laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עקרון הכפל

עקרון הכפל הוא עיקרון יסודי בקומבינטוריקה המופיע בצורות שונות בתחומים רבים במתמטיקה. העיקרון קובע כי בעבור שתי קבוצות, אם בראשונה יש   n {\displaystyle \ n} איברים ובשנייה   m {\displaystyle \ m} איברים, אז במכפלה קרטזית שלהן יש   n × m {\displaystyle \ n\times m} איברים. קבוצת המכפלה הקרטזית מספר העצמים בקבוצה המורכבת מכל הזוגות האפשריים של עצם אחד מן הקבוצה הראשונה ועצם שני מן הקבוצה השנייה (מכפלה קרטזית) שווה למכפלה   n × m {\displaystyle \ n\times m} . רקע: מכפלה קרטזית היא קבוצת זוגות סדורים שרכיביהם מגיעים משתי קבוצות, לא בהכרח שונות. קבוצת המכפלה הקרטזית מורכבת מכל הזוגות האפשריים של עצם אחד מן הקבוצה הראשונה, ועצם שני מן הקבוצה השנייה. בניסוח פורמלי, עקרון הכפל קובע כי אם בקבוצה סופית   A {\displaystyle \ A} יש   n {\displaystyle \ n} איברים, ובקבוצה סופית   B {\displaystyle \ B} יש   m {\displaystyle \ m} איברים, אז במכפלה הקרטזית   A × B {\displaystyle \ A\times B} יש   n ⋅ m {\displaystyle \ n\cdot m} איברים. ניתן להוכיח את עקרון הכפל באינדוקציה בהסתמך על הגדרת הכפל במערכת פאנו ועל עקרון החיבור (הקובע כי מספר האיברים באיחוד של שתי קבוצות זרות שווה לסכום מספר האיברים בכל אחת). לדוגמה קלף משחק סטנדרטי (שאינו ג'וקר) מוגדר על ידי צורה מבין הצורות ♠, ♣, ♥, ♦ ומספר מבין המספרים 1-13. לכן מספר הקלפים בחפיסה (ללא קלפי ג'וקר) הוא מספר הצורות כפול מספר המספרים: 4×13=52. באינדוקציה מכלילים את עקרון הכפל למספר כלשהו של קבוצות. אם מספר האיברים בקבוצות   A 1 , A 2 , … , A n {\displaystyle \ A_{1},A_{2},\ldots ,A_{n}} הוא   m 1 , m 2 , … , m n {\displaystyle \ m_{1},m_{2},\ldots ,m_{n}} בהתאמה, אז מספר האיברים ב-   A 1 × A 2 × … × A n {\displaystyle \ A_{1}\times A_{2}\times \ldots \times A_{n}} הוא   ∏ i = 1 n m i {\displaystyle \ \prod _{i=1}^{n}m_{i}} . מקרה פרטי חשוב הוא כאשר הקבוצות במכפלה כולן זהות, אז מספר האיברים במכפלה הקרטזית הוא   m n {\displaystyle \ m^{n}} . המשמעות הקומבינטורית היא שמספר הדרכים לסדר עם חזרות n {\displaystyle n} עצמים בשורה, כאשר הם נבחרים מתוך m {\displaystyle m} עצמים, היא   m n {\displaystyle \ m^{n}} . תוצאה נוספת הנובעת מעקרון הכפל היא שמספר הדרכים לסדר n {\displaystyle n} עצמים בשורה בלי חזרות היא   n ! {\displaystyle \ n!} (ראו עצרת). ערך מורחב – אריתמטיקה של עוצמות בתורת הקבוצות משתמשים בעקרון הכפל כדי להגדיר פעולת כפל בין עוצמות. עוצמות סופיות הן מספרים טבעיים ולכן המכפלה שלהן תואמת את עקרון הכפל. לכן טבעי להכליל את עקרון הכפל כך שיגדיר גם מכפלה בין עוצמות אינסופיות: | A | ⋅ | B | := | A × B | {\displaystyle |A|\cdot |B|:=|A\times B|} . הגדרה זו אינה תלויה בבחירת נציגים. בהכללה, המכפלה של קבוצה כלשהי של עוצמות מוגדרת לפי: ∏ i ∈ I | A i | := | ∏ i ∈ I A i | {\displaystyle \prod _{i\in I}|A_{i}|:={\biggl |}\prod _{i\in I}A_{i}{\biggr |}} ניתן לחלק מלבן שהאורך והרוחב שלו הם מספרים טבעיים למספר טבעי של ריבועי יחידה. לפי עקרון הכפל מספר הריבועים שווה למכפלת אורך המלבן ברוחבו. אם מוסכם ששטחו של ריבוע יחידה הוא 1, ניתן להגדיר כי שטחו של מלבן כזה שווה למכפלת אורכו ברוחבו. באמצעות חשבון אינפיניטסימלי ניתן להכליל את התוצאה לכל מספר ממשי ולקבל כי שטחו של מלבן כלשהו שווה שמכפלת האורך ברוחב. באמצעות אינטגרל לבג הדבר מאפשר להגדיר את שטחה של צורה דו-ממדית (או באופן כללי את המידה של צורה n-ממדית) בהסתמך על הגדרת שטחו של ריבוע היחידה ומידת לבג בלבד. תלות (הסתברות) עקרון הכפל, באתר MathWorld (באנגלית)
Because of You (אלבום של ני-יו)

Because of You הוא אלבום האולפן השני של זמר הרית'ם אנד בלוז והפופ האמריקני, ני-יו. האלבום יצא לאור במאי 2007 תחת חברת התקליטים Def Jam Recordings. באלבום יש בסה"כ 2 זמרים אורחים: ג'יי זי בשיר "Crazy", וג'ניפר הדסון בשיר "Leaving Tonight". האלבום, כמו קודמו, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 250,000 עותקים בארצות הברית בשבוע הראשון לצאתו, ולבסוף הגיע למעמד אלבום פלטינה. עם השקתו, האלבום קיבל לרוב ביקורות חיוביות מאוד ממבקרי מוזיקה רבים, המבוססות על ציון מצטבר של 74/100 באתר Metacritic. האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הרית'ם אנד בלוז העכשווי הטוב ביותר" בשנת 2008. עד כה האלבום מכר מעל 1,600,000 עותקים ברחבי ארצות הברית. מידע על האלבום Because of You באתר MusicBrainz מידע על האלבום Because of You באתר AllMusic האלבום Because of You באתר יוטיוב
One of the Boys

One of the Boys (בעברית: אחד מהגברים) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת קייטי פרי שיצא ב-17 ביוני 2008. באלבום יצאו ארבעה סינגלים שהגיעו למאה הראשונים במצעד של בילבורד, "I Kissed a Girl", "Hot n Cold", "Waking Up in Vegas", "Thinking of You" .האלבום זיכה את פרי בשתי מועמדויות לפרסי גראמי בשנת 2009 ו-2010. האלבום מכר כ-5 מיליון עותקים. עטיפת האלבום דורגה במקום ה-16 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex. "I Kissed a Girl" - הסינגל הראשון מן האלבום, הוצא לאור במאי והצליח מאוד. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 ושהה שם כשבעה שבועות רצופים. השיר הגיע לראש המצעדים ביותר מ-30 מדינות ומכר יותר מ-4 מיליון הורדות דיגיטליות. לקליפ עצמו על השיר, יש קרוב ל-240 מיליון צפיות. "Hot n Cold" - הסינגל השני והרצועה השביעית מן האלבום, הגיע למקום השלישי במצעד ארצות הברית. ב-14 בנובמבר הגיע למקום הראשון של פרי בתחנות רדיו. הסינגל היה אחד מתוך העשרה הסינגלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. מכר יותר מ-4.72 מיליון הורדות דיגיטליות. "Thinking of You" - הסינגל השלישי מן האלבום, תוכנן תחילה להיות הראשון. לסינגל צולם קליפ באפריל 2008 אך נמחק והוחלף בקליפ חדש לאחר שחרורו המחודש של השיר. הסינגל דורג במקום ה-14 במצעד האייטונס ומכר כ-864,000 הורדות דיגיטליות. "Waking Up in Vegas" - הסינגל הרביעי מהאלבום, הסינגל הוצא לאור לרדיו ב-23 באפריל. פרי הופיעה איתו באמריקן איידול. הסינגל מכר יותר מ-1.82 מיליון הורדות דיגיטליות. מידע על האלבום One of the Boys באתר MusicBrainz מידע על האלבום One of the Boys באתר AllMusic האלבום One of the Boys באתר Discogs האלבום One of the Boys באתר ספוטיפיי האלבום One of the Boys באתר דיזר האלבום One of the Boys באתר אפל מיוזיק האלבום One of the Boys באתר Last.fm The 50 Best Pop Album Covers of the Past Five Years, Complex (באנגלית) מידע על One of the Boys, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על One of the Boys, באתר המצעד הגרמני מידע על One of the Boys, באתר מצעד דנמרק מידע על One of the Boys, באתר המצעד הנורווגי מידע על One of the Boys, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על One of the Boys, באתר המצעד הפיני מידע על One of the Boys, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
Year of the Gentleman

Year of the Gentleman הוא אלבום הסטודיו השלישי של זמר הפופ וה-R&B האמריקני, ני-יו, והוא יצא לאור בספטמבר 2008. ני-יו עבד עם מספר רב של מפיקים על האלבום, שיצא תחת חברת התקליטים דף ג'אם. האלבום זכה לביקורות חיוביות מרוב מבקרי המוזיקה, אשר החמיאו על האסתטיקה המוזיקלית בכתיבתו של ני-יו. לאלבום היו 7 מועמדויות לפרס גראמי, כולל קטגוריית "אלבום השנה". האלבום הפיק 4 סינגלים מצליחים מאוד, ביניהם הלהיטים הבינלאומיים Mad ו-Miss Independent. Year of the Gentleman הגיע למעמד פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטה האמריקאית בארצות הברית, כשמכר מעל 250,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, ולבסוף מכר במדינה מעל 1,000,000 עותקים, והגיע למעמד פלטינה גם בבריטניה, כשמכר שם מעל 600,000 עותקים. מידע על האלבום Year of the Gentleman באתר MusicBrainz מידע על האלבום Year of the Gentleman באתר AllMusic האלבום Year of the Gentleman באתר Discogs האלבום Year of the Gentleman באתר ספוטיפיי
חסד רומי

חסד רומי (Carità Romana) הוא מוטיב אמנותי המגולל את סיפורה של בת בשם פֵּרוֹ המיניקה בחשאי את אביה, קימוֹן, לאחר שנאסר ונגזר דינו למות ברעב. היא נתפסת בשעת מעשה על ידי אחד מסוהרי אביה, אך המעשה המיטיב והבלתי-אנוכי שלה מרשים את שופטי אביה והיא זוכה להשתחרר. הסיפור מובא בספרו של ההיסטוריון הרומי ולריוס מקסימוס "תשעה ספרים של מעשים ומימרות ראויים לציון של בני רומא העתיקים" ("De Factis Dictisque Memorabilibus Libri IX"), והוא מובא בתור מעשה נשגב ומכובד של חמלת בת על אביה. במקדש האלה פיאטס (Pietas; אלת הנאמנות הרומית) הוצב ציור של המעשה. הסיפור הדהד בקרב בני רומא העתיקה את הסיפור מן המיתולוגיה האטרוסקית על יונו המיניקה את הרקולס המבוגר. בנצרות מתאר הסיפור שניים מתוך שבעת מעשי החסד - ביקור האסיר והזנת הרעב. במהלך המאה השבע עשרה והמאה השמונה עשרה שימש המוטיב בציוריהם של ציירים אירופאיים רבים. בהם פטר פאול רובנס, שיצר כמה גרסאות לציור המעשה, ואמן הבארוק קאראווג'ו. חלק מן האמנים בחרו לתת לסיפור פרשנות נועזת וכמו-אירוטית, ואחרים בחרו בהצגה צנועה יותר. הסיפור זכה לפרשנויות ספרותיות שונות, בהן ב"ענבי זעם" של ג'ון סטיינבק וב"חסד ספרדי" של א. ב. יהושע. ציור קיר מפומפיי, אמן לא ידוע, המאה הראשונה לספירה חסד רומי, אמן לא ידוע, 1500-1520 בקירוב קימון ופרו, הנס זבאלד בהם חסד רומי, דירק ואן באבורן חסד רומי, ברנרדינו מיי חסד רומי, רובנס חסד רומי, שארל מלין חסד רומי, יוהאן צופני חסד רומי, ז'אן-בטיסט גרז, 1767 בקירוב מדיה וקבצים בנושא חסד רומי בוויקישיתוף ציור המזבח "Sette opere di Misericordiais" מהמאה ה-17 הנמצא בכנסיית פיו מונטה דלה-מיסריקורדיה (Pio Monte della Misericordia) שבנאפולי של מיכאלאנג'לו מריזי דה-קרווג'ו.
יאיר רחלי

יאיר רחלי (נולד ב-5 ביולי 1929) הוא איש שירותי הביטחון, בעל אות גיבור ישראל וסופר ישראלי. יאיר רחלי נולד בחיפה ב-1929, בן לאליהו רחלי (רחלנקו) ופסיה לבית האפט. הוריו היו מראשוני העולים בעלייה השנייה. למד בבית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן ובבית הספר החקלאי במקווה ישראל. בנעוריו הצטרף לפלמ"ח והיה חבר הגדוד הראשון. בינואר 1948 השתתף בפעולת תגמול בשפרעם עליה זכה ביום העצמאות הראשון למדינת ישראל באות גיבור ישראל. כעבור כארבעה חודשים, נפצע קשה בקרב במלכיה מול כוחות אויב מלבנון. בעיטור לו זכה תוארו מעשיו: ביום ה-19 בינואר 1948, במבואות שפרעם, בשעת פעולת תגמול, חיסל טור' יאיר רחלי ברימונים עמדת אויב שסיכנה את אנשינו, ואיפשר בזאת את החלצותם משדה האש. — עיטור הגבורה ליאיר רחלי לאחר פציעתו התגורר רחלי בקיבוץ יזרעאל ונבחר להנהלת הקבוצה. בשנת 1954 החל לעבוד כמדריך בכפר הירוק וכעבור תקופה קצרה גויס לבקשתו ליחידת המבצעים של שירות הביטחון הכללי והשתתף במבצעי ריגול ומעקב בישראל ומחוץ לה. בנובמבר 1967, במהלך המצוד אחר הפושע הנאצי היינריך מילר, אף נתפס בעת פריצה לביתה של רעייתו סופי מילר, ונכלא למשך מספר חודשים במערב גרמניה. בתקופה זו הייתה יחידת המבצעים משותפת לשב"כ ולמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ומאוחר יותר נותר רחלי לשרת במוסד. לאחר פרישתו היה שותף בסוכנות ביטוח בשם "כנען סוכנות לביטוח". בשנת 1991 החל רחלי בכתיבת ספרים העוסקים בשאלות פילוסופיות המשולבות בסיפורים מעברו בשירותי הביטחון. בספרו "משאו של רוכב האופניים" ובראיון שנתן לאיש גלי צה"ל, דודו דיין, טען שאות הגבורה שניתן לו מקורו בתיאור, על ידי מפקד כיתה שהשתתף בפעולה, שרומם את פעולתו של רחלי בקרב בשפרעם הרבה מעבר לראוי. היה נשוי לגאולה (לבית יעקבי, אף היא לחמה במלחמת העצמאות) עד לפטירתה ב-2019. משאו של רוכב האופניים, 1991 נעלם אל עולמו, 1997 אפילו השמש שוקעת, 2003 דיור מוגן: סיפורים, 2004 מונטן הטעה אותי, 2009 מדיה וקבצים בנושא יאיר רחלי בוויקישיתוף עיטור הגבורה שהוענק ליאיר רחלי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל יאיר רחלי, באתר הפלמ"ח אחד מ-12 גיבורי ישראל, באתר צה"ל אסף קמר, "התקרבתי אליהם ישירות, זרקתי רימון ופגעתי בול", באתר ynet, 10 ביוני 2023 יוסי מלמן, יאיר רחלי מנהל דו קיום עם המוות, באתר הארץ, 30 באפריל 2009 רשימת הפרסומים של יאיר רחלי, בקטלוג הספרייה הלאומית תמונות מאוסף יאיר רחלי מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה יאיר רחלי, דף שער בספרייה הלאומית קבוצת יזרעאל, דבר, 22 באוגוסט 1949 דודו דיין בריאיון עם משה טימור על סיפורו של יאיר רחלי שלא היה, באתר הגבורה
רוברט סטארר

רוברט סטארר (באנגלית: Robert Starer‏; 8 בינואר 1924, וינה – 2 באפריל 2001, קינגסטון, מדינת ניו יורק) היה מלחין ופסנתרן יהודי-אמריקאי, יליד אוסטריה. רוברט סטארר נולד בווינה בשנת 1924. החל לנגן בפסנתר בגיל 4. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה בווינה, אך לאחר הצבעת אזרחי אוסטריה בעד הסיפוח לגרמניה הנאצית (האנשלוס), עלה סטארר לארץ ישראל ולמד במלגה של הכנר אמיל האוזר, חבר רביעיית בודפשט, בקונסרבטוריון הארץ-ישראלי בירושלים אצל יוסף טל, שלמה רוזובסקי ועדן פרטוש. במלחמת העולם השנייה שירת סטארר בחיל האוויר המלכותי של בריטניה, שם הופיע כפסנתרן לפני החיילים. ב-1947 השתקע בארצות הברית. הוא למד הלחנה בג'וליארד בניו יורק ובקיץ 1948 למד במרכז ברקשייר למוזיקה אצל אהרן קופלנד. ב-1949 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1957 היה סטארר לאזרח אמריקה. רוברט סטארר לימד בג'וליארד, בברוקלין קולג' ובמרכז ללימודי מוסמך באוניברסיטת ניו יורק, שם הוכתר כפרופסור מצטיין בשנת 1986. בשנת 1991 פרש לגמלאות מברוקלין קולג'. לרוברט סטארר בן אחד, דניאל. רוברט התגורר בוודסטוק שבמחוז אולסטר במדינת ניו יורק עד מותו. סטארר חי עם הסופרת גייל גודווין במשך כ-30 שנה והשניים עבדו יחד על כמה לבריות. נפטר ב-2001 בעיר קינגסטון (Kingston) שבניו יורק, ונקבר בבית הקברות לאמנים בוודסטוק. סטארר היה מלחין פורה וחיבר בסוגות רבות. המוזיקה שלו התאפיינה בכרומטיות ובמקצבים רבי תנופה. יצירותיו הווקאליות, לטקסטים אנגליים או עבריים, נהנו משבחים רבים. הוא הלחין את המוזיקה לבלט "פדרה" של מרתה גרהם מ-1962. כמו כן כתב ארבע אופרות: "האורח הלא קרוא" (1956), "פאנטאגלייזה" (1967), "המאהב האחרון" (1975), ו"אפולוניה" (1979). סטארר חיבר קונצ'רטו לכינור בהזמנת יצחק פרלמן, שניגן אותו בביצוע בכורה ב-1981 והקליט אותו עם התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוח סייג'י אוזאווה. הצ'לן ינוש סטארקר ביצע את הקונצ'רטו לצ'לו לראשונה ב-1988. בין השאר חיבר סטארר את "זוג ופרט" לתלמידי פסנתר מתחילים ואת הקטעים "רישומים בצבע". פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, 1979 חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות, 1994 מדליית כבוד מאוסטריה, 1995 אתר האינטרנט הרשמי של רוברט סטארר (באנגלית) רוברט סטארר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט סטארר, באתר AllMusic (באנגלית) רוברט סטארר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט סטארר, באתר Discogs (באנגלית) רוברט סטארר, דף שער בספרייה הלאומית Gail Godwin's Official Website Robert Starer interview by Bruce Duffie, March 21, 1987 ב. רון, "הערות של מאזין", דבר, 27 ביוני 1947 משה גורלי, "סימפוניה של קומפוזיטור ישראלי", דבר, 19 במאי 1953 דורותי לואיס - גריפין וברוס ארצ'יבלד, "רוברט סטארר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין לואיס וארצ'יבלד, שם
אח"י תרשיש (סער 4.5)

אח"י תרשיש היא ספינת טילים בסדרה סער 4.5 נירית, של חיל הים הישראלי. היא נבנתה במספנות ישראל והוכנסה לשירות ביוני 1995. הספינה ביחד עם שאר ספינות סער 4.5 מהוות שיפור ניכר לחיל הים, בהיותן גדולות בהרבה מהספינות הקודמות, מה שמאפשר עוד מקום רווחה לצוות. הספינות עשירות באמצעי לוחמה אלקטרונית. במלחמת לבנון השנייה השתתפו ספינות רבות בחסימת נמלים לבנוניים ואף סייעו בהפגזת חוף. זוהי הספינה הרביעית בחיל הים בשם זה. בשירות מ-1997. הראשונה הייתה טרפדת (ט-152), בשירות חיל הים בים האדום בשנים 1957–1968. השנייה הייתה נחתת טנקים, בשירות חיל הים בים האדום בשנים 1970–1974. הספינה השלישית הייתה סטי"ל מדגם "סער 4", בשירות חיל הים בשנים 1997-1974. החימוש של אח"י תרשיש: 8 משגרי הרפון נגד ספינות בשתי מערכות מרובעות משגרים. 16 משגרי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים. תותח אוטו מלרה 76 מ"מ להפגזות ים-חוף וים-ים. מערכת הגנה נוספת נגד טילים היא 2 תותחי אורליקון מונעי אדם של 20 מ"מ אשר הוחלפו ב-2 מקלעיM2 בראונינג 0.5 (12.7 מ"מ) ובנוסף קיימים גם שלושה מקלעי מאג 7.62 מ"מ. על הספינה מפקד קצין ים בדרגת רב-סרן התמונה מתקופה מאוחרת יותר. התמונה מתקופה מאוחרת יותר. מדיה וקבצים בנושא אח"י תרשיש בוויקישיתוף משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, עמ' 130–131, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005. ערך זה הוא קצרמר בנושא חיל הים הישראלי ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דברי אמונה

דברי אמונה הוא ספר שחיבר האדמו"ר הראשון של חסידות תולדות אהרן, הרב אברהם יצחק קאהן. כותרת המשנה של הספר היא "דיבורי התחזקות בענייני אמונה וביטחון, ולהתמדת התורה ולכוונת התפלה ותקוני המדות ... על יסוד דרך הבעש"ט". הספר מכיל הלכות ומנהגים העוסקים בשבת, אכילה, פרנסה, בריאות ועוד. קודם ליציאת הספר הוציאו חסידיו חוברות באותו שם שהכילו דברי תורה שאמר בפני חסידיו בסעודה שלישית. המחבר מכונה על שם הספר והחוברות, בעל ה"דברי אמונה". הספר נדפס לראשונה ביידיש, ויצא בשנת תשכ"ז. עורך הספר הוא הרב ידידיה ברנדסדורפר, מראשי ישיבת חידושי הרי"ם בתל אביב, נכדו של הרב ישכר שלמה טייכטל, היה חסיד תולדות אהרן ואחר כך נהיה חסיד גור. קאהן, אברהם יצחק בן אהרן דוד הכהן, דברי אמונה, ירושלים תשכ"ז, באתר אוצר החכמה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מריו לוי (חקלאי)

מריו משה לוי (1924 - 3 במרץ 2018) היה חקלאי ישראלי, חבר קיבוץ שדה אליהו, מחלוצי החקלאות האורגנית בישראל, ומייסד הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל. לוי נולד בטרייסט, איטליה בשנת 1924. הוא עלה לארץ ישראל ב-1939, בהיותו בן 15, במסגרת עליית הנוער, ולמד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. אביו נספה בשואה, אך אימו ואחיו ניצלו. ב-1941 הצטרף לוי לקיבוץ הדתי שדה אליהו, במסגרת גרעין של בוגרי מקוה ישראל. לוי ואשתו פריבה, ילידת גרמניה, גידלו בקיבוץ חמישה ילדים. נפטר בשבת כי-תשא, ט״ז באדר התשע״ח, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוצו שדה אליהו. בשנות ה-60 היה לוי אחראי לגן הירק של הקיבוץ. השימוש הגובר בחומרי הדברה, עד ארבעים ריסוסים ליבול, והופעת מזיקים חסינים, עוררו בו אי נחת. בשנת 1969 אפשר לו מנחם בר-דרומא, האחראי לגידולי שדה במשרד החקלאות, להשתלם בשווייץ אצל ד"ר האנס מילר, הנחשב לגורו של החקלאות האורגנית. בשובו ארצה, ניסה לוי להפיץ את הידע שרכש באמצעות משרד החקלאות, אך נתקל בסרוב. קיבוצו, שדה אליהו, הקצה לבקשתו שטח של 200 דונם לגידולים אורגניים. בניסוי שנמשך שלוש שנים, גידל לוי שבעה מינים שונים. בעקבות הצלחתו, סייע משרד החקלאות בייצוא התוצרת. ב-1979 פרסם לוי את מאמרו יסודות החקלאות הביו-אורגנית בשדה. בעקבותיו, קבל תפקיד של מדריך לחקלאות אורגנית בשירות ההדרכה של משרד החקלאות. ב-1982 הקים לוי את הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל, ועמד בראשו שנים רבות. באוגוסט 2000 הוענק ללוי פרס על מפעל חיים מטעם 'הפדרציה הבינלאומית של תנועות חקלאות אורגנית' (IFOAM). ב-2008 הוענק לו אות מפעל חיים בחקלאות מטעם מועצת הצמחים. בנימוקים להענקת הפרס נאמר: למרות הביטול והזלזול בהם נתקל בתחילת הדרך, האמין בכל מאודו בחקלאות האורגנית ודחף בכל כוחו לקידומה ולפיתוחה של חקלאות זו בישראל. מריו לוי ראה בחקלאות האורגנית חלופה אמיתית ואפשרית לחקלאות המסורתית ופעל במשך עשרות שנים לקיימה, תוך הקפדה על כל מרכיב וללא ויתור על יבול התוצרת ואיכותה... מריו הגיע לכל מקום, הסביר, לימד ושכנע, והתוצאה לא איחרה לבוא: גזר, צנונית, תפוחי-אדמה ותמרים ישראליים, אורגניים, יוצאו לאירופה ונמכרו במחירים מרשימים. ב-2013 ניתן לו תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת בר-אילן פודקאסט על סיפור חייו בשני חלקים, בפודקאסט "סיפור משפחתי" אתר הארגון לחקלאות ביולוגית אורגנית בישראל. רונית אנטלר, נביא החקלאות האורגנית בישראל(הקישור אינו פעיל), ביטאון הסתדרות המורים בישראל, אפריל 2003. תאיר שכנר רוכמן. צילומים: ירון קמינסקי, ג'וקים טובים, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2003 הענקת אות מפעל חיים בחקלאות מטעם מועצת הצמחים, 2008. קובי בן שמחון, ביקור בשדה אליהו, הקיבוץ האורגני הראשון בישראל, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2009 מריו משה לוי (אורכב 03.09.2013 בארכיון Wayback Machine) באתר אוניברסיטת בר-אילן אלי אשכנזי‏, "זרע באדמה ובנפשות": דרכו של נביא החקלאות האורגנית בישראל, באתר וואלה, 10 במרץ 2018 טקס הענקת תוארי דוקטור של כבוד באוניברסיטת בר-אילן
דאג סאוואנט

דאגלס פיטר "דאג" סאוואנט (באנגלית: Doug Savant ; נולד ב-21 ביוני 1963) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידיו בתור מאט פילדינג במלרוז פלייס וטום סקאבו בדרמה הקומית של רשת ABC, עקרות בית נואשות. הופעתו הראשונה של סאוואנט בעולם הטלוויזיה והקולנוע הייתה כאשר ביצע את תפקיד מק מקנזי הצעיר בסדרה של ה-CBS "נוטס לנדינג", בה שיחק לצד מי שעתידה לשחק לצידו בעקרות בית נואשות, ניקולט שרידן, ששיחקה בסדרה את אן מת'רסון הצעירה. בשנות השמונים, סאוואנט הופיע בסרטים שונים, בין היתר ב"Masquerade" לצד רוב לאו, "זאב צעיר" (1985) לצד מייקל ג'יי פוקס ו"תעלול או ממתק" לצד מארק פרייס ואוזי אוסבורן. בנוסף, הוא שיחק את הדמות הראשית באחד מפרקי הסדרה "בגבולות המסתורין". תפקידו היה רובוט דמוי אדם (אנדרואיד). בין השנים 1992–1997, סאוואנט כיכב בתור מאט פילדינג, הומוסקסואל מחוץ לארון, בסדרת הדרמה מלרוז פלייס. זו הפעם הראשונה שהייתה דמות הומוסקסואלית מחוץ לארון בסדרת טלוויזיה. עם זאת, יחסיו עם גברים בסדרה צונזרו. סבנט עזב את הסדרה לאחר חמש עונות, ושנה לאחר שעזב, דמותו (בתסריט) נהרגה בתאונת דרכים. לאחר מלרוז פלייס, סאוואנט ביצע מספר הופעות אורח בסדרות כגון פיירפליי, ג'אג, NCIS, ניפ/טאק, NYPD Blue ,CSI ובארבעה פרקים בסדרה 24. ב-2008 כיכב סאוואנט בסרט הטלוויזיה "באיזה צבע האהבה?", בה שיחק עורך-דין בשם פיטר מרקסטון אשר עוזר לבחורה לקבל בחזרה את בנה. סאוואנט שיחק את טום סקאבו בסדרה של ה-ABC, עקרות בית נואשות. בעונה הראשונה (2004–2005), טום היה דמות משנית, אשר הקרדיט שלה היה בתור הופעת אורח. דמותו נשואה ללינט סקאבו (פליסיטי האפמן). מהעונה השנייה הוא החל להופיע בסדרה בתור דמות קבועה. סאוואנט נולד בברבנק, קליפורניה, ומגיע ממוצא צרפתי. הוא נשוי ללורה לייטון, שכיכבה לצדו בעבר במלרוז פלייס. לשניים יש שני ילדים, לוסי וג'ק. בנוסף יש לו עוד שתי בנות, אריאנה ומדלן, מאשתו הקודמת, דאוון סאוואנט. 1984: נשים בעורף 1985: מעריץ אלמוני 1985: זאב צעיר 1985: הוטל 1986: תעלול או ממתק 1987: מלון האנוי 1987: עובדות החיים 1987: הטריגון 1988: בחום של הלילה 1988: חתיך מבוקש 1990: China Beach 1990: ג'ייק והשמן 1993: קצין מושחת 3 1995: חוק בארקס 1998: ספינת האהבה 1998: גודזילה 2000: ממלכה אכזרית 2001: אלה החיים 2001: חוק משפחה 2001: האחד 2002: החיים על פי ג'ים 2006: All You've Got 2014: April Rain 2016: ידוע לשמצה 1985: קגני ולייסי 1986: אלפרד היצ'קוק מגיש 1986-1987: נוטס לנדינג 1992: קולומבו 1992-1997: מלרוז פלייס 1998: בגבולות המסתורין 1999: פרופיילר 2001: The District 2002: פיירפליי 2002: ג'אג 2004: 24 2004: המגן 2004: NYPD Blue 2004: NCIS 2004: ניפ/טאק 2004: CSI 2012-2004: עקרות בית נואשות 2008: What Color is Love? (סרט טלוויזיה) 2012: שוות בקליבלנד 2013:‏ Vegas 2013: ריזולי ואיילס 2013: גדולה מהחיים 2013: מחשבות פליליות 2014: הוואי חמש-אפס 2015: צוות עקרב 2016: תיקים באפלה 2016: שעת שיא 2018: מוקד 911 2018: NCIS: ניו אורלינס 2020: ג'ון הנבל מדיה וקבצים בנושא דאג סאוואנט בוויקישיתוף דאג סאוואנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דאג סאוואנט, באתר AllMovie (באנגלית) דאג סאוואנט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דודה קלרה

דודה קלרה הוא סרט הקולנוע השני באורך מלא של אברהם הפנר, שיצא לאקרנים בשנת 1977. הסרט הוא דרמה קומית העוסקת במשפחה ממוצא פולני במדינת ישראל. הסרט עוקב אחר מעלליה של משפחה בת שלוש אחיות ממוצא פולני - לאה, רוז'ה וקלרה, המנהלות יחד חנות ומתפרה לשמלות כלה ברחוב בן יהודה בתל אביב. לאה מוצגת כאחות קנאית; רוז'ה היא היחידה מבין האחיות שלה ילדה; וקלרה, הגדולה מבין האחיות, מנסה לפתור קונפליקטים במשפחה, להחליט ולקבוע עבור כולם מה לעשות. עלילת הסרט מתחילה כאשר קלרה מחליטה לשלוח את זיוה׳לה, בתה של רוז'ה, ללימודים בלונדון אצל אחיהן הגדול והנערץ של האחיות, מאיר. זיוהל'ה מאוהבת בדודיק, שמצטייר כשטחי מדי בעיני דודותיה, והיא נאלצת להיפרד ממנו ולנסוע לאנגליה בהוראת קלרה. כאשר זיוה׳לה חוזרת לארץ היא מתאחדת עם דודיק, והשניים מחליטים להתחתן. פער התרבויות והמעמד הסוציו-אקונומי בין הוריו של דודיק לבין קלרה ואחיותיה מחריד אותן, אך האחיות מחליטות לסייע ולהוציא את החתונה אל הפועל, בעיקר שיש ספק שזיוה׳לה בהריון ממנו, מכך שיצאו תקופה ארוכה טרם טסה זיוה׳לה לדודה מאיר. קלרה מוצאת עצמה מתמודדת בעת ובעונה אחת לא רק עם החתונה, אלא גם עם גיסה האחד שסובל מקלפטומניה, וגיסה האחר הסובל ממחלה כרונית. לבסוף מתברר שזיוה׳לה לא בהריון, אך האחיות מקבלות את דודיק ואת משפחתו, והזוג מתחתן, כאשר גם הדוד מאיר מגיע לארץ לחתונתה. הסרט מבטא מאפיינים סטריאוטיפיים של בני עדה זו בצורה קריקטוריסטית. הסרט מנסה לשמר את תמונתם של בני עלייה שכמעט אינם כבר בימינו. בנוסף עולים בסרט מוטיבים החוזרים מסרטו באורך מלא הקודם של אברהם הפנר, "לאן נעלם דניאל וקס?": לאורך הסרט האחיות מספרות בשבחו ובגדולתו של אחיהן הגדול החי בגולה, מאיר. לבסוף, כשמגיע מאיר לחתונה, הוא מתגלה לצופה כאכזבה ודמותו באה בסתירה מוחלטת לדמות שהצטיירה בפי גיבורות הסרט. דמותו של מאיר מזכירה ומתכתבת עם דמותו של דניאל וקס, בסרט "לאן נעלם דניאל וקס?". "דודה קלרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דודה קלרה", באתר AllMovie (באנגלית) "דודה קלרה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "דודה קלרה", באתר אידיבי "דודה קלרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "דודה קלרה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עדית זרטל, דודה קלארה, דבר, 27 במאי 1977