laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
California Dreams Tour

California Dreams Tour היה סיבוב הופעות השני של זמרת הפופ האמריקאית קייטי פרי. סיבוב ההופעות החל ב-20 בפברואר 2011 והסתיים ב-22 בינואר 2012. סיבוב ההופעות תמך באלבום האולפן השלישי של פרי, Teenage Dream. במהלך סיבוב ההופעות הופיעה פרי באמריקה, אסיה, אוקיאניה ואירופה. במהלך ההופעה, הופיעה פרי עם שלושה שירים מאלבומה השני One of the Boys, מאלבומה השלישי Teenage Dream, והופיעה עם מספר קאברים לשירים שונים. "Teenage Dream" "Hummingbird Heartbeat" "Waking Up in Vegas" "Ur So Gay" "Peacock" "I Kissed a Girl" "Circle the Drain" "E.T." "Who Am I Living For?" "Pearl" "Not Like the Movies" "The One That Got Away" מחרוזת: "Only Girl (In the World)" / "Big Pimpin'" / "Whip My Hair" "Thinking of You" "Hot n Cold" "Last Friday Night (T.G.I.F.)" "I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)" "Firework" הדרן "California Gurls" מדיה וקבצים בנושא California Dreams Tour בוויקישיתוף
כביש 652

כביש 652 הוא כביש אורך אזורי בבקעת הנדיב, שמתחיל במחלף חנה בפרדס חנה ונגמר בצומת שפיה בזכרון יעקב. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-16.5 ק"מ. הכביש חולף בתחומן של פרדס חנה, בנימינה וזכרון יעקב. סלילת הכביש בקטע שבין שוני וזכרון יעקב החלה עוד לפני מלחמת העולם הראשונה, על ידי יק"א. העבודה נפסקה במהלך המלחמה וחודשה לאחר המלחמה על ידי קבוצת אום אל עלק של פועלים עבריים. הקטע בין פרדס חנה ובנימינה נסלל בשנת 1929 בעת הקמת פרדס חנה. כבישי ישראל כביש 65 כביש 67 הכביש נקרא דרך הנדיב בפרדס חנה בלבד. אלוף, זכרון יעקב, דואר היום, 3 בפברואר 1921 פרדס חנה (רביה), דבר, 7 באפריל 1929
ביל האנטר

ביל האנטר (באנגלית: Bill Hunter;‏ 27 בפברואר 1940 – 21 במאי 2011) היה שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אוסטרלי. שיחק ביותר משישים סרטים וזכה פעמיים בפרס האקדמיה האוסטרלית לסרטים. נולד בבלאראט שבמדינת ויקטוריה, אוסטרליה, בנם של ויליאם ופרנסי האנטר. היה לו אח בשם ג'ון, ואחות בשם מרי אן. בזמן נערותו הצטיין בשחיה. האנטר התחיל את דרכו המקצועית בטלוויזיה האוסטרלית בשנת 1966, במספר פרקים של הסדרה "דוקטור הו". בהמשך מילא בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע תפקידי אופי רבים. בשנת 1981 שיחק בסרטו של פיטר ויר "גליפולי" אודות מערכת גליפולי במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1992 שיחק בקומדיה הרומנטית "רק לרקוד" של הבמאי באז לורמן, שזהו גם סרט הבכורה שלו. באותה שנה שיחק בדרמה העצמאית "ימים אחרונים שלנו". בשנת 1994 שיחק בשני סרטים אוסטרלים מצליחים; הראשון הוא הקומדיה המוזיקלית "הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" של הבמאי סטיבן אליוט ועלילתו של הסרט מתמקדת בקורותיהם של שתי דראג קווינס וטרנסג'נדרית הנוסעים יחד בספר האוסטרלי בדרך מסידני לאליס ספרינגס באוטובוס לו הם קראו "פריסילה". מאז יציאתו לאקרנים, הפך "פריסילה מלכת המדבר" לסרט קאלט ואייקון בקהילת הלהט"ב. הסרט השני הוא "חתונתה של מיוריאל"' דרמה קומית בכיכובה של טוני קולט ופי. ג'יי. הוגאן כתב וביים. האנטר גילם את ביל, אביה של מיוריאל (קולט) ופוליטיקאי מושחת. בשנת 2003 תרם את קולו לסרט האנימציה זוכה פרס אוסקר "מוצאים את נמו". בשנת 2008 שיחק שוב בסרטו של באז לורמן "אוסטרליה" בתפקיד של סקיפר. בשנת 2010 שיוחק במיני-סדרת הטלוויזיה האמריקאית "הפסיפיק"; זוכת פרס אמי על מלחמת העולם השנייה, מבית HBO, שהפיק סטיבן ספילברג. בהמשך הופיע בסרטים רבים. בין השאר נתן את קולו לסרט האנימציה "מוצאים את נמו" ודיבב בסרט "אגדה עם כנפיים", שיצא בשנת 2010. הופעתו האחרונה הייתה בשנת 2011 בסרט "רד דוג" של הבמאי קריב סטנדרס. האנטר עבד כמעט עד יומו האחרון. נפטר ב-21 במאי 2011 ממחלת הסרטן, בגיל 71. מדיה וקבצים בנושא ביל האנטר בוויקישיתוף ביל האנטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביל האנטר, באתר AllMovie (באנגלית) ביל האנטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סוכנויות הידיעות, מת השחקן האוסטרלי ביל האנטר, באתר ynet, 22 במאי 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה אוננה

משה אוננה (נולד ב-13 בינואר 1950 בירושלים), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, אשר שיחק בעמדת החלוץ, הבקיע 114 שערי ליגה, 15 שערים בגביע המדינה בכדורגל ו-2 שערים בטורניר האינטרטוטו. היה אחד מסמליה הבולטים של מכבי יפו בשנות ה-70 וראשית שנות ה-80 ומלך שעריה בכל הזמנים. אוננה החל את דרכו במחלקת הילדים של מכבי יפו. בעונת 1966/1967 הועלה על ידי המאמן יצחק שניאור ישירות לקבוצה הבוגרת, שם שיחק בתפקיד חלוץ ובמחזור השלישי הבקיע את שער הבכורה שלו לרשת מכבי תל אביב. בעונת 1970/1971 הבקיע אוננה את שער הניצחון לרשת הפועל רמת גן, שהעלה את מכבי יפו לליגה הלאומית. בעונת 1980/1981 היה אוננה סגן מלך השערים בליגה הלאומית (שהייתה אז הליגה הראשונה), כאשר לזכותו נרשמו 18 שערים. במהלך עונת 1982/1983 עבר אוננה למדי בני יהודה תל אביב, ובעונת 1985/1986 עבר למדי הכח מכבי רמת גן. במחזור ה-19 של אותה עונה פרש משה אוננה ממשחק פעיל. אוננה הוא שיאן ההופעות הרצופות של מכבי יפו במשחקי ליגה עם 379 הופעות ושני במספר ההופעות הכללי בקבוצה לאחר מוצי ליאון. בפברואר 1973 שולב אוננה בסגל נבחרת ישראל ובמאי, במסגרת טורניר מוקדמות מונדיאל 1974 שנערך בסיאול, הבקיע את שער הניצחון לרשת נבחרת יפן, אשר העלה את ישראל למשחק הגמר האזורי. אוננה סיים את הטורניר כמלך שערי הנבחרת עם 3 שערים, אך הייתה זו נבחרת קוריאה הדרומית שהעפילה למשחק העלייה למונדיאל מול נבחרת אוסטרליה, לאחר ניצחון 0–1 על ישראל במשחק הגמר האזורי. ב-5 בספטמבר 1974 הבקיע אוננה את שערו האחרון במדי הנבחרת, בניצחון 0–6 על נבחרת הפיליפינים במסגרת משחקי אסיה. ב-4 בדצמבר ערך את הופעתו האחרונה במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בעונת 1998/1999 אימן אוננה בקבוצת מכבי יפו, בסיומה ירדה הקבוצה לליגה הארצית ובהמשך התפרקה עקב מצבה הכלכלי. מאוחר יותר אימן בסקציה נס ציונה ובהפועל באר יעקב. בעונת 2008/2009 אימן בקבוצת מכבי באר יעקב מליגה ב'. בשנת 2010 חזר אוננה לאמן את מכבי קביליו יפו בליגה א', ובאוקטובר 2012 התפטר מתפקידו. במקביל מנהל אוננה בית מאפה במועצה המקומית באר יעקב, בה הוא מתגורר. מכבי יפו סגנית אלופת ישראל: 1976/1977 ישראל במשחקי אסיה מדיה וקבצים בנושא משה אוננה בוויקישיתוף משה אוננה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל משה אוננה, באתר National Football Teams משה אוננה, באתר FootballDatabase.eu משחקי משה אוננה בנבחרת ישראל, אתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שחר, ברוך, ממשה אוננה ועד בורקס אוננה, באתר Mynet, ‏29 בדצמבר 2008. אורן אהרוני, ‏מה עושים הכדורגלנים של פעם?, באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2008 אשר גולדברג‏, משה אוננה: "הקהל היה צמא דם, היינו בסכנת חיים", באתר וואלה, 3 ביוני 2022 זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, דני הפצה, 2010, כרך ג', עמוד 289.
יעל רוזנבלום

יעל רוזנבלום (נולדה ב-1979) היא בונת כינורות ישראלית. יעל רוזנבלום נולדה בירושלים. בגיל 6 החלה לנגן בכינור, ובהמשך למדה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות, והמשיכה בלימודי נגינה אצל הוויולן עמוס בועזסון. בגיל 20 נסעה ללמוד בניית כינורות בבית הספר המיוחד בקרמונה שבאיטליה, העיר שהתפרסמה בבוני הכינורות המפורסמים בעולם, בהם משפחת אמאטי, גוארנרי וסטרדיוואריוס. במקביל ללימודי המקצוע, עבדה כשוליה ולמדה את האומנות הלכה למעשה. עם תום תקופת ההשתלמות נשארה בקרמונה, שם היא ממשיכה לעבוד בחודשי הקיץ. את החורף היא עושה בישראל, בבית מלאכה קטן בתל אביב. כלי הנגינה של רוזנבלום נבנים על פי הזמנה מיוחדת, לפי דגמים של כינורות עתיקים. בין מזמיני הכלים הנגן הראשי של תזמורת האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, הנגן הראשי של תזמורת לה סקאלה במילאנו ונגני תזמורת טורינו, כמו גם איליה קונובלוב, הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, מנחם ברוייאר, שהיה נגנה הראשי בעבר, והדס פבריקנט, הכנרת הראשונה של אנסמבל סולני תל אביב. בהיותה כנרת בעצמה, יכולה יעל רוזנבלום לנסות ולהעריך את הכינורות שהיא בונה בעצמה, ללא תיווך של כנרים אחרים. בניית כינורות הוא מקצוע גברי במובהק, ובישראל, נכון ל-2021, יש רק עוד אישה אחת העוסקת בתחום זה, אסיה רודשטיין. רוזנבלום גורסת, שבהתחשב ברגישות הדרושה לדקויות, הקובעות את איכותו הסופית של הכלי, דווקא נשים עשויות להצליח יותר במקצוע זה. מדיה וקבצים בנושא יעל רוזנבלום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יעל רוזנבלום יעל רוזנבלום, ברשת החברתית פייסבוק נעם בן זאב, צליל מכוון מאוד, באתר הארץ, 20 במאי 2011
ליבש מסרי מישורי

ליבש מַסרי-מישורי (1923 – 28 במאי 2009) היה רואה חשבון ומבקר פנים ישראלי, נשיא התאחדות עולי מצרים בין השנים 1962–1992, אסיר ציון ופעיל ציוני. מסרי מישורי נולד בעיר אלכסנדריה שבמצרים ולמד בבית הספר אגיון. עבד בבית החרושת לסיגריות "קוטרלי" כדי לעזור בפרנסת הבית. היה פעיל בתנועה הציונית, וממקימי תנועת החלוץ במצרים. ב-1945, בעקבות ביקור רפאל רקנאטי ושליחי הסוכנות היהודית באלכסנדריה, הגביר את פעילותו להקמת המדינה. הוא נרתם לפעולות ארגון "ההגנה", נשלח בחשאי לארץ ישראל לפעולות אחדות, ונפגש עם לובה אליאב, רפאל רקנאטי, עקיבא איגר ואנשי הסוכנות היהודית. ב־30 במרץ 1947 נישא לפורטונה לבית קסוטו (1926–2006), דוגמנית במפעל "ריטה פומו" שסיפק בגדי יוקרה ללקוחות כגון המלכה פארידה ובנות המלוכה בארמון המלך פארוק. הזוג נישא בבית הכנסת אליהו הנביא. בשל פעילותו הציונית נעצר באלכסנדריה במאי 1948, ערב הכרזת המדינה, והיה עצור במחנה הריכוז באבו קיר כשנה וחצי. בתו הבכורה נולדה בהיותו במעצר ונקראה "ציונה", כביטוי לאהבת ציון. בספטמבר 1949 גורש ממצרים. על דרכונו הוטבעה בצרפתית החותמת "הלוך ללא שוב" (Aller sans Retour). המשפחה עלתה לישראל והותירה את כל רכושה ובני המשפחה במצרים. תחילה שוכנו במעברת פרדס חנה ואחר כך נדדו בין מקומות שונים ברחבי ישראל. הקימו את ביתם תחילה ברמלה ולאחר מכן ברמת גן. לזוג נולדו עוד שלושה ילדים. התגייס למשטרת ישראל ובמקביל סיים את לימודיו בראיית חשבון וכלכלה בשלוחה של האוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיו עבד במשרד מבקר המדינה ולאחר מכן בחברת "דלק" ושימש כמבקר הפנים של החברה וחברות הבנות. היה נשיא לשכת המבקרים הפנימיים וסגן נשיא לשכת רואי חשבון בישראל. חיבר ספרים בתחומי הביקורת הפנימית, היה ממקימי קורסי ההכנה לבחינות מועצת רואי החשבון והביקורת. היה מיוזמי החקיקה לגבי מיסוד מבקרים פנימיים ברשויות וגופים ציבוריים. עמד במשך 30 שנה בראש התאחדות עולי מצרים בישראל ושימש כנשיא של התאחדות עולי מצרים. במסגרת פעילותו בארגון הוביל את פעולות שימור המורשת של יהודי מצרים, יזם כנסים שנתיים וטיפח שיתופי פעולה עם גופים שונים, בהם התאחדות יוצאי מצרים בחיפה. בין האירועים המרכזיים שארגן היה הקונגרס הראשון של הארגון, שהתקיים במלון הילטון תל אביב במאי 1983, אליו הגיעו מאות משתתפים מרחבי הארץ והעולם, בהם שגריר ישראל במצרים שמעון שמיר, שגריר מצרים בישראל מוחמד בסיוני שרי ממשלה וחברי הכנסת. בין השאר גייס הארגון תרומות לשארית הפליטה במצרים, פעל לשימור בתי עלמין ובתי כנסת במצרים ומתן מלגות למעוטי יכולת מקרב יוצאי מצרים. בית ההתאחדות שימש גם כספרייה וכמקום למפגש ולאירועי תרבות עבור יוצאי מצרים. מישורי שימש גם כחבר הנהלת "ווז'אק", ארגון עולמי של יוצאי ארצות ערב, בראשותו של מרדכי בן-פורת. באספות הארגון נידונה סוגיית רכוש היהודים, בתי הכנסת ובתי העלמין שנותרו במדינות ערב, וכיצד יש לדרוש ולתבוע את הרכוש שנותר; טפסים לתביעת הרכוש הועברו אל הממונה על התביעות במשרד המשפטים. במהלך שיחות השלום עם מצרים, נשלחה בקשה מטעם התאחדות יוצאי מצרים בראשותו של מישורי, לשלב את נציגיה בשיחות השלום, ולחייב את המצרים לפצות את היהודים, אך הבקשה נדחתה. נפטר ב-28 במאי 2009. עדה אהרוני, עידן הזהב של יהודי מצרים – עקירה ותקומה בישראל, הוצאת אוריון, 2014 עופר אדרת, הדוגמנית היהודייה של ארמון המלוכה המצרי, באתר הארץ, 4 במרץ 2014
קוד QR

קוֹדָר או קוד QR (באנגלית: Quick Response Code) הוא מעין ברקוד דו-ממדי, שבו מקודד מידע טקסטואלי בצורה גרפית. הקוד הומצא ביפן בשנת 1994 על ידי דנסו, חברה בת של קונצרן טויוטה, כקוד לפיענוח מהיר, ושימש תחילה לקידוד חלפים ולפענוח על ידי רובוטים בפסי ייצור. מאז נפוץ השימוש בקוד גם מעבר לתעשייה, בזכות היכולת המהירה להשגת מידע, והקיבולת הגדולה יחסית של נתונים שהוא יכול להכיל (עד 4,296 תווים אלפאנומריים). בתחילת העשור השני של המאה ה-21 נפוץ השימוש בקוד בכל העולם, וטלפונים חכמים הפכו לאמצעי הקלט העיקרי של הקוד באמצעות המצלמה הנכללת בהם. הקודים מוצגים בכתבות עיתון, פרסומות, שלטי חוצות, כרטיסי ביקור ואף באתרי אינטרנט או אפליקציות. חברות המפרסמות מוצר או אירוע נוהגות לכלול קוד QR בפרסומות המודפסות ברחוב או בעיתון. אפליקציות לאנדרואיד או לאייפון, המפורסמות באתרי אינטרנט ובלוגים כוללות קוד QR המאפשר התקנת האפליקציה בעזרת סריקה של מסך מחשב. אנשים נוהגים להדפיס קוד QR על כרטיסי ביקור המאפשר הזנה של כל נתוני כרטיס הביקור, כגון השם, הטלפון, וכתובת הדוא"ל ישירות לרשימת אנשי הקשר של עמיתיהם. דיסקיות לזיהוי וניהול נכסים וציוד בתעשייה וארגונים, אשר עשויות מחומרים עמידים כמו מתכת ופלסטיק, מכילות ברקודים, מספרים סידוריים או קודי QR. סליקת כרטיסי תשלום היא עסקה בה גובה עסק תשלום מלקוח, אותו הוא אינו מכיר בהכרח באופן אישי. סליקה באמצעות קוד QR היא אחת האפשרויות לביצוע הסליקה בפועל, לצד סליקה מבוססת תוכנה וסליקה בטכנולוגיית NFC. הקוד בגרסתו המתקדמת מאפשר קידוד של טקסט באורך של עד 4,296 תווים, אך מרבית הטלפונים החכמים (תלוי בתוכנה) יכולים לקרוא קודים של עד 60 תווים בלבד, זאת מכיוון שעל מנת לקודד את מספר התווים המקסימלי יש להשתמש בגרסה מתקדמת של הקוד, הדורשת רזולוציית הדפסה וצילום גבוהות יותר. בשל הרצון לשמור את השימוש בקוד נגיש ומהיר, ובשל הדיוק והיציבות הנדרשים בצילום קודים מתקדמים יותר, יש המעדיפים להמשיך לפרסם את הקודים הפשוטים יותר. קוד QR בנוי כריבוע שבשלושה מקודקודיו נמצאים ריבועים קטנים המשמשים עוגנים. בין הריבועים עובר קו מקווקו הקשה לזיהוי בעין אנושית, וריבוע נוסף קטן יותר מצוי פנימה מהקודקוד הרביעי. אמצעים גרפיים אלו מאפשרים למכשיר הסורק את הקוד לזהות את כיוון קריאת הקוד, ולקוראו. צמוד לריבועים הגדולים מקודדים מידע על פורמט הנתונים וכן על גרסת הקוד. מספר הגרסה הוא מספר הנקודות השחורות שבתבנית התזמון מאחד לריבועים הגדולים הפינתיים ועד (לא כולל) לנקודה האמצעית שבין הריבועים הפינתיים. כמות המידע הניתן לקידוד תלוי במספר הגרסה וכן סדר הקידוד של הנתונים. פורמט הנתונים קובע את סוג התווים המקודדים, נומרי, אלפא-נומרי, ערכת תווים של 8 סיביות וכדומה. וכן את סוג תיקון השגיאות רמה L M Q ו-H. מדיה וקבצים בנושא קוד QR בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוד QR (ביפנית) קוד QR, באתר חברת דנסו (באנגלית) יואב בורנשטיין, הכפר הדיגיטלי, באתר כלכליסט, 10 במאי 2012 קוד QR, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קוֹדָר, על פי החלטת האקדמיה ללשון, דצמבר 2017
נתז

נֶתֶז (או רִיקוֹשֵט, מצרפתית: Ricochet) הוא עצם שניתז כתוצאה מפגיעת קליע או פגז או כתוצאה מהתפוצצות פצצה. כמו כן, לעיתים הקליע עצמו סוטה ממסלולו לאחר הפגיעה במשטח. נתז שנוצר כתוצאה מירי מורכב בדרך כלל מהחומר שממנו עשוי העצם שבו פגע הקליע או הפגז. במקרים מסוימים עשוי הנתז להיווצר מחלקי הקליע עצמו שהתפרק לאחר שפגע במטרה קשיחה ושחלקיו שינו את כיוון תנועתם. על פי חוק שימור האנרגיה, סך האנרגיה הקינטית של כל הנתזים שנוצרו כתוצאה מירי אחד יהיה נמוך מהאנרגיה שהייתה בקליע טרם פגיעתו. הפרש האנרגיה הקינטית הוא החום שנוצר בעת הפגיעה. צורתם וגודלם של הנתזים משתנה בהתאם למשתנים רבים ובהם זווית הפגיעה, מהירות הפגיעה, החומר ממנו עשוי הנתז, טמפרטורה ועוד. לעיתים לנתז צורה פחוסה שמשפיעה על המסלול הבליסטי של הנתז. החומר ממנו עשוי הקליע (או הפגז) הנורה. קליעים מחומר רך אינם חודרים לעומק ובעלי סבירות גבוהה יותר להתפרק וליצור בהתפרקותם נתזים. החומר ממנו עשויה המטרה. הסיכויים להתזה גדלים בעת פגיעה במשטחים קשיחים ושטוחים כגון קירות, בטון ופלדה. לעומת זאת חומרים אלסטיים סופגים את האנרגיה ועוצרים את הקליע לאחר שחדר לתוכם. פגיעת קליע בנוזל תביא לבליעה מהירה של האנרגיה עם הסתברות נמוכה לנתזים שיכולים להיווצר רק מהחומר של הקליע עצמו. כמות האנרגיה שבקליע הפרופורציונית למכפלת ריבוע המהירות במסה של הגוף הפוגע. ככל שהאנרגיה גבוהה יותר כך ההסתברות לפרוק או תלישה של חלקים מהחומר תגדל. זווית הפגיעה. זווית פגיעה חדה יכולה להביא לתלישה של חלקי חומר ולהיווצרות נתזים גם מחומרים רכים ואלסטיים יחסית. בצבאות רבים נהוג לנקוט באמצעי זהירות על מנת למזער את סיכויי ההיפגעות מנתז. דוגמאות: הרכבת משקפי מגן לבישת אפוד מגן שימוש במטרות קרטון (שנחדרות על ידי הקליע מבלי שיתפרק) ירי לעבר חומת מפגע העשויה חול או אדמה שסופגים אנרגיה ביעילות שמירת מרחקי בטיחות מן המטרה עליה יורים. קירות מבנים שמיועדים לאימוני לוחמת שטח בנוי מצופים לרוב בקולטי נתזים (יריעות גומי דחוס לקליטת הקליעים) המאפשרים תרגול ירי בתוך מבנה, תוך הקטנה בסיכון ליצירת נתזים. רתע מטווח הדף קליעה בליסטיקה נתז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ריקושט

האם התכוונתם ל... נתז (בלועזית: ריקושט) – עצם שניתז כתוצאה מפגיעת קליע או פגז או כתוצאה מהתפוצצות פצצה ריקושט (רשת שיווק) – רשת שיווק ישראלית לציוד תרמילאות, נסיעות ומוצרים לחיילים ריקושט – טכניקת נגינה בכינור, שעיקרה הקפצת הקשת בקצה ריקושט (סרט) – סרט קולנוע משנת 1991 נזקי ריקושט – נזקים שנגרמו לאדם אחד בעקבות פגיעה בגופו או ברכושו של אדם אחר ריקושט (מתאבק) – מתאבק אמריקאי
Chromium OS

Chromium OS ‏(מאנגלית: כרומיום OS)‏ היא מערכת הפעלה בקוד פתוח המיועדת להריץ יישומי רשת וגלישה באינטרנט. מערכת הפעלה זאת היא גרסת הפיתוח של Chrome OS, הפצת לינוקס של גוגל. בדומה לכרום OS, כרומיום OS מבוססת על ליבת לינוקס, אך מרבית ממשק המשתמש נמצא בדפדפן ה-Chromium. כרומיום OS כוללת גם את מנהל החבילות Portage אשר פותח במקור עבור ג'נטו לינוקס. היות ש-Chromium OS ו-Chrome OS משתמשים במנוע דפדפן בממשק המשתמש, מערכת המפעלה מיועדת ליישומי רשת יותר מאשר ליישומי מחשב או יישומונים. גוגל פרסמו לראשונה את קוד המקור של Chromium OS בסוף שנת 2009. הארכיטקטורה של Chromium מורכבת משלושה מרכיבים עיקריים: דפדפן המבוסס Chromium ומנהל החלונות תוכנה ברמת המערכת: ליבת הלינוקס, מנהלי התקן, מנהל חיבורים וכו. קושחה Chromium OS הייתה זמינה בהתחלה רק בתור גרסה מקומפלת על ידי חובבנים. במאי 2010, גרסאות מקומפלות של הקוד בעבודה הורד מהאינטרנט יותר ממיליון פעמים. הגרסה הפופולרית ביותר בשם "Chromium OS Flow", נוצרה על ידי ליאם מקלולין, אז תלמיד מכללה בן 17 מליברפול והזדהה בשם "Hexxeh". הגרסה של מקלולין עולה מדיסק-און-קי וכללה תכונות שלא היו קיימות בגרסה המקורית של גוגל כגון תמיכה בג'אווה. בעוד שגוגל לא ציפו שחובבנים ישתמשו ב-Chromium OS לפני ההשקה הרשמית, סונדאר פיצ'אי, שהיה אז מנהל המוצרים של גוגל (היום מנכ"ל) אמר ש"זה מדהים לראות מה שאנשים כמו Hexxeh עושים." פיצ'אי גם אמר שהגרסאות המוקדמות היא תוצאה לא מתוכננת של פיתוח בקוד פתוח. "אם אתה רוצה לעשות פרויקט בקוד פתוח, הוא צריך להיות פתוח עד הסוף." מקלולין המשיך לעוד כמה שנים נוספות והכריז בדצמבר 2010 על "Chromium OS Lime" ובינואר 2011, הוציא את "לואיג'י", יישום ה"פורץ" את מחשב ה־Cr-48 של גוגל ומתקין עליו BIOS גנרי. המפתח עשה את הגרסאות זמינות בפורמט Virtual Machine ב-13 במרץ 2011. היות שלא הייתה בזמן הזה גרסה רשמית של גוגל למערכת ההפעלה, הפיתוחים של מקלולין הפכו לברירת המחדל עברו המשתמשים הראשונים של מערכת ההפעלה. מקלולין הפסיק את העבודה על Chromium OS ב-10 באפריל 2013. רוב הגרסאות האחרונות של Chromium OS זמינות מ-Arnoldthebat, המפתח את הגרסאות היומיות והשבועיות ביחד עם מדריכי שימוש ותמיכה. ביולי 2012 יצא ה-Chromium Build Kit המקמפל אוטומטית את Chromium OS ומתקין אותה על כונן USB. גוגל כרום - דפדפן של גוגל עם שם דומה. Chrome OS - מערכת ההפעלה. מדיה וקבצים בנושא Chromium OS בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Chromium OS (באנגלית) Chromium OS, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האתר הרשמי, Chromium OS. גוגל משיקה את Chromium OS Vaughan-Nichols, Steven J. "The secret origins of Google's Chrome OS | ZDNet". ZDNet (באנגלית). נבדק ב-2018-09-21. Kernel Design - The Chromium Projects, www.chromium.org "What's the Difference Between Chromium OS and Google Chrome OS?". Chromium Blog (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-21. Software Architecture - The Chromium Projects, www.chromium.org Stone, Brad. "Into the Cloud: A Head Start on Google's Chrome OS" (באנגלית). נבדק ב-2018-09-21. Liam McLoughlin, Hexxeh's Blog, hexxeh.net Liam McLoughlin, Hexxeh's Blog, hexxeh.net Liam McLoughlin, Hexxeh's Blog, hexxeh.net Directory Listing of . (Chromium OS Builds), chromium.arnoldthebat.co.uk http://arnoldthebat.co.uk/, arnoldthebat.co.uk (באנגלית) Chromium OS Build Kit, SourceForge (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים אליעזר בן יצחק

רבי חיים אליעזר בן יצחק מווינה, ידוע גם בכינוי מהר"ח אור זרוע, היה בנו של ר' יצחק מווינה ("אור זרוע"), וערך את כתביו של אביו. חי במחצית השנייה של המאה ה-13, היה ראש ישיבה בעיר וינר נוישטאדט שבאוסטריה. במשך תקופה מסוימת התגורר בצרפת, ומאוחר יותר שב להתגורר בגרמניה בעיר מגנצא. ידוע שהשתתף במגנצא בוועידת הקהילות שהתקיימה בשנת 1288. למהר"ח אור זרוע היה בן בשם רבי יצחק, שחי כנראה בווינה. יש שזיהו אותו עם רבי יצחק בן חיים אופנהיים, מחכמי גרמניה באותו דור, שדבריו מצוטטים בידי חכמי הדורות הבאים כמהרי"ל, תרומת הדשן ועוד. אולם, הרב ישראל פלס דחה זיהוי זה והראה כי מדובר בשני אישים שונים שחיו במקומות שונים, וכי יש ביניהם הפרש של דור אחד. אור זרוע הקטן או אור זרוע הקצר, נקרא לפעמים סימני אור זרוע - קיצור ספרו הארוך של אביו, ללא המשא ומתן ההלכתי. שו"ת מהר"ח אור זרוע. דרשות מהר"ח או פסקי הלכה של ר' חיים אור זרוע - דרשות לפרשות התורה ולמועדים, והלכות איסור והיתר. שמחה עמנואל, ‏"תשובות ר' חיים אור זרוע", סידרא, לג, סיוון תשפ"א, עמ' 139–183, באתר Academia.edu רבי חיים אור זרוע ויחסו לחברה של הגויים מאת יהושע הורוביץ, באתר דעת חיים בן יצחק אור זרוע, דף שער בספרייה הלאומית הרב ישראל פלס, "תשובות ופסקים מרבינו יצחק אופנהיים", צפונות טז [ד ד] (תמוז תשנ"ב), עמ' י, באתר אוצר החכמה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוב מוחלט

רוב מוחלט הוא רוב של בעלי זכות ההצבעה, ללא תלות במספר המתנגדים לדעת הרוב או במספר המשתתפים בהצבעה (כלומר רוב של מעל 50%). כך, למשל, בקבוצה המונה 35 חברים או פריטים, ההצעה תתקבל רק במידה ולמעלה מ-17.5 מהקולות יהיו בעד. גם במידה וסך המשתתפים בדיון הוא 20, ורוב של 17 מתוכם, שהוא רוב גבוה יחסית לסך המצביעים, יצביעו בעד – ההצעה לא תתקבל, כיוון שאין רוב מסך 35 חברי הקבוצה. רוב מוחלט נבדל מרוב מיוחס מסך המצביעים, ולכל הפחות הוא רוב פשוט מסך בעלי זכות ההצבעה. כאשר בארגון יש מספר מושבים שאינו משתנה, הרוב המוחלט דורש מספר קבוע של תומכים. בכנסת ישראל, לדוגמה, יש 120 חברים; ורוב מוחלט של חברי הכנסת יהיה של 61 קולות ומעלה, ללא קשר למניין המשתתפים בהצבעה. רוב הארגונים הפרטיים אינם משתמשים ברוב מוחלט קבוע, הבא לידי מימוש בעיקר במערכות ציבוריות וממשלתיות, כדוגמת מועצת הביטחון של האו"ם והכנסת. רוב מיוחס הכרעת הרוב ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוסיא

האם התכוונתם ל... סוסיא (יישוב עתיק) – אתר ארכאולוגי של כפר יהודי מהתקופה הביזנטית, בדרום הר חברון סוסיא (יישוב) – התנחלות בדרום הר חברון, סמוכה ליישוב העתיק וקרויה על שמו מרכז סיור ולימוד סוסיא – בית ספר שדה לאזור הר חברון הממוקם ביישוב ישיבת סוסיא – ישיבה תיכונית ביישוב סוסיא (כפר פלסטיני) ("ח'ירבת סוסיא") – כפר בקרבת ההתנחלות והאתר הארכאולוגי סוסיתא (פירושונים)
לימודים קלאסיים

לימודים קלאסיים הוא שם התחום העוסק בלימוד השפה, הסִפְרוּת, ההיסטוריה, האָמנוּת, והיבטים אחרים של יוון העתיקה ושל רומא העתיקה, ערש תרבות המערב בעת העתיקה. הלימודים הקלאסיים היוו תמיד נושא מרכזי במדעי הרוח, והעוסקים בהם נקראים לעיתים הומניסטים. במדינת ישראל פועלות שלוש מחלקות אקדמאיות ללימודים קלאסיים: באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטה העברית בירושלים. לימודי יסוד בנושאים הללו מתקיימים גם באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אך אין בהן חוג או מחלקה המוקדשים לנושא. מיתולוגיה יוונית ספרות יוונית עתיקה אמנות יוון העתיקה מיתולוגיה רומית ספרות רומית ארכאולוגיה פילולוגיה קודיקולוגיה לימודים קלאסיים, באתר המועצה להשכלה גבוהה החוג ללימודים קלאסיים - יוון ורומא, באתר אוניברסיטת תל-אביב המחלקה ללימודים קלאסיים- יוון ורומא, באתר אוניברסיטת בר-אילן החוג ללימודים קלאסיים, באתר האוניברסיטה העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי רוזנטל

אורי (אוריאל) רוזנטל (בהולנדית: Uriël "Uri" Rosenthal; נולד ב-19 ביולי 1945) הוא פוליטיקאי יהודי-הולנדי, חבר במפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה (VVD), שהיא מפלגת ימין - מרכז הולנדית. שימש כשר החוץ של הולנד מ-14 באוקטובר 2010 ועד 5 בנובמבר 2012. נולד במונטרה שבשווייץ למשפחה יהודית שנמלטה במהלך מלחמת העולם השנייה מהולנד, כשלישי מבין ארבעה אחים (2 אחים ו-2 אחיות). זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המשפחה חזרה להולנד. בשנת 1970 הוא סיים את לימודי תואר שני באוניברסיטת אמסטרדם ובשנת 1978 סיים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם. עד לשנת 1987 הוא היה פרופסור באוניברסיטה זו ואחר כך באוניברסיטת ליידן. בשנת 1999 הוא נבחר לפרלמנט של הולנד. הוא היה חבר בפרלמנט עד למינויו לשר החוץ. בשנת 1973 הוא התחתן עם דינה, ילידת חיפה. לרוזנטל יש 2 אחיות, (אח אחד נפטר), שתיהן מתגוררות בישראל. מדיה וקבצים בנושא אורי רוזנטל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנדים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקיף א' באר שבע

בית הספר התיכון העירוני מקיף א' ע"ש פועה מנצ'ל הוא בית ספר שש-שנתי הממוקם בשכונה ג' בבאר שבע, והוא בית הספר המקיף הראשון שנוסד בישראל, בשנת 1953. בית הספר נוסד על ידי פועה מנצ'ל בשנת 1953, ולימים נקרא בית הספר על שמה. רעיון מסלול המקיף היה לפתוח כמות רבה של מגמות במטרה לאפשר לכל תלמיד לסיים 12 שנות לימוד עם בגרות או ללא בגרות, בתחום מקצועי לפי בחירתו. כיום יש בבית הספר מגמות רבות, וביניהן אמנות, תקשורת, תיאטרון, מדעי המחשב והנדסת תוכנה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, ביוטכנולוגיה ועוד. לבית הספר יש קשר עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במסגרתו חונכים סטודנטים מהאוניברסיטה, תלמידים של בית הספר. ב-1999, הוענק פרס החינוך הארצי היוקרתי לשנת הלימודים תשנ"ט לבית הספר במעמד נשיא המדינה ושר החינוך. ב-2003 קיבל בית הספר את פרס החינוך העירוני ע"ש יצחק ולבר. בשנת 2008 הוסמך בית הספר כ"בית ספר ירוק". במהלך השנים זכה בית הספר בפרסים רבים ויוקרתיים נוספים בתחומי הדעת והעשייה השונים רשימת בוגרי ובוגרות בית הספר אתר האינטרנט הרשמי של מקיף א' באר שבע (לא פעיל, יוני 2024) מקיף א' באר שבע, ברשת החברתית פייסבוק מקיף א' באר שבע, ברשת החברתית אינסטגרם סרטונים בערוץ של מופע הפופרה השנתי של מקיף א', באתר יוטיוב פרטים במשרד החינוך (הקישור אינו פעיל) בית ספר עירוני א' מקיף באר שבע, באתר "אולסקול", עדכני לשנת הלימודים תשפ"ג 2022-2023 תיכון מקיף א באר שבע, באתר "מסגרות", יוני 2024