יחסי החוץ של הרשות הפלסטינית

יחסי החוץ של הרשות הפלסטינית התקיימו מאז הקמתו של אש"ף (הארגון לשחרור פלסטין) ב-1964. בנובמבר 1988 הכריזה המועצה הלאומית הפלסטינית של אש"ף על עצמאותה של מדינת פלסטין וב-1994 ייסד אש"ף את הרשות הפלסטינית בעקבות הסכם אוסלו. הוועד הפועל של אש"ף מבצע את תפקידיה של ממשלת מדינת פלסטין. כיום, אש"ף מחזיק רשת של משרדים במדינות זרות ומייצג את הרשות הפלסטינית בחו"ל. החל משנת 2011 מתמקד המאמץ הדיפלומטי של אש"ף בקמפיין שנקרא פלסטין 194, שמטרתו להשיג חברות של מדינת פלסטין באומות המאוחדות. הקמפיין מבקש להשיג הכרה קולקטיבית יעילה למדינה פלסטינית על בסיס גבולות 1967, כאשר ירושלים המזרחית היא בירתה. הארגון לשחרור פלסטין הוקם בשנת 1964 כארגון פארא-מיליטרי, וביקש לנהל יחסי חוץ עם מדינות וארגונים בינלאומיים מאז אותה תקופה. בתחילה כונן אש"ף קשרים עם מדינות ערביות וקומוניסטיות. בשנת 1969 הפך אש"ף לחבר בארגון לשיתוף פעולה איסלאמי. באוקטובר 1974, הליגה הערבית הגדירה את אש"ף כ"נציגה הלגיטימי הבלעדי של העם הפלסטיני". מעמדו החדש של אש"ף הוכר על ידי כל מדינות הליגה הערבית למעט ירדן (ירדן הכירה במעמד של אש"ף בשלב מאוחר יותר). ב-22 בנובמבר 1974 החלטת האו"ם 3236 הכירה בזכותו של העם הפלסטיני להגדרה עצמית, עצמאות לאומית, ועל הריבונות בפלסטין. היא גם הכירה באש"ף כנציג העם הפלסטיני באו"ם. בהחלטה 3237 באותו תאריך הוענק לאש"ף מעמד של צופה לא-מדינה באו"ם. בספטמבר 1976 הפך אש"ף לחבר שאינו ממלכתי של הליגה הערבית, ובאותה שנה הפך לחבר בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. ב-15 בנובמבר 1988, בתמיכה של האינתיפאדה הראשונה, אש"ף הכריז על הקמתה של מדינת פלסטין, אשר הוכרה באופן נרחב על ידי ממשלות זרות רבות, אם כי לעיתים קרובות ההתבטאויות היו בעלי אופי לא חד-משמעי - בזמנים הכוונה לאש"ף או למדינת פלסטין או לאחת הפועלת מטעם זו, או על ידי "פלסטין" הגנרית. מדינות וארגונים רבים "שדרגו" את הייצוג מאש"ף למדינה החדשה, אם כי בפועל אותם משרדי אש"ף, אנשי צוות ואנשי קשר המשיכו לשמש במשלחות. בפברואר 1989 במועצת הביטחון של האו"ם, נציג אש"ף טען להכרה מצד 94 מדינות. מאז, מדינות נוספות הרחיבו את ההכרה בפומבי. הרשות הפלסטינית הוקמה על ידי אש"ף ב-1994 בעקבות הסכמי אוסלו והסכם הביניים הישראלי-פלסטיני. הממשלה הישראלית העבירה סמכויות ותחומי אחריות מסוימות של ממשל עצמי לידי הרשות הפלסטינית, אשר הן פועלות למעשה בחלקים של הגדה המערבית, והייתה אמור להיות יעילה ברצועת עזה לפני שהחמאס השתלט עליה. שר החוץ של הרשות הלאומית הפלסטינית, אשר מאז יולי 2007 הוא ריאד אל-מאלכי, אחראי על קשרי החוץ של הרשות הפלסטינית. המדינות מקיימות יחסים רשמיים עם ה-PNA באמצעות משרדים באזור השטחים הפלסטיניים, והייצוג של ה-PNA בחו"ל מתבצע על ידי משלחות אש"ף המייצגות אותה שם. גם אש"ף (המייצג את עצמה, את מדינת פלסטין, או את ה-PNA) וגם הרשות הפלסטינית מקיימים כיום רשת רחבה של יחסים דיפלומטיים, ומשתתפים במספר ארגונים בינלאומיים עם מעמד של מדינה חברה, משקיפה, או משלחת. הייעוד "פלסטין", שאומץ בשנת 1988 על ידי האו"ם למען אש"ף, משמש כיום גם כהפניה ל-PNA ולמדינת פלסטין על ידי מדינות וארגונים בינלאומיים, במקרים רבים ללא קשר לרמת ההכרה והיחסים יש להם עם כל אחד מהגופים האלה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נכון לספטמבר 2017, סה"כ ל-148 מדינות יש יחסים דיפלומטיים בדרגות שונות עם אש"ף והרשות הפלסטינית, בנוסף לאיחוד האירופי והמסדר הריבוני הצבאי של מלטה:   יחסים דיפלומטיים מלאים (סה"כ 114)    אי הכרה דיפלומטית במדינת פלסטין (סה"כ 34 פלוס האיחוד האירופי והמסדר הריבוני הצבאי של מלטה) מדיה וקבצים בנושא יחסי החוץ של הרשות הפלסטינית בוויקישיתוף Palestine Embassy in the Russian Federation Peleg, Ilan (1998). The Middle East peace process: interdisciplinary perspectives. SUNY Press. p. 124. ISBN 978-0-7914-3541-0. "... foreign policy formation of non-state actors as well as states. ... Since its inception in 1964, the PLO as a non-state actor has exercised a number of roles that approximate those utilized by nation-states."