laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלד בורסאי

שלד בורסאי היא חברה שמניותיה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך, אך לרוב המסחר בה נמוך מאוד משום שאין לחברה כל פעילות משום שהיא מכרה את פעילותה או משום שהיא כשלה מבחינה עסקית והפסיקה את פעילותה. בהשאלה, משמש הביטוי לתיאור גוף כושל שעוד מותקנים בו מוסדות של גוף גדול ומתפקד. אדם או חברה יכולים לקנות שלד בורסאי בעלות נמוכה יחסית, למזג לתוכו פעילות חדשה, ובכך להכניס את הפעילות לחברה ציבורית, שיכולה לגייס הון עם פחות מגבלות לעומת הנפקה ראשונה. כלל אצבע מתמחר את שוויו של שלד בורסאי בכמיליון דולר, תוך התחשבות בחסכון ההוצאות בגין רישום, פרסום תשקיף והוצאות רגולטוריות שונות נוספות. רכישת השלד מתבצעת לרוב בדרך של רכישה במהופך (נקראת גם מיזוג הפוך), שבו הבעלים של החברה הפרטית, שרוצה להפוך אותה לציבורית, מזרים נתחים מהחברה לתוך השלד, ובתמורה מקבל נתח מהחברה הציבורית. ניתן להסתכל על זה גם בצורה כזאת שהחברה הפרטית מחזיקה בציבורית, והציבורית רוכשת את הפרטית. פעמים רבות לשלד הבורסאי רשומים הפסדים כתוצאה מפעילותו הקודמת, וניתן, בתנאים מסוימים, לקזז הפסדים אלה לצורכי מס מהרווחים בפעילות החדשה. לפיכך להפסדים אלה יש ערך, שיש להביאו בחשבון בעת קביעת ערכו של השלד הבורסאי. בשנות ה-2000, נוצרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב מספר גובר של שלדים בורסאיים, לאחר שחברות רבות מכרו את פעילותם. כיוון שגם עלויות ההנפקה עלו משמעותית, ערך השלדים לאו דווקא ירד. במקרים רבים חברות פרטיות מחליטות להפוך לציבוריות, דרך שלדי בורסאי, במהירות, ללא תשקיף. בעיקר חברות הזנק שעדיין לא יצרו הכנסות משמעותיות, ויתקשו לבצע הנפקה ראשונה לציבור. אפרת נוימן, עוד שלושה שלדים בורסאיים קמו לתחייה, באתר הארץ, 10 במאי 2005 אלי שמעוני, תחיית השלדים, באתר ynet, 15 באפריל 2005 גולן פרידנפלד, ‏מעיר את המתים, באתר גלובס, 15 בינואר 2006 ואדים סבידרסקי, 4 שלדים עברו ידיים בתוך שבועיים, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2010 ענת ציפקין, הבורסה מהדקת פיקוח: שליטה בשלד בורסאי תוגבל ל־90%, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2012 יניב פגוט, ‏לשים סוף לתחיית המתים בבורסה, באתר גלובס, 18 בפברואר 2014 עמי גינזבורג, שלד בורסאי, באתר הארץ, 31 בינואר 2004 ליאור קודנר, היבא יזבק: נתניהו הוא כמו הזאב הרע מכיפה אדומה, נדאג שאף ערבי לא יצביע לו, באתר הארץ, 12 בינואר 2021 אפרת נוימן, כל מה שצריך לדעת על מיזוג הפוך, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2006 דפנה פפר, ‏ואלס עם שלד בורסאי, באתר גלובס, 29 באפריל 2010 אביב לוי, ‏כיצד הגיע שלד בורסאי לשווי שוק של 1.5 מיליארד שקל?, באתר גלובס, 15 ביולי 2014 שרון שפורר, כך זינקו מחירי השלדים, באתר הארץ, 13 ביולי 2006 שרון שפורר, כך הזניקו קייזמן ודמרי את מחירי השלדים בתל אביב, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2008 אביב לוי, ‏דרך השלד: מיזמי הטכנולוגיה שנכנסים לבורסה "בדלת האחורית", באתר גלובס, 3 בנובמבר 2020 עמרי זרחוביץ', ‏שלדים, סטארטאפים והנזק לבורסה ולמשקיעים, באתר גלובס, 1 ביוני 2018
הגלז

הַגְלָז או הָגָלָז היא הרונה המשמשת לציון הצליל h ("הא") באלפבית הרונות. משמעות שמה של הרונה בפרוטו-גרמנית - "ברד". ישנן מספר צורות לכתיבת רונה זו. בפות'רק קדום היא צוירה בשני אופנים - עם קו ביניים אחד: ᚺ המופיע בעיקר בכתובות גרמניות ובכתובות הקדומות סקנדינביות ועם קו ביניים כפול: ᚻ המופיע בכתובות סקנדינביות מאוחרות, לאחר המאה השביעית. בפות'ורק אנגלו-סקסי ובפות'רק מאוחר השתנתה צורת האות לרונה האגל: ᚼ. רונה זו מקבילה לאות "האגל" באלפבית הגותי: . מדיה וקבצים בנושא הגלז בוויקישיתוף
דובנה

דובנה (ברוסית: Дубна) היא עיר במחוז מוסקבה ברוסיה. זו העיר היחידה במחוז השוכנת על גדות נהר וולגה. דובנה נוסדה בשנת 1952 כעיר למחקרים גרעיניים, והיא נהנית ממעמד מיוחד של נאוקוגרד (עיר מדע). העיר הוקמה בעקבות הקמת המכון המאוחד למחקר גרעיני. מכון זה תרם לגילויים של יסודות על-כבדים רבים ועד היום הוא המוסד המרכזי בעיר. בנוסף לכך, ממוקם בעיר תאגיד לתכנון וייצור טילי שיוט. היסוד דובניום שהוא מבין היסודות אותו גילה המכון המאוחד למחקר גרעיני, קרוי על שם העיר כהוקרה לפועלו של המכון. בעיר שוכנת אוניברסיטה למחקר מדעי החברה ומדעי הטבע, ושוכן בה גם מרכז לתקשורת חלל בבעלות החברה הרוסית לתקשורת לוויינים. בקרבת העיר מתחיל תוואי תעלת מוסקבה. ישראל גבעת שמואל, ישראל אוקראינה אלושטה, אוקראינה ארצות הברית לה קרוס, ויסקונסין, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא דובנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דובנה דובנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חצי

חצי הוא התוצאה של חלוקת דבר מה שלם לשני חלקים שווים בגודלם. במתמטיקה, הוא ההופכי של 2, וכשבר הוא מסומן כ-½. חצי הוא מספר רציונלי, הוא השבר היסודי הלא טריוויאלי הגדול ביותר. לחצי יש שני ייצוגים עשרוניים: הראשון והמוכר הוא 0.5 והשני הפחות אינטואיטיבי הוא ‎0.499999...‎ זאת בדומה ל-1=‎0.999...‎. על פי הגדרת החילוק, הכפלה בחצי היא חלוקה בשתיים. דוגמה נפוצה לשימוש מתמטי בחצי היא בחישוב שטח משולש: שטח המשולש = בסיס × גובה × ½. בבנייה בסרגל ומחוגה ניתן למצוא חצי של קטע. חצי הוא השבר הנפוץ ביותר בשימוש יומיומי ופרט למתמטיקה, השימוש בו הוא גם במתכונים, מידות ועוד; מטבע שערכו חצי נהוג במדינות רבות בעולם. כמו כן, חצי הוא מהשברים הבודדים אשר הופיעו במכונות כתיבה. חצי, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה נבון

הרב יהודה נבון "מורנו" (? - 1844) היה שד"ר, אב בית דין בירושלים והראשון לציון וראש ישיבת דמשק אליעזר על שם הגביר רבי אליעזר אשכנזי ורעייתו הגבירה הנכבדה וידה אשכנזי מקושטא שבטורקיה. נולד בירושלים לרב חיים רפאל נבון, בן למשפחת נבון הספרדית שישבה בארץ ישראל בראשית המאה ה-18, עת שעלה לירושלים הרב אפרים נבון, ושבמשך דורות רבים הוציאה מתוכה רבנים, מנהיגים ואישי ציבור. בשנת תקנ"ז (1797) היה שליח חברון לצפון אפריקה, בתקצ"ו (1836) יצא בשליחות ירושלים ושוב בשנת תר"ד (1844). אחרי פטירת קרובו, הרב יונה משה נבון בתר"א (1841), מונה לאב בית דין, לפקיד הכוללות ולראשון לציון של ירושלים, למשך פחות משנה אחת עד תר"ב (1842). בעקבות וויכוח בנוגע למינוי בין תומכיו לבין תומכי הרב חיים אברהם גאגין, הוא נאלץ לפנות מקומו לרב גאגין, גם בשל חולשתו וזקנתו ובעיקר כדי להשכין שלום בעדה. נתפרסם בדורו בעיקר בשל דאגתו לציבור. חיבר את הספר "דגל מחנה