laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מסמן ומסומן

מסמן הוא סמל מוחשי המייצג מסומן כלשהו. המסמן יכול לבוא לידי ביטוי בדרכים שונות, למשל: על ידי צלילים בשפה הדבורה או כאותיות בשפה הכתובה. מסומן הוא המובן המיוצג על ידי הסמל שמסמן אותו. המושג המסומן יכול להיות מציאותי או מופשט והוא כולל את כל הידיעות, המחשבות והרגשות המקושרים אליו. מקור המונחים "מסמן" ו"מסומן" הוא מתחום הבלשנות. הם נטבעו על ידי פרדינן דה-סוסיר. בסמנטיקה המסמן מתייחס למילים וחלקי שפה אחרים המייצגים משמעות כלשהי. המונח "מסמן" משמש גם את הסמיוטיקה, אשר בתחילת דרכה התמקדה בחקר סמלים של שפות טבעיות והחלה להתייחס בהדרגה למערכות סמלים נוספות. תורת האינפורמציה מתייחסת למסמן כאות, אשר ניתן להעברה על ידי מערכת תקשורת כלשהי. בפסיכולוגיה נהוג להתייחס למסמן כגירוי בסביבה החיצונית או הפנימית. הקליטה של הגירוי היא השלב הראשוני בתהליך התפיסה המאפשר את עיבוד המידע לצורך הפקת משמעות. בסמנטיקה המסומן מתייחס למשמעות של מילים וחלקי שפה אחרים. המונח "מסומן" משמש גם את הסמיוטיקה, אשר בתחילת דרכה התמקדה בחקר סמלים של שפות טבעיות ובהמשך החלה להתייחס בהדרגה גם למערכות סמלים נוספות. בתחום המידענות, מידע מוגדר כקשר של משמעות בין מסמן למסומן. המידע קיים באופן פוטנציאלי, אובייקטיבי ומרומז כל עוד שהמסמן לא אותר ופורש על ידי גורם חיצוני. תהליך הפירוש של המסמן מזהה את המשמעות של המסומן ובכך הופך את המידע למפורש וסובייקטיבי. זאת משום שאנשים שונים יכולים לפרש מסומנים שונים בדרכים שונות, בהתאם לאינטליגנציה, לידע ולניסון העומד לרשותם. סמנטיקה לקסיקלית קוד דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "סימן", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות שרה אבינון (2000). עיין ערך: לשון, הבנה והבעה. תל אביב: מט"ח - המרכז לטכנולוגיה חינוכית. Denning, P. J., & Bell, T. (2012). The Information Paradox. American Scientist, 100(6), 470-477. Melnikova, E. V., & Melnikov, O. A. (2011). Scientific comprehension of the nature of information. Scientific and Technical Information Processing, 38(2), 99-104.
ברוקר

בְּרוֹקֶר (בעברית: עֲמִיל בּוּרְסָה, או עמיל ניירות ערך) הוא אדם המורשה לסחור בניירות ערך בבורסה בעבור לקוחותיו. המילה עָמִיל מקורה בערבית, ומשמעה סוכן, או מתווך. המילה "ברוקר" מקורה מהמילה Brocour באנגלו-נורמנית שמשמעותה "סוחר קטן", או לחלופין מהמילה brocheor בצרפתית עתיקה שמשמעותה היא "מוכר יינות". באנגלית ברוקר (Broker) פרשו מתווך או סוכן, ובהקשר של סחר בבורסה נקרא Stockbroker, עמיל מכס נקרא Customs broker, מתווך נדל"ן נקרא Real estate broker וכדומה. הברוקר הוא גוף שמארגן עסקאות בין קונה ומוכר, ומקבל עמלה כאשר העסקה יוצאת לפועל. ברוקר שפועל בנוסף גם כקונה או כמוכר נהפך לצד עיקרי לעסקה. ככלל, ברוקר הוא תיאור לסוכן עצמאי המשומש בעיקר בתעשיות מסוימות. אחריותו העיקרית של הברוקר היא להפגיש בין קונים ומוכרים. על כן, ברוקר הוא צד ג' המסייע לעסקה בין הקונה והמוכר. דוגמה אפשרית היא מתווך נדל"ן המסייע למכירתו של נכס. ברוקרים יכולים לספק גם מידע משמעותי לגבי מחירים, מוצרים ותנאי השוק. ברוקרים יכולים לייצג את המוכר (כפי שנעשה במרבית מהזמן), או את הקונה, אך לא את שניהם בו