laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיאהא

תיאהא היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל, בסיני, הנגב ומדבר יהודה. על פי מפקד האוכלוסין של ממשלת המנדט בשנת 1922 השתייכו אליו 27,370 נפש, ובמפקד 1931, נמצא כי השתייכו אליו 14,173 נפש. השבט הגדול כלל במחצית המאה ה-20, כעשרים ושישה בתי אב: נתוש, בני עקבה (עוקבי), בדינה, בלי, ג'נביב, חכוך אל-האזיל, חכוך אל-אסד, חכוך אל בריקי, חכוך אבו עבדון, רמצין מסמרה, רמצין שעור, רושדה, אל שלליין, זלם אבו רבעה, אבו ג'ריעיד, זלם אבו קרינה, עלמת אבו לבה, עלמת אבו שנר, עלמת אבו ג'קים, ערור, קלזין תיהא, קטטוה, קדירת אבו רקיק, קדירת אל-צנע, קדירת אבו כף, קדירת אל-אעסם. על פי מחקרו של יצחק בן-צבי בשנות ה-30 של המאה ה-20, בני עוקבה שומרים מסורת שעל פיה מוצאם בעיר מדינה בחצי האי ערב, וכי משה הביא אותם לארץ. שבט זה הוא פלג של שבט התיאהא. בשנת 1948 התפלג שבט התיאהא אשר שכן באזור באר שבע ועבר לאזור חברון לדאהרייה. במשך הזמן עזבו חלק מתושביו את המקום ועברו צפונה לסביבות קלקיליה. שני תת-שבטים אלו נקראים רמאדין אל-ג'אנובי (הדרומי), ורמאדין א-שמאלי (הצפוני). אחד מכפרים אלו הוא ערב א-רמאדין אשר שוכן דרומית-מזרחית לקלקיליה. יצחק ביילי, רשימות על האוכלוסייה הבדואית ברצועת עזה, באתר סנונית רקע כללי על הבדואים, באתר משרד החינוך חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות-העולם, כרך 1, חלק 2, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, באתר גוגל ספרים יצחק בן-צבי, כתבי יצחק בן-צבי, ה: אוכלוסי ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ז 1937, עמ' 173, 236. בן-צבי טוען כי "כל המספרים הללו מוגזמים ואין לקבלם כפשוטם, אולם מאין מספרים אחרים יותר מדויקים מאלה, אני משתמש במספרים הללו שהם הרשמיים היחידים"; שם, עמ' 173. משה שרון, הבדואים במדבר יהודה, יום עיון בנושא הבדואים לזכרו של יצחקי נצר, חוברת מספר 6, פברואר 1975, מתוך אתר סנונית. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פקודת יומן

פקודת יומן היא רישום מקורי של עסקה בספר החשבונות, המתרגם פעולה חשבונאית ללשון הנהלת חשבונות. מטרת פקודת היומן היא לפצל את עבודת הרישום ולקיים בקרה על איזון הסכומים שנרשמו, להבדיל מרישום ישיר הנעשה ממסמך מקורי. לפקודת יומן אין צורה מיוחדת, אך היא מראה את פעולות החובה והזכות ומספקת פרטים וחישובים שונים התומכים ברישום. פקודות היומן נרשמות על בסיס כרונולוגי ומערכת החשבונות היא המיון הענייני. הנהלת חשבונות
אסיסט

אסיסט (באנגלית: Assist, מהמילה Assistance - עזרה) הוא מונח בכדורסל המתאר מסירה לשחקן בדרך לקליעת סל שדה, ונזקף כנתון סטטיסטי לזכות השחקן המוסר. בניגוד לרישום נתונים סטטיסטים כגון נקודות, הגדרת מהלך כאסיסט אינה מוחלטת, ונתונה במידת מה לשיקול דעתו של רשם הסטטיסטיקה. מסירה יכולה להיחשב כאסיסט גם אם השחקן הקולע כדרר בטרם הזריקה לסל, אם כי ההגדרה הראשונית של אסיסט לא כללה מקרים אלה. רק המסירה הישירה לשחקן הקולע נרשמת לאסיסט, כך שלא יכול להירשם יותר מאסיסט אחד עבור כל סל שדה (בניגוד למקובל בענף ההוקי קרח, למשל). לרוב, שחקנים בעמדת הרכז מוסרים יותר אסיסטים מאשר שחקנים בשאר העמדות, מאחר שתפקידם המרכזי הוא ניהול משחק ההתקפה. עם זאת, גם שחקנים מובילים מעמדות אחרות המשמשים כעוגן ההתקפי של קבוצתם משיגים אסיסטים רבים, ולעיתים אף מובילים בקבוצה בקטגוריה זו. הסמול פורוורד לברון ג'יימס, לדוגמה, הוביל את קבוצתו בממוצע אסיסטים למשחק בכל אחת מעונותיו בליגה, מלבד עונת הרוקי. בעבר, עמדת הסנטר הייתה הדומיננטית ביותר ומשחק ההתקפה של קבוצות רבות נוהל על ידי שחקני הפנים, שצברו אסיסטים רבים. הסנטרים ביל ראסל ו-וילט צ'מברלין, לדוגמה, היו שניים ממוסרי האסיסטים המובילים ב-NBA לאורך שנות ה-60, כשהאחרון אף הוביל את מוסרי הליגה בעונת 1967/1968 עם 702 אסיסטים בסך הכול. במידה מסוימת יש לשחקני פנים יתרון במסירת אסיסטים, מאחר שהם מחזיקים בכדור בקרבת הסל, מה שמעניק להם זווית מסירה רחבה לשאר שחקני קבוצתם. שיא האסיסטים בליגת ה-NBA למשחק אחד שייך לסקוט סקיילס, שמסר 30 אסיסטים כרכז קבוצת אורלנדו מג'יק בניצחון קבוצתו את דנוור נאגטס ב-30 בדצמבר 1990. שיאן האסיסטים ב-NBA הוא ג'ון סטוקטון, שמסר לאורך הקריירה 15,806 אסיסטים בסך הכול, כולם במדי יוטה ג'אז. ממוצע האסיסטים למשחק הגבוה ביותר שייך לשחקן העבר מג'יק ג'ונסון, שמסר 11.2 אסיסטים בממוצע למשחק לאורך הקריירה. הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2020/2021. השחקנים הפעילים מודגשים. מלך האסיסטים של ה-NBA בישול (כדורגל) מדיה וקבצים בנושא אסיסט בוויקישיתוף הגדרת המונח אסיסט, באתר הרשמי של ה-NBA הנתונים הסטטיסטיים של לברון ג'יימס ב-NBA, באתר basketball-reference.com המובילים הסטטיסטיים של עונת 1967/1968 ב-NBA, באתר basketball-reference.com דוח המשחק בין אורלנדו לדנוור, באתר basketball-reference.com טבלת המובילים בממוצע אסיסטים למשחק ב-NBA, באתר basketball-reference.com מובילי טבלת האסיסטים לאורך הקריירה ב-NBA, באתר basketball-reference.com טבלת מובילי מוסרי האסיסטים בעונה אחת ב-NBA, באתר basketball-reference.com
פליקס אבואה

פליקס אדולף אבואה (בצרפתית - Félix Adolphe Éboué; ‏ 26 בדצמבר 1884 - 17 במרץ 1944) היה מדינאי צרפתי שחור, ששימש בתפקידים בכירים בממשל הקולוניאלי הצרפתי. הוא היה הצרפתי השחור הראשון שקיבל מינוי למשרה רמה במינהל הקולוניאלי הצרפתי, כאשר מונה למושל גוואדלופ ב-1936. כמושל צ'אד במלחמת העולם השנייה, הביא לתמיכת המושבה, ועמה יתר מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית, בצרפת החופשית בהנהגת שארל דה גול, כאשר משטרו של פיליפ פטן המכונה צרפת של וישי נחשב למשטר ה'לגיטימי', ומושבות רבות נותרו נאמנות לו. הוא תמך בשיתוף אפריקאים בממשל, ובעידוד התרבות המקומית. ב-1944 זכה להיות האדם השחור הראשון ששרידיו הוטמנו בפנתיאון בפריז לאחר מותו. אבואה נולד בקאיין שבגיאנה הצרפתית (הנחשבת לחבל ארץ מעבר לים של צרפת). הורי הוריו היו עבדים. הוא היה הבן הרביעי ממשפחה בת חמישה ילדים. עוד בצעירותו גילה הישגים לימודיים וקיבל מלגה ללימודים בתיכון בבורדו. כן גילה מצוינות במשחק הכדורגל. הוא סיים לימודי משפטים באחד מבתי הספר ה"קולוניאלים" המיועדים להכשרת בני המושבות בפריז. את הקריירה שלו התחיל באובאנגי שארי בה שרת כעשרים שנה, ולאחר מכן עבר למרטיניק. בשנת 1936 מונה למושל גוואדלופ, והיה לשחור הראשון הממונה למשרה רמה בממשל הקולוניאלי הצרפתי. שנתיים לאחר מכן עבר לצ'אד, והגיע לפור לאמי ב-4 בינואר 1939, כאשר מלחמת העולם השנייה נראתה כעומדת בפתח. הוא היה בעל תפקיד מפתח בגיבוש תמיכת צ'אד באנשי צרפת החופשית של דה גול ב-1940 ובגיבוש השליטה בכל מושבות אפריקה הצרפתית המשוונית. כמושל, עשה אבואה מאמצים רבים לשיפור מצבם של תושבי המושבה. הוא סימן כ"בעלי ערך" (évolué) מאתיים משכילים בני המקום, הוריד את מיסיהם ונתן להם משרות סמכות בממשל. על אף שהיה פרנקופיל, ופעל לעידוד השפה הצרפתית, גילה מעורבות בעידוד השפה והתרבות המקומיות. בשנת 1941 צורף ללגיון הכבוד. ב-1944 מת מהתקף לב בעת ביקור בקהיר. אפרו נטמן בפנתיאון בפריז, והוא היה השחור הראשון שזכה לכך. מדיה וקבצים בנושא פליקס אבואה בוויקישיתוף פליקס אבואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פליקס אבואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פליקס אבואה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יולן פלדש

יוֹלָן פֶלְדֶש (קודם פרידלנדר, בהונגרית: Földes Jolán;‏ קנדרש, 20 בדצמבר 1902 – לונדון, אוקטובר 1963) הייתה סופרת יהודייה-הונגרייה. ידועה בעיקר בזכות ספרה "רחוב החתול הצד דגים". לאחר סיום לימודיה בבודפשט ב-1921 היא עברה לפריז ופרסמה מספר ספרים בהונגרית, שזכו להצלחה בארצה. בשנת 1936 פרסמה את ספרה הידוע ביותר: "רחוב החתול הצד דגים" (בהונגרית - A halászó macska uccája). עלילת הספר מתרחשת בפריז ברחוב הנושא שם זה (Rue du Chat-qui-Pêche) שאורכו 29 מטר ורוחבו 1.8 מטר. ברחוב זה התגוררו פליטים שהגיעו לפריז מארצות שונות לאחר מלחמת העולם הראשונה, חלקם פליטים פוליטיים וחלקם מהגרי עבודה. פלדש התגוררה ברחוב זה בשנת 1930, והיא מתארת בספר את קשיי קליטתם של הפליטים האלה בצרפת: מצד אחד הם מתגעגעים לארצות מולדתם, ומן הצד השני הם סובלים מהתנכרות של החברה הצרפתית. הספר זכה להצלחה רבה ותורגם לשפות רבות. בשנת 1940 הופיע בארץ ישראל תרגום של הספר מצרפתית לעברית על ידי אהרון אברהם קבק. בשנת 1941 היגרה לבריטניה, התיישבה בלונדון ופרסמה את יצירותיה באנגלית. ספרה "עגילי זהב" עובד לסרט ב-1947 בהשתתפות ריי מילאנד ומרלן דיטריך עם השיר המפורסם "עגילי זהב" בביצוע פגי לי. רשימת ספרים: (Mária jól érett (1932 (Majd a Vica (1933 (Ági nem emlékszik semmire (1933 (Férjhez megyek (1935 (A halászó macska uccája (1936 - רחוב החתול הצד דגים, תורגם מצרפתית על ידי א.א. קבק, סדרת "ספרי רמון" הוצאת "מסדה", 1940 (Péter nem veszti el a fejét (1937 (Fej vagy írás (1937 (Más világrész (1937 (Golden Earrings (1945 Prelude to Love Shadows on the Mirror (Moving Freely (1947 (Chacun son crime (1949 יולן פלדש, דף שער בספרייה הלאומית
שיירת סוחרים

שיירת מסחר הייתה שיטת המסחר העיקרית בין ישויות-מדיניות שונות בעולם העתיק, ובעולם הישן. השיטה הייתה מקובלת עד להצלחתה של המהפכה התחבורתית בשנת 1770, שהייתה נגזרת של המהפכה התעשייתית. משעה שהחל שימוש ברכבות להעברת משא, פחת השימוש בשיירות מסחר באופן בולט, עד שנעלם כליל. שיירות היו נוהגות לחנות או לפרוק את סחורותיהן במבצרים. בארצות המזרח התיכון, היה זה קורה גם בחאנים. דרך המשי, היו נתיבים עיקריים בהם הועבר משא למרכז ומזרח אסיה. דרך הבשמים שימשה לאפריקה. ניתן למנות ארצות שונות, כגון ארץ ישראל, ארץ המגף, עיראק, וסין, כצומתי מסחר עיקריים, זאת בשל מיקומן הגאוגרפי, אשר היה נוח למסחר. הנוחות תבטא בראש ובראשונה במאפיינים כגון צורת הארץ, מזג האוויר, איכות השלטון, מגוון המכר, והטכנולוגיה, שהייתה מתקדמת פחות או יותר במקומות השונים. דייוויד רוברטס, שיירת סוחרים במפרץ אילת ואי האלמוגים, 1839 אדווין לורד וויקס, הגעה של שיירת סוחרים מחוץ לעיר מרוקו שיירת גמלים במרוקו, נובמבר 2013 שיירת גמלים בדרך המשי, 1992 חאן (מבנה) מדיה וקבצים בנושא שיירת סוחרים בוויקישיתוף שיירת סוחרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שיירות, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המן האגגי – דמות מקראית המופיעה במגילת אסתר, ומכונה בה "צורר היהודים" מן – אוכל אלוהי שירד לבני ישראל בדרכם ממצרים, לארץ ישראל אוזן המן – מאכל אופייני לחג הפורים אישים: המן (אסלאם) – דמות המוזכרת בקוראן שש פעמים, כידידו של פרעה, וחוטא בזמנו של משה אדולף האמן – גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה ופושע מלחמה דיטמר האמאן – כדורגלן גרמני אמן
בזיליקת פרוקופיוס הקדוש

בזיליקת פרוקופיוס הקדוש (צ'כית Bazilika svatého Prokopa) היא כנסייה השוכנת בטשביץ' שבמזרח צ'כיה. מבנה הכנסייה מייצג השפעה של אדריכלות מערב אירופית באזור זה, והוא הוכרז בשנת 2003, יחד עם הרובע היהודי בעיר כאתר מורשת עולמית. המנזר הבנדיקטיני בטשביץ' הוקם ב-1101, והיה למרכז דתי וכלכלי חשוב. הקפלה הראשונה באתר הוקמה בשנת 1104 והוקדשה לעליית הבתולה לשמיים. בין השנים 1260-1240 נבנתה הכנסייה מחדש והוקדשה לפרוקופיוס הקדוש. הכנסייה ניזוקה בשנת 1468, אך שופצה לקראת סוף המאה ה-15. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 נהרס המנזר ותחתיו הוקמה טירה. החל בשנת 1726 שופצה הכנסייה באופן מקיף בידי האדריכל הצ'כי פראנטישק קאנקה (František Maxmilian Kanka), אשר עיצב אותה בסגנון הבארוק. המגדל הדרום-מערבי נבנה מחדש וחזית הכנסייה עוצבה מחדש, על שני מגדליה, בסגנון הבארוק הגותי. למעט מספר שינויים מינוריים בתחילת המאה ה-20, הכנסייה שמרה על חזותה ואופייה עד היום, אך הקפלה הדרומית אשר נהרסה, נבנתה מחדש בשנות ה-50 של המאה ה-20. הבזיליקה שוכנת על פסגת גבעה וצופה על העיר. היא נבנתה מגרניט ומאבן חול, ובצידה הדרומי היא מחוברת על הטירה. ייחודה של הבזיליקה הוא בכך שהיא מערבת סגנון רומנסקי עם סגנון גותי מוקדם. הכנסייה בנויה משלוש ספינות ולה בית המקהלה משולש. הספינה המרכזית מערבת יסודות בארוקיים וגותיים, וכך גם שני המגדלים שבחזיתה המערבית מתאפיינים בסגנונות אלה. בצידה הצפוני מרפסת רבועה פתוחה. האפסיס רומנסקי לחלוטין, אך תקרת הקריפטה שמתחתיו עשויה קמרונות צולבים גותיים. כיום קירות הכנסייה הפנימיים חלקים לחלוטין, אך שרידי טיח נכרים בבית המקהלה. החזית המערבית המרפסת הצפונית האפסיס מדיה וקבצים בנושא בזיליקת פרוקופיוס הקדוש בוויקישיתוף
חשמלנאים

חשמלנאים (שם מדעי: Torpediniformes) היא סדרה של דגי סחוס. כל הדגים בסדרה זו הם דגי חשמל המהממים את טרפם בעזרת שוק חשמלי. הם יכולים לפגוע גם בבני אדם שמאיימים עליהם. לעומת שאר הבטאים בני סדרה זו שוחים על פני המים וגופם בנוי בצורת טיל. הטורפדו הימי מופעל לפי מבנה הגוף של בני סדרה זו. בסדרה זו ארבע משפחות: היפניים (Hypnidae) בה סוג ומין יחיד היפנוס מונופטריגיוס (Hypnos monopterygius). נרקינידיים (Narcinidae) - בה 4 סוגים. נרקידיים (Narkidae) - בה 6 סוגים. חשמלניים (Torpedinidae) - בה 2 סוגים. מדיה וקבצים בנושא חשמלנאים בוויקישיתוף חשמלנאים, באתר ITIS (באנגלית) חשמלנאים, באתר NCBI (באנגלית) חשמלנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חשמלנאים, באתר GBIF (באנגלית) חשמלנאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היפנוס מונופטריגיוס
חלוק נחל

