laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – שיר אהבה

להלן הזוכים והמועמדים לפרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – שיר אהבה (באנגלית: Teen Choice Award for Choice Music – Love Song), שמוענק במסגרת פרסי בחירת הנוער החל משנת 1999. הלהקה הבריטית ואן דיירקשן זכתה חמש פעמים בפרס בסך הכול; שיא הזכיות בו. פרסי בחירת הנוער Teen Choice | Watch Full Episodes Online on FOX, Watch Teen Choice on FOX (באנגלית) "Aerosmith". Rock on the Net. נבדק ב-7 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "The 2000 Teen Choice Awards - Your Choice: Music". FOX. אורכב מ-המקור ב-9 באוגוסט 2001. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2001 Teen Choice Awards". Hollywood.com. 12 באוגוסט 2001. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2002 Teen Choice Awards (page 2)". NewsOK. 18 באוגוסט 2002. נבדק ב-28 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Teen Choice Awards 2002: Complete Winners List". Hollywood.com. 4 באוגוסט 2002. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2003 Teen Choice Awards Nominees". Billboard. 18 ביוני 2003. נבדק ב-20 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "The 2003 Teen Choice Award Winners". Popdirt.com. 7 באוגוסט 2003. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2004 Teen Choice Awards Winners". Billboard. Prometheus Global Media. 9 באוגוסט 2004. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "The Teen Choice Awards". FOX. אורכב מ-המקור ב-8 בינואר 2006. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Teen Choice Awards - 2006". Awards and Winners. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2014. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Finley, Adam (3 ביולי 2007). "Teen Choice nominees announced". The Huffington Post. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2007 Teen Choice Awards: Announcing the Winners!". PopSugar. 26 ביולי 2007. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2008 Teen Choice Awards winners and nominees". Los Angeles Times. 17 ביוני 2008. אורכב מ-המקור ב-12 בספטמבר 2008. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Teen Choice Awards 2009 nominees". Los Angeles Times. 15 ביוני 2009. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Milet, Sandrine (28 ביוני 2010). "Teen Choice Awards 2010: Second (Giant) Wave Of Nominees Announced!". Hollywood Crush. ויאקום. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2013. נבדק ב-9 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Blake Lively Wins Choice TV Drama Actress The Teen Choice Awards! Here Are More Winners!". Hollywood Life. 7 באוגוסט 2011. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Teen Choice Awards 2012: 'Hunger Games,' 'Twilight' and Justin Bieber Win Big". ABC News. 23 ביולי 2012. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Complete list of Teen Choice 2013 Awards winners". Los Angeles Times. 11 באוגוסט 2013. נבדק ב-30 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Salerno, Mandi (17 ביולי 2014). "2014 Teen Choice Awards Announced". PopCrush. נבדק ב-12 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "2015 Teen Choice Award Winners – Full List". Variety. 16 באוגוסט 2015. נבדק ב-17 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) Eliahou, Maya (9 ביוני 2016). "Teen Choice Awards 2016--Captain America: Civil War Leads Second Wave of Nominations". E! Online. נבדק ב-17 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אאודי אי-טרון (2018)

אאודי אי-טרון (באנגלית: Audi e-tron) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר וקופה (בגרסת הספורטבק), בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2018. היא הוצגה בספטמבר 2018 והגיעה לישראל בנובמבר 2018. האי-טרון היא המכונית הראשונה בסדרת האי-טרון של אאודי. בשנת 2015 הציגה אאודי דגם קונספט מקדים בשם אאודי אי-טרון קוואטרו קונספט. האי-טרון נבחר ל"אוטו השנה" 2020 על ידי מגזין אוטו. האי טרון מזכירה בעיצוב החיצוני את האאודי Q5 אך גדולה מעט מ-Q5. העיצוב הפנימי מזכיר את האאודי Q8. אאודי ציידה את האי טרון במצלמות צד במקום מראות צד, עדיין ישנה אפשרות למראות צד רגילות אך הדגם משווק עם מצלמות צד כסטנדרט. האי-טרון משווקת עם שלושה יחידות הנעה. אי-טרון 55: שני מנועים חשמליים המספקים יחד 360 כ"ס או במצב "בוסט" 408 כ"ס ומומנט מרבי של 67.7 קג"מ. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 95 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 436 ק"מ בתקן WLTP. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 5.7 שניות ומהירות מרבית של 200 קמ"ש. אי-טרון 50: שני מנועים חשמליים המספקים יחד 300 כ"ס ומומנט מרבי 57.2 קג"מ. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 71 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 332 ק"מ. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 6.8 שניות ומהירות מרבית של 190 קמ"ש. אי-טרון S: שלושה מנועים חשמליים המספקים יחד 435 כ"ס ומומנט מרבי של 82.4 קג"מ או במצב "בוסט" 503 כ"ס ומומנט מרבי של 99.6 קג"מ. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 95 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 360 ק"מ (אי-טרון) ו-365 ק"מ (ספורטבק). נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 4.5 שניות ומהירות מרבית של 210 קמ"ש. אאודי משווקת את האי טרון עם מטען מהיר בהספק של 150 קילוואט, (טסלה משווקת את רכביה עם מטען בהספק של 120 קילוואט) מטען זה מאפשר לטעון כ-80% מהסוללה בתוך חצי שעה. אאודי משווקת גם מטען ביתי בקיבולת 11 וואט המטעין כ-80% מהסוללה בתוך 10 שעות. אאודי אי טרון ספורטבק היא גרסת הקופה לאי-טרון ומשווקת עם אותם היצע מנועים מנועים אך בגרסת ה-55 הטווח עלוה ל-446 ק"מ בגלל שינויים אווירודינמיים שנוצרו במעבר למרכב קופה. גרסת הספורטבק נחשפה ב-20 בנובמבר 2019. דגם הקונספט מצלמות צד גרסת הספורטבק מדיה וקבצים בנושא אאודי אי-טרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אאודי אי-טרון אודי e-tron: הקרוסאובר החשמלי של אודי, באתר קארטיוב, ‏18 בספטמבר 2018 אודי e-tron בישראל - מחיר החל מ-392,500 ₪, באתר קארטיוב, ‏15 בנובמבר 2018 אודי E-Tron קוואטרו: 500 קילומטר על חשמל, באתר קארטיוב, ‏19 בספטמבר 2015 יואל פלרמן, אוטו השנה של ישראל 2020 - אודי e-tron!, באתר אוטו, ‏10 בפברואר 2020 מצמלות במקום מראות צד: הצצה לתא הנוסעים של הקרוסאובר אודי e-tron, באתר קארטיוב, ‏7 ביולי 2018 אאודי אי-טרון 55 - מפרט טכני, באתר קארטיוב cartube, עם טווח משופר: אודי e-tron משתדרג, באתר cartube אאודי אי-טרון 50 - מפרט טכני, באתר קארטיוב cartube, אודי e-tron 50: גרסת בסיס חדשה לקרוסאובר החשמלי של אודי, באתר cartube cartube, ביצועים חשמליים: אודי e-tron S נחשף, באתר cartube המטען המהיר בעולם לאודי e-tron SUV, באתר קארטיוב, ‏22 באפריל 2018 אודי e-tron ספורטבק נחשף - גרסת קופה, באתר קארטיוב, ‏20 בנובמבר 2019
Love Me Less

"Love Me Less" הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי, MAX, בשיתוף פעולה עם הזמר האמריקאי קווין XCII (אנ'). השיר מופיע באלבום האולפן השלישי של MAX‏, Color Vision.‏ השיר יצא ב-5 באפריל 2019, על ידי קולור ויזיון רקורדס ורד מיוזיק. השיר הושמע למעלה מ-190 מיליון פעמים בספוטיפיי. רמיקס בהשתתפות הזמרת הגרמנייה, קים פטרס, יצא ב-5 בספטמבר 2019. רמיקס לשיר של הדי ג'יי האמריקאי, איוקאי (אנ'), יצא ב-7 ביוני 2019. רמיקס של הדי ג'יי האמריקאי, לוקה לאש (אנ'), יצא ב-21 ביוני 2019. רמיקס של הלהקה At Night, יצא ב-21 ביוני 2019. רמיקס של הלהקה Party Pupils, יצא ב-21 ביוני 2019. רמיקס של המוזיקאי AM!R, יצא ב-21 ביוני 2019. ב-20 במרץ 2019, MAX חשף את שם השיר, עטיפתו, עם מי משתף פעולה ותאריך יציאת השיר. סרטון השיר "Love Me Less" באתר יוטיוב מידע על השיר "Love Me Less" באתר ספוטיפיי מידע על הרצועה "Love Me Less" באתר ספוטיפיי @MAXMusic (24 בפברואר 2020). "NEW ALBUM 5/22 NEW SONG FRIDAY NEW TOUR DATES "COLOUR VISION" COMING 🌈" (Tweet). נבדק ב-24 בפברואר 2020 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) "Love Me Less (feat. Quinn XCII) / MAX". Tidal. ארכיון מ-2019-07-24. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) Love Me Less (feat. Quinn XCII), ארכיון מ-2021-04-28, נבדק ב-2021-04-28 "Kim Petras Brings Silky Vocals to New Verse On Max's Bouncy 'Love Me Less': Listen". Billboard. ארכיון מ-2020-06-03. נבדק ב-5 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) MAX, Quinn XCII, Ookay - Love Me Less (Ookay Remix [Audio]), ארכיון מ-2021-04-27, נבדק ב-2021-04-27 MAX, Luca Lush - Love Me Less (Luca Lush Remix [Audio]) ft. Quinn XCII, ארכיון מ-2021-04-27, נבדק ב-2021-04-27 MAX, At Night - Love Me Less (At Night Remix [Audio]) ft. Quinn XCII, ארכיון מ-2021-03-25, נבדק ב-2021-06-21 MAX, Party Pupils - Love Me Less (Party Pupils Remix [Audio]) ft. Quinn XCII, ארכיון מ-2021-10-12, נבדק ב-2021-06-21 MAX, AM!R - Love Me Less (AM!R Remix [Audio]) ft. Quinn XCII, ארכיון מ-2021-10-12, נבדק ב-2021-06-21 "MAX on Instagram: "⚡️'Love Me Less' feat. Quinn XCII out April 5th⚡️"". 20 במרץ 2019. ארכיון מ-2019-03-22. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Love Me Less (feat. Quinn XCII) by MAX & Quinn XCII on Apple Music". iTunes Store. ארכיון מ-2019-07-24. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – אמן אלקטרוני/דאנס

להלן הזוכים והמועמדים לפרס בחירת הנוער לבחירת מוזיקה – אמן אלקטרוני/דאנס (באנגלית: Teen Choice Award for Choice Music – Electronic/Dance Artist) שהוענק במסגרת פרסי בחירת הנוער החל משנת 2014. הדי ג'יי הסקוטי קלווין האריס הוא היחיד אשר הצליח לזכות בפרס פעמיים. פרסי בחירת הנוער Teen Choice | Watch Full Episodes Online on FOX, Watch Teen Choice on FOX (באנגלית) Malec, Brett (17 ביוני 2014). "Teen Choice 2014 Nominees: Vampire Diaries and Pretty Little Liars Lead, Catching Fire Comes in Second". E! Online. NBC Universal. נבדק ב-29 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Ramos, Dino-Ray (13 באוגוסט 2017). "Teen Choice Awards 2017 Winners: 'Wonder Woman', 'Beauty And The Beast', 'Riverdale' Among Honorees". Deadline Hollywood. Penske Business Media, LLC. נבדק ב-14 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) Evans, Greg (22 ביוני 2018). "Teen Choice Awards: 'Black Panther', 'Solo', 'Riverdale' Lead Nominations – List". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 ביוני 2018. {{cite news}}: (עזרה)
דגל איטליה

דגל איטליה (איטלקית: Bandiera d'Italia) לעיתים מכונה גם הטריקולור (il Tricolore) הוא דגלה של הרפובליקה האיטלקית בעיצוב טריקולור המורכב משלושה פסי צבע אנכיים השווים ברוחבם בצבעי ירוק, לבן ואדום. הדגל בצורתו הנוכחית, נמצא בשימוש המדינה האיטלקית מ-19 ביוני 1946 ואושר באופן חוקי ורשמי ב-1 בינואר 1948. הישות הראשונה אשר עשתה שימוש בצבעי הטריקולור האיטלקי הייתה רפובליקה צ'יספדנה בשנת 1797, לאחר חציית צבאו המנצח של נפוליאון את איטליה. הצבא הצרפתי הביא איתו רעיונות והשראה יעקובינים אשר גרמו ליצירת רפובליקות זעירות בהשפעתם, הביאו לקריסת המדינה העתיקה, ולרוב גם הניפו דגלים בעיצוב של שלושה פסים מקבילים בהשראתו של הדגל מהפכני הצרפתי של 1790. בחירת הצבעים הושפעה מצבעי דגל מילאנו האדום-לבן והצבע הירוק אשר שימש את צבעי המשמר האזרחי של מילאנו. דגל איטליה הוא בצבעי ירוק, לבן ואדום ביחס רוחב/גובה של 2:3. רוחבם של הפסים זהה, וכל אחד מהם רוחבו 1/3 מרוחב הדגל. בשנת 2003, לאחר 206 שנות הנפה, תוקננו צבעי הדגל האיטלקי על ידי הממשל. תקנון זה לווה בביקורת אודות הגוונים שנבחרו, ביקורת אשר הובילה לשינויים ותקנון מחודש בשנת 2006. הטריקולור האיטלקי הוצג לראשונה ב-7 בינואר 1797 כאשר הוכרז על ידי הקונגרס ה-14 של הרפובליקה הציספדנית. בהצעתו של נציג לוגו ג'וספה קומפנוני נכתב כי ”צבעי הדגלים יהיו ירוק, לבן ואדום”. בחירת הצבעים הללו מיוחסת לצבעי הדגלים של לגיון לומברדה שם צבעי האדום והלבן הגיעו מדגל מילאנו והירוק מצבע מדי המשמר האזרחי, סכמת צבעים אשר אומצה על ידי הלגיון האיטלקי אשר חייליו הגיעו מאמיליה ומרומנה. דגלי איטליה סמל איטליה המנון איטליה מדיה וקבצים בנושא דגל איטליה בוויקישיתוף איטליה, באתר דגלי העולם (באנגלית) הדגל - מחלקת הטקסים של המדינה, ממשלת איטליה (באיטלקית) מוזיאון הטריקולור סיפורו של הדגל האיטלקי דגלון החרטום של הצי המלכותי 1879 - 1946 ההיסטוריה של הדגל האיטלקי הכרונולוגיה של הדגל האיטלקי המרכז האיטלקי ללימודי וקסילולוגיה דגל איטליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הפמיניסטיות

הפמיניסטיות (באנגלית: The Feminists) המכונה גם "הפמיניסטיות - ארגון פוליטי להשמדת תפקידי המין", הייתה קבוצה פמיניסטית רדיקלית מהגל השני, שפעלה בעיר ניו יורק בין השנים 1968–1973. הקבוצה הוקמה בשנת 1968 כאשר התפצלה מהסניף הניו יורקי של הארגון הלאומי לנשים (NOW), החברות שהתפצלו מהקבוצה, הרגישו כי NOW לא היו מספיק פמיניסטיות. במקור היא נקראה "תנועת ה-17 באוקטובר" שזו היא תאריך הקמתה, אך מהר מאוד שינתה את שמה לפמיניסטיות. טי-גרייס אטקינסון (אנ') הייתה הדמות המרכזית והמנהיגה הלא רשמית של הקבוצה, אך עזבה אותה ב-1971. חברות בולטות נוספות כללו את אן קודט (אנ') (שעזבה בשנת 1969 ועזרה בהקמת קבוצה הנקרא הפמיניסטיות הרדיקליות בניו יורק), שילה מייקלס, ברברה מהרוף, פמלה קירון ושילה קרונן. על פי ג'רמיין גריר בספרה The Female Eunuch (אנ'), הפמיניסטיות זעקו עקב אי קיומן של מנהיגות בחברה, "אפיינו גברים כאויב", תיארו "אהבה" כ-"תגובת הקורבן לאנס" ועוד. הפמיניסטיות האמינו כי נשים חוות דיכוי על ידי ההפנמה כי קיימים תפקידי מגדר פטריארכליים, ולכן סבלו ממעין תודעה כוזבת. כדי לשחרר את עצמן מתפקידים מעיקים אלה, הפמיניסטיות קבעו כי התנועה הפמיניסטית חייבת להיות אוטונומית לחלוטין מגברים ובסופו של דבר החליטו כי נשים צריכות להתקיים בנפרד לגברים גם בחייהן האישיים. הקבוצה התנגדה בתוקף למהפכה המינית וטענה כי מהפכה זו היא דרך פשוטה לגברים לקבל גישה לגופן של נשים. טי-גרייס אטקינסון הייתה אחת הפמיניסטיות הרדיקליות הראשונות שמתחו ביקורת ספציפית על פורנוגרפיה. תחילה, הן דגלו בנשים לנהוג באורח חיים צליבטי, ובהמשך גם באו לתמוך בלסביות פוליטית. הרעיונות הבדלניים של הפמיניסטיות השפיעו גם על חברי הקבוצה, והגבילו את הנשים שחיו עם גברים, והוציאו נשים נשואות לחלוטין מהקבוצה בשנת 1971. לאחר עזיבתה של אטקינסון, הפמיניסטיות נעו לכיוון מטריארכיה ופיתחו "דת אישה", רעיונות שבאו על ידי ביטוי לאחר מכן בשם פמיניזם תרבותי. אף על פי שהפמיניסטיות התפרקו בשנת 1973, הן מילאו תפקיד חשוב בהתפתחות הפמיניזם התרבותי, הפמיניזם הבדלני ובהתנגדות לפורנוגרפיה (ברברה מהרהוף הפכה מאוחר יותר למארגנת הקבוצה "נשים נגד פורנוגרפיה"), האידאולוגיות הללו היו פופולריות בקרב הפמיניזם הרדיקלי יותר מאוחר, בשנות השבעים. אלן ווילס, No More Nice Girls: Countercultural Essays, הוצאת אוניברסיטת ווסליאן: 0-8195-5250-X, 1992 When the group decided that no member could talk to the media unless chosen by lot, Atkinson quit. וויליס, עמוד 140
הפצצת אהבה

הפצצת אהבה (נפוץ השימוש במינוח בשפה האנגלית: Love bombing - לאב בומבינג) היא ניסיון להשפיע על אדם על ידי הפגנה של תשומת לב קיצונית וחיבה יתרה. בהתעללות נרקיסיסטית, הנרקיסיסט מציף את הקורבן במילים אוהבות ובפעולות פיזיות המלוות בהתנהגויות מניפולטיביות. ניתן להשתמש בטכניקה של הפצצת אהבה בדרכים שונות ולמטרות חיוביות או שליליות. פסיכולוגים זיהו הפצצות אהבה כחלק אפשרי מדפוס התעללות והזהירו מפניה. מטפלים בנפגעי כתות משתמשים בביטוי זה על מנת להדגיש שה"אהבה" היא מזויפת, ולמעשה אינה אלא מניפולציה פסיכולוגית, שמטרתה ליצור תחושה של אחדות בין חברי הכת, כנגד החברה האנושית שמחוץ לכת, הנתפשת כעוינת. הביטוי "הפצצת אהבה" נטבע על ידי חברי כנסיית האיחוד של ארצות הברית במהלך שנות ה-70, פרופסור לפסיכולוגיה מרגרט סינגר(אנ') דיווחה על הרעיון בספרה משנת 1996 "Cults in Our Midst", מדיה חברתית מודרנית יכולה להעצים את ההשפעה של הפצצת אהבה מכיוון שהיא מעניקה למתעלל קשר ותקשורת כמעט תמידית עם הקורבן. אחד הסימנים להפצצת אהבה בתחילת מערכת יחסים הוא תשומת לב אינטנסיבית במהלך פרק זמן קצר ולחץ למחויבות מהירה מאוד. סימן נוסף להפצצת אהבה הוא הרעפת חיבה, מתנות והבטחות לעתיד עם המתעלל באופן אינטנסיבי, כך שהקורבן ירגיש או יטעה להאמין שכל זה הוא סימן ל"אהבה ממבט ראשון". מכיוון שסימנים כאלה של חיבה ואישור עשויים לענות על צרכים מורגשים ולא להיראות מזיקים על פני השטח, ההתרגשות ממערכת יחסים חדשה כזו לרוב אינה מופיעה כגורם לדאגה. עם זאת, לאחר ההתרגשות הראשונית, כאשר הקורבן מגלה עניין או אכפת לו מכל דבר מעבר לבן זוגם החדש, המתעלל עלול להראות כעס, התנהגות פסיבית-אגרסיבית, או להאשים את הקורבן באנוכיות. אם הקורבן לא נענה לדרישות, מתחיל שלב הפיחות, בו המתעלל מסיר את כל החיבה או החיזוקים החיוביים ובמקום זאת מעניש את הקורבן בכל מה שהוא מרגיש לנכון - צעקות, גסויות ולעיתים גם התעללות פיזית. גזלייטינג "Love Bombing: 10 Signs to Know". Healthline (באנגלית). 2019-12-17. נבדק ב-2021-03-29. Richardson, James T. (2004). Regulating Religion: Case Studies from Around the Globe. Springer. ISBN 0-306-47887-0. p. 479 Dennis Tourish and Tim Wohlforth, On the Edge: Political Cults Right and Left, Armonk, NY: M.E. Sharpe, 2000, page 19. "1999 Testimony of Ronald N. Loomis to the Maryland Cult Task Force". אורכב מ-המקור ב-2004-08-18. James T. Richardson, Regulating Religion: Case Studies from Around the Globe, Springer US, 2003-12-31. (באנגלית) The Danger of Manipulative Love-Bombing in a Relationship | Psychology Today, www.psychologytoday.com (באנגלית) Lindsay Dodgson, Manipulative people hook their victims with a tactic called 'love bombing' — here are the signs you've been a target, Business Insider (באנגלית אמריקאית) Don’t Fall for This Manipulative Dating Tactic, Cosmopolitan, ‏2023-10-11 (באנגלית אמריקאית)
שריקה במורד הרוח

שריקה במורד הרוח (באנגלית: Whistle Down the Wind) הוא סרט קולנוע בריטי בשחור-לבן משנת 1961, בבימויו של בריאן פורבס, עם היילי מילס, ברנרד לי ואלן בייטס בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על ספר בשם זה משנת 1959 מאת מרי היילי בל (אנ'), אמה של היילי מילס. רוב המשתתפים בסרט הם ילדים והסרט מראה איך נראה בעיניהם עולם המבוגרים. הם מגלים פושע נמלט וחושבים שהוא ישו. הסרט צולם באזור כפרי ביורקשייר. ב-1996 הלחין אנדרו לויד ובר מחזמר בשם זה (אנ') המתבסס על עלילת הספר. קאתי בוסטוק (היילי מילס) גרה בכפר במחוז יורקשייר ביחד עם אחותה נאן ואחיה הקטן צ'ארלס. אימם מתה והאבא, מר בוסטוק (ברנרד לי) הביא את אחותו דורותי כדי שתטפל בהם. יום אחד הם ראו שעובד החווה, אדי, זרק לאגם תיק. קאתי משתה את התיק שבו היו שלושה גורי חתולים אותם ילדה החתולה בחווה. הם מחביאים את הגורים בבגדיהם ובדרך לחווה הם נפגשים בקבוצה עם מטיפה דתית. צ'ארלס שואל אותה מה לעשות עם הגורים והיא משיבה "ישו יטפל בהם". הילדים מחביאים את הגורים באסם. בלילה מתגנבת קאתי עם החתולה לאסם כדי שתיניק אותם ומוצאת שם אדם מזוקן שלוחש "ישו" וממשיך לישון. קאתי בטוחה שהמדובר בישו. למעשה זה ארתור בלייקלי (אלן בייטס), רוצח שנמלט מבית הסוהר. קאתי בטוחה שזה ישו, רצה הביתה, מעירה את אחותה נאן ומספרת לה. היא מספקת לבלייקי יין ולחם כמו שקיבל ישו. גם אחיהם הקטן צ'ארלס משותף בסוד אך כילד קטן אינו מסוגל לשמרו וכעבור זמן קצר זה נודע לכל ילדי העיירה שבאים לבקר את "ישו" באסם ומסתירים זאת בינתיים מהמבוגרים. "ישו" מבטיח לשמור על הגורים אבל כאשר אחד מהם מת, צ'ארלס הקטן מעלה ספק ב"ישו" ואומר כי הוא "סתם בן אדם". קאתי נשארת באמונתה כי זה ישו והיחסים בין השניים מתהדקים (דומה למצב בסרט עד ראייה, בו הגנה על רוצח). הוא מדריך אותה להביא לו את האקדח שהטמין מתחת למסילה והיא עושה זאת. הסוד מתגלה למבוגרים והם מזעיקים את המשטרה השוטרים עומדים לפרוץ בכוח לאסם אך בלייקלי מחליט לבסוף לזרוק את האקדח ולהיכנע כדי לא לגרום לנפגעים. הוא נאזק ומובל למכונית המשטרה ובדרך עובר ליד קאתי שמסתכלת עליו במבט של חמלה ורחמים. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי באפט"א לקולנוע פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב היותר - ריצ'רד אטנבורו פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר מכל מקור - בריאן פורבס פרס באפט"א לתסריט הבריטי הטוב ביותר פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי - היילי מילס "שריקה במורד הרוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שריקה במורד הרוח", באתר נטפליקס "שריקה במורד הרוח", באתר AllMovie (באנגלית) "שריקה במורד הרוח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שריקה במורד הרוח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קדימון לשריקה במורד הרוח, באתר יוטיוב שריקה במורד הרוח, באתר TCM
IAME Rastrojero

IAME Rastrojero הוא טנדר מתוצרת מפעל המנועים וכלי הרכב Industrias Mecánicas del Estado (IME) חברת בת של ה-קונגלומרט Industrias Aeronáuticas y Mecánicas del Estado (אנ') ("IAME") אשר יוצר בין השנים 1979–1952 בארגנטינה יוצר בין השנים 1952–1969 תצורה: 2 דלתות סוגי מנועים: מנוע בנזין, מנוע דיזל, הנעה אחורית 4x2 יוצר בין השנים 1969–1979 תצורות: 2 דלתות, 2 דלתות (קבינה כפולה), 4 דלתות (קבינה כפולה), 4 דלתות מסחרית מנועי דיזל, סוגי הנעות: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4 על בסיס הדור השני תוכנה מונית מדגם "IAME Rastrojero Conosur". דגם "IAME Rastrojero", שנת 1962 דגם "IAME Rastrojero" דגם "IAME Rastrojero", שנת 1971 דגם "IAME Rastrojero" דגם "IAME Rastrojero", קבינה כפולה דגם "IAME Rastrojero" דגם "IAME Rastrojero" - פרסומת היצרן "IAME" דגם "IAME Rastrojero" - פרסומת היצרן "IAME" מדיה וקבצים בנושא IAME Rastrojero בוויקישיתוף תעשיות מכניות ממלכתיות nacionales/industrias-mecanicas-del-estado-ime דגם IAME Rastrojero artsandculture.google.com/entity/iame-rastrojero דגמים IAME cocheargentino.com.ar/j/justicialista_prototipos Aeronáuticas y Mecánicas del Estado (מספרדית: תעשייה האווירית והמכנית הממלכתית, בקיצור IAME) הייתה ישות ממשלתית וקונגלומרט של מפעלים בארגנטינה, שהוקמו בשנת 1951 כדי לקדם ייצור מטוסים ומכוניות דגם IAME Rastrojero ellitoral.com/index.php/diarios/2009/10/24/nosotros דגמי "IAME Rastrojero" (בספרדית) cocheargentino.com.ar/r/rastrojero
חזון מצרים 2030

חזון מצרים 2030 (בערבית: رؤية مصر ٢٠٣٠) הוא חזון לאומי שהושק בפברואר 2016 על ידי ממשלת מצרים והוצג על ידי הנשיא המצרי, עבד אל-פתאח א-סיסי. החזון מחולק לשמונה יעדים לאומים עיקריים שאמורים להתממש עד לשנת 2030. החזון עוסק בעידוד חדשנות, השגת צדק מרחבי, הורדת קצב הילודה, פיתוח עסקים קטנים ובינוניים, עידוד יזמות עסקית והעצמת נשים ובני נוער. בנוסף לכך, בינואר 2021 הצהיר דוקטור מוחמד נופאל, מומחה טכנולוגי למידע ולתקשורת מצרי כי מצרים נעה בכיוון הנכון לעבר טרנספורמציה דיגיטלית בכל התחומים במדינה, דבר המצביע על כך שחזונה של מצרים בעניינים דיגיטליים עת עתה 2030. מאז ההכרזה על אסטרטגיית חזון מצרים 2030, נקטה המדינה מאז 2016 צעדים מרובים על ידי מימון מגה-פרויקטים חדשים ברחבי מצרים ולכולם היו יעדים שונים אף שהם חלק מחזון 2030. בירת מצרים החדשה עיר הבירה החדשה של מצרים היא הפרויקט הגדול ביותר במצרים המודרנית, הכולל רבים מהפרויקטים הגדולים המתוכננים והמצויים של מצרים בהקמה. פרויקטים עצומים אלה כוללים את המגדל האייקוני, האוקטגון, אובליסק הבירה, פארק הנהר הירוק, מסגד אל-פתאח אל-עלים, קתדרלת המולד של ישו ורובע העסקים המרכזי של העיר, עיר אולימפית ואף נמל תעופה בינלאומי שהוקם במטרה לשרת את העיר. משרד הייצור הצבאי של מצרים (ער') פיתח תוכנית משולבת לפיתוח מערכת הייצור הצבאי במצרים. בתוכנית תושקע על פי התכנון כ-465,000,000 דולרים והיא נועדה לענות על צורכי צבא מצרים ולכוון את עוקף המערכות שנותרו בידיו לייצוא למדינות בעולם. קהיר איי (אנ') הוא גלגל ענק שמתכונן לקום בקהיר ומטרתו תהיה להגביר את התיירות במצרים, זאת לאור העובדה שהגלגל יהיה גלגל הענק הגדול באפריקה ועל פי התכנון כ-2.5 מיליון אנשים יבקרו מדי שנה לאחר פתיחתו ב-2022. "Learn about the economic development axis in Egypt Vision 2030". بوابة الفجر (בערבית). "What are the features of Egypt Vision 2030?". CNBC (בערבית). "Sustainable Development Strategy: Egypt vision 2030". Green Growth Knowledge Platform (באנגלית). "Egypt's Vision 2030". Ministry of Planning and Economic Development | mped.gov.eg. "Egypt's Strategy for Sustainable Development (Egypt Vision 2030)". State Information Service | www.sis.gov.eg (בערבית). אי-פי, מצרים יוזמת תוכנית שאפתנית להורדת הילודה עד 2030, באתר הארץ, 10 ביוני 2015 "Egypt Vision 2030: Big plans, fuzzy on the details". Mada Masr (באנגלית). "Egypt's Vision 2030". Egypt's Projects Map (בערבית). "Information technology expert: Egypt is moving in the right direction towards digital transformation | Egypt Vision 2030". www.almasryalyoum.com (בערבית). נבדק ב-2021-01-03. "EGP 7.3bn allocated to developing Egypt's military production". Daily News Egypt. ערך זה הוא קצרמר בנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבע תרמו-פלסטי

צבע לסימון דרכים תרמופלסטי, המכונה גם צבע אקרילי לסימון תנועה בכביש, הוא סוג של צבע אבקתי. כאשר משתמשים בו לסימון על פני הכביש, הוא מחומם ל-200 מעלות צלזיוס כדי להמיס את האבקה, שמותזת לאחר מכן על פני הכביש. לאחר מכן הציפוי הופך לקו פולימרי קשה לאחר הקירור, זהו הסימון כבישים שאנחנו מכירים. צבע זה הוא ציפוי עבה ועמיד במיוחד, והוא גם בהיר וקל לראייה ממרחק. בשנים האחרונות, מבחני בטיחות מעשיים הוכיחו כי קווי הסימון לא מחוספסים דיים ועל פני השטח ויכולים לגרום להחלקת גלגלים בקלות, וכתוצאה מכך נוצרות תאונת דרכים בשלג ובמזג אוויר גשום. לכן, מספר מדינות הגבילו את השימוש בצבע זה. על מנת להגדיל את הביצועים נגד החלקה של הקו, לכן הוסיפו לצבע תרמופלסטי שברי זכוכית זעירים רפלקטיביים. ניתן להשתמש בתרמופלסטיקה ביעילות רבה לאזורים גדולים נגד החלקה בדרכים ובמדרחוב על ידי הוספת חרוזי זכוכית. ניתן לייצר אותו בכל צבע והוא נהדר לחניונים, שבילי מפעל ואזורים רבים אחרים. הוא מתייבש במהירות וניתן לנסוע על גביו לאחר מספר דקות בלבד. צבע סימון כבישים מסוג תרמופלסטי מורכב בעיקר מחומרים כגון שרף סינתטי, שברי זכוכית, פיגמנטים, חומרי אריזה, תוספים וכו'. לשרף סינתטי יש תרמופלסטיות, דבר זה הופף את הצבע כאשר מתחמם להתייבש מהר ו"להדבק" לכביש. תוספים בצבע יכולים להגדיל את הפלסטיקה של הציפוי, ולהפוך אותו לעמיד בפני שינוי פני השטח, זיהום או דהיית צבע. פיגמנטים: הצבעים הנפוצים של קווי הכביש הם צהוב ולבן. פיגמנטים לבנים הם בעיקר דו־תחמוצת טיטניום, תחמוצת אבץ וליתופון, ואילו פיגמנט צהוב הוא בעיקר עופרת צהובה עמידה בחום. חומרי אריזה, כמילוי נוסף לצבע, מבטיחים חוזק מכני, עמידות בלאי וצבע ציפוי צבע. גודל החלקיקים ישפיע על נזילות ומשקעים, כמו גם על עיבוד השטח. מוסיפים שברי זכוכית על מנת לשפר את זיהוי הקווים בלילה על ידי הוספת רפלקטיביות לצבע, דבר זה משפר את הבהירות ועמידות הסימון. שברי זכוכית הם כדורים קטנים חסרי צבע ושקופים, אשר שוברים את האור, ויוצרים השתקפות. חרוזי זכוכית המעורבבים בציפוי או מופצים על פני שטח הציפוי יכולים להחזיר את האורות של המכונית לעיני הנהג ובכך לשפר מאוד את נראות הסימון גם בלילה. מכונת סימון דרכים היא מכונה המשמשת במיוחד לסימון קווי תנועה שונים על פני הכביש, ויש מכונות שיכולות לצבוע ישירות גם על קווים ישנים. היא יכולה לשטוף, להטיל או לרסס צבע לסימון כבישים על פני הכביש כדי ליצור קווי ציפוי ישרים וקשיחים. מכשיר דמוי קומקום חם משמש לחימום רציף ותדיר של הצבע, בזכותו יש התכה של צבע תרמופלסטי כהכנה במיוחד לעבודות סימון כביש למרחקים ארוכים. סימוני תנועה בכביש מעבר חצייה מדיה וקבצים בנושא צבע תרמו-פלסטי בוויקישיתוף