laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נאיגואטה (אונייה)

האונייה נאיגואטה (בספרדית: Naiguatá, ‏GC-23) הייתה ספינת סיור ששירתה בצי ונצואלה בשנים 2011–2020. היא טבעה לאחר שנגחה בטעות או במתכוון אונייה אזרחית. האונייה הייתה השלישית בסדרה של אוניות סיור למי חופים מטיפוס גואיקמקוטו (Guaicamacuto) בצי ונצואלה. היא נקראה על שם העיר נאיגואטה. היא נבנתה במספנת נבנטיה (אנ') בקדיס שבספרד והושקה בשנת 2009. היא הייתה בעלת הדחק של 1,720 טון במעמס מלא, אורך של 79.9 מטר ומנועי דיזל. חימושה כלל תותח ימי בקוטר של 76 מילימטר, תותח נ"מ ארליקון בקוטר של 35 מילימטר, שני מקלעים כבדים ומסוק על גבי סיפון טיסה. ב-30 במרץ 2020 הייתה האונייה מעורבת בתקרית עם אוניית התענוגות רזולוט (RCGS Resolute). האונייה, בבעלות חברה גרמנית, הניפה את דגל פורטוגל ולא נשאה נוסעים. לטענת החברה בעלת האונייה רזולוט אירע הדבר במים בינלאומיים, כ-13 מייל מהאי הוונצואלי איסלה לה טורטוגה שבים הקריבי. לפי הטענה של החברה ציוותה אוניית הסיור על אוניית התענוגות להילוות אליה לנמל בוונצואלה, ירתה בתותח ולאחר מכן התקרבה ונגחה את אוניית התענוגות מספר פעמים בצידה הימני, אולי בניסיון להפנות את חרטומה לעבר חוף ונצואלה. ונצואלה טענה האירוע התרחש במי החופים של ונצואלה ושהמגע בין האוניות נבע מהתנגשות. גוף אוניית התענוגות היה מחוזק על מנת לאפשר לה לשייט במי קרח בקרבת אנטארקטיקה. עקב כך נגרם לה מהנגיחות (או ההתנגשות) רק נזק מועט. לספינת הסיור לעומת זאת נגרם נזק חמור, מים החלו לחדור לתוכה ובהמשך היא טבעה. האונייה רזולוט הודיעה על הטביעה למרכז תיאום ההצלה הימי הבינלאומי (MRCC) והציעה עזרה לצוות האונייה הטובעת. לאחר שעה הודיעה רזולוט שצוות הנאיגואטה נאסף על ידי הצי הוונצואלי. נשיא ונצואלה ניקולאס מדורו האשים את קברניט אוניית התענוגות בביצוע אקט של פיראטיות וטרור. שר ההגנה של ונצואלה כינה את האירוע "אקט של תוקפנות אימפריאלית". Joseph Trevithick, ‏This Venezuelan Patrol Ship Sunk Itself After Ramming A Cruise Liner With A Reinforced Hull, באתר The Drive, ‏1 באפריל 2020 Benjamin Weinthal, ‏Venezuelan warship shoots, rams into German cruise vessel before sinking, באתר ג'רוזלם פוסט, 3 באפריל 2020 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נאיגואטה (אונייה)".
קוצים (שיר)

"קוצים" הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל שהוקלט על ידי רייכל. השיר יצא לאור ב-8 בדצמבר 2010, כסינגל מתוך האלבום ה-12 של גפן, "פסיפס", על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר נכתב והולחן על ידי אביב גפן והופק על ידי גפן ועידן רייכל. השיר הוא בסגנון הרוק. השיר היה אמור להיכלל באלבום משותף של השניים, בשם "רייכל גפן", אך בסופו של דבר האלבום נגנז, והשיר נכלל באלבומו ה-12 של גפן, "פסיפס". השיר עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', תוך שהה שם במשך שלושה שבועות. במצעד הפזמונים השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-27. במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-20. במצעד הפזמונים השנתי של מדיה פורסט הגיע השיר למקום ה-96. נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ של השיר באתר יוטיוב עומד על כ-8.5 מיליון, ומונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-2 מיליון. בלוגר ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב תוך שהעניק לו ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה. תימורה לסינגר נתנה לשיר ביקורת מעורבת באתר ynet, תוך שכתבה: ”התוצאה די מאכזבת. מפתיע ששילוב הכוחות הזה לא רק שלא יצר ערך מוסף, אלא אפילו גרע מהרף הגבוה של כל אחד מהם. זה לא שיר של עידן רייכל ולא ממש שיר של אביב גפן. זאת טריטוריית אמצע מעט אנמית.” לדף השיר באתר הספרייה הלאומית קוצים, באתר "פזמונט" סער גמזו, עכבר העיר אונליין, שיר חדש לעידן רייכל ואביב גפן, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2010 קוצים, נבדק ב-2020-04-08 המצעד השנתי הישראלי תשע"א, באתר גלגלצ Media Forest, web.archive.org, ‏2018-08-03 רייכל גפן - קוצים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:40) קוצים, באתר יוסמיוסיק, ‏2018-08-12 תימורה לסינגר, רייכל וגפן דוקרים ביחד, באתר ynet, 8 בדצמבר 2010
דיוקן אוטו ורבורג

"דיוקן אוטו ורבורג" הוא דיוקן של אוטו ורבורג, שהוגש לו על ידי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות לרגל יום הולדתו ה-70. את הדיוקן של ורבורג יצר בוריס שץ בשנת 1905 בגרמניה, לרגל מינויו לתפקיד ראש הוועד הפועל של "בצלאל". ורבורג מוצג בפרופיל, ללא התייחסות לרקע. הדיוקן משובץ בתוך מסגרת פליז שעוצבה על ידי זאב רבן ובוצעה במחלקת המקשה של בית-הספר או באחד מבתי-המלאכה הקשורים אליו, באזור שנת 1929. היא מעוצבת כלונטה הנשענת על זוג עמודים. בין בסיסי העמודים, שבהם מופיע דימוי של המנורה וכוכבים, מופיעה כתובת הקדשה שנוסחה הוא: "בני בצלאל, מנהלו, מוריו, פקידיו, תלמידיו, אומניו ופועליו מגישים לך, נשיאנו, ליום הולדתך השבעים, את המתנה והברכה שתזכה לימים ארוכים וטובים, שתזכה להביא את 'בצלאל' מחדש לתחיה ושיהיה לשמחה ללבך ולתועלת לארץ ישראל ולעם ישראל". בלונטה מופיע תיאור של בצלאל בן אורי, בונה המשכן, היושב לצד ארון הברית. מסביב מופיע תיאור של שריגי רימון. תיאור זה של בצלאל מבוסס על עיצובו של אפרים משה ליליין לסמל בית-הספר והופיע גם בפסל "בצלאל בונה המשכן ליד ארון העדות" (1918) של שץ ועל כריכת ספרו של שץ "על אמנות אמנים ומברקיהם: פתגמים ומכתמים" (1924), שעוצב בידי מרדכי נרקיס. הלונטה מוקפת בדגם של מנורה ובבסיסה הכתובת "מבצלאל - לנשיאו פרופ. א. ורבורג". כותרות העמודים מכילות דימוי לא שגרתי ובו מוקפים בניני בצלאל בזוג נחשים. ייתכן כי בכך מובע מצבו הכספי הקשה של בית-הספר, שנסגר בשנה זו. בשנת 2002 נמכר הדיוקן במכירה פומבית. בשנת 2015 נמכר שנית בעבור סכום של 50,000 דולר. ראו: שילה-כהן, נורית (עורכת), "בצלאל" של שץ, 1903-1929, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 136. ראו: פריט 243A, סות'ביס, תל אביב, 30 באוקטובר 2002 ראו: פריט 78, קדם, ירושלים, 2 בדצמבר 2015
קרחון סטארבק

קרחון סטארבק (באנגלית: Starbuck Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 28 קילומטרים. הקרחון זורם לכיוון מזרח לאורכו של הצד המזרחי של רכס טארידין; הקרחון נשפך אל מפרצון סקאר, בסמוך מצפון להר קוויקווג. הקרחון נסקר וצולם בחלקו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947. הקרחון כולו צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1955–1956. הקרחון מופה בשנת 1957 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בהתבסס על התצלומים שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הקרחון נקרא על שמו של סטארבק - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל. סטארבק היה החובל ראשון של הספינה "פקווד" בספר. שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר. • Farinotti, D., King, E., Albrecht, A., Huss, M., & Gudmundsson, G. (2014), The bedrock topography of Starbuck Glacier, Antarctic Peninsula, as determined by radio-echo soundings and flow modeling, Annals of Glaciology, 55(67), 22-28. doi:10.3189/2014AoG67A025 • Kristaps Lamsters, Janis Karu, Agnis Recs, Davids Berzins, Detailed subglacial topography and drumlins at the marginal zone of Múlajokull outlet glacier, central Iceland: Evidence from low frequency GPR data, Department of Geography and Earth Sciences, University of Latvia, Rainis Boulevard 19, LV-1586, Rıga, Latvia • Scambos, T.A. and Berthier, E. and Haran, T. and Shuman, C.A. and Cook, A.J. and Ligtenberg, S. and Bohlander, J. (2014), Detailed ice loss pattern in the northern Antarctic Peninsula : widespread decline driven by ice front retreats, The cryosphere., 8 (6). pp. 2135-2145 https://doi.org/10.5194/tc-8-2135-2014 • ANDREW FREEDMAN, Scientists find large Antarctic ice shelves closer to collapse than they thought, MAY 19, 2015 קרחון סטארבק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון סטארבק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון סטאבק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי אתרים נוספים הקרויים על שם דמויות מהספר "מובי דיק"
אן מקלפלין קורולוגוס

אן מקלפלין קורולוגוס (באנגלית: Ann McLaughlin Korologos;‏ 16 בנובמבר 1941 – 30 בינואר 2023) הייתה אשת ציבור ודירקטורית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת העבודה של ארצות הברית בשנים 1987–1989. קורולוגוס נולדה בצ'אתם שבדרום-מזרח ניו ג'רזי, בתם של מארי (לבית קואֶלהופר) ואדוארד ג'וזף לאוונשטיין, עובד בחברה לייצור תחמושת. היא התחנכה בבית הספר הקתולי סנט פטריק, באקדמיית סנט אליזבת' ובמכללת מרמיונט של אוניברסיטת פורדהם בניו יורק סיטי, שם העבירה שנת לימודים באוניברסיטת לונדון. מאוחר יותר, ב-1988, קיבלה תואר במנהל עסקים מבית הספר וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה. טרם כהונתה כמזכירת העבודה, שימשה כתת-מזכיר הפנים של ארצות הברית וכתת מזכירה במחלקת האוצר של ארצות הברית. בשנים 1987–1989 כיהנה קורוגולוס כמזכירת העבודה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא רונלד רייגן. היא הקימה את נציבות איכות העבודה ועמדה בראשות שעסקה בסוגיות תחרותיות בשוק העבודה בכלכלה גלובלית. עם סיום כהונתה, העניק לה הנשיא רייגן את מדליית האזרח של הנשיא כאות הוקרה לשירותה הציבורי. ב-29 בספטמבר 1989 מינה אותה נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ליו"ר ועדת הנשיא לביטחון וטרור בתעופה. דו"ח הוועדה, שהוצג ב-15 במאי 1990, סקר והעריך אפשרויות מדיניות בקשר עם אבטחת תעופה. בשנים 1990–1995 היא הייתה ראשת "מועצת העיר הפדרלית", קבוצה של מנהיגים עסקיים ואנשי ציבור שונים הפועלים למען פיתוח כלכלי בוושינגטון הבירה. משנת 1996 עד 2000, הייתה יו"ר מכון אספן. בשנים 2000–2006 הייתה חברה במועצת המנהלים של חברת מיקרוסופט. ב-2008, לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיימו באותה השנה, הייתה קורולוגוס צירה עבור ג'ון מקיין בבחירות המקדימות לנשיאות בוושינגטון די. סי. שנערכו במפלגה הרפובליקנית. עד למותה הייתה חברה במספר מועצות מנהלים של חברות אחדות, בהן פאני מאי, וולקאן מטיריאלס (Vulcan Materials Company) וקלוגס. בשנים 2004–2009 הייתה יושבת ראש מכון ראנד. מדיה וקבצים בנושא אן מקלפלין קורולוגוס בוויקישיתוף Reagan to Nominate Former Interior Aide As Labor Secretary, באתר הניו יורק טיימס, 3 בנובמבר 1987 (באנגלית)
עורבני פעמון שחור

עורבני פעמון שחור (שם מדעי: Strepera fuliginosa) היא מין ציפור ממשפחת הארטמיים החיה בטבע רק באי טסמניה שמדרום לאוסטרליה. למרות שמו הוא איננו עורבני אמיתי ומשתייך למשפחת הארטמיים. עורבני זה מגיע לאורך 50 סנטימטרים בממוצע ולמוטת כנפיים של 80 סנטימטרים בממוצע. משקלו של הזכר עד 405 גרם ושל הנקבות 350 גרם בממוצע. חוץ מהבדלי הגודל הזוויגים דומים. צבע העורבני שחור עם מקור ארוך כהה, בעל בליטה בקצהו העליון, ועיניים צהובות. העורבני הוא פעיל יום המצוי הן על הקרקע והן בין העצים, לרוב בטווח של 200 מטר מעל פני הים. הוא אוכל-כול הניזון מחרקים, פירות, זרעים שונים וחולייתנים קטנים. כמו כן הוא ידוע כשודד ביצים של עופות אחרים. הוא חי בקבוצות קטנות, אך לעיתים נראה בקבוצה של עד 20 ואף עד 80 פרטים. בעונת הקינון זוג העורבנים יגוננו על קינם באגרסיביות. מקורם הכבד יכול לגרום לפגיעה חמורה בעת מתקפה. מדיה וקבצים בנושא עורבני פעמון שחור בוויקישיתוף עורבני פעמון שחור, באתר ITIS (באנגלית) עורבני פעמון שחור, באתר NCBI (באנגלית) עורבני פעמון שחור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עורבני פעמון שחור, באתר GBIF (באנגלית) עורבני פעמון שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
אדי מיילס

אדוארד "אדי" מיילס הבן (באנגלית: .Edward "Eddie" Miles, Jr; נולד ב-5 ביולי 1940) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1963–1972. בעונת 1965/1966 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן דטרויט פיסטונס, ולאורך 9 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 13.4 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק. מיילס נולד וגדל בעיר נורת' ליטל רוק שבארקנסו, ובין השנים 1959–1963 למד באוניברסיטת סיאטל. בכל 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לטורניר אליפות המכללות, אך בשלושת המקרים הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון. לאורך תקופתו בסיאטל העמיד ממוצעים מרשימים של 23.1 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1963 נבחר מיילס על ידי דטרויט פיסטונס בבחירה הרביעית, אחרי ארט היימן, רוד ת'ורן ונייט ת'ורמונד. בעונתו השנייה בדטרויט הפך לשחקן חמישייה קבוע, ובעונתו השלישית – 1965/1966 – רשם שיאי קריירה של 19.6 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם היחידה בקריירה. במשחק האולסטאר עצמו הוביל מיילס את קלעי "נבחרת המערב" עם 17 נקודות, אולם נבחרתו הובסה בתוצאה 94–137. ב-3 העונות הבאות נותר אחד השחקנים הבולטים של קבוצתו כשקלע 16.4 נקודות למשחק, אך הפיסטונס המשיכו להציג יכולת מאכזבת; ב-6 וחצי עונותיו בדטרויט אימנו את הקבוצה חמישה מאמנים שונים, והיא השתתפה בסדרת פלייאוף אחת בלבד (ב-1968). בפברואר 1970 הועבר מיילס בטרייד לבולטימור בולטס, בתמורה לקלע בוב קוויק. לקראת סיום עונת 1970/1971 סבל מפציעה בעקב אכילס, אשר השביתה אותו לכל אורך פלייאוף 1971, בו העפילו הבולטס לגמר ה-NBA. בעונתו האחרונה בקריירה, 1971/1972, העפיל בשנית לגמר ה-NBA כשחקן ניו יורק ניקס, אולם קבוצתו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 1–4. בסיום אותה עונה פרש מיילס ממשחק, בשל הפציעה ברגלו, בגיל 31. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של מיילס ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של מיילס, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1963, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1966, באתר basketball-reference.com הפיסטונס שולחים את בלאמי ומיילס בטריידים, באתר הניו יורק טיימס, 2 בפברואר 1970 איפה הם עכשיו? אדי מיילס, באתר seattlepi.com,‏ 27 בדצמבר 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולס קירטי

ניקולס קירטי (בהונגרית: Kürti Miklós) בודפשט, 14 במאי 1908 – אוקספורד 24 בנובמבר 1998) היה פיזיקאי ופרופסור באוקספורד הונגרי-יהודי-בריטי. מחזיק שיא עולם לשעבר לטמפרטורות נמוכות (קריוגניקה = ייצור והתנהגות של חומרים בטמפרטורות נמוכות מאוד). הוא סיים את בית הספר התיכון שפעל בבודפשט בחסות אוניברסיטת בודפשט ברחוב טרפורט בשנת 1926 ואחר כך למד באוניברסיטת סורבון בפריז ובאוניברסיטת ברלין. בשנת 1931 קיבל את הדוקטורט בברלין. בין השנים 1931–1933 היה מרצה במכללה הטכנית בברסלאו (ורוצלב). עם עלית הנאצים לשלטון בגרמניה עזב לבריטניה ומספטמבר 1933 עד 1940 והיה עמית מחקר במעבדת קלרנדון באוקספורד. בשנת 1939 קיבל אזרחות בריטית. בשנים 1940–1945 השתתף בפיתוח פצצת האטום הבריטית. בשנים 1945 עד 1960 היה מרצה בכיר לפיזיקה באוניברסיטת אוקספורד, לאחר מכן פרופסור חבר ודיקן משנת 1960, פרופסור מן המנין משנת 1967, ופרופסור אמריטוס משנת 1975. קירטי היה סגן נשיא החברה המלכותית (האקדמיה האנגלית למדעים) משנת 1965 עד 1967. הוא היה חבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים משנת 1970, כמו כן היה חבר המערכת של ה"אקטה פיזיקה". תחום המחקר של קירטי היה "הפיזיקה של הטמפרטורות הנמוכות" ויישומה בטכנולוגיה ובביולוגיה. הוא עסק גם במגנטיות והיה ממקימי הגסטרונומיה המולקולרית. לאחר פרישתו ניקולס קירטי התעניין בכמה תחומי מדע. הוא אהב לבשל מאז שהיה צעיר, ואחרי פרישתו היה לו זמן לבחון את סודות הבישול דרך עיניו של פיזיקאי. הוא האמין כי האמנות הקולינרית אינה אלא פיזיקה וכימיה יישומית. 1955 – Institute of Physics: Holweck-díj és érem 1957 – Fritz London-díj 1969 – a Royal Society Hughes érem 1973 – brit lovagi cím: Commander of the British Empire 1976 – a Francia Becsületrend Lovagja 1988 – A Magyar Népköztársaság Csilla 1955 - המכון לפיזיקה : פרס הולווק ומדליה 1957 - פרס פריץ לונדון 1969 - מדליית החברה המלכותית יוז 1973 - האבירות הבריטית: מפקד האימפריה הבריטית 1976 - אביר לגיון הכבוד הצרפתי 1988 - מסדר הכוכבים של הרפובליקה העממית ההונגרית The Nicholas Kurti European Prize The papers of Nicholas Kurti were catalogued by Anna-K Mayer and Timothy Powell, NCUACS, Bath (England), prior to being deposited in the Bodleian Library, Oxford Oral History interview transcript with Nicholas Kurti 11 September 1968, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives קירטי במעבדה. (בהונגרית) קירטי מייסד בהגסטרונומיה המולקולרית (בהונגרית) הפרסים של ניקולס קירטי ורשימת פרסומיו Physics Today
זיזף חוטמני קטן

זיזף חוטמני קטן (שם מדעי: Leptonycteris yerbabuenae) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים, החי בדרום אמריקה הצפונית מאריזונה, קליפורניה וניו מקסיקו בצפון עד למקסיקו ולאמריקה המרכזית. העטלפים נודדים מעל 1,600 קילומטרים בכל שנה בסביבתם. במשך שנים נחשב לתת-מין של זיזף חוטמני דרומי (Leptonycteris curasoae), אך הופרד עקב מספר הבדלים. זיזף זה בעל מבנה עלה אפי בעל קצה המופנה קדימה כמו קרן, ממנו קיבל את שמו. הוא מגיע לאורך 8 סנטימטרים ולמשקל 15 עד 25 גרם. העטלף בעל פרווה אפורה עם בטן צהובה בהירה. הכנפיים בעלות קרום סגול כהה והם ארוכות יחסית. לעטלף אין זנב אף על פי שיש בליטה של החוליות האחוריות. מבנה הלסת של העטלף ולשונו הארוכה עוזרים לו לרחף מעל פרחי קקטוסיים כמו אגבה, Stenocereus thurberi והסגווארו, אותו הוא מאביק מהאוויר ומצליח להגיע את הצינורות העמוקים של הפרח. העטלף מצוי בטבע באזורי מדבריות ואזורים צחיחים נוספים, בהם ישנם הרבה קקטוסים ולעיתים יימצא ביערות פתוחים באזורים הדרומיים של סביבתו. הוא ניזון בעיקר מהצוף של קקטוסים אלה ולעיתים ניזון גם מפירות. במשך היום העטלפים ישנים בקבוצות גדולות בחללים טבעיים או במערות ויצאו בחשכת הלילה. מדיה וקבצים בנושא זיזף חוטמני קטן בוויקישיתוף זיזף חוטמני קטן, באתר ITIS (באנגלית) זיזף חוטמני קטן, באתר NCBI (באנגלית) זיזף חוטמני קטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף חוטמני קטן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) זיזף חוטמני קטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף חוטמני קטן, באתר GBIF (באנגלית) זיזף חוטמני קטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
משפחת סטריני

משפחתו של הברון סטריני עם קדומת לשמו "מברשוב" היא אחת ממשפחות האצולה הגבוהה ההונגריות ממוצא יהודי. שמה המקורי של משפחת סטריני היה שטרן. אנו יכולים למצוא כראשון במשפחה את שמו של אלברט שטרן (1826–1888), יליד העיר נג'קניז'ה. הוא קיבל הכשרה ולאחר מכן סמיכה לרבנות, ואז נבחר לרב קהילת לנדיאלטוטי, על פי הצעת חותנו הרב צבי הירש פאסל, רבה הראשי של נג'קניז'ה. הוא שירת שם עד 1867 ואז הוזמן לאויפשט לשמש כרב ראשי. אויפשט (שייכת היום לבודפשט כרובע 4) הייתה אז יישוב צפונית, אך מחוץ לעיר פשט ולאחר מכן מחוץ לבודפשט. יהודים רבים התיישבו ביישוב מסוף המאה ה-18 בשל קרבתו לפשט, בה נאסר על היהודים להתיישב באופן חופשי. עד 1790 לחלוטין לא, ובתקופה 1790–1840 רק בכפוף לתשלום מס סובלנות לקיסר. אלברט שטרן נאלץ להתפטר מתפקיד הרב הראשי באויפשט בגלל מאמצי הרפורמה שלו. בשנת 1881 שינה את שמו ל"סטריני", כדי להצדיק את מאמצי האסימילציה (הטמעה) שלו. לאלברט סטריני נולדו כמה ילדים מאשתו יוליאנה פאסל: בנו הבכור, הוגו סטריני, היה חוקר טבע, כתב עבודות מחקר רבות, לימד בכמה בתי ספר תיכוניים וגם כתב ספרי לימוד. בנו הצעיר של אלברט סטריני, יוז'ף, בחר בקריירה פוליטית והיה לשר המסחר של ממשלת וקרלה השלישית. בשל הישגיו הרבים ויוצאי הדופן הוענק לו תואר ברון ב־7 ביולי 1918 עם תוספת לשמו מ"בראשוב" בדומה למה שהיה נהוג בגרמנית עם הקידומת "פון". התואר ניתן על ידי קרל הראשון, קיסר אוסטריה שהוא גם קרל הרביעי מלך הונגריה. הברון יוז'ף סטריני רכש את טירת שארסנטמיהאי בשנת 1930 ממשפחת האצולה זיצ'י, והוריש אותו לבנו המאומץ שאנדור בשנת 1941 לאחר מותו של הברון. לזכרו של יוז'ף סטריני, נקרא בית ספר התיכון בעיר מונור. הגנאלוגיה של האצולה ההונגרית הגבוהה במאה ה-20 Gudenus János: A magyarországi főnemesség XX. századi genealógiája לקסיקון יהודי הונגרי. יוז'ף סטריני. Magyar zsidó lexikon K 19 - Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára - Királyi könyvek - 73. kötet - 413. oldal
הלאדיוס (מדקדק מצרי)

הלאדיוס (ביוונית: Ἑλλάδιος; בלטינית: Helladius), המכונה "בסנטינויס", "בסנטינוס" או "ביסנטינוס" (Besantinoiis, Besantinus, Bisantinus), היה מדקדק יליד מצרים, שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-4 לספירה. הלאדיוס חיבר ארבעה ספרים הכוללים קטעים מצוטטים שונים, תחת השם πραγματεία χρηστομαθειῶν (פרגמטייה כריסטומתיאון). חיבור זה נכתב בצורת מקראה (ביוונית: כרסטומתיה), במשקל טרימטר יאמבי (אנ'). פוטיוס שימר בביבליותקה שלו קטע מתוכו (קודקס 279), בפרפרזה בפרוזה. ציטוטים מן החיבור מופיעים באטימולוגיקום מאגנום, הלקסיקון היווני מן המאה ה-12. פוטיוס מציין כי הלאדיוס התייחס בחיבורו למשה וכותב: "איש זה גם דובר שטויות באומרו שמשה נקרא 'אלפא' משום שבגופו דבקה צרעת. עבור שקר זה הוא מסתמך על פילון" (כפי הנראה פילון איש גבל). Hella'dius (2), במילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומית בעריכת ויליאם סמית, כרך שני, עמ' 376. M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II (1980), CXXXII. Helladius, p. 491 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרחון בלוגראדצ'יק

קרחון בלוגראדצ'יק (באנגלית: Belogradchik Glacier; בבולגרית: ледник Белоградчик) הוא קרחון בדרום הרי אריסטוטל בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 14 קילומטרים; ורוחבו 5.6 קילומטרים. הקרחון ממוקם מדרום לקרחון ג'רובואם, וממערב לקרחון אמברגריס. הקרחון מנקז את מורדותיה הדרום - מזרחיים של כיפת מדריד; וזורם דרומית-מזרחית ונשפך אל קרחון פלאסק, ממזרח להר פדאלה. הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976. הקרחון נקרא על שם העיירה בלוגראדצ'יק שבצפון מערב בולגריה. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) קרחון וסלייה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הקרחון, וסימון מיקום האתרים סביבו באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
הר מייהו

הר מייהו או הר מייהיו (באנגלית: Mount Mayhew) הוא פסגה ברכס טארידין שבהרי אריסטוטל, בחוף אוסקר השני שבצד המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 1,200 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,488 בגובהו באנטארקטיקה. הפסגה ממוקמת בין קרחון פקווד וקרחון סטארבק. המורדות הדרום-מערביים של הפסגה סלעיים ותלולים מאוד; ואילו המורדות הצפון-מזרחיות שאינן תלולות, מכוסות שלג. שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1976 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הקרחון נקרא על שמו של מייהו - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל. מייהו היה רב החובל של הספינה "ג'רובעם" (ירובעם) בספר. שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר. הר מייהו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר מייהו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר מייהו באתר peakery מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר גובהה של הפסגה 1,252 מטרים מעל פני הים הרי אנטארקטיקה לפי גובהם אתרים נוספים הקרויים על שם דמויות מהספר "מובי דיק"
הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר

"הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" הוא שיר שחיבר יהודה עמיחי ופורסם ב-1962. השיר ידוע בביצועם של צמד הדודאים משנת 1972, בלחנו של מוני אמריליו ובעיבודו של מישה סגל. השיר התפרסם לראשונה על ידי עמיחי בספר השירים שלו "שירים 1948–1962". ישראל גוריון, שהרכיב את צמד הדודאים יחד עם בני אמדורסקי, אמר בריאיון בשנת 2010 כי הוא ואמדורסקי קיבלו את השיר לידיהם לקראת ערב שירי משוררים שהפיקה תחנת גלי צה"ל, ואמר כי "בזכות זה אני מכיר את השיר. אני מודה שלפני כן לא הכרתי כל כך את יהודה עמיחי". השיר מדבר על גבר ואישה, כנראה זוג אוהבים, שביניהם מובלט הניגוד דרך שיערם, שערה הארוך ושערו הקָצֵר. השיר מתחיל בשורות "שערו גולח כשבא למחנה, שערה נשאר ארוך ובלי מענה", מה שמרמז על חייל שחוזר לאהובתו מהמלחמה (בהמשך השיר אומר הגבר לאישה "חזרתי אלייך, אבל הייתי אחר"). בצבא גילח את שערו, ובינתיים האריך שערה של אהובתו. כשחוזר החייל מהקרב, נעשים היחסים בינו לבין הנערה קרים יותר, מנוכרים - "אחר כך שתקו, כצעדים מתרחקים". הבית השני מדבר על הפרחים ש"כל הקיץ התאמנו לפרוח", אך בבית השלישי "הרוח שיברה את העץ, העץ את הרוח". אלו שני דימויים מעולם הצומח, שמדברים על האהבה שחיכתה לפרוח, ועל התממשותה בפועל. אורית פראג כותבת, כי "החורף שיכול היה להפריח את זרעי האהבה שנרמזה בתחילת הקיץ מביא את שברוני ענניו וקדרותו ועצבּוֹניו". הבית האחרון מציין: "השמים נפתחו, נסגרו ספרי החוקים". ישראל גוריון התייחס לשורה זו, ואמר כי "מבינים שהולך לקרות משהו יותר מסתם דיבורים... ספרי החוקים נסגרו ונותר רק חוק אחד, האהבה". כל בית בשיר מסתיים בשורה "שערך הארוך, נערה, שערך הקצר". המילה קָצֵר מהווה שימוש בלתי סטנדרטי במשקל פָעֵל בעברית העכשווית. מאיר אריאל שאל מיהודה עמיחי שימוש זה, בשירו "טרמינל לומינלט", בשורה "קשתית, שני רימונים, עגיל גדול, שיער קָצֵר". גרסאות כיסוי לשיר בוצעו בין היתר על ידי עודד בן חור ושלומית אהרון, הפרברים, נורית גלרון, אסף אמדורסקי (בנו של בני אמדורסקי) לצד ישראל גוריון, אלון אופיר, דנה ברגר ומיכה שטרית, ישראל גוריון בביצוע סולו, חוה אלברשטיין, החברים של בני ועינת שרוף, מיטל טרבלסי (במספר גרסאות: ביצוע סולו ודואטים עם עמוס בן דוד, עם בועז פייפר, עם נתן דטנר ועם יוריק בן דוד), דואט של ישראל גוריון וקרן פלס, חנן יובל לצד סלעית להב וענבר עינן, דודו טסה וקרן פלס, ששי קשת, מיקה קרני ורמי הראל, וכן אלון עדר ושלומי שבן. יהודה עמיחי, ר. מעוז, לקט משירי יהודה עמיחי, המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית, 1983, עמ' 100 מילות השיר "הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" באתר שירונט אילת יגיל, "לא הכרתי את עמיחי לפני כן", באתר ynet, 25 באוקטובר 2010 אורית פראג, בלדה על השיער הארוך והשיער הקצר – יהודה עמיחי, בבלוג אלף נודדת, 29 במרץ 2013 הבלדה לשיער הארוך והשיער הקצר, באתר אקו"ם לדף השיר באתר הספרייה הלאומית יהודית קגן, יהודה עמיחי: אל תפחדו לחיות את החיים במלואם, באתר הספרנים, ‏16 ביוני 2024 בועז כהן, ‏זה שיר אהבה פשוט, פשוט שיר אהבה, באתר גלובס, 30 ביולי 2007 אילת יגיל, "לא הכרתי את עמיחי לפני כן", באתר ynet, 25 באוקטובר 2010 אורית פראג, בלדה על השיער הארוך והשיער הקצר – יהודה עמיחי, בבלוג אלף נודדת, 29 במרץ 2013 גיל דיקמן, ספרדי עם נרגילה, 1 בספטמבר 2009 הבלדה לשיער הארוך והשיער הקצר, באתר אקו"ם בלדה לשיער הארוך והשיער הקצר, באתר פזמונט