laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגתו

אגתו (בלטינית: Agatho;‏ 577 בערך – 10 בינואר 681) היה האפיפיור מ-26 ביוני 678 עד מותו ב-10 בינואר 681. מוכר כקדוש הן על ידי הכנסייה הקתולית והן על ידי הכנסייה האורתודוקסית. לא רבות ידוע על חייו של אגתו לפני שהיה לאפיפיור. ככל הנראה נולד בפרובינקיה סיקיליה שבאימפריה הביזנטית, והגיע לרומא כחלק מבני סיקיליה רבים שהיו חלק מהכמורה הרומאית באותו זמן, בשל קרבות בין כוחות האימפריה המוסלמית לסיקיליה באמצע המאה השביעית. שימש כמה שנים כגזבר הכנסייה, עד שנבחר לאפיפיור לאחר דונוס ב-678. מעט לאחר שנבחר לאפיפיור הגיע לרומא וילפריד, הארכיבישוף מיורק, כדי להפעיל את סמכות הכס הקדוש לטובתו שלו. וילפריד היה מעוניין לחזור למשרתו כבישוף יורק, לאחר שהודח מכיסאו על ידי תיאודור מטרסוס, הארכיבישוף מקנטרברי, שחילק את הדיוקסיה של וילפריד לשלוש חלקות והעניק אותן לשלושה בישופים שונים. בסינוד שארגן אגתו בלטראנו כדי לחקור את המקרה, הוחלט שהדיוקסיה של וילפריד אכן תחולק, אך וילפריד ימנה את הבישופים. האירוע המרכזי במהלך כהונתו כאפיפיור היה ועידת קונסטנטינופול השלישית (680–681), שגינתה את המינות המונותליטית, שעד אז גילו האפיפיורים כלפיה סובלנות (ביניהם הונוריוס הראשון). הוועידה החלה כשקונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית, כתב לאפיפיור דונוס, קודמו של אגתו, במטרה ליישב את הסכסוך ולאחות את הקהילה הנוצרית בעקבות הפילוג לתומכי המונותליטים ולמתנגדיהם, על ועידה שברצונו לארגן בנושא. דונוס נפטר בעת הגעת המכתב, ולכן הוטלה הקמת הוועידה על אגתו שעשה זאת במהרה. הוועידה התכנסה בארמון הקיסר ב-7 בנובמבר 680. תחילה הציגו המונותליטים את עמדתם. אז הוצג מכתבו של אגתו, שהציג את עמדת הכנסייה המסורתית, לפיה לישו, על שני טבעיו, אלוהי ואנושי, היו שני רצונות (thelema) ושתי פעולות (energia), אלוהית ואנושית, אשר התקיימו בהסכמה מלאה זו לצד זו. לבסוף השתכנעו רוב הנוכחים בוועידה ממכתבו של אגתו, והחליטו לדחות את הדוקטרינה המונותליטית כמינות. כשהסתיימה הוועדה ב-16 בספטמבר 681 נשלחו מסקנותיה לאפיפיור, אך אגתו נפטר כבר טרם נגמרו דיוני הוועידה, בינואר אותה שנה. כמו כן ניהל את המשא ומתן בין הכס הקדוש לקונסטנטינוס הרביעי, קיסר האימפריה הביזנטית, בדבר התערבות האימפריה הביזנטית בתהליך הקונקלווה. קונסטנטינוס הבטיח לבטל או להפחית את המס שהאפיפיורים חויבו לשלם לאוצר הקיסר הביזנטי על מינויים שעשו בכנסייה. מוכר כקדוש הן על ידי הכנסייה הקתולית והן על ידי הכנסייה האורתודקסית המזרחית. יום החג שלו בקרב הקתולים הוא 10 בינואר, יום פטירתו. בני הכנסיות המזרחיות, בהם הכנסייה האורתודוקסית והכנסייה המזרחית הקתולית, חוגגים את חגו ב-20 בפברואר. מדיה וקבצים בנושא אגתו בוויקישיתוף אגתו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אגתו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Mann, Horace. "Pope St. Leo II." The Catholic Encyclopedia Vol. 9. New York: Robert Appleton Company, 1910. 12 September 2017 John Moorhead, The Popes and the Church of Rome in Late Antiquity, Routledge, 2014, p. 236 Jeffrey Richards, The Popes and the Papacy in the Early Middle Ages (Routledge Revivals): 476-752, Routledge, 2014, p. 270 MARTYROLOGIUM ROMANUM: 10 Januarii St Agathon the Pope of Rome
לורה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לורה (טיל) – טיל קרקע-קרקע מתוצרת התעשייה האווירית לורה (נהר) – נהר בנורווגיה LoRa – פרוטוקול תקשורת לורה (אוהיו) – כפר במחוז מיאמי שבאוהיו לורה דנלי (אנ') – אסטרונומית אמריקאית שמות משפחה: פיטר לורה – שחקן קולנוע יהודי הונגרי מוריס לורה – אדם הידוע כממציא המע"מ בצרפת לאורה לורי אישים ששמם הפרטי הוא לורה
הגביע הרוסי בכדורגל 2016/2017

גביע רוסיה 2016/2017 (Кубок России по футбоолу 2016/2017) היא העונה ה-25 של טורניר הגביע הרוסי בכדורגל שנערך מיולי 2016 ועד מאי 2017. בטורניר נוטלות חלק 16 קבוצות ליגת העל הרוסית, 18 קבוצות ליגת המשנה הרוסית, 54 קבוצות הליגה השנייה ו-8 קבוצות כדורגל חובבניות. גמר הטורניר נערך באצטדיון פישט בסוצ'י. הגביע הרוסי באתר WildStat.ru "жеребьевка матчей 1/32 финала Кубка России". Официальный сайт ФНЛ (ברוסית). "Динамо - Ростов (4:0) 21 сентября. Кубок России 2016-17. Протокол матча". news.sportbox.ru. נבדק ב-2016-09-21. "Енисей - ЦСКА (2:1) 21 сентября. Кубок России 2016-17. Протокол матча". news.sportbox.ru. נבדק ב-2016-09-21. "СКА - Спартак (1:0) 21 сентября. Кубок России 2016-17. Протокол матча". news.sportbox.ru. נבדק ב-2016-09-21. קטטה המונית וארבעה אדומים בגמר הגביע הרוסי
סרגוסי

סרגוסי הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהודים-ספרדים שמקורו בעיר סרגוסה שבספרד. האם התכוונתם ל... אהרון שריג (סרגוסי) (יליד 1931) – לוחם הפלמ"ח, אל"ם בדימוס בצה"ל, בעל צל"ש אלוף יוסף סרגוסי (גם יוסי סרגוסי; 1460–1507) – היה רב, מחכמי צפת ומנהיגיה במאה ה-16 עמית סרגוסי – במאי ישראלי אחר פורים סרגוסה ("פורים סרגוסי") – מעשייה על נס שאירע ליהודי סרגוסה במהלך חג פורים בימי הביניים בשנת 1380 או 1420 סרגוסטי (פירושונים) סרגוסי הוא שם המשפחה המקורי, שריג הוא השם המעוברת כנהוג בקרב קציני צה"ל, ובהתאם הוא מופיע כ"אהרון סרגוסי" ברישומים בתחילת חייו עד תפקידי קצונה בדרגי הביניים, וכ"אהרון שריג" בתפקידיו הבכירים בצבא ואילך. ראו אל"ם שריג סרגוסי אהרון סרגיי באתר הפלמ"ח. כרגע מופיע רק בערך חטיבת גולני#מפקדי הפלס"ר
עונת 2010/2011 ביורוליג

עונת 2010/2011 ביורוליג הייתה העונה ה-54 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל וה-11 שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול. המשחק הראשון התקיים ב-21 בספטמבר 2010 ותחרות הסתיימה ב-8 במאי 2011. בתחרות השתתפו 38 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של פנאתינאיקוס, זה היה הניצחון השישית בתולדות המועדון. דימיטריס דיאמנטידיס (יוון) מפנאתינאיקוס נבחר ל-MVP של היורוליג ול-MVP של פיינל פור היורוליג. תחילה התקיים השלב המוקדם, ממנו עלו 2 מתוך 16 קבוצות לעונה הסדירה. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-4 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-4 בתים. שתי הקבוצות הראשונות מכל בית עלו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו בפורמט סדרת הטוב מ-5. פיינל פור היורוליג נערך בפלאו סן ז'ורדי, ברצלונה. מכבי תל אביב החלה את העונה בשלב הבתים, בו סיימה במאזן של 9-1 וסיימה כראש הבית (אחרי הפסד במחזור הראשון, מכבי השיגה תשעה ניצחונות רצופים). את שלב הבתים השני (טופ-16), מכבי סיימה במקום השני עם מאזן של שלושה ניצחונות ושלושה הפסדים, מיקום זה הקנה לה את הכרטיס לשלב רבע הגמר (שלב ההצלבה). בשלב רבע הגמר מכבי פגשה את קאחה לאבורל ויטוריה, ועם ניצחון חוץ במשחק השני בסדרה הצליחה להפוך את יתרון הביתיות, בדרך לניצחון 3-1 בסדרה של הטוב מ-5 שהקנה לה את הכרטיס המיוחל לשלב הפיינל פור של היורוליג שנערך בברצלונה. בשלב חצי הגמר מכבי הביסה את ריאל מדריד, אך במשחק הגמר היא הפסידה לפנאתינאיקוס של אובראדוביץ' וסיימה את העונה כסגנית האלופה. הפועל גלבוע גליל השתתפה במוקדמות, אך הודחה בסיבוב הראשון. פירוט התוצאות באתר הליגה תיאור מפורט של העונה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
משה אוחיון (משורר)

משה אוחיון (נולד ב-1969) הוא משורר ומוזיקאי, זוכה פרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת תשע"ג (2013) ופרס דוליצקי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים (2023). נולד וגדל בדימונה, ולאחר שירות בחיל האוויר הישראלי למד ספרות באוניברסיטת תל אביב. במהלך השנים הופיע ברחבי ישראל עם מופע "שעת סיפור" לילדים, כשהוא שר ומלווה את עצמו בגיטרה. ביים, הלחין וכתב מחזות זמר במסגרת תפקידו כמורה לספרות ולתיאטרון ב"חטיבת אלון". עבד בטלוויזיה המקומית של דימונה ושידר בתחנת הרדיו האזורית. ב-2002 נרשם משה אוחיון ללימודי תואר שני במחלקה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת בן-גוריון, ומאז החל לכתוב שירה. אוחיון הוציא שלושה ספרי שירה: "חול ולימונים", עם עובד, 2006. "ארבעים על האדמה", קשב לשירה, 2010. "ניגון יחיד" מקף, 2015 ספריו עוסקים בחוויותיו מעיירת הפיתוח בה גדל, בגילוי האחר במרחב המוכר ובבחינה מתמשכת של סביבת המגורים הקרובה. בשנת 2011 הוציא אלבום בשם "להישאר כאן בהרים", המורכב משבעה שירים פרי עטו, בלחניו ובביצועו. בשנת 2013 הוציא את אלבומו השני, "ריבוי העדין", גם הוא בן 7 שירים, ב-2015 הוציא את אלבומו השלישי, "הקלות", וב-2016 את הרביעי, "פעם פליאה, פעם געגוע". אתר האינטרנט הרשמי של משה אוחיון משה אוחיון, סרטונים בערוץ היוטיוב משה אוחיון, באתר שירונט משה אוחיון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה משה אוחיון (1969-), דף שער בספרייה הלאומית משה אוחיון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יצחק לאור, נופים מכאן, כלומר משם, באתר הארץ, 28 בינואר 2007 מתי שמואלוף, "מה מסתתר בתוך תמונת המדבר": מרחב, אתניות ומיסטיקה ביצירה של משה אוחיון, 26 בנובמבר 2007 מנחם בן, השירון העליון: על משוררים חדשים ומומלצים, באתר nrg‏, 5 ביוני 2010 אהרון ברנע מראיין את משה אוחיון בתוכנית "מחוץ לזמן" של ערוץ הכנסת, באתר יוטיוב, 18 בספטמבר 2016 משה אוחיון באסופת "מלחיני משוררים ישראלים" בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן אילן ברקוביץ', זה השער הוא נפתח לי, באתר הארץ, 17 במאי 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים ובנושא משוררים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרגונפליי רקורדס

דרגונפליי רקורדס (באנגלית: Dragonfly Records) הוא מותג הקלטות הטהור הראשון לטראנס פסיכדלי. הוא הוקם על ידי מרטין גלובר בבריקסטון, לונדון. מרטין גלובר ניצל את המונופול שלו בתור בעל המותג והסטודיו (Butterfly Records) היחיד אשר פעל למען הטראנס הפסיכדלי והקים את Dragonfly Records ובמהרה הפך המקום למרכז המוזיקה הפסיכדלית בלונדון. באותו מקום ראג'ה ראם וגארהם ווד יצרו את The Infinity Project. סיימון פוספורד, אשר עבד כטכנאי סאונד ב-Dragonfly, הוציא לאחר מכן את האלבום Twisted כ-Hallucinogen אצל Dragonfly Records, הקומפליקציה הראשונה של Dragonfly Records הוצאה כטראנס סמפלר וזמן קצר אחר כך באוגוסט,1993 יצאה קומפליקציה חדשה בשם Project II Trance. הקומפליקציה הנ"ל הכילה יצירות של אמנים אהודים כמו Mandra Gora והפרויקט הצרפתי Total Eclipse. ב-1994 המותג הוציא את הסינגלים של Man With No Name,‏ Parna, הקוסם החמקמק ו-Doof. הקומפליקציה Order Odonata שוחררה באותה בשיתוף עם Dragonfly. טראנס פסיכדלי ראג'ה ראם סיימון פוספורד אתר האינטרנט הרשמי של דרגונפליי רקורדס
די יונגע

די יונגע (ביידיש, קרי: "הצעירים") הייתה קבוצה של צעירים שכתבו ביידיש – משוררים וכותבי פרוזה – בניו יורק בתחילת המאה העשרים. חברי הקבוצה ייצגו עמדות של מודרניות ספרותית. הם התארגנו לראשונה ב-1907. חברי הקבוצה היגרו לארצות הברית ממזרח אירופה בין השנים 1902 ו-1911. הם הושפעו מהיינה, האקספרסיוניזם הגרמני והסימבוליזם הרוסי. הקבוצה ראתה עצמה כאופוזיציה לרטוריקה הנשגבת של מה שנקרא משוררי סדנת היזע. השירה של האחרונים היוותה תגובה לתנאי החיים הקשים של מעמד הפועלים היהודים שהיגרו והשפעת החילון על המהגרים היהודים לאמריקה. שירתם הייתה דידקטית ודיברה על הכרה מעמדית ומלחמת מעמדות. שירה זו ירשה מעט מאוד מן המסורת של ספרות יידיש והשפה הפואטית שלה הושפעה מדייטשמעריש (יידיש מגורמנת) שרבים ראו בה אלמנט מודרני. די יונגע קמו כתוצאה מהתנגדות לסוג זה של שירה אותה הם ראו כנחותה. הם הכריזו שיש לשחרר את ספרות יידיש מאידאולוגיות לאומיות וחברתיות. רעיון זה והסלידה ממה שקדם להם קרב את המשוררים בני אותו דור. רבים מהם ייצגו עמדה אסתטית של האמנות לשם האמנות. הם תמכו בסוג של שירה ששאפה לעדן את השפה השירית וליפותה ולהרחיקה מהשפה המדוברת בין המהגרים די יונגע סימנו את התחלת ספרות יידיש המודרנית בארצות הברית. משוררים חדשים אלה יצרו שירה בסגנונות שונים ואין מאפיין אחד לכולם. מני לייב יצר בסגנון אימפרסיוניסטי. משה לייב הלפרן נתן ביטוי להוויה האורבנית בניו יורק. אחרים, בקבוצה, יצרו בסגנון סימבוליסטי. לחברי הקבוצה לא הייתה תפיסה ספרותית אחידה. המשותף ביניהם היה במה שהם התנגדו לו בספרות יידיש. מבחינה פוליטית דגלו חברי הקבוצה, בעיקר, בעמדות שמאליות רדיקליות. בנוסף לפרסום יצירות עצמאיות הם פרסמו גם אנתולוגיות. חברי הקבוצה פרסמו בעיתון הקומוניסטי "פרייהייט" ובעיתון האנרכיסטי "פרייע ארבעטער שטימע". הם הוציאו גם ביטאונים המוקדשים לספרות ולאמנות. "הייתה זו הקבוצה הספרותית המובחנת הראשונה בהתפתחותה של ספרות יידיש המודרנית". בין החברים החשובים בקבוצה נמנים המשוררים משה לייב הלפרן, ה. לייוויק, זישה לנדוי, מני לייב, ראובן אייזלנד וכן כותבי הפרוזה דוד איגנטוב, יוסף אופטושו, איזיק רבוי. אברהם נוברשטרן. מודרניזם יידי בארצות הברית. בתוך: זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי, כרך ג. ספרויות ואמנויות. ירושלים, הוצאת כתר, 2008. נוברשטרן, עמ' 169 נוברשטרן, שם נוברשטרן, עמ' 170
מסורה ליוסף

מסורה ליוסף הוא כתב עת תורני על שם הרב יוסף קאפח היוצא לאור בישראל החל משנת תשס"ד על ידי מכון מש"ה, ועוסק במורשתו של הרב יוסף קאפח. עד לשנת תשע"ז יצאו לאור תשעה גיליונות. כתב העת כולל מחקרים בנושאים שונים הקשורים בהגותו של הרב קאפח, וברובם יש שילוב של תכנים תורניים ומדעיים. בין הנושאים: חקר רמב"ם, מאמרי הלכה, פרשנות המקרא, מסורות ניקוד וטעמים, ריאליה מקראית ותלמודית, פילוסופיה יהודית, גנוזות, שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, מנהגי יהדות תימן, רבני תימן, ועוד. עורך כתב העת הוא יוסף פרחי, יושב ראש מכון מש"ה, ויחד איתו חברים במערכת ד"ר יחיאל קארה והרב צפניה ערוסי. בין הכותבים נמנים רבנים וחוקרים מתחומים מגוונים. הבולטים שבהם הם הרב ד"ר רצון ערוסי, פרופ' משה קוה, פרופ' יוסף טובי, פרופ' זהר עמר, פרופ' דב שוורץ, פרופ' אליעזר שלוסברג, פרופ' צבי לנגרמן, פרופ' מלך שפירא, פרופ' אהרן גימאני, הרב פרופ' דרור פיקסלר, הרב ד"ר חננאל סרי, הרב ד"ר יהודה זולדן, פרופ' מנחם קלנר, הרב אהרן קאפח וד"ר אדם בן נון. במאמר שהתפרסם בכתב העת נחשף כי דברי הרמב"ם בספרו מורה נבוכים גרמו לפרופ' סטיבן הוקינג לחזור בו מטענתו שעצם קיומו של ממד הזמן בעולם מהווה הוכחה לכך שאין בורא לעולם. רשימת מאמרים שפורסמו במסורה ליוסף, באתר רמבי"ש רשימת מאמרים שפורסמו במסורה ליוסף, באתר רמב"י סקירה על כרך ח ומאמרים נבחרים ממנו, באתר נצח ישראל סקירה על כרך ט ומאמרים נבחרים ממנו, באתר נצח ישראל הערך מלך שפירא בוויקיפדיה היידית משה קוה, מדע ואמונה על פי הרמב"ם לאור התגליות המדעיות החדשות, מסורה ליוסף ט (תשע"ו) עמ' 320-301.
ריצ'רד מקרירי

סר ריצ'רד לודון מקרירי (באנגלית: Sir Richard Loudon McCreery; 1 בפברואר 1898 - 18 באוקטובר 1967) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה. מקרירי נולד ב-1 בפברואר 1898, לוולטר א. מקרירי, אמריקני יליד שווייץ, שחי רוב חייו באנגליה, אך ייצג את ארצות הברית בפולו באולימפיאדת פריז (1900), ולאמיליה מק'אדם, בתו של מהנדס הדרכים ג'ון לודון מק'אדם. מקרירי התחנך באיטון קולג', ולאחר מכן במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1915 התגייס מקרירי לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע באחד הקרבות. לאחר המלחמה מילא מקרירי תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1935 מונה למפקד הרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס). במאי - יוני 1940 השתתף מקרירי בקרב על צרפת, ולקראת סוף המערכה מונה למפקד החטיבה המשוריינת ה-2, שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת ה-1, ולחם עמה לצד שרל דה גול, ובעקבות כך נהיה מעריץ של דה גול. בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-8, ובמרץ 1942 מונה ליועצו הראשי לענייני שריון של קלוד אוקינלק. באוגוסט 1942 מונה מקרירי לראש מטה פיקוד המזרח התיכון בראשותו של הרולד אלכסנדר, והיה מופקד על תכנון קרב אל-עלמיין השני, ובמהלך המערכה בתוניסיה כיהן כראש מטה קבוצת הארמיות ה-18. ביולי 1943 מונה מקרירי למפקד הקורפוס ה-8 בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-10, ולחם עמו בפלישה לאיטליה, ובקרב מונטה קאסינו. ב-31 בדצמבר 1944 מונה מקרירי למפקד הארמייה השמינית, ופיקד עליה בהבקעת הקו הגותי, ובמתקפת אביב 1945 באיטליה, שבסופה נכנעו כמיליון חיילים גרמנים. לאחר המלחמה היה מקרירי מפקד הכוחות הבריטיים באוסטריה, ומשרדו היה בארמון שנברון. בשנת 1946 מונה מקרירי למפקד ארמיית הריין, במקום פילדמרשל ברנרד מונטגומרי. בשנת 1948 מונה מקרירי ליועץ הבריטי במועצת הביטחון של האו"ם, ובשנת 1949 הועלה לדרגת גנרל. בסוף אותה שנה פרש מקרירי מהצבא, והקדיש את זמנו לטיפוח ביתו. במהלך משבר סואץ בשנת 1956 שלח מקרירי מכתב לידידו שר האוצר הרולד מקמילן, ובו מחה על ההסתבכות במשבר. מקרירי מת ב-18 באוקטובר 1967, והלווייתו נערכה במנזר וסטמינסטר. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד מקרירי בוויקישיתוף
גרנד פרי אבו דאבי

גרנד פרי אבו דאבי הוא מרוץ מכוניות המתקיים באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, כחלק מאליפות הפורמולה 1 מאז שנת 2009. לואיס המילטון הוא הנהג שלזכותו מספר הניצחונות הרב ביותר במסלול (5 ניצחונות) אירוע הפורמולה 1 הראשון התקיים באבו דאבי בפברואר 2007 והיה אירוע הפורמולה הגדול שהתקיים מחוץ לסבב התחרויות. במהלך האירוע הוכרז כי אבו דאבי תצטרף לסבב התחרויות החל משנת 2009. איתיחאד איירווייז, חברת התעופה של אבו דאבי הוכרזה כספונסרית הראשית של האירוע. המירוץ הראשון תוכנן להתקיים ב-15 בנובמבר 2009 כמירוץ האחרון בעונה. ביטול גרנד פרי צרפת וקנדה הוביל להקדמת אירוע, שהתקיים בסופו של דבר ב-1 בנובמבר. סבסטיאן פטל היה הנהג שניצח את הגרנד פרי הראשון עבור קבוצת רד בול. פטל ניצח גם את המרוץ השני, שנערך בשנת 2010. לואיס המילטון ניצח את הגרנד פרי של 2011 וקימי רייקונן ניצח בשנת 2012. עבור רייקונן היה זה הניצחון הראשון לאחר ששב להתחרות באליפות. פטל רשם את ניצחונו השלישי בשנת 2013, ניצחון שהבטיח לו את תואר האליפות הרביעי ברציפות. שנה לאחר מכן היה זה המילטון שניצח את המירוץ, בו חולקו מספר נקודות כפול, בדרך לזכייה באליפות. אל המרוץ שהתקיים בשנת 2021 הגיעו לואיס המילטון ומקס ורסטאפן בשוויון נקודות. המילטון הוביל לאורך מרבית המרוץ, לאחר שעקף את ורסטאפן במהלך ההקפה הראשונה, והיה בדרכו לזכייה שמינית בתואר אליפות הנהגים. דגל צהוב הונף בהקפות האחרונות עקב תאונה, אך בוטל שתי הקפות לסיום המרוץ, באופן שנוי במחלוקת. לאחר ההזנקה המחודשת הצליח ורסטאפן לעקוף את המילטון בהקפה הראשונה ולנצח את המרוץ. הדיון סביב המרוץ נמשך תקופה ארוכה. הפדרציה הבין-לאומית לרכב פתחה בחקירת פרטי האירוע, חקירה שבעקבותיה הודח מייקל מאסי, מנהל המרוץ, מתפקידו וחודדו נוהלי מכונית הבטיחות. מדיה וקבצים בנושא גרנד פרי אבו דאבי בוויקישיתוף Abu Dhabi to stage 2009 F1 finale, BBC.co.uk, 25 June 2008 Vettel wins as Hamilton drops out, BBC.co.uk, 1 November 2009
ארמיית העתודה (בריטניה)

ארמיית העתודה של הצבא הבריטי הייתה ארמייה בריטית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. ארמיית העתודה הוקמה בהוראתו של דאגלס הייג ביוני 1916, וכמפקד מונה יוברט גוף. שררה אי וודאיות מסוימת בנוגע לגודלה של הארמייה, והוחלט שלא יהיה לה גודל אחיד וגודלה יותאם לפי הנסיבות. הפקודה של גוף הייתה לאמן את חייליו לשיתוף פעולה בין הפרשים, חיל הרגלים והארטילריה. הייג סבר ששיתוף פעולה בין הפרשים לארטילריה, יוכל ליצור ראש גשר במערך ביצורים גרמני, ולאפשר לחיל הרגלים להשלים את המלאכה בזמן שהגרמנים עסוקים עם הפרשים. בתחילת הקרב על הסום, תכנן הייג כי ארמיית העתודה תתקוף בגזרה הצפונית, במקביל להתקדמות הארמייה הרביעית של הנרי רולינסון בגזרה הדרומית. עם זאת, בשל כישלון המתקפה של הארמייה הרביעית, בשבועות הראשונים של יולי לא נעשתה כל התקדמות ממשית בחזית הצפונית. ב-22 ביולי הורה הייג לגוף להכניס את כוחותיו לקרב ולנסות לכבוש את הכפר פּוֹזיֶיר, אשר היווה עמדה אסטרטגית חשובה. הארמייה הרביעית ניסתה לכבוש את הכפר שלוש פעמים בין 14 ל-17 ביולי, אולם נכשלה. גוף החליט לפתוח במתקפה על הכפר בליל ה-23 ביולי. גוף בחר להטיל לקרב את שלוש הדיוויזיות האוסטרליות שלו. מעט לאחר חצות החלה המתקפה, והייתה להצלחה. בין הסיבות העיקריות להצלחה זו הייתה התעקשותם של מפקדי הדיוויזיות על הכנה קפדנית ועל הרעשה ארטילרית כבדה במיוחד. עם זאת, הניסיון לכבוש את קו העמדות הגרמני השכן נכשל. הגרמנים, שהחלו להכיר בחשיבות הכפר לרשת ההגנה שלהם, ערכו שלוש התקפות נגד כושלות על הכפר, לפני שעברו לשיטה אחרת – הרעשה ארטילרית ארוכה ושיטתית על פוזייר. הניסיון הגרמני האחרון להשגת פוזייר החל מעט לפני הזריחה ב-7 באוגוסט לאחר הרעשה ארטילרית כבדה במיוחד. הגרמנים הצליחו לעבור את קו ההגנה האוסטרלי הראשון, וקרב פנים אל פנים התפתח בין הצדדים. לבסוף, הייתה ידם של האוסטרלים על העליונה. גוף תכנן להתקדם צפונה לאורך הרכס לעבר חוות מוּקֶה, מה שיאפשר לו לאיים על מצודת תיפוול הגרמנית מאחור. אולם ככל שהאוסטרלים התקדמו, כך הם הפכו חשופים יותר לארטילריה הגרמנית, שיכלה עתה לטווח אותם משלושה כיוונים שונים. ב-8 באוגוסט החלו האוסטרלים במתקפה לכיוון צפון לאורך הרכס, כאשר הקורפוס הבריטי השני מתקדם מאובילר שלשמאלם. עד 10 באוגוסט כבר הצליחו התוקפים להקים קו חפירות מדרום לחווה. עד אז הגרמנים כבר הפכו את החווה למבצר עם חפירות עמוקות, ותעלות המחברות בין הביצורים המרוחקים. האוסטרלים ערכו מספר ניסיונות לכבוש את החווה בין 12 באוגוסט ו-3 בספטמבר, ובכל ניסיון התקרבו מעט יותר, אולם הביצורים הגרמנים החזיקו מעמד. לבסוף, האוסטרלים הוחלפו בקורפוס הקנדי, שב-16 בספטמבר כבש את חוות מוקה, יום לאחר המתקפה הבריטית הגדולה הבאה. ב-26 בספטמבר החווה נכבשה לגמרי, והמגנים נכנעו יום למחרת. בקרבות לכיבוש שתי החוות ספגו שלוש הדיוויזיות האוסטרליות 23,000 אבדות. ב-30 באוקטובר שונה של הארמייה והיא הפכה להיות הארמייה החמישית (עדיין תחת פיקודו של גוף). הקרב על הסום ארמיית העתודה (באנגלית)
נתן קרפ

נתן קרפ (ב בתשרי תרצ"ה - יא בחשון תשס"ט; 11 בספטמבר 1934 - 9 בנובמבר 2008) היה מעצב גרפי ואמן קליגרפיה ישראלי. בין עבודותיו הם עיטורי משטרת ישראל, חלק ממטבעות השקל הישן, צד הנושא במטבע 10 אגורות וכרזות שונות של יום העצמאות. קרפ נולד ברוסיה בשנת 1934 ועלה לארץ עם הוריו בגיל 13. לאחר הגעתו לארץ התגורר בחולון. בנערותו עסק בטיסנאות וזכה שלוש שנים ברציפות באליפות הארץ בטיסני מנוע. בצבא שירת בחיל האוויר, שם הכיר את אשתו, יהודית קרפ. לאחר סיום שירותו הצבאי למד בבית הספר לאמנויות בצלאל וסיים בהצטיינות את לימודיו. כבר במהלך לימודיו זכה במכרז לעיצוב המדליה המוענקת לחסידי אומות העולם על ידי יד ושם ובהמשך עיצב עוד מדליות רבות עבור החברה הישראלית למדליות ולמטבעות. קרפ עיצב גם את שלושת עיטורי הגבורה של משטרת ישראל: עיטור המופת, עיטור האומץ ועיטור הגבורה. בנוסף, קרפ היה בצוות שעיצב את סדרת המטבעות של השקל הישן ונטל חלק גם בעיצוב מטבעות של השקל החדש - הוא עיצב את צד הנושא במטבע של 10 אגורות. בנוסף לעיצוב המטבעות והמדליות, קרפ עסק גם בעיצוב כרזות. בין השאר עיצב את כרזות יום העצמאות של שנת תשמ"ג ושל שנת תשנ"ב. עבודת קליגרפיה חשובה שלו היא כתב הוקרה לעם הדני מעם ישראל על הצלת יהודים בזמן השואה, המוצבת במוזיאון בקופנהגן. נתן קרפ היה נשוי ליהודית, ששימשה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה ולהם שני ילדים. הוא נפטר בשנת 2008 ונקבר בראש הנקרה. דף הנצחה לנתן קרפ באתר ראש הנקרה, ישוב במטה אשר. מדליית חסידי אומות העולם באתר החברה הישראלית למדליות ולמטבעות. כרזת יום העצמאות תשנ"ב.
יו פרייזר (שחקן)

יו מ. פרייזר (באנגלית: Hugh M. Fraser; נולד ב-23 באוקטובר 1945) הוא שחקן, במאי תיאטרון וסופר אנגלי. פרייזר נולד בלונדון בשנת 1945, וגדל במידלנדס (אנ'). הוא למד בבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art" ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. הוא היה חבר בלהקת הפולק טלטייל (אנ'), והיה שותף לכתיבה של נעימת הנושא לסדרת הטלוויזיה לילדים "Rainbow" (אנ') של ITV. הפריצה הגדולה של פרייזר הייתה ב-1978 כשגילם את אנתוני אידן בסדרת הטלוויזיה "אדוארד וגברת סימפסון" בכיכובו של אדוארד פוקס. אחר כך לוהק לעיתים קרובות לתפקידים של דמויות מהמעמד העליון ושל אריסטוקרטים, כמו מר טאלמן בסרט "חוזה השרטט" בבימויו של פיטר גרינוויי. במהלך הקריירה הופיע פרייזר בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. תפקידיו הידועים ביותר הם קפטן הייסטינגס בסדרת הטלוויזיה "פוארו" לצדו של דייוויד סושה, והדוכס מוולינגטון (החליף את דייוויד טרוטון) בסדרה "שארפ" בכיכובו של שון בין. פרייזר הקליט ספרי שמע מסדרת "פוארו" בהם את הספר "Elephants Can Remember". פרייזר קרא ספרי שמע רבים מיצירותיה של אגאתה כריסטי, והם יצאו לאור בהוצאת HarperCollins. בשנות השמונים של המאה העשרים הופיע פרייזר בסדרת המתח "Edge of Darkness" של ה-BBC. הוא חבר, מדריך ובמאי של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ומתמחה בשייקספיר. פרייזר ביים מחזות אחדים בהם עיבוד של דייוויד מאמט למחזה "הדוד וניה" מאת צ'כוב, שהוצג בווילטון מיוזיק הול בלונדון בינואר 2007, בכיכובה של רייצ'ל סטירלינג (אנ') בתפקיד ילנה. בקולנוע שיחק פרייזר בסרטים "קללת הפנתר הורוד", "101 כלבים וגנבים" ו"משחקים פטריוטיים". בתיאטרון הופיע ב-1979 בתפקיד קלודיו במחזה "מהומה רבה על לא דבר" עם הלהקה השייקספירית המלכותית. הוא השתתף בתסכיתי דרמה של "דוקטור הו" בשם "Circular Time" (מ-2007) ו-"Cradle of the Snake" (מ-2010). ב-2003 שיחק בסרט הטלוויזיה "מוות בשורות הכנסייה" על פי ספרה של פ.ד. ג'יימס ובכיכובו של מרטין שו. ב-2015 יצא לאור הרומן הראשון שכתב פרייזר בשם "Harm". פרייזר נשוי לשחקנית בלינדה לאנג ולהם בת אחת, לילי. יו פרייזר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יו פרייזר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יו פרייזר, באתר AllMovie (באנגלית) יו פרייזר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) יו פרייזר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יו פרייזר, באתר MusicBrainz (באנגלית) יו פרייזר, באתר Discogs (באנגלית) ראיון עם יו פרייזר "Harm: Hugh Fraser: 9780993264917: Amazon.com: Books". נבדק ב-8 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) Feinstein, Sharon (1999-05-02). "The Interview: Belinda Lang – Our marriage is perfect even though I'm so bossy". Sunday Mirror. נבדק ב-2010-08-30.
יו פרייזר

האם התכוונתם ל... יו פרייזר (קולונל) (אנ') – קצין צבא בריטי בהודו (1808–1858) יו פרייזר (דיפלומט) (אנ') – דיפלומט בריטי ביפן (1837–1894) יו פרייזר (שחקן) – שחקן אנגלי יו פרייזר (מוזיקאי) (אנ') – נגן ג'אז ומלחין קנדי (נולד ב-1958) יו פרייזר (פוליטיקאי בריטי) (אנ')  – פוליטיקאי בריטי (1918–1984)