laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קוואנט (מגזין)

"קוואנט" (ברוסית: Квант) הוא ירחון מדעי פופולרי לפיזיקה ולמתמטיקה, שהופיע במוסקבה בברית המועצות החל משנת 1970, וממשיך להתפרסם ברוסיה. הירחון נועד לתלמידי בית ספר ולמוריהם. תרגומים של מאמרים ותרגילים שפורסמו ב"קוואנט" הופיעו בשנים 1990–2001 ב"קוואנטום מגזין" האמריקאי ותורגמו ופורסמו בשנים 1994–2001 גם ביוון. "קוואנט" התחיל כמיזם משותף של האקדמיה למדעים של ברית המועצות ושל האקדמיה למדעי חינוך של ברית המועצות. בתקופה הסובייטית וכמה שנים אחר כך (1992-1970) פורסם המגזין על ידי ההוצאה לאור "נאאוקה" ("המדע") ב-200,000 עותקים. בשנים 1993–2010 הוא פורסם על ידי ההוצאה לאור "ביורו קוואנטום" והחל משנת 2010 על ידי המכון למתמטיקה על שם ו.א. סטלקוב. כיום המגזין נפוץ ב-5000 עותקים. רעיון הקמתו היה של פיוטר קפיצה. עורכיו הראשונים היו הפיזיקאי איסאק קיקואין והמתמטיקאי אנדריי קולמוגורוב. ב-1985 הנהלת המערכת כללה 18 חברים מן המניין וחברים בהתכתבות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות ושל האקדמיה למדעי חינוך של ברית המועצות, 14 דוקטורים למדעים ו"קנדידטים" למדעים. 1984-1970 - איסאק ק. קיקואין 2008-1985 - יורי א. אוסיפיאן 2008-2010 - ס.ס. קרוטוב 2012-2010 - ולרי ו. קוזלוב 2012-2018 - אלכסיי ל. סמיונוב 2018 - - אלכסיי גייפולין "קוואנטום מגזין" היה דו-ירחון שפורסם בארצות הברית בשנים 1990–2001 על ידי האיגוד הלאומי של המורים למדעים של ארצות הברית (NSTA). מגזין זה פרסם גם מאמרים שתורגמו מ"קוואנט". בשנת 1999 פרסמה החברה האמריקאית למתמטיקה תרגומים של מאמרים נבחרים מ"קוואנט" בתחום האלגברה והאנליזה המתמטית בשני כרכים בסדרות Mathematical World. שני כרכים של מאמרים נבחרים פורסמו בעבר גם בצרפת. כל הגליונות של קוואנט זמינים חופשית באינטרנט. אתר האינטרנט הרשמי של קוואנט אתר הארכיון של "קוואנט" ברוסית האתר של Quantum Magazine הגרסה היוונית של Quantum Magazine
אריאנה (סרט)

אריאנה הוא סרט מלודרמה ישראלי משנת 1971 בבימויו של ג'ורג' עובדיה. זה היה סרטו השני של ג'ורג' עובדיה בישראל והוא גם השתתף בכתיבת התסריט עם מיכאל שוילי כשעדה בן נחום כתבה את הדיאלוגים. הסרט הזה שייך לסדרת סרטי הבורקס של עובדיה. מבקרי הקולנוע קטלו אותו באופן גס אבל הקהל "הצביע ברגליים" ויותר מ-300,000 צופים ראו אותו. העלילה אופיינית לסרטי בורקס - הבדלי מעמדות בין אשכנזים עשירים ולא ישרים, לבין מזרחים עניים וישרים וכן סיפור אהבה בין אשכנזי עשיר למזרחית ענייה שנתקל בקשיים רבים עד לסוף השמח. המוזיקה המקורית חוברה על ידי חיים צור ומופיעים בו קטעי שירה של אבי טולדנו וכן הופעה של טריפונס בשירו "דיר-לה-דה" ומופע של רקדנית בטן במועדון לילה. עורך הדין גבריאל שמיר (יצחק שילה) מנהל רומן קצר עם כוכבה (רחל טרי) צעירה יפה שהוא נתן לה טרמפ לירושלים. כוכבה נכנסת להריון ומודיעה זאת לשמיר. הוא נותן לה כסף להפסקת הריון אך היא לא מסכימה וזורקת לו את הכסף על השולחן. כוכבה נוסעת לתל אביב ונכנסת לגור אצל ידידיה עבוד מזרחי (אריה אליאס) הירקן ואשתו זוהרה (טובה פרדו). יצאנית (שרית ישי לוי) מנסה לשכנע אותה לעבוד בזנות אך עבוד מונע זאת. לבסוף יולדת כוכבה בת בבית אך מתה סמוך ללידה. לפני מותה היא מבקשת שיקראו לבת בשם אריאנה. עבוד וזוהרה שהם חשוכי ילדים שמחים לאמץ את אריאנה ולגדלה כבתם בלי לספר לה זאת. אריאנה גדלה לבחורה יפהפייה ועובדת כתופרת. עבוד מביא ירקות לביתו של ארתור דניאלי, העשיר בעל מפעל טקסטיל, וזה מבקש ממנו לארגן לו תזמורת מזרחית לרגל חגיגה שהוא עורך לשחרור בנו הסגן גדי (אבי טולדנו). בחגיגה מתאהב גדי באריאנה והיא נענית לו. גדי מודיע לאביו כי ברצונו לשאת את אריאנה לאשה אבל נתקל בסירוב מוחלט. אביו רוצה להשיאו ללילי (שלומית סיגל) בתה של מיליונרית אלמנה (פנינה גרי). הוא שולח את גדי לפריז בעניין עסקים. הזוג הצעיר מבקש לשמור קשר על ידי שליחת מכתבים דרך גורג'י (גבי עמרני), עוזרו של דניאלי, אך דניאלי לוחץ על גורג'י להעביר את כל המכתבים אליו. נוצר נתק בין בני הזוג ואריאנה מגלה שהיא בהריון. עבוד מקבל זאת קשה אך מחליט לעזור לה. הוא מגיע לביתו של דניאלי ומבקש את הסכמתו לנישואי הזוג אך דניאלי זורק אותו מביתו. בינתיים מתחיל גדי לצאת עם לילי אך היא לא מוצאת חן בעיניו. עבוד תובע את דניאלי וזה שוכר את שירותיו של עורך הדין גבריאל שמיר. במשפט חוקר גבריאל שמיר את עבוד וזוהרה ותוך החקירה מסתבר לו שהוא אביה של אריאנה. הוא מבקש מהשופט (ביטוש דוידוב) לדחות את המשפט. הוא מגלה לדניאלי שהוא האב אבל דניאלי מבקש להמשיך את המשפט. גבריאל מתפטר מההגנה ועובר לתביעה ומגלה בנאום מרגש כי הוא אביה של אריאנה והוא אשם בכל מה שקרה. השופט חותם את הדיון ומשפחת דניאלי מסכימה לנישואי גדי ואריאנה. גבריאל יוצא מבית המשפט ואריאנה רצה אליו, מחבקת אותו וקוראת לו אבא. "אריאנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אריאנה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אריאנה", באתר אידיבי "אריאנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים אריאנה באתר הסרט הישראלי אבי טולדנו שר אריאנה, באתר יוטיוב
מים לבנים (סרט)

מים לבנים (באנגלית: White Waters) הוא סרט קולנוע ניגרי מסוגת דרמת ספורט משנת 2007 בבימויו של איזו אוג'וקוו. הסרט זכה בארבעה פרסי אקדמיה: פרס הבמאי הטוב יותר, הפסקול הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, והשחקנית הטובה ביותר וכן היה מועמד ל-12 פרסים נוספים באקדמיה למוזיקה. הסרט מציג איכויות הפקה ראויות, ומככבים בו או. סי. יוקג`ה וכוכבת הקולנוע הניגרית ריטה דומיניק. הסרט מגולל את סיפורו של נער מקופח בניגריה שנתגלה כרץ מוכשר. מלווין, הוא ילד מנודה מבחינה חברתית, אך מוכשר מבחינה אתלטית. הוא ננטש על ידי הוריו בגיל אחת עשרה בכפר עם סבתו (ג'וקה סילבה). מלווין לעיתים קרובות עורך אימוני ריצה במתקני האתלטיקה בכפר של סבתו. במהלך העלילה מלווין מתאהב בנולה, נערה המתגוררת בכפר של סבתו. ככל שמלווין מתקדם מבחינה ספורטיבית בקבוצת הריצה הוא מגלה כי הוא צובר יריבים אשר קוראים תיגר על מעמדו בקבוצה. אתגרים אלו מחריפים כאשר הבחור המהיר ביותר בקבוצה מרגיש מאוים על ידי מלווין. עשר שנים חולפות, והגבר הצעיר, הבודד והתימהוני תופס את מבטם של שניים. האחד הוא מאמן נבחרת האתלטיקה שמתאמנת בסביבת הכפר, שמשוכנע שהבחור הצעיר שרץ (כמו פורסט גאמפ) במהירות מסחררת, יכול להשתלב בנבחרתו לקראת אליפות ניגריה. והשנייה היא אחת הספורטאיות המצטיינות של נבחרת הנשים, אותה מציל מלווין אחרי שהיא נשדדת בלילה. כוכב נבחרת האתלטיקה המחזר אחרי הספורטאית הופך לאויבו המר של מלווין, כאשר בו זמנית מעמדו כספורטאי וכמאהב מעורער על ידי הצעיר המופנם. דווקא כשמלווין סוף סוף מתחיל להשתחרר ומתפתח רומן בינו לבין הספורטאית, מתגלים חפציה שנשדדו בפשיטה בביתו. "מים לבנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) [African Movie Academy Award "AMAA Nominees and Winners 2008"], ‏11 בפברואר 2011 "Africa Movie Academy Awards' nominees take a bow in Josies", ScreenAfrica.com, ‏20 בינואר 2010 (ארכיון) מים לבנים, באתר הבמה נותנים במה לתרבות White Waters, AFRIKCINEPEDIA DOCUMENTING AFRICAN CINEMA ONE MOVIE AT A TIME, ‏22 בנובמבר 2009
עין שוירח

עין שוירח (לשעבר "עין שריר") הוא מעיין הנמצא במצוקי האון, על המורדות הדרומיים של רמת הגולן, בסמוך לדרך (סימון שבילים ירוק) העולה מקיבוץ האון ומאנדרטת הטייסים הטורקים לתאופיק. שביל הליכה הרגלי מוביל אל המעיין מדרך הרכבים. מי המעיין נאגרים בבריכת בטון ארוכה שנבנתה בשנת 1944 על ידי פרסים בהאים מהכפר סמרה (במיקום קיבוץ האון כיום) כדי לשמש להשקיה. הבריכה שופצה על ידי ירח פארן, מתושבי קיבוץ האון, שעל שמו נקרא כיום המעיין (שילוב השמות "שריר" ו "ירח"). ההגעה למעיין אפשרית רגלית (רצוי בירידה מכיוון חניון עין עקוב) או, חלקית, עד לשער סמוך למעיין, ברכב עם הנעה ארבע על ארבע. עומק המים בבריכה כשמונים ס"מ, ומסביבה עצי אקליפטוס היוצרים צל. מדיה וקבצים בנושא עין שוירח בוויקישיתוף עין שוירח באתר 'נלך' עין שוירח באתר 'טיולי' ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
From a Whisper

לחישה (באנגלית: From a Whisper) הוא סרט קנייתי מסוגת דרמה משנת 2008 אשר נכתב ובוים על ידי הבמאית ונורי קהיו. הסרט זכה בפרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לסרטים ועוד 5 פרסי אקדמיה לסרטים אפריקאיים בשנת 2009: הבמאי הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, העורך הטוב ביותר, הפסקול הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר וכן היה מועמד ל-12 פרסי אקדמיה נוספים. הסרט מציין את יום השנה העשירי לפיגועי ה-7 באוגוסט בקניה ב -1998, ומציג סיפור ריאליסטי של הפיגוע, על ידי תפיסת חייהם של הקורבנות ובני משפחותיהם, אשר נאלצו לאסוף את פיסות חייהם לאחר הפיצוץ. הסרט מציין את יום השנה העשירי לפיגועי ה-7 באוגוסט בקניה ב-1998, בשגרירות ארצות הברית בניירובי. הוא מספר את סיפורה של נערה צעירה, טמאני, ששכלה את אמה בהתקפה אך אביה מספר לה שאמה רק נעדרת. טמאני מחפשת את אמה, מציירת לבבות ברחבי העיר, ומתיידדת עם שוטר בשם אבו. אבו מסייע לטמאני, בעוד הוא מתמודד עם הבושה שהוא מרגיש כי לא עצר את החבר שעזר לתקוף את השגרירות. הסרט נחשב כמביא הסתכלות פמיניסטית אפריקאית לאירועים שהוא מתאר, דבר המודגם ביחסים השוויוניים שבין הדמויות, והמסר הפציפיסטי במסגרת טראומה לאומית, אשר עדיין מאתגר את התפישה האוניברסליסטית המערבית. "From a Whisper", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "From a Whisper", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) Archived from the original, "AMAA 2009: List of Winners and Nominees", ‏5 באפריל 2011 [USA: Jamati.com "The Africa Movie Academy Award (AMAA) Nominations for 2009"], USA: Jamati.com Giruzzi, Clara, "A Feminist Approach to Contemporary Female Kenyan Cinema: Women and Nation in From a Whisper, Journal of African Cinemas, 2015
אוקראינה באירוויזיון לרוקדים צעירים

אוקראינה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים 3 פעמים, ב-2001, 2003 ו-2013. האירוויזיון לרוקדים צעירים אוקראינה באירוויזיון אוקראינה באירוויזיון למוזיקאים צעירים Eurovision Young Dancers (אורכב 21.02.2018 בארכיון Wayback Machine) בשנה זו, הוענקו 3 פרסים. אחד לבלט, השני למחול מודרני והשלישי של בחירת הקהל. אוקראינה זכתה בפרס לבלט "Country profile: Ukraine". EBU. אורכב מ-המקור ב-2014-10-09. נבדק ב-2013-06-09.
בולגריה באירוויזיון לרוקדים צעירים

בולגריה השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים פעם אחת בלבד, ב-1991. האירוויזיון לרוקדים צעירים בולגריה באירוויזיון בולגריה באירוויזיון למוזיקאים צעירים Eurovision Young Dancers (אורכב 21.02.2018 בארכיון Wayback Machine)
טקס פרסי אוסקר ה-73

טקס פרסי אוסקר ה-73 (באנגלית: 73rd Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2000 נערך בשריין אודיטוריום שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-25 במרץ 2001. השחקן סטיב מרטין הנחה את הטקס בפעם הראשונה שלו. סרט הדרמה "גלדיאטור" היה מועמד ל-12 פרסי אוסקר וזכה בחמישה, ביניהם פרסי הסרט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר. כמו כן בלטו הסרטים "טראפיק", אשר זכה בפרסי הבמאי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר, והסרט "נמר, דרקון" אשר זכה בפרסי הסרט הזר הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר ועיצוב ההפקה הטוב ביותר. במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לצלם ג'ק קארדיף ולתסריטאי ארנסט להמן, ופרס לזכר למפיק דינו דה-לורנטיס. מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-73 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-73, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
Pumzi

נשימה (באנגלית: Pumzi) הוא סרט קנייתי מסוגת מדע בדיוני משנת 2009 שכתבה וביימה הבמאית ונורי קהיו. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים האפריקאי של סאנדנס 2010. הסרט משתייך לז'אנר האפרופוטוריזם ומגולל את סיפורה של הצעירה אשה, המתרחש כשלושים וחמש שנים אחרי מלחמת העולם השלישית. הסרט מגולל את סיפורה של הצעירה אשה, המתרחש כשלושים וחמש שנים אחרי מלחמת העולם השלישית. אשה מגלה את החיים מחוץ לקהילתה הפוסט אפוקליפטית המתגוררת מתחת לאדמה, ואשר חבריה נוטלים "מדכאי חלומות" כדי להימנע מפיתוח ציפיות לעתיד טוב יותר. חלק מן המבקרים מבינים את הסרט כסרט אשר מתייחס להרס באפריקה בעקבות תוכניות ההתאמות לבנק העולמי. אחרות רואות בו יצירה אקופמיניסטית, שבה נשים הן המושפעות ביותר מהרס הסביבה הרס אך גם נמצאות בחוד החנית של שיפור החברה. הסרט נשימה משתייך לז'אנר האפרו-פוטוריזם. האפרו-פוטוריזם מתאר מצב עתידי של ציוויליזציה (הממוקמת ביבשת אפריקה), המאוכלסת בעיקר על ידי אנשים שחורים. כמו כן, הסרט הופק על ידי סטודיו דרום אפריקאי אשר מורכב מקבוצת יוצרים אשר שואפים להטמיע תוכן תרבותי וחדשני מתוך מדינות אפריקה במסגרת ז'אנר זה. הסרט עוסק בהשלכות החברתיות, הפוליטיות והפסיכולוגיות הפוטנציאליות של עולם שנמצא במחסור מוגבר של משאבים כמו מים וחיים אורגניים טבעיים. "Pumzi", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Pumzi", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) [Bside.com "Screening schedule of Pumzi at Sundance 2010"], Bside.com, ‏28 בינואר 2010 Seibel, Brendan, "Kenyan Sci-Fi Short Pumzi Hits Sundance With Dystopia", Wired News, ‏28 בינואר 2010 Newitz, Annalee, "Kenyan Short "Pumzi" Explores Life After The Water Wars", io9, ‏28 בינואר Higgins, MaryEllen, The Winds of African Cinema, African Studies Review, עמ' 77–92 "Black Science Fiction – Wanuri Kahiu", youtube
Fifty (סרט)

חמישים (באנגלית: Fifty) הוא סרט ניגרי מסוגת דרמה משנת 2015 שנכתב ובוים על ידי הבמאית הניגרית טופה אושין אשר הפיקה סרטים שהיו משוברי הקופות הגדולים בניגריה. הסרט שבר את כל שיאי ההכנסות לאחר יציאתו לאור בדצמבר באותה שנה בניגריה, כאשר רווחיו היו 20 מיליון דולר ניגרי בסוף השבוע הראשון ליציאתו. הסרט מגולל את סיפור חייהן של ארבע נשים בשנות החמישים לחייהן אשר נמצאות בשיא הקריירה שלהן. אליזבת (Iretty Doyle) גינקולוגית מובילה בתחום אשר נמשכת לגברים צעירים ממנה. טולה (Dakore Akande) היא מנחת תוכנית טלוויזיה מפורסמת והעשירה מבין הבנות אשר נשואה לבעל שבוגד בה. קייט (Nse Ikpe Etim) היא מפיקת מסיבות אשר אובחנה במחלה כרונית אשר מנהלת רומן עם גבר נשוי ולבסוף נכנסת להיריון ממנו. טולה, אליזבת, מריה וקייט נאלצות לעצור באמצע החיים ולקחת פסק זמן מהקריירה שלהן ומחייהן האישיים, על מנת לחשב מסלול מחדש הסרט מציג את אפריקה החדשה, והפמיניזם האפריקאי ולמעשה הבמאית, טופה אושין, מנסה ליצור באמצעותו תובנה כנה של אפריקה בניגוד לסיפורים הסטריאוטיפיים הנפוצים על היבשת. אושין יוצאת למעשה נגד סרטים וסיפורים אשר מעצבים את השקפת העולם של אפריקה כסיפור יחיד וחד משמעי במקום להציגו כאמביוולנטי. כאפריקאית החיה באפריקה היא מבקשת להציג בסרט, את אפריקה כיבשת עם מציאות רב-ממדית. אפריקה מתפתחת, חלוצית, קוסמופוליטית ומתקדמת. כך שלמעשה, בסרטה, חושפת טופה אושין, את עולמן של ארבע נשים מהמעמד העליון בעיר לאגוס, אשר מתעלות מעלה המצוקות והחסמים העומדים בדרכן של נשים אפריקאיות. אתר האינטרנט הרשמי של Fifty "Fifty", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Fifty", באתר נטפליקס "Fifty", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) Seyifunmi Ajanaku, "Mo Abudus film", bellanaija.com, ‏29 באוקטובר 2015 Chidumga Izuzu, "Fifty" producer shares the key to becoming a successful filmmaker", Pulse.ng, ‏23 בפברואר 2016 Sandra, Fifty (2015) – Movie Review, reviewnaija.com, ‏31 באוקטובר 2016 (ארכיון) "Fifty, the movie filming location". zegist.com. אורכב מ-המקור ב-9 בנובמבר 2015. נבדק ב-5 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) About Fifty, http://fiftythemovie.com (ארכיון)
אירלנד באירוויזיון לרוקדים צעירים

אירלנד השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2001. האירוויזיון לרוקדים צעירים אירלנד באירוויזיון Eurovision Young Dancers (אורכב 21.02.2018 בארכיון Wayback Machine)
איטליה באירוויזיון לרוקדים צעירים

איטליה השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים 4 פעמים, ב-1985, ב-1987, ב-1989 וב-1991. מאז לא השתתפה יותר בתחרות. האירוויזיון לרוקדים צעירים איטליה באירוויזיון Eurovision Young Dancers (אורכב 21.02.2018 בארכיון Wayback Machine)
הונגריה באירוויזיון לרוקדים צעירים

הונגריה השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים 3 פעמים, ב-1995, ב-1997, ב-1999. מאז לא השתתפה יותר בתחרות. האירוויזיון לרוקדים צעירים הונגריה באירוויזיון Eurovision Young Dancers (אורכב 21.02.2018 בארכיון Wayback Machine)
כיכר ניו אורלינס

כיכר ניו אורלינס (באנגלית: New Orleans Square ) היא אחת מה"ארצות" המרכיבות את פארק השעשועים של חברת וולט דיסני - דיסנילנד שבקליפורניה. האזור נמצא רק בפארק זה - ולא בפארקים האחרים שהוקמו. הכיכר מבוססת על ניו אורלינס כפי שנראתה במאה ה-19. ה"ארץ" נפתחה לקהל ב-24 ביולי 1966. באזור נמצאות שני המתקנים הפופולריים ביותר בפארק השעשועים: הטירה המכושפת ושודדי הקאריביים. עם הקמת הכיכר מינה וולט דיסני את ראש העיר דאז של ניו אורלינס האמיתית - ויקטור שירו להיות ראש העיר של ה"ארץ". בתחנת הרכבת של כיכר ניו אורלינס ניתן לשמוע בקוד מורס את שני המשפטים הראשונים של נאום פתיחת דיסנילנד, שנישא על ידי וולט דיסני ב-17 ביולי 1955: "לכל הבאים למקום שמח זה, ברוכים הבאים. כאן המבוגרים יחוו שוב את זכרונותיהם הטובים מהעבר, והצעירים ייהנו מהאתגר וההבטחה של העתיד". הכיכר מהווה מתקן בפני עצמו, בשל בנייניה הבנויים בסגנון הרובע הצרפתי וכן מופעי מוזיקת הג'אז הנערכים ברחובותיה. בכיכר שני מתקנים: הטירה המכושפת - שנפתחה לציבור ב-9 באוגוסט 1969 שודדי הקאריביים - שנפתח לציבור ב-18 במרץ 1967. לרכבת דיסנילנד יש תחנה על הגבול שבין ארץ המערב הפרוע לכיכר ניו אורלינס. בעת תכנון הכיכר, היו אמורים להיבנות בה שני מתקנים ובשניהם מסעדה. מסעדת הביצה הכחולה אכן נמצאת על חוף "הים הקאריבי" של מתקן שודדי הקאריביים, ומגישה אוכל קריאולי טיפוסי. כמו כן נמצאים בכיכר חנויות התואמות לרובע הצרפתי ומוכרות מזון קריאולי וקאז'ון. בכיכר נמצא גם המועדון הפרטי - מועדון 33 שבו המסעדה היחידה בפארק המגישה משקאות אלכוהוליים. עלות החברות במועדון גבוהה (בין 2,000 - 10,000 $) ורשימת ההמתנה להתקבל לחברות אורכת כמה שנים. מועדון 33 מדיה וקבצים בנושא כיכר ניו אורלינס בוויקישיתוף
NEXT TV

NEXT TV (בעברית: נקסט טיוי) היא חברה ושירות טלוויזיה רב ערוצי, שהיא חברת בת של חברת HOT, השירות מועבר על גבי האינטרנט ומאפשר לצפות בתכנים על גבי הטלוויזיה דרך יישום ייעודי לסטרימרים או לטלוויזיות חכמות. בנוסף, ניתן לצפות בתכנים שאינם ליניאריים באמצעות אפליקציית מובייל, או באמצעות המחשב. כשירות Over the top (טלוויזיה על גבי האינטרנט) הוא מציע ערוצי טלוויזיה וסדרות, לרבות סדרות המקור של HOT, במחיר נמוך ממחיר מנויי הכבלים. ב-12 בנובמבר 2018 הוכרז כי השירות יושק גם בארצות הברית, בעלות של 10 דולר בחודש. החברה מציעה שתי חבילות בסיס: חבילת "NEXT TV", הכוללת ספריית סדרות ישראליות לרבות סדרות המקור של HOT וכן סדרות מחוץ לישראל (לרבות HBO) וסרטים, וחבילת "NEXT +‎", הכוללת אף היא ספריית סדרות ישראליות של HOT, סדרות מחוץ לישראל וסרטים - ובנוסף ערוצי טלוויזיה הניתנים לצפייה באמצעות סטרימר או באמצעות SMART TV. רשימת הערוצים הכלולים בשירות בחבילת הבסיס וואלה+ כאן 11 קשת 12 רשת 13 עכשיו 14 מכאן 33 ערוץ הידברות ערוץ הכנסת ערוצים ישראלים כאן 11 קשת 12 רשת 13 עכשיו 14 מכאן 33 ערוץ הידברות ערוץ הכנסת ערוצים, חבילות וספריות VOD בתשלום נוסף אתר האינטרנט הרשמי של NEXT TV NEXT TV, ברשת החברתית פייסבוק NEXT TV, ברשת החברתית אינסטגרם NEXT TV, סרטונים בערוץ היוטיוב אפרת נומברג יונגר, ‏לצרף לקוחות לשירות שלא רצו, ואז לחייב עליו, באתר ‏מאקו‏, 12 במרץ 2021 גד פרץ, ‏שירות נקסט פלוס של הוט יושק על גבי טלוויזיות חכמות, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Flame (סרט)

להבה (באנגלית: Flame) הוא סרט מלחמה משנת 1996 שנכתב ובוים על ידי הבמאית אינגריד סינקלייר והופק על ידי ג'ואל פירי וסיימון ברייט. הסרט נחשב לסרט הקולנוע הראשון של זימבבואה מאז יציאתה לעצמאות לאחר מלחמת רודזיה, והוא שימש כמחווה לכוחות הגרילה ותנועת השחרור הלאומי של זימבבואה. להבה הוא הסרט העלילתי הראשון של סינקלייר באורך מלא. הוא מספר את סיפורן של שתי נשים אשר מצטרפות לצבא השחרור של זימבבואה כדי להילחם על עצמאותה. היה זה הסרט הראשון שתיעד את מאבק העצמאות של זימבבואה, והיה "אולי הסרט השנוי ביותר במחלוקת שנעשה אי פעם באפריקה - בהחלט היחיד שהוחרם על ידי המשטרה במהלך העריכה, בטענה שהסרט חתרני ופורנוגרפי. המחווה של סינקלייר לנשים הלוחמות במאבק העצמאות של זימבבואה עורר את זעמם של יוצאי המלחמה והצבא, מכיוון שהוא חשף כיצד הקצינים השתמשו בנשים שהתגייסו למאבק כזונות. הסרט חשף לא רק התעללויות מהעבר, אלא שסעים מתמשכים בחברה של זימבבואה". סינקלייר כתבה וביימה מגוון רחב של סרטים כמו הסרט 'להבה' ובהם חקרה סוגיות של שוויון, תרבות, והיסטוריה של מולדתה זימבבואה. ונחשבת כבמאית מהפכנית באפריקה. הסרט בסופו של דבר עבר את הצנזורה של זימבבואה והפך לסרט המצליח ביותר של השנה במדינה זו. הסרט נבחר לאירוע "שבועיים של במאים" בפסטיבל קאן של 1996. הסרט זכה בפרסים רבים ברחבי העולם, כולל הגראן פרי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי אנוניי בצרפת, פרס השופטות לסרט הטוב ביותר בפסטיבל סרטי הנשים הבינלאומי טורנה, ופרס נסטור אלמנדרוס בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של Human Rights Watch בניו יורק. כאשר המצב הפוליטי בזימבבואה השתנה באופן דרמטי ב-2001 עם תוכנית רפורמת הקרקעות, נוצרו מתחים קשים במדינה, בשעה שחוואים לבנים נושלו מאדמתם, ודמויות מובילות לבנות אחרות גם הוגלו מהמדינה. בעקבות זאת, ב-2003, סינקלייר וברייט עזבו את זימבבואה ועברו לבריסטול, שם הקימו את פסטיבל הסרטים Afrika Eye והמשיכו לעבוד בהפקה קולנועית. אחרי שנפתח קמפיין עולמי בתמיכה לסרט, הוא הושב למפיקים. "Flame", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Flame", באתר AllMovie (באנגלית) "Flame", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "Flame", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Flame", California Newsreel "Flame", zimmedia "Flame (1998)", Internet Movie Database [California Newsreel "Flame"] "Flame Ingrid Sinclair", AFF.INC "Flame Awards"., "Flame Awards". Kelly, Gabrielle; Robson, Cheryl, Celluloid Ceiling Women Film Directors Breaking Through., Supernoval Books., 2014, עמ' 50 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רועים וקצבים

רועים וקצבים (באנגלית: Shepherds and Butchers) הוא סרט דרמה דרום אפריקאי משנת 2016, שביים וכתב אוליבר שמיץ. הסרט מבוסס על ספר הבכורה של כריס מרנוויק שנקרא כמו שם הסרט, ומספר על עורך דין של סוהר שירה למוות בתשעה שחורים. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-13 בפברואר 2016. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה שהתקיים באוקטובר 2016‏. שפת הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-103 דקות. הסרט זכה במקום השלישי בפרס "סרט חביב הקהל" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-66. הסרט מספר על סוהר לבן שמועמד להוצאה להורג מפני שירה למוות בתשעה שחורים. עורך הדין של הסוהר מתנגד לעונש המוות ומחליט לקחת על עצמו את התיק. ג'ון ובר (סטיב קוגן) - עורך הדין של לאון לבושגנה. קתלין מוריי (אנדראה רייסבורו) - התובעת. לאון לבושגנה (גאריון דאודס) - סוהר לבן שירה למוות בתשעה שחורים ומועמד להוצאה להורג עקב רצח. קצין רוטנבאך (דון לוטס) - קצין בית הסוהר. שופט פ'ואן זיל (מרסל ואן היירדן) - השופט הראשי של בית המשפט. פייר דה ויליירס (רוברט הובס) - גיסו של ג'ון ובר. בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-66, הסרט זכה במקום השלישי בפרס "סרט חביב הקהל". "רועים וקצבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רועים וקצבים", באתר נטפליקס "רועים וקצבים", באתר AllMovie (באנגלית) "רועים וקצבים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רועים וקצבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Friends in dawn's shade, killer as the sun rises, ‏ 28 בפברואר 2016 PRESS RELEASES 66TH BERLINALE באתר "פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין" פרטים על הסרט בדף הפייסבוק של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, 12 באוקטובר 2016 חוברת מידע של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-66 בברלין
Blue Neighbourhood Tour

Blue Neighbourhood Tour הוא סיבוב ההופעות השני של הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון, אשר נתמך על גבי אלבומו הראשון Blue Neighbourhood. סיבוב ההופעות החל ב-3 בפברואר 2016 והסתיים ב-24 בספטמבר 2016. ב-24 ביולי 2016, הופיע סיון ביוזאווה שבניאיגטה, במסגרת "פסטיבל פוג'י רוק". ב-23 בנובמבר 2015, שבועיים לפני שהוציא את אלבום בכורתו, Blue Neighbourhood, היה טרוי סיון באמצע סיבוב ההופעות הראשון שלו "Troye Sivan Live", אליו התווספו תאריכים נוספים של כמה מופעים. בכמה מתוך ההופעות שנכללו בסיבוב הופעות זה, ביצע סיון את "Love Is a Losing Game", של איימי ויינהאוס. "Bite" "for him." "Fools" "Heaven" "Suburbia" "Cool" "Too Good" "Wild" "Love Yourself" "Happy Little Pill" "Ease" "DKLA" "Talk Me Down" "Lost Boy" "Youth" מדיה וקבצים בנושא Blue Neighbourhood Tour בוויקישיתוף Troye Sivan Average Setlists of tour: Blue Neighbourhood Tour | setlist.fm, www.setlist.fm Search for setlists: artist:(Troye Sivan) tour:(Blue Neighbourhood Tour) | setlist.fm, www.setlist.fm Slot Machine, www.bectero.com "Troye Sivan announces spring tour in advance of upcoming 'Blue Neighbourhood' album". The Daily Dot (באנגלית אמריקאית). 2015-11-23. נבדק ב-2018-10-06. Troye Sivan Tour Statistics: Blue Neighbourhood Tour | setlist.fm, www.setlist.fm
תחנת הרכבת של פיונגיאנג

תחנת פיונגיאנג (בקוריאנית: 평양역) היא תחנת הרכבת הראשית של פיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. התחנה ממוקמת ברובע צ'ונג שבעיר, ונפתחה לראשונה בשנת 1906. תחנת הרכבת של פיונגיאנג היא תחנת הרכבת המרכזית של קוריאה הצפונית, ומשמשת כנקודת מוצא לנסיעה ליתר הערים המרכזיות של קוריאה הצפונית: סינוויג'ו, נאמפו, סריוון, קסונג, וונסן, המהונג וצ'ונגג'ין.  תחנת הרכבת כוללת גם קישור לרכבת התחתית של פיונגיאנג ולחשמלית של פיונגיאנג.  התחנה משמשת כנקודת היציאה של קווי הרכבת הבאים: קו פיונגבו: פיונגיאנג - קסונג. קו פיונגדוק: פיונגיאנג - קוסנג. קו פיונגנאם: פיונגיאנג - נאמפו. קו פיונגרא: פיונגיאנג - ראסון (רוסיה). קו פיונגוי: פיונגיאנג - סינוויג'ו (סין). מבנה תחנת הרכבת של פיונגיאנג נבנה במקור בשנת 1920. במהלך מלחמת קוריאה נהרס מבנה התחנה כתוצאה מהפצצות חיל האוויר של ארצות הברית, ולאחר מכן נבנה מחדש בשנת 1958, בסגנון קלסיציזם סטליניסטי. מבנה התחנה כולל שלוש קומות מעל לקומת הקרקע, וכן קומת מרתף: בקומת הקרקע ממוקמת עמדה למכירת כרטיסים המיועדת עבור עובדי ופקידי ממשלת קוריאה הצפונית בלבד. בקומה הראשונה ממוקמים חדר המתנה, שירותים, עמדה ציבורית למכירת כרטיסים וגישה לרציפי הרכבות השונים (קיימים 5 רציפים). בקומה השנייה ממוקמים משרדי עובדי התחנה. בקומה השלישית ממוקם משרד מנהל התחנה. מדי יום בשעות הבוקר, מערכת הרמקולים העוצמתית של התחנה מנגנת את הלחן הצפון-קוריאני ״היכן אתה, גנרל יקר״, אשר לכאורה הולחן על ידי המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-איל. הלחן משמש כקריאת השכמה לתושבי פיונגיאנג בשעות הבוקר, ונשמע היטב בכל רחבי העיר.  רכבות בקוריאה הצפונית מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת של פיונגיאנג בוויקישיתוף Information "Pyongyang train station to be refurbished – Railroad Ministry - NK News - North Korea News". 4 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Provodnik (2013-10-05), Morning in Pyongyang - song "Where Are You, Dear General" being played, נבדק ב-2018-10-06