laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיוויזיית השדה הרביעית של הלופטוואפה

דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-4 (בגרמנית: 4. Luftwaffen-Feld-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה תוך שימוש בצוות קרקע עודף של הלופטוואפה ושירתה בחזית המזרחית מסוף 1942 עד יוני 1944, אז הושמדה במהלך מבצע בגרטיון. דיוויזיית השדה הרביעית של הלופטוואפה, אחת ממספר דיוויזיות שדה של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), הוקמה באמצע שנת 1942 באזור תמרון הכוחות של גרוס-בורן, בפיקודו של אוברסט ריינר שטאהל. הדיוויזיה נועדה לשרת כחי"ר, ולוחמיה נמשכו ברובם מצוות הקרקע העודף של הלופטוואפה. בנובמבר 1942, היא הוקצתה לקבוצת ארמיות מרכז בחזית המזרחית והוצבה בגזרה ליד ויטבסק. בנובמבר 1943 הועברה האחריות על הדיוויזיה לידי הצבא ושמה שונה לדיוויזיית השדה הרביעית (L). גדודי היגר שלה הפכו לרגימנטים היגר ה-49, ה-50 וה-51. בתחילת השנה שלאחר מכן, היא קיבלה חלק מהצוות שנותר בחיים של דיוויזיית השדה השלישית (L), שזה עתה פורקה. בקיץ 1944, דיוויזיית השדה הרביעית (L) עדיין הגנה על ויטבסק כחלק מהקורפוס ה-53 בארמיית הפאנצר השלישית. כשהצבא האדום החל במתקפת ויטבסק-אורשה במהלך מבצע בגרטיון ב-22 ביוני 1944, הוקף הקורפוס תוך ימים. הדיוויזיה כותרה בוויטבסק ולאחר מכן הושמדה כשמפקדה, הגנרל רוברט פיסטוריוס, נהרג בפעולה. ריינר שטאהל, ספטמבר–נובמבר 1942; וילהלם וולק, נובמבר 1942 – אפריל 1943; הנס-גאורג שרדר, אפריל–נובמבר 1943; הנס זאוארברי, נובמבר 1943; ארנסט קלפ, נובמבר 1943 – ינואר 1944; רוברט פיסטוריוס, ינואר 1944 – יוני 1944. דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-4, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית השדה ה-4, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Mitcham 2007a, p. 299. Mitcham 2007a, p. 302.
אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן

אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי היה מחכמי הקראים בדורות הראשונים לאחר תקופת מבשרי הקראות. פעל בשלהי המאה התשיעית או תחילת המאה העשירית בקירוב. מצאצאיו עמדו חכמים אשר לקחו חלק מרכזי בהתפתחות המורשת הקראית והפרשנות המקראית הקראית. אך מעט ידוע על אבו עלי סעדיה הלוי. סלמון בן ירוחם מצטט את "אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן מלמד הבצרי" כאומר: "אמרו הרבונין כי זאת המצוה לזכרו בקדוש היין, ואלופינו אבו נסי מר' אבי גדור ומר' עובדיה הבצרי ירחמם האל השיבו כי אין זה כי אם תובע הפרישות כמו שכתוב וקדשתם היום ומחר, והאדון באר אל תגשו אל אשה." מאזכור זה אצל הקדמון סלמון בן ירוחם, בן המאה העשירית, מסיק שמחה פינסקר ש"אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי" הוא אביו של עלי הלוי בן אלחסן וסבו של יפת בן עלי הלוי. במבוא לאיגרת רבי יהודה בן קוריש מביא משה כ"ץ מדברי עלי הלוי נינו של אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן: ”ואבינו זקננו מר' ור' עלי המלמד הגדול בן אדו' ור' אלחסן המלמד מנוחם עדן, בשרח (באור) על התורה פתר...”. ומוכיח שם מכמה מקומות את סדר הדורות וזיהוי החכמים בני המשפחה בשושלתו של אבו עלי סעדיה. שמחה פינסקר מעלה גם את ההשערה שהוא סעדיה הנשיא רבו של יוסף הרואה, שכן הלה מכנה את רבו סעדיה הנשיא בכינוי "אדוני המלמד". אברהם בר גוטלובר, בקורת לתולדות הקראים, עמוד 60 שמחה פינסקר, לקוטי קדמוניות לקורות דת בני מקרא והילטעראטור שלהם, עמוד 62 של הנספחים שמחה פינסקר, לקוטי קדמוניות לקורות דת בני מקרא והילטעראטור שלהם, עמוד קיא משה כ"ץ (צירף מבוא והערות), אגרת רבי יהודה בן קוריש, עמ' 21,19, הוצאת דביר, תל אביב, תשי"ב. אברהם בר גוטלובר, בקורת לתולדות הקראים, עמוד 148
Groundation

גראונדיישן (Groundation) היא להקת רגאיי-רוטס מקליפורניה, שיוצרת מוזיקה באווירה חיובית ובסגנון הישן יותר של הרגאיי. גראונדיישן, שהוקמה ב-1998, משמרת את סגנון הרוטס (שורשים) של הרגאיי עם נגיעות ג'אזיות, ומצליחה בשנים האחרונות להגיע לרחבי אמריקה, אירופה ואפריקה בעזרת המוזיקה שלה, והופיעה בפסטיבלים רבים ברחבי העולם. חברי הלהקה הם מוזיקאים ותיקים שחברו ביחד, ועם כל ההשפעות המוזיקליות והרמה המוזיקלית הגבוהה יצרו רגאיי רגוע אך קצבי המדבר רבות על הראסטפארי. פירוש השם "גראונדיישן" הוא לקיחת כולם באותה רמה, וחינוך הדדי ושוויוני של כל אחד מכל אחד, הרגשה חופשית. כמו כן, שם הלהקה מזכיר את המילה Grounation - יום חג ב"ראסטפארי" החל ב-21 באפריל ובו נחגג פסטיבל המסמל את ביקורו של היילה סלאסי לראשונה בג'מייקה ב-1966. בגראונדיישן חברים 9 מוזיקאים, אך באלבומיהם משתתפים עוד אמנים רבים, ביניהם אמנים מפורסמים שהשפיעו על היסטוריית הרגאיי כמו Apple Gabriel מ- Israel Vibration ו-Don Carlos מ- Black Uhuru. Harisson Stafford (האריסון סטאפורד) - שירה, גיטרה, תופי נייאבאנגי, כלי הקשה Marcus Urani (מרקוס אורני) - קלידים, כלי הקשה Ryan "Iron" Newman (ריאן "איירון" ניומאן) - גיטרה בס James Stafford (ג'יימס סטאפורד) הוחלף בדצמבר 2001 Paul "Pappa" Spina (פול "פפה" ספינה) - תופים Kelsey Howard (קלסיי הווארד) - טרומבון David "King" Chachere (דייוויד "קינג" צ'צארה) - חצוצרה Jason Robinson (ג'ייסון רובינסון) - סקסופון טנור, חליל, חליל באס Mingo Lewis Junior (מינגו לוויס ג'וניור) - תופי קונגה, כלי הקשה Derry Armstrong (דרי אמסטרונג) - קורוס Ben Krames (בן קראמס) - תופי קונגה, כלי הקשה 1999: ‏ Young Tree 2001: ‏ Each One Teach One 2002: ‏ Hebron Gate 2004: ‏ We Free Again 2005: ‏ Dub Wars 2006: ‏ Upon the Bridge 2008: ‏ Rockamovya 2009: ‏ Here I Am 2011: ‏ Gathering of the Elders מדיה וקבצים בנושא Groundation בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Groundation Groundation, ברשת החברתית פייסבוק Groundation, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Groundation, באתר ספוטיפיי Groundation, באתר Last.fm (באנגלית) Groundation, באתר AllMusic (באנגלית) Groundation, באתר MusicBrainz (באנגלית) Groundation, באתר דיזר Groundation, באתר Discogs (באנגלית) Groundation, באתר Songkick (באנגלית) Groundation, באתר בנדקמפ Groundation, באתר בילבורד (באנגלית)
זואי ורייבן

זואי ורייבן (באנגלית: Free Rein) היא סדרת דרמה המשכית בריטית, שנוצרה על ידי ויקי לוטאס ואנה מקלירי, והופקה על ידי Lime Pictures עבור שירות הסטרימינג נטפליקס. העונה הראשונה עלתה לשירות ב-23 ביוני 2017, השנייה עלתה ב-6 ביולי 2018 והשלישית והאחרונה עלתה ב-6 ביולי 2019. לאור הצלחת הסדרה הופקו לה שני ספיישלים, "זואי ורייבן: יש סוסים שיודעים לשיר (בחג המולד)" שעלה לשירות ב-7 בדצמבר 2018, ו"זואי ורייבן: חג האהבה" שעלה לשירות ב-1 בפברואר 2019. בינואר 2021, השחקנית סלין באקנס שגילמה את מיה הודיעה שהסדרה הסתיימה, לאחר שהופקו לה שלוש עונות ו-32 פרקים באורך 25–33 דקות. גם בישראל הסדרה עלתה בנטפליקס, כמו כן היא דובבה לעברית בביומה של טליה ברקאי, כאשר בין המדבבים נכללים עינת אזולאי, מייה קדוש, אריאל שמיר ואורי זלצמן. זואי, נערה אמריקאית בת 15 מלוס אנג'לס מגיעה לחופשת קיץ לאנגליה לעיירה בה נולדה וגדלה אימה. במהלך הקיץ היא יוצרת קשר מיוחד עם הסוס הפראי רייבן ומכירה חברים חדשים בני גילה. זואי פיליפס (ג'יילן בארון): הדמות הראשית פיטר (פרדי קרטר): בעל סוס בשם אלביס, ילד בעייתי רוזי פיליפס (נביה רובינסון): אחותה של זואי ג'ייד גיל (מנפריט במברה): חברה של זואי בקי סיידבום (קרי אינגרם): חברה של זואי מיה (סלין באקנס): לאחר מספר התנגשויות בסוף מתחברת עם זואי קאלום (ג'ו אשמן): תקופה מסוימת חבר של מיה הסדרה זכתה בפרס אמי בשנת 2018 בקטגוריה סדרה לנוער ומשפחה, והייתה מועמדת לקבלת פרס NAACP Image. בהמשך היא זכתה בפרסים נוספים. זואי ורייבן, ברשת החברתית אינסטגרם "זואי ורייבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זואי ורייבן", באתר נטפליקס "זואי ורייבן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זואי ורייבן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ריינר שטאהל

ריינר שטאהל (בגרמנית: Reiner Stahel;‏ 15 בינואר 1892 – 30 בנובמבר 1955) היה קצין גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הוא ידוע בעיקר בשל נסיגתו מווילנה ובפיקוד על חיל המצב של ורשה במהלך מרד ורשה ב-1944. הוא נעצר על ידי ה-NKVD ברומניה, ובילה את שארית חייו בשבי הסובייטי. שטאהל נולד ב-15 בינואר 1892 בבילפלד. הוא התגייס לצבא הגרמני בשנת 1911 והצטרף לרגימנט הרגלים ה-130 (לורן ה-1), עמו לחם במהלך במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הוא עבר לפינלנד והצטרף לצבא הפיני שהשתתף במלחמת האזרחים הפינית. ב-1933 נסע לגרמניה הנאצית שם עבד במשרד התעופה של הרייך, ולאחר מכן פיקד על גדודי נ"מ שונים של הלופטוואפה. בסוף מרץ 1941 מונה שטאהל למפקד רגימנט הנ"מ ה-34 (דיוויזיית הנ"מ ה-18), שלחם במהלך מבצע ברברוסה בהתקפה על מרכז רוסיה. ב-18 בינואר 1942 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 במרץ 1942 הוא הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הנ"מ ה-99 בגזרה הדרומית של החזית המזרחית, ובספטמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-4. במהלך הקרב על סטלינגרד, שטאהל פיקד על צוות קרב בחלק הדרומי של החזית המזרחית, וב-4 בינואר 1943 קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-21 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור ולאחר מכן הועבר לצי האוויר ה-4. בסוף מאי 1943 הוא מונה למפקד חטיבת הנ"מ ה-22 החדשה באיטליה והופקד על ההגנה על מצר מסינה. לאחר הנסיגה הגרמנית מסיציליה וכניעתה של איטליה, מונה שטאהל למפקד הצבאי של רומא בספטמבר 1943. ביולי 1944 פיקד על חיל המצב של וילנה במהלך מתקפת וילנה והצליח לדחות את תפיסת העיר על ידי הצבא האדום. על מאמציו, ב-28 ביולי 1944, הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל והועלה לדרגת גנרל לויטננט. שטאהל הועבר לוורשה, שם היה אמור להגן על העיר מפני הצבא האדום המתקדם. עם זאת, המתקפה הסובייטית הופסקה. במקום זאת, ב-1 באוגוסט החל מרד ורשה על ידי הארמייה קריובה הפולני. ביום הראשון של המרד, שטאהל הוקף במטה שלו בארמון הסקסוני, והוא איבד שליטה על המצב. ב-4 באוגוסט ניתן הפיקוד על הכוחות הנאצים בוורשה למפקד הוואפן-אס-אס אריך פון דם באך-צלבסקי וכוחותיו של שטאהל הוכפפו למפקד החדש. עד 7 באוגוסט הגיעה חטיבת דירלוונגר לעמדות של שטאהל במרכז העיר, למרות שהוא לא שב לפקד על חיל המצב של העיר. בסוף אוגוסט 1944, בעקבות ההפיכה ברומניה, שלח הפיקוד העליון של הוורמאכט את שטאהל לבוקרשט כמפקד קרבי. שטאהל נלקח בשבי על ידי הסובייטים יחד עם הגנרל אלפרד גרסטנברג לאחר מספר ימים, ושהה במחנות שונים עד מותו. בשבי, הוא נעצר באוגוסט 1951 על ידי המשרד לביטחון המדינה של ברית המועצות כפושע מלחמה. בפברואר 1952, בית הדין הצבאי של הק.ג.ב. גזר עליו 25 שנות מאסר. ריינר שטאהל מת מהתקף לב ב-30 בנובמבר 1955 במחנה שבויים 5110/48 וויקובו ליד איוואנובו ונקבר בבית הקברות הצבאי בצ'רנזי הסמוך. מדיה וקבצים בנושא ריינר שטאהל בוויקישיתוף Władysław Bartoszewski; Muzeum Powstania Warszawskiego (2004). Dni walczącej stolicy : kronika Powstania Warszawskiego (בפולנית). Warszawa: Muzeum Powstania Warszawskiego, Świat Książki. ISBN 978-83-7391-679-1.
ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק

ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་ཨོ་རྒྱན་དབང་ཕྱུག; נולד ב-19 במרץ 2020) הוא נסיך בהוטן, בנם השני של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן וג'טסון פמה. ג'יגמה נולד בארמון לינקנגה טהימפהו ב-19 במרץ 2020. הוא בנם של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן והמלכה ג'טסון פמה. ב-30 ביוני נערך הטקס בו הוא הוענק לו השם "ג'יגמה אוגיין". אחיו הגדול הוא נסיך הכתר ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק. ג'יגמה אוגיין נמצא במקום השני לירושת הכתר. "Her Majesty Queen Jetsun Pema on Instagram: "❀ Announcement ❀ We are honoured to announce the birth of the second Royal Child of Their Majesties The King and Queen, a Prince, on the…"". "His Majesty King Jigme Khesar on Instagram: "❀ Announcement ❀ We are honoured to announce the birth of the second Royal Child of Their Majesties The King and Queen, a Prince, on the…"". [https://ghostarchive.org/iarchive/instagram/queenjetsunpema/2343032881762600356_2343032878499368822 "Her Majesty Queen Jetsun Pema's Instagram profile post: "On the auspicious occasion of the Birth Anniversary of Guru Rinpoche (Trelda Tsechu), His Royal Highness the Second Gyalsey to His Majesty…"" "Bhutan's King and Queen Reveal the New Royal Baby's Name"
זולטאן קאמרר

זולטאן קאמרר (בהונגרית: Kammerer Zoltán; נולד ב-10 במרץ 1978, ואץ) הוא שייט קיאקים אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004) זוכה 4 מדליות אולימפיות, מהן 3 זהב, אלוף עולם זוכה 15 מדליות עולמיות מהן 3 זהב ואלוף אירוהפ וכה 12 מדליות אירופיות, מהן 3 זהב. קאמרר החל לשוט בקיאק בעיר גד מעט לפני 1993. בשנת 1994 עבר למועדון UTE כשייט נוער. כבר באותה השנה היה במדורגים ב-1000 מטר באליפות הבוגרים. בנוער הוא היה אלוף הונגריה בכל שיט אישי (400, 500, 1000 מטר). בשנה שלאחר מכן כבר זכה במדליית ארד ב-1000 מטר באליפות הונגריה לבוגרים. באליפות העולם לנוער הוא זכה בשלוש מדליות זהב. ב-1997 הוא הפך לקיאקיסט של מועדון VSE בגיור. הוא סיים ראשון באליפות אירופה ב-500 ו-1000 מטר. באליפות העולם זכה במדליית זהב ברביעיות ל-500 מטר. בשנה שלאחר מכן זכה בשתי מדליות באליפות הונגריה, אך לא הצליח להגיע לאליפות העולם. באליפות אירופה 1999 בזאגרב זכה במדליית כסף בזוגות ב-500 וב-1000 מטר. הישגיו נמשכו לאורך שנים. זולטאן קמרר סיים את הקריירה האולימפית באולימפיאדת לונדון (2012), שם זכה במדליית כסף ברביעיות (קאמרר, טוט, קוליפאי, פאומן) ולאחר מכן במדליית ארד באותו ההרכב באליפות אירופה 2013. צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2000) קיאקיסט השנה של הונגריה (2000, 2006, 2010) צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2004) צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי עם הכוכב (2012) גאבור פאלפלבי: מצלמה. אחד מהקיאקיסטים המובילים בעולם, הקריירה של אלוף אולימפי שלוש פעמים; פאלטיה, גיור, 2019 מדיה וקבצים בנושא זולטאן קאמרר בוויקישיתוף זולטאן קאמרר, באתר olympedia.org זולטאן קאמרר, באתר התאחדות הקאנו הבין-לאומית הפרופיל שלו, באתר של MKSZ https://web.archive.org/web/20071225012450/http://kataca.hu/sport/kajakkenu/kammerer/
מניין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מנין – מילה שמשמעותה כמות מניין – לפי ההלכה קבוצה של לפחות עשרה יהודים בוגרים שהתקבצו יחדיו לשם קיום מצווה מניין חוקי – בלועזית קוורום, מונח המתאר דרישה למספר מינימלי של משתתפים בהצבעה כדי להקנות לה תוקף מניין (סרט) – סרט התבגרות להט"בי אמריקאי משנת 2020, על רקע מגפת האיידס בשנות ה-80 בארצות הברית
המשמר הסינגפורי

המשמר הסינגפורי (באנגלית: Singapore Guards) הוא יחידה מובחרת בצבא סינגפור המתמחה בעיקר בתגובה מהירה ובלוחמה בשטח בנוי. המשמר הוקם ב-1 בינואר 1975 בתחילה כבריגדה, ולאחר מכן צומצם לגודל של רגימנט בן 3 גדודים. לוחמי המשמר הם חיילים רגליים סדירים שעוברים אימונים מפרכים והכשרה מגוונת. הם מתאמנים בלוחמה אמפיבית, בסנפלינג ובנחיתה ממסוקים. חיילי המשמר לובשים כומתות ייחודיות בצבע חאקי ועל שרוולים ישנה לשונית מיוחדת שעליה כתוב "המשמר". מדיה וקבצים בנושא המשמר הסינגפורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשמר הסינגפורי המשמר, באתר צבא סינגפור ערך זה הוא קצרמר בנושא סינגפור ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות לנשיאות ברית המועצות 1990

הבחירות לנשיאות ברית המועצות ב-14 במרץ 1990 היו הבחירות הראשונות והיחידות מסוגן לבחירת נשיא ברית המועצות - משרה שהפכה למשרת ראש המדינה דה פקטו ודה יורה בעקבות הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב (גלאסנוסט ופרסטרויקה). השינויים החוקתיים והרפורמות שהוליכו לבחירות נעשו כחלק מהדמוקרטיזציה של ברית המועצות שנועדה למנוע את קריסתה הפוליטית והתפרקותה. כיוון שהיו אלו הבחירות הראשונות מסוגן, הוחלט שוועידת נציגי העם תבחר את הנשיא בבחירות עקיפות ולא בבחירות ישירות בידי הציבור כדרש בחוקה. המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1985, מיכאיל גורבצ'וב, שהנהיג את הרפורמות שהובילו לבחירות, התמודד לנשיאות. הבחירות נועדו להעניק מנדט כהונה בן חמש שנים לנשיא הנבחר. פגישת ועידת מרכז המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מינתה את גורבצ'וב, שר הפנים ואדים באקאטין וראש ממשלת ברית המועצות לשעבר, ניקולאי ריז'קוב, כשלושת המועמדים לנשיאות. בהמשך, ריז'קוב ובאטאקין נסוגו מההתמודדות שלהם ופרשו מן המירוץ. מכאן שרק גורבצ'וב נותר מועמד לנשיאות. במהלך הבחירות הצביעו 1,878 מתוך 2,245 נציגי העם. מתוכם 1,329 (72.9%) בחרו בגורבצ'וב, 495 (27.1%) הצביעו נגד גורבצ'וב ו-54 הצביעו פתק לבן. בכך נבחר גורבצ'וב לכהונה בת חמש שנים כנשיא ברית המועצות. כהונתו לא הושלמה במלואה, שכן בסוף 1991 התפרקות ברית המועצות הובילה לפירוק מוסדות השלטון הסובייטיים כולל משרת הנשיא. Конституция СССР в редакции от 14 марта 1990 г., constitution.garant.ru Первый и последний: как Горбачев стал президентом СССР, BBC News Русская служба, ‏11 במרץ 2015 (ברוסית)
ברק לופן

ברק לופן (2 בינואר 1987 – 8 באפריל 2022) היה קיאקיסט ומאמן ישראלי, זוכה מדליית ארד בקיאק זוגי למרחק 200 מטר באליפות אירופה (אנ') יחד עם מיכאל קולגנוב בשנת 2006. מאמן נבחרת ישראל בקיאקים פאראלימפיים (2016–2019). נרצח בפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף. נולד לבהירה ורולי לופן, האח הצעיר מבין ארבעה אחים. גדל והתחנך בקיבוץ גינוסר, ונכד למייסדי הקיבוץ. דודו הוא הפסל יובל לופן. בשלב מאוחר יותר עבר להתגורר בגבעת שמואל, התחתן עם דנה ולהם שלושה ילדים. באליפות אירופה בספרינט קאנו/קיאק שנערכה ברצ'יצה שבצ'כיה ב-9 ביולי 2006, זכה במדליית ארד ביחד עם מיכאל קולגנוב בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר בתוצאה של 31.994 שניות, אחרי האלופים האולימפיים טים וייסקיטר (אנ') ורונלד ראף (אנ') מגרמניה (31.818 שניות) ואלופי העולם אגידיוס בלציונס (אנ') אלווידאס דונלה (אנ') מליטא (31.958 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי ביחד עם מיכאל קולגנוב בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר. כחודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בסגד בהונגריה, באוגוסט אותה שנה, הוא סיים עם מיכאל קולגנוב במקום חמישי בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר (33.368 שניות) ובמקום שישי בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר (1:30.209 דקות). באליפות אירופה בספרינט קאנו/קיאק שנערכה בפונטבדרה שבספרד, בסוף יוני 2007 סיים ביחד עם מיכאל קולגנוב במקום רביעי בקיאק זוגי ב-200 מטר. באליפות העולם שנערכה בדואיסבורג שבגרמניה באוגוסט 2007 הוא הגיע ביחד עם מיכאל קולגנוב לגמר ב' בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר, אך לא התייצבו לתחרות בגלל כאבי גב של קולגנוב. לאחר האליפות שיתוף הפעולה הספורטיבי בין השניים פסק. לאחר פרישתו שימש כמאמן קיאקים במועדון הפועל תל אביב, והיה מאמנה של החותרת הפאראלימפית פסקל ברקוביץ. בשנים 2016–2019 היה מאמן נבחרת הקיאקים הפאראלימפית. בשנת 2022 זמן קצר טרם מותו, הוסמך במכון וינגייט כמאמן בכיר. לופן נפצע באורח אנוש בפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף שהתרחש ב-7 באפריל 2022 על ידי מחבל פלסטיני. יממה לאחר מכן, נפטר מפצעיו, והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. הובא לקבורה בקיבוץ גינוסר. שר התרבות והספורט חילי טרופר ספד לו. הודעות ניחומים פורסמו גם על ידי הוועד האולימפי בישראל, הוועד הפאראלימפי בישראל ומכון וינגייט. אורי טלשיר, "נקשרתי למקום ואהבתי את התחושה על המים": ריאיון עם ברק לופן מ-2010, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2010 מערכת ישראל היום, חבריו של ברק לופן שנרצח בפיגוע ספדו לו: "היה גדול מהחיים", באתר ישראל היום, 10 באפריל 2022 European Championships Results - Sprint, canoeresults semi final european championship K-2-חצי גמר אליפות אירופה 2006, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:08) קיאקים: קולגנוב ולופן בגמר אליפות העולם, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2006 מקומות 5 ו-6 לקולגנוב ולופן, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2006 גמר אליפות עולם 2006 - world championship final K2, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:03) ניר שועלי, קיאקים: מיכאל קולגנוב עשוי להחליף בן זוג, באתר מעריב אונליין, 13 באוגוסט 2007 לפני שנרצח: ברק לופן קיבל תעודת מאמן, באתר ערוץ 7, 10 באפריל 2022 חותר הקיאק לשעבר ברק לופן נרצח בפיגוע, באתר ערוץ הספורט, 8 באפריל 2022 ברק לופן הובא לקבורה בקיבוץ גינוסר, באתר פורטל הכרמל והצפון, ‏11 באפריל 2022 שר התרבות: ברק לופן היה מוכר כאיש ספורט מקצועי ומסור, באתר ערוץ 7, 8 באפריל 2022 יאיר צוקר, ‏"איש ספורט מקצועי ומסור": ברק לופן, מאמן נבחרת הקיאקים הפראלימפית, נרצח בפיגוע בתל אביב, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 באפריל 2022 אורן אהרוני, "פורץ דרך": בעולם הספורט סופדים למאמן הקיאקים ברק לופן, באתר ישראל היום, 8 באפריל 2022
מצר מורטון

מצר מורטון (באנגלית: Morton Strait) הוא מצר ים רחב בין האי סנואו (אי השלג) שמדרום מערב למצר מורטון, לבין האי ראגד (אי הטרשים) שמצפון למצר מורטון, ולבין לבין חצי האי ביירז שבהאי ליווינגסטון שמצפון-מזרח למצר מורטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. אורכו של המצר 9 קילומטרים; רוחבו של המצר 6.2 קילומטרים. בשטח המצר מצויים (מדרום-מערב לצפון-מזרח): סלעי פנגבין, סלעי אאים, סלע לונג, סלע ויאטור וסלעי וארדים. אזור המוצר מופה לראשונה (באופן גס) על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1821; מיפוי נוסף (מדויק יותר) נעשה בשנת 1968; מיפוי נוסף נעשה על ידי סוקרים צ'ילאנים בשנת 1971; מיפוי נוסף נעשה על ידי סוקרים ארגנטינאים בשנת 1980; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009. בתרשים מעשה ידי ג'ורג' פאוול 1822 של איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים מופיע מצר מורטון בשם "שערי הגיהנום" (Hell Gates) - כיום משמש שם זה לתיאור מצר סמוך - "שערי הל". שמו הנוכחי של המצר ניתן לו על ידי ג'יימס ודל. השם הנוכחי מופיע לראשונה בתרשים שפורסם בשנת 1825. תצלום לוויין של אזור המצר, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
דברי ימי נרניה (סדרת טלוויזיה)

דברי ימי נרניה (באנגלית: The Chronicles of Narnia) היא סדרת טלוויזיה לילדים בת שלוש עונות אשר הופקה בין השנים 1988–1990 עבור הערוץ הבריטי BBC, אשר מבוססת על סדרת הספרים "דברי ימי נרניה" מאת ק.ס. לואיס. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות התשעים. פירוט העונות של הסדרה: עונה ראשונה (1988) - האריה, המכשפה וארון הבגדים עונה שנייה (1989) - הנסיך כספיאן / המסע בדורך השחר עונה שלישית (1990) - כס הכסף "דברי ימי נרניה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
בוטונד שטורץ

בוטונד נורברט שטורץ (בהונגרית: Storcz Botond Norbert; נולד ב-30 בינואר 1975, בודפשט) הוא אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004) בקיאק, זוכה 3 מדליות זהב אולימפיות, אלוף עולם זוכה 11 מדליות עולמיות מהן, 4 זהב ומאמן נבחרת הונגריה בקיאק (2009–2016). שטורץ החל את שייט הקיאקים בצבעי Újpest TE ואחר כך במועדון Multi SE. מאוחר יותר הוא התחרה ב-KSI. ב-1993 זכה במדליית זהב ובמדליית כסף באליפות העולם לנוער. הוא נכלל כבר באותה השנה בנבחרת הונגריה. ב-1994 הפך לספורטאי של MTK. ב-1995 צורף לנבחרת אליפות העולם לבוגרים. באליפות העולם הודח יחד עם זולטאן אנטל בזוגות בחצי הגמר ב-500 מטר. ביוני 1996 חלה בזיהום סלמונלה, אושפז בבית חולים ואיבד כמה קילוגרמים. לאחר החלמתו לא הצליח להבטיח את סיכויו להופיע בנבחרת האולימפית. ב-1997 הפך לאלוף אירופה שלוש פעמים. באליפות העולם היה אלוף עולם ב-500 ו-1000 מטר ביחידים וברביעיות ב-500 מטר (עם אקוש ורצקאי, רוברט הגדוש, זולטאן קאמרר). בסוף השנה הוא נבחר לספורטאי ההונגרי הטוב ביותר. בשנת 1998 הפך לחבר בנשיאות איגוד הקיאק ההונגרי. הוא זכה במדליית הכסף השביעית באליפות העולם ב-1000 מטר ובמדליית הכסף ברביעיות ב-1000 וב-500 מטר (קריסטיאן בארטפאי, ז'ולט שדובסקי, באואר). במהלך השנה הוא קיבל הרחקה על תנאי למשך חצי שנה בגין תיק משמעתי. הוא התפטר מנשיאות איגוד הקיאק-קאנו. בשנת 2000, היה מדליסט הכסף ברביעיות ב-1000 מטר (קאמרר, ורצקאי, הורבאט). שטורץ היה אחד הספורטאים המצליחים ביותר בהיסטוריה של שייט הקיאקים ההונגרי.[דרוש מקור] הוא השיג תואר ראשון בהכשרה מקצועית מ"המכללה לחינוך גופני"[דרוש מקור] והסמכה של מומחה לניהול וארגון מאוניברסיטת בודפשט לכלכלה (אוניברסיטת קורבינוס). בבחירות המוניציפליות של 2006 היה החבר הראשון במועצת העירייה של Üröm שנבחר כמועמד עצמאי. בדצמבר 2008 מונה לקפטן הפדרלי של נבחרת הקיאק ההונגרית כיורשו של זולטאן אנדייל. הוא נבחר כחבר בוועדת הספורטאים של הוועד האולימפי ההונגרי (משנת 2012). ב-2013 בוטל תפקיד הקפטן הפדרלי בהונגריה. שטורץ המשיך לשמש כמאמן ראשי של הנבחרת הבוגרת. בדצמבר 2016, הוא הודיע כי לא יגיש מועמדות לתפקיד המחודש של הקפטן הפדרלי לאחר סיום חוזהו. בנובמבר 2021 הוא התמנה לחבר בוועדת הספרינט של הפדרציה הבינלאומית לקיאק-קאנו. שטורץ נשוי ואב לשלוש בנות. קיאקיסט השנה של הונגריה (1997, 2000) ספורטאי השנה של הונגריה (1997) צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2000) צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2004) מאמן השנה בהונגריה (2011, 2014) הצלב האמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי עם הכוכב (2012) MTI Ki Kicsoda 2009, Magyar Távirati Iroda Zrt., Budapest, 2008, p. 1008, ISSN 1787-288X (מיהו מי. 2008. סוכנות הידיעות ההונגרית) ריטה טמאש: בוטונד שטורץ על הכריכה Buda-Piért. Bp., 2000 מדיה וקבצים בנושא בוטונד שטורץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוטונד שטורץ בוטונד שטורץ, באתר olympedia.org מאמר ספורט לאומי על מינוי קפטן פדרלי "Storcz Botond irányíthatja a válogatottat Rióig". kajakkenusport.hu. 2013-09-26. אורכב מ-המקור ב-2013-09-28. "Sportkrém: Storcz Botondot nem zavarja a teljes nőuralom". nemzetisport.hu.