laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מבצע טרבראש

מבצע טרבראש (באנגלית: Tarbrush, מילולית – מברשת זפת) היה סדרה של פשיטות קומנדו בריטיות במהלך מלחמת העולם השנייה, התרחשו ב־1944 בצפון צרפת. בוצעו על ידי לוחמי קומנדו מס' 10. מטרת המבצעים הייתה סיור מקדים, מודעיני הנדסי לפלישה לנורמנדי. צילומים וראיות אחרות למוקשים ולמלכודות אחרות בחוף. במהלך ההכנות לפלישה לנורמדי, תקף מטוס בריטי פילבוקס בחוף הצרפתי. המטוס צילם סרטים במהלך התקיפה. המדענים שבדקו את התמונות הבחינו שהיו פיצוצים מתחת למים כאשר רקטות המטוס נפלו לאוקיינוס. מכיוון שזו הייתה עדות אפשרית למוקשים, נדרשו בעלות הברית לבדוק האם האויב פרש סוג חדש של מיקוש. שלוש ממשימות היו בפיקודו של גורג ליין. המשימה שהוביל ליין דרשה סיור של שני קילומטרים בחוף שמור בכבדות. משלחתו מצאה כי במים הסמוכים לחוף, התקינו הגרמנים מוקשי טלר על עמודים. בגאות, המוקשים היו מתחת למים, וכלי הנחיתה לא היו מסוגלים לראות אותם, במיוחד בלילה, וכך יפגעו בהם. עם זאת, ההתקנה לא התחשבה בעובדה שהמוקשים אינם אטומים למים ובכך נפגמו. בגלל הקורוזיה, המוקשים הפעלו רק מהרקטות של מטוסי חיל האוויר המלכותי. מסקנתו של ליין הייתה כי הפריסה הייתה אלתור מהיר, ולא מייצגת את התקדמות הטכנולוגיית המוקשים של הגרמנים. במהלך פיקוד על אחד ממבצעי טרבראש על חוף פה־דה־קאלה זמן קצר לפני הפלישה לנורמנדי, נתפס ליין על ידי הגרמנים בתאריכים 18–19 במאי 1944. ליין ציפה להוצאה להורג על פי פקודת הקומנדו של היטלר, אך במקום זאת הוא נחקר על כס תה על ידי רומל. ליין העמיד פנים שאינו יודע גרמנית, והוא בעצם וולשי (הסתיר את מבטאו ההונגרי כשדיבר אנגלית). נכלא בכלא פרזנס ליד פריז ואז באופלאג IX-A / H בטירת ספנגנברג בהסן. מאוחר יותר נמלט והסתתר אצל גיסו ויקטור רוטשילד בפריס. על ארבע המשימות פיקד קפטן הילטון-ג'ונס, מהבסיס בדובר. רס"ן ארנסט ליי סמית' (אז קפטן) הוביל את מבצע טורברוש 8 ב־Quend Plage והביא בהצלחה מידע חיוני כולל מוקש טלר. סמית וצוותו עוטרו בצלב הצבאי. מאוחר יותר הצטרף לשתי פעולות דומות בווסטקאפל לקראת נחיתות וולשרן ב־1 בנובמבר 1944. Anderson, Duncan (2000). The Fall of the Reich: D-Day to the Fall of Berlin. Zenith Press. ISBN 0760309221. van der Bijl, Nick (2006). No. 10 Inter-Allied Commando 1942–45. Osprey Publishing. ISBN 1-84176-999-1. (van der Bijl 2006, pp. 22–24) "Modern Day Commando". נבדק ב-21 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Colonel George Lane (Obituary), The Telegraph, 26 March 2010 Chris Mair (1 באפריל 2010). "Obituary: Colonel George Lane". The Scotsman. Edinburgh. נבדק ב-2010-04-07. {{cite news}}: (עזרה) (Anderson 2000)
בלה פניבשי

זלאי בלה פניבשי (בהונגרית: Fenyvessy Béla; בודפשט, 15 באוגוסט 1873 – פץ', 6 בינואר 1954) היה רופא היגייניסט יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, בנו של העיתונאי אדולף פניבשי. בלה פניבשי נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף פניבשי (1837–1920) וקלרה לוינסון (1846–1925). הוא סיים את לימודיו בתיכון אצל הפיאריסטים וקיבל תואר כרופא באוניברסיטת בודפשט בשמו היום אוניברסיטת אטווש לוראנד. בין השנים 1897–1907 היה מתמחה במכון הרוקחות בבודפשט ואחר כך עוזר מרצה של הפרמקולוג והפנימאי דר' ארפאד בוקאי. בשנת 1905 הוסמך כמרצה לפרמקולוגיה ניסיונית. בשנת 1907 היה עוזר פרופסור במכון בודפשט לבריאות הציבור ושנה לאחר מכן היה מרצה לבריאות הציבור. משנת 1909 היה מרצה בכיר. משנת 1918 היה פרופסור לבריאות הציבור באוניברסיטת בראטיסלבה ואחר כך עד 1944 באוניברסיטת פץ'. בשנים 1919–1920 היה הרקטור של אוניברסיטת בראטיסלבה ואחר כך, בעקבות חוזה טריאנון שהעביר את בראטיסלבה לסלובקיה, עבר יחד עם כל האוניברסיטה לעיר פץ' בהונגריה המצומצמת. במהלך מלחמת העולם הראשונה היה ראש המכון המרכזי לבריאות של הצבא ההונגרי וניהל את הגנת הצבא מפני מגפות, כמו גם את ייצור החיסונים נגד טיפוס הבטן והכולרה. הוא הנהיג חיסונים רב-ערכיים. הוא הקים את תחנת הבריאות הציבורית הכפרית הראשונה בפץ'. הוא עסק במשלימים, בחילוף החומרים של ספירוכטים וטריפנוזומים ובתפקיד הפתוגני של וירוס השפעת. הוא תכנן והפעיל היגיינהסוציאלית נרחבת: בדיקות בריאות ושיכון ובדיקות מזון. עבודתו התאפיינה באימות שיטת הבדיקה המורכבת. לזכרו, איגוד העובדים הרפואיים והבריאותיים ייסד בשנת 1960 את מדליית הזיכרון של בלה פניבשי המוענקת מדי שנה על הישגים מעשיים בתחום בריאות הציבור ואפידמיולוגיה. אשתו הייתה ליאוני הוליטשר (1882–1954), בתם של ליפוט הוליטשר ווילמה המבורגר, אותה נשא לאישה ב-12 במרץ 1907 בבודפשט. בנו ג'רג' ליפוט פניבשי (1908–1960) היה מהנדס מכונות. אשתו הראשונה הייתה ליוויה וארגה (1911–?), אשתו השנייה הייתה יוליה פרקש-ריכלינג. איתור שומנים זרים בחמאה (אגר, 1907) על האפידמיולוגיה של השפעת (הכשרה רפואית, 1927) אגנש קניירש (עורכת ראשית), בלה פניבשי, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900, בודפשט, 1967–1969 (ברומנית) מסת"ב 9630525003 לקסיקון יהודי הונגריה. עורך: פטר אויווארי. בודפשט, 1929. עמ' 276. גישה מקוונת גרגיי אנדראשי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מצטיינים. בודפשט, מכבי, 2001. לקסיקון פץ'. עורך ראשי. פרנץ רומווארי. 2010. גזה בוזינקאי: בלה פניבשי, מחלוצי בדיקת הבריאות המורכבת בהונגריה (5 במאי 1974) שבועי רפואי, גישה מקוונת "Születési bejegyzése a pesti izraelita hitközség születési akv. 1148/1873. folyószáma alatt". "Gyászjelentése (1954)". "Fenyvessy Adolfné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 172/1925. folyószáma alatt". "Fenyvessy Béláné halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 1726/1954. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 97/1907. folyószáma alatt". "Fenyvessy György halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 300/1960. folyószáma alatt". "Fenyvessy György és Varga Lívia házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 506/1941. folyószáma alatt".
פר קרוהג

פר לסון קרוהג (בנורווגית: Per Krohg‏; 18 ביוני 1889 – 3 במרץ 1965) היה אמן נורווגי. לרוב הוא מזוהה עם ציורי הקיר שיצר עבור אולם מועצת הביטחון של האו"ם, הממוקם במטה האומות המאוחדות בניו יורק. פר קרוהג נולד בנורווגיה, בנם של הציירים כריסטיאן קרוהג ואודה קרוהג. המשפחה גרה בפריז, שם גדל פר קרוהג. הוא גילה כישרון אמנותי מוקדם ולמד תחילה אצל אביו (בין 1903 ל-1907), אחר כך אצל אנרי מאטיס (מ-1909 עד 1910). בשנים הראשונות עבד כמאייר עיתונים ולימד טנגו בפריז. עבודתו של קרוהג כאמן כיסתה תחום רחב, מרישומי נייר, איורים וכרזות ועד עיצוב תפאורה, פיסול וציורים מונומנטליים. לאחר שחזר לנורווגיה בשנת 1930 לימד בקולג' הלאומי לאמנות ועיצוב (אנ') באוסלו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה עובד כפייה במחנה הכלא וידאל (אנ'). בשנת 1946 מונה לפרופסור באקדמיה הנורווגית לאמנויות יפות (אנ'), ושימש כמנהל שלה בין השנים 1955–1958. בין היתר, תלמידיו כללו את האמנים פרית'וף טידמנד-יוהנסן (אנ') וטוללה בלומברג רנסלט (אנ'). קרוהג יצר את ציורי הקיר עבור אולם מועצת הביטחון של האו"ם, הממוקם בבניין האו"ם בעיר ניו יורק. הוא עיטר מבני ציבור רבים אחרים עם ציורי קיר גדולים, כולל מבני הפיזיקה והכימיה באוניברסיטת אוסלו ובניין עיריית אוסלו. הוא מיוצג עם 6 עבודות באוסף הגלריה הלאומית של דנמרק (אנ'). בשנת 1950 קיבל את מדליית ההצטיינות (אנ') מזהב מהמלך, ובשנת 1955 מונה למפקד מסדר סנט אולב (אנ'). משנת 1936 היה חבר באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות (אנ') בסטוקהולם ובשנת 1948 הוענק לו מדליית הנסיך אויגן (אנ'). הוא התחתן פעמיים. בשנת 1915 נישא לאמנית טקסטיל והדוגמנית ססיל מארי וידיל (לוסי קרוהג) (1891–1977). נולד להם בן אחד. לוסי ניהלה רומן מתמשך עם הצייר ז'ול פסקין, ונישואיה עם פר הסתיימו רשמית בשנת 1934. בנו היה האמן הנורווגי גיא קרוהג (אנ') (1917–2002). פר התחתן שנית בשנת 1934 עם רגנהילד הלנה אנדרסן (1908–1972). מדיה וקבצים בנושא פר קרוהג בוויקישיתוף פר קרוהג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פר קרוהג, באתר Discogs (באנגלית) Per Lasson Krohg (Store norske leksikon0 Per Krohg | Norwegian painter, Encyclopedia Britannica (באנגלית) Trygve Nergaard, Per Krohg, Norsk biografisk leksikon, 2020-02-25
חננאל

האם התכוונתם ל... אישים רבנו חננאל – רב ופוסק, מפרשני התלמוד ומחכמי ישראל הבולטים בפתיחת תקופת הראשונים רב חננאל – אמורא בבלי מן הדור השני לאמוראים חנמאל המצרי – כהן גדול בסוף ימי בית המקדש השני הנזכר במשנה כמי שעשה פרה אדומה, מופיע בכתבי יוסף בן מתתיהו בשם חננאל הבבלי. אשר חננאל – היסטוריון, הרב הראשי ליהודי סופיה, ובהמשך הרב הראשי של בולגריה. אחר מגדל חננאל – מגדל (או מקום) שמוזכר בספר ירמיהו כסימן גאוגרפי באזור תוך או סביבות ירושלים. אישים ששמם הפרטי הוא חננאל חנן אלחנן
מאטמן & רובין

מאטמן & רובין (באנגלית: Mattman & Robin) הם צמד של פזמונאים שוודים, שעוסקים בכתיבת שירים והפקה מוזיקלית. הצוות מורכב ממטיאס פר לרסון ורובין לנארט פרדריקסון. בשנת 2016 הוא זכה בפרס גראמי לאלבום השנה על הפקתו המשותפת באלבום האולפן החמישי 1989 של הזמרת והיוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. נכון ל-8 במרץ 2015, עקף האלבום את המכירות המצטברות של שני האלבומים הקודמים של סוויפט, בארצות הברית, עם יותר מ-4.5 מיליון עותקים נמכרים. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Shake It Off" יצא ב-18 באוגוסט 2014. הוא דורג במקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי בילבורד הוט 100, והפך לשיר השני של סוויפט שמגיע למקום הראשון במצעד זה. הסינגל השני מתוך האלבום, "Blank Space" יצא ב-10 בנובמבר וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבוד הוט 100. הסינגל השלישי מתוך האלבום הוא השיר "Style" שהגיע למקום ה-6 בבילבורד הוט 100. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "Bad Blood", כלל שיתוף פעולה עם הראפר קנדריק לאמאר והגיע גם כן למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 2016 הם זכו ב"פרס הגדול" בטקס פרסי הפופ של דניז. מדיה וקבצים בנושא מאטמן & רובין בוויקישיתוף מאטמן & רובין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאטמן & רובין, באתר Discogs (באנגלית) Fennessey, Sean (18 במאי 2016). "Dark Knights: Meet Mattman & Robin, Pop Music's New Hidden Overlords". The Ringer. נבדק ב-23 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Mattman & Robin". The Recording Academy. נבדק ב-23 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Mattman & Robin". dennizpopawards.com. נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
הנחש הגדול

אוֹרְמוּרִין לַנְגִי (בנורדית עתיקה: Ormrinn Langi, בנורווגית: Ormen Lange, בפרוזאית: Ormurin Langi), או פשוט "הנחש הגדול", הייתה אחת הספינות המפורסמות ביותר שנבנו על ידי הוויקינגים. היא נבנתה עבור המלך הנורווגי אולאף טריגפאסון והייתה הספינה הארוכה, הגדולה והחזקה ביותר בימיה. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-10 ערך אולאף מסע צלב מוקטן בארצו, נורווגיה על מנת לנצרה. באחד ממסעותיו הוא נסע צפונה והגיע למחוז הולוגלנד (Hålogaland). שם הוא הגיע לממלכה קטנה ששכנה בשקיירסטד (Skjerstad) של ימינו, אשר שם שלט מלך בשם "ראוד החזק" שסירב להתנצר. לכן התחולל קרב בינו לבין אולאף. אך עקב ירידת שלגים כבדה, התגבורת שהייתה אמורה להגיע לאולאף התעכבה והמלך אולאף ברח. הוא המשיך צפונה, אך חזר כעבור כמה שבועות עם תגבורת וצבא מחוזק, הפעם אולאף ניצח בקרב, כבש את ממלכתו של ראוד ונתן לו שתי אפשרויות: למות או להתנצר. הסאגות אומרות שאולאף ניסה להמיר אותו אך ראוד קילל את ישו, והמלך התרגז כל כך עד שהוא תקע "קוואנסטילק" (מין מקל העשוי מגבעול עבה וחלול של הצמח "אנג'ליקה אירופאית") בגרונו של ראוד ודחף לתוכו נחש, ואז סתם את חורו החיצוני של הגבעול עם ברזל בוער כדי לכפות על הנחש להישאר בגרונו. הנחש אכל את דרכו מצד פלג גופו של ראוד והרג אותו. לאחר הניצחון אולאף לקח כשלל את ממלכתו ועושרו של ראוד, וכמו כן את ספינתו הגדולה של ראוד, "Ormen"-הנחש. הוא לקח אותה לטרונדהיים והשתמש בה כעיצוב לספינה החדשה שלו, לעיצוב החדש הוא הוסיף מספר חדרים גדולים וארוכים יותר וגם כן מספר סיפונים גדול יותר מהעיצוב של הנחש המקורי. לספינתו החדשה הוא קרא הנחש הגדול, משום שהייתה גדולה יותר וחזקה יותר מאשר העיצוב המקורי. על פי הדיווחים, נבנו בספינה כ-34 חדרים, בכל חדר הייתה עמדת משוט שאוישה על ידי שני אנשי צוות. הספינה נבנתה כדי להכיל 68 חותרים ועוד אנשים נוספים כגון המלך ומשרתיו, אישים חשובים ועוד. על פי עדויות ארכאולוגיות שנאספו מספינות בעלי מבנה דומה, אורכה של הנחש הגדול הגיע לבין 30–60 מטרים (גוף אשר נחשב כארוך ביותר בדגמי הספינות של אז). גובהה גם כן היה גדול מאוד, בין 5–9 מטרים. כאן, תיאור המובא מה"הסאגה של אולאף טריגפסון" מאת אודר סנורסון: ערך מורחב – קרב סבולדר על פי מקורות היסטוריים, לאחר שנבנתה הספינה היא שטה הישר אל וונדלנד (פומרניה של היום). דרך "החגורה הגדולה", מצר בדנמרק. ומוונדלנד, התכוון אולאף להשיטה לנורווגיה דרך ארסונד, אלא שאז ארבה להם ברית של מלכים מדנמרק, שוודיה ושל עוד אציל מנורווגיה – אריק הוקונסון. במהלך הקרב הספינה ניזוקה קלות, אך בסאגה של אולאף טריגפאסון מתואר ש"סיפונה נצבע כולו אדום בגלל הדם שנשפך שם". לא ידוע מה קרה לספינה לאחר הקרב, אך סביר להניח שהיא נלקחה שלל בידי אחד המנצחים. טיטניק בבלדה מידת הגודל של הספינה מתוארת ביחידה שנקראת "אאל", אך כיוון שהיחידת מדידה הזו איננה בשימוש, תורגמה היחידה אאל ליחידה המקומית-אמה.
גביע AFC

גביע AFC (באנגלית: AFC Cup) היא תחרות קבוצות כדורגל בינלאומית שנתית, בין קבוצות שסיימו במקומות הגבוהים של מספר ליגות האסיאתיות בכירות שלא מקבלות כרטיס ישיר לליגת האלופות האסייתית, לפי דירוג הליגות האסייתיות של ה-AFC. היא שייכת לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC). קבוצת אל-קעאווה מעיראק וקבוצת אל-כווית מכווית הן שיאניות הזכייה בטורניר עם שלוש זכיות לכל קבוצה, וכווית היא המדינה המצליחה ביותר בגביע זה עם 4 זכיות של קבוצות מהליגה שלה בגביע זה. הטורניר החל בשנת 2004 כטורניר השני בחשיבותו אחרי ליגת האלופות האסייתית, ובעונה הראשונה הגיעו קבוצות מ-14 ליגות בסטטוס של "ליגות מתפתחות" באסיה, מתוך 18 קבוצות שהתמודדו על כרטיס למפעל בסך הכול. בבתים A,‏ B ו-C שובצו קבוצות ממערב ומרכז אסיה, ובשני הבתים הנותרים שובצו קבוצות ממזרח ומדרום-מזרח אסיה. הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בבית שלהן עלו לשלב הנוקאאוט (בהגרלה רנדומלית לחלוטין), וקבוצת אל-ג'איש מסוריה זכתה בעונה הראשונה, לאחר שניצחו בגמר הכל-סורי את אל-ווהדה מהליגה שלה. ב-2005, 18 קבוצות מתוך 9 מדינות שונות התחרו בגביע. לאחר שהקבוצות הסוריות החזקות יחסית עזבו את הגביע למשך 4 שנים, על מנת לנסות את מזלן בגביע הבכיר של ליגת האלופות האסייתית, אל פייסלי הירדנית ניצחה את נז'מה הלבנונית בגמר. קבוצות ירדניות הצליחו לזכות ב-2 הטורנירים הבאים כשבתווך מצטרפות קבוצות מבחריין ממנה יוצאת זוכת הגביע, בעוד בנגלדש מורדת לשחק בטורניר הנחות יותר גביע נשיא ה-AFC עד לסגירתו של הטורניר ב-2014. ב-2008 התקיים גמר האחרון שכלל 2 משחקים, ומאז משחקים את הגמר משחק אחד באצטדיון נייטרלי עד היום. ב-2009 זכתה אל-כווית והביאה את הגביע בפעם הראשונה לכווית, לאחריה באה זכייה של אל-איתיחד מסוריה וזכייה של נסאף קארצ'י מאוזבקיסטן. מ-2012 ועד 2014 זכו קבוצות כוויתיות 3 פעמים ברצף, ב-2015 הייתה זו דווקא ג'והור דארול תעזים ממלזיה שהצליחה לזכות בגביע בפעם הראשונה ומ-2016 עד 2018 זכתה 3 פעמים ברצף קבוצת אל-קעאווה העיראקית. ב-2019 זכתה בפעם הראשונה קבוצה מלבנון כשאל-אחד ניצחה את קבוצת 25 באפריל הצפון קוריאנית. ב-2020 הטורניר בוטל עקב התפרצות מגפת הקורונה. כיום 36 קבוצות משתתפות בגביע בשלב הבתים (12 ממערב אסיה, 12 מדרום מזרח אסיה, 4 ממזרח אסיה, 4 ממרכז אסיה ו-4 מדרום אסיה), מתוך 48 משתתפות בטורניר בסך הכול (12 נושרות בשלבי המוקדמות). טאיוואן טאיוואן גואם גואם הונג קונג הונג קונג מקאו מקאו מונגוליה מונגוליה צפון קוריאה צפון קוריאה ברוניי ברוניי קמבודיה קמבודיה אינדונזיה אינדונזיה לאוס לאוס מלזיה מלזיה מיאנמר מיאנמר הפיליפינים הפיליפינים סינגפור סינגפור תאילנד תאילנד מזרח טימור מזרח טימור וייטנאם וייטנאם בנגלדש בנגלדש בהוטן בהוטן הודו הודו האיים המלדיביים האיים המלדיביים נפאל נפאל פקיסטן פקיסטן סרי לנקה סרי לנקה אפגניסטן אפגניסטן קירגיזסטן קירגיזסטן טג'יקיסטן טג'יקיסטן טורקמניסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אוזבקיסטן בחריין בחריין עיראק עיראק ירדן ירדן כווית כווית לבנון לבנון עומאן עומאן הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית קטאר קטאר ערב הסעודית ערב הסעודית סוריה סוריה תימן תימן מדיה וקבצים בנושא גביע AFC בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע AFC גביע AFC, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ג'ון לנגנוס

ג'ון לנגנוס (בצרפתית: John Langenus; ‏9 בדצמבר 1891 – 1 באוקטובר 1952) היה שופט כדורגל בלגי, ששפט בטורנירי גביע העולם בשנות ה-30. ידוע בעיקר כמי ששפט את גמר מונדיאל 1930. הטורניר הגדול הראשון בו שפט היה אולימפיאדת 1928. הוא ניהל את משחק שמינית הגמר בו אורוגוואי ניצחה 2–0 את המארחת הולנד וקיבל את הכבוד במשחק על מדליית הארד בו איטליה הביסה 3–11 את מצרים. גולת הכותרת בקריירה שלו הייתה במונדיאל 1930 שהיה לראשון ונערך באורוגוואי. הוא שפט ארבעה משחקים כששניים מתוכם היו ה-1–6 של ארגנטינה נגד ארצות הברית בחצי הגמר והגמר בין היריבות אורוגוואי לארגנטינה. לפני פתיחת הגמר לנגנוס התעקש על כך שכל 60,000 הצופים ייבדקו אם הם מחזיקים בנשק, ולאחריה נמצאו והוחרמו כ-1,600 אקדחים. המארחת ניצחה בסיום בתוצאה 2–4 וזכתה בגביע. שנתיים אחר כך בדצמבר 1932 ניהל גם את הניצחון 3–4 של אנגליה על "נבחרת הפלא" האוסטרית, ועליו אמר שחווה את קרב הכדורגל הטוב ביותר שנערך בסטמפורד ברידג'. אף על פי שהיה אחד השופטים הבכירים באירופה הוא הורשה לשפוט רק משחק אחד במונדיאל 1934, בניצחון 1–2 של צ'כוסלובקיה על רומניה. הופעתו האחרונה בטורניר גדול היה בתיקו 1–1 של גרמניה הנאצית ושווייץ במונדיאל 1938 ובמשחק על המקום השלישי בו ברזיל ניצחה 2–4 את שוודיה. לנגנוס שפט את משחקו האחרון ביוני 1939 שהיה ל-64 שלו בסך הכל בין נבחרות. עד 1944 עדיין היה פעיל בליגה הבלגית ולאחר הפרישה כתב שלושה ספרים. אוטוביוגרפיה שנקראת "שורק בעולם" ושתי עבודות נוספות הקשורות לכדורגל. מדיה וקבצים בנושא ג'ון לנגנוס בוויקישיתוף ג'ון לנגנוס, באתר Soccerway פרופיל השופט, באתר Transfermarkt
נמרוד שלום אריאב

נמרוד שלום (ציגי) אריאב (24 בספטמבר 1926 – 3 באוגוסט 2023) היה מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל בשנים 1983–1985. אריאב נולד בלובלין שבפולין, בנם של אריה-לייב ציגלמן ומרטה לבית וייסברוד. בפרוץ מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לבלז'יצה. ב-1942 רצחו הנאצים את אביו במהלך אקציה בגטו בלז'יצה. לאחר הטבח הוחלט כי ינסה להסתוות לפולני-נוצרי בזכות מראהו, הוא לקח לעצמו את השם הבדוי "הנריק גורסקי", עבר לוורשה שם הצטרף למחתרת ארמייה קריובה ועבר הכשרה כלוחם. הוא הביא את אחיו התאום אברהם לוורשה, אך זהותם נחשפה וב-1943 נהרג אחיו. הוא שינה את שמו שוב ל"בז'ה יבגנוב קובלסקי". תחת זהות זו השתתף במרד ורשה במהלכו נפצע באורח קשה. לאחר המלחמה עבר למחנה עקורים בגרמניה, למד באוניברסיטה במינכן והצטרף לאצ"ל. הוא היה פעיל בתנועת הבריחה ומונה למפקד מחנה ההכשרה של ההגנה בצרפת. ב-1948 עלה לישראל. הוא שירת בחיל האוויר במשך שבע שנים, שימש קצין אחזקה ראשי בכנף 4 והשתחרר בדרגת סרן. ב-1954 החל לעבוד במפעל בדק מטוסים (לימים התעשייה האווירית לישראל), ב-1958 הקים את החטיבה לייצור כלי טיס, לצורך ייצור מטוסי פוגה מגיסטר, ב-1964 מונה לסמנכ"ל ייצור וכיהן בתפקיד עד 1973. לאחר מכן ניהל חברה בבעלות שאול אייזנברג לשיווק מוצרי תעופה. עשור לאחר מכן התבקש על ידי משה ארנס לשוב לתעשייה האווירית על מנת לכהן כמנכ"ל ולקדם את פרויקט הלביא, אריאב הסכים תוך קציבת הכהונה מראש לשנתיים, וכיהן בתפקיד עד 1985. לאחר פרישתו כיהן במשך כשנה כיו"ר החברה לישראל בבעלותו של אייזנברג. הוא היה שותף במשך 15 שנים עם אהרון פרנקל בחברה בתחום ייצור כלי טיס. היה נשוי לאודט עד למותה ב-2018. נולדו להם שני בנים. נפטר ב-3 באוגוסט 2023 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול. נמרוד שלום אריאב, באתר מוזיאון הלוחם היהודי הילד מהמחתרת הפולנית שהפך למנכ"ל התעשייה האווירית לוחם המחתרת הפולנית, שהגיע להיות מנכ"ל אחת מזרועות הביטחון של מדינת ישראל נמרוד שלום אריאב, באתר בטאון גמלאי התעשייה האווירית שי אספריל, מתחת לרדאר, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2015
ליאור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים ליאור – זמר-יוצר, פזמונאי, מלחין, מוזיקאי ומעבד מוזיקלי ישראלי. דוב ליאור – רב ציוני דתי, מן הפוסקים הבולטים בציבור הדתי לאומי, ממנהיגי הזרם המכונה חרדי לאומי. עמית ליאור – שחקן ותסריטאי ישראלי. רווית ליאור-מנדל – במאית טלוויזיה ועורכת תוכן ישראלית. ישראל ליאור – תת-אלוף בצה"ל, מזכירם הצבאי של ראשי הממשלה לוי אשכול וגולדה מאיר. גד ליאור – עיתונאי כלכלי בישראל. חיים ליאור – היה מזכיר הכנסת. ליאור עשת – שם העט של מירון אוריאל בסדרה גיבורי התנ"ך. אחר הלילה עם ליאור שליין – תוכנית לייט-נייט סאטירית ישראלית בהנחיית ליאור שליין. ליאור (שם פרטי) – שם פרטי. אישים ששמם הפרטי הוא ליאור לידור (פירושונים) לימור (פירושונים)
צור ישראל

האם התכוונתם ל... צור ישראל – מכינויי אלוהים ביהדות מבצע צור ישראל – מבצע להעלאתם של צאצאי יהודי אתיופיה המכונים פלשמורה
Supergiant Games

Supergiant Games היא חברה אמריקאית העוסקת בפיתוח משחקי וידאו ומשחקי מחשב, ושוכנת בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית. החברה נוסדה בשנת 2009 על ידי שני עובדי Electronic Arts לשעבר, אמיר ראו וגאווין סימון, שעבדו יחדיו על סדרת משחקי Command & Conquer. לאחר שהשניים התפטרו מעבודתם ב-EA, הם עברו לגור יחדיו והחלו לעבוד על משחקם הראשון. העובד הראשון שגויס לחברה היה דארן קורב אשר היה אחראי על המוזיקה והאפקטים הקוליים. משחקם הראשון, Bastion, הוצג לראשונה ב-2010 במהלך PAX 10, ואחריו החברה חתמה עם האחים וורנר להפצת המשחק. המשחק יצא ב-2011 וזכה לביקורות חיוביות רבות והיה מועמד למשחק השנה בטקס פרסי משחק השנה 2011. בדצמבר 2018 הציגה החברה את משחקה הרביעי, האדס, במהלך טקס פרסי משחק השנה 2018, והוצע להורדה בגישה מוקדמת כבר באותו החודש. המשחק, אשר היה בסגנון Roguelike ומבוסס על המיתולוגיה היוונית, יצא בסטים ב-17 בספטמבר 2020, ומייד זכה להצלחה וביקורות חיוביות. המשחק קיבל 8 מועמדויות בטקס פרסי משחק השנה 2020, וזכה בקטגוריות משחק האינדי של השנה ומשחק האקשן של השנה. בנוסף היה המשחק הראשון שזכה בפרס הוגו כחלק מקטגוריית משחקי וידאו מיוחדת ב-2021, וזכה בפרס נבולה על כתיבתו. בדצמבר 2022 הציגה החברה את משחקה החמישי, האדס II, במהלך טקס פרסי משחק השנה 2022. המשחק, כמו קודמו, בסגנון Roguelike ומבוסס על המיתולוגיה היוונית. ב-5 במאי 2024 יצא בגישה מוקדמת. משוער בסוף שנת 2024, לפי פרסומי החברה מדיה וקבצים בנושא Supergiant Games בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Supergiant Games Supergiant Games, ברשת החברתית פייסבוק Supergiant Games, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Supergiant Games, ברשת החברתית אינסטגרם Supergiant Games, ברשת החברתית LinkedIn Supergiant Games, סרטונים בערוץ היוטיוב Supergiant Games, הבלוג הרשמי From Command & Conquer to Bastion, באתר Metro,‏ 3 בספטמבר 2010 (באנגלית) Supergiant: Warner "bought into" our "vision" of Bastion, באתר VG247,‏ 19 ביולי 2011 (באנגלית) The Game Awards 2020: Complete Winners List, באתר וראייטי, 10 בדצמבר 2020 (באנגלית) Hades II - Reveal Trailer, סרטון בערוץ "Supergiant Games", באתר יוטיוב (אורך: 02:13)
שעבוד הגוף

שעבוד הגוף הוא מושג הלכתי שמתאר את היחס בין מלווה ולווה בהלוואה. המושג מופיע לראשונה בשם רבינו תם אצל הרא"ש. שמואל פוסק שאדם שמוכר שטר חוב לאדם אחר. לאחר מכן יכול בעל החוב המקורי לחזור ולמחול על החוב, והחוב מחול. נמצא שהאדם שקנה את החוב לא יכול לגבות את החוב שקנה, כיוון שהוא נמחל בידי מוכר שטר החוב, המלווה. כדי להסביר איך ייתכן שהמכירה תהיה מכירה מלאה אבל בכל זאת תישאר זכות המחילה ביד המלווה הסביר רבינו תם: "דמוכר שטר חוב שיכול למחול אף על פי שמדאורייתא הוי מכר משום דשני שיעבודים יש לו למלוה על הלוה אחד שיעבוד נכסיו ואחד שגופו משועבד לפרוע לו ושעבוד נכסיו של הלוה יכול המלוה למכור אבל שיעבוד גופו של הלוה אין קניין נתפס עליו הלכך כל זמן שלא מחל לו גובה נכסיו של לוה אבל אם מחל המלוה ללוה שיעבוד גופו שנשאר אצלו פקע נמי שיעבוד נכסין דנכסי דאינשי אינון ערבין ביה וכשנסתלק שיעבוד הלוה נסתלק נמי שיעבוד נכסיו". הוא קובע שבכל הלוואה יש שני שעבודים. שעבוד אחד הוא של נכסי הלווה כלפי המלווה. הנכסים משועבדים לטובת פריעת החוב. שעבוד שני הוא שעבוד גופו של הלווה. כלומר, הלווה מחויב לפעול לטובת החזרת החוב. כאשר המלווה מכר את החוב הוא מכר רק שעבוד אחד, את שעבוד הנכסים של הלווה, אולם שעבוד גופו של הלווה נותר בידו והוא דבר שאי אפשר למכור. כאשר מוחל המלווה על שעבוד גופו של הלווה הוא מפקיע את כל החוב, וממילא פוקע גם שעבוד נכסי הלווה. בדרך זו נותר קונה החוב בלא יכולת גביה. Rosh on Ketubot 9:10:1, www.sefaria.org תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף פה עמוד ב ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.