר שימש כאמן אורח בחוברת Justice League of America Vol.2 #20 (יוני 2008). עבודתו בשנת 2009 כללה את המיני סדרה "פלאש: לידה מחדש" ואיור העטיפות לחוברות גרין לנטרן והלילה האפל ביותר. עבור חברת מארוול קומיקס, ואן סקייבר אייר מספר חוברות בהרצתו של גרנט מוריסון של New X-Men, וכן את חוברת Wolverine #179. מדיה וקבצים בנושא אית'ן ואן סקייבר בוויקישיתוף אית'ן ואן סקייבר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אית'ן ואן סקייבר, סרטונים בערוץ היוטיוב אית'ן ואן סקייבר במסד הנתונים Comic Books DB אית'ן ואן סקייבר באור הזרקורים, שון קולינס, 31 ביולי 2008
Refrain

"Refrain" (בעברית: "פזמון חוזר") היה השיר המנצח של תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 1956, אשר נכתב על ידי אמיל גרדז וג'ו וומארד, שבוצע על ידי ליס אסיה אשר ייצגה את שווייץ. שיר זה היה השיר הראשון שניצח בתחרות האירוויזיון בתולדותיה, אך שיר זה לא היה הביצוע הראשון של שווייץ. הסיבה לכך היא שכללי התחרות ב-1956 אפשרו (בפעם הראשונה והיחידה) שכל מדינה תופיע עם שני שירים. אסיה שרה שני שירים בתחרות זו: האחד הוא "Das alte Karussell" ("הקרוסלה הישנה") בגרמנית, והשני הוא "פזמון חוזר" אשר הושר בצרפתית. השיר מזרם השאנסון הקלאסי. הוא מתאר את האהבה האבודה של "גיל ההתבגרות" של הזמרת ומקונן על סיפור זה. השיר הושר תשיעי בסדר ההופעות בליל התחרות, לאחר שקורי ברוקן ייצגה את הולנד עם השיר "Voorgoed voorbij" ("עבר-חלף לתמיד") ולפני שמוני מארק ייצגה את בלגיה עם השיר "Le plus beau jour de ma vie" ("היום היפה בחיי"). שיר זה הגיע למקום הראשון, למרות שמספר הנקודות שניתנו לשיר לעולם לא נחשפו. מדיה וקבצים בנושא Refrain בוויקישיתוף מידע על היצירה "Refrain" באתר מיוזיק בריינז "Géo Voumard, a Founder of the Montreux Jazz Festival, Dies at 87". הניו יורק טיימס. Agence France-Presse. 2008-08-08. נבדק ב-2008-09-11.
ניו יורק בלייד

הניו יורק בלייד (באנגלית: The New York Blade) היה עיתון שבועי אמריקאי המיועד להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) אשר יצא בניו יורק בין השנים 1997 ל-2009. העיתון הכיל חדשות, בידור, ושירות היכרויות לנשים וגברים. הניו יורק בלייד החל כמהדורה מקומית של וושינגטון בלייד. זהות המשקיעים בעיתון עוררה מהומה עם ההודעה על הקמתו, ובתחילת דרכו תקפו פעילים למען זכויות להט"ב את מקימיו לאחר שנודע כי איש העסקים ווילבור רוס יהיה מעורב בעיתון. בשנת 2001 נרכש הניו יורק בלייד, יחד עם וושינגטון בלייד, על ידי חברת עיתונות הלהט"ב "Window Media". בשנת 2007 הוא נמכר לחברת "HX Media".‏ בפברואר 2009 החליפה העיתונאית קאט לונג את מי ששימש כעורך הראשי עד אז, מונה טרנטון סטראוב. ביולי 2009 הופסקה הפצת העיתון, עת עמדה תפוצתו על 22,000 עותקים שחולקו חינם. אתר האינטרנט הרשמי של ניו יורק בלייד (באנגלית) Kurtz, Howard (6 באוקטובר 1997). "Straight Angle". The Washington Post. נבדק ב-2007-12-04. {{cite news}}: (עזרה) PR Newswire (23 במרץ 2001). "Window Media Purchases Washington Blade and New York Blade News". נבדק ב-2007-12-04. {{cite news}}: (עזרה) JENNIFER 8. LEE, New York Gay Newspaper Suspends Publication, The New York Times, July 1, 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט לוין

