laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עג'מי

שכונת עג'מי (בערבית: حي العجمي) היא שכונה ותיקה ביפו. מלבד רחוב יפת, רוב הרחובות בשכונה צרים והבתים בה בנויים בצפיפות רבה. בשכונה שוכנים בתים עתיקים רבים, שנבנו בתקופה העות'מאנית, ולצדם בתים חדשים. בשכונה מתגוררים ערבים ויהודים. הרחוב הראשי של השכונה הוא רחוב יפת החוצה אותה מצפון לדרום. הרחוב עמוס בחנויות ובמסעדות. השכונה גובלת בצפון ביפו העתיקה (אם כי יש המגדירים את גבולה הצפוני דרומה משם, ברחוב שערי ניקנור), בדרום בשכונת גבעת עלייה, במזרח בשכונת צהלון, ובמערב בים התיכון. השכונה נקראת על שמו של איברהים אל-עג'מי, שנמנה לפי המסורת המוסלמית על בני לווייתו של מוחמד. קברו של אל-עג'מי שוכן לפי המסורת בדרומה של השכונה, ובמאה ה-19 הוקם מסגד עג'מי במקום. שכונת עג'מי קמה באמצע המאה ה-19 על ידי ערבים מרונים אמידים, שהקימו את רחובותיה במקביל לחוף הים, ובנו בה כנסייה ואת מנזר אנטוניוס הקדוש. בתי המגורים בשכונה נבנו מכורכר והוקפו בחצרות. יכולתם הכלכלית של תושבי המקום ניכרה בסגנון הבנייה. בתחילת המאה ה-20 התיישבו בשכונה תושבים אמידים פחות, ואלה הקימו בה בתים פשוטים יותר. במלחמת העולם הראשונה ולאחריה רווחה בשכונה בנייה חסרת תכנון וסדר, ובשנות ה-30 התפשט הסגנון הבין-לאומי מתל אביב לעג'מי. השכונה התפשטה דרומה בין הים ממערב והפרדסים ממזרח, עד שנשקה לשכונת ג'בלייה (כך נקראה אז גבעת עלייה) מדרום. לאחר מלחמת העצמאות התיישבו עולים חדשים וערבים מרחבי הארץ בבתיהם של הערבים שנמלטו מהעיר. השכונה החלה להתדרדר והייתה למוקד של פשיעה ועוני. בשנות ה-50 הוחלט על הרס השכונה ועל הקמתה מחדש. פעולות ההריסה החלו אך תשתית חדשה לא הוקמה תחת זו שנהרסה. משנות ה-70 הפסיקה עמידר לשפץ בתים במקום ולהכניס דיירים חדשים וכל בית שנתפנה נהרס. התוכנית הייתה שלאחר הריסת כל הבתים תיבנה במקום שכונה של רבי קומות ווילות על שפת הים. בנוסף לכך, החל מ-1975 היה חוף ימה של השכונה לאתר סילוק פסולת בניין, ועד מהרה קם במקום תל בגובה של כ-15 מטר, אשר ניתק את השכונה מהים. בשנות ה-80 שונתה התוכנית ועיריית תל אביב הכירה בערכיה ההיסטוריים והאדריכליים של עג'מי ונוסחה תוכנית שימור. כיום השכונה נחשבת לאזור פופולרי וכמוקד משיכה לאוכלוסייה אמידה, אך עדיין רבים בה המגרשים הריקים, זכר לימיה הקשים. השכונה היא זירת התרחשותו של הסרט הישראלי "עג'מי" משנת 2009, וחלק משחקניו הם תושבי השכונה. הבית הירוק – הבית היה ביתם של משפחת אל-חאג' האמידה עד 1948. כיום הוא משמש את בית הדין הצבאי ואת הפרקליטות הצבאית. בניין האגודה למען ערביי יפו. כנסיית גאורגיוס הקדוש – כנסייה יוונית-אורתודוקסית. בית הקהילה המשיחית. כנסיית אנטוניוס הקדוש – כנסייה קתולית פרנציסקנית ולצדה שוכן תיכון טרה סנטה. מנזר אנטוניוס הקדוש שהוקם על ידי נוצרים מרונים מלבנון. מנזר אנטוניוס הקדוש הקופטי. שבט הצופים האורתודוקסי. כיכר חג' כחיל. מגדל המים. מדרון יפו. מדיה וקבצים בנושא עג'מי בוויקישיתוף אודות שכונת עג'מי, באתר עיריית תל אביב שכונת עג'מי באתר ArchNet ליאת אברהם, שכונת עג'מי, הספרייה הווירטואלית של מטח נועה קושרק, תושבי עג'מי ביפו יקבלו את הים בחזרה, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2008 צור שיזף, אב-יומן פשע, מדריך יפו צור שיזף, רעידת אדמה ביפו – אינתיפדה 2000 אל עג'מי (תל-אביב-יפו, ישראל), דף שער בספרייה הלאומית דנקה הרניש, פוליטיקה ושמי עג'אמי, דבר, 13 באפריל 1981 יוסי לוס, חבוי בעמודים הפנימיים של "דה מארקר", באתר "העוקץ", 24 באפריל 2006
אפרת גוש (אלבום)

אפרת גוש הוא שם אלבום האולפן הראשון של הזמרת הישראלית אפרת גוש, אשר יצא ב-21 במרץ 2005. את כל שירי האלבום כתב ברק פלדמן והלחין יוני בלוך, פרט לגרסת הכיסוי לשירו של עמיר לב "פעם בחיים", אשר שימש כשיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "לתפוס את השמיים". האלבום יצא לאחר הצלחה גדולה של גוש בהוצאת הסינגל הכפול "שחזור/ג'ורג'יה" לאתר "במה חדשה", אשר גרף הורדות מרובות של מבקרי האתר. השיר "שחזור" לא הוכנס לאלבום בעקבות החלטתה של גוש. למהדורות מאוחרות יותר של האלבום צורפה רצועת בונוס של חידוש להקת מטרופולין לשירו של שלום חנוך "בלי לומר מילה", בו השתתפה גוש בשירה. האלבום יצא בהוצאה מחודשת על תקליט ויניל באוגוסט 2023. "פתיחה" - 0:33 "תמיד כשאתה בא" - 4:25 "דיאטה" - 4:02 "פעם בחיים" - 3:48 "מה שקרה" - 4:25 "בוא אליי" - 3:30 "מועדון ריקודים" - 3:05 "טוב לבד" - 4:24 "שעתיים אחרי" - 5:41 "לילה טוב" - 3:11 "ג'ורג'יה" - 5:28 "בלי לומר מילה" (רצועת בונוס) תמיד כשאתה בא (במאית: אבישג כהן) פעם בחיים (במאית: אבישג כהן) דיאטה (במאי: אייל שפירא) מה שקרה מידע על האלבום אפרת גוש באתר MusicBrainz גבע קרא עוז, הבטחות צריך לקיים, באתר ynet, 23 במרץ 2005 יואב קוטנר, ‏אחת שלא דומה לאף אחת, באתר גלובס, 21 באפריל 2005
מרד סוואנתי (1921)

מרד סוואנתי היה מרד כושל, שהתרחש בשנת 1921, כנגד השלטון הבולשביקי החדש בגאורגיה. המרד התפרץ בסוואנתי, מחוז הררי בצפון-מערב גאורגיה, כמעט מיידית לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה ויסודה של גאורגיה הסובייטית (פברואר-מרץ 1921). התסיסה בקרב איכרי סוואנתי הופיעה כבר במאי של אותה שנה, והתפתחה במהירות למרד חמוש כנגד ועידת המהפכה של גאורגיה, רבקום (ревком), הלא פופולרית, שהייתה הממשלה הבולשביקית שכיהנה בתקופת המעבר. פלוגה של חיילי גרילה, שהונהגו על ידי מוסוסטר דאדשכליאני, נסטור גרדפחאדזה ובידזינה פירוולי, פירקה מנישקה, בספטמבר של אותה שנה, את יחידות הצבא האדום שבסיסם היה בסוואנתי והחלו בהכנות לקראת ההתקדמות לכיוון כותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. ועידת המהפכה הגאורגית, שעמדה מול האפשרות של התרחבות המרידה למרד כלל ארצי ולמלחמת אזרחים כוללת, ייסדה, ב-7 באוקטובר של אותה שנה, פלוגות ענישה מיוחדות כדי להילחם במורדים, שהוקעו על ידם כ"שודדים פוליטיים". ב-15 בנובמבר של אותה שנה, דיווחו השלטונות הסובייטים כי מספר המורדים הסוואנים עומד על 1,600 איש, ופעילותם מתואמת עם התנועה הלאומית הדמוקרטית של גאורגיה, ששמרה על הקשרים עם התנועה המנשביקית שבסיסה בטביליסי גאורגיה. הלחימה בסוואנתי נמשכה שישה חודשים, עד שהחיילים הסובייטים הצליחו לרסן את התפשטות המרידה למחוזות השכנים. לקראת סוף דצמבר 1921, הגיעה תגבורת רעננה של חיילי הצבא האדום שמחצה סופית את המרידה. מנהיג המורדים הוצא להורג, ומשטר של דיכוי מחמיר הושת על האזור. מפלת המרידה הסוואנית הכריחה את האופוזיציה הגאורגית הראשית לדאוג לשיתוף פעולה קרוב יותר, שהוביל מאוחר יותר למרד אנטי סובייטי רחב יותר באוגוסט 1924. מרד קאחתי-חבסורתי אמי נייט (1993), בריה, הסגן הראשון של סטלין, עמ' 26, ISBN 0691010935 (או מסת"ב 0691032572), (באנגלית) ולרי בנידזה (1991), מרד 1924 בגאורגיה, עמ' 10, (בגאורגית) סטיפן ג'ונס (1988), "ייסוד הכוח הסובייטי בעבר הקווקז: מקרה גאורגיה 1921-1928", מחקרים סובייטים 40, מס. 4: 616-639, (באנגלית)
סמולנסק (מחוז)

מחוז סמולנסק (ברוסית: Смоленская область, בתעתיק: סמולנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי. המחוז הוקם ב-27 בספטמבר 1937 והוא מחולק ל-25 אזורים מוניציפליים ו-2 אזורים עירוניים. בשטח המחוז עובר נהר דנייפר. כ-40% משטח המחוז הם יערות. האזור היה מאוכלס על ידי הרוסים עוד במאה ה-9. במהלך סוף המאה השטח סופח לנסיכות קייב. במאה ה-12 היה נסיכות עצמאית. במהלך המאה ה-13–14 היה שייך להדוכסות הגדולה של ליטא ולפולין. לאחר מספר מלחמות האזור הועבר לרוסיה הצארית בשנת 1654. הכפר לובביץ' שוכן במרכז היישוב החקלאי ליובאביצ'י (Любавичское сельское поселение), בחבל רודניאנסקי במחוז סמולנסק. הכפר ידוע כמקום הולדתה של חסידות חב"ד. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 בשטח המחוז הוקמה תחנת הכוח הגרעינית סמולנסק בה הופעלו בהדרגה 3 יחידות 1,000 מגווט כל אחד. בשנת 1993 עבודות של הקמת היחידה הרביעית הוקפאו. כ-71% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה, סמולנסק, מתגוררים כ-320 אלף תושבים. אוכלוסייה עירונית מהווה כ-73% מאוכלוסיית המחוז. 94.6% מאוכלוסיית המחוז הם רוסים, אחוז וחצי הם אוקראינים ואחוז וחצי נוספים הם בלארוסים. בהתאם לנתוני המפקד של שנת 1926, אז בשטח המחוז התגוררו מעל 2 מיליון תושבים. האוכלוסייה הקיימת עתה מהווה רק כמחצית מהיקף אוכלוסיית האזור בתחילת המאה ה-20. לפני מלחמת העולם השנייה בתחום המחוז היו מספר יישובים בהם יהודים היו רוב האוכלוסייה, כך למשל בגוסינו בשנת 1926 התגוררו כ-426 יהודים מכלל 706 תושבים. מדיה וקבצים בנושא סמולנסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמולנסק (ברוסית) תולדות העיירה באתר ממשלת מחוז סמולנסק הכפר לובביץ' באתר האדמיניסטרציה של חבל רודניאנסקי סמולנסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סברדלובסק (מחוז)

מחוז סברדלובסק (ברוסית: Свердловская область, בתעתיק: סברדלובסקיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא במחוז הפדרלי של אורל. המחוז הוקם ב-17 בינואר 1934. רוב שטח המחוז נמצא באסיה בהרי אורל ובמישור הסיבירי המערבי. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-4 אזורים ועיר יקטרינבורג. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עם כיבוש קאזאן בסוף המאה ה-16 החלה התרחבות רוסיה לכיוון מזרח. כבר בתחילת המאה ה-17 החלה התיישבות רוסית באזור. במהלך המאה ה-18–19 האזור היה הלב התעשייתי של רוסיה. בתקופת האימפריה הרוסית נקרא המחוז בשם "פלך יקטרינבורג". בתקופת מלחמת העולם השנייה לשטח המחוז הועברו מפעלים רבים. בתקופת שלטון ברית המועצות נקראה בירת המחוז יקטרינבורג בשם סברדלובסק, על שם המנהיג הבולשביקי יעקב סברדלוב, והמחוז נקרא בהתאם "מחוז סברדלובסק". שמו נשאר גם כשיקטרינבורג חזרה לשמה הקודם לאחר פירוק ברית המועצות. האזור היה מרכז חשוב של יהוויסטים. בשנת 1939 הרשויות גילו מרכז חשוב של הכת וסגרו אותו תוך מעצר כל המאמינים. בוריס ילצין, נשיא רוסיה בתקופה שלאחר פירוק ברית המועצות, כיהן כיו"ר הוועדה הקומוניסטית של מחוז סברדלובסק (בפועל, ראש המחוז) מ-1976 עד 1985. הרוסים מהווים כ-90% מאוכלוסיית המחוז.[דרוש מקור] בנוסף לכך, יש טטרים (כ-3.5%) ואוקראינים (כ-1%). בערים מתגוררת כ-85% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - יקטרינבורג מתגוררים כ-1,300,000 תושבים. בשטח המחוז נמצאים מרבצים גדולים של ברזל, ניקל, נחושת, זהב, פלטינה ומתכות אחרות. בהתאם לכך, המחוז מתאפיין בתעשייה כבדה מפותחת ביותר. בערי המחוז ממוקמים מפעלים ליצור פלדה (בעיר ניז'ני טאגיל שנמצא בבעלות חברת אווראז), טנקים (מפעל הקרונות של אוראל בניז'ני טאגל), תחמושת ומכונות שונות לתעשייה כבדה. בשנת 1897 בעיר אסבסט נבנה מכרה לכריית אזבסט. מפעל זה היה הראשון מסוגו באימפריה הרוסית וייצור אזבסט באזור נמשך עד היום. בשנת 1964 כ-50 ק"מ מסברדלובסק הופעלה תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי שהייתה תחנת הכוח הגרעינית הראשונה בברית המועצות שמטרתה העיקרית הייתה ייצור אנרגיה חשמלית בהיקף משמעותי. מדיה וקבצים בנושא סברדלובסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סברדלובסק (ברוסית) סברדלובסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סברדלובסק, ברשת החברתית פייסבוק סברדלובסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אריה בהיר

אריה בהיר (1 במאי 1906 - 13 בספטמבר 1970) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י, רפ"י העבודה והמערך. אריה בהיר נולד בשם אריה גלר באודסה שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית (כיום: אוקראינה), בנעוריו למד בבית הספר היסודי היהודי הפוליטכני. היה חבר בגרעין תנועת השומר הצעיר ס.ס.ס.ר, עמו עלה לארץ ישראל ב-1924 והיה ממייסדי קיבוץ אפיקים. היה מייסד שותף וממנהיגי תנועת נצ"ח (נוער צופי חלוצי), חבר מזכירות הקיבוץ המאוחד, הנהגת מפא"י וההסתדרות, והיה מקורב לדוד בן-גוריון. אריה בהיר כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת הראשונה והשלישית. ב-1967 נכנס לכנסת השישית במקום יזהר סמילנסקי מטעם סיעת רפ"י, והמערך. מאודיסה לאפיקים / אריה בהיר ; כינס וערך אריה אופיר. תל אביב: עם עובד - תרבות וחינוך, תשל"ה 1975 אסף ענברי, הביתה, ידיעות ספרים, 2009, ספר עלילתי המבוסס על קורותיו האמיתיות של קיבוץ אפיקים, ואחד מגיבוריו הראשיים הוא אריה בהיר (מכונה בספר "לוניה גלר") מדיה וקבצים בנושא אריה בהיר בוויקישיתוף אריה בהיר, באתר הכנסת אריה בהיר, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנסית דו-נוצתית

פָּנָּסִית דּוּ-נוֹצָתִית (שם מדעי: Koelreuteria Bipinnata) הוא עץ נוי ממשפחת הסבונניים (Sapindacea) שמקורו במזרח אסיה. העץ מכונה גם Chinese Flame Tree. העץ הראשון בישראל נשתל ב-1959 בארבורטום אילנות וכיום הוא עץ נפוץ בגנים ובשדרות. העץ מגיע לגובה 10-15 מטר ורוחב 6-10 מטר. הוא נשיר בחורף. שמו של העץ בעברית נובע מצורת עליו ופירותיו. העלים משוננים, מסורגים ומנוצים פעמיים. לקראת סוף הקיץ מופיעים הפרחים בצבע צהוב. הפרחים ערוכים במכבדים ואינם מרשימים. זמן קצר לאחר הפריחה מופיעים הפירות וניתן אז למצוא על העץ פרחים ופירות. הפרי הוא הלקט בעל שלוש קשוות ובתוכן מספר זרעים. דופן הפרי דק וצבעו ורדרד עד חום בהיר. צורת הפרי מזכירה פנס סיני ומכאן שמו בעברית. הפירות מכסים על העץ ואז הוא מגיע לשיא יופיו. פנסית דו-נוצתית, פרחים ופירות פירות של פנסית דו-נוצתית פירות של פנסית דו-נוצתית מדיה וקבצים בנושא פנסית דו-נוצתית בוויקישיתוף פנסית דו-נוצתית, באתר ITIS (באנגלית) פנסית דו-נוצתית, באתר NCBI (באנגלית) פנסית דו-נוצתית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנסית דו-נוצתית, באתר Tropicos (באנגלית) פנסית דו-נוצתית, באתר GBIF (באנגלית) פנסית דו-נוצתית, באתר The Plant List (באנגלית) פנסית דו-נוצתית, באתר IPNI (באנגלית)
כוריזיה הדורה

ציבה הדורה או כוריזיה הדורה (שם מדעי: Ceiba Speciosa) הוא עץ נוי בסוג צֵיבָּה (לשעבר שויך לסוג כּוֹרִיזִיָּה שבוטל) ממשפחת החלמיתיים (בעבר שויך למשפחת הַבּוֹמְבַּקִּיִּים (Bombacaceae)), מסדרת החלמיתאים, שמקורו ביערות טרופים וסובטרופיים של אמריקה הדרומית, בצפון מזרח ארגנטינה, בוליביה,פרגוואי, אורוגוואי, דרום ברזיל, דרום מזרח ברזיל, מערב מרכז ברזיל, צפון מזרח ברזיל וצפון ברזיל, משם הוא הופץ להודו ולאתיופיה. העץ נשיר חורף. עליו גדולים ומאוצבעים נושרים כיחידה אחת שלה, גזעו מורחב ירוק ומכוסה בקוצים גדולים וחדים כמו בן-משפחתו הכוריזיה הבקבוקית. העלים מסורגים, מורכבים כעין כף יד, מספר העלעלים 5, מחודדים ומשוננים. השינון הולך ופוחת לקראת הקודקוד. הלוואים קיימים. בדרך כלל נושרים. הפרחים דו-מיניים, גדולים ומרשימים בצבע ורוד-אדמדם, דומים לפרחי ההיביסקוס. הפרחים, שקוטרם 7.5 ס"מ, בודדים או באשכולות מלווים ב-2 או 3 חפויות. עטיף הפרח והאבקנים מאוחים לחוד מתחת לשחלה העילית. הגביע בעלי 5 אונות בלתי שוות, והוא מבריק מבחוץ, ומשיי מבפנים. עלי כותרת 5, אורכם 4.8 ס"מ ויותר. צינור האבקנים בעל 5 שיניים בראשו וסביבו אבקנים עקרים. המאבקים נפתחים בסדק ארוך. השחלה עילית, השליה זוויתית עמוד שחלה אחד. הפריחה מתרחשת בין החודשים פברואר למאי (בחצי הכדור הדרומי שהוא אזור גידולו המקורי), ובישראל, בין סוף חודש אוגוסט לאוקטובר. הפרי הוא הלקט בעל זרעים רבים, אורכו עד 20 ס"מ. ההלקט מכיל שערות רבות דמויות-משי (באנגלית, העץ מכונה "floss silk tree"). בדרום אמריקה משמשים השערות הרכות שבפרי בתעשייה למילוי כרים, חגורות הצלה, מזרנים ובידוד תרמי. כוריזיה הדורה-גזע ופרחים פרח של כוריזיה הדורה הגזע מכוסה בקוצים גדולים וחדים מדיה וקבצים בנושא כוריזיה הדורה בוויקישיתוף כוריזיה הדורה, באתר ITIS (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר NCBI (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר Tropicos (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר GBIF (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר The Plant List (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר IPNI (באנגלית) כוריזיה הדורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כוריזיה הדורה באתר הרשימה האדומה של IUCN Ceiba speciosa (A.St.-Hil., A.Juss. & Cambess.) Ravenna, POWO plants of the World Online. Published on the Internet Ceiba speciosa (A.St.-Hil., A.Juss. & Cambess.) Ravenna, WFO: World Flora Online. Published on the Internet א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 264 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Registry

Registry הוא מאגר מרכזי של הגדרות ומערכת רישום, המשמש את מערכת ההפעלה "חלונות" לגרסאותיה השונות (מחלונות 95 ואילך), לרישום מאפיינים של מערכת ההפעלה עצמה ושל תוכנות וחומרות המותקנות בה, להעדפות משתמש וכדומה. חלק מהשינויים שהמשתמש עורך באמצעות לוח הבקרה או באמצעות כלי בחירת העדפות של תוכנות שונות, נרשם ב-Registry. ה-Registry נועד לספק מערכת רישום מסודרת ואחידה למידע זה, כתחליף לקובצי INI ששימשו למטרה זו קודם להכנסת ה-Registry למערכת ההפעלה, והתאפיינו בחוסר אחידות ניכר. כבר בחלונות 3.1 היה קובץ רישום (Reg.dat שישב בתיקיית x:\WINDOWS) אולם הוא הכיל את הנתונים הקשורים ל־OLE בלבד ורוב הנתונים ישבו בקובצי INI. נתוני המערכת נשמרו ב-system.ini, נתוני התוכנות והעדפות המשתמש נשמרו ב-win.ini ורוב התוכנות באו עם קובצי ini משל עצמן. קובצי ה-INI (מהמילה Initialization – אתחול) הכילו את הפרמטרים הדרושים להפעלת המחשב תחת חלונות. בחלונות 95 היו עדיין קובצי רישום כמו AUTOEXEC.BAT,‏ config.sys וקובצי ini אולם לראשונה נעשה ניסיון להכיל את המידע בקובץ אחד (למעשה, פיזית בשני קבצים user.dat ו-system.dat). הרישום נעשה על ידי מפתחות (key) שסודרו בסדר היררכי. עריכת קובצי ה-Registry נעשתה בעזרת תוכנת Regedit. חלונות 98 על שתי גרסאותיה וחלונות ME לא שינו שינויים מהותיים בנושא ה-Registry. (בחלונות ME נוסף קובץ Classes.dat) במערכות מבוססות NT, קובצי הרישום נשמרים כקבצים בינאריים חסרי סיומת, ולא כקובצי טקסט כמקובל במערכות מבוססות DOS. קבצים אלו נקראים קובצי Hive (כוורות רישום), וניתן לטעון אותם לעורך הרישום או לייצא כוורת חדשה ממפתחות רישום קיימים. קובצי הכוורת של המערכת נמצאים בתיקיית מערכת תחת הנתיב System32/CONFIG. כל פריט ברישום – ב-Registry – נקרא מפתח (key). הרישום מסדר את כל המפתחות הללו בצורה היררכית כאשר ברמה העליונה של ההיררכיה נמצא המחשב, מתחתיו שני מפתחות ראשיים ומתחתם מפתחות משנה. לכל אחד מהמפתחות יש ערך אחד או יותר. HKEY_LOCAL_MACHINE – המפתח הראשי לנושאי תצורת המחשב. כולל הגדרות החומרה וההתקנים שבמחשב, תוכניות מותקנות, שומר גם הגדרות של רכיבים שהותקנו בעבר במחשב והוסרו ממנו. הנתונים במפתח זה משותפים לכל המשתמשים במחשב. HKEY_CLASSES_ROOT – מפתח משני המכיל את קיצורי הדרך, שיוכי הקבצים, הפריטים המופיעים בלחיצה על מקש ימין של העכבר וההגדרות המאפשרות פעולות גרירה, הטבעה והעתקה. HKEY_CURRENT_CONFIG – מפתח משני הכולל את נתוני התצורה הנוכחית של חומרת המחשב. HKEY_DYN_DATA – מפתח משני הכולל את הנתונים המשתנים בכל הפעלה של המחשב כמו מצבם של התקני הכנס-הפעל (Plug & Play) ונתונים על ביצועים. HKEY_USERS – מפתח המכיל נתונים על כל המשתמשים במחשב, הן הרשאות התקפות לכולם והן הרשאות התקפות רק למשתמש מסוים. HKEY_CURRENT_USER – מפתח משני הכולל את הרשאות המשתמש הפעיל. מנקה ה-Registry ‏(Registry Cleaner) הוא יישום מחשב שמטרתו להסיר מפתחות מיותרים או לא רצויים ב-Registry של מערכות הפעלה מסדרת חלונות של מיקרוסופט. מומחים מטילים ספק ביעילותם של מנקי ה-Registry השונים וביכולתם לזהות את המפתחות המיועדים להסרה באופן ודאי. רוגלות ותוכנות הפחדה (אנ') עשו שימוש ביישומים כאלו על מנת להפיץ את עצמן ברשת, מה שהעמיד את השימוש במנקי ה-Registry בצל גדול אף יותר. GConf – מערכת מקבילה בשולחן עבודה של GNOME ODM מדיה וקבצים בנושא Registry בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Registry (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Registry (בגרמנית) The Registry – צעדים ראשונים, בפורום תמיכה טכנית בתפוז הרחבה בנושא מפתחות הרג'יסטרי
משחק הוגן (סרט, 1995)

משחק הוגן הוא סרט פעולה בבימויו של אנדרו סייפס (Andrew Sipes) אשר יצא לאקרנים בשנת 1995. כוכבי הסרט הם סינדי קרופורד שמגלמת את קייט מק'קווין, פרקליטת משפחה, וויליאם בולדווין שמגלם את מקס קירפטריק, שוטר במשטרת פלורידה. קירפטריק נאלץ להגן על מק'קווין לאחר שחבר לשעבר ב-ק.ג.ב. מנסה להתנקש בחייה, עקב רצונה של מק'קווין להשתלט על ספינה השייכת לאדם קובני שהפסיד במשפט גירושים אותו ניהלה. איש הק.ג.ב. לשעבר לא מוכן להשלים עם המצב שכן הספינה התמימה למראה היא בעצם הכלי שבאמצעותו הוא מתכוון להשתלט על כספים שונים, לאחר שהוא מוריד צוללנים שיתחברו לכבל נתונים המקשר בין בנקים ברחבי העולם, המונח על קרקעית הים. ויליאם בולדווין - מקס קירפטריק סינדי קרופורד - קייט מק'קווין סטיבן ברקוף - קולונל איליה קאזק כריסטופר מקדונלנד - ליטונט מיירסון מיגל סנדובל - אמיליו חואנטרנה חואן קרלו - ג'ודי קירפטריק סלמה הייק - ריטה קוברה (סרט), המבוסס על אותו ספר. "משחק הוגן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משחק הוגן", באתר נטפליקס "משחק הוגן", באתר AllMovie (באנגלית) "משחק הוגן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משחק הוגן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משחק הוגן", באתר Metacritic (באנגלית) "משחק הוגן", באתר אידיבי "משחק הוגן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
300 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שנים: השנה 300 השנה 300 לפני הספירה 300 (מספר) – שלוש מאות, מספר טבעי. פרשת קו 300 – פרשה שבה אנשי השב"כ הרגו שני מחבלים אקסטרה 300 – מטוס אירובטיקה קרייזלר 300 – מכונית שיצרה קרייזלר מטול B-300 שיפון – מטול אישי לרקטות נ"ט (נגד טנקים) 300 במדיה, בהקשר לקרב תרמופילאי: 300 הספרטנים – סרט קולנוע מ-1962 המתבסס על קרב תרמופילאי 300 (קומיקס) – קומיקס מאת פרנק מילר המתבסס על קרב תרמופילאי ועל הסרט מ-1962 300 (סרט) – סרט קולנוע מ-2007 המתבסס על הקומיקס ובוים על ידי זאק שניידר 300: עליית האימפריה – סרט המשך ל"300" מ-2014 300 - מצעד לתהילה – משחק מחשב המתבסס על הסרט
לואיג'י

האם התכוונתם ל... לואיג'י ורדרמה – זמר בלגי שפעל בישראל בשנות השבעים. לואיג'י (מריו) – דמות בדיונית בזיכיון "מריו".
ציפורנאים

ציפורנאים (שם מדעי: Caryophyllales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים, הכוללת למעלה משישה אחוזים מכלל הדו-פסיגיים וכ-29 משפחות של צמחים. בין המשפחות, הסוגים והמינים הנמנים עם הסדרה אפשר למצוא את הקקטוסים, את הציפורן וכמעט את כל הצמחים הטורפים. רבים מחברי הסדרה הם סוקולנטים. מיון הסדרה נתון במחלוקת, וניתן למצוא מיונים שונים במערכות מיון שונות. כך, במערכת APG II (שנת 2003) מנויות עם הסדרה המשפחות Gisekiaceae ו-Halophytaceae שאינן נמצאות בסדרה בגרסת APG משנת 1998, ואילו מערכת קרונקוויסט מ-1981 מונה רק 12 משפחות בסדרה לעומת 29 במערכת APG II. משפחת הסלקיים נמצאת במחלוקת בשיטת המיון APG II ועל כן לא מופיעה ברשימה מטה. לפי הסברה הגנטית, היא נטמעה לחלוטין בירבוזיים (משפחות תאומות). בארץ צומחים בר נציגים מ-9 משפחות של ציפורנאים (10, אם כוללים את הסלקיים): ארכוביתיים, לילניים, עפריתיים, אשליים, צבריים, טלליתיים, ציפורניים, חיעדיים וירבוזיים. ציפורנאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ציפורנאים, באתר ITIS (באנגלית) ציפורנאים, באתר NCBI (באנגלית) ציפורנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ציפורנאים, באתר GBIF (באנגלית)
זיגפריד להמן

זיגפריד להמן (בגרמנית: Siegfried Lehmann;‏ 4 בינואר 1892 – 13 ביוני 1958) היה איש חינוך יהודי-גרמני, מייסד ומנהל כפר הנוער בן שמן. נולד בברלין, בירת הקיסרות הגרמנית, לפאול (פנחס), בעל חנות לספרים עתיקים ולאמה לבית זליג, במשפחה יהודית מתבוללת. בתום לימודי התיכון למד רפואה ושירת כרופא בצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. השפעת המלחמה על חיי היהודים הובילה להחלטתו להצטרף לתנועה הציונית ולתנועה הסוציאליסטית. פעילותו בתנועה הציונית התרכזה בתפיסתו, שעל פיה יש לחזור לשורשים היהודיים וליצור תרבות משותפת עם יהדות מזרח אירופה. בשנת 1916 ייסד בברלין את ה"יידישע פולקסהיים" – מרכז קהילתי יהודי שעסק בשיקום ובחינוך ילדים ובני נוער עזובים מקרב יהודי מזרח אירופה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1920 נענה להזמנת מקס סולובייצ'יק, השר לענייני יהודים בממשלת ליטא, ועבר לקובנה שם הקים "קינדרהאוז" (Kinderhaus) - בית ילדים יהודים, חלקם יתומים, על פי התפיסה החינוכית שגיבש במרכז שהקים בברלין. תפיסתו החינוכית כללה את הקרבה לאדמה ולטבע, טיפוח האמנויות ובמיוחד המוזיקה, הזיקה לאדמת ולמורשת ישראל ושאיפה לחברה המושתתת על שוויון ושיתוף. בקובנה נישא לרופאה רבקה לבית קליבנסקי. בשנת 1926 עלה להמן ארצה עם מחזור ראשון של ילדים, שכלל 11 מחניכיו, וקיבל לידיו את אדמות בן שמן, שעליהן הקים את כפר הנוער. לאחר הקמתו היה הכפר מקום מגורים ליתומי מלחמת העולם הראשונה מאירופה, בני שכונות עוני מרחבי הארץ ובני נוער אחרים. במשך חמש השנים הראשונות בבן שמן, המשיך להמן את הקשר עם בית הילדים בקובנה, והעלה לארץ עוד שני מחזורים של ילדים, אחד ב-1928 והשני ב-1930 - סך הכל כמאה חניכים. עם תחילת פעילותה של רחה פראייר ב"עליית הנוער" הסדיר להמן את אישורי העלייה עבור העולים ושיכן אותם בכפר. בין השנים 1927–1957 שימש מנהל כפר הנוער. על פעילותו זכה בשנת תשי"ז בפרס ישראל לחינוך. בשנת 1940 נשפט ונכלא בידי שלטונות המנדט הבריטי, לאחר שחשפו מחסני נשק בכפר (משפט בן שמן). בתחילה נשפט לשבע שנות מאסר, ועונשו הומתק לקנס של 400 לירה ארץ-ישראלית. זיגפריד להמן נפטר בשנת 1958 ונקבר בבית העלמין של כפר הנוער בן שמן. הותיר אחריו שתי בנות ובן. לאחר מותו, ב-1962, יצאה לאור בספר "רעיון והגשמה" אסופת זכרונותיו מברלין, קובנה ובן שמן. שרשים: על בעיות היסוד של חנוך הנוער הארצישראלי / ז’ להמן, ירושלים: ר’ מס, תש"ג-1943. רעיון והגשמה / ד"ר ז’ להמן, מדבריו ושיחותיו; ליקט והכין לבית הדפוס אברהם יקל; תרגמה מכתב-יד חנה הוכברג; הקדים מבוא אריה סימון, תל אביב: תרבות וחינוך – אורים מדור לספרים פדגוגיים, תשכ"ב-1962. (מהדורה נוספת: תשל"ח-1978.) בשנת 2010 יצא לאור ספרה של בתו, איה, "חזון והגשמה" – על פעלו של דר להמן ברחבי העולם. יצחק גולדשלג, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; ריכרד קבנר, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 503–504. מדיה וקבצים בנושא זיגפריד להמן בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "ד"ר זיגפריד להמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3499 שלושים שנה לבן שמן, עם המנהל זיגפריד להמן, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 2:42) זיגפריד בן פינחס פאול להמן (1892-1958), דף שער בספרייה הלאומית מתוך ארכיון בן שמן הומתק דינם של נידוני בן-שמן, הצופה, 7 במאי 1940 זיגפריד להמן, באתר BillionGraves