laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דניאל דידאבי

דניאל דידאבי (בגרמנית: Daniel Didavi, נולד ב-21 בפברואר 1990 בנורטינגן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר. דידאבי שיחק כנער במועדון הכדורגל של נורטינגן עיר הולדתו, ובשטוטגרט. בשנת 2008 החל דידאבי לשחק בקבוצת המילואים של שטוטגרט, וביולי 2009 קודם לקבוצה הבכירה, כשמקביל המשיך לשחק בקבוצת המילואים. ביולי 2011 הושאל דידאבי לנירנברג, ששיחקה אז בבונדסליגה תחת שרביטו של המאמן דיטר הקינג. דידאבי הבקיע בעונת ההשאלה תשעה שערים, שמונה מתוכם בחצי השני של העונה, וסייע לנירנברג לסיים במקום העשירי בבונדסליגה. בתום עונת ההשאלה חזר לשטוטגרט, והאריך את חוזהו עד לשנת 2016. דידאבי הרבה לסבול מפציעות בשלוש העונות הבאות, אך חזר בשלבי ההכרעה של עונות 2013/14 ו-2014/15 על מנת להציל את שטוטגרט מירידה אל הבונדסליגה השנייה. בעונת 2015/16 הבקיע דידאבי 13 שערי ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירת שטוטגרט לבונדסליגה השנייה, לראשונה מזה 39 שנים. ב-5 באפריל 2016, וולפסבורג הכריזו על החתמתו של דידאבי לחוזה עד שנת 2021, לאחר שירד ליגה עם שטוטגרט. בעונת הבכורה שלו בוולפסבורג, הבקיע דידאבי ארבעה שערי ליגה ב-18 הופעות, וסיים עם הקבוצה במקום ה-16 שהוביל לצמד משחקי הישרדות מול איינטרכט בראונשווייג שסיימה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה. וולפסבורג ודידאבי ניצחו בשני המשחקים בתוצאה הזהה 0–1 ונשארו בבונדסליגה. בעונת 2017/18 דידאבי הבקיע שמונה שערי ליגה ב-30 הופעות לטובת וולפסבורג, ושוב סיים עמה במקום ה-16 המוביל למבחנים, בהם גברה וולפסבורג בתוצאות 1–3 ו-0–1 על הולשטיין קיל ונשארה לעונה נוספת בבונדסליגה. ב-29 ביוני 2018 חזר דידאבי לשטוטגרט, שהספיקה מאז שעזב לחזור לבונדסליגה, וחתם לשלוש שנים. דידאבי רשם עונת בכורה מאכזבת, בה הבקיע שני שערי ליגה ב-20 הופעות, וירד ליגה עם הקבוצה לאחר שסיים עמה במקום ה-16 והפסיד עמה במבחני ההישרדות לאוניון ברלין. דידאבי שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות, ולזכותו חמש הופעות בנבחרת גרמניה עד גיל 21, בהן הבקיע שער אחד. עם זאת, דידאבי טרם זומן לנבחרת גרמניה הבכירה, נכון לינואר 2017. אביו של דידאבי נולד ברפובליקת דהומיי, כיום בנין, והיגר לגרמניה. אמו של דידאבי גרמניה. מדיה וקבצים בנושא דניאל דידאבי בוויקישיתוף דניאל דידאבי, ברשת החברתית פייסבוק דניאל דידאבי, באתר Transfermarkt דניאל דידאבי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) דניאל דידאבי, באתר Soccerway דניאל דידאבי, באתר WorldFootball.net דניאל דידאבי, באתר FootballDatabase.eu
פובליוס ליקיניוס קראסוס דיבס

פובליוס ליקיניוס קראסוס דיבס (בלטינית: Publius Licinius Crassus Dives‏; 240 לפנה"ס - 183 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, וכיהן כקונסול בשנת 205 לפני הספירה. הוא היה נצר למשפחת הליקיניי, והשם "דיבס" בא לו בשל עושרו הרב. פרידריך מינצר מעריך שהוא נולד באזור שנת 240 לפנה"ס, משום שידוע שהוא מת בשנת 183 לפנה"ס, ופלוטרכוס מצטט את אחד מצאצאיו שאמר שאף בן למשפחת קראסוס לא האריך ימים יותר משישים שנה. הוא שימש כפונטיפקס מקסימוס בשנת 212 לפנה"ס לאחר שניצח את טיטוס מאנליוס טורקוואטוס. ומאוחר יותר נבחר לאיידיל בשנת 211 לפנה"ס בקירוב. בשנת 210 לפנה"ס נבחר לתפקיד הקנסור, אולם נאלץ להתפטר משום שעמיתו מת. מאוחר יותר באותה שנה מונה כמגיסטר אקוויטום (מפקד הפרשים), בידי הדיקטטור קווינטוס פולביוס פלאקוס. בשנת 208 לפנה"ס שימש כפראיטור. בשנת 206 לפנה"ס הוא התפרסם כאשר ציווה להלקות בתולה וסטלית אשר התרשלה והניחה לאש התמיד לכבות. בשנת 205 לפנה"ס נבחר לתפקיד הקונסול יחד עם פובליוס קורנליוס סקיפיו הצעיר. סקיפיו תכנן לפלוש לצפון אפריקה, וכך להכריח את חניבעל לסגת מאיטליה. לפיכך בילה סקיפיו את רוב השנה בסיציליה במטרה להתכונן לפלישה, קראסוס, בשל תפקידו כפונטיפקס מקסימוס, לא יכול היה לעזוב את איטליה ולכן לא יכול להצטרף אל עמיתו. הוא פלש לברוטיום שהייתה המעוז האחרון שנותר לחניבעל, אולם אז פרצה מגפה קשה במחנהו של חניבעל, והמגפה פגעה קשות גם ברומאים. קראסוס נאלץ לעצור למנוחה ואפילו לא יכול היה לבוא לרומא ולהיות נוכח בקונסולאט של השנה הבאה. בהוראתו, מונה דיקטטור שארגן את הבחירות במקומו. כקונסולים של שנת 204 לפנה"ס נבחרו מרקוס קורנליוס קאתאגוס ופובליוס סמפרוניוס טודיטאנוס. סמפרוניוס קיבל את הפיקוד על חלק מהלגיונות בברוטיום, בעוד קראסוס פיקד על השאר כפרוקונסול. בקיץ של אותה שנה ניצח חניבעל את סמפרוניוס בקרב קטן ליד עיר הנמל קרוטון. סמפרוניוס נמלט למחנהו, וחניבעל לא העז לתקוף אותו. סמפרוניוס, נחוש להשיב את כבודו העצמי הרמוס, התאחד עם צבאו של קראסוס, ובכוחות מתוגברים צעד אל שערי קרוטון. חניבעל יצא נגדו, אולם לא היה יכול לצבא המאוחד ונסוג אל קרוטון כשהוא מותיר מאחוריו 4,000 הרוגים. סמפרוניוס לא ניצל את ניצחונו כדי להטיל מצור על קרוטון, והסתפק בכיבוש כמה עיירות בסביבה. הוא נזכר שוב (אם כי לא בשמו אלא רק בתואר פונטיפקס מקסימוס), כמי שארגן את הקורבנות לכבוש הניצחון הרומי במלחמה המוקדונית השנייה, וכמי שרשם את נדרו של סקיפיו אסייתיקוס לארגן חגיגות דתיות אם ינצח במלחמת אנטיוכוס. על פי טיטוס ליוויוס, הוא מת בשנת 183 לפנה"ס, ונקבר בהלוויה מפוארת. נכד נכדו היה מרקוס ליקיניוס קראסוס, אשר היה הצלע השלישית בטריומווירט הראשון, לצד פומפיוס ויוליוס קיסר. פלוטרכוס, "חיי קיקרו", 25. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושבעה, 5. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושמונה, 11. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושמונה, 46. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ואחד, 9. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושישה, 2. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ותשעה, 46.
נאונאטולוגיה

נאונאטולוגיה או ניאונטולוגיה (באנגלית: Neonatology) היא תת-תחום ברפואת ילדים העוסקת ברפואת ילודים, ובפרט במחלות תינוקות או פגים שנולדו טרם זמנם. הטיפול מתקיים לרוב בתחומי בית חולים ומאפשר טיפולים בבעיות כגון פגים, משקל לידה נמוך, פיגור גדילה תוך-רחמי, מומי לידה, אלח דם ותשניק סב-לידתי. מדיה וקבצים בנושא נאונאטולוגיה בוויקישיתוף רפואת הילוד, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי ברמאיר

צבי ברמאיר (אדלר) (א' בתמוז תרע"ה, 13 ביוני 1915 – י"ט בשבט תשמ"א, 24 בינואר 1981) היה משורר, סופר, מתרגם, עיתונאי, עורך וחוקר ספרות ישראלי. צבי ברמאיר (אדלר) נולד בשנת 1915 ביִדוֹביצה (Jidovița) שבטרנסילבניה, רומניה (כיום חלק מנסאוד (אנ')). קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה וסיים בית-ספר תיכון בקלוז'. בגיל 17 הצטרף לתנועת נוער ציונית, היה חבר מערכת היומון הציוני "אוּי קֶלֶט" (Új Kelet, מזרח חדש) ופרסם קובץ שירים עבריים מתורגמים על ידו להונגרית. ב-1936 עלה לארץ ישראל עם קבוצתו, ולאחר הכשרה בקיבוץ שער הנגב עבר עם קבוצתו לכפר סאלד. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ושירת עם פלוגת הנדסה בחזיתות צפון אפריקה ואיטליה. כל שנות שירותו שלח מכתבים ורשימות ל"דבר לילדים", שתיארו את חוויותיו ונדודיו של חייל עברי. בשנים 1944–1945 היה מעורכי עיתון הבריגדה העברית "לחייל", שנדפס ברומא. לאחר שחרורו השתקע בירושלים וערך את הפרסומים הספרותיים של המחלקה לנוער והחלוץ בסוכנות היהודית. ב-1948 היה מעורכי העיתון "דבר ירושלים", שהופיע בתקופת המצור על העיר. בשנותיו האחרונות עבד בעריכה במוסד ביאליק, היה חבר האקדמיה ללשון העברית והרצה בבית ספר ערב לפועלים. ברמאיר החל לכתוב שירים וסיפורים היסטוריים מ-1938 (בעיקר על תקופת תור הזהב היהודי בספרד ובאיטליה), שפורסמו בעיתונות העברית. הוא עסק גם בתרגום שירה, סיפורת וספרי מחקר מלשונות שונות. נפטר בעת ביקור ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בינואר 1981 בגיל 65, והובא למנוחות בבית העלמין סנהדריה בירושלים. כמו אבוקה דולקת. חוזר חייל לארץ ישראל, (רישומים: מנחם שמי). בני חורין. ילקוט הרעיון הציוני. מדיה וקבצים בנושא צבי ברמאיר בוויקישיתוף צבי ברמאיר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ד., על צבי ברמאיר: (שבעה למותו), דבר, 8 בפברואר 1981 צבי ברמאיר באתר האקדמיה ללשון העברית רשימת הפרסומים של צבי ברמאיר, בקטלוג הספרייה הלאומית צבי ברמאיר, דף שער בספרייה הלאומית צבי ברמאיר, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
הרצליה רז

הרצליה רז (סוקולינסקי-רוזנברג) (כ"ה בשבט תרפ"א, 3 בפברואר 1921 – כ"א בשבט תשע"ו, 31 בינואר 2016) הייתה סופרת ילדים, משוררת, מחנכת וחוקרת ספרות וספרות ילדים ישראלית. הרצליה רז נולדה בשנת 1921 באודסה שבברית המועצות (אוקראינה), ועלתה לארץ ישראל עם הוריה בגיל שנתיים. גדלה והתחנכה בתל אביב. למדה בבית הספר 'גאולה' וסיימה את לימודיה בגימנסיה 'הרצליה' שבעירה, ולאחר מכן בסמינר לוינסקי למורים ולמדה מדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. אחרי נישואיה השתקעה ב-1951 ברמת השרון. לימדה בבתי-ספר עממיים, הייתה מורה לספרות ילדים בסמינרים למורים, קיימה חוגים לספרות ילדים בספריות ומוסדות תרבות, כתבה מחזות לילדים ופרסמה מאמרים ומחקרים בנושאי חינוך, פולקלור וספרות ילדים. ייסדה את ארגון סומליון (סופרים ומשוררים לילדים ולנוער) ועמדה בראשו. הרצליה רז נפטרה בינואר 2016, ימים מספר לפני יום הולדתה ה-95. נקברה בבית העלמין מורשה בעירה. ארכיונה שמור במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין. בעלה אפרים רז, נפטר בספטמבר 2016, מספר ימים לפני יום הולדתו ה-102. עשרה חברים: סיפורים (י' צ'צ'יק, תשי"ז) צבעי העמק רכים (מסדה, תשי"ט) לנועה: סיפורי משחק (נ' טברסקי, תשי"ט) חומי: סיפור על סיח בגליל (הקיבוץ המאוחד, תשי"ט) עיני מיתר: קובץ שירים (נ' טברסקי, 1966) רמי הטלה (ספרית פועלים, 1973) מחברת הקישקושים של אחותי (עם עובד, 1982) השביל המקשר (רכגולד, 1991) מעשה בעכבר שחפש כלה (הקיבוץ המאוחד, 1991) חומי (ירון גולן, 1991) עופו עופו ציפורים (רכגולד, 1992) ירון והדבון (רכגולד, 1993) לילותי פקוחי העיניים (1995) הנערה שאהבה סכנות: מעשיות ואגדות על נערות, נשים ואמהות חכמות ונועזות (הוצאת ידיעות אחרונות, 2002) מסיפורי סבתא המצחיקה (2006) ולו רק הד (ירון גולן, 2006) כל אחד ומעבר יבוק שלו (2010). הרצליה רז, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הרצליה רז, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הרצליה רז, בתוך: משה גרנות (עורך), לקסיקון הסופרים העברים בהווה, באתר אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל רשימת הפרסומים של הרצליה רז, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של הרצליה רז, באתר "סימניה" הרצליה רז, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל עופר אדרת, כשרואים את התלמידים, יש טעם לחיים, באתר הארץ, 18 בפברואר 2016 הרצליה רז, דף שער בספרייה הלאומית הרצליה רז, בלקסיקון הספרות העברית החדשה הרצליה רז: מודעת אבל באתר "אבלים". אוסף הרצליה רז באתר המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין. אלבום הזהב - משפחת רז, באתר www.bac.org.ilנפטר מתנדב בן 102 שסייע לנכים: "דוגמה ומופת", באתר ynet, 7 בספטמבר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאה חובב

לאה חובב (כ"ד בסיוון תר"ץ, 20 ביוני 1930 – א' באב תשס"ח, 1 באוגוסט 2008) הייתה חוקרת ספרות וספרות ילדים ומחנכת ישראלית. לאה חובב לבית רוזנבלום נולדה ב-1930 בתל אביב וגדלה במושבה רעננה, שהוריה היו מראשוניה. אביה, ר' יחזקאל רוזנבלום, היה תלמיד חכם ועלה לארץ ישראל בתרפ"ה; אמה, הניה לבית פיקלני, עלתה לארץ ישראל מליטא בתרפ"ו. לאה חובב למדה בבית ספר כללי ברעננה, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר הדתי "תלפיות" בתל אביב. הייתה מדריכה בתנועות הנוער "בני עקיבא" ו"הצופים". עבדה כמורה וכמדריכת נוער עולה בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". עם סיום מלחמת העצמאות עלתה לירושלים ולמדה מקרא, ספרות וחינוך באוניברסיטה העברית, ובשנת 1982 קיבלה ממנה תואר דוקטור בספרות עברית על שירת הילדים של לאה גולדברג. תוך כדי לימודיה באוניברסיטה החלה ללמד בסמינר למורות מזרחי, שהפך אחר כך לסמינר אפרתה (וכיום מכללת אפרתה); מאז 1955 לימדה בתחומי הספרות וספרות ילדים. כמו כן לימדה בבית הספר התיכון ע"ש א"ד רוטשילד וכן במכללת ליפשיץ שבירושלים. חובב פרסמה מאמרים ומחקרים בתחום הספרות וספרות הילדים, ערכה אנתולוגיות והשתתפה בקביעות בביקורת ספרי ילדים ונוער בכתב העת "ספרות ילדים ונוער". כמו כן תרמה רבות לזרם הדתי בנושא ספרות ילדים. לאה חובב הייתה נשואה לסופר מאיר חובב (1928–2010) ואם לשלושה. בתם הבכורה, שולמית אליצור, היא פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, חוקרת הפיוט הקדום ושירת ימי הביניים. בנם השני, יחזקאל חובב, גם הוא עורך ומביא לדפוס במרכז זלמן שזר. בנם השלישי, אברהם (אבריימי) חובב, נפטר ב-2006; לאחר מותו הוציאה המשפחה את ספרו "מאוד עצוב להיות אוטיסט". חובב נפטרה ב-2008, בגיל 78, לאחר מחלה קשה וארוכה. יסודות בשירת הילדים בראי יצירתה של לאה גולדברג, הוצאת כרטא 1986. חצי מאה עברה – דפי הדרכה למורה : אנתולוגיה לנוער לשנת החמישים למדינת ישראל, מרכז שז"ר 1998. בצליל וצבע : עיון וחקר בספרות לילדים, אקדמון 1997. בצל עץ התות : ספורי ילדות ברעננה, ירושלים תשס"ד. חצי מאה עברה : אנתולוגיה לנוער לשנת החמישים למדינת ישראל, מרכז שז"ר 1997. כשהיינו ילדים, עם עובד, 1987. לאה חובב, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של לאה חובב, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת מאמרים על לאה חובב באתר רמב"י רשימת המאמרים של לאה חובב באתר רמב"י הרצליה רז, נקרולוג (דברי זיכרון): לאלכס זהבי, מנחם רגב, לאה חובב, מאזנים, פב, 5/6 (שבט-אדר תשס"ט), 28–30, באתר JSTOR לאה חובב (1930-2008), דף שער בספרייה הלאומית לאה חובב, בלקסיקון הספרות העברית החדשה שולמית אליצור, "אמי, לאה חובב: ציוני דרך", דרך אגדה יב (תשע"ג), עמ' 8–11.
רירית הרחם

רירית הרחם (אנדומטריום - Endometrium) היא הקרום הרירי המרפד את פנים הרחם. רירית הרחם מתעבה בהדרגה בחלק השני של מחזור הווסת, ואספקת הדם אליה גוברת כדי להכינה להשרשת הביצית המופרית. כאשר אין השרשה, רירית הרחם מתפרקת ונפלטת בווסת. בשלב הפוליקולרי- שלב התפתחות הזקיק בשחלה, מפרישה השחלה כמויות הולכות וגדלות של אסטרוגן הגורם לצמיחה ושגשוג של בלוטות רירית הרחם. דופן רירית הרחם מתעבה, והרירית בונה את עצמה. בשלב הלוטלי מפריש הגופיף הצהוב את הורמון הפרוגסטרון. הורמון זה נוגד את פעילות האסטרוגן, ולכן נפסקת הצמיחה של רירית הרחם. בנוסף, הפרוגסטרון משפיע על הבלוטות להפריש לרירית הרחם חומרים מזינים - סוכרים ושומנים, שהרחם זקוק להם כדי לקלוט ביצית מופרית ברחם. שלב זה נמשך בערך 14 יום. ונקרא השלב הסקרטורי. ברגע שרמות הפרוגסטרון מתחילות לרדת, כלי הדם שמזינים את הבלוטות הללו מתכווצים, מתרחש תהליך של דלקת סטרילית, נוצר מצב קל של איסכמיה בבלוטות רירית הרחם והרירית מתפוררת ונושרת ונפלטת החוצה בתהליך שנקרא וסת. דלקת רירית הרחם מדיה וקבצים בנושא רירית הרחם בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל מוסקבה

סמל מוסקבה הוא סמלה הרשמי של העיר מוסקבה, בירת רוסיה, המשמש גם כבסיס לסמל רוסיה הנוכחי. הסמל עוצב לראשונה בתקופת איוואן השלישי, כסמל נסיכות מוסקבה. בתחילת המאה ה-18 החלו להשתמש בתמונתו של גאורגיוס הקדוש רכוב על סוסו בזמן שהוא קוטל את הדרקון. לאחר המהפכה הרוסית אומץ סמל חדש, בגרסה הסובייטית, אשר כלל כוכב אדום גדול, מוקף בעיגול המסמל את התעשייה, ואובליסק רחב. הסמל לא נחשב לסמל העיר אלא לסמל מועצת העיר. ב-1993 אומץ סמל חדש, גאורגיוס הקדוש הרכוב שדוקר נחש, על רקע מגן אדום. סמל נסיכות מוסקבה סמל רוסיה הצארית, מוסקוביה (1550) דגל דוכס מוסקבה, 1693 סמל בירת ברית המועצות (1924-1993) סמל מוסקבה (1883-1917) מדיה וקבצים בנושא סמל מוסקבה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בֹּרֶג: בורג (בנייה) - מסמר בעל כריכות לולייניות החודר לתוך חומר בתנועה סיבובית לקבלת הידוק במאמצי מתיחה. בורג (מכונה פשוטה) – מישור משופע ספירלי (הגדרה פיזיקלית). בורג ארכימדס - משאבת מים בורג (סרט) – סרט קולנוע ישראלי משנת 2015, בבימויה של שירה גפן בּוּרְג: בורג - עיירת שדה שבמרכזה טירה. ממילה זו התפתח הכינוי בורגנות עבור אנשי המעמד העירוני הבינוני. בורג (מתחם מבוצר) – שם אנגלי עתיק לביצורים או יישובים מבוצרים, שהוקמו במהלך המאה ה-9 בממלכת וסקס, ובהמשך במקומות נוספים ברחבי אנגליה בורג (עיר) – עיר במדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה. אישים בשם זה: יוסף בורג – פוליטיקאי, ממנהיגי המפד"ל אברהם בורג – פוליטיקאי גלית בורג – זמרת ישראלית ארנה בורג – שחיין שוודי אקה בורג – שחיין שוודי בּוֹרְג: ביורן בורג (Björn Borg) - טניסאי שוודי הבורג (Borg) - חברה סיבורגית בסדרת המדע הבדיוני מסע בין כוכבים בּוֹרָג בורג (צמח) – (Borago) צמח ממשפחת הזיפניים. ראו גם: בורג'
יאיר

האם התכוונתם ל... אישים אברהם שטרן (יאיר) – אברהם שטרן, לוחם מחתרת ומשורר יהודי גד יאיר – סופר וסוציולוג ישראלי יורם יאיר – איש צבא ישראלי ציונה קניג-יאיר – משפטנית ישראלית שירלי יובל-יאיר – פסיכולוגית ומוזיקאית ישראלית מקומות נוה יאיר – יישוב שהיה באזור עוטף עזה, ונקרא גם "יאיר" אחר יאיר הגלעדי – דמות מקראית ב. יאיר – חברה ציבורית העוסקת בנדל"ן יאור אישים ששמם הפרטי הוא יאיר
ארנור גודיונסן

ארנור גודיונסן (באיסלנדית: Arnór Guðjohnsen; נולד ב-30 באפריל 1961) הוא כדורגלן עבר איסלנדי. את מירב הקריירה עשה גודיונסן בבלגיה, תחילה בקבוצת לוקרן ולאחר מכן בקבוצת אנדרלכט, עמה זכה בשלוש אליפויות ובשני גביעים, וכן היה כמלך שערי הקבוצה בעונת 1986/1987. לאחר מכן שיחק שנתיים בקבוצה הצרפתית בורדו, ואת הקריירה סיים בשנת 2001 בקבוצת שטיארנן מאיסלנד. לזכותו של גודיונסן 73 הופעות בנבחרת איסלנד, בהן כבש 14 שערים. בנו, איידור גודיונסן, הוא כדורגלן מקצועני גם כן. יחד היו שותפים להישג חד פעמי: אב ובן המשחקים יחד באותו משחק בינלאומי. במשחק זה, בשנת 1996 נגד נבחרת אסטוניה, היה ארנור בן 34 ואיידור בן 17. במשחק עצמו לא זכו לשתף פעולה משום שבמחצית החליף איידור את אביו. מדיה וקבצים בנושא ארנור גודיונסן בוויקישיתוף ארנור גודיונסן, באתר Transfermarkt ארנור גודיונסן, באתר National Football Teams ארנור גודיונסן, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא איסלנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראוך

ראוך הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "עשן". האם התכוונתם ל... יוסף ראוך (נולד בהונגריה, 1932) - אדריכל ומעצב. עלה לישראל ב-1949 מאיר ראוך – שחמטאי יהודי סיביל ראוך – שחקנית ודוגמנית גרמנייה ראוש
ראוש

האם התכוונתם ל... אמיל ראוש – שחיין גרמני מליסה ראוש – שחקנית אמריקנית קונסטנטין ראוש – כדורגלן רוסי ראוך
רודני הוד

רודני מייקל הוד (באנגלית: Rodney Michael Hood; נולד ב-20 באוקטובר 1992) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA. הוד נולד במרידיאן שבמדינת מיסיסיפי בארצות הברית. הוריו ויקי וריקי הוד שיחקו כדורסל כסטודנטים באוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי, אביו הוא מנהל בתנועת הנוער Boys & Girls Clubs ואמו מנהלת תיכון. בתקופת לימודיו בתיכון נבחר הוד פעמיים לכדורסלן השנה במיסיסיפי, הוא הוביל את קבוצתו פעמיים לגמר אליפות התיכונים דרג 6A (הדרג הגבוה ביותר) של המדינה ולזכייה אחת באליפות. ב-2011 החל ללמוד קינסיולוגיה ולשחק כדורסל באוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי. הוא נבחר בתום העונה לחמישיית שחקני השנה הראשונה בליגת ה-SEC לאחר שהשיג ממוצע של 10.3 נקודות ו-4.8 ריבאונדים. בתום העונה החליט לעבור לאוניברסיטת דיוק. בהתאם לחוקי ה-NCAA נאלץ להמתין שנה בטרם היה יכול להיות שותף במשחקים רשמיים. בעונת 2013/14 שימש קפטן קבוצת הכדורסל של דיוק והשיג ממוצע של 16.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. הוא נבחר לחמישייה השנייה של ליגת ה-ACC. בתום העונה החליט להעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA. הוד נבחר במקום ה-23 של דראפט ה-NBA 2014, על ידי יוטה ג'אז. במהלך העונה נפצע ברגלו והחמיץ משחקים רבים. הוא סיים את העונה כשחקן החמישייה הפותחת והשיג ממוצע של 8.7 נקודות ב-50 המשחקים בהם שותף. בפברואר 2018, לאחר כ-3 עונות וחצי ביוטה, הועבר לקליבלנד קאבלירס כחלק מטרייד משולש בו הייתה מעורבת גם סקרמנטו קינגס. בפלייאוף 2018 הגיעה קליבלנד למעמד גמר ה-NBA, אך הפסידה בו לגולדן סטייט ווריורס בתוצאה 0–4. בפברואר 2019 נשלח הוד בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, בתמורה לניק סטאוסקאס, וייד בולדווין ושתי בחירות דראפט עתידיות. במשחק מול לוס אנג'לס לייקרס ב-6 בדצמבר 2019 סבל הוד מקרע בגיד האכילס, ודווח שייאלץ להחמיץ את כל המשך עונת 2019/2020. ב-25 במרץ 2021 הועבר הוד בטרייד ביחד עם גארי טרנט בתמורה לנורמן פאוול. לאחר סיום העונה שוחרר הוד מהקבוצה. לקראת עונת 2021/2022 חתם הוד לעונה אחת במילווקי באקס. מדיה וקבצים בנושא רודני הוד בוויקישיתוף רודני הוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר אוניברסיטת דיוק קליבלנד מצרפת את הוד וג'ורג' היל, באתר הקבוצה, 8 בפברואר 2018 פורטלנד מצרפת את הוד, באתר הקבוצה, 4 בפברואר 2019 הוד סובל מקרע בגיד האכילס, באתר הטרייל בלייזרס, 6 בדצמבר 2019
דאטא

האם התכוונתם ל... נתונים (באנגלית: Data) - פריטי תוכן גולמיים, שניתנים לקידוד, שמירה או שימוש בעיבוד Big Data – מאגר מידע הכולל נתונים רבים ומבוזרים, שאינם מאורגנים לפי שיטה כלשהי Metadata – מידע על מידע דאטה – דמות בדיונית ב"מסע בין כוכבים" דאטא טכנולוגיות – חברת טכנולוגיה ישראלית אס.פי. דאטא - חברה בת של חברת חילן סוואמי ויווקאננדה – מאסטר יוגה; נולד בשם נארדראנט דאטא
נוסחת ברטשניידר

בגאומטריה אוקלידית, נוסחת ברטשניידר היא נוסחה לחישוב שטח של מרובע כלשהו על בסיס צלעותיו וזוויותיו, והיא K = ( s − a ) ( s − b ) ( s − c ) ( s − d ) − a b c d ⋅ cos 2 ⁡ ( α + γ 2 ) {\displaystyle K={\sqrt {(s-a)(s-b)(s-c)(s-d)-abcd\cdot \cos ^{2}\left({\frac {\alpha +\gamma }{2}}\right)}}} = ( s − a ) ( s − b ) ( s − c ) ( s − d ) − 1 2 a b c d [ 1 + cos ⁡ ( α + γ ) ] . {\displaystyle ={\sqrt {(s-a)(s-b)(s-c)(s-d)-{\tfrac {1}{2}}abcd[1+\cos(\alpha +\gamma )]}}.} כאשר a,b,c ו-d הם צלעות המרובע, s היא מחצית ההיקף ו-α ו-γ הן זוויות נגדיות. הנוסחה נקראת על שם קרל אנטון ברטשניידר, אשר גילה אותה בשנת 1842. נוסחת ברטשניידר היא הכללה של נוסחת ברהמגופטה, שמתבססת על נוסחת הרון. נסמן באות K את שטח המרובע, אז: K = area of  △ A D B + area of  △ B D C = a d sin ⁡ α 2 + b c sin ⁡ γ 2 . {\displaystyle {\begin{aligned}K&={\text{area of }}\triangle ADB+{\text{area of }}\triangle BDC\\&={\frac {ad\sin \alpha }{2}}+{\frac {bc\sin \gamma }{2}}.\end{aligned}}} מכאן 4 K 2 = ( a d ) 2 sin 2 ⁡ α + ( b c ) 2 sin 2 ⁡ γ + 2 a b c d sin ⁡ α sin ⁡ γ . {\displaystyle 4K^{2}=(ad)^{2}\sin ^{2}\alpha +(bc)^{2}\sin ^{2}\gamma +2abcd\sin \alpha \sin \gamma .\,} על פי משפט הקוסינוסים: a 2 + d 2 − 2 a d cos ⁡ α = b 2 + c 2 − 2 b c cos ⁡ γ , {\displaystyle a^{2}+d^{2}-2ad\cos \alpha =b^{2}+c^{2}-2bc\cos \gamma ,\,} אז שתי הצלעות שוות לאורך הצלע BD בריבוע, אז ניתן לרשום את הנוסחה כ: ( a 2 + d 2 − b 2 − c 2 ) 2 4 = ( a d ) 2 cos 2 ⁡ α + ( b c ) 2 cos 2 ⁡ γ − 2 a b c d cos ⁡ α cos ⁡ γ . {\displaystyle {\frac {(a^{2}+d^{2}-b^{2}-c^{2})^{2}}{4}}=(ad)^{2}\cos ^{2}\alpha +(bc)^{2}\cos ^{2}\gamma -2abcd\cos \alpha \cos \gamma .\,} עכשיו נחבר את הנוסחה הזו לנוסחה שלמעלה ונקבל: 4 K 2 + ( a 2 + d 2 − b 2 − c 2 ) 2 4 = ( a d ) 2 + ( b c ) 2 − 2 a b c d cos ⁡ ( α + γ ) = ( a d + b c ) 2 − 4 a b c d cos 2 ⁡ ( α + γ 2 ) . {\displaystyle {\begin{aligned}4K^{2}+{\frac {(a^{2}+d^{2}-b^{2}-c^{2})^{2}}{4}}&=(ad)^{2}+(bc)^{2}-2abcd\cos(\alpha +\gamma )\\&=(ad+bc)^{2}-4abcd\cos ^{2}\left({\frac {\alpha +\gamma }{2}}\right).\end{aligned}}} מכאן נשתמש באותה הדרך שבה הוכחה נוסחת ברהמגופטה, נקבל כי: 16 K 2 = ( a + b + c − d ) ( a + b − c + d ) ( a − b + c + d ) ( − a + b + c + d ) − 16 a b c d cos 2 ⁡ ( α + γ 2 ) . {\displaystyle 16K^{2}=(a+b+c-d)(a+b-c+d)(a-b+c+d)(-a+b+c+d)-16abcd\cos ^{2}\left({\frac {\alpha +\gamma }{2}}\right).} נציב את מחצית ההיקף בנוסחה בתור: s = a + b + c + d 2 , {\displaystyle s={\frac {a+b+c+d}{2}},} ונקבל כי 16 K 2 = 16 ( s − a ) ( s − b ) ( s − c ) ( s − d ) − 16 a b c d cos 2 ⁡ ( α + γ 2 ) {\displaystyle 16K^{2}=16(s-a)(s-b)(s-c)(s-d)-16abcd\cos ^{2}\left({\frac {\alpha +\gamma }{2}}\right)} נחלק ב-16 ונוציא שורש ונקבל את נוסחת ברטשניידר. נוסחת ברטשניידר, באתר MathWorld (באנגלית)
בית דולפין

בית דולפין היה מלון בשבי ציון שנוסד בשנת 1942. המלון עבר גלגולים שונים והיום הוא נטוש. בית דולפין נפתח ביוני 1942 בהנהלת רוזה פיש ולוטה איזנברג על חוף ימה של שבי ציון. לידו היה פנסיון קטן שהוקם קצת לפניו, ולאחר מספר שנים נמכר לקופת חולים ושימש כבית הבראה. לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום פנסיון שלישי, בית חוה, שנוהל על ידי המושב. בשנת 1950 רכש נורמן לוריא בעזרת הוריו את בית דולפין שיפץ אותו והפך אותו למלון בוטיק הראשון במדינת ישראל. המלון הופעל בחודשי הקיץ בין אפריל לאוקטובר. באוקטובר 1950 היה בית דולפין בין 11 המלונות בישראל שיועדו לתיירים ועל כן היו פטורים ממגבלות הצנע. בשנת 1951 נבנה למלון אגף חדש בן 50 חדרים בשתי קומות שהושלם במאי 1953. המלון משך אליו את שמנה וסלתה של החברה הישראלית, החל מנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, וכלה בעשירי ירושלים, תל אביב וחיפה. את המלון פקדו גם שחקנים ידועים מהוליווד, בהם דני קיי, סופיה לורן, קירק דאגלס והסופר לאון יוריס. בשנת 1960 התארח במלון תיאודור הויס, לאחר סיום כהונתו כנשיא מערב גרמניה. בתחילת שנות ה-60 הועבר המלון לחוכר אשר הוריד את רמת המלון ועל כן לוריא ביקש למוכרו. בתחילת 1964 התכוונה קופת חולים כללית לרכוש את המלון לצורך הפיכתו לבית הבראה, אולם ביקורת ציבורית על הרכישה של מלון כה יוקרתי והסבתו מיעדו כפנינת תיירות, הביאה לדחיית העסקה בחודשיים כדי לאפשר מציאת רוכש מענף התיירות. באפריל 1964, לאחר שכמעט נואשו הבעלים ממציאת קונה מענף התיירות, רכש חיים שיף את "מלון דולפין" שבשבי ציון, שיפץ אותו והכשיר את המטבח שלו. בעקבות תפוסה נמוכה, החל שיף לשווק את המלון לחברות גדולות ששלחו את עובדיהם לנופש ובמיוחד לחברי "אגד", שהגדילו ורכשו חלק מהבעלות במלון. שיף, שלא היה מרוצה מהתנהגות הנופשים במקום, שב ורכש מ"אגד" את חלקה במלון ולאחר מספר שנים, בשנות ה-70, מכר אותו לקופת חולים כללית שעשתה בו שימוש כבית הבראה. ד"ר פדרו זוניגה, מי יתנני במדבר מלון אורחים, הוצאת קווים, 2010 קשת רוזנבלום, למה נטשנו את בית המלון דולפין בשבי ציון?, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2013 נעמה ריבה, כאן התארחו סופיה לורן ופול ניומן, ונכתב "אקסודוס". המלון בדרך להריסה, באתר הארץ, 17 במאי 2023 בית דולפין, דבר, 5 ביוני 1942 מ. סייר, בית דולפין נתן את הברק, מעריב, 21 בפברואר 1964 מאחורי הקלעים של חופשה בגליל, דבר, 1 ביוני 1951 "בית דולפין" בשבי ציון מתרחב, חרות, 23 באוגוסט 1951 11 בתי־מלון לתיירים ללא צנע, דבר, 30 באוקטובר 1950 קייטנת תיירים בשבי ציון, חרות, 18 במאי 1953 נשיא גרמניה לשעבר יתארח אצל ידיד בשבי־ציון, דבר, 15 באפריל 1960 פרופ' תיאודור הויס בעצרת לזכר ידידו, דבר, 13 במאי 1960 תעוכב רכישת מלון דולפין, מעריב, 11 בפברואר 1964 ההסתדרות נתנה שהות של חודשיים "למציאת קונה לבית דולפין", דבר, 17 בפברואר 1964 בקיצור, חרות, 6 באפריל 1964 האחים שיף רכשו מלון דולפין, חרות, 20 באפריל 1964 בעלי דולפין משפצים את המלון, מעריב, 26 באפריל 1964 ח. שיף רכש את חלקו של אגד במלון דולפין, דבר, 13 בדצמבר 1971 מלון לקביעת עובדות, באתר "המלונאים", עמ' 229-224, אורכב בארכיון האינטרנט, 4 יולי 2018