laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים

מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים, ידוע רשמית בשם מרכז המחקר המדעי הניסויי להכשרת קוסמונאוטים על שם יורי א. גגארין (ברוסית: ФГБУ «Научно-исследовательский испытательный центр подготовки космонавтов имени Ю. А. Гагарина»; בראשי תיבות: ЦПК им. Ю. А. Гагарина) הוא המוסד העיקרי הרוסי להכשרת טייסי חלל ומהווה את מרכז האימונים של טייסי חלל ברוסיה. המרכז נוצר ב-11 בינואר 1960 בעיר הכוכבים באזור מוסקבה כיחידת הקוסמונאוטים הראשונה של ברית המועצות. בסוף שנות השישים נקרא המרכז על שמו של יורי גגארין לזכר טייס החלל הראשון של כדור הארץ. ב-1995, בצו של ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 15 במאי 1995, אורגן המרכז כמרכז מחקר מדעי לאומי להכשרת קוסמונאוטים. מראשיתו ועד 1991 היה המרכז בסמכות משרד ההגנה של ברית המועצות, ומשנת 1992 עד 2008 היה בניהול משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית. ב-2009, על פי הוראת ממשלת הפדרציה הרוסית מיום 1 באוקטובר 2008, המרכז שהיה בניהול הצבא הועבר לניהול אזרחי ולאחריות סוכנות החלל הפדרלית הממשלתית רוסקוסמוס והיחידה הצבאית שניהלה את המרכז מטעם משרד ההגנה של רוסיה פורקה. באפריל 2017 היו דיווחים שבשנים האחרונות כעשרה קוסמונאוטים עזבו את המרכז, בשם מה שהם כינו "בעיות ארגוניות פנימיות במרכז". כך למשל, ב-25 באפריל פרסם אחד מטייסי החלל, גנאדי פדאלקה, מכתב פתוח ובו ביקר את ראש המרכז, יורי לונצ'קוב, וקרא לפטר אותו. באוקטובר 2017 התפטר יורי לונצ'קוב. מקסים חרלמוב, סגן ראש המרכז לניהול ופיתוח, מונה לממלא מקומו. ב־24 בנובמבר הוצג בפני צוות המרכז ראש המרכז החדש, פאבל ולסוב, אשר קודם לכן עמד בראש מכון גרומוב לחקר טיסות. יבגני אנטולייביץ' קרפוב (24 בפברואר 1960–1963) מיכאיל פטרוביץ' אודינצוב (1963) ניקולאי פיודורוביץ קוזנצוב (1963–1972) גאורגי טימופייביץ' ברגובוי (1972–1987) ולדימיר שטאלוב (1987–1991) פיוטר קלימוק (1991–2003) וסילי ציבלייב (2003–2009) סרגיי קריקאליוב (30 במרץ 2009–27 במרץ 2014) יורי ולנטינוביץ' לונצ'קוב (אפריל 2014–אוקטובר 2017) פאבל ניקולאייביץ' ולסוב (נובמבר 2017–2021) מקסים חרלאמוב (2021–ואילך) הצנטריפוגה הראשית במרכז טייסי חלל מתאמנים במודול הסימולטור "זבזדה" בבריכת המרכז דגם אימון של תחנת החלל "מיר" סימולטור ספינת TMA של סויוז סיור במקום מדיה וקבצים בנושא מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים (בשפות מרובות) (ברוסית) מוזיאון מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים יובל חמישים להקמת המרכז קפיצה לאסטרונאוטים סרט של אולפן הטלוויזיה Roscosmos מרכז ההדרכה לקוסמונאוט הוציא סרט תיעודי לרגל יום השנה ה -60 שלו // 13.04.2020 "Центр подготовки космонавтов". אורכב מ-המקור ב-2011-05-17. נבדק ב-2008-10-24. "Звездный с трудом снимает погоны" (באנגלית). nvo.ng.ru. נבדק ב-2019-03-11. "Государственная корпорация по космической деятельности «Роскосмос»". www.roscosmos.ru. נבדק ב-2019-03-11. "Газета узнала об уходе Геннадия Падалки из отряда космонавтов". lenta.ru. נבדק ב-2019-03-11. "Геннадий Падалка опубликовал эмоциональное открытое письмо главе Центра подготовки космонавтов" (ברוסית). www.mk.ru. נבדק ב-2019-03-11. "Новым начальником Центра подготовки космонавтов стал Максим Харламов". ТАСС. נבדק ב-2019-03-11. "НАЗНАЧЕН НАЧАЛЬНИК ЦПК ИМ. Ю.А.ГАГАРИНА". РОСКОСМОС. נבדק ב-2019-03-11. "Центр подготовки космонавтов им. Ю.А.Гагарина. Официальный Web-сайт" (ברוסית). www.gctc.ru. נבדק ב-2019-03-11.
חופמי אלכסנדרי

חופמי אלכסנדרי (שם מדעי: Charadrius alexandrinus) הוא עוף מים מהסוג חופמי, הדוגר במשטחי בוץ או באזורים המכוסים צומח דליל ליד חופים. אורכו 15–17 ס"מ ומשקלו 22–38 גרם. מזונו חרקים, סרטנים קטנים ותולעים. גבו חום אפרפר וגחונו לבן. הזכר ניכר בלבוש הקיץ בכיפתו ובעורפו החלודים אפרפרים ובכתם שחור בשולי הצוואר. בלבוש חורף זהו חופמי חום-אפור ולבן, עם כתם אפרפר-שחרחר היורד מהגב אל בסיס הצוואר. רגליו כהות, אפורות שחורות, ומקורו שחורו. במעוף מתבלט פס לבן לאורך הכנף. עד 2009 המין האמריקני Charadrius nivosus (באנגלית Snowy Plover) היה נחשב כתת-מין של החופמי האלכסנדרי, אך ניתוח גנטי הראה שהם למעשה מינים שונים. בישראל החופמי האלכסנדרי הוא חולף וחורף מצוי. עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 היה מקנן שכיח לאורך חופי הים התיכון, בקעת הירדן והעמקים הצפוניים. אוכלוסיית החוף נעלמה כמעט לחלוטין במהלך שנות ה-70, ובשנות ה-80 עדיין קיננו כ־30 זוגות במישור החוף הצפוני, בקעת בית-צידה ועמק החולה. האוכלוסייה המקננת סביב ים-המלח מנתה בתקופה זו כ־100 זוגות. במהלך העשורים שחלפו מאז נכחדה האוכלוסייה שקיננה בצפון הארץ ואוכלוסיית ים המלח ככל הנראה הצטמצמה מאוד, אף כי חסר מידע מקיף מאזור זה. האוכלוסייה המקננת בדרום הערבה גדלה מעט. בבוקרו של ה-14 ביולי 2022 נרשמה תצפית נדירה של בוגר ואפרוח בחוף הסמוך לראשון לציון על ידי פקח רשות הטבע והגנים, לאחר שנים רבות בלא קינונים בחוף הים התיכון. חופמי אלכסנדרי מוגדר בישראל מין בסכנת הכחדה (כלומר אוכלוסייתו המקנן קרובה להכחדה). הוא נפגע בעיקר מייבוש, זיהום והפרה של מקווי המים המתוקים ומהפרעות ישירות, התרבות מינים מתפרצים וזיהום בחופי הים. האוכלוסייה המקננת כיום בארץ היא קטנה מאוד ומרביתה מתקיימת בבתי גידול מלאכותיים, זוגות מעטים מקננים לאורך חופי ים המלח. מדיה וקבצים בנושא חופמי אלכסנדרי בוויקישיתוף חופמי אלכסנדרי, באתר ITIS (באנגלית) חופמי אלכסנדרי, באתר NCBI (באנגלית) חופמי אלכסנדרי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חופמי אלכסנדרי, באתר GBIF (באנגלית) חופמי אלכסנדרי באתר הרשימה האדומה של IUCN Svensson,Grant, Mullarney, Zetterstorm, Fågelguiden Europas och Medelhavsområdets fåglar i fält, Stockholm, 1999 עוזי פז, עזריה אלון (ע), החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך 6, 1986 Clemens Küpper, Jakob Augustin, András Kosztolányi, Terry Burke, Kentish versus Snowy Plover: Phenotypic and Genetic Analyses of Charadrius alexandrinus Reveal Divergence of Eurasian and American Subspecies, The Auk 126, 2009-10, עמ' 839–852 doi: 10.1525/auk.2009.08174 ציפורים, פורטל צפרות - אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il (באנגלית) חופמי אלכסנדרי, באתר הרשימה האדומה של העופות המקננים בישראל נעה פישר, תיעוד נדיר: חופמי אלכסנדרי בחוף סמוך לראשון לציון, באתר ynet, 14 ביולי 2022
גביע המדינה בכדורגל נשים 2004/2005

גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2004/2005 הייתה התחרות ה-7 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-7 באפריל 2005 ומשחק הגמר נערך ב-9 ביוני 2005 והסתיים בניצחון של מכבי חולון על אס"א תל אביב בדרך לזכייה שלישית ברציפות בתואר. מתוך 19 קבוצות ששיחקו בעונה זו בליגת כדורגל נשים נרשמו לגביע 15 קבוצות. לפי תקנון התחרות, בעונה זו נערכו 4 סיבובים כשבסיבוב הראשון השתתפו 14 קבוצות ורק קבוצה אחת הוגרלה להעפיל באופן אוטומטי לרבע הגמר. הסיבוב הראשון בתחרות היה למעשה שמינית הגמר. לסיבוב זה נרשמו 14 קבוצות אך בפועל רק 12 השתתפו בו. אל 7 העולות משמינית הגמר הצטרפה קבוצת בנות הדר יוסף שעלתה בהגרלה לשלב זה שהתקיים ב-9 במאי 2005. כמו בשנים קודמות, משחקי חצי הגמר נקבעו בהגרלה שהבטיחה שמכבי חולון ואס"א תל אביב לא יפגשו בשלב זה. המשחקים התקיימו בהצגה כפולה ב-15 במאי באצטדיון העירוני בת ים. עונת 2004/2005 בליגת כדורגל נשים מכבי חולון זכתה בגביע המדינה לנשים, באתר ynet, 9 ביוני 2005 גביע המדינה לנשים 2005, דף מארכיון האינטרנט - במקור מ-geocities. קבוצת הנשים של הפועל פתח תקווה בשנת 2005 דף מארכיון האינטרנט - במקור מאתר "כחול" של אוהדי הפועל פתח תקווה לא מפסיקות להפתיע המין החזק יום אס"א, יום באעסה
ויקטור יליסייב

ויקטור פטרוביץ' יליסייב (נולד ב-9 ביוני 1950) הוא גנרל, מנצח תזמורת ומורה למוזיקה רוסי. הוא מנהל אנסמבל מקהלת המשמר הלאומי, שבמשך שנים נוצר בלבול בינה לבין מקהלת הצבא האדום הרוסי. יליסייב נולד בשנת 1950 במוסקבה, רוסיה, לפיוטר וסרפימה יליסייב. הוא סיים את האקדמיה למוזיקה (היום מכון המוזיקה הממלכתי על שם שנקה במוסקבה). לאחר מכן שירת כחייל במשרד הפנים (1969–1971), ומונה למנהל המקהלה ביחידתו לשעבר. בשנת 1976 סיים יליסייב את המכללה למוזיקה על שם גנסין והתמחה בניצוח מקהלה. יליסייב היה חלק ממקהלת משרד הפנים מאז הקמתה בשנת 1973. הוא החל כמנהל מקהלות, והפך למנהל המקהלה הראשי וסגן מנהל בשנת 1977. בשנת 1985 הוא הפך לראש ההרכב ובשנת 1995 גם לראש המרכז התרבותי של משרד הפנים. בשנת 1998 התמנה לפרופסור בקונסרבטוריון של מוסקבה. יליסייב נשוי בשלישית ואב לשניים, אחד מהנישואים הראשונים ואחד מנישואיו השלישיים. הוא גר במוסקבה. בשנת 2012 עבר גירושין מתוקשרים עם אירינה. בהנחיית יליסייב הופיע הרכב מקהלת משרד הפנים במדינות שונות, בהן בולגריה, צ'כוסלובקיה, גרמניה, הונגריה, צפון קוריאה, איטליה, יוון, ברזיל, מקסיקו, שווייץ, איחוד האמירויות, כווית, עומאן, קטר, ספרד, סין, טורקיה וישראל. יליסייב היה בחבר השופטים בתחרות שירי החיילים הבינלאומיים ב-1999 שהתקיימה בסוצ'י. יליסייב הוא בעל תואר אמן העם של רוסיה (1988) ובעל תעודת הכבוד הנשיאותית של רוסיה. מדיה וקבצים בנושא ויקטור יליסייב בוויקישיתוף ויקטור יליסייב, באתר AllMusic (באנגלית) ויקטור יליסייב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מרכז החלל הלאומי בלסטר

מרכז החלל הלאומי (באנגלית: National Space Centre) הוא מוזיאון ומשאב חינוכי המכסה את תחומי מדעי החלל והאסטרונומיה, יחד עם תוכנית לחקר חלל בשיתוף עם אוניברסיטת לסטר. ממוקם בצד הצפוני של העיר לסטר, אנגליה, בסמוך לנהר סור. רבים מהתערוכות, כולל רקטות זקופות, שוכנים במגדל עם תומכי פלדה מינימליים וחיפוי שקוף למחצה שהפך לאחד מציוני הדרך המוכרים ביותר של לסטר. הבניין תוכנן על ידי ניקולס גרימשו ונפתח לקהל ב-30 ביוני 2001. המגדל מתנשא לגובה 42 מטרים. מדיה וקבצים בנושא מרכז החלל הלאומי בלסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז החלל הלאומי בלסטר (באנגלית) מרכז החלל הלאומי בלסטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרכז החלל הלאומי בלסטר, ברשת החברתית LinkedIn מרכז החלל הלאומי בלסטר, סרטונים בערוץ היוטיוב "Grimshaw projects: National Space Centre, Leicester, UK". Grimshaw: Architecture, Planning, Industrial Design. נבדק ב-22 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
אימלדה סטונטון

דיים אימלדה מרי פילומנה ברנדט סטונטון DBE (באנגלית: Imelda Mary Philomena Bernadette Staunton; ‏נולדה ב־9 בינואר 1956) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטית. סטונטון נולדה בלונדון למשפחה ממוצא אירי קתולי. הוריה הגיעו ממחוז מאיו שבאירלנד. סטונטון היא בוגרת "האקדמיה המלכותית לאמנויות הדרמה", וזכתה שלוש פעמים בפרס אוליבייה, פרס התיאטרון החשוב ביותר בבריטניה. ב-1986 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "הבלש המזמר" של דניס פוטר. ב-1991 הופיעה בסרט "אנטוניה וג'יין", ב-1992 הופיעה בסרטו של קנת בראנה "החברים של פיטר", וב-1993 הופיעה בסרטו "מהומה רבה על לא דבר" על פי המחזה של שייקספיר. בטלוויזיה הופיעה באותה שנה בסדרה If You See God, Tell Him לצידו של ריצ'רד בריירס. סטונטון השתתפה בסדרת תסכיתי רדיו, בדרמה בלשית "ג'ולי אנפילד חוקרת", ובקומדיה Up the Garden Path, תפקיד שגילמה גם בסדרת טלוויזיה של רשת ITV. ב-1998 זכתה סטונטון בפרס גילדת שחקני המסך עבור תפקידה ב"שייקספיר מאוהב". ב-2004 קיבלה את פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בוונציה ואת פרס באפט"א על תפקידה בסרטו של מייק לי "וירה דרייק". הסרט מספר את סיפורה של אם ממעמד הפועלים, המבצעת הפלות בלתי חוקיות באנגליה של שנות החמישים. "וירה דרייק" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בוונציה. על תפקידה בסרט הייתה סטונטון מועמדת לפרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב. ב-2005 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "בריטניה הקטנה". סטונטון גילמה את דמותה של דולורס אמברידג' בסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול", שיצא לאקרנים ב-2007. בשנת 2012 גילמה את עלמה רוויל בסדרת הטלוויזיה "הילדה". בשנת 2022 שיחקה בסדרה ״הכתר״ בתור המלכה אליזבת .על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה. סטונטון נשואה לשחקן האנגלי ג'ים קרטר. בתם בסי אף היא שחקנית. פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (2004) פרס איגוד המבקרים האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר (2004) פרס מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר (2004) פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקנית הטובה ביותר (2004) פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (2005) פרס איגוד מבקרי הקולנוע של טורונטו לשחקנית הטובה ביותר (2004) פרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר (2013) פרס חוג מבקרי הסרטים של לונדון לשחקנית השנה (2004) פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (1999) פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית הטובה ביותר (2004) פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה (1985) פרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר (1991) מפקדת במסדר האימפריה הבריטית קצינה במסדר האימפריה הבריטית אימלדה סטונטון, ברשת החברתית Goodreads אימלדה סטונטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אימלדה סטונטון, באתר AllMovie (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר Metacritic (באנגלית) אימלדה סטונטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אימלדה סטונטון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר ספוטיפיי אימלדה סטונטון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר Last.fm (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר AllMusic (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר דיזר אימלדה סטונטון, באתר Discogs (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר Songkick (באנגלית) אימלדה סטונטון, באתר Genius אימלדה סטונטון, באתר SecondHandSongs אימלדה סטונטון, באתר בילבורד (באנגלית)
יצחק ביגר

יצחק ביגר (2 בנובמבר 1917 – 1 במרץ 1948) היה שחקן כדורמים ארץ ישראלי, שוער מכבי חיפה ונבחרת ארץ ישראל בכדורמים ושוער קבוצת הוקי שדה של מכבי חיפה. ייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות נגד מצרים, לבנון ויוון. נהרג בגשר רושמיה בחיפה במלחמת העצמאות. ביגר נולד וגדל בזכרון יעקב למשפחת עובדים דור רביעי בארץ ישראל, בנם של חיה שרה ודוד ביגר. בילדותו עבר עם משפחתו לשכונת בת גלים בחיפה. משפחתו הייתה מראשוני המתיישבים בשכונה. הוא בן מתוך עשרה אחים ואחיות. אברהם, נחמן, אפרים ויורם אחיו היו אף הם שחיינים ושחקני כדורמים מצטיינים בקבוצת מכבי חיפה, ונבחרת ארץ ישראל. במשחקה הראשון של נבחרת ארץ ישראל בכדורמים, נגד נבחרת יוון, שנערך בבריכת בת גלים ב-4 בספטמבר 1937 לעיני 3,500 צופים שימש ביגר כשוער, אף על פי שחלה בשפעת עם חום גבוה, ונבחרת ישראל ניצחה 5–2. בטורניר גביע פארוק, מלך מצרים, שנערך בקהיר באוקטובר 1944 שיחק ביגר כשוער הנבחרת, שניצחה את לבנון 4–1 ואת צבא הברית 7–1. במשחק הגמר ניצחה מצרים את ישראל 2–0. ביגר היה אמור להשתתף באולימפיאדת לונדון (1948), אך מותו ב-1 במרץ 1948 קטע את החלום. ביוני 1946 התקבל ביגר כחבר בחברת ההובלה "הנמל החדש", ומאז עבד בקביעות כנהג. במאי 1947 יצא לאימונים מטעם ההגנה. למרות ניתוקה של חיפה מהמפרץ על ידי מארבים של הערבים בוואדי רושמיה, ביגר הוביל מדי יום מצרכים מחיפה למפרץ. ב-1 במרץ 1948 (כ' באדר א' ה'תש"ח), תוך כדי מילוי תפקידו כנהג, נהרג מפגיעת כדורים בבטנו כאשר נסע בוואדי רושמיה. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות הצבאי בחיפה. ביגר היה נשוי לאיילה ואב לבן. במשך כארבעה עשורים נערך מפעל העשרה, שכלל תשע תחרויות שחייה לזכרם של תשעה מהרוגי מלחמת העצמאות שחייני מכבי ומשחק כדורמים לזכרו. קורות החיים של יצחק ביגר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון תולדות הכדורמים בישראל היסטוריה בישראל חיפה גוברת שוב על תל-אביב בשחיה וכדות מים, המשקיף, 22 בספטמבר 1946 יצחק ביגר הי"ד, המשקיף, 7 במרץ 1948 נתן, זיכרון לנופלים - יצחק ביגר, באתר הארץ 4 באפריל 1948 כשהיינו ילדים..., מעריב, 14 באפריל 1988 דוד ביגר, באתר Geni.com יורם ביגר, באתר אלבום המשפחות עדת ראשון-לציון לויתן ליפא, בגלל המלך, הקהל המצרי והשופט החד צדדי..., המשקיף, 22 באוקטובר 1944 2 ספורטאיות + 5 מלווים לאולימפיאדה, מעריב, 11 ביולי 1948 מוסדות הספורט של ישראל בחרו ביולי 1948 לשלוח לאולימפיאדת לונדון (1948) רק אתלטיות, את פרידה ליכטבלאו ורעיה ברונשטיין, מאחר שמדינת ישראל וספורטאיה היו שקועים במלחמת העצמאות. בסופו של דבר, גם הוועד האולימפי הבינלאומי דחה את הבקשה של ישראל להשתתף וגם הבריטים, בעקבות לחץ מדינות ערב, שאיימו בהחרמת המשחקים האולימפיים, ביטלו את ההזמנה למשחקים והקונסול הבריטי בחיפה סירב לתת ויזות לחברי המשלחת.
ציון יעקב

ציון יעקב (נולד ב-15 ביוני 1953) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר. ציון יעקב המכונה "פוגל", החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת הפועל עליה כפר סבא בליגה ג', שהייתה קבוצת הבת של הפועל כפר סבא וייצגה את שכונת שיכון עליה. בעונת 1973–1974 העפיל עם קבוצתו לליגה ב' דרום א' אחרי שסיימה במקום הראשון במשחקי המבחן. בתחילת עונת 1976–1977 ניסתה קבוצת האם הפועל כפר סבא לצרפו לשורותיה, לאחר שהרשים את המאמן אריה רדלר במהלך משחק אימון. למורת רוחם של הנהלת עליה כפר סבא שזעמו על ההעברה שלבסוף בוטלה והשחקן נשאר בעליה כפר סבא. בעונת 1977–1978 הצטרף למכבי הרצליה מליגה א' צפון, במדיה כבש ובישל שערים רבים תוך תפיסת מקום של קבע בהרכב. בסוף העונה העפיל עם מכבי הרצליה לליגה הארצית והמשיך עונה נוספת. בעונת 1979–1980 הצטרף לקבוצת מכבי יבנה ששיחקה בליגה א' דרום. יעקב ניהל את משחקה של הקבוצה במרכז המגרש ובסיום העונה העפיל עימה לליגה הארצית. בסיום עונת 1981–1982 העפיל עם יבנה לליגה הלאומית, כשהוא מבקיע 12 שערים. ציון יעקב ששימש כקפטן הקבוצה, נחשב לשחקן הוגן ולא הרבה לקבל כרטיסים צהובים במהלך המשחקים. בעונת 1984–1985 זכה ציון יעקב עם מכבי יבנה בגביע הטוטו. בסיום עונת 1986–1987 ירד עם יבנה לליגה הארצית. בסך הכל שיחק יעקב ביבנה 10 עונות ברציפות, מהן 5 עונות בליגה הבכירה. לזכותו בישולים ושערים רבים שהבקיע מעמדת הקשר. את עונת 1989–1990 פתח עם מכבי יבנה ולאחר מספר מחזורים עבר לבית"ר רמלה מליגה א' דרום עד סוף העונה, אותה סיימה במקום ה-7. ציון יעקב מונה למאמן מכבי יבנה בעונת 1990–1991 ובסיום העונה העלה אותה בחזרה לליגה הלאומית מהמקום השני. בעונה שלאחר מכן בליגה הבכירה, התפטר יעקב לאחר הפסד החוץ במחזור ה-7 לקבוצת הפועל ירושלים. במהלך השנים אימן שוב את מכבי יבנה מספר פעמים, ללא הישגים בולטים. אימן גם בהפועל מרמורק ובית"ר יבנה. בשנת 2011 שימש בסקאוט של הפועל תל אביב ובעונת 2011–2012 אימן את קבוצת הנוער שלה. נשוי לציונה. בנו עמיחי יעקב הוא שחקנה של מכבי יבנה בהווה. גביע הטוטו זכייה (1): עונת 1984–1985 ראובן אהרונסון, המבחן לליגה ב', חדשות הספורט (עמוד 3) 21 ביולי 1974 ערכו מגבית כדי לאפשר ל"פוגל" לנסוע, בעיתון מעריב 10 באוגוסט 1976 עליה כפ"ס זועמת על הפועל כפר סבא בפרשת פוגל, בעיתון מעריב 22 באוגוסט 1976 מכבי יבנה - מכבי הרצליה 2-4, בעיתון מעריב 15 בספטמבר 1977 הפועל בת ים עלתה לליגה הארצית, בעיתון מעריב 28 במאי 1978 גם יבנה על המפה, בעיתון מעריב 13 ביולי 1980 בארבעה מטחים ללאומית, בעיתון חדשות הספורט (עמוד 6) 16 במאי 1982 השחקן הוגן, בעיתון מעריב 30 במאי 1983 תמונה מעונת 84–85, מעריב 26 באוגוסט 1984 ציון יעקב עוזב את יבנה, מעריב 19 בספטמבר 1989
בית הקברות דה לה אלמודנה

בית הקברות דה לה אלמודנה (בספרדית: Cementerio de Nuestra Señora de La Almudena) הוא בית קברות הממוקם במדריד. מספר הקברים במקום מוערך בכ-5 מיליון. היה בית הקברות הראשי של העיר בשנים 1884–1973. כבר במהלך שלטונו של קרלוס השלישי רצו להעביר את בית הקברות העירוני מחוץ למרכז העיר. אומנם התוכניות נדחו כל פעם מחדש ובסופו של דבר, בית הקברות החדש במזרח העיר נפתח רק ב-1884. הקיבולת המקורית של המקום הייתה כ-63 מקומות. בתחילת המאה ה-20 הושלמו עבודות בנייה במקום וקיבולת הורחבה ל-885 אלף מקומות. הנקרופוליס הראשי נפתח בשנת 1925. בשנת 1955 בוצעה הרחבה נוספת. בין הידוענים הקבורים בדה לה אלמודנה: אלפרדו די סטפנו, ניסטו אלקלה סאמורה, ויסנטה אליכסנדרה, סנטיאגו רמון אי קחאל, דולורס איברורי, מנואל ממפאסו ורבים נוספים. כנסייה מראה כללי מצבה קבורה בקיר מדיה וקבצים בנושא בית הקברות דה לה אלמודנה בוויקישיתוף אתר בית הקברות
משלמת בת חרוץ

מְשֻׁלֶּמֶת בַּת-חָרוּץ, היא דמות מקראית, אשת מנשה מלך יהודה אמו של אמון מלך יהודה. שמה נעדר מהתיאור המקביל המסופר בספר דברי הימים ב', פרק ל"ג. בנה אמון נשא את ידידה בת עדיה מהיישוב בצקת. מקום מוצאה המצוין בכתוב הוא יָטְבָה. יש המזהים את העיר יטבה עם יודפת בגליל התחתון. העיר נזכרת בכתובת תגלת-פלאסר השלישי. במידה שמקבלים זיהוי זה, ייתכן שמדובר בנישואים פוליטיים במטרה ליצור קשרים עם משפחות נכבדות מאזור הגליל. השם מְשֻׁלֶּמֶת מופיע פעם אחת בתנ"ך וייתכן ששמה מתפרש כשלום או שלמות. אחרים מפרשים את השם כתשלום, פיצוי על אבדן ילד שנפטר. השם משלמת מופיע במכתבי יב. ספר מלכים ב', פרק כ"ב, פסוק א' בוסתנאי עודד, מיכאל קוכמן, עולם התנ"ך: מלכים ב', תל אביב, דודזון עתי, 1994, עמ' 190 יהודה אדרי, נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 177 אציקלופדיה מקראית כרך ה, ירושלים, מוסד ביאליק, 1968, עמ' 567
יעל אודם

יעל אודם (נולדה ב־22 בנובמבר 1982) היא עיתונאית ואשת טלוויזיה ישראלית. כתבת חינוך ומגישת חדשות בחברת החדשות ובקשת 12. נולדה בכפר יהושע, שירתה בצה"ל כמדריכת חי"ר. בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בתקשורת ומנהל עסקים במסלול האקדמי המכללה למינהל. בשנת 2008 התקבלה לעבודה בחברת החדשות. בשנים הראשונות עבדה במחלקת ריכוז הכתבים ובין 2011 ל־2013 עבדה גם ככתבת כללית במהדורה המרכזית. בשנת 2013 מונתה לתפקיד כתבת איכות הסביבה. בנוסף, אודם שימשה בעבר כמבזקנית חדשות. בשנת 2015 מונתה אודם לתפקיד כתבת החינוך. במסגרת עבודתה פעלה אודם לקיצור ימי החופשה ולביטול תשלומי ההורים. נשואה לים רגב, אם לארבע בנות ומתגוררת בחדרה. מדיה וקבצים בנושא יעל אודם בוויקישיתוף יעל אודם, ברשת החברתית פייסבוק יעל אודם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יעל אודם, ברשת החברתית אינסטגרם יעל אודם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הכתבות של יעל אודם ב-N12 מערכת ice, "מגישת חדשות 12 בווידוי חושפני: "זה משתק אותי, רועדת מפחד", ice,‏ 22 באוקטובר 2022; פוסט אינסטגרם של יעל אודם אסי קוטין, "מעולם לא הייתי כל כך שלמה עם משהו שאני עושה", באתר בלינקר, 16 בפברואר 2016 דוד אברהם‏, אני מהסביבה, באתר וואלה, 24 בפברואר 2013 אלכסנדר כץ, נעים מאד: לי נעים תתחיל להגיש מבזקים בחדשות 2, באתר אייס, 17 ביולי 2018 אלכסנדר כץ, שינויים בחברת החדשות של ערוץ 2: דפנה ליאל מונתה לתפקיד הכתבת בכנסת, באתר אייס, 6 באוקטובר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני פודי

דניאל מארק "דני" פודי (באנגלית: Daniel Mark Pudi; נולד ב-10 במרץ 1979) הוא שחקן, קומיקאי, כותב, מפיק ובמאי אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כעאבד נדיר בסדרה הקומית "קומיוניטי" של רשת NBC. על תפקידו היה מועמד שלוש פעמים לפרס חביב אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית ומועמד לפרס אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית על הישג יחיד במינו בקומדיה. פודי נולד בשיקגו, אילינוי, לאמא פולנייה-אמריקאית, מתכנתת ואנליטיקאית, ולאב הודי-אמריקאי. פודי דובר פולנית בזכות אמו וסבתו. פודי למד מחול בשיקגו וסיים תואר בתקשורת ותיאטרון באוניברסיטת מרקט במילווקי, ויסקונסין, בשנת 2001. באוניברסיטת מרקט, פודי היה הזוכה הראשון במלגת כריס פארלי. מעבר לתשלום עבור שנת לימודים שלמה, המלגה הובילה לכך שהוא הופיע באירוע אלתור קומדיה בה השתתפו ג'ים ברויאר ודייב שאפל, מה שהגביר את העניין שלו בללמוד אלתורים. פודי הפך למגייס עובדים עבור חברה לחיפוש מנהלים לפני שעבר ללוס אנג'לס בשנת 2005 על מנת לחפש תפקידים בסרטי קולנוע וטלוויזיה. פודי הופיע במספר פרסומות בטלוויזיה למותגים שונים, כמו מקדונלד'ס, סניקרס, פוקימון ועוד. בשנת 2008 ביצע הופעת אורח בסיטקום "המופע של ביל אנגוול" (אנ') ברשת TBS. החל מ-2009 פודי כיכב בקומדיית המצבים "קומיוניטי", שם גילם את דמותו של עאבּד נדיר, סטודנט האובססיבי על התרבות הפופולרית. פודי גילם את הדמות למשך כל 6 עונותיה של הסדרה, עד לסיומה ב-2015. החל מ-2017 פודי מדבב את יואי בסדרה המונפשת של דיסני "סיפורים של ברווזים". משנת 2020 פודי גם מככב בסיטקום "Mythic Quest" של אפל TV פלוס, בתור בראד. בשנת 2021 שיחק בסרט "פלורה ויוליסס" המבוסס על ספר באותו שם משנת 2013 שכתבה קייט די-קמילו. בשנת 2023 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "מישהו שפעם הכרתי" שביים וכתב דייב פרנקו; הסרט הוקרן באמזון פריים וידאו ב-10 בפברואר 2023. פודי נשוי לברידג'ט שוולטר. הם נפגשו בזמן לימודיהם באוניברסיטת מרקט בשנת הלימודים הראשונה. בינואר 2012 נולדו לזוג תאומים: ג'יימס טימותי ופיונה ליי. פודי הוא גם אצן, והשלים מספר מרתונים. מדיה וקבצים בנושא דני פודי בוויקישיתוף דני פודי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דני פודי, ברשת החברתית אינסטגרם דני פודי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דני פודי, באתר AllMovie (באנגלית) דני פודי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דני פודי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דני פודי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דני פודי, באתר Songkick (באנגלית) רותה קופפר, דני פודי מסביר מדוע כדאי שהסכסוך הישראלי-ערבי יישאר מחוץ לפריים, באתר הארץ, 7 ביולי 2011 "Danny Pudi Biography". Fancast. אורכב מ-המקור ב-2010-11-19. נבדק ב-2010-11-09. "Teresa K. Pudi (Komendant)". Poles.org. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite web}}: (עזרה) "10 things you don't know about Danny Pudi". Marquette Magazine. Marquette University. Spring 2004. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite news}}: (עזרה) Sweeney Etter, Nicole. "Breakout star Danny Pudi was a hit at Marquette first". Marquette Magazine. Marquette University. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite news}}: (עזרה) Souri, Ranjit (בנובמבר 2009). "Desis on Cable: Reshma Shetty and Danny Pudi". India Currents. אורכב מ-המקור ב-2011-06-04. נבדק ב-2009-12-25. {{cite news}}: (עזרה) "Weddings; Showalter-Pudi". Telegraph - Herald. Dubuque, Iowa. 8 באוקטובר 2004. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite news}}: (עזרה)
Destiny's Child: Live in Atlanta

Destiny's Child: Live in Atlanta (בעברית: דסטיניז צ'יילד: הופעה חיה באטלנטה) הוא אלבום הופעה של להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד, אשר מתעד את הופעתה של הלהקה בסטייט פארם ארנה, שבאטלנטה, ג'ורג'יה, במסגרת סיבוב ההופעות האחרון שלה "Destiny Fulfilled ... And Lovin' It". אלבום ההופעה יצא לאור ב-28 במרץ 2006 בארצות הברית על ידי קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-DVD האמריקאי עם מכירות של 500 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו ובכך שבר שיא של אלבום ה-DVD עם הפתיחה הגדולה ביותר בהיסטוריית המדינה. הישג חסר תקדים זה הוביל אותו להיות זכאי למעמד זהב כבר בשבוע הראשון ליציאתו וכעבר 3 חודשים בלבד היה זכאי למעמד פלטינה עם מכירות של מיליון עותקים. "Intro/Overture" "Say My Name" "Independent Women Part I" "No, No, No Part 2" "מחרוזת: Bug A Boo/Bills, Bills, Bills/Bootylicious/Jumpin' Jumpin'" "Soldier" (רצועת דאנס) "Soldier" "Dance Break" "Dilemma" "Do You Know" "Beyoncé Intro" "Baby Boy" "Naughty Girl" "Band Introduction" "Cater 2 U" "Cater 2 U" (רצועת דאנס) "Girl" "Free" "If" (א-קפלה) "Through With Love" "Bad Habit" "Dance Ballet/Dangerously in Love 2" "Crazy In Love" "Salsa Dance" "Survivor" "Lose My Breath/Credits" מידע על האלבום Destiny's Child: Live in Atlanta באתר MusicBrainz Destiny's Child - Live In Atlanta, Discogs (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)