laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל ארגמן

שמואל שלמה רוט, שנודע בשם העט שמואל ארגמן (ד' באדר תש"ד, 28 בפברואר 1944 – ג' באב תשפ"א, 12 ביולי 2021), היה סופר חרדי־ישראלי שכתב ספרי עלילה רבים, רובם לילדים ולנוער. כתב גם תחת שם העט שמואל רותם. נולד בתל אביב למיכאל ויהודית וגדל בבני ברק. אביו היה מוותיקי העיר ומראשי משטרת השבת, ואמו הייתה ממייסדות בית יעקב בארץ ישראל. למד בישיבת מרכז הרב ולאחר מספר שנים עבר לישיבת פוניבז'. המשיך לאורך השנים לשמור על קשר עם רבותיו משתי הישיבות והיה מבקר אצלם בהזדמנויות שונות וברגלים. עבד כמחנך בבית הספר 'מימון', ולימים כרב בית הספר. היה נשוי לרחל לבית פרדס. התגורר בשכונת בית וגן בירושלים. נפטר בג' באב תשפ"א. במשך שנים כתב בשבועון זרקור, ובהמשך שימש למשך תקופה כעורכו. בתקופתו כעורך היה העיתון מוציא בשבוע שחל בו יום העצמאות שני גליונות שונים - האחד היה מיועד לחוגגים את היום והשני לאלה שלא. מעל דפי זרקור פרסם סיפורים רבים בהמשכים, אשר אחר כך יצאו לאור כספרים. הסיפור הראשון היה "הילדה שברחה מהמנזר". רוב הסיפורים עלילתיים, חלקם עם מוטיבים של מדע בדיוני והם נכתבו מזווית תורנית ומיועדים לציבור החרדי והדתי. כמו כן הוציא לאור סדרת ספרים לנוער "עולמנו", העוסקת בענייני מדע וטכנולוגיה ומותאמת לנוער הדתי. פרסם כמה ספרים למבוגרים, הבולט שבהם הוא "השותפים", שפורסם תחילה בהמשכים ביתד נאמן. שמואל ארגמן הוא סופר הילדים החרדי היחיד שהוזכר בלקסיקון אופק לספרות ילדים של אוריאל אופק. ספרו "הצניחה הגורלית" נבחר מבין 24 ספרים נבחרים על ידי ועדת "פרס מפעל הפיס לספרות". כמו כן, זכה בפרס זקס על מפעלו הספרותי. שולמית לפיד במאמר ביקורת על הספר "הילדה שברחה מן המנזר כתבה: "חינוך לאמונה אינו יכול להעשות על־ידי גירויים מלאכותיים. אמנם הגיבור קורא 'אנא ה' הצליחה נא!' כשהוא יוצא למשימה, אך לא די בכך כדי להחדיר בקורא אמונה בסיפור, כאמת אמנותית". לעומת זאת בכתבה אחרת במעריב נכתב שהספר מתוייג על ידי הסופר כחרדי למרות שזה לא מוטיב בולט בספר, מה שלדברי כותב הביקורת גורם לרתיעה בקרב קוראים חילונים. בעיתון כותרת ראשית ארגמן תואר כ"יגאל מוסינזון" חרדי. לילדים אבא גיבור הרוח אי המסתורין אל גוב האריות אל מול פני הסכנה בדבקות ובגבורה בודדים בלב ים בין חומות המבצר (על מהר"ם מרוטנבורג והרא"ש) בלוע הארי במשברי הים בעקבות ראשי האינקוויזיציה הילדה שברחה מהמנזר הנועזים בעלטה הנחיתה על הקרח הצוללת הפליגה בחצות הצניחה הגורלית זהות עלומה למרות הכל מבצע חידקל מסתורין בסהרה נס במבצר עולמנו (2 כרכים) עקבות באי תעלומה בנמל התעופה (בציפורני הפידאיון) למבוגרים החשיפה המרדף הנחיתה על הקרח השותפים חזרה לאירן משימה בלתי אפשרית צופן מסתורי תקלה בחלל מאבק עיקש זהות עלומה בלתי צפוי אחים לעד חידושי תורה שלמי שמואל: עיונים בפרשיות השבוע ארגמן, שמואל ערכו בלקסיקון אופק לספרות ילדים, 1985 תולדות חייו, באתר עיריית רמלה (ארכיון) ישראל כהן, ‏שמואל ארגמן מחבר "הילדה שברחה מהמנזר" ל"כיכר השבת": "נזהר מתדמית של מיסיונר", באתר כיכר השבת, 9 ביוני 2015 משה גלסנר, חיים ולדר בראיון על שמואל ארגמן | זה סיפורו של הסופר החרדי שנפטר, באתר קול ברמה, ‏1 ביוני 2021 מידע על שמואל ארגמן בקטלוג הספרייה הלאומית שמואל ארגמן, דף שער בספרייה הלאומית שימי שפר, הסופר הנודע הרב שמואל רוט הלך לעולמו, באתר כיכר השבת, ‏12 ביולי 2021 שולמית לפיד, ספר לבני הגיל הרומנטי, מעריב, 21 במאי 1976 תווית המרחיקה קוראים אחרים, מעריב, 18 בדצמבר 1987 כתב זר, מי יהיה דב תבורי, כותרת ראשית, 28 במאי 1986
שמואל רוט

האם התכוונתם ל... שמואל ארגמן – שם העט של סופר חרדי ישראלי הידוע גם בשם שמואל רותם שמואל רוט (שוטר) – מראשוני קציני המשטרה בישראל
תריסנית (צמח)

תְּרִיסָנִית (שם מדעי: Clypeola) הוא סוג במשפחת המצליבים, הכולל 54 מיני עשבים חד-שנתיים נמוכים. תפוצת הסוג באזורי הצומח הים-תיכוני, האירנו-טורני והסהרו-ערבי. בארץ ישראל גדלים בר שלושה מינים. עם סוג זה נמנים עשבים חד-שנתיים נמוכים, הצומחים בצורה זקופה, המתחלקים מבסיסם לגבעולים דקים. הצמחים מכוסי שיערות כוכבניות, שמקנים לצמח מראה מאפיר. עלי הצמח מזכירים בצורתם סרגל או מרית, והם תמימים (אינם משוננים בשפתם). פרח התריסנית קטן, כאורך עלי הגביע או מעט גדול מהם, וצבעו צהבהב. הפרח אופייני למשפחה. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול. פרי התריסנית הוא מטיפוס תרמיל, קטן, אינו נפתח עם ההבשלה, וצורתו עגולה. הפרי מכיל זרע בודד, ומשתלשל כלפי מטה בצורה אופיינית. מקור שמו המדעי "Clypeola", בשם "Clypeatus" שמציין סוג של מגן שהיה בשימוש הצבא הרומי. מגן ה-Clypeatus בעל צורה עגולה, להבדיל ממגן הסקוטום שהוא בעל צורה מלבנית יותר. שם זה מרמז על צורתו העגולה של פרי הצמח. הודות לכך שמקור השמות המדעיים לצמחים הוא לרוב בשפה הלטינית, קיימים שמות רבים לצמחים שמקורם באמצעי לחימה בעת העתיקה (לדוגמה: סייפן, מרצע ועוד). תריסנית מלולה (Clypeola jothlaspi) – המין הנפוץ, יחסית, בארץ. הפרי מכוסה שערות הדוקות, להבדיל מהמינים האחרים בארץ שהשערות בהם אינם הדוקות. הפרי מוקף במלל, ומכאן שם המין. מין זה נפוץ בתצורות צומח ים-תיכונית, ברוב חלקי הארץ פרט למדבר הקיצוני. הוא גדל לרוב סמוך לסלעים, ופריחתו מקדימה יחסית, בחודשים ינואר-מרץ. תריסנית שִֹכָּנִית (Clypeola aspera) – המין נדיר בהשוואה לקודם. הפרי נראה כבעל קוצים, ומכאן שמו. ה'קוצים' הם שערות זיפניות נוקשות. מין זה גדל בחבל הצומח הים-תיכוני ובחרמון, וניתן לראותו בעיקר בחלקים הגבוהים של שדרת ההר המרכזית. הפריחה בחודשים ינואר- מרץ. תריסנית מחודדת (Clypeola lappacea) – המין נדיר מאוד הגדל בעיקר בחרמון וכן בהרי יהודה. נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 250-249. (הספר בקטלוג ULI) .Stearn, willian T. Botanical latin. Devon: botanical latin, 1966 מדיה וקבצים בנושא תריסנית בוויקישיתוף תריסנית, באתר NCBI (באנגלית) תריסנית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה תריסנית, באתר Tropicos (באנגלית) תריסנית, באתר GBIF (באנגלית) תריסנית, באתר IPNI (באנגלית) תריסנית, באתר הצומח של פקיסטן (באנגלית)
יזהר אשדות (אלבום, 1992)

יזהר אשדות הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר יזהר אשדות. האלבום כולל את הלהיטים "הלילות שלנו", "איש השוקולד", "מה תאמרי", "מלך שלך", "דמעות של זעם ומילים" ו"נועה של הים". האלבום מכר 20,000 עותקים והגיע למעמד זהב. אהוד נתן - חליל פאן, בוזוקי אירי, בוראן איקי לוי - כלי הקשה אלון אולארצ'יק - בס, גיטרה, קלידים גני תמיר - קולות רקע דני בסן - קולות רקע יזהר אשדות - גיטרות, קלידים, כלי הקשה, תכנות תופים והפקה מוזיקלית סי היימן - קולות רקע ערן פורת - תופים צוף פילוסוף - בס רביב גזית - פסנתר, פסנתר חשמלי, אורגן, קלידים נוספים רוני פיטרסון - גיטרות סלייד הלילות שלנו (אלונה קמחי/יזהר אשדות) דרך גבר באישה (מאיר אריאל/יזהר אשדות) עד הפחד הבא (יזהר אשדות) איש השוקולד (אלונה קמחי/יזהר אשדות) דמעות של זעם ומילים (אלונה קמחי/יזהר אשדות) מה תאמרי (שמוליק צ'יזיק/יזהר אשדות) רות (כמו תות שדה) (שמוליק צ'יזיק/יזהר אשדות) נועה של הים (אלונה קמחי/יזהר אשדות) עניין פרטי (אלונה קמחי/יזהר אשדות) מלך שלך (יזהר אשדות) דרך ארוכה (יזהר אשדות)
AutoRun

AutoRun, או הפעלה אוטומטית, היא תכונה במערכות ההפעלה Windows של מיקרוסופט, המאפשרת להפעיל באופן אוטומטי קבצים מדיסק כגון כונן תקליטורים או כונן אחסון נייד. תכונה זו הופיעה לראשונה ב-windows 95‏. בעת הכנסת תקליטור לכונן או לחיצה כפולה על סמל הכונן מחפשת המערכת בספרייה הראשית קובץ טקסט הנקרא Autorun.inf ומבצעת את ההוראות הכתובות בו. תוכנות זדוניות רבות מנצלות אפשרות זו כדי להריץ את עצמן ללא ידיעת המשתמש, ולהתפשט דרך התקני אחסון ניידים שונים. How to Test Autorun.inf Files, Microsoft Support ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שניידר CA1

שניידר CA1 (בצרפתית Char Schneider CA1) היה הטנק הצרפתי הראשון, שהוצג ב-1916, בעת מלחמת העולם הראשונה. הטנק תוכנן במגמה לאפשר לכוח מסתער לפרוץ את מכשולי גדרות התיל של שטח ההפקר שהפריד בין עמדות הביצורים של מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. בהגדרה היה על הכלי להיות בעל כושר עבירות, כך שיוכל לעבור מכתשים שנפערו בשטח בשל פגזי הארטילריה מבלי להתהפך, יוכל לעבור שוחות וידרוס מכשולי תיל; יהיה בעל כוח אש עצמאי כך שיוכל להתגונן ויהיה בעל שריון שיגן על צוותו מירי נשק קל של האויב. מטרת הכלי הייתה לפרוץ דרך לחיל רגלים שיבוא בעקבותיו. ב-16 ביוני 1915 הציג מהנדס חברת שניידר, אז'ן ברילה (Eugène Brillié), אבטיפוס של הטנק לנשיא צרפת, רמון פואנקרה. הטנק השתמש במנגנון זחלי (מזקו"ם) אשר התבסס על מנגנון הנעה של טרקטור ופותח יחד עם חברת סן שאמון (Saint Chamond). בהמשך פיתחה האחרונה טנק משלה בשם זה. הטנק תוכנן לצוות של נהג וחמישה אנשי צוות. חימושו העיקרי היה תותח 75 מ"מ והוא צויד בשני מקלעי הוצ'קיס 8 מ"מ, משני צדדיו, שהותקנו בתוך מיגון אופייני בצורת חצי-כדור. בקדמתו הותקן ברזל-זווית להרס גדרות-תיל. בספטמבר 1916 סופקו הטנקים הראשונים והטנק הופיע לראשונה בשדה הקרב ב-16 באפריל 1917 בקרב השני על האיזן. ביצועיו בשדה הקרב היו עלובים. מיגון הטנק היה דק מדי ולא הגן על צוותו, שסבל גם מאוורור לקוי. גם טווח הראיה מן הכלי היה מוגבל. למרות שנערכו מספר שינויים הטנק נזנח עד מהרה לטובת הרנו FT-17. Jean-Gabriel Jeudy, Chars de France, E.T.A.I., 1997 Alain Gougaud, L'Aube de la Gloire, Les Autos-Mitrailleuses et les Chars Français pendant la Grande Guerre, 1987, Musée des Blindés, ISBN 2904255028
ואט, מלך סאסקס

ואט (באנגלית: Watt) היה מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השביעית ובראשית המאה השמינית. ככל הנראה ואט מלך לצד נות'הלם וכן לצד ברייני וייתכן שכל אחד מהם היה חבר במועצת זקנים (אלדרמן), והם שלטו יחדיו בממלכה. פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של ואט, והוא מוזכר בשני צווים מלכותיים. ואט חתום כעד על צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 692. בצו זה נושא ואט את התואר "המלך ואט" (Wattus rex). צו נוסף עליו חתום ואד כעד הוא צו משנת 705 לערך (המועד המדויק של הוצאת הצו אינו ידוע). בצו מאוחר זה, אשר הוצא על ידי ברייני, הוא נושא את אותו התואר. על צו מאוחר זה חתום גם נות'להם, המכונה בצו "המלך נונה" (Nunna rex). צו שלישי עליו הוא חתום (בתעתיק Uuattus rex - "אוואטוס המלך") מתוארך לשנת 775, וכיום סבורים כי צו זה מזויף, או כי מדובר בטעות והצו הוצא למעשה בין השנים 705–717. קורות חיים של מלכי סאסקס מלכי סאסקס באתר ה־BBC צו משנת 692 צו משנת 705 לערך צו משנת 775, ייתכן שמדובר בשנת 705
חופניים

חָפְנַיִם (שם מדעי: Thlaspi) הוא סוג במשפחת המצליבים, שכולל עשבים קטני מידות שפריחתם לבנה. בסוג כ- 75 מינים, בארץ ישראל גדלים בר שלושה מינים. נפוץ באזורים ממוזגים בחצי הכדור הצפוני- דהיינו ביבשות אסיה, אירופה ומיעוט מהמינים גדל באופן טבעי באמריקה. בייחוד, נפוצים מיני הסוג באזור האירנו-טורני, ובדרום ומרכז אירופה. מינים אחדים בסוג הרחיבו את תפוצתם בעקבות האדם, כדוגמת המין "חופניים נדירים" (Thlaspi arvense), ומהווים עשבים שוטים באזורים ממוזגים בעולם. חוקר הטבע והפיזיקאי הגרמני בהרנרד מאייר (1767–1836), הרבה לחקור את הסיסטמטיקה של הסוג, והפריד אותו ל-12 סוגים שונים, כדוגמת Microthlaspi, ו-Noccaea. מחקרים השוואתיים שנעשו לאחר מכן לא קיבלו חלוקה זו, וכיום הסוג חפניים נחשב ליחידה סיסטמטית אחת. מיני סוג זה הם עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים. הצמחים קירחים ובכך נבדלים מסוגים דומים כדוגמת אליסון ותריסנית. עלי הצמח התחתונים ערוכים לרוב בשושנת עלים והם מחולקים לטרף ופטוטרת, זאת לעומת העלים הבוגרים שהם יושבים או חובקים את הגבעול. פרחי הצמח אופייניים למשפחה, וקטנים באופן יחסי. צבע הכותרת לרוב לבן ולעיתים רחוקות סגול או צהוב. הפרי הוא מטיפוס תרמיל ולו צורות שונות, אך עם זאת צורת הפרי במינים המצויים בארץ-ישראל היא דמוית לב או ביצה. הפרי בעל שוליים דמויי כנפיים, והוא נפתח עם ההבשלה. הפרי מחולק למגורות, ובכל מגורה 1-8 זרעים, שמאופיינים במעטה חלק. צורת הפרי שונה במינים שונים, אך עם זאת, מקורו של השם העברי של הסוג מציין את תכונת הפרי של המינים הנפוצים בארץ-ישראל, שיוצר מראה דמוי כפות ידיים שקעורות כחופן. השם הלטיני, Thlaspi (שמקורו בשפה היוונית), פירושו מגן שטוח, ומתייחס לצורת הפרי. שם זה מוזכר עוד בכתביו של פדניוס דיוסקורידס, שנכתבו במאה ה-1, ונחשבו במשך מאות בשנים למקורות הטובים ביותר לענייני בוטניקה ואחרים. חופניים מצויים (Thlaspi perfoliatum) - מין זה מאופיין בפרי דמוי לב הפוך. צמח נפוץ שגדל בחבלים הים-תיכוניים של הארץ. הפריחה חלה בחורף ובאביב. חופניים נדירים (Thlaspi arvense) - הפרי דמוי ביצה, עשבים גבוהים בהשוואה למינים האחרים. זהו מין נדיר ביותר בארץ, שגדל בעמקי הגליל ועמק יזרעאל. תפוצתו העולמית רחבה וכן מין זה מרחיב את תפוצתו בעקבות האדם, כמין פולש. חופניים נמוכים (Thlaspi brevicaule) - הפרי דמוי ביצה, והוא נמוך קומה. מין נדיר שגדל במרומי הר החרמון, ופורח בסוף האביב. נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 254. (הספר בקטלוג ULI) אבי שמידע, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 111. מדיה וקבצים בנושא חופניים בוויקישיתוף חופניים, באתר ITIS (באנגלית) חופניים, באתר NCBI (באנגלית) חופניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חופניים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה חופניים, באתר Tropicos (באנגלית) חופניים, באתר GBIF (באנגלית) חופניים, באתר IPNI (באנגלית) חופניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חופניים באתר 'צמחיית סין' (באנגלית)
ירושלים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ירושלים – בירת מדינת ישראל עיריית ירושלים – גוף השלטון המקומי בירושלים ממלכת ירושלים – ממלכה צלבנית תסמונת ירושלים – הפרעה נפשית ירושלים (שיר) – שיר מאת ויליאם בלייק ירושלים (אופרה) – אופרה מאת ג'וזפה ורדי ירושלים (כתב עת) – מאת אברהם משה לונץ ירושלים (אלבום) – אלבום של להקת הפה והטלפיים ירושלים (וירוס) – וירוס מחשבים ירושלים (משחק) – משחק קופסה של איסוף בולים בעיר ירושלים יישובים אחדים בעולם נקראו על שמה של ירושלים, העיר הקדושה לשלוש הדתות המונותאיסטיות הגדולות. רבים מהיישובים מצויים בארצות הברית, בהם עיירה במדינת ניו יורק, כפר במדינת אוהיו ויישוב במדינת ארקנסו. יישובים נוספים בשם ירושלים נמצאים בניו זילנד, במחוז לינקולנשייר שבאנגליה ובסלובניה. ירושלים דספרד – כינויה של העיר טולדו שבספרד ירושלים דליטא – כינויה של העיר וילנה שבליטא ג'רוזלם (ניו יורק) – עיירה במדינת ניו יורק בארצות הברית. ג'רוזלם (אוהיו) – כפר במדינת אוהיו בארצות הברית. ג'רוזלם (ניו זילנד) – התיישבות בניו זילנד. ירוזלם (סלובניה) – כפר באזור פומורסקה בסלובניה. חרוסלן (קולומביה) (אנ') – עיירה במחוז קונדינמרקה בקולומביה. חרוסלן (אל סלוודור) (אנ') – עיירה במחוז לה פאס באל סלוודור. ג'רוזלם (אנגליה) (אנ') – התיישבות במחוז לינקולנשייר באנגליה שבבריטניה. ירוזלם (פולין) (אנ') – התיישבות בפרובינציית פומרניה בפולין. ג'רוזלם (ארקנסו) (אנ') – קהילה שאינה תאגיד עירוני במדינת ארקנסו בארצות הברית. ג'רוזלם (מרילנד) (אנ') – קהילה שאינה תאגיד עירוני במדינת מרילנד בארצות הברית. ג'רוזלם (רוד איילנד) (אנ') – כפר דייגים בתוך העיירה נרגנסט (Narragansett) במדינת רוד איילנד בארצות הברית. יישובים הנקראים ירושלים החדשה: נואבה חרוסלן – עיירה במדינת מיצ'ואקאן במקסיקו. גורה קלוואריה – נקראה בעבר "נוֹבַה יֶרוֹזוֹלִימַה" ("ירושלים החדשה") – עיר בפולין ניו ג'רוזלם (פנסילבניה) (אנ') – מקום לצורכי מפקדים (CDP) במדינת פנסילבניה בארצות הברית. ניו ג'רוזלם (קליפורניה) (אנ') – קהילה שאינה תאגיד עירוני במדינת קליפורניה בארצות הברית. ירושלים (ספר) – ספר מאת משה מנדלסון ירושלים (רומן) – ספר מאת סלמה לגרלף ירושלים, ירושלים – ספר המתאר את המאבק לעצמאות של מדינת ישראל ירושלים הקטנה (אנ') – סרט דרמה צרפתי (2005) ירושלים, ירושלים (סרט) – סרט קולנוע בבימויו של אלי שוראקי (2006), המבוסס על הספר באותו שם ירושלים: הסרט – סרט של נשיונל ג'יאוגרפיק משנת 2013 ג'רוזלם (סרט) – סרט אימה ישראלי משנת 2016 ירושלים (סדרת טלוויזיה) – סדרה המשודרת החל משנת 2021 ב־HOT
סן שאמון

סן שאמון (בצרפתית: Char Saint Chamond) היה טנק צרפתי שהוצג במהלך מלחמת העולם הראשונה. הטנק תוכנן במגמה לאפשר לכוח מסתער לפרוץ את מכשולי גדרות התיל של שטח ההפקר שהפריד בין עמדות הביצורים של מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. בהגדרה היה על הכלי להיות בעל כושר עבירות, כך שיוכל לעבור מכתשים שנפערו בשטח בשל פגזי הארטילריה מבלי להתהפך, יוכל לעבור שוחות וידרוס מכשולי תיל; יהיה בעל כוח אש עצמאי כך שיוכל להתגונן ויהיה בעל שריון שיגן על צוותו מירי נשק קל של האויב. מטרת הכלי הייתה לפרוץ דרך לחיל רגלים שיבוא בעקבותיו. ב-16 ביוני 1915 הציג מהנדס חברת שניידר, אז'ן ברילה (Eugène Brillié), אבטיפוס של הטנק לנשיא צרפת, רמון פואנקרה. הטנק השתמש במנגנון זחלי (מזקו"ם) שבוסס על מנגנון הנעה של טרקטור ופותח יחד עם חברת סן שאמון אך בהמשך נפרדו דרכי שתי החברות וכל אחת פיתחה כלי שונה על בסיס אותו תכנון ראשוני. ההבדל העיקרי בין הסן שאמון לשניידר CA1 היה התותח. בסן שאמון נעשה שימוש בתותח 75 מ"מ, אותו קליבר כמו בשניידר CA1, אך באורך קנה ארוך יותר של 12 קליברים (כלומר 90 סנטימטר), דבר שהפך את הכלי למעשה לסוג של תותח מתנייע, הראשון מסוגו בעולם. אורך הקנה, שלא היה קיים באפיון הצבא כלל, סיבך את התכנון ויצר חוסר-פרופורציה בצידו הקדמי של הטנק, אך לבסוף בספטמבר 1916 הושלם התכנון ו-400 יחידות הוזמנו. בנוסף לתותח צויד הטנק ב-2 מקלעי הוצ'קיס 8 מ"מ משני צדדיו, ו-2 מקלעים בחזית, אחד לצד התותח ואחד מקביל. הכלי היה ארוך יותר (בשני מטרים) וכבד יותר (ב-8 טון) מה"שניידר" אך גם מהיר ממנו (12 קמ"ש לעומת 7.5 על כביש), ומנועו החזק (90 כ"ס לעומת 60 של השניידר) איפשר לו יכולת תמרון גבוהה יותר. אולם בתנאי הבוץ של מלחמת החפירות היו משקלו הרב וחוסר הפרופורציה שלו לרועץ והוא הרבה להתקע, חרטומו קדימה. גם מערכת הזחלים הרבתה להתקע ולהשבר עקב המשקל העודף וטנקים רבים לא הצליחו להגיע כלל לשדה הקרב. עם זאת, נעשה בכלי שימוש מושכל יותר כנושא-ארטילריה בעורף הכוחות (על ידי ציוד רוב הכלים בתותח 75 מ"מ מודל 1897 האמין, בעל טווח של כ-8 ק"מ) וכמשמיד סוללות ארטילריה גרמניות במהלך ההתקפי של מתקפת מאה הימים בסוף המלחמה, שם יכלה לבוא לידי ביטוי יכולת התנועה המהירה יחסית שלו. צוות הכלי כלל נהג ושבעה אנשי צוות. השריון היה בתחילה בן 11 מ"מ, אך משהוכח בלתי יעיל הוספה לו שכבה של 8 מ"מ בחזית, בגחון ובצדדים. הגג תוכנן בשיפוע כך שרימוני יד שהוטלו על הכלי יתגלגלו ממנו ארצה. לאחר המלחמה יוצרו עוד כ-50 טנקים, חלקם סופקו לפולין במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית של 1920. טנק אחד שרד, ושוחזר למצב נסיעה, כיום הוא מוצג במוזיאון הטנקים בסומיר, צרפת. Jean-Gabriel Jeudy, Chars de France, E.T.A.I., 1997 Alain Gougaud, L'Aube de la Gloire, Les Autos-Mitrailleuses et les Chars Français pendant la Grande Guerre, 1987, Musée des Blindés, ISBN 2904255028
הסדר המשולב

"הסדר המשולב" (באיטלקית Ordine composito, לעיתים נקרא הסדר המורכב) הוא מונח באדריכלות העוסק בסדר שהתפתח באדריכלות הרומית בנוסף לאלו שהרומאים אימצו מהאדריכלות היוונית. "הסדר המשולב", מהווה שילוב של הסדר האיוני והסדר הקורינתי. הסדר המשולב מאופיין על ידי עמודים ופילסטרים בעלי כותרות עם 4 וולוטות איוניות יחד עם עלי הקוציץ הקורינתיים. הוולוטות בדרך כלל גדולות יותר מאלו שבסדר היוני. יחס הממדים בין הגובה לקוטר בסדר המשולב הוא 1:10. הפילסטרים של שער טיטוס, (שנבנה בשנת 82) נחשבים לדוגמה הידועה הקדומה ביותר של הסדר המשולב. רבים מאדריכלי הרנסאנס השתמשו בסדר המשולב, ביניהם: בלדסרה פרוצי, וינצנטו סקאמוזי, וסבסטיאנו סרליו האיטלקים, ופיליבר דלורמה הצרפתי. הסדר המשולב הוגדר כסדר בפני עצמו רק בתקופת הרנסאנס. ויטרוביוס בספרו "על אודות האדריכלות" שנכתב בתחילת המאה הראשונה כלל אינו מזכיר את הסדר המשולב. נראה שבתקופה הרומית עצמה ולאחר מכן התייחסו אל הסדר המשולב כתצורה רומית מאוחרת של הסדר הקורינתי. הסדר המשולב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדליית אדוארד

מדליית אדוארד (אנגלית: Edward Medal, בקיצור - EM) הייתה מדליה אזרחית בריטית אשר הוענקה בין השנים 1907 – 1971. המדליה הוכרזה לראשונה בצו מלכותי ב-13 ביולי 1907 ונקראה על שמו של המלך אדוארד השביעי. המדליה הוענקה במקורה לציון גבורתם של כורים אשר סיכנו חייהם על מנת להציל את עמיתיהם אשר היו בסכנת חיים. בעקבות צו מלכותי אשר פורסם ב-1 בדצמבר 1909 נכללו גם עובדי בתי המלאכה והמפעלים בקריטריונים לקבלת המדליה ובכך נסללה הדרך לפיצולה לשתי קטגוריות, האחת המקורית לגבורתם של כורים והשנייה החדשה לגבורתם של עובדי המפעלים והתעשייה. כל קטגוריה נחלקה לשתי דרגות: דרגה ראשונה - כסף ודרגה שנייה (ארד). המדליות אשר חולקו למעוטרים נוצקו מן החומר אשר זהה לדרגת המדליה אותה הם קיבלו, אשר נענדה על סרט בצבע כחול כהה עם שוליים צהובים. עלות יצור המדליות כוסתה על ידי קרן שהוקמה בידי פילנתרופים (בחלקם בעלי מפעלים) ולא בידי המדינה או הכתר. בשנת 1971 בוטלה המדליה ומחזיקיה (ביחד עם מחזיקי מדליית אלברט) נקראו להחזירה ולקבל תחתיה את צלב ג'ורג'. מדיה וקבצים בנושא מדליית אדוארד בוויקישיתוף מדליית אלברט ומדליית אדוארד מאגר הנתונים של צלב ג'ורג' (כולל רשימה של החלפות המדליות השונות לצלב ג'ורג') ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינטגרציה באמצעות החלפת משתנים

אינטגרציה באמצעות החלפת משתנים מתבססת על הרעיון שאם נפעיל פונקציה על התחום, ההשפעה שלה על נפח כל תיבה בחלוקה קרובה להשפעת הקירוב הליניארי לפונקציה. קירוב זה הוא הנגזרת של הפונקציה, ולכן נכפול את האינטגרל המתקבל לאחר הפעלת הפונקציה בערך המוחלט של היעקוביאן, שמייצג את השינוי בנפח תיבה לאחר הטרנספורמציה. תהיינה S ⊆ R n {\displaystyle {S}\subseteq \mathbb {R} ^{n}} קבוצה פתוחה, ו- g : S → R n {\displaystyle {g}:{S}\to \mathbb {R} ^{n}} פונקציה חח"ע ודיפרנציאבילית ברציפות על S כך שהיעקוביאן J g ( t ) {\displaystyle {J_{g}}({t})} הפיכה לכל t ∈ S {\displaystyle {t}\in {S}} , אזי לכל קבוצה קומפקטית בעלת נפח A ⊆ g ( S ) {\displaystyle {A}\subseteq {g}(S)} ופונקציה רציפה f : A → R {\displaystyle f:A\to \mathbb {R} } מתקיים: ∫ A f ( x )   d x = ∫ g − 1 ( A ) f ( g ( t ) ) | J ( t ) |   d t {\displaystyle \int _{A}f(x)\ dx=\int _{g^{-1}(A)}f(g(t))|J(t)|\ dt} ∫ a b f ( x ) d x = ∫ g − 1 ( a ) g − 1 ( b ) f ( g ( t ) ) ⋅ g ′ ( t ) d t {\displaystyle \int _{a}^{b}f(x)dx=\int _{g^{-1}(a)}^{g^{-1}(b)}f(g(t))\cdot g'(t)dt} יעקוביאן אינטגרציה באמצעות החלפת משתנים, באתר MathWorld (באנגלית)
נות'הלם, מלך סאסקס

נות'הלם (באנגלית: Noðhelm) או נונה (Nunna) היה מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השביעית ובראשית המאה השמינית. ככל הנראה נות'הלם מלך לצד המלכים ואט אוסריק, אתלסטאן וכן לצד ברייני וייתכן שכל אחד מהם היה חבר במועצת זקנים (אלדרמן), והם שלטו יחדיו בממלכה. פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של נות'הלם. מרבית פרטים אלה ידועים מצווים מלכותיים אשר שרדו עד ימינו. צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 692 מציין כי המלך העניק במתנה אדות לאחותו נות'גיית' (Noðgyð) בצו זה מכונה נות'הלם בכינוי "מלך סאת'סאקס" (Nothelmus rex Suthsax’) אולם לצד חתימתו הוא מכונה בשם המקוצר "נונה מלך סאסקס" (Nunna rex Sussax’). האדמות שימשו את נות'גיית' לצורך בניית כנסייה ומנזר. עוד מצוין בצו כי נות'גיית' מתחייבות להיות נזירה ולעלות לרגל לאתרי דת נוצריים. צו זה מעיד על מאמצי משפחת המלוכה (הנוצרית) באותה עת, לנצר את האוכלוסייה הפגאנית ברובה. נות'הלם חתום על צו נוסף משנת 714 (ייתכן שמדובר בטעות, ומדובר מצו משנת 717) בשם "נונה מלך סאת'סאקס" (Nunna rex Suthsax’). שני הצווים האמורים מסייעים לתארך את מלכותו של נות'הלם, שקדמה לשנת 692, ושהסתיימה עם פטירתו, לאחר שנת 717. בצו משנת 717, עליו חתומים כעדים המלך אתלסטאן, והמלכה אתלתרית' רעייתו, מביע נות'הלם את צוואתו להיקרב בכנסייה בנורטון. מקור נוסף לפרטים אודות תקופת מלכותו של נות'הלם הם "דברי הימים האנגלו סקסים", בהם מצוין כי סייע לבן בריתו, איין מלך ממלכת וסקס כנגד גריינט מלך הברטונים בשנת 710. ההיסטוריונים סבורים כי קרב זה נערך בלנגפורט שבסאמרסט. על צו נוסף שהוציא, המתוארך לשנת 775 (כנראה מדובר בטעות, ובצו הקודם לשנת 692), חתום קונרד מלך וסקס כעד, דבר המעיד על ברית בין ממלכת סאסקס לממלכת וסקס בתקופה זו. יש היסטוריונים הסבורים כי צו זה מזויף. קורות חיים של מלכי סאסקס מלכי סאסקס באתר ה־BBC צו משנת 692 צו משנת 714 צו מלכותי משנת 775 (ככל הנראה מדובר בטעות, ובצו הקודם לשנת 692, שנת מותו של קונרד, החתום על הצו)
עתיקה

המונח "עתיקות" מפנה לכאן. לערך העוסק בכתב העת "עתיקות", ראו עתיקות (כתב עת). עתיקה היא חפץ מתקופת העת העתיקה. עם זאת, במדינת ישראל הורחבה ההגדרה בחוק המגן על חפצים אלו מפני מסחר ואחסון לא מורשה, ולפיו עתיקה היא חפץ מעשה ידי אדם או שרידים של חי וצומח מתקופה שלפני שנת 1700. הכנסת יכולה להכריז גם על כל חפץ שהוא כעתיקה גם אם הוא מהתקופה שלאחר שנת 1700. המדינה רשאית להלאים כל דבר שהוגדר עתיקה ולהעבירו לאחסון או לתצוגה במוזיאון. חקר חפצים אלו נקרא ארכאולוגיה ואתר בהם מוצאים עתיקות נקרא אתר עתיקות או אתר ארכאולוגי, המוגן אף הוא בחוק. אתרי העתיקות נחקרים בחפירות שיטתיות. את תוצאות החפירות ופענוח משמעותם מפרסמים ברשומות. על פי רוב אתרי עתיקות הם מקומות ישוב שחרבו. בית חרב נקרא חורבה, ומקום עיר או ישוב שחרבו נקראים חורבות. לעיתים יישובים אלו נבנו וחרבו חליפות שוב ושוב על אותן חורבות, וכך נוצרה עם השנים גבעת חורבות הנקראת תל. קיימים אספני עתיקות וסוחרי עתיקות מקצועיים, ואלו כמו אלו מדי פעם קשורים בפרשיות בהן הם נחשדים בזיוף או במכירה לא מורשית של עתיקות. (ראו בערך המורחב זיוף עתיקות) בסעיף 1 לחוק העתיקות, התשל"ח-1978, עתיקה מוגדרת כדלקמן: "עתיקה" - נכס, בין תלוש ובין מחובר, שנעשה בידי אדם לפני שנת 1700 לספירה הכללית, לרבות דבר שהוסף לו לאחר מכן והוא חלק בלתי נפרד ממנו; נכס, כאמור בפיסקה (1), שנעשה בידי אדם החל בשנת 1700 לספירה הכללית, והוא בעל ערך היסטורי והשר הכריז שהוא עתיקה; שרידים זואולוגיים ובוטניים מלפני שנת 1300 לספירה הכללית. על פי הגדרה זו, כל דבר, ממצא (אנ') גשמי, פיזי שנוצר בידי בני אדם לפני שנת 1700 נכנס להגדרת "עתיקה". לא משנה אם הממצא הזה מחובר למשהו אחר או שהוא מנותק ממנו. למשל כתובת שנכתבה לפני שנת 1700- אם נמצאה זרוקה על הקרקע או שהייתה מותקנת מעל משקוף דלת. בשני המקרים היא מוגדרת כעתיקה. להגדרת "עתיקה" יכול להיכנס גם דבר שנוצר על ידי בני אדם לאחר שנת 1700, והשר בממשלה הכריז עליו ברשומות שהיא עתיקה. שרידים שהם לא מעשה ידי בני אדם אלא נוצרו בטבע כגון: עצמות בעלי חיים, שרידי צמחים למשל גלעיני תמרים הם יוגדרו כ"עתיקה" רק אם נוצרו לפני שנת 1300. חוק העתיקות עיר עתיקה ארכאולוגיה שימור מבנים זיוף עתיקות חוק העתיקות באתר רשות העתיקות ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Mp3music

mp3music היה אתר אינטרנט ישראלי בתחום המוזיקה, שהכיל מילים לשירים עבריים ולועזיים, ואקורדים וטאבים לשירים עבריים. בנוסף היו בו גם קהילות פורומים, מצעדים, ערוץ לקידום מוזיקאים ויוצרים צעירים ועוד. האתר הוקם בשנת 2001 והיה פעיל עד סוף 2013. בשנת 2008 פתח האתר רשת חברתית מוזיקלית בשם mp3net בה היו המשתמשים יכולים לשדר מוזיקה ברשת. האתר פעל ברישיון אקו"ם ודאג להעביר תמלוגים לאקו"ם וליוצרים בגין השימוש ביצירותיהם באתר. האתר פעל באופן שיתופי ואיפשר לגולשים להעלות בעצמם מילים לשירים ואקורדים מוכרים וחדשים. האתר הקדיש ערוץ מיוחד בשם "מוזיקאים ויוצרים" שבו יכול היה כל גולש להעלות את מילות שיריו ואת ההקלטות שלו ולזכות לבמה. כמו כן ניתנה למוזיקאים צעירים האפשרות לתקשר באתר החברתי ולקבל משוב על ביצועיהם. אתר האינטרנט הרשמי של Mp3music בארכיון האינטרנט האתר בארכיון האינטרנט