laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלט רחוק

שלט רחוק (תקנית: שלט רַחַק) הוא מכשיר המשמש לשליטה מרחוק על מכשירים אחרים. שלט רחוק חוסך מהמשתמש במכשירים שונים את הצורך לגשת אל אותם מכשירים שוב ושוב ואת הצורך להתמתח או להתכופף כדי לתפעל מכשירים המצויים במקומות קשים לגישה. הוא חוסך גם סיכון בגישה למכשור המצוי בסביבה מסוכנת. אנשים עם לקות עשויים להשתמש בשלט רחוק גם כדי לתפעל מכשירים המוצבים במקום שאינו נגיש להם או מכשירים בעלי ממשק משתמש לא נגיש. המצאת השלט הרחוק מיוחסת לניקולה טסלה שבשנת 1897 השתמש בשלט רחוק מבוסס גלי רדיו כדי לשלוט בסירת צעצוע חשמלית ממונעת. טסלה קרא להמצאתו טלאוטומטון, אך השם לא נקלט. בתקופת מלחמת העולם השנייה השתמשו בטכנולוגיה כדי לשלוט על מעופן של פצצות וטילים. כך קודמה ההמצאה לשליטה על מכשירי רדיו ביתי, אך את עיקר ההצלחה קצר השלט בשליטתו על מכשירי טלוויזיה. השלט הרחוק הראשון בעולם, המיועד לטלוויזיה, הוצג על ידי חברת זנית ב-1950. המכשיר שנקרא "Lazy Bones" ("עצמות עצלות") העביר פקודות באמצעות כבל. בשנת 1955 הציגה זנית את השלט האלחוטי הראשון שפעל באמצעות אור נראה. השימוש באור נראה גרם לבעיות רבות משום שכל חשיפה למקור אור או לשמש הייתה מפעילה את הטלוויזיה. כדי להתגבר על הבעיה פיתחה החברה שלט רחוק אקוסטי שפעל בתחום האולטרה סאונד ונקרא "Zenith Space Commander 400". מאוחר יותר החלו לפתח שלטים הפועלים בתדרי תת-אדום, קרינה אלקטרומגנטית שאורך הגל שלה ארוך יותר משל האור הנראה, ולכן השלט אינו מושפע מחשיפה לאור נראה. קיימות מספר שיטות לשידור: שלט רחוק המשדר באולטרה סאונד (היה נפוץ בעבר). שלט רחוק המשדר בתחום גלי הרדיו (לדוגמה שלט של מכונית המופעלת ממרחק וטיסנים). שלט רחוק הפועל בתחום התת-אדום, שהוא הנפוץ ביותר כיום (לדוגמה, כמעט כל שלטי הטלוויזיה פועלים בתדרים אלו). שלט רחוק המחובר למכשיר באמצעות כבל. שליחת אותות כיבוי והדלקה לשקעים חשמליים מיוחדים המחוברים למכשירים חשמליים פשוטים דרך רשת החשמל הביתית (נפוץ בעיקר בין אנשים עם לקות תנועה קשה שמפעילים מכשירים חשמליים פשוטים בעזרת שלט רחוק). שלט רחוק הפועל באמצעות בלוטות'. לחיצה על כפתור בשלט גורמת לסגירת מעגל חשמלי שמורכב מלוח פיברגלס כאשר אותו מעגל שונה מכפתור לכפתור. בעזרת סגירת המעגל השלט מזהה את בקשת המשתמש ומתרגם אותה לסדרה של הבהובים בתת-אדום (עין אנושית אינה רואה תת-אדום) שאותם שולחת דיודה פולטת אור. האותות הנשלחים הם בעצם אותות בינאריים שמקודדים על ידי הבדלים באורך האותות או הבדלים באורך הרווחים בין האותות או החלפת הסדר בין האותות לבין הרווחים. אורך המרווחים כ-550 מילישניות או 1,100 מילישניות כך שההליך של הקידוד על ידי השלט והפענוח על ידי המכשיר המיועד נמשך כמובן שברירי שנייה. השלט פועל לרוב על ידי סוללות בגודל קטן (גודל של AAA או AA). עידו גנדל, איך זה עובד: שלט רחוק, באתר ynet, 14 בנובמבר 2012 ניצן סדן, בשליטה מלאה: ההיסטוריה של השלט הרחוק, באתר ynet, 12 במרץ 2010 עינת חורשי‏, חדשושים והמצאות - שלט רחוק, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2006 זפזופ אחרון: מת ממציא שלט הטלוויזיה, באתר ynet, 23 במאי 2012 אבי השלט הרחוק הלך לעולמו, באתר ynet, 18 בפברואר 2007 ממציא השלט הרחוק הלך לעולמו, באתר כלכליסט, 23 במאי 2012 1956 - 2006 חמישים שנה לשלט רחוק ראשון לטלוויזיה אבחון ומימוש סוגי שלט רחוק כאן מסבירים | איך הפכו שלטי הטלוויזיה לסיוט טכנולוגי?, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:29) למד לשונך 19, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 באוקטובר 1996
בניאס

האם התכוונתם ל... נחל הבָּנְיַאס – שמו הערבי של נחל חרמון שמורת נחל הבניאס – שמורת טבע הכוללת חלק מנחל הבניאס בניאס (אתר ארכאולוגי) – יישוב קדום הנמצא למרגלות הר חרמון בניאס (סוריה) – עיר חוף בסוריה קרב בניאס – קרב בין הממלכה הסלאוקית לבין ממלכת תלמי בשנת 198 לפנה"ס בניאס (כדורגל) – מועדון כדורגל באיחוד האמירויות הערביות הגייה ערבית של השם הקדום פָּנְיַאס.
קממבר

קממבר (בצרפתית: Camembert) היא גבינה צרפתית רכה וקרמית, הקרויה על שם הכפר קממבר שבנורמנדי, בצפון-מערב צרפת, אשר שם יוצרה לראשונה. נהוג לאכול את הגבינה לצד לחם ויין. הגבינה מיוצרת מחלב פרה לא מפוסטר, אם כי יש המייצרים קממבר גם מחלב צאן. לרוב בצורת עיגולים קטנים במשקל של כ-250 גרם. הגבינה נוקשה לאחר ייצורה, ועם הזמן הופכת רכה יותר ובעלת טעם וריח חזק יותר. הגבינה מבשילה בעזרת עובש הפניציליום קנדידה (Penicillium candida) והפניציליום קממברטי (Penicillium camemberti) - תהליך שאורך לפחות כשלושה שבועות. על פי הסברה המקובלת, הגבינה הומצאה בשנת 1791 על ידי מרי הרל, איכרה מנורמנדי שבצרפת, ואולם, הגבינה שמוכרת לנו כיום מבוססת על התיעוש והפיתוח שנעשה בתהליך ייצור הגבינות החל מסוף המאה ה-19. עם זאת, הגבינה המשיכה להיות אחד המאכלים המייצגים את אזור נורמנדי. לפני שנערך מחקר מדעי שבדק את הפטריות על קליפת הגבינה, היה המעטה של הגבינה שונה מגבינה לגבינה. רוב הגבינות היו בצבעי כחול-אפור עם נקודות חומות. רק החל מתחילת המאה ה-20, בעקבות המחקר המדעי הפך צבע המעטה להיות לרוב לבן צחור. הקממבר עוברת תהליך ייצור מיוחד הכולל הוספת פטרייה לחלב. הפטרייה יוצרת עובש סביב הגבינה בתחילת תהליך ההבשלה ומעניקה לה טעמים ייחודיים. בעבר, יצרנים באזורים שונים השתמשו בפטריות מסוגים שונים לייצור גבינות אלו. אך עם התגברות הפופולריות שלהן, היצרנים עברו להשתמש בפטרייה אחת בלבד - פניציליום קממברטי (Penicillium Camemberti). פטרייה זו היא שמעניקה לגבינה את צבעה הלבן המפורסם. חוקרים בצרפת מזהירים כי כיום הפטרייה הזו נמצאת בסכנת הכחדה, וזה מאיים על המשכיות ייצור הקממבר. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגבינה הונפקה במיוחד בשביל חיילים צרפתיים - והפופולריות שלה גדלה בכל רחבי צרפת. בשנת 1967 החלה שטראוס לייצר גבינת קממבר. תנובה הצטרפה גם היא והחלה לייצר גבינת קממבר בשם "עין גדי". במקביל שווקו בישראל גבינות מיובאות, יקרות יותר. את גבינת הקממבר רכשו בעלי אמצעים, שכן מחירה היה קרוב לפי 10 ממחיר גבינה לבנה ופי 2.5 מגבינה צהובה באותו משקל, והעלייה בצריכת גבינת קממבר בישראל הייתה לאחד מסמלי עליית רמת החיים בישראל. בתחילת שנות ה-70 הוחל במשקים קטנים לייצר גבינת קממבר מחלב עיזים, בשם "עזיזה". הגבינה שימשה השראה עבור הצייר הסוריאליסטי סלבדור דאלי בציורו המפורסם "התמדתו של זיכרון". השעונים הנמסים ביצירה הושפעו מגלגל גבינת קממבר בשלה מדי. אתר המוקדש לגבינת קממבר שאול בן-אדרת, מלכת הטריקולור: 4 מתכוני גבינת קממבר, באתר ynet, 14 ביולי 2013 קממבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתן לשם, "על סף הכחדה": קממבר וגבינות צרפתיות נוספות נמצאות בסכנה, אבל יש תקווה, באתר הארץ, 1 באפריל 2024 הפגנת בלי הועילה, מעריב, 8 ביולי 1964 אביבה גולדמן, איזור איזור ומאכליו, מעריב, 23 בפברואר 1972 איתן לשם, "על סף הכחדה": קממבר וגבינות צרפתיות נוספות נמצאות בסכנה, אבל יש תקווה, באתר הארץ, 1 באפריל 2024 זכות בחירה לנשים בלבד, מעריב, 27 ביולי 1967 המוצר הטעים מכולם, דבר, 31 ביולי 1967 גבינות בטעם חדש, דבר, 4 באפריל 1968 כמה זה עולה, מעריב, 14 בינואר 1971 עדה כהן, בעין צרכנית, מעריב, 1 בדצמבר 1969 כמה תשלמי יותר, מעריב, 24 באוגוסט 1970, בקופסה היו 125 גרם, ראו: כמה זה עולה, מעריב, 14 בינואר 1971 מיכאל שמר, חטאנו עוינו פשענו, דבר, 20 בספטמבר 1968 א. סדומי, משקי עיזים מחליפים משקי פרות, דבר, 9 בנובמבר 1972
אמילקארה פונקיילי

אמילקארה פונקיילי (באיטלקית: Amilcare Ponchielli;‏ 31 באוגוסט 1834 - 16 בינואר 1886) היה מלחין איטלקי. פונקיילי נולד בעיר פאדרנו פאסולארו ליד קרמונה. בגיל 9 זכה במלגת לימודים בקונסרבטוריון של מילאנו ובגיל 10 כבר חיבר סימפוניה. שנתיים לאחר סיום לימודיו בקונסרבטוריון חיבר את האופרה הראשונה שלו. זו הייתה האופרה I PROMESSI SPOSI המבוססת על יצירת המופת של אלסנדרו מנצוני - "המאורסים". האופרה זכתה להצלחה בינונית, אבל גרסה מתוקנת של האופרה הועלתה בשנת 1872 והביאה לחתימת חוזה עם ג'וליו ריקורדי, המו"ל הגדול של עולם המוזיקה באיטליה. בשנת 1874 זכתה האופרה שלו "הליטאים" להצלחה. כעבור שנתיים העלה פונקיילי את האופרה המפורסמת ביותר שלו - "לה ג'וקונדה" המבוססת על הדרמה "אנג'לו, עריץ פדובה" מאת ויקטור הוגו. הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו ב-8 באפריל 1876. הליברית נכתב על ידי המשורר והמלחין אריגו בויטו. האופרה מבוצעת עד היום. בעיקר ידוע ומפורסם "מחול השעות" שזכה לגרסה מצוירת בסרט פנטזיה של וולט דיסני. פונקיילי נתמנה לפרופסור לקומפוזיציה בקונסרבטוריון של מילאנו. בין תלמידיו היו פייטרו מסקאני וג'אקומו פוצ'יני. נקבר בבית הקברות הגדול במילאנו. לאחר מותו שונה שמה של עיר הולדתו מפאדרנו פאסולארו לפאדרנו פונקיילי. מדיה וקבצים בנושא אמילקארה פונקיילי בוויקישיתוף אמילקארה פונקיילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילקארה פונקיילי, באתר AllMovie (באנגלית) אמילקארה פונקיילי, באתר ספוטיפיי אמילקארה פונקיילי, באתר AllMusic (באנגלית) אמילקארה פונקיילי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמילקארה פונקיילי, באתר Discogs (באנגלית) אמילקארה פונקיילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אמילקארה פונקיילי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אמילקארה פונקיילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Cephalocarida

Cephalocarida היא מחלקה בתת-המערכה סרטנאים המורכבת רק מ-9 מינים. האנטומיה של בני מחלקה זו פשוטה יחסית, בהשוואה לזו של שאר הסרטנאים. גופם קטן (2 עד 3.7 מ"מ באורכו) ומוארך. מדיה וקבצים בנושא Cephalocarida בוויקישיתוף Cephalocarida, באתר ITIS (באנגלית) Cephalocarida, באתר NCBI (באנגלית) Cephalocarida, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) Cephalocarida, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Cephalocarida, באתר GBIF (באנגלית) Cephalocarida, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עגולשוניים

עֲגֻלְּשׁוֹנִיִּים (בלטינית: Alytidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. המשפחה מכילה שני סוגים: Alytes ו-Discoglossus. הסוג Alytes דומה לקרפדה, וניתן למצוא אותו לעיתים קרובות על פני הקרקע. הסוג צפרדע צבועה (Discoglossus) דומה יותר לצפרדע, עורו חלק יותר, והוא מעדיף סביבה מימית. תפוצתם של שני הסוגים מסתכמת באירופה ובצפון-מערב אפריקה. משפחה זו היא אחת מהקדומות ביותר בסדרה, וכנראה התפתחו מהסוג טריאדובטרצ'וס. הסוגים Bombina ו-Barbourula סווגו בעבר תחת משפחה זו, אולם לאחרונה הם מקיימים משפחה עצמאית משלהם, הבומביניים. אחד מן המינים במשפחה, עגולשון שחור-גחון, חי באגם החולה. מסוף שנות החמישים הוא נחשב כנכחד אולם ב-2011 התגלה מחדש. משפחה עגולשוניים (Alytidae) סוג Alytes - בו 5 מינים סוג צפרדע צבועה (Discoglossus) - בו 6 מינים סוג ומין יחיד עגולשון שחור גחון (Latonia nigriventer) סוג Enneabatrachus -נכחד מדיה וקבצים בנושא עגולשוניים בוויקישיתוף עגולשוניים, באתר ITIS (באנגלית) עגולשוניים, באתר NCBI (באנגלית) עגולשוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עגולשוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עגולשוניים, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
ליופלמיים

ליופלמיים (בלטינית: Leiopelmatidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. המשפחה משתייכת לתת-הסדרה ארכאובטרכיה. השתייכות זו מלמדת על היותה של משפחת ליופלמיים קדומה יחסית. כיום, תחת המשפחה קיים סוג אחד, ובו מסווגים ארבעה מינים. תפוצת המשפחה היא בניו זילנד בלבד. המאפיינים הייחודיים למשפחה הם מספר החוליות הגדול (תשע), ושרירים מיוחדים המאפשרים כשכוש בזנב. הם בעלי מאפיינים פרימיטיביים, בהם חוליות דו-קעורות, קשתות הגב והגחון עדיין סחוסיות, ויש להם שני שרירי זנב. משפחת האסקפיים (הנמצאת רק בצפון אמריקה) חולקת את אותם מאפיינים ייחודיים, עובדה שגרמה לכך שפעמים רבות הוצע קשר אפשרי בין שתי המשפחות, והוצע אף לסווגן תחת משפחה אחת. בדומה לאסקפיים, הליופלמיים קטנים מאוד, שכן גודלם הממוצע הוא 5 סנטימטרים בלבד. הם מעדיפים אזורים לחים. הביצים מוטלות, מופרות, ולאחר שהראשנים בוקעים הם שוכנים על גב אביהם. לפיכך, הם אינם צריכים מים עומדים או זורמים. תוחלת החיים שלהם ארוכה יחסית לגודלם, והם עשויים לחיות למעלה מ-30 שנים. סוג לֵיוֹפֶּלְמָה (Leiopelma) Leiopelma archeyi Leiopelma hamiltoni Leiopelma hochstetteri Leiopelma pakeka בנוסף, בעבר היו קיימים 3 מינים נוספים, שנכחדו במהלך 1,000 השנים האחרונות: Leiopelma auroraensis Leiopelma markhami Leiopelma waitomoensis מדיה וקבצים בנושא ליופלמיים בוויקישיתוף ליופלמיים, באתר ITIS (באנגלית) ליופלמיים, באתר NCBI (באנגלית) ליופלמיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ליופלמיים, באתר GBIF (באנגלית) Roelants, Kim, Franky Bossuyt (February 2005). "Archaeobatrachian paraphyly and pangaean diversification of crown-group frogs". Systematic Biology 54: 111-126. San Mauro, Diego, Miguel Vences, Marina Alcobendas, Rafael Zardoya and Axel Meyer (May 2005). "Initial diversification of living amphibians predated the breakup of Pangaea". American Naturalist 165: 590-599. Bell, Ben D., et al. (2004). "The fate of a population of the endemic frog Leiopelma pakeka (Anura: Leiopelmatidae) translocated to restored habitat on Maud Island, New Zealand". New Zealand Journal of Zoology 31: 123–131.
אתר פעיל

אתר פעיל הוא אזור באנזים שאליו מתקשר הסובסטרט (או הסובסטרטים), ובו מתרחשת התגובה הכימית המזורזת על ידי אותו אנזים. האתר הפעיל מכיל בתוכו שני אתרים שונים: האחד הוא אתר הקישור שאליו נקשר הסובסטרט, והשני הוא האתר הקטליטי שאחראי על השינוי הכימי בסובסטרט. האתר הפעיל מורכב לרוב מחומצות אמינו יחידות, אשר מקורן בשרשרת הפוליפפטידית כולה. קיפול החלבון ומבנהו התלת-ממדי מקרבים את חומצות האמינו אחת לשנייה ויוצרים את האתר הפעיל. לרוב, אחוז ניכר מהשרשרת החלבונית מהווה "פיגום" בלבד אשר תפקידו ליצור את האתר הפעיל. מוטציה באתר הפעיל תשנה כמעט בוודאות את פעילות החלבון ואף תבטל אותה לגמרי. לעומת זאת מוטציה מחוץ לאתר הפעיל לא בהכרח תשנה את פעילות האנזים, בעיקר אם היא לא גרמה לשינוי המבנה המרחבי של החלבון. חומצות האמינו השכיחות באתרים פעילים הן החומצות הטעונות או הפולאריות. מדיה וקבצים בנושא אתר פעיל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגופריים

מגופריים (בלטינית: Megophryidae) היא משפחה גדולה בסדרת חסרי הזנב. פרטי המשפחה חיים באסיה, באיי הפיליפינים, באינדונזיה ובאיי סונדה . במשפחה קיימים בין 70 ל-100 מינים המסווגים תחת 11 סוגים. המגופריים ידועים בזכות ההסוואה שלהם- הרבה מגופריים נראים כמו עלים יבשים, במיוחד אלו החיים ביערות. ההסוואה מדויקת להפליא, וכך הקמטים של מספר מינים נראים כמו צינורות ההובלה בעלה. גודלם של המגופריים משתנה, ונע בין 2 סנטימטרים ועד 12.5 ס"מ. הראשנים חיים במקווי מים שונים, בין השאר בשלוליות ובנחלים. הראשנים של המשפחה נבדלים זה מזה רבות, בעיקר בשל בתי הגידול השונים בהם הם גדלים. צורת הלשון של פרט בוגר דומה לצורתו של משוט. סוג ומין יחיד Borneophrys edwardinae Atympanophrys Brachytarsophrys Leptobrachella Leptobrachium Leptolalax Megophrys Ophryophryne Oreolalax Scutiger Vibrissaphora Xenophrys מדיה וקבצים בנושא מגופריים בוויקישיתוף מגופריים, באתר ITIS (באנגלית) מגופריים, באתר NCBI (באנגלית) מגופריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מגופריים, באתר GBIF (באנגלית)
חפריתיים

החַפָּרִיתיים (בלטינית: Pelobatidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. במשפחה קיים סוג אחד בלבד: חַפָּרִית (Pelobates). סוג זה מכיל ארבעה מינים. המשפחה נפוצה באירופה, ארצות הים התיכון, צפון-מערב אפריקה ומערב אסיה. גודלם של החפריתיים משתנה. צבעם של הפרטים דהוי במידת מה. פרטיו הם חסרי זנב הנוהגים לחפור באדמות חוליות. לשם מטרה זו, יש להם בליטה קשה על כפות הרגליים, המאפשרת להם לחפור בחול מבלי לפגוע ברגליהן העדינות. הם מתחפרים במחילות לתקופה ארוכה, ומגיחים מהן בתקופות הגשם. הם מתרבים בשלוליות, אשר לרוב קיימות באופן זמני בלבד. הראשנים של משפחה זו חיים באופן עצמאי בסביבה מימית. המינים במשפחת החפיריתיים הם: חפרית מצויה (Pelobates syriacus) נקראה בעבר חפרית עין החתול, הנציגה היחידה של המשפחה בישראל. Pelobates cultripes חפרית אירופאית מצויה (Pelobates fuscus) Pelobates varaldii מדיה וקבצים בנושא חפריתיים בוויקישיתוף חפריתיים, באתר ITIS (באנגלית) חפריתיים, באתר NCBI (באנגלית) חפריתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חפריתיים, באתר GBIF (באנגלית) הַחַפָּרִיתִיִּים במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
אולטראס

אולטראס הוא כינוי לחבורות מאורגנות של אוהדי קבוצות ספורט אדוקים, לרוב לכאלו שאחראיות על התפאורה ומובילות את העידוד ביציע במהלך המשחק. לאולטראס יש מאפיינים אחדים ובהם: עידוד בלתי פוסק של קבוצתם בזמן משחק תוך שימוש באמצעי עידוד כגון תפאורה, דגלים, שלטים ואף פירוטכניקה לשם הגברת ההשפעה, ולעיתים קרובות גם אי-ציות לרשויות הספורט ופעילות חשאית על מנת לחמוק מהן, הטלת מורא על יריבים בזמן משחק. אוהדי אולטראס נוהגים לחבר שירים שמטרתם לדרבן את קבוצתם בזמן המשחק באמצעות שירה במקביל של אוהדים רבים. לשירים אלו יש מנגינה קליטה עם שורות החוזרות על עצמן. היריבות בין קבוצות אולטראס שונות עשויה להיות מושפעת בין השאר ממתחים גזעיים, אידאולוגיות פוליטיות, ומשחקי דרבי בין שתי קבוצות מאותה עיר. קבוצות אולטראס של מועדונים שונים ממדינות שונות לעיתים מקימות ביניהן "ברית אוהדים" על בסיס ערכים או היסטוריה דומים, למשל רשת Alerta Network! של קבוצות אולטראס אנטיפשיסטיות ברחבי אירופה. ארגוני אולטראס לרוב דוגלים באנונימיות של חברי הארגון שלהם ולעיתים אף בבדלנות משאר קהילת אוהדי הקבוצה האהודה שלהם, בין אם באופן חלקי ובין אם באופן מלא, כדי למנוע בעיות עם משטרה, ועם ארגוני אולטראס אחרים ולעיתים אף עם אוהדים אחרים של אותה קבוצה ואפילו גם עם אנשי ועובדי הקבוצה עצמה וגם בשביל פרטיות. הם עושים את זה בזאת שהם רעולי פנים, טשטוש פנים בתמונות, הרכבת משקפי שמש, חבישת כובעים, החל ממגפת הקורונה גם עם מסכות ולא מפרסמים שמות של חברי ארגון וממעיטים בלהשתתף ולהיות פעילים בפעילויות ובדיונים בפורומים של אוהדי הקבוצה ושל הקבוצה עצמה. על כן הם בדרך כלל נעזרים בעמותת האוהדים של קבוצתם האהודה הפועלת לצידם ומדברת בין השאר בשמם בעיקר באמצעי התקשורת. מקור השם מגיע מן הכדורגל האיטלקי; עם זאת, קבוצת האוהדים הראשונה שהתאפיינה כארגון אולטראס היא 'טורסידה' של היידוק ספליט, שהוקמה כבר בשנת 1950 ונקראה כך על שמם של ארגוני האוהדים הברזילאיים, עוד בטרם רווח השימוש בשם אולטראס. קבוצת האוהדים הראשונה שעשתה שימוש בשם אולטראס הייתה ארגון האוהדים של מועדון הכדורגל סמפדוריה בשנת 1969. בעקבותיהם הקימו ארגוני אוהדים נוספים של מועדוני הכדורגל של טורינו ולאציו קבוצות אולטראס משלהם, תחת השימוש בשם זה. בישראל קיימים מספר ארגוני אולטראס וביניהם "מכבי פנאטיקס" של מכבי תל אביב, "הקופים הירוקים" של מכבי חיפה, "אולטראס הפועל" של הפועל תל אביב ועוד. ארגון האוהדים הראשון שקם בישראל היה "אולטראס מכבי 96", שכשמו כן הוקם בשנת 1996. מדיה וקבצים בנושא אולטראס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קשר פוספודיאסטרי

קשר פוספודיאסטרי הוא קשר כימי הנוצר בין קבוצת זרחה (פוספט) לשתי קבוצות כהל, באופן היוצר שני קשרים אסטריים, כאשר הפוספט נמצא במרכזם (ומכאן שמו של הקשר). בטבע, קשרים פוספודיאסטרים משמשים ליצירת החיבור בין נוקלאוטידים, המהווים את אבני היסוד המרכיבות את ה-DNA ואת ה-RNA. קשר זה ניתן לפירוק על ידי הידרציה (חדירה של מולקולות מים אל תוך הקשר, הגורמת לפתיחתו). במהלך יצירת הקשר משתחררת מולקולת מים - קבוצת OH הקשורה לפחמן החמישי של הנוקלאוטיד החדש, ומימן אחד הקשור לפחמן השלישי של הנוקלאוטיד הקודם לו. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרטנים מסננים

סרטנים מסננים (שם מדעי: Branchiopoda), הנקראים לעיתים גם סרטנים ירודים ודפרגליים, הם מחלקה בתת-המערכה סרטנאים. אלו הם בעיקר סרטני מים, שלרוב דומים לחסילונים. במחלקה ישנם רק 2 תת-מחלקות של סרטנים קטני ממדים ופרימיטיביים: Sarsostraca, בה מצויה רק סדרת הזימרגלאים ו-Phyllopoda, בה שאר 8 הסדרות הקיימות. תת-מחלקה Sarsostraca סדרה זימרגלאים (Anostraca) תת-מחלקה Phyllopoda על-סדרה Diplostraca סדרה Anomopoda סדרה Ctenopoda סדרה Cyclestherida סדרה Haplopoda סדרה Laevicaudata סדרה Onychopoda סדרה Spinicaudata סדרה Notostraca סדרה Lipostraca - נכחדה סוג Cryptocaris סוג Dithyrocaris סרטנים מסננים, באתר ITIS (באנגלית) סרטנים מסננים, באתר NCBI (באנגלית) סרטנים מסננים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סרטנים מסננים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סרטנים מסננים, באתר GBIF (באנגלית) סרטנים מסננים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תהליך איזותרמי