רוברט לוין (באנגלית: Robert D. Levin; נולד ב-13 באוקטובר 1947) הוא נגן, מלחין ומוזיקולוג יהודי-אמריקאי, המנהל האמנותי של פסטיבל המוזיקה של סרסוטה. לוין נולד בניו יורק. את לימודי הפסנתר החל בגיל חמש ובגיל 12 נסע לפריז ללמוד אצל נדיה בולאנז'ה, לימודים שהיו לו גילוי וחוויה. לאחר מכן למד באוניברסיטת הרווארד וסיים את לימודיו שם בהצטיינות ב-1968, בכתיבת תזה שכותרתה "היצירות הלא-גמורות של וולפגנג אמדאוס מוצרט". במקביל ללימודיו בהרווארד למד לוין פסנתר, עוגב, סולפג' קונטרפונקט, הלחנה וניצוח. בין מוריו היו ז'אן קאסאדסי, קליפורד קרזון, רובר קאסאדסי ונדיה בולאנז'ה, שטפאן וולפה ואלעזר דה קארווליו. עם סיום לימודיו בהרווארד נענה לוין להזמנת רודולף סרקין להיות לראש המחלקה לתאוריה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. מפי סרקין נודע לו, כי מאחורי ההזמנה יוצאת הדופן לצעיר בן 20 שאך זה סיים את לימודיו עמדה המלצתה של נדיה בולאנז'ה, שבהמשך אף ביקשה שיחליף אותה בתפקידה, זמן קצר לפני מותה. בהמשך התמנה לפרופסור חבר למוזיקה ומתאם תאוריה ב"סאני פרצ'ייז", וב-1975 היה לפרופסור מן המניין. בשנים 1986 עד 1993 כיהן כפרופסור לפסנתר בבית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג שבגרמניה. ב-1993 התמנה לפרופסור למוזיקה באלמה מאטר שלו, אוניברסיטת הרווארד, משרה בה הוא מכהן גם בהווה. הקריירה האקדמית של לוין משלבת לימוד והדרכה בביצוע מוזיקה - בעיקר נגינה בכלי מקלדת אך גם ניצוח - עם הוראת תאוריית המוזיקה, בדגש על תולדות המוזיקה הקלאסית. לוין השלים ושיחזר מספר יצירות קלאסיות, בייחוד יצירות לא-גמורות מאת מוצרט, וכן משל באך. מלאכת ההשלמה שלו ליצירות לא-גמורות של מוצרט, בהן הרקוויאם ברה מינור והמיסה הגדולה בדו מינור, נחשבת לגדול בהישגיו. ברקוויאם של מוצרט בנה מחדש את הפוגה על "אמן" מתוך סקיצות של מוצרט עצמו. ג'ון אליוט גרדינר הזמין אותו לחבר חלקים תזמורתיים חסרים לחמישה פרקים מתוך קנטטות של יוהאן סבסטיאן באך, כמו Ach! ich sehe, itzt, da ich zur Hochzeit gehe, רי"ב 162 ובהמשך לכך באו עוד יצירות חשובות, אם כי פחותות בהיקפן. 2 סונאטות לקלרינט (1961; 1967-68) 2 קטעים קצרים לפסנתר (1966-67) סונאטה לבסון (1965-66) חמישייה לכלי נשיפה מעץ רביעיית פסנתר 1(1964-65) סונאטה לפסנתר (1962) כנגן, נודע לוין ביותר בסולן בקונצ'רטי מן התקופה הקלאסית, ובעיקר ב"מומחיותו" בטיפול ביצירות מוצרט. הוא נודע בנסיונותיו להשיב לקדמותם נוהלי ביצוע מתקופת המלחין, כגון אלתור קדנצות. רוברט לוין ישב בחבר השופטים בתחרות רובינשטיין בשנת 2011. רוברט לוין נשוי לתלמידתו בעבר, יא-פה, פסנתרנית ילידת טאיוון. השניים מופיעים בצוותא בנגינה בארבע ידיים. רוברט לוין, באתר AllMusic (באנגלית) רוברט לוין, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט לוין, באתר Discogs (באנגלית) רוברט לוין, באתר Songkick (באנגלית) An article by Levin regarding improvisation and Mozart Hear Robert Levin in concert from WGBH Boston SEED article about improvisation, heavily featuring Levin האתר של עומר שומרוני, ריאיון עם רוברט לוין, שופט בתחרות רובינשטיין 2008 27 במרץ 2008 יוטיוב, "אינטרמצו עם אריק", רוברט ויא-פה לוין אוגוסט 2011 נעם בן זאב, "תו הזהב", גלריה, הארץ, 24 במאי 2011
