laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בר ברגסון

דב בר ברגסון או זוננברג (בפולנית: Berek Szmulowicz Sonnenberg; בֶּרֶק בן שמואל זוננברג, מוכר גם כ"בֶּרְקֶ'ה" בפולין החסידית; ה'תקכ"ד, 1764 – ד' בכסלו ה'תקפ"ג, 18 בנובמבר 1822) היה בנו ויורשו של שמואל זביטקובר, ובעלה של תמר'ל ברגסון. בנקאי ונדבן, סוחר ובעל נכסים, מראשי הקהילה היהודית בוורשה, ומתומכיה הראשיים של תנועת החסידות בשנות היאחזותה ביהדות פולין. כבר בצעירותו עסק עם אביו במסחר הבהמות, הבשר והעור, כשחלק מהעסקים הוא ניהל יחד עמו, וחלק באופן עצמאי. נשא את תמר'ל ברגסון (זוננברג) לאחר מות בעלה הראשון. השניים היו פילנתרופים ידועים ביהדות פולין. את עיקר הונו עשה מחכירת מונופול המלח של ממלכת פולין כולה יחד עם בנו גבריאל ברגסון (פול') והעשיר היהודי שמואל מרקוס פוזנר. מונופול זה העמיד לרשותו סכומי כסף עצומים שאפשרו לו להרחיב את תחומי השפעתו על ידי מתן הלוואות לגורמי השפעה במדינה ומחוצה לה. שימש גם כספק לנפוליאון. מחמת אהדתו לתנועת החסידות העסיק תחתיו רבים מן החסידים, על מנת לספק פרנסתם. כך לדוגמה עבד במפעליו הרב מרדכי רקובר, בדחנו של רבו הרב יעקב יצחק הורוביץ, "החוזה מלובלין", דבר אשר איפשר לרב רקובר לשהות רבות במחיצת רבו. רק לאחר מותו קיבלה אשתו תמר'ל את האישורים להתגורר כרצונה בערים שמחוץ לתחום המושב היהודי בפולין. בצוואתו השאיר כסף רב לצדקה, עשירית מהונו, אך יורשיו סירבו לממש את הצוואה כלשונה והסכום הופחת לכדי מחצית. אף כי סביר היה להניח שכוונתו המקורית של מי שהיה מתומכי החסידות וייסד בית כנסת בפראגה, לתת את כספו לעניים יהודים, התערבות השלטונות בחלוקת העיזבון הביאה לחלוקת הכסף גם למוסדות ויחידים נוצריים. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (ברחוב אוקופובה, חלקה 1 שורה 13) במאוזוליאום מפואר. למשפחתו היו צאצאים רבים מפורסמים, סוחרים ובעלי הון. נינם היה הפילוסוף היהודי-צרפתי אנרי ברגסון. תמר'ל ברגסון מרקוס זילבר, משפחת ברגסון, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) המאוזוליאום של ברגסון, בבית הקברות היהודי בוורשה מדיה וקבצים בנושא קברו של בר ברגסון בוויקישיתוף עמנואל רינגלבלום, "שמואל זביטקובר", ציון, תמוז תרצ"ח, עמ' 341, באתר JSTOR. עמנואל רינגלבלום, "שמואל זביטקובר", ציון, ניסן תרצ"ח, עמ' 248, ובהע' 5, באתר JSTOR. יצחק אלפסי, סיני, גיליון נט, עמ' רע.
