laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נאדיה תווייני

נאדיה תווייני (בצרפתית: Nadia Tueni, בערבית: نادية تويني; תעתיק מדויק: נאדיה תויני; 1935–1983) הייתה משוררת לבנונית אשר כתבה בשפה הצרפתית. נאדיה תווייני נולדה בכפר בעקלין שבהרי השוף, לבנון, בשם נאדיה חמאדה לאב לבנוני דרוזי, מוחמד עלי חמאדה, ולאם צרפתייה נוצרייה. אביה היה דיפלומט וכיהן כשגריר לבנון ביוון. אחיה, מרואן חמאדה, הוא פוליטיקאי וחבר פרלמנט ואחיה השני עלי חמאדה הוא עיתונאי מוכר אשר כותב ביומון "א-נהאר". תווייני התחנכה בבתי ספר צרפתיים בביירות ובאתונה, שם התגוררה בתקופת עבודתו של אביה כשגריר לבנון ביוון. עם תום לימודיה התיכוניים החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת סנט ג'וזף. בשנת 1954 נישאה לע'סאן תווייני, עורך "א-נהאר" ולעתיד חבר פרלמנט. לשם נישואיה המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית ועזבה את לימודי המשפטים. לזוג תווייני נולדו שלושה ילדים – שלושתם מתו בנסיבות טרגיות: בתה הבכורה נאילה (ילידת 1955) נפטרה ממחלת הסרטן בהיותה בת שבע; בנה הצעיר, מכרם, נהרג בתאונת דרכים בפריז ב-1986; ובנה השני, ג'בראן, שהיה עורך "א-נהאר" וחבר פרלמנט אנטי-סורי, נרצח בהתנקשות על רקע דעותיו הפוליטיות ב-12 בדצמבר 2005. נכדתה של תווייני, הנושאת את שם דודתה המנוחה, נאילה תווייני, היא עיתונאית ידועה וחברת פרלמנט. תווייני זכתה ב"פרס האקדמיה הצרפתית" (בצרפתית: Prix de l'Académie Française), והיא נחשבת לאחת מגדולי המשוררים הלבנוניים במאה העשרים. עם זאת, יחסית למשוררים לבנונים אחרים מתקופתה, יצירות מעטות שלה הודפסו. הראשונה שבהן, "טקסט בלונדיני" (בצרפתית: Les Texts Blonds), יצאה לאור שנה לאחר מות בתה נאילה, בשנת 1963, ונכתבה על תחושות האובדן של המשוררת. מרבית שיריה עוסקים ברגשות ואהבה אך היא כתבה גם על הטבע, נופי העולם ועל לבנון (שיריה על לבנון אוגדו והודפסו בספר בשם "לבנון"). כמו כן, עבדה החל משנת 1967 כעורכת העיתון הלבנוני "Le Jour" אשר יצא לאור בצרפתית. תווייני התגוררה בביירות, שם גם נפטרה בשנת 1983 ממחלת הסרטן. Les Texts Blonds Dreamers of the Earth Poems of Love and War La Terre Arretee Archives Sentimentales D'une Guerre Au Liban Jenseits des Blickes מדיה וקבצים בנושא נאדיה תווייני בוויקישיתוף כתבת פרופיל על נאדיה תווייני (בצרפתית) כתבת פרופיל על נאדיה תווייני (בצרפתית) יצירות של נאדיה תווייני באתר "ג'הת אלעשר" (באנגלית) ספריה של נאדיה תווייני באתר BookFinder (באנגלית) נאדיה תווייני, באתר MusicBrainz (באנגלית) נאדיה תווייני, באתר Discogs (באנגלית)
You're Going to Lose That Girl

You're Going to Lose That Girl (אתה הולך להפסיד את הבחורה הזאת) הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום Help!, שנכתב בעיקר על ידי ג'ון לנון, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר יצא ב-1965 כדי להוות חלק מפסקול הסרט Help!. בארצות הברית שם השיר נכתב בתחילה: "You're Gonna Lose That Girl". בנובמבר 1977 תוכנן השיר לצאת עם השיר "Girl" כסינגל וללוות את יציאת האלבום Love Songs, אלבום שהכיל מלכתחילה את שני השירים, אך לבסוף הסינגל בוטל לפני יציאת האלבום. להקת הראמונס הוציאו שיר ששמו "You're Gonna Kill That Girl", וכנראה מיועד להיות פארודיה על שירם של הביטלס. ג'ון לנון - שירה וגיטרה אקוסטית. פול מקרטני - קולות רקע, פסנתר וגיטרה בס. ג'ורג' האריסון - קולות רקע וגיטרה מובילה. רינגו סטאר - תופים ותופי בונגו. מידע על היצירה "You're Going to Lose That Girl" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"You're Going to Lose That Girl" באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרלה בליי

קרלה בליי (באנגלית: Carla Bley; 11 במאי 1936 – 17 באוקטובר 2023) הייתה מוזיקאית ג'אז חופשי, מלחינה, פסנתרנית, מעבדת מוזיקלית ומובילת הרכבי ביג בנד אמריקאית. אחת מהדמויות הבולטות והמוערכות בעולם הג'אז החופשי. מוגדרת על ידי מבקרים כפוסט מודרנית ו"היפר מודרנית". קרלה בליי נולדה כקרלה בורג באוקלנד שבקליפורניה. אביה היה פסנתרן ומנצח על מקהלת הכנסייה ועודד אותה ללמוד לשיר ולנגן. בגיל 14 נטשה את עולם המוזיקה כדי להתמחות בגלגיליות ובגיל 17 עזבה את ביתה לניו יורק ועבדה למחייתה כמוכרת סיגריות במועדון בירדלנד. שם הכירה את הפסנתרן פול בליי, עמו התחתנה ב-1957. בליי שכנע אותה להלחין ועד מהרה החלו לחנים שלה להופיע בהקלטות אמני ג'אז כמו למשל "Bent Eagle" בתקליטו של ג'ורג' ראסל מ-1960 "Stratusphunk", הקטע "Ictus" בתקליטו של ג'ימי ג'ופרה "Thesis" ותקליטו של פול בליי "Barrage". ב-1964 ארגנה בליי את גילדת מלחיני הג'אז בה היו חברים מיטב מוזיקאי הג'אז האוונגארדי של ניו יורק באותה עת ובהם ססיל טיילור, דון צ'רי, פרעה סנדרס, לארי קוריאל ועוד. באותה עת התגרשה מפול בליי והפכה לבת זוגו של מייקל מנטלר. לשניים נולדה בת, קרן, שגם היא מוזיקאית. השניים הובילו את "תזמורת מלחיני הג'אז" (Jazz Composers' Orchestra), בהשתתפותם של חברי ה"גילדה". בליי ומנטלר הקימו את חברת התקליטים WATT, שהייתה חלוצת חברות התקליטים העצמאיות שהקימו אמנים למען אמנים. בחברה זו הקליטה בליי עם התזמורת את היצירה המונמנטלית "Escalator over the Hill", המוגדרת כ"אופרת ג'אז". בשנות ה-80 שיתפה פעולה עם אמנים שאינם מתחום הג'אז כג'ק ברוס, רוברט וויאט, ומתופף פינק פלויד ניק מייסון, שבתקליט הסולו שלו, "Nick Mason's Fictitious Sports", כתבה את כל השירים, עיבדה מוזיקלית, הפיקה וכינסה את המבצעים מבין ידידיה הקבועים רוברט וויאט, מייקל מנטלר, סטיב סוולו ועוד. היא עיבדה ל-"Liberation Music Orchestra" של צ'ארלי היידן והפיקה מחוות לת'לוניוס מונק ולקורט וייל. אולם שיתוף הפעולה הארוך והמשמעותי ביותר של קרלה בליי הוא עם בן זוגה, סטיב סוולו. השניים משתפים פעולה בהנהגת ביג בנד ענק ("הביג בנד של קרלה בליי"), חברת תקליטים, wattxtrawatt ומיזמים שונים כמו העלאת האופרה "Escalator over the Hill" בביצוע חי בקלן, גרמניה ב-1997. על עצמה אמרה: מוזיקאי ג'אז אמיתי זה מישהו שיכול להיכנס למועדון, לפגוש מוזיקאים שלא ראה מעולם ופשוט לנגן אתם. אני לא יכולה לעשות את זה, ואם במקרה אני נקלעת לסיטואציה כזאת, אני מרגישה מאוד מאוד מטופשת. ג'זיסט אמיתי חושב מהר. או שהוא בכלל לא חושב: הוא מנגן מתוך זרם התודעה שלו. אני, לעומת זאת, חושבת לאט מאוד כשאני מאלתרת. שוקלת כל תו, כל צליל. אני לא נגנית. אין לי את זה. אני מלחינה. שם נמצא הכישרון שלי. — מתוך ריאיון עם בן שלו מדיה וקבצים בנושא קרלה בליי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרלה בליי (באנגלית) קרלה בליי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרלה בליי, באתר Last.fm (באנגלית) קרלה בליי, באתר AllMusic (באנגלית) קרלה בליי, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרלה בליי, באתר Discogs (באנגלית) קרלה בליי, באתר Songkick (באנגלית) קרלה בליי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) "הפרח בגנם", על קרלה בליי והביג בנד הגדול שלה בן שלו, ג'זיסט אמיתי לא חושב, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2008 על תקליטה Social studies, באתר המוזיקה של אלון מרקוס דני קרפל ב-MOOMA כריס קלסי ב-Allmusic אתר החברה
עבד אל-ואחד מוחמד נור

עבד אל-ואחד מֻחמד נור בערבית: عبد الواحد محمد نور; נולד ב-1968) הוא מייסד ומנהיג התנועה לשחרור סודאן (Sudan Liberation Movement/Army,‏ SLM/A). נולד בעיירה זלינגיי שבמערב דארפור. למד משפטים באוניברסיטת ח'רטום, ובשנת 1995 סיים את לימודיו והחל לעבוד כעורך דין. ביוני 1992, בעת לימודיו, ייסד נור את התנועה לשחרור סודאן, במטרה "לעצור את ההרג הבלתי-פוסק" במדינה. רצח העם בדארפור מנהיג התנועה לשחרור סודאן תומך ביחסים עם ישראל: שגרירות ישראלית בחארטום תשרת את האינטרסים של העם הסודאני, ריאיון עם אל-נור, 10 באוקטובר 2008 Abdulwahid Mohamed Ahmed Alnour, SLM statement on the secular state, January 2, 2006 Abdel Wahid Al-nur, Why We Won't Talk to Sudan's Islamo-Fascists, Wall Street Journal, June 18, 2008 Steve Paterno, Sudan rebel leader on limelight while President in panic, Sudan Tribune, 18 July 2008 Who are Sudan's Darfur rebels?, BBC News, 24 February 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טל רז (איש עסקים)

טל רז (נולד ב-15 בנובמבר 1961) הוא מנהל הכספים של קבוצת אפקון החזקות, מקבוצת שלמה סיקסט. טל רז נולד בבת ים לעזריאל וברוריה פרץ. כשהיה בן 12 עברה המשפחה להתגורר ברעננה. את לימודי התיכון עשה בתיכון אוסטרובסקי בעיר. בשנת 1979 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ובחיל הרפואה. רז שהה כ-10 שנים בארצות הברית, במהלכן למד וקיבל תואר ראשון בחשבונאות ותואר שני במנהל עסקים, שניהם מאוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY). טל רז הוא רו"ח ובעל רישיון CPA מוסמך. עם חזרתו לישראל, עבד בפירמת רואי החשבון "דלויט". בין השנים 1997-2002 שימש סמנכ"ל כספים ולאחר מכן מנכ"ל ונשיא של חברת ההחזקות "אלביט". בניהולו, השקיעה החברה בחברות ההזנק פיץ' והיינקס, שמכירתן הניבה לחברה רווחים גדולים ונמנתה עם מייסדי חברת פרטנר תקשורת, שבה כיהן רז כדירקטור. החברה השקיעה במספר חברות הזנק נוספות, לרבות חברת Dealigence של היזם פרופ׳ עודד שמואלי ובניהולו של בני יחזקאל. עם המיזוג של אלביט ואלרון, מונה רז לסמנכ"ל הכספים של אלרון (2002-2005). עם רכישת "סלקום" על ידי IDB, מונה רז לסמנכ"ל הכספים של "סלקום" (2005-2009). לאחר מכן, מונה רז למנכ"ל בית ההשקעות "כלל פיננסים" (2009-2011). בשנת 2011 מונה למנכ"ל עיתון "מעריב ". בין השנים 2013-2020 כיהן רז כ-CFO, מנהל הכספים הראשי של קבוצת הנדל"ן הגלובלית "שיכון ובינוי". החל מאפריל 2020, טל רז מכהן כמנהל כספים ראשי של קבוצת "אפקון החזקות", מבית "שלמה סיקסט". ינאי אלפסי, האנשים שיובילו את הכלכלה הישראלית בעשור הבא: טל רז, באתר nrg‏, 2 בינואר 2010 אביב לוי, ‏עוזב ומוכר: טל רז מימש מניות שיכון ובינוי ב-1.3 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 בינואר 2020
גוף סיבוב

בגאומטריה של המרחב, גוף סיבוב הוא גוף הנוצר על ידי סיבוב של צורה גאומטרית מישורית סביב ישר (הנקרא ציר הסיבוב) המונח במישור הצורה. לדוגמה, אם נסובב עיגול סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל כדור, ואם נסובב את העיגול סביב ישר הנמצא מחוצה לו, נקבל טורוס. לפעמים מתייחס המונח "גוף סיבוב" גם למשטח הנוצר מסיבוב עקומה סביב ישר, אך חשוב להבדיל בין השניים; בעוד שגוף סיבוב הוא צורה גאומטרית תלת-ממדית, משטח סיבוב הוא יריעה דו-ממדית, העוטפת את גוף הסיבוב. גוף הסיבוב יהיה חסום אם העקומה חסומה, אבל המונח מתייחס גם לגופים שאינם חסומים, כמו למשל, גוף לא חסום, המוגבל על ידי פרבולואיד, המתקבל מסיבוב של פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה. נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה f ( x ) {\displaystyle f(x)} לציר ה- x {\displaystyle x} ולישרים x = a {\displaystyle x=a} ו- x = b {\displaystyle x=b} מסביב לציר ה- x {\displaystyle x} הוא: V = π ∫ a b f 2 ( x ) d x {\displaystyle V=\pi \int _{a}^{b}f^{2}(x)\,dx} ההסבר לנוסחא הוא שכדי לחשב את הנפח של גוף הסיבוב, נבנה צורה הדומה לו על ידי ערימת אוסף של דיסקות. מכך שנפחה של דיסקית נתון על ידי הנוסחא π r 2 h {\displaystyle \pi r^{2}h} (כאשר r {\displaystyle r} הוא רדיוס הדיסקה, ו- h {\displaystyle h} הוא גובהה) ושרדיוס כל דיסקה שווה בקירוב לערך הפונקציה בסביבתו, נקבל את הנוסחא המבוקשת. מקרה מיוחד שראוי לציון הוא של נפח גוף הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הישרים x = a {\displaystyle x=a} , x = b {\displaystyle x=b} ושתי פונקציות - f {\displaystyle f} ו- g {\displaystyle g} מסביב לציר ה- x {\displaystyle x} . נוכל לעשות זאת על ידי חיסור נפח גוף הסיבוב של הצורה הפנימית מהחיצונית ונקבל שהנוסחה היא: V = π ∫ a b | f 2 ( x ) − g 2 ( x ) | d x {\displaystyle V=\pi \int _{a}^{b}\vert f^{2}(x)-g^{2}(x)\vert \,dx} נפח גוף סיבוב המתקבל על ידי סיבוב שטח מישורי של פונקציה (הכלוא על ידי הישרים x = a   ,   x = b {\displaystyle x=a\ ,\ x=b} ) סביב ציר ה y נתון על ידי : V = 2 π ∫ a b x ⋅ f ( x ) d x {\displaystyle V=2\pi \int _{a}^{b}x\cdot f(x)dx} שיטה זו לחישוב נפח של גוף סיבוב נקראת גם "שיטת קליפות גליליות" ראה ערך משפט פאפוס. שטחו החיצוני של גוף הסיבוב הנוצר על ידי סיבוב השטח הכלוא בין הפונקציה f ( x ) {\displaystyle f(x)} לציר ה- x {\displaystyle x} ולישרים x = a {\displaystyle x=a} ו- x = b {\displaystyle x=b} מסביב לציר ה- x {\displaystyle x} הוא: A = 2 π ∫ a b | f ( x ) | 1 + ( f ′ ( x ) ) 2 d x {\displaystyle A=2\pi \int _{a}^{b}|f(x)|{\sqrt {1+\left(f'(x)\right)^{2}}}\,dx} גוף סיבוב, באתר MathWorld (באנגלית) קיימות אפשרויות שונות למקם את ציר הסיבוב. מיקום הציר יכול להשפיע על סוג גוף הסיבוב שיתקבל (כדור או טורוס, למשל), או על גודל הגוף. מלבן שמסובב סביב קטע האמצעים שלו, קטן בקוטרו פי שניים, מגליל המסובב סביב הניצב המקביל לקטע. קיימת השפעה גם על זווית הסיבוב.
סנפיר (כלי)

סנפיר הוא משטח המשמש לייצור תנופה ודחיפה או לניווט התנועה באוויר, במים או בתווך זורם אחר. השימוש המקורי למילה "סנפיר" מתייחס לגפיי הדג, ובעקבותיו הוא ניתן למתקנים מעשה ידי אדם. השימוש החשוב ביותר לסנפיר הוא לוודא שהחפץ הנע בתוך החומר יכוון באופן יציב. השימוש בסנפירים כולל גם חפצים כמו: חצים, טילים, רקטות וטורפדו בעל מדחף עצמאי (בחפצים הללו הסנפירים מעוצבים כמו כנפיים קטנות). קיימת אפשרות לנוע באמצעות הנעת הסנפירים מצד לצד. דוגמאות לשימוש בסנפירים: מדחפים (פרופלורים) משתמשים לרוב במספר סנפירים המתרגמים את כוחו של מומנט הפיתול לדחיפה קדימה, כך גם בספינה. נקראים לעיתים להבים. גלישת גלים – בתחתית הגלשן ממוקם סנפיר שעוזר לגולש לשלוט בתנועת הגלשן, לייצבו ולהניעו קדימה. על גבי זנבם של טילים, רקטות ופגזים ממוקמים סנפירים על מנת להגדיל את יציבות התעופה של הרקטה. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
I Will

I Will הוא שיר פופ אקוסטי של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles ("האלבום הלבן"), שנכתב בעיקר על ידי פול מקרטני, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. הקלטת השיר הייתה ארוכה וקשה, וכדי לסיים אותה נדרשו 67 טייקים. ג'ורג' האריסון לא השתתף בהקלטת השיר. בתוכנית הטלוויזיה הדוקומנטרית "The Beatles Anthology", פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר נראים כאשר הם נרגעים על גבי שמיכה בחוץ. סטאר שואל את מקרטני מה הוא כתב כשהם היו בהודו, ומקרטני עונה, "I Will". אז האריסון מתחיל את השיר על יוקולילי, בזמן שהוא ומקרטני יוצרים את ההרמוניה. גרסה אלטרנטיבית של השיר יצאה באוקטובר 1996 באלבום Anthology 3. הגרסה האלטרנטיבית הייתה הגרסה בטייק הראשון של השיר. פול מקרטני - שירה, גיטרה אקוסטית ובס ווקאלי. ג'ון לנון - כלי הקשה (נקישות ברקע). רינגו סטאר - מצילות, תופים ומאראקס. מידע על היצירה "I Will" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "I Will" באתר AllMusic
ג'ימי ג'ופרה

ג'יימס פטר (ג'ימי) ג'ופרה (באנגלית: James Peter (Jimmy) Giuffre;‏ 26 באפריל 1921 – 24 באפריל 2008) היה מוזיקאי ג'אז, מלחין ומעבד מוזיקלי ונגן קלרינט וסקסופון. הוא הגיע לתודעה לראשונה ב-1947 כאשר שימש כמלחין ומעבד בתזמורתו של וודי הרמן וכתב בין היתר את הסטנדרט "ארבעה אחים", עבור רביעיית הססקסופונים של הלהקה. ג'ופרה היה דמות מרכזית ביצירת ה"ג'אז של החוף המערבי", ה-Cool Jazz וביצירה המוקדמת של הג'אז החופשי הקאמרי. ג'ופרה נולד בדאלאס, טקסס וניגן בסקסופון טנור, בריטון ובקלרינט, שהיה לכלי המועדף עליו. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 הוא ניגן ביחד עם הארי באבאסין. בין השנים 1942–1946 שירת בחיל האוויר האמריקאי. לאחר שהשתחרר חבר כנגן סקסופון בריטון לנגני סקסופוני הטנור זוט סימס, סטן גץ והרבי סטיוארט בתזמורתו של ג'ן רולנד. וודי הרמן הבחין בפוטנציאל של הרביעייה וצירף אותם לתזמורתו, את כולם פרט לג'ופרה, כיוון שכבר היה לו נגן בריטון - סרג' צ'אלוף. עם זאת העניק הרמן לג'ופרה את האפשרות לכתוב עבור התזמורת. כך נולד הסטנדרט "ארבעה אחים" שנכתב כקונצ'רטו גרוסו לרביעיית סקסופונים ולתזמורת ושזכה בהצלחה עצומה. ג'ופרה המשיך לכתוב ולעבד עבור תזמורתו של הרמן, אליה הצטרף לבסוף ב-1949 עת סילק הרמן את צ'אלוף בבושת פנים, כאשר הוא מאשימו בכך שגרם לנגני התזמורת להתמכר להרואין. בשנות החמישים יצר ג'ופרה עם הגיטריסט ג'ים הול ונגני קונטרבס מתחלפים את השלישייה שלו, שהרכבה נחשב ללא שגרתי בג'אז כיוון שלא כלל לא תופים ולא פסנתר. ההרכב ניגן מה שג'ופרה כינה "ג'אז-פולק מבוסס-בלוז" (blues-based folk jazz) ולמעשה היה לאחד מהרכבי ה-Cool Jazz הראשונים. ב-1956 עבר ג'ופרה לניו יורק ושינה את סגנונו. ההרכב הבא שלו, עם פול בליי בפסנתר וסטיב סוולו בגיטרה בס חקר אלתור חופשי לא בסגנון הרועש של אורנט קולמן וארצ'י שפ אלא בסגנון מופנם יותר המזכיר מוזיקה קאמרית. באותה שנה הקליט עם מיילס דייוויס, גונתר שולר וג'יי ג'יי ג'ונסון את התקליט The Birth of the Third Stream, אחד מאבני היסוד של הזרם השלישי, הסינתזה שניסה גונתר שולר ליצור בין ג'אז לבין מוזיקה קלאסית. מבקרים טוענים כי התקליט האחרון של השלישייה עם בליי וסוולו, Free Fall, היה כה חדשני לזמנו (1962) עד שאיש לא הבין אותו, וההרכב התפרק. ב-1958 היה שותף בשלישייה בהרכב נטול חטיבת קצב עם ג'ים הול בגיטרה ובוב ברוקמאייר בטרומבון, המבקר ארז אשרוב כינה את הצליל של הרכב זה "המקבילה הג'זית ליצירות הנאו-קלאסיות של סטרווינסקי". ב-1961 נישא לחואניטה, ממנה לא נפרד עד מותו. לזוג לא היו ילדים. בשנות השבעים הוסיף ג'ופרה לכלי הנגינה עליהם ניגן גם חליל-בס וסקסופון סופרן. הוא יצר הרכב עם נגן הבס היפני קיושי טוקונגה ואחרים והוסיף להרכב גם סינטיסייזר. בשנות השמונים עסק בעיקר בהוראה. ב-1989 הוציא יחד עם סטיב סוולו ופול בליי את תקליט האיחוד של השלישייה שלהם, The Life Of A Trio. מאמצע שנות התשעים סבל ממחלת פרקינסון, המשיך ללמד אך הפסיק להופיע. הוא נפטר מדלקת ריאות יומיים לפני יום הולדתו ה-87. ג'ימי ג'ופרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ימי ג'ופרה, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ימי ג'ופרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי ג'ופרה, באתר Discogs (באנגלית) ארז אשרוב, ביקורת על התקליט "סוויטה מערבונית" מאמר באתר skyjazz Jimmy Giuffre (Obituary), The Telegraph, 1 May 2008 הספד בניו יורק טיימס Berendt, Joachim E (1976). The Jazz Book. Paladin. pp. 123 ביקורת על האלבום באתר Allmusic
ליכטנברג (רובע)

ליכטנברג (Lichtenberg) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה. רובע ליכטנברג נוצר כתוצאה מרפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001. הרובע נוצר מחיבור של הרבעים לשעבר ליכטנברג והוהנשנהאוזן. כל השכונות המרכיבות את הרובע שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במזרח ברלין. הרובע שוכן בצפון-מזרח העיר והוא גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מדרום-מערב, מרצאן-הלרסדורף ממזרח, טרפטו-קפניק מדרום, פנקו ממערב ובמדינת ברנדנבורג מצפון. רובע ליכטנברג מורכב מ-10 שכונות: פרידריכספלדה (Friedrichsfelde) קרלסהורסט (Karlshorst) ליכטנברג (Lichtenberg) פאלקנברג (Falkenberg) מאלכו (Malchow) וארטנברג (Wartenberg) אלט-הוהנשנהאוזן (Alt-Höhenschönhausen; הוהנשנהאוזן הישנה) נוי-הוהנשנהאוזן (Neu-Höhenschönhausen; הוהנשנהאוזן החדשה) פנפפול (Fennpfuhl) רומלסבורג (Rummelsburg) כחמישית מתושבי הרובע מתגוררים בנוי-הוהנשנהאוזן, וכשישית מתגוררים באלט-הוהנשנהאוזן, שתי השכונות הגדולות ברובע. פנפפול, אחת השכונות הקטנות בשטחן בברלין (פחות מ-2 קמ"ר), היא הצפופה ביותר מבין 95 שכונות ברלין, עם צפיפות אוכלוסייה של 17,675 תושבים לקמ"ר. אתר האינטרנט הרשמי של ליכטנברג (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של ליכטנברג
ATB

ATB הוא שם הבמה של אנדרה טאנברגר (בגרמנית: André Tanneberger), תקליטן ומפיק מוזיקת טראנס גרמני. בשנת 2008 ATB דורג במקום ה-25 במצעד התקליטנים השנתי שנערך על ידי מגזין די.ג'יי. העולמי, ובמקום הרביעי במצעד של "די.ג'יי. ליסט". טאנברגר נולד ב-26 בפברואר 1973 בעיר פרייברג, גרמניה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל כחבר בהרכב Sequential One בין השנים 1993 עד 2002. בשנת 1998 החליט טאנברגר להכין פרויקט סולו, לו הוא קרא ATB. הסינגל הראשון שלו, "9 PM (Till I Come)" יצא בשנת 1998 והפך ללהיט שנה לאחר מכן. אלבום הבכורה שלו, "Movin Melodies" יצא בשנת 1999. ATB משך תשומת לב בזכות טונים גבוהים של גיטרות שהוא הכניס לשירים שלו, דבר שלא היה נהוג לפני כן. החידוש הזה יחצן את ATB גם באלבום הבא שלו. "Movin Melodies" הוא אלבום טראנס הראשון אי פעם שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. הסינגל השני מתוך האלבום, "Don't Stop" הפך גם הוא ללהיט גדול. בראיון בשנת 2007, אמר ATB ש"Don't Stop" היא ההפקה הגרועה שלו אי פעם. למרות טענותיו, השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי ומכר מעל 3 מיליון עותקים. הסינגל הבא, "Killer" מכר יותר מ 4 מיליון העתקים. האלבום השני שלו, 'Two Worlds' יצא בשנת 2000 וכלל גם הוא שלושה סינגלים: "The Summer", "The Fields Of Love" ו "Let U Go". בשנת 2002 יצא לאור האלבום השלישי שלו, "Dedicated" שהוקדש לקורבנות פיגועי 11 בספטמבר. שנה לאחר מכן יצא האלבום "Addicted to Music" באותה שנה יצא גם אלבום האוסף שלו, "The DJ in the Mix" בו כלל יצירות שלו מאלבומים קודמים בגרסאות שונות ויצירות של אומנים אחרים. בשנת 2004 יצא האלבום, "No Silence" שהיה המצליח ביותר מכל האלבומים שלו עם סינגלים כמו "Marrakech",‏ "Ecstasy" שהוא הסינגל המצליח ביותר של ATB עד היום ו"Here With Me". זמן קצר לאחר צאת האלבום יצא אלבום האוסף "The DJ 2 in the Mix". בשנת 2005 יצא אלבום האוסף ליצירות שלו, "Seven Years: 1998-2005". האלבום כלל 20 שירים ויצירות, מתוכם 6 חדשים. בשנת 2007 יצא האלבום השישי שלו, "Trilogy". האלבום יצא בשתי גרסאות: הגרסה המקורית והגרסה המיוחדת שכללה מספר רמיקסים מיוחדים, קטעי DVD מהופעות שלו וקליפים. ב-9 במאי 2009 יצא לאור האלבום השביעי שלו, "Future Memories". ב-15 בינואר 2021, הוציא, בשיתוף פעולה עם התקליטן הגרמני, טופיק (אנ'), והזמר השוודי, A7S, את הסינגל "Your Love (9PM)", שמהווה גרסה מחודשת לסינגל הראשון שלו, "9 PM (Till I Come)". 1999: Movin' Melodies 2000: Two Worlds 2002: Dedicated 2003: Addicted to Music 2004: No Silence 2005: Seven Years 2007: Trilogy 2009: Future Memories 2011: Distant Earth 2014: Contact 2003: The DJ in the Mix 2004: The DJ 2 in the Mix 2006: The DJ 3 in the Mix 2007: The DJ 4 in the Mix 2010: The DJ 5 in the Mix מדיה וקבצים בנושא ATB בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ATB ATB, ברשת החברתית פייסבוק ATB, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ATB, ברשת החברתית אינסטגרם ATB, ברשת החברתית טיקטוק ATB, סרטונים בערוץ היוטיוב ATB, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ATB, באתר ספוטיפיי ATB, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ATB, באתר Last.fm (באנגלית) ATB, באתר AllMusic (באנגלית) ATB, באתר MusicBrainz (באנגלית) ATB, באתר דיזר ATB, באתר Discogs (באנגלית) ATB, באתר Songkick (באנגלית) ATB, באתר בילבורד (באנגלית) ATB, באתר טיידל (באנגלית)
רומנס הפעמונים

רומנס הפעמונים (באנגלית: The Miracle of the Bells, 'נס הפעמונים') הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1948, שהופק באולפני RKO. הסרט בוים בידי ארווין פיצ'ל ונכתב בידי דוויט בודין ובן הכט. זהו אחד הסרטים האחרונים של סינטרה באולפני RKO לפני שעבר סופית לאולפני MGM. הסרט מבוסס על ספרו רב המכר של ראסל ג'אני. הסיפור נסב סביב אולגה טרסקובנה (אלידה ואלי), שחקנית מתחילה ממוצא פולני, ילידת העיר גלן ליון אשר בפנסילבניה. העיר קיבלה את הכינוי "עיר הפחם", הודות לתעשיית הפחם המפותחת השוכנת סביבה. אולגה מצליחה לעזוב את העיר המפויחת ועוברת להוליווד. לאחר ניסיונות כושלים מביאות אותה נסיבות יוצאות דופן לקבל את התפקיד הראשי בסרט העוסק בחייה של ז'אן ד'ארק. בחלק האחרון של הצילומים מתחילה אולגה להראות סימני מחלה קשה, ידידה סוכן התקשורת ביל דוניגן (פרד מקמורי) לוקח אותה לבדיקת רופא המודיע לו כי אולגה לקתה בשחפת וכי אין לה כל סיכוי להחלמה, מחלה זו נגרמה ככל הנראה מהאוויר המזוהם בעיר הולדתה. זמן קצר לאחר סיום העריכה נפטרת אולגה ממחלתה בבית החולים כאשר דוניגן לצידה. המפיק מרקוס האריס (לי קוב), רוצה לצלם את מחדש את הסרט עם שחקנית מפורסמת יותר, זאת מכיוון שאינו רוצה לקחת סיכון עם שחקנית שאינה ידועה ואינה יכולה לקדם את הסרט. דוניגן מוכה הצער מחזיר את גופתה של אולגה לעיר הולדתה, לפי בקשתה האחרונה. בתחילה מסרבים אנשי העיירה למלא את בקשתה, עקב המוניטין המפוקפק של אביה שנחשב לנבל. אך דוניגן משכנע כנסיות בכל העיר "עיר הפחם", לצלצל בפעמוני הכנסייה שלהם לאורך שלושה ימים, כמחווה לשחקנית המתה. כמו כן הוא מבטיח לשלם להם על מעשיהם בהמחאות אותן אין לו כל סיכוי לכסות. כדי למלא את מבוקשה של אולגה נעזר דוניגן בכומר פול (פרנק סינטרה), שמנצל את הכרותו עם אנשי העיר ומצליח לשכנעם לסלוח לה על עברו של אביה ולמלא את בקשתה האחרונה. בעקבות צלצולי הפעמונים הבלתי פוסקים מתחיל להתעורר עניין ציבורי בשחקנית המתה ולאחר זמן קצר מבטיח האריס לדוניגן כי הוא יכסה את הבטחותיו הכספיות. ביום ההלוויה מגיע קהל רב לחלוק כבוד אחרון לאולגה והכנסייה מתמלאת עד אפס מקום. הקהל הרב מתפלל ולפתע נשמע קול חריקה עז ושני הפסלים מסתובבים אט, אט על צירם ופונים אל ארונה של אולגה. קהל המאמינים מחשיב זאת כנס משמיים וזאת על אף שההסבר ההגיוני לכך הוא שעקב המשקל של הקהל הרב בכנסייה, האדמה נעה והזיזה את הפסלים עימה. האב פול רוצה להודות בכך בפני קהל המאמינים, אך דוניגן דוחק בו לבל יעשה כך וזאת כדי שהקהל לא יאבד את אמונתו המתחדשת. לאחר מקרה זה מחליט האריס, בחוסר רצון, לשחרר את הסרט לאקרנים והסרט הופך להצלחה עצומה. עם יציאתו זכה הסרט לביקורות רבות בידי מבקרי הקולנוע, לשיא הגיע השבועון "טיים", שבטור ביקורת חריף הכריז כי "הקדוש מייקל (אחד הפסלים) הולך לתבוע". פרד מקמורי - ביל דוניגן אלידה ואלי - אולגה טרסקובנה פרנק סינטרה - האב פול "רומנס הפעמונים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רומנס הפעמונים", באתר נטפליקס "רומנס הפעמונים", באתר AllMovie (באנגלית) "רומנס הפעמונים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רומנס הפעמונים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,804617,00.html/ טור הביקורת באתר TIME (אנגלית)