מרסה רודורדה

מֶרְסֶה רוּדוּרֵדָה אי גוּרְגִי (בקטלאנית: Mercè Rodoreda i Gurguí‏; 10 באוקטובר 1908 – 13 באפריל 1983) הייתה סופרת ספרדייה שכתבה בשפה הקטלאנית. רוּדוּרֵדָה נולדה בברצלונה בחיק משפחה אוהבת ספר. בילדותה השפיע עליה יותר מכול אבי אמה, אשר החדיר ללב נכדתו אהבה עזה ללשון קטלוניה, לספרותה ולתרבותה. כאשר הייתה בת עשרים, התחתנה רודורדה עם אחי אמה, שהיה מבוגר ממנה בארבע-עשרה שנים, ולגבר זה ילדה את בנה היחיד, ז'וֹרְדִי. נישואיה לא עלו יפה, והכתיבה שימשה לה מבחינה מסוימת מפלט מן האכזבות ומן התסכולים שהיו מנת חלקה בחייה האישיים: היא פרסמה ארבעה רומנים, שבדיעבד פסלה אותם והתכחשה אליהם בטענה כי הם פרי בוסר שכתבה יוצרת חסרת-ניסיון. מבּין ספריה הראשונים קיבלה בדיעבד אך ורק את הספר "אָלוֹמָה" (1938), אף-על-פי שגם אותו שכתבה כליל בשנת 1969. בפרוץ מלחמת האזרחים התגייסה הסופרת לשירות מחלקת התעמולה של הממשל הרפובליקני של קטלוניה, ובשנת 1937 נפרדה מבעלה. כאשר יצאה לגלות בצרפת, בשנת 1939, האמינה כי גלותה לא תימשך זמן רב, ומשום כך הפקידה את בנה בידי אמה. תחילה התגוררה בקרבת פריז, אך עם כיבוש צרפת, כאשר הגדודים הגרמניים התקרבו לפריז, ברחה הסופרת לבורדו, ומאוחר יותר השתקעה עם חברהּ לחיים, אַרְמַנְד אוּבְּיוֹלְס, שם העט של מבקר הספרות הקטלאני ז'וּאָן פְּרָט, בז'נבה שבשווייץ, ושם חזרה לכתוב למן שנת 1958. הספר הראשון שפרסמה בגלות הוא "עשרים ושניים סיפורים". לאחר מות בן-זוגה בשנת 1972 חזרה הסופרת לארצה. היא התמקמה – יחד עם שתיים מחברותיה לעבודה לשעבר, נשים שפעלו כמוה בשירות מחלקת התעמולה הרפובליקנית בתקופת מלחמת האזרחים – בבית אחוזה, בכפר רוּמַנְיָה דֶה לָה סֶלְוָה, שם חייתה במשך שמונה שנים. בשנת 1980 עברה הסופרת לגור בבית כפרי סמוך לאחוזה, ובאותה שנה זכתה באות הכבוד של ספרות קטלוניה - פרס ההוקרה המכובד ביותר של הספרות הקטלאנית. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה מסרטן בעיר ז'ירונה שבקטלוניה. ביצירת מרסה רודורדה, שחוקרי ספרות אחדים השוו לוירג'יניה וולף בגלל סגנונה, עומק כתיבתה, התייחסותה למצב האישה ויכולת התיאור הייחודית לה, כלולים הספרים "אָלוֹמָה" (1938), "עשרים ושניים סיפורים" (1958), "כיכר היהלום" (1962) שתרגומו העברי ראה אור ב-2007, "רחוב הקמליות" (1966) שתרגומו העברי ראה אור ב-2024, "גן על-יד הים" (1967) שתרגומו העברי ראה אור ב-2016, "קְרִיסְטִינָה שלי וסיפורים אחרים" (1967), "ראי שבור" (1974) שתרגומו העברי ראה אור ב-2010, "כמו מִמֶּשִׁי וסיפורים אחרים" (1978), "מסעות ופרחים" (1980) ו"כמה, כמה מלחמה..." (1980) שתרגומו העברי ראה אור ב-2019. מעיזבונה התפרסמו הספרים "המוות והאביב" (1986), "אִיזָבֵּל ומָרִיָּה" (1991) ו"פלג הפרחים" (1993). כיכר היהלום, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2007. ראי שבור, תרגם מקטלאנית: איתי רון, הוסיף אחרית דבר: יורם מלצר, הוצאת כרמל, 2010. גן על יד הים, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2016. סצנות מברצלונה, תרגם מקטלאנית: יוסי טל, הוצאת תשע נשמות, 2018. כמה, כמה מלחמה..., תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: אופיר פוירשטיין, הוצאת כרמל, 2019. רחוב הקמליות, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת רימונים, 2024. מדיה וקבצים בנושא מרסה רודורדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרסה רודורדה מרסה רודורדה, ברשת החברתית Goodreads אודות מרסה רודורדה באתר lletrA-UOC (בקטלאנית) (באנגלית) מרסה רודורדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרסה רודורדה (1908-1983), דף שער בספרייה הלאומית על יצירתה: איימן סיכסק, סטירה לפנים, באתר ynet, 5 בפברואר 2008 יעל סגלוביץ, "ראי שבור" מאת מרסה רודורדה : קריאה מבעד צעיף, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2010 עופרה עופר אורן, "סצנות מברצלונה": כמה יופי!, בבלוג "סופרת ספרים", 11 ביולי 2019 איריס לעאל, "רחוב הקמליות" מהלך על הקו הדק שבין דרמה למלודרמה, באתר הארץ, 10 ביוני 2024 מרסה רודורדה, "כיכר היהלום". תרגום מקטלאנית ואחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, תשס"ז-2007. אילנה ברנשטיין, החולמים אחר השמש, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2020 איריס לעאל, רחוב הקמליות מהלך על הקו הדק שבין דרמה למלודרמה, באתר הארץ, 10 ביוני 2024