laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האגיס

האגיס (באנגלית: Haggis) הוא מאכל סקוטי מסורתי. המרכיבים המסורתיים של האגיס הם חלקי פנים קצוצים של כבש (ריאות, כבד, לב) מעורבים עם בצל, קמח שיבולת שועל, שומן-כליות, תבלינים, מלח וציר. את התערובת דוחסים לקיבה ומבשלים כשלוש שעות. למרות שמקובל להתייחס להאגיס כמאכל סקוטי במקורו, אין עדויות רבות לכך. היסטוריון האוכל אלן דוידסון מציין כי הרומאים הם העם הראשון הידוע במאכלים דמויי האגיס. הסבר סביר הוא שהמאכל נוצר כמאכל של כורח, כדרך לנצל את החלקים הזולים, שכן בתקופות של רעב המוני אכלו כל מה שיכלו להשיג. עם זאת, נפוצות השערות מסורתיות למקור המאכל. השערה אחת נוגעת למנהגי השחיטה של השבטים הסקוטים. כשראש שבט שחט צאן או בקר, חלקי הפנים נותרו בידי אנשי השבט. השערה אחרת שמקור ההאגיס הוא בתקופה שסקוטים מצפון המדינה (היילנדס) רכבו לשוקי אדינבורו לסחור שם בבקר, ולקחו איתם כצידה לדרך תערובת מהמרכיבים הזמינים בביתם, ארוזה בקיבת כבש לנוחות הנשיאה לאורך זמן. היסטוריונית המזון קלריסה דיקסון רייט טוענת כי מקור ההאגיס בסקנדינביה וכי הומצא על ידי ציידים כדרך מיידית לבשל חלקי פנים הנוטים להתקלקל במהירות, בסמוך לאתר הצייד ומבלי להזדקק לכלי בישול שיצטרכו לשאת עימם. הם קצצו את חלקי הפנים, מילאו בהם את הקיבה, ועור הבהמה שימש ככלי הבישול. למרות המחלוקות אודות מקורו של המאכל, מוכר ההאגיס כיום כמאכל סקוטי אופייני, בין השאר בעקבות התשבחות שהרעיף עליו המשורר הסקוטי הלאומי, רוברט ברנס, ביצירתו "שיר הלל להאגיס" (Ode Tae a Haggis). בימיו של ברנס, במאה ה-18, האגיס היה מאכל פופולרי של העניים, שכן היה זול אך מזין, והוכן מחלקי פנים של כבש (חיית המשק הנפוצה ביותר בסקוטלנד), שהיו אמורים להיזרק לולא שימוש זה. כיום חוגגים בשבוע של ה-25 בינואר את חגו של ברנס (המכונה "סעודת ברנס"), בין השאר באכילת האגיס. מסורתית, ובפרט בסעודת ברנס, ההאגיס מוגש עם "ניפס וטאטיס" - מחית תפוחי אדמה ולצידה מחית כרוב נפוס (סוג של לפת) ועם ויסקי סקוטי. רוטב מודרני, של ציר ויסקי, מלווה לעיתים את המנה. האגיס נמכר במהלך השנה כולה בסופרמרקטים רבים ברחבי סקוטלנד ובאזורים מסוימים באנגליה. מותגים זולים ותעשייתיים, לרבות כאלו הנמכרים מחוץ לסקוטלנד, לרוב אינם ארוזים בקיבה אלא במעי מלאכותי, כמו נקניקיות. ישנן גם גרסאות צמחוניות, האגיס בקופסת שימורים וכן האגיס מחלקי פנים של חזיר במקום כבש. במזנוני פיש אנד צ'יפס סקוטים נמכר האגיס המטוגן בטיגון עמוק בבלילה. "האגיס בורגר" הוא קציצת האגיס המוגשת בתוך לחמנייה. בתערובת ההאגיס משתמשים לעיתים למילוי חזה עוף ולמתכונים אחרים המצריכים בשר טחון. בארצות הברית נמכר האגיס מתוצרת מקומית, אך כיוון שחוקי בטיחות המזון אוסרים על שימוש במוצרים מסוימים (למשל, ריאות) למאכל אדם - ישנם מהגרים סקוטים "המבריחים" האגיס מקורי מסקוטלנד. האגיס לפני הבישול האגיס האגיס מוגש, המילוי גולש מתוכו האגיס בהגשה מסורתית עם "ניפס וטאטיס" הגשה מסורתית של האגיס, עם ניפס וטאטיס בציר ויסקי שגיא קופר, האגיס או איך קוראים הסקוטים לקישקע ממולא, באתר ynet, 16 בפברואר 2006 ענבל קליין, לאכול האגיס, באתר וואלה Why Scotland loves haggis - מאתר ה-BBC האגיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מפת"ח

נוהל מפת"ח (ראשי תיבות של מתודולוגית פיתוח ותחזוקה) הוא מתודולוגיה לניהול פרויקטי תוכנה, הנדסת תוכנה, ניתוח מערכות וניהול איכות תוכנה בישראל. הנוהל הוא פרי פיתוח של משרד האוצר. מפת"ח הוא שילוב של מתודולוגיה, מאגר ידע וגלופות עבודה לניהול מכלול הפעילויות המתבצעות בתחום המחשוב בארגון, הן ברמת הפרויקט והן ברמת הארגון. מפת"ח נמצא בשימוש בכל מגזרי המשק בישראל: משרדי ממשלה, מערכת הביטחון וארגונים רבים בסקטור הציבורי, בנקים, חברות ביטוח, חברות תעשייה ובתי תוכנה. ארגונים רבים עברו הסמכה ל- ISO 9000 על בסיס מפת"ח. מפת"ח משובץ דרך קבע בתוכניות הלימודים של אוניברסיטאות ומכללות בארץ ומשמש שיטה להגשת פרויקטים ועבודות גמר. קורסי ניתוח מערכות וניהול פרויקטים בארץ מבוססים דרך קבע על מפת"ח. המהדורה העדכנית של הנוהל, נכון לתחילת שנת 2013, היא מהדורה 10. במהדורה זו התווספה תפיסה מתודולוגית חדשה הנקראת MyIT. מטרתה היא התאמת הנוהל באופן אקטיבי לצרכים המשתנים של כל ארגון. המתודולוגיה החדשה היא בנוסף למתודולוגיה הקלאסית השיטתית בה נבנה נוהל שיטתי המיועד לכל הארגונים. בהחלטת ממשלת ישראל מאוקטובר 2014 בוטל נוהל מפת"ח כנוהל מחייב. ברמת הפרויקט מגדיר מפת"ח כיצד לנהל, לפתח ולתחזק מערכות ממוחשבות בכל היקף ומכל סוג שהוא: מערכות מידע, מערכות תשתית, מערכות בפיתוח עצמי, מוצרי מדף וכו'. Buy or Build. מפת"ח מגדיר את השלבים ואת התוצרים לאורך כל מחזור החיים של הפרויקט - החל בייזום ואפיון המערכת, דרך עיצוב ובנייה (או רכש והתאמות), המשך בבדיקות מערכת (טסטים) וכלה בהתקנה, תפעול ותחזוקה. שלב נוסף חשוב הוא תחקור והערכת מערכת. מפת"ח מספק גם כלים תומכים לאורך כל מחזור החיים, כגון: ניהול סיכונים, ניהול סקרים (Reviews), בניית תוכניות עבודה (גאנט), חישוב ואומדן עלויות, ניתוח חלופות, ניהול התיעוד, ניהול תצורה, ממשק אדם-מחשב, אבטחת מידע, ניהול זמן, מדדים ועוד. ברמת הארגון מכיל מפת"ח מגוון שיטות וכלים המיועדים לדרג הניהולי האחראי לראייה ארגונית כוללת - הנהלת יחידת המחשוב והנהלת הארגון כולו. לדוגמה: תוכנית עבודה שנתית, תוכנית אב למחשוב, מבנה ארגוני, איכות כוללת, מיקור חוץ של טכנולוגיות מידע, ניהול תשתיות, ניהול הייצור ועוד. מפת"ח מסייע לארגון (ולפרויקט) לעמוד ולהיבדק לדרישות תקינה ורגולציה, כגון: תקן ISO 9000, ולידציות (FPA, IQNet) ועוד, ולעמידה בדרישות מודל CMMI. מפת"ח הוא מוצר תוכנה ממוחשב הפועל בטכנולוגיית WEB במספר תצורות בסיסיות: רשת אינטראנט ארגונית, תחנת עבודה עצמאית, רשת האינטרנט. בכל התצורות, משמש מפת"ח הן כ"נוהל" ומאגר ידע והן ככלי עבודה, תוך ניצול מלא של יכולות טכנולוגיית WEB ועבודה בשיתוף. התוכנה מאפשרת איתור נושאים לפי מילון מונחים ומילות מפתח, הדרכה מקוונת, הדפסה והעתקה סלקטיבית של קטעים נדרשים וכן הפעלה ישירה של גלופות עבודה או הורדתן למחשב המשתמש. התוכנה נותנת מענה לעבודה בתיקיות פרויקטליות מסודרות. הכלי מיועד הן למשתמש מתחיל בגישה של למד והתחל לעבוד (Study & Work) והן למשתמש מנוסה בגישה של עבוד והיעזר במאגר הידע לפי הצורך (Work & Help). בשוק קיימים כבר מספר שילובים של מפת"ח עם כלים של יצרנים אחרים לניהול פרויקטים וניהול תכנים. מפת"ח מתעדכן באופן שוטף בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות והכלכליות בעולם המחשבים, בהתאמה לשיטות ותקני איכות בינלאומיים ולפי צורכי המשתמשים. תקציר נוהל מפת"ח, באתר של אגף החשב הכללי ממשלת ישראל, החלטת ממשלה חכ/41 (עמ' 10)
משחק סימולטני

בשחמט, משחק סימולטני או סימולטן הוא אירוע שבו שחקן (בדרך כלל אמן שחמט או רב-אמן) משחק מספר רב של משחקים בו-זמנית עם שחקנים ברמה נמוכה יותר (בדרך כלל ברמה נמוכה מרמת אמן. לעיתים אף מול חובבנים). עם זאת, ישנן דוגמאות למקרים אחרים, כמו משחק סימולטני הכולל שעוני שחמט שקיים גארי קספרוב הרוסי, מול 4 רב-אמנים שייצגו את ישראל בנבחרת האולימפית. במשחק סימולטני-כפול ניצח גארי קספרוב 7.5-0.5[דרושה הבהרה]. בסימולטן רגיל לא נעשה שימוש בשעוני שחמט. האמן צועד משולחן לשולחן בצורה מסודרת. בדרך כלל הלוחות מאורגנים במבנה עיגול או מלבן. על המתמודדים להניע את הכלי כשהאמן מגיע לשולחנם. האמן יכול להשתהות קמעה לפני שיגיב במסע משלו, אך השהיה תכופה או ארוכה מדי עשויה לגרום למשחק להימשך זמן רב. בדרך כלל סימולטן יהיה מול 20 לוחות או יותר. כשמשחקים מסתיימים, בדרך כלל לא מתחילים במקומם אחרים, ומכאן שלקראת הסוף נותרים משחקים מועטים יחסית, ואז גדל יתרונו של האמן כשהוא מאלץ את יריביו לענות במהירות רבה יותר. ברוב המשחקים הסימולטניים האמן משחק בכלים הלבנים בכל משחקיו. במשחקים סימולטניים עם שעונים כל המשחקים מתקיימים באותם תנאים המקובלים בתחרויות, פרט לעובדה שהאמן משחק מול יריביו בצד אחד ובכל המשחקים. משום שדוחק הזמן יכול להפוך לחמור מאוד, מקובל שישתתפו פחות שחקנים בסוג זה של סימולטן. המשחק יכול להיות "(שחמט) עיוור". במקרה זה, האמן לא מסתכל על הלוחות, אלא שומר את כל המסעים בזכרונו. ליריביו יש לוח וכלים כמקובל, אך את המסעים הם צריכים לדווח בקול רם לאמן או למתווך מטעמו. מדיה וקבצים בנושא משחק סימולטני בוויקישיתוף וידאו של בובי פישר במשחק סימולטני
Reclaim the Streets

Reclaim the Streets, שחרור הרחובות (בתרגום מילולי לעברית: לתבוע בחזרה את הרחובות, ובקיצור: RTS) היא תנועה חברתית הטוענת שגורמים שונים - ובעיקר כלי רכב פרטיים ותאגידים מסחריים - השתלטו על המרחב הציבורי ומונעים מהציבור את השימוש החופשי בו. לכן הם קוראים להשבת הבעלות הציבורית על המרחב הציבורי. הארגון הוקם בלונדון, אנגליה בשנת 1991, כשצמח מתוך מאהלי מחאה נגד תנועת כלי רכב ברחבי העיר. בראשיתו, התמקד הארגון במחאה נגד תנועת כלי רכב בערים, אך במהלך השנים השתנה מוקד הפעילות, מתוך תפיסה שיש לטפל בשורש הבעיה ולא בתסמינים שלה. הארגון הרחיב את מחאתו והפנה אותה כלפי השיטה הקפיטליסטית באופן כללי. הארגון הקפיד על שימוש במחאה לא אלימה. בבסיס הפעולה של התנועה עומדת ההנחה שמרחבים ציבוריים עירוניים - דוגמת כביש, צומת או כיכר - נועדו להכיל בתוכם מגוון רב של פעולות אנושיות ושל אינטראקציות בין-אישיות, באמצעותן נוצרת קהילה עירונית. השימוש במכוניות הופך את הרחובות מאתר מחיה לאתר מעבר - אופייה הסגור והמבודד של המכונית מונע אינטראקציה בין אישית, ובכך מרוקן את הרחובות מתוכנם. לטענת הארגון, השימוש במכונית הוא נדבך אחד במכלול של הקפיטליזם הגלובלי, שמטרתו - הפיכת בני האדם ל'מכונות צרכניות'. הרחוב הוא מושג מפתח עבור התנועה, משום שלטענתם כאשר הרחוב מתקיים באופן שבו התקיים בעבר, הוא הופך למרחב לא-ממושטר, שאינו מיועד לצרכנות גרידא. בחשיבה הקפיטליסטית רחובות אינם אלא דרכי מעבר מאתר אחד לאתר אחר - מאתר המגורים לאתר העבודה, ממנו לאתר הצרכנות ולאתר הבידור. התנועה שואפת לשבור דפוס זה, ולהפוך את הרחובות לאתרים שמתקיימת בהם פעילות חברתית בפני עצמה. נאמנה לעקרונותיה כתנועה אנרכיסטית, התנועה איננה מאורגנת באופן מרוכז, ואין לה הנהגה מרכזית וסניפים. פעולותיה הבינלאומיות של התנועה מתבססות על יוזמות מקומיות של פעילים, המקבלים הדרכה בסיסית דרך האינטרנט ומארגנים את ההפגנה בכוחות עצמם. המחאה של RTS באה לידי ביטוי בדרך כלל כמסיבות ברחוב, או בכבישים מהירים כחלק מפעולה ישירה בלתי אלימה תוך כדי חסימה של תנועת המכונית הסדירה. RTS מצידם טוענים כי כלי הרכב הם אלו הגורמים לתאונות, ולהפרעה לסדר הציבורי התקין, ועל ידי השתלטות של הולכי רגל ורוכבי אופניים על הכביש הם למעשה משיבים את המרחב הציבורי לבעליו הראויים. האירועים מתקיימים בדרך כלל ללא תיאום מראש עם המשטרה או עם גורמים רשמיים אחרים, מתוך תפיסה שאזרחים אינם זקוקים לאישור כדי לצעוד ברחובות העיר, אך מספר ארגונים מקומיים חרגו מכלל זה והם מקיימים פעילות סדירה של מסיבות רחוב המתואמת מראש עם הרשויות. בדרך כלל האירוע הוא בעל אופי של מסיבה המונית, עם מקומות משחק לילדים, אוכל בחינם, ומוזיקה. התנועה שואפת שהמסיבות יאורגנו על ידי משתתפיהן, תוך שכל אחד מהמשתתפים מביא עמו אביזר שעשוע, בלא שיהיה מוקד מרכזי במסיבה. מאז הקמתו של הארגון, בשנת 1991, התקיימו מאות מסיבות רחוב. עיקר פעילותו של הארגון היא בבריטניה ובמיוחד בלונדון, אך מאז שנת 1997 התקיימו מסיבות רבות בארצות שונות ברחבי אירופה, צפון אמריקה, אוסטרליה ואפריקה, וגם בתל אביב. מספר מסיבות אף הוכרזו כמסיבות בינלאומיות, והתקיימו בו זמנית בעשרות ערים ברחבי העולם. מסה קריטית (אופניים) התנועה לחופש ממכוניות מדיה וקבצים בנושא Reclaim the Streets בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Reclaim the Streets לרשימות של מסיבות בולטות, ראו בוויקיפדיה האנגלית, באתר Urban75, ובאתר הלונדוני של התנועה.
אז'אקסיו

אז'אקסיו (בצרפתית: Ajaccio, בקורסיקאית: Aiacciu) היא עיר הבירה של חבל קורסיקה בצרפת, והעיר הגדולה בו. העיר שוכנת בקורסיקה הדרומית, לשפת הים התיכון, ואוכלוסייתה, על כל פרווריה ושכונותיה, מונה כ-69,500 תושבים. שטחה כ-82.03 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסייה בה מוערכת בכ-645 נפש לקמ"ר. העיר ידועה גם כעיר הולדתו של נפוליאון בונפרטה, קיסר צרפת. אז'אקסיו נחשבת כאחת הערים היפות והמושכות ביותר בקורסיקה ובצרפת בכלל. זאת הודות לעידוד התיירות במקום על ידי ממשלת צרפת, היות שקורסיקה היא אחד החבלים העניים בצרפת. נכון למאה העשרים ואחת, ניתן לטייל לאורך הטיילות וכיכרות החנויות בעיר וליהנות מנוף הים בצד אחד ונוף ההרים בצד השני. בעיר נמצאת תחנת הרכבת של SNCF (חברת הרכבות הלאומית של צרפת), המקשרת בין אז'אקסיו לבסטיה, קורטה וקלווי. כמו כן פועל בעיר נמל, המאפשר הגעה וחזרה דרך הים ממרסיי, מטולון ומניס שבצרפת, ומג'נובה שבאיטליה. בצמוד לעיר פועל נמל תעופה, נמל התעופה הבין-לאומי הראשי של קורסיקה, נמל התעופה אז'אקסיו נפוליאון בונפרטה. מדיה וקבצים בנושא אז'אקסיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אז'אקסיו (בצרפתית) אז'אקסיו, ברשת החברתית פייסבוק אז'אקסיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אז'אקסיו, ברשת החברתית אינסטגרם אז'אקסיו, סרטונים בערוץ היוטיוב אז'אקסיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדריך תיירות לאז'אקסיו (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פשתיים

פשתיים (שם מדעי: Linaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת בעיקר צמחים עשבוניים ולעיתים נדירות עצים. מרבית הסוגים במשפחה זו בעלי עלים פשוטים, הצומחים לסירוגין. המשפחה מכילה כ-250 מינים שונים, הפזורים בכל רחבי תבל. המינים נכללים בשמונה סוגים, מתוכם הגדול והבולט הוא הפשתה, המונה 180 עד 200 מיני פשתה. תחת מערכת המיון קרונקוויסט מ-1981, היו הפשתיים תחת סדרה משל עצמם, הפשתאים (Linales). לאחר מחקרים גנטיים של קבוצת APG מ-2003, הם מסווגים כעת תחת הסדרה החדשה מלפיגאים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פשתן פשתה שעירה מדיה וקבצים בנושא פשתיים בוויקישיתוף פשתיים, באתר ITIS (באנגלית) פשתיים, באתר NCBI (באנגלית) פשתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פשתיים, באתר Tropicos (באנגלית) פשתיים, באתר GBIF (באנגלית) פשתיים, באתר IPNI (באנגלית) פשתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מתחם שידור

מתחם שידור הוא טווח הכתובות ברשת מחשבים בו יכול מחשב אחד לתקשר עם אחר על פי הכתובת הפיזית שלו בלבד. באופן שקול, מתחם שידור הוא הקבוצה סגורה של מתחמי ההתנגשות ברשת. כל מחשב (או ליתר דיוק כרטיס הרשת שלו), שומע את כל התשדורות שנמצאות במתחם ההתנגשות שהוא חבר בו. מאחר שתשדורות כאלו יכולות להגיע ממתחמי התנגשות אחרים, מפשטים ואומרים שכל מחשב שומע את כל התשדורות במתחם השידור. הציפייה היא שיתקיים שיתוף פעולה, כך שכל אחד מהמחשבים לא יתייחס לתשדורות שמיועדות לכתובת פיזית שאינה שלו. צורת תקשורת זו איננה יעילה כי המחשבים שומעים תשדורות רבות שלא מיועדות להם. בעיה מרכזית נוספת היא האפשרות של כל אחד מהמחשבים להפר את שיתוף הפעולה המצופה ולהאזין, ואף להגיב, לתשדורות שאינן מיועדות אליו. יתרונה הוא בפריסה הפשוטה שלה, בגלל שנדרש תווך יחיד. על מנת לטפל בבעיית חוסר היעילות משתמשים לרוב ברכיבי רשת מסוג נתבים ומתגים, המאפשרים לפצל את הרשת למתחמי התנגשות נוספים. הצפנה עשויה למנוע ממחשב להבין את המשמעות של תשדורות שאינו יודע לפענח. מונחים ברשת מחשבים מתחם התנגשות
איגוד השוטרים היידים

איגוד השוטרים היִידים (באנגלית: The Yiddish Policemen's Union) הוא רומן בלשי מהסוגה של היסטוריה חלופית, שנכתב על ידי הסופר היהודי-אמריקאי מייקל שייבון ויצא לאור בשנת 2007. הספר זכה, בשנת יציאתו לאור, בפרס הוגו בפרס נבולה, שני הפרסים החשובים בתחום המדע הבדיוני ובפרס לוקוס. הסיפור מתרחש בעיר סיטקה אשר באלסקה, בעולם שבו ארצות הברית איפשרה ליהודים להתיישב בשטחי אלסקה בשנת 1940 בהתאם לתוכנית אלסקה ומדינת ישראל הצעירה הובסה במלחמת העצמאות. הבלש מאייר לנדסמן חוקר פרשיית רצח סבוכה שתשפיע על כל יהודי אלסקה. בשנת 1940 מציע נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, לפליטים יהודים להתיישב באלסקה. המתנגד הראשי לתוכנית, אנתוני דיאמונד, נהרג בתאונת דרכים. יהודים רבים מגיעים להתיישב באלסקה באזור העיר סיטקה. מלחמת העולם השנייה מסתיימת רק בשנת 1946 בהטלת פצצת אטום על ברלין, ונראה כי השואה הייתה בהיקף קטן בהרבה, כשמסופר ש-2 מיליון יהודים נספו בה. בנוסף, כנראה במהלך המלחמה או מעט לאחריה התמוטטה ברית המועצות, והאימפריה היפנית לא הצטרפה למלחמה (אפשר להבין זאת בעקיפין מהזכרת מנצ'וריה כמדינה עצמאית מסין). אזכור המדינה החופשית הפולנית שהוקמה בשנת 1950 מלמד כי ברית ורשה לא הוקמה; בנוסף פרצה גם מלחמת קובה בשנות ה-60 (בזמן נשיאותו של ג'ון פ. קנדי, כשמרילין מונרו היא אשתו) שבה היה קרב המזכיר את ניסיון הפלישה למפרץ החזירים, שבו הובסה ארצות הברית. בשנת 1948 מובסת מדינת ישראל במלחמת העצמאות במרחץ דמים. רק קומץ יהודים נשארים בה, והארץ הופכת לשדה קרב בין קבוצות שונות: "זה יובל שנים שגברתנים ערבים ופרטיזנים מוסלמים, פרסים ומצרים, סוציאליסטים ונציונליסטים ומונרכיסטים, פאן-ערביסטים ופאן-איסלמיסטים, מסורתיים ותומכי מפלגת עלי.." "ירושלים היא עיר של דמים ושל סיסמאות כתובות על החומה, של ראשים ערופים על עמודי טלפון." היהודים באלסקה מתגוררים באזור פדרלי אוטונומי. שפת הדיבור הרשמית היא יידיש, ויש מחלוקות תמידיות בין חילונים וחרדים, ציונים (הנרדפים על ידי הממשל האמריקני), סוציאליסטים ואחרים. עתידם של היהודים אינו ברור, שכן בעוד חודשיים יבוטל המחוז היהודי ויוחזר למדינת אלסקה. היהודים יוכלו לבקש רישיון עבודה בארצות הברית (גרין קארד), אך רבים מהם לא יקבלו אותו ויהפכו שוב לפליטים. בספר משולבים ביטויים רבים ביידיש, אמיתית ובדיונית, המייצגים את הסלנג המשטרתי של משטרת סיטקה דוברת היידיש. גתית פז, דור מבקש זהות מסע לתוך היהדות האמריקאית העכשווית, עבודה לתואר שלישי (Ph.D.), אוניברסיטת בר-אילן, 2015. (הספר בקטלוג ULI) שירי לב-ארי, מי רצח את מנדל שפילמן, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2007 פאר פרידמן, "יהודי, נרקומן וכלב נפגשים ברומן", ביקורת ספר, מעריב, 21 בדצמבר 2007 איימן סיכסק, אקדחים, אלכוהול וציציות, באתר ynet, 3 בינואר 2008 אסתי סגל, ביקורת ספר: א יידישע בלש, גלובס, 14 במאי 2008 מאשה צור גלוזמן, "זמנים משונים להיות יהודי", באתר nrg‏, 27 בינואר 2008 עמרי הרצוג, זמנים נפלאים להיות סופר יהודי באמריקה, באתר הארץ, 6 בפברואר 2008 הגרדיאן, האחים כהן יביימו סרט על פי "איגוד השוטרים היידים", באתר הארץ, 12 בפברואר 2008 בני מר, מק'שטעטל עם דיאט קולה, באתר הארץ, 20 בפברואר 2008 יוסי גורביץ', שבת שלום מאדרפאקר, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 19 בנובמבר 2007 עופרה עופר אורן, "איגוד השוטרים היידים": מי זקוק לעגלה אדומה, ולשם מה?, בבלוג "סופרת ספרים", 24 בדצמבר 2015 איגוד השוטרים היידים, באתר OCLC (באנגלית)
יחא

יחא (בגעז: ይሐ, אלפבית דרום ערבי: , תעתיק: חו) הוא כפר בצפונה של אתיופיה, בנפת תיגראי המרכזית שבמחוז תיגראי. המבנה הישן ביותר באתיופיה ועדיין עומד על תילו נמצא ביחא. זהו מגדל שנבנה בסגנון של סבא, ומתוארך למאה ה-8 או למאה ה-7 לפני הספירה. המגדל הזה הוא אחת הסיבות לכך שהחוקרים טוענים שהכפר היה עיר הבירה של ממלכת דעמת. קירות מקדש זה שרדו, בזמן שהריסות אחרות הכוללות את גראט באיל גאברי, עם עמודים מרובעים. יחא הוא גם המקום שנוסד בו מנזר של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית שהוקם על פי המסורת על ידי אבא אפציה, אחד מתשעת הקדושים. החוקר והמסיונר, פרנסיסקו אלואראס (Francisco Álvares) ביקר בעיירה זו בשנת 1520 (שקרא למקום בשם "אבבאפאכאם"), ומספק תיאור של המגדל העתיק, המנזר, והכנסייה המקומית, שמתוארכים לימי ממלכת אקסום. מבנה זה כולל מוזיאון. יחא הוא גם אתר של מספר חפירות ארכאולוגיות, שהתחילו בשנת 1952 על ידי המכון האתיופי לארכאולוגיה. החפירות הופסקו תחת שלטון הדֶרְג אך נמשכו בשנת 1993 על ידי צוות ארכאולוגים צרפתי. מדיה וקבצים בנושא יחא בוויקישיתוף E. Bernand, A.J. Drewes, R. Schneider, Recueil des inscriptions de l'éthiopie des périodes pré-axoumite et axoumite. Académie des inscriptions et belle-lettres. Diffusion de Broccard: Paris, 1991, pp. 109-110 Francisco Alvarez, The Prester John of the Indies translated by C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford (Cambridge: Hakluyt Society, 1961), chapter 35 (pp.140f).
Vespertine

Vespertine (בוטניקה: שנפתח בערב; זואולוגיה: שפעיל בשעות הערב), שיצא לאור באוגוסט 2001, הוא אלבום מאת הזמרת, מוזיקאית וכותבת השירים האיסלנדית ביורק. באלבום זה יצרה ביורק עולם מופנם ושקט של ביטים קטנטנים ונושאים ליריים חלומיים ואישיים. על עטיפת האלבום מצולמת ביורק כשהיא לבושה בשמלת הברבור שגרמה למהומה בטקס פרסי האוסקר ב-2001. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-8 בטבלת האלבומים בבריטניה ולמקום ה-19 בטבלת הבילבורד בארצות הברית. וספרטיין היה מועמד לפרס האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר בטרס פרסי גראמי ב-2002. וספרטיין הוא האלבום עם קצב המכירות המהיר ביותר של ביורק ברחבי העולם, והוא מכר 2 מיליון עותקים ב-2001 בלבד. האלבום זכה גם להערכת המבקרים, וקיבל ביקורת של ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה מהמגזין Allmusic וביקורת של ארבעה כוכבים מהמגזין רולינג סטון. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hidden Place", יצא לאור באוגוסט 2001. השיר הציג את האווירה של האלבום היטב, עם סאונד מינימלי ושירה שקטה ולוחשת. המילים מתארות את הרצון של ביורק לשמור את רגשותיה ואת מערכות היחסים שלה לעצמה. גרסת האלבום כוללת בית שאינו נשמע בגרסת הסינגל ובקליפ של השיר. "Hidden Place" הוא אחד מהסינגלים המסחריים הבודדים של ביורק שיצאו לאור בארצות הברית. בשיאו הגיע הסינגל למקום ה-21 בטבלאות הסינגלים בבריטניה ולמקום ה-16 בקנדה. הקליפ לשיר מציג נוזלים שונים זורמים לתוך ומחוץ לעיניה, אפה ופיה של ביורק. הקליפ נחל הצלחה גדולה בארצות הברית. הסינגל השני מתוך האלבום הוא "Pagan Poetry", שיצא לאור בנובמבר 2001. הוא הגיע בשיאו למקום ה-38 בטבלאות הסינגלים בבריטניה ולמקום ה-12 בקנדה. הוא נכתב והופק על ידי ביורק. הקליפ לסינגל, בבימויו של ניק נייט, הוא על אישה שמכינה את עצמה לנישואים עם אהובה. היה זה גם אחד מהקליפים היותר שנויים במחלוקת של ביורק. הקליפ הציג את ביורק בשמלה שעוצבה על ידי אלכסנדר מקווין, שכיסתה רק את החלק התחתון של גופה. החלק העליון של השמלה נראה כמו פנינים שנתפרו על עורה של ביורק. הקליפ כלל גם תמונות קלוז אפ מאוד מטושטשות של יחסי מין, שצולמו בידי ביורק עצמה בפרטיות עם חברה מת'יו בארני, בעזרת מצלמה שניתנה לה על ידי נייט. הקליפ גם מראה תצוגה גרפית של פירסינג. הווידאו הוחרם על ידי MTV בארצות הברית. במרץ 2006, בגרסה הספרדית של המגזין רולינג סטון, השיר דורג במקום ה-38 ברשימת השירים הטובים ביותר בשנות האלפיים על ידי מומחי מוזיקה ספרדים. הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום הוא "Cocoon", שיצא במרץ 2002. הוא נכתב על ידי ביורק ותומס קנאק. השיר הוא על ילדה שזוהרת מרוב אושר עקב רומן שסחף אותה בהפתעה, והוא כולל כמה סיטואציות מיניות מתוארות בתור מטפורות. הקליפ היה כמעט שנוי במחלוקת כמו הקליפ הקודם, של "Pagan Poetry". הקליפ מציג את ביורק עירומה למראית עין (למעשה היא לובשת חליפת גוף מאוד צמודה) כשחוט אדום יוצא מפטמותיה ובסופו של דבר מתפתח לפקעת סביבה. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-35 בטבלאות הסינגלים בבריטניה. כל השירים נכתבו על ידי ביורק, אלא אם מצוין אחרת. מידע על האלבום Vespertine באתר MusicBrainz מידע על האלבום Vespertine באתר AllMusic האלבום Vespertine באתר Discogs האלבום Vespertine באתר ספוטיפיי האלבום Vespertine באתר Yandex.Music (ברוסית) האלבום Vespertine באתר אפל מיוזיק האלבום Vespertine באתר יוטיוב מיני אתר המוקדש לוספרטיין
1971 בקולנוע

ערך מורחב – 1971 "כנר על הגג" "יהלומים לנצח" "הארי המזוהם" "הצגת הקולנוע האחרונה" "תפוז מכני" "בית החולים" "קיץ של 42" "ידע הבשרים", בכיכובו של ג'ק ניקולסון "וילארד" "זרע אנדרומדה" הסרט הטוב ביותר: "הקשר הצרפתי" הבמאי הטוב ביותר: ויליאם פרידקין ("הקשר הצרפתי") השחקן הטוב ביותר: ג'ין הקמן ("הקשר הצרפתי") השחקנית הטובה ביותר: ג'יין פונדה ("נערת הטלפון והבלש") 7 בינואר – ג'רמי רנר, שחקן 17 בפברואר – דניס ריצ'רדס, שחקנית ודוגמנית 25 בפברואר – שון אסטין, שחקן 31 במרץ – יואן מק'גרגור, שחקן 18 באפריל – דייוויד טננט, שחקן 14 במאי – סופיה קופולה, במאית 27 במאי – פול בטאני, שחקן 30 במאי – אידינה מנזל, שחקנית 5 ביוני – מארק וולברג, שחקן 31 באוגוסט – כריס טאקר, שחקן וסטנדאפיסט 8 בספטמבר – דייוויד ארקט, שחקן 8 בספטמבר – מרטין פרימן, שחקן 16 בספטמבר – איימי פולר, שחקנית 18 בספטמבר – ג'יידה פינקט סמית', שחקנית 21 בספטמבר – לוק ווילסון, שחקן 13 באוקטובר – סשה ברון כהן, שחקן וקומיקאי 29 באוקטובר – וינונה ריידר, שחקנית 25 בנובמבר – כריסטינה אפלגייט, שחקנית 26 בדצמבר – ג'ארד לטו, שחקן פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. "וילי וונקה ומפעל השוקולד", בכיכובו של ג'ין ויילדר "הרולד ומוד" "דואל" "כלבי הקש" "השוטר אזולאי" "חסמבה ונערי ההפקר" 1971 1970 בקולנוע 1972 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1971 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1971 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
פאזל (סדרת טלוויזיה)

פאזל היא קומדיית מצבים ישראלית, שהופקה על ידי מטר הפקות במשך עונה אחת. הסדרה שודרה במקור בקשת בערוץ 2 בין השנים 1999–2000, ובשידורים חוזרים בערוץ 2 ובערוץ הקולנוע הישראלי ב-yes. עלילת הסדרה מתמקדת בארבעה חברים טובים, סטודנטים רווקים בשנות השלושים לחייהם אשר גרים בירושלים: יובל מגן (יואב צפיר), איתן ונטורה (ששי סמוכה), יעל בן צור (יסמין קדר) ורן ספקטור (אורי רביץ). הסדרה עוסקת בחיים האישיים של הרביעייה, קשר עם בני זוג, מקום עבודה, אוניברסיטה, חוגים, תחביבים ועוד. הדמויות: יובל מגן (יואב צפיר): סטודנט למחשבים כבן 30. יובל מתגורר בדירת שותפים עם יעל. החברים הטובים ביותר שלו הם איתן ורן, והם מבלים את זמנם בצפייה בטלוויזיה ובבית בקפה השכונתי. יעל בן צור (יסמין קידר): סטודנטית לתואר שני בפסיכולוגיה. יעל עובדת כפקידה. רן ספקטור (אורי רביץ): בחור כבן 30, שתכונתו הבולטת היא חוסר הצלחה עם נשים. לאורך העונה מתגלה שהוא מעולם לא ניהל מערכת יחסים רצינית. גם הקריירה של רן איננה מוצלחת - את כספו הוא מקבל מהוריו ומסבו. איתן ונטורה (ששי סמוכה): מורה לספורט בבית ספר יסודי, ממוצא תימני. איתן הוא היחיד מבין שלושת הגברים שמצליח לנהל קשר רומנטי עם נשים. יעקב (אמיר פלדמן): יעקב הוא בעל בית הקפה השכונתי. יעקב הוא היחיד מבין הדמויות הראשיות שעבר את גיל ה-30. בסדרה התארחו דוד קיגלר, יוסף שילוח, אורלי ויינרמן, רותם אבוהב, משה פרסטר, שחר חסון, אביטל דיקר, מיטל דוהן, אמנון וולף, סיניה בן דור, אייל רוזלס, יעל גולדמן, שרה'לה שרון, יובל אברמוביץ', נטע הבר, אוולין פטרובסקה, מורן אייזנשטיין, אביגיל אריאלי, דורית לב ארי, מיכל זוארץ, יוסי סגל, ריטה שוקרון, יפתח קליין, שירי גולן, ויקטוריה שוורץ, אבישג רבינר, יורם לוינשטיין, סיון שביט, אילן דר, דדי זוהר, סיון ששון, עודד מנסטר, אירית סוקי, גבי גזית, גיא לואל וטל ליפשיץ. הפרקים: פרק 1 - השותפה החדשה פרק 2 - הבורזוקים פרק 3 - מציאות פרק 4 - היתוש פרק 5 - מיס תבל פרק 6 - תבשיל היום פרק 7 - החוג לקרמיקה פרק 8 - המבחן פרק 9 - ההתאבדות פרק 10 - הרומזת פרק 11 - המראה הטבעי פרק 12 - האקסית פרק 13 - מכולת קלמן פרק 14 - בטיפול פרק 15 - משפט הפתיחה פרק 16 - חברים חדשים מבקר הטלוויזיה ניר קיפניס התייחס לכך שקיים דמיון רב בין סדרה זו לבין הסדרה האמריקאית "סיינפלד", אך הסדרה הישראלית לא זכתה לרייטינג רב והסתיימה בסוף העונה הראשונה שלה. "פאזל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פאזל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גיורא יהלום, ‏להרכיב מחדש, באתר גלובס, 2 במאי 2001 ניר קיפניס, ‏ירושלים של מטה, באתר גלובס, 27 באוקטובר 1999