laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הלוציגניה

הלוציגניה (שם מדעי: Hallucigenia) הוא סוג של חסר חוליות נכחד שלכאורה חי בראשית הפלאוזואיקון במשך הקמבריון, לפני שרוב החולייתנים התפתחו, חלק מהתופעה הנטענת המכונה הפיצוץ הקמבריוני. נטען שהמאובנים שהשתמרו מיצור מוזר זה התגלו בפצלי ברג'ס שבקולומביה הבריטית, קנדה וכן מממצאים מאתר המאובנים בצ'נגג'יאנג שבסין, והוא הוגדר ב-1977 בידי הפלאונטולוג האנגלי סיימון קונווי מוריס, כשפירוש השם הוא: "הזיה", משום שבשחזור שביצע מוריס נע היצור על קוצים שבלטו מבטנו. קודם לכן הוגדר כמין של היצור הקרוב קנדיה (Canadia) בידי צ'ארלס דוליטל וולקוט. הסוג הכיל 3 מינים שונים בגודל ובצורה. בספרו חיים מופלאים מתייחס הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד מסגל אוניברסיטת הרווארד לשחזור שביצע סיימון קונווי מוריס להלוציגניה ב-1997, וכתב שהשחזור "כל כך מוזר, קשה כל כך לדמיין כבעל חיים הפועל ביעילות". גולד העלה השערה שההלוציגניה עשויה להיות "נספח מורכב של יצור גדול יותר, שעדיין לא נחשף". רק מאוחר יותר הוכיחו הפלאונטולוגים לארס רמסולד (Lars Ramskold) וחוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג שבשחזור של קונווי מוריס הוא הפך את בעל החיים, כששחזר אותו כך שהקוצים על גבו הפכו לרגליים מוזרות, וכי ההלוציגניה השתייכה כנראה למערכה נושאי ציפורניים. יצור זה שונה ממרבית בעלי החיים המודרניים, ובעבר נחשב לתולעת רב-זיפית אך כיום משויך לקבוצה לובופודיה בה כלולים התולעים נושאות הציפורניים ואולי גם פרוקי הרגליים המודרניים. הוא היה קטן ביותר באורך של 0.5 עד 5.5 ס"מ בלבד. המבנה שלו היה מוזר מאוד ודמה באופן שטחי לרב-רגליים בעל "שיירה" של רגליים פרוקות בעלות סעיפים עליהם לאורך גופו ומעליו התנשאו זיזים ארוכים פרוקים משני הצידיים. הראש כמעט בלתי נראה בשל צורתו המוארכת עם מבנה עיניים פשוטות ביותר ו"לסתות לחי" הקרובות לבטן. יצור מוזר זה אולי ניזון כאוכל רקבובית בדומה לשלשולים ולקיפודי ים או שיכל לצוד בעזרת זרועות פרימיטיביות. קשה לחקור אותו עקב האיברים המיקרוסקופיים המוזרים שהשתמרו לו[דרושה הבהרה]. בנוסף מספר איברים שנראו אצלו התבררו ככתמים נוזליים שהשתמרו במאובנים. אף על פי שקשה לתאר אותו הוא ידוע ממעל 100 מאובנים משומרים שהתגלו בפצלי ברג'ס וכמה עשרות מאובנים מאתר המאובנים בצ'נגג'יאנג. ככל הנראה היה זה יצור מצליח בתקופתו בימים הקדומים של הקמבריון. הלוציגניה בהשוואה ליצורים אחרים מהקמבריון איור אפשרי של Hallucigenia sparsa מדיה וקבצים בנושא הלוציגניה בוויקישיתוף הלוציגניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הלוציגניה, באתר GBIF (באנגלית) Gould, S. J. (1989). Wonderful Life. New York: W. W. Norton & Co., p. 157. Ramsköld L. and Hou Xianguang (1991). "New early Cambrian animal and onychophoran affinities of enigmatic metazoans." Nature 351 (May 16): 225-228.
יויצ'ירו נאמבו

יויצ'ירו נאמבו (ביפנית: 南部 陽一郎.;‏ 18 בינואר 1921 – 5 ביולי 2015) היה פיזיקאי אמריקאי-יפני, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2008 יחד עם מקוטו קובאיאשי וטושיהידה מסקאווה על "גילוי מקור הסימטריה השבורה שחוזה את קיומן של לפחות שלוש משפחות של קווארקים בטבע". עסק בעיקר בפיזיקת חלקיקים. כיהן כפרופסור באוניברסיטת שיקגו. יויצ'ירו נאמבו נולד ב-18 בינואר 1921 בטוקיו. לאחר לימודיו התיכוניים, למד נאמבו פיזיקה באוניברסיטת טוקיו. בשנת 1942 סיים נאמבו את התואר הראשון ואת הדוקטורט בשנת 1952. באותה השנה החל ללמד באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1954 החל נאמבו ללמד באוניברסיטת שיקגו, שם הפך לפרופסור בשנת 1958. בשנת 1970 הפך נאמבו לאזרח אמריקאי. נאמבו נפטר ב-5 ביולי 2015 במחוז אוסקה בגיל 94 כתוצאה מהתקף לב. מסדר התרבות - 1978 המדליה הלאומית למדעים - 1982 מדליית מקס פלאנק - 1985 פרס דיראק - 1986 פרס וולף - 1995 מדליית בנג'מין פרנקלין - 2005 פרס נובל לפיזיקה - 2008 מדיה וקבצים בנושא יויצ'ירו נאמבו בוויקישיתוף יויצ'ירו נאמבו, באתר פרס נובל (באנגלית) יויצ'ירו נאמבו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה יויצ'ירו נאמבו, באתר dblp יויצ'ירו נאמבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יויצ'ירו נאמבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
איסאמו אקאסאקי

אִיסָאמוּ אָקַאסָאקִי (ביפנית: 赤崎 勇.;‏ 30 בינואר 1929 – 1 באפריל 2021) היה מהנדס ופיזיקאי יפני, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2014 יחד עם הירושי אמאנו ושוג'י נקמורה על "המצאת ה-LED כחולה יעילה, שאפשרה ייצור מקורות אור לבן בהירים וחוסכי אנרגיה". הזכייה בנובל לוותה בביקורות. כיוון שוועדת הנובל התעלמה לחלוטין מעבודותיהם של הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס, שפיתחו הדיודה הכחולה הראשונה בפועל וכן ממאמצי הפיתוח הנרחבים של ניק חולונייק ואולג לוסב, שהובילו לפיתוח דיודת ה-LED הראשונה. איסאמו אקאסאקי נולד ב-30 בינואר 1929 במחוז קגושימה. סיים את לימודיו באוניברסיטת קיוטו בשנת 1952. בשנת 1964 סיים גם תואר באלקטרוניקה. מסדר השמש העולה - 2002 פרס קיוטו - 2009 מסדר התרבות - 2011 פרס נובל לפיזיקה - 2014 פרס צ'ארלס סטארק דרייפר - 2015 פרס המלכה אליזבת להנדסה -2021 מדיה וקבצים בנושא איסאמו אקאסאקי בוויקישיתוף איסאמו אקאסאקי, באתר פרס נובל (באנגלית) איסאמו אקאסאקי, באתר גוגל סקולר איסאמו אקאסאקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איסאמו אקאסאקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Nobel Shocker: RCA Had the First Blue LED in 1972, IEEE Spectrum: Technology, Engineering, and Science News "Oregon tech CEO says Nobel Prize in Physics overlooks the actual inventors". OregonLive.com. נבדק ב-2016-10-11. "Nobel Prize: Inventor of red LED criticises committee for overlooking". The Independent (באנגלית). 2014-10-08. נבדק ב-2016-10-11. ערך זה הוא קצרמר בנושא יפנים ובנושא פיזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס פיבלס

פיליפ ג'יימס אדווין פיבלס (באנגלית: Phillip James Edwin Peebles;‏ נולד ב-25 באפריל 1935) הוא אסטרופיזיקאי, אסטרונום וקוסמולוג אמריקאי-קנדי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2019 "על תגליות תאורטיות בקוסמולוגיה". כיום (2020) מכהן פיבלס כפרופסור אמריטוס באוניברסיטת פרינסטון ונחשב לאחד הקוסומולוגים התיאוריטיים הבולטים מאז שנות ה-70. מרבית עבודתו עוסקת בקרינת הרקע הקוסמית חומר אפל קר ובגיל היקום. ג'יימס פיבלס נולד ב-25 באפריל 1935 בויניפג שבקנדה. פיבלס סיים את התואר הראשון באוניברסיטת מניטובה, ולאחר מכן למד את התואר השני ואת הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1962. מבחינה דתית, פיבלס מגדיר עצמו כאגנוסטי. מדליית אדינגטון - 1981 מדליית ברוס - 1995 מדליית אוסקר קליין - 1997 מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה -1998 פרס גרובר בקוסמולוגיה - 2000 פרס הארווי - 2001 פרס שאו - 2004 פרס קראפורד - 2005 פרס דיראק - 2013 פרס נובל לפיזיקה - 2019 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס פיבלס בוויקישיתוף ג'יימס פיבלס, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'יימס פיבלס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
טורפדו מוסקבה במפעלים האירופיים

מועדון הכדורגל טורפדו מוסקבה הוא מועדון כדורגל רוסי ממוסקבה, שהתמודד במפעלים האירופיים במשך עשרות שנים והיה מועדון הכדורגל הסובייטי הראשון להתמודד במפעלים האירופיים, לצד דינמו קייב כשעשה זאת בעונת 1966/1967. עם זאת הופעתו האחרונה באירופה הייתה במסגרת הסיבוב השני של גביע אופ"א בעונת 2003/2004. הישג השיא במפעלים האירופיים הוא העפלה לרבע גמר שלוש פעמים, פעמיים בגביע המחזיקות (1967/1968, 1986/1987) ופעם אחת בגביע אופ"א (1990/1991). אתר האינטרנט הרשמי של טורפדו מוסקבה במפעלים האירופיים (ברוסית) טורפדו באתר אופ"א ‎55 лет назад «Торпедо» стал первым нашим клубом, сыгравшим в Кубке чемпионов. С соперником очень не повезло // לפני 55 שנה הפך טורפדו למועדון הסובייטי הראשון ששיחק בגביע האלופות. כתבת תסקיר (ברוסית) טורפדו מוסקבה באתר אופ"א היה צורך לערוך משחק שלישי מאחר שתוצאת שני המפגשים היה 1:1 הוכרע בפנדלים, 1:4 הוכרע בפנדלים 2:4 הוכרע בפנדלים, 4:3 הוכרע בפנדל, 3:2
ישראל רגארדי

