laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רענן פוגל

רענן פוגל (נולד ב-11 בספטמבר 1991) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר, גיטריסט, מפיק מוזיקלי, תסריטאי ובמאי ישראלי. פוגל פרץ לתודעה לראשונה בגיל 15 עם הלהקה ביט 69, בה כתב את השירים, שר וניגן. הלהקה הוכרזה כהבטחת השנה של ערוץ 24 (2007), ושיריה נכנסו לתחנות הרדיו השונות. הלהקה אף שיתפה פעולה עם נינט טייב בכפר המוזיקה בניצנים. בנעוריו למד בתיכון מקיף יהוד במגמת קולנוע. סרטו היה מועמד לפרס "יצירה צעירה" בפסטיבל הקולנוע ירושלים. כמו כן, למד באופן פרטי הרמוניה אצל ד״ר מיכאל דמיאן וגיטרה אצל שלמה יידוב. בשנים 2011–2014 שירת בצה"ל כגיטריסט וזמר בלהקת הנח"ל וכמעבד מוזיקלי בלהקות הצבאיות. לקראת סוף שירותו הצבאי, החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו, "סנטימנט", שיצא לאור בנובמבר 2013. את האלבום הפיק מוזיקלית לצד רן רייטן והתארחה בו אליאנה תדהר. הקליפ לשיר הנושא מהאלבום זכה בפרס הראשון בתחרות "קליפ צעיר" לשנת 2013. בשנים 2016–2018 ניגן גיטרה בהרכב ההופעות של "קפה שחור חזק", ובמסגרת זו ניגן לצד מוקי, רביד פלוטניק, מיכאל מושונוב, אלון אולארצ'יק וכנסיית השכל. ביולי 2017 הוציא את אלבומו השני, "בדרך למצפה רמון", אותו הפיק בעצמו, תוך ליווי וייעוץ אמנותי של יובל מנדלסון. פוגל ניגן גיטרה בשירו של מנדלסון "עקרון הגבלת השלטון", ומצטרף לעיתים כגיטריסט להופעותיו של מנדלסון. במרוצת השנים שיתף פעולה עם אמנים נוספים כמו יהלי סובול, חמי רודנר, אבי גרייניק, לוקץ' ועוד. בשנים 2015–2019 למד בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו ביים, כתב וערך מספר סרטים קצרים אשר השתתפו בפסטיבלים רבים ברחבי העולם, ואף זכה בפרס בפסטיבל ShortFest, בפאלם ספרינגס, ארצות הברית. סרט הגמר שלו, "הניתוח", נתמך על ידי קרן יהושע רבינוביץ׳. בספטמבר 2022 הוציא את אלבומו השלישי, "פוגל השלישי", עליו עבד עם המוזיקאים יוגב גלוסמן, מתי גלעד והילה רוח. לאלבום קדמו הסינגלים ״טריפו״, ״תמצא כיוון״, ״טרוד״ ו-״מסיבות בריכה״ אשר זכו לביקורות חיוביות . האלבום כלל גם את השיר "משחק ילדים", דואט של פוגל עם נומקה (נועם סדן). באותה שנה החל להשתתף במופע אינדי ילד לצד מיקה שדה. סנטימנט (2013) בדרך למצפה רמון (2017) פוגל השלישי (2022) חומרים רטובים (2007) בנות אוהבות בנים חזקים (2008) טימבוקטו (2020) מדיה וקבצים בנושא רענן פוגל בוויקישיתוף רענן פוגל, ברשת החברתית פייסבוק רענן פוגל, ברשת החברתית אינסטגרם רענן פוגל, באתר בנדקמפ רענן פוגל, ברשת החברתית פייסבוק רענן פוגל, ברשת החברתית אינסטגרם ערוץ היוטיוב של רענן פוגל רענן פוגל בספוטיפיי מילים לשירים של רענן פוגל, באתר "שירונט" רענן פוגל, ‏הוא הסתובב בחדרי חזרות בשוקן מגיל 13. הוא לא הולך לשום מקום, באתר "Time Out ישראל", 22 בספטמבר 2022 אור ברנע, נינט בולעת רוק, באתר ynet, 1 באוגוסט 2007 ירון רוולסצ'י, ‏אלו הם הזוכים הגדולים בתחרות "קליפ צעיר" 2013, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2013 2019 Shortfest Announces Festival Winner, PALM SPRINGS INTERNATIONAL FILM SOCIETY, ‏2019 סינגלס: שבוע 27 של שנת 2022, באתר הקצה, ‏2022
יעקב לזוביק

יעקב לזוביק (נולד ב-1957), הוא היסטוריון וסופר ישראלי יליד גרמניה. שימש כמנהל הארכיון של יד ושם, וכגנז המדינה בין אוגוסט 2011 לספטמבר 2018. יעקב לזוביק נולד ב-1957 בבאד קרויצנאך, גרמניה. ב-1980, הוא סיים הכשרה כמדריך תיירים. ב-1982 הוא סיים תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1984 השיג דיפלומה בפדגוגיה וב-1989 סיים תואר שני, ביהדות בת זמננו, באוניברסיטה העברית. ב-1995 סיים את הדוקטורט שלו, ביהדות בת זמננו, באוניברסיטה העברית. בין 1985 ל-1990 עבד לזוביק כמחנך וכמורה להיסטוריה בתיכון הימלפרב. הוא עבד כחוקר ביד ושם משנת 1982, ושימש כמנהל סמינרים למחנכים מחו"ל בין 1989 ל-1993. בין 1993 ל-2007 שימש כמנהל הארכיון של יד ושם. ב-2001 יצא ספרו "הבירוקרטים של היטלר: משטרת הביטחון הנאצית והבנליות של הרשע" בהוצאת מאגנס. לזוביק ניהל את ארכיון המדינה בין 2011–2018. מרצה בתחום המידענות באוניברסיטת בר-אילן. ב-2017, בעקבות הוראת היועץ המשפטי לממשלה, על חובת ארכיון המדינה לשחרר קבצים וחומרים למבקשים רק אחרי אישור של מקור החומר, פרסם לזוביק דו"ח ביקורתי על נוהלי שחרור הקבצים. הדו"ח סיכם את המצב כך: "ישראל איננה מטפלת בחומר הארכיוני שלה כמצופה ממדינה דמוקרטית: רוב עצום של החומר הארכיוני סגור ולא ייפתח לעולם. המיעוט שייפתח, ייפתח במגבלות לא סבירות. אין בקרה ציבורית על ביצוע החשיפה ואין שקיפות". יעקב לזוביק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יעקב לזוביק, הבלוג הרשמי יעקב לזוביק, ברשת החברתית Goodreads יעקב לזוביק, דף שער בספרייה הלאומית סיכום פעילות גנז המדינה ד"ר יעקב לזוביק באתר ארכיון המדינה דו"ח סיכום קדנציה חן מענית, ‏האיש שאחראי על ההיסטוריה הישראלית: יש דברים שעלולים לא להיחשף לעולמים, באתר גלובס, 11 במאי 2019 ראיון עם ד"ר לזוביק בהסכת "חיות כיס" סיכום פעילות גנז המדינה ד"ר יעקב לזוביק |, באתר catalog.archives.gov.il הביורוקרטים של היטלר : משטרת הביטחון הנאצית והבנליות של הרשע : יעקב לזוביק : 965-493-095-1 : magnespress.co.il : Books, באתר www.magnespress.co.il Ofer Aderet (1 באוגוסט 2017). "Historians Struggle as Israel State Archives Deadlocked by Legal Restrictions". Haaretz. {{cite news}}: (עזרה) Lozowick, Yaakov (2017-12-28). "מצב פתיחת התיעוד בארכיון המדינה ושלוחותיו (The state of opening records in the State Archive and its branches)" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2019-03-27.
אלנאז רכאבי

אלנאז רכאבי (בפרסית: الناز رکابی; נולדה ב-20 באוגוסט 1989) היא מטפסת איראנית מקצועית. זכתה במדליית ארד בטיפוס משולב בסבב אליפות העולם (IFSC Climbing Worldcup) בשנת 2021, ובשלוש מדליות (כסף ושתי ארד) באליפות אסיה בטיפוס בשנים 2013, 2014 ו-2016. באוקטובר 2022 השתתפה באליפות אסיה בטיפוס שנערכה בסיאול, והתחרתה ללא חג'אב על ראשה, כפי שמחייב השלטון האיראני את הספורטאים הרשמיים המייצגים את איראן. ב-18 באוקטובר, יומיים לאחר התחרות, הודיעו בני משפחתה של רכאבי כי אינם מצליחים ליצור עימה קשר. שגרירות איראן בסיאול הודיעה כי היא דוחה את כל חדשות הכזב בעניינה של רכאבי, וכי היא שבה לאיראן יחד עם כל חברי משלחת הטיפוס. באותו יום פרסמה רכאבי סטורי בו היא מתנצלת על כך שגרמה חששות והוסיפה כי היא לא עטתה את החג'אב במהלך התחרות מפני שנקראה לעלות במהירות ולא הספיקה לעשות זאת, וכי היא בדרכה לאיראן על פי הלו"ז שנקבע עבור המשלחת מראש. בתקשורת העולמית העלו חששות כי מדובר בסטורי שרכאבי אולצה לכתוב על ידי השלטונות האיראנים, ודיווחים אחרים טענו כי היא נעצרה בהגיעה לאיראן. מדיה וקבצים בנושא אלנאז רכאבי בוויקישיתוף אלנאז רכאבי, ברשת החברתית אינסטגרם כרטיס מטפס באתר איגוד הטיפוס העולמי – IFSC Iran’s Elnaz Rekabi Wins Gold at Sport Climbing Asia Cup - Sports news, Tasnim News Agency (באנגלית) Rock Climber Rekabi Keen on Jakarta Asian Games, 2020 Tokyo Olympics, Financial Tribune, ‏2018-04-22 (באנגלית) Iranian climber's World Cup dream comes true, euronews, ‏2016-04-23 (באנגלית) Iranian woman Rekabi wins first ever medal at IFSC World Championships, Tehran Times, ‏2021-09-22 (באנגלית) Watch: Athlete competes without hijab, defying Iran's diktat for female players, Hindustan Times, ‏2022-10-17 (באנגלית) Iranian female rock climber goes missing after competing without hijab, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית) https://mobile.twitter.com/iraninskorea/status/1582207684128165888, Twitter "نگرانی از وضعیت الناز رکابی؛ سفارت ایران در سئول می‌گوید او «به مقصد ایران در حرکت است»". BBC News فارسی (בפרסית). נבדק ב-2022-10-18. Fears for Iranian climber Elnaz Rekabi after she competed in Seoul without a hijab, the Guardian, ‏2022-10-18 (באנגלית) טיפסה ללא חיג'אב ונכנסה לכלא: הספורטאית האיראנית שהפכה לגיבורה, נבדק ב-2022-10-18 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלנאז רכאבי".
יחסי בוליביה–קוסובו

בין בוליביה לקוסובו אין יחסים דיפלומטיים רשמיים מכיוון שבוליביה אינה מכירה בקוסובו כבמדינה ריבונית. בפברואר 2008, נשיא בוליביה אבו מוראלס סירב להכיר בעצמאות קוסובו והשווה את הבדלנים של קוסובו למנהיגי ארבע המדינות במזרח בוליביה שדרשו מהממשלה הפדרלית אוטונומיה רבה יותר. בדיון שנערך ב־4 בדצמבר 2009 בבית הדין הבין־לאומי לצדק בהאג, המשלחת הבוליביאנית אמרה כי קוסובו היא חלק בלתי נפרד מסרביה, כי הרפובליקה של קוסובו אינה קיימת וכי "הכרזה חד־צדדית של עצמאות אינה יכולה לשנות את המשטר הבין־לאומי שהוקם על ידי החלטת מועצת הביטחון של האו"ם, או להחליט על תוצאות המשא ומתן". Venezuela's Chavez won't recognise independent Kosovo, International Herald Tribune, 21 February 2008 (אורכב 20.02.2009 בארכיון Wayback Machine) MSP, dan četvrti, RTS, 4 December 2009 (in Serbian) ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דארן מאן

דארן מאן (באנגלית: Darren Mann; נולד ב-4 במאי 1989) הוא שחקן קנדי. הוא מוכר מהופעותיו בתור לוק קלפנט בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" (2018–2019) של נטפליקס, בתור בארי "באז" בלקוול הצעיר בסדרה הפשע של רשת TNT, "ממלכת החיות" (2022) ובתור ג'ק דאטון בסדרת המערבון של פרמאונט+, "1923" (2022–הווה). דארן מאן נולד ב-4 במאי 1989 בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה. בנה של הבמאית והשחקנית לינור מאן; יש לו אח אחד, טיילר. הופעתו הראשונה של מאן הייתה בשנת 2012 בסרט הקצר "Stanley's Game Seven 3D" בדמותו של בראד. בשנת 2013 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "אנשי המחר". שנה לאחר מכן הופיע בסדרת הטלוויזיה "מניע", בפרק בסדרה "Package Deal" והחל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "100". בשנת 2015 שיחק בסרט הקולנוע "Even Lambs Have Teeth" וכמה סדרות טלוויזיה בהן "על טבעי" ו"איי זומבי". שנה לאחר מכן הופיע בסרט הקולנוע "Hello Destroyer" ובפרק בסדרה "Ice". בשנת 2017 הופיע בסדרות הטלוויזיה "מתחזים" ו"ואן הלסינג" ובסרט הטלוויזיה "House of the Witch". בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "Giant Little Ones" לצד קייל מקלכלן. באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה". בסדרה הוא גילם מכשף הומוסקסואל שנכנס למערכת יחסים רומנטית עם אמברוז (צ'אנס פרדומו). בשנת 2019 שיחק בסדרת המדע בדיוני "פרויקט הספר הכחול". שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Fortunate Son" ובדרמת הספורט "קרב חייו" בכיכובו של סטיבן דורף. בשנת 2022 החל לשחק בעונה השישית של סדרת הטלוויזיה "ממלכת החיות". באותה שנה לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה, "1923" בדמותו של ג'ק דאטון ולתפקיד בסרט "The Minute You Wake Up Dead" לצד מורגן פרימן וקול האוזר. מדיה וקבצים בנושא דארן מאן בוויקישיתוף דארן מאן, ברשת החברתית פייסבוק דארן מאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דארן מאן, ברשת החברתית אינסטגרם דארן מאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Gee, Dana (9 בדצמבר 2020). "East Van actor punches up his game with starring role in new movie". Vancouver Sun. נבדק ב-2 ביולי 2022. {{cite news}}: (עזרה) Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏4 באוגוסט 2022 Matt Donnelly, Variety, Variety, ‏4 בינואר 2022
סורה (עיר)

סורה (בדנית: Sorø) היא עיירה המשמשת כבירת מחוז שלן באי שלן שבדנמרק. העיירה נוסדה בשנת 1161 על ידי הבישוף אבסלון (אנ'), הידוע כמי שבנה לראשונה בשטחה של קופנהגן, בירת דנמרק. אבסלון, שנפטר בעיירה ב־1201, ומרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק, שנפטרה ב־28 באוקטובר 1412, נקברו במנזר סורה. הסרקופג של המלכה הועבר לאחר מכן לקתדרלת רוסקילה, בה קבורים רבים מהמשפחה המלכותית הדנית. סורה ממוקמת בין שלושה אגמים קטנים (שאחד מהם קרוי על שמה) במרכז־מערב האי שלן, כ־10 קילומטרים מצפון־מזרח לעיר סליילסה וכ־65 קילומטרים מדרום־מערב לקופנהגן. הגובה הממוצע שלה הוא 43 מטרים מעל פני הים. נכון לשנת 2022, העיירה מתגוררים כ־8,000 תושבים, עלייה של כ־200 תושבים מאז שנת 2013. בעיירה ממוקם אתר מחנאות ומספר אכסניות ובתי מלון. כמו כן, בעיירה מצוי אזור תעשייה קטן, אך רוב תושבי העיירה הם יוממים המועסקים בקופנהגן ובפרווריה. העיירה ממוקמת בקרבת כבישים ראשיים, בין השאר על ציר אסביירג–אודנסה–קופנהגן. ביציאה הדרומית של העיירה ממוקמת תחנת רכבת. מדיה וקבצים בנושא סורה בוויקישיתוף סורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Mobile Statbank - Population, Statistics Denmark (בדנית), אוכלוסייה ביישובי דנמרק, באתר Statistics Denmark
אוורט בקסטרום

אוורט בקסטרום (בשוודית: Evert Bäckström) הוא דמות ספרותית שוודית פרי עטו של הקרימינולוג והסופר לייף פרסון. בקסטרום הוא בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה העוסק בפתירת תיקים מורכבים. בניגוד למקובל בדרך כלל בספרות בלשים, בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק. הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. בנוסף על כך הוא מנצל את מעמדו במשטרה כדי לזכות בטובות הנאה ולטפח קשרים. עם זאת, הוא ניחן באינטואיציה ובנחישות שבעזרתן הוא מצליח לפתור תיקי רצח רבים. בקסטרום מופיע לראשונה כדמות משנית ברומן "נופל בחופשיות כמו בחלום" (Faller fritt som i en dröm) אשר הוא החלק האחרון בטרילוגיה "נפילת מדינת הרווחה" (Välfärdsstatens fall). בספר זה מחליטה משטרת שוודיה לפתוח מחדש את תיק הרצח של ראש ממשלת שוודיה אולוף פלמה. בקסטרום הוא חלק מהצוות שחוקר את הפרשה, ובסופו של דבר משיג בעצמו את ראיית הזהב שמובילה את המשטרה אל הרוצחים. בנוסף להופעתו כדמות משנית, פרסון כתב שלושה ספרים אשר בהם בקסטרום הוא הדמות הראשית: הרצח של לינדה, רצח בראשי תיבות, והסיפור האמיתי על אפו של פינוקיו. בכל אחד מהספרים, בקסטרום מפקד על צוות של שוטרים העוסק בפענוח מקרה רצח. ברך כלל הוא אינו מתעניין כלל במקרה הרצח עצמו, אלא בפרסום שיביא לו המקרה, או בטובות ההנאה הנלוות. עם זאת, הוא מצליח תמיד לפתור את המקרה באמצעות האינטואיציה החדה שלו, ועבודת המשטרה הקפדנית של אנשי צוותו. בשל אופיו היהיר והאנוכי, בקסטרום צבר לעצמו במהלך השנים אויבים רבים במשטרת שוודיה, ולא אחת הסתבך בעצמו בפלילים. עם זאת, הוא תמיד הצליח להיחלץ מהתסבוכת תודות לאופיו הנועז ולשקריו המתוחכמים. בנוסף לעבודתו במשטרה, בקסטרום מבצע עוד מגוון רב של "עבודות מהצד" שמכניסות לו רווחים גדולים וטובות הנאה. הוא מתגורר בדירת פאר בסולנה ונרמז כי הוא מחזיק הון עתק בחשבון הבנק שלו. דמותו של בקסטרום הופיע כדמות משנה בשתי מיני-סדרות טלוויזיה העוסקות בעמיתיו במשטרת שוודיה, צמד הבלשים יארנברג ויוהנסון. בשתי הסדרות גולם בקסטרום בידי קלאס מאלמברג. ב-2015 שודרה סדרת הדרמה האמריקנית "בקסטרום" אשר מבוססת על ספריו של פרסון. את בקסטרום גילם בסדרה ריין וילסון. בניגוד למתואר בספרים, עלילת הסדרה מתרחשת בפורטלנד, אורגון ולא בשוודיה. ב-2020 שודרה בשוודיה מיני-סדרה בשם "בקסטרום" בה גילם של ברגקוויסט את דמותו של בקסטרום. הרצח של לינדה, עברית: נעמה בן דור, דני ספרים, 2015. רצח בראשי תיבות, עברית: שרה ריפין, דני ספרים, 2016.
נציגויות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית

משלחות דיפלומטיות בכורדיסטן העיראקית. הקונסוליות הכלליות הראשונות עם הסמכה מלאה נפתחו על ידי איראן ורוסיה ב-2007. נכון לעכשיו, ל-30 מדינות יש נציגות רשמית בכורדיסטן העיראקית, בעוד שבלארוס, קפריסין, דנמרק, סלובקיה, ספרד וסרי לנקה יש קונסוליות של כבוד. כל הנציגויות ממוקמות בארביל. איראן מחזיקה קונסוליה כללית גם בסולימאניה. הרשימה אינה כוללת קונסוליות של כבוד וגם לא מדינות שהביעו עניין או תוכניות בפתיחת נציגות. איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות איראן איראן (ארביל וסולימאניה) ארמניה ארמניה ארצות הברית ארצות הברית גרמניה גרמניה הודו הודו הונגריה הונגריה הולנד הולנד הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית טורקיה טורקיה ירדן ירדן יוון יוון כווית כווית הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין סודאן סודאן ערב הסעודית ערב הסעודית פולין פולין צ'כיה צ'כיה צרפת צרפת רוסיה רוסיה איטליה איטליה יפן יפן (משרד קונסולרי) מצרים מצרים קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית רומניה רומניה (משרד קונסולרי) אוסטריה אוסטריה (משרד תקשורת) בולגריה בולגריה (משרד תקשורת) קנדה קנדה (משרד שגרירות) שוודיה שוודיה (משרד שגרירות) האיחוד האירופי האיחוד האירופי (משרד משלחת) הוועד הבינלאומי של הצלב האדום (משרד אזורי) הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי ביפן (משרד) הסוכנות לשיתוף פעולה בינלאומי של קוריאה (משרד נציגות) משלחת הסיוע של האו"ם לעיראק (משרד ייצוג אזורי) "Russian consulate opened in Iraqi Kurdistan's capital". Kurd Net. 2007-11-28. נבדק ב-2014-07-27. Harvard, Reports from other databases (no URL), Cite Them Right, 2021 doi: 10.5040/9781350927964.180 "Consulate of the Arab Republic of Egypt". KRG Department of Foreign Relations. נבדק ב-2015-12-22.
נציגויות דיפלומטיות של כורדיסטן העיראקית בעולם

נציגויות דיפלומטיות של כורדיסטן העיראקית, הם הייצוג של הממשלה האזורית של כורדיסטן במדינות העולם. הייצוג הכורדי בחו"ל גדל משמעותית מאז 2007. לכורדיסטן העיראקית יש כיום נציגויות ב-13 מדינות ובאיחוד האירופי. החוקה העיראקית החדשה מ-2005 מבטיחה את זכותה של כורדיסטן העיראקית להמשיך לקיים נציגויות דיפלומטיות על מנת לקדם את האינטרסים הכלכליים, התרבותיים והחינוכיים שלה. לחלק מהמדינות יש חשיבות מיוחדת לכורדיסטן העיראקית בגלל יחסיו ארוכי השנים איתן, בגלל מעמדן הפוליטי והכלכלי, או בגלל הפזורה הכורדית המתגוררת בהם. האחריות העיקרית של הנציגויות הללו היא קידום מודעות ועניין בינלאומיים בפוליטיקה המקומית, התרבות, הכלכלה, חינוך והזדמנויות עסקיות והשקעות. בנוסף, לאור המספר הגדול של הכורדים העיראקים המתגוררים בחו"ל, נציגויות כורדיסטן העיראקית מסייעות גם בכמה שירותים משפטיים כגון אשרור ואימות של מסמכים השייכים לחברי הפזורה הכורדית מעבר לים, לשימוש בכורדיסטן, בתיאום עם משרד החוץ העיראקי. נציג כורדיסטן העיראקית יכול גם להעניק ייפוי כוח ולסייע בסיוע לאזרחי כורדיסטן החיים בחו"ל לקבל ייעוץ משפטי באזור. ארצות הברית ארצות הברית וושינגטון (משרד ייצוג) איראן איראן טהראן (משרד ייצוג) טורקיה טורקיה אנקרה (משרד ייצוג, עתידי) אוסטריה אוסטריה וינה (משרד ייצוג) גרמניה גרמניה ברלין (משרד ייצוג) איטליה איטליה רומא (משרד ייצוג) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת לונדון (משרד ייצוג) ספרד ספרד מדריד (משרד ייצוג) פולין פולין קרקוב (משרד ייצוג) צרפת צרפת פריז (משרד ייצוג) רוסיה רוסיה מוסקבה (משרד ייצוג) שוודיה שוודיה סטוקלהום (משרד ייצוג) שווייץ שווייץ ברן (משרד ייצוג) אוסטרליה אוסטרליה סידני (משרד ייצוג) האיחוד האירופי האיחוד האירופי בריסל (משלחת לאיחוד האירופי) "KRG offices abroad". Kurdistan Regional Government. נבדק ב-2014-07-23. "Overview: Kurdistan Region of Iraq". Invest in Group. נבדק ב-2014-07-26. "KRG Policies". Kurdistan Region. נבדק ב-2014-07-27. "Kurdistan nûneratiya xwe li Enqerê vedike" (בכורדית כורמנג׳ית). Rudaw. נבדק ב-28 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Head of DFR opens official KRG Representation in Vienna". Peyamner News Agency. 2012-06-16. אורכב מ-המקור ב-2014-08-08. נבדק ב-2014-07-26. "KRG Representation in Sweden Inaugurated". Iraq Business News. 2013-05-03. נבדק ב-2014-07-26.
אנגלס (עיר)

אנגלס (ברוסית: Э́нгельс, ידועה בעבר כפוקרובסק וקוזאקנשטדט) היא עיר במחוז סראטוב שברוסיה. העיר והנמל שלה ממוקמים על נהר הוולגה, מול העיר סראטוב (מרכז המחוז) ומחוברים אליה באמצעות גשר. זוהי העיר השנייה בגודלה במחוז עם כ-202,419 תושבים (נכון ל-2010). העיר יושבה לראשונה בשנת 1747, במהלך שלטונה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. בתחילה גרמנים רבים התיישבו בעיירה. בשנת 1931 העיר נקראה על שם שותפו הגרמני של קרל מרקס, פרידריך אנגלס. אנגלס שימשה כבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית הגרמנית של הוולגה בשנים 1918–1941. רפובליקה זו פורקה עם הפלישה הגרמנית לרוסיה ב-1941.לאחר הפירוק העיר הועברה למחוז סראטוב. במקביל גרמנים תושבי העיר גורשו לסיביר ולרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, מתוך חשש לריגול גרמני. המלחין אלפרד שניטקה חי בעבר בעיר. אנגלס היא עיר תעשייתית מאוד. בעיר פועל מפעל "Trolza" המייצר טרוליבוסים עבור התחבורה הציבורית ברוסיה. בנוסף על כך, יש מפעלים נוספים בתעשיית הרכב והמוצרים הביתיים. בסמוך לאנגלס ממוקם בסיס חיל האוויר אנגלס-2. ארצות הברית אדמונד, אוקלהומה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא אנגלס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנגלס (ברוסית) אנגלס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Interactive City Directory". Sister Cities International. אורכב מ-המקור ב-18 באוקטובר 2016. נבדק ב-20 בפברואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
Chicago Freestyle

Chicago Freestyle הוא שיר של הראפר הקנדי דרייק והזמר-יוצר האמריקאי גיביון. השיר יצא לאור כרצועה השלישית מתוך המיקסטייפ המסחרי של דרייק, Dark Lane Demo Tapes ב-1 במאי 2020. דרייק מרפרר בשיר את שירו של אמינם משנת 2002, "Superman" בטרום-הפזמון. כשיצא באופן לא רשמי ב-29 בפברואר 2020, יצא במקביל לשיר נוסף, "When to Say When". ב-29 בפברואר 2020, דרייק הוציא את "When to Say When" ו-"Chicago Freestyle" לסאונדקלאוד. הוא הוציא גם וידאו קליפ לכל שיר. בקליפ מככב דרייק הולך סביב ניו יורק לצד סצנות שצולמו במרסי פרוג'קטס בברוקלין. השיר מותאם לפסנתר "רומנטי" ולפזמון "מושתק" בביצוע גיביון. מבחינה לירית, דרייק "מפרק את החרדות וההתגמשויות המוכרות" הקשורות לחיי הלילה שלו, תוך שהוא מציג את עצמו כ"אנטגוניסט לא מוערך", כפי שתואר במאמר בפיצ'פורק. גרנט רינדנר מקומפלקס הרגיש שהמילים משקפות את "הפעם הראשונה שדרייק נפגע מזה זמן רב" והודה ש"שברון הלב שלו מייצר שירים נהדרים". קווין מונטס ממדיום ראה את השיר כ"אחד הבולטים המקוריים [של דרייק] עם האווירה המלנכולית העדינה שלו לשיקוף חיי הסלבריטאי שלו". בסקירה מעורבת של "Chicago Freestyle" ו-"When to Say When", שלדון פירס מפיצ'פורק הרגיש שדרייק "לא משחק בעקב כמעט כמו אמינם ב-2002". לוק מורגן בריטון מ-NME טען כי השיר "צ'יזי". מידע על הסינגל "Chicago Freestyle" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Chicago Freestyle" באתר Genius סרטון השיר "Chicago Freestyle" באתר יוטיוב אוברי גרהאם, גיביון אוונס, רופרט תומאס ג'וניור, נואל קדסטרה, מרשל מאת'רס, ג'ף באס, סטיב קינג "Every Song From Drake's Surprise Project, Ranked". Billboard. 2020-05-01. נבדק ב-2020-05-01. "Drake's New Songs 'When to Say When' & 'Chicago Freestyle': See the Best Fan Reactions". Billboard. "First Impressions of Drake's New Songs "When to Say When" and "Chicago Freestyle"". Complex. "Drake Drops New Tracks 'When to Say When' and 'Chicago Freestyle': Listen". Billboard. ""When to Say When"/ "Chicago Freestyle"". Pitchfork. "First Impressions of Drake's New Project Dark Lane Demo Tapes'". Complex (באנגלית). נבדק ב-2020-05-02. Montes, Kevin (2020-05-03). "Drake — Dark Lane Demo Tapes: Review". Medium (באנגלית). נבדק ב-2020-05-03. "Drake – 'Dark Lane Demo Tapes' review: business as usual on rapper's forgettable stop-gap release". NME. נבדק ב-1 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה)
נשיא כורדיסטן העיראקית

נשיא כורדיסטן העיראקית הוא ראש המדינה של הישות האוטונומית כורדיסטן העיראקית. הם חלק ממועצת הנשיאות של כורדיסטן. הנשיא הנוכחי הוא נצ'ירוואן בארזאני, שנכנס לתפקידו ב-10 ביוני 2019. כורדיסטן העיראקית קמה ב-1991, לאחר מלחמת המפרץ ומרידות כורדיות שבעקבותיה. לאחר שהבחירות לפרלמנט ב-1992 הביאו לשוויון בין שתי הגושים העיקרים, של המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן ושל האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, כשכל אחת מחזיקה ב-50 מתוך 100 מושבים, הן החליטו להקים ממשלת אחדות. ממשלת האחדות התמוטטה במהרה וב-1994 פרצה מלחמת אזרחים, שנמשכה עד 1998. ב-1996 הקימה המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית בארביל ממשלה חילופית לממשלה שבשליטת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שישבה בסולימאניה, והעמידה בראשה נשיא משלה. באוקטובר 2002 נערך פיוס רשמי בין המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית לאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, ונערכו בחירות לפרלמנט משותף ב-30 בינואר 2005 וב-14 ביוני 2005 הושבע מנהיג המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית מסעוד בארזאני על ידי הפרלמנט כנשיא וקוסרת רסול עלי כסגן הנשיא. בשנת 2009 שונתה השיטה לבחירת הנשיא וב-25 ביולי 2009 נערכו בחירות לנשיאות שהביאו לבחירתו מחדש של בארזאני. ב-29 באוקטובר 2017, בתוך הסכסוך הסכסוך העיראקי-כורדי, הודיע מסעוד ברזאני על כוונותיו לפרוש מתפקיד הנשיא, החל מ-1 בנובמבר 2017. בבחירות שנערכו ב-30 בספטמבר 2018 נבחר נצ'ירוואן בארזאני, נציג המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית, בתמיכת 738,698 קול (מול 343,883 לקוסרת רסול עלי, מועמד האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן) לנשיא, כשהוא מושבע לתפקיד ב-10 ביוני 2019. נשיא אזור כורדיסטן: "KRG". אורכב מ-המקור ב-2017-10-10. נבדק ב-2010-02-03. "Nechirvan Barzani takes presidency of Iraq's Kurdish region, vacant since 2017". Reuters. 10 ביוני 2019. נבדק ב-2020-08-24 – via www.reuters.com. {{cite news}}: (עזרה) Galbraith, Peter (2006), The End of Iraq: How American Incompetence Created a War without End; Simon and Schuster. ISBN 0-7432-9423-8 "Countries I". "The evolution of the modern electoral process in the Kurdistan Region". אורכב מ-המקור ב-2017-10-10. נבדק ב-2011-01-16. Kurdistan Region leader sworn in Opposition set to break Iraqi Kurd stranglehold "Iraqi Kurdish leader Massoud Barzani to step down". BBC. 29 באוקטובר 2017. נבדק ב-30 באוקטובר 2017. {{cite news}}: (עזרה)
אובנינסק

אובנינסק (ברוסית: О́бнинск) היא עיר במחוז קלוגה שברוסיה, הממוקמת על גדת נהר פרוטבה כ-100 קילומטרים (62 מיל) דרום-מערבית למוסקבה ו-80 קילומטרים (50 מיל) צפונית מזרחית לקלוגה . בשנת 1945 נוסד באזור מכון לפיזיקה והנדסת חשמל (IPPE). ב-27 ביוני 1954 החלה לפעול תחנת הכוח הגרעינית הראשונה בעולם לייצור חשמל. במקביל, העיר אובנינסק הוקמה בסמוך לתחנת הכוח על מנת לאכלס את עובדיה. מדענים, מהנדסים, פועלי בניין, מורים ואנשי מקצוע אחרים עברו לאובנינסק מכל רחבי ברית המועצות. ב-24 ביוני 1956 ניתן לאובנינסק מעמד של עיר. שמה של העיר נלקח מאובנינסקויה, תחנת הרכבת במוסקבה-בריאנסק שנבנתה בתקופה הצארית. אזור זה היה בקו החזית במלחמת רוסיה–צרפת ב-1812, מלחמת האזרחים ברוסיה ובחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. על פי מפקד האוכלוסין ברוסיה מ-2010, אוכלוסיית העיר מנתה כ-104,739 תושבים,. זוהי ירידה מ-105,706 התושבים במפקד 2002. לפי המפקד ב-1989 התגוררו בעיר כ-100,178 תושבים. הגיל הממוצע של האזרחים הוא שלושים ותשע שנים. צרפת מונפלייה, צרפת בלארוס אסטרבייץ, בלארוס ליטא ויסגינס, ליטא ארצות הברית אוק רידג', טנסי, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא אובנינסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אובנינסק (ברוסית) "General Information" (ברוסית). נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Business Guide to the Kaluga Region of Russia" (PDF). Jyväskylä University of Applied Sciences. 2009.(הקישור אינו פעיל, February 2018)
ראוטוב

ראוטוב (ברוסית: Ре́утов) היא עיירה במחוז מוסקבה, רוסיה, הממוקמת מזרחית למוסקבה. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-87,314 תושבים. העיר מופרדת ממוסקבה באמצעות כביש הטבעת של מוסקבה. לראוטוב מעמד של עיירת מדע (נאוקוגרד) והיא חוגגת את יום השנה שלה בשבת האחרונה של ספטמבר. יש עדויות לקיומו של הכפר ראוטוב עוד מהמאה ה-17. בשנת 1955 הוקמו בעיר משרדי חברת הטילים והלווינים משינוסטרויניה, בהובלת ולדימיר צ'לומיי. מנספילד, הממלכה המאוחדת ניאסוויז', בלארוס מדיה וקבצים בנושא ראוטוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראוטוב "NPO Mashinostroyenia: Vladimir Nikolayevich Chelomey" (ברוסית).