זמנית שכן אז קיים מצב של ניגוד עניינים. דוגמה לכך היא ברוקר מניות, אשר מבצע את מכירת או רכישת ניירות הערך בשם הלקוח שלו. ברוקרים משחקים תפקיד מפתח במכירת מניות, איגרות חוב, בשוק הביטוח (בו הברוקר מוצא עבור הלקוח חברות ביטוח אשר יבטחו חלקים מתיק הביטוח שלו) ושירותים פיננסיים אחרים. ישנם יתרונות לשימוש בברוקרים: ראשית, בשל הידע הרב שלהם על השוק והקשרים שפיתחו בו. לברוקרים הכלים והמשאבים כדי להגיע לבסיס הקונים הרחב ביותר. לאחר מכן, הם מסננים מקהל של קונים פוטנציאליים עבור תשואה שתתמוך ברכישה הפוטנציאלית. זאת לעומת מוכרים עצמאיים, במיוחד כאלה החדשים בשוק, אשר סביר להניח כי לא יהיו בעלי אותה גישה לקהל לקוחות כמו הברוקרים. יתרון נוסף בשימוש בברוקר הוא מבחינת העלות הכספית - הם עשויים להיות זולים יותר בשווקים קטנים, עם חשבונות קטנים יותר, או עם מגוון מוצרים מוגבל. פירמת ברוקראז', או פשוט ברוקראז' או ברוקר בהקשרים שונים, היא מוסד פיננסי המסייע לקנייה ומכירה של נגזרים פיננסיים בין קונה ומוכר. פירמות ברוקראז' משרתות קליינטורה של משקיעים אשר סוחרים במניות ציבוריות וניירות ערך אחרים. בישראל קיים בלבול בין המונחים: "ברוקר", "ברוקרים", "ברוקראז'" ויש החושבים כי מדובר באותו הדבר רק תחת שם שונה. במדינת ישראל אין הגדרה מדויקת ל: "ברוקר" והכי קרוב למשמעות שלו בארץ, הוא מנהל תיקי השקעות. זכריה רכטשאפן, שהלקוח הישראלי ילמד להתמקח: כך תרוויחו ממלחמות הברוקרים, באתר TheMarker‏, 4 בדצמבר 2019 זיו סגל, ‏קח לך ברוקר ובנה לך תיק, באתר גלובס, 27 בפברואר 2013 כמה תחסכו אם תעברו לסחור עם ברוקר?, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2016 אלה לוי-וינריב, ‏חוק הברוקרים: ההוכחה שגופי האכיפה של רשות ני"ע לא עבדו, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2018
אוויה S-199

אוויה S-199 "סכין" הוא דגם צ'כי של מטוס הקרב הגרמני מסרשמיט Bf 109. בתקופת מלחמת העולם השנייה כפתה גרמניה הנאצית על צ'כוסלובקיה הכבושה לייצר עבורה ציוד מלחמתי ומטוסים. את המטוס בנתה החברה הצ'כית "אוויה" שהייתה חלק מתאגיד הענק "סקודה וורקס". לאחר המלחמה המשיכו הצ'כים לייצר את המטוס, אולם עקב מחסור במנועים ובמדחפים המקוריים הם נאלצו להתאים לגוף של מסרשמיט Bf 109G מנוע ומדחף אחרים; מנוע יונקרס יומו 211 (Junkers Jumo 211, מנוע של יונקרס Ju 87 "שטוּקה") במקום מנוע דיימלר-בנץ 601 (DB 601), ומדחף של מפציץ היינקל He 111. ההתאמות לא היו מוצלחות, והמטוס היה בעייתי, וביצועיו היו נחותים בהרבה מאלה של המסרשמיט המקורי. בעת המראה ונחיתה הייתה למטוס נטייה לפתח סבסוב שמאלה שגרמה לתאונות רבות. בנוסף, נוצר פגם בתיאום המדחף לירי המקלעים שמאחוריו מה שגרם לכך שמדחפים נפגעו מירי המטוס עד כדי שאף התרחשו התרסקויות. מדינת ישראל רכשה 25 מטוסים מסוג זה מיד עם הקמתה בשנת 1948. המטוסים הראשונים הוטסו לישראל במבצע בלק במטוסי תובלה כשהם מפורקים, והורכבו בישראל על ידי טכנאים צ'כים. המטוסים שירתו בטייסת 101 ("טייסת הקרב הראשונה") בתקופת מלחמת העצמאות. במהלך מלחמה זו המריאו למשימות רבות, כמו תקיפת מטרות קרקע, שדות, הגנה על שמי הארץ ופטרולים. המבצע הראשון ולמעשה הטיסה המבצעית הראשונה של טייסת 101, טייסת מטוסי הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי, היה ב-29 במאי 1948, כאשר ארבעה מטוסי אוויה S-199 תקפו את הטור המצרי באזור אסדוד. למחרת הותקף גם הטור של הצבא העיראקי, שניסה לתקוף באזור השרון. בשירות חיל האוויר נרשמו למטוס חמש הפלות: זוג מטוסי DC-3 דקוטה של חיל האוויר המצרי שהופלו על ידי מודי אלון, מפקד הטייסת, מול עיניהם של תושבי תל אביב, ועליהן זכה מודי בתואר: "גיבור תל אביב". בנוסף הופלו גם ספיטפייר מצרי, הרוורד סורי ורפיד ירדני. מספרו המקורי של המטוס המוצב במוזיאון חיל האוויר אינו ידוע. הוא עבר בין בסיסים שונים ולבסוף הוצב על כן מול מפקדת טייסת 101 בבסיס חצור. ב-1988 הועבר המטוס למוזיאון חיל האוויר בחצרים ושופץ במפעל "סאיקלון" בכרמיאל במשך זמן רב. במהלך השיפוץ התגלה חוסר בכמה חלקים מרכזיים, בהם כני הנסע של המטוס, ולהם לא נמצא תחליף מקורי, ולכן הותקנו במטוס כני נסע ראשיים של מטוס קל מסוג "דרור" (דורנייר Do-27A). מיום הגיעו למוזיאון נצבע המטוס פעמיים. כיוון שהוא היה מטוס הקרב האמיתי הראשון בחיל האוויר, הוא מוצג בראש שורת מטוסי מלחמת העצמאות, והסיור במוזיאון מתחיל בו. האוויה S-199, באתר חיל האוויר הישראלי מסרשמיט, בטאון חיל האוויר 63, נובמבר-דצמבר 1963, עמ' 11-8, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר אבינעם מיסניקוב, ‏אוויה S-199 "סכין" – תיאור טכני, באתר "מרקיע שחקים" דני עוזיאל, ‏פרד או סכין? כיצד הפך האוויה S-199 למטוס הקרב הגרוע ביותר ששירת בח"א, באתר "מרקיע שחקים" זיוון קרישר, עד הספיט האחרון, מטוסי הקרב של חיל האוויר במלחמת העצמאות ניצן סדן, סכין חלוד: סיפורו של מטוס הקרב הראשון של מדינת ישראל, באתר כלכליסט, 9 במאי 2019 במקור נקראה Avia Akciová Společnost Pro Průmysl Letecký Škoda
גור אריה יהודה

גּוּר אַרְיֵה יְהוּדָה הוא סמל אלגורי לשבט יהודה בהתאם לברכת יעקב בספר בראשית (פרק מ"ט, 9) ולממלכת יהודה בתנ"ך. בעקבות זאת מופיע גור אריה יהודה המתואר כאריה צועד כסמלו של בית דוד כנצר לשבט יהודה, ומופיע בסמלי ערים בישראל כמו בסמל העיר ירושלים אשר שוכנת בנחלתו של השבט, סמל העיר אשדוד, סמל העיר יהוד וגם כסמל פיקוד המרכז של צבא הגנה לישראל. לפני פטירתו יעקב מברך את כל בניו, ביניהם יהודה. בברכה זו צפונה אמירה נבואית על תפקידו וגורלו בעתיד. השושלת המרכזית של מלכי ישראל ויהודה היא מבית דוד, נצר לשבט יהודה. לכן פרשנים רבים מבארים ומרחיבים את מהות הביטוי הזה, כדי להבין לעומק מהיכן תצמח בעתיד שוב המלכות בישראל. הם חוקרים מהן התשתיות עליהם המלכות נוסדה בעבר, ומתוך כך לומדים כיצד תווסד גם בעתיד המלכות: בראשית רבה צ"ה: מלמד שנתן לו גבורה של ארי וחוצפה של גוריו. מדרש אגדה: בתחילה "גור" כשלטון ולבסוף "אריה" כמלך. תרגום אונקלוס: שלטון יהא בשרויא ובסופא יתרבא מלכא מדבית יהודה (פירוש נתינה לגר: בתחילתו יהיה רק הרודה והשליט משבט יהודה – והוא דוד – ולבסוף יגדל למלך - והוא מלך המשיח). פירוש רש"י לתורה: על דוד נתנבא. בתחילה 'גור', (שמואל ב' ה' ב') "בהיות שאול מלך עלינו אתה היית המוציא והמביא את ישראל" ולבסוף 'אריה' - כשהמליכוהו עליהם. וזהו שתרגם אונקלוס "שלטון יהא בשרויא" – בתחילתו. הכתב והקבלה: ימשילו לאריה שהוא החזק בחיות, ומדמו לאריה קטן לקלותו וזריזותו יותר מן האריה הגדול, לכן תפס שתי השמות, כי 'גור' לבד יאמר גם על שאר החיות בהיותם קטנים, כמו שאמר (איכה ד' ג' ) "גם תנין חלצו שד הניקו גוריהן", והכוונה כאן גור שבמין האריה, והוא סמוך. וכן תרגם יונתן בן עוזיאל "מדמי אנא לך, יהודה, לגור בר אריון". ולי נראה 'גור' לשון חרחר, מלשון (תהילים ק"מ) "כל יום יגורו מלחמות"; (דברים ב' כ"ד) "החל רש והתגר בו מלחמה", וטעם "גור אריה" – אריה כשהתחרחרו בו, (איין אויפגערייצטער לאווע) כי אז הוא מסוכן. ההקשר הידוע בין האריה למלוכה, נצפה גם בשפה הגרפית. העיצוב של תמונת אריה מופיעה במקומות רבים. במגילות יוחסין שבאו תימן ושרדו עד ימינו רואים את השתלשלות הדורות מאב לבן עד יהודה בן יעקב. חלקם התפרסמו על ידי יהודה לוי נחום וד"ר משה גברא. דבר זה מחזק את המסורת שבפי יהודי תימן והמצויה בתכלאל שם נכתב כי גולי תימן הם בני שבט יהודה שגלו לתימן עוד בשלהי בית ראשון. עד היום מונים יהודי תימן בתשעה באב את השנים מאז חורבן בית ראשון בעוד שאר עדות ישראל מונים רק לחורבן בית שני. ביטוי דומה מופיע גם בספר חזון יוחנן אשר חותם את הברית החדשה: וַיֹּאמֶר אֵלַי אֶחָד מִן־הַזְּקֵנִים אַל־תִּבְכֶּה הִנֵּה נָצַח הָאַרְיֵה אֲשֶׁר הוּא מִשֵּׁבֶט יְהוּדָה שֹׁרֶשׁ דָּוִד לִפְתֹּחַ אֶת־הַסֵּפֶר וּלְהַתִּיר שִׁבְעַת חוֹתָמָיו — חזון יוחנן, פרק ה', פסוק 5 על פי המסורת האתיופית קיסרי אתיופיה הם צאצאי שלמה המלך ומלכת שבא. כמו כן, יהודי אתיופיה (ביתא ישראל) רואים עצמם צאצאי שבט יהודה. קיסר אתיופיה נשא, כאחד מתאריו, את התואר "אריה יהודה הכובש", והאריה הופיע על דגל האימפריה האתיופית, וכן על בולים ומטבעות. הביטוי "גור אריה יהודה" הוא סמל מרכזי גם בדת הראסטפארי. לטענת המאמינים, הפסוקים בספר בראשית ובחזון יוחנן, המייחסים את יהודה לאריה, מייצגים את הקיסר האתיופי היילה סלאסי - דמות מרכזית באמונתם. האריה באמנות היהודית האריה בסמלי אבירות יהודיים
לברקוזן

לברקוזן (בגרמנית: Leverkusen) היא עיר בדרום מדינת נורדריין-וסטפאליה שבמערב גרמניה. זוהי עיר עצמאית ללא מחוז. היא ממוקמת על הגדה המזרחית של נהר הריין, ומבחינה גאוגרפית היא שוכנת חלקה בברגישס לנד וחלקה בחבל הריין. בחלקה הדרומי גובלת לברקוזן בעיר קלן ובחלקה הצפוני היא סמוכה לעיר דיסלדורף. לברקוזן היא אחת הערים הקטנות במדינת נורדריין-וסטפאליה ובה כ-160,000 תושבים. העיר מפורסמת רבות בזכות תאגיד הכימיקלים והתרופות הענק "באייר" (Bayer AG) אשר משרדיו הראשיים שוכנים בה, ובזכות מועדון הכדורגל "באייר לברקוזן". העיר, הקרויה על שמו של הכימאי קארל לברקוז, נוסדה בשנת 1930 על ידי איחוד של מספר כפרים (וִיסדורף, שליבוש, לוצנקירשן, שטיינבוכל וריינדורף), כאשר בשנת 1975 הצטרפו לאיחוד שלושה כפרים נוספים (אופלדן, היטדורף ובריגשס נוייקירשן). בשנת 1860 נבחר הכפר וִיסדורף (כיום חלק מן העיר) על ידי קארל לברקוז כמקום מושבו של מפעל הצבע שלו. בשנת 1891 עבר המפעל לידי שליטת חברת באייר, ובשנת 1912 העבירה החברה את מקום משכנה לוויסדורף בהופכה את המקום למרכז תעשיית הכימיקלים בגרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה הופצץ מפעלה של חברת באייר. העיר לברקוזן היא ביתם של כמה מוזיאונים העוסקים במגוון רחב של נושאים כגון המוזיאון העירוני לציור ואמנות מודרנית אשר מציג את עבודותיהם של אמנים עכשוויים. מוזיאון תעשייתי בו ניתן לחוות את סביבת העבודה והחיים במאה ה-19. מוזיאון המושבה בויסדורף בו יש תערוכות מתחלפות, הרצאות וסיורים מודרכים אשר ניתן לראות בהם את מראהו האופייני של הכפר והחיים בו בסגנון 1930. ווילת רומר באופלדן המכונה "בית תולדות העיר", בה יש תערוכות מתחלפות על היסטוריה עירונית ואזורית. מוזיאון לילדים ונוער עם תערוכות שונות על אנרגיה והגנה על איכות הסביבה. המוזיאון לאמנות מודרנית ווילת רומר הגן היפני באיי ארנה - אצטדיון הכדורגל של באייר לברקוזן הפורום בלברקוזן בו נערך מדי שנה פסטיבל ג'אז שלט הנצחה לבית כנסת באופלדן שנהרס ב-1938 מדיה וקבצים בנושא לברקוזן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לברקוזן (בגרמנית) לברקוזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מנדרין נפוליאון

מנדרין נפוליאון (צרפתית: Mandarine Napoléon) הוא ליקר העשוי ממנדרינות, קוניאק, עשבי תיבול ותבלינים. הליקר הומצא בראשית המאה ה-19 על ידי הרוזן אנטואן פרנסואה דה פורקרואה, שהיה רופאו האישי של נפוליאון בונפרטה והפך לליקר החביב על נפוליאון שראה בו אפרודיזיאק. הוא רקח את הליקר על מנת למצות את פרי המנדרינה היקר שהגיע באותה עת לראשונה מסין לקורסיקה. בשנת 1892 החל ייצור סדרתי של הליקר בבקבוק בן 70 מ"ל עשוי זכוכית עם מרקם מחוספס שיחד עם צבעו הכתום של המשקה, דומה לקליפת מנדרינה. החברה ממוקמת בבלגיה ונמצאת בבעלות משפחת דה פורקרואה עד היום ושומרת על המתכון המדויק בסוד. הליקר עשוי מכוהל מזוקק ממנדרינות מסיציליה וולנסיה שיושנו לפחות שנתיים, ליקר עשבי תיבול וקוניאק משובח בדרגת XO והוא מכיל 38-40 אחוזי אלכוהול. מקובל לשתות את הליקר כדיז'סטיף והוא גם מהווה בסיס לקוקטיילים רבים, בעיקר כאלה המכילים גם קפה או שוקולד. אתר האינטרנט הרשמי של מנדרין נפוליאון מידע בעברית מידע באנגלית ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שקל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שקל – מטבעות שונים בהיסטוריה הנקראים שקל שקל (יחידת משקל) – יחידת משקל קדומה שקל ציוני – מטבע סמלי ששימש את ההסתדרות הציונית עד להקמת מדינת ישראל שקל ישן – המטבע הרשמי של מדינת ישראל בשנים 1980–1985 שקל חדש – המטבע הרשמי הנוכחי של מדינת ישראל עמותת שק"ל – ראשי תיבות של שילוב קהילתי לבעלי מוגבלויות. עמותה גדולה וותיקה העוסקת בשירותים לאנשים עם צרכים מיוחדים. אישים: שקל (מוזיקאי) – אייל דוידי, זמר ומפיק מוזיקלי ישראלי יוסי שקל – שוער ישראלי שקלים (פירושונים) שאקל שקם – מותג קנטינות בבסיסי צה"ל, בעבר נודע גם בשם "שקל" ("שירות קניות לחייל/ת")
ויאצ'סלב גנלין

ויאצ'סלב שבלביץ' "סלבה" גנלין (ברוסית: Ганелин, Вячеслав Шевелевич; נולד במוסקבה ב-17 בדצמבר 1944) הוא מוזיקאי, מלחין ופסנתרן ג'אז ואוונגארד ישראלי שעלה לישראל ב-1987 לאחר קריירה בברית המועצות. החל משנת 2000 מכהן כראש המחלקה לג'אז באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ופועל גם כמלחין לסרטים, מחול ותיאטרון. גנלין נולד בקרסקובו, ליד מוסקבה. בשנת 1951 עבר עם משפחתו לווילנה, ליטא, שם התחנך. הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הלאומי בשנת 1968. ב-1971 הקים עם נגן הסקסופון והטרומבון ולדימיר צ'קאסין והמתופף ונגן כלי ההקשה ולדימיר טאראסוב את שלישיית גנלין שהייתה הראשונה להופיע בברית המועצות עם ג'אז חופשי. בסיס השלישייה היה בלנינגרד והיא הופיעה גם במזרח גרמניה ובפולין. לאחר הופעתם בפסטיבל "ג'אז ג'מבורי" בוורשה ב-1976, הוציאו ברוסיה את אלבומם הראשון