laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיוטר מאשרוב

פיוטר מירונוביץ' מאשרוב (רוסית: Пётр Миро́нович Маше́ров; או פיוטר מירונאביץ' מאשראו, בלארוסית: Пётр Міро́навіч Машэ́раў) היה מדינאי בלארוסי, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הבלארוסית בשנים 1965–1980. מאשרוב נולד ב-26 בפברואר 1918 בכפר שירקי (Ширки) במחוז ויטבסק בשם פיאטרו מאשרה (בלארוסית: Пятро́ Маше́ра). למד הוראה במכון להכשרת מורים על שם קירוב באוניברסיטה הממלכתית של ויטבסק בשנים 1935-1939; בין השנים 1939-1941 עבד כמורה לפיזיקה בעיירה רוסון במחוז ויטבסק. בשנות מלחמת העולם השנייה היה מפקד יחידת פרטיזנים ועל פעילותו זו זכה בעיטור גיבור ברית המועצות. במהלך שירותו בפרטיזנים פעל להצלת יהודים בשטחי בלארוס, ליטא ופולין.[דרוש מקור] ב-1943 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. לאחר המלחמה מילא מספר תפקידים במפלגה הקומוניסטית של בלארוס, עד שבשנת 1965 מונה לתפקיד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הבלארוסית (בפועל נשיא בלארוס). במהלך שנות כהונתו פעל רבות לקידום הכלכלה החברה בבלארוס. נחשב למנהיג פופולרי ואהוב בבלארוס והחזיק בדעות ליברליות באופן יחסי. הצלחתו בתפקיד זיכתה אותו בעיטור גיבור העמל הסוציאליסטי המקביל בחשיבותו לעיטור גיבור ברית המועצות. נחשב על ידי רבים כמועמד המוביל לרשת את ליאוניד ברז'נייב בתור מנהיג ברית המועצות. מאשרוב סיים את חייו בצורה טראגית ב-4 באוקטובר 1980. הרכב הנשיאותי בו נסע סמוך למינסק, מלווה במספר מכוניות משטרה, התנגש במשאית שהובילה תפוחי אדמה. מאשרוב נפצע אנושות וכעבור מספר שעות נקבע מותו. רבים קושרים עד היום את הק.ג.ב. לטרגדיה (בטענה שהתקבלה הוראה מגבוה לסלק את אחד המועמדים המובילים והליברליים לתפקיד מנהיג ברית המועצות), אך עד היום לא הוצגו ראיות לטענה. אחד הטוענים העיקריים למעורבות מ"גבוה" בתאונה היה ויאצ'סלב קביץ', ראש הממשלה הראשון של בלארוס העצמאית ושותף פוליטי של נטליה מאשרובה, בתו של מאשרוב. אבא נהרג פחות משבועיים לפני ישיבת הנהלת המפלגה במוסקבה. הכל הוחלט. הוא היה אמור להתמנות במקום קוסיגין. אני מבינה שהוא הפריע לרבים. בדיוק אז באוקטובר 1980, "דרך כוכבו" של גורבצ'וב. — משיחה עם נטליה מאשרובה ב-25 במאי 1995. בשנות ה-90 נקראה אחת משדרות מינסק על שמו של מאשרוב, אך ב-2005 הושב לה שמה המקורי ושלושה רחובות אחרים קיבלו את שמו.. בתו של מאשרוב, נטליה, הציגה את מועמדותה לנשיאות בלארוס ב-2001, אך בהמשך הסירה אותה לפני הבחירות. מדיה וקבצים בנושא פיוטר מאשרוב בוויקישיתוף פיוטר מאשרוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) http://www.kp.ru/daily/24049.4/102432 Вячеслав КЕБИЧ: Авария, в которой погиб Машеров, не была случайной Цит. по: Зенькович Н. А. Покушения и инсценировки. От Ленина до Ельцина. М.: Олма-Пресс. 1998. http://www.president.gov.by/press14169.print.html Глава государства принял решение о переименовании ряда улиц Минска
סולה

האם התכוונתם ל... סולה (עוף) – סוג של עוף ימי סולה (עיר) – עיר בנורווגיה סולה (נהר באוקראינה) – נהר באוקראינה סולה (נהר בפולין) – נהר בפולין אישים: יהודית סולה – אשת עסקים ישראלית לוקיוס קורנליוס סולה – מדינאי ומצביא רומאי מפורסם בתקופת הרפובליקה הרומית משה זאב סולה – מחבר ספרי עיון בנושאי פילוסופיה ויהדות סול
ציונה קניג-יאיר

ציונה קניג-יאיר (נולדה ב-18 ביולי 1970) היא מנכ"לית משרד התפוצות, במקצועה היא משפטנית. בעבר הייתה סגנית נשיא מכון הרטמן. בשנים 2008–2016 כיהנה כנציבת שוויון ההזדמנויות בעבודה הראשונה. קניג-יאיר נולדה ב-1970 בברוקלין, ארצות הברית, עלתה לישראל עם משפחתה בשנת 1981, וגדלה ברעננה. היא בוגרת הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בראשית דרכה כעורכת דין עבדה במשרד פרטי ובהמשך הייתה פרקליטה פלילית בפרקליטות מחוז תל אביב. בהמשך שימשה מנהלת המחלקה המשפטית של שדולת הנשים ולימדה בקליניקה משפטית לזכויות נשים במכללת רמת גן. בעקבות תיקון לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה הוקמה בשנת 2008 במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה, האחראית על אכיפת הוראות החוק, באמצעות תביעות המוגשות בשם עובדים, או בשם הנציבות עצמה, לבתי-הדין לעבודה. קניג-יאיר מונתה לעמוד בראש הנציבות החדשה. היא כיהנה בתפקיד עד ינואר 2016. ביוני 2021 הודיע שר התפוצות נחמן שי על כוונתו למנות אותה למנכ"לית משרד התפוצות. ב-19 ביולי אושר המינוי. קניג-יאיר היא בוגרת קרן וקסנר. קניג-יאיר נשואה לאייל ואם לשלושה. מתגוררת במושב בני דרום. אורה קורן, "אל תשאל אישה כמה ילדים יש לה", באתר הארץ, 2 ביולי 2008 רותי סיני, נציבת השוויון מקנאה ב"שיניים" של העמיתה מארצות הברית, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2008 תני גולדשטיין, תפקיד חדש: נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה, באתר ynet, 5 בנובמבר 2007 רות אגלש, ציונה קניג-יאיר: גברת חירות, בג'רוסלם פוסט (באנגלית) הילה ויסברג, במרץ 2012 ציונה קניג-יאיר: "השיח של אמהות שנדרשות להיות סופר-וומן חייב להשתנות"1.1656959, באתר TheMarker בילי פרנקל, נציבת שוויון הזדמנויות פורשת: "לא כל אישה היא רחם מהלך", באתר ynet, 8 בדצמבר 2015 נציבת שוויון הזדמנויות במשרד הכלכלה מסיימת את תפקידה לאחר 8 שנות פעילות, באתר של משרד הכלכלה עוד מינוי סרוג: המנכ"לית חדשה למשרד התפוצות, אתר "כיפה", 22 ביוני 2021
האטוטו

האטוטו (באנגלית: Hatutu או Hatuta‘a) הוא אי באוקיינוס השקט באיי מרקיז הצפוניים ומהווה חלק מפולינזיה הצרפתית. אורכו של האי כ-6.5 ק"מ, בהם פרוש רכס הרים שמגיע בשיאו ל-428 מטרים מעל לגובה הים. האטוטו אינו מיושב, ובשנת 1992 הוא הוכרז כשמורת טבע. בתחומיו נמצאת באופן נרחב ציפור הסולה כחולת-רגל, והוא שטח המחיה היחידי עבור מין ה-Hatutaa Polynesian Warbler. האי מעולם לא היה מיושב באופן רציף, בעיקר בגלל גודלו הקטן וכן בגלל מחסור במים מתוקים. עם זאת, לאורך השנים היו תושבים של אזורים שכנים מבקרים במקום. בשנת 1798 דיווח אדמונד פנינג על עשן שמיתמר מעל חלקים באי, דבר שנבע משהות אנשים במקום, לאחר שהגיעו כדי לאסוף את נוצותיהן של ציפורים ייחודיות. מדיה וקבצים בנושא האטוטו בוויקישיתוף [https://horizon.documentation.ird.fr/exl-doc/pleins_textes/divers14-11/010032212.pdf The status of the coral reefs and marine resources of French Polynesia] Volume 36, Pacific Publications, Pacific Islands Monthly, 1965 Ferdon, Edwin N., Early Observations of Marquesan Culture, University of Arizona Press, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדה דה וארן

עדה דה וארן (באנגלית: Ada de Warenne;‏ 1120 לערך - 1178), או אדלין דה וארן (Adeline de Varenne), הייתה רעייתו של הנרי מסקוטלנד, רוזן נורת'מבריה ורוזן האנטיגנדון. עדה הייתה בתו של ויליאם דה וארן, רוזן סארי ושל אליזבת מורמנדויה, נכדתו של אנרי הראשון, מלך צרפת. עדה הייתה אמם של שניים ממלכי סקוטלנד: מלקולם הרביעי וויליאם הראשון. עדה נישאה להנרי מסקוטלנד באנגליה בשנת 1139, ועם נישואיה קיבלה את התואר רוזנת האדינגטון. בעלה נפטר בשנת 1152, ולכן לא הפך בעצמו למלך סקוטלנד (אביו, דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד נפטר בשנת 1153). בעקבות מותו של דייוויד, נבחר נכדו, מלקולם הרביעי למלך סקוטלנד והומלך על אבן הגורל במנזר סקון ב-27 במאי 1153, אולם מלקולם נפטר ב-9 בדצמבר 1165 ללא ילדים, ולכן בנה השני של עדה - ויליאם הראשון הוכתר למלך. לעדה ולהנרי היו שלושה בנים ושלוש בנות: עדה מהאנטינגדון (1139–1206), נישאה בשנת 1161 לפלורי השלישי, רוזן הולנד מרגרט מהאנטינגדון (1140–1201), נישאה בשנת 1160 לקונן הרביעי, דוכס בריטני ורוזן ריצ'מונד, ולאחר מותו בשנת 1171, נישאה בשנית להמפרי דה בוהן מווילטשייר. מלקולם ויליאם דייוויד מסקוטלנד, רוזן האנטינגדון מטילדה מהאנטינגדון, נולדה בשנת 1152 ונפטרה בשנת לידתה. מרג'ורי מהאנטינגדון, נישאה לגייל קריסט, רוזן אנגוס. עדה הייתה ידועה בפעילות הצדקה שלה ובפעילותה הדתית, ותרמה כספים רבים ואדמות רבות לכנסייה בהאדינגטון ולמנזרים באזור האדינגטון, העיירה שבה התגוררה. עדה נפטרה בשנת 1178. לאחר מותה עברו אדמותיה לארמנגארד דה בומון, רעייתו של בנה אלכסנדר, והמלכה הרעיה של סקוטלנד.
הנרי מסקוטלנד

הנרי מסקוטלנד (באנגלית: Henry of Scotland, בגאלית סקוטית: Eanric mac Dabíd - "הנרי בנו של דוד"; 1114 - 12 ביוני 1152) היה יורש העצר של הכתר הסקוטי, וכן רוזן נורת'מברלנד ורוזן האנטינגדון. הנרי היה בנו של מלך סקוטלנד דייוויד הראשון ושל מוד, רוזנת האנטינגדון, ונכדו של וולת'וף, רוזן נורת'האמפטון ורוזן האנטינגדון. הנרי נקרא על שם דודו, הנרי הראשון, מלך אנגליה. בשנת 1139 נשא את עדה דה וארן ונולדו להם שלושה בנים, כאשר שניים מהם: מלקולם הרביעי וויליאם הראשון היו מלכי סקוטלנד, ושלוש בנות. עדה מהאנטיגדון (1139–1206), נישאה בשנת 1161 לפלורי השלישי, רוזן הולנד מרגרט מהאטינגדון (1140–1201), נישאה בשנת 1160 לקונן הרביעי, דוכס בריטני ורוזן ריצ'מונד, ולאחר מותו בשנת 1171, נישאה בשנית להמפרי דה בוהן מווילטשייר. מלקולם ויליאם דייוויד מסקוטלנד, רוזן האנטינגדון מטילדה מהאנטינגדון, נולדה בשנת 1152 ונפטרה בשנת לידתה. מרג'ורי מהאנטינגדון, נישאה לגייל קריסט, רוזן אנגוס. הנרי נפטר בשנת 1152, שנה לפני מותו של אביו.
פוקה פוקה

פּוּקָה פּוּקָה הוא אטול באיי טואמוטו הצפוניים שבפולינזיה הצרפתית. פוקה פוקה הוא בעל צורה אליפטית, אורכו כ-6 ק"מ ורוחבו המקסימלי כ-3.3 ק"מ. במפקד שנערך באי בשנת 2012 תועדו בו 166 תושבים, מהם 100 ביישוב טה און מאינה. שדה התעופה של האי נחנך בשנת 1979. בשנת 1996 נהרסו חלקים גדולים מהאי בעקבות טייפון, אך מרביתם שוקמו בסיוע צרפת. פוקה פוקה הוא אי מבודד והיבשה הקרובה אליו ביותר היא האי פאקאינה במרחק 182 ק"מ מדרום-מערב לו. יש המשייכים את האי לקבוצת איי האכזבה, בהם מדוברת שפת האי פוקה פוקנית. הוא התגלה לראשונה בשנת 1521 על ידי מגלה הארצות פרדיננד מגלן והיה תגליתו הראשונה מבין איי טואמוטו. האי פלינט התגלה על ידי מגלן כמה ימים אחר כך. בשנת 1616 הגיעו אל האי מגלי הארצות ההולנדים יאקוב לה מארה (Jacob Le Maire) ווילם שכאוטן (Willem Schouten), והוא תועד על ידם בשם "אי הכלב" (Honden Island). פוקה פוקה היה האי הראשון שפגשו חברי המשלחת שעל הרפסודה קון-טיקי במסעם בן שלושת החודשים מאמריקה הדרומית שנועד להוכיח את הטענה של יוזם המסע תור היירדאל כי האינדיאנים הקדומים היו מסוגלים לעשות מסע זה, וכי הם היו אלו שיישבו את איי פולינזיה לראשונה. ב-30 ביולי 1947 התקרבה הרפסודה אל פוקה פוקה, אולם האי היה מחוץ ליכולתם לנווט אליו את הרפסודה, והם נאלצו להמשיך בדרכם. מדיה וקבצים בנושא פוקה פוקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הום ראן

הום ראן (מאנגלית: Home Run) הוא מושג בתחום הבייסבול שמשמעותו חבטה מוצלחת, בדרך כלל מחוץ לתחומי המגרש, אשר מאפשרת לחובט להשלים הקפה מלאה של הבסיסים ובכך מזכה את קבוצתו בנקודה עבורו ועבור כל אחד משחקניה האחרים שהיו באותה עת על הבסיסים. מקובל להבחין בין שני סוגי הום ראן, מחוץ לפארק ובתוך הפארק: הום ראן מחוץ לפארק היא חבטה חוקית בה הכדור מועף מחוץ לתחומי המגרש (מעבר לגדר), ולפיכך לשחקני השדה אין אפשרות לפסול את החובט שכן הכדור מוגדר כ"מת". הום ראן בתוך הפארק היא חבטה חוקית בה הכדור נותר בתחומי המגרש, שחקני הקבוצה היריבה לא ביצעו שגיאה, אך גם לא הצליחו לפסול את החובט לפני שהקיף את כל הבסיסים והגיע חזרה לבסיס הבית. קיימת גם חלוקה על פי מצבים בהם נמצא החובט או המשחק: סולו הום ראן היא חבטת הום ראן בזמן שהבסיסים היו ריקים, ולקבוצת החובט נזקפת נקודה בודדת. ווק אוף הום ראן (Walk-off home run) היא חבטת הום ראן שמעניקה ניצחון לקבוצת החובט, חבטה זו צריכה להיות בזמן המחצית השנייה (החלק התחתון) של האינינג, והביאה מספיק נקודות אשר הכריעו את המשחק ממצב של פיגור או שוויון לניצחון. גראנד סלאם היא חבטת הום ראן בזמן שכל הבסיסים היו מאוישים בשחקני הקבוצה של החובט. הגראנד סלאם מעניק לקבוצה ארבע נקודות. ההום ראן המתועד הראשון בליגות הבייסבול הבכירות התרחש ב-2 במאי 1876 בנשיונל ליג, החבטה הייתה של רוס ברנס מהשיקגו וייט סטוקינג. הום ראן זה היה בתוך הפארק, כמו מרבית אלו שנרשמו עד שנות ה-20 של המאה ה-20, זאת בין השאר משום שהגדרות היו מרוחקות מאוד מעמדת החובט והכדור היה פחות מתאים לחבטות ארוכות טווח. תקופה זו מכונה בעגת הספורט תקופת הכדור המת ("Dead Ball Era"). החל מ-1920 חלו שינויים משמעותיים בענף ובחוקי הבייסבול בארצות הברית שהביאו לקפיצה במספר ההום ראנס בכל משחק: החומרים שהרכיבו את הכדור שופרו והגבירו את יכולת המעוף שלו, נקבע כי הכדורים יוחלפו בתדירות גבוהה בזמן המשחק מה שמנע אפשרות של הקבוצה המגישה להקשות על החובט על ידי מניפולציות על הכדור. הפופולריות של המשחק גברה, קהל רב יותר זרם למגרשים ועל כן נבנו יציעים חדשים שקירבו את גבולות המגרש לעמדת החובט. התוצאות היו כאמור עלייה במספר חבטות ההום ראנס בשיעור של מאות אחוזים תוך עשור. אחד השחקנים הבולטים באותה תקופה היה בייב רות' שהחל את הקריירה שלו בתור מגיש, אך הפך לגדול החובטים של הליגה. רות' שבר במשך מספר שנים את שיא ההום ראנס בעונה, והעמיד אותו על 60 לעומת 27 בלבד לפניו. בשנות ה-90 חלה עלייה חדה נוספת במספר ההום ראנס ב-MLB, אם כי הפעם מקובל לייחס אותה לתופעה של סמים משפרי ביצועים. ערך מורחב – מועדון חובטי 500 הום ראנס השחקנים בעלי מספר ההום ראנס הגבוה ביותר לאורך הקריירה ב-MLB, נכון ל-18 באוגוסט 2024 (מינימום 600 הום ראנס): בארי בונדס – 762 האנק ארון – 755 בייב רות' – 714 אלכס רודריגז – 696 אלברט פוהולס – 703 וילי מייז – 660 קן גריפי ג'וניור – 630 ג'ים ת'ומה – 612 סמי סוסה – 609 השחקנים בעלי מספר ההום ראנס הגבוה ביותר בעונה בודדת ב-MLB, נכון לסוף עונת 2023 (מינימום 60 הום ראנס): בארי בונדס – 73 (בשנת 2001) מרק מקגוויר – 70 (בשנת 1998) סמי סוסה – 66 (בשנת 1998) ארון גאדג' – 62 (בשנת 2022) רוג'ר מאריס – 61 (בשנת 1961) בייב רות' – 60 (בשנת 1927) מדיה וקבצים בנושא הום ראן בוויקישיתוף
תלמי (מלך קפריסין)

תלמי (ביוונית: Πτολεμαίος‏; ? - 57 לפנה"ס), מלך קפריסין מבית תלמי. תלמי היה בנו הלא חוקי של תלמי התשיעי ואחיו של תלמי השנים עשר. בשנת 103 לפנה"ס נשלח על ידי סבתו קלאופטרה השלישית יחד עם אחיו ובן דודו תלמי אלכסנדר (תלמי האחד עשר) לאי קוס בים האגאי לשם הגנתו בשנת 80 לפנה"ס כאשר אחיו תלמי השנים עשר הומלך למלך מצרים התלמיית הוא הצליח להשתלט על האי קפריסין ולהמליך את עצמו כמלך עליה. אף על פי שתלמי הצליח לשלוט בקפריסין הוא לא היה בעל הבנה מדינית מספקת כדי לדאוג שהרפובליקה הרומית, שהייתה המעצמה בעלת הגמוניה בים התיכון, תכיר ותאשר את ריבונותו על קפריסין. כמו כן הוא הסתכסך עם פובליוס קלודיוס פולכר כאשר סירב לפדותו לאחר שהוא נפל בשבי שודדי ים, הדבר הזה קנה את איבתו של פולכר ולעובדה הזאת עתידה להיות משמעות גדולה. עוד סיבה לאובדן ממלכתו היו הכספים הרבים שנמצאו באוצר המלכותי, כספים שהרומאים חשקו לשים את ידיהם עליהם. כאשר פולכר נבחר לטריבון הפלבס בשנת 58 לפנה"ס הוא חוקק חוק שלפיו על קפריסין להיות מסופחת לרפובליקה ולהיות מאורגנת כפרובינקיה. החוק נתמך על ידי חברי הטריומווירט הראשון, שהורכב מיוליוס קיסר, פומפיוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס, הם שלטו בברית סודית ברפובליקה והחליטו בשלב כלשהו, שעל מנת שקאטו הצעיר לא יסכל את תוכניותיהם, יש לסלקו מרומא והתירוץ שנמצא לשם כך היה שליחו לארגון הפרובינקיה החדשה ולמינויו למושל קפריסין. כאשר קאטו הגיע לקפריסין הוא החליט לנהוג עם תלמי בדרכי נועם, הוא הציע לספק לו פנסיה נדיבה, לתת תפקיד דתי ככוהן גדול באחד המקדשים ולערוב לשלומו. תלמי לא הסכים לכך ולא רצה להשלים עם אובדן ממלכתו אולם הוא הבין שלא יוכל להתנגד לרצונם של הרומאים ולכן הפתרון היחיד למצוקתו היה התאבדות. Berenice III, Ptolemy X Alexander II, Ptolemy XI Auletes ,Edwyn R. Bevan
פיקוס בנגלי

פיקוס בנגלי (שם מדעי: Ficus benghalensis) הוא עץ השייך למין של הסוג פיקוס ממשפחת התותיים הצומח בישראל כעץ נוי ירוק עד. פיקוס בנגלי צומח בר בהודו ובאזורים הטרופיים של אפריקה. גובה העץ עשוי להגיע לכדי 20 מטר ורוחבו כ-8 מטר. כאשר העץ גדל באזור לח, הוא מצמיח שורשי אוויר ואלה מתעבים כגזעים עגולים המשתרשים בקרקע והופכים לגזעים לכל דבר, שתומכים בהתפשטות העץ על פני שטח רחב. עקב נטיות התפשטות אלה, יש לנטוע את העץ במרווחים גדולים מהצמחייה סביבו, והוא מתאים לגנים ציבוריים גדולים ולא כעץ שדרה. העלים גדולים, 12 עד 15 סנטימטר. הפרי הוא ענבה בגוון אדום, בולט על העץ ומושך עטלפי פירות ולכן עלול להוות מטרד. הפיקוס הבנגלי עמיד בתנאי מזג אוויר קיצוניים. הפיקוס הבנגלי הראשון בישראל, נשתל במקווה ישראל ב-1888, ועודו קיים כיום (2024). קוטר צמרתו מעל 30 מטרים והשטח בסביבות 1,000 מטר מרובעים. הפיקוס הבנגלי הוא העץ הלאומי של הודו. פרי פיקוס בנגלי עלים של פיקוס בנגלי פיקוס בנגלי בהאורה, הודו פיקוס בנגלי בפלורידה, ארצות הברית פיקוס בנגלי בקראלה, הודו עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 12 עמ' 156: צמחים ובעלי חיים במשק האדם, הוצאת משרד הביטחון והחברה להגנת הטבע, 1988. מדיה וקבצים בנושא פיקוס בנגלי בוויקישיתוף פיקוס בנגלי, באתר ITIS (באנגלית) פיקוס בנגלי, באתר NCBI (באנגלית) פיקוס בנגלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיקוס בנגלי, באתר צמח השדה פיקוס בנגלי, באתר Tropicos (באנגלית) פיקוס בנגלי, באתר GBIF (באנגלית) פיקוס בנגלי, באתר The Plant List (באנגלית) פיקוס בנגלי, באתר IPNI (באנגלית) פיקוס בנגלי בשדרות רוטשילד תל אביב פיקוס בנגלי באתר חורשים הפיקוס הבנגלי במקווה ישראל באתר גן ונוף פיקוס בנגלי ברשימת העצים המוגנים פיקוס בנגלי בשכונת נווה עוז בפתח תקווה הפיקוס של קרל נטר באתר משרד החקלאות
תנגיז סיגואה

תֶנגיז סיגוּאָה (בגאורגית: თენგიზ სიგუა;‏ 9 בנובמבר 1934 – 21 בינואר 2020) היה פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כראש ממשלת גאורגיה. סיגואה, מהנדס מתכות במקצועו, הצטרף לפוליטיקה עם התמוטטות ברית המועצות. בשנת 1990, הוא עמד בראש "אגודת רוסתוולי של כל גאורגיה" והוביל אותה לעצירת מפלגתו של זוויאד גמסחורדיה, השולחן העגול-גאורגיה החופשית. בבחירות הרב-סיעתיות הראשונות בגאורגיה ב-14 בנובמבר 1990, נבחר סיגואה לראש השרים של "מועצת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה", וראש ממשלת גאורגיה מה-15 בנובמבר תחת נשיאותו של זוויאד גמסחורדיה. שלטונו הרודני של גמסחורדיה גרם לרגשות איבה כלפיו בקרב ההנהגה. כתוצאה מכך התפטר סיגואה מתפקידו ב-18 באוגוסט 1991, והפך, יחד עם מנהיג המשמר הלאומי הגאורגי, תנגיז קיטובאני, למנהיג של אופוזיציה מודאגת שפתחה בהפיכה אלימה כנגד הנשיא מדצמבר 1991 ועד ינואר 1992. לאחר נפילתו של גמסחורדיה, ב-6 בינואר 1992 הוא כיהן כראש ממשלת הביניים בגאורגיה (מועצה צבאית ששינתה את צורתה מאוחר יותר למועצת המדינה אליה הצטרף מאוחר יותר אדוארד שוורדנדזה). ב-6 באוגוסט 1993 סיגואה נאלץ להתפטר לאחר שהפרלמנט הגאורגי דחה את הצעת התקציב שהוצע על ידו פעמיים. הוא הפך לחבר פרלמנט מהשורה והנהיג את מפלגת האופוזיציה לשוורדנדזה, "החזית הלאומית לשחרור" וגיבה את תומכי הפתרון הצבאי לסכסוך הגאורגי-אבחזי. בינואר 1995, ארגנו סיגואה וקיטובאני ניסיון להוביל 1,400 פליטים גאורגיים חמושים למרידה בשלטון האבחזי באבחזיה. אולם שניהם נעצרו על ארגון לא חוקי של קבוצה חמושה. סיגואה שוחרר מספר חודשים מאוחר יותר ולא שב לחיים הפוליטיים. נפטר ב-21 בינואר 2020. יעקב נמרודי, SOS מגרוּזיה(הקישור אינו פעיל), קטע מסיפרו, מסע חיי, Nfc
יאקובלב

יאקובלב חברת כלי טיס (הידועה גם בשם משרד תכנון א.ס. יאקובלב) היא חברה רוסית ליצור, תכנון ועיצוב כלי טיס. מטוסי יאקובלב זכו לקידומת יאק (ברוסית : Як). המשרד נוסד בשנת 1934 לפי צו של "קומיסריון לתעשייה כבדה" תחת השם OKB‏-115 ואלכסנדר סרגייביץ' יאקובלב מונה למנהלו. במהלך מלחמת העולם השנייה יצר יאקובלב סדרת מטוסי קרב (יאק 1,2,7 ו 9) שהיוו את עמוד השדרה של מטוסי חיל האוויר הסובייטי. בשנת 1992 התמזג המשרד יחד עם מפעל התעופה של סמולנסק, ליצירת "חברת יאקובלב למטוסים" שהופרטה, וכיום מייצרת כטב"ם סיור בשם "פצ'לה" (דבורה). כמו כן, באותה השנה החברה חתמה על הסכם עם התעשייה האווירית על יצירת מטוס מנהלים "גלקסי" שבוטל בהמשך. בשנת 2005, לאור המצב הכלכלי, צומצם מספר העובדים מכ־1300 ל-311, ורוב הנכסים נמכרו. החל משנת 2005 החברה מהווה חלק מתשלובת "אירקוט" שמרכזה במוסקבה. AIR-1 AIR-2, מטוס אימון דו כנפי AIR-3 AIR-4 AIR-5 AIR-6 (מטוס קל לשימוש כללי) AIR-17 UT-1 (‏AIR-14, מטוס אימון חד מושבי UT-2 (AIR-10, YA-20) - מטוס אימון דו מושבי 1940, יאק-1 ‏, מטוס קרב חד מושבי יאק-2 ,1940, מפציץ 1943, יאק-3 ‏, דגם משופר של יאק-1 יאק-4 ,1940, דגם משופר של יאק-2 יאק-5 ,1941, אבטיפוס לדגם משופר של יאק-1 יאק-6 ,1942, מטוס מטען יאק-7 ,1942, מטוס קרב חד מושבי ואימון דו מושבי, דגם משופר של יאק-1 יאק-8 ,1942, מטוס תובלה, יאק-6 משופר 1942, יאק-9 ‏, דגם משופר של יאק-1 יאק-10, מטוס קל יאק-11, 1948, מטוס אימון יאק-12, מטוס קל יאק-13, אבטיפוס של יאק-10 משופר יאק-15, 1946, מטוס הקרב הסילוני הסובייטי הראשון. יאק-17, 1947, מטוס קרב יאק-18 יאק-19 יאק-23, מטוס קרב יאק-24, מסוק תובלה יאק-25, מטוס יירוט יאק-26, מפציץ טקטי יאק-27, מטוס סיור וביון יאק-28, מטוס קרב הפצצה רב משימתי יאק 35, מטוס קרב הפצצה יאק-36, מטוס סילון להדגמת יכולת המראה ונחיתה אנכיות יאק-38, גרסת ייצור צבאית של ה יאק-36, הופעל מעל סיפון נושאות המטוסים "קייב" ו"מינסק". יאק-40, מטוס נוסעים אזרחי יאק-41 יאק-42, מטוס נוסעים אזרחי יאק-50, אב טיפוס משנת 1949 למטוס קרב, מטוס אווירובטי מ 1975. יאק-52, מטוס אימון צבאי ואווירובטיקה - 1,800 מטוסים מדגם זה יוצרו ברומניה על ידי חברת איירוסטאר יאק-54, מטוס אווירובטיקה יאק-55, מטוס אווירובטיקה מ 1982 יאק-56, מטוס אווירובטיקה יאק-112, מטוס לשימוש כללי יאק-130, מטוס לאימון מתקדם - המטוס היחיד הנמצא בייצור (נכון לשנת 2012) יאק-141, טוען לכתר מטוס ההמראה הקצרה/אנכית העל-קולי הראשון בעולם. פצ'לה, מטוס סיור בלתי מאויש פרוריב, מטוס סיור בלתי מאויש MC-21, מטוס נוסעים ביום 19 בינואר 1964 ערק הטייס המצרי קפטן מחמוד עבאס חלימי עם מטוס הדרכה מדגם יאק-11 מבסיסו שבין קהיר לבין תעלת סואץ ונחת בשדה התעופה הצבאי חצור. לאחר נחיתתו למד צוות טכני של חיל האוויר את מבנהו ובוצעו בו מספר טיסות הכרות. אולם לאחר מכן הוחלט בחיל האוויר שלא לתת למטוס הכשר טיסה. הוא קורקע והוצב ללא שימוש במשך שנים רבות ליד טייסת התחזוקה של הבסיס. בשנת 1976 גילה מוזיאון התעופה הבריטי עניין במטוס והוא הוחלף ביחד עם מספר טנקי שלל מצריים בתמורה למטוס הרווארד במצב תקין שהוצב במוזיאון חיל האוויר. תעשיית תעופה ברוסיה מדיה וקבצים בנושא יאקובלב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאקובלב ‏ראיון עם שגריר רוסיה דאז, Steve Rodan "To Russia with doubts", Jerusalem Post, January 31 1997 ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח"ח

האם התכוונתם ל... חיזוק חיובי (קבל ח"ח) חפץ חיים (ספר) – ספר להלכות לשון הרע, מאת רבי ישראל מאיר הכהן חפץ חיים (קיבוץ) – קיבוץ דתי של פועלי אגודת ישראל חרדה חברתית – הפרעת חרדה שמתאפיינת בפחד, חשש או דאגה ממגוון של מצבים חברתיים או מביצוע פעולות מסוימות בפומבי
ספיחס (סרט)

ספיחס הוא הסרט הרביעי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. לסרט יצא סרט ספין אוף בשם "סבבה". בנצי, מומו ויהודה'לה מתגייסים לצבא הגנה לישראל. בתור טירונים הם נתונים למרותו של הרס"ר הקשוח שמש (יוסף שילוח), שיורד לחייהם. שמש הוא דמות סטריאוטיפית של נגד משמעת בשירות קבע ממוצא פרסי. שמש נתון לפיקוח ממפקדו הישיר והקשוח, רס"ר פלכטר (משה איש כסית) ובה בעת מנסה להתחמק מרס"רית (דבורה בקון) שמנה וביריונית ממחנה הטירונות הסמוך, איתה הוא יוצא בעל כורחו. בנצי מתאהב בטירונית מהמחנה הסמוך בשם רינה גרין (סוניה מרטין) בזמן שיהודה'לה (המקבל משמש את הכינוי "קיטבג") עסוק בהוצאת פטורים ומומו עובר מבחורה לבחורה. במהלך הסרט יהודהל'ה ובנצי נתקלים ברופא הומו חרמן (לואיס רוזנברג), ממנו הם מנסים להוציא גימלים. בהמשך, השלושה מתחפשים לנשים על מנת להתחמק מרס"ר שמש, ויהודהל'ה נופל לתוך בור צואה וגורר לשם גם את הנספח הצבאי הנורווגי שמנסה לחלץ אותו. ובינתיים רינה מגלה שבנצי שיקר לה בעת היכרותם כאשר הציג עצמו כקצין למרות שהיה טירון כמותה, אך לבסוף סולחת לו. לאחר הצלחת הסרט בישראל ומחוצה לה יצא סרט ההמשך "סבבה" (1983). סרט זה אינו שייך רשמית לסדרת אסקימו לימון, אך מהווה ספין אוף ספציפי לדמותם של יהוד'לה, שמש ורס"ר פלכטר מ"ספיחס". בסרט זה צחי נוי (יהודל'ה) הוא היחיד שמשתתף מבין שלושת השחקנים המרכזיים בסדרת "אסקימו לימון". הסרט הביא לבתי הקולנוע 660 אלף צופים בישראל ו-1.3 מיליון צופים בגרמניה המערבית. "ספיחס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ספיחס", באתר AllMovie (באנגלית) "ספיחס", באתר ספר הקולנוע הישראלי "ספיחס", באתר אידיבי "ספיחס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ספיחס", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אסקימו לימון 4: ספיחס, באתר וואלה! VOD http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/sharedpages/SharedView.Page.aspx?sk=9F846758&href=MAR/1982/12/10&page=164 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.