laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיני אירופה

מיני אירופה הוא פארק מיניאטורות בבריסל שבבלגיה, לרגלי אתר האטומיום. בפארק מוצגים דגמים בקנה מידה של 1:25 של אתרים מפורסמים ברחבי אירופה ובהם בניינים, גשרים, הר געש ועוד. הפארק ידוע בשל האיכות הגבוהה של דגמיו, שעלותם מגיעה אף למאות אלפי אירו. האתר נבנה באמצעות השקעה ראשונית של 10 מיליון אירו ונפתח לקהל הרחב בשנת 1989, בטקס חנוכה על ידי פיליפ, מלך הבלגים שהיה אז נסיך בלגיה. שטח התצוגה של הפארק הוא 24 דונם, והוא מכיל כ-350 דגמים. הפארק מושך אליו כ-300,000 מבקרים מדי שנה, ונחשב לאחת האטרקציות התיירותיות המרכזיות של בריסל. האתרים המוצגים בפארק נבחרו בשל תכונותיהם האדריכליות או בשל סמליותם בהקשר האירופי. הדגמים מיוצרים ברובם באמצעות תבניות סיליקון ועשויים שרף אפוקסי או פוליאסטר. שלושה מהמוצגים עשויים אבן, ובהם מגדל פיזה העשוי משיש. רבים מהדגמים בפארק מומנו על ידי מדינות או מחוזות באירופה. הפארק קיבל את תמיכת האיחוד האירופי. הוא כולל דגמים מכול מדינות איחוד אירופה, ואינו כולל דגמים של אתרים הנמצאים במדינות שאינן חברות באיחוד האירופי (למעט בריטניה, שפרשה מהאיחוד בשנת 2016). בסיום מסלול הביקור בפארק, מוצגת תערוכת "הרוח של אירופה", המעבירה סקירה קצרה אודות ההיסטוריה, התרבות, המוסדות והיבטים נוספים של האיחוד האירופי. רשימה חלקית של המיצגים, המלווה בתמונות: דגם הפרלמנט הבריטי עם שעון הביג בן בלונדון, אנגליה וברקע דגם מגדל אייפל בפריז, צרפת הפרלמנט הבריטי והביג בן מזווית נוספת טירת דובר - הטירה העתיקה הגדולה ביותר באנגליה הסהר המלכותי, אנגליה Longleat House - בית אחוזה כפרי מפורסם באנגליה דגם שער ברנדנבורג בברלין, גרמניה וברקע דגם קתדרלת שפייר, גרמניה דגם הפלת חומת ברלין, גרמניה טירת אלץ, גרמניה שער ברנדנבורג, ברלין זירת קרבות השוורים, סביליה מנזר אל אסקוריאל, ספרד קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה, ספרד האושנריום של ליסבון, פורטוגל דגם האקרופוליס באתונה, יוון כנסיית סנט מרקוס, זגרב, קרואטיה. ברקע מגדל פיזה, איטליה ארמון Mogoșoaia, רומניה מרכז פומפידו, פריז דגם מגדל אייפל, פריז, על רקע בניין האטומיום האמיתי, שליד מיני אירופה. שער הניצחון (פריז) בזיליקת הלב הקדוש (פריז) The Collegiate Church of Our Lady is a 13th-century Gothic cathedral in Dinant, a city in Waloon Belgium, on the banks of the River Meuse. Alden Biesen is a 16th-century castle in Belgium, located in the small village of Rijkhoven in the municipality of Bilzen in the province of Limburg. כיכר בריסל הכנסייה הכחולה, ברטיסלבה סצ'נ'י, גדול המרחצאות על המעיינות התרמיים של בודפשט אבלינה - טירה עם שלושה מגדלים, מהמאה החמש עשרה, בסבולינה שבפינלנד מנזר מלק, אוסטריה המקדשים המגליתיים במלטה מדיה וקבצים בנושא מיני אירופה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיני אירופה (בצרפתית, בהולנדית, בגרמנית, באנגלית ובאיטלקית) מיני אירופה, ברשת החברתית פייסבוק אתר הפארק הרשמי
כשל הסתברות קודמת

כשל הסתברות קודמת, המכונה גם הזנחת הסתברות קודמת או כשל שיעור-הבסיס, הוא כשל בהיסק המתרחש כאשר נתונים ספציפיים משמשים לקבלה או דחייה של השערה (הסקה סטטיסטית), תוך הזנחת ממצאים סטטיסטיים ביחס להסתברות (המכונים גם הסתברות פריורית או base rate). נדמיין ביצוע של בדיקה רפואית למחלה על קבוצה של 1000 נבדקים, שמתוכם 40% חולים במחלה. נניח כי לבדיקה יש הסתברות של 5% לתוצאה חיובית שגויה, בעוד ההסתברות לאי-זיהוי המחלה היא אפס. התוחלת של תוצאות הבדיקה היא 430 נבדקים שיזוהו כחולים (400 חולים באמת, ועוד 30 שהם 5% מתוך 600 הנבדקים הבריאים), ו-570 נבדקים שיזוהו כבריאים. במצב זה, אדם שקיבל תוצאה חיובית יכול להניח שהוא אכן חולה בהסתברות של מעל 93% (400⁄400+30). נניח עתה כי אותה בדיקה בדיוק נערכת על קבוצה אחרת של 1000 נבדקים, שבה רק 2% חולים במחלה. התוחלת של התוצאות היא עתה 69 נבדקים שיזוהו כחולים (20 חולים באמת, ועוד 49 שהם 5% מתוך 980 הנבדקים הבריאים), ו-931 נבדקים שיזוהו כבריאים. במצב זה, אם אדם קיבל תוצאה חיובית, ההסתברות שהוא אכן חולה היא 29% בלבד (20⁄20+49). תוצאה זו עשויה להיראות לא הגיונית (עד כדי הגדרתה כפרדוקס) לנוכח הנתון שהבדיקה מדויקת ב-95% מהמקרים, ועל כן אנשים רבים יתעלמו מהאפשרות של תוצאת שווא ויסיקו שהם חולים. ההשלכה האפשרית של כשל ההסתברות הקודמת היא שרופאים המנוסים בטיפול באוכלוסיות בסיכון גבוה עלולים להניח שמטופל שנמצא חיובי הוא אכן חולה, גם אם הוא שייך לקבוצה בסיכון נמוך, ולא לבצע בדיקות נוספות (כנדרש במקרה זה) אלא לדווח על מחלה ולהתחיל בטיפול, שעשוי להזיק למטופל. בניסוי, התבקשו הנבדקים להעריך את ממוצע הציונים של סטודנטים היפותטיים. כאשר ניתנו להם נתונים סטטיסטיים רלוונטיים של ממוצע ציונים, נטו הנבדקים להתעלם מהם אם ניתן להם מידע תיאורי אודות הסטודנט, אף אם המידע החדש לא היה קשור כלל לביצועים הלימודיים שלו. ממצא זה שימש כדי לטעון כי ראיונות הם חלק לא נחוץ בהליך הקבלה של תלמידים למכללות, משום שהממצאים האמפיריים מראים כי המראיינים אינם מזהים מועמדים בעלי פוטנציאל להצליח בלימודים טוב יותר מאשר הסטטיסטיקה הבסיסית. הפסיכולוגים דניאל כהנמן ועמוס טברסקי ניסו להסביר ממצא זה במונחים של היוריסטיקת ייצוגיות: לטענתם, הערכות של סבירות או סיבתיות מבוססות במקרים רבים על השאלה עד כמה תופעה אחת מייצגת תופעה אחרת, או קטגוריה. ריצ'רד ניסבט טען כי הטיות ייחוס כמו טעות הייחוס הבסיסית הם מקרים של כשל כזה: אנשים עושים שימוש חסר ב"נתוני הקונצנזוס" (ההסתברות הפריורית) ביחס לאופן התנהגותם של אחרים במצבים דומים ומעדיפים במקומם ייחוס נטייתי, כלומר הנחה שהתנהגות ספציפית של אדם אחר נובעת מנטייה פנימית שלו ולא מהמצב הרגעי. Kahneman, Daniel; Amos Tversky (1985). "Evidential impact of base rates". In Daniel Kahneman, Paul Slovic & Amos Tversky (ed.). Judgment under uncertainty: Heuristics and biases. pp. 153–160. Kahneman, Daniel; Amos Tversky (1973). "On the psychology of prediction". Psychological Review. 80 (4): 237–251. doi:10.1037/h0034747.
כשל צירופיות

כשל צירופיות או כשל החיתוך (באנגלית: Conjunction fallacy) הוא כשל לוגי המתרחש כאשר מעריכים את ההסתברות של חיתוך מאורעות (למשל א' ו-ב') כגבוה מאחד או יותר מהמאורעות המרכיבים אותם, כלומר כגבוה מההסתברות של מאורע א' לבדו ו/או של מאורע ב' לבדו. זהו כשל משום שלוגית ההסתברות של מאורע החיתוך (א' ו-ב') אינו יכול להיות גבוה יותר מההסתברות של המאורעות המרכיבים אותו. דניאל כהנמן ועמוס טברסקי הדגימו כשל זה בניסוי באמצעות מה שמכונה "בעיית לינדה". בניסוי החוקרים הציגו לנחקרים את התיאור הבא: "לינדה בת 31, רווקה, דוברת גלויות ומבריקה. היא השלימה תואר ראשון בפילוסופיה. כסטודנטית, היא הרבתה לעסוק בנושאים של אפליה ואי-צדק חברתי, וגם השתתפה בהפגנות נגד נשק גרעיני". לאחר מכן הנחקרים נתבקשו לדרג את ההסתברות של מספר מאורעות כשבניהם נכללו שלושת המאורעות הבאים: 1. "לינדה היא כספרית בבנק". 2. "לינדה פעילה בתנועה הפמיניסטית". 3. "לינדה היא כספרית בבנק ופעילה בתנועה הפמיניסטית" (זהו למעשה מאורע החיתוך) בהתאמה לכלל הלוגי, מרבית הנחקרים דרגו את ההסתברות למאורע 2 (פמיניסטית) כגבוה יותר מאשר ההסתברות למאורע 3 (מאורע החיתוך: כספרית ופמיניסטית). אך מה שמעניין הוא שבניגוד לכלל הלוגי, חלק ניכר מהנחקרים, דירג את ההסתברות של מאורע 3 (מאורע החיתוך: כספרית ופמיניסטית) כגבוה מההסתברות של מאורע 1 (כספרית). במילים אחרות – ביצע את כשל החיתוך. לטענת טברסקי וכהנמן הכשל נובע משימוש בהיוריסטיקת ייצוגיות. כלומר, הכשל נבע מהעובדה שלינדה נתפסת כיותר דומה לסטראוטיפ של פמיניסטית מאשר לסטראוטיפ של כספרית. שיפוט על פי יציגות גורם לאנשים לזנוח את הבחינה הלוגית כאשר הדמיון של האובייקט לקבוצה מסוימת חזק הרבה יותר מאשר לקבוצה אחרת. לדוגמה, בהתחכמות הנושנה נשאל: "מה יותר כבד, קילו ברזל או קילו נוצות?" הנטייה היא לזנוח את הבחינה הלוגית (קילו מול קילו) ולהימשך אחר הקשר החזק שיש לנו בין ברזל לכובד ובין נוצות להיותן קלות. כשל החיתוך זוהה לראשונה על ידי הפסיכולוגים עמוס טברסקי ודניאל כהנמן. מודלים נורמטיביים ומודלים דסקריפטיביים Tversky, A., & Kahneman, D., Extensional versus intuitive reasoning: The conjunction fallacy in probability judgment., Psychological Review, 90(4),, 1983, עמ' 293–315
טאורוס (משגר לוויינים)

טאורוס (באנגלית: Taurus) הוא משגר לוויינים המונע בדלק מוצק, וכולל ארבעה שלבים. המשגר פותח ויוצר על ידי חברת Orbital Sciences Corporation האמריקנית. הוא מבוסס על משגר הלוויינים פגאסוס. טאורוס מסוגל לשגר לוויינים במשקל של עד 1,350 ק"ג, למסלול נמוך סביב כדור הארץ. שיגור הבכורה של טאורוס התבצע בשנת 1994. לטאורוס ארבעה שלבים, כולם מונעים באמצעות מנועי דלק מוצק: השלב הראשון, המכונה קאסטור 120, מבוסס על השלב הראשון של הטיל הבליסטי LGM-118 Peacekeeper. השלב השני והשלישי המכונים אוריון 50, זהים לשלב ראשון במשגר הלוויינים פגאסוס. השלב הרביעי, אוריון 38, מצוי אף הוא בשימוש במשגר הלוויינים האווירי פגאסוס. גובה: 27.9 מטר קוטר השלב הראשון: 2.35 מטר משקל בהמראה: 73,000 ק"ג נכון ליולי 2024, בוצעו 10 שיגורים לחלל באמצעות המשגר טאורוס, מהם הצליחו 9. בהמשך המשגר עבר מיתוג מחדש וכיום הוא ידוע כ-"מינוטאור סי" (מינוטאור מסחרי). השיגור האחרון בוצע בשנת 2017. כול השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג. מדיה וקבצים בנושא טאורוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאורוס (באנגלית) רשימת שיגורים
תמרה טראובמן

