טורינו

טורינו (באיטלקית: Torino; בפיימונטית: Turin) היא עיר ראשית בצפון איטליה ובירת מחוז פיימונטה. משמשת מרכז תעשייתי חשוב ומרכז עסקי ותרבותי. העיר הרביעית בגודל האוכלוסייה באיטליה. בשנת 2012 נאמדה האוכלוסייה ב-911,823 תושבים, ובמטרופולין שלה מתגוררים כ-2.2 מיליון תושבים (2005). שיעור הזרים באוכלוסיית העיר נאמד ב-9%‏. טורינו היא העיר השלישית באיטליה בהיקף פעילותה הכלכלית, אחרי רומא ומילאנו. העיר ממוקמת על הגדה המערבית של נהר הפו סמוך למורדות הרי האלפים האיטלקיים. טורינו הייתה עיר הבירה הראשונה של ממלכת איטליה שנוסדה בשנת 1861. טורינו מפורסמת בקבוצת הכדורגל יובנטוס (Juventus FC), אחת מהקבוצות הכדורגל המצליחות בעולם. בעיר ממוקם המטה של חברת המכוניות פיאט (Fiat). העיר אירחה את משחקי אולימפיאדת החורף בשנת 2006 ואת האירוויזיון בשנת 2022. מקור שמה של העיר במילה Tau שפירושה בקלטית הוא "הרים". באיטלקית שם העיר הוא Torino המתורגם כ"שור קטן" (ראו את סמל העיר משמאל). בעיר נותרו שרידים של כפר משבט קלטי-ליגורי ה"טאוריני" (Taurini) מהמאה ה-3 לפנה"ס. לפי אחד המקורות עיכב שבט זה, יחד עם שבט אחר ששכן בלומברדיה, את מהלכו של צבא חניבעל בשנת 218 לפנה"ס, לאחר שחצה את הרי האלפים בדרכו לרומא. הרומאים החלו בבנית העיר טורינו ובשנת 58 לפנה"ס הקימו במקום מחנה צבאי (castrum) לצורך מלחמתו של יוליוס קיסר בגאלים ("מחנה צבאי טאורינורום" - Castra Taurinorum). בשנת 29 לפנה"ס שונה שם המחנה לכבוד הקיסר אוגוסטוס ונקרא "מחנה צבאי יוליה אוגוסטה" (Augusta Julia Taurinorum). מחנה זה העניק לעיר את שמה. אוכלוסיית העיר מנתה 5,000 תושבים בתקופה הרומאית והתגוררה כולה בין החומות. רשת רחובות העיר הנוכחית מבוססת על הרשת המקבילה מהתקופה הרומאית. לאחר נפילת האימפריה הרומית עברה טורינו לשליטת האוסטרוגותים (Ostrogoti)‏, הלומברדים (Longobardi)‏ והשבטים הפרנקים (Franchi) בהנהגת קרל הגדול. ערך מורחב – בית סבויה בשנת 942 הוקמה המרקה של טורינו (Marca di Torino) או המרקה של סוזה, שנועדה למלא את החלל החסר בשלטון הפאודלי המקומי. הייתה זו שותפות בין מלך איטליה (Regno d'Italia) לבין האימפריה הרומית הקדושה (Sacro Romano Impero), אשר החליפה שלושה שליטים - Anscarica, orbertenga, ו-Aleramica. כך הוקמה ה"שושלת הארדואינית" (La dinastia Arduinica) שבאה לעולם כתוצאה מנישואי אדלאידה די סוזה (Adelaide di Susa) עם בנו של אומברטו ביאנקומאנו (Umberto Biancamano), מייסד שושלת בית סבויה. בשנת 1050 עברה השליטה בטורינו לידי הנסיכים לבית סבויה. בתחילת המאה ה-13, תחת שלטון הדוכסות של בית סבויה, הגיעה אוכלוסיית העיר ל-20,000 תושבים. במאה ה-15 תוכננה העיר מחדש. בתקופה זו נבנו בה ארמונות, גנים והאוניברסיטה. בשנת 1563 בחר אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה (Emanuele Filiberto), שכונה "ראש הברזל", בעיר טורינו לבירת הנסיכות של סבויה אחרי שזנח את בירתו הצרפתית, שאמברי (Chambery). בעיר הוקמה חומה מודרנית במסגרת מבנה מחומש. באותה תקופה נבנו ככר סן קרלו (Piazza San Carlo), רחוב פו (Via Po) וארמון המלוכה (Palazzo Reale). בשנת 1713, עת חתימת הסכמי אוטרכט, התאחדה ממלכת סרדיניה עם דוכסות סבויה, והדוכסים לבית סבויה הוכתרו למלכים - תחילה של סיציליה ואחר כך של סרדיניה. במאה ה-19, לאחר שלטון קצר של נפוליאון, חתרה העיר לקראת איחוד איטליה והקמת הרפובליקה האיטלקית. בשנת 1815, עם חתימת הסכמי וינה, צורפו מחוזות פיימונטה, ליגוריה וג'נובה לממלכה החדשה. בתקופה זו החל האדריכל פיליפו יוברה (Filippo Juvarra) לתכנן מחדש את העיר כבירתה של ממלכה אירופאית. אותה עת מנתה אוכלוסיית העיר 90,000 תושבים. מנהרת פרג'וס (Fre'jus Tunnel)), המקשרת בין איטליה לצרפת, נפתחה והפכה את טורינו לצומת תחבורה חשוב. בעיר התגוררו כבר 250,000 תושבים. באותה תקופה הוקמו המוזיאון המצרי, מולה אנטונליאנה שהיה לסימלה של העיר, כנסיית גרנד מדרה וככר ויטוריו ונטו. בשנת 1861 הייתה טורינו לבירת איטליה המאוחדת ושמשה בתפקיד זה עד שנת 1864 כאשר פירנצה ירשה את מקומה. טורינו הגיבה לירידת חשיבותה הפוליטית בעליית חשיבותה התעשייתית. בשנת 1899 הוקמה חברת המכוניות פיאט (ראשי תיבות Fabbrica Italiana Automobili Torino - מפעל איטלקי למכוניות טורינו), ובשנת 1906 נוסדה בעיר חברת מכוניות נוספת בשם לנצ'יה (Lancia). בעיר נערכו שתי תערוכות בינלאומיות לאומנות מודרנית, בשנים 1902 ו-1911 וכך המשיכה לבסס את מעמדה התרבותי. בשנת 1943, במשך הכיבוש הגרמני של העיר, פרץ בעיר גל המוני של שביתות במפעלי תעשייה אשר הביא לתגובות שרשרת בצפון איטליה, ונתן את האות להתגברות ההתנגדות האנטי-פשיסטית. על כך זכתה העיר לאות הוקרה. כמרכז תעשייתי רב חשיבות, הייתה טורינו יעד להפצצות רבות של מטוסי בנות הברית, הפצצות שגרמו לנטישה של קרוב למחצית מתושבי העיר. ההפצצה הקשה ביותר הייתה ב-13 ביולי 1943, כשמטוסי חיל האוויר המלכותי הטילו 762 טון פצצות על העיר. מההפצצה נהרגו 792 נפש. במשך כל המלחמה נהרגו 2,069 נפש כתוצאה מהפצצות בנות הברית. אחרי מלחמת העולם השנייה חל גידול מזורז בבניה ובתיעוש העיר, בין השאר בשל תעשיית המכוניות. גלי הגירה גדולים הגיעו לעיר, בעיקר מדרום איטליה, עד שראש העיר טען כי האוכלוסייה מדרום איטליה בעירו קטנה רק מזו שבנאפולי ופלרמו. בשנת 1960 הגיעה אוכלוסיית העיר למיליון תושבים, ובשנת 1975 לשיאה בכל הזמנים 1.5 מיליון תושבים. בשנת 1980 החל משבר תעשייתי, אוכלוסיית העיר פחתה ובמקביל גדלה אוכלוסיית המטרופולין. בשנת 2005 נאמדה אוכלוסיית העיר ב-902,255 תושבים, ירידה של 40% תוך שלושים שנה. ערך מורחב – אולימפיאדת טורינו (2006) העיר אירחה את משחקי אולימפיאדת החורף ה-20 בין בתאריכים 10 - 26 בפברואר 2006. לסמל האולמפידה נבחרה צללית של המולה אנטונליאנה. בחודש מאי 2022 אירחה העיר את אירוויזיון 2022. טורינו שוכנת בצפון מערב איטליה. מצפון וממערב היא מוקפת בהרי האלפים ובדרום בגבעות מונפרטו (Monferrato). ארבעה נהרות חוצים את העיר - הפו, שני יובליו דורה ריפריה (Dora Riparia) וסטורה די לנצו (Stura di Lanzo), וכן נהר הסנגונה (Sangone). אקלים העיר טורינו שונה מהאקלים השורר ביתר חלקי איטליה. לטורינו אקלים יבשתי, בעוד שברוב איטליה האקלים הוא ים תיכוני. בשל כך החורף בעיר קר ויבש ובקיץ קר בגבעות המקיפות אותה וחם במרכזה. בחודשי הסתיו והחורף רווחת תופעת ערפל האופייני לכל עמק הפו המערבי. כיום טורינו היא המרכז התעשייתי הגדול באיטליה. ההנהלה הראשית של פיאט ממוקמת בעיר, והיא משמשת כמרכזה העסקי של חברת לינגוטו (Lingotto) שבעבר ייצרה מכוניות, וכיום היא קונצרן הכולל מרכז ועידות, אולם קונצרטים, גלריה לאומנות, מרכז קניות ובית מלון. חברות נוספות הפועלות בטורינו הן לוואצה (Lavazza) למכונות קפה ומוצריו, מרטיני אנד רוסי (Martini & Rossi) למשקאות חריפים, קאפה (Kappa) לביגוד וקפארל (Caffarel) ופררו (Ferrero) לשוקולד. גם לתעשיית החלל יש ייצוג בעיר - חברת אלניה (Alenia) מייצרת תחנות לחלל, ופרויקט החלל האירופאי הבא, "אריאנה 5" (Ariane 5), מנוהל מטורינו. בעיר הוקמו חברות גדולות נוספות כמו חברת התקשורת טלקום איטליה (Telecom Italia), הטלוויזיה האיטלקית הרָאי (RAI) ותעשיית הקולנוע. חלק ממטות חברות אלה עזבו את טורינו. בעקבות אולימפיאדת החורף שאירחה העיר בשנת 2006 מבוצעים בעיר פרויקטים לשיפור התשתית התחבורתית. ה"ספִינָה" (Spina), הכוללת הכפלת מספר מסילות הברזל העוברות את העיר. בעבר נבנו מסילות הברזל בתעלות שנחצבו בעיר, ואילו היום הן עוברות במסלולים תת-קרקעיים הבנויים מתחת לשדרות החשובות של העיר. בניית רכבת תחתית, המטרוטורינו (Metrotorino), המבוססת על שיטת VAL. השלב הראשון של הפרויקט הסתיים לקראת אולימפיאדת החורף בשנת 2006. והמסלול המרכזי, מתחת לרחובה הראשי של העיר, נפתח ופועל משנת 2008. המימון למיזם ציבורי, ומבוצע רק לאחר סיום פרויקטים דומים ברומא ובמילאנו. בטורינו חל עיכוב בעבודות הבניה מפני שפרנסי העיר סברו כי לא יהיה צורך בחידושים אלה בעיר. טורינו נחשבת למולדת השוקולד המוצק. בסוף המאה ה-18, "דורט" (Doret) הצליחה לייצר מכונה מהפכנית אשר איפשרה ייצור שוקולד מוצק לעומת משקה השוקולד. במקביל, יצרני השוקולד של טורינו מייצרים שוקולטה מיוחדת המכונה (Gianduja) כשם מחזה של "קומדיה דל'ארטה". בכל שנה נערך בעיר פסטיבל שוקולד במשך שבועיים. משתתפים בו יצרני שוקולד מפיימונטה ומותגים בינלאומיים מפורסמים כמו "לינד ושפרינגלי" (Lindt & Sprüngli). בפסטיבל שנערך במרץ 2007, השתתפו 900,000 צופים. בסיכומו של הפסטיבל התברר כי נמכרו 52,000 ק"ג שוקולד, 10,000 כוסות של שוקולד חם ו-800 ק"ג גלידה. תוכנית הפסטיבל כללה בין השאר הדגמות של בישול של כל מיני סוגי בצקים, דגים ובשרים עם שוקולד נמס או מוצק. סדנה מיוחדת התקיימה לבישולי שוקולד לילדים, ליציקת שוקולד ועריכת דפי שוקולד. טורינו היא גם ערש הגריסיני (Grissini Torinesi) אשר הופיע לראשונה במאה ה-14. גריסיני הוא מאפה לחם יבש ופריך דומה לעיפרון בגודלו ובצורתו, והמוגש כמתאבן. הגריסיני התפשט לכל רחבי איטליה וכיום הוא תוספת מקובלת במסעדות ובפיצריות. ערך מורחב – יהדות טורינו היהודים הראשונים הגיעו למחוז פיימונטה במאה ה-14 מצרפת ומספרד. הם זכו לאוטונומיה מהדוכס לבית סבויה. הקהילה היהודית עברה תקופות קשות בין השנים 1553–1580. בשנת 1679 רוכזו 763 יהודי טורינו בגטו הגדול (Ghetto Grande) בין הרחובות : Maria Vittoria,Bogino,Principe Amedeo,San Francesco da Paola. בשנים 1737–1794 גדלה הקהילה ב-1,300 תושבים והוקם גטו חדש (Ghetto Nuovo) בין הרחובות vie S.Francesco, Des Ambois e piazza Carlina. בעידן איחוד איטליה, בשנת 1884, נחנך בטורינו בית כנסת בדומה לבתי הכנסת שהוקמו ברומא ובפירנצה. בין האישים המפורסמים מקרב יהודי טורינו היו הסופר פרימו לוי ופרשן המקרא אליה שמואל הרטום. בקהילה בית ספר יסודי וחטיבת ביניים המונים 160 תלמידים, בית כנסת גדול הפתוח בחגים ולידו בית כנסת רגיל לימות חול, בית אבות וספרייה גדולה בנושאים יהודיים באיטלקית ובעברית. כ-400 מיהודי טורינו נשלחו למחנות הריכוז בשנת הכיבוש הגרמני 1943–1944. אחרים נטלו חלק מכובד בלחימה נגד הכובש הגרמני. להלן רשימת האתרים החשובים של העיר: האתר המפורסם של העיר הוא המולה אנטונליאנה אשר בניתו החלה בשנת 1863 והיום הוא משמש למוזיאון הלאומי של הקולנוע ומקום תצפית על העיר וסביבותיה. מגדל פלטין מהווה את אחד השרידים השמורים ביותר בצפון איטליה מהתקופה הרומאית. כנסיית יוחנן המטביל ובה "תכריכי טורינו", אשר לפי האמונה היו תכריכי ישו. המוזיאון המצרי הכולל את האוסף הגדול ביותר של עתיקות ממצרים אחרי מוזיאון קהיר. אתרי המעונות המלכותיים של בית סבויה. ערך מורחב – המעונות המלכותיים של בית סבויה ביניהם : הארמון המלכותי של בית סבויה (Palazzo Reale) - ארמון מלוכה מהמאה ה-17, נבנה עבור "קריסטיאן מריה" מלכת צרפת. שורה ארוכה של ארמונות ובהם Palazzo Chiablese, the Royal Armoury, the Royal Library, Palazzo Madama Palazzo Carignano, Villa della Regina, and the Valentino Castle. הקומפלקס של מושב מלכי סבויה והערים סביבו Rivoli, Moncalieri, Venaria, Agliè, Racconigi, Stupinigi, Pollenzo and Govone, הוכרזו בשנת 1997 כאתרי מורשת של אונסק"ו. העיר שימשה אתר צילום של הסרטים הג'וב האיטלקי (1969) (The Italian Job) ו"אדום עמוק" (Deep Red)‏ 1975 של הבמאי האיטלקי "דריו ארגנטו (Dario Argento). רחוב רומא - נחשב לאחד הרחובות הראשיים במרכז העיר העתיקה של טורינו. טורינו נבחרה לארח את תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2022. מגדלי פלטין הפארק הארכאולוגי חזית ארמון קאריג'אנו בזיליקת סופרגה על הגבעה שממזרח לעיר פסל פרשי איטליה. פסל אמנואלה פיליברטו דוכס אאוסטה, עם אנשי הצבא. פסל המסמל את נהר ה-פו (PO). תצלום לילה של כנסיית גראן מאדרה די דיו טורינו, המוקדשת למריה אם ישוע הנוצרי. מגדל מולה אנטונליאנה, מואר לקראת ערב. תחנת הרכבת פורטה נובה בטורינו. השלט בראש ארמון קרינאנו (CARGNANO), המציין שכאן נולד המלך ויטוריו אמנואלה השני. מראה ליילי של ארמון מדאמה. אבוקות האולימפיאדה טקס הפתיחה כיכר קרלו פליצ'ה עם סמל האולימפיאדה האצטדיון האולימפי בלילה טורינו כרתה ברית ערים תאומות עם הערים הבאות: ישראל חיפה, ישראל ארגנטינה קורדובה, ארגנטינה ארצות הברית דטרויט, ארצות הברית ארצות הברית סולט לייק סיטי, ארצות הברית בלגיה לייז', בלגיה ברזיל קמפו גרנדה, ברזיל גואטמלה קצאלטנאנגו, גואטמלה גרמניה קלן, גרמניה הולנד רוטרדאם, הולנד יפן נגויה, יפן לוקסמבורג אש-צור-אלצאטה, לוקסמבורג הרפובליקה העממית של סין שן-יאנג, הרפובליקה העממית של סין סקוטלנד גלאזגו, סקוטלנד צרפת ליל, צרפת צרפת שאמברי, צרפת רוסיה וולגוגרד, רוסיה רומניה בקאו, רומניה אולימפיאדת טורינו (2006) מולה אנטונליאנה תכריכי טורינו אתר האינטרנט הרשמי של טורינו (באיטלקית) לשכת התיירות העירונית (באנגלית) נמל התעופה טורינו-קזלה (באנגלית) דלית קצנלנבוגן, ‏טורינו - עיר המחכה שיגלו אותה, באתר GoTravel מיכל מנור, הג'וב האיטלקי - חופשה בטורינו, באתר רואה עולם 6 אפריל 2022 הילי ברוק בלום, עכשיו תור טורינו, באתר ynet, 29 ביוני 2018 נאור אזובל, יין משובח, סצנת אוכל טעימה וכדורגל טוב: הגיע הזמן לגלות את טורינו, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2019 טורינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טורינו, ביישום טלגרם מקור: Demo-Geodemo. - Mappe, Popolazione, Statistiche Demografiche dell'ISTAT, demo.istat.it וכולל קבוצות רומנים, מרוקאים, פרואנים, אלבנים וסינים (לפי מספרם מהרבים אל המעטים). לדוגמה Via Garibaldi, הקרדו (Cardo) היה ברחובות: Via S.Tommaso, Via Porta Platina‏ שבט ממוצא גרמני סקנדינבי שבט גרמני ממוצא שוודי שבטים מגרמניה המערבית וצרפת המנהרה, הנקראת גם מנהרת מונט צ'אניס (Mont Cenis) משמשת למעבר רכבות מצרפת (Modane) לאיטליה (Bardonecchia) והיא עוברת תחת פסגות Pointe du Fréjus (2932 m) ו-Col de Fréjus (2542 m l'ex-sindaco "Diego Novelli" dichiarò che Torino fu per popolazione la terza città "meridionale" d'Italia אחרי Napoli e Palermo דורית מזרחי, טורינו נבחרה לארח את אירוויזיון 2022, כאן11, 8.10.2021