laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סאוד'אורקרוקור

סאוד'אורקרוקור (באיסלנדית: Sauðárkrókur) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז נורד'ורלנד וסטרה, והעיר הגדולה בו. על פי מפקד שנערך בשנת 2011, התגוררו בסאוד'אורקרוקור 2,635 תושבים. העיירה היא הגדולה ביותר בצפון-מערב איסלנד, ושנייה בגודלה בצפון המדינה (אחרי אקוריירי). תושבי העיירה מתפרנסים מדייג, ייצור מוצרי חלב, תעשייה קלה ושירותים. מדיה וקבצים בנושא סאוד'אורקרוקור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאוד'אורקרוקור (באיסלנדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איסלנד ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גאלרו

גאלרו (בלטינית: Galero, נקרא גם Cappello romano; ברבים: גאלרי) הוא כובע נמוך ורחב שוליים שמשני צידיו משתלשלים גדילים, המשמש בעיקר בישופים בכנסייה הקתולית. בהרלדיקה כנסייתית הוא משמש כעיטור חשוב בסמלים של אנשי כמורה. מקורו של הכובע הוא בכובעי הצליינים הנוצרים שלבשו אותו כדי להגן על עצמם מפגעי מזג האוויר. כחלק ממאבקו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה האפיפיור 13 חשמנים חדשים במסגרת ועידה אקומנית שהתקיימה בליון. בעת מינוים הוא חבש לראשם גאלרי אדומים כנראה כדי לציין אותם כנבחריו במהלך הוועידה. כהמשך למסורת זו היה נהוג שבעת מינוי חשמן, מעניק לו האפיפיור גאלרו אדום. מנהג זה נפסק לאחר ועידת הוותיקן השנייה והגאלרו הוחלף בכיפה. לאחר מותו של החשמן נהוג לתלות את הגאלרו מעל קברו עד שעצמותיו הופכות לאבק, דבר שמסמל כיצד חולפת כל תהילה ארצית. אף על פי שחשמנים לא מקבלים רשמית גאלרו בעת מינויים, שמורה להם הזכות לחבוש אותו או לשמור אותו לעת מותם. אף על פי שהגאלרו נחבש רק על ידי חשמנים, בהרדליקה כנסייתית משתמשים בו בעלי כל הדרגות. דרגת בעל שלט האצולה קובעת את צבע הגאלרו שעל השלט וכן את מספר הגדילים שלו. הוא תופס את מקום הקסדה והציצה בשלט, כיוון שאין זה יאה שאיש דת יהיה לוחם. גאלרו של חשמן הוא אדום ובעל 30 גדילים, חמישה עשר מכל צד בחמש שורות. לפטריארך ולפרימוס גאלרו ירוק עם 30 גדילים שזורים בזהב. לארכיבישוף גאלרו ירוק בעל ארבע שורות של גדילים (ובסך הכל 20). לבישוף ירוק גם כן, עם שלוש שורות גדילים, לאב מנזר שחור עם שלוש שורות גדילים. לקאנון שחור עם שתי שורות ולכומר שחור עם גדיל אחד בכל צד (למרות שאין זה מצוי שיהיה לכומר שלט אצולה). יוצאים מהכלל הם אנשי כמורה בסין שנמנעים מלחבוש כובע ירוק, כיוון שבסינית הכינוי למי שאשתו בגדה בו הוא "חובש כובע ירוק". במקום, הם משתמשים בגאלרו סגול, שחור או כחול. בנוסף, קיימים גאלרי סגולים, לבנים וורודים בצורות ושילובים שונים לבעלי תפקידים אחרים. מלבד בכנסייה הקתולית, מצוי השימוש בגאלרו גם בשלטי אצולה של בכירים בכנסיות אחרות. עיצוב הגאלרו עצמו הוא חופשי מעבר לכללים האמורים, וניתן לראות הבדלים בצורת הכיפה ובגובהה וכן בצורת הגדילים. על פי כללי ההרדליקה הכנסייתית, שלטי אצולה של נשות כנסייה כגון כאלו שעומדות בראש מנזר, לא כוללים גאלרו כלל. מדיה וקבצים בנושא גאלרו בוויקישיתוף הסבר על הרלדיקה כנסייתית (בגרמנית) הרלדיקה כנסייתית באנציקלופדיה הקתולית, הפסקה העוסקת בגאלרו נקראת "The ecclesiastical hat" ראו בתמונה את העומדים ליד כס האפיפיור החשמן הפורטוגזי בורקה שמונה ב-2011 חובש גאלרו בניו-יורק טיימס
סכין גבינה

