פטרוס קניזיוס

פטרוס קניזיוס (בלטינית: Petrus Canisius, בהולנדית: Pieter Kanis‏; 8 במאי 1521 – 21 בדצמבר 1597) היה כומר ישועי הולנדי קתולי. הוא נודע בתמיכתו החזקה באמונה הקתולית במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית בגרמניה, אוסטריה, בוהמיה, מוראביה, שווייץ והאיים הבריטיים. שיקום הכנסייה הקתולית בגרמניה לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית מיוחס במידה רבה לעבודתם של הישועים אותם הוא הוביל. הכנסייה הקתולית מוקירה אותו כקדוש נוצרי וכמורה הכנסייה. הוא נולד כפיטר קאניס ב-1521 בניימכן שבדוכסות חלרה, שעד 1549 הייתה חלק מארצות השפלה ההבסבורגיות בתוך האימפריה הרומית הקדושה וכיום היא הולנד. אביו היה ראש עירייה אמיד, יאקוב קאניס (Jacob Kanis). אמו, אחידיה ואן הוונינכן (Ægidia van Houweningen), מתה זמן קצר לאחר לידתו של פיטר. הוא נשלח ללמוד באוניברסיטת קלן, שם קיבל תואר שני ב-1540, בגיל 19. בעודו שם, הוא פגש את פייר פאבר, אחד ממייסדי מסדר ישועים. באמצעותו הפך קניזיוס להולנדי הראשון שהצטרף למסדר הישועים שנוסד זמן קצר קודם לכן בשנת 1543. באמצעות הטפתו וכתביו, הפך פטרוס קניזיוס לאחד הקתולים המשפיעים ביותר בתקופתו. הוא פיקח על הקמתם ותחזוקתם של הקולג'ים הישועים הראשונים דוברי גרמנית, לעיתים קרובות עם משאבים מועטים בהישג יד. במקביל הטיף בעיר ובסביבה, והתווכח ולימד באוניברסיטה. בשל נסיעותיו התכופות בין המכללות, עיסוק מייגע ומסוכן באותה תקופה, הוא נודע בתור השליח השני של גרמניה. לקניזיוס הייתה השפעה גדולה על פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו הבכור של המלך (לימים מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה) מינה את פאוזר (Phauser), כומר נשוי, לתפקיד מטיף החצר. קניזיוס הזהיר את פרדיננד הראשון, בעל פה ובכתב, והתנגד לפאוזר במחלוקות פומביות. מקסימיליאן נאלץ לפטר את פאוזר, ובשל כך, בשארית חייו הוא נטר טינה לקניזיוס. ב-1547 הוא השתתף בכמה מושבים של ועידת טרנטו. קניזיוס היה מורה ומטיף משפיע, במיוחד באמצעות "הקטכיזם הגרמני" שלו, ספר שהגדיר את עקרונות היסוד של הקתוליות בשפה הגרמנית והפך אותם לנגישים יותר לקוראים במדינות דוברות גרמנית. הוצע לו תפקיד הבישוף של וינה (אנ') ב-1554, אך הוא סירב על מנת להמשיך במסעותיו ובתורתו. עם זאת, הוא כיהן כמנהל הדיוקסיה של וינה במשך שנה אחת, עד שמונה לה בישוף חדש. ב-1556 מינה אותו איגנטיוס מלויולה לממונה על מסדר הישועים בגרמניה. הוא עבר לגרמניה, שם היה אחד מהתאולוגים הקתולים העיקריים בדיון של בוורמס ב-1557, ולאחר מכן שימש כמטיף הראשי בקתדרלת אאוגסבורג בין השנים 1559 ל-1568, שם היה הטיף לאמונתו בשלושה או ארבעה אירועים בכל שבוע. קניזיוס נודע כמטיף פופולרי. בשנת 1562 הוא ייסד את מה שעתיד להפוך לאוניברסיטת אינסברוק (אנ'). ב"ישו המלך - אדון ההיסטוריה" (Christ The King – Lord of History) מאת אן ו. קרול (Anne W. Carroll), נכתב: הפרוטסטנטיות השיגה התקדמות רבה בגרמניה מכיוון שהרבה אינטלקטואלים אימצו אותה, מה שגרם לקתוליות להיראות כדת של הבורים. בוויכוחים שלו, בכתיבתו ובתורתו, הראה פטרוס שהקתוליות הייתה רציונלית לחלוטין, ושהטיעונים הפרוטסטנטיים לא משכנעים. באמצעות מאמציו החזיר פטרוס את בוואריה (דרום גרמניה) ואת חבל הריין (מרכז גרמניה) לחיק הכנסייה הקתולית. הוא גם גרם להמרת דת לקתוליות באוסטריה, הונגריה, בוהמיה ופולין. פולין הפכה ברובה לפרוטסטנטית, אבל הודות למאמצים של פטרוס וישועים אחרים, היא חזרה לחיק הכנסייה הקתולית והיא עדיין קתולית היום למרות הרדיפות הקומוניסטיות. כאשר עזב לבסוף את גרמניה, הפך מסדר הישועים בגרמניה מקבוצה קטנה של כמרים לכלי רב עוצמה של הקונטרה-רפורמציה. קניזיוס בילה את עשרים השנים האחרונות לחייו בפריבור שבשווייץ, שם ייסד את קולז' סן-מישל (אנ') הישועי, שהכשיר דורות של גברים צעירים לקריירה וללימודים עתידיים באוניברסיטה. במהלך תקופה זו, יצירתו של קניסיוס "תורגמה כמעט לכל שפות אירופה"; למשל, "Summa Doctrinae Christianae" (סיכום הדוקטרינה הנוצרית) שלו (1554) תורגם לסקוטית על ידי אדם קינג ופורסם ב-1588. בשנת 1591, בגיל 70, לקה קניזיוס בשבץ מוחי שהותיר אותו משותק חלקית, אך הוא המשיך להטיף ולכתוב בסיוע מזכיר עד מותו בפריבור. הוא נקבר בתחילה בכנסיית סנט ניקולס. שרידיו הועברו מאוחר יותר לכנסיית המכללה הישועית, שאותה ייסד ובה שהה בשנה האחרונה לחייו, ונקברו מול המזבח הראשי של הכנסייה; החדר שבו התגורר במהלך החודשים האחרונים הוא כעת קפלה הפתוחה לפולחן של המאמינים. קניזיוס חי במהלך שיא הרפורמציה הפרוטסטנטית והקדיש חלק ניכר מעבודתו להבהרת האמונה הקתולית לאור הופעתן של הדוקטרינות הפרוטסטנטיות החדשות. תרומתו המתמשכת היא שלושת הקטכיזמים שלו, שפרסם בלטינית ובגרמנית, שהפכו נפוצים ופופולריים באזורים הקתולים. במאבקו עם הפרוטסטנטיות הגרמנית, הוא ביקש הרבה יותר גמישות מרומא, בטענה: אם תתייחס אליהם נכון, הגרמנים יתנו לך הכל. רבים שוגים בענייני אמונה, אך ללא התנשאות. הם טועים בדרך הגרמנית, בעיקר כנים, קצת נאיביים, אבל מאוד פתוחים לכל דבר לותרני. הסבר כנה של האמונה יהיה יעיל הרבה יותר מהתקפה פולמוסית נגד רפורמטורים. הוא דחה התקפות נגד ז'אן קלווין ופיליפ מלנכתון: "עם מילים כאלו, אנחנו לא מרפאים חולים, אנחנו הופכים אותם לחשוכי מרפא". קניזיוס לימד שאמנם יש דרכים רבות המובילות אל ישו המשיח, אך עבורו פולחן מרים הבתולה הקדושה היא הטובה ביותר. דרשותיו ומכתביו מתעדים עיסוק ברור בפולחן מרים. תחת הכותרת "תפילה" הוא מסביר את אווה מריה ("שלום לך, מרים") כבסיס לאדיקות מריאנית קתולית. פחות ידועים הם הספרים המריאנים שלו, שבהם פרסם תפילות וטקסטים הגותיים. ל"אווה מריה" הוא הוסיף את המשפט: "מרים הקדושה, אם האלוהים, התפללי עבורנו החוטאים". 11 שנים מאוחר יותר הוא נכלל בקטכיזם של ועידת טרנטו (אנ') של 1566. קניזיוס פרסם מריולוגיה יישומית למטיפים, שבה מתוארת מרים במילים עדינות וחמות. הוא קידם באופן פעיל את מסדרי אחוות גבירתנו (אנ') ואת אגודות תפילת המחרוזת. מבחינה תאולוגית, קניזיוס הגן על המריולוגיה הקתולית בספרו משנת 1577, De Maria Virgine Incomparabili et Dei Genitrice Sacrosancta Libri Quinque (על מרים, הבתולה שאין דומה לה ואם האלוהים הקדושה, ספר חמישי). הספר הוזמן על ידי האפיפיור פיוס החמישי להציג הצגה עובדתית של תורת מרים הקתולית בביבליה, הנוצרים המוקדמים, אבות הכנסייה והתאולוגיה של זמנו. קניזיוס מסביר ומתעד את תורת הכנסייה לאורך הדורות בנוגע למרים ולאופייה, למעלותיה ולצעירותה. הוא מתחקה אחר מסמכים היסטוריים על בתוליה של מרים, ועל היותה נקיה מחטא. הוא מסביר את הדוגמה של "אם אלוהים" עם ציטוטים רבים מאבות הכנסייה לאחר ועידת אפסוס. הוא מראה כי תורת הכנסייה לא השתנתה. הוא עונה על טיעוני "sola scriptura (אנ')" של הפרוטסטנטים על ידי ניתוח הבסיס של הביבליה למריולוגיה. הספר החמישי מסביר את ההשקפה הקתולית על עליית מרים השמימה כאמונה חיה במשך מאות שנים, הנתמכת על ידי רוב סופרי הכנסייה הבולטים. מנקודת המבט של היום, קניזיוס שגה בבירור בחלק ממקורותיו, אבל בגלל הניתוח העובדתי שלו של המקורות המקוריים, הוא נחשב כמייצג את אחד ההישגים התאולוגיים הטובים ביותר במאה ה-16. קניזיוס הוכרז כמבורך על ידי האפיפיור פיוס התשיעי ב-1864, ולאחר מכן הוכרז כקדוש נוצרי וכמורה של הכנסייה ב-21 במאי 1925 על ידי האפיפיור פיוס האחד עשר. יום החג שלו נכלל בלוח השנה הרומי הכללי ב-1926, ב-27 באפריל. ברפורמה הליטורגית של 1969, הוא הוזז ל-21 בדצמבר, יום השנה למותו, היום הרגיל לחגיגת כניסתו של קדוש לגן עדן (אם כי הישועים עדיין חוגגים אותו ב-27 באפריל). מתוך הכרה בעבודתו המוקדמת של קניזיוס בהקמת החינוך הישועי, ישנם מספר מוסדות חינוך הנקראים על שמו. ביניהם ניתן למנות את קולג' קניזיוס לסמינריסטים בווינה, אוסטריה, המוסד הראשון על שמו, וכן קולג' קניזיוס, בית ספר תיכון ישועי בעיר הולדתו ניימכן והאלמה מאטר של פטר-הנס קולפנבך (אנ'), שעמד בראש מסדר הישועים עד 2016. קולג' קניזיוס (אנ') נוסף, אוניברסיטה, ו"תיכון קניזיוס" (Canisius High School), בית ספר תיכון, ממוקמים בבפאלו, במדינת ניו יורק. יתר על כן, ניתן למצוא את קולג' קניזיוס קולג (Canisius Kolleg) בניהול ישועי בברלין, גרמניה. ישנם גם שני בתי ספר תיכוניים על שם קניזיוס בג'קרטה באינדונזיה, ו-Canisianum הקתולי באזור אומוסאטי שבנמיביה באפריקה. בנוסף, קיים בית ספר יסודי: Basisschool Petrus Canisius בפות (Puth) בלימבורג בהולנד. בשנת 1850 הוקם בית החולים קניזיוס בפינת האוטמרקט והפאוולסטראט בניימכן. בשנת 1974 הוא התמזג עם בית החולים וילהלמינה הממוקם בווח דור יונקרבוס בניימכן, והפך לבית החולים וילהלמינה-קניזיוס. ה-Apologetisch Vereniging St. Petrus Canisius (אגודת פטרוס קניזיוס הקדוש לאפולוגטיקה) נוסדה בהולנד בשנת 1904 כדי להגן על הכנסייה הקתולית מפני סוציאליזם וליברליזם. מאמצע המאה התשע-עשרה ואילך, ראו אנשי כנסייה גרמנים, כולל החשמן מיכאל פון פאולהבר (אנ') (1869–1952), את קניזיוס כ"השליח אל גרמניה" חדש, יורשו של בוניפציוס הקדוש, בשל חשיבותו לנצרות הגרמנית. (1555) Summa doctrinae christianae ("סיכום הדוקטרינה הנוצרית") (1556) Catechismus minor ("קטכיזם מצומצם") (1558) Parvus catechismus catholicorum ("קטכיזם קטן לקתולים") (1577) De Maria virgine incomparabili ("על מריה הבתולה שאין דומה לה") מדיה וקבצים בנושא פטרוס קניזיוס בוויקישיתוף פטרוס קניזיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Canisius College Jakarta's official web site Website of Canisius Kolleg Berlin, Germany Website of Canisius College, Buffalo, New York, United States המחקר התאולוגי של מרים, אם ישו. המריולוגיה מבקשת לקשר בין דוקטרינה או דוגמה על מרים לדוקטרינות אחרות של האמונה, כגון אלו הנוגעות לישו ורעיונות על גאולה, השתדלות וחסד. כלומר של מרים מילולית "רק על בסיס הכתוב", כלומר הדת צריכה להתבסס על הביבליה בלבד לוח שנה ליטורגי המציין את תאריכי חגיגות הקדושים בטקס הרומי של הכנסייה הקתולית, בכל מקום שבו נעשה שימוש בטקס ליטורגי זה. Braunsberger, Otto. "Blessed Peter Canisius", The Catholic Encyclopedia, vol 11. New York: Robert Appleton Company, 1911. Media, Franciscan (2015-12-21). "Saint Peter Canisius". Franciscan Media (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-11 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) הערך קַנִיזְיוּס, פֶּטְרוּס באנציקלופדיה העברית, כרך כ"ט, עמוד 918 "CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: University of Innsbruck". www.newadvent.org. נבדק ב-28 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) הקולג' אבד לישועים בזמן פירוק מסדר הישועים (אנ') בשנת 1773, תחילה בניהולה של הדיוקסיה המקומית ולאחר מכן של הקנטון, המכללה ממשיכה להתקיים כמוסד הכנה משותף לחינוך. Law LLD, Thomas Graves. Catholic Tractes of the Sixteenth Century 1573-1600 (PDF). William Blackwood and Sons. pp. lvi. Ghezzi, Bert. "St. Peter Canisius, SJ (1521-1597)", ignatianspirituality.com' "CSM - l'Historique" (בצרפתית). אורכב מהמקור ב-9 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) משפט זה הופיע לראשונה בקטכיזם שלו משנת 1555