laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהושע פלמון

יהושע (ג'וש) פלמון (14 בפברואר 1914–1994) היה מומחה לענייני ערבים. בתקופת טרום המדינה היה איש המחלקה הערבית של הש"י וראש המחלקה הערבית בסוכנות היהודית. בתקופת המדינה היה יועץ לענייני מיעוטים של ראש הממשלה וראש המחלקה לענייני ערבים במשרד החוץ. נולד בתל אביב כבן הזקונים לאסתר וחייקל פלמן, ממייסדי תל אביב. גדל בעקרון בימי מלחמת העולם הראשונה וחזר לתל אביב בסיומה. למד בתחכמוני ואחר כך בגימנסיה נורדיה. כמו אחיו לפניו, יצא לעבוד בגיל 16 לסייע בפרנסת הבית. זמן קצר לאחר מכן כבר היה חבר ההגנה. עבד במפעלי האשלג בסדום בשנים 1935–1939 כמאבטח, שם ניצל את שליטתו בערבית לתקשורת עם הפועלים הערבים. כאיש המחלקה הערבית של הש"י, בשנת 1941, כאשר סוריה ולבנון היו תחת שלטון צרפת של וישי והבריטים התכוננו לפלישה אליהן מארץ ישראל, פיקד פלמון על קבוצה של 12 מסתערבים, ראשוני המחלקה הסורית, שנשלחו לביירות ולדמשק, לפעולות מודיעין וחבלה כהכנה לפלישה. בהמשך שימש פלמון ראש המחלקה הערבית בסוכנות היהודית. בתפקידו זה, למחרת הרצח בגן הוואי שאירע ב-10 באוגוסט 1947, נפגש יהושע פלמון עם מפקד ארגון הנג'אדה, מוחמד נימר אל-הווארי (לימים שופט מחוזי במדינת ישראל), בבית-קפה בחולון. השניים הסכימו שמעשה הרצח היה התגרות שמטרתה לגרום לתנועת הנג'אדה המתונה לחבור לחוסיינים הקיצוניים. אל הווארי יצא למסע הסברה בקרב אנשיו וקרא להם לא להתפתות למסיתים. פלמון הודיע למפקדי ההגנה כי פגיעה באנשים שלא השתתפו ברצח תשרת את כוונת החוסיינים, וכי יש לפגוע באשמים בלבד. במהלך מלחמת העצמאות היה פלמון אחד המארגנים של תחילת שיתוף הפעולה של הדרוזים עם צה"ל, והשתתף במפגש עם איסמעיל קבלאן שהוביל לנסיגת הגדוד הדרוזי של צבא ההצלה ועריקת חלק מאנשיו. בתום מלחמת העצמאות השתתף בשיחות עם סוריה להשגת הסכם שביתת נשק עמה והיה אחד משלושת החותמים בשם מדינת ישראל על הסכם שביתת הנשק עם סוריה. בראשית תקופת המדינה שימש יועץ לענייני מיעוטים של ראש הממשלה דוד בן-גוריון ולאחר מכן ראש המחלקה לענייני ערבים במשרד החוץ. פרסם מאמרים בעיתונות בענייני הסכסוך, ביניהם ביקורת ספרים שעסקו בנושא. דוד פלד, ריאיון עם ג'וש פלמון על המשא ומתן עם קאוקג'י (אורכב 04.05.2005 בארכיון Wayback Machine) ג'וש פלמון, באתר המרכז למורשת המודיעין אתר "Billiongraves" דוד תדהר, Volume 13, Page 4233, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו ראו למשל: יהושע פלמון, "הקונפליקט עלול להיות ארוך ומייגע" - מאמר ביקורת על ספרו של יהושפט הרכבי 'עמדת הערבים בסכסוך ישראל-ערב', הארץ, 13 ביוני 1968, עמ' 15.
נפת אשקלון

נפת אשקלון היא נפה במחוז הדרום במדינת ישראל באזור דרום שפלת יהודה, חבל לכיש והנגב הצפוני. בירת הנפה היא אשקלון, והעיר הגדולה ביותר בה היא אשדוד. נפת אשקלון נחלקת לארבעה אזורים: אזור אשדוד אזור אשקלון אזור לכיש אזור מלאכי שטח הנפה הוא 1,266 קמ"ר ומתגוררים בה כ-596,300 איש בצפיפות של 471 איש לקמ"ר. מדיה וקבצים בנושא נפת אשקלון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לחיצת יד (תקשורת)

לחיצת יד הוא כינוי לתהליך המתרחש במערכות תקשורת מחשבים, ובו מרכיבים שונים של מערכת תקשורת מבצעים תיאום לגבי שיטת התקשורת שתתקיים ביניהם. שם המושג לקוח בהשאלה מלחיצת יד אנושית, שבדומה לה - מדובר בתהליך ההיכרות הראשונית בין מרכיבים שונים. מכשירים ורכיבים שונים פועלים בטכנולוגיות שונות, בהתאם להתפתחויות הטכנולוגיות של זמנם. למכשירים רבים ישנה תאימות לאחור לטכנולוגיות קודמות, על מנת שיוכלו לתקשר גם עם מוצרים דומים בעלי טכנולוגיה מוקדמת יותר. תהליך לחיצת היד מאפשר למכשירים המשתתפים בה, לגלות מה היכולות המשותפות לשניהם, ולבחור יחדיו, ובאופן אוטומטי, את שיטת התקשורת המתאימה. לדוגמה, לחיצת יד בין מודמים תאפשר למודמים לגלות מה מהירות החיבור שנתמכת על ידי כל-אחד מהם, ולבחור יחדיו במהירות התקשורת הגבוהה ביותר האפשרית. לרוב, לחיצת היד מתבצעת בתחילת תהליך התקשורת, כאשר כבר קיים ערוץ תקשורת בין המרכיבים השונים, אך העברת הנתונים עדיין לא התבצעה, מכיוון שלא ברור באיזו שיטת תקשורת היא תתבצע. לחיצת היד מאפשרת בחירה אוטומטית של שיטת התקשורת, וחוסכת חלק, אם לא את כל הזנת הגדרות התקשורת למרכיבים השונים. מאפיינים שנהוג לתאם באמצעות תהליך לחיצת יד הם: קצב נתונים קידוד סיבית זוגיות פסיקה פרוטוקולי תקשורת נוספים. מודמים ומכשירי פקס מקיימים תהליך של לחיצת יד בתחילת התקשורת ביניהם. לרוב, האותות המשמשים לתהליך מושמעים על ידי רמקול הקיים במוצרים אלו - וזאת הסיבה לצלילים הנשמעים בתחילת החיבור בין מודמים או פקסים. רכיבים אלקטרוניים שונים במעגלים חשמליים יכולים לבצע ביניהם לחיצת ידיים בתחילת פעולתם. בצורה זו ניתן לשלב במעגל אחד רכיבים מטכנולוגיות תואמות/דומות, מבלי להשקיע בתכנון של התיאום המדויק ביניהם, ומבלי להשקיע רכיבים אלקטרוניים נוספים על מנת לבצע תיאום זה. Autonegotiation
המרכז האקדמי כרמל

המרכז האקדמי כרמל היה מכללה אקדמית פרטית בחיפה, בה למדו לתואר ראשון במגוון מסלולים. הקמפוס הוקם במסגרת מיזם "קמפוס הנמל" בעיר התחתית של חיפה. כנשיאי המכללה כיהנו פרופסור יוסי יגיל, אשר מונה לתפקידו באוקטובר 2016. ולפניו הפרופסורים נחום ביגר (בשנים 2011–2016) ויחזקאל טלר (מיסוד המכללה ועד ל-2011). בחודש אוקטובר 2017 סגר המרכז האקדמי כרמל את שעריו, ובמקומו נפתחה שלוחה של הקריה האקדמית אונו. המבנה בו שכנה המכללה היה בעבר מחסן קירור והוסב על ידי חברת "ש.א.א. רשת מכללות בע"מ" למבנה מתאים להוראה בתכנון משרד קנפו כלימור אדריכלים. בשנת 2008, לאחר אישור המועצה להשכלה גבוהה, החל המרכז האקדמי כרמל לקלוט סטודנטים אשר עמדו בתנאי הקבלה למסלולי בוקר וערב למסלולי לימודים לתואר ראשון במשפטים ולתואר ראשון במנהל עסקים. במקביל ללימודיהם של הסטודנטים של המכללה, המשיכו להתקיים במבנה המכללה לימודים של שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל (שהופעלה על ידי אותה חברה) וזאת עד שהסטודנטים של השלוחה סיימו את חובות לימודיהם. החל משנת 2011 ועד 2017 התקיימו במקום לימודים של המרכז האקדמי כרמל בלבד. בקיץ 2016 החליטה המועצה להשכלה גבוהה למנוע מן המכללה רישום סטודנטים חדשים לבית הספר למשפטים עד לתיקון הליקויים שעליהם הצביעה המועצה. לאחר הליכים משפטיים שונים, הסכימה מל"ג בדיון שנערך בבית המשפט המחוזי בחיפה, לאפשר לקריה האקדמית אונו לפתוח שלוחה בחיפה במקומו של המרכז האקדמי כרמל. ברם עם זאת, נפתח בית ספר למדעי סייבר של אוניברסיטת חיפה במקום. לימודים לקראת תואר ראשון LL.B במשפטים- נסגר בחודש אוקטובר 2017. B.A במנהל עסקים בהתמחויות: שיווק ופרסום, מימון ובנקאות, ראיית חשבון, משאבי אנוש וניהול תיירות- נסגר. מסלולים דו חוגיים B.A במינהל ציבורי - מסלול דו חוגי B.A בכלכלה - מסלול דו חוגי B.A בלוגיסטיקה – מסלול דו חוגי אתר הבית של המרכז האקדמי כרמל לפי לוח 8 - סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה באתר המועצה להשכלה גבוהה, נכון לשנת הלימודים ה'תש"ף (2019–2020) שאינה נתמכת על ידי הקופה הציבורית אור קשתי, חברים במועצה להשכלה גבוהה מבקרים בחריפות החלטה לילית חריגה להרחיב מכללה פרטית, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2017 טלי חרותי-סובר, המל"ג: המרכז האקדמי כרמל לא ירשום סטודנטים למשפטים לשנת הלימודים הקרובה, באתר TheMarker‏, 7 באוגוסט 2016
התקוממות נאנצ'אנג

התקוממות נאנצ'אנג הייתה הקרב הגדול הראשון של הקומוניסטים הסינים כנגד השלטון הסיני הלאומני והוא מסמל את פתיחת מלחמת האזרחים הסינית. מטרת ההתנגדות המזוינת שהובילו הכוחות הקומוניסטיים הסינים ב -1 באוגוסט 1927 בנאנצ'אנג, מחוז ג'יאנגשי, הייתה להתנגד לטיהורים האנטי קומוניסטיים שבוצעו על ידי הקוומינטנג (KMT, המפלגה הלאומית של סין). ב-1 באוגוסט 1927 כבשו כוחות קומוניסטיים את נאנצ'אנג, אך לאחר ארבעה ימים הם נסוגו מהעיר להרים במערב ג'יאנגשי מחשש שיכותרו על ידי כוחות הקוומינטנג. אומנם צבאית הסתיים קרב זה בכישלון, אך תאריך הקרב מצוין בסין הקומוניסטית כיום הייסוד של צבא השחרור העממי - כינויו של הצבא הקומוניסטי. מלון ג'יאנשי בה שכנה מפקדת המורדים הוא כיום מוזיאון המוקדש למרד. מדיה וקבצים בנושא התקוממות נאנצ'אנג בוויקישיתוף China.org.cn, Nanchang uprising ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1801

שנת 1801 היא השנה הראשונה במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1801 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 1 בינואר – ממלכת בריטניה הגדולה וממלכת אירלנד התאחדו ליצירת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 1 בינואר – גילוי קרס, האסטרואיד הראשון שהתגלה (מאוחר יותר הוגדר ככוכב לכת ננסי) 8 בינואר – הצאר פאבל הראשון מוציא צו המספח את כארתלי-קאחתי, היא גאורגיה, לאימפריה הרוסית 17 בפברואר – תומאס ג'פרסון נבחר לנשיא ארצות הברית 2 באפריל – המלחמות הנפוליוניות – הצי הבריטי בהנהגת האדמירל נלסון תוקף ומכניע את הצי הדני בקרב קופנהגן, שורף את העיר עד עפר וקוטל כ-2,000 אזרחים 14 במאי – הביי של טריפולי מכריז מלחמה על ארצות הברית וכך פורצת המלחמה הברברית הראשונה 16 במאי – ויליאם סיוארד, פוליטיקאי אמריקאי ומזכיר המדינה ה-24 של ארצות הברית (נפטר ב-1872) 1 ביוני – בריגהאם יאנג, מייסד הכנסייה המורמונית (נפטר ב-1877) 23 באוקטובר – אלברט לורצינג, מלחין גרמני (נפטר ב-1851) 3 בנובמבר – וינצ'נצו בליני, מלחין אופרות איטלקי (נפטר ב-1835) 23 במרץ – פאוול הראשון, צאר האימפריה הרוסית (נולד ב-1754) 25 במרץ – גאורג פיליפ פרידריך פון הארדנברג (נובאליס), סופר ומראשוני הפילוסופים של תנועת הרומנטיקה בגרמניה (נולד ב-1772) 14 ביוני – בנדיקט ארנולד, סוכן כפול בצבא הקונטיננטלי (נולד ב-1741) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1801 התחילה ביום כ"ח בטבת ה'תקס"א (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-ט"ז בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1801 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1801 במדע‎ ילידי 1801‎ נפטרים ב-1801‎ מדיה וקבצים בנושא 1801 בוויקישיתוף
יצחק לוי (לויצה)

יצחק לוי (לויצה) (1906 – 20 בינואר 1994) היה מפקד מחוז ירושלים בצה"ל, מנהל מרכז ההסברה ומייסד המפעל לתרגומי מדע, שלימים הפך להוצאת כתר. יצחק לוי נולד ברוסיה בשנת 1906. בשנת 1926, לאחר שריצה תקופת גלות בסיביר בשל פעילותו הציונית, עלה לארץ ישראל והתגייס להגנה. הוא ארגן את הגנת היישוב היהודי בצפת לאחר מאורעות תרפ"ט, ושימש בין היתר כמפקד גושי היישובים בסביבות ירושלים במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. באוקטובר 1941 התגייס לצבא הבריטי ונלחם בשורותיו במדבר המערבי, במלטה ובאיטליה. בשנת 1946 שב ארצה והתמנה כראש שירות הידיעות (הש"י) של "ההגנה" בירושלים. במאי 1948 הועבר לתפקידי פיקוד שונים בעיר, בהם מפקד גדוד 67, ומפקד מרחב הצפון בעיר. בסוף מלחמת השחרור מונה למפקד מחוז ירושלים ומפקד חטיבה חדשה בירושלים (חטיבה 16) אשר פעלה במקביל לעציוני הוותיקה/חטיבה 6, בפיקוד משה דיין. לאחר שחרורו מצה"ל שימש בתפקיד סגן המנהל הכללי במשרד ראש הממשלה, מנהל מרכז ההסברה וכן מייסד ומנהל כללי של המפעל לתרגומי מדע, לימים הוצאת "כתר". תשעה קבין : ירושלים בקרבות מלחמת העצמאות, הוצאת מערכות, 1986, עליו זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית הניצחון אחר לבוא, הוצאת ירון גולן, 1993 - ספר זכרונות משירותו הצבאי כחייל עברי בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ולאחריה. תום שגב, תש"ח: סיפור אמיתי, כותרת ראשית, 13 במאי 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזרקת ארבעת הנהרות

מזרקת ארבעת הנהרות (איטלקית: Fontana dei Quattro Fiumi) היא מזרקה הממוקמת במרכז רומא. המזרקה עוצבה על ידי ג'ובאני לורנצו ברניני כחלק מעיצוב פיאצה נאבונה. הרעיון שעומד מאחורי העיצוב הוא שילוב של כמה סגנונות אדריכליים לכדי יצירת פאר. צורות המזרקה הן קמורות-גאומטריות. במרכזה עומד אובליסק הנותן תחושה של עוצמה, אלוהות, שלטון. בבריכת המזרקה מספר דולפינים מפוסלים. המזרקה עשויה מאבן לא מעובדת עליה נמצאים פסלי השיש שעשה ברניני. צינורות המזרקה נמצאים בתוך הסלע והם מתחברים לצינורות הראשיים של רומא שמתחברים לאמת המים. המזרקה מייצגת את ארבעת הנהרות הגדולים בעולם שמייצגים את ארבע היבשות שהאפיפיור רוצה לשלוט עליהן: אפריקה - הנילוס. אירופה - הדנובה. אסיה - הגנגס. אמריקה - ריו דה לה פלטה. כל נהר מיוצג בפסל על ידי דמות אחרת. כל דמות היא אל שיושב על סלע וממנו נובע הנהר המתאים. ליד כל נהר יש סמלים המייצגים את הנהר. לדוגמה, ליד הנילוס יש דקל. ראש הדמות המייצגת את הנילוס מכוסה בקפלי בד, כנראה כדי לסמל שמקורות הנילוס עדיין לא היו ידועים באותם ימים. הרעיון שעומד מאחורי המזרקה הוא שרומא היא המרכז של כל הנהרות/העולם (כי המזרקה נמצאת שם) ממנה נובעים כל הנהרות, והיא המקור שלהם. מעל המזרקה יש סמלים של האפיפיור - שנותן את חסותו לקיום בעולם. המזרקה משלבת בתוכה שימוש בכמה חומרים: שיש, אבן ומים. בנוסף, המזרקה משלבת בתוכה כמה סוגים של תנועה: תנועה של הפסלים ותנועה של המים. בספר מלאכים ושדים מאת דן בראון המקום הוא המזבח הרביעי של המדע של האילומינטי. מדיה וקבצים בנושא מזרקת ארבעת הנהרות בוויקישיתוף
דרוש מנהיג

דרוש מנהיג היא תוכנית טלוויזיה מסוגת תוכניות המציאות. התוכנית שודרה בשנת 2005 בערוץ 2 על ידי הזכיינית טלעד. בתוכנית, בהנחייתו של קובי מידן, התמודדו 12 אנשים בעלי רקע של מעורבות חברתית המבצעים משימות מנהיגות חברתית שונות. בכל תוכנית חולקו המתמודדים לשתי קבוצות שמתחרות אחת בשנייה, ובסוף כל פרק, הקבוצה המפסידה הייתה צריכה לבחור את האדם שהכי פחות תרם לה. כמקובל בתוכניות מסוגה זו, עוזב אחד המתמודדים (מתוך שניים שמועלים ל"ועדת הדחה") את התוכנית לאחר דיון ב"פורום המנהיגות" בראשות התעשיין בני גאון (שכולל בכל פרק אורחים מקרב בכירי התעשייה, הביטחון, הכלכלה התרבות והחברה בישראל). בסוף עונת השידורים קיבל המנהיג שנבחר סך של 5 מיליון ש"ח מקרן סאקט"א רש"י, כדי להגשים חזון חברתי אותו הציג בפרק הראשון של התוכנית. התוכנית זכתה למדרוג (רייטינג) ממוצע של 9%. שיטת ההדחה הייתה כזו שהקבוצה המפסידה בוחרת רק את החלש ביותר, והוא בוחר אדם נוסף. כך נוצר מצב של "תמות נפשי עם פלשתים". לעיתים המודח בידי הקבוצה דווקא בחר את אחד הבולטים שבקבוצה, שלא היה מגיע לו לעלות לוועדת ההדחה, כמו שקרה בפרק הראשון, והביא לידי כך שדווקא הבולטים בכמה פרקים, הם אלו שהודחו באופן פרדוקסלי. בפרק האחרון נבחרה המתמודדת מירב בן ארי (לימים חברת הכנסת) הבחירה בבן ארי לוותה בסערה סביב מועמדותה של המתמודדת עביר קובטי, שחברי צוות השופטים קבעו כי אינה תומכת מספיק במטרות מדינת ישראל כפי שהם תופשים אותן. חבר הכנסת מוחמד ברכה כתב בתגובה: ”המתמודדים האחרים בתוכנית "דרוש מנהיג" לא נשאלו על מחויבותם לדמוקרטיה. נציגת המתנחלים לא נשפטה על יחסה לפלסטינים וזכותם להיות "עם חופשי בארצו". המתמודדים הדוגלים בגישה קפיטליסטית לא נשפטו על יחסם לשכבות החלשות. עביר קובטי, הערבייה הפלסטינית אזרחית ישראל, הצהירה שקשה לה להזדהות עם מילות ההמנון. היא נפסלה והוכשלה על כך שלא השתכנעה שהנהיות של "נפש יהודי הומיה" צריכות לחלחל ולקרקר "בלבבה פנימה"”. ענת באלינט, בן גוריון פינת צו פיוס, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2004 יעל גאוני, ‏אוריאל רייכמן - המועמד המוביל לריאליטי "דרוש מנהיג" של טלעד, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2004 עוזי ברעם, אם אתה מוצלח, אתה עף, באתר ynet, 27 באפריל 2005 - ביקורת של עוזי ברעם על אחד מפרקי הסדרה, עוזי ברעם, לא אחד משלנו, באתר ynet, 4 במאי 2005 - ביקורת של עוזי ברעם על אחד מפרקי הסדרה אהוד אשרי, דרוש פטריוט, באתר הארץ, 26 במאי 2005 - ביקורת על הפרק האחרון מירב בן ארי, האתגר של מירב, דיווחים על התקדמות הפרויקט בעקבות הזכייה בתוכנית, אתר ynet רועי הולר, תכירו: 12 המתמודדים ב"דרוש מנהיג", באתר ynet, 14 בפברואר 2005 ענת באלינט, תוכנית מציאות מסוג חדש בטלעד: "דרוש מנהיג", באתר הארץ, 15 בפברואר 2005 יעל גאוני, ‏דרוש גאון, באתר גלובס, 1 במרץ 2005 טלעד מתחילה להתאושש מ*דרוש מנהיג*, באתר גלובס, 1 ביוני 2005 רוני קורן-דינר, ל"דרוש מנהיג" דרושים צופים, באתר הארץ, 14 במרץ 2005 מוחמד ברכה, עביר ונפילת האבירות, באתר ynet, 25 במאי 2005
נתן ברנד (פסנתרן)

נתן ברנד (1 באוגוסט‏ 1944 – 10 בדצמבר 1990) היה פסנתרן ישראלי. ברנד נולד בירושלים לרופא אהרן ברנד ורעייתו אסתר-מלכה. בילדותו, לאחר שהתגלה כישרונו המוזיקלי, החל ללמוד פסנתר אצל המלחין חיים אלכסנדר באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן השתלם לתואר אמן אצל פרופ' בנימין אורן. את הופעתו הפומבית הראשונה קיים בגיל 11, לאחר שהופיע בניו יורק עם תזמורת רשות השידור. בגיל 22 זכה למלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל, והמשיך את לימודיו אצל הפסנתרנית נדיה רייזנברג ודורותי טאובמן בבית ספר מאנס למוזיקה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 1969 זכה בפרס גילדת האמנים בניו יורק. ברנד הופיע בעשרות הופעות ברחבי ארצות הברית, קנדה, אירופה וישראל, ברסיטלים ובליווי תזמורות, וזכה לביקורות נלהבות. בשנת 1984 הופיע באולם קרנגי הול, וביצע יצירות מאת פרדריק שופן ורוברט שומאן. ברנד התאפיין בנגינתו הסוערת והאנרגטית, ובכך שלא נמנע מלבצע אינטרפטציות אישיות ליצירות נודעות. ברנד הלחין גם מנגינות לשירים, כגון "פנסים דעכו" של המשורר אברהם שלונסקי, וכן חיבר בעצמו מספר שירים. ברנד נישא ללורי לבית הילמן, ולזוג נולדו שני ילדים, ג'סי וארי. הוא נפטר בניו יורק לאחר מחלה ב-10 בדצמבר 1990. לאחר מותו הוצאו לאור שלושה תקליטורים של הופעותיו. העיתונאי רם עברון בחר להציג את יצירותיו של ברנד במסגרת התוכנית "דור הזהב- אמנים גדולים בהקלטות היסטוריות" שבתחנת הרדיו קול המוסיקה. Palexa Records: Natan Brand in Concert, 1982-1990: The Legacy, (2 Vol.) Appian Publications & Recordings: 1990: Natan Brand in Recital נתן ברנד, באתר AllMusic (באנגלית) Natan Brand, 46, An Israeli Pianist, הניו יורק טיימס, December 12, 1990 "Brand, Natan," Musica Judaica 11 (1991), 115.
צ'אק דיילי

צ'ארלס ג'רום "צ'אק" דיילי (באנגלית: Charles Jerome "Chuck" Daly‏; 20 ביולי 1930 - 9 במאי 2009) היה מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן שנים רבות בליגת ה-NBA. ב-9 במאי 1994 זכה דיילי למקום בהיכל התהילה של הכדורסל. עיקר הצלחתו הייתה כאשר אימן את קבוצת דטרויט פיסטונס במשך 9 שנים, ואיתם זכה בשתי אליפויות רצופות של ליגת ה-NBA, בשנים 1989 ו-1990. שיא נוסף היה הזכייה במדליית הזהב כמאמן נבחרת החלומות באולימפיאדת ברצלונה בשנת 1992. במהלך 14 שנותיו כמאמן בליגת ה-NBA אימן גם בקבוצות קליבלנד קאבלירס, ניו ג'רזי נטס ואורלנדו מג'יק. ב-9 במאי 2009 נפטר דיילי ממחלת סרטן הלבלב. ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA. מדיה וקבצים בנושא צ'אק דיילי בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל צ'אק דיילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוסא ברלין

משה ברלין, הידוע יותר כמוסא ברלין (נולד בכ"ה בכסלו ה'תרצ"ט, 18 בדצמבר 1938, תל אביב) הוא כליזמר ישראלי. ברלין, אשר החל ללמוד לנגן בכינור בגיל 6, למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. במסגרת זו נשלח מדי ז' באדר ול"ג בעומר על ידי ראש הישיבה הרב משה צבי נריה לקבר הרשב"י בהר מירון, שם הכיר לראשונה את הכליזמר אברהם סגל (1908-1993) ואת ניגוני מירון. ניגן בתזמורת כלי נשיפה של אגודת אליצור בתל אביב, שם מצא קלרינט שלא היה בשימוש והחל ללמוד לנגן עליו. לאחר שירות בצה"ל, למד באוניברסיטת בר-אילן ועבד בתעשייה האווירית. בזמן הלימודים הקים להקת כליזמרים עם חברו, אברהם קוצ'ינסקי, שניגן באקורדיון. מוסא מנגן באירועי ל"ג בעומר בקבר הרשב"י מאז שנות ה-60 של המאה ה-20. מנגן גם באירוע הקפות שניות בישיבת מרכז הרב. למד גם מהרב שלמה קרליבך וגיורא פיידמן. ברלין היה מעורב בייסוד פסטיבלי הכליזמרים באלקנה ורעננה. נחשב כ"בכיר הכליזמרים בישראל". לאחר שהכיר את אברהם סגל ואת ניגוני מירון, החל לעלות בכל שנה לקבר הרשב"י בל"ג בעומר ובז' באדר. בל"ג בעומר, מנגן ברלין במהלך היום בבימה הנמצאת בתוך ציון רבי שמעון בר יוחאי. בלילה, הוא מנגן יחד עם נגני כלייזמר נוספים בציון ר' יוחנן הסנדלר, בהדלקה המסורתית בשעה שתיים בלילה. ברלין וחבריו מנגנים בשעה זו את ניגוני מירון העתיקים, בניסיון לשמר אותם, מכיוון שבשאר הבמות באזור הציון מנגנים הכלייזמרים האחרים את אותם הניגונים הקבועים, ואילו ניגוני מירון העתיקים משתכחים. צעירים רבים באים להדלקה בציון ר' יוחנן הסנדלר, כדי לשמוע ולהקליט את זקני מירון ונגני הכלייזמר בניגוני מירון העתיקים. נשוי לדינה ברלין ולהם שישה ילדים. בנוסף הזוג אימץ שני ילדים בעלי צרכים מיוחדים, ולכן עברה המשפחה מאלקנה לאלון שבות, שבו ישנה מסגרת המתאימה לצרכיהם. ביניהם: הרב גלעד ברלין הוא מייסד ומנהל תלמוד תורה 'יסדת עוז' בקדומים. נשוי לתמר בתו של הרב יצחק בן-שחר. הרב אלישיב ברלין הוא ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים, מנגן עם אביו (בעיקר מתופף בתופים), הוציא דיסקים יחד עם חבורת תלמידים מהישיבה לצעירים. אודהליה ברלין, היא פסנתרנית, זמרת ויוצרת ישראלית, כלת פרס שר החינוך לתרבות יהודית. זהורית - נשואה לרב אוריאל אבינר (בנו של הרב אלישע אבינר) ראש ישיבה קטנה מורשה. עטרת - נשואה לרב שמעון בן שחר, עוסק בעימוד וחינוך. מדיה וקבצים בנושא מוסא ברלין בוויקישיתוף *מופע משפחתי ניגוני מירון - ל"ג בעומר תש"פ בקדומים מוסא ברלין, באתר Last.fm (באנגלית) מוסא ברלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוסא ברלין, דף שער בספרייה הלאומית זאב גלילי, "בכיר הכליזמרים בישראל" חגיגת זמר לכבוד מוסא ברלין בכיר הכלייזמרים בישראל באתר epochtimes (אורכב 08.06.2020 בארכיון Wayback Machine) ירעם נתניהו, שליפות עם מוסא ברלין, nrg יהדות, 11 באוגוסט 2009 נתנאל לייפר, ‏ראיון: מוסא ברלין, האיש שמנגן כבר 56 שנה בהילולת רשב"י במירון, באתר כיכר השבת, 13 במאי 2017 עפרה לקס, עניין אישי: עם מוסא ברלין, באתר ערוץ 7, י"א בתשרי תשע"ט הכליזמר משה ברלין ובתו אודהליה. אתרוג. חשון . תשע"ח עמ' 35. "התחלנו להופיע בחתונות. בהתחלה בהתנדבות אצל חברים ולאט לאט זה תפס. היינו אז חידוש. נגנו גם חומר ישראלי וגם חסידי. באותה תקופה החל הרב קרליבך את דרכו ואנחנו דחפנו את מנגינותיו לעולם החתונות וכמובן גם חומר מירוני וירושלמי" ציטוט מדברי מוסא יעקב מזור, מסורת הכליזמרים בארץ ישראל, המרכז לחקר המוזיקה היהודית, ירושלים תש"ס (פרופ' אדוין סרוסי בהקדמה לספר)
אינטגרל הנסטוק

במתמטיקה, אינטגרל הנסטוק הוא הגדרה אפשרית לאינטגרל של פונקציה, המהווה הכללה להגדרה של אינטגרל רימן וכן בשימושים מסוימים יעיל יותר מאינטגרל לבג. ההגדרה של אינטגרל הנסטוק כמעט זהה לזו של אינטגרל רימן (ולכן פשוטה בהרבה מזו של אינטגרל לבג), ונקבעת כך: תהי פונקציה ממשית f : [ a , b ] → R {\displaystyle f:[a,b]\to \mathbb {R} } ותהי P חלוקה מסומנת של הקטע [ a , b ] {\displaystyle [a,b]} , נניח: a = u 0 < u 1 < ⋯ < u n = b ,     t i ∈ [ u i − 1 , u i ] {\displaystyle a=u_{0}<u_{1}<\cdots <u_{n}=b,\ \ t_{i}\in [u_{i-1},u_{i}]} נגדיר את סכום רימן של החלוקה להיות: ∑ P f = ∑ i = 1 n ( u i − u i − 1 ) f ( t i ) {\displaystyle \sum _{P}f=\sum _{i=1}^{n}(u_{i}-u_{i-1})f(t_{i})} I הוא ערך האינטגרל של f בקטע, אם ורק אם לכל ε ∈ R +   {\displaystyle \,\varepsilon \in \mathbb {R} ^{+}\ } קיימת פונקציה δ : R → R + {\displaystyle \delta :\mathbb {R} \rightarrow \mathbb {R} ^{+}} כך שלכל חלוקה מסומנת P המקיימת ∀ i :     u i − u i − 1 < δ ( t i ) {\displaystyle \forall i:\ \ u_{i}-u_{i-1}<\delta (t_{i})} , מתקיים: | ∑ P f − I | < ε . {\displaystyle {\Big \vert }\sum _{P}f-I{\Big \vert }<\varepsilon .} ואז נגיד גם ש- f {\displaystyle f} אינטגרבילית בקטע לפי הנסטוק. קל לראות שהגדרה זו כמעט זהה לזו של אינטגרל רימן, למעשה אם דורשים שהפונקציה   δ {\displaystyle \ \delta } , תהיה קבועה, מקבלים את אינטגרל רימן כפי שהוא. מה שמראה בקלות שכל פונקציה שאינטגרבילית לפי רימן אינטגרבילית לפי הנסטוק (נקח דלתא כפונקציה קבועה). ניתן להראות גם שאין צורך בהגדרה מיוחדת ל"אינטגרלים לא אמיתיים" בקטע סופי - כל פונקציה אינטגרבילית (באופן לא אמיתי) לפי רימן בקטע, אינטגרבילית (כרגיל, לא באופן מיוחד) לפי הנסטוק, וערך האינטגרלים זהה. מעבר לכך - הגדרה זו גם מכלילה את זו של אינטגרל לבג. למעשה - פונקציה אינטגרבילית לבג אם ורק אם היא אינטגרבילית לפי הנסטוק וגם הרכבת הערך המוחלט עליה אינטגרבילית לפי הנסטוק. תכונה חשובה נוספת של אינטגרל הנסטוק הוא הקשר למשפט היסודי של החשבון האינפינטסימלי: תהי פונקציה f {\displaystyle f} גזירה בכל מקום ב- [ a , b ] {\displaystyle [a,b]} אז מתקיים f ( x ) − f ( a ) = ∫ a x f ′ ( t ) d t . {\displaystyle f(x)-f(a)=\int _{a}^{x}f'(t)\,dt.} אינטגרל הנסטוק, באתר MathWorld (באנגלית)
מעיין מרים (נצרת)

מעיין מרים או באר מרים הוא סביל הנמצא בכיכר המעיין בעיר נצרת, ודרכו נבעו בעבר מימיו של מעיין סמוך. על פי אחת המסורות הנוצריות, נהגה הבתולה לשאוב מים במעיין ובו בישר לה המלאך גבריאל את בשורת הולדת ישו. בשל קדושת המקום לנוצרים, נבנתה מעליו כנסייה צלבנית ומנהרה קטנה הובילה אליה את מימיו. הכנסייה חסמה את הגישה אל המעיין ועל כן תועלו המים אל מחוץ לה. ב-1263 חרבו הבאר והכנסייה בידי הממלוכים. משהוקמה הכנסייה מחדש בשנת 1750, שוב נחסמה הגישה אל המעיין, ועל כן תועלו מימיו אל בריכה במרחק של 140 מטר מנקודת הנביעה בתוך הכנסייה, ולאחר מכן אל הסביל הניצב בכיכר כיום. בסוף המאה ה-19 הוקמו בית מרחץ וחאן ליד הבאר. המקום שופץ בשנים 1967 ו-2000, וכיום אין זורמים בו מים. לפי אחת המסורות הנוצריות נהגה מרים לשאוב מים מהמעיין, ובאחת ההזדמנויות פגש בה המלאך גבריאל ובישר לה כי הרתה. מסורת זו מקובלת בעיקר על הכנסייה האורתודוקסית, בעוד שהכנסיות המערביות מזהות את מקום הבשורה בכנסיית הבשורה, דרומה משם. הגרסה לפיה המעיין הוא המקום בו ארעה הבשורה לא נזכרה באף אחת מארבע הבשורות, והיא הופיעה לראשונה בבשורה על-פי יעקב, ספר חיצוני מאמצע המאה ה-2: ותיקח את הכד ותצא לשאוב מים, והנה, קול אומר: 'שלום מרים, רבת חן, ברוכה את מבין נשים. — המעיין נחשב לקדוש גם למוסלמים, ויוחסו למימיו סגולות ריפוי. משך דורות נהגו לארוז את מימיו בבקבוקים ולשולחם לאירופה, והכנסייה הקתולית אף העניקה למבקרים בו מחילת עוונות. הסביל והעץ הסמוך לו מופיעים בסמל העיר נצרת. צידה הדרומי של באר מרים צילום תקריב לצידה הדרומי של באר מרים מצבו העגום של המבנה הבאר בציור ישן הבאר בגלויה משנת 1925 לערך (צילמה כרימה עבוד) מדיה וקבצים בנושא מעיין מרים בוויקישיתוף הבאר באתר התיירות העירוני SHACHAM, Tzvi. 2012. Bathhouse from the Crusader Period in Nazareth in Kreiner, R & W. Letzner (eds.). SPA. SANITAS PER AQUAM. Tagungsband des Internationalen Frontinus-Symposums zur Technik und Kulturgeschichte der antike Thermen. Aachen, 18-22. Marz 2009 : 319-326. BABESCH SUPPL. 21 Alexandre, Yardenna. 2012. Mary's Well, Nazareth. The Late Hellenistic to the Ottoman Periods. Jerusalem, IAA Reports 49. Mixed towns, trapped communities עמ' 195 תרגום מאנגלית של הבשורה על פי יעקב פרק 11, 1