laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פלאפל הזקנים

פלאפל הזקנים (בערבית: فلافل نجلاﺀ, פלאפל נג'לה) היא פלאפליה פופולרית ותיקה הממוקמת בשכונת ואדי ניסנאס בחיפה ברחוב הוואדי ונחשבת לאחת מחנויות הפלאפל הטובות בישראל. המסעדה מופיעה במשך שנים ברשימות עשר הפלאפליות הטובות ביותר בישראל. שמה של המסעדה ניתן לה על שם שני מייסדיה. המסעדה נוסדה ב-1950 על ידי זוג אנשים מבוגרים תושבי הואדי, ג'ורג' ונג'לה עפארה, והיא התמקדה במכירת מנה בסיסית של פלאפל שכללה פיתה עם סלט ירקות, מלפפון חמוץ וסלט כרוב. על המסעדה לא הונח מעולם שלט עם שם החנות. התושבים הערבים קראו למקום "נג'לה" על שם האישה. היהודים שקנו בה נהגו להגיד "נלך לזקנים", ושם זה נדבק למקום. הזוג השתמש במתכון סודי לייצור הפלאפל, ונהג לכבד כל קונה בכדור פלאפל חם עם טחינה. בעת פתיחתה הייתה המסעדה קטנה מאוד, למעשה דוכן שיש בכוך, בעלי המסעדה גרו בקרבת המקום בסמטה צמודה. העיסה הוכנה בביתם והטיגון נעשה במסעדה, שירות איטי הביא להשתרכות תור ארוך ברחוב, והיא נסגרה מדי יום בשעה 13:00 או כאשר נגמרה העיסה (המוקדם מביניהם). פרסומה של המסעדה הביא אליה לקוחות שהגיעו במיוחד מהמרכז ומהגליל. בשנת 1984 החליטו הבעלים לפרוש ומכרו את הדוכן לבעליה הנוכחי עפיף סבית שהיה לקוח שלהם. הוא רכש מהם גם את המתכון הסודי. סבית קיבע את שם המקום כששם בחזית המסעדה שלט "פלאפל הזקנים" בנוסף לשם "נג'לה". סבית הרחיב את המסעדה, בנה מטבח שבו הוא מכין את העיסה והרחיב את שעות הפתיחה של החנות עד שעות הערב, הוא המשיך את המסורת של קודמיו ומקבל פני כל קונה בכדור פלאפל עם טחינה. בנוסף הרחיב קצת את המגוון והוסיף גם קובה בורגול במילוי בשר וצנוברים. הדוכן נמצא בתוך המסעדה, לרשות המעדיפים לאכול במקום עומדים כיסאות בר גבוהים ודלפק צר הצמוד לקיר. בתחילת שנות ה-2000 הוקם סניף בשם "סביח ופלאפל הזקנים" ברחוב מוריה (ליד הכניסה לכרמליה) ופעל בשם זה כמה שנים. העסק עדיין קיים אבל כבר אינו סניף של פלאפל הזקנים. מדיה וקבצים בנושא פלאפל הזקנים בוויקישיתוף גרדה גלזר, גרדה גלזר‏, המוסד: פלאפל הזקנים - וואלה אוכל, באתר וואלה, 16 ביולי 2012 יעל גרטי, הפלאפל הכי טוב - מצפון ועד דרום, באתר ynet, 19 בפברואר 2006 מתן אברמוביץ', 10 הפלאפליות הכי טובות בישראל, באתר הארץ, 5 במרץ 2009 רותי רוסו, העם אמר את דברו: 10 הפלאפלים הכי טובים בארץ, ‏ Nrg מעריב, 20 באפריל 2010 שרית סרדס-טרוטינו, החיים בפיתה: הפלאפל הכי טעים בארץ, באתר ynet, 13 במרץ 2011
קוויבק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה: קוויבק – פרובינציה בקנדה קוויבק סיטי – בירת פרובינציית קוויבק פרובינציית קוויבק (1791-1763) – קולוניה שהוקמה על ידי ממלכת בריטניה הגדולה בצפון אמריקה אחרי מלחמת שבע השנים ספורט: טורניר קוויבק סיטי – טורניר טניס בסבב ה-WTA הנערך בעיר קוויבק סיטי שנקרא בשמו הרשמי בל צ'אלנג' קוויבק נורדיקס – שמה לשעבר של קבוצת הוקי קרח קולורדו אוולאנש אחר: האות Q באלפבית צלילי באנגלית צוללת מסוג קוויבק – קוד דיווח נאט"ו "Project A615" של צוללות סובייטיות הפרעת טסיות דם קוויבק כל הערכים המכילים "קוויבק" בשמם
The Book Depository

The Book Depository הייתה חנות לממכר ספרים באינטרנט, הממוקמת בבריטניה, והציעה משלוח חינם למעל ל-160 מדינות, בהן ישראל. החברה הוקמה על ידי עובד Amazon לשעבר, ונקנתה בהמשך על ידי Amazon. בנוסף למכירת ספרים,הציע האתר גישה חופשית להעתקים דיגיטליים של ספרים אשר פגו זכויות היוצרים עליהם. בתאריך ה-26 באפריל 2023, The Book Depository נסגרה לצמיתות עקב קיצוצים של Amazon. החברה הוקמה בשנת 2004 על ידי אנדרו קרופורד וסטיוארט פלטון. מוטו החברה היה "to make All Books Available to All". החברה צמחה במהירות, ובשנת 2010, היו רווחי החברה 120 מיליון לירות שטרלינג. ב-4 ביולי 2011, רכשה Amazon את החברה. באפריל 2023 הודיעה החברה על סגירתה ופרסמה שתטפל בהזמנות קיימות עד יוני 2023. בהתאם לכך, החל מחודש יוני סגרה החברה את שירות הלקוחות שלה וכתובת האתר מובילה לאתר "Amazon ספרים". בשונה מבחברת האם שלה, קנייה באתר ומשלוחים חינם אופשרו לישראל. ב-29 באוקטובר 2013, איפשרה Book Depository קנייה באתר בשקלים. החברה הייתה מעורבת במספר פעילויות נוספות הקשורות בספרים, וביניהן: מיזם בשם Espressio להדפסת ספרים עבור לקוחות כותבים BibDib – מסד נתונים מבוסס קוד פתוח של עבודות אשר עברו לרשות הציבור החברה מחזיקה בהוצאה לאור Dodo Press, אשר מפיצה כ-200 ספרים קלסיים מדי שבוע החברה משתפת פעולה עם החברה המצרית ElKotob.com אתר האינטרנט הרשמי של The Book Depository (באנגלית) The Book Depository, ברשת החברתית פייסבוק The Book Depository, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Book Depository, ברשת החברתית אינסטגרם The Book Depository, באתר פינטרסט נמרוד הלפרן, אמזון סוגרת את בוק דיפוזיטורי, באתר הארץ, 4 באפריל 2023 Which countries do you deliver to? באתר החברה ספרים חופשיים באתר The Book Depository Sales grow 70% עומר כביר, עסקה מהספרים: אמזון רכשה את אחת המתחרות המרכזיות שלה בענף, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2011 רישום BibDib באתר Trademarkia Dodo Press About us באתר ההוצאה ElKotob ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתבי הפדרליסט

כתבי הפדרליסט (באנגלית: Federalist Papers) הוא קובץ של 85 מאמרים על חוקת ארצות הברית. המאמרים נכתבו בין השנים 1787–1788. את מאמרי הפדרליסט כתבו ג'יימס מדיסון, אלכסנדר המילטון וג'ון ג'יי. המאמרים נכתבו מתוך כוונה להסביר לתושבי ניו יורק את היתרונות בחוקה המוצעת על פני תקנון הקונפדרציה. בעקבות מלחמת העצמאות האמריקאית זכו 13 המושבות הבריטיות בעצמאות מהשלטון הבריטי. 13 המושבות התאחדו במסגרת תקנון הקונפדרציה. לאחר שנוצרו בעיות במסגרת הקונפדרציה, כינס הקונגרס את ועידת פילדלפיה שבה ישבו נציגים מכל המושבות במטרה ליצור חוקה לאיחוד. את החוקה היו אמורות לאשר לפחות 9 מדינות. לאחר שנדמה היה שייתכן שמתנגדי החוקה ינצחו וידחו אותה, החליטו מחברי הפדרליסט שכחלק ממסע ההסברה של החוקה יש צורך להסביר לציבור הרחב את המשמעות של החוקה. בעקבות כך פורסמו מאמרי הפדרליסט בעיתונות בניו יורק. מתוך 85 מאמרים, כותביהם של 73 לא מוטלים בספק, אולם לגבי 12 מאמרים לא ברור אם המילטון או מדיסון כתבו אותם, ועד היום הדעות חלוקות בעניין זה. המאמרים נכתבו תחת שם העט פובליוס לכבודו של פובליוס ולריוס פובליקולה, קונסול רומי שחוקק חוקים התומכים בזכויות אזרח. כתבי הפדרליסט מסבירים את המוטיבציה ליצור חוקה לארצות הברית, את הכשלים במערכת הנוכחית של הקונפדרציה ואת היתרונות הרבים הגלומים בחוקה. כתבי הפדרליסט נחשבים לפרשנות מרכזית של החוקה האמריקאית, ובית המשפט העליון של ארצות הברית משתמש בו בשאלות חוקתיות. אחד ההבדלים הבולטים בין החוקה לתקנון הקונפדרציה הוא הוספת סמכויות נרחבות לממשל הפדרלי על חשבון המדינות עצמן. כתבי הפדרליסט מסבירים את החשיבות בשלטון חזק ובעל כוח, ובה בעת את הצורך לאזן בין הכוחות הפדרליים השונים. גם מתנגדי החוקה החדשה פרסמו מאמרים שזכו לכינוי מסמכי האנטי-פדרליסט, הם הצביעו במיוחד על כך שאין מגילת זכויות אזרח, שהוביל לקבלת מגילת הזכויות של ארצות הברית, עשרת התיקונים הראשונים לחוקה, אלכסנדר המילטון, ג'יימס מדיסון, ג'ון ג'יי. הפדרליסט. מבוא: רות גביזון ואלן שפירא, עורכת: יעל חזוני, תרגום אהרון אמיר, ירושלים: הוצאת שלם, 2001. כתבי הפדרליסט (באנגלית) רות גביזון, לקחי 'הפדרליסט' וההליך החוקתי בישראל, "תכלת". ירון אזרחי, הפדרליסט על דמוקרטיה וחכמה מדינית, "תיאוריה וביקורת", גיליון מס' 21, סתיו 2002 על כתבי הפדרליסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צבי ינובר

צבי יָנוֹבֶר (28 בדצמבר 1928 – 4 באוגוסט 1972) היה מבכירי האתלטים הישראלים בשנות ה-50. אלוף ישראל ושיאן ישראל בקפיצה לגובה, בקפיצה במוט, בריצת 110 מטר משוכות ובקרב עשר במשך שנים רבות. ינובר התאמן בקבוצת מכבי צפון תל אביב בהדרכת טוביה מיורצ'יק. בתחרות שנערכה ב-22 במרץ 1947 קבע ינובר בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.79.5 מטר. בתחרות שנערכה בתל אביב בתחילת אפריל 1948 זכה ינובר במדליית זהב בקרב עשר בשיא ישראלי חדש של 5259 נקודות (100: 11.2 שניות, רוחק: 6.17 מטר, ברזל: 11.44 מטר, גובה: 1.65 מטר, 400: 59.2 שניות, 110 משוכות: 17.3 שניות, דיסקוס: 33.67 מטר, מוט: 3.06 מטר, כידון: 44.45 מטר, 1500: 5:35.3 דקות). שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי דוד קושניר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 3.23 מטר, שיפור לשיא הקודם בן ה-9 שנים של ליפשיץ ממכבי חיפה (3.20 מטר) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.49 מטר. בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה ינובר ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, בריצת 110 מטר משוכות אחרי ספילקין מדרום אפריקה (15.5 שניות) ולפני צ'רנוק מארצות הברית (17.6 שניות) ובקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 3.42 מטר, אחרי מרטין קוריק מארצות הברית (3.70 מטר) ולפני קלויזנר מישראל (3.00 מטר). מדליית ארד, בריצת 200 מטר משוכות בתוצאה של 28.0 שניות, אחרי צ'רנוק (26.3 שניות) וספילקין (26.4 שניות). בתחרות שנערכה באנקרה שבטורקיה ב-17 ביוני 1952 זכה ינובר במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא ישראל חדש של 3.70 מטר. שיא זה נשבר לאחר 10 שנים על ידי יצחק לוי (3.72 מטר). לאחר מלחמת ששת הימים נסע ינובר לשליחות בארצות הברית מטעם "מכבי", להדרכת נוער במועדוני ספורט בניו יורק. ביולי 1972 הגיע ינובר לישראל בראש משלחת נוער אמריקאי יהודי לפסטיבל בינלאומי שנערך בבית ברל. שבועיים לאחר מכן לקה בהתקף לב ונפטר. הותיר אישה, בתיה, ושני בנים. נקבר בבית הקברות הישן בנתניה. ריצת 110 מטר משוכות: 16.8 שניות (1953) שיא ישראלי בעבר קפיצה לגובה: 1.79.5 מטר (1947) שיא ישראלי בעבר קפיצה במוט: 3.70 מטר (1952) שיא ישראלי בעבר קרב עשר: 5259 נקודות (1948) מת צבי ינובר, דבר, 6 באוגוסט 1972 צבי ינובר, באתר BillionGraves אספורט - ינובר קפץ לגובה 1.79.5 מטר, משמר, 23 במרץ 1947 אליעזר רואי, בספורט - הישג חדש, דבר, 16 באפריל 1948 דן פחטר, אלוף האלופים מעמק יזרעאל, דבר, 7 בינואר 1955 אליעזר רואי, האליפות באתלטיקה קלה, דבר, 14 במאי 1948 אליעזר רואי, אורות וצללים במכביה, דבר, 6 באוקטובר 1950 נבחרת ישראל יצאה בנצחון במשחק כדורעף במכביה, על המשמר, 5 באוקטובר 1950 דבר הספורט - במכביה, דבר, 1 באוקטובר 1950 א. פז, ג'קרטה "משכה" את האתלטים ל-5 שיאים והשגים - לוי שבר שיא בן עשר שנים בקפיצה במוט -3.72 מ, מעריב, 1 ביולי 1962 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה במוט באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קרב עשר באתר איגוד האתלטיקה בישראל
קולין

האם התכוונתם ל... קולין (עיר) – עיר בצ'כיה אישים: קולין (באן) – אחד הבאנים של בוסניה הרצגובינה ולדימיר קולין – סופר ופעיל קומוניסטי יהודי רומני יורגן קולין – כדורגלן הולנדי סטיוארט קולין – אתנוגרף וסופר אמריקאי שמואל קולין (קעלין) - רב ופוסק מן האחרונים, מחבר "מחצית השקל" קולן קולינס אישים ששמם הפרטי הוא קולין
סלומון מורל

סלומון מורל (Salomon Morel‏; 15 בנובמבר 1919 – 14 בפברואר 2007) היה פרטיזן יהודי-פולני, פקיד קומוניסטי שהואשם בהיותו פושע מלחמה. עם תום מלחמת העולם השנייה הוא הפך למפקד מחנה העבודה זגוֹדָה שבשוויינטוחלוביצה. בתקופת שלטונה של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית מורל הועלה עד לדרגת קולונל במיניסטריון הפולני לביטחון לאומי, שהיה הלכה למעשה המשטרה הפוליטית החשאית, ופיקד על כלא בעיר קטוביץ. ב־1994, לאחר פירוקה של ברית המועצות, הואשם מורל על ידי "המכון הפולני לזיכרון לאומי" בביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, ובכללם ברציחתם מתוך נקמה של כ־1,500 אסירים אתניים משלזיה עילית (רובם פולנים שלזים ואזרחי גרמניה). התביעה זכתה לסיקור נרחב בתקשורת הפולנית, הגרמנית, הבריטית והאמריקאית. זמן לא רב אחריה, מורל נמלט לישראל וזכה לאזרחות ישראלית מתוקף חוק השבות. פולין הגישה שתי בקשות שונות להסגרתו, אך ישראל סירבה לשתי הבקשות: במקרה הראשון היא דחתה חלק מהאישומים ככוזבים וכמונעים על ידי קנוניה אנטישמית, ובמקרה השני נטען כי על העבירות של מורל חלה התיישנות, וכי מצבו הבריאותי של מורל בכי רע. מורל מת בתל אביב בשנת 2007. ישראל: לא נסגיר חשוד ברצח אסירים גרמנים ב-45', באתר הארץ, 6 ביולי 2005 ]1[ הדף של סלומון מורל באתר המכון לזיכרון לאומי הפולני. http://www.ipn.gov.pl/eng/eng_swietoch_sm.html Lowe, Keith, "The new 'extermination camps'". Savage Continent: Europe in the Aftermath of World War II, London: Penguin Books. ISBN 9780241962220, 2012
גדעון אוקו

גדעון אוּקוֹ (נולד ב-8 במרץ 1982) הוא עיתונאי ישראלי, מגיש רדיו, ועורך ומגיש תוכניות טלוויזיה בחדשות 12 וביניהן תוכנית חיסכון, מהדורת שישי בחמש, ומהדורת שבת בחמש. אוקו נולד וגדל בקיבוץ נען, ונקרא על שם סבו גדעון אוקו, עולה מגלייביץ שבגרמניה (כיום בפולין) שהיה ממקימי הקיבוץ ומחלוצי הקולנוע הישראלי. אחי סבו היה הפילוסוף סיני אוקו. אוקו התגייס לגלי צה"ל בשנת 2001. בתחילה שובץ שם בתקליטייה, אך לאחר כשנה, עבר לערוך ולהגיש מבזקי חדשות ותוכניות בתחנה. בשנת 2004, החל להגיש את התוכנית "שתיקת הכבישים", שמשודרת בימים ראשון עד רביעי בשעות 02:00-00:00 בלילה. בשנת 2006 סיים אוקו את שירותו בגלי צה"ל. בשנת 2007 היה בין מקימי החינמון "ישראלי", ובאותה שנה התחיל לעבוד בחברת החדשות של ערוץ 2 כעורך ומגיש מבזקי החדשות של הערוץ בטלוויזיה ובאינטרנט. בתחילה עבד ב"כוכבית 22" (מבזקי חדשות לסלולר) ולאחר תקופה, עבר להגיש מבזקי חדשות בטלוויזיה. החל משנת 2011 מגיש אוקו את תוכנית האקטואליה לילדים ונוער "המהדורה הצעירה". בנובמבר 2013, בעקבות חופשת הלידה של יונית לוי והחלפתה בהגשת "המהדורה המרכזית" על ידי קרן מרציאנו, החל להגיש אוקו את "תוכנית חיסכון" לסירוגין עם קרן מרציאנו. בשנת 2014 גילם את עצמו בסדרה הקומית "הקלמרים", כשהוא מגיש את מבזקי החדשות בסדרה. משמש מגיש ברדיו ללא הפסקה (103FM), ומאז יוני 2019 מגיש יחד עם יהודית גריסרו את התוכנית "תחשבו טוב" בימי ראשון בשעה 20:00. התגורר בתל אביב, ולאחר מכן שב למשפחתו בקיבוץ נען. מדיה וקבצים בנושא גדעון אוקו בוויקישיתוף גדעון אוקו, ברשת החברתית פייסבוק גדעון אוקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גדעון אוקו, ברשת החברתית אינסטגרם הנבחרת הצעירה: 15 המשפיעים והמשפיעות של התנועה הקיבוצית. חלק ב', באתר mynetkibbutz, ‏2020-02-20 גדעון אוקו יגיש מהדורת חדשות לצעירים בערוץ 2, באתר כלכליסט, 18 במאי 2011 אמילי גרינצווייג‏, ואלה הכותרותוש, באתר וואלה, 17 במאי 2011 תחשבו טוב - התוכנית המלאה 02.06.19, באתר רדיו ללא הפסקה ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן-בנואה (ראוניון)

סן-בנואה (בצרפתית: Saint-Benoît) היא עיר בראוניון, שבאוקיינוס ההודי. היא העיר הרביעית בגודלה בראוניון ומשתרעת מחוף האוקיינוס ועד לרכס ההרים שבלב האי בגובה 2,478 מטר מעל לגובה פני הים. העיר ממוקמת 40 ק"מ מדרום מזרח לבירה סן-דני. האתרים המעניינים בעיר ובסביבתה: אגן השלום ((צר')). האגן הכחול (צר'). עמק טאקאמאקה (צר') עם המפלים והאגנים שלו. הסכר ההידרו חשמלי. כנסיית סנט אן (צר'). מערת דופור. ההתיישבות בעיר החלה בתחילת המאה ה-18 כאשר מתיישבים מהעין סן-דני חיפשו אחר מקום לגידול קפה. באותה תקופה גם התיישב בישוף נוצרי בהסכמת השלטונות. העיר אף נקרא על שמו של הבישוף האחרון, פייר בנואה דומה (Pierre Benoît Dumas). הקומונה עצמה נוסדה ב-1733 ומהר מאוד הפכה למקום גידול חשוב של תבלינים מתורבתים. בין השאר נשתלו שם צמחים שהביא פייר פואבר מרחבי העולם כמו מנגו מהודו, ליצ'י מסין, ווניל ממקסיקו. ב-1809 מגיני העיר עזור לקומונה השכנה סן-רוז להרחיק את הבריטים מהעיר, דבר שלא מנע את כיבוש האי על ידי הבריטים ב-1810 במהלך המלחמות הנפוליאוניות, דבר שאפשר נקודת עגינה לאוניות בריטיות בדרך להודו. אוכלוסיית העיר גדלה ברציפות מאז שנת 1961, אך בשנים 2017–2020 היא פחתה בכ־800 תושבים. להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב: מאוריציוס קאטר בורן (אנ'), מאוריציוס מדיה וקבצים בנושא סן-בנואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן-בנואה (בצרפתית) guide REUNION, Saint-Benoît - Ile de la Reunion SPLAF (Site sur la Population et les Limites Administratives de la France). "Agglomérations et villes de la Réunion". נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Population en historique depuis 1968, INSEE ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיבוש האי בונפרטה

כיבוש האי בונפרטה (או הפלישה לאי בונפרטה, באנגלית: Invasion of Île Bonaparte, בצרפתית: prise de l'île Bonaparte) היה קרב שאירע באי צרפתי באוקיינוס ההודי שמוכר כיום בשם ראוניון על ידי כוח פולש בריטי במסגרת המערכה על מאוריציוס במלחמות הנפוליאוניות. הקרב הקדים במספר שבועות את הקרב על האי מאוריציוס השכן. כיבוש שני האיים האלו נתן לבריטים אחיזה איתנה בדרך אל הודו. ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן-פול (ראוניון)

סן-פול (בצרפתית: Saint-Paul) היא עיר בראוניון, שבאוקיינוס ההודי. היא העיר השנייה בגודל אוכלוסייתה בראוניון וה-40 בצרפת כולה. העיר משתרעת מחוף האוקיינוס ועד לרכס ההרים שבלב האי ליד ההר גראן מורן בגובה 2,990 מטר מעל לגובה פני הים. העיר ממוקמת 30 ק"מ מדרום מערב לבירה סן-דני ושוכנת בחוף המערבי של האי. העיר נמצאת ליד מפרץ טבעי ולכן היה המקום הראשון אליו הגיעו הצרפתים באי בשנת -1642. ב-1663 הוקמה העיר סן-פול והיא הייתה נקודת ההתיישבות הצרפתית הראשונה באוקיינוס ההודי. העיר שישמה כבירת האי מיום תחילת ההתיישבות הצרפתית באי ועד לשנת 1738 בה הוכרזה העיר סן-דני כבירת ראוניון. אוכלוסיית העיר גדלה בערך פי 3 בין שנת 1961 ל־2012, אך מאז פחתה בכ־300 תושבים. להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב: מדיה וקבצים בנושא סן-פול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן-פול (בצרפתית) סן-פול, ברשת החברתית פייסבוק סן-פול, ברשת החברתית אינסטגרם SPLAF (la Population et les Limites Administratives de la France). "Agglomérations et villes de la Réunion" [Towns and cities of Reunion Island]. נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Évolution et structure de la population en 2017 − Commune de Saint-Paul (97415) | Insee". www.insee.fr. נבדק ב-2023-03-12. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה ובנושא יישובים בצרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנדלרבלוק

בנדלרבלוק (בגרמנית: Bendlerblock) הוא מבנה גדול ברובע טירגרטן, לאורך תעלת לנדוור בברלין. במלחמת העולם השנייה הייתה בו מפקדת קשר ה-20 ביולי ובסיומה - המפקדה של גנרל הלמוט ויידלינג, המפקד האחרון של ברלין במלחמה זו. הוא נבנה בשנים 1911–1914 בסגנון ניאו קלאסי ושימש כמפקדת הצי הקיסרי הגרמני. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא שימש כמפקדת הרייכסווהר. בתקופה הנאצית נוספו אגפים למבנה ושוכנו בו משרדים של ה-OKH, OKW והאבווהר. במקום הייתה גם מפקדת "צבא המילואים" בפיקודו של גנרל פרידריך פרום שסביבו התארגנה קבוצת קצינים בפיקודו של קלאוס שנק פון שטאופנברג במטרה לחסל את אדולף היטלר כדי לסיים את המלחמה. בבנדרבלוק הייתה זירת הדרמה העיקרית של כישלון קשר העשרים ביולי. בחצר המבנה הוצאו להורג שטאופנברג, סרן ורנר פון האפטן, גנרל פרידריך אולבריכט ו-אוברסט אלברכט מרץ פון קירנהיים. בתוך המבנה הוצא להורג קודם לכן גנרל לודוויג בק לאחר שנכשל בשני ניסיונות להתאבד על ידי ירייה בראשו. בימים האחרונים של הקרב על ברלין בחר מפקד ברלין האחרון גנרל הלמוט ויידלינג בבנדלרבלוק בגלל חוזק הבית והמרתפים התת-קרקעיים המוגנים שבו וגם בגלל קרבתו ללשכת קנצלר הרייך שם יצא ב-2 במאי 1945 לפגישה עם גנרל וסילי צ'ויקוב וחתם על כניעת ברלין ללא תנאי. כיום נמצאים בבניין משרדי משרד ההגנה הפדרלי של גרמניה. ב-יולי 1955 שונה שם הרחוב בו נמצא הבניין מ-בנדלרשטראסה ל-שטאופנברגשטראסה. בחצר המבנה הוסרטה סצנת ההוצאה להורג בסרט מבצע ואלקירי. במקום נערכים טקסי אזכרה ממלכתיים מדי ה-20 ביולי ומונחים זרי פרחים ליד לוחית הזיכרון. ב-1980 נפתח בבנין "מוזיאון ההתנגדות הגרמנית לנאציזם" ובו פרטים על קבוצות גרמנים שהתנגדו לנאצים כמו קבוצת הוורד הלבן, קבוצת קשר ה-20 ביולי, הכומר מרטין נימלר וקבוצת "הכנסייה המוֹדָה" ועוד. מדיה וקבצים בנושא בנדלרבלוק בוויקישיתוף בנדלרבלוק ומוזיאון ההתנגדות הגרמנית, באתר יוטיוב אדריכלות של טרור חגי חיטרון, ברלין, ביקור במוזיאון ההתנגדות ברחוב שטאופנברג בברלין, באתר הארץ, 20 ביולי 2011
אוריינט תאי איירליינס

אוריינט תאי איירליינס (בתאית: โอเรียนต์ไทยแอร์ไลน์, באנגלית: Orient Thai Airlines) הייתה חברת תעופה תאילנדית, שהפעילה טיסות סדירות וטיסות שכר ליעדים בדרום-מזרח אסיה. חברת התעופה נוסדה בשנת 1995. למרות שאינה חברת התעופה הלאומית, קיבלה החברה היתר ממלך תאילנד להוסיף בצביעת המטוסים שלה את דגל תאילנד, זאת עקב יחסים קרובים בין מנכ"ל החברה למלך. ב-3 בדצמבר 2003, הקימה אוריינט את חברת הבת שלה, One-Two-Go איירליינס. בחודש ספטמבר 2004, טס מטוס בואינג 747 במרחק של 200 מטרים ממגדל טוקיו שבמרכז העיר טוקיו, יפן. ב-16 בספטמבר 2007, התרסקה בשדה התעופה של פוקט טיסה 269 של One-Two-Go בה נהרגו 89 בני אדם. אחת הסיבות לתאונה הייתה עייפות הטייסים, בעקבות שעות עבודה רבות. מסקנה זו הביאה את הרשויות בתאילנד לביטול רישיון ההפעלה של אוריינט ושל חברות הבת שלה, למשך 56 יום. ביולי 2010 נסגרה One-Two-Go איירליינס, ומטוסיה נצבעו בצבעי אוריינט. ביולי 2018 הפסיקה את החברה את פעילותה. מדיה וקבצים בנושא אוריינט תאי איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוריינט תאי איירליינס מדיה וקבצים בנושא אוריינט תאי איירליינס באתר Airliners.net
משה אנגל

משה אנגל (נולד בשנת 1942) הוא ספורטאי ישראלי בעבר. 5 פעמים ברציפות אלוף ישראל (1963-1959) ושיאן ישראל בקפיצה לגובה במשך כ-7 שנים. כדורסלן מצטיין בקבוצות הפועל תל אביב, הפועל חיפה והפועל קריית חיים ושחקן נבחרת ישראל בכדורסל. אנגל מרמת הכובש. הוא התאמן הן באתלטיקה בקבוצת הפועל כפר סבא והן בכדורסל. בתחרות בינלאומית בין נבחרת ישראל באתלטיקה לנבחרת יוון באתלטיקה שנערכה באצטדיון פאנאתינאיקו (אצטדיון השיש) שבאתונה, יוון במאי 1959 זכה אנגל במדליית כסף בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.80 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה לנוער שנערכה באצטדיון הפועל בראשון לציון ביוני 1959 זכה אנגל במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר. בתחרות מבחן לסגל האולימפי שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בפברואר 1960 קבע אנגל בקפיצה לגובה שיא הפועל חדש של 1.86 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות בינלאומית, בין נבחרת ישראל באתלטיקה לנבחרת קפריסין באתלטיקה שנערכה בניקוסיה שבקפריסין באפריל הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.90 מטר, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של אריה נווה ממכבי צפון תל אביב (1.88 מטר). שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על ידי יאיר לובין מהפועל חדרה (1.91 מטר). בשנת 1961 שיחק אנגל בקבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב אותה העת אלופת המדינה. יחד איתה נסע לשחק נגד א.ס.ק. ריגה אלופת ברית המועצות בשלב רבע הגמר של אליפות אירופה לקבוצות. בשנת 1962 נסע אנגל עם נבחרת צה"ל בכדורסל לאיזמיר שבטורקיה למשחק נגד צבא טורקיה. הוא שיחק לצידם של רלף קליין, תנחום כהן מינץ, עופר אשד, חיים בוכבינדר, ישראל אמיר ברלינסקי ועוד. באוקטובר 1963 הצטרף אנגל לקבוצת הפועל חיפה. במרץ 1965 צורף לסגל נבחרת ישראל בכדורסל. בשנת 1965 ייצג את נבחרת אס"א בכדורסל באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט שבהונגריה וסיים במקום 13 וכן בשנת 1970 ייצג את נבחרת אס"א בכדורסל באוניברסיאדה שנערכה בטורינו שבאיטליה וסיים במקום 20. קפיצה לגובה: 1.90 מטר (1960) שיא ישראלי בעבר פרופיל השחקן, אתר המנהלת אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) א.ד., תשואות ושריקות - לא הרשו לשחק כדורגל...האתלט בעל "הלב החצוי", מעריב, 11 בנובמבר 1962 האלוף מעד בחיפה, שבוע לפני גבעי אירופה בכדורסל, דבר, 21 בינואר 1968 סה"כ נק' נבחרת גברים, באתר איגוד הכדורסל בישראל קלעי כל הזמנים - משה אנגל, באתר מנהלת הליגה משה לרר, מראה מרהיב באצטדיון השיש, מעריב, 25 במאי 1959 עמוס גלעד שבר שני שיאי נוער, מעריב, 28 ביוני 1959 נערה בת 15 שברה שיא ישראל בהדיפת כדור-ברזל, מעריב, 14 בפברואר 1960 משה לרר, 2 שיאים ישראליים חדשים ביום הראשון לתחרויות בקפריסין, מעריב, 24 באפריל 1960 יום מזהיר לספורטאי "הפועל" בוינה, מעריב, 7 ביולי 1967 אל. אלכסנדורני, כדורסלני הפועל יוצאים מחרתיים למשחק בריגה, עם אלופת בריה"מ, מעריב, 5 במרץ 1961 נבחרת צה"ל יצאה לטורקיה, מעריב, 24 במאי 1962 משה אנגל, דבר, 2 באוקטובר 1963 18 בסגל הכדורסל, מעריב, 28 במרץ 1965 לטורינו - המשלחת הגדולה ביותר, מעריב, 18 באוגוסט 1970 ברוך דגון, האוניברסיאדה ה-9 מתחדשת לאחר הפסקה של ארבע שנים, דבר, 7 באוגוסט 1977
עירית בולקא

עירית בולקא (נולדה ב-19 במרץ 1954) היא זמרת ישראלית. בילדותה שרה עירית בולקא במקהלת צדיקוב, ובהמשך, בעת שירותה הצבאי הייתה חברה בלהקת גייסות השריון. היא ביצעה בתקופה זו כמה תפקידי סולו, הידוע בהם הוא לשיר "האם השלישית" (למילים של נתן אלתרמן ולחן של יאיר רוזנבלום). בשנת 1974 הצטרפה בולקא ללהקת הנשמות הטהורות, לצד יורם ירוחמי ונתן כהן. בולקא החליפה את חברת הלהקה נאוה ברוכין אשר פרשה ממנה זמן קצר לפני צאת אלבומם הראשון והיחיד.. אחר כך שרה בקביעות בג'ינגלים עבור פרסומות ברדיו. במאי 1977 הוציאה לרדיו את "אהבה קטנה שלנו" (מילים ולחן: גידי קורן), שזכה להצלחה ודורג במקום ה-27 במצעד הפזמונים השנתי תשל"ז של רשת ג'. ואחר כך את השיר "מוכרת פרחים קטנה (מילים: נתן יונתן, לחן: גידי קורן). בינואר 1979 השתתפה בפסטיבל הזמר והפזמון, וביצעה יחד עם ויקי תבור את השיר "שיר לי שירי לי" (מילים ולחן: יאיר קלינגר, עיבוד: משה זורמן). בקיץ אותה שנה הוציאה לרדיו את "אל תלך עכשיו", שהלחינה בעצמה למילים של ענת שרתוק, ועיבוד של שרה שוהם. ובעקבותיו יצא במופע. בקיץ 1980 הוציאה לרדיו שיר נוסף שכתבה והלחינה, "אנא סלח" (עיבוד והפקה: אילן מוכיח). במרץ 1981 השתתפה בולקא בתחרות הקדם אירוויזיון וביצעה את השיר "מונה ליזה" (מילים: יואל ריפל, לחן ועיבוד: שוקי לוי) שהגיע למקום השמיני בתחרות. בתחילת 1982 הוציאה לרדיו את "לילה קר" (מילים: יורם טהרלב, לחן: יואל לרנר, עיבוד: משה לוי). באפריל אותה שנה השתתפה בקדם אירוויזיון כאחת מארבעת זמרי הליווי בשיר "רומנטיקה", שביצע צביקה פיק. ב-1983 יצא אלבום הבכורה של נתן כהן, בו ביצעו יחד דואט בשם "שני קולות". בתחילת 1984 הוציאה את "אדון שלי" למילים לחן ועיבוד של נתן כהן. השיר זכה להצלחה יחסית במצעדים. בסוף אותה שנה הוציאה לרדיו את "כמו שני זרים" (מילים: רימונה די-נור, לחן: נתן כהן). במהלך שנות ה-80 החלה בולקא בתהליך חזרה בתשובה, ועקב כך החלה להופיע רק בפני נשים. בשנת 2014 הוציאה אלבום בכורה בהפקתו של נתן כהן, אשר גם הלחין חלק משיריו, והחלה להופיע שוב גם בפני קהל מעורב של נשים וגברים. בגיל צעיר התחתנה אך התגרשה לאחר זמן קצר. בשנת 1984 התחתנה בשנית והתגרשה גם כן ולה שני בנים מנישואים אלה. עירית בולקא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עירית בולקא, באתר ספוטיפיי עירית בולקא, באתר MusicBrainz (באנגלית) עירית בולקא, באתר דיזר עירית בולקא, באתר Discogs (באנגלית) עירית בולקא, דף שער בספרייה הלאומית עירית בולקא, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) יעקב בר-און, ‏כוכבת "הנשמות הטהורות" על ההופעות במלחמת יום כיפור: "ראינו גופות בשטח", באתר מעריב אונליין, 2 במאי 2018 איתמר זהר, למה האלבום היחיד והמיוחד של "הנשמות הטהורות" יצא רק אחרי שהלהקה התפרקה?, באתר הארץ, 28 במאי 2017 צלילה קרן-ינאי, מלכת הג'ינגל, מעריב, 6 ביוני 1978 עירית -"קצת אחרת", מעריב, 16 באוגוסט 1979 יואב קוטנר, לקסיפופ: מאניישטיין ועד תפוח, מעריב, 10 בספטמבר 1980 יעקב בר-און, ‏כוכבת "הנשמות הטהורות" על ההופעות במלחמת יום כיפור: "ראינו גופות בשטח", באתר מעריב אונליין, 2 במאי 2018 איילת קליין כהן, נשמה טהורה: עירית בולקא מגשימה את החלום, באתר nrg‏, 28 בדצמבר 2014 רונית הורביץ, רוק עם אלוהים, חדשות, 4 ביוני 1992 חתונה בקפריסין, שמחה בחל־אביב, חדשות, 31 במאי 1984