ישראל רגארדי (באנגלית: Israel Regardie;‏ 17 בנובמבר 1907 – 10 במרץ 1985) היה סופר ומיסטיקן אנגלי. אשר הוציא לאור חמישה עשר ספרים בנושאים של תורת הנסתר, אלכימיה, מאגיה וקבלה. ישראל רגארדי נולד ב-17 בנובמבר 1907, בלונדון. הוריו היו יהודים שהגרו מאוקראינה. ב-1921, רגארדי והוריו עברו לארצות הברית, שם השתקעו בוושינגטון די. סי. רגארדי החל להביע עניין במשנתה של הלנה בלוואצקי, ולאחר מכן התחיל להתעמק בכתבים הינדואיסטים כמו האופנישדות והבהגווד גיטא, ובטקסטים בודהיסטים כגון המילינדה פנהא והדהמפאדה. הוא רצה להיות צייר, ולכן הלך ללמוד בבית ספר לאומנות בפילדלפיה. בתקופתו בוושינגטון, קרא רגארדי את אחד הספרים של אליסטר קראולי, ומאוד התרשם. הוא שלח מכתב לקראולי, וקיבל מענה כשמונה חודשים לאחר מכן. בסביבות 1927, קרא רגארדי את "ספר החוק" שכתב קראולי. באוקטובר 1928, הפליג רגארדי לפריז, בתקווה ללמוד באופן אישי וישיר מאליסטר קראולי. ב-1929, שב רגארדי לאנגליה, שוב על מנת להיות בחברתו של קראולי. ב-1932, הוציא רגארדי לאור את ספרו A Garden of Pomegranates, ספר שעוסק בקבלה. ב-1934, הוא הצטרף למסדר כוכב הבוקר. ב-1937, החליט רגארדי לשוב לארצות הברית, תשע שנים לאחר שהוא עזב. ב-1938, רגארדי הוציא לאור את ספרו The Philosopher's Stone, ספר שעסק באלכימיה. לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התגייס רגארדי לצבא האמריקאי, בו הוא שירת בין השנים 1942–1945. רגארדי האמין שישו מעולם לא באמת היה קיים, ושכל המיתוס הקשור אליו נלקח מסיפורו של האל המצרי אוזיריס. עם זאת, הוא התעניין מאוד במיסטיקה הנוצרית, וב-1946, הוציא רגארדי לאור את הספר The Romance of Metaphysics שדן בהרחבה באסכולות של המיסטיקה הנוצרית. ב-1947 עבר רגארדי ללוס אנג'לס, שם החל לעסוק בכירופרקטיקה. בשנות ה-50 החל רגארדי להתנסות בסמים פסיכואקטיביים, בעיקר בקנאביס ו-LSD. ב-1970, רגארדי הוציא לאור ספר ביוגרפי שעוסק בחייו של אליסטר קראולי. ב-1980, יצא לאור ספרו של רגארדי, "Ceremonial Magic: A Guide to the Mechanisms of Ritual", הן בבריטניה והן בארצות הברית. ספר זה עוסק במאגיה. ב-1983, טייל רגארדי בפיג'י, אוסטרליה וניו זילנד. ב-1984, ביקר רגארדי בהוואי, ואף שקל לעבור לגור שם. ב-10 במרץ 1985, נפטר ישראל רגארדי מהתקף לב. Cicero, Chic and Sandra Tabatha Cicero (1995). Secrets of a Golden Dawn Temple. Llewellyn Publications. ISBN 0-87542-150-4 PeoplePill, About Israel Regardie: Author and Occultist (1907 - 1985) | Biography, Bibliography, Facts, Career, Wiki, Life, PeoplePill (באנגלית) Francis Israel Regardie, Forever and a Day (באנגלית) Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 13-14 1907: 'Master of Darkness': The esoteric life of a Jewish occultist called Israel, הארץ (באנגלית) Israel Regardie | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 108 Israel Regardie, The Complete Golden Dawn System of Magic, New Falcon Publications, 2009-08, ISBN 978-1-56184-166-0. (באנגלית) Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 98 The Romance Of Metaphysics: An Introduction To The History, Theory And Psychology Of Modern Metaphysics, 1946, ISBN 978-1169830202. (באנגלית) Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 143 The Eye in the Triangle: An Interpretation of Aleister Crowley, www.amazon.com Crowley's Apprentice: The Life and Ideas of Israel Regardie, עמ' 175
מישל מאיור

מישל גוסטבה אדוארד מאיור (בצרפתית: Michel Gustave Édouard Mayor;‏ נולד ב-12 בינואר 1942) הוא אסטרופיזיקאי שווייצרי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2019 ביחד עם דידיה קלו "על גילוי כוכב לכת חוץ-שמשי". מישל מאיור נולד ב-12 בינואר 1942 בלוזאן שבשווייץ. למד באוניברסיטת לוזאן (1966) וסיים את הדוקטורט בז'נבה בשנת 1971. בשנה זו גם עבד באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר מכן עבד גם במצפה האירופי הדרומי ובאוניברסיטת הוואי. בשנת 1984 הפך מאיור לפרופסור בז'נבה ובשנת 1988 הפך לפרופסור מן המניין. בשנים 1985–1987 כיהן מאיור כנציג השווייצרי לסוכנות החלל האירופית. בשנים 1988–1991 כיהן מאיור כנשיא האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. החל משנת 2003 הוא מכהן כעמית זר בהאקדמיה הצרפתית למדעים ובשנת 2010 הצטרף להאקדמיה הלאומית למדעים ולאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2007 פרש מאיור מהאקדמיה, אך נשאר פעיל במצפה הכוכבים בז'נבה. פרס בלצן - 2000 מדליית אלברט איינשטיין - 2004 לגיון הכבוד - 2004 פרס שאו - 2005 מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה - 2015 פרס וולף - 2017 פרס נובל לפיזיקה - 2019 תואר דוקטור לשם כבוד מהמוסדות: KU לוון, אוניברסיטת אופסלה, האוניברסיטה החופשית של בריסל ואוניברסיטת ז'וזף פורייה. מדיה וקבצים בנושא מישל מאיור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מישל מאיור מישל מאיור, באתר פרס נובל (באנגלית) מישל מאיור, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
עונת 2010/2011 בליגה הבלקנית בכדורסל

עונת 2010/2011 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-3 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל. המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-2 באוקטובר 2010 והגמר נערך ב-17 באפריל 2011. בתחרות השתתפו 10 קבוצות, 3 מבולגריה, 2 ממונטנגרו, 1 ממקדוניה, 1 מסרביה, 1 מבוסניה והרצגובינה, 1 מרומניה ו-1 מקרואטיה. לראשונה השתתפה קבוצה מקרואטיה. לעונה זו נרשמו למפעל כ-10 קבוצות ששובצו לשני בתים של כ-5 קבוצות. הקבוצות שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-8 משחקים, כאשר הראשונה בכל בית מעפילה ישירות לפיינל פור והקבוצות שסיימו במקום ה-2 וה-3 בכל בית מעפילות לפלייאוף ההצלבה נגד יריבות מהבית המקביל. פני אינדוסטריס זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה. הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 בכל בית עלו לסיבוב זה לסדרת הטוב מ-3.
אונטריו (קליפורניה)

אונטריו (באנגלית: Ontario) היא עיר בדרום-מערב מחוז סן ברנרדינו שבקליפורניה אשר בארצות הברית. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת כ-185,000 תושבים. שם העיר ניתן לה על ידי המהנדסים אשר הגיעו מאונטריו שבקנדה. העיר מנוהלת על ידי מועצה בת חמישה חברים. העיר נמצאת בשטח המחוז ה-35 בבית הנבחרים אשר מיוצג על ידי נורמה טורס מן המפלגה הדמוקרטית. מבחינה כלכלית, המעסיקים הבולטים בעיר הן החברות טארגט ו-UPS, וכן נמל התעופה המקומי. מבין האישים הבולטים שהתגוררו בעיר לפרק זמן כזה או אחר ניתן למנות את פרנק זאפה, לנדון דונובן, פרינס פילדר, בוורלי קלירי ורוברט שו. מקסיקו לוס מוצ'יס, סינלואה, מקסיקו מדיה וקבצים בנושא אונטריו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אונטריו (באנגלית) אונטריו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמק קוננט

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה עמק קוננט (אנטארקטיקה) – עמק בהרי דרווין שבאנטארקטיקה ארצות הברית עמק קוננט (איידהו) – עמק במחוז בונוויל במדינת איידהו שבארצות הברית
מכל הכוכבים בלילה

"מכל הכוכבים בלילה" הוא סינגל של המוזיקאי הישראלי עידן רייכל והזמר הישראלי אייל גולן, שיצא לאור ב-29 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים הליקון וליאם הפקות, כסינגל מתוך אלבומו ה-24 של גולן, "להיות מאושר". השיר נכתב והולחן על ידי רייכל ואבי אוחיון והופק על ידי רייכל. שיר זה הוא שיתוף הפעולה הראשון בין אוחיון לרייכל, וכן בין רייכל לגולן. לדברי רייכל, השיר הוא "שיר אהבה שמספר על העליות והמורדות בחיים האלה, אולי בכל דרך משותפת של זוג", והוא הוקלט בטייק אחד בלבד. הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של גולן בסמוך לצאת הסינגל עצמו ובוים על ידי דורון סרי. בקליפ נראים רייכל מגנן על פסנתר, וגולן שר בהתאמה בהרי ירושלים. דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת מעורבת: "נכון, שיתוף פעולה כזה הוא טוב ואיכותי וגם השיר מספק את הסחורה הרומנטית, אבל חסרים בו ה'אש" וה'פלפל' שיכלו להפוך אותו משיר אהבה סטנדרטי ללהיט או ליתר דיוק שיר שנרצה לשמוע שוב ושוב. לכן הוא מתפספס קצת, אך אין ספק שהוא מותיר סקרנות וצמא לשיתוף פעולה נוסף בין השניים". מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת חיובית, ואמר "רייכל מתיישר על ה'אמצע' לפי דרישה. הוא ואבי אוחיון עשו שירות יעיל לגולן. רייכל לא משקר. הוא כתב שיר רגש נעים הליכות, נוגה, נקי, מלודי, מלטף אמיתי. רקע המדבר בקליפ, הלבוש הלבן של השנים, הוא המראה הכי מנתק-אסקפיסטי שהם יכולים להציע לאומה לחוצה. נדמה לי שהצליח להם", תוך שהעניק לשיר ציון של ארבעה כוכבים מתוך חמישה. השיר ספג ביקורות בשל החלטתו של רייכל לשתף פעולה עם גולן, עקב עברו של גולן והחקירה המשטרתית שנפתחה נגדו בחשד לבעילה אסורה בהסכמה של קטינות. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית ערן סויסה, לא רק רייכל וגולן: עוד דואט מפתיע, באתר ישראל היום, 29 באוקטובר 2020 הופתענו: שיתוף הפעולה החדש של עידן רייכל, באתר "סרוגים", 29 באוקטובר 2020 עידן רייכל ואייל גולן – מכל הכוכבים בלילה, באתר ‏מאקו‏, 29 באוקטובר 2020 Idan Raichel & Eyal Golan -Of All The Stars At Night || עידן רייכל ואייל גולן – מכל הכוכבים בלילה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:13) דודי פטימר, ‏שיתוף הפעולה הראשון בין אייל גולן לעידן רייכל "לוקה" ברומנטיות יתר, באתר מעריב אונליין, 30 באוקטובר 2020 יוסי חרסונסקי, עידן רייכל ואייל גולן – מכל הכוכבים בלילה, באתר "יוסמיוסיק", 30 באוקטובר 2020 ערן סויסה, דווקא עם אייל גולן? עידן רייכל מותקף, באתר ישראל היום, 29 באוקטובר 2020 זוהר צלח, ‏עידן רייכל תחת מתקפה: "בחרת לשתף פעולה עם הוגה הפותמוביל", באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2020 אורי מינץ, ‏עידן רייכל בחר לתת קרדיט לאייל גולן, והרוויח את הביקורת ביושר, באתר מעריב אונליין, 31 באוקטובר 2020 מכל הכוכבים בלילה - Single by Idan Raichel & Eyal Golan, באתר Apple Music (באנגלית)
ירוסלאב היירובסקי

