laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נערות בחלונות

נערות בחלונות (באנגלית: Girls in the Windows) הוא תצלום משנת 1960 מאת אורמונד ג'יגלי (Ormond Gigli). הוא מתאר 41 נשים לבושות בשמלות צבעוניות העומדות בחלונות של בניין אבן חומה ברחוב 58 מזרח באפר איסט סייד של מנהטן, ושתי נשים נוספות על המדרכה ליד מכונית רולס רויס. לפי הערכה זהו הצילום בעל הערך המסחרי הרב ביותר ואחד הנאספים ביותר, בגלל המספר הרב של עותקים חתומים שלו שנמכרו במכירה פומבית. אורמונד ג'יגלי, שהיה ב-1960 צלם עצמאי בן 35, יצר את התמונה ביוזמתו. הוא רצה לשמר את זכרם של בתי האבן החומים הייחודיים מול הסטודיו הביתי שלו, שהיו מיועדים להריסה. ימים ספורים לפני שזה ההריסה המתוכננת, ג'יגלי הזמין 40 דוגמניות מסוכנות דוגמניות. הן קיבלו דולר אחד (שווה ערך ל-10 דולר בשנת 2022) כל אחת עבור כל הצילומים, ונאמר להן להביא שמלות משלהן ולסדר את השיער והאיפור שלהן. לאלו הוסיף שתי נשים נוספות: אשתו סו אלן ג'יגלי (בשורה השנייה, קיצונית מימין), ורעייתו של המפקח על ההריסה שאפשרה לג'יגלי להשתמש בבניין בתמורה להכללתה (בקומה השלישית, שלישית משמאל). בהוראות באמצעות מגפון מהסטודיו שלו ממול סידר ג'יגלי את הנשים, ואמר להן "להתייצב כאילו הן נותנות למישהו נשיקה". התצלום התפרסם לראשונה במגזין Ladies' Home Journal (אנ'), הפך לזמין מסחרית ב-1994, כאשר סו אלן ג'יגלי הציעה אותו לגלריה. מאז, יותר מ-600 הדפסים חתומים נמכרו במכירות פומביות, במחיר כולל של כ-12 מיליון דולר. מומחי בתי המכירות העריכו שזהו התצלום הנאסף והרווחי ביותר בכל הזמנים. בניגוד לרוב תצלומי האמנות היפה האחרים, שמעט רפרודוקציות שלהם נמכרות על מנת ליצור מחסור, אורמונד ג'יגלי חתם על עשרות הדפסים של התצלום, ב-12 גדלים. ג'יגלי נפטר ב-2019, ולדברי בנו ומנהל עיזבונו, אוגדן ג'יגלי, כ-100 הדפסים נותרו למכירה נכון ל-2023. ניו יורק טיימס, הסיפור המפתיע מאחורי אחד הצילומים הנמכרים בעולם, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2023 "The story behind Ormond Gigli's "Girls in the Windows" iconic photograph, 1960". Rare Historical Photos. 29 באוגוסט 2022. נבדק ב-27 בנובמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
שאורס (גבינה)

שַּאוּרְס (בצרפתית: Chaource) היא גבינה צרפתית, שיוצרה במקור בכפר Chaource באזור שמפאן-ארדן. שאורס היא גבינה מחלב פרה, בצורת גלילית בסביבות 10 ס"מ בקוטר ו-6 ס"מ בגובה, במשקל של 250 גרם או מהדורת 450 גרם. הפטה המרכזי (תוך הגבינה) רך, בצבע קרמי ומעט מתפורר והוא מוקף בקליפת פניציליום קנדידום כלומר קממברטי (Penicillium camemberti) לבנה. הגבינה מיוצרת בכפר הנושא את שמה לפחות מאז ימי הביניים. עדיין מייצרים במקום גבינות גם היום, החל מיצרניות גבינה קטנות ועד לייצור בקנה מידה תעשייתי מעט רחוק יותר מהכפר. היא מיוצרת רק באזור מבוקר במהודק במחוזות אוב ויון. הגבינה קיבלה הסמכת כינוי מקור מבוקר (Appellation d'Origine Contrôlée - AOC) בשנת 1970 ונמצאת בפיקוח מלא מאז 1977. תקנות AOC קובעות כי: הקרישה חייבת להיות לקטית בעיקרה ולהימשך לפחות 12 שעות. ניקוז הגבינה חייב להיות איטי וספונטני (לא באמצעות מכבש). הגבינה מיוצרת באמצעות מתכון דומה לזה של ברי, ההבשלה היא בדרך כלל בין שבועיים לבין ארבעה שבועות והגבינה נאכלת בדרך כלל צעירה. לפטה המרכזי המומלח בעדינות טעם קל ומרקם 'נמס בפה' אופייני. תכולת השומן היא מינימום 50% (מהחומר היבש). התקנות מאפשרות כיום שימוש בחלב מפוסטר או לא מפוסטר במהלך הייצור. בספרה Cheese: Exploring Taste and Tradition מ-2010, פטרישיה מיכלסון אומרת כך: "לשאורס יש טעם מריר דמוי קליפת אגוזים, עם אדמתיות שמזכירה את סגנון היין המקומי, והייתם חושבים שזה יהיה התאמה מושלמת לגבינה. עם זאת, כדאי להקפיד למצוא את 'שותף הטעם' המושלם, כי הגבינה היא גם בצד המלוח". מדיה וקבצים בנושא שאורס בוויקישיתוף Michelson, Patricia (2010). Cheese: Exploring Taste and Tradition. Gibbs M. Smith Inc. p. 59. ISBN 978-1423606512.
הרצה (עיירה)

הרצה (ברומנית: Herța ובאוקראינית: Герца) היא עיירה בחבל הרצה, מדרום־מזרח לצ'רנוביץ שבאוקראינה, סמוך לגבול עם רומניה. מדיה וקבצים בנושא הרצה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקראינה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שברוטן (גבינה)

שברוטן (בצרפתית: Chevrotin) היא גבינה רכה על בסיס חלב עיזים המיוצרת באזור ההיסטורי של סבויה (צרפת). מאז 2002 יש לה הסמכת כינוי מקור מבוקר (AOC). שברוטן מיוצרת מאז המאה ה-17 למרגלות הרי האלפים הצרפתיים של מחוזות Savoyard Chablais, Bauges ו-Chaîne des Aravis. הנוף מציב קשיים בחקלאות, עם שיפועים תלולים, אקלים לח ואדמה בשיכבה דקה המבוססת על אבן גיר התומכת בצמחייה מוגבלת. החיות המבויתות היחידות שיכולות לאכול שם הן עיזים שמסוגלות להסתובב באותו ביטחון עצמי כמו צפיר האלפים (סוג של יעל) שחיים קרוב יותר לפסגות ההרים. שברוטן עשויה מחלב עיזים מסונן אך לא מפוסטר. על מנת לייצר גבינה העומדת בקריטריונים של AOC, החלב חייב להיות מיוצר על ידי עדר של לפחות 80% מהעיזים בו הן מגזע אלפיני. הגבינה היא גבינה טרייה עם תקופת התישנות קצרה בלבד. הייצור נוטה להיות תהליך ארטיזנלי בקנה מידה קטן. הגבינה צריכה לכל הפחות שלושה שבועות כדי להבשיל. זה מתרחש על מדפי עץ אורן, ובזמן ההבשלה הופכים כל גבינה ושוטפים אותה בתמלחת שלוש פעמים בשבוע. שברוטן קיבל את הכינוי מקור מבוקר (Appellation d'Origine Contrôlée) ואת הכינוי מקור מוגן (AOP) בשנת 2002. הגבינה לובשת צורה של גליל פחוס בקוטר 9–12 ס"מ ובעובי של 3–4.5 ס"מ. הגליל שוקל בדרך כלל 250–350 גרם. שברוטן כולל ציפוי דק של חום-אדמדם רך, לא שונה מהקליפה של גבינות ידועות יותר כמו מינסטר. שברוטן נראה דומה לרבלושון שמיוצרת באותם אזורים של סבויה, תוך שימוש בתהליכים דומים, אך מיוצרת למטה בעמקים באמצעות חלב פרה. הגבינה בעלת טעם מלא עם חמיצות ארומטית המזכירה את עשבי הבר הנכללים בתזונת האביב והקיץ של עיזי ההרים. ניתן לאכול שברוטין עם לחם בארוחת הבוקר, או כחלק ממגש גבינות בסוף הארוחה העיקרית. העונה הטובה ביותר שבה כדאי לאכול שברוטן היא בדרך כלל בין מאי לבין ספטמבר, כחמישה שבועות לאחר הייצור, אך ניתן ליהנות ממנה בכל עת גם בין אפריל לבין נובמבר. במהלך חודשי החורף, העיזים מוחזקות בסככות ותזונתן היא על ידי חציר שאינה מייצרת את הטעם העדין המבוסס על העשבים שעבורו חובבים מעריכים את השברוטן. מדיה וקבצים בנושא שברוטן בוויקישיתוף Dr. Catherine Donnelly (2016). The Oxford Companion to Cheese. Oxford University Press. pp. 163–164. ISBN 9780199330904. נבדק ב-5 בספטמבר 2019. {{cite book}}: (עזרה) Avis relatif à l'approbation par la Commission européenne de la modification du cahier des charges de l'appellation d'origine protégée « Chevrotin »
הר דלמני

הר דלמני (באנגלית: Mount Dalmeny; 71°7′S 166°55′E﻿ / ﻿71.117°S 166.917°E﻿ / -71.117; 166.917) הוא פסגה בהרי אנארי שבארץ ויקטוריה באנטארקטיקה. ההר מגיע לגובה של 1,610 מטרים (5,280 רגל), ונמצא 6 מיל ימי (11 קילומטרים) מזרחית־דרומית לפסגת דרבק (Drabek Peak) ו3 מיל ימי (6 קילומטרים) מערבית לצוק רדמונד (אנ'). ההר שוכן לצד חוף פנל - מקטע חוף באנטארקטיקה בין כף ויליאמס וכף אדייר. הוא התגלה לראשונה ב-11 בינואר 1841 על ידי קצין הצי המלכותי הבריטי סר ג'יימס קלארק רוס. רוס קרא להר על שם חבר בית הנבחרים הבריטי ארצ'יבלד פרימרוס, לורד דלמני (אנ'), שכיהן כאחד משלושת הלורדים האזרחיים לענייני האדמירליה בבריטניה (אנ'). גם שני הלורדים האחרים זכו לפסגות באנטארקטיקה שקרא רוס על שמם: הר טרוברידג' (אנ'), על שם סיר אדוארד טרוברידג' (אנ') והר פצ'ל (אנ') על שם סיר סמואל ג'יי ברוק פצ'ל. Dalmeny, Mount, Geographic Names Information System. United States Geological Survey, United States Department of the Interior (באנגלית) (ארכיון) Mount Dalmeny, Australian Antarctic Data Centre (באנגלית) "Dalmeny, Mount", Geographic Names Information System. United States Geological Survey, United States Department of the Interior (ארכיון) Dalmeny, Mount, Mapcarta (באנגלית) Mount Dalmeny, Australian Antarctic Data Centre (באנגלית) ג'יימס קלארק רוס, A Voyage of Discovery and Research in the Southern and Antarctic Regions During the Years 1839-1843, J. Murray, 1847, עמ' 186. (באנגלית)
BRITE

BRITE, ‏ BRIght Target Explorer (BRITE) - מערכת לוויינים זעירים לחקר כוכבים. המערכת כוללת 6 לוויינים שנבנו על ידי קנדה, אוסטריה ופולין ושוגרו בשנים 2013/2014. הרעון התחיל להתגבש באוניברסיטת טורונטו בשנת 2002. בשנת 2004 נערך דיון על בסיס הצעה של אוניברסיטת גראץ לטכנולוגיה. בשנת 2009 פולין הסכימה לממן בניית זוג לוויינים ובשנת 2011 התקבל מימון ל-2 לוויינים על ידי קנדה. בתוספת 2 לוויינים אוסטרים המערכת כולה הייתה צריכה להגיע ל-6 לוויינים. כל לוויין היה במשקל של 10 ק"ג ובגודל 20*20*20 ס"מ. בכל לוויין הותקן טלסקופ בגודל 3 ס"מ, מסנן לצבע אדום או כחול, גששים, פאנל סולארי, ציוד בקרה ותקשורת שפועל ב-S-band. 4 לוויינים נבנו בקנדה ו-2 בפולין. מדיה וקבצים בנושא BRITE בוויקישיתוף BRITE, ברשת החברתית פייסבוק אתר האינטרנט הרשמי של BRITE היסטוריית פיתוח נתוני שיגורים מידע מפורט על הפרויקט ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורטו וליו

פורטו וליו (בפורטוגזית: Porto Velho - "נמל ישן") היא בירת המדינה הברזילאית, רונדוניה. ממוקמת באגן נהר האמזונאס העליון ואוכלוסייתה מונה 519,531 תושבים (נכון לשנת 2018, על פי נתוני IBGE). העיר שוכנת בגבול המדינות הברזילאיות רונדוניה ואמזונאס ומהווה מרכז של סחר בקסיטריט, מרכז תחבורה ומרכז תקשורת. העיר ממוקמת על הגדה המזרחית של נהר מדיירה, אחד היובלים העיקריים של האמזונאס. פורטו וליו הוקמה ב-2 באוקטובר 1914 על ידי חלוצים שנשלחו בידי חברת "מסילת הרכבת של מדיירה מאמורה" בסביבות 1907. לאחר שבניית מסילת הרכבת הושלמה, מנתה אוכלוסיית העיר כ-1,000 תושבים ובנייניה היו בעיקר הבניינים של הנהלת מסילת הרכבת ובתי עץ קריביים. במהלך שישים השנים הראשונות, פיתוח העיר היה קשור ישירות לפעילות הרכבת. העיירה שגשגה במהלך תנופת הגומי, אולם אז כאשר גומי מלזי בעלות נמוכה הפך את הגומי מאמזונס ללא תחרותי, כלכלת האזור נבלמה. ערים כמו סנטו אנטוניו דו מדיירה, שהיו להן קו חשמלי ועיתון שבועי עד להקמת פורטו וליו, אינן אלא חורבות בימינו. ההישרדות של פורטו וליו קשורה לתנאים הטובים יותר של האזור בו היא נבנתה, הגישה הקלה אליה דרך הנהר והנמל שלה. כל אלה היו שיקולים בבחירת פורטו וליו כבירת הטריטוריה הפדרלית החדשה של גוואפה, בשנת 1943. רק עם תחילת מלחמת העולם השנייה היה מעגל התקדמות נוסף באזור. כאשר כוחות בעלות הברית איבדו שליטה על הגומי המלזי, היה צורך בייצור גומי מהאמזונס לצורך המאמץ המלחמתי. זה ייצר את מה שמכונה בברזיל "בום הגומי השני". אך עם תום המלחמה, שוב נעצרה כלכלת האזור. ההיסטוריה המודרנית של פורטו וליו מתחילה בגילוי משאבים סביב העיר, בייחוד זהב על נהר מדיירה, בסוף שנות החמישים. בנוסף, החלטת הממשלה לאפשר חוות בקר גדולות בשטח הביאה למגמת הגירה לעיר. כמעט מיליון אנשים עברו לרונדוניה ואוכלוסיית פורטו וליו גדלה לשלוש מאות אלף. הגירה אינטנסיבית זו גרמה צרות רבות לעיר, כמו יצירת רובע הפרברים וירידה באיכות החיים בעיר. מאז הרפורמה במערך הכליאה הממשלתי ממוקם בעיר כלא פורטו וליו, הנחשב לאחד הידועים לשמצה בעולם ומאכלס חברי כנופיות סמים ופשע. את העיר מחברים כבישים פדרליים ונמל תעופה בינלאומי, הממוקם במרחק 7 ק"מ מהעיר ומכונה על ידי המקומיים בשם "בלמונט", על שם הרובע בו הוא ממוקם והוא הפך לנמל תעופה בינלאומי בשנת 2002. סמוך לעיר ממוקם גם בסיס חיל האוויר פורטו וליו ולכן ישנה תנועה ערה של תחבורה אווירית צבאית. מדיה וקבצים בנושא פורטו וליו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורטו וליו (בפורטוגזית) פורטו וליו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בריאן ג'ונסון

האם התכוונתם ל... בריאן ג'ונסון (1926) (Bryan Johnson‏; 1926–1995) – זמר ושחקן אנגלי בריאן ג'ונסון (זמר) (Brian Johnson; יליד 1947) – זמר רוק בריטי, סולן להקת AC/DC בריאן ג'ונסון (יזם) (Bryan Johnson; יליד 1977) – יזם, משקיע הון סיכון וסופר אמריקאי
תסמונת בין הערביים

תסמונת בין הערביים (במקור באנגלית: Sundowning או Sundown syndrome) היא תופעה נוירולוגית הקשורה להגברת בלבול וחוסר שקט אצל אנשים עם דליריום או צורה כלשהי של שיטיון (דמנציה) בשעות המעבר בין יום ללילה. תסמונת זו קשורה לרוב למחלת אלצהיימר אך קיימת גם בצורות אחרות של שיטיון. המונח "תסמונת בין הערביים" נטבע לראשונה על ידי האחות לויס ק. אוונס (Lois K. Evans) בשנת 1987 עקב התזמון של הבלבול המוגבר של האדם שמתחיל בשעות אחר הצהריים המאוחרות עם שקיעת החמה. מחקרים מראים כי 20-45% מהאנשים עם אלצהיימר יחוו וריאציה כלשהי של תסמונת בין הערביים. נכון להיום אין אבחנה רשמית של תסמונת בין הערביים במדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות, ה-DSM-5. מחלת אלצהיימר שעון צירקדי Sundowning, באתר Mayo Clinic [https://my.clevelandclinic.org/health/articles/22840-sundown-syndrome. Sundowning syndrome, באתר Cleveland clinic ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שאבישו

שַאבִּישוּ (בצרפתית: Chabichou; ידועה גם בשם Chabichou du Poitou) היא גבינת עיזים צרפתית חצי רכה, לא מפוסטרת, בעלת קליפה טבעית (Fromage de Chèvre) ובמרקם מוצק וקרמי. שאבישו מיוצרת בצורה גלילית הנקראת "בונד", לפי צורת חבית יין. היא מיושנת בין 10 לבין 20 ימים. זוהי גבינת העיזים היחידה שהבשלתה רכה ומותרת לפי תקנות כינוי מקור מוגן לייצור באמצעות חלב מפוסטר. שאבישו מאוד לבנה, חלקה וגמישה על החיך, עם ריח גדי עדין. האגדה על שאבישו חוזרת לשנת 732, בזמן תבוסת הערבים באזור, במאה ה-8, לאחר קרב טור. רבים מהם עזבו את האזור אך חלקם התיישבו שם עם משפחותיהם ובמיוחד עם עדרי העיזים שלהם. האזור הכפרי התאים למרעה שכן שטחי המרעה היו מצוינים. הגבינה נקראה אז שבליס ("עז", בערבית), שם שתהפוך ל"שאבישו" לאחר מכן. עם זאת, ביות העיזים באזור זה הולך לאחור עד לקולוניזציה הרומית והיא נמשכת עד ימינו. השאבישו, שיוצר באופן בלעדי בצפון אזור אקיטן החדשה, קיבלה הסמכת ה-AOC שלה ב-1990 בסיוע מאמציה של סגולן רויאל. הגבינה ידועה בתווית האופיינית שלה. ייצורה עלה ל-555 טון ב-2003. Chabichou du Poitou עשוי מחלב עיזים טרי ומלא. נותנים לחלב להקריש במהלך תקופה של 24 שעות בין 20 לבין 22 מעלות צלזיוס. לאחר מכן יוצקים את הגבן באופן ידני בעזרת מצקת או מין מיקסר לתבניות מחוררות וקטומות ומניחים לניקוז עוד 18 עד 24 שעות תוך הפיכתו פעמיים או שלוש, תוך שמירה על 22 מעלות צלזיוס. לאחר מכן מוציאים את הגבינות מהתבניות וממליחים אותן במלח בישול יבש או לפעמים באמבט תמלחת. אחר כך מניחים אותן בחדרי ייבוש, כלומר מנקזים אותן תוך הנחת התבניות למשך 24 עד 48 שעות. בשלב הבא הגבינה נשארת להתיישן במרתפים בין 10 לבין 12 °C ובטווח של 80% עד 90% לחות. הגבינות נשארות שם לפחות 10 ימים, אבל בדרך כלל במשך שבועיים או שלושה. חלקן אפילו נשמרים במשך חודשים לטעם נמרץ יותר. רשימת גבינות מחלב עיזים מדיה וקבצים בנושא שאבישו בוויקישיתוף תיאור ב-Cheese.com גבינת Chabichou du Poitou . הגורמה הסרבן.
ריגוט דה קונדריה

הריגוט דה קונדריה (בצרפתית: Rigotte de Condrieu) היא סוג של גבינה העשויה מחלב עיזים שמקורה במחוז ליון בצרפת ונקראת על שם העיירה קונדריה. הגבינה קיבלה הסמכת AOC צרפתי (כינוי מקור מבוקר) מאז 2008 וקיבלה הסמכת כינוי מקור מוגן (PDO) אירופי בנובמבר 2013. במקור, הפיכת החלב לגבינת ריגוט דה קונדריה הייתה אך ורק ייצור על ידי איכרים שנועד לצריכה ביתית. ייתכן שהוסיפו חלב פרה אם הייתה פרה בעדר. השם "ריגוט" נלקח מהנחלים היורדים במורדות הר פילאט הנקראים ריגול או ריגוט בפרנקו-פרובנס ובאוברן. קונדריה היא קומונה ברון, חלק מהפארק הטבעי האזורי פילאט בחלקו המזרחי. אם הריגוט מיועדת לשיווק, יש צורך במינימום שמונה ימי התיישנות. רשימת גבינות מחלב עיזים רשימת גבינות צרפתיות AOC מדיה וקבצים בנושא ריגוט דה קונדריה בוויקישיתוף מידע על Rigotte de Condrieu AOP כניסה למאגר תעודות אירופיות של DOOR "Rigotte - Cheese.com". www.cheese.com (באנגלית). נבדק ב-2018-08-24. "Waterford blaa awarded special status by EU". The Irish Times. 2013-03-21. נבדק ב-2021-04-09.
דניאל צדיק

דניאל צדיק (ב' בכסלו תש"ל, 12 בנובמבר 1969 – ב' בכסלו ה'תשפ"ד, 16 בנובמבר 2023) היה חוקר יהדות איראן ופרופסור חבר בישיבה יוניברסיטי. צדיק נולד בירושלים תקופה קצרה לאחר שהוריו עלו מאספהאן, בצעירותו למד בבית הספר פרדס ובתיכון הימלפרב, את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים. למד לתואר ראשון במסלול הדו-חוגי של לימודי האסלאם והמזרח התיכון ומחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2002 קיבל תואר דוקטור מהמחלקה להיסטוריה באוניברסיטת ייל. את הדוקטורט כתב בהנחיית עבאס אמאנת ופאולה היימן, העבודה עסקה במעמד היהודים באיראן בשלהי המאה התשע-עשרה. בשנים 2002–2003 עסק בפוסט-דוקטורט במרכז דיין של אוניברסיטת תל אביב, ובשנים 2003–2004 ו-2005–2006 עסק בפוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית. החל מ-2008 צדיק שימש כמרצה בכיר בבית הספר ברנרד רוול למדעי היהדות בישיבה יוניברסיטי בשנת 2014 מונה לפרופסור חבר, ב-2020 שב לישראל. במהלך השנים שימש כראש התכנית לתואר שני בתרבות עם ישראל במכללה האקדמית אחוה, ומסר קורסים במכון שכטר למדעי היהדות. נפטר ב-16 בנובמבר 2023 הותיר אחריו אישה וילדים. צדיק חקר את הספרות הרבנית של יהדות איראן וטען שיהודי איראן הפיקו ספרות נכבדה והיו בעלי ידע יהודי גבוה, את תוצאות מחקרו פרסם בספר בשם "יהודי איראן וספרות רבנית - היבטים חדשים", שיצא לאור ב-2019 בהוצאת מוסד הרב קוק. על מחקר זה זכה בפרס ראש הממשלה לעידוד והעצמת חקר קהילות ישראל בארצות ערב ואיראן ביוני 2021. Between Foreigners and Shi‘is: Nineteenth-Century Iran and its Jewish Minority, Stanford University 2007 Iran, Israel, and the Jews: Symbiosis and Conflict from the Achaemenids to the Islamic Republic, 2019 יהודי איראן וספרות רבנית: היבטים חדשים, מוסד הרב קוק, ירושלים 2019 דניאל צדיק, באתר Academia.edu דניאל צדיק, באתר ישיבה יוניברסיטי (כולל דף קורות חיים) מידע על דניאל צדיק בקטלוג הספרייה הלאומית מרדכי ג'ווהארי, זכר צדיק לברכה - פרופ' דניאל צדיק, באתר ישיבת רבנו יצחק אלחנן, ‏16 בנובמבר 2023 (באנגלית) במלכות פרס המודרנית, בעיתון מקור ראשון, 20 במרץ 2019 איזה זיכרון יישמר?, בעיתון מקור ראשון, 23 באפריל 2019 לזכר פרופסור אמנון נצר ז"ל, בתוך: שאול רגב (עורך), יהודי איראן: הנהגה, חברה ותרבות, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2017, עמ' 7 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" ד"ר דניאל צדיק - "יהודים בצל האיסלאם: הסיפור האיראני השיעי", סרטון בערוץ "The Ezri Center for Iran and the Persian Gulf Studies", באתר יוטיוב (אורך: 01:19:29) שבת אחים - פרק 8: קהילת יוצאי פרס HD, סרטון בערוץ "97 הידברות", באתר יוטיוב (אורך: 54:21) הרב חיד"א ויהודי איראן, ישורון, גיליון לד, תשע"ו, עמ' תתקכח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) הספד על פרופ' דניאל צדיק מאת פרופ' גבי שפלר, בעמוד הפייסבוק של המכללה האקדמית אחווה, 27 בנובמבר 2023 YU considers Jewish heritage in Arab lands, The Jewish Star, ‏21 בדצמבר 2016 פרופ' דניאל צדיק ז"ל (הספד), באתר האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם (אילמ"א) 20 בנובמבר 2023. דניאל צדיק, באתר מכללת אחוה פרופ' דניאל צדיק, באתר מכון שכטר למדעי היהדות יהודי איראן וספרות רבנית, באתר מוסד הרב קוק קרן אייסף לחינוך - ניוזלטר ספטמבר 2021, באתר www.isef.org.il Dr. Daniel Tsadik Awarded Israel’s Prime Minister Prize, Yeshiva University (באנגלית) יהודי איראן וספרות רבנית, באתר אוצר החכמה
היינץ פישר

היינץ פישר (בגרמנית: Heinz Fischer; נולד ב-9 באוקטובר 1938) הוא משפטן ופוליטיקאי אוסטרי, מומחה במדע המדינה, נשיא אוסטריה החל מ-2004 עד 2016. פישר נולד ב-9 באוקטובר 1938 בעיר גראץ במזרח אוסטריה. את חינוכו העל-יסודי הוא קיבל בגימנסיה, וסיים את לימודי התיכון בשנת 1956. לאחר מכן למד לימודי משפטים באוניברסיטת וינה, ולבסוף קיבל דוקטורט בשנת 1961. בתחילת שנות ה-60 היה מתנדב בקיבוץ שריד. חוץ מעיסוקו בפוליטיקה הוא העסיק עצמו בקריירה אקדמאית והיה לפרופסור במדע המדינה באוניברסיטת אינסברוק בשנת 1993. פישר היה חבר הפרלמנט האוסטרי (הנציונלראט) מ-1971 ואף שימש כאחד מיושבי ראש שלו בשנים 1990–2004. כמו כן כיהן כשר המדע בין השנים 1983–1987 בקואליציה שהונהגה על ידי קנצלר אוסטריה דאז, פרד זינובאץ. בשנת 2004 הודיע כי יתמודד על משרת הנשיא הקודם שנפטר, תומאס קלסטיל. הוא נבחר לתפקיד ב-25 באפריל 2004 כנציג האופוזיציה בראשות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, השיג 52.4 אחוז מסך הקולות נגד המועמדת השנייה, שרת החוץ בניטה פררו-ולדנר שהתמודדה מטעם הקואליציה השמרנית של מפלגת העם האוסטרית. פישר נשבע לנשיאות ב-8 ביולי 2004 וקיבל את המשרה מידי נשיא הפרלמנט שהחליף את תומאס קלסטיל, שנפטר ב-6 ביולי אותה השנה. מאז שנבחר לתפקיד גברה האהדה כלפיו. ב-2010 נבחר לתקופת כהונה שנייה ברוב גדול של 78.9% מן הקולות. למרות שהוא זוכה לתמיכה באוסטריה, חברו לשעבר באוניברסיטה, נורברט לסר, טוען כי פישר נמנע מלהביע את דעתו בנושאים שנויים במחלוקת או מלהביע ביקורת על נושאים כאלו. דוגמה נפוצה לכך היא תמיכתו שבשתיקה בברונו קרייסקי שהתנגד לשמעון ויזנטל - צייד הנאצים. פישר מגדיר עצמו כאגנוסטיקן. הוא נשוי משנת 1968 למרגיט, בת להורים יהודיים, ולהם שני ילדים מבוגרים. תחביבו העיקרי הוא טיפוס הרים וכן הוא משמש כנשיא האגודה האוסטרית של חברי הטבע. בנובמבר 2008 החליטה אוניברסיטת תל אביב להעניק לו תואר דוקטור לשם כבוד. בשנת 2016 לא היה יכול פישר להתמודד על התפקיד שלישית, שכן לפי החוק האוסטרי מותר להיבחר לנשיא לשתי קדנציות בלבד, בנות שש שנים כל אחת. לכן סיים את כהונתו ב-8 ביולי 2016 אז תמו בדיוק 12 שנים לכהונתו. החליף את מקומו אלכסנדר ואן דר בלן שניצח בבחירות הנשיאותיות של אוסטריה ב-4 בדצמבר 2016. היינץ פישר, ברשת החברתית פייסבוק אתר האינטרנט הרשמי של היינץ פישר (בגרמנית) הקשר האוסטרי, באתר "אתר הקיבוצים", 11 בדצמבר 2008 תואר הדוקטור מטעם האוניברסיטה
פורם ד'אמבר

פוּרְם ד'אַמְבֶּר (בצרפתית: Fourme d'Ambert) היא גבינה כחולה צרפתית חצי קשה. אחת הגבינות העתיקות ביותר בצרפת, היא מתוארכת עוד לתקופת רומא העתיקה. היא עשויה מחלב פרה גולמי (לא מפוסטר) מאזור אוברן בצרפת, בעלת צורה גלילית צרה מובהקת. הגבינה החצי קשה מוזרקת בנבגי פניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti) ומתיישנת לפחות 28 ימים. היא כמעט זהה לפורם דה מונבריזון (למעט בצורה), השניים היו מוגנים על ידי אותו כינוי מקור מבוקר (AOC) משנת 1972 עד 2002 כאשר כל אחת הוכרה בנפרד כגבינה משל עצמה בגלל הבדלים הקלים בייצורן. ניתן למצוא דמיון של הגבינה המפוסלת מעל הכניסה לקפלה מימי הביניים ב-La Chaulme, Puy-de-Dôme (כפר קטן במרכז צרפת בת 113 תושבים). למרות שלרוב הגבינה מיוצרת מחלב מפוסטר על ידי התעשייה והקואופרטיבים, לאחרונה החל ייצור ארטיזנלי באמצעות חלב גולמי (לא מפוסטר), והייצור בחוות או פרמייה (חקלאי) הוחל מחדש. נכון לעכשיו, ארבעה חקלאים מייצרים מדי שנה עד 35 טון (38.58 טון) של גבינת AOP זו שמיוצרת מחלב גולמי. רשימת גבינות צרפתיות מדיה וקבצים בנושא פורם ד'אמבר בוויקישיתוף "Cheese.com profile". Iburg, Anne (2004). Dumont's Lexicon of Cheese. REBO publishers. ISBN 90-366-1689-1. "AOC Fourme d'Ambert et de Montbrison". אורכב מ-המקור ב-2007-02-11. נבדק ב-2006-12-26. "Fourme d'Ambert - (formaggio.it)". אורכב מ-המקור ב-2013-06-12. Barthélemy, R.; Sperat-Czar, A. (2004). Cheeses of the World. Hachette. ISBN 1-84430-115-X.
נורי אל-ג'ראח

נוּרי אל-ג'ראח (בערבית: نوري الجراح) הוא משורר, עורך ומסאי סורי-בריטי הנחשב כאחד מהבולטים במשוררים כותבי הערבית של העשורים האחרונים. לצד כתיבת שירה, אל-ג'ראח פרסם גם ספרי ילדים, ערך מספר כתבי-עת ספרותיים בולטים, עסק בתיעוד ספרות מטיילים ערבית קלאסית והיה פעיל בחוגי אופוזיציה למשטר הבעת' בסוריה. אלג'ראח נולד בדמשק בשנת 1956 ופרסם בה את שיריו הראשונים, ב-1978. בשנת 1981 עזב את סוריה בשל רדיפות שלהן היה נתון מצד מנגנוני ביטחון הפנים של משטר הבעת' הסורי, כתוצאה מפעילותו הפוליטית והתנגדותו לשלטון. לאחר שעזב את סוריה, התיישב אלג'ראח בביירות, אך זמן קצר לאחר מכן פרצה במדינה מלחמת לבנון והוא נאלץ לעבור לניקוסיה, בירת קפריסין, שבאותה עת התמלאה באינטלקטואלים ערבים שעזבו את ארצותיהם והפכו את העיר לביתם, מה שהפך אותה למרכז חשוב של הספרות הערבית. אחרי כשנתיים עזב אלג'ראח גם את קפריסין ובשנת 1986 השתקע בלונדון עם משפחתו ומאז הוא חי בה עם משפחתו ויוצר בה. לאורך שנותיו בלונדון, הקים אל־ג'ראח מספר כתבי־עת ספרותיים חשובים בסצנת השירה והספרות הערבית. הבולטים מבין כתבי העת הללו היו "א־נאקד" (המבקר), שפעל בלונדון בין השנים 1988–1992; "אל־כּאתבּה" (הסופרת) שפעל גם הוא בלונדון בין השנים 1993–1995; "אל־קסידה" (השיר) שפעל בקפריסין בשנת 1999; "א־ריחלה" (המסע) שפעל בלונדון בשנת 2005; "דמשק" שפעל בלונדון בשנים 2012–2013; ו"אל־ג'דיד" (החדש) הפועל בלונדון משנת 2015 ועד היום. כתבי העת שערך אלג'ראח היו במה מרכזית ליוצרים ערבים שחיו בגלות ואפשרו להם לשמור על קשרים עם קהל קוראיהם בעולם הערבי. מאז שראה אור ספרו הראשון בביירות בשנת 1982, פרסם אלג'ראח למעלה מ-15 ספרי שירה ולצידם גם ספרי ילדים וספרי עיון על ההיסטוריה הערבית. שיריו של אל־ג'ראח תורגמו לאורך השנים לשפות רבות: צרפתית, אנגלית, ספרדית, איטלקית, יוונית, הולנדית, פרסית וטורקית וקבצים מתורגמים משירתו ראו אור משך השנים במדינות שונות. כמה משיריו תורגמו לעברית. נורי אל-ג'ראח זכה בשנת 2023 בפרס מקס ז'אקוב לשירה. הנער (ביירות, 1982) להתחרות עם הקול (לונדון, 1988) המנון לקול (קלן, 1990) ילדוּת מוות (קזבלנקה, 1992) גביע שחור (לונדון, 1993) השיר והשיר שבמראה (ביירות, 1995) העלייה של אפריל (ביירות, 1996) גינות המלט (ביירות, 2003) דרך דמשק והגן הפרסי (ביירות, 2004) יום קין (חיפה/ביירות, 2013) ייאושו של נח (ביירות, 2014) קינות הבל (ביירות, 2015) ארבע קינות (איסטנבול, 2016) סירה ללסבוס (מילאנו, 2016) נהר על צלב (ביירות, 2018) אין מלחמה בטרויה (מילאנו, 2019) שפיפון האבן (מילאנו, 2023) מכלול היצירה (שלושה כרכים, ביירות 2008–2022) רשימת תרגומים לשירים של נורי אל-ג'ראח באינדקס "פואטרנס" לתרגומי שירה עמוד המשורר, באתר lyrikline דף הזכייה, באתר הפרס (בערבית) עמאר אל-מאמון, אותו "הנער" עם "החיוך הישֵׁן": המשורר נורי אל-ג'ראח, באתר רסיף22, ‏7 בנובמבר 2022 (בערבית) לינדה נסאר, המשורר הסורי נורי אל-ג'ראח: אין כבוד בשיר אילם ולא למשורר הבורח מן המציאות, באתר אל-ג'זירה, ‏1 ביולי 2023 (בערבית) נורי אלג'ראח, שלושה שירים לאישה שיצאה בבוקר ולא שבה בערב, כרך 29 (מסביב לעולם 2), ירושלים: מקום לשירה, 2022, עמ' 18–21 עידן בריר, נורי אלג'ראח (קורא בשער), עתון 77 422, דצמבר 2021 – ינואר 2022, עמ' 6–8 פרס מקס ז'אקוב (בצרפתית)