laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי סנט לוסיה – רוסיה

יחסי סנט לוסיה–רוסיה הם יחסי החוץ בין סנט לוסיה לבין הפדרציה הרוסית. ב-19 באפריל 2004 כוננו ממשלת סנט לוסיה והפדרציה הרוסית באופן רשמי יחסים דיפלומטיים בין המדינות. בטקס קצר שנערך בניו יורק, נחתמה הצהרה משותפת על כינון יחסים דיפלומטיים בין סנט לוסיה לפדרציה הרוסית על ידי ראשי המשלחות של שתי המדינות, מר אנתוני ב. סוורין, נציג קבוע של סנט לוסיה באו"ם, ומר גנאדי גלילוב, מהמשלחת הקבועה של הפדרציה הרוסית לאו"ם. ההצהרה המשותפת מאשרת את הסכמתן של שתי המדינות "לכונן יחסים דיפלומטיים ולהחליף שגרירים" מתוך כוונה "לפתח ולחזק את היחסים בין המדינות ... על בסיס כבוד הדדי לעצמאות, ריבונות ושלמות טריטוריאלית, עקרונות של אי התערבות, אי שימוש בכוח או איום בכוח, יישוב סכסוכים בשלווה, ועקרונות ונורמות אחרות המוכרות באופן אוניברסלי של המשפט הבינלאומי המעוגנות בפרט, במגילת האומות המאוחדות.". St. Lucia Establishes Diplomatic Relations with the Russian Federation באתר משרד החוץ של סנט לוסיה
יחסי גרמניה–מיקרונזיה

יחסי גרמניה–מיקרונזיה הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין המדינות הפדרליות של מיקרונזיה שכוננו בשנת 1992. ניתן למצוא קשר בין שתי המדינות לראשונה בתקופה הקולוניאלית: בשנת 1885, התגלעה מחלוקת בין הקיסרות הגרמנית לבין ממלכת ספרד בשאלת קרוליין, בין היתר, לגבי הארכיפלג של איי קרוליין, המהווים חלק משמעותי בשטח מיקרונזיה של היום. המחלוקת הלכה בתחילה לטובת ספרד, שקיבלה את השלטון הקולוניאלי על האיים, אולם בשנת 1899 מכרה ספרד סוף סוף את האיים לאימפריה הגרמנית במסגרת האמנה הגרמנית-ספרדית. האיים היו שייכים לאזורים המוגנים של גרמניה בדרום האוקיינוס השקט, וביחד עם איים אחרים בדרום האוקיינוס השקט היו חלק מגינאה החדשה הגרמנית. בשנים 1910–1911 דוכאה התקוממות מצד הסוקאים. עם כיבוש האיים בידי יפן בשנת 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הסתיימה ההשפעה הקולוניאלית של גרמניה על מיקרונזיה. יחסים דיפלומטיים קיימים מ-21 באפריל 1992. לגרמניה אין שגרירות במיקרונזיה, והיא מיוצגת בידי השגרירות הגרמנית במנילה, הפיליפינים. גם למיקרונזיה אין שגרירות בגרמניה, והיא מיוצגת בה באמצעות שגרירות מיקרונזיה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית. על פי משרד החוץ הפדרלי, ליחסי סחר דו צדדיים יש "נפח צנוע ביותר". בשנת 2014 היבוא לגרמניה הסתכם ב-20,000 אירו, והיצוא למיקרונזיה ב-169,000 אירו. גרמניה תומכת מדי פעם בפרויקטים קטנים בתחום שיתוף פעולה טכני. פרויקטים של פיתוח נוסף במיקרונזיה ממומנים בעקיפין באמצעות היטלים לאיחוד האירופי. יתרה מזאת, האגודה הגרמנית לשיתוף פעולה בינלאומי תומכת בפרויקט בנושא ייעור בר-קיימא במדינות הקהילה הפסיפית, שממנו גם מרוויחה מיקרונזיה. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–מיקרונזיה בוויקישיתוף יחסי גרמניה–מיקרונזיה באתר משרד החוץ הגרמני
פונטיאק מונטנה

פונטיאק מונטנה (באנגלית : Pontiac Montana היה קרוי גם : פונטיאק מונטנה SV6 (משנת 2005)) הוא מיניוואן אשר יוצר על ידי חטיבת הרכב פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 2009–1997 בארצות הברית בשנת 2005 עוצב הדגם של "פונטיאק מונטנה" מחדש עם אף גבוה פחות, ופחות אווירודינמי כך שהיה דומה לרכב שטח. גם השם "מונטנה" שונה ל"מונטנה SV6". הייצור הופסק לאחר שנת הדגם 2006 בארצות הברית בגלל מכירות איטיות, אך הדגם המשיך להימכר בקנדה ובמקסיקו עד 2009. מאז הצגתם היו המיניוואנים של פונטיאק המיניוואנים הפופולריים ביותר של "ג'נרל מוטורס" בקרב הצרכנים בקנדה. בדגמי "פונטיאק מונטנה" הורכבו מנועים קדמים-רוחביים שכללו 2 סוגי הנעות : הנעה קדמית, הנעה כפולה 4x4 דור ראשון - יוצר בין השנים 2004-1997 בתצורה 7 מושבים דור שני - יוצר בין השנים 2005-2008 בתצורות : 5 מושבים, 7 מושבים דגם "LWB", (בסיס גלגלים ארוך) שנת 2002 דגם "SV6" (בסיס גלגלים קצר "SWB") שנת 2002 - מבט לתא הנהג דגם "SV6" (בסיס גלגלים קצר "SWB") דגם "SV6" דור ראשון "פונטיאק מונטנה" דגמים : "LWB", (בסיס גלגלים ארוך), משמאל "SWB" (בסיס גלגלים קצר), מימין מוניות דגם "SV6" פונטיאק מדיה וקבצים בנושא פונטיאק מונטנה בוויקישיתוף James Flammang, Ron Kowalke, Standard Catalog of American Cars 1976-1999, Krause Publications, 1999, ISBN 0-87341-755-0. מונטנה SV6 autoblog.com/pontiac/montana+sv6 "פונטיאק מונטנה" autoevolution.com/pontiac/montana "פונטיאק מונטנה" cars.com/research/pontiac-montana "פונטיאק מונטנה" 3.9 ליטר, שנת 2007 carsurvey.org/reviews/pontiac/montana/2007
קורנליוס גאלוס

קורנליוס גאלוס (בלטינית: Gaius Cornelius Gallus;‏ 70 לפנה"ס בערך – 26 לפנה"ס) היה משורר ופוליטיקאי בתחילת תקופת הפרינקיפט. קורנליוס גאלוס נולד למשפחה לא אצילה וגדל ברומא העתיקה. הוא היה בין תומכיו של אוגוסטוס קיסר וקיבל ממנו מעמד הפרשים. עוד בהיותו בחור צעיר התחבר עם ורגיליוס וגאיוס ולריוס קאטולוס. הוא לקח חלק פעיל במלחמות האזרחים ברפובליקה הרומית. הוא מונה למפקד הכוחות באפריקה ופלש למצרים. הכוחות בפיקודו כבשו את מרסא מטרוח והיו להם הצלחות נוספות. על תרומתו במלחמה קורנליוס גאלוס מונה לפרפקט הראשון של מצרים. בניגוד לאזורים אחרים, הוא היה כפוף ישירות לאוגסטוס ולא לסנאט הרומי. הוא השלים את כיבוש מצרים. בכל רחבי האזור הוקמו פסלים עם דיוקנו. ככל הנראה אוגוסטוס התחיל לחשוד בנאמנותו וקורנליוס גאלוס איבד את משרתו תוך הלאמת כל רכושו. הוא חזר לרומא והתאבד במטרה למנוע את תחילת משפטו. הוא היה נחשב למשורר ונואם בולט. עד היום שרדו רק שני נאומים שלו. ידוע שהוא פרסם מספר ספרי שירה. קיימות ביקורות חיוביות רבות, אך השירים עצמם לא שרדו. בשנת 1978 נמצא פפירוס עם קטע של שיריו. בשנת 1501 פורסמו שירים ששויכו לקורנליוס גאלוס, אך בהמשך התברר שהם נכתבו על ידי מכסימיאנוס. מדיה וקבצים בנושא קורנליוס גאלוס בוויקישיתוף קורנליוס גאלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קורנליוס גאלוס, באתר Discogs (באנגלית) סויטוניוס, חיי שנים-עשר הקיסרים, אוגוסטוס, 66; דיו קסיוס, היסטוריה רומאית, ספר 53, פרק 23, סעיפים 5–7.
רפאל פיל

רפאל פיל (באנגלית: Raphaelle Peale;‏ 17 בפברואר 1774 – 4 במרץ 1825) היה צייר אמריקאי. נחשב לצייר טבע דומם האמריקאי הראשון. פיל נולד באנאפוליס, מרילנד, הילד החמישי, אף כי הבכור שנשאר בחיים, של הצייר צ'ארלס וילסון פיל ואשתו הראשונה רייצ'ל ברואר. הוא גדל בפילדלפיה, ובילה שם את חייו. כמו אחיו (שכמעט כולם נקראו על שם אמנים או מדענים מפורסמים), רפאל הוכשר על ידי אביו כאמן. בתחילת הקריירה שלו הצמד שיתף פעולה בפורטרטים. בכמה עבודות, רפאל צייר מיניאטורות ואילו אחיו, רמברנדט, צייר דיוקנאות בגודל מלא. בשנת 1793 הוא ערך מסע בדרום אמריקה כדי לאסוף דגימות למוזיאון פיל שהקים אביו. הוא הציג חמישה דיוקנאות ושמונה ציורים נוספים, ככל הנראה טבע דומם, בקולומביאנום בפילדלפיה בשנת 1794. התערוכה המקצועית הראשונה שלו הייתה בשנת 1795 בגיל 21. בשנת 1797, יחד עם אחיו רמברנדט, נסע לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה, שם ניסו להקים מוזיאון נוסף. עם זאת, התוכנית נכשלה, ורפאל חזר לצייר מיניאטורות. הוא התחתן עם מרתה (פטי) מקגלתרי בגיל עשרים, ואיתה נולדו שמונה ילדים. בשנת 1806 החל לסבול מתסמינים של הרעלת ארסן וכספית כתוצאה מעבודתו כפקיד שומר במוזיאון אביו. באוגוסט 1809 הוא אושפז עם הזיות, ובמשך שארית חייו הוא סבל מהתקפות מתישות כמעט מדי שנה - שאביו ייחס לצריכת שתייה מופרזת. משנת 1810 התרכז פיל בציור טבע דומם כמעט באופן בלעדי, והפך לצייר המקצועי הראשון של אמריקה, והציג לעיתים קרובות באקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה ובמקומות אחרים, במיוחד בין השנים 1818-1814. משנת 1813 הוא לא הצליח ללכת בלי קביים. לאחר התדרדרות בריאותו, בתקופה שרוב האמנים חשבו כי טבע דומם הוא נושא הראוי לחובבנים בלבד, הוא הקדיש את עצמו כמעט אך ורק לציור דומם. בעבודות אלה הוא התפרסם. הוא נפטר ב־4 במרץ 1825, בגיל 51 בביתו בפילדלפיה. אלפרד פרנקנשטיין כינה את רפאל פיל "המומחה הראשון לטבע דומם שצץ במדינה זו, והוא אחד מארבעת ציירי טבע הדומם הגדולים של המאה התשע עשרה בארצות הברית." ייתכן וסגנונו הושפע מציורי טבע דומם ספרדי שראה במהלך נסיעתו למקסיקו ושתי עבודותיו של חואן סאנצ'ס קוטן, שהוצגו באקדמיה בפנסילבניה בשנת 1816. מרבית ציוריו של רפאל פיל הם קטנים בהיקפים, ומתארים כמה חפצים - בדרך כלל מזון - המסודרים על השולחן על רקע חשוך. יוצא דופן בולט הוא הציור המתאר את ונוס עולה מהים. אחיינו ג'ורג' אסקול סלרס טען כי רפאל פיל היה המוכשר ביותר מכל ילדי האמן צ'ארלס וילסון פיל, וש"המהפכה היא שהפכה אותו לשבר כלי שהוא היה". מדיה וקבצים בנושא רפאל פיל בוויקישיתוף רפאל פיל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Raphaelle Peale | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית) Paula A. Foley, Peale, Raphaelle (1774-1825), painter, Oxford University Press, 2000-02, American National Biography Online Margaret C. Conrads, American Paintings to 1945 : The Collections of The Nelson-Atkins Museum of Art, The Nelson-Atkins Museum of Art, 2007 Raphaelle Peale Still Lifes
כלבים לא נובחים בירוק

כלבים לא נובחים בירוק הוא אלבומה הרביעי של להקת טיפקס, שחלקו הגדול הוא למעשה פסקול לסרט ישראלי באותו השם. האלבום יצא לאור עם יציאת הסרט באוגוסט 1996 ומכר כ-15 אלף עותקים. האלבום הוקלט בביתו של אוז, והיה מעורב מבחינת תוכנו: קטעי דיבור מתוך הסרט (בכיכובם של חברי החמישייה הקאמרית), קטעים אינסטרומנטליים ("הבלדה לסופי", "גחליליות" ו"בכנפה אצל רפי'ס"), רמיקסים לשירים מהאלבום הקודם ("למה הלכת ממני", "יש לי חברה" ו"מה עשית"), גרסאות כיסוי לשירים של אחרים ("היא" של נקמת הטרקטור, "מאמי" של מיכאל מחפוד פטישי, "מתנה לחג" של נושאי המגבעת, "מה אומרות עינייך" ו"זה הזמן לסלוח"), ואף שני שירים מקוריים: "גבר רומנטי" ו"כלבים לא נובחים בירוק". השיר הכי מצליח מהאלבום במצעדי הפזמונים היה "היא" שדורג במקום ה-28 במצעד השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ו (1996). שירה, קלידים, לופים, תכנותים - קובי אוז גיטרות (אקוסטית, קלאסית, חשמלית), קולות - רמי יוסיפוב גיטרה בס, שירה בשיר "כלבים לא נובחים בירוק" - גל פרמן תופים, קונגס, בונגוס, טימבלס, תוף מרים, קולות - תמיר ימיני אקורדיון, קלידים, חלילית מתכת אירית, זורנה - אורי מילס כינורות, עוד, דרבוקות, קסטנייטות - נוריאל עמר שירה בשיר "כלבים לא נובחים בירוק", קולות רקע, תוף מרים - שרון בן-צדוק אורחים - כלי נשיפה ב"שיר סופה בים": אברהם פלדר, קולות ב"למה הלכת ממני?": אפרים שמיר הפקה מוזיקלית וניהול אומנותי - קובי אוז הפקת סאונד - יובל זילברשטיין עריכה דיגיטלית - יובל זילברשטיין, אולפני רול בע"מ הפקה וניהול אישי - יניב דוידסון עוזרת הפקה - עדי בן-יהודה יחסי ציבור - יעל לוי עיצוב עטיפה - איה בן רון הפקת דפוס - מתי אלחנתי בדרשי צילומים מתוך הסרט - דנצ'ו ארנון צילומי להקה - רלי אברהמי באדיבות "תרבות מעריב" הוקלט ב- אולפני "רולי", אולפני "המון", אולפני "דלפי", דיאלוגים מתוך הסרט מוקססו על ידי גיל תורן באולפני D.B. עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003
נינה פטקוביץ'

נינה פטקוביץ' (במונטנגרית: Нина Петковић; נולדה ב-10 באפריל 1981) היא זמרת, מוזיקאית, מתופפת ואישיות טלוויזיונית מונטנגרית. פטקוביץ' פרצה לתודעה במדינות הבלקן בעקבות השתתפותה בתוכנית הטלוויזיה "Operacija Trijumf", הגרסה הבלקנית לתוכנית הספרדית "Operacion Triunfo". נינה פטקוביץ' נולדה בקוטור שבמונטנגרו וגדלה בעיר הסמוכה, טיווט, בת לאב נוצרי רומי-קתולי ולאם נוצרייה אורתודוקסית. פטקוביץ' גילתה את תשוקתה למוזיקה בגיל צעיר ועוד לפני שהשתתפה בתוכנית הטלוויזיה "Operacija Trijumf" היא השתתפה במגוון פסטיבלים במונטנגרו ובסרביה. פטקוביץ' הקימה בגיל צעיר להקה בשם "Dan Poslije". פטקוביץ' מעריצה את רוג'ר ווטרס, אלאניס מוריסט והזמר הסרבי אוליבר מנדיץ' ורואה בהם השראה. פטקוביץ' נמצאת בקשר חברות עם משתתפים אחרים בתוכנית Operacija Trijumf ובקשר זוגי עם חבר בלהקתה שלה "Dan Poslije". התוכנית "Operacija Trijumf" עלתה לאוויר ב-29 בספטמבר 2008. פטקוביץ' הייתה המתמודדת היחידה ממונטנגרו והייתה מאחוריה תמיכה עממית מונטנגרית. פטקוביץ' הגיעה לגמר התוכנית וסיימה בו במקום הרביעי, כשהיא מודחת בסיבוב הראשון. במהלך התוכנית ביצעה פטקוביץ' דואטים עם זמרים בלקניים מפורסמים כגון ז'ליקו יוקסימוביץ'. מיד לאחר התוכנית, בשנת 2009, הוציאה פטקוביץ' שיר יחד עם משתתפת אחרת בתוכנית, סוניה בקיץ', ועוד שני סינגלים מאוחר יותר באותה השנה. פטקוביץ' ניסתה לייצג את מדינתה באירוויזיון פעמיים - ב-2018 עם השיר "Disem" (נושמת) איתו הגיעה למקום החמישי בקדם המונטנגרי, וב-2019 עם השיר "Uzmi ili ostavi" איתו הגיעה למקום הרביעי בקדם המונטנגרי. עוד ב-2009 הצהירה פטקוביץ' על רצונה לייצג את מדינתה באירוויזיון; היא התקבלה לקדם המונטנגרי של 2009 שבסופו של דבר בוטל כשאנדריאה דמירוביץ' נבחרה בבחירה פנימית לייצג את מדינתה באירוויזיון 2009 במוסקבה שברוסיה. נינה פטקוביץ', ברשת החברתית פייסבוק נינה פטקוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם Nina Petković at MySpace Nina Petković, נינה פטקוביץ' באתר הרשמי של Operacija Trijumf [1] ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נינה פטקוביץ'".
יחסי סומליה – קוריאה הדרומית

יחסי סומליה–קוריאה הדרומית (בסומלית: Xiriirka Soomaaliya iyo Koofurta Kuuriya, בקוריאנית: 소말리아-한국 관계) הם היחסים הדיפלומטיים שבין סומליה לקוריאה הדרומית. יחסים דיפלומטיים בין סומליה לקוריאה הדרומית היו קיימים מ-25 בספטמבר 1987 כשממשלת קוריאה הדרומית, ובראשה נו טהאו, הכירה בסומליה רשמית כמדינה. מהלך מפתיע זה היה חלק ממהפך שלם של המשטר הקוריאני אותה שנה - בשנת 1987 התרחשה מהפכה בקוריאה הדרומית בה עלה משטרו הדמוקרטי של נו טהאו אחרי שנים של משטר דיקטטורי. כחלק מהמהפכה הזאת הכיר משרד החוץ של קוריאה הדרומית במדינות שונות ברחבי העולם, וביניהן גם סומליה. אמנם, לא היה סחר רב בין המדינות אך קשרים דיפלומטיים כן התקיימו ושגרירות סומלית נפתחה בסיאול במקביל לשגרירות דרום קוריאנית במוגדישו. היחסים היו בכי טוב, עד שנת 1991. באותה שנה פרצה מלחמת האזרחים בסומליה ובהיעדר שלטון יציב הכריז ממשל קוריאה הדרומית על הפסקת היחסים עם סומליה, עד להתבהרות המצב. הרפובליקה של קוריאה הדרומית חידשה את הקשר הדיפלומטי עם הרפובליקה של סומליה בשנת 2013. בחודש מאי אותה שנה קיבל נשיא סומליה, חסן שייח מוהוד, הודעה על כניסה של השגריר הדרום קוריאני החדש במוגדישו, קים צ'אן-וו, כנציג הדיפלומטי הראשון של מדינה טראנס-פסיפית בסומליה מאז פרוץ מלחמת האזרחים. צ'אן-וו הודיע גם כי קוריאה הדרומית תפתח מחדש את שגרירותה בבירת סומליה בשנת 2014. בנוסף, השגריר ציין כי ממשלת קוריאה הדרומית תתמוך בשיקום שלטון יציב בסומליה, תוך כדי ניצול הניסיון של קוריאה הדרומית בשיקום ופיתוח לאחר הסכסוך שעברו במלחמת קוריאה. כמו כן הוא הודיע כי הממשל שלו ישיק שוב פרויקטים חקלאיים וטכנולוגיים בסומליה, כפי שעשו הרשויות בדרום קוריאה בעבר. מדיה וקבצים בנושא יחסי סומליה – קוריאה הדרומית בוויקישיתוף South Korea Appoints Ambassador to Somalia | HEEGAN TIMES, web.archive.org, ‏17 בספטמבר 2013 Somalia: President receives credentials from South Korean ambassador to Somalia | RBC Radio, web.archive.org, ‏9 ביוני 2013
דה סוטו אדוונצ'ור

דה סוטו אדוונצ'ור (באנגלית: DeSoto Adventurer) היא מכונית סלון מפוארת שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" (אנ') בבעלות יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1960–1955. יוצרו 11,597 יחידות. מעצב הסדרה היה וירג'יל אקסנר. חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928. חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי. סדרה ראשונה - יוצרה בין השנים 1955–1956, בתצורה 2 דלתות הרדטופ סדרה שנייה - יוצרה בין השנים 1956–1959 בתצורות : 2 דלתות הרדטופ, 2 דלתות קבריולה סדרה שלישית - יוצרה בין השנים 1959–1960 בתצורות : 2 דלתות הרדטופ, 4 דלתות הרדטופ, 4 דלתות סדאן "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1957 "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1957 - קבריולה "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1959, 2 דלתות הרדטופ "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1959, 2 דלתות קופה "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1960 "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1960 "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1960 "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1960 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים קרייזלר דה סוטו איירסטרים דה סוטו פאוורמסטר דה סוטו דיפלומט דה סוטו איירפלו דה סוטו סוב-אורבן דה סוטו קסטום מדיה וקבצים בנושא דה סוטו אדוונצ'ור בוויקישיתוף דה סוטו אדוונצ'ור, סרטון באתר יוטיוב דה סוטו אדוונצ'ור, סרטון באתר יוטיוב "דה סוטו אדוונצ'ור" conceptcarz.com/vehicle/z10120/desoto-adventurer Gunnell, John (Herausgeber), The Standard Catalog of American Cars 1946-1975, Kraus Publications (1987) ISBN 0-87341-096-3 "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1956, קבריולה - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/DeSoto/1956 "דה סוטו אדוונצ'ור" שנת 1960 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/DeSoto/1960_DeSoto/1960_DeSoto_Brochure "דה סוטו אדוונצ'ור", שנת 1959 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/DeSoto/1959
רונית יוכל חיטין

רונית יוכל חיטין (נולדה ב־1 בנובמבר 1942) היא משוררת וסופרת ישראלית. נולדה בקיבוץ עמיר לירחמיאל וריבה, ממייסדי הקיבוץ. בת בכורה מתוך שלוש בנות. ב-1947 עזבה המשפחה את הקיבוץ ועברה ל"קריית שטנד" (כיום חלק מקריית אתא), וב-1953 עברה לרמת גן. לאחר סיום התיכון בעיר למדה יוכל חיטין בסמינר הקיבוצים והוסמכה להוראה. לאחר מכן למדה מקרא וספרות באוניברסיטאות ירושלים ובאר שבע, וכן לימודי מקורות ישראל בסמינר אורנים. בזמן לימודיה בסמינר נישאה לאיזק לוי וילדה את בנה הבכור. לאחר כמה שנים התגרשה ועברה עם בנה לקיבוץ בית קמה. נישאה בשנית לזאב חיטין, ובבית קמה נולדו לזוג שלושה ילדים. יוכל חיטין עבדה כמורה בבית הספר היסודי של הקיבוץ וגם כמורה ומחנכת בתיכון האזורי מבואות הנגב. כמו כן שימשה כמה שנים כגזברית הקיבוץ. בשנת 1988 עזבה המשפחה את הקיבוץ ועברה ללהבים. ב-1997 עברה לבאר שבע, בה מתגוררת עד היום (2020). יוכל חיטין עבדה כגזברית המועצה האזורית להבים וכגזברית המושב נצר חזני. לאחר מכן חזרה לתחום החינוך ועבדה כמורה ומחנכת בבית הספר האזורי "משאבים" בקיבוץ משאבי שדה, שם פיתחה שיטת לימוד ייחודית לתלמידים לקויי למידה. מ-2001 מנחה יוכל חיטין סדנה לכתיבה יוצרת בבית הספר ללימודי חוץ באוניברסיטת בן-גוריון, וסדנת ספרות בבית האבות משען בבאר שבע. בת למשפחה של אמנים ויוצרים. דודו של אביה היה ארנו נאדל, מוזיקאי, משורר וצייר, שנספה בשואה. בן דודה מצד אביה הוא הצייר שמואל בק. יוכל חיטין פרסמה שלושה קובצי שירה ושני ספרי פרוזה. שירים מספרים אלה התפרסמו לפני כן בעיתונים וכתבי עת רבים: "מעריב", "ידיעות אחרונות", "על המשמר", "דבר", "הדים", "סימן קריאה", "עלי שיח" ואחרים. על יצירתה כתב הסופר אלכסנדר סנד: "קול מקורי, שדה דימויים מדהים, תמונות קשות וחדות - תחושה, דמיון יוצר חריף ותוסס. שירה שכוחה באיפוק בביטוי, הנובע דווקא מן השפע המוצנע בישותה". המשורר נתן יונתן כתב בחתימתו על כריכת ספרה "בדרך אליך רוברט": "...מיתופואטיקה; שירה כמעשה בריאה. מיתוס שבמוקד שלו הנפש הפועלת, נציגת המשוררת, המטפורה שלה, אופן קיומה הנפשי-רוחני עלי אדמות...". יוכל חיטין היא אם לארבעה וסבתא. העשירית בצבע החרק (1982). הוצאת הקיבוץ המאוחד. משירי האיש החי (1987). הוצאת ספריית פועלים. בדרך אליך רוברט (1995). הוצאת ספריית פועלים. ספר מבחר המראות (1996). הוצאת כרמל. מכתבי אהבה לפסיכיאטר (2004). הוצאת גוונים. אראלי, עדנה. "סיפור שתי נשים". השבוע בקיבוץ הארצי מס' 1503, 8.5.1985, עמ' 4–7. בן-הלל, שרה. "בעולם הדימויים של האשה". השבוע בקיבוץ הארצי מס' 1586, 5.12.1986, עמ' 12–13. רביע, מנשה. "והצבע של חייה הוא שמיים". '''הדים: לשאלות החברה הקיבוצית''', גל' 18, 1987, עמ' 54. על "משירי האיש החי". על "מכתבי אהבה לפסיכיאטר": פייט, קרן. "אצבעות אשה שורטות בלחייה אותיות של זמר". הארץ, מוסף ספרים, גל' 631, 10.3.2005, עמ' 8. לקסיקון היסטורי של הסופרים העבריים מאז תש"ח (1948), בעריכת משה גרנות, תשס"ב, 2002. לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים, בעריכת זיסי סתוי ופרופ' יגאל שוורץ. תשע"ד, 2014. מדיה וקבצים בנושא רונית יוכל חיטין בוויקישיתוף רונית יוכל חיטין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רונית יוכל-חטין (1942-), דף שער בספרייה הלאומית רונית יוכל חיטין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
חתונה במלינובקה

חתונה במלינובקה (ברוסית: Свадьба в Малиновке) הוא סרט קומדיה מוזיקלי סובייטי משנת 1967 בבימויו של אנדריי תותישקין, המבוסס על אופרטה מאת בוריס אלכסנדרוב שעיבד ליאוניד יוכוויד. הסרט הוא בין הסרטים הפופולריים בקולנוע הסובייטי. למעלה מ-70 מיליון איש צפו בסרט. הסרט עוסק בכפר אוקראיני בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה. עם כוח המתחלף כמעט מדי יום בין כוחות לאומניים סובייטים ואוקראינים, תושבי מלינובקה לעולם אינם בטוחים מי האחראי, ולכן הם משנים את התנהגותם ומתלבשים בהתאם. מדיה וקבצים בנושא חתונה במלינובקה בוויקישיתוף "חתונה במלינובקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חתונה במלינובקה", באתר AllMovie (באנגלית) "חתונה במלינובקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חתונה במלינובקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) https://cesaa.org.au/_content/uploads/2018/01/10.-Civil-War-as-Musical-Comedy-Pressitch.pdf https://sovietmoviesonline.com/comedy/142-svadba-v-malinovke.html ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רובנס פיל

רובנס פיל (באנגלית: Rubens Peale;‏ 4 במאי 1784 - 17 ביולי 1865) היה אמן ומנהל מוזיאונים אמריקאים. יליד פילדלפיה, והיה בנו של האמן-חוקר הטבע צ'ארלס וילסון פיל. בשל ראייתו החלשה הוא לא התאמן בציור ברצינות עד לעשור האחרון לחייו, אז צייר את טבע דומם. הוא היה בנו הרביעי של צ'ארלס וילסון פיל. רובנס היה בעל עיניים חלשות, ובניגוד לרוב אחיו, לא הפך לאמן בגיל צעיר. הוא נסע עם המשפחה בשנת 1802 לבריטניה, אך לא היה מסוגל לנסוע בתוך אירופה עם חידוש המלחמה לאחר שלום אמיין. בשנת 1803 השתתף בשיעורים באוניברסיטת פנסילבניה. הוא הפך למנהל מוזיאון אביו בפילדלפיה משנת 1810 עד 1821, [2] ואז עבד במוזיאון פיל בבולטימור, אותו ניהל עם אחיו, רמברנדט פיל. כדי לקדם את המוזיאון, הוא התקין תאורת גז במוזיאון. פיל פתח מוזיאון משלו בניו יורק ב־26 באוקטובר 1825. ב־1840, פיל שינה את שמו למוזיאון להיסטוריה של טבע ומדע בניו יורק. המצוקה הכלכלית בשנת 1837 הכניסה את המוזיאון שלו לחובות. רובנס נאלץ למכור את כל האוסף שלו לברנום בשנת 1843. הוא עבר לפוטסטאון, פנסילבניה. בשנת 1837 פרש לאחוזתו של ג'ורג' פטרסון חותנו, בפנסילבניה, וחי כג'נטלמן כפרי. באוקטובר 1855 החל לנהל יומן, וגם פנה לציור דומם, כהרחבה להתעניינותו בהיסטוריה של הטבע. בשנת 1864 הוא חזר לפילדלפיה ולמד ציור נוף אצל אדוארד מורן. בעשר השנים האחרונות לחייו ייצר 130 ציורים. ב־6 במרץ 1820 התחתן עם אליזה ברד פטרסון (6 בדצמבר 1795 - 1864) ונולדו להם הילדים: צ'ארלס וילסון, ג'ורג' פטרסון, ויליאם, מרי ג'יין (1826–1902), ג'יימס ברד ואדוארד ברד. צ'ארלס וילסון פיל (15 בפברואר 1821 - 30 בספטמבר 1871) נישא להרייט פריל (נולדה ב -11 באוגוסט 1830); בנם אלברט צ'ארלס פיל (1849-1914) הפך לגאולוג של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. בשנת 1985, הגלריה הלאומית לאמנות שילמה 4.07 מיליון דולר עבור הציור ״רובנס פיל עם גרניום״, דיוקן 1801 מאת אחיו רמברנדט פיל. זה קבע שיא ליצירת אמנות אמריקאית שנמכרה במכירה פומבית. בשנת 2007 קנה המוזיאון לאמנות באוניברסיטת פרינסטון את טבע הדומם של רובנס פיל עם אבטיח, לכבוד ג'ון וילמרדינג. מדיה וקבצים בנושא רובנס פיל בוויקישיתוף Charles Coleman Sellers, Mr. Peale's Museum : Charles Willson Peale and the first popular museum of natural science and art, New York : Norton, 1980 The Bowery Boys: New York City History -, The Bowery Boys: New York City History (באנגלית) The Peale Family: Creation of an American Legacy, 1770-1870, www.tfaoi.com "Rubens Peale Works on Sale at Auction & Biography" (ארכיון)
בואינג MH-139 גריי וולף

בואינג MH-139 גריי וולף (באנגלית: Boeing MH-139A Grey Wolf) הוא מסוק צבאי תוצרת חברת בואינג המבוסס על המסוק האיטלקי אגוסטה ווסטלנד AW139 (אנ'). המסוק נבחר לשמש כמחליפם של מסוקי הבל UH-1N בחיל האוויר של ארצות הברית. בספטמבר 2018 זכתה חברת בואינג בחוזה של מחלקת ההגנה בהיקף של 2.38 מיליארד דולר, לאספקת 84 מסוקים. המסוקים הראשונים מתוכננים לשמש את הפעילות המבצעית של פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית למשימות באזור וושינגטון די. סי. ואת פיקוד האימונים. כינוי המסוק נבחר מתוך הצעות של יחידות וצוותי אוויר המתוכננים להפעיל את כלי הטיס, והוא על שם הזאב אפור הנפוץ באזור בו פרוסים אתרי שיגור הטילים הבין יבשתיים (מונטנה, ויומינג וצפון דקוטה) הכפופים לפיקוד המהלומה הגלובלית. מדיה וקבצים בנושא בואינג MH-139 גריי וולף בוויקישיתוף The Grey Wolf Arrives אתר airforcemag.com, ‏ 1 במרץ 2020 על המסוק באתר חברת בואינג על המסוק באתר militaryfactory.com
יורד לנכסי חברו שלא מדעתו

לפי ההלכה, יורד לנכסי חברו שלא מדעתו (נקרא לעיתים: יורד) הוא אדם שהשביח את נכסיו של חברו בלא ידיעתו. האדם שהושבחו נכסיו ללא ידיעתו חייב לשלם לאדם שהשביח את נכסיו, ואינו יכול לטעון שאינו מעוניין בהשבחה זו. במקור הדין נאמר כי במקרה שבו השביח אדם שדה או בית של חברו, חייב בעל השדה לשלם לו כפי שווי עבודתו. דין זה מוגבל לשדה העומדת לנטיעה או לבית העומד לשיפוץ וכדומה, מאחר שלולא עבודתו היה נדרש לשלם סכום זה לפועל שישכור; אך במקרה שהשדה או הבית היו נשארים שוממים באותה השנה ללא השבחה זו, מתחייב בעל הבית לשלם ל'יורד' רק את סכום ההוצאות שהוציא בעבודתו זו, או כפי השבח שהשביחה השדה מחמת עבודתו – הנמוך מבין השניים. פרשני התלמוד המוקדמים נחלקו האם יש לחייב את בעל השדה אם הוא אריס ודרכו לנטוע את שדותיו בעצמו, ואין לו רווח ממוני של אי שכירת פועל. לדעת הראב"ד יש להתייחס לשדה כאילו אינה מיועדת לנטיעה, מפני שבעל השדה לא היה מוציא הוצאות על מנת לנטוע בשדה; אולם לדעת הרשב"א יש לבעל השדה לשלם ל'יורד' את השווי ששווה לו הנאה זו שנמנעה ממנו הטרחה של נטיעת השדה, וכדעה האחרונה פסק הרמ"א. כאמור, בעל השדה או הנכס מחויב לשלם ל'יורד' על הוצאותיו. בראשונים ובאחרונים האריכו לבאר מאיזה טעם מתחייב בתשלום: נהנה – יש שכתבו שהחיוב הוא מדין נהנה, מאחר שבעל השדה נהנה ממעשיו אל ה'יורד. משתרשי ליה – יש מהאחרונים שכתבו שסיבת החיוב הוא מאחר שעל ידי פועלת ה'יורד' חסכו הבעלים ממון שהיו נצרכים להוציא לולא מעשיו. ממוני גבך – הרב יחזקאל אברמסקי כתב שסיבת החיוב היא משום שהנטיעות וכדומה הן רכוש ה'יורד'. אריס או פועל – מאחר שהשדה עומדת ליטע, נוח להם במעשיו של ה'יורד' וכאילו ירד לשם מדעתם. הערך "יורד לנכסי חברו שלא מדעתו", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה פרק ד' לחוק המקרקעין, תשכ"ט–1969: בנייה ונטיעה במקרקעי הזולת תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ק"א, עמוד א', ושולחן ערוך, חושן משפט, סימן שע"ה, סעיף א' בית יוסף, חושן משפט, סימן שע"ה, סעיף ב'. שולחן ערוך, חושן משפט, סימן שע"ה, סעיף ד'. תוספות תלמיד רבנו תם בבא קמא נח א, בשם ר"י. שערי יושר ג כה. כך כתב החזון יחזקאל בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י"א, בדעת המשנה תורה לרמב"ם, הלכות שכנים, פרק ג', הלכה ד', ומגיד משנה שם אריס – משמעות הריטב"א בבא מציעא קא א, בדעת רש"י; נמוקי יוסף שם. פועל – שערי יושר שער ג, כה ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.