laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרנטל

קרנטל (בערבית: جبل الأربعين; בלטינית: Mons Quarantania), הידוע גם בשם "הר הפיתוי" (באנגלית: "Mount of Temptation"), הוא הר המתנשא מעל העיר יריחו, ממערב, בתחומי הרשות הפלסטינית. פסגת ההר היא בגובה של כ-100 מטר מעל פני הים והנישאות טופוגרפית שלו כ-350 מטר מעל בקעת יריחו. "קרנטל" הוא שיבוש מהמילה הלטינית "קוורנטה" (quarranta, צורה מלטינית מאוחרת של המילה הלטינית הקלאסית "קוודרגינטה", quadraginta), שפירושה ארבעים. לפי המסורת הנוצרית, ישו שהה במקום 40 יום ו-40 לילה במהלכם ניסה השטן להעביר אותו על אמונתו (לוקאס ד 1–13). מכאן גם השם "הר הפיתוי" על שם "פיתויו של ישו". שמו הערבי של ההר, ג'בל אלארבעין (הר הארבעים), משמר גם הוא את המסורת הזו. בהר מספר אתרים ביניהם: דוק (או גם "דגון") מבצר מהתקופה החשמונאית. בפרק האחרון של ספר חשמונאים א' (פרק טז, יא-טז) מתואר רצח שמעון התרסי, אשתו ושניים מבניו במדבר יהודה, במבצר דוק שמעל יריחו. לא ברור מתי ועל ידי מי נבנה, אך ודאי שכבר היה קיים בימי שמעון ב-135 לפנה"ס. במקום נמצאו שרידים מהתקופה החשמונאית. מאוחר יותר הוקמה במקום הלאורה השנייה במדבר יהודה על ידי חריטון. דיר אל-קרנטל (מנזר קרנטל), מנזר יווני-אורתודוקסי במצוק ההר. במאה ה-4 הקים הנזיר חריטון לאורה בפסגת ההר, מעל מיקומו הנוכחי של המנזר. את המנזר הנוכחי התחילה הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית לבנות ב-1875, בסיוע הכנסייה הרוסית. ההר מוקף חומה שנבנתה לפני מלחמת העולם הראשונה ונועדה להגן על כנסייה שבנייתה לא הושלמה. ב-1998 בנתה החברה השווייצרית-אוסטרית דופלמאייר-גאראוונטה רכבל שעולה ממרכז יריחו מערבה במעלה ההר, לאורך 1,330 מטר, עד למסעדה ולמרכז מבקרים. ממנו ממשיכים ברגל למנזר הקרנטל. לרכבל שני זוגות של שלוש קרוניות אדומות (12 קרוניות סך הכל עם קיבולת של 8 אנשים כל אחת) ומתוכנן להסיע 625 אנשים בשעה. כל המסלול הוא מתחת לפני הים: התחנה התחתונה היא בגובה 230- מטר והתחנה העליונה היא בגובה 50- מטר. הרכבל עלה באש ב-3 במרץ 2015. ההר זרוע במערות רבות, שמחציתן נמצאות באמצע גובה ההר, והאחרות קרוב לפסגתו. המערות שימשו כנקודות מסתור בתקופות שונות (לדוגמה בזמן מאבקי הורדוס אנטיפס ומתתיהו אנטיגונוס השני) ומשכו אליהן נזירים ומתבודדים, שמרכזם היה כנראה המקום שבו נמצא כיום מנזר קרנטל, הבנוי על 25 מערות וכוכי התבודדות. מגדל יריחו נמצא בתל יריחו, אך רן ברקאי ורועי לירן מאוניברסיטת תל אביב מציעים כי המבנה שימש למטרת מדידה אסטרונומית, וכי צל הר הקרנטל הגיע עד המגדל בדיוק ביום הארוך ביותר בשנה, וכך היווה המגדל למעשה לוח שנה. החוקרים סבורים כי המגדל נבנה מסיבות תאולוגיות הקשורות להתקצרות הימים לאחר יום זה. המגדל נתגלה בחפירות שבוצעו על ידי קתלין קניון בין השנים 1952–1958. מדיה וקבצים בנושא קרנטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבל לקרנטל (באנגלית) אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול, יד יצחק בן צבי, ירושלים תש"ס (1999), עמ' 62. משה גלעד, עשרה אתרי תיירות חמים שלא תוכלו לבקר בהם ברשות הפלסטינית, באתר הארץ, 26 בינואר 2017 הרכבל עולה באש מאבקי הורדוס אנטיפס ומתתיה אנטיגונוס במצוקי הקרנטל מאת עפר שיאון ודונלד צבי אריאל ויין פרי, Jericho mystery solved: It was a tower of power
ישיבת גאון יעקב (בני ברק)

ישיבת גאון יעקב היא ישיבה גדולה בבני ברק שנוסדה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בשנת ה'תשל"ח (1978). בראשות הישיבה עומדים הרב זאב ברלין והרב נתן זוכובסקי. הישיבה הוקמה באלול תשל"ח (1978) על ידי הרב אהרן לייב שטינמן וחתנו הרב זאב ברלין, יחד עם בן דודו הרב מנחם צבי ברלין שלימים פרש מהישיבה בשל חילוקי דעות, והקים את ישיבת רבינו חיים עוזר. הישיבה הוקמה בבנין כולל וולוז'ין בבני ברק שהיה בבעלות הרב שמעון לנגבורט, חתנו של הרב יעקב שפירא רבה של וולוז'ין שהישיבה נקראה על שמו. גרעין היסוד של הישיבה הורכב מתלמידיו של הרב שטיינמן מישיבת פוניבז' לצעירים שעלו ללמוד אצלו בישיבת גאון יעקב לצד קבוצות תלמידים שעברו מישיבות פוניבז', סלבודקה ועוד. ביסוד הישיבה החליט הרב שטיינמן שהישיבה לא תשתמש בתקציבי המדינה ותישען על שכר לימוד ותרומות. בשיחה שמסר בעת ייסוד הישיבה אמר הרב שטיינמן שיש מעלה לקיים ישיבה ללא תקציבים מהמדינה ומי שיכול לעמוד בזה זה עדיף. בשנים הראשונות לקיומה, מסר הרב שטינמן שיעור יומי בישיבה 3 פעמים בשבוע לבני השיעור הגבוה, ושיעור כללי מדי שבוע. לאחר שהקים את ישיבת ארחות תורה עבר למסור רק שיעור כללי, ובשנותיו האחרונות מסר שיעור לבני הקיבוץ של הישיבה בביתו. הרב שמעון לנגבורט היה מוסר בישיבה שיעור פתיחה בכל תחילת זמן עד לפטירתו בשנת תשמ"ג (1983). לאחר פטירתו, הקפיד הרב שטיינמן למסור שיעור לעילוי נשמתו ביום פטירתו. בנוסף מכהנים בישיבה חתנו של הרב שטינמן הרב זאב ברלין (ראש הישיבה - מוסר שיעור יומי לבני שיעור ג') וכן הרב נתן זוכובסקי שהיה תלמידו בישיבת חפץ חיים בכפר סבא (מוסר שיעורים לבני שיעור ב' - מכונה 'ראש הישיבה' מאז מינויו לראש ישיבת חכמה ודעת ברחובות). חתנו של הרב זאב ברלין, הרב יצחק לאער, מוסר שיעורים לבני שיעור א'. לאחר פטירת הרב לנגבורט ללא ילדים, הוא הותיר את הבניין בצוואתו לישיבת וולוז'ין, והתנהל דין תורה בבית דין של הרב נסים קרליץ, בין יורשי משפחת שפירא, לבין הישיבה. לפי פסק הדין, הישיבה זכתה בחלקו העליון של הבניין ובשימוש בחדרי הפנימייה, בלא יכולת לערוך שינויים במבנה. בקומה התחתונה בבניין קיים כולל וולוז'ין המנוהל על ידי יורשי משפחת שפירא. בשנת 2014 הושג הסדר, ובסוף חודש מאי החלו שיפוצים נרחבים במבנה להרחבת היכל הישיבה והוספת חדרי פנימייה. ההיכל נחנך לאחר פטירת הרב שטיינמן ונקרא על שמו "היכל ר' אהרן לייב". במשך השנים הראשונות לקיומה, לא היה בישיבה משגיח, וראש הישיבה הרב שטיינמן מסר מדי שבועיים שיחות מוסר עם צאת השבת. השיחות כונסו לאחר מכן בסדרת ספריו ימלא פי תהלתך. בהמשך מונה הרב דוד מנחם שניידר כמשגיח, תפקיד בו החזיק עד שעבר לכהן כמשגיח בישיבת גרודנא באר יעקב. לאחר פרישתו מונה הרב חזקיהו מישקובסקי לכהן כמשגיח, שמכהן במקביל כמשגיח בישיבת ארחות תורה. לצידו מכהן כמשגיח הרב נחום ברנשטיין, שכיום משמש כמשגיח הרשמי של הישיבה. בישיבה נמסרים בשבתות שיעורי חומש על ידי ראש הישיבה הרב זאב ברלין, בסגנון שיעורי החומש הנמסרים בישיבות בריסק. מדי שבוע מתפרסם בישיבה עלון עם קושיא תלמודית, עליה עונה לאחר מכן ראש הישיבה הרב ברלין. בשנים קודמות אף הרב שטיינמן היה מפרסם תשובות משלו לחלק מהקושיות. מעלונים אלו יצאו לאור על ידי הישיבה, סדרת ספרים בשם "פירורים משולחן גבוה". עד לשנת תשנ"ב, נאמרו כל השיעורים והשיחות בישיבה בשפת היידיש. מאז עברו בהדרגה לשפת העברית. בתקופה מסוימת בשנות ה-90, למדו בישיבה קבוצה גדולה של בחורים מחסידות דארג, שפרשו מישיבת חוג חתם סופר. ישיבת גאון יעקב באתר JDN ישיבת גאון יעקב (בני ברק), דף שער בספרייה הלאומית כאיל-תערוג, גיליון 189, תשע"ז רבי אהרן ליב עמוד 57 אחד הכרכים באתר גוגל ספרים
טרנס אלכסנדר

טרנס ג'וזף אלכסנדר (באנגלית: Terence Joseph Alexander;‏ 11 במרץ 1923 - 28 במאי 2009) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שהיה מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד צ'רלי הנגרפורד בסדרת הדרמה הבריטית "ברז'ראק". אלכסנדר נולד בלונדון לאב רופא, וגדל ביורקשייר. הוא התחנך ברטקליף קולג' שבלסטרשייר ובנורווד קולג' בעיר הרוגייט. בגיל 16 החל להופיע בתיאטרון. במהלך מלחמת העולם השנייה שרת בצבא הבריטי בדרגת לוטננט ברגימנט נושאי הרומח ה-27. בהיותו באיטליה נפצע קשה כשהמכונית המשוריינת בה נסע נפגעה מאש תותחים. ב-1956 הופיע אלכסנדר על הבמה במחזה "Ring For Catty" בתיאטרון ליריק בלונדון. תפקידו המוכר ביותר הוא בדמות צ'ארלי הנגרפורד בסדרה הבלשית "ברז'ראק". כמו כן הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "ההגדה לבית פורסייט" משנת 1967. אחד מתפקידיו הראשונים היה בסדרת הטלוויזיה לילדים "גארי האלידיי". ב-1970 שיחק בפרק בסדרה "Please Sir" בתפקיד מנהל בית ספר. הופעותיו הרבות בקולנוע וטלוויזיה כוללות תפקידים בסדרות "The Champions", "הגומלים", "טרי וג'ון" (1979–1980); "Behind the Screen" (ב-1981 ו-1982); במיני-סדרה "The Mark of the Rani" מתוך סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" ב-1985; ובסיטקום "The New Statesman" (ב-1987). ברדיו ה-BBC כיכב אלכסנדר בתפקיד הטוף (The Toff) בעיבוד לרומנים מאת ג'ון קריזי. בין השנים 1981 ל-1991 השתתף בכל הפרקים, פרט לאחד, של הסדרה "ברז'ראק" בכיכובו של ג'ון נטלס. ב-1985 שיחק בתפקיד קומנדר דאילד בפרק הפיילוט של הסדרה "דמפסי ומייקפיס". בווסט אנד הופיע אלכסנדר בקומדיות ובפארסות בהן "Over Mrs Markham" (מ-1971), "Two and Two Make Sex" (מ-1973), "There Goes The Bride" (מ-1974 עד 1975) וב-"Fringe Benefits" (מ-1976). כשהופיע בסדרה "ברז'ראק" היה אלכסנדר עיוור בעין אחת בגלל בעיה ברשתית. ב-1999 פרש ממשחק כי סבל ממחלת פרקינסון. הוא חי בלונדון עם אשתו השנייה ג'יין דאונס. אלכסנדר נפטר ב-28 במאי 2009 בגיל 86. טרנס אלכסנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרנס אלכסנדר, באתר AllMovie (באנגלית) טרנס אלכסנדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרנס אלכסנדר, באתר Discogs (באנגלית) Terence Alexander (Obituary), The Telegraph, 2 June 2009 הספד בעיתון The Guardian הספד בעיתון The Independent Dennis Barker, Terence Alexander Wednesday 3 June 2009 Terence Alexander: Actor who played the lovable rogue Charlie Hungerford in 'Bergerac' Terence Alexander (Obituary), The Telegraph, 2 June 2009
גילה חסיד