CON ALMA. מאז ועד עלייתו של גנלין לישראל הוציאה השלישייה כ-20 אלבומים. השלישייה הייתה הרכב הג'אז הראשון שנסע לסיבובי הופעות במערב אירופה ובצפון אמריקה בנוסף להופעות במדינות מזרח אירופה וקובה. ליאו פייגין, שגלה מברית המועצות ללונדון שמע את המוזיקה של שלישיית גנלין והחל להפיץ אותה במערב באמצעות חברת התקליטים "LEO records". הוא גם ערך קובץ מאמרים על הג'אז החדש ברוסיה, בספר "Russian Jazz New Identity"‏ ובהם מאמר על השלישייה מאת יפים ברבן. במאמרו ציטט ברבן את דבריו של גנלין: הקטעים המוסיקליים שלנו מתוכננים מראש בקפידה. אך הם שלנו. הם אנחנו. היה ויבצעו אותם מוסיקאים אחרים, המוסיקה תהיה שונה לגמרי. במוסיקה שאנחנו יוצרים, התרומה האישית של כל נגן היא מרכיב בתוצאה האמנותית הכוללת. — מבוסס על סקירתו של דני קרפל באתר MOOMA בנוסף לעבודתו עם השלישייה עבד גנלין גם כמלחין פורה לקולנוע, תיאטרון, אופרה ומחול. בין השאר הלחין את המוזיקה לארבע סרטים של הבמאי דן וולמן ("אחות זרה" - 2000, "אוצרות הים האדום" - 2001, "ידיים קשורות" - 2006, ו"חרדת הבמאי" - 2015). מאז עלייתו לישראל ממשיך גנלין לכתוב לסרטים ולתיאטרון וכן יוצר ומופיע הן כסולן, והן בהרכבים קטנים שונים עם מבחר מוזיקאים ישראליים במסגרת קונצרטים ופסטיבלים בישראל ומחוצה לה. מאז 1993 מכהן גנלין כחבר הוועדה האומנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום באילת, והמופיע בו פעמים רבות במהלך השנים. בשנת 2011 ביצע התזמורת הקאמרית הישראלית פרטיטה לכלי מיתר שהלחין. גנלין מלמד קומפוזיציה, מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע, פסנתר וסולפג' ג'אז בשלוש אקדמיות למוזיקה בישראל. זוכה פרס לנדאו (2005). קיבול את אות "מסדר ויטאוטאס הגדול", פרס נשיא ליטא. מדיה וקבצים בנושא ויאצ'סלב גנלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויאצ'סלב גנלין ויאצ'סלב גנלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויאצ'סלב גנלין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ויאצ'סלב גנלין, באתר AllMusic (באנגלית) ויאצ'סלב גנלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויאצ'סלב גנלין, באתר Yandex.Music (ברוסית) ויאצ'סלב גנלין, באתר Discogs (באנגלית) ויאצ'סלב גנלין, דף שער בספרייה הלאומית ויאצ'סלב גנלין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) Leo Feigin, Russian Jazz: New Identity, Quartet Books Limited", 1986 ISBN 9780704325067 אורי קליין, שום דבר לא עובד בסרט "חרדת הבמאי", באתר הארץ, 23 ביוני 2015 בן שלו, רוח חופשית, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2003 חגי חיטרון, מוזיקה חסינת ביצוע, באתר הארץ, 30 ביוני 2011 ציפי שוחט, בין מקבלי פרס לנדאו: טליה פז ועידן רייכל, באתר הארץ, 14 במרץ 2006
פנחס וזה

פנחס (פיניק) וזה (13 ביוני 1914 - 8 באוקטובר 1967) היה מפקד יחידת ה"רכש" של "ההגנה" בימי טרום המדינה ובזמן מלחמת העצמאות. מוותיקי קיבוץ רוחמה וחבר בו עד סוף ימיו. נולד בקובל שבפולין לאברהם וזה ולמאשה לבית הרליך. חניך הגימנסיה העברית "תרבות" וחבר ב"השומר הצעיר" בקובל. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ רוחמה, שם נישא להינדה. היה חבר בנוטרים. חבר ה"מטכ"ל" שלפני קום המדינה 1947–1948. מפעולות יחידת ה"רכש" - הטנקים והתותחים הראשונים לצבא שבדרך, טיפול בכלי הנשק מהאונייה "אלטלנה", ו"רכישת" כלי נשק ותחמושת שיועדו ללוחמים. "רכש" זה, שהגיע בתחבולות ודרכים לא דרכים תוך סיכון מתמיד, היווה את בסיס החימוש של צה"ל בראשיתו. ב-1948 היה חבר בצוות שמינה דוד בן-גוריון לטפל, מטעם צה"ל, באונייה אלטלנה. שירת בצה"ל והשלים שירותו בדרגת סא"ל. נפטר בשנת 1967 בקיבוץ רוחמה, ונקבר בבית העלמין שבקיבוץ. היה אב לשלושה. מתוך דברים שכתב ישראל גלילי על וזה לאחר מותו: ”פיניק היה מאלה שבזכותם אנו יכולים לומר שכל שנחלנו פה וכבשנו ונצחנו לא בא בגלל נס, אלא בגלל שכאלה, בגלל הצירוף הנפלא הזה של רצינות מוסרית, מוצקות של פלדה ורוך של רעות אנושית” רוחמה, פיניק: פנחס וזה, הדי רוחמה, (נולד במאי 1914 בקובל, נפטר באוקטובר 1967 ברוחמה), תשכ"ח המשימה - רכש, הוצאת מערכות, 1966. פנחס וזה, דבר, 10 באוקטובר 1967. משפחת וזה, באתר ארגון יוצאי קובל. יהודה אבן-צור, מטעני נשק מוסווים באניות סוחר, באתר הפלוגה הימית של הפלמ"ח (אורכב) מידע על פינחס וזה בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של פנחס וזה, באתר "סימניה" ספר בהוצאת משרד הביטחון, באתר "היום (תל אביב)", 15 במרץ 1966 פנחס וזה, דבר, 10 באוקטובר 1967 פנחס וזה - למנוחות, למרחב, 10 באוקטובר 1967 צפוי ויכוח מחודש על אלטלנה אחר פרסום ספר "המשימה: רכש", הצופה, 16 במרץ 1966 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפתלי דין

נפתלי דין (דינוביצר) (8 בנובמבר 1916 - 4 במרץ 2001) היה ראש המועצה הראשון של תל מונד, בין השנים 1954–1970. נרצח בפיגוע בנתניה ב-4 במרץ 2001. נולד בבוטושן שברומניה לקלרה ואהרון דינוביצר. בשנת 1935 הגיע לישראל כעיתונאי לסיקור אירועי המכביה ונשאר בארץ. בשנת 1937 הגיע לתל מונד, שם עבד כנגר בקואופרטיב נגרי האריזה. בין השנים 1939–1945 השתתף בהקמת המחנה הצבאי הבריטי בפרדסיה ובהגנת היישובים באזור. בשנת 1946 שימש כמרכז העבודה בלשכת העבודה ובשנת 1947 התמנה למזכיר הלשכה. במלחמת העצמאות פיקד על אזור כפר זיו (כיום חלק מכפר הס בשרון), וזכה באות ההגנה. בשנת 1954, עם הקמת המועצה המקומית בתל מונד, התמנה לראש המועצה וכיהן בתפקיד זה עד 1970. במהלך כהונתו קבע את גבולות המושבה, העביר את רכוש המועצה מהמועצה האזורית הדר השרון, הכניס מערכת חשמל, הקים את באר המים הראשונה, קלט את העולים הרבים אשר הגיעו ליישוב ואכלס אותם בדירות קבע. בשנת 1962 קיבל תעודת אזרח מצטיין מנשיא המדינה יצחק בן-צבי. בשנת 1980 קיבל אזרחות כבוד מטעם מועצת תל מונד. עם פרישתו, בשנת 1970, עבר קורס סוכני ביטוח והקים משרד בנתניה, שבו עבד עד יומו האחרון. לדין שלושה ילדים ונכדים. ב-4 במרץ 2001, בדרכו למשרדו, נפצע באורח קשה בפיגוע התאבדות במרכז נתניה. דין הובהל למרכז הרפואי הלל יפה ומת כעבור כחמש שעות מפצעיו. בת אחותו שלומית זיו, שפגש במקרה, נהרגה במקום. הובא למנוחות בבית העלמין בתל מונד. לאחר מותו, נקרא על שמו בית המועצה הראשון בתל מונד "בית נפתלי". דף לזכר נפתלי דין, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה נפתלי דין, באתר המרכז לתיעוד גוש תל מונד
אייר טהיטי נוי

אייר טהיטי נוי (בצרפתית: Air Tahiti Nui) היא חברת התעופה הלאומית של פולינזיה הצרפתית. החברה מפעילה טיסות ארוכות טווח מהאיים לצרפת, יפן, ניו זילנד, וארצות הברית. החברה הוקמה ב-31 באוקטובר 1996, והחלה בפעילות ב-20 בנובמבר 1998. החברה היא חברת התעופה הבינלאומית הראשונה שבסיסה במדינה, והיא הוקמה במטרה לפתח את התיירות הנכנסת לטהיטי. מרבית מניות החברה (61.7%) בבעלות ממשלת פולינזיה הצרפתית, והיתר ברשות משקיעים מקומיים. בשנת 2007 הועסקו בחברה 782 עובדים. צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019: לאייר טהיטי נוי הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות: מדיה וקבצים בנושא אייר טהיטי נוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייר טהיטי נוי אייר טהיטי נוי, ברשת החברתית פייסבוק אייר טהיטי נוי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אייר טהיטי נוי, ברשת החברתית אינסטגרם אייר טהיטי נוי, באתר פינטרסט מדיה וקבצים בנושא אייר טהיטי נוי באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של אייר טהיטי נוי, באתר airfleets.net (באנגלית) "Air Tahiti Nui schedules Boeing 787 Nov 2018 launch". Routesonline. נבדק ב-2018-04-11. "Air Tahiti Nui partners with Boeing for new aircraft". "Air Tahiti Nui has announced that it will replace its entire long haul fleet with four new Boeing 787-9 aircraft. Delivery is expected to begin during the fourth quarter of 2018, coinciding with the company’s 20th anniversary celebrations."
בית ויקטור הוגו

בית ויקטור הוגו (צרפתית: Maison de Victor Hugo) הוא מוזיאון בפריז הנמצא בפלאס דה ווז' מספר 6 ברובע הרביעי, בבית שנקרא אוטל רואן-גמנה (Hôtel de Rohan-Guémené) שבו שכר ויקטור הוגו דירה בקומה השנייה וגר בה במשך 16 שנה בין 1832–1848. המוזיאון נמצא במבנה לשימור ומנוהל על ידי עיריית פריז. המבנה בו שוכן המוזיאון הוקם בשנת 1605 כאשר המגרש בפינה הדרום מזרחית של פלאס דה ווז' הוענק לאיזק ארנו (Isaac Arnauld). ארנו בנה שם מבנה שהורחב משמעותית לאחר שמשפחת רואן רכשה אותו והחלה להשכיר את דירותיו. באוקטובר 1832 ויקטור הוגו בן ה-30 עזב את דירתו ברובע השמיני של פריז ושכר יחד עם משפחתו דירה בשטח של 280 מטר רבוע בקומה השנייה של הבניין Hôtel de Rohan-Guémené. במהלך שהותו בדירה זו אירח רבים מגדולי הסופרים הצרפתים לתקופתו: אלפונס דה למרטין, אלפרד דה ויניי, פרוספר מרימה, אלכסנדר דיומא האב ואונורה דה בלזק. בפברואר 1843 גם חגג את חתונת בתו, לאופולדין (Léopoldine Hugo), ובספטמבר ביכה את מותה הטרגי. בחדר העבודה של דירה זו כתב כמה מיצירותיו המפורסמות, בין היתר חלק גדול מעלובי החיים וב-1841 אף נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית. לאחר עזיבתו ב-1848 עבר הבניין מספר שיפוצים שלא מאפשרים לשחזר במדויק את המסגרת המקורית של המבנה, למשל היעלמות המסדרונות והמרפסות הצופות לכיכר. המוזיאון והתצוגה שבו התאפשרה בזכות תרומתו של הסופר פול מוריס, ידידו הטוב של הוגו, שאפשרה לעיריית פריז בשנת 1902 לרכוש את המבנה. המוזיאון נחנך ב-30 ביוני 1903. מדיה וקבצים בנושא בית ויקטור הוגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית ויקטור הוגו (בשפות מרובות) בית ויקטור הוגו, ברשת החברתית פייסבוק בית ויקטור הוגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) היסטוריה של המבנה (אורכב 14.10.2011 בארכיון Wayback Machine) עמוד מוזיאון בית ויקטור הוגו, אתר עיריית פריז