laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל חיים

שמואל חיים (ידוע גם בכינויים מונסייר חיים ושמואל יחזקאל אפנדי; 1891 – 15 בדצמבר 1931) היה עיתונאי, מנהיג קהילתי ופעיל ציוני יהודי-איראני שכיהן כחבר המג'לס של איראן (הפרלמנט האיראני) בשנות ה-20 של המאה ה-20. חיים נולד בעיר כרמאנשאה שבאזור האיראני של חבל כורדיסטן. בנעוריו התחנך בבית ספר של כל ישראל חברים והשתלם במספר שפות זרות. משנת 1914 עבד כפקיד מכס בעיר מולדתו, ובזכות חוש פוליטי מחודד עם הזמן החל לשמש גם כיועץ פוליטי של שגרירות בריטניה. בשנת 1920 עבר לעיר הבירה טהראן והחל לעבוד כעיתונאי עבור העיתון המוסלמי-הכללי "אתחאד" (אחדות). לאחר מכן החליט לצאת ביוזמה לייסד עיתון המיועד לקהילה היהודית, והקים עיתון שבועי בשם "החיים" שיצא לאור בשנים 1922–1925. מרבית העיתון היה כתוב בפרסית סטנדרטית, אך חלקו היה כתוב גם בפרסית יהודית. חיים ניצל את במת העיתון כדי לבטא את עמדותיו בנושאים השונים על סדר היום של יהדות פרס באותה תקופה; הוא קרא לבני הקהילה לגלות מעורבות גדולה יותר בחיים הפוליטיים, קרא לעריכת רפורמות במוסדות הקהילה, וביקר את ממשלת איראן על מקרי אפליה ודיכוי של יהודיה. הוא לא חשש להביע את ביקורת זו כלפי הממשלה האיראנית בפומבי ואף יזם פניה לחבר הלאומים כדי שיסייע ליהודים באיראן, וכך רכש לעצמו לא מעט אויבים בממשל האיראני. כמו כן הוא השתמש בעיתון כבמה להפצת הרעיון הציוני. הוא האמין שהארגונים הציונים היהודים-איראנים הקיימים אינם מתנהלים ומתפקדים כשורה ולכן הקים ארגון ציוני מתחרה שזכה למספר רב של תומכים. בשנת 1923 התמודד חיים וזכה ברוב גדול בבחירות של הקהילה היהודית לתפקיד הנציג היהודי בפרלמנט (מג'לס) של איראן, וכך היה לחבר באספה החמישית של המג'לס האיראני. בזמן כהונתו בפרלמנט הוא נטה לשתף פעולה עם חברי הפרלמנט מהאופוזיציה, וכך יצר אנטגוניזם מצד רזא ח'אן (ראש הממשלה דאז ולאחר מכן השאה). הוא היה צפוי לנצח גם בבחירות לכיסא היהודי במג'לס השישי, אך הושם במעצר בשבועיים וחצי לפני הבחירות ולבסוף הפסיד ליריבו ד"ר איוב לוקמאן נהוראי. מעט לאחר סיום כהונתו כחבר פרלמנט הואשם על ידי רשויות איראן בקשירת קשר להתנקשות בשאה מתוך כוונה להפוך את איראן לרפובליקה. הוא הועמד לדין בפני בית משפט צבאי שגזר עליו עונש מוות בשנת 1926. הוא נותר בכלא בתא נידונים למוות מספר שנים נוספות, וב-15 בדצמבר 1931 הוצא להורג על ידי כיתת יורים. מאיר ששון, 'פרשת שמואל יחזקאל חיים אפנדי, נציג היהודים במג'לס האיראני: דמות שנויה במחלוקת', פעמים 118 (2009), עמ' 79–123. Amnon Netzer, "Haim Semu'el," Encyclopaedia Iranica, vol. 11 (2003), pp. 542-543. Orly R. Rahimiyan, "Haïm, Shemu’el," Encyclopedia of Jews in the Islamic World; executive Editor Norman A. Stillman, Brill Online, 2014
טוטקומלוש

טוטקומלוש (בהונגרית: Tótkomlós) היא עיר במחוז בקש במישור הגדול הדרומי, שבדרום מזרח הונגריה. האזור היה מיושב בתקופה הפרה-היסטורית. בתקופת שושלת ארפאד (Árpád) במאות ה-9 עד ה-14 התקיים במקום יישוב. באותה תקופה נבנתה במקום כנסייה עתיקה בסגנון רומנסקי. עם הפלישות הטורקיות, במאה ה-16, נכבש האזור על ידי הטורקים ותושביו ברחו. רק באמצע המאה ה-18 יושב היישוב מחדש. בין תושביו היו עשרות משפחות של סלובקים. במחצית השנייה של המאה ה-18 ידע היישוב תקופת שגשוג. עקב הריבוי הטבעי הגבוה עזבו חלק מתושבי טוטקומלוש והקימו יישובים חדשים בסמוך, בהם נאדלאץ (Nădlac, כיום בשטח רומניה), או עברו ליישובים קיימים (כגון ארד). בסוף המאה ה-18 נבנתה כנסייה לותרנית ביישוב. בתחילת המאה ה-19 שגשג היישוב ורמת ההשכלה של תושביו עלתה. הם היו מעורבים במרד נגד האימפריה האוסטרית בשנת 1848, במסגרת מרידות "אביב העמים". בין האנשים שנמלטו ליישוב לתקופה קצרה לאחר דיכוי המרד היה גם לאיוש קושוט. בסוף המאה ה-19 נבנה בניין מועצה חדש ליישוב והוא הפך למרכז רשת מסילות רכבת. ערב מלחמת העולם הראשונה היו ביישוב כ-11,000 תושבים, מהם רק כ-10% הונגרים. במלחמת העולם הראשונה שרתו רבים מתושבי טוטקומלוש בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית, בחזיתות סרביה ואיטליה. את מקום הגברים שגויסו תפסו הנשים והילדים, וכן שבויי מלחמה שהועסקו ביישוב. כ-400 מתושבי טוטקומלוש נהרגו במלחמה. בתום מלחמת העולם הראשונה, עם התמוטטות האימפריה האוסטרו-הונגרית, הועבר היישוב לרומניה, אך בחוזה טריאנון, ב-1920, הוא הושב להונגריה. רוב הונגרי ביישוב נוצר מחדש אחרי מלחמת העולם השנייה, לאחר חילופי האוכלוסין בין צ'כוסלובקיה והונגריה (אנ'). בשנת 1993 הוענק לטוטקומלוש מעמד של עיר. כיום קיים בעיר רוב (75%) הונגרי, ומיעוט (21%) סלובקי. עוד חיים בעיר מעט צוענים ומעט גרמנים, רומנים וסלובנים. בעיר מוזיאון לתרבות מקומית. ערך מורחב – תולדות יהודי טוטקומלוש יהודים הגיעו לטוטקומלוש באמצע המאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 היו בטוטקומלוש כ-150 יהודים שהשתייכו לזרם האורתודוקסי. בפרעות על רקע אנטישמי שהתקיימו ב-1918 נבזזו בתיהם של רוב יהודי היישוב. משנת 1940 גויסו רוב הגברים היהודים מטוטקומלוש לשירות העבודה. במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה ובמאי 1944 הוקם גטו ביישוב. ביוני גורשו יושבי הגטו דרך מספר תחנות לאושוויץ ולמחנה שטרסהוף (Strasshof) באוסטריה. בכיכר הראשית של העיר קיימת אנדרטה לזכר היהודים בני העיר שנספו בשואה, אנדרטה שנחנכה בשנת 2004. פאול בנדק (1931 – תל אביב, 1998) היה עיתונאי יהודי-הונגרי-ישראלי. פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 306–307 טוט-קומלוש, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 170. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא טוטקומלוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טוטקומלוש (בהונגרית) טוטקומלוש (Tótkomlós), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
אורי גרשוני

אוּרִי גֶרְשׁוּנִי (נולד ב-1970) הוא אמן ומרצה במחלקה לצילום בבצלאל, שנקר ובמכללה האקדמית ויצו חיפה. אורי גרשוני, נולד ב-1970 לאמנים משה גרשוני וביאנקה אשל גרשוני, אחיו הוא הצייר ארם גרשוני. אורי הוא בוגר תואר ראשון בלימודי צילום בשנת 1996 ובוגר תואר שני בלימודי אמנות בשנת 2008, שנהם מהאקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. הציג מספר תערוכות יחיד בגלריות ובמוזיאונים והשתתף במספר רב של תערוכות בישראל ובעולם. זוכה פרס האמן הצעיר ופרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות. זכה בפרס צלם צעיר מטעם מוזיאון חיפה. עבודותיו נרכשו לאוספי הקבע של כל המוזיאונים המרכזיים בישראל ונמצאות באוספים פרטיים. גרשוני, מלמד צילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, בבית הספר הגבוה לעיצוב שנקר ובמכללה האקדמית ויצו חיפה. חי ויוצר בישראל. 2008-2009 - בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב (MFA) 1992-1996 - אקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, המחלקה לצילום (BFA) 1995 - קופר יוניון, ניו-יורק 2012 - פרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות 2007 - פרס מטעם משרד חזקיה חכמון 2005 - פרס צלם צעיר מטעם מוזיאון חיפה לאמנות 2000 - פרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות 2015 - השעה הכחולה, מוזיאון ישראל, ירושלים (מתוכנן) 2013 - ספר צילום #1, גלריית הצילום של המדרשה לאמנות, בית ברל 2013 - הוצאה לאור, גלריה ווליום, ברלין, גרמניה 2012 - קשר עין, גלריה עינגע, תל אביב (עם שי זילברמן) 2012 - השמש של אתמול, גלריה שלוש, תל אביב 2010 - אילמות בררנית, מוזיאון תל אביב, תל אביב 2010 - יום ולילה, גלריה עינגע, תל אביב 2007 - יד, אקסל שפרינגר, ברלין 2006 - המחלקה, גלריית הצילום של המדרשה לאמנות, בית ברל 2005 - ימי ביניים, סדנאות האמנים, תל אביב 2001 - משפחת המצליבים, גלריה לאמנות קיבוץ מחניים 2001 - אימת הפנטום, הגלריה של המדרשה לאמנות, בית ברל 2000 - חזירות הגונה, גלריה קו 16, תל אביב 1999 - גם לי יש חשבון חשמל גדול, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה 2014 - סרט אימה, פסטיבל הצילום 2014 (תערוכה קבוצתית). 2014 - נחש הנחושת, גלריה שלוש, תל אביב (תערוכה קבוצתית). 2013 - יקתרינה הגדולה, תערוכת יחיד לולרי ביקובסקי, מוזיאון חיפה לאמנות. 2012 - אור נופל, תערוכת יחיד לסשה פליט, גלריה אינדי, תל אביב. 2011 - חתימה טובה, גלריה עינגע (תערוכה קבוצתית). 2010 - סופיה, תערוכת יחיד לביאנקה אשל-גרשוני, גלריה עינגע, תל אביב. השעה הכחולה 2014 חלון משורג (מתוך השמש של אתמול) 2010 מר קרונאגלבמבי (מתוך השמש של אתמול) 2009 מדיה וקבצים בנושא אורי גרשוני בוויקישיתוף שיח אמנות מחווה לאבא, רותי דירקטור משוחחת עם אורי גרשוני, ערוץ היוטיוב של אוניברסיטת חיפה אורי גרשוני באתר גלריית שלוש YESTERDAY’S SUN, עבודתו של אורי גרשוני באתר Sternthal Books עוזי צור, רשמים מהתערוכה "הלאה — הנה" של אורי גרשוני, באתר הארץ, 17 ביוני 2020 נעמה ריבה, הצלם אורי גרשוני: "ארצי שינתה את פניה, או אולי בעצם גילתה את פניה האמיתיים", באתר הארץ, 16 במאי 2024
מייקל ברנבאום

מיכאל ברנבאום (באנגלית: Michael Berenbaum,‏ נולד ב-1945) הוא יהודי אמריקאי חוקר השואה, רב אורתודוקסי ויוצר סרטים. ברנבאום קיבל תואר ראשון ב"קווינס קולג'" באוניברסיטת העיר ניו יורק ב-1967 וקיבל תואר דוקטור באוניברסיטת המדינה של פלורידה בגיל 23 הוסמך לרבנות בזרם האורתודוקסי על ידי הרב יעקב רבין. ברנבאום התמחה בלימוד תולדות השואה ותולדות הנצחתה. בין השנים 1979–1980 היה מנהל הוועדה בנושא השואה, שהקים הנשיא ג'ימי קרטר. בין השנים 1988–1993 היה מנהל פרויקט ההקמה של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. בין השנים 1993–1997 היה מנהל המוזיאון. הוא היה ממעצבי תצוגת הקבע של המוזיאון. ברנבאום גם תכנן את מוזיאון השואה וזכויות האדם של דאלאס. בין השנים 1997–1999 היה נשיא הקרן להיסטוריה חזותית של ניצולי השואה. היום (2014) הוא מנהל מכון סיגי צירינג (Sigi Ziering) לחקר השפעותיה האתיות והדתיות של השואה, באוניברסיטה היהודית האמריקאית (אנ') בלוס אנג'לס, בה הוא פרופסור ללימודי יהדות. ברנבאום ערך או חיבר 18 ספרים בנושא השואה, דת, תרבות, יחסים בין-דתיים ויהדות אמריקה. הוא העורך בפועל של האנציקלופדיה יודאיקה החדשה, בת 22 כרכים, שיצאה לאור ב-2006. ברנבאום היה בין מפיקי הסרט "ניצולה אחת זוכרת", סיפורה של גרדה וייסמן קליין, סרט שזכה לפרס אמי, והיה יועץ היסטורי למספר סרטים זוכי פרסים בנושא השואה. לברנבאום ולאשתו מליסה פטק-ברנבאום ארבעה ילדים. טור מאת ברנבאום על ספרו של גדעון גרייף, "בכינו בלי דמעות": עדויות של אנשי הזונדרקומנדו היהודים מאושוויץ, באתר יד ושם "כשהעמקתי בחקר השואה,הבנתי את הצורך במדינת ישראל", באתר ישראל היום מייקל ברנבאום, התפקיד החינוכי של מוזיאוני הזיכרון לשואה והפקת לקחים מהשואה, 23 במאי 2023, יד ושם, , באתר "בית מורשת יהדות בולגריה ביפו" (באנגלית) מיכאל ברנבאום, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חטאים קטנים

חטאים קטנים (באנגלית: Small Vices) הוא רומן מאת רוברט ב. פארקר, שיצא בעברית בשנת 2001 בהוצאת זמורה ביתן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פארקר, הבלש הפרטי ספנסר. זהו הספר ה-24 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו. עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, נשכר על ידי ריטה פיורי, עורכת דין ובעברה תובעת מחוזית, כדי לבדוק מחדש את הרשעתו של אליס אלווז, גבר שחור בעל עבר מפוקפק, ברציחתה של מליסה הנדרסון, סטודנטית מקולג' "פמברטון" היוקרתי. ספנסר הפך כל אבן בדרך לפתרון, וחקירתו הוליכה אותו אל תחומי הקולג' והלאה, אל משפחות עשירות המתכחשות לקשר בינן לבין הנערה המתה. מכשולים מסוגים שונים מושמים על דרכו ומביאים אותו להבנה כי מדובר בפרשה סבוכה מאוד. בשלב מסוים נשלח רוגאר, רוצח מקצועי יוצא המוסד, להורגו. רוגאר כמעט שהצליח במשימתו - ספנסר נורה ונפצע קשה. יחד עם חברתו הפסיכולוגית סוזן סילברמן וידידו השחור הוק, הוא נמלט ומוצא מקלט בסנטה ברברה שבקליפורניה. לאחר שהחזיר לעצמו את השליטה בשריריו ובאקדחיו. הוא שב לבוסטון כדי לפתור את הפרשיה. הספר "חטאים קטנים", באתר "סימניה" חטאים קטנים, באתר OCLC (באנגלית) פרוזה - תרגום, באתר הארץ, 20 במרץ 2001. רוברט ב. פארקר, "חטאים קטנים", זמורה ביתן, 2001, עמוד 215.
נדב צפריר

נדב צפריר (נולד ב-1971) הוא יזם היי-טק, קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש כמפקד יחידה 8200. צפריר התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך הוענקו לו דרגות קצונה וזאת מבלי שעבר קורס קצינים. הוא שימש כמפקד צוות ביחידה וכן במספר תפקידי פיקוד נוספים ולקח חלק בפעולות חשאיות. בעבור אחת מהן, עליה פיקד, הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל. בהמשך, שימש סגן מפקד היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין ולאחר מכן הושאל ל"מוסד". בשנת 2005 עבר ליחידה 8200. תחילה שימש כסגן מפקד היחידה, תפקיד בו כיהן עד 2008, ולאחר מכן מונה לנהל פרויקט ביחידה, תפקיד בו כיהן כשנה. בשנת 2009 מונה למפקד יחידה 8200. בתקופת פיקודו על היחידה הוענק לה אות הוקרה מיוחד מהרמטכ"ל, בני גנץ. ביולי 2013 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. לאחר שחרורו פנה לתחום היי-טק ובפברואר 2015 ייסד את קרן הסייבר Team8 והוא המנכ"ל שלה. הוא נשיא חברת הגנת הסייבר קלארוטי. באוגוסט 2017 הצטרף לדירקטוריון חברת אבטחת הסייבר BlueteamGlobal. באוגוסט 2019 מונה ליו"ר משותף של חברת סולאראדג'. ביולי 2024 הוכרז שימונה למנכ"ל הבא של חברת צ'ק פוינט. לצפריר תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן. מדיה וקבצים בנושא נדב צפריר בוויקישיתוף יוסי יהושוע, מפקד חדש ליחידה הגדולה בצה"ל, באתר הגבורה, ידיעות אחרונות, 23 באפריל 2009, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה" אמיר אורן, זירת הלחימה החדשה של צה"ל נמצאת ברשתות מחשבים, באתר הארץ, 1 בינואר 2010 יואב לימור, הלוחמים מגלילות, באתר ישראל היום, 25 בספטמבר 2012 אלון בן דוד, בלעדי: ראיון ראשון עם מפקד יחידת המודיעין 8200, באתר nana10‏, 27 בספטמבר 2012 אשר שכטר, "העוצמה וקצב ההתפתחות של תוקפי הסייבר מהירים בהרבה ממה שהכרנו בעבר", באתר TheMarker‏, 5 בנובמבר 2015 אביב לוי, ‏"קצב התקדמות התוקפים ב-2016 מהיר מקצב התקדמות המגינים", באתר גלובס, 7 בפברואר 2017 מגן השר להגנת הסביבה לצה"ל התשע"ב 2012-2011, באתר המשרד להגנת הסביבה יואב לימור, הלוחמים מגלילות, באתר ישראל היום, 25 בספטמבר 2012 אמיר אורן, זירת הלחימה החדשה של צה"ל נמצאת ברשתות מחשבים, באתר הארץ, 1 בינואר 2010 יוסי יהושוע, מפקד חדש ליחידה הגדולה בצה"ל, באתר הגבורה, ידיעות אחרונות, 23 באפריל 2009, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה" דן מרגלית ורונן ברגמן, "הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל", כנרת, זמורה-ביתן, 2011, עמוד 173. יואב זיתון, אות הוקרה ל-8200: "מענה מודיעיני איכותי", באתר ynet, 11 ביולי 2013 אמיר בוחבוט‏, אות הערכה ל-8200: "פועלים מאחורי הקלעים", באתר וואלה, 12 ביולי 2013 עמיר רפפורט, מרחב תמרון: בצה"ל עושים הכל כדי למנוע את הקיצוץ בתקציב, באתר nrg‏, 13 ביולי 2013 עמי רוחקס דומבה, מפקד 8200 לשעבר פותח גוף השקעות בתחום הסייבר, "ישראל דיפנס", 10 בפברואר 2015 הגר רבט, BlueteamGlobal גייסה 125 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2017 הגר רבט, סולאראדג' ממנה ליו"ר משותף את נדב צפריר, מפקד 8200 לשעבר, באתר כלכליסט, 18 באוגוסט 2019 סופי שולמן, המחליף של גיל שויד: נדב צפריר מונה למנכ"ל צ'ק פוינט, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2024 Nadav Zafrir, באתר קלארוטי
סבז'

סֶבֶּז' (ברוסית: Себеж, בפולנית: Siebież) היא עיר ומרכז מנהלי במחוז פסקוב ברוסיה, כ-190 ק"מ מדרום לפסקוב, בין האגמים סבז'סקויה ואורונו. מסילת הרכבת המקשרת את מוסקבה וריגה עוברת בסבז'. כנסיית השילוש הקדוש בסבז' היא ככל הנראה מבנה הבארוק העתיק ביותר ברוסיה. סבז' מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1414 כמבצר שהגן על פסקוב מהדרום, מול פשיטותיו של ויטאוטאס הגדול, מלך ליטא. בשנת 1535 נבנה במקום מבצר עץ. במאה ה-16 הגן המבצר על המבואות המערביים של נסיכות מוסקבה. האזור נפל בידי פולין במהלך מלחמת ליבוניה בסוף המאה ה-16, ונותר בידי פולין עד חלוקת פולין הראשונה בסוף המאה ה-18. ביצוריה של סבז', שכיום אינם עומדים על תלם, חוזקו לדרישת פיוטר הגדול במהלך המלחמה הצפונית הגדולה. כיום ניצבת בגבעת המבצר הכנסייה הרומית קתולית שנבנתה במקום בתחילת המאה ה-17. בשנת 1989 הוקדשה מחדש כנסייה זו על ידי הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. ב-9 ביולי 1941 נכבשה סבז' על ידי הוורמכט בעת מבצע ברברוסה. ב-17 ביולי 1944 שוחררה סבז' על ידי הצבא האדום. בסבז' 15 אתרים שהוכרזו כאתרי מורשת היסטורית רוסית והם מוגנים על ידי ממשלת רוסיה. ביניהם כנסיית השילוש הקדוש (הסגורה למבקרים נכון ל-2013 עקב שיפוצים). בסבז' מוזיאון מחוזי שנוסד ב-1927 ובו אוספים בעלי עניין מקומי. בין שתי מלחמות העולם חיו בסבז' כ-1,810 יהודים מתוך כ-4,000 תושבים. היהודים ביישוב עזבו לערים אחרות ברוסיה הקומוניסטית ולמדינות אחרות, וערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-800 יהודים. רובם הצליחו לברוח מזרחה עם פלישת הגרמנים, ויתרתם, כ-100 איש, רוכזו בגטו ונרצחו במרס 1942. מדיה וקבצים בנושא סבז' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סבז' "סבז'", באתר JewishGen (באנגלית) סבז' (Sebezh), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו'), סבז', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1819–1820), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) סבז' (רוסיה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנסטסיה דוידובה

אנסטסיה דוידובה (ברוסית: Анастаси́я Семёновна Давы́дова; ‏נולדה ב-2 בפברואר 1983) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 13 מדליות זהב. דבידובה היחידה בין הספורטאים הרוסים שזכו ב-5 מדליות זהב אולימפיות. על תרומתה לקידום הספורט הוענקו לדוידובה מספר עיטורים. אנסטסיה דוידובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה להתאמן בצעירותה, תחילה בהתעמלות אמנותית אך עד מהרה עברה לשחייה. בשנת 2000 היא נכללה בנבחרת ארצה וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2001 דבידובה זכתה במדליית זהב באליפות העולם. בתחרויות זוגות היא התחרה לצד אנסטסיה ירמקובה. באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית ובתחרות זוגות. לאחר אולימפיאדת 2012 דוידובה עזבה את הספורט התחרותי ומונתה לסגן נשיא הוועד האולימפי הרוסי. באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה דוידובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. מאז ועד לשנת 2011 היא זכתה ב-13 מדליות זהב באליפויות העולם. אנסטסיה דוידובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליות זהב בתחרות קבוצתית ופעמיים בתחרות זוגות. מדיה וקבצים בנושא אנסטסיה דוידובה בוויקישיתוף אנסטסיה דוידובה, ברשת החברתית אינסטגרם אנסטסיה דוידובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנסטסיה דוידובה, באתר olympedia.org
צ'ויבלסאן

צ'ויבלסאן (במונגולית: ᠴᠣᠶᠢᠪᠠᠯᠰᠠᠩ,‏ Чойбалсан, בעבר נקראה באיין טומאן (Баян Түмэн)) היא העיר הרביעית בגודלה במונגוליה, משמשת כבירת מחוז דורנוד שבמזרח המדינה. העיר שוכנת על גדות נהר חירלן (Хэрлэн), כ-565 ק"מ מזרחית לאולן בטור. בשנת 1941 שונה שם העיר לצ'ויבלסאן, על שם הרודן המונגולי הורלוגין צ'ויבלסאן. מיקום העיר היה על נתיב מסחר במשך מאות שנים. במאה התשע עשרה הפכה לעיר, ובמאה העשרים הייתה למרכז המסחרי של מזרח מונגוליה. לאחר הדמוקרטיזציה שנערכה במדינה בשנת 1992, עזבו העובדים הרוסים את העיר, וחלק גדול מכלכלת העיר התמוטט. מאז, סובלת העיר מאחוזי אבטלה מהגבוהים במדינה. בשל קרבתה של העיר לאזור בו התרחש קרב חלקין גול, הוקם בה מוזיאון על שם גאורגי ז'וקוב, גיבור הקרב. בשנת 1994 התגוררו בעיר 45,490 תושבים, מספרם ירד ל-41,714 בשנת 2000, ול-36,142 בשנת 2003. בשנת 2008 התגוררו בעיר 38,150 תושבים, אשר היוו 51.2% מכלל אוכלוסיית המחוז. את העיר משרת שדה התעופה של צ'ויבלסאן, שדה תעופה צבאי-סובייטי לשעבר, שבו מסלול טיסה יחיד באורך 2,600 מטרים. משדה התעופה יוצאות טיסות להאי-לאר, מנג'ואולי ואולן בטור. אל תחנת הרכבת בעיר מגיעה רכבת טראנס-הבאיקל. האקלים בעיר הוא צחיח למחצה (BSK), החורף קר ויבש מאוד, והקיץ חם ורטוב יותר. הטמפרטורות קיצוניות אף הן, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה עמדה על 41.6- מעלות צלזיוס, והגבוהה ביותר עמדה על 41.2 מעלות. אתר האינטרנט הרשמי של צ'ויבלסאן צ'ויבלסאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) NOAA
איוואן טריצ'קובסקי

איוואן טריצ'קובסקי (נולד ב-18 באפריל 1987 בסקופיה, מקדוניה הצפונית) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בא.א.ק. לרנקה. אחרי ששיחק בוארדאר סקופיה וברבוטניצ'קי עבר בשנת 2007 להכוכב האדום בלגרד. בקיץ 2009 הושאל לאנוסיס נאון פראלימני לעונה אחת שם הוא הבקיע 8 שערים ב-29 הופעות, מאזן שהרשים את מאמן אפואל ניקוסיה ובמאי 2010 עבר לאפואל ניקוסיה. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות, ובקיץ 2011 העפיל עם המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-28 בספטמבר 2011 הבקיע את שערו הראשון במסגרת אירופית בתיקו 1-1 נגד שחטאר דונצק בדונבס ארנה. טריצ'קובסקי אף הבקיע בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים נגד אולימפיק ליון במסגרת שמינית הגמר, והבקיע את הפנדל האחרון לזכות אפואל שבסיום ההתמודדות הפתיע רבים והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר. ביוני 2012 עבר לקלאב ברוז' תמורת 1.2 מיליון אירו. ב-20 ביולי 2013 הושאל לואסלנד-בוורן עד לסיום העונה. בצעירותו שיחק טריצ'קובסקי בכל נבחרות מקדוניה הצפונית הצעירות. בפברואר 2008 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, אך הוא שוחרר עקב פציעה. ב-29 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-3 נגד אזרבייג'ן. אפואל ניקוסיה ליגת העל הקפריסאית: 2010/2011 הסופר קאפ הקפריסאי: 2011 מדיה וקבצים בנושא איוואן טריצ'קובסקי בוויקישיתוף איוואן טריצ'קובסקי, באתר Transfermarkt איוואן טריצ'קובסקי, באתר Soccerway איוואן טריצ'קובסקי, באתר WorldFootball.net איוואן טריצ'קובסקי, באתר National Football Teams איוואן טריצ'קובסקי, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גל רוחב

גל רוחב (או גל רוחבי), הוא גל שהמשרעת שלו מאונכת לכיוון ההתקדמות. זאת להבדיל מגל אורך שהמשרעת שלו מקבילה לכיוון ההתקדמות. גלים אלקטרומגנטיים הם גלי רוחב, אשר כוללים בין היתר גלי מיקרו, גלי רדיו, אור וקרינת חום, קרני רנטגן וקרינת גמא. ניתן גם ליצור גל רוחב במיתר (כמו חוט, חבל או קפיץ), על ידי הנעת אחד הקצוות בכיוון האנכי. פגיעת אבן במאגר מים יוצרת גלי רוחב, הנראים כמעגלים קונצנטריים שמרכזם הוא מקום פגיעת האבן במים. גלים סייסמיים שניוניים גם הם גלי רוחב. ערך מורחב – קיטוב בפיזיקה, קִיטוּב הוא תכונה של גלי רוחב במרחב תלת-ממדי. גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות קבועה. אם הגל הוא של וקטור, כלומר של גודל בעל כיוון, כיוון זה (הנקרא קיטוב הגל) נדרש על מנת לתאר את הגל בנוסף לכיוון התפשטות הגל. למשל, גל במיתר הוא תנודה של המיתר שמתקדמת לאורכו, וקיטוב הגל הוא הכיוון שבו מתנודד המיתר. כיוון זה בגל רוחב מאונך לכיוון ההתקדמות של הגל. באופטיקה, הקיטוב של גל אלקטרומגנטי (ובמיוחד של אור) הוא כיוון וקטור השדה החשמלי. מדיה וקבצים בנושא גל רוחב בוויקישיתוף הדגמה של גל רוחב בקפיץ מסוג סלינקי גל רוחב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יואל ספולסקי

אברהם יואל (ג'ואל) ספולסקי (באנגלית: Joel Spolsky, נולד ב-1965) הוא איש תוכנה, יזם וסופר יהודי. ספולסקי הקים בשנת 2008 את אתר האינטרנט המצליח StackOverflow יחד עם ג'ף אטווד (Jeff Atwood). ספולסקי גם משמש מנכ"ל של Fog Creek Software אותה הקים בשנת 2000. ספולסקי גדל באלבקרקי, ניו-מקסיקו עד גיל 15. לאחר מכן עבר עם משפחתו לירושלים, שם למד בתיכון ולאחריו התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל מוצנח. במהלך שירותו הצבאי היה אחד ממייסדי קיבוץ חנתון שבגליל התחתון. בשנת 1987 חזר לארצות הברית כדי ללמוד במכללה. הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה כשנה לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת ייל, וסיים את התואר במדעי המחשב בהצטיינות יתרה בשנת 1991. לאחר הלימודים החל לעבוד במיקרוסופט בצוות פיתוח של תוכנת Excel. ב 1995 עבר לניו יורק שם עבד עבור Viacom ו Juno Online Services. בשנת 2000 הקים בית תוכנה בשם Fog Creek Software ויצר את הבלוג Joel On Software. בשנת 2005 הפיק ושיחק בדוקומנטרי Aardvark'd: 12 Weeks with Geeks על הפיתוח של פרויקט Aardvark בבית התוכנה Fog Creek Software, פרויקט ל"עזרה מרחוק". ספולסקי הקים, יחד עם ג'ף אטווד את StackOverflow, האתר המוביל בעולם לקהילת שאלות ותשובות (Q&A) בנושאי תוכנה. הוא משמש כעת מנכ"ל הרשת StackExchange שהתפתחה מהאתר. בשנת 2011 הקים את תוכנת Trello, כלי ניהול מקוון בהשראת מתודולוגיית קנבן. בשנת 2017 נמכרה Trello תמורת 425 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא יואל ספולסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יואל ספולסקי אתר האינטרנט הרשמי של יואל ספולסקי (באנגלית) יואל ספולסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הבלוג JoelOnSoftware בגרסה העברית חיתוך מצב עם יואל ספולסקי מ-Stack Overflow, בפודקאסט "השבוע" רותי לוי, 50 מיליון מבקרים בחודש, שמחפשים תשובות: סיפור ההצלחה של ג'ואל ספולסקי, באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2019 דירוג StackOverflow של Alexa הוא 41 בעולם (ספטמבר 2021). נכון לאוגוסט 2013 היו לStackOverflow יותר מ 1,900,000 משתמשים רשומים Stackoverflow הוא אתר אחד מבין משפחת אתרים בבעלות StackExchange אשר ספולסקי הוא המנכ"ל שלה. Summa cum laude חברת תוכנה אוסטרלית רוכשת את Trello ב-425 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 9 בינואר 2017
גל אורך

גל אורך (או גל אורכי), הוא גל שהמשרעת שלו מקבילה לכיוון ההתקדמות של הגל. זאת להבדיל מגל רוחב שהמשרעת שלו מאונכת לכיוון ההתקדמות. גל אורך נוצר כתוצאה משינוי בצפיפות של החומר. בגל אורך החלקיקים לא מתקדמים עם הגל, הם רק נעים קדימה ואחורה סביב נקודת שיווי המשקל שלהם. גלי הקול הם גלי אורך. המעבר של גלי הקול באוויר ממקור הקול אל האוזן מאפשר את תהליך השמיעה. ניתן ליצור גלי אורך גם בקפיץ כמו סלינקי. במקרה זה נראה שהשינוי בצפיפות של הלולאות מתקדם לאורך הקפיץ, בעוד שהקפיץ עצמו לא נע בכיוון האנכי (כלומר – אין תנועה בכיוון מעלה או מטה). גלים סייסמיים ראשוניים גם הם גלי אורך. גלי פלזמה שעוברים בין חלקיקים הטעונים בצפיפות גם הם גלי אורך. למרות שגלים אלקטרומגנטיים הם גלי רוחב, ניתן להציג את המעבר שלהם בחומרים לא הומוגניים או בחומרים של שבירה כפולה כגלי אורך כמו גלי זנק (Zenneck wave). גל אורך מכני מכונה בשם גל דחיסה או גל לחץ, בגלל שהוא יוצר דחיסה ודילול בתווך החומר באמצעות לחץ. גלי הלחץ נוטים לרוב לעבור בחומר מוצק, כאשר קשיות החומר המוצק והצפיפות שלו משפיעות בצורה ישירה על מהירות הגל ועל העכבה שלו. בעזרת גלי לחץ שמומרים לגלי קול (בתהליך המכונה סוניפיקציה) נאס"א הוכיחה במאי 2022 שהחור השחור הוא מרכז גלקסיית פרסאוס (Perseus Cluster). מדיה וקבצים בנושא גל אורך בוויקישיתוף גלים מכניים ואלקטרומגנטיים באתר מורי הפיזיקה של מכון ויצמן למדע science/L-wave גל אורך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Longitudinal Waves on a Slinky, סרטון בערוץ "Shyam Srinivasan", באתר יוטיוב (אורך: 01:25) S Krishan, A A Selim, Generation of transverse waves by non-linear wave-wave interaction, Plasma Physics 10, 1968-01-01, עמ' 931–937 doi: 10.1088/0032-1028/10/10/305 K.L. Corum, J.F. Corum, M.W. Miller, Surface waves and the ‘crucial’ propagation experiment — The key to efficient wireless power delivery, 2016 Texas Symposium on Wireless and Microwave Circuits and Systems (WMCS), IEEE, 2016-03 doi: 10.1109/wmcas.2016.7577497 ., Eric Weisstein's world of science, Choice Reviews Online 41, 2004-01-01, עמ' 41–2770-41-2770 doi: 10.5860/choice.41-2770 Overbye, Dennis (2022-05-07). "Hear the Weird Sounds of a Black Hole Singing". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-05-07.