מקנזי קרוק

פול מקנזי קרוק (באנגלית: Paul Mackenzie Crook; נולד ב-29 בספטמבר 1971) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי. קרוק הוא כוכב קומדיית המצבים הבריטית "המשרד" וסדרת סרטי "שודדי הקאריביים". קרוק נולד בעיירה במחוז קנט, דרום מזרח אנגליה. הוא בנם של שילה, מנהלת בית חולים, ושל מייקל קרוק, עובד בחברת התעופה "בריטיש איירווייז". קרוק נאלץ לעבור בתור ילד טיפול הורמונלי עקב אי סיפוק הורמון גדילה לגופו. הוא גדל והתחנך בעיירה דארפורד, שם גם עסק מגיל צעיר בתיאטרון. מתגורר כיום עם אשתו ושני ילדיו בפרבר מיוסוול היל שבצפון לונדון. קרוק החל את דרכו בתוכנית הסאטירה הלילית "מופע ה-11 בלילה", בה הופיע לצד קומיקאים כגון סשה ברון כהן במספר פרקים. בשנת 2001 קיבל קרוק את תפקיד גארת' קינאן, עוזרו התמהוני של איש המכירות טים קנטרברי, בסיטקום הבריטי המצליח "המשרד". התפקיד שביצע בשלוש עונותיה של הסדרה פרסם אותו לראשונה; בעקבותיו היה מועמד לפרס פריצת השנה בטקס פרסי הקומדיה הבריטית. קרוק התפרסם ברחבי העולם בזכות הופעות קומיות בתפקיד משני, בתור הפיראט ראגטי בעל העין התותבת, בשלושה מסדרת סרטי "שודדי הקאריביים". קרוק גילם את סדרן התיאטרון במלודרמה הביוגרפית "למצוא את ארץ לעולם לא". בעיבוד הקולנועי למחזה "הסוחר מוונציה" גילם את לנסלוט גובו, משרתו הטיפש של המלווה בריבית היהודי שיילוק (אל פצ'ינו). קרוק הופיע גם בקומדיית המיסטיקה התקופתית "האחים גרים למבוגרים בלבד", בתור הידיק עוזרם של האחים גרים. שיחק לאחרונה בפנטזיה הספרותית "עיר הגחלת", במערבון האקשן "סולומון קיין" ובדרמה המוזיקלית "סקס סמים ורוקנרול". סטיל קרייזי (1998) שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2003) הסוחר מוונציה (2004) צ'רצ'יל: שנות הוליווד (2004) חיי המין של אנשי תפוחי האדמה (2004) למצוא את ארץ לעולם לא (2004) האחים גרים למבוגרים בלבד (2005) שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2006) אף פעם לא אהיה שלך (2007) שודדי הקאריביים: סוף העולם (2007) רוצה להיות כוכבת פורנו (2007) פעם שלישית החוצה (2008) עיר הגחלת (2008) דוריט הקטנה (2008) סולומון קיין (2009) סקס סמים ורוקנרול (2010) איירונקלאד (2011) מזג אוויר עליז לחתונה (2012) בסתר (2013) צ'אנס אחרון (2013) המשרד (2001 - 2003) משחקי הכס (2013) כמעט אנושי (2014-2013) גבעת ווטרשיפ (2018) בריטניה (2019-2018) מדיה וקבצים בנושא מקנזי קרוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקנזי קרוק מקנזי קרוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מקנזי קרוק, באתר AllMovie (באנגלית) מקנזי קרוק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ניקולאי לביצ'ב

ניקולאי ולדימירוביץ' לביצ'ב (ברוסית: Николай Владимирович Левичев; נולד ב--23 במאי 1953 בפושקין, לנינגרד) הוא מדינאי רוסי, לשעבר מנהיג מפלגת רוסיה הוגנת מאז ה-16 באפריל 2011 ועד 2013. בשנים 2007–2012 הוא עמד בראש סיעת המפלגה בדומה הממלכתית, הבית התחתון בפרלמנט הרוסי. למד בבית הספר בעיר לנינגרד באותה כיתה עם סרגיי מירונוב. ב-1976 סיים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת לנינגרד. הוא המשיך ללימודי הדוקטורת אך לא סיים ולא קיבל את התואר. לביצ'ב למד גם באקדמיה למדעי החברה של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ולאחר מכן עבר הכשרה באקדמיה של פקידי המדינה. עבד במנגנון של קומסומול ובהסתדרות העובדים של ברית המועצות. בשנת 1991, לאחר פירוק ברית המועצות היה צורך לשנות את מיקום העבודה. הוא הקים והיה מנכ"ל ההוצאה לפועל "קליוץ'-ס." והיה שותף בהקמת המפלגה הרוסית לחיים. בשנת 2004 לביצ'ב היה ראש מטה קמפיין הבחירות של סרגיי מירונוב במרוץ הנשיאותי. הוא היה סגנו של מירונוב, ומאז 2007 הוא עומד בראש סיעת רוסיה הוגנת בבית התחתון של הפרלמנט הרוסי. ב-16 באפריל 2011 התמנה לראש המפלגה, לאחר התפטרות של מייסד המפלגה סרגיי מירונוב. בשנת 2011, לאחר הבחירות לדומה התמנה לסגן ראש נציגות המפלגה בדומה. בדצמבר 2011 התמנה לסגן יושב ראש הדומה. באביב 2012 השתתף בהפגנות נגד זיוף הבחירות באסטרחן והיה לחבר דומה בכיר ראשון שנפגע בהפגנות. בשנת 2013 מירונוב מונה מחדש לראש המפלגה ולביצ'ב הודח. הוא התמודד לתפקיד ראש עיריית מוסקבה, אך הפסיד. לביצ'ב קיבל את מדליית שיתוף הפעולה של משרד התובע הכללי הרוסי כמי שסייע לפתח את מערכת התביעה וחיזוק שלטון החוק. באוקטובר 2009, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב העניק לו את תעודת הכבוד הנשיאותית, תעודת הוקרה שהוענקה לו על פעילותו החברתית ומאמציו ביישומי חקיקה. הוא נשוי לוולנטינה פיודורובנה לביצ'בה. לזוג אין ילדים. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי לביצ'ב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקולאי לביצ'ב הערך לביצ'ב, ניקולאי באתר Lenta.ru (ברוסית)
ז'אן קאסאדסי

ז'אן קאסאדסי (בצרפתית: Jean Casadesus ‏ 7 ביולי 1927 – 20 בינואר 1972) היה פסנתרן צרפתי, בנם של הפסנתרנים הנודעים רובר וגבי, ובן-אחיינם של אנרי קאסאדסי ומריוס קאסאדסי. ז'אן קאסאדסי נולד בפריז. הוריו לימדוהו נגינה בפסנתר ולאחר לימודים בקונסרבטואר של פריז, בשנת 1940, עבר עם הוריו לארצות הברית, להמשיך את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1946 זכה בתחרות סולנים צעירים של תזמורת פילדלפיה והופעתו הראשונה הייתה ב-1947 עם תזמורת זו בנגינת הקונצ'רטו בסול מז'ור של ראוול, בניצוח יוג'ין אורמנדי. מכאן ואילך קצר הצלחה כפסנתרן קונצרטים, בסיורים באירופה, ישראל ודרום אמריקה וכמורה לפסנתר, בעיקר בקונסרבטוריון פונטנבלו האמריקאי. בין תלמידיו הנודעים רוברט לוין. ז'אן והוריו ביצעו יחדיו קונצ'רטי של מוצרט לשניים ושלושה פסנתרים. הם הקליטו יצירות אלה עם התזמורת הסימפונית של קולומביה ועם תזמורת קליבלנד בניצוחו של גיאורג סל ועם תזמורת פילדלפיה בניצוח יוג'ין אורמנדי. בשנת 1953 נשא לאישה את אוי ז'יראר, בתו של הצייר אנדרה ז'יראר. לזוג נולדה בת בשם אגנס. ז'אן קאסאדסי נהרג בתאונת דרכים בקנדה בראשית שנת 1972. אביו מת באותה שנה בפריז. בשנת 1973 קרל קורט כתב אורטוריה לזכרו של המלחין. ז'אן קאסאדסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן קאסאדסי, באתר AllMusic (באנגלית) ז'אן קאסאדסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן קאסאדסי, באתר Discogs (באנגלית) Brief biography of Jean Casadesus with photographs on the Casadesus family site צ'ארלס טימברל, "ז'אן קאסאדסי", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין