laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'ארלס לויד

סר הנרי צ'ארלס לויד (באנגלית: Sir Henry Charles Loyd‏; 12 בפברואר 1891 – 11 בנובמבר 1973), שכונה "Budget Loyd", היה קצין בכיר בצבא הבריטי שנלחם בשתי מלחמות העולם, ובמיוחד במהלך מלחמת העולם השנייה כמפקד הדיוויזיה השנייה במהלך קרב צרפת במאי 1940. לויד נולד ב-12 בפברואר 1891 בבלגרביה, וסטמינסטר, לונדון, והיה בנו של אדוארד הנרי לויד. לויד התחנך באיטון קולג' ובמכללה הצבאית המלכותית, Sandhurst והוסמך כלוטננט משנה במשמר קולדסטרים ב-3 בספטמבר 1910. הוא שירת בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה עם הגדוד ה-2, משמר קולדסטרים, שהיה חלק מחטיבה 4 (משמר) של הדיוויזיה השנייה, ונפצע בפעולה ארבע פעמים, שלוש פעמים אוזכר בשדרים, קיבל את אות השירות המצוין (DSO), את הצלב הצבאי בשנת 1915 ואת צלב המלחמה הצרפתי. הוא החזיק גם, עד סוף המלחמה, בדַרגַת כָּבוֹד של לוטננט קולונל, והיה מפקד הגדוד ה-2, משמר קולדסטרים, אחד המג"דים הצעירים ביותר בצבא הבריטי. לאחר המלחמה נבחר לויד לקורס הראשון שלאחר המלחמה במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי בשנים 1919–1920. בשנת 1922 התחתן עם ליידי מויה ברודריק, בתו הצעירה של סנט ג'ון ברודיק, הרוזן הראשון של מידלטון ; נולדו להם שני ילדים, בת, לביניה גרטרוד ג'ורג'יאנה, ובן, ג'וליאן סנט ג'ון. בשנת 1925 הוא חזר למכללה לפיקוד ומטה, הפעם כמדריך, עד שנת 1926, כאשר מונה לסגן מפקד הגדוד ה-3, משמר קולדסטרים. הוא הועלה למפקד רגימנט משמר קולדסטרים, בשנת 1932. בשנת 1934 הוא הפך לקצין מטה במשרד המלחמה, ובשנת 1936 מונה לקצין במטה הכללי של הכוחות הבריטיים במצרים בדרגת בריגדיר. בשנת 1938 מונה למפקד חטיבה 1 (משמר), שהייתה חלק מהדיוויזיה הראשונה. ביוני 1939 מונה למפקד הדיוויזיה השנייה, שלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה השנייה, שכללה את חטיבות הרגלים הרביעית, החמישית והשישית ויחידות תומכות, נשלחה לצרפת זמן קצר לאחר תחילת המלחמה, שם היא היוותה חלק מהקורפוס הראשון של ג'ון דיל כחלק מחיל המשלוח הבריטי (BEF). הדיוויזיה נלחמה בקרב על צרפת ובנסיגה שלאחר מכן לדנקירק שם חזרה לאנגליה בפינוי דנקירק. עם זאת, ב-16 במאי 1940 התעלף לויד במהלך ועידה ופונה לאנגליה, והפיקוד על הדיוויזיה השנייה עבר לבריגדיר נואל אירווין, מפקד חטיבה 6. בשנת 1941, לאחר שכיהן כמנהל יחידות הרגלים במשרד המלחמה, הוא מונה לרמטכ"ל (CGS) לגנרל סר אלן ברוק, המפקד הראשי של כוחות הבית, שהיה עמית במכללה לפיקוד ומטה זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן מונה למפקד פיקוד דרום במרץ 1942. בשנה שלאחר מכן הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובמרץ 1944 מונה למפקד יחידות המשמר ועל מחוז לונדון, תפקיד אותו מילא עד שפרש מהצבא, לאחר המלחמה, בשנת 1947, לאחר שקיבל קידום לדרגת גנרל מלא בשנת 1946. לאחר מכן הוא מונה לסגן לוטננט במחוז נורפוק. הוא התגורר בגלדסטון הול בנורפוק. הוא מונה לשופט שלום במחוז בשנת 1954, ומשנת 1945 עד 1966 שימש כקולונל הכבוד של משמר קולדסטרים. Field Marshal Lord Alanbrooke, War Diaries 1939–1945 (University of California Press, 2003), at page 137 Smart, p. 195 "Coldstream Guards officers awards, WW1". Northeastmedals.co.uk. 1921-01-21. נבדק ב-2017-04-22. "British Army officer histories". Unit Histories. נבדק ב-6 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) Smart, p. 196 Auction: Lot 41: Jacob More, 1740 – 1793 The Rape of Deianera; and Rest on the Flight to Egypt a pair, oil on canvas, laid down on board, oval Generals.dk Order of Battle(הקישור אינו פעיל, November 2019)
יום העצמאות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ימי עצמאות. יום העצמאות (ישראל). יום העצמאות (ארצות הברית). יום העצמאות (אפגניסטן). יום העצמאות (בוסניה והרצגובינה). יום העצמאות (בלארוס). יום העצמאות (לבנון). יום העצמאות (פינלנד). יום העצמאות (קוריאה הצפונית). יום העצמאות (קזחסטן). יום העצמאות (ג'מייקה).
ביאנקה (זמרת)

טטיאנה בוריסובנה קורסון (ברוסית: Татьяна Эдуардовна Липницкая; נולדה ב-17 בספטמבר 1985), הידועה בשם הבמה ביאנקה (Бьянка), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית, שחקנית ומלחינה בלארוסית-רוסית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 2006: Русский народный R'n'B 2007: Про лето 2008: 38 замков 2011: Наше поколение 2014: Бьянка.Музыка 2016: Мысли в нотах 2018: Гармония 2019: Волосы 2018: Чем мне любить (ЕР) מדיה וקבצים בנושא ביאנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביאנקה (ברוסית) ביאנקה, ברשת החברתית פייסבוק ביאנקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביאנקה, ביישום טלגרם ביאנקה, ברשת החברתית אינסטגרם ביאנקה, ברשת החברתית טיקטוק ביאנקה, ברשת החברתית VK ביאנקה, סרטונים בערוץ היוטיוב ביאנקה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביאנקה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ביאנקה, באתר ספוטיפיי ביאנקה, באתר Last.fm (באנגלית) ביאנקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביאנקה, באתר דיזר ביאנקה, באתר Yandex.Music (ברוסית) ביאנקה, באתר Discogs (באנגלית) ביאנקה, באתר Genius БЬЯНКА / BYANKA, imperiyazvezd
לדוד משה הייתה חווה

לדוד משה הייתה חווה (נקרא לעיתים בטעות: לדוד משה הייתה פרה) הוא שיר ילדים ישראלי שביצעה חוה אלברשטיין באלבומה "טיקיליטון" משנת 1977. הפזמון צבר פופולריות ונחשב לקלאסיקה של שירי הילדות בישראל, השיר בוצע גם על ידי ציפי שביט ונתן דטנר, עוזי חיטמן, דליה פרידלנד, ג'קי מקייטן, דודו זר, מתן אריאל, משתתפי "שלוש, ארבע חמש וחצי", משתתפי "בלי סודות", דנה עדיני ודרור קרן ואחרים. במקור נכתב השיר בשפה האנגלית בשם "Old MacDonald Had a Farm", ("למקדונלד הזקן הייתה חווה") בשנת 1706 ותורגם לשפות שונות. השיר תורגם לעברית על ידי אברהם ברושי. תוכן הפזמון עוסק בחקלאי המגדל בעלי חיים, ובקולות שמשמיעות החיות השונות. אצא לי השוקה מדיה וקבצים בנושא לדוד משה הייתה חווה בוויקישיתוף מידע על היצירה "לדוד משה הייתה חווה" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"לדוד משה הייתה חווה" באתר SecondHandSongs מילות השיר "לדוד משה הייתה חווה" באתר שירונט ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגמאת

אגמאת (בערבית: اغمات; בברברית: ⵖⵎⴰⵜ; באנגלית: Aghmat, בתעתיק מדויק לעברית: אר'מאת) היא עיר בדרומה של מרוקו, כ-30 ק"מ מהעיר מרקש, ששימשה מרכז סחר חשוב בימי הביניים וכבירה האידריסית של אזור הסוס. בשנות האלפיים, היא נחשבת כמקום בעל חשיבות היסטורית ומצויים בה מספר אתרים ארכאולוגיים. לאחר מותו של אידריס השני בשנת 828 חולקה הממלכה האידריסית בין בניו, ואגמאת הייתה לבירתו של אזור סוס, תחת שלטונו של הנסיך עבדאללה. כאשר פלשו לוחמי אלמורביטון ממדבר סהרה תחת עבדאללה בן יאסין, הוגנה אגמאת על ידי לקאט, מנהיג השבט הברברי מג'ראווה. לאחר הפסדו ומותו של לקאט בקרב, נישאה אלמנתו, זיינב אן-נפזאוויית, למנהיג אלמורביטון אבו בכר, והכניסה לרשותו הון רב. לאחר ההפיכה של יוסוף בן תאשפין נגד בן דודו אבו בכר (1071), התחתן יוסוף עם זיינב. בסביבות 1068/1069 האוכלוסייה גדלה באופן בולט ואבו בכר החליט להקים בירה חדשה. הוא החל לבנות את העיר מרקש בסביבות שנת 1070, וזו בישרה את שקיעתה האיטית של אגמאת. האלמורביטון השתמשו באגמאת כמקלט לגולים, ביניהם היה מוחמד אל-מעתמיד, המלך לשעבר של האימפריה טאיפה של סביליה וקורדובה ומשורר ידוע. קברו הוא עדיין משמש כיעד עלייה לרגל. עבדאללה אבן בולוגין, מלך גרנדה לשעבר, הוגלה אף הוא לאגמאת, ובמהלך תקופת גלותו הוא כתב את זיכרונותיו. בשנת 1126, 1127 ו-1130 הפכה אגמאת לזירת קרבות בין הצבא האלמורביטי תחת הנהגת עלי בן יוסף, וצבא אל-מוואחידון תחת פיקודו של אבו עבדאללה בן תומראת. ביום האמצעי של החודש המוסלמי "מוחרם" 541 (ב-27 ביוני 1146), לאחר מספר שנים שבהן אירעה בריחה כללית של כוחות אלמורביטון, נכנס מנהיג אל-מוואחידון עבד אל-מואמין לאגמאת ללא כל קטטה. מקור משנת 1860 מוסר כי התגוררו בעיר 5,500 תושבים, כולל כאלף יהודים. אבו עובייד אל-בכרי כתב במאה ה-11, ערב תבוסת כוחות אלמורביטון, על אגמאת כעיר משגשגת, בה נשחטו 100 בקר ו-1000 כבשים עבור מכירה ביום ראשון - אז "יום השוק". התושבים היו בוחרים בעצמם את המנהיג שלהם באופן קפדני. אגמאת נחלקה לשניים: המרכז המסחרי והפוליטי, שהיה ידוע בשם "אגמת אוריקה", ומקום המצוי במרחק של כ-13 ק"מ משם נקרא בשם "אגמת אילן", שהיה סגור לזרים. התקיימה תנועה עמוסה לנמל "חואז" בחוף האטלנטי - מסע של שלושה ימים מערבית לאגמאת. ב-18 בנובמבר 1950 קיימה קבוצה של לאומנים מרוקאים ממפלגת איסתקלאל הפגנה נגד הכיבוש הצרפתי של מרוקו בקבר אל-מועתאמיד, האירוע הסתיים באלימות משטרתית ונחשב כאירוע מכונן בדרך לעצמאותה של מרוקו. לפי מפקד משנת 2014 מתגוררים באגמאת 25,220 איש. חורבות המורכבות מחלקים מחומת העיר. חמאם. חלקי בתים, שוק ומספר תעלות השקיה. קברו של אל-מועתמיד, מצוין במאוזוליאום מודרני שנבנה בשנת 1970, בראשו כיפה קטנה בסגנון האדריכלי של אלמורביטון. אגמאת הייתה מיושבת ביהודים בתקופת הגאונים, ותעודות מהגניזה הקהירית מלמדות על חיי יהדות פוריים ומשגשגים. במאה ה-12 חי במרוקו רבי זכריה בן יהודה אגמאתי שהיה בן המקום וכתב פירוש לחיבורו של הרי"ף, הכולל ליקוט נרחב ממפרשי תקופתו. לפי גרסה מורחבת של הקינה אהה ירד עלי ספרד שנמצאו בגניזה הקהירית, מחברה, האבן עזרא, קונן על חורבנה של אגמאת במאה ה-12, כתוצאה מפרעות אל-מוואחידון. כאמור, מקור משנת 1860 מוסר כי התגוררו בעיר כאלף יהודים. מדיה וקבצים בנושא מדיה וקבצים בנושא אגמאת בוויקישיתוף עיקרו של הערך לקוח מוויקיפדיה האנגלית ומויקינתונים. חיים זאב הירשברג תולדות היהודים באפריקה הצפונית חלק ראשון עמוד 348. וראו בדף: איך נחרב המערב באתר: ויקיטקסט.
אמילי בלו

אמילי קרולין אוטנס (נולדה ב-28 ביוני 1994), הידועה בשם הבמה אמילי בלו, היא זמרת פופ אמריקאית נורווגית. היא כותבת המילים והזמרת הראשית של להקת טָרַה טֵרַה מאילינוי, ויש לה קריירת סולו המבוססת בשיקגו. היא הוציאה את אלבומה הראשון, Another Angry Woman, ב-2016. האלבום הוא בסוגת האינדי פופ ומביע מחאה כנגד היחס הירוד של החברה כלפי נשים נפגעות תקיפה מינית. ההכנסות מאלבום זה נתרמו לארגון פמיניסטי. אלבומה השני, 69*, יצא בשני חלקים בשנים 2018 ו-2019. בינואר 2019 הזמרת הוציאה אלבום הופעות חיות ובו ביצועים של שבעה משיריה. ביולי 2021, שירה "See U in My Dreams" הגיע למקום ה-35 במצעדים בישראל. זו הייתה הופעתה הראשונה של הזמרת במצעדים בארץ. בלו מתגוררת בשיקגו ובנאשוויל. בלו היא פאנסקסואלית. בדצמבר 2020, נהרג שותפה של בלו לכתיבה והפקת מוזיקה בתאונת דרכים בגיל 33. כתוצאה, בלו החליטה לפרוש מעולם המוזיקה לכמה חודשים, ולא הייתה פעילה ברשתות החברתיות. לאחר חזרתה, יצאה מהארון כא-בינרית (עם זאת, היא עדיין משתמשת בלשון פנייה נקבית). אתר האינטרנט הרשמי של אמילי בלו אמילי בלו, ברשת החברתית פייסבוק אמילי בלו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמילי בלו, באתר Discogs (באנגלית) אמילי בלו, באתר בנדקמפ ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גם גיבורים נופלים

גם גיבורים נופלים (באנגלית: The Harder They Fall) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 1956 בבימויו של מרק רובסון, עם המפרי בוגרט ורוד סטייגר בתפקידים הראשיים. זה סרטו האחרון של בוגרט. כבר בעת הצילומים סבל מכאבים מסרטן. הוא מת חצי שנה לאחר הצגת הבכורה של הסרט. התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת באד שולברג שכתב גם את התסריט לסרט חופי הכרך. העלילה היא על השחיתות בעולם האיגרוף המתבטאת בניצול כספי של המתאגרפים על ידי המנהלים שכל רצונם הוא לגרוף רווחים על ידי "מכירות תחרויות" וגריפת כספי ההימורים. אדי ויליס (המפרי בוגרט) הוא עיתונאי מפורסם בעל טור ספורט במשך שנים רבות בעיתון בניו יורק. העיתון נסגר וכעת הוא מובטל. ניק בנקו (רוד סטייגר) הוא מנהל תחרויות איגרוף. כדי למשוך קהל הוא הביא ענק מבואנוס איירס בשם טורו מורנו (מייק ליין - מתאבק מקצועי) ומנהלו לואיס אגרנדי (קרלוס מונטלבן). ניק מבקש מאדי לנהל את יחסי הציבור והפרסומות בתקשורת של מורנו תמורת סכום נכבד. אדי יודע שמורנו הוא מתאבק גרוע אבל ניק מסביר לו שכל התחרויות "מכורות" מראש ואין לו מה לדאוג. אשתו של אדי, בט (ג'ן סטרלינג) אינה סובלת את ניק וחבורתו ומזהירה את אדי להתרחק מהם אך אדי זקוק לכסף. הם מתחילים את התחרויות של טורו בלוס אנג'לס כשהם נוסעים באוטובוס מיוחד המלא כרזות על טורו "הגיבור מהאנדים". טורו עומד לפני תחרות עם גאס דנדי. דנדי נפגע בראשו מתחרות קודמת נגד אלוף העולם במשקל כבד, באדי ברנן. הוא חש כאבי ראש אבל אדי ומנהליו משכנעים אותו לעלות לזירה נגד טורו. בקרב מתמוטט דנדי ומת וטורו אכול ביסורי מצפון ורוצה לחזור לארגנטינה. אדי משכנע את טורו לצאת לתחרות נגד ברנן שאחריה יחזור לארגנטינה עם סכום כסף גדול ויוכל לעזור לאימו. בתחרות עם ברנן, סובל טורו מפגיעות קשות בפנים ומתמוטט. הוא מובהל לניתוח בגלל שבר בלסת. אדי לומד ממנהל הכספים של ניק, לאו, (נחמיה פרסוף) כי התחרות האחרונה הכניסה יותר ממיליון דולר אבל בניכוי ההוצאות הרבות נשאר לתת לטורו רק 49.07 דולר בנוסף מודיע לו ניק כי מכר את טורו למנהל אחר תמורת 75.000 דולר ולכן עליו להמשיך בתחרויות איגרוף.. אדי מקבל מניק 26.000 דולר, אך הוא אכול נקיפות מצפון. הוא ממהר לבית החולים, חוטף את מורנו, נותן לו את 26.000 הדולרים שלו ומעלה אותו על מטוס לארגנטינה. ניק ואנשיו מגיעים לביתו של אדי ומאיימים עליו כי יחזיר את ה-75.000 דולר עבור טורו אך הוא לא מפחד מהם ומתחיל לכתוב את כתבתו לעיתון על השחיתות בענף. שם הכתבה - "גם גיבורים נופלים". מדיה וקבצים בנושא גם גיבורים נופלים בוויקישיתוף "גם גיבורים נופלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גם גיבורים נופלים", באתר נטפליקס "גם גיבורים נופלים", באתר AllMovie (באנגלית) "גם גיבורים נופלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גם גיבורים נופלים", באתר אידיבי "גם גיבורים נופלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גם גיבורים נופלים, באתר TCM
תהילים ד'

תהילים ד' הוא המזמור הרביעי של תהילים. זהו מזמור תחינה של המושמץ ונרדף ללא עוול בכפו הנמצא במצוקה מתמדת. זהו המזמור הראשון מני רבים המתחיל בנגינה, "למנצח בנגינות מזמור", יש הטוענים שהוא נוגע במנצח תזמורת. פסוק ב': קריאה לה' שיושיע את דוד מצרותיו. פסוקים ג'-ו': קריאה לאנשים להפסיק לפגוע בדוד ללא סיבה, אלא ייפנו את כוחם לעשיית טוב. פסוקים ז'-ט': חתימה: הודאה לה', וביטחונו של דוד בו. לפי חלק מהנוסחאות, פסוק ה' של המזמור נאמר שלוש פעמים, כחלק מקריאת שמע שעל המיטה . הפרק (ביחד עם תהילים א', ב' וג') נאמר בקצת קהילות לאחר תפילת ערבית של ליל יום כיפור, והוא נחשב כסגולה להנצל מטומאת קרי ביום הקדוש. חלקו הראשון של פסוק ה' מופיע בברית החדשה באגרת אל האפסים, פרק ד' פסוק כ"ו. מישל רישאר דלאלנד כתב מוטט על בסיס פרק זה. על המילים "זבחו זבחי צדק ובטחו אל ה', רבים אומרים לי מי יראנו טוב", מושר ניגון חבד"י בלחנו של החסיד ר' שמואל זלמנוב. מדיה וקבצים בנושא תהילים ד' בוויקישיתוף תהילים ד' באתר 929 - תנ"ך ביחד The Complete Artscroll Siddur page 291 הרב אליעזר מלמד, הלכות תשמיש המיטה ומנהג אמירת תהילים בערב יום כיפור, באתר פניני הלכה הניגון להאזנה בהיכל הנגינה ספר הניגונים - ניגוני חב"ד ניגון שי"ח
גיום קוסטו הבן

גיום קוסטו הבן (בצרפתית: Guillaume Coustou (fils); ‏ 1716, פריז – 1777, פריז) היה פסל צרפתי. בנו של גיום קוסטו האב ואחיינו של ניקולה קוסטו הוכשר בסטודיו של המשפחה ובין השנים 1739- 1736 למד באקדמיית צרפת ברומא לאחר שזכה בפרס רומא בשנת 1735. בתום לימודיו חזר לפריז וסיים בשנת 1745 את סוסי מרלי שיצר אביו. קוסטו התקבל בשנת 1742 לאקדמיה המלכותית לציור ופיסול. בין תלמידיו הפסלים הניאו קלאסיים קלוד דה-ז'ו, פייר יוליאן והפסל הדני הניאו קלאסי יוהנס וידוולט. הפייסטוס במוזיאון הלובר אפולו בארמון ורסאי מצבה של לואי דופן ואשתו מריה תרסה בקתדרלת סנס גמלון של הוטל דה לה מארין בכיכר הקונקורד מדיה וקבצים בנושא גיום קוסטו הבן בוויקישיתוף
תהילים ה'

תהילים ה' הוא המזמור החמישי של תהילים. המזמור חתום בידי דוד, והוא הפרק היחיד בתהלים שכותרתו היא "למנצח אל הנחילות". פסוקים ב'-ד': בקשה שה' ישמע לתפילותיו של המשורר. פסוקים ה'-ז': ביטחון שה' לא רוצה במעשי רשע, ושהוא ממצה את הדין עם הרשעים. פסוק ח': הנגדה בין הרשעים לבין דוד, הדבק ה'. פסוקים ט'-י"ג: תפילה שה' יברך את דוד בתוך שאר הצדיקים, ויאבד את הרשעים. הפתיח "לַמְנַצֵּחַ אֶל הַנְּחִילוֹת" הוא יחידאי בספר תהילים. בפרשנים מובאים כמה הסברים: רש"י מביא בשם מנחם שנחילות הוא שם של כלי זמר (וכן כתבו המצודות, ופירשו שהכלי משמיע צליל הדומה לזמזום דבורים), ובשם המדרש, שזו לשון נחלה (וכן פירש האבן עזרא), אך רש"י עצמו פירש, שזה מזמור שמדבר כנגד אויבי ישראל, שבאים בגדודים - כמו נחילי דבורים. פסוקים ב' וד' נאמרים כחלק מהסליחות, בהטיה ללשון רבים: "אמרינו האזינה ה', בינה הגיגנו", "ה' בוקר תשמע קולנו, בוקר נערוך לך ונצפה". פסוק ג' נאמר בתפילת מנחה על פי נוסח עדות המזרח לאחר אמירת "אשרי יושבי ביתך" ולאחר אמירת פסוק ב' מתהילים קמ"א - "תִּכּוֹן תְּפִלָּתִי קְטֹרֶת לְפָנֶיךָ מַשְׂאַת כַּפַּי מִנְחַת עָרֶב", ולפני אמירת חצי קדיש. פסוק ח' משמש כחלק בתפילת "מה טובו" הנאמרת בכניסה לבית הכנסת. מחציתו השנייה של פסוק י' מצוטט באיגרת של פאולוס - האיגרת אל הרומאים, ג' יג. ואני ברוב חסדך - סיני תור באלבום טוב כמו עכשיו. מה מה מה - יעקב שוואקי באלבום לשם שמים. מה טובו אהליך - משה קליין באלבום ניצוץ יהודי. מדיה וקבצים בנושא תהילים ה' בוויקישיתוף תהילים ה' באתר 929 - תנ"ך ביחד ואני ברוב חסדך, סיני תור, טוב כמו עכשיו, באתר יוטיוב. מה מה מה, יעקב שוואקי, לשם שמים, באתר יוטיוב. מה טובו אוהליך יעקב, משה קליין, ניצוץ יהודי, להאזנה באתר יוטיוב.
מוריס סלובודסקוי

מוריס סלובודסקוי (ברוסית: Мори́с Рома́нович Слободско́й ;‏ 30 בנובמבר 1913, סנקט פטרבורג - 6 בפברואר 1991) היה מחזאי, תסריטאי, משורר סובייטי יהודי. מחבר המילים לשירים מפורסמים של לאוניד אוטיוסוב, קלבדיה שולז'נקו וזמרים אחרים. מוריס סלובודסקוי נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית יוצאי וילנה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לעבוד כעיתונאי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה עיתונאי בעיתון צבאי בו פרסם את כתביו ויצירות ספרותיות. על פעילותו במהלך המלחמה הענקו לו מספר עיטורים. בשנת 1945 הוא התחיל לשתף פעולה עם ולדימיר דיחוביצ'ני וביחד הם עבדו כ-18 שנים. בתקופה זו הם כתבו מילים למספר רב של שירים וזכו לפופולריות ברחבי ברית המועצות. הם גם כתבו תסריטים למספר הצגות סאטיריות. בשנת 1947 הוא לראשונה כתב תסריט לסרט. מוריד סלובובדסקוי היה שותף לכתיבת תסריט לסרטים כמו מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק ויד היהלום של לאוניד גאידאי. מוריס סלובודסקוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מוריס סלובודסקוי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוריס סלובודסקוי, באתר Discogs (באנגלית)
אבו שהיד שאה, סולטאן מלאקה

אָבוּ שָהִיד שָאָה אִיבְּן אֵל-מָרְהוּם סוּלְטָאן מוּחָמָד שָאָה או רָגָ'א אִיבְּרֳהִים (נפטר ב-1446) היה סולטאן מלאקה הרביעי ששלט בה אחרי מוחמד שאה בין השנים 1444–1446. הוא לא היה שליט פופולרי במדינה בשל היותו צעיר וחסר ניסיון, ולבסוף הוא נרצח. על אף שמלאקה הייתה ממלכה מוסלמית מאז שקודמו מוחמד שאה התאסלם, רג'א איברהים היה הינדי וכינה עצמו בשם רג'א סרי פרמסווארה דאו שאה. שלטונו ייצג את תגובת הנגד המקומית לאסלאם והדת החדשה שתפסה אחיזה בסולטנות. רג'א איברהים שלט במדינה למשך 17 חודשים בלבד לפני שנדקר ונרצח במזימה של כמה בכירים בשלטון שניסו למנוע את המשך השפעתו על הממלכה והדת שלה. לאחר מותו זכה לתואר "אבו שהיד" שפירושו "המלך הקדוש". George Cœdès, The Indianized States of South-East Asia, הוואי: הוצאת אוניברסיטת הוואי, 1968, ISBN 9780824803681 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא מלזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Queer Nation

Queer Nation הוא ארגון ללא מטרות רווח אמריקאי-להט"בי שנוסד במרץ 1990 בניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית. ארבעת המייסדים של הארגון זעמו מההסלמה של אלימות נגד להט"ב ברחובות ומדעות קדומות באומנויות ותקשורת. הארגון ידוע בשל טקטיקות העימות שלו, בסיסמאותיו ובתרגיל האאוטינג שלו. בין סיסמאותיו הידועות ביותר: "We're here. We're queer. Get used to it" ("אנחנו כאן. אנחנו קווירים. תתרגלו לזה"). Berlant, Lauren; Freeman, Elizabeth (1993). "Queer Nationality". In Warner, Michael (ed.). Fear of a Queer Planet: Queer Politics and Social Theory. University of Minnesota Press. pp. 193–229. ISBN 978-0-8166-2334-1. מדיה וקבצים בנושא Queer Nation בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Queer Nation Queer Nation, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Queer Nation Manifestos Some articles GLBT Historical Society (San Francisco). Houses the records of Queer Nation/San Francisco and the San Francisco Street Patrol; also holds papers from several Queer Nation/San Francisco activists, including Fernando Aguayo-Garcia, Brian Bringardner, Gerard Koskovich and Marco Place. In addition, Queer Nation materials appear in other collections at the Historical Society, including the San Francisco Groups LGBT Ephemera Collection and the papers of Jenni Olson. "Facing Fury Over Antigay Law, Stoli Says 'Russian? Not Really' - NYTimes.com". ארכיון מ-2016-09-27. נבדק ב-2020-05-15. Seidman, Steven (1997), Queer Theory/sociology, Blackwell Publishing, p. 414, ISBN 1-55786-740-2 ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עבדאללה אבן אבי בכר

עבּדאללה אבּן אבּי בּכּר (ערבית: عبدالله ابن أبي بكر, 610–633) היה בנו של אבו בכר, אחיה של עאישה ואחד מהצחאבה. עבדאללה נולד במכה. אביו היה אַבּוּ בַּכְּר עַבְּד אללַּהּ בְּן אַבִּי קֻחַאפַה עֻתְ'מַאן בְּן כַּעְב א-תִּימִיּ אלְ-קֻרַשִׁיּ, אמו הייתה קֻטילה בנת עבד אל-עֻזא, שהייתה האישה הראשונה של אבו בכר. הוריו התגרשו זמן קצר לאחר לידתו. בספטמבר 622, כאשר אבו בכר ומוחמד הגרו ממכה, הורה אבו בכר לבנו להקשיב כל יום לשיחותיהם של המבוגרים, ולמסור לו ולמוחמד את החדשות היומיות. עבדאללה לקח לאישה את עאתכּה בנת זיד, משוררת מבני עדי, שהיו תת-שבט בשבט קורייש. לעבדאללה ועאתכּה לא היו ילדים. עבדאללה נפטר בינואר 633, כתוצאה מפציעה ישנה שהזדהמה. הפציעה כתוצאה מחץ שספג בקרב שהתרחש 3 שנים קודם לכן, בשנת 630. לאחר מותו, אשתו ספדה לו במילים "אני נשבעת שהנשמה שלי תמשיך להתאבל עליך, והאפר יישאר על עורי". Muhammad ibn Saad, תרגום: Bewley, A, The Women of Madina, כרך 8, London: Ta-Ha Publishers, 1995 ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייק שולר

מייקל הרולד "מייק" שולר (באנגלית: Michael Harold "Mike" Schuler; נולד ב-22 בספטמבר 1940) היה בעברו מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1965–2005. בעונת 1986/1987 זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA, כמאמנה הראשי של פורטלנד טרייל בלייזרס. שולר נולד וגדל בעיר פורטסמות' שבאוהיו, ובין השנים 1958–1962 למד באוניברסיטת אוהיו. בשנת 1965 החל את קריירת האימון שלו כעוזרו של בוב נייט בקבוצת הכדורסל של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית. שנה לאחר מכן חזר לאוניברסיטת אוהיו, בה שימש כעוזרו של המאמן ג'ים סניידר במשך 3 עונות. לקראת עונת 1969/1970 מונה למאמן הראשי של קבוצת המכון הצבאי של וירג'יניה. בשלוש עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 13 ניצחונות ו-63 הפסדים (17.1%). בין השנים 1972–1977 שימש כעוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת וירג'יניה, וב-4 העונות העוקבות היה המאמן הראשי של אוניברסיטת רייס. על אף יכולת טובה של שחקן הקבוצה ריקי פירס, לאורך תקופתו של שולר העמידה רייס מאזן כולל של 30 ניצחונות לעומת 76 הפסדים (28.3%). בשנת 1981 הצטרף לצוות האימון של לארי בראון, מאמן קבוצת ניו ג'רזי נטס מליגת ה-NBA. לאחר שנתיים עבר לשמש כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת דון נלסון. בעונות 1983/1984 ו-1985/1986 העפילו הבאקס לגמר האזור המזרחי בפלייאוף, אך בשני המקרים הודחו על ידי האלופה שבדרך בוסטון סלטיקס. לקראת עונת 1986/1987 מונה למאמן הראשי של פורטלנד טרייל בלייזרס, במקומו של ג'ק רמזי. באותה עונה הוליך את פורטלנד לשיפור של 9 ניצחונות לעומת הקודמת, עם המאזן השלישי בטיבו באזור המערבי; 49–33. על אף החזקתם ביתרון ביתיות, והצטיינותם של השחקנים קלייד דרקסלר וקיקי ואנדוויי, הודחו הטרייל בלייזרס כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי יוסטון רוקטס. בסיום העונה זכה שולר בפרס מאמן השנה ב-NBA. בעונה העוקבת רשמה הקבוצה את מאזנה הטוב ביותר מזה 10 שנים, 53–29, אולם שוב הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף, מול יוטה ג'אז. בפברואר 1989, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת 1988/1989 על 25 ניצחונות ו-22 הפסדים, פוטר שולר מאימון הקבוצה, ובמקומו מונה עוזרו ריק אדלמן. לאורך תקופתו בפורטלנד העמידו הטרייל בלייזרס מאזן כולל של 127 ניצחונות ו-84 הפסדים (60.2%). במאי 1990, לאחר שנה אחת כעוזרו של דון נלסון בגולדן סטייט ווריורס, מונה שולר למאמן הראשי של לוס אנג'לס קליפרס. בעונתו הראשונה בתפקיד בלטו בקליפרס השחקנים הצעירים רון הרפר, צ'ארלס סמית' ודני מאנינג, אך הקבוצה ניצחה ב-31 משחקים בלבד. לאחר שפתח את עונת 1991/1992 עם מאזן שלילי 21–24 פוטר שולר מאימון הקבוצה, והוחלף על ידי לארי בראון. בין השנים 1992–1994 שימש כעוזרו של מאמן סקרמנטו קינגס, גארי סנט ג'ין, ובשלוש העונות הבאות היה עוזרם של ביל בלייר ופליפ סונדרס במינסוטה טימברוולבס. בקיץ 2003, כ-6 שנים מאז תפקידו האחרון כמאמן, הצטרף לצוות האימון של טרי פורטר במילווקי באקס. בשנת 2005 עזב את הקבוצה ופרש מאימון, בגיל 64. מדיה וקבצים בנושא מייק שולר בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference סטטיסטיקות האימון של שולר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות האימון של שולר ב-NBA, באתר basketball-reference.com שולר עוזב את רייס ומצטרף לניו ג'רזי, באתר upi.com,‏ 6 באפריל 1981 שולר מונה למאמן פורטלנד במקומו של רמזי, באתר upi.com,‏ 28 במאי 1986 שולר מפוטר מתפקידו בפורטלנד, באתר הניו יורק טיימס, 19 בפברואר 1989 שולר נרגש להצטרף לקליפרס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 25 במאי 1990 שולר מפוטר מתפקידו בקליפרס, באתר שיקגו טריביון, 3 בפברואר 1992
תהילים ט'

תהילים ט' הוא המזמור התשיעי של ספר תהילים. המזמור חתום בידי דוד ובנוי על פי סדר א"ב (לא שלם). זהו מזמור תודה הנאמר על ידי מי שניצל מאויביו וכולל תפילה להצלה בעתיד. ישנם כמה פירושים על המילים עַל מוּת לַבֵּן שבכותרת המזמור. יש שפירשו שהמזמור נאמר על מותו של אחד מאויביו של דוד - בנו אבשלום, או אויב בשם "לַבֵּן". אחרים פירשו שזהו חילוף אותיות של כלי הנגינה נבל, או שהמילים צריכות להיקרא "עלמות [ל]לבן", כלומר שיר שילמדו (כמו "ליבון") את הנערות, שם השיר או אות מוזיקלי למנצח תזמורת. המזמור מתאר שמחה גדולה בעקבות ניצחון במלחמה. המשורר מתאר בפירוט איך ה' השמיד את אויביו, וקורא לכולם להלל את ה' יחד איתו. בחתימת המזמור הוא מוסיף תפילה שה' ימשיך לקום ולהכרית את הרשעים. מרבית החוקרים רואים בפרק ט' ובפרק י' פרק אחד שנכתב יחד. הבסיס העיקרי לחיבור שני המזמורים הוא העובדה שבתחילת פרק י' אין כותרת חדשה. כמו כן, ניתן למצוא בשני המזמורים יחד שרידים של אקרוסטיכון אלפביתי. אמנם בפרקים שלפנינו סדר האלפבית מעט משובש, אך נראה שפרק ט' מכיל את ראשי הפסוקים באותיות א-י (ללא האות ד') ופרק י' מכיל את האותיות ק-ת. בין אלה לאלה ניסו החוקרים לשחזר את כל אותיות האלפבית החסרות. גם במקורות הקדומים יש שראו בשני המזמורים מזמור אחד. בתרגום השבעים שני המזמורים מופיעים כפרק אחד, וניתן להסיק שזו גם הגרסה שעמדה לפני חלק מחכמי ימי הביניים, כדונש בן לברט ורש"י. מדיה וקבצים בנושא תהילים ט' בוויקישיתוף רש"י מביא פירוש זה אך דוחה אותו אבן עזרא בשם דונש, מצודות מובא ברש"י ואבן עזרא רש"י עולם התנ"ך, תהילים פרק ט רש"י, מסכת מגילה, דף י"ז, עמוד ב', ד"ה בפרשה, וראה שם בתוספות ד"ה ודוד. יוחנן קפאח, ‏"הדרכים למניית קמ"ז מזמורי תהילים", JSIJ‏ 14, 2018, עמ' 4–5.