laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיאצה מג'ורה

פיאצה מג'ורה (באיטלקית: Piazza Maggiore) היא כיכר מרכזית בבולוניה שבאיטליה. הכיכר נוצרה במבנה הנוכחי במאה ה-15. הכיכר גובלת בכיכר נוספת, פיאצה נטונו, ובה פסלו של האל נפטון, מסמליה הבולטים של העיר בולוניה. אורכה הוא 115 מטרים ורוחבה 60 מטרים. הכיכר מוקפת במספר מבנים בולטים: בזיליקת פטרוניוס הקדוש - בחלקה הדרומי של הכיכר. הכנסייה החמישית בגודלה בעולם. נבנתה לסירוגין בין סוף המאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-17. מפורסמת בכך שחלקה העליון של חזית הבזיליקה אינו מעוטר. פלאצו דיי בנקי (Palazzo dei Banchi) - בחלקה המזרחי של הכיכר. פלאצו דיי נוטאי (Palazzo dei Notai) - בחלקה הדרומי של הכיכר, גובל ממערב בבזיליקת פטרוניוס הקדוש. נבנה בשנים 1422-1384 בתכנון האדריכל אנטוניו די וינצ'נצו (אנ'), שתכנן גם את בזיליקת פטרוניוס הקדוש. פלאצו ד'אקורסיו (Palazzo d'Accursio) - בחלקה המערבי של הכיכר. מפורסם גם בשם Palazzo Comunale. צמוד אליו בחלקו הצפוני (התוחם את פיאצה נטונו ממערב), נמצא פלאצו דל'ארקיג'ינאסיו (Palazzo dell’Archiginnasio) - מקום מושבה הראשון של אוניברסיטת בולוניה, המשמש כיום כספרייה ביבליוטקה סאבה-בורסה (Biblioteca SalaBorsa). פלאצו דל פודסטה (Palazzo del Podestà) - בחלקה הצפוני של הכיכר. החל להיבנות בסביבות שנת 1200 לספירה והוא העתיק במבנים הסובבים את הכיכר. צמוד אליו מבנה הפלאצו רה אנצו (Palazzo Re Enzo), שהוא מאוחר יותר וגובל בפיאצה נטונו. מערב פיאצה מג'ורה פיאצה מג'ורה ופיאצה נטונו: פלאצו דיי נוטאי, בזיליקת פטרוניוס הקדוש, ופסל נפטון פלאצו דל פודסטה פלאצו רה אנצו הסמוך לכיכר חזית פלאצו ד'אקורסיו הצד השני של פלאצו ד'אקורסיו פלאצו דיי נוטאי פלאצו דיי בנקי מדיה וקבצים בנושא פיאצה מג'ורה בוויקישיתוף Are there 100,000 people in Piazza Maggiore in Bologna?, Il Post,‏ 9 בנובמבר 2015 Piazza Maggiore: visit Bologna in one day , באתר visitupbologna
ריק סקוט

ריק סקוט (באנגלית: Rick Scott; נולד ב-1 בדצמבר 1952) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. מכהן כסנאטור מטעם מדינת פלורידה. קודם לכן כיהן כמושל המדינה. סקוט נולד בבלומינגטון שבאילינוי וגדל בקנזס סיטי שבמיזורי. לאחר לימודי התיכון וקולג' קהילתי התגייס סקוט לצי ארצות הברית. הוא שירת כטכני מכ"ם בספינת מלחמה והשתחרר לאחר שנתיים וחצי. שירותו הצבאי אפשר לו לקבל מלגה ללימודים אקדמאיים והוא סיים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי ותואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סאת'ורן מתודיסט בטקסס. לאחר הלימודים נשאר בדאלאס ועבד כעורך דין בפירמת Johnson & Swanson. ב-1987 הגיש הצעה לרכישת חברת HCA, חברת שירותי בריאות פרטית, ולאחר שהצעתו נדחתה הקים עם רעייתו חברת שירותי בריאות פרטית משלהם, שהחלה ברכישות בתי חולים כושלים והביאה להבראתם. ב-1993 התמזגה החברה עם HCA. בניהולו של סקוט הפכה לחברה הגדולה בתחומה בעולם, כשבבעלותה מאות בתי חולים ומרכזי רפואיים בארצות הברית וברחבי העולם. ב-1997 סיים את תפקידו כמנכ"ל והקים חברת השקעות בתחום שירותי הבריאות ולאחר מכן חברת מרפאות חירום בשם Solantic בפלורידה. במהלך שנות ה-90 היה שותפם של ג'ורג' ווקר בוש ואחרים בבעלות על קבוצת הבייסבול טקסס ריינג'רס. ב-2010 נבחר למושל פלורידה ברוב של 48.9% לעומת 47.7% ליריבו מהמפלגה הדמוקרטית. ב-2014 נבחר לכהונה נוספת ברוב של 48.1%, לעומת 47.1% ליריבו, המושל הרפובליקני לשעבר שהפך לדמוקרטי, צ'ארלי כריסט. הונו של סקוט מוערך בכ-147 מיליון דולר אמריקני, במהלך קמפיין הבחירות הראשון שלו הוציא כ-73 מיליון דולר מכספו ובקמפיין השני הוציא 13 מיליון דולר נוספים. לאחר הפריימריז בפלורידה ב-15 במרץ 2016 הודיע סקוט על תמיכתו במועמדותו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות. בנובמבר 2018 גבר בבחירות לסנאט על הסנאטור המכהן ביל נלסון מהמפלגה הדמוקרטית, בהפרש של 10,033 קולות, שהם 0.12% מסך המצביעים. סקוט נשוי לאן ואב לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא ריק סקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריק סקוט ריק סקוט, ברשת החברתית פייסבוק ריק סקוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריק סקוט, ברשת החברתית אינסטגרם ריק סקוט, סרטונים בערוץ היוטיוב ריק סקוט באתר מושל פלורידה ריק סקוט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Florida Gov. Rick Scott’s wealth rises to $147 million, מיאמי הארלד, 1 ביולי 2015
NDB

NDB הם ראשי תיבות: האם התכוונתם ל... NDB (תעופה) ‏(Non-directional beacon) – סוג של משואה המשמשת בניווט במטוסים NDB ‏(Nucleic Acid Database) – מאגר המידע של חומצות גרעין. אתר ראי של PDB, המיועד לחיפוש חומצות גרעין NDB ‏(Neue Deutsche Biographie) – אנציקלופדיה ביוגרפית בגרמנית NDB ‏((Nachrichtendienst des Bundes) – שירות הביון הפדרלי של שווייץ NDB ‏(National development bank) – גוף פיננסי שמוקם על ידי ממשלה למטרת פיתוח המדינה
ADB

ADB הם ראשי תיבות: האם התכוונתם ל... ADB ‏(Allgemeine Deutsche Biographie) – אנציקלופדיה ביוגרפית בגרמנית ADB ‏(Australian Dictionary of Biography) – אנציקלופדיה ביוגרפית אוסטרלית ADB ‏(African Development Bank) – מוסד מימון לפיתוח מדינות אפריקה ADB – קוד יאט"א של נמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס ADB ‏(Apple Desktop Bus) – תקן של אפל לחיבור בין מחשבים להתקני ציוד היקפי ADB (אנ') ‏(Android Debug Bridge) כלי לשורת הפקודה שנועד לסייע בניפוי שגיאות ממכשירי Android ולתת אמצעים לעקוף מגבלות ממשק משתמש גרפי כדי לתקשר ישירות עם מערכת Android
אריק וייס

אריק וייס (נולד ב-10 בנובמבר 1978) הוא עיתונאי ומגיש בחדשות 13 את התוכנית "עושים שישי עם אריק וייס". בעבר היה כתב תחקירים ומגזין של "מהדורת השבת", והגיש את התוכנית "הכול כלול". וייס מרצה לעיתונות באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה הפתוחה. וייס החל את דרכו העיתונאית בשנות ה-90 ככתב תרבות במקומון הירושלמי "כל העיר". לאחר מספר שנים עבר לעיתון "מעריב", תחילה ככתב במוסף היומי, ובהמשך התמקד בעיקר בתחקירים עבור מוסף "סופשבוע" של העיתון. בין הסיפורים הבולטים שחשף: קשריו של המיליארדר האוסטרי מרטין שלאף עם השטאזי; מחדל המודיעין שהביא לחטיפת גלעד שליט; שיתוף הפעולה ההדוק של בכיר חמאס סלאח שחאדה עם השב"כ. בשנת 2009 עזב את "מעריב" ועבר לתוכנית "עובדה" בערוץ 2. שנה לאחר מכן החל לעבוד בערוץ 10 כחבר מערכת "המגזין" בהנחיית אושרת קוטלר, שם חשף שורה של פרשות. בהן: ההשתלטות על נכסיו של האוליגרך אלכסיי זכרנקו בעזרת מסמכים מזויפים; תעשיית התרומות שניהלה משפחתו של הרב אליעזר ברלנד; מכירת משאבי הטבע של ישראל לתאגידי ענק במחירי הפסד; תחקיר אודות היחס המפלה של מערכת אכיפת החוק כלפי בני העדה האתיופית;[דרוש מקור] פרשת ליאור לוטן והחייל אברה מנגיסטו;[דרוש מקור] פרשת מימון הגרעינים התורניים של מקורבי השר אורי אריאל;[דרוש מקור] חשיפת השבועון "רימון" שהוצא לאור על ידי השב"כ בשנות החמישים[דרושה הבהרה] ועוד. וייס הגיש לעיתים את התוכנית "חמש עם רפי רשף", בהיעדרו של רשף, ואת התוכנית "היום שהיה", וכן הגיש לעיתים את התוכנית "הצינור", בהיעדרו של המנחה גיא לרר. הוא הגיש גם, יחד עם עמיתו ינון מילס, את "המגזין", של אושרת קוטלר. וייס נשוי ומתגורר במזכרת בתיה. אריק וייס, ברשת החברתית פייסבוק אריק וייס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיה מנע‏, בחדשות 10 חוזרים להגשה זוגית, באתר וואלה, 25 ביוני 2015 הצצה לעולם העסקים של המיליארדר המסתורי מרטין שלאף, באתר nrg, מעריב, 2009 חשיפה: מידע על חטיפה מתוכננת לא הועבר לשטח, באתר nrg, מעריב, 2008 חוקר השב"כ מיכה קובי חושף - כף הפעלנו את היעד מספר אחד בחמאס, באתר nrg, מעריב, 2008 מי השתלט על נכסיו של האוליגרך הנעלם אלכסיי זכרנקו? נענע 10, 2010 קופת הרב: מכספים עד שרצים בחסידות ברסלב, נענע 10, 2013 תחקיר: כך מכרה המדינה בזול את משאבי הטבע, חדשות 13, 2013
מחוזות מיין

במדינת מיין שבארצות הברית ישנם 16 מחוזות. טרם נוסדה כמדינה, הייתה מיין חלק ממדינת מסצ'וסטס, ונקראה מחוז מיין. במרץ 1820 התקבלה לאיחוד כמדינה כחלק מפשרת מיזורי. תשעה מתוך שישה עשר המחוזות הנוכחיים של מיין היו תחומים כבר בעת שהייתה חלק ממסצ'וסטס. ב-1842 הוסדר הגבול הצפוני של מיין עם בריטניה, ושורטטו מחוזות חדשים. הגדול שבמחוזות מיין הוא מחוז ארוסטוק (17,690 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז סגדהוק (960 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז קמברלנד (כ-281,674 תושבים). עיר הבירה, אוגוסטה, נמצאת במחוז קנבק. מדיה וקבצים בנושא מחוזות מיין בוויקישיתוף
ג'יי ניקסון

ג'רמיה וילסון "ג'יי" ניקסון (באנגלית: Jeremiah Wilson "Jay" Nixon; נולד ב-13 בפברואר 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל מיזורי בין השנים 2017-2009. ניקסון נולד בדה סוטו (De Soto), פרבר של העיר סנט לואיס שבמיזורי. מוצא משפחתו בעיקר מאנגליה. אחד מאבות אבותיו מצד אביו, אברהם ג'ונאס, היה מתיישב יהודי באילינוי וחבר של אברהם לינקולן. ניקסון נולד למשפחה מתודיסטית, אך סבתא רבתא שלו מצד אביו הייתה יהודייה. הוא למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת מיזורי, וסיים עם תואר ראשון ב-1978. בהמשך עבד כעורך דין. ב-1986 נבחר לסנאט המדינתי של מיזורי, ובין השאר רץ שנתיים לאחר מכן לסנאט ללא הצלחה. הוא שירת בסנאט עד שנבחר לתובע הכללי של מיזורי ב-1992, ושירת בתפקיד זה עד 2009. גם ב-1998 רץ ללא הצלחה לסנאט. ב-2008, לאחר שהמושל הרפובליקני המכהן הכריז כי לא יתמודד לכהונה שלישית, הכריז ניקסון על מועמדותו למשרה זו. בבחירות הכלליות ב-4 בנובמבר הביס את יריבו הרפובליקני ונבחר למושל, כשזכה ב-58.40% ממניין הקולות. ב-2012 נבחר לכהונה שנייה, עם ניצחון גורף גם כן. ניקסון נשוי ואב לשניים. אין הוא קשור משפחתית לנשיא ריצ'רד ניקסון. מדיה וקבצים בנושא ג'יי ניקסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יי ניקסון ג'יי ניקסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יותם ישי

יותם ישי (נולד ב-25 בינואר 1980) הוא שחקן וקולנוען ישראלי, פעיל בישראל ובגרמניה. ישי הוא בוגר מגמת התיאטרון של תיכון עירוני א' לאמנויות בתל אביב (1998) והחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2010). משנת 2010 הוא עובד במחלקות בימוי בהפקות קולנוע וטלוויזיה ישראליות וגרמניות. במהלך השנים השתתף ישי במספר סרטי קולנוע. בשנת 2006 שיחק בסרטו של איתן פוקס, "הבועה". בשנת 2008 שיחק בסרט "A House Devided" ובסרט "בית מפוצל". ב-2009 שיחק בסרט "Ultimatum". באותה שנה שיחק בסרטו של איתן גפני, "תפר פתוח" ובסרט הקולנוע "הפריצה מכלא עכו". בשנת 2011 שיחק בסרטים "מבול", "ג'ו + בל" ו"מיקי ברקו". בשנת 2013 שיחק בסרטי הקולנוע "פרדייז קרוז" ו"רוק בקסבה", שם גילם את דמותו של הסמל אריאל, שעומד לפני סיום שירותו הצבאי. הסרט זכה בפרס C.I.C.A.E בפסטיבל ברלין 2013 ובשנה לאחר מכן השתתף ישי בברלינאלה טאלנטס, מסגרת לקולנוענים ושחקנים צעירים מכל העולם במסגרת פסטיבל ברלין. בשנת 2015 יצא לאקרנים סרט הקומדיה "אני לא מאמין, אני רובוט?!" בכיכובו. ישי מגלם את דמותו של דני ברנשטיין, בחור רגיש שמגלה יום אחד שהוא רובוט מתוחכם. בשנת 2016 יצא לאקרנים סרטה של רוני קידר "סופעולם", וכן הוקרן לראשונה סרטו של איתן גפני "ילדי הסתיו" בהם לקח ישי חלק. ב-2018 שיחק בסרט הקצר הגרמני "Wir Sind Wieder Da" ‏("We're Back Again"), לצד נופר בלכנר. ב-2019 שיחק בסרט "Heute oder Morgen" שהשתתף בפסטיבל ברלין באותה שנה. בשנת 2023 שיחק בסרט הבריטי "Shoshana" אודות ההתנקשות באברהם שטרן (יאיר), ממנהיגי ארגון לח"י. ישי שיחק במספר סדרות טלוויזיה. בשנת 1993 שיחק בסדרה "קליידוסקופ (מה שנקרא)". ב-2004 הנחה בערוץ 24 את התוכנית "המבוקשים", בשנת 2005 שימש ככתב שטח של התוכנית "AXNמאניה" בערוץ AXN. בשנת 2007 גילם את דמותו של איתמר בסדרה "מסכים". בשנת 2008 שיחק בטלנובלה "חשופים". ב-2010 גילם את יוגב בסדרה "טקסי דרייבר" ואת דמותו של ישי בסדרה הקומית "המשרד". בטלוויזיה הגרמנית השתתף ישי בסרטים "A Bitter Mix" ו-"Das Jerusalem Syndrom" שהצטלמו בישראל. ישי שיחק בהצגות "הומולודיס", "מוכים", "חבל היינו המצאה טובה", "זונות", "משחקים" ו"הצגה מאולתרת". במסגרת עבודתו כעוזר במאי ישי שיתף פעולה עם הבמאי הקנדי ברוס לה-ברוס, במהלך הפקת סרטו "Pierrot Lunaire" בברלין ב-2013. הסרט זכה בפרס "טדי" בפסטיבל ברלין 2014 וכן בסרט "The Misandrists" שעתיד לצאת לאקרנים ב-2017. ב-2015 לקח חלק בהפקת הסרט הגרמני "Dinky Sinky", שזכה בפרס Fipresci בפסטיבל מינכן 2016 ובקופרודוקציה הישראלית-גרמנית "משפחה" של רוני קידר. ב-2016 היה עוזר הבמאית בקופרודוקציה הישראלית-גרמנית-צרפתית "עץ תאנה" שצולם באתיופיה. לאחר מכן היה עוזר הבמאית בעונה השנייה של "איש חשוב מאד" (2018) ובעונה השלישית של "רון" (2019). אתר האינטרנט הרשמי של יותם ישי יותם ישי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יותם ישי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יותם ישי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יותם ישי, באתר ספר הקולנוע הישראלי עידו רוזן, "דמות הנחנח החליפה את המאצ'ו הישראלי", באתר ynet, 3 באוגוסט 2015 יותם ישי קורות חיים הערך על הסרט בוויקיפדיה באנגלית
התחדשות יהודית

האם התכוונתם ל... התנועה להתחדשות יהודית – זרם ביהדות ארצות הברית, דוגל ברוחניות ובפעילות חברתית. התחדשות יהודית (ישראל) – תנועה לתחייה תרבותית-דתית במדינת ישראל, בעיקר בקרב החילונים מגמה רחבה של התעניינות מחודשת במורשת היהודית ברחבי העולם, בתחומים רבים כמו מוזיקת כליזמרים וכו'
מיסטציניים

מיסטציניים (שם מדעי: Mystacinidae) הם משפחת של עטלפי חרקים קטנים החיים אך ורק באי ניו זילנד - דרומית מזרחית לאוסטרליה, והם העטלפים וכנראה גם היונקים היבשתיים היחידים שחיים בה בטבע. במשפחה זו סוג יחיד ובו שני מינים שנמצאים בסכנת הכחדה וייתכן שאחד מהם אפילו נכחד. עטלפים אלה מיוחדים במינם. הם נוהגים ללכת במשוטח על הקרקע יותר מלעוף וכך הם מחפשים מזון המורכב מצוף, פגרים ופרוקי-רגליים, אחריהם הם רודפים בין העלים. יש להם טפרים גדולים ברגליים והם לעיתים מסתתרים במאורות ליד חוף הים. בנוסף הם נוטים לשוטט ולצוד הן בשעות היום והן בלילה. הם היו היונקים היבשתיים היחידים בניו זילנד, אך משהביא האדם חיות נוספות כמו חתולים, הללו החלו לקטול אותם במהירות, אף על פי שהם יכולים לעוף. מיסטצינה גדולה (Mystacina robusta) - נפוצה באי הצפוני והדרומי וכן באי סטיוארט. הוא לא נמצא מאז 1963, כך שייתכן שהוא כבר נכחד. מיסטצינה קטנה (Mystacina tuberculata) - נפוצה באי הצפוני וכן בדרומי בעיקר ביערות הרריים, כולל בפיורלנד וגם באיי קודפיש. באוסטרליה נמצאו מאובנים שכנראה מתאימים לבני המשפחה. מדיה וקבצים בנושא מיסטציניים בוויקישיתוף מיסטציניים, באתר ITIS (באנגלית) מיסטציניים, באתר NCBI (באנגלית) מיסטציניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מיסטציניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מיסטציניים, באתר GBIF (באנגלית)
יזנוביים

יזנוביים (שם מדעי: Rhinopomatidae) הם משפחת עטלפי חרקים בעלי זנב המזכיר עכבר ומכאן שמם האנגלי. במשפחה זו, שקרובה גנטית למשפחת הפרספיים וגם למין עטלף הדבורה, ישנו סוג יחיד ובו 6 מינים. עטלפי אלה נמצאים רק בעולם הישן - מצפון אפריקה לתאילנד וסומטרה בעיקר באזורים חמים ויבשים. הם יוצאים בלילות וישנים ביום במערות, נקיקים או אפילו פירמידות. אלו עטלפים קטני גוף עם גפיים קטנות אבל זנב ארוך ודק. הם בעלי צבעים כהים או חיוורים והאף שלהם נראה פשוט. כמו רוב עטלפי החרקים מזונם העיקרי הוא חרקים שונים כמו עשים, יתושים וחיפושיות. בישראל מצויים 2 מינים מהמשפחה: יזנוב גדול ויזנוב קטן. יזנוב קטן (Rhinopoma hardwickii) יזנוב מקניס (Rhinopoma macinnesi) יזנוב גדול (Rhinopoma microphyllum) יזנוב גמדי (Rhinopoma muscatellum) Rhinopoma cystops Rhinopoma hadramauticum מדיה וקבצים בנושא יזנוביים בוויקישיתוף יזנוביים, באתר ITIS (באנגלית) יזנוביים, באתר NCBI (באנגלית) יזנוביים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יזנוביים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יזנוביים, באתר GBIF (באנגלית)
הגלונד

הגלונד (בשוודית: Hägglund; וגם: Haglund) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ג'ואל עמנואל הגלונד – שמו המקורי של ג'ו היל, אקטיביסט בארגוני פועלים, כותב שירים וקריקטוריסט אמריקאי גוסטב הגלונד – גנרל פיני, ששימש כרמטכ"ל צבא פינלנד דין הגלונד (אנ') – שחקן קנדי וולדמאר הגלונד – גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה
סאמנר

סאמנר (באנגלית: Sumner) הוא שם משפחה ושמם של מקומות יישוב שונים. האם התכוונתם ל... ג'יימס בטשלר סאמנר – כימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה גורדון מת'יו תומאס סאמנר ("סטינג") - זמר רוק, נגן בס, מלחין ומעבד בריטי צ'ארלס סאמנר (אנ') – פוליטיקאי אמריקאי מצר סאמנר – מצר ים בארכיפלג אלכסנדר שבאלסקה פאנהנדל (Alaska Panhandle), ארצות הברית
שווימר

שווימר הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אל שווימר – מחלוצי התעופה במדינת ישראל, מייסד התעשייה האווירית לישראל ארנה שווימר – כירורג ורופא עור יהודי-הונגרי דייוויד שווימר – שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי אמריקאי דייוויד ר. שווימר – פלאונטולוג אמריקאי רוזיקה שווימר – פציפיסטית, פמיניסטית וסופרג'יסטית ממוצא יהודי-הונגרי
קארפ

קארפּ (Karp או Carp) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם קארפ – היסטוריון, ביבליוגרף ורב קונסרבטיבי אמריקאי איריס קרפ – שחיינית ישראלית אלכס קארפ – מנכ"ל פלנטיר טכנולוגיות הוריה קרפ – היסטוריון ופובליציסט, פוליטיקאי ומנהיג יהודי-רומני; אביו של מתתיאס קרפ ואלריו קארפ – פושע מלחמה רומני בתקופת מלחמת העולם השנייה יהודית קרפ – עורכת דין ישראלית, לשעבר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה מתתיאס קרפ – היסטוריון, עורך דין, המזכיר הכללי של הפדרציה של איחוד הקהילות היהודיות ברומניה לאחר 1944, מחבר "הספר השחור"; בנו של חוריה קרפ ומקורב של וילהלם פילדרמן פטרה פ. קארפ – מדינאי רומני, ראש ממשלת רומניה ריצ'רד קארפ – מדען מחשב אמריקאי קרפ קארף
קארף

קַארף (Karff) או קאָרף (Korff) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... יעקב ישראל קאָרף – האדמו"ר מזוועהיל-מז'יבוז' בבוסטון יצחק אהרן קאָרף – האדמו"ר מזוועהיל-מז'יבוז' בבוסטון, נכדו של יעקב ישראל מונה מיי קארף (Karff) - שחמטאית יהודייה ילידת בסרביה קארפ
היינריקס

היינריקס (Heinrichs) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אפריל היינריקס – כדורגלנית עבר אמריקאית, קפטנית נבחרת ארצות הברית אריק היינריקס – גנרל פיני במלחמת העולם השנייה, רמטכ"ל צבא פינלנד ריק היינריקס (אנ') – מפיק קולנוע אמריקאי היינריך
תירבות (חברה)

תִּרְבּוּת (לועזית: אָקוּלְטוּרַצְיָה; על פי האקדמיה ללשון העברית: "סִגּוּל תַּרְבּוּת"), בסוציולוגיה, הוא תהליך חברתי בו קבוצות אנושיות רוכשות ומסגלות לעצמן את התרבות והערכים של זולתן כתוצאה ממגע ביניהן, כמעט תמיד מן הקבוצה הדומיננטית אל החלשות יותר. אקולטורציה יכולה להתרחש באופן חופשי, תוך הכללה מרצון של יסודות מתרבות הרוב על ידי המיעוט המושפע, או תוך הכוונה מגבוה המיועדת להטמיע קבוצה מסוימת בחברה היוזמת. היא יכולה לערב גם סינקרטיזם, יצירת סינתזה חדשה מתוך היסודות המתמזגים. אקולטורציה נבדלת מ"אֵנקולטורציה", החופפת בערך לחיברות ומתארת את האופן בו היחיד משתלב בסביבתו. כמו כן, היא אינה זהה בהכרח עם טמיעה או התבוללות, "אסימילציה", המתייחסת לטשטוש ומחיקה של תרבות המיעוט וקבלה מלאה של זו השלטת. תהליכי אקולטורציה מתרחשים בין היתר בקבוצות כמו מהגרים הבאים לארץ חדשה, ילידים הנחשפים לשלטון קולוניאלי ומיעוטים אתניים שבוחרים או נדרשים להשתלב בחברות רוב. התהליך עשוי להתבטא במישורים רבים: אימוץ שפת הסביבה, באופן כולל או חלקי (במקביל, אם כי באופן בולט פחות, זולגות מילים מלשון המיעוט החוצה); קבלת נורמות התנהגות, במודע ושלא במודע, בכל תחומי החיים: ביגוד, מזון, מיניות, חינוך ועוד; והפנמת הערכים ומערכות החשיבה של החברה המטמיעה. האקולטורציה, שהיא שלב דינמי, יכולה להביא לידי התבוללות מלאה בקבוצה הדומיננטית, אינטגרציה בה שומר המיעוט על הווייה נפרדת אך משתלב, הדרה שלו למעמד שוליים או ניכור והזרה, ואף תגובות ריאקציה חריפות המתגלמות בדחייה מודעת ונחרצת של תרבות הרוב ומאמץ מכוון לפתח זהות נגדית. בין תוצאות אלה ישנם שלבי ביניים רבים. מדיה וקבצים בנושא תירבות בוויקישיתוף תירבות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אקולטורציה, דף שער בספרייה הלאומית
הרולד וינר

מרדכי הרולד וינר (Harold Marcus Wiener;‏ 1874 תרל"ה - 23 באוגוסט 1929 י"ז באב תרפ"ט) היה משפטן וחוקר מקרא יהודי-אנגלי שנרצח בפרעות תרפ"ט. מרדכי, בן לקתרינה ומאיר וינר, ממשפחה יהודית-אנגלית מיוחסת, רכש את השכלתו המשפטית באוניברסיטת קיימברידג' והיה לעורך דין בעל שם באנגליה, אך התפרסם עוד יותר בתור חוקר מקרא שהתמקד בפן המשפטי ונלחם בכל תוקף כנגד השערת התעודות. בשנת 1923 עלה לארץ, "כדי להבין טוב יותר את רוח התנ"ך", לפרוש מענייני הציבור ולהתמקד במחקריו. את ביתו קבע בירושלים, שם התקרב לאוכלוסייה הערבית, תרם מהונו למפעלי תרבות ערבית ומימן מלגות לתלמידים ערבים באוניברסיטה האמריקנית בביירות. את ביתו קבע קרוב לשער הפרחים. בשנים 1924-1925 פרסם מספר ביקורות ספרים בכתב העת של בית הספרים הלאומי, על ספרים העוסקים בחקר התנ"ך ובנושאים קרובים, תוך שהוא מקפיד לשבח את מי שזנח את השערת התעודות של ולהאוזן ולהשתלח במי שלא עשה כן. ביום פרוץ מאורעות תרפ"ט, היה ביתו בעיצומן של עבודות שיפוץ ובמקום שהו שני פועלים יהודים. מתוך אמונה כי נוכחתו תקנה חסינות לאורחיו, וינר הסיע אותם במכוניתו בחזרה לכיוון השכונות היהודיות. שלושת הנוסעים נרצחו באזור שער שכם; במוצאי השבת, נקבר וינר בקבר אחים, יחד עם עוד 15 ההרוגים הראשונים של המאורעות בירושלים בחלקה שמאז נקראת "גוש קברות הקדושים" בבית הקברות בהר הזיתים. Essays in Pentateuchal criticism, Bibliotheca sacra company, Oberlin, Ohio, 1909 The origin of the Pentateuch, Bibliotheca sacra company, Oberlin, Ohio, 1910 The religion of Moses, Bibliotheca sacra company, Oberlin, Ohio, 1919 The prophets of Israel in history and criticism, R. Scott, London, 1923 The composition of Judges II 11 to I Kings II 46 (Orientalistische literaturzeitung), J. C. Hinrichs, Leipzig, 1929 Posthumous essays (edited by Herbert Loewe), Oxford University press, London, 1932 דף לזכר מרדכי הארולד וינר, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה דוד תדהר (עורך), "מרדכי (הרולד) וינר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4039 כרטיס הקבר של הרולד וינר, באתר הר הזיתים רשימת הפרסומים של הרולד וינר, בקטלוג הספרייה הלאומית עותקים מקוונים של ספריו באתר ארכיון האינטרנט מרדכי (מרכוס) הארולד וינר – נרצח על-יד שער שכם מתוך הבלוג "סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1950 – 1850" Harold Wiener באתר Geni דף לזכר שמואל גנני, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה; דף לזכר מנחם סבלוני, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זולצבורג

זולצבורג (בגרמנית: Sulzburg) היא עיירה במחוז ברייסגאו-הוכשוורצוולד(אנ') במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. מיקומה של העיירה בקצה הדרומי של היער השחור, כ-20 ק"מ דרומית לפרייבורג וכ-48 קילומטר צפונית לבזל, בסמוך למשולש הגבולות גרמניה-צרפת-שווייץ. את העיירה חוצה נחל הזולצבך (אנ'), אחד מיובלי הריין. בסמוך לעיירה עובר "שביל הקבצנים" (גר'), דרך נוף שאורכה כ-27 ק"מ. העיר הוזכרה בפעם הראשונה בכתובים בשנת 821 בשם זולצבורגהיים (Sulzibergeheim) ברשומות של מנזר. החל מימי הביניים המאוחרים ועד המאה ה-19 השתייכה העיירה למחוז ההיסטורי מרקגרפלרלנד (אנ') של האימפריה הרומית הקדושה ונשלטה ברוב התקופה על ידי הדוכסים של באדן. לקהילה היהודית של זולצבורג שורשים עוד מימי הביניים. במאה ה-15 זכתה הקהילה היהודית לכתב הגנה קיסרי (גר') ובאותה תקופה נחנך בית העלמין של הקהילה בדרום-מזרח העיירה. במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו כשליש מתושבי העיר יהודים שעסקו ברובם במסחר. העיירה מוקפת מצפון ומדרום בכרמים שמענביהם הפיקו יין בו סחרו היהודים. מבני הקהילה הידועים היה המזרחן גוסטב וייל (אנ'). בליל הבדולח נותץ בית הכנסת (שנבנה בשנים 1821–1822. להבדיל מעיירות סמוכות לא שרפו את בית הכנסת כי הוא עמד סמוך מידי לבניינים השכנים. ב-22 באוקטובר 1940 (שנפל על חג הסוכות) נלקחו היהודים שלא הצליחו או לא רצו לעזוב את זולצבורג למחנה המעצר גירס בצרפת, חלקם מתו במחנה והשאר הועברו משם למחנות ההשמדה בפולין. בית הכנסת בסגנון הנאו-קלאסי של העיר הקטנטנה הזו - שנוצר על ידי אחד האדריכלים הגדולים של באדן, פרידריך וויינברנר - שוקם כמצבת זיכרון ותרבותית בשנת 1977. כיום משמש כמוזיאון ואולם קונצרטים וניתן לבקר בו. בסמוך לעיירה נמצא בית העלמין של הקהילה היהודית שב-1970 הוקם בו ציון לקורבנות השואה. מדיה וקבצים בנושא זולצבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זולצבורג יהדות זולצבורג (בגרמנית) זולצבורג (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית Sulzburg, germany.travel(הקישור אינו פעיל)
ברנדן קויל

ברנדן קויל (באנגלית: Brendan Coyle; נולד ב-2 בדצמבר 1963) הוא שחקן אנגלי. שיחק בתפקיד ניקולס היגינס בסדרת הדרמה "צפון ודרום", בתפקיד רוברט טימינס בשלוש העונות הראשונות של "הדרך לקנדלפורד" ובתפקיד המשרת האישי, ג'ון בייטס, בדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון". על תפקיד זה היה מועמד לפרס אמי לשחקן משנה מצטיין בסדרת דרמה והיה מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן המשנה הטוב ביותר. קויל נולד בקורבי שבמחוז נורת'האמפטונשייר, לאב אירי ואם סקוטית. הוא אחיין של מאמן הכדורגל סר מאט באזבי. בשנת 1981 למד דרמה בדבלין וב-1983 קיבל מלגה לבית הספר למשחק "Mountview Academy of Theatre Arts" בבריטניה. ב-1999 זכה קויל בפרס אוליבייה על הופעתו במחזה "The Weir" מאת קונור מקפרסון. הוא גם זכה על תפקידו זה בפרס מבקרי התיאטרון של ניו יורק, להופעת בכורה מצוינת בברודוויי. ב-2001 הופיע קויל בתפקיד מפקד הגסטפו היינריך מילר בסרט "הפתרון הסופי". בסרט הדרמה "True Dare Kiss" גילם את קאז סוויני, ובמיני סדרה "צפון ודרום", על פי רומן של אליזבת גסקל שיחק בתפקיד ניקולס היגינס. משנת 2008 עד 2010 השתתף קויל בתפקיד רוברט טימינס בסדרה "הדרך לקנדלפורד" של ה-BBC, המבוססים על הרומנים "Lark Rise to Candleford" שכתבה פלורה תומפסון. ב-2010 החל לגלם את דמותו של ג'ון בייטס, משרתו האישי של הרוזן מגרנתהם, בסדרת הדרמה התקופתית של ג'וליאן פלוז "אחוזת דאונטון". פלוז, שהכיר את קויל, כתב את התפקיד עבורו, וזיכה את קויל במועמדות לפרס באפט"א ופרס IFTA. כמו גם מועמדות לפרס אמי לשחקן המשנה בשנת 2012. עוד בטלוויזיה כיכב קויל בסדרה הקומית "סטארלינגס" של רשת Sky בתפקיד טרי סטארלינג. קויל מחלק את זמנו בין לונדון לבין נורפוק. הוא תומך נלהב של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד. ברנדן קויל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנדן קויל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ברנדן קויל, באתר AllMovie (באנגלית) ברנדן קויל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברנדן קויל, באתר Metacritic (באנגלית) ברנדן קויל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריאיון עם ברנדן קויל באתר whatsonstage Paddock, Terri (16 בינואר 2006). "20 Questions With…Brendan Coyle". נבדק ב-31 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל) "True Dare Kiss: Brendan Coyle interview" (הודעה לעיתונות). BBC Press Office. 18 ביוני 2007. נבדק ב-31 בינואר 2011. {{cite press release}}: (עזרה) "Downton Abbey characters at PBS". נבדק ב-2 בפברואר 2011. {{cite web}}: (עזרה)