גילה חסיד (נולדה ב-23 בפברואר 1959) היא זמרת, פסנתרנית, מלחינה ומנצחת חבורות זמר. חסיד נולדה בישראל, למדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב, שירתה בתיאטרון צה"ל. למדה באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. ניהלה מוזיקלית את תוכנית הטלוויזיה "מסיבת גן", עם ירון לונדון ורבקה מיכאלי. חסיד הופיעה בין היתר בפסטיבל קלאסי-קאמרי 2005, במופע משותף עם התזמורת הקאמרית הישראלית, במופע יווני בפסטיבל ישראל 2004, ושרה כסולנית במופעי הפסטי-לאדינו בליווי התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. כיום היא מופיעה במופעי יחיד, וכן במסגרת הרכבי ג'אז שונים ובמופעים משותפים עם אלי גורנשטיין, משה בקר, רבקה גור, דודו זר, גדעון שמר, חני ליבנה, מרגלית טובי, נתן סלור ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של גילה חסיד גילה חסיד, ברשת החברתית פייסבוק גילה חסיד, סרטונים בערוץ היוטיוב גילה חסיד, באתר ספוטיפיי גילה חסיד, באתר Discogs (באנגלית) גילה חסיד, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוות הגמלים אילת

חוות הגמלים אילת היא מתחם "נופש פעיל" עם מספר אטרקציות תיירותיות, ומשמש לקיום אירועי תרבות. הוקמה בשנת 1987 בנחל שלמה, דרומית לאילת. החווה מציעה מסלולי טיול בנחלים הסמוכים לאילת, שכוללים ספארי גמלים, כרכרות אתונות, מסלולי רייזרים, ואירוח במאהל בסגנון בדואי. בנוסף, בחווה פועל פארק החבלים הגדול והגבוה בישראל. בחווה מתקיימות פעילויות לבתי ספר, ואירועים פרטיים וציבוריים. מדי חודש מתקיים בחווה "שוק נבטי", במהלכו נפתחים שלושה רחובות שוק מזון בסגנון מזרחי, לצד פעילויות נוספות. אתר האינטרנט הרשמי של חוות הגמלים אילת חוות הגמלים אילת, ב"אתר התיירות הרשמי של אילת" חוות הגמלים אילת, באתר "קינדרלנד" [1]
סיטרואן ויזה

סיטרואן ויזה (Citroën Visa) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצרו בין השנים 1978–1988. יוצרו 1,254,390 יחידות. ב-1981 עבר הדגם מתיחת פנים. דגם הסיטרואן ויזה שווק בישראל. 5 דלתות – האצ'בק 4 דלתות – קבריולה ויזה Special/Club, מנוע 2 צילינדרים, 652 סמ"ק – מנוע קרור אוויר המפתח 26 כ"ס ו-35 כ"ס ויזה 10E, מנוע קרור מים, 4 צילינדרים, 954 סמ"ק המפתח 33 כ"ס ו-44 כ"ס, מהירות שיא – 133 קמ"ש ויזה Super, מנוע 1,124 סמ"ק ויזה Super E, מנוע 1,124 סמ"ק ויזה L Super, מנוע 1,124 סמ"ק ויזה RE/Entreprise, מנוע 1,124 סמ"ק המפיק 37 כ"ס ו-49 כ"ס, מהירות שיא – 144 קמ"ש ויזה קבריולה, מנוע 1,124 סמ"ק, (יוצר בין השנים 1983–1985) ויזה Super X, מנוע קרור מים, 1,219 סמ"ק, מהירות שיא 155 קמ"ש, (יוצר בין השנים 1980–1982) ויזה 14 TRS, מנוע קרור מים, 1,361 סמ"ק המפיק 44 כ"ס ו-59 כ"ס, מהירות שיא – 153 קמ"ש, יוצר בין השנים 1985–1987 ויזה GT/Chrono2, מנוע 1,361 סמ"ק המפיק 59 כ"ס, מהירות שיא – 168 קמ"ש, יוצר בין השנים 1982–1985 ויזה Chrono, מנוע 1,361 סמ"ק יוצר בשנת 1982 ויזה GTi XU5J, מנוע הזרקת דלק, 1,580 סמ"ק, המפיק 77 כ"ס ו-85 כ"ס, תאוצה 0–100 קמ"ש – 8.8 שניות ויזה 1000 מסלולים (Visa 1000 Pistes), יוצר ב-1983 ויזה D17 \ 17 RD מנוע דיזל 1,769 סמ"ק, המפיק 44 כ"ס ו-59 כ"ס, מהירות שיא – 152 קמ"ש, תאוצה 0–100 קמ"ש – 15.9 שניות סיטרואן ויזה Club סיטרואן ויזה, שנת 1986 סיטרואן ויזה, דגם דיזל סיטרואן ויזה קבריולט, שנת 1985 סיטרואן ויזה דגם 1000 מסלולים (1000 Pistes), מבט לתא הנהג ולוח מחוונים סיטרואן ויזה 17 RD, שנת 1984 סיטרואן ויזה L, שנת 1982 סיטרואן ויזה Special סיטרואן ויזה דגם Chrono, שנת 1982 סיטרואן ויזה סיטרואן ויזה – ניידת משטרה הערך מתבסס על הוויקיפדיה באנגלית ובאיטלקית סיטרואן סיטרואן C15 מדיה וקבצים בנושא סיטרואן ויזה בוויקישיתוף
יורקטאון

האם התכוונתם ל... יישובים: יורקטאון (וירג'יניה) – יישוב קטן במדינת וירג'יניה, ארצות הברית יורקטאון (טקסס) – עיר במדינת טקסס, ארצות הברית קרבות: המצור על יורקטאון (1781) - הקרב הגדול האחרון במלחמת העצמאות של ארצות הברית המצור על יורקטאון (1862) – קרב במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, כחלק ממערכת חצי האי ספינות: נושאות המטוסים מסדרת יורקטאון – סדרה של שלוש נושאות מטוסים של צי ארצות הברית, שנבנו ערב מלחמת העולם השנייה יורקטאון (CV-5) – אחת מנושאות המטוסים מסדרת יורקטאון, שלחמה במהלך מלחמת העולם השנייה יורק (פירושונים)
אלרון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלרון תעשייה אלקטרונית בע"מ - חברת החזקות ישראלית יוסף אלרון – שופט ישראלי יצחק אלרון – איש צבא ישראלי, היועץ הכספי לרמטכ"ל, וגזבר עיריית תל אביב-יפו
סיטרואן C15

סיטרואן C15 (בצרפתית: Citroën C15) הוא דגם של מסחרית (ואן קטן) מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן אשר יוצר בין השנים 1984–2005. דגם ה"סיטרואן C15" התבסס על דגם ה-סיטרואן ויזה. יוצרו 1,181,471 יחידות. השם מתייחס למשקל ה-1,500 הק"ג של המכונית (ברוטו). (לכל הדגמים 2 דלתות אחוריות הנפתחות לצד ימין וצד שמאל) ואן משפחתי 2 דלתות צד - ( Citroën C15 Familiale ), (2 חלונות צד בנוסף לחלון הצד של הנהג, ומושב אחורי) ואן 2 דלתות צד - (1 חלון צד בנוסף לחלון הצד של הנהג, ומושב אחורי) ואן 4 דלתות צד - (1 חלון צד בנוסף לחלון הצד של הנהג, מושב אחורי + דלת נוספת בצד, סך הכל 4 דלתות צד) ואן סגור 2 דלתות צד - (חלון צד 1 (נהג), חלק אחורי ריק) ואן גרסת SUV - עוצב ב-1986, על ידי המעצב השווייצרי Franco Sbarro בגרסת 7 מקומות, עם מנוע סיטרואן ויזה GTi המפיק 115 כ"ס סיטרואן C15 D, שנת 1997 סיטרואן C15 גרסת Familiale, שנת 1991 סיטרואן C15, מנוע 1,100 שנת 1996 סיטרואן C15 D, שנת 1997 סיטרואן C15 דיזל, שנת 1999 סיטרואן C15 גרסת 4 דלתות סיטרואן C15 סיטרואן C15 דיזל, שנת 1994 סיטרואן C15 גרסת Romahome, שנת 1988 סיטרואן C15, דיזל, שנת 1990 סיטרואן סיטרואן ויזה סיטרואן H ואן מדיה וקבצים בנושא סיטרואן C15 בוויקישיתוף
אנשי פפואה

אנשי פפואה (באנגלית: Papuan people) הם ילידי גינאה החדשה ואיים שכנים הדוברים את השפה הפפואית. לעיתים קרובות מבחינים בין אנשי פפואה לבין האוסטרונזיאנים (Austronesians) הדוברים שפה שהוכרה בגינאה החדשה לפני כ-3000 שנים. במחקר משנת 2005 (ASPM gene variants) שנעשה על השפעתם של הומולוגים (גנים) על הפרעות באישיות ובהתנהגות כמו מיקרוצפליה (הפרעה בתפקוד המוח הגורמת לפיגור התפתחותי קוגניטיבי ומוטורי) נמצא שבקרב אנשי פפואה ישנו דירוג גבוה ביותר של כ-59.4% לגן מפותח וחדש מסוג D, שהוא גן בן 6000 שנה בקירוב. בעוד שלא ידוע בדיוק איזה יתרון הגן הזה מספק, נראה שהוא עובר ברירה טבעית באוכלוסיות, שורד את האבולוציה ומעניק יתרון ממשי מעצם גידולו המהיר. פרנס קאיסיאפו (Frans Kaisiepo) ראש הממשלה הרביעי של פפואה וגיבור לאומי של אינדונזיה. פרדי נומברי (Freddy Numberi) פוליטיקאי וראש ממשלה אינדונזי. היט'ר ווטסון (Heather Watson) שחקנית טניס. מייקל סומר (Michael Somare) ראש הממשלה של פפואה גינאה החדשה. טוביאנוס מנייאני (Oktovianus Maniani) שחקן כדורגל אינדונזי מקצועי. פטר אוניל (Peter O'Neill) ראש הממשלה התשיעי של פפואה גינאה החדשה. ניטיה קרישינדה מושרי (Nitya Krishinda Maheswari) שחקנית אינדונזית בענף ספורט המכונה "נוצית" וזוכת מדליית הזהב במשחקים באסיה בשנת 2014. ראימה ליסה רומביוס (Raema Lisa Rumbewas) מתעמלת אינדונזית בענף הרמת משקולות, זוכת מדליית כסף באולימפיאדה בשנים 2000 ו-2004. אבה בינה (Abba Bina) איש עסקים ידוע. "Ongoing Adaptive Evolution of ASPM, a Brain Size Determinant in Homo sapiens", Science, 9 September 2005: Vol. 309. no. 5741, pp. 1720–1722.
עתר

האם התכוונתם ל... עֶתֶר – עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא עָתַר – כתב עת ישראלי דו-שנתי ליצירה יהודית בספרות, בהגות ובאמנות שלישיית עתר – הרכב קאמרי ישראלי "כל-עתר" (כל עת וכל אתר) - מונח שטבע משה כספי, איש חינוך ישראלי עֶתֶר – מילה נרדפת לקלשון עטר
ניגונים (שיר)

"נִיגּוּנִים" הוא שיר עברי מאת פניה ברגשטיין שנכתב ב-1944 ופורסם באותה שנה ב"דבר הפועלת". השיר בנוי מארבעה בתים ומשולב בחריזה מסורגת. הרקע לשיר הייתה ההבנה שמשפחתה נספתה בשואה ורצונה להנהיג בגן הילדים טקס הדלקת נרות שבת. דבר שנתקל בביקורות של חבריה החילונים לקיבוץ גבת ובתגובה להם היא כותבת את השיר ובו היא מביעה את הקשר הנפשי לתרבות הוריה שזנחה. השיר הולחן על ידי דוד זהבי והושר בפי כמה מבצעים: שלישיית המעפיל, עירית סנדנר, הגבעטרון, יהודית רביץ ויעקב רביץ (באלבום "יהודית ויעקב, שירים מהבית"), מרגלית צנעני, רונית אופיר, אסנת פז, ניגון ירושלמי ואביאל סולטן יחד עם שירה שוורץ. מוקי צור, פניה ברגשטיין: סיפורה של משוררת וחלוצה ומבחר משיריה, עורכת לאה שניר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשע"ד 2014, עמ' 10, 12, 94–95. (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר") מילות השיר "ניגונים" והאזנה לו, באתר זמרשת מילות השיר "ניגונים", באתר שירונט עפר גביש, שתלתם ניגונים בי, פניה וזהבי, באתר של גביש חנניה בלס, "צוות לב לדעת", שתלתם ניגונים בי/ פניה ברגשטיין, באתר "לב לדעת" "שְׁתַלְתֶּם נִגּוּנִים בִּי": פניה ברגשטיין מתגעגעת לאמא ואבא, באתר הספרנים, בלוג הספרייה הלאומית, 13 בפברואר 2018 ביצועים: ניגונים, בביצוע יהודית רביץ ויעקב רביץ, סרטון באתר יוטיוב ניגונים, בביצוע דוד רפאל בן-עמי, סרטון באתר יוטיוב ניגונים, בביצוע התזמורת האנדלוסית הישראלית, סרטון באתר יוטיוב ניגונים, בביצוע אביאל סולטן ושירה שוורץ, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיטרואן H ואן

סיטרואן H ואן (בצרפתית: Citroën H Van) הוא דגם של רכב מסחרי קל בתצורות: ואן, טנדר, מיניבוס קטן, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן. הדגם תוכנן לאחר מלחמת העולם השנייה, ויוצר בין השנים 1947–1981. סך הכול יוצרו 473,289 יחידות, בכל התצורות. הסיטרואן H ואן יוצא להולנד. דגם מכונית הקונספט הסיטרואן טוביק, אשר הוצג בשנת 2011 התבסס על הדגמים: "סיטרואן H ואן" ודגם ה"Citroën TUB". צמיגי דגם מישלן PLR נלקחו מ-"סיטרואן H ואן". סיטרואן H ואן - 2 דלתות סיטרואן Hx - קיבולת פחותה מדגם ה- H ואן סיטרואן Hw - קיבולת יתר מדגם ה- H ואן סיטרואן Hp - גרסת טנדר (פיק-אפ) סיטרואן Hy - גרסאות מאוחרות יותר (רוב הייצור בגרסאות של 2 דלתות, במידה מועטה - 4 דלתות) מנוע קדמי - בעל הנעה קדמית מכל דלק - 60 ליטר הצלעות אשר הרכיבו את גוף הרכב - הוסיפו כח ותרמו להפחתה ניכרת במשקל הרכב פנסים זהים לדגם ה-סיטרואן 2CV ההילוכים והמנוע כמעט זהים לדגם ה-סיטרואן טראקסיון אוואנט ומאוחר יותר לדגם ה-סיטרואן DS סיטרואן HY ואן סיטרואן HY ואן סיטרואן H ואן גרסת Hannover (טנדר) סיטרואן HY ואן סיטרואן H ואן - מבט לתא הנהג ולמנוע סיטרואן HY ואן גרסת מיניבוס סיטרואן HY ואן שנת 1958 סיטרואן HY ואן גרסת 4 דלתות סיטרואן H ואן, 1972 (4 דלתות) סיטרואן H ואן סיטרואן H ואן - כבאית סיטרואן H ואן - כבאית סיטרואן סיטרואן טוביק סיטרואן TUB מדיה וקבצים בנושא סיטרואן H ואן בוויקישיתוף
שברייה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שברייה – סכין ערבית מסורתית אישים: עמנואל שברייה – מלחין צרפתי פיליפ שברייה – שף שווייצרי פליקס שברייה – חסיד אומות העולם מצרפת
קבוצת קליאני

קבוצת קליאני היא תאגיד רב לאומי הודי, הממוקד בארבע מגזרים שונים - הנדסת פלדה, אנרגיה מתחדשת, תשתיות וכימיקלים מיוחדים. הקבוצה גם עשתה צעדים לייצור אמצעי הגנה, שהוצגו ב-"DefExpo 2020". הכנסות החברה עלו על 2.5 מיליארד דולר בשנת 2011. כיום הקבוצה מעסיקה מעל 10,000 עובדים. הקבוצה נוסדה על ידי איש העסקים ההודי "Nilkanthrao". החברה הראשונה של הקבוצה, Bharat Forge, הוקמה ביוני 19, 1961. כיום, יושב הראש של הקבוצה הוא הבן של Nilkanthrao, ב.נ קליאני (Baba Kalyani). הקבוצה מחזיקה מניות שליטה במספר רב של חברות בת, כולל: Bharat Forge (אנ')  Automotive Axles  Kalyani Steels  CDP Bharat Forge  Kalyani Carpenter  Hikal Chemicals  Sharp India  BF Utilities  Kalyani Brakes  Kalyani Thermal  Kalyani Lemmerz  Alstom Bharat Forge Power Limited  Kalyani technologies  Kalyani Investment אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת קליאני V. Rishi Kumar, Kalyani Group to set up Missile MRO in Hyderabad, BusinessLine, ‏2019-03-16 (באנגלית) Tamir Eshel, Kalyani Group Expands Defense Activities, into Artillery, Systems Modernization and Upgrading - Defense Update:, ‏2014-02-07 (באנגלית אמריקאית) "Kalyani Group and Junghans Defence partner to supply fuzing systems". The Times of India. 2016-04-01. ISSN 0971-8257. נבדק ב-2024-07-18. Business News Today: Read Latest Business news, India Business News Live, Share Market & Economy News, The Economic Times (באנגלית) Meet Baba Kalyani, MIT engineer & owner of Bharat Forge: Know about his journey, $2.4 billion net worth, Financialexpress, ‏2023-05-21 (באנגלית) Sharp India History | Sharp India Information, The Economic Times (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
TRAPPIST-1g

TRAPPIST-1g הוא כוכב לכת חוץ־שמשי אשר נמצא במערכת הכוכבים TRAPPIST-1, הנמצאת במרחק של כ־39.13 שנות אור מכדור הארץ. כוכב לכת זה הוא הגדול ביותר במערכת כוכבים זו. את כוכב הלכת גילו מדענים בשנת 2017, ולהערכתם יש סיכוי שיהיו עליו מים נוזלים ואפילו חיים משום שהוא נמצא באזור ישיב. כוכב הלכת בעל מסה של פי 1.34 ממסת כדור הארץ ורדיוס הגדול פי 1.127 מרדיוס כדור הארץ, יש לו אטמוספירה, והוא מקיף את שמשו תוך כ־12.35 ימים ארציים. הכוכב מקבל אותה כמות אור כמו שחגורת האסטרואידים שנמצאת במערכת השמש שלנו. Gillon, Michaël; et al. (2017). "Seven temperate terrestrial planets around the nearby ultracool dwarf star TRAPPIST-1". Nature. 542 (7642): 456–460. arXiv:1703.01424. Bibcode:2017Natur.542..456G. doi:10.1038/nature21360. PMC 5330437. PMID 28230125. מדיה וקבצים בנושא TRAPPIST-1g בוויקישיתוף TRAPPIST-1g, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים "Planet TRAPPIST-1 g". exoplanet.eu. נבדק ב-14 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה)
מאוריציו קאגל

מאוריציו קאגל (בגרמנית: Mauricio Kagel;‏ 24 בדצמבר 1931 – 18 בספטמבר 2008) היה מלחין יהודי ארגנטינאי-גרמני. נודע בעניין שגילה בפיתוח הצד התיאטרלי של הביצוע המוזיקלי. קאגל נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה, למשפחה יהודית שנמלטה מברית המועצות בשנות ה-20 של המאה ה-20. קאגל למד מוזיקה, תולדות הספרות ופילוסופיה בבואנוס איירס. בשנת 1957 הגיע כמלומד לקלן, גרמניה, שם חי עד מותו. בשנים 1960–1966 ושוב מ-1972 עד 1976 לימד בסמינר הקיץ הבינלאומי למוזיקה חדשה בדרמשטדט. קאגל עסק בהוראה באוניברסיטה של מדינת ניו יורק בבאפאלו (אוניברסיטת באפלו) בשנים 1964–1965 כפרופסור לתאוריה של המוזיקה וכן באקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה של ברלין כמרצה אורח. הוא כיהן כמנהל הקורסים למוזיקה חדשה בגוטנבורג ובקלן והיה פרופסור לתיאטרון מוזיקה חדשה בקונסרבטוריון של קלן משנת 1974 עד 1997. בהזמנת ולטר פינק, היה המלחין השני שהשתתף ב"דיוקנאות מלחינים חיים" בפסטיבל המוזיקה של ריינגאו בשנת 1991. בשנת 2000 קיבל את פרס ארנסט פון סימנס. בין תלמידיו היו מריה דה אלוויאר, קרולה באוקהולט, בראנימיר קראסטיץ', דייוויד זאואר, ריקרד שפר, חואן מריה סולארה, ג'רלד בארי וצ'או מינג טונג. קאגל מת בקלן ב-18 בספטמבר 2008 אחרי מחלה קשה, בגיל 76. מדיה וקבצים בנושא מאוריציו קאגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאוריציו קאגל מאוריציו קאגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאוריציו קאגל, באתר AllMovie (באנגלית) מאוריציו קאגל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאוריציו קאגל, באתר ספוטיפיי מאוריציו קאגל, באתר Last.fm (באנגלית) מאוריציו קאגל, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט מאוריציו קאגל, באתר AllMusic (באנגלית) מאוריציו קאגל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאוריציו קאגל, באתר Discogs (באנגלית) מאוריציו קאגל, באתר Songkick (באנגלית) מאוריציו קאגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פאול אטינלו, "מאוריציו קאגל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1000-1009 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1009 - 1000 לפני הספירה 1003 לפנה"ס - דוד נמשח (מומלך) על ידי שמואל הנביא למלך ישראל. 1002 לפנה"ס - מותו של הקיסר ג'ואו משושלת ג'ואו בסין. 1001 לפנה"ס - הקיסר מו מחליף את ג'ואו ומתמנה לקיסר בסין. 1000 לפנה"ס (בערך) - ראיות ראשונות לחקלאות באזור ההררי של קניה. 1000 לפנה"ס (בערך) - עידן הברזל מתחיל. 1000 לפנה"ס (בערך) - ממלכת ישראל המאוחדת מגיעה לשיא גודלה עם כיבושי דוד ושלמה, תור הזהב של ישראל. 1000 לפנה"ס (בערך) - תרבות הנוק. 1000 לפנה"ס (בערך) - לטינים מגיעים לאיטליה מאזור הדנובה. 1000 לפנה"ס (בערך) - אשורים מתחילים לכבוש אזורים קרובים. 1000 לפנה"ס (בערך) - ייסוד פריאן במזרח אנטוליה. 1000 לפנה"ס (בערך) - שאול המלך חי בתקופה זו. 1000 לפנה"ס (בערך) - הכתב הפיניקי (שממנו התפתח הכתב העברי הקדום) מתהווה. 1000 לפנה"ס (בערך) - אורז מתורבת ביפן העתיקה. 1000 לפנה"ס (בערך) - צ'אווין מתהווה באנדים. 1000 לפנה"ס (בערך) - התהוות הקבוצה שתקרא מאוחר יותר בשם אילירים. 1000 לפנה"ס (בערך) - אוכלוסיית העולם: 50,000,000 איש. שאול מלך ישראל (מלך כשנתיים על ממלכת ישראל). דוד מלך ישראל (מלך 7 שנים כמלך יהודה בלבד ו-33 שנה כמלך ישראל). זרטוסטרה, מייסד הדת הזורואסטריות אשר נקראת על שמו והייתה הדת המרכזית בפרס עד בוא האסלאם. ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.