laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכטרוניקה

מכטרוניקה היא תחום הנדסה בין-תחומי, המשלב בין הנדסת מכונות, הנדסת אלקטרוניקה והנדסת תוכנה. התכלית של תחום הנדסה זה היא חקר אוטומטים מפרספקטיבה הנדסית כדי לשרת את המטרה של שליטה במערכות מורכבות ומשולבות חומרה ותוכנה כמערכות ייצור, רובוטי חלל, תתי-מערכות אוטומטיות לרכב (מערכות בלימה ללא נעילה, מערכות לסיוע בסיבובים) וציוד יומיומי (מצלמות עם מיקוד אוטומטי, וידאו, כוננים קשיחים, נגני סי די, מכונות שטיפה, צעצועים מכניים ועוד). תחום המכטרוניקה מתמקד במכונות, אלקטרוניקה ומחשבים, ענפים שבשילובם ניתן להפוך את הדור הבא של המערכות לפשוט, כלכלי יותר, אמין ורב תכליתי. הקניית השכלה רב תחומית מאפשרת למהנדס לתכנן מערכת ביתר קלות בהשוואה לעבודה של צוות הכולל אנשי מקצוע העוסקים כל אחד בתחומו ובעלי השקפות שונות לגבי אותה מערכת. המילה "מכטרוניקה" (כשילוב של מכניקה ואלקטרוניקה) הוטבעה על ידי טצאורו מוריה, מהנדס בכיר של חברת יאסקווה היפנית, ב-1969. מכטרוניקה נקראת גם "מערכות אלקטרו-מכניות". ישראל היא בין המדינות היחידות בעולם בו נלמד המקצוע מכטרוניקה ברמת התיכון. את הפעלת תוכנית הלימודים יזמה רשת החינוך אורט ישראל בשיתוף משרד החינוך. במסגרת הלימודים בונים התלמידים רובוטים ומשתתפים בתחרויות בינלאומיות וזוכים בפרסים יוקרתיים. בין היתר, מכללות ספורות בארץ מעניקות תואר הנדסאי מכטרוניקה. לימודי הנדסאי מכטרוניקה מוגדר במסגרת מה"ט תחת התואר הנדסאי מכונות מגמת משנה מכטרוניקה ורובוטיקה. בישראל ניתן ללמוד הנדסאי מכטרוניקה במכללות הבאות: מכללת עתיד (חיפה) מכללת הנדסאים תל אביב מכללת שבח (תל אביב) מכללת רופין (עמק חפר) מכללות אורט (רחובות, סינגאלובסקי, כפר סבא, הרמלין וירושלים) מכללת ספיר (שער הנגב-שדרות) מקיף א לתעופה ולחלל (אשדוד) מקיף ה דרכא (אשקלון) אורט אדיבי (אשקלון) מכלול (מעלה לבונה) מכללת כנרת (כנרת) עירוני ב' ישיבה, פרחי אהרון (חיפה) מכינת אמית בניה (מעלה אדומים) מכללת הדסה נעורים בישראל ניתן ללמוד מכטרוניקה (תואר ראשון) במוסדות הלימוד הבאים: בית מדרש ברקאי - חספין. מכללה טכנולוגית- תורנית לנוער חרדי מכללת אדיר במרום - בשילוב עם בית מדרש ברקאי - חספין. אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (באר שבע) הטכניון (חיפה) אוניברסיטת אריאל בשומרון (אריאל) המכללה האקדמית להנדסה ״אורט בראודה״ (כרמיאל) אוניברסיטת תל אביב אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון (באר שבע ואשדוד) במרבית המוסדות מדובר בלימודי הנדסת מכונות ובחירת המכטרוניקה כמסלול התמחות. מחלקת הנדסת מכונות-מכטרוניקה באוניברסיטת אריאל אתר מכטרוניקה-תיכון אורט אתר אורט סינגאלובסקי ויג'יי קומאר: רובוטים שטסים.... ומשתפים פעולה זה עם זה – הרצאה באנגלית מאתר TED עם כתוביות בעברית משרד החינוך, מגמת הנדסת מכונות לחטיבה עליונה, באתר משרד החינוך ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התזמורת הסימפונית חיפה

התזמורת הסימפונית חיפה היא תזמורת סימפונית ישראלית, שמושבה בעיר חיפה. התזמורת נוסדה בשנת 1950 על ידי המלחין והפסנתרן פרנק פלג והמורה לכינור צבי רוטנברג. פרנק פלג שימש כמנהלה המוזיקלי של התזמורת במשך עשר שנים, ובמקביל שימש כמנצח קבוע גאורג זינגר. אחריו כיהנו כמנהלים מוזיקליים או מנצחים ראשיים סרג'ו קומיסיונה, אבי אוסטרובסקי, מנדי רודן, יובל צליוק, ליאור שמבדל, סטנלי ספרבר, כריסטיאן מנדיאל, רונלד זולמן, נעם שריף ושו צ'ונג. החל משנת 2021 מכהן יואל לוי כיועץ המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת. באפריל 2004 התארגנה התזמורת מחדש ביזמתו של ראש עיריית חיפה דאז יונה יהב. צעד זה הביא להפיכתה של התזמורת הסימפונית מגוף פרטי לכזה השייך לחברה העירונית "אתוס". אולם הבית של התזמורת הוא האודיטוריום במרכז רפפורט לתרבות, בשכונת מרכז הכרמל. במהלך שנותיה של התזמורת ניצחו עליה מנצחים ידועי שם כמו אריך ברגל, פול קפולונגו, גבריאל כמורה, סידני הארט, ג'ון נלסון, גילברט ורגה, ואוריאל סגל. עם התזמורת הופיעו סולנים כגון הנריק שרינג, אידה הנדל, עברי גיטליס, בוריס בלקין, דניאל בארנבוים, שירה רבין, אריה ליפסקי, מישה מייסקי, קלוד פרנק, ג'רמי מנוחין, גרהרד אופיץ ואריה ורדי. התזמורת הסימפונית חיפה מופיעה בסדרות קונצרטים ומופעים מיוחדים בהיכלי תרבות ברחבי הארץ וכן מלווה בקביעות את תחרויות הפסנתר, הנבל, וכלי הנשיפה המתקיימים בארץ. מנהל התזמורת, מאז אפריל 2023, הוא רן נחום. במסגרת התזמורת הסימפונית חיפה פועלים האופרה חיפה, מקהלות בת שיר והביג בנד חיפה. התזמורת מפעילה תוכניות חינוכיות בגנים ובבתי הספר, וכן תוכנית למצטיינים HSO Young. בתזמורת הסימפונית חיפה חברים 65 נגנים המהווים שילוב של נגנים צעירים ומנוסים, עולים חדשים, עולים ותיקים ומוזיקאים שגדלו והתחנכו בישראל. התזמורת ערכה סיורים בצרפת, שווייץ, בלגיה, גרמניה, ואיטליה, והשתתפה בפסטיבלים בינלאומיים בקורסיקה, דיסלדורף, בזאנסון ולייז'. במהלך שנת 2014 יצאה הסימפונית לסיור קונצרטים בן 8 שבועות ברחבי ארצות הברית. בנוסף לפעילותה השוטפת, עורכת התזמורת קונצרטים בבקרי יום שישי במסגרת הסדרה "קלאסי לשישי" וקונצרטים מוסברים לכל המשפחה במסגרת הסדרה לכל המשפחה. מלבד זה, התזמורת עורכת קונצרטים בבתי ספר, קונצרטים תחת כיפת השמיים וקונצרטים מיוחדים נוספים במסגרות שונות כגון ארגונים התנדבותיים, חגיגות ופסטיבלים ברחבי ישראל. אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית חיפה התזמורת הסימפונית חיפה, ברשת החברתית פייסבוק ה. מאיר, "פניבש ופרטוש יופיעו כסולנים עם הסימפונית (חיפה), מעריב, 14 בדצמבר 1961 משה גורלי, "תזמורת חיפה", דבר, 23 בנובמבר 1951 נעם בן זאב, התזמורת הסימפונית חיפה נוסקת, באתר הארץ, 20 בינואר 2014 אודיה שווץ, שוב: ביקורת בסימפונית על המנהל האמנותי הסיני, שיסיים את תפקידו, באתר רדיו חיפה, 18 בנובמבר 2018
ירון זילברברג

ירון יצחק זילברברג (1951 – 22 באפריל 2019) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור במחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע וחבר האקדמיה הישראלית למדעים. זילברברג נולד בגבעתיים ב-1951. את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה סיים ב-1972 באוניברסיטת תל אביב, המשיך ללימודי תואר שני בפיזיקה יישומית במכון ויצמן, אותם סיים ב-1975. את לימודיו לתואר דוקטור בפיזיקה יישומית, עשה גם כן במכון ויצמן, וסיים ב-1984. שירת משנת 1975 עד 1979 כפיזיקאי בצה"ל. ב-1984 שהה לרגל בתר-דוקטורט במעבדות בל בארצות הברית, ובשנת 1985 מונה לחוקר שם, מינוי בו שימש עד 1994. בשנת 1994 חזר לישראל, והצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע, בדרגת פרופסור חבר. בשנת 1999 מונה לפרופסור מן המניין, ומשנת 2002 ועד שנת 2008 שימש כדקאן הפקולטה לפיזיקה. בשנת 2008 מונה לראש מרכז קראון לפוטוניקה במכון. מחקריו עסקו באינטראקציה בין אור לחומר, בתחומים של אופטיקה אולטרה-מהירה, אופטיקה קוונטית ואופטיקה לא ליניארית. בשנת 2010 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום אופטיקה לא ליניארית. בשנת 2013 זכה בפרס מקס בורן על תרומתו לחקר האופטיקה הפיזיקלית מטעם האגודה האמריקאית לאופטיקה OSA. בשנה זו צורף כחבר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 2015 זכה בפרס ויצמן למדעים מדויקים. בשנת 2018 זכה בפרס רוטשילד. נפטר באפריל 2019. מדיה וקבצים בנושא ירון זילברברג בוויקישיתוף ירון זילברברג, באתר גוגל סקולר דף אישי באתר מכון ויצמן כרטיס אישי של ירון זילברברג, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. קורות חיים באתר קבוצת המחקר באופטיקה אולטרה-מהירה במכון ויצמן שירות הידען, ‏חמישה מדענים ומדעניות מצטרפים היום לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, באתר "הידען", 2 בדצמבר 2013 ירון זילברברג, על הליכה קוונטית של פוטונים, איגרת 36, נובמבר 2014 ירון זילברברג באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פרס מפעל הפיס ע"ש לנדאו למדעים ולמחקר 2010 באתר מפעל הפיס פרס מקס בורן 2013 הוכרזו הזוכים בפרס ויצמן למדעים מדויקים לשנת 2015 (ארכיון) פרס רוטשילד במדעי הפיזיקה והכימיה לשנת 2018 באתר יד הנדיב (באנגלית). ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפחת קאליקק (ספר)

משפחת קאליקק: מחקר בתורשה של רפות-שכל (אנגלית: The Kallikak Family: A Study in the Heredity of Feeble-Mindedness) הוא ספר שפורסם בשנת 1912 על ידי הפסיכולוג ואיש תנועת האאוגניקה הנרי ה. גודאר אודות משפחה אותה כינה "קאליקק". פירוש השם קאליקק ביוונית עתיקה משמעות 'קאלוס' היא טוב ומשמעות 'קאקוס' היא רע. הספר עוקב אחרי עץ המשפחה ומגלה שבשלב מסוים העץ מתפצל לצד "רפה-שכל" ולצד נורמטיבי. הספר מסיק שתכונות כמו יכולת למידה ורפות שכל תלויות לחלוטין בתורשה, ולכן על החברה לפקח על התרבותם של אינדיבידואלים "לא-מתאימים". הספר ומסקנותיו הופרכו בשנים האחרונות [דרושה הבהרה][דרוש מקור] והועלו בעיות רבות במתודולוגית המחקר שבו.
ביטוח ישיר

ביטוח ישיר היא שיטה לתפעול חברת ביטוח שבה מתקיים קשר ישיר בין חברת הביטוח ובין הלקוח, הן בשלב מכירת הביטוח והן בשלב מימושו (הגשת תביעה על ידי הלקוח). שיטה זו חדשה יחסית, לעומת השיטה המסורתית שבה סוכן ביטוח מקשר בין חברת הביטוח ובין הלקוח. בתחילת קיומו של הביטוח הישיר נעשה הקשר בין הלקוח ובין החברה בעיקר בטלפון, ולווה במשלוח מסמכים בדואר ובפקס. עם התפתחות האינטרנט משמש גם כלי זה למכירה של ביטוח ישיר ולמתן שירות למבוטחים. במדינת ישראל מספר חברות ביטוח ישיר. פעילותן ספגה התנגדות עזה של סוכני הביטוח, שראו בהצלחתן איום על מקור פרנסתם. חלוצת הביטוח הישיר בישראל היא איי.די.איי. חברה לביטוח, שהחלה לפעול בנובמבר 1994, והיא הבעלים והמתפעלת של המותגים "ביטוח ישיר" ו"ביטוח 9". במהלך השנים הוקמו חברות נוספות הפועלות בשיטת ביטוח ישיר, כגון המותג העולמי AIG הפועל בישראל משנת 1997, וגם חברות הפועלות בשיטה המסורתית הקימו יחידות לשיווק ביטוח ישיר. בשנת 2007 הייתה איי.די.איי חברת הביטוח הראשונה בישראל המאפשרת רכישה של ביטוח דרך האינרנט. קבוצת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים הקימה את המותג "איחוד ישיר", והשקיעה רבות בקידומו, אולם בתחילת 2013, עם השתלטותו של שלמה אליהו על הקבוצה, ביטלה פעילות זו, והודיעה שתתבסס רק על מכירה באמצעות סוכנים. בשנת 2018 החלו לפעול חברות "ליברה" ו-"ווישור" הפועלות בשיטת ביטוח ישיר. החברות לביטוח ישיר עוסקות בביטוח רכוש (ביטוח דירה, ביטוח רכב), וגם בתחומי ביטוח אחרים, כגון ביטוח חיים וביטוח משכנתא. שוקה (פרסומת) ביטוח ישיר (מותג) רון שטיין, ‏איחוד ישיר של מגדל תפסיק למכור ישירות ביטוחי רכב ודירות, באתר גלובס, 16 בינואר 2013
קיבוע

האם התכוונתם ל... קיבעון – בפסיכולוגיה, השלב שבו נהיה אינדיבידואל אובססיבי לגבי היקשרות לאדם אחר או לחפץ קיבוע (גנטיקה) – בגנטיקה של אוכלוסיות, מצב שבו בלוקוס מסוים באוכלוסייה מסוימת מתקיים רק אלל אחד קיבוע (היסטולוגיה) – בהיסטולוגיה, הקשיה ושימור רקמות לצורך בדיקתן במיקרוסקופ קיבוע המשלים – מבחן אימונולוגי המשמש לאיתור הימצאותו של נוגדן או אנטיגן ספציפי בסרום מדד קיבוע (FST) – מדד בגנטיקה של אוכלוסיות קיבוע פחם – תהליך של הפיכת פחמן דו-חמצני במצב גזי לתרכובת מוצקה קיבוע החנקן – תהליך טבעי שבו הופך חנקן באטמוספירה לאמוניה קיבוע (רפואה) – מניעת היכולת של איבר גוף להסתובב או לזוז ממקומו
מחכה לו

מחכה לו הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2009 שיצרה הבמאית מיכל קסטן-קידר. הסרט מציג את מציאות חייהן של משפחותיהם של גברים אנשי קבע, הנעדרים לתקופות ארוכות מבתיהם במסגרת שירותם הצבאי. המשפחות המוצגות בסרט מתגוררות בעיר מודיעין, וקסטן-קידר מתמקדת בסרט במספר משפחות הגרות בשכנות לה, ב"שכונה הצבאית" בעיר. הסרט הוקרן לראשונה בישראל במסגרת הפסטיבל הבינלאומי ה-6 לסרטי נשים ברחובות, שם זכה בפרס הפצה בפריפריה לסרטים ישראליים מטעם מועצת הפיס לתרבות ולאמנות ביחד עם עוד 3 סרטים אחרים. הסרט שודר בערוץ 8 של הטלוויזיה בכבלים. במהלך מבצע צוק איתן נהרג סא"ל דולב קידר, בעלה של הבמאית ואחד הקצינים המוצגים בסרט. אתר האינטרנט הרשמי של מחכה לו "מחכה לו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כתבה על הסרט בערוץ 10 מאיה לוין, מה לראות הערב בטלוויזיה?, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2009 הסרט "מחכה לו" זכה בפרס הפצה בפריפריה לסרטים ישראליים מטעם מועצת הפיס לתרבות ולאמנות באתר הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות nrg מעריב, הזוכים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים, באתר nrg‏, 13 בספטמבר 2009 אודי הירש‏, מיכל קסטן-קידר: "רציתי להראות את הקרביות של מודיעין", באתר וואלה, 25 ביולי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרסה קארניו

מריה טרסה קארניו גרסיה דה סנה (בספרדית: María Teresa Carreño García de Sena;‏ 22 בדצמבר 1853, קראקס, ונצואלה – 12 ביוני 1917, ניו יורק, ארצות הברית) הייתה פסנתרנית, זמרת, מלחינה ומנצחת ונצואלית. קארניו נולדה בקראקס, ונצואלה למשפחה מוזיקלית. את הכשרתה הראשונית קיבלה מאביה וכשרונה המוזיקלי הוכר בגיל צעיר. ב-1862 היגרה משפחתה לארצות הברית והשתקעה בניו יורק. הופעת הבכורה שלה, בגיל שמונה, הייתה באותה שנה באירווינג הול. בשנת 1863 ניגנה לפני נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בבית הלבן. ב-1866, עברה קארניו לאירופה והחלה לערוך מסעות קונצרטים. הופעתה הראשונה כזמרת אופרה הייתה ב-1876. רק ב-1885 חזרה לוונצואלה, וגם אז רק לתקופה קצרה. ב-1889 חזרה לאירופה לעוד סיורי הופעות וקבעה את מקום מושבה בברלין. היא יצאה לשני מסעות קונצרטים חובקי עולם בראשית המאה ה-20. טרסה קארניו נישאה ארבע פעמים: משנת 1873 עד 1875 הייתה נשואה לכנר אמיל סורה, לו ילדה בת, אמיליטה; בין 1876 ל-1891 הייתה בקשר מוכר ללא נישואים עם זמר האופרה האיטלקי ג'ובאני טליאפייטרה, ומקשר זה שרדו שני ילדים, ג'ובאני וטרזיטה, שהייתה לפסנתרנית ונודעה בשם טרזיטה טליאפייטרה-קארניו. בשנים 1892 עד 1895 הייתה טרסה קארניו נשואה לפסנתרן אז'ן ד'אלבר, גם הוא איש מרובה-נישואים. לשניהם נולדו עוד שתי בנות, יוג'ניה והרטה; משנת 1902 עד 1917 הייתה נשואה לארטורו טליאפייטרה, גיסה לשעבר. טרסה קארניו הייתה גם מלחינה; היא חיברה לפחות 40 יצירות לפסנתר, שתי יצירות לקול ופסנתר, שתיים למקהלה ותזמורת ושתי יצירות נוספות של מוזיקה קאמרית. עוד הותירה אחריה יצירות רבות לא-גמורות. ב-2 באפריל 1905 הקליטה 18 קטעי פסנתר ליצרני הפסנתר המכני, הפיאנולה, חברת "ולטה מיניון". גם בתה טרזיטה הקליטה לחברה זו בשנת 1906. טרסה קארניו מתה בדירתה שבמנהטן, ניו יורק. "קומפלקס התרבות טרסה קארניו" בקאראקס נקרא על שמה. מדיה וקבצים בנושא טרסה קארניו בוויקישיתוף טרסה קארניו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרסה קארניו, באתר ספוטיפיי טרסה קארניו, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרסה קארניו, באתר Discogs (באנגלית) הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-165 של קארניו, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית) טרסה קארניו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) טרסה קארניו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנג'ינרה

אָנְגִ'ינָרַה (בלאדינו: Anginara) הוא סוג של מתאבן ספרדי יהודי מתפוצות הבלקנים: יוון, בולגריה, מקדוניה וטורקיה, העשוי מקישואים ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים. המילה אנג'ינרה היא שיבוש של המילה הטורקית אנגינר אשר משמעה ארטישוק, אך כאמור המאכל עשוי מקישואים והוא שאול ממתאבן שמקורו מהמטבח הטורקי עות'מאני והתבסס על הארטישוק. החל מראשית המאה ה-19 חלה הרעה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזור בולגריה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות ולא עלה בידם לרכוש ארטישוק שהיה יקר מאוד מחד וקשה להשגה מאידך. כך נולד תחליף הקישואים הזול הרבה יותר, שמו של המתאבן נותר כשהיה ורק מרכיביו התחלפו. יש המספרים שלאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה המצב הכלכלי היה כה גרוע, עד שמשפחות יהודיות נהגו להכין את המאכל מקליפות הקישואים ולא מהירק עצמו. חלק מבני קהילת יהודי טורקיה המשיכו להכין את המאכל גם בגרסת הארטישוק, אשר היה נגיש יותר. ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות קישואים בתיבול מגוון המתאים לייעודה של המנה, למשל בעשבי תיבול ומיץ לימון, או ברוטב עגבניות. לאחר מכן המנה מצוננת במקרר טרם הגשתה כמתאבן. קשלס, חיים, דורות הראשונים, בתוך אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 59.
ישראל גצלר

ישראל גצלר (באנגלית: Israel Getzler‏; 14 במאי 1920, בברלין – ינואר 2012) היה היסטוריון ישראלי שהתמחה בהיסטוריה רוסית והיה פרופסור אמריטוס בחוג ללימודים רוסיים ובחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו עוסקים בהיסטוריה של הסוציאליזם ברוסיה ובאירופה ובמהפכה הקומוניסטית ברוסיה ב-1917. גצלר נולד בברלין ב-14 במאי 1920. אביו, חיים מרדכי גצלר, היגר לגרמניה מז'מיגרוד שבפולין ועסק בבדים, ואמו דבורה לבית שטרנשליכט הגיעה במקור מקרקוב. גצלר היה אח בכור ללאון ומאני. למד בבית הספר "עדת ישראל ריאלגמנזיום" (Adass Yisroel Realgymnasium) מגיל שש ועד סיום התיכון, והיה פעיל בשומר הצעיר, (שם היה חניכו של ריינהרד בנדיקס, לימים סוציולוג נודע). עקב היותם בעלי אזרחות פולנית, גורש עם אביו ואחיו לאון באוקטובר 1938 מגרמניה לפולין. אמו ואחיו מאני הצטרפו אליהם אחרי ליל הבדולח. לאחר פרוץ המלחמה שלחו השלטונות הסובייטים את המשפחה לצפון סיביר, שם שהו במשך רוב המלחמה. לקראת סופה הגיעה המשפחה למחוז הסובייטי של הרפובליקה האוטונומית של הגרמנים של ולגה, שם התגוררה המשפחה במהלך המלחמה. גצלר עבד בתקופה זאת במגוון עבודות בהן כריית זהב ונהיגה בעבור קאופרטיב תחבורה. ניסה לרכוש השכלה בסראטוב לתקופה מסוימת אך ללא הצלחה. לאחר המלחמה המשפחה חזרה לגרמניה, ומשם היגרה לאוסטרליה בשנת 1948, הקדים אותם אחיו לאון שהגיע אליה בעת המלחמה בעזרת מאמצי הקהילה היהודית האוסטרלית. באוסטרליה למד גצלר באוניברסיטת מלבורן. ספרו "Neither toleration nor favour: the Australian chapter of Jewish emancipation", נכתב על בסיס עבודת התזה לתואר שני שכתב באוניברסיטת מלבורן. סיים את הדוקטורט בבית הספר לכלכלה של לונדון בהנחיית הפרופסור לאונרד שפירא. הוא פרסם את הספר "מרטוב, ביוגרפיה פוליטית של סוציאל-דמוקרט" בהוצאת אוניברסיטת קיימברדיג' (שתורגם לאיטלקית וליפנית). גצלר לימד במספר אוניברסיטאות באוסטרליה והיה ממייסדי אוניברסיטת לה טרוב (La Trobe) במלבורן. בשנת 1972 עלה לישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא היה חבר בחוג ללימודים רוסיים וסלאוויים ובחוג להיסטוריה, מונה לפרופסור מן המניין בשנת 1982, ולימד קורסים על היסטוריה של רוסית מודרנית בתקופת המהפכה הקומוניסטית ואודות הסוציאליזם באירופה, עד לפרישתו בשנת 1989. במהלך שהותו באוניברסיטה העברית פרסם את ספרו "קרונשטט 1917-1921: גורלה של הדמוקרטיה הסובייטית" (שתורגם לאיטלקית) ומאמרים בכתבי עת וספרי מאמרים שונים. בשנת 2002 פרסם את ספרו האחרון, "Nikolai Sukhanov,Chronicler of the Russian Revolution". בשנת 1976 נישא לדבורה לבית זוסמן, עיתונאית, והתגורר עמה בירושלים. אב לבן ובת מנישואים קודמים. Nikolai Sukhanov, Chronicler of the Russian Revolution, Palgrave Macmillan, February 2002 Kronstadt 1917-1921: The Fate of a Soviet Democracy, Cambridge University Press, 1983 Neither toleration nor favour: the Australian chapter of Jewish emancipation, Melbourne University Press, 1970 Martov: a political biography of a Russian social democrat, Cambridge University Press, 1967 אלי שאלתיאל, המהפכה הרוסית של ניקולאי סוכנוב: קום התנערה – ביקורת על הספר Nikolai Sukhanov, Chronicler of the Russian Revolution‏, באתר הארץ, 16 ביוני 2010 אורי דרומי, היה אפשר אחרת, באתר הארץ, 27 בינואר 2012
סימון שאהין

סימון שאהין (בערבית: سيمون شاهين; נולד ב-1955) הוא מלחין, נגן עוד וכינור ומלחין פלסטיני-אמריקאי. שאהין נולד בתרשיחא למשפחה ערבית קתולית. כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לחיפה. הוא למד במנזר הכרמליתי בעיר. אביו, חכמת שהין, היה נגן ומורה למוזיקה. שאהין החל לנגן בגיל 5 בעוד ואחר מכן למד לנגן גם בכינור. הוא למד באוניברסיטת תל אביב ספרות ערבית ומוזיקה. אחר כך המשיך ללימודי תואר ראשון באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אותם סיים ב-1978. בשנת 1980 הוא היגר לארצות הברית ומאז חי ופועל משם. הוא למד נגינה במכון מנהטן למוזיקה ומוזיקולוגיה וחינוך מוזיקלי באוניברסיטת קולומביה וכן קיבל אזרחות אמריקאית. שאהין הלחין פסקולים למספר סרטים וייסד בניו יורק פסטיבל שנתי של מוזיקה ערבית בעיר. הוא הופיע יחד עם הצ’לן הישראלי, אוהד בר-דוד תחת הכותרת "דיאלוג מוזיקלי ישראלי-ערבי", הופעה המשלבת מלודיקה ערבית יחד עם מוזיקה יהודית עם השפעות ישראליות ומזרח אירופאיות. שאהין הופיע מספר פעמים בישראל. ב-2007 הופיע במרכז הקונגרסים עם להקתו "קנטרה" לרגל מאה שנה למנזר הכרמליתי בחיפה. מדיה וקבצים בנושא סימון שאהין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סימון שאהין סימון שאהין, באתר AllMusic (באנגלית) סימון שאהין, באתר MusicBrainz (באנגלית) סימון שאהין, באתר Discogs (באנגלית) סימון שאהין, באתר Songkick (באנגלית) נעם בן זאב, קלאסיקה ערבית בעיר המנותקת, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2009
JavaServer Pages

JavaServer Pages (בראשי תיבות: JSP) היא טכנולוגיית צד-שרת מבוססת Java המאפשרת יצירה של דפי HTML, XML וקבצים אחרים, בתשובה לבקשות HTTP. טכנולוגיה זאת, מבית סאן מיקרוסיסטמס, מאפשרת לקוד Java ופעולות מוגדרות לשנות וליצור דפים בתשובה לכל בקשה. התחביר של JSP כולל תגי XML נוספים, הנקראים פעולות JSP, המאפשרות לקרוא לפעולות של השפה. בנוסף, הטכנולוגיה מאפשרת יצירה של ספריות תגי JSP, שיכולות להשתלב עם תגי XML רגילים. ספריות התגים מאפשרות ליצור יישומי צד-שרת שאינן כבולות לשרת Web ומערכת הפעלה מסוימים. דפי JSP מהודרים על ידי מהדר JSP לכדי Java Servlets. מהדר ה־JSP יכול ליצור את ה־Servlets כבר בשפת הביניים של Java או בשפת Java ממש, שתהודר בתורה על ידי מהדר Java רגיל. J2EE JavaServer Faces Java Servlet יישום ווב מדיה וקבצים בנושא JavaServer Pages בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של JavaServer Pages (באנגלית) Sun's JSP product description JSPs and Servlets – סדרת מדריכי וידאו באתר יוטיוב (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפיו

אָפְּיוּ (בלאדינו: Apiu) הוא סוג של מתאבן מהמטבח היהודי ספרדי של תפוצות הבלקנים ואסיה הקטנה העשוי משורש סלרי וגזר ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים. המילה אפיו היא שיבוש של המילה אפיום (Apium), שהיא המינוח הספרדי לסלרי. עם זאת סביר להניח שהמאכל שאול ממתאבן טורקי עות'מאני, שהכיל ירקות נוספים ובכלל זה לבבות ארטישוק. במהלך המאה ה-19 חלה נסיגה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזורי בולגריה ומקדוניה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות וכפי שאירע בקהילות יהודיות רבות באירופה, רכשו את מוצרי המזון הזולים והנפוצים ביותר וכך התבסס המאכל על שורש הסלרי והגזר. יהודי הבלקן אשר שימרו דורות ארוכים את שפת הלאדינו כינו את המתאבן על שם המרכיב המרכזי שלו. ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות של שורש סלרי וגזר בתיבול מגוון המתאים לייעודה של המנה, בדרך כלל עשבי תיבול ומיץ לימון או חומץ. ראו כותרת המתכון המצורף ותוכנו, באתר 2eat.co.il. קשלס, חיים, דורות הראשונים, בתוך אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 59.
קדורה פארס

קַדּוּרַה פָארס (בערבית: قدّورة فارس; נולד ב-13 ביוני 1962) הוא בכיר באש"ף, חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ובעבר שר בממשלה הפלסטינית. מאז אוגוסט 2023 הוא מכהן כראש הוועדה לענייני אסירים במעמד שר. עבד אל-קאדר איבראהים פארס חאמד (عبد القادر إبراهيم فارس حامد) שלימים אימץ לעצמו את השם המחתרתי שלו, מימי היותו איש פת"ח: קַדּוּרַה פָארס (בערבית: قدّورة فارس), נולד ב-13 ביוני 1962, בכפר סילוואד. בהיותו תלמיד תיכון, השתתף ביידוי אבנים נגד כוחות צה"ל וכשהיה בן שש עשרה התגייס לחזית העממית. בשל היעדר פעילות ממשית, הוא עזב והתגייס לחוליית פתח, שהשיגה נשק וביצעה כמה פיגועים. ב-1 באוגוסט 1981 נעצר קדורה ונשפט ל-15 שנות מאסר. קדורה הפך למנהיג בולט בקרב האסירים ונבחר על ידם לשמש כנציגם, מול שלטונות הכלא. בשנת 1986, הוא מונה על ידי הפת"ח לשמש ראש אסירי הפתח בכל בתי הכלא. בשנת 1992 הוא יזם והנהיג שביתת רעב שנמשכה 16 יום והצליח להביא להישגים משמעותיים לכלל האסירים בבתי הכלא הישראליים. קדורה שוחרר בשנת 1994, במסגרת הסכם קהיר (1994) בין אש"ף לישראל. בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית בשנת 1996, נבחר קדורה לנציג מחוז רמאללה ואל-בירה ונטל על עצמו את ראשות הוועדה לענייני האסירים, החללים והפצועים במועצה. מנובמבר 2003 ועד פברואר 2005 כיהן כשר בלי תיק בממשלה הפלסטינית. הוא היה חבר בצד הפלסטיני של יוזמת ז'נבה והשתתף בניסוח "מסמך ז'נבה" ב-2003, שעליו חתמו שתי המשלחות (הלא פורמליות): הפלסטינית והישראלית. מאז אוגוסט 2023 הוא מכהן כראש הוועדה לענייני אסירים במעמד שר. קדורה נשוי ואב לשני בנים ושתי בנות. בשנת 1996 הוא השלים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת אלקודס באבו דיס. מדיה וקבצים בנושא קדורה פארס בוויקישיתוף ביוגרפיה אטילה שומפלבי, כדורה פארס: תנו הזדמנות לממשלה החדשה, באתר ynet, 8 בפברואר 2007 הצהרת תמיכה, באתר יוזמת ז'נבה , قرار رئاسي بتعيين قدورة فارس رئيسا لهيئة شؤون الأسرى والمحررين بدرجة وزير - החלטה נשיאותית על מינוי קדורה פארס לראש הוועדה לענייני אסירים, בדרגת שר, www.shfanews.net, 7 באוגוסט 2023 قدوره فارس, ‏10 יולי 2019 (בערבית) , تشكيلة الحكومه الفلسطينيه الثامنه הרכב הממשלה הפלסטינית השמינית, WAFA ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוב כהן

מריוס יוב כהן (Marius Job Cohen;‏ נולד ב-18 באוקטובר 1947) הוא איש ציבור יהודי-הולנדי ששימש שר בממשלת הולנד בשנים 1998–2001 וכראש עיריית אמסטרדם בשנים 2001–2010. שימש כיושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית וחבר הפרלמנט של הולנד בשנים 2010 - 2012. כהן נולד בעיר הארלם שבהולנד למשפחה יהודית ליברלית ולהורים ניצולי שואה. סבו וסבתו נרצחו בברגן-בלזן. אחיו הוא הנדריק פלוריס כהן, פרופסור להיסטוריה של המדע. הוא הוסמך כעורך דין ב-1971, ושימש כפרופסור באוניברסיטת ליידן עד 1981, אז קיבל תואר דוקטור. הוא המשיך להרצות וב-1991 מונה כרקטור אוניברסיטת מאסטריכט. ב-1993 מונה לסגן שר החינוך לקדנציה בת שנה, ולאחריה שב לתפקידו האקדמי, אך נותר חבר בסנאט ההולנדי. ב-1998, בעת שהיה בשנת שבתון, מונה לתפקיד שר המשפטים בממשלתו של וים קוק. ב-2001 החל לכהן בתפקיד ראש עיריית אמסטרדם, ובתפקיד זה חיתן זוגות חד-מיניים. ב-2007 החל קדנציה שנייה בתפקיד, אך במרץ 2010 התפטר מתפקידו והתמנה ליושב-ראש מפלגת העבודה ההולנדית ומועמדה לתפקיד ראש הממשלה בבחירות שנערכו ב-9 ביוני 2010, בהן הפסידה מפלגתו. ב-20 בפברואר 2012 התפטר מתפקיד יושב-ראש המפלגה. כהן אלמן ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא יוב כהן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.