אדני נגדך כל תאותי

אֲדֹנָי נֶגְדְּךָ כָל תַּאֲוָתִי היא בקשה שכתב יהודה הלוי, הנאמרת במנהגי הספרדים בתפילת שחרית של יום הכיפורים. הפיוט בנוי במתכונת 'קצידה' ושקול, כבקשות ספרדיות רבות, במשקל המרובה ('ואפר') – יתד ושתי תנועות יתד ושתי תנועות, יתד ותנועה בדלת וכן סוגר, – המסומן גם כ'מפועלים מפועלים פעולים'. כבקשות שקולות רבות, הסוגר של הבית האחרון זהה לדלתו של הבית הראשון (תפארת הפתיחה ותפארת הסיום) והוא הפנייה: ”אֲדֹנָי נֶגְדְּךָ כָל תַּאֲוָתִי” (ספר תהלים, פרק ל"ח, פסוק י' ). הפיוט מורכב משני חלקים בני 11 שורות (סך הכל 22 בתים), ומפואר בסוף כל שורה בחרוז המבריח 'תִי' . צורתו של הפיוט חריגה בשירת הקודש של ריה"ל, משום שהיא בדרך כלל ממעטת בשימוש בחרוז מבריח ובשקילה קלאסית, וזהו שיר הקודש הארוך ביותר שלו הבנוי בצורה זו, וייתכן ששאב השראה למתכונת זו מהפיוט אלהי אל תדינני כמעלי מאת ר' יצחק אבן מר שאול, אשר גם תבניתו 22 בתים במשקל קלאסי ובחרוז מבריח. בשיר גם חריזה פנימית אקראית (חריזת ביניים) עם צימודים ניגודיים בין שני חלקי משפט, בשורות 10-9. בפיוט מתבטאים הרגלים של ריה"ל בשירת הקודש שלו, וביניהם שימוש נרחב במילות ובמשפטי שאלה, שימוש בסמל "הדרך", וכן בסמל השינה המתקשר לנושא המוות, ושכיח גם בשירת החול שלו. חוקרים התפעלו מצורתו של השיר; ח' שירמן כתב על משקל הפיוט כי "לשיא-שכלולו הביא סוג זה יהודה הלוי בבקשתו 'אדני נגדך כל תאותי'" יעקב יצחקי כתב על הפיוט כי "נראה מסגנון לשונו שהוא מעשה ידי אומן מופלא הרי"ה ז"ל" וד' למברגר כתבה שהוא "הוא מגלם שיא של שכלול טכני". לפני המשוררים משה דרעי והרב שמואל מסנות, שהשתמשו בפיוט, עמדו שתי נוסחאות שונות שלו. הפיוט איננו חלק ממערכת היוצר או רשות, ולא מיוחד ליום מסוים, אלא הוא, כדברי יצחקי, "בקשה כוללת...בלתי מוגבלת לעת מן העתים", ולכן הוא שובץ בסדורים במקומות שונים. בשל תוכנו, ניתן לסווג את הפיוט גם כפיוט 'סליחה' בה הדובר עומד בפני אימת הדין. הפייטן מכיר בכך שהגיע לנקודת אמצע החיים. הוא מביט לאחור ומעשיו בנעוריו נדמים לו כחומריים ומבוזבזים. הוא מביט קדימה, וצופה את הידרדרות מצבו הגופני. הפייטן נתון במבוכה עצומה, בעקבות פשעי נעוריו. הוא עדיין בשיא כוחו, לבו מלא בהבלי העולם והוא אסיר ליצרו ועבד לתאוותו. הוא מזהה כי כעת הגיע הזמן לשוב בתשובה - כל עוד כוחו במותניו, אך טרם יסורו חינן של תאוותיו, והתשובה עדיין מהווה לו אתגר. ריה"ל לא משתמש ברעיון המקובל בתקופתו, השם דגש על הזקנה כזמן המתאים לחזרה בתשובה, לטענתו, כאשר התאווה אינה קיימת, אין כמעט ערך בתשובה. עוד יתרון בתשובה בגיל זה, היא יכולתו של האדם לשאת בהשפלות כחלק מהתהליך התשובה. כשיזדקן, יוכל לשוב במילים בלבד. התשובה בגיל אמצע החיים היא הסיכוי האחרון של החוטא לעבור תהליך משמעותי, ולשאת בהשלכות חטאו. הפיוט נפתח (ונחתם) בכך שאין לחוטא לפרוט את מאוויו כלפי האל, שכן הוא יודע את המתחולל בנפשו. ואמנם, בקשתו היחידה של הפייטן היא סיוע בבחירת הדרך הנכונה, דרכו של האל. לפיוט ניתנו פרשנויות וניתוחים רבים: ריימונד שיינדלין אחז בפרשנות הגורסת כי הוא שיר בקשה, בו מתחנן ריה"ל לאל שיודיענו דרכיו, ותו לא. לשיטה זו, אין הפיוט מהווה חזרה בתשובה, אלא המבקש והאל במערכת יחסים הרמונית, בה האדם מגיש לאלוהיו את כל מאוויו כמנחה. פרשנות אחרת לפיוט, תופסת את הבקשה הזו כאחד מהאמצעים הרטורים בהם משתמש הפייטן. לדידה של ד' למברגר, הפיוט הוא "תמצית הסתירות ביצירתו של ריה"ל" הפייטן מציג, במחרוזת של תמיהות, פער בין הרובד האמוני - עשיית רצון האל, לרובד המעשי בחייו רדיפת התאוות. הפיוט משמר את שני הניגודים, עד אשר נוצר מצב של חיים בדיאלקטיקה מתמדת, למרות העליונות של רצון האל המוצגת בפיוט. לדעת אהרן קומם, הפיוט מהווה נקודת ציון בחייו של ריה"ל, שנות ה-40 שלו, וקו נמתח בו בין שני חלקי חייו; "תקופת הנעורים" ו"תקופת חשבון הנפש", בה הוא חש בצורך לכפר על חטאי ילדותו, שבשיאה, תדחוף את הפייטן לעלות לארץ ישראל. עם זאת, חוקרים רבים הסתייגו מזיהוי הקול הדובר בשיר עם קולו של המחבר, וביתר שאת בבקשות שקולות, שנועדו לשמש כתפילות הציבור "היפים לכל אחד ואחד מישראל". פרנץ רוזנצוויג ניתח את השיר כשיר תשובה מתוך חרטה, הנובע מתוך נקודת אמצע החיים, מתוך הכרה שהיא יכולה להיות מלאת מוות, וגם בו ייתכנו חיים. התהליך המוצג בשיר, מ"אדני נגדך כל תאוותי הראשון" ועד לזה בשורה האחרונה, הוא בין געגוע של ריקנות וחיפוש, אל געגוע של התמלאות והתגשמות. לדבריו: "הצורך להתגעגע הופך לרשות להתגעגע. משמצאת את אלהים אין זה סיום, אלא התחלה בפני עצמה." לדעת ראובן כץ, גדלותו של השיר נמדדת, לא בדרך הרגילה של מניית "הסגולות הפיוטיות". כץ זיהה תופענה דיאלקטיקה של ההפשטה - ריה"ל משתמש בזיהויים שונים של מונח (באמצעות הפשטה שלו), כמו למשל המונח "אני", או פעלים בגוף ראשון, המכילים בתוכם את הסתירות גוף ונפש ומתייחס אל שניהם באופן מתעתע בכוונה, או המונח תאווה המשמש כביטוי ליצר הטוב והיצר הרע, היחס למוות כתחלית החיים או ככליונם ועוד. לדידו של צור, ההפשטות, הניגודים המקבילים והאוקסימורונים, הבולטים בשיר, מייצגים "שלושה שלבים הגיוניים של ראיית האחדות והריבוי". כץ סבור כי אם ייקרא השיר "על פי הדנוטאציה החיצונית של המילים, תהיינה התוצאות דלות למדי..." ואולם, לדעתו יש להתייחס לשיר כ"מעשה רשת סבוכה של רמיזות, של צפיות שנתעוררו, נתבדו ובאו על סיפוקן באיחור, או בשעת התבדלות גופה". י' יצחקי, ובעקבותיו ד' ירדן ומ' שוורץ העירו כי דברי הפייטן מתכתבים עם המילים ששם בפי הכוזרי: ”אָמַר הַכּוּזָרִי: מִבְּלִי סָפֵק שֶׁהוּא מִתְאַוֶּה שֶׁתַּתְמִיד נַפְשׁוֹ עַל הַפְּרִידָה מֵחוּשָׁיו וְתִשָּׁאֵר נֶהֱנֵית בָּאוֹר הַהוּא, ויהוּא מִי שֶׁמִּתְאַוֶּה הַמָּוֶת” (ספר הכוזרי מאמר ראשון (אבן תיבון)). אהרן מירסקי כתב כי לאחר שנתחדש העיסוק בעבודת אלהים של הפרט בקרב פייטני ספרד, נכנס לשיר זה של ריה"ל עניין חשבון הנפש ומלחמת היצר כפי שתפסוהו חכמי המוסר בספרד, ובשיאו השאיפה האצילית לביטול הגשמיות וכיסופים להידבק באור העליון "לפיכך לא נמנעו מלהיכסף אל ההיפרדות מחיי הגוף." הפיוט השפיע על פייטנים רבים, ביניהם אברהם בן שמואל הלוי אבן חסדאי, ב'בן המלך והנזיר', ר' מנדיל בן אברהם אבי זמרה ברשות 'מהלל צור', ר' יוסף גאנשו בשיר ליום הכיפורים "יוצר הכל נגדך כל תאותי ותקותי". הקראי משה דרעי בפיוט 'מחה חטאי', והרב שמואל מסנות בפיוט 'שעה שועי', שילבו שורה־שורה מפיוטו של ריה"ל כטורי חתימה בכל בית. במחזור כת"י פארמה, מופיע הפיוט לאחר הפיוט לברוך שאמר "ברוך אשר אשש דוק וחוג" לר' יוסף אבן אביתור. כיום הפיוט נאמר ברוב קהילות נוסח הספרדים, יחד עם פיוטים נוספים, בתפילת שחרית של יום הכפורים – לפני ברכת ברוך שאמר או לאחר קדיש תתקבל. בחלק ממחזורי איטליה, מופיעה בקשה זו כאחת הסליחות לתענית ציבור. דב ירדן, שירי הקודש לרבי יהודה הלוי, כרך ראשון, ירושלים ה'תשמ"ו, עמ' 78–80. ישראל דוידזון, אוצר הפיוט והתפילה, חלק א, מספר 920, (ניו יורק ה'תרפ"ה עמ' 144). חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק ב', מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 521–523. יעקב יצחקי מחזור אהלי יעקב - סדר תפילות ליום הכפורים, ירושלים ה'תר"ע, דף פה ע"א־פו ע"א. Raymond P. Scheindlin, The Song of the Distant Dove Judah Halevi's Pilgrimage, 2007, Oxford University Press, USA, p.37-41. Diana Lobel, Kenneth Seeskin (ע), Part 5, Between Mysticism and Philosophy: Sufi Language of Religious Experience in Judah Ha-Levi's Kuzari, אולבני: State University of New York Press, 2000, עמ' 147־158, ISBN 978-0-7914-9322-9. (באנגלית) דורית למברגר, השיר "ה' נגדך כל תאוותי" כמפתח להבנת הדיאלקטיקה ביצירתו השירית של ריה"ל, בתוך: שירת ההגות, עיונים ביצירתו של ר' יהודה הלוי, עורכים: אפרים חזן ודב שוורץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן 2016, עמ' 47–68. פירושי פרנץ רוזנצווייג לתשעים וחמישה משירי רבי יהודה הלוי / תרגמם, ואיתר פסוקי מקרא ואמרות חז"ל המאוזכרים בשירים: מיכאל שורץ, ירושלים תשע"א 2011, עמ' 158-151. במקור: Franz Rosenzweig, Juda Halevi: Zweiundeneunzig Hymnen und Gedichte Deutsch, ברלין ללא תאריך, עמ' 203–204 (בגרמנית). ראובן צור, ״אדוני נגדך כל תאוותי״, בתוך: יהודה הלוי, מבחר מאמרי ביקורת על שירתו, ליקטה אביבה דורון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1998, עמ' 209-194. אהרן מירסקי, הפיוט, ירושלים: מאגנס, תשנ"א, ספריית "כינוס", עמ' 641-640 ישראל לוין, יהודה הלוי: שירים, סדרת שירת תור הזהב בספרד, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 134-133. ראובן שיינדלין, "על השיר 'אדני נגדך כל תאוותי' ליהודה הלוי", בתוך: אפרים חזן ויוסף יהלום (עורכים), לאות זיכרון : ספר זיכרון לאהרן מירסקי, אוניברסיטת בר-אילן 2006, עמ' 227–237. יונה דוד, ר' יהודה הלוי מבחר שירי חול, שירי ציון ושירי קודש, ירושלים: ש. זק ושות', תשי"ט 1959, עמ' 79־81. אהרן קומם, בין שירה לנבואה: עיונים בשירי יהודה הלוי, מולד סדרה חדשה כרך ב (כה), 1958, עמ' 676־697 (מידע בקטלוג רמב"י) יהודה רצהבי, ילקוט שירים לאבן גבירול וליהודה הלוי, עם עובד, 1990, עמ' 66-64 יהודה הלוי, "אדני נגדך כל תאותי" בפרויקט בן-יהודה הפיוט ה' נגדך כל תאותי, באתר הפיוט והתפילה מידע על אדני נגדך כל תאותי בקטלוג הספרייה הלאומית יש שכתבו כי פיסוק זה חוסם את ההבנה האפשרית האחרת בפיוט, לפיה הוא היה מנוקד: "רצונך אשאלה - רגע ואגווע" על בסיס ספר איוב, פרק ל"ז, פסוק כ' "רגע ימותו" ראובן צור, ה' נגדך כל תאותי, בתוך: יהודה הלוי, מבחר מאמרי ביקורת על שירתו, ליקטה אביבה דורון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1998, עמ' 199. ישנם דפוסים בהם הופיע כאן שם הוי"ה, אך התחילית הנכונה היא שם אדנות, ע"פ הפסוק בספר תהלים, פרק ל"ח, פסוק י', יעקב יצחקי ביאור הפיוט בתוך מחזור אהלי יעקב - סדר תפילות ליום הכפורים, ירושלים ה'תר"ע, דף פה ע"א, וכן קבע במהדורת דב ירדן, שירי הקודש לרבי יהודה הלוי, כרך ראשון, ירושלים ה'תשמ"ו, עמ' 78 פירושי פרנץ רוזנצווייג לתשעים וחמישה משירי רבי יהודה הלוי / תרגמם, ואיתר פסוקי מקרא ואמרות חז"ל המאוזכרים בשירים: מיכאל שורץ, ירושלים תשע"א 2011, עמ' 158-151. חיים שירמן, לתולדות השירה והדראמה העברית: מחקרים ומאסות - כרך ראשון, 1979, עמ' 146. יהודה רצהבי, ילקוט שירים לאבן גבירול וליהודה הלוי, עם עובד, 1990, עמ' 119 יונה דוד, ר' יהודה הלוי מבחר שירי חול, שירי ציון ושירי קודש, ירושלים: ש. זק ושות', תשי"ט 1959, עמ' 79־81 יעקב יצחקי ביאור הפיוט בתוך מחזור אהלי יעקב - סדר תפילות ליום הכפורים, ירושלים ה'תר"ע, דף פה ע"ב. דב ירדן, שירי הקודש לרבי יהודה הלוי, כרך ראשון, ירושלים ה'תשמ"ו, עמ' 78. חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובנס, ספר ראשון, חלק ב', מוסד ביאליק, ירושלים 1960, עמ' 523. אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 39-38, 101. הצימודים: "יוצרי - יצרי", "רמה - רימה". "המשך הבית בחרוז הביניים הוא הבסיס לשאלה הרטורית שבראשו" אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 98. אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 195-194. בית 6. אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 212. בית 3. אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 221-216. יעקב יצחקי, מחזור אהלי יעקב - סדר תפילות ליום הכפורים, ירושלים ה'תר"ע, דף פה ע"א. דורית למברגר, השיר "ה' נגדך כל תאוותי" כמפתח להבנת הדיאלקטיקה ביצירתו השירית של ריה"ל, בתוך: שירת ההגות, עיונים ביצירתו של ר' יהודה הלוי, עורכים: אפרים וזן ודב שוורץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן 2016, עמ' 49. ישראל דוידזון, אוצר הפיוט והתפילה, חלק א, מספר 920, (ניו יורק תרפ"ה עמ' 144). דורית למברגר, השיר "ה' נגדך כל תאוותי" כמפתח להבנת הדיאלקטיקה ביצירתו השירית של ריה"ל, בתוך: שירת ההגות, עיונים ביצירתו של ר' יהודה הלוי, עורכים: אפרים וזן ודב שוורץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן 2016, עמ' 50. שורה 14 בפיוט. ראו: משנה תורה לרמב"ם, הלכות תשובה, ב, א Raymond P. Scheindlin, The Song of the Distant Dove Judah Halevi's Pilgrimage, 2007, Oxford University Press, USA, p.37-41. אהרן קומם, בין שירה לנבואה: עיונים בשירי יהודה הלוי, מולד סדרה חדשה כרך ב (כה), 1958, עמ' 676־697 (מידע בקטלוג רמב"י), עמ' 679 מנחה לדוד: קובץ מאמרים בחכמת ישראל, ועד היובל, 1935, עמ' קנט-קס. (בiw) Monroe C. Beardsley, Aesthetics: Problems in the Philosophy of Criticism, Harcourt, Brace, 1958, עמ' 241-238, ISBN 978-0-15-501976-8. (באנגלית) אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 297-296. ראובן כץ, "אדוני נגדך כל תאותי", בתוך: יהודה הלוי: מבחר מאמרי ביקורת על שירתו, הקיבוץ המאוחד, 1988, ילקוטי ביקורת על יצירתם של סופרים עבריים, עמ' 194־209. (בiw) כדוגמה הוא מביא את בית ד: ברחקי - נפש/גוף. ראובן כץ, "אדוני נגדך כל תאותי", בתוך: יהודה הלוי: מבחר מאמרי ביקורת על שירתו, הקיבוץ המאוחד, 1988, ילקוטי ביקורת על יצירתם של סופרים עבריים, עמ' 198. ראובן כץ, "אדוני נגדך כל תאותי", בתוך: יהודה הלוי: מבחר מאמרי ביקורת על שירתו, הקיבוץ המאוחד, 1988, ילקוטי ביקורת על יצירתם של סופרים עבריים, עמ' 200. יעקב יצחקי ביאור הפיוט בתוך מחזור אהלי יעקב - סדר תפילות ליום הכפורים, ירושלים ה'תר"ע, דף פה ע"ב, ודב ירדן, שירי הקודש לרבי יהודה הלוי, כרך ראשון, ירושלים ה'תשמ"ו, עמ' 78, ופירושי פרנץ רוזנצווייג לתשעים וחמישה משירי רבי יהודה הלוי / תרגמם, ואיתר פסוקי מקרא ואמרות חז"ל המאוזכרים בשירים: מיכאל שורץ, ירושלים תשע"א 2011, עמ' 151. אהרן מירסקי, הפיוט, ירושלים: מאגנס, תשנ"א, ספריית "כינוס", עמ' 640 אילת אטינגר, בן המלך והנזיר, סדרת שירת תור הזהב בספרד, הוצאת אוניברסיטת תל אביב תשע"ב - 2011, עמ' מא. אפרים חזן, חן נוף ויופי: שירת ר' מנדיל בן אברהם אבי זמרה, יד בן צבי 2022, עמ' 175. כנרת שוצמן, יוסף גאנשו - משורר עברי בתורכיה במאות השש עשרה והשבע עשרה, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת תל אביב, 2015, עמ' 90-89 יוסף יהלום, שירת חייו של ר' יהודה הלוי, ירושלים: מאגנס, 2008, עמ' 129־130 Weinberger, Leon. Jewish Poet in Muslim Egypt: Moses Darʿīs Hebrew Collection. Critical Edition with Introduction and Commentary. Netherlands, Brill, 2021, p.218 חננאל מאק, חידת ר' שמואל מסנות ויצירתו, בתוך: יהודי סוריה: היסטוריה, תרבות וזהות, עורך: ירון הראל, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן 2015 עמ' 313-308. יוסף יהלום, שירת חייו של ר׳ יהודה הלוי, הוצאת ספרים ע״ש י״ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, 2008, עמ' 129. אוסף די רוססי 860 אפרים חזן, תורת השיר בפיוט הספרדי לאור שירת הקודש של ר' יהודה הלוי, הוצאת מאגנס, ירושלים תשמ"ו 1986, עמ' 297, הע' 98. הרב אברהם חמוי בית הכפרת, ירושלים תשס"ד, עמ' 366. וראו: מחזור חזון עובדיה ליום הכפורים, הוצאת יריד הספרים ה'תש"ן, עמ' תקטז. מחזור כל השנה כפי מנהג ק"ק איטאלייאני, ליוונרו תרט"ז, חלק שני, דף רה.