אפרים", בו מתרץ הקושיות שנשאלו על ספר סבו מחנה אפרים (לא יצא לאור). הרב יהודה נבון נפטר בירושלים בכ"ג בכסלו, תר"ה (1844). הוא קבור בחלקת הספרדים שבהר הזיתים. נכדיו היו יוסף נבון ומשה אפרים נבון. משה דוד גאון, "יהודה ב"ר רפאל נבון", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 452, באתר היברובוקס כיהן פחות משנה בתפקיד. תאריך סיום לא מדויק. בערך בתקופה זו סבו היה רבי יהודה נבון, מחבר הספר קריית מלך רב, בנו של בעל המחנה אפרים ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליעזר

האם התכוונתם ל... אליעזר עבד אברהם – עבדו של אברהם אליעזר (בן משה) – אחד הבנים של משה רבנו הנביא אֱלִיעֶזֶר בֶּן-דֹּדָוָהוּ מִמָּרֵשָׁה - התנבא על יהושפט ואחזיה בנושא כישלון הקמת צי בעציון גבר אליעזר בן-יהודה – מחיה השפה העברית חיים יהודה אליעזר – רב, דיין, מלמד ופוסק באזמיר חסדאי אליעזר – פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי בית אליעזר – שכונה הנמצאת במזרח העיר חדרה נווה אליעזר – תת-שכונה בדרום מזרח תל אביב-יפו שדה אליעזר – מושב בעמק החולה אישים ששמם הפרטי הוא אליעזר רבי אליעזר (פירושונים) בן אליעזר קריית אליעזר אלעזר דמשק אליעזר
מרצדס-בנץ SLS AMG

מרצדס-בנץ SLS AMG היא מכונית ספורט גראן טוריסמו יוקרתית אשר יוצרה על ידי חברת מרצדס-בנץ הגרמנית בין השנים 2010 עד 2014. המכונית הוצגה לראשונה בשנת 2009 בתערוכת המכוניות פרנקפורט. ה-SLS AMG היא המכונית הראשונה של חברת מרצדס-בנץ אשר עוצבה על ידי חטיבת AMG, עוצבה בהשראת המרצדס-בנץ 300SL המיתולוגית משנת 1954, ומחליפה את דגם המרצדס-בנץ SLR מקלארן. SLS הוא הקיצור של "Sport Light Super" (ספורט סופר-קל). מרצדס בנץ SLS AMG מורכבת בעיקר ביד, עם קליפת השלדה וגוף האלומיניום שלה מיוצר על ידי Magna Steyr בגראץ, אוסטריה ולאחר מכן מועבר לזינדלפינגן, לצורך הרכב, המנוע שלה אשר נבנה ביד על ידי AMG באפלטרבאך, גרמניה. ה-SLS AMG מיוצרת בגרסאות כביש רגילות, גרסאות מרוץ וגרסאות במהדורות מיוחדות בייצור מוגבל. המכונית הראשונה אשר הושקה בשנת 2009 הייתה במרכב קופה עם דלתות כנפי השחף בסגנון המרצדס-בנץ 300SL. המכונית החלה להימכר באמצע 2010 באירופה ומאמצע 2011 בארצות הברית. זו הייתה המרצדס הראשונה שתוכננה ונבנתה מתחילתה ועד סופה על ידי AMG. עם השקתה ה-SLS AMG הפיקה 563 כ"ס ב-420 קילוואט. בין השנים 2014-2010 שמשה מכונית ה-SLS כרכב הבטיחות ( Safety car) במירוץ הפורמולה 1. גרסה זו בעלת גג פתוח הוצגה לראשונה ב-5 במאי 2011. היא בעלת אותם נתונים, ממדים ויחידת כוח כמו גרסת הקופה, אך בעלת גג מתקפל מבד ודלתות רגילות. הגרסה הזו שוקלת 40 ק"ג יותר מהגרסה הרגילה וניתן להעלות או להוריד את הגג במהירות של עד 50 קמ"ש. גרסה זו הוצגה ב-5 ביוני 2012 דרך האינטרנט. בזמן הצגתה זו הייתה הגרסה החזקה ביותר של הדגם בעלת 583 כ"ס ועם אותו מומנט. הגרסה הזו צפויה להימכר בגרסה רגילה או גג נפתח החל מאוקטובר 2012. בנוסף לתוספת הכוח המכונית צפויה להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-0.1 שניות מהיר יותר. בשנת 2010 הושקה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק גרסת המירוץ SLS AMG GT3 אשר מתמודדת במרוצי מכוניות בקטגוריית ה-GT3 של ה-FIA. גרסה זו שוקלת 1,350 ק"ג ובעלת 548 כ"ס. סה"כ יוצרו 25 מכוניות בגרסה הזו כאשר רק אחת לא מתחרה באירופה. זוהי גרסה חשמלית של ה-SLS AMG שצפויה לצאת ביוני 2013. המכונית מונעת על ידי 4 מנועים חשמליים שביחד מספקים 740 כ"ס ומומנט של 102 קג"מ. הסוללה היא סוללת ליתיום 400V בעלת הספק של 60 קילו-ואט לשעה. כל אחד מארבעת המנועים יכול להסתובב עד ל-13,000 סל"ד, ושוקל 45 ק"ג. בנוסף, התמסורת מאפשרת לכל מנוע בנפרד להניע את כל 4 הגלגלים. המכונית צפויה להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.9 שניות. זוהי הגרסת כביש הכי ספורטיבית של ה-SLS. היא הוצגה ב-9 בנובמבר 2012. הגרסה משתמשת באותו מנוע 6.2 ליטר V8, הפעם עם 622 כ"ס ומומנט של 64.8 קג"מ. הגרסה השחורה שוקלת 70 ק"ג פחות ביחס לגרסה הרגילה. הדבר הושג באמצעות שימוש מוגבר של סיבי פחמן ורכיבים המכניים, בפנלים ובשלדה. כמו כן האגזוז הוחלף מפלדה לטיטניום, דבר שהוריד 17 ק"ג. השינויים החיצוניים הושפעו מה-SLS AMG GT3. הדבר מתבטא בכל מיני תוספות כמו פתחי אוורור צדדיים, צמיגים רחבים יותר וספוילר אחורי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. גרסת ה-SLS AMG GT Final Edition זמינה במרכב קופה ורודסטר. סך כל היחידות שיוצרו הן 350 בעולם, ו25 ביפן. מכסה המנוע של גרסה זו נחשף עם סיבי פחמן. תצורה: V8 נפח מנוע: 6,200 סמ"ק הספק: 563 כ"ס מהירות סל"ד (סיבובים לדקה): 6,800 מומנט מרבי קג"מ / סל"ד: 66.2 / 4,750 0-100 קמ"ש: 3.8 שניות 0-200 קמ"ש: 12.0 שניות מהירות מרבית: 317 קמ"ש מוגבל אלקטרונית סוג: רובוטית כפולת מצמדים מספר הילוכים: 7 הנעה: אחורית אתר האינטרנט הרשמי של מרצדס-בנץ SLS AMG אתר מרצדס-בנץ העולמי אתר מרצדס-בנץ ישראל
עולמו של ביקמן

עולמו של ביקמן (באנגלית: Beakman's World) היא סדרת טלוויזיה חינוכית בנושאי מדע לילדים ונוער, בת 91 פרקים, שהופקה ושודרה בין השנים 1992–1997 בארצות הברית. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים ובערוץ המזרח התיכון, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ובערוץ לוגי במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. בתוכנית כיכב פול זאלום בתפקיד דוקטור ביקמן, מדען תמהוני שערך ניסויים בתחום הפיזיקה והכימיה במטרה להדגים ולהסביר עקרונות בתשובה לשאלותיהם של צופים לגבי תופעות טבע שונות. במהלך עונותיה של התוכנית ליוותה את ביקמן דמות בשם לסטר שהיה אדם בחליפת עכברוש ודמויות מתחלפות בשם ג'וזי, ליזה, פיבי. בעזרתן הסביר ביקמן את העקרונות השונים שנלוו להדגמות שערך. כמו כן דמות צלם האולפן בשם ריי, שרק ידיו נראו, סייעה לביקמן בהגשת רכיבים שונים שנדרשו לו לצורך עריכת הניסויים. דמות נוספת שגילם זאלום בתוכנית הייתה הפרופסור I.M. Boring ("אני משעמם") שהייתה פורצת לשידור בכל פעם שנשאלה שאלה על ידי אחד העוזרים לגבי משמעותו של מושג מסוים והפרופסור היה מספק את הגדרתו המילונית היבשה, שלאחריה היה ביקמן מסביר את המושג בשפה פשוטה יותר. בשידורי הפרקים שולבו דיאלוגים קומיים בין זוג פינגווינים בשם הרב ודון, שצופים לכאורה בתוכנית מהקוטב הדרומי. ד"ר ביקמן/פרופסור I.M. Boring - פול זאלום. לסטר העכברוש - מארק ריטס. ג'וזי (אסיסטנטית בעונה הראשונה) - אלנה אורבך. ליזה (אסיסטנטית בעונות שנייה ושלישית) - אליזה שניידר. פיבי (אסיסטנטית בעונה הרביעית) - סנטה מוזס. דון הפינגווין - ברט ברדיס. הרב הפינגווין - אלן ברזמן. ריי - רון ג'נקולה. "עולמו של ביקמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
נובו מסטו

נובו מסטו (בסלובנית Novo mesto; פירוש: העיר החדשה) היא עיר בדרום סלובניה. העיר משתרעת לחופי נהר הקרקה, בקרבת הגבול עם קרואטיה, ומשמשת כמרכז כלכלי ותרבותי של חבל הארץ קרניולה תחתית. אוכלוסיית העיר מונה כ-40,000 תושבים. אחת מילידות העיר, היא הגברת הראשונה של ארצות הברית לשעבר, מלניה טראמפ. העיר נוסדה בתאריך 7 באפריל 1365 על ידי הדוכס האוסטרי רודולף הרביעי מבית הבסבורג. בשטח שומם שבו לא היו יישובים בעבר. לפי מפקד האוכלוסין של 2002, יש 40,925 תושבים בעיר, 20,017 גברים ו-20,908 נשים. הגיל הממוצע של התושבים הוא 39.58. קיימים 13,796 משקי בית, 11,408 משפחות. כיום, ישנה סוג של תיירות לחובבי יין ב"עמק קרקה", שלוקחים סיורים ברחבי אזור קרניולה תחתית כדי לטעום מהיין המקומי "קביאק", אשר מיוצר על ידי ערבוב זנים שונים של יין. ענפי התעשייה העיקריים כוללים: ייצור כלי רכב מנועיים, תרופות. לנובו מסטו קבוצת כדורסל בליגת העל, קרקה נובו מסטו, אשר נכון לשנת 2014, זכתה 7 פעמים באליפות סלובניה. גרמניה למנהאגן, גרמניה ספרד וילפרנקה דל-פנדס, ספרד בוסניה והרצגובינה ביחאץ', בוסניה והרצגובינה הרפובליקה העממית של סין ג'יקסינג, הרפובליקה העממית של סין איטליה ברשה, איטליה סרביה לסקובאץ, סרביה סרביה ורשאץ', סרביה מונטנגרו הרצג נובי, מונטנגרו מדיה וקבצים בנושא נובו מסטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובו מסטו נובו מסטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טוקוס פון דר דקן

טוֹקוּס פון דן דקן (שם מדעי: Tockus deckeni) הוא מין של טוקוס במשפחת הקלאוניים. הוא חי במזרח אפריקה, אתיופיה מזרח ומרכז טנזניה, סומליה וקניה. הטוקוס נקרא על שם קארל קלאוס פון דן דקן שגילה את הקלאו. אזורי המחיה המועדפים עליו הם סבכים של קוצים ויערות. תוחלת חייו בשבי מגיעה ל-20 שנה; בטבע היא מגיעה ל-10 שנים. מין זה הוא קטן לעומת הקלאונאים האחרים במשפחה, אורכו רק 35 ס"מ ומשקלו הממוצע הוא 212 גרם; וזאת ביחס לאורך הממוצע של בני המשפחה האחרים שיכול להגיע למטר ומשקלם שיכול להגיע לשני קילוגרם. פלג הגוף התחתון והצוואר בצבע קרם, הכנפיים והזנב בצבע שחור. טבעת העין והכיפה בצבע שחור. פלג הגוף העליון בצבע שחור גם. חציו הקרוב לראש של המקור והקסדה בצבע כתום וחציו האחר בצבע קרם. אצל הנקבה המקור כולו שחור. הקסדה והמקור חלולים ועשויים מקרטין. הנקבות קטנות וקלות יותר מהזכרים. הנקבה מטילה 2-3 ביצים בתוך חור בעץ. החור לא נחצב על ידי הטוקוס אלא על ידי בעלי חיים אחרים או באופן טבעי מפני שמקורו של הטוקוס וקרוביו הקלאויים אינו חזק מספיק לקדיחה בעץ קשה, ורק לעיתים רחוקות הם קודחים חור בעץ מת. הקן חסום על ידי הנקבה בעזרת לשלשת ושאריות ארוחה כדי למנוע כניסת אויבים. נשאר רק חור קטן המיועד להעברת אוכל לגוזלים ולנקבה. בעת שהגוזלים גדולים מכדי לאפשר את החסימה הנקבה והזכר פורצים את המחסום ומאכילים את הגוזלים יחד. לקראת אור ראשון הטוקוסים נוהגים להשמיע את הקריאות שלהם. הקלאו אוכל כל: חרקים, פירות, עכברים, לטאות, חלזונות וזרעים. תכונה ייחודית לקלאויים ולטוקוסים מכל העופות היא ששתי חוליות הצוואר התאחו. נקבה טוקוס פון דן דקן נקבה בגן החיות של סירקוסי זכר בגן החיות של לונדון זכר מדיה וקבצים בנושא טוקוס פון דר דקן בוויקישיתוף טוקוס פון דר דקן, באתר ITIS (באנגלית) טוקוס פון דר דקן, באתר NCBI (באנגלית) טוקוס פון דר דקן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טוקוס פון דר דקן, באתר GBIF (באנגלית) טוקוס פון דן דקן, אתר גן החיות של אדינבורו טוקוס פון דן דקן, אתר גן החיות של בלפסט קובץ PDF על הטוקוס (אורכב 05.01.2011 בארכיון Wayback Machine), אתר גן החיות של גיפורד טוקוס פון דר דקן באתר הרשימה האדומה של IUCN
נאגרה

נהר הנָאגָרָה (ביפנית: 長良, נאגרה-גאווה), הוא נהר אשר מקורו באזור העיר גיפו שבמחוז גיפו, ושפכו באזור העיר קוואנה. יחד עם נהר קיסו ואייבי, הנאגרה הוא חלק משלושת נהרות קיסו של מישור נובי. בעבר, נקרא הנהר סנומאטה (墨俣). בשל גודלו ואורכו, הממשלה היפנית מסווגת את הנהר כנהר מסוג 1. הנהר הזורם דרך העיר ומצודת גיפו הם הסמלים של העיר גיפו. דיג קורמורנים הוא דיג באמצעות ציפור הקורמורן. בתרבות היפנית העתיקה, הקורמורנים משמשים לתפיסת מיני דגים באגמים ונהרות. כיום, דייג באמצעות קורמורנים מתקיים בשתי ערים - גיפו, בה הדיג נעשה בנהר הנאגרה, ובסאקי. אף על פי שדיג קורמורנים מתרחש ב-11 אתרים ברחבי יפן, רק מומחי הדיג בנאגרה וסאקי הם דייגי קורמורנים מורשים. סוג דיג זה מושך תיירים רבים, המוזמנים לעלות על ספינות ולצפות בדיג מתרחש. מדיה וקבצים בנושא נאגרה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלאודיו קאניג'ה

קלאודיו פול קאניג'ה (בספרדית: Claudio Paul Caniggia [בארגנטינה מבוטא שם משפחתו "קאניחייה"]; נולד ב-9 בינואר 1967) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו 50 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. במהלך הקריירה שלו שיחק קאניג'ה בכמה מועדונים ובהם: ריבר פלייט, בוקה ג'וניורס, רומא, אטאלנטה, בנפיקה ליסבון, וגלאזגו ריינג'רס. את עונת הפרישה שלו, 2003-2004, העביר בליגה הקטרית. בשנת 2012 חזר לשחק למשך תקופה במועדון החובבים האנגלי אף. סי. וומבלי. קאניג'ה ייצג את ארגנטינה בכדורגל במונדיאל 1990, שנערך באיטליה, שם הפגין יכולת גבוהה. השיא היה שער הניצחון נגד ברזיל בשמינית הגמר: קאניג'ה קיבל מסירה מדייגו ארמאנדו מראדונה, עבר את השוער הברזילאי קלאודיו טפארל וכבש את השער המזוהה איתו יותר מכל. בחצי גמר הטורניר כבש קאניג'ה את שער השוויון נגד איטליה שהביא להארכה ובסופו של דבר לניצחון ארגנטינאי בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים. את הגמר, בו הפסידה ארגנטינה לגרמניה המערבית, החמיץ בגלל כרטיסים צהובים שצבר. קאניג'ה המשיך להצליח במדי ארגנטינה גם בלי מראדונה בקופה אמריקה 1991 בצ'ילה: יחד עם גבריאל בטיסטוטה הצעיר הוביל את ארגנטינה לזכייה גדולה בקופה עם ניצחון בחצי הגמר על ברזיל במשחק טעון במיוחד. לאחר הקופה עבר קאניג'ה תקופה לא קלה כאשר הורחק לשנה מכדורגל בגלל שימוש בסמים. הוא חזר בזמן למונדיאל 1994 וכיכב במשחק נגד ניגריה שבו כבש 2 שערים שהעניקו לארגנטינה ניצחון 1–2 על הניגרים האגרסיביים ומקום בשמינית הגמר. למונדיאל 1998 לא זומן עקב סכסוך עם המאמן דניאל פסארלה: קאניג'ה בעל השיער הבלונדיני הארוך סירב להסתפר, כפי שדרש המאמן. ב-2002, בגיל 35, הוא זומן למונדיאל ביפן וקוריאה הדרומית על ידי המאמן מרסלו ביילסה אבל לא שיחק בגלל פציעה. במשחק השלישי והאחרון של ארגנטינה בטורניר, נגד שוודיה, קיבל קאניג'ה, שלא היה על המגרש, כרטיס אדום על מילים מיותרות שאמר לשופט. הוא השחקן היחיד בתולדות הגביע העולמי שהורחק בלא לשחק כלל. 50 הופעות במדי הנבחרת ו-16 שערים שכבש ממקמים אותו בין עשרים הכובשים המצטיינים בתולדות הנבחרת הארגנטינאית, אף שהסכסוך עם פסארלה מנע ממנו מספר רב יותר של הופעות. קאניג'ה הביא לנבחרת מהירות יוצאת דופן ויכולת כדרור שהפכו אותו לשחקן מסוכן מאוד בהתקפות מתפרצות, אופי לוחמני ושיתוף פעולה מושלם עם חברו, כוכב הנבחרת מראדונה. מדיה וקבצים בנושא קלאודיו קאניג'ה בוויקישיתוף קלאודיו קאניג'ה, באתר Transfermarkt קלאודיו קאניג'ה, באתר WorldFootball.net קלאודיו קאניג'ה, באתר National Football Teams קלאודיו קאניג'ה, באתר FootballDatabase.eu nrg מעריב, קלאודיו קאניג'ה חוזר למגרשים, באתר nrg‏, 24 ביוני 2012
צינור נאבוקו

צינור נאבוקו (באנגלית: Nabucco pipeline) הידוע גם בשם צינור הגז טורקיה-אוסטריה (באנגלית: Turkey–Austria gas pipeline) הוא הצעה לצינור אנרגיה שיוביל גז טבעי לאירופה. הפרויקט בוטל ביוני 2013 עם העדפת הצינור הטרנס-אדריאטי (אנ'). מטרת הצינור להקטין את התלות האירופאית בגז הרוסי, תוך יצירת צינור חדש שיוביל גז אזרי, טורקמני, עיראקי, ומצרי לשוק האירופאי. אורכו המתוכנן הוא כ-4,042 קילומטר, והוא יתחיל בטורקיה, יעבור דרך בולגריה, רומניה והונגריה ויסתיים באוסטריה. ההכנות לבניית הצינור החלו בשנת 2002 ובשנת 2009 נחתם הסכם בינממשלתי בין חמש המדינות בהן יעבור הצינור. בניית הצינור תוכננה בשנים 2013–2017. יכולת ההולכה המרבית בצינור יועדה להיות 31 מיליארד מטר מעוקב (BMC) לשנה. עלותו כ-12 עד 15 מיליארד אירו. פרויקט נאבוקו הוא חלק מרשת האנרגיה הטראנס אירופאית (TEN-E) אשר נבנה בתמיכת האיחוד האירופי וארצות הברית. מטרת הפרויקט היא לחבר את שדות הגז בים הכספי ובמזרח התיכון לאירופה על מנת להקטין את התלות ברוסיה, ספקית הגז הטבעי הגדולה ביותר של אירופה. סכסוכי הגז של רוסיה ואוקראינה הובילו לחיפוש מקורות אנרגיה חדשים, ספקים נוספים ודרכי גישה חלופיות. יתרה מכך, הביקוש לגז טבעי יגדל מ-502 מיליארד מטר מעוקב (BMC) בשנת 2005 ל-815 מיליארד בשנת 2030, ביקוש אותו רוסיה לא תוכל לספק לבדה. ההכנות לבניית הצינור החלו בפברואר 2002 בשיחות בין אוסטריה לטורקיה, בחודש יוני נחתם הסכם הבנות בין 5 חברות אנרגיה לבחינת פרויקט הקמת הצינור. בדצמבר 2003 העניקה הנציבות האירופית מענק בגובה 50% מעלות בחינת היתכנות הפרויקט, ובכך היא קיבלה דריסת רגל בפרויקט. ביוני 2005 נחתם הסכם שותפות בין חמשת השותפים, ובפברואר 2008 הוכנס שותף גרמני כך שכל צד מחזיק חלק שווה (16.67%) בפרויקט. בחודש יוני 2008 נחתם החוזה הראשון לאספקת גז מאזרבייג'ן לבולגריה דרך צינור נאבוקו. באפריל 2009 אישר שר האנרגיה של טורקיה, שמדינתו היה מוכנה לחתום על החוזה בתנאי שהמדינה תקבל 15% מהגז שיעבור בצינור. ב-13 ביולי 2009 נחתם הסכם בין-ממשלתי על ידי ראשי הממשלות של טורקיה, בולגריה, רומניה, הונגריה ואוסטריה, בנוכחות נשיא הנציבות האירופית ז'וזה מנואל ברוזו ואנשי ממשל אמריקאים בכירים. ממשלות הונגריה ורומניה אישרו את ההסכם במהלך 2009 וממשלות רומניה וטורקיה אישרו אותו במהלך 2010. צינור הגז הערבי צינור הגז תבריז–אנקרה מדיה וקבצים בנושא צינור נאבוקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צינור נאבוקו
צ'יבה (מחוז)

מחוז צ'יבה (ביפנית: Chiba-ken 千葉県) הוא אחד ממחוזות יפן, הנמצא באזור קאנטו שבצפון-מרכז האי הונשו, האי המרכזי של יפן. בירת המחוז היא העיר צ'יבה. במחוז צ'יבה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מהתקופה הפרהיסטורית תקופת ג'ומון. במחוז נמצאו ערימות צדפים הגדולות ביפן, דבר המעיד על הסתמכות תושבי המקום על מזון מן הים, אותו דגו במפרץ טוקיו. בנוסף ניתן למצוא במחוז רוגמים מתקופת קופון. בתקופת אסוקה השתנה מבנה השלטון של מחוז צ'יבה, בעקבות רפורמת טאיקה משנת 646. נחלת פוסה העתיקה, שכללה את השטח של מחוזות צ'יבה ואיבראקי של היום, נחלקה לנחלת שימוסה בצפון, ולנחלת קזוסה בדרום. חלוקה זו נותרה על מכונה עד רסטורציית מייג'י במאה ה-19. בתקופת נארה ובראשית תקופת הייאן חיזק קיסר יפן את שליטתו בנחלות אלה, והקים בהם ערי ממשל מבוצרות. עם זאת, בהדרגה החלו נציגים מקומיים אלה לרכוש עצמאות רבה יותר מכס הקיסר, עד שבסופו של דבר התנתקו שליטי צ'יבה לחלוטין מהקיסר ושלטו בנחלה בכוחות עצמם. ב-1873, לאחר ביטול שיטת ההאן, נוסד מחוז צ'יבה הנוכחי. ב-1923 סבל המחוז מהרס רב בעקבות רעידת האדמה הגדולה בקאנטו, ואלפים מתושבי המחוז נהרגו, וכן מאות בני מיעוטים קוראניים נרצחו לאחר מכן. לקראת מלחמת רוסיה–יפן נבנו במחוז ביצורי חוף במפרץ טוקיו על מנת להגן על הבירה טוקיו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הפך המחוז לאזור היערכות של הצבא היפני הקיסרי, ונבנו בו בסיסים ומוצבים רבים וכן מתקני תעשייה צבאית. בשל כך הפך המחוז למטרה למפציצים אמריקנים שהפציצו את ערי יפן באמצע שנת 1945. בתקופת הכיבוש האמריקני היה מחוז צ'יבה תחת שליטה ישירה של בעלות הברית, והוקמו בו מספר בסיסים עבור צבא הכיבוש. בתקופה זו ניתנה עדיפות לשיקום יכולות הייצור של יפן, ולכן נחנך בצפון המחוז אזור תעשייתי חדש, וכן ניכרה עליה בייצור החקלאי לאחר רפורמת הקרקעות שנערכה. אזורי תעשייה אלה, שהתפשטו גם למזרח המחוז, הפכו עם הזמן לעמוד השדרה של התעשייה הכבדה ביפן כולה. כמו כן, ערי המחוז, כמו ערי המחוזות הסמוכים, חוברו לטוקיו בקווי תחבורה ומסילות רכבת, והאזור הפך למטרופולין טוקיו, המטרופולין הגדולה בעולם. רעידת האדמה והצונאמי בסנדאי בשנת 2011 השפיעה על מחוז צ'יבה, על אף ריחוקו ממוקד הרעידה. הנזק לתשתיות ולמבנים היה קל בהרבה מאשר במחוזות שנפגעו ישירות, אך כמה עשרות אנשים נהרגו מפגיעת הצונאמי בעיר אסהי שבצפון המחוז, ובית זיקוק נפט עלה בלהבות. הפגיעה בהיצע הבתים במחוז, בשל בעיות התנזלות קרקע ונוכחות רדיואקטיביות, הביאה להגירה המונית אל מחוץ למחוז. מחוז צ'יבה גובל במחוז איבראקי בצפון לאורך נהר טונה, במחוזות טוקיו וסאיטאמה במערב, באוקיינוס השקט במערב, ובמפרץ טוקיו בדרום. מרבית שטח המחוז שוכן בחצי האי בוסו, שהוא אזור חקלאות פורה בו מגדלים בעיקר אורז. מרבית אוכלוסיית המחוז מתרכזת בצפון המחוז, והאזור נחשב חלק ממטרופולין טוקיו. 6% משטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים. מדיה וקבצים בנושא צ'יבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'יבה (ביפנית) צ'יבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'יבה, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.