סכין גבינה הוא סכין המיועד לחיתוך של גבינה. קיימים סוגים שונים של סכינים לגבינה, על פי רמת הקושי של הגבינה: סכין גבינה עבור גבינות רכות - על פי רוב זהו סכין בעל להב חד. מכיוון שהגבינות הרכות נוטת להידבק פעמים רבות, מעוצבת הסכין עם חורים. סכין גבינה עבור גבינות קשות - על פי רוב זהו סכין בעל להב קהה וחזק שלא נפגם בזמן החיתוך. סכין חמאה
אלכסנדר גינזבורג

אלכסנדר גינזבורג (ברוסית: Александр Ильич Гинзбург;‏ 21 בנובמבר 1936, מוסקבה -19 ביולי 2002, פריז) היה דיסידנט יהודי סובייטי. הוא היה בין מתנגדי המשטר הסובייטי וישב בכלא הסובייטי מספר פעמים עד שבשנת 1979 במסגרת עסקת חליפין הוחלף במרגלים סובייטים שנעצרו בארצות הברית. אלכסנדר גינזבורג נולד במוסקבה למשפחת אדריכל סרגיי צ'יז'וב שנעצר במהלך הטיהורים הגדולים ונפטר במהלך החקירה. סבו נהרג במוסקבה בשנת 1918 וסבתו נעצרה על ידי הצ'קה בשנות ה-20. אלכסנדר נולד חודשיים לאחר מות אביו והוא נרשם בשם משפחת הנעורים של אימו "גינזבורג" ולא "צ'יז'וב". אמו של גינזבורג עבדה כאדריכלית ואחר כך ככלכלנית. היא נפטרה בשנת 1981 בפריז. גינזבורג למד בבית הספר והתעניין בתיאטרון. לאחר סיום הלימודים הוא נסע לנובוסיבירסק והתקבל לתיאטרון המקומי כשחקן. בשנת 1956 הוא חזר למוסקבה והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה בפקולטה לעיתונות, במקביל הוא החל לעבוד בעיתון. בשנים 1959–1960 גינזבורג החל להפיץ בין חבריו ירחון ספרותי בו פורסמו שירים של משוררים שונים כמו בולט אוקודז'בה, בלה אחמדולינה, יוסף ברודסקי ועוד. בכל כרך היו שירים של 10 משוררים, 5 שירים לכל מחבר. במהלך שנתיים הוא הפיץ 3 כרכים של הירחון. כאשר הכרך הרביעי כבר היה מוכן, סוכני הק.ג.ב ערכו חיפוש בביתו ועצרו אותו. גינזבורג הואשם בפעילות נגד השלטון. לאחר ניסיונות כושלים למצוא סיבה מספקת למשפט, החוקרים גילו שמספר שנים קודם לכן גינזבורג כתב מבחן לבגרות במקום חברו. גינזבורג הואשם בזיוף מסמכים ונשפט לשנתיים מאסר. לאחר שחרורו גינזבורג חזר למוסקבה ועבד בעבודות מזדמנות. בשנת 1966 גינזבורג כתר "ספר לבן" על פרשת אנדריי סיניאבסקי ויולי דניאל. גינזבורג בעצמו הביא אחד מהעותקים למשרדי הק.ג.ב והציע לגנוז את הספר תמורת שחרור הסופרים. מאחר שלא קיבל תשובה הוא שלח את הספר לחברי הסובייט העליון של ברית המועצות, מוסדות שלטון שונים ובסופו של דבר הספר הגיע למערב ופורסם. בינואר 1967 הוא נעצר יחד עם עוד 3 פעילים ונשפט ל-5 שנות מאסר. לאחר סיום תקופת המאסר גינזבורג עם אשתו התיישבו בעיירה שממוקמת כ-100 ק"מ ממוסקבה בהתאם למגבלות שהורו השלטונות. החל משנת 1974 גינזבורג היה מנהל הכספים של קרן עזרה למתנגדי השלטון הנזקקים. הקרן מומנה מתמלוגים שאלכסנדר סולז'ניצין קיבל עבור פרסום ספריו במערב. בשנת 1976 גינזבורג היה בין מקימי קבוצת הלסינקי שמטרתה היה לבדוק קיום התחייבויות לשמירה על זכויות האדם ששלטונות ברית המועצות קיבלו על עצמם. השלטונות פעלו נגד הקבוצה ופעיליה. בתחילת 1977 סוכנות הטלגרף הרוסית פרסמה הודעה מיוחדת בה אלכסנדר גינזבורג, יורי אורלוב וליודמילה אלכסייבה הוגדרו כ"סוכני האויב". ב-3 בפברואר 1977 גינזבורג נעצר וב-13 ביולי 1978 נשפט ל-8 שנות מאסר. ב-27 באפריל 1979 גינזבורג ביחד עם אדוארד קוזנצוב, מארק דימשיץ ו-2 פעילים נוספים הוחלפו ב-2 מרגלים סובייטים שנעצרו בארצות הברית. לאחר גירושו גינזבורג התיישב בפריז. בשנים 1979–1990 הוא היה עורך ראשי של ירחון ספרותי בשם "קונטיננט" שיצא לאור בפריז. כמו כן הוא ואשתו כתבו מאמרים לעיתון "רוסקאיה מיסל" שיצא לאור בפריז. גינזבורג נפטר בפריז בשנת 2002 לאחר מחלה קשה ונטמן בפר לשז. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר גינזבורג בוויקישיתוף אלכסנדר גינזבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ויקטוריה סוונסון

ויקטוריה מרגרטה סנדל סוונסון (באנגלית: Victoria Margareta Sandell Svensson;‏ נולדה ב-18 במאי 1977) היא כדורגלנית עבר שוודית ששיחקה בעמדת החלוצה. סוונסון, שכבשה 68 שערים ב-166 משחקים בנבחרת שוודיה, נחשבת לאחת מהכדורגלניות השוודיות הטובות ביותר אי פעם. ויקטוריה סוונסון נולדה בעיר בוראס שבדרום שוודיה והחלה את הקריירה הבוגרת שלה כבר כשהייתה בת 14. ב-1992, היא עברה לשחק בקבוצת ייטקס מהעיר גטבורג שבאותן שנים נחשבה לאחת מהקבוצות הטובות בליגת העל השוודית. שנתיים לאחר מכן, ב-1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שוודיה. סוונסון וחברתה לחוד השוודי, האנה יונגברי, נחשבו לאחד מצמדי החלוצות הטובים בעולם, כשהן חולקות ביניהן 140 שערים בינלאומיים (72 לליונברג ו-68 לסוונסון). לאחר חמש עונות בייטקס, עברה סוונסון לקבוצת אלבכה ששיחקה בפרברי סטוקהולם. באותה שנה, סיימה סוונסון כמלכת השערים של הליגה (32 שערים) ואף זכתה בפרס כדורגלנית השנה בשוודיה. שנה לאחר מכן, התאחדה אלבכה עם יורגורדן והקבוצה הפכה לאחת מהקבוצות החזקות בשוודיה. ב-2001, זכתה סוונסון בפעם השנייה בתואר מלכת השערים של הליגה, ונסעה בקיץ עם נבחרתה לאליפות אירופה שנערכה בגרמניה. שוודיה צלחה את שלב הבתים של הטורניר והצליחה להעפיל עד לגמר, שם הפסידה 1-0 לנבחרת גרמניה. שנתיים לאחר מכן, במסגרת הגביע העולמי, היא כבשה שלושה שערים, והצליחה להוביל את שוודיה עד לזכייה במקום השני בטורניר (דירוג השיא של הנבחרת). בסיום הטורניר, היא זכתה בפרס כדור הכסף ואף נבחרה ככדורגלנית השנה בשוודיה בפעם השנייה. באותה שנה ובשנה שאחריה, היא זכתה עם יורגורדן בשתי אליפויות שוודיה ופעם אחת בגביע המדינה. בעקבות יכולותיה הגבוהות, קיבלה סוונסון הצעה מפתיעה מנשיא קבוצת כדורגל הגברים האיטלקית, פרוג'ה, להצטרף אליו ולחתום בקבוצה. סוונסון וליונברג (שגם היא זכתה להצעה דומה), דחו את העסקה מחשש ל"תעלול שיווקי". ב-2005, היא הובילה את יורגורדן עד לגמר גביע אופ"א (הישג השיא של הקבוצה), שם נעצרה הקבוצה על ידי טורבינה פוטסדאם הגרמנית. באותה שנה היא השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה באנגליה, והגיעה איתה עד לחצי הגמר. ב-16 ביוני 2007, במשחק נגד רומניה, כבשה סוונסון חמישה שערים ובכך קבעה את שיא השערים של שחקנית שוודית במשחק אחד. מיד אחרי הדחתה של שוודיה ברבע גמר אליפות אירופה ב-2009, הודיעה סוונסון על פרישה מכדורגל מקצועני. מדיה וקבצים בנושא ויקטוריה סוונסון בוויקישיתוף ויקטוריה סוונסון, באתר Soccerdonna (בגרמנית) ויקטוריה סוונסון, באתר Soccerway ויקטוריה סוונסון, באתר WorldFootball.net ויקטוריה סוונסון, באתר FootballDatabase.eu נשיא פרוג'יה: נצרף שחקנית לקבוצת הגברים, באתר ynet, 17 בספטמבר 2003
נארווה טרנס

נארווה טרנס הוא מועדון כדורגל אסטוני, המשחק בעיר נארווה שבאסטוניה. המועדון משחק בליגת העל האסטונית. בשנת 1992 הוקמה ליגת העל של אסטוניה, לאחר שאסטוניה קיבלה עצמאות מברית המועצות. המועדון משחק ברציפות בליגת העל של אסטוניה משנת 1992. בעונת 1993/1994 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת נורמה טאלין. בעונת 1994/1995 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לנטנה טאלין. בעונת 2000 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2001/2002. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אלפסבורג משוודיה והודח מהטורניר. בעונה זו זכה בפעם הראשונה בגביע של אסטוניה. בעונת 2006 סיים את הליגה במקום השני, המקום הגבוה ביותר עד להיום. בעונת 2006/2007 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונת 2007/2008 הגיע לרבע גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת הלסינגבורג משוודיה והודח מהטורניר. בעונות 2008, 2009, 2010, 2011 סיים את הליגה במקום השלישי. בעונת 2008/2009 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונת 2009/2010 הגיע לשמינית גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רודר ולניה מסלובניה והודח מהטורניר. בעונת 2010/2011 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת מייפה מפינלנד והודח מהטורניר. בעונת 2011/2012 הגיע לגמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת לבדיה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת רבוטניצ'קי קומטל סקופיה ממקדוניה והודח מהטורניר. בעונת 2012 סיים את הליגה במקום הרביעי. בעונת 2012/2013 הגיע לחצי גמר הגביע האסטוני והפסיד לקבוצת פלורה טאלין. בעונה זו שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת אינטר באקו מאזרבייג'ן והודח מהטורניר. בעונת 2013/2014 שיחק בליגה האירופית. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת יבלה משוודיה והודח מהטורניר. בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה בפעם השנייה בגביע. הגביע של אסטוניה: (3) (2001, 2019, 2023) ליטא מריוס בזייקורנובס אסטוניה מקסים גרוזנוב רוסיה ולדיסלאב איבנוב אסטוניה סטניסלב קיטו אסטוניה אלכסנדר קוליקן רוסיה דימיטרי ליפרטוב מדיה וקבצים בנושא נארווה טרנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נארווה טרנס נארווה טרנס, ברשת החברתית פייסבוק נארווה טרנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Soccerway
רוברט טרג'אן

רוברט טרג'אן (באנגלית: Robert Tarjan; נולד ב-30 באפריל 1948) הוא מדען מחשב אמריקאי, ידוע בעיקר כמי שתכנן מספר אלגוריתמים ומבני נתונים המבוססים על גרפים. היה שותף לתכנון מבני הנתונים עץ Splay וערימת פיבונאצ'י. על פועלו זכה בפרס טיורינג לשנת 1986. טרג'אן השלים את לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנת 1969. לאחר מכן, הוא סיים תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בשנים 1971 ו-1972 בהתאמה. מנחיו בלימודי הדוקטורט היו רוברט פלויד ודונלד קנות'. טרג'אן שימש כחבר סגל במספר מוסדות אקדמיים, ומאז שנת 1985 הוא מכהן כפרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון. מחקריו של טרג'אן עוסקים בתורת הגרפים, באלגוריתמים ובמבני נתונים. בשנת 1986 זכה טרג'אן בפרס טיורינג ביחד עם ג'ון הופקרופט. מדיה וקבצים בנושא רוברט טרג'אן בוויקישיתוף רוברט טרג'אן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה רוברט טרג'אן, באתר dblp רוברט טרג'אן, באתר גוגל סקולר הדף של רוברט טרג'אן באתר DBLP דף הבית של רוברט טרג'אן באוניברסיטת פרינסטון רוברט טרג'אן באתר פרס טיורינג (באנגלית) רוברט טרג'אן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חרבויה מיליץ'

חרבויה מיליץ' (בקרואטית: Hrvoje Milić; נולד ב-10 במאי 1989 באוסייק שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת זרינסקי יורבאק מהליגה הקרואטית השלישית. לזכותו שש הופעות בנבחרת קרואטיה. שיחק במועדוני הנוער אוסייק והיידוק ספליט. ב-2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של היידוק בה הופיע שלוש פעמים. בשנת 2009 עבר לשוודיה, שם שיחק בקבוצת יורגודן במשך שנתיים וחצי. בקיץ 2011 חזר לקרואטיה ועבר למועדון איסטרה 1961 מהעיר פולה. ב-26 ביוני 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים ברוסטוב רשם הופעת בכורה בליגת העל ב-2 באוגוסט בניצחון 0–1 על אנז'י מחצ'קלה. ב-1 בספטמבר הבקיע שער בכורה במדי הסלמאשים בבעיטה מ-30 מטר במשחק חוץ מול דינמו מוסקבה. בעונת 2015/2016 חזר לשחק בהיידוק ספליט, וכעבור עונה אחת עבר לפיורנטינה מהסרייה א' תמורת סכום של כ-700 אלף אירו. ב-22 ביולי 2017 חתם באולימפיאקוס. ב-22 בפברואר 2018 חתם בנאפולי. בינואר 2019 חתם בקרוטונה. ב-19 באוגוסט 2019 חתם באסתקלאל טהראן האיראנית. הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת ב-10 ביוני 2013 במשחק מול במשחק ידידות מול פורטוגל. קבוצתיים רוסיה רוסטוב הגביע הרוסי: 2013/14 מדיה וקבצים בנושא חרבויה מיליץ' בוויקישיתוף חרבויה מיליץ', באתר Transfermarkt חרבויה מיליץ', באתר Soccerway חרבויה מיליץ', באתר WorldFootball.net חרבויה מיליץ', באתר National Football Teams חרבויה מיליץ', באתר FootballDatabase.eu דף השחקן, באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
קאמיל אגאלרוב

קאמיל אגאבקוביץ' אגאלרוב (ברוסית: Камиль Агабекович Агаларов; נולד ב-11 ביוני 1988 במחצ'קלה שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת המגן הימני. בגיל 16 החל לשחק בקבוצה החובבנית אנז'י בקנז, משם עבר לדינמו מחצ'קלה בה שיחק שנה וחצי עם 8 הופעות בליגה הלאומית ו-3 הופעות עם שער אחד בגביע. ב-2007 עבר אגאלרוב לנובורוסיסק, שם זכה במקום ראשון בליגה השנייה במדי צ'רנומורץ עם 26 הופעות בהם הבקיע שער אחד. בשנת 2008 חתם השחקן באנז'י מחצ'קלה, אך התחיל את העונה כמושאל לדגדיזל מהעיר קספייסק. בקיץ 2008 קאמיל חזר לאנז'י וב-16 באוגוסט 2008 רשם הופעת בכורה במשחק מול אלניה ולדיקווקז. בשנה וחצי בליגה הלאומית הוא שיחק 33 פעם. בליגת העל אגאלרוב הופיע לראשונה ב-26 במרץ 2010 במשחק מול צסק"א מוסקבה. ב-21 ביוני חתם חוזה ל-3 שנים ברוסטוב. ב-2 בספטמבר 2013 חזר אגאלרוב לאנז'י מחצ'קלה. הופיע במדי הנבחרת השנייה ב-10.08.2011 נגד הנבחרת הצעירה. קאמיל נשוי ואב ל-2 ילדות. אביו עבד כמכונאי. לקאמיל 3 אחים גדולים, אחד מהם רוסלן אגאלרוב אשר שיחק באנז'י ובדינמו מחצ'קלה בשנים 1993 עד 2008, בנו של רוסלן, גמיד אגלארוב, שיחק אף הוא באנז'י. קבוצתיים רוסיה אנז'י מחצ'קלה מקום שלישי בליגת העל הרוסית - 2012/13 גמר הגביע הרוסי - 2012/13 מדיה וקבצים בנושא קאמיל אגאלרוב בוויקישיתוף קאמיל אגאלרוב, באתר Transfermarkt קאמיל אגאלרוב, באתר Soccerway קאמיל אגאלרוב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
אלכס אינגליש

אלכסנדר אינגליש (באנגלית: Alexander English; נולד ב-5 בינואר 1954) הוא שחקן עבר ב-NBA אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד. הוא חבר בהיכל התהילה של הכדורסל על שם ג'יימס נייסמית' משנת 1997. אינגליש בילה את רוב הקריירה שלו עם הדנוור נאגטס, אבל שיחק גם במילווקי באקס, באינדיאנה פייסרס ובדאלאס מאבריקס. הוא נבחר על ידי מילווקי בדראפט בשנת 1976, ביחד עם שחקני היכל התהילה העתידיים אדריאן דאנטלי, רוברט פאריש ודניס ג'ונסון. את רוב הזמן במילווקי בילה אינגליש כשחקן ספסל של הבאקס, שבנו את עצמם מחדש לאחר עזיבתו של כרים עבדול-ג'באר. אינגליש התחיל לבנות את המוניטין שלו כסקורר לאחר שהועבר לאינדיאנה פייסרס בשנת 1978, כשקלע 16 נקודות בממוצע בעונתו הראשונה במדי הפייסרס, לפני שהועבר לדנוור נאגטס. אינגליש הועבר לנאגטס באמצע עונת 1979-80 בתמורה לג'ורג' מקגיניס, שחקן עבר של הפייסרס ב-ABA. זה התברר כאחד הטריידים החד-צדדיים בתולדות ה-NBA, כשמקגיניס היה רק צל של עצמו, ופרש ב-1982. אינגליש החל לבסס לעצמו מעמד של סקורר יציב שקולע הרבה נקודות במהירות בכל משחק ומאז הגיע לנאגטס, כל עונה הוא העמיד ממוצעים של בין 18 ל-29 נקודות במשחק במשך עשור שלם. בסוף עונת 1989-90 החליט אינגליש לעזוב את דנוור ולחתום עם הדאלאס מאבריקס. בנוסף, אינגליש הוביל את הנאגטס לפלייאוף במשך 9 עונות רצופות, ונבחר 3 פעמים לחמישיית העונה השנייה ב-1982, 1985 ו-1986, נבחר 8 פעמים למשחק האולסטאר, והוא עזר לדנוור להגיע לגמר המערב בשנת 1985, שם הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס. בנוסף, ביותר מחצי מהמשחקים ששיחק אינגליש במדי הנאגטס הוא היה הקלע המוביל שלהם. הקריירה שלו הסתיימה ב-1991, לאחר תקופה קצרה עם הדאלאס מאבריקס, שם שוב שיחק כשחקן ספסל, קולע 10 נקודות בממוצע. אף קבוצה לא החתימה אותו בסוף העונה, ולאחר תקופה קצרה באיטליה אינגליש פרש מהכדורסל. בזמן פרישתו, אינגליש היה מקום שישי ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, והוא עדיין מקום ראשון בנקודות בדנוור נאגטס. בנוסף, מספרו "2" יצא לגמלאות בדנוור נאגטס. הסגנון של אינגליש היה חלק ואלגנטי, ולא הסתמכות על כוח פיזי בדומה לבני דורו, כמו דומיניק וילקינס וג'יימס וורת'י. אינגליש סמך במקום זאת על טכניקה ועידון, והיה מסוגל לזרוק את הכדור הגבוה מעל ראשו. מיומנויות אלה אפשרו לו להגיע למקום ה-13 ברשימת הקולעים של כל הזמנים ב-NBA, נכון לשנת 2013, עם 25,613 נקודות. הוא היה השחקן הראשון אי פעם לקלוע בשמונה עונות רצופות 2,000 נקודות. אינגליש הוא הקלע המוביל בכל שנות השמונים. משנת 2004 ועד לשנת 2011 אינגליש היה עוזר המאמן של קבוצת הטורונטו ראפטורס. הוא הצטרף אליהם לאחר שתי עונות בהן היה עוזר המאמן של הפילדלפיה 76' ושל האטלנטה הוקס. חוזהו של אינגליש לא חודש ב-2011. שנה לאחד מכן הוחתם אינגליש על ידי הסקרמנטו קינגס, גם כן כעוזר מאמן. ב-5 ביולי 2013, לאחר עונה מאכזבת במיוחד של הקינגס, המאמן החדש מייקל מאלון הודיע שכל עוזרי המאמן בסקרמנטו לא יישארו לעונה הבאה. מדיה וקבצים בנושא אלכס אינגליש בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
אסייר אייארמנדי

אסייר אייארמנדי אנדונגי (בספרדית: Asier Illarramendi Andonegi; נולד ב-8 במרץ 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בדאלאס. אייארמנדי נולד במוטריקו שבספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד ובעונת 2010/2011 הוקפץ לקבוצה הבוגרת. ב-23 בינואר 2011 ערך אייארמנדי את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בהפסד 1–2 לוויאריאל. בעונת 2012/2013 היה אייארמנדי חלק מרכזי בקבוצה שסיימה במקום הרביעי בלה ליגה שהוביל אותה למוקדמות ליגת האלופות בפעם הראשונה מזה עשר שנים. ב-12 ביולי 2013 עבר אייארמנדי לריאל מדריד תמורת 38.8 מיליון אירו מה שהפך אותו לשחקן הספרדי היקר ביותר בתולדות הקבוצה, וחתם למשך שש שנים. איירמנדי קיבל את חולצה מספר 24. ב-26 באוגוסט 2015 חזר אייארמנדי לריאל סוסיאדד, וחתם לשש שנים עבור 16 מיליון אירו. בז-3 באוגוסט 2023 חתם אייארמנדי בדאלאס מה-MLS. אייארמנדי זומן לסגל נבחרת ספרד עד גיל 21 לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 שהתקיימה בישראל. אייארמנדי היה ממצטייני הטורניר ועזר לנבחרתו לזכות בטורניר. ב-7 ביוני 2017 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 2-2 נגד קולומביה. ב-9 באוקטובר 2017 פתח במדי נבחרת ספרד במשחק האחרון של קמפיין מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת ישראל בכדורגל שהתקיים באצטדיון טדי, וכבש את השער היחיד בדקה ה-75 בבעיטה חזקה מחוץ לרחבה. מדיה וקבצים בנושא אסייר אייארמנדי בוויקישיתוף אסייר אייארמנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסייר אייארמנדי, באתר Transfermarkt אסייר אייארמנדי, באתר Soccerway אסייר אייארמנדי, באתר BDFutbol אסייר אייארמנדי, באתר WorldFootball.net אסייר אייארמנדי, באתר National Football Teams אסייר אייארמנדי, באתר FootballDatabase.eu אסייר אייארמנדי, באתר ESPN מערכת וואלה! ספורט‏, מדריד בטירוף יראמנדי: "הוא הגלאקטיקו השישי", באתר וואלה, 12 ביולי 2013
פרסטטין טאון

פרסטאטין טאון (באנגלית: Prestatyn Town Football Club; בוולשית: Clwb Pêl Droed Tref Prestatyn) הוא מועדון כדורגל, המשחק בעיר פרסטטין במחוז דנבישייר בוויילס. המועדון משחק בליגה הוולשית השנייה. המועדון שיחק בליגה הוולשית השנייה עד עונת 2007/2008 שבסיומה עלה לליגת העל הוולשית. בעונת 2008/2009 הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום האחרון מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת 2009/2010 הגיע לשלב חצי גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום השני מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת 2010/2011 הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי ורבע גמר גביע הליגה הוולשי. בעונת 2011/2012 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הוולשי. בעונת 2012/2013 זכה המועדון בגביע הוולשי. בעקבות זכייתו בגביע הוולשי שיחק המועדון בפעם היחידה במפעלים האירופאיים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח בפנדלים את קבוצת ליאפייס מטאלורגס מלטביה ובסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת רייקה מקרואטיה והודח מהטורניר. בעונת 2014/2015 הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת באלה טאון. בסוף העונה ירד לליגה הוולשית השנייה. הגביע הוולשי: (1) (2013) אתר האינטרנט הרשמי של פרסטטין טאון פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא ויילס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעמה כרמי

נעמה כרמי היא ד"ר לפילוסופיה, מרצה באקדמיה, פעילה ציבורית בתחומי העיתונאות וזכויות האדם, ובעלת בלוג פוליטי. בת קיבוץ מעגן מיכאל. את כל לימודיה האקדמיים עשתה באוניברסיטת תל אביב: תואר ראשון בפילוסופיה וספרות. תואר שני בפילוסופיה בהצטיינות - "זכויות של קבוצות" (מנחה: פרופסור יעל תמיר). דוקטורט - הגבלות על הגירה: מדיניות הגירה בתורת הצדק הליברלית (מנחה: פרופסור אסא כשר), סיימה בשנת 2000. הייתה מרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה, ותחומי מחקרה הם זכויות אדם, הגירה, יחסי אזרח-מדינה, ליברליזם, דמוקרטיה, אתיקה. בשנת 2001 נבחרה ליו"ר הנהלת האגודה לזכויות האזרח, אך לאחר אירועי הפיגוע במלון פארק בנתניה ומבצע חומת מגן פרץ עימות פנימי בתנועה סביב מה שנתפס בעיני כרמי כהצדקה של חלק מהחברים והעובדים - רובם ערבים - לפיגועי טרור נגד יהודים, ובעיניהם - כהזדהות של התנועה עם הנראטיב של צה"ל ומדינת ישראל. בעקבות כך כרמי פרשה מתפקידה בדצמבר 2002. בהמשך היא שימשה כחברת הוועדה הלאומית למדעי החברה וכחברה בוועדת אתיקה להפצת מידע כלכלי באינטרנט (הרשות לניירות ערך). מאז 2003 כרמי מנהלת בלוג פוליטי בו היא מביעה את דעותיה שממוקמות במה שמכונה "השמאל הציוני", ומביעה לעיתים קרובות ביקורת פנימית המופנית לשמאל הישראלי וכלפי העיתונות כשזו אינה מקפידה - לטעמה של כרמי - על מה שהעיתונות עצמה מטיפה לה; ובאופן כללי נוקטת בעמדה ריאלית-פרגמטית ולא מסתפקת בביקורת עקרונית. כמו כן מתחה ביקורת על בית המשפט העליון על שהרחיב את האקטיביזם השיפוטי, זכות העמידה, השפיטות ועילת אי-הסבירות. עוד עוסק הבלוג בנושאים של זכויות החולה וחוויותיו במהלך טיפול הרפואי, על רקע מחלתה של כרמי וכן בביקורות ספרים. כרמי הייתה חברה במועצה הציבורית להגנת הפרטיות, ומועצת העיתונות. נעמה כרמי, חוק השבות: זכויות הגירה וגבולותיהן, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2003. נעמה כרמי, זכויות אדם: מבוא תאורטי, הוצאת רסלינג, 2018. דף מרצה באוניברסיטת חיפה ורשימת פרסומים ראיון ב-normblog: The weblog of Norman Geras קרוא וכתוב, הבלוג של נעמה כרמי רשימת הפרסומים של נעמה כרמי, בקטלוג הספרייה הלאומית "טוב שיש ערוצים נוספים על תקשורת המיינסטרים", באתר הארץ, 31 במאי 2004 ממאמריה נעמה כרמי, אזרחות שווה, באתר הארץ, 23 במאי 2005 נעמה כרמי, טרור הוא תמיד טרור, באתר הארץ, 30 ביולי 2005 נעמה כרמי, הם הרי לא יכולים לגור בג'נין, באתר הארץ, 19 בפברואר 2006 נעמה כרמי, הבו לנו שפחות חביבות, באתר "העוקץ", 9 בנובמבר 2010 נעמה כרמי, חוקת המוות, באתר "העוקץ", 21 בדצמבר 2010 נעמה כרמי, דף שער בספרייה הלאומית נעמה כרמי, "עיגון משפטי לזכויות אדם אינו מספיק: זכויות חולים כמקרה בוחן", בבלוג שיח.זכויות@מינרבה, יוני 2022. אביב לביא, הפוליטיקה של הקרבן, באתר הארץ, 13 בינואר 2003 קרוא וכתוב גם וגם: זה כן הזמן, 5 בדצמבר 2011 אתיקה רפואית | קרוא וכתוב ביקורות ספרים | קרוא וכתוב ביקורת: אריאל פלדשטיין, "השאלה המוסרית בדבר חוק השבות", באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז'

תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז' התרחשה ב-12 ביולי 2013, כאשר רכבת בינעירונית שנסעה מפריז ללימוז' נשמטה והתרסקה לתוך תחנת ברטיני-סיר-אורז'. בהתנגשות נהרגו שבעה בני אדם ונפצעו 192. התאונה אירעה ב-17:15 (שעון צרפת) כאשר ברכבת היו 385 נוסעים, 22 דקות לאחר עזיבתה את תחנת המוצא אוסטרליץ (פריז). ככל הנראה, הרכבת לא הייתה צריכה לעצור בתחנה ונכנסה אליה במהירות גבוהה. מסיבה לא ברורה נחצתה הרכבת לשני חלקים והתהפכו ארבעה מקרונותיה. תאונה זו היא תאונת הרכבת החמורה ביותר בתולדות צרפת מאז תאונת הרכבת בגאר דה ליון, ב-1988. SNCF, חברת הרכבות הלאומית של צרפת, הודיעה כי התאונה נגרמה עקב התנתקות של לוחית מתכת שחיברה בין שני חלקים של מסוט כפול כמאתיים מטרים לפני התחנה. הלוחית המשוחררת נתקעה בתוך המסוט וגרמה לארבעת הקרונות האחרונים של הרכבת להשמט מהמסילה עליה נסעו. שלושת הקרונות האחרונים התנתקו מחלקה הקדמי של הרכבת והתהפכו בתוך התחנה כאשר הקרון שלפניהם נותר מחובר לרכבת. תאונת רכבת מדיה וקבצים בנושא תאונת הרכבת בברטיני-סיר-אורז' בוויקישיתוף תאונת רכבת בצרפת: לפחות 6 הרוגים ועשרות פצועים, באתר וואלה, 13 ביולי 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת ובנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.