laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אופיר מזרחי

אופיר מזרחי (נולד ב-4 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בהפועל רעננה. מזרחי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ולאחר שלא זכה לדקות משחק עבר לשחק במועדון ספורט נשר. בשלוש שנים הוא הבקיע 81 שערי ליגה, ובקיץ 2011 הצטרף למחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה. ב-25 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של עירוני קריית שמונה, בניצחון 2–0 נגד בני יהודה תל אביב, ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. ארבעה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בהפסד 0–2 לאתלטיק בילבאו בשלב הבתים של הליגה האירופית. את עונת 2012/2013 הוא סיים עם שלושה שערים ב-15 משחקים בקבוצה הבוגרת. בעונת 2013/2014 הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, כבש שישה שערי ליגה, ובסיום העונה היה שותף לזכייה בגביע המדינה, לראשונה בתולדות המועדון, לאחר שנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק הגמר מול מכבי נתניה. ב-13 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק ידידות נגד בלגיה. ב-8 בספטמבר 2013 הבקיע את צמד שערי הבכורה שלו במדי הנבחרת, בניצחון 2–7 נגד אזרבייג'ן, ובסך הכול כבש שישה שערים בעשרה הופעות במדי הנבחרת הצעירה. בעונת 2014/2015 כבש שוב שישה שערי ליגה, והיה שותף לעונה מוצלחת נוספת של עירוני קריית שמונה, כשסיימה במקום השני בליגה. בעונת 2015/2016 כבש עשרה שערי ליגה. ב-23 ביוני 2016 הושאל לעונה אחת ללוגאנו מליגת העל השווייצרית, במדיה ערך 22 הופעות וכבש שער אחד. ב-26 ביוני 2017 חזר לישראל וחתם לשלוש שנים במכבי חיפה. ב-1 באוקטובר 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 על מועדון ספורט אשדוד, ובסך הכל בעונת 2017/2018 כבש שישה שערי ליגה. ב-29 בינואר 2019 הושאל למכבי פתח תקווה, במדיה ערך 11 הופעות עד תום עונת 2018/2019 וירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-10 ביולי 2019 הושאל לסקציה נס ציונה לעונה אחת. ב-6 בפברואר 2020 חתם בהפועל חיפה עד תום עונת 2019/2020, עם אופצייה לעונה נוספת. ב-5 באוגוסט 2020 חתם לעונה אחת בעירוני קריית שמונה. ב-16 באוגוסט 2021 חתם בעירוני טבריה מליגה א'. בעונת 2021/22 היה מזרחי שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה הלאומית לאחר שבע שנים. ב-18 ביוני 2023 חתם בהפועל נוף הגליל.ב-16 באוגוסט 2024 חתם בהפועל רעננה. עירוני קריית שמונה גביע המדינה: 2013/2014 אלוף האלופים: 2015 אופיר מזרחי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אופיר מזרחי, באתר Transfermarkt אופיר מזרחי, באתר Soccerway אופיר מזרחי, באתר FootballDatabase.eu גידי ליפקין, ‏יעד חדש: אופיר מזרחי חתם בסקציה נס ציונה, באתר ONE‏, 10 ביולי 2019 מיכאל וייסרמן, ‏‏אופיר מזרחי חתם בהפועל חיפה, חיים סילבס: "מכבי ת"א פגיעה", באתר ספורט1, 6 בפברואר 2020 שלום אלבז, ‏אופיר מזרחי חתם לעונה אחת בקריית שמונה, באתר ONE‏, 6 באוגוסט 2020 מערכת דאבל פס, החתמת הקיץ: אופיר מזרחי חתם בעירוני טבריה, באתר דאבל פס, 16 באוגוסט 2021 נשאר בצפון: אופיר מזרחי חתם לעונה בהפועל נוף הגליל, באתר וואלה, 18 ביוני 2023
קוסגרייב

קוסגרייב (באנגלית: Cosgrave) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ג'ון קוסגרייב (אנ') – מתמטיקאי אירי ויליאם תומאס קוסגרייב – מדינאי אירי, הנשיא הראשון של המועצה המבצעת של מדינת אירלנד החופשית ליאם קוסגרייב – פוליטיקאי אירי, כיהן כטישך (ראש ממשלת אירלנד) משנת 1973 ועד שנת 1977
לנגדון