ישראל אוזן

ישראל אוזן (נולד ב-8 בפברואר 1986) הוא מנכ"ל משרד העבודה. אוזן נולד בירושלים וגדל בשכונת רמות ורמת שלמה. למד בישיבת עטרת ישראל. עשה מכינה קדם אקדמית בקרית אונו ושירות אזרחי במרכז תעסוקתי "עלי שיח". במקביל ללימודיו לתואר ראשון, שימש כמנכ"ל אגודת הסטודנטים בקריה האקדמית אונו. לאחר הלימודים עבד ברשות המיסים כראש צוות מע"מ במרכז מידע טלפוני בירושלים. שימש כמנהל תוכניות לשילוב חרדים באקדמיה ובשוק התעסוקה בקרן קמח ובג'וינט ישראל. בשנים 2016-2018 שימש כיועץ למנכ"ל משרד הפנים. בשנים 2018-2021 שימש כיועץ שר-הפנים ושר הפריפריה נגב גליל. בשנים 2021-2022 שימש כראש מטה מפלגת ש"ס. בשנים 2023-2020 שימש חבר ועד הפועל הציוני, המוסד העליון של ההסתדרות הציונית; חבר ועדת כספים בוועד הפועל הציוני העולמי, וכציר בקונגרס היהודי הציוני העולמי. ב-2023 שימש כראש מטה משנה לראש הממשלה אריה דרעי וראש מטה שר הבריאות והפנים לשר משה ארבל. ב-21 במאי 2023 מונה על ידי שר העבודה, יואב בן צור, למנכ"ל משרד העבודה. באפריל 2024 נבחר ל-40 הצעירים המבטיחים בישראל של העיתון גלובס. אוזן בוגר תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ובעל תואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים בתוכנית הבכירים. נשוי לשירה ואב לארבעה. מתגורר בירושלים. מדיה וקבצים בנושא ישראל אוזן בוויקישיתוף שאול אמסטרדמסקי, הפנים של המהפכה, באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2016 איציק ברנדווין, מנכ"ל משרד העובדה: ישראל אוזן – בוגר ישיבה ובעל שני תארים, באתר ערוץ 7, 21 במאי 2023 המנכ"ל הצעיר במשרדי הממשלה: "הצבע החרדי חסר בשירות הציבורי", באתר גלובס
Orbcomm

Orbcomm היא חברת תקשורת שמפעילה מערך לוויינים במסלול לווייני נמוך ומספקת שירותי אינטרנט והעברת נתונים. נכון לשנת 2023 היא מפעילה 16 לוויינים שמשרתים מעל ל-2 מיליון לקוחות. בנוסף לכך היא מפעילה 16 תחנות קרקע לעיבוד נתונים. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 חברת Orbital Sciences Corporation החלה לפתח רעיון בהקמת רשת תקשורת מבוססת לוויינים. בשנת 1992 היא קיבלה אישור הפעלה ובעקות כך חתמה על חוזים לפיתוח ציוד. בין הזוכות הייתה חברת אלישרא. פיתוח ציוד הסתיים בתחילת 1996. באותו זמן בידי החברה היו רישיונות ב-19 מדינות. לייוון ניסוי ראשון שוגר בשנת 1992. החברה הוקמה בשנת 1992 תוך שותפות עם Teleglobe הקנדית. כל חברה קיבלה 50% מהמניות. בשנים 1995–1998 שוגרו 48 לוויינים שאיפשרו הפעלת רשת מסחרית. בשנת 2000 חלקה של Orbital Sciences Corporation ירד ל-33%. בהמשך השנה חברה הכריזה כל פשיטת רגל. בשנת 2001 החברה נרכשה על ידי קבוצת משקיעים והונפקה בבורסה לניירות ערך. בשנת 2014 החלו שיגורים של לוויינים מדור חדש. מטיפוס זה שוגרו 18 לוויינים שמהווים צי החברה גם נכון לשנת 2023 כאשר 12 לוויינים פעילים. הלוויינים נבנו על ידי בואינג והיו מתוכננים ל-5 שנות עבודה. בספטמבר 2021 החברה נרכשה על ידי GI Partners תמורת 1.1 מיליארד $. היא הפכה להיות חברה פרטית ונמחקה מנסד"ק. בשנת 2023 החברה החלה לנצל לוויינים מתקדמים מדגם Kelpie אתר האינטרנט הרשמי של Orbcomm (באנגלית) נתונים על שיגורים AAC Clyde Space’s AIS communications satellite Kelpie-1 launches – SatNews, news.satnews.com
כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה

כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה (באנגלית: United First Parish Church) היא קהילה אוניברסילית אוניטריאנית בקווינסי (אנ'), מסצ'וסטס, שהוקמה ככנסיית הרובע של קווינסי בשנת 1639. בניין הכנסייה הנוכחי נבנה בשנת 1828 על ידי חוטב האבנים הנודע אבנר ג'וי מבוסטון, ועוצבה על ידי אלכסנדר פאריס (אנ'). הבניין נכנס למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-30 בדצמבר 1970, בשל הקשר שלו עם משפחת אדמס, שמימנה את בנייתו ושחבריה המשמעותיים ביותר קבורים בכנסייה. הכנסייה נקראת גם כנסיית הנשיאים, מכיוון ששניים מנשיאי ארצות הברית, ג'ון אדמס וג'ון קווינסי אדמס, קבורים בכנסייה יחד עם נשותיהם, אביגייל אדמס ולואיזה אדמס. הארבעה קבורים מתחת לכנסייה בקריפטה משפחתית. מקום מושבם בכנסייה, מספר 54, מסומן בלוח וסרט. הקהילה התכנסה לראשונה בשנת 1636 כסניף של הכנסייה בבוסטון, והפכה לכנסייה עצמאית בשנת 1639. זו הייתה כנסייה קהילתית פוריטנית כאשר הוקמה לראשונה, אך מאז אמצע המאה ה-18 היא אוניטריאנית. בניין הכנסייה הנוכחי בנוי מגרניט שנחצב במקום. חזית הכנסייה נתמכת על ידי ארבעה עמודי גרניט מונוליטיים, כשכל עמוד בגובה 7.6 מטר ומשקלו מוערך ב-25 טון. מעל החזית הראשית מתנשא מגדל דו-שלבי, חלקו התחתון מוארך ולא מעוטר, והוא בעל לוחות שעון מכל צד, ומעליו כיפה פתוחה עם שמונה עמודים. נשיא ארצות הברית ג'ון אדמס מימן את בניית הכנסייה באמצעות תרומת קרקע, ועיקר הגרניט הגיע מהמחצבה של משפחת אדמס. עם זאת, העמודים הם ממחצבה מקומית אחרת, שכן מחצבתה של משפחת אדמס לא הייתה עמוקה מספיק עבור עמוד בגובה מלא. הפעמון המקורי שלו נוצק על ידי פול רוויר, אך הותך ונוצק מחדש מכיוון שלא היה חזק מספיק כדי לשמש כאזעקת אש. התקרה הכיפתית מייצגת שעונית מוקפת בלוטוסים. ג'ון אדמס ובנו, ג'ון קווינסי אדמס, יחד עם הגברות הראשונות שלהם, אביגייל אדמס ולואיזה אדמס, קבורים בכספת משפחתית במרתף הכנסייה. רק כנסייה אחת נוספת בארצות הברית מכילה קבר נשיאותי: הקתדרלה הלאומית של וושינגטון בוושינגטון די. סי. שבה קבורים שרידי הנשיא וודרו וילסון והגברת הראשונה אדית בולינג וילסון. מדיה וקבצים בנושא כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה (באנגלית) כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה, ברשת החברתית פייסבוק כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) NHL nomination for United First Parish Church
צ'ויושפאלוש

צ'ויושפאלוש (בהונגרית: Csólyospálos) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. הכפר נוצר ממיזוג של שתי חוות באזור והפך לכפר עצמאי ב-1 ביולי 1945. כמו יישובים רבים באירופה, גם בצ'ויושפאלוש אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,832 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,530 תושבים. בכפר יש כמה אתרים בולטים, כולל בית ספר לשעבר אשר נרכש על ידי Gergely Pongrátz, מנהיג המהפכה ההונגרית של 1956, והפך למוזיאון המהפיכה. ישנו גם אתר עם ממצאים גאולוגיים מצפון-מזרח לכפר. מדיה וקבצים בנושא צ'ויושפאלוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ויושפאלוש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
יאסנטלאסלו

יאסנטלאסלו (בהונגרית: Jászszentlászló) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם ביאסנטלאסלו אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,482 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 2,379 תושבים. בשנת 1920 התגוררו בכפר 5 יהודים ובשנת 1920 התגוררו בו שני יהודים. ישנו תיעוד של יהודי אחד שהתגורר בכפר שנרצח בשואה. מדיה וקבצים בנושא יאסנטלאסלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאסנטלאסלו (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד יהודי הונגריה תיעוד נספי השואה מהכפר באתר יד ושם
קמפץ

קמפץ (בהונגרית: Kömpöc) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם בקמפץ אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 855 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 630 תושבים. הבתים הפזורים באזור היו חלק מקישקונמאישה עד שבשנת 1950 הפך קמפץ לכפר עצמאי. מדיה וקבצים בנושא קמפץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמפץ (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
פדי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פדי – אביר שאיבד את זכויותיו אשר פדי – מתופף ישראלי עומר פדי – מוזיקאי ישראלי, בנו של אשר פדי פד
הסופר קאפ האיטלקי בכדורסל

הסופר קאפ האיטלקי בכדורסל (באיטלקית: Supercoppa Italiana di Pallacanestro) היא תחרות הסופר-קאפ של הכדורסל באיטליה, המאורגנת על ידי Lega Basket (אנ'), שמנהלת את ליגת העל האיטלקית בכדורסל ואת הגביע האיטלקי בכדורסל, ובאופן מסורתי פותחת את העונה. בשנת 2000 אורגן הסופר קאפ בקנה מידה גדול יותר, כאשר כל קבוצות הסרייה א' והסרייה א'2 (למעט רג'ו קלבריה שהשתתפה בטורניר בבואנוס איירס), כאשר אלופת הליגה הראשונה ומחזיקת הגביע העפילו אוטומטית לחצי הגמר. בשנה שלאחר מכן השתתפו בטורניר ארבע הקבוצות המדורגות ראשונות בליגה. החל מ-2014 משוחק הסופרקאפ על ידי ארבע קבוצות, כאשר אלופת הליגה משחקת מול סגנית מחזיקת הגביע, ומחזיקת הגביע משחקת מול סגנית אלופת הליגה בעונה הסדירה. הפורמט אושר עבור המהדורות הבאות. במהדורת 2020 השתתפו בסופרקאפ כל קבוצות הליגה, בשל הסיום המוקדם של עונת 2019/20 בשל מגפת הקורונה באיטליה. התחרות הורכבה מארבעה בתים, מהם העפילו 4 קבוצות לפיינל פור שנערך בווירטוס סגאפרדו ארנה שבבולוניה. הפורמט אושר למהדורת 2021, עם פיינל 8 במקום פיינל פור. ב-2022 חזר הסופרקאפ למהדורה הקודמת של ארבע קבוצות. מספר עיתונאי ספורט כינו את סופרקאפ האיטלקי כ"תואר משני", בניגוד לגביע האיטלקי. כמה מהם הגיבו למספר הצופים הנמוך במהדורת 2014 (כחלק ממגמה כללית), בסאסארי על ידי השוואה שלילית לאלו בליגה האיטלקית, הגביע האיטלקי והיורוליג. גם הפורמט והמיקום של הטורניר ספגו ביקורת, עם קריאות לארגן גמר בודד בעיר נטולת מועדון כדורסל מקצועי (כגון בארי או פלרמו), או אפילו מחוץ למדינה, כמו הסופר קאפ האיטלקי בכדורגל. מנס סאנה סיינה מחזיקה בשיא הזכיות בסופר קאפ עם 6 (ואחת שנשללה ב-2013), ואחריה וירטוס בולוניה, בנטון טרוויזו ואולימפיה מילאנו עם ארבעה תארים. וירטוס השתתפה בהכי הרבה גמרים, 11. הגביע האיטלקי בכדורסל הסופר קאפ האיטלקי (כדורגל) ליגת העל האיטלקית בכדורסל פדרציית הכדורסל האיטלקית Beko Supercoppa; le modalità di partecipazione, ליגת העל האיטלקית בכדורסל, [בקו סופר קאפ; איך להשתתף], ‏13 ביוני 2014 (באיטלקית) וולטר פוקי, Amara Milano, la Coppa è di Sassari, לה רפובליקה, [מר למילאנו, הגביע לסאסארי], ‏23 בפברואר 2015 (באיטלקית) פאולו קוריו, La Supercoppa e quegli spettatori in meno anche a Sassari, פנורמה, [הסופר קאפ ומיעוט הצופים בו גם בסאסארי], ‏6 באוקטובר 2014 (באיטלקית) דניאלה לבאנטי, Il basket, Sassari e il flop della Supercoppa, קוריירה דלה סרה, [כדורסל, סאסארי והכישלון של הסופר קאפ], ‏5 באוקטובר 2014 (באיטלקית)
פלורה מקדונלד ריד

פלורה מקדונלד ריד (באנגלית: Flora Macdonald Reid;‏ 1860–1938) הייתה ציירת בריטית, סקוטית ואחותם של האמנים ג'ון רוברטסון ריד ואליזבת ריד. ריד נולדה בלונדון ב-1860, להורים סקוטים, והמשפחה עברה מאוחר יותר לאדינבורו. היא למדה בבית הספר הנאמנים לאמנות, וגם חונכה על ידי אחיה ג'ון. ב-1881 היא ואחיה חזרו ללונדון, שם גרו באזור האוורסטוק היל של העיר. מאוחר יותר בחייה בילתה עשור בקורנוול, והתגוררה בלוא ופולפרו. בגיל שש עשרה הציגה פלורה ריד עבודות באקדמיה המלכותית הסקוטית, במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו מגיל 19, ובאקדמיה המלכותית מגיל 20. היא מתועדת כמציגה ציורים באקדמיה המלכותית בשנת 1900. הציור שלה "אמונה" (לימים נקרא "השוק בעיר ברוז'") נכלל בספר על נשים ציירות בעולם מ-1905. הציור של ריד מ-1883, "עובדי השדות", נכלל בתערוכה של ציירי וציירות סקוטלנד בשנים 1885–1965 בגלריה הלאומית הסקוטית לאמנות מודרנית ב-2016. ריד נסעה וחיה בנורווגיה, צרפת ובלגיה, וקיבלה מדליית זהב ב-1900 בתערוכה העולמית בפריז. ריד הציגה את עבודתה בארמון האמנויות היפות בתערוכת קולומביה העולמית ב-1893 בשיקגו, אילינוי. בין השנים 1895–1932 הציגה ריד שש פעמים בסלון הפריזאי, לעיתים קרובות באקדמיה הסקוטית המלכותית בין השנים 1877–1922, וכמעט בכל שנה בין השנים 1880–1938 במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו. לפני ההתיחדות השוק בעיר ברוז' מדיה וקבצים בנושא פלורה מקדונלד ריד בוויקישיתוף Strang, Alice (2016). Modern Scottish Women: Painters & Sculptors 1885 - 1965. p. 94. "Flora MacDonald Reid". Cornwall Artists Index Flora M. Reid in Royal Academy catalogue "The Exhibition of the Royal Academy of Arts MDCCCC : the one hundred and thirty-second" Women painters of the world, from the time of Caterina Vigri, 1413-1463, to Rosa Bonheur and the present day, by Walter Shaw Sparrow, The Art and Life Library, Hodder & Stoughton, 27 Paternoster Row, London, 1905 Nichols, K. L. "Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893".
רוברט ת'ורבורן

רוברט ת'ורבורן (באנגלית: Robert Thorburn;‏ 1818–1885) היה צייר מיניאטורות סקוטי ומקורב לאקדמיה המלכותית. רוברט ת'ורבורן, נולד בדמפריס במרץ 1818, היה בנו של סוחר. את השכלתו המוקדמת קיבל בבית הספר התיכון דמפריס. עד מהרה פיתח אהבה לאמנות, ובשל טוב לבה של שכנה, נשלח בגיל חמש עשרה לאדינבורו לצייר באקדמיה, שם התקדם במהירות וזכה להצטיינות. כשלוש שנים לאחר מכן הגיע ללונדון ונכנס לשיעורי האקדמיה המלכותית. בתור יליד דמפריס הוא נהנה מהחסות המיוחדת של הדוכס מבקליוץ', שבאמצעותה השיג עבודות רבות. הצלחתו של ת'ורבורן כצייר מיניאטורי הובטחה במהירות, ובמשך שנים רבות הוא קיבל את החסות של החברה האופנתית עם סר ויליאם צ'ארלס רוס. ב-1846 קיבל את המשימה הראשונה שלו מהמלכה ויקטוריה, רבות באו אחריה. דיוקנאות מיניאטוריות של המלכה ושל המלכה עם אדוארד השביעי, כנסיך מוויילס, שוכפלו רבות (1897).‏ המיניאטורות של ת'ורבורן היו בממדים גדולים מהרגיל, הראו יותר מהדמות ולעיתים מלוות ברקע נוף. הם מצוירים על פיסות שנהב גדולות, לפעמים על פיסות שחוברות זו לזו. הגימור הקיצוני שלהם מייצר תחושה של מונוטוניות ושטיחות כאשר הצבעים איבדו את הרעננות שלהם. עם זאת, הם זכו להערצה רבה בזמן הפקתם, ובתערוכה הבינלאומית של פריז ב-1855 הוענקה לת'ורבורן מדליית זהב. אחת המיניאטורות הידועות ביותר שלו היא זו של הדוכסית ממנצ'סטר, ששעתוק שלה ניתן ב"ציירי המיניאטורות הבריטיים" של ג'יי ג'יי פוסטר (1898). אותה עבודה מכילה דיוקן של ת'ורבורן מתוך מיניאטורה עצמית ורשימה של מצויריו העיקריים הכוללת את רוב הנשים היפות של אותה תקופה. ת'ורבורן נבחר לחבר נלווה של האקדמיה המלכותית בשנת 1848. כאשר הצילום החל להחליף את הציור המיניאטורי, הוא החל לצייר בשמן, והציג פורטרטים ונושאים אחרים בתערוכות האקדמיה המלכותית בהצלחה מתונה. היה לו בית בלאסווייד, ליד אדינבורו, אך הוא מת בטונברידג' וולס ב-3 בנובמבר 1885 בשנתו השישים ושמונה. האמן ארצ'יבלד ת'ורבורן היה בנו. ליידי רוברטס ברונית ברידפורד הדוכסית מבוכלוך וביתה ויקטוריה הדוכס ומולינגטון מדיה וקבצים בנושא רוברט ת'ורבורן בוויקישיתוף Cust, Lionel Henry (1898). "Thorburn, Robert" . In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 56. London: Smith, Elder & Co. p. 280. Public Domain This article incorporates text from this source, which is in the public domain. Cust. L. H.; Burnette, Arianne (2004). "Thorburn, Robert (1818–1885), miniature painter". In Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press Foster, Joshua James (1898). British Miniature Painters and Their Works. Nottingham: R. B. Earp & Sons, Ltd. pp. 80–83, 91–97, 101, 110–111. Oliver, Valerie Cassel, ed. (2011). "Thorburn, Robert". In Benezit Dictionary of Artists. Oxford University Press.
ג'ורג' סנדרס (צייר)

ג'ורג' סנדרס (באנגלית: George Sanders;‏ 1774 – 26 במרץ 1846) היה צייר דיוקנאות סקוטי. סנדרס נולד בקינגהורן, פייף, בשנת 1774, והתחנך באדינבורו. שם הוא למד אצל מאמן-צייר בשם סמטון, ולאחר מכן התאמן כמיניאטוריסט-צייר ואמן-רישום, ומעצב איורי ספרים. באותה תקופה הוא ביצע פנורמה של אדינבורו. לפני שנת 1807 הגיע סנדרס ללונדון, שם, לאחר שעבד כמיניאטוריסט במשך כמה שנים, התבסס כצייר של פורטרטים בגודל טבעי בשמן. למרות יכולות מוגבלות, הוא היה במשך זמן מה אמן מאוד אופנתי, והשיג מחירים גבוהים. הוא בדרך כלל צייר את הלקוחות הגברים שלו בלבוש מהודר. דיוקנאותיו של הדוכסים מבקינגהאם, דבונשייר ורוטלנד, לורד דובר, לורד פלמות', ג'יין ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו, מר וו. קוונדיש וסר וו. פורבס, נחרטו מאוחר יותר על ידי ג'יי ברנט, סי. טרנר, ה. מאייר ואחרים. סנדרס צייר כמה דיוקנאות של לורד ביירון. האחד, מתוארך 1807, נחרט באורך שלם על ידי E. Finden ב־1832, ובחצי אורך ל"איורים ליצירותיו של לורד ביירון", 1834. סנדרס הציג באקדמיה המלכותית ב-1834 בלבד, ואז שלח חמישה דיוקנאות, שזכו בביקורת קשה באותה תקופה. הוא ביקר תכופות ביבשת, והכין עותקים בצבעי מים של תמונות מפורסמות של מאסטרים הולנדים ופלמים; עשרים ושלושה מהם נמצאים בגלריה הלאומית של סקוטלנד. הוא נפטר בלונדון, ב-26 במרץ 1846. ג'ורג' סנדרס אימן והציג את אחייניתו כריסטינה רוברטסון ללקוחותיו עבור המיניאטורות שלה. היא הייתה אמורה להיות ציירת בחצר המלוכה הרוסית. ג'ורג' גורדון אדמירל קייט אלפינסטון פרנסיס בלקבורן ויליאם נואל-היל מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' סנדרס בוויקישיתוף O'Donoghue, Freeman Marius (1897). "Sanders, George". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 50. London: Smith, Elder & Co. "George Gordon, 6th Lord Byron (1788-1824) 1807-09". Royal Collection Trust. V. Remington, ‘Robertson, Christina (1796–1854)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 200
לשמוע את הלב (שיר של רבקה זהר)

לשמוע את הלב הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית רבקה זהר. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2021, מתוך אלבומה ה-11, העונה לאותו השם. השיר נכתב על-ידי שחר הדר, הולחן על-ידי עמרי קסטן ולירון בן שמעון והופק על-ידי אודי תורג'מן. "לשמוע את הלב" יצא לרגל ציונה של זהר יובל שנים על הבמות, וכן היה לסינגל הראשון מתוך אלבומה ה-11. זהר שיתפה כי כמעט וויתרה על המשך פעילותה כסולנית בשל רצונה להפסיק להופיע עם שיריה הקלאסיים שוב ושוב. אולם, לאחר פגישתה את תורג'מן, והתאהבותה בשירים החדשים - השלימה זהר את הקלטת האלבום, תוך תהליכי השלמה ויציאה מאזורי הנוחות שלה. שחר הדר, שקיבלה מתורג'מן את תוכן שיחותיו עם זהר והפכה אותו לטקסטים, סיפרה כי השיר נכתב כפרץ מילים, וכי הוא מספר את דמותה של רבקה כאישה חזקה ועמוקה, מלאת עוצמה ויופי. עם צאת השיר, הפצירה זהר במאזיניו כי לעולם לא יפלו ברוחם וכי כמילות השיר, תמיד ניתן למצוא את האמת והאור בסופו של יום. עם צאתו, התקבל השיר בחום בקרב המאזינים, זכה לשבחם של המבקרים וכן נכנס לפלייליסט של כאן גימל. מאוחר יותר, עם צאתו של האלבום המלא - נכנס השיר לפלייליסט של כאן גימל בשנית. לאור הצלחתו וסמליותו, הפך השיר בהמשך גם לשיר הנושא של האלבום, וכן לשיר הנושא של סיבוב ההופעות שליווה אותו. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, צולם ובוים על-ידי עומר בורין, והועלה לערוץ היוטיוב של זהר ב-17 בפברואר 2021. בקליפ ניתן לראות את זהר שרה את מילות השיר כשהיא פוסעת ביער ובחוף הים. סרטון השיר "לשמוע את הלב" באתר יוטיוב מילות השיר "לשמוע את הלב" באתר שירונט "לסלוח לעצמי": רבקה זוהר חוזרת בשיר חדש ומרגש. צפו, באתר "סרוגים", 17 בפברואר 2021 דודי פטימר, ‏רבקה זוהר מתוודה: "לקח לי 20 שנה ללמוד להרפות", באתר מעריב אונליין, 5 במרץ 2022 אסף נבו, חיי רבקה: בגיל 73 - רבקה זהר יוצרת ובועטת, באתר ישראל היום, ‏30-09-2021 יובל אראל‏, רבקה זהר - לשמוע את הלב, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 17 בפברואר 2021 שגיא בן נון‏, רבקה זהר: "מתלבטת אם להתחסן נגד קורונה. מערכת החיסון חזקה ותתגבר על זה", באתר וואלה, 17 בפברואר 2021 רבקה זוהר - לשמוע את הלב, באתר הכותל הישראלי, ‏2021-02-23 (באנגלית) רבקה זהר לשמוע את הלב, באתר yosmusic.com, ‏2021-02-17 רבקה זהר – לשמוע את הלב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 באפריל 2023 הזמרת הוותיקה שמוכיחה לכולם איך עושים את זה נכון, באתר כיפה, ‏2022-08-15
כריסטינה רוברטסון

כריסטינה רוברטסון (באנגלית: Christina Robertson; לבית סנדרס; 17 בדצמבר 1796 – 30 באפריל 1854) הייתה ציירת סקוטית הזכורה בדרך כלל בזכות דיוקנאותיה של המשפחה הקיסרית הרוסית, נציגת המסורת האקדמית. היא הייתה חברת הכבוד האישה הראשונה באקדמיה הסקוטית המלכותית. כרסטינה סנדרס נולדה בקינגהורן בפייף בדצמבר 1796, להורים שרצו שהיא תזכה בהשכלה. היא הוכשרה על ידי דודה, ג'ורג' סנדרס, שצייר מיניאטורות והיא החלה את הקריירה שלה בביתו בלונדון. כריסטינה הייתה ציירת דיוקנאות מצליחה והיא השיגה במהירות קהל לקוחות, בתחילה מפטרונים סקוטיים עבור המיניאטורות שלה ומאוחר יותר עבור ציורי שמן וצבעי מים, והרוויחה יותר מהמורה שלה. עד 1823 היא הייתה נשואה לאמן ג'יימס רוברטסון אבל האמנות שלה האפילה על שלו, והיא הציגה באקדמיה המלכותית. משנת 1828 היה לה סטודיו משלה, אולי האישה הראשונה שעשתה זאת. בשנה לאחר מכן היא הפכה לחברת הכבוד הראשונה של האקדמיה הסקוטית המלכותית. במהלך שנות ה-30, כריסטינה רוברטסון נסעה הרחק ממשפחתה, אף שילדה שמונה ילדים, וארבעה מהם שרדו מינקות. היא עבדה בפריז באמצע שנות ה-30 ופגשה אנשי חצר המלכות הרוסית, שכבר יכלו לראות את עבודתה בתחריטים בכתבי עת, ולכן התפתתה להצטרף אליהם בסנט פטרסבורג. היו לה יותר עבודות מהרגיל, כדי להחליף את הציורים שאבדו בשריפה שהרסה את ארמון החורף ב-1837. כריסטינה הייתה בסנט פטרסבורג מ-1839 עד 1841, שם ביצעה ציור באורך מלא של הצאר ניקולאי הראשון והקיסרית אלכסנדרה ושלוש בנותיה - מריה, אולגה ואלכסנדרה. ב-1841 היא הייתה האישה הראשונה, והיחידה, שנעשתה לחברת כבוד, באקדמיה הקיסרית לאמנויות. היא נשארה שם ועבדה כאמנית מלכותית במשך עשר שנים, אם כי דיוקנאות של כלות הקיסרות נדחו ב-1849. אחת המצוירות, הדוכסית הגדולה מריה אלכסנדרובנה, הזמינה מאוחר יותר את כריסטינה לצייר אותה ואת ילדיה, והקיסרית בחרה בה לצייר דיוקן מעודכן של עצמה, בשנת 1852. חלק מהדיוקנאות של כרסטינה רוברסטון נחרטו עד 1833 והם נכללו בגלריית הדיוקנאות של נשים מכובדות, כולל נשות החצרות של ג'ורג' הרביעי ו-ויליאם הרביעי. רוברטסון מתה בסנט פטרסבורג, ונקברה בבית הקברות וולקובו. אחכסנדרה פדורובנה אלכסנדרה ניקולאייבנה ניקולאי הראשון אולגה ניקולאייבנה מדיה וקבצים בנושא כריסטינה רוברטסון בוויקישיתוף Alice Strang (26 November 2020). "Pioneering women at the Royal Scottish Academy". Art UK. MacPherson, Hamish (11 December 2022). "The story of the Scot who became an artist for the Russian Tsars Elizabeth L. Ewan; Sue Innes; Sian Reynolds; Rose Pipes (8 March 2006). The Biographical Dictionary of Scottish Women. Edinburgh University Press. pp. 304–305 V. Remington, ‘Robertson, Christina (1796–1854)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 John Burke (ed. E. Bull) (1833). "The portrait gallery of distinguished females including beauties of the courts of George IV and William IV with memoirs"
ווסטוק (תחנת מחקר)

ווסטוק (ברוסית: Восто́к) היא תחנת מחקר רוסית הממוקמת בקרבת הקוטב המגנטי הדרומי, באנטארקטיקה. תחנת המחקר ווסטוק נבנתה ב־1957 ופעלה בכל השנה במשך יותר מ־37 שנה. התחנה נסגרה זמנית בינואר 1994 וכעת היא מופעלת בשיתוף פעולה על ידי מדענים רוסים, אמריקאיים וצרפתיים. התחנה ממוקמת בגובה של 3,488 מטר מעל פני הים. היא תחנת המחקר המבודדת ביותר ביבשת אנטארקטיקה והיא הנקודה בה נמדדה הטמפרטורה הנמוכה ביותר אי פעם על פני כדור הארץ, C°‏ 89.2- נמדדו ב־21 ביולי 1983. במשך החורף הארוך, הטמפרטורה הממוצעת צונחת לכ־C°‏ 65- וגם בקיץ הקצרצר הטמפרטורה לא עולה מעל ל־C°‏ 25-, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה בתחנה היא C°‏ 12.2-. המשקעים היורדים בתחנה מועטים ועומדים בממוצע על 21 מ"מ בשנה, זאת עקב הקור העז השורר במקום אשר אינו מאפשר תכולת לחות גבוהה מספיק ליצירת משקעים משמעותיים. בתחנת המחקר ווסטוק שורר אקלים כיפת הקרח, EF על פי שיטת קפן לסיווג אקלים. התחנה ידועה כמקום בעל הטמפרטורות הממוצעות הנמוכות ביותר בעולם, וכמקום בו נמדדה הטמפרטורה הכי נמוכה בעולם. בתחנת המחקר כמות זניחה של משקעים. ערך מורחב – ווסטוק (אגם) אגם ווסטוק הוא האגם התת־קרחוני הגדול ביותר. האגם נמצא ביבשת אנטארקטיקה, מתחת לתחנת המחקר ווסטוק. שטחו של האגם 15,690 קמ"ר. אורכו של האגם 250 ק"מ ורוחבו 50 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר, עומקו הממוצע הוא 344 מטרים. האגם נחשב לאגם העתיק ביותר והטהור ביותר בכדור הארץ מכיוון שהוא מבודד כ־420,000 שנה. האגם שוכן כ־4,000 מטר מתחת לפני השטח של מדף הקרח המרכז־אנטארקטי. האגם התגלה בשנת 1996 על ידי צוות מחקר של מדענים רוסים ובריטים. במאי 2005 התגלה אי קטן במרכז האגם. בדיקות בחלקו העליון של האגם העלו שגילו כ־420,000 שנים. טמפרטורת המים עומדת על C°‏ 3-. המים אינם קופאים בשל לחצן של שכבות הקרח הנמצאות מעל האגם. חוקרים מחזיקים ליבות קרח שנקדחו בווסטוק. מאחורי התחנה צילום לוויין של נאס"א ובו מסומן מיקומו של אגם ווסטוק מדיה וקבצים בנושא ווסטוק בוויקישיתוף ווסטוק באתר המשלחת האנטארקטית הרוסית הטמפרטורה הממוצעת בווסטוק נתונים מטראולוגיים עכשוויים מווסטוק כתבה על ווסטוק (אנגלית) רן לוי, אגם ווסטוק: חייזרים בחצר האחורית, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו)