נמליים

נמליים (בשם המדעי: Formicidae; בשם השגור: נמלים) היא משפחה בסדרת הדבוראים. במשפחה זו הוגדרו יותר מ-13,800 מינים, ומעריכים שיש כ-22,000 מינים. הנמלים חיות בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה. רק במספר מועט של איים גדולים, כמו גרינלנד, איסלנד, חלק מפולינזיה ואיי הוואי, אין אוכלוסייה מקומית של נמלים. הנמלים ממלאות תחום רחב של נישות אקולוגיות, ומסוגלות לנצל תחום רחב של מזונות. רוב מיני הנמלים הם אוכלי-כל, אך לא כולם. ההצלחה של הנמלים מתבטאת גם בביומסה שלהן – המסה הכוללת של חומר שנמצא בנמלים חיות. לפי הערכות שבוצעו בסביבות שונות, הביומסה הכוללת של הנמלים מהווה 10% עד 30% מהביומסה הכוללת של כל החיות היבשתיות, שיעור שעולה על זה של כל החולייתנים יחד. מספר הפרטים של הנמלים הוערך כ-20 קואדריליון (20,000 טריליון). ההצלחה של הנמלים מיוחסת לארגון החברתי המפותח שלהן, וכן ליכולתן לשנות את מקום המגורים שלהן, לנצל משאבים מסוגים שונים, ולהגן על עצמן. חברות של נמלים מתאפיינות בחלוקת עבודה, תקשורת בין פרטים, ויכולת לפתור בעיות מורכבות. הנמלים פיתחו מערכות יחסים מורכבות עם מינים אחרים, וביניהן חיקוי, שיתוף פעולה וטפילות. גודלן של הנמלים נע בין 0.75 ל-52 מילימטר. המינים הגדולים ביותר הם של מלכות נמלי כידן ציידות. הגדולה שבכל הנמלים מעולם הייתה הטיטאנומירמה (או הפורמיקיום) שהגיעה לאורך 6 ס"מ ולמוטת כנפיים באורך 15 ס"מ. צבעיהן משתנים: רובן אדומות, חומות או שחורות, יש גם כמה מינים ירוקים או צהובים, וכמה מינים טרופיים מתאפיינים בברק כמו מתכתי. בימינו ידועים יותר מ-12,000 מינים (הערכה גבוהה יותר אומרת שישנם כ-14,000), כאשר הגיוון הגדול ביותר נמצא באזורים טרופיים. קיימים מאגרי מידע מקוונים על מיני נמלים, המסייעים לחוקרים לעקוב אחרי המינים הידועים והמינים החדשים שמתגלים מפעם לפעם. הקלות היחסית שבה ניתן ליצור מנמלים קבוצות-דגימה גרמה לכך שהן משמשות כמין מייצג במחקרים על שונות ביולוגית. אחד הסוגים הבולטים בארץ ישראל הוא נמלת קציר, שבארץ מצויים כ-15 מינים ותת-מינים שלה. נכון ל-2020 ידועים בישראל 398 מינים ותת-מינים ב-46 סוגים שונים. תת-משפחה Aenictinae הסוג כידנית (Aenictus) תת-משפחה Amblyoponinae הסוג אמבליופונה (Amblyopone) תת-משפחה Cerapachyinae הסוג Cerapachys תת-משפחה רֵיחָנִּיּוֹת (Dolichoderinae) הסוג עורפנית (Bothriomyrmex) הסוג קטיפנית (Liometopum) הסוג בנאית ישראלית (Tapinoma israele) תת-משפחה כִּידָנִיּוֹת (Dorylinae) הסוג כידן (Dorylus) תת-משפחה חַד-מָתְנִיּוֹת (Formicinae) הסוג Acropyga הסוג קמפונית (Camponotus) הסוג נווטת (Cataglyphis) הסוג Formica הסוג לזיוס (Lasius) הסוג חרולית (Lepisiota) הסוג אצנית (Paratrechina) הסוג ננסית (Plagiolepis) הסוג אורגת (Polyrhachis) תת-משפחה לֶפְּטָנִילְיוֹת (Leptanillinae) הסוג לפטנילת (Leptanilla) הסוג Yavnella תת-משפחה דּוּ-מָתְנִיּוֹת (Myrmicinae) הסוג גחונית (Aphaenogaster) הסוג Bondroitia הסוג גבעולית (Cardiocondyla) הסוג לבובית (Crematogaster) הסוג Goniomma הסוג Lophomyrmex הסוג נמלת קציר (Messor) הסוג מורית (Monomorium) הסוג Myrmecina הסוג Nesomyrmex הסוג נמלה עיננית (Oxyopomyrmex) הסוג אסמית (Pheidole) הסוג Pyramica הסוג Rhoptromyrmex הסוג להבית (Solenopsis) הסוג Stenamma הסוג חרמשנית (Strongylognathus) הסוג קוצנית (Temnothorax) הסוג כתפית (Tetramorium) הסוג פרואטה (Proatta)[דרושה הבהרה] הסוג נמלת אש קטנה (Wasmannia) תת-משפחה פּוֹנֶרִיּוֹת (Ponerinae) הסוג Anochetus הסוג צרפכית (Cryptopone) הסוג Emeryopone הסוג Hypoponera הסוג Pachycondyla הסוג Ponera הסוג פרואטה[דרושה הבהרה] תת-משפחה Proceratiinae הסוג Proceratium תת-משפחה שִּטִּיּוֹת (Pseudomyrmecinae) הסוג שיטית (Tetraponera) לנמליים גוף המורכב משלושה חלקים: ראש, חזה ובטן. לנמליים שלושה זוגות רגליים. זוג רגליים היוצא מהחלק העליון של החזה, ושני זוגות רגליים היוצאות מהחלק התחתון של החזה. בראשן ישנו זוג מחושים המאפשרים להן: הרחה – הנמלים מבחינות בריחות רבים, התקשורת בין חברי המושבה נעשית בעזרת פרומונים (חומרי הפרשה בעלי טעם וריח). לדוגמה: פרומון שביל המסמן את השביל למקור מזון. הנמלים מרבות לנקות את מחושיהן, מכיוון שכל גרגר לכלוך עליהם מפריע להן בהרחה. מישוש – הן נוגעות במחושיהן אלה באלה כדי להבחין בין בנות קן לפולשים, וכדי להפיץ מידע על מקור מזון חדש או על סכנה. חוש המישוש מפותח אצלן מאוד. בנוסף למחושים יש לנמליים גם זוג צבתות (מנדיבולות) המשמשות אותן לאחיזת מזון וללחימה. נמליים הן מיוחדות בצורתן המורפולוגית מחרקים אחרים בכך שיש להן מחושים "בעלי מרפקים", בלוטות מטאפלאורליות (אנ'), ומפרק שנוצר מהחלק השני של הבטן שלהן, הקרוי גבעולון (אנ'). הגבעולון יוצר מותניים צרים בין המסוסומה (אנ') (החזה ופרק הבטן הראשון, שהולחם אליו) והגסטר (אנ') (הבטן חוץ מהפרקים שבגבעולון). הגבעולון יכול להיווצר מפרק אחד בלבד, (רק פרק הבטן השני), או משני פרקים – גבעולון וגבעולית (אנ') (הפרק השני והפרק השלישי של הבטן). כמו לחרקים אחרים, לנמלים יש שלד חיצוני, כיסוי חיצוני שמספק מעטפת מגן סביב הגוף ונקודת חיבור לשרירים, בניגוד לשלד הפנימי של בני אדם ושאר בעלי החוליות. לחרקים אין ריאות; חמצן וגזים אחרים, כגון פחמן דו-חמצני, עוברים דרך השלד החיצוני באמצעות שסתומים זעירים בשם ספירקולות. לחרקים גם אין מערכת דם סגורה; במקום זאת, יש להם צינור מנוקב ארוך ודק לאורך החלק העליון של הגוף (נקרא העורק הגבי) שמתפקד כמו הלב, ושואב המולימפה (נוזלים המקבילים לדם ברוב חסרי החוליות) לכיוון הראש, וכך מניע את זרימת הנוזלים הפנימית. מערכת העצבים מורכבת מחוט עצבים בטני (אנ') שעובר לאורכו של הגוף, עם מספר גרעינים וענפים לאורך כל הדרך לקצוות הגפיים. מבנה גופן של הנמלים מאפשר להן לשאת משקל הגדול משמעותית ממשקל גופן. הראש של הנמלה מכיל הרבה אברי חישה. כמו רוב חרקים, לנמלים יש עיניים מורכבות שעשויות מהרבה עדשות זעירות שמחוברות ביחד. עיני הנמלה טובות בזיהוי תנועה חדה, אך אינן מאפשרות רזולוציית תמונה גבוהה. יש לנמלים גם שלוש עיניות קטנות על החלק העליון של הראש לגילוי רמת האור והקוטביות. לעומת בעלי החוליות, לרוב הנמלים ראייה נמוכה עד בינונית וחלק מהמינים התת-קרקעיים עיוורים לחלוטין. עם זאת, לכמה מהנמלים, כגון נמלת הבולדוג האוסטרלית, יש ראייה מצוינת והן יכולות לזהות את המרחק והגודל של אובייקטים שזזים מטר מהן. שני מחושים מחוברים לראש; איברים אלו מזהים כימיקלים, זרמי אוויר ותנודות; הם גם משמשים כדי לשדר ולקלוט אותות באמצעות מגע. בראש יש שתי לסתות (אנ') חזקות. הלסתות משמשות לנשיאת מזון, לתפעול אובייקטים, לבניית קינים, ולהגנה. במינים מסוימים, כיס קטן (החדר האינפרבוכלי) בתוך הפה משמש לאחסון מזון, ומאפשר לנמלה להעביר מזון לנמלים אחרות או לזחלי הנמלים. כל שש הרגליים מחוברות לחזה ומסתיימות מכופפות לצבתות. רק לנמלים שמתרבות – המלכות (אנ') והזכרים – יש כנפיים (אנ'). המלכות משילות את הכנפיים לאחר מעוף הכלולות, ומשאירות צלקות ברורות, תכונה ייחודית של מלכות. בכמה מינים, נוצרות מלכות בלי כנפיים (מלכה שכזו נקראת ארגטואיד (אנ')) וזכרים. בתוך הבטן של הנמלה יש איברים פנימיים חשובים, כולל אלו של מערכת הרבייה, הנשימה (טרכיאות), ועל מערכות ההפרשה. בפועלות של מינים רבים השתנה תפקידו של איבר הטלת הביצים (אנ') לעוקץ המשמש להכרעת טרף והגנה על הקן. במושבות של כמה מיני נמלים, ישנן כתות פיזיות – פועלות המחולקות לפי גודל מובהק, הנקראות פועלות קטנות, בינוניות וגדולות. לעיתים קרובות, לנמלים הגדולות יותר יש ראשים גדולים באופן לא פרופורציונלי, ולסתות חזקות יותר. נמלים כאלו נקראות לפעמים "חיילות" משום שהלסתות החזקות יותר הופכות אותן ליעילות יותר בלחימה, אף על פי שהן עדיין פועלות שה"חובות" שלהן לא מאוד שונות משל הפועלות הקטנות והבינוניות. בכמה מינים, אין פועלות בינוניות, מה שיוצר פיצול חד בין קטנות לגדולות. בנמלים אורגות (אנ'), למשל, יש חלוקת גודל דו-מצבית (אנ') מובהקת. בכמה מינים אחרים יש גיוון רציף בגודל הפועלות. בנמלת הקציר ההודית המזרחית (אנ') יש הבדל של כמעט פי-500 במשקל היבש בין הקטנות ביותר והגדולות ביותר. הפועלות לא יכולות להזדווג; עם זאת, בגלל מערכת קביעת המין ההפלודיפלואידית בנמלים, פועלות של מספר מינים יכולות להטיל ביצים לא מופרות ההופכות לזכרים הפלואידים פוריים. תפקיד הפועלות עשוי להשתנות עם הגיל וגם בכמה מינים, המכונים נמלי דבש (אנ'), חלק מהפועלות הצעירות מוזנות עד שהגסטר שלהן מתנפח, והן משמשות כמיכל לאחסון מזון. פועלות אחסון מזון כאלה מכונות רפלטיות (repletes). פועלות רפלטיות כאלה מתפתחות למשל בנמלי דבש מהמין Myrmecocystus mexicanus בצפון אמריקה. בדרך כלל הפועלות הגדולות ביותר במושבה מתפתחות לרפלטיות; ואם אלה יוסרו מן המושבה, יהפכו פועלות אחרות לרפלטיות. זה מדגים את הגמישות של הפולימורפיזם הזה. בעבר חשבו שפולימורפיזם במורפולוגיה והתנהגותן של הפועלות נקבעים על ידי גורמים סביבתיים כגון תזונה והורמונים שמובילים לנתיבי התפתחות שונים; עם זאת, נמצאו הבדלים גנטיים בין עובדי הכתות שונות ב-Acromyrmex (מין של נמלים גוזרות עלים). הפולימורפיזם הזה נגרם על ידי שינוי גנטי קטן יחסית; הבדל ברמת גן יחיד של נמלת האש האדומה (אנ') יכול לקבוע אם במושבה תהיה מלכה אחת או מספר מלכות. למין של נמלת הבולדוג (Myrmecia pilosula) יש רק זוג אחד של כרומוזומים (לזכרים יש רק כרומוזום אחד מכיוון שהם הפלואידים), המספר הנמוך ביותר הידוע עבור כל חיה כלשהי, מה שהופך אותו לנושא מעניין ללימודי גנטיקה והתפתחות ביולוגית של חרקים חברתיים. הנמלה מתפתחת בגלגול מלא: מביצה לזחל, ההופכת לגולם ואחר כך לנמלה בוגרת. הנמלה מתחילה את חייה כביצה. אם הביצה מופרית, הצאצא יהיה נקבה; אחרת, הוא יהיה זכר (ראו פלואידיות). בשלב הזחל, הנמלה אינה יכולה לזוז, ונמלים אחרות ("פועלות" במושבה) דואגות להאכיל אותה: הנמלה הפועלת פולטת מזון מהזפק ("הקיבה החברתית") שלה לתוך הפה של הזחל. במינים מסוימים מאכילים את הזחלים גם במזון מוצק שהובא מבחוץ, או בביצים לא-מופרות שהוטלו במיוחד למאכל, ולפעמים גם מוציאים אותן מהקן כדי שיוכלו לאכול טרף שנלכד בחוץ. סוג התזונה שנותנים לזחלים הוא שיקבע אם הזחל יתפתח, בסופו של דבר, למלכה או לפועלת, ובאיזו כת תהיה הפועלת. הזחל משיר את עורו ארבע פעמים או חמש בתהליך הגדילה שלו, עד שהוא הופך לגולם. זחלים וגלמים צריכים להיות בטמפרטורה קבועה כדי להתפתח כראוי, ולכן הנמלים הפועלות מעבירות אותם לעיתים קרובות מתא לתא בקן. נמלה הבוקעת מהגולם כפועלת מתחילה שלב זה של חייה בטיפול במלכה ובזחלים. לאחר מכן היא עוברת לעבוד בחפירה ובעבודות אחרות הקשורות לתחזוקת הקן. לאחר מכן היא עוברת לעבוד בהגנה ובחיפוש מזון. החלפת ה"מקצוע" נעשית במהירות רבה. הסבר אפשרי לסדר זה של עבודות הוא שהגנה וחיפוש מזון הן פעולות מסוכנות עם סיכוי גבוה להיפגע ולמות, ולכן משתלם יותר שדווקא הנמלים הזקנות יותר, שממילא עומדות לסיים את חייהן, יעבדו בעבודות אלו. תוחלת החיים של נמלים נקבות נעה בין שנה אחת לשלוש. לעומתן המלכה יכולה לחיות כ-30 שנה. הזכרים, לעומתן, חיים רק מספר שבועות בודדים. אורך החיים הממוצע של מלכת נמלים הוא פי 100 מזה של חרקים אחרים באותו גודל החיים לבד. באזורים טרופיים הנמלים פעילות במשך כל ימות השנה, אולם באזורים קרירים יותר הן אינן פעילות במהלך החורף אלא נכנסות לתרדמת חורף. יש מינים שבהם רק הנמלים הבוגרות נכנסות לתרדמה, ויש מינים שבהם גם הזחלים נכנסים למצב של הפסקה בהתפתחות (דיאפאוזה). הנמלים חיות במושבות, כל מושבה עם קן משלה. התנהלותן של המושבות מורכבת מאוד וגם מגוונת מאוד במינים וסוגים שונים. גם מבנה הקן וצורת הבנייה שלו שונים בין מינים שונים. לדוגמה: נמלת הקציר השחורה חופרת את הקן שלה מתחת לאדמה, ואילו הבנאית הישראלית בונה את הקן כתלולית אדמה. הכידן הצהוב בכלל נודד מקן לקן בתכיפות גבוהה. בכל מושבה יש בעלי תפקידים שונים: מלכה, זכרים, ופועלות, ומבנה גופן מותאם לתפקידן. המלכה היא הנמלה היחידה בקן המסוגלת להתרבות. כל הנמלים בקן הם צאצאים שלה. בדרך כלל יש בכל קן מלכה אחת בלבד, אך יש מיני נמלים שבקן שלהן יש כמה מלכות, או שאין אף מלכה. מושבות שיש בהן מלכה נקראות "queen-right colonies", ומושבות שאין בהן מלכה נקראות "gamergate colonies".‏ הזכרים הם בעלי כנפיים, ונקראים "בטלנים" (drones). ברוב ימי חייהם הם לא עושים שום דבר פרט לאכילה. תפקידם היחידי בקן הוא להפרות את המלכה, על מנת להמשיך את הדור. אצל מינים רבים הזכרים אינם חיים בקן דרך קבע. הם בוקעים לקראת עונת הזיווג, ומתים זמן קצר אחריה. הפועלות מבצעות את כל מטלות המושבה, כולל איסוף מזון, הרחבה וחפירה של הקן, טיפול במלכה, בזחלים, ובגלמים, ואיסוף מים. מרבית הנמלים הנראות בחוץ הן פועלות. אצל מינים מסוימים יש "חלוקת תפקידים" גם בקרב הפועלות, כאשר חלק מהפועלות אחראיות על עבודה בתוך הקן, וחלק על עבודה מחוץ לקן. הפועלות הנקראות חיילות קיימות רק בחלק ממיני הנמלים, לרוב במינים גדולים. תפקידן להגן על הפועלות ועל המלכה מאויבים ומנמלים אחרות. שק הביציות של הפועלות מנוון, ולכן הן אינן מסוגלות להתרבות. ניוון זה נגרם באמצעות פרומון שהמלכה מפרישה. פרומון זה, המכונה "פרומון המלכה", גורם גם לזיהוי המלכה על ידי הנמלים האחרות, וכך משמר את מבנה הקן כפי שהוא. לכל נמלה תקופת הזדווגות אחרת. לפני תקופת ההזדווגות מולידה המלכה נקבות שלא יהפכו לפועלות או חיילות, אלא יוכלו להזדווג ולהתרבות. נמלים אלה יהפכו אחר כך למלכות בקינים אחרים. לעיתים המלכה מולידה גם זכרים לקראת עונת ההזדווגות. בעונת ההזדווגות הזכרים והמלכות לעתיד יוצאים החוצה מהקן. הם מתחילים לעופף ומזדווגים תוך כדי תעופה. הזכרים מתים זמן קצר לאחר מכן. תופעה זו מכונה "מעוף כלולות". יש נקבות שמזדווגות עם כמה זכרים. לנקבות ישנן שחלות וכיס שבו נאגרים תאי הזרע למשך שנים ספורות, וכך מתאפשרות הפריות חוזרות ללא נוכחות זכרים. לאחר סיום מעוף ההזדווגות, הנקבות המופרות מחפשות מקום להקים בו קן חדש, שבו הן יהיו המלכות. הן משירות את שני זוגות הכנפיים שלהן, ומתחילות להטיל ביצים ולטפל בהן. הפועלות הראשונות הבוקעות מהביצים הן חלשות יחסית, ובכל זאת הן מתחילות מייד לעבוד – הן מרחיבות את הקן, מחפשות מזון ומטפלות בביצים האחרות. במינים שבהם ישנן כמה מלכות בקן, ייתכן שמלכה אחת תעזוב את הקן עם כמה פועלות, והן ילכו להקים קן חדש. תהליך זה דומה לתהליך הרבייה המקובל אצל דבורים. ישנם מינים של נמלים שבהם הנקבות מסוגלות להתרבות על ידי רביית בתולים. באחד ממיני הנמלים, הנקרא Mycocepurus smithii, יש רק נקבות. הזכרים של נמלים מהסוג קרדיוקונדילה אלגנס (Cardiocondyla elegans) אינם יכולים לעוף. כדי למנוע הזדווגות בין קרובים, הפועלות העקרות נושאות על גבן את המלכות, שפוגשות זכרים שמצפים להן בחדרי הזדווגות מיוחדים בקינים מרוחקים. anternet הוא כינוי לאופי הפעולה הכולל של קן נמלים, הכינוי נגזר מהמילה אינטרנט, כיוון שישנו דמיון בין אופן תעבורת המידע באינטרנט לאופי ההתנהגותי של הנמלים. נמלים מתקשרות ביניהן בעזרת פרומונים – חלקיקי ריח. צורה זו של איתות כימי מפותחת יותר בנמלים מאשר במשפחות אחרות של דבוראים. כמו חרקים אחרים, הנמלים קולטות ריחות בעזרת זוג מחושים ארוכים, צרים וניידים. המחושים מספקים מידע על הכיוון והעוצמה של הריח. מכיוון שרוב הנמלים חיות על הקרקע, הן נוהגות להשאיר פרומונים על הקרקע כדי להעביר מסרים לנמלים אחרות. במינים הנוהגים לחפש מזון בקבוצות, נמלה שמוצאת מזון מסמנת בעזרת פרומונים את המסלול מהמזון שמצאה אל הקן. נמלים אחרות צועדות על המסלול אל מקום המזון. אם גם הן מצאו שם מזון, הן מחזקות את עוצמת הסימון כאשר הן חוזרות לקן, אך אם הן גילו שהמזון נגמר, הן חוזרות לקן מבלי לחזק את הסימון, וכך במשך הזמן הסימון ייעלם. תקשורת כזו, המשפיעה על האחר, אך שלא תוך פנייה ישירה אליו נקראת Stigmergy (אנ'). התנהגות זו עוזרת לנמלים להתמודד עם שינויים בסביבתן. לדוגמה, כשהמסלול המוכר אל מקור המזון נחסם על ידי מכשול, הפועלות יוצאות מהמסלול כדי לחפש מעקף. נמלה שהצליחה למצוא מעקף, מסמנת את המסלול הקצר ביותר בדרכה חזרה. ככל שהמסלול מוצלח יותר, כך יהיו יותר נמלים שילכו בו ויחזקו את הסימון, וכך בהדרגה מצליחה קבוצת הנמלים למצוא את המסלול הטוב ביותר. חוקרים בפקולטה למדעי המחשב בטכניון פיתחו אלגוריתמים מבוזרים לחקירת רשת האינטרנט, המדמים את אופן פעולתן של הנמלים המחפשות מזון. נמלים משתמשות בפרומונים גם למטרות אחרות. נמלה שנמעכה משדרת פרומוני אזעקה, הגורמים לנמלים סמוכות להיכנס למצב של מתקפה, ומושכים נמלים ממקומות מרוחקים יותר. מינים מסוימים של נמלים משתמשים ב"פרומוני הטעיה", כדי לבלבל נמלים עוינות ולגרום להן להילחם זו בזו. פרומונים מיוצרים על ידי בלוטות שנמצאות במקומות שונים בגוף הנמלה – על הגב, החזה, השוקיים, האחוריים ועוד. לפעמים הפרומונים מעורבבים עם האוכל ומועברים על ידי האכלה מפה לפה, וכך מעבירים מידע ו"חדשות" תוך כדי האכילה. זה גם מאפשר לנמלים לדעת מה תפקידן של נמלים אחרות במושבה. במיני נמלים עם מלכה, הפועלות מתחילות לגדל מלכות חדשות במושבה ברגע שהמלכה הנוכחית מפסיקה לייצר פרומון מסוים, דבר שמראה שהיא כבר זקנה ויש למצוא לה מחליפה. יש נמלים שמייצרות צלילים על ידי צרצור – חיכוך איברי גוף זה בזה. צלילים אלה משמשים לתקשורת עם נמלים במושבה, או עם מינים אחרים. ערך מורחב – התגוננות מטורפים נמלים תוקפות ומגינות על עצמן על ידי נשיכות, ובמינים רבים גם על ידי עקיצות. בדרך-כלל הן מזריקות או מרססות חומרים כימיים כמו חומצה פורמית. העקיצה הכואבת ביותר, מבין כל העקיצות של החרקים מסדרת הדבוראים, מיוחסת לנמלת הקליע, הנפוצה במרכז אמריקה ובדרומה. עקיצתה אומנם כואבת אך אינה קטלנית לבני אדם. לעקיצה שלה מיוחס הדירוג הגבוה ביותר במדד שמידט לדירוג כאב מעקיצות. נמלה אחרת, "הנמלה הקופצת", עוקצת באופן שעלול להיות קטלני, אך ישנו נסיוב המנטרל אותה. נמלי אש מתייחדות בכך שיש להן שק-ארס המכיל אלקלואידים של פיפרידין. העקיצות שלהן כואבות, ועלולות להיות מסוכנות לאנשים רגישים במיוחד. לנמלים מהסוג "Odontomachus" יש לסתות הנקראות "לסתות מלכודת", שנסגרות מהר יותר מכל איבר אחר המיועד לטרף בממלכת החי. במחקר אחד על המין "Odontomachus bauri" נצפו מהירויות שיא של 126 עד 230 קמ"ש. הלסתות נסגרו בממוצע תוך 130 מיקרו-שניות (0.00013 שנייה – בערך שמינית של אלפית השנייה). הנמלים משתמשות בלסתות שלהן גם כמעין מקלע כדי לפלוט פולשים, או כדי להטיל את עצמן אחורה כדי להימלט מאיום. לפני המתקפה, הנמלה פותחת את הלסתות שלה למרחק גדול במיוחד, ונועלת אותן במצב זה על ידי מכניזם פנימי. אנרגיה נאצרת ברצועה רחבה של שריר, ומשוחררת במהירות של התפוצצות ברגע שמתקבל איתות מגירוי של קולטנים בצורת שערות על החלק הפנימי של הלסתות. הלסתות מסוגלות לנוע גם באיטיות ובעדינות, על-מנת לבצע משימות אחרות. לסתות-מלכודת מסוג זה נצפו גם במינים אחרים: "Anochetus", "Orectognathus", "Strumigenys"‏, וכן בכמה פרטים השייכים לשבט "Dacetini"‏, שהמדענים רואים בהם דוגמה לאבולוציה מתכנסת. נמלים מעניקות טיפול רפואי לבנות מינן ומסוגלות לאבחן ולהחליט מתי יש לבצע כריתת רגל. לחלק ממיני הנמלים יש בלוטות עם נוזל אנטיביוטי אשר מורי את שיעור התמותה מפציעה ב 90%. נמצא שנמלים מהמין מגפונרה מייצרות עשרות חומרים לטיפול בזיהומים אצל חברותיהן הפצועות, חלקם בחיידק Pseudomonas aeruginosa. חיידק זה פיתח עמידות לאנטיביוטיקה המשמשת ברפואה אנושית. במינים להם אין בלוטות המפרישות נוזל אנטיביוטי הטיפול הוא באמצעות כריתת הרגל. הנמלה הפצועה מציגה את הרגל מבלי לזוז והנמלים בודקות את הפצע ומנקות אותו. במקרים בהם הפצע ממוקם בחלק הרחוק מהגוף לא נעשית כריתה אלא ניקוי בלבד. הניקוי מוריד את אחוזי התמותה בפציעות מסוג זה מ 85% ל 25%. אם הפצע קרוב לגוף אחת הנמלים מבצעת כריתה בבסיס הרגל לפני שהזיהום יתפשט לשאר הגוף. מהלך הכריתה כ- 40 דקות. במחקר משנת 2024 עולה כי ככל הנראה הכריתה מצילה את חיי הנמלה. הכריתה מצמצמת את אחוזי התמותה בפציעות מסוג זה מ 60% ל 5-10%. מלבד האדם הנמלים הן הזן היחיד שנמצא כי הוא מבצע כריתות כירורגיות. בנוסף להגנה מפני טורפים, נמלים צריכות להגן על מושבותיהן מפני גורמי מחלה. יש נמלים פועלות שתפקידן הוא לדאוג להיגיינה במושבה, והן עוסקות בין השאר ב"קבורה" – סילוק נמלים מתות מהקן. כשנמלה מתה, הגוף שלה מפריש חומצה אולאית, והנמלים ה"קברניות" מזהות חומר זה ומתחילות בפעולת ה"קבורה"; כך התגלה במחקר על נמלים מהסוג "Atta mexicana".‏ קן הנמלים מתוכנן ובנוי כך שיהיה עמיד בפני איומים פיזיים כמו שיטפונות וחום כבד. נמלים פועלות מהסוג "Cataulacus muticus", מין שחי בחללים בתוך עצים וצמחים, מגיבות לשיטפונות בשתיית מים מתוך הקן ופליטתם החוצה. ישנם בעלי חיים רבים שיכולים ללמוד התנהגויות על ידי חיקוי, אבל רק אצל נמלים (מלבד היונקים) נצפתה הוראה אינטראקטיבית. אצל נמלים ממין Temnothorax albipennis, פועלת שמצאה מזון מובילה לשם את חברתה בתהליך ארוך ומייגע של ריצה משותפת (tandem running) - ה"מורה" רצה קדימה ומוודאת שה"תלמידה" עוקבת אחריה; יש חוקרים הרואים בכך מעין "שיעור פרטי". ה"מורה" מאטה כשהיא רואה שה"תלמידה" מתעכבת מאחור, ומאיצה כשה"תלמידה" מצליחה להדביק אותה. ניסויים מבוקרים במושבות של נמלים ממין Cerapachys biroi מלמדים שפרטים בוחרים תפקיד בקן בהתאם לניסיון הקודם שלהם. החוקרים לקחו דור שלם של נמלים פועלות זהות, וחילקו אותן לשתי קבוצות. הם דאגו שהנמלים בקבוצה הראשונה תמיד יצליחו למצוא מזון, והנמלים בקבוצה השנייה תמיד ייכשלו. כתוצאה מכך, הנמלים מהקבוצה הראשונה (המצליחה) הגבירו את מאמציהן למצוא מזון, והנמלים מהקבוצה השנייה (הכושלת) יצאו פחות ופחות מחוץ לקן. לאחר חודש, הנמלים מהקבוצה המצליחה עדיין המשיכו בתפקידן כמחפשות מזון, והנמלים מהקבוצה הכושלת עברו להתמחות בדאגה לתינוקות. ישנם מינים רבים של נמלים הבונים קינים מורכבים, אך יש גם מינים אחרים החיים חיי נדודים ואינם בונים מבני קבע. נמלים יכולות ליצור קינים תת-קרקעיים, או לבנות קינים על עצים. אפשר למצוא קיני נמלים על הקרקע, מתחת לאבנים או בולי עץ, בתוך בולי עץ, גזעים חלולים או בלוטים. החומרים המשמשים לבניית הקן כוללים אדמה וחומרים צמחיים. הנמלים מקדישות תשומת לב לבחירת המקום המתאים לקן: נמלים מהמין Temnothorax albipennis יימנעו מהקמת קן במקום שיש בו נמלים מתות, מחשש שמא הדבר מרמז על הימצאותם של טורפים או מחלות במקום. הן מסוגלות לנטוש במהירות את הקן שבנו מייד כשהן מזהות איום מתקרב. נמלי הגדוד מדרום אמריקה ומאפריקה אינן בונות קינים של קבע, אלא מחליפות בין חיי נוודות לבין מגורים בקן זמני שהן בונות מהגוף שלהן עצמן: מאות אלפי נמלים פועלות נצמדות זו לזו כדי להקים מחסה למלכה ולפגיות. פועלות ממין "אורגת האשלים" (Oecophylla spp.) בונות קינים על עצים על ידי הדבקת עלים: הן גוררות עלים רבים למקום אחד על-גבי "גשר" של פועלות, ואז מביאות את הפגיות כדי שיזחלו על העלים וייצרו חוטי משי. דרכים דומות לבניית הקן נצפו גם במינים מסוימים של Polyrhachis.‏ רוב מיני הנמלים מוצאות את מזונן בטבע – בין אם זה טרף חי, נבלות או מזון מן הצומח. אולם יש מינים שפיתחו דרכים מיוחדות להשיג מזון. נמלים חותכות-עלים (מהסוגים Atta ו-Acromyrmex) ניזונות רק מפטרייה מסוימת, שגדלה רק בתחומי המושבה שלהן. הן אוספות עלים ומביאות אותם למושבה, חותכות אותם לחתיכות זעירות ומניחות אותן ב"גני פטריות". פועלות מבצעות משימות בהתאם לגודלן: הגדולות חותכות גבעולים, הבינוניות לועסות את העלים והקטנות מטפלות בפטריות. הנמלים הללו מסוגלות לזהות את התגובה של הפטרייה לחומרים צמחיים שונים, כנראה על ידי רגישות לאיתותים כימיים מהפטרייה. אם עלה מסוג מסוים הוא רעיל לפטרייה, הנמלים יזהו עובדה זו ולא יאספו אותו. הנמלים ניזונות ממבנים המיוצרים על ידי הפטרייה, הנקראים "gongylidia". חיידקים סימביוטיים על הצד החיצוני של הנמלים מייצרים אנטיביוטיקה שהורגת חיידקים שעלולים לפגוע בפטרייה. נמלים שתפקידן לחפש מזון הולכות למרחק של עד 200 מטר מהקן. לשם המחשה, אם נניח שפסיעה של אדם ממוצע היא בערך פי 120 מאורכה של נמלה, נוכל להשוות את הנמלה לאדם שהולך ברגל למרחק של כ-24 קילומטר מביתו, וצריך למצוא את הדרך חזרה. בדרך-כלל, הנמלים מנווטות על ידי פרומונים, בפרט כשהן מחפשות מזון בלילה. אך יש גם נמלים שנוהגות לחפש מזון ביום, ובאזורים חמים ויבשים, הימצאות ממושכת בשמש עלולה לגרום להתייבשות, ולכן יש חשיבות רבה למציאת המסלול הקצר ביותר מהמזון אל הקן. נמלים ממין "Cataglyphis fortis", הפועלות באזורים מדבריים במשך היום, משתמשות גם בנקודות-ציון חזותיות על-מנת לנווט. כשאין נקודות ציון חזותיות, הנמלים מהסוג נווטת מנווטות באמצעות השמש. הן בודקות את הזווית שאור השמש יוצר עם הקן, ועוקבות אחרי תנועת השמש כדי לחשב את הזווית החדשה. בעין של נמלה ישנם תאים מיוחדים שמזהים אור מקוטב מהשמש, המאפשר לזהות כיוון במרחב. התאים המזהים את קיטוב האור רגישים לאור על סגול. נמלים מסוגים מסוימים מסוגלות לחוש את השדה המגנטי של כדור הארץ ולהשתמש בו לצורך ניווט. לנמלים פועלות אין כנפיים, ונמלים שיכולות להוליד מאבדות את כנפיהן אחרי מעוף הכלולות שלהן כאשר הן מקימות את המושבה שלהן. לכן, בניגוד לחרקים אחרים מאותה משפחה, רוב הנמלים מתקדמות ממקום למקום בהליכה. ישנם מינים המסוגלים לקפוץ. לדוגמה, הנמלה הקופצת שגילה Jerdon (מהסוג Harpegnathos saltator) מסוגלת לקפוץ על ידי הפעלה משותפת של הרגליים האמצעיות והאחוריות. ישנם כמה מינים של נמלים, במיוחד נמלים החיות על עצים, המסוגלות לגלוש, כלומר לשלוט בכיוון התנועה שלהן כשהן נופלות. מין אחד של נמלים גולשות הוא Cephalotes atratus‏. נמלים ממינים שונים מסוגלות ליצור שרשראות חיות כגשר מעל מים, בור או חלל אחר במסלול התנועה שלהן. יש מינים המסוגלים ליצור "רפסודות" חיות (ביניהם נמלי אש), המאפשרות להן לשרוד במקרה של שיטפון. ייתכן שהרפסודות הללו הן שאפשרו לנמלים להקים מושבות על איים. נמלים מסוג Polyrhachis sokolova, החיות בביצות המנגרובים באוסטרליה, יכולות לשחות ולחיות במושבות מתחת לפני המים. אין להן זימים, והן נושמות בתוך כיסי אוויר שנלכד בקן השקוע במים. כל הנמלים חיות בחברה שיתופית ברמה גבוהה יחסית לבעלי חיים אחרים (ארגון חברתי אאוסוציאלי), אולם לסוגים שונים של נמלים יש סוגים שונים של חיי חברה. נמלת הבולדוג מאוסטרליה, נמלה גדולה ופרימיטיבית, חיה בחברה עם שיתוף מועט יחסית – כל נמלה צדה את מזונה לבד, ומשתמשת רק בעיניה הגדולות על-מנת למצוא מזון, ולא בסימנים כימיים שנוצרו על ידי נמלים אחרות. ישנם מינים (כמו Tetramorium caespitum) שבהם נמלים ממושבה אחת תוקפים ומשתלטים על מושבות שכנות. מינים אחרים הם פחות אימפריאליסטיים, אך עדיין תוקפניים – נמלים ממושבה אחת פולשות למושבות אחרות כדי לגזול ביצים וזחלים, שהן אוכלות או מגדלות כפועלות/שפחות. ישנם מיני נמלים שמתמחים בניצול של מינים אחרים. הנמלים-האמזונות אינן מסוגלות להשיג את מזונן בעצמן, והן צריכות "נמלים-שפחות" כדי לשרוד. כדי להשיג את ה"שפחות" הן פולשות לקן של נמלים ממין אחר, לוכדות ביצים וזחלים ומביאות לקן שלהן, וכאשר בוקעות מהן נמלים-פועלות הן משרתות את גזע ה"אדונים". אחד המינים של "נמלים-שפחות" הוא המין Temnothorax. נמלים ממין זה פיתחו אסטרטגיה נגדית: כשהן משמשות כשפחות אצל "גזע האדונים" Protomognathus americanus, הן הורגות את כל הזחלים הנקביים של "האדונים", ומשאירות בחיים רק את הזכרים (שאינם משתתפים בפשיטות ללכידת שפחות). נמלים מזהות את קרובות משפחתן ושותפותיהן לקן בעזרת הריח. לכל מושבה יש ריח אופייני, המגיע מהפרשות מועשרות בפחמימן, המכסות את השלד החיצוני שלהן. אם מפרידים נמלה מהמושבה המקורית שלה, במשך הזמן היא תאבד את הריח האופייני למושבה. כל נמלה שנכנסת למושבה, ואינה מדיפה את הריח של המושבה, תותקף על ידי שאר הנמלים במושבה. מבחינה זו. מושבה של נמלים מתנהגת כמו גוף עם מערכת חיסון המגינה עליו מחדירת גופים זרים. ישנם מינים רבים של נמלים החיים כטפילים במושבות של נמלים ממינים אחרים. במינים כמו Strumigenys xenos אין בכלל נמלים פועלות – הנמלים ממין זה ניזונות ממזון שאוספות הפועלות של המושבה הפונדקאית, מהמין Strumigenys perplexa. ישנם עוד מינים רבים של נמלים טפילות, אך בדרך כלל ישנה קרבה גנטית רבה בין הטפילות לבין הפונדקאיות. נמלים טפילות משתמשות במגוון של שיטות לצורך חדירה לקן הפונדקאי: מלכה טפילה יכולה להיכנס לקן של מלכה פונדקאית לפני שהביצים התחילו לבקוע, כך שעדיין לא נוצר ריח אופייני למושבה. ישנן טפילות המייצרות פרומונים שמשבשים את מערכת זיהוי הריח של הפונדקאיות, ולפעמים אף גורמות להן לשאת את המלכה הטפילה אל הקן שלהן. ויש טפילות שפשוט נכנסות בכוח אל הקן הפונדקאי. ישנם זנים של נמלים שנצפתה בהם מלחמת מינים – מלחמה בין זכרים לנקבות. כל מין רוצה שהצאצאים יהיו כמה שיותר קרובים אליו מבחינה גנטית. בנמלים מהמין Wasmannia auropunctata, המלכות מייצרות בנות דיפלואידיות על ידי רביית בתולים, והזכרים מייצרים בנים דומים להם בתהליך שבו ביצה דיפלואידית מאבדת את התרומה האימהית שלה ונוצרים זכרים הפלואידיים שהם שכפול גנטי של האב. נמלים חיות בסימביוזה עם מינים רבים, בהם מינים אחרים של נמלים, חרקים אחרים, צמחים ופטריות. נמלים נטרפות על ידי מינים רבים של חיות, ואפילו על ידי כמה פטריות. כמה מינים של חרקים גרים חלק מחייהם בתוך קינים של נמלים, למטרות שונות, כגון: אכילת נמלים, זחלים וביצים, אכילת מאגרי המזון של הנמלים, או הסתתרות מפני טורפים. דיירי משנה אלו דומים בצורתם החיצונית לנמלים, תופעה שנקראת "התחזות לנמלה" (אנ'). ישנם חרקים שמתחזים לנמלים מזיקות על-מנת להפחיד טורפים (חקיינות בטסיאנית). ישנם חרקים שמתחזים לנמלים שאיתן הם גרים (Wasmannian mimicry).‏ כנימות עלה ופשפשאים אחרים מפרישים נוזל מתוק שנקרא טל דבש כאשר הם אוכלים מֹהַל של צמחים. הסוכרים בטל דבש הם מקורות מזון עשירים באנרגיה, ולכן החומר אהוב מאוד על נמלים. לפעמים, הכנימות מתחילות להפריש טל דבש רק לאחר שהנמלים טופחות על גבן בעזרת המחושים שלהן. הנמלים אוכלות את טל הדבש, וב"תמורה" מרחיקות טורפים, וגם נותנות לכנימות "טרמפ" לצמחים אחרים שהן יכולות לאכול מהם. במקרים רבים, כשמושבה של נמלים צריכה לנדוד לאתר חדש, הנמלים לוקחות את הכנימות יחד איתן, כדי שימשיכו לייצר עבורן טל דבש. ישנן נמלים שמגדלות כנימות קמח כדי לאכול את טל הדבש שהן מייצרות. כנימות אלו גורמות נזק לצמחי אננס, וקיומן של נמלים מגדיל בעקיפין את הנזק בכך שהנמלים מגינות על הכנימות מפני טורפים. ישנם זחלי-פרפרים אוהבי-נמלים מהמשפחה Lycaenidae. במשך היום הנמלים "רועות" אותם, כלומר מביאות אותם לאזורים שבהם הם יכולים לאכול; בלילה הנמלים מביאות אותם לקן ו"חולבות" אותם – מעסות אותם עד שהם פולטים טל דבש. חלק ממיני הזחלים מסוגלים גם ליצור קשר עם הנמלים על ידי צלילים ותנודות. יש זחלים שהיו פעם אוהבי-נמלים, והפכו לאוכלי-נמלים: הם מפרישים פרומון שגורם לנמלים לחשוב שהם זחלי נמלים, וכשהנמלים מביאות אותם לקן, הם אוכלים את זחלי הנמלים. נמלים מגדלות-פטריות מהשבט אטיני (אנ'), ביניהן נמלים חותכות-עלים, הצליחו לתרבת כמה מינים של פטריות ממשפחת Agaricaceae. נוצרה תלות הדדית בין הנמלים לבין הפטריות – כל אחד מהמינים זקוק לאחר כדי לשרוד. הנמלים מסוג Allomerus decemarticulatus פיתחו שיתוף פעולה עם שני סוגים של צמחים: הן גרות בתוך כיסים בצמחים מסוג Hirtella physophora, ומשתמשות בפטרייה דביקה כדי ללכוד חרקים שהן אוכלות. נמלת הלימון (Myrmelachista schumanni) לא רק גרה בתוך עצים, היא גם דואגת שהעצים המספקים לה מחסה – עצים מסוג Duroia hirsuta – יהיו העצים היחידים בשטח. היא הורגת את כל שאר העצים על ידי הזרקת רעל לבסיסי העלים שלהם. כך הופך היער ל"גן העדן של השטן" – יער שיש בו צמחים מסוג אחד בלבד. יש עצים שמספקים לנמלים צוף, ובתמורה הנמלים מגינות עליהם מפני החרקים המזיקים להם. בכמה מינים של עץ השיטה במרכז אמריקה ישנם קוצים חלולים המשמשים כבית למושבות של נמלים עוקצות ממין Pseudomyrmex ferruginea, המגינות על העץ מפני חרקים, יונקים אוכלי צמחים, וגפנים אפיפיטיות. מחקרים שנעשו בשיטת תיוג איזוטופי מלמדים, שהצמחים מקבלים מהנמלים גם תרכובות של חנקן הנחוצות להם כדשנים. בתמורה, הנמלים מקבלות מהצמחים חלבונים ושומנים המיוצרים בגופים מיוחדים הנמצאים על עלי השיטה. דוגמה נוספת לשיתוף פעולה מסוג זה היא עץ המקרנגה (Macaranga), שהגזע שלו מותאם לאירוח מושבות של נמלים מהסוג Crematogaster. ישנם מינים רבים של עצים שהזרעים שלהם מופצים על ידי נמלים. הפצת זרעים על ידי נמלים, תופעה המכונה "Myrmecochory", נפוצה במיוחד באפריקה ובאוסטרליה. צמחים הגדלים באזורים מועדים לשרפות (כגון ערבות) תלויים במיוחד בנמלים להישרדותם ולהפצת הזרעים שלהם. הזרעים של צמחים אלו כוללים "פיתיון", חלק עשיר בחלבונים ובשומנים שהנמלים אוהבות לאכול. לאחר שהנמלים אוכלות את הפיתיון, הן מפנות את השאריות ל"מזבלה" מחוץ לקן שלהן, שם הזרעים יכולים לצמוח. כמה סוגים של מקלונאים מטילים ביצים הכוללות "פיתיון" דומה. הנמלים לוקחות את הביצים לקן, שם הן אוכלות את הפיתיון, ומאפשרות לביצים לבקוע. נמלים טורפות ומשיגות מזון מכמה סוגים של חרקים חברתיים אחרים, כולל נמלים אחרות. יש מינים שמתמחים בטריפת טרמיטים (למשל מגפונרה ו-Termitopone), ויש סוגים שטורפים נמלים אחרות. יש טרמיטים שמשתפים פעולה עם נמלים מסוג אחד כדי להרחיק נמלים טורפות מסוג אחר. הצרעה הטרופית מסוג Mischocyttarus drewseni מצפה את הקן שלה בחומר כימי דוחה נמלים. לפי חלק מהדעות, ישנן צרעות נוספות שנוהגות לבנות את קיניהן על עצים ולכסות אותם כדי להגן על עצמן מפני נמלים. גם דבורים חסרות עוקץ (למשל מהסוגים Trigona ו-Melipona) משתמשות בהגנות כימיות מפני נמלים. זבובים מהסוג Bengalia‏ (Calliphoridae) טורפים נמלים, ואף גונבים אוכל מתוך פיהן של נמלים. לזבובות מהסוג Vestigipoda myrmolarvoidea, החיות במלזיה, אין רגליים וכנפיים. הן חיות בקינים של נמלים מהסוג Aenictus, והנמלים מטפלות בהן. פטריות מהסוגים Cordyceps ו-Ophiocordyceps מרעילות נמלים, וגורמות להן לעלות על צמחים ולהשקיע את הצבתות שלהן בתוך הרקמה של הצמח. הפטרייה הורגת את הנמלה, גדלה על השאריות שלה, ומייצרת גוף הפריה. נראה שהפטרייה משנה את התנהגותה של הנמלה כדי שתעזור לה להפיץ את נבגיה בסביבה המתאימה ביותר לפטרייה. גם טפילים מהמשפחה Strepsiptera משפיעים על הנמלים שאצלן הם מתארחים וגורמים להן לטפס על גבעולים של דשא, כדי לעזור לטפילים למצוא בני זוג. תולעת עגולה מהמין Myrmeconema neotropicum מרעילה נמלה מהסוג Cephalotes atratus, וגורמת לבטן השחורה של הפועלת לשנות את צבעה לאדום. התולעת הטפילה משנה גם את התנהגותה של הנמלה, וגורמת לה להרים את הבטן. הבטן האדומה הבולטת של הנמלה דומה לפרי בשל כמו הפרי של Hyeronima alchorneoides, וציפורים שרואות אותה אוכלות אותה ומפרישות את השאריות שלה. ההפרשות נאכלות על ידי נמלים אחרות, וכך התולעת הטפילה מתפשטת. צפרדעים רעילות ממשפחת הדנדרובטיים בדרום אמריקה ניזונות בעיקר מנמלים, ומקבלות מהן חומרים שהופכים את העור שלהן לרעיל עבור טורפים. ציפורי נמלים בדרום אמריקה עוקבות אחרי נמלים צבאיות כדי לאכול את החרקים שהנמלים חושפות תוך כדי המסע הצבאי שלהן. בעבר חשבו שמדובר בשיתוף פעולה בין הציפורים לנמלים, אבל מחקרים מאוחרים יותר גילו שהציפורים הן טפילות הגונבות את הטרף מהנמלים. ישנן ציפורים שלהן מנהג הנקרא נימול – הן עומדות ליד קינים של נמלים ומחכות שנמלים יעלו על כנפיהן, או לוקחות נמלים ומפזרות אותן על עצמן. הסיבה למנהג זה עדיין לא ברורה לגמרי: יש אומרים שהנמלים עוזרות לציפורים להתנקות מטפילים אחרים מזיקים יותר; יש אומרים שהנמלים מפרישות חומר כימי מסוים שמגן על גופן של הציפורים מפני פטריות; ויש אומרים שהציפורים מעוניינות בעצם לאכול את הנמלים, והן שמות אותן על כנפיהן כדי ש"יבזבזו" את החומרים הכימיים הרעילים שבגופן על הנוצות של הציפורים, וכך יהיו ראויות לאכילה. דובי נמלים, פנגולינאים וכמה מינים של חיות כיס באוסטרליה מתבססים על דיאטה של נמלים: הם פיתחו לשון ארוכה ודביקה המאפשרת ללכוד נמלים, וכן טפרים חזקים המאפשרים לפרוץ לתוך קינים של נמלים. דובים חומים ניזונים מנמלים, ואחוז ניכר מנפח הצואה שלהם מורכב מנמלים (האחוז משתנה לפי עונות השנה – 12% באביב, 16% בקיץ, 4% בסתיו). ערך מורחב – מירמקולוגיה הענף בזואולוגיה העוסק בחקר הנמלים מכונה מירמקולוגיה. התחום נוצר בתחילת המאה ה-19, והמונח נטבע על ידי המירמקולוג והאנטומולוג האמריקאי ויליאם מורטון וילר. חקר הנמלים נעשה לעיתים קרובות בקן מלאכותי (נמלול), המאפשר לחקור את הנמלים בתנאי מעבדה. חקר הנמלים התקדם מאוד במשך השנים, אך עדיין יש מינים רבים שלא נחקרו, ותעלומות רבות שנשארו פתוחות. הנמלים משמשות אורגניזם מודל אידיאלי לבדיקת תאוריות בתחומים רבים כמו סוציוביולוגיה ואקולוגיה. שיטות הפעולה של מושבות נמלים נלמדות גם בתחום מדעי המחשב וברובוטיקה. מחקרים אלו הובילו לפיתוח אלגוריתמים שונים, מנועי חיפוש ועוד. נמלים ממינים רבים מקימות קינים במשכנות האדם. לעיתים קרובות נמלים מוצאות את דרכן למזון הנמצא בארונות, מגירות, מטבחים וכדומה, ומשחיתות אותו. לרוב, הנמלים הגרות בבתים הן נמלים קטנות, כמו המורית והאצנית. נמלים אחרות, כגון נמלת הקציר, מזיקות לחקלאות בכך שהן אוספות תבואה המגודלת בשדות בכמויות גדולות. נמלים מסוימות מהסוג קמפונית חיות בתוך עץ, ולעיתים הן הורסות רהיטים בדומה לטרמיטים. ישנן נמלים הפוגעות בבני אדם באופן ישיר, כגון נמלים ארסיות ונמלי גדוד כגון הנמלים מהסוג dorylus. ריסוס רעל נגד נמלים הוא אמצעי נפוץ להדברתן. הנמלה במקרא נחשבת חיה חכמה, שבני אדם יכולים ללמוד ממנה: ”אַרְבָּעָה הֵם קְטַנֵּי־אָרֶץ, וְהֵמָּה חֲכָמִים מְחֻכָּמִים: הַנְּמָלִים – עַם לֹא־עָז, וַיָּכִינוּ בַקַּיִץ לַחְמָם” התבוננות בחייהן של הנמלים נחשבת לאמצעי חינוכי שיכול להשפיע לטובה, במיוחד על אנשים עצלים. העצל אמור ללמוד משמעת עצמית, אחריות ותכנון מראש מכך שהנמלה מכינה מראש מזון מעונת השפע לעונת המחסור, מתוך משמעת עצמית ומבלי שישנו בעל סמכות המצווה אותה לעשות כך: ”לֵךְ־אֶל־נְמָלָה עָצֵל, רְאֵה דְרָכֶיהָ וַחֲכָם. אֲשֶׁר אֵין־לָהּ קָצִין שֹׁטֵר וּמֹשֵׁל. תָּכִין בַּקַּיִץ לַחְמָהּ אָגְרָה בַקָּצִיר מַאֲכָלָהּ.” חכמי התלמוד התבוננו בנמלים כדי ללמוד את תכונותיהם. בתלמוד מתואר ניסוי שעשה רבי שמעון בן חלפתא, כדי לבדוק אם אכן לנמלה "אין לה קצין שוטר ומושל": ”אמר: איזיל איחזי אי ודאי הוא דלית להו מלכא. אזל בתקופת תמוז, פרסיה לגלימיה אקינא דשומשמני, נפק אתא חד מינייהו, אתנח ביה סימנא, על אמר להו 'נפל טולא', נפקו ואתו, דלייה לגלימיה, נפל שמשא, נפלו עליה וקטליה. אמר: שמע מינה לית להו מלכא, דאי אית להו, הרמנא דמלכא לא ליבעו?!”. רשב"ח גרם לנמלים לחשוב בטעות שנמלה אחת רימתה אותן, והן מייד התנפלו עליה והרגו אותה. הוא הסיק מכאן שלנמלים אין מלך, שכן אילו היה להן מלך, הן לא היו "לוקחות את החוק לידיים" אלא מחכות לגזר-דינו של המלך. אבל שאר החכמים לא הסכימו למסקנה זו: ”אמר לו רב אחא בריה דרבא לרב אשי: ודלמא מלכא הוה בהדייהו? אי נמי הרמנא דמלכא הוו נקיטי? אי נמי בין מלכא למלכא הוה?... אלא, סמוך אהימנותא דשלמה”: ייתכן שהמלך היה בקבוצת הנמלים שהרגו את ה'רמאית', ייתכן שהמלך כבר הוציא גזר-דין, וייתכן שבדרך-כלל יש מלך אלא שבדיוק באותו זמן הייתה ממשלת מעבר... רב אחא לימד כאן, עיקרון ידוע בחשיבה המדעית – אי אפשר להסיק מסקנות מתצפית אחת, כי לתצפית אחת יכולות להיות פרשנויות רבות. בנוסף, מתוארת תצפית שממנה למדו חז"ל שלנמלה יש דרך ארץ, ואינה גוזלת מחברותיה: ”ראה דרך ארץ שיש בה, שבורחת מן הגזל... מעשה בנמלה אחת שהפילה חטה אחת והיו כולם באות ומריחות בה ולא הייתה אחת מהן נוטלת אותה. באה אותה שהייתה שלה ונטלה אותה”. במשנת רבי אליעזר, הנמלה היא משל לזהירות ובדיקה מוקדמת של תנאי השטח לפני ביצוע פעולה: ”הנמלים הללו, כשהן מבקשין לצאת בימי החמה מחוריהן, הן משלחין תייר לפניהן לידע אם פג השרב, ואם לאו, וכשהוא בא ואומר פג השרב הם יוצאין, ואם מצאו החום, הן חוזרין אפילו כמה פעמים”. במסכת חולין מתקיים דיון מעניין על איסוף התבואה מהשדה שהנמלים מבצעות ומה הדין במקרה שבעל שדה מצא מצבור של תבואתו בקמה. רבי מאיר פסק שמדובר בספק לקט ולכן המצבור שייך לעניים. במסכת יבמות מובא שימוש בנמלים לתפירת פצעים. בתרבויות שונות הנמלה היא סמל לחריצות. במשלי איזופוס ישנו משל בשם הצרצר והנמלה שמעלה על נס את חריצותה של הנמלה לעומת בטלנותו של הצרצר. בהלכה היהודית נמלה היא מהחיות האסורות באכילה. בתלמוד בבלי, מסכת מכות, דף ט"ז, עמוד ב' כתוב: "אכל... נמלה לוקה חמש משום שרץ השורץ על הארץ". נמלים וביצי נמלים משמשות כמאכל בארצות רבות. במקסיקו ישנו מאכל המכונה אסקמולס, העשוי מביצי נמלים. המאכל מזכיר קוויאר, והוא נדיר ויקר מאוד. בחלקים מסוימים בהודו, בורמה ותאילנד, מקובל להגיש ממרח נמלים, כתבלין, לצד הקארי. בתאילנד גם ביצי נמלים מזן מסוים נחשבות למעדן. אינדיאנים משבט פיוטה נהגו לאכול נמלים מהסוגים "נמלת הדבש" ו"קמפונית". בחלקים מסוימים בקולומביה מקובל לאכול נמלים צלויות. יעקב עופר, נלך אל נמלה: מדריך נמלים בישראל, הוצאת יובל עופר, ירושלים, 2000. נמליים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נמלים (חרקים), דף שער בספרייה הלאומית נמליים, באתר ITIS (באנגלית) נמליים, באתר NCBI (באנגלית) נמליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמליים, באתר GBIF (באנגלית) מה אוכלות הנמלים? באתר חרקים עולם קטן בגדול אביבה משמרי, עולם הנמלים כאוטי כמו שוק ההון, כל פרט בו מגיע להחלטות בעצמו, באתר כלכליסט, 11 באוקטובר 2008 מצגת שקופיות על נמלים בלדד השוחי, איך הנמלה יודעת שיש פירור לחם על השיש בקומה 9?, באתר כלכליסט, 7 בינואר 2010 מאמרים על נמלים באתר מכון דוידסון | חוקי תנועה בקן הנמלים | הקשר בין פעילות הנמלים למזג האוויר(הקישור אינו פעיל) | תגי הזיהוי של הנמלים | הדרך שבה נמלים הנושאות יחד משאות כבדים | יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: נמלים משעבדות ומרד עבדים אצל נמלים, באתר "הידען" סימולטור בינה מלאכותית של נמלים הניו יורק טיימס, נמצא גן שמעניק לנמלים פשוטות תכונות של מלכה, באתר הארץ, 13 במרץ 2023 יוגב ישראלי, לורד וולדמורט חזר: נמלה טורפת התגלתה באוסטרליה, באתר ynet, 24 באפריל 2024 Hölldobler & Wilson (1990), p. 4 Jones, Alice S. "Fantastic ants - Did you know?". National Geographic Magazine. נבדק ב-5 ביולי 2008. {{cite web}}: (עזרה) Thomas, Philip (2007). "Pest Ants in Hawaii". Hawaiian Ecosystems at Risk project (HEAR). נבדק ב-6 ביולי 2008. {{cite web}}: (עזרה) המדען המטורף Schultz TR (2000). "In search of ant ancestors". Proceedings of the National Academy of Sciences. 97 (26): 14028–14029. doi:10.1073/pnas.011513798. ISSN 0027-8424. PMID 11106367. כתבה עיתונאית מתורגמת שמזכירה את המספרים, באתר מקור ראשון Mark Wong,Benoit Guenard,Patrick Schultheiss,Runxi Wang,Sabine Nooten, PTI, how many ants are on the planet?, livemint Hölldobler & Wilson (1990), p. 589 Shattuck SO (1999). Australian ants: their biology and identification. Collingwood, Vic: CSIRO. p. 149. ISBN 0-643-06659-4. Agosti D, Johnson NF (2005). "Antbase". American Museum of Natural History. נבדק ב-6 ביולי 2008. {{cite web}}: (עזרה) Agosti D, Majer JD, Alonso JE, Schultz TR (2000). Ants: Standard methods for measuring and monitoring biodiversity. Smithsonian Institution Press.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Johnson NF (2007). "Hymenoptera name server". Ohio State University. אורכב מ-המקור ב-2008-06-05. נבדק ב-6 ביולי 2008. {{cite web}}: (עזרה) Vonshak Merav & Ionescu-Hirsch Armin (2009). "A checklist of the ants of Israel (Hymenoptera:formicidae)" (PDF). Israel Journal of Entomology. 39: 33–55. Hölldobler & Wilson (1990), pp. 351, 372 Traniello JFA (1989). "Foraging strategies of ants". Annual Review of Entomology. 34: 191–210. doi:10.1146/annurev.en.34.010189.001203. Sorensen A, Busch TM, Vinson SB (1984). "Behavioral flexibility of temporal sub-castes in the fire ant, Solenopsis invicta, in response to food". Psyche. 91: 319–332. doi:10.1155/1984/39236.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Keller L (1998). "Queen lifespan and colony characteristics in ants and termites". Insectes Sociaux. 45: 235–246. doi:10.1007/s000400050084. Franks NR, Resh VH, Cardé RT (2003). Encyclopedia of Insects. San Diego: Academic Press. pp. 29–32. ISBN 0125869908.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Kipyatkov VE (2001). "Seasonal life cycles and the forms of dormancy in ants (Hymenoptera, Formicoidea)". Acta Societatis Zoologicae Bohemicae. 65 (2): 198–217. Peeters C, Holldobler B (1995). "Reproductive cooperation between queens and their mated workers: The complex life history of an ant with a valuable nest" (PDF). Proceedings of the National Academy of Sciences. 92: 10977–10979. doi:10.1073/pnas.92.24.10977. PMID 11607589. Hölldobler & Wilson (1990), pp. 143–179 Heinze, Jurgen; Kazuki Tsuji (1995). "Ant reproductive strategies" (PDF). Res. Popul. Ecol. 37 (2): 135–149. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-05-27. נבדק ב-2009-07-24. Himler, Anna G.; Eric J. Caldera; Boris C. Baer; Hermógenes Fernández-Marín; Ulrich G. Mueller (2009). "No sex in fungus-farming ants or their crops". Proc. R. Soc. B. doi:10.1098/rspb.2009.0313. הניו יורק טיימס, נמלים פועלות מביאות את המלכה לקן אחר, באתר הארץ, 19 במאי 2021 שיזף רפאלי, מה נמלים יודעות על טכנולוגיה?, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2015 Stanford University, You've requested a page that no longer exists, Stanford News, ‏2023-01-23 (באנגלית) Ant-inspired Internet - the 'Anternet' - may be coming soon, NBC News (באנגלית) Jackson DE, Ratnieks FL (באוגוסט 2006). "Communication in ants". Curr. Biol. 16 (15): R570–R574. doi:10.1016/j.cub.2006.07.015. PMID 16890508. אורכב מ-המקור ב-2010-06-12. נבדק ב-2009-07-24. {{cite journal}}: (עזרה) Goss S, Aron S, Deneubourg JL, Pasteels JM (1989). "Self-organized shortcuts in the Argentine ant". Naturwissenschaften. 76: 579–581. doi:10.1007/BF00462870.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) ראו מצגת המסכמת מאמרים של ולדימיר ינובסקי, ישראל וגנר, מיכאל לינדנבאום, אלפרד ברוקשטיין. ראו גם מאמר מאת אלפרד ברוקשטיין: BRUCKSTEIN, A., "Why the ant trails look so straight and nice", The Mathematical Intelligencer, Vol. 15, No. 2, pp. 58-62, 1993. D'Ettorre P, Heinze J (2001). "Sociobiology of slave-making ants". Acta ethologica. 3: 67–82. doi:10.1007/s102110100038.(הקישור אינו פעיל) Detrain C, Deneubourg JL, Pasteels JM (1999). Information processing in social insects. Birkhäuser. pp. 224–227. ISBN 3764357924.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Greene MJ, Gordon DM (2007). "Structural complexity of chemical recognition cues affects the perception of group membership in the ants Linephithema humile and Aphaenogaster cockerelli". Journal of Experimental Biology. 210: 897–905. doi:10.1242/jeb.02706. PMID 17297148. Hölldobler & Wilson (1990), p. 354 Hickling R, Brown RL (2000). "Analysis of acoustic communication by ants". Journal of the Acoustical Society of America. 108 (4): 1920–1929. doi:10.1121/1.1290515. Roces F, Hölldobler B (1996). "Use of stridulation in foraging leaf-cutting ants: Mechanical support during cutting or short-range recruitment signal?". Behavioral Ecology and Sociobiology. 39: 293. doi:10.1007/s002650050292. Clarke PS (1986). "The natural history of sensitivity to jack jumper ants (Hymenoptera: Formicidae: Myrmecia pilosula) in Tasmania". Medical Journal of Australia. 145: 564–566. Brown SGA, Heddle RJ, Wiese MD, Blackman KE (2005). "Efficacy of ant venom immunotherapy and whole body extracts". Journal of Allergy and Clinical Immunology. 116 (2): 464–465. doi:10.1016/j.jaci.2005.04.025.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Obin MS, Vander Meer RK (1985). "Gaster flagging by fire ants (Solenopsis spp.): Functional significance of venom dispersal behavior". Journal of Chemical Ecology. 11: 1757–1768. doi:10.1007/BF01012125. Stafford CT (1996). "Hypersensitivity to fire ant venom". Annals of allergy, asthma, & immunology. 77 (2): 87–99. Patek SN, Baio JE, Fisher BL, Suarez AV (21 באוגוסט 2006). "Multifunctionality and mechanical origins: Ballistic jaw propulsion in trap-jaw ants" (PDF). Proceedings of the National Academy of Sciences. 103 (34): 12787–12792. doi:10.1073/pnas.0604290103. PMID 16924120. נבדק ב-7 ביוני 2008. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Gronenberg W (1996). "The trap-jaw mechanism in the Dacetine ant Daceton Armigerum and Strumigenys sp" (PDF). The Journal of Experimental Biology. 199 (9): 2021–2033. גדעון לב, מקדימות תרופה למלכה: נמלים מטפלות בחברות פצועות בעזרת אנטיביוטיקה שהן מייצרות, באתר הארץ, 11 בינואר 2024 Erik T. Frank et al, Targeted treatment of injured nestmates with antimicrobial compunds in an ant society, Nature Communications, 2023 כריתה כירורגית מצילה חיים – של נמלים, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏2024-07-21 [urnURL=https%3A%2F%2Flinkinghub.elsevier.com%2Fretrieve%2Fpii%2FS0960982224008054%3Fshowall%3Dtrue#articleInformation Wound-dependent leg amputations to combat infections in an ant society] Julian GE, Cahan S (1999). "Undertaking specialization in the desert leaf-cutter ant Acromyrmex versicolor". Animal Behaviour. 58 (2): 437–442. doi:10.1006/anbe.1999.1184. López-Riquelme GO, Malo EA, Cruz-López L, Fanjul-Moles ML (2006). "Antennal olfactory sensitivity in response to task-related odours of three castes of the ant Atta mexicana (hymenoptera: formicidae)". Physiological Entomology. 31 (4): 353–360. doi:10.1111/j.1365-3032.2006.00526.x.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)(הקישור אינו פעיל) Tschinkel WR (2004). "The nest architecture of the Florida harvester ant, Pogonomyrmex badius". Journal of Insect Science. 4 (21): 1–19. Peeters C, Hölldobler B, Moffett M, Musthak Ali TM (1994). ""Wall-papering" and elaborate nest architecture in the ponerine ant Harpegnathos saltator". Insectes Sociaux. 41: 211–218. doi:10.1007/BF01240479.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Maschwitz U, Moog J (2000). "Communal peeing: a new mode of flood control in ants". Naturwissenschaften. 87 (12): 563–565. doi:10.1007/s001140050780. Franks NR, Richardson T (2006). "Teaching in tandem-running ants". Nature. 439 (7073): 153. doi:10.1038/439153a. PMID 16407943. Ravary F, Lecoutey E, Kaminski G, Châline N, Jaisson P (2007). "Individual experience alone can generate lasting division of labor in ants". Current Biology. 17 (15): 1308–1312. doi:10.1016/j.cub.2007.06.047.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Franks NR, Hooper J, Webb C, Dornhaus A (2005). "Tomb evaders: house-hunting hygiene in ants". Biology Letters. 1 (2): 190–192. doi:10.1098/rsbl.2005.0302.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Hölldobler & Wilson (1990), p. 573 Robson SK, Kohout RJ (2005). "Evolution of nest-weaving behaviour in arboreal nesting ants of the genus Polyrhachis Fr. Smith (Hymenoptera: Formicidae)". Australian Journal of Entomology. 44 (2): 164–169. doi:10.1111/j.1440-6055.2005.00462.x. Wilson EO, Hölldobler B (2005). "The rise of the ants: A phylogenetic and ecological explanation". Proceedings of the National Academy of Sciences. 102 (21): 7411–7414. doi:10.1073/pnas.0502264102. PMID 15899976. Schultz TR (1999). "Ants, plants and antibiotics". Nature. 398: 747–748. doi:10.1038/19619. Carrol CR, Janzen DH (1973). "Ecology of foraging by ants". Annual Review of Ecology and Systematics. 4: 231–257. doi:10.1146/annurev.es.04.110173.001311. Åkesson S, Wehner R (2002). "Visual navigation in desert ants Cataglyphis fortis: are snapshots coupled to a celestial system of reference?" (PDF). Journal of Experimental Biology. 205: 1971–1978. Fukushi T (15 ביוני 2001). "Homing in wood ants, Formica japonica: use of the skyline panorama". Journal of Experimental Biology. 204 (12): 2063–2072. PMID 11441048. {{cite journal}}: (עזרה) Wehner R, Menzel R (1969). "Homing in the ant Cataglyphis bicolor". Science. 164 (3876): 192–194. doi:10.1126/science.164.3876.192. PMID 5774195. Chapman, Reginald Frederick (1998). The Insects: Structure and Function (4 ed.). Cambridge University Press. p. 600. ISBN 0521578906. Banks AN, Srygley RB (2003). "Orientation by magnetic field in leaf-cutter ants, Atta colombica (Hymenoptera: Formicidae)". Ethology. 109: 835–846. doi:10.1046/j.0179-1613.2003.00927.x. Baroni-Urbani C, Boyan GS, Blarer A, Billen J, Musthak Ali TM (1994). "A novel mechanism for jumping in the Indian ant Harpegnathos saltator (Jerdon) (Formicidae, Ponerinae)". Experientia. 50: 63–71. doi:10.1007/BF01992052.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Yanoviak SP, Dudley R, Kaspari M (2005). "Directed aerial descent in canopy ants" (PDF). Nature. 433: 624–626. doi:10.1038/nature03254. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-06-16. נבדק ב-2009-08-24.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Morrison LW (1998). "A review of Bahamian ant (Hymenoptera: Formicidae) biogeography". Journal of Biogeography. 25 (3): 561–571. doi:10.1046/j.1365-2699.1998.2530561.x. Clay RE, Andersen AN (1996). "Ant fauna of a mangrove community in the Australian seasonal tropics, with particular reference to zonation". Australian Journal of Zoology. 44: 521–533. doi:10.1071/ZO9960521. Crosland MWJ, Crozier RH, Jefferson E (1988). "Aspects of the biology of the primitive ant genus Myrmecia F. (Hymenoptera: Formicidae)". Australian Journal of Entomology. 27: 305–309. doi:10.1111/j.1440-6055.1988.tb01179.x.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)(הקישור אינו פעיל) Moffett MW. "Ant, Bulldog Ants". National Geographic. נבדק ב-12 ביוני 2008. {{cite web}}: (עזרה) Diehl E, Junqueira LK, Berti-Filho E (2005). "Ant and termite mound coinhabitants in the wetlands of Santo Antonio da Patrulha, Rio Grande do Sul, Brazil". Brazilian Journal of Biology. 65 (3): 431–437. doi:10.1590/S1519-69842005000300008.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Achenbach, A; Foitzik S. (2009). "First evidence for slave rebellion: enslaved ant workers systematically kill the brood of their social parasite Protomognathus americanus". Evolution. 63 (4): 1068–1075. ראו גם New Scientist, 2009-04-09 יונת אשחר, על החיים הסודיים של הנמלים שלוקחות כִּשְׁפָחוֹת נמלים ממינים אחרים, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, אפריל 2022 Henderson G, Andersen JF, Phillips JK, Jeanne RL (2005). "Internest aggression and identification of possible nestmate discrimination pheromones in polygynous ant Formica montana". Journal of Chemical Ecology. 16 (7): 2217–2228. doi:10.1007/BF01026932.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Ward PS (1996). "A new workerless social parasite in the ant genus Pseudomyrmex (Hymenoptera: Formicidae), with a discussion of the origin of social parasitism in ants". Systematic Entomology. 21: 253–263. doi:10.1046/j.1365-3113.1996.d01-12.x. Taylor RW (1968). "The Australian workerless inquiline ant, Strumigenys xenos Brown (Hymenoptera-Formicidae) recorded from New Zealand". New Zealand Entomologist. 4 (1): 47–49. Hölldobler & Wilson (1990), pp. 436–448 Fournier, D, Estoup A, Orivel J, Foucaud J, Jourdan H, Le Breton J, Keller L (2005). "Clonal reproduction by males and females in the little fire ant". Nature. 435: 1230–1234. doi:10.1038/nature03705.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Reiskind J (1977). "Ant-mimicry in Panamanian clubionid and salticid spiders (Araneae: Clubionidae, Salticidae)". Biotropica. 9 (1): 1–8. doi:10.2307/2387854. Cushing PE (1997). "Myrmecomorphy and myrmecophily in spiders: A Review" (PDF). The Florida Entomologist. 80 (2): 165–193. doi:10.2307/3495552. Styrsky JD, Eubanks MD (בינואר 2007). "Ecological consequences of interactions between ants and honeydew-producing insects". Proc. Biol. Sci. 274 (1607): 151–164. doi:10.1098/rspb.2006.3701. PMC 1685857. PMID 17148245. {{cite journal}}: (עזרה) Jahn GC, Beardsley JW (1996). "Effects of Pheidole megacephala (Hymenoptera: Formicidae) on survival and dispersal of Dysmicoccus neobrevipes (Homoptera: Pseudococcidae)". Journal of Economic Entomology. 89: 1124–1129. DeVries PJ (1992). "Singing caterpillars, ants and symbiosis". Scientific American. 267: 76. Pierce NE, Braby MF, Heath A (2002). "The ecology and evolution of ant association in the Lycaenidae (Lepidoptera)". Annual Review of Entomology. 47: 733–771. doi:10.1146/annurev.ento.47.091201.145257.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Dejean A, Solano PJ, Ayroles J, Corbara B, Orivel J (2005). "Arboreal ants build traps to capture prey". Nature. 434: 973. doi:10.1038/434973a.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Frederickson ME, Gordon DM (2007). "The devil to pay: a cost of mutualism with Myrmelachista schumanni ants in 'devil's gardens' is increased herbivory on Duroia hirsuta trees" (PDF). Proceedings of the Royal Society B. 274: 1117–1123. doi:10.1111/j.1461-0248.2005.00741.x. Katayama N, Suzuki N (2004). "Role of extrafloral nectaries of Vicia faba in attraction of ants and herbivore exclusion by ants". Entomological Science. 7 (2): 119–124. doi:10.1111/j.1479-8298.2004.00057.x.(הקישור אינו פעיל) Fischer RC, Wanek W, Richter A, Mayer V (2003). "Do ants feed plants? A 15N labelling study of nitrogen fluxes from ants to plants in the mutualism of Pheidole and Piper". Journal of Ecology. 91: 126–134. doi:10.1046/j.1365-2745.2003.00747.x.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Hanzawa FM, Beattie AJ, Culver DC (1988). "Directed dispersal: demographic analysis of an ant-seed mutualism". American Naturalist. 131 (1): 1–13. doi:10.1086/284769.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Giladi I (2006). "Choosing benefits or partners: a review of the evidence for the evolution of myrmecochory". Oikos. 112 (3): 481–492. doi:10.1111/j.0030-1299.2006.14258.x. Fischer RC, Ölzant SM, Wanek W, Mayer V (2005). "The fate of Corydalis cava elaiosomes within an ant colony of Myrmica rubra: elaiosomes are preferentially fed to larvae". Insectes sociaux. 52 (1): 55–62. doi:10.1007/s00040-004-0773-x.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Hughes L, Westoby M (1992). "Capitula on stick insect eggs and elaiosomes on seeds: convergent adaptations for burial by ants". Functional Ecology. 6: 642–648. doi:10.2307/2389958. Quinet Y, Tekule N & de Biseau JC (2005). "Behavioural Interactions Between Crematogaster brevispinosa rochai Forel (Hymenoptera: Formicidae) and Two Nasutitermes Species (Isoptera: Termitidae)". Journal of Insect Behavior. 18 (1): 1–17. doi:10.1007/s10905-005-9343-y. Jeanne, RL (1972). "Social biology of the neotropical wasp Mischocyttarus drewseni". Bull. Mus. Comp. Zool. 144: 63–150. Sivinski J, Marshall S, Petersson E (1999). "Kleptoparasitism and phoresy in the Diptera" (PDF). Florida Entomologist. 82 (2): 179–197. doi:10.2307/3496570.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Schaechter E (2000). "Some weird and wonderful fungi". Microbiology Today. 27 (3): 116–117. Sandra B. Andersen, Sylvia Gerritsma, Kalsum M. Yusah, David Mayntz, Nigel L. Hywel‐Jones, Johan Billen, Jacobus J. Boomsma, and David P. Hughes (2009). "The Life of a Dead Ant: The Expression of an Adaptive Extended Phenotype". The American Naturalist. 174 (3): 424–433. doi:10.1086/603640.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Wojcik DP (1989). "Behavioral interactions between ants and their parasites". The Florida Entomologist. 72 (1): 43–51. doi:10.2307/3494966. Poinar G Jr., Yanoviak SP (2008). "Myrmeconema neotropicum n. g., n. sp., a new tetradonematid nematode parasitising South American populations of Cephalotes atratus (Hymenoptera: Formicidae), with the discovery of an apparent parasite-induced host morph" (PDF). Systematic Parasitology. 69: 145–153. doi:10.1007/s11230-007-9125-3. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-03-26. נבדק ב-2009-08-27. Caldwell JP (1996). "The evolution of myrmecophagy and its correlates in poison frogs (Family Dendrobatidae)". Journal of Zoology. 240 (1): 75–101. Vellely AC (2001). "Foraging at army ant swarms by fifty bird species in the highlands of Costa Rica" (PDF). Ornitologia Neotropical. 12: 271–275. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-22. נבדק ב-8 ביוני 2008. {{cite journal}}: (עזרה) Wrege PH; Wikelski M; Mandel JT; Rassweiler T; Couzin ID (2005). "Antbirds parasitize foraging army ants". Ecology. 86: 555–559. doi:10.1890/04-1133. Swenson JE, Jansson A, Riig R, Sandegren R (1999). "Bears and ants: myrmecophagy by brown bears in central Scandinavia". Canadian Journal of Zoology. 77 (4): 551–561. doi:10.1139/cjz-77-4-551.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)(הקישור אינו פעיל) Genus: Dorylus, Antweb.org ספר משלי, פרק ל', פסוקים כ"ד–כ"ה ספר משלי, פרק ו', פסוקים ו'–ח' תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף נ"ז, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף נ"ז, עמוד ב' דברים רבה, פרשה ה', פסקה ב', וכן תלמוד בבלי מסכת עירובין משנת רבי אליעזר תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קל"ד, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ע', עמוד א'. עופר אדרת, "אבו נמלה", ד"ר יעקב עופר, נפטר בשיבה טובה, באתר הארץ, 15 ביולי 2022