laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האצטדיון העירוני כפר קאסם

אצטדיון עירוני כפר קאסם הוא אצטדיון כדורגל שהחל להיבנות בכפר קאסם באתר מגרש הכדורגל הקיים בחלקה המערבי של העיר מ-1980 ומכונה "אצטדיון אבו חמיס", וישמש כמגרשה הביתי של קבוצת מ.ס. כפר קאסם המשחקת בליגה הלאומית. בשלב הסופי יכיל האצטדיון 8,000 מקומות ישיבה בארבעה יציעים מקורים ובחדרי VIP, וכן מזנונים ושירותי קהל, חדרי תקשורת וטלוויזיה, חדרי הלבשה לשחקנים, חדרי שופטים ומאמנים ואזורים טכניים, בהתאם להנחיות העדכניות של מנהלת הליגות לכדורגל. הקמתו של אצטדיון הכדורגל שוערה בעלות של כ-50 מיליון שקלים תחל ב-2019 והיא מתאפשרת הודות לשיתוף פעולה בין ראש העיר עאדל בדיר ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, משרד התרבות והספורט והמשרד לפיתוח הנגב והגליל. מתכנן האצטדיון היה תחילה האדריכל מוטי בודק אך ב-2020 הוצגה תוכנית חדשה של משרד גולדשמידט ארדיטי בן נעים אדריכלים. לקראת בניית האצטדיון בוצעו במגרש שיקום הדשא, הקפת המגרש בגדר בטון ובניית מלתחות לשחקנים ובשלב זה הוא משמש כמגרש אימונים. מתחילת נובמבר 2017 עד ינואר 2018 אירח האצטדיון כמה ממשחקיה של מ.ס. כפר קאסם בליגה א' (לאחר חמש עונות בהן נאלצה הקבוצה לארח באצטדיון וינטר ובמגרשים אחרים) וזאת לאחר שהוקמו בו שתי טריבונות זמניות (לאוהדי הקבוצה ולאוהדי הקבוצות המתארחות), שהכילו בסה"כ כ-630 מקומות, בעלות של כחצי מיליון שקלים. הטריבונות הזמניות פורקו בתחילת 2018 והקבוצה חזרה לארח בווינטר. בספטמבר 2018 חזרה לארח בו מ.ס. כפר קאסם לאחר שהוצבו בו טריבונות זמניות (ממזרח לאוהדים הביתיים ומדרום לאוהדי הקבוצות האורחות) לכ-1,000 צופים, לצד שדרוגים נוספים שבוצעו בקיץ במגרש, כמו הכשרת שטח חנייה לצידו, גישה סלולה לרכבי חירום ושיפוץ המלתחות וגם משטח הדשא הוגדל כדי להתאים לתקני פיפ"א. בסוף 2018 הייתה אמורה להתחיל העבודה על בניית יציע מערבי למגרש מבטון בהשקעה של כ-15 מיליון שקלים שיכיל עד 2,000 צופים כשבתכנון היה לבנות בהמשך בשלבים יציעים נוספים באצטדיון יציעים משאר צדדיו, בהתאם לפעילות הקבוצה ולליגות בהן תשחק, כך שיגדל לכ-8,000 מקומות. אך העירייה דחתה את מועד תחילת העבודה המתוכנן לחודש מרץ 2019, ולבסוף החלו עבודות חפירת היסודות רק ב-27 בנובמבר 2019. בתחילת מרץ 2020 נחשפה תוכנית אדריכלית מעודכנת לעיצוב האצטדיון. ביוני 2020 החלו עבודות הפיתוח להקמת חדרי ההלבשה הקבועים בצידו הדרומי. בהמשך הוחלט כי יש לגייס תקציב ולבנות את האצטדיון בשלמותו עם כל 8000 המקומות ולא בשלבים. העלות המעודכנת הצפויה גדלה לכ-80 מיליון שקלים ונכון ל-2024 הטריבונות נמצאות בשלבי בנייה ראשוניים לצד גיוס כספים למימון הבנייה ומיועד להשלמה ב-2026. בחודש יולי 2022 סוכם עם החברה הממשלתית של איחוד האמירויות הערביות כי במסגרת הסכמי אברהם היא תהיה זו שתממן את הקמת האצטדיון, והוא ייקרא אצטדיון "ח'ליפה". מגרש הכדורגל הקיים באתר האצטדיון מרץ 2016 דוד בן-שימול, הישג באדיר: סיפורה של מ.ס כפר קאסם, באתר ynet, 22 בפברואר 2016 محمد صرصور, بلدية كفر قاسم تعقد جلسات ماراثونية لاتمام ملعب ابو خميس (בערבית), באתר פאנט, 13 בינואר 2017 נדב צנציפר, בעקבות הסכמי אברהם: האמירויות תממן בניית אצטדיון בכפר קאסם, באתר ynet, 24 ביולי 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרכז הסחר העולמי הפיננסי באוננג שן-יאנג

מרכז הסחר העולמי הפיננסי באוננג שניאנג (בסינית: 沈阳宝能环球金融中心; בפין-יין: Shěnyáng Bǎonéng Huánqiú Jīnróng Zhōngxīn) הוא מרכז של כולל מספר בניינים וגורד שחקים אשר נמצא בבנייה בשניאנג, ליאונינג, סין. גובהו של הבניין לאחר שבנייתו תסתיים אמור היה להיות 565 מטר, אך בהמשך הוטלה מגבלת גובה - 453 מטר. בניית הבניין החלה בשנת 2014, אך הופסקה ב-2019. המגדלים נמצאים באזור יוקרתי הצופה למגדל הטלוויזיה של ליאונינג והם חלק מתוכנית כללית יחד עם מסדרון הזהב המפורסם באזור העסקים המרכזי. ערך זה הוא קצרמר בנושא סין ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי

נמל התעופה הבין־לאומי אינדירה גאנדי (באנגלית: Indira Gandhi International Airport) הוא נמל תעופה בין־לאומי הממוקם בניו דלהי בירת הודו. נמל התעופה שוכן כ-16 ק"מ ממרכז העיר ניו דלהי. הנמל שנקרא על שם ראש ממשלת הודו לשעבר אינדירה גנדי הוא נמל התעופה העמוס ביותר בהודו מבחינת כמות נוסעים, מאז שנת 2009. ב-2014 עברו בנמל תעופה 39.7 מיליון נוסעים ובכך היה לנמל ה-12 העמוס באסיה. אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי (באנגלית) נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי, ברשת החברתית אינסטגרם נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי, ברשת החברתית LinkedIn נמל התעופה הבין-לאומי אינדירה גנדי, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטה לנופלים (אשקלון)

"אנדרטה לנופלים" או "לנופלים" היא אנדרטה לנופלים מבני העיר אשקלון, שיצר האמן יגאל תומרקין. האנדרטה בנויה כמעין קשת גדולה עשויה פלדה שבבסיסה מוקם חדר הנצחה, החסום כיום בשער. אל החדר מוביל מסדרון בטון באורך של כ-30 מטרים. במקור היה מסדרון זה צבוע בשחור, אולם כיום הוא צבוע באפור. החדר עצמו מעוצב בצורה של משושה שבמרכזו עמוד משולש שכיום צבעו לבן. על קירותיו חקוקים שמות תושבי העיר שנפלו במלחמות ישראל. מאחורי העמוד תלוי אסמבלאז' ברזל גדול המורכב מחלקי נשק שונים, בסגנון האופייני ליצירתו של תומרקין. מדיה וקבצים בנושא אנדרטה לנופלים בוויקישיתוף
בושמילס

בושמילס (באנגלית: Bushmills) הוא מותג בלנדד ויסקי אירי המיוצר מאז שנת 1608 לפי אותן שיטות ומתכונים באופן רציף, למעט הפוגה בת שנתיים לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. המזקקה והמותג נקראים כך על שם העיירה בה נמצאת המזקקה. בשנת 1891 החלה מזקקת בושמילס לשווק גם ויסקי סינגל מאלט. המזקקה ממוקמת בכפר הנושא את אותו השם במחוז אנטרים שבצפון אירלנד. מאז 2005 בעלת המזקקה היא חברת דיאג'יו (Diageo). במקום יש מרכז מבקרים בו נחשפים המבקרים לתהליך ייצור הוויסקי ואף טועמים את המשקה.[1] בושמילס - מגיע בבקבוק עם תווית לבנה (יש שמכנים אותו וייט-בוש) הוא ויסקי בלנדד שמכיל 30 אחוז מאלט ו-70 אחוז גריין, מכיל 40 אחוז אלכוהול ומיושן בערך ארבע שנים. בלאק בוש - מגיע בבקבוק עם תווית שחורה. ויסקי בלנדד המכיל 75 אחוז מאלט ו-25 אחוז גריין, 40 אחוז אלכוהול ומיושן כשמונה שנים. בושמילס 1608 - ויסקי בלנדד, מכיל 90 אחוז מאלט ו-10 אחוז גריין, 43 אחוז אלכוהול ומיושן כ-12 שנה. בושמילס מאלט 10 - ויסקי מאלט שמיושן לפחות 10 שנים, מכיל 40 אחוז אלכוהול. בושמילס מאלט 12 - ויסקי מאלט המיושן לפחות 12 שנים, מכיל 40 אחוז אלכוהול. בושמילס מאלט 16 - ויסקי מאלט המיושן לפחות 16 שנים, מכיל 40 אחוז אלכוהול. מדיה וקבצים בנושא בושמילס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בושמילס בושמילס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גיא גיסר מוואלה! על ויסקי בושמילס מידע שלם על הוויסקי - באתר "בקבוק"
אריק סאבו

אריק סאבו (בסלובקית: Erik Sabo, נולד ב-22 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הקשר והמגן הימני באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת סלובקיה. סאבו התחיל לשחק כדורגל מחלקת הנוער של ספרטק טרנבה, וב-25 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק נגד סלובן ברטיסלאבה. בעונת 2011/2012 הושאל סאבו לספרטק מיאבה מהליגה השנייה בסלובקיה, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-34 הופעות. בקיץ 2012 חזר לספרטק טרנבה והפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, ובמדיה ערך 95 הופעות וכבש 25 שערים. באוגוסט 2015 חתם סאבו לארבע שנים בקבוצת פאוק סלוניקי מהליגה היוונית. ב-23 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 0–0 נגד קסנתי. את עונתו הראשונה בפאוק פתח סאבו באופן יציב עם חמש הופעות בחמשת המשחקים הראשונים של קבוצתו אך בהמשך העונה נקלע הקשר לרוטציה בין הספסל להרכב הראשון. ב-12 במרץ 2016 כבש סאבו שלושער בניצחון 6–2 על חאניה בגביע היווני ונבחר למצטיין המשחק. בסך הכל ערך 24 הופעות בכל המסגרות בעונתו היחידה בקבוצה, כולל שש הופעות במסגרת הליגה האירופית. ב-28 באוגוסט 2016 הגיע סאבו לישראל והושאל לבית"ר ירושלים לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-17 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בניצחון 3–0 על הפועל אשקלון, וב-7 בינואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 3–0 על הפועל כפר סבא במסגרת סיבוב ח' בגביע המדינה. ב-8 באפריל 2017 כבש סאבו את שערו הראשון בליגת העל, בניצחון 3–0 על בני סכנין. בסך הכל ערך 31 הופעות ליגה בעונת 2016/2017, בהן כבש שלושה שערים. סאבו המשיך בקבוצה גם בעונת 2017/2018, וב-29 ביוני 2017 בדקה ה-92 כבש את שער הניצחון מול ואשאש ההונגרית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, במשחק שהסתיים בתוצאה 4–3. בליגה כבש שישה שערים ב-31 הופעות בעונה זו, וכן כבש בדקה ה-88 בפנדל את שער הניצחון מול עירוני קריית שמונה בחצי גמר גביע המדינה, והגיע עם הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה להפועל חיפה. את עונת 2018/2019 פתח סאבו בבית"ר ירושלים, אך ב-13 בספטמבר 2018 חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע. ב-19 בינואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. ב-18 ביולי 2019, לאחר שנודע לו כי הוא לא בתכנוני הקבוצה לעונת 2019/2020, הסכים לקבל פיצוי כספי של שתי משכורות ועזב את הקבוצה. ב-22 ביולי 2019 חתם בפתיח קארגומרוק מליגת המשנה הטורקית. ב-18 בינואר 2021 חתם בריזספור הטורקית. ב-29 ביולי 2022 חתם באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית. ב-23 במאי 2014 ערך סאבו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובקיה, במשחק נגד נבחרת מונטנגרו. סאבו שיחק עם הנבחרת במוקדמות יורו 2016, אך לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לטורניר. מדיה וקבצים בנושא אריק סאבו בוויקישיתוף אריק סאבו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אריק סאבו, באתר Transfermarkt אריק סאבו, באתר Soccerway אריק סאבו, באתר WorldFootball.net אריק סאבו, באתר National Football Teams אריק סאבו, באתר FootballDatabase.eu אופיר סער‏, בית"ר ירושלים: אריק סאבו חתם לעונה עם אופציה לעונה נוספת, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2016 מוטי פשכצקי, ‏אריק סאבו עזב את באר שבע, באתר ערוץ הספורט, 18 ביולי 2019 מוטי פשכצקי, ‏אריק סאבו חתם בקרגונמרוק, באתר ערוץ הספורט, 22 ביולי 2019 ‏הונטלאר נחת בגרמניה, סאבו חתם בקבוצה חדשה, באתר ספורט1, 18 בינואר 2021
דייוויד ביטי (מושל ניו זילנד)

סר דייוויד סטיוארט ביטי (באנגלית: David Stuart Beattie;‏ 29 בפברואר 1924 – 4 בפברואר 2001) היה המושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1980 – 1985. דייוויד ביטי נולד בסידני שבאוסטרליה וגודל על ידי אמו בטקפונה שבאי הצפוני של ניו זילנד. הוא התחנך בבית הספר דילוורת' שבאוקלנד. ב-1941, בגיל 17, הוא התגייס לצבא ניו זילנד, שירת במלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת סמל. לאחר מכן הוא עבר לחיל המילואים של הצי בדרגת סגן משנה. לאחר המלחמה למד ביטי משפטים אוניברסיטת אוקלנד וב-1984 הוא הוסמך והחל לעבוד כעורך דין פרטי. ב-1969 הוא מונה להיות שופט בבית המשפט הגבוה לערעורים (High Court of New Zealand) וכיהן בתפקידו זה עד 1980. הוא היה מעורב מאוד בעסקנות ספורט ושימש כנשיא הוועד האולימפי של ניו זילנד במשך 11 שנים. הוא היה נשיא האגודה האולימפית ולמשחקי משחקי חבר העמים הבריטי ב-1989 ונשיא אגודת הספורט פעמיים. פעילותו זכתה להכרה כאשר הוענק לו תואר "המסדר האולימפי" (Olympic Order). הוא היה הפטרון של איגוד הרוגבי של ניו זילנד, של התאחדות האיגרוף של ניו זילנד, של התאחדות הסקווש של ניו זילנד ושל פיקוד "לגיון אנשי הספר" (Legion of Frontiersmen) בניו זילנד. הוא היה שחקן גולף וטניס נלהב ודייג חובב. ב-1 באוגוסט 1980 הוענקו לביטי תואר אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש והזכות לשאת את התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו. זמן קצר לפני מינויו לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד הוענק לו גם התואר אביר במסדר ג'ון הקדוש. הוא מונה למושל הכללי על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, רוברט מולדון ותקופת כהונתו החלה ב-6 בנובמבר 1980 ונמשכה עד 10 בנובמבר 1985. בשיאה של פרשת ביקור נבחרת הרוגבי של דרום אפריקה בניו זילנד ב-1981, קיים ביטי פגישה עם נציגי קבוצת הלחץ "עצרו את כל הביקורים הגזעניים" (HALT). ביטי הבטיח להם לדון בסוגיה עם ראש הממשלה רוברט מולדון. הוא הושם ללעג על ידי תומכי הביקור וכתוצאה מכך סירב מולדון לשוחח עם ביטי על אודות הפגישה עם נציגי HALT. בהזדמנות נוספת גרם ביטי למחלוקת ציבורית כאשר פגש באנשי קבוצת מחאה שניסו לעתור למלכה בחגיגות יום ואיטנגי ב-1983, לאחר שראש הממשלה סירב לקבל אותם. כתוצאה מכך, הודיע מולדון שתקופת כהונתו של ביטי כמושל הכללי לא תוארך מעבר לחמש השנים המקובלות. צעדו השנוי במחלוקת האחרון של ביטי היה כאשר הוא ייבא שתי מכוניות מרצדס-בנץ לקראת סוף תקופת כהונתו ב-1985. באותה תקופה היה עדיין המושל הכללי פטור מתשלום מיסים, כולל על ייבוא כלי רכב. שווי הטבת המס ברכישה זו עמד על 85,000 דולר ניו זילנדי. לאחר הבחירות הכלליות של 1984 פרץ בניו זילנד משבר חוקתי. מולדון, שמפלגתו הובסה בבחירות על ידי מפלגת הלייבור, סירב לפעול על פי הנחייתו של ראש הממשלה הנבחר, דייוויד לאני, כפי שמתבקש מבחינה חוקתית. באותה עת חשו רבים שעל מולדון לציית לדרישותיו של לאני. נאמר שביטי הציע לחברים בכירים במפלגה הלאומית של ניו זילנד שהוא יפטר את מולדון וימנה תחתיו את סגנו, ג'ים מק'לאי, כראש הממשלה זמני עד להשבעתו של לאני (מק'לאי היה אמור להחליף את מולדון כמנהיג המפלגה מאוחר יותר אותה שנה). צעד זה התברר כבלתי חיוני, שכן חברי הקבינט של מולדון איימו להדיחו בעצמם מתפקיד מנהיג המפלגה אם הוא לא יקבל את הנחיותיו של לאני. המשבר הוביל לחקירה שבעקבותיה הומלץ על חקיקתו של "חוק החוקה" (Constitution Act 1986). דייוויד ביטי מת באפר האט (Upper Hutt) שבפרברי ולינגטון בפברואר 2001. מדיה וקבצים בנושא דייוויד ביטי בוויקישיתוף ביוגרפיה רשמית באתר משרד המושל הכללי Audrey Young (28 August 2012). "McLay: My plan to replace Muldoon". The New Zealand Herald.
רוק דרומי

רוק דרומי הוא תת-ז'אנר מוזיקלי במוזיקת הרוק אשר התפתח בדרום ארצות הברית מסגנונות הבלוז, רוק אנד רול, והקאנטרי והוא מבוסס בעיקר על גיטרה חשמלית ועל שירה. הסגנון הושפע מאוד מיוצרי הרוק אנד רול בשנות ה-50 של המאה ה-20, עם יוצרים ידועים כמו אלביס פרסלי, בו דידלי, באדי הולי וג'רי לי לואיס. באמצע שנות ה-60, עם הפלישה הבריטית ועליית הרוק, עיקר הז'אנר החדש עבר מהאזור הכפרי לערים הגדולות. להקות בולטות מהעשור היו הבנד וקרידנס קלירווטר רבייבל אשר הושפעו גם מקאנטרי ומבלוז. בשנת 1969 נוסדה והתבססה במייקון שבג'ורג'יה אחת הלהקות הידועות ביותר בז'אנר - להקת האחים אולמן. בשנים שלאחר מכן פעלה גם הלהקה הידועה לנרד סקינרד. להקות אלו נהגו לעיתים רבות להלל ולשבח את הדרום ואת ערכיו. להקות ויוצרים בולטים נוספים בתחום הם: ג'ו וולש, האיגלס, Corrosion Of Conformity, זי זי טופ, סטיבי ריי וון, Saving abel, ו-ג'יי ג'יי קייל. רוק דרומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האסכולה האלאטית

האסכולה האלאטית היא אסכולה בפילוסופיה הקדם-סוקרטית התופסת את המציאות כמהות אחת, קבועה, בלתי מונעת ובלתי משתנה. היא טוענת שמה שנתפס בעינינו כשינוי, אינו אלא אשליה. בפועל, המציאות קבועה ובלתי משתנה. פרמנידס וזנון נמנים על אסכולה זו. הם נולדו ופעלו בעיר אליאה שמצויה בדרום איטליה ועל שמה הם קרויים. גם מליסוס איש סאמוס היה ממפתחי הפילוסופיה. האסכולה האלאטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אסכולה האלאטית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרכז הפיננסי CTF (טיינג'ין)

מרכז צ'ו טאי פוק בינהאי טיינג'ין הוא גורד שחקים בעיר טיינג'ין שברפובליקה העממית של סין. בנייתו של הבניין התחילה בשנת 2013 והסתיימה בשנת 2019. המבנה כולל, בין היתר, מלון וחדרי משרדים. הבניין מתנשא לגובה של 530 מטר ומשתרע על שטח של 252 דונם. מדיה וקבצים בנושא המרכז הפיננסי CTF בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סין ובנושא גורדי שחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חזית ארמון משאתא

חזית ארמון משאתא (בערבית: واجهة قصر المشتى; בגרמנית: Mschatta-Fassade) הוא אחד המוצגים הגדולים והמרשימים של האגף לאמנות אסלאמית במוזיאון פרגמון בברלין. החזית שייכת לארמון שנבנה על ידי הח'ליף האומיי אל-וליד השני ששלט באימפריה המוסלמית בשנים 743–744, ומוכר כיום בשם קةר אל-משאתא, בירדן, 32 ק"מ מדרום לעמאן. אל-וליד השני נרצח בטרם השלים את בניית הארמון. הארמון ננטש ונהרס ברעש אדמה, אך החזית הבנויה אבן לא נפגעה. המקום נתגלה ב-1840 והחלו בו חפירות. החזית ניתנה במתנה על ידי עבדול חמיד השני לקיסר וילהלם השני ב-1903. היא הוצגה לראשונה במוזיאון בודה וב-1932 הועברה למוזיאון פרגמון ומשמשת דוגמה חשובה לאמנות מוסלמית מוקדמת. חזית הארמון משלבת סיתות של ערבסקות, פרחים ובעלי חיים. פרחים ובעלי חיים פרחים וערבסקות מדיה וקבצים בנושא חזית ארמון משאתא בוויקישיתוף ארמון משאתא, באתר muslim heritage חזית ארמון משאתא, באתר יוטיוב קסר אל-משאתא, באתר archnet
הארכיון הלאומי של ארצות הברית

הארכיון הלאומי (באנגלית: The National Archives and Records Administration, בראשי תיבות: NARA) נוסד ב-19 ביוני 1934, הוא סוכנות עצמאית של הקבינט של ארצות הברית אשר ממונה על שמירה ותיעוד של ההיסטוריה של ארצות הברית ומסמכים שונים של הממשל (חוקים פדרליים, תקנות שונות, וכו'), ועל יצירת נגישות ציבורית למידע זה. עד לשנת 1934 כל סוכנות בממשל האמריקאי הייתה אחראית לשמירת המסמכים שלה, דבר שהוביל לחוסר סדר ואף לאבדן. לכן הוחלט בשנה זו להקים את הארכיון, שהפך לסוכנות עצמאית ב-1 באפריל 1985. המטה הראשי של הארכיון נמצא בוושינגטון הבירה, בבניין הארכיון הלאומי ארכיון מרכזי נוסף שוכן באוניברסיטת מרילנד. בנוסף עליהם, יש כ-13 ארכיונים אזוריים פרוסים בערים מרכזיות ברחבי המדינה, כמו שיקגו, בוסטון, דנוור, פילדלפיה, סיאטל, סן פרנסיסקו, ניו יורק, קנזס סיטי, פורט וורת' וסנט לואיס. ישנם גם ספריות נשיאותיות, אשר משמרים מסמכים של כל נשיאי ארצות הברית מאז הרברט הובר. בין ספריות אלו ניתן למנות את הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים ג'ורג' בוש השוכנים בטקסס, המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון בליטל רוק, ארקנסו ואת המרכז הנשיאותי ג'ורג' ווקר בוש בבירת טקסס - דאלאס. נכון לשנת 2012, תקציב הארגון עומד על 391 מיליון דולר ועובדים בו כ-3,112 עובדים (נכון לשנת 2014). מדיה וקבצים בנושא הארכיון הלאומי של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון הלאומי של ארצות הברית (באנגלית) הארכיון הלאומי של ארצות הברית, ברשת החברתית פייסבוק הארכיון הלאומי של ארצות הברית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הארכיון הלאומי של ארצות הברית, ברשת החברתית אינסטגרם הארכיון הלאומי של ארצות הברית, ברשת החברתית LinkedIn הארכיון הלאומי של ארצות הברית, סרטונים בערוץ היוטיוב הארכיון הלאומי של ארצות הברית, הבלוג הרשמי הארכיון הלאומי של ארצות הברית, ברשת החברתית Goodreads הארכיון הלאומי של ארצות הברית, באתר פליקר הארכיון הלאומי של ארצות הברית, באתר פינטרסט
אברהם מאסלו

אברהם מאסלו (באנגלית: Abraham Maslow‏; 1 באפריל 1908 - 8 ביוני 1970) היה פסיכולוג חברתי יהודי-אמריקני הנחשב לאחד התאורטיקנים המרכזיים של הפסיכולוגיה ההומניסטית. מאסלו פיתח תאוריה הנקראת "הגישה ההומניסטית", הטוענת כי האדם שואף להגשים את עצמו ולפתח את ה"עצמי" שלו, הכולל את הרגשות, המחשבות והתפיסות שלו בנוגע לעצמו ולסביבתו. מאסלו פיתח את תאוריית הצרכים הקרויה על שמו "מדרג מאסלו". לטענתו אחד הצרכים של האדם הוא לדעת ולהבין. מאסלו נולד בברוקלין שבניו יורק, למשפחה יהודית שהיגרה לארצות הברית מהאימפריה הרוסית והיה הבכור מבין שבעה ילדים. הוריו היו חסרי השכלה פורמלית, ואביו קיווה כי ילמד משפטים. מאסלו החל ללמוד בסיטי קולג' של ניו יורק ולאחר שלושה סמסטרים עבר לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, שם קיבל את התואר הראשון, התואר השני והדוקטורט בפסיכולוגיה. בהנחייתו של הארי הארלו, אשר נודע במחקריו בקופי רזוס והתנהגותם. שנה לאחר סיום התואר, חזר לניו יורק לעבוד עם אדוארד לי תורנדייק באוניברסיטת קולומביה. מאסלו לימד בתחילה בקולג' של ברוקלין. בשנים אלו הושפע מפסיכולוגים אירופאיים ידועים, ובהם אלפרד אדלר ואריך פרום. בשנת 1951, הפך ליושב ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת ברנדייס, שם החל בעבודתו התאורטית. שם פגש בקורט גולדשטיין, אשר הציג בפניו את רעיון סיפוק הצרכים העצמי. מאסלו פרש לקליפורניה, שם נפטר מהתקף לב לאחר שנים של מצב בריאותי רעוע. ערך מורחב – תאוריית הצרכים מאסלו פיתח את נושא שאיפת ההגשמה העצמית לתיאורית צרכים בעלת חמישה שלבים, הקרויה "הפרמידה של מאסלו", או "מדרג מאסלו". לפי פרמידה זאת כדי לממש צרכים רוחניים נעלים יותר, חייבים קודם להתמלא הצרכים הפיזיולוגיים והבסיסיים, המצויים בבסיס הפרמידה: ברמה הראשונה, בבסיס הפירמידה, מצויים הצרכים הבסיסיים, שהם הצרכים הפיזיולוגיים בשינה, אוכל, שתייה, אוויר לנשימה וכדומה. ברמה השנייה של הפירמידה, מצויים צורכי הביטחון, כמו הצורך במקום לישון בו, הצורך בביטחון תעסוקתי, בביטחון בריאותי וכדומה. ברמה השלישית מצוי הצורך בהשתייכות. זהו כבר צורך חברתי, וכולל את הרצון להשתייך ולהיות חלק מקבוצה, לאהוב ולהיות נאהב. שלב זה קשור לגיבוש הזהות העצמית. הרמה הרביעית מורכבת מהצורך בהערכה חברתית. זהו צורך להרגיש מכובד ולהגיע למעמד, להערכה ולהכרה חברתית. הרמה החמישית והאחרונה, קצה הפירמידה, היא הצורך במימוש עצמי. יכולתו של אדם להביא לכלל מימוש את כישוריו הייחודיים ולבטא את הפוטנציאל האישי הטמון בו. ז'אן פיאז'ה חוק המכשיר הנקרא גם "הפטיש של מאסלו" תסביך יונה אברהם מאסלו, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט" פירמידת הצרכים של מאסלו, בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט" Rorschach & Freudians – סרטון הסבר על תאוריות אישיות והערכה פסיכולוגית מתוך CrashCourse, כולל פירמידת הצרכים של אברהם מאסלו (באנגלית) אברהם מאסלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דב דרום על תאוריה של מאסלו אברהם מאסלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אברהם ה. מאסלאו (1908-1970), דף שער בספרייה הלאומית Maslow, A. H. (1963). The need to know and the fear of knowing. The Journal of General Psychology, 68(1), 111-125.
ממלכת איטליה הנפוליאונית

ממלכת איטליה (באיטלקית: Regno d'Italia; בצרפתית: Royaume d'Italie) הייתה מדינת חסות של הקיסרות הצרפתית הראשונה שהוקמה על ידי נפוליאון בצפון איטליה והתקיימה בין השנים 1805–1814. לאחר הכתרת נפוליאון לקיסר צרפת, הוא הוכתר אף למלך איטליה, ושטחי הרפובליקה האיטלקית הפכו לממלכת איטליה. הממלכה כללה את שטחי הרפובליקה האיטלקית לשעבר: דוכסות מילאנו, דוכסות מנטובה, דוכסות מודנה, חלקה המערבי של הרפובליקה של ונציה, חלק ממדינת האפיפיור ברימיני, ואת מחוז נובארה. לאחר התבוסה של הקואליציה השלישית וחוזה פרסבורג, נוסף לממלכה חלקה המזרחי של הרפובליקה של ונציה, שכללו את איסטריה ודלמטיה עד קוטור. בוועידת פונטנבלו עם אוסטריה ב-10 באוקטובר 1807, ויתרה ממלכת איטליה לאוסטריה ועל שטחים מסוימים, והגבול החדש הוצב על נהר האיזונצו. באביב 1808 סופחה הרפובליקה של רגוזה אף היא לממלכת איטליה, וזו הייתה הפעם היחידה בהיסטוריה המודרנית שרגוזה אוחדה לאיטליה. ב-2 באפריל 1808, בעקבות פירוקה של מדינת האפיפיור, סופחו חלק משטחיה לממלכת איטליה, ובאותו זמן הייתה הממלכה בשיא גודלה. לאחר תבוסה נוספת של אוסטריה, חתמו נפוליאון ומקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ב-28 בפברואר 1810 על הסכם פריז, שלפיו ויתרה ממלכת בוואריה על דרום טירול לממלכת איטליה, אשר בתורה ויתרה על איסטריה ודלמטיה (כולל רגוזה) לצרפת. הממלכה הייתה בת חסות של האימפריה הצרפתית, ושלחה חיילים להילחם בקרבות השונים לטובת צרפת. המלחמות הנפוליאוניות מדיה וקבצים בנושא ממלכת איטליה הנפוליאונית בוויקישיתוף צבא ממלכת איטליה הנפוליאונית ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה התשיעית (האימפריה הרוסית)

הארמייה התשיעית (ברוסית: 9-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה פלאטון לאצ'זיצקי. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ונפרסה כהגנה בפולין לאורך נהר הוויסלה, מדמבלין עד סנדומייז'. הארמייה השתתפה במתקפת ברוסילוב, ולאר מכן הועברה לרומניה ונכללה במסגרת החזית הרומנית. היא פורקה בשנת 1918 יחד עם כל צבא האימפריה. גנרל חיל הרגלים פלאטון לאצ'זיצקי (9 באוגוסט 1914 - 18 באפריל 1917) לוטננט גנרל גריגורי סטופין (18 באפריל 1917 - 11 באוגוסט 1917) לוטננט גנרל ולדימיר צ'רמיסוב (11 באוגוסט 1917 - 9 בספטמבר 1917) לוטננט גנרל יוליאן ביילוזור (ממלא מקום) לוטננט גנרל אנטולי קיילצ'בסקי (9 בספטמבר 1917 - עד הפירוק) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה