שגרירות גרמניה בישראל

שגרירות גרמניה בתל אביב היא הנציגות הדיפלומטית של גרמניה בישראל. השגרירות הוקמה ב-1965 על ידי גרמניה המערבית, ועם איחוד גרמניה ב-1990 הפכה לשגרירות גרמניה המאוחדת (גרמניה המזרחית לא החזיקה מעולם בנציגות בישראל). השגרירות ממוקמת במגדל אדגר 360 שברחוב השלושה 2, בתל אביב. בשגרירות נמצאים גם קונסוליה, מחלקות שונות והנספח צבאי. השגריר הנוכחי (מאז 2022) הוא שטפן זייברט. המחלקות בשגרירות כוללות את המחלקה המדינית המקשרת בין הממשלה הגרמנית לממשלה הישראלית ומעדכנת על אותן התפתחויות, הנספחות הצבאית שאחראית על קשרים בין משרד ההגנה הגרמני (אנ') ומשרד הביטחון, מחלקה לעניינים משפטיים וקונסולריים, המחלקה הכלכלית שעובדת בשיתוף פעולה עם לשכת המסחר ישראל-גרמניה, מחלקת התרבות שמשתפת פעולה בין היתר עם מכון גתה, מחלקה לעבודה ורווחה ומחלקת עיתונות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בשנת 1965 החליטו ממשלות ישראל וגרמניה המערבית לכונן ביניהן יחסים דיפלומטיים ולפתוח באופן הדדי שגרירויות. רולף פאולס התמנה לשגרירה הראשון של גרמניה בישראל והחל בתפקידו ב-19 באוגוסט 1965. שיגור השגריר היה מלווה בהיסוסים משני הצדדים. גרמניה עמדה תחת לחץ של מדינות ערב שלא לקיים יחסים דיפלומטיים עם ישראל, ואילו ישראלים רבים לא ראו בעין יפה קיום יחסים דיפלומטיים עם גרמניה שני עשורים בלבד לאחר השואה. במאי 1965 קיבלה הכנסת החלטה על כינון היחסים. ישראל שלחה לבון את השגריר אשר בן נתן, וגרמניה שלחה לתל אביב את השגריר פאולס. מינויו לשגריר בישראל גרר גל נרחב של מחאות בציבור הישראלי, חלק מההפגנות כנגד מינויו היו סוערות ואלימות. ביטויי המחאה בישראל הבליטו את היותו של פאולס קצין בורמאכט הנאצי, את עיטורו בצלב הברזל הנאצי ואת שירותו כנספח צבאי בשגרירות גרמניה בטורקיה. פאולס התקבל אצל הנשיא זלמן שזר ומסר לו את כתב האמנתו ב־19 באוגוסט 1965. השגריר החדש התקבל ברגשות של כאב וזעם. מכוניתו הותקפה באבנים, ואלפי מפגינים הפגינו כנגדו. מנחם בגין נשא נאום שבו האשים את ישראל כי בקבלה את האמנתו של פאולס כשגריר היא בוגדת בזכרם של קדושי השואה. פאולס הוכיח בתפקידו רגישות ודיפלומטיה, ופעולתו הראשונה כשגריר הייתה ביקור ביד ושם. במהלך כהונתו פעל פאולס לחיזוקם של היחסים בין גרמניה וישראל. ב-1977 התבצר אנדריי קילצ'ינסקי, צייר ישראלי, בבניין השגרירות כשהוא חמוש באקדח כמחאה על האנטישמיות והסחבת בהליכים המשפטיים נגד פושעים נאצים בגרמניה. במאי 1978 הצית עצמו קילצ'ינסקי על יד השגרירות על אותו רקע ונפגע קל מכוויות. בדצמבר 1978 התבצר במרכז התרבות של השגרירות עם בת ערובה, במחאה על חוק ההתיישנות הגרמני המונע העמדה לדין של פושעים נאצים. באוקטובר 1980 הפגינו פעילי "האיגוד היהודי העולמי לנפגעי השלטון הנאצי" מול השגרירות, כמחאה על פעילות נאו-נאצית במערב אירופה, ובתביעה לתשלום פיצויים לנפגעי השואה. בינואר 1983 הוטל רימון יד בחצר השגרירות, בשם ארגון בשם "בל נשכח". מאז 1984 מארגנת שגרירות גרמניה בישראל טקס אזכרה שנתי בבית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת. נציגויות דיפלומטיות בישראל יחסי גרמניה–ישראל שגרירות ישראל בברלין אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות גרמניה בישראל משרד החוץ הגרמני החשוד בנסיון לחטוף גרמנים- נעצר ל־ 5ימים, מעריב, 13 באוקטובר 1977 נעצרו 3 אנשים שהשתלטו על מכון התרבות הגרמני בת"א, דבר, 12 בדצמבר 1978 אבי רז, קילצ'ינסקי פלש שוב למוסד גרמני בתל־אביב - נמנע ונעצר, מעריב, 12 בדצמבר 1978 הפגנה נגד פעולות הניאו-נאצים באירופה ליד שגרירות גרמניה, דבר, 21 באוקטובר 1980 דנקה הרניש, שמירה למוסדות גרמניים בעקבות הרימון בשגרירות, דבר, 31 בינואר 1983 תום שגב, המיליון השביעי, ו, 3, עמ' 359. אינגה דויטשקרון, פון פוטקאמר ־ מועמד לשגריר בון בישראל, מעריב, 28 בפברואר 1971 פר פישר - שגריר החדש של בון בישראל, מעריב, 24 בספטמבר 1974 שלמה שפיר, חילופי הביקורים - סימן לאיכות היחסים, דבר, 8 ביולי 1975 שלום לשגריר, מעריב, 31 ביולי 1990 אוטו פון דר גאבלנץ - שגריר חדש של גרמניה המערבית בישראל, מעריב, 19 ביולי 1990 פגישת השר לוי ושגרירי מערב אירופה, משרד החוץ, 20 ביוני 2000 אי.פי., השגריר הגרמני יחל בתפקידו למרות התבטאותו, באתר ynet, 9 באוגוסט 2000 "Seibert wird neuer Botschafter in Israel" (בגרמנית). Der Tagesspiegel. 2022-07-12. נבדק ב-2022-07-12.