תהליך איזותרמי הוא תהליך תרמודינמי בו הטמפרטורה נשארת קבועה. בתהליך איזותרמי חום המועבר למערכת מבצע עבודה בלבד. בדיאגרמת P V {\displaystyle PV} מסלול של תהליך איזותרמי נקרא איזותרמה. האיזותרמה של גז אידיאלי היא חלק מעקומה הנקראת היפרבולה. תהליך איזותרמי מתאפיין בטמפרטורה קבועה Δ T = 0 {\displaystyle \Delta T=0} (עבור חישובים דיפרנציאלים d T = 0 {\displaystyle dT=0} ). נהוג לציין שתהליכים כאלו מתרחשים במגע עם מאגר/אמבט חום ומתרחשים מספיק לאט (באופן קוואזי-סטטי) כך שהמערכת שומרת על הטמפרטורה על ידי החלפת חום עם המאגר. בדיאגרמת P V {\displaystyle PV} השטח מתחת לאיזותרמה יהיה העבודה שביצעה המערכת על הסביבה. עבור גז אידיאלי: P V = N K B T ⇒ P = N K B T V {\displaystyle PV=NK_{B}T\Rightarrow P={\frac {NK_{B}T}{V}}} . דיפרנציאל העבודה הוא: d W = F → ⋅ d x → = F d x = ( P A ) d x = P ( A d x ) = − P d V {\displaystyle dW={\vec {F}}\cdot d{\vec {x}}=Fdx=(PA)dx=P(Adx)=-PdV} ולכן ניתן לחשב: Δ W = − ∫ V 1 V 2 P d V = ∫ V 2 V 1 N K B T V d V = N K B T ln ⁡ ( V 1 V 2 ) {\displaystyle \Delta W=-\int _{V_{1}}^{V_{2}}PdV=\int _{V_{2}}^{V_{1}}{\frac {NK_{B}T}{V}}dV=NK_{B}T\ln({\frac {V_{1}}{V_{2}}})} האנרגיה הפנימית היא פונקציית מצב שעבור גז אידיאלי תלויה ליניארית רק בטמפרטורה ומספר החלקיקים במערכת. עבור גז אידיאלי בתהליך איזותרמי עם מספר חלקיקים קבוע (מערכת סגורה): Δ U = 1 1 − γ N K B Δ T ⇒ Δ U = 0 {\displaystyle \Delta U={\frac {1}{1-\gamma }}NK_{B}\Delta T\Rightarrow \Delta U=0} כאשר U {\displaystyle U} האנרגיה הפנימית, γ {\displaystyle \gamma } קבוע דרגות החופש של הגז, N {\displaystyle N} מספר חלקיקים, T {\displaystyle T} טמפרטורה ו- K B {\displaystyle K_{B}} קבוע בולצמן. החוק הראשון של התרמודינמיקה ישמש כדי לחשב את החום המועבר: Δ U = W + Q = 0 ⇒ W = − Q {\displaystyle \Delta U=W+Q=0\Rightarrow W=-Q} . עבור גז אידיאלי בתהליך איזותרמי ניתן לחשב את השינוי באנטרופיה של המערכת: Δ S = N K B ln ⁡ ( V 2 V 1 ) = N K B ln ⁡ ( P 1 P 2 ) {\displaystyle \Delta S=NK_{B}\ln({\frac {V_{2}}{V_{1}}})=NK_{B}\ln({\frac {P_{1}}{P_{2}}})} עבור תהליכים איזותרמיים החום מוקדש במלואו לביצוע עבודה ולא משנה את האנרגיה הפנימית של המערכת. כלומר, ייתכנו שני מצבים שונים בעלי אותה אנרגיה פנימית. לכן נוח להגדיר פונקציית מצב חדשה שעבורה נקבל מינימום בשיווי משקל תרמודינמי. הפונקציה הזאת נקראת האנרגיה החופשית של הלמהולץ. F = U − T S ⇒ d F = d U − T d S − S d T = T d S − T d S − S d T − P d V = − S d T − P d V {\displaystyle F=U-TS\Rightarrow dF=dU-TdS-SdT=TdS-TdS-SdT-PdV=-SdT-PdV} ואכן אם התהליך הוא איזותרמי ( Δ T = 0 {\displaystyle \Delta T=0} ) נקבל כפי שרצינו: Δ F = P Δ V = W = − Q {\displaystyle \Delta F=P\Delta V=W=-Q} . השם "איזותרמי" נגזר מהמילים היווניות ἴσος (איזוס) שמשמעותן "שווה", ו- θέρμη (תרמה) שפירושו "חום". תהליך תרמודינמי טמפרטורה תהליך איזוברי תהליך איזוכורי מדיה וקבצים בנושא תהליך איזותרמי בוויקישיתוף ישנה מוסכמה בתרמודינמיקה שעבודה שהמערכת מבצעת על הסביבה היא חיוביות. החישובים בערך זה נעשים בהנחה כי מדובר במערכת סגורה שבה מספר החלקיקים קבוע ( Δ N = 0 {\displaystyle \Delta N=0} ).
חוק גה-ליסאק

חוק גה-ליסאק - אחד מחוקי הגז האידיאלי, אשר נוסח בשנת 1802 על ידי הפיזיקאי הצרפתי לואי ז'וזף גה-ליסאק. החוק אומר, שעבור גז שנמצא בנפח קבוע   V {\displaystyle \ V} , הלחץ   P {\displaystyle \ P} והטמפרטורה   T {\displaystyle \ T} (בקלווין) נמצאים ביחס ישר, כלומר: בהינתן גז שתופס נפח קבוע, ככל שנחמם אותו יותר, הלחץ שלו יגדל, ולהפך. ובניסוח מתמטי:   P 1 P 2 = T 1 T 2 {\displaystyle \ {\frac {P_{1}}{P_{2}}}={\frac {T_{1}}{T_{2}}}} , או   P T = c o n s t {\displaystyle \ {\frac {P}{T}}=const} . חוק גה-ליסאק הוא מקרה פרטי של משוואת הגז האידיאלי לתהליך איזוכורי (שווה-נפח). חוק אחר של גזים, הקרוי על שמו של גה-ליסאק, קובע שהיחס בין נפחי שני גזים לבין נפח התוצר המתקבל מתגובתם, אם גם הוא גזי, הוא מספר שלם קטן. על-סמך חוק זה, שגה-ליסאק גילה ב-1809, ניסח אמדאו אבוגדרו את השערתו, שהיא הבסיס לסטויכיומטריה של גזים.
טינדרסטיקס

טינדרסטיקס (באנגלית: Tindersticks) היא להקת רוק בריטית מהעיר נוטינגהאם. היא הוקמה בסוף 1991. המוזיקה שלהם מכילה בתוכה שילובים של מוזיקה אורכסטרלית, ג'אז סלוני וסול. סימני ההיכר של הלהקה הם מגוון הכלים המופיעים ביצירותיהם, תרומתו של דיקון הינצ'קליף, וקול הבריטון העשיר של הסולן סטיוארט סטייפלס. הטינדרסטיקס עושים שימוש בגיטרות חשמליות בדומה ללהקות רוק רבות, אך ברפרטואר שלהם מופיעים קטעים רבים המבוצעים על כלים שגורים פחות כגון פסנתר רודס, גלוקנשפיל, ויברפון, כינור, חצוצרה, קלרינט, בסון, טרומבון ואורגן האמונד. ללהקה קהל מעריצים מושבע בבריטניה ובאירופה, אולם למרות הצליל הייחודי להם אף פעם לא הצליחו לחדור למיינסטרים. הלהקה הייתה אמורה להגיע לישראל בתחילת דצמבר 2010 לשתי הופעות בתל אביב, אך כשבוע לפני מועד ההגעה יצאה בהודעה רשמית על ביטול ההופעות עקב לחצים שהפעילו ארגונים פרו פלסטיניים כלפי חבריה. סטיוארט אשטון סטייפלס - שירה, גיטרה ומלודיקה דיקון ג'יימס הינצ'קליף - כינור, גיטרה, פסנתר, שירה ומגוון כלי מיתר ניל טימות'י פרייזר - גיטרה וויברפון דייוויד לאונרד באולטר - קלידים וכלי הקשה אלסדאיר רוברט דה וילאנב מקולאי - תופים, כלי הקשה, חצוצרה מארק אנדרו קולוויל - גיטרה בס מדיה וקבצים בנושא טינדרסטיקס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טינדרסטיקס טינדרסטיקס, ברשת החברתית פייסבוק טינדרסטיקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טינדרסטיקס, ברשת החברתית אינסטגרם טינדרסטיקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טינדרסטיקס, באתר AllMusic (באנגלית) טינדרסטיקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טינדרסטיקס, באתר דיזר טינדרסטיקס, באתר Discogs (באנגלית) טינדרסטיקס, באתר Songkick (באנגלית) טינדרסטיקס, באתר Genius טינדרסטיקס, באתר בנדקמפ טינדרסטיקס, באתר בילבורד (באנגלית) בועז כהן, קצב ועצב: על האלבום של הטינדרסטיקס, באתר nrg, nrg, ‏5.6.2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
למבדה

האם התכוונתם ל... לַמְבָּדָה: למבדה (ריקוד) – ריקוד ברזילאי למבדה (שיר) – שיר של הלהקה הצרפתית-ברזילאית קאומה מ-1989 לַמְדָא: למדא – האות ה-11 באלפבית היווני, שמה מתועתק גם "למבדא". קרן למדא – ארגון התומך בלימודי להט"ב והעלאת מודעות לזכויות הלהט"ב. תחשיב למדא (באנגלית: Lambda calculus) - צורה לוגית-פורמלית ריגורוזית להצגה וטיפול בפונקציות במתמטיקה ומדעי המחשב. למדא רייזינג – רשת חנויות ספרות להטב"ית אמריקאית, שהחלה לפעול ב-1974 ונסגרה ב-2010. למדא ורשה – ארגון הלהט"ב הפולני הפועל עבור שיפור מעמד זכויות להט"ב בשטחי המדינה הוותיק ביותר בפולין. למדא (אי) – אי באיי מלכיאור, בארכיפלג פאלמר שלמול חופי חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה