laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך

סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך (בגרמנית: Sophie Magdalene von Brandenburg-Kulmbach; ‏28 בנובמבר 1700 – 27 במאי 1770), הייתה אשתו של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק. סופיה מגדלנה נולדה ב-ארמון שנברג, מרקיזות ברנדנבורג-קולומבך ב-28 בנובמבר 1700, לכריסטיאן היינריך, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית-קולמבך ולסופיה כריסטינה מוולפשטיין, בתם של אלברכט פרידריך, רוזן וולפשטיין וסופיה לואיזה, רוזנת קסטל-רמהילד. בצעירותה היא גדלה בחצרה של כריסטיאנה אברהרדינה מברנדנבורג-ביירוית, שהייתה מלכת פולין ואשתו של אוגוסט השני, מלך פולין. פרדריק הרביעי, מלך דנמרק שלח את בנו כריסטיאן, נסיך הכתר של דנמרק למסע ברחבי אירופה בלוויית מנהל משק הבית שלו, אולריק אדולף הולשטיין, על מנת למצוא לעצמו כלה, והלה החליט ללא היסוס להינשא לסופיה מגדלנה. השניים נישאו ב-7 באוגוסט 1721, כאשר כריסטיאן היה עדיין נסיך הכתר, וטקס הנישואין התקיים בפרץ' (Pretzsch) שסקסוניה. בשנת 1730 מת חמיה פרדריק הרביעי, מלך דנמרק, ובעלה הוכתר ככריסטיאן השישי, מלך דנמרק. סופיה מגדלנה הייתה מאוד לא פופולרית בדנמרק, ותוארה כגאה, יהירה ובזבזנית. בנוסף, היא דיברה אך ורק בגרמנית, ולא למדה מעולם דנית. בנה, שהתלהב מהלשון והתרבות הדנית, נקרא על ידה בבוז הנסיך הדני. סופיה מגדלנה ובעלה היו דתיים אדוקים, וגרמו לתחושת דחייה וניכור מחצר המלוכה בקרב העם. כתר חדש נעשה לסופיה מגדלנה, משום שלא רצתה ללבוש את הכתר שהיה למלכה אנה סופיה ראוונטלו השנואה. בשל אהבתו העזה של כריסטיאן השישי לסופיה מגדלנה, הוא בנה לכבודה את הטירות כריסטיאנסבורג, פרידריכרוס, הירשהולם וזופינברג. בעניינים הציבוריים הייתה לסופיה מגדלנה השפעה ניכרת, שנמשכה גם בתקופת שלטונו של בנה, ובין השאר היא הייתה אחראית על פיטוריו של המרשל אדם גוטלוב פון מולטקה. לאחר מות בתה לואיזה היא שידכה לחתנה ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שעליו הייתה לה השפעה מאוד גדולה, את אחייניתה כריסטינה סופיה שרלוטה מברנדנבורג-ביירוית. באופן כללי, היו לה יחסים קרובים מאוד עם משפחתה, ומאוחר יותר היא הביאה את אמה סופיה כריסטינה מוולפשטיין ואת אחותה סופיה קרולינה מברנדנבורג-קולמבך לדנמרק. נדיבותה של המלכה למשפחתה הכבידה גם על האוצר הדני. בשנת 1766 מת בעלה כריסטיאן השישי, מלך דנמרק, ובנה פרדריק החמישי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בתקופת אלמנותה היא בילתה בעיקר בטירת הירשהולם, וב-27 במאי 1770 היא מתה בארמון כריסטיאנסבורג. ב-7 באוגוסט 1721 התחתנה סופיה מגדלנה עם כריסטיאן השישי, מלך דנמרק, ממנו נולדו לה 3 ילדים: פרדריק החמישי, מלך דנמרק (1723–1766) לואיזה, נסיכת דנמרק (1724) לואיזה, נסיכת דנמרק (1726–1756), התחתנה עם ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן מדיה וקבצים בנושא סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך בוויקישיתוף סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אופל קדט A

אופל קדט A (בגרמנית: Opel Kadett A) היא מכונית משפחתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1962–1965. סך הכול יוצרו 649,512 יחידות. 2 דלתות - סדאן 2 דלתות - קופה 3 דלתות - מסחרית "אופל קדט A" "אופל קדט A" "אופל קדט A" - מבט לתא הנהג "אופל קדט A", שנת 1964 "אופל קדט A" "אופל קדט A" - מבט לתא הנהג "אופל קדט A", שנת 1964 - קופה "אופל קדט A", שנת 1964 - קופה "אופל קדט A" - קופה "אופל קדט A" -דגם סטיישן "אופל קדט A", שנת 1963 -דגם סטיישן אופל אופל קדט B אופל קדט C אופל קדט D אופל קדט E אופל קפיטן אופל אדמירל מדיה וקבצים בנושא אופל קדט A בוויקישיתוף אופל קדט A, סרטון באתר יוטיוב (דגם סטיישן) אופל קדט A, סרטון באתר יוטיוב (דגם סדאן) אופל, האתר הבינלאומי "אופל קדט A" klassiekerweb.nl/merken/opel/kadett/opel-kadett "אופל קדט A" - מפרט carfolio.com/specifications/models/car "אופל קדט A" classics.honestjohn.co.uk/reviews/opel/kadett-a
אילדיקו אניידי

אילדיקו אניידי (בהונגרית: Enyedi Ildikó; נולדה ב-15 בנובמבר 1955; ילידת בודפשט, הונגריה) היא במאית קולנוע, תסריטאית ומרצה הונגריה, זוכת פרס דוב הזהב בפסטיבל הקולנוע של ברלין 2017. נולדה לגאוגרף גיורגי אניידי ואירן פארדי. ב-1974 למדה באוניברסיטת מונפלייה בצרפת. בין השנים 1975–1978 למדה באוניברסיטה לכלכלה מרקס קרולי בבודפשט. בשנים 1979–1984 למדה בבית הספר הגבוה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בבודפשט והייתה תלמידתו של האמן הרב תחומי המוערך בארצו פברי זולטן. בין השנים 1978–1984 הייתה חברת קבוצת האמנים אינדיגו. מ-1984, שימשה כעוזרת במאי ב-Mafilm, חברת הסרטים הוותיקה ביותר ואחת הגדולות בהונגריה. היא יצרה סרטים קצרים בסטודיו באלאס בלה (Balázs Béla). מאז 1989, היא מרצה בבית הספר הגבוה לתיאטרון וקולנוע בבודפשט שבו למדה. ב-1992 וב-1994 שימשה כחברה בוועדת השופטים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בברלין. בשנת 2011 הוענק לה דוקטורט באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בבודפשט. בסטודיו באלאס בלה יצרה בעיקר סרטים קצרים. על סרטה העלילתי הראשון, המאה ה-20 שלי זכתה בפרס הראשון- פרס מצלמת הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן 1989. אניידי נשואה לווילהלם דורסטה (Droste), היסטוריון חוקר של הספרות הגרמנית, סופר ומתרגם. להם שני ילדים. פלירט/היפנוזה (1980) הצופה (1981) אביר הורד (1984) ספרים חדשים (1985) החפרפרת (1985) הפלישה (1985) הטפשות אינה מכשול (1986) המאה ה-20 שלי (1989; בימוי ותסריט) סיוטים (1988) מסע החורף (1991) הצייד הפלאי (1994; בימוי ותסריט) המפעל (1995) תאמאש ויולי (1997; בימוי ותסריט) סימון מאגוש (1998; בימוי, תסריט והפקה) מדינה וספרות (1999) מאירופה לאירופה (2004) מה כל זה היה? (2004) אהבה ראשונה (2008; תסריט ובימוי) תרפיה (2012) על גוף ונפש (2017) סיפורה של אשתי (2021; תסריט ובימוי) ג'ין הענקת פרס מוסקוביץ (1989) פרס מיוחד בפסטיבל אדינבורו ופסטיבל לאס וגאס (1989) פרס מבקרי הקולנוע (1990, 2000) פרס באלאס בלה (1991) פרס ראשון בפסטיבל נויברנדנבורג לקולנוע תיעודי (1993) פרס הבמאי הטוב ביותר, על סרטה סימון מאגוש (1999)  פרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל סלרנו (2000) עיטור האמן המצטיין בהונגריה (2000) פרס דב הזהב (פרס ראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין) (2017): על סרטה "על גוף ונפש" פרס פרימה פרימיסימה (2017) מדליית זהב פרס (2017) מדיה וקבצים בנושא אילדיקו אניידי בוויקישיתוף ISBN 9789631787283 קטלוג הסרטים בהונגרית אילדיקו אניידי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אילדיקו אניידי, באתר AllMovie (באנגלית) אילדיקו אניידי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) SZFE Adatbázis SZFE Adatbázis http://magyar.film.hu/filmhu/hir/unnepi-kituntetesek-rendezoknek-szineszeknek-hir.html https://index.hu/kultur/cinematrix/2017/02/18/berlinale_2017_enyedi_ildiko_testrol_es_lelekrol_magyar_film/ Átadták az idei Prima Primissima Díjakat - mandiner.hu Arany Medál-díj - Ők az idei nyertesek - Színház.org 2017. december 11.
קלאופטרה הירושלמית

קלאופטרה הירושלמית (חייתה במאה ה-1 לפנה"ס) הייתה אשתו החמישית (מתוך עשר) של הורדוס מלך יהודה. יוסף בן מתתיהו מזכיר את קלאופטרה פעמיים בלבד, ובהן ציין שהייתה בת ירושלים. היא נישאה להורדוס בשנת 27/28 לפנה"ס וילדה לו שני בנים: הורדוס ופיליפוס, שגדל והתחנך ברומא ולאחר מות אביו הפך לטטרארך של ארץ היטורים וטרכון. העובדה שהורדוס ציין את בנה פיליפוס כשלישי בסדר יורשיו, מצביעה על כך שככל הנראה נישא לה לאחר שנישא למלתקי השומרונית, ושכמותה, היא לא הייתה מעורבת בתככים שהביאו אותו לפגוע בנשותיו הבולטות ובילדיהן. מאחר שפיליפוס היה בוגר מספיק בזמן מותו של אביו (בשנת 4 לפנה"ס), כדי שאוגוסטוס יפקיד בידיו חלק גדול מממלכת הורדוס, סביר שהורדוס נשא את קלאופטרה לא אחרי שנת 22 לפנה"ס. מאחר שיוספוס מציין את בנה הורדוס לפני פיליפוס, הדבר עשוי להצביע על כך שהוא היה הבכור, אולם ייתכן והוא ציין את שמו רק משום שהוא זהה לשם אביו. העובדה שהורדוס הבן לא נכלל בצוואת אביו, עשויה להצביע על כך שהוא היה עדיין קטין בשנת 4 לפנה"ס. במידה והורדוס היה הבכור, אין זה ברור מדוע יוספוס מציין את פיליפוס בלבד כמי שהתחנך ברומא, אלא אם הורדוס מת עוד בהיותו ילד. מדיה וקבצים בנושא קלאופטרה הירושלמית בוויקישיתוף בתרגום אברהם שליט ל"קדמוניות היהודים" ובתרגום ליזה אולמן ל"מלחמת היהודים": "קלאופטרה הירושלמית". בתרגום יעקב נפתלי שמחוני ל"מלחמת היהודים": "קלאופטרה מבנות ירושלים" (או "קלאופטרה מירושלים"). יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר א, פרק 28, פסקה ד, סעיף 562. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק א, פסקה ג, סעיף 21. אריה כשר ואליעזר ויצטום, הורדוס: מלך רודף ורדוף, פרק שביעי, עמ' 170 (עמ' 455, הערה 66: על פי חישובי קוקינוס, עמ' 208, 237-236). קלאופטרה הירושלמית, באתר virtualreligion.net (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אנגולה–מקסיקו

יחסי אנגולה–מקסיקו הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אנגולה לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. אנגולה היא מדינה צעירה יחסית שקיבלה את עצמאותה מפורטוגל בנובמבר 1975. מקסיקו הכירה במהירות באנגולה וכוננה עמה יחסים דיפלומטים כבר בינואר 1976. מיד לאחר שאנגולה קיבלה את עצמאותה, נכנסה המדינה למלחמת אזרחים שהסתיימה רק ב-2002. לקראת סוף המלחמה, ב-1997 פתחה אנגולה שגרירות במקסיקו סיטי. בשנת 2009, מקסיקו פתחה שגרירות בלואנדה. עם זאת, בשל המשבר הכלכלי העולמי השגרירות המקסיקנית בלואנדה נסגרה חודשים אחדים לאחר הקמתה. בשנת 2014, במהלך ביקורו של שר החוץ המקסיקני חוסה אנטוניו מייד באנגולה, הוא הצהיר כי שגרירות מקסיקו באנגולה תיפתח מחדש. אולם נכון לשנת 2017, השגרירות טרם נפתחה. הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם בכ-82 מיליון דולר בשנת 2015. אנגולה היא שותפת הסחר ה-89 בגודלה של מקסיקו בעולם ושלישית בגודלה באפריקה. אנגולה מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי. מאידך, מקסיקו מיוצגת באנגולה על ידי שגרירותה באבוג'ה שבניגריה, והיא בעלת קונסוליה לשם כבוד בלואנדה. יחסי חוף השנהב-מקסיקו Historia condensado sobre las relaciones México-Angola reciprocidad diplomática (in Spanish) Mexico's relations with Africa: Angola (in Spanish) Mexican Ministry of the Economy: Angola (in Spanish) שגרירות אנגולה במקסיקו Embassy of Mexico in Nigeria Honorary Consulate of Mexico in Luanda (in Spanish)
קרחון אלטימיר

קרחון אלטימיר (באנגלית: Altimir Glacier; בבולגרית: ледник Алтимир) הוא קרחון שאורכו 4.8 ק"מ ורוחבו 5.5 ק"מ הנמצא על מורדותיו של רכס אוסטרית' על האי אנוורס שבארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון צפון לעבר מפרץ דאלצ'ב היוצא ממפרץ פורנייר, מזרחית לנקודת סטודנה. גובהו של הקרחון 717 מטרים מעל פני הים. הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הבינלאומי הבריטי (British Directorate of Overseas Surveys) בשנת 1980. הקרחון נקרא על שם הכפר אלטימיר שבצפון מערב בולגריה. קרחון אלטימיר באתר SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של קרחון אלטימיר מידע גאוגרפי ומקור השם מידע גאוגרפי
FIM-43 רד-איי

FIM-43 רד־איי (FIM-43 Redeye, בחיל האוויר הישראלי כּוּנה "בָּזָק") הוא טיל כתף נגד מטוסים מונחה אינפרה אדום (מונחה חום) מתוצרת ג'נרל דיינמיקס האמריקנית. בספטמבר 1969 הופסק יצורו לאחר שכ־85,000 טילים יוצרו, בציפייה לרד-איי 2, שהפך מאוחר יותר ל-FIM-92 סטינגר. ב-1948 החל הצבא האמריקני לחפש אחר נשק נ"מ חדש לחיילי החי"ר, מאחר שמכונות ירייה התגלו כבלתי אפקטיביות כנגד מטוסי הסילון המהירים החדשים. מספר מערכות נבחנו אך אף אחת מהן לא נמצאה מתאימה. באמצע שנות החמישים החלה קונבאייר לבחון את היתכנות השימוש בטיל מונחה תת-אדום אותו יוכל לשאת אדם. בנובמבר 1956 הוצגו התוצאות של בחינות היתכנות אלו לצבא האמריקני ולחיל הנחתים האמריקני. ב-1957 נוסחו הדרישות הרשמיות, וב-1958 הוענק לקונבאייר החוזה להתחלת פיתוח המערכת. ביולי 1959 החל מיזם הפיתוח, ובמרץ 1960 בוצע ניסוי הירי הראשון של הטיל. שיגורים מצינור שיגור החלו במאי 1961, ובעקבות אלו החלו ניסויים בשיגור הטילים כטילי כתף. בעיות טכניות מנעו את הכנסתו של הטיל ליצור סדרתי: הטיל לא עמד בדרישות שהוצבו - היה איטי, בעל כושר תמרון נמוך ולא מדויק דיו. במהלך הניסויים ברד-איי נעשה שימוש נרחב בטיל המטרה MQR-16 גאנראנר. יצור בהיקף מוגבל של המערכת, שכונתה XM41 רד-איי בלוק 1 החל, וביוני 1963 קיבל הטיל את הכינוי XMIM-43A. בדיקות של מערכות מבלוק 1 נערכו בין 1965 ל-1966. ב-1964 החל פיתוח של מערכות בלוק 2 שכונו XM41E1, כשהטיל כונה XMIM-43B. הטילים נמסרו באפריל 1966, וכללו חיישן חדש מקורר בגז, משגר שונה במקצת, וראש קרב משופר. בין 1965 ל-1966 פיתחה ג'נרל דיינמיקס את הרד-איי בלוק 3, הגרסה האחרונה של המערכת שכונתה תחילה XM41E2, כאשר הטיל כונה XFIM-43C. הגרסה החדשה כלל ראש ביות זהה לזה של טילי הבלוק 2, אך כללה מנוע רקטי, ראש קרב ומרעום חדשים. המשגר של גרסה זאת כלל גם כוונת מסוג XM-62 ואלקטרוניקה משופרת. הטיל החדש היה יכול לבצע פניות ב-3 ג'י, ועל-פי הערכת הצבא האמריקני הסתברות ההריגה שלו בירי כנגד מטוסי סילון היא 0.4. יצור של מערכות בלוק 3 החל במאי 1967, וב-1968 הוכרז הבלוק 3 כמבצעי. הרד-איי היה טיל הכתף הראשון בשירות מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי וכונה שם "בזק". המערך זוקף לזכותו את הפלת הבכורה העולמית של כלי טיס באמצעות הרד־איי כאשר ב־11 ביוני 1982, היום השישי למלחמת לבנון הראשונה, הצליח כוח של לוחמי נ"מ שצויד בטיל הרד-איי, להפיל מיג-23 של חיל האוויר הסורי. הטיל הוחלף בטיל ה-FIM-92 סטינגר ("ברקן") המתקדם יותר. במהלך הפלישה הסובייטית לאפגניסטן ב-1984 מסרה ארצות הברית טילי רד-איי ללוחמי המוג'הידין. לוחמי המוג'הידין הצליחו להפיל באמצעות הטילים מספר כלי טיס סובייטיים, ביניהם מספר מטוסי סוחוי 25 כמו גם מסוקי מי-24 ומי-8. עד נובמבר 1985 הוחלפו מרבית הטילים בטילי ה-FIM-92 סטינגר החדישים יותר. מוריה דיאמנט, ‏פעם אחת, באתר חיל האוויר הישראלי, יוני 2008
קרחון אליס

קרחון אליס (באנגלית: Alice Glacier) הוא קרחון במזרח אנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון מזרח מרכס המלכה אלכסנדרה, והמהווה יובל של קרחון בירדמור. אורכו של הקרחון כ-21 ק"מ. הקרחון התגלה על ידי משלחת נמרוד הבריטית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909) בפיקודו של ארנסט שקלטון. שקלטון קרא לקרחון על שם אליס, אמו של אריק מרשל, חבר במשלחת של שקלטון. קרחון אליס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון אליס באתר SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של קרחון אליס מידע גאוגרפי
הקורפוס ה-11 (האימפריה העות'מאנית)

הקורפוס ה-11 (בטורקית: 11 nci Kolordu or On Birinci Kolordu) היה קורפוס של צבא האימפריה העות'מאנית אשר לחם בחזית הקווקזית. ב-1911 עבר צבא האימפריה העות'מאנית רפורמה אשר במסגרתה הוקמו בו קורפוסים. הקורפוס ה-11 הוקם גם כן כחלק מתהליך זה, והוצב בעיר ואן. מפקדו הראשון היה גאליפ פאשא. עם כניסתה של האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה, מונה אבדילקרים פאשא למפקדו. ביולי 1915, בסמוך לעיר מלזגירט, לחם הקורפוס ה-11 ביחידות הארמייה הקווקזית של צבא האימפריה הרוסית תחת פיקודו של ניקולאי יודניץ'. קרב מנזיקרט הסתיים ללא הכרעה ברורה, תוך מניין נפגעים רב לשני הצדדים. במהלך מתקפת ארזורום נחל הקורפוס תבוסה קשה ואבדילקרים פאשא הועבר מתפקידו. כמפקדו החדש של הקורפוס מונה סלהאטין עדיל, אר פיקד עליו עד פירוקו באוקטובר 1916. גאליפ פאשא (1911–1914) אבדילקרים פאשא (1914 - 1916) סלהאטין עדיל (1916 - עד הפירוק) Erickson, Edward J. (2001). Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War. Greenwood Press. ISBN 0-313-31516-7. Erickson, Edward J. (2003). Defeat in Detail: The Ottoman Army in the Balkans, 1912–1913. Westport, CT: Praeger. Falls, Cyril (1930). Military Operations Egypt & Palestine from June 1917 to the End of the War. History of the Great War Based on Official Documents by Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence. Vol. 2 Part II. A. F. Becke (maps). London: HM Stationery Office.
נבחרת רוסיה בבנדי

נבחרת רוסיה בבנדי (ברוסית: Сборная России по хоккею с мячом) היא הנבחרת הלאומית של רוסיה ומייצגת אותה בטורנירים בינלאומיים בבנדי. הנבחרת נחשבת לאחת הטובות בעולם. רוסיה מעולם לא סיימה מתחת למקום השלישי באליפות העולם והיא זכתה באליפות העולם בבנדי 12 פעמים בשנים 1999, 2001, 2006, 2007, 2008, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019. בשילוב עם 14 הזכיות של הנבחרת הסובייטית, שום מדינה לא הייתה מוצלחת כמו רוסיה באליפות העולם בבנדי. הנבחרת הוקמה הנבחרת האימפריה הרוסית בשנת 1907. לאחר הקמת ברית המועצות הייתה לנבחרת רוסיה הסובייטית ועד 1991 הייתה כחלק מנבחרת ברית המועצות, אף שבאופן רשמי הנבחרת ייצגה את רוסיה הסובייטית. רוסיה הייתה לחברה בפדרציה הבינלאומית לבנדי בעקבות פירוקה של ברית המועצות בשנת 1991. אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת רוסיה בבנדי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רגיסטרציה (עיבוד תמונה)

בעיבוד תמונה, רגיסטרציה (באנגלית: Image registration) הוא אלגוריתם של מיפוי מידע חזותי דומה, המתקבל ממקורות שונים, למערכת קואורדינטות אחת. הנתונים עשויים להתקבל מצילומים של תוכן חזותי מזוויות שונות, ממיקומים שונים, מחיישנים שונים, או בתנאי תאורה שונים ועוד. התהליך משמש בראייה ממוחשבת, בהדמיות רפואיות, בזיהוי אוטומטי של מטרות צבאיות ובניתוח תצלומי אוויר. הרגיסטרציה הכרחית כדי שתהיה אפשרות להשוות או לשלב את הנתונים המתקבלים ממדידות שונות. כאשר מנסים להשוות בין שתי תמונות שחלו ביניהם שינויים, אם בשל השינוי בחיישן הדוגם את הנתונים, ואם בשל שינוי בנתונים עצמם, יש להפעיל אלגוריתם מיוחד שינסה לבצע מיפוי של התמונות השונות אחת לשנייה, ולהתאים אותן למערכת צירים אחת. ברוב המקרים אלגוריתם הרגיסטרציה ינסה למצוא סטים של נקודות בולטות, אותם הוא ינסה להתאים בשתי התמונות. לאחר שיצליח להתאימן, יהיה עליו למצוא מודל גאומטרי שינסה לבצע טרנספורמציה של הנקודות ולהכליל את המודל הגאומטרי לגבי כל תמונה. הרגיסטרציה היא שלב מקדים בביצוע גילוי תנועה בווידאו, בחילוץ מידע מסדרה של תמונות מעורפלות לתמונה אחת ברורה, או באנליזה רפואית לאיתור פתלוגיות באיברים שונים. מדיה וקבצים בנושא רגיסטרציה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטלה קורקוס

סטלה קורקוס-דוראן (1858–1948) הייתה אשת חינוך, מורה, פעילת ציבור ופילנתרופית, ומייסדת ומנהלת בית הספר לבנות יהודיות במוגדור שבמרוקו, שהיה הראשון מסוגו במדינה. קורקוס-דוראן נולדה בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית ב-11 בדצמבר 1858. בת למשפחה אמידה ומיוחסת. אביה, אברהם דוראן, היה סוחר טבק שנולד באוראן שבאלג'יריה. אמה רבקה, שנולדה באנגליה הייתה אחייניתו של משה מונטיפיורי. סטלה חזרה עם משפחתה לאנגליה, ובסיום לימודיה התיכוניים החלה ללמוד הוראה. כשסיימה את לימודי ההוראה החלה לנהל בית ספר פרטי בלונדון, וזמן-מה לאחר מכן נישאה באנגליה למשה (מוזס) קורקוס, שהיה סוחר אמיד ממוגדור שבמרוקו. לאחר שנישאה, עברה בשנת 1884 להתגורר איתו במוגדור. לאור חששן של הקהילות היהודיות במרוקו מהשפעת המיסיון הנוצרי, שפתח בתי ספר ברחבי מרוקו עבור ילדי היהודים, החלו ראשי הקהילות לנקוט צעדי הגנה מפני המיסיון. בשנת 1885 הקימה קורקוס-דוראן בית ספר יהודי ראשון לבנות במוגדור, ועמדה בראשו כמנהלת. בית הספר, שנקרא "כבוד ואומץ", קיבל סיוע מארגון כל ישראל חברים ומהקהילה היהודית בעיר, ופנה בעיקר לבנות שבאו ממשפחות עניות, וביקשו חלופה ללימודים בחסות המיסיון. הורי התלמידות שבאו ממשפחות עניות לא שילמו שכר לימוד, וקורקוס-דוראן סייעה להן בקניית ביגוד ותרופות. כפועל יוצא מתפיסת השליחות של קורקוס-דוראן, לצד הלימודים העיוניים, נלמדו בבית הספר מקצועות שימושיים כדוגמת תפירה, רקמה וסריגה, והתלמידות נדרשו גם להתנדב לטובת הקהילה. ההכנסות ממכירת עבודותיהן של התלמידות מימנו שלל פעילויות בבית הספר ובקהילה. קורקוס-דוראן, שהתעקשה לדבר רק בשפה האנגלית, הנהיגה רמת לימודים גבוהה בבית הספר, עם דגש על חינוך אנגלי ועל הוראה בשפה האנגלית. הודות לכך זכה בית הספר להצלחה גדולה. בשנת 1900 למדו בבית הספר 170 תלמידות, ובשיאו מנה 225 תלמידות. גם קונסולים ממדינות אירופה שהיו מוצבים במרוקו שלחו אליו את בנותיהם. מלבד השפה האנגלית, התלמידות בבית הספר למדו גם בצרפתית, בערבית יהודית ובערבית. בבית הספר הקימה קורקוס-דוראן גם תיאטרון יהודי, ולפי פרופסור יוסף שטרית, הייתה הראשונה להפעיל תיאטרון יהודי במרוקו. לצד פעילותה בתחום החינוך, קורקוס-דוראן הייתה גם פעילת ציבור במוגדור בפרט ובמרוקו בכלל, ורבים פנו אליה בעניינים שונים. בין היתר טיפלה בבעיית הדיור הצפוף במלאח היהודי במוגדור, ולשם כך גייסה גורמים רבים, ואף נפגשה עם מלך מרוקו וקיבלה ממנו הבטחה לשיפור תנאי המלאח והרחבתו בכ-150 דירות נוספות, וכן הפחתת שכר הדירות שבו למשפחות מעוטות יכולת. דבר ההסכמה לפגישה היה נדיר, לאור העובדה כי במרוקו לא היו אז זכויות לנשים בחיים הציבוריים. בשנת 1904 התאלמנה בטרם עת. היא המשיכה לגדל את ששת ילדיה בגפה עד שהלכה לעולמה בקזבלנקה ב-6 במרץ 1948. סטלה קורקוס (1858-1948), באתר רחוב משלה Stella Corcos, באתר Jewishvirtuallibrary Corcos, Stella, באתר Brillonline סידני ש. קורקוס, בית הספר האנגלי לבנות במוגדור – סטלה קורקוס, באתר מורשת מרוקו מיכאל אביטבול, משפחת קורקוס וההיסטוריה של מרוקו בזמננו, באתר מורשת מרוקו Stella Duran, באתר Geni La famille Corcos, באתר AGADIR בית התפוצות, האשה שייסדה את בית הספר הראשון לבנות בצפון אפריקה - מוזיאון העם היהודי, באתר הארץ, 8 במרץ 2020
מלתקי

מלתקי (ביוונית: Μαλθάκη; נפטרה בשנת 4 לפנה"ס) הייתה אשתו הרביעית של הורדוס מלך יהודה. מלתקי הייתה שומרונית, וייתכן שהורדוס הכיר אותה ונשא אותה לאשה כבר בשנת 28 לפנה"ס, כאשר שכב חולה בעיר סמריה (שומרון), לאחר שהוציא להורג את אשתו השנייה, מרים החשמונאית. היוזמה לנישואין ככל הנראה הייתה של מקורביו, זאת כדי להשכיח את זכר אשתו המתה. בנישואיו למלתקי, עבר הורדוס על האיסור המפורש לשאת נשים נוכריות (כולל שומרוניות), שנתקבל בימי עזרא ונחמיה, לדעת חלק מהחוקרים. מלתקי הייתה אמם של הבנים ארכלאוס (אתנארך), הורדוס אנטיפס (טטרארך) והבת אולימפיאס, שנישאה ליוסף, בנו של יוסף אחי הורדוס. שני הבנים התחנכו ברומא. לאחר מותו של הורדוס, בשנת 4 לפנה"ס, יצא ארכלאוס לרומא, בלווית אמו, כדי להיאבק על הירושה, אולם מיד אחריו יצא גם אנטיפס לרומא כדי לתבוע את זכותו למלוכה ואף השיג לשם כך את תמיכת אמו. בזמן שבניה נמצאו בבוררות לפני הקיסר אוגוסטוס לגבי צוואת אביהם, חלתה מלתקי ונפטרה ברומא. מדיה וקבצים בנושא מלתקי בוויקישיתוף הגיית השם ביוונית: מַלְתַקִי, במלעיל (ההטעמה בהברה הלפני אחרונה). בתרגום אברהם שליט ל"קדמוניות היהודים": מאלתאקֵי. אריה כשר ואליעזר ויצטום, הורדוס: מלך רודף ורדוף, עמ' 452, הערה 42: ביוונית מורה המילה "מלתקי" על רכות. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק ז, פסקה ז, סעיף 246. אריה כשר ואליעזר ויצטום, הורדוס: מלך רודף ורדוף, פרק שביעי, עמ' 167; נספח, עמ' 376. יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר א, פרק 28, פסקה ד, סעיף 562. בקדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ח, פסקה א, סעיפים 189-188, נעשתה פליטת קולמוס: נכתב שם בטעות שפיליפוס הוא אחיו של ארכלאוס מאותה האם. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק א, פסקה ג, סעיף 20. יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר ב, פרק 2, פסקה א, סעיף 14; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ט, פסקה ג, סעיף 219. יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר ב, פרק 2, פסקה ג, סעיפים 21-20; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק ט, פסקה ד, סעיף 225. יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר ב, פרק 3, פסקה א, סעיף 39; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה א, סעיף 250. ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סגנון ברנקובאני

סגנון ברנקוביאני או אומנות ברנקוביאנית (ברומנית: stilul brâncovenesc או artă brâncovenească) הוא הכינוי לזרם אומנותי באדריכלות ובאומנויות פלסטיות, שהתפתח בנסיכויות הרומניות בתקופתו של השליט קונסטנטין ברנקוביאנו (1688-1714). היסטוריונים של אומנות מקשרים את הסגנון הברנקוביאני עם הרנסאנס המערבי, לכן משתמשים לעיתים במינוח בארוק ברנקוביאני. האדריכלות הברנקוביאנית שימשה בעיקר בבניית מנזרים וכנסיות, אך יש גם דוגמאות יפות של אומנות חילונית: ארמון מוגושואיה, ארמון פוטלוג'י, ועוד. הסגנון הברנקוביאני, שנפוץ בנסיכויות הרומניות מן המחצית הראשונה של המאה ה-17, הוא שילוב של כמה סגנונות קדומים יותר: רומי, ביזנטיני וכן השפעות גותיות. לסגנון הברנקוביאני יש המשך משלהי המאה ה-19, פרי יוזמתו של האדריכל יון מינקו, הקרוי בשם "סגנון ברנקוביאני חדש" או "הסגנון הרומני החדש". מדיה וקבצים בנושא סגנון ברנקובאני בוויקישיתוף Aşezămintele brâncoveneşti din Capitală (ברומנית) Arta din România (ברומנית) Arta brâncovenească – inovație și esteică în Istoria Artei Românești (ברומנית)
יחסי אורוגוואי – ארצות הברית

יחסי אורוגוואי – ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין ארצות הברית של אמריקה. החל משנות ה-90 של המאה ה-18 ניסתה אורוגוואי לרקום קשרים עם ארצות הברית על מנת להתמודד עם הנוכחות הבריטית המשמעותית במדינה. ארצות הברית הגיבה בצורה ידידותית. בשנת 2002 הקימו שתי המדינות ועדה משותפת לענייני סחר והשקעות (JCTI), על מנת לשתף רעיונות בנושאים שונים. עד לחתימה על הסכם אזור הסחר החופשי של אמריקה הוועדה המשותפת לשתי המדינות סיכמה על שישה נושאים שונים: הגנה על קניין רוחני, השקעות, עבודה, סביבה ומסחר. בסוף 2004 חתמו שתי המדינות על הסכם שמיים פתוחים שאושר במאי 2006. בחודש נובמבר 2005 נחתם הסכם השקעה דו-צדדי (BIT) שנכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2006. יותר מ-80 חברות בבעלות אמריקאית פועלות באורוגוואי. אורוגוואי משתפת פעולה עם ארצות הברית בענייני אכיפת החוק, כגון מאמצים אזוריים למאבק בסחר בסמים ובטרור, והיא גם פעילה מאוד בתחום זכויות האדם. מאז 1999 ועד תחילת 2003, אזרחי אורוגוואי היו פטורים מחובה לוויזה בעת כניסתם לארצות הברית במסגרת תוכנית פטור מוויזה שהובילו שתי המדינות. פטור זה בוטל ב-16 באפריל 2003.[דרוש מקור] תחת שלטון טבארה ואסקז, נשיא אורוגוואי מאז 2005, לאורוגוואי יש עמדות שונות מאוד במספר נושאים מאלה של ארצות הברית.[דרוש מקור] יחסי אורוגוואי–ישראל יחסי אורוגוואי-הונדורס יחסי אורוגוואי-גרמניה מדיה וקבצים בנושא יחסי אורוגוואי – ארצות הברית בוויקישיתוף היסטוריה של יחסי אורוגוואי–ארצות הברית (הקישור אינו פעיל, 28 ביוני 2024)