חלוק נחל הוא סלע מסוג סלע קלאסטי, הנשחק על ידי מים ונמצא לרוב ליד נחלים. לחלוקי נחל צבעים ומרקמים שונים. למרות שהם חלקים לרוב, תדירות המגע עם המים היא גורם המשפיע על חלקות הסלע ואם יצמחו עליו חזזיות. בנוסף, המגע עם סלעים אחרים עלול להיות גורם נוסף המשפיע על חלקות הסלע. חלוקי נחל ניתן למצוא בשטחי נהרות קדומים ובבריכות. חלוקי הנחל מתחילים כשברי סלע גדולים יותר שצורתם זוויתית. כאשר הם נסחפים בזרם מים, הם מתנגשים ומתחככים זה בזה ובקרקעית הנחל. תהליך זה משפיע על הסלע בשני אופנים: הקטנת גודלו ושחיקת צורתו. קצב השחיקה פרופורציונלי לעקמומיות המקומית של פני השטח של האבן, לכן אזורים בעלי עקמומיות גבוהה יותר (כמו קצוות ופינות) נשחקים מהר יותר. במחקר משנת 2014 הראו החוקרים כי תהליך היווצרות חלוקי הנחל מתרחש בשני שלבים מובחנים. בשלב הראשון, אותו כינו "השלב הפוליהדרלי", הקצוות והפינות החדות של האבן נשחקים במהירות, בעוד מימדי הצירים הכלליים נשארים קבועים. הקמירות של פני השטח גדלה ככל שהפינות מתעגלות, ועד כמחצית ממסת האבן עשויה להיאבד בשלב זה. השלב השני, המכונה "השלב החלק", מתחיל כאשר האבן הופכת לגמרי קמורה. בשלב זה, מימדי הצירים מתחילים להתקטן לאט והצורה מתפתחת לכיוון אליפסואיד או כדור. גודל החלוקים יורד באופן מעריכי עם המרחק במורד הזרם. קיימת מחלוקת מדעית לגבי התרומה היחסית של שחיקה לעומת מיון סלקטיבי בתהליך זה. בעוד ששחיקה משחקת תפקיד משמעותי, תהליכים אחרים כמו מיון לפי גודל במהלך ההובלה עשויים גם הם להשפיע על התפלגות גודל החלוקים לאורך הנהר. תהליך היווצרות חלוקי הנחל - אובדן מסה ושחיקת הצורה - משנה את ניידותו של החלוק ולכן עשוי להשפיע על צורת הנהר והתפתחותו. בתהליך זה נוצרים גם משקעי חול וסחף. מידת העיגול הנצפית בחלוקי הנחל בקרקעיות נחלים מאובנות מאפשרת להסיק לגבי תנאי זרימת נהרות עתיקים. מדיה וקבצים בנושא חלוק נחל בוויקישיתוף G. Domokos, D.J. Jerolmack, A.Á. Sipos, Á. Török, How River Rocks Round: Resolving the Shape-Size Paradox, PLoS One 9(2), 2014 doi: 10.1371/journal.pone.0088657 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
G.I.

G.I.‎ (מבוטא גִ'י אָיי) הוא ביטוי באנגלית המהווה כינוי לחיילי צבא ארצות הברית וציודם. המשמעות המיוחסת כיום לביטוי היא ראשי תיבות של Government Issue (בתרגום חופשי - "פריט ממשלתי") וכן – באופן מוטעה – General Infantry (חיל רגלים כללי), אך המשמעות המקורית שלו הייתה ראשי תיבות של Galvanised Iron (ברזל מגולוון). הביטוי Galvanised Iron הופיע לראשונה ברשומות צבא ארצות הברית עוד בטרם מלחמת העולם הראשונה, ככינוי לפריטי ציוד במחסני הצבא העשויים ברזל מגולוון. באותה מלחמה כינו החיילים האמריקניים בציניות את פגזי הארטילריה הגרמנית שהונחתו עליהם "G.I. Cans" (פחיות ברזל מגולוון) ובמהלכה הפך הביטוי לראשית תיבות של Government Issue, כלומר כל אדם וחפץ הקשורים לצבא. הביטוי נעשה מוכר ונפוץ יותר במהלך מלחמת העולם השנייה. הדור של ילדי 1901–1924 שלחמו במלחמת העולם השנייה נקרא לעיתים דור ה-GI. גנרל הצבא עומר בראדלי כונה The G.I.'s General (״גנרל החיילים״). הקומיקסאי דייב ברגר (אנ'), שגויס לצבא ארצות הברית בשנת 1941 (תקופת מלחמת העולם השנייה), פרסם רצועת קומיקס שבועית בשם גִ'י. אָיי. ג'וֹ (אנ') בשבועון הצבא "יאנק" החל משנת 1942. פרסום זה הפך את המונח "ג'י. איי. ג'ו" (להבדיל מ"ג'י. איי." הכללי יותר) לכינוי נפוץ נוסף לחייל בצבא ארצות הברית. בהשפעת ביטוי זה נקראו בין היתר: סרט המלחמה האמריקאי סיפורו של ג'י. איי. ג'ו (אנ') משנת 1945, אשר הסתמך על עבודתו של הכתב הצבאי ארני פייל ונכתב מנקודת מבטו. סדרת דמויות הפעולה ג'י. איי. ג'ו של חברת הסברו, שעל בסיסה נוצרו משנת 1967 ואילך סדרת הקומיקס וסדרות האנימציה G.I. Joe: A Real American Hero (מוכרות בישראל כ"כוח המחץ"), וסרטי הקולנוע ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ (G.I. Joe: Rise of Cobra‏; 2009), ג'י איי ג'ו: סוגרים חשבון (G.I. Joe: Retaliation‏; 2013) וג'י איי ג'ו: עיני נחש (Snake Eyes‏; 2021). משחק המחשב ג'י איי ג'ו, שהיה פופולרי מאוד בשנות ה-80 ושוחק בעיקר במחשבי הקומודור 128. סרט הפעולה ג'י איי ג'יין, ששמו הוא משחק מילים על הביטוי "ג'י איי ג'ו", שכן הסרט עוסק בחיילת ("ג'יין") ולא בחייל ("ג'ו"). מדיה וקבצים בנושא G.I. בוויקישיתוף G.I. באתר Wordorigins G.I. באתר Dictionary.com http://www.wordorigins.org/index.php/gi/. Yank, the Army Weekly בוויקיפדיה באנגלית
חשמלן

חַשְׁמַלָּן (שם מדעי: Torpedo) הוא סוג של דגי סחוס במשפחת החשמלניים (Torpedinidae), אשר לפי חוקרים שונים הוא הסוג היחיד במשפחתו ולפי חוקרים אחרים מחולק עם הסוג Tetronarce שבו 9 מינים. הנשק הימי טורפדו נקרא על שם סוג זה. השם המדעי נגזר מן המילה הלטינית "torpere", שמשמעותה "לשתק" או "להקשיח". בסוג חשמלן קיימים 13 מינים: Torpedo adenensis Torpedo alexandrinsis חשמלן פלורידה (Torpedo andersoni) Torpedo bauchotae Torpedo fuscomaculata Torpedo mackayana חשמלן משויש (Torpedo marmorata) Torpedo microdiscus חשמלן מנומר (Torpedo panthera) Torpedo semipelagica חשמלן הכתמים (Torpedo sinuspersici) Torpedo suessii חשמלן עינוני (Torpedo torpedo) חשמלן פסיפי (T. californica) T. cowleyi T. fairchildi T. formosa T. macneilli חשמלן סגול (T. nobiliana) T. peruana T. puelcha T. tokionis T. tremens מדיה וקבצים בנושא חשמלן בוויקישיתוף חשמלן, באתר ITIS (באנגלית) חשמלן, באתר NCBI (באנגלית) חשמלן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חשמלן, באתר GBIF (באנגלית) הערך Torpedo במילון Merriam-Webster.
חשמלניים

חשמלניים (שם מדעי: Torpedinidae) היא משפחת דגי סחוס מסדרת החשמלנאים. בתוך משפחה זו ישנם 2 סוגים, אך כמה חוקרים רואים את כל המינים בסוג אחד - חשמלן (Torpedo). במשפחה כולה 22 מינים. מיני החשמלניים קיבלו את שמם עקב היותם דגי חשמל המייצרים משרירי התנועה שלהם חשמל, שמאוחסן ברקמות, שאצל חלקם מגיע עד 220 וולט והוא קטלני בשביל טרפם - לרוב דגי גרם, רכיכות וסרטנים. החשמל יכול לשמש גם ככלי הגנה, אך הוא פחות קטלני ליצורים בגודל של אדם בוגר. הגדול שבבני המשפחה הוא המין חשמלן סגול שיכול להגיע לאורך מרבי של 1.8 מטר ולמשקל של עד 90 קילוגרם והוא המין הגדול ביותר בסדרתו. בני הקבוצה נעים מעל הקרקעית בעזרת גופם דמוי הזרים שעל שמו נקרא הנשק טורפדו. משפחה חשמלניים (Torpedinidae) סוג Tetronarce - בו 9 מינים. ייתכן כי בני המין שייכים לסוג חשמלן. סוג חשמלן (Torpedo) - בו 13 מינים. מדיה וקבצים בנושא חשמלניים בוויקישיתוף חשמלניים, באתר ITIS (באנגלית) חשמלניים, באתר NCBI (באנגלית) חשמלניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חשמלניים, באתר GBIF (באנגלית)
מנהלת תנופה

מִנְהֶלֶת תנופה שהחלה את דרכה כמנהלת סל"ע (סיוע למתיישבי עזה וצפון השומרון), שכונתה גם "מנהלת ההתנתקות", היא גוף שהוקם במשרד ראש הממשלה לטיפול במפוני תוכנית ההתנתקות. בראש המִנְהָלָה עמד יונתן בשיא, איש הקיבוץ הדתי, באמצע 2006 החליפה אותו צביה שמעון שהוחלפה בנובמבר 2009 על ידי בנצי ליברמן שהחזיק בראשות מועצת יש"ע במהלך תוכנית ההתנתקות. ב-2011 מונה ליברמן כראש מינהל מקרקעי ישראל והוא הוחלף על ידי הרב ד"ר אופיר כהן, ממפוני הגוש. מטרתה של מנהלת תנופה היא לדאוג למפונים ביום שאחרי, בעיקר מבחינת דיור חלופי (הן קבוע והן זמני), פיצויים, פרנסה וסיוע פסיכולוגי להסתגלות. בפועל, המנהלה הסתכסכה עם רוב המתנחלים שיועדו לפינוי ורק מעטים פנו אליה לפני ביצוע ההתנתקות. כשבוע לפני ההתנתקות העלתה המנהלה קמפיין תחת הכותרת "לכל מתיישב יש פתרון" אך הוא הורד בעקבות תביעה של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל שטענה שמדובר בקמפיין שקרי. כנגד המנהלה ויונתן בשיא הוטחו האשמות קשות על אטימות, אדישות וחוסר ארגון שהותירו עשרות מפונים ללא קורת גג או דיור חלופי. גם שיכון המפונים בבתי מלון באופן זמני גרר ביקורת קשה על המנהלה עקב חוסר סדר, צפיפות רבה ומחסור במצרכי יסוד למפונים. בעקבות התלונות הקשות, גם מצד אלו שהתפנו מרצון וגם מצד בכירים בצה"ל, הקים מבקר המדינה ועדת בדיקה לחקירת תפקוד המנהלה. דו"ח מבקר המדינה שפורסם בנושא מצא ליקויים רבים בפעולתה של המנהלה והגדיר את הטיפול במפונים כמחדל. למרות הבקורת הקשה על תפקודה, זכתה המנהלה גם לרגעי נחת, מספר מפונים קראו להשארתו של בשיא בתפקיד, והוא זכה לשבחים על יוזמתו לשכן את מפוני עצמונה בשומריה. ב-2 ביולי 2006 החליפה צביה שמעון את יונתן בשיא כראש המנהלה. ב-9 באוגוסט 2009 החליטה ממשלת ישראל להאריך בשנה את פעילותה של מנהלת סל"ע. ביולי 2011 החליטה הממשלה כי מנהלת תנופה תיסגר במחצית שנת 2013. תוכנית ההתנתקות יונתן בשיא בנצי ליברמן קרווילה שיקום מפוני גוש קטיף וצפון השומרון האתר של מנהלת סל"ע מרב דוד, סל"ע המחלוקת, באתר nrg‏, 26 באוגוסט 2005 - כתבה על התלונות הרבות כנגד המנהלה ותגובתו של בשיא יהודה גולן, "משתגע משיוויון הנפש שלכם", באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2005 רוני סופר, בעזרת השם: "מנהלת סל"ע" תהפוך ל"תנופה", באתר ynet, 14 בנובמבר 2009 עוזי ברוך, הרב ד"ר אופיר כהן - ראש מנהלת תנופה, באתר ערוץ 7, 1 בדצמבר 2011 צביה שמעון נכנסה לתפקיד יו"ר מנהלת סל"ע, באתר וואלה, 2 ביולי 2006 פנחס וולף‏, 63% מהמפונים מעזה לא החלו לבנות בית, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2009 באתר משרד ראש הממשלה
שוג'י

שוג'י (ביפנית: 障子), באדריכלות יפנית, הוא דלת, חלון, או חוצץ העשוי נייר שקוף המחובר למסגרת עץ התומכת בשבכת עץ או חזרן. מרבית השוג'י הם דלתות הזזה, ובכך חוסכות מקום. כיום נעשה שימוש בשוג'י בבתים מסורתיים ובבתים מודרניים כאחד, בעיקר בוואשיצו - חדר בסגנון יפני. בניגוד לעבר, כיום לא משמשים השוג'י בתור קיר חיצוני, אלא בתור קיר הפרדה בתוך הבית או כחלון. ואשיצו טטאמי פוסומה בתי נייר מדיה וקבצים בנושא שוג'י בוויקישיתוף שוג'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוסומה

פוסומה (ביפנית: 襖) הם פאנלים מרובעים שניתן להזיזם מצד לצד במטרה לשנות את גודל החדר, או המשמשים דלתות. גודלם הוא לרוב 90 סנטימטרים על 180 סנטימטרים, בדומה לטטאמי, ועוביים הוא 3-2 סנטימטרים. עם העלייה בגובה הממוצע של האוכלוסייה היפנית, כך עלה גובהו של הפוסומה, והגובה הממוצע כיום עומד על 190 סנטימטרים, בעוד שבעבר הגיעו עד גובה של 170 סנטימטרים. הפוסומה בנוי מסבכת עץ המכוסה בקרטון ובשכבה של נייר או בד משני הצדדים. לרוב יש לפוסומה שולי ורנית. באופן מסורתי נהוג לצייר על הפוסומה, בדרך כלל תיאורי טבע, כגון הרים, יערות או חיות. הפוסומה המודרני עשוי להגיע חלק, או עם הדפסי מניפות, עלי שלכת, פרחי סאקורה, עצים או צורות גאומטריות. בדומה לשוג'י, נעים הפוסומה על מסילות עץ ברצפה ובתקרה. המסילה העליונה נקראת קמואי (鴨居) והתחתונה - שיקיאי (敷居). פוסומה, שוג'י וטטאמי מהווים את מרכיביו העיקריים של הוואשיצו - חדר בסגנון יפני מסורתי. טטאמי שוג'י ואשיצו מדיה וקבצים בנושא פוסומה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חנאג'רה

חַנַ֫אגְ'רֶה (בערבית: الحناجرة, הגייה ספרותית: אַל-חַנַ֫אגִ'רַה, הגייה מדוברת: אֶל-חַנַ֫אגְ'רֶה) היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל, בסיני, הנגב ומדבר יהודה. על פי מפקד האוכלוסין של ממשלת המנדט בשנת 1931, נמצא כי השתייכו אליו שלושת אלפים ושבע מאות חמישים ושש נפש. על פי הערכתו של יצחק בן-צבי ב-1937, כלל השבט כארבעת אלפים ארבע מאות שלושים ושתיים נפש. משפחות השבט הידועות הן: אבו מדין, ד֗וואהרה, סֻמירי ונצירה. פריח אבו מדין יצחק ביילי, רשימות על האוכלוסייה הבדואית ברצועת עזה, באתר סנונית ויקטור גרן, פרק ארבעים ושניים, פרק ארבעים ושלוש, תיאור ארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, באתר כותר חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות-העולם, כרך 1, חלק 2, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, באתר books.google יצחק בן-צבי, כתבי יצחק בן-צבי, ה: אוכלוסי ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ז 1937, עמ' 174. יצחק בן-צבי, כתבי יצחק בן-צבי, ה: אוכלוסי ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ז 1937, עמ' 236. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ואשיצו

ואשיצו (ביפנית: 和室) הוא מושג יפני המשמש לתיאור חדר בסגנון יפני מסורתי, להבדיל מיושיצו (洋室), שזהו חדר בסגנון מערבי. מאפיין עיקרי של הוואשיצו הוא רצפת הטטאמי. בנוסף, לוואשיצו יש לרוב פוסומה, דלת הזזה, ולא דלת רגילה. לעיתים יהיה בחדר גם שוג'י וייתכן שיכיל גם טוקונומה, גומחה קישוטית. בעבר היו כמעט כל חדרי הבית ביפן ואשיצו, האנשים ישנו על פוטון שנפרש על גבי טטאמי, וישבו ישירות על הטטאמי. כיום יש בבתים יפנים חדר ואשיצו אחד, המשמש לרוב חדר אירוח, ושאר חדרי הבית הם בסגנון מערבי. גודלו של הוואשיצו נקבע לפי מספר הטטאמי שניתן לפרוש בו. הגדלים המקובלים הם חדרים של שישה או שמונה טטאמי, אך קיימים גם חצאי חדרים בגודל של ארבעה וחצי טטאמי. הריהוט בחדר ואשיצו עשוי לכלול שולחן נמוך ומסביבו כריות ישיבה. בחורף נוהגים היפנים להשתמש בקוטאצו, שהוא שולחן נמוך שמכיל בתוכו גוף חימום. טטאמי שוג'י פוסומה ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סגר (שבט בדואי)

סגר או ערב אל סגר, היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל. במאה ה-18 נטו בני השבט את אוהלם באזור עמק יזרעאל והשרון. בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל נלחם בהם השליט המקומי דאהר אל-עומר. יחסיהם עם היישוב היהודי, ובתקופת המנדט, עברו עליות ומורדות, הם השתתפו בהתקפות על היישובים בית אלפא, עין חרוד ותל יוסף בתקופת המאורעות; אולם בשנות ה-30 חזרו ושפרו את יחסיהם עם ההתיישבות היהודית בצפון הארץ. גיורא זייד, בדואיי הגליל והישוב היהודי בתקופת המנדט, באתר סנונית יצחק בן-צבי, כתבי יצחק בן-צבי, ה: אוכלוסי ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ז 1937, עמ' 177-176. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.