laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דורון צור

דורון צור (נולד ב-19 בפברואר 1977) הוא תסריטאי טלוויזיה ישראלי, אשר המוטיב המרכזי ביצירתו הוא סאטירה והומור שחור. שיתף פעולה רבות עם ירון ניסקי. בתחילת דרכו היה מעורב בעריכתו ובכתיבתו של המגזין הקומי "סטיות של פינגווינים". ב-2004 יצר לצד ניסקי, את הסדרה המונפשת זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה "מ.ק. 22" המבוססת על חוויותיהם המשותפות כחיילי אפסנאות בצה"ל יחד עם המעצב הגרפי אוהד אלימלך והבמאי אסף הראל,. הסדרה זכתה לשבחי הביקורת אך שרדה עונה אחת בלבד שאחריה שיתף פעולה עם הראל והיו בין הכותבים הראשיים בתוכנית האירוח בהנחייתו, "כל לילה עם אסף הראל". הן "מ.ק. 22" והן "כל לילה עם אסף הראל" נחשבו לתוכניות פרובוקטיביות מהרגיל בנוף הטלוויזיה הישראלית. כך למשל צונזרו קטעים מתוך "מ.ק. 22" בעת ששודרה בערוץ 2. ניסקי וצור היו הכותבים המובילים בצוות התסריטאים של הסדרה הקומית-דוקומנטרית "Red Band" מ-2008, שכלל גם את שרון קנטור, דרור נובלמן, איתי רייכר, בני בשן וארי פפר. עונתה הראשונה של הסדרה זיכתה אותה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לתסריט הקומי הטוב ביותר. הם גם היו הכותבים הראשיים בעונתה הראשונה של תוכנית האירוח "מה קשור?" בהנחייתם של חברי שלישיית מה קשור. ב-2010 יצרו צור וניסקי סדרת אנימציה בשם Security 7, המספרת את סיפורם של חיילי הצבא האמריקאי באפגניסטן, וכן שימשו כתסריטאים של התוכנית "מי שואל אותך?" בערוץ 2. ב-2019 פרסם את הספר “הסבים המופלאים שלך” שנועד ללימוד תורת האבולוציה לילדים. באותה השנה היה מכותבי סדרת הטלוויזיה הקומית שב"ס. במקביל לעבודתו כתסריטאי הוא גם יזם שעבד בשלושה סטארטאפים. את האחרון, Signpass העוסק באבטחה באמצעות סיסמה בכתב יד, הקים בעצמו ומשמש כמנכ”ל. צור נשוי לכרמית ואב לשתי בנות. דורון צור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דורון צור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זו לא מתקפה על אורח החיים הדתי": הילד הרע של הקומדיה הישראלית רוצה ללמד את הילדים שלכם על אבולוציה, צומת השרון כפר סבא, 8 בנובמבר 2019 רותה קופפר, נקמת הג'ובניקים, באתר הארץ, 16 במרץ 2004 עמית קוטלר, איך אומרים רס"ר שוקרון באנגלית?, באתר ynet, 14 בפברואר 2010
פופלקס

פופלקס הייתה להקת פופ ישראלית, שפעלה בשנים 1986–1987. הלהקה נוסדה ב-1986, ביוזמת חברת התקליטים "הליקון", שהייתה אז בראשית דרכה. ארבעת חברי הלהקה היו: בני בלק (סולן), שחר בן-ברק (גיטרות), אייל לינור (בס) ודובדיב (תופים). שלושה מחברי הלהקה (בלק, בן-ברק ולינור) היו חיילים בשירות סדיר. באותה שנה הוציאה הלהקה את אלבומה היחידי, "לפני השינה". עטיפת האלבום עוצבה בצורת קומיקס, והייתה חתוכה בפינה בצורת ידית נשיאה. רוב שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי חבר הלהקה אייל לינור, אחיה של עירית לינור. המעבד והמפיק המוזיקלי היה דומיניק דיין, אחיהם הצעיר של נאור דיין ואיגי דיין. בהקלטת האלבום השתתפו גם רמי קלינשטיין (ניגן על קלידים בשיר "סיפורים"), מיקי שביב (גיטרה בס בשיר "היא שאלה") ואופירה יוספי, שתרמה קולות רקע בשלושה שירים. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "איציק", היה לשירה המצליח והמוכר ביותר של הלהקה. הוא זכה להשמעות רבות ברדיו, הוידאו קליפ שלו הוקרן רבות בטלוויזיה, והוא דורג במקום ה-40 במצעד השנתי של רשת ג' בשנת תשמ"ו. ב-2005 הוציא אסף אמדורסקי גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבומו "קדימה אחורה", אלבום כפול בו העניק אמדורסקי פרשנות עדכנית לשירים ישראלים שאהב משנות ה-80. שירים נוספים מהאלבום שיצאו כסינגלים היו: "אמהות", "אש קטנה" ו"שיר עם פולני". הווידאו קליפים לשירי הלהקה נחשבו לחלוציים, בעידן שבו הפקת קליפים לשירים הייתה עדיין בראשיתה בישראל. על אף ההצלחה היחסית לה זכה אלבום הבכורה, הלהקה התפרקה ב-1987, כמה חודשים בלבד אחרי יציאת האלבום. בשנות ה-90 הקים שחר בן-ברק, ביחד עם שרון מולדאבי, את להקת "גן חיות", ואייל לינור הקים את להקת "טרנזיסטור". בשנת 2011 חברו שוב חברי הלהקה, להקליט מספר שירים חדשים. היות שאייל לינור חי בישראל, שחר בן ברק חי בוושינגטון ובני בלק בפלורידה, הקלטת השירים התבצעה באמצעות תוכנות ביתיות והעברת הערוצים באינטרנט. השיר הראשון שיצא נקרא "להרוג אותם", והוא מתאר הזיות של אדם עצבני היושב מול הטלוויזיה ומשלח את זעמו בעולם. פופלקס, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) מילים לשירים של פופלקס באתר שירונט עירית לינור, לא סוגרת את הפה, כותרת ראשית, 3 בדצמבר 1986 איתמר זהר, איך להקה עם כל כך הרבה להיטים מתפרקת כל כך מהר?, באתר הארץ, 14 בפברואר 2017 יורם בר, צעירים מכדי לכאוב, כל העיר, 19 בדצמבר 1986
בונדיבוגיו

מחוז בונדיבוגיו (באנגלית, בסוואהילי: Bundibugyo) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המערבי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בונדיבוגיו. המחוז גובל באגם אלברט מצפון, במחוז נטרוקו מצפון מזרח, במחוז קיבלה ממזרח, במחוז קאבארול מדרום וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא בונדיבוגיו. המחוז ייחודי באוגנדה ובמזרח אפריקה כולה, בכך שהוא היחיד השייך מבחינה ביוגאוגרפית לאזור אגן הקונגו המאופיין ביער גשם טרופי. עם זאת, המחוז שייך לאגן הניקוז של נהר הנילוס, כאשר נהר סמליקי (אנ') – בחלקו נהר הגבול בין קונגו ואוגנדה – נמנה מבין אחד מיובליו החשובים של הנילוס הלבן. היחוד הגאוגרפי נוצר מבידודו של המחוז משאר המדינה על ידי הרי הרוונזורי הגבוהים. במחוז ממוקם הגן הלאומי סמליקי, שבתוכו גם נמצאים מעיינות חמים הקשורים מבחינה גאולוגית לשבר הסורי-אפריקאי. בגלל בידודו היחסי מבחינה גאוגרפית ותחבורתית של המחוז משאר המדינה, התיירות אינה מפותחת. כן פעילות של מורדים בעבר והתפרצות מחלת האבולה בבונדיבוגיו בשנת 2007 עדיין נקשרת למחוז למרות היותו בטוח יחסית. מדיה וקבצים בנושא בונדיבוגיו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מישק

מישקים (המכונים גם "פוגה") הם הרווחים בין אריחים, לבנים, מרצפות או חלוקים במשטחים מרוצפים או מחופים או בקירות בנויים. לרוחב המישקים, לעומקם ולטיפול בהם חשיבות רבה בעבודות הגמר ועבודות השלד בבנייה. בבניית אבן עתיקה היו מותירים את המישקים ריקים מה שמכונה בנייה יבשה. במקומות מסוימים היו ממלאים את המישקים האלו בתערובת של אדמה ומים. עם פיתוח חומרי המליטה בתקופת האימפריה הרומית, החלו למלא את המישקים בין האבנים בתערובת של סיד ושל חול, ושיטה זו הייתה מקובלת עד לתחילת המאה ה-20. קירות בנויים מלבנים ומבלוקים מסוגלים להחזיק את משקלם ללא חיזוקים נוספים. מילוי המישקים בין הלבנים או הבלוקים מבוצע מטיט המורכב ממלט ומחול. מילוי המישקים בקירות בנייה ממלא שלושה תפקידים עיקריים: סגירת פערים שמקורם בסטייה במידות של הלבנים או הבלוקים. מניעת מעבר חום או רטיבות. הגדלת התנגדות הקיר לכוחות אופקיים. למישקים בריצוף תפקיד נכבד בשמירה על שלמות הריצוף, יציבתו ותפקודו, לכן ניתן לביצועם משקל רב בתקנים השונים ובספרות המקצועית. בריצוף באבנים משתלבות מקובל למלא את המישקים בחול תיקני ונקי ואז להדק אותן באמצעות מהדקת מכנית. שיטה זו רלוונטית רק כאשר המישקים קטנים מאוד יחסית לעובי הריצוף. מישקים בעובי גדול מחצי סנטימטר יש למלא בתערובת של צמנט פורטלנד וחול תיקני. בדרך כלל בריצוף טראצו לא מבצעים טיפול מיוחד במישקים, אלא מנסים להצמיד את המרצפות זו לזו באופן כזה שלא יהיו רווחים בריצוף, מה שמכונה בשם "פוגה אפס".  אריחי קרמיקה, בייחוד אלו המכונים גרניט פורצלן, הם אריחי ריצוף נפוצים מאוד בדירות המגורים החדשות. בריצוף באריחים אלו המישקים מאוד חשובים כיוון שהאריחים הללו מאוד דקים ושבירים וחשוב מאוד שהכוחות ביניהם יעברו צורה אחידה ומפורסת. מסיבה זו משתמשים לצורך מילוי המישקים בקרמיקה בתערובות מינרליות תעשייתיות מיוחדות, המכונות "רובה". תערובות אלו צריכות לפתח תכונות של קשיחות ומניעת התכווצות, כדי למלא את תפקידן המילוי המישקים בקרמיקה. ניתן למצוא היום אצל ספקי החומרים לבנייה רובות בצבעים שונים מתוצרות שונות. מישקים בריצוף אבן טבעית או שיש מבוצעים בדרך כלל מתערובת של מלט וחול. לעיתים משתמשים ליצירת התערובת הזו במלט לבן המקנה לתערובת צבע צהבהב שדומה, לעיתים, לצבע האריחים. תכנון ועיצוב המישקים בחיפויי קירות, תלויים בראש ובראשונה בחומר החיפוי. מישקים בחיפוי אריחי קרמיקה או חרסינה, מתוכננים ומבוצעים באותו אופן כמו מישקים בריצוף קרמיקה. כשמדובר בחיפוי אבן מבדילים בין חיפוי בסגנון מסורתי שמכונה בארץ "השיטה הרטובה" ובין חיפוי מודרני באמצעות עוגני מתכת שמכונה "השיטה היבשה".בשיטה מסורתית ממלאים את המישקים בתערובת של מלט וחול (כוחלה), או אפילו בתערובת של סיד וחול. שיטה מסורתית זו של מילוי מישקים, אינה מתאימה לשיטות החיפוי המודרנית ולכן, בהן בדרך כלל משאירים את המישקים ריקים. ראו תקן בריטי BS 75333 חלק שלישי ראו תקן ישראלי 2378 חלק 3
מס מכירה

מס מכירה היה מס שנגבה על ידי רשות המסים בישראל בעת מכירת מקרקעין (למעט דירת מגורים) ושיעורו 2.5% משווי הנכס. על המס נמתחה ביקורת משום שהכנסות המדינה ממנו היו נמוכות והוא יצר עיוות בכך שגם מי שהפסיד ממכירת נכס שילם את המס. המס בוטל בהדרגה: בשנת 2001 נקבע שרק נכסים שנרכשו לפני שנה זו יחויבו במס, ולאחר מכן הוא בוטל לחלוטין במסגרת חוק ההסדרים שנלווה לתקציב המדינה לשנת 2008. ביטול המס חל רטרואקטיבית מיום 1 באוגוסט 2007. מס מכירה ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטיפה

קטיפה היא סוג של בד ארוג, המתאפיין באריגה בעלת צפיפות אחידה ובפלומת אניצים רכה המסגלת לו מגע רך וייחודי. ניתן לייצר קטיפה מסוגים שונים של חוטים. חומר הגלם האידיאלי לייצור קטיפה הוא חוטי משי. קטיפה מיוצרת רבות גם מסיבי כותנה, אך אופן ייצור זה מניב בד יוקרתי פחות. בשנים האחרונות מיוצרים גם בדי קטיפה סינתטיים, בעיקר מפוליאסטר, ניילון, ויסקוזה, אצטט ואף משילובים בין חומרים סינתטיים לחומרים טבעיים (כגון ויסקוזה ומשי). קטיפה מיוצרת לעיתים גם מפשתן או מצמר. לעיתים נהוג להוסיף לחומר הגלם גם מעט לייקרה, על מנת לשפר את גמישותו של המוצר הסופי. בד הקטיפה נארג באמצעות נול מיוחד אשר אורג שתי פיסות אריג בעת ובעונה אחת. קטיפה נחשבה באופן מסורתי כבד יקר אשר שימש למוצרי מותרות. קטיפה היא בד קשה לניקוי, וכיום נהוג לנקותו באמצעות ניקוי יבש. מקור אמנות אריגת הקטיפה הוא כנראה בקשמיר העתיקה, ומתוארך לתחילת המאה ה-14. ריצ'רד השני, מלך אנגליה, הורה בצוואתו משנת 1399 שגופתו תיעטף בבד אותו כינה "Velveto", ככל הנראה סוג של קטיפה (באנגלית: Velvet)‏. המקורות האירופיים המוקדמים ביותר של אריגת קטיפה אמנותית הם לוקה, ג'נובה, פירנצה וונציה האיטלקיות. גנואה משמשת גם כיום כמקור מרכזי לייצוא קטיפה. מאוחר יותר הפכה אמנות אריגת הקטיפה פופולרית בקרב אורגים פלמים, ובמאה ה-16 נחשבה העיר ברוז' כיצרנית קטיפה איכותית לא פחות מזו האיטלקית. קורדורוי קטיפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Velvet | Luxury, Softness, Durability | Britannica, www.britannica.com, ‏2024-06-10 (באנגלית) Elizabeth Wieck, The 7 Things You Need to Know About Velvet, blog.onekingslane.com (באנגלית) L W Cowrie Dictionary of British Social History Wordsworth Reference p.304 ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אק פרסר

ז'אק פְּרֵסֵר (בהולנדית: Jacob (Jacques) Presser;‏ 24 בפברואר 1899 – 30 באפריל 1970) היה היסטוריון וסופר יהודי-הולנדי, מחבר הספר "ליל הז'ירונדינים". פרסר מונה מטעם ממשלת הולנד לחקור את השמדת יהודי הולנד; זאת לאור היקף ויעילות ההשמדה היחסיים (כ-72% אחוזים מתוך 140,000 יהודי הולנד הושמדו על ידי הנאצים) וחרף הממצאים המראים היום כי נוכחות הצבא הגרמני (הוורמאכט) בהולנד הייתה מעטה יחסית. לאור זאת, הועלו חשדות והשערות שהיקף שיתוף הפעולה מצד האזרחים עם הנאצים היה גדול מששיערו בתחילה. מסקנות מחקרו של פרסר עוררו רושם קשה בהולנד, לאחר שגילה שאכן היה שיתוף פעולה רב עם הנאצים. בעקבות מחקרו חיבר פרסר נובלה בשם "ליל הז'ירונדינים" (De nacht der Girondijnen), המתארת את קורותיו של שוטר יהודי במחנה המעבר ההולנדי וסטרבורק, שבו הוא משתף פעולה עם השלטונות הנאציים לצורך ארגון משלוחי המוות לפולין, מתוך אמונה שהדבר יביא להצלתו. ליל הז’ירונדינים / ז’אק פרסר; עם אחרית דבר מאת פרימו לוי; תרגום מהולנדית והקדמה: אירית ורסנו-לנדמן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2004. מדיה וקבצים בנושא ז'אק פרסר בוויקישיתוף נילי קרן, כל עוד יהיו פה יהודים הם ימצאו תמיד מישהו שישלח, בלית ברירה, את הוריו..., באתר הארץ, 4 בינואר 2005 – סקירת הספר ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנדים ובנושא היסטוריונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אילדוולף, מלך סאסקס

אילדוולף (באנגלית: Ealdwulf) היה מלך או דוכס ממלכת סאסקס במחצית השנייה של המאה השמינית. ככל הנראה שלט לצידם של אאלפוולד ואוסלאק. פרטים מועטים ידועים על מלכותו. ייתכן שהיה אחד מחברי מועצת הזקנים (אלדרמן) אשר שלטה בממלכה, ומכוח זה נשא את התואר "מלך". שמו מוזכר בצו מלכותי שהוצא על ידיו, ככל הנראה משנת 765, בו הוא נושא את התואר "אלדוולף רקס" ("Alduulf rex", "המלך אלדוולף"). בצו מאוחר יותר, משנת 791 לערך (הצו נושא, בטעות, את השנה 711) מכונה אילדוולף בתואר "אלדוולפוס דוקס סאת'סאקסונום" (Aldwlfus dux Suthsaxonum - אילדוולף, דוכס הסקסונים), ובהמשך מופיעה החתימה "אלדוולף דוקס" (Aldwlf dux - "הדוכס אילדוולף"), דבר המעיד על כך שממלכת סאסקס באותה עת הייתה כפופה לממלכת מרסיה, וכי מלכי הממלכה הפכו לדוכסים אשר משלו בה מכוחו של אופה, מלך מרסיה. צו מלכותי משנת 765 לערך צו משנת 791 לערך
אילדוולף

האם התכוונתם ל... אילדוולף, מלך מזרח אנגליה – מלך ממלכת מזרח אנגליה בין השנים 663–713 לערך אילדוולף, מלך סאסקס – מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השמינית אילדוולף מרוצ'סטר – בישוף רוצ'סטר בין השנים 727–736 אילדוולף מלידזי – בישוף לינדזי בין השנים 750–796 אילדוולף מליצ'פילד – בישוף ליצ'פילד בראשית המאה התשיעית אילדוולף, ארכיבישוף יורק – ארכיבישוף יורק בין השנים 995–1002
הרי סן ברנרדינו

הרי סן ברנרדינו (באנגלית: San Bernardino Mountains; בשפת המוהאבי: Huwaaly Kwasakyav) הם רכס הרים קצר המשתרע מצפון וממזרח לעיר סן ברנרדינו בדרום קליפורניה, ארצות הברית. רכס סן ברנרדינו נמשך לאורך כ-100 קילומטרים וכיוונו הכללי מזרח-מערב, בגבולו הדרומי של מדבר מוהאבי, בחלקו הדרום-מערבי של מחוז סן ברנרדינו. בין רכס סן ברנרדינו לבין הרי סן גבריאל שלמערבם עובר מעבר קייהון. בין רכס סן ברנרדינו להרי סן יקינטו שלדרומם ודרום-מזרחם, משתרע מעבר בנינג. חלקו הדרומי של הרכס תחום על ידי העתק סן אנדראס. הפסגה הגבוהה ברכס היא הר סן ג'ורג'יו (3,505 מטר) הגבוה בין הרי דרום קליפורניה. הרי סן ברנרדינו הקטנים הוא רכס הנפרש דרום-מזרחה מן הרכס העיקרי. רובו של רכס סן ברנרדינו נמצא בתחומי שמורת היער הלאומי סן ברנרדינו. בתחום הרכס נמצאים אף ארבעה אתרי נופש פופולריים באזור. מדיה וקבצים בנושא הרי סן ברנרדינו בוויקישיתוף הרי סן ברנרדינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלמה של יאו

בתורת הסיבוכיות החישובית, הלמה של יאו (או עקרון המינימקס של יאו) קובעת כי זמן הריצה הממוצע של האלגוריתם הדטרמיניסטי הטוב ביותר על התפלגות הקלטים הגרועה ביותר שווה לזמן הריצה הממוצע של האלגוריתם ההסתברותי הטוב ביותר על הקלט הגרוע ביותר. לפיכך, כדי למצוא חסם תחתון על זמן הריצה של אלגוריתם הסתברותי, מספיק יהיה למצוא התפלגות קלטים קשה ולהראות כי אין אלגוריתם דטרמיניסטי שתוחלת זמן הריצה שלו עבורה תהיה נמוכה מן החסם. העיקרון נקרא על שמו של אנדרו יאו, אשר הציג אותו לראשונה במאמר בשנת 1977. עיקרון זה יכול להתפרש במונחי תורת המשחקים דרך משחק שני שחקנים סכום אפס, בו שחקן אחד בוחר אלגוריתם דטרמיניסטי והשחקן השני בוחר קלט, כאשר התשלום של שחקן האלגוריתמים לשחקן הקלטים הוא עלות ריצת האלגוריתם על הקלט. כל אלגוריתם הסתברותי ניתן לפרש כהתפלגות על אלגוריתמים דטרמיניסטיים, ולכן כאסטרטגיה מעורבת של שחקן האלגוריתמים. כעת, משפט המינימקס קובע כי האסטרטגיה המעורבת שממזערת עבור שחקן האלגוריתמים את התשלום המקסימלי שישלם עבור בחירת קלט מצד השחקן השני תשיג בדיוק מה שישיג שחקן הקלטים בבוחרו התפלגות על הקלטים שתמקסם את התשלום שיקבל עבור בחירת האלגוריתם הטוב ביותר על ידי השחקן השני. במילים אחרות, זמן הריצה הממוצע של אלגוריתם הסתברותי הטוב ביותר על הקלט הגרוע ביותר שווה לזמן הריצה של האלגוריתם הדטרמיניסטי הטוב ביותר על התפלגות הקלטים הגרועה ביותר. Yao, Andrew (1977), "Probabilistic computations: Toward a unified measure of complexity", Proceedings of the 18th IEEE Symposium on Foundations of Computer Science (FOCS), pp. 222–227 Favorite Theorems: The Yao Principle, Lance Fortnow, October 16, 2006. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אאלפוולד, מלך סאסקס

אאלפוולד (באנגלית: Ælfwald) היה מלך או דוכס ממלכת סאסקס בשלהי המאה השמינית. אאלפוולד מלך לצידם של אילדוולף, אוסלאק, מלך סאסקס, וייתכן שגם מלך לצידם של אוסוולד ואוסמונד. ייתכן שאאלפוולד היה אחד מחברי מועצת זקני הממלכה (אלדרמן) אשר שלטו בה יחדיו, ולכן נשא את התואר "מלך". פרטים מועטים בלבד ידועים אודות מלכותו. אאלפוולד חתום כעד על צו מלכותי שהוציא אילדוולף משנת 765 בו מופיע התואר "אאלהוולד רקס" (Ælhuuald rex - המלך אלהוולד). אאלפוולד חתום כעד על צו מלכותי שהוציא אופה, מלך ממלכת מרסיה משנת 772, לאחר שהשתלט על ממלכת סאסקס. בצו זה נושא אלפוולד את התואר "אאלבוולד דוקס" (Ælbuuald dux - הדוכס אלבוולד) דבר המעיד על הירידה במעמדו ובמעמד מועצת הזקנים ממעמד מלך שליט למעמד של דוכס. בצו זה מופיע אאלפוולד לאחר אוסוולד ואוסמונד, אולם לפני אוסלאק, דבר שייתכן שיש בו כדי לציין את מעמדו במועצת הדוכסים. לא נותרו עד ימינו צווים שהוצאו על ידי אאלפוולד, ולא ידוע אם הוציא צווים. קורות חיים של מלכי סאסקס מלכי סאסקס באתר ה־BBC צו מלכותי משנת 765 לערך צו מלכותי משנת 772
אאלפוולד

האם התכוונתם ל... אאלפוולד הראשון, מלך נורת'מבריה – מלך ממלכת נורת'מבריה בין השנים 779 ועד ה-23 בספטמבר 788 אאלפוולד השני, מלך נורת'מבריה – מלך נורת'מבריה בין השנים 806 או 808 ועד 808 או 810 אאלפוולד, מלך סאסקס – מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השמינית אאלפוולד, מלך מזרח אנגליה – מלך ממלכת מזרח אנגליה בין השנים 713 לערך ועד 749
מערות לוזית

מערות לוזית הן סדרה של מערות פעמון, השוכנות על גבעה שטוחה בגובה של 210 מטרים מעל פני הים, כקילומטר דרומית-מזרחית ליישוב לוזית שבשפלת יהודה. רוב המערות מחוברות ביניהן ויוצרות אולמות וחללי ענק. הן אינן מוסדרות לביקור בדומה למערות בית גוברין, אך הגישה אליהן נוחה. לפי ההערכות, המערות נחצבו והיו בשימוש החל בתקופה ההלניסטית ולפחות עד התקופה הערבית. בחלק מהן נחצבו קולומבריה, תאים מרובעים ומשולשים בקירות המערה, אשר נועדו, ככל הנראה, לגידול יונים. עוד השתמרו במקום כתובות וסימני צלב שנחרטו על קירות המערות בידי החוצבים, וכן כתובת של חייל רומי מימי מרד בר כוכבא. הירידה אל המערות אפשרית ברגל או באמצעות סנפלינג. עוד נמצאים בסמוך למקום רשת של מערות זחילה ושל מעברים תת-קרקעיים, ושרידי באר אנטיליה בעומק של 30 מטרים, בריכת אגירה ומספר מבנים הרוסים. על הגבעה בה שוכנות המערות שכן עד 1948 היישוב הערבי דיר דבאן ("מנזר הזבובים") והתגוררו בו כחמש מאות איש. הועלתה סברה שאין לה תימוכין, כי הכפר שימר בשמו את שמה של העיר המקראית "דיבון" שנזכרה בספר נחמיה. קק"ל הכריזה על האתר כלא בטוח וסגור למבקרים. מדיה וקבצים בנושא מערות לוזית בוויקישיתוף המערות באתר החברה להגנת הטבע כתבה וסרטון אודות המערות באתר מסע אחר (אורכב 15.01.2010 בארכיון Wayback Machine) ספי בן יוסף, מערות לוזית: למי לא צלצלו הפעמונים, באתר ynet, 26 בפברואר 2004 זהירות, סכנה: בפעם השלישית גידרה רשות מקרקעי ישראל את מערות לוזית בהן פועלות חברות סנפלינג בניגוד לחוק ומסכנות את חיי הציבור
שלח (צמח)

שֶׁלַח (שם מדעי: Erucaria) הוא סוג קטן במשפחת המצליבים, המאופיין בפרחים ורודים. בארץ ישראל גדלים בר ארבעה מינים מסוג זה. זהו סוג קטן, הכולל עשבים חד-שנתיים זקופים, בעלי פרח ורוד. פריחתם הבולטת חלה בעונת האביב, ולעיתים יוצרת מרבדים צפופים. תכונה זו בולטת במיוחד במין שלח הערבות, הנוטה ליצור מרבדי פריחה מרהיבים בחבל הספר- המעבר בין החבל הים-תיכוני לחבל המדברי בארץ ישראל. השם העברי של הסוג רומז על צורת הפרי; 'שלח' הוא מילה נרדפת לחרב קצרה, ואכן צורת הפרי האופיינית לסוג דומה במקצת לצורת חרב. כמו כן 'סליח' הוא אחד השמות הערביים לצמח זה ולקרוביו. השם הלטיני, Erucaria, נגזר משם סוג קרוב במשפחה, Eruca, שבעברית נקרא 'בן-חרדל'. קיימות השקפות סיסטמטיות מנוגדות באשר להגדרת הסוג, ונדמה שנדרשת חקירה נוספת של מיני סוג זה והקרובים לו, כדי להביא לאבחנה חדה ביניהם. על-פי השקפה אחת, מדובר בסוג שכולל 16 מינים, שתפוצתם באזור הסהרו-ערבי ובאירנו-טורני. על פי השקפה שונה, הסוג כולל 6 מינים בלבד ותפוצתו באזור הים-תיכוני. סוגים אשר מגלים קרבה לסוג שלח הם 'בן-שלח' (Reboudia) שכולל שני מינים, אחד מהם- 'בן-שלח מנוצה'- נחשב כיום כשייך לסוג שלח, אך שמו העברי נשאר זהה לשם הקודם. סוג קרוב נוסף הוא Bunias, שנבדל ממנו בפרחיו הצהובים. יש לציין בהקשר זה, שקיימים סוגים במשפחה בעלי שם דומה, כדוגמת 'שלחלח' (pseuderucaria), ו-Eruca בן-חרדל. שמות אלה מעידים על דמיון חיצוני בלבד, וצמחים אלו אינם קרובים פילוגנטית לסוג שלח. על סוג זה נמנים עשבים חד-שנתיים חסרי שיערות, שלרוב גדלים בצורה זקופה. עלי הצמח מנוצים- כלומר, מחולקים לעלעלים בצורה המזכירה סידור נוצה. הפרח אופייני למשפחה ובולט- עלי הכותרת כפול מאורך עלי הגביע. צבע הכותרת לרוב ורוד, ולעיתים רחוקות סגול או לבן. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול. לשלח פרי אופייני. הפרי הוא מטיפוס תרמיל, ונחלק לשני חלקים: החלק הקרוב לגבעול מחולק לשני מגורות, ומכיל 2–8 זרעים. חלק זה נפתח עם ההבשלה. החלק השני מרוחק מן הגבעול, הוא מכונה 'מקור' בשל דמיונו למקור הציפור. הוא מכיל 1–3 זרעים. לרוב, הפרי תפוח ורחב במקומות בהם יש זרעים, וצר יותר במקומות בהם אין זרעים; מראה זה נקרא ' פרי משונץ'. בן-שלח מנוצה (Erucaria microcarpa) – צמח נפוץ מאוד בחבלים המדבריים ובחבלי הספר של ארץ ישראל. צבע הפרח בהיר בהשוואה לשאר מיני הסוג. בעבר שויך לסוג 'בן-שלח' (Reboudia) שלח מאונקל (Erucaria pinnata) – גדל בארץ בקרקעות חוליות באזורים מדבריים, כדוגמת הנגב. הפרי מאונקל או דמוי קרס בצורה אופיינית, ובכך נבדל משאר מיני הסוג. שלח ספרדי (Erucaria hispanica) – גדל בבתי גידול עשבוניים, לרוב מופרעים כדוגמת צידי דרכים, בכל החבלים הים-תיכוניים של הארץ. גבוה יחסית לשאר מיני הסוג, ופריחתו מאוחרת יותר. שלח הערבות (Erucaria rostata) – גדל בבתי גידול יובשניים יותר מהמין הקודם, ונמוך ממנו. פעמים רבות גדלים פרטים רבים בשטח קטן, ויוצרים מרבד פריחה שובה-עין. נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 264–265. (הספר בקטלוג ULI) אבי שמידע, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 117–118. מדיה וקבצים בנושא שלח בוויקישיתוף שלח, באתר ITIS (באנגלית) שלח, באתר NCBI (באנגלית) שלח, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שלח, באתר צמחיית ישראל וסביבתה שלח, באתר Tropicos (באנגלית) שלח, באתר GBIF (באנגלית) שלח, באתר IPNI (באנגלית) שלח, באתר הצומח של פקיסטן (באנגלית)
שלח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שלח (דמות מקראית) – דמות מקראית שלח לך – הפרשה הרביעית בספר במדבר שלח (צמח) – סוג צמח במשפחת המצליבים, מתאפיין בפרחים ורודים של"ח – (ראשי תיבות שדה, לאום, חברה) נח"ל שלח - היאחזות נח"ל שנכללה באשלים, היאחזות נח"ל משנות החמישים אישים ששם משפחתם שלח: אוריאל שלח – משורר ישראלי הידוע בשם העט יונתן רטוש אמיר שלח – כדורגלן ישראלי גדעון שלח – ארכאולוג ישראלי חזי שלח – איש עסקים, כלכלן והיסטוריון ישראלי יוכי שלח – סופרת ומרצה לקולנוע ותקשורת עפר שלח – עיתונאי, פובליציסט וחבר הכנסת מטעם יש עתיד ריקי שלח – מפיק ובמאי, ממייסדי האקדמיה הישראלית לקולנוע רמדאן עבדאללה שלח – מזכ"ל הג'יהאד האיסלאמי שמעון שלח – כדורסלן ומאמן ישראלי שהרן שלח – מתמטיקאי ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא שלח
מלחמת חורמה

הביטוי "מלחמת חרמה" או "עד חורמה" הוא ביטוי שמשמעותו מלחמה קשה עד להפסד או ניצחון מוחצים. מקור הביטוי בספר דברים, פרק א', בקללה "וַיִּרְדְּפוּ אֶתְכֶם ... וַיַּכְּתוּ אֶתְכֶם בְּשֵׂעִיר עַד חָרְמָה". הכוונה ב"עד חורמה" היא לפעולה מלחמתית של הדיפת האויב עד לעיר חורמה. מקומה המשוער של העיר הוא בנגב, בקרבת העיר ערד. באזור זה היו מצויים מכרות ברזל ונחושת, ועל כן התקרבות בני ישראל למכרות היוותה איום על כל יושבי האזור[דרוש מקור]. מלך ערד חבר עם האמורי ויחד הבריחו את בני ישראל דרומה, עד חורמה.