laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המפולות במחוז וויהאנד (2024)

המפולות במחוז וויהאנד היו סדרה של מפולות שהתרחשו ליד הכפרים פונג'ירימטום, מונדאקאי, צ'ורלמלה וולרימאלה במחוז הוויאנד שבמדינת קרלה שבהודו בשעות המוקדמות של 30 ביולי 2024. מפולות קרקע אלו נגרמו על ידי גשם זלעפות, והביאו להתמוטטות הגבעות, מה ששלח זרמים של בוץ, מים וסלעים התרסקו אל האזורים המושפעים. האסון היה אחד הקטלניים בהיסטוריה של קרלה, עם דיווחים על יותר מ-420 הרוגים, 397 פצועים, ויותר מ-118 נעדרים. במבט לאחור, כריתת יערות, שינויים בשימושי קרקע, ניקוז לא תקין ומפולות בעבר הם גורמים תורמים יחד עם פעילויות אנושיות כמו חקלאות, בנייה וחציבה הפכו את הנוף של וויאנאד ליותר רגיש למפולות. בסיוע הכוחות המזוינים ההודיים, כוח התגובה הלאומי לאסון (NDRF), שירותי הכבאות וההצלה, רשויות היער וחיות הבר, והמשטרה, יחד עם מאות מתנדבים ופקידי ממשל, פתחו הרשויות במשימת חילוץ ענקית באזור בעקבות האירוע לחפש ניצולים אפשריים. מדיה וקבצים בנושא המפולות במחוז וויהאנד בוויקישיתוף Arif, Ainnie (31 ביולי 2024). "אירועי מזג אוויר קיצוניים". The Indian Express. Reuters. נבדק ב-12 באוגוסט 2024. {{cite news}}: (עזרה) "איך שני כפרים נעלמו בן לילה". ההינדו (באנגלית). נבדק ב-16 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה)
אנתוני הרמוס

אנתוני הרמוס (בהולנדית Antony Hermus; נולד ב-1973) הוא מנצח הולנדי. אנתוני הרמוס נולד בעיר אוסטרהוט שבהולנד. הוא התחיל לנגן בפסנתר בגיל 6. מוריו לפסנתר בצעירותו כללו את פיטר ואן מורגסטל ובן מרטין וויאנד. מאוחר יותר למד אצל ז'אק דה טייז' בקונסרבטוריון למוזיקה בטילבורך. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת טילבורך עם תואר במדעי המידע, לצד הכשרה מוזיקלית. לאחר מכן למד ניצוח אצל ז'אק ואן סטין וגיאורג פריטש. בשנת 1998, הצטרף אנתוני הרמוס לצוות תיאטרון האגן. לאחר שהגיע לתפקיד קאפלמייסטר בתיאטרון, הוא הפך למנהל מוזיקלי כללי של התיאטרון ב-2002, ושימש בתפקיד עד 2008. ב-2009 הוא הפך למנהל מוזיקלי כללי של תיאטרון דסאו, והיה מועמד למנצח השנה על ידי אופרנוולט ב-2010, 2011 ו-2012. הוא השלים את כהונתו בדסאו ב-2015 בניצוח על מחזור האופרות טבעת הניבלונג של וגנר, ומונה למנצח כבוד. אנתוני הרמוס הוא כיום מנצח אורח ראשי של תזמורת צפון הולנד ויועץ אמנותי של תזמורת הנוער הלאומית של הולנד. ביוני 2019 הוא ניצח לראשונה על התזמורת הלאומית של בלגיה. הרמוס חזר להופעת ניצוח אורח נוספת באוקטובר 2020. ביולי 2021, התזמורת הלאומית של בלגיה הודיעה על מינויו של הרמוס למנצח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2022 - 2023, עם חוזה ראשוני של ארבע עונות. הרמוס ביצע מספר הקלטות עבור חברת התקליטים CPO, כולל סימפוניות מאת המלחינים זיגמונד פון האוזגר, אלפונס דיפנברוק, אוגוסט קלוגהרדטו ויוהאן וואגנאר. אתר האינטרנט הרשמי של אנתוני הרמוס אנתוני הרמוס, באתר AllMusic (באנגלית) אנתוני הרמוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנתוני הרמוס, באתר Discogs (באנגלית)
שמעון אדלר למל

שמעון האציל לבית לֶמֶל (משנת 1811 פון למל; בגרמנית: Simon Edler von Lämel‏; 28 באוגוסט 1776 – 18 באפריל 1845) היה איש עסקים יהודי אוסטרי. צאצא למשפחת למל נולד בעיר טושקו בבוהמיה, והתעסק בענף הצמר משלב גידולו, דרך המסחר בו ועד לתעשיית האריגים בבוהמיה ובאוסטריה. בעת מלחמותיו של נפוליאון בונפרטה באימפריה האוסטרית קיים למל יחסי מסחר עם שני הצדדים, אך עיקר סיועו ניתן לקיסרות האוסטרית. למל אף הילווה לאוצר האוסטרי את כל הונו הנזיל למימון הוצאות המלחמה. כהוקרה למאמצי הסיוע שלו ניתן ללמל בשנת 1811 תואר אצולה, דבר שהיה נדיר מאוד בקרב יהודים באותה העת (בשנת 1821 היו בווינה רק כתשע משפחות יהודיות שזכו לתואר אצולה). ב-1813 מונה למל לשר הממונה על האספקה לצבא האוסטרי. למל פעל כשתדלן לטובת היהודים, הן בתחום הקלת עול המס שהושת עליהם והן לשיפור מעמדם החוקי בארצות גרמניה ואוסטריה השונות. הוא נפטר בווינה ב-1845, בגיל 69. בשנת 1856 הקימה בתו אליזה הרץ (אנ') לזכרו את בית הספר למל - בית ספר יסודי בירושלים. מדיה וקבצים בנושא שמעון אדלר למל בוויקישיתוף "לעמעל, שמעון עדלער פאן", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמוד 62, באתר היברובוקס "שמעון אדלר למל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
סוכנות הידיעות שהאב

סוכנות הידיעות שהאב (בערבית: وكالة شهاب للأنباء, תעתיק מדויק: וקאלמה שהאב לל-אנבאה; באנגלית: Shehab News Agency) היא סוכנות ידיעות פלסטינית המזוהה עם חמאס. הסוכנות הוקמה בינואר 2007 בעזה, והיא חלק מ"רשת המדיה של אל-אקצא". אתר האינטרנט של הסוכנות חסום על ידי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון. פייסבוק חסמה את החשבונות שלה בשנת 2021. ערוץ הטלגרם הראשי שלהם חסום בגרסה של אפליקציית טלגרם הזמינה בחנות Google Play. מרכז המידע הפלסטיני אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות הידיעות שהאב אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות הידיעות שהאב סוכנות הידיעות שהאב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Palestinian Authority blocks 11 news websites". Al Jazeera. 2017-06-15. נבדק ב-3 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "Palestine". Reporters without Borders. נבדק ב-3 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "Israel-Gaza fighting continues for second day after militant's death". BBC. 2019-11-14. נבדק ב-3 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "Hamas Warns Israel against Deteriorating Conditions". Al-Sharq al-Aswat. 2019-06-26. נבדק ב-3 באוקטובר 2023. {{cite news}}: (עזרה) "Palestinian Authority blocks 11 news websites". www.aljazeera.com (באנגלית). נבדק ב-2023-02-26. Crouch, Erik (2019-10-25). "Palestinian court orders block of dozens of news websites and Facebook pages". Committee to Protect Journalists (באנגלית). נבדק ב-2023-02-26. "Palestinian websites blocked in W. Bank: Local sources". www.aa.com.tr. נבדק ב-2023-02-26. "Facebook blocks Gaza's Shehab News Agency from its platform". Middle East Eye (באנגלית). נבדק ב-2023-02-26. "Facebook removes Gaza-based Shehab News Agency from platform". Middle East Monitor (באנגלית בריטית). 2021-07-14. נבדק ב-2023-02-26. "Hamas-affiliated news agency's page removed from Facebook". The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-02-26.
רצח הילה פישר וילדיה

רצח הילה פישר וילדיה אירע ב-23 באוקטובר 2008 בביתם של מייקל והילה פישר בהוד השרון. משפחת פישר כללה את האב, מייקל פישר, את האם, הילה (בתו של יהודה בכר שהיה ניצב במשטרת ישראל) ואת שני ילדיהם יובל וירדן. שני ההורים היו קציני משטרת ישראל, האם הילה הייתה בדרגת מפקח משנה, והאב מייקל היה קצין בימ"ר מרכז. יום לפני הרצח, מייקל להילה התווכחו בנוגע לילדיהם ולטיפול המשותף בהם. בעקבות הריב, ב-23 באוקטובר 2008, מייקל נטל את אקדחו האישי מטעם עבודתו במשטרה, הפשיט אותה מבגדיה וירה בה מטווח אפס, לאחר מכן ירה בשני ילדיהם ובסוף ירה בעצמו והתאבד. שבוע לאחר הרצח, נסגרה חקירת הרצח וההתאבדות במשפחת השוטר מייקל פישר. באוקטובר 2010, שנה לאחר הרצח, פורסמו מסקנות החקירה של מחוז מרכז במשטרה, כי הרצח נבע מריב של מייקל והילה על הסעת הילדים, ולא כתוצאה מרומן שמחוץ לנישואים שנשלל כמניע אפשרי הילה ושני הילדים נקברו בטקס משטרתי בבית העלמין נווה הדר בהוד השרון, ואילו מייקל נקבר בבית עלמין אזרחי ברעננה. נתיב נחמני‏, המשטרה סגרה חקירת הרצח של משפחת פישר, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2008 "הקצין רצח משפחתו בשל ריב על בייביסיטר" - וואלה חדשות, באתר וואלה, ‏2009-10-26 N12 - הסיבה לרצח במשפחת פישר: ויכוח על הסעת הילדים, באתר N12, ‏2009-10-25 לוי, רענן בן-צור ויעל (2008-10-23). "הטרגדיה: הילה תיקבר לצד ילדיה, הרחק ממייקל". Ynet. נבדק ב-2024-08-23. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רצח הילה פישר וילדיה".
מועדון פנסיוני הכלבים

מועדון פנסיוני הכלבים (באנגלית: The Kennel Club) הוא מועדון הכלבים הרשמי של הממלכה המאוחדת, והוא נחשב למועדון הכלבים הוותיק ביותר בעולם. תפקידו לפקח על פעילויות שונות הקשורות לכלבים, כולל תערוכות כלבים, אקרובטיקה של כלבים, ותחרויות עבודה. בנוסף, המועדון מנהל את מרשם הכלבים הגזעיים הלאומי של הממלכה המאוחדת ומשמש כקבוצת לובי בנושאים הקשורים לכלבים בבריטניה. מערכת הרישום של מועדון פנסיוני הכלבים מחלקת כלבים לשבע קבוצות גזע. קבוצות מועדון הכלבנות כוללות: קבוצת כלבי ציד, קבוצת כלבי עבודה, קבוצת הטריירים, קבוצת כלבי ציפורים, קבוצת כלבי רועים, קבוצת כלבי שימוש וקבוצת כלבי צעצוע. מועדון פנסיוני הכלבים נוסד ב-4 באפריל 1873 לאחר ששווליס א. שירלי הביע תסכול מניסיונותיו לארגן תערוכות כלבים ללא מערכת חוקים עקבית. מהתערוכה הראשונה בשנת 1859, תערוכות כלבים הפכו לפופולריות יותר ויותר. שירלי רשום כמציג טריירים בתערוכת הכלבים של חברת מופעי הכלבים של ברמינגהאם בשנת 1865. יחד עם קבוצה של ג'נטלמנים נוספים, הוא ארגן את התערוכה הגדולה הראשונה של כלבי ספורט וכלבים אחרים, שהתקיימה בארמון הבדולח ביוני 1870. התערוכה לא הייתה הצלחה כלכלית, והארגונים נאלצו לכסות את ההפסדים. לרגל חגיגות 150 שנה להקמת המועדון ב-5 באפריל 2023, אישר המלך צ'ארלס השלישי את הוספת הקידומת המלכותית לשם המועדון. עם זאת, עד שחברי המועדון יצביעו על שינוי השם המסחרי להכללת המילה "מלכותי", יישאר שמו "מועדון פנסיוני הכלבים". אתר האינטרנט הרשמי של מועדון פנסיוני הכלבים (באנגלית) מועדון פנסיוני הכלבים, ברשת החברתית פייסבוק מועדון פנסיוני הכלבים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מועדון פנסיוני הכלבים, ברשת החברתית אינסטגרם Pets, The Telegraph "History of the Kennel Club". The Kennel Club. ארכיון מ-18 בספטמבר 2020. נבדק ב-2022-04-02. {{cite web}}: (עזרה) Foss, Valerie. "Is this the first show winner?". Dog World (newspaper). אורכב מ-המקור ב-9 נובמבר 2013. נבדק ב-6 ינואר 2013. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד, יהונתן וחיילים אחרים

דוד, יהונתן וחיילים אחרים הוא ספר מאת דני קפלן שיצא לאור בשנת 1999 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר הוא אוסף ראיונות של חיילים אשר שירתו כלוחמים בצה"ל ונמשכים לבני מינם. הספר בוחן את חוויותיהם הצבאיות, כולל שלב טרום הגיוס, הטירונות, ההווי החברתי והגברי והחווית הלחימה בלבנון. המרואיינים מספרים על תחושותיהם כלפי שאר הלוחמים ששירתו עימם וכיצד הצבא השפיע על גיבוש נטייתם המינית. הספר בוחן את המוטיבציה של צעירים לשירות קרבי, חוויותיהם במהלך השירות, תוך התמקדות בחוויות ההומוסקסואליות במערכת הצבאית וגילויי הומוארוטיקה בקרב חיילים. בנוסף, במהלך הספר נבחנת ההשפעה של התרבות המיליטריסטית על נפש האדם, כשקפלן מתייחס במהלך הספר לכך ששירות הומוסקסואלים בצה"ל למעשה כולל את ההומוסקסואלים כקבוצת מיעוט נוספת שמשרתת בצבא, בדומה לנשים ומיעוטים אתניים מסוימים. דויד, יהונתן וחיילים אחרים קפלן דני, באתר kibutz-poalim.co.il D. Kaplan, דויד, יהונתן וחיילים אחרים: על זהות, גבריות ומיניות ביחידות קרביות בצה״ל, Hakibbutz Hameuchad - Sifriat Poalim Publishing group, 1999
חומות אווילה

חומות אווילה (בספרדית: Muralla de Ávila) הן חומות עיר ומערך ביצורים בעיר אווילה שבספרד, שנבנה במהלך ימי הביניים. החומות מהוות את האתר ההיסטורי הבולט של העיר והן השלמות והמשומרות ביותר בכל ספרד. העיר העתיקה של אווילה, ביחד עם החומות והכנסיות העתיקות שבעיר, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1985. העבודה על בניית החומות החלה ב-1090 אבל רוב החומה נבנתה מחדש במאה ה-12 והושלמה במאה ה-14. השטח שתחום על ידי החומות הוא 31 הקטאר (310 דונמים) והיקפן 2,516 מטרים (8,255 רגל). רוחבה הממוצע של החומה הוא 3 מטר וגובהה הממוצע 12 מטר. החומות כוללת 88 צריחים עגולים למחצה וקבועים בה 9 שערים מתקופות שונות. שער וינסנט הקדוש (Puerta de San Vicente) ושער המבצר (Puerta del Alcazar) מאופגים בשני צריחים גדולים בגובה 20 מטר שמקושרים בקשת חצי-מעגלית. האפסיס של קתדרלת סלוודור דה אווילה הגותית מהווה את אחד הצריחים שבחומה. כיום ניתן לטייל על החומות לאורך מחצית מהיקפן. חלק סגור וכנראה יישאר סגור בעתיד בגלל שחלק מהחומות משולבים במבנים אחרים, חלקם פרטיים. חלק אחר לא נגיש כרגע מאחר שטרם הוסדר בו מסלול בטוח להולכי רגל ותיירים. האתר נרשם כמונומנט לאומי ב-1884. ב-1985 העיר העתיקה של אווילה, כנסיותיה העתיקות והחומות הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. חומות אווילה - הצריחים חומות אווילה חומות אווילה שער המבצר (אלקזאר) הצריחים האפסיס של הקתדרלה משולב בחומה פנורמה של חומות אווילה בלילה העיר ההיסטורית המבוצרת של קרקסון חומות דוברובניק חומות ירושלים חומת ירושלים העות'מאנית מדיה וקבצים בנושא חומות אווילה בוויקישיתוף Old Town of Ávila with its Extra-Muros Churches, באתר אונסק"ו Murallas (Town Walls) of Ávila מדריך השמע הרשמי של החומה (באנגלית)
ג'וליוס הייל

ג'וליוס פיטר הייל (באנגלית: Julius Peter Heil;‏ 24 ביולי 1876 – 30 בנובמבר 1949) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ויסקונסין ה-30 בשנים 1939–1943. ג'וליוס הייל נולד בדוסמונד אן דר מוזל (כיום ברנדרנבורג, אז בתחומי הקיסרות הגרמנית) כבנם של פרנק וברברה הייל, זוג יהודים. בילדותו היגרה המשפחה לארצות הברית, שם הוא גדל בחווה ליד העיר ניו ברלין שבוויסקונסין, ולמד בבית ספר מקומי עד גיל 12. ב-1900 נשא הייל לאישה את אליזבת קונרד, ולשניים נולד בן אחד. הייל היה לרתך מומחה, ונסע ברחבי אמריקה הדרומית, שם הוא עסק בריתוך פסי פלדה לקווי חשמלית. ב-1901 הוא הקים את חברת הייל במילווקי, שייצרה מכליות פלדה לקרונות רכבת. ב-1933 הוא מונה על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לעמוד בראש המועצה המייעצת של מנהל השיקום הלאומי (אנ') ב-1938 נבחר הייל כמועמד המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל ויסקונסין. בבחירות הכלליות הוא הביס את יריבו איש המפלגה הפרוגרסיבית, המושל המכהן פיליפ לה פולט. כמושל, הוא הקים את מחלקת כלי הרכב שהורכבה מחמש סוכנויות קיימות, ויצר את מחלקת הרווחה הציבורית. יוזמה שנויה במחלוקת שלו הייתה הקמתה של החטיבה למחקר מחלקתי, שנועדה להשיג יעילות גדולה יותר בממשל המדינה. במהלך תקופת כהונתו השנייה של הייל כמושל, נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, והוקם משמר מדינתי כתחליף למשמר הלאומי, שנקרא אז לשירות פעיל. כמי שלעיתים קרובות כונה "ג'וליוס הצודק" (Julius the Just), דיווח הניו יורק טיימס על מעשי ליצנות ותעלולים מטופשים שלו. ב-1940 נבחר הייל לתקופת כהונה שנייה, אך בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שלישית ב-1942 הוא נוצח על ידי הפרוגרסיבי אורלנד סטין לומיס, זאת בשל חוסר האהדה למדיניותו ביחסי עבודה. לומיס נפטר טרם השבעתו, ואת הייל ירש בתפקיד סגנו, שהתמודד על תקופת כהונה שנייה כסגן המושל ונבחר, ועקב פטירתו של לומיסף הושבע כמושל עם תום תקופת כהונתו של הייל. לאחר תום כהונתו כמושל, היה הייל לנשיא, ומאוחר יותר יושב ראש מועצת המנהלים של חברת הייל. הוא נסע ברחבי ארצות הברית כדי לקדם את תוצרת החלב של ויסקונסין. ג'וליוס הייל נפטר במילווקי ב-30 בנובמבר 1949 כתוצאה מהתקף לב, בגיל 73. הוא נטמן בפארק הזיכרון של ויסקונסין, בעיר ברוקפילד. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1751 ג'וליוס הייל באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'וליוס הייל באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'וליוס הייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Laud Milwaukee Jew for Effort in Settling 5-day Utility Strike". Jewish Daily Bulletin, July 4, 1934, p. 5.
קרב לוס אנג'לס

הקרב על לוס אנג'לס, הידוע גם בשם התקיפה האווירית הגדולה של לוס אנג'לס, הוא שם הניתן על ידי מקורות בני זמננו למתקפת שמועות בארצות הברית בעקבות החשש למתקפה של האימפריה היפנית ולמטח הארטילריה הנ"מ שלאחר מכן שהתרחש מסוף 24 בפברואר עד לתחילת 25 בפברואר 1942, מעל לוס אנג'לס, קליפורניה. התקרית התרחשה פחות משלושה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בתגובה להתקפת הפתע של הצי היפני הקיסרי על פרל הארבור, ויום אחד לאחר הפצצת אלווד ליד סנטה ברברה ב-23 בפברואר. תחילה, היעד של המטח האווירי נחשב מכוח תוקף מיפן, אך במסיבת עיתונאים זמן קצר לאחר מכן, שר חיל הים פרנק נוקס כינה את המתקפה לכאורה "אזעקת שווא". עיתונים של אותה תקופה פרסמו מספר דיווחים והשערות שכל הדבר הזה הוא "סיפור כיסוי" כדי להסתיר פלישה ממשית של מטוסי אויב. כאשר תיעדה התקרית בשנת 1949, זיהתה אגודת הארטילריה של צבא ארצות הברית בלון מטאורולוגי ששוגר בשעה 1:00 לפנות בוקר, כמי ש"גרם לכל הירי", והסיקה כי "ברגע שהירי התחיל, הדמיון יצר כל מיני מטרות בשמיים, וכולם הצטרפו". בשנת 1983, משרד ההיסטוריה של חיל האוויר האמריקני ייחס את האירוע למקרה של "עצבי מלחמה" שנגרם על ידי מטוס מזג אוויר שאבד והוחמר על ידי זיקוקים ופיצוצים תועים מסוללות סמוכות. כדוגמה לאי-כשירות, התקרית כונתה באופן לגלגני "קרב לוס אנג'לס" או "הפשיטה הגדולה על לוס אנג'לס". מדיה וקבצים בנושא קרב לוס אנג'לס בוויקישיתוף מה יש בזה? פרק 29: היום שבו הפציצו את לוס אנג'לס, סרטון בערוץ "רלוונט - מה יש בזה", באתר יוטיוב (אורך: 40:59) "The Battle of Los Angeles". Military Museum. נבדק ב-2015-11-06. Caughey, John; Caughey, LaRee (1977). Los Angeles: biography of a city. University of California Press. p. 364. ISBN 978-0-520-03410-5. great los angeles air raid. Farley, John E. (1998). Earthquake fears, predictions, and preparations in mid-America. Southern Illinois University Press. ISBN 978-0-8093-2201-5. נבדק ב-17 במאי 2010. {{cite book}}: (עזרה)
דה כהן (יוטיובר)

עידן כהן אטיאס (נולד ב-3 באוקטובר 2002), המכונה דה כהן (TheCohen) הוא יוטיובר, גיימר ויוצר תוכן ישראלי. כהן מעלה סרטונים ולייבים לערוץ היוטיוב שלו. נכון לאוגוסט 2024, בערוץ כ-600 אלף מנויים, הוא בעל כ-396 אלף עוקבים בטיקטוק ו-141 אלף עוקבים באינסטגרם. כהן נולד ב-3 באוקטובר 2002 וכיום מתגורר בגני תקווה ובטבריה. ב-27 באפריל 2022, התגייס לצה"ל לתפקיד אמן פעיל. כהן מקיים אורך חיים מסורתי. כהן החל את פעילותו ביוטיוב בינואר 2018, ופתח את הערוץ שלו בשם "The Cohen", עיקר הסרטונים שהעלה לערוץ בתחילת דרכו עסקו במשחק הווידאו פורטנייט. בשנת 2024, החל לשדר בערוצו את משחק הווידאו בראול סטארס. ב-27 ביולי 2022, כהן ערך משחק כדורסל נגד עמית פורטל (יוצר תוכן) מול כ-3,000 צופים בקהל, בהיכל הספורט "היכל קבוצת שלמה" שבחולון . באותה השנה, ב-21 וב-22 באוגוסט, הנחה ביחד עם היוטיובר מאסטר אוהד (Master Ohad) מופע בראול סטארס בשם "מנורה סטארס" בהיכל מנורה מבטחים והופיע מול כ-45 אלף צופים במספר הופעות. החל מ-21 באפריל 2024, השתתף מספר פעמים במופע בשם "בראול סטארס נגד פורטנייט"; במופע לקחו חלק יוצרי התוכן, היוטיוברים, הגיימרים והשחקנים – עידן תלם, קווין רובין ועוד יוצרי תוכן מפורסמים . המופעים במנורה סטארס, הם חלק נכבד מהחומרים של כהן בערוץ היוטיוב שלו. ליאת קציר, ‏"לא אפרסם משהו שאני לא מאמין בו. לא רוצה להיות צבוע", באתר ‏מאקו‏, 14 באוקטובר 2022 יואב מודעי, ‏מה גרם לאלפים להגיע לצפות במשחק 1 על 1?, באתר ערוץ הספורט, 28 ביולי 2022 עופר סקר‏, רבבות ילדים הסתערו השבוע על היכל מנורה. נועה קירל יכולה לחלום על כמויות כאלה, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2024 לפני גיל 21: עשו "סולד אאוט" 5 פעמים בהיכל, מופע 6 בפתח, באתר אייס, 18 באוגוסט 2024 בראול סטארס נגד פורטנייט – חול המועד פסח 2024, באתר קצת תרבות – הצגות והופעות, ‏11 במרץ 2024 על פי דף הסטטיסטיקה בערוץ דה כהן, כמעט שליש מהרשומים עלו בחודשיים האחרונים. כתוצאה מסרטוני בראול סטארס, ולייבים של בראול סטארס.
גבי לוי

גבריאל (גבי) לוי (נולד בשנת 1944) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס, שכיהן כשגריר ישראל באוסטרליה ובטורקיה. לוי נולד ב-1944 לחיים וקדן (לינדה) בעיר ברגמה, שבנפת איזמיר בטורקיה. בשנת 1949 עלתה משפחתו לישראל. גדל והתחנך בבית הספר העממי "הרצל" שביהוד, ומאוחר יותר עבר לפנימייה צבאית בסמוך לבית הספר הריאלי שבחיפה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים התגייס לשירות חובה בצה"ל. הוא עבר קורס קציני שריון, וחתם שנתיים וחצי נוספות בקבע. במסגרת שירותו הצבאי פיקד על פלוגת טנקים, ועד פרישתו הועלה לדרגת רב-סרן. הוא לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים. בשנת 1973 סיים את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון בחוגים למזרח תיכון וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן ניגש למבחני צוערים במשרד החוץ, אותן עבר בהצלחה. הוא החל את עבודתו כמזכיר בקונסוליית ישראל בג'מייקה. בשנת 1999 מונה לשגריר ישראל באוסטרליה. ב-4 בפברואר 2001 הוחלט להרחיב את תפקידו גם לונואטו ואיי שלמה. בשנת 2007 מונה לשגריר ישראל באנקרה, בירת טורקיה. ב-14 בנובמבר 2009 הותקף ביידוי ביצים בידי סטודנטים טורקים לאחר שהגיע להרצות בטרבזון חודש אחר כך ארגן אירוע עבור חגיגות יום העצמאות. אולם הכנס הוחרם על ידי נציגי טורקיה, ואף אחד לא הגיע אליו. לאחר המשט לעזה (2010), שכונה אחר-כך "משבר המרמרה", גורש לוי חזרה לישראל על ידי נשיא טורקיה, עבדוללה גול. בשנת 2014 הוזמן על ידי רג'פ טאיפ ארדואן לחנוך בית כנסת ששוקם על ידי ממשלת ארדואן בעיר הולדתו של לוי. גבי לוי – ביוגרפיה מינויים בשירות החוץ – החלטה מספר 2890 של הממשלה מיום 04.02.2001, משרד החוץ תיעוד מיוחד: שגריר ישראל בטורקיה הותקף במטח ביצים ארדואן תוקף: "מדיניות ישראל ביום הנכבה רוויה באלימות" איתמר אייכנר, השגריר שארדואן גירש הוזמן לחנוך בית כנסת, באתר ynet, 22 במאי 2014
דוד גרנית

דוד גרנית (6 ביוני 1945 – 19 בנובמבר 2003) היה דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בקפריסין וכשגריר ישראל בטורקיה. ב-13 ביוני 1973 התקבל למשרד החוץ. הוא החל את עבודתו כמתמחה מדיני בחטיבת ההדרכה של מבחני הצוערים. בין השנים 1975–1976 מונה לעוזר במחלקת ההסברה. החל משנת 1977 עבד בשגרירות ישראל באנקרה כמזכיר מדיני. בשנת 1980 עזב את התפקיד לטובת ניהול מדור התביעות באגף היועץ המשפטי של משרד החוץ. בין השנים 1981–1983 מונה לעוזר ראשי בלשכת מנכ"ל המשרד. בשנת 1984 שב לתפקידו כמזכיר מדיני, הפעם בקונסוליית ישראל בניו יורק שבארצות הברית. את המשרה הזו מילא עד 1985, כשקודם להיות יועץ מדיני במשלחת הדיפלומטית של ישראל לאומות המאוחדות. בשנת 1986 התמנה סגן מנהל מחלקת מצרים באשף שלום והמזרח התיכון. ב-1988 עזב את האגף, והחל את תפקידו כיועץ מדיני במחלקת דרום אסיה באגף אסיה והפאסיפיק. בשנת 1992 מונה לשגריר ישראל בקפריסין. בשנת 1993 עבר לכהן כשגריר ישראל בטורקיה, וב-1995 תפקידו הואמן גם על טורקמניסטן. בשנת 1995 עזב את תפקידו כשגריר, ומונה ליועץ מדיני בכיר בלשכת סגן שר החוץ. עד שנת 2001 היה מנהל מחלקת אירופה 3 באגף אירופה המערבית. לאחר מכן מונה לשגריר לא-תושב בסלובקיה, סלובניה וקרואטיה. בשנת 2003 מונה לסמנכ"ל ארב"ל (ארגונים בין-לאומיים). נפטר ב-19 בנובמבר 2003. משרד החוץ, דוד גרנית, ‏30 ביולי 2020 Former Israeli Ambassadors that served in RoC, שגרירות ישראל בניקוסיה
נשר הברזל 2

נשר הברזל 2 (באנגלית: Iron Eagle II) הוא סרט פעולה משנת 1988 בבימויו של סידני ג'יי פיורי. זהו סרט המשך לסרט "נשר הברזל" משנת 1986. בתחילת הסרט טייסי חיל האוויר האמריקני דאג "ת'אמפר" מאסטרס ומאט "קוברה" קופר טסים בטעות לתוך המרחב האווירי של ברית המועצות והדבר מוביל לקרב אווירי שמסתיים בכך שהמטוס של דאג מופל על ידי המטוס הסובייטי. בהמשך מתקבל מידע מודיעיני קריטי בארצות הברית לפיו מדינה מזרח תיכונית מסוימת רכשה נשק גרעיני והיא מתכוונת להשתמש בו הן נגד ארצות הברית והן נגד ברית המועצות. בתגובה לאיום מתוכנן מבצע צבאי משותף חסר תקדים במסגרתו טייסי קרב אמריקאים וסובייטים יאחדו כוחות על מנת למנוע מאותה המדינה המזרח תיכונית לשגר את הטילים הגרעיניים. זו מתגלה כמשימה לא פשוטה בכלל, במיוחד לאחר שמאט מגלה שהטייס הסובייטי יורי לבנוב אשר לוקח חלק במשימה היה זה שהפיל את המטוס של דאג. למרות הקשיים השונים באימונים הטייסים האמריקאים והסובייטיים לומדים בהדרגה לסמוך זה על זה ולעבוד יחד. במהלך המשימה, מטוסי ה-F-16 ומטוסי ה-MiG מצליחים להשמיד את המתחם הגרעיני ולמנוע שיגור של ראש נפץ גרעיני. הסרט הופק על ידי חברת Carolco Pictures והופץ על ידי סרטי טריסטאר. את הסרט ביים סידני ג'יי פיורי, אשר ביים גם את הסרט הקודם בסדרת סרטי נשר הברזל. צילומי הסרט התקיימו בעיקר בישראל, וצילומי הטיסות של מטוסי הקרב צולמו עם מטוסים צבאיים אמיתיים של חיל האוויר הישראלי. לואי גוסט ג'וניור בתפקיד הגנרל צ'ארלס "צ'פי" סינקלייר מארק האמפרי בתפקיד קפטן מאט "קוברה" קופר סטיוארט מרגולין בתפקיד גנרל סטילמור מורי צ'ייקין בתפקיד הסמל נוויל דאונס אלן סקארף בתפקיד קולונל ורדובסקי שרון ברנדון בתפקיד ולרי זוייניקו קולם פיור בתפקיד לוטננט יורי לבנוב קלארק ג'ונסון בתפקיד קפטן ריצ'י גרייבס "נשר הברזל 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נשר הברזל 2", באתר נטפליקס "נשר הברזל 2", באתר AllMovie (באנגלית) "נשר הברזל 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נשר הברזל 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נשר הברזל 2", באתר אידיבי "נשר הברזל 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מגדל בלפרון

מגדל בלפרון (באנגלית: Balfron Tower) הוא בניין דירות בן 27 קומות, המצוי בשכונת פופלר של רובע טאוור האמלטס שבלונדון. המבנה מהווה חלק מאחוזת בראופילד (Brownfield estate) שבקרבת מנהרת בלקוול. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארנו גולדפינגר, והוא דומה ביותר למבנה מאוחר יותר שתכנן גולדפינגר - מגדל טרליק. המבנה בנוי בסגנון האדריכלות הברוטליסטי שהיה נפוץ בלונדון בשנות ה-60 של המאה ה-20. מגדל בלפרון (כמו גם מגדל טרליק) נחשב על ידי רבים לאחד מהמכוערים שבמבני העיר לונדון. גולדפינגר כה אהב את הבניין עד שעבר להתוגרר בדירה 130 בקומה ה-26 בשנת 1968. הוא התגורר בדירה חודשיים עד שהושכרה על ידי בעלי הבניין. גולדפינגר עיצב את בית קארדייל ובית גלנקרי הסמוכים בסגנון התואם את סגנון הבנייה של מגדל בלפרון. גובהו של המגדל 84 מטרים ובו 146 דירות. מעליות הבניין מצויות במגדל נפרד ושבעה מסדרונות מקשרים כל קומה שלישית במגדל המעליות אל הבניין. שתי הקומות שאינן מקושרות אל מגדל המעלית מקושרות אל מסדרון הקישור באמצעות מדרגות פנימיות. כך לדוגמה, הקומה ה-12 במגדל המעליות מקושרת למגדל הדירות. על מנת להגיע לקומות 11 ו-13 יש לרדת או לעלות מהמעליות בקומה 12. במבנה אין רק דירות מגורים, אלא גם חללים משותפים, כמו חדרי כביסה, חדרים לחוגים ולמוזיקה, וגן ילדים וחנויות במבנה צמוד. בשנת 1998 הוכרז המבנה כמבנה בעל חשיבות ארכיטקטונית שיש לשמרו. גורדי שחקים בלונדון מדיה וקבצים בנושא מגדל בלפרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל בלפרון מידע על המבנה סיבוב במגדל בלפרון בלונדון בתכנון ארנו גולדפינגר וב-AA בבלוג "חלון אחורי" של מיכאל יעקובסון