דגון (סיפור קצר)

דָּגוֹן (באנגלית: Dagon) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה. פ. לאבקרפט אשר נכתב ב-1917 ופורסם לראשונה במגזין "המשוטט" ב-1919. עלילתו מוצגת כעדותו של קצין ימי שדעתו נטרפה עליו לאחר שספינתו נפלה בשבי הגרמני בראשית מלחמת העולם הראשונה, בטרם נקלע לאי געשי ומבודד באוקיינוס השקט המאוכלס באנשי דג אימתניים הסוגדים לישות מפלצתית בשם דגון. עלילת הסיפור נפתחת בראשית מלחמת העולם הראשונה ומסופרת כעדות טרגית מפיו של קצין ימי מעונה אשר התמכר למורפין ואיבד את דעתו לאחר שאוניית המשא עליה שהה נפלה בשבי הקיסרות הגרמנית. צרותיו האמיתיות, עם זאת, החלו רק לאחר שעלה בידו להימלט מידי שוביו על גבי סירת הצלה, טעות אשר דרדרה באופן אירוני את מצבו מן הפח אל הפחת, שכן לאחר בריחתו החל לשוטט בחוסר מעש באזור מבודד של האוקיינוס השקט מדרום לקו המשווה עם אספקה דלילה בלבד וכשהוא חסר אוריינטציה ניווטית. כעבור מספר ימים נטולי כל סימנים מעוררי תקווה בדמות ספינות מושיעות או קווי יבשה מעומעמים באופק הרחוק, נרדם המספר על משמרתו ומתעורר כעבור מספר שעות רק כדי למצוא את ספינתו שקועה במרכזו של אי געשי, כשהוא מוקף מכל עבר בגבעות והרים של בוץ שחור ודביק בתוכו מתפתלים דגים גוססים ויצורים מימיים אחרים שהוא אינו מצליח לזהות. דעתו נחה עליו במידה מועטה לאחר שהוא גומר אומר בדעתו כי המצב אליו נקלע התאפשר רק בזכות התפרצות געשית כלשהי אשר גרמה לרצפת האוקיינוס להתרומם מעלה ובכך לחשוף לאור השמש אזורים אשר היו חבויים במשך מיליוני שנים במעמקי המצולות, אם כי הוא נאלץ להודות בפני עצמו כי בכל אותה עת שררה מסביבו מעין ”תחושה מרושעת” אשר צמררה אותו עד בלי די. לאורך היומיים הבאים מחכה המספר בסירתו הטרופה ומתכונן לצאת למסע ברחבי האי הלא נודע בחיפוש אחר חילוץ אפשרי, ורק לאחר שהאדמה מתייבשת דיה כדי לאפשר זאת הוא משכים בבוקר היום השלישי ופונה לדרכו. מסעו נמשך על פני מספר ימים במהלכם הוא אינו מוצא דבר חדש מלבד הרים נוספים של אותו בוץ שחור, על אף שלבסוף הוא מתמקד בהר גבוה במיוחד ומחליט להעפיל אליו. עם הגעתו לפסגה בערב היום הרביעי לצאתו הוא משקיף מטה לכיוון עמק תלול שבמרכזו ניצב אובייקט משונה אותו הוא מתאר בתור מונולית שחור ועצום, אשר לדבריו לא יכל להיווצר כדרך הטבע אלא בהכרח סותת על ידי יצור חי כלשהו. לאחר שהוא מתקרב ובוחן את המונולית ביתר שאת מבחין המספר בהירוגליפים משונים אשר נחרטו על גביו, כאשר כלל הסימנים מרכיבים מעין דיאלקט זר הבנוי מצורות של יצורים מימיים שונים, ביניהם דגים, צלופחים, תמנונים וכיוצא בזאת. כמה מהתווים אף מציגים יצורי ים בהם לא נתקל מעודו ושלדבריו אינם מוכרים לעולם האנושי. בהמשך הדרך נתקל הלה גם בתחריטים מפורטים המתארים גזע קדום כלשהו של יצורים אנושיים למחצה המזכירים במראהם דגים. לפתע מבחין המספר ביצור ענקי הפורץ החוצה מתוך המים האפלים ומזנק מעלה לעבר המונולית בניסיון לאחוז בו עם ידיו הענקיות ומכוסות הקשקשים. הוא אינו מצליח להעלות על הכתב את צורתו של היצור, למעט כי מדובר בדבר ענק ומתועב המזכיר בגודלו את פוליפמוס. עם צאתו מהמים משתחווה היצור ומרכין את ראשו ביראת כבוד בפני המונולית, מחווה אשר גורמת למספר לטעון כי ”אני חושב שהיה זה הרגע המסוים הזה בו נטרפה עליי דעתי”. מזועזע, נמלט המספר חזרה לסירתו המנופצת והמקורקעת תוך כדי שהוא צוחק בהיסטריה ללא כל סיבה נראית לעין ומזמר לעצמו שירי הבל חסרי משמעות בניסיון להימלט מאימת המחשבות הנוראיות הממלאות את ראשו. מאוחר יותר הוא אינו מצליח להיזכר בדבר נוסף שאירע לאחר מכן, למעט בסופה חזקה שפרצה לאחר שחזר לסירתו, ובכך שהתעורר בבית חולים בסן פרנסיסקו לאחר תקופת זמן לא ברורה, אליו נלקח בידי ספינה אמריקאית שצוות מלחיה חילץ אותו לאחר שנמצא מחוסר הכרה בלב האוקיינוס. בשעה שהחלים על מיטת חוליו נדהם המספר לגלות כי לא התקבלו כל דיווחים אודות פעילות געשית כלשהי באזור בו אירעה התקרית המסתורית בה היה מעורב, ובחלוף הזמן הוא אף מתייאש וחדל לנסות לשכנע את סובביו בכך. בניסיון אחרון להציל את שפיותו הוא פונה להתייעץ עם אתנולוג נלהב לגבי הפלשתים העתיקים אשר סגדו לאל הדג הקרוי דגון, אך לאחר שנכשל גם בכך פוסק הלה מחקירותיו. במרוצת הזמן דעתו של המספר נטרפת עליו ומצבו הנפשי הרעוע מתדרדר מדכי לדכי. הוא מתחיל לסבול מסיוטי בלהות וחזיונות מפחידים, בייחוד לאחר רדת החשכה ובלילות בהם הירח זורח במלואו, אודות היצור אדיר הממדים בו חזה במהלך הרפתקאותיו. הוא פונה להשתמש בסמים על מנת להימלט מהמחשבות הרודפות אותו, ולאחר שלדבריו נהפך לעבדו של המורפין, הוא גומר אומר בדעתו לשים קץ לחייו. ”אינני מסוגל לחשוב על הים העמוק מבלי לרעוד עד לעומק נפשי בגלל אותם דברים חסרי שם אשר עשויים, ברגע זה ממש, להזדחל ולהשתרך על קרקעית האוקיינוס הרירית, בשעה שהם סוגדים לאלילי האבן העתיקים שלהם ומפסלים את צלם דמויותיהם המתועבות על אובליסיקים תת-מימיים העשויים מאבן גרניט ספוגת מים. יש לי סיוטים על היום בו הם יצאו מבין גלי הים ויגררו בעזרת טופריהם המצחינים את שאריותיו של המין האנושי, שאנשיו הנותרים יהיו חלשים ומותשים מהמלחמה, על היום בו האדמה תשקע וקרקעית האוקיינוס האפלה תתנשא מעלה לכדי פנדמוניום עולמי”. הסיפור תם לאחר שאספקת המורפין של המספר אוזלת והוא נאלץ להתמודד עם מציאותו הטרופה והבלתי נסבלת. עני וחסר כל, לאחר שבזבז את כספו הנותר על סמים, מצהיר הלה אודות כוונתו להתאבד באמצעות קפיצה מהחלון של עליית הגג הרעועה בה השתקע ומצא לעצמו מפלט מהעולם לעבר הרחוב המלוכלך הניצב מתחתיה. אולם בטרם הוא מספיק לעשות זאת נשמע רעש משונה מכיוון המסדרון המזכיר דבר חלקלק כלשהו המוטח בחוזקה כנגד הדלת. המספר מספיק להישבע כי אותו יצור לא יצליח לתפסו בחיים ומסיים את דבריו במילים, ”אלוהים אדירים, היד הזאת! החלון! החלון!”. ”כאשר התעוררתי לבסוף נדהמתי לגלות את עצמי שקוע למחצה בתוך ביצה עמוקה של בוץ שחור ונוראי אשר נשפך לכל עבר ונדמה כי הגיע עד האופק, בתוכו הייתה מקורקעת גם הסירה שלי” ”אני בטוח מעבר לכל ספק כי ראיתי אובייקט משונה אשר סותת בקפידה בצורה של מונולית, ככל הנראה בידי מלאכתם וייתכן שאף בעזרת סגידתם של יצורים חיים ונושמים בעלי כושר מחשבה ממשי” ”הדבר החליק לתוך האופק ומעל למים העמוקים, עצום, מתועב ומזכיר בגודלו את פוליפמוס, מעין מפלצת ענקית” המספר – קצין ימי המלווה אוניית משא ונופל בשבי הגרמני בראשית מלחמת העולם הראשונה. לאחר שהוא מצליח להימלט מידי שוביו על גבי סירת הצלה הוא נקלע לאי געשי מבודד ומאבד את דעתו. ייתכן כי הסיפור נכתב בעידודו של עורך המגזין "המשוטט", ויליאם פול קוק (אנ'), אשר קרא חלק מהיצירות שכתב לאבקרפט בתור נער וביקש ממנו לסור חזרה לכתיבתו ב-1917. בהמשך אותו קיץ פורה כתב לאבקרפט שני סיפורים, הקבר ודגון. רבים מיצירותיו נכתבו בהשראת חלומותיו, והסיפור הנוכחי אף נכתב בחלקו בצורה זו. לדבריו, הרעיון של הדמות הראשית אשר נרדמת בלב ים ומתעוררת על אי געשי מלא רפש ובוץ שחור נולד כתוצאה מחלום ממשי שחלם, ”חלמתי את כל הזחילה המחרידה הזאת, ועד עכשיו אני יכול להרגיש את הרפש מושך אותי פנימה!”. שמו של הסיפור נגזר משמו של אל החקלאות והתבואה של המיתולוגיות האמורית, האבלית והאוגריתית, דגון. באחרית העלילה אף מזכיר הפרוטגוניסט את מאמציו לחקור אודות אותה ישות אותה הוא מתאר כחלק מאגדה פלשתית עתיקה הסובבת את ”אל הדג”. לאבקרפט נודע בחיבתו לתגליות ארכאולוגיות ואף כתב כי הדמות הראשית יצאה לחקור את האי הבודד בשילוב של פחד ואימה אך גם בהתלהבות ארכאולוגית, וייתכן כי נתקל באזכור לאותו אל מיתולוגי במהלך קריאתו את ספריו הרבים. כאשר הדמות הראשית יוצאת לחקור את האי ומוצאת את המונולית הענק עליו חרוטים הירוגליפים משונים המתארים אנשי דג מעוותים, מציין לאבקרפט כי אותם יצורים עשויים היו להיות אבותיהם של הניאנדרטלים או של אנשי פילטדאון אשר באותה העת טרם נחשפו כזיוף בידי הקהילה המדעית. אחת הטכניקות הידועות של לאבקרפט להעברת תוכן סיפוריו היא באמצעות מתן עדות מפי דמויות מעונות המשחזרות את סדר התרחשות האירועים המפחידים שחוו. בסיפור הנוכחי מתגורר הפרוטגוניסט בתוך עליית גג רעועה לאחר שבזבז את כל כספו הנותר על מורפין בניסיון לשכוח את חווייותיו הקשות, ואף כותב אודות כוונתו לשים קץ לחייו. הסיפור, אפוא, מהווה את אחת הדוגמאות הקיצוניות ביותר של מוטיב העדות לאורך כל יצירתו של לאבקרפט, זאת בשל כוונותיו האובדניות של המספר, על אף שהדבר אינו ייחודי מאחר שהוא חוזר גם בסיפור כלב השמירה מ-1924. התאבדותו של המספר, עם זאת, מוטלת בספק, מאחר שהסיפור מסתיים ברעש דפיקה מאיים כנגד דלת חדרו, פרט המשאיר צוהר להשערה כי נרצח בידי אחת המפלצות שהצליחו לעלות על עקבותיו. בסיפור קריאתו של קת'ולהו מ-1928, על אף כן, צוין כי באחד מקרעי העיתון שנאספו בידי דמותו של פרופסור אנג'ל נכתב אודות מקרה התאבדות של קפיצה מחלון, דבר שעשוי לאמת את התאבדותו של המספר, אשר הצליח להימלט מרודפיו. זה הוא סיפורו הראשון של לאבקרפט המציג אלמנט אלילי בדמות הישות דגון, המזוהה עם עולם המיתוסים של קת'ולהו (אנ'), קרי המכלול העולמי הספרותי שבנה הסופר לאורך כל שנות כתיבתו ושהמשיך להתפתח בידי יוצרים אחרים לאחר מותו. אף על פי שהיצור האוחז במונולית המופיע בסיפור אכן מזוהה לעיתים קרובות עם דגון, שמו המפורש אינו מצוין לאורך כל העלילה, וייתכן כי הוא למעשה מהווה את אחד ממאמיניו של האל, ולא האל עצמו. לדעתו של מבקר הספרות רוברט מ. פרייס (אנ') לאבקרפט לא התכוון בכלל לכנות את הסיפור בשמו הנוכחי, ”מאחר שכאשר רצה להעביר לקוראים דבר כלשהו כמו שמו הקדום של אחד מהאלים העתיקים, נטה לרוב לתבוע שם שטותי ובלתי ניתן להגייה”. דגון מוזכר בסיפור מאוחר יותר של לאבקרפט, הצל מעל אינסמאות' מ-1936, בו קבוצת יצורים מימיים המשתייכת לגזע המכונה "שוכני המעמקים" מצליחה להשתלט על עיירה במסצ'וסטס. מרכז הכובד של אותם יצורים אשר משמש גם כמקור כוחם הוא ארגון סודי הקרוי "המסדר האזוטרי של דגון", מעין אגודת סתרים המזכירה באופייה את הבונים החופשיים. נושא המלחמה חוזר מספר פעמים לאורך סיפוריו של לאבקרפט, לעיתים תכופות דרך השתקפות של תחושות אשמה, תסכול וחוסר אונים, הנובעים מעצם כך שהלה לא הצליח להתגייס ולתרום את חלקו למאמץ המלחמתי בשל בריאותו הירודה. בדומה לסיפורו פולאריס מ-1920, בו עירו הבדיונית של הפרוטגוניסט מותקפת בידי אויביה לאחר שהוא נרדם על משמרתו ונכשל להתריע אודות המתקפה, גם הסיפור הנוכחי מתרחש בעת מלחמה, וספינתו של המספר אף נופלת בשבי הגרמני. עם זאת, רק לאחר שעולה בידו להימלט על גבי סירת הצלה, נרדם המספר כעבור מספר ימים בהם הוא משוטט בחוסר מעש באוקיינוס השקט, ועם התעוררותו הוא מוצא את עצמו שקוע עמוקות באי הרפש השחור. מוטיב התנומה, אפוא, עשוי לסמל אות רע לבאות הנובע מחולשותיהן הפנימיות של דמויותיו. לאור הביקורות השונות שספג סיפורו של לאבקרפט מידי מגזינים שונים בעת פרסומו כתב הלה את החיבור "הגנה על דגון", בו הגיב לחלק מהמבקרים ואף פרס את פילוסופיית האסתטיקה הספרותית שלו. מבקר הספרות לין קרטר (אנ') כינה את סיפורו של לאבקרפט בתור ”סיפור קצר ומצוין” שלדבריו ”מציג לראשונה אלמנטים מוקדמים שעתידים להופיע בעתיד במיתוסים של קת'ולהו” כדוגמת קרקעית האוקיינוס המתרוממת אל פני השטח וחושפת בכך מקומות אפלים אשר היו חבויים במשך שנים רבות במעמקי המצולות, כפי שנראה בסיפור קריאתו של קת'ולהו, וכן דגון עצמו אשר משתייך לפנתאון הישויות האפלות של עולמו הספרותי של לאבקרפט. הסרט דגון (אנ') בבימוים של סטיוארט גורדון (אנ') ודניס פאולי (אנ') מ-2001 מבוסס במידה מסוימת על הסיפור דגון, על אף שהוא משלב אלמנטים גם מסיפורו הנוסף של לאבקרפט, הצל מעל אינסמאות' (אנ'). עלילת הסרט סובבת זוג צעיר המפליג בסירה שמתרסקת לחופיה של עיירה ספרדית מפחידה הנשלטת בידי אל ים עתיק ומאמיניו האנושיים למחצה. סדרת הטלוויזיה היפנית מהאו סנטאי מאגיריינג'ר (אנ') מכילה דמות המכונה דגון, המשמשת בתור המנהיג של פנתיאון האלים של אינפרשיה, ומבוססת הן על סיפורו של לאבקרפט והן על היצור המוזכר בסרט היצור מהלגונה השחורה (אנ'). מבקר הספרות פרד צ'אפל (אנ') הוציא לאור את הספר דגון (אנ') המתרחש בעולם הספרותי של המיתוסים של קת'ולהו (אנ') תוך שימוש בסגנון של ריאליזם-פסיכולוגי-גותי, ושעל כתיבתו זכה בפרס הספר הזר הטוב ביותר מידי האקדמיה הצרפתית ב-1972. ספר המדע הבדיוני הצד האפל של השמש (אנ') מ-1976 מאת טרי פראצ'ט מציג גזע של יצורים מימיים ודמויי רכיכות הקרויים "דגון" הניצודים על ידי אנשי תעשיית הדיג הכפרית המקומית. סדרת ספרי הפנטזיה עולם הדיסק מאת טרי פראצ'ט מציגה אזכורים רבים לתקרית לא ברורה אשר התרחשה בחנות הדגים של דמותו של מר. וונג, המתגורר ברחוב בשם "דגון". הדמיון לסיפורו של לאבקרפט ניכר בהקשר הזה בצורה חדה בספר ג'ינגו (אנ'), המזכיר אירוע בו חורבות קיקלופיות קדומות צפות מתוך הים. טרילוגיית האילומינטי (אנ') מאת רוברט אנטון וילסון מציגה את דמותו של לאבקרפט עצמו, אשר לדבריו כתב את הסיפור "דגון" לאחר שערך מחקר אודות הישות שעל שמה הוא קרוי באוניברסיטת מיסקטוניק. הוצאתו לאור של הסיפור היא שמשכה, לטענתו, את תשומת ליבו של אגודת הסתרים האילומינטי אליו. מייסדה של להקת הדת' מטאל נייל קארל סנדרס (אנ') הוציא אלבום סולו בשם מדיטציה סאוריאנית (אנ') ב-2004 שעל צידו האחורה מצוטטות מספר שורות מתוך הספר הבדיוני האנאוספרשליך קולטן (אנ') מהעולם הספרותי של המיתוסים של קת'ולהו (אנ'), אשר נאמרו לכאורה בידי דגון עצמו. להקת המטאל הסימפוני השוודית ת'ריון הוציאה שיר בשם "קריאתו של דגון" כחלק מאלבומה "סיריוס בי" מ-2004, העוסק בישות המכונה דגון השוהה אי שם ביקום, ואחת משורותיו אף אומרת ”השוכן במעמקים קורא לך” מתוך התייחסות לעולמו הספרותי של לאבקרפט, בו "שוכני המעמקים" הם גזע של יצורים תת-מימיים שחיים במצולות הים. החברה ההיסטורית של ה.פ. לאבקרפט (אנ') הוציאה לאור תסכית של הסיפור ב-2015 בשם "דגון: מלחמת העולמות" כחלק מסדרת "תיאטרון רדיו של הרפתקאות אפלות", המבוסס בצורה חלקית על הסיפור ובנוסף מציג דמויות מתוך הסרט הלוחש בחשכה (אנ') מ-2011 והתסכית מלחמת העולמות מ-1938. משחק הדפדפן רונסקייפ מכיל משימה בשם "זוועות המעמקים" אשר כרוכה בהיעלמותו המסתורית של שומר מגדלור בשם ג'וסיק, ומבוססת באופן חלקי על סיפורו של לאבקרפט. כלל האלמנטים של המשימה, וביניהם שמותיהם של המקומות, הדמויות והספרים, הם בעלי זיקה לסיפור, וכמו כן המפלצות, אשר קרויות דאגאנות'. משחק התפקידים מבוכים ודרקונים מציג מספר דמויות המכונות דגון, בין הבולטות שביניהן ישנו שד עוצמתי השולט במימד דמוי הגיהנום, וכן סוג של שד נחות יותר אשר נודה וגורש לגלות. משחק הווידאו קריאתו של קת'ולהו: קצוותיו האפלות של כדור הארץ (אנ') המבוסס על ספרותו של לאבקרפט מציג את דמותו של דגון, אשר מטביע את הספינה עליה מפליג הפרוטגוניסט הראשי, ג'ק וולטרס, אך לא בטרם מצליח הלה לפצוע אותו אנושות וייתכן כי אף להרוג אותו באמצעות התותח של הספינה. לאחר שקיעתה נסחף וולטרס לחוף קרוב, ודרך תעלה תת-קרקעית הוא מגיע לעיר השוכנת במצולות הים בשם יאה-נת'ליי, בה שוכן מקדשו של דגון עצמו. סרט האנימציה הווארד לאבקרפט וממלכת המצולות (אנ') בבימויו של שון פטריק אוריילי ומבית ארקאנה סטודיו (אנ') מ-2017 מציג יצור בשם דגון המשמש כשליטה של ממלכת המצולות. סדרת הטלוויזיה בן 10: החייזרים החדשים מציגה לאורך העונה השלישית כת מסתורית המכונה "אזוטריקה" המתכננת לשבור את החותם המפריד בין היקומים כדי לאפשר לשליטם, ישות המכונה דייגון, להיכנס פנימה. כאשר דמותו של הלה מופיעה לבסוף היא מזכירה במידת מה את הישות קת'ולהו מעולמו הספרותי של לאבקרפט. סדרת האנימה והמאנגה ג'וג'וטסו קאייזן מציגה מפלצת הקרויה דגון אשר נולדה כתוצאה מהפחד שחשים בני האדם כלפי האוקיינוס. המפלצת אנושית למחצה ופניה נושאים תוויים תמנוניים המזכירים במידת מה את דמותה של הישות קת'ולהו מעולמו הספרותי של לאבקרפט. סדרת הקומיקס האמיצים והנועזים (אנ') מבית די. סי. קומיקס הציגה במהדורה השלושים ושתיים שלה תוכן רב אשר הושפע מעולמו הספרותי של לאבקרפט, ובין השאר סצנה בה מלח אשר לאחר שספינתו שקעה נסחף לאי משונה של בוץ שחור המזכיר במידה רבה את אותו מקום התרחשות המוזכר בסיפור דגון. בתום כתיבתו ובעידודה של דודתו, שלח לאבקרפט את הסיפור לעורך המגזין מסכה שחורה (אנ') ונדחה. מאוחר יותר באותה שנה, בנובמבר 1919, עם זאת, פורסם הסיפור במגזין המשוטט, ופעם נוספת במגזין סיפורים מוזרים (אנ') באוקטובר 1923. לאחר מכן הודפס בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות, וכמו כן תורגם לאחת עשרה שפות לפחות: צרפתית, הולנדית, ספרדית, גרמנית, שוודית, איטלקית, רומנית, פינית, פורטוגזית, ויוונית. בעברית ראה הסיפור אור בהוצאת קתרזיס ב-2023. מדיה וקבצים בנושא דגון בוויקישיתוף ג'ושי ושולץ, דגון, עמוד 57, "סיפור קצר (2,240 מילים), נכתב ביולי 1917. פורסם לראשונה במגזין "המשוטט" (נובמבר 1919)". לאבקרפט, הגנה על דגון, עמוד 100, "בנוגע לביקורות, הגיבור והקורבן שוקע למחצה בתוך הרפש, ובכל זאת הוא אכן זוחל! הוא מחלץ את עצמו בעקשנות מתוך הבוץ המתועב על אף שהוא נדבק אליו. אני יודע שכך שזה היה, משום שחלמתי את כל הזחילה המחרידה הזאת, ועד עכשיו אני יכול להרגיש את הרפש מושך אותי פנימה!". לאבקרפט, כלב השמירה, עמוד 237, "אנסה למצוא בעזרת האקדח שלי את האבדון אשר עשוי להיות חוף המבטחים היחיד מפני האימה הבלתי ניתנת לתיאור". לאבקרפט, קריאתו של קת'ולהו, עמוד 387, "קרעי העיתונים, כפי שכבר ציינתי, נגעו במספר נושאים בעלי זיקה לפאניקה, מאניה, והתנהגויות אקסצנטריות אחרות במהלך אותה העת. נדמה כי פרופסור אנג'ל העסיק מספר אנשים באיסוף הכתבים הללו, מאחר שמספרם היה עצום והם הגיעו מכל רחבי העולם. כאן למשל היה מקרה התאבדות מלונדון, בו אדם בודד קפץ מהחלון לאחר שנשמע צווח בצרחות אימים". לאבקרפט, הצל מעל אינסמאות', עמוד 874, "הוא נקרא, כך היא אמרה, ”המסדר האזוטרי של דגון”, והיה ללא כל ספק ארגון מושחת בעל מאפיינים פגניים שהגיע הנה מארצות המזרח לפני כמאה שנים, במהלך התקופה בה מזחי הדיג של אינסמאות' סבלו מעוני קשה". לאבקרפט, פולאריס, עמודים 37–38, "התאמצתי להיאבק בעייפותי אך לשווא, זאת בניסיון לקשר את המילים המשונות הללו עם מעשייה כלשהי אודות הרקיע שלמדתי מתוך הכתבים הפנקוטיים. ראשי, כבד ומסתובב, שקע מטה, וכשהרמתי אותו שוב כבר היה זה בתוך החלום". קרטר, המבקר שהגיע מבחוץ, עמוד 23, "שנת 1917 הייתה השנה בה חזר לאבקרפט לכתוב ספרות, והוכיחה את עצמה כתקופה מאוד פרודוקטיבית. הוא כתב סיפור קצר המזכיר את סגנונו של פו בשם "הקבר" ומיד לאחר מכן את "דגון", סיפור קצר ומצוין אודות מלח הנמלט מהשבי הגרמני בסירה קטנה ומתרסק על אי סלעי עשוי רפש שחור המצחין מגוויותיהם של דגים". דגון, בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-3 בינואר 2013. (באנגלית) דגון, גודרידס, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) הצד האפל של השמש, גודרידס, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) ג'ינגו, גודרידס, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) טרילוגיית האילומינטי, גודרידס, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) מדיטציה סאוריאנית, ג'יניוס, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) קריאתו של דגון, ג'יניוס, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) דגון: מלחמת העולם, החברה ההיסטורית של ה.פ. לאבקרפט, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) זוועות המעמקים, רון האי קיו, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) ביקורת אודות קריאתו של קת'ולהו: קצוותיו האפלות של כדור הארץ, גיימינג היסטורי 101, פורסם במקור ב-27 באוקטובר 2016, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) הווארד לאבקרפט וממלכת המצולות, בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) דגון, בסיס הנתונים לגיבורי על, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) ג'וג'וטסו קאייזן: כוחותיו ההרסניים של דגון מוסברים, גיימראנט, פורסם במקור ב-11 בדצמבר 2023, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) האמיצים והנועזים: מהדורה 32, ריד קומיקס אונליין, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) ג'ושי, עבור הנאתי הפרטית, עמוד 595, "באחרית 1919 בעידודה של אחת מדודותיו שלח את "הקבר" למגזין "החתול השחור"; במועד מאוחר יותר שלח את "דגון" למגזין "מסכה שחורה"; שני הסיפורים נדחו". דגון, בסיס הנתונים האינטרנטי עבור ספרות ספקולטיבית, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2024. (באנגלית) דגון והמקדש, סימניה, אורכב מהמקור ב-17 בפברואר 2023. (באנגלית)