ירוסלאב היירובסקי (בצ'כית: Jaroslav Heyrovský;‏ 20 בדצמבר 1890 – 27 במרץ 1967) היה כימאי וממציא צ'כי, זוכה פרס נובל לכימיה "על גילוי ופיתוח שיטות אנליזה פולרוגרפיות". היירובסקי נולד ב-20 בדצמבר 1890 בפראג. אביו היה פרופסור למשפטים. בצעירותו למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת קארל בפראג. בשנים 1910–1914 למד ביוניברסיטי קולג' לונדון מהפרופסור ויליאם רמזי. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד היירובסקי בבית חולים צבאי ככימאי, מה שאיפשר לו להמשיך בלימודיו ולקבל תואר דוקטור. בשנת 1922 הפך לפרופסור חבר באוניברסיטת פראג, ובשנת 1926 היה הפרופסור הראשון לכימיה פיזיקלית. בשנת 1965 היירובסקי הפך לעמית בחברה המלכותית. נפטר ב-27 במרץ 1967 בפראג ונטמן בבית הקברות וישהראד. מדיה וקבצים בנושא ירוסלאב היירובסקי בוויקישיתוף ירוסלאב היירובסקי, באתר פרס נובל (באנגלית) ירוסלאב היירובסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ירוסלאב היירובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טריטוריה (סדרת טלוויזיה)

טריטוריה (ברוסית: Террито́рия) היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית בבימויו של איגור טוורדוחלבוב. הפרויקט הופק על ידי Good Story Media עבור רשת THT. פרק הבכורה שודר ב-12 באוקטובר 2020 בערוץ THT ובפלטפורמת הווידאו פרמייר. הפרק השביעי והאחרון שודר ב-21 באוקטובר 2020. הוריו של יגור צ'ודינוב בן ה-19 נעלמו: הם יצאו למסע אתנוגרפי ברחבי מחוז פרם ולא חזרו. יחד עם דודו ניקולאי, יגור יוצא לחפש אותם. הסטודנטים-פילולוגים נדיה וטניה מצטרפות למסעם. יחד הם לומדים להכיר את המיתולוגיה המקומית של עמי קומי ופרם ולהתעמק יותר בשטח, החי על פי כללים וחוקים משלו. גלב קאליוז'ני – יגור צ'ודינוב אנדריי מרזליקין – ניקולאי, דודו של יגור, רופא-פתולוג אנסטסיה צ'יסטיאקובה – נאדיה, סטודנטית קסניה אוטינובה – סטודנטית אלכסיי רוזין – מורזין, שוטר מקומי קלאוודיה קורשונובה – שורה, מתבודדת ביער ניקולאי שרייבר – צ'יגארקוב סרגיי קולסוב – תושב פרם יבגני מונדום – שסטיפאלי אולג יאגודין – חור קונסטנטין איטונין – קאלינה אלכסיי קורסוקוב – וובה הצולע ורה צ'וגאינובה – איקוטקה מיכאיל אורלוב – נהג אוטובוס אנה סיניאקינה – אמו של יגור, אתנוגרפית ולדימר סלזניוב – אביו של יגור, אתנוגרף לצורך הפקת הסדרה צוות הטלוויזיה למד על המיתולוגיה של עמי אורל. כבסיס לפרויקט עמדה הדמונולוגיה של עמי קומי ופרם. הצילומים התקיימו במחוז פרם. ב-8 באוקטובר 2020, ארבעה ימים לפני שידור הבכורה בטלוויזיה, התקיימה הקרנה בלעדית של הסדרה לתושבי פרם. על פי מדיסקופ, הפרויקט הושק בהצלחה בטלוויזיה. העונה הראשונה הייתה מובילה מבחינת מספר צפיות ברוסיה והגיעה לנתח של 16.8% רייטינג בקהל היעד של רשת THT בגילאי 14–44 כשמאחוריה ערוץ CTC (עם 12.5%), הערוץ הראשון (6.7%), "שישי! "(6.5%) ורשת "רוסיה-1" (5.5%). "טריטוריה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טריטוריה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עמוד הסדרה, באתר ערוץ THT עמוד הסדרה, באתר PREMIER Андрею Мерзликину советуют обратиться к Икотке в трейлере «Территории» (Видео) // InterMedia, 24 сентября 2020 Мерзликин и Калюжный снялись в хоррор-сериале о Пермском крае «Территория» // Газета.Ru, 17 сентября 2020 На ТНТ стартует хоррор-сериал «Территория» с Мерзликиным и Калюжным // «Культуромания», 17 сентября 2020 Стала известна дата выхода сериала «Территория» // RT, 28 сентября 2020 Мистический сериал «Территория» выйдет на ТНТ // sibnet.ru, 19 сентября 2020 Битва хорроров на ТНТ: телезрителям покажут новый сериал «Территория» // tv mag, 18 сентября 2020 Глеб Калюжный вместе с Андреем Мерзликиным отправятся на поиски родителей // Кино-театр.ру, 17 сентября 2020 Уральский «Твин Пикс»: канал ТНТ покажет мистический сериал «Территория» // teleprogramma.pro, 17 сентября 2020 В Перми состоится бесплатный предпоказ снятого в Пермском крае сериала // «Аргументы и факты», 2 октября 2020 Единственным в стране — пермякам бесплатно покажут сериал «Территория» за 5 дней до премьеры // «קומסומולסקאיה פראבדה», 4 октября 2020 Доля первой серии сериала
קרל ציגלר

קרל ולדמר ציגלר (בצ'כית: Karl Waldemar Ziegler;‏ 26 בנובמבר 1898 – 12 באוגוסט 1973) היה כימאי גרמני, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1963 ביחד עם ג'וליו נטה "על גילויים הקשורים לפולימרים כבדים". קרל ציגלר נולד ב-26 בנובמבר 1898 בסמוך לעיר קאסל. בצעירותו התפרסם מאוד בשל הצלחתו בלימודים ואף הוצג לזוכה פרס נובל אמיל אדולף פון ברינג. לימודיו האקדמיים נקטעו בשל שגויס לצבא בזמן מלחמת העולם הראשונה. בסופו של דבר, ציגלר הפך לדוקטור בשנת 1920 והחל להרצות באוניברסיטת פרנקפורט. בשנת 1926 הפך לפרופסור באוניברסיטת היידלברג, שם בילה את עשר השנים הבאות בחקר כימיה אורגנית. במהלך שנות ה-30 ציגלר תרם מכישרונו המקצועי לאס אס, ואף עוטר בשל כך. נפטר ב-12 באוגוסט 1973 במילהיים על הרוהר. מדיה וקבצים בנושא קרל ציגלר בוויקישיתוף קרל ציגלר, באתר פרס נובל (באנגלית) קרל ציגלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רב חנא בגדתאה

רב חנא בגדתאה הוא אמורא בבלי. הוא חי במאה השלישית בבגדאד שבבבל והיה בן הדור השני של האמוראים. רבו היה שמואל ובדרך כלל הוא אף מסר מאמרים בשמו. רש"י על התלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ד, עמוד ב' טוען ששמו מגיע משם עירו, בגדאד שבבבל. אולם רש"י בתלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ז, עמוד א' כתב שהדבר על שם שהיה בעל אגדה. רש"י מזהה את בגדת עם העיר בגדאד, בירת עיראק של ימינו: ”בגדתאה - שם עירו בגדד היא עיר החשובה שבבבל משחרבה בבל:” (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ד, עמוד ב'). בגדאד המודרנית הוקמה אמנם רק בשנת 762 על ידי הח'ליפה ג'עפר אל-מנסור, כ-500 שנה אחרי תקופתו של רב חנא, אך עוד לפני בניית העיר שכן כפר בעל שם זהה באותו מקום, ואברהם ברלינר שיער שגם בתקופות קדומות יותר הייתה באותו מקום עיר בשם בגדאד.[דרושה הבהרה] אדולף נויבאואר דוחה את הזיהוי עם בגדאד, ומעלה השערה שבגדת היא אסקי-בגדאד(אנ') של ימינו.יעקב לוי מזהה את בגדת עם העיר בגדא, שמיקומה אינו ידוע, אך נמצאת בצפון בבל, סביר להניח שמרוחקת כ-60 ק"מ מבגדאד. הוא היה בקי באדמה, ששיבח בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י', עמוד ב' את התמרים "משחנן (מחממות), משבען (משביעות), משלשלן (משלשלות), מאשרן (נותנות כח) ולא מפנקן (מקלות על הלב)". הוא גם אמר שם שמטר של גשם משקה, מרווה, מזבל את הארץ, מעדן אותה ונותן עדנה וזיו בפירות. פעם אחת מכל התלמוד בבלי מובא שאלתו על רב מני בלשון "מתקיף", בתלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ט', עמוד א'. שיטתו בשם רבו שמואל שמותר להחזיר שבר כלי למקומו בשבת. לדעת רב חנא בגדתאה המילה אלמנה הגיע מלשון מנה, כיוון שאם באה לינשא אחרי שנתאלמנה בעלה חייב לכתוב בכתובתה רק מנה, במקום השתיים שבתולה מקבלת. ואף אשה שנתאלמנה מאורסת נקראת כך, אף על פי שהיא כן מקבלת בכתובה שתי מנים אגב נשואה. לשיטתו זו אף על פי שגם בתורה כתוב את המילה אלמנה, זה על שם העתיד שחז"ל יתקנו שבתולה מקבלת אחד ואלמנה שתיים, והראיה שהתורה מתייחסת לעתיד היא מהפסוק "ושם הנהר השלישי חדקל הוא ההולך קדמת אשור" אף על פי שבבריאת העולם לא היה את ממלכת אשור. הרב אהרן הימן, "רב חנא בגדתאה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ז, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ז', עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ב, עמוד ב' ותלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף צ"ב, עמוד א' כך גם ברשב"ם על תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"ב, עמוד ב'. העיר מופיעה גם בסידורו של רב שרירא גאון על מיקומה של בגדת שרש"י מביא ראו: ישובי היהודים בבבל בתקופת התלמוד: אונומסטיקון תלמודי, ירושלים תשל"ט, עמ' 49. Baghdad - History | Britannica, www.britannica.com (באנגלית) אברהם ברלינר, Beiträge zur Geographie und Ethnographie Babyloniens im Talmud und Midrash, ברלין: Jahrbuch des Rabbiner-Seminars in Berlin, 1883, עמ' 25 אדולף נויבאואר, La géographie du Talmud, פריז, 1868, עמ' 360 יעקב לוי, Wörterbuch Über die Talmudim und Midraschim, כרך ראשון, Benjamin Harz, Berlin und Wien, 1924, עמ' 190 בן-ציון אשל, ישובי היהודים בבבל בתקופת התלמוד אונומסטיקון תלמודי, ירושלים: מאגנס, תשל"ט, עמ' 47 תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ח, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י', עמוד ב'