laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כ"ג באב

כ"ג באב הוא היום העשרים ושלושה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושלושה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ג באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ג אב היא לרוב פרשת ראה. אבל אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת (שנים מקביעויות בשז, גכז, הכז), אז פרשת בר המצווה היא פרשת עקב. ה'תש"ב – החל חיסול גטו ראדום; 8,000 מבני הקהילה נשלחו למחנה ההשמדה בטרבלינקה ה'תרפ"ד – אפרים קישון, סופר, סאטיריקן, מחזאי וקולנוען ישראלי (נפטר ב-ה'תשס"ה). ה'תרפ"ה – מאיר שמגר, נשיא בית המשפט העליון. ה'תש"ב – רון נחמן, ראש עיריית אריאל וחבר כנסת (נפטר בה'תשע"ג). ה'תש"ז – הרב יעקב אריה מיליקובסקי האדמו"ר מאמשינוב. ה'תשי"ג – הרב יונה מצגר, הרב הראשי האשכנזי לישראל ב-2013-2003. תשל"ג – יוסי אליטוב, עיתונאי חרדי, פרשן פוליטי, חסיד חב"ד, עורך עיתון משפחה וחבר נשיאות מועצת העיתונות. ה'תשמ"ו – גלעד שליט, חייל שנחטף לרצועת עזה בקיץ ה'תשס"ו. ה'תרכ"א – הרב משה יצחק אביגדור, מחבר "פרדס רימונים" על הלכות נידה, רב בקובנה ובשקלוב שבליטא. ה'תשי"ב – דוד צבי פנקס, פוליטיקאי ושר ישראלי (נולד ב-ה'תרנ"ו). ה'תשמ"ה – הרב יעקב ישראל קניבסקי (מכונה הסטייפלר), מחבר פירוש לתלמוד קהילות יעקב וממנהיגי היהדות החרדית בישראל (נולד ב-ה'תרנ"ט). ה'תשע"ז – הרב עמנואל זרביב, אב בית דין בבית הדין הרבני בתל אביב. (נולד ב-ה'תרצ"ו). כ"ב באב – כ"ד באב אב
כ"ד באב

כ"ד באב הוא היום העשרים וארבעה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וארבעה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ד באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ד אב היא פרשת ראה. יום טוב במגילת תענית על ששבו לדון בדיני ישראל ה'תשי"ג – בצה"ל מוקמת יחידה 101, בפיקודו של רס"ן אריאל שרון ה'ת"ש – ויליאם כהן, מזכיר ההגנה האמריקני ה'תש"י – דוד אפל, איש עסקים, קבלן ופעיל ליכוד ה'תש"ן – שיר מורנו, שחקנית ודוגמנית ישראלית ה'תקע"ז – רבי מוסא בן דוד וחיון, פוסק, מקובל, ראש ישיבה ודיין במרקש שבמרוקו. ה'תקפ"ח – רבי אפרים זלמן מרגליות, מחכמי הקלויז בברודי ופוסק הלכה נודע, מחבר ספר 'מטה אפרים'. (נולד בי"ט בכסלו ה'תקכ"א) ה'תר"ל – רבי ישעיה יוסף פונטרימולי, רב באזמיר ומחבר ספר 'פנים במשפט' ה'תרצ"ט – רבי שלום הלפרין, בנו של רבי דוד מברדיצ'ב ונכדו של רבי ישראל מרוז'ין. מייסד חסידות וסלוי (נולד ב-ה'תר"ח) ה'תשע"ו – בנימין בן אליעזר, שר בממשלות ישראל ויושב ראש מפלגת העבודה (נולד ב-ה'תרצ"ו) כ"ג באב – כ"ה באב אב
כ"ה באב

כ"ה באב הוא היום העשרים וחמישה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וחמישה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ה באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ה אב היא פרשת ראה. ה'תשנ"ה – פיגוע התאבדות באוטובוס בירושלים, ארבעה הרוגים ה'תשנ"ח – פרשת מוניקה לווינסקי: נשיא ארצות הברית ביל קלינטון מודה, שהיה לו "קשר פיזי לא יאה" עם המתמחה בבית הלבן מוניקה לווינסקי ה'תרע"ג – הרב ברוך שמעון שניאורסון, ראש ישיבת טשעבין, וחבר מועצת גדולי התורה (נפטר בה'תשס"א) ה'תשכ"ו – דניאל יאמר, איש עסקים יהודי-גרמני ה'תשכ"ח – זלמן רודרמן, עיתונאי, סופר ועורך ה'תשכ"ט – יוסי מרשק, שחקן תיאטרון ישראלי ה'תשל"ד – שרון גל, חבר כנסת, עיתונאי ויזם נדל"ן ישראלי ה'תקע"ג – הרב סעדיה ב"ר נתן נטע משקלוב, מראשי עליית תלמידי הגר"א, מחבר הספר 'מעשה רב' ה'תקצ"ט – ר' יעקב משולם אורנשטיין, רב, פוסק, ומגדולי רבני גליציה, מכונה ה"ישועות יעקב" על שם ספרו (נולד בה'תקל"ה) ה'תשכ"ה – ר' חנוך בורנשטיין מסוכטשוב. הקים את חסידות סוכטשוב בישראל לאחר השואה (נולד בה'תרנ"ז) ה'תשכ"ז – איליה ארנבורג, סופר יהודי-רוסי (נולד בה'תרנ"א) ה'תשס"ו – עמנואל מורנו, קצין בסיירת מטכ"ל, נהרג במלחמת לבנון השנייה (נולד ב-ה'תשל"א) ה'תשע"ב – זאב וולפסון (נולד בה'תרפ"ח) ה'תשפ"ב – הרב שלום כהן נשיא מועצת חכמי התורה של ש"ס וראש ישיבת פורת יוסף בירושלים. כ"ד באב – כ"ו באב אב
כ"ו באב

כ"ו באב הוא היום העשרים ושישה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושישה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ו באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז" ואף פעם אין בו קריאת התורה. ה'תשכ"ז – ועידת חרטום של מנהיגי מדינות ערב אחרי ניצחון ישראלי במלחמת ששת הימים ה'תרכ"ה – שניאור זלמן ביחובסקי, נוירולוג, גנטיקאי ועסקן ציבורי וחברתי יהודי פולני, פעיל ציוני ה'תרל"ט – הרב נתן מיליקובסקי, רב ומחנך, "מגדולי המטיפים לציונות בתפוצות ישראל" ה'תר"ס – הרב שלום נתן רענן, ר"מ בישיבת מרכז הרב ומנהל הישיבה ה'תש"ה – יוסי אלפי, איש תיאטרון, סופר ואיש תקשורת ישראלי. נחשב לאבי התיאטרון הקהילתי ה'תרצ"א – הרב ציון כהן יהונתן, רב ודיין בג'רבא שבתוניסיה ממשפחת כהן יהונתן, מחבר "שערי ציון" ו"ציון במשפט תפדה". (נולד בה'תרל"ב) ה'תשי"ד – הרב מאיר אשכנזי, רב העיר שאנגחאי בין השנים 1926 – 1949. ה'תשכ"ד – רבי אהרן בן חסין, רב ואב"ד אסואירה ה'תשל"ב – הרב שלמה חיים פרידמן האדמור מסדיגורה ה'תשל"ט – רבי יואל טייטלבוים האדמו"ר מסאטמר ה'תשס"ו – ג'ו רוזנטל, צילם את התמונה המפורסמת של הנפת הדגל באיוו ג'ימה (נולד ב-ה'תרע"ב) כ"ה באב – כ"ז באב אב
כ"ז באב

כ"ז באב הוא היום העשרים ושבעה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושבעה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ז באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו". ה'תש"ה – מלחמת העולם השנייה:בשעה 8:15 בבוקר ארצות הברית מטילה את פצצת האטום הראשונה "ילד קטן" על הירושימה שביפן ה'תקצ"ד – רבי יוסף חיים מבגדאד, מקובל, דרשן, מנהיג יהדות בגדאד ומגדולי הפוסקים של יהדות ארצות האסלאם. נודע בשם ספרו בן איש חי. (נפטר בי"ג באלול ה'תרס"ט) ה'תרמ"ח – יצחק שמי, סופר עברי (נפטר ה'תש"ט) ה'תרצ"ד – מאיר הר-ציון, חייל ישראלי מיחידה 101, מפקד הצנחנים הראשון. מעוטר בעיטור העוז. ה'תש"ח – יצחק שום, מאמן כדורגל ישראלי ה'ת"ח – הרב יהושע חריף (יהושע העשיל) מחבר מגיני שלמה, אב"ד ורב העיר קרקא, סבו של ה"פני יהושע". ה'תש"ב – המקובל ר' יהודה פתייה, מחבר מנחת יהודה ה'תשנ"ז – שמואל צבי הורוביץ, האדמו"ר מספינקה ה'תשס"ו – ס. יזהר, סופר ישראלי (נולד ה'תרע"ו) ה'תשס"ח – אייבי נתן, פעיל שלום ופעיל הומניטרי ישראלי (נולד ב-ה'תרפ"ז) ה'תשע"ה – משולם פייש לאווי (השני), האדמו"ר מטאש כ"ו באב – כ"ח באב אב
כ"ח באב

כ"ח באב הוא היום העשרים ושמונה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושמונה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ח באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז". ה'תקכ"ו – אהרן חורין, רב באראד שבהונגריה, בעל עמדות משכיליות שתמך בשינויים רדיקליים בהלכה, נחשב ממבשרי התנועה הרפורמית. (נפטר בט' באלול ה'תר"ד) ה'תרנ"א – יוסף זריצקי, צייר ישראלי (נפטר בה'תשמ"ו). ה'תרצ"ז – דן שומרון, הרמטכ"ל ה-13 של צה"ל (נפטר בה'תשס"ח). ה'תש"ח – יעקב ליצמן, חבר הכנסת ויו"ר יהדות התורה. סגן שר הבריאות. ה'תש"ח – הרב אביהוא שוורץ. ה'תשי"ח – ג'ודי ניר מוזס שלום, שדרנית ועיתונאית ישראלית. גרושתו של השר סילבן שלום. ה'תשמ"ו – נסרין קדרי, זמרת ערבייה-ישראלית ה'תרנ"ג – הרב נפתלי צבי יהודה ברלין (הנצי"ב), ראש ישיבת וולוז'ין ה'תרפ"ח – חיים יחיאל בורנשטיין, חוקר, תוכן, כרונולוג ומתרגם. עסק בחקר לוח השנה בכלל ולוח השנה העברי בפרט. תרגם את המחזה המלט לעברית (נולד ב-ה'תר"ה) ה'תשל"ב – הרב דוד כהן (הרב הנזיר) – מחשובי תלמידי הראי"ה קוק ועורך 'אורות הקודש'. חוקר ומקובל. (נולד ה'תרמ"ז) ה'תשס"א – הרב אברהם יעקב פאם - ראש ישיבת תורה ודעת בברוקלין כ"ז באב – כ"ט באב אב
כ"ט באב

כ"ט באב הוא היום העשרים ותשעה בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ותשעה בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. כ"ט באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה". יום כיפור קטן גורן למעשר בהמה, לדעת בן עזאי. עליית משה להר סיני להביא את לוחות הברית השניים (סדר עולם פרק ו') ה'ש"ף – חנוכתו המחודשת של בית הכנסת בוורמייזא (אנ'), לאחר חורבנו בידי הגויים בכ"א בניסן ה'שע"ה ה'תרכ"ג – מנחם אוסישקין, מראשי הציונות, איש חובבי ציון ויו"ר קק"ל הראשון ה'תרמ"ד – הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי מרבני פולין, אב"ד קרינקי, מראשי ועד הישיבות בפולין ובארץ ישראל (נפטר ג' בתשרי ה'תש"ז) ה'תשל"א – יוסי פוקס, עורך דין ישראלי ומזכיר הממשלה ה'תרס"ט – רבי שמואל סלנט, רבה של ירושלים (נולד ב-ה'תקע"ו) ה'תרע"ז – רבי יוסף מאיר טברסקי, מייסד חסידות מכנובקה (נולד ב-ה'תרי"ז) ה'תש"ב – רבי מנחם מנדל אלתר, רב בפאביניץ שבפולין ויושב ראש אגודת הרבנים בפולין, נספה בטרבלינקה (נולד ב-ה'תרל"ח) ה'תש"ה – רבי אברהם דוב טברסקי, אדמו"ר מרחמסטריווקה בירושלים (נולד ב-ה'תרכ"ה) ה'תשמ"ב – רבי אליעזר זוסיא פורטוגל, מייסד חסידות סקולען (נולד ב-ה'תרנ"ח) ה'תשס"א – הלל קוק (פיטר ברגסון), חבר הכנסת באספה המכוננת (נולד ב-ה'תרע"ה) ה'תשפ"ב – הרב שמואל זעפרני, ראש ישיבת המאירי בירושלים ועוזרו האישי של הרב מרדכי אליהו. כ"ח באב – ל' באב אב
ל' באב

ל' באב הוא היום השלושים בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השלושים בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. ל' באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בל' אב היא לרוב פרשת שופטים. אבל אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת (שנים מקביעויות בשז, גכז, הכז), אז פרשת בר המצווה היא פרשת ראה. א' דראש חודש אלול פתיחת זמן אלול ה'תש"א – השואה: רצח יהודי טרשקון שבליטא ה'תש"ב – השואה: רצח יהודי מיר ויהודי לנוביץ בבורות ירי ה'תשכ"ו – טייס חיל האוויר העיראקי מוניר רדפא עורק לישראל ונוחת במטוס מיג-21 בבסיס חצור של חיל האוויר הישראלי ה'תש"ל – התנקשות כושלת בחוסיין מלך ירדן מובילה לאירועי ספטמבר השחור ה'תשע"ד – הפסקת אש במבצע צוק איתן ה'תרי"ט – רבי חיים יקותיאל בירדוגו, אב"ד רבאט והרב הראשי ליהודי מרוקו. (נפטר בכ"ג באלול ה'ת"ש) ה'תרע"ו – הרב מנחם עמנואל הרטום, רב יהודי-איטלקי, מחנך ומתרגם. (נפטר בי"ט בתמוז ה'תשנ"ב) ה'תרצ"ג – הרב שאול קוסובסקי שחור, משפטן ותלמיד חכם חרדי, מרבני חוג חזון איש. (נפטר בכ"ג באלול ה'תשכ"ז) ה'תש"ד – מרדכי שפיגלר, כדורגלן ישראלי, מגדולי שחקני נבחרת ישראל בכל הזמנים ה'תש"ה – אברהם פורז, חבר כנסת מטעם שינוי ה'תשכ"ג – הרב נתן בוקובזה רב ומקובל, דרשן ומנהיג רוחני, שעסק בפעילות ציבורית תורנית וחברתית (נפטר בי' בניסן ה'תשס"ו) ה'תרפ"ג – רבי אברהם ביג'אג'ו, דיין ושד"ר, רב בירושלים ובפורטוגל. ה'תשי"ב – יצחק שדה, מפקדו הראשון של הפלמ"ח ואלוף בצה"ל (נולד בה'תר"נ) ה'תשכ"ה – יואל רקח, פיזיקאי ישראלי ה'תשנ"ז – ויקטור פראנקל, פסיכיאטר יהודי אוסטרי, ניצול השואה (נולד בה'תרס"ה) ה'תשס"ז – חבר הכנסת פנחס גולדשטיין ה'תש"ף – הרב זלמן נחמיה גולדברג (הגרז"ן), פוסק ודיין, חבר בית הדין הרבני הגדול ועורך ראשי של האנציקלופדיה התלמודית. (נולד בי' בשבט ה'תרצ"א) כ"ט באב – א' באלול אב
חואן פבלו סורין

חואן פבלו סורין (בספרדית: Juan Pablo Sorín; נולד ב-5 במאי 1976 בבואנוס איירס) המכונה לעיתים "חואמפי" (Juampi), הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ממוצא יהודי. סורין שיחק כמגן-קשר שמאלי ושימש כקפטן נבחרת ארגנטינה. סורין שיחק במספר רב של קבוצות באמריקה הדרומית, בה כיכב פעמים רבות, ובאירופה, בה הצליח פחות. סורין החל את הקריירה שלו בקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס הארגנטינאית, הידועה כחממה לשחקנים צעירים. ב-1995 נרכש על ידי יובנטוס, אך לאחר שזכה לשחק אך מעט, חזר במהרה לארגנטינה והחל לשחק במועדון הפאר ריבר פלייט. בריבר פלייט שיחק סורין ארבע שנים במהלכן זכה עם קבוצתו בארבע אליפויות, גביע הליברטדורס ובסופרקופה סודאמריקנה. בשנת 2000 נרכש סורין על ידי הקבוצה הברזילאית קרוזיירו, בה שיחק שנתיים וזכה לפופולריות רבה בקרב האוהדים. ב-2002 עבר ללאציו האיטלקית. לאחר שגם ניסיון זה באיטליה לא עלה יפה הושאל סורין לברצלונה במהלך העונה. ב-2003 שיחק בפריז סן-ז'רמן, עד אשר חזר לקרוזיירו. חזרה זו הייתה קצרת מועד במיוחד שכן עוד לפני שהעונה החלה נמכר לוויאריאל הספרדית, בה כיכב שנתיים. ב-2006 עבר לשחק בהמבורג, בה שיחק עונה אחת. הוא סבל מפציעה שהשביתה אותו לתקופה ממושכת ולא הצליח להרשים בקבוצה. בתום העונה החליטה הקבוצה לשחררו והשחקן ניהל מגעים עם מספר קבוצות, עד אשר חתם בקרוזיירו הברזילאית בה שיחק בעבר ונחשב לאחד מחביבי הקהל. בקרוזיירו הוא שיחק משחק אחד בלבד, בטרם הודיע על פרישה עקב פציעה. סורין שימש כקפטן הנבחרת הצעירה של ארגנטינה כאשר זו זכתה בגביע העולם לנוער ב-1995. הכישרון הרב שהפגין בטורניר זה משך את עיניהם של ציידי הכישרונות של יובנטוס ופתח את קריירת המועדונים הבינלאומיים שלו. באותה שנה (14 בפברואר 1995) זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול בולגריה. סורין היה חבר בסגל ארגנטינה במונדיאל 2002 ובבא אחריו, שם שימש אף כקפטן. במהלך כהונתו כקפטן הנבחרת עלו שמועות שסורין אחראי לאי זימונו של חואן סבסטיאן ורון, בין השניים קיים ריב שאת ביטויו ניתן היה לראות במהלך משחק ליגת האלופות בין ויאריאל לאינטר מילאנו. סורין נמנה מבין עשרת השחקנים הארגנטינאים עם מספר ההופעות הגדול ביותר במדי הנבחרת. ב-29 ביולי 2009, כשהוא בן 33, פרש סורין מכדורגל. סורין ידוע באהבתו לפילוסופיה, הוא שידר בעבר תוכנית לילה ברדיו וכתב ספר שהכנסותיו יועדו לבניית בית חולים לילדים בארגנטינה. יובנטוס - ליגת האלופות (1996) ריבר פלייט - אליפות (אפרטורה 1996, קלאוסורה 1997, אפרטורה 1997, אפרטורה 1999), ליברטדורס (1996), סופרקופה סודאמריקנה (1997). קרוזיירו - הגביע הברזילאי (2000) פריז סן-ז'רמן - הגביע הצרפתי (2003) מדיה וקבצים בנושא חואן פבלו סורין בוויקישיתוף חואן פבלו סורין, באתר Transfermarkt חואן פבלו סורין, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) חואן פבלו סורין, באתר BDFutbol חואן פבלו סורין, באתר WorldFootball.net חואן פבלו סורין, באתר National Football Teams חואן פבלו סורין, באתר FootballDatabase.eu
I Saw Her Standing There

"I Saw Her Standing There" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס, שנכתב על ידי פול מקרטני וג'ון לנון. זהו השיר הפותח את אלבום הבכורה של הלהקה בבריטניה, "Please Please Me", שיצא בשנת 1963, וכן את אלבום הבכורה של הלהקה בארצות הברית, "Introducing... The Beatles". במקור נקרא השיר "Seventeen", והוא נכתב על ידי פול מקרטני לאחר הופעה של הביטלס בסאות'פורט, בהשראת השיר המסורתי "Seventeen Come Sunday". מקרטני פיתח את האקורדים הראשוניים בביתו של חברו רורי סטורם באוקטובר 1962, ולאחר מכן הוסיף שורות נוספות במהלך ביקור בלונדון עם חברתו באותה תקופה, סליה מורטימר. השיר הושלם כחודש לאחר מכן בשיתוף פעולה עם ג'ון לנון בביתו של מקרטני בליברפול, והופיע לראשונה במועדון "סטאר" בהמבורג בדצמבר 1962. מקרטני סיפר שהשתמש בריף הבס של צ'אק ברי מהשיר "Talkin' About You", שתרם רבות לעיבוד השיר. המילים נכתבו במחברת תרגול, ותמונה של מקרטני ולנון כותבים את השיר מופיעה בספרו של מייק מקרטני. הקרדיט לכתיבת השיר באלבום "Please Please Me" ניתן בצורה "מקרטני-לנון", בניגוד ל"לנון–מקרטני" שהופיע ברוב השירים המאוחרים יותר. פול מקרטני – שירה ראשית, גיטרת בס, מחיאות כפיים ג'ון לנון – שירת הרמוניה, גיטרת קצב, מחיאות כפיים ג'ורג' האריסון – גיטרה מובילה, מחיאות כפיים רינגו סטאר – תופים, מחיאות כפיים מידע על היצירה "I Saw Her Standing There" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I Saw Her Standing There" באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנדור אדמוני

פנדור אדמוני (שם מדעי: Spilostethus pandurus) הוא פשפש ממשפחת הפנדוריים, בעל גלגול חסר. אורך גופו הוא 12–14 מ"מ. צבעו אדום עם ציור שחור. בקדמת גבית החזה הקדמי (מעין משולש כיטין המכסה את החזה הקדמי של הפנדור האדמוני. חלקו הצר מאחורי הראש, והוא נמשך כ-2.5 מ"מ לכיוון הבטן) פס רוחב שחור. מפס רוחב זה יוצאים זוג פסי אורך מפותלים המגיעים לשפה האחורית של הפרק (הצד הרחב של המשולש). שני צדי החזה האחורי והאמצעי שחורים, וכתם אדום מעטר כל פרק. בצדה התחתון של קולית (החלק העבה ביותר ברגל, כפי שנראה בתמונה) הזכר מצויים קוצים קצרים ועבים, או "שיניים". זחלי הפנדור האדמוני צבעוניים יותר מהבוגרים. לעיתים ניתן למצוא את הזחלים בהתקבצויות גדולות מאוד. מוצא הפנדור האדמוני הוא טרופי. הפנדור האדמוני מותקף על ידי זריזבוב הפנדור: רימות זריזבוב זה יצאו מבוגרי הפנדור האדמוני. הבוגרים נאספו בריאים ושלמים, ומתו רק זמן מה לאחר יציאת הרימות[דרושה הבהרה]. ניתן לראות פרטים מהמין לאורך כל עונות השנה. מדיה וקבצים בנושא פנדור אדמוני בוויקישיתוף פנדור אדמוני, באתר NCBI (באנגלית) פנדור אדמוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פנדור אדמוני, באתר GBIF (באנגלית)
גנדי (סרט)

גנדי (באנגלית: Gandhi) הוא סרט דרמה ביוגרפי בריטי-הודי משנת 1982, בבימוי ריצ'רד אטנבורו ובכיכובו של בן קינגסלי בתפקיד מהטמה גנדי. הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ובחמישה פרסי גלובוס הזהב. הסרט מספר את סיפור חייו של מהטמה גנדי, מנהיג פוליטי ורוחני הודי, שהוביל את תנועת העצמאות ההודית במאבקה נגד שלטון האימפריה הבריטית. הסרט מתחיל במאבקו למען זכויות אזרח בדרום אפריקה, עובר דרך התפתחות הסאטיאגרהא, פילוסופיה שמתריסה להתנגדות לא אלימה. הסרט גם מציג את פעולות המחאה שלו נגד השלטון הבריטי, מאסריו התכופים, שיטת ההפגנות הלא-אלימות שבהן נהג, בהשתתפות מאות אלפי תושבים, על מנת לסלק את האנגלים מהודו, תהליך התמודדותו באמצעות צומות על מנת להרגיע את האלימות בין הפלגים והדתות השונות בהודו, ועד לרציחתו בינואר 1948. הסרט הופק על ידי ריצ'רד אטנבורו, וצולם בהודו ובממלכה המאוחדת מ-26 בנובמבר 1980 עד 10 במאי 1981, בתקציב של 22 מיליון דולר. הסרט הופק במשותף על ידי חברות הפקה מהודו ומהממלכה המאוחדת. פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ריצ'רד אטנבורו פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - בן קינגסלי פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר - ג'ון בריילי פרס אוסקר לצילום - בילי ויליאמס ורוני טיילור פרס אוסקר לעיצוב תפאורה פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר פרס אוסקר לעריכה - ג'ון בלום פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר פרס גלובוס הזהב לשחקן ראשי בסרט דרמה - בן קינגסלי פרס גלובוס הזהב לבימוי - ריצ'רד אטנבורו פרס גלובוס הזהב לתסריט - ג'ון בריילי פרס גלובוס הזהב לתגלית השנה - בן קינגסלי "גנדי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גנדי", באתר נטפליקס "גנדי", באתר AllMovie (באנגלית) "גנדי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גנדי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "גנדי", באתר Metacritic (באנגלית) "גנדי", באתר אידיבי "גנדי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתן וצלר, קולנוע - הנפש הגדולה "גנדי" (הודו־אנגליה, 1982), כל העיר, 25 במרץ 1983 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקסי רודריגס

מקסימיליאנו רובן רודריגס (ספרדית: Maximiliano Rubén Rodríguez; נולד ב-2 בינואר 1981 ברוסאריו, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקיצוני. רודריגס שיחק כקשר באגפים ונחשב בעבר לאחד השחקנים החשובים של אתלטיקו מדריד, ואף כיהן כקפטן שלה במשך שנתיים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. רודריגס החל את הקריירה שלו בניואל'ס אולד בויס, מועדון כדורגל ארגנטינאי המתמחה בייצוא שחקנים מוכשרים לאירופה. אחרי שנה אחת בלבד בקבוצה הוא הושאל בקיץ 2001 על ידי ריאל אוביידו הספרדית. המעבר המהיר לאירופה התברר כטעות ורודריגס חזר לניואל'ס לשנה נוספת. ב-2002 רכשה אותו אספניול הספרדית בשורותיה הפך רודריגס לאחד השחקנים הטובים בספרד, עונת השיא שלו בקבוצה הייתה האחרונה בקבוצה (2004/2005) במהלכה כבש 15 שערי ליגה. בקיץ 2005 הוא הועבר לידי אתלטיקו מדריד תמורת סכום של 12 מיליון יורו, רודריגס המשיך להצטיין והפך במהרה לאחד מעמודי התווך של הקבוצה ממדריד. בעונת 2007/2008 עזר לקבוצה לסיים במקום הרביעי ובכך להעפיל למוקדמות ליגת האלופות. בינואר 2010 נרכש על ידי ליברפול האנגלית בשל ירידה בזמן המשחק שלו באתלטיקו מדריד ורצונה העז של ליברפול לחיזוק. ב-13 ביולי 2012 חזר רודריגס למועדון נעוריו, ניואלס אולד בויס הארגנטינאית. רודריגס היה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער של ארגנטינה באליפות העולם ב-2001. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ביוני 2003 במשחק הידידות של ארגנטינה מול יפן. הוא היה בסגל ארגנטינה לגביע הקונפדרציות שנערך ב-2005 בגרמניה ולמונדיאל 2006. הוא היה אחד ממצטייני הנבחרת הארגנטינאית במהלך המונדיאל וכבש 3 שערים, צמד מול סרביה ושער מרהיב מול מקסיקו בהארכה, שער אשר העלה את ארגנטינה לרבע הגמר. מדיה וקבצים בנושא מקסי רודריגס בוויקישיתוף מקסי רודריגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מקסי רודריגס, ברשת החברתית אינסטגרם מקסי רודריגס, באתר Transfermarkt מקסי רודריגס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מקסי רודריגס, באתר Soccerway מקסי רודריגס, באתר BDFutbol מקסי רודריגס, באתר WorldFootball.net מקסי רודריגס, באתר National Football Teams מקסי רודריגס, באתר FootballDatabase.eu "מקסי רודריגז עובר מבחני בריאות בליברפול", מאתר elsf, מיום 13 בינואר 2010 guardian.co.uk, "Maxi Rodríguez leaves Liverpool for Newell's Old Boys in Argentina" ,Retrieved 13 July 2012
עבד אל-מאלכ דהאמשה

עבד אל-מאלכ דהאמשה (בערבית: عبد المالك الدهامشة; נולד ב-4 במרץ 1945) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ויו"ר מפלגת רע"ם בכנסות ה-14 עד ה-16. עבד אל-מאלכ דהאמשה הוא בעל תואר במשפטים, עורך דין במקצועו. בשנת 1972, הואשם בגיוס קבוצת ישראלים-ערבים לביצוע פיגועים מטעם הפת"ח ונדון לעשר שנות מאסר, מהן שלוש על תנאי. בעת מאסרו התקרב לדת וחזר בתשובה. כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-14 וה-15. בכנסת ה-16 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-115 והאחרון ברשימת רע"מ-תע"ל לכנסת. חבר בפלג הדרומי של התנועה האסלאמית. גר בכפר כנא, נשוי ואב לחמישה. כעורך דין ייצג דהאמשה את השייח אחמד יאסין בבתי הדין בישראל. הוא אף תלה את תמונתו בביתו, שיבח את מעשיו וכינה אותו "אדם מצוין" ו"אדם גדול ושוחר שלום". על פעולות הטרור של החמאס אמר דהאמשה, כי הארגון אינו שולח מחבלים מתאבדים משום שהוא ביסודו ארגון פוליטי, ומי שעושה את "הדברים האלה" הם ארגונים צבאיים. דהאמשה ניהל מאבקים משפטיים למען אסירים ביטחוניים ואנשי חמאס שעתרו לבג"ץ נגד גירושם. דהאמשה התבטא מספר פעמים בשבח המאבק האלים נגד מדינת ישראל. בביקורו בסוריה ב-1997 "האומה הערבית תנצח בזכות החרב בדרכה לכבוד המיוחל ולניצחון ונחזור לארץ מולדתנו מורמי ראש. הניצחון יגיע בזכות הג'יהאד של האומה הערבית". בריאיון עיתונאי ב-1999 הסביר כי המתאבדים "נאלצים להתפוצץ" משום שהמתנחלים הורגים בהם. ביולי 2000, בעת ביקורו במסגד אל-אקצא בהזמנת המופתי של ירושלים מטעם הרשות הפלסטינית, הצהיר דהאמשה כי הוא מוכן להיות "בראש השהידים בהגנה על אל-אקצא". שבועיים לפני פרוץ האירועים האלימים באוקטובר 2000 השתתף בכינוס של ועדת המעקב בכפר מנדא ואמר בין היתר: "נשבור ידיים ורגליים לשוטר שיהרוס בית ערבי. הציבור הערבי עובר תקופה קשה. אנו עומדים בפתחה של אינתיפאדה חדשה, גדולה ועממית של ערביי ישראל". במהלך האינתיפאדה השנייה השמיע דברים דומים במספר הזדמנויות וחזר על נכונותו להיות שהיד. בעקבות התבטאויות אלה נמנה דהאמשה עם מוזהרי ועדת אור ונמצא אשם במרבית הסעיפים נגדו, אולם בשל היותו בעל תפקיד נבחר לא הוסקו נגדו מסקנות אישיות. לאחר הפצצת תחנת מכ"ם סורית שבה נהרגו שלושה חיילים סורים, שלח דהאמשה מכתב תנחומים לנשיא סוריה חאפז אל-אסד ובו הביע את צערו על "נפילתם במות קדושים" של שלושה "מבני העם הסורי... במהלך התקפה נפשעת של הממשלה הפשיסטית בישראל... אשר פניה למלחמה והיא מסרבת ללכת בדרך השלום". הוא הוסיף כי "הדבר הזה מחייב התלכדות ערבית כדי לשים קץ למעשיה הקיצוניים של ישראל". המכתב נשלח על נייר מכתבים רשמי של הכנסת בשם "בני-עמנו 'ערביי הפנים' של 1948". את כתובתו תיאר דהאמשה כ"נצרת, פלסטין 1948". בהמשך פנה דהאמשה למלך ירדן וביקש ממנו לבטל את ביקורו המיועד של שר החוץ הירדני בישראל במחאה על התוקפנות הישראלית. בספטמבר 2024 התארח בערוץ "מכאן" של תאגיד השידור הציבורי והכחיש את מעשי הטבח שביצע חמאס ב-7 באוקטובר והצדיק את המתקפה כלגיטימית מבחינת החוק הבינלאומי. בעקבות כך הודיעו בערוץ כי הוא לא יוזמן שוב לערוץ. עבד אל-מאלכ דהאמשה, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) עבד אל-מאלכ דהאמשה, באתר כנסת פתוחה עלי ואקד, דהמשה: "אהיה השאהיד הראשון באל אקצה", באתר ynet, 11 ביולי 2000 המערכת‏, עבד אל מאלכ דהאמשה - רע"מ, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2002 הוסמכו 51 עורכי דין חדשים, מעריב, 1 ביולי 1969 דן שיפטן, ‏זהותם החדשה של הח"כים הערבים, תכלת 13, סתיו התשס"ג 2002 ח"כ לשעבר הכחיש את הטבח - ולא יופיע שוב בשידורי כאן - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-09-15
מפיסטו

האם התכוונתם ל... מפיסטו – אחד מכינויי השטן מפיסטופלס (אנ') –שמו של השטן באגדת פאוסט מפיסטו (מכונה) – אוטומט ששיחק שחמט מפיסטו (קומיקס) – דמות קומיקס של נבל-על מחוברות מארוול קומיקס מפיסטו (ספר) – ספרו של קלאוס מאן, מ-1936. הספר הומחז על ידי הלל מיטלפונקט בתיאטרון באר שבע 1989. מפיסטו (סרט) – סרט קולנוע הונגרי מ-1981 על פי הספר