laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלמודולין

קלמודולין (Calmodulin) הוא חלבון המצוי בתאים אאוקריוטים, ושייך לאחת משתי המשפחות העיקריות של חלבונים קושרי סידן, הנקראת EF-hand (המשפחה השנייה נקראת annexins). חלבונים אלה פועלים תוך שינוי קונפורמציה בקשירת יוני סידן. השינויים המבניים משפעלים חלבונים תאיים נוספים אשר מעורבים בתגובות שונות בתא. קלמודולין משמש כמתווך סיגנלים של יוני סידן בתהליכים שונים כגון: מטבוליזם, דלקות, אפופטוזה, התכווצות שרירים, זיכרון בטווח קצר וארוך, התפתחות עצבים ועוד. בשנת 1980 החוקר ווטרסון (Watterson) דיווח לראשונה על רצף חומצות האמינו המלא של קלמודולין. התקדמות זו חלה לאחר שבשנות ה-70, עשו כרומטוגרפיה של קלמודולין, אשר הובילה להצלחה בבידוד וניקוי של חלבונים קושרי קלמודולין והבנת המכניזם של קלמודולין. קלמודולין הוא אחד החלבונים השמורים ביותר באאוקריוטים (כלומר רצף חומצות האמינו שלהם כמעט ולא עבר שינויים לאורך האבולוציה). למרות קיום כמויות רבות וארגון שונה של גנים של קלמודולין במינים השונים, גנים אלו מקודדים רצפי חומצות אמינו זהים לרוב. המבנה השמור יכול לרמוז לנו על חשיבותו וחיוניותו כמעביר סיגנלים של סידן. קלמודולין הוא חלבון קטן וחומצי המורכב מ-148 חומצות אמינו. קיפול החלבון יוצר ארבעה מתחמים), אשר בכל מתחם יש אתר קישור ליון סידן (כלומר, קישור של עד ארבעה יוני סידן לכל חלבון). לקלמודולין יש ארבעה מבני EF-hand, המאופיינים במוטיב של הליקס-לולאה-הליקס (helix-loop-helix), ומסודרים בשני אזורים גלובולרים נפרדים. שני אתרים נמצאים בקצה הקרבוקסילי ושניים אחרים בקצה האמיני. בכל EF-hand מצוי אתר קישור אחד. קשירת הסידן לחלבון היא קואופרטיבית. קלמודולין מהווה למעשה סמן של רמת הסידן בציטופלסמה. עם כניסת הסידן, קשירת הסידן לקלמודולין היא קואופרטיבית. בעקבות הקישור, קלמודולין משנה קונפורמציה, ולאחר שינוי זה הקומפלקס סידן-קלמודולין (ידוע כקלציום-קלמודולין) משמש כאפקטור המשפיע על פעילות חלבונים. כך, לדוגמה, הקומפלקס סידן-קלמודולין משפעל פעילות קינאזות כמו CaM-קינאז.
ארמון הולירוד

ארמון בית הולירוד (באנגלית: Palace of Holyroodhouse) או בקיצור ארמון הולירוד (Holyrood Palace) הוא ארמון מלכותי בריטי. הארמון נמצא באדינבורו שבסקוטלנד בקצהו התחתון של המייל המלכותי. הארמון היה במקורו מנזר שנוסד על ידי המלך דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד, בשנת 1128. המנזר שימש אתר ההכתרה של מלכי סקוטלנד ואתר טקסי הנישואים המלכותיים במשך השנים. גגו של המנזר התמוטט במאה ה-18 ולא שוקם. החל מהמאה ה-15 פעל צפונית למנזר בית הארחה - במקום בו עומד כיום הארמון. מלכי סקוטלנד נהגו להתגורר בבית הארחה זה בימי הביניים, ובסוף המאה ה-15 רכשו את בית ההארחה לשימושם. המלך ג'יימס השני שנולד בשנת 1430 בהולירוד הפך את המבנה לארמון מלכותי, הוכתר בו, התגורר בו, ואף נקבר במנזר. בין השנים 1498–1501 הרס המלך ג'יימס הרביעי את המבנה ובנה את מבנה הארמון הקבוע ממערבית למנזר. ג'יימס החמישי הוסיף לארמון אגפים בשנים 1528 ו-1536, ובהם המגדל הצפון-מערבי הקיים עד ימינו. במגדל זה התגוררה מרי הראשונה המכונה "מרי מלכת הסקוטים". החל משנת 1603, כאשר המלך ג'יימס השישי, מלך סקוטלנד, הפך להיות המלך ג'יימס הראשון מלך אנגליה ועבר ללונדון, ועד מלכותו של המלך ג'ורג' הרביעי בין השנים 1820–1830, כמעט ולא נעשה שימוש בארמון, אך הוא נותר בבעלות בית המלוכה. בשנת 1650, בעת ביקורו של אוליבר קרומוול בארמון, עלה הארמון באש (לא ברור אם האש הוצתה או מדובר היה בתאונה). קרומוול הורה על שיפוצו, אולם המבנים שבנה נהרסו על ידי המלך צ'ארלס השני אשר שיקם את הארמון בין השנים 1671–1679 בהתאם לתוכניות האדריכל סר ויליאם ברוס, ומבנה זה שרד עד ימינו. המלך ג'יימס השני (ג'יימס השביעי של סקוטלנד) התגורר במבנה בין השנים 1679–1682 במהלך המשבר הפוליטי של שנים אלה. צ'ארלס אדוארד סטיוארט, המכונה "הנסיך היפה צ'ארלי" (Bonnie Prince Charlie), התגורר בארמון במשך מספר שבועות בשנת 1745 במהלך המרד היעקוביטי. לאחר המהפכה הצרפתית הרשה המלך ג'ורג' השלישי לפליטי בית המלוכה הצרפתי לגור בארמון, והתגורר בו אחיו הצעיר של המלך הצרפתי לואי השישה עשר. בתקופתנו, מתגורר בארמון המלך צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת כאשר הוא מבקר בסקוטלנד לרגל אירועים רשמיים, למשך שבוע לפחות מדי שנה, בדרך כלל בחודשי הקיץ. אחת מארבע מסיבות הגן המלכותיות בכל שנה נערכת בארמון הולירוד בשבוע זה. כאשר המלך נופש בסקוטלנד הוא מתגורר בטירת בלמורל. מאז הקמת הפרלמנט הסקוטי בשנת 1999, הארמון משמש גם למינויו של ראש השרים הסקוטי על ידי המלך. בשנים אלה גם הועלו רעיונות שהארמון ישמש למגורי קבע של אחד מבני המשפחה המלכותית - הנסיכה אן, כנציגי קבע של המלכה בסקוטלנד. מדיה וקבצים בנושא ארמון הולירוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון הולירוד אתר האינטרנט הרשמי של ארמון הולירוד (באנגלית)
מסדר האחיות ציון

האחיות ציון הוא מסדר נזירוֹת חובק עולם שהוקם על ידי האחים תאודור ואלפונס רטיסבון ב-1843. אלפונס רטיסבון, יהודי עשיר משטרסבורג שבחבל אלזס בצרפת, טען שחווה התגלות דתית יוצאת דופן שבעקבותיה התנצר והפך לכומר ישועי. יחד עם אחיו תאודור, שהתנצר לפניו, הקים מסדר נזירוֹת חובק עולם שנקרא האחיות ציון. בישראל הקימו השניים את מנזר האחיות ציון בעין כרם ובו בית יתומות, מנזר האחיות ציון בעיר העתיקה בירושלים ובית ספר מקצועי לבנים בניין רטיסבון ברחוב שמואל הנגיד שבמרכז ירושלים. כל המוסדות הללו נוהלו ותוחזקו בידי נזירים ונזירות. אתר האינטרנט הרשמי של מסדר האחיות ציון ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלוקוז 6-פוספטאז

גלוקוז 6-פוספטאז הוא אנזים המשתתף במסלול הגלוקונאוגנזה (מסלול מטבולי בו נוצרת מולקולת גלוקוז מפחמימות קטנות יותר, תוך השקעת אנרגיה). אנזים זה מזרז את ריאקצית ההידרוליזה של הפוספט מגלוקוז-6-פוספט. תגובה זו מאפשרת את יציאת הגלוקוז מהתאים (בעיקר תאי כבד) באמצעות נשא גלוקוז למחזור הדם, ובכך מגדילה את כמות הגלוקוז החופשי בדם. גלוקוז 6-פוספטאז מבוטא בכליה ובכבד ומעורב בתפקיד איברים אלו בשמירת ההומאוסטזיס של גלוקוז. הוא ממוקם על הממברנה הפנימית של הרשתית תוך-פלזמית (רתיקולום אנדופלסמתי) בכבד ובכליה. המוח והשרירים אינם מכילים גלוקוז 6-פוספטאז וכתוצאה מכך מרבית מולקולות הגלוקוז-6-פוספט הנמצאות בתאים אלה מנוצל להפקת ATP באמצעות מסלול הגליקוליזה. החוקרים סורהולט (Surholt) ונושלאם (Newsholme) טוענים כי ניתן למצוא פעילות של גלוקוז 6-פוספטאז גם במגוון רחב של שרירים בממלכת החי, אך טענה זאת מצויה במחלוקת. מחסור בגלוקוז 6-פוספטאז כתוצאה מפגם גנטי מאפיין את מחלת פון-גירקה (von Gierke's disease), הגורמת לאגירת יתר של גליקוגן בכבד ובכליות. גלוקוז גלוקוז-6-פוספט גלוקונאוגנזה מדיה וקבצים בנושא גלוקוז 6-פוספטאז בוויקישיתוף
גלוקוז-6-פוספט

גלוקוז-6-פוספט היא נגזרת של הסוכר גלוקוז המכילה קבוצת פוספט על פחמן מספר 6. מטבוליט זה נפוץ מאוד בתאים כיוון שהרוב הגדול של הגלוקוז שנכנס לתאים עובר זרחון בצורה זו. קיימים מספר מסלולים מטבוליים בתא המנצלים גלוקוז 6-פוספט; השניים העיקריים הם הגליקוליזה ומסלול הפנטוז פוספט. בנוסף למסלולים אלו, גלוקוז-6-פוספט יכול להיארז כמקור אחסון בתור גליקוגן (בתאים אנימליים) או כתאית (בצמחים). הגליקוגן נפוץ בכבד ובשרירים בצורת אצל מרבית בעלי החיים הרב תאיים. בשאר האורגניזמים אחסון תאית או גליקוגן מתבצע באברונים תוך-תאיים. בתוך התא גלוקוז-6-פוספט נוצר על ידי זרחון של מולקולת גלוקוז בפחמן מס 6. פעולה זו מזורזת, ברוב התאים, על ידי האנזים הקסוקינאז. בבעלי חיים מפותחים יותר פועל האנזים גלוקוקינאז בתאים מסוימים, בדרך כלל בתאי הכבד. בריאקציה זו נצרכת מולקולת ATP אחת. הסיבה העיקרית לזרחון זה היא כדי למנוע דיפוזיה של גלוקוז מהתא דרך הממברנה או דרך נשאי גלוקוז. פירוק הפולימר גליקוגן ליחידות גלוקוז-1-פוספט, על ידי האנזים גליקוגן פוספורילאז בתהליך הגליקוגנאוליזה (glycogenolysis), ממשיך בדרך כלל ליצירה של גלוקוז-6-פוספט בתגובה אותה מזרז האנזים פוספוגלוקומוטאז. כעת ניתן להשתמש בגלוקוז-6-פוספט לתהליך הגליקוליזה או לשחרר את קבוצת הפוספט מגלוקוז-6-פוספט לקבלת סוכר גלוקוז חופשי היכולה לעבור את הממברנה ולצאת אל מחזור הדם. ערך מורחב – מסלול הפנטוז פוספט כאשר יחס +NADP ל- NADPH עולה (ירידה בכוח המחזר בתא) גלוקוז 6-פוספט עובר חימצון (תוך חיזור +NAD ל- NADH). תגובה הפיכה זו היא השלב ההתחלתי של מסלול הפנטוז-פוספט שמייצר את הקופקטור NADPH ואת ריבולוז-5-פוספט שהוא מקור פחמן לייצור מולקולות אחרות. תהליך זה מתרחש גם כאשר הגוף זקוק לנוקלואיטידים לשם בנייה ויצירת דנ"א. ערך מורחב – גליקוליזה כאשר הגוף זקוק לאנרגיה או לשלד פחממני לצורך סינתזה, גלוקוז-6-פוספט נכנס למסלול הגליקוליזה, שם הוא נהפך, בתחילה, לפרוקטוז-6-פוספט על ידי האנזים פוספוגלוקוז איזומרז. בתום התהליך הקטבולי מופקות מולקולות ATP (רווח באנרגיה). ערך מורחב – גליקוגן כאשר רמת הגלוקוז בדם גבוהה, הגוף מאחסן את הגלוקוז העודף כגליקוגן. גלוקוז-6-פוספט עוברת איזומריזציה על ידי האנזים פוספוגלוקומוטאז לגלוקוז-1-פוספט וממולקולה זו, ביחד עם uridine triphosphate (UTP), מתקבל UDP-גלוקוז. לאחר מכן, האנזים גליקוגן סינטאז, מוסיף את יחידת הגלוקוז של UDP-גלוקוז לשרשרת גדלה של גליקוגן. כאשר רמת הגלוקוז בדם נמוכה, גליקוגן סינטאז מעוכב באמצעות זרחונו על ידי פרוטאין קינאז, ובניית המאגר מעוכבת. ערך מורחב – גלוקונאוגנזה במסלול הגלוקונאוגנזה, המתרחש בכבד ובכליות גלוקוז-6-פוספט הוא המטבוליט האחרון לפני גלוקוז. במידה והמסלול ממשיך לאגירת גלוקוז הפוספט אינו מוסר אלא עובר איזומריזציה לעמדה 1 (ראו: אחסון כגליקוגן, בערך זה). במידה והגוף נמצא בתנאי הרעבה הגלוקוז מיועד להפרשה למחזור הדם. במקרה זה האנזים גלוקוז 6-פוספטאז מסיר את הפוספט בריאקצית הידרוליזה והגלוקוז משתחרר למחזור הדם. גלוקוז גלוקוז-1-פוספט גליקוגן גליקוליזה מסלול הפנטוז-פוספט מדיה וקבצים בנושא גלוקוז-6-פוספט בוויקישיתוף
חיים גיל

האם התכוונתם ל... חיים גיל (שדרן) – שדרן חדשות ורדיו חיים גיל (במאי) – במאי טלוויזיה
פהר אדמן

פהר ויקטור אדמן (בשוודית: Pehr Victor Edman‏; 14 באפריל 1916 – 19 במרץ 1977) היה ביוכימאי שוודי. פיתח שיטה לרצף חלבונים: דגרדצית אדמן. אדמן נולד בסטוקהולם שבשוודיה, למשפחה של עורכי דין. ב-1935 התחיל ללמוד רפואה במכון קרוליניסקה ושם התחיל להתעניין במחקר. לאחר שסיים הוא נשאר במכון ועבד במעבדתו של פרופסור אריק יורפס ובמקביל החל ללמוד באופן עצמאי כימיה אורגנית. המחקר נקטע בעקבות מלחמת העולם השנייה, הוא גויס לתקופה ארוכה לחיל הרפואה של הצבא השוודי. ב-1946, לאחר המלחמה, הוא קיבל את התואר שלו ברפואה. במחקרו החל לעבוד בניקוי ואפיון חלבון אנגיוטנסין מדם של שור, כולל חקר על הפרין וסקרטין, שהיו תחומי עניינו של פרופסור יורפס. בשלב זה בחייו הוא החל להתעניין במחקר באופן עצמאי. ב-1947 הוענקה לו קצבה לנסיעה לשנה לארצות הברית למכון רוקפלר למחקר רפואי. עבודתו עם אנגיוטנסין גרמה לו להבין שכדי ללמוד באופן מעמיק יותר על תפקוד חלבונים, הכרחי להכיר את סדר חומצות האמינו. ב-1950 הוא חזר לשוודיה ופרסם לראשונה את שיטתו לקביעת רצף החלבון שנקראת היום על שמו, ריצוף חלבונים בשיטת אדמן. לאורך כל חייו הוא המשיך לנסות ולשפר את שיטתו כדי שתאפשר זיהוי של מקטעים ארוכים יותר עם מספר מועט ככל האפשר של דגימות. ב-1957 עבר לאוסטרליה כדי לנהל את בית הספר לרפואה סיינט וינסנט. ב-1967 פיתח ביחד עוזרו, ג'פרי בג, מכשיר המשמש לקביעת סדרן של חומצות אמינו בחלבונים. המכשיר נקרא "Sequenator". ב-1972 עבר לגרמניה למכון מקס פלאנק לביוכימיה, שליד מינכן. הוא עבד עם אשתו השנייה, אגנס הנשן, שעבדה עם שיטת אדמן כדי לרצף את מבנה החלבון פיברין. ב-1977 נפטר אדמן עקב גידול במוחו. מדיה וקבצים בנושא פהר אדמן בוויקישיתוף
שווה

האם התכוונתם ל... שָׁוֶוה - יחס השוויון. שֶׁוֶוה (Chevet) באדריכלות כנסיות - אפסיס שסביבו זר קפלות. הירוהיטו – קיסר יפן המכונה ביפן שוֹוַה תקופת שווה – תקופת שלטונו של הירוהיטו בהיסטוריה של יפן יצחק שווה – פרופסור ישראלי לפיזיקה גרעינית.
טירת בלמורל

טירת בלמורל (באנגלית: Balmoral Castle) היא טירה גדולה שנבנתה על ידי המלכה ויקטוריה בסקוטלנד על גדות נהר די במחוז אברדינשייר. המבנה משמש מקום מגורי הקיץ של המלך צ'ארלס השלישי, שמתגורר בה כל שנה במשך 12 שבועות מחודש אוגוסט עד אוקטובר. שטח האחוזה 243 קמ"ר, ונמצאים בה שני כפרים קטנים, בהם מתגורר צוות המשרתים והשומרים של הטירה. אחוזת בלמורל נבנתה על ידי סר ויליאם דרומונד כבית עבור משפחתו בשנת 1390. דרומונד רכש את שטח האחוזה מהמלך הסקוטי רוברט השני (1371–1390), שהשתמש בשטחי האחוזה לצייד. משפחת דרומונד מכרה את האחוזה לאלכסנדר גורדון, בנו של רוזן האנטלי, במאה ה-15, והאחוזה נותרה בידי משפחתו עד 1662 עת נמכרה לשבט פארקוהארסון מאינוורי. ב-1798 נמכרה האחוזה לג'יימס דאפ, הרוזן השני מפייפ. ב-1848 הושכרה האחוזה למלכה ויקטוריה ולנסיך אלברט שראו אותה בציור של ג'יימס גיילס. הם נהנו משהותם בה, ורכשו אותה תמורת 30,000 ליש"ט. לאחר רכישתה החל הנסיך אלברט לתכנן את הרחבתה לארמון מלכותי, זאת בהשפעה ניכרת של הסגנון הברוניאלי הסקוטי. העבודות הסתיימו בשנת 1856, ולבית האחוזה המשופץ והמורחב נוספו כ-100 מבנים הסובבים את הטירה עצמה. ב-8 בספטמבר 2022 הלכה לעולמה אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת בזמן ששהתה בטירה, משם גם יצא ארון קבורתה במסע עד ללונדון, שם התקיימה הלווייתה של המלכה. המלכה אליזבת שהתה בטירת בלמורל כשהגיעה הידיעה על מותה של הנסיכה דיאנה. בסרט "המלכה" דנה המלכה עם טוני בלייר בסידורי הלוויה בעת שהותה בטירה. טירת בלמורל מופיעה במספר פרקים בסדרה "הכתר" של חברת נטפליקס. מדיה וקבצים בנושא טירת בלמורל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת בלמורל אתר האינטרנט הרשמי של טירת בלמורל (באנגלית) מידע על הטירה באתר About.com טירת בלמורל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ynet והסוכנויות, ארון המלכה אליזבת יצא מהטירה בסקוטלנד, בדרך הארוכה ללונדון, באתר ynet, 11 בספטמבר 2022
די (סקוטלנד)

הנהר די (באנגלית: Dee; בגאלית סקוטית: Dhè) הוא נהר באורך 140 ק"מ הזורם בצפון סקוטלנד במחוז אברדינשייר. הנהר נשפך אל הים הצפוני. הנהר זורם לתוך תעלת העיר אברדין שנחפרה בשנת 1872 על מנת להגדיל את הנמל של העיר. אזור הנהר הנמצא מערבית לנהר די נקרא "רויאל דיסייד" (Royal Deeside, "צד די המלכותי") בשל טירת בלמורל הנמצאת בסמוך לנהר. חלקו המערבי של הנהר כולל מקורותיו שוכנים ברכס ההרים והפארק הלאומי קיירנגורמס. נהר זה הוא אחד משלושה נהרות בשם די הנמצאים בבריטניה. הנהר פופולרי בקרב דייגים, והוא אחד מאתרי דיג הסלמון המפורסמים בעולם. מדיה וקבצים בנושא די בוויקישיתוף די, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רויאל דיסייד, באתר visitscotland.com דיג בנהר די ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סקוטלנד ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
די

האם התכוונתם ל... D – האות הרביעית באלפבית הלטיני די (סקוטלנד) – נהר הזורם בצפון סקוטלנד די (ויילס) – נהר הזורם בצפון ויילס די (סין) D (שפת תכנות) דיי (פירושונים) דאי (פירושונים)
אנול

אנולים (באנגלית ביחיד: Enol) הם קבוצה של תרכובות אורגניות. מונח מדעי יותר הוא אַלקֵנול (Alkenol), אך השימוש בו לא נפוץ. המילים אנול ואלקנול הן חיבור של "אלקֵן" (או רק "אֵן", הסיומת המשמשת לציון אלקנים—פחמימנים בעלי קשר קוולנטי כפול), ו"אלכוהול" (כוהל); ואכן, כל האנולים מכילים קשר קוולנטי כפול בין שני אטומי פחמן, ולצידו קבוצת הידרוקסיל (OH), הקבוצה הפונקציונלית המאפיינת את הכוהלים. מבנה זה מגדיר את האנולים כנגזרות של וינילים; אנול נטול קבוצת הידרוקסיל הוא ויניל. האנולים הם למעשה איזומרים של קטונים או אלדהידים. הקשר הכפול המצוי בשתי קבוצות חומרים אלו נמצא לעיתים בין פחמן לפחמן, כשאחד מהם קשור לקבוצת הידרוקסיל, ולעיתים בין אחד הפחמנים ובין אטום החמצן. שיווי המשקל בין שני המצבים נקרא טאוטומריית קטו-אנול. האנול בדרך כלל אינו יציב, ומשתנה במהירות לצורת הקטו. מדיה וקבצים בנושא אנול בוויקישיתוף
אלדול

אלדולים (באנגלית ביחיד: Aldol) הם קבוצה של תרכובות אורגניות. המילה אלדול היא חיבור של המילים אלדהיד ואלכוהול (כוהל); ואכן, כל האלדולים מכילים שתי קבוצות פונקציונליות - זאת של האלדהידים (CHO) וזאת של הכוהלים (OH, קבוצת הידרוקסיל). אלדולים נוצרים כשקטון מגיב עם קטון אחר או עם אלדהיד, או כשאלדהיד מגיב עם אלדהיד. התגובה נקראת תגובת אלדול, וחשיבותה בכימיה האורגנית גדולה, שכן היא אחת הדרכים המעטות בה ניתן ליצור קשרי פחמן-פחמן, כלומר - לחבר שתי מולקולות קטנות למולקולה אחת גדולה. התגובה מכונה תגובת אלדול מוצלבת כששני המגיבים אינם זהים (למשל, תגובה בין האלדהיד מתנל (פורמלין) והקטון פרופנון (אצטון)). מדיה וקבצים בנושא אלדול בוויקישיתוף
חבל הסאר

חבל הסאר (זארלנד; בגרמנית: Saarland) הגובל בצרפת מדרום וממערב, בלוקסמבורג ממערב ובריינלנד-פפאלץ מצפון, הוא אחד מ-16 המדינות המהוות את גרמניה. חוץ משלוש ערי-המדינה הגרמניות (ברמן, המבורג וברלין) זוהי המדינה הקטנה ביותר בשטחה. רק ברמן קטנה ממנה גם באוכלוסייה. בחבל הסאר חיו בשנת 2005 1.06 מיליון תושבים על פני שטח של 2,569 קמ"ר. שיעור הנוצרים הקתולים בחבל הסאר הוא הגבוה בגרמניה: 74%. שיעור הפרוטסטנטים הוא 21% בלבד. בירת המדינה והעיר הגדולה בה היא זארבריקן, בת 185,000 תושבים. נהר הסאר, יובלו של נהר המוֹזֵל (שהוא בעצמו יובל של הריין), חוצה את המדינה ומעניק לה את שמה. חבל הסאר, השוכן בקצה המערבי של גרמניה, חוצץ בין גרמניה וצרפת. מיקומו הפך אותו במשך שנים ארוכות לזירת מאבק בין שתי המדינות. רוב הזמן היה החבל בשליטת גרמניה, אך השפעה צרפתית הייתה תמיד ניכרת. החבל היה תחת שליטה צרפתית פעמיים, אחרי כל אחת ממלחמות העולם. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה האזור תחת משטר כיבוש צרפתי כטריטוריה עצמאית. בינואר 1935 נערך משאל עם על עתידו של החבל, בהתאם לחוזה ורסאי; לפני ההצבעה ביצעו תומכי הנאצים פעולות אלימות וטרור כנגד המתנגדים להחזרת החבל לגרמניה, ובהשפעת האלימות הושג רוב בעד העברת השליטה בחבל לגרמניה הנאצית. אוצרות הטבע באזור שימשו את היטלר בתיעושה ובחימושה של גרמניה. לאחר מלחמת העולם השנייה נשאר החבל (כאוטונומיה) תחת שלטון צרפתי במשך 12 שנים, עד ל-1957, אז שוב הוחזר החבל לגרמניה לאחר משאל עם. ההשפעה הצרפתית ניכרת בשמה של העיר השלישית בגודלה במדינה: זארלואי (Saarlouis), שנקראה כך כמחווה למלך צרפת. בזמן שלטון הנאצים שונה שמה לזארלאוטרן (Saarlautern); שמה הישן הוחזר לה עם תום מלחמת העולם השנייה. החל מ-25 באפריל 2022 ראש ממשלת חבל הסאר היא אנקה רלינגר מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. קודמה בתפקיד היה טוביאס הנס מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית. ראש הממשלה לשנים 1999–2011, פטר מילר, קיבל ב־2003 בברלין את פרס "ראש הממשלה של השנה", לאחר שחבל הסאר הוכרז לפי סקרים ומחקרים כמדינה הדינמית ביותר מבחינה כלכלית בגרמניה של תחילת המילניום השלישי. שיעור האבטלה בחבל הסאר (11%) נמוך מעט מהממוצע הגרמני. בחבל הסאר פועלת תנועה בדלנית מעוטת השפעה הקוראת לעצמאות החבל. דגל חבל הסאר סמל חבל הסאר מתקפת הסאר הפרוטקטורט של הסאר טריטורית אגן הסאר חבל הסאר במשחקים האולימפיים אזורי הכיבוש בגרמניה נבחרת סארלנד בכדורגל מדינות גרמניה מדיה וקבצים בנושא חבל הסאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חבל הסאר (בגרמנית ובצרפתית) חבל הסאר, ברשת החברתית פייסבוק חבל הסאר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חבל הסאר, ברשת החברתית אינסטגרם חבל הסאר, סרטונים בערוץ היוטיוב חבל הסאר, באתר פליקר חבל הסאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "מסעות בזמן- משלום למלחמה ולשואה" ד"ר קציאה טביביאן עמוד 139. הוצאת מט"ח 2009
אולימפיאקוס (אגודה)

אולימפיאקוס, מועדון ידידי פיראוס (ביוונית: Ολυμπιακός Σύνδεσμος Φιλάθλων Πειραιώς) או בקיצור אולימפיאקוס הוא מועדון רב-ספורט יווני הממוקם בעיר הנמל פיראוס, אתונה הנחשב למועדון הספורט האהוד ביותר במדינה. למועדון ישנם 17 מחלקות ספורט בכללן כדורגל, כדורסל, כדורעף, פולו מים, שחייה ועוד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המועדון הוקם ב-10 במרץ 1925 בנמל פיראוס כאשר שתי קבוצות כדורגל ותיקות, "מועדון הספורט והכדורגל של פיראוס" ו"מועדון אוהדי הכדורגל של פיראוס", החליטו להקים מועדון חדש בשם "מועדון אולימפיאקוס של פיראוס". שם המועדון שואב השראה מהמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה, וחזון המייסדים היה ליישם את ערכי המשחקים האולימפיים בקבוצות הספורט השונות שיקימו חברי האגודה. ערך מורחב – אולימפיאקוס (כדורגל) אליפויות יוון: 47 1931, 1933, 1934, 1936, 1937, 1938, 1947, 1948, 1951, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1959, 1966, 1967, 1973, 1974, 1975, 1980, 1981, 1982, 1983, 1987, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2020, 2022 הגביע היווני:28 1947, 1951, 1952, 1953, 1954, 1957, 1958, 1959, 1960, 1961, 1963, 1965, 1968, 1971, 1973, 1975, 1981, 1990, 1992, 1999, 2005, 2006, 2008, 2009, 2012, 2013, 2015, 2020 הסופר קאפ היווני: 4 1987, 1992, 2007, 1980 גביע הבלקן: 1 1963 דאבלים: 18 1947, 1951, 1954, 1957, 1958, 1959, 1973, 1975, 1981, 1999, 2005, 2006, 2008, 2009, 2012, 2013, 2015, 2020 ערך מורחב – אולימפיאקוס (כדורסל) אליפויות יוון: 14 1949, 1960, 1976, 1978, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2012, 2015, 2016, 2022, 2023 הגביע היווני: 12 1976, 1977, 1978, 1980, 1994, 1997, 2002, 2010, 2011, 2022, 2023, 2024 הליגה האירופית: 1 1997 דאבל (יורוליג): 3 1997, 2012, 2013 דאבל (גביע יווני): 5 1976, 1978, 1994, 1997, 2022 הכתר המשולש: 1 1997 מדיה וקבצים בנושא אולימפיאקוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאקוס (ביוונית מודרנית, באנגלית ובאיטלקית) אולימפיאקוס, ברשת החברתית פייסבוק אולימפיאקוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אולימפיאקוס, ברשת החברתית אינסטגרם אולימפיאקוס, ברשת החברתית טיקטוק אולימפיאקוס, סרטונים בערוץ היוטיוב ֻ
פורין (חלבון)

בביוכימיה, פורינים (אנגלית: Porins) הם חלבונים בעלי מבנה "חבית בטא", אשר חוצים ממברנות של תאים ומשמשים כנקבים המאפשרים דיפוזיה של מולקולות. בניגוד לנשאים ממברנליים אחרים, פורינים הם גדולים מספיק כדי לאפשר דרכם דיפוזיה פסיבית. פורינים מבקרים את הדיפוזיה של מטבוליטים קטנים כמו סוכרים, יונים וחומצות אמינו. ניתן למצוא פורינים בממברנה החיצונית של חיידקים גראם שליליים, במיטוכונדריה ובכלורופלסט. פורינים בנויים ממשטחי בטא, המחוברים ביניהם על ידי פניות בטא (beta turns) בצד הציטופלסמתי, ועל ידי שרשראות ארוכות יותר בצד החוץ תאי. משטחי הבטא ערוכים בסידור אנטי-מקבילית ויוצרים צינור הנקרא "חבית בטא" (beta barrel). רצף חומצות האמינו במשטחי הבטא של פורין מאופיין בחזרה של שיירים פולריים ולא פולריים של חומצות אמינו אחד אחרי השני. סידור זה גורם ליצירת מבנה אמפיפטי, כלומר צד אחד של משטח הבטא הידרופובי וצדו השני הידרופילי. השיירים הלא פולריים (הידרופוביים) פונים כלפי חוץ ויוצרים אינטראקציות עם החלק הליפידי (גם כן לא פולרי) של הממברנה, בעוד שהשיירים הפולריים (הידרופיליים) פונים כלפי פנים מבנה החבית ויוצרים בכך תווך הידרופילי, המאפשר את הדיפוזיה דרך הממברנה. במבנה של כל תעלת פורין יש בליטה שסוגרת אותה חלקית. קבוצה זו קובעת את הסלקטיביות של הפורין לגבי סוג המולקולה שתוכל לעבור דיפוזיה דרך חלבון זה. הברירה מתבססת על הבדלי הגודל ולפעמים אף ההבדלים הכימיים של המומס אשר מיועד לעבור דרך הממברנה באמצעות הפורין. מדיה וקבצים בנושא פורין בוויקישיתוף
שלדג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שלדגיים – משפחת עופות יחידת שלדג – יחידה בחיל האוויר הישראלי שלדג (כלי שיט) – ספינת סיור ובט"ש של חיל הים הישראלי דייג – שלדג (שולה דגים) הוא גם כינוי לדייג.
יהודה ליב נווחוביץ'

יהודה ליב בן-נח נווחוביץ' (או: נבחוביץ'; ברוסית: לב ניקולאייביץ' נבחוביץ', Лев Николаевич (Лейб Бен Ноах) Невахович;‏ 26 ביוני 1776 - 13 באוגוסט 1831), מראשוני המשכילים באימפריה הרוסית, מחבר "קול שוועת בת יהודה"; לאחר שהמיר דתו, מחזאי ומתרגם רוסי. נולד בעיירה לטיטשב בפודוליה. בגלל קרבתה של העיירה לתחומי גרמניה, קיבל השכלה מודרנית יחסית ולמד גרמנית ורוסית. היה מורהו וידידו של אברהם פרץ בבית חותנו, יהושע צייטלין בשקלוב. הוא עבר עם פרץ לעיר הבירה סנקט פטרבורג ושם עסק במסחר, ובמקביל שימש מתרגם מסמכים מעברית לרוסית עבור הממשלה; בין השאר תרגם תעודות הנוגעות למעצרו של "בעל התניא", רבי שניאור זלמן מלאדי ב-1797. ב-1803, על רקע הדיונים בעניין מעמדם החוקי של היהודים באימפריה הרוסית, הוציא חוברת ברוסית בשם Вопль дщери иудейской ("זעקת בת יהודה") ובה קריאה נגד שנאת היהודים ובעד סובלנות דתית. ב-1804 תרגם ועיבד את החוברת לעברית בשם "קול שוועת בת יהודה", עם הוספות המיועדות לקוראים היהודים. בחיבור זה, הראשון מסוגו ברוסיה ובשפה הרוסית, טען שהיהודים יכולים להיות אזרחים נאמנים של האימפריה, וקרא לסובלנות מצד האזרחים הרוסים כלפי היהודים. הוא אף דרש בשבחם של האימפריה הרוסית ושל הצאר אלכסנדר הראשון. בהשקפתו המובעת בחוברת היה מושפע מהשכלת ברלין, ובפרט ממנדלסון ומווייזל, וכן מן הנאורות האירופית הלועזית ובפרט מלסינג. ב-1809 היה בין החתומים על ההוצאה החדשה של "המאסף", אך בסביבות אותה שנה המיר את דתו, ביחד עם ידידו אברהם פרץ, לנצרות לותרנית. לאחר המרתו חדל מעיסוק ביהדות ובעברית; הוא חיבר דרמות ברוסית ותרגם ספרות יפה מגרמנית לרוסית, וכן עסק בפקידות ובמסחר. ב-1817 עבר לוורשה; ב-1831 חזר לסנקט פטרבורג לקראת העלאת אחד ממחזותיו על הבמה, ושם מת באותה שנה. נכדו (בן בתו) הוא המדען זוכה פרס נובל איליה מצ'ניקוב. נווחוביץ', פרץ וידידם נתן נטע נוטקין היו ההופעות המוקדמות ביותר של תנועת ההשכלה בתחומי מזרח אירופה, והם החלוצים של העברת ההשקפות והחיבורים של השכלת ברלין אל תחומי האימפריה הרוסית. המרת דתם הוסיפה לתדמיתה השלילית של ההשכלה כתנועה שסופה המרת דת. מלבד פעילות הבוסר של רבי מנשה מאיליה, חדירה ממשית יותר של ההשכלה לרוסיה באה רק עם פעילותו של יצחק בר לווינזון בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-19. דפוס צילום של "קול שועת בת יהודה", עם מבוא מאת בן ציון כ"ץ, העבר ב תרע"ח, עמ' 197 - 201 יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, כרך ג, ירושלים תשי"ג, עמ' 20 -24 כתבי יהודה ליב נווחוביץ' בפרויקט בן-יהודה "ליב נווחוביץ'", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
טבעות בצל

טבעות בצל הן סוג של מזון מהיר המוגש לרוב כתוספת או מנת צד. אלו פרוסות בצל בצורת טבעות, שנטבלות בבלילה ומטוגנות לאחר מכן בשמן עמוק. צורת הטבעת של טבעות הבצל מועילה בשלב הטיגון. המנה שכיחה בארצות הברית, קנדה, בריטניה, אוסטרליה, הודו (כחלק מפקורה), מלזיה, ישראל ומקומות נוספים. לרוב טבעות הבצל מוגשות עם רטבים כלשהם בשביל "להוסיף טעם". מקורן המדויק של טבעות הבצל אינו ידוע, אך כבר ב-1933 פורסם בפרסומת בעיתון הניו יורק טיימס מתכון לטבעות בצל שנטבלו בחלב וצופו בקמח. מדיה וקבצים בנושא טבעות בצל בוויקישיתוף עו"ד לילך דניאל, ביהמ"ש: פרסומת שהציגה חמש טבעות בצל בצורת הסמל האולימפי הפרה סימן מסחר, אתר תקדין, 09/12/2012 רוני קשמין, איך מכינים טבעות בצל מושחתות?, באתר הארץ, 23 ביוני 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.