לנגדון (באנגלית: Langdon) הוא שם משפחה, ושמם של מקומות ישוב שונים בממלכה המאוחדת ובארצות הברית. האם התכוונתם ל... הארי לנגדון (אנ') שחקן אמריקאי ששיחק בוודוויל ובסרטים אילמים טרייג'ן לנגדון – כדורסלן עבר אמריקאי סו אן לנגדון – שחקנית אמריקאית רוברט לנגדון (אנ') – דמות בדיונית: איקונוגרף, כוכב ספריו של הסופר האמריקאי דן בראון
אודונל

אודונל (באנגלית: O'Donnell) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אנתוני אודונל – שחקן ולשי כריס אודונל – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי נורה אודונל – אושיית טלוויזיה ועיתונאית אמריקאית קונל יו אודונל אלכסנדר – שחמטאי אנגלי רוזי אודונל – אמנית סטנד-אפ, שחקנית, זמרת, סופרת וידוענית-מדיה אמריקאית
הורטון

הורטון הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ג'ון הורטון קונוויי – מתמטיקאי בריטי שהיה פעיל בתחומי מתמטיקה רבים מקס הורטון – קצין צוללות בריטי ומפקד השיירות באוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה צ'ארלס הורטון קולי – סוציולוג אמריקאי בעל השפעה על המחקר הסוציולוגי והפסיכולוגי שונות הורטון שומע מישהו – סרט אנימציה ממוחשבת המבוסס על ספר באותו השם מאת דוקטור סוס
אהרון האופטמן

אהרון האופטמן (נולד ב-1948) הוא חוקר ישראלי העוסק בתחום החיזוי הטכנולוגי והחברתי וחקר עתידים. עמית במכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה במרכז הבינתחומי הרצליה, וחוקר בכיר במרכז הבינתחומי לניתוח וחיזוי טכנולוגי באוניברסיטת תל אביב. האופטמן הוא בוגר הטכניון בהנדסה ובעל תואר דוקטור להנדסה מאוניברסיטת תל אביב. עסק במחקר והוראה בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו בהנדסה עסקו בנושאי הידרודינמיקה ואווירודינמיקה תאורטית. היה חוקר בכיר ביחידה לחיזוי טכנולוגי וחברתי (לשעבר המרכז הבינתחומי לניתוח ותחזית טכנולוגית) באוניברסיטת תל אביב. השתתף במחקרים רבים בארץ ובאיחוד האירופי, שבמרכזם חיזוי והערכה של טכנולוגיות מפציעות ועתידיות והשלכותיהן על החברה. בגיל 30 בשנת 1978 היה בין מייסדי כתב העת למדע בדיוני "פנטסיה 2000", ובמשך שנים אחדות היה עורכו הראשי. היה יו"ר השלוחה הישראלית של "פרויקט המילניום", צוות חשיבה בינלאומי העוסק בחקר עתידים ובתרחישים חלופיים בתחומי מפתח שונים. בתחילת שנות ה-80 היה בעל טור "נכון למחר" במוסף "דבר השבוע" של עיתון "דבר". בין התחזיות השונות שריכז ופרסם באותו טור, הוא כתב בין היתר ב-26 באוגוסט 1983 על מספר ההתפתחויות שעשויות לקרות במאה ה-21: בארצות הברית של תחילת המאה הבאה יידרשו מיליוני כותבי־תוכנה למחשבים ומאות אלפי עובדים סוציאליים לטיפול באוכלוסייה המזדקנת. תמונות נוספות מהעולם של 50 השנים הבאות: נשיא שחור־עור בבית הלבן, שלום בין ישראל לשכנותיה, התרופפות אחיזתה של ברית־המועצות במדינות מזרח־אירופה וסכנת עימותים גרעיניים מקומיים. — ציוץ של בועז כהן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 27 במאי 2021 בשנת 1981 תרגם מפולנית את הספר "סולאריס" של סטניסלב לם, שיצא לאור במהדורה מחודשת בשנת 2003. בשנת 1996 נמנה עם מקימי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, יחד עם עמוס גפן, ד"ר עמנואל לוטם ואחרים. כתב וכותב מאמרים בנושאי מדע פופולרי ועתידנות בעיתונים שונים, ביניהם "דבר השבוע", "הארץ", "המימד העשירי" (כתב-העת של האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה), ו"נכון" (כתב עת לאוטופיה ודיסטופיה בספרות). בשנת 2008 היה העורך הראשי של גיליון המזכרת המיוחד של "פנטסיה 2000", שפורסם במלאת 30 שנה לפרסום גיליון פנטזיה הראשון. בשנת 2020 היה שותף להקמת אתר אינטרנט ל"פנטסיה 2000". הבלוג של אהרון האופטמן אתר המרכז לתחזית טכנולוגית "פרויקט המילניום" הבינלאומי אתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה העתיד זה לא מה שהיה פעם - הבלוג של אהרון האופטמן פנטסיה 2000 גיליון המזכרת 2008 - דבר העורך הראשי אתר פנטסיה 2000
מקפאדן

מקפאדן (באנגלית: McFadden) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... גייטס מק'פאדן – שחקנית וכוריאוגרפית אמריקאית דניאל מקפאדן – כלכלן אמריקאי, מומחה לאקונומטריקה, חתן פרס נובל לכלכלה טטיאנה מקפאדן – אתלטית פאראלימפית
טל רז (קצין)

טל רז (נולד ב-1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבת שומרון וכמפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. רז, בוגר מחזור ט' (1977) של הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב, שירת כקצין בחטיבת גולני, שימש מפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח, ב-1987 מונה למפקד גדוד 51. ב-1989 מונה למפקד גדוד "גפן" בבה"ד 1. ב-1991 מונה לקצין המבצעים של פיקוד המרכז וב-1992 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת שומרון תפקיד בו שירת עד 1994. ב-1995 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. בשנים 1997 עד 2000 שירת כראש מחלקת ביקורת יחידות צה"ל ביחידת מבקר מערכת הביטחון. לאחר שחרורו עבד בשנים 2001 עד 2012 כמנהל שיווק בחטיבת הטילים ובחטיבת מנו"ר בחברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. רז בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי. אהוד ערן, "תמצית געגוע - סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 115.
עקרון הפיצה

עקרון הפיצה (באנגלית: Pizza Principle) או קשר הפיצה-סאבווי (Pizza-Subway Connection) הוא "חוק כלכלי" הומוריסטי, אך נכון היסטורית, המצביע על כך שמחיר כרטיס נסיעה ברכבת התחתית של ניו יורק ומחיר משולש פיצה בעיר שמרו על התאמה לאורך השנים. מחיר הנסיעה ברכבת התחתית עלה דרמטית במהלך המאה ה-20, מאז החלה הרכבת התחתית לפעול בעיר. ב-1904, עם התחלת השירות, כרטיס נסיעה עלה 5 סנט. ב-1948, אחרי יותר מ-44 שנים, הוכפל המחיר ל-10 סנט, ושוב הועלה ב-1953 ל-15 סנט. המחיר הועלה שוב ושוב, והגיע לדולר אחד ב-1986, ל-2 דולר ב-2003, ל-2.75 דולר, ב-2015, וכרגע המחיר עומד על 3 דולר מ-2023. ה"חוק" הוצג לראשונה ב-1980 על ידי תושב העיר, אריק מ' בראם (Eric M. Bram). המונח התפרסם בתקשורת שוב חמש שנים מאוחר יותר, על ידי ההיסטוריון, הסופר ומבקר הקולנוע ג'ורג' פאסל (George Fasel), ושוב בראשית שנות ה-2000, כאשר העיתונאי קלייד הברמן (Clyde Haberman) צפה את עליית מחירי הפיצה בעיר, דבר שאכן התממש. מדד ביג מק "יומן המטרופולין", הניו יורק טיימס, 18 ביוני 1980 George Fasel, "If You Understand Pizza, You Understand Subway Fares," The New York Times December 14, 1985, p.27 "שימו לב למחירי הפיצה", 12 בינואר 2002 "עקרון הפיצה חי וקיים!", ה-Gothamist‏, 28 ביוני 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כהנוביץ

כהנוביץ הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... חיים כהנוביץ – אדריכל נוף ישראלי יהודה ליב גרשון כהנוביץ – סופר ארצישראלי ישראל כהנוביץ – רב מערב קנדה פנחס כהנוביץ – סופר יידיש, הוגה דעות, מבקר ומתרגם. ידוע יותר בכינויו "דער נסתר" כהנוב
בלאווה

האם התכוונתם ל... בלאווה (נהר) (צר') – נהר באזור ואר, בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור שבצרפת מישל בלאווה (Blavet) – וירטואוז חליל צרפתי
שינון (עיר)

שינוֹן (בצרפתית: Chinon, נכתב בתעתיק יהודי עתיק: קינון) היא קומונה במחוז אנדר ולואר שבחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת. העיר ידועה ביינותיה ובאתריה ההיסטוריים. נודעה לה חשיבות רבה בימי הביניים, כאשר עברה בין בית המלוכה הצרפתי לממלכת אנגליה. העיירה נמצאת בעמק הלואר, הרשום כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. העיירה ממוקמת על גדת נהר ויין, כ-10 קילומטרים מהתמזגותו לתוך נהר הלואר. כבר במהלך המאה ה-5 נבנה במקום קסטרום, כאשר המקום חולש על צומת דרכים חשוב למסחר. לאחר מכן נבנה במקום על ידי אחד מתלמידי מרטין מטור מנזר, שהמשיך להתקיים עד למהפכה הצרפתית. בימי הביניים העיר שגשגה, בייחוד תחת שלטון הנרי השני, מלך אנגליה. הנרי שיפץ את המבצר, והפך אותו למעונו ומרכזו האדמיניסטרטיבי ואף מת ונקבר שם. לאחר מות הנרי, עברה העיר והמבצר לידי ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה, ולאחריו לג'ון, מלך אנגליה. בקרב שהתחולל ב-1205 העיר נכבשה בידי פיליפ השני, מלך צרפת והוא צרפה לשטחי בית המלוכה הצרפתי. המבצר שימש תפקיד חשוב במתקפת פיליפ הרביעי, מלך צרפת על מסדר הטמפלרים ב-1307. מנהיג המסדר, ז'ק דה מוליי יחד עם מנהיגים נוספים, נכלאו במקום לפני משפטם והוצאתם להורג. העיר קיבלה חשיבות רבה במהלך מלחמת מאה השנים: ב-1425 יורש העצר ומי שעתיד למלוך על צרפת מאוחר יותר, שארל השביעי נמלט לעיר, וקיבל מפלט מפני האנגלים ושם הקים בעיר את חצרו. ז'אן ד'ארק הגיעה לעיר ב-1429, וקיבלה את מלכותו של שארל כמלך צרפת החוקי. לאחר ששארל העניק לה את כוח האדם והציוד הנדרשים, יצאה ז'אן לקרב על אורליאן, מהלך שעתיד לקבוע את גבולות המדינה עד היום. גם לואי השנים עשר, מלך צרפת התגורר בעיר תקופה, בהמתינו לצ'זארה בורג'ה שיביא את אישור האפיפיור אלכסנדר השישי לביטול נישואיו עם ז'אן נסיכת צרפת כדי שיוכל להינשא עם אן מברטאן - דבר שיבטיח את שליטתו על אדמות ממלכת נווארה. באותה עת, העיר היא מקום הולדתו של פרנסואה רבלה כותב הגרגנטואה ופנטגרואל ומי שנחשב בעיני רבים כ"שייקספיר הצרפתי". החל מהמאה ה-16, ירדה העיר מחשיבותה כאשר בית המלוכה הצרפתי אינו גר בה עוד, והיא עברה לרשות הקרדינל רישלייה שהזניח את המבצר. העיר כולה השתנתה אך מעט מאותה תקופה עד למהפכה הצרפתית. החל מ-1968 נחשבה העיר העתיקה לאתר שימור היסטורי, תוך שחזור מתמיד לשימור ותיעוד העבר. העיר נודעה ביינותיה, בייחוד הקברנה פראן "שינון" (כאשר רק יינות הגדלים ומיוצרים באזור יכולים להגדיר את עצמם ככאלה, ראו: כינוי מקור מבוקר) הגדל בסביבתה והמיושן במערות מיוחדות הנמצאות על גדות נהר הויין, כשיותר מ-11 מיליון ליטר יין מיוצרים מדי שנה. היין המקומי מכיל רק מעט רוז'ה ויין לבן (עד 8% אחוז), שלא כרגיל בעמק הלואר. נכון ל-2005 היו רשומים 254 מגדלי ענבים ליין בקומונה, 221 יקבים המשויכים ל-16 חברות מסחריות. אתר האינטרנט הרשמי של שינון (בצרפתית) מידע על שינון באתר משרד התרבות הצרפתי שינון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קינון (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית שינון, ברשת החברתית פייסבוק המידע באתר המכון הלאומי לכינויי מקור
גואלגואי

גואלגואי (בספרדית: Gualeguay) היא עיר בפרובינציית אנטרה ריוס, כ-226 ק"מ מבירת הפרובינציה פרנה וכ-234 ק"מ מבואנוס איירס. נכון ל-2010 מתגוררים בעיר 43,009 תושבים. העיר נוסדה ב-19 במרץ 1783, בידי תומאס דה רוקמורה (אנ') שליח המשנה למלך של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, חואן חוסה דה ורטיס אי סלסדו. דה רוקמורה ייסד גם את קונספסיון דל אורוגוואי ואת גואלגואיצ'ו ומי שהעניק לפרובינציה את שמה. בתחילה נקראה העיר על שמו של אנטוניוס מפדובה, "סן אנטוניו דה גואלגואי" והתגוררו בה כ-150 תושבים. העיר שוכנת על גדות נהר גואלגואי (אשר על שמו היא נקראת) ובקרבתה נמצא נמל פוארטו רואיס, הקרוי על שם פדרו ודומינגו רואיס שהתיישבו במקום. במשך תקופה היה זה הנמל השלישי בגודלו בפרובינציה ושימש כנמל בינלאומי. אולם גובה המים הנמוך גרם לירידת קרנו של הנמל ושל העיירה שנבנתה בסמוך לו. כיום הנמל והעיירה נמצאים בתחומיה של העיר והנמל משמש בעיקר לדיג. מדיה וקבצים בנושא גואלגואי בוויקישיתוף Censo Nacional de Población, Hogares y Viviendas 2010 - Dirección General de Estadística y Censos". Dirección General de Estadística y Censos (בספרדית). בדיקה אחרונה ב-30 באוגוסט 2018. פוארטו רואיס: הנמל של אנטרה ריוס שנשכח (בספרדית)
קוטובסק

האם התכוונתם ל... פודילסק – עיר במחוז אודסה, אוקראינה; נודעה עד 2016 כקוטובסק קוטובסק (רוסיה) – עיר במחוז טמבוב, רוסיה קוטובסק (מולדובה) - יישוב בבסרביה, כיום ברפובליקת מולדובה, שנקרא עד 1965 חנצ'שט
ולטש

האם התכוונתם ל... פליכס ולטש – עיתונאי, סופר, פילוסוף וספרן יהודי רוברט ולטש – עיתונאי, עורך ופעיל ציוני
זיני

האם התכוונתם ל... אורן זיני – אלוף-משנה בצה"ל אליהו רחמים זייני – ראש ישיבה, לשעבר רב הטכניון אנתוני זיני – גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית בן זיני – כוכב רשת וזמר דוד זיני – אלוף בצה"ל לוי זיני – במאי ישראלי
רובה צלפים דרגונוב

רובה צלפים דרגונוב (ברוסית: Снайперская винтовка Драгунова, "סנייפרסקייה וינטובקה דרגונובה" ובקיצור SVD או СВД) הוא רובה צלפים סובייטי חצי-אוטומטי בקליבר 7.62X54 המשמש בעיקר את צבא רוסיה, ארצות ערב וארצות מזרח אירופה. למרות הדמיון שקיים בין ה-SVD לרובה הסער "AK-47 (קלשניקוב) הם כלי נשק שונים לחלוטין במבנה הפנימי: המכלול שונה לחלוטין, הפין המחזיר בקלאשניקוב הוא חלק מהמכלול, כשבדרגונוב הוא נפרד (כדי להגדיל את הדיוק בתנועת מכלול קטן וסימטרי יותר), מכסה הגוף מתחבר בצורה שונה (לא ניתן לניתוק), סתרש"פ שונה, יכולת חיבור וניתוק אמצעים (בהמשך גם לקלשניקוב הוסיפו יכולת זאת). בעבר, היה הדראגונוב נשק הצליפה העיקרי של הצבא הסובייטי והרוסי אחריו, אך כיום השימוש בו הפך לשימוש צלפי סער בגדודי החי"ר, כשהיחידות המיוחדות עברו לכלי נשק בעלי בריחים, דוגמת SV-98. באמצע שנות ה-50 יצאה דרישה בצבא האדום לפתח נשק צלפים חצי אוטומטי שייתן מענה לירי מדויק בטווחים מעבר ליכולותיו של הרובאי הפשוט בעל ה AK47. שלושה מתכננים ניגשו למכרז ולאחר מספר סבבים נבחר הנשק שתוכנן על ידי יבגני פיודורוביץ' דרגונוב להיות נשק הצלפים הבא של הצבא האדום. רשמית נכנס הנשק להצטיידות רחבה ב-1963. משקלו קל, הוא מדויק יחסית לרובי סער בעלי קליבר דומה, הוא חצי-אוטומטי (יורה כדור אחר כדור ללא צורך בדריכה חוזרת) ומשתמש בכדורים שמזינה מחסנית רב פעמית. הרובה יכול להשתמש בכדורים סטנדרטיים של 7.62x54 אך מיוצרים גם כדורים מיוחדים לשימוש ה-SVD, עם קליעים בעלי ליבת מתכת כבדה לשיפור הדיוק. מלבד הכוונת האופטית שאותה מרכיבים על הנשק יש לו כוונת ברזל המשמשת כגיבוי במקרה של אובדן פעילות של הכוונת האופטית, אחד היתרונות בשילוב של הכוונת הטלסקופית עם כוונות הברזל היא שניתן להשתמש בהם יחד, מבלי שהאחת מפריעה לשנייה (כל עוד מורידים את תמוכת הלחי שמפריעה לזהות את כוונות הברזל), בנוסף ניתן להרכיב עליו כידון סטנדרטי של AK-47. ה-SVD הוא נשק אמין ביותר ומתפקד בתנאי שטח קשים. הוא עבר בהצלחה מספר מבחנים של לחימה כמו בפלישה לאפגניסטן, צ'צ'ניה וחיכוכים פנימיים וכן בקרבות רבים בעולם ומשמש עד היום את הצבא הרוסי ורוב מדינות ברית ורשה לשעבר, רוסיה, סין, טורקיה, איראן ועיראק. חלקם משתמשים בדגם הרוסי, וחלקם מייצרים אותו באופן עצמאי. SVDS - דגם קצר יותר עם קת מתקפלת שנועד לשימוש צנחנים וכוחות חי"ר שמנויידים בנגמ"שים. PSL - העתק רומני של הדראגונוב. ה-SVD שימש גם יחידות בצה"ל בעת האינתיפאדה השנייה שפרצה בשנת 2000. הראשונים להשתמש בו היו גדוד העלייה ("יחידת הצ'צ'נים") - כוח צלפים מיוחד באוגדת עזה שפעל מספטמבר 2003 עד יולי 2004 שכלל יהודים שעלו מרוסיה והיו בעל ניסיון קרבי מהקרבות בצ'צ'ניה בה שירתו כצלפים. כאשר פורקה היחידה, עברו רובי ה-SVD לשמש את חיילי מחס"ר 603, מחלקת הסיור של גדוד "להב" של חיל ההנדסה הקרבית, שזכתה לצל"ש אלוף על לחימתה ברצועת עזה. בשנת 2002 נתפסו כ 30 רובים על אוניית הנשק הפלסטינית הקארין איי. תוצרת: ברית המועצות. קליבר: 7.62 מילימטר. תחמושת: 7.62X54 R מ"מ. הזנה: מחסנית בת 10 כדורים. אורך כולל: 1225 מ"מ. אורך הקנה: 610 מ"מ. משקל: 4.31 ק"ג (ריק, אך עם כוונת טלסקופית). סוג כוונת אופטית: PSO-1 עם רשתית מוארת. חירוק הקנה: 4 סלילים במעלה ימני. פעולה: חצי אוטומטי, מופעל על ידי גז. מהירות לוע: 830 מטר לשנייה. קצב אש מקסימלי: 30 כדורים בדקה. קצב ירי מכוון: 3-5 כדורים בדקה. טווח יעיל: 450 מ' (עם כוונת טלסקופית). דיוק: בין 1 ל-2 דקות קשת, תלוי בתחמושת, בטווח של 600 מטר. מדיה וקבצים בנושא רובה צלפים דרגונוב בוויקישיתוף עמרי אסנהיים ואלי ברדנשטיין, "לא חוזר לפני הורגת", באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2004
ויין (נהר)

נהר וִיֶין (בצרפתית: Vienne, באוקסיטנית: Vinhana) הוא מחשובי הנהרות בדרום-מערב צרפת, ואורכו 363.3 ק"מ. הנהר הוא אחד מיובליו של נהר הלואר. הנהר חוצה את חבל לימוזן ופואטו-שראנט ולאורך מסלולו נבנו תחנות כוח הידרואלקטריות. שני מחוזות צרפת קרויים על שם הנהר, ויין בחבל פואטו-שראנט וויין עילית בחבל לימוזן. תחילתו של הנהר כמעיין במחוז קרז שבחבל לימוזן, זורם מערבה לכיוון העיר לימוז', שם עזר לפיתוח תעשיית הפורצלן הענפה בעיר. לאחר מכן פונה הנהר צפונה, ובסיומו של דבר נשפך לתוך נהר הלואר. מדיה וקבצים בנושא ויין בוויקישיתוף ויין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע על הנהר באתר ה-Service d’administration nationale des données et des référentiels sur l’eau
כילדברט

כילדברט (Childebert) הוא שמם של מספר מלכים פרנקים. האם התכוונתם ל... כילדברט הראשון (בערך 496 - 13 בדצמבר 558) - מלך פריז מ-511 עד מותו כילדברט השני (אנ') (בערך 575 – 595) – מלך אוסטרזיה כילדברט המאומץ – מלך אוסטרזיה בין השנים 656–661 (מוכר בצרפת ככילדבר השלישי) כילדברט השלישי (683 – 23 באפריל 711) – שליט פרנקי מהשושלת המרובינגית, מלך בשנים 695–711 (מוכר בצרפת ככילדבר הרביעי)
טרפורד לי מלורי

טרפורד לי מלורי (באנגלית - Sir Trafford Leigh-Mallory;‏ 11 ביולי 1892 - 14 בנובמבר 1944) היה קצין בכיר בחיל האוויר המלכותי ומפקד עליון של כוחות האוויר של בעלות הברית בפלישה לנורמנדי. לי מלורי נולד בעיירה מוברלי במחוז צ'שייר. אחיו היה מטפס ההרים ג'ורג' מאלורי שנספה ב-1924 בניסיון לטפס על האוורסט. הוא למד משפטים באוניברסיטת קיימברידג' והחל לעבוד כפרקליט בלונדון. לי מלורי התגייס לצבא הבריטי ב-1914 כטוראי, עבר קורס קצינים וב-3 באוקטובר 1914 קיבל דרגת לוטננט שני. באביב 1915 נשלח לחזית וב-16 ביוני 1915 נפצע ברגלו בקרב איפר השני. הוא הועלה לדרגת ליטננט ונשלח לטיפול בבריטניה. לאחר החלמתו הצטרף בינואר 1916 לגיס התעופה המלכותי, עבר הכשרה כטייס וב-17 ביוני 1917 הוצב בטייסת השביעית. בקרב על הסום השתתף במשימות צילום והפצצה. בנובמבר 1917 מונה למפקד הטייסת השמינית שעסקה בסיוע אווירי קרוב לכוחות הקרקע. לאחר המלחמה נשאר בצבא והצטרף לחיל האוויר המלכותי שהוקם. הוא עסק בהדרכה ונחשב לבר סמכא בנושא שיתוף בין כוחות אוויר ויבשה. ב-1935 הוצב לזמן קצר במפקדת חיל האוויר המלכותי בעיראק. ב-דצמבר 1937 מונה למפקד קבוצת טייסות הקרב ה-12 וב-1 בנובמבר 1938 הועלה לדרגת מרשל אוויר משנה. קבוצת טייסות הקרב ה-12 הייתה ממונה על הגנת מרכז אנגליה. לי מלורי דגל בשיטת "הכנף הגדולה" - תקיפת המטוסים הגרמנים בכוח גדול בדרכם לבריטניה. לשיטת זו התנגד תת-מרשל קית' פארק שהיה מפקד קבוצת טייסות הקרב ה-11. פארק נקט בשיטה של שליחת הטייסות שלו בנפרד. פארק גם התלונן על לי מלורי שאינו עושה מספיק להגנת שדות התעופה. מפקד חיל האוויר המלכותי, צ'ארלס פורטל, צידד בדעתו של לי מלורי לעומת מפקד טייסות הקרב יו דאודינג. ב-נובמבר 1941 שחרר פורטל את פארק ודאודינג מתפקידם ולי מלורי התמנה למפקד קבוצת טייסות הקרב ה-11. באוגוסט 1942 מונה למפקד הכוח האווירי בפשיטה על דייפ. הבריטים איבדו 106 מטוסים לעומת 48 של הלופטוואפה, וחלק מהכישלון היה נעוץ בעליונותם של מטוסי ה-פוקה-וולף Fw 190 על מטוסי הספיטפייר. בנובמבר 1942 התמנה למפקד פיקוד מטוסי הקרב ובינואר 1943 הועלה לדרגת מרשל אוויר. לקראת הפלישה לאירופה היה על דוויט אייזנהאואר לבחור מפקד אחד לכוח האווירי של כוח הפלישה והוא העדיף את לי מלורי על ארתור טדר וארתור הריס הבריטיים וקארל ספאץ האמריקאי. באוגוסט 1943 מונה לי מלורי למפקד העליון של כוחות האוויר שנועדו לפלישה לנורמנדי. בפלישה לנורמנדי הוא תיאם את הפעולות של זרועות האוויר השונות והכוח האווירי הצליח להאט את התקפות הגרמנים על הכוחות הנוחתים. ב-16 באוגוסט 1944 מונה לי מאלורי למפקד האוויר של פיקוד דרום-מזרח אסיה והועלה לדרגת מרשל אוויר ראשי. בדרכו למפקדתו החדשה ב-14 בנובמבר 1944 במזג אוויר סוער, התרסק מטוסו מעל האלפים הצרפתיים וכל הנוסעים כולל אשתו, נהרגו. גופותיהם נתגלו רק ב-1 בינואר 1945 והם נקברו סמוך למקום ההתרסקות. בשנת 2004 פתחה הקהילה של העיירה ליד מקום ההתרסקות, מוזיאון קטן לזכרו של לי מלורי במלאת 60 שנה למותו. מדיה וקבצים בנושא טרפורד לי מלורי בוויקישיתוף טרפורד לי מלורי, באתר ww 2 database לי מלורי, באתר spartacus education טרפורד לי מלורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קייהיל

קייהיל (באנגלית: Cahill) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אדי קייהיל – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי גארי קייהיל – כדורגלן אנגלי טים קייהיל – כדורגלן אוסטרלי
קוטסוולדס

הקוטסוולדס (באנגלית: Cotswolds) הוא אזור בחלקו הצפוני של דרום-מערב אנגליה בעל נוף ייחודי, אשר מוגדר כאזור יופי טבעי יוצא דופן. הקוסוולדס הוא אזור כפרי והררי ברובו השוכן על רמה ממזרח לעמק הסוורן והאייוון. הקצה הדרומי של האזור נמצא סביב העיר באת' והקצה הצפוני מגיע עד לכביש המהיר M40 סמוך לעיירה סטרטפורד אפון אייבון. הקוטסוולדס, ששטחו 2,038 קמ"ר, נחשב לאזור היופי הטבעי יוצא הדופן הגדול באנגליה, מיקום הקוטסוולס בקרבת המרכזים העירוניים הגדולים באנגליה והנגישות בכבישים מהירים וקווי רכבת, הפכו את הקוטסוולדס לאחד האזורים המתוירים ביותר באנגליה. אזור הקוטסוולדס מזוהה לאורך ההיסטוריה עם תעשיית הצמר וגידול כבשים ומאופיין בעיירות קטנות עם בתי אבן, עם שימוש נרחב באבן גיר בעלת גוון זהוב הייחודית לאזור הקוטסוולדס ומעניקה למבנים באזור מראה ייחודי. הקוסטוולדס מתחלק בין מספר מחוזות; רובו מהווה את הצד המזרחי של מחוז גלוסטרשייר, בנוסף לחלקים קטנים במחוז אוקספורדשייר ממזרח, ווריקשייר וווסטרשייר מצפון ומדרום סאמרסט ווילטשייר. כאמור אזור הקוטסוולדס מאופיין באוכלוסייה כפרית, גבעות ועמקים ועוברים בו מספר נהרות ונחלים. סביב לקוטסוולדס ישנם מספר מרכזים עירוניים שאינם נכללים בשטחי אזור היופי הטבעי המוגדר, בהם העיר באת' מדרום, גלוסטר וצ'לטנהאם ממערב, סווינדון ואוקספורד ממזרח והעיר ברמינגהאם, כ-20 קילומטרים מצפון. כנסיית סיינט לוקס אחוזת קלקוט קליב קומון, נוף טיפוסי באזור הכפר דנטיסברן רוז אחוזת אולפן אודות הקוטסוולדס באתר מחוז קוטסוולדס cotswolds.com the-cotswolds.org (אורכב 19.06.2017 בארכיון Wayback Machine) מדריך מבקרים לקוטסוולדס סטיב אלן, ‏קוטסוולדס – אנגליה הכפרית ממערב ללונדון, באתר GoTravel קוטסוולדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכאל האוזר טוב, קוטסוולדס, טוסקנה של בריטניה, באתר הארץ, 20 ביוני 2024