תמרה סנטוס טראובמן (נולדה ב-1974) היא עיתונאית ומעצבת תכשיטים. הייתה הכתבת לענייני השכלה גבוהה של עיתון "הארץ", כלת פרס פראט לתקשורת לנושאי סביבה מטעם מרכז השל בשנת 2006. תמרה טראובמן נולדה בסנטיאגו בירת צ'ילה, בעקבות עליית הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה, ומשטר הטרור שהנהיג אוגוסטו פינושה עלתה עם אמה לישראל. גדלה בקיבוץ מגידו בעמק יזרעאל, מתגוררת בתל אביב מאז היותה בת 16. עסקה בפעילות אקטיביסטית פוליטית. למדה מדעי החיים באוניברסיטה העברית ואחרי כן לימודי נשים ומגדר בתוכנית על שם ויקי שירן במכללת בית ברל. בראשית דרכה העיתונאית כתבה במקומון "מלאבס" של רשת שוקן וב"דבר ראשון". טראובמן כתבה בעיתון "הארץ" משנת 1998 עד לשנת 2009. בתחילה כתבה בנושאי בריאות ומדע ומאז שנת 2004 היא הכתבת לענייני השכלה גבוהה של העיתון. במסגרת זאת כתבה הרבה על אי-שוויון ואפליית נשים, מזרחים וערבים במערכת ההשכלה הגבוהה. אחדות מכתבותיה התפרסמו בעיתון הגארדיאן וב-Center for Public Integrity. ערכה סדרת תחקירים שחשפו את תנאי הגידול של בעלי החיים במשקים החקלאים והסבל הכרוך בתעשיית הבשר. בסדרת תחקירים בולטת נוספת, ביחד עם יולי חרומצ'נקו היא בחנה את מאחורי הקלעים של תעשיית המזון שאנו אוכלים, ממה הוא עשוי והפער העצום בין השיווק והדימויים שיוצרת התעשייה לבין האופן שבו מכינים את המזון בפועל ומה מכניסים אליו. במסגרת זאת הצביעו על חיבורים כלכליים, תעשייתיים ופוליטיים לתעשיית המזון ושילובה בגלובליזציה. סדרה זו זיכתה אותן בפרס פראט לשנת 2006. לאחר פרישתה מעיתון הארץ החלה לעסוק בעיצוב תכשיטים. בשנת 2017, הגישו יחד עם אמה לילי טראובמן ודניאל סילברמן עתירת חופש מידע לגילוי קשריה של מדינת ישראל עם משטר פינושה. בעקבות העתירה נחשף הסחר בנשק של ישראל עם משטר פינושה בצ'ילה. אתר האינטרנט הרשמי של תמרה טראובמן מאמרי תמרה טראובמן, באתר "הארץ" תחקירים על תעשיית המזון תמרה טראובמן, הקרדיולוגים תמכו במרגרינה "מזולה" תמורת כסף, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2006 תמרה טראובמן,צילום: רוני כנעני, אקטימל שמקטימל, באתר הארץ, 30 באפריל 2008 "חוות החיות", סדרת התחקירים על תנאי הגידול של בעלי החיים המשמשים את תעשיית הבשר השכלה גבוהה תמרה טראובמן, פרופ' מזרחיות? בעיה מוכחשת, באתר הארץ, 8 ביוני 2006 תמרה טראובמן, שוויון מגדרי? לא בבית ספרנו, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2007 תמרה טראובמן, לימודי ישראל בחו"ל:המרצים ישראלים, התורמים - יהודים, באתר הארץ, 24 במאי 2006 תמרה טראובמן, האם מעורבות המגזר העסקי פוגעת בעצמאות האקדמיה?, באתר TheMarker‏, 14 באוקטובר 2007 מדע תמרה טראובמן, כדי לשמור על טוהר הגזע שלנו, יהודים מנוונים חייבים להימנע מללדת ילדים, באתר הארץ, 10 ביוני 2004 על כלכלת צ'ילה תמרה טראובמן, סנטיאגו, צ'ילה, המודל הצ'יליאני קרס, באתר כלכליסט, 11 במרץ 2010 איילת שני, לילי טראובמן: לא אשקוט עד שאגרום לישראל להודות בקשרים עם משטר פינושה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015 פראט, פרס, באתר העין השביעית מיטל שרעבי, ‏הסטייל, התמיכה בעסקים מקומיים והאיכות – שווה לרכוש אופנה ישראלית, באתר מעריב אונליין, 7 בנובמבר 2020 איתי מק, הסירחון של בית אלפא בשירות משטרים רודניים, באתר "שיחה מקומית", 31 באוקטובר 2017 ג'ון בראון, לראשונה: מסמכים ישראלים חושפים את הסחר בנשק של ישראל עם משטר פינושה בצ'ילה, באתר הארץ, 22 ביוני 2017
אב טיפוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בטכנולוגיה ועיצוב: אב טיפוס – דגם ראשוני של מוצר חדש תבנית Prototype – תבנית עיצוב, שנועדה למקרים בהם מעוניינים ליצור אובייקט כהעתק של אובייקט נתון במדע: אב טיפוס (פסיכולוגיה) – במדעי החברה, הדוגמה הטובה ביותר של מושג; פרט מייצג, ראשוני ארכיטיפ – אב טיפוס פסיכולוגי, מוטבע גנטית, על פי תורתו של יונג אב קדמון משותף – מין ביולוגי שממנו התפצלו מינים אחדים שפה אם / פרוטו-שפה - שפה שממנה התפתחו שפות קרובות, המהוות משפחת שפות. אחרים: אבטיפוס (להקה) – להקת רוק ישראלית
סופרנובה 1054

סופרנובה 1054 (גם SN 1054 או סופרנובת הסרטן) הייתה סופרנובה אשר נצפתה על ידי עמים רבים על כדור הארץ בשנת 1054. תיעוד של אסטרונומים סינים וערבים מספר על עצם שניתן היה לצפות בו באור יום במשך 23 ימים ובשמי הלילה - במשך 653 יום (קרוב לשנתיים). האירוע התרחש בגלקסיית שביל החלב במרחק כ-6,300 שנות אור מהשמש, ובסבירות גבוהה מדובר בסופרנובה מסוג II. הבהירות נראית המרבית של הסופרנובה בשיאה מוערכת כיום ב-6.0-. קיימות עדויות כי גם מספר עמים אינדיאניים במרכז אמריקה צפו באירוע ותיעדו אותו. כמו כן נטען כי רשומה נשכחת של נזירים אירים התייחסה במקור ל-SN 1054 אך הושחתה מאוחר יותר והפכה לפנטזיה אלגורית המבוססת על אגדת האנטיכריסט. שארית הסופרנובה מוכרת היום כערפילית הסרטן, ונקראת גם M1, בהיותה אובייקט מסיה הראשון שנכנס לקטלוג המפורסם של שארל מסיה ב-1774. קרינת רנטגן מהעצם התגלתה באפריל 1963, באמצעות טיל מגביה טוס מסוג אירובי (Aerobee). למקור קרינת הרנטגן ניתן השם Taurus-1. כמות האנרגיה הנפלטת מערפילית הסרטן בקרינת X גדולה פי 100 מהאנרגיה בתחום האור הנראה. ב-9 בנובמבר 1968, מקור גלי רדיו פועם, שידוע כיום כפולסר ערפילית הסרטן, התגלה ב-M1 על ידי אסטרונומים ממצפה ארסיבו, באמצעות טלסקופ המצפה, בקוטר 300 מטר. הפולסר מסתובב בקצב של 30 סיבובים בשנייה. מדיה וקבצים בנושא סופרנובה 1054 בוויקישיתוף ציור סלע אידיאני שייתכן ומתעד את SN 1054 ערפילית הסרטן באתר של טלסקופ החלל האבל
טוני סיריקו

ג'נרו אנתוני "טוני" סיריקו הבן (באנגלית: .Genaro Anthony Sirico Jr;‏ 29 ביולי 1942 – 8 ביולי 2022) היה שחקן אמריקאי, שהתפרסם בעיקר בזכות תפקידו כפולי "וולנאטס" גוטיירי בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס". סיריקו נולד בברוקלין, ניו יורק להורים ממוצא סיציליאני. סיריקו הסתבך עם החוק מגיל צעיר, וגנב לראשונה כשהיה בן שבע. הוא נעצר 28 פעמים בגין מגוון עבירות, ביניהן התנהגות בלתי הולמת, תקיפה ושוד. ב-27 בפברואר 1970 נתפס אקדח בקוטר 0.32 על גופו. ב-1971 הוגש נגדו כתב אישום בגין סחיטה, כפייה והחזקת נשק. הוא הורשע ונידון לארבע שנות מאסר, מתוכן ריצה 20 חודשי מאסר בכלא סינג סינג. סיריקו סיפר שהחליט להיעשות לשחקן אחרי שצפה בכלא בהופעת להקת תיאטרון של אסירים משוקמים. לאחר שפנה למקצוע, הרבה לשחק דמויות של גנגסטרים ופושעים איטלקים-אמריקנים. ב-1990 הופיע בתפקיד טוני סטאקס בסרט החבר'ה הטובים. ב-1992 שיחק בסרט הערפדים "בלאדי מרי" של הבמאי ג'ון לנדיס. ב-1993 שיחק בסרט הפשע "שוטר בניו יורק" לצד אנדריאס קטסולאס. ב-1994 שיחק בתפקיד קטן בסרט "קליעים מעל ברודוויי" של וודי אלן, ובסרט "החיפוש אחר ג'ימי עין אחת". בשנת 2000 השתתף בקומדיה "זה היה חייב להיות אתה". ב-2017 השתתף שוב בסרטו של וודי אלן "גלגל ענק". סיריקו הופיע גם בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה. תפקידו הידוע ביותר היה בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", בה היה חלק מהצוות הקבוע בכל עונותיה. הוא גילם את פולי "וולנאטס" גוטיירי, סגנו חם-המזג והקנטרן של איש המאפיה טוני סופרנו. עבור תפקידו הוא זכה פעמיים בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה, ב-2000 וב-2008. בשנים 2013–2014 שיחק בסדרת הפשע הנורווגית "ליליהאמר" אשר שודרה ברשת הטלוויזיה הנורווגית NRK1 ובנטפליקס. בסדרה הוא גילם את הכומר טוני טאגליאנו, אחיו הגדול של פרנק (סטיבן ואן זאנדט). סיריקו נפטר ב-8 ביולי 2022 בפלורידה, בגיל 79. מדיה וקבצים בנושא טוני סיריקו בוויקישיתוף טוני סיריקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טוני סיריקו, באתר AllMovie (באנגלית) טוני סיריקו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טוני סיריקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טוני סיריקו ("הסופרנוס") הלך לעולמו בגיל 79, באתר ynet, 9 ביולי 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ החתול

פריץ החתול (אנגלית: Fritz the Cat) הוא סרט הנפשה אמריקני באורך מלא (79 דקות), בבימויו של ראלף באקשי, שיצא לאקרנים ב-12 באפריל 1972. היה זה סרט האנימציה הראשון בארצות הברית שסווג "למבוגרים בלבד" והפך מאז לסרט פולחן. הסרט נכתב כסאטירה על דור הפרחים, יחסים בין-גזעיים, שמאל וימין בפוליטיקה. גיבורו הבדיוני הוא חתול מואנש בשם פריץ, חתול סטודנט שחי בשנות ה-60 בניו יורק על גבול החוק, תוך שהוא מובל על ידי יצריו המיניים והתמכרותו לסמים. פשיטת משטרה לאורגייה בה השתתף הפכה אותו לעבריין נמלט. במנוסתו מעלה פריץ באש את מעונות האוניברסיטה, גונב רכב, מעורר מהומות בהארלם, בורח לחוף המערבי בו הוא נתקל בכנופיה המונהגת על ידי לטאה. עלילת הסרט מבוססת על ספר קומיקס של רוברט קראמב. המפיק היה סטיב קרנץ, המוזיקה של אד בוגס וריי שנקלין. תקציב הסרט היה 850,000 דולר אמריקאי. הסרט הכניס למעלה מ-100 מיליון דולר בהקרנותיו ברחבי תבל ובכך היה לסרט האנימציה בהפקה עצמאית המצליח בכל הזמנים. הצלחת הסרט הובילה להפקת סרטי אנימציה רבים נוספים בעלי תכנים מיניים בוטים, אשר זכו לסיווג "למבוגרים בלבד", ושנתיים מאוחר יותר יצא סרט המשך בשם "9 הנשמות של פריץ החתול" אשר נעשה ללא מעורבותם של הבמאי וכותב הסרט המקורי. "פריץ החתול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פריץ החתול", באתר AllMovie (באנגלית) "פריץ החתול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פריץ החתול", באתר Metacritic (באנגלית) "פריץ החתול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עידית פרנקל‏, תכניסו צבע לחיים: סרטי האנימציה שכל חובב קולנוע חייב לראות - וואלה תרבות, באתר וואלה, 23 ביוני 2006 חן חדד, לא רק ואלס עם באשיר: אנימציה למבוגרים, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2008 אמיר קמינר, וולט דיסני ממשיך להתהפך בקברו: יובל ל"פריץ החתול", באתר ynet, 12 באפריל 2022
רוברט אילר

רוברט אילר (באנגלית: Robert Iler, נולד ב-2 במרץ 1985 בניו יורק) הוא שחקן אמריקאי ממוצא אירי אשר ידוע בעיקר בזכות תפקידו כאיי. ג'יי סופרנו בתוכנית הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס". בחודש יולי 2001 נעצר אילר באשמת שוד מזוין של שני תיירים ברזילאים, ואחזקת מריחואנה. הוא שוחרר בערבות באשמת גנבה ונשפט לשלוש שנות מאסר על תנאי. מדיה וקבצים בנושא רוברט אילר בוויקישיתוף רוברט אילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט אילר, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט אילר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רוברט אילר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טופואיזומראז

טופואיזומראז הוא אנזים מסוג איזומראז אשר פועל על ה-DNA ומשנה את המבנה הטופולוגי שלו. לדוגמה - בתהליך שכפול הדנ"א, ישנה פתיחה של הדו-גדיל (אנילינג anealing). בעקבות הפתיחה נוצר מתח שאם לא ישוחרר, יוכל לעצור את תהליך השכפול לחלוטין (מדובר בהפרעה טופולוגית). אנזים הטופואיזומראז חותך גדיל אחד (החיתוך הוא בגב הפוספו-סוכרי), ובכך מאפשר שחרור המתח שנוצר כתוצאה מהפתיחה. באופן זה מתאפשר המשך השכפול. מדיה וקבצים בנושא טופואיזומראז בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוק פרי (פילוסוף)

לוק פרי (בצרפתית: Luc Ferry; נולד ב-1 בינואר 1951) הוא פילוסוף צרפתי. לוק פרי נולד בעיר קולומב (פרבר של פריז). למד פילוסופיה בסורבון ובאוניברסיטת היידלברג בגרמניה. כתב את עבודת הדוקטור שלו על הפילוסוף הגרמני יוהאן גוטליב פיכטה, וב-1979 הוסמך כפרופסור לפילוסופיה. ב-1981 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה. שימש כפרופסור למדעי המדינה ולפילוסופיה מדינית במכון למדעי המדינה שבעיר ליון (1982–1988), ובאוניברסיטה של קאן (1989–1995). החל ב-1996 שימש כפרופסור לפילוסופיה בסורבון. ב-2002 התמנה על ידי ז'אק שיראק, נשיא צרפת, לשר הנוער, החינוך והמחקר בממשלת צרפת - תפקיד ששימש בו עד 2004. במסגרת תפקידו זה הציע דרכים כדי ליישם את החוק הצרפתי האוסר על שימוש בסמלים דתיים בבתי הספר. ב-2005 שב לתפקידו כפרופסור לפילוסופיה בסורבון, וניהל שם סדרת הרצאות בנושא "מהי פילוסופיה?" ב-2006, כחלק של סדרת הרצאותיו שאורגנו על ידי מרכז התרבות הצרפתי בשיתוף עם המוסד הבינלאומי לחקר השלום באוסלו, ביקר בנורווגיה וקיים שם סמינר בנושא "החילוניות וחופש המחשבה". ספרו "ללמוד לחיות" (2006) מבוסס על הרצאותיו בסמינר זה. לוק פרי כתב למעלה מחמישה עשר ספרים, אך כבר אחד מספריו הראשונים - 'המחשבה של 68 ' - הביא לפרסומו בציבור. בספר זה, המתייחס למרד הסטודנטים ב-1968, הוא מותח ביקורת על מספר אנשי רוח צרפתים ובהם מישל פוקו, ז'אק דרידה, פייר בורדייה וז'אק לאקאן כמייצגי המחשבה המרקסיסטית ומחשבות רדיקאליות אחרות שעמדו מאחרי מרד זה. הוא טוען כי מסורת הפילוסופיה המערבית נשארה אבן פינה שעליה ניתן לייסד את רעיון זכויות האדם המותאם לחברה המודרנית. בספרו 'הסדר האקולוגי החדש' הוא טוען נגד הרעיונות הפילוסופיים המונחים ביסודה של התנועה האקולוגית. בספרו 'ללמוד לחיות: חיבור פילוסופי לשימושם של הדורות הצעירים', שעמד בראש רשימת הספרים רבי המכר בצרפת, הוא מנסה לפתח תורת גאולה כדי לפתור את מה שלדעתו מהווה את בעייתה הגדולה של הפילוסופיה - הפחד מן המוות. המחשבה של 68:מחקר על האנטי הומניזם בן זמננו (נכתב בשיתוף עם אלן רנו, 1985) היידגר והפילוסופים המודרניים (1988) מדוע אין אנו נמנים עם חסידיו של ניטשה? (1991) הסדר האקולוגי החדש (1992) אלוהים, האדם ומשמעות החיים (1996) החוכמה בהתאם לפילוסופים המודרניים (נכתב בשיתוף עם אנדרה קונט-ספונוויל, 1998) מהם חיים טובים? (2002) ללמוד לחיות: חיבור פילוסופי לשימושם של הדורות הצעירים (2006) להתגבר על הפחדים: הפילוסופיה כחוכמת האהבה (2006) משפחות, אני אוהב אתכן: מדיניות וחיי הפרט בעידן הגלובליזציה (2007) לוק פרי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ז'ורדי

ז'ורדי למואן (בצרפתית: Jordy Lemoine; נולד ב-14 בינואר 1988) הוא זמר צרפתי, המוכר בשם הבמה ז'ורדי. ז'ורדי נולד בסן ז'רמן און לה, פרוור של פריז. אביו, קלוד, היה מפיק מוזיקלי, וב-1992 הפיץ סינגל בביצוע של בנו בן ה-4 וחצי, בשם "!Dur dur d'être bébé" ("קשה קשה להיות תינוק"). השיר הפך ללהיט שכבש את מצעדי הפזמונים הן בצרפת (בה שהה 15 שבועות במקום הראשון) והן במדינות אחרות באירופה, דרום אמריקה ומזרח אסיה. בזכות הצלחה זו נרשם ז'ורדי בספר השיאים של גינס כזמר הצעיר ביותר ששיר בביצועו עמד בראש מצעד הפזמונים. בהמשך אותה שנה הקליט ז'ורדי את האלבום "Pochette Surprise" שכלל את "!Dur dur d'être bébé", וב-1993 הקליט אלבום נוסף בשם "Potion magique". בניסיון לרכב על גל ההצלחה, הקימו הוריו פארק שעשועים בנורמנדי בשם "La ferme de Jordy" ("החווה של ז'ורדי"), אך המיזם נחל כישלון והוא נסגר ב-1996. באותה שנה גם התגרשו הוריו. לאחר עשור בו לא הופיע בציבור, השתתף ז'ורדי בשנת 2005 בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "La Ferme Célébrités", תוכנית מציאות בסגנון "האח הגדול" המתרחשת בחווה, בהשתתפות ידוענים. ז'ורדי, שהיה אז כבן 17, זכה במקום הראשון - פרס בסך 180 אלף אירו שהועברו לארגון צדקה, ועוד סכום לא ידוע ששולשל לכיסו. הפרסום המחודש הוביל להוצאת סינגל בראשית 2006, "Je t’apprendrai". במרץ אותה שנה, זמן קצר לאחר שמלאו לו 18, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Je ne suis plus un bébé" ("אני כבר לא תינוק"), ובה טען כי אביו ניצל אותו לשם רווחים כספיים, וכי רוקן את חשבון הבנק שלו. ז'ורדי לא הקליט אלבום בעקבות הסינגל, אך ב-2008 שב להופיע כסולן להקת "Jordy and the Dixies". ז'ורדי מתגורר כיום סמוך לקאן. ז'ורדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'ורדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'ורדי, באתר Discogs (באנגלית) ז'ורדי, באתר Songkick (באנגלית) ז'ורדי, באתר בילבורד (באנגלית)
לוק פרי

האם התכוונתם ל... לוק פרי (פילוסוף) (Luc Ferry) - פילוסוף צרפתי לוק פרי (שחקן) (Luke Perry) - שחקן אמריקאי, נודע בעיקר בשל גילום דמותו של דילן מקיי בסדרת הטלוויזיה בוורלי הילס 90210 אלגוריתם חסר נעילות (Lock-Free) - אלגוריתם המיועד לביצוע בידי מספר תהליכונים באופן מקבילי ואינו משתמש לשם כך בנעילות חוסמות
הפוגה הגדולה

הפוגה הגדולה (גרמנית: Große Fuge) מאת לודוויג ואן בטהובן, יצירה לרביעיית כלי קשת, מפורסמת בדרישותיה הטכניות מן הנגנים ובטבעה החודרני והמתבונן פנימה, במידה יוצאת דופן אף לגבי סגנונו של בטהובן בשנותיו האחרונות. היצירה נכתבה בשנים 1825‒1826, כשבטהובן כבר היה חירש לגמרי. במקור הייתה הפוגה הגדולה פרק הסיום של רביעיית כלי הקשת השלוש־עשרה של בטהובן, אופוס 130 בסי־במול מז'ור. אך דרישותיה הטכניות (לנגנים באותה תקופה) והמוזיקליות (למאזינים) היו גבוהות כל כך, עד שהמוציא לאור של בטהובן, מתיאס ארטריה, דחק בו לכתוב פרק סיום חלופי ליצירה. בטהובן, שהיה ידוע בעקשנותו ובאדישותו כלפי דעת הקהל וטעמו המוזיקלי, ניאות במקרה זה לבקשת המוציא לאור ופרסם את הפוגה הגדולה בנפרד – והיא קיבלה את מספר האופוס 133 ברשימת יצירותיו. אחרי כן הלחין בטהובן פרק סיום חדש לרביעייה בסי־במול מז׳ור. פרק זה היה ליצירה המוזיקלית החשובה האחרונה שהשלים בטהובן בחייו. פרק הסיום החדש קל יותר באופיו לעומת הפוגה הגדולה, וסגנונו הולם יותר את שאר פרקי הרביעייה. כיום הפוגה הגדולה נכללת על פי רוב בהקלטות של רביעיית כלי הקשת אופ׳ 130, לפני פרק הסיום החלופי או אחריו (ולפעמים אף בלעדיו). בעת נגינת הבכורה של הרביעייה דרש הקהל הדרן, אך רק לשניים מפרקיה הפנימיים של היצירה. בטהובן רטן בזעם: "ולמה הם לא ניגנו בהדרן את הפוגה? רק זאת ראויה להיות מנוגנת שוב. בהמות! חמורים!". מרבית המבקרים במאה ה־19 ביטלו את ערכה המוזיקלי של הפוגה הגדולה. דניאל גרגורי מייסון כינה אותה ”דוחה“, ולודוויג שפור אמר עליה שהיא יצירה ”סתומה, זוועה חסרת תקנה“. הדעות החלו להשתנות לטובה בתחילת המאה ה־20. כיום הפוגה הגדולה נחשבת לאחד מהישגיו המוזיקליים הכבירים של בטהובן. איגור סטרווינסקי אמר עליה כי היא ”יצירה מוזיקלית עכשווית, והיא תישאר עכשווית לעד“. כתב היד של היצירה בגרסתה לרביעיית מיתרים שמור בספרייה היאגֶלֹונית (Biblioteka Jagiellonska) בקרקוב, ואילו כתב היד של הגרסה לארבע ידיים, שהתגלה מחדש ב-2005, שמור באוסף כתבי היד של ג'וליארד (Juilliard Manuscript Collection). מדיה וקבצים בנושא הפוגה הגדולה בוויקישיתוף כתב היד של הגרסה עבור רביעיית מיתרים, מתוך אוסף הספרייה היאגלונית כתב היד של הגרסה עבור ארבע ידיים, מתוך אוסף כתבי היד של ג'וליארד תווי היצירה בספריית המוזיקה הבינלאומית של